hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
N.W.A
N.W.A (lyhenne sanoista Niggaz Wit Attitudes) on 1980-luvun lopusta 1990-luvun alkuun toiminut rap-ryhmä, joka oli yksi suurimmista vaikuttajista gangsta rapin synnyssä. N.W.A tuli tunnetuksi rivoista ja kantaa ottavista sanoituksistaan, joissa käsiteltiin muun muassa elämää getoissa ja poliisiväkivaltaa. Yhtye oli alun perin kotoisin Comptonista.
N.W.A valittiin Rock and Roll Hall of Fameen vuonna 2016.
Eazy-E perusti manageri Jerry Hellerin kanssa Ruthless Records -levy-yhtiön 1980-luvun lopulla huumeiden myynnistä tienaamillaan rahoilla. Silloin C.I.A.-ryhmään kuulunut Ice Cube kirjoitti kappaleen ”Boyz-n-the-Hood” yhtiöön kuuluneelle rap-ryhmälle, joka ei kuitenkaan halunnut esittää kappaletta. Lopulta Eazy-E päätyi räppäämään kappaleen Dr. Dren toimiessa sen tuottajana, ja tästä syntyi N.W.A:n varhaisin muoto. Vuonna 1987 julkaistiin "N.W.A. and the Posse" -kokoelma-albumi, jossa olivat mukana N.W.A:n silloisen ja tulevan kokoonpanon lisäksi muita artisteja, kuten Fila Fresh Crew.
N.W.A alkoi työstää ensimmäistä albumiaan. Kollektiiviin kuuluivat tuolloin Eazy-E, Dr. Dre, Ice Cube, MC Ren, DJ Yella ja Arabian Prince. Myös The D.O.C. oli mukana kirjoittamassa albumin sanoituksia, vaikkei varsinainen jäsen ollutkaan. Palkanmaksuun liittyvien erimielisyyksien vuoksi Arabian Prince erosi ryhmästä juuri ennen kuin debyyttialbumi "Straight Outta Compton" julkaistiin vuonna 1988. Albumia pidetään eräänä merkittävämmistä julkaisuista gangsta rap -genren ja koko hip hopin saralla. Albumin julkaisun jälkeen FBI lähetti Ruthless Recordsin emoyhtiölle Priority Recordsille kirjeen, jossa N.W.A:ta syytettiin virkavallan väkivaltaiseen vastustamiseen kannustamisesta.
Vuonna 1989 myös Ice Cube erosi ryhmästä palkanmaksuun liittyvien erimielisyyksien vuoksi. Seuraavana vuonna N.W.A julkaisi EP:n "100 Miles and Runnin’", jossa he ”dissasivat” Ice Cubea. Tämän seurauksena vuonna 1991 Ice Cube julkaisi kappaleen ”No Vaseline”, jossa hän puolestaan dissasi N.W.A:ta ja Jerry Helleriä.
N.W.A. julkaisi vuonna 1991 toisen studioalbuminsa "efiL4zaggiN" ("Niggaz4Life"), joka myi platinaa. Tämän jälkeen Eazy-E:n kanssa riitaantunut Dr. Dre jätti ryhmän ja perusti Suge Knightin kanssa Death Row Records -levy-yhtiön. N.W.A hajosi ja sen jäsenet siirtyivät soolourille. Eazy-E, MC Ren ja DJ Yella jäivät Ruthless Recordsiin.
Vuonna 1995 Eazy-E kuoli AIDSin aiheuttamaan keuhkokuumeeseen. Ennen kuolemaansa hän oli ehtinyt sopia riitansa Dr. Dren ja Ice Cuben kanssa.
Vuonna 1999 N.W.A julkaisi Eazy-E:lle suunnatun tribuuttikappaleen ”Chin Check”. Kappaleella on mukana Snoop Dogg. Vuonna 2000 Ice Cube julkaisi Dr. Dren ja MC Renin kanssa kappaleen ”Hello”.
N.W.A nimitettiin Rock and Roll Hall of Fameen vuonna 2016.
Vuonna 2015 julkaistiin N.W.A:sta elämäkerrallinen elokuva "Straight Outta Compton". Ice Cube ja Dr. Dre olivat mukana tuottamassa elokuvaa. MC Ren kirjoitti olleensa tärkeämmässä roolissa yhtyeessä kuin elokuva antaa ymmärtää ja kritisoi sitä tästä.
Ignacy Paderewski
Ignacy Jan Paderewski (18. marraskuuta 1860 – 29. kesäkuuta 1941) oli puolalainen säveltäjä, pianisti, diplomaatti ja poliitikko. Hän oli Puolan kolmas pääministeri.
Paderewski syntyi Kurylovkan kylässä, Venäjällä (nyk. Ukraina). Hänen isänsä työskenteli siellä ekonomina. Hänen äitinsä, Poliksena née Nowicka, kuoli muutamia kuukausia Paderewskin syntymän jälkeen. Vuonna 1872 Paderewski lähetettiin Varsovaan, jossa hän pääsi Varsovan konservatorioon. Hän valmistui vuonna 1878. Vuonna 1880 Paderewski meni naimisiin Antonina Korsakównan kanssa, joka kuitenkin kuoli seuraavana vuonna. Vuonna 1881 Paderewski siirtyi Berliiniin opiskelemaan sävellystä. Vuonna 1884 hän siirtyi Wieniin, jossa hän myös teki ensimmäisen julkisen esiintymisensä vuonna 1887. Vuonna 1901 Dresdenissä esitettiin Paderewskin ooppera "Manru". Vuonna 1919 Paderewskistä tuli Puolan pääministeri. Vuonna 1922 hän kuitenkin vetäytyi politiikasta ja jatkoi konsertoimistaan. Paderewski kuoli New Yorkissa vuonna 1941, kahdeksankymmenen vuoden iässä.
Pohjoismaiset hiihtolajit talviolympialaisissa 1948
Vuoden 1948 talviolympialaisissa Sveitsin Sankt Moritzissa kilpailtiin hiihdossa, yhdistetyssä ja mäkihypyssä viidessä eri sarjassa.
Päivämäärä: 31. tammikuuta
Päivämäärä: 6. helmikuuta
Päivämäärä: 3. helmikuuta
Päivämäärä: 31. tammikuuta–1. helmikuuta
Päivämäärä: 7. helmikuuta
Smalen ongelmat
Smalen ongelmat on Fieldsin mitalin saaneen Stephen Smalen vuonna 2000 julkaisema luettelo 18 ratkaisemattomasta matemaattisesta ongelmasta. Tämän luettelon esikuvana on Hilbertin kuuluisa 23 ongelman luettelo, joka julkaistiin vuonna 1900. Ongelmat ovat:
Max Reger
Johann Baptist Joseph Maximilian (Max) Reger (19. maaliskuuta 1873 Brand – 11. toukokuuta 1916) oli saksalainen säveltäjä, urkuri, pianisti ja opettaja. Hän opiskeli musiikkia Münchenissä ja Wiesbadenissa Hugo Riemannin johdolla. Vuonna 1901 hän muutti Müncheniin, jossa hän opetti urkujen soittoa ja sävellystä. Vuodesta 1907 lähtien hän työskenteli Leipzigissä. Reger johti orkesteria Meiningenissä vuodesta 1911 siihen asti, kun hän muutti Jenaan vuonna 1914. Reger kuoli sydäninfarktiin Leipzigissä vuonna 1916.
Reger sävelsi yli kaksisataa urkusävellystä, laajoja sinfonisia teoksia sekä suuren määrän kamari- ja kuoroteoksia. Hänen tyylissään nähdään yhdistyvän romantiikan ajan musiikin ilmaisu barokin ajan muotokieleen ja kontrapunktiin. Hänen ehkä tunnetuin urkusävellyksensä on "Fantasia ja fuuga nimestä B-A-C-H" opus 46 vuodelta 1900. Rosalinde Haas on levyttänyt vuosina 1988-1993 kaikki Regerin urkuteokset.
Ensimmäiset viulu- ja piano-oppinsa Reger sai vanhemmiltaan. Sitten urkuri Adalbert Lindner opetti Regerille pianonsoittoa. Myös Regerin isä Joseph Reger soitti urkuja, ja poika auttoi isää rakentamaan kotiurkuja koulu-urkujen rikkinäisistä osista. Kotiuruilla Reger tutustui Bachin, Robert Schumannin, Felix Mendelssohnin ja Franz Lisztin urkuteoksiin.
Vuonna 1890 Reger pääsi Sondershausenin konservatorioon musiikkiteoreetikko Hugo Riemannin oppiin. Armeija-ajan aiheuttamien mielenterveysongelmien ja rahapulan vuoksi Reger kuitenkin muutti takaisin vanhempiensa luokse Weideniin.
Regerin sävellystyön tärkeimmät ajanjaksot sijoittuvat Weideniin 1898–1901, Müncheniin 1901–1907, Leipzigiin 1907–1911 sekä Meiningeniin 1911–1915. Weidenissa Reger sävelsi monia piano- ja urkuteoksia, liedejä sekä kuoro- ja kamarimusiikkia. Vuonna 1901 hän sai vanhempansa muuttamaan Müncheniin saadakseen itselleen paremmat työolot ja enemmän musiikillisia vaikutteita. Münchenin vuosina Reger olikin hyvin aktiivinen sekä säveltäjänä että pianistina, jossa roolissa konsertoi ympäri Eurooppaa. Vuonna 1902 Reger avioitui Elsa von Berckenin (o.s. Bagenski) kanssa.
Vuonna 1907 Reger kutsuttiin Leipzigin yliopiston musiikilliseksi johtajaksi ja sävellyksen professoriksi. Ensinmainitun toimen hän jätti pian ja keskittyi opetukseen, säveltämiseen ja konsertointiin. Vuonna 1909 pidettiin ensimmäinen hänelle omistettu Reger-Fest Dortmundissa.
Reger ryhtyi vuonna 1911 Meiningenin hoviorkesterin (Meininger Hofkapelle) kapellimestariksi. Vuonna 1915 Reger muutti Jenaan keskittyäkseen säveltämiseen, jota jatkoikin kuolemaan asti huolimatta terveysongelmista. Hän kävi kuitenkin yhä opettamassa Leipzigissa, ja kuoli sydänkohtaukseen vuonna 1916 sikäläisessä hotellissa.
Anton Arenski
Anton Stepanovitš Arenski (; 30. heinäkuuta 1861 Novgorod – 25. helmikuuta 1906 Terijoki) oli venäläinen säveltäjä. Hän aloitti musiikinopiskelun Pietarissa Nikolai Rimski-Korsakovin johdolla. Valmistuttuaan vuonna 1882 hänestä tuli professori Moskovan konservatorioon. Hän opetti mm. Aleksandr Skrjabinia, Sergei Rahmaninovia ja Aleksandr Gretšaninovia. Arenski kuoli tuberkuloosiin suomalaisessa parantolassa vuonna 1906.
Arenski sävelsi kolme oopperaa ja muuta näyttämömusiikkia, kaksi sinfoniaa, viulukonserton, kamarimusiikkia, pianokappaleita ja kirkkomusiikkia sekä kirjoitti musiikin oppikirjoja. Tyyliltään Arenski on lähempänä Pjotr Tšaikovskia kuin niin kutsuttua nuorvenäläistä koulukuntaa.
Pohjoismaiset hiihtolajit talviolympialaisissa 1932
1932 talviolympialaisissa Lake Placidissa Yhdysvalloissa kilpailtiin hiihdossa, mäkihypyssä ja yhdistetyssä neljässä eri sarjassa. Kilpailut toimivat myös lajien maailmanmestaruuskilpailuina.
Päivämäärä: 10. helmikuuta
Päivämäärä: 13. helmikuuta
Päivämäärä: 10. helmikuuta
Päivämäärä: 10. helmikuuta
Liberec
Liberec () on kaupunki Neisse-joen varrella Tšekissä. Liberec sijaitsee noin 90 kilometriä Prahasta koilliseen. Kaupungin pinta-ala on 106 neliökilometriä ja asukkaita siellä on 100 914 (2009). Kaupungissa on mm. teknillinen korkeakoulu, kasvitieteellinen puutarha ja eläintarha. Kaupungissa on myös talviurheilukeskus, jossa järjestetään muun muassa mäkihypyn maailmancupin kisoja ja hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2009.
Liberec perustettiin jo 1200-luvulla ja se mainittiin ensi kerran 1352. Se oli suurin sudeettisaksalaisista kaupungeista. Vuodesta 1622 vuoteen 1634 kaupunki kuului Albrecht von Wallensteinille. Hänen kuolemansa jälkeen se siirtyi Matthias Gallakselle ja pysyi hänen jälkeensäkin Clam Gallaksen suvulla. Toiseen maailmansotaan asti kaupunki tunnettiin "Reichenberg"-nimisenä ja se oli pohjoisten Sudeettialueiden pääkaupunki.
Kaupungin nähtävyyksiä ovat Liberecin kaupungintalo (1893), kreivi Clam Gallas'n linna (1700-luvulta) ja Ještěd-vuorella oleva saman­niminen torni (1968), josta on tullut kaupungin symboli. Kaupunki kehittyi nopeasti 1800-luvun lopulla, ja kaupungissa onkin hyvin säilyneitä 1800-luvun lopun rakennuksia. Kaupungintalon lisäksi muita merkittäviä rakennuksia ovat oopperatalo ja Severočeské muzeum (Pohjois-Böömin museo).
Kalle (lehti)
Kalle oli suomalainen pornolehti, jota kustansi Suomen miestenlehdet Oy. Sitä alettiin julkaista vuonna 1973 ja se oli "Jallun" ja "Lollon" ohella Suomen ostetuin pornolehti. "Kalle" oli suunnattu heteroseksuaalisille miehille, mutta siinä oli mukana homoseksuaaleille suunnattu liite. Vuonna 2015 Pirkanmaan käräjäoikeus asetti lehden taustalla olleen Press Mastersin konkurssiin mikä merkitsi "Kallen" lakkauttamista.
"Kalleen" kirjoittivat muun muassa Veikko Ennala, Jorma Ojaharju, Oskar Reponen, Martti Innanen ja Juha Vainio.
"Kallen" luultavasti tunnetuin kiertävä reportteri oli Börje Mellberg, joka raportoi lehteen erityisesti Viron ja Latvian matkojen edesottamuksistaan.
1980-luvulla "Kalle" sponsoroi myös ”Käteenvedon SM-kisoja”, jossa lehden mukaan "maan parhaat runkkarit käsittelivät seivästään taidolla ja asiantuntemuksella" ja esimerkiksi vuonna 1981 "neljä parasta sai alle minuutin ajan ja voittaja ylsi huikeaan 3,5 sekuntin lopputulokseen."
Kaisa Riihinen oli Kallen päätoimittajana 2012-2015.
Vuosina 1950–1956 ilmestyi myös "Kalle"-niminen miestenlehti. Sen sisältö oli nykyistä perhelehtitasoa, mutta lehti jouduttiin lopettamaan vuoden 1956 lopussa kustantajan talousvaikeuksien ja lehteä epäsiveelliseksi luokittelun takia rasittaneen kohdeverotuksen vuoksi. Vuonna 1958 aloittanut "Jallu" oli sisällöllisesti samantapainen yleisaikakauslehti kuin vanha "Kalle", mutta Lehtimiesten kustannettavaksi siirryttyään se muuntui 1960-luvun loppupuolella pornolehdeksi.
Jallu (lehti)
Jallu oli suomalainen miestenlehti, jota alettiin julkaista elokuussa 1958. Lehden nimi syntyi yhdistelmänä tunnetusta miehen lempinimestä ja Jaloviinasta eli Jallusta. Jallua kustansi Suomen miestenlehdet Oy. Vuonna 2015 Pirkanmaan käräjäoikeus asetti lehden taustalla olleen Press Mastersin konkurssiin mikä merkitsi Jallun lakkauttamista.
Seksuaalista kanssakäymistä käsittelevien artikkeleiden lisäksi Jallussa kirjoitettiin myös esimerkiksi muukalaislegioonasta, Suomen vankilaoloista, euroviisuista, suoritettiin erilaisia testejä ja laadittiin Euroopan metropolien ilta- ja yöelämän oppaita. Lehdestä löytyi mm. videonurkkaus, vitsiosasto, palsta, jossa pyritään vastaamaan lukijoiden seksuaalisuuteen liittyviin mielipiteisiin tai ongelmiin sekä kontakti-ilmoitusosasto. Tärkeän osan lehdestä muodostivat myös lukijoiden omat tarinat.
Lehti vedettiin kerran pois myynnistä 1960-luvulla. Syynä ei ollut epäkorrekti tai -sovinnainen materiaali vaan tunnettuihin päättäjiin kohdistuvat paljastukset. Vuonna 1961 kohua herättivät Tabe Slioorin jatkokertomuksena ilmestyneet muistelmat, joissa hän kertoi muun muassa suhteestaan 39 vuotta vanhempaan kaupunginjohtaja Erik von Frenckelliin. 1960-luvun lopulla julkaistiin ”kreivi” Lindgreninä tunnetun Pertti Ylermi Lindgrenin muistelmat, joissa hän kertoi olleensa 76 kertaa kihloissa ja istuneensa niihin liittyneiden rahahuijausten takia vankilassa yhteensä yli kolme ja puoli vuotta.
Rautakirjan irtonumeromyynnissä Jallu oli kaikista lehdistä vuonna 1963 sijalla 20, vuonna 1973 sijalla 10 ja vuonna 1983 sijalla 32.
Jalluun ovat vuosien aikana kirjoitelleet muun muassa nimimerkit Liisa Berselius, Tomi Gulliksen ja Into Himonen. Myös eniten elokuvia Suomessa tuottanut ja kuvannut Kullervo Koivisto aloitti uransa 1980-luvulla Jallun ja Kallen valokuvaajana.
Vuonna 2008 tamperelaiset rockmuusikot tekivät lehden 50-vuotisjuhlan kunniaksi "Jallun herrasmieslaulut" -nimisen pornolaululevyn, jossa esiintyivät laulajina Pate Mustajärvi, Juri Lindeman, Heikki Salo, Mika Sundqvist ja Pauli Hanhiniemi. Jallun päätoimittaja Vesa Riihinen kertoi idean levyn tekemisestä tulleen muusikoilta ja Jallun toimituksen ottaneen idean innolla vastaan. Levyllä oli uudet pornosanoituksen saaneet versiot kappaleista ”Lennä Juri Gagarin”, ”Moottoripyörä on moottoripyörä” sekä ”Vetree ja nuori” ja pari kokonaan uutta kappaletta. Riihisen käsityksen mukaan Jallu on ollut aina tärkeä osa muusikoiden raskasta keikkaelämää ja siksi arvostettu.
Kummeli-televisiosarjan sketsissä Radio Yömyöhä (2/94) parodioitiin Jallun tutkivaa journalismia, kun Esko Mörkö luki radiossa vanhoja Jalluja.
Jallun päätoimittajat ja omistajat aikajärjestyksessä. __notoc__
Enthrone Darkness Triumphant
Enthrone Darkness Triumphant on norjalaisen black metal -yhtyeen Dimmu Borgirin kolmas studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1997, ja se oli ensimmäinen albumi, jonka Dimmu Borgir teki Nuclear Blast -levy-yhtiön leivissä. Uusiojulkaisu (Deluxe Edition) julkaistiin vuonna 2002 bonusmateriaalin kera. Saksassa albumin tultua myyntiin "Tormentor of Christian Soulsin" sanoitukset jouduttiin sensuroimaan.
Albumia pidetään yhtyeen läpimurtolevynä. Roimasti paranneltu tuotanto sekä uuden levy-yhtiö Nuclear Blastin mahdollisuus saattaa levy laajempaan levitykseen kasvattivat yhtyeen kannattajakuntaa melkoisesti, vaikka joidenkin fanien mielestä levy olikin liian siloiteltua materiaalia.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Dimmu Borgir.
Curt Swan
Curt Swan (17. helmikuuta 1920 – 16. kesäkuuta 1996) oli yhdysvaltalainen sarjakuvataiteilija ja -kirjoittaja. Hän syntyi ja vietti nuoruutensa Minneapolisissa, Minnesotassa, ja oli erityisesti tunnettu pitkäaikaisena Teräsmies-lehtien piirtäjänä.
Hänet värvättiin armeijan palvelukseen vuonna 1940 ja toisen maailmansodan ajan hän oli työssä armeijan virallisessa lehdessä "Stars and Stripes". Sodan jälkeen 1945 Swan siirtyi sarjakuvapiirtäjäksi National Comicsille (nykyinen DC Comics) ja piirsi lyhyen aikaa muun muassa sarjakuvia "Boy Commandos", "Tommy Tomorrow" ja "Gangbusters". Hän päätti jättää sarjakuvien tussaamisen kuitenkin muiden vastuulle jo uransa alkuvaiheilla. Ensimmäisen Teräsmies-sarjakuvansa hän piirsi 1948.
1950-luvun alussa Swan siirtyi Teräsmies-lehtiin vähentäen muun muassa kuuluisien Wayne Boringin sekä Al Plastinon työtaakkaa. Johtavaksi Teräsmies-piirtäjäksi hän nousi kuitenkin vasta 1960-luvulla.
Curt Swan toimi päätoimisena taiteilijana muun muassa lehdissä:
Hän toimi myös vierailevana piirtäjänä useissa DC Comicsin sarjakuvissa (muun muassa villin lännen sarjakuvat).
Sarjakuvien niin kutsutulla hopeakaudella Swan tuli tunnetuksi useista Teräsmies-sarjakuvatarinoistaan ja sadoista piirtämistään kansikuvista. Hänen pitkäaikaisena tussaajanaan toimi Murphy Anderson. Esimerkiksi Suomessa useat ennen vuotta 1987 julkaistut Teräsmies-lehdet ovat olleet juuri niin kutsutun ”Swanderson” -työryhmän tekemiä. Swan vetäytyi eläkkeelle vuonna 1985 ja hänen viimeiseksi sarjakuvakseen jäi "Whatever Happened to the Man of Tomorrow" (Swan tosin toimi vielä vierailevana kuvittajana tarinoissa "Superman: Earth Stealers" sekä "Superman: The Wedding & Beyond" 1996). Kunnianosoituksena hänelle eräässä "Smallville"-televisiosarjan jaksossa vierailleen Christopher Reeven roolinimenä oli "tohtori Swan".
Nuclear Blast
Nuclear Blast on saksalainen itsenäinen levy-yhtiö ja jakelija, jonka perusti Markus Staiger vuonna 1987. Levy-yhtiön varhainen tuotanto keskittyi hardcore punk -musiikkiin, mutta sittemmin sen tarjonta on painottunut metallimusiikkiin; julkaisulistoilla on niin melodista metallia, black metalia, grindcorea, death metalia kuin tribuuttialbumeitakin.
Yhtiön pääkonttori sijaitsee Göppingenin piirikunnassa, Saksassa.
Sir
Sir on englannin kielessä kohtelias puhuttelusana sekä aatelisen arvonimi.
Arvonimeä Sir käytetään Kansainyhteisön ritarin tai baronetin arvon omaavien miesten etunimen tai etu- ja sukunimen edessä. Dame on vastaava naisen arvonimi.
Kansainyhteisöön kuulumaton, ritarin arvon saanut henkilö voi käyttää nimensä perässä ainoastaan tavanomaista ritarikunnan mukaista titteliä. Esimerkiksi Brittiläisen imperiumin ritarikunnassa: William Henry Gates III, KBE, mutta ei Sir William Henry Gates III, KBE. Ritarin arvon saaneita puhutellaan koko nimellä tai etunimellä, mutta ei koskaan pelkällä sukunimellä, esimerkiksi Sir Paul McCartney tai Sir Paul, mutta ei Sir McCartney.
Sanaa sir käytetään englannin kielessä yleisesti myös kohteliaana puhuttelusanana päivittäisissä palvelutilanteissa ja varsinkin ylemmässä asemassa olevasta henkilöstä.
Yhdysvaltain asevoimissa käytetään "Sir"-sanaa ylempiarvoisia sotilaita puhuteltaessa tai heille vastattaessa ("Sir, yes Sir!", tai vastaavasti "Sir, no Sir!"); merijalkaväessä kaikista ylempiarvoisista, muissa puolustushaaroissa vain upseereista. Brittiläisissä asevoimissa sitä ei sen sijaan käytetä.
Kärsämäen koulu
Kärsämäen koulu on Kärsämäessä Turussa sijaitseva puinen koulurakennus. Se rakennettiin vuonna 1881 entisen Maarian kunnan keskustaan, joka on nykyisin osa Turkua. Edelleen käytössä oleva koulu toimii alkuperäisissä tiloissaan vanhassa pihamiljöössä. Koulu on Lounais-Suomen ympäristökeskuksen ja museoviraston suojelema.
Päätös koulun rakentamisesta tehtiin maaliskuussa 1879 pidetyssä kuntakokouksessa. Rakentaminen aloitettiin vuonna 1880, ja koulu valmistui vuonna 1881. Koulun rakentaminen maksoi 13 208 markkaa ja 21 penniä. Kärsämäen koulun ensimmäinen opettaja oli J. V. Vuori.
Tiedot tarvitsevat päivitystä !
Kärsämäen koulu yhdistettiin hallinnollisesti syyslukukauden 2007 alettua lähellä sijaitsevan Pallivahan koulun kanssa. Yhdistyminen on toistaiseksi vain hallinnollinen, ja Kärsämäen koulurakennuksessa järjestetään vielä opetusta. Moni vastusti yhdistymistä, ja yli tuhat allekirjoitti Kärsämäen koulun puolesta tehdyn adressin, joka luovutettiin huhtikuussa 2007.
Kärsämäen koulun viimeisenä omana rehtorina toimi Erkki Rötkönen, joka aloitti virassa syksyllä 1997. Hän korvasi lukukauden 1996–97 jälkeen eläkkeelle jääneen Helka Sarénin.
Paul Robinson
Paul William Robinson (s. 15. lokakuuta 1979) on englantilainen jalkapallomaalivahti. Hän pelasi Englannin maajoukkueessa sekä seuratasolla Leeds Unitedissa, Tottenham Hotspurissa, Blackburn Roversissa ja Burnleyssä.
Robinson aloitti uransa Leeds Unitedissa. Hän pelasi aluksi seuran junioriakatemian riveissä ja johdatti seuran muun muassa FA Youth Cupin voittoon vuonna 1997. Robinson teki debyyttinsä aikuisten joukkueen avauskokoonpanossa syksyllä 1998 ottelussa Chelseaa vastaan ja piti ottelussa maalinsa puhtaana. Hän sai tilaisuuden pelata enemmän seuran avauksessa kaudella 2000–2001 tuolloisen ykköstorjujan Nigel Martynin ollessa loukkaantuneena. Robinson pelasi kauden aikana 16 ottelua Valioliigassa ja kuusi Mestarien liigassa.
Robinson vakiinnutti paikkansa Leedsin ykkösmaalivahtina kaudella 2002–2003 ja piti asemaa hallussaan kahden kauden ajan. Kaudella 2003–2004 Leedsin talousvaikeudet olivat kasvaneet entisestään ja myös seuran pelillinen menestys oli heikompaa kuin vuosiin; tuloksena oli lopulta seuran putoaminen Valioliigasta. Robinson siirtyi toukokuussa 2004 Tottenham Hotspuriin 1,5 miljoonan punnan siirtosummalla. Hän toimi Tottenhamissa ykkösmaalivahtina. 26. heinäkuuta 2008 Robinson siirtyi Blackburn Roversiin 3,5 miljoonalla punnalla kun Tottenham Hotspur oli aikaisemmin hankkinut Heurelho Gomesin ykkösmaalivahdikseen kaudelle 2008–2009.
Vuonna 2007 Robinson teki ensimmäisen maalinsa Englannin valioliigan ottelussa Watfordia vastaan. Vapaapotku maalialueen reunalta yllätti Watfordin maalia vartioineen Ben Fosterin.
Robinson teki debyyttinsä Englannin maajoukkueessa helmikuussa 2003 ystävyysottelussa Australiaa vastaan. Hän tuli kentälle vaihdosta. Robinson oli pelannut viisi maaottelua, kun hänet valittiin Englannin kokoonpanoon vuoden 2004 EM-kilpailuihin, joissa hän toimi joukkueen kakkosmaalivahtina David Jamesin ollessa ykkösmaalivahti. EM-kilpailujen jälkeen Robinson otti haltuunsa maajoukkueen ykköstorjujan paikan. Vuoden 2006 Saksan MM-kilpailuissa hän oli Englannin maalilla joukkueen kaikissa otteluissa ja maa eteni puolivälieriin, joissa tuli tappio Portugalia vastaan rangaistuspotkukilpailussa. MM-kilpailujen jälkeen hän oli pelannut maajoukkueessa yhteensä 26:ssa ottelussa. EM-karsintojen 2008 aikana Robinson joutui kovan kritiikin alle päästettyään muutaman helpon maalin. Englanti ei päässyt EM-kisoihin ja Robinson menetti paikkansa Englannin ykkösmaalivahtina. Elokuussa 2010 Robinson ilmoitti lopettavansa maajoukkuepelit. Hän pelasi urallaan 41 maaottelua.
Robinson on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Tansaniitti
Tansaniitti on zoisiittimineraalin läpinäkyvä tai läpikuultava muunnos, jota esiintyy vain Tansaniassa. Kivi on luonnostaan voimakkaan pleokroinen muuttaen väriään sinisestä punaviolettiin ja vihertävään tai ruskeaan katselusuunnan mukaan. Lämpökäsittelyn seurauksena kiven väri muuttuu tummemmaksi ja kauttaaltaan violetinsiniseksi. Tansaniitti on suosittu jalokivi. Tansaniitti on zoisiitin läpinäkyvä tai läpikuultava muunnos,
Tansaniitti löydettiin Meralanin kukkuloilta Tansanian pohjoisosasta läheltä Arushan kaupunkia vuonna 1967. Pian tämän jälkeen amerikkalainen korualan yritys Tiffany & Co. antoi sille nykyisin vakiintuneen kaupallisen nimensä. Tansaniitista tuli nopeasti suosittu pääosin Tiffanyn voimakkaan markkinoinnin kautta. Nykyisin kiven suppealla esiintymisalueella sijaitsevat kaivokset ovat alkaneet vähitellen ehtyä samalla, kun louhitut kivet ovat olleet yhä heikkolaatuisempia, mikä on nostanut syvänsinisten kivien hintaa viime vuosina. Kaivokset ovat tuottaneet Tansanian hallitukselle vuosittain noin 20 miljoonaa euroa, ja hiottujen kivien vuosittainen kokonaismyynti on ollut 500 miljoonaa euroa. Kesäkuussa 2003 hallitus ilmoitti kieltävänsä raakakivien viennin Intiaan, sillä tähän asti useimmat kivet oli hiottu Jaipurissa. Päätöksellään hallitus halusi tukea Tansanian omien käsittelylaitosten kehittymistä.
Tansaniitin kovuus Mohsin asteikolla on 6,5, joten se on pehmeämpää kuin kvartsi ja siten altis hitaalle kulumiselle pölyn vaikutuksesta. Kivi on usein puhdas eikä sisällä sulkeumia, ja tummimmillaan sen väri on verrattavissa hienoimpaan safiiriin. Luonnostaan tummansiniset kivet ovat erityisen haluttuja, sillä niissä pleokroismi on selvemmin havaittavissa ja synnyttää hiotussa kivessä punertavia välähdyksiä, kun sitä tarkastellaan eri kulmissa. Valtaosa tansaniiteista lämpökäsitellään niiden vaaleansinisen tai punaruskean värin parantamiseksi. Myös synteettistä tansaniittia on markkinoilla, ja sen arvo on vain murto-osa luonnonkiveen verrattuna.
Oswald von Wolkenstein
Oswald von Wolkenstein (1376 (?) – 2. elokuuta 1445) oli itävaltalainen säveltäjä, runoilija ja diplomaatti. Hän osallistui aktiivisesti politiikkaan aateliston edustajana.
Suurin osa hänen lauluistaan ovat monofonisia eli yksiäänisiä. Hän kuitenkin kirjoitti myös joitakin polyfonisia lauluja.
Sylkikaskas
Sylkikaskas ("Philaenus spumarius") on 5–6 mm pitkä ruohikossa elävä hyönteinen. Se on ulkonäöltään harmaan-ruskean-vihertävän kirjava, kuvioinniltaan vaihteleva ja tanakan suippo. Etenkin keväällä voi nähdä kasvien varsissa niiden aiheuttamia sylkipalloja, joita kansanomaisesti kutsutaan käärmeensyljeksi. Sylkipallon sisällä elää sylkikaskaan toukka, joka imee kasvinesteitä suojaavan pallon sisässä. Imiessään kasvinesteitä toukka samalla puhaltaa ilmaa peräpäästään, jolloin vaahto syntyy. Toukkien imentä aiheuttaa kasvin lehtien lievää käpertymistä ja vioitettujen kukkavarsien marjat jäävät normaalia pienemmiksi. Sylkipallo suojaa toukkaa lähinnä kuivumiselta, mutta myös vihollisilta. Toukan voi nähdä pyyhkimällä syljen pois. Sylkikaskaita tavataan Suomessa Lapissa saakka.
Sylkikaskaan saalistajia luonnossa ovat ainakin maakiitäjäiset ("Carabidae").
Sylkikaskaan ravintokasveja ovat mansikka,mesimarja, vadelma ja kihokkikasvit.
Skeleton talviolympialaisissa 1948
1948 talviolympialaisissa Sveitsin Sankt Moritzissa kilpailtiin toista kertaa olympialaisten historiassa skeletonissa eli mahakelkkailussa. Myös tällä kertaa ratana toimi Cresta Run.
Kilpailussa laskettiin kuusi laskua, joiden yhteisaika ratkaisi voittajan. Kilpailuun osallistui 15 osanottajaa, joista yhdeksälle saatiin mitattua lopullinen yhteisaika.
Muzio Clementi
Muzio Clementi (24. tammikuuta 1752 Rooma – 10. maaliskuuta 1832 Evesham) oli italialainen säveltäjä ja pianisti. Suurin osa hänen sävellyksistään on pianokappaleita.
Clementi syntyi Roomassa vuonna 1752 ja pääsi 13-vuotiaana kirkkoon soittamaan urkuja. Hän teki ensimmäisen julkisen esiintymisensä pianistina vuonna 1770. Vuonna 1774 hän muutti Lontooseen, jossa hän soitti pianoa, johti orkesteria ja opetti musiikkia. Vuonna 1830 Clementi muutti Eveshamiin, jossa hän kuoli 80-vuotiaana vuonna 1832.
Clementi sävelsi lähinnä pianomusiikkia, kuten lukuisia, yhä usein soitettuja sonaatteja ja sonatiineja. Lisäksi hän sävelsi muun muassa sinfonioita, mutta myös kamari- ja vokaalimusiikkia. Säveltäjä kirjoitti myös pedagogisen teoksen "Introduction to the Art of Playing on the Piano Forte" (1801).
Clementin musiikin tunnetuksi tekemiseen nykyään pyrkii Muzio Clementi Society, jonka perusti pianisti Jeremy Eskenazi vuonna 2006.
Michael Haydn
Johann Michael Haydn (14. syyskuuta 1737 Rohrau – 10. elokuuta 1806 Salzburg) oli itävaltalainen säveltäjä. Hän oli säveltäjä Joseph Haydnin veli. Michael Haydn syntyi Rohraussa ja lauloi veljensä tavoin kuorossa Wienissä. Vuodesta 1762 lähtien hän työskenteli Salzburgin piispanhovissa, missä toimi viulistina, urkurina ja hovisäveltäjänä. Haydn oli sekä Leopold että Wolfgang Amadeus Mozartin ystävä ja työtoveri. Haydnin tunnetuimpia sävellysoppilaita olivat mm. Carl Maria von Weber ja Anton Diabelli.
Michael Haydn keskittyi lähinnä kirkkomusiikin säveltämiseen, mutta hän sävelsi myös useita sinfonioita, konserttoja sekä kamarimusiikkia. Haydnin "Requiem pro defuncto Archiepiscopo Sigismundo" vaikutti suuresti Mozartin Requiemiin. Hänen sinfoniaansa nro 25 (G-duuri MH 334) luultiin pitkään Mozartin 37. sinfoniaksi. Sekaannus aiheutui käsikirjoituksesta, jossa alku oli Mozartin käsialaa. Mozart oli säveltänyt sinfoniaan tuntemattomasta syystä uuden hitaan johdannon, mutta loput teoksesta ovat Michael Haydnin.
Otis Redding
Otis Ray Redding Jr. (9. syyskuuta 1941 – 10. joulukuuta 1967) oli yhdysvaltalainen soul- ja R&B-laulaja. Redding oli jo elinaikanaan suosittu esiintyjä ja menestynyt sekä laulajana että lauluntekijänä, mutta hänen kuolemansa jälkeen julkaistu ”(Sittin’ on) the Dock of the Bay” sinetöi hänen maineensa.
Georgian osavaltiosta kotoisin ollut papin poika harjoitti laulutaitoaan baptistikirkon kuorossa ja kiersi etelävaltioita blueskitaristi Johnny Jenkinsin seurueessa. Reddingin ensimmäinen pikkumenestys oli ”These Arms of Mine”. Stax Recordsin Volt-levymerkki julkaisi laulajan itsensä säveltämän ja sanoittaman singlen 1962.
Uusien menestyslevyjen myötä Reddingistä tuli yksi memphisläisen Stax Recordsin tähdistä. Hänen menestyskappaleitaan olivat muun muassa ”Mr. Pitiful”, ”I’ve Been Loving You Too Long”, ”I Can’t Turn You Loose”, ”Try a Little Tenderness” sekä The Rolling Stones -laina ”(I Can’t Get No) Satisfaction)”. Reddingin kuuluisimpia kappaleita on ”Respect”, joka nousi listaykköseksi, kun Aretha Franklin esitti sen 1967, kaksi vuotta Reddingin ensilevytyksen jälkeen.
Otis Reddingin mainetta lujitti hänen esiintymisensä Monterey Pop -festivaaleilla toukokuussa 1967. Nousussa ollut ura kuitenkin katkesi Reddingin jouduttua saman vuoden joulukuussa lento-onnettomuuteen. Esiintymismatkalla käytetty kone syöksyi järveen Madisonissa Wisconsinissa. Vain yksi Reddingin The Bar-Kays -taustayhtyeen jäsen selvisi onnettomuudesta elossa, seitsemän muuta koneessa ollutta menehtyivät, myös Otis Redding. Turman syy ei ole selvinnyt.
Redding nousi listoille jo tammikuussa 1968, kun single ”(Sittin’ on) the Dock of the Bay” ilmestyi. Tunnelmallinen balladi on varsin erilainen kuin kiihkeät R&B-rypistykset, joista Redding tunnettiin. Redding kirjoitti ”(Sittin’ on) the Dock of the Bayn” ensisäkeet viettäessään viikon asuntolaivalla San Franciscon rannassa kesällä 1967.
Vain kolme päivää ennen Reddingin kuolemaan johtanutta lento-onnettomuutta äänitetty laulu muodostui suuremmaksi menestykseksi kuin yksikään hänen elinaikanaan julkaisema levy. Single nousi Yhdysvaltain pop- ja R&B-listojen ykköseksi, ja Redding palkittiin kahdella Grammy-palkinnolla.
Pikaluistelu talviolympialaisissa 1948
1948 talviolympialaisissa Sveitsin Sankt Moritzissa kilpailtiin pikaluistelussa neljässä eri sarjassa. Kilpailut käytiin "Badrutts-Park"-jäästadionilla.
Fernando Sor
Fernando Sor (14. helmikuuta 1778 – 10. heinäkuuta 1839) oli espanjalainen säveltäjä ja kitaristi. Kotimaassaan Espanjassa myös "kitaran Beethoveniksi" kutsuttu Sor kuuluu ensimmäisiin säveltäjiin, joiden ansiosta kitaraa alettiin arvostaa konserttisoittimena.
Melko varakkaaseen perheeseen syntynyt Sor polveutui pitkästä sukulinjasta ammattisotilaita ja alun perin hänen aikeenaan olikin jatkaa tätä perinnettä. Sor kuitenkin hylkäsi sotilasuran ja kiinnostui musiikista, kun hänen isänsä tutustutti hänet italialaiseen oopperaan. Sorin isä opetti hänelle myös kitaransoittoa, vaikka kitara ei siihen aikaan ollutkaan varsinaisesti konserttisoitin, vaan sitä saattoi kuulla lähinnä kapakoissa.
Sor opiskeli musiikkia luostarissa Montserrat-vuoren rinteillä ja sävelsi siellä myös ensimmäiset teoksensa kitaralle. Sor joutui kuitenkin lopettamaan opintonsa hänen isänsä kuoltua, sillä hänen äidillään ei ollut varaa kustantaa niitä.
Vuonna 1808, kun Napoleon Bonaparte hyökkäsi Espanjaan, Sor alkoi säveltää kitaralle kansallismielistä musiikkia, johon usein liittyi isänmaallisia sanoituksia. Kun Espanjan armeija kukistui, hän myöntyi kuitenkin hänelle tarjottuun hallinnolliseen virkaan uudessa hallituksessa. Vuonna 1813 Sor ja monet muut ranskalaisten kanssa veljeilleet taiteilijat ja aristokraatit lähtivät Espanjasta, kun ranskalaiset ajettiin pois maasta. Hän muutti Pariisiin, eikä enää koskaan palannut kotimaahansa.
Pariisissa Sor saavutti mainetta kaupungin taideyhteisössä sävellystensä ja kitaransoittotaitojensa ansiosta. Lopulta hän alkoi tehdä konserttikiertueita muualle Eurooppaan ja tuli kuuluisaksi ympäri Eurooppaa. Vuonna 1827 Sor asettui aloilleen ja päätti asua koko loppuelämänsä Pariisissa. Hän oli eläkkeellä ollessaankin vielä varsin tuottelias säveltäjä.
Sorin viimeiseksi teokseksi jäi messu, jonka hän sävelsi vuonna 1837 kuolleelle tyttärelleen. Tyttären kuolema sai jo valmiiksi huonossa kunnossa olevan Sorin syvän masennuksen valtaan. Hän kuoli vuonna 1839 kieli- ja kurkkusyöpään.
Antonio Soler
Antonio Francisco Javier José Soler Ramos (3. joulukuuta 1729 – 20. joulukuuta 1783) oli espanjalainen säveltäjä.
Soler syntyi Kataloniassa vuonna 1729. Hän aloitti musiikin opiskelunsa opettelemalla soittamaan urkuja ja säveltämään. Kuuden vuoden iässä Soler pääsi laulamaan luostarin kuoroon. Vuonna 1744 hän pääsi urkuriksi katedraaliin.
Soler sävelsi sonaatteja, konserttoja, kamarimusiikkia, messuja ja soolokappaleita uruille.
Pikaluistelu talviolympialaisissa 1928
1928 talviolympialaisissa Sveitsin Sankt Moritzissa kilpailtiin pikaluistelussa kolmessa eri sarjassa. Kilpailut käytiin Badrutts-Park-jäästadionilla. Kaikki mitalit yhtä lukuun ottamatta menivät Suomeen tai Norjaan.
10 000 metrin kilpailu jouduttiin perumaan jään mentyä huonoon kuntoon korkean ilman lämpötilan takia. Kilpailun lähtöhetkellä lämpötila oli jo lähes 20 astetta. Ensimmäisenä luistellut Irving Jaffee luisteli ajan 18.36,6. Kolmannessa parissa luistellut norjalainen silloinen maailmanennätysmies Armand Carlsen jäi lähes 21 minuuttia ja kun seuraavaa lähtöä oli kulunut kolme kierrosta, kilpailu päätettiin keskeyttää. Kisaa yritettiin siirtää seuraavalle päivälle, mutta suomalaiset ja norjalaiset olivat ehtineet varata liput aamujunalle, päätettiin se peruuttaa kokonaan. Kyseessä on ainoa kerta talviolympialaisten historiassa, kun kilpailu on jouduttu kokonaan perumaan.
Antonio Soler (kirjailija)
Antonio Soler (s. 1956 Málagassa) on espanjalainen kirjailija. Hän on saanut romaaneistaan kotimaassaan useita palkintoja.
Heinrich Schütz
Heinrich Schütz (9. lokakuuta 1585 Köstritz – 6. marraskuuta 1672 Dresden) oli saksalainen säveltäjä ja urkuri. Hän sävelsi muun muassa ensimmäisen saksalaisen oopperan, "Dafnen". Sen ensiesitys oli Torgaussa vuonna 1627, mutta teoksen musiikki on sittemmin kadonnut.
Schütz aloitti musiikin harrastamisen laulamalla kuorossa. Tämän jälkeen hän meni Marburgiin opiskelemaan lakia. Vuosina 1609–1613 hän opiskeli Venetsiassa musiikkia opettajanaan Giovanni Gabrieli. Opiskelunsa jälkeen Schütz toimi urkurina Kasselissa, mutta vuonna 1615 hän siirtyi Dresdeniin säveltämään musiikkia. Hän työskenteli Dresdenissä kuolemaansa asti. Schütz kuoli aivohalvaukseen vuonna 1672.
Valtaosa Schützin sävellystuotannosta on kirkkomusiikkia. Urkusävellyksiä joukossa ei kuitenkaan ole.
D. H. Peligro
D.H. Peligro (oik. Darren Henley, s. 9. heinäkuuta 1959 St. Louis, Yhdysvallat) on soittanut San Franciscon ja Los Angelesin musiikkiskeneissä vuodesta 1978. Peligro on ollut rumpalina Dead Kennedysissa, Red Hot Chili Peppersissä ja S.S.I:ssä. Mies on myös soittanut Nailbombin (jäseniä Sepulturasta, Fudge Tunnelista, Front-Line Assemblysta ja Neurosiksesta) yhden Euroopan kiertueen rumpuja. Nykyisin hänellä on oma yhtye nimeltään Peligro, jossa hän soittaa kitaraa ja laulaa.
Henri Dutilleux
Henri Dutilleux [dytijö] (22. tammikuuta 1916 Angers, Maine-et-Loire – 22. toukokuuta 2013 Pariisi) oli ranskalainen säveltäjä.
Dutilleux syntyi Angers’ssa vuonna 1916 ja opiskeli musiikkia Pariisin konservatoriossa vuosina 1933–1938. Dutilleux sai vuonna 1938 Ranskan valtion Prix de Rome -apurahan. Hän palveli toisen maailmansodan alussa lääkintäjoukoissa ja johti sodan loppuvuosina Pariisin oopperan kuoroa. Sodan jälkeen Dutilleux toimi professorina sekä Ranskan radion musiikkiosaston tuottajana.
Dutilleux ei kiinnostunut sarjallisuudesta tai muista ajan ilmiöistä, vaan loi tuotantonsa Claude Debussyn ja Maurice Ravelin luomalta perustalta, joka korosti sointivärien merkitystä.
Dutilleux kelpuutti teosluettelonsa opusnumero 1:ksi vasta ensimmäisen pianosonaattinsa, joka valmistui vuosina 1946–1948 ja jonka hän omisti pianistivaimolleen Geneviève Joylle. 1950-luvulla Dutilleux sävelsi kaksi sinfoniaa, vaikka modernistit pitivät sinfoniamuotoa jo vanhentuneena.
Vuonna 1970 kantaesitettiin Dutilleux’n sellokonsertto, joka oli sävelletty Mstislav Rostropovitšille. Tämän jälkeen säveltäjä hylkäsi sinfoniaorkesterin vuosiksi ja keskittyi kamarimusiikkiteoksiin.
Palattuaan suuren orkesterin pariin säveltäjä kirjoitti muun muassa Isaac Sternille viulukonserton vuonna 1985. Hänen merkittävimpiin sävellyksiinsä kuuluu myös Rostropovitšin tilaama "Timbres, espace, mouvement" (1978). Vuonna 2009 Dutilleux sävelsi laulusarjan "Le temps l’horloge", jonka omisti sopraano Renée Flemingille ja kapellimestari Seiji Ozawalle.
Dutilleux vieraili Suomessa vuonna 1987.
Luettelo Suomen puolueista
Tämä on luettelo puolueista, jotka ovat vaikuttaneet Suomen politiikassa. Oikeusministeriö on vuodesta 1969 lähtien ylläpitänyt puoluerekisteriä, johon merkityllä yhdistyksellä on oikeus asettaa ehdokaslistoja kunta-, eduskunta- ja europarlamenttivaaleissa. Puolue määritellään voimassa olevan puoluelain mukaisesti puoluerekisteriin merkityksi rekisteröidyksi yhdistykseksi, jos se täyttää laissa edelletyt vähimmäisvaatimukset.
Eduskunnan suurin puolue on eduskuntavaalien 2015 jälkeen poliittiseen keskustaan lukeutuva Suomen Keskusta.
Lähde
Ahvenanmaan suurin puolue maakuntapäivillä on Ahvenanmaan keskusta.
Puolueista (ja ehdokkaista) on tehty paljon tilastollisia tutkimuksia, joissa niitä vertaillaan esimerkiksi perinteisillä vasemmisto-oikeisto-akselilla tai esimerkiksi liberalismi-konservatismi-akselilla. Eräs vertailukeino on ollut tutkia vaalikoneisiin syötettyjä tietoja.
Pääoma (Marx)
Pääoma: poliittisen taloustieteen arvostelua ("Das Kapital: Kritik der politischen Ökonomie") on Karl Marxin kirjoittama laaja talouden teoriaa käsittelevä teos. Se on kapitalismin sekä sen taloudellisten toimintojen ja teorioiden kriittinen analyysi. Kirjalla on ollut paljon paitsi tieteellistä myös yhteiskunnallista merkitystä. Teoksen ensimmäinen osa julkaistiin vuonna 1867. Toinen ja kolmas osa ilmestyivät postuumisti Friedrich Engelsin toimittamina vuosina 1885 ja 1894. Viimeisen osan toimitti Karl Kautsky vuonna 1904. Toisin kuin kolmea ensimmäistä osaa, sitä ei ole suomennettu.
Suomeksi "Pääoman" ensimmäinen osa ilmestyi vuosina 1913–1918 O. W. Louhivuoren kääntämänä, toinen osa vuonna 1950 Mauri Ryömän kääntämänä ja kolmas osa vuonna 1976 Antero Tiusasen kääntämänä.
Münchhausenin oireyhtymä
Münchhausenin oireyhtymä on psyykkinen sairaus, josta kärsivät teeskentelevät sairastavansa tauteja saadakseen huomiota ja hoitoa. Oireyhtymän nimi tulee paroni von Münchhausenista, joka esiintyy kirjallisuudessa tarinansepittäjänä. Münchhausenin oireyhtymän ICD-10-mukainen luokituskoodi on F68.1.
Taudista kärsivä saattaa teeskennellä jonkin sairauden oireita ja/tai aiheuttaa itse vammoja tai oireita. Sairaala- tai lääkärihoitoon pääsy tuottaa potilaalle mielihyvää mutta on ongelmallista hoitajille; saattaa kestää pitkäänkin ennen kuin potilaan todetaan olevan terve.
Myös välillisiä Münchhausenin oireyhtymiä (ns. "Münchhausen syndrome by proxy") tavataan. Näissä tapauksissa holhoavassa asemassa oleva väittää holhokkinsa, esimerkiksi äiti lapsensa, olevan sairas ja oireilevan tai vastaavasti aiheuttaa tälle vammoja itse. Näin esimerkiksi äiti yrittää saada lohtua ja ymmärrystä muilta asettumalla "kärsivän vanhemman" osaan. Ilmiön kuvasi brittiläinen lastenlääkäri Roy Meadow vuonna 1977.
Vaikka potilas hakeutuu mielellään hoitoon keksimistään sairauksista, hän on tyypillisesti haluton hoitamaan Münchhausenin oireyhtymää itseään. Tarkoituksellista psykoosin "tuottamista" itselleen nimitetään Ganserin oireyhtymäksi.
Münchhausenin oireyhtymän käsitteen keksi englantilainen lääkäri Richard Asher, joka toimi psykiatrisen vastaanotto-osaston lääkärinä. Hän kuvaili vuonna 1951 julkaistussa artikkelissaan potilaita, jotka vaelsivat sairaalasta toiseen kertoen keksittyjä sairaushistorioita ja oireita, joista osa saattoi olla itse aiheutettuja. Potilaille oli tyypillisesti tehty lukuisia leikkauksia ja muita toimenpiteitä. Asher nimesi oireyhtymän kuuluisan tarinankertojan paroni Karl Friedrich Hieronymus von Münchhausenin (1720-1797) mukaan. Ensimmäinen suomalainen artikkeli aiheesta julkaistiin "Duodecim"-lehdessä vuonna 1963.
Snuppy
Snuppy (Seoul National University puppy) on maailman ensimmäinen kloonattu koira. Rodultaan se on afgaaninvinttikoira, mutta sen kantanut emo oli labradorinnoutaja. Eteläkorealaiset tutkijat ilmoittivat kloonauksen onnistumisesta elokuussa 2005.
Kloonikoiran identtisyys vanhempansa kanssa varmistettiin geenitutkimuksella. Koe tehtiin Seoulissa samassa yliopistossa, jossa on aiemmin tehty kohuttuja ihmisen kloonialkioita.
Koiran kloonaamista on yritetty useita kertoja aikaisemminkin, mutta korealaisten yritys oli ensimmäinen terveen koiranpennun syntymään asti johtanut. Helppoa kloonin aikaansaaminen ei ollut nytkään, sillä alkioita siirrettiin keinoemoihin 1095. Narttukoiria oli kaikkiaan 123, mutta siirretyistä munasoluista raskauteen johti vain kolme. Yksi raskaus päättyi keskenmenoon ja elävänä syntyi kaksi pentua. Molemmat olivat syntyessään terveitä, mutta myöhemmin toinen kärsi ensin hengitysongelmista ja kuoli vain 21 päivän ikäisenä keuhkokuumeeseen. Ruumiinavauksessa siinä ei havaittu mitään rakenteellista vikaa. Näin ollen kloonauksen tehokkuus oli vain 1,6%.
Klooni tehtiin ottamalla afgaanivinttikoirauroksen korvasta otetuista soluista tuma ja istuttamalla ne narttukoirasta otettuihin lähes kypsiin munasoluihin. Näistä oli ensin poistettu solujen alkuperäinen tuma. Yhdistelmäsoluja pidettiin vielä muutama tunti sopivissa oloissa ja seurattiin, että tuma todella asettui soluun toimivaksi osaksi. Vasta tällaiset solut istutettiin emokoirien kohtuun.
Vastaavalla tumansiirtotekniikalla on aiemmin kloonattu Dolly-lammas. Lisäksi on kloonattu hiiriä, lehmiä, vuohia, sikoja, kaneja, kissoja, muuli, hevonen ja rottia. Koira poikkeaa monista muista nisäkkäistä munasolujen valmistumisajan ja - paikan suhteen eikä toistaiseksi ole onnistuttu kehittämään keinoa kasvattaa kypsiä munasoluja laboratoriossa. Siksi korealaiskokeessa otettiin koiranaarailta liki kypsät munasolut huuhtomalla niiden munajohtimista.
Koiran kloonauksesta ei oikeastaan ole suoranaista hyötyä, mutta teknisenä suorituksena se on merkittävä. Harvinaisten lajien säilyttämiseen se periaatteessa soveltuu. Eri koirarotujen ominaisuuksien kehittymisen tutkimiseen siitä voidaan myös saada apua. Teknisten ongelmien vuoksi kloonatuista koirista ei ainakaan vielä saada apua esimerkiksi ihmisten sairauksien tutkimiseen; hiirten kloonaaminen ja kasvattaminen on helpompaa ja nopeampaa.
Teräsmies (vuoden 1978 elokuva)
Teräsmies () on yhdysvaltalainen vuonna 1978 valmistunut supersankarielokuva DC Comicsin julkaisemasta sarjakuvahahmosta Teräsmiehestä. Elokuva oli ensimmäinen Salkindien tuotantoyhtiön kolmesta Teräsmies-elokuvasta, ja pääroolia esitti tuolloin tuntematon näyttelijä Christopher Reeve. Elokuvan budjetti 55 miljoonaa dollaria (vuoden 1978 lukema, inflaatiota ei otettu huomioon) oli vuonna 1978 suurempi kuin esimerkiksi ensimmäisen Tähtien sota -elokuvan Uusi Toivo ("Star Wars: A New Hope"). Elokuva tuotti kansainvälisesti 300,2 miljoonaa dollaria (vuoden 1978 lukema).
Elokuvaa kuvattiin Uudessa-Meksikossa, New Yorkissa, Kanadassa sekä Lontoossa. Elokuva sai neljä Oscar-ehdokkuutta, mm. parhaasta musiikista, äänestä ja elokuvaleikkauksesta sekä voitti erikoistehoste-Oscarin. Elokuvan musiikin sävelsi John Williams, ja erityisen tunnettuja teemoja ovat Teräsmiehen teema (Superman March) ja Planeetta Krypton (The Planet Krypton). Elokuvan ohjasi Richard Donner.
Tiedemies Jor-El lähettää poikansa turvaan tuhoontuomitulta Krypton-planeetalta. Kal-El-niminen lapsi päätyy Maahan, jossa Kentin pariskunta kasvattaa hänet nimeten lapsen Clark Kentiksi. Adoptioisänsä kuoltua Clark/Kal päätyy pohjoisnavalla olevaan kryptonilaiseen linnakkeeseen, jossa saa tietää oikean isänsä hologrammilta synnyintarinansa. Hän muuttaa Metropolisiin ja aloittaa uransa supersankari Teräsmiehenä, käyttäen toisena henkilöllisyytenään lempeäkäytöksistä toimittajaa Clark Kentiä. Tapaa ensimmäisen kerran kollegansa Lois Lanen ja ihastuu tähän. Teräsmiehen täytyy myös estää tulevan arkkivihollisensa Lex Luthorin pirulliset suunnitelmat.
Teresa Stratas
Teresa Stratas OC (s. 26. toukokuuta 1938, Toronto) on kanadalainen dramaattinen sopraano. Debyytti oopperalavalla tapahtui 1959 Puccinin "La bohèmen" "Miminä". Muita tärkeitä rooleja hänen urallaan ovat olleet Verdin "La traviatan" "Violetta" sekä Straussin "Salomen" ja Bergin "Lulun" nimiroolit. Nämä kolme roolia hän on myös levyttänyt. Saavuttanut mainetta myös Kurt Weillin laulujen tulkitsijana sekä esiintymällä mm. Jennyn roolissa Metropolitan Ooperan Mahagonnyn Kaupungin-ooperassa (Weill/Brecht), jonka harjoituksissa hän tutustui 'alkuperäiseen' Jennyyn eli näyttelijä Lotte Lenyaan.Vuonna 1972 hänelle myönnettiin "Officer of the Order of Canada" -arvonimi.
Nagpur
Nagpur () on kaupunki Maharashtran osavaltiossa Intiassa. Vuonna 2011 Nagpurissa asui 2 497 777 asukasta. Kaupunki sijaitsee lähellä Intian maantieteellistä keskipistettä. Nagpur on tärkeä teollisuuskeskus (puuvilla-, paperi-, kemian teollisuutta sekä koneenrakennusta) ja liikenteen solmukohta. Nagpur on hiljaittain palkittu Intian puhtaimpana kaupunkina.
Maailman vahvin mies -kilpailu
Maailman vahvin mies -kilpailu on vuosittain järjestettävä voimamieskilpailu, jonka voittaja kruunataan "Maailman vahvimmaksi mieheksi". Kilpailu koostuu erilaisista voimaa vaativista lajeista, joista sijoitusten mukaan saatavia yhteispisteitä eniten kerännyt kilpailija on voittaja.
Ensimmäisen kerran maailman vahvimman miehen tittelistä kilpailtiin vuonna 1977 ja kolmena ensimmäisenä vuonna kilpailupaikkana toimi Universal Studios Kaliforniassa. Alkuaikoina osanottajat olivat pääasiassa amerikkalaisia, mutta kun 1980-luvun alkupuolella alettiin kilpailuja järjestää Yhdysvaltain ulkopuolella, alkoi Pohjois-Euroopan maiden menestyskulku.
Kilpailut järjestää International Federation of Strength Athletes (IFSA). Vuodesta 2001 lähtien on Vahvin mies -kilpailujen rinnalta järjestetty myös "Maailman vahvin nainen" -mittelö.
Lucknow
Lucknow (, ), myös Lakhnau, on Uttar Pradeshin osavaltion pääkaupunki Intiassa. Kaupungissa asui 2 185 927 ihmistä vuonna 2001. Lucknow on osavaltion toiseksi suurin kaupunki Kanpurin jälkeen.
Kaupunki perustettiin vuonna 1528 Baburin, mogulivaltakunnan perustajan, käskystä. Vuonna 1775 Lucknow'sta tehtiin Oudhin kuningaskunnan pääkaupunki.
Brittijoukot valtasivat kaupungin 1856. Vuotta myöhemmin sepoykapinassa residentin virka-asunnossa sijainnut varuskunta joutui kapinallisten piirittämäksi. La Martinieren yliopiston oppilaat auttoivat brittijoukkoja puolustamaan varuskuntaa.
Amausin lentoasema palvelee alueen lentoliikennettä. Lucknow'n metro on suunnitteilla.
Euforia
Euforia on kaikki muut tunteet ohittava hyvänolontunne. Se voi syntyä luonnollisesti tai lääkkeillä, alkoholilla tai muilla päihteillä aiheutettuna. Euforian vastakohta on dysforia.
Kathleen Battle
Kathleen Battle (s. 13. elokuuta 1948 Portsmouth, Ohio) on yhdysvaltalainen sopraano ja oopperalaulaja. Hän opiskeli musiikkia Cincinnatin yliopiston konservatoriossa, josta valmistui vuonna 1971. Debyyttinsä hän teki Spoleton festivaaleilla Thomas Schippersin johdolla. Battle on luonut menestyksekkään uran ja esiintynyt maailman tunnetuimmilla ooppera-areenoilla, kuten Metropolitanissa ja Salzburgin festivaaleilla. Hänen repertuaarinsa olennaisimpana osana on Bachin, Händelin, Mozartin, Rossinin ja Faurén musiikki. Hän on saanut viisi Grammy-palkintoa. Battlen ääni, vaikkakaan ei volyymiltaan suuri, on kuulas, kirkas ja ketterä – soinniltaan hieman metallinen ja yleisesti kauniina pidetty.
Battle sai vuonna 1994 lähtöpassit Metropolitan-oopperasta; syyksi ilmoitettiin epäammattimainen käytös. Jopa sopraanon entinen läheinen yhteistyökumppani, kapellimestari James Levine, kieltäytyi työskentelemästä hänen kanssaan.