Greatest Hits III (Queen)
Greatest Hits III on brittiläisen Queen-yhtyeen vuonna 1999 julkaisema 17 kappaletta käsittävä kokoelmalevy. Edellisen kokoelma-albumin jälkeen yhtye ei ollut julkaissut kuin yhden uutta materiaalia sisältävän albumin sekä yhden singlen. Tästä huolimatta yhtyeen nykyinen kokoonpano Brian May ja Roger Taylor päätyivät julkaisemaan albumin.
Albumin yhtye on kannen mukaan Queen+, ei siis pelkkä Queen. Tämä pieni yksityiskohta kertoo osin siitä, että albumilla ei esiinny yksinomaan Queen, sillä heidän lisäkseen kuullaan useita vierailevia artisteja, kuten Freddie Mercuryn kanssa klassisen levyn julkaissutta sopraano Montserrat Caballea, sekä yhtyeen kanssa esiintyneitä nimekkäitä artisteja kuten George Michael ja Elton John. Näiden lisäksi kappaleiden joukossa on yhtyeen jäsenten soololevytyksiä sekä muutama remixattu hittikappale, mutta myös joitakin Queenin alkuperäiskappaleita. Queenin omat levytykset ovat enimmäkseen Made In Heaven -albumilta joka valmistui vasta Greatest Hits II -albumin jälkeen, mutta myös joitain kappaleita 1980-luvun tuotannosta.
Kaksi vuotta ennen Greatest Hits III:n julkaisua Brian May totesi haastattelussa että jos ostaa suosikkiartistinsa kokoelma-albumin ja saakin alkuperäisten kappaleiden sijaan remiksejä, tuntee itsensä petetyksi.
Mayn lausunto osui naulankantaan, sillä Greatest Hits III ei käynyt kaupaksi lainkaan siinä suhteessa kuin yhtyeen aiemmat kokoelmat. Siinä missä kahden aiemman Greatest Hits -albumin myyntiluvut rikkoivat ennätyksiä 11- ja 8-kertaisilla platinalevyillä, Greatest Hits III:n menestys jäi yhteen ainokaiseen platinalevyyn.
Allmusic.com-sivuston Stephen Erlewine toteaa yksioikoisesti ettei albumi ansaitse nimikettä "suurimmat hitit", sillä albumin kappaleet eivät ole juurikaan "hittejä", vaan pikemminkin harvinaisuuksien sillisalaattia. Ainoana kelvollisena raitana Erlwine poimii levyltä George Michaelin tulkitseman "Somebody To Loven". Muut raidat, Erlwine toteaa, ovat remixejä, soololevytyksiä ja Mercuryn kuoleman jälkeen levytettyjä kappaleita. Kappaleet sinällään ovat toki mielenkiintoisia, ja on mukavaa että nekin tulevat julkaistuksi, mutta on harhaanjohtavaa nimittää kokoelmaa "hiteiksi", Erlwine tiivistää.
Samoilla linjoilla Erlwinen kanssa on Epinions.com-sivuston kirjoittaja Michael Scapp joka kokee vieraaksi ajatuksen vierailevista artisteista albumilla jonka tarkoitus olisi koota yhtyeen suurimmat hitit, ei suinkaan yhtyeen sivuprojektien tuotoksia. Scapp pitää kutakin yhtyeen omaa alkuperäistä levytystä albumilla arvokkaana, mutta tyrmää soololevytykset ja remiksit. Poikkeuksellisen hyvänä Scapp pitää suuren Elton Johnin tulkintaa kappaleesta The Show Must Go On. Sen sijaan Fugees-yhtyeen Wyclef Jeanin remiksaama Another One Bites the Dust puolestaan on Scappin mukaan roskaa.
Chester Chronicle -lehden arvostelija puolestaan arvostaa albumia siinä missä kahta aiempaakin kokoelmaa. Albumi on arvostelijan näkemyksen mukaan osoitus siitä että yhtye on yhä voimissaan ja aktiivinen kahdeksan vuotta keulahahmonsa kuoleman jälkeen, muodossa tai toisessa. Yhtye, jonka kukin jäsen voi yhtäläisesti todeta kirjoittaneensa hittikappaleita. Yhtyeen jäsenten soolokappaleet saavat kiitosta siinä missä live-esityksetkin. Kriitikon mukaan tämä väistämättä viimeinen kokoelma-albumi ansaitsee ehdottomasti "hits"-kokoelman tittelin sillä kaikki albumin kappaleet ovat olleet hittejä, lukuun ottamatta aiemmin julkaisematonta "The Show Must Go On" -esitystä.
Classic Rock -lehden arvostelija puolestaan on jokseenkin kahden vaiheeilla albumin suhteen. Merkittävänä hän pitää sitä että albumin 16 kappaleesta 15 olivat hittejä. ("Thank God It's Christmas" on bonusraita jota ei kaikissa julkaisuissa ollut mukana.) Siitäkin huolimatta albumin kappaleista monetkaan eivät yllä Queenin suurimpien hittien rinnalle, eikä albumia voida muutenkaan pitää yhtyeen uran huipentumana. Classic Rockin arvostelussa mainitaan albumilta löytyvän muutamia helmiäkin: Wyclef Jeanin remiksi on huikea, ja jälleen osoitus siitä kuinka yhtye kykenee ulottumaan uusille alueille. Elton Johnin tulkinta puolestaan on tunteikkaampi, jos mahdollista, kuin Mercuryn alkuperäislevytys, kriitikko toteaa lopuksi.
Albumin myyntiä vauhdittamaan tuotiin markkinoille myös singlelevy joka sisälsi kolme eri remix-versiota vuoden 1982 menestyskappaleesta Under Pressure.
Under Pressure (Parlophone/EMI, 28. joulukuuta 1999)
Albumi julkaistiin Britanniassa 8. marraskuuta 1999 CD-levynä, tupla-LP:nä ja kasettina. 15 listaviikon aikana albumi nousi parhaillaan 5. sijalle Britannian listoilla. Britannian ääniteteollisuuden markkinajärjestö BPI palkitsi albumin platinalevyllä 10. joulukuuta 1999. Yhdysvalloissa albumi julkaistiin 9. marraskuuta 1999 mutta siellä se ei noussut myyntilistoille lainkaan.
Albumi julkaistiin myös vuonna 2000 boksissa yhdessä Greatest Hits ja Greatest Hits II albumien kanssa. Boksi on nimeltään "Greatest Hits I, II & III – The Platinum Collection" ja se palkittiin Britanniassa kolminkertaisella platinalevyllä.
Albumin lisäksi julkaistiin myös musiikkivideokokoelma "Greatest Flix III" VHS-kasetilla 6. joulukuuta 1999. Video on julkaistu myös laserdiscinä Japanissa, ja video-CD:nä Malesiassa sekä Taiwanissa.