Viron lippu
Viron lippu ( tai "sinimustvalge" eli sinimustavalkoinen) on Viron tunnus vaakunan ja kansallislaulun ohella. Se koostuu kolmesta vaakasuorasta palkista, joiden värit ovat ylhäältä alaspäin sininen, musta ja valkoinen ja sen suhteet ovat 7:11. Lipun sininen väri kuvaa taivasta tai uskollisuutta ja lojaaliutta. Musta kuvaa menneisyyden synkkiä kärsimyksiä tai maata. Valkoinen kuvaa lunta tai toivoa.
Joukko tarttolaisia opiskelijoita yritti vuonna 1881 perustaa Vironia-nimisen opiskelijajärjestön, jonka väreiksi oli valittu valkoinen, musta ja sininen. Perustaminen ei onnistunut. Kolme vuotta myöhemmin lipun otti ensimmäisenä käyttöön Eesti Üliõpilaste Selts (Viron ylioppilasseura). Se vihittiin 4. kesäkuuta 1884 Otepään pappilassa.
Lipusta tuli nopeasti Viron kansallismielisyyden ja kansallisen vapauden symboli. Sini-musta-valkeaa lippua käytettiin yleisesti virolaisten kansallislippuna vuoden 1905 vallankumouksen aikana ja vallankumousta seuranneina vuosina. Viron epäviralliseksi kansallislipuksi se tuli Viron itsenäisyysjulistuksen myötä 24. helmikuuta 1918 ja vahvistettiin Viron tasavallan valtiolipuksi yhdeksän kuukautta itsenäistymisen jälkeen 21. marraskuuta 1918. Ensimmäisen kerran lippu nostettiin kansallisena symbolina Pikk Hermannin torniin 12. joulukuuta 1918. Laki valtiolipusta annettiin 27. heinäkuuta 1922. Lipun täyttäessä 50 vuotta vuonna 1934 järjestettiin valtakunnallisia juhlia lipun kunniaksi..
Neuvostoliitto kielsi lipun käytön miehitettyään Viron kesäkuussa 1940. Viron ollessa vielä itsenäinen 21. kesäkuuta 1940 lippu otettiin alas sen symbolisimmasta paikasta, Pikk Hermannin tornista. Seuraavana päivänä, 22. kesäkuuta, se nostettiin punalipun myötä takaisin. Trikolori katosi lopullisesti 27. heinäkuuta 1940, ja se korvattiin Viron sosialistisen neuvostotasavallan lipulla.
Saksan miehityksen aikana 1941–1944 lippu hyväksyttiin virolaisten kansallislipuksi, mutta ei Viron kansallislipuksi saati valtiolipuksi, koska Saksa ei hyväksynyt Viron itsenäisyyttä, niin kuin ei ollut hyväksynyt ensimmäisen maailmansodankaan aikana. Lipun käyttö yksityisten kansalaisten osalta oli kuitenkin käytännössä vapaata. Saksan joukkojen vetäydyttyä Tallinnasta Viron lippu liehui 21. syyskuuta 1944 vuorokauden ajan Pikk Hermannin tornissa ennen Neuvostoliiton joukkojen saapumista.
Toisen neuvostomiehityksen myötä syyskuussa 1944 kansallislipun ja sen värien käyttö kiellettiin jälleen ankaran rangaistuksen uhalla. Neuvostomiehityksen vuosikymmeninä Viron sosialistisen neuvostotasavallan valtiolippuna oli muiden neuvostotasavaltojen tapaan Neuvostoliiton lipusta johdettu punalippu. Ensimmäinen versio oli käytössä vuosina 1940-1941 ja 1944-1953. Toinen versio vuosina 1953-1990. Neuvostovallan alkaessa murentua 1980-luvun lopulla kansallislippua alettiin käyttää vuoden 1987 lokakuusta alkaen enenevästi myös julkisesti. Aluksi lipun käyttö yritettiin neuvostoviranomaisten taholta estää, mutta heikentynyt hallinto ei siihen enää kyennyt. Vuoden 1988 keväästä alkaen kansallislippua käytettiin jälleen avoimesti ja vapaasti. Lokakuun 20. päivänä 1988 Viron sosialistisen neuvostotasavallan korkein neuvosto vahvisti sini-musta-valkean lipun Viron kansallislipuksi ja itsenäisyyspäivänä 24. helmikuuta 1989 se nostettiin Pikk Hermannin torniin, korvaamaan tornissa neuvostomiehityksen vuosina liehuneen punalipun. Toukokuun 8. päivänä 1990 Viron sosialistisen neuovostotasavallan korkein neuvosto vahvisti Viron kansallisväreiksi sinisen, mustan ja valkoisen. Kaksi kuukautta myöhemmin, elokuun 7. päivänä 1990 Viron tasavallan korkein neuvosto vahvisti kansallislipun lopulta myös Viron valtiolipuksi. Kaksi vuotta myöhemmin, 7. heinäkuuta 1992, riigikogu vahvisti lipun värit ja mittasuhteet. Tällä hetkellä voimassa olevat säädökset Viron lipusta sisältyvät 5. huhtikuuta 2005 vahvistettuun lakiin Viron lipusta (Eesti lipu seadus).
Ensimmäinen lippu ommeltiin vuonna 1884 Põltsamaalla kolmesta silkkikangaspalasta. Se on nykyään Viron tärkeimpiä kansallisaarteita ja sitä säilytetään Viron kansallismuseossa. Neuvostoliiton miehitettyä Baltian maat vuonna 1940, lippua piiloteltiin siirtämällä sitä kätköpaikasta toiseen. Vuonna 1943 saksalaismiehityksen aikana lippu piilotettiin Tarton seudulla rakenteilla olleen maalaistalon piipun perustuksiin. Kätköpaikka oli vain muutaman henkilön tiedossa. Talo säästyi sodan tuhoilta. Neuvostovallan palattua sodan jälkeen maalaistalon omistajaperhe häädettiin ja sinne muutti kolhoosilaisia. Viron itsenäistyttyä kätköpaikka paljastettiin ja lippu kaivettiin taas esiin piilostaan.
Virossa on kolmetoista vuotuista liputuspäivää:
Lisäksi virallisia liputuspäiviä ovat valtiolliset vaalipäivät.