hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Intianpystykorva
Intianpystykorva on intialainen pystykorva. Se on Intian kennelliiton hyväksymä, mutta FCI ei tunnusta sitä eikä se siksi saa osallistua kansainvälisiin koiranäyttelyihin.
Intianpystykorvat olivat 1980- ja 1990-luvun suosituimpia intialaisia tuontikoiria.
Intianpystykorva muistuttaa paljon saksanpystykorvia vähemmän tuuheaa karvapeitettään lukuun ottamatta, ja sitä kutsutaan toisinaan harhaanjohtavasti pomeranianiksi. Se on kuitenkin viimeksi mainittua kookkaampi (jopa sen pienempi muunnos), sen korvat ovat teräväkärkisemmät ja sen pää on kartiomaisempi eikä yhtä litteä, joten käytännössä se on hieman enemmän mittelspitzin tai grosspitzin kaltainen. Näyttelyissä se on tarkkaan siistittyine turkkeineen vaikuttavan näköinen.
Rodusta on olemassa kaksi kokomuunnosta, pieni ja iso. Pieni painaa noin 5–7 kg ja on 22–25 cm korkea, isommalla vastaavat mitat ovat 12–20 kg ja 35–45 cm. Yleisin väri on maidonvalkoinen, mutta myös tummanruskeita ja mustia yksilöitä tavataan. Harvinaisin väritys on dalmatialaista muistuttava valkoinen mustin pilkuin.
Intianpystykorva on erittäin aktiivinen, mutta samalla myös äärimmäisen uskollinen ja sopeutuvainen rotu. Se voi elää yhtä hyvin pienessä kaupunkihuoneistossa kuin suuressa maalaistalossakin. Se on hyvin älykäs ja ne voi oppia uusia temppuja muutamissa minuuteissa, jos sitä opetetaan oikealla tavalla. Se on näppärä ja osaa helposti lukea ihmisten elekieltä ja käytöstä, tajuten nopeasti mitä siltä vaaditaan. Rotua käytettiin Intiassa paljon sirkuskoirana 1970- ja 1980-luvulla, mutta nykyisin se on ennen kaikkea seura- ja vahtikoira. Tunkeilijoiden saapuessa pihalle se antaa hälyttävän vahtihaukun. Se tulee kuitenkin hyvin toimeen muiden koirien kanssa. Sillä on voimakas riistavietti, ja sillä on taipumus jahdata kyyhkysiä ja jyrsijöitä. Se on kaikkiruokainen, ja sitä voikin ruokkia yhtä hyvin maidolla, riisillä ja jogurtilla kuin kanalla ja riisillä.
Rodun historia juontaa juurensa brittiläisten siirtolaisten mukanaan tuomiin saksanpystykorviin, joita he alkoivat uudessa maassa jalostaa eteenpäin. Vuosien saatossa koirat sopeutuivat paikalliseen ympäristöön ja sen ilmastoon, ja niistä kehittyi kantarotuaan pienikokoisempia ja lyhytkarvaisempia. Intianpystykorvaa käytettiin Intiassa sittemmin maatilojen työkoirana. Pomeranianin saavuttua Intiaan intianpystykorvan suosio alkoi kuitenkin vähentyä.
Intianpystykorvat elävät yleensä keskimäärin on 10-14 vuotta. Jotkut elävät jopa 16 -vuotiaiksi. Vanhimmaksi elänyt intianpystykorva oli 18-vuotias. Toiseksi vanhin oli 17-vuotias. Intianpystykorvat ovat yleensä pitkäikäisempiä, kuin useat muut rodut.
6-vuotias intianpystykorva Redo esitti "Tuffy"-koiran roolin yhdessä kaikkien aikojen menestyneimmistä intialaisista elokuvista Hum Aapke Hain Koun…! Koiralla oli merkittävä rooli kyseisen elokuvan juonessa. Yksi näyttelijöistä, Madhuri Dixit, adoptoi Redon elokuvan jälkeen ja se kuoli vuonna 2000.
Jouko Mäki-Lohiluoma
Jouko Eino Antero Mäki-Lohiluoma (s. 15. tammikuuta 1960 Seinäjoki) on suomalainen muusikko. Hän asuu perheineen Tampereen Pispalassa.
Jouko Mäki-Lohiluoma tunnetaan muusikkona, joka esiintyy useita soittimia samanaikaisesti soittavana yhdenmiehen yhtyeenä. Hänen kappalemateriaalinsa koostuu omista, usein hengellisistä, kappaleista, ja hän esittää myös omia versioitaan tunnetuista rock/pop-kappaleista.
Mäki-Lohiluoma soittaa jaloillaan rumpuja (bassorumpu, aksenttipelti ja virveli), hänellä on Esa Hokkasen varta vasten tilauksesta tekemä kitarabasso, jossa on yksi bassokieli (viritettynä G:hen, ja kitaran neljä kieltä ovat D, G, H ja E). Kitaraan on lisäksi kiinnitetty purkki, joka toimii rumpusetin hi-hatina (purkkia voi iskeä oikean käden nimettömään kiinnitetyllä tikulla). Tämän lisäksi Mäki-Lohiluoma soittaa huuliharppua ja laulaa. Tämän 1990-luvun alussa muodostetun "kokoonpanon" nimi on Yhden Joukon Yhtye.
Mäki-Lohiluoman tunnetuimmat kappaleet ovat lapsille suunnattua rockia, jossa on joskus hengelliset sanoitukset. Tarve tällaiselle materiaalille syntyi, kun Mäki-Lohiluoma oli tekemisissä varhaisnuorten kanssa, joille lastenlaulut eivät enää sopineet. Hänen tunnetuin kappale on "Transitmies."
Lainakappaleina Mäki-Lohiluoma on esittänyt esimerkiksi Hurriganesin "Get Onia" ja J.Karjalaisen "Sankareita".
Mäki-Lohiluoma oli 1980-luvulle asti kansallisen tason seiväshyppääjä (ennätys 520 cm vuonna 1981 ). Hän on esiintynyt usein jokakesäisillä seiväskarnevaaleilla. Hän on tehnyt laulun vuoden 1978 Prahan EM-kisojen Rauli Pudaksen pronssihypystä, jossa Pudas putosi riman päälle, rima pomppasi reilusti ilmaan ja siitä takaisin kannattimilleen.
Koulutukseltaan Mäki-Lohiluoma on liikunnanopettaja. Opiskeluaika venyi keikkailun takia yhteentoista vuoteen.
Yhtyeitä, joissa Jouko Mäki-Lohiluoma on soittanut
Dainius Zubrus
Dainius Zubrus (s. 16. kesäkuuta 1978 Elektrėnai, Liettuan SNT, Neuvostoliitto) on liettualainen jääkiekkoilija.
Zubrus varattiin vuonna 1996 NHL:ään ensimmäisellä kierroksella. Varaajana oli Philadelphia Flyers, jossa hän pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa 5. lokakuuta 1996 Florida Panthersia vastaan. Zubrus teki ottelussa maalin. Heti tulokaskaudellaan Zubrus auttoi osaltaan Philadelphian etenemään Stanley Cup -finaaleihiin, joissa Detroit Red Wings oli kuitenkin parempi.
Runsaan kahden Philadelphia-vuoden jälkeen Zubrus kaupattiin 10. maaliskuuta 1999 Montreal Canadiensiin yhdessä parin varausoikeuden kanssa vaihdossa Mark Recchiin. Montrealissa kaudella 1999–2000 Zubrus teki piste-ennätyksensä 14+28. Hän oli myös 28 syötöllään Montrealin syöttötilaston ykkösnimi. Uransa ensimmäisen hattutempun Zubrus teki seuraavan kauden alussa 14. lokakuuta 2000 Chicago Blackhawksia vastaan.
Zubrus joutui uransa toiseen kauppaan 13. maaliskuuta 2001, kun Montreal myi hänet, Trevor Lindenin ja toisen kierroksen varausvuoron Washington Capitalsiin vaihdossa Richard Zedníkiin, Jan Bulisiin ja ensimmäisen kierroksen varausoikeuteen. Washingtonissa Zubrus pelasi kauteen 2006–2007 asti. Kaudella 2003–2004 hän pelasi uransa 500:nnen NHL:n runkosarjapelin. Zubrus pelasi Venäjän liigassa Lada Toljattissa. Zubrus teki uuden piste-ennätyksensä kaudella 2005–2006: 57 pistettä. Helmikuussa 2007 Buffalo Sabres hankki Zubrusin ja puolustaja Timo Helblingin Washingtonista kaupassa, jossa se antoi Washingtonille Jiří Novotnýn ja ensimmäisen kierroksen varausvuoron.
Zubrus teki kesällä 2007 kuuden vuoden sopimuksen New Jersey Devilsin kanssa.
Maajoukkeutasolla Zubrus on edustanut sekä Venäjää että Liettuaa. Venäjän paidassa hän pelasi vuoden 2004 maailmancupissa ja Liettuan puolesta hän kiekkoili 1. divisioonan maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2005.
Huhtikuussa 2014 Zubrus puki Liettuan maajoukkuepaidan päälleen ensi kertaa yhdeksään vuoteen tullessaan pelaamaan 1. divisioonan maailmanmestaruuskilpailujen B-ryhmän turnaukseen, joka pelattiin hänen kotimaassaan Liettuassa. Zubrus teki turnauksen viidessä ottelussa tehot 2+7 ollen näin joukkueensa paras pistemies. Liettua sijoittui turnauksessa kolmanneksi Puolan ja Kroatian jälkeen ja jatkaa näin samalla sarjatasolla.
2015 vuoden marraskuussa Zubrus siirtyi San Jose Sharksiin.
Kahden vuoden tauon jälkeen Zubrus teki paluun kaukaloihin toimiessaan Liettuan joukkueen kapteenina kotiyleisönsä edessä 1. divisioonan B-ryhmän turnauksessa Kaunasin Žalgiris Arenassa huhtikuussa 2018.
Heinäkuussa 2018 Zubrus nimitettiin Liettuan jääkiekkoliiton johtoon.
Piirikaavio
Piirikaavio (kytkentäkaavio) on piirustus, joka kuvaa komponenttien kytkennän toisiinsa piirrosmerkkien ja niiden välillä kulkevien viivojen avulla. Piirikaavio voi esittää järjestelmää, osajärjestelmää, laitetta tai asennusta sähköteknisessä muodossa. Piirikaavioita käytetään yleisesti elektroniikassa ja sähkötekniikassa sekä muilla tekniikan alueilla.
Piirikaavion avulla voidaan kuvata ja ymmärtää laitteen toiminta komponenttitasolla. Piirikaavio ei kuitenkaan välttämättä kuvaa, miten komponenttien kytkentä on toteutettu käytännössä. Tällöin kyseessä on sijaiskytkentä. Sijaiskytkentöjä käytetään esimerkiksi havainnollistamaan komponenttien sähköisiä ominaisuuksia tai yksinkertaistamaan monimutkaisia kytkentöjä.
Muita komponenttien kirjaintunnuksia:
Digitaalipiirien suunnittelussa käytetään loogisia portteja osana piirikaaviota. Loogisilla porteilla voidaan tehdä laskutoimituksia ja toteuttaa Boolen algebraa. Alla olevassa taulukossa on esitetty loogisten porttien piirrosmerkkejä.
Yleensä signaalin kulkusuunta on kaaviossa vasemmalta oikealle tai ylhäältä alas. Viivat kuvaavat yhteyttä tai johtimia komponenttien välillä. Viivojen välisessä risteyskohdassa oleva pieni musta piste tarkoittaa, että ne on kytketty toisiinsa. Vaihtoehtoisessa merkintätavassa risteyskohdassa olevaa yhteyttä ei merkitä pisteellä, vaan risteyskohdat on aina kytketty toisiinsa. Risteäviä johtimia tai viivoja, jotka eivät ole yhteydessä, merkitään kohoumalla viivassa.
Piirikaavion tulkitsemisen osalta on tärkeää, että elementit on sijoitettu selkeästi ja tarkoituksenmukaisesti.
Piirikaaviossa voidaan myös ilmaista piirin ohjaus esimerkiksi valaistuksessa. Tällöin pääpiirikaavio sijaitsee piirustuksissa vasemmalla puolella ja katkoviivan oikealla puolella on ohjauspiirikaavio.
Komponenttien viereen merkitään yleensä komponenttia kuvaava tunnus (kirjain) ja osanumero tai nimellisarvo. Esimerkiksi R8: vastus numero 8.
Nykyisin suurin osa piirikaavioista, piirilevyistä ja mikropiireistä suunnitellaan tietokoneavusteisesti nk. EDA-ohjelmistoilla (Electronic Design Automation). Valmis piirikaavio voidaan kääntää nk. layout-ohjelmistolle piirilevyn suunnittelua varten. Piirikaavioon liitettyjen simulointimallien avulla voidaan myös simuloida eli jäljitellä piirin toimintaa ennen sen valmistamista. EDA-ohjelmisto siirtää tarvittaessa komponenttien sijaintia poiketen piirroksesta ja ilmaisee niiden väliset kytkennät. Tämän avulla voidaan valmistaa piirilevy tai mikropiiri kytkentää varten.
Javier Noriega
Javier Noriega Sanz (s. 23. heinäkuuta 1980 Toledo) on espanjalainen uimari, joka edusti kotimaataan kesäolympialaisissa 2004. Siellä hän sijoittui kolmanneksitoista 50 metrin vapaauinnissa, ajalla 22,36. Noriega oli kuudes samalla matkalla pitkän radan EM-kilpailuissa 2002. Silloin hänen aikansa oli 24,11.
Allu Kosonen
Vilho Alvar Kosunen (taiteilijanimi Allu Kosonen; 17. heinäkuuta 1908 Kuopio – 17. huhtikuuta 1965 Helsinki) oli suomalainen muusikko, sovittaja, orkesterinjohtaja, säveltäjä, sanoittaja ja pedagogi. Kososen pääsoitin oli trumpetti, mutta hän soitti myös harmonikkaa. Ennen toista maailmansotaa hän oli mukana Zambassa, Ramblersissa, Dallapéssa ja Rytmi-Pojissa. Sodan jälkeen hän toimi Iloisen teatterin orkesterin orkesterinjohtajana. Kauko Käyhkö kertoi Kososella olevan ”savolaisen luonnonväärät leuat”; Kosusen tunteet vaihtelivat ja ailahtelivat herkästi.
Kososen tunnetuin sävellys on foksi ”Muistan sua Elaine”. Sen levytti ensi kerran Ramblers-orkesteri solistinaan Leo Adamson vuonna 1931. Kappale nousi 1980-luvulla uuteen suosioon "Velipuolikuu"-televisiosarjassa Pirkka-Pekka Peteliuksen esittämänä. Hieman ennen kuolemaansa Kosonen sovitti Martti Jäppilän valssin ”Iltatuulen viesti” Aikamiehet-kuoron levytettäväksi.
Generał Haller
Tykkivene Generał Haller oli Puolan merivoimissa 1921–1939 palvellut tykkivene. Alus rakennettiin Turussa Keisarillisen Venäjän laivaston Filin-luokan vartiolaivana "Vodorez", joka laskettiin vesille 1. joulukuuta 1916. Alus myytiin Puolalle, joka liitti sen merivoimiinsa 1921. Alus nimettiin Puolalaisen legioonan perustajan kenraali Hallerin mukaan.
Aluksen aseistukseksi vaihdettiin 1925 kaksi 75 millimetrin tykkiä, kaksi 13,2 millimetrin raskasta konekivääriä, neljä muuta konekivääriä sekä 30 miinaa.
Toisen maailmansodan alettua alus upposi 3. syyskuuta 1939 Helin satamassa Saksan ilmavoimien pommituksessa.
Ainoa Generał Hallerin puolalainen sisaralus oli Komendant Piłsudski. Muita samaan luokkaan kuuluneita aluksia olivat Suomen merivoimien tykkiveneet Karjala ja Turunmaa.
Lohkokaavio
Lohkokaavio on piirustus, jolla pyritään kuvaamaan esimerkiksi laitteen toimintaa yleisellä tasolla lohkojen ja niiden välisten viivojen avulla.
Lohkokaavion avulla voidaan kuvata ja ymmärtää laitteen toiminta yleisemmällä tasolla. Lohkot sisältävät komponentteja, joiden kytkentä kuvataan piirikaaviolla. Lohkokaavio helpottaa varsinkin monimutkaisempien laitteiden toiminnan ymmärtämistä. Lohkokaaviota käytetään yleisesti sähkötekniikassa ja elektroniikassa, mutta niitä voidaan periaatteessa käyttää minkä tahansa asian toiminnan kuvaamiseen.
Lohkokaavioiden keskeinen hyöty on että niistä selviää oleellisimmat asiat nopealla silmäyksellä. Lohkokaaviot eivät siis välttämättä esitä jokaista yksityiskohtaa, vaan antavat yleiskatsauksen laitteen rakenteeseen ja toimintaan. Tämä selkeyttää esimerkiksi vianetsintää toimintahäiriöiden ilmetessä.
Sähkötekniikassa lohkokaavioiden lohkot esitetään yleensä ensin yksinkertaisesti ja loppua kohden entistä yksityiskohtaisemmin. Viimeinen lohko esittää laitteen rakennetta niin tarkasti, että sen perusteella voidaan toistaa laitteen rakentaminen. Lohko on yleensä jokin fyysinen järjestelmän osa, mutta se voi olla myös esimerkiksi konetta ohjaava ihminen. Nuolia vastaa jokin fysiikan suure tai muu informaatio. Lohkoon tulevia informaationuolia kutsutaan herätteiksi tai tulosuureiksi ja lohkoista lähteviä nuolia kutsutaan vasteiksi tai lähtösuureiksi.
Lohkokaavioissa käytetään geometrisiä muotoja tulkinnan helpottamiseksi ja mallin merkityksen selvittämiseksi. Geometriset muodot on liitetty toisiinsa viivoilla osoittamaan liitoksien suuntaa ja järjestystä. Jokaisella tekniikan alalla on omat määritelmänsä kullekin muodolle. Lohkokaavioiden konseptia voidaan hyödyntää myös tekniikan ulkopuolisilla aloilla, sillä niiden esitystapa sopii laitteisto- ja ohjelmistojärjestelmien lisäksi esimerkiksi liiketoimintaprosessien esittämiseen.
Parabolinen osittaisdifferentiaaliyhtälö
Parabolinen osittaisdifferentiaaliyhtälö on muotoa
oleva toisen kertaluvun osittaisdifferentiaaliyhtälö, jossa matriisin formula_2 determinantin arvo on 0.
Schrödingerin yhtälö ja lämmön johtumisen yhtälö ovat tätä tyyppiä.
Rafael Ramstedt
Rafael "Rafu" Gustaf Johan Ramstedt, joskus myös Raf. Ramstedt, (14. kesäkuuta 1888 Turku – 26. tammikuuta 1933 Helsinki) oli suomalainen laulaja, säveltäjä, sanoittaja ja näyttelijä.
Ramstedtin vanhemmat olivat konetyömies Gustaf Adolf Ramstedt ja Edla Mathilda o.s. Holmberg. Perheessä oli yksitoista lasta, joista tunnettuja olivat myös kielentutkija, tutkimusmatkailija ja kirjailija Gustaf John Ramstedt (1873–1950) sekä kansanedustaja Emanuel "Manu" Ramstedt.
Ramstedt oli kuplettilaulaja ja kuului J. Alfred Tannerin ystäväpiiriin Tettu Weissmanin ja oululaisen Oskar Nyströmin ohella. Ramstedtin kupleteista kuuluisin lienee "Balladi Rosvo-Roopesta", jonka ovat Ramstedtin itsensä (1931) lisäksi levyttäneet muiden muassa Kauko Käyhkö (1956), Tapio Rautavaara (1963) sekä Tauno Palo (1968 yksin ja 1974 yhdessä Ansa Ikosen kanssa). Tapio Rautavaara käytti sävelmää sanoittaessaan ja levyttäessään laulelman "Isoisän olkihattu" (1951).
Manninen (tiikeri)
Manninen (myös Manne, 1993, Leipzig, Saksa – 11. marraskuuta 2006, Helsinki) oli Leipzigin eläintarhassa syntynyt siperiantiikeriuros, joka muutti Helsingin Korkeasaaren eläintarhaan vuonna 1995. Se sai elinaikanaan viisi pentua ja se oli usean syksyn ajan "Kissojen yö" -tapahtuman keskeisessä osassa.
Manninen lopetettiin 13-vuotiaana marraskuussa 2006. Syynä Mannisen lopettamiseen oli se, että tiikerien geeniperimän pitäisi olla mahdollisimman monipuolinen. Tarhassa ei olisi myöskään ollut tilaa kolmelle tiikerille, sillä Korkeasaari oli aiemmin tehnyt sopimuksen englantilaisen eläintarhan kanssa siitä, että keväällä 2006 muuttanut Lara-naaras saisi seurakseen nuoren uroksen Britanniasta. Lisäksi Mannisen terveys oli alkanut heiketä, sillä se ontui ja sen selkä oli viallinen.
Tomo Šokota
Tomo Šokota (s. 8. huhtikuuta 1977 Zagreb, Jugoslavia) on kroatialainen jalkapalloilija, joka pelaa FC Porton riveissä. Hän pelaa hyökkääjänä seurajoukkueessaan. Hänet hankittiin vapaalla siirrolla FC Portoon Benficasta, jossa hän pelasi vuodesta 2001 vuoteen 2005. Tätä ennen hän oli pelannut Zagrebin Dynamossa, jonka kanssa hän oli tehnyt ensimmäisen ammattilaissopimuksensa vuonna 1997.
Šokota debytoi maajoukkueessa vuonna 2004 Sloveniaa vastaan. Hän pelasi myös 3 ottelua EM-kisoissa myöhemmin samana vuonna. Hän on pelannut kahdeksan ottelua Kroatian paidassa, mutta häntä ei ole kutsuttu maajoukkueeseen vuoden 2004 jälkeen.
Gorefest
Gorefest on alankomaalainen death metal -yhtye joka toimi vuosina 1989–2009. Perustajajäseninä toimivat De Koeyer, Harthoorn, van Schaik ja Hoogendoorn. Gorefestin tämänhetkinen levy-yhtiö on Nuclear Blast.
Carelian Satanist Madness
Carelian Satanist Madness on suomalaisen black metal -yhtyeen Satanic Warmasterin kolmas studioalbumi. Levyn digipack-versio oli rajoitettu 1000 kopioon.
Laukaan kirkonkylä
Laukaan kirkonkylä eli entinen Pellosniemen kylä, sijaitsee Laukaan kunnan keskiosassa pääosin Saraaveden ja Vuojärven välisellä kannaksella. Sieltä on matkaa Jyväskylään 22 kilometriä.
Kirkonkylä on Laukaan suurin taajama. Alueella oli 5 586 asukasta joulukuussa 2016. Taajamassa on paljon niin kerrostaloja kuin rivi- ja pientalojakin.
Laukaan kirkonkylässä on monipuoliset palvelut. Taajamassa sijaitsee muun muassa elintarvikekauppoja, ravintola sekä kunnallisia peruspalveluita.
Vuonna 2003 Laukaan kirkonkylässä järjestettiin asuntomessut.
Lotec C1000
Lotec C1000 on saksalaisen autonvalmistaja Lotecin superauto, joka suunniteltiin ja valmistettiin ainutkertaisena tilaustyönä nimettömälle Arabiemiraattien kansalaiselle vuonna 1995. Auton kokonaisvalmistuskustannukset ylittivät 2.2 miljoonaa dollaria.
Kyseinen arabimiljardööri tilasi Mercedekseltä auton, jonka oli määrä olla nopein kenelläkään yksityisellä henkilöllä omistuksessaan oleva tieliikennekelpoinen auto. Mercedes puolestaan sopi Lotec-yhtiön kanssa auton korin suunnittelusta ja valmistuksesta. Tyyppimerkinnän kirjain C tulee hiilikuitua tarkoittavasta englanninkielisestä sanasta (Carbon fiber) ja luku 1000 kertoo Mercedeksen valmistaman moottorin teholukeman hevosvoimissa. Tosiasiallisesti moottoriteho jäi 634 kilowattiin eli karkeasti 850 hevosvoimaan.
Auton voimanlähteenä on Mercedeksen 5.5-litrainen V8 moottori varustettuna kahdella Garrett-turboahtimella. Polttoaineena on normaalin lyijyttömän moottoribensiinin ja lentobensiinin seos, jonka tarkka seossuhde ei ole julkinen tieto. Ohjaamon takana sijaitsevan moottorin jatkeena on Hewlandin valmistama viisiportainen kisakäyttöön suunniteltu vaihdelaatikko. Pysäyttämisestä vastaavat nelimäntäiset AP:n IMSA-kilpa-autoihin valmistamat jarrusatulat. Auton renkaat ovat 17-tuumaiset, edessä 265/45 ja takana 335/35.
Auton runko on valmistettu hiilikuidusta ja korin muodot lähinnä lentokoneteollisuudessa käytetystä erityisestä kevytmetalliseoksesta.
Pamjat
Pamjat (, suomeksi "Muisto") on jo neuvostoaikoina toiminut äärikansallismielinen, juutalaisvastainen liike, joka esiintyy "Kansan kansallis-isänmaallisena ortodoksisena järjestönä". Liike aloitti kirkkojen, muun perinteisen venäläisen arkkitehtuurin ja kulttuurin suojelua korostavana liikkeenä, mutta muuttui 1980-luvulla ideologialtaan äärinationalistiseksi. Pamjatista on eronnut sen elinajan aikana monia järjestöjä, mm. Aleksandr Barkašovin johtama 
Venäjän kansallinen yhtenäisyys-liike.
1970-luvulta juurensa juontava Pamjat katosi käytännössä kokonaan 1990-luvun loppuun mennessä.
Venäjän federaation kommunistinen puolue
Venäjän federaation kommunistinen puolue (, lyh. КПРФ; "Kommunistitšeskaja partija Rossijskoi Federatsii", KPRF) on venäläinen puolue, jonka perusti helmikuussa 1993 kielletyn Neuvostoliiton kommunistisen puolueen vahvin ryhmä. Puolue korostaa ainutlaatuista venäläistä erikoisluonnettaan painottaessaan isänmaallisuuden ja nationalismin merkitystä marxismi-leninismin lisäksi. KPRF:n johtaja (1. sihteeri) on Gennadi Zjuganov.
Puolueen ilmoittama tavoite on perustaa uusi modernisoitu versio sosialismista Venäjällä. Välittömiä tavoitteita ovat olleet luonnonvarojen, maatalouden ja suurteollisuuden kansallistaminen sekatalouden kehyksessä niin, että pienten ja keskikokoisten yritysten kasvu on mahdollista yksityisellä sektorilla.
KPRF:n suurin kannattajakunta on vanhukset ja puolue menettää tämän kautta kannattajia. Neuvostonostalgia on vaikuttanut sen kannatukseen.
KPRF kasvatti kannatustaan tasaisesti perustamisestaan lähtien, mutta hävisi pahasti vuoden 2003 vaaleissa ja sai vain 51 paikkaa 450:stä duumassa. Pahimmin sen kanssa kannatuksesta kilpailee Oikeudenmukainen Venäjä. Vahvinta KPRF:n tukialuetta ovat Etelä-Venäjän maaseutu, ns. punavyö, ja pienet kaupungit Moskovan ympärillä.
Duuman vaalit
Presidentinvaalit
Marja-Leena Syvänen
Marja-Leena Syvänen tai Marjukka Syvänen (10. marraskuuta 1939 Valkeakoski – 1. huhtikuuta 2003 Akaa) oli suomalainen näyttelijä, joka lähinnä muistetaan Maalaiskomedioista.
DC-animaatiouniversumi
DC-animaatiouniversumi () on useista DC Comicsin animoiduista supersankari-televisiosarjoista koostuva jatkumo, jonka on tuottanut Warner Bros. Animation. Suurimmaksi osaksi tätä universumia ovat olleet mukana tekemässä Bruce Timm ja Paul Dini.
Kaikki hahmot, jotka ovat mukana DC-animaatiouniversumissa perustuvat DC-sarjakuvien sankareihin. Tämä universumi on lähtöisin Batman: The Animated Series -sarjasta, jonka jälkeen on tuotettu lisää spin-off DC-sarjoja, kuten Teräsmies ja Justice League. DC-animaatiouniversumi kesti vuodesta 1992 aina vuoteen 2006 asti.
Viimeisen sarjan päätyttyä DC-animaatiouniversumista oli suunnitteilla vielä yksi elokuva "Justice League: Worlds Collide", joka ei kuitenkaan päässyt tuotantoon. Kesällä 2008 Timm ilmoitti keskittyvänsä tuottamaan DC:n animaatioelokuvia, jonka myötä on mahdollista nähdä Worlds Collide elokuvan saavan ensi-iltansa. Elokuvan tuotanto peruttiin, mutta sen muokattua käsikirjoitusta käytettiin elokuvassa .
DC-animaatiouniversumi koostuu seuraavista animaatiosarjoista:
Mustat sotniat
Mustat sotniat (, kirjaimellinen suomennos "Mustat sadat") oli äärikansallismielinen ja antisemitistinen liike, joka tuki tsaarin valtaa 1900-luvun alussa reaktiona vallankumouksellista kuohuntaa vastaan. Mustien sotnioiden ajamat asiat olivat Venäjän jakamattomuus, ortodoksinen usko ja itsevaltius. Mustat sotniat olivat lähinnä aatelia, maanomistajia, papistoa, porvaristoa, kauppiaita ja käsityöläisiä, mutta myös työläisiä oli mukana.
Ensimmäiset mustien sotnioitten edeltäjät syntyivät vuonna 1900 Pietarissa. Tällöin perustettiin "Pyhä prikaati" (Svjaštšennaja družina", Священная дружинa) ja "Venäjän kokous" ("Russkoje sobranije", Русское собрание). Varsinaiset mustat sotniat syntyivät vastareaktiona vuoden 1905 vallankumoukselle sen aikana ja jälkeen. Mustat sotniat olivat vaikutusvaltansa huipulla vuosina 1905–1907, jolloin heillä oli monia järjestöjä ja he julkaisivat omia sanomalehtiään. Merkittävimpiä Mustien sotnioiden järjestöjä olivat muun muassa "Venäjän kansan liitto" (Союз русского народа, "Sojuz russkogo naroda") Pietarissa, "Arkkienkeli Mikaelin liitto" ("Sojuz Mihaila Arhangela"), "Yhtyneiden aatelisten neuvosto" ("Soviet Obedinennogo Dvorjanstva"), "Venäläisten liitto", "Venäläinen monarkistinen puolue", "Aktiivinen kamppailu vallankumousta vastaan" Moskovassa ja "Valkoinen kaksipäinen kotka" Odessassa.
Mustien sotnioiden merkittävimpiä johtajia olivat muun muassa Aleksander Dubrovin, Vladimir Mitrofanovitš Puriškevitš, Nikolai Markov, Pavel Bulatzel, Ivan Vostorgov, A. I. Tristšati, munkki Iliodor, M. K. Šahovskoy ja muita. Mustat sotniat järjestivät neljä koko Venäjän kattavaa kokousta yhdistääkseen voimansa. Lokakuussa he valitsivat yhteisen johtajien neuvoston nimeltä "Glavnaja uprava".
Mustasatalaisten aseistettu siipi, keltapaidat, järjesti sekä iskuja vallankumouksellisiksi epäiltyjä vastaan että juutalaisten vastaisia pogromeja. Suomen suuriruhtinaskunnassa järjestö tuli tunnetuksi heinäkuussa 1906, jolloin se murhasi Terijoella venäjänjuutalaisen poliitikon Mihail Herzensteinin.
Vuoden 1907 jälkeen Mustien sotnioiden keskusneuvosto hajosi. Muutenkin heidän merkityksensä alkoi hiipua ja jäsenmäärä huveta. Mustien sotnioiden järjestöt lakkautettiin virallisesti Venäjän helmikuun vallankumouksessa 1917. Vallankumouksen jälkeen sotnioiden kannattajat muodostivat valkoisen liikkeen oikeistosiiven, joka arvosteli muita monarkismin hylkäämisestä ja väitti valkoisia liberaalien ja vapaamuurarien soluttamaksi.
Sulo Saarits
Sulo Taavetti Saarits (22. helmikuuta 1911 Luumäki – 25. toukokuuta 1990 Luumäki) oli suomalainen laulaja.
Sulo Saarits opiskeli laulua Viipurin kirkkomusiikkiopistossa Oiva Soinin johdolla vuosina 1931–1934 sekä samaan aikaan yksityisesti Heikki Klemetin johdolla. Vuosina 1935–1938 hän lauloi Suomalaisen Oopperan kuorossa.
Saarits oli Suomen tunnetuimpia kirkkolaulajia. Hän toimi kanttorina Merikarvialla vuosina 1938–1942, Forssassa vuosina 1942–1947, Tampereella vuosina 1947–1951 ja Helsingissä vuosina 1951–1974. Vuosina 1955–1979 hän toimi päätyönsä ohella laulunopettajana Sibelius-Akatemiassa. Saarits lauloi useana vuonna Jeesuksen osan Johann Sebastian Bachin "Matteus-passion" esityksissä ja oli solistina Ylioppilaskunnan Laulajien Yhdysvaltain-matkalla vuonna 1953. Saaritsin laulama ja Tauno Äikään säestämä "Taas kaikki kauniit muistot" on vuodesta 1955 perinteisesti soinut Yleisradiossa Joulurauhan julistuksen radioinnin jälkeen.
Sulo Saarits sai director cantus -arvonimen sekä vuonna 1986 musiikkineuvoksen arvonimen.
Isdera Commendatore
Isdera Commendatore 112i on vuonna 1993 Frankfurtin autonäyttelyssä esitelty saksalainen urheiluautoprototyyppi. Auton suunnittelusta vastasivat entinen Porschen suunnittelija Eberhard Schulz ja hänen kaksi poikaansa. Alkuperäinen tarkoitus oli rakentaa rajoitettu sarja identtisiä autoja, jotka oli tarkoitus myydä halukkaille ostajille noin 450 000 dollarilla, mutta ennen kuin sarjavalmistus saatiin aloitettua, yhtiö ajautui konkurssiin ja pesä myytiin sveitsiläisille velkojille.
1960-luvun lopussa Schulz toimi Mercedeksen palveluksessa ja oli pääsuunnittelijana muun muassa yhtiön C111-projektissa. Projektin piti tuottaa seuraaja legendaariselle SL 300 "Gullwing" mallille, mutta muutamien erilaisten tutkielmien ja uudistusten myötä Meredes lopulta hyllytti koko projektin. Tämä projekti kuitenkin poiki Schulzin oman Isdera projektin, jonka seurauksena ja Mercedeksen tuella vuonna 1984 valmistui katuauto Isdera Imperator 108i, jonka kokonaisvalmistusmäärä oli 30 kappaletta.
Imperator-projektinsa rohkaisemana Schulz halusi viedä Isderan konseptin pykälää korkeammalle tasolle jolloin syntyi Commendatore. Kuten 60-luvun Mercedes-projektissakin Isdera Commendatore ladattiin täyteen uusia ja innovatiivisia teknisiä ratkaisuja, joihin kukaan muu ei vielä uskaltanut sitoutua. Commendatoren pelkät suunnittelukustannukset nousivat lähes neljään miljoonaan euroon. Valtaosa rahoista paloi vallankumouksellisiin innovaatioihin kuten aktiivinen ilmajarru, jonka tehtävä oli automaattisesti täydentää auton jarrutusvoimaa suurissa nopeuksissa, tai automaattisesti säätyvään maavaraan. Edelleen auto rakennettiin suurimman tarjolla olevan Mercedes V12 moottorin ympärille ja sen jämäkkyydestä vastaamaan rakennettiin erittäin monimutkainen putkirunko.
Auton ulkokuoressa puolestaan on selviä vaikutteita ja paikoin jopa lainattuja osia Porschen mallistosta. Mm. auton ajovalot ovat suora laina Porsche 968 mallista.
Vibrato
Vibrato on soittimella tai äänellä muodostettu tehokeino ja koriste, joka saadaan aikaan "huojuttamalla" säveltä sen alalaidan ja ylälaidan välissä. Esimerkiksi jousisoittimella tämän voi suorittaa ainakin kolmella eri tavalla: ranteella, sormella tai koko käden liikkeellä. Osalla laulajista vibrato tulee ääneen luonnostaan.
Vibraton luonne vaihtelee sen nopeuden ja laajuuden mukaan, ja soittaja voi omien mieltymystensä mukaan viljellä sitä niissä kohdissa, jotka kaipaavat hänen mielestään ylimääräistä ehostusta. Liiallinen vibraton käyttäminen koetaan kuitenkin usein häiritsevänä. Lisäksi soittajan tulee ottaa huomioon kappaleen aikakausi, tyyli ja muut seikat, jotka ohjaavat tulkintaa ja sen myötä myös tietynlaisen vibraton valintaa tai sen pois jättämistä.
Vibrato voidaan toteuttaa myös digitaalisella tai analogisella efektoinnilla, ja se onkin useiden sähköisten kosketinsoittimien ominaisuus.
Futismaailma
Futismaailma oli suomalainen jalkapalloon erikoistunut verkkosivusto, jonka sisältö tuotettiin vapaaehtoisvoimin. Viikoittain Futismaailmassa kävi parhaimpina aikoina noin 6 000–7 000 eri kävijää, jotka tekivät 14 000–15 000 vierailua. Sittemmin kävijämäärät romahtivat. Sivusto suljettiin marraskuussa 2014.
Futismaailman toimitus kattoi muun muassa seuraavat jalkapallosarjat:Lisäksi Futismaailma seurasi Suomen maajoukkueen otteluita ja suurimpia kansainvälisiä arvoturnauksia kuten MM-kilpailuja, EM-kilpailuja sekä Copa Américaa.
Kesäkuussa 2007 Futismaailma lanseerasi Belgiaa vastaan pelattuun EM-karsintaotteluun "Valkaise Stadion!" -kampanjan, jossa otteluun saapuvia katsojia kehotettiin pukemaan ylleen valkoista.
Finnair Plus
Finnair Plus on Finnairin kanta-asiakasohjelma. Pistejärjestelmä on nelitasoinen ja kertyvien pisteiden määrä riippuu lennon pituudesta, varausluokasta ja lennon tyypistä (reitti- vai lomalento). Pisteitä voi kartuttaa Finnairin ja muiden Oneworld-allianssiin kuuluvien lentoyhtiöiden lisäksi Golden Airin ja Flybe Finlandin lennoilla. Kerätyistä pisteitä saa tason mukaisia etuja, mm. palkintolentoja Oneworld-allianssiin kuuluvien yhtiöiden reiteille, jäsentarjouksia, lounge-palveluita ym.
→(Lennolla Helsinki-Moskova)
→(Lennoilla Helsinki-Praha, Praha-Kööpenhamina-Helsinki ja Praha-Varsova-Helsinki)
→(Lennoilla Helsinki-Rooma-Olbia, Helsinki-Rooma-Cagliari, Helsinki-Pariisi-Palermo, Helsinki-Amsterdam-Firenze)
→(Lennolla Helsinki-Pietari)
→(Lennoilla Helsinki-Kööpenhamina-Aarhus, Helsinki-Kööpenhamina-Billund, Helsinki-Oslo-Aarhus, Helsinki-Oslo-Billund, Helsinki-Oslo-Aalborg ja Helsinki-Billund)
→(Lennolla Helsinki-Kiova)
Lihavoidut ovat pääkäyttäjiä. Tähdellä merkityt kuuluvat tai liittyvät tulevaisuudessa lentoyhtiöallianssi Oneworldiin.
Finnair Plus -pisteitä voi myös kerätä hotelli-, autonvuokraus- ja palvelualojen yhteistyökumppaneiden kautta, esimerkiksi käännösalalla Finnair Plus pisteitä voi ansaita Translizerin palveluja käyttäen.
Zapadnikit
Zapadnikit (, "zapadnik") olivat 1800-luvun venäläisiä kirjailijoita ja ajattelijoita, jotka vastustivat venäläisen perinteellisen ortodoksisen kulttuurin romantisoivaa ihailua eli slavofiliaa. Zapadnikit eivät olleet yhtenäinen ryhmä.
He pitivät Venäjän kulttuuria takapajuisena ja kannattivat läntisten vaikutteiden tuomista maahan sen kehittämiseksi.
Venäjän aatehistorialle on jatkuvasti ollut ominaista läntisten ja perinteisten venäläisten kulttuurielementtien taistelu. Zapadnikit muodostivat epäyhtenäisen ryhmän, joiden keskeinen idea oli tsaari Pietari Suuren aloittaman maan modernisoimisen vaaliminen. Heillä oli aluksi enemmän vaikutusvaltaa senaatissa, Pyhässä synodissa ja paikallishallintoa edustavissa semstvoissa kuin kilpailijoillaan slavofiileilla.
Zapadnikeilla oli myös halua kirkkojen yhdistämiseen tai ainakin ortodoksisuuden ja roomalaiskatolisuuden lähentämiseen, mikä oli slavofiileille kauhistus: heidän mielestään Länsi-Eurooppa saattoi pelastua vain idän avulla. Valtion suhteen zapadnikit halusivat alhaalta tapahtuvaa uudistamista esimerkiksi semstvojen avulla , kun slavofiilien mielestä uudistusten piti tulla ylhäältä annettuina.
Zapadnikkeihin luetaan enemmän tai vähemmän sitoutuneina sellaisia nimiä kuin liberaalit filosofit Vladimir Solovjov ja Boris Tšitšerin, lehtimiehet Vissarion Belinski, Jevgeni Korf ja Pjotr Tšaadajev, sosialistit Nikolai Tšernyševski ja Pavel Annenkov sekä joukoittain taiteilijoita.
Slavofiilit pääsivät hallitsevaan asemaan Aleksanteri II:n aikana, jolloin "Moskovskije vedomosti" -lehti ja sen päätoimittaja Mihail Katkov käyttivät Puolan kapinaa 1863 hyväkseen slavofiilisten henkilöiden nimittämisessä ministeriöiden johtoon. Samalla heräsi heimoaate, jonka perusteella veljeskansat kuten bulgaarit ja serbit tuli vapauttaa Osmanien ikeestä, mikä johti sittemmin muun muassa Balkanin sotaan ja mahdollisesti osasyynä jopa tsaarinvallan kukistumiseen.
Lahja Linko
Elli Lahja Maria Linko (o.s. Helén, 24. maaliskuuta 1890 Luumäki – 31. toukokuuta 1966) oli suomalainen oopperalaulaja. Äänialaltaan hän oli mezzosopraano.
Lahja Linko opiskeli laulua Helsingin musiikkiopistossa Abraham Ojanperän johdolla vuosina 1910–1911 ja Pietarin keisarillisessa konservatoriossa vuosina 1911–1915 sekä teki opintomatkoja Keski- ja Etelä-Eurooppaan. Hän oli kiinnitettynä Suomalaiseen Oopperaan vuosina 1919–1939 ja tänä aikana hänellä oli useita huomattavia rooleja mm. Richard Wagnerin ja Giuseppe Verdin sekä kotimaisissa oopperoissa. Hän esiintyi myös Georges Bizet'n oopperan "Carmen" pääroolissa.
Lahja Linko toimi laulunopettajana Sibelius-Akatemiassa vuosina 1932–1959 ja lehtorina vuosina 1950–1959. Hänen lauluoppilainaan olivat monet myöhemmin tunnetut laulajat, mm. Anna Mutanen, Sylvelin Långholm ja Maiju Kuusoja. Lahja Linko sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1948.
Lahja Lingon puoliso vuodesta 1916 oli säveltäjä ja pianisti Ernst Linko. Heidän tyttärensä oli oopperalaulaja Liisa Linko-Malmio.
Eurasianismi
Eurasianismi on venäläinen poliittinen liike, joka sai alkunsa vallankumouksen ja sisällissodan jälkeen valkoisten emigranttien keskuudessa 1920-luvulla. Eurasianisten mukaan Venäjän kulttuuri ja yhteiskunta ei ole eurooppalainen vaan siitä itäisempi ja erilainen ja että Venäjän ei tulisi ottaa vastaan länsimaisia vaikutteita. Liikkeen mukaan helmikuun vallankumous oli tarpeellinen reaktio maan länsimaistumista vastaan. Eurasianistit poikkesivat muista valkoisista emigranteista siinä, että he eivät suoraan vastustaneet Neuvosto-Venäjää, vaan uskoivat maan voivan kehittyä hylkäämään proletaarisen internationalismin ja uskontovastaisuuden, joita liike itse vastusti.
Liikkeen taustalla oli oletettavasti jossain määrin 1800-luvun slavofilia. Liikkeen perustajina oli joukko nuoria filosofeja Nikolai Trubetskoin johdolla, joka julkaisi vuonna 1921 Sofiassa kirjoituskokoelman "Исход к востоку", "Ishod k vostoku". suomennettuna suunnilleen "Pääsy itään". Eurasianismin kannatus väheni 1930-luvulle tultaessa. Aatteeseen voi liittää Neuvostoliiton ja Venäjän suurvaltapyrkimyksen, johon liittyy pääsy eteläisille merialueille.
Neo-Eurasianismi tai uus-eurasianismi (venäjäksi: неоевразийство) on venäläinen ajatuskoulukunta, joka nousi Venäjällä vuosina ennen ja jälkeen Neuvostoliiton romahtamisen. Neo-Eurasianismissa Venäjä mielletään kulttuurisesti lähemmäksi Aasiaa kuin läntistä Eurooppaa.
Koulukunta ammentaa inspiraationsa eurasianismista 1920-luvulta, eritoten prinssi Nikolai Trubetzkoy ja P. N. Savitsky ovat esimerkkeinä. Lev Gumilev on usein nimetty neo-eurasianismisen liikkeen perustajaksi ja häntä on lainattu sanoin ”"Minä olen eurasianisteista viimeinen"”.
Toisaalta Gumilevin ja alkuperäisten eurasianistien välillä on suuria eroja. Gumilevin työ on kyseenalaista tieteellisiltä metodeiltaan (oman käsityksen käyttäminen etnisen identiteetin noususta ja käsitys ”passionarisuudesta”). Joka tapauksessa Gumilevin työ on ollut inspiraationa neo-eurasianistisille kirjailijoille, joista maineikkain on Aleksandr Dugin.
Gumilevin kontribuutiot neo-eurasianismiin ovat hänen päätelmissään, joihin päästään käyttämällä hänen teoriaansa etnisen identiteetin noususta. Gumilevin mukaan mongolien miehitys vuosina 1240–1480 jaa. on suojannut nousevaa venäläistä etnisyyttä aggressiiviselta läntiseltä naapurilta ja antaen kansakunnalle aikaa saavuttaa kypsyytensä. Ajatus eurasianismista on esillä myös Konstantin Leontyevin "Byzantismi" teoksessa, jossa on samankaltainen ajatus lännen torjumisesta, mutta siinä identifioidutaan bysanttilaiseen imperiumiin, eikä Keski-Aasialaiseen heimokulttuuriin.
Tunnetuin venäläinen neo-eurasianisti on Aleksandr Dugin, jota pidetään
presidentti Vladimir Putinin neuvonantajana. Varsinkin Duginin varhaisissa kirjoituksissa on aineksia natseilta. Dugin on suurvenäläinen, koska kannattaa koko Euraasian kattavaa Venäjän imperiumia. Duginin mukaan maailmassa on menossa taistelu "atlantistisen" lännen
ja eurasianistisen Venäjän välillä. Venäjä tulee Duginin mukaan tuon taistelun voittamaan, kun länsi rappeutuu. Venäjän johtajalla on eurasianistien mukaan 
mesiaaninen tehtävä.
Kuumemittari
Kuumemittari, "lämpölasi", on laite, jolla mitataan ihmisen ruumiinlämpöä esimerkiksi kainalosta tai suusta. Perinteiset kuumemittarit sisältävät elohopeaa, mutta nykyään on digitaalisia mittareita ja vielä uudemmat mittarit voivat mitata ruumiinlämmön korvasta tai jopa otsasta.
Hohenstaufen
Hohenstaufen oli keskiaikainen dynastia Saksan kuninkaita, joista muutamat olivat myös Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisareita. Hohenstaufenit hallitsivat alun perin Schwabenin herttuan titteliä ja vuonna 1194 heistä tuli myös Sisilian kuninkaita. Suvun kuuluisimmat hallitsijat olivat sen ensimmäinen Saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Fredrik I Barbarossa (eli 1122–1190) sekä sen viimeinen keisari Fredrik II (k. 1250). Dynastia sammui Konrad IV:n pojan, viimeisen Schwabenin herttuan Konradin, tultua teloitetuksi 1268 yritettyään valloittaa Sisiliaa takaisin.
Kymin kirkko
Kymin kirkko on Kotkan Helilän kaupunginosassa sijaitseva kirkko, joka valmistui vuonna 1850. Se on vihitty Pyhän Johanneksen kirkoksi vuonna 1851. Kirkko kuuluu Kotka–Kymin seurakunnan tiloihin.
Nykyinen Kymin kirkko on kolmas Helilään rakennettu kirkko, kahden edellisen puukirkon tuhouduttua tulipaloissa vuosina 1837 ja 1843. Kymin pitäjän ensimmäinen kirkko rakennettiin Kyminkartanon kappelin paikalle. Tämä puukirkko oli 1720-luvulle tultaessa huonokuntoinen ja uusi puukirkko päätettiin rakentaa Helilään Kyminkartanon alueen sijasta. Helilään rakennettu puukirkko tuhoutui tulipalossa helmikuussa 1837. Lähes valmistunut uusi puukirkko tuhoutui tuhopoltossa 21. marraskuuta 1843. Keväällä 1847 senaatti hyväksyi intendentinkonttorin piirustukset, joiden mukaan uusi kirkko oli rakennettava kivestä.
Kymin kirkko edustaa tyyliltään uusklassista arkkitehtuuria. Kirkko rakennettiin Carl Ludvig Engelin johtaman Suomen intendenttikonttorin tyyppipiirustusten mukaan. Kirkkosalin korkeus on 14 metriä ja istumapaikkoja on lähes 800 hengelle.
Edellisistä kirkoista on säilynyt esineistöä nykypäiviin saakka, joista vanhimmat ovat Karl Henrik Wrangellin vuonna 1731 lahjoittama ehtoolliskalkki ja öylättilautanen. Kattokruunut ovat böömiläistä kristallia, joista vanhin on vuodelta 1790. Kirkonkellot on alun perin valmistettu Forsbyn ruukin kirkkoon Pernajassa vuonna 1736. Alttaritaulu "Jeesus Getsemanessa" on Berndt Godenhjelmin maalaama vuodelta 1865. Kirkon lasimaalaukset on tehnyt Tapani Lemminkäinen 1964.
Kirkon nykyiset urut ovat tanskalaisen urkurakentamon Bruno Christensen & Sønner rakentamat ja ne otettiin käyttöön vuonna 1991. Uruissa on 43 äänikertaa. Aikaisemmat urut olivat Jens Zachariassenin vuodelta 1894 ja E. F. Walkerin vuodelta 1951.
Sankarihautausmaa sijaitsee Vanhan hautausmaan vieressä kirkon länsipuolella. Alueen suunnitteli arkkitehti Hilding Ekelund, joka suunnitteli myös muistokiven, johon kuvanveistäjä Viktor Jansson veisti reliefin.
Jayapura
Jayapura on Papuan provinssin pääkaupunki Indonesiassa, Uuden Guinean saarella. Vuonna 2010 kaupungissa arvioitiin olevan noin 234 000 asukasta, joista noin 80 prosenttia on muuttanut muualta Indonesiasta, ja alle 20 prosenttia on alkuperäisiä papualaisia.
Kaupungin nimi oli siirtomaa-aikana "Hollandia", ja Indonesian itsenäisyyden alkuvuosina "Sukarnoputra". Nykyisen, voiton kaupunkia merkitsevän nimensä se sai vuonna 1968. Toisen maailmansodan aikana japanilaiset valloittivat alueen vuonna 1942, ja Yhdysvaltain joukot 1944. Douglas MacArthurin johtamat amerikkalaiset pitivät siellä tukikohtaa ja päämajaansa Filippiinien valloittamiseen, vuoteen 1945 asti.
Jayapura sijaitsee saaren pohjoisrannalla lähellä Papua-Uuden-Guinean rajaa. Se on tärkeä kauttakulkupaikka jossa on satama ja lentokenttä. Kaupungissa on myös ollut yliopisto vuodesta 1962 alkaen.
Khulna
Khulna () on Bangladeshin kolmanneksi suurin kaupunki. Vuonna 2005 sen rajojen sisällä arvioitiin asuvan 950 000 asukasta, ja koko vaikutuspiirissä puolitoista miljoonaa henkeä. Kaupunki sijaitsee 330 km Dhakasta lounaaseen, 170 km Kalkutasta itään. Khulnassa toimii yliopisto, teknillinen korkeakoulu ja lääketieteen oppilaitos sekä katolinen piispanistuin. Kaupungin elintarviketeollisuus jalostaa katkarapuja.
Seudun tärkein matkailunähtävyys on Sundarbansin kansallispuisto Khulnan eteläpuolella. Khulnasta järjestetään sinne venematkoja – kansallispuiston alueella ei juuri ole kulkukelpoisia teitä. Puisto on UNESCOn maailmanperintökohde ja sijaitsee Ganges- Brahmaputra- ja Meghna-jokien yhteisellä suistoalueella. Se on laaja mangrovemetsäalue, jossa tavataan bengalintiikereitä, suolaisen veden krokotiileja ja lukemattomia lintu- ja matelijalajeja.
Nuori Hannibal
Nuori Hannibal ("Hannibal Rising") on Thomas Harrisin neljäs Hannibal Lecter -aiheinen teos. Kirjasta on tehty Peter Webberin ohjaama samanniminen elokuva (2006), jonka ensi-ilta Suomessa oli helmikuussa 2007. Tapahtumat sijoittuvat Hannibalin lapsuuteen ja nuoruuteen alkaen vuodesta 1944, jolloin Lecterit asuivat sukulinnassaan Liettuassa.
Teoksen alussa, vuonna 1941 Hannibal on kahdeksanvuotias ja joutuu pakenemaan kotilinnastaan natsi-Saksan operaatio Barbarossan vuoksi. Lecterin perhe pakenee suvun metsästysmökille, jossa perhe aikoo odottaa sodan loppumista. Kolmen vuoden päästä neuvostoliittolainen panssarivaunu osuu mökille etsiessään vettä ja pian Hannibalin vanhemmat kuolevat räjähdyksessä, kun saksalainen hävittäjälentokone pommittaa panssarivaunua. Hannibal jää sisarensa Mischan kanssa mökille, kunnes heidät yllättävät saksalaisten hyväksi toimivat liettualaiset sotilaat. Hannibalin läsnä ollessa nälkäiset sotilaat tappavat Mischan syödäkseen hänet. Myöhemmin neuvostoliittolaiset sotilaat löytävät Hannibalin vaeltamasta metsästä traumatisoituneena ja puhekykynsä menettäneenä ja vievät hänet takasin perheen linnaan, joka toimii nyt orpokotina. Vuoden päästä Hannibalin setä, Robert kuitenkin hakee Hannibalin orpokodista asumaan luokseen Ranskaan. Yhteiseloa ei kestä kauan, sillä Robert kuolee äkillisesti, jolloin Hannibal menee asumaan japanilaisen tätinsä, Murasakin luokse. Opiskellessaan lääketiedettä Ranskassa Hannibal tappaa ensimmäisen uhrinsa, teurastajan nimeltä Paul Momund, joka on loukannut Murasakia. Häntä epäillään murhasta mutta Murasakin keskeytyksen ansiosta hän ei joudu vastuuseen teoistaan.
Murhan myötä Hannibal päättää kostaa sotilaille, jotka murhasivat hänen siskonsa tappamalla heidät mahdollisimman raa’asti.
Serang
Serang on kunta Jaavan saarella, ja Bantenin provinssin pääkaupunki, joka sijaitsee noin 60 km Jakartasta. Vuonna 2000 väestönlaskennassa siellä oli 150 401 asukasta, arvio vuonna 2010 oli 178 885 asukasta. Merakin satama jossa on sekä rahti- että matkustajaliikennettä, sijaitsee juuri kunnanrajan ulkopuolella.
Italiansusikoira
Italiansusikoira ("lupo italiano") on italialainen koirarotu. Sen taustalla on suden ja saksanpaimenkoiran risteytys. Italiassa sitä on käytetty myös palveluskoirana, vaikkei se olekaan tehtävään paras rotu susitaustansa takia. Sitä tavataan kotimaansa lisäksi myös Ranskassa.
Irlanninsusikoira
Irlanninsusikoira (engl. "Irish Wolfhound") on suurikokoinen vinttikoira, jota on käytetty susien ja hirvieläinten metsästyksessä. Nykyään koiraa pidetään seurakoirana. Se on luonteeltaan hyvin lempeä ja rauhallinen. Rotu tulee myös erinomaisesti toimeen lasten kanssa.
Irlanninsusikoira on maailman korkein koirarotu. Irlanninsusikoira ei ole ruumiinrakenteeltaan yhtä raskas ja massiivinen kuin tanskandoggi, ja muistuttaa paljon skotlanninhirvikoiraa. Uroksen vähimmäiskorkeus on 79 senttimetriä, joskin on toivottavaa saada keskimääräinen säkäkorkeus vakiintumaan uroksilla 81–86 senttiin, narttujen vähimmäiskorkeus on 71 senttimetriä. Urosten vähimmäispaino on 54,5 kiloa ja narttujen 40,5 kiloa. Karvapeite on karkea ja väriltään harmaa, brindle, puhtaanvalkoinen, musta, punainen, fawn tai jokin muu skotlanninhirvikoiralla sallittu väri.
Irlanninsusikoira on suhteellisen terve, vaikka onkin jättiläiskokoinen koira. Yleisimpiä ennenaikaisen kuoleman syitä ovat erilaiset syövät ja sydämen vajaatoiminta, jotka ovat usein perinnöllisiä. Rodulla esiintyy myös kasvuhäiriöitä, mutta niitä voidaan ehkäistä tasapainoisella ruoalla ja sopivalla liikunnalla. Rodulla on todettu myös synnynnäistä maksasairautta.
Luusyöpä on irlanninsusikoirien yleisin syöpä. Se on nopeasti etenevä ja kuolemaan johtava sairaus. Rodulla on myös mahalaukun kiertymän riski. Tila vaatii nopeaa hoitoa.
Juha Kuivanen
Juha Kuivanen (s. 1961) on suomalainen kuoronjohtaja. Hän on johtanut helsinkiläistä Cantabile-kuoroa 2013-2017, turkulaista Chorus Cathedralis Aboensista vuosina 1990–2006 ja 2014-2015, toiminut Suomen Kansallisoopperan kuoromestarina vuosina 2006–2011, johtanut Polyteknikkojen Kuoroa vuosina 2004–2013 sekä toiminut kuoronjohdon opettajana Sibelius-Akatemiassa vuodesta 1991.
Kuivanen on toiminut kuoromestarina useiden maailmantähtien suurkonserteissa: Karita Mattila, Kiri Te Kanawa, Luciano Pavarotti, Placido Domingo, José Carreras (eli kaikki "kolme tenoria"), Matti Salminen ja Jaakko Ryhänen.
Juha Kuivasen johtamista äänitteistä mainittakoon Tapiolan kamarikuoron levy "Penderecki: Stabat Mater", joka valittiin vuoden kuorolevyksi v. 1995 ja joka on ollut kansainvälinen myynti- ja arvostelumenestys. Niin ikään Tapiolan kamarikuoron "Homages to Bach" (Brahmsin ja Regerin motetteja) palkittiin Janne-palkinnolla vuonna 2000. Polyteknikkojen Kuoron joululevy "Joulu on meillä" (solistina Matti Salminen) on sekin ollut myyntimenestys ja ylitti platinalevyrajan vuonna 2009. Polyteknikkojen Kuoron "Kuunteletko sinä" valittiin puolestaan vuoden kuorolevyksi vuonna 2013.
Kuivanen on toiminut myös arvostettujen kuorokatselmusten arvostelulautakunnissa, viimeksi Tampereen Sävelessä 2011.
Suomen kuoronjohtajayhdistys valitsi Juha Kuivasen Vuoden kuoronjohtajaksi vuonna 2012.
Vuodesta 2017 Kuivanen on toiminut kuorotöiden ohella myös gospelmuusikkona. Hän esiintyy Elvis Is Back -yhtyeessä esittäen Elvis Presleyn gospel-lauluja pastori Seppo Juntusen toimiessa solistina. Ilosanomaa Jeesuksesta Kristuksesta on konserteissa välitetty jo kymmenissä konserteissa ympäri Suomea.
Harlekiinipinseri
Harlekiinipinseri ("harlekinpinscher") on sukupuuttoon kuollut saksalainen koirarotu.
Harlekiinipinseri oli eloisa, aktiivinen, rohkea ja älykäs. Sillä oli vahva oma tahto ja se oli toisinaan itsepäinen. Se sopi myös vahtikoiraksi pienestä koostaan huolimatta.
Harlekiinipinserin kantamuoto oli eräs lyhytkarvainen pinserirotu, joka oli nykyistä pinseriä kookkaampi. Merle-väritys saattoi johtua myös mahdollisista risteytyksistä pienten shetlanninlammaskoiran tai pyreneittenpaimenkoiran kaltaisten lammaskoirien, tai jopa laikukkaan mäyräkoiran kanssa. Se hyväksyttiin virallisesti omaksi rodukseen vuonna 1958. 1960−70-luvuilla se alkoi harvinaistua muiden pinsereiden yleistyessä. Vuonna 1981 rotumääritelmää jouduttiin muuttamaan siten, että se salli rekisteröimättömienkin yksilöiden jalostuskäytön. Pelastusyritykset olivat kuitenkin turhia, sillä FCI poisti rodun listoiltaan lakattuaan uskomasta sen selviämiseen. 1990-luvulla osa kasvattajista yritti vielä elvyttää sen, mutta huonoin tuloksin.
Harlekiinipinseri oli täplikäs, solakka ja neliömäinen koira. Sillä oli vahva luusto ja lihakset. Sen korvat olivat pystyt tai kärjistä taittuneet. Sen säkäkorkeus oli 30–35 cm ja se oli kooltaan kääpiöpinserin ja pinserin välimuoto. Se painoi keskimäärin 12 kg. Karvapeite oli sileää ja lyhyttä. Pohjaväri oli vaalea tai puhtaanvalkoinen. Värityksistä esiintyivät erilaiset harlekiinin sävymuunnokset, kuten blue roan (siniharmaa mustin laikuin) ja valkoinen mustin merkein. Myös valkoisia brindlein (jota rodulla kutsuttiin termillä brand) sekä brindlein ja parkinruskein merkein tavattiin.
Armenian jalkapalloliiga
Armenian jalkapalloliiga () on Armenian korkein miesten jalkapallosarja. Sarjassa pelaa yhdeksän joukkuetta, jotka kukin kohtaavat toisensa neljästi. Armenian liiga alkaa keväällä ja päättyy syksyllä.
Vuodesta 1992 alkaen liiga on toiminut itsenäisesti Armenian jalkapalloliiton hallitsemana. Aiemmin Armenian liigaa pelattiin alueellisena turnauksena Neuvostoliiton alaisuudessa.