hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Sinclair QL
Sinclair QL oli brittiläinen, 32-bittinen mikrotietokone. Koneen edeltäjiä olivat ZX80, ZX81 ja ZX Spectrum. Koneen nimi tuli sanoista Quantum Leap, eli suomeksi kvanttihyppy. Koneen näppäimistö oli valmistettu kovamuovista, toisin kuin edeltäjä ZX Spectrumin kuminäppäimistö, ja se oli suunniteltu sopivaksi myös konekirjoituskäyttöön. Edeltäjistään poiketen QL:ää markkinoitiinkin erityisesti yrityskäyttöön.
QL julkaistiin tammikuussa 1984 englanninkielisenä, ja jonkin verran myöhemmin täysin suomenkielisenä versiona. Koneen historia jäi kuitenkin sangen lyhyeksi, koska Amstrad osti Sinclairin tietokonetuotannon huhtikuussa 1986, ja lopetti valmistuslinjaston.
Muiden 1980-luvun kotimikrojen tapaan QL:n suoritin ja muisti sijaitsivat näppäimistön sisällä. Lisäksi tarvittiin kuvaruuduksi televisio tai monitori. Tallennusvälineenä toimi Sinclairin oma mikrokasetti, mutta levykeasemia samoin kuin kiintolevyjä oli saatavana lisävarusteena.
Kone käytti suorittimenaan Motorola 68008:aa, joka toimi sisäisesti 32-bittisesti ja ulkoisesti kahdeksanbittisesti. Suorittimen kellotaajuus oli 7,5 megahertsiä. Koneen keskusmuistina oli joko 128 kilotavua RAM-muistia, sekä QDOS-käyttöjärjestelmän ja SuperBASIC-ohjelmointikielen sisältävä 48-kilotavuinen ROM-muisti. Lisäksi koneessa oli Intel 8049-apusuoritin ja lukuisia liitinvaihtoehtoja.
QL oli ensimmäinen Motorola 68000 -sarjan suoritinta käyttävä tietokone. Hieman myöhemmin markkinoille tulivat myös Apple Macintosh ja Atari ST.
QL:ssä oli kaksi grafiikkatilaa: kahdeksanvärinen 256x256 pikselin-, ja nelivärinen 512x256 pikselin tila.
Ääniominaisuuksista vastasi yksinkertainen "PC-speakerin" kaltainen kaiutin.
QL-klooneja tuotettiin erityisesti 1980-luvun lopussa, varsinaisen valmistuksen jo päätyttyä. Tärkein valmistaja oli Cambridge System Technology, jonka CST Thor-tietokoneet olivat yhteensopivia QL:n kanssa. Tehokkaimmat mallit sisälsivät Motorola 68020 -suorittimen Motorola 68881 -matematiikkasuorittimella täydennettynä, sekä laitteiston PC-tyylisen jaottelun erillisten keskusyksikön, näppäimistön, hiiren ja näytön osalta.
Rouvroy (Belgia)
Rouvroy on kunta Belgiassa Valloniassa Luxembourgin maakunnassa. Kunta on osa Virtonin arrondissementtia. Pinta-alaa Rouvroylla on 27,68 neliökilometriä. 1. tammikuuta 2008 kunnassa oli 2 067 asukasta ja asukastiheys oli 75 as./km². Kunnan pormestarina toimii Stéphane Herbeuval.
Nykyinen Rouvroyn kunta syntyi vuonna 1976, kun Couvreux, Dampicourt, Harnoncourt, Lamorteau, Montquintin, Rouvroy ja Torgny yhdistyivät.
Kunnasta on matkaa Virtoniin viisi kilometriä, maakunnan pääkaupunkiin Arloniin 30 kilometriä ja Luxemburgiin noin 50 kilometriä. Rouvroyn naapurikunnat ovat Meix-devant-Virton pohjoisessa, Virton koillisessa, Épiez-sur-Chiers kaakossa, Velosnes etelässä, Écouviez lounaassa, Verneuil-Petit lännessä ja Thonne-la-Long luoteessa. Viisi viimeisenä mainittua kuntaa ovat osa Ranskaa.
Belgian eteläisin piste sijaitsee Rouvroyn Torgnyn kylässä.
Hapsuperä
Hapsuperä ("Micromacronus leytensis") eli aiemmalta nimeltään filippiinientiheikkötimali on Filippiinien kotoperäinen varpuslintulaji. Aikaisemmin laji luettiin timalittimaleihin, mutta nykyään se luokitellaan herttuihin
Hapsuperä on Filippiinien endeeminen lintulaji. Sen elintavoista tiedetään vain vähän ja lajin taksonomiakin on kiistanalainen.
Trooppiset ja subtrooppiset alavien maiden metsät ja vuoristometsät.
Hamdi Marzouki
Hamdi Marzouki (, s. 23. tammikuuta 1977 Tunis) on tunisialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Tunisian Ligue 2:ssa pelaavaa AS Gabèsia.
Marzouki aloitti uransa kotimaassaan Tunisiassa Club Africainin joukkueessa, jossa hän voitti Tunisian cupin vuonna 2000. Marzouki oli myös mukana vuoden 2002 MM-kisoissa Tunisian maajoukkueessa.
Dalimilin kronikka
Dalimilin kronikka tai Niin-sanotun Dalimilin kronikka (tšekiksi "Dalimilova kronika; Kronika tak řečeného Dalimila") on ensimmäinen tšekin kielellä kirjoitettu kronikka. Sen teki 1300-luvun alussa tuntematon kirjoittaja runomuodossa. Kronikka kokoaa yhteen aiempien latinaksi kirjoitettujen tšekkiläisten kronikoiden tietoja ja kirjoittajan omia kokemuksia. Kronikka päättyy vuoteen 1314, mutta se on yleensä julkaistu sisältäen myöhempien kirjoittajien merkintöjen kanssa, jotka kuvaavat tapahtumia vuoteen 1319 asti.
Annikki Suni
Ritva Annikki Suni (vuosina 1966–1972 Malinen; 8. elokuuta 1941 Lappeenranta – 29. heinäkuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen kirjallisuuden kääntäjä.
Suni valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1967. Hän työskenteli 1960-luvulta alkaen Yleisradion palveluksessa. Hän toimi paitsi kääntäjänä myös toimittajana ja ohjelmia ostavana filmitoimittajana. Vuonna 1983 hän siirtyi vapaaksi suomentajaksi.
Sunin ensimmäiset kirjasuomennokset ovat 1970-luvulta. Hän keskittyi alkujaan ranskankielisten kirjojen suomentamiseen; käännettyjä teoksia ranskasta suomeksi on yli sata.
Sunin suomentamia tunnettuja teoksia ovat muun muassa Simone de Beauvoirin "Toinen sukupuoli" ja saman tekijän "Perhetytön muistelmat", Milan Kunderan romaanit "Kiireettömyys", "Identiteetti" ja "Tietämättömyys" sekä vuoden 2008 kirjallisuuden nobelistin Jean-Marie Gustave Le Clézion "Alkusoitto", "Kaupunki nimeltä Onitsha" ja "Harhaileva tähti". Lisäksi Suni suomensi Tahar Ben Jellounin, Andreï Makinen ja Nancy Hustonin teoksia.
Suni kirjoitti kissoista Eläinmaailma-lehteen ja muun muassa vastasi lehdessä kissoja koskeviin kysymyksiin.
Sunille myönnettiin Mikael Agricola -palkinto kahdesti. Vuonna 1985 hänet palkittiin kolmen teoksen, Gustave Flaubertin "Salambo", Michel Tournier’n "Pierrot ja yön salaisuudet" ja Nathalie Sarrauten "Lapsuus", suomennoksista ja vuonna 2008 Marcel Proustin "Kadonnutta aikaa etsimässä" -sarjan päätösosan "Jälleenlöydetty aika" suomennoksesta. Vuonna 1983 hänelle myönnettiin Valtion kääntäjäpalkinto ja vuonna 2003 Pro Finlandia -mitali. WSOY:n kirjallisuussäätiön tunnustuspalkinnon hän sai kahtena vuonna, 1983 ja 1998. Suni sai vuonna 2009 yhdessä Ville Keynäsin kanssa Arts et Lettres -ritarikunnan ritarimerkit työstään ranskalaisen kirjallisuuden suomentajina.
Sunin toinen puoliso vuodesta 1989 oli toimittaja, kirjailija ja Suomen elokuva-arkiston entinen johtaja Kaarle Stewen.
Emïr Mkademi
Emïr Mkademi (, s. 20. elokuuta 1978 Tunisia) on tunisialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelaa tällä hetkellä egyptiläisessä Itesalatissa. Marzouki aloitti uransa kotimaassaan Tunisiassa vuonna 1998 ja voitti muun muassa Afrikan cup-voittajien cupin vuonna 2003. Hän oli myös mukana Tunisian maajoukkueessa vuoden 2002 MM-kisoissa.
Nurmijärvi (järvi)
Nurmijärvi oli lintujärvi Nurmijärven kunnassa. Sen pintaa laskettiin ensimmäisen kerran 1920-luvulla ja kokonaan se hävitettiin 1950-luvulla. Sitä kutsuttiin myös Kirkkojärveksi. Palauttamisesta on tehty 1980-luvulla Tampereen teknillisessä korkeakoulussa tutkimus.
Morean kronikka
Morean kronikka () on pitkä 1300-luvun kirjoitus, josta on neljä versiota, ranskan-, kreikan- (runomuodossa), italian- ja aragoniankielinen. Kronikka on yli 9 000 riviä pitkä, ja se kertoo siitä, kuinka ristiretkeläiset perustivat feodalismin manner-Kreikkaan, erityisesti tapahtumista Peloponnesoksen niemimaalla (jota kutsuttiin tuohon aikaan Moreaksi) neljännen ristiretken jälkeen, ajanjaksolla 1204–1292 (tai myöhemmin riippuen versiosta). Se antaa merkittäviä tietoja Akhaian ruhtinaskunnan organisaatiosta.
Kreikankielinen on ainoa runomuodossa kirjoitettu versio. Ranskan-, italian- ja aragoniankieliset versiot ovat proosaa.
Juha Isolehto
Juha Marko Isolehto (s. 6. kesäkuuta 1968 Kauhajoki) on entinen suomalainen korkeushyppääjä, joka on uransa jälkeen toiminut valmennustehtävissä. Hän edusti aktiiviurallaan Vaasan Vasamaa ja häntä valmensi Aatto Isolehto.
Isolehto sijoittui kymmenenneksi Splitin EM-kilpailuissa 1990 tuloksella 224 cm. Tokion 1991, Stuttgartin 1993 ja Göteborgin 1995 MM-kilpailuissa hän ei selviytynyt loppukilpailuun, kuten ei myöskään Helsingin EM-kilpailuissa 1994. Hallikilpailuissa hän jäi karsintaan sekä Toronton MM-kilpailuissa 1993 että Pariisin EM-kilpailuissa 1994.
Isolehto hyppäsi oman ennätyksensä ja tuolloisen Suomen ennätyksen 230 cm voittaessaan Euroopan cupin 1. divisioonan kilpailun Turussa 10. kesäkuuta 1995. Hän on hypännyt lisäksi kaikkien aikojen parhaan suomalaistuloksen vauhdittomassa pituushypyssä: 362 cm hallikilpailuissa vuonna 1994 .
Aleksandr Benois
Aleksandr Benois (, "Aleksandr Nikolajevitš Benua", myös Alexandre Benois; 3. toukokuuta 1870 Pietari – 9. helmikuuta 1960 Pariisi) oli venäläinen taiteilija, yksi Mir Iskusstva -liikkeen johtohahmoista. Hän maalasi tauluja mutta toimi myös taidekriitikkona ja vaikutti suuresti modernin baletin näyttämöllepanoon yhdessä ystävänsä Sergei Djagilevin kanssa
Vuonna 1901 Benois nimitettiin Mariinski-teatterin visuaaliseksi johtajaksi. Siitä alkaen hän omistautui lavastus- ja puvustussuunnittelulle. Mariinskissa esiintyi ensimmäistä kertaa myös Ballets russes -seurue, jolle Benois kirjoitti libreton balettiin "Le Pavillon d’Armide". Monista hänen seurueelle suunnittelemistaan lavastuksista ja puvustuksista tuli klassikoita.
Benois eli viimeiset vuotensa Ranskassa, ja hänet tunnetaan myös ranskalaisella nimellä Alexandre Benois.
Benois'n mukaan on nimetty balettipalkinto Benois de la Danse.
Anis Boujelbène
Anis Ahmed Boujelbene (, s. 6. helmikuuta 1978 Tunis, Tunisia) on tunisialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Tunisian pääsarjassa pelaavaa CS Sfaxienia.
Boujelbene aloitti uransa kotimaassaan CS Sfaxienissa, jota hän edusti vuosien 1998–2006 aikana ennen siirtymistään Egyptiin. Tunisiassa Boujelbene voitti liigamestaruuden, Tunisian cupin, sekä Tunisian liigacupin. Al-Ahlissa hän saavutti muun muassa Egyptin valioliigan lisäksi Afrikan Mestarien liigan voiton vuonna 2008. Kauden 2008-2009 päätteeksi Boujelbene siirtyi Club Africainiin.
Kesäkuussa 2010 Boujelbene palasi takaisin kasvattajaseuraansa CS Sfaxieniin.
Boujelbene on pelannut maajoukkueessa katkonaisesti. Hän edusti maataan vuosina 2001–2002, mutta pelasi seuraavan kerran vuonna 2006 ja sittemmin 2008. Yhteensä hän on pelannut 19 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.
Kymco Super 9
Kymco Super 9 on kaksitahtinen skootteri, jota valmistaa taiwanilainen Kwang Yang Motor Company, Ltd.
Skootteria on valmistettu vuodesta 2002, ja se edustaa Kymcon skootterimalliston urheilullista puolta. Skootterista valmistetaan kahta mallia, AC (ilmajäähdytteinen) ja LC (nestejäähdytteinen). LC-mallissa on takana levyjarru sekä mittaristossa kierroslukumittari. Super 9:n maahantuonti Suomeen on ollut vuodesta 2009 katkolla.
Syynä saattaa ainakin osittain olla EU:n asettamat direktiivit koskien pakokaasujen päästöarvoja.
Kaksitahtisista skoottereista maahantuodaan Suomeen tällä hetkellä (2014) Agiity ja Super 8-malliston skoottereita.
Tina Rättyä
Tina Maria Rättyä (s. 12. marraskuuta 1968 Pietarsaari) on entinen suomalainen seitsenottelija. Hän edusti IF Drottia ja häntä valmensivat Raimo Alanen ja Antti Haapalahti.
Rättyä teki otteluennätyksensä 6241 pistettä sijoittuessaan kahdeksanneksi Helsingin EM-kilpailuissa 1994. Barcelonan olympialaisissa 1992 hän sijoittui 20:nneksi. MM-kilpailuissa hän oli kolmastoista sekä Tokiossa 1991 että Stuttgartissa 1993. Göteborgin MM-kilpailuissa 1995 Rättyä otteli 16:nneksi. Sisäratojen EM-kilpailuissa Pariisissa 1994 hän oli viisiottelussa kymmenes.
Rättyä voitti seitsenottelun Suomen mestaruuden Hämeenlinnassa 1988, Turussa 1989 ja Helsingissä 1991. SM-hopeaa hän sai Oulussa 1990, Jyväskylässä 1992 ja Tampereella 1996. Viestinjuoksun SM-kilpailuissa hän saavutti kultaa 4 × 400 metrin viestissä Kalajoella 1997. Hallikilpailuissa Rättyä voitti viisiottelun Suomen mestaruuden Tampereella 1991, Oulussa 1993 sekä Kuopiossa 1994 ja 1995. SM-hopeaa hän sai Kuortaneella 1989.
Rikkaat Internet-sovellukset
Rikkaat Internet-sovellukset on käännös englanninkielisestä käsitteestä "Rich Internet Applications" (RIA). Nämä ovat internet-sovelluksia, joiden ominaisuudet ja toiminnallisuus muistuttavat perinteisiä tietokoneiden työpöytäsovelluksia. Rikkaissa Internet-sovelluksissa sovelluksen latauksen jälkeen suuri osa prosessoinnista tapahtuu selaimessa. Selain ja palvelin kommunikoivat asynkronisesti. Käyttöliittymän toteutuksessa on käytetty korkeaa interaktiotasoa tarjoavia komponentteja. Asiakkaan puoleinen osa sovelluksesta voidaan toteuttaa joko Web-selaimen päällä toimivilla tekniikoilla tai Web-toimitusta hyödyntävillä tekniikoilla. RIA-teknologioita ovat esimerkiksi Ajax, Adobe Flex Adobe Air ja Microsoftin Silverlight.
Donna De Varona
Donna Elizabeth De Varona (s. 26. huhtikuuta 1947) on entinen yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja
Donna De Varona voitti 17-vuotiaana kaksi kultamitalia Tokion 1964 olympialaisissa. Hänestä tuli naisten 400 metrin sekauinnin kaikkien aikojen ensimmäinen olympiavoittaja. Hänen voittoaikansa oli 5.18,7, ja hän voitti toiseksi sijoittuneen Sharon Finneranin 5,4 sekunnilla. Toisen kultamitalinsa hän sai 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä, jossa hän ui toisen osuuden ja jonka Yhdysvallat voitti ME-ajalla 4.03,8.
Kimmo Pallonen
Kimmo Kaarlo Juhani Pallonen (s. 17. tammikuuta 1959 Jyväskylän maalaiskunta) on entinen suomalainen seiväshyppääjä. Hän edusti Raahen Vesaa ja häntä valmensi Auvo Pehkoranta.
Pallonen sijoittui viidenneksi Los Angelesin olympialaisissa 1984 tuloksella 545 cm. Sisäratojen EM-kilpailuissa hän sijoittui 12:nneksi 
Wienissä 1979 hypättyään 520 ja 14:nneksi Lievinissä 1987 tuloksella 540. Pariisin MM-hallikisoissa 1985 hän oli kahdeksas hypättyään 540.
Pallonen voitti ulkoratojen Suomen mestaruuden Helsingissä 1979, Oulussa 1981, Kajaanissa 1984 ja Lahdessa 1985. SM-pronssia hän sai Kouvolassa 1982. Hallikisoissa hän voitti Suomen mestaruuden Turussa 1984.
Pallonen hyppäsi ennätyksensä 556 cm Raahessa 11. heinäkuuta 1982. Hallissa hän ylitti parhaimmillaan 550 Taivalkoskella 1983.
Sharon Stouder
Sharon Marie Stouder (9. marraskuuta 1948 – 23. kesäkuuta 2013) oli yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja.
Sharon Stouder voitti 15-vuotiaana kolme kultamitalia ja yhden hopean Tokion 1964 olympialaisissa. Hän ui 100 metrin perhosuinnissa maailmanennätyksen 1.04,7 ja voitti entisen ME-uimarin Ada Kokin 0,9 sekunnilla. Hän ui ensimmäisen osuuden 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä ja kolmannen osuuden 4 × 100 metrin sekauintiviestissä, ja molemmissa Yhdysvallat voitti kultaa ME-ajalla. Hopeaa Stouder sai 100 metrin vapaauinnissa, jossa hänestä ajallaan 59,9 tuli kaikkien aikojen toinen minuutin alittanut naisuimari. ME-nainen Dawn Fraser oli kuitenkin 0,4 sekuntia nopeampi.
Cathy Ferguson
Cathy Jean Ferguson (s. 17. heinäkuuta 1948) on entinen yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja
Cathy Ferguson voitti 16-vuotiaana kaksi kultamitalia Tokion 1964 olympialaisissa. Hän ui 100 metrin selkäuinnissa maailmanennätyksen 1.07,7 ja voitti Christine Caronin 0,2 sekunnilla ja maailmanennätystä ennen loppukilpailua hallussaan pitäneen Virginia Duenkelin 0,3 sekunnilla. Hän ui ensimmäisen osuuden 4 × 100 metrin sekauintiviestissä, jossa Yhdysvallat voitti kultaa ME-ajalla 4.33,9.
General
General on yksi Ruotsin suosituimmista nuuskamerkeistä. Kuten monia muita Swedish Matchin nuuskamerkkejä myös Generalia on valmistettu 1800-luvulta lähtien.
Generalia kuvataan usein hienona ja eleganttina nuuskana. Se maistuu selvästi tupakalta ja luo täten oman makunsa. Generalia on sekä pussi- että irtonuuskana. Generaalia on myös saatavilla lakritsin, mintun ja savuisen tammen makuisena.
Vuonna 2011 lanseerattiin G.3-nuuskasarja, joka eroaa tavallisesta Generalista korkeammalla nikootiinipitoisuudellaan. Vuonna 2015 lanseerattiin XRange-sarja, josta löytyy myös Generalin nuuskia. Nämä nuuskat eroavat tavallisesta muun muassa slim fit -pusseilla ja vähäisellä valutuksella.
Virginia Duenkel
Virginia Ruth ”Ginny” Duenkel (s. 7. maaliskuuta 1947) on entinen yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja.
Duenkel osallistui vuoden 1964 olympialaisiin Tokiossa. Hän lähti 100 metrin selkäuinnin loppukilpailuun maailmanennätyksen haltijana ja ui vanhan ennätyksensä alittaneen ajan 1.08,0, mutta jäi silti pronssille. Neljä päivää myöhemmin hän voitti olympiakultaa 400 metrin vapaauinnissa ajalla 4.43,3.
Catch (nuuska)
Catch on Swedish Matchin valmistama nuuskamerkki. Catch-merkkiset nuuskakiekot tulivat Ruotsin kauppoihin vuonna 1984. Catch on erikoistunut maustettuun pussinuuskaan. Makuihin kuuluu muun muassa menthol, minttu, cassis, lakritsi ja eukalyptus. Catch-nuuskaa myydään 24 gramman, 10 gramman ja 6 gramman rasioissa.
Napapiirin huumaa
Napapiirin huumaa on Mikko Alatalon albumi vuodelta 1989. Se äänitettiin Mikkelin Päämajassa 1988.
A-puoliB-puoli
Robert Windle
Robert George Windle (s. 7. marraskuuta 1944) on australialainen uimari ja olympiavoittaja.
Robert Windle voitti olympiakultaa Tokion 1964 olympialaisten 1 500 metrin vapaauinnissa ajalla 17.01,7. Hän toi 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä ankkuriosuuden uimarina Australian pronssille. Hän ui viimeisen osuuden myös 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä, jossa Australia sijoittui neljänneksi.
Méxicon 1968 olympialaisissa Windle saavutti hopeaa 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä ja pronssia 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä. Lisäksi hän sijoittui 200 metrin vapaauinnissa kuudenneksi.
Sandvikens AIK Bandy
Sandvikens AIK Bandy, ("Sandvikens allmänna idrottsklubben") on Sandvikens AIK -seuran jääpallojaosto Sandvikenista, Ruotsista. Seura perustettiin vuonna 1901 ja jääpallojaosto perustettiin 1922. Seuran jääpallon edustusjoukkue kuuluu Ruotsin menestyneimpiin ja se pelaa maan pääsarjassa Elitserienissä. SAIK on yksi viime vuosien menestyneimmistä ruotsalaisseuroista. Ruotsin mestaruuden joukkue on voittanut yhdeksän kertaa. Kotiottelunsa Sandviken pelaa 2009 valmistuneessa jääpallohallissa Göransson Arenalla. Ennen uuteen halliin muuttoa seuran kotikenttä oli Jernvallenin tekojäärata.
Saavutuksia Ruotsin pääsarjassa
Kansainvälisiä saavutuksia:
Pandareus
Pandareus oli kreikkalaisessa mytologiassa Miletoksen kuninkaan Meropsin poika.
Tarun mukaan Pandareus varasti kultaisen koiran Zeuksen temppelistä Kreetalla ja luovutti sen ystävälleen Tantalokselle. Kun hän halusi koiran myöhemmin takaisin itselleen, Tantalos vakuutti, ettei hänellä enää sitä ollut. Tämän pyhäinhäväistyksen takia Zeus muutti Pandareuksen kiveksi sekä heitti Sipylos-vuoren Tantaloksen päälle.
Pandareuksella oli vaimonsa Hermothoen kanssa useita tyttäriä. Vanhin heistä oli Aedon ja nuorimmat Kleothera ja Merope – tai toisen lähteen mukaan Kameiro ja Klytie. Vanhempiensa kuoleman jälkeen jumalat ottivat heidän kasvatettavikseen ja antoivat heille runsaasti lahjoja: Hera antoi heille kauneutta ja viisautta, Artemis pituutta ja Pallas Athene opetti heitä tekemään kauniita esineitä. Mutta kun Afrodite oli pyytämässä lupaa Zeukselta viedä tyttäret naimisiin, harpyijat sieppasivat nämä ja antoivat heidät erinyksille.
IK Sirius BK
IK Sirius BK ("Idrottsklubben Sirius Bandyklubb") on urheiluseura IK Siriuksen jääpallojaosto Uppsalasta, Ruotsista. Seuran jääpallon miesten edustusjoukkue pelaa maan pääsarjassa Elitserienissä.
Sirius osallistui jääpallon Ruotsin mestaruuskilpailuihin ensimmäistä kertaa vuonna 1915. Alkuaikoina se jäi paikallisvastustajan IFK Uppsalan varjoon, joka oli 1910-luvulla Ruotsin hallitseva jääpalloseura. Sirius voitti ensimmäisen Ruotsin mestaruutensa vuonna 1921, jolloin se onnistui vihdoin voittamaan loppuottelussa paikallisvastustaja IFK Uppsalan maalein 5-2. Toinen mestaruus tuli heti seuraavana vuonna 1922. Seuraavaa Siriuksen mestaruutta saatiin odottaa 1960-luvulle, jolloin seura voitti kolmesti mestaruuden. 1960-luvun menestysjakson jälkeen Sirius ei ole saavuttanut mestaruutta.
Saavutuksia Ruotsin pääsarjassa
Kansainvälisiä saavutuksia
Aedon
Aedon () oli kreikkalaisessa mytologiassa Pandareuksen tytär ja Homeroksen mukaan Zethoksen puoliso ja Ityloksen äiti.
Kateellisena Niobelle, jolla oli seitsemän poikaa, Aedon päätti surmata tämän vanhimman pojan. Hän kuitenkin tuli surmanneeksi vahingossa oman poikansa. Lievittääkseen Aedonin tuskaa Zeus muutti hänet satakieleksi, jonka surullisen laulun runoilijat esittivät olevan Aedonin suruvalittelua poikansa puolesta.
Myöhemmän Antoninus Liberaliksen säilyttämän tradition mukaan Aedon oli kolofonialaisen taiteilijan Polytekhnoksen puoliso. Aviopari kehui rakastavansa toisiaan enemmän kuin Zeus ja Hera, jolloin Hera lähetti Eriin aiheuttamaan eripuraa heidän välilleen.
Polytekhnoksen oltua tekemässä tuolia ja Aedonin koruompeletta he sopivat, että työnsä ensimmäisenä päätökseen saava saisi toiselta naispuolisen orjan palkkioksi. Kun Aedon Heran avustamana voitti, lähti Polyteknos appensa luo kertoen vaimonsa haluavan tavata sisarensa Khelidoniksen ja otti tämän mukaansa. Matkalla kotiinsa Polytekhnos makasi Khelidoniksin väkisin, puki tämän orjaksi, käski tämän vaieta tapahtuneesta ja antoi tämän vaimolleen luvattuna palkkiona. Myöhemmin Khelidonis uskoen, ettei kukaan kuulisi häntä, valitti kohtaloaan. Aedon oli kuitenkin kuullut tämän ja sisaruksen alkoivat suunnitella kostoa Polytekhnokselle. Ensimmäiseksi he murhasivat tämän pojan, Ityksen, ja syöttivät hänen lihansa Polytehnokselle.
Sisarukset pakenivat isänsä luo, joka sitoi heitä jahdanneen Polyteknoksen köysiin ja voiteli tämän hunajalla jättääkseen tämän hyönteisten armoille. Tässä vaiheessa Aedonin alkoi käydä miestään sääli, ja kun tämä ristiriita kävi sietämättömäksi, Zeus muutti Polytekhnoksen pelikaaniksi, Aedonin isän merikotkaksi, Khelidoniksen pääskyseksi ja Aedonin satakieleksi. Tarinan etymologia näyttäisi olevan sama kuin kertomuksella Filomelasta ja Proknesta.
Vetlanda BK
Vetlanda Bandyklubb on jääpalloseura Vetlandasta, Ruotsista. Seuran edustusjoukkue pelaa Ruotsin pääsarjassa Elitserienissä.
Vetlanda BK perustettiin vuonna 1945. Ruotsin pääsarjatasolle se nousi ensimmäisen kerran kaudeksi 1961. Ruotsinmestaruus loppuotteluun se on selviytynyt seitsemän kertaa ja voittanut mestaruuden kolmesti. Seuran suurin menestyskausi osui 1980-90 luvun vaihteeseen. Vetlanda on ollut pääsarjassa yhtäjaksoisesti viimeksi kaudesta 2000-2001 lähtien. Seuran kotihalli on vuonna 2011 valmistunut Sapa Arena.
Kansainvälisiä saavutuksia:
MŠK Žilina
MŠK Žilina on slovakialainen jalkapalloseura, joka tulee Žilinan kaupungista. Seura on perustettu vuonna 1908. Seura on menestynyt 2000-luvulla hyvin, se on voittanut pääsarjan mestaruuden kuusi kertaa ja ollut toisena kolme kertaa. Joukkue selviytyi vuonna 2008 ensimmäistä kertaa Uefa Cupin lohkovaiheeseen, kukistaen PFK Levski Sofian ensimmäisellä kierroksella.
Joukkue on kulkenut eri nimillä vuosien saatossa:
IFK Vänersborg
IFK Vänersborg on urheiluseura Vänersborgista, Ruotsista. Seura tunnetaan parhaiten päälajistaan jääpallosta. Seuran edustusjoukkue pelaa Ruotsin pääsarjassa Elitserienissä
IFK Vänersborg perustettiin 9. maaliskuuta 1903. Ensimmäisinä vuosina seurassa harjoitettiin useita urheilulajeja.
Jääpallossa seura pelasi Ruotsin korkeimmalla sarjatasolla Allsvenskanissa ensimmäistä kertaa kaudella 1975-76, mutta putosi heti sarjasta. Uudelleen se pelasi Allsvenskanissa kaudella 1986-87, ja on pelannut korkeimmalla sarjatasolla yhtäjaksoisesti siitä lähtien.
IFK Vänersborg on viime vuosina ollut yksi Ruotsin parhaista jääpalloseuroista, mutta loppuotteluun se ei ole vielä kertaakaan selviytynyt.
Maailman mielenterveyspäivä
Maailman mielenterveyspäivä on 10. lokakuuta 1992 alkaen vietetty kansainvälinen teemapäivä, jonka viettämisen aloitti Mielenterveyden maailmanliitto. Päivän tavoitteena on tiedottaa ja kouluttaa ihmisiä mielenterveyteen liittyvistä asioista. Vuoden 2008 teemana oli yksinäisyys.
Ari Holopainen
Ari Holopainen (s. 24. tammikuuta 1969 Varkaus) on suomalainen entinen jääpalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän toimii nykyisin Ruotsin pääsarjassa Elitserienissä pelaavan IFK Kungälvin päävalmentajana.
Holopainen on varkautelaisen WP-35:n kasvatti. Pääosan seurajoukkueurastaan hän pelasi Ruotsissa Ljusdalin, Katrineholmin, Villa Lidköpingin ja IFK Vänersborgin joukkueissa.
Läpi 1990-luvun sekä 2000-luvun alkupuoliskon Holopainen lukeutui myös Suomen maajoukkueen vakiopelaajiin, ja oli voittamassa joukkueessa maailmanmestaruutta 2004 Ruotsissa, missä hän myös nousi tuolloisen MM-kisojen maalintekijätilaston kärkeen 61 maalillaan. Kaikkiaan hän teki MM-kisoissa 77 maalia. Suomen paidassa hän pelasi yhteensä 117 A-maaottelua ja teki 143 maalia. Hän on Suomen maajoukkueen maalintekijätilaston kärjessä.
Lopetettuaan pelaajauransa keväällä 2006 Holopainen toimi kauden 2007–2008 Villa Lidköpingin apulaisvalmentajana ja aloitti seuran päävalmentajana kaudella 2008–2009. Kauden 2012–2013 jälkeen hän siirtyi IFK Kungälvin päävalmentajaksi.
Ari Holopaisen isä Esko Holopainen on moninkertainen jääpallon Suomen mestari ja maaottelupelaaja.
Itylos
Itylos oli kreikkalaisessa mytologiassa Pandareuksen tyttären Aedonin ja Zethoksen poika. Kateellisena kälylleen Niobelle, jolla oli seitsemän poikaa ja seitsemän tytärtä, Aedon suunnitteli tämän vanhimman pojan surmaa. Aedon kuitenkin surmasi vahingossa oman poikansa Ityloksen, jolloin Zeus tämän tuskaa lievittääkseen muutti hänet satakieleksi. Siksi satakieli laulaa edelleen suruaan valittaessaan poikansa kuolemaa.
Tarinan myöhemmässä variaatiossa Itylos on Aedonin ja Polytekhnoksen poika. Polytekhnos makaa väkisin puolisonsa sisaren Khelidoniksen, jolloin sisarukset kostavat tälle tappamalle tämän pojan Ityloksen ja syöttämällä hänen lihansa Polytekhnokselle. Jumalat muuttavat lopulta heidät kaikki linnuiksi. Kertomuksen Ityloksessa on yhtymäkohtia Itykseen tarinassa Proknesta ja Filomelasta.
J. A. Hollon palkinto
J. A. Hollon palkinto on Suomen kääntäjien ja tulkkien liiton (SKTL) vuosittain myöntämä palkinto tietokirjallisuuden kääntäjille. Palkinto annetaan korkeatasoisesta tietokirjasuomennoksesta palkinnon jakoa edeltävältä vuodelta tai pitkästä urasta tietokirjallisuuden kääntäjänä.
Palkinto on nimetty Juho August Hollon mukaan, ja se jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 1991. Palkinto jaetaan samaan aikaan huhtikuussa kuin kaunokirjallisuuden kääntäjille tarkoitettu Mikael Agricola -palkinto. Palkintosumma on vuodesta 2013 alkaen ollut 10 000 euroa (sitä ennen 20 000 markkaa ja 6 000 euroa), ja palkinnon rahoittaa Tietokirjallisuuden edistämiskeskus.
Itys
Itys oli kreikkalaisessa mytologiassa Tereuksen ja Proknen poika.
Tereus rakasti salaa vaimonsa sisarta Filomelaa ja makasi väkisin, katkaisi kielen ja vangitsi tämän, jottei tämä voisi kertoa tapahtuneesta kenellekään. Filomela kutoi kuitenkin kankaan, jossa hän kuvasi kaiken tapahtuneen, ja sai sen toimitettua sisarelleen. Kun asia selvisi Proknelle, hän kosti sisarensa puolesta surmaamalla Ityksen ja syöttämällä tämän lihat Tereukselle tämän tietämättä. Asian selvittyä Tereukselle hän yritti surmata sisarukset, mutta jumalat muuttivat kaikki kolme linnuiksi: Tereuksen harjalinnuksi, Filomelan pääskyseksi ja Proknen satakieleksi, joka laulaa surullisesti valittaessaan poikansa kuolemaa.
Heikki Konttinen
Heikki Konttinen () oli suomalainen kuvanveistäjä. Hänen teoksiaan oli esillä ensimmäistä kertaa näyttelyssä Helsingissä vuonna 1939. Hänelle myönnettiin Pro Finlandia -palkinto vuonna 1964.
Konttinen on opiskellut Taideteollisessa keskuskoulussa 1937–1939, 1940–1941 ja Suomen Taideakatemian koulussa 1942–1945.
Podaleirios
Podaleirios () oli kreikkalaisessa mytologiassa Troijan sodan sankari.
Podaleirios oli lääketieteen jumalan Asklepioksen ja Epionen poika ja Makhaonin veli. Hän oli yksi Helenan kosioista, ja uskollisena antamalleen valalle hän purjehti veljensä kanssa Troijaan kolmellakymmenellä aluksella osallistuakseen Troijan sotaan kreikkalaisten puolella.
Troijan sodassa Podaleirios osoittautui veljensä tavoin vertaansa vailla olevaksi parantajaksi, ja koska heitä tarvittiin haavoittuneiden hoitoon, eivät he osallistuneet varsinaisiin sotatoimiin ollenkaan. He paransivat myös Filokteteen käärmeen pureman, mikä mahdollisti hänen osallistumisensa sotaan ja voittamaan sen. Hänet kuitenkin mainitaan yhtenä Troijan puuhevoseen piiloutuneista sotureista.
Sodan päätyttyä hän päätti hylätä laivansa ja jatkaa matkaansa jalkaisin Kolofoniin, jossa hän osallistui Kalkhaan hautajaisiin. Hän jatkoi matkaansa Delfoihin, jossa hän kysyi oraakkelilta neuvoa, mihin hänen pitäisi asettua. Oraakkeli kertoi hänen pitävän asettua paikkaan, jossa putoava taivas ei häntä vahingoittaisi, jolloin hän jäi Karian Khersonneseen, joka oli vuorien ympäröimä. Toisen version mukaan Podaleirios eksyi purjehtiessaan takaisin kotimaahansa Troijasta, ja asettui Karian Syrnokseen.
Martin Chalfie
Martin Lee Chalfie (s. 15. tammikuuta 1947) on yhdysvaltalainen neurobiologi. Hän valmistui filosofian tohtoriksi Harvardin yliopistosta vuonna 1977 ja toimii biologisten tieteiden professorina Columbian yliopistossa. Chalfie sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 2008 yhdessä Osamu Shimomuran ja Roger Y. Tsienin kanssa vihreää valoa fluoresoivan proteiinin, GFP löytämisestä ja kehittämisestä.
Chalfien huomasi proteiinin käyttökelpoisuuden biologisissa tutkimuksissa. Hän löysi "Caenorhabditis elegans" -sukkulamadosta kuusi erilaista solua käyttämällä GFP:tä merkkiaineena tutkiessaan madon hermostoa.
Lire
Lire () on ranskalainen kirjallisuuslehti, jossa käsitellään niin ranskalaista kuin ulkomaistakin kirjallisuutta. Lehden perustivat vuonna 1975 Jean-Louis Servan-Schreiber ja Bernard Pivot.
Lire myöntää yhdessä kaupallisen radioyhtiön RTL:n kanssa vuosittain palkinnon Grand Prix RTL-Lire parhaasta edellisen vuoden aikana ilmestyneestä ranskankielisestä kirjasta.
August Aspegren
August Alfred Aspegren (marraskuu 1844 Uusikaarlepyy – 12. marraskuuta 1912 Ruovesi) oli suomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja. Hän ansioitui näyttämötaiteen keskeisenä rakentajana Suomen maaseudulla. Aspegrenin näyttelijäntyö keskittyi ensisijaisesti huvinäytelmiin.
August Aspegrenin vanhemmat olivat perämies Adrian Alfred Aspegren ja Johanna Maria Henelius. Aspegren aloitti teatteriuransa Westermarckin perustamassa Kotimaisessa Teatteriseurueessa vuosina 1871 ja 1872. Seurue näytteli etupäässä ruotsinkielellä. Hän liittyi Kaarlo Bergbomin luotsaamaan Suomalaiseen Teatteriin sen perustamisvuonna 1872. Seuraavana vuonna hän avioitui näyttelijä Aurora Aspegrenin (omaa sukuaan Gullstén) kanssa. August Aspegren alkoi suunnitella kiertävää suomenkielistä teatteria näyttelijä ja dramaturgi Oskari Vilhon kanssa 1883. Hanke viivästyi, sillä Vilho kuoli saman vuoden toukokuussa. Ajatus toteutui vihdoin vuonna 1887, jolloin Aspegren perusti puolisonsa kanssa oman suomenkielisen teatteriseurueen. Niin kutsutun Aspegrenin Suomalaisen Kansanteatterin ensimmäinen näytös oli Tampereella 11. syyskuuta 1887. Näytelmät olivat Topeliuksen "Sotavanhuksen joulu" ja Samuli S:n "Setä".
Aspegrenien avioliitto päättyi eroon; August Aspegren löysi itselleen uuden kumppanin. Kymmenen vuoden kuluttua toimintansa alkamisesta Kansanteatteri jakautui kahtia. Sen vanhimmat jäsenet näyttelivät vuosina 1898 ja 1899 Suomen maaseutukaupungeissa nimellä Uusi Teatteri. Johtajana toimi Aapo Pihlajamäki. Toinen puolisko jatkoi entisellä nimellä Aspegrenin johdolla vielä kaksi vuotta. Syksyllä 1899 puoliskot yhtyivät jälleen. Seurueen uudeksi nimeksi annettiin Suomalainen Maaseututeatteri. Aspegrenia pyydettiin sen johtoon, mutta hän kieltäytyi.
Aurora Aspegren
Maria Aurora Olivia Aspegren (omaa sukua Gullstén, 30. heinäkuuta 1844 Kuru – 19. tammikuuta 1911 Ruovesi) oli suomalainen näyttelijä ja Suomalaisen Teatterin ensimmäinen naisnäyttelijä. Hänen vahvinta osaamisalaansa oli tragedia.
Aspegrenin vanhemmat olivat Gustaf Adolf Gullstén ja ruotsalaissyntyinen Birgitta Katarina Södergren. Hänen äitinsä päivitteli tavan takaa tytärtään, joka lapsuudessaan leikitteli eri roolihahmoilla. Aspegren suoritti Westermarckin käytännön teatterikoulun, joka tosiasiassa oli kiertävä ruotsinkielinen teatteriseurue. Toisinaan seurue esitti myös suomenkielisiä näytelmiä.
Aspegren liittyi Suomalaiseen Teatteriin, kun Kaarlo Bergbom perusti sen Helsinkiin vuonna 1872, ja otti taiteilijanimekseen Aurora Toikka. Tuota nimeä hän käytti vain vuoden verran. Yhdessä näyttelijä Oskari Vilhon kanssa Aspegren muodosti Suomalaisen Teatterin taiteellisesti voittoisan työparin. Vuonna 1873 hän avioitui näyttelijä ja teatterinjohtaja August Aspegrenin kanssa. Vuonna 1875 taiteilija teki opintomatkan Tanskaan ja Ranskaan. Hän jatkoi Suomalaisen Teatterin näyttelijänä vuoteen 1887, jolloin hän miehensä kanssa perusti Suomalaisen Kansanteatterin, jonka ensimmäinen esitys pidettiin Tampereella 11. syyskuuta 1887. Aspegren näytteli Kansanteatterissa kymmenen vuotta.
Sekä Aspegren itse että yleisö ja arvostelijat pitivät hänen huomattavimpana näyttämötulkintanaan Katrin roolia Josef Julius Wecksellin murhenäytelmässä "Daniel Hjort". Sitä hän näytteli vuodesta 1876 alkaen parinkymmentä vuotta. Näytelmässä "Porvari aatelismiehenä" hän näytteli Nicolen roolin. Aleksis Kiven näytelmässä "Kihlaus" hän oli Eeva. Teoksessa "Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin" (1930) Aspegren mainitaan "ensimmäiseksi suomenkielellä esiintyneeksi näyttelijättäreksi".
Teatteriuransa jälkeen Aspegren antoi näyttelijöille yksityisopetusta. Hänen oppilaisiinsa kuului muun muassa Mimmi Lähteenoja. Reuman vuoksi hänen luomisvoimansa alkoi hiipua. Avioliitto kariutui August Aspegrenin löydettyä uuden kumppanin. Lopun elämänsä Aurora Aspegren vietti Tampereen lisäksi Ruoveden Muroleessa, josta hän osti isänsä kotitilan Toikan.
André Wetzel
André Wetzel (s. 3. marraskuuta 1951) on alankomaalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Joulukuusta 2011 lähtien hän on toiminut HBS Craeyenhoutin päävalmentajana.
Wetzel aloitti ammattilaisuransa HFC Haarlemin joukkueessa vuonna 1972. Hän edusti seuraa kolme kautta, kunnes siirtyi 1975 FC Amsterdamin paitaan. Hän edusti pientä amsterdamilaisjoukkuetta kolmen kauden ajan ja pelasi seurassa yli 100 ottelua. 1978 hän siirtyi ADO Den Haagiin, josta kolmen kauden jälkeen Stormvogels Telstariin, jossa päätti uransa vuonna 1982.
Peliuransa jälkeen Wetzel oli pitkään poissa aktiivisesta toiminnasta jalkapallon parissa, kunnes hän vuonna 1997 siirty ADO Den Haagin apulaisvalmentajaksi. Hän toimi tehtävässä kolme kautta siirtyen vuonna 2000 Jan Poortvlietin apulaiseksi FC Den Boschiin. Wetzel toimi kaudella 2000/01 myös Alankomaiden U21-maajoukkueessa apulaisvalmentajana ja jatkoi tehtävässä myös kaudella 2001/02 jätettyään FC Den Boschin.
2002–2004 Wetzel toimi Willem II Tilburgin apulaisvalmentajana seuran edetessä KNVB Cupin finaaliin kauden 2003/04 päätteeksi. Kesällä 2004 hän siirtyi Willem II:n päävalmentajaksi, mutta vain kuukauden pestin jälkeen hän jätti seuran ja suuntasi Al-Jazira Clubin peräsimeen, mutta pesti Arabiemiirikunnissa jäi myös muutamaan kuukauteen.
Wetzel palasi valmennustehtäviin vuonna 2005 siirryttyään Belgian 2.divisioonassa pelanneen KV Mechelenin päävalmentajaksi.Yhden kauden jälkeen Wetzel palasi takaisin kotimaahansa siirtyen VVV-Venlon päävalmentajaksi. Wetzelin johdolla VVV sijoittui kaudella 2006/07 Eerste Divisiessä toiseksi ja nousi näin ollen pääsarjatasolle. Sarjanousija ei kuitenkaan onnistunut uusimaan sarjapaikkaansa, vaan putosi kauden 2007/08 jälkeen takaisin Eerste Divisiehen. Putoamiskarsinnoissa VVV hävisi juuri ADO Den Haagille, jonka päävalmentajaksi Wetzel kesällä 2008 siirtyi. Pesti ADO:n päävalmentajana jäi yhteen kauteen ja kesällä 2009 hänet korvasi päävalmentajana Raymond Atteveld. Wetzel jatkaa seurassa teknisenä johtajana.
Joulukuussa 2011 Wetzel palasi valmennustehtäviin HBS Craeyenhoutin päävalmentajana.
Jacque Fresco
Jacque Fresco (13. maaliskuuta 1916 – 18. toukokuuta 2017) oli yhdysvaltalainen teollinen suunnittelija, arkkitehti, yhteiskuntainsinööri ja futuristi, joka asui Floridassa. Hän oli niin kutsutun resurssipohjaisen talouden puolestapuhuja.
Resurssipohjaisen talouden mukaan talouden perustana tulisi olla kunkin maan ekologisesti hyödynnettävissä olevat resurssit – ei raha tai kilpailu.
Oskari Vilho
Oskari Vilho (alkuaan "Oskar Vilhelm Gröneqvist"; 23. tammikuuta 1840 Kuhmalahti – 21. toukokuuta 1883 Görbersdorf, Sleesia) oli suomalainen näyttelijä ja suomenkielisen näyttämötaiteen edistäjä. Vilhon ja hänen ystäväpiirinsä suuri nuoruuden tavoite oli vakinaisen suomenkielisen teatterin perustaminen. Näyttelijäntyössään Vilho korvasi heikot fyysiset puitteensa henkisellä väkevyydellään.
Oskari Vilhon vanhemmat olivat opettaja Wilhelm Gröneqvist ja Gustafva Nordlund. Vilho aloitti koulunsa Uudessakaarlepyyssä ja jatkoi Hämeenlinnan lyseossa, josta hän valmistui ylioppilaaksi 1863. Fredrik Cygnaeuksen suosituksesta hän pääsi opiskelemaan Tukholman kuninkaallisen teatterin oppilaskouluun vuosiksi 1863 ja 1864. Hänen lahjakkuutensa teki vaikutuksen, ja hänelle tarjottiin näyttelijän paikkaa Tukholmasta, mutta hän kieltäytyi ja palasi Suomeen.
Synnyinmaahansa palattuaan Vilho oli aktiivisesti mukana suomenkielisessä seuranäyttämötoiminnassa. Kun vakituista suomenkielistä teatteria ei kuitenkaan saatu aikaiseksi, hän turhautui ja aloitti opinnot yliopistossa. Hän suoritti kameraalitutkinnon 1869 ja ryhtyi virkamieheksi. Samana vuonna hän oli avustamassa Kaarlo Bergbomia Aleksis Kiven "Lean" kantaesityksen järjestämisessä. Kun suomalainen teatteri vihdoin aloitti vuonna 1872, Oskari Vilho kuului sen ydinjoukkoon. Hän toimi Bergbomin apulaisena. Suomalaisen teatterin kiertäessä maaseutua Vilho toimi seitsemän vuotta teatterin apulaisjohtajana.
Vilho teki myös näyttelijäntyötä, vaikka hänen ulkoiset edellytyksensä siihen olivat huonot. Hänen äänensä oli heikko, vartalonsa vähäinen ja kasvonsa liian arkiset. Fyysiset puutteet korvasi kuitenkin henkinen luomisvoima sekä terävä äly. Tulkitsemiensa hahmojen luonteenkuvauksessa hän oli erittäin analyyttinen ja tarkka. Oskari Vilhon näyttämötaiteellisiin suorituksiin lukeutuivat muun muassa Sakeas näytelmässä "Lea", Aapeli näytelmässä "Kihlaus" sekä nimiosa Ludvig Holbergin "Jeppe Niilonpojassa". Erityisen vakuuttavan näyttämöluoman hän loihti Molièren romanttisen komedian "Saiturin" päähenkilöstä Harpagonista. Vilhon traagisiin näyttämöhahmoihin kuului esimerkiksi "Kuninkaan alut" -näytelmän piispa Nikolaus.
Vilhon useista opintomatkoista merkittävin suuntautui Venäjälle, Saksaan, Ranskaan sekä Tanskaan vuosina 1875 ja 1876. Hänen elämänsä katkesi rintatautiin. Hän haki sairauteensa apua Saksan Görbersdorfista, jossa hän kuoli 43-vuotiaana.
Gerhardt Boldt
Gerhardt Boldt (24. tammikuuta 1918 – 10. toukokuuta 1981) oli Saksan armeijan upseeri, joka kirjoitti kirjan kokemuksistaan toisen maailmansodan aikana.
Sodan aikana Boldt yleni Oberleutnantiksi palveltuaan 58. jalkaväkidivisioonassa itärintamalla. Hän palveli myös rakuunaupseerina. Boldtille myönnettiin Ritterkreuz 4. elokuuta 1943.
Sodan viimeisten kuukausien aikana Boldt kuului Reinhard Gehlenin tiedusteluryhmään asemapaikkanaan Adolf Hitlerin Führerbunker Berliinissä. Boldt raportoi kenraali Hans Krebsille ja oli mukana päivittäisissä tilannepalavereissa, joihin osallistui Hitler kenraaleineen ja lähimpine avustajineen kuten Martin Bormann, Hermann Göring ja Joseph Goebbels. Boldt lähti bunkkerista 29. huhtikuuta 1945 yhdessä Bernd Freytag von Loringhovenin ja Rudolf Weissin kanssa.
Boldt on kirjoittanut sodan viimeisistä päivistä kirjan "Hitler’s Last Days: An Eye-witness Account" (englanniksi). Vuoden 1973 elokuvan "" käsikirjoitus perustuu Boldtin kokemuksiin.
Boldtin kirjan aitoutta on myös epäilty ja hänen on väitetty kirjoittaneen kirjansa muihin lähteisiin pohjautuen.
Pauli Kohelo
Pauli Kohelo on suomalainen kirjailijanimimerkki, jonka taustalla olevaksi henkilöksi on epäilty muun muassa Kari Hotakaista, Risto Erosta ja kustantaja Touko Siltalaa. Nimimerkin arvellaan viittaavan brasilialaiseen Paulo Coelhoon.
Esikoisteoksen "Ohessa tilinumeroni" julkaisi Kustannusosakeyhtiö Siltala vuonna 2008. Romaani kuvaa ristijärveläisen metsurin elämää ja tietä kirjailijaksi ja pilkkaa siinä samalla muodikkaita puheita henkisestä kehityksestä.
Siltala (kirjankustantamo)
Siltala on suomalainen kustannusosakeyhtiö, jonka WSOY:llä työskennelleet veljekset Touko ja Aleksi Siltala perustivat vuonna 2008.
Kustantamon ensimmäiset teokset (Pirkko Saision romaani "Kohtuuttomuus", Hannu Raittilan essee- ja reportaasikokoelma "Ulkona" ja nimimerkki Pauli Kohelon esikoisromaani "Ohessa tilinumeroni") julkaistiin syksyllä 2008. Siltala on kustantanut muun muassa myös Tuomas Kyrön ja Kari Hotakaisen kirjoja.
Nicolaus von Below
Nicolaus von Below (20. syyskuuta 1907 Gut Jargelin, Landkreis Anklam, Pommern – 24. heinäkuuta 1983 Detmold) oli saksalainen Luftwaffen upseeri, joka toimi Adolf Hitlerin adjutanttina.
Saksalaiseen aatelissukuun kuulunut von Below toimi Hitlerin ilmavoimien adjutanttina vuosina 1937–1945. Yleensä Hitler ei pitänyt eikä luottanut aatelistaustaisiin upseereihin, mutta everstin arvoinen Below oli poikkeus.
Von Below oli yksi niistä upseereista, jotka selvisivät hengissä Hitlerin salamurhayrityksestä. Tapahtumaan kutsutaan
virallisesti heinäkuun 20. päivän salaliitto.
Sodan loppuvaiheessa keväällä 1945 Below oleskeli Führerbunkerissa Berliinissä. Hän osallistui yhdessä Albert Speerin kanssa Berliinin filharmonikkojen viimeiseen konserttiin 12. huhtikuuta 1945 ennen kaupungin miehitystä. 29. huhtikuuta Below toimi Hitlerin testamentin epävirallisena todistajana ja lähti bunkkerista seuraavana päivänä.
Sodan jälkeen Below julkaisi muistelmansa nimellä "Hitlerin adjutanttina 1937–45" (ISBN 9789518621860).
Sharon Robinson
Sharon Robinson (s. 1958) on yhdysvaltalainen laulaja ja lauluntekijä, muusikko, sovittaja ja tuottaja. Hänen esikoisalbuminsa "Everybody Knows" ilmestyi 2008, mutta hän on ollut mukana 15 levytetyllä laululla Leonard Cohenin albumeilla ja on mukana tämän konserttikiertueilla. Lisäksi hän on säveltänyt, soittanut, sovittanut ja tuottanut Cohenin tauon jälkeen ilmestyneen albumin "Ten New Songs".
Robinsonin sävellyksiä ovat esittäneet Leonard Cohenin lisäksi muun muassa Diana Ross, Aaron Neville, Pointer Sisters ja The Temptations. Vuonna 1985 hän voitti Grammy-palkinnon Patti LaBellen elokuvassa Beverly Hillsin kyttä esittämästä kappaleesta "New Attitude".
Robinson on esiintynyt Suomessa 10.10.2008, 10.8.2010 ja 02.09.2012 konsertoidessaan Leonard Cohenin kanssa Helsingissä.
Pauli Pohjola
Pauli Aukusti Pohjola (alkuaan Grönlund; 14. marraskuuta 1890 Tampere – 1947) oli suomalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi ensirakastajana sekä puhe- että laulunäytelmissä. Pohjola menestyi myös yleisurheilijana.
Pohjolan vanhemmat olivat värimestari Paul August Pohjola (alkuaan "Grönlund") ja Ziffra Maria Djerf. Käytyään Tampereen Reaalilyseon hän suoritti opintoja Tampereen Teknillisen Opiston värjäysosastolla, jonka jälkeen hän työskenteli värimestarina. Teatteri veti kuitenkin puoleensa, ja Ojala aloitti näyttelijänä Tampereen Työväen Teatterissa, johon hänellä oli kiinnitys vuodesta 1911 vuoteen 1917 ja edelleen 1919–1924. Välissä hän työskenteli Turun Työväen Teatterissa (1917–1918), Turun Operetti-teatterissa (syksy 1918) sekä Ida Aalberg-teatterissa (kevät 1919). Vuosina 1924 ja 1925 Pohjola toimi tamperelaisen Raittiusyhdistys Taiston näyttämön johtajana. Näyttelijänuransa jälkeen Pohjola palasi värjäysalalle.
Pauli Pohjola teki näyttämöllä vahvoja luonnetulkintoja. Toisaalta häntä kritisoitiin ääntä rasittavasta liioittelusta. Pohjolan läpimurto oli Fedja Leo Tolstoin näytelmässä "Elävä ruumis" vuonna 1911. Hänen lukuisiin roolisuorituksiinsa lukeutuivat niin ikään "Seitsemän veljeksen" Juhani, "Nummisuutarien" Kristo sekä "Pohjalaisten" Jussi. Vuonna 1920 Pohjola esiintyi Kössi Ojalan kanssa alkoholin vaikutuksen alaisena näytelmässä "Iloinen leski"; molemmat saivat vakavan varoituksen. Liiallisen alkoholinkäytön vuoksi hän osoittautui vähitellen entistä epäluotettavammaksi työntekijäksi.
Pohjola harrasti yleisurheilua, ja piti aikanaan hallussaan Suomen ennätystä kolmiloikassa. Hänen seuransa oli Tampereen Pyrintö. Ensimmäisissä yleisurheilun Suomen-mestaruuskilpailuissa elokuussa 1907 alle seitsentoistavuotias Pohjola vei pronssimitalin korkeushypyssä yhteistuloksella 305. Samana vuonna hän teki kolmiloikassa tuloksen 13,10 metriä kotikentällään Tampereella. Vuonna 1910 Pohjola ylitti toisena suomalaisena 180 senttimetrin rajan korkeushypyssä. Kalevan kisoissa 15. ja 16. heinäkuuta 1911 Pohjola voitti korkeushypyn mestaruuden. Hänen voittotuloksensa oli 172.
Tammihiippo
Tammihiippo ("Mycena inclinata") on kellomainen harmaanruskea hiippolaji. Sen heltat ovat harmaanvalkeat. Jalka on vaalean harmaanvalkea ja vanhemmiten punaruskea. Sieni haisee härskiltä kalalta. Se kasvaa ryhminä tammien ja kuusien kannoilla. Se on Lounais-Suomen tammimetsiköissä yleinen.
Ammoniakkihiippo
Ammoniakkihiippo ("Mycena leptocephala" syn. "Mycena chlorinella") on kartiomainen tai kupera tummanharmaa hiippolaji. Sen jalka on lakin värinen. Heltat ovat harmaat. Sieni kasvaa lyhyissä ruohikoissa melko yleisenä.
Kyyhkyhiippo
Kyyhkyhiippo ("Mycena megaspora" syn. "Mycena uracea") on kartiomainen tai kupera hiippolaji. Sen jalka on harmaanruskea. Hiippo maistuu heikosti retikalta. Sienen heltat ovat valkoiset ja vanhemmiten punaisenharmaat. Sieni kasvaa kanervaisilla kangasmailla ja palaneella maalla melko harvinaisena.
Retikkahiippo
Retikkahiippo ("Mycena pelianthina") on kupera tai laakea hiippolaji. Sen heltat ovat harmaanvioletit. Jalka on lakin värinen tai vaaleampi ja ontto. Sieni haisee retikalta tai mausteilta. Se kasvaa hyvin harvinaisena rehevissä lehtimetsissä.
Retikkahiippo on arvioitu Suomessa vaarantuneeksi.
Hiirenhiippo
Hiirenhiippo ("Mycena sepia") on kartiomainen tai kellomainen harmaanruskea tai seepianvärinen hiippolaji. Sen jalka on lakkia vaaleampi. Sienen malto on vaaleanharmaata. Heltat ovat vaaleanharmaat. SIeni kasvaa melko yleisenä havumetsissä.
Täplähiippo
Täplähiippo ("Mycena maculata") on kupera tai kellomainen harmahtava tai nahanvärinen hiippolaji. Sen jalka on latvasta valkea ja tyvestä harmahtava. Sienen heltat ovat vaaleanharmaat tai ruosteenväriset. Sienen malto on valkeaa ja vanhemmiten ruosteenväristä. Hiippo on mauton ja hajuton. Se kasvaa tammien ja pyökkien kannoilla harvinaisena.
Jari Kuoppa
Jari Juhani Kuoppa (25. kesäkuuta 1960 Kauhajoki – 31. tammikuuta 2003) oli suomalainen kuulantyöntäjä. Hän edusti urallaan Kauhajoen Karhua sekä myöhemmin Ähtärin Urheilijoita. Häntä valmensi Reima Mäki-Äijälä.
Kuoppa edusti Suomea Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986. Hän putosi ensimmäisenä loppukilpailusta oltuaan karsinnassa kolmastoista tuloksella 18,93 m.
Kuoppa voitti Suomen mestaruuden Vaasassa 1986 tuloksella 19,36 ja Hämeenlinnassa 1988 työnnettyään 19,07. SM-hopeaa hän sai Kuopiossa 1987 ja Tampereella 1996 sekä pronssia Lahdessa 1985. Sisäratojen Suomen mestaruuden hän voitti Oulussa 1988 tuloksella 19,01.
Kuoppa työnsi ennätyksensä 20,46 m Teuvalla 29. kesäkuuta 1986. Hän oli liittynyt 20 metrin kerhoon aiemmin samassa kuussa työnnettyään Ähtärissä tuloksen 20,17.
Kiiltohiippo
Kiiltohiippo ("Mycena filopes" syn. "Mycena vitilis") on keilamainen tai kellomainen laakea harmaanruskea hiippolaji. Lakki voi olla myös kokonaan harmaa. Sienen heltat ovat harmaanvaaleat. Sienen jalka on sitkeä ja harmaanvalkoinen. Sieni kasvaa lehtimetsissä lahoavilla oksilla. Se kasvaa Etelä-Suomessa harvinaisena.
Praksifanes
Praksifanes (; n. 322 eaa.) oli antiikin kreikkalainen peripateettiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Mytilinistä ja eli pitkään Rodoksella. Praksifanes eli Demetrios I Poliorketeen ja Ptolemaios I Soterin aikana ja oli Theofrastoksen oppilas noin vuonna 322 eaa.
Praksifanes perusti myös oman koulunsa. Epikuroksen kerrotaan olleen hänen oppilaansa. Praksifanes painotti kieliopillisia opintoja, ja siksi häntä pidettiin yhtenä alan perustajista Aristoteleen ohella. Praksifanes kirjoitti useita teoksia, joista mainitaan erityisesti kaksi: dialogi "Poiētōn" (), jossa keskustelevat Platon ja Isokrates, sekä historiallinen teos, jota Marcellinus lainaa Thukydideen elämäkerrassaan nimellä "Peri historias" ().