hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Herrängen
Herrängen on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee eteläisen Tukholman alueella ("Söderort"), ja kuuluu hallinnollisesti Älvsjön kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosaa rajaavat Fruängenin, Långbron ja Långsjön kaupunginosat sekä Huddingen kunta. Herrängen on saanut nimensä Herrängenin kartanosta, joka rakennettiin 1780-luvulla. Kaupunginosa on maa-alaltaan 1,36 neliökilometrin suuruinen, ja siellä asuu noin 3130 ihmistä.
Långsjö
Långsjö on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee eteläisen Tukholman alueella ("Söderort"), ja kuuluu hallinnollisesti Älvsjön kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosa on saanut nimensä Långsjön-järvestä. Suurin osa Långsjön rakennuskannasta on omakotitaloja. Aluetta alettiin suunnitella 1910-luvulla. Nykyisin siellä asuu noin 2500 ihmistä, ja se on maa-alaltaan 1,06 neliökilometrin suuruinen.
Hagsätra
Hagsätra (lempinimeltään "Hagis") on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee eteläisen Tukholman alueella ("Söderort") ja kuuluu hallinnollisesti Enskede-Årsta-Vantörin kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosaa rajaavat Älvsjön, Örbyn ja Rågsvedin kaupunginosat sekä Huddingen kunta. Hagsätra muodostettiin vuonna 1959. Nykyisin siellä asuu noin 7800 ihmistä, ja se on maa-alaltaan 1,70 neliökilometrin suuruinen.
Maa-alue kuului aikaisemmin Älvsjön säteritilalle ja sitä olivat 1600-luvun alusta asti käyttäneet Omkärrin ja Hägsätran torpat, joista jälkimmäinen on myös antanut nimen kaupunginosalle. Yleiskaava valmistui vuonna 1957 ja 1960-luvun puolivälissä kaupunginosa oli rakennettu valmiiksi.
Kaupunginosassa sijaitsee Hagsätran metroasema.
Abassi
Abassi oli Nigerian efikien taivaanjumala. Abassin vaimo Atai pyysi Abassia tuomaan kaksi ihmistä, miehen ja naisen, maan päälle. Abassi pelkäsi kuitenkin, että ihmisolennot voisivat yrittää horjuttaa hänen asemaansa ja valtaansa, jolloin hän määräsi, että he eivät saa tehdä työtä eivätkä hankkia lapsia. Ihmiset kuitenkin unohtivat käskyt, jolloin Atai tappoi heidät ja aiheutti riitaa heidän lapsiensa kesken.
Sana "abassi" tarkoittaa jumalaa.
Rågsved
Rågsved (lempinimeltään "Rocksved" tai "Råggan") on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee eteläisen Tukholman alueella ("Söderort"), ja kuuluu hallinnollisesti Enskede-Årsta-Vantörin kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosaa rajaavat Högdalenin, Hagsätran ja Fagersjön kaupunginosat sekä Huddingen kunta. Rågsved muodostettiin vuonna 1956 ja nykyisin siellä on asukkaita noin 9700. Maa-alaltaan kaupunginosa on 2,05 neliökilometrin suuruinen.
Rågsvedin metroaseman vieressä sijaitsee pyöreän muotoinen ostoskeskus, jollainen Suomessa sijoittuu Lappeenrannan Sammonlahden liikekeskukseen.
Högdalen
Högdalen on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee eteläisen Tukholman alueella ("Söderort"), ja kuuluu hallinnollisesti Enskede-Årsta-Vantörin kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosaa rajaavat Bandhagenin, Örbyn, Rågsvedin, Fagersjön ja Gubbängenin kaupunginosat. Högdalen muodostettiin vuonna 1952 ja nykyisin siellä on asukkaita noin 7700. Maa-alaltaan kaupunginosa on 2,01 neliökilometrin suuruinen. Siellä sijaitsee Högdalenin metroasema.
Fagersjö
Fagersjö on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee eteläisen Tukholman alueella ("Söderort"), ja kuuluu hallinnollisesti Farstan kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosaa rajaavat Farstan, Hökarängenin, Gubbängenin, Högadalenin ja Rågsvedin kaupunginosat sekä Huddingen kunta. Fagersjö muodostettiin vuonna 1926 ja nykyisin siellä on asukkaita noin 2400. Maa-alaltaan se on 1,75 neliökilometrin suuruinen. Fagersjö sijaitsee Magelungen-järven läheisyydessä.
Örby
Örby on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee eteläisen Tukholman alueella ("Söderort"), ja kuuluu hallinnollisesti Enskede-Årsta-Vantörin kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosaa rajaavat Sturebyn, Bandhagenin, Högdalenin, Hagsätran, Älvsjön ja Örby Slottin kaupunginosat. Örby muodostettiin vuonna 1926 ja nykyisin siellä on asukkaita noin 4700. Maa-alaltaan kaupunginosa on 1,59 neliökilometrin suuruinen.
Svedmyra
Svedmyra on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee eteläisen Tukholman alueella ("Söderort"), ja kuuluu hallinnollisesti Farstan kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosaa rajaavat Tallkrogenin, Sturebyn ja Gamla Enskeden kaupunginosat. Svedmyra on aikaisemmin ollut nimeltään "Svinmyran". Kaupunginosa muodostettiin vuonna 1934 ja nykyisin siellä on asukkaita noin 26 00. Maa-alaltaan se on 0,94 neliökilometrin suuruinen.
Svedmyran maanalaisaseman vieressä sijaitsee Sturebyn sairaala, jonka potilaat ovat vanhuksia. Sairaalan alueella on yli 25 sairasosastoa, joissa hoidetaan terminaalihoitoa tarvitsevia vanhuksia. Alueella on myös henkilökunnalle tarkoitettuja asuntoja. Monet suomalaiset nuoret saivat kesätyöpaikan sairaala-apulaisina 1970–1980-luvuilla tästä sairaalasta. Sairaala-apulaisten kursseja järjestettiin useita kesän aikana ja suomalaisten osuus työvoimasta oli huomattava.
Tallkrogen
Tallkrogen (lempinimeltään "Tallis") on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee eteläisen Tukholman alueella ("Söderort"), ja kuuluu hallinnollisesti Farstan kaupunginosa-alueeseen. Sitä rajaavat Gamla Enskeden, Gubbängenin ja Svedmyran kaupunginosat. Tallkrogen muodostettiin vuonna 1934. Nykyisin siellä on asukkaita noin 3900. Maa-alaltaan kaupunginosa on 1,22 neliökilometriä. Tallkrogen on saanut nimensä vanhasta oluttuvasta.
Achille Valenciennes
Achille Valenciennes (9. elokuuta 1794 Pariisi – 13. huhtikuuta 1865) oli ranskalainen eläintieteilijä, joka oli erityisesti perehtynyt kaloihin. Hän vaikutti myös parasitologian kehitykseen tärkeällä ihmisen suolistoloisia koskevalla tutkimuksellaan. Hän kehitti myös eliöiden systematiikkaa vertailemalla fossiileja ja nykyään eläviä lajeja.
Valenciennes oli Georges Cuvierin oppilas ja oli hänen kanssaan toimittamassa huomattavaa 22-osaista kalatieteellistä teosta "l'Histoire naturelle des poissons" (1828–1848) ja itse asiassa saattoi työn päätökseen Cuvierin kuoltua 1832. Teoksessa Cuvier ja Valenciennes nimesivät suuren määrän kalalajeja. Hänet valittiin Ranskan tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1844. Valenciennes työskenteli eläintieteilijänä Pariisin Muséum national d'histoire naturellessa.
Linnuista Valenciennes nimesi harlekiinifrankoliinin ("Scleroptila levaillantii", nykyisin "Francolinus levaillantii").
Giacomo Carissimi
Giacomo Carissimi (kastettu 18. huhtikuuta 1605, kuollut 12. tammikuuta 1674) oli italialainen säveltäjä ja kuuluu varhaisen barokkiajan mestareihin. Hänen tarkkaa syntymäaikaansa ei tiedetä, mutta hän syntyi joko 1604 tai 1605 Marinossa Rooman lähellä. Hänen isänsä oli tynnyrintekijä. Giacomon varhaisvuosista ei ole tietoa. Hänet vihittiin papiksi vuonna 1637.
Hänen suurimmat saavutuksensa liittyvät resitatiivilaulun kehittämiseen ja oratorion luomiseen. Oratorioista mainittakoon "Jefta" ja "Joona".
Peter Walker
Peter Douglas Conyers Walker (7. marraskuuta 1912 Leeds, Iso-Britannia – 1. maaliskuuta 1984 Newtown, Iso-Britannia) oli brittiläinen Formula 1 -kuljettaja.
Walker aloitti ajamisen kilpailemalla rata-autoluokissa sekä mäkinousukilpailuissa. Hän ajoi myös Grand Prix'tä ja osallistui sarjan ulkopuolisiin kilpailuihin.
Hän ajoi ainoastaan neljässä F1-osakilpailussa vuosina 1950–1951 sekä 1955, muttei saavuttanut yhtäkään voittoa tai pistettä. Hänen parhaaksi tulokseksi jäi vuoden 1951 Britannian GP:n seitsemäs sija. Suorituksen merkitystä lisää se, että hän oli paistua elävältä BRM-tallin autossa käytetyn V16-moottorin vuoksi, kun pakoputki ja moottori pettivät.
* Jaettu auto.
Formula 1:sten lisäksi Walker ajoi, mm. Le Mansin 24 tunnin ajoja, joissa voitti vuoden 1951 kilpailun C-tyypin Jaguarilla yhdessä Peter Whiteheadin kanssa ja hän oli toinen vuoden 1953 kilpailussa ajaessaan Stirling Mossin parina.
Walker lopetti kilpa-ajamisen vuoden 1956 Le Mansin kolarin vuoksi. Uransa jälkeen hän hoiti hetken aikaa kani- ja chinchillafarmia. Walkerin sanottiin viettäneen eläköitymisen jälkeen paljon aikaa Herefordin Horse & Groom Pubissa juomisen sijasta laatien erilaisia insinööritöitä ja piirustuksia. Hänen Tim-poikansa haastattelun mukaan isä-Peter hävitti kaikki moottoriurheiluun liittyvät lehdet ja kirjat eikä puhunut pojalleen enää moottoriurheilusta.
Joe Fry
Joe Fry (26. marraskuuta 1915–29. heinäkuuta 1950) oli brittiläinen Formula 1 -kuljettaja. Hän ajoi ainoastaan yhden Grand Prix'n vuonna 1950. Fry saavutti Britannian GP:ssä 1950 kymmenennen sijan. Fry lähti lähtöruudusta 20. Fry osallistui myös kahteen MM-sarjan ulkopuoliseen kilpailuun. Fry kuoli Freikaiserwagen-specialinsa ratissa vuoden 1950 Blandfordin ylämäkiajokilpailussa.
Cuth Harrison
Thomas Cuthbert ”Cuth” Harrison (6. heinäkuuta 1906 Sheffield, Iso-Britannia – 21. tammikuuta 1981 Sheffield, Iso-Britannia) oli brittiläinen Formula 1 -kuljettaja. Hän ajoi kolmessa MM-sarjan Grand Prix'ssä vuonna 1950, muttei saavuttanut yhtään pistettä. Harrisonin parhaaksi sijoitukseksi jäi seitsemäs sija Britannian GP:stä.
Irma
Irma on naisen etunimi. Nimi on germaanista perää ja johtuu mahtavaa tai suurta tarkoitavasta sanasta "irmin". Emma on muunnos samasta nimestä. Suomessa samasta nimestä esiintyy myös muunnelma Irmeli.
Suomalaisessa kalenterissa Irman ja Irmelin nimipäivä on 31. maaliskuuta.
Maaliskuuhun 2016 mennessä Väestö­rekisteri­keskuksen tietojen mukaan 19 889 naista ja alle viisi miestä on saanut nimen Irma.
Romeo ja Julia (Gounod’n ooppera)
Romeo ja Julia () on ranskalaisen Charles Gounod’n viisinäytöksinen ooppera, jonka libreton kirjoittivat Jules Barbier ja Michel Carré. Heillä oli pohjana William Shakespearen näytelmä Romeo ja Julia. Ooppera sai ensi-iltansa Pariisin "Théâtre Lyriquen" lavalla 27. huhtikuuta 1867.
David Hicks
David Matthew Hicks (käyttänyt myös nimiä Abu Muslim al-Austraili ja Mohammed Dawood, s. 7. elokuuta 1975, Adelaide) on australialainen, joka pidätettiin Afganistanissa syksyllä 2001 ja jota pidettiin sen jälkeen vangittuna Yhdysvaltain Guantanamo Bayn vankileirillä.
Kesäkuussa 2004 Yhdysvallat syytti Hicksiä osallistumisesta sotarikossalaliittoon, murhayrityksestä ja vihollisen avustamisesta. Hicks oli kolmas virallisesti syytetty Guantanamon vanki.
Oikeudenkäynti Hicksiä vastaan alkoi 26. maaliskuuta 2007. Heti oikeudenkäynnin alussa Hicks myönsi syyllisyytensä terrorismin tukemiseen. Sotarikostuomioistuin tuomitsi Hicksin seitsemäksi vuodeksi vankeuteen. Hän kärsi rangaistuksesta jäljellä olevat yhdeksän kuukautta Australiassa.
David Hicks oli ensimmäinen yhdysvaltalaisessa sotarikostuomioistuimessa tuomittu henkilö toisen maailmansodan jälkeen. Hicksin omaelämäkerta "Guantanamo: My Journey" ilmestyi 2010.
Eemeli Aakula
Mikkel Emil (Mikko Eemeli) Aakula (12. kesäkuuta 1879 Kokemäki – 26. heinäkuuta 1955 Kokemäki) oli suomalainen poliitikko ja Maalaisliiton kansanedustaja vuosina 1930–1936 Turun pohjoisesta vaalipiiristä. Aakula työskenteli maatalousneuvojana, maanviljelijänä Kokemäellä ja kansanedustajakautensa jälkeen Kokemäen kunnan rahastonhoitajana ja Kokemäen kunnallislautakunnan puheenjohtajana. Hän sai kunnallisneuvoksen arvon vuonna 1952.
Carol Kaye
Carol Kaye (s. 24. maaliskuuta 1935 Everett, Washington) on yhdysvaltalainen basisti ja suosittu sessio-/studiomuusikko. Hän soitti lukuisilla levyillä 1950-, 1960- ja 1970-luvuilla yhteensä noin 10 000 levytyssessiossa. Kaye oli mukana useissa Phil Spectorin, David Axelrodin ja Brian Wilsonin tuotannoissa, soitti bassoa The Zodiac -yhtyeessä, kitaraa Ritchie Valensin hitissä ”La Bamba” ja bassoa useissa Simon & Garfunkelin hiteissä. Hän oli mukana myös The Beach Boysin klassikkoalbumilla "Pet Sounds".
Kaye on ollut mukana tekemässä monien televisiosarjojen tunnusmusiikkeja. Näitä ovat muun muassa "Vaarallinen tehtävä", "Kojak", "Sheriffi McCloud" ja "Peyton Place".
Vuonna 2004 Pekka Rautiomaa teki Kayesta Yleisradiolle tv-dokumentin "Rockin suuri tuntematon" ("First Lady of Bass: Carol Kaye").
Sampsa Aaltio
Sampsa Eino Urmas Aaltio (21. huhtikuuta 1927 Lempäälä – 8. huhtikuuta 2013 Lempäälä) oli suomalainen poliitikko. Hän oli kokoomuksen kansanedustajana vuosina 1979–1987 Hämeen pohjoisesta vaalipiiristä. Presidentin valitsijamiehenä Aaltio oli 1978, 1982 ja 1988. Myös hänen isänsä Eino Aaltio oli kansanedustaja.
Varsinaiselta ammatiltaan Aaltio on maanviljelijä ja koulutukseltaan agronomi. Hän pääsi ylioppilaaksi 1945 Töölön Yhteiskoulusta ja valmistui agronomiksi 1952 Helsingin yliopistosta. Elämäntyönsä hän teki maanviljelijänä Lempäälän Sotavallan kartanossa 1948–1993. Heti isännäksi tultuaan Aaltio lopetti Sotavallan karjatalouden ja alkoi erikoistua viljanviljelyyn. Sotavallan maiden lisäksi hän viljeli 1970-luvulla vuokraamiaan Valkeakoskella sijaitsevien Lotilan ja Voipaalan kartanoiden, sekä Lempäälän Kuljun kartanon peltoja. Aaltio olikin silloin yksi Suomen huomattavimmista viljanviljelijöistä.
Aaltio oli myös dendrologi, joka perusti Sotavallan kartanon maille oman arboretumin. Hän kuului myös Dendrologian seuran hallitukseen vuosina 1985–1986.
Lempäälän kunnanvaltuuston jäsen Aaltio oli vuodesta 1965 alkaen yli 30 vuotta, puheenjohtajana 1977–1978 ja 1987–1988 sekä varapuheenjohtajana 1979–1980. Kokoomuksen maataloussihteerinä hän toimi 1970–1974 ja kansanedustajana kaksi kautta 1979–1987.
Nuorena Sampsa Aaltio tuli tunnetuksi kilpauimarina. Hän voitti 100 metrin selkäuinnin Suomen mestaruuden vuonna 1950 ajalla 1.14,8. Hän voitti samana vuonna myös SM-kultaa 3 × 100 metrin sekaviestissä. Sotilasarvoltaan Aaltio oli majuri.
Paktian maakunta
Paktian maakunta on yksi Afganistanin 34 maakunnasta. Se sijaitsee maan itäosassa, Pakistanin rajalla. Vuoden 2012 väestönlaskennan mukaan sen väkiluku on 523 010. Maakunnan pääkaupunki on Gardez.
Paktia muodostaa yhdessä naapurimaakuntien Paktikan ja Khostin kanssa historiallisen ja kulttuurisen "Suur-Paktian" Loya Paktia, joka on voimakasta pataanialuetta ja jolla on pyrkimyksiä oman pataanivaltakunnan muodostamiseen.
Väestöstä 91 prosenttia on pataaneja, 9 prosenttia tadžikkeja.. Pakistanin rajan takana on perinteisiä heimoalueita, ja vuoristoseudun asukkaat liikkuvat vapaasti rajan yli.
Paktian maakunnassa on yksitoista paikallishallinnollista aluetta:
Young Jeezy
Young Jeezy (oikealta nimeltään Jay Wayne Jenkins, s. 12. lokakuuta 1977 Columbia, Etelä-Carolina) on yhdysvaltalainen rap-artisti. Vuonna 2001 hän julkaisi ensimmäisen albuminsa "Thuggin' Under the Influence" itsenäisesti. Vuonna 2006 julkaistu "The Inspiration" myi platinaa. Levy sisältää kappaleen "I Luv It", joka nousi sijalle 14 Billboard Hot 100 -listalla. Young Jeezyn on myös tehnyt singlen Usherin kanssa nimeltä "Love in This Club", joka myös löytyi NRJ:n top-10 listalta.(2) http://www.rapbasement.com/waka-flocka/060911-rapper-waka-flocka-flame-disses-young-jeezy-at-summer-jam-watch-here-now.htm
Marc Connelly
Marcus Cook Connelly (1890–1980) oli yhdysvaltalainen lehtimies ja näytelmäkirjailija. Hän kuului "Algonquinin Pyöreään Pöytään", älykköjen lounasseuraan, joka kokoontui päivittäin kymmenen vuoden ajan (1919–1929) Algonquin-hotellissa New Yorkissa keskustelemaan ja vaihtamaan sukkeluuksia. Seuran muita jäseniä olivat mm. Harpo Marx ja Dorothy Parker. Connellyä pidettiin seuran sukkelimpana jäsenenä.
Marc Conelly voitti draaman Pulitzer-palkinnon vuonna 1931 näytelmällään "Jumalan vihreät laitumet" (The Green Pastures), joka kertoi Vanhan testamentin tarinoita uusiksi. Näytelmään liittyi Suomessa teatteriskandaali, koska siinä esitettiin Jumala mustaihoisena.
William Conrad
William Conrad (syntyjään William Cann, 27. syyskuuta 1920 Louisville, Kentucky – 11. helmikuuta 1994 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja radio-, elokuva- ja televisiokertojaääni, joka tunnettiin baritoniäänestään ja muhkeasta ympärysmitastaan.
Conradin syvä ja soinnukas ääni toi hänelle lukuisia merkittäviä rooleja radiokuunnelmissa. Näistä tunnetuin oli Marshal Matt Dillonin rooli "länkkärissä" "Gunsmoke" vuosina 1952–1961. Häntä harkittiin myös samaan rooliin sarjan televisioversioon, mutta Conradin liikalihavuuden takia näyttelijäksi valittiin James Arness.
William Conrad näytteli muun muassa elokuvissa "Tappajat" (1946), "Verta ja kultaa" (1947), "Valitan, väärä numero!" (1948), "Orleansin neitsyt" (1948) ja "Kesytöntä kiihkoa" (1954).
1960-luvulla Conrad alkoi näytellä televisiosarjoissa. "Cannon" (1971–1976) oli ensimmäinen kolmesta suositusta etsiväsarjasta, jotka tekivät hänestä kansainvälisesti tunnetun kasvon. Tätä seurasivat "Nero Wolfe" (1981) ja "Koira haudattuna" (1987–1992).
William Conrad vieraili Suomessa kesällä 1976 Apu-lehden järjestämällä kiertueella. Purjelentoa harrastanut Conrad tutustui muun muassa Räyskälän lentokentällä PIK-20-purjelentokoneeseen.
Conrad valittiin Radio Hall of Fameen vuonna 1997. Hän kuoli sydämen vajaatoimintaan 73-vuotiaana.
Ihana meri
Ihana meri on Kira Poutasen esikoiskirja, joka voitti vuoden 2001 Finlandia Junior -palkinnon. Kirja kuvaa 15–16-vuotiaan tytön Julian anoreksian kehittymistä. Loppua kohden kuvaus käy abstraktimmaksi, ja päähenkilön kohtalo pitääkin itse päätellä.
Kirja on käännetty tanskaksi, hollanniksi, latviaksi ja viroksi.
Ruotsin akatemian pohjoismainen palkinto
Ruotsin akatemian pohjoismainen palkinto () on Ruotsin akatemian vuodesta 1986 jakama kirjallisuuspalkinto. Palkinnon vastaanottaa vuosittain pohjoismainen henkilö, joka on tehnyt merkittävää työtä jollakin Ruotsin akatemian toiminta- ja kiinnostusalueella.
Vuonna 2016 palkinnon suuruus oli 400 000 Ruotsin kruunua.
Lähde (1986–2011)
Boarnsterhim
Boarnsterhim () on kunta Friisinmaan provinssissa Alankomaissa. Pinta-alaa kunnalla on 168,59 neliökilometriä, josta vettä on 16,72 km². Asukkaita kunnassa on 19 296 (1.2.2008). Kunnan keskuspaikka on nimeltään Grou.
Suluissa olevat nimet ovat paikkojen hollanninkielisiä nimiä.
Basic Instinct 2
Basic Instinct 2 (2006) on jatko-osa vuoden 1992 eroottiselle trillerille "Basic Instinct". Elokuvan on ohjannut Michael Caton-Jones ja pääosassa on Sharon Stone.
Kirjailija Catherine Tramell (Sharon Stone) ajautuu taas vaikeuksiin virkavallan kanssa ja Scotland Yardin rikospsykiatri Michael Glass (David Morrissey) saa tehtäväkseen arvioida hänen psyykensä tilaa. Tramell houkuttelee psykiatrinsa ensimmäisestä osasta tuttuun kissa ja hiiri -leikkiin.
Haakon Lie
Haakon Lie (22. syyskuuta 1905 Kristiania, Norja – 25. toukokuuta 2009 Oslo, Norja) oli norjalainen poliitikko. Hän toimi Norjan työväenpuolueen puoluesihteerinä vuosina 1945–1969 sekä Eurooppa-liikkeen sihteerinä 1970–1973. Hän oli perustamassa "Arbeidernes Opplysningsforbund" -yhdistystä, jonka sihteerinä hän toimi 1932–1940. Toisen maailmansodan aikana Lie toimi Norjan ammattiliittojen keskusjärjestö LO:n Lontoon konttorissa.
Aktiiviaikanaan Lie tuli tunnetuksi kommunismin ja oman puolueensa vasemmistosiiven vastustajana ja sodan jälkeen hän oli tärkeässä roolissa kyseisten liikkeiden valvonnassa. Hän oli innokas NATO:n ja EU:n kannattaja ja hänen mukaansa Norjan tuli jatkuvasti ylläpitää tiiviitä turvallisuuspoliittisia suhteita Britanniaan ja Yhdysvaltoihin. Lie tunnettiin myös Israelin ystävänä sekä monien kirjojen kirjoittajana. Vuoden 1967 puoluekokouksessa kärjistyneet poliittiset erimielisyydet Einar Gerhardsenin kanssa kuuluvat edelleen Norjan sodanjälkeisen politiikan dramaattisimpiin hetkiin.
Lie vetäytyi myöhempinä vuosinaan Floridaan, mutta palasi sittemmin Norjaan.
Lie julkaisi viimeisimmän kirjansa, "Slik jeg ser det nå", 103-vuotispäivänään vuonna 2008 yhteistyössä historioitsija Hans Olav Lahlumin ja journalisti Hilde Harbon kanssa.
Haakon Lie oli suomalaista sukujuurta. Hän ei ollut sukua YK:n pääsihteeri Trygve Lielle.
Gubbängen
Gubbängen on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee eteläisen Tukholman alueella, ja kuuluu hallinnollisesti Farstan kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosaa rajaavat Svedmyran, Tallkrogenin, Gamla Enskeden, Skarpnäcks Gårdin, Sköndalin, Hökarängenin, Fagersjön ja Högdalenin kaupunginosat. Nykyisin siellä on asukkaita noin 4600. Maa-alaltaan kaupunginosa on 1,77 neliökilometrin suuruinen.
Kaupunginosa on saanut nimensä Gubbängenin kartanolta, joka sijaitsi nykyisen Gubbängsskolanin paikalla. Tukholman kaupunki osti Gubbängenin tilukset jo vuonna 1908, mutta rakentaminen aloitettiin vasta vuosina 1945-1946.
Siellä sijaitsee Gubbängenin metroasema.
Hökarängen
Hökarängen on yksi Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee eteläisen Tukholman alueella ("Söderort"), ja kuuluu hallinnollisesti Farstan kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosaa rajaavat Gubbängenin, Sköndalin, Farstan ja Fagersjön kaupunginosat. Hökarängen muodostettiin vuonna 1934, ja nykyisin siellä on asukkaita noin 7900. Maa-alaltaan kaupunginosa on 1,42 neliökilometrin suuruinen.
Hökarängen rakennettiin vuosina 1947–1952. Siellä sijaitsee Hökarängenin metroasema.
Phyllis A. Whitney
Phyllis Ayame Whitney (9. syyskuuta 1903 Jokohama, Japani – 8. helmikuuta 2008 Faber, Virginia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kirjailija.
Whitney syntyi Japanissa ja vietti lapsuutensa vuoteen 1918 Kaukoidässä, jossa hänen isänsä työskenteli vientiyrityksen palveluksessa ja hotellialalla.
Whitneylle myönnettiin Edgar-palkinto vuosina 1961 ja 1964. Yhdysvaltalainen rikoskirjailijayhdistys Mystery Writers of America myönsi hänelle 1998 elämäntyöstä jännityskirjallisuuden Grand Master -arvon.
Hän kirjoitti uransa aikana sekä lapsille että aikuisille suunnattua jännityskirjallisuutta. Hänen tuotantonsa käsittää yli 70 romaania, joista viimeinen, "Amethyst Dreams", ilmestyi 1997. Whitney vietti 100-vuotispäiväänsä 2003 ja eli vielä miltei neljä ja puoli vuotta ennen kuolemaansa keuhkokuumeeseen 104-vuotiaana.
Peter Celsing
Peter Celsing (s. 29. tammikuuta 1920, Tukholma - k. 16. maaliskuuta 1974) oli ruotsalainen arkkitehti ja professori. Hän opiskeli Kungliga tekniska högskolanissa (KTH) ja Kungliga konsthögskolanissa. Vuosina 1948-1952 hän toimi päällikkönä Tukholman raitioteiden arkkitehtuuriosastolla. Vuonna 1960 Celsing nimitettiin KTH:n arkkitehtuurin professoriksi.
Armeijaryhmä A (länsirintama)
Armeijaryhmä A () oli länsirintamalla vuonna 1940 toiminut yhtymä, joka perustettiin 26. lokakuuta 1939 Eifelin ja Hunsrückin alueella nimeämällä uudelleen aikaisempi etelän armeijaryhmä. Se osallistui Ranskan valloitukseen Ardelleilla ja eteni Sommeen. Armeijaryhmä osallistui myös Dunkerquen operaatioon. Ryhmän komentajana oli Gerd von Rundstedt.
Lokakuussa 1940 armeijaryhmä A uudelleen nimettiin Lännen sotatoimialueeksi. Se siirrettiin kevään 1941 aikana miehitettyyn Puolaan valmistautumaan operaatio Barbarossaan. 22. kesäkuuta 1941 se nimettiin edelleen etelän armeijaryhmäksi.
Koripaju
Koripaju ("Salix viminalis") on pajuihin kuuluva isohko pensas tai pieni puu. Korkeudeksi tulee siis 3–6 metriä. Aluksi versojen väri on harmaa, mutta ne muuttuvat keväällä kellanharmaiksi. Lehdet ovat kapeita (noin 1 × 15 cm), yläpuolelta kiiltäviä ja alapuolelta karvaisia. Kapeasta muodostaan huolimatta lehdet eivät roiku alaspäin. Koripajua tavataan Keski-Euroopasta Siperiaan Lenajoelle asti. Nimetyt lajikkeet kasvavat lähinnä vain Keski-Euroopassa. Koripaju on myös hyvä laji punontaan.
Koiramme
Koiramme on suomalainen, kymmenen kertaa vuodessa (12 numeroa) ilmestyvä koiraharrastajien aikakauslehti. Lehti on perustettu 1896. Sitä julkaisee Suomen Kennelliitto, ja sen kustantaja on Kustannus Oy Koiramme. Lehti kuuluu jäsenetuihin. Sen tarkastettu levikki oli 124 639 kappaletta vuonna 2008 . Lehden päätoimittaja on Tapio Eerola. Lehden toimitus sijaitsee Janakkalan Turengissa.
Kennelliitto julkaisee myös "Metsästyskoiramme"-lehteä, jossa osa sivuista on korvattu metsästyskoira-aiheisella sisällöllä.
Genshirō Inagaki
Inagaki aloitti budo-uransa karatella. Hän tapasi karate salissa legendaarisen Funakoshi Gichinin - Shotokan karaten perustajan. Hänen isompi veljensä oli kuitenkin sitä mieltä, että kyūdō sopisi paremmin. 1930-luvulla Inagaki opiskeli insinööriksi Wasedan yliopistossa Tokiossa, ja valmistui 1936. Samassa yliopistossa hän opiskeli kyūdōta Heki ryū Insai han päämiehen Sakae Urakamin oppilaana. Sodan aikana Inagakikilla oli tehdas, joka valmisti osia luoteihin. Kun toista maailmansotaa seurannut budolajien harjoittamiskielto Japanissa päättyi 1957, järjestettiin keisari Hirohiton edessä perinteinen kyūdō-kilpailu, jonka Inagaki voitti. Inagaki jatkoi Urakamin oppilaana tämän kuolemaan asti v. 1971. Urakamilla oli poika, jonka vaimo Hiroko oli Inagakin kanssa mestari Urakamin parhaita oppilaita. Loppujen lopuksi vanha mestari päätti tehdä Inagakista koulukunnan seuraava mestari. Inagaki myi tehtaansa ja aloitti täyspäiväisen kyūdō-harjoituksen. Kymmenen vuoden aikana hän joka toinen päivä kulki mestarinsa luo, kahden tunnin junamatka suuntaan Tokiosta, ja sai viimein Heki-ryū-koulukunnan korkeimman eli Shinanka Hyaku Shu-arvon. Tätä voi saada vain henkilö, josta tulee koulukunnan seuraava mestari.
Kun Japanin kouluministeriö 1970-luvulla päätti ottaa kyūdōn yhdeksi oppiaineeksi he kääntyivät suoraan Inagakin puoleen, joten Inagakista tuli ensimmäinen akateemisen kyūdō-professuurin haltija ja Wasedan sekä myöhemmin myös Tsukuban (aikaisemmalta nimeltään Tokion pedagoginen yliopisto) yliopistojen kyūdō-opettaja. Vuonna 1966 saksalainen arkitehtuurin opiskelija Manfred Speidel aloitti opiskelunsa Wasedan yliopistossa. Koska jokin budo-laji oli pakollinen, valitsi hän kyūdōn ja päättyi Inagakin oppilaaksi. Speidel asui jopa jonkin aikaa Inagakin talossa, kun tämän poika oli muuttanut USA:han. Hampurilaisesta jousiammuntaseurasta tuli viesti Speidelille, että he mielellään halusivat tutustua kyūdōn Saksassa. Niinpä Speidel kysyi Inagakilta, että suostuisiko hän tällaiseen matkaan. Inagaki oli luvannut mestarilleen, että levittäisi Heki-koulukuntaa niin paljon kuin pystyi. Niinpä hän hyväksyi kutsun. Syyskuussa 1969 he saapuivat Hampuriin ja Inagaki esitti lajinsa. Ryhmä katsojia pyysivät, että kurssia järjestettäisiin ja niin Inagaki jäi viikoksi sinne kurssia vetämään. Häntä pidetään tärkeimpänä Suomen, Saksan, Italian ja Itävallan kyūdōhon vaikuttaneena opettajana. Inagaki kävi Suomessa 8 kertaa vuosina 1987-1993 vetämässä viikon pituisia seminaareja.
Heki-ryū-koulukunnan Insai-haara on nimetty perustajansa Genpachiro Shigeuji Yoshidan Buddhalaisen nimen "Insain" mukaan. Hän oli 1600-luvulla Japanin shōgun Tokugawa Ieyasun opettaja jousiammunnassa. Tästä syystä Heki-ryūn Insai-haaraa kutsutaan myös nimellä Heki-tōryū, shōgunin perheen koulukunta.
Armeijaryhmä B (itärintama)
Armeijaryhmä B () oli Saksan itärintaman armeijaryhmä, joka luotiin operaatio Sinistä varten jakamalla Etelän armeijaryhmä armeijaryhmiin A ja B. Armeijaryhmä B:n tavoitteeksi asetettiin Stalingradin kaupungin valloittaminen.
Ylitettyään Donin Armeijaryhmä B saavutti nopeasti Volgan 23. elokuuta, mutta eteneminen pysähtyi Stalingradin kaupunkiin verisiin katutaisteluihin seuraavan kolmen kuukauden ajaksi. Saksalaisten ei onnistunut lyödä puna-armeijan joukkoja kokonaan Volgan itärannalle vaikka he saivat haltuunsa 90 prosenttia kaupungista ja olivat eristäneet puolustajat kahteen pieneen, noin 100 metriä syvään sillanpäähän joen rantaan. Stalingradin taistelussa neuvostojoukot murskasivat kaupungissa taistelleen 6. armeijan sivustoja suojanneet unkarilaiset ja romanialaiset joukot ja motitti ja myöhemmin tuhosi armeijan kaupunkiin.
6. armeijan jäätyä Stalingradin mottiin saksalaiset muodostivat nopeasti Erich von Mansteinin komentaman Armeijaryhmä Donin motin vapautusoperaatiota varten. Tämä operaatio Talvimyrkyksi () nimitetty suunnitelma ei kuitenkaan onnistunut. Samalla armeijaryhmä Don otti vastuun myös armeijaryhmä B:n aikaisemmin hallitseman rintaman eteläosasta.
Keväällä 1943 saksalaisten peräännyttyä Rostovista armeijaryhmä B siirrettiin Pohjois-Italiaan Erwin Rommelin komentoon ja armeijaryhmä Don nimettiin uudelleen Etelän armeijaryhmäksi.
Thomas Courtney
Thomas ”Tom” William Courtney (s. 17. elokuuta 1933 Newark, New Jersey, Yhdysvallat) on entinen yhdysvaltalainen keskimatkojen juoksija ja kaksinkertainen olympiavoittaja.
Fordhamin yliopiston opiskelija Thomas Courtneyn ensimmäinen merkittävä saavutus oli Yhdysvaltain yliopistojen 880 jaardin mestaruus vuonna 1955. Vuonna 1956 Courtney voitti USA:n mestaruuden 400 metrillä ja vuosina 1957–58 880 jaardilla.
Kesällä 1955 Courtney kilpaili Suomessa. 3. heinäkuuta hän olisi voittanut Tampereen Messukilpailujen 800 metrin kilpailun, mutta juoksi harhaan ja Olavi Salsola voitti kilpailun. 17. heinäkuuta hän juoksi 800 metrillä ajan 1.46,8, joka jäi vain 0,2 sekuntia Rudolf Harbigin maailmanennätyksestä.
Melbournen olympialaisissa Courtney oli mukana 800 metrillä. Finaalissa Courtney kukisti Ison-Britannian Derek Johnsonin rajussa loppukiritaistelussa. Loppusuoralle tultaessa Courtney ohitti Johnsonin, jäi uudelleen toiseksi ja lopulta ohitti tämän uudelleen vain 40 metriä ennen maalia. Voittoaika oli 1.47,7. Maaliin tultuaan Courtney romahti täysin ja kuvaili myöhemmin tuntemuksiaan:
Palkintojenjakoa oli siirrettävä tunnilla eteenpäin, jotta Courtney ja Johnson olisivat saaneet riittävästi toipumisaikaa.
Myöhemmin Courtney otti osaa 4 × 400 metrin viestiin, jossa hän oli Yhdysvaltain voittoisan joukkueen ankkuri.
Seuraavana vuonna Courtney juoksi 880 jaardin maailmanennätyksen 1.46,8 ja hätyytteli Oslossa Roger Moensin 800 metrin maailmanennätystä jääden vain sekunnin kymmenyksen päähän ajallaan 1.45,8.
Courtney suoritti alemman korkeakoulututkinnon Fordhamin yliopistossa 1955.
Armeijaryhmä Don
Armeijaryhmä Don () oli Saksan maavoimien itärintamalla toiminut suuri sotilasyksikkö toisen maailmansodan aikana. Se perustettiin 21. marraskuuta 1942 Saksan 11:nnesta armeijasta ja sen komentajaksi nimitettiin Erich von Manstein. Armeijaryhmän ensisijaiseksi tavoitteeksi asetettiin 6. armeijan vapauttaminen Stalingradin motista. Se otti myös rintamavastuun armeijaryhmä B:n aikaisemman rintamaosuuden eteläosasta.
Keväällä 1943 saksalaisten peräännyttyä Rostovista armeijaryhmä B siirrettiin Pohjois-Italiaan Erwin Rommelin komentoon ja armeijaryhmä Don nimettiin uudelleen Etelän armeijaryhmäksi.
La Gioconda
La Gioconda on Amilcare Ponchiellin nelinäytöksinen ooppera. Arrigo Boito kirjoitti siihen libreton Victor Hugon teoksen "Angelo, tyran de Padoue" pohjalta. Ooppera esitettiin ensi kertaa alkuperäisversiossaan Franco Faccion johdolla La Scalassa 8. huhtikuuta 1876. Uudistetulla libretolla teos ensiesitettiin Genovassa joulukuussa 1876. Yhdysvaltain-ensiesitys nähtiin Metropolitan-oopperassa 20. joulukuuta 1883.
La Giocondan ensiesitys Suomessa oli 23.11.1927 Suomalaisessa oopperassa.
"La Gioconda" on useasti esitetty ooppera, josta on saatavilla myös lukuisia levytyksiä. Oopperaan sisältyy kuuluisa ”Tuntien tanssi”, joka kuullaan myös elokuvassa "Fantasia" (1940).
Virgilio Piñera
Virgilio Piñera (4. elokuuta 1912 – 18. lokakuuta 1979) oli kuubalainen kirjailija, runoilija ja dramaatikko.
Virgilio Piñera kuului Lezama Liman johtamaan Origenes-ryhmään, jonka päämääränä oli modernistinen, puhtaasti kirjallinen kulttuuri. Ryhmäläiset etsivät ilmaisukeinoja, jotka ylittäisivät realismin sekä impressionistiset tehokeinot. Tarkoituksena oli luoda kirjallisuutta, joka muuttaisi maailmaa lukijoiden tahtoa ja kuvittelukykyä voimistamalla. Virgilio Piñeran elämä oli taloudellisesti köyhää. Hän eli useita vuosia Argentinassa, jossa elätti itseään prostituoituna. Täällä hän tutustui Witold Gombrowicziin, jonka teksteillä oli suuri vaikutus Piñeran kehityksessä.
Palattuaan Kuubaan hän alkoi saada mainetta, hänen kirjansa levisivät Espanjaan ja ahdinko keveni. 1950-luvun lopussa hän perusti kirjallisuuslehden nimeltä Cicíon. Kun Castro nousi valtaan, Piñeran elämä jälleen vaikeutui, koska hänen käsityksensä kirjallisuuden ja yleensä taiteen asemasta yhteiskunnassa poikkesi ratkaisevasti vallankumouksen tavoitteista. Hän oli myös avoimesti homoseksuaali maassa, jossa oli yhdessä yössä astunut voimaan puritaaninen asenne seksiin.
Piñeran tunnetuin teos on romaani "La Carne de Rene" (1952), jossa käsitellään lihan kulttia allegoriana kulteille, joille sosiaalivaltiot ja modernit totalitaariset järjestelmät nojaavat. Kirjalla on ollut suuri vaikutus erityisesti Ranskassa, jossa se herätti laajaa kirjallista keskustelua. Piñeran novellit ovat painostavatunnelmaisia maailman outouden kuvauksia: novellit on koottu yhteen kokoelmaksi "Cuentos Fríos". Näytelmät ovat kirkkaita ja usein jopa valoisia vaatimuksia yksittäisen ihmisen ehdottoman singulaarisuuden hyväksymiseksi.
Piñera piti itseään ensi sijassa runoilijana. Hänen tunnetuin runonsa on "la Isla en Peso" (1943), joka kertoo Kuubasta, saaresta, jonka voi kokea "yhdellä katseella". Piñeran runot ovat rohkeita ja vahvoja, sanavalinta on usein ällistyttävä, mutta runojen sointi ääneen luettuna on lyyrinen ja lempeä. Myöhemmin Piñera julkaisi runon "La Gran Puta" (1960), jossa hän ottaa suorasukaisesti mutta korkeakirjallisesti kantaa vallankumouksen vaatimiin "väliaikaisiin kansalaisoikeuksien kaventamisiin".
Piñeran vaikutus näkyy nykykuubalaisessa runoudessa. Selvimmin hän on vaikuttanut niin kirjallisesti kuin asenteenkin kautta Reinaldo Arenasiin, joka suuresti ihaili Piñeraa ja tämän ehdottomuutta.
Suuri osa Piñeran teoksista on julkaistu vasta hänen kuolemansa jälkeen.
Armeijaryhmä B (Italia)
Armeijaryhmä B () oli Saksan länsirintaman armeijaryhmä, joka muodostui kun itärintaman armeijaryhmä B siirrettiin Pohjois-Italiaan Erwin Rommelin komentoon.
Marraskuussa 1943 armeijaryhmä B:n tehtävät Italiassa annettiin Armeijaryhmä C:lle ja se siirrettiin Ranskaan jälleen Rommelin komentoon. Sen tehtävänä oli vahvistaa maan rannikon puolustusta mahdollisen liittoutuneiden maihinnousun varalta.
Normandian maihinnousun jälkeen se osallistui taisteluihin Ranskassa ja myöhemmin se toteutti saksalaisten vastahyökkäyksen Ardenneilla joulukuussa 1944 armeijaryhmä D:n alaisuudessa. Vuoden 1945 alkupuolella se taisteli alueella joka ulottui etelän Moselista pohjoisen Aacheniin.
Armeijaryhmä motitettiin Ruhrin alueella maaliskuussa 1945.
Walter Model
Walter Model (24. tammikuuta 1891 Genthin, Saksi-Anhalt – 21. huhtikuuta 1945 lähellä Duisburgia) oli saksalainen sotamarsalkka, joka palveli komentajana toisessa maailmansodassa.
Model liittyi Saksan armeijaan vuonna 1909 ja palveli ensimmäisen maailmansodan aikana sekä kentällä että esikuntatehtävissä. Hän toimi aktiiviupseerina myös Weimarin tasavallan aikaisessa Reichswehrissä. Model kannatti kansallissosialistien hallintoa ja hänet ylennettiin 1938 kenraalimajuriksi. Saksan hyökätessä Puolaan syyskuussa 1939 hän komensi neljättä armeijakuntaa ja Ranskan valloituksen yhteydessä seuraavana vuonna hän toimi 16. armeijan esikuntapäällikkönä. Model ylennettiin vuonna 1940 kenraaliluutnantiksi. Operaatio Barbarossan alussa vuonna 1941 hän komensi kolmatta panssaridivisioonaa.
Model oli tähän mennessä saavuttanut maineen toimeliaana ja päättäväisenä komentajana, joten 1942 hänet ylennettiin kenraaliksi ja nimitettiin 9. armeijan komentajaksi itärintamalle. Tässä ominaisuudessa hän osallistui vuoden 1943 Kurskin taistelun suunnitteluun ja auttoi saksalaisia säilyttämään asemansa kyseisessä taistelussa kärsityn tappion jälkeen. Sodan jälkipuolella Modelista tuli yksi Adolf Hitlerin luotetuimmista kenraaleista, osin keskiluokkaisen taustansa ja osin puolueuskollisuutensa vuoksi, sillä Hitler ryhtyi epäilemään suurta osaa aristokraattisesta kenraalikunnasta. Itärintaman alkaessa rakoilla Hitler määräsi Modelin useita kertoja komentajanpaikalta toiselle pelastamaan epätoivoisia tilanteita. Tammikuussa 1944 hänet määrättiin pohjoisen armeijaryhmän, maaliskuussa Pohjois-Ukrainan armeijaryhmän ja heinäkuussa keskustan armeijaryhmän komentajaksi. Maaliskuussa hänet myös ylennettiin sotamarsalkaksi.
Model nimitettiin 17. elokuuta 1944 koko länsirintaman komentajaksi Günther von Klugen tilalle, joka erotettiin, koska häntä epäiltiin osallisuudesta heinäkuun 20. päivän salaliittoon. Model ei kuitenkaan saanut pysäytettyä liittoutuneiden etenemistä Pohjois-Ranskassa, ja syyskuun 1944 alussa Gerd von Rundstedt palasi länsirintaman komentajaksi. Model siirtyi tällöin Hollantiin sijoitetun armeijaryhmä B:n komentajaksi. Hän onnistui torjumaan brittien 1. laskuvarjodivisioonan yrityksen vallata Arnhem ja esti siten liittoutuneita saamasta sillanpääasemaa Reinin luona. Yhdessä Rundstedtin kanssa hän myös suunnitteli saksalaisten vastahyökkäyksen Ardennien taistelussa, joka käytiin vuodenvaihteessa 1944–1945. Sodan lopussa Modelin perääntyvä armeijaryhmä jäi liittoutuneiden saartamaksi Ruhrin alueelle. Model määräsi lopulta 300 000 miestä käsittäneet joukkonsa hajaantumaan, ja teki sen jälkeen itsemurhan 21. huhtikuuta 1945.
Model oli Leninin kaukainen sukulainen.
Gustaf Dahl
Frans Gustaf Abraham Dahl (13. helmikuuta 1835 Tukholma - 21. syyskuuta 1927 Tukholma) oli ruotsalainen arkkitehti. Hänen tunnetuimpiin töihinsä lukeutuu muun muassa Ruotsin kuninkaallisen kirjaston nykyinen päärakennus.
Dahl opiskeli Ruotsin kuninkaallisessa taideakatemiassa vuosina 1851-1864. Kuninkaallisen tiedeakatemian arkkitehtina hän toimi vuosina 1875-1923 ja ornamentiikan opettajana Kungliga tekniska högskolanissa hän oli vuosina 1877-1883. Varaprofessorina taideakatemiassa hän toimi 1883-1886.
Biblioteca Nazionale Centrale di Firenze
Biblioteca Nazionale Centrale di Firenze (BNCF) () on yksi Italian kansalliskirjastoista. Se sijaitsee Piazza dei Cavalleggerin ja Arno-joen välisellä alueella. Kirjasto on Italian toiseksi suurin Roomassa sijaitsevan Rooman kansallisen keskuskirjaston jälkeen. Kolmas keskeinen kansalliskirjasto on Napolissa sijaitseva Biblioteca Nazionale Vittorio Emanuele III.
Firenzen kansallisen keskuskirjaston voidaan katsoa saaneen alkunsa, kun Antonio Magliabechi lahjoitti kirjakokoelmansa Firenzen kaupungille vuonna 1714. Kokoelma käsitti yli 30 000 nidettä.
Kokoelmat karttuivat melkoisesti, kun Toscanan suurherttua Frans II (1708–1765) määräsi kirjastolle luovutettavaksi kappaleen kaikista Firenzen kaupungissa julkaistuista teoksista vuonna 1737, ja vuodesta 1743 alkaen määräys koski koko Toscanan aluetta.
Kirjasto avattiin yleisön käyttöön vuonna 1747. Vuosien myötä se vastaanotti useita kirjalahjoituksia, ja varsinkin kun luostarit lakkautettiin vuonna 1770, niin niiden kirjastot siirrettiin Firenzeen. Kirjastosta tuli kansalliskirjasto vuonna 1861, ja keskuskirjastoksi se nimettiin vuonna 1885.
Vuonna 1966 kirjastoa kohtasi valtava tuho Arno-joen tulvan vallatessa koko Firenzen kaupungin. Kirjaston kokoelmista tuhoutui tai vahingoittui satojatuhansia niteitä. Myös kirjaston valokuva-arkistot tuhoutuivat, ja ne olivat lähes ainoat, jotka olivat säilyneet tuhoilta ja varkauksista toisen maailmansodan melskeissä. Unescon tietojen mukaan yli kaksi miljoonaa harvinaista ja korvaamatonta teosta tuhoutui ja harvinaisten käsikirjoitusten kokoelmat vaurioituivat merkittävästi.
Farstanäset
Farstanäset (lempinimeltään "Näset") on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee eteläisen Tukholman alueella ("Söderort"), ja kuuluu hallinnollisesti Farstan kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosalla on vesirajaa Magelungen-järven kautta Fagersjön ja Farsta Strandin kaupunginosien kanssa, etelässä kaupunginosaa rajaa Huddingen kunta. Farstanäset muodostettiin vuonna 1926. Se on täysin asumatonta aluetta. Maa-alaltaan kaupunginosa on 0,45 neliökilometrin suuruinen.
Yumiko Shaku
Yumiko Shaku (釈由美子, s. 12. kesäkuuta 1978, Tokio) on japanilainen näyttelijä ja malli. Hän aloitti uransa teini-idolina ja "gravure"-mallina nousten pian suosituksi.
Otto Preminger
Otto Ludwig Preminger (5. joulukuuta 1905 Wien, Itävalta-Unkari – 23. huhtikuuta 1986, New York) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, -tuottaja ja -näyttelijä.
Preminger oli huomattavaa juutalaista itävaltaunkarilaista sukua. Hänen isänsä oli Itävalta-Unkarin oikeusministeri, ja hän itsekin suoritti oikeustieteellisen loppututkinnon, samoin hänen veljensä Ingo, josta myöhemmin myös tuli elokuvatuottaja. Hänen poikansa on tuottaja, käsikirjoittaja, näyttelijä Erik Lee Preminger.
Otto Preminger esitti toisinaan natsiupseerin tai roiston rooleja. Erikoinen tällainen rooli oli "vierailevan erikoiskonnan" Mr. Freezen rooli televisiosarjan "Batman" jaksoissa "Green Ice" ja "Deep Freeze" vuonna 1966. Sarjan camp-henkisyydestä huolimatta Premingerin ammattitaitoinen työskentely teki näistä jaksoista omanlaisensa.
Otto Preminger kuoli keuhkosyöpään ja Alzheimerin tautiin.
Farsta strand
Farsta strand on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee eteläisen Tukholman alueella ("Söderort"), ja kuuluu hallinnollisesti Farstan kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosaa rajaavat Larsbodan, Farstan, Fagersjön ja Farstanäsetin kaupunginosat sekä Huddingen kunta. Farsta strand muodostettiin vuonna 1956 ja nykyisin siellä on asukkaita noin 5100. Maa-alaltaan kaupunginosa on 1,56 neliökilometrin suuruinen. Kun alueelle alettiin vuonna 1901 rakentaa huviloita, kutsuttiin sitä nimellä "Södertörns Villastad".
Metroaseman lisäksi Farsta strandin kaupunginosassa sijaitsee Tukholman paikallisjunan asema.
Khostin maakunta
Khostin maakunta on yksi Afganistanin 34 maakunnasta. Se sijaitsee maan itäosassa, Pakistanin vastaisella rajalla. Vuonna 2006 siellä arvioitiin elävän noin 498 000 asukasta. 2004 maakunnassa oli asukkaita 638 849. Alue kuului aikaisemmin Paktian maakuntaan. Maakunnan pääkaupunki on Khost. Khostin maakunta on vuoristoista seutua.
Larsboda
Larsboda on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee eteläisen Tukholman alueella ("Söderort"), ja kuuluu Farsta kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosaa rajaavat Farstan ja Farsta strandin kaupunginosat sekä Huddingen kunta. Larsbodan kaupunginosa muodostettiin vuonna 1956, ja nykyisin siellä on asukkaita noin 1200. Maa-alaltaan se on 1,23 neliökilometrin suuruinen.
Sköndal
Sköndal on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee eteläisen Tukholman alueella, ja kuuluu hallinnollisesti Farstan kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosaa rajaavat Farstan, Hökarängenin, Gubbängenin, Skarpnäcks Gårdin, Orhemin ja Larsbodan kaupunginosat. Sköndalin kaupunginosa muodostettiin vuonna 1926, ja nykyisin siellä on asukkaita noin 6900. Maa-alaltaan kaupunginosa on 2,7 neliökilometrin suuruinen. Vesialaa sillä on 0,37 neliökilometrin edestä. Ensimmäinen asemakaava Sköndaliin tehtiin vuonna 1947.
Skarpnäcks Gård
Skarpnäcks Gård on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee eteläisen Tukholman alueella ("Söderort"), ja kuuluu hallinnollisesti Skarpnäckin kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosaa rajaavat Flatenin, Orhemin, Sköndalin, Gubbängenin, Gamla Enskeden, Enskededalenin, Kärrtorpin ja Bagarmossen kaupunginosat sekä Nackan kunta. Skarpnäcks Gård on maa-alaltaan 2,83 neliökilometrin suuruinen, ja siellä on asukkaita noin 10 400.
Ranskalainen alkusoitto
Ranskalainen alkusoitto on barokkimusiikille tyypillinen sävellysmuoto. Se sai alkunsa Versaillesin hovin baletti- ja oopperaesityksissä soitetusta teoksesta, jonka aikana kuningas saapui teatteriin. Ranskalaiset alkusoittot ovat tyyliltään juhlallisia ja koostuivat kahdesta osasta, jotka molemmat kerrataan. Ensimmäinen osa on tyypillisesti homofoninen ja hidas, ja siinä käytettiin runsaasti pisteellisiä rytmejä. Toinen osa on nopeampi ja sisälsi fuugamaista imititaatiota.
Ranskalaisia alkusoittojen kehityksessä keskeisessä osassa oli Jean-Baptiste Lully, jonka kaikki oopperat alkavat tämän kaltaisella osalla. Myös muun muassa Johann Sebastian Bach sävelsi ranskalaisia alkusoittoja orkesterisarjojensa ensimmäiseksi osaksi.
Sluicewayn kulttuuri
Sluicewayn kulttuuri oli paleointiaanien kulttuuri Alaskassa 13300-11400 vuotta sitten (10000-11000 radiohiilivuotta sitten). Se saattaa olla kytköksissä varhaisten paleointiaanien Clovis-kulttuuriin. Sluiceway-kärjet ovat kaksipuolisesti iskettyjä, muodoltaan pitkiä soikioita, hieman samaan tapaan kuin Solutrén kärjet, mutta niiden kärjet ovat tylppiä eivätkä erityisen taitavasti työstettyjä. Keski-Alaskan Nenanan kärjet olivat esimerkiksi litteitä, kaksipuolisesti iskettyjä pisaranmuotoisia. Alaskasta Bluefish-luolasta on löydetty 15 000 vuotta vanhoja todisteita ihmisestä, samoin Diringistä Jakutiasta. Bluefish-luolasta ovat kuitenkin maansiirtymät hävittäneen alkuperäisen kulttuurikerrostuman, minkä takia löytöpaikka ei ole arkeologin kannalta paras mahdollinen.
Eskimokulttuurin ensimmäinen vaihe ("Eskimo Stage I") on hyvin vanha, Clovisin aikalainen. Se lienee sama kuin Alaskan ns. Denalin kompleksi.
Alaskasta Dry Creek istä, Meadista ja Swan Pointista on löydetty 11 000–12 000 vuotta vanhoja esineitä. Nenana-laakson Dry Creekissä on ensimmäiset vahvat todisteet ihmisestä Alaskassa noin 11 100 vuotta sitten.
Paktikan maakunta
Paktikan maakunta on yksi Afganistanin 34 maakunnasta. Se sijaitsee maan itäosassa, Pakistanin rajalla. Vuonna 2012 tehdyn väestönlaskennan mukaan väkiluku on 412 438 asukasta. Maakunnan pääkaupunki on Sharana. Orgun on maakunnan suurin kaupunki ja liike-elämän keskus.
Paktika muodostaa yhdessä naapurimaakuntien Paktian ja Khostin kanssa "Suur-Paktian", jonka asukkaista iso osa on sunnalaisia pataaneita, joilla on pyrkimyksiä oman pataanivaltakunnan muodostamiseen.
Pakistanin rajan takana on perinteisiä heimoalueita, ja vuoristoseudun asukkaat liikkuvat vapaasti rajan yli.
Paktikan metsät on vuosien mittaan hävitetty lähes tyystin, minkä takia rankkasateet aiheuttavat alueella helposti tulvia ja maanvyörymiä.
Tozeur
Tozeur () on keidas ja kaupunki Keski-Tunisiassa Saharan autiomaassa. Tozeur on myös Tozeurin kuvernoraatin pääkaupunki.
Tozeur on satoine tuhansine palmuineen suuri keidas ja tunnettu taatelien tuottaja. Ennen moottoriajoneuvojen yleistymistä keidas toimi tärkeänä levähdyspaikkana Saharan ylittäville karavaaneille. Antiikin aikaan kaupungin nimi oli "Tusuros", ja se oli merkittävä roomalainen tukikohta. Vanhassakaupungissa eli "medinassa" voi tutustua perinteiseen arkkitehtuuriin, käsityöhön ja muotiin.
Kaupunkia palvelee kansainvälinen lentokenttä, jolta on lentoja muualle Tunisiaan sekä ulkomaille, pääasiassa kesän turistikautena. Kaupungissa kulkevat taksit ja linja-autot.