Trebizondin keisarikunta
Trebizondin keisarikunta tai Trapezuntin keisarikunta oli yksi kolmesta valtiosta, jotka syntyivät neljännen ristiretken jälkeen, kun Bysantti valloitettiin 1204. Georgian kuningatar Tamar antoi Aleksios I:lle joukkoja, joilla hän valloitti Trabzonin, Sinopen ja Paflagonian, ja perusti Bysantin perinteitä jatkaneen Trebizondin keisarikunnan.
Keisarikunta joutui heti vaikeuksiin turkkilaisten kanssa, ja menettikin läntisiä alueita. Sinope valloitettiin jo 1214. Itse keisarikunta onnistui pysymään pystyssä kahta kilpailijaansa pitempään. Epeiroksen despotaatti lakkasi olemasta 1359, ja Nikaian keisarikunta kaatui osmaanien valloitettua Konstantinopolin 1453. Trebizond valloitettiin 1461.
Olemassaolonsa aikana (1204-1461) Trebizond oli jonkin aikaa yksi maailman johtava kaupan keskus, johtuen silkkitien läheisyydestä. Anthony Bryersin mukaan, vaikka verotulot olivat sangen merkittävä tulonlähde, kolme neljäsosaa keisarin tuloista tuli maasta.
Pieni Trebizond oli menestynyt hyvin heti historiansa alussa. Aleksios I:n johdolla valtakunta oli laajentunut Nikaian keisarikunnan ja Armenian väliin, sekä jopa Krimin niemimaalle. Aleksioksen poika Manuel I panosti turvallisuuteen ja oli ansainnut mainetta komentajana, mutta keisarikunta oli jo menettänyt alueita turkkilaisille, ja joutui maksamaan seldžukeille ja mongoleille lunnaita. Trebizond saavutti suurimman vaurautensa ja vaikutusvaltansa Aleksios II:n pitkällä hallintokaudella 1297-1330. Sen jälkeen keisarikunta kärsi lyhyistä vallankumouksista ja keisarien salamurhista aina Aleksios III:n valtaanastumiseen saakka. Trebizond ei koskaan toipunut täysin sisäisestä jakautumisesta, ja taloudellisen aseman ja maa-alueiden menettämisestä.
Manuel III liittoutui Timur Lenkin kanssa, ja hyötyi siitä timureiden lyötyä osmanit Ankaran taistelussa 1402. Timurideista huolimatta Osmanien valtakunta valloitti Bysantin 1453, eikä Trebizondin keisari Johannes IV voinut kuin puolustautua ja pelätä samaa kohtaloa. Ensin osmaanien sulttaani Murad II koetti valloittaa pääkaupungin meritse 1442, mutta maihinnousu epäonnistui ja torjuttiin. Kun Mehmed II piiritti Belgradia 1456, Amasyan käskynhaltija hyökkäsi Trebizondiin. Vaikka hänet lyötiin, sai hän paljon vankeja, ja vaati heistä kalliit lunnaat.
Johannes IV vuorostaan valmisteli hyökkäystä keräten liittolaisia. Hän antoi tyttärensä mongoli-kaanille vaimoksi, jos he auttaisivat Trebizondin puolustamisessa. Hän sai myös Georgian kuninkaalta lupauksen, että hän avustaa Sinopen ja Karamanian emiraattien valtaamisessa.
Kun Johannes IV kuoli 1459, hänen veljensä David nousi valtaan, ja hän hylkäsi liitot. David kosiskeli eurooppalaisia valtioita avustamaan osmaaneja vastaan käytävässä sodassa, luvaten jopa Jerusalemin valtausta. Mehmed II kuuli kosiskeluista ja kesällä 1461 hän johti suuren armeijan ja valloitti Trebizondin länsipuolella olleet pienet itsenäiset emiraatit. Seuraavaksi hän kiersi etelästä Armeniaan, ja valloitti Ak Koyunlun, timuridien ja turkkilaisten valtakunnan. Nyt Trebizond oli ympäröity täysin. Mehmed II eteni nopeasti ja alkoi piirittää pääkaupunkia Trabzonia. Piiritys kesti kuukauden, kunnes keisari David antautui 15. elokuuta 1461.
Trebizondin kaatumisen myötä, viimeinen Rooman valtakunnan perintöä jatkanut valtakunta kadonnut.