hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Elis Wecksten
Elis Weckstén (13. heinäkuuta 1910 – 1971) oli suomalainen painija. Hän ylsi vapaapainin EM-hopealle vuoden 1934 kisoissa. Kotimaassa hän edusti Helsingin Atleettiklubia ja Helsingin Poliisivoimailijoita. Hänen isoveljensä Emil Weckstén oli painin olympiaedustaja.
Yhdystie 1130
Yhdystie 1130 on Espoon Kivenlahdesta Lohjan Virkkalaan johtava Suomen tieverkon osuus.
Tie levennetään lähivuosina nelikaistaiseksi, kaksiajorataiseksi tieksi Kehä III:n ja Länsiväylän välillä noin kahdeksan kilometrin matkalla. Tämä osuus on nimeltään Kauklahdenväylä. Kehä III:lta eteenpäin tie on ensin nimeltään Lapinkyläntie ja sitten Evitskogintie. Siuntion kirkonkylältä Virkkalaan tieosuus on nimeltään Lappersintie.
Tiellä on eräs historiallinen merkitys, sillä Porkkalan vuokraamisen takia kantatie 51 linjattiin kulkemaan vuokra-alueen pohjoispuolitse Kivenlahdesta Kauklahden, Lapinkylän ja Siuntion kirkonkylän kautta Virkkalaan. Nykyisin tie on yhdystietä 1130.
Nepalinalppiruusu
Nepalinalppiruusu ("Rhododendron campanulatum") on alppiruusujen sukuun kuuluva ainavihanta pensasmainen kanervakasvi, jota tavataan Himalajan alueella.
Nepalinalppiruusu on 4,5 metrin korkuiseksi kasvava pensaskasvi ja alalaji "aeruginosum" matalampi, runsaan metrin korkuinen. Ainavihannan kasvin lehdet ovat nahkamaiset ja ovat pituudeltaan jopa metrisiä. Lehdet ovat päältä vihreitä ja kiiltäviä, mutta alapuolelta nukkaisia ja vaihtelevan värisiä (valkoisesta hopeaan ja kaneliin). "Aeruginosum"-alalajin lehdet ovat paljon pienempiä ja niissä on sinimetallinen sävy päällä ja alapuolella aikuisten yksilöiden lehdet ovat kellertävänruskeita.
Lajin kukat kasvavat suurissa rykelmissä, jotka voivat olla jopa 25-senttimetrisiä halkaisijaltaan. Kukat ovat pienten kellojen muotoisia ja ovat halkaisijaltaan noin kolmen senttimetrin mittaisia. Nepalinalppiruusu kukkii keväällä ja varhaiskesällä. Kukat voivat olla vaihtelevan värisiä.
Nepalinalppiruusu kasvaa Intian niemimaan pohjoisosissa. Sen levinneisyysalue käsittää Himalajalla 2 700 metristä 4 400. Sitä kasvaa alueella, joka ulottuu Kashmirista ja Bhutaniin.
Nepalinalppiruusun elinympäristönä ovat metsäiset Himalajan rinteet. Se viihtyy sekä puoli- että täysvarjoisessa paikassa. Laji pitää hiekkaisesta tai savisesta maaperästä, jonka pitää olla kosteaa. Maaperän pitää olla hapanta ja laji pystyy kasvamaan jopa todella happamissa ympäristöissä.
Alberto Santos-Dumont
Alberto Santos-Dumont (20. heinäkuuta 1873 Canbangu, Minas Gerais, Brasilia – 23. heinäkuuta 1932 São Paulo Brasilia) oli yksi ilmailun alkuajan epäonnistuneista yrittäjistä ja hänet tunnetaan Brasilian ilmailun isänä, tosin hän suunnitteli ja rakensi koneensa Pariisissa olonsa aikana.
Alberto Santos-Dumont syntyi ja eli nuoruutensa Brasiliassa. Ranskaan hän muutti vuonna 1891. Hän oli kiinnostunut lentämisestä ja alkoi suunnitella ja rakentaa ilmalaivoja. Aluksi ne muistuttivat lähinnä ilmapalloja, mutta lisätessään niihin moottorin hän teki niistä ohjattavia.
Santos-Dumont nousi maineeseen vuonna 1901, kun hän voitti Pariisissa järjestetyn lentokilpailun rakentamallaan ilmalaivalla "Santos-Dumont No 6:lla". Tuon lennon jälkeen hän saavutti valtavan maailmanmaineen.
Onnistuneiden ilmalaivakokeiluiden jälkeen Santos-Dumont kiinnostui ilmaa raskaamman lentolaitteen rakentamisesta. Hän onnistui siinä, ja vuonna 1906 hän lensi ensimmäisen kerran lentokoneellaan, joka sai nimen "14bis". Euroopassa Santos-Dumontia pidettiin ilmailun isänä, vaikka Wrightin veljekset olivat lentäneet jo kolme vuotta aiemmin, he eivät patentointisyistä kuitenkaan tuoneet itseään julkisuuteen. Siksi muun muassa brasilialaiset pitävät Santos-Dumontia lentokoneen keksijänä.
Santos-Dumont suunnitteli muitakin lentokoneita, mutta parhaaksi osoittautui yksitasoinen "Demoiselle". Sen piirustukset julkaistiin, ja niitä myytiin paljon. Demoiselle jäi viimeiseksi Santos-Dumontin suunnittelemaksi koneeksi.
Wrightin veljesten tullessa Eurooppaan esittäytymään 1908 Santos-Dumont alkoi menettää heille asemaansa. Hänen koneensa olivat paljon jäljessä Wrightin veljesten koneista, mikä näkyi ilmailun edelläkävijän aseman menettämisenä Wrighteille.
Viimeisen lentonsa Alberto Santos-Dumont teki Demoisellella vuonna 1910. Lento päättyi onnettomuuteen, josta Santos-Dumont selvisi lähes vammoitta. Pari kuukautta myöhemmin hän sairastui. Jälkeenpäin on epäilty MS-tautia tai onnettomuudesta johtuvaa päävammaa. Sairauden takia hän sulki verstaansa. Vuonna 1911 hän muutti pois Pariisista rannikolle, ja 1928 kokonaan pois Ranskasta, takaisin synnyinmaahansa Brasiliaan.
Santos-Dumont vaipui myöhemmin syvään masennukseen. Sitä pahensi lentokoneen käyttö sotatarkoituksiin, mitä hän ei voinut hyväksyä. Hän hirttäytyi 1932. Hänet on haudattu Rio de Janeiroon.
Pro Hockey
Pro Hockey on Egmont Kustannuksen julkaisema jääkiekkoaiheinen aikakauslehti, joka ilmestyy kymmenen kertaa vuodessa. Lehti perustettiin Ruotsissa vuonna 1992, mutta sitä julkaistaan myös muissa Euroopan maissa, Suomi mukaan lukien. Lehden suomalaisversion nykyinen päätoimittaja on Tomi Savolainen. Lehti on koko Euroopan laajin NHL-aiheinen lehti.
Pällin voimalaitos
Pällin voimalaitos on neljäs vesivoimalaitos Oulujoessa noin kahdeksan kilometriä Muhoksen kunnan keskustaajamasta ylävirtaan. Voimalaitos ja siihen liittyvä pieni asuinalue on arkkitehti Aarne Ervin suunnittelema. Voimala ja asuinalue on rakennettu vuosina 1949–1954.
Pällin voimalaitoksen omistaa Fortum Oyj. Voimalassa on kolme Kaplan-turbiinia, joiden yhteinen sähköteho on 51 MW. Laitoksen pudotuskorkeus on noin 14 metriä.
TimeSplitters Future Perfect
TimeSplitters: Future Perfect on Free Radical Designin kehittämä ja EA Gamesin julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli, joka on "TimeSplitters"-pelisarjan kolmas osa ja jatkoa "TimeSplitters 2":n tapahtumille. Peli julkaistiin vuonna 2005 PlayStation 2:lle, Xboxille ja Nintendo GameCubelle.
Pelissä pelaaja matkustaa ajassa kersantti Cortezilla, yrittäen pysäyttää TimeSplitters-rodun tuhoamasta ihmiskuntaa menneisyydessä ja tulevaisuudessa.
Kuten pelisarjan toisessa osassa, Cortez ja muut pelattavat henkilöt eivät osaa hypätä minkäälaisten esteiden yli. Kuitenkin pelissä on tullut uudeksi toiminnoksi erilaisten ajoneuvojen, kuten autojen kanssa kulkeminen.
Future Perfect sisältää verkkopelit PlayStation 2:lle ja Xboxille. PlayStation 2:n verkkopelin kautta sitä voi pelata korkeintaan kahdeksan pelaajaa ja Xboxilla voi pelata 16 Xbox Liven kautta. Pelissä voi myös tehdä omia kenttiä "Mapmaker" -pelimuodossa, ja ne voi myös jakaa verkkopelissä.
Peli sisältää pelattavaa 150 hahmoa, joista 83 pitää avata tarina- ("Story Mode"), "Challenge"- tai "Arcade League"-pelimuodoissa.
Tarina alkaa vuodesta 2401 kun Space Marine -sotilas kersantti Cortez lähtee aikakristallit mukanaan avaruusasemalta, jonka hän tuhosi "TimeSplitters 2:"n lopussa. Cortez tekee pakkolaskun Maahan, jossa hän tapaa kaksi muuta sotilasta. He auttavat Cortezia viemään kristallit turvallisesti avaruusasemalle, jossa niitä käytetään heidän oman aikamatkailulaitteen voimanlähteenä. Cortez lähetetään aikamatkalle eri paikkoihin 1900-luvun ja 2400-luvun välillä maailmaa uhkaavan hullun tiedemies Jacob Crowin perään tehtävänään tuhota hänet.
Himalajankoivu
Himalajankoivu ("Betula utilis") on koivukasveihin kuuluva puumainen kasvi, jota tavataan Himalajan vuoristoalueella Afganistanista Kiinan lounaisosaan.
Himalajankoivu on 20 metriä korkeaksi kasvava puu, joka kukkii huhtikuussa ja tekee siemeniä lokakuussa. Sitä kasvaa aivan puurajan yläosassa 4500 metrissä. Himalajankoivua kasvaa hiekkaisissa ja savisissa maastoissa maan happamuudesta piittaamatta. Kasvi tarvitsee kuitenkin kostean kasvupaikan ja se voi kasvaa varjottomassa tai puolivarjoisessa paikassa.
Esko Hjelt
Esko Uolevi Hjelt (24. marraskuuta 1914 Lapua – 25. heinäkuuta 1941 Kitee) oli suomalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija. Hän ylsi EM-pronssille vuoden 1935 kisoissa. Loukkaantumisen vuoksi Berliinin olympialaiset 1936 jäivät häneltä käymättä, ja seuraavat kisat peruuntuivat sodan myrskyissä. Kotimaassa hän edusti Lapuan Virkiää ja Hallan Visaa voittaen viisi Suomen mestaruutta.
Hjelt haavoittui jatkosodassa 23. heinäkuuta 1941 ja kuoli kenttäsairaalassa 25. heinäkuuta 1941. Sotilasarvoltaan hän oli luutnantti. Hänet on haudattu Lapualle
Antti Mäki (painija)
Antti Mäki (30. elokuuta 1904 Nurmo – 1947) oli suomalainen painija. Hän ylsi 1930-luvulla kolmasti EM-pronssille ja hallitsi mitalin arvoisesti sekä kreikkalais-roomalaisen että vapaan painityylin. Huippuvuosinaan Mäki edusti kotimaassa Tampereen Kilpa-Veljiä ja Viialan Viriä ja voitti yhteensä kuusi Suomen mestaruutta.
Pétur Gunnarsson
Pétur Gunnarsson (s. 15. kesäkuuta 1947 Reykjavík) on islantilainen kirjailija.
Pétur Gunnarsson on opiskellut kirjallisuutta Pariisin yliopistossa, jossa hän valmistui filosofian maisteriksi. Hän on kirjoittanut muun muassa näytelmiä, lyriikkaa ja laulujen sanoituksia. Pétur teki myös käsikirjoituksen Halldór Laxnessin elämästä kertovaan dokumenttiin.
Pétur Gunnarsson on elokuvaohjaaja Dagur Kárin isä.
Miliam Maunula
Miliam Maunula (s. 1900 Parainen) oli suomalainen vapaapainija. Hän ylsi EM-pronssille vuoden 1937 kisoissa Pariisissa. Suomen mestariksi tämä Turun Voimamiehiä ja Loimaan Voimaa edustanut mies paini kolmasti alle 56 kilon sarjassa: vuosina 1929, 1934 ja 1936.
Villealfa
Villealfa Filmproductions on elokuvatuotantoyhtiö, jonka Aki ja Mika Kaurismäki ystävineen perustivat 1980-luvulla. Yhtiön ensimmäinen pitkä elokuva oli Kaurismäen veljesten yhdessä ohjaama musiikkidokumentti "Saimaa-ilmiö". Vuosikymmenen lopulla se oli Suomen kaikkien aikojen kolmanneksi suurin tuotantoyhtiö. Yhtiön toiminta hiljeni 1990-luvulla, jolloin Kaurismäet alkoivat julkaista omat elokuvansa omien tuotantoyhtiöidensä kautta; Akin yhtiö on nimeltään Sputnik ja Mikan Marianna Films.
Kaurismäkien lisäksi yhtiössä olivat mukana muun muassa näyttelijät Matti Pellonpää ja Kari Väänänen sekä kuvaaja Timo Salminen.
Yhtiö tuotti myös Joe Strummerin äänilevyn "Afro cuban be-pop/ Burning lights" (1990).
Yhtiön nimi on viittaus Jean-Luc Godardin elokuvaan "Alphaville". Mika Kaurismäen ensimmäisessä elokuvassa, nimeltään "Valehtelija", Aki Kaurismäki näyttelee hahmoa, jonka nimi on Ville Alfa. Tämän elokuvan jakelun yhtiö hoiti ennen kuin se oli tuottanut yhtään elokuvaa.
Willem van de Sande Bakhuyzen
Willem Hendrik van de Sande Bakhuyzen (13. marraskuuta 1957, Arnhem, Gelderland – 27. syyskuuta 2005, Amsterdam, Pohjois-Hollanti) oli alankomaalainen elokuvaohjaaja. Hän näytteli myös parissa elokuvassa.
Van de Sande Bakhuyzenin ensimmäinen elokuvarooli tapahtui Oscar-palkitussa elokuvassa Muistojen vanki vuonna 1986. Ensimmäinen ohjaustyö tapahtui neljä vuotta myöhemmin televisiosarjassa "12 steden, 13 ongelukken". Hän ohjasi urallaan kaikkiaan 16 elokuvaa, joista monet saivat kansainvälisiä palkintoja. Hänen elokuvansa voittivat 21 palkintoa ja olivat ehdolla 11 muuhun.
Willem van de Sande Bakhuyzen kuoli vuonna 2005 syöpään, päivää ennen Leef! -elokuvan ensi-iltaa.
Nikolaikirche
Nikolaikirche on Berliinin vanhin kirkkorakennus ja ainoa kaupungin varhaisimmilta ajoilta säilynyt rakennus. Se sijaitsee Mitten kaupunginosassa, historiallisen Nikolaiviertelin alueella. Nykyisin Nikolaikirchessä toimii Berliinin kaupunginmuseoon kuuluva museo ja siellä järjestetään myös konsertteja.
Nikolaikirche sijaitsee suunnilleen paikalla, johon Berliinin kaupunki perustettiin. Kirkkoa alettiin luultavasti rakentamaan noin vuonna 1230 eli samoihin aikoihin kun Berliini sai kaupunginoikeudet. Luonnonkivistä rakennettu pilaribasilika lienee valmistunut noin kymmenessä vuodessa. Kirkko sai nykyisen kolmilaivaisen ulkoasunsa 1300- ja 1400-luvuilla tehtyjen laajennusten jälkeen. Uusgoottilaiset teräväkärkiset tornit lisättiin kuitenkin vasta 1876–1877. Ne suunnitteli Berliinin kaupunginarkkitehti Hermann Blankenstein. Kirkko oli alun perin katolinen, mutta uskonpuhdistuksen myötä se muutettiin luterilaiseksi kirkoksi.
Kirkko vaurioitui merkittävästi liittoutuneiden pommituksissa aivan toisen maailmansodan loppuvaiheessa. Tulipalo tuhosi sisätilat ja pääosa runkohuoneen pilareista sortui. Itä-Berliinin alueella sijainnut kirkko restauroitiin lopulta vuosina 1981–1987. Samoihin aikoihin sen ympärille rakennettiin jäljitelmä sodassa tuhoutuneesta Nikolaiviertelin korttelista vuonna 1987 vietettyjen Berliinin kaupungin 750-vuotisjuhlien kunniaksi. Nikolaikirche on vuodesta 1987 alkaen toiminut museona ja konserttisalina.
Mary Paischeff
Mary Paischeff (6. elokuuta 1899 Viipuri – 7. marraskuuta 1975 Helsinki) oli tanssitaiteilija ja Suomen Kansallisbaletin ensimmäinen sopimustanssija, joka esitti vuonna 1922 Kansallisbaletin avajaisnäytännön Joutsenlampi-baletissa Odette-Odilen osan parinaan balettimestari George Gé. Paischeff oli tanssitaiteen kannatusyhdistys Pro Dancen ensimmäinen puheenjohtaja. Paischeff opiskeli balettia Pietarissa ja toimi sittemmin myös tanssinopettajana. Vuonna 1932 hän perusti Helsinkiin oman balettikoulun, ja hän opetti balettia myös Ruotsalaisen teatterin oppilaskoulussa.
Paischeffilla tiedetään olleen tuttavapiirissään Mannerheim.
Mary Paischeffille myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1956.
Sverre Anker Ousdal
Sverre Anker Ousdal (s. 18. heinäkuuta 1944 Oslo) on norjalainen näyttelijä.
Ousdal on yksi norjalaisen elokuvan kansainvälisesti tunnetuimmista näyttelijöistä. Hän on näytellyt merkittäviä rooleja muun muassa Erik Skjoldbjærgin elokuvassa Insomnia (1997) ja Bent Hamerin elokuvassa "Keittiötarinoita" ("Salmer fra kjøkkenet", 2003) sekä Jan Troellin elokuvassa "Hamsun" (1996).
Luna Alcalay
Lucia ”Luna” Alcalay (21. lokakuuta 1928 Zagreb – 9. lokakuuta 2012) oli Itävallan johtavia nykysäveltäjiä. Hän opiskeli sävellystä ja pianonsoittoa Wienissä ja sai vuonna 1958 opintostipendin Roomaan. Wieniin-paluunsa jälkeen hän sai mainetta musiikinopettajana. Säveltäjänuransa alulla hän käytti nimimerkkiä Lucia Günther, äitinsä tyttönimeä.
Alcalay sai sävellysuransa aikana useita palkintoja eri valtioissa. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa kirjava valikoima kamarimusiikkia vaihteleville kokoonpanoille. Hän jatkoi säveltämistä 2000-luvulle saakka.
Alcalayn tuotantoon kuuluu kamarimusiikin lisäksi esimerkiksi orkesteriteos "Sphygmogram" (1992).
Kjell Sundvall
Kjell Sundvall (31. maaliskuuta 1953, Älvsbyn) on ruotsalainen elokuvaohjaaja.
Sundvall on yksi ruotsalaisten toimintaelokuvien merkittävimmistä ohjaajista. Hänen elokuvansa "Lain nimessä" (1986) oli niin kriittinen elokuva ruotsalaisen kansankodin poliiseista, että sen esittäminen yritettiin aikoinaan jopa estää.
Sundvallin suurin menestys on elokuva "Metsästäjät" (1996), jonka tapahtumat sijoittuvat Ruotsin Norrbotteniin. Elokuva kertoo salametsästystä harjoittavista metsästäjistä, jotka sattumalta tappavat viattoman tuli-linjalle eksyneen ihmisen. Elokuvan pääosaa näytteli Kurt Wallanderina tunnettu Rolf Lassgård. Muissa pääosissa olivat muun muassa suomalaiset Jarmo Mäkinen ja Åke Lindman.
Sundvall on ohjannut myös Olof Palmen salamurhasta kertovan elokuvan "Viimeinen sopimus" (1998), romanttisen elokuvan "Naapurihaudan kaveri" (2002) sekä romanttisen komedian "Elämä on i-ha-haa" (2005).
Aimo Tepsell
Aimo Allan Tepsell (s. 8. toukokuuta 1932 Sodankylä) on entinen suomalainen suunnistaja, joka ylsi mitaleille suunnistuksen ensimmäisissä MM-kisoissa 1966. Kultamitalikantaan hän oli päässyt jo aiemmin viestijoukkueen jäsenenä PM-kisoissa 1963 ja EM-kisoissa 1964.
Viestisuunnistus oli ensimmäistä kertaa PM-kisojen ohjelmassa 1963. Suomalaisista Aimo Tepsell suunnisti avausosuuden ja lähetti matkaan veljensä Osmon. Jälkimmäinen puolisko oli Pohjoismaitten mestaruuteen henkilökohtaisella matkalla yltäneitten Erkki Kohvakan ja Rolf Koskisen varassa, ja he saivatkin pidettyä Ruotsin ja Norjan takanaan ja toivat kultaa Suomeen.
Vuonna 1964 viesti tuli myös EM-kisojen ohjelmaan, ja Sveitsin Mont Tendren rinteillä Suomi jätti muut maat yli 8 minuutin päähän. Aimo Tepsell suunnisti nyt kolmososuuden, ja Osmo Tepsellin tilalla oli Juhani Salmenkylä. Henkilökohtaisella matkalla Aimo Tepsell nappasi ensimmäisen henkilökohtaisen arvokisamitalinsa, pronssia. Kaksi vuotta aiemmin hän oli jäänyt 14:nneksi.
Suunnistuksen ensimmäiset MM-kisat järjestettiin Suomen Fiskarsissa lokakuussa 1966. Aimo Tepsell puolusti vahvasti Suomen värejä mutta joutui tyytymään hopeamitaliin, kun Norjan nuori Åge Hadler oli runsaan 14 kilometrin reitillä 2.42 minuuttia nopeampi. Viestissä puolestaan Ruotsi meni menojaan, ja Aimo Tepsellin ankkuroima kahden vuoden takainen EM-nelikko jäi hopealle 7.52 minuutin erolla ykköseen.
Suomen mestaruuteen Aimo Tepsell ylsi kesäsuunnistuksen henkilökohtaisilla matkoilla viidesti ja vanhoilla päivillään hiihtosuunnistuksessakin kahdesti. Gamlakarleby Idrottsföreningia edustaen hän voitti viestin Suomen mestaruuden kahdesti kesällä ja kolmasti talvella, ja Osmo-veli oli niissä aina mukana. Jukolan viestissä 1965 GIF oli paras suomalaisseura, mutta ensimmäistä kertaa voitto meni ulkomaille, kun ruotsalainen IFK Hedemora näytti voimansa.
Júlio Redecker
Júlio Redecker (12. heinäkuuta 1956 – 17. heinäkuuta 2007, São Paulo) oli brasilialainen poliitikko. Hän oli Brasilian sosiaalidemokraattisen puolueen edustajana edustajainhuoneessa vuodesta 1995. Hän sai surmansa 17. heinäkuuta 2007 São Paulon lentoturmassa. Hän oli naimisissa ja hänellä oli kolme lasta.
Barclays Asia Trophy
Barclays Asia Trophy on kesäisin harjoituskaudella pelattava jalkapallon seurajoukkueiden harjoitusturnaus. Se pelataan nimensä mukaisesti Aasiassa. Turnaukseen osallistuu joka kerta kolme Valioliigan joukkuetta. Kaksi ensimmäistä turnausta vuosina 2003 ja 2005 pelattiin nimellä FA Premier League Asia Cup, mutta vuoden 2007 turnauksen kilpailun nimi vaihdettiin, koska pääsponsori on Barclays bank.
Ensimmäinen turnaus pelattiin jo vuonna 2003. Tuolloin heinäkuussa pidetty turnaus pelattiin Malesiassa. Kaupunki oli Kuala Lumpur. Turnausta iännöi Malesian jalkapallomaajoukkue. Valioliigajoukkueita turnaukseen osallistui jo tuolloin kolme. Nämä olivat Chelsea FC, Newcastle United ja Birmingham City FC. Lopulta turnauksen voittajaksi selvisi tuolloin Chelsea. Tosin senkään urakka ei ollut helppo vaan finaali ratkesi vasta rangaistupotkukilpailun jälkeen. Chelsealle kilpailun voitto oli ensimmäinen sen jälkeen kun seura siirtyi Roman Abramovitšin alaisuuteen.
Kilpailu on järjestetty myös vuonna 2005. Tuolloin se pelattiin Thaimaan Bangkokissa. Näin ollen turnauksen isäntäjoukkue oli Thaimaan jalkapallomaajoukkue. Kolme Valioliigaseuraa olivat Everton FC, Manchester City ja Bolton Wanderers. Bolton voitti tuolloin turnauksen.
Vuonna 2007 Barclays Asia Trophy järjestetään Hong Kong Stadionilla, jolle mahtuu 40 000 katsojaa. Turnaus pelataan heinäkuun lopussa. Turnauksen isäntäjoukkueena toimii Hong Kong FA Cupin voittaja South China. Kolme turnaukseen osallistuvaa Valioliigan joukkuetta ovat Liverpool FC, Fulham FC ja Portsmouth FC. Turnauksen muoto on sellainen, että ensin pelataan välierät, joiden jälkeen pelataan pronssiottelu ja loppuottelu. Välieräparit ovat South China vastaan Liverpool ja Fulham vastaan Portsmouth. Näistä Portsmouth selvisi finaaliin kukistamalla Fulhamin 1-0. Liverpool taas eteni finaaliin 3-1 voitolla South Chinasta. Pronssia voitti Fulham lukemin 4-1. Turnauksessa ei pelattu jatkoaikoja vaan, jos tilanne oli varsinaisen peliajan jälkeen tasan, ratkaistiin ottelu rangaistuspotkukilpailulla. Näin Portsmouth voittikin finaalissa Liverpoolin rangaistuspotkuilla, kun varsinainen peliaika päättyi 0-0. Suomessa turnauksen televisioi Canal+. Suomalaisista turnauksessa olivat mukana Antti Niemi ja Sami Hyypiä.
Vuonna 2009 pelipaikkana toimi Pekingin Worker Stadium Kiinassa. Mukana olivat Valioliigan seurat West Ham United, Hull City ja Tottenham Hotspur. Neljäntenä joukkueena mukana oli paikallinen Beijing Guoan. Finaalissa Tottenham voitti Hullin 3–0 ja West Ham voitti pronssiottelun.
Renault Vel Satis
Renault Vel Satis on Renault’n vuosina 2002–2009 valmistama edustusluokan automalli, joka korvasi Renault Safranen. Sen seuraajaksi tuli Renault Latitude. Mallin nimi Vel Satis tulee sanoista "velocity" ja "satisfaction". Auto oli käytössä muun muassa Ranskan presidentillä.
Vuoden 2002 Euro NCAP -kolaritestistä Vel Satis sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Vel Satis esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2001. Se perustuu samalle pohjalevylle kuin Renault Laguna- ja Espace-mallit. Autoa myös valmistettiin niiden kanssa samalla tehtaalla Sandouvillessä.
Vuonna 2005 malli koki pienen kasvojenkohotuksen, jossa etusäleikön kromikoristusta vähennettiin.
Live at Massey Hall 1971
Live At Massey Hall on vuonna 2007 julkaistu Neil Youngin livealbumi. Albumi on äänitetty 19. tammikuuta 1971 Toronton Massey Hallissa "Journey Through the Past" -kiertueen aikana. Young esiintyy konsertissa yksin ja soittaa akustisesti kitaraa ja pianoa. Albumi on toinen julkaisu Youngin "Archives Performance" -sarjasta.
Useat konsertin kappaleista olivat tuntemattomia yleisölle, vaikka kappalevalikoima olikin samanlainen kuin muissa konserteissa kiertueen aikana. 18 kappaleesta, jotka Young esitti tässä konsertissa ainoastaan 8 oli julkaistu aiemmin levyillä. Näihin kuuluvat kappaleet, jotka Young oli levyttänyt Buffalo Springfieldin ja Crosby, Stills, Nash & Youngin kanssa tai julkaissut jollakin kolmesta sooloalbumistaan, jotka olivat ilmestyneet siihen mennessä.
Viisi konsertin kappaleista julkaistiin seuraavana vuonna ilmestyneellä albumilla "Harvest", vaikkakin kappaleessa "A Man Needs a Maid" on huomattavia eroja sanoituksessa. "Bad Fog of Loneliness" on julkaistu ensimmäistä kertaa tällä albumilla. Neljä kappaleista julkaistiin myöhemmillä 1970-luvun albumeilla. "Love in Mind" ja "Journey Through the Past" ilmestyivät livealbumilla "Time Fades Away" vuonna 1973, jota ei ole julkaistu toistaiseksi CD-muodossa. "See the Sky About to Rain" ilmestyi erilaisella sovituksella vuonna 1974 albumilla "On the Beach". "Dance Dance Dance" ilmestyi ensimmäisen kerran Crazy Horsen vuonna 1971 ilmestyneellä debyyttialbumilla ja uudella sanoituksella ja nimellä "Love Is a Rose" kokoelma-albumilla "Decade" vuonna 1977. Kappaleesta teki myöhemmin oman versionsa Linda Ronstadt.
Kaikki kappaleet Neil Youngin.
Jerry Hadley
Jerry Hadley (16. kesäkuuta 1952 – 18. heinäkuuta 2007) oli yhdysvaltalainen tenori. Hän sai uransa aikana kolme Grammy-palkintoa vuosina 1992, 1995 ja 2004.
Hadley kaavaili alun perin kapellimestarin uraa, mutta alkoi sitten opiskella laulamista. Hän aloitti uransa pienissä oopperataloissa eri kohteissa Yhdysvalloissa, mutta pääsi New Yorkin oopperan vakituiseksi tähdeksi debytoituaan siellä Arturon roolissa Gaetano Donizettin oopperassa "Lucia di Lammermoor".
Hadley teki Wienin valtionoopperan -debyyttinsä vuonna 1982 tulkiten silloinkin Donizettia. Hän esiintyi uransa aikana useissa maailman tunnetuimmissa oopperataloissa, kuten La Scalassa, Metropolitan-oopperassa sekä Hampurin valtionoopperassa. Hän tuli Donizettin oopperaroolien ohella tunnetuksi mm. Gioacchino Rossinin ja Wolfgang Amadeus Mozartin sekä Broadway-musikaalien, operetin ja populaarimusiikin tulkitsijana. Hän esiintyi usein myös Tom Rakewellin roolissa Igor Stravinskin oopperassa "The Rake's Progress".
Hadley tilasi vuonna 1996 Daniel Steven Craftsilta Carl Sandburgin runouteen pohjautuvan musiikkiteoksen "The Song and The Slogan", joka sai kantaesityksensä vuonna 2000. Hän ampui itseään ilmakiväärillä päähän 10. heinäkuuta 2007 New Yorkin osavaltiossa ja päätyi tajuttomana sairaalaan. Hänellä todettiin vaikeita aivovaurioita, ja hänen hengissäpitonsa lopetettiin tehoamattomana 16. heinäkuuta. Hän menehtyi vammoihinsa kaksi päivää myöhemmin.
Hadleyn viimeiset oopperaesitykset tapahtuivat Australiassa toukokuussa 2007 Pinkertonin roolissa Giacomo Puccinin teoksessa "Madama Butterfly". Ennen itsemurhaansa Hadleyn kerrotaan kärsineen taloushuolista ja masennuksesta.
Varjoaine
Varjoaine on radiologisissa kuvantamistutkimuksissa käytettävä aine, jonka avulla parannetaan elimistön rakenteiden tai nesteiden näkyvyyttä. Varjoaine on ominaisuuksiltaan sellainen, että röntgensäteet läpäisevät sen eri tavalla kuin ympäröivät rakenteet, jolloin se muodostaa havaittavan kontrastieron. Useat varjoaineet ovat röntgensäteitä läpäisemättömiä.
Varjoaineen tyyppi valitaan kuvauksen mukaan. Varjoaineet jaotellaan yleensä jodipitoisiin ja ei-jodipitoisiin aineisiin, joista jälkimmäiset sisältävät lähinnä bariumia. Jodipitoisia varjoaineita käytetään esimerkiksi verisuonten, virtsateiden, kohdun ja munanjohdinten kuvauksissa, kun taas bariumvarjoaineita käytetään suolistokuvauksissa. Gadolinium-varjoaine on käytössä magneettikuvausten tehostamiseksi.
Koska varjoaine poistuu elimistöstä munuaisten kautta, ennen kuvausta täytyy varmistaa, että potilaan munuaiset toimivat normaalisti. Allergia varjoaineelle on harvinainen, mutta mahdollinen.
Varjoaine voi aiheuttaa päänsärkyä ja oksentelua, vaikkei olisikaan allerginen varjoaineelle.Jodia sisältävät varjoaineet, jotka kuuluvat anatomis-terapeuttis-kemiallisessa lääkeluokituksessa luokkaan V08AA vesiliukoiset munuaishakuiset korkea osmolaaliset varjoaineet:
Jodia sisältävät varjoaineet, jotka kuuluvat anatomis-terapeuttis-kemiallisessa lääkeluokituksessa luokkaan V08AB vesiliukoiset munuaishakuiset matala osmolaaliset varjoaineet:
Jodia sisältävät varjoaineet, jotka kuuluvat anatomis-terapeuttis-kemiallisessa lääkeluokituksessa luokkaan V08AC vesiliukoiset maksahakuiset varjoaineet:
Jodia sisältävät varjoaineet, jotka kuuluvat anatomis-terapeuttis-kemiallisessa lääkeluokituksessa luokkaan V08AD ei-vesiliukoiset varjoaineet:
Raharealisaatio
Raharealisaatio tarkoittaa siirtymistä kulta- tai hopeakantaan järjestelmästä, jossa rahan arvoa ei ole määritelty jalometalleina, vaan rahan arvo perustuu pelkästään luottamukseen. Koska kulta- ja hopeakannassa olevia valuuttoja ei enää ole, raharealisaatioista puhutaan nykyään vain taloushistorian yhteydessä.
Suomen historiasta puhuttaessa raharealisaatiolla tarkoitetaan yleensä vuoden 1840 realisaatiota, joka toteutettiin Venäjän raharealisaation yhteydessä. Rupla kiinnitettiin tuolloin hopeakantaan, jolloin myös Suomen Pankin ruplamääräisiä seteleitä alettiin pyydettäessä lunastaa hopealla. Samassa yhteydessä myös menestyksekkäästi vedettiin liikenteestä Ruotsin raha, jota oli yhä edelleen runsaasti käytössä, ja jota voitiin käyttää jopa veronmaksuun. Ruotsalaisen rahan käyttäminen oli tavallisinta Länsi- ja Pohjois-Suomessa.
Vuoden 1840 realisaatio korosti Suomen Pankin merkitystä. Vuonna 1811 perustettua pankkia oli syystäkin kutsuttu pelkäksi lainakassaksi, vaikka se laskikin liikkeeseen pieniä seteleitä. Raharealisaation yhteydessä pankille hankittiin runsaasti hopeavarantoja setelinkatteeksi. Hopeaa hankittiin etenkin Tukholmasta kierrosta vedettävällä ruotsalaisella rahalla. Tämä toiminta oli ajoittain niin mittavaa, että se sai Ruotsin keskuspankin hopeavarannot hupenemaan.
Suomen Pankki alkoi jo muistuttaa keskuspankkia hopeavarantoineen ja setelinanto-oikeuksineen. Liikkeeseen laskettiin jo 25 ruplan seteleitä.
Raharealisaatio yksinkertaisti Suomen rahaoloja merkittävästi.
Raharealisaation toteuttamisesta annettiin "Keisarillisen Majesteetin Armollinen Julistus Rahan Muuttamisesta Kowaksi Myntiksi Suomen Isoruhtinaan Maassa."
Svealandsbanan
Svealandsbanan on Ruotsin rataverkkoon kuuluva 116 kilometrin mittainen osuus, joka johtaa Södertäljestä Eskilstunan kautta Valskogiin. Osuus valmistui vuonna 1997. Se on sähköistetty ja suurimmaksi osaksi yksiraiteinen. Radalla on etupäässä henkilöliikennettä, mutta myös jonkin verran tavaraliikennettä.
Näkymätön mies (Wells)
Näkymätön mies (alkuteos "The Invisible Man") on H. G. Wellsin 1897 kirjoittama jännitys- ja sci-fi-romaani. Kirja ilmestyi ensin sarjana "Pearson's Magazine" -lehdessä samana vuonna. Kirjan päähenkilö on tiedemies Griffin, jonka teorian mukaan ihminen muuttuu näkymättömäksi, jos hänen taitekertoimensa muutetaan samaksi kuin ilman eikä keho ime tai heijasta valoa. Griffin onnistuu tässä, mutta ei saa itseään takaisin näkyväksi. Hänen mielensä järkkyy.
Kirjan tapahtumat alkavat Ipingistä, Länsi-Sussexista, jonka majataloon Griffin saapuu. Jonkin ajan päästä hän paljastuu näkymättömäksi mieheksi. Hän pakenee ja tapaa kulkurin, Thomas Marvelin, jonka pakottaa yhteistyöhön kanssaan. Marvel kuitenkin pakenee ja vie Griffinin muistiinpanokirjat ja rahat mukanaan. Griffin seuraa, hänet havaitaan ja hän haavoittuu ammuskelussa.
Griffin pakenee taloon, jonka omistaja on tohtori Kemp, Griffinin opiskelutoveri. Griffin kertoo tälle tarinansa ja suunnitelmansa näkymättömän miehen hirmuhallituksesta. Hän joutuu kuitenkin pakenemaan, koska Kemp on kirjeitse kutsunut miehiä ottamaan näkymättömän miehen kiinni. Griffin pääsee kuitenkin taas pakenemaan ja Kemp järjestää Griffinin etsinnän. Griffin hyökkää myöhemmin Kempin taloon ja Kemp pakenee kaupunkiin. Siellä Griffin jää kiinni, jossa hänet väkivaltaisesti taltutetaan. Hän kuolee ja muuttuu taas näkyväksi.
Norsunluurannikon vaakuna
Norsunluurannikon vaakuna otettiin käyttöön nykyisessä muodossaan vuonna 2001. Vaakunan keskellä sijaitsevassa kilvessä on kuvattuna norsun pää. Norsu on Norsunluurannikon suurin eläin ja se liittyy keskeisesti myös maan nimeen. Vaakunan yläosassa on nouseva Aurinko, joka kuvaa perinteisesti uutta mahdollisuutta parempaan. Vaakunan kummallakin sivulla on palmupuut. Vaakunan alalaidassa lukee "Republique De Côte d'Ivoire", Norsunluurannikon tasavalta ranskaksi.
Weißensteinin linna
Weißensteinin linna () on linna Pommersfeldenin kunnassa, Saksan Baijerissa. Se edustaa barokin tyylisuuntaa. Linna rakennettiin vuosina 1711–1718 Bambergin ruhtinaspiispan ja Mainzin vaaliruhtinaan Lothar Franz von Schönbornin yksityiseksi kesäresidenssiksi. Sen suunnittelusta vastasivat arkkitehdit Johann Dientzenhofer ja Johann Lukas von Hildebrandt. Nykyisin Weißensteinin linna on Schönbornin suvun hallussa.
Lehtikaali
Lehtikaali ("Brassica oleracea" var. "sabellica", joissakin lähteissä myös var. "acephala") on tummanvihreä, voimakkaanmakuinen lehtivihannes. Sitä käytetään keittoihin, salaatteihin ja muhennoksiin. Lehtikaalissa on paljon rautaa ja C-vitamiinia sekä karoteenia, kalsiumia ja proteiineja. Lehtikaali tunnetaan myös runsaasta K-vitamiinipitoisuudestaan. Lehtikaalin energiasisällöstä 35 prosenttia tulee proteiineista, kun sama luku keräkaalin kohdalla on vain 17. Lehtikaali onkin kasvissyöjien suosiossa rauta-, kalsium- ja proteiinipitoisuutensa takia.
Lehtikaalia kasvatetaan myös koristeeksi, esimerkiksi kukkien joukossa. Erityisen koristeellinen on punalehtinen lehtikaali. Lehtikaali kestää jonkin verran hallaa.
George Galloway
George Galloway (s. 16. elokuuta 1954 Dundee, Skotlanti) on brittiläinen vasemmistopoliitikko (Respect), joka on herättänyt huomiota Irakin sotaa vastustavilla mielipiteillään ja esiintymällä "Celebrity Big Brother" -tosi-tv-sarjassa.
Galloway kävi Harris Academya Dundeessa. Hän työskenteli paikallisessa Michelinin rengastehtaassa ja liittyi Labour-puolueeseen kolmetoistavuotiaana. Hän nousi puolueen Skotlannin puheenjohtajaksi 26-vuotiaana. Parlamenttiin hän pääsi 1987 Glasgow Hillheadista. Tuolloin hän pudotti parlamentista vaalipiiriä edustaneen Roy Jenkinsin.
Galloway ryhtyi tukemaan palestiinalaisten asiaa jo varhain. Hän oli ajamassa Dundeen sisarkaupunkihanketta Nabluksen kanssa vuonna 1980. Hän oli köyhyyttä ja nälänhätää vastaan kampanjoivan War on Wantin pääsihteerinä 1983–1987 ja kirjoitti silminnäkijäraportteja Eritrean vuoden 1985 nälänhädästä Sunday Timesiin ja Spectatoriin. "The Daily Mirror" syytti häntä tuolloin luksuselämän viettämisestä hyväntekeväisyysjärjestön rahoilla. Riippumaton tarkastaja vapautti Gallowayn kuitenkin syytteistä.
Galloway kampanjoi voimakkaasti Irakin talouspakotteiden purkamiseksi ja matkusti Irakiin tapaamaan Saddam Husseinia 1994 ja 2002. Vuonna 1998 hän toi leukemiaa sairastavan pikkutytön Mariam Hamzan hoitoon Glasgow'iin, koska Irakin talouspakotteet tekivät sen mahdottomaksi Irakissa.
Galloway erotettiin Labourista lokakuussa 2003 hänen sodanvastaisten mielipiteidensä vuoksi. Puhemies Ian McCartneyn mukaan Galloway oli kannustanut arabeja taistelemaan brittijoukkoja vastaan, kehottanut joukkoja olemaan tottelematta käskyjä ja käskenyt Plymouthin äänestäjiä äänestämään Labourin ehdokasta vastaan ja tukemaan sotaa vastustanutta Prestonia.
Joulukuussa Galloway sai "The Daily Telegraphilta" 150 000 puntaa korvauksia kunnianloukkauksesta sen väitettyä hänen saaneen rahaa Saddam Husseinin hallinnolta.
Galloway oli perustamassa uutta Labouria vasemmistolaisempaa Respect – The Unity Coalitionia. Toukokuun 2005 vaaleissa hän pudotti parlamentista Labourin Bethnal Green and Bowin vaalipiirin edustajan Oona Kingin. Kampanjoinnista tuli yksi vaalin seuratuimpia ja likaisimpia: Oona King kannatti Irakin sotaa, hän oli vankka pääministeri Blairin tukija, mediajulkkis ja toinen musta nainen, joka on valittu parlamenttiin. Hänen äitinsä oli myös juutalainen ja vaalipiirin äänestäjistä lähes puolet muslimeja. Galloway sai 15 801 ääntä, 823 enemmän kuin King.
Parlamenttivaaleissa 2010 Galloway oli ehdolla Poplar & Limehousen vaalipiirissä. Hän ei tullut valituksi, vaan jäi vaalipiirissä kolmanneksi. Keväällä 2012 hän palasi alahuoneen jäseneksi saatuaan yli puolet äänistä Bradfordin läntisen vaalipiirin täytevaalissa. Täytevaali järjestettiin, kun alueen edellinen edustaja, Labourin Marsha Singh oli jättänyt parlamentin pitkäaikaisen sairauden vuoksi.
Vuoden 2006 alusta Galloway oli mukana tosi-tv-sarja "Celebrity Big Brotherissa". Helmikuussa 2006 hän joutui turvasäilöön Egyptissä kansallisen turvallisuuden nimissä, kun paikallinen järjestö oli kutsunut hänet Irakin sodan vastaiseen tapahtumaan.
Castres
Castres [kastr] (oksitania: "Castras") on ranskalainen kaupunkikunta, joka sijaitsee Midi-Pyrénées’n alueella Tarnin departementissa. Castres on erityisesti tunnettu sosialistisen poliitikon Jean Jaurèsin synnyinkaupunkina, ja kaupungin museo on omistettu taidemaalari ja kuvanveistäjä Francisco Goyalle.
Castres sijaitsee Monts du Sidobren, erikoislaatuisen graniittiesiintymän, läheisyydessä, kuin myös ”Mustan vuoriston", jonka korkeus on 172 metriä merenpinnasta. Castres sijaitsee 24 kilometrin etäisyydellä Albista, joka on departementin hallintokaupunki, ja 72 kilometrin etäisyydellä Toulousesta. Castresin kaupungin halki virtaa pohjoisesta etelään Agoûtjoki, joka laskee Tarnjokeen.
Kaupungin nimi tulee latinan sanasta "castrum", joka merkitsee linnoitettua aluetta. Kaupunki kehittyi Saint Benoît’n benediktiiniluostarin ympärille; luostarin perustamisajankohdaksi ounastellaan vuotta 647, ja se sijaitsi vanhan roomalainen linnoituksen kohdalla. Kaupungista kehittyi keskeinen kauttakulkuetappi pyhiinvaeltajille, jotka matkasivat Santiago de Compostelaan Espanjaan, sillä kaupungin luostarin kirkossa säilytettiin Pyhälle Vincentin jäännöksiä.
Castres oli myös 1100-luvulla merkittävässä asemassa, toiseksi tärkein, kun tehtiin albigenssiristiretki alueen harhaoppisia vastaan.
Kaupungin lähes itsenäinen asema taattiin 1100-luvulla, kun sen hallinto järjestettiin. Castresin valloitti Simon de Montfort albigenssiristireken aikana, ja se liitettiin osaksi Ranskan valtakuntaa vuonna 1271 Pariisin rauhan jälkeen. Koko 1300-luku olikin kaupungille taantumisen ja rappion aikaa, ja vuonna 1375 kaupungissa oli vain noin 4000 asukasta.
Castresin asukkaat kääntyivät protestanteiksi noin vuosina 1530–1560, ja protestantit valloittivat kaupungin viidennen uskonsodan aikana vuonna 1575. Seuranneiden sotien aikana kaupunkilaiset kävivät kaupaa protestanttien kanssa ja vaurastuivat nopeasti ja kaupungistä nuodostui itsenäinen kaupunkitasavalta. Näin Castres oli välimerellisen Ranskan suurin protestanttiyhdyskunta.
Ranskan vallankumous otettiin Castresissa vastaan pääsääntöisesti myönteisenä tapahtumana, eritoten protestanttisten kauppiaiden ja yrittäjien puolelta. Suurin osa kaupunkilaisista pysyi kuitenkin maltillisina koko vallankumouskauden.
Respect – The Unity Coalition
Respect – The Unity Coalition oli tammikuussa 2004 perustettu Englannissa ja Walesissa toiminut vasemmistolainen puolue. Nimi "Respect" () on itse asiassa akronyymi sanoista Respect, Equality, Socialism, Peace, Environmentalism, Community ja Trade Unionism (kunnioitus, tasa-arvo, sosialismi, rauha, ympäristönsuojelu, yhteisö ja ammattiyhdistystoiminta). Puolueen johtajana oli 2005–2012 Salma Yaqoob.
Puolueen ainoa parlamenttiedustaja on ollut George Galloway, joka erotettiin työväenpuolueesta vuonna 2003 ja osallistui sen jälkeen Respectin perustamiseen. Puolue sai vuoden 2006 kunnallisvaaleissa 16 valtuutettua.
Galloway ja Yaqoob tukijoineen, joihin kuuluivat lähes kaikki valtuutetut, järjestivät syksyllä 2007 puolueen puoluekokouksen aikaan oman Respect Renewal -kokouksensa. Gallowayn kannattajat osallistuivat omalla listallaan vuoden 2008 Lontoon vaaleihin. Lisäksi osa aktivisteista osallistui vaaleihin Left List -vaalilistallta, jota tuli myöhemmin Left Alternative -puolue.
Puolueen toiminta hiipui vuoden 2008 jälkeen ja se lakkautettiin 2016.
Guðný Halldórsdóttir
Guðný Halldórsdóttir (23. tammikuuta 1954) on islantilainen elokuvaohjaaja.
Guðnýn kaksi tunnetuinta elokuvaa ovat "Karlakórinn Hekla" (Mieskuoro Hekla, 1992) ja "Ungfrúin góða og húsið" (Kunnian talo, 1999). Edellinen on naispuolisen säveltäjän vetämän islantilaisen mieskuoron Saksan matkasta kertova komedia. Yksi kuoron laulajista kuitenkin kuolee ennen lähtöä ja kuolinvuoteellaan hän toivoo, että hänelle pystytettäisiin muistomerkki Kölniin, johon kuoro on matkalla. TV2 esitti "Mieskuoro Heklan" matineanäytöksenä keväällä 1997. Jälkimmäinen puolestaan on kahdesta sisaruksesta kertova historiallinen perhedraama.
Näiden kahden elokuvan lisäksi Guðný on ohjannut muun muassa elokuvan "Kristnihald undir Jökli" (Jäätikön alla, 1989). Se on tarina onnettomasta kaupungissa asuvasta miehestä, joka saapuu Islannin maaseudulle ja rakastuu elämänsä naiseen. Tämän lisäksi Guðný on ohjannut useita elokuvia Islannin televisiolle.
Guðný Halldórsdóttir on Islannin ainoan Nobel-kirjailijan Halldór Laxnessin tytär.
Kulla Gunnarstorpin linna
Kulla Gunnarstorpin linna () on linna Helsingborgin kunnassa, Ruotsin eteläisessä Skånen maakunnassa. Linnan alue käsittää 1500-luvulta ja 1800-luvulta peräisin olevat linnat.
1400-luvun lopulla Kulla Gunnarstorp kantoi nimeä Gundestrup ja se kuului Parsbergin suvulle. 1500-luvun keskivälin paikkeilla se siirtyi valtakunnanraati Jörgen Brahelle. Brahe pystytti Kulla Gunnarstorpin vanhan linnan ("borg"), joka on edelleen olemassa. 1639 linnan alueineen osti Axel Eriksen Rosenkrantz.
Vuonna 1775 Kulla Gunnarstorp myytiin kreivi Gustav Adolf Sparrelle. Sparren lesken kuoltua siirtyi se kreivi Sparen tyttärenpojalle Gustaf Adolf Fredrik De la Gardielle. Tämän kuoltua Kulla Gunnarstorpin haltijaksi tuli hänen isänsä, Jacob De la Gardie. Hän myi Kulla Gunnarstorpin vuonna 1837 Carl De Geer av Leufstalle.
Kreivi De Geerin kuoltua vuonna 1861 Kulla Gunnarstorpin peri hänen veljenpoikansa Baltzar von Platen, joka rakennutti alueelle uuden linnan vuosina 1865–1868. Uuden linnan suunnittelusta vastasi tanskalainen arkkitehti Christian Zwingmann. Myöhemmin linnan peri von Platenin tytär, Axel Wachtmeisterin puoliso Elisabeth von Platen. Wachtmeisterin suvulla linna pysyi vuoteen 1978 saakka, jolloin Gustav Trolle peri linnan ja sen alueet äidiltään Charlotelta (o. s. Wachtmeister).
Cédric Vasseur
Cédric Vasseur (s. 18. elokuuta 1970 Hazebrouck) on entinen ranskalainen maantiepyöräilijä, Ranskan ympäriajon kaksinkertainen etappivoittaja. Hän oli ajajatyypiltään hyökkääjä, irtiottoihin pyrkivä pyöräilijä.
Ammattilaisuransa Novemail-tallissa vuonna 1993 aloittanut Vasseur ajoi GAN-joukkueen väreissä saavuttaessaan ensimmäisen voittonsa GP Midi Libren neljännellä etapilla vuonna 1996. Seuraavana vuonna hän voitti Ranskan ympäriajon viidennen osuuden 147 kilometrin irtioton jälkeen ja piti kilpailun johtajan keltaista paitaa seuraavien viiden etapin ajan.
Seuraavat vuodet Crédit Agricolen ja US Postalin joukkueissa eivät olleet kovin menestyksekkäitä. Siirryttyään Cofidis-talliin Vasseur voitti vuonna 2002 GP Isbergues -kilpailun sekä Dunkerquen neljän päivän ajon viidennen osuuden. Seuraavana vuonna hän oli paras Dauphiné Libérén seitsemännellä osuudella sekä Pariisi–Correze-etappikilpailussa ja Hessenin ympäriajossa. Lombardian ympäriajossa hän oli kuudes.
Vuonna 2004 Vasseur joutui doping-epäilyjen kohteeksi monien muiden Cofidis-tallin ajajien tavoin, mutta hänen nimensä puhdistettiin sittemmin. Seuraavana vuonna hän sijoittui toiseksi Ranskan ympäriajon 18. etapilla.
Vasseur edusti vuodesta 2006 lähtien Quick·Step - Innergetic-tallia. Debyyttivuonnaan belgialaistallissa hän voitti toistamiseen GP Isbergues -kilpailun. Seuraavan vuoden Ranskan ympäriajossa, uransa viimeisessä, hän voitti kymmenennen etapin oltuaan loppukirissä paras viiden miehen karkulaisryhmästä . Vasseur lopetti uransa kauden 2007 jälkeen.
Cédric Vasseurin isä Alain Vasseur osallistui Ranskan ympäriajoon 1970-luvun alkupuolella ja saavutti poikansa tavoin etappivoiton sooloajon jälkeen.
Cédric Vasseur Trap–Friis-tietokannassa
L. Paul Bremer
Lewis Paul Bremer III (s. 30. syyskuuta 1941) oli Irakin jälleenrakennus- ja humanitaarisen avun viraston johtaja vuoden 2003 Irakin sodan jälkeen, 6. toukokuuta 2003 alkaen. Toimessaan koalition väliaikaisen hallinnon (Coalition Provisional Authority; CPA) päämiehenä 12. toukokuuta 2003 alkaen hän vastasi Yhdysvaltain puolustusministerille, kunnes Irakille palautettiin rajoitettu suvereniteetti 28. kesäkuuta 2004.
Bremer on kotoisin Hartfordista Connecticutista. Hän opiskeli Yalen yliopistossa ja Harvardin yliopistossa, josta sai taloushallinnon ylemmän korkeakoulututkinnon 1966. Samana vuonna hän meni Yhdysvaltain ulkoministeriön palvelukseen ja työskenteli Kabulissa ennen kuin jatkoi opintojaan Institut d'Etudes Politiques de Paris'ssa. Hän työskenteli Blantyressa Malawilla 1968–1971. Englannin lisäksi Bremer osaa arabiaa, ranskaa, hollantia, norjaa, persiaa, saksaa ja espanjaa.
Bremer oli Henry Kissingerin avustajana 1972–1976, lähettiläänä Oslossa, palasi 1979 Yhdysvaltoihin varaulkoministeriksi ja toimi vuodesta 1981 Alexander Haigin erityisavustajana.
Reagan nimitti Bremerin lähettilääksi Alankomaihin 1983 ja terrorismin vastaisen toiminnan lähettilääksi 1986. Bremer jätti ulkoministeriön 1989 ja ryhtyi Henry Kissingerin "Kissinger and Associatesin" johtajaksi. Ennen paluutaan hallitukseen 2003 Bremer toimi Marsh Crisis Consultingin toimitusjohtajana ja hallintoneuvoston puheenjohtajana ja hallituksen jäsenenä yhtiöissä Air Products and Chemicals, Inc. ja Akzo Nobel NV. Marsh & McLennan Companiesin toimistot sijaitsivat New Yorkin World Trade Centerin molemmissa torneissa, jossa Bremerin toimisto oli etelätornissa. Bremer oli kaksi vuosikymmentä ollut vakiovieras Kongressin kuulemisissa ja häntä pidetään terrorismin ja kansallisen turvallisuuden asiantuntijana.
Vuoden 2001 lopulla Bremer oli entisen oikeusministeri Edwin Meesen kanssa Heritage Foundationin Homeland Security Task Forcessa, joka loi suunnitelman Yhdysvaltain kotimaan turvallisuuden ministeriön (Department of Homeland Security) perustamisesta.
Bremer nimitettiin koalition miehittämän Irakin johtoon toukokuussa 2003. Hän hallitsi asetuksilla. Määräyksiin kuului kokoontumisenvapauden rajoitusten pois, väliaikainen kuolemantuomion kielto, Saddamin aikaisten ammattiyhdistystoiminnan rajoitusten pitäminen voimassa, Irakin armeijan hajottaminen ja sen 400 000 jäsenen erottaminen ja Baath-puolueen jäsenten erottaminen, ml. koulunopettajat, viroistaan.
Heinäkuussa 2003 Bremer hyväksyi Irakin väliaikaisen hallintoneuvoston (Iraqi Interim Governing Council) kokoamisen eri poliittisten, uskonnollisten ja kansallisten ryhmien edustajista. Hän itse piti kuitenkin veto-oikeuden sen päätöksiin. 1. maaliskuuta 2004 hyväksyttiin maan uusi perustuslaki ja se allekirjoitettiin virallisessa tilaisuudessa 5. huhtikuuta. 28. kesäkuuta 2004 kello 10:26 koalition hallinto (Coalition Provisional Authority) luovutti vallan Irakin väliaikaiselle hallitukselle, jonka jälkeen Bremer lähti maasta.
Bremer sai 14. joulukuuta 2004 Yhdysvaltain korkeimman siviilikunniamerkin Presidential Medal of Freedomin.
Nyköpingshus
Nyköpingshus eli Nyköpingin linna () on alkujaan keskiaikainen, osittain raunioitunut linna ("borg") Nyköpingin kaupungissa, Ruotsin Södermanlandissa. Se tunnetaan muun muassa Nyköpingin pitojen tapahtumispaikkana.
Linnan rakentamistyöt aloitti mahdollisesti Birger-jaarli. Albrekt Mecklenburgilaisen kaudella linna oli osa saksalaisen ritarin Raven van Barnekowin läänitystä. Barnekow teki linnassa merkittäviä rakennustöitä. Myöhemmin Nyköpingshusin läänitystä hallinnoi Bo Jonsson Grip. Myöhemmällä keskiajalla linnaan tehtiin lisää uudistustöitä. Kuningas Kustaa Vaasa vahvisti linnaa puolustustarkoituksissa. Vaasan vahvistustöistä on jäljellä nykyisin pyöreä kanuunatorni.
1500-luvun lopulla herttua Karl (myöhemmin Kaarle IX) uudisti linnaa tyystin ja rakennutti siitä renessanssilinnan. Vuonna 1665 linna paloi muun Nyköpingin ohella. Sitä ei jälleenrakennettu, vaan pikemminkin päinvastoin: osa linnan tiilistä vietiin Tukholman kuninkaallisen linnan tarpeisiin.
Osia linnasta kunnostettiin 1900-luvulla. Nykyisin linnan kuninkaantornissa ja vanhassa kuninkaanresidenssissä on esillä Sörmlannin museon pysyvä näyttely. Linnan juhlasalissa ja kuningattaren kellarissa toimii ravintola.
Ingvar Eggert Sigurðsson
Ingvar Eggert Sigurðsson (s. 22. joulukuuta 1963 Reykjavík) on islantilainen näyttelijä.
Ingvar on yksi Islannin kansainvälisesti tunnetuimmista näyttelijöistä. Hän on näytellyt pääosaa muun muassa Friðrik Þór Friðrikssonin elokuvissa "Pirunsaari" (1996) ja "Kaikkeuden enkelit" (2000) sekä Hilmar Oddssonin elokuvissa "Sporlaust" (1998) "Kaldaljós" (2004). Hänellä on ollut myös pääosa Hal Hartleyn elokuvassa "No Such Thing" (2001) ja sivuosa Kathryn Bigelow’n ohjaamassa elokuvassa "K-19 – The Widowmaker" (2002). Baltasar Kormákurin ohjaamassa ja käsikirjoittamassa menestyneessä rikossarjassa "Loukussa" (2015) hän näytteli yhtä päärooleista, poliisi Ásgeiria.
Heritage Foundation
The Heritage Foundation on yhdysvaltalainen konservatiivinen think tank. Sen tavoite on "kehittää ja edistää konservatiivista politiikkaa, joka perustuu vapaaseen yritteliäisyyteen, valtion roolin vähentämiseen, yksikönvapauteen, perinteisiin amerikkalaisiin arvoihin ja vahvaan kansalliseen puolustukseen."
Säätiö perustettiin 1973, jolloin sen alkupääoma tuli Joseph Coorsilta, joka oli Coorsin panimoiden omistaja.
Heritage Foundation oli 1980- ja 1990-luvun alun "Reaganin doktriinin" arkkitehti ja ajaja. Sen mukaan Yhdysvaltain piti tukea antikommunistisia vastarintaliikkeitä eri puolilla maailmaa.
Se julkaisee "Wall Street Journalin" kanssa vuosittain taloudellisen vapauden indeksiä, joka mittaa omistusoikeuksia ja vapautta valtion sääntelystä.
Greenpeacen mukaan Heritage Foundation on yksi niistä organisaatioista, joita Yhdysvaltain öljyteollisuus rahoittaa vähätelläkseen ilmastonmuutoksen vaikutuksia.
Mosjøen
Mosjøen (eteläsaameksi "Mussere") on kaupunki Vefsnin kunnassa Nordlandissa, Norjassa. Kaupungissa asuu 9700 ihmistä, ja kunnassa asuu 13.400 ihmistä. Mosjøen on Nordlandin toiseksi vanhin kaupunki, se sai kaupunkioikeudet vuonna 1875. Kaupungissa on satama, lentoasema ja rautatieasema. Kaupungin ehkä tunnettuin matkailukohde on Sjøgata (Merikatu), jolla on Pohjois-Norjan pisin yhtenäinen puutalorivi. Tunnettu on myös vuori Øyfjellet, joka on 818 metriä korkea ja sijaitsee aivan kaupungin länsipuolella.
Marne (departementti)
Marne on Ranskan departementti numero 51. Se on saanut nimensä Marne-joen mukaan. Departementti sijaitsee Pohjois-Ranskassa Champagne-Ardennen hallintoalueella. Departementti on pinta-alaltaan 8 162 neliökilometriä ja siellä on 565 840 asukasta (vuonna 2006). Marnen pääkaupunki on Châlons-en-Champagne, mutta Reims on Marnen suurin kaupunki. Marne on jaettu edelleen viiteen arrondissementtiin, 44 kantoniin ja 619 kuntaan.
Marnen departementti syntyi Ranskan vallankumouksen yhteydessä 4. maaliskuuta 1790. Marne muodostettiin osasta Champagnen provinssia.
Kathryn Bigelow
Kathryn Bigelow (s. 27. marraskuuta 1951 San Carlos, Kalifornia) on yhdysvaltalainen Oscar-palkittu elokuvaohjaaja. Hän on ohjannut muun muassa elokuvat "Myrskyn ratsastajat" (1991), "" (2002), "The Hurt Locker" (2008) ja "Zero Dark Thirty" (2012). Bigelow oli naimisissa ohjaaja James Cameronin kanssa vuosina 1989–1991.
Bigelow palkittiin parhaan ohjauksen Oscarilla elokuvastaan "The Hurt Locker". Hän on ensimmäinen naisohjaaja, joka on voittanut kyseisen palkinnon. Elokuva palkittiin myös parhaan elokuvan Oscarilla.