Piazza delle Erbe (Verona)
Piazza delle Erbe (tai lyhyemmin Piazza Erbe) on Veronan vanha pääaukio kaupungin historiallisessa ydinkeskustassa.
Piazza delle Erbe on maalauksellinen kokonaisuus eri kausilta periytyvine rakennuksineen, freskoin koristeltuine seinämineen, suihkukaivoineen ja muistomerkkeineen. Sitä on luonnehdittu Italian kauneimmaksi kauppatoriksi. Keskiaikaiset tornit, korkea kaupungintorni Torre dei Lamberti, matalampi Torre del Gardello ja jykevä entisen kaupunginpalatsin kulmatorni ovat monumentaalisia vertikaalielementtejä torin kokonaiskuvassa. Lisävärinsä aukiolla antaa torikauppa, myymäläpöydät ja niitä kattavat vaaleat päivänvarjot. Nimi ”Piazza delle Erbe”, vihannestori, ei tosin vastaa nykyistä todellisuutta, kun matkamuistoesineiden ja muun rihkaman myynti on pääosin syrjäyttänyt entisen kukka-, vihannes- ja hedelmäkaupan. Torin vanhasta värikkyydestä kertovat Angelo Dall'Oca Biancan maalaukset vuosisadanvaihteesta 1900.
Yhdessä viereisen monumentaalisen ja aristokraattisen Piazza dei Signorin kanssa vaihtelevan runsasmuotoinen ja kansanomainen Piazza Erbe muodostaa rikkaan, kontrastisen kaupunkitaiteellisen tilakokonaisuuden.
Piazza delle Erbe on saanut nykyisen pitkänomaisen, päitä kohti suippenevan muotonsa keskiajan kuluessa. Samalla paikalla sijaitsi roomalaisajan forum, joka kuitenkin oli Piazza Erbeä leveämpi ja muodoltaan suorakulmainen. Forumia reunustaneista rakennuksista, kuuriasta, basilikasta ja kapitoliumista sekä pylväskäytävistä kauppapuoteineen on jäänyt vain arkeologisia jäännöksiä. Forumin kiveystä on löytynyt neljän metrin syvyydestä nykyisen toripinnan alta.
Forum oli roomalaiskaupungin hallinnollinen ja kaupallinen keskus. On mahdollista, vaikka ei varmaa, että torikauppa on jatkunut aukiolla lähes keskeytyksettä antiikin ajoista läpi vuosisatojen meidän päiviimme asti. Sydänkeskiajalla toria ympäröivät kaupungin varakkaimpien kauppiaiden rakennukset. Uuden kunnallisen organisaation syntyessä 1100-luvulla, Piazza Erbestä tuli jälleen Veronan hallinnon keskus. Sen ääreen kohosi kaupungin ensimmäinen hallintopalatsi, Palazzo del Comune, kastellimainen, nelisivuinen ja nelitorninen jykevä rakennus. Siihen liittyi entisestä Lambertien sukutornista kunnostettu kaupungintorni uuden kaupunkitietoisuuden symbolina.
Osa Piazza Erben rakennuksista sai nykyisen asunsa renessanssiaikana. Siltä ajalta ovat myös julkisivujen freskomaalaukset. Lopullisen täydenyksensä aukio sai 1600-luvulla, jolloin sen kokoavaksi päätteeksi kohosi Palazzo Maffein runsaskoristeinen barokkirakennus. Kyseenalaisempi lisäys oli 1800-luvun uusklassismia edustava Palazzo del Comunen uusi julkisivu, jota myöhemmässä kunnostuksessa on muutettu. 
Palazzo del Mercato Vecchio (ent. Palazzo del Comune, Palazzo della Ragione) rakennettiin 1100-luvulla Veronan kirkoista tuttuun romaaniseen tyyliin, johon kuuluivat raskaat, tuffikivi- ja tiilikerrosten raidoittamat senät ja triforioikkunat. Nelisiipinen, pylväspihaa ympäröivä rakennus oli alun perin ehkä kaksikerroksinen, myöhemmin näiden kerrosten päälle rakennettiin suuret salitilat käsittävä lisäkerros. Palatsiin kuului neljä tornia, joista yksi oli vuonna 1172 rakennettu Torre dei Lamberti. Palatsi tuhoutui ensimmäisen kerran tulipalossa jo 1218. 1400-luvulla palatsin pihaa käytettiin viljatorina, siitä nimitys ’’Mercato Vecchio’’. Palatsi toimi myös oikeuspalatsina, mistä puolestaan johtuu nimitys ’’Palazzo della Ragione’’. Rakennuskokonaisuus on kokenut useita muutoksia myöhempinä aikoina. Tuhoisat tulipalto ovat vahingoittaneet sitä 1500- ja 1700-luvulla. 1447 rakennettiin palatsin pihaan komea, alun perin katettu porrasrakennelma ’’Scala della Ragione’’. Venetsian kaudella Piazza Erben puoleinen osa rakennuksesta oli yksityisten omistuksessa asuntoina ja liiketiloina. Tämän osan uusklassistisen julkisivun suunnitteli Giuseppe Barbieri 1800-luvulla. Osa siitä poistettiin 1926, jolloin kulmatorni saatiin yhtenäisenä näkyviin. Monet rakennuksen yksityiskohdat on uudistettu 1800-luvun lopun kunnostuksissa.
Rakennuksessa ei ole säilynyt merkittäviä keskiaikaisia sisätiloja. Interiööreistä taiteellisesti merkittävin on 1400-luvun alussa rakennettu notaarien kappeli "La Cappella dei Notai". Se on holvattu ja maalauksin koristeltu tila, mutta tuhoutunut tulipalossa 1723 ja sen jälkeen uudistettu. Kaupungin hallintoelimet ja oikeusistuimet ovat muuttaneet pois rakennuksesta ja sitä kunnostetaan parhaillaan (2006) näyttelykeskukseksi arkkitehti Tobia Scarpan suunnitelmien mukaan. Näyttelykeskus valmistuu keväällä 2007.
Torre dei Lambertin tuffi- ja tiilikerroksia vuorottelemalla muurattu alin osa on Lamberti-suvun vuonna 1172 rakennuttama. Se heijastaa ajan tapaa rakentaa korkeita asuin- ja puolustustorneja suvun vallan ja mahtavuuden osoittamiseksi ja sen hallitseman reviirin valvomiseksi. Tällaisia torneja oli Veronassa kymmenittäin, ehkä sadoittain. Torni siirtyi seuraavalla vuosikymmenellä uuden kaupunkiyhteisön omistukseen ja liitettiin osaksi kaupunginpalatsia. Alun perin 37 metrin korkuista tornia on useaan otteeseen korotettu. Viimeisen, vuonna 1463 tapahtuneen korotuksen jälkeen sen korkeudeksi tuli 84 m. Tornissa on kaksi tornikelloa, niistä isompi on nimeltään ’’Rengo’’ ja pienempi ’’Maragona’’. Kummallakin on ollut omat tehtävänsä, joista säädetään jo 1200-luvun kaupunkijärjestyksessä. Kellot on valettu uudestaan useamman kerran. Tornissa on vuodesta 1779 ollut myös viisarikello. Torni toimii nykyisin myös näkötornina ja näköalatasanteelle pääsee hissillä.
Veronan kauppiaiden yhteisön talo (Domus Mercatorum) rakennettiin 1210, ja aluksi se oli puurakenteinen. Sen tilalle Alberto della Scala rakensi 1200- ja 1300-lukujen vaihteen tienoilla kivirakenteisen talon. Rakennus kunnostettiin 1878, jolloin se sai nykyisen keskiaikaisromantiikkaa ilmentävän asun. Rakennuksessa toimii kauppakamari.
Torre del Gardello on Cansignorio della Scalan 1360-luvulla rakennuttama, tiilestä muurattu torni, johon 1370 sijoitettiin tunteja lyövä kello, ensimmäinen laatuaan Veronassa. Kello on nykyisin Castelvecchion museossa. Nykyinen kellotaulu ja viisari ovat peräisin 1400-luvulta. Tornin huipulle lisättiin vielä uusi kello 1626, jotta lyönnit kuuluisivat pitemmälle. Kellojen soitto jatkui vuoteen 1810. Perinteisen käsityksen mukaan kellotorni rakennettiin korottamalla jo olemassa olevaa sukutornia. Arkeologiset löydöt viittaavat kuitenkin siihen, että alkuperäinen Torre del Gardello sijaitsi eri paikassa ja hävitettiin 1500- tai 1600-luvulla. Cansignorion torni restauroitiin 1938; samalla purettiin sen juurella olleita rakennelmia.
Palazzo Maffei on veronalaisen mahtisuvun rakennuttama koristeellinen barokkipalatsi Piazza delle Erben luoteispäässä, paikalla missä sijaitsi aikoinaan roomalaisajan kapitolium. Se rakennettiin 1668 ehkä Roomasta hankittujen piirustusten mukaan; arkkitehti on tuntematon. Palatsin voimakkaasti profiloitu julkisivu muodostaa kokoavan, juhlallisen päätteen toritilalle. Kattobalustradia koristavat antiikin mytologian hahmot: Herkules, Juppiter, Venus, Merkurius, Apollo ja Minerva. Katolla oli 1600-luvulla kattopuutarha, josta luovuttiin sen rakennukselle aiheuttamien kosteushaittojen takia.
Le case dei Mazzanti on loggiarakennelman yhdistämä rakennuskokonaisuus aukion koillissivulla. Se on yksi Piazza Erben maalauksellisimmista rakennusseinämistä, ei vähiten Alberto Cavallin 1500-luvun alussa maalaamien, nyt jo pahoin rapistuneiden freskojen ansiosta. Rakennuskokonaisuus syntyi roomalaisajan raunioiden paikalle ja käsitti myymälöitä sekä varasto- ja asuintiloja, jotka osittain olivat puurakenteisia. Alberto della Scala kunnosti rakennukset 1301, jolloin niihin sijoitettiin mm. viljavarasto. Vuoden 1479 tulipalon jälkeen puurakenteiset osat korvattiin kivirakenteisilla, ja siltä ajalta on myös torin puoleisen julkisivun eteen tehty loggiarakennelma, jossa sijaitsivat maustekauppiaiden myymälät. 1500-luvun alussa apteekkari Matteo Mazzanti sai rakennuskokonaisuuden omistukseensa ja restauroi sen. Tässä yhteydessä syntyivät mantovalaisen taiteilijan Cavallinin seinämaalaukset, jotka on viimeksi kunnostettu 1985. Korjauksia on osittaisia tehty sen jälkeenkin.
Domus Nova Communis (Casa dei Giudici) rakennettiin Palazzo del Comunen lisärakennukseksi pormestarin ja konsulien käyttöön 1200-luvun jälkipuoliskolla ja se toimi Venetsian kaudella tuomarien residenssinä. Rakennusta on aikojen kuluessa paljon muutettu. Nykyinen pääjulkisivu Piazza dei Signorin puolella on vuodelta 1659. Rakennuksessa on nykyisin muun muassa pieni hotelli.
Markuksen pylväs pystytettiin Venetsian vallan tunnusmerkiksi 1524. Ranskalaiset hävittivät Pyhän Markuksen leijonan 1797, mutta se rekonstruoitiin 1886.
"Madonna Verona" -suihkukavo on Cansignorio della Scalan 1368 pystyttämä. Siihen kuuluva veistos on roomalaisajalta ja on sijainnut ensin Veronan kapitoliumilla, sitten forumilla. Suihkukaivoon liitettäessä sitä täydennettiin, ja siitä tuli Veronan kaupunkia symboloiva hahmo, Madonna Verona. Vesiallas on roomalaisajan kylpylästä. Suihkukaivo oli Cansignorion kunnostaman, Lorín lähteestä Avesasta, Veronan kukkuloilta tulevan ja Ponte Pietran kautta kaupunkiin johdetun vesijohdon päätepiste. Suihkukaivo siirrettiin uuteen paikkaan keskemmäksi toria 1636.
"Tribuna" (muita nimityksiä: Capitello, Berlina) on torin keskellä oleva marmorirakennelma, neliömäinen koroke, jota kattaa neljän pilarin kannattama pyramidikatto. Se on peräisin 1200-luvulta ja sitä käytettiin virallisia julistuksia esitettäessä, pormestarin virkaan asettamisen yhteydessä ja kuolemanrangaistuksia toimeenpantaessa.
Palazzo del Mercato Vecchiota ja Domus Novaa yhdistävän kaarikäytävän alle on ripustettu arvoituksellinen valaan luu. Se on ollut paikallaan ehkä jo 1400-luvulta lähtien, ja sen alkuperäinen tarkoitus on unohtunut, mutta arvellaan, että se on saattanut olla niiden maustekauppiaiden merkkinä, joilla oli myyntipöytänsä torin tällä kohdalla.
Viscontien pylväs on 1300-luvun lopulla, Viscontien valtakaudella pystytetty myöhäisgoottilainen pylväsrakennelma, jonka huipulla olevan edikulan komeroissa on Neitsyt Mariaa, Pyhää Zenoa, Petrus Marttyyriä ja Pyhää Kristoforosta esittävät reliefit.
Berto Barbarani (1872–1945) oli veronalainen toimittaja ja runoilija, Veronan 1900-luvun alkupuolen huomattavimpia kulttuurihahmoja. Hän kirjoitti kotikaupunkiaan ja sen kansanelämää kuvaavat runonsa Veronan murteella. Piazza Erben kaakkoispäähän vuonna 2004 pystytetty runoilijan näköispatsas on kuvanveistäjä Novello Finottin tekemä.