hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Mustetatti
Mustetatti ("Boletus pulverulentus") on likaisenkeltainen, harmaanruskea tai maitokahvin- tai punasävyinen tattilaji. Jalka on ylhäältä krominvärinen tai sitruunankellertävä, alhaalta ruskean punajuovainen. Jalka sinertyy heti leikkauspinnoilta. Sieni maistuu ja tuoksuu hyvältä. Sen pillistö on kirkkaankeltainen. Sieni kasvaa lehtimetsissä Keski- ja Etelä-Euroopassa. Suomesta sitä on mahdollisesti löydetty Turun Hirvensalosta.
Keltajalkatatti
Keltajalkatatti ("Boletus appendiculatus") on kuperalakkinen kellanruskea tai ruskea tattilaji. Sen pillistö on keltainen. Jalka on sitruunankeltainen ja verkkokuvioinen. Malto on vaaleankeltaista. Sieni maistuu miedolta. Sieni kasvaa Keski-Euroopan lehtimetsissä tammen seuralaisena. Sitä ei esiintyne Suomessa, mutta Varsinais-Suomesta on saatu lajinmääritykseltään epävarma museonäyte.
Kalvaspunikkitatti
Kalvaspunikkitatti ("Leccinum percandidum") on likaisenvalkoinen punikkitattilaji. Se muistuttaa valkolehmäntattia, mutta on rakenteeltaan kovempi. Sieni kasvaa seka- ja lehtimetsissä koivun seuralaisena. Se on hyvä ruokasieni.
Raapaisuja
Raapaisuja on näyttelijä-muusikko Tapio Liinojan novellikokoelma ja esikoiskirja. Johnny Kniga julkaisi sen vuonna 2006.
Kirja sisältää tragikoomisia tarinoita eri hahmoista, joita kaikkia vaivaa kuiva iho.
M/S Tekla I
M/S Tekla I () on suomalainen yhteysalus. Tekla I on toiminut Suomenlahdella Kotkan saaristoreitillä ja liikennöinyt Kotkasta Kaunissaareen, Kuutsaloon ja Haapasaareen. Teklan omistaa Kymen Saaristoliikenne Oy. Alus on rakennettu vuonna 1983 Rauma-Repolan Savonlinnan telakalla ja liikennöi ennen Kotkan reitille siirtymistään vuonna 1996 muun muassa Korppoon–Houtskarin ja Hiittisten reittialueilla Saaristomerellä nimellä M/S Skarpen. Sen pituus on 23,30 metriä ja sille mahtuu 98 matkustajaa.
Tulipunahapero
Tulipunahapero tai kirpeä punahapero ("Russula emetica") on kupera tai laakealakkinen tulipunainen tai verenpunainen haperolaji. Sen heltat ovat valkeat. Jalka on valkea, kuten myös malto. Sieni maistuu polttavan kirpeälle eikä siksi ole ruokasieni. Se kasvaa havu- ja sekametsissä varsinkin soiden laitamilla. Se on Suomessa yleinen.
Kalvashapero
Kalvashapero ("Russula betularum") on laakea ruusun-
tai vaaleanpunainen ja lopulta vaalealakkinen haperolaji. Lakki on 2–8 senttimetriä leveä. Sienen heltat ovat valkoiset. Jalka on valkoinen ja 3–6 senttimetriä pitkä ja noin yhden senttimetrin paksu. Malto on valkoista ja haurasta. Sieni maistuu polttavan kirpeälle eikä ole ruokasieni. Se kasvaa kosteissa metsissä koivujen juurisienenä. Se on Suomessa yleinen.
Haurashapero
Haurashapero ("Russula fragilis") on kupera tai laakealakkinen violetti, purppuranpunainen tai oliivinvihreä haperolaji. Jalka on valkoinen. Malto on valkeaa ja haurasta, tuoksu hedelmäinen. Heltat ovat kermanvalkoiset. Haurashapero maistuu hyvin kirpeältä eikä ole ruokasieni. Se kasvaa lehti- ja havumetsissä harvinaisena.
Norjanhapero
Norjanhapero ("Russula laccata" syn. "R. norvegica") on pallomainen, laakea ja purppunramusta haperolaji. Sen jalka on valkoinen. Malto on valkoista. Sieni maistuu polttavan kirpeälle eikä se ole ruokasieni. Heltat ovat valkoiset. Sieni kasvaa vaivaispajujen seurassa tuntureilla. Se on Lapissa harvinainen.
Tummalakihapero
Tummalakihapero ("Russula atrorubens" syn. "R. atropurpurea") on kupera tai laakealakkinen purppuranvärinen haperolaji. Sen jalka on valkea ja vanhemmiten harmaantuva. Malto on valkoista. Sieni kelpaa ruoaksi, sillä maku on mieto tai vähän kirpeä. Heltat ovat kermanvalkoiset. Sieni kasvaa tammimetsissä melko harvinaisena.
Häivehapero
Häivehapero ("Russula nauseosa") on kupera tai laakealakkinen viininpunainen, vaaleanpunainen tai vihertävä haperolaji. Sen jalka on valkoinen ja siinä on ruskeanvivahteista sävyä. Heltat ovat tummankeltaiset, suhteellisen harvassa ja tasatyviset. Malto on valkoista. Jalka on usein ontto. Sieni kasvaa kuusimetsissä ja mäntymetsissä mykorritsasienenä pieninä ryhminä melko yleisenä. Lajia tavataan sekä Euroopassa että Pohjois-Amerikassa. Sieni maistuu miedolta tai raakana hieman kirpeältä ja on syötävä.
Monimuotoisena lajina häivehaperon taksonomisesta asemasta ja variaatioista ei ole varmuutta (2014).
Aarre Saarenpää
Aarre Emanuel Saarenpää (sukunimi vuoteen 1906 Herckman; 14. marraskuuta 1886 Liperi – 24. maaliskuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen runoilija.
Niilo Patinen
Niklas (Niilo) Patinen (14. tammikuuta 1886 Jyväskylän maalaiskunta – 13. syyskuuta 1947 Jämsä) oli jämsäläinen puuseppä ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Patisen vanhemmat olivat loinen Niklas Patinen ja Anna Leena Palonen. Hän oli merimiehenä noin vuoden ajan ja käytyään käsityökoulun toimi puuseppänä eri paikkakunnilla, viimeksi Jämsässä 1910-1912. Vuodesta 1912 lähtien Patisella oli Jämsässä oma puusepänliike jota hän hoiti aina vuoteen 1947 saakka.
Patinen oli kansanedustajana 1919-1922 edustaen Hämeen läänin pohjoista vaalipiiriä. Hänet vapautettiin edustajantoimesta sairauden takia 14. helmikuuta 1922 ja hänen seuraajakseen tuli sosialidemokraattien Nestori Nättinen. Patinen oli mukana myös kunnallispolitiikassa Jämsän kunnanvaltuuston ja kunnallislautakunnan jäsenenä.
Niilo Patinen oli naimisissa vuodesta 1911 Hilma Lydia Lehtosen kanssa.
Nestori Nättinen
Nestor (Nestori) Nättinen (24. syyskuuta 1857 Korpilahti – 16. maaliskuuta 1932 Jyväskylä) oli korpilahtelainen puuseppä ja lyhytaikainen sosialidemokraattien kansanedustaja.
Nättisen vanhemmat olivat torppari Karl Matinpoika ja Hedda Joonaantytär. Hän toimi puuseppänä ja hoiti omaa puusepänliikettään Korpilahdella.
Nättinen oli kansanedustajana 1922 edustaen Hämeen läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän tuli eduskuntaan 28. helmikuuta 1922 sairauden takia edustajatoimesta vapautuksen saaneen sosialidemokraattien Niilo Patisen tilalle. Nättinen oli mukana myös kunnallispolitiikassa Korpilahden kunnallislautakunnan jäsenenä.
Nestori Nättinen oli naimisissa vuodesta 1884 Rosa Adolfina Hermannintyttären kanssa.
Maakaasuhuippu
Maakaasuhuippu on hetki, jolloin maakaasuntuotannon maksimi saavutetaan ja jonka jälkeen tuotanto alkaa väistämättä vähentyä geologisten ja fysikaalisten syiden vuoksi. M. King Hubbertin vuonna 1956 kehittämää Hubbertin teoriaa voidaan soveltaa öljyntuotannon lisäksi maakaasun tuotantoon. Täytyy huomioida, että maakaasuhuippu ei tarkoita maakaasun loppumista vaan maakaasuntuotantomaksimin saavuttamista, jonka jälkeen maakaasua ei kyetä tuottamaan enää yhtä paljon kuin aikaisemmin.
Öljyasiantuntija Matthew Simmonsin mukaan maakaasuhuippu tulee olemaan vakava ongelma, pääasiassa maakaasun kaasumaisen olomuodon vuoksi. Maakaasulähteen paine ei pysy yllä kuten öljylähteen, mikä aiheuttaa lähteen nopeamman ehtymisen. Maakaasun tuotanto ja kulutus tapahtuvat tavallisesti lähempänä toisiaan kuin öljyn tapauksessa, sillä maakaasua kuljetetaan pääsääntöisesti putkissa. Merikuljetuksissa käytetään nesteytettyä maakaasua, jossa maakaasun olomuoto on nestemäinen. Esimerkiksi Japani tuo maakaasua meriteitse. Merikuljetusten määrä on kasvussa.
Maakaasuhuipun seurauksia voi lieventää vähentämällä maakaasun kysyntää, parhaassa tapauksessa hyvissä ajoin ennen maakaasuhuippua. Maakaasu on kuitenkin fossiilista polttoaineista eniten energiaa sisältävä ja puhtaimmin palava, joten sitä hyödynnettäneen sähköntuotannossa kivihiilen sijasta mahdollisimman pitkään. Joka tapauksessa markkinat ohjaavat siirtymään vaihtoehtoihin hinnan noustessa riittävästi, mutta markkinaratkaisu voi olla hidas ja sillä voi olla siirtymävaiheessa inflaatiota edistäviä vaikutuksia.
Lämmitysjärjestelmä voidaan vaihtaa esimerkiksi kaukolämpöön, sähkölämmitykseen tai sitä hyötysuhteeltaan parempaan lämpöpumppujärjestelmään. Käyttövettä voidaan lämmittää sähkön lisäksi myös aurinkoenergialla, aurinkopaneelein tai aurinkolämmöllä, ainakin kesäkuukausina. Ruoanlaitossa voidaan siirtyä esimerkiksi sähköliesiin ja -uuneihin. Sähkötoimisiin laitteisiin siirtymisen seurauksena energiankulutus lisääntyy, sillä maakaasulla lämmittäminen on kokonaishyötysuhteeltaan paljon tehokkaampaa kuin voimalaitoksessa syntyvän lämmön muuttaminen sähkön kautta takaisin lämmöksi. Tämän seurauksena sähkönkulutus kasvaa.
Toisaalta voimalaitoksissa voidaan tuottaa energiaa myös esimerkiksi uusiutuvilla energialähteillä tai ydinvoimalla.
Teollisuudessa maakaasun tärkeitä käyttökohteita ovat vedyn, ammoniakin ja typpilannoitteiden valmistus. Vetyä, ammoniakkia ja typpilannoitteita voidaan valmistaa elektrolyysillä vedestä tai nykyisellä valmistustekniikalla biokaasun metaanista.
Maakaasu palaa fossiilisista polttoaineista puhtaimmin ja tuottaa pienimmät hiilidioksidipäästöt. Päästötavoitteiden vuoksi maakaasun käyttöä sähköntuotannossa on lisätty voimakkaasti esimerkiksi Itämeren alueen maissa.. Maakaasun korvaamiseen sähköntuotannossa soveltuvat kivihiili, ydinvoima, sekä erilaiset uusiutuvat energiat, kuten muun muassa vesivoima, tuulivoima, aurinkoenergia, geoterminen energia ja bioenergia (mukaan lukien biokaasu). Maakaasun korvaaminen kivihiilellä tuottaisi suuremmat hiilidioksidipäästöt, mutta kehitteillä on hiilidioksidin talteenottotekniikoita, joissa hiilidioksidin pääsy ilmakehään estetään.
Edvard Pesonen
Edvard Pesonen (15. elokuuta 1904 Sysmä – 17. tammikuuta 1977 Sysmä) oli sysmäläinen asioitsija, talonomistaja ja pitkäaikainen sosialidemokraattien kansanedustaja.
Pesosen vanhemmat olivat pienviljelijä Mikko Pesonen ja Ida Maria Toivonen. Pesosen puoliso vuosina 1936–1945 oli Lilli Kaarin Heponen ja vuodesta 1946 Anja Maini Marjatta Pärnänen. Ensimmäinen liitto päättyi eroon. Hän teki aluksi maatalous-, metsä- ja uittotöitä sekä toimi puuseppänä. Vuodesta 1922 Pesonen toimi vakuutusyhtiö Kansan matka-asiamiehenä ja aluetarkastajana. Hän oli sotavuosina 1941–1943 Suomen Huollon ja Vapaan Huollon Mikkelin lääninkeskuksen matkapuhujana ja toimi myös Tuberkuloosiliiton liiketoiminnan johtajana.
Pesonen oli kansanedustajana 1933–1939 ja 1943–1966 edustaen Mikkelin läänin vaalipiiriä. Hän tuli eduskuntaan 1943 sosialidemokraattien Alex Hämäläisen tilalle.
Pesonen oli presidentin valitsijamies vuosien 1937, 1940, 1943, 1950 ja 1956 presidentinvaaleissa. Hän oli Sysmän kunnanvaltuuston varapuheenjohtajana ja kuului Sysmän kunnanhallitukseen. Pesonen oli muun muassa Tuberkuloosiliiton puheenjohtaja ja kuului Mikkelin läänin maakuntaliiton johtokuntaan ja liittovaltuustoon.
Alex Hämäläinen
Aleksander (Alex) Hämäläinen () oli luennoitsija ja pitkäaikainen sosialidemokraattien kansanedustaja.
Hämäläisen vanhemmat olivat torppari Abel Hämäläinen ja Amalia Justina Hokkanen. Hän teki aluksi maatalous-, metsä- ja sekatöitä. Vuodesta 1926 Hämäläinen oli Mikkelin sosialidemokraattisen piirin puhujana ja luennoitsijana.
Hämäläinen oli kansanedustajana 1930-1943 edustaen Mikkelin läänin vaalipiiriä. Hän kuoli kesken edustajakautensa ja hänen tilalleen eduskuntaan tuli sosialidemokraattien Edvard Pesonen.
Hämäläinen kuului Mikkelin sos.dem. piiritoimikuntaan ja oli myös sanomalehti Vapauden johtokunnassa.
Alex Hämäläinen oli naimisissa vuodesta 1935 Vieno Ilta Marttilan kanssa.
Xlib
Xlib on Unix-tyyppisten käyttöjärjestelmien graafisen käyttöliittymän tarjoavan perusosan, X Window Systemin eli X:n, ohjelmakirjasto C-ohjelmointikielelle. Xlib siis sisältää toimintokutsut, joita X Window Systemiä käyttävät ohjelmat tarvitsevat.
Xlibissä on yksinkertaisia toimintoja, kuten ikkunalaatikon ja sen sisältämän grafiikan ja tekstin piirtäminen sekä hiiri- ja näppäimistösyötteen vastaanottaminen. Edelleen X:ää käyttävä sovellusohjelma päättää, miten se reagoi saamaansa syötteeseen.
Useimmat sovellusohjelmat eivät käytä suoraan Xlibiä, koska Xlibin tarjoamien toimintojen yksinkertaisuudesta johtuen sellaisen ohjelman tekeminen on tarpeettoman työlästä. Sen sijaan lähes aina käytetään muita kirjastoja, jotka yhdessä päässään käyttävät Xlibiä ja toisessa tarjoavat ohjelmoijalle monimutkaisempia toimintoja, kuten käyttäjälle näkyvien komentopainikkeiden, valikoiden ja erilaisten säätönappuloiden tapaisten käyttöliittymäkomponenttien luomisen. Tällaisia varsinaisia käyttöliittymäkirjastoja () ovat muun muassa:Seuraava C-kielinen ohjelma tekee ikkunan, jossa on pieni musta neliö ja teksti "Hello, World!"
Ikkunaa voi siirtää ja sen kokoa muuttaa. Tämä esimerkki on ohjelmoitu niin, että ohjelman saa lopetettua painamalla jotain näppäintä ohjelmaikkunan ollessa valittuna, mutta ei yrittämällä sulkea ikkuna. Käännettäessä tämä Xlibiä käyttävä ohjelma GCC-kääntäjällä tarvitaan linkitysparametri codice_1.
Phil Galfond
Philip "Phil" Galfond (s. 16. tammikuuta 1985) on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Hänet tunnetaan erityisesti korkeiden panosten käteispelaajana internetistä, jossa hän pelaa Full Tilt Pokerilla nimimerkillä OMGClayAiken ja PokerStarsilla nimimerkillä MrSweets28.
Loppuvuonna 2012 Galfond avasi pokeriopetussivusto "runitonce.com"'n, jonne pokeriammattilaiset tekevät opetusvideoita omista peleistään.
Vuonna 2008 Galfond voitti ensimmäisen World Series of Poker -rannekkeensa. 5 000 dollarin pot limit omaha with rebuys -turnauksen ykköspalkinto oli 817 781 dollaria. Galfond oli pelaamassa GSN:n "High Stakes Poker" -ohjelman neljännellä tuotantokaudella.
Syyskuussa 2008 Galfondin pokeriuran turnausansiot ylittivät 0,9 miljoonaa dollaria.
High Stakes DB on tilastoinut internetin käteispelejä 1.1.2007 alkaen, Galfondille on kertynyt seuranta-aikana voittoa yli 10 miljoonaa dollaria.
P. U. F. Sadelin
Pehr Ulrik Ferdinand Sadelin (27. tammikuuta 1788 Mustasaari – 26. syyskuuta 1858 Hammarland, Ahvenanmaa) oli suomalainen kirkkoherra, Vaasan triviaalikoulun opettaja ja tietokirjailija.
Sadelinin vanhemmat olivat Vaasan hovioikeuden pronotaari Karl Abraham Sadelin ja Anna Elisabet Mosetti. Hän kävi Vaasan triviaalikoulua 1798-1804 ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1805. Sadelin opiskeli Turun akatemiassa ja hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1808 ja maisteriksi 1810. Hänet vihittiin papiksi 1819.
Sadelin toimi Vaasan triviaalikoulussa apologistana vuodesta 1810, alempana kollegana vuodesta 1811 ja ylempänä kollegana vuodesta 1817. Vuodesta 1824 hän oli koulun konrehtorina ja myöhemmin vt. rehtorina. Sadelin oli Vaasan pataljoonan saarnaajana 1826-1831 ja vuodesta 1828 hän oli Hammarlandin kirkkoherrana. Hänestä tuli rovasti 1836 ja lääninrovasti 1851.
Sadelin vihittiin avioliittoon vuonna 1828 Lovisa Carolina Fogelholmin (13. heinäkuuta 1803 Saltvik – 17. joulukuuta 1889 Hammarland) kanssa, jonka isä oli Eckerön kruununnimismies ja jahtimestari Eric Fogelholm. Heille syntyi ainakin yksi lapsi, tytär Ida Ulrica 13. tammikuuta 1838. Sadelin kuoli koleraan 1858.
Sadelin julkaisi 1810 ja 1819 ensimmäiset käsikirjat Suomen eläimistöstä. Sadelinin ja Joseph Joachim Alceniuksen vuonna 1819 julkaistu teos "Fauna Fennica" sisälsi ensimmäisen tieteellisen luettelon Suomen selkärankaisista, matelijoista ja sammakkoeläimistä.
Öljyjätemaksu
Öljyjätemaksu on Suomessa voiteluöljystä kannettava valmisteveron luonteinen maksu, jolla rahoitetaan öljyjätehuollosta aiheutuvia menoja. Maksua on kerätty vuodesta 1987 lähtien. Valtio kerää öljyjätemaksua voiteluöljyjen valmistajilta ja maahantuojilta, ja käyttää kertyneet varat öljyjätteiden keräilystä, kuljetuksesta, varastoinnista ja käsittelystä aiheutuviin menoihin. Lisäksi varoja käytetään avustuksina ongelmajätteiden vastaanottopaikkojen perustamis- ja käyttökuluihin. Öljyjätemaksun määräämisestä ja maksuunpanosta huolehtivat tullilaitoksen piiritullikamarit. Tulliviranomaisen päätökseen voi hakea muutosta valittamalla Uudenmaan lääninoikeuteen.
Vuodesta 1997 lähtien valtion talousarviossa voidaan osa öljyjätemaksun kertymästä siirtää öljysuojarahastoon käytettäväksi vanhojen saastuneiden maa-alueiden puhdistustoimista aiheutuviin kustannuksiin. Varoja rahastoon on ennen vuoden 2010 korotuksia siirretty keskinmäärin 2–3 miljoona euroa vuodessa. Vuodesta 1997 vuoden 2014 loppuun mennessä öljyjätemaksuja oli siirretty rahastoon yhteensä 30,7 mijoonaa euroa ja vastaavana aikana kunnostushankkeiden eli öljyn pilaaman maaperän ja pohjaveden puhdistamisesta aiheutuvien kustannusten korvaamista varten korvauksiin oli käytetty 34,4 miljoonaa euroa.
Vuonna 1987 öljyjätteet pyrittiin saamaan ongelmajätelaitoksen hävitettäväksi kieltämällä öljyjätteen poltto alle 5 megawatin voimalaitoksissa ja kattilalaitoksissa. Öljyjätettä on esimerkiksi mineraaliöljyä tai synteettistä oljyä sisältävä käytetty voiteluöljy, hydrauliikka-, lämmönsiirto- ja työstö-öljy, öljysäiliöiden puhdistusjätteet sekä käytetyn öljyn ja veden seokset ja emulsiot. Öljyjätettä on myös käytetty muuntaja- ja katkaisijaöljy sekä leikkuu- puhdistus- ja muottiöljy.
Ennen öljyjätemaksun säätämistä eli vuonna 1985 arvioitiin kerättävissä olevia öljyjätteitä kertyvän vuosittain 60 000–70 000 tonnia. Tästä määrästä ohjautui jätehuoltolain sallimiin paikkoihin vain 25 000 tonnia. Öljyjätteiden keräilyä, kuljetusta, varastointia ja käsittelyä haluttiin tehostaa, jotta ne ohjattaisiin ongelmajätteiden käsittelylaitokseen tai muuhun käsittelyluvan saaneeseen paikkaan. Lisäksi haluttiin perustaa alueellisia öljyjätteiden vastaanottopaikkoja pienen ja keskisuuren teollisuuden öljyjätteiden keräilyn tehostamiseksi. Öljyjätemaksun avulla kustannukset saatiin perittyä jätteen tuottajilta aiheuttaja maksaa -periaatteen mukaisesti. Koska suurin osa öljyjätteestä oli peräisin voiteluöljyistä, päätettiin öljyjätemaksu kohdistaa juuri niihin.
Ölyjätemaksun suuruus:
Calatravan silta
Ponte di Calatrava ("Calatravan silta") tai Ponte della Costituzione ("Perustuslain silta") on neljäs Canal Granden ylittävä silta Venetsiassa Italiassa. Sen on suunnitellut maineikas espanjalainen arkkitehti Santiago Calatrava. Se yhdistää Venezia Santa Lucian rautatieaseman ja Tronchetto-saarella olevan pysäköintialueen. Asukkaat ovat esittäneet voimakkaita vastalauseita, joiden vuoksi 18. syyskuuta 2008 järjestettäviksi tarkoitetut sillan vihkiäiset peruttiin. Silta otettiin käyttöön ilman vihkiäisiä 11. syyskuuta 2008.
Sillan rakennusbudjetti oli alun perin 6,7 miljoonaa euroa, mutta budjetin on arveltu jopa kolminkertaistuneen rakentamisen yhteydessä.
Daemon
Daemon (palveluprosessi) on Unixissa ja muissa moniajo-käyttöjärjestelmissä taustalla suoritettava ohjelma, jota käyttäjä ei suoraan hallitse. Käyttöjärjestelmä käynnistää daemonit käynnistyessään, ja niiden tehtävänä on esimerkiksi vastata verkosta tuleviin palvelupyyntöihin (WWW-palvelin-daemon, SSH-palvelin-daemon), hoitaa tulostustöitä tai käynnistää ajastettuja tehtäviä, kuten varmuuskopioinnin.
Tyypillisesti daemonien nimi päättyy d-kirjaimeen: codice_1 huolehtii järjestelmälokista, codice_2 saapuvista SSH-yhteyksistä ja codice_3 ajastetuista tehtävistä.
Daemon-nimen keksivät MIT:n MAC-projektin ohjelmoijat. He ottivat nimen Maxwellin demonilta, joka on fyysikko James Clerk Maxwellin esittämässä ajatuskokeessa taustalla herkeämättä molekyylejä lajitteleva pieni olento.
Myöhemmin "daemon" on väärin siteerattu retronyymiksi engl. sanoista "Disk And Execution MONitor", ’levy- ja suoritusvalvoja’.
Microsoft Windows -järjestelmissä palveluiksi kutsutut ohjelmat vastaavat toiminnoiltaan daemoneja.
Malleus Maleficarum
Malleus Maleficarum on ranskalainen, vuonna 1997 perustettu black metalia soittava yhtye. Yhtyeen nimi on latinaa ja tarkoittaa "Noitavasaraa". Nimi tulee keskiajalla julkaistusta samannimisestä kirjasta. Yhtye käsittelee sanoituksissaan muun muassa pimeyttä, sotaa, nihilismiä, masennusta ja itsemurhaa.
Malleus Maleficarum äänitti vuonna 1999 ensimmäisen demonsa, mutta sitä ei julkaistu koskaan virallisesti. Ensimmäinen varsinainen julkaisu oli 300 kpl:n painokseen rajattu "Heic Noemun Pax". Yhtyeen toinen virallinen demo julkaistiin vuonna 2000 otsikolla "Zarach' Baal' Tharagh". Toisessa demossa yhtye vaihtoi tyyliään vanhan koulukunnan black/thrash metalista brutaalimmaksi.
Vuonna 2001 yhtye nauhoitti ensimmäisen kokopitkän albuminsa "Taedium Vitae", joka julkaistiin vuoden 2002 huhtikuussa ranskalaisen levy-yhtiön Oaken Shieldin kustantamana.
Syyskuussa 2003 laulaja ja alkuperäisjäsen Mastêma lähti yhtyeestä, ja Tamas ja Ahriman ottivat kontolleen vokaalien nauhoituksen. Kaksi kuukautta myöhemmin yhtye alkoi äänittää toista kokopitkää albumiaan "Des Bibles, des Hymnes, des Icônes..." Tuo albumi julkaistiin vuoden 2004 toukokuussa, ja sen digipak-version painosmäärä oli rajattu 999 kappaleeseen. Albumi avasi yhtyeen tien maailmalle. Vuoden 2004 yhtye aloitti jo kolmannen kokopitkän albuminsa valmistelun.
Albumi "Nothing Left to Fight for" sävellettiin ja äänitettiin joulukuussa 2005, ja se julkaistiin syyskuussa 2006 Aura Mystiquen kustantamana.
Sydämeni halusi vapautta
Sydämeni halusi vapautta ("Angela Davis: An Autobiography") on amerikkalaisen poliitikon ja aktivistin Angela Davisin omaelämäkerta. Kirjassa hän kertoo yksityiskohtaisesti siitä tapahtumasarjasta, joka teki hänestä maailman silmissä joko terroristin tai marttyyrin. Kirjan julkaisi suomen kielellä Tammi.
Jääspeedway
Jääspeedway on speedway-moottoripyöräilyn jäällä ajettava muunnos.
Laji kehittyi 1930-luvulla pitkäpiikkisten renkaiden käytön myötä perinteisestä "ravirata-ajosta". Alkuaikoina lajia harrastettiin laajalti Keski-Euroopassa, mutta sittemmin Neuvostoliitto ryhtyi panostamaan lajiin voimakkaasti. Nykyisin lajin suuria maita ovat Suomi, Ruotsi, Saksa, Itävalta ja Venäjä. Henkilökohtaisia MM-kilpailuja on järjestetty vuodesta 1966 ja joukkue-MM-kisoja vuodesta 1979 lähtien.
Jääspeedwayssa käytettävä kilpailusysteemi on samanlainen kuin speedwayssa. Joukkuekilpailuissa väritunnuksin merkityt kuljettajat ajavat neljän kuljettajan neljän kierroksen eriä, joita on yhdessä kilpailussa tavallisesti noin 15–25. Kussakin erässä voittaja saa kolme pistettä ja seuraavaksi sijoittuneet aina pisteen vähemmän siten, että neljäs jää kokonaan pisteittä. Kilpailun voittaja määräytyy pisteiden perusteella. Henkilökohtaisissa kilpailuissa niin ikään kilpailusijoitus määräytyy eräpisteiden perusteella.
Jääspeedwayrata on elliptinen vastapäivään ajettava tavallisesti 400 metrin mittainen jääpintainen rata, jolla ei ole korkeuseroja. Radat ovat leveydeltään vähintään 12 metriä, kaarteissa 14 metriä. Suoja-aita tehdään tavallisesti lumesta.
Jääspeedwayssa käytettävä pyörä on pitkälti samanlainen kuin soralla ajettavassa speedwayssa käytettävä. Pyörät ovat metanolilla käyviä 500-kuutioisia, kaksiventtiilisiä ja nelitahtisia. Merkittävimpiä eroja ovat tukevampi runko, kapeampi ohjaustanko, sallittu takajousitus sekä vaihteet, joita on kaksi. Jarruja ei ole. Pyörässä on myös tietyntyyppiset lokasuojat, jotka suojaavat kuljettajaa renkaiden pitkiltä piikeiltä onnettomuustilanteissa. Piikkirenkaat ovatkin merkittävässä osassa lajissa. Piikkien määrää ei ole rajoitettu, mutta niiden suurin sallittu pituus on 28 millimetriä. Etu- ja takarenkaassa on yhteensä noin 300 piikkiä. Takapyörässä piikkeja on hieman enemmän kuin etupyörässä.
Heartworn (albumi)
Heartworn on samannimisen suomalaisen yhtyeen ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa studioalbumi. Se julkaistiin 5. huhtikuuta 2006.
Albumi sisältää akustista country- ja folkmusiikkia, ja covereita mm. Guy Clarkilta, Townes Van Zandtilta ja Bruce Springsteeniltä. Mukana on myös neljä yhtyeen laulajan Esa Elorannan tekemää kappaletta.
Irinja Nikkanen
Irinja Nikkanen (27. lokakuuta 1920 Ilomantsi – 15. tammikuuta 2008 Helsinki) oli karjalaisen ja ortodoksisen kulttuurin tukija ja eteenviejä. Hän perusti Valamon Ystävät ry:n, joka tukee Uuden Valamon luostaria mm. keräämällä varoja.. Irinja Nikkanen toimi entisen" Uskon Viestin" eli nykyisen "Ortodoksiviestin" päätoimittajana vuosina 1969-1972. Tätä ennen Uskon Viestin päätoimittajina olivat toimineet papit, joten Irinja Nikkanen oli ensimmäinen Uskon Viestin päätoimittajana toiminut maallikko.
Irinja Nikkasta pidetään myös feresin, eli karjalaisen kansanpuvun, uudelleen löytäjänä.
Elämäntyönään Irinja Nikkanen piti kuitenkin Filokalian toimittamista.
Hilmar Myhra
Hilmar Myhra (4. kesäkuuta 1915 – 13. huhtikuuta 2013) oli norjalainen 1930-luvulla kilpaillut mäkihyppääjä.
Vuonna 1936 Myhra voitti Vikersundin mäen avajaiskilpailun, ja hänen 85-metrinen hyppynsä säilyi mäkiennätyksenä parin vuoden ajan. Vuonna 1938 Lahden MM-kisoissa hän sijoittui pronssille. Seuraavana vuonna Zakopanen MM-kisoissa hän oli kuudes ja voitti Garmisch-Partenkirchenissa käydyn kilpailun. Vuonna 1940 Myhra voitti Holmenkollenin mäkikisan.
Oleminen ja aika
Oleminen ja aika () on saksalaisen filosofin Martin Heideggerin pääteos vuodelta 1927. Suomeksi sen julkaisi Vastapaino vuonna 2000. Yksi kirjan pääteemoista on saksankielinen termi "Dasein", joka käännetään suomeksi usein "täälläoloksi". Kirja kuuluu 1900-luvun filosofian keskeisiin teoksiin, ja se on omistettu Edmund Husserlille.
Triviaalikoulu
Triviaalikoulu (ruots. "Trivialskola") oli Suomessa 1600-luvun puolivälistä aina vuoteen 1843 käytössä ollut 4-luokkainen ja 8-vuotinen yläkoulu.
Triviaalikoulu oli neliluokkainen, ja jokaisen luokan opetus kesti kaksi vuotta. Lisäksi oli käytännönläheisiin aineisiin keskittynyt alempi kirjurin- eli apologistanluokka.
Triviaalikoulun opetusohjelmassa oli latinan ja kreikan kieli, uskonto, historia ja logiikka. Opetus tapahtui ruotsin kielellä, ja opiskelu oli lähinnä ulkolukua. Koulun työpäivä alkoi kello viideltä aamulla ja jatkui viiteen iltapäivällä. Koulupäivän katkaisi kaksi tunnin taukoa. Vuoden aikana oli lomaa kuukausi talvella ja kuukausi kesällä.
Koulun opettajakuntaan kuului rehtori, konrehtori eli vararehtori, ylempi ja alempi kollega sekä apologista. Koulussa oli yleensä vain yksi luokkahuone, jossa kukin luokka oli omana ryhmänään. Oppilaista suuri osa oli pappien lapsia. Heidän lisäkseen oli aliupseerien, virkamiesten ja käsityöläisten lapsia, kun taas talonpoikaisperheistä tulleet oppilaat olivat vielä melko harvinaisia. Koulun oppilaat eli teinit kiersivät kesä- ja talviloman aikana taloissa teinirahoja pyytämässä. Tämä tapa päättyi, kun kuningas Kustaa III kielsi vuonna 1780 teineiltä rahan keruun.
Kristiina-kuningattaren antaman vuoden 1649 koulujärjestyksen mukaan alimpana oli pedagogio eli lastenkoulu, jossa opittiin ruotsiksi luku- ja kirjoitustaidon alkeet. Seuraavana oli triviaalikoulu ja viimeksi 4-luokkainen 3-vuotinen yliopisto-opintoihin valmistava kymnaasi.
Suomessa oli 1600-luvun lopulla yksi yliopisto (Turussa), yksi kymnaasi (Viipurissa), 7 triviaalikoulua ja 21 pedagogiota. Pedagogioista kolme toimi maaseudulla (Saltvikissa, Kemiössä ja Lohjalla). 1720-luvun jälkeen Suomessa toimi vain yksi lukio Porvoossa, mutta Turun triviaalikoulun oppilaat saivat siirtyä koulun suoritettuaan suoraan Turun akatemiaan.
Vuoden 1843 koulujärjestys jakoi triviaalikoulut ala- ja yläalkeiskouluiksi. Ala-alkeiskouluista tuli myöhemmin kansakouluja ja yläalkeiskouluista oppikouluja.
Ruotsissa triviaalikoulujen oppiaineet vaihtelivat aikojen saatossa, mutta triviaalikoulut olivat toiminnassa vuoteen 1905, jolloin ne korvattiin reaalikouluilla ().
Kraasselan piiri
Kraasselan eli Krasnoje Selon piiri () on kunnallinen hallintoalue Pietarissa. Se sijaitsee Pietarin keskustasta lounaaseen ja rajoittuu pohjoisessa Suomenlahteen, koillisessa Kirovin ja Moskovan piireihin, luoteessa Pietarhovin piiriin sekä idässä, etelässä ja lännessä Leningradin alueen Lomonosovin piiriin.
Krasnoje Selon piiriin kuuluu seitsemän kunnallishallintoaluetta:
Toda Seigen
Toda Seigen ( 1519?-1590?) oli Japanissa Sengoku-kaudella elänyt kuulu miekkamies. Seigen oli mestari Chūjō-ryū miekkakoulukunnassa, joka oli tunnettu lyhyen miekan tekniikoistaan ("kodachi"). Toda Seigen perusti oman miekkakoulukunnan Toda-ryūn () Sengoku-kaudella. Joissain lähteissä kerrotaan että Toda Seigen olisi ollut Sasaki Kojirōn miekkailunopettaja mutta todennäköisempää on että opettajana olisi ollut hänen lähioppilaansa (, 1536–1615), joka oli myös Ittō-ryūn perustajan Itō Ittōsain opettaja.
August Englas
August Englas (15. tammikuuta 1925 Pühajärven kylä, Otepää – 21. maaliskuuta 2017) oli virolainen painija, joka voitti maailmanmestaruuden sekä kreikkalais-roomalaisessa että vapaapainissa. Kansainvälisellä tasolla hän edusti Neuvostoliittoa.
Englas aloitti painin harjoittelemisen vuonna 1946. Kaksi vuotta aikaisemmin hän oli kahdesti haavoittunut sotiessaan puna-armeijan riveissä.
Ensimmäisissä aikuisten arvokisoissaan Helsingin olympialaisissa hän sijoittui vapaapainin 87 kilogramman painoluokassa neljänneksi. Vuonna 1953 Napolin MM-kisoissa Englas voitti kultaa samassa painoluokassa kreikkalais-roomalaisessa painissa. Seuraavana vuonna hän voitti MM-kultaa vapaapainissa Tokion MM-kisoissa. Hän lopetti uransa vuonna 1955 loukkaantumisen takia.
Neuvostoliiton mestaruuksia Englas voitti urallaan seitsemän, joista viisi vapaapainissa ja kaksi kreikkalais-roomalaisessa. Viron mestaruuden hän voitti niin ikään seitsemän kertaa vuosina 1948–1959.
Georgian asevoimat
Georgian asevoimat koostuvat Georgian tasavallan maavoimista, merivoimista ja ilmavoimista, erikoisjoukoista ja kansalliskaartista.
Asevoimat ovat sotilasmäärältään pienet ja lähinnä kriisinhallintaa varten suunnitellut. Georgian tasavalta on yksi suurimmista vapaaehtoisten koalition joukkoja lähettäneistä maista Irakin sotaan.
Georgian maavoimissa jalkaväkeä edustavat ensimmäinen prikaati Gorissa lähellä Etelä-Ossetiaa, toinen prikaati Senakissa, kolmas prikaati Kutaisissa, neljäs prikaati Vazianissa ja viides prikaati Khelvachaurissa.
Tykistöprikaati on jaettuna Gorin ja Khonin kesken, pioneeriprikaati on Gorissa.
Erillisyksiköitä ovat erillinen kevyt jalkaväkipataljoona Adliassa, erillinen panssarivaunupataljoona Gorissa, erillinen ilmapuolustuspataljoona Gorissa, viestipataljoona Saguramossa, tekninen tiedustelupataljoona Kobuletissa, sotilaspoliisipataljoona Tbilisissä sekä lääkintäpataljoona Saguramossa.
Georgian merivoimat koostuvat ohjusveneistä, tykkiveneistä ja muista aluksista. Merivoimien esikunta on ollut Potin laivastoasemalla, mutta Etelä-Ossetian sodan päätteeksi 2008 venäläiset joukot valtasivat sen ja upottivat lukuisia aluksia satamaan.
Georgian ilmavoimat koostuvat pääasiassa neuvostoliittolaisista lentokonetyypeistä ja helikoptereista. Suurin osa Neuvostoliiton Suhoi Su-25 -rynnäkkökoneista valmistettiin Tbilisissä, Georgiassa. Tyyppi on edelleen Georgian ilmavoimien käytössä.
August Neo
August "Ago" Neo (12. helmikuuta 1908 Vihterpalu – 19. elokuuta 1982 Århus, Tanska) oli virolainen painija, joka saavutti menestystä sekä kreikkalais-roomalaisessa että vapaapainissa.
Neon ensimmäiset arvokilpailut olivat kreikkalais-roomalaisen painin Prahan EM-kisat 1931, missä hän sijoittui neljänneksi. Ensimmäisen arvokisamitalinsa, hopeisen, hän saavutti vuoden 1934 EM-kisoissa Roomassa 79 kilogramman painoluokassa. Seuraavana vuonna 87 kilogramman painoluokkaan noussut Neo saavutti pronssia sekä kreikkalais-roomalaisen painin EM-kilpailuista Kööpenhaminassa että vapaapainin EM-kilpailuista Brysselistä. Berliinin olympialaisissa 1936 Neo sijoittui vapaapainissa hopealle kultamitalin mentyä ruotsalaiselle Knut Fridellille, sekä kreikkalais-roomalaisessa painissa pronssille. EM-kisoista Neo saavutti vielä kreikkalais-roomalaisessa painissa hopeaa vuonna 1937 ja pronssia vuonna 1939.
Viron mestaruuden Neo voitti urallaan vapaapainissa viisi kertaa ja kreikkalais-roomalaisessa painissa viidesti. Hän kilpaili Viron maajoukkueessa kaikkiaan 28 kertaa. Seuratasolla hän edusti Tallinnan Sportia.
Jakaranda
Jakaranda ("Jacaranda mimosifolia") on jakarandojen sukuun kuuluva puu. Sitä käytetään lämpimän ilmaston maissa yleisesti puistopuuna näyttävien kukkiensa takia.
Jakaranda kasvaa 10–15 metriä korkeaksi, laajalatvuksiseksi puuksi. Oksisto on hieman mutkaoksainen. Vapaasti kasvaessaan puu saattaa haaroa tyvestä, kasvatettuna se on yleensä yksirunkoinen. Ohutkaarnainen runko on väriltään vaalean harmaanruskea ja ohutkaarnainen, vanhana hilseilevä. Nuoret oksat ovat sileitä ja punaruskeita. Lehdet ovat yleensä 20–45 senttimetriä pitkiä, "saniaismaisesti" kaksi kertaa parilehdykkäisiä, vaaleanvihreitä, alapinnalta vaaleampia. Pikkulehdykät ovat alle 5 senttimetriä pitkiä ja pitkänsoikeita. Kukat ovat pystyinä, pyramidinmuotoisina rykelminä oksien kärjissä. Väriltään ne ovat vaalean laventelinsinisiä tai hieman purppuransävyisiä, joskus myös valkoisia. Kukat ovat noin 2,5 senttimetrin pituisia, torvimaisia ja hyväntuoksuisia. Hedelmä on litteä, pyöreä ja puumainen mahonginruskea kota. Halkaisijaltaan hedelmä on noin 5 senttimetriä. Kodan sisällä on runsaasti pieniä, lenninsiivellisiä siemeniä.
Täydessä väriloistossaan jakaranda on keväällä, mutta se saattaa kukkia syksylläkin, vaikkakaan ei niin komeasti kuin keväällä. Jakarandat kukkivat kaksi kertaa vuodessa noin kahden kuukauden ajan: pohjoisella pallonpuoliskolla kukinta kestää huhtikuulta kesäkuulle – loppuvuodesta marraskuulta joulukuulle kestävä kukinta ei ole niin loistelias.
Jakaranda om alun perin kotoisin Etelä-Amerikasta, jossa sitä tavataan luonnonvaraisena Etelä-Boliviassa ja Pohjois-Argentiinassa. Alkuperäisalueillaan laji on luonnonvaraisena vaarantunut. Laji on villiintynyt luontoon monin paikoin Australiassa, eteläisessä Afrikassa, Havaijilla, Yhdysvaltain kaakkoisosissa sekä Etelä-Amerikassa alkuperäisen levinneisyysalueen ulkopuolella.
Jakaranda on suosittu kujanne- ja puistopuu. Sitä kasvatetaan hyvin laajalti lämpimän ilmaston alueella: Yhdysvaltojen eteläosissa, Havaijilla, Espanjan Välimeren rannikolla, eteläisessä Portugalissa, eteläisessä Italiassa, Etelä-Afrikassa, Queenslandissa Australiassa sekä alueilla niiden välissä (esimerkiksi Israelissa, Intiassa, Bhutanissa ja Zimbabwessa).
Monet lämpimän ilmaston kaupungit ovat tunnettuja jakarandoistaan. Madeiralla Funchalin pääkadulla hyvin upeita jakaranda-kujanteita. Etelä-Afrikan Pretoria tunnetaan ”jakarandakaupunkina”, koska siellä kasvatetaan paljon jakarandoja kadunvarsilla, puistoissa ja puutarhoissa. Australiassa Graftonin kaupungissa on puolestaan jo vuodesta 1935 vietetty jakaranda-festivaalia puiden kukkiessa. Myös Brisbane ja Los Angeles ovat tunnettuja jakarandoistaan.
Häätanssi (elokuva)
Häätanssi ("You'll Never Get Rich") on Sidney Lanfieldin 1941 ohjaama yhdysvaltalainen musiikkikomedia. Cole Porterin sävelmiä sisältävässä elokuvassa liikutaan Manhattanin yökerhoista armeijan koulutusleirille. Pääosissa esiintyvät Rita Hayworth ja Fred Astaire.
Vanhempi luutnantti
Vanhempi luutnantti oli puna-armeijassa, Neuvostoliiton asevoimissa, monissa Varsovan liiton maiden armeijoissa sotilasarvo, joka sijoittui luutnantin ja kapteenin väliin. Suomalaisittain se vastaa lähinnä 1952 käyttöön otettua saksalaisperäistä yliluutnantin arvoa, Oberleutnant.
Venäjän keisarillisessa armeijassa oli luutnantin ja kapteenin välissä oleva sotilasarvo alikapteeni.
Vanhemman luutnantin arvo on edelleen käytössä monessa ennen Neuvostoliittoon kuuluneessa maassa. Suomalainen yliluutnantin arvo käännetään YK-tehtävissä ja muissa yhteyksissä englanniksi "senior lieutenant", mikä sananmukaisesti käännettynä tarkoittaa nimenomaan vanhempaa luutnanttia.
Uuden-Seelannin ralli 2008
Uuden-Seelannin ralli 2008 ajettiin 29.-30. elokuuta Hamiltonissa. Ralli ajettiin 16 soraerikoiskokeella. Rallin voitti Sébastien Loeb ja toinen oli hänen tallikaveri Daniel Sordo. Kolmas oli Mikko Hirvonen. Tuotantoautot voitti Martin Prokop.
Brasilianpalisanteri
Brasilianpalisanteri ("Dalbergia nigra") on trooppisissa sademetsissä kasvava puulaji. Se tunnetaan myös nimillä "ruusupuu", "jakaranda" ja "palisanteri". Brasilianpalisanteria on hakattu liikaa ja se on IUCN:n luokittelussa vaarantunut laji. Nykyisin CITES-sopimus kieltää lajin kaupallisen käytön kokonaan.
Brasilianpalisanteripuut voivat kasvaa 40 metrin korkuisiksi, ja rungon halkaisija voi olla yli metrin. Puuaineksen väri vaihtelee punaisesta violettiin ja suklaanruskeaan, ja sitä kirjovat epäsäännölliset tummat juovat.
Brasilianpalisanteri kasvaa luontaisena etelä-Amerikassa, etenkin Brasiliassa (tarkemmin Bahian, Espírito Santon, Minas Geraisin, Rio de Janeiron ja São Paulon osavaltioiden rannikkosademetsissä).
Brasilianpalisanteria käytettiin sorvaukseen (esimerkiksi kynttilänjalkoihin), puisiin shakkilautoihin, parkettiin, huonekaluihin, ruokailuvälineisiin (esimerkiksi puisiin kulhoihin ja lautasiin), koriste-esineisiin (esimerkiksi pienoisveistoksiin) ja soittimiin. Sitä on pidetty yhtenä parhaista puulajeista soitinten rakentamisessa.
Toda-ryū
Toda-ryū () on Toda Seigenin (, 1519?-1590?) Sengoku-kaudella perustama miekkailukoulukunta. Toda Seigen oli mestari Chūjō-ryū miekkakoulukunnassa. Toda-ryū oli alun perin bujutsu koulukunta johon ovat kuuluneet naginatajutsu (kagitsuki naginata), ("nagamaki"), miekkailu ("kenjutsu"), keihäs ("sōjutsu"), puusauva ("bōjutsu") ja ketjusirppi ("kusarigamajutsu") taidot. Siitä on jäljellä vain Toda-ha Buko-ryū naginatajutsu koulukunta. "Toda-ryū" on kuitenkin ollut merkittävässä roolissa miekkakoulukuntana sillä siitä polveutuvat muun muassa Buko-ryū ja Ittō-ryū koulukunnat. 
Toda Seigen oppilaina olivat muiden muassa Ittō-ryūn perustaja Itō Ittōsai ja "Sasaki Kojirō", joka sai sittemmin surmansa kaksintaistelussa miekkapyhimys Miyamoto Musashia () 1584 – 19. toukokuuta 1645) vastaan.
Keskiaasiankoira
Keskiaasiankoira () on Keski-Aasian alueelta kotoisin oleva suurikokoinen laumanvartijarotu, joka tunnettiin pitkään nimellä keskiaasianpaimenkoira. Vuonna 2012 Suomen kennelliitto muutti nimen keskiaasiankoiraksi, mikä kuvaakin rotua paremmin sillä se ei ole perinteinen paimenkoira vaan luetaan laumanvartijoihin.
Keskiaasiankoira on suurikokoinen, raskasrakenteinen ja vahva. Urokset ovat narttuja massiivisempia. Korvat ovat riippuvat, melko pienet ja kolmion muotoiset. Häntä on riippuva. Suomessa ja monissa muissa maissa korvien ja hännän typistäminen on kielletty, mutta muualla keskiaasianpaimenkoirien typistäminen on edelleen useimmiten tapana.
Rodulla on kaksinkertainen karvapeite: suoran päällyskarvan alla on tuuhea pohjavilla. Keskiaasiankoirissa on sekä pitkä- että lyhytkarvaisia yksilöitä. Pitkäkarvaisen koiran karvan pituus on 7–8 cm, lyhytkarvaisen 3–5 cm. Päässä ja raajojen etupuolella karva on lyhyttä, korvissa, kaulassa, raajojen takapuolella ja hännässä taas pidempää erityisesti pitkäkarvaisilla koirilla. Väreinä hyväksytään valkoinen, musta, harmaa, oljenvärinen, kellanpunainen (ruosteenvärinen), harmaanruskea, juovikas, kirjava tai läikikäs.
Luonteeltaan keskiaasiankoiran kuuluu olla rauhallinen ja hyvin rohkea. Vieraita kohtaan se on epäluuloinen. Aikuiset yksilöt harvemmin ovat sosiaalisia toisia koiria kohtaan joka tulee huomioida jo pentua miettiessä. Rodulle on ominaista vahtia paljon, joten koiraa hankkiessa on syytä ottaa huomioon sen alkuperäinen käyttötarkoitus.
Keskiaasiankoirat ovat hyvin älykkäitä eläimiä ja tarvitsevat vahvan laumanjohtajan joka kohtelee koiraa oikeudenmukaisesti, sekä ymmärtää sen alkuperää ja käyttäytymistä.
Rodun kasvattaminen Tanskassa on ollut kiellettyä vuodesta 2010.
Vuosituhansia nämä koirat ovat suojanneet omistajaansa ja tämän omaisuutta, joka etenkin entisaikoina oli pitkälti karjaa. Koirat elivät paimenille arvokkaissa karjalaumoissa suojellen niitä susilta ja muilta pedoilta. Tänäkin päivänä nämä koirat edelleen soveltuvat samanlaiseen työkäyttöön vaikka 2000-luvulla aluevartiointi onkin tämän rodun suhteen yleisemmin käytetty tarkoitus.
2000-luvulla keskiaasiankoira on terveempi kuin moni muu rotu, mutta suurena koirana sillä on riski lonkka- ja kyynärongelmien suhteen.
http://www.finaziat.fi
Piken piirikunta (Ohio)
Piken piirikunta on piirikunta Ohiossa, Yhdysvalloissa, jonka hallintokeskus ja suurin kylä on Waverly.
Piken naapuripiirikuntia ovat Ross pohjoisessa, Jackson idässä, Scioto etelässä, Adams lounaassa ja Highland lännessä.
Piirikunnassa oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 70 400 ihmistä. Etniset ryhmät jakautuvat valkoisiin, joita on 96,4%, mustiin (1,1%), alkuperäisamerikkalaisiin (0,5%) ja aasialaisiin (0,2%).
Kotitalouden mediaanitulo on 39 669 dollaria ja köyhyysrajan alapuolella oli 22,5% väestöstä 2007–2011 välisenä aikana.
Ammunta kesäolympialaisissa 2008 – miesten 50 metrin vapaapistooli
Miesten 50 m pistooli ammuttiin 12. elokuuta Pekingin ampumaradalla. Kilpailun voitti Etelä-Korean Jin Jong-oh tuloksella 660.4 (563+97.4).
Ennen olympialaisten alkua voimassa olleet maailman- ja olympiaennätykset:
Thomas Friedman
Thomas Louren Friedman (s. 20. heinäkuuta 1953 Minnesota) on yhdysvaltalainen toimittaja ja kirjailija. Hän on saanut kolme kertaa Pulitzer-palkinnon. Hän kirjoittaa säännöllisesti The New York Timesiin.
Friedman ehdotti kolumneissaan vuonna 2015 aseiden toimittamista Isisille ja kyseenalaisti myöhemmin presidentti Donald Trumpin toimet järjestöä vastaan Syyriassa. Hänen mukaansa Isis taistelee Syyrian hallitusta, Iranin joukkoja, Hizbollahia ja Venäjää vastaan. Friedman vertaa Isisiä Afganistanin mujahideeneihin, joita Yhdysvallat tuki 1980-luvulla.
World Rally Car
World Rally Championship eli WRC on ralliautojen luokka, jonka kansainvälinen autoliitto FIA kehitti S-ryhmän sääntöjen pohjalta sillä erolla että tiettyjen osien oli oltava peräisin tuotantomallista. Kilpaileminen luokassa alkoi vuonna 1997.
WRC-säännöt mahdollistivat normaalia suurempien muutosten tekemiseen autoihin. WRC-auton tuotantomallia täytyy olla valmistettu vähintään 2 500 kappaletta. Korin pitää säilyä alkuperäisen näköisenä, mutta esimerkiksi puskureiden ja siipien vaihtaminen on sallittua. Auton vähimmäispituus on 4 metriä, ja vähimmäispaino 1 230 kilogrammaa. Aikaisemmasta poiketen autoon saa myös rakentaa nelivedon, vaikka siihen ei olisi sarjatuotantomallina sellaista saatavilla. Moottorilohko pitää olla sarjatuotantomallista, mutta sen saa ahtaa, mikä on myös muutos aiempaan. Maksimitilavuus on 2000 cm³, ja ahtoilman virtausta rajoitetaan 34mm kuristimella, jolla moottorien tehot jäävät noin 340 hevosvoiman tietämille.
Auton vapaamman muokkaamisen tavoitteena oli houkutella lisää autonvalmistajia MM-sarjaan. Monet eurooppalaiset automerkit, joiden henkilöautomalleissa ei tavallisesti ollut nelivetoa ja turboa, saivat nyt muokata autoja vapaammin, ja paluu MM-sarjaan tuli näin helpommaksi. WRC-autojen tulon myötä Mitsubishi voitti mestaruuksia vielä muutaman vuoden ajan A-ryhmän autollaan, mutta vuosituhannen vaihteen jälkeen WRC-autot ovat hallinneet sarjaa.
Vuodeksi 2011 siirryttiin kokonaan uusiin autoihin, kun FIA päätti ottaa käyttöön S2000-autoihin pohjautuvat WRC autot. Autoissa on 1,6 litran turbomoottori ja aikaisempiin WRC autoihn nähden vähennettyä elektroniikkaa. Tarkoituksena oli samalla myös laskea sarjan kustannuksia, jotta saataisiin mukaan uusia autovalmistajia. Heti kaudeksi 2011 mukaan liittyikin uusi WRC-talli, kun Mini palasi rallin MM-sarjaan Countryman-malliin pohjautuvalla WRC-autolla. Minin omistava BMW ei kuitenkaan tullut mukaan ralliautoiluun tehdastallina, vaan ainoastaan hoiti autolle tarvittavan FIA-luokituksen, jonka jälkeen autojen ylläpito ja ajattaminen jätettiin yksityistallien vastuulle. Kaudet 2011 ja 2012 Minin ajattamisesta vastasi brittiläinen, aiemmin Subarun tehdastiiminä tunnettu Prodrive. Vuodeksi 2013 mukaan liittyi Volkswagen uudella Polo R WRC-autolla.
Dekriminalisointi
Dekriminalisoinnilla tarkoitetaan laittomaksi ja rangaistavaksi säädetyn teon rangaistavuuden poistamista. Dekriminalisoinnissa tekoa koskevaa kieltoa ei välttämättä poisteta kokonaan eikä tekoa muuteta lailliseksi, mutta teosta annettava rangaistus poistetaan tai teko muutetaan pelkäksi rikkeeksi, josta saa esim. rikesakon. Dekriminalisoituun toimintaan saatetaan samalla kuitenkin kohdistaa lailla muita velvoitteita, kuten ilmoitusvelvollisuus viranomaisille.
Dekriminalisoinnin aiheita ovat eri maissa olleet muun muassa vääräuskoisuus, noituus, loihtiminen, toisinajattelu, aviorikos ja naimattomien henkilöiden välinen seksi, homoseksuaalisuus, lähisukulaisten välinen seksi, yöjuoksut, kuokkavierailu, tanssien järjestäminen, moniavioisuus, prostituutio, joutilaisuus, irtolaisuus, sapatinrikos, jumalanpilkka, abortti, itsemurha, eutanasia, päihteet (esimerkiksi alkoholi, tupakka, kahvi ja kannabis), steroidien käyttö, rahapelit ja julkinen alastomuus ei-seksuaalisessa tarkoituksessa.
Suomessa alkoholin käyttö oli kieltolain aikana laitonta. Koska alkoholin käytöstä rangaistiin, kohdistui tämä politiikka heikossa sosiaalisessa asemassa eläviin alkoholin suurkuluttajiin ja katualkoholisteihin. Poliisin valvonta ei kuitenkaan ulottunut varakkaamman kansanosan alkoholin käyttöön, sillä käyttö tapahtui ihmisten olohuoneissa, piilossa poliisin silmiltä. Varakkaamman kansanosan kohdalla alkoholin käyttö olikin käytännössä dekriminalisoitu.
Politiikkaa jouduttiin muuttamaan 1930-luvun alussa, kun huomattiin, ettei alkoholin kieltolaki kerta kaikkiaan toiminut, vankilat täyttyivät sakon muuntorangaistusta suorittavista katualkoholisteista, alkoholin käyttö kääntyi jyrkkään nousuun ja käytöstä aiheutuvat terveyshaitat, kuten epäpuhtaan aineen aiheuttamat sairaudet tai liian väkevän aineen käytöstä johtuvat yliannoskuolemat nousivat ennennäkemättömiin mittoihin. Päädyttiin dekriminalisoimaan alkoholin käyttö ja laillistamaan sen valmistus ja myynti valtion omistaman Oy Alkoholiliike Ab:n kautta.
Suomessa homoseksuaaliset suhteet rikollistava laki astui voimaan vuonna 1894. Rangaistavuus kumottiin vuonna 1971, jota ennen lain perusteella oli tuomittu yli tuhat ihmistä pelkästään vuosina 1924–1971. Dekriminalisoinnin mukana voimaan astui kehotuskielto ja heterosuhteita korkeammat suojaikärajat. Sairausluokituksesta homoseksuaalisuus poistettiin vuonna 1981, mutta itseä häiritsevä homoseksuaalisuus on edelleen psykiatrinen diagnoosi. Vuonna 1995 rikoslakiin lisätty syrjintärikos kieltää syrjinnän elinkeinotoiminnassa ja virassa seksuaalisen suuntautumisen perusteella. Vuonna 1999 kumottiin ns. kehotuskielto. Samana vuonna homo- ja heterosuhteiden suojaikäraja määriteltiin samaksi – 16 vuoteen.
Suomessa ja monissa muissa länsimaissa moniavioisuutta ei laillisesti tunnusteta eikä sitä täten ole kriminalisoitukaan. Kuitenkin Yhdysvalloissa se on kriminalisoitu. Monissa Afrikan maissa moniavioisuus on erittäin yleistä.
Sybille Bammer
Sybille Bammer (s. 27. huhtikuuta 1980 Linz) on itävaltalainen tennispelaaja. Hän aloitti ammattilaisuransa vuonna 1997 ja sijoittui parhaimmillaan WTA:n maailmanrankingissa sijalle 19. Hän lopetti tennisuransa vuonna 2011.
Ensimmäisen WTA-turnausvoittonsa Bammer saavutti Pattayalla helmikuussa 2007. Tuolloin hän voitti loppuottelussa Gisela Dulkon eräluvuin 7–5, 3–6, 7–5. Heinäkuussa 2009 hän voitti Prahan turnauksen loppuottelussa Francesca Schiavonen lukemin 7–6(4), 6–2.
Ensiesiintymisensa Grand Slam -turnauksissa Bammer teki Yhdysvaltain avoimissa 2005 häviten heti ensimmäisellä kierroksella. Neljännelle kierrokselle hän selviytyi ensimmäisen kerran Ranskan avoimissa 2007 voittaessaan kolmannella kierroksella Li Nan eräluvuin 6–4, 6–3. Neljännellä kierroksella hän hävisi Justine Heninille lukemin 2–6, 4–6. Saman vuoden Yhdysvaltain avoimissa hän voitti kolmannella kierroksella Jelena Dementjevan eräluvuin 6–1, 6–2, mutta hävisi neljännellä kierroksella Jelena Jankovićille luvuin 4–6, 6–4, 1–6.
Vuoden 2008 Yhdysvaltain avoimissa Bammer selviytyi puolivälieriin. Hän voitti kolmella ensimmäisellä kierroksella sijoittamattomat Aiko Nakamuran (6–4, 6–2), Aravane Rezaïn (6–1, 7–5) ja Tatjana Perebiynisin (6–3, 6–0) sekä neljännellä kierroksella 12:nneksi sijoitetun Marion Bartolin lukemin 7–6(3), 0–6, 6–4. Puolivälierässään hän hävisi Jelena Jankovićille luvuin 1–6, 4–6.
Bammer lopetti ammattilaisuransa tenniksessä heinäkuussa 2011.
Canal Grande
Canal Grande (, ) on Venetsiassa, Italiassa, sijaitseva kanava. Se alkaa kaupungin rautatieaseman luota ja laskee kaupungin läpi lähes neljän kilometrin matkan Bacino di San Marcoon eli Pyhän Markuksen altaaseen. Muodoltaan takaperoista S-kirjainta muistuttava Canal Grande on kaupungin pääliikenneväylä, jolla liikennöi muun muassa vesitakseja ja -busseja sekä gondoleja. Kanavan pituus on 3 800 metriä, leveys 30–70 metriä ja keskisyvyys viisi metriä.
Kanavan rantaa reunustavat lukuisat Venetsian johtavien sukujen rakennuttamat palatsit, joista käytetään vaatimattomasti nimitystä "Ca’" (sanasta "casa" ’talo’). Näitä palatseja ovat esimerkiksi Palazzo Vendramin-Calergi, Ca' Pesaro, Ca' d'Oro, Ca' Rezzenico ja Ca' Dario. Kanavan ylittävä Ponte di Rialto eli Rialton silta kuuluu Venetsian tunnetuimpiin nähtävyyksiin.
Blutgericht
Blutgericht on saksalaisen Absurdin neljäs kokopitkä albumi. Albumista on julkaistu vuonna 2005 vinyylilevyversio erillisellä kansikuvalla varustettuna, se rajattiin 500 painokseen. Albumin digibox-versio rajattiin 3000 painokseen. Kuten yhtyeen aiemmatkin levytykset, Blutgerichtiäkin ollaan laittamassa Saksassa mustalle listalle, jonka jälkeen sitä ei saisi levittää julkisesti.