hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Rogério Ceni
Rogério Mücke Ceni (s. 22. tammikuuta 1973 Pato Branco, Brasilia) on brasilialainen jalkapallomaalivahti. Hän on maailmanmestari sekä FIFA:n ja IIHFS:n (International Federation of Football History & Statistics) virallisesti tunnustama kautta aikojen eniten maaleja tehnyt maalivahti.
Rogério Ceni aloitti uransa vuonna 1987 Sinop Futebol Clubessa, josta siirtyi syyskuussa 1990 São Paulo Futebol Clubeen. Rogério Ceni on edustanut São Paulo FC:tä yhtäjaksoisesti siitä lähtien ja hänellä on yli 700 Brasilian pääsarjaottelua. Hän on voittanut São Paulo FC:ssä kolmesti Brasilian mestaruuden (2006, 2007, 2008), kaksi Copa Libertadoresia, seurajoukkueiden maailmanmestaruutta ja Intercontinental Cupin.
Brasilian jalkapallomaajoukkueessa Rogério Ceni on pelannut vuodesta 1997 lähtien 16 maaottelussa. Hän oli vuoden 2002 MM-kisoissa kolmosmaalivahtina voittaen maailmanmestaruuden ja vuoden 2006 MM-kisoissa kakkosmaalivahtina; jälkimmäisessä turnauksessa hän pelasi kymmenen minuuttia alkusarjan ottelussa Japania vastaan.
Rogério Ceni kuuluu harvinaiseen maaleja tekevien maalivahtien joukkoon. Hän on vapaapotkuspesialisti ja hän laukoo usein São Paulo FC:n rangaistuspotkut. 20. elokuuta vuonna 2006 ottelussa Cruzeiroa vastaan Rogério Ceni teki kaksi maalia, toisen vapaapotkusta ja toisen rangaistuspotkusta, ja siirtyi José Luis Chilavertin ohi eniten maaleja tehneiden maalivahtien listalla. Samassa ottelussa Rogério Ceni myös torjui yhden rangaistuspotkun. Hänelle oli tuolloin tilastoitu 64 maalia (21 rangaistuspotkuista ja 43 vapaapotkuista). Tähan mennessä hän on tehnyt 118 maalia (17.7.2014).
Visegrád
Visegrád [] on kaupunki Unkarin pohjoisosassa Pestin läänissä Tonavan mutkassa. Kaupungin asukasluku on 1 831 (vuonna 2009) ja sen pinta-ala on 33,27 neliökilometriä. Visegrádin nähtävyyksiin kuuluu keskiaikainen, hienosti entisöity rauniolinna. Linnan rakensi kuningas Kaarle Robert vuonna 1323. Visegrád sijaitsee Budapestin pohjoispuolella.
Tijuana Taxi
Tijuana Taxi on vuonna 2004 perustettu seitsemänhenkinen yhtye, joka on erikoistunut esikuvansa Herb Alpert & The Tijuana Brassin esittämään ameriachi-musiikkiin. 
Tijuana Taxin solisteina ovat esiintyneet muun muassa Eino Grön, Seppo Ruohonen, Gary Revel Jr., Marjo Leinonen, Sami Saari ja M. A. Numminen.
Kukkola-yhtiöt
Kukkola-Yhtiöt Oy on rovaniemeläinen yritys päätoimialanaan tieliikenteen tavarankuljetus. Sen aputoiminiminä on "Sorakukkola" ja "Kukkola-Trans". Kukkola-yhtiöihin on sulautettu vuonna 2006 kiinteistöjen rakennuttamista harjoittanut "Kukkola-Holding Oy". Samaan yritysryppääseen kuuluu päätoimialanaan kiinteistöjen hallintaa harjoittava "Kiinteistökukkola Oy". Kukkola-Yhtiöt on yli 30 vuotta vanha yritysryhmä.
Vuonna 2007 yhtiö rakennutti yhdessä Skanska Pohjois-Suomen kanssa 21 000 m kauppakeskus Revontulta aivan Rovaniemen keskustaan nelostien viereen. Aikaisemmin yhtiöllä oli Saariselällä omistuksessaan kylpylä, joka nyttemmin muutaman omistajanvaihdoksen jälkeen kuuluu SOK:lle.
Harsuuntuminen
Harsuuntuminen tarkoittaa havupuiden neulaskatoa, joka aiheutuu esimerkiksi taudeista, happamoittavista päästöistä ja sääoloista.
Hapan laskeuma voi haitata havupuun neulasia ja näin vaarantaa puun myrkyllisille aineille. Myrkyllisiä aineita pääsee helposti neulasten sisuksiin, minkä seurauksena solujen viherhiukkasia voi tuhoutua. Näin fotosynteesi hankaloituu, neulasten ikä lyhentyy ja seurauksena on puun harsuuntuminen.
Harsuuntumista määriteltäessä tarkastellaan etenkin puiden latvuksia.
Otsonitaso
Otsonitaso eli otsonin pitoisuus ilmassa on ympäristöongelma, jonka huomiotta jättämisestä voi olla erilaisia haittoja. Otsonikato liittyy yläilmakehän kemiaan ja ultraviolettisäteilyn lisääntymiseen. Alailmakehän otsoni on yleensä liiallisina pitoisuuksina haitallista esimerkiksi kasvien solukoille, mutta myös ihmisille.
WHO on asettanut eri tilanteisiin rajoituksia sen varalle, milloin liiasta otsonipitoisuudesta voi olla haittaa terveydelle ja milloin siitä on tiedotettava. Euroopan unionin uusin direktiivi asiasta on vuodelta 2003. Yhdysvalloilla on omat raja-arvonsa. Suomessa otsonia mitataan jatkuvasti yhdeksällä paikkakunnalla.
Työpaikkojen ja rakennusten sisäilman otsonitasosta on myös turvamääräykset, koska otsoni aiheuttaa sekä ärsytysoireita, palautuvia astmatyyppisiä että pitemmän altistuksen kestäessä palautumattomia keuhkovaurioita. Lisäksi otsoni voi aiheuttaa räjähdysvaaraa.
Oma kysymyksensä on otsonointilaitteet, joita on myynnissä sisäilman laadun parantamiseksi. Myöskään niitä käytettäessä sallittua otsonitasoa ei saa ylittää.
Vladimir Sobolev
Vladimir Mihailovitš Sobolev (1. lokakuuta 1924 – 23. kesäkuuta 2010) oli neuvostoliittolainen diplomaatti, joka toimi lähetystöneuvoksena Algerissa vuosina 1965–1968 sekä suurlähettiläänä Brysselissä 1971–1975 ja Helsingissä 1979–1988. Toisessa maailmansodassa Sobolev taisteli Puna-armeijan sotilaana Keskustan ja 1. Valko-Venäjän rintamilla.
Sobolev nimitettiin suurlähettilääksi Suomeen Neuvostoliiton ulkoasiainministeriön Skandinavian osaston päällikön paikalta. Nimitykseen suhtauduttiin Suomessa myönteisesti, sillä länsimaistyyppiseksi ammattidiplomaatiksi luonnehditun Sobolevin odotettiin tuovan helpotusta idänsuhteiden hoitoon kovaotteisen Vladimir Stepanovin jälkeen. Näin myös tapahtui, kun Sobolev pitäytyi enimmäkseen suurlähettilään ulkoisten tehtävien parissa, ja tärkeiden asioiden hoidosta vastasi yhä useammin ministerineuvos Viktor Vladimirov.
Tähtikokoontuminen
Tähtikokoontuminen on sitä, että tähtitieteen harrastajat kokoontuvat mahdollisesti valtakunnallisesti. Suomessa tähtitieteellisiä esitelmätilaisuuksia on pidetty siitä lähtien, kun Ursa vuonna 1921 perustettiin. Esitelmien järjestämistä harrastavat kaikki tähtiyhdistykset.
Vuodesta 1971 on pidetty vuosittain tähtipäivät. Ensimmäiset pidettiin Turussa, sitten Helsingissä ja Tampereella. Tähtipäivistä on muodostunut merkittävä yleisötapahtuma paikkakunnalla, jonne myös tähtiharrastajat kokoontuvat ympäri maata. Tähtipäivillä järjestetään esitelmiä, näyttely ja retkiä ympäristön kohteisiin. Tähtipäivien illanvietossa jaetaan Stella Arcti -palkinto.
Vuodesta 1987 on pidetty Ursan jaostojen Cygnus-kesäpäivät. Niille kokoontuu toistasataa aktiiviharrastajaa ympäri maata.
Vuodesta 1984 on pidetty Laitepäiviä, aluksi mikropäivän ja tietokonepäivän nimellä.
Useat Ursan jaostot järjestävät omia valtakunnallisia tapaamisia, tunnetuimpia ovat Syvä taivas -jaoston DS-päivät. Vuodesta 2006 lähtien 
Tähtikallion havainto- ja koulutuskeskuksessa on pidetty enenevässä määrin varsinkin jaostojen valtakunnallisia kokoontumisia.
Messier 60
Messier 60 (M60, NGC 4649) on Neitsyen tähdistössä sijaitseva elliptinen galaksi, jonka Johann Gottfried Koehler löysi huhtikuussa 1779 tutkiessaan komeettaa Neitsyessä. Charles Messier lisäsi sen luetteloonsa pian tämän jälkeen. Galaksi sijaitsee noin 60 miljoonan valovuoden päässä Maasta ja on noin 120 000 valovuoden levyinen. Sen ikä on noin 13.2 miljardia vuotta.
M60:n suhteellinen kirkkaus on +8.8, joten sen havaitsemiseen tarvitaan kaukoputki. Suurella kaukoputkella kohteen vierestä erottuu +11.9 magnitudin galaksi NGC 4647.
Tilavuuspaino
Tilavuuspaino on suure, joka ilmoittaa tutkittavan aineen painon suhteen sen tilavuuteen. Tilavuuspainon SI-järjestelmän mukainen yksikkö on N/m.
Tilavuuspainoa käytetään lähinnä konetekniikassa, virtausmekaniikassa ja geotekniikassa. Sitä voi kuitenkin soveltaa mihin tahansa. Esimerkiksi veden tilavuuspaino Maan pinnalla 5°C:ssa on 9807 N/m.
Tilavuuspaino ilmaistaan yhtälöllä 
missä
Määritelmän mukaan tilavuuspaino voidaan laskea myös kappaleen tiheyden avulla
missä formula_6 on kappaleen tiheys.
Taulukossa on esitetty eri fluidien tilavuuspainoja lämpötilassa formula_7.
Manuel Sanchís Hontiyuelo
Manuel "Manolo" Sanchís Hontiyuelo (s. 23. toukokuuta 1965 Madrid, Madridin maakunta, Espanja) on espanjalainen entinen jalkapalloilija.
Sanchís kuului Emilio Butragueñon, Míchelin, Miguel Pardezan ja Rafael Martín Vázquezin ohella Real Madridin juniorijoukkueissa kasvaneeseen kuuluisaan "Quinta del Buitreen" (). Hän oli viisikon ainoa puolustaja sekä ainoa, joka pelasi koko uransa Real Madridissa ja voitti Euroopan cupin. Sanchís ja Martín Vázquez olivat viisikosta ensimmäiset, jotka vakiinnuttivat paikkansa tuolloin Alfredo Di Stéfanon valmentamassa Real Madridin edustusjoukkueessa. Päivä oli 4. joulukuuta 1983 ja Real Madrid voitti vieraskentällä Real Murcian Sanchísin tekemällä maalilla 0–1. Sanchísin ura kesti vuoteen 2001, johon mennessä hän oli voittanut kahdeksan Espanjan liigamestaruuden lisäksi muun muassa Mestarien liigan ja UEFA Cupin kahdesti.
Espanjan maajoukkueessa Sanchís debytoi 12. marraskuuta 1986 MM-karsintaottelussa Romaniaa vastaan. Sanchís edusti maataan vuoden 1988 EM-kilpailuissa ja vuoden 1990 MM-kilpailuissa. Kaikkiaan hän pelasi 48 maaottelua, joissa teki yhden maalin. Ennen nousuaan A-maajoukkueeseen Sanchís voitti alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden vuonna 1986.
Sanchísin isä Manuel Sanchís Martínez pelasi myös Real Madridissa vuosina 1964–1971. Nuoremmasta Sanchísista käytettiin usein lempinimeä Manolo (Manuelin deminutiivimuoto) erottamaan hänet isästään.
Kalliokoski (Valtimo)
Kalliokoski on koskinähtävyys kuutostien varrella Valtimon Puukarissa, noin 12 kilometriä kirkonkylältä pohjoiseen. Se on Kokkojoen koski ja laskee kahtena haarana kalliokynnyksen yli, jonka juurella se muodostaa laajan suvannon. Suvanto on myös paikkakuntalaisten uintipaikka. Aikoinaan on harkittu kosken valjastamista vesivoiman tuotantoon, mutta kosken pienuuden johdosta suunnitelmasta on luovuttu.
Kalliokoski on sijainnut tärkeällä vesireitillä pohjoiseen, Pohjantiellä eli karjalaisten eräelämän runkotiellä. Reitti yhdisti Laatokan ja Pohjanlahden, jota pitkin laatokankarjalaiset nousivat matkoillaan Valtimon vesireittiä pitkin Maanselän kannaksen yli Oulujoen reitille Ja Pohjanlahdelle. Reitti on todennäköisesti ollut käytössä jo rautakaudelta tai kauempaakin.
Joku venäläinen tai karjalainen on luetellut tuon veneellä kuljetun reitin paikannimet vuonna 1557 Viipurissa Kustaa Vaasan kirjurille muistiin merkittäväksi. Kustaa Vilkuna on paikantanut karjalankieliset reitin paikannimet nykykielisinä, ja Kalliokoski on tunnetu nimellä Padenkieli. Alempana oleva kylän nimi Puukari taas juontuu tapauksesta, kun Padankielestä eli "kalliokoskesta" irtosi maapala, jossa oli myös puita. Tämä maapala pysähtyi alajuoksun Puankielen niityille tammeten Kokkojokea. Siitä nimi Puukari.
Kalliokosken rantapenkasta on vuonna 1883 löydetty harvinaisen pitkä, 122 senttimetriä mittainen miekka, joka on ajoitettu rautakauden aikaan 1200-luvulle. Miekan ohessa oli myös ruumis. Arvellaan, että miekka on muisto matkalla kuolleesta karjalaisesta soturista tai jopa päälliköstä. Miekka on nykyään Kuopion museossa.
Luettelo Portugalin kunnista
Luettelo Portugalin kunnista. Portugali on jaettu 18 alueeseen () sekä kahteen autonomiseen alueeseen, Azoreihin ja Madeiraan. Alueet ja autonomiset alueet on jaettu 308 kuntaan (). Yleensä kunnan nimi on johdettu kunnan suurimman kaupungin nimestä, vähintäänkin historiallisesti tärkeimmästä kaupungista tai kylästä. Joka tapauksessa kunta on – yleensä – paljon suurempi kuin kaupunki tai kylä, jonka mukaan se on nimetty.
1. Värit valtapuolue-kohdissa ilmaisevat seuraavia puolueita tai koalitioita (suluissa kunkin puolueen saavuttama määrä):
Pohjantie
Pohjantie oli Laatokan ja Pohjanlahden välinen kauppareitti, jota pitkin venäläiset ja karjalaiset kulkivat Käkisalmesta Oriveden ja Pielisen kautta Maanselän läpi Oulujärvelle ja sieltä edelleen Ouluun. Reitti on tunnettu 1500-luvulta saakka ja todennäköisesti ollut käytössä jo aikaisemminkin.
Reitin kulku on kirjattu ylös Nousia Venäläisen kertomana Kustaa Vaasan kirjuri Jaakko Teitille vuonna 1557. Teitin luettelon mukaan Käkisalmesta matkattiin Laatokkaa pitkin myöhempään Hiitolaan, josta kuljettiin maitse nykyisen Parikkalan Pyhäjärvelle. Pyhäjärvellä otettiin käyttöön kavaasit (venäläis-karjalaiset veneet), jotka piti vetää maitse Puhoksenkosken ja pienen kannaksen yli Orivedelle. Sieltä matka jatkui vesitse Pielisjokea myöten Pieliselle. Nousia Venäläisen mukaan Pielisen molempia rantoja asuttivat tuohon aikaan venäläiset.
Pielisen pohjoisrannalta matka jatkui maitse harjanteiden yli Nuasjärvelle nykyisen Kajaanin kaakkoispuolelle. Nousia Venäläisen kertoman mukaan Nuasjärvellä oltiin taas Ruotsin kuninkaan mailla. Oulujärveltä oli selkeä reitti Oulujokea myöten Pohjanlahdelle.
Historioitsija Jalmari Jaakkolan mukaan koko reitti voitiin kulkea veneillä. Myöhemmin tuo väite on useaan otteeseen todettu vääräksi, mutta ajatus elää sitkeästi. Kustaa Vilkuna on paikantanut karjalankieliset reitin paikannimet nykykielisinä.
Erkki Hautamäki
Erkki Hautamäki (s. 1930) on suomalainen opetusneuvos ja historioitsija. Hän oli 1960-luvulla erikoistehtävässä pääesikunnassa ja Vuokatin urheiluopiston rehtorina 1970–1990. Teoksessaan "Suomi myrskyn silmässä" hän on käyttänyt hyväkseen Mannerheimin salaiseksi leimattua S32-kansiota tulkitessaan Suomen historiaa.
Hautamäki osallistui Helsingin olympialaisiin 1952 kymmenottelussa, mutta keskeytti ennen viimeistä lajia.
Jukka Ammondt
Jukka Kalevi Ammondt (vuoteen 1974 "Riiluoto", s. 29. heinäkuuta 1944 Tampere), taiteilijanimeltään Doctor Ammondt, on suomalainen kirjallisuudentutkija, laulaja ja kirjailija.
Ammondt on levyttänyt taiteilijanimellä Doctor Ammondt tangoja sekä suomeksi että latinaksi ja Elvis Presleyn lauluja latinaksi. Hän on julkaissut myös sumerinkielisen levyn, joka sisältää muun muassa Unto Monosen tangon ”Satumaa”. Ammondt aloitti levyttämisen vuonna 1992 ja maailmanlaajuisen esiintymisen vuonna 1995. Paavi Johannes Paavali II myönsi hänelle kunniamitallin vuonna 1994 Toivo Kärjen tangoja sisältävän "Tango Triste Finnucum" -levyn johdosta. Kunniamitalin sai myös suomalaiset sanoitukset kääntänyt professori Teivas Oksala.
Ammondt on tehnyt varsinaisen uransa kirjallisuustieteilijänä. Hän toimi kirjallisuuden lehtorina Jyväskylän yliopistossa, josta virasta jäi eläkkeelle 2009. Tasavallan presidentti myönsi hänelle 2008 professorin arvonimen. Tieteellisen tuotantonsa lisäksi hän on julkaissut mm. lukuisia kaunokirjallisia teoksia.
Ammondt on ollut Jyväskylän kaupunginvaltuustossa Vihreiden edustajana vuosina 2006–2016.
" Julkaisuja kirjallisuudesta ja kulttuurista:"
"Kaunokirjallisia teoksia:"
"Näytelmä": Taisteleva Hella. Kantaesitys Kouvolan teatterissa 28.3.1985.
Campeonato Brasileiro
Campeonato Brasileiro (lempinimeltään Brasileirão, ) on Brasilian jalkapallon sarjajärjestelmä. Sen järjestävänä organisaationa toimii Brasilian jalkapalloliitto (Confederação Brasileira de Futebol).
Koko maan kattava Campeonato Brasileiro on eurooppalaistyylinen sarjajärjestelmä, joka perustettiin Brasiliaan vuonna 1971. Pitkään oli mahdotonta järjestää maan laajuista sarjaa Brasilian valtavien etäisyyksien ja matkustuskustannuksien vuoksi. Niinpä Brasilian jalkapallon tärkeimmiksi kilpailuiksi olivat muodostuneet osavaltiomestaruussarjat. Campeonato Brasileirosta huolimatta osavaltiosarjat toimivat edelleen sen rinnalla ja ovat hyvin arvostettuja ja niihin panostetaan yhtä paljon kuin Brasilian mestaruusarjaan.
Monista muista Etelä-Amerikan maista kuten Argentiinasta poiketen Brasiliassa on eurooppalaiseen tyyliin yksi sarjakausi vuoden aikana. Tämän vuoksi Brasiliassa on myös toimiva kansallinen cup-kilpailu, Copa do Brasil. Monissa Etelä-Amerikan maissa on ns. "Apertura" eli avauskausi (elo-joulukuu) ja "Clausura" eli lopetuskausi (helmi-kesäkuu), joten samalle kalenterivuodelle tulee kaksi mestaria. Näillä mailla ei ole kansallista cup-kilpailua ollenkaan.
Campeonato Brasileiro muodostuu nykyisin neljästä divisioonasta: Série A, Série B, Série C ja Série D. Aiemmin divisioonia oli kolme, mutta kaudeksi 2009 Série C päätettiin jakaa kahtia. Vuosina 1980–1985 Série A oli nimeltään Taça de Ouro (), Série B oli Taça de Prata () ja Série C oli Taça de Bronze ().
Nousu- ja putoamisjärjestelmä divisioonien välillä otettiin käyttöön vuonna 1988. Aiemmin pääsarjaan saattoi päästä osavaltiosarjoissa menestymällä tai kutsusta. Nykyinen eurooppalaistyylinen kaksinkertainen sarja otettiin käyttöön vasta vuonna 2003. Aiemmin sarjassa oli runkosarja ja pudotuspelit pohjoisamerikkalaiseen tyyliin.
Formula 1 -kausi 1986
Formula 1 -kausi 1986 oli 37. kausi. Kausi avattiin 23. maaliskuuta Brasilian Grand Prixillä ja loppui 26. lokakuuta Australian osakilpailuun. Kuljettajien maailmanmestaruuden voitti Alain Prost ja valmistajien mestaruuden Williams.
Ekke Hämäläinen
Martti Einar Eugen "Ekke" Hämäläinen (14. helmikuuta 1922 Mikkeli – 21. tammikuuta 1981 Florida, Yhdysvallat) oli suomalainen näyttelijä.
Hämäläisen näyttelijänura alkoi 1940 Mikkelissä. Hämäläinen opiskeli Suomen Teatterikoulussa vuodet 1943-1946, ja tämän jälkeen hänellä oli vuoden pituisia kiinnityksiä Porin Teatteriin ja Helsingin Kaupunginteatteriin. Vuonna 1948 Hämäläinen siirtyi Suomen Kansallisteatteriin, jossa hän loi merkittävän uran sairauseläkkeelle jäämiseensä vuoteen 1974 saakka. Hämäläinen tunnettiin temperamentikkaana, mutta toisaalta hyvin lahjakkaana ja muuntautumiskykyisenä näyttelijänä, joka omaksui hyvin stanislavskilaisen näyttelemismetodin.
Hämäläinen nähtiin myös lähes 40 elokuvassa vuosina 1945-1976. Ensimmäinen rooli oli Pollen osa elokuvassa "Suomisen Olli yllättää" (1945) ja ura päättyi suomalais-neuvostoliittolaiseen elokuvaan "Luottamus" (1976). Hän esiintyi useissa suurissa elokuvarooleissa 1940- ja 1950-luvuilla, kuten elokuvissa "Toukokuun taika" (1948), "Sinut minä tahdon" (1949), "Jossain on railo" (1949), "Silmät hämärässä" (1952), "Kuningas kulkureitten" (1953) ja "Säkkijärven polkka"(1955). Hämäläisellä oli urallaan moninaisia filmitehtäviä koreista sankariosista rikollisrooleihin (esim. salakavala "tohtori" Muura elokuvassa "Kuollut mies kummittelee" (1952).
Muita filmiosia hänellä oli muun muassa Edvin Laineen elokuvissa "Tuntematon sotilas" (1955) sekä "Täällä Pohjantähden alla" (1968), jossa Hämäläinen esitti tuomari Carl Wallenia. Hänellä oli urallaan paljon myös värikkäitä sivuosia, ja Hämäläinen nähtiin myös esim. muutamassa Maunu Kurkvaaran elokuvassa 1965-1971. Hänen sisarenpoikansa oli näyttelijä Ville-Veikko Salminen, siskonsa näyttelijä Aune Häme ja lankonsa ohjaaja-näyttelijä Ville Salminen, jonka ohjaamissa elokuvissa Hämäläinen nähtiin monesti.
Hämäläinen oli 22 vuotta naimisissa näyttelijä-laulaja Hilkka Kinnusen kanssa. Hän menehtyi vaikean sairauden murtamana 58 vuoden ikäisenä Floridassa vuonna 1981. Hämäläinen oli saanut Pro Finlandia -mitalin vuonna 1969 tunnustuksena työstään.
Avainlaji
Avainlajiksi kutsutaan lajia, jonka olemassaolo on sen koko ekosysteemin ja sen eliöiden kannalta tärkeä. Jos avainlaji häviäisi, romahtaisi koko ekosysteemi.
Jokaisella ekosysteemillä on oma avainlajinsa. Esimerkiksi Itämeren vesiekosysteemin avainlajeja ovat muun muassa sinisimpukka ja rakkolevä. Suomen metsissä esiintyvä metsähaapa on oman ekosysteeminsä avainlaji, sillä se tarjoaa ravintoa muun muassa joillekin linnuille, sienille ja jäkälille. Myös tavallista kekomuurahaista voidaan pitää metsäekosysteemin avainlajina.
Merisiilit ovat koralliriuttojen avainlajeja. Levät ottavat vallan ja koko biotooppi muuttuu, jos merisiilit vähenevät.
Kalliojärvi (kylä)
Kalliojärvi on kylä ja järvi Valtimolla, Pohjois-Karjalassa. Kylän asutus ja viljelykset sijaitsevat kolmen järven: Kalliojärven, Sorsajärven ja Pohjajärven ympärillä.
Kylällä sijaitseva Kalliojärvi on muodostunut järvenlaskun seurauksena. Se on lähes umpeenkasvava, rehevä lintujen suosima lintujärvi.
Kalliojärvi on aikoinaan kuulunut Karhunpään kylään. Sotien jälkeen Kalliojärvelle rakennettiin useita siirtoväen ja rintamamiesten asutustiloja. Väkiluvun kasvaessa kylästä muodostui Kalliojärven kylä. Siitä tuli elinvoimainen, maatalousvaltainen kylä. Parhaimmillaan kylällä oli kaksi kauppaa ja koulussa oli yli sata oppilasta. Nykyään kylä on osittain autioitunut ja väkimäärä vähentynyt.
Kalliojärvi ja Sorsajärvi: kaksi lintujärveä. Kalliojärvi on matala, ruohikkoinen, rehevä järvi, jossa on avovettä vain siellä täällä. Se on muodostunut lintujärveksi järvenlaskun seurauksena. Järvi kuuluu valtakunnalliseen lintuvesien suojeluohjelmaan. Kalliojärven pesimälinnustoon ovat kuuluneet mm. mustakurkku-uikku, laulujoutsen ja pikkulokki. Kalliojärvellä on kaksi lintutornia, luontopolku ja kota.
Maire Suvanto
Maire Annikki Suvanto (oik. Suvanto-Aarnio; 1. elokuuta 1930 Helsinki – 22. syyskuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja logonomi. Hänet muistetaan parhaiten lapsiroolistaan "Suomisen perhe" -elokuvien ja -kuunnelmien Pipsana.
Elokuvauransa jälkeen Suvanto muutti Helsingistä Mikkeliin, jossa hän opetti lausuntaa, puhetaitoa ja näyttämötaitoa Mikkelin kansankorkeakoulussa. Sen jälkeen hän palasi Helsinkiin ja työskenteli yli 20 vuoden ajan myyntitaidon opettajana Stockmannilla.
Elements Pt. 2
Elements Pt. 2 on Stratovarius-yhtyeen kymmenes studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2003. Albumilla on mukana myös kuoro ja Joensuun kaupunginorkesteri.
Levystä julkaistiin myös kahden cd:n erikoispainos, jota painettiin vain 800 kappaletta. Toinen levy sisältää muun muassa kappaleiden ”Alpha & Omega” ja ”Liberty” (nimellä ”Vapaus”) demoversiot sekä livemateriaalia Elements-maailmankiertueelta.
Levyn ilmestymisen jälkeen yhtye hajosi hetkellisesti. Myöhemmin hajoamisen kerrottiin olleen vain julkisuustemppu.
Sävellykset ja sanoitukset Timo Tolkki, ellei toisin mainita.
Rajoitetun painoksen bonus-cd:
Otto Glória
Otto Glória (s. 9. tammikuuta 1917 Rio de Janeiro – 4. syyskuuta 1986) oli brasilialainen jalkapallovalmentaja. Glória teki erityisen menestyksekästä työtä portugalilaisen SL Benfican päävalmentajana, mutta onnistui myös maajoukkue tasolla muun muassa Nigerian ja Portugalin päävalmentajana.
Glória tuli Brasiliasta Eurooppaan 1954. Hänen johdolloon SL Benficasta muodostui ammattilaisseura joka hallitsi Portugalin jalkapalloa 1950-luvun loppupuoliskolla. 1959 Glória siirtyi Benficasta toiseen portugalilaisseuraan, Belenensesiin, jonka hän luotsasi cup-voittoon 1960.
Helmikuussa 1962 Olympique de Marseille palkkasi Glórian päävalmentajakseen. Seura oli juuttunut Ranskan kakkosliigaan, mutta Glórian johdolla joukkue ei hävinnyt otteluakaan ja palasi takaisin pääsarjaan. Glória valmensi 1960-luvulla useita seuroja, suurimpana saavutuksena Portugalin mestaruus Sporting CP:n peräsimessä 1966.
MM-kisoissa 1966 Glória oli valmentamassa Portugalia MM-pronssille. Glória ei ollut tuolloin maajoukkueen virallinen päävalmentaja, vaikka vastasikin valmennuksesta Manuel da Luz Afonson sijaan.
Glória palasi SL Benficaan 1968 ja valmensi joukkuetta jälleen menestyksekkäästi. SL Benfica jäi Glórian viimeiseksi seuraksi Euroopassa. Hän valmensi myöhemmin Brasiliassa ja Meksikossa. 1980 hän johdatti Nigerian maajoukkueen Afrikan mestaruuteen. Glória lopetti valmennusuransa 1983 brasilialaisen Club de Regatas Vasco da Gaman päävalmentajana.
Glória kuoli 69-vuotiaana syyskuussa 1986.
Arpikudos (kirja)
Arpikudos () on Red Hot Chili Peppers -yhtyeen keulakuvan Anthony Kiediksen elämäkerta. Se kertoo muun muassa yhtyeen villistä elämästä, seksistä ja huumeista, jotka veivät monelta hänen läheisistään hengen. Teos on selviytyjän ja menestyjän oma tarina. Kirja ilmestyi suomeksi Liken kustantamana vuonna 2005. Kirjan on suomentanut Hannu Tervaharju.
Beavers
Beavers on suomalainen farkkumerkki. Beaversin () loivat Matti ja Pirja Majava. Se on nykyisin L-Fashion Group Oy:n omistama vaatemerkki.
Matti ja Pirja Majava perustivat vuonna 1969 Beavers-kaupan Helsingin Kruununhaankadulle. Siellä myytiin käytettyjä amerikkalaisia merkkifarkkuja, eli merkkejä Levi's, Lee ja Wrangler sekä käytettyjä Yhdysvaltain armeijan takkeja ja muita ylijäämätuotteita keilapaidoista armeijan laukkuihin. Pirja Majava ompeli ensimmäiset Beavers-farkut vuonna 1970. Seuraavaksi Beavers-farkkuja teki yli neljäkymmentä kotiompelijaa, sitten tulivat alihankkijat ja lopulta perustettiin omia tehtaita Multialle, Keuruulle ja Petäjävedelle. Työntekijöitä oli parhaimmillaan 150. 1980-luvulla yritys luopui omista tehtaistaan ja siirsi ompelun Italiaan ja Portugaliin.
Yritykselle luotiin tietoisesti amerikkalainen brändi, eivätkä kaikki tienneet sen olevan suomalainen. Hurriganes teki Beaversin kanssa yhteistyötä 1970-luvulla. Yritys sponsoroi myös koripalloa ja kiihdytysautokisoja.
1990-luvulla Beavers jäi globaalien vaatebrändien varjoon. Luhta osti Beavers- ja Beaver Jeans -tuotemerkit ja liiketoiminnan vuonna 1996.
Kalliojärvi (järvi Valtimon Kalliojärvellä)
Kalliojärvi sijaitsee Valtimon Kalliojärven kylällä. Se on tunnettu lintujärvi. Sinne on n. 12 km:n matka teitä pitkin kirkonkylältä etelään. Järvi kuuluu valtakunnalliseen lintuvesien suojeluohjelmaan ja on myös kansainvälisesti arvokas linnustonsuojelukohde. Lintujärveksi Kalliojärvi on muodostunut järvenlaskun seurauksena. Järvi on n. 1,5 km pitkä ja kaksiosainen, muodostuen kapean salmen erottamista Kalliojärvestä ja Patojärvestä. Se on lähes umpeenkasvanut, rehevä, lintujen suosima vesistö. Järven rannalla on kaksi lintutornia. Viereisellä Sorsajärvellä on myös merkitystä lintujärvenä.
Kalliojärvellä on pesinyt mm. härkälintu, mustakurkku-uikku, laulujoutsen, jouhisorsa, heinätavi, luhtahuitti, luhtakana, suokukko, ruokosirkkalintu ja pikkulokki. Järvellä on pesinyt myös yksi Ylä-Karjalan suurimmista naurulokkikolonioista (v. 1993 126 paria), jonka joukossa on pesinyt mm. jopa 20 paria pikkulokkeja. Alueella on myös merkitystä lintujen muutonaikaisena levähdyspaikkana. V. 1993 Kallio- ja viereisestä Sorsajärvestä tehtiin yhteinen linnustoselvitys, jolloin alueella todettiin pesivän yhteensä 41 eri lintulajia ja 432 lintuparia.
Çorovodë
Çorovodë (albaniaksi myös "Çorovoda") on Skraparin kunnan keskustaajama Albaniassa. Kaupungin asukasluku on noin 7 000. Kaupungin nimi tulee bulgarian sanoista Черна вода ("Cherna voda"), joka tarkoittaa "musta vesi". Çorovodë-joki virtaa kaupungin lävitse ja siellä on myös kanjoni, "Pirogosh". Väitösten mukaan se on nimetty kahden kuninkaan, Piron ja Goshin, mukaan. Çorovodë on kolmen tunnin matkan päässä Tiranasta.
Arkeologit uskovat että Çorovodë on Albanian vanhin kaupunki. He ovat löytäneet linnan ja kirkon raunioita, jotka voivat olla vanhempia kuin Beratin linna.
Kalliojärvi (Sotkamo)
Kalliojärvi on neljän kilometrin pituinen ja kapea pohjois-eteläsuuntainen järvi Sotkamon Maanselässä Vuoksen ja Oulujoen vedenjakaja-alueella. Järven itärantaa seurailee Joensuun–Kontiomäen rata ja järven eteläpäässä on Maanselän rautatieasema. Järvi on ollut ennen yksi harvoista bifurkaatiojärvistä, jonka vedet laskivat järven pohjoispäästä Oulujoen vesistöön ja eteläpäässä Vuoksen vesistön Kokkojokeen. Nykyään vedet virtaavat Rommakkojokea pitkin pohjoiseen. Lännenpuolella järveen rajautuu jyrkkärinteinen Rommakkovaara ja Rommakkovaaran aarnialue vanhoine metsineen.
Järvi on ollut tärkeä etappi karjalaisten entisellä Pohjantiellä, eräelämän runkotiellä Laatokalta Vuoksen vesistön ja Valtimon reitin latvojen kautta Maanselän vedenjakajan yli. Järvestä alkaen ovat karjalaiset eränkävijät päässeet laskettelemaan veneillään kohti Oulujoen suuta ja Pohjanlahtea, pitkän ylävirtaan nousemisen jälkeen.
Maanselässä on kulkenut aikoinaan Ruotsin ja Venäjän alueiden raja. Merkkinä entisistä rajoista Maanselän asemalla on Täyssinän rauhan rajakivi vuodelta 1595.
Miguel Pardeza
Miguel Pardeza Pichardo (s. 8. helmikuuta 1965 La Palma del Condado, Huelvan maakunta, Espanja) on espanjalainen entinen jalkapalloilija ja nykyinen Real Madridin urheilutoimenjohtaja. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä ja edusti urallaan Real Madridia ja Real Zaragozaa Espanjassa sekä Pueblaa Meksikossa.
Pardeza valittiin 14-vuotiaana Espanjan parhaaksi juniorijalkapalloilijaksi, jonka jälkeen Real Madrid hankki hänet junioreihinsa. Kaudella 1983–1984 hän pelasi seuran reservijoukkueessa Castillassa, kun joukkue sijoittui Segunda Divisiónin ensimmäiseksi. Castillassa hän muodosti kuuluisan "Quinta del Buitren" () yhdessä Emilio Butragueñon, Míchelin, Manolo Sanchísin ja Rafael Martín Vázquezin kanssa. Samalla kaudella 31. joulukuuta 1983 hän teki ensiesiintymisensä seuran edustusjoukkueessa. Kaudeksi 1985–1986 Pardeza lainattiin Real Zaragozaan, jossa hän oli mukana voittamassa cup-mestaruutta. Vuonna 1986 hän voitti myös alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Espanjan paidassa.
Kaudella 1986–1987 Pardeza kuului Real Madridin vakiokokoonpanoon ja pääsi kauden päätteeksi juhlimaan liigamestaruutta. Seuraavaksi kaudeksi hän päätti kuitenkin palata takaisin Zaragozaan, jota hän edusti aina vuoteen 1997 asti. Pardeza toimi joukkueen kapteenina vuodesta 1990 ja oli tärkeä osa joukkueen menestystä 1990-luvulla. Joukkue sijoittui kolmanneksi liigassa ja voitti cup-mestaruuden kaudella 1993–1994 sekä Cup-voittajien cupin kaudella 1994–1995. Uransa viimeiset vuodet 1998–1998 Pardeza pelasi Meksikon pääsarjan Pueblassa.
Espanjan maajoukkueessa Pardeza esiintyi viidessä ottelussa, ja oli mukana vuoden 1990 MM-kilpailuissa.
Pardeza on opiskellut lakia ja kielitiedettä Zaragozan yliopistossa. Vuosina 2002–2008 hän toimi Real Zaragozan urheilutoimenjohtajana. Kesäkuusta 2009 lähtien hän on toiminut samassa tehtävässä Real Madridissa.
Linda Cardellini
Linda Edna Cardellini (25. kesäkuuta 1975 Redwood City, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan kenties parhaiten Samantha Taggartina televisiosarjasta "Teho-osasto" sekä Velma Dinkleyna kahdessa "Scooby Doo" -elokuvassa vuosilta 2002 ja 2004.
Cardellini tunnetaan kenties parhaiten hoitaja Samantha Taggartin roolista televisiosarjassa "Teho-osasto". Hän on ollut mukana sarjassa vuodesta 2003 alkaen. Cardellini on näytellyt lisäksi muun muassa Lindsay Weirin roolissa televisiosarjassa "Freaks and Geeks" vuodelta 1999 ja tehnyt vierailuja muihin televisiosarjoihin kuten "Kolmas kivi auringosta" ja "Robot Chicken".. Linda on myös mukana tv-minisarjassa "Comanche Moon".
Cardellini on tehnyt uraa myös valkokankaan puolella. Hänet on nähty muun muassa elokuvissa "Scooby Doo ja salaperäinen saari" (2002) ja sen jatko-osassa "" (2004), joissa hän esitti Mysteeripoppoon jäsentä Velma Dinkleyta. Sen lisäksi Cardellini on näytellyt esimerkiksi Oscar-palkitussa elokuvassa "Brokeback Mountain" vuodelta 2005. Vuonna 2016 hän näytteli elokuvassa "The Founder".
José Ortega y Gasset
José Ortega y Gasset (9. toukokuuta 1883 Madrid – 18. lokakuuta 1955 Madrid) oli espanjalainen filosofi. Sopivana vertailukohtana hänen fenomenologian suuntaisille pohdinnoilleen on pidetty Edmund Husserlin ja Martin Heideggerin tuotantoa. Ortegan kuuluisin teos espanjankielisen maailman ulkopuolella on "Massojen kapina".
Sekä liberalistinen että konservatiivinen ajattelu ovat saaneet vaikutteita Ortegalta.
Ortega vietti kuusi vuotta Málagan jesuiittakoulun oppilaana, minkä jälkeen hän opiskeli ensin Bilbaon yliopistossa ja myöhemmin filosofiaa Madridin keskusyliopistossa. Ortega väitteli 1904 ja suoritti sitten jatko-opintoja Saksassa.
Muutettuaan takaisin Espanjaan hänet valittiin Madridin keskusyliopiston filosofian professoriksi, missä tehtävässä hän toimi 1910–1936. Ortegan ensimmäinen teos "Meditaciones del Quijote", jossa tulkittiin romaania "Don Quijote", sisälsi hänen filosofiansa keskeisimmät periaatteet. "Don Quijote" sopi Ortegalle luontevasti tutkimuksen kohteeksi, sillä hänen mielestään kirjallisuus ja muut taiteenlajit olivat pelkkää ”valeasuista filosofiaa”. Ortegan merkittävin julkaisukanava oli hänen itse perustamansa "Revista de Occidente". Kun francolaiset nousivat valtaan, Ortega muutti oma-aloitteisesti pois maasta. Takaisin Espanjaan hän tuli 1945 asuttuaan sitä ennen perheensä kanssa Ranskassa, Saksassa, Portugalissa, Hollannissa ja Argentiinassa.
Filosofisissa yleisteoksissa Ortegaa on pidetty muun muassa eksistentialistina, fenomenologina ja pragmatistina. Itse hän antoi filosofiselle työlleen nimikkeen ”ratiovitalismi” ("raciovitalismo").
Ratiovitalismi on synteesi järkeä painottavasta rationalismista ja vitalismista, jossa järjen katsotaan olevan biologinen prosessi. Ortegan mukaan järki ja rationaalisuus pitää ymmärtää ihmiselämän vitaalisten, yhteiskunnallisten ja historiallisten ulottuvuuksien myötä kehittyvänä ilmiönä. Hän käyttää siitä myös nimitystä "historiallinen järki".
Gdańskin yliopisto
Gdańskin yliopisto () on Gdańskin kaupungissa Puolassa sijaitseva yliopisto. Se perustettiin 20. maaliskuuta 1970. Yliopistossa on yhdeksän eri tiedekuntaa ja opiskelijoita noin 28 000. Lisäksi se työllistää noin 3 000 ihmistä. Yliopistolla on kansainvälistä yhteistyötä muun muassa Turun yliopiston kanssa.
Mikael Nord
Mikael Nord (s. 22. kesäkuuta 1977) on ruotsalainen jääkiekkotuomari. Tuomarina hän on saanut -palkinnon, joka on vastaava palkinto kuin SM-liigassa tuomarille myönnettävä Kultainen pilli, kaksi kertaa kausilla 2013-2014 ja 2014-2015 SHL:ssä.
Mikael Nord on toiminut IIHF:n alaisena jääkiekkotuomarina kaudesta 2008-2009 lähtien. SHL:ssä hän tuomaroinut neljä kautta, SM-liigassa kaudella 2012-2013 kaksi ottelua (kansainvälinen erotuomarivaihto) ja jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa kolme kertaa.
Nordin tuomarointi nousi otsikoihin jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa 2014, kun Suomi ja Venäjä kohtasivat alkusarjan ottelussa. Kyseisessä ottelussa Nord toimi päätuomarina yhdessä ruotsalaisen Marcus Vinnerborgin kanssa. Venäjän Vadim Šipatšov taklasi Suomen Pekka Jormakkaa rajusti päähän toisen erän alussa. Taklauksen seurauksena Jormakka jäi tajuttomana jäähän makaamaan neljän minuutin ajaksi ennen kuin hänet kuljetettiin paareilla pois jäältä jatkotutkimuksiin. Tuomariston ja Nordin mielestä taklaus oli puhdas eikä Shipatsheville tuomittu tilanteesta rangaistusta. Tapahtuman käsittely eteni kuitenkin ottelun jälkeen kurinpitokäsittelyyn, jossa Shipatsheville tuomittiin kolmen ottelun mittainen pelikielto.
Nordin tuomarointi nousi jälleen otsikoihin vuotta myöhemmin jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa 2015 niin ikään Suomen ja Venäjän välisessä alkusarjan kohtaamisessa. Nord toimi ottelussa päätuomarina yhdessä ruotsalaisen Tobias Björkin kanssa. Suomen Leo Komarov taklasi Venäjän Jevgeni Medvedeviä puhtaan näköisesti kädet alhaalla ylävartaloon avauserän lopussa. Taklauksen seurauksena Medvedev jäi tuskaisen näköisenä jäähän makaamaan mutta jatkoi myöhemmin pelaamista heti toisessa erässä. Tuomarit määräsivät Komaroville 5+20-minuuttisen rangaistuksen polvitaklauksesta. Heti ottelun jälkeen Suomen maajoukkueen päävalmentaja Kari Jalonen totesi, että Suomi vie asian käsittelyn eteenpäin. Jalosen mielestäsi tilanne ei ollut ollenkaan jäähyn arvoinen taklaus. Lisäksi ihmetystä herätti, että otteluun oli valittu kaksi ruotsalaista päätuomaria, vaikka ottelun tulos määräsi Ruotsin vastustajan puolivälieriin niin sanottuun kuolemaan otteluun. Tilanteen jatkokäsittelyssä IIHF:n kokouksessa Komarovin pelikielto kumottiin. Kurinpitokomitean venäläisen jäsenen Valeri Kamenskin mukaan tilanteesta olisi saanut tuomita korkeintaan kaksi minuuttisen jäähyn. Tapahtuman jälkeen Nord ei saanut enää jatkaa turnauksessa.
Anders Wirenius
Anders Wirenius (; 29. huhtikuuta 1850 Pietari – 29. elokuuta 1919 Hatsina) oli keisarillisessa Venäjän laivastossa palvellut suomalainen vara-amiraali.
Wireniuksen isä oli suomalainen kauppa-asiamies Pietarissa. Wirenius aloitti merikadettikoulutuksensa 1865 saavuttaen luutnantin arvon 1874. Hän toimi useiden sota-alusten päällikkönä vuosina 1886–1901 (risteilijä "Afrika", risteilijä "Pamjatj Asova", eskaaderipanssarilaiva "Pobeda", panssarilaiva "Orel"). Hänestä tuli pääesikunnan merisotatieteellisen osaston johtaja 1901 yleten kontra-amiraaliksi 27. huhtikuuta 1902. Muita tehtäviä sen jälkeen olivat laivaston pääesikunnanpäällikön apulainen, esikuntapäällikkö ja meriministeri. Hänelle myönnettiin ero palveluksesta vara-amiraalina 2. marraskuuta 1908.
Vara-amiraali Anders Wireniukselle alkoi tämän jälkeen 10. lokakuuta 1909 ura Suomen suuriruhtinaskunnan venäläistyneessä senaatissa, jossa hän toimi ensin kuukauden päivät talousosaston vt. varapuheenjohtajana ennen kenraaliluutnantti Vladimir Markovin nimitystä. Wirenius itse toimi Markovin senaatissa ensin kirkollisasian toimituskunnan päällikkönä 1909–1911, sen jälkeen kauppa- ja teollisuustoimituskunnan päällikkönä 1911–1912 ja uudelleen kirkollisasian toimituskunnan päällikkönä 1912–1917 Markovia seuranneessa Borovitinovin senaatissa. Mihail Borovitinov samoin kuin kenraalikuvernööri F. A. Seyn vangittiin 16. maaliskuuta 1917, jonka jälkeen Anders Wirenius toimi talousosaston vt. puheenjohtajana aina parlamentaarisen suomalaisen Tokoin senaatin nimittämiseen asti eli 26. maaliskuuta 1917.
Tulppaanipuut
Tulppaanipuut ("Liriodendron" 'liljapuu') on kasvisuku, jonka kaksi lajia ovat kotoisin Yhdysvaltain itäosasta ja Itä-Aasiasta.
Tulppaanipuut ovat lauhkeiden sekametsien kesävihantia, järeärunkoisia ja isoja (35-40 m) puita. Korkeimmat USA:ssa tavatut yksilöt ovat kuitenkin jopa 70 metriä korkeita jättiläisiä. Niiden vuosikasvaimet ovat paksuhkoja ja kiiltäviä. Oksien silmut (1 cm) ovat litteitä, punaruskeita ja kaksisuomuisia. Tulppaanipuiden kaarna on harmaata ja halkeilevaa.
Tulppaanipuu on helppo tunnistaa sen omintakeisista noin 15 senttimetrin pituisista liuskaisista lehdistään, jotka ovat kärjestään melkein kuin poikkileikattuja. Lehdet ovat kiiltäviä ja alapinnaltaan siniseen vivahtavia. Syksyllä ne värjäytyvät koristeellisen kullankeltaisiksi. Puun kukat ovat tulppaanimaisia, noin 5 cm pitkiä ja niiden terälehdet ovat kellanvihreitä ja tyvestä kellanpunakuvioisia. Kukat jäävät kuitenkin helposti piiloon tuuhean lehvistön sisään.
Kukan kehän sisäpuolella on korkea emipohjus ja runsaasti meheviä kellertäviä heteitä. Kukista muodostuu käpymäinen pähkylä, joka sisältää rykelmän siivekkäitä, ruskeita hedelmiä. Ne säilyvät kiinni puussa pitkälle talveen. Vaikka tulppaanipuut ovat nopeakasvuisia, niin ne kukkivat yleensä vasta yli 20-vuotiaana.
Lännentulppaanipuu ("Liriodenron tulipifera") on Keski-Euroopassa suosittu koristepuu. Kiinantulppaanipuun ("Liriodendron chinense") lehdet puhkeavat kuparinsävyisinä ja ovat yleensä syvempiliuskaisia ja vaaleampia kuin amerikkalaisella tulppaanipuulla. 
Suomessa tulppaanipuu on menestynyt vain pensasmaisena aivan etelässä suojaisilla paikoilla hyvän talvisuojauksen turvin.
Ämmäkosken voimalaitos
Ämmäkosken voimalaitos on Kajaaninjoessa Kajaanissa sijaitseva, Kainuun Voima Oy:n omistama voimalaitos. Kajaanin Puutavara Osakeyhtiö rakensi vuonna 1917 koskeen ensimmäiset kaksi vesiturbiinia. Voima-asema rakennettiin tuottamaan sähköä yhtiön sahalle, sellutehtaalle (suljettu vuonna 1982) ja vuonna 1919 valmistuneelle paperitehtaalle (suljettu vuonna 2008). Kainuun Voiman omistukseen voimalaitos siirtyi vuonna 1995 Yhtyneet Paperitehtaat-konsernilta. Nykyisellään voimalaitos tuottaa sähköä Kainuun Voiman asiakkaille.
Voimalaitosta uusittiin 1940-luvulla, jolloin valmistui kolmas turbiini. Kaksi vanhaa turbiinia ovat poikittain asennettuja, Francis-tyyppisiä ja uudempi turbiini on pystyasennossa oleva Kaplan-tyyppinen.Voimalaitoksen on suunnitellut Tie- ja vesirakennuksen ylihallituksen insinööri Hugo Malmi ja rakennuksen alkuperäisen ulkoasun arkkitehti on Onni Tarjanne. 1940-luvun laajennukset ja muutokset on suunnitellut arkkitehti Eino Pitkänen.
Voimalaitoksesta kunnostetaan yksi koneisto (Kaplan) kesäkuun 2008 ja marraskuun 2010 välisenä aikana ja kaksi vanhaa (Francis-koneistot) jätetään varalle. Voimalaitoksen rakennus ja patorakennelmat kunnostetaan ulkopinnoiltaan. Ulkomaalien värivalinnassa noudatetaan kaupunginarkkitehdin ohjeita. Väriksi haetaan mahdollisimman alkuperäistä sävyä, joka on vaaleahko.
John Norblad suunnitteli Ämmäkoskeen paperitehdasta 1890-luvulla.
Petter Adolf Karsten
Petter Adolf Karsten (16. helmikuuta 1834 Merimasku – 22. maaliskuuta 1917 Forssa) oli oman aikansa huomattavin sienitieteilijä. Hänet tunnetaan nimellä "suomalaisen sienitieteen isä".
Karstenin vanhemmat olivat maanviljelijä Petter August Karsten ja Lovisa Granberg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1856 ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen 1860 filosofian kandidaatiksi, maisteriksi, lisensiaatiksi ja tohtoriksi.
Valmistuttuaan Karsten muutti Tammelaan, jossa vietti enimmän osan elämästään opettaen ja tehden tutkimustyötä Mustialan maatalousopistossa, joka on nykyään osa Hämeen ammattikorkeakoulua. Hän oli Mustialan maanviljelysopiston kasvitieteen lehtorina 1864–1908. Karsten keräsi valtavan näytekokoelman sekä omin neuvoinensa että kirjeenvaihtajiensa avustuksella. Karsten nimesi 200 sukua ja 2 000 uutta lajia. Hänestä käytettävä auktorilyhenne kasvien nimien yhteydessä on P. Karst. Hän sai ylimääräisen professorin arvon 1900.
Karstenin puoliso oli Jenny Hedman (s. 1842), metsänhoitaja Gustaf Adolf Lennart Karsten (s. 1864) oli heidän poikansa.
Pensasvarpunen
Pensasvarpunen ("Passer hispaniolensis") on varpusten heimoon kuuluva varpuslintu.
Linnun pituus on 14–16 cm ja paino 24–32 g. Muistuttaa suuresti tavallista varpusta, ja varsinkin pensasvarpusnaarasta on maastossa lähes mahdotonta erottaa naarasvarpusesta. Koiras poikkeaa varpuskoiraasta siten, että sen päälaki on punaruskea, poski valkoinen ja vatsapuoli on mustajuovainen. Lajit risteytyvät helposti keskenään Etelä-Italiassa, Luoteis-Afrikassa ja muutamilla Välimeren saarilla. Risteymät voivat muistuttaa kumpaa tahansa lajia. Äänet ovat saman kaltaisia kuin varpusen äänet. Lajista tunnetaan 2 alalajia, nimialalaji "hispaniolensis" ja keskiaasialainen "transcaspicus" (Viktor von Tschusi zu Schmidhoffen, 1903).
Sekä vanhoilla että nuorilla pensasvarpusilla on täydellinen sulkasato loppukesällä, jonka jälkeen ikäluokkia ei voi enää tunnistaa toisistaan.
Pensasvarpusen lisääntymisalue ulottuu Espanjasta ja Luoteis-Afrikasta Välimeren rantamia pitkin Turkkiin, Iraniin, Afganistaniin ja Kazakstaniin. Euroopan populaation koko on 5,7–12 miljoonaa yksilöä. Kreikassa, Balkanilla ja Turkissa laji on muuttolintu, ja talvehtii Israelissa, Egyptissä ja Arabian niemimaalla. Laji on tavattu Suomessa vain kerran, 1.5.1996 Hangon Tvärminnessä.
Pesimäaikana korkeakasvuisissa pensaikoissa ja metsiköissä lähellä kosteikkoa, sekä ihmisasutuksen seuralaisena taajamissa.
Pesä on kudottu kuivista korsista, oljista ja ohuista oksista, joskus myös tuoreista korsista, ja vuorattu karvoilla, höyhenillä jne. Lentoaukko on pesän sivulla. Pesä on tavallisesti puun oksistossa, usein myös puunkolossa tai rakennuksen koloissa. Munia on 4–6, ja molemmat emot hautovat 11–12 päivää. Poikaset lähtevät pesästä noin 15 päivän ikäisinä.
Pensasvarpunen syö pääasiassa ruohokasvien siemeniä sekä hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia.
Living Loving Maid (She’s Just a Woman)
Living Loving Maid (She's Just a Woman) on englantilaisen rockyhtye Led Zeppelinin kappale. Kappale on julkaistu yhtyeen toisella albumilla "Led Zeppelin II" vuonna 1969. Se on myös julkaistu ”Whole Lotta Love” -singlen kääntöpuolella. Kappale kertoo bändäristä, joka ärsytti yhtyettä sen uran alkuaikoina.
Yhtyeen kitaristi Jimmy Pagen on usein mainittu vihaavan kappaletta, ja siksi sitä ei esitetty Led Zeppelinin konserteissa. Se on myös yksi harvoista Led Zeppelinin kappaleista, jossa Page lauloi taustalla. Toisin kuin Page, yhtyeen laulaja Robert Plant piti kappaleesta, ja esittikin sen usein vuoden 1990 soolokiertueellaan.
Suomalainen Eläkeläiset-humppayhtye on tehnyt kappaleesta cover-version, ”Kipin kapin mä riennän alkoon”. Kappale julkaistiin ensimmäisen kerran Humppakäräjät-albumilla ja uudestaan Humppa-akatemia-kokoelmalla.
Charlottenburgin linna
Charlottenburgin linna () on Saksan pääkaupungin Berliinin jäljellä olevista linnoista suurin. Se sijaitsee Charlottenburgin alueella.
Linnan rakennutti alun perin Preussin kuninkaan Fredrik I:n puoliso Sophie Charlotte italialaiseen barokkityyliin arkkitehti Arnold Neringin suunnitelmien mukaan. Kun Fredrik vuonna 1701 kruunattiin Preussin kuninkaaksi ja Sophie Charlottesta tuli näin Preussin kuningatar, aloitettiin linnan laajennustyöt, joista vastasi arkkitehti Eosander von Göthe. Sophie Charlotten kuoleman jälkeen vuonna 1705 Fredrik nimesi linnan puolisonsa muistoa kunnioittaakseen "Charlottenburgiksi".
Toisessa maailmansodassa Charlottenburgin linna kärsi merkittäviä vaurioita. Vuoden 1945 jälkeen se korjattiin, ja nykyisin siinä on museo. Vuodesta 2004 vuoden 2006 alkuun linnassa oli jonkin aikaa Saksan presidentin virka-asuntona, kun Bellevuen linna oli korjattavana.
Linnan edustalla on Andreas Schlüterin veistämä suuren vaaliruhtinaan eli Fredrik Vilhelmin ratsastajapatsas. Patsas sijaitsi alkujaan Kurfürstenbrücke-sillalla Mittessä. Se siirrettiin sieltä Charlottenburgiin toisen maailmansodan jälkeen.
Bellevuen linna
Bellevuen linna () on Saksan pääkaupungin Berliinin keskustan tuntumassa, Spreejoen varrella sijaitseva linna. Se on toiminut Saksan liittopresidentin ensisijaisena edustusasuntona vuodesta 1994 lähtien. Linnan nimi kuvaa linnasta avautuvaa näkymää yli Spreejoen ( = kaunis, = näkymä).
Linna rakennettiin vuonna 1786 kesäresidenssiksi Preussin prinssi Ferdinandille, kuningas Fredrik II Suuren nuoremmalle veljelle. Sen suunnitteli arkkitehti Philipp Daniel Boumann, joka loihti linnalle sen uusklassistisen tyylin.
Ranskan–Preussin sodan rauhansopimus kirjoitettiin linnassa 1870. Vuoteen 1918 saakka linna toimi Saksan kruununprinssin virka-asuntona. 1930-luvun puolivaiheilla rakennus toimi etnografian museona, kunnes muutettiin natsi-Saksan vierasasunnoksi. Toisessa maailmansodassa linna kärsi vaurioita ja 1950-luvulla sen sisätiloja uudistettiin oleellisesti. Vuodesta 1957 vuoteen 1994 linna toimi Saksan liittopresidentin toissijaisena asuntona. Vuonna 1994 Richard von Weizsäckerin aloitteesta linnasta tuli ensisijainen asunto.
Vuosina 2004–2005 linna oli korjattavana; tällöin paikkailtiin edellisten korjaustöiden virheitä. Tuona aikana Berliinin Charlottenburgin linna toimi tilapäisesti liittopresidentin edustusasuntona.
Savo (saari)
Savo on Salomonsaariin kuuluva tuliperäinen saari eteläisellä Tyynellämerellä. Savo sijaitsee koilliseen Guadalcanalin pohjoiskärjestä.
Saaren tulivuoren viimeisimmän purkauksen ajankohtaa ei tiedetä tarkasti, mutta sen arvellaan purkautuneen vuosien 1835 ja 1850 välillä. Purkaus oli todella massiivinen ja se tuhosi kaiken elämän saarelta hetkeksi. Viimeistä edeltävä purkaus tapahtui vuonna 1568. World Organization of Volcanic Observatoriesin mukaan saaren tulivuori on aktiivinen 100 ja 300 vuoden välein.
Saaren sijainnin takia se joutui olemaan osana toista maailmansotaa. Saaren läheisyydessä taisteltiin niin sanottu Ironbottom Soundin taistelu, jossa liittoutuneet taistelivat Japanin laivastoa vastaan.