hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kathrin Weßel
Kathrin Weßel (o.s. Ullrich, s. 14. elokuuta 1967 Annaberg, Itä-Saksa) on entinen saksalainen kestävyysjuoksija, joka edusti kilpaurallaan Itä-Saksaa. Hän menestyi erityisesti 10 000 metrin juoksussa.
Ullrich voitti ensimmäisen arvokisamitalinsa Rooman MM-kisoissa 1987, jolloin hän sijoittui 10 000 metrillä kolmanneksi ajalla 31.11,34. Seuraavana vuonna Soulin olympialaisissa hän oli samalla matkalla neljäs ajalla 31.29,27. Hän voitti viimeisen arvokisamitalinsa Splitin EM-kisoissa 1990, jolloin hän oli toinen 10 000 metrillä ajallaan 31.47,70.
Ullrich edusti seuratasolla SC Dynamo Berliniä. Aktiiviaikanaan hän painoi 54 kilogrammaa ja oli 169 senttimetriä pitkä.
Angus &quot;Hiidenkirnu&quot; MacAnkka
"Hiidenkirnu" MacAnkka
Angus "Hiidenkirnu" MacAnkka on kuvitteellinen henkilö Disneyn eläinmaailmassa. Hän kuuluu MacAnkkain klaaniin.
Angus on (Don Rosan sukupuun mukaan) Roope Ankan setä, Fergus MacAnkan ja Jake MacAnkan veli ja Kalle MacAnkann poika. Hän esiintyi ensimmäisen kerran Carl Barksin tarinassa "Uponneet jokilaivat". Tarinassa hänen nimekseen mainittiin "Pothole McDuck", mutta Don Rosan mielestä "Pothole" () ei kuulostanut kovinkaan skottilaiselta, joten Rosa ilmoitti tarinakokoelmassaan "Roope Ankan elämä ja teot" hahmon nimeksi Angus "Hiidenkirnu" MacAnkka, jolloin nimestä "Pothole" tuli vain lempinimi hahmolle. 
"Roope Ankan elämä ja teot" -sarjan toisessa osassa "Mississipin mestari" ("The Master of the Mississippi") Angus voittaa itselleen jokilaivan pokeripelistä Alvari Karjun kanssa. Hän lähtee etsimään Drennan Whyte -nimisen laivan aarretta ja palkkaa samalla nuoren Roopen ja Petteri Pelottoman laivalleen. Alvari Karju saa vihiä aarteesta ja lähtee perään. Angus saa aarteen, mutta joutuu luovuttamaan sen valtiolle. Myöhemmin Angus myy jokilaivansa Roopelle ja viettää eläkepäivänsä tehden kirjoja, joissa hän liioittelee voimiaan ja urotekojaan.
Angus esiintyy myös tarinoissa "Odota minua Angus-setä", "Uponneet jokilaivat" ja "Hämäyksen hurrikaani". Anguksen valokuva näkyy myös tarinassa "Ankkapalatsin erakko".
Mount Kosciuszko
Mount Kosciuszko on 2 228 metriä korkea vuori Snowy Mountains -vuoristossa Australian Alpeilla. Se on vuoriston ja koko Australian korkein vuori. Vuorta ympäröi Kosciuszkon kansallispuisto.
Vuoren nimesi puolalainen tutkimusmatkailija, kreivi Paul Strzelecki maanmiehensä kenraali Tadeusz Kościuszkon mukaan vuonna 1840.
Mount Kosciuszkon lukeminen mantereiden korkeimpien vuorten, niin sanottujen seitsemän huipun, joukkoon on kyseenalaista. Toisen tulkinnan mukaan kunnia kuuluu yli kaksi kertaa korkeammalle Puncak Jayalle Uuden-Guinean saarella.
Enneagrammi
Enneagrammi ( 'yhdeksän' + "gramma" 'piirto') on esoteerinen symboli, jonka tarkka määritelmä kuuluu:
Enneagrammi on siis yhdeksänkulmainen geometrinen symbolikuvio, joskaan se ei ole geometrian kannalta monikulmio, koska se ei ole itseään leikkaamaton.
Enneagrammi on mahdollisesti ollut käytössä varhaisessa islamin mystiikkaa korostavassa sufilaisessa yhteisössä. Yhtään historiallista viitettä ei kuitenkaan ole löytynyt nykyisen muotoiseen enneagrammiin.
Enneagrammin matka länsimaiseen tietoisuuteen alkoi 1900-luvun alkupuolella, kun kreikkalais-armenialainen mystikko G. I. Gurdjieff opetti sen perusteita Moskovassa ja Pietarissa pitämillään luennoilla vuosina 1915–1917. Venäjän vallankumouksen jälkeen opetus siirtyi Venäjältä muualle Eurooppaan, viimeksi Pariisiin. Gurdjieffin oppilas, venäläinen matemaatikko, sanomalehtimies ja kirjailija P. D. Ouspensky esitteli enneagrammin ensimmäistä kertaa julkisuudessa Gurdjieffin elämästä ja opetuksesta kertovassa kirjassa "Sirpaleita tuntemattomasta opetuksesta (In Search of the Miraculous: Fragments of an Unknown Teaching)", jossa hän kertoo enneagrammin olleen osa Gurdjieffin opetusta.
Ouspenskyn mukaan Gurdjieff opetti enneagrammin olevan "muinainen salaisuus" ja "kaiken elollisen symbolikuvio". Gurdjieff käytti opetuksessaan erityisesti pyhiä tansseja ja rytmisiä liikesarjoja niin, että oppilaat kokisivat enneagrammin dynaamisuuden. Gurdjieff opetti, että symboli yhdistää kolmea universaalia lakia, joiden avulla mitä tahansa itsenäistä kokonaisuutta tai prosessia voidaan ymmärtää täydellisesti.
Suomessa on enneagram-symbolia tutkittu Gurdjieffin oppien mukaan ainakin 1970-luvulta lähtien. Ensimmäinen suomenkielinen kirja aiheesta on turkulaisen Karatas-seuran julkaisu nimeltään "Enneagramma - Kosminen symboli", vuodelta 1984.
Amerikkaan enneagrammi rantautui laajemmin 1960-luvulla nykyaikaista psykologiaa soveltavan persoonallisuustyyppiluokituksen muodossa niin kutsuttuna persoonallisuusenneagrammina. Sovellus ei kuitenkaan sisälly kirjallisesti julkaistuun tietoon Gurdjieffin opetuksesta eikä hänen selitykseensä enneagrammista. Gurdjieff -perinteen vakamieliselle opiskelijalle ennegrammi säilyykin Kōan'ina, aina haastavana ja ei-koskaan-lopullisesti-selitettynä.
Jean Sasson
Jean P. Sasson (s. 1947) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hän on tullut tunnetuksi Lähi-itää käsittelevistä kirjoistaan. Hän asui Riadissa, Saudi-Arabiassa 12 vuotta vuosina 1978-1990. Siihen mennessä hän oli matkustanut ympäri maailman yhteensä 59 maassa. Jean Sassonin ensimmäinen kirja oli The Rape of Kuwait (1991), jossa oli tarinoita Kuwaitista Irakin miehityksen aikaan paenneista. Maailmanmenestykseksi nousi Jean Sassonin kirjoittama "Prinsessa-trilogia (Prinsessa:elämä hunnun takana Al-Saudin palatsissa, Prinsessan tyttäret ja Prinsessa Sultana:Saudihovin kapinallinen)". Trilogia kertoi tositarinan Sassonin tuntemasta prinsessa Sultanasta (tarinan henkilöiden oikeat nimet oli muutettu prinsessan henkilöllisyyden salassapitämiseksi) joka taisteli Saudi-Arabian naista sortavia perinteitä vastaan. Sasson onkin kirjoittanut paljon juuri naisasiaan liittyviä kirjoja. Jean Sassonin kirjoja on julkaistu yli kolmellakymmenellä eri kielellä. Hän on tunnettu humanitaarina ja kun hän ei kirjoita tai tee tutkimustyötä, hän viettää aikaa monenlaisten humanitaaristen asioiden kimpussa. Hänen erityisen mielenkiinnon kohteena ovat naisasiat ja eläinten oikeudet.
Elaine Esposito
Elaine Esposito (3. joulukuuta 1934 – 26. marraskuuta 1978) oli yhdysvaltalainen nainen joka oli koomassa 37 vuotta ja 111 päivää mikä onkin toiseksi pisin aika maailmassa. Tällä hetkellä ennätystä pitää yhdysvaltalainen Edwarda O’Bara, joka oli koomassa yli 40 vuotta (1970–2012).
Esposito vajosi koomaan sen jälkeen, kun hänet nukutettiin umpilisäkkeen poistoa varten 6. elokuuta 1941. Hän ei herännyt koomasta enää koskaan ja kuoli vuonna 1978 vietettyään koomassa 37 vuotta ja 111 päivää.
Esposito oli vanhempiensa ainoa lapsi. Koomansa aikana hän sai lempinimen "Sleeping Beauty" ("Prinsessa Ruusunen").
Satumaa
"Satumaa" on kuuluisin Unto Monosen säveltämä ja sanoittama tangokappale. Sitä on monissa yhteyksissä kutsuttu Suomen kansallistangoksi. Sanoitus alkaa: ”Aavan meren tuolla puolen jossakin on maa”.
Mononen sävelsi ja sanoitti "Satumaan" todennäköisesti vuonna 1949, 19-vuotiaana. Kappale ilmestyi ensimmäisen kerran 1955 Henry Theelin levyttämänä. Theelin tulkinta jäi kuitenkin etäiseksi, eikä kappale saavuttanut mainittavaa menestystä. Lisäksi Toivo Kärjen tekemä sovitus tuntui jo tuolloin vanhanaikaiselta ja Monoseen itseensä suhtauduttiin 1950-luvulla yleisesti vähätellen. Suursuosioon kappale nousi Reijo Taipaleen laulamana 1962. Unto Mononen oli kirjoittanut siihen uuden argentiinalaissävyisen johdannon, muutoin sen oli sovittanut Jaakko Salo. Yhdessä muun muassa Veikko Tuomen levyttämän "Mustan ruusun" kanssa se oli käynnistämässä kaikkien aikojen suomalaista tangovillitystä. Reijo Taipale ei itse ollut versioonsa täysin tyytyväinen, sillä hän oli laulua levytettäessä kuumeessa. Seuraavana vuonna Taipale levytti Monosen uuden sävellyksen "Tähdet meren yllä", ja näiden tangojen suurmenestyksen jälkeen levy-yhtiöt suorastaan repivät Monosen sävellykset hänen käsistään; eräässä vaiheessa viisi levy-yhtiötä julkaisi hänen tangojaan. Reijo Taipale on kertonut laulaneensa "Satumaan" keikoillaan yli kuusi tuhatta kertaa.
”Satumaassa suomalainen kaipuu saa tihentyneimmän ilmauksensa” ja kappale ”verhoaa unenomaiseen vaippaan edeltävien vuosien suuret odotukset”, arvioi Peter von Bagh kappaletta "Iskelmän kultaisessa kirjassa" (1986).
Frank Zappa soitti oman versionsa kappaleesta Helsingissä vuoden 1974 kiertueellaan. Tulkinta löytyy levyltä "You Can't Do That On Stage Anymore, Vol. 2".
Girl from the North Country
”Girl from the North Country” on Bob Dylanin vuonna 1963 säveltämä kappale, joka julkaistiin ensimmäisen kerran hänen "The Freewheelin' Bob Dylan" -albumillaan vuonna 1963. Kappale perustuu vanhaan englantilaiseen kansanlauluun nimeltä ”Scarborough Fair”. Dylan lainasi tästä balladista omaan kappaleeseensa melodian sekä kaksi säettä:
"”Remember me to one who lives there"
"She once was a true love of mine.”"
Kappale kertoo todennäköisesti Dylanin kouluaikaisesta tyttöystävästä, Echo Helstromista. Dylan (silloin vielä nimeltään Robert Zimmerman) ja Helstrom tapasivat vuonna 1957 Hibbingissä, Minnesotassa. Noin vuoden yhdessäolon jälkeen he kuitenkin erosivat ja myöhemmin Dylan kirjoitti Helstromista laulun.
Vuonna 1969 Dylan teki kappaleesta uuden ja täysin erilaisen version, joka julkaistiin "Nashville Skyline" -albumilla. Kappaleessa oli mukana Dylanin kanssa ystävystynyt Johnny Cash. Vuoden 1963 versiossa Dylan soitti kappaleen yksin kitaransa ja huuliharppunsa kanssa, mutta vuoden 1969 versiossa myös Johnny Cash soitti kitaraa.
Markku Tunkkari
Markku Juhani Tunkkari (1. kesäkuuta 1935 Veteli – 17. syyskuuta 2017 Kokkola) oli suomalainen muusikko ja monitaituri, joka nimitettiin mestaripelimanniksi Kaustisen kansanmusiikkifestivaaleilla vuonna 2001. Hän toimi myös säveltäjänä ja "Elämäni sävelet" -sävellyskirja julkaistiin vuonna 1999. Joitakin Tunkkarin tunnettuja sävellyksiä ovat muun muassa "Länneltä tuulee", "Kartanon katrilli", "Syksyn kukka", "Tusinapolkka" ja "Vinttipolkka". Useimmat sävellyksistään hän sävelsi vuonna 1981 Kokkolan työväenopistolla perustetulle yhtyeelleen Talkoopelimanneille ja vuonna 1983 perustetuille Karpaloille, jonka kanssa Talkoopelimannit teki vuosia yhteistyötä. Ohjelmiston runkoa olivat kansanlaulut ja hengellinen musiikki. Säveltämisen ohella Markku Tunkkari soitti viulua ja haitaria.
Emiliano Mercado del Toro
Emiliano Mercado del Toro (21. elokuuta 1891, Puerto Rico – 24. tammikuuta 2007, Isabela, Puerto Rico) oli Puerto Ricosta kotoisin oleva maailman vanhin tunnettu henkilö runsaan kuukauden ajan.
Mercado del Toro oli maailman kolmanneksi vanhin mies. Maailman vanhin elossa oleva henkilö hänestä tuli Elizabeth Boldenin kuoltua 11. joulukuuta 2006. Mercado del Toro oli ensimmäisen maailmansodan veteraani, ja samalla myös vanhimmaksi elänyt sotaveteraani, vaikkakaan hän ei vielä ollut ehtinyt osallistua taisteluihin kun sota päättyi 11. marraskuuta 1918.
Mercado del Toro kuoli kotonaan Puerto Ricossa 115-vuotiaana lyhyen sairauden jälkeen. Hänen kuolemansa jälkeen maailman vanhimman tunnetun henkilön tittelin sai yhdysvaltalainen Emma Tillman (1892 – 2007).
PEFC
PEFC ("Programme for the Endorsement of Forest Certification") on kansainvälinen metsäsertifiointijärjestelmä, joka edistää ekologisesti, sosiaalisesti ja taloudellisesti kestävää metsätaloutta kaikkialla maailmassa. PEFC-verkostoon kuuluu 49 jäsenorganisaatiota ympäri maailman.
PEFC-sertifioinnissa asetetaan metsien hoidolle lukuisia vaatimuksia, jotka kohdistuvat muun muassa metsien monimuotoisuuden turvaamiseen, metsien terveyden ja kasvun ylläpitoon sekä virkistyskäyttömahdollisuuksiin. Noin kymmenen prosenttia maailman metsistä on sertifioitu – ja niistä yli puolet PEFC:n vaatimusten mukaisesti. Suomen metsistä noin 85 prosenttia on PEFC-sertifioitu.
Puun alkuperän PEFC-sertifiointi tarjoaa käytännöt puuraaka-aineen alkuperän seuraamiseen ja puutuotteiden toimitusketjujen vastuullisuuden osoittamiseen. Sekä metsänhoidon että puun alkuperän seurannan vaatimusten toteutumista valvovat sertifiointiyritykset, jotka viranomaiset ovat todenneet riippumattomaksi ja päteväksi.
PEFC-merkki kertoo, että tuotteeseen on käytetty PEFC-sertifioitujen metsien puuta. Merkki osoittaa myös, että jokaisella puuta matkan varrella jalostaneella yrityksellä on PEFC:n mukainen puun alkuperän seurantajärjestelmä. Merkin käyttöoikeuden voivat hakemuksesta saada esimerkiksi puutavaraa ostavat, metsästä puuta korjaavat sekä puutuotteita jalostavat ja markkinoivat yritykset.
PEFC-merkittyinä on tarjolla mm. rakennus- ja sisustusmateriaaleja, kopiopapereita, kirjekuoria ja kertakäyttöastioita. Merkin voi myös löytää yritysten esitteistä, aikakauslehdistä, tuotekuvastoista ja -pakkauksista.
Suomen PEFC-järjestelmää ylläpitää ja kehittää PEFC Suomi - Suomen Metsäsertifiointi ry. PEFC Suomi edistää PEFC-sertifiointia ja toimii kansainvälisessä yhteistyössä eri maissa toimivien sisarorganisaatioiden ja Genevessä sijaitsevan keskustoimiston kanssa. Yhdistys vastaa sidosryhmäyhteistyössä tehtävästä metsänhoidon PEFC-kriteerien määrittelytyöstä Suomessa. PEFC Suomi myöntää PEFC-merkin käyttöoikeudet ja valvoo merkin käyttöä Suomessa sekä ylläpitää tietoja PEFC-sertifikaateista.
PEFC Suomen jäsenorganisaatiot (1.1.2018): Kirkkohallitus, Koneyrittäjien liitto ry, Luonnon-, ympäristö- ja metsätieteilijöiden liitto Loimu ry, METO – Metsäalan Asiantuntijat ry, Metsäalan kuljetusyrittäjät ry, Metsähallitus, Metsäteollisuus ry, MTK ry, Sahateollisuus ry, SLC rf, Suomen Latu ry, Suomen Partiolaiset – Finlands Scouter ry, Suomen Tukkukauppiaiden Liitto, Suomen 4H-liitto ry ja Teollisuusliitto ry.
http://www.pefc.org
http://www.pefc.fi
María Capovilla
María Esther Heredia de Capovilla (14. syyskuuta 1889 Guayaquil – 27. elokuuta 2006) oli ecuadorilainen nainen, joka oli Guinnessin ennätysten kirjan mukaan vanhin elossa oleva ihminen 29. toukokuuta 2004 alkaen.
María Capovilla syntyi Guayaquilissa everstin tyttäreksi. Hän meni vuonna 1917 naimisiin Antonio Capovillan kanssa, joka kuoli vuonna 1949. Pariskunta sai viisi lasta, joista kolme on yhä elossa. Lisäksi hänellä on 11 lastenlasta, 20 lastenlastenlasta ja viisi lastenlastenlastenlasta. Capovilla asui yhdessä 81-vuotiaan tyttärensä Hildan ja vävynsä kanssa. Hän oli viimeisinä vuosinaan kaikkien aikojen kuudenneksi vanhin ihminen ja tiettävästi viimeinen 1880-luvulla syntynyt ihminen. Hän oli myös ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa tiettävästi vähintään 116 vuoden iän saavuttanut eteläamerikkalainen. Tällä hetkellä hän on tiettävästi kymmenenneksi vanhimmaksi koskaan elänyt ihminen.
Maaliskuussa 2006 Capovilla ei kyennyt enää lukemaan sanomalehteä ja oli miltei lopettanut puhumisen. Hän pystyi kävelemään kahden ihmisen tukemana. Capovilla kuoli 116 vuoden ja 347 päivän iässä 27. elokuuta 2006. Sukulaistensa mukaan hän menehtyi keuhkokuumeen aiheuttamiin komplikaatioihin paikallisessa sairaalassa.
Habib Miyan
Habib Miyan oli intialainen mies, joka oli omien sanojensa mukaan syntynyt joko vuonna 1869, 1872 tai 1878. Eläketodistuksensa mukaan hän on syntynyt 20. toukokuuta 1878. Hän kuoli 19. elokuuta 2008 väitetysti satakolmekymmentävuotiaana.
Guinnessin ennätysten kirja ja itsenäiset tutkijat eivät ole kyenneet todistamaan Miyanin ikää. Mikäli Miyanin ikä pitää paikkansa, hän oli tiettävästi maailman kaikkien aikojen vanhin ihminen. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1938.
Miyan oli muslimi ja teki vuonna 2004 pyhiinvaellusmatkan Mekkaan. Hän asui Jaipurissa, Rajasthanissa ja oli sokea viimeiset viisikymmentä vuotta . Hän soitti nuorena klarinettia Jaipur State Bandissa .
My slavim tebja, Pridnestrovje
My slavim tebja, Pridnestrovje ("”Ylistämme sinua, Transnistria”") on Transnistrian kansallishymni. Sen on säveltänyt Boris Aleksandrov ja sanat laatineet B. Parmenov, N. Božko ja V. Pištšenko.
Boris Aleksandrov
Boris Aleksandrov on seuraavien henkilöiden nimi:
Esaias Tegnér
Esaias Tegnér (13. marraskuuta 1782 – 2. marraskuuta 1846) oli ruotsalainen kirjailija, professori ja piispa. Hänen kuuluisin teoksensa on runoteos "Frithiofs saga" (1825, suom. "Fritiofin satu", 1872, ja "Fritiofin taru", 1932). Teos kertoo viikinkisoturi Fritiofin elämänvaiheista ja ilmentää kirjoittajan ihailua Ruotsin muinaisuutta kohtaan.
Tegner toimi kreikan kielen professorina vuodesta 1812 ja Växjön piispana vuodesta 1824. Häntä pidetään yhtenä varhaisimmista skandinavismin kannattajista.
"Frihiofs sagasta" on neljä suomennosta:
Ai Takahashi
Ai Takahashi (, s. 14. syyskuuta 1986, Fukuin prefektuuri, Japani) on japanilainen laulaja, joka kuului Hello! Projectiin. Hän oli j-pop-ryhmä Morning Musumen jäsen sekä ollut jäsenenä sen tunnetuimmassa alaryhmässä Minimonissa. Ai valmistui Morning Musumesta 30. syyskuuta 2011.
Ai Takahashi liittyi Morning Musumeen vuonna 2001 osana ryhmän viidettä generaatiota. Samaan aikaan ryhmään liittyivät Makoto Ogawa, Asami Konno sekä Risa Niigaki. Hänen debyyttinsä tapahtui ryhmän singlen "Mr.Moonlight ~Ai no BIG BAND~" myötä. Ensimmäinen pitkäsoitto oli ryhmän neljäs studioalbumi "4. Ikimasshoi!". Ensimmäinen esiintyminen kesäkokoonpanossa Hello! Project Summer Shuffle oli vuonna 2002 julkaistu single "Shiawase Beam! Suki Suki Beam!", ryhmässä nimeltään Happy 7.
Vuonna 2003 hän korvasi Mari Yaguchin Morning Musumen alaryhmästä Mini Moni. Ensiesiintyminen elokuvassa "" ja sen soundtrackilla. Hänestä käytetään eniten lempinimeä "Takitty", joka juontuu hänen tässä elokuvassa käyttämästään kissapuvusta (kitty = kissanpentu).
Samana vuonna hän oli osa Morning Musumen alaryhmästä Morning Musume Sakuragumi, joka esitti pääosin hitaampia kappaleita ryhmän kahdelta albumilta "Hare Ame Nochi Suki" ja "Sakura Mankai", sekä kesäkokoonpanossa 7AIR, joka oli R&B-vaikutteinen seitsikko.
Takahashin äänestä tuli keskeisempi seuraavassa ja samalla viimeisessä Mini Monin albumissa "MiniMoni Songs 2" (2004), kuten myös Morning Musumen kesän 2004 julkaisusta "Roman~MY DEAR BOY~" eteenpäin. Hän ja Tsunku lauloivat cover-version Tsunkun ja Auymi Hamasakin duetosta "Love ~since 1999~" hänen sooloalbumillaan "TAKE1".
Viimein vuonna 2005, Morning Musumen vuoden ensimmäisessä single-julkaisussa "THE MANPOWER!!!" Takahashi pääsi yhdeksi ryhmän päälaulajista, osaan, jota hän oli odottanut sitten single-julkaisujen. Saman vuoden kesällä hänestä tuli osa 2005 kesäkokoonpanoa Elegies.
Takahashi on myös Hello! Projectin käsipallojoukkueen Metro Rabbits H.P. kapteeni.
Toukokuun 6. päivä vuonna 2007 tuli Aista Morning Musumen varajohtaja Hitomi Yoshizawan valmistuttua ryhmästä. Mutta hyvin pikaisesti Takahashista tulikin uusi johtaja koska sen hetkinen johtaja Miki Fujimoto vetäytyi Morning Musumesta skandaalin vuoksi. Ja Risa Niigakista tuli varajohtaja.
Takahashi on toinen Morning Musumen pitkäaikaisimmista ei-alkuperäisistä jäsenistä. Toinen on Risa Niigaki. He ovat kumpikin olleet yhtyeessä vuodesta 2001.
Hello! Projectin 2011 talven konserttikiertueen konsertissa 9.1.2011 ilmoitettiin Takahashin valmistuvan Morning Musumesta sekä Hello!Projectista Morning Musumen syksyn kiertueen viimeisessä konsertissa. Myöhemmin kerrottiin valmistumisen tapahtuvan 30.9.2011 Nippon Budokanilla.
Bonnie Tyler
Bonnie Tyler (synt. Gaynor Hopkins; s. 8. kesäkuuta 1951 Skewen) on walesilainen laulaja.
Tyler on tunnettu käheästä äänestään. Hänen kansainvälisiä menestyskappaleitaan ovat ”It's a Heartache” (1978), ”Total Eclipse of the Heart” (1983) ja ”Holding Out for a Hero” (1984). Tyler edusti Isoa-Britanniaa Euroviisuissa vuonna 2013.
Bonnie Tyler syntyi Walesissa kuusilapsiseen perheeseen. Hänen alkuperäinen nimensä oli Gaynor Hopkins.
Tyler aloitti laulajanuransa paikallisessa kykykilpailussa ja voitti yhden punnan sijoittumalla toiseksi. Hän alkoi esiintyä Etelä-Walesin pubeissa ja yökerhoissa, aluksi Bobby Wayne & The Dixies -nimisen yhtyeen ja myöhemmin Imaginationin laulusolistina. Tyler levytti ensimmäisen singlensä ”My! My! Honeycomb” vuonna 1975. Seuraavana vuonna kykyjenetsijä Roger Bell löysi hänet Swanseasta esiintymässä taiteilijanimellä Sherene Davis, ja Tyler sai levytyssopimuksen RCA:lle.
Tyler kävi vuonna 1976 leikkauksessa, jossa häneltä poistettiin äänihuulten kyhmyjä. Leikkauksen seurauksena hän sai tunnusomaisen käheän äänensä.
RCA:lla Tyler sai lauluntekijäkseen ja tuottajakseen Ronnie Scottin. Single ”Lost in France” nousi brittilistan top-10:een ja myi miljoonia myös Yhdysvalloissa. Esikoisalbumi "The World Starts Tonight" (1977) ei kuitenkaan myynyt hyvin. Tylerin seuraava single ”It’s a Heartache” oli maailmanlaajuinen menestys ja edelleen Tylerin eniten myynyt single.
Vuonna 1983 Tyler aloitti yhteistyön Jim Steinmanin kanssa, ja tuloksena oli Tylerin ainoa ykkössingle, voimaballadi ”Total Eclipse of the Heart”. Steinmanin tuottama albumi "Faster than the Speed of Night" nousi suoraan Britannian listaykköseksi. Seuraavina vuosina Tyler julkaisi vielä muutaman hittialbumin ja -singlen, kuten "Secret Dreams and Forbidden Fire" ja ”Holding out for a Hero”. Niiden jälkeen Tyler ei enää ole saanut suuria listahittejä, mutta hän on jatkanut albumien julkaisemista ja konsertointia.
Tyler edusti Britanniaa Euroviisuissa 2013 kappaleella ”Believe in Me”. Hän sijoittui 19:nneksi.
Tyler avioitui 1973 miesystävänsä Robertin kanssa. Pariskunta on edelleen naimisissa. Heillä ei ole lapsia: uransa tähden Tyler lykkäsi lapsentekoaan 39-vuotiaaksi ja tuli tuolloin raskaaksi, mutta raskaus päättyi keskenmenoon. Sen jälkeen raskaaksituleminen ei enää onnistunut lukuisista yrityksistä huolimatta. Sisarusten lapsia Tylerillä sitä vastoin on kuusitoista (tilanne vuonna 2012).
Juvenalia
Juvenalia on Espoon kaupungissa toimiva yksityinen musiikkiopisto. Sen päätoimipiste sijaitsee Leppävaaran Sellossa. Musiikkiopistoon kuuluu myös alle kouluikäisille suunnattu musiikkileikkikoulu.
Juvenalia on perustettu vuonna 1977. Opistossa oli lukukaudella 2014–2015 yli 1 600 oppilasta. Musiikkiopisto on vuodesta 1984 alkaen järjestänyt kolmen vuoden välein valtakunnalliset kamarimusiikkikilpailut.
Juvenalian rehtorina toimi vuosina 1979–1998 Rainer Palas. Jukka Okkonen toimi rehtorina vuosina 1998–2012 kunnes jäi eläkkeelle, ja vuoden 2013 alusta hänen paikkansa otti Matti Vänttinen.
Espoon musiikkiopisto
Espoon musiikkiopisto eli EMO on Espoon kaupungissa toimiva yksityinen musiikkiopisto. Se perustettiin vuonna 1963. Opiston päätoimipiste sijaitsee Espoon kulttuurikeskuksessa Tapiolassa, joka rakennettiin v. 1989. Emon rehtorina on toiminut vuoden 2007 alusta Paula Jordan. Tätä aiemmin rehtorina toimi Timo Veijola.
Espoon musiikkiopistossa voi opiskella pääaineena kaikkia akustisia länsimaisia soittimia, yksinlaulua, sävellystä ja sähkökanteletta. Lisäksi Espoon musiikkiopistossa on pop- ja jazzmusiikin linja, Ebeli.
Ennen musiikkiopiston perustasoa on mahdollista osallistua pienryhmissä tapahtuvaan orientoivaan soitinvalmennukseen. Soitinvalmennus on suunnattu lähinnä 5-7 –vuotiaille lapsille. Muita aineita Espoon musiikkiopistossa ovat musiikkileikki, musiikin teknologia, rytmiikka, musiikinteoreettiset aineet, orkesteri- ja yhtyesoitto sekä kuorolaulu.
Espoon musiikkiopiston yhteydessä toimii myös vuonna 2000 perustettu kamarikuoro EMO Ensemble. Opiston tiedotuslehti PRiMA ViSTA ilmestyy kolmesta neljään kertaa vuodessa.
Metusalah
Metusalah (nykyisessä raamatunsuomennoksessa Metuselah; tunnetaan myös muodossa Metusalem) on Raamatussa mainituista henkilöistä pitkäikäisin ja näin ollen Raamatun mukaan maailman historian vanhin mies. Hän eli Raamatun mukaan 969 vuotta. Hän oli profeetta Hanokin poika, Lemekin isä ja Nooan isoisä.
Jack Nance
Marvin John Nance (21. joulukuuta 1943 – 30. joulukuuta 1996) oli paremmin nimellä Jack Nance tunnettu amerikkalainen näyttelijä. Nance tunnetaan parhaiten osistaan David Lynchin elokuvissa. Hän oli usein sivuroolissa jokseenkin eksentrisenä hahmona.
Nance syntyi 21. joulukuuta 1943 Bostonissa Massachusettsin osavaltiossa nimellä Marvin John Nance, ja hän vietti lapsuutensa Dallasissa. David Lynchiin Nance tutustui 1970-luvulla, kun hänet valittiin pääosaan Lynchin ensimmäiseen täyspitkään elokuvaan "Eraserhead". Jack Nancen roolityö Henry Spencerinä edellä mainitussa elokuvassa on jäänyt monien elokuvaharrastajien mielestä elämään jonkinlaisena kulttihahmona. Miesten yhteistyö jatkui vuosien varrella, ja Nance näyttelikin useissa David Lynchin elokuvissa, ei tosin enää pääroolissa. Näihin kuuluvat "Dyyni" ("Dune", 1984), "Blue Velvet – ja sinisempi oli yö" ("Blue Velvet", 1986), "Baarikärpänen" ("Barfly", 1987), "Villi sydän" ("Wild at Heart", 1990) ja "Lost Highway" (1996). Nance oli myös Pete Martellin roolissa Lynchin ja Mark Frostin luomassa suositussa televisiosarjassa Twin Peaks (1990–1991).
Jack Nance kuoli South Pasadenassa Kalifornian osavaltiossa 30. joulukuuta 1996. Hänen kerrotaan olleen osallisena donitsikaupan edessä puhjenneessa tappelussa. Nance myönsi ystävilleen myöhemmin saaneensa kyseiset ilkeännäköiset ruhjeet juuri kyseisessä tappelussa. Nance löydettiin asunnostaan kuolleena seuraavana aamuna ja kuolinsyyksi paljastui aivojen kovakalvonalainen verenvuoto, joskin kuoleman tarkat olosuhteet ovat yhä epäselvät. Jack Nancen elämästä tehtiin myöhemmin elämäkerrallinen dokumentti "I Don’t Know Jack" (2002), jossa haastatellaan Nancen perhettä, ystäviä ja kollegoja.
Tsunami Bomb
Tsunami Bomb oli punk rock -yhtye, joka perustettiin Petalumassa, Kaliforniassa vuonna 1998 ja hajosi lokakuussa 2005. Yhtyeen perusti basisti ja lauluntekijä Dominic Davi, joka pestasi naisvokalistiksi Kristin McRoryn. Davi tapasi McRoryn loppuvuodesta 1997, jolloin tämä aloitti Headboard-yhtyeen vokalistina.
Davi ja McRory jättivät Headboardin helmikuussa 1998, ja tekivät ensiesiintymisensä Tsunami Bombina 26. kesäkuuta 1998 Fatty Mochassa Mercedissä, Kaliforniassa.
Tsunami Bombin kappale "Lemonade" soitettiin ensimmäisessä show'ssa, jonka Davi kirjoitti vastaukseksi tunteilleen Headboardin jättämisestä. Lemonade jäi yhtyeen tunnetuimmaksi ja konserteissa toivotuimmaksi lauluksi. Yhtye tosin usein kieltäytyi soittamasta sitä myöhempinä vuosina, sillä heidän musiikkityylinsä oli vaihtunut lähes täysin ajasta, jolloin Limonaadi kirjoitettu.
Säimenjärvi
Säimenjärvi eli "Säimen" sijaitsee Savonlinnassa noin 65 kilometriä pohjoiseen kuntakeskuksesta. Järvi on 79 metriä merenpinnan yläpuolella ja laskee eteläosastaan Saimaan vesistöön kuuluvaan Oriveteen. Laskujoen rannalla sijaitsee myllymuseo ja Säimenen kyläkeskus. Pohjoispuolella sijaitsee Leivolan kylä. Järven rannoilla on enimmäkseen loma-asutusta.
Riigivanem
Riigivanem eli valtionvanhin oli Viron riigikogun (parlamentin) puhemies ja valtionpäämies vuosina 1920–1937. Vuosina 1920–1934 riigivanem hoiti myös pääministerin tehtäviä.
Dodge Omni
Dodge Omni oli etuvetoinen, pieni ja hatchback-tyyppinen henkilöauto, jota Chryslerin Dodge-osasto valmisti Yhdysvalloissa vuosina 1978–1990.
Dodge Omni oli itse asiassa eurooppalaisen Chryslerin Simca-osaston suunnittelema, ennen kuin Chrysler myi Simcan Peugeot'lle, joka myi myöhemmin samaa autoa nimellä Talbot Horizon. Omni perustui Chryslerin L-alustaan, joka oli ensimmäinen niin pieni alusta. Ranskalaista Horizon-nimeä käytettiin myös Omnin sisarmallissa Plymouth Horizonissa.
Omni oli Motor Trend -lehden vuoden auto 1978.
Eurooppalaiseen Horizoniin verrattuna Omnissa oli jenkkityylisempi keula, massiivisempi maski ja puskuri. OHV-tyyppiset Simcan moottorit oli korvattu Volkswagenin valmistamilla 1,7-litraisilla OHC-moottoreilla. OHC-moottorissa oli tehoja 75 hv ja vääntöä 122 Nm. Eurooppalaiseen verrattuna edistyksellistä oli myös viimeisien vuosimallien kuljettajan puoleinen turvatyyny.
Vuonna 1981 tuli markkinoille myös 2,2-litrainen Chryslerin 84 hevosvoiman K-Car-moottori isommaksi vaihtoehdoksi 1,7-litraisen rinnalle. Myöhemmin moottorin tehot nousivat aluksi 93 hevosvoimaan ja lopulta 96 hevosvoimaan. Volkswagenin 1,7-litrainen moottori korvattiin Simcan/Peugeot'n 1,6-litraisella vuonna 1983. Tässä moottorissa tehoja oli 62 hv ja se oli saatavana ainoastaan manuaalivaihteistolla. Vuodesta 1987 eteenpäin 2,2-litrainen oli ainoa moottorivaihtoehto.
Omnin valmistus lopetettiin vuonna 1990.
Reijo Tunkkari
Reijo Tunkkari on kokkolalainen viulisti, joka toimii konserttimestarina Keski-Pohjanmaan kamariorkesterissa ja I-viulistina Kokkola-kvartetissa. Hän myös opettaa viulunsoittoa Keski-Pohjanmaan konservatoriossa ja Kaustisen musiikkilukiossa.
Tunkkari aloitti viulunsoiton opintonsa Kokkolassa, Keski-Pohjanmaan musiikkiopistossa opettajinaan Juha Kangas ja Kaija Saarikettu, jonka jälkeen hän jatkoi opintojaan Tukholmassa, Ruotsin Radion musiikkikoulussa. Solistidiplomin hän suoritti vuonna 1989 soittamalla Ruotsin Radion sinfoniaorkesterin solistina sekä pitämällä oman soolokonsertin Tukholmassa. Hän on vuosien saatossa osallistunut useille mestarikursseille opettajinaan monet kuuluisuudet, kuten Igor Bezrodnyi, Eli Goren, Peter Manning sekä Andras Mihaly.
Marraskuussa 2010 Reijo Tunkkari voitti Yle Radio 1:n musiikkiaiheisen Pähkinänsärkijä-tietokilpailun parinaan taidegraafikko Esa Riippa.
Julio Ricardo Cruz
Julio Ricardo Cruz (s. 10. lokakuuta 1974 Santiago del Estero, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija, joka pelasi seuratasolla kotimaansa lisäksi Alankomaissa ja Italiassa sekä kuului Argentiinan maajoukkueeseen. 190 senttimetriä pitkä Cruz pelasi hyökkääjänä.
Fyysisestä pelistään tunnettu Cruz aloitti ammattilaisuransa Banfieldissä vuonna 1993, ja vuonna 1996 hän siirtyi yhteen Etelä-Amerikan tunnetuimmista ja parhaista joukkueista, River Plateen. Vuonna 1997 hän muutti Eurooppaan, alankomaalaisen Feyenoordin joukkueeseen, jossa hän esitteli maalintekotaitoaan tekemällä maalin keskimäärin joka toisessa ottelussaan. Italialainen Bologna hankki Cruzin vuonna 2000. Hänellä oli jonkin verran sopeutumisvaikeuksia italialaiseen pelityyliin, mutta alkuvaikeuksien jälkeen hän nousi omalle tasolleen. Siitä huolimatta maalimäärät jäivät pienemmiksi kuin Feyenoordissa.
Vuonna 2003 Cruz siirtyi milanolaiseen huippuseura Interiin. Interissä peliaika oli alusta lähtien kortilla, ja Cruz sai tyytyä varamiehen tai vaihtomiehen rooliin. Ensimmäisten kahden kauden aikana hän tekikin vain 12 maalia. Tilaisuuden saatuaan hän oli kuitenkin tehokas. Tästä on hyvänä esimerkkinä 1. marraskuuta 2005 pelattu Mestarien liigan ottelu Portoa vastaan. Adrianon tilalle vaihdettu Cruz käänsi kahdella maalillaan 0-1 -tappioaseman 2-1 -voitoksi puolessa tunnissa.
Vuoden 2005 talvella Cruz oli siirtohuhujen kohteena, koska hänen sopimuksensa oli päättymässä. Muun muassa Romaan yhdistetty Cruz kuitenkin katkaisi huhuilta siivet allekirjoittamalla helmikuussa kesään 2008 ulottuvan jatkosopimuksen.
31.7.2009 Cruz siirtyi Lazioon tehden kahden vuoden sopimuksen. 8. elokuuta 2009 Cruz voitti Lazion paidassa Italian Super Cupin vanhaa seuraansa Interiä vastaa käydyssä ottelussa, joka päättyi Lazion 2-1 voittoon, hän tuli tuli kentälle vaihdosta ottelun 72. minuutilla. Loukkaantumisista kärsien Cruz ja Lazio purkivat sopimuksen kesällä 2010. Cruz on vapaa pelaaja.
Argentiinan maajoukkueessa Cruz on pelannut 17 ottelua ja tehnyt niissä kolme maalia. Maajoukkuedebyyttinsä hän teki 2. huhtikuuta 1997 ottelussa Boliviaa vastaan. Cruz oli mukana MM-kisoissa 2006. Hänet vaihdettiin kisoissa kentälle alkulohko-ottelussa Alankomaita vastaan ja puolivälieräottelussa Saksaa vastaan. Yhteensä Cruz pelasi noissa otteluissa runsaat 60 minuuttia.
Rover CityRover
CityRover on Roverin valmistama pieni hatchback-tyyppinen henkilöauto. Sen valmistus aloitettiin vuonna 2003. CityRover on periaatteessa uudelleennimetty intialainen Tata Indica.
CityRoverin käyttökustannukset ovat edullisia, mutta ostohinta liian kallis parempiin kilpailijoihin, kuten Fiat Pandaan verrattuna. Rover ei toimittanut BBC:n Top Gear -ohjelmalle CityRoveria koeajettavaksi, joten juontaja James May meni valeasussa liikkeeseen ja haki CityRoverin koeajettavaksi ja totesi koeajon jälkeen sen olevan huonoin auto, millä on koskaan ajanut.
Jo vuonna 2004, ainoastaan vuosi CityRoverin myyntiin tulemisen jälkeen Rover ilmoitti, että kahden vuoden sisällä sen korvaa kokonaan uusi malli.
Aurinkovakio
Aurinkovakio on Auringosta tulevan sähkömagneettisen säteilyn vuontiheys Maan tai muun planeetan kaasukehän ulkorajalla: toisin sanoen se kuvaa Auringosta tulevan säteilyn tehoa pinta-alayksikköä kohti säteilyä vastaan kohtisuoralla tasolla. Aurinkovakion arvo on 
Maassa noin 1368 W/m². Se vaihtelee Maan kiertäessä radallaan molempiin suuntiin +/- 3,5 %. Aurinkovakiosta ilmoitetaan eri arvoja, yleensä välillä 1350–1390 W/m².
Käytännössä Maahan pääsee ilmakehän läpi säteilyä Auringon suuntaan osoittavalle pinnalle noin 60 % eli 800–1000 W/m². Koska maanpinta ei yleensä ole säteilyä vastaan kohtisuorassa, säteilyteho maanpinnan pinta-alaa kohti on pienempi.
Aurinkovakio lasketaan kokonaisvuontiheyden mukaan niin, että arvossa ovat mukana kaikki aallonpituudet – eli Auringosta tulevan sähkömagneettisen säteilyn koko spektri. Aurinkovakion arvo on suhteellisen vakaa; vaihtelu riippuu auringonpilkkujen määrästä.
Ventelä
Ventelä () on Lohjan 24. kaupunginosa, joka sijaitsee kaupungin keskustasta noin neljä kilometriä koilliseen. Lännessä Ventelän Lempolasta erottaa harju, valtatie 25 ja Saukkolantie. Etelässä puolestaan Suitiantie erottaa Ventelän Pappilankorvesta ja idässä Perttilästä Puruskorventie.
Lohjan kaupungin ja kunnan yhdistymisen jälkeen vuonna 1997 virallisesti muodostettu Ventelän kaupunginosa koostuu nykyisin Mäntynummen, Lohjan Aseman ja Asemanpellon sekä Asemanrinteen asuinalueista. Ennen kuntaliitosta Ventelä-nimellä viitattiin siihen Lohjan kunnan osaan, joka sijaitsi Lohjan kaupungin itäpuolella. Ventelä käsitti tuolloin Asemanrinteen, Asemanpellon, Lempolan, Perttilän, Mäntynummen, Muijalannummen ja Nälköönnummen alueet.
Ventelässä on Hyvinkää–Karjaa-radan varressa sijaitseva rautatieasema. Henkilöliikenne rataosuudella päättyi 1983, tavaraliikennettä on edelleen. Sähköistys on suunnitelmissa, mutta päätöksiä ei ole tehty.
Mäntynummen koulujen lisäksi Ventelässä toimii Asemanpellon alakoulu, jossa on luokat 1-6.Mäntynummi on Ventelän kaupunginosan itäisin asuinalue. Alueella on pääasiassa 70-luvulla rakennettuja kerrostaloja. Mäntynummella sijaitsee apteekki, Mäntynummen yhtenäiskoulu, kirjasto, päiväkoti ja terveysasema.
Luettelo Salpalinjan korsuista
Tämä on luettelo Salpalinjan korsuista.
Korsut ja rakenteet pohjoisesta etelään päin.
Arpela
Arpela on Tornion kaupunkiin kuuluva kylä ja taajama. Se sijaitsee 25 kilometrin päässä Tornion keskustaajamasta koilliseen Kaakamajoen rannalla ja 26km päässä Tervolan taajamasta tien 927 "varrella."
Asukkaita Arpelan kylässä oli vuoden 2006 lopussa 556. Vuoden 2011 lopussa Arpelan taajamassa oli puolestaan 307 asukasta. Yhdessä naapurikylien Kantojärven, Lautamaan, Könölän, Korpijärven ja Sattajärven kanssa alueella on noin 1 100 asukasta ja pinta-alaltaan nämä kylät muodostavat lähes kolmanneksen Tornion kaupungista.
Arpelassa on laaksomaisia peltoaukeita ja kumpareita, joille asutus pääosin keskittyy. Laaksojen pohjalla virtaa Kaakamajoki. Arpelan kylän asutus sai alkunsa 1600-luvun alkupuolella, kun Ylivojakkalan takamaita asutettiin. Ensimmäinen talo ja asukas oli nimeltään Arpi. Arpela mainitaan omana kylänä 1761.
Arpela on jalkapalloseura Arpelan palloseuran (ArPS) kotipaikka. Seuran kotistadion on Arpelan keskuskenttä. Ensimmäinen tangokuningatar Arja Sipola on kotoisin Arpelasta.
Arpelan kylän keskus on perinteinen kylänraittimiljöö vanhoine liikerakennuksineen. Kotiseutuyhdistys on ottanut hoitaakseen yhden vanhan kaupparakennuksen kunnostamisen ja rakennuttanut myös laavun. Ikään kuin vanhan osuustoiminta-aatteen siivittämänä yhdistys- ja järjestötoiminta on Arpelassa nykyäänkin hyvin aktiivista. Kylällä toimivat kotiseutuyhdistyksen lisäksi kyläyhdistys ja nuorisoseura. Kesällä vietettävät Arpela-päivät kokoavat kyläläisiä yhteen.
1900-luvulla Arpelan kylässä kehittyi vilkasta yhdistys- ja osuustoimintaa. Nykyään kylässä on monenlaista yritystoimintaa kuten kauppa, ravintola (Laren Baari), tilitoimisto, metallialan yritys. Kylällä asuu myös linja-auto- ja taksiyrittäjiä. Maatilatoimintaa on kylän tuntumassa kahdella tilalla, joista toinen on lammastila. Arpelan yhteiskunnallisia palveluita ovat koulu, neuvola, päiväkoti, kirjastoauto ja osuustoimintaperiaatteella toimiva vesiosuuskunta. Arpelan urheilukenttä ja kaukalo ovat paikallisen urheiluväen suosiossa. Kylällä toimii Arpelan vanhainkotiyhdistys ry, joka tarjoaa asumispalveluja vanhuksille. Lähialueen kylien, kuten Könölän, Sattajärven, Kantojärven ja Korpijärven asukkaat käyttävät myös Arpelan palveluita.
Arpelan itäpuolella sijaitsevassa Korpijärven kylässä sijaitsee samanniminen järvi. Korpijärveä alettiin asuttaa Kaakaman suunnasta 1600-luvun lopulla. Alun perin Kaakamaan kuulunut Korpijärvi siirtyi isossajaossa ensin Könölän ja sitten Arpelan maarekisteriin. Kylä sijaitsee Torniosta Tervolaan menevän maantien varrella.
Virkkumaan kylä sijaitsee Arpelasta Aapajärvelle menevän tien varrella. Virkkumaan asutus muodostui vasta toisen maailmansodan jälkeisen asutustoiminnan myötä. Kylällä on noin 50 asukasta. Virkkumaassa on yksi maitotila, kaksi lammastilaa ja koneurakoitsija. Suurin osa työväestöstä käy muualla työssä. Virkkumaan lähimmät palvelut löytyvät Arpelasta, mutta kirjastoauto käy kylällä asti. Virkkumaassa toimii oma kylätoimikunta, joka on yhteistyössä muiden Arpelaa ympäröivien kylätoimikuntien kanssa.
Notre-Damen katedraali (Amiens)
Amiensin Notre-Damen katedraali on suurin Ranskassa sijaitseva kirkkorakennus. Sen sisätilan tilavuus on 200 000 kuutiometriä. Kirkko on tyypillistä goottilaista "flamboyant"-tyyliä. Kirkon koko pituus on 145 metriä ja sen holvikaarien korkeus on 42,3 metriä, joka on käytännössä suurin korkeus, jonka tämä kirkonrakentamisen tekniikka sallii. Vuodesta 1981 lähtien kirkko on ollut kirjattuna Unescon maailmanperintöluetteloon."Arkkitehti"-termiä ei vielä keskiajalla käytetty. Katedraalin suunnittelijaa sanottiin ennemmin urakoitsijaksi tai jopa kivitohtoriksi, jolloin hänen määriteltiin olevan 1200-luvun rakennustiedon mestari.
Robert de Luzarches valittiin noin vuonna 1220 rakennuksen arkkitehdiksi. Hän oli kuuluisa taidoistaan ja kyvyistään tehdä erinomaisia piirustuksia, sekä puusta, vahasta ja kipsistä tekemistään pienoismalleista. Hän oli tunnettu myös taidoistaan vakuuttaa päättäjät, ja rakennusvaiheessa hän oli ylivertainen yhteydenpidossa työntekijöihin. Hänen ennenaikainen kuolemansa noin vuonna 1222 antoi uudelle arkkitehdille mahdollisuuden antaa näyttöjä kyvyistään. Ennen kuolemaansa de Luzarches kehitteli uusia rakennusmenetelmiä etenkin kirkkolaivan ja poikkilaivan pilareiden työstämiseen. Uusi menetelmä vähensi työvoiman tarvetta ja samalla joudutti kirkkorakennuksen valmistumista.
Uudeksi rakennusurakoitsijaksi valittiin Thomas de Cormont, joka vastasi rakennustöistä ja niiden edistymisestä vuosien 1222 ja 1240 välisenä aikana. Työt etenivät niin, että vuonna 1236 valmistui kirkkolaiva ja vuonna 1243 olivat tornit ja fasadi valmiina.
Tornien valmistumisen aikana työstä vastasi Thomasin poika Renaud de Cormont, joka johti työmaata vuodesta 1240 lähtien aina sen valmistumiseen saakka. Hän joutui korjaamaan tulipalon aiheuttamat vahingot, ja hänen aikanaan saatiin kokonaisuudessaan päätökseen myös kuorin rakennustyöt.Useat muut ammattilaiset antoivat panoksensa suurten katedraalien rakentamiseen. Heitä olivat muun muassa:
Amiensin katedraalin rakentamisen aikoihin 1200-luvulla varallisuus ja maaomaisuuden tuotto vahvisti alueen talouselämää. Amiens pääsi mukaan talouden kehittymiseen kehittäen tekstiilien käsiteollisuutta.
Tekstiiliteollisuus oli vaurasta ja alueen värjärit yhdistyivät killoiksi. He loivat oman värisävyn, "Amiensin sinisen", joka oli suosittu kankaiden värjäyksessä. Kaikki tämä varallisuus mahdollisti jättimäisen katedraalin rakentamisen, sillä kaikki rikkaudet annettiin Jumalan käyttöön, jotta oltaisiin hänen armoonsa oikeutettuja. Näin kaikki kristityt osallistuivat kirkon rakentamiseen, jotta he saisivat vakuuden sielunsa iankaikkisuudesta.
EGNOS
EGNOS (European Geostationary Navigation Overlay Service) on eurooppalainen satelliittipaikannusjärjestelmä, joka täydentää nykyistä GPS-jäjestelmää ja GLONASS-järjestelmää Euroopan alueella. EGNOS-järjestelmä tarkentaa myöhemmin eurooppalaista Galileo-satelliittipaikannusjärjestelmää.
EGNOSin kehitti 1990-luvulta alkaen Euroopan avaruusjärjestö Euroopan komission rahoituksella ja Eurocontrolin valvonnassa. Järjestelmä oli koekäytössä vuodesta 2005. ESA avasi järjestelmän käyttöön 1. lokakuuta 2009. Järjestelmälle on olemassa yksi sertifioitu käyttäjän laitteistomallisto, Septentrio PolarRx 2 Operaattoriksi tuli European Satellite Services Provider-konsortio.
Järjestelmä koostuu kolmesta geostationäärisatelliitista sekä maa-asemien verkosta. Järjestelmän maa-asemat seuraavat GPS- ja GLONASS-paikannussignaalien tarkkuutta. Ne välittävät tiedon signaalin laadusta, luotettavuudesta (ns. eheys) ja tarkkuudesta yhteensopiviin vastaanottimiin (Vrt. DGPS) tietoliikennesatelliittien linkittämänä. EGNOS-avusteisen satelliittipaikannuksen suunniteltu tarkkuus on alle seitsemän metriä. Käytännössä päästäneen alle metrin tarkkuuteen.
18. elokuuta 2012 Baikonurin kosmodromilta laukaistiin SES-5- alias Sirius 5-tietoliikennesatelliitti. Satelliittissa on kaksi EGNOS-transponderia ja satelliitti korvanneen ESAn Artemis-satelliitin EGNOS-järjestelmässä. SES-5-satelliitissa on L1 ja E5 taajuuden transponderit, kun aiemmissa EGNOSia palvelevissa satelliiteissa on vain L1-taajuus. Satelliitti siirtyi asemaan 5 astetta itäistä pituutta geostationaarisella kiertoradalla. Toinen SES-konsernin EGNOS:ia palveleva satelliitti, SES Astra 5B laukaistiin vuoden 2014 maaliskuussa. Se toimii asemassa 31,5 astetta itäistä pituutta.
Järjestelmään kuuluu vuonna 2012 yli 40 maa-asemaa:
Koska EGNOS ja sen sisarjärjestelmät käyttävät paikannuksen differentiaalikorjauksen tietojen siirtoon geostationäärisiä satelliitteja(päiväntasaajan kohdalla noin 30 000 kilometrin korkeudella), ei niiden virheenkorjaus toimi napa-alueilla. Sielläkin voidaan saavuttaa suuri tarkkuus käyttämällä GPS- että GLONASS-järjestelmiä samanaikaisesti.
Suomesta katsottuna EGNOS-satelliitit ovat varsin matalalla lähellä taivaanrantaa. Ensimmäisissä EGNOS-yhteensopivissa laitteissa jo kohtalaisen pienet maastoesteet tai rakennukset saattoivat estää virheenkorjaussignaalin saamisen. Nykyiset vastaanottimet ovat kuitenkin merkittävästi herkempiä.
Suomessa toimii yksi Geodeettisen laitoksen rakentama nykyisin Euroopan komission omistama RIMS (Range and Integrity Monitoring Station). Se sijaitsee Virolahdella, aivan Kaakkois-Suomessa.
Yhdysvalloissa vastaava yhdysvaltalainen GPS:ää tarkentava järjestelmä tunnetaan lyhenteellä WAAS, "Wide Area Augmentation System", Japanissa nimellä MSAS ja Intiassa nimellä GAGAN.
Doris Dragović
Doris Dragović (s. 16. huhtikuuta 1961 Split, Kroatia) on kroatialainen poplaulaja, joka aloitti uransa 1980-luvulla.
Dragović edusti Kroatiaa Eurovision laulukilpailussa 1999 kappaleella ”Marija Magdalena” ja sijoittui neljänneksi. Hän oli osallistunut myös Eurovision laulukilpailuun 1986 Jugoslavian edustajana. Hän sijoittui kappaleella ”Željo moja” yhdenneksitoista.
Seinäjoen keskuskenttä
Seinäjoen keskuskenttä on Seinäjoella sijaitseva yleisurheilu- ja jalkapallostadion, joka avattiin vuonna 1952. Stadion on toiminut Sepsi-78:n, TP-Seinäjoen ja SJK:n kotikenttänä jalkapallon Mestaruussarjassa ja Veikkausliigassa. Stadionin kapasiteetti on 4 000 katsojaa.
Yleisurheilun suomenmestaruuskilpailut Kalevan kisat on järjestetty stadionilla kolme kertaa, vuosina 1952, 1975 ja 1999.
Kenttä on valmistunut 1900-luvun keskivaiheilla. Sitä on myös uudistettu 1970-luvun puolivälissä. Vuonna 1997 kentällä pelattiin jalkapallon Veikkausliigan otteluja TP:n pelatessa liigassa ja kausina 1980–1982 Sepsin pääsarjaotteluja. Amerikkalaisen jalkapallon pääsarjapelejä kentällä on pelattu viimeksi vuonna 2005, kun Crocodilesin kotikenttänä toimivaa Seinäjoen tekonurmea kunnostettiin. Kentällä on järjestetty myös Kalevan kisat vuosina 1952, 1975 ja 1999. Kentällä on pelattu myös maaottelutasolla. Esimerkiksi vuonna 2007 alle 23-vuotiaiden naisten PM-turnauksen ottelu, jossa kohtasivat Englanti ja Saksa, pelattiin Seinäjoella. Olosuhteiden salliessa jalkapallojoukkueista siellä pelasivat vielä vuonna 2007 kotiottelunsa Kakkosen Sepsi-78 ja TP-Seinäjoki, mutta seurojen fuusioitumisen jälkeen keskuskenttä toimi uuden seuran eli Seinäjoen Jalkapallokerhon kotikenttänä. SJK siirtyy pelaamaan kotiottelunsa Seinäjoen jalkapallostadionille kesäkuussa 2016.
Kentän yleisökapasiteetti on yhteensä 4 000. Katetussa pääkatsomossa on 600 kuppi-istuinta sekä 100 hengen seisomakatsomo. Aurinkokatsomossa on 1 300 kuppi-istuinta. Jalkapallokentän koko on 100 × 64 m. Keskuskentän yleisurheilun suorituspaikoilla on spurtan-pinnoite. Keskuskentän vieressä on myös muita jalkapallokäytössä olevia nurmikenttiä. Kalevan kisoihin 1999 kentälle rakennettiin väliaikaiset katsomot kentän päätyihin, mutta ne purettiin kisojen jälkeen. Vuoden 2013 liiganousun kannalta ratkaisevaan otteluun Hakaa vastaan kentälle järjestettiin 400 hengen lisäkatsomo Kivistön puoleiseen päätyyn ja VIP-katsomo toiseen päätyyn. Lisäksi ottelussa oli tulostaulu molemmissa päissä kenttää, kun otteluun tuotiin siirrettävä valotaulu.
Keskuskentän yleisöennätys 6011 katsojaa on jalkapallo-ottelusta SJK – FF Jaro, joka pelattiin 25. lokakuuta 2015. Voittamalla ottelun SJK varmisti Veikkausliigan voiton ja Suomen mestaruuden. Ottelua varten kentän molempiin päihin oli tuotu siirrettävät katsomot tarvittavan yleisömäärän mahduttamiseksi.
Saar
Saar () on Moselin oikeanpuoleinen sivujoki koillis-Ranskassa ja länsi-Saksassa. Se alkaa Vogeesien vuoristosta kahtena latvapurona, joiden nimet ovat "Sarre Rouge" ("Punainen Saar") ja "Sarre Blanche" ("Valkoinen Saar"). Molemmat latvapurot alkavat Vogeesien korkeimmalta huipulta, Alsacen ja Lorrainen rajalta Mont Donon'ilta eri suuntiin, mutta ne yhtyvät toisiinsa Lorquin'issa. Joki on 246 km pitkä, ja sen ensimmäiset 126 km on Ranskan, loput 120 km Saksan puolella. Saar laskee Moseliin Konzissa Saksan Rheinland-Pfalzissa. Sen valuma-alueen pinta-ala on 7 431 km².
Saarjoen mukaan on saanut nimensä Saksan osavaltio Saarland.
Saar on aikoinaan ollut Saarlandin kivihiili-, rauta- ja terästeollisuuden kannalta hyvin tärkeä laivareitti, jota pitkin on kuljetettu sekä raaka-aineita että valmiita tuotteita. Saaria, Reiniä ja niihin liittyviä kanavia kuten Reinin-Marnen kanavaa pitkin alue on ollut laivaliikenneyhteydessä muun muassa Ruhrin alueelle ja Rotterdamiin. Nykyisin Saar on kuitenkin menettänyt merkityksensä laivareittinä, vaikka sen Saksan-puoleista osaa onkin syvennetty.
Ranskassa Saar kulkee suurimmaksi osaksi Mosellen departementin, osittain kuitenkin Bas-Rhinin alueella. Sen varrella sijaitsevista kaupungeista huomattavimpia ovat Abreschviller Sarre Rougen varrella sekä Lorquin, Sarrebourg, Fénetrange, Sarre-Union, Sarralbe ja Sarrequemines.
Saksassa Saar on osittain Saarlandin ja osittain Rheinland-Pfalzin alueella. Sen varrella sijaitsevat Saarbrücken, Völklingen, Wadgassen, Bous, Saarlouis, Dillingen, Merzig, Saarburg ja Konz.
Saarin varrella sijaitseva Völklingenin rautaruukki on UNESCOn maailmanperintökohde.
Luettelo valtioista, joita ei ole tunnustettu
Tämä on luettelo maantieteellisistä alueista jotka ovat käytännössä itsenäisiä, mutta joiden itsenäisyyttä ei ole yleisesti tunnustettu tai se on tunnustettu vain osittain.
Onnellinen luku
Onnellinen luku on positiivinen kokonaisluku, jonka numeroiden neliöiden summasta saadaan ennen pitkää 1 jatkamalla seuraavaa prosessia: otetaan positiivinen kokonaisluku ja lasketaan sen numeroiden neliöt yhteen. Siitä, saadaanko summaksi 1 vai toistuuko prosessi äärettömiin samanlaisena, ilmenee, onko luku onnellinen.
Esimerkiksi 7 on onnellinen luku, koska
7 = 49
4 + 9 = 97
9 + 7 = 130
1 + 3 + 0 = 10
1 + 0 = 1.
Jos luku on onnellinen, myös välivaiheiden summat ovat onnellisia lukuja. Edellisessä tapauksessa siis 49, 97, 130 ja 10 ovat onnellisia.
Kymmenen ensimmäistä onnellista lukua ovat 1, 7, 10, 13, 19, 23, 28, 31, 32 ja 44. Positiiviset kokonaisluvut, jotka eivät ole onnellisia, ovat onnettomia.
Jos jokin luku on onnellinen, kaikki sen luvun numeroista numeroiden järjestystä vaihtamalla tai nollia lisäämällä saadut luvut ovat myös onnellisia lukuja, koska laskujärjestys on yhteenlaskussa merkityksetön, ja koska
n + 0 = n