hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Ktooniset jumalat
Ktooniset jumalat (, maa, maaperä) viittaa kreikkalaisessa mytologiassa maaperästä alkunsa saaviin maanalaisiin jumaluuksiin. Ktooniset jumalat liittyvät manalaan ja ennen kaikkea maan hedelmällisyyteen.
Jotkut ktooniset kultit harjoittivat rituaaliuhreja. Kun uhrina oli eläin, se sijoitettiin joko kuoppaan (bothros) tai maanalaiseen kammioon (megaron), joskin joissakin kreikkalaisiissa ktoonisissa kulteissa käytettiin myös alttereita (bomos) "altar". Uhreja ei yleensä kulutettu polttamalla loppuun, vaan ne lähinnä kypsennettiin ja jaettiin palvojien kesken. Ktoonisia kultteja oli myös Kreikan ulkopuolella eivätkä ne kaikki harrastaneet rituaalisia uhrimenoja, tai vaihtoehtoisesti uhrasivat patsaita tai hedelmiä.
Vaikka Ktooniset jumalat yhdistettiinkin maaperän hedelmällisyyteen, se ei ollut heidän yksinoikeutensa. Myös olympolaiset jumalat huolehtivat jossakin määrin maan kukoistuksesta. Niinpä Demeter ja Persefone huolehtivat molemmat maan hedelmällisyydestä, mutta Demeteria palvottiin normaalisti olympolaisen kultin mukaisesti, kun taas Persefonella oli ktooninen. Kuitenkin ajoittain molempien palvontamenot olivat samanlaisia, ja jossakin myyteissä Demeteriin viitataan olympolaisena.
Jako näiden kahden kultin välillä ei ollutkaan kovin selvä ja tarkkaan rajattu. Erään olympolaiset jumalat kuten Zeus ja Hermes saivat ajoittain ktoonisia uhrilahjoja. Lisäksi eräitä jumaluuksia palvottiin vaikeasti luokiteltavilla menoilla. Tällainen on esimerkiksi Hekate, jolle uhrattiin teiden risteyksissä koiranpentuja.
Ktoonisiksi jumaluuksiksi lasketaan yleensä Hades, Persefone, Gaia, Demeter, Hekate, Iakkhos, Trofonios, Triptolemos, Erinykset sekä kuolleet sankarit.
Shadowbane
Shadowbane on Wolfpack Studiosin luoma ilmainen tietokoneroolipeli (MMORPG), joka julkaistiin 25. maaliskuuta 2003. Sen pelaamisesta täytyi aluksi maksaa kuukausittain, mutta peli muuttui täysin ilmaiseksi 15. maaliskuuta 2006. Sen kehittäminen myös siirrettiin Stray Bullet Gamesille samana vuonna.
Peliä pelataan tyypillisen tietokoneroolipelin tapaan ja siinä on mukana useita rotuja ja hahmoluokkia. Hahmon luonti on myös suunniteltu tarkkaan ja se antaa pelaajalle mahdollisuuden valita hahmonsa tuhansista erilaisista yhdistelmistä.
Peli suljettiin lopullisesti 1.7.2009.
Mestariluokka
Mestariluokka () on David Pownallin näytelmä vuodelta 1983, joka kuvaa säveltäjiä Dmitri Šostakovitš ja Sergei Prokofjev Josif Stalinin inkvisitiossa vuonna 1948. Syytösten esittämisessä Stalinia avustaa Andrei Ždanov. Näytelmässä diktaattori vaatii taiteilijoita säveltämään puolueen linjan mukaista musiikkia ja syyttää heidän edellisiä teoksiaan kansanvastaisiksi.
Näytelmän suomenkielinen kantaesitys tapahtui huhtikuussa 1986 Suomen Kansallisteatterissa. Päärooleissa olivat Pentti Siimes (Stalin), Leif Wager (Prokofjev), Jarno Hiilloskorpi (Šostakovitš) ja Risto Aaltonen (Ždanov).
Näytelmän eräässä kohtauksessa Stalin vaatii Prokofjevia ja Šostakovitšia tuhoamaan kymmeniä ulkomaalaisia äänilevyjä, jotka edustivat "kapitalistista dekadenssia". Näyttelijät käyttivät aitoja vanhoja gramofonilevyjä, jotka he löivät säpäleiksi näyttämöllä. Jossain vaiheessa tuli ongelma, kun teatterin järjestäjät eivät enää löytäneet Helsingistä lisää levyjä näytelmän tarpeisiin. Niitä jouduttiin etsimään antikvariaateista muualta Suomesta. Näytelmä esitettiin yli 200 kertaa, eli levyjä tuhottiin melkoinen määrä. Kerran Leif Wager huomasi näyttämöllä, että hänen kädessään on hänen oma levytyksensä, joka puuttui hänen kokoelmastaan. Hän onnistui säilyttämään levyn ehjänä ja näytännön jälkeen vei sen kotiinsa.
Näytelmä palasi ohjelmistoon Helsingin kaupunginteatterissa elokuussa 2006. Rooleissa olivat Lasse Pöysti (Stalin), Esko Roine (Prokofjev), Asko Sarkola (Šostakovitš) ja Martti Suosalo (Ždanov).
Molemmat Mestariluokan esitykset ohjasi Kurt Nuotio.
Dragon Ball Z: Cooler's Revenge
Dragon Ball Z: Cooler's Revenge on viides "Dragon Ball Z" -elokuva. Se julkaistiin alun perin 21. heinäkuuta 1991, sarjan jaksojen 99 ja 100 välissä. Elokuvan ohjasi Mitsuo Hashimoto, ja sen jatko-osa on "".
Elokuva alkaa, kun Friezan kuoleman kostoa janoava isoveli Cooler hyökkää maapallolle. Hän hakkaa lähes jokaisen Z-soturin, kunnes Gokun Super Saiyan -voimat tulevat taas esille. Cooler oli saavuttanut viimeisen muotonsa ja alkoi tehdä viimeistelyliikettään nimeltä Super Nova, jolla hän yritti tuhota Gokun ja maan. Mutta Goku selvisi siitä ja hoiti hänet lähettämällä Kamehamehaallan Super Novan takaisin Cooleriin. Cooler lentää Kamehamehan voimasta aurinkoon ja kiroaa itsensä, koska ei tuhonnut Gokua vuosia sitten, kun näki tämän lentävän aluksellaan Maahan.
Tanna (yhtye)
Tanna oli pudasjärveläinen yhtye, joka oli toiminnassa 1980-luvulla. Tanna perustettiin Dingon kilpailijaksi, mutta suosioltaan se ei loppujen lopuksi yltänyt lähellekään Dingoa. Yhtyeen musiikki on hard rockia kotimaisin sanoituksin. Se oli lyhyen aikaa varsin suosittu Pohjois-Suomessa, ja yhtye saikin lavayleisöä kohtuullisen runsaasti. Eräänä yhtyeen musiikillisena vaikuttimena on pidetty niin ikään pohjoissuomalaista Zero Nine -yhtyettä.
Pohjoisranta (Helsinki)
Pohjoisranta () on Helsingin Kruununhaan kaupunginosan itäinen ranta ja sitä pitkin kulkeva katu. Se tunnetaan muun muassa Halkolaiturista ("Vedkajen"), joka toimii nykyisin historiallisten puualusten kotipaikkana. Nimensä se on saanut niiltä ajoilta, kun Pohjoisrannan laituri oli vielä puutavaran tuontisatama. Koko Helsingin satama sijaitsi Pohjoisrannassa 1600–1700-luvuilla. Lisäksi Pohjoisrannalta on pengeryhteys Tervasaaren saarelle ja ulkoilualueelle. Pohjoisrantaa reunustavat muun muassa Onni Tarjanteen ja Lars Sonckin sekä Theodor Höijerin suunnittelemat arvorakennukset.
Sen jälkeen, kun Pohjoisrannasta Sörnäisten rantatielle johtava Hakaniemen silta vuonna 1961 valmistui, Pohjoisrannasta tuli myös tärkeä liikenneväylä. Yhdessä Esplanadin ja Sörnäisten rantatien kanssa se on osa keskustasta Lahdenväylälle ja Itäväylälle johtavaa pääväylää, joka samalla on osa valtateitä 4 ja 7 sekä Eurooppatietä E75. Katua levennettiin pengertämällä merelle päin 1990-luvun alussa, jolloin aivan rantaan saatiin myös leveä jalankulku- ja pyörätie. Nykyisin kadun keskellä on varsinainen liikenneväylä ja länsireunassa rakennusten edessä puurivillä erotettu erillinen ajorata, jossa vain kiinteistöjen liikenne ja pysäköinti on sallittu.
Johannes-passio
Johannes-passio on Raamatun Johanneksen evankeliumin kertomukseen (Joh. 18:1−19:42) Jeesuksen kärsimyksistä pohjautuva sävellys, passio. Tunnetuin Johannes-passioista on J. S. Bachin "Johannes-passio". Myös Sofija Gubaidulina on säveltänyt "Johannes-passion".
Matteus-passio
Matteus-passio on sävellys, joka kuvaa pääsiäisen tapahtumia. Tunnetuin niistä on Johann Sebastian Bachin "Matteus-passio". Myös Melchior Vulpius säveltänyt Matteus-passion, joka oli aikoinaan Suomessa hyvin suosittu.
Ernst Stavro Blofeld
Ernst Stavro Blofeld (syntymänimeltään Franz Oberhauser) on James Bond -kirjoissa ja elokuvissa esiintyvä kuvitteellinen hahmo. Hän on MI6:n arkkivihollinen ja rikollisjärjestö Spectren johtaja. Blofeld esiintyi ensi kerran kirjassa "Pallosalama" ja elokuvassa "Salainen agentti 007 Istanbulissa". Bond-elokuvissa oli aluksi tapana olla näyttämättä Blofeldin kasvoja, ja häneen viitattiinkin elokuvissa "007 Istanbulissa" ja "Pallosalama" Spectren jäsenenä ”numero 1”. Tästä tavasta luovuttiin pian, ja jo elokuvassa "Elät vain kahdesti" Blofeldin kasvot ja nimi paljastettiin. Parhaiten Blofeldin tunnistaa hänen valkoisesta kissastaan. Austin Powers -elokuvasarjassa esiintyvä Tohtori Paha on parodia Blofeldistä.Elokuvassa "Erittäin salainen" Ernst Stavro Blofeldin nimeä ei mainita, koska hahmon oikeudet olivat elokuvayhtiö Warner Brosilla, joka teki elokuvan "Älä kieltäydy kahdesti". Katsojan annetaan kuitenkin ymmärtää, että kyseessä on Blofeld.
Arkas
Arkas () oli kreikkalaisessa mytologiassa Zeuksen ja Kalliston poika. Arkaksen kasvattajiksi mainitaan myyteissä sekä Maia että Lykaon. Puolisonsa dryadi Eraton kanssa Arkaalla oli pojat Azan, Afeidas ja Elatos.
Arkadia on nimetty Arkaksen mukaan. Kreikan sana "arktos" tarkoittaa karhua.
Hera muutti Kalliston karhuksi rangaistukseksi tämän lemmenseikkailusta Zeuksen kanssa. Metsästäessään Arkas yritti tietämättään tappaa äitinsä, jota hän ei tunnistanut. Tällöin Zeus asetti heidän molemmat taivaalle Ison karhun ja Pienen karhun tähtikuvioiksi.
Arkaksen äiti Kallisto liittyi Dianan metsästysseurueeseen. Kallisto tuli kuitenkin raskaaksi Zeukselle, mutta salasi peloissaan raskautensa Dianalta. Diana kuitenkin huomasi tämän odottavan lasta Kalliston peseytyessä virrassa, ja raivoissaan siitä, ettei Kallisto ollut säilyttänyt neitsyyttään muutti tämän karhuksi. Tässä muodossa Kallisto synnytti myös Arkaksen.
Hyginus myös mainitsee, että jotkut väittävät Heran muuttaneen Kalliston karhuksi ja käskeneen Dianan tappaa tämän, jonka jälkeen Kallisto olisi asetettu tähdeksi taivaalle. Hän tosin mainitsee vielä toisen version, jossa itse Zeus muuttaa Kalliston karhuksi hämätäkseen vaimoaan Heraa lemmenseikkailultaan, mutta Heran huomatessa tämän ja käskiessä Dianan tappamaan karhun, Zeus asettaa Kalliston turvaan taivaalle. Heran raivostuessa tästä hän pyytää entistä hoitajaansa Tethystä, Okeanoksen puolisoa, olemaan ottamasta Kallistoa vastaan. Niinpä Kallisto (Iso karhu) ja Arkas (Pieni karhu) joutuvat kiertämään taivaalla omalla sirkumpolaarisella radallaan, kun taas muut tähdet saavat laskea horisonttiin meren syliin.
Véroia
Véroia () eli "Véria" on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Βέροιας, "Dímos Véroias"), joka sijaitsee Imathian alueyksikössä Keski-Makedonian alueella. Kaupunki on Imathian hallinnollinen keskus. Koko kunnan pinta-ala on 791,4 neliökilometriä ja väkiluku 66 547. Varsinaisen Véroian kaupungin väkiluku on 43 158 (vuonna 2011).
Véroian kaupunki sijaitsee antiikin Beroian (Beroea) paikalla. Tämä oli merkittävä kaupunki 300-luvulta eaa. lähtien osana Makedonian valtakuntaa ja myöhemmin Roomaa vuodesta 168 eaa. Raamatussa Apostolien teoissa Beroia mainitaan paikkana, jossa Paavali ja Silas opettivat. Nykyisen kunnan alueella sijaitsee myös Vergina eli Aigai, joka oli muinaisen Makedonian valtakunnan pääkaupunki.
Rooman keisari Diocletianus teki väkirikkaasta Beroiasta toisen Makedonian provinssin pääkaupungeista. Myöhemmin slaavit valloittivat kaupungin ja vuonna 1391 osmanit, jotka antoivat kaupungille nimen "Kara Ferye". Kreikan valtioon Véroia liittyi vuonna 1912.
Nykyinen Véroian kunta muodostui, kun Véroia, Apóstolos Pávlos, Dovrás, Makedonída ja Vergína yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Véroian kunta muodostuu viidestä kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
Véroiassa on yksi Kreikan suurimpia julkisia kirjastoja. Pienestä huoneesta ja vaatimattomilla varoilla lähtenyt kirjasto on nykyään neljäkerroksinen rakennus, jossa tarjolla huomattava määrä erikoistunutta ja harvinaista kirjallisuutta sekä multimediaa.
Véroia on yksi Kreikan ortodoksisen kirkon piispanistumista.
Celestino Caballero
Celestino "Pelenchín" Caballero (s. 21. kesäkuuta 1976) on panamalainen nyrkkeilijä. Caballero saavutti WBA-liiton ylemmän kääpiösarjan väliaikaisen maailmanmestaruuden vuonna 2005 ja vahvisti asemansa 2006. Aiemmin urallaan Caballero on saavuttanut mestaruudet Panaman, WBA Fedecentron, WBA Fedelatinin, WBO Latinon, NABA ja WBA Super World superin sarjoissa.
Caballero otteli WBA:n mestaruudesta Yober Ortegaa vastaan 15. lokakuuta 2005 ja voitti WBA:n väliaikaisen mestaruuden. Liiton varsinaista mestaria Somsak Sithchatchawalia vastaan Caballero pääsi ottelemaan 4. lokakuuta 2006. Caballero voitti ottelun kaatamalla mestarin kolme kertaa kolmannessa erässä. Tultuaan mestariksi Caballero on puolustanut mestaruuttaan voittamalla Ricardo Castillon diskauksella 9 erässä, voittamalla Jorge Laciervan tuomariäänin täysien erien jälkeen, voittamalla Mauricio Pastranan teknisellä tyrmäyksellä 8.erässä, ja voittaen Lorenzo Parran teknisellä tyrmäyksellä päätöserässä. Caballero puolusti mestaruuttaan 18.9.2008 Elvin Mejiaa vastaan voittaen ottelun ensimmäisen erän teknisellä tyrmäyksellä. Seuraavaksi Caballero puolusti titteleitään marraskuussa 2008 ja voitti Steve Molitorin teknisellä tyrmäyksellä ottelun vanhettua neljänteen erään. Caballero jatkoi uraa 30.4.2009 kohdaten Jeffrey Mathebulan. Caballero voitti kamppailun kahden tuomarin nähtyä hänet paremmaksi pistein 116–112.
Arseni Jatsenjuk
Arseni Petrovytš Jatsenjuk (, s. 22. toukokuuta 1974 Tšernivtsi) on ukrainalainen poliitikko ja ekonomisti. Hän on toiminut Ukrainan pääministerinä maassa vuonna 2014 tapahtuneen vallankumouksen jälkeen.
Jatsenjuk on Ukrainan keskuspankin entinen johtaja, entinen talousministeri (27. syyskuuta 2005 – 4. elokuuta 2006) ja ulkoministeri (21. maaliskuuta 2007 – 4. joulukuuta 2007). Hänet valittiin Ukrainan parlamenttiin syyskuun 2007 vaaleissa Meidän Ukrainamme-Kansan itsepuolustuksen listalta ja radan puhemieheksi 4. joulukuuta 2007 Tymošenkon blokin tuella.
Verh’ovna Rada erotti Jatsenjukin 12. marraskuuta 2008 opposition Alueiden puolueen alulle panemassa äänestyksessä.
27. helmikuuta 2014 Jatsenjuk nousi Ukrainan viidenneksitoista pääministeriksi. Jotkin tahot pitivät Ukrainan presidentin viransijaiseksi parlamentin puhemiehen paikalta nousseen Turtsinovin valtaanpääsyä Ukrainan perustuslain vastaisena, vaikka puhemies toimiikin lain mukaan tässä tehtävässä presidentin ollessa estyneenä.
Tällöin Jatsenjukin helmikuista nimitystä pääministeriksi myös kyseenalaistettiin. Erityisesti Venäjä ei tuolloin tunnustanut Turtsinovin ja Jatsenjukin hallitusta, vaan yritti lietsoa epäluottamusta maan valtiojohtoa ja päätöksentekoa kohtaan, eikä se myöskään halunnut myöntää Venäjälle paenneen presidentti Janukovitsin erottamista virastaan. Länsivallat ja monet muutkin maat tunnustivat Turtsinovin Ukrainan presidentin virkaa tekevänä hallituksen edustajana sekä Jatsenjukin pääministerinä.
Jatsenjukin hallituksen tukena olivat hänen oman Batkivštšyna-puolueensa (Tymošenkon puolue) lisäksi UDAR (Vitali Klytškon puolue), Svoboda ja osa Alueiden puolueen entisiä parlamentaarikkoja Talouskehitys-ryhmässä ja Itsenäinen eurooppalainen Ukraina -parlamenttiryhmät.
Heinäkuussa 2014 Jatsenjuk jätti eronpyynnön pääministerin tehtävästä, kun kaksi puoluetta jättäytyi ulos enemmistön liittoutumasta Ukrainan parlamentissa. Parlamentti kuitenkin hylkäsi hänen eronpyyntönsä selvällä enemmistöllä.
26. lokakuuta 2014 järjestetyissä ylimääräissä parlamenttivaaleissa Jatsenjukin johtama Kansanrintama voitti yhteensä 82 parlamenttipaikkaa Ukrainan parlamenttiin. Puolueesta tuli tällöin 423-paikkaisen parlamentin toiseksi suurin. Donbassin sodan takia 27 parlamenttipaikkaa jätettiin tässä vaiheessa täyttämättä alueilta, joissa äänestystä ei päästy järjestämään.
Huhtikuussa 2016 Jatsenjuk ilmoitti eroavasa pääministerin tehtävästä.
Itabashi
Itabashi () on yksi Japanin pääkaupungin Tokion erillisalueista. Se sijaitsee sisämaassa kaupungin pohjoisosassa Arajoen oikealla rannalla Tokion keisarillisen palatsin luoteispuolella ja rajautuu Kitan, Neriman ja Toshiman erillisalueisiin sekä Saitaman prefektuurin Wakōn ja Todan kaupunkeihin. Itabashissa on 560 435 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 32,22 neliökilometriä.
Itabashin erillisalueella on 57 kaupunginosaa, jotka jakautuvat yhteensä 134 osa-alueeseen (). Yhteen kaupunginosaan kuuluu yhdestä yhdeksään osa-aluetta.
Manólis Andrónikos
Manólis Andrónikos () (23. lokakuuta 1919 – 30. maaliskuuta 1992) oli kreikkalainen arkeologi ja Thessalonikin Aristoteles-yliopiston professori. Andrónikos on kuuluisa löydöksistään Verginasta. Vuonna 1977 hän kertoi löytäneensä Makedonian kuninkaan Filippos II:sen avaamattoman haudan Verginan arkeologiselta alueelta. Andronikoksen löydökset olivat myöhemmin osa kiertävää näyttelyä ”Aleksanteria etsimässä”, jota esitettiin neljässä Yhdysvaltojen kaupungissa 1980–1982. Vaikka Andrónikoksen löydöt ovatkin joka tapauksessa arkeologisesti merkittäviä, historioitsijat eivät kuitenkaan ole päässeet yhteisymmärrykseen siitä, onko hauta todella Filippos II:n.
Kvasi-optioarvo
Kvasi-optio arvo () on kustannus-hyötyanalyysin käsite, jolla tarkoitetaan odottamisesta saadun informaation arvoa.
Joskus saattaa olla kannattavaa lykätä jonkin projektin toteuttamista, jos on mahdollista, että lähitulevaisuudessa saadaan lisää hyödyllistä informaatiota. Tämä on erityisesti merkittävää, mikäli projektiin liittyy palauttamattomuutta. Esimerkiksi projekti voi tuhota pysyvästi ainutlaatuisen luonnonympäristön, tai projektiin voidaan joutua sitoutumaan niin pitkäksi aikaa, että vaihtoiset projektit saattavat ehtiä kehittyä paremmiksi vaihtoehdoiksi. Kvasi-optio arvolla tarkoitetaan odottamisesta saadun informaation arvoa.
Josephine Tey
Josephine Tey oli skotlantilaisen rikoskirjailija Elizabeth Mackintoshin (25. heinäkuuta 1896 Inverness – 13. helmikuuta 1952 Lontoo) käyttämä pseudonyymi.
Teyn dekkarien päähenkilö on Scotland Yardille työskentelevä rikostutkija Alan Grant. Hänen tunnetuimpiin teoksiinsa lukeutuu "Ajan tytär", joka julkaistiin vuonna 1951. Se oli viimeinen hänen elinaikanaan julkaistu romaani, mutta vielä yksi dekkari julkaistiin postuumisti. Josephine Teyn tuotantoon kuuluu myös useita näytelmiä ja muita kuin rikosromaaneja.
Alfred Hitchcockin elokuva "Nuori ja viaton" vuodelta 1937 perustuu hyvin löyhästi Teyn romaanin "A Shilling for Candles" kahteen ensimmäiseen lukuun.
Venäjä Eurovision laulukilpailussa
Venäjä on osallistunut Eurovision laulukilpailuun vuodesta 1994. Maan paras sijoitus on vuodelta 2008 Dima Bilanin voitettua euroviisut. Venäjän menestys euroviisuissa on aina ollut suhteellisen hyvä. Vuonna 2018 Venäjä tippui ensimmäistä kertaa finaalista.
Venäjä on laulanut kolme ensimmäistä kappalettaan venäjäksi. Esityskielen vapautumisen jälkeen laulukieleksi vaihtui englanti. Sen jälkeen kokonaan venäjäksi on laulettu vain vuonna . Vuonna kielenä oli osittain venäjä ja osittain ukraina. Vuonna kielinä ovat udmurtti ja englanti.
Vuonna 2003 EBU:ssa päätettiin muuttaa laulukilpailun rakennetta. Semifinaali ja finaali käytiin kahtena eri päivänä ja laulukilpailuun voi osallistua korkeintaan 40 valtiota. Kansainvälisessä finaalissa suora finaalipaikka on edellisenä vuonna 10 parhaiten menestyneellä valtiolla sekä suurimmilla laulukilpailun rahoittajamailla Saksalla, Ranskalla, Espanjalla ja Isolla-Britannialla. Ne valtiot, jotka eivät päässeet suoraan finaaliin, kilpailevat finaalipaikasta semifinaalissa. 10 parhaiten menestynyttä valtiota semifinaalissa pääsevät finaaliin.
Vuonna 2008 päätettiin ottaa käyttöön kahden semifinaalin järjestelmä, jossa suurimmat rahoittajamaat ja edellisen vuoden voittaja ovat automaattisesti finaalissa. Kaikki muut valtiot kilpailevat finaalipaikasta kahdessa semifinaalissa, joista jatkoon pääsee yhteensä 20 maata. Vuosina 2004–2010 Espanja, Iso-Britannia, Ranska ja Saksa pääsivät automaattisesti finaaliin. Italia palasi kisoihin vuonna 2011 ja isona rahoittajamaana on automaattisesti finaalissa.
Vuonna 2016 otettiin käyttöön uusi pisteidenlaskujärjestelmä, jolla halutaan pitää jännitys loppuun asti. Ennen vuotta 2016 voittaja saattoi selvitä jo hyvin varhaisessa vaiheessa pisteidenlaskua. Tämän ja usein moititun pisteiden vääristymisen takia haluttiin antaa molemmille äänestysryhmille täysin oma valta, joten pisteet jaettiin. Uudessa systeemissä jokaisen osallistujamaan raadit antavat pisteet 1-8, 10 ja 12. Sen jälkeen puhelinäänet julistetaan könttäsummina. Näin ollen voittaja selviää vasta kun eniten puhelinääniä saanut maa saa pisteet.
Ainoastaan finaalissa annetut pisteet näkyvät taulukossa. Venäjä ei osallistunut kilpailuihin vuosina 1998, 1999 ja 2017. Vuonna 1996 Venäjä ei läpäissyt esikarsintakierrosta.
Ainoastaan finaalissa annetut pisteet näkyvät taulukossa. Venäjä ei osallistunut kilpailuihin vuosina 1998, 1999 ja 2017. Vuonna 1996 Venäjä ei läpäissyt esikarsintakierrosta. Vuodesta 2004 lähtien myös semifinaaleissa karsiutuneet maat ovat voineet äänestää finaalissa.
Vuosina 1956–1998 Eurovision laulukilpailussa lauluja säesti suuri viihdeorkesteri jousineen, puhaltimineen ja komppiryhmineen. Jokainen maa lähetti kilpailuun oman kapellimestarin, joka vastasi laulun sovituksesta ison orkesterin säestämänä.
Katsushika
Katsushika () on yksi Japanin pääkaupungin Tokion erillisalueista. Se sijaitsee sisämaassa kaupungin itäosassa Tokion keisarillisen palatsin koillispuolella Ara- ja Edojokien välissä ja rajautuu Adachin, Edogawan ja Sumidan erillisalueisiin, Chiban prefektuurin Matsudon kaupunkiin sekä Saitaman prefektuurin Misaton ja Yashion kaupunkeihin. Katsushikassa on 458 634 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 34,80 neliökilometriä.
Katsushikan erillisalueella on 30 kaupunginosaa, jotka jakautuvat yhteensä 155 osa-alueeseen (). Yhteen kaupunginosaan kuuluu yhdestä yhdeksään osa-aluetta.
Vittuone
Vittuone on kunta Lombardian alueella Milanon metropolikaupungissa Italiassa. Se sijaitsee noin 15 kilometriä länteen Milanon kaupungista. Vuonna 2014 kunnan väkiluku oli 9 038, ja sen pinta-ala oli 5,9 neliökilometriä. Vittuonen naapurinkuntia ovat Arluno, Sedriano, Corbetta ja Cisliano.
Jerusalemin heprealainen yliopisto
Jerusalemin heprealainen yliopisto (hepreaksi: האוניברסיטה העברית בירושלים‎, arabiaksi: الجامعة العبرية في القدس‎) on vanhin ja suurin yliopisto Israelissa. Yliopisto perustettiin vuonna 1918. Ensimmäiseen johtokuntaan kuuluivat mm. Albert Einstein, Sigmund Freud, Martin Buber ja Chaim Weizmann.
Israelissa on yhteensä kahdeksan yliopistoa. Jerusalemin heprealainen yliopisto kuuluu koko maailman kuuluisimpiin yliopistoihin. Israelin pääministereistä neljä ja nykyinen Israelin presidentti ovat valmistuneet yliopistosta. Yliopistosta on valmistunut monia nobelisteja.
Vuonna 1892 perustettu Jewish National and University Library on yliopiston suurin kirjasto. Sen heprean kieltä ja juutalaisuutta käsittelevät kokoelmat ovat maailman suurimmat. Kirjasto sisältää noin 5 miljoonaa teosta, joista monet ovat ainutlaatuisia. Näiden on joukossa Albert Einsteinin arkistot ja Maimonideksen kirjoituksia.
Yliopistolla on neljä kampusta, joista yksi on Rehovotissa. Scopusvuorella itäisessä Jerusalemissa on humanistinen tiedekunta, oikeustieteellinen tiedekunta, Frank Sinatran kansainvälinen opiskelijakeskus ja Harry S. Trumanin rauhantutkimusinstituutti.
Giv'at Ramissa on luonnontieteellinen tiedekunta. Ein Keremin kampuksella on lääketieteen ja hammaslääketieteen tiedekunnat sekä molekyylibiologian tutkimuskeskus. Rehovotissa on eläinlääketieteellinen ja maatalous-metsätieteellinen tiedekunta.
Kita (Tokio)
Kita (, ’pohjoinen erillisalue’) on yksi Japanin pääkaupungin Tokion erillisalueista. Se sijaitsee sisämaassa kaupungin pohjoisosassa Ara- ja Sumidajokien varrella Tokion keisarillisen palatsin pohjoispuolella ja rajautuu Adachin, Arakawan, Bunkyōn, Itabashin ja Toshiman erillisalueisiin sekä Saitaman prefektuurin Kawaguchin ja Todan kaupunkeihin. Kitassa on 347 018 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 20,61 neliökilometriä.
Kitan erillisalueella on 30 kaupunginosaa, jotka jakautuvat yhteensä 113 osa-alueeseen (). Yhteen kaupunginosaan kuuluu yhdestä kahdeksaan osa-aluetta.
Recopilación de Leyes de los Reynos de las Indias
Recopilación de las Leyes de los Reynos de las Indias (Intioiden koottu lakikokoelma) on kuningas Kaarle II:n käskystä vuonna 1681 julkaistu lakikokoelma. Se käsitteli Espanjan imperiumin siirtomaa-alueita. Sen valmistelutyöt oli toteuttanut Real y Supremo Consejo de las Indias, eli Kuninkaallinen Intioiden Ylin Neuvosto.
Recopilación muodostuu hallitsijoiden vuosien mittaan hyväksymistä määräyksistä, joiden jokaisen valmistelu on vaatinut jossakin vaiheessaan laajaa asioihin paneutumista. Kirjeenvaihdon määrää, joka on tarvittu kyseisten lakipykälien laatimiseen, on ollut mittava, samoin kuin silloisten sihteerien ja kirjureiden työn määrä. Teos muodostuu yhdeksästä kirjasta ja se sisältää tuhansia lakeja ja määräyksiä, jotka monesti ovat keskenään ristiriitaisia. Recopilación de las Indiasin edeltäjä ja Espanjan lakeihin suuresti vaikuttanut lakiteos on kuitenkin Alfonso Viisaan, 1200-luvulta peräisin oleva lakiteos Las Siete Partidas, joka on vaikuttanut kaikkiin myöhemmin julkaistuihin espanjalaisen maailman lakeihin.
Espanjan kuningas Kaarle II, heikoksi hallitsijaksi mainittu, määräsi toimitettavaksi ja julkaistavaksi nuo Kootut Intioiden Lait. Teoksen neljännen kirjan kymmenennessä luvussa Kaarle II julistaa mielipiteensä vastalauseena Uudessa Maailmassa tuolloin vallinneelle järjestyksenpidolle. Tuo Kaarle II:n julistus on hengeltään kuningatar Isabellan testamentin kaltainen. Recopilaciónin valmistelutyöt oli toteuttanut Real y Supremo Consejo de las Indias, eli Kuninkaallinen Intioiden Ylin Neuvosto. Recopilación muodostuu hallitsijoiden vuosien mittaan hyväksymistä määräyksistä ja laeista, joiden valmistelu on vaatinut jossakin vaiheessaan laajaa asioihin paneutumista. Kirjeenvaihdon määrää, joka on tarvittutuhansien lakipykälien laatimiseen ja kokoamiseen, on ollut mittava. Recopilación de las Indiasin edeltäjä ja Espanjan lakeihin suuresti vaikuttanut lakiteos on kuitenkin Alfonso Oppineen, 1200-luvulta peräisin oleva lakiteos Las Siete Partidas, joka on vaikuttanut kaikkiin myöhemmin julkaistuihin espanjalaisen maailman lakeihin.
Ursula Ranin
Silja Katri Ursula Ranin (s. 1953) on suomalainen varatuomari ja diplomiekonomi. Ranin on toiminut tuomarin tehtävissä vuosina 1981–1984, Nokian lakimiehenä vuosina 1984–1992 ja Nokian lakiasiainjohtaja vuosina 1992–2005. Ranin kuitenkin erosi Nokian palveluksesta vuonna 2005 vähän ennen kuin hänen nykyinen miehensä Olli-Pekka Kallasvuo nimitettiin yhtiön toimitusjohtajaksi.
Ursula Ranin on ollut naimisissa kiinteistövälitysfirma Igglo Oy:n toimitusjohtajan Mikko Raninin kanssa, ja avioliitosta on kaksi tytärtä.
Ranin on UPM-Kymmenen hallituksen jäsen. Ranin oli myös Finnairin hallituksen jäsen, mutta joutui lähtemään ns. stay-bonuksista nousseen kohun jälkeen 2012.
Kōtō
Kōtō () on yksi Japanin pääkaupungin Tokion erillisalueista. Se sijaitsee kaupungin itäosassa Tokionlahden rannalla Sumida- ja Arajokien suulla Tokion keisarillisen palatsin itäpuolella ja rajautuu Chūōn, Edogawan, Minaton ja Sumidan erillisalueisiin. Kōtōssa on 509 471 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 40,16 neliökilometriä.
Kōtōn erillisalueella on 45 kaupunginosaa, jotka jakautuvat yhteensä 155 osa-alueeseen (). Yhteen kaupunginosaan kuuluu yhdestä yhdeksään osa-aluetta.
Kōtō sijaitsee suureksi osaksi Tokionlahden täyttömaalla. Osa Odaiban alueesta, Ariaken uusi rantakaupunginosa sijaitsee Kōtōssa. Odaibassa Kōtōn alueella on myös suuri Tokion kansainvälinen näyttelykeskus ("Tokyo Big Sight").
Qatarin vaakuna
Qatarin vaakunassa on laiva, palmu ja kaksi sapelia. Vaakuna on otettu käyttöön vuonna 1978. 
Vaakunan laiva symboloi kalastusta. Teksti دولة قطر vaakunassa tarkoittaa Qatarin valtiota.
Luhtikylä
Luhtikylä on Orimattilan kylä, joka sijaitsee Länsi-Orimattilassa.
Luhtikylä on saanut nimensä kylää halkovan Luhdanjoen eli Porvoonjoen latvauoman tulvamaista, luhdasta. Kylä on todennäköisesti asutettu Hollolasta käsin, sillä historiatietojen mukaan Hollolan läheisillä kylillä oli joen varressa omat luhtaniittynsä karjan kesälaitumiksi. Kylän asutus vakiintui 1500- ja 1600-luvuilla pysyväksi. Kun Orimattila vuonna 1636 erotettiin omaksi kirkkopitäjäkseen, Luhtikylässä oli kaksi taloa, mikä tilanne jatkui 1700-luvulle.
Luhtikylä rajoittuu seuraaviin Orimattilan kyliin: idässä on Viljaniemi ja Niemenkylä, kaakossa Mallusjoki, etelässä Henna, lounaassa Keituri ja lännessä Tuorakka. Pohjoinen raja on yhteinen Hollolan Herralan kylän kanssa.
Luhtikylä sijaitsee hyvien liikenneyhteyksien varrella. Kylän itäpuolitse kulkevat Lahden oikorata ja Nelostie. Lahteen on matkaa 18 km.
Jukolan viesti kilpailtiin Luhtikylässä vuonna 1962.
Luhtikylän koulu on perustettu 1869, ja se on yksi Suomen vanhimpia yhä toiminnassa olevia kansakouluja. Koulun perustamiseen myötävaikutti vahvasti Orimattilan kirkkoherra Johan Granholm. Ensimmäiset vuodet koulua käytiin rusthollari Tuiskusen kotona, kunnes koulurakennus valmistui Viljaniemeen 1876. Vuonna 1888 Luhtikylään rakennettiin oma koulu. Koulut yhdistettiin 1990-luvulla.
Luhtikylän koulussa on kolme opettajaa ja siellä toimii peruskoulun 1-6 luokat. Nykyinen koulurakennus on rakennettu v. 2000.
Luhtikylässä toimii aktiivinen kyläseura, Luhtikylän Nuorela ry., joka on perustettu nuorisoseurana 1902. Yhdistys järjestää kyläläisille harrastustoimintaa ja erilaisia tapahtumia, mm. urheilukilpailuja, liikuntavuoroja ja iltamia. Yhdistyksen omistama ja ylläpitämä talo "Nuorela" urheilukenttineen sijaitsee kylän eteläpuolella.
Ampuja Huvi Tuiskunen (1872-1930) oli kotoisin Luhtikylästä. Hän oli Suomen ensimmäinen ampujamestari voitettuaan v. 1907 järjestetyt kisat Hämeenlinnassa. Tuiskunen osallistui olympialaisiin kaksi kertaa, 1908 Lontoossa ja 1912 Tukholmassa. Rihlattujen tarkkuuskiväärien ja niiden patruunoiden tuonti Suomen Suuriruhtinaskuntaan oli tuolloin kielletty, ja ne piti salakuljettaa maahan, mikä vaikeutti harjoittelua. Huvi Tuiskusen parhaat sijoitukset 300 metrin vapaakivääriammunnassa ovat joukkueammunnan 5. sija Tukholmassa ja henkilökohtainen 37. sija Lontoossa. Huvi Tuiskunen oli kotiseuturakas ja vietti paljon aikaa Luhtikylässä, mm. hänen kaikki lapsensa merkittiin ulkoseurakuntalaisina Orimattilaan. Hänen rakennuttamansa ja arkkitehti Lars Sonckin suunnittelema huvila sijaitsee yhä Luhtikylässä Luhdanjoen rannassa.
Kirjailija Selma Anttila syntyi Luhtikylässä kyläseppä Helanderin perheeseen 16.12.1867. Hänen romaaninsa "Pyryn perhe" sijoittuu kirjailijan kotikylään ja kertoo hänen esivanhemmistaan.
Kauppias Niilo Helander syntyi Luhtikylässä kyläseppä Helanderin perheeseen 8.5.1865. Heinolaan siirtynyt varakas kauppias perusti Niilo Helanderin säätiön, joka jakaa apurahoja ja palkintoja tieteen ja taiteen tekijöille.
Stora Mossen
Stora Mossen on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee läntisen Tukholman alueella ("Västerort"), ja kuuluu hallinnollisesti Bromman kaupunginosa-alueeseen. Suurin osa alueen rakennuskannasta on omakotitaloja. Ensimmäinen asemakaava Stora Mossenin alueelle tehtiin vuonna 1926. Nykyisen nimensä kaupunginosa sai vuonna 1934. Stora Mossenissa asuu nykyisin noin 1500 ihmistä; se on maa-alaltaan 0,65 neliökilometriä.
Olovslund
Olovslund on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee läntisen Tukholman alueella ("Västerort"), ja kuuluu hallinnollisesti Bromman kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosa on saanut nimensä siellä sijaitsevasta torpasta. Siellä sijaitsee myös yksi Nockebybanan-pikaraitiotien pysäkeistä. Olovslundissa on asukkaita noin 530, ja kaupunginosa on maa-alaltaan 0,27 neliökilometrin suuruinen.
Ulvsunda
Ulvsunda on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee läntisen Tukholman alueella ("Västerort"), ja kuuluu hallinnollisesti Bromman kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosaa rajaavat Riksbyn, Ulvsunda industriområden, Tranebergin, Alvikin ja Stora Mossenin kaupunginosat. "Ulvsunda" on yksi Tukholman vanhimpia paikannimiä. Nykyisin siellä on asukkaita noin 2000, ja maa-alaltaan kaupunginosa on 0,85 neliökilometrin suuruinen.
Kaupunginosassa sijaitsee Ulvsundan linna.
Ulvsundan linna
Ulvsundan linna () on linna Ruotsin pääkaupungissa Tukholmassa Ulvsundan kaupunginosassa.
Linnan rakennutti vuosina 1640–1647 sotamarsalkka Lennart Torstensson. Rakennusta muutettiin 1670-luvulla arkkitehti Nicodemus Tessin vanhemman suunnitelmien mukaan. Linnan nykyinen, myöhäis-empiretyylinen ulkonäkö on peräisin 1830-luvulta, jolloin muutostyöt suunnitteli Axel Nyström. Rakennuksessa toimi vuosina 1906–1972 Tukholman maakäräjäkunnan ylläpitämä heikkomielisten hoitokoti. Sistustus on pääosin säilynyt 1600-luvun tyylisenä, vaikka joitakin esineitä on myyty Nordiska museetille.
Nykyisin linnassa on hotellihuoneita, ja siellä järjestetään konferensseja ja juhlia.
Höglandet
Höglandet on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee läntisen Tukholman alueella ("Västerort"), ja kuuluu hallinnollisesti Bromman kaupunginosa-alueeseen. Aluetta alettiin asuttaa pääosin 1920- ja 1930-luvulla. Vuonna 1934 alueesta tuli oma kaupunginosansa, ja sai nimensä Höglandstorgetin mukaan. Höglandet on myös yksi Nockebybanan-pikaraitiotien pysähdyspaikoista. Siellä asuu noin 1400 asukasta, ja maa-alaltaan se on 0,44 neliökilometrin suuruinen.
Kallisto (mytologia)
Kallisto (, "kaunein") oli kreikkalaisessa mytologiassa Lykaonin tytär tai mahdollisesti Artemiksen nymfi.
Hera muutti Kalliston karhuksi rangaistukseksi tämän lemmenseikkailusta Zeuksen kanssa. Suhteesta syntyi Arkas, joka metsästäessään kohtasi tietämättään äitinsä ja yritti tappaa tämän. Tällöin Zeus asetti heidän molemmat taivaalle Ison karhun ja Pienen karhun tähtikuvioiksi.
Kallisto liittyi Dianan seurueeseen, koska molemmat jakoivat intohimon metsästykseen. Kallisto tuli kuitenkin raskaaksi Zeukselle, joka vietteli Kalliston Artemikseksi tekeytyen. Kallisto salasi peloissaan raskautensa Dianalta. Diana kuitenkin huomasi tämän odottavan lasta Kalliston peseytyessä virrassa, ja raivoissaan siitä, ettei Kallisto ollut säilyttänyt neitsyyttään, muutti tämän karhuksi. Tässä muodossa Kallisto synnytti Arkaksen.
Hyginus myös mainitsee, että jotkut väittävät Heran muuttaneen Kalliston karhuksi ja käskeneen Dianan tappaa tämän, jonka jälkeen Kallisto olisi asetettu tähdeksi taivaalle. Hän tosin mainitsee vielä toisen version, jossa itse Zeus muuttaa Kalliston karhuksi hämätäkseen vaimoaan Heraa lemmenseikkailultaan, mutta Heran huomatessa tämän ja käskiessä Dianan tappamaan karhun, Zeus asettaa Kalliston turvaan taivaalle. Heran raivostuessa tästä hän pyytää entistä hoitajaansa Tethystä, Okeanoksen puolisoa, olemaan ottamasta Kallistoa vastaan. Niinpä Kallisto (Iso karhu) ja Arkas (Pieni karhu) joutuvat kiertämään taivaalla omalla sirkumpolaarisella radallaan, kun taas muut tähdet saavat laskea horisonttiin meren syliin.
Henri Hirvikoski
Henri Hirvikoski (s. 26. elokuuta 1986 Nokia) on suomalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija, pelipaikaltaan heittävä takamies tai pieni laitahyökkääjä.
Hirvikoski pelasi Korisliigaa Namika Lahdessa, Porvoon Tarmossa ja Kauhajoen Karhussa. Ennen Korisliiga-uraansa Hirvikoski on pelasi viisi kautta koripallon I-divisioonaa kasvattajaseurassaan BC Nokiassa.
Hirvikoski saavutti SM-hopeaa kaudella 2006–2007 pelatessaan Namika Lahden riveissä. Hän pelasi Suomen alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa 12 maaottelua.
Hirvikoski päätti kilpauransa kevääseen 2018, jolloin BC Nokia hävisi pronssiottelun Helsinki Seagullsille.
Urheilulehti kuvaili Hirvikoskea tämän lopettaessa uransa 191-senttiseksi laituriksi, jonka pelilliset ansiot olivat kovassa ja ärhäkässä puolustuspelaamisessa. Kolmen pisteen heitoissaan Hirvikoski oli tarkka muttei muuten hyökkäyspäässä erityisen näkyvä pelaaja.
Dale Chihuly
Dale Patrick Chihuly (s. 20. syyskuuta 1941) on yhdysvaltalainen lasitaiteilija.
Chihuly syntyi Tacomassa ja valmistui siellä high schoolista. Hän menetti nuorena isänsä, joka menehtyi sydänkohtaukseen sekä veljensä Georgen, joka kuoli onnettomuudessa Floridassa. Chihuly pääsi vuonna 1959 University of Puget Soundiin, mutta siirtyi pian Washingtonin yliopistoon Seattleen.
Chihuly oli vuonna 1971 mukana perustamassa Pilchuck Glass Schoolia. Hän menetti vuonna 1976 näön toisesta silmästään auto-onnettomuuden seurauksena.
Chihulyn töistä on pysyviä kokoelmia useissa museoissa eri puolilla Yhdysvaltoja sekä Victoria and Albert Museumissa, Lontoossa. Tuotantoa on esitelty myös kansainvälisissä näyttelyissä.
Erik Palmstedt
Erik Palmstedt (s. 16. joulukuuta 1741 Tukholma – 12. kesäkuuta 1803) oli ruotsalainen arkkitehti. Häntä pidetään erityisesti kustavilaisen tyylin taitajana.
Palmstedt opiskeli kaupunginarkkitehti J. E. Carlbergin koulussa. Hänestä tuli varakaupunginarkkitehti vuonna 1773. Vuonna 1791 hän sai professorin arvonimen, ja alkoi työskennellä Ruotsin kuninkaallisessa taideakatemiassa. Vuonna 1802 hänet ylennettiin akatemian arkkitehtuuriosaston rehtoriksi. Vuonna 1781 Palmstedtista tuli kuninkaallisen musiikkiakatemian jäsen.
Ensimmäiset rakennukset Tukholmaan itsenäisenä arkkitehtina Palmstedt suunnitteli jo 19-vuotiaana. Rakennuksissa on ranskalaissävytteisiä piirteitä, ja myös vaikutteita J. F. Blondelilta ja G. M. Oppenortilta. Vuonna 1767 Palmstedt sai tehtäväkseen suunnitella yhden tärkeimmistä rakennuksistaan, Tukholman Börshusetin, joka yhdistelee kustavilaista tyyliä ja rokokoo-tyyliä.
Vuosina 1778–1780 Palmstedt teki ekskursion Roomaan ja Pariisiin, jonka aikana hän tutustui monumentaalirakennusten uusiin muotivirtauksiin. Roomassa hän tutustui myös antiikin arkkitehtuuriin. Palattuaan takaisin Ruotsiin hän alkoi työskennellä Gripsholmin linnan parissa Kustaa III:n pyynnöstä. Sen jälkeen hän muun muassa suunnitteli Uudellamaalla sijaitsevan Mustion linnan yhdessä turkulaisen Christoffer Friedrich Schröderin kanssa. Samoihin aikoihin sen rakentamisen kanssa aloitettiin myös Palmstedtin suunnitteleman Perintöruhtinaan palatsin rakennustyöt.
Vuonna 1784 Palmstedt meni naimisiin Hedvig Gustava Robsahmssonin kanssa. Heidän poikansa Carl Palmstedt työskenteli Jöns Jacob Berzeliuksen kanssa ja perusti Chalmersin teknillisen korkeakoulun.
Kantáran linna
Kantáran linna () sijaitsee Kyproksen saarella Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan alueella.
Linna rakennettiin 900-luvulla Kyrenian vuoristoalueelle, noin 600 metrin korkeuteen suojaamaan Bysantin valtaan tuolloin kuulunutta Kyprosta arabeilta. Kuningas Rikhard Leijonamieli valloitti Kyproksen ja samalla Kantáran linnan vuonna 1191.
Nykyisin linna on nähtävyys, jonka kävijämäärä lisääntyy koko ajan Pohjois-Kyproksen rajanylittämisen helpotuttua vuonna 2004.
Agneta Ehrensvärd
Brita Agneta Ehrensvärd (s. 23. maaliskuuta 1949 Tukholma) on ruotsalainen näyttelijä ja ohjaaja. Hän kuuluu maineikkaaseen Ehrensvärdin aatelissukuun.
Meguro
Meguro () on yksi Japanin pääkaupungin Tokion erillisalueista. Se sijaitsee sisämaassa kaupungin eteläosassa Tokion keisarillisen palatsin lounaispuolella ja rajautuu Ōtan, Setagayan, Shibuyan ja Shinagawan erillisalueisiin. Megurossa on 275 809 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 14,67 neliökilometriä.
Meguron erillisalueella on 27 kaupunginosaa, jotka jakautuvat yhteensä 88 osa-alueeseen (). Yhteen kaupunginosaan kuuluu kahdesta kuuteen osa-aluetta.
Meguro on pääasiassa asuin- mutta myös diplomaattialuetta, ja erillisalueella onkin 15 suurlähetystöä tai konsulaattia. Alueella sijaitsevat myös Tokion teknillinen yliopisto ja Tokion yliopiston Komaba-kampus.
Ehrensvärd
Ehrensvärd ['ä:rensvä:rd] on ruotsalainen aatelissuku. Se on alun perin kotoisin Saksan Stralsundista.
Suvun varhaisimpana jäsenenä pidetään Peter Schäfferiä, joka toimi Turun läänin jalkaväenrykmentissä. Hänen poikansa Johan Jakob Schæffer aateloitiin vuonna 1717 nimellä Ehrensvärd.
Selma Anttila
Selma Maria Anttila (o.s. Helander, ent. Andelin; 16. joulukuuta 1867 Orimattila – 15. toukokuuta 1942 Helsinki) oli suomalainen kirjailija.
Antilan vanhemmat olivat seppä Karl Henrik Helander ja Ulrika Abrahamintytär Eerola. Hänen puolisonsa vuodesta 1893 oli kustannusvirkailija ja suomentaja Werner Anttila, ent. Andelin. Anttila suoritti tyttökoulun 1886 ja jatko-opiston 1889. Hän toimi Helsingissä Kansankodin ekonomina, Sörnäisten kansankirjaston hoitajana ja kansakoulunopettajana vuoteen 1893 sekä Tampereen kansakoulun jatkokurssin johtajana 1894–1903. Anttila oli yhteiskunnallisesti aktiivinen, ja hän perusti mm. Tampereen lastenseimen ja toimi Suomen Naisyhdistyksen sihteerinä. Lisäksi hän oli Suomen Rauhanliiton sekä Tampereen Näyttämöyhdistyksen perustajajäseniä.
Monet Anttilan teoksista perustuvat hänen omiin kokemuksiinsa, kuten "Uhri" vuodelta 1922, jonka "uhri" oli kirjailijan oma Vienan-Karjalassa 1918 kaatunut poika Tauno Heikki Anttila (s. 1897). "Pyryn perhe" sijoittuu puolestaan kirjailijan lapsuudenmaisemiin Orimattilan Luhtikylään. Anttila sai vuonna 1923 valtion kirjallisuuspalkinnon romaanista "Uhri", Bergbomin palkinto hänelle myönnettiin näytelmästä "Vaihdokas".
Näytelmää "Omatunto" ei ole painettu, mutta se esitettiin Kansallisteatterissa.
Göteborgin ja Bohusin lääni
Göteborgin ja Bohusin lääni () Länsi-Ruotsissa on yksi maan entisistä lääneistä. Se koostui Bohuslänin maakunnasta ja pienestä osasta Länsi-Götanmaan maakuntaa Pohjanmeren rannalla. Lisäksi lääniin kuului Hallandin maakunnasta Lindomen pitäjä. Göteborgin ja Bohusin läänin pääkaupunki oli Göteborg, mutta osa lääninhallinnosta sijaitsi Uddevallassa. Vuodesta 1998 lääni on ollut osa Länsi-Götanmaan lääniä.
Bohuslän liitettiin Ruotsiin Roskilden rauhassa vuonna 1658. Aluksi saatua aluetta johti kuvernööri, jonka hallinto sijaitsi Bohusin linnoituksessa Kungälvissä. Vuonna 1680 perustettiin Bohusin lääni. Valloitettiin maakuntaan yhdistettiin Göteborgin kaupunki sekä kaupungin ympärillä olleet Sävedalin, Askimin ja Östra Hisingin kihlakunnat, jotka aiemmin olivat kuuluneet Älvsborgin lääniin. Aiemmin Norjaan kuuluneilla alueilla ryhdyttiin soveltamaan Ruotsin lakia vuonna 1682. Vuonna 1700 läänin nimeksi tuli Göteborgin ja Bohusin lääni, ja samalla Göteborgista tuli läänin pääkaupunki.
Ruotsin kuntauudistusten yhteydessä Göteborgin ja Bohusin läänin rajat hieman muuttuivat. Älvsborgin läänistä liitettiin Angeredin, Bergumin ja Valbo-Ryrin seurakunnat vuonna 1967. Vuonna 1971 Älvsborgin läänistä siirrettiin Göteborgin ja Bohusin lääniin vielä Björketorpin seurakunta, ja vastakkaiseen suuntaan siirrettiin Hjärtumin ja Västerlandan seurakunnat. Pieni osa Bohuslänistä tuli näin kuulumaan Älvsborgin lääniin. Vuonna 1971 Hallandin läänistä liitettiin Göteborgin ja Bohusin lääniin vielä Lindomen seurakunta.
Göteborgin ja Bohusin lääni lakkautettiin 31.12.1997, ja 1.1.1998 perustettiin Länsi-Götanmaan lääni yhdistämällä aiemmat Göteborgin ja Bohusin lääni, Älvsborgin lääni ja lähes koko Skaraborgin lääni.
Göteborgin ja Bohusin läänissä sijaitsi ennen vuoden 1971 kuntauudistusta 7 kaupunkia:
Pientä Marstrandia lukuun ottamatta nämä kaupungit ovat nykyisin samaa nimeä käyttävien, mutta alueeltaan paljon vanhoja kaupunkeja laajempien kuntien keskustaajamia.
Göteborgin ja Bohusin läänin alueella sijaitsi 1970-luvun kuntauudistuksen jälkeen 15 kuntaa:
Albert Ehrensvärd vanhempi
Albert Ehrensvärd vanhempi (koko nimeltään "Albert Carl August Lars Ehrensvärd", 10. tammikuuta 1821 – 1901) oli ruotsalainen kreivi ja poliitikko. Hän toimi Ruotsin ulkoministerinä vuosina 1885–1889 ja valtiopäiväedustajana ensimmäisessä kamarissa vuosina 1867–1874 ja 1877–1890. Göteborgin ja Bohusin läänin maaherrana Ehrensvärd toimi vuosina 1864–1885.
Kalastajan vaimon haave
Kalastajan vaimon haave (蛸と海女) on Hokusain 1820-luvulla puuhun kaivertama eroottinen kuva ja ensimmäinen todiste lonkeropornosta. Kaiverruksessa esiintyy nainen, joka harrastaa seksiä kahden mustekalan kanssa. Hän suutelee pientä mustekalaa samalla kun suurempi suorittaa cunnilingusta naiselle.
Tämä ukiyo-e on peräisin Japanin Edo-kaudelta, jolloin animismi oli valloillaan.
Stephen Pile
Stephen Pile (s. 1949, Lincolnshire) on brittiläinen kirjailija.
Pile julkaisi vuonna 1979 huumoripainotteisen teoksensa "Suurten munausten kirja", joka kuvaa ihmisten surkuhupaisimpia epäonnistumisia kautta aikojen. Hän kirjoitti teokselleen myös jatko-osan, mutta vetäytyi sitten kirjailijanuraltaan ja siirtyi lehtiuralle.
Pile oli "avuttomia" ihmisiä yhteen koonneen Not Terribly Good Clubin perustajajäsen, mutta yhteisö lopetettiin sen noustua suureen suosioon munausten kirjan julkaisemisen jälkeen.
Verginan aurinko
Verginan aurinko on tyylitelty tähtisymboli, jossa on 16 sädettä. Sitä pidetään muinaisen Makedonian valtakunnan symbolina. Symboli löydettiin vuonna 1977 arkeologi Manólis Andrónikoksen johtamissa Verginana tunnetun antiikin Aigain kaupungin kaivauksissa pohjoisessa Kreikassa. Se oli kaiverrettu Makedonian kuninkaan Filippos II:n jäännökset sisältäneen kultaisen larnaksin kanteen.
Kreikkalaiset ottivat merkin pian käyttöönsä symboloidakseen sillä antiikin Makedonian kulttuurin jatkumoa nykyisessä Kreikassa. Symbolia käytetään kreikkalaisen Makedonian lipussa.
Vuonna 1991 Jugoslaviasta itsenäistynyt Makedonian tasavalta otti myös auringon omaan lippuunsa. Kreikkalaiset protestoivat tätä vastaan, sillä he pitivät sitä omana symbolinaan. Neljä vuotta myöhemmin Makedonian lippua muokattiin nykyiseen muotoonsa.
Saattaja Hämeenmaa
Saattaja Hämeenmaa oli Suomen Merivoimissa vuosina 1964-1987 palvellut Neuvostoliitosta hankittu Riga-luokan fregatti. Alus oli alkuperäiseltä nimeltään SKR-69 ("СКР-69"). Suomessa alus luokiteltiin saattajaksi.
1960-luvun alkupuolella merivoimilla oli Matti Kurjen hankinnasta huolimatta edelleen tarve suurille tykistöaluksille. Tätä puutetta korvaamaan päätettiin vuonna 1962 Neuvostoliiton kanssa tehdyn ns. tavaraluottosopimuksen puitteissa hankkia kaksi käytettyä Riga-luokan fregattia. Hankintasopimus sisälsi lisäksi alusten peruskorjauksen, ja suomalaisen kantahenkilökunnan tyyppikoulutuksen Neuvostoliitossa. Hankinta liittyi myös 1960-luvun Berliinin kriisin myötä kiristyneeseen ilmapiiriin, jonka myötä Suomeen oli hankittu jo T-54-taistelupanssarivaunuja ja MiG-21-suihkuhävittäjiä.
Hankinta toteutui vuonna 1964. Miehistön koulutus järjestettiin Tallinnassa ja lipunvaihdon yhteydessä 14. toukokuuta 1964 entiset Neuvostoliiton laivaston alukset nimettiin uudelleen. Filin ("Филин") sai nimen "Uusimaa" ja SKR-69 nimen "Hämeenmaa". Alukset olivat Suomen merivoimien ainoat alukset, joissa oli pääkoneina höyryturbiinit. Alukset olivat hyvin saman näköisiä: pieni ulkoinen ero oli mm. merivalvontatutkan vastapaino, joka "Hämeenmaassa" oli suorakulmainen ja "Uusimaassa" pyöreäkulmainen.
"Hämeenmaa" muodosti sisaraluksensa kanssa Saattajalaivueen (SaattLv). Laivueen taktillisissa harjoituksissa alusten varmistustehtävissä toimivat usein Nuoli-luokan moottoritykkiveneet. Osastolle tehtyjen operaatioanalyyttisten tutkimuksien perusteella parannettiin saattajien ilmatorjuntakykyä asentamalla niiden keulaan vuonna 1971 neuvostovalmisteinen 30 mm kaksoisrevolveritykki mallia AK-230.
Kun tykkiveneet "Karjala" ja "Turunmaa" valmistuivat 1960-luvun lopussa, eivät merivoimien rauhanaikaiset henkilöstö- ja kouluttajaresurssit enää riittäneet saattajien miehittämiseen samanaikaisesti. Alukset olivatkin kulussa 1970-luvun vuorovuosin vuoteen 1979 asti, jolloin "miinalaiva Pohjanmaan" valmistuttua siirrettiin "Uusimaa" reservialukseksi, ja "Hämeenmaahan" tehtiin laaja peruskorjaus ja se muutettiin miinalaivaksi vuosina 1978-1979. Alus poistettiin merivoimien alusluettelosta 1985 ja se myytiin romutettavaksi. Se romutettiin Haminassa seuraavana vuonna.
Jasmiinitee
Jasmiinitee (, pinyin: mò lì huā chá) on kiinalainen tee, joka on maustettu jasmiininkukilla. Se valmistetaan joko kevyesti hapetetusta pouchong-teestä tai vihreästä teestä, mutta joskus myös mustasta teestä. Jasmiiniteetä tuotetaan Fujianissa.
Jasmiinitee on suosittua Pohjois-Kiinassa ja sitä myös tarjoillaan yleensä aina kiinalaisissa ravintoloissa länsimaissa.
Minato (Tokio)
Minato () on yksi Japanin pääkaupungin Tokion erillisalueista. Se sijaitsee kaupungin keskiosassa Tokionlahden rannalla Tokion keisarillisen palatsin eteläpuolella ja rajautuu Chiyodan, Chūōn, Kōtōn, Shibuyan, Shinagawan ja Shinjukun erillisalueisiin. Minatossa on 251 455 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 20,37 neliökilometriä.
Minaton erillisalueella on 30 kaupunginosaa, jotka jakautuvat yhteensä 117 osa-alueeseen (). Yhteen kaupunginosaan kuuluu yhdestä yhdeksään osa-aluetta.
”Minato” merkitsee satamaa. Minaton alueella sijaitsee useita kymmeniä suurlähetystöjä ja useiden merkittävien yhtiöiden pääkonttoreita. Näihin kuuluvat muun muassa Animax, Dentsu, Fuji Xerox, Mitsubishi Motors, NEC, Nippon Television, Sony ja Toshiba. Alueella on myös useita yliopistoja, kuten Keiō-yliopisto ja Tokion yliopiston laitoksia. Lisäksi Tokion keskeinen maamerkki Tokyo Tower sijaitsee Minaton alueella.