hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Demons and Wizards
Demons and Wizards on brittiyhtye Uriah Heepin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin toukokuussa 1972.
"Demons and Wizardsia" pidetään yleisesti yhtyeen parhaimpana levynä ja se on saanut klassikon statuksen. Levy on Uriah Heepin myydyin ja se sisältää hittisinglet ”The Wizard” ja ”Easy Livin'”. "Demons and Wizards" oli myös yhtyeen lopullinen läpimurtolevy Yhdysvalloissa. Kappaleiden sanoitukset painottuvat vahvasti fantasiaan ja mystiikkaan.
Basisti Mark Clarke oli Uriah Heepin jäsen vain muutaman kuukauden vuosien 1971–1972 vaihteessa, mutta ehti tehdä kappaleen ”The Wizard” yhdessä Ken Hensleyn kanssa. Hän myös soittaa siinä. Levyn äänityksissä mukana oli jo uusiseelantilainen basisti Gary Thain. Vuosien 1972–1975 kokoonpanoa Byron-Hensley-Box-Thain-Kerslake pidetäänkin yleisesti legendaarisimpana Uriah Heep -miehityksenä.
"Demons and Wizardsin" Expanded De-Luxe Editionin kansilehtisessä väitetään, että kappale ”All My Life” olisi Ken Hensleyn käsialaa. Todellisuudessa kappale on Mick Boxin, David Byronin ja Lee Kerslaken kirjoittama, kuten levyn alkuperäisessä painoksessa ilmoitetaan.
Joissain albumin painoksissa kappaleet ”Paradise” ja ”The Spell” on liitetty yhdeksi kappaleeksi, nimelle ”Paradise - The Spell”.
Aloituskappaleena toimii singlenäkin julkaistu folk-tyylinen balladi ”The Wizard”. Sen on säveltänyt kosketinsoittaja-kitaristi sekä yhtyeessä lyhyen aikaa ollut basisti Mark Clarke, joka myös laulaa kappaleessa. Yhtyeen kitaristi Mick Box on kertonut yhtyeen kirjoittaneen kappaleen ollessaan matkalla eräälle keikalle. ”The Wizardia” seuraa nopeatempoinen ”Traveller in Time”, jonka sanoituksissa kerrotaan aikamatkailijasta. Kappale rakentuu pitkälti wah wah- pedaaliin. ”Traveller in Timea” seuraa suoraviivainen ”Easy Livin'”, josta tuli hitti monissa Euroopan maissa. Kappale on ollut sen julkaisusta lähtien mukana yhtyeen keikoilla. Kappaleen sanoituksissa kerrotaan ”helposta elämästä”.
Brittilistalla levy oli parhaimmillaan sijalla 20 ja Yhdysvalloissa 23. Suomessa "Demons and Wizards" muodostui menestysalbumiksi ja se pysyi listaykkösenä neljätoista viikkoa.
A-puoli
B-puoli
Vilhelm Moberg
Karl Artur Vilhelm Moberg (20. elokuuta 1898 Algutsboda, Smoolanti – 8. elokuuta 1973) oli ruotsalainen kirjailija. Hänet tunnetaan parhaiten neliosaisesta teossarjasta "Maastamuuttajat" joka kertoo ruotsalaisperheestä, joka joutui muuttamaan pientilalta Smoolannista Minnesotaan vuonna 1850. Ensimmäinen osa, sarjan nimiteos ("Utvandrarna", 1949), kertoo Karl Oskar Nilsonin perheen muutosta Ljuderin pitäjästä Smålannista Pohjois-Amerikkaan vuoden 1848 nälkävuoden jälkimaininkien ajamana. Toinen osa "Uuteen maahan" ("Invandrarna", 1952) saattaa matkalaiset kohteeseensa Ki-Chi-Saga-järven (nyk. Chisago Lake) rannalle Minnesotaan samana vuonna. Kolmas osa "Raivaajat" ("Nybyggarna", 1956) kertoo perheen vaiheista ensimmäisinä Pohjois-Amerikan vuosina. Neljäs osa, "Viimeinen kirje Ruotsiin" ("Sista brevet till Sverige", 1959) yltää Yhdysvaltojen sisällissodan (1861-1865) ja Minnesotaan voimakkaasti vaikuttanen Sioux-intiaanien verisen kapinan (Dakota-sota, 1862) yli aina vuoteen 1890, jolloin kirjan nimihenkilön naapuri, vielä ruotsia taitava vanha isäntä, kirjoittaa Ruotsiin viimeisen kirjeen kertoakseen Karl Oskarin nukkuneen tästä elämästä. Ruotsiksi neliosaisena ilmestyneen sarjan kolme ensimmäistä osaa jaettiin suomenkielisinä käännöksinä osiin 1 ja 2, jolloin kirjasarjasta tuli seitsenniteinen. Tyypillistä Mobergin proosalle on pienen ihmisen sankaruus ja voimakkaasti aikalaisten vaiheisiin eläytyvä rikas kerronta.
Moberg oli poliittisesti aktiivinen ja arvosteli kirjoituksissaan muiden muassa natseja, kuningas Kustaa V:ttä ja Olof Palmea. ABBAn entiset miesjäsenet Björn Ulvaeus ja Benny Andersson kirjoittivat Maastamuuttajat-sarjan perusteella musikaalin "Kristina från Duvemåla".
Romaaneja
Muita teoksia
Näytelmiä
Elokuvia ja TV-tuotantoja Moberin teosten pohjalta
Musikaaleja
Yhdysvaltain lähetystöpommi-iskut Itä-Afrikassa 1998
Yhdysvaltain lähetystöpommi-iskut Itä-Afrikassa 1998 tehtiin 7. elokuuta 1998 Kenian pääkaupungissa Nairobissa ja Dar es Salaamissa, Tansaniassa. Autopommit räjähtivät Yhdysvaltojen lähetystöissä surmaten satoja ihmisiä. Al Qaida-verkosto on ilmoittautunut iskujen tekijäksi.
Autopommit räjähtivät molemmissa maissa kello 10.45 paikallista aikaa. Nairobissa, missä lähetystö on keskikaupungilla, kuoli noin 200 ja haavoittui 4 000, Tansaniassa tuhot olivat vähäisemmät. Useimmat kuolleet ja haavoittuneet olivat afrikkalaisia siviileitä.
Vastauksena pommituksille Bill Clinton määräsi risteilyohjeuksia ammuttaviksi al-Qaidan tukikohtiin Sudanissa ja Afganistanissa. Saddam Husseinin väitettiin tarjonneen Osama bin Ladenille turvapaikkaa Irakissa – tärkein yhteys jonka amerikkalaiset väittivät löytäneensä Husseinin ja al-Qaidan väliltä.
Iskujen pääsuunnittelija Fazul Abdullah Mohammed surmattiin Somaliassa 7.–8. kesäkuuta 2011 välisenä yönä hallituksen joukkojen ampumana.
Luettelon 21 ihmistä ovat olleet osallisia iskuun.
Dar es Salaam
Dar es Salaam (دار السلام) on Tansanian suurin kaupunki, talouselämän keskus ja entinen pääkaupunki. Se sijaitsee Intian valtameren rannalla ja on maan tärkein satamakaupunki. Kaupungissa elää noin 4,4 miljoonaa ihmistä (2012).
Heimojen välisten erimielisyyksien takia pääkaupunki päätettiin siirtää vuonna 1973 Dodomaan lähemmäs Tansanian maantieteellistä keskipistettä, mutta siirto on edelleen kesken.
Dar es Salaamissa näkyvät voimakkaana arabivaikutteet, Sansibarin sulttaani antoi sille sen nykyisen nimen 1866. Myös saksalaisten ajalta on rakennuksia (mm. rautatieasema), Saksan Itä-Afrikan kauppayhtiöllä oli päämajansa täällä 1887 alkaen, ja kaupunki toimi Saksan Itä-Afrikan pääkaupunkina. Brittien vallan aikana (ensimmäisestä maailmansodasta itsenäistymiseen 1961) kaupunkiin rakennettiin erillisiä asuinalueita eurooppalais- ja afrikkalaissyntyisille kaupunkilaisille.
Nykyisin Dar es Salaamissa toimii useita yliopistoja ja korkeakouluja. Tunnetuin yliopisto on Dar es Salaamin yliopisto. Kaupungissa ovat myös luterilainen ja katolinen arkkipiispan istuin.Tansanian ylimmässä jalkapallosarjassa, Vodacom Premium Leaguessa, Dar es Salaamia edustavat joukkueet Yanga SC, Azam FC, Simba SC ja Ashanti UTD.
Dar es Salaamissa sijaitsee kolme urheilustadionia: vuonna 1961 rakennettu Uhuru Stadium (katsojakapasiteetti 23 000), vuonna 1969 rakennettu Kaunda Stadium (katsojakapasiteetti 10 000) sekä vuonna 2004 rakennettu National Stadium Dar es Salaam (katsojakapasiteetti 60 000). Stadionien pääasiallinen käyttö liittyy jalkapalloon.
Aleksandr Karelin
Aleksandr Karelin, (, s. 19. syyskuuta 1967 Novosibirsk, Neuvostoliitto) on kolminkertainen kreikkalais-roomalaisen painin raskaan sarjan (130 kg) olympiavoittaja, 9-kertainen maailmanmestari, 12-kertainen Euroopan mestari, kuusinkertainen Neuvostoliiton ja nelinkertainen Venäjän mestari ja yksi maailman kaikkien aikojen ylivoimaisimmista urheilijoista. Hänet tunnetaan lempinimellä ""Siperian karhu"".
Karelin syntyi vuonna 1967 Novosibirskissä lähes 7-kiloisena. Hänen isänsä oli trukinkuljettaja ja äitinsä toimistotyöntekijä. Lapsena Karelinin mielipuuhia olivat hiihto ja metsästys. Painin pariin hän siirtyi 14-vuotiaana vuonna 1981 Novosibirskin sähköteknillisessä instituutissa. Tuhansien ikäistensä joukosta hän teki lahjakkuudellaan heti vaikutuksen valmentajaansa Viktor Kuznetzoviin, joka toimi hänen valmentajanaan koko kilpauran ajan.
15-vuotiaana Karelin loukkasi jalkansa juniorikilpailuissa, mutta loukkaantumisesta toipuminen toi vain lisäpuhtia. Kaksi vuotta loukkaantumisensa jälkeen Karelin voitti nuorten maailmanmestaruuden ja valittiin Neuvostoliiton maajoukkueeseen.
Neuvostoliiton ja myöhemmin Venäjän riveissä Karelin voitti Euroopan mestaruuden 12 kertaa ja maailmanmestaruuden ennätykselliset yhdeksän kertaa vuosina 1988–1999 sekä kultaa vuosien 1988, 1992 ja 1996 kesäolympialaisissa ja jäi hopealle vuonna 2000 kärsittyään loppuottelussa historiallisen tappion (pistein 1–0) amerikkalaiselle Rulon Gardnerille. Tätä ennen Karelin ei ollut hävinnyt kahteentoista vuoteen otteluakaan ja oli paininut kuusi vuotta ilman, että vastustaja oli saanut pistettäkään. Karelin voitti mitalinsa kaikkiaan kolmen eri lipun alla: vuonna 1988 hän edusti Neuvostoliittoa, vuonna 1992 Itsenäisten valtioiden yhteisöä ja vuosina 1996 ja 2000 Venäjää.
Karelin on oppiarvoltaan kasvatustieteiden kandidaatti. Vuonna 1999 Karelin valittiin duumaan johtamansa "Yhtenäisyys"-puolueen edustajana, joka sittemmin yhdistyi Yhtenäinen Venäjä -puolueeksi.
Lamb
Lamb on manchesterilainen vuonna 1995 perustettu trip hop/drum'n'bass -yhtye.
Alun perin Louise Rhodesin ja Andy Barlowin duona aloittanut yhtye perustettiin vuonna 1995. Yhtyeen kokoonpano laajeni myöhemmin käsittäen basisti Jon Thornen, islantilaisen kitaristin Oddur Mar Runnarsonin ja tanskalaisen rumpalin Nikolaj Bjerren. Kokoonpanossa on myös vieraillut säännöllisesti trumpetisti Kevin Davy ja lontoolainen jousi-trio Chi 2 strings, joka myös osallistui Lambin neljännen "Between Darkness and Wonder" -albumin sävellystyöhön. Yhtye julkaisi oman nimensä mukaan nimetyn "Lamb" debyyttialbuminsa 30 syyskuuta 1996. Seuraavien seitsemän vuoden kuluessa yhtye julkaisi kolme pitkäsoittoa lisää: "Fear of Fours (1999)", "What sound (2001)" ja "Between Darkness and Wonder (2003)". Seuraavaksi julkaistiin "Best kept secrets (2004)", joka on kokoelmalevy sisältäen 16 kappaletta yhtyeen neljältä ensimmäiseltä albumilta. Vuoden 2005 elokuussa julkaistiin "Remixed"-albumi, joka sisältää 20 yhtyeen kappaletta muiden artistien, kuten Kruder & Dorfmeister, Photek ja Fila Brazillia, uudelleenmiksaamina versioina. Yhtyeen viimeisin live-esiintyminen oli Amsterdamissa syyskuussa 2004.
Vaikka yhtye on kotoisin Manchesterista se yhdistetään usein bristolilaiseen trip hop -soundiin. Sen lisäksi yhtyeen musiikissa on vaikutteita jazzista, dubista ja drum'n'bassista. Vaikka yhtye on hajonnut ja jäsenet keskittyvät omiin sooloprojekteihinsa he ovat ilmoittaneet, että ei ole poissuljettua etteikö yhtyettä mahdollisesti kasattaisi uudestaan joskus tulevaisuudessa.
Yhtyeen tunnetuin kappale on debyyttialbumilta löytyvä "Gorecki", joka julkaistiin myös singlenä. Kappaleen inspiraationa on puolalaisen klassisen musiikin säveltäjän Henryk Góreckin kolmas sinfonia. Vuonna 2004 julkaistu DVD "The Fall & Rise of the Fools Ark" on 46-minuuttinen Dadaran ja Jesse Limmenin piirtämä "Keltainen sukellusvene kohtaa Monty Pythonin" -tyylinen animaatioseikkailu, johon Lamb sävelsi musiikin.
Luc Besson
Luc Besson (s. 18. maaliskuuta 1959 Pariisi, Ranska) on ranskalainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -tuottaja.
Bessonin vanhemmat olivat laitesukelluksen opettajia, minkä vuoksi hän suunnitteli tulevansa meribiologiksi, kunnes joutui sukellusonnettomuuteen 17-vuotiaana. Hän alkoi kirjoitella tarinoita ja kiinnostui elokuva-alasta, jonka parissa hän alkoi työskennellä 18-vuotiaana. Tämän jälkeen Besson muutti Yhdysvaltoihin kolmeksi vuodeksi ja palattuaan perusti oman tuotantoyhtiön "Les Films de Loupsin". Nimi muutettiin myöhemmin "Les Films de Dauphinsiksi".
Besson avioitui Milla Jovovichin kanssa 14. joulukuuta 1997. Avioliitto kesti kaksi vuotta, ja 28. elokuuta 2004 Besson meni naimisiin Virginie Sillan kanssa.
Eurosport
Eurosport on Discovery Communicationsin omistama Euroopassa toimiva satelliitin, maanpäällisen antenniverkon ja kaapelin välityksellä televisiossa näkyvä urheilukanava. Se on myös Euroopan suurin satelliitti- ja kaapelitelevisiokanava. Sitä lähetetään 26 eri kielellä yhteensä 59 maassa. Eurosport-nimen alla toimii viisi erillistä kanavaa: Eurosport 1, Eurosport 2, Eurosport News, Eurosport 1 HD ja Eurosport 2 HD.
Vuonna 1989 perustetun Eurosportin lajivalikoima on laaja. Tarjonnan keskeisiä lajeja ovat jalkapallo, pyöräily, tennis, talvilajit, yleisurheilu, moottoriurheilu sekä snooker. Suurkisoista, varsinkin olympialaisista, on yleensä paljon ohjelmaa. Suomessa suurin osa ohjelmista on suomeksi selostettuja. Erityisen kattavasti kanavalla näkyy jalkapalloa, snookeria, tennistä ja pyöräilyä. Nykyään (päivitetty 30.11.2017) suomeksi Eurosportilla selostavat muun muassa Peter Selin (pyöräily), Christian Selin (pyöräily), Tapio Furuholm (jalkapallo), Velimatti Sutela (jalkapallo ja moottoriurheilu), Henry Järvinen (tennis ja ampumahiihto), Arto Savonen (painonnosto), Aki Kauppinen (snooker), Ville Pasanen (snooker), Kati Hurme-Leikkonen (esteratsastus), Arno Seiro (tennis), Arne Six (tennis), Jakke Honkanen (moottoriurheilu), Julius Vauhkonen (jalkapallo, mäkihyppy, makasiinit), Tommy Rundgren (uinti, hiihto ja yhdistetty), JP Jalo (jalkapallo ja jääkiekko), Sirkka Kaipio (taitoluistelu), Mika Saarelainen (taitoluistelu), Mikko Suursalmi (lumilautailu ja freestyle), Juhani Henriksson (hiihto ja yleisurheilu), Petra Olamo (alppihiihto) ja Hannu-Pekka Hänninen (mäkihyppy ja yhdistetty). Kuten monissa muissakin maissa, Suomessa Eurosportin mainokset eivät olleet aikaisemmin kotimaisia vaan osaksi kansainvälisiä englanninkielisiä ja osaksi norjankielisiä. Vuodesta 2017 lähtien Eurosportilla on näytetty kansainvälisten mainosten lisäksi myös kotimaisia mainoksia.
21. tammikuuta 2014 Discoverysta tuli Eurosportin enemmistöomistaja kun se osti 51 % osuuden TF1 Groupilta.
Eurosport 2 aloitti lähetyksensä 10. tammikuuta 2005. Kanavalla nähdään pääkanavaa enemmän suoria urheilulähetyksiä, urheiluohjelmia ja uutisia. Eurosport 2 lähettää ohjelmaa 12 kielellä, englanniksi, ranskaksi, italiaksi, saksaksi, kreikaksi, venäjäksi, puolaksi, romaniaksi, ruotsiksi, norjaksi, tanskaksi ja turkiksi.
Eurosport News -uutiskanava aloitti lähetyksensä 1. syyskuuta 2000. Kanavalla nähdään urheilutuloksia, parhaimpia paloja eri lajeista, urheilu-uutisia sekä haastatteluja.
Eurosport Player on Eurosportin videopalvelu internetissä. Palvelun avulla voi katsoa Eurosportin, Eurosport 2:n ja Eurosport Newsin ohjelmia suorana tai jälkikäteen. Lisäksi palvelussa on kattava arkisto ja useita lisäfeedejä muun muassa talviurheilujen maailmancupeista, tenniksen Grand Slam -turnauksista ja suurimmista snooker-turnauksista.
Maillot jaune
Maillot jaune eli keltainen paita on Ranskan ympäriajon kokonaiskilpailua johtavan ajajan yllään pitämä paita. "Tour de Francesta" käytäntö on levinnyt myös muihin pyöräkilpailuihin. Kokonaiskilpailun johtaja on pyöräilijä, joka on käyttänyt jo ajetuilla etapeilla vähiten aikaa. Keltainen paita nähtiin Tourilla ensimmäistä kertaa vuonna 1919, jolloin kilpailun perustaja Henri Desgrange päätti lanseerata tämän innovaation osaksi helpottaakseen kilpailun seuraamista, osaksi parantaakseen pääsponsorin, "L’Auto"-lehden menekkiä (lehden sivut olivat keltaiset).
Kahteen otteeseen Tourin on voittanut ajaja pitämättä kertaakaan yllään keltaista paitaa ennen loppuseremonioita, vuonna 1947 Jean Robic ja vuonna 1968 Jan Janssen. Myös vuoden 1990 kilpailussa tämä oli lähellä voittaja Greg LeMondin saadessa keltaisen paidan ensimmäistä kertaa vasta toiseksi viimeisellä etapilla.
Italian ympäriajossa vastaava paita on ollut vuodesta 1931 vaaleanpunainen, "maglia rosa". Espanjan ympäriajossa taas johtajan paita on kultainen, "camiseta oro".
Watubelan kieli
Watubela on austronesialainen kieli, jota puhutaan Indonesiassa. Kielellä on noin 4 000 äidinkielistä puhujaa (1990).
Ralph Kirkpatrick
Ralph Kirkpatrick (10. kesäkuuta 1911 Leominster, Massachusetts – 13. huhtikuuta 1984 Guilford, Connecticut) oli yhdysvaltalainen cembalisti ja musiikkitieteilijä. Kirkpatrick tunnetaan erityisesti Johann Sebastian Bachin ja Domenico Scarlattin musiikin tulkitsijana ja levyttäjänä.
Kirkpatrick opiskeli pianonsoittoa Harvardin yliopistossa ja suoritti Guggenheim-stipendin turvin jatko-opintoja muun muassa Wanda Landowskan johdolla Pariisissa. Vuosina 1933–1934 hän opetti Mozarteumissa Salzburgissa.
Vuodesta 1940 lähtien Kirkpatrick toimi professorina Yalen yliopistossa, missä hän julkaisi Domenico Scarlattin elämäkerran ja kommentoidun painoksen Scarlattin kootuista teoksista. Tämän johdosta Scarlattin sävellyksiin viitataan nykyisin "Kirkpatrickin numeroilla".
Zenon (keisari)
Imperator Caesar Flavius Zenon Augustus (425 ? – 491) oli Itä-Rooman keisari vuosina 474–491. Hänen alkuperäinen nimensä oli Tarasicodissa.
Tarasicodissa oli kotoisin Isauriasta, nykyisestä Armeniasta. Hän palveli armeijassa keisari Leo I:n aikana. Vuonna 466 Tarasicodissan ansiosta paljastui että "magister militumin" Asparin poika Ardabur oli petturi. Vuoden 468 epäonnistuneen sotaretken vandaaleja vastaan jälkeen Tarasicodissaa pidettiin Leon parhaimpana kenraalina. Kun Tarasicodissa oli sotimassa Traakiassa, yritti Aspar murhata hänet mutta epäonnistui. Kun hän palasi Konstantinopoliin antoi keisari teloittaa Asparin ja teki Tarasicodissasta "magister militumin".
Tämän jälkeen hän myös vaihtoi vanhan nimensä kreikkalaiseen Zenoniin. Vuonna 468 hän meni naimisiin keisarin tyttären Ariadnen kanssa. Vuonna 469 Zenon kukisti vandaalit, jotka olivat hyökänneet Epeirokseen. Hän taisteli myös hunneja ja gepidejä vastaan Tonavan vastaisella rajalla.
Zenon ja Ariadne saivat pojan, josta tuli Leo II Leo I:n kuoltua tammikuussa 474. Koska Leo II oli liian nuori hallitsemaan, Ariadne ja hänen äitinsä Verina pyysivät Leolta, että tämä tekisi isästään Zenonista kanssahallitsijansa. Tämä tapahtuikin 9. helmikuuta 474. Leo kuoli pian tämän jälkeen, vain kymmenvuotiaana, 17. marraskuuta.
Zenon ei ollut suosittu senaatin ja kansan parissa, koska häntä pidettiin barbaarina. Tammikuussa 475 Zenon joutui pakenemaan Konstantinopolista, kun Verinan veli Basiliscus kapinoi ja julisti itsensä keisariksi. Zenon pakeni Antiokiaan, jossa hän vietti 20 kuukautta yrittäen kerätä ympärilleen kannattajansa. Elokuussa 476 Zenon marssi Konstantinopolia kohti. Hänen armeijansa koostui suurimmaksi osaksi isaurialaisista. Zenon valtasi Konstantinopolin taistelutta, ja kenraali Illus loikkasi hänen puolelleen.
Pian tämän jälkeen Odovakar syrjäytti Länsi-Rooman viimeisen keisarin Romulus Augustuluksen. Zenon hyväksyi tapahtuneen. Periaatteessa Rooman valtakunnassa oli taas vain yksi keisari. Zenonilla ei kuitenkaan ollut minkäänlaista valtaa valtakunnan länsiosissa.
Zenon yritti myös sopia rauhasta vandaalien kanssa. Hän tunnusti Geiserikin itsenäiseksi kuninkaaksi ja sai aikaan uskonnonvapauden vandaalien alueilla asuville kristityille. Vuonna 478 Zenonia uhkasi taas uusi kapina. Hänen anoppinsa Verona yritti murhata Illuksen, joka oli pettänyt hänen veljensä Basiliskoksen. Mutta Illus osoittautui uskolliseksi ja kukisti kapinalliset. Vuonna 484 Zenonin ja Illuksen välille syntyi riita ja Zenonin oli taas kukistettava kapina. Vuonna 481 Theoderik Suuresta tuli ostrogoottien kuningas. Zenon sai hänet hyökkäämään Italiaan Odovakaria vastaan.
Zenon kuoli 9. huhtikuuta 491. Koska hänellä ja Ariadnella ei ollut muita lapsia, Ariadne valitsi erään Anastasiuksen miehensä seuraajaksi.
Japin kieli
Japi on austronesialainen kieli, jota puhutaan Mikronesian liittovaltiossa. Sillä on noin 6600 äidinkielistä puhujaa (1987). Ensimmäisen japin kieliopin, nimeltään "Primer Ensayo de Gramatica de la lengua de Yap", julkaisi Fr. Ambrosio de Valencina vuonna 1888. Tämän seurauksena japin oikeinkirjoitus seurasi espanjan oikeinkirjoitusta vuoteen 1972, jolloin sille otettiin käyttöön oma oikeinkirjoitusjärjestelmä. Kielen sanajärjestys on verbi-subjekti-objekti.
Basiliscus
Flavius Basiliscus (k. 476) oli Itä-Rooman keisari 475–476. Hän oli keisari Leo I:n vaimon Verinan veli. Hän johti huono-onnista sotaretkeä vandaaleja vastaan vuonna 468 ja hän kapinoi keisari Zenonia vastaan vuonna 475.
Basiliscuksesta tuli keisari vuonna 475 ja Zenon joutui pakenemaan Antiokiaan. Seuraavana vuonna Zenon palasi ja alkoi piirittää Konstantinopolia. Koska Basiliscus oli hoitanut tehtävänsä huonosti antoi senaatti avata kaupungin portit Zenonin joukoille. Eräiden kertomusten mukaan Basiliscus pakeni kirkkoon eikä tullut sieltä ulos ennen kuin Zenon lupasi olla vuodattamatta Basiliscuksen ja hänen perheensä verta. Zenon antoi sulkea Basiliscuksen kuivaan vesitorniin, jossa tämä kuoli.
The Magician’s Birthday
The Magician's Birthday on brittiläisen rockyhtye Uriah Heepin viides albumi, joka julkaistiin marraskuussa 1972 yhtyeen ollessa suosionsa huipulla. Yhtyeen levytystahti oli tällöin huima; "The Magician's Birthday" oli jo toinen levy saman vuoden aikana, aikaisemmin oli ilmestynyt "Demons and Wizards", ja myös edellisvuonna oli julkaistu kaksi studioalbumia. "Demons and Wizardsin" tavoin myös "The Magician's Birthdayn" usean kappaleen sanoitukset käsittelevät mystiikkaa ja fantasiaa.
Alun perin "The Magician's Birthdaysta" oli tarkoitus tulla Ken Hensleyn mukaan konseptialbumi ja albumin yli kymmenminuuttisen nimikappaleen, ”The Magician's Birthdayn”, piti olla konseptin ydin. Tätä mahdollisuutta ei yhtyeelle kuitenkaan annettu. Albumi jouduttiin myös työstämään kiireessä kansikuvaa myöten. Kannen työsti Roger Dean, ja se kuvastaa albumin nimikappaleen tapahtumia; hyvän ja pahan taistelua.
Brittilistalla levy nousi sijalle 28 ja Yhdysvalloissa sijalle 31, myyden siellä kultaa. Suomessa albumi oli Uriah Heepin kolmas perättäinen listaykkönen ja se säilyi kärjessä kaksi viikkoa.
Kuten yhtyeen kolmella edellisellä albumilla, myös tällä Ken Hensley on johtava säveltäjä; levyn kahdeksasta kappaleesta viisi on hänen omaa käsialaa. Avausraita ”Sunrise” lukeutuu yhtyeen klassikoihin. Euroopassa albumin singlejulkaisu oli kappale ”Spider Woman”, joka nousi Saksan liittotasavallassa listan sijalle 13. ”Sweet Lorraine” julkaistiin singlenä muutamissa Euroopan maissa ja Yhdysvalloissa, jossa se oli korkeimmillaan listan sijalla 91. Myös ”Blind Eye” (USA 97.) julkaistiin Yhdysvalloissa singlenä. 
A-puoli
B-puoliTämän lisäksi kappale "Sunrise" julkaistiin singlenä Japanissa, "Sweet Lorraine" Yhdysvalloissa ja "Blind Eye" Yhdysvalloissa.
Salisbury (täsmennyssivu)
Salisbury voi tarkoittaa seuraavia:
Verina
Aelia Verina (kuoli 484) oli Itä-Rooman keisari Leo I:n vaimo ja keisari Zenonin anoppi.
Verina ja Leo I saivat yhden tyttären Ariadnen joka meni naimisiin Leon tärkeimmän kenraalin Zenonin kanssa. Aluksi Verina suosi Zenonia. Kun Leo I kuoli ja Aradnen ja Zenonin pojasta Leo II:n tuli keisari. Koska poika oli vielä nuori tehtiin Verinan ja Ariadnen suostumuksella Zenonista Leon kanssahallitsija.
Mutta pian tämän jälkeen Verina oli mukana salajuonessa Zenonia vastaan veljensä Basiliscuksen, rakastajansa Patriciuksen ja kenraali Illuksen kanssa. Zenon joutui pakenemaan Konstantinopolista vuonna 475, mutta sai vallattua kaupungin takaisin jo seuraavana vuonna ja Verina siirtyi taas vävynsä puolelle.
Pian tämän jälkeen Verina yritti juonitella Illusta vastaan, joka oli antautunut Zenonille. Illus vangitsi Verinan Zenonin suostumuksella. Tämä johti uuteen kapinaan jota johti Verinan poika Marcianus, joka kuitenkin kukistettiin ja lähetettiin maanpakoon.
Vuonna 483 Illus oli riitaantunut Zenonin kanssa ja alkoi yhdessä Verinan kanssa kapinaan häntä vastaan. He julistivat yhdessä erään kenraali Leontiuksen keisariksi. Mutta Zenon kukisti kapinan. Verina pakeni Isauriaan jossa hän kuoli vuonna 484.
Maija Mehiläinen
Maija Mehiläinen ("Die Biene Maja") on Waldemar Bonselsin vuonna 1912 julkaisema faabeli, joka kertoo Maija-nimisen mehiläisen kasvutarinan. Teoksen ensimmäinen suomennos ilmestyi vuonna 1919. Kirjan ja sen hahmojen pohjalta on tehty useita animaatiosovituksia.
Maija syntyy mehiläispesän sisäiseen murrokseen ja nousee kansallissankariksi herhiläisiä vastaan käydyn sodan aikana.
Osa mehiläisistä on lähdössä pesästä perustaakseen uuden siirtokunnan, koska mehiläisiä on liikaa yhteen pesään. Maija kyseenalaistaa oman tehtävänsä pesässä ja varoituksista huolimatta lähtee pesän ulkopuolelle. Maija otetaan vangiksi ja hän kuulee herhiläisten juonesta tuhota mehiläiset. Maija pääsee pakoon ja palaa kotiin varoittamaan muita. Suuressa Herhiläissodassa Maijasta, hyvästä kansalaisesta, tulee sankari. Kirja kuvaa myös kuinka tärkeää on pitää kiinni ja kunnioittaa omaa kansaansa ja omanlaisiaan. Mehiläiset ovat "kansa joka ei noin vain anna komennella itseään", vaan jotka todella välittävät ja rakastavat toisiaan. Maija Mehiläisen teemoja ovat itsenäistyminen ja uskollisuus. Se antaa myös paljon pohdittavaa yksilön ja yhteisön suhteesta.
Saksalainen kuvaaja Wolfram Junghans ohjasi vuonna 1924 tarinan elokuvaksi "Die Biene Maja und ihre Abenteuer" käyttämällä oikeita hyönteisiä. Suomesta löytyi elokuvan ainoa alkuperäiskopio. Materiaali restauroitiin 2005 Suomen elokuva-arkiston ja Bundesarchiv-Filmarchivin yhteistyönä, ja elokuva esitettiin sekä Hampurissa että Helsingissä.
Vuonna 1936 Bonsels epäsi Disneyltä oikeudet Maija Mehiläisen piirroselokuvaan.
Vuonna 2014 julkaistiin itävaltalais-saksalainen animaatioelokuva "Maija Mehiläinen", ja se sai jatko-osan "Maija Mehiläinen ja hunajakisat" vuonna 2018.
Maija Mehiläisestä on tehty vuonna 1975 saksalais-itävaltalais-japanilainen 104-osainen anime-piirrossarja ("Mitsubachi Maaya no Bōken", tuottanut Zuiyo and Nippon Animation, 52 osaa ja jatkosarja "Shin Mitsubachi Maaya no Bōken" 1982, 52 osaa, tuottanut Nippon Animation, TV Osaka). Sarja on ollut suosituin Saksassa, jossa sitä on näytetty televisiossa jatkuvasti vuoden 1976 jälkeen.
Sarjaa on esitetty myös Suomessa. Suomessa ilmestyi lisäksi vuosina 1986–1990 siihen perustunut sarjakuvalehti.
Faabeli
Faabeli (, ’tarina’) on vertauskuvallinen, yleensä moraalisen opetuksen sisältävä kertomus ihmisistä ja yhteiskunnasta. Se on usein puettu eläinsadun muotoon, jossa eläimille tai kasveille on annettu inhimillisiä piirteitä (personifikaatio). Faabeli kehittyi runomuotoiseksi ensimmäisinä ajanlaskun alun jälkeisinä vuosisatoina.
Faabeli on hyvin vanha kerrontamuoto joka on syntynyt ennen ajanlaskumme alkua. Faabelien maailmankuva poikkeaa selkeästi saduista, joihin ne usein sekoitetaan tai rinnastetaan. Faabelien maailmassa hallitsee valta ja voima eikä oikeudenmukaisuutta juurikaan esiinny. Faabeleista huokuukin kyyninen maailmankuva jossa ihanteellisuudella tai rohkeudella ei pitkälle pötkitä.
Juhani Raiskinen
Raimo Juhani Raiskinen (29. syyskuuta 1937 Helsinki – 5. kesäkuuta 2016 Jämsä) oli suomalainen oopperanjohtaja, kapellimestari ja pianisti. Hän toimi Suomen Kansallisoopperan pääjohtajana 1974–1984 ja uudelleen 1997–2001.
Juhani Raiskinen valmistui pianistiksi Sibelius-Akatemiasta, voitti 1963 Maj Lind -pianokilpailun ja piti seuraavana vuonna ensikonsertin Helsingissä. Hän on toiminut Yleisradion musiikkitarkkailijana 1959–1963, Tampereen Teatterin kapellimestarina 1963–1969 sekä Tampereen kaupunginorkesterin kapellimestarina 1969–1973.
Raiskinen nimitettiin Suomen Kansallisoopperan johtajaksi vuonna 1974, sitä ennen hän oli ollut Oopperan suunnittelupäällikkönä. Kymmenen vuotta kestäneen johtajakautensa aikana Raiskinen nosti erityisesti suomalaisen oopperatuotannon vahvaan kansainväliseen maineeseen. Hänen kaudellaan Suomen Kansallisooppera tuotti kaikkiaan kahdeksan kotimaista kantaesitystä, joista Joonas Kokkosen "Viimeiset kiusaukset" (1975) ja Aulis Sallisen "Punainen viiva" (1978) esitettiin Kansallisoopperan vierailunäytäntöinä Pohjoismaissa, Keski-Euroopassa, silloisessa Neuvostoliitossa ja New Yorkin Metropolitanissa. Uusien suomalaisten oopperoiden menestystä pidetään tärkeänä syynä siihen, että uusi oopperatalo päätettiin rakentaa.
Lopetettuaan kautensa Kansallisoopperan johtajana vuonna 1984 Raiskinen toimi Tampereen Työväen Teatterin kapellimestarina. Vuonna 1992 hänet kutsuttiin Göteborgin Operahögskolaniin, jossa hän toimi musiikillisen näyttämöilmaisun professorina. Vuosina 1994–1996 Raiskinen oli Göteborgin oopperan johtajana. Raiskinen palasi Suomen Kansallisoopperan pääjohtajaksi 1.1.1997 ja oli tässä tehtävässä näytäntökauden 2000–2001 loppuun asti.
Raiskinen sai säveltaiteen valtionpalkinnon vuonna 1983. Vuonna 2001 hänelle myönnettiin Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton kultainen kunniamerkki.
Raiskinen kuoli kesäasunnollaan kesken puutarhatöiden 5. kesäkuuta 2016. Hän oli kuollessaan 78-vuotias.
Florida Keys
Florida Keys on 190 kilometriä pitkä sarja saaria Floridan eteläkärjessä. Saarien halki, Miamista Key Westiin, kulkee 182 kilometriä pitkä Overseas Highway -valtatie, joka kulkee 42 sillan yli. Vuonna 1822 Yhdysvaltain laivaston kapteeniluutnantti Matthew Perry nostatti Yhdysvaltain lipun Key Westin saarelle ja julisti Florida Keysin Yhdysvaltain omaisuudeksi.
Luuttuteokset (Bach)
Luuttuteokset (BWV 996–1000, 1006a) muodostavat hyvin pienen osan Johann Sebastian Bachin yli tuhannesta säilyneestä teoksesta. Lisäksi epäillään, ettei Bach alun perin säveltänyt niitä varsinaiselle luutulle, vaan barokkiluutun ääntä mukailevalle kosketinsoittimelle "Lautenclavicymbel"ille eli luuttucembalolle. Ne ovat kuitenkin muodostuneet tärkeäksi osaksi luutun ja kitaran ohjelmistoa ja niitä esitetään nykyisin laajasti.
Bachin perunkirjoituksessa luetteloidaan säveltäjän omaisuuden joukossa kaksi luuttucembaloa ja yksi luuttu. Ei ole olemassa varmaa tietoa siitä, osasiko säveltäjä itse soittaa luuttua, mutta on oletettavaa, että hän oli siihen tutustunut ja ainakin kaksi hänen oppilaistaan (Johann Ludwig Krebs 1713 - 1780) ja R. Straube) soittivat ja sävelsivät sille.
Perinteisesti teosta on pidetty Bachin omana sovituksena c-molli -sellosarjasta (BWV 1011). Viimeisimpien tutkimusten mukaan voi kuitenkin olla, että sellosarja onkin sovitettu tästä luuttusarjasta. Teos on sävelletty vuosien 1727 ja 1731 välisenä aikana ja siitä on säilynyt kaksi käsikirjoitusta.
Teoksen osat:
E-molli -luuttusarja on vanhin Bachin säilyneistä luuttuteoksista ja on sävelletty vuosien 1707 ja 1717 välisenä aikana. Teos hyvin melodinen ja harmonioiltaan rikas ja on muodostunutkin esitetyimmäksi Bachin luuttuteokseksi.
Teoksen osat:
Mahdollisesti monimutkaisin Bachin luuttuteoksista, erityisesti kaksi- ja välillä kolmiääninen fuugaosa. Sävellyksen arvellaan valmistuneen ennen vuotta 1741. Sarja ei noudata perinteistä barokkisarjan muotoa, vaan sisältää neljä pitkähköä osaa (preludi, fuuga, sarabande ja gigue).
Teoksen osat:
Bachin arvellaan säveltäneen teoksen vuosien 1740 ja 1745 välisenä aikana. Se sisältää "da capo" -fuugan, mikä on harvinaista Bachin musiikissa.
Teoksen osat:
Vuodelta 1720
Teos on sovitus sonaatista no. 1 soolo-viululle, g-molli, BWV 1001 ja arvellaan valmistuneen vuonna 1725.
Sovitus partitasta no. 3, E-duuri, sooloviululle (BWV 1006).
Teoksen osat
Mehustin
Mehustin (myös mehumaija) on keittiöväline, joka muistuttaa kattilaa. Mehumaijassa on pohjakattila, jossa vesi kiehuu, sen yläpuolella mehukattila, johon mehu kertyy ja josta se johdatetaan letkulla pois, marjakehikko, johon mehustettavat marjat tai hedelmät laitetaan sekä tiivis kansi. Parhaat mehustimet ovat ruostumatonta terästä, koska happamat marjat voivat syövyttää alumiinimehustinta.
Mehustimen pohjakattilaan lisätään vettä, joka kuumennetaan kiehuvaksi keittolevyllä. Marjat pannaan siiviläosaan, jossa lämpö rikkoo marjojen solut. Tällöin mehustettava aines liukenee ja mehu valuu vesihöyryn kuumentamaan mehukattilaan.
Mehustin on pestävä ennen käyttöönottoa ja aina käytön jälkeen astianpesuaineella tai pesusoodalla ja kuumalla vedellä. Mahdolliset saostumat on poistettava vesiosasta keittämällä happamia marjoja tai käyttämällä etikkaliuosta. Mehustinta säilytettäessä mehuletkun sulkijaa ei kannata jättää letkun kumiosan päälle, ettei letku vaurioidu.
Psykokinesia
Psykokinesia eli PK, josta aiemmin käytettiin nimitystä telekinesia eli TK, tarkoittaa kykyä vaikuttaa esineisiin, organismeihin ja tapahtumiin ilman fysikaalisia keinoja. Populaarikulttuurissa termillä viitataan yleensä kykyyn liikuttaa esineitä pelkästään ajatuksen voimalla. Psykokinesia on luonteeltaan paranormaali ilmiö. Sen olemassaolosta ei ole selkeää ja kiistatonta tieteellistä näyttöä.
Telekinesia-käsitteen otti käyttöön vuonna 1890 brittiläinen Frederic William Henry Myers, joka oli yksi psyykkisen tutkimuksen seuran, Society for Psychical Researchin perustajista. Psykokinesia-nimityksen otti käyttöön amerikkalainen kirjailija Henry Holt vuonna 1914. Psykokinesian käsite levisi yleiseen kielenkäyttöön Holtin ystävän, parapsykologi J.B. Rhinen kautta.
Psykokinesia jaetaan kahteen pääluokkaan vaikutuksensa laajuuden perusteella. "Makropsykokinesiassa", johon kuuluvat esimerkiksi Geller-efekti, levitaatio ja esineiden liikuttaminen, ilmiö on paljain silmin selkeästi havaittavissa. "Mikropsykokinesiassa", jota ovat muun muassa esineiden kemiallisen rakenteen muuttaminen ja sähköisten laitteiden (kuten satunnaislukugenerattoreiden) toimintaan vaikuttaminen, muutoksia ei voi havaita ilman teknisiä apuvälineitä.
Tunnettuja psykokinesiaan kykeneviksi väitettyjä henkilöitä ovat muiden muassa israelilainen Uri Geller ja venäläinen Nina Kulagina. On myös väitetty, että ihmisillä saattaa olla psykokineettisiä kykyjä tietämättään. Poltergeist- eli räyhähenki-ilmiötä pidetään parapsykologiassa useimmiten keskushenkilöön liittyvänä, hallitsemattomana psykokineettisenä ilmiönä.
Psykokinesiaa on hyödynnetty runsaasti viihdekulttuurissa. Stephen Kingin "Carrie"-romaanissa ja siihen perustuvassa samannimisessä elokuvassa päähenkilöllä on psykokineettisiä voimia. "Tähtien sodan" Jedi-ritareilla on kyky vaikuttaa aineeseen mielen ja salaperäisen Voiman avulla. Myös roolipeli "Morrowwindissä" voi napata esineitä telekinesian avulla. Ryhmä-X-sarjakuvissa ja elokuvissa esiintyvällä Jean Greyllä on psykokinesian lisäksi telepaattisia voimia. Katsuhiro Otomon luomassa "Akira"-mangassa telekinesialla on merkittävä rooli. Televisiossa psykokinesiaa on nähty muiden muassa yhdysvaltalaisissa sarjoissa "Supernatural", "Heroes" ja 4400 sekä japanilaisessa sarjassa Pokémon. Lisäksi pelissä BioShock esiintyy kykynä psykokinesia. Psykokinesia on erittäin suuressa osassa TV-sarjoissa "Siskoni on noita ja Stranger Things."
Elokuvassa Vuohia tuijottavat miehet koulutetaan USA:n armeijan erikoisosasto, joka erikoistuu harjoituksissa psykokinesiaan ja selvännäköön muun muassa. Elokuvan päähenkilö saa ajatuksen voimalla vuohen sydämen räjäytettyä, arvaa esineen kätköpaikan sekä osaa suunnistaa.
Uinu, uinu lemmikkini
Uinu, uinu lemmikkini ("Pet Sematary") on Stephen Kingin kuuluisimpia ja suosituimpia kirjoja. Kirja ilmestyi 1983. Se kertoo yliluonnollisista tapahtumista erään lääkärin ja hänen perheensä elämässä pikkukaupungissa, jonka lähellä sijaitsee kirottu lemmikkieläinten hautausmaa.
Kirjan pohjalta on myös tehty elokuva "Uinu, uinu lemmikkini" (1989), johon King itse teki käsikirjoituksen. Elokuva sai myös jatko-osan vuonna 1992. Myös uusintaversiota ollaan suunnittelemassa.
Vuoden 2017 alussa Tammi julkaisi kirjasta uusintapainoksen.
Kaikki alkaa kun Creedin viisihenkinen perhe - kissa mukaan lukien - muuttaa Ludlowiin taloon, jonka naapurissa asuu mukava vanha pappa, Jud. Lähettyvillä on myös vaarallinen tie rekkoineen sekä vanha lemmikkieläinten hautausmaa.
Jud Crandall tietää synkän salaisuuden, joka lemmikkien hautausmaahan liittyy. Sen Louis Creed, perheen isä, saa huomata, kun hänen potilaansa kuolee ja palaa varoittamaan lemmikkien hautausmaan lähettyvillä olevasta pahasta paikasta.
Kun perheen kissa kuolee, paljastaa Jud Louiselle, mitä tämä salainen paikka tekee kuolleille, jos sinne hautaa jonkun. 
Pian kissa palaa lähes normaalin näköisenä, mutta ulkokuori pettää, ja kissa ei ole enää entisensä, vaan sen sisällä asuu riivattu paholainen.
Perheen kuopus joutuu rekan yliajamaksi ja kuolee. Judin varoituksista huolimatta isä-Louis, joka ei kestä lapsensa menetystä, kaivaa pienokaisen haudastaan ja suuntaa kohti vanhaa hautausmaata ...
Julma leikki
Julma leikki ("Gerald's Game", 1992) on amerikkalaisen kirjailijan Stephen Kingin kirjoittama romaani. Kirjaan perustuva elokuva sai ensi-iltansa vuonna 2017.
Kirja kertoo n. 40-vuotiaasta lakimiehen vaimosta, Jessie Burlingamesta, joka antaa seksileikin yhteydessä miehensä, lakimies Gerald Burlingamen, kahlita hänet käsiraudoilla vuoteeseen. Jessie ei pidä sidottuna olemisesta, sillä se on uutta hänelle ja hän huomaa Geraldin raiskausfantasian minkä halua toteuttaa Jessielle. Jessie potkaisee Geraldin päältään. Hetken päästä, samalla kun Jessie käskee Geraldia irroittamaan hänet raudoista, Gerald saa sydänkohtauksen. Hän kaatuu maahan kolauttaen päänsä lattiaan ja kuolee. Seuraavat 21 tuntia elämästään Jessie viettää parisängyn tolppiin kahlehdittuna yksin keskellä ei mitään. Yrittäessään paeta tilanteesta, Jessie joutuu kamppailemaan janon, rannekipujen ja päänsä sisällä asuvien äänien kanssa. Yhtäkkiä huoneeseen ilmestyy olio, joka on vitivalkoinen ja silmät pohjattomat mustat. Olion kädet ylettyvät polviin saakka ja kädessään se kantoi ihmisen nahasta tehtyä matkalaukkua, joka oli täynnä ihmisen luita. Jessie hätääntyy, eikä usko pääsevänsä oliolta pakoon, ellei...
Auringon pimennyksen aikaan 20. heinäkuuta 1963, samana päivänä kun Jessietä nuorena ahdistellaan, Dolores Clairborne tappoi miehensä. Tämä kuvataan kirjassa Doloreksen tunnustus.
Sellosarjat (Bach)
Johann Sebastian Bachin kuusi sellosarjaa on sävellyskokonaisuus soolosellolle. Bach sävelsi teokset vuosina 1717–1723 toimiessaan Cöthenissä (nyk. Köthen) "Kapellmeisterina".
Oletetaan, että teokset olisivat alun perin tarkoitetut etydeiksi. Sellosarjojen yhdenmuotoisuus viittaa siihen, että ne on sävelletty yhdeksi kokonaisuudeksi, mahdollisesti cötheniläiselle sellistille Christian Ferdinand Abelille (1683–1737) taikka Christian Bernhard Linikelle (1673–1751).
Sellosarjojen käsikirjoitukset eivät ole säilyneet. Bachin toisen vaimon Anna Magdalena Bachin käsin kirjoittama kopio on kuitenkin löydetty, ja teoksien asun uskotaankin olevan varsin lähellä alkuperäistä.
Bach lisäsi sellosarjoihinsa lisätansseja barokkisarjan perusosien lisäksi, jotka ovat allemande, courante, sarabande ja gigue. Kahdessa ensimmäisessä on menuettipari, kolmannessa ja neljännessä kaksi bourréeta ja kahdessa viimeisessä kaksi gavottia. Lisätanssit oli tarkoitus esittää "alternativement", eli ensimmäinen kahdesta tanssista kerrattiin toisen tanssin jälkeen. Jokaisen sarjan aloittaa preludi, toinen osa on allemande, kolmas courante ja viimeinen, kuudes, gigue.
Kuudes sarja poikkeaa muista niin, että sen soittamiseen vaaditaan sello, jossa on viides kieli, joka viritetään e¹:hen eli kvinttiä korkeammalle kuin tavallisen sellon ylin kieli. Ammattilaiset voivat soittaa sen myös tavallisella 4-kielisellä sellolla. Viidennessä sarjassa Bach puolestaan käyttää scordaturaa eli kielten tavallisesta poikkeavaa viritystapaa, jossa sellon ylin kieli viritetään a:sta alas g:hen. Tämän oletetaan liittyvän siihen, että sama sarja on olemassa myös g-molliversiona luutulle (BWV 995) (Katso Bachin luuttuteokset).Bachin sellosarjat olivat pitkään unohduksissa aina 1900-luvun alkupuolelle asti. Kun Pablo Casals oli löytänyt Anna-Magdalenan käsin kirjoittaman nuottikopion barcelonalaisesta musiikkikaupasta ja harjoitellut teoksia kahdentoista vuoden ajan, hän aloitti soolosellosarjan julkisen esittämisen. Näin sarjat palasivat laajempaan tietoisuuteen. Pablo Casals levytti sarjat vuosina 1929–1939.
Nootropiinit
Nootropiinit (muinaiskreikan "noos" 'mieli; järki' ja "tropos" 'kääntö, suuntaaminen') eli älylääkkeet tai nootroopit ovat psykoaktiivisia aineita, joita käytetään aivojen suorituskyvyn tehostamiseen. Älylääkkeiden kannattajat väittävät, että nämä aineet tehostavat älyllistä suorituskykyä monilla tavoilla, esimerkiksi kohottaen tietoisuutta, selkeyttä, muistia, virkeyttä, mielialaa, hapenottokykyä, glukoosin hyväksikäyttöä, aivojen verenkiertoa ja muita tekijöitä.
Älylääkkeinä käytettyjen aineiden tehoa ei kaikissa tapauksissa kyetä osoittamaan lumelääkettä paremmaksi tilastollisesti merkitsevällä tavalla. Joidenkin aineiden ja aineyhdistelmien osalta nootropiiniharrastusta voidaankin pitää eräänlaisena modernina uskomuslääkintänä. Älylääkkeiden käyttöä kritisoidaan myös ennalta-arvaamattomien sivuvaikutusten ja yhteisvaikutusten vuoksi. Osa älylääkkeistä on kuitenkin tutkimuksissa todettu tehokkaiksi ainakin joidenkin tiettyjen sairauksien hoidossa. Näiden lääkkeiden ATC-luokitukset ovat N06B (Keskushermostoa stimuloivat lääkeaineet) ja N06D (Dementialääkkeet). Nootropiinit kuitenkin eroavat varsinaisista piristeistä eli stimulanteista muun muassa siten, että ne eivät kiihdytä elintoimintoja tai aiheuta riippuvuutta. Monissa maissa älylääkkeiksi luokiteltavia aineita saa vain reseptillä tai ne voivat olla myyntiluvattomia lääkeaineita. Osa on myös luokiteltu huumausaineiksi. Toisaalta joitakin älylääkkeinä käytettäviä aineita myydään vapaasti lisäravinteina.
Nootropiini -käsitteen loi romanialainen psykologi ja kemisti Corneliu E. Giurgea vuonna 1972. Käsitteen alkuperäisen määritelmän mukaan nootropiinilla tulee olla seuraavat ominaisuudet :
Älylääkkeinä käytettäviä lääkeaineita:Kolinergit ovat yhdisteitä, jotka parantavat keskittymiskykyä ja muistia aktivoimalla kolinergista järjestelmää suorasti tai epäsuorasti. Asetyylikoliini on fasilitaattori muistijäljen syntymisessä. Toisin kuin joidenkin nootropiinien tai lisäravintoaineiden tapauksessa, asetyylikoliiniesteraasi-inhibiittoreiden annostuksen on oltava ehdottomasti maltillista, sillä yliannostus voi johtaa kolinergiseen kriisiin.
Lisäravinteilla ja vitamiineilla saattaa olla nootrooppisia vaikutuksia etenkin varsinaisiin älylääkkeisiin yhdistettynä. Aminohapoista joilla ilmenee optista aktiivisuutta tarkoitetaan tässä yhteydessä L-enantiomeereja.Myös yrteillä ja lääkekasveilla voi olla nootrooppisia vaikutuksia.Eräillä terveysvaikutteisilla elintarvikkeilla ja niiden sisältämillä ravintoaineilla sekä fytokemikaaleilla voi olla neuroprotektiivisia ja muistia parantavia vaikutuksia etenkin ikääntyneillä ihmisillä.
Eliniän pidentäminen
Elämän pidennys () koostuu yrityksistä sekä tekniikoista pidentää ihmiselämää nykyistä maksimielinikää korkeammalle.
Perinteisiä elämää pidentäviä tapoja ovat terveellinen ruokavalio, liikunta ja yleinen varovaisuus.
Kehitysasteella on useita tapoja elämän radikaalimpaan pidentämiseen:
Madekoski
Madekoski on Oulun 32. kaupunginosa Maikkulan suuralueella noin 13 kilometriä keskustasta kaakkoon, Oulujoen, valtatie 22:n ja Oulu–Kontiomäki-rautatien varressa. Nimensä kaupunginosa on saanut samannimisestä koskipaikasta Oulujoessa.
Kaupunginosa rajoittuu koillisessa Oulujokeen ja Sanginsuuhun, kaakossa Pikkaralaan, etelässä Juurusojaan ja Oulu–Kontiomäki -rautatien, sekä lännessä Heikkilänkankaaseen.
Alue on omakotitalovaltainen ja toistaiseksi väljästi rakennettu kylämäinen kaupunginosa, jonka maisemaa hallitsevat niitty- ja peltoaukeat sekä sekametsät. Suurin osa omakotitaloista sijaitsee muutaman tärkeimmän tien varrella. Kaupunginosassa on oma kauppa. Turkansaaren ulkomuseo sijaitsee Madekosken kaupunginosassa.
Oulun ja Kontiomäen välinen rautatie kulkee kaupunginosan etelärajalla. Sen rinnalla kulkee valtatie 22, joka on alueen pääväylä.
Aiemmin Madekoskella oli myös oma rautatieseisake. Seisake lakkautettiin ja henkilöliikenteen pysähdykset lopetettiin kokonaan lättähattuliikenteen päättyessä vuonna 1986. Nykyisin Thure Hellströmin suunnittelema entinen seisakerakennus on yksityisomistuksessa. Seisakkeella pysähtyvät ainoastaan museojunat.
Linja-autoliikenne Madekoskella on riittävä asukastiheyteen nähden.
Oulujoen ylitse johtaa Sangin silta Madekoskelta Sanginsuun kaupunginosaan. Tämä silta on itäisin Oulun kaupungin alueella sijaitseva Oulujoen ylittävä maantiesilta.
Madekoskelta lähtee tieyhteys Kempeleen Juurussuon kylään ja siitä eteenpäin Hangaskankaalle ja Tyrnävän Murron kylään.
Gerontologia
Gerontologia on ikääntymisen ja vanhenemisprosessin tutkimusta. Se poikkeaa geriatriasta, joka on vanhuuden sairauksien ja niiden hoitomuotojen tutkimukseen keskittynyt lääketieteen osa-alue.
Gerontologia on monitieteistä ja siinä on yhtymäkohtia biologiaan, psykologiaan, sosiologiaan ja terveystieteisiin. Gerontologian tutkimuksen kohteena voi olla muun muassa:
Gerontologiaa voi opiskella Suomessa pääaineena Jyväskylän yliopistossa, jossa gerontologian opetusta ja tutkimusta tarjotaan eri tiedekunnissa. Monissa muissa yliopistoissa gerontologiaa tarjotaan sivuaineena. Myös Suomen gerontologian tutkimuskeskus on sijoittunut Jyväskylään. Gerontologiaa ja kansanterveystiedettä opiskelleet voivat työskennellä muun muassa tutkijana, osastonhoitajana, projektipäällikkönä ja lehtorina.
Terveysgerontologia
käsittelee biologisten vanhenemismuutosten lisäksi ikääntyvien ihmisten terveyttä ja toimintakykyä. Tarkastelun kohteena ovat myös terveyden, toimintakyvyn, liikunnan ja vanhenemisen väliset yhteydet. Muita teemoja ovat väestön ikääntyminen ja gerontologia tieteenalana.
Psykogerontologia
tarkastelee psyykkisiä vanhenemismuutoksia ja toimintakykyisyyttä, sekä ikääntymisen ja mielenterveyden välisiä yhteyksiä.
Kasvatusgerontologia
perehtyy elinikäisen oppimisen mahdollisuuksiin, aikuisten ja ikääntyneiden ihmisten oppimisen ohjaamiseen, sekä ikääntyneille ihmisille suunnattuun aikuiskasvatukseen.
Sosiologia ja sosiaaligerontologia
käsittelee vanhenemista yksilöllisenä, kulttuurillisena ja yhteiskunnallisena ilmiönä, sekä ikä- ja elämänvaihetutkimuksena. Lisäksi tarkastellaan iäkkäiden ihmisten asemaan ja elinoloihin liittyviä asioita, sekä vanhuspolitiikan ja -työn nykytilaa ja tulevaisuutta. Kulttuurillinen perspektiivi painottaa iän ja ikääntymisen merkityksiä, mielikuvia ja itsemäärityksiä sekä näiden historiallista muuttumista.
Markkuun ryhmäpuutarha
Markkuun ryhmäpuutarha sijaitsee Oulujoen pohjoisrannalla Saarelan kaupunginosassa, noin yhdeksän kilometrin Oulun kaupungin keskustasta kaakkoon, Oulujoen ja Vaalantien välisellä alueella. Vuonna 1975 perustettu ryhmäpuutarha-alue käsittää nykyisellään 165 puutarhapalstaa.
Alueella on ryhmäpuutarhan yhteinen kerhotalo, "Marketa", jossa voidaan viettää niin perhejuhlia kuin yhdistyksen järjestämiä juhannus- ja elojuhliakin. Saunatilat sekä uimaranta ovat palstalaisten käytössä. Veneilyä ja kalastusta harrastaville alueella on laituripaikkoja.
Noukanniemi
Hotelli-ravintola Noukanniemi on veneilykeskus Vaajakoskella Jyväskylässä. Hotellihuoneita on kahdeksan kahden hengen huonetta. Ravintolapaikkoja on 150 hengelle sekä lisäksi kesäisin terassi. Lisäksi keskuksessa on erilaisia satamapalveluita. Noukanniemeä pitää kotisatamana mm. höyrylaiva S/S Yhtiö.
Cujo
Cujo (1981) on Stephen Kingin kahdeksas romaani. Kirja julkaistiin suomeksi ensimmäisen kerran vuonna 1987 ja sen kustansi Book Studio ja käänsi Reijo Kalvas.
Kirja kertoo ihmisystävällisestä koirasta nimeltä Cujo. Cujo saa vesikauhutartunnan lepakon puremasta, ja alkaa sairastuttuaan tappaa ihmisiä. Trentonin perhe, johon kuuluvat isä Vic, äiti Donna ja heidän 5-vuotias poikansa Tad, on merkittävässä osassa kirjassa. Perhe on vastikään muuttanut uuteen kylään, jossa he tutustuvat autokorjaaja Camberien perheeseen ja heidän koiraansa Cujoon. Cujon muuttuessa raivohulluksi he joutuvat myös suureen vaaraan.
Kirjan perusteella on vuonna 1983 tehty kauhuelokuva "Cujo – kauhun silmät". Elokuvan on ohjannut Lewis Teague ja sen pääosia näyttelevät Danny Pintauro, Dee Wallace Stone, Daniel Hugh Kelly ja Christopher Stone.
Viimeisellä rannalla (romaani)
Viimeisellä rannalla () on vuonna 1957 ilmestynyt englantilais-australialaisen Nevil Shuten romaani. Tarina kuvailee maailman viimeisten ihmisten elämää Australiassa tappavan ydinlaskeumapilven lähestyessä.
Sir Elwoodin Hiljaiset Värit -yhtyeen levyltä "Kymmenen tikkua laudalla" löytyy samanniminen kappale, joka on saanut inspiraationsa Shuten kirjasta. Myös levyn kansipapereissa viitataan kirjan herättämiin ajatuksiin.
Kirjasta tehtiin tuoreeltaan vuonna 1959 samanniminen elokuva, jonka pääosia näyttelivät Gregory Peck ja Ava Gardner. Lisäksi kirjasta on tehty vuonna 2000 kolmiosainen minisarja.
Kalmukki
Kalmukki tarkoittaa seuraavia asioita:Katso myös
Kithara
Kithara () oli pitkä kielisoitin antiikin Kreikassa. Se ei ole nimestään huolimatta sukua kitaralle vaan lyyralle. Kitaran nimi on kuitenkin peräisin kitharasta.
Kreikkalaisessa mytologiassa kithara yhdistetään Apolloniin, mutta sen keksijäksi mainitaan Hermes.
Kitharassa oli 7–12 kieltä. Yleisin oli seitsenkielinen malli. Litteään kaikukoppaan oli kiinnitetty sivukaaret, joiden taipuisuus tuotti aaltomaisen äänen. Kaikki kielet olivat yhtä pitkiä.
Kokonaisia soittimia ei ole säilynyt, eikä soittimen ääntä tai soittotapaa tiedetä tarkasti. Vanhoista kuvista päätellen kitharaa soitettiin lennokkain liikkein, joskus erityisellä näppäimellä tai plektralla. Kitharansoittaja käytti soitinta usein oman laulunsa säestykseen. Sen soittaminen vaati suurta taitoa, ja soittimen opettelu kuului kreikkalaismiesten koulutukseen. Kitharaesitykset olivat hyvin suosittuja Kreikan festivaaleilla ja musiikkikilpailuissa.