hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Sabrina Bryan
Sabrina Bryan (s. Reba Sabrina Hinojos 16. syyskuuta 1984 Yorba Linda, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, laulaja ja tanssija. Hän on tullut tutuksi Disney Channelin elokuvasta "The Cheetah Girls".
Sabrina syntyi Orangen piirikunnassa, Kaliforniassa. Hänellä on meksikolaista sukua isänsä puolelta. Hän kävi Chapmanin Universitya Orangessa, Kaliforniassa vuosina 2003-2007.
Bryan oli Tanssii tähtien kanssa ohjelmassa mukana viidentenä kautena.
Mauri Kuosmanen
Mauri Seppo Juhani Kuosmanen (22. joulukuuta 1945 Kotka – 11. maaliskuuta 2008 Tampere) oli suomalainen näyttelijä. Mittavan teatteriuran ohella hänellä oli useita roolisuorituksia elokuvissa ja televisiosarjoissa, kuten komediasarjassa "Reinikainen".
Kuosmanen opiskeli Tampereen yliopiston näyttelijäkurssilla ja valmistui 1960-luvun lopulla. Hän oli kiinnitettynä Tampereen Työväen Teatteriin vuodesta 1969 vuoteen 2007, jolloin jäi eläkkeelle. Kaikkiaan hänelle kertyi yli sata roolisuoritusta TTT:ssa. Hänelle itselleen läheisiä olivat osat Teuvo Pakkalan näytelmässä "Tukkijoella" (1970), Franz Kafkan näytelmässä "Amerikka" (1972) sekä William Shakespearen "Myrskyssä" (1974). Kuosmanen toimi myös ohjaajana sekä teatterissa että oopperassa. Hänen ohjaustöihinsä lukeutuu muun muassa "Rakastettu Johansson" (2001). Hän työskenteli niin ikään näytelmäkirjailijana. Kuosmasen käsialaa on muun muassa näytelmä "Kuka rapsuttaisi nenääni" (2003).
Kuosmanen teki useita televisio- sekä elokuvarooleja. Hänet muistetaan esimerkiksi rooleistaan poliisi Ek:nä komediasarjassa "Reinikainen", isän veljenä sarjassa "Mummo" sekä isännöitsijä Hölttänä sarjassa "Paavo ja Raili". Lisäksi hän näytteli Pekka Puupäätä Visa Mäkisen elokuvassa "Pekka & Pätkä ja tuplajättipotti" ja perheen naapuria televisiosarjassa "Kyllä isä osaa".
Kuosmanen kuoli 62-vuotiaana. Hänet on haudattu Kalevankankaan hautausmaan uurna-alueelle. Näyttelijäntyönsä ohella Mauri Kuosmasella oli luottamustehtäviä TTT:n hallituksessa sekä sen näyttelijäyhdistyksen hallituksessa. Lisäksi hän toimi näyttelijäntyön opettajana ja rehtorina Eino Salmelaisen näyttelijäkoulussa.
Linnunlaulun junaturma
Linnunlaulun junaturma tapahtui Helsingin ja Pasilan välillä 17. huhtikuuta 1970, kun Hr12-veturi 2214 ja Helsinki–Kirkkonummi-lähiliikennejuna H361 (Sm1 6007) törmäsivät yhteen. Lähiliikennejuna oli lähtenyt ilman konduktööriä punaisen lähtöopastimen ohi ja törmäsi Linnunlaulun kohdalla Helsinkiin pikajuna P95:n veturiksi tulossa olleen Hr12-veturin kanssa.
Törmäyksessä lähiliikennejunan etuosa murskaantui kolmen metrin pituudelta. Junan etuosan tupakkaosastossa ollut matkustaja menehtyi, kuljettaja ehti paeta ohjaamosta matkustamon puolelle. Hr12-veturi sai vain pieniä vaurioita ja lähiliikennejunakin palasi liikenteeseen korjausten jälkeen.
Ole Christian Eidhammer
Ole Christian Eidhammer (s. 15. huhtikuuta 1965) on entinen norjalainen mäkihyppääjä, joka kilpaili maailmancup-tasolla vuosina 1983–1990.
Eidhammer saavutti hopeaa nuorten MM-kilpailujen normaalimäessä Kuopiossa maaliskuussa 1983. Oberstdorfin MM-kisoissa 1987 hän kuului Norjan hopeajoukkueeseen yhdessä Hroar Stjernenin, Ole Gunnar Fidjestølin ja Vegard Opaasin kanssa; Suomi voitti kultaa. Calgaryn olympialaisissa 1988 Norja oli Suomen ja Jugoslavian jälkeen pronssilla. Joukkueessa hyppäsivät Eidhammerin lisäksi Jon Inge Kjørum, Fidjestøl ja Erik Johnsen.
Maailmancupissa Eidhammer sijoittui kolmanneksi suurmäen kilpailuissa Oslossa maaliskuussa 1984 ja Bischofshofenissa tammikuussa 1988.
Eidhammer edusti seuratasolla Moldea.
Tarkkailukello
Tarkkailukello on eräissä teollisuuslaitoksissa ja varastoissa käytetty valvontalaite.
Laitoksen ainoan virallisen kulkutien yhteydessä on vahtimestarin toimipiste. Jokainen laitoksesta poistuva joutuu painamaan vahtimestarin lähettyvillä olevaa nappia, jonka vieressä on kaksi valoa, valkoinen ja punainen. Jos valkoinen valo syttyy, saa poistua. Punaisen valon syttyessä - laitteisto valitsee valon satunnaisest - iulko-oven sähkölukko sulkeutuu ja yksi vahtimestareista, punaisen valon sytyttäjän mukaan mies tai nainen, saattaa toimittaa nopean laukku-, tasku- ja ruumiintarkastuksen, jos mitään ei löydy, vahtimestari avaa lukituksen ja tarkastettu saa poistua.
Laitteistoa on pisimpään käytetty alkoholitehtailla estämään tuotteiden näpistelyn; siellä uloskäyntiin liittyy myös alkometri, johon punaisen valon saanut joutuu puhaltamaan. Yhtiön työsopimuksessa on maininta, että tässä satunnaiskontrollissa kiinni jääminen on välitön erottamisperuste.
Mikael Frisk
Jarl Mikael Frisk (s. 1961) on Fortumin henkilöstöjohtaja vuodesta 2001. Mikael Frisk on kauppatieteiden maisteri. Frisk oli noin 10 vuotta Nokia-konsernissa, mm. Nokia Mobile Phones-yksikössä, henkilöstöjohtotehtävissä.
Hänen ansiotulonsa kunnallisverotuksessa 2006 olivat 4,7 miljoonaa euroa ja kunnallisvero n. 750 000 euroa. Hän oli vuonna 2006 paras Kauniaisten kunnallisverojen maksaja.
Austin Roberts
Austin Roberts (3. tammikuuta 1883 Pretoria − 5. toukokuuta 1948 Transkei) oli eteläafrikkalainen eläintieteilijä.
Robertsin isä oli ministeri. Hän kasvoi Potchefstroomissa Etelä-Afrikassa. Hänen eläintieteen oppi-isänsä oli Thomas Ayres (1828–1913), eräs Etelä-Afrikan ensimmäisistä lintuharrastajista. Roberts työskenteli Transvaalin museossa 1910–1946, vaikka hänellä ei ollut akateemista oppiarvoa. Hän tutki Etelä-Afrikan nisäkkäitä ja lintuja. Hän keräsi museon kokoelmiin noin 30 000:n linnun ja 13 000:n nisäkkään kokoelman. Hän kirjoitti useita artikkeleita tieteellisiin julkaisuihin. 1935 Pretorian yliopisto myönsi hänelle kunniatohtorin arvonimen. Roberts kuoli auto-onnettomuudessa Transkein alueella.
Roberts nimesi linnuista muun muassa viirusiipifrankoliinin ("Francolinus sephaena") entisen suvun "Dendroperdix" ja harmaaperäpääskyn suvun "Pseudhirundo" 1922.
Tshwanessa sijaitsee 1958 perustettu Robertsille omistettu lintujen turvapaikka "Austin Roberts Bird Sanctuary".Robertsin kirjasta "Birds of Southern Africa" otettiin 7. painos 2005.
Carola Teir-Lehtinen
Carola Margareta Teir-Lehtinen (s. 1952 Kokkola) on suomalainen yritysjohtaja, joka toimi vuosina 2007–2010 Fortumin kestävästä kehityksestä vastaavana johtajana. Hän on toiminut aiemmin myös Nesteen viestintäjohtajana ja ympäristöjohtajana. Hänen isänsä oli ministerinä neljässä eri hallituksessa toiminut RKP-poliitikko Grels Teir.
Teir-Lehtinen asuu Helsingissä. Hänen ansiotulonsa kunnallisverotuksessa 2006 (2005) olivat 3,6 (1,5) miljoonaa euroa ja kunnallisvero n. 630 000 euroa. Hän oli vuonna 2006 silloisen kotikuntansa Espoon neljänneksi paras kunnallisverojen maksaja Tapio Kuulan, Jorma Ollilan ja Hannu Penttilän jälkeen.
Hannu Penttilä (yritysjohtaja)
Hannu Erkki Olavi Penttilä (s. 29. huhtikuuta 1953 Pori) on suomalainen yritysjohtaja. Hän oli Stockmannin toimitusjohtaja elokuun 2014 lopulle. Hän on syntyjään Porista ja koulutukseltaan juristi. Penttilä tuli Stockmannin palvelukseen työvoimaministeriöstä vuonna 1978, siirtyi Tapiolan tavaratalon päälliköksi 1985, Helsingin tavaratalon johtajaksi 1986 ja tavarataloryhmän johtajaksi 2001. Hänestä tuli yhtiön varatoimitusjohtaja vuonna 1994, kunnes aloitti toimitusjohtajana 1.3.2001.
Penttilällä on lukuisia luottamustoimia:
Penttilän suosikkiharrastus on jääkiekko, ja hän on myös HC Ässät Pori Oy:n hallituksen jäsen vuodesta 2009. SM-liigan yhtiökokous valitsi Penttilän SM-liigan uudeksi puheenjohtajaksi 22.2.2012.
Hannu Penttilä valittiin Suomen suurten pörssiyhtiöiden toimitusjohtajista parhaaksi sijoittajaviestijäksi vuonna 2009. Penttilä palkittiin ruotsalaisen analyysiyhtiön Regin tekemässä IR Nordic Markets -vertailututkimuksessa. Hopean vei Konecranesin toimitusjohtaja Pekka Lundmark ja pronssin Wärtsilän Ole Johansson. Regin mukaan ratkaisevia kriteereitä parhaita toimitusjohtajia valittaessa olivat heidän julkinen esiintymisensä ja luotettavuutensa.
Penttilän ansiotulot kunnallisverotuksessa 2006 olivat 3,7 miljoonaa euroa ja kunnallisvero noin 650 000 euroa. Hän oli vuonna 2006 kolmanneksi suurin Espoon kunnallisverojen maksaja Fortumin Tapio Kuulan sekä Nokian ja Shellin Jorma Ollilan jälkeen.
Hannu Penttilä on jäätyään eläkkeelle Stockmannin toimitusjohtajan tehtävästä vähitellen luopunut edellä mainituista luottamustehtävistä ja toisaalta saanut uusia luottamustehtäviä. Jääkiekon SM-liigan puheenjohtajuuden hän jätti vuoden 2013 lopulla, Porin Ässien hallituksen syksyllä 2015 ja Nokian Renkaat Oyj:n hallituksen keväällä 2016.
Hänet valittiin L-Fashion Group Oy:n (Luhta) hallitukseen keväällä 2015, Lasten Päivän Säätiön hallituksen puheenjohtajaksi vuoden 2017 alusta ja Emil Cedercreutzin säätiön hallituksen puheenjohtajaksi maaliskuussa 2017.
Hän on hallitusammattilaisten (DIF)jäsen.
Melancholy Beast
Melancholy Beast on Pyramaze-nimisen power metal -yhtyeen debyyttialbumi vuodelta 2004.
Espanjan Grand Prix 1975
Espanjan Grand Prix 1975 oli Formula-1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 27. huhtikuuta Montjuïcin radalla. Kilpailun voitti Saksan Jochen Mass. Kilpailu muistetaan yhtenä kiistellyimmistä ja traagisimmista kilpailuviikonlopusta urheilun historiassa.
Ensimmäisen mutkan massakolarin jälkeen James Hunt johti kilpailua, Andretti oli toinen, John Watson oli kolmas, Rolf Stommelen neljäs, Lella Lombardi viides ja Carlos Pace kuudes.
Kierroksella neljä moottori-ongelmista kärsineen Jody Scheckterin moottori hajosi ja radalle valunut öljy aiheutti Alan Jonesin ja Mark Donohuen kolarin. Kolme kierrosta myöhemmin James Hunt myös liukastui öljyyn ja liukui ulos radalta. Kilpailun johdossa oli nyt Andretti, toisena Watson, ja kolmantena Stommelen. Watsonin auto kärsi värinästä ja hän joutui keskeyttämään. Andrettin oikea jousitus hajosi ja hän ajoi ulos kilpailun johdosta. Stommelen johti kilpailua perässään Carlos Pace, Ronnie Peterson, Jochen Mass ja Jacky Ickx.
Kierroksella 26 Rolf Stommelen menetti autonsa hallinnan takasiiven hajottua ja hän ajoi reunakaiteeseen, josta hän kimposi takaisin radalle, osui toisella puolella olevaan reunakaiteeseen ja lensi sen yli katsomoon. Stommelenilta murtui jalka, ranne ja kaksi kylkiluuta. Surmansa saivat viisi katsojaa.
Kilpailu jatkui neljä kierrosta, minkä jälkeen voittajaksi julistettiin Jochen Mass. Kilpailu keskeytettiin noin puolessa välissä, minkä takia pisteet puolitettiin. Kuudennelle paikalle yltänyt Lella Lombardi on ainoa naiskuljettaja, joka on toistaiseksi saanut pisteitä Formula 1 -kilpailussa. Hän sai puoli pistettä.
John Zorn
John Zorn (s. 2. syyskuuta 1953 Queens, New York) on yhdysvaltalainen avantgarde-säveltäjä, -sovittaja, -tuottaja, saksofonisti ja multi-instrumentalisti.
Zornin tuotanto on mittava. Hän on toiminut esiintyjänä, tuottajana tai säveltäjänä sadoilla albumeilla. Hänen tuotantonsa sisältää monia eri genrejä, mutta tunnetuin Zorn on kokeellisesta yhtyeestään Naked City sekä Masada-projektista, jonka kautta hän tutkii omia juutalaisia juuriaan.
Zorn on saanut musiikkiinsa paljon ideoita animaatioelokuvien säveltäjältä Carl Stallingilta, joka otti ”hyperaktiiviseen” tyyliinsä vaikutteita monelta eri suunnalta. Harri Uusitorppa luonnehtii Zornia maksimalistiksi, jonka palapelimäiset sävellykset perustuvat ristiriitaisten soundien, rytmien ja tyylien törmäyttämiseen. Jukka Haurun mielestä Zornin musiikille on tyypillistä emootioiden törmäyttely ja salamannopeat kontrastit.
Fair on työskennellyt muun muassa Tom Coranin, Jad Fairin, Fred Frithin, Mike Pattonin, Marc Ribotin ja Hans Reichelin kanssa. 2000-luvun keskivaiheilla Zorn johti suomalaismuusikoista muodostettua yhtyettä peliteoreettisen, improvisaatioon perustuvan teoksensa "Cobra" (1984) esityksessä Helsingin Umo Jazz Housessa. Yhtyeessä soittivat kitaristit Raoul Björkenheim ja Marzi Nyman, jousisoittajat Max Savikangas ja Juho Laitinen, kosketinsoittajat Timo Hietala, Seppo Kantonen ja Samuli Mikkonen, basistit Ulf Krokfors ja Pekka Törmänen sekä lyömäsoittajat Mika Kallio, Tuomo Lassila ja Janne Tuomi.
Zornilla on oma levy-yhtiö Tzadik, joka julkaisee Zornin omaa sekä hänen suojattiensa musiikkia.
Legend of the Bone Carver
Legend of the Bone Carver on power metal -yhtye Pyramazen toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2006.
Hroar Stjernen
Hroar Stjernen (s. 11. helmikuuta 1961) on entinen norjalainen mäkihyppääjä, joka kilpaili maailmancup-tasolla vuosina 1984–1989.
Stjernen kuului Norjan joukkueeseen, joka saavutti Suomen jälkeen hopeaa joukkuemäessä Oberstdorfin MM-kilpailuissa 1987. Hänen lisäkseen joukkueessa hyppäsivät Ole Christian Eidhammer, Ole Gunnar Fidjestøl ja Vegard Opaas. Stjernen sijoittui samoissa kisoissa lisäksi neljänneksi normaalimäessä.
Stjernen voitti maailmancupin osakilpailun Bischofshofenissa tammikuussa 1985 ja oli seuraavalla kaudella toinen Innsbruckissa sekä neljäs mäkiviikon yhteispisteissä. Kaudella 1986–1987 hän sijoittui toiseksi niin Innsbruckissa kuin Oberwiesenthalin ja Oslon normaalimäen kilpailuissakin; maailmancupin loppupisteissä hän oli viides.
Knock Me Down
Knock Me Down on rockyhtye Red Hot Chili Peppersin kappale yhtyeen vuoden 1989 albumilta Mother's Milk. "Knock Me Down" oli yhtyeen ensimmäinen single albumilta ja ensimmäinen kappale joka pääsi radiosoittoon. Kappaleelle tehtiin samana vuonna, kuin single oli julkaistu musiikkivideo, jonka ohjasi Drew Carolan. Kappale on laulaja Anthony Kiediksen ja uuden kitaristi John Fruscianten ensimmäinen yhdessä tekemä biisi. Tämä oli kaksikon yhteistyön ensimmäisiä hedelmiä.
Kiedis kirjoitti laulun palattuaan huumevieroituksesta ja ollessaan kuivilla yhtyeen alkuperäisen ja edellisen kitaristin, Hillel Slovakin kuoltua. Kiedis kertoi Frusciantelle sen olevan aika monimutkainen, johon kitaristi vastasi että hänellä oli monimutkainen kappale ja melodia valmiiksi, johon hän aloitti sovittamaan sanoja.
Anthony Kiedis kertoi elämäkertakirjassaan Arpikudos (2006): ""Laulu kuvaili, millaista oli olla huumekierteessä, täynnä itseään ja varma omasta havoittumattomuudestaan ja kyvystään peitota luonnon ja elämän voimat. Samalla se oli kuitenkin Hillelille osoitettu rakkauslaulu"."
Albumin Mother's Milk vuoden 2003 uudelleenjulkaisulta löytyy kappaleen alkuperäinen pitkä versio, joka on minuutin pidempi.
Knock Me Down oli Red Hot Chili Peppersin ensimmäinen kappale, joka pääsi jollekin musiikkilistalle, ollen kuudes Alternative Songs-listalla (lista tunnettiin ennen nimellä (Billboard Modern Rock Tracks).
From the Cradle to the Brave
From the Cradle to the Brave on norjalaisen power metal -yhtye Highland Gloryn debyyttialbumi. Albumi julkaistiin vuonna 2003.
Orneerot
Orneerot, aikaisemmalta nimeltään uunintekijät (Furnariidae) on suuri lintuheimo. Orneerot ovat pienenkokoisia varpuslintuja, jotka elävät luonnonvaraisina Keski- ja Etelä-Amerikassa. Ne ovat hyönteissyöjiä. Jotkin niistä tekevät savesta uunia muistuttavan pesän, mistä tulee lintujen englanninkielinen nimi "ovenbirds". Toiset tekevät tavallisen pesän oksista tai munivat onkaloon tai kallionkoloon. Orneeroiden pesät on aina suojattu myös päältä, pesässä on yleensä yli 6 sinistä, vihertävää tai valkoista munaa. Orneeroita elää Keski- ja Etelä-Amerikassa käytännössä joka paikassa, niitä näkee kaupunkien laitamilla, Amazonin alangoilla, Andien ylängöillä ja jopa kivisillä rannoilla.
Orneerot ovat pieniä tai keskikokoisia lintuja. Ne ovat 10–26 senttiä pitkiä ja painavat 8–109 grammaa. Niiden höyhenpuvut ovat pääasiassa ruskeansävyisiä, mutta usein niillä on höyhenpuvussaan erilaisia täpliä ja raitoja. Joillain lajeilla on siipijuovia tai täpliä pyrstössä tai kirkkaamman värisiä kurkkulaikkuja. Nokkien ja pyrstöjen rakenne vaihtelee paljon eri lajien välillä. Koiraat ja naaraat ovat samannäköisiä, mutta koiraat saattavat olla hieman naaraita suurempia.
Orneeroita tavataan Meksikon keskiosista Etelä-Amerikan eteläisimpiin osiin asti. Lisäksi lajeja esiintyy Trinidadissa, Tobagossa, Falklandin saarilla ja Juan Fernándezin saarilla.
Orneeroita tavataan lähes kaikenlaisissa elinympäristöissä. Vaikka orneerolajien monimuotoisuus on suurin alankojen trooppisissa metsissä, tavataan orneeroja myös esimerkiksi aavikoilla, mutarannoilla, rannikon hiekkadyyneillä, marskimailla, soilla, pensaikkoalueilla ja maatalous- ja kaupunkiympäristöissä. Orneeroja tavataan merenpinnantasosta 4 500 metrin korkeuteen asti.
Luokittelu perustuu BirdLife Suomen luetteloon maailman lintujen suomenkielisistä nimistä.
Leo Hannula
Leo Hakon Hannula (5. elokuuta 1912 Elimäki – 14. maaliskuuta 1988 Lahti) oli suomalainen pesäpalloilija.
Hannula voitti urallaan seitsemän pesäpallon Suomen mestaruutta, Kuusankosken Vedon joukkueessa vuosina 1935, 1937 ja 1940 sekä Lahden Mailaveikkojen joukkueessa vuosina 1949–1952. SM-sarjan lyöjäkuninkuuden hän voitti vuonna 1948. Hän oli Pesäpalloliiton (PPL) joukkueen ykkösvahti Helsingin 1952 olympialaisissa pelatussa pesäpallon näytösottelussa.
"Pepe" Hannula oli mukana jo ensimmäisessä, vuonna 1932 pelatussa Itä–Länsi-ottelussa. Kaikkiaan hän pelasi 11 Itä–Länsi-ottelussa, viimeisen kerran vuonna 1953.
Seurat: 1931–1932 Kymintehtaan Urheiluseura, 1933–1934 Helsingin Pallonlyöjät, 1935–1942 Kuusankosken Veto,
1943–1944 Kouvolan Pallonlyöjät, 1945 Kuusankosken Veto, 1946–1954 Lahden Mailaveikot,
1955 Kouvolan Pallonlyöjät, 1956 Lahden Mailaveikot, 1957–1959 Renkomäen Mailapojat,
1960–1961 Heinolan Mailapojat, sen jälkeen vielä maakuntasarjassa Lammin Lujassa.
Englantilais-ranskalainen pienriistan ajokoira
Englantilais-ranskalainen pienriistan ajokoira ("Anglo-français de petite vénerie") on ajaviin koiriin kuuluva koirarotu. Se tunnettiin aiemmin pelkkänä anglo-françaisena. Se on syntynyt 1900-luvun puolivälissä ranskalaisen poitevinin ja porcelaisen sekä beaglen tai beagle-harrierin risteytyksistä, ja sitä kehitetään edelleen ajuemetsästykseen ja pienriistaan, kuten fasaanien, viiriäisten ja kaniinien hajujälkien seurantaan. Se on osoittautunut miellyttäväksi perhekoiraksi - vähän varautuneeksi, mutta muuten auliiksi ja tottelevaiseksi. On hyvin mahdollista, että tämän arvokkaan ja rauhallisen koiran suosio seurakoirana piankin kasvaa.
Tämä rotu on isojen englantilais-ranskalaisten rotujen pienennetty muunnos, joka on tuotettu risteyttämällä keskenään etupäässä beaglea tai beagleharrieria ja ranskalaisia keskikokoisia, lyhytkarvaisia metsästyskoiria. Rodun kehityksen alkuvaiheessa esiintyi toisinaan karkeakarvaisia pentuja, mutta tätä turkinlaatua ei nykyisin tavata. FCI hyväksyi rodumääritelmän v. 1983.
Jean-Hugues Anglade
Jean-Hugues Anglade (s. 29. heinäkuuta 1955 Thouars, Deux-Sèvres, Poitou-Charentes, Ranska) on ranskalainen näyttelijä. Hän on voittanut kuudesta César-ehdokkuudestaan yhden vuonna 1995.
Anglade syntyi Thouarsissa ja opiskeli viiden vuoden ajan Conservatoire d'art dramatiquessa Pariisissa. Hänet mainitaan Vincent Delermin laulussa "Cosmopolitan". 1970- ja 80-luvulla hän näytteli teatterissa, esiintyen mm. Victor Hugon ja Pierre Corneille'n komedioissa.
Angladen elokuvien joukossa ovat "Betty Blue" (1986), "Tyttö nimeltä Nikita" (1990), "Kuningatar Margot" (1994), "Killing Zoe" (1994), "Les menteurs" (1995), "Nelly ja herra Arnaud" (1995).
Vuonna 2008 hän näytteli yhtä kolmesta pääosasta suomalaissukuisen italialaisohjaajan Anneriitta Cicconen episodielokuvassa "Il Prossimo Tuo" (suom. nimi "Sinun kanssasi"). Muissa pääosissa olivat mm. Laura Malmivaara ja Sulevi Peltola.
Vuonna 2015 hän haavoittui junassa terrori-iskun yrityksessä.
Forever Endeavour
Forever Endeavour on norjalaisen Highland Gloryn toinen studioalbumi.
Alphonse Joseph Charles Dubois
Alphonse Joseph Charles Dubois (1839 Aachen – 1920 Coxyde-sur-Mer) oli belgialainen luonnontieteilijä ja lintutieteilijä.
Dubois oli lääketieteen tohtori. 1869 hänet nimitettiin selkärankaisten osaston intendentiksi Brysselin kuninkaalliseen luonnonhistorialliseen museoon (Muséum royal d’histoire naturelle de Bruxelles).
Hänen isänsä oli Charles Frédéric Dubois (1804–1867), joka julkaisi teoksen "Les Oiseaux de l’Europe".
Dubois julkaisi 1887–1894 teossarjan "La Faune illustrée des Vertébrés de la Belgique" ja 2-osaisen "Synopsis avium" (1899–1904).
Dubois nimesi linnuista kongonmetsäfrankoliinin ("Pternistis nahani"), nykyisin ("Francolinus nahani").
Irène Jacob
Irène Jacob (s. 15. heinäkuuta 1966) on ranskalainen näyttelijä, joka on esiintynyt muiden muassa Krzysztof Kieślowskin elokuvissa "Veronikan kaksoiselämä" (1991) ja "" (1994).
Jacob syntyi Suresnesissa ja muutti vuonna 1969 perheineen Geneveen, Sveitsiin. Hän teki ensiesiintymisensä näyttämöllä vuonna 1977 ja sai ensimmäisen elokuvaroolinsa Pariisiin muutettuaan vuonna 1987.
Jacobilla on ollut yksi Bafta- (1995) ja kaksi César-ehdokkuutta (1992, 1995). Hänelle myönnettiin parhaan naisnäyttelijän palkinto Cannesin elokuvajuhlilla 1991.
Toivo Ilola
Toivo Johannes Ilola (s. 19. kesäkuuta 1928 Vimpeli) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija.
Ilola edusti pesäpallourallaan Vimpelin Vetoa, Pallo-Tovereita ja Puna-Mustia. Pallo-Toverien joukkueessa hän saavutti SM-hopeaa vuonna 1951 ja Puna-Mustien pelaajana useita ikämiesten Suomen mestaruuksia. Hän oli Pesäpalloliiton (PPL) joukkueen kolmosvaravahti Helsingin 1952 olympialaisissa pelatussa pesäpallon näytösottelussa.
"Topi" Ilola pelasi Itä–Länsi-ottelussa yhdeksän kertaa vuosina 1950–1958. Parhaitten pelipäiviensä jälkeen hän on toiminut muun muassa Pesäpalloliiton eri valiokunnissa, Puna-Mustien johtokunnassa ja PM-pesäpallotuki ry:n puheenjohtajana.
Amparo Arozamena
Amparo Arozamena (24. elokuuta 1916 México – 30. huhtikuuta 2009) oli pitkän uran meksikolaisessa televisiossa ja elokuvissa luonut näyttelijä. Hän oli Meksikon elokuvataiteen ja -tieteen akatemian kunniajäsen.
María Rojo
María de Lourdes Rojo e Incháustegui (s. 15. elokuuta 1943 México) on meksikolainen näyttelijä ja Demokraattisen vallankumouksen puolueen poliitikko.
Rojo tuli alun alkaen tunnetuksi näyttelijänä elokuvista ja televisiosta; hän esiintyi jo 1950-luvulla. Hän voitti Hopeisen Ariel-palkinnon vuonna 1991 ja oli epäonnistuneesti ehdolla myös neljästi vuosina 1988, 1995 (kaksi ehdokkuutta) ja 1998.
Rojo sai paikan Meksikon senaatista vuoden 2006 kongressinvaaleissa.
Fight Like a Brave
Fight Like a Brave on rockyhtye Red Hot Chili Peppersin kappale, joka löytyy vuoden 1987 albumilta "The Uplift Mofo Party Plan". Se oli albumin ensimmäinen single ja kappale, joka julkaistiin vuonna 1987, kappaleelle tehtiin myös musiikkivideo samana vuonna. Kappale oli Red Hot Chili Peppersin "suuri" hitti, mutta vaikka albumi möi kultaa Yhdysvalloissa, eivät kappale ja albumi saavuttaneet mega-suosiota.
Kappale kuullaan Tony Hawk's Pro Skater 3 -pelissä ja se löytyy myös yhtyeen kokoelma-albumilta What Hits!?.
Yhtyeen basisti Flea oli potkaissut yhtyeen laulajan Anthony Kiediksen pois yhtyeestä, tämän huumeriippuvuuden takia. Tullakseen taas selväksi Kiedis palasi äitinsä luokse Michiganiin, mennäkseen huumevieroitukseen. Tultuaan selväksi hän soitti Flealle, että hän oli onnistunut selättämään riippuvuutensa. Hän pääsi takaisin yhtyeeseen ja heti paluumatkalla lentokoneessa hän alkoi kirjoittaa sanoituksia. Kappale kertoo hänen kuukauden kestäneestään vieroituksestaan, kokouksissa käymisistä ja riippuvuutensa päihittämisestä ja innosta uutta elämää kohti.
Kappaleesta tehtiin myös musiikkivideo, samana vuonna kun se oli julkaistu singlenä. Video kerto samaa sanaa kuin kappaleen sanatkin. Pimeällä kujalla ja kokouksissa oloa sekä kannatuspuheen pitämistä. Videon ohjannut Dick Rude, joka ohjasi myös edellisen Red Hot Chili Peppersin musiikkivideon, kappaleen Catholic School Girls Rule vuonna 1986. Hän ohjannut myös kappaleen Universally Speaking musiikkivideon vuonna 2003, joka oli kolms Red Hot Chili Peppersille.
Arvi A. Karisto
Arvi Aleksanteri Karisto (sukunimi vuoteen 1905 Karlsson; 31. elokuuta 1879 Hämeenlinna – 23. toukokuuta 1958 Hämeenlinna) oli suomalainen kirjankustantaja ja hämeenlinnalaisen kustannusliike Arvi A. Karisto Oy:n perustaja.
Kariston vanhemmat olivat leipurimestari Karl Henrik Karlsson ja Amanda Ojala. Hän kävi kuusi luokkaa kansakoulua ja ryhtyi sitten leipurinoppilaaksi. Karisto perusti vuonna 1900 yhdessä August Bomanin kanssa "Kustannusliike Boman & Karlssonin" ja toimi sen johtajana. Boman myi osuutensa 1907 ja yhtiö sai nimen "Arvi A. Kariston kustannusliike". Vuonna 1917 kustannusliikkeestä sekä Kariston perustamista sitomosta ja kirjekuoritehtaasta muodostettiin Arvi A. Karisto Oy -niminen osakeyhtiö. Karisto toimi yhtiön toimitusjohtajana kuolemaansa saakka 1958. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1929.
Kokoomuslainen Karisto oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1925, 1931, 1937, 1940, 1943, 1950 ja 1956 presidentinvaaleissa. Hän oli myös Hämeenlinnan kaupunginvaltuuston jäsen 1911–1958 ja kaupungin hallituksen jäsenenä 1930–1958.
Nimimerkillä "A.":
Nimimerkillä "Arvi K.":
Nimimerkillä "Santeri Saarto":
Nimellä "Arvi A. Karisto":
Nimellä "Arvi A. Karlsson":
Nimellä "A. A. Karlsson":
Eric Stoltz
Eric Cameron Stoltz (s. 30. syyskuuta 1961) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja ohjaaja. Hän syntyi Kaliforniassa ja keskeytti opintonsa Etelä-Kalifornian yliopistossa.
Stoltz on Actors' Studion jäsen, kasvissyöjä ja naimaton. Hänellä on ollut merkittäviä rooleja muiden muassa elokuvissa "Kärpänen II" (1989), "Unelmien tanssi" (1992), "Killing Zoe" (1994), "Pulp Fiction – tarinoita väkivallasta" (1994), "Onni puuttuu peliin" (1995) ja "Perhosvaikutus" (2004).
Stoltz oli vuonna 1986 ehdolla Golden Globen ja vuonna 2002 Emmy-palkinnon saajaksi.
Pertti Jaakkola
Pertti Juhani Jaakkola (30. maaliskuuta 1929 Jyväskylä – 29. maaliskuuta 2010) oli suomalainen pesäpalloilija.
Kakkosvaravahtina ja kolmosvaravahtina pelannut "Pete" Jaakkola voitti pesäpallon Suomen mestaruuden Jyväskylän Kirin joukkueessa vuosina 1953, 1956, 1957 ja 1958. Vuonna 1957 hän voitti SM-sarjan lyöjäkuninkuuden ja Pesäpalloliitto (PPL) valitsi hänet vuoden pesäpalloilijaksi. Hän oli PPL:n joukkueen vaihtopelaaja Helsingin 1952 olympialaisissa pelatussa pesäpallon näytösottelussa.
Jaakkola valittiin viisi kertaa Itä–Länsi-otteluun, kaksi kertaa Liitto–Lehdistö-otteluun ja kolme kertaa PPL–TUL-otteluun. Hän toimi Jyväskylän Kirin puheenjohtajana vuosina 1965–1967 ja Jyväskylän Tennisseuran puheenjohtajana vuosina 1965–1975.
Taisto Lehto
Taisto Lehto (s. 21. marraskuuta 1928 Hollola) on entinen suomalainen pesäpalloilija.
Kopparina pelannut Lehto voitti pesäpallon Suomen mestaruuden Lahden Mailaveikkojen joukkueessa vuosina 1949–1952. Hän oli PPL:n joukkueen koppari Helsingin 1952 olympialaisissa pelatussa pesäpallon näytösottelussa.
Lehto pelasi viisi kertaa Itä–Länsi-ottelussa. Hänet tunnettiin lempinimellä "Pesäpallokenttien vinttikoira". Hänen veljensä Tapio Lehto oli kolmiloikan Suomen mestari ja olympiaedustaja.
Olga Zavjalova
Olga Viktorovna Zavjalova (s. 24. elokuuta 1972) on venäläinen maastohiihtäjä, joka voitti kaksi maailmanmestaruutta.
Zavjalova on kilpaili maailmancup-tasolla vuodesta 1993 alkaen vuoteen 2011 asti. 2003 Val di Fiemmen MM-kisoissa hän voitti kultamitalin 30 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa ja saavutti pronssia 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa, takaa-ajossa sekä viestissä. 2007 Sapporon MM-kisoissa hän voitti kultamitalin 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa ja hopeaa kymmenen kilometrin vapaan kilpailussa.
Maailmancupissa Zavjalova on saavuttanut yhden henkilökohtaisen osakilpailuvoiton, 12. helmikuuta 2005 Reit im Winklissä kymmenen kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailusta. Henkilökohtaisia palkintokorokesijoituksia hänellä on kaikkiaan 14.
Zavjalova ei kilpaillut kaudella 2007–2008, koska odotti toista lastaan.
Zavjalova lopetti uransa maastohiihtäjänä vuonna 2011.
Kari Rissanen
Kari Rissanen (s. 29. elokuuta 1966 Helsinki) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja tai keskuspuolustaja.
Rissanen on Espoon Palloseuran ja Helsingin Jalkapalloklubin kasvatti. Hän pelasi koko Suomen pääsarjauransa pääkaupunkiseudulla lukuun ottamatta yhtä Ilveksessä vietettyä kautta. Kovaotteisena keskikenttäpelaajana tunnetun Rissasen suurimmat saavutukset tulivat HJK:ssa, jossa hän oli seitsemän kauden aikana voittamassa neljää Suomen-mestaruutta ja yhtä SM-pronssia. Finnairin Palloilijoissa hän saavutti pronssia ja Jokereissa hopeaa. Pääsarjauransa Rissanen päätti kaudella 2003 Allianssin väreissä. Pääsarjaotteluita hän pelasi yhteensä 399.
Ulkomailla Rissanen edusti Singaporessa Geylang Internationalia, Skotlannissa Dunfermlinea sekä Tanskassa Ikastia sekä Ikastin ja Herning Fremadin fuusiona syntynyttä FC Midtjyllandia.
Rissanen on valittu HJK:n Hall of Fameen ja Veikkausliigan legendaksi.
Ariègenajokoira
Ariègenajokoira ("Ariégeois") on ajaviin koiriin kuuluva koirarotu. Tämä tasainen, rakastettava, lasten kanssa hyvin toimeentuleva ja muihin koiriin ystävällisesti suhtautuva metsästyskoira on onnistuneesti vaihtanut roolia ajuekoirasta kodin lemmikiksi. Ariègenajokoira on kuitenkin ensisijaisesti metsästyskoira, ja käyttää tilaisuuden tullen hienoa hajuaistiaan ja soinnikasta, kaunista haukkuaan jänisten ja muun pienriistan ajamiseen. Rodun syntypaikka on Lounais-Ranskan Ariège, joten se on tottunut elämään lämpimässä ilmastossa. Vaikka rotu on suhteellisen uusi, se on ulkonäöltään ja toiminnaltaan ikivanhan petit bleu de gascognen kaltainen.
Tämä rotu on luultavasti chien d'artoisin ja joko gascognenajokoiran tai gascon saintongeoisin, tai kummankin risteyttämisen tulos. Rotu on hyväksytty vuonna 1912, ja sitä tavataan harvoin Ranskan ulkopuolella.
Viljo Niemi
Viljo Niemi (s. 9. lokakuuta 1928 Vimpeli) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija.
Vimpelin Vetoa edustanut "Ville" Niemi voitti pesäpallon Suomen mestaruuden vuonna 1960 ja lisäksi useita hopea- ja pronssimitaleita. Pesäpalloliitto (PPL) valitsi hänet vuoden pesäpalloilijaksi vuonna 1954. Hän oli PPL:n joukkueen sieppari Helsingin 1952 olympialaisissa pelatussa pesäpallon näytösottelussa. Itä–Länsi-ottelussa Niemi pelasi seitsemän kertaa.
Eero Vilevaara
Eero Kalevi Vilevaara (14. elokuuta 1928 Kiikala – 14. marraskuuta 2004 Hyvinkää) oli suomalainen pesäpalloilija. Pelipaikaltaan hän oli polttaja.
Vilevaara pelasi pesäpallon SM-sarjassa vuosina 1950–1959, 1961 ja 1963. Hän edusti urallaan Loimaan Palloilijoita, Pallo-Tovereita, Ypäjän Yllätystä, Vimpelin Vetoa ja Hyvinkään Tahkoa. Vedon joukkueessa hän saavutti SM-pronssia 1958 ja SM-hopeaa 1959. Hän oli Pesäpalloliiton (PPL) joukkueen vaihtopelaaja Helsingin 1952 olympialaisissa pelatussa pesäpallon näytösottelussa. Itä–Länsi-ottelussa hän pelasi seitsemän kertaa.
Pesäpallouransa jälkeen Vilevaara oli mestariluokan keilaaja, ja curlingissa hän voitti Suomen mestaruuden ja toimi Suomen joukkueenjohtajana MM- ja EM-kisoissa. Hän kilpaili myös golfissa ja toimi "Finnish Golf Finland" -lehden päätoimittajana.
Vilevaara valmistui maisteriksi Turun yliopistosta 1954. Hän toimi mm. Vimpelin yhteiskoulun historian opettajana ja Hyvinkään Iltalukion rehtorina. Vilevaara oli Hyvinkään kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1968–1972. Hänen veljensä Esko Vilevaara oli myös pesäpalloilija.
Eino Kuusi
Eino Akseli Kuusi (vuoteen 1905 Granfelt; 19. helmikuuta 1880 Helsinki – 26. toukokuuta 1936 Helsinki) oli suomalainen sosiaalipoliitikko, professori ja ministeri.
Eino Kuusi kuului Granfelt-aatelissukuun. Hänen vanhempansa olivat kansanvalistaja ja raittiusmies Aksel August Granfelt sekä opettaja ja kirjailija Mandi Granfelt.
Kuusi pääsi ylioppilaaksi 1898, valmistui filosofian kandidaatiksi 1904 ja väitteli tohtoriksi 1915. Kuusen väitöskirjan aiheena oli silloin Suomessa ajankohtainen talviajan työttömyys, joka vaivasi etenkin suurten kaupunkien ulkotyöväkeä. Kuusi toimi muun muassa Tarton yliopistossa käytännön taloustieteen professorina sekä Yhteiskunnallisessa Korkeakoulussa sosiaalipolitiikan opettajana ja rehtorina. Hän toimi sosiaaliministerinä Cajanderin I hallituksessa 1922. Hän oli hallituksessa ammattiministerinä.
Eino Kuusi avioitui vuonna 1907 Hanna Bergmanin (1881–1969) kanssa, ja heille syntyi neljä lasta joista yksi oli ulkoministeriön arkistonhoitaja Reino Kuusi. Eino Kuusen veljen Aarne Kuusen poikia olivat kansanrunoudentutkija Matti Kuusi ja yhteiskuntatieteilijä Pekka Kuusi. Hänen toisen veljensä, rovasti ja kirjailija Ilmari Kuusen tytär oli taidemaalari ja graafikko Helmi Kuusi.
Konrad Kivekäs
Konrad Fredrik Kivekäs (vuoteen 1876 Stenbäck; 12. toukokuuta 1847 Alavus – 20. helmikuuta 1918 Oulu) oli suomalainen toimittaja ja suomenmielinen vaikuttaja.
Kivekkään vanhemmat olivat kirkkoherra Karl Fredrik Stenbäck ja Emilia Ottilia Christina von Essen. Hän kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1867, valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1873 ja pedagogian kandidaatiksi 1877.
Kivekäs toimi vuosina 1876–1882 Oulun suomalaisessa yksityislyseossa historian, suomen ja ruotsin kielten opettajana. Varsinaisen elämäntyönsä Kivekäs kuitenkin teki sanomalehtialalla. Jo vuodesta 1874 hän oli ollut pari vuotta aputoimittajana Uusi Suometar -lehdessä. Oulussa hän oli ensin "Oulun Wiikko-Sanomia" -lehden toimittajana, mutta perusti vuonna 1877 oman sanomalehden "Kaiun." Kivekäs oli Kaiun toimittajana ja kustantajana vuoteen 1905 asti. Hän oli hyvin suomenmielinen ja Kaiku-lehteä pidettiin liian radikaalina. Kivekäs saikin painokanteen ja vankeustuomion ja joutui lopulta luopumaan lehdestään ensimmäisen sortokauden aikaisen painostuksen takia.
Kaiusta luopumisen jälkeen Kivekäs sekä suomensi teoksia että kirjoitti itsekin muun muassa elämäkerrat George Washingtonista ja Oliver Cromwellista.
Vuodesta 1894 vuoteen 1901 Kivekäs oli toiminut Oulun kaupungin köyhäinhoitolautakunnan esimiehenä, jolloin hän otti ensimmäisenä Suomessa käyttöön niin sanotun Eberfeldin eli kaitsijajärjestelmän. Kivekkään puoliso vuodesta 1877 oli Erika Herminia Durchman (k. 1925). Hänen veljensä oli poliitikkona tunnettu asianajaja Lauri Kivekäs, näyttelijä Ida Aalbergin puoliso. Toinen veli, Josef Stenbäck, tuli puolestaan tunnetuksi arkkitehtina.
Eero Vuorio (pesäpalloilija)
Eero Alpo Aleksanteri Vuorio (9. heinäkuuta 1925 Vehkalahti – 29. syyskuuta 2006 Hamina) oli suomalainen pesäpalloilija.
Vuorio voitti pesäpallon Suomen mestaruuden Haminan Palloilijoiden joukkueessa vuosina 1947, 1948, 1954 ja 1955. Hän oli Pesäpalloliiton (PPL) joukkueen kakkosvaravahti Helsingin 1952 olympialaisissa pelatussa pesäpallon näytösottelussa. Hän pelasi kolme kertaa Itä–Länsi-ottelussa ja kaksi kertaa PPL–TUL-ottelussa.
Onni Sallinen
Onni Eemeli Sallinen (23. syyskuuta 1920 Kiihtelysvaara – 25. toukokuuta 1978 Porvoo) oli suomalainen pesäpalloilija.
Työväen Mailapoikia edustanut Sallinen oli TUL:n joukkueen sieppari Helsingin 1952 olympialaisissa pelatussa pesäpallon näytösottelussa. Hän oli yksi neljästä urheilijasta, jotka kuljettivat olympiatulen Helsingin olympiastadionin torniin kisojen avajaisissa.
Erik Johnsen
Erik Johnsen (s. 4. heinäkuuta 1965) on entinen norjalainen mäkihyppääjä, joka kilpaili maailmancup-tasolla vuosina 1987–1991.
Johnsen saavutti Matti Nykäsen jälkeen hopeaa suurmäen kilpailussa Calgaryn olympialaisissa 1988. Hän kuului samoissa kisoissa myös Norjan joukkueeseen, joka sai Suomen ja Jugoslavian jälkeen pronssia joukkuemäen kilpailussa. Joukkueessa hyppäsivät hänen lisäkseen Ole Christian Eidhammer, Jon Inge Kjørum ja Ole Gunnar Fidjestøl. Normaalimäen kilpailussa sijoitus 41.
Johnsen sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa seitsemänneksi kaudella 1987–1988. Hän voitti Meldalin ja Oslon suurmäen kilpailut, oli toinen St. Moritzin normaalimäessä sekä kolmas Lahdessa niin normaali- kuin suurmäessäkin.
Johnsen sijoittui viimeisen kerran maailmancup-kisan kärkikolmikkoon oltuaan toinen Thunder Bayn suurmäessä joulukuussa 1988. Lahden MM-kilpailuissa 1989 hän oli suurmäessä kymmenes ja normaalimäessä 37.
Earl Bellamy
Earl Davis Bellamy (11. maaliskuuta 1917 – 30. marraskuuta 2003) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja.
Minneapolisissa, Minnesotassa syntyneellä Bellamylla on isänsä puolelta skotlantilaisia ja äitinsä puolelta walesilaisia sukujuuria. Hän kuoli sydäninfarktiin Albuquerquessa 86-vuotiaana.
Bellamyn elokuvien joukossa ovat "Väkivallan laki" (1975) ja "Hurja takaa-ajo" (1978). Hän teki huomattavaa työtä myös televisiossa muiden muassa sarjoissa "The Lone Ranger", "Me hirviöt" ja "V".
Ohjaaja meni vuonna 1977 naimisiin Gail Bellamyn kanssa. Parille syntyi kolme lasta.
Paavo Reiju
Paavo Antero Reiju (23. tammikuuta 1930 Jyväskylä – 14. maaliskuuta 1967 Jyväskylä) oli suomalainen pesäpalloilija.
Jyväskylän Veikkoja ja Jyväskylän Pesä-Veikkoja edustanut Reiju voitti TUL:n mestaruuden vuosina 1953 ja 1960. Ensin mainittuna vuonna hän oli TUL:n mestaruussarjan lyöjäkuningas. Hän oli TUL:n joukkueen kolmosvaravahti Helsingin 1952 olympialaisissa pelatussa pesäpallon näytösottelussa. Itä–Länsi-ottelussa "Pate" Reiju pelasi kahdesti.
Somebody’s Me
Somebody´s Me on toinen Enrique Iglesiaksen Insomniac-nimiseltä albumilta Yhdysvalloissa julkaistu single. Kappaleen alkuperäisen musiikkivideon katsottiin olevan sopimaton, ja musiikkivideosta julkaistiin sensuroitu versio. Kappaleesta on tehty englannin- ja espanjankieliset versiot. Espanjankielinen kappale on nimeltään "Alguien Soy Yo". Espanjankielisen kappaleen korkein listasijoitus Hot Latin tracks -listalla on neljäs.
Martin Brest
Martin Brest (s. 8. elokuuta 1951) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hänen töidensä joukossa ovat "Beverly Hills kyttä" (1984), "Keskiyön pako" (1988), "Naisen tuoksu" (1992), "" (1998) ja "Gigli – rajua rakkautta" (2003).
Brest syntyi Bronxissa, New Yorkissa, ja oli vuonna 1993 ehdolla kahden Oscar-palkinnon saajaksi.
Iivantiira
Iivantiira on kylä Kuhmossa. Kylä sijaitsee noin 45 kilometrin päässä pohjoiseen Kuhmon kaupungin keskustaajamasta.
Kylä oli aiemmin vaikeasti saavutettavissa, koska sinne ei mennyt tietä. Vuonna 1953 valmistui niin sanottu Kekkos I-tie Kuhmosta Iivantiiraan.
Luettelo televisiosarjan Todistettavasti syyllinen jaksoista
Tämä on luettelo televisiosarjan Todistettavasti syyllinen jaksoista.
Amerikansaksalaiset
Amerikansaksalaiset (, ) ovat yhdysvaltalaisia, joilla on saksalaiset sukujuuret. Amerikansaksalaiset ovat Yhdysvaltain toiseksi suurin etninen ryhmä, sillä yli 50 miljoonalla yhdysvaltalaisella arvioidaan olevan ainakin osittain saksalaiset sukujuuret. Suurimmat amerikansaksalaiset väestöt löytyvät Kalifornian ja Pennsylvanian osavaltioista.
Adrienne Bailon
Adrienne Eliza Bailon (s. 24. lokakuuta 1983 New York, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja. Hän on lauluryhmä 3LW (3 Little Women) jäsen. Bailon on tullut tutuksi Disney Channelin original elokuvasta "The Cheetah Girls". Hänen äitinsä on kotoisin Puerto Ricosta ja isä Ecuadorista. Adrienne seurusteli Kim Kardashianin veljen Rob Kardashianin kanssa.
Pauli Kilpiä
Pauli Olavi Kilpiä (s. 28. joulukuuta 1930 Kuusankoski) on entinen suomalainen pesäpalloilija.
Kuusankosken Puhtia edustanut Kilpiä voitti TUL:n mestaruuden vuosina 1950 ja 1957. Hän oli TUL:n joukkueen kakkosvaravahti Helsingin 1952 olympialaisissa pelatussa pesäpallon näytösottelussa. Vuonna 1971 hän voitti kontioiden eli ikämiesten Suomen mestaruuden.
Jääkiekkoa "Paaru" Kilpiä pelasi suomensarjassa.
Tatun ja Patun Suomi
Tatun ja Patun Suomi on Aino Havukaisen ja Sami Toivosen kirjoittama ja kuvittama lastenkirja. Teos on Otavan kustantama. "Tatun ja Patun Suomi" oli Suomen vuonna 2007 myydyin lasten ja nuortenkirja 112 900 kappaleellaan.
Tatun ja Patun Suomi on voittanut vuonna 2007 Finlandia Junior -palkinnon. Alussa kaverukset esittelevät tyypillisen suomalaisen ja näyttävät, kuinka Suomi valmistetaan. Sen jälkeen tutustutaan Suomen hurjaan luontoon. Kirjassa tutustutaan myös ensimmäisiin suomalaisiin sekä Suomen kansalliseepokseen Kalevalaan. Myös Suomen historia ja kieli saavat omat lukunsa.
Kirja sisältää myös kolme TatuPatu-testiä, joissa tutustutaan suomalaisiin erikoisuuksiin: saunaan, ruisleipään ja juhannukseen mökillä.
Tatu ja Patu toimivat myös Suomi-uutisankkureina, vierailevat Virtasilla, esittelevät suomalaisia keksintöjä sekä suurmiehiä ja -naisia. Mukana on myös kertomus Tatun kampanjasta Joulupukin virkaan.
Marja Tyrkkö
Hilja Marja Helinä Tyrkkö (26. syyskuuta 1922 Ylöjärvi – 2. heinäkuuta 2000 Tampere) oli suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano.
Tyrkkö opiskeli Tampereen musiikkiopistossa, Sibelius-Akatemiassa ja Itävallassa Wienissä. Hän esiintyi nuorempana Helsingin Kansanteatterissa. Hän oli kiinnitettynä Suomen Kansallisoopperaan vuosina 1953–1975. Hän esiintyi myös Keski-Euroopassa ja Neuvostoliitossa.
Tyrkön ensimmäinen suuri oopperarooli oli Modest Musorgskin "Boris Godunovin" Marina. Muita merkittäviä rooleja olivat "Elektran" Khrysothemis, Richard Wagnerin "Tannhäuserin" Elisabeth ja "Valkyyrian" Sieglinde sekä nimiroolit "Fideliossa", "Toscassa", "Aidassa" ja "Katerina Izmailovassa". Itselleen mieluisimpana hän piti Richard Straussin "Ruusuritarin" marsalkattaren roolia.
Tyrkölle myönnettiin Pro Finlandia -mitali 1967.
Marja Tyrkön puoliso oli näyttelijä Heikki Heino.
Sef Vergoossen
Sef Vergoossen (s. 8. toukokuuta 1947) on alankomaalainen jalkapallovalmentaja.
Vergoossen aloitti uransa VVV-Venlon apuvalmentajana 1978. Hän teki seuran organisaatiossa pitkän rupeaman työskennellen päävalmentajana 1981–1986 ja juniorijoukkueen valmentajana 1986–1989.
1989 hän siirtyi maastrichtilaisen MVV Maastrichtin manageriksi ja 1995 samaisen seuran tekniseksi johtajaksi. 1998 hän jätti MVV:n siirtyen Rodan päävalmentajaksi. Vergoossen luotsasi seuran KNVB Cupin voittoon 2000 toista kertaa seuran historiassa.
2001 Vergoossen siirtyi belgialaisseura KRC Genkin päävalmentajaksi luotsaten sen mestariksi ensimmäisellä kaudellaan. Seuraavilla kausilla menestys kiersi Genkiä ja 2004 Vergoossen jätti tehtävänsä siirtyen Arabiemiraatteihin Al Jazeera Clubin päävalmentajaksi.
Pesti jäi yhteen kauteen ja 2006 Vergoossen jatkoi uraansa japanilaisen Nagoya Grampusin päävalmentajana. Tammikuussa 2008 Vergoossen palasi kotimaahansa siirtyen PSV Eindhovenin päävalmentajaksi kauden loppuun saakka.
Vergoossenin johdolla PSV nappasi neljännen perättäisen mestaruutensa Eredivisiessä. Eroa toiseksi tulleeseen AFC Ajaxiin kertyi lopulta kolme pistettä.
Lasse Heikkilä (pesäpalloilija)
Lasse Aarne Ilmari Heikkilä (s. 19. huhtikuuta 1929 Kuusankoski) on entinen suomalainen pesäpalloilija.
Lasse ”Volle” Heikkilä edusti Kuusankosken Puhtia, jossa voitti TUL:n mestaruuden vuosina 1947, 1948 ja 1950. SM-sarjassa Puhti sijoittui Heikkilän pelivuosina parhaimmillaan viidenneksi, vuonna 1949. SM-sarjan lyöjätilastossa Heikkilä oli neljäs vuonna 1952. Hän oli TUL:n joukkueen koppari vuoden 1952 Helsingin kesäolympialaisissa pelatussa pesäpallon näytösottelussa.
Jon Inge Kjørum
Jon Inge Kjørum (s. 23. toukokuuta 1965) on entinen norjalainen mäkihyppääjä, joka kilpaili maailmancup-tasolla vuosina 1986–1992.
Kjørum kuului Norjan joukkueeseen, joka saavutti joukkuemäen pronssia Calgaryn olympialaisissa 1988 Suomen ja Jugoslavian jälkeen. Joukkueen muut jäsenet olivat Ole Christian Eidhammer, Ole Gunnar Fidjestøl ja Erik Johnsen.
Lahden MM-kilpailuissa 1989 Norja sijoittui joukkuemäessä toiseksi Suomen viedessä jälleen voiton. Norjan joukkueessa hyppäsivät Kjørumin lisäksi Magne Johansen, Clas Brede Bråten ja Ole Gunnar Fidjestøl. Kjørum oli samoissa kisoissa lisäksi viides normaalimäessä ja viidestoista suurmäessä.
Kjørum sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa kuudenneksi kaudella 1988–1989. Hän saavutti tuolloin uransa kaikki palkintokorokesijoitukset: hän voitti Liberecin suurmäen kilpailun, oli toinen Oslon suurmäessä ja kolmas Oberhofin normaalimäessä. Samalla kaudella Kjørum sijoittui mäkiviikon yhteispisteissä kuudenneksi.
Kjørum oli kahdestoista lentomäen MM-kilpailuissa Vikersundissa 1990.
Veikko Auersalmi
Veikko Olavi Auersalmi (vuoteen 1944 Andersson, 18. maaliskuuta 1924 Helsinki – 27. tammikuuta 2001 Riihimäki) oli suomalainen pesäpalloilija.
Auersalmi pelasi Työväen Mailapoikien joukkueessa SM-sarjaa vuosina 1940–1954. TUL:n mestaruuden hän voitti noina vuosina kuudesti. Hän oli TUL:n joukkueen kolmosvahti Helsingin 1952 olympialaisissa pelatussa pesäpallon näytösottelussa.
Veikko Auersalmen poika Vesa Auersalmi saavutti maahockeyssa SM-mitaleja.
M/S Stena Foreteller
M/S Stena Foreteller () on Stena RoRo Ab:n omistama ro-ro-rahtialus. Se on rakennettu vuonna 2002 Dalian Shipyardin telakalla Dalianissa, Kiinassa. Kuollutta painoa aluksella on 12 300 tonnia. "Stena Foreteller" on rekisteröity Ruotsin lipun alle ja sen kotisatama on Göteborg. Nykyisin Stena Foreteller kuljettaa Stora Enson tuotteita reitillä Kotka–Göteborg.
Stena Foretellerin sisaraluksia ovat M/S Stena Forerunner ja M/S Stena Forecaster.
15. marraskuuta 2001 alus laskettiin vesille ja kastettiin. 7. toukokuuta 2002 alus luovutettiin Stena Sailor Ltd:n omistukseen, joka rekisteröi aluksen Bermudan lipun alle. Kotisatamaksi tuli Hamilton. Samana päivänä Stena RoRo osti aluksen ja rekisteröi sen Ruotsin lipun alle. Kotisatamaksi tuli Göteborg. 22. toukokuuta ranskalainen Cetam vuokrasi aluksen Marseillen ja Tunisin väliseen liikenteeseensä nimellä "Cetam Massilia". 10. marraskuuta vuokrasopimus päättyi ja alus nimettiin jälleen Stena Foretelleriksi. Joulukuussa 2003 alus meni tarkastettavaksi A&P Tynen telakalle Hepburniin, Englantiin. 19. helmikuuta 2004 Stena Foreteller aloitti liikennöinnin Travemünden ja Göteborgin välillä. Myöhemmin samana vuonna alus aikarahdattiin kanadalaisen Oceanexin liikenteeseen, reitille Halifax–St Johns–Corner Brook / Montréal–St Johns. 8.– 22. joulukuuta 2004 välisen ajan laiva oli aikarahdattuna Transfennican liikenteeseen, linjalle Lyypekki–Hanko–Paldiski. Myöhemmin joulukuussa reitti vaihtui kaksi kertaa: ensin Hamina–Antwerpen ja myöhemmin jälleen Lyypekki–Hanko–Paldiski.
17. toukokuuta ja 31. toukokuuta 2006 välisen ajan Stena Foreteller oli aikarahdattuna sotilasliitto NATO:lle. NATO teki aluksella yhden matkan Zeebruggen ja Kap Verden välillä. Kesäkuussa 2006 alus aikarahdattiin Stora Enson kuljetuksia varten reitille Kemi–Göteborg. Vuonna 2007 alus siirtyi reitille Kotka–Göteborg.
Juhana III (Portugali)
Juhana III Hurskas (7. kesäkuuta 1502–11. kesäkuuta 1557) (portugaliksi "João III o Piedoso") oli Portugalin viidestoista kuningas.
Juhana seurasi isäänsä valtaistuimelle yhdeksäntoistavuotiaana vuonna 1521. Silloin Portugali on maailmanvaltansa huipulla, ja sen pääkaupunki Lissabon oli maailmankaupan keskeisiä paikkoja. Juhanan valtakaudella Portugali laajensi omistuksiaan Aasiassa ja Amerikassa, kun portugalilaiset asuttivat Brasiliaa. Juhana huolehti, että Portugalin omistukset Intiassa (Goa), Maustesaarilla ja Bandasaarilla takasivat sille lähestulkoon monopolin muskotin ja neilikan tuottajana Euroopassa. Tämän takia häntä kutsuttiin myös lisänimellä Siirtomaatavarakauppias.
Juhana hylkäsi Portugalin alueet Pohjois-Afrikassa taloudellisesti tärkeämpien Aasian ja Brasilian takia. Sen sijaan hän pyrki kontaktiin Kiinan ja Japanin kanssa. Jesuiittojen nousu takasi Portugalin maailmanvallan. Juhana sai lisänimen Hurskas kristinuskon levittämisestä Aasiassa ja Amerikassa jesuiittojen avulla. Hän perusti Portugalin inkvisition vuonna 1536.
Juhanan puoliso oli Katariina Itävaltalainen, joka oli Kastilian hallitsijan Filip Komean tytär.
Kaikki Juhanan lapset kuolivat ennen häntä. Juhana-pojalle syntyi vielä tämän kuoleman jälkeen poika, josta tuli seuraava kuningas Sebastian. Kun Sebastiankin kuoli lapsettomana, valta siirtyi isosetä Henrikille ja tältä Habsburgien hallitsijasuvun käsiin.
Antonio (Portugali)
Antonio (1531-1595) oli Portugalin kuningas Emanuel I:n avioton pojanpoika, joka hallitsi Portugalia jonkun aikaa kesken vallanperismyssodan vuonna 1580.
Vuonna 1578 hän oli mukana kuningas Sebastianin tuhoisalla sotaretkellä Afrikassa, jossa Sebastian sai surmansa ja Antonio vangittiin. Hän pyrki valtaan jo silloin, mutta kruunun sai hänen setänsä kardinaali Henrik I. Henrikin kuoltua lapsettomana vallantavoittelijoita oli useita. Antonio julistautui kuninkaaksi 24. heinäkuuta 1580, mutta joutui väistymään maenner-Portugalista jo 25. elokuuta hävittyään taistelun Alban herttuan johtamille espanjalaisille. Antonio vetäytyi Azorien saarille ja yritti hallita Portugalia sieltä käsin, mutta valta oli käytännössä jo Espanjan Filipin hallussa. Antonio pakeni ensin Englantiin ja myöhemmin Ranskaan.