Hajautustaulu
Tietojenkäsittelytieteessä hajautustaulu () on hakurakenne eli avaimia arvoihin yhdistävä tietorakenne. Kun hajautustaululle annetaan avain (esimerkiksi henkilön nimi), se kertoo arvon (puhelinnumero). Sisäisesti se käyttää avaimesta hajautusfunktion avulla muodostettua tiivistelukua taulukon indeksinä. Siten haku toimii hyvin tehokkaasti, mutta alkioiden järjestykseen liittyvät operaatiot kuten suurimman arvon etsiminen eivät. Tyypillisesti hajautustaulua käytetään, kun halutaan indeksoida taulukkoa merkkijonoilla kokonaislukujen sijasta.
Tehokkuudeltaan hajautustaulu muistuttaa järjestämätöntä taulukkoa. Sen tärkein toiminto on haku, jonka asymptoottinen aikavaativuus on keskimäärin "O"(1); lisäys ja poisto ovat samaa luokkaa. Harvinainen pahin tapaus voi olla "O"("n"), mutta tämä voidaan estää, jos tallennettava data tunnetaan ennalta. Tehokkuus riippuu täysin törmäysten määrästä; se puolestaan riippuu taulukon täyttöasteesta, hajautusfunktion tuottamasta jakaumasta ja törmäysten käsittelykeinosta.
Koska haku hajautustaulusta ei yleensä vaadi kuin yhden tai kaksi yhtäsuuruusvertailuoperaatiota, se on huomattavasti hakupuita nopeampi, jos avaimien vertailu vie paljon aikaa.
Hajautustaulun yleisten operaatioiden keskimääräisiä aikavaativuuksia:
Usein hajautustaulu sopii hakurakenteeksi, jos
Jokin hakupuu kuten punamusta puu voi olla hyvä vaihtoehto toteuttaa hakurakenne.
Oletetaan, että avaimina käytetään merkkijonoja ja arvoina kokonaislukuja, kuten puhelinluettelossa. Tavoitteena on, että hajautustaulua voisi käyttää kuten assosiaatiotaulua:
Tietorakenteen ytimenä on taulukko, johon avain-arvo -parit säilötään.
Hajautusfunktio tiivistää merkkijonoja taulukon indekseiksi eli muodostaa suurista arvoista pieniä satunnaislukuja. Ensin merkkijono täytyy muuttaa kokonaisluvuksi; yksinkertainen mutta melko huono tapa on laskea merkkikoodit yhteen. Tuloksena on luku, joka vielä täytyisi saada pysymään taulukon koon rajoissa. Tämä onnistuu esimerkiksi jakojäännöksen avulla.
Eri avaimilla hajautusfunktio voi antaa saman indeksin. Funktiolla "hashf" avaimet "venes" ja "seven" tuottavat saman indeksin, koska anagrammien merkkikoodien summa on aina sama. Tätä kutsutaan törmäykseksi, ja sen käsittelyyn on useita keinoja, joista kaikki käyttävät jonkinlaista peräkkäishakua. Siten törmäykset hidastavat hajautustaulua, ja hajautusfunktion tulisikin kuvata avaimia indekseiksi mahdollisimman tasaisesti.
Taulukolle on arvioitava sopiva koko, sillä ylimääräinen tila vähentää törmäyksiä mutta vie muistia. Alkioiden ja taulukon koon välistä suhdetta kutsutaan "täyttösuhteeksi", ja se yritetään pitää sopivana.
Ilmeinen tapa hallita törmäyksiä on törmäävien arvojen tallentaminen samaan indeksiin linkitetyn listan avulla. Ratkaisua kutsutaan ylivuotolistaksi tai -ketjuksi. Ylivuotolista on suotuisa tapa käsitellä törmäyksiä. Tietorakenteen koko voi kasvaa taulukkoa suuremmaksi ilman merkittävää hidastumista. Muisti ja hidastuminen ovat kapasiteetin ainoat rajat. Kuitenkaan käytännössä välimuisti ei kiihdytä linkitystä niin hyvin kuin puhdasta taulukkototeutusta, avointa hajautusta.
record HashTable
Avoimessa hajautuksessa vuodetaan törmääviä alkioita suoraan johonkin taulukon vapaaseen paikkaan. Intuitiivisin tapa toteuttaa avoin hajautus lienee lineaarinen kokeilu, jossa kokeillaan peräkkäin vapaita taulukkopaikkoja, kunnes vapaa paikka löytyy tai taulu on kierretty ympäri.
Lineaarinen kokeilu ei yleensä ole hyvä vaihtoehto, sillä se kasaa alkioita peräkkäin, jolloin kokeileminen hidastuu. Vaikka peräkkäisyys käyttää tehokkaasti välimuistia, parempia algoritmeja ovat neliöinen kokeilu ja kaksoishajautus, jotka hyppivät epätasaisia loikkia taulukkoa ympäri.
On selvää, että taulukon koolla on suuri merkitys avoimessa hajautuksessa: Kapasiteetilla on konkreettinen yläraja, ja operaatioiden ajantarve kasvaa räjähdysmäisesti, kun taulukko alkaa tulla täyteen.
Apufunktio "findIndex" etsii avaimelle seuraavan tyhjän paikan käyttäen lineaarista kokeilua.
Taulukon pidentäminen vaatii uuden hajautusfunktion, mikä käytännössä tarkoittaa uuden hajautustaulun luomista. Tämä on raskas operaatio, joten sitä tulee välttää. Yksi keino saada pidennysväli riittävän laajaksi on kaksinkertaistaa pituus aina, kun taulukkoa tarvitsee pidentää. Tällöin hidas hajautustaulun kopiointioperaatio ei keskimäärin juuri vaikuta tehokkuuteen.
Ylivuotolistoilla toteutettu hajautustaulu ei välttämättä tarvitse pidennysoperaatiota. Se vain hidastuu tasaisesti, kun alkioita tulee lisää.