Säästöpossu
Säästöpossu tai säästöporsas on useimmiten lasten käyttämä perinteinen "säästölipas" eli pikkurahan keräysastia. Säästöpossut ovat porsaan muotoisia, ja ne valmistetaan yleensä muovista, mutta myös posliinisia sekä savisia possuja on myynnissä. Säästöpossujen tarkoituksena on opettaa lapsille säästämistä. Nimitystä säästöpossu käytetään usein myös muiden eläinten muotoisista rahankeräyslippaista.
Suomessa pystyi aiemmin viemään täyttyneen säästöpossun pankkiin tyhjennettäväksi, jossa se vietiin takahuoneeseen ja rahamäärä laskettiin rahanlaskukoneella ja talletettiin tilille. Myöhemmin varsinkin monet pienemmät pankit ovat luopuneet rahanlaskukoneistaan, joten säästöpossun sisältämää rahamäärää ei välttämättä saa enää heti tililleen.
Säästöpossun nimi ja muoto ovat syntyneet Keski-Englannissa. Sikäläisessä murteessa sana "pygg" tarkoittaa savilajia, josta valmistetaan kodin käyttöastioita. Lausuttuna sana "pygg" kuulostaa samalta kuin porsasta tarkoittava sana "pig". Ihmiset usein keräsivät rahaa saviruukkuihin.
Savesta muotoillut säästöpossut ovat ulkonäöltään lapsiin vetoavia hellyttäviä hahmoja, ja ne on helppo valmistaa savesta. Myöhemmin säästöpossu alkoi tarkoittaa enemmän porsaanmuotoista rahankeräysastiaa kuin savesta tehtyä porsasta, markkinoille alkoi tulla lasisia, kipsisiä ja muovisia säästöpossuja.
Säästöpossulle syötetyn rahan voidaan myös katsoa kuvaavan rehua, jota viljelijä syöttää sioilleen: rehu maksaa viljelijälle rahaa, mutta hän saa rahat moninkertaisena takaisin, kun porsas teurastetaan ja lihat myydään.
Useimmat säästöpossut ovat riittävän pieniä käsin kuljetettavaksi. Markkinoilla on myös suuria säästöpossuja, jopa lähes metrin korkuisia, joiden ulkomuoto muistuttaa tunnettuja sarjakuvahahmoja kuten Putte Possua.
Suomessa eri pankeilla on ollut erilaisia säästölippaita. Aluksi ne olivat pienen lippaan muotoisia, mutta sitten muuttuivat muovisiksi ja eläinhahmoisiksi. Osuuskassoilla oli teräksinen lieriömuotoinen säästölipas. 1960-luvulla säästölippaista tuli muovisia ja ne valmisti usein sama yritys, Heikki Tavelan omistama MK-Tuote, mistä seurasi että kaikkien pankkien säästölippaat saattoi avata pankeissa samalla peltisellä avaimella.
Säästöporsas oli säästöpankkien ja Postipankin muovisen säästölippaan hahmo. Ne, jotka olivat säästäneet 25 markkaa ja saaneet Ahkeran Säästäjän Kunniakirja:n pääsivät jäseniksi Kultapossukerhoon ja saivat kullanvärisen muovisen säästöporsaan.
Osuuskassojen muuttuttua osuuspankeiksi niiden säästölipas sai virtahevon muodon, ja säästölipasta kutsuttiin Hippo-lippaaksi.
Suomen Yhdyspankissa ja Pohjoismaiden Yhdyspankissa säästölipas oli maapallon muotoinen. Myöhemmin Suomen Yhdyspankki kehitti lapsia ja nuoria vasten Postipankin Kultapossukerhoa vastaavan Maapallokerhon, joka julkaisi omaa lehteäkin.
Kansallis-Osake-Pankissa säästölippaan muoto oli raha-arkun päällä istuva Roope Ankka.
Sähköisten palveluiden yleistyessä myös säästölippaat ovat kokemassa uuden tulemisen virtuaalisessa muodossa. Maailman ensimmäisen sähköisen säästölippaan tarjosi vuonna 2003 suomalainen Ålandsbanken. Sähköisen palvelun etuna on mahdollisuus uudenlaisiin toiminnallisuuksiin kuten esimerkiksi säästötavoitteen asettamiseen ja seuraamiseen.