hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Daltonin veljekset
Daltonin veljekset eli Frank (1859–1887), Grat (1861–1892), Bill (1866–1894) Bob (1869–1892) ja Emmett (1871–1937) Daltonit olivat kuuluisia yhdysvaltalaisia, jotka asuivat Villissä lännessä 1800-luvun lopulla. Neljä nuorinta heistä kuului myöhemmin rikollisjoukkoon.
Daltonien perhe oli kotoisin "Jackson Countysta", Missourista. Veljesten isä, Lewis Dalton, oli saluunanpitäjä ja heidän äitinsä oli Adeline Younger. Perheellä oli 15 lasta, joista 13 eli aikuiseksi.
Lainvalvojana toiminut Frank sai surmansa virantoimituksessa 1887. Luultavimmin kostaakseen veljensä kuoleman Grat, Bill, Bob ja Emmett ryhtyivät lainvalvojiksi. Vuonna 1890 he kuitenkin ryhtyivät rikollisiksi. Bob oli veljeksistä hurjin; hänen tiedetään varmasti tappaneen miehen ensimmäistä kertaa ollessaan 19-vuotias. Hän oli tuolloin virantoimituksessa. Uhri oli yrittänyt valloittaa Bobin tyttöystävää, mikä on saattanut vaikuttaa tekoon.
Kun veljesten ura rikollisina alkoi, Bob palkkasi lisää väkeä joukkoihinsa; Daltonien jengiin liittyivät George "Bitter Creek" Newcomb, Bill McElhanie ja "Blackfaced Charley" Bryant. Grat Dalton oli vierailemassa veljensä Billin luona Kaliforniassa, kun jengi koottiin, mutta hän liittyi siihen myöhemmin ja toi mukanaan Bill Doolin, Dick Broadwellin ja Bill Powerin. Heidän ensimmäinen ryöstökohteensa oli Uudessa Meksikossa sijaitsevan Silver Cityn pelitalo.
Vuonna 1891, pian Bob Daltonin jengiin liittymisen jälkeen, tapahtui junaryöstö, josta syytettiin Daltoneita. Todisteita oli vähän, mutta Grat saatiin pidätetyksi ja tuomituksi ja hänet lähetettiin vankilaan 20 vuodeksi. Junamatkalla vankilaan Grat pakeni varastettuaan avaimet nukkuvalta vartijalta.
Daltonien veljekset olivat nyt lainsuojattomia. He ryöstelivät pääasiassa junia ja hevosia.
Bob Dalton halusi kuitenkin jäädä muistettavaksi. Hänen ehdotuksestaan Daltonit päättivät ryöstää kaksi pankkia samanaikaisesti. Pankeiksi valittiin "C.M. Condon & Company's Bank" ja "First National Bank", jotka molemmat olivat Coffeyvillessa, Kansasissa. Daltonit olivat tunnettuja, joten välttääkseen huomatuksi tulemisen he naamioituivat tekoparroin. Tämä ei kuitenkaan auttanut. Paikalliset ihmiset tunnistivat lainsuojattomat.
Pankkivirkailija hidasteli ryöstösaaliin antamisessa, jonka aikana paikalliset ihmiset ehtivät aseistautua. Kun Daltonien jengi poistui pankeista, alkoi tulitus, jonka aikana kaupungin sheriffi Charles Connelly sai surmansa. Taistelussa surmansa saivat myös Grat Dalton, Bob Dalton, Dick Broadwell ja Bill Power. Emmett Daltoniin osui 23 luotia, mutta hän selvisi kuin ihmeen kaupalla. Hän kuoli vuonna 1937.
Bill Doolin, "Bitter Creek" Newcomb ja Charlie Pierce olivat ainoat jengiin jääneet jäsenet. Kukaan heistä ei kuitenkaan tunnustanut osallistuneensa Coffeyvillen ryöstöön. Kuitenkin epäillään, että ryöstöön olisi osallistunut "kuudes mies", joka piteli hevosia. Tällöin joku heistä olisi ollut kaupungissa ryöstön aikana.
In the Sign of Evil
In the Sign of Evil on saksalaisen thrash metal -yhtye Sodomin debyytti-EP, joka julkaistiin vuonna 1984. EPtä pidetään yleisesti ottaen yhtenä merkittävimmistä thrash metal -julkaisuista.
Expurse of Sodomy
Expurse of Sodomy on saksalaisen thrash metal -yhtye Sodomin toinen EP, joka julkaistiin vuonna 1987.
Donkey Kong Junior
Donkey Kong Junior on Nintendon vuonna 1982 julkaisema kolikkopeli. 1980-luvun taipaleensa jälkeen peli julkaistiin myös useille konsoleille ja useimmissa versioissa pelin nimeksi vaihdettiin Donkey Kong Jr. Peli on suoraa jatkoa vuonna 1981 ilmestyneelle "Donkey Kongille".
Pelissä Donkey Kongin poika, Junior, yrittää pelastaa isänsä Marion kynsistä, joka kaappasi tämän sarjan aikaisemmassa osassa. Peli on Mario-pelien historiassa ainoa, jossa Mario on vihollinen. Pelin ideana on, että pieni apina kiipeilee ja hyppii liaaneja pitkin yrittäen päästä samalla maaliin.
Toinen osa Donkey Kong -kolikkopelisarjasta ei ollut mitenkään erityisen suosittu ja ensimmäisen osan suosio jatkuikin muidenkin osien tullessa markkinoille.
Cashmir
Cashmir oli keravalainen rockyhtye, joka oli koossa 1990-luvulta aina vuosituhannen vaihteeseen asti, minkä jälkeen se on pitänyt hiljaiseloa. Yhtyeen jäsenet olivat laulaja Pekka Heino, rumpali Löysä Johansson (joka on sittemmin soittanut myös Jani Wickholmin taustayhtyeessä), kitaristi Jani Eskelinen, basisti Toni Pohjonen ja kosketinsoittaja Tomppa Nikulainen. Yhtyeen tunnetuimpia kappaleita ovat Suurella Sydämellä -kisan voittanut ”Marvel” sekä ”Mindless Time” ja ”Streets of Common People”. Yhtye julkaisi Atominus Records -levy-yhtiön kautta yhden pitkäsoiton, vuonna 1997 ilmestyneen "Cashmirin".
Vendsyssel-Thy
Vendsyssel-Thy (tansk. myös "Nørrejyske Ø") on saari Tanskan pohjoisosassa. Vendsyssel-Thyn pinta-ala on 4 686 km², ja se on Själlannin jälkeen Tanskan toiseksi suurin saari. Vendsyssel-Thy oli aiemmin osa Jyllannin niemimaata, mutta siitä tuli saari vuosien 1825 ja 1862 tulvien seurauksena. Tätä nykyä Limvuono erottaa sen mantereesta.
Hallinnollisesti Vendsyssel-Thy käsittää osia entisistä Pohjois-Jyllannin, Viborgin ja Ringkjøpingin hallintoalueista eli amteista.
Pirttikylän siltaturma
Pirttikylän siltaturmassa 16. kesäkuuta 1946 riippusillan toinen kannatinvaijeri katkesi kuorma-auton painosta, ja auton lavalla olleet runsaat 30 matkustajaa putosivat Närpiönjokeen. Pirttikylässä, joka on nykyisin Närpiön kaupungin aluetta, tapahtuneessa onnettomuudessa hukkui seitsemän henkilöä.
Kuorma-autonkuljettaja oli viemässä omistamallaan kuorma-autolla suurta seuruetta kirkolle vihkiäisiin. Auton lavan laitoja oli korotettu lisälaidoin matkustajien kuljetusta varten. Hääseurueen suuren koon vuoksi tarvittiin kaksi eri kuljetusta. Ensimmäisellä kerralla kaikki sujui hyvin. Kuljettaja oli epävarma Närpiönjoen ylittävän Rönnbackan riippusillan kestävyydestä ja kehotti matkustajia kävelemään sillan yli. Näin tapahtuikin, ja silta kesti hyvin auton painon.
Toisella kerralla mukana oli runsaat 30 matkustajaa auton saapuessa sillalle kello 12.10. Kuljettaja kehotti taas matkustajia kävelemään sillan yli, mutta hänet vaiennettiin "Aja yli vaan!"" -"huudoin. Auto ajoi hiljaa riippusillalle, jolloin sillan toinen teräsvaijeri petti. Sillan kallistuessa lavalla olleet lensivät veteen. Tavallisesti sillalta oli matkaa veteen 2 metriä, joten pudotus ei ollut kovin suuri. Joen leveys onnettomuuspaikalla oli 20 metriä, ja siinä virtasi edellispäivien sateiden vuoksi melkoisesti vettä. Veden syvyys oli 2,5–3 metriä. Auto jäi killumaan sillalle, ja sen hytissä olleet selviytyivät säikähdyksellä.
Moni jokeen pudonnut ui rantaan, ja melko pian lähistöltä löytyi kolme soutuvenettä pelastustöihin. Lähin puhelin oli 300 metrin päässä, ja sillä hälytettiin paikalle Ylimarkun (nykyisin Närpiötä) kunnanlääkäri Å. Nybränn ja sairaanhoitaja antamaan tekohengitystä.
Tunnin kuluessa oli saatu yhtä lukuun ottamatta kaikki uhrit ylös joesta, ja lääkärikin saapui paikalle kello 13.15. Viimeinen uhri saatiin ylös kolmen tunnin kuluttua. Onnettomuudessa hukkui seitsemän henkilöä ja osa pelastuneista loukkaantui, mutta ketään ei tarvinnut viedä sairaalaan. Pelastuneiden joukossa oli sulhanen ja morsiamen vanhemmat, mutta sulhasen sisar hukkui.
Onnettomuuden syynä oli siltaa kannattaneen teräsvaijerin kuormitukseen nähden riittämätön ankkurointi maahan. Vaijerin päässä ollutta teräskoukkua piti maan sisässä selvästikin liian pieni kivikasa.
Amaryllis
Amaryllis ("Amaryllis belladonna") on Etelä-Afrikasta kotoisin oleva sipulikasvi, jota käytetään myös leikkokukkana. Sen viljely on aloitettu Hollannissa noin vuonna 1620. Puhekielessä amarylliksellä tarkoitetaan usein ritarinkukkien ("Hippeastrum") suvun jaloritarinkukkia eli jouluamarylliksiä.
Amarylliksen kukkavanat nousevat sipulin sivuista. Kukkavarsi on ontto, ja voi kasvaa jopa metrin mittaiseksi. Lehdet ovat pitkät ja kapeat, lähes kukintovarren pituiset. Kukintovarren kärjissä on 8–10 kellomaisen kukan ryhmä. Väritys vaihtelee vaaleanpunaisesta karmiininpunaiseen ja valkoiseen. Leikkokukkakäytössä varren päähän laitetaan kuminauha tai teippiä estämään varren halkeamista.
Kun kukkavarsi on kasvanut muutaman sentin, aloitetaan kastelu. Sipuli mätänee, jos vettä kaadetaan suoraan sen päälle. Siksi vettä pitää panna aluslautaselle tai sipulin viereen. Amarylliksen lepoaika alkaa toukokuussa ja kukkanuppu alkaa näkyä elo-syyskuussa. Kasvupaikan pitää olla lämmin.
Veripalttu
Veripalttu (tunnetaan myös nimillä "kampsu", "rössi", "rössy", "rössö", "kisko", "lepäkäs", "porvakas", "prettu", "leppärieska" ja "roppana") on suomalainen perinneruokalaji. Veripaltun valmistukseen käytetään muun muassa sianlihaa, ruisjauhoja, kaljaa, verta tai veripulveria, sipulia, siirappia ja suolaa. Pohjois-Suomessa ja -Ruotsissa palttuun käytetään tavallisesti poron verta. Veripalttu, kuten kaikki muutkin veriruoat, sisältää paljon rautaa. Oululaisen perinneruoan rössypotun keskeinen ainesosa on veripalttu.
Paavo
Paavo on suomalainen ja virolainen miehen etunimi. Paavo viettää nimipäiväänsä 25. tammikuuta, jolloin on myös Paavalin ja Paulin nimipäivä. Paavon rinnakkaismuotoja ovat Paavali ja Pauli. 
Suomessa nimi Paavo on 1900-luvun alusta vuoden 2009 loppuun mennessä annettu ollut 37 778 henkilölle.
Paavon lempinimi on usein Pave.
Listan henkilöt ovat suomalaisia, ellei toisin mainita.
Neuvostoliiton jääkiekon mestaruussarja
Neuvostoliiton jääkiekon mestaruussarja oli Neuvostoliiton jääkiekon pääsarjataso vuodesta 1947 aina vuoden 1991 kevääseen saakka.
Ennen vallankumousta Venäjällä suosituin jäällä pelattava pallopeli oli jääpallo, eikä jääkiekkoa suuremmin harrastettu missään. Tästä huolimatta Venäjä liittyi vuonna 1911 kansainväliseen jääkiekkoliittoon, joka oli perustettu vuonna 1908, jäseneksi, mutta erosi pian tämän jälkeen. Vuoden 1917 jälkeen jääkiekko alkoi saavuttaa suosiota erityisesti liikuntatieteiden opiskelijoiden keskuudessa. Vuonna 1932 Neuvostoliitto pelasi otteluita saksalaista työväen urheiluliiton joukkuetta vastaan ja voitti maalein 3-0. Tämän jälkeen alkoi voimakas kehitystyö jääkiekon parissa ja miesten pääsarja aloitettiin 15 vuoden kuluttua. Fyysisen kulttuurin ja urheilun komitea päätti järjestää ensi kertaa mestaruuskauden talvella 1946/1947. Vuonna 1959 sarja siirtyi jääkiekko- ja jääpalloliiton alaisuuteen ja vuonna 1967 aikaisemmin yhdessä toiminut jääkiekko- ja jääpalloliitto eriytyi omiksi lajiliitoikseen. 1. huhtikuuta 1952 Neuvostoliitto liittyi kansainvälisen jääkiekkoliiton jäseneksi. Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen liigaa pelattiin vuoteen 1997 saakka kansainvälisenä liigana. Vuonna 1996 käynnistyi Venäjällä oma kansallinen Superliiga, mutta monien entisten neuvostotasavaltojen joukkueilla on yhä omien sarjojensa lisäksi parhaille joukkueille yhteinen liiga.
Keskustan armeijaryhmä
Keskustan armeijaryhmä () oli toisessa maailmansodassa Saksan maavoimien yhtymä, joka oli yksi kolmesta operaatio Barbarossassa Neuvostoliittoon hyökänneestä saksalaisesta armeijaryhmästä. Alkuperäinen Keskustan armeijaryhmä lyötiin operaatio Bagrationissa kesällä ja syksyllä 1944. Keskustan armeijaryhmä nimettiin 15. tammikuuta 1945 uudelleen Pohjoisen armeijaryhmäksi ja armeijaryhmä A uudelleennimettiin Keskustan armeijaryhmäksi. Alkuperäinen Keskustan armeijaryhmä motitettiin Königsbergiin ja tuhottiin 6.–9. huhtikuuta 1945 Königsbergin taistelussa.
Armeijaryhmä perustettiin 22. kesäkuuta 1941 nimeämällä uudelleen armeijaryhmä B komentajanaan Fedor von Bock.
Saksa ja sen liittolaiset ylittivät 22. kesäkuuta Neuvostoliiton rajan operaatio Barbarossan alkaessa. Keskustan ryhmän tavoitteena oli puna-armeijan Valko-Venäjän alueen joukkojen lyöminen ja Smolenskin valtaaminen. Tavoitteensa saavuttaakseen ryhmä teki nopean saarrostavan iskun kahdella panssariryhmällä ja tavoitteen tuli olla saavutettuna marraskuun puoleen väliin mennessä. Lisäksi ryhmän tuli tukea pohjoista ja etelän armeijaryhmää.
Marsalkka Fedor von Bockin johtamaan armeijaryhmään kuului hyökkäyksen alkaessa 4. ja 9. armeija sekä 2. ja 3. panssariryhmä sekä niitä tukeva 2. ilma-armeija. Elokuun puoleen väliin mennessä ryhmä oli tuhonnut edessään olleet puna-armeijan joukot Białystokin ja Minskin sekä Smolenskin taisteluissa. Pelkästään Minskistä otettiin noin 300 000 sotavankia.
Hyökkäystä kohti Moskovaa jatkettiin 30. syyskuuta, mutta syksyn sateiden kuravelliksi muuttamilla teillä eteneminen hidastui. Marraskuussa alkoi talvi, joka aiheutti kesävarusteissa olevalle Saksan armeijalle suuria ongelmia. Marraskuun lopulla hyökkäys pysähtyi Kremlin tornien näkyessä.
Puna-armeijan vastahyökkäys alkoi 6. joulukuuta, mikä työnsi 4. huhtikuuta mennessä armeijaryhmän 200 kilometrin päähän Moskovasta Rževin tasangolle, jolta kuitenkin edelleen kyettiin uhkaamaan Moskovaa. Tasangon hallinnasta käytiin ajoittain kiivaita taisteluita.
Ketterä ohjelmistokehitys
Ketterä ohjelmistokehitys () on joukko ohjelmistotuotantoprojekteissa käytettäviä menetelmistöjä, joille on yhteistä toimivan ohjelmiston ensisijaisuus, suora viestintä ja nopea muutoksiin reagointi. Ketteriä menetelmiä on useita, mm. Extreme Programming (XP), Scrum, DSDM, Crystal Methods, Agile modeling, Adaptive software development, Pragmatic Programming, Feature driven development ja Gilb-EVO.
Useimmat ketterät menetelmät pyrkivät minimoimaan riskejä jakamalla ohjelmistokehityksen lyhyisiin iteraatioihin, jotka kestävät tyypillisesti yhdestä neljään viikkoa. Kukin iteraatio on kuin pieni ohjelmistoprojekti ja sisältää kaikki uusien toimintojen julkaisemiseen tarvittavat tehtävät: projektisuunnittelun, vaatimusanalyysin, ohjelmistosuunnittelun, koodauksen, testauksen ja dokumentoinnin. Vaikka iteraatio ei välttämättä lisää niin paljon toiminnallisuutta, että tuotteen julkaisu olisi järkevää, ketterä ohjelmistokehitysprojekti pyrkii periaatteessa julkaisukelpoiseen ohjelmistoon jokaisen iteraation lopussa. Iteraation lopussa projekti arvioi uudelleen projektin prioriteetit ja päättää seuraavan iteraation sisällöstä.
Ketterät menetelmät pitävät suoraa viestintää (mieluiten kasvokkain) tärkeämpänä kuin kirjoitettuja dokumentteja. Useimmat ketterät tiimit työskentelevät samassa työtilassa, ja tiimiin kuuluvat kaikki, joita tarvitaan ohjelmiston saamiseen valmiiksi. Tämä tarkoittaa vähintään ohjelmoijia ja heidän ”asiakkaitaan”. (Asiakkaat määrittelevät tuotteen ja voivat olla tuotepäälliköitä, liiketoiminta-analyytikkoja tai varsinaisia käyttäjiä.) Tiimiin voi kuulua myös testaajia, käyttöliittymäsuunnittelijoita, teknisiä kirjoittajia ja päälliköitä.
Ketterät menetelmät korostavat toimivan ohjelmiston olevan ensisijainen edistyksen mittari eikä dokumentaatiolla ole samaa itseisarvoa kuin useissa perinteisemmissä malleissa. Tästä seuraa yleinen harhaluulo, että ketterä kehitys olisi kuritonta hakkerointia tai että suunnittelua ei tehtäisi lainkaan. Suunnittelua tehdään päinvastoin jatkuvasti, koko projektin ajan. Suunnitelmia vain ollaan halukkaampia muuttamaan kuin perinteisissä malleissa.
Vuonna 2001 17 merkittävää ketterän kehityksen (jota silloin kutsuttiin ”kevyiksi menetelmiksi”) puolestapuhujaa kokoontui Snowbirdin hiihtokeskukseen Utahissa keskustelemaan menetelmiensä yhteisestä perustasta. Tarkoitus oli luoda yhteistä pohjaa ketterille menetelmille ja edistää näin ketterän ajattelun leviämistä. Tuon kokoontumisen tuloksena he julkaisivat julistuksen nimeltä Agile Manifesto (’Ketterä manifesti’), jota pidetään ketterän kehityksen perusmääritelmänä. Manifestissa määritellään ketterille menetelmille neljä tyypillistä arvoa, sekä 12 periaatetta, joita menetelmät noudattavat.
Manifestin sisältö on seuraava:
Ketterien menetelmien käyttöä Suomessa edistää Agile Finland ry, ja maailmanlaajuisesti Agile Alliance -niminen voittoa tavoittelematon järjestö.
Etelän armeijaryhmä
Etelän armeijaryhmä () oli Saksan maavoimien armeijoista koottu yhtymä toisessa maailmansodassa. Armeijaryhmä koordinoi siihen kuuluvien armeijoiden toimintaa. Yhtymä muodostettiin ensimmäisen kerran Puolan offensiivissa, jossa armeijaryhmää johti Gerd von Rundstedt ja esikuntapäällikkönä oli Erich von Manstein.
Tämän jälkeen yhtymä siirrettiin armeijaryhmä A:ksi nimettynä länsirintamalle, jossa se osallistui taisteluun Ranskasta. Armeijaryhmä siirrettiin kevään 1941 aikana miehitettyyn Puolaan valmistautumaan operaatio Barbarossaan. 22. kesäkuuta 1941 se nimettiin uudelleen Etelän armeijaryhmäksi.
Etelän armeijaryhmä oli yksi kolmesta operaatio Barbarossassa Neuvostoliittoon hyökänneestä armeijaryhmästä. Se aloitti hyökkäyksen Romaniasta, Unkarista ja Puolan eteläosista tehtävänään Ukrainan ja Kiovan valloitus sekä Donbassin teollisuusalueiden haltuunotto. Armeijaryhmään kuuluivat aluksi Saksan 1. panssariryhmä ja 6., 11. ja 17. armeijat sekä Romanian 3. ja 4. armeijat.
Talvella 1941–1942 armeijaryhmä asettui puolustukseen Mius-jokea myötäilevälle linjalle. Se valloitti Rostov-na-Donuun kaupungin marraskuussa, mutta joutui pian perääntymään puna-armeijan talvihyökkäyksen alta. Perääntymisen seurauksena von Rundstedt vapautettiin armeijakunnan komentajan tehtävistä 1. joulukuuta 1941 ja komentoon asetettiin Walter von Reichenau, joka kuoli vain kuuden viikon päästä sydänkohtaukseen ja komennon otti Fedor von Bock.
Armeijaryhmä jaettiin 7. heinäkuuta 1942 kahtia muodostaen armeijaryhmät A ja B, joiden tavoitteina oli Kaukasian ja Volgan valloitukset. Stalingradin motin muodostuttua saksalaiset muodostivat nopeasti Erich von Mansteinin komentaman Armeijaryhmä Donin motin vapautusoperaatioon, joka ei kuitenkaan onnistunut. Armeijaryhmä Don otti vastuun myös armeijaryhmä B:n aikaisemmin hallitseman rintaman eteläosasta.
Keväällä 1943 saksalaisten peräännyttyä Rostovista armeijaryhmä B siirrettiin Pohjois-Italiaan Erwin Rommelin komentoon ja armeijaryhmä Don nimettiin uudelleen Etelän armeijaryhmäksi.
Sodan lopulla Etelän armeijaryhmä taisteli Itävallassa ja se oli viimeinen suuri saksalainen sotilasyksikkö, joka antautui liittoutuneille.
Medisiinari
Medisiinariksi kutsutaan lääketieteen opiskelijaa. Medisiinareita ovat kaikki lääketieteen lisensiaateiksi opiskelevat. Yleensä uudet lääketieteen opiskelijat kastetaan medisiinareiksi opintojen alkutaipaleella. Suomesta medisiinareita löytyy Helsingin, Itä-Suomen, Oulun, Tampereen ja Turun yliopistojen lääketieteellisistä tiedekunnista. Medisiinareiden kattojärjestönä toimii Suomen Medisiinariliitto (SML).
Suomen Medisiinariliitto
Barry Gibb
Barry Alan Crompton Gibb, CBE (s. 1. syyskuuta 1946 Douglas, Mansaari, Britannia) on Bee Gees -yhtyeen keulahahmo, päävokalisti ja toinen kitaristeista. Barry on vanhin ja ainoa elossa oleva Gibbin veljeksistä, joita hänen lisäkseen olivat Robin, Maurice ja Andy. Mauricen kuoltua 2003 Barry ja Robin Gibb jatkoivat esiintymisiä yhdessä ja Bee Geesin hittien soittamista.
Gibb omisti Johnny Cashin talon, mutta se paloi.
Meetvursti
Meetvursti (rinnakkaismuoto "metvursti" tai "meetwursti") on pohjoissaksalaista alkuperää oleva makkara, joka luokitellaan kestomakkaraksi. Meetvursti voidaan valmistaa hienoksi jauhetusta sian-, naudan-, hevosen- tai poronlihasta. Meetvurstia voidaan käyttää ruokien mausteena sekä esimerkiksi voileipien täytteenä muiden leikkelemakkaroiden tavoin. Meetvurstilla on joitain yhtäläisyyksiä muun muassa salamin ja muiden vurstimakkaroiden kanssa.
Meetvurstin syvänpunaisen värin aikaansaamiseksi makkaraan on joissakin maissa aiemmin käytetty väriaineena karmiinihappoa sisältävää kokenillia, mutta EU on nyttemmin kieltänyt tämän väriaineen käytön makkaroissa.
Meetvurstipötköjen kuori on tehty pitkäkuituisesta paperista, joka on päällystetty nestemäisellä selluloosalla, viskoosilla. Pitkäkuituinen paperi on yleensä peräisin abaca-puusta, josta tehtyä paperia käytetään myös muun muassa teepusseissa. Kuori toimii makkaranvalmistusprosessin tärkeänä osana, sillä sen täytyy päästää kypsytyksen aikana kosteutta läpi mutta samalla säilyttää makkaran halkaisija samana.
Tunnetuimpia meetwurstilajeja ovat muun muassa venäläiset ja saksalaiset meetwurstit, mutta Suomessa myös erilaiset kotimaiset meetwurstilajit ovat varsin suosittuja.
Venäläisen meetvurstin resepti ja valmistusmenetelmä ovat nimensä mukaisesti peräisin Venäjältä, josta ne ovat kulkeutuneet aikoinaan Pietarin kautta Suomeen. Venäläisen meetvurstin valmistukseen käytetään sian-, hevosen- ja naudanlihaa, silavaa, suolaa ja mausteita. Yhden meetvurstikilon valmistukseen käytetään jopa reilusti kiloa enemmän tuoretta lihaa, sillä valmistuksen aikana makkaran kuiva-ainepitoisuus kasvaa tuntuvasti. Venäläisessä meetvurstissa on voimakas maku, joka syntyy yli viisi viikkoa kestävässä, kylmäsavustamalla tehtävässä kypsytyksessä. Venäläinen meetvursti on yksi Suomen suosituimmista meetvurstilajeista, ja se säilyy erittäin hyvin.
Sir Elwoodin hiljaiset värit
Sir Elwoodin hiljaiset värit on vuonna 1988 perustettu ”keskiolutjatsia” soittava yhtye. Yhtye esiintyi ensimmäisen kerran tammikuussa 1989 Helsingissä Kulttuuritalon kuppilassa ja yhtyeen ensialbumi "Varjoissa vapaan maailman" ilmestyi alkuvuodesta 1991.
Yhtyeen tunnetuimpia kappaleita ovat ”Viimeisellä rannalla”, "Älä mee", ”Neiti Kevät”, ”Perunamaa” ja ”Suomineito”.
Yhtyeen nykyiset jäsenet ovat Juha Lehti, Juha ”Junnu” Saaresaho, Arttu Leskinen, Jussi Virtanen ja Pekka Luomanmäki. Kokoonpano on säilynyt vuodesta 1991 lähes muuttumattomana: Jussi Virtanen liittyi yhtyeeseen vuonna 1997 ja saksofonisti Hansu Saarinen siirtyi muihin projekteihin vuonna 2003. Basisti Riku Järvinen menehtyi tapaturmaisesti vuonna 2004. Yhtye piti tapahtuneen jälkeen taukoa, mutta päätti jatkaa, ja vuonna 2005 basistiksi ryhtyi Pekka ”Puppe” Luomanmäki.
Lehti ja Saaresaho ovat esittäneet yhtyeen kappaleita Sir Elwood Duo -nimellä. 2013 julkaistiin konserttitallenne "Torstai-ilta Tavastia-klubilla" Sir Elwood Duon keikasta, joka on äänitetty 26. heinäkuuta 2012.
Lehti ja Virtanen perustivat 2014 sivuprojektiyhtyeen nimeltään Sir Elwoodin vieraskirja. Se esittää Virtasen säveltämiä Ilpo Tiihosen runoja. Yhtyeen ensimmäinen single "Rannalla" ilmestyi elokuussa 2014 ja ensimmäinen albumi "Sinä iltana sataa" tammikuussa 2015. Toinen albumi "Runoilija" ilmestyi maaliskuussa 2016.
Zen-puutarha
Zen-puutarhaksi () kutsutaan japanilaista puutarhaa, jonka tärkeimpinä elementteinä ovat sora, hiekka, kivet ja toisinaan myös ruoho tai muut elolliset elementit. Tyypillisesti kuivaan puutarhaan eivät kuulu kukkivat kasvit tai puut, sammalta sen sijaan käytetään kyllä. Myös seisova ja virtaava vesi puuttuvat tästä puutarhatyypistä - niiden sijasta vesiaiheita kuvataan usein soran ja kivien asettelulla.
Länsimaissa käytetty nimitys "Zen-puutarha" tulee ajatuksesta, että puutarha olisi tarkoitettu japanilaisten munkkien meditaatiopaikaksi. Japaninkielinen nimi kääntyy kuitenkin "Kuiva puutarha", niitä on muuallakin kuin temppelien yhteydessä ja vastaavasti zen-temppelien yhteydessä on monenlaisia puutarhoja. Tyypillinen meditaatioasento on kasvot kohti seinää, ei puutarhaa.
Rauhoittumisen apuvälineinä voidaan käyttää myös pienoispuutarhoja (vertaa bonsai-puihin). Pienoispuutarha on pieni hiekkarasia, jossa on joitakin kauniinmuotoisia kiviä sekä pienikokoinen harava. Mieli tyyntyy ja meditaatioon keskittyminen helpottuu, kun hiekkaan haravoi kuvioita pienoisharavalla tai sormilla.
Tunnetuin zen-puutarha on Ryōan-jin eli Rauhallisen lohikäärmeen temppelin yhteydessä Kioton luoteispuolella. Sen mukaan zen-puutarhoja kutsutaan usein nimellä "ryōan-ji" tai "karesansui" (kuiva puutarha).
Musta Pekka
Musta Pekka () on sarjakuvahahmo, joka on saavuttanut mainetta laajalti Mikki Hiiren ja Aku Ankan arkkivihollisena, hän esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1928.
Alun perin Musta Pekka tunnettiin nimellä Jopi Jalkapuoli (), mutta 1940-luvulla tekijät eivät halunneet enää kuvata ilkimyksenä invalidia, kun kotirintamalle oli alkanut palata lukuisia toisen maailmansodan invalidisoimia sotilaita. Myöhemmin piirtäjät väittivät, että puujalka otettiin pois koska piirtäessä oli aina vaikeaa muistaa kumpi jalka oli puinen. Muutaman kerran sarjakuvissa on esitetty, että jalka on yhä tekojalka.
Ilmeisesti poliittisen korrektiuden takia alkujaan Yhdysvalloissa lopetettiin Black Pete -nimityksen käyttäminen. Hahmosta tehtiin pelkkä Pete, ja vanhojen sarjakuvien uusintapainosten puhekuplissa "black" on korvattu täytesanoilla. "Big Bad Pete" on nykyisin usein käytetty nimitys Black Pete -hahmolle. Suomessa vuonna 2006 ensimmäistä kertaa näytetyissä Mikki Hiiren kerhotalo -tietokoneanimaatioissa Musta Pekka on enää pelkkä Pekka.
Mustan Pekan heilan nimi on Hertta.
Hopon poppoo -sarjassa Mustaa Pekkaa kutsutaan pelkästään Pekaksi ja hänellä on sarjassa myös perhe: vaimo Petra, kaksi lasta (PJ ja Pipsa) sekä koira nimeltä Ärjy. Pekka on Hessu Hopon naapuri ja keksii aina uusia liikeideoita rahan saamiseksi ja autojen myymiseksi. Pekka omistaa käytettyjen autojen liikkeen ja esittää rehtiä autokauppiasta, vaikka myy huonoja autoja. Pekka ei pidä Hessusta, mutta silloin tällöin ottaa hänet liikekumppanikseen ja ottaa 75% tuotoista.
Pekka esiintyi monta kertaa piirrossarjassa Mikin klubi ja omisti klubin. Mikillä oli silti päätösvalta klubilla ja Pekka omistaisi koko klubin vain jos klubi maksaisi vuokran ja talossa olisi yleisö. Mikki antoi Pekan kerran johtaa klubia ja tämä palkkasi henkilökunnaksi pahiksia: juontajana oli Pekka, juorujen kertojana Päätön ratsumies, piirrettyjen avaajana Iso paha susi, vieraiden vastaanottajana Jafar ja pöytävaraajana Ursula. Pekka kuitenkin erotti kaikki työntekijät ja luovutti klubin takaisin Mikille.
Mikin ketkuteatteri -elokuvassa Pekka otti muiden pahisten kanssa klubin haltuunsa. Toimintaa johtivat Jafar, kapteeni Koukku, Haades, Ursula ja Cruela de Vil. Pekka pakeni klubilta muiden ketkujen kanssa kun Mikki vangitsi Jafarin tämän taikalamppuun.
Kolme muskettisoturia -elokuvassa Pekka toimi Ranskan muskettisoturien kapteenina ja halusi päästä Ranskan kuninkaaksi kuningatar Minnin paikalle. Apunaan hänellä oli luutnantti Heluna ja Karhukopla. Kun kuningatar Minni halusi turvamiehensä, Pekka teki Mikistä, Akusta ja Hessusta musketöörejä. Kun Karhukopla epäonnistui kuningattaren kidnappaamisessa, Pekka aikoi nitistää Mikin, Akun ja Hessun yksi kerrallaan. Pekka kuitenkin epäonnistui tässä ja kärsi nöyryyttävän tappion näitä vastaan.
’Til the Livin’ End
'Til The Livin' End on punk rock -yhtye Zeken tällä hetkellä uusin albumi, joka julkaistiin vuonna 2004. Albumin rajoitettu painos sisältää bonus-DVD:n, jolla on Zeken kolme keikkaa.
Päiste
Päiste (kääntösarka) on tavallisesti pellon pääty tai muu pellon reuna-alue, jossa traktori-työkone-yhdistelmä peltotyössä käännetään. Päisteajossa joudutaan traktorin lisäksi ohjaamaan usein myös työkonetta. Tyypillisesti työkone täytyy saattaa sopivaan tilaan käännöstä varten sekä käännöksen jälkeen takaisin työtilaan. Kääntösarka käännetään yleensä viimeiseksi.
Wyatt Earp
Wyatt Berry Stapp Earp () oli yhdysvaltalainen seriffi ja liikemies. Hän toimi sekä sheriffinä että marshallina Wichitassa, Dodge Cityssä ja Tombstonessa, mistä hänet erityisesti muistetaan. Tombstonessa Wyatt miehineen kohtasi vuonna 1881 kaupungin rauhaa häirinneen Ike Clantonin rosvojoukkion O. K. Corralin taistelussa. Taistelu päättyi Earpin ja kumppaneiden voittoon. O. K. Corral oli vuokratalli kaupungin laidalla.
Vaikka Wyatt Earp tunnetaan kaikkien aikojen parhaimpana seriffinä, hän ei koskaan ollut seriffin virassa vaan ainoastaan kolmen kuukauden ajan apulaisseriffinä. Marshalinakin Earp oli apulainen, mutta siitä huolimatta hän oli asumallaan paikkakunnalla aina keskeinen ja johtava hahmo. 1870-luvulta lähtien hän omisti useita pelisaleja ja saluunoita.
Wyatt Earpin elämää on kuvattu noin kymmenessä elokuvassa, joista tuoreimman (2012) pääosassa näyttelee Val Kilmer. Tarinan merkittävin tulkinta on kuitenkin John Fordin ohjaama "Aavikon laki" vuodelta 1946. Suomalaisessa kirjallisuudessa ainakin kirjailija Simo Penttilä on kuvannut Earpia suositussa Punavyö-sarjassaan. Wyatt Earp on esiintynyt pariin otteeseen myös Don Rosan Roope Ankka -sarjoissa.
Maciej Żurawski
Maciej Żurawski (s. 12. syyskuuta 1976 Poznań, Puola) on puolalainen jalkapalloilija. 182 senttimetriä pitkän Żurawskin pelipaikka oli hyökkääjä.
Żurawski aloitti uransa 1994 Warta Poznańissa. Vuonna 1998 hän siirtyi Lech Poznańiin ja 2000 Wisła Krakówiin. Glasgow Celticiin hän siirtyi kaudella 2005–2006. Celticissä hän voitti Skotlannin mestaruuden ja Skotlannin Liigacupin. Talvella 2008 Żurawski siirtyi Kreikkalaiseen Larissaan. Hän edusti Larissaa puolitoista vuotta ja oli kaudella 2008–2009 yhdeksällä maalillaan seuran paras maalintekijä. Kesällä 2009 hän siirtyi kyproslaiseen AC Omoniaan.
Puolan maajoukkueessa Żurawski pelasi 72 ottelua ja teki 17 maalia. Hän kuului maajoukkueeseen muun muassa MM-kilpailuissa 2006, joissa hän pelasi avauskokoonpanossa Puolan kaikissa kolmessa ottelussa, ja EM-kilpailuissa 2008, joissa hän pelasi Puolan ensimmäisessä alkulohko-ottelussa ensimmäisen puoliajan.
KwaZulu-Natal
KwaZulu-Natal on provinssi Etelä-Afrikassa. Se muodostettiin vuonna 1994, kun Natalin provinssi ja KwaZulun bantustan yhdistettiin. Provinssissa on arviolta 11 065 240 asukasta ja sen pinta-ala on 94 361 neliökilometriä. Sen pääkaupunki on Pietermaritzburg ja suurin kaupunki Durban.
KwaZulu-Natal koostuu kolmesta maantieteellisestä alueesta: alangosta Intian valtameren rannikolla sekä kahdesta vuoristoisesta alueesta, Lohikäärmevuorista ja Lebombovuorista. Provinssin läpi virtaa Tugelajoki.
Portugalilainen löytöretkeilijä Vasco da Gama näki ensimmäisenä eurooppalaisena KwaZulu-Natalin rannikon joulupäivänä 1497. Siitä tulee myös provinssin nimi ("natal" tarkoittaa portugaliksi joulua). Vuosina 1839–1843 alue oli osa lyhytikäiseksi jäänyttä buurivaltiota Natalian tasavaltaa ja sen jälkeen vuoteen 1910 saakka brittiläistä Natalin kruununsiirtomaata. Sen jälkeen se oli Etelä-Afrikkaan kuulunut Natalin provinssi, josta välillä erotettiin KwaZulun bantustan, kunnes ne jälleen yhdistettiin vuonna 1994 nykyiseksi provinssiksi.
KwaZulu-Natal jakautuu yhteentoista piirikuntaan:Suurin osa KwaZulu-Natalin noin 9 426 000 asukkaasta (2001) on zuluja. 80,6 prosenttia puhuu äidinkielenään zulua. Merkittäviä vähemmistökieliä ovat englanti (13,6 %), xhosa (2,3 %) ja afrikaans (1,5 %).
George McManus
George McManus (23. tammikuuta 1884 – 22. lokakuuta 1954) on yhdysvaltalainen sarjakuvantekijä, joka tunnetaan parhaiten sarjakuvasta Vihtori ja Klaara (engl. "Bringing up Father" tai "Jiggs and Maggie").
McManus syntyi irlantilaisperheeseen St. Louisissa, Missourissa. Hän oli jo nuoresta hyvin lahjakas piirtäjä ja humoristi. Hän jätti koulunkäynnin ja pääsi "St. Louis Republic" -sanomalehden palvelukseen kuvittajaksi jo 16-vuotiaana. Silloin hän loi ensimmäisen sarjakuvansa, "Alma and Oliver," mutta lähti kotikaupungistaan New Yorkiin saatuaan töitä arvostetussa "New York World" -sanomalehdessä. Siellä hän kokeili monia erilaisia sarjakuvia ("Snoozer, The Merry Marcelene, Panhandle Pete, Ready Money Ladies, Let George Do It, Cheerful Charlie" ja "Nibsby the Newsboy in Funny Fairyland"). Vuonna 1904 McManusin sarjakuva "The Newlyweds", joka kertoi tyylikkäästä pariskunnasta ja heidän vauvastaan, oli suhteellisen suosittu. "New York Journal American" -sanomalehti kiinnostui piirtäjästä ja McManus jatkoi sarjaansa uudella työnantajallaan nimellä "Their Only Child". Muita hänen piirtämiään strippejä olivat "Rosie's Beau", "Love Affairs of a Mutton Head, Spareribs and Gravy" ja "Bringing Up Father", joista jälkimmäisellä hän pääsi suuren menestyksen makuun . King Features Syndicate otti sarjan levitykseen. McManus piirsi sitä vuodesta 1913 kuolemaansa saakka, jolloin Vernon Greene ryhtyi sen piirtäjäksi.
George McManusin vaikutus näkyy selvästi monien sarjakuvapiirtäjien tyylissä, kuten Hergén ja Joost Swarten.
George McManus kuoli 1954 kotonaan Santa Monicassa, Kaliforniassa. Vuonna 1995 Vihtori ja Klaara oli yksi niistä sarjakuvista, jotka pääsivät mukaan Yhdysvalloissa julkaistuun "Comic Strip Classics" -postimerkkisarjaan.
Jonny Jakobsen
Jonny Jakobsen (s. 17. marraskuuta 1963 Malmö, Ruotsi) on tanskalainen muusikko, joka on tehnyt ja esittänyt erilaisia musiikin tyylilajeja esiintyen erilaisina fiktiivisinä hahmoina. Parhaiten hänen hahmoistaan tunnetaan 1990-luvun loppupuolella eurodancea esittänyt intialainen taksikuski Dr. Bombay, jonka hitti-single "Calcutta" ilmestyi vuonna 1998 ja nousi Euroopassa monien maiden listoille. Aikaisemmin Jakobsen oli esittänyt countrya nimellä Johnny Moonshine ja Dr. Bombayn jälkeen hän on tehnyt musiikkia esittäen skotlantilaista Dr. MacDoota. Viime aikoina hän on esittänyt olevansa meksikolainen Carlito Juanes.
Kaksi Jakobsenin kappaletta on ollut mukana Beatmania IIDX-sarjan videopeleissä ja yksi Sega Dreamcast-pelissä Samba de Amigo.
Kayseri
Kayseri on noin 845 000 asukkaan teollisuuskaupunki Kappadokian alueella Turkissa. Kayseri on samannimisen maakunnan pääkaupunki.
Kaupungin historia ulottuu yli viidentuhannen vuoden taakse. Ennen roomalaisia sen nimi oli Makaza. Roomalaiset antoivat kaupungille nimen Caesarea, jonka translitterointi nykyturkkiin ja muille kielille on johtanut nimiin Kayseri ja Kayzeri.
2000-luvulla eaa. kaupunki oli tärkeä kauppapaikka assyrialaisten ja heettiläisten välisessä kaupassa. Roomalaisten aikana kaupungin väkiluku nousi puoleen miljoonaan. Seldžukit pitivät kaupunkia toisena pääkaupunkinaan 1000-luvun alkupuolella (jaa).
Keski-Anatolian korkein vuori Erciyes sijaitsee Kayserin liepeillä. Se on suosittu talviurheilukeskus.
Kayserin lyseo on arvostettu oppilaitos, josta on valmistunut myös useita nykyisiä ja entisiä ministereitä. Itsenäisyyssodan aikana tilapäinen hallitus kokoontui lyseorakennuksessa.
Kaupunki on tunnettu perinteisistä itämaisista matoistaan. Sinne rakennettiin modernia teollisuutta maailmansotien välisenä aikana ulkomaalaisten asiantuntijoiden avustuksella.
Kaupungilla on kaksi jalkapallojoukkuetta Turkin Superliigassa.
Puotilan kartano
Puotilan kartano ("Botby gård"), on Helsingin vanha kantatila, joka sijaitsee Vartiokylässä (Puotilassa). Alueen asutus on peräisin viimeistään 1200-luvulta ja Botbyn kylä koostui aluksi useammasta pienestä talonpoikaistilasta, jotka 1700-luvulla muodostuivat yhdeksi tilaksi.
Kartanon nimi (Botby gård) on Puotilan sekä Puotilan metroaseman ruotsinkielinen nimi. Aikaisemmin kartanosta ja myös koko Vartiokylästä käytettiin suomeksi nimeä Puotinkylä.
Kartanon päätila muodostettiin entisen Råånsin ratsutilasta. Vuosina 1756–1774 kartanon omisti Jägerhorn af Spurilan suku. Puotilan kartanon päärakennus on peräisin 1800-luvun alkuvuosilta, ja tätä nykyä siinä toimii ravintola. Entinen viljamakasiini on nykyisin Puotilan kappeli.
Vielä 1900-luvun alussa Puotilan kartanolla oli oma laivalaituri, ja sinne oli lähinnä kesämökkiliikennettä Helsingistä. Laiturin jäännökset ovat edelleen jäljellä Vuosaaren sillan kohdalla.
Viaporin viimeinen Ruotsin vallan aikainen komentaja ja Ruotsinsalmen toisen meritaistelun sankari amiraali Carl Olof Cronstedt syntyi Puotilan kartanossa.
Centre-Ouest
Centre-Ouest on hallintoalue Burkina Fasossa. Sen pääkaupunki on Koudougou. Alueella on vuoden 2006 väestönlaskennan mukaan 1 186 566 asukasta. Sen pinta-ala on 21 752 tai 21 891 neliökilometriä.
Vuonna 2001 perustettu alue käsittää kahdeksan prosenttia Burkina Fason pinta-alasta. Se rajoittuu lännessä Sud-Ouestin ja Boucle du Mouhounin, pohjoisessa Nordin ja idässä Plateau-Centralin, Centren ja Centre-Sudin alueisiin sekä etelässä Ghanaan.
Maisemaa leimaavat 200–400 metriä korkeat ylängöt ja tasangot. Tärkeimmät joet ovat Mouhoun eli Musta-Volta ja Nazinon eli Punainen-Volta. Alueella on lukuisia patoaltaita.
Ilmasto on sudanilais-sahelilainen. Vuotuinen sademäärä on 700–1200 millimetriä.
Kasvillisuus on pensas- ja metsäsavannia ja galleriametsiä. Eläinkuntaan kuuluvat norsut, puhvelit, antiloopit, pahkasiat, apinat, hyeenat ja krokotiilit.
Alueeseen kuuluu neljä provinssia, 38 departementtia, neljä kaupunkikuntaa, 34 maalaiskuntaa ja 556 tai 563 kylää. Provinsseja ovat Boulkiemdé, Sanguié, Sissili ja Ziro ja kaupunkeja niiden keskuspaikat Koudougou, Réo, Léo ja Sapouy.
Alueella asuu 8,5 prosenttia Burkina Fason väestöstä. Kaupunkiväestön osuus on 13,2 prosenttia, mikä on huomattavasti vähemmän kuin maassa keskimäärin (22,7 %).
Asukkaat ovat etupäässä moseja, gruseja ja fulbeja. Puhutuimmat kielet ovat moore (60,1 %), lyele (18,5 %), nuni (10,6 %), fulani (4,4 %) ja dagari (1,1 %). Muslimeja on 40,2, katolisia 31,6, animisteja 20,2 ja protestantteja 6,8 prosenttia.
Väestöstä lähes 90 prosenttia harjoittaa maanviljelyä ja karjanhoitoa. Muita elinkeinoja ovat kaupankäynti ja käsityöammatit. Koudougou on tärkeä rajakaupan keskus. Alueella on myös tekstiiliteollisuutta. Perkoassa toimii sinkkikaivos.
Carlito
Carlito voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Réo
Réo on kaupunki Burkina Fasossa. Se on Sanguién provinssin pääkaupunki. 
Vuonna 2006 kaupungissa oli vajaat 28 500 asukasta.
Crash stop
Crash stop on termi, joka tarkoittaa aluksen mahdollisimman nopeaa pysäyttämistä.
Potkuripropulsiolla varustetulla aluksella käsitteellä "crash stop" tarkoitetaan hätäpysäytystä, jossa aluksen ollessa liikkeessä eteenpäin peruutetaan koneilla täydellä teholla, kunnes alus on pysähtynyt. Normaali pysähtymismatka tällä menetelmällä on n. 3-5 aluksen mittaa. Hätäpysäytyksen ongelma on hidastuvan aluksen ohjauskyvyn heikentyminen: potkurivirtaus peräsimelle lakkaa. Oikeakätinen (eli alus, jonka potkuri pyörii myötäpäivään eteenpäin mentäessä) alus pyrkii kääntymään lopussa voimakkaasti oikealle. Pysähtyessään alus voi olla jopa 90 astetta kääntyneenä menosuuntaansa.
Vesisuihkuvetoisissa aluksissa "crash stop" tehdään kääntämällä vesisuihkua ohjaava kauha peruutusasentoon eli täysin alas. Pysähtyminen on tällöin suuristakin nopeuksista etenkin keveillä aluksilla varsin nopeaa, vieden yleensä vain noin yhden aluksen mitan. Tämä kuitenkin rasittaa myös vetolaitteen osia ja kauhan kiinnitystä suuresti ja on sen takia sallittu käytettäväksi ainoastaan hätätilanteissa.
Cherchell
Cherchell on satamakaupunki Algeriassa. Vuonna 2008 kaupungissa oli 34,372 asukasta.
Sen perustivat foinikialaiset 400-luvulla eaa., ja kutsuivat sitä nimellä Iol tai Jol. Myös Jugurtha kehitti kaupunkia, ja se oli pitkään Mauritanian pääkaupunki. Roomalaiset valtasivat kaupungin vuonna 40 eaa. Roomalaisvallan aikana kaupunkia kutsuttiin nimellä Caesarea.
Vuonna 372 vandaalit tuhosivat kaupunkia pahoin, mutta Bysantin valtakaudella se kohosi uuteen kukoistukseen. 
1840 Ranska otti sen hallintaansa.
Kaupungin muinaishistoriaa on kaivettu esille ja osittain siirretty museoon. Siellä on roomalainen teatteri ja kreikkalaisia patsaita.
Oberammergau
Oberammergau on Saksassa eteläisessä Baijerissa sijaitseva kunta. Kunta on tunnettu kymmenen vuoden välein esitettävästä Oberammergaun kärsimysnäytelmästä sekä myös koristeellisista taloistaan. Jeesuksen viisi viimeistä päivää kuudessa tunnissa esittävä kärsimysnäytelmä esitettiin viimeksi vuonna 2010 ja oli järjestyksessä 41:s. Oberammergaussa sijaitsee myös puolustusliitto Naton opetus- ja harjoituskeskus Nato-koulu.
Alkunsa perinne sai vuonna 1633, jolloin asukkaat lupautuivat esittämän Jeesuksen viimeisiä vaiheita kuvaavan näytelmän, jos säästyisivät rutolta. Näytelmän erikoisuus on se, että siinä ei käytetä tekopartoja eikä peruukkeja; vuotta aiemmin rooleihin valitut saavat valinnan yhteydessä käskyn ryhtyä kasvattamaan partaa ja hiuksia.
Näytelmää on moitittu antisemitistiseksi, mutta väitteet on aiemmin torjuttu sillä, että tekstissä ei ole mitään Raamatun ulkopuolelta. Vuonna 2010 näytelmään on kuitenkin tehty tässä suhteessa muutoksia. Näytelmän kolmatta kertaa ohjannut Christian Stückl on poistanut tekstistä paljon kritisoituja juutalaisvastaisia kohtia. Esityksen painopiste on myös muuttunut niin, että se keskittyy ennen kaikkea Jeesuksen kärsimyksen sijasta hänen sanomaansa.
Ensimmäisen maailmansodan aiheuttama suuri pula-aika pakotti siirtämään vuoden 1920 näytöstä kahdella vuodella; näytöksen aikana eräs yhdysvaltalainen elokuvayhtiö lähetti erään kautta aikojen rahallisesti arvokkaimmista tarjouksista näytelmän filmausoikeudesta. Kyläläiset vastasivat sanattomasti: heti viimeisen esityksen loputtua hiukset ja parrat ajeltiin kokonaan pois tai ainakin normaalille arkitasolle.
Yleensäkin kaikki esitykset näytelmän kuvaamisesta, tallentamisesta saati kiertueelle lähettämisestä on torjuttu jyrkästi: kyläläisten mukaan kysymyksessä on ensisijaisesti jumalanpalvelus eikä niinkään näytelmä.
Jopa vuoden 1940 näytelmä toteutettiin perinteiseen tapaan natsien häirintäyrityksistä huolimatta. Koska huomattava osa Adolf Hitlerin kenraaleista, erityisesti hävittäjäkenraali Werner Mölders, oli hartaita katolisia, virallinen taso pysyi kokonaan sivussa tapahtumasta. Propagandaministeri Joseph Goebbelsin papereista löytyi alustavia hahmotelmia joissa kaavailtiin näytelmän liittämistä osaksi antisemitistisiä hankkeita, mutta mitään virallisempaa ei asiassa tapahtunut.
Escheden junaturma
Escheden junaturma tapahtui 3. kesäkuuta 1998 lähellä Escheden kylää Ala-Saksin osavaltiossa Saksassa. Onnettomuudessa menehtyi 101 ihmistä ja 88 loukkaantui vakavasti. Junaturma oli Saksan pahin junaonnettomuus vuoden 1967 jälkeen, ja samalla maailman pahin suurnopeusjunia kohdannut onnettomuus.
InterCityExpress (ICE) -suurnopeusjuna "Wilhelm Conrad Röntgen" oli matkalla Münchenistä Hampuriin. Juna pysähtyi ennen onnettomuutta Hannoverin asemalla ja jatkoi matkaansa pohjoiseen kello 10.30 paikallista aikaa (08.30 UTC).
Noin kuusi kilometriä Escheden aseman eteläpuolella junan ensimmäisen vaunun kolmannen pyöräkerran pyöränrengas (pyöräkerran kulutuspinta) murtui ja irtosi pyörästä iskeytyen vaunun lattiaan, johon se jumittui. Tästä tapahtumasta aiheutuneita seurauksia selviteltiin kuukausia turman jälkeen.
Kello 10.59 juna sivuutti Escheden eteläpuolella olevat vaihteet. Pyöränrenkaan kappaleet osuivat vaihteen vastakiskoon ja repivät sen irti ratapölkyistä. Vastakisko tunkeutui vaunun lattian lävitse ja jumittui siihen nostaen vaunun telin pois kiskoilta. Tämän jälkeen yksi raiteilta suistuneista pyöräkerroista osui vaihteenasettimeen, jolloin vaihteen asento muuttui. Tämän seurauksena kolmannen vaunun takateli ohjautui rinnakkaiselle raiteelle, minkä jälkeen se osui radan vierellä oleviin 300 tonnin painoisen maantiesillan tukirakenteisiin ja tuhosi ne kokonaan.
Myös junan neljäs vaunu suistui kiskoilta 200 kilometrin tuntinopeudella kolmannen vaunun vetämänä, alitti maantiesillan ja syöksyi penkereelle sillan viereen. Sillan lähistöllä työskennelleet ratatyöntekijät saivat välittömästi surmansa. Vaunujen irtoaminen katkaisi myös junan jarruletkun laukaisten hätäjarrutuksen junassa, minkä seurauksena junan veturi ja kolme ensimmäistä vaunua pysähtyivät hätäjarrutettuina Escheden asemalle kolmen kilometrin päähän turmapaikasta.
300 tonnin painoinen silta luhistui junan viidennen vaunun päälle tuhoten sen täysin. Junan loppupäässä olleet vaunut törmäsivät sillan jäänteisiin ja kasaantuivat kalustovuoreksi. Romukasan keskellä oli myös Deutsche Bahnin työntekijöiden ajoneuvo, joka todennäköisesti oli ollut pysäköitynä sillalla.
Lähistöllä asuneet ihmiset kuvasivat onnettomuuden aiheuttamaa ääntä lähes lentokoneen maahansyöksyyn verrattavana rysäyksenä. Paikallinen poliisi julisti hätätilan kello 11.02, ja viiden minuutin kuluttua onnettomuuden vakavuus alkoi paljastua. Turmapaikalle hälytettiin yli tuhat pelastustyöntekijää poliisin, palokunnan, pelastustoimen ja armeijan yksiköistä.
Junan etuosassa olleet matkustajat sekä veturinkuljettaja selvisivät lähes vahingoittumattomina junan etuosassa, joka ehti pois sillan alta ennen sen sortumista. Junan loppupään vaunuissa eloonjääminen oli lähes ihme. Kaikkiaan 101 matkustajaa ja rautatien työntekijää menehtyi.
MC Hammer
Stanley Kirk Burrell (s. 30. maaliskuuta, 1962, Oakland, Kalifornia), taiteilijanimeltään MC Hammer (myöhemmin Hammer) on yhdysvaltalainen rap-muusikko, joka oli suosittu 1980-luvun lopulla ja 1990-luvun alussa. Hänet muistetaan dramaattisesta uransa noususta ja laskusta, "laskuvarjon kokoisista" housuistaan ja vaikutuksestaan hip hop -kulttuuriin ja musiikkiin. Hänestä tuli saarnaaja 1990-luvulla ja hänellä oli myös oma tositv-ohjelma 2000-luvulla.
MC Hammerin kakkosalbumi "Please Hammer Don't Hurt 'Em" sisälsi hänen tunnetuimman hittinsä "U Can't Touch This" (joka samplaa Rick Jamesin "Super Freakia"). Albumi oli ensimmäinen Yhdysvalloissa timanttilevyn saanut hip hop -äänite (yli 10 miljoonaa myytyä levyä).
Hammerin ensimmäinen levy oli "Feel My Power" (1987); levy myi yli 60 000 kappaletta ja Hammer sai sen johdosta useita tarjouksia isoilta levy-yhtiöiltä. Hän kieltäytyi aluksi tekemästä sopimusta Capitol Recordsin kanssa, mutta kun sopimustarjoukseen lisättiin huomattava bonussumma, Hammer suostui. Capitol julkaisi debyyttilevyn uudelleen nimellä "Let's Get It Started", ja uudelleenjulkaisu myi triplaplatinaa (yli kolme miljoonaa myytyä levyä).
Toisen albumin jälkeen MC Hammer kiersi Eurooppaa PepsiCon sponsoroimana. Hänen musiikkityylinsä alkoi kuitenkin saada osakseen kritiikkiä, joka laajeni hänen imagoonsa ja lyriikkansa. Kritiikistä huolimatta Hammerin suosio kasvoi, ja hän myi muun muassa MC Hammer -leluja ja sai oman piirrossarjansa.
Vuoden 1991 albumia "Too Legit to Quit" varten MC Hammer pudotti nimestään ”MC”:n ja vastasi kriitikoilleen levyllä. Vaikka kriitikot eivät levyä hyväksyneet sen enempää kuin edellisiäkään, albumi myi vahvasti ja sen nimikappale oli menestys. "The Addams Family – Perhe Addams" -elokuvan soundtrackilla ollut kappale ”Addams Groove” oli myös menestys ja lisättiin "Too Legit to Quit"in vinyylijulkaisuun. Hammer vaihtoi 1990-luvun alussa levymerkkiä Giant Recordsille, ja hip-hopin muuttuvassa hengessä julkaisi aggressiivisemman albumin nimeltä "The Funky Headhunter".
Vuonna 1995 Hammer julkaisi "Inside Out" -albumin, joka sai jälleen huonon vastaanoton kriitikoilta ja myi kehnosti. Giant Records pudotti Hammerin listoiltaan, ja laskevan levynmyynnin ja huolettoman rahankäytön vuoksi Hammer ajautui vararikkoon vuonna 1996. Hammer teki kuitenkin pikaisen paluun hittikokoelma "Back 2 Back Hitsillä", joka nostatti Hammer-hysteriaa korkealle. 2000-luvun taitteessa julkaistiin "Active Duty" -studioalbumi, joka menestyi kohtalaisesti. Hammer jatkoi levytysuraansa ja vuonna 2009 kesällä hän esiintyi tositv-sarjassa "Hammertime".
Vuonna 2012 Hammer esiintyi yhdessä eteläkorealaisen artistin PSY:n kanssa American Music Awards -palkintogaalassa. He esittivät mash-upin PSY:n hitistä ”Gangnam Style” ja Hammerin kappaleesta ”Too Legit to Quit”.
Julio dos Santos
Julio dos Santos, koko nimeltään Julio Daniel dos Santos Rodríguez (s. 7. toukokuuta 1983 Asunción, Paraguay) on paraguaylainen jalkapalloilija. 189 senttimetriä pitkän Dos Santosin pelipaikka on hyökkäävä keskikenttäpelaaja.
Dos Santos aloitti ammattilaisuransa vuonna 2001 Cerro Porteñon riveissä. Hän ehti voittaa seurassa kahdesti Paraguayn mestaruuden, kunnes siirtyi Saksaan Bayern Müncheniin vuonna 2005. Hänen tilastoihinsa jäi kotimaan sarjasta tuolloin 75 liigaottelua ja 13 liigamaalia.
Saksassa dos Santos jäi todella pieneen rooliin ja seuran manageri Uli Hoeneß luokitteli hänet Bild-lehdessä epäonnistuneiden hankintojensa joukkoon. Dos Santos joutuikin Bayernista lainalle muun muassa Wolfsburgiin sekä espanjalaisseura Almeríaan.
Paraguayn maajoukkueessa dos Santos on pelannut 15 ottelua ja tehnyt niissä viisi maalia. Hän oli mukana maajoukkueessa Saksan MM-kisoissa 2006 ja pelasi yhdessä ottelussa vaihtopelaajana sekä yhdessä ottelussa avauskokoonpanossa.
Kanadan lippu
Kanadan lippu, tunnetaan englanniksi nimellä Maple Leaf ja ranskaksi l'Unifolié, on Kanadan tunnus vaakunan, moton ja hymnin ohella. Lippu on pohjaväriltään punainen ja sen keskellä on valkoinen, lipun ala- ja yläreunaan ulottuva neliö, jossa puolestaan on punainen, tyylitelty, 11-kärkinen vaahteranlehti.
Aikaisemmin, vuodesta 1868 alkaen, Kanada käytti useita variaatioita "Red Ensign" -lipusta, joka toimi Vaahteralipun käyttöönottoon asti "de facto" Kanadan lippuna. Vuonna 1964 Kanadan pääministeri Lester Pearson esitti lippuehdotuksen, joka oli samanlainen kuin Kanadan nykyinen lippu paitsi että punaisten raitojen tilalla oli siniset raidat symboloimassa Tyyntämerta ja Atlanttia. Valkoinen neliö kuvaa lumista Kanadaa. Vaahteranlehti on Kanadan vanha tunnus, joka perustuu siihen, että vaahteraa kasvaa erittäin paljon Kanadassa. Kanadan kansallisväreiksi saivat riittää punainen ja valkoinen (toisin kuin Pearsonin ehdotuksessa, raidoista tuli punaiset). Punainen väri symboloi verta, jonka kanadalaiset sotilaat vuodattivat maailmansodissa. Lippu tuli käyttöön 15. helmikuuta 1965, kun kuningatar Elisabet II vahvisti sen.