hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kukkotappelu
Kukkotappelu on ikivanha kamppailulaji, jossa toisiaan vastaan ottelee kaksi tarkoitusta varten harjoitettua kukkoa. Tavallisesti tappelu päättyy jommankumman kukon kuolemaan, joskus molemmat kuolevat. Tyypillinen kukkotappelu voi kestää muutamasta minuutista yli puoleen tuntiin. Yleensä kukkotappeluita järjestetään viihde- ja vedonlyöntitarkoituksessa.
Monissa valtioissa ja osavaltioissa kukkotappelut on lailla kielletty. Vaikka kukot eivät kuolisikaan tappeluissa, ne kärsivät monenlaisista vammoista, muun muassa puhjenneista keuhkoista, luunmurtumista ja silmävammoista. Vammoja aiheuttavat erityisesti kukkojen jalkoihin kiinnitettävät ylimääräiset piikkikannukset. Kukkoja myös usein huumataan ja lääkitään erilaisilla aineilla kuten strykniinillä tai metamfetamiinilla. Lisäksi tappeluiden välissä kukkoja yleensä pidetään ahtaissa häkeissä, mikä kasvattaa henkistä ja fyysistä stressiä.
Moottorivene
Moottorivene on vene, jota moottori potkurin välityksellä liikuttaa. Moottoreita on monenlaisia, mutta yleisimpiä ovat perinteinen perämoottori, sisäperämoottori ja sisämoottori. Perämoottoreita käytetään useimmiten pienissä ja keskikokoisissa veneissä, sisäperämoottoreita yleensä keskikokoisissa matkaveneissä ja sisämoottoreita suuremmissa veneissä.
Perämoottoreiden osalta ovat yleistyneet nelitahtimoottorit, jotka ovat hiljaisempia ja taloudellisempia kuin perinteiset kaksitahtimoottorit. Nelitahtimoottorit eivät myöskään hyydy eivätkä karstoita moottoria koneen käydessä pienillä kierroksilla. Mainittujen ominaisuuksien takia nelitahtimoottorit ovat miellyttävämpiä muun muassa vetouistelussa. Kiihtyvyys on kuitenkin kaksitahtimoottoreita huonompi. Nelitahtiset veneet maksavat noin 30 prosenttia kaksitahtisia enemmän, mutta ovat käytössä jopa 30–50 prosenttia taloudellisempia.
Nykyään markkinoilla on myös sähköperämoottoreita, jolloin polttonestesäiliö ja kaasusäiliöt voidaan korvata kokonaan akuilla. Matkaveneissä sähkö voidaan tuottaa esimerkiksi aurinkopaneeleilla ja tuuligeneraattoreilla, jolloin matkan pituutta rajaa ainoastaan makea vesi ja elintarvikkeet. Ruoanvalmistus hoidetaan tällöin kaasulieden ja -uunin sijaan induktioliedellä ja kiertoilmahöyryuunilla.
Ensimmäisen kaasumoottorilla kulkevan moottoriveneen rakensi Samuel Brown vuonna 1827. Ranskalainen teknikko Étienne Lenoir käytti kehittämäänsä toimivaa polttomoottoria veneessä ensimmäisen kerran vuonna 1860. Saksalainen insinööri Gottlieb Daimler suunnitteli veneeseen sopivan polttomoottorin vuonna 1886.
Tykkivene Hämeenmaa
Tykkivene Hämeenmaa oli vuosina 1920–1953 Suomen merivoimien tykkivene, joka oli alun perin Venäjän keisarikunnan laivaston Suomessa valmistettu Golub-luokan vartioalus.
Venäjän keisarikunnan laivasto tilasi miina- ja suojaverkonlaskijan "Pingvinin" Kone ja Sillan veistämöltä Helsingistä. Alus laskettiin vesille 1917 ja liitettiin laivastoon 22. syyskuuta. Aluksen suunnittelussa oli otettu huomioon myös käyttö raskaassa miinanraivauksessa. Alustyyppi oli merikelpoinen ja voimakaskoneinen.
Alus otettiin maaliskuussa 1918 Suomen sisällissodan punaisten laivastoon. Saksalaiset valtasivat huhtikuussa aluksen Helsingin valtauksen yhteydessä nimeten sen "Wulffiksi". Saksa luovutti marraskuussa aluksen Suomen merivoimille, joka nimesi sen "Hämeenmaaksi".
Alus oli mukana matkalla, jolla torpedovene S2 upposi kuluneen vuosisadan siihen asti voimakkaimmassa myrskyssä. Hämeenmaakin joutui perävuotoisena hakeutumaan Vaasan Vaskiluotoon hätäsatamaan. Aluksen päällikkönä tuolla matkalla oli silloinen kapteeniluutnantti, myöhemmin Laivaston komentajana sotavuodet toiminut kontra-amiraali Eero Rahola. Hän kommentoi onnettomuutta keväällä 1965, kun Yleisradio järjesti onnettomuudesta dramatisoidun dokumenttiohjelman sen kunniaksi, että onnettomuudesta tuli tuona vuonna kuluneeksi 40 vuotta.
"Hämeenmaa" osallistui toiseen maailmansotaan sisaraluksensa "Uusimaan" tavoin. Alusta käytettiin talvisodassa rannikkovartiointiin pohjoisella Itämerellä ja tammikuussa 1940 saattajana. Se toimi kahden saattueen saattajana ennen paluutaan Turkuun hankalan jäätilanteen ja vaurioituneen potkurin takia.
Alus otti osaa Somerin taisteluun kesäkuussa 1942 ja piti taistelun lopussa vihollisen matalana tykkitulellaan. Alus kuitenkin vaurioitui Neuvostoliiton ilmavoimien lentokoneen hyökkäyksessä ja menetti neljä miestä kaatuneina ja yhdeksän haavoittuneina lentopommin räjähdettyä tyhjässä ammusvarastossa. Aluksen saamat vauriot korjattiin Helsingissä. "Hämeenmaa" vaurioitui 4. heinäkuuta 1944 tukiessaan Teikarin puolustusta. Sotatoimien päätyttyä alus osallistui miinanraivaukseen. Alus poistettiin palveluksesta 1952 ja romutettiin 1953.
Ainoa Hämeenmaan suomalainen sisaralus oli tykkivene "Uusimaa". Muita samaan luokkaan kuuluvia aluksia olivat venäläiset "Korshun" ja "Kobtchnik", Chilen laivaston "Colocolo", "Leucoton", "Elicura" ja "Orompello".
Vetouistelu
Vetouistelu on eräs kalastamisen muoto, jossa yhtä tai useampaa viehettä vedetään veneen perässä. Jos kalastetaan useammalla kuin viidellä vavalla samaan aikaan, käytetään yleensä apuvälineinä vapatelineitä, moottoria sekä plaanareita (apuvälineitä jotka levittävät siimoja laajemmalle alueelle etteivät ne sotkeudu).
Vetouistelemalla Suomessa tavoittaa yleensä parhaimmin hauen, kuhan, taimenen, lohen ja raudun. Varsinkin lohikaloja uistelessa vedetään yleensä syvätakilan kanssa, joka on eräänlainen paino, jolla uistin saadaan jopa 30 metrin syvyyteen asti.
Joel (profeetta)
Profeetta Joel kuuluu Raamatun Vanhassa testamentissa mainittuihin profeettoihin. Hän eli noin 800 vuotta eaa.
Profeetan nimiin on laitettu Raamatun Vanhan testamentin yksi kirja, Joelin kirja.
Ortodoksinen kirkko muistelee profeetta Joelia vuosittain lokakuun 19. päivänä.
Nimi Joel tarkoittaa 'Herra on Jumala'. Vuoden 1938 raamatunsuomennoksessa profeetan nimi kirjoitettiin "Jooel".
Kalle Valta
Kalle Valta (27. marraskuuta 1876 Lapinlahti – 6. maaliskuuta 1955 Pielavesi) oli suomalainen pienviljelijä, sosiaalidemokraattinen poliitikko ja kansanedustaja.
Valta syntyi Lapinlahden Onkiveden kylässä (nykyisin Maaningan kuntaa) torppari Pekka Lappeteläisen (myöhemmin Valta) ja Maria Virkkusen esikoiseksi. Perhe muutti vuonna 1896 Pielaveden Pangan kylälle.
Vuosisadan alussa Valta liittyi Löytynjärven työväenyhdistykseen. Kansalaissodan jälkeen Valta pidätettiin ja tuomittiin viideksi vuodeksi kuritushuoneeseen "kiihkeästi väärien tietojen levittämisestä".
Kansanedustajaksi Valta valittiin vuosiksi 1927–1930. Seuraavissa vaaleissa hän jäi varaedustajaksi, mutta Taavetti Nuutisen kuoltua Kalle Valta nousi eduskuntaan uudelleen vuosiksi 1932–1935. Tasavallan presidentin valitsijamies Valta oli vuosina 1931, 1937, 1940 ja 1943.
Valta oli myös SDP:n puoluevaltuuston jäsen ja pitkäaikainen Pielaveden kunnanvaltuutettu.
Valta meni vuonna 1898 naimisiin pielavetisen Aada Korhosen kanssa. Heillä oli yhdeksän lasta.
2-merkaptobentsotiatsoli
2-merkaptobentsotiatsoli on orgaaninen yhdiste (tioli), joka on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan keltaisia kiteitä, joilla on pistävä haju. Sen kemiallinen kaava on CHNS.2-merkaptobentsotiatsolista käytetään myös nimityksiä "bentsotiatsolitioli", "bentsotiatsoli-2-tioli" ja "MBT".
2-Merkaptobentsotiatsoli on eräs kumiseoksissa käytetty niin sanottu kumikemikaali. 2-Merkaptobentsotiatsoli on myös sahoilla käytettävän Kemtox sinistymisenestoaineen, 2-(tiosyanometyylitio)bentsotiatsolin (TCMTB) pääaineenvaihduntatuote.
Lyhytaikainen altistus ärsyttää silmiä.
Mario Power Tennis
Mario Power Tennis on Camelot Software Planningin kehittämä ja Nintendon julkaisema urheilupeli. Peli on julkaistu Nintendo GameCubelle vuonna .
Peli kuuluu "Mario Tennis" -sarjaan.
Turnauksessa taistellaan tietokoneen pelaamia hahmoja vastaan joko 1 vastaan 1 tai 2 vastaan 2. Tennistä pelatessa on mahdollisuus käyttää niin sanottuja superlyöntejä.
Tämä peli julkaistiin myös Wiille "NEW PLAY CONTROL!" versiona vuonna 2009.
2-merkaptoetanoli
2-merkaptoetanoli on orgaaninen yhdiste, joka on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritöntä nestettä, jolla on tunnusomainen haju. Sen kemiallinen kaava on CHOS ja rakennekaava HSCHCHOH. 2-merkaptoetanolista käytetään myös nimityksiä "2-hydroksietaanitioli", "monotioetyleeniglykoli" ja "tioglykoli".
2-merkaptoetanolin moolimassa on 78,1 g/mol, sulamispiste <100 °C, kiehumispiste 157 °C, suhteellinen tiheys 1,1 g/cm (vesi = 1,0 g/cm), sekoittuu veteen, leimahduspiste 74 °C o.c., itsesyttymislämpötila 295 °C ja CAS-numero 60-24-2.
Ärsyttää silmiä, ihoa, ja hengitysteitä.
Irving Langmuir
Irving Langmuir (31. tammikuuta 1881, New York – 16. elokuuta 1957, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen teollisuuden kemisti ja fyysikko, joka tutki erityisesti elektronien irtautumista kuumista metallipinnoista. Tietoja hän käytti hyväkseen hehkulamppujen kehitystyössään General Electric -yhtiössä 1909–1950, mutta Langmuir teki useita merkittäviä keksintöjä myös fysiikan ja kemian perusilmiöiden tutkimuksessa.
Irving Langmuir syntyi Charles ja Sadie (omaa sukua Comings) Langmuirin perheeseen. Perheessä oli entuudestaan jo kaksi poikaa ja myöhemmin perheeseen syntyi Irvingille myös pikkuveli. Koulutukseltaan Irving Langmuir oli metallurgian insinööri. Hän valmistui 1903 metalli-insinööriksi Columbia Universitystä ja jatkoi opintojaan Walther Hermann Nernstin (Nobelin kemianpalkinto 1920) alaisuudessa fysikaalisessa kemiassa saavuttaen tohtorin tutkinnon 1906 Göttingenin yliopistossa. Palattuaan takaisin Yhdysvaltoihin hän siirtyi General Electricin palvelukseen. Vuonna 1912 hän meni naimisiin Marion Mersereaun kanssa ja he saivat kaksi lasta, pojan ja tyttären.
Langmuir oli monipuolinen tutkija, joka kehitti hehkulamppujen suojakaasuja ja hehkulankoja, elektroniputkien hehkukatodeja sekä öljyjen molekyylitason ominaisuuksia. Vuonna 1909 Langmuir pestautui General Electric -yhtiön tutkimuslaboratorioon Schenectadyyn, jonka apulaisjohtajana hän toimi 1932–1950. Sotatarviketuotannon aikana Langmuir kehitti taistelukentän savuverhoja ja sukellusveneiden havaitsemiskeinoja.
Langmuir keksi muun muassa kaasutäytteisen hehkulampun ja löysi atomaarisen vedyn. Nobelin kemianpalkinnon hän sai vuonna 1932 työstään pintakemian alalta. Hän oli ensimmäinen teollisuuden kemisti, joka sai Nobelin palkinnon. Hänen mukaansa on nimetty muun muassa yhtälöitä, menetelmiä, ja tieteellinen aikakausjulkaisu "Langmuir".
Pintakemiaa Langmuir alkoi tutkia yhdessä assistenttinsa Katherine Blodgettin kanssa myöhempinä vuosinaan. He tutkivat ohuita kalvoja ja molekyylien adsorptiota pinnoilla. Yhdessä he esittelivät käsitteen "monolayer", joka tarkoittaa yhden molekyylin paksuista kerrosta. Urallaan Langmuirille myönnettiin lukuisia arvostettuja palkintoja.
Terence Hill
Terence Hill, oik. Mario Girotti, (s. 29. maaliskuuta 1939 Venetsia, Italia) on italialainen näyttelijä, joka on näytellyt italowesterneissä sekä useissa elokuvissa Bud Spencerin kanssa.
Girottin isä oli italialainen kemisti Girolamo Girotti ja äiti saksalainen Hildegard Girotti (o.s. Thieme). Lapsuutensa Hill vietti Dresdenissä, missä perhe selviytyi toisen maailmansodan aikaan liittoutuneiden pommituksista. Nuoruudessaan hän harrasti uintia, ja uinnin kautta hän ajautui myös elokuvien pariin, mistä italialainen elokuvantekijä Dino Risi hänet 12-vuotiaana löysi.
Hillin ensimmäinen elokuva oli vuonna 1951 valmistunut "Loma gangsterin kanssa". Hän jatkoi näyttelijänuraansa rahoittaakseen opintonsa ja moottoripyöräilyharrastuksensa. Opiskeltuaan kolme vuotta kirjallisuutta Rooman yliopistossa hän ryhtyi keskittymään täysipainoisesti näyttelemiseen.
Näyteltyään kreivi Cavriaghin roolin Luchino Viscontin elokuvassa "Tiikerikissa" hän solmi sopimuksen roolista Saksassa tehtävissä Karl Mayn kirjoihin perustuvissa lännenelokuvissa. Niiden ansiosta hän saavutti mainetta saksankielisessä Euroopassa.
Girotti palasi 1966 Italiaan näyttelemään elokuvassa "Luoja armahtaa – minä en". Lomaillessaan Almeriassa hän tapasi tulevan vaimonsa, amerikkalaissyntyisen Lorin. Pariskunta sai pojat Ross ja Jess. Ross Hill kuoli liikenneonnettomuudessa vuonna 1990. Girotti otti käyttöön taiteilijanimen Terence Hill samoihin aikoihin kun hän tapasi tulevan vaimonsa.
Girottia pyydettiin muuttamaan nimensä elokuvaa "Luoja armahtaa – minä en" varten. Hänellä oli vuorokausi aikaa valita yksi tarjotusta 20 nimen listasta. Hän valitsi nimen Terence Hill, koska se miellytti häntä eniten, ja lisäksi nimessä oli samoja kirjaimia kuin hänen äitinsä nimessä (Hildegard Thieme). Julkisuussyistä elokuvan tekijät kertoivat, että "Hill" on hänen vaimonsa sukunimi. Tosiasiasa Lori Hillin tyttönimi on Zwicklbauer).
Hill näytteli useissa humoristisissa lännenelokuvissa, monissa yhdessä aisaparinsa Bud Spencerin kanssa. Erityisen menestyneitä Hill–Spencer-elokuvia olivat "Nimeni on Trinity – paholaisen oikea käsi" ja jatko-osa "Trinity ratsastaa jälleen". Kaksikon elokuvat muistetaan erityisesti lukuisista hiotuista joukkotappelukohtauksista, joissa Hillin akrobaatin taidot tulivat esiin. Vuonna 1973 hän näytteli yhdessä Henry Fondan kanssa Sergio Leonen ideoimassa ja tuottamassa nokkelassa westernpadoriassa "Nimeni on Nobody".
Hill on näytellyt myös Lucky Lukea ja ohjannut ainakin yhden Lucky Luke -elokuvan, jossa hän on itse pääosassa. Sittemmin hän on esiintynyt lukuisissa elokuvissa ja muissa tuotannoissa Yhdysvalloissa, jossa hän nykyään asuu ja toimii elokuvatuottajana. Hill näytteli myös kahdessa Hollywood -elokuvassa, vuonna 1976 valmistuneessa "Mr. Billion" ja 1977 valmistuneessa "Hornanmarssi". Toivottua läpimurtoa ei kuitenkaan tullut.
Yle TV2 esitti vuodesta 2009 alkaen sarjaa "Isä Matteon tutkimuksia", jossa Hill on pääroolissa rikoksia ratkovana hengenmiehenä Isä Matteona.
V. T. Aaltonen
Viktor Toivo Aaltonen (25. syyskuuta 1889 Uusikirkko Tl – 24. maaliskuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen metsätieteilijä ja Metsäntutkimuslaitoksen professori.
Aaltosen vanhemmat olivat kauppias Juho Viktor Aaltonen ja Helena Stenfors. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1921 oli Märta Heikel (1891-1932) ja toinen vuodesta 1939 Tyyne Alina Mantere. Aaltonen tuli ylioppilaaksi Uudenkaupungin yhteislyseosta 1909, suoritti metsänhoitotutkinnon 1913, jolloin hänestä tuli myös metsäkonduktööri, ja valmistui filosofian maisteriksi 1916, lisensiaatiksi 1917 ja tohtoriksi 1920. Breslaun yliopistossa hän opiskeli 1922-1923. Aaltonen toimi Metsätieteellisen tutkimuslaitoksen assistenttina 1918-1919, Evon metsäkoulun johtajana 1919-1921, metsähallituksessa metsänhoidon tarkastajana 1921-1923 ja sitten Metsätieteellisen tutkimuslaitoksen metsämaaopin professorina. Hän oli Suomen merkittävin metsämaan tutkija, mutta tutki myös maasäteilyä.
Aaltonen toimi Vapaa-ajattelijain liiton puheenjohtajana 1954–55 ja julkaisi useita uskontokriittisiä teoksia, kuten "Miksi en ole kristitty".
Sawara-ku
Sawara-ku () on yksi Japanin Kyūshūn saarella Fukuokan prefektuurissa sijaitsevan Fukuokan kaupungin seitsemästä suuralueesta. Fukuokan ydinkeskustan länsipuolella sijaitseva suuralue ulottuu Hakatanlahdelta pohjoisessa kaupungin eteläosan vuoristoalueille. Sawara-kun pinta-ala on 95,87 neliökilometriä ja siellä on 217 770 asukasta (vuonna 2017).
1. toukokuuta 1982 asti Sawara-ku oli osa laajempaa Nishin suuraluetta, josta se erotettiin yhdessä Jōnanin suuralueen kanssa. Sawara-kun alueella sijaitsevat muun muassa Fukuoka Tower, Fukuokan kaupunginmuseo, Fukuokan kaupunginkirjasto, Nishijin Praliva -kauppakeskus ja Seinan Gakuin -yliopisto.
Poveste de viață
Poveste de viață on romanialaisen eurodanceyhtye Akcentin neljäs albumi, joka julkaistiin vuonna 2004. Romaniankielinen albumi sisälsi vain kuusi kappaletta ja lisäksi musiikkivideon ”Poveste de viață” -kappaleesta. Myös ”Spune-mi (Hey baby!)” -kappaleesta tehtiin video.
Robin Hood (vuoden 1973 elokuva)
Robin Hood on Disneyn animaatioelokuva vuodelta 1973. Elokuva kertoo Robin Hoodin tarinan. Siinä viekas kettu Robin Hood sekä hänen ystävänsä karhu Pikku John toimivat alkuperäisromaanin mukaan, eli ryöstävät rikkailta ja antavat rahat köyhille.
Elokuvan ensi-ilta Yhdysvalloissa oli 8. marraskuuta 1973. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa joulukuussa 1974.
Robin Hoodin ja kumppaneiden monikertainen ryöstön kohde oli prinssi Juhana. Allan-A-Dalen, kukkotrubaduurin säestyksellä ja muidenkin laululla tarinasta tulee romanttinen kertomus lainsuojattoman henkipaton ja ylhäisen neidon rakkaudesta ja kuinka he saavat lopulta toisensa. Mutkia on kuitenkin matkassa monia, mutta nekin Robin ja Pikku John selvittivät kunnialla. Myös tulen keskellä Robin joutui taistelemaan hengestään, kun hänen ja Pikku Johnin piti pelastaa Munkki Tuck tyrmästä.
Robin on suunnattoman rakastunut Marian-neitoon, joka haaveilee salaa Robinista. Jousiammuntakilpailuissa Robin on pukeutunut haikaraksi, ja menee juttelemaan Marianille, joka tunnistaa haikaran Robiniksi. Robin voittaa kilpailut ja Marian-neidon suosion, mutta paljastuu samalla omaksi itsekseen. Robin vangitaan ja yritetään tapattaa, mutta viime hetkellä prinssi Juhana päästää Robinin menemään, Pikku John nimittäin piteli miekkaa prinssin selän takana. Robin tunnustaa rakkautensa Marianille, joka jakaa hänen tunteensa. Samalla syntyy taistelu, joka kuitenkin päättyy prinssin ja hänen uskollisen kätyrinsä, herra Hissin, tappioon. Taistelun aloittaa Nottinghamin sheriffi, joka ei siedä Robinin ja Marianin lempeä. Myöhemmin samana iltana Robin ja Marian kulkevat käsi kädessä Sherwoodin metsässä, romanttisen sävelen soidessa. Robin antaa Marianille hehkuvan luonnonkukkasormuksen rakkautensa merkiksi. Pienen esittelykierroksen jälkeen Robin ja Marian ovat toistensa kainalossa ja katselevat kauas, kunnes Munkki Tuck keskeyttää hauskalla tavalla heidän herkän hetkensä yllätyksellä. Pian kaikki alkavat tanssimaan, ja metsä herää eloon. Kaikilla on hauskaa, varsinkin Pikku Johnilla ja Rouva Kotkot -nimisellä kanalla.
Elokuvan lopussa kuningas Richard palaa ja lähettää prinssi Juhanan, herra Hissin ja Nottinghamin sheriffin kivilouhoksille. Robin ja Marian menevät naimisiin, onnellisina ja toisensa saaneina. Pikku John hyppää ajuriksi vaunuihin, ja tuore aviopari lähtee häämatkalle jonnekin kauas.
Elokuvaan tehtiin suomalainen jälkiäänitys vuonna 1974. Jälkiäänityksessä esiintyi useita sen ajan pinnalla olevia laulajia, kuten Kai Lind, Viktor Klimenko ja Ossi Ahlapuro."Video-oppaassa" vuodelta 1994 Harri Närhi kehuu "Robin Hoodin" suomenkielistä jälkiäänitystä ja antaa elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Nishi-ku (Fukuoka)
Nishi-ku (, ’läntinen suuralue’) on yksi Japanin Kyūshūn saarella Fukuokan prefektuurissa sijaitsevan Fukuokan kaupungin seitsemästä suuralueesta. Se sijaitsee nimensä mukaisesti Fukuokan länsiosassa Genkainmeren Hakatanlahden rannalla. Nishin suuralueen pinta-ala on 84,17 neliökilometriä ja siellä on 208 858 asukasta (vuonna 2017).
Nishi-ku oli aiemmin huomattavasti nykyistä suurempi, mutta 1. toukokuuta 1982 siitä erotettiin Jōnanin ja Sawaran suuralueet.
Merkaptoetikkahappo
Merkaptoetikkahappo on orgaaninen yhdiste, joka on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan viskoosinen, väritön neste, jolla on tunnusomainen haju. Sen kemiallinen kaava on CHOS ja rakennekaava HSCHCOOH. Merkaptoetikkahaposta käytetään myös nimityksiä "tioglykolihappo", "etaanitioli-2-happo-1" ja "2-merkaptoetaanihappo".
Merkaptoetikkahapon moolimassa on 92,1 g/mol, sulamispiste −16,5 °C, kiehumispiste 120 °C, suhteellinen tiheys 1,3 g/cm (vesi = 1,0 g/cm), sekoittuu veteen, leimahduspiste 126 °C o.c., itsesyttymislämpötila 350 °C ja CAS-numero 68-11-1.
Merkaptoetikkahappoa valmistetaan kloorietikkahaposta, natriumklooriasetaatista tai kaliumklooriasetaatista käsittelelmällä niitä natrium- tai kaliumvetysulfidilla. Näin syntyvästä merkaptoetikkahapon suolasta saadaan happo vapautettua suolahapolla ja tuote puhdistetaan alipainetislauksella. Merkaptoetikkahappoa ja sen johdannaisia käytetään hiusten kihartamisessa, ihokarvoituksen poistamisessa, tekstiiliteollisuudessa nahkojen käsittelyyn, polymeroitumiskatalyyttinä ja polyvinyylipolymeerien stabiloijana. Lisäksi merkaptoetikkahappoa käytetään lähtöaineina valmistettaessa väriaineita ja lääkkeitä.
Aine syövyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä.
Turkka
Turkka on suomenkielinen nimi. Se voi esiintyä sekä etu- että sukunimenä.
Turkka on suomalainen miehen etunimi. Turkan nimipäivä on 8. heinäkuuta jolloin on myös Turon nimipäivä. Nimi on ollut käytössä jo 1400-luvulla ja on syntynyt muunnoksena joko ruotsalaisista "Tor" -alkuisista nimistä tai mahdollisesti nimestä Tuure, mutta sekä Tor-alkuiset nimet että Tuure johtuvat muinaisskandinaavisesta jumalan nimestä Thor.
Väestörekisterikeskuksen tietojen mukaan nimi Turkka on Suomessa annettu vuoden 2009 loppuun mennessä noin 530 henkilölle.Turkka on myös suomalainen sukunimi. Vuonna 2012 tämän nimisiä henkilöitä oli Suomessa 259. Tunnettuja nimenkantajia ovat:
Lewontinin virhepäätelmä
Lewontinin virhepäätelmä on A.W.F. Edwardsin artikkelissaan "Human Genetic Diversity: Lewontin's Fallacy" vuonna 2003 esittämä ajatus. Hän kritisoi Richard Lewontinin 1972 esittämää johtopäätöstä, jonka mukaan rotu on epävalidi taksonominen konstruktio, koska todennäköisyys satunnaisen yksilön luokittelemiseksi väärään rotuun yhden geneettisen lokuksen perusteella on noin 30 %.
Edwards perustelee näkemystään sillä, että kun otetaan huomioon enemmän kuin yksi lokus, virheellisen luokittelun todennäköisyys lähestyy nopeasti 0 %:ia. Edwards katsookin, että rodut erotteleva informaatio kätkeytyy geneettisen datan korrelaatiorakenteeseen.
Lewontinin argumentin kärjistyksenä voitaisiin esittää, että koska ihmisillä ja porkkanoilla on 50 % yhteistä DNA:ta, lajeilla täytyy olla 50 % yhteistä.
Edwardsin argumentin kärjistyksenä voitaisiin esittää, että koska ruotsalaiset ja norjalaiset voitaisiin todennäköisesti erottaa ottamalla erottimiksi riittävän monta lokusta, ruotsalaiset ja norjalaiset kuuluvat eri rotuihin.
Onko Lewontinin virhepäätelmä todella virhepäätelmä vai ei, riippuu siitä mitä eroja pidetään "todellisina". Jos eroja populaatioiden välillä pidetään todellisina silloin, kun kaksi populaatiota pystytään erottelemaan toisistaan käyttämällä kriteereinä suurta määrää piirteitä, on Lewontin tehnyt virhepäätelmän. Mikäli taas erot populaatioiden välillä katsotaan "todellisiksi" sen mukaan, miten hyvin populaatiot voi erottaa toisistaan yhden satunnaisesti valitun piirteen perusteella, Lewontinin argumentti on pätevä.
În culori
În culori on romanialaisen eurodance-yhtye Akcentin toinen albumi, ja ensimmäinen nykyisellä kokoonpanolla. Ensimmäisellä "Senzatia"-albumilla mukana olivat Adrian Claudiu Sana ja Ramona Barta, mutta "În culorista" lähtien yhtyeen ovat muodostaneet Sana, Marius Nedelcu, Sorin Ştefan Brotnei ja Mihai Gruia.
Trecia Smith
Trecia Smith (s. 5. marraskuuta 1975) on jamaikalainen kolmiloikkaaja ja pituushyppääjä
Smith osallistui ensimmäisiin arvokisoihinsa 1997, jolloin hän karsiutui Ateenan MM-kisojen kolmiloikan loppukilpailusta. Edmontonin MM-kisoissa 2001 hän oli kahdeksas. Vuonna 2002 hän voitti pronssia Kansainyhteisön kisoissa tuloksella 14,32 ja sijoittui neljänneksi yleisurheilun maailmancupissa Madridissa. 2003 Smith osallistui Birminghamin sisäratojen MM-kisoihin, mutta karsiutui. Budapestin sisäratojen MM-kisoissa 2004 hän oli neljäs tuloksella 14,71. Samana vuonna Ateenan olympialaisissa Smith loikki 15,02, mutta jäi neljänneksi. Hän oli kauden lopussa seitsemäs.
Smith voitti maailmanmestaruuden Helsingin MM-kisoissa 2005 tuloksella 15,11. Samana vuonna hän oli neljäs . Vuoden 2006 kilpailukauden Smith avasi loikkimalla neljänneksi Moskovan sisäratojen MM-kisoissa. Saman vuoden Kansainyhteisön kisoissa hän voitti kultaa tuloksella 14,39 ja oli maailmancupissa neljäs. Osakan MM-kilpailuissa 2007 hän karsiutui kolmiloikan loppukilpailusta. Seuraavana vuonna hän oli Pekingin olympialaisissa yhdestoista. Vuonna 2009 hän loikki Berliinin MM-kilpailuissa viidenneksi ja seitsemänneksi. New Delhin Kansainyhteisön kisoissa 2010 hän voitti kultaa tuloksella 14,19 ja sai lisäksi kilpailujen "huomattavimmalle urheilijalle" myönnettävän David Dixon -palkinnon. Lontoon olympialaisissa 2012 hän oli kolmiloikassa seitsemäs.
Smith on maansa mestari kolmiloikassa vuosilta 2001, 2002, 2004, 2005, 2007, 2008 ja 2009. NCAA:n mestaruuden hän voitti pituushypyssä sisäradoilla 1997, 1998 ja 1999 sekä ulkoradoilla 1997 ja 1999 sekä kolmiloikassa sisä- ja ulkoradoilla 1998.
Lennonjohtaja
Lennonjohtaja johtaa siviililentoliikennettä tai sotilaslentoliikennettä ja vastaa siitä, että lentokoneet kulkevat täsmällisesti ja turvallisesti. Hän jouduttaa ilmaliikennettä ja pitää yllä järjestystä sen kulussa. Lennonjohtaja estää yhteentörmäykset niin ilma-alusten välillä kuin myös liikennealueella olevien esteiden ja ilma-alusten välillä. Hän valvoo laskeutuvia lentokoneita ja antaa tarvittaessa lentäjille radiopuhelimitse käskyjä.
Lennonjohtaja voi työskennellä teknisillä laitteilla korkeassa lennonjohtotornissa johtamassa kiitoteitä ja lähellä kenttää olevaa liikennettä. Hän voi myös työskennellä normaalissa huonetilassa tekemässä tutkatyötä. Lennonjohtaja työskentelee yksin tai ryhmässä, ja aina yhteistyössä muiden lennonjohtojen ja yhteistyötahojen kanssa. Työ on pääosin vuorotyötä.
Lentäjä ilmoittaa lentosuunnitelmansa etukäteen kaikille lennon varrella oleville lennonjohdoille. Sen ansiosta lennonjohto osaa odottaa koneen tuloa, ja se pääsee turvallisesti perille lennonjohdon ohjaamana siinäkin tapauksessa, että radioyhteydet matkalla katkeaisivat. Lennonjohtaja ja lentäjä ottavat radiopuhelimen välityksellä kontaktin toisiinsa lentokoneen lähestyessä. Lennonjohtaja antaa koneelle luvan laskeutua, kun se on suunnassa kiitotien kanssa. Tarvittaessa lennonjohtaja voi vaikuttaa koneiden tulojärjestykseen antamalla niille käskyjä kääntyä tai muuttaa nopeutta tai korkeutta.
Lennonjohtajan työssä vaaditaan muun muassa hyvää englannin kielen taitoa, kolmiulotteista havainnointikykyä, hyvää stressinsietokykyä ja keskittymiskykyä, kykyä tehdä useaa asiaa yhtä aikaa, yhteistyökykyä, ongelmanratkaisutaitoa, palvelualttiutta sekä hyvää terveydentilaa.
Työssä voi suuntautua lähi-, alue-, tai lähestymislennonjohtajaksi tai opettajaksi.
ANS Finland kouluttaa lennonjohtajia Avia Collegessa Helsinki-Vantaan lentoaseman välittömässä läheisyydessä. Lennonjohtajan koulutus on toisen asteen koulutus, vaikka pääsyvaatimuksena on vähintään toisen asteen koulutus, myös kielitaidon täytyy olla lähes erinomainen haettaessa koulutukseen. Koulutus on 120 opintoviikon laajuinen, joista 90 opintoviikkoa opiskellaan Avia Collegessa. Koulutusohjelma ei kuulu yhteishaun piiriin. Vuosittain koulutetaan 8-10 lennonjohtajaa. Suomessa työskentelee noin 300 lennonjohtajaa.
Pasi Jääskeläinen
Pasi (Basilius) Jääskeläinen (30. toukokuuta 1869 Haapavesi – 23. tammikuuta 1920 Helsinki) oli suomalainen laulaja, näyttelijä ja kanteleensoittaja. Jääskeläinen oli Suomen ensimmäisiä kuplettilaulajia. Hän oli mukana ensimmäisessä Helsingissä järjestetyssä levytystilaisuudessa 1904 ja levytti vuosien 1904–1911 aikana kymmeniä levyjä.
Jääskeläinen opiskeli Oulun suomalaisessa yksityislukiossa vuosina 1879–1882. Lukkari- ja urkuritutkinnon hän suoritti Oulun lukkarikoulussa vuonna 1887.
Jääskeläinen esitti lähinnä suomalaisia kansanlauluja, mutta myös Oskar Merikannon kappaleita sekä Hj. Nortamon sanoittamia Rauman murteelle tehtyjä lauluja. Jääskeläinen esiintyi myös amerikansuomalaisille Yhdysvalloissa vuonna 1902.
Jääskeläinen toimi myös näyttelijänä ja perusti Suomalainen Operetti -nimisen teatteriseurueen. Haapavedelle hän perusti kantelepajan, joka toimi pari vuotta, kunnes se lopetettiin kannattamattomana vuonna 1904. Vuosina 1912–1915 hän julkaisi myös neljä sävyltään kepeää huvi- tai laulunäytelmää.
Levyillään Jääskeläinen esiintyi pianon säestyksellä, ellei toisin mainita. Levyt ilmestyivät pääosin Gramophone-merkillä, loppupään levyt myös His Master’s Voice -merkillä. Ajankohta ilmaisee äänityssession ajankohdan. Tiedot perustuvat Suomen Äänitearkiston tietokantaan.
vie Raita-tietokantaan, jossa kappaleesta on mp3-tiedosto.
Heino Eller
Heino Eller (7. maaliskuuta 1887 Tartto – 16. kesäkuuta 1970 Tallinna) oli virolainen säveltäjä ja sävellyksen opettaja. Hänen teoksensa ovat maailmalla tunnetuimpia virolaisia sävellyksiä.
Heino Eller vietti lapsuutensa Tartossa. Hän kävi yksityisillä viulunsoiton ja musiikinteoria oppitunneilla. Hän soitti eri orkestereissa ja esiintyi myös soolotaiteilijana. Eller aloitti viulunsoiton opinnot 1907 Pietarin konservatoriossa. Hän opiskeli vuosina 1908–1911 myös lakia. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän joutui Venäjän armeijaan sotilassoittajana. Hän päätti opintonsa vuonna 1920.
Klassisen musiikin säveltäjistä Eller ihaili erityisesti Frédéric Chopinia, Edvard Griegiä ja Jean Sibeliusta. Nuorukaisena Ellerillä oli ollut tilaisuus päästä konserttiin, jossa Sibelius oli ollut kapellimestarina. Sibeliuksen tyyli johtaa orkesteria teki häneen suuren vaikutuksen.
Vuodet 1920–1940 Eller toimi opettajana Tarton musiikkikoulussa. Hän muodosti niin sanotun Tarton koulukunnan, jonka oppilaita ovat muun muassa Eduard Tubin ja Olav Roots.
Vuonna 1940 Eller siirtyi opettajaksi Tallinnaan. Hänen Tallinnan kautensa oppilaista Suomessa tunnetuimpia lienee Arvo Pärt. Vuonna 1967 Eller sai Neuvostoliiton kansantaiteilijan arvonimen. Hän jatkoi opettamista aina kuolemaansa asti.
Elleriä on kuvattu ainutlaatuiseksi opettajaksi; hänen ansiostaan jokainen oppilas löysi oman yksilöllisen tyylinsä. Arvo Pärt on kuvannut suuresti kunnioittamaansa opettajaa seuraavasti:
Ellerin puoliso oli pianisti Anna Kremer, joka menehtyi Saksassa keskitysleirillä vuonna 1942.
Vuodesta 1998 lähtien on Viron teatteri- ja musiikkimuseo jakanut Heino Ellerin nimeä kantavaa palkintoa menestyneille muusikoille.
Eller sävelsi etupäässä instrumentaalimusiikkia, jota voidaan kuvailla "tuoreeksi" ja "pohjoiseksi", ja se sisältää kansallisia aineksia. Se on saanut vaikutteita myös ekspressionismista.
Ellerin tuotanto käsittää kaikkiaan kolme sinfoniaa, useita sinfonisia kappaleita, viulukonserton, viisi jousikvartettoa, neljä pianosonaattia, kaksi viulusonaattia ja 180 pientä kappaletta.
N-butyylimerkaptaani
n-butyylimerkaptaani on orgaaninen yhdiste, joka on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritön - keltainen neste, jolla on tunnusomainen haju. Sen kemiallinen kaava on CHS ja rakennekaava CH(CH)SH. n-butyylimerkaptaanista käytetään myös nimityksiä "1-butaanitioli", "butyylimerkaptaani" ja "tiobutyylialkoholi".
n-butyylimerkaptaanin moolimassa on 90,2 g/mol, sulamispiste –116 °C, kiehumispiste 98 °C, suhteellinen tiheys 0,83 g/cm (vesi = 1,0 g/cm), liukoisuus veteen 0,06 g/100 ml, leimahduspiste 2 °C c.c., itsesyttymislämpötila alle 225 °C ja CAS-numero 109-79-5.
Aine ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä.
Jorma Kalevi
Jorma Kalevi (oik. Jorma Kalevi Nuppola, s. 20. huhtikuuta 1946) on kauhajokelaislähtöinen suomalainen iskelmälaulaja, joka asuu sekä Suomessa että Espanjassa. Hän keikkaili aktiivisesti Suomessa vuosina 1967–1977, jonka jälkeen hän muutti Las Palmasiin Kanariansaarille Espanjaan. Jorma Kalevi on levyttänyt 1970-luvulta lähtien muun muassa CBS-levy-yhtiölle . Hän omistaa ravintola Tiffanyn Playa del Inglesissä, Kanariansaarilla, jossa on esiintynyt monia suomalaisia iskelmälaulajia hänen itsensä lisäksi. Hänellä on samassa paikassa myös toinen, vuonna 2009 perustettu Amigo-niminen ravintola.
Jorma Kalevi avioitui vuonna 1968 ja hänellä on liitostaan vuonna 1968 syntynyt poika ja toisen naisen kanssa vuonna 1992 syntynyt tytär. Hän oli kihloissa ja asui avoliitossa Anu-etunimisen naisen kanssa vuodesta 1994 tämän kuolemaan, vuoteen 2017 saakka.
Jorma Kalevin 1980-luvun äänitteitä on ilmestynyt myöhemmin erilaisilla kokoelma-CD-levyillä.
N-heksaanitioli
n-heksaanitioli on orgaaninen yhdiste, joka on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritön neste, jolla on tunnusomainen haju. Sen kemiallinen kaava on CHS ja rakennekaava CH(CH)SH. n-heksaanitiolista käytetään myös nimityksiä "1-merkaptoheksaani", "1-heksyylitioli" ja "heksyylimerkaptaani".
n-heksaanitiolin moolimassa on 118,2 g/mol, kiehumispiste 151 °C, suhteellinen tiheys 0,84 g/cm (vesi = 1,0 g/cm), ei liukene veteen, leimahduspiste 30 °C c.c. ja CAS-numero 111-31-9.
Aine ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä.
Joseph Cotten
Joseph Cheshire Cotten (15. toukokuuta 1905 Petersburg, Virginia, Yhdysvallat – 6. helmikuuta 1994 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Hän aloitti uransa Broadwaylla mm. näytelmissä "Skandaalihäät" ja "Kaunis Sabrina". Teatterista hän jatkoi uraansa elokuviin. Kuuluisimmiksi muodostuivat Orson Wellesin kanssa tehdyt elokuvat "Citizen Kane" ("Citizen Kane", 1941), "Mahtavat Ambersonit" ("The Magnificent Ambersons", 1942) ja "Kolmas mies" ("The Third Man", 1949). Sen lisäksi hän näytteli 40-luvulla muun muassa elokuvaklassikossa "Kaasuvalo" ("Gaslight", 1944) Ingrid Bergmanin ja Charles Boyerin kanssa, sekä kahdessa Alfred Hitchcockin elokuvassa "Epäilyksen varjo" ("Shadow of a Doubt", 1943) ja "Kauriin merkeissä" ("Under Capricorn", 1949). 50-luvulla hän näytteli muun muassa Marilyn Monroen kanssa elokuvassa Niagara ("Niagara", 1953).
Joseph Cotten on saanut elokuvaurastaan tähden Hollywood Walk of Famelle.
Joseph Cotten oli Orson Wellesin hyvä ystävä aina Wellesin kuolemaan asti. Hän toimi Wellesin bestmanina Orsonin ja Rita Hayworthin häissä vuonna 1943. Joseph Cotten oli elämänsä aikana kaksi kertaa naimisissa. Ensin Lenore Kippin kanssa vuodesta 1931 vuoteen 1960, jolloin Lenore kuoli. Vuonna 1960 hän meni naimisiin Patricia Medinan kanssa ja tämä avioliitto kesti aina Cottenin kuolemaan asti. Cottenilla ei tiettävästi ollut omia lapsia. Hän kuoli keuhkokuumeeseen 88-vuotiaana, mutta sairasti samaan aikaan myös kurkkusyöpää.
Khagendra Thapa Magar
Khagendra Thapa Magar (s. 14. lokakuuta 1992) on nepalilainen vihanneskauppiaan poika ja oli Guinnessin ennätysten kirjan mukaan maailman lyhyin mies, kunnes filippiiniläinen Junrey Balawing tuli hänen tilalleen kesäkuussa 2011. Hän on 67 senttimetriä pitkä ja painaa noin 5,5 kilogrammaa. Lääkärin mukaan Magar on niin keholtaan kuin henkisiltä ominaisuuksiltaan lapsen tasolla.
Magarin äidin mukaan hän oppi kävelemään vasta kahdeksanvuotiaana ja hänen pituuskasvunsa loppui kokonaan 11 vuoden iässä. Aluksi vanhemmat häpesivät poikaansa, mutta sittemmin hänestä on tullut maailmankuulu. Magar kävi koulua, mutta häntä kiusattiin ja kanneltiin ympäriinsä kuin nukkea, minkä takia hänen isänsä päätti ottaa pojan pois koulusta.
Kun tieto Magarista levisi, Pokharan kaupungissa vieraili kahden vuorokauden aikana 50 000 ihmistä katsomassa häntä, vanhempien vietyä hänet näytille kaupungin ostoskeskukseen. Kerätyillä rahoilla kylään on saatu hankituksi sähkö ja moni muukin asia on kehittynyt. Varojen keräystä varten on perustettu Khagendra Thapa Magar -säätiö. Monet ihmiset uskovat hänen olevan Baman Avatar, Vishnun uudestisyntymä.
Säätiö ilmoitti Guinnessin ennätysten kirjaan Magarista, joka on pienempi kuin aiemmin virallisesti maailman lyhyimmäksi ilmoitettu mies, jordanialainen Younis Edwan, tai hänen jälkeensä vielä lyhyemmäksi mitattu kolumbialainen Edward Nino Hernandez. Magar pääsi ennätystenkirjaan kuitenkin vasta lokakuussa 2010 täytettyään 18 vuotta, sillä oli epävarmaa, kasvaisiko hän vielä.
Koevoluutio
Koevoluutio (yhteisevoluutio) on evoluutiobiologian käsite, joka tarkoittaa kahden tai useamman lajin vastavuoroista vaikutusta toistensa evoluutioon.
Koevoluutiota on esimerkiksi se, kuinka parasiittien ja isäntälajin toisiinsa kohdistamat valintapaineet voivat johtaa yhteiseloon ja jopa lajien väliseen symbioosiin.
Tunnettu esimerkki koevoluution aikaansaannoksista ovat orkideojen ja kolibrien vuorovaikutus. Kolibrit ovat riippuvaisia kukkien medestä ja kasvit ovat riippuvaisia kolibrien pölyttämisestä; linnuille on kehittynyt pitkä nokka ja kasveille syvät kukat.
Koevoluutiota esiintyy myös saalistaja–saalis-suhteessa; tätä kutsutaan Punaisen Kuningattaren hypoteesiksi. Tässä ei ole kysymys riippuvuussuhteesta vaan vastavuoroisesta kilpavarustelusta, jossa saalistajan sopeutuminen eli adaptaatio johtaa saaliiseen kohdistuvan valintapaineen kasvamiseen ja kääntäen.
Molekyylibiologiassa koevoluutio tarkoittaa useamman biomolekyylin välisen vuorovaikutuksen toisistaan riippuvaa kehitystä. Esimerkkinä on hormoni–reseptori-parien kehitys. Gabriel Dover havaitsi vuonna 1984, että oli olemassa kolmas, molekyylitasolla vaikuttava voima, "molecular drive", joka selitti sen mitä luonnonvalinta ja geneettinen ajautuminen eivät voineet selittää.
Solubiologiassa koevoluution esimerkkinä pidetään endosymbioositeoriaa, jolla selitetään mitokondrioiden, plastidien ja viherhiukkasten olemassaoloa. Koevoluution avulla voidaan selittää, miksi mitokondriot näyttivät bakteereilta niin ulkonäkönsä kuin perimänsäkin osalta.
Tähtitieteessä koevoluutio tarkoittaa galaksien ja mustien aukkojen vaikutusta toistensa syntymiseen. Erich Jantsch liitti kosmoksen kehityksen koevoluutiota muistuttavaan prosessiin kirjassaan "The Self-organizing Universe".
N-oktyylimerkaptaani
n-oktyylimerkaptaani on orgaaninen yhdiste, joka on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritön neste, jolla on tunnusomainen haju. Sen kemiallinen kaava on CHS ja rakennekaava CH(CH)CHSH. n-oktyylimerkaptaanista käytetään myös nimityksiä "1-oktaanitioli", "1-merkapto-oktaani" ja "1-oktyylitioli".
Aine ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä.
Ice MC
Ice MC (oikealta nimeltään Ian Campbell) (s. 22. maaliskuuta 1965 Nottingham) on englantilaissyntyinen elektronista musiikkia ja reggaeta esittävä artisti. Hänen vanhempansa ovat alkuperältään jamaikalaisia.
Lempinimensä ”Ice” (jää) hän sai lukioaikana. Hän teki vuonna 1989 ensimmäisen singlensä ”Easy”, joka menestyi Euroopassa. Hän itse luonnehti ensimmäistä singleään reggae-musiikiksi, mutta kuulijat pitivät sitä eurodance-musiikkina.
Vuonna 1994 julkaistu albumi "Ice´n Green" menestyi hyvin. Kyseisestä albumista tulivat suosituksi kappaleet "”"It's a Rainy Day"”", sekä "”"Think About the Way"”".
Ritarihaukka
Ritarihaukka ("Parabuteo unicinctus") on keskikokoinen amerikkalainen haukka, jota käytetään metsästyshaukkana.
Ritarihaukan höyhenpeite on mustanruskea. Siiven etuosa ja reidet ovat kastanjanruskeat. Pyrstön takaosa on valkoinen.
Pituus 60 cm, siipien kärkiväli 120 cm, paino 900 grammaa.
Ritarihaukkoja elää Yhdysvaltojen lounaisosissa ja siitä etelään Chileen ja Argentiinan keskiosiin ulottuvalla alueella. Metsästyskäyttöön tarhattuja ritarihaukkoja on karannut luontoon muuallakin, ja Britanniassa sellaisten on havaittu pesivän vieraslajina.
Ritarihaukka elää harvaa puustoa kasvavilla soilla ja puoliautiomaassa.
Ritarihaukan pesä on puussa. Se munii 2–4 munaa kerrallaan. Poikaset pysyvät vanhempiensa seurassa jopa kolmevuotiaiksi, ja perhe saalistaa usein yhdessä.
Ritarihaukan luonnollista ravintoa ovat pienet jyrsijät ja liskot. Opetettuna metsästyshaukkana se voi pyydystää jäniksiä ja fasaaneita.
Ritarihaukat ovat erittäin sosiaalisia eläimiä. Ne ovat ainoita petolintuja jotka tekevät yhteistyötä metsästäessään.
Potenssikeskiarvoepäyhtälö
Matematiikassa potenssikeskiarvoepäyhtälö on positiivisia reaalilukuja koskeva epäyhtälö. Sen mukaan jos formula_1 ja formula_2 ovat positiivisia reaalilukuja, voidaan määritellä
formula_3.
kun formula_4. Tällöin formula_5 kun formula_6. Epäyhtälössä on voimassa yhtäsuuruus jos ja vain jos kaikki luvut formula_7 ovat keskenään yhtä suuria. Potenssikeskiarvoepäyhtälö seuraa Jensenin epäyhtälöstä.
Cappella
Cappella on italialais-englantilainen elektronista musiikkia esittävä yhtye. Yhtye oli suosionsa huipussa 1990-luvulla. Yhtyeen tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa ""U Got 2 Know"", ""Move On Baby"" ja ""Tell Me The Way"".
Õru
Õru on pienkauppala (alevik) ja entinen kunta Valgan kunnassa Valgamaan maakunnassa, Virossa.
Vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistettiin Valgan kaupunki sekä Karulan, Tahevan, Tõllisten ja Õrun kunnat uudeksi Valgan kunnaksi. Tällöin Õrun keskuksesta tuli Valgan kuntaan kuuluva pienkauppala.
Kunnan asukasluku oli 546 (2010), pinta-ala 104,63 neliökilometriä ja asukastiheys 5,2 asukasta neliökilometrillä.
Õru jakautui keskuspaikkakuntansa lisäksi kahdeksaan kylään, jotka ovat Killinge, Kiviküla, Lota, Mustumetsa, Priipalu, Uniküla, Õlatu ja Õruste. Õrun kirkonkylässä oli vuonna 2008 kolme kauppaa, kaksi kahvilaa ja Viron postin konttori.
Vuonna 2011 Õrun kunnassa oli 448 asukasta, joista 384 (85,7 %) oli virolaisia, 48 (10,7 %) venäläisiä ja 15 (3,3 %) muita kansallisuuksia.
Kamon pyhäkkö
Kamon pyhäköt Kiotossa Japanissa ovat Kamigamon pyhäkkö () ja Shimogamon pyhäkkö (). Molemmat sijaitsejat Kamogawa-joen rannalla, toinen Kamigamon kaupunginosassa Kita-kun alueella ja toinen Shimogamon kaupunginosassa Ukyō-kun alueella. Molemmat kuuluvat Japanin vanhimpiin šintolaisiin pyhäköihin, ja niillä on yhteinen tarina: legendan mukaan ukkosenjumala syntyi täällä Tamayorihime-no-mikoto-jumalattarelle. Hän ui joessa, kun punainen nuoli lähestyi häntä. Hän asetti nuolen rannalle, ja siitä syntyi jumala. Pyhäköt olivat voimakkaan, korealaissyntyisen Kamo-suvun suojeluksessa, ja niillä oli Heian-kaudella keisarillinen papitar.
Molemmat pyhäköt ovat historiallisten dokumenttien mukaan olleet perustettuina jo 600-luvulla. Molemmat pyhäköt ovat myös vahvasti läsnä Aoi matsurissa – tässä toukokuussa järjestettävässä juhlassa lepytetään pyhäköiden kameja. Juhlan kulkue etenee Kioton keisarilliselta palatsilta Shimogamon pyhäkön kautta Kamigamon pyhäkölle. Pyhäköt on otettu yhdessä Kioton muiden kultturiaarteiden kanssa UNESCOn maailmanperintöluetteloon.
Kamigamo-jinja eli ylempi Kamon pyhäkkö on pyhäköistä nuorempi. Siihen kuuluu yhteensä yli 40 rakennusta, jotka ovat tarkkoja kopioita alkuperäisistä 1600–1800-luvuilta. Pyhäkkö rakennettiin šintolaisten periaatteiden mukaan pitkään uudestaan joka 20. vuosi. Nykyinen päärakennus on vuodelta 1863. Pyhäkön päähalli ("Honden") ja sivuhalli ("Gonden") on rakennettu Heian-kauden tyyliin. Pyhäköllä olevat hiekkakasat ("tatezuna") kunnioittavat pyhäkön takaisia vuoria, joille ukkosenjumala laskeutui. Kamigamon pyhäkkö tunnetaan myös nimellä "Kamowakeikazuchi-jinja" ().
Shimogamo-jinja eli alempi Kamon pyhäkkö on pyhäköista vanhempi ja perustettu jo ennen Kiotoa (Heian-kyōta). Pyhäkkö sijaitsee "Totuuden metsän" () alueella. Metsän on sanottu olevan yhä alkuperäisessä, luonnollisessa tilassaan, vaikka Kioton palot ja muut katastrofit ovatkin vahingoittaneet sitä. Kamigamo-jinjan tapaan tässäkin pyhäkössä on Honden ja Gonden, jotka edustavat tyypillistä Heian-kauden arkkitehtuuria. Läntisessä pyhäkön osassa kunnioitetaan Kioton synnyttäjänä ja vartijana pidettyä Kamotaketsunomi-no-mikotoa, kun taas Tamayorihime-no-mikotoa kunnioitetaan itäisessä osassa. Shimogamon pyhäkkö tunnetaan myös nimellä "Kamomioya-jinja" ().
Sri Lankan lippu
Sri Lankan lippu on Sri Lankan tunnus vaakunan ja kansallislaulun ohella. Se otettiin käyttöön vuonna 1948. Lipun tunnus on leijona, jolla on kädessään miekka.
Lippu on perinteinen singaleesien lippu. Sen keltainen väri ja bodhipuun lehdet viittaa maan buddhalaiseen enemmistöön ja vuonna 1951 lisätyt vihreä ja oranssi raita viittaavat muslimi- (vihreä) ja hindulaiseen tamilivähemmistöön (oranssi). Vuonna 1972 kun maan nimi muutettiin Ceylonista Sri Lankaksi, lipun reunoihin lisättiin bodhipuun lehdet.
Kalevi Korpi
Kalevi Johannes Korpi (3. lokakuuta 1927 Miehikkälä − 6. huhtikuuta 2013) oli suomalainen laulaja. Alun perin taidelaulajaksi tähdännyt Korpi voitti Yleisradion tenorikilpailun vuonna 1955 ja piti seuraavana vuonna ensikonserttinsa. 1950- ja 1960-lukujen aikana hän levytti Pohjoismaiselle Sähkölle mutta lauloi samaan aikaan myös Trubaduurit-kvartetissa. Hän oli tuolloin lisäksi Veikko Ahvenaisen yhtyeen laulusolisti. Korpi on laulanut myös Radiokuorossa sekä muun muassa Radion sinfoniaorkesterin ja Helsingin kaupunginorkesterin solistina. 1960-luvun alussa hän teki oman orkesterinsa kanssa kiertueita muihin Pohjoismaihin. Lisäksi hän on toiminut yksityisenä laulunopettajana. 1970-luvulla hän oli maineikkaan Dallapé-orkesterin laulusolistina.
Korven laulutuotanto käsittää iskelmien ohella myös hengellistä musiikkia, joululauluja ja operettisävelmiä. Kaikkiaan levytyksiä on noin 280, joiden lisäksi Yleisradion arkistoissa on useita tallenteita, joilla Korpi esiintyy.
Punaisen Kuningattaren hypoteesi
Punaisen Kuningattaren hypoteesi (, "Red Queen", "Red Queen's race" ja "Red Queen Effect") on evoluutioteoriassa käytetty malli, jolla selitetään kahta erilaista ilmiötä: sukupuolten evoluutiota sekä tilannetta, jossa kaksi saalistaja–saalis-suhteessa elävää lajia vaikuttavat toistensa evoluutioon niin että seuraukseksi syntyy koevoluutiota.
Termi viittaa Lewis Carrollin kirjaan "Liisan seikkailut peilimaailmassa", jossa Punaisen Kuningattaren on juostava kaikin voimin, jotta pysyisi paikallaan.
Leigh Van Valen esitti vuonna 1973 metaforan evolutiivisesta asevarustelusta, jossa hän muotoili Punaisen Kuningattaren hypoteesin 
sukupuuttoon kuolemisesta (engl. "law of extinction"). Van Valenin mukaan kahden lajin suhteessa monet sopeutumat vaikuttavat negatiivisesti toisen lajin yksilöiden kelpoisuuteen; seuraa kilpavarustelu, joka johtaa siihen, että yksilöiden kelpoisuus ei ajan mittaan parane vaan pysyy samana, vaikka ulkoisesti katsoen niiden toiminta paraneekin.
Vaikka sopeutumat yleistyvät, toisen evoluutiojärjestelmän aiheuttamat sopeutumat heikentävät toisen järjestelmän sopeutumien vaikutusta.
Selvimmin tämä näkyy saalistaja–saalis-suhteessa, koska esimerkiksi gasellit, jotka juoksevat nopeammin, vaikeuttavat saalistavien gepardien elämää.
Van Valenin Punaisen Kuningattaren hypoteesi ei kuitenkaan liittynyt suvullisuuden kehitykseen.
Tieteiden popularisoija Matt Ridley kirjoitti kirjan "The Red Queen", jossa hän esitteli teoreettisen biologian piirissä käytyä keskustelua suvullisen lisääntymisen vaikutuksista evoluutioon. Yhteys Punaisen Kuningattaren hypoteesiin seuraa siitä, että perinteinen teoria selitti suvullisen lisääntymiset edut ainoastaan ryhmätasolla mutta ei geenitasolla. Punaisen Kuningattaren hypoteesi sen sijaan selitti suvullisuuden kehittymistä yksilötasolla.
Punaisen Kuningattaren hypoteesi selitti paradoksin, että useimmissa suvullisesti lisääntyvissä lajeissa noin puolet populaation jäsenistä on koiraita, vaikka vain harvat koiraat saavat jälkeläisiä ja joissain lajeissa koiraat jopa tappavat saman lajin pentuja. Miksi lajin kannatti tuottaa koiraita?
Ongelmaa voidaan ratkaista Richard Dawkinsin itsekäs geeni -teorialla, jonka mukaan jokaisen geenin perimmäisenä tavoitteena oli monistaa itsensä. Koiraan kannatti tappaa poikaset, jotka eivät olleet sen omia jälkeläisiä. Samoin koiraiden kokonaiskelpoisuus oli sama kuin naarailla; lisääntyvien koiraiden jälkeläiset edustivat suurinta osaa seuraavan sukupolven jälkeläisistä. (On kuin koirailla olisi arpa, joissa harvat arvat voittavat paljon ja naarailla arpa, joissa useat voittavat vähän.)
Suvullinen lisääntyminen oli hyödyllistä myös sen takia, että se lisää muuntelua ja erilaiset geenien yhteisvaikutukset nousevat esiin. Eräänä tekijänä on asevarustelu: loiset, jotka lisääntyvät suvullisesti, tuottavat monenlaisia jälkeläisiä ja koettelevat loisittavan kohteen puolustusjärjestelmää useammalla eri tavalla. Tämä kiihdyttää muuntumista, sillä vaikka myös heikompia yksilöitä esiintyy enemmän, luonnonvalinta karsii ne pois ja seuraavan sukupolven yksilöt ovat niitä, joilla on ollut paras geenistö.
Irish coffee
Irish coffee (, ) on kahvijuoma, jonka aineksia ovat kahvi, irlantilainen viski, sokeri ja kerma. Kahvista voidaan tehdä sopivan lämpöinen oman toiveen mukaan. Alkoholiton vaihtoehto on Wiener Coffee.
Born In The S.A.V.O.
Born In The S.A.V.O. on Sleepy Sleepersin albumi. Albumin nimi ja kansikuva on mallinnettu Bruce Springsteenin "Born in the U.S.A."-albumilta. Albumilla soittaa kitaraa Dingon kitaristina tunnettu Jonttu Virta.