hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Pisoaari
Pisoaari (usein muodossa pisuaari, joskus urinaali tai virtsalo) on WC-allas, joka on tarkoitettu vain virtsaamiseen. Useimmat pisoaarit soveltuvat vain miesten ja poikien käyttöön. Useimmiten pisoaareja käytetään yleisissä miesten WC:issä, harvoin asunnoissa. Osa pisoaareista on posliinisia, yhden henkilön kerrallaan käytettäviksi tarkoitettuja kulhomaisia altaita, osa taas metallisia kaukaloja, joilla voi asioida useampi henkilö kerrallaan. On myös naisille tarkoitettuja pisoaareja ja unisex-pisoaareja, mutta ne ovat melko harvinaisia.
Pisoaarin pohjalla on yleensä siivilä, joka estää liian suurten esineiden kulun viemäriputkeen ja tämän mahdollisen tukkeutumisen. Siivilään on usein asetettu raikastintabletti hajun poistamiseksi. Pisoaarilla asioinnin jälkeen painetaan tai kierretään kytkintä, jolloin likainen vesi huuhtoutuu pois. Osassa uusista pisoaareista vesi huuhtoutuu automaattisesti pois liiketunnistimen ansiosta, kun käyttäjä siirtyy pois pisoaarin edestä. Joissakin malleissa on aikakytkin, joka käynnistää huuhtelun määräajoin. Eräissä vanhoissa pisoaareissa on veden säästön kannalta hankala jatkuvatoiminen huuhtelu. Kaikkein vanhimmissa, Suomessa jo jokseenkin käytöstä poistetuissa malleissa ei ollut huuhtelulaitetta lainkaan, vaan huuhtelu jouduttiin tekemään kaatamalla vettä altaaseen. Nykyään markkinoilla on myös vedettömiä pisoaareja, joiden etuna on vedensäästö sekä hajuttomuus.
Anne-Mari Kanniainen
Anne-Mari Kanniainen (s. 27. elokuuta 1984 Ylikiiminki) on suomalainen harmonikansoittaja ja vuoden 2005 Kultainen Harmonikka -kilpailun voittaja. Kanniainen opiskeli harmonikanrakennusta Ikaalisten käsi- ja taideteollisuusoppilaitoksessa. Tällä hetkellä hän opiskelee Sibelius-Akatemian kansanmusiikkiosastolla. Aikaisemmin Kanniainen on saanut harmonikansoiton opetusta muun muassa Seppo Leinolta ja Timo Kinnuselta. Kanniainen on esiintynyt myös Sirkus Finlandian näytöksissä.
Katso: www.annemarikanniainen.com
Vojislav Koštunica
Vojislav Koštunica (, [], s. 24. maaliskuuta 1944 Belgrad, Serbia) on serbialainen poliitikko (Serbian demokraattinen puolue; Демократска странка Србије). Hän oli Jugoslavian liittotasavallan presidentti 2000–2003 ja Serbian pääministeri 2004-2008.
Koštunica opiskeli lakia Belgradissa, suoritti tohtorin tutkinnon, mutta menetti työnsä 1974 arvosteltuaan Titon hallintoa. Vuonna 1989 hän oli perustamassa demokraattista puoluetta (Демократска странка). Vuonna 1992 hänestä tuli keskusta-oikeistolaisen Serbian demokraattisen puolueen (Демократска странка Србије, DSS) johtaja.
Koštunicalla ei ollut siteitä entiseen kommunistiseen puolueeseen, josta Slobodan Miloševićin johtama sosialistipuolue oli lähtöisin, joten häntä tukivat sekä demokratiaa kannattavat että nationalistiset äänestäjät syyskuun 2000 presidentinvaaleissa. Lokakuun 2000 tapahtumien jälkeen Koštunica julistettiin viimein vaalin voittajaksi ja hän oli Jugoslavian presidenttinä vuoden 2003, jolloin valtio korvattiin Serbia ja Montenegron liittovaltiolla.
Joulukuun 2003 parlamenttivaaleissa DSS:stä tuli suurin demokraattisista puolueista ja Koštunicasta pääministeri maaliskuussa 2004 vähemmistöhallituksen johdossa sosialistipuolueen (Socijalistička partija Srbije, SPS) tuella.
DSS:n Dragan Maršićaninin pärjättyä huonosti presidentinvaaleissa 2004 Koštunica ilmoitti uusista parlamenttivaaleista uuden perustuslain hyväksymisen jälkeen. Vaalien jälkeen Koštunican hallitus on pysyi pystyssä presidentti Boris Tadićin Demokraattisen puolueen (Демократска странка; DS) tuella.
Vuoden 2006 Montenegron itsenäistymisen jälkeen Serbiassa kirjoitettiin uusi perustuslaki, joka hyväksyttiin kansanäänestyksessä lokakuussa. Sen astuessa voimaan pidettiin uudet parlamenttivaalit, joissa eniten ääniä sai nationalistinen Radikaalipuolue. Koštunican Serbian demokraattinen puolue jäi kolmanneksi, mutta kolmikuukautisten hallitusneuvottelujen jälkeen Koštunica jatkoi pääministerinä presidentti Tadićin Demokraattisen puolueen ja pienpuolueiden tuella.
Koštunica vastusti voimakkaasti Kosovon yksipuolista julistautumista itsenäiseksi ja asetti ehdoksi maan EU-jäsenyydelle, että Euroopan unioni vetää pois tukensa Kosovolta. Tämä jakoi hallitusta ja Koštunica ilmoitti 8. maaliskuuta 2008 eroavansa pääministerin asemasta, mikä merkitsi uusien vaalien järjestämistä.
Loksa
Loksa () on kaupunki Harjumaan maakunnassa Virossa, Suomenlahden rannikolla, noin 60 kilometriä Tallinnasta itään.
Loksan asukasluku oli vuoden 2018 alussa 2 663. Vuonna 2010 asukasluku oli 3 403. Vuoden 2014 alussa asukkaita oli 2 703.
Vuonna 2011 Loksan kaupungissa oli 2 759 asukasta, joista 846 (30,7 %) oli virolaisia, 1 617 (58,6 %) venäläisiä ja 288 (10,4 %) muita kansallisuuksia.
Kaupungin suurin työnantaja on telakka (Loksa Laevatehase AS).
Loksa rajoittuu usealta suunnalta Lahemaan kansallispuistoon.
Loksassa oli vuosina 1942–1944 suomalaisen 44. Radio- ja ilmavalvontakomppanian valvonta-asema.
Oulun merikoulu
Oulun merikoulu oli Oulussa vuosina 1863–1910 toiminut Oulun kauppaseura perustama merenkulkualan oppilaitos. Oppilaitos toimi Pokkitörmällä nykyisen Oulun Lyseon lukion voimistelusalin paikalla sijainneessa rakennuksessa. Merikoulun näkyvin muisto on Oulun Linnansaaressa sijaitseva, Oulun linnan raunioille vuonna 1875 rakennettu tähtitorni, joka toimii nykyisin kahvilana.
Merikoulussa oli kolme opintolinjaa: merikapteenin, perämiehen ja Itämeren kapteenin opintolinjat. Opetusta annettiin sekä suomeksi että ruotsiksi vuoteen 1899 asti, jonka jälkeen ainoana opetuskielenä oli suomi. Oppiaineina olivat mm. englanti, venäjä, navigointi sekä matematiikka, kapteeninlinjalla lisäksi anatomia sekä lääkärintaidot.
Merikoulusta ehti sen toiminta-aikana valmistua kaikkiaan 200 merikapteenia, 95 perämiestä, 23 kauppalaivuria, 12 itämerenkipparia sekä 16 aliperämiestä. Merikoulun toiminta jatkui tavallisena merimieskouluna vuoteen 1921 saakka, jolloin toiminta lopetettiin.
Oulun merikoulu sai myös kansainvälistä tunnustusta, kun yhdysvaltalainen merenkulkualan julkaisu omisti sille vuonna 1910 kokonaisen sivun.
Gilad Shalit
Gilad Shalit (, s. 28. elokuuta 1986 Nahariya) on alikersantti Israelin puolustusvoimissa. Hän on Israelin ja Ranskan kansalainen. Gilad oli ensimmäinen palestiinalaistaistelijoiden vangitsema israelilainen sotilas vuoden 1994 jälkeen. Shalit oli palestiinalaisten vankina vuodesta 2006 lokakuuhun 2011.
Useisiin eri militanttiryhmiin kuuluneet palestiinalaistaistelijat kidnappasivat Shalitin aikaisin sunnuntaiaamuna 25. kesäkuuta 2006. Palestiinalaismilitantit hyökkäsivät Israelin vartioasemalle maan alle kaivetun tunnelin kautta Kerem Shalomissa. Hyökkäyksessä kaksi israelilaista sotilasta sai surmansa ja neljä haavoittui Shalitin lisäksi, jolta murtui vasen käsi ja olkapäähän tuli lievempiä vammoja. Arabiankielisen Al-Hayet-sanomalehden mukaan Shalit olisi saanut kolme ampumahaavaa, jotka ovat saaneet hoitoa. Palestiinalaismilitanttien tiedottajan mukaan hyökkäystä oli suunniteltu lähes kaksi kuukautta.
Israelilaiset aloittivat 28. kesäkuuta 2006 Shalitin pelastamiseksi operaatio Kesäsateen.
Gilad Shalitin kerrottiin 1. heinäkuuta 2006 olevan kunnossa ja saaneen hoitoa vammoihinsa palestiinalaismilitanttien hallussa.
Israel ja Palestiina pääsivät lokakuussa 2011 sopimukseen Shalitin vaihtamisesta palestiinalaisvankeihin. Hamasin vankina ollut Shalit vapautettiin 18. lokakuuta 2011, kun Israel ja Hamas olivat sopineet runsaan tuhannen palestiinalaisvangin vaihtamisesta häneen. Vapautettavista noin kolmellasadalla on israelilaisviranomaisten väitteiden mukaan väkivaltarikostausta. Israelin vankiloissa on yhteensä noin kuusituhatta palestiinalaista.
Erik Johnson
Erik Robert Johnson (s. 21. maaliskuuta 1988 Bloomington, Minnesota) on yhdysvaltalainen jääkiekkoammattilainen. St. Louis Blues varasi Johnsonin . Ennen siirtymistään Bluesin joukkueeseen Johnson oli pelannut kaksi kautta Yhdysvaltain alle 18-vuotiaiden joukkueessa puolustajana ja on voittanut joukkueessa kaksi kultamitaliakin. Johnson edusti Yhdysvaltain maajoukkuetta olympialaisissa 2010, jossa Yhdysvallat sijoittui toiseksi.
Maardu
Maardu () on kaupunki Harjumaan maakunnassa, Virossa. Se sijaitsee Suomenlahden rannalla, noin 15 kilometriä Tallinnasta itään. Maardu on osa Suur-Tallinnan metropolialuetta.
Maardun pinta-ala on 23 neliökilometriä. Sen asukasluku oli vuoden 2018 alussa 15 722.
Vuonna 2011 Maardun kaupungissa oli 17 524 asukasta, joista 4 347 (24,8 %) oli virolaisia, 10 845 (61,9 %) venäläisiä ja 2 316 (13,2 %) muita kansallisuuksia.
Maardu on teollisuuskaupunki: maan suurin tavarasatama, Muugan satama sijaitsee osittain Maardussa.
Boris Tadić
Boris Tadić (Борис Тадић, s. 15. tammikuuta 1958 Sarajevo) toimi Serbian presidenttinä vuosina 2004-2012. Koulutukseltaan Tadić on psykologi.
Tadić syntyi Bosnia-Hertsegovinassa, Jugoslaviassa. Hänen isovanhempansa surmattiin heidän serbikansallisuutensa vuoksi toisen maailmansodan aikana natsi-Saksan ja fasistisen Italian kontrolloimaa itsenäisen Kroatian valtiota hallinnut kroaattinationalistinen Ustaša. Tadić kävi koulua Belgradissa ja valmistui Belgradin yliopistosta sosiaalipsykologian laitokselta. Hän opetti psykologiaa belgradilaisessa lukiossa.
Tadić liittyi keskustavasemmistolaiseen, sosiaalidemokraattiseen Demokraattiseen puolueeseen vuodesta 1990 hoitaen useita tehtäviä puolueessa ja hänet valittiin kaksi kertaa sen varapuheenjohtajaksi. Vuonna 2000 hänestä tuli Jugoslavian liittotasavallan (myöh. Serbia ja Montenegro) viestintäministeri ja 2003 Serbia ja Montenegron puolustusministeri.
Tadić valittiin 2003 Serbia-Montenegron parlamenttiin ja 2004 Serbian parlamenttiin, kansalliskokoukseen sekä myöhemmin samana vuonna puolueensa puheenjohtajaksi edellisvuonna murhatun Zoran Đinđićin seuraajaksi.
Vuoden 2004 presidentinvaalissa hän sai ensimmäisellä kierrokselle 27,3 % äänistä ja voitti toisella kierroksella 27. kesäkuuta 2004 Tomislav Nikolićin 53,24 %:n äänisaaliilla. Hän vannoi virkavalansa 11. heinäkuuta 2004.
Tadić on ensimmäinen enemmistöltään ortodoksisen Serbian valtionpäämies, joka on tavannut katolisen kirkon päämiehen, paavin. Tämä tapahtui 28. syyskuuta 2005 vierailulla Vatikaanissa, jossa hän tapasi paavi Benedictus XVI:n.
Boris Tadić oli myös ensimmäinen ulkomainen presidentti, joka vieraili Montenegrossa maan itsenäistyttyä erottuaan valtioliitosta Serbian kanssa 2006 - samalla Tadićista tuli ensimmäinen itsenäisen Serbian presidentti. Montenegron-vierailua pidettiin tärkeänä symbolisena eleenä. Tadić oli ainoa Serbian edustaja, joka tapasi Yhdistyneiden kansakuntien Kosovon erityislähettilään presidentti Martti Ahtisaaren hänen esitellessään helmikuun 2007 alussa suunnitelman maakunnan kohtalosta. Serbian hallitus kieltäytyi tapaamasta Ahtisaarta vedoten siihen, että maassa oli juuri järjestetty vaalit, eikä uusi parlamentti ollut vielä kokoontunut.
Boris Tadić valittiin uudelleen Serbian presidentiksi helmikuussa 2008 presidentinvaalin toisella kierroksella. Hänen äänisaaliinsa oli 51 % äänistä kilpakumppanin Tomislav Nikolićin jäädessä noin 48 %:iin äänistä.
Tadić vieraili ortodoksisena jouluna (7. tammikuuta 2010) Decanin luostarissa Kosovossa, mikä herätti ristiriitoja kosovolaisten ja serbien kesken.
Äes
Äestä käytetään maan pehmentämiseen ja hienontamiseen kyntämisen jäljiltä, joskin joskus myös joutomaata voidaan äestää rikkaruohojen kasvun vähentämiseksi.
Äes itsessään on hyvin vanha keksintö, kenties peräisin jo 1100-luvulta, mutta se on aikojen saatossa muuttunut hyvin paljon, kun maatalous on kehittynyt. Ensimmäiset äkeet olivat mahdollisesti yksinkertaisia risukarhia eli risuäkeitä, eli hyvin oksaisia puita kiinnitettiin yhteen, joita sitten vedettiin vaikkapa hevosella pitkin peltoa. Karhi oli alun perin Savossa kehitetty suurkaskille soveltuva äestyyppi, mutta nimitystä käytetään nykyisinkin äkeen yleisnimenä jossain puolilla maata.
Nykyisin äestä vedetään traktorilla.
Äkeet jaetaan kahteen päätyyppiin, kultivaattoreihin eli syvä-äkeisiin ja varsinaisiin äkeisiin. Varsinaisten äkeiden työsyvyys ei ole niin suuri kuin kultivaattoreiden.
Lappilan rautatieasema
Lappilan rautatieasema () tai seisake on Suomen rataverkon liikennepaikka Kärkölän kunnan Lappilan kylässä Päijät-Hämeen maakunnassa rataosalla . Liikennepaikan etäisyys Helsingin päärautatieasemalta on 97,7 ratakilometriä , mitattuna Riihimäen rautatieaseman kautta.
Lappila oli Pietarin radan rakennustöiden alkaessa vuonna 1868 radan toinen työasema Riihimäen ohella. Nälän ja kulkutautien aiheuttaman suuren kuolleisuuden vuoksi avattiin maaliskuussa 1868 sairaalat Oittiin ja Lahteen ja niiden täytyttyä kolmas sairaala Lappilan lähelle Tillolaan. Viimeksi mainittu sairaala suljettiin kuitenkin jo saman vuoden marraskuussa. Lappilan ensimmäinen asemarakennus valmistui IV luokan aseman tyyppipiirustusten mukaan vuonna 1869. Rautatien myötä aseman seudulle syntyi teollisuuslaitoksia. Vuonna 1897 perustettiin lyhytikäiseksi jäänyt saha ja vuonna 1908 toinen saha, joka oli toiminnassa vuoteen 1959 saakka. Sahan rinnalle tuli vuonna 1928 tiilitehdas, joka on yhä toiminnassa. Sahan toiminnan loputtua Lappilan kylän asukasluku kääntyi laskuun.
Lappilan uusi asemarakennus valmistui vuonna 1967. Liikennepaikka muutettiin miehittämättömäksi vuonna 1976, tavaraliikenne lopetettiin vuonna 1981 ja viimeiset vaihteet purettiin vuonna 1987. Vanha asemarakennus on purettu, mutta uudempi on yhä jäljellä. Se siirtyi Senaatti-kiinteistöille vuonna 2007.
VR:n taajamajunat pysähtyvät Lappilan asemalla. Riihimäelle liikennöidään raiteelta 1 ja Lahteen raiteelta 2.
Liikennepaikalla on ainoastaan matkustajalaiturit pääraiteiden molemmin puolin. Tavaraliikennettä, vaihteita tai ratapihaa ei ole. Kolme kilometriä Lappilan asemalta länteen sijaitsee Jutilan raiteenvaihtopaikka.
Lappilan asemalta muutaman kilometrin länteen sijainneessa Jutilan tasoristeyksessä sattui 23. heinäkuuta 2001 onnettomuus, jossa Iisalmeen matkalla ollut pikajuna törmäsi henkilöautoon. Kaikki autossa olleet viisi henkilöä saivat surmansa. Auton kuljettajan todettiin olleen onnettomuushetkellä amfetamiinin vaikutuksen alaisena. Lisäksi hän oli keväällä 2001 menettänyt ajokorttinsa rattijuopumuksen vuoksi.
Michael Rodríguez
Michael Rodríguez Gutiérrez (s. 30. joulukuuta 1981, Cacao, Alajuela) on costaricalainen jalkapalloilija. Puolustajana pelaava Rodríguez on vuodesta 2001 edustanut kotimaansa LD Alajuelensea. Alajuelensessa hän on voittanut Costa Rican mestaruuden 2002, 2003 ja 2005 sekä CONCACAF Champions' Cupin vuonna 2004.
Michael Rodríguez oli mukana alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa Argentiinassa vuonna 2001 ja Costa Rican olympiajoukkueessa Ateenassa 2004. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi 11. helmikuuta 2006 Etelä-Koreaa vastaan. Rodríguez oli mukana vuoden 2006 MM-kisoissa, mutta ei päässyt kentälle yhdessäkään ottelussa. Hän on pelannut kolme maaottelua .
Heideken
Heideken on entinen synnytyslaitos Turun III kaupunginosassa. Heideken toimi synnytyssairaalana 1800-luvulta lähtien aina 1900-luvun loppupuolelle asti. Se sai nimensä perustajansa, lääketieteen ja kirurgian tohtorin Carl von Heidekenin mukaan.
Alun perin Heideken avattiin vuonna 1890 yksityiseksi synnytyslaitokseksi. Ensimmäisen puisen rakennuksen suunnitteli Viktor Reinis, mutta talo paloi vuonna 1898. Uuden vuonna 1900 avatun rakennuksen suunnitteli Gustaf Nyström ja vuonna 1928 talo sai lisäsiiven Sepänkadulle. Carl von Heideken kuoli vuonna 1914 ja leski Ida tarjosi taloa Turun kaupungille. Erinäisten käänteiden jälkeen kaupunki osta rakennuksen.
Heideken suljettiin vuonna 1995 pitkän kädenväännön jälkeen, ja kaikki synnytykset siirrettiin Turun yliopistolliseen keskussairaalaan, jossa oli jo 1970-luvulta lähtien hoidettu noin puolet Turun synnytyksistä.
Kun synnytykset Heidekenillä loppuivat, osa esineistöstä pelastettiin Turun terveydenhuoltomuseoon. Heidekenin tilat entistettiin ja muokattiin toimistokäyttöön sopiviksi. Turun ammattikorkeakoulun hallintokäytössä Heideken ehti olla kymmenisen vuotta, kunnes se myytiin joulukuussa 2007 Varsinais-Suomen Lastensuojelujärjestöt ry:lle ja Mannerheimin Lastensuojeluliiton Varsinais-Suomen piiri ry:lle. Uudet omistajat perustivat Kiinteistö Oy Heidekenin, ja talon suojissa alkoi Perhetalo Heidekenin toiminta.
Soturi
Soturi on henkilö, jonka elämäntapaan kuuluu sotiminen, tai joka on taitava sotimaan. Useissa yhteiskunnissa soturit ovat olleet erillinen yhteiskuntaluokka, jolla on monesti ollut korkea yhteiskunnallinen asema. Soturiksi kutsutaan myös varhaiskantaisten kansojen sodankävijöitä. Joidenkin heimojen ja päällikkökuntien elämäntavassa sodankäynti on ollut niin keskeistä, että lähes kaikki miespuoliset olivat tarvittaessa sotureita.
Suomen soturi-sanaan liittyy usein alkeellisesti aseistautuneen tai alkeellisesti järjestäytyneen merkitys, mutta sana voi olla myös romantisoiva ja sankaruutta ihannoiva. Esimerkiksi Suomen talvi- ja jatkosotaan osallistuneita sotilaita kutsuttiin ihannoivasti "korpisotureiksi".
Monissa historiallisissa yhteiskunnissa, joissa oli soturiluokka, oli myös erityisiä sotureita koskevia käytösohjeita. Näiden tarkoitus saattoi olla estää soturiluokkaa aiheuttamasta vahinkoa muulle yhteiskunnalle. Usein soturin sääntöihin kuuluivat ankara uskollisuus (hallitsijalle), itsehillintä, kunniallisuus, rohkeus ja rehellisyys. Soturien säännöistä tunnetuimpia ovat eurooppalainen ritarius ja Japanin samuraiden seuraama bushido. Ankarista käytöskoodeista huolimatta soturit rasittivat toisinaan muita yhteiskuntaluokkia tuntuvasti. Myös moderneihin armeijoihin kuuluvilta edellytetään usein erityistä kunnollisuutta ja hyviä käytöstapoja.
Backyard wrestling
Backyard wrestling on harrastus, jossa pääosin vapaapainista innostuneet kannattajat harjoittavat vapaapainia omatoimisesti.
Moni nykyään kansainvälisesti tunnettu painija, kuten Hardyn veljekset ja Gregory Helms, ovat alun perin ponnistaneet huipulle Backyard wrestling:in pohjalta.
Suomessa laji alkoi yleistyä 2000-luvun alkupuolella, jolloin federaatioita oli jo ympäri Suomen. Tunnetuimmat federaatiot keräsivät runsasta julkisuutta internetissä, ja joissakin tapahtumissa saattoi olla jopa kymmeniä katsojia. Myös muissakin medioissa tuli julkisuutta, kuten esimerkiksi porilaisen Ultimate Hardcore Wrestling Federationin yhden sivun mittainen juttu Satakunnan Kansassa. Federaatiot perustivat omia nettisivuja, joilla ylläpidettiin videoita, kuvia, sekä rostereita ja tapahtumainfoa.
Suomessa toiminta alkoi kuolla lopullisesti viimeistään 2007-2008 -luvulla yleisen kiinnostuksen laskiessa, ja viranomaisten puuttuessa tapahtumien aiheuttamiin roskaamisiin. Lisäksi pari vakavampaa loukkaantumista saivat internetissä näkyvyyttä, ja huolestuneet vanhemmat liikkeelle. Tähän asti avoimesti takapihoilla, urheilutaloilla ja sivummalla metsiköissä tapahtuneet ottelut koettiin negatiivisena joka johti tapahtumien rajoittamiseen ja lopulta koko toiminnan lopettamiseen. Samaan aikaan, pari vuotta aiemmin, oli Suomeen perustettu myös ammattilais/showpainiin keskittynyt federaatio, PWF, joka koki backyard wrestlingin huonona mainoksena heidän toiminnalleen, ja avoimesti taisteli lajin hengissä säilymistä vastaan. Toiminnan hiipuessa innokkaimmat harrastajat selvittivät tiensä Pro Wresting Finlandin listoille.
Nykyään backyard wrestling Suomen maaperällä on lähes kokonaan kadonnut laji. Se pysyy täysin undergroundina, ja lajin nykysuosiota on vaikea siksi määritellä. Tiedossa on vain kourallinen pieniä yhteisöjä, jotka lajia harrastavat.
Tunnetuimpia suomalaisia federaatioita olivat:
Honkanen
Honkanen esiintyy seuraavissa yhteyksissä:Myös seuraavien henkilöiden alkuperäinen sukunimi oli Honkanen:
Honkanen (Kempele)
Honkanen on asuinalue Kempeleen kunnassa Ylikylän suuralueella, kauppakeskus Zeppelinin sekä Nelostien läheisyydessä, noin kaksi kilometriä itään keskustaajamasta, ja noin 12 kilometriä etelään Oulusta. Alueen rakennukset koostuvat suurimmaksi osaksi rivi- ja omakotitaloista. Viime vuosina alueelle on rakennettu myös kerrostaloja. Alue rajoittuu pohjoisessa Kokkokankaaseen ja etelässä Haapamaahan.
Alueen tärkeimmät liikenneväylät ovat valtatie 4, Kokkokankaantie sekä Tyrnävän Murtoon ja Ängeslevään johtava paikallistie 18637. Julkista liikennettä hoitaa Koiviston Auto -yhtymään kuuluva oululainen Koskilinjat.
Alueen palveluihin kuuluvat muun muassa vuonna 1997 avattu virkistysuimala Zimmari, grillikioski ja päiväkoti. Honkasessa toimi aiemmin vuonna 1981 rakennettu Honkasen lasten- ja nuortentalo eli paikkakuntalaisten kutsuma "Monari". Monitoimitalon yhteydessä sijaitseva hammashoitola suljettiin heinäkuussa 2012. Hammashoitola siirtyi Ylikylän yhtenäiskoulun yhteyteen, jossa se avattiin elokuussa 2012. Lasten- ja nuortentalon toiminta lopetettiin kesäkuussa 2016, jonka jälkeen käyttöikänsä päähän tullut rakennus purettiin.
Monitoimitalossa toimi vuoteen 1996 asti myös Honkasen sivukirjasto, joka suljettiin kun Kempeleen pääkirjasto siirtyi kokonaan koulukeskuksen tiloista kauppakeskus Zeppeliniin. Honkasessa on toiminut myös oma posti sekä päivittäistavarakauppoja, jotka sittemmin lakkautettiin kauppakeskus Zeppelinin palvelujen läheisyyden takia.
Honkasessa sijaitsee myös hiihtokeskus Köykkyri, joka on Pohjois-Suomen pienimpiä hiihtokeskuksia.
Alueelle ollaan rakentamassa liikuntakeskusta, johon olisi tulossa muun muassa koululiikuntatilat, keilahalli, kuntohalli sekä beach volley-halli.
Andrew Bonar Law
Andrew Bonar Law (16. syyskuuta 1858 – 30. lokakuuta 1923) oli brittiläinen konservatiivipoliitikko ja Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri lokakuusta 1922 toukokuuhun 1923.
Andrew Bonar Law syntyi Rextonin kylässä Kanadan New Brunswickissa skottilaisen pappismiehen poikana. Hän työskenteli isänsä tiluksilla ja kaksitoistavuotiaana muutti synnytyksessä kuolleen äitinsä rikkaiden pankkiiriserkkujen luo Glasgow'hun. Hän työskenteli suvun pankissa ja kävi iltakursseja yliopistossa, jossa kiinnostui politiikasta.
Perinnön antaessa taloudellisen riippumattomuuden Bonar Law lähti politiikkaan. Vuonna 1900 hänet valittiin konservatiivien edustajana parlamenttiin. Hän liittyi Joseph Chamberlainin johtamaan protektionistisiipeen ja hänestä tuli 1902 kauppalautakunnan ministerin avustaja. Kun Chamberlain vetäytyi politiikasta 1906, Lawista tuli protektionistien johtaja Chamberlainin pojan Austenin kanssa.
Hän menetti paikkansa 1906 vaaleissa liberaalien voittaessa, mutta palasi parlamenttiin täytevaalissa seuraavana vuonna. Vaikka Law murtuikin vaimonsa kuolemasta, hän jatkoi uraansa ja valittiin kompromissiehdokkaana konservatiivien johtajaksi 1911 Arthur Balfourin erottua protestina ylähuoneen veto-oikeuden lakkauttaneen parlamenttiuudistuksen (Parliament Act 1911) jälkeen.
Suursodan syttyessä Bonar Law tarjosi yhteistyötä hallituksen kanssa. Law sai ministerinpaikan hallituksesta siirtomaiden ministerinä 1915. Yhteistyö liberaalien kanssa sai Lawin kunnioittamaan Lloyd Georgea, ja hän kieltäytyi jopa pääministerin paikasta tämän hyväksi Herbert Asquithin erottua. Lloyd Georgen sotahallituksessa Law toimi alahuoneen johdossa ja valtiovarainministerinä. Yhteisymmärryksen ansiosta hallituskoalitio sai murskavoiton vielä sodan jälkeenkin.
Law oli menettänyt kaksi poikaansa sodassa ja hänen terveytensä heikkeni. Hän erosi ministerin asemastaan säilyttäen viran alahuoneen johdossa ja sinetinhaltijana. Vuonna 1921 hän erosi puolueen johdosta Austen Chamberlainin hyväksi. Hänen lähtönsä heikensi kovan linjan kannattajia Irlannin kapinallisia kohtaan ja neuvottelut IRA:n kanssa saivat aikaan sodan päättymisen kesällä.
Näihin aikoihin useat johtavat konservatiivit harkitsivat jopa Lloyd Georgen suunnittelemaan uuteen puolueeseen liittymistä. Law kuitenkin piti 1922 Carlton Clubilla mielialaa nostattavan puheen joka muutti heidän mielensä ja vakuuttii konservatiivit oman puolueen tarpeellisuudesta. Kun Lloyd Georgen hallitus sitten lokakuussa 1922 epäonnistui täydellisesti Turkin-politiikan osalta Chanakin kriisissä, Stanley Baldwin sai konservatiivit lähtemään hallituksesta, joka kaatui. Kuningas kutsui Lawin muodostamaan uuden hallituksen. Hän erosi kuitenkin jo toukokuussa 1923 kun hänellä diagnosoitiin kurkkusyöpä. Law kuoli Lontoossa samana vuonna.
Bonar Lawista käytetään usein nimitystä ”the unknown Prime Minister” () Robert Blaken saman nimisen elämäkerran mukaan. Law oli 1900-luvun lyhytaikaisin pääministeri.
Medi-Heli
Medi-Heli oli vuosina 1992–2012 toiminut helikopterilla ja maayksiköllä operoinut ensihoitolääkäripalvelu. Vuonna 1998 käynnistyi toiminta Varsinais-Suomen osalta. Vuoden 2006 alusta lähtien lääkinnällisestä toiminnasta Medi-Helissä oli vastuussa Uudenmaan toimipisteen osalta Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiiri, Varsinais-Suomessa lääkinnällisestä puolesta vastasi Varsinais-Suomen sairaanhoitopiiri. Medi-Heliä käytettiin muun ensihoitopalvelun tukena, ja sen tehtävä oli toimittaa sairaalatasoista ensihoitoa mahdollisimman nopeasti korkeariskisesti sairastuneille tai vammautuneille ihmisille sekä ohjata alueensa päivittäistä ensihoitotoimintaa mm. antamalla hoito-ohjeita ensihoitoyksiköille sekä perusterveydenhuollon hoitolaitoksille. Medi-Heli oli siis toiminta-alueillaan lääkäriyksikkö.
Ensisijainen toimintatapa oli toimittaa lääkäri onnettomuuspaikalle. Potilaiden kuljettaminen jatkohoitoon tapahtui ensisijaisesti maateitse. Medi-Heli kuljetti potilaita vain poikkeustapauksissa.
Medi-Helillä oli vuoteen 2012 asti kaksi tukikohtaa: Turku (Medi-Heli 02) ja Vantaa (Medi-Heli 01). Helikopterit olivat mallia Eurocopter EC135 P2, joiden pisin mahdollinen lentomatka on 595 kilometriä. Käytännössä toiminta-alueen säde oli noin 100–150 kilometriä tukikohdasta. Medi-Helin varusteisiin kuului normaalien ensihoitovarusteiden lisäksi joitain tarvikkeita ja lääkkeitä, joita ensihoitajamiehitteisissä ensihoitoyksiköissä ei ole. Medi-Helissä on ensihoitolääkäri, lentäjä sekä lentoavustaja eli ensihoitaja.
Medi-Heli kärsi koko olemassaolonsa aikana vakavista rahoitusongelmista, mutta se pystyi jatkamaan toimintaansa yksityisten lahjoitusten avulla. Isoimmat iskut rahoitukselle olivat Raha-automaattiyhdistyksen ja Suomen valtion tuen loppuminen. Vuonna 2012 Medi-Helin toiminta siirtyi FinnHEMSille, joka on valtiorahotteinen.
Ketolanperä
Ketolanperä on kylä Kempeleen kunnassa. Kylä sijaitsee noin kuusi kilometriä Kempeleen kuntakeskuksesta kaakkoon Tyrnävälle johtavan paikallistien 18637 varrella. Kylä on levittäytynyt Limingan–Tyrnävän peltolakeuksien reunaa seuraavan yhdystien sekä sen tärkeimpien sivuteiden varsille. Alue rajoittuu kaakossa Tyrnävän kunnanrajaan ja siellä sijaitsevaan Murron kylään ja luoteessa Ylikylään.
Kylässä sijaitsee oma koulu, joka on aloittanut toimintansa vuonna 1938. Koulu toimii myös kylän "keskuksena".
’Patafysiikka
’Patafysiikka on ranskalaisen kirjailijan Alfred Jarryn kehittämä filosofian haara, joka tutkii metafysiikan tuolla puolen olevia asioita.
Termi "’patafysiikka" () esiintyi painettuna ensi kerran Alfred Jarryn artikkelissa ”Guignol”, joka julkaistiin "L’Écho de Paris littéraire illustré" -lehden 28. huhtikuuta 1898 ilmestyneessä numerossa. Myöhemmin Jarry määritteli ’patafysiikan näin: ”kuvitteellisten ratkaisujen tiede, joka liittää symbolisesti virtuaalisuutensa kuvailemien olioiden ominaisuudet niiden luonteenomaisiin piirteisiin” ("Gestes et opinions du Docteur Faustroll", osa II, kappale VIII). Raymond Queneau on kuvaillut ’patafysiikan lepäävän ”ristiriitaisuuksien ja poikkeuksien totuudessa”. Se on modernin tieteen metodien parodiaa, ja käyttää usein nonsensen kielellistä ilmaisutapaa. ’Patafysiikan harjoittajaa kutsutaan ’patafyysikoksi.
Jarry edellytti kirjoitusasuun heittomerkkiä ”välttääkseen yksinkertaisen sanaleikin”, joka olisi ehkä ollut ”patte à physique” (fysiikan jalka) tai mahdollisesti ”pas ta physique” (ei sinun fysiikkasi).
"Collège de ’pataphysique" on Pariisissa 11. toukokuuta 1948 perustettu patafyysisestä filosofiasta kiinnostuneiden taiteilijoiden ja kirjailijoiden ryhmittymä. Collègen motto on "Eadem mutata resurgo" (”Nousen uudelleen samana, mutta muuttuneena”) ja sen päällikkönä toimii Hänen Suuruutensa, paroni Jean Mollet. Collègen julkaisuihin kuuluvat muiden muassa "Cahiers du Collège de ’Pataphysique" ja "Dossiers du Collège de ’Pataphysique". Collège valitsee satraappeja, jotka ovat kunnostautuneet ’patafysiikan edistäjinä. Kuuluisia satraappeja ovat esimerkiksi Marcel Duchamp, Man Ray ja Umberto Eco.
Ranskalaiset kirjailijat Raymond Queneau, Jean Genet, Boris Vian ja Jean Ferry ovat määritelleet itsensä ’patafyysiseen traditioon kuuluviksi. Filosofi Jean Baudrillard lasketaan usein ’patafyysikoiden joukkoon. Amerikkalainen kirjoittaja Pablo Lopez on laajentanut ’patafysiikkaa kehittelemällä pataforan, jonka suhde metaforaan on kuin metaforan suhde todellisuuteen.
Henry Campbell-Bannerman
Sir Henry Campbell-Bannerman (7. syyskuuta 1836 – 22. huhtikuuta 1908) oli brittiläinen poliitikko, joka toimi Yhdistyneen kuningaskunnan pääministerinä vuosina 1905–1908. Hän oli ensimmäinen, jota kutsuttiin virallisesti arvonimellä ""Prime Minister"".
Henry Campbell syntyi Kelvinside Housessa Glasgow'ssa. Hänen isänsä Sir James Campbell oli Glasgow'n kaupunginjohtaja ("Lord Provost of Glasgow") vuosina 1840–1843. Campbell kävi Glasgow'n yliopistoa (1851) ja Cambridgen yliopiston Trinity Collegea (1854–1858). Valmistuttuaan hän hoiti perheen varastoa ja tavarakauppaa Glasgow'ssa. Hän otti sukunimeensä lisän "Bannerman" vuonna 1871, mikä oli ehtona, että hän sai periä setänsä omistaman Hunton Courtin Kentissä.
Vuonna 1868 hänet valittiin alahuoneeseen liberaalien edustajana Stirling Burghsista. Hän toimi sotatoimistossa talousvastaavana ja amiraliteetin ministerin avustajana ja talousvastaavana, ja hänet valittiin William Ewart Gladstonen toiseen hallitukseen Irlannin ministeriksi 1884.
Gladstonen kolmannessa ja neljännessä hallituksessa ja jaarli Roseberyn hallituksessa hän oli sotaministerinä, jona hänen merkittävin saavutuksensa oli saada uudistusten esteenä ollut kuningattaren serkku, Cambridgen herttua eroamaan armeijan komentajan tehtävistä. Sotaministerinä hänet lyötiin ritariksi 1895 (GCB). Hän puhui vankien kohtelusta buurisodassa ja vastusti keskitysleirejä, mikä rikkoi välit puolueen imperialisteihin.
Sir Henry nousi helmikuussa 1899 Sir William Vernon Harcourtn jälkeen alahuoneen liberaalien johtoon ja piti jakaantuneen puolueen koossa. Kun liberaalit palasivat valtaan 1906, Edvard VII kutsui hänet maan pääministeriksi.
Campbell-Bannermanin hallitusta pidettiin tehokkaana, vaikka ylähuone estikin esitykset uudesta koululaista. Ulkoministeri Sir Edward Greyn johdolla solmittiin "entente" Venäjän kanssa 1907. Samana vuonna Campbell-Bannermanista tuli pitkäaikaisin parlamenttiedustaja ("Father of the House"), ainoana pääministerinä tähän mennessä. Eteläafrikkalaisille Transvaalin (1906) ja Oranjejoen siirtokunnille (1907) annettiin itsehallinto. Hänen hallitukseensa kuuluivat myös nousevat tähdet Asquith, Lloyd George ja Winston Churchill.
Campbell-Bannermanin terveys huononi pian, ja hän erosi pääministerin tehtävistä 3. huhtikuuta 1908, jolloin hänen tilalleen tuli valtiovarainministeri Herbert Henry Asquith. Campbell-Bannerman asui edelleen osoitteessa 10 Downing Street, ja pian eronsa jälkeen hänestä tuli ainoa pääministeri, joka on kuollut siellä, 22. huhtikuuta 1908.
2019
2019 (MMXIX) on nykyinen normaalivuosi (ei karkausvuosi), joka alkoi tiistaista.
Pain Confessor
Pain Confessor on hämeenlinnalainen yhtye, joka yhdistelee ilmaisussaan useita metallimusiikin eri tyylilajeja. Kokonaisuutena yhtyeen musiikin voidaan lukea kuuluvan melodisen death metalin tyylin piiriin. Ensimmäisellä levyllään Turmoil yhtyeen musiikissa oli myös paljon thrash metal -elementtejä, jotka jo toisella levyllä, Fearrage, olivat antamassa tietä muulle ilmaisulle. Kolmannella levyllä "Purgatory of the Second Sun" oli jo havaittavissa death metalin kaikuja ja mainittujen tyylilajien koko kirjo oli esillä yhtyeen neljännellä "Incarcerated" -pitkäsoitolla.
Pain Confessor perustettiin elokuussa 2002. Yhtye allekirjoitti 31. lokakuuta 2003 levy-yhtiö Megamanian kanssa kolmen albumin levytyssopimuksen.
Pain Confessor vieraili Japanissa ensimmäisen kerran 24.–28. toukokuuta 2006. Yhtyeellä oli kaksi konserttia Tokion alueella yhdessä Amoralin ja Northerin kanssa.
Vuoden 2006 Tuska Open Air Metal Festivalin jälkeen Pain Confessor aloitti kolmannen täyspitkän studioalbumin työstämisen. Albumin nimeksi tuli "Purgatory of the Second Sun", ja se julkaistiin 14. maaliskuuta 2007.
Pain Confessor lopetti yhteistyön Megamanian kanssa 2008 ja äänitti kahden kappaleen demon, joka ladattiin Internetiin eri sivustoille vapaasti kuunneltavaksi.
Yhtye kiinnitettiin Spinefarm Recordsin talliin keväällä 2012. Neljäs levy Incarcerated ilmestyi 12. lokakuuta 2012. Levyn bonusraidoiksi tarkoitetut kappaleet Jade ja Hope julkaistiin 2013 loppuvuodesta omana digijulkaisunaan. Yhteistyö Spinefarmin kanssa päättyi julkaisun myötä.
Möhkö
Möhkö on kylä Ilomantsissa lähellä nykyistä Suomen ja Venäjän rajaa.
Möhkössä on ollut Möhkön rautaruukki, ja sen paikalla on nykyään sen toimintaa esittelevä ruukkimuseo, jossa pääsee tutustumaan vanhoihin työtapoihin, työvälineisiin ja savottaperinteeseen.
Talvisodassa Möhkön kylä oli Neuvostoliiton 155. divisioonan miehittämä. Nykyisin Möhkön kesäteatterissa esitetään vuosittain historiallisia näytelmiä.
Vatikaanin kirjasto
Vatikaanin kirjasto () on Pyhän Istuimen kirjasto Vatikaanivaltiossa. Se on yksi vanhimmista kirjastoista ja sisältää yhden merkittävimmistä historiallisten kirjoitusten kokoelmista.
Vatikaanin kirjaston historia on perinteisesti jaettu viiteen aikakauteen:Vatikaanin kirjaston perusti Vatikaaniin paavi Nikolaus V vuonna 1448. Hän liitti tuolloin 350 edeltäjiltään perimäänsä kreikan, latinan ja heprean kielistä koodeksia omiin kokoelmiinsa ja laajoihin hankintoihinsa. Näihin kuului muun muassa Konstantinopolin keisarillisesta kirjastosta hankittuja käsikirjoituksia.
Kun kirjaston ensimmäinen kirjastonhoitaja Bartolomeo Platina toimitti luettelon kirjaston sisällöstä vuonna 1481 kirjastossa oli yli 3500 nimikettä. Vatikaanin kirjasto oli siten läntisen maailman suurin. Noin vuonna 1587 paavi Sixtus V määräsi arkkitehti Domenico Fontanan rakentamaan uuden kirjastorakennuksen. Rakennus on käytössä edelleen. Kirjat olivat esillä pöydillä joihin ne oli kahlehdittu.
Kirjasto on laajentunut useiden lahjoitusten ja hankintojen kautta vuosisatojen aikana. Vuonna 1623 Baijerin herttua Maximilian I lahjoitti kirjastolle 3500 käsikirjoitusta Heidelbergin peritystä palatiinikirjastosta kiitoksena paavi Gregorius XV:n poliittisesta toiminnasta herttuan valtataistelussa protestanttisia ehdokkaita vastaan. Pieni osa, 39, näistä kirjoista lähetettiin Pariisiin vuonna 1797 ja palautettiin Heidelbergiin Pariisin rauhansopimuksessa vuonna 1815. Paavi Pius VII lahjoitti 852 teosta lisää vuonna 1816. Näitä lukuun ottamatta palatiinikirjasto sijaitsee edelleen Vatikaanissa.
Vuonna 1657 kirjasto hankki Urbinon herttuoiden käsikirjoitukset. Vuonna 1661 kreikkalainen oppinut Leo Allatius nimitettiin kirjastonhoitajaksi. Ruotsin kuningatar Kristiina määräsi kirjastonsa, joka oli käytännössä Ruotsin koko kuninkaallinen kirjasto, luovutettavaksi Vatikaaniin kuolemansa 1689 jälkeen.
Ohion yliopiston taidehistorian eläkkeelle jäänyt professori Anthony J. Melnikas jäi vuonna 1995 kiinni varastettuaan useita sivuja kirjaston harvinaisista kirjoista vuosien varrella. Hänet asetettiin syytteeseen ja sivut palautettiin .
Nykyään kirjastossa on noin 75 000 käsikirjoitusta ja yli 1,1 miljoonaa painettua kirjaa, joihin kuuluu noin 8500 inkunaabelia. Vatikaanin salaiset arkistot erotettiin kirjastosta 1600-luvun alussa. Niihin kuuluu 150 000 nimikettä lisää.
Kirjaston merkittävimpiin nimikkeisiin kuuluu Codex Vaticanus, Raamatun kaanonin vanhin tunnettu käsikirjoitus. Prokopioksen "Salainen historia" löydettiin kirjastosta ja julkaistiin vuonna 1623.
Yleisen urbaanin legendan mukaan kirjastossa olisi maailman laajin kokoelma pornografiaa. Tämä ei pidä paikkaansa, tämänkaltainen materiaali rajoittuu kopioihin "Kiellettyjen kirjojen luettelossa" kielletystä materiaalista sekä lievästi eroottisesta taiteesta enimmäkseen renessanssin ajalta.
Vatikaanin kirjasto on historian, oikeustieteen, filosofian, teologian ja luonnontieteiden tutkimuskirjasto, joka on avoin kaikille, jotka pystyvät perustelemaan tarpeensa kokoelman näkemiselle. Vuosien 1801 ja 1990 välillä julkaistuista kirjoista voi tilata valokopioita. Kirjaston yhteydessä toimii kirjastotieteen oppilaitos.
Sturenkatu
Sturenkatu () on Helsingin vilkkaimmin liikennöityjä katuja. Se on Helsingin itäisen kantakaupungin tärkeä poikittaiskatu. Sturenkatu alkaa Helsinginkadulta Alppiharjun kaupunginosasta, Linnanmäen huvipuiston eteläpuolelta, jatkuu koilliseen Vallilan kaupunginosan läpi ja päättyy Hämeentiehen. Se jakaa Alppiharjun Alppilaan ja Harjuun.
Sturenkatu on saanut nimensä Sture-sukuun kuuluneiden Ruotsin valtionhoitajien, Sten Sture vanhemman, Sten Sture nuoremman ja Svante Sturen mukaan. Katu kuuluu Kalliossa ja Alppiharjussa olevien historiallisten merkkihenkilöiden mukaan nimensä saaneiden katujen ryhmään. Suomenkieliseksi nimeksi vahvistettiin vuonna 1909 Sturekatu ja vuonna 1928 nykyinen kirjoitusasu.Sturenkadulla on vilkas kaukobussiliikenne. Sitä kautta kulkevat lähes kaikki Kampista lähtevät kaukoliikenteen bussit Tuusulanväylän (Tuusula, Järvenpää), Lahdenväylän (Lahti, Jyväskylä, Mikkeli), Porvoonväylän (Porvoo) ja Itäväylän (Kouvola, Kotka) suuntiin.
Sturenkadulla on raitiovaunukiskot Porvoonkadun risteyksen ja Hämeentien välisellä osuudella, mutta niitä ei käytetä tällä hetkellä varsinaiseen linjaliikenteeseen raitiolinja 1:n siirryttyä ajamaan Sörnäisten kurvin kautta. Sturenkadun ylittää kuitenkin edelleen usea raitiolinja: linja 3 Porvoonkadun kohdalla, linja 9 Aleksis Kiven kadun kohdalla ja linja 7 Mäkelänkadun kohdalla. Sturenkatua sivuavat myös linjat 1 ja 8 Helsinginkadun risteyksessä ja linjat 6 ja 8 Hämeentien risteyksessä.
Merkittäviä rakennuksia Sturenkadun varrella on muun muassa Alvar Aallon suunnittelema Kulttuuritalo. Lenininpuisto sijaitsee Kulttuuritalon pohjoispuolella, ja sinne on kulkuyhteys Sturenkadulta. Kalliolan setlementin ja kansalaisopiston rakennus sijaitsee Sturenkadun toisella puolella vastapäätä Kulttuuritaloa. Porvoonkadun risteyksessä on Työläisnaisen patsas ja sen ympärillä pieni Työläisäidinpuisto.
Pasilan konepajan laaja tontti rajoittui itäpäässään Sturenkatuun. Paikalle on rakennettu 2007-2016 uusi asuntoalue Konepaja.
Teollisuuskadun ja Roineenkadun välissä Sturenkadun oikealla puolella sijaitsee kaunis juuri ennen talvisotaa rakennettu, nyt suojeltu rakennushistoriallisesti arvokas funkkisrakennus, jossa toimi alun perin Oy Volvo-Auto Ab (vuoteen 1980).
Puijonkatujen välissä Sturenkadun vasemmalla puolella sijaitsee pienehkö Puijon puistikko.
Paavalinkirkko sijaitsee lähellä Sturenkadun ja Hämeentien risteystä Paavalinpuiston takana. Puistossa sijaitsee Niilo Rikulan veistämä nyrkkeilijä Gunnar Bärlundin patsas.
Serie B
Serie B on Italian jalkapallon toiseksi korkein sarjataso. Sen järjestää Lega Nazionale Professionisti Serie B, joka perustettiin vuonna 2010 Lega Calcion jakauduttua kahtia.
Sarjassa pelaa 22 joukkuetta. Jokainen pelaa jokaista vastaan kahdesti, vieraissa ja kotona. Näin kauden päätteeksi jokaiselle joukkueelle kertyy 42 ottelua. Sarjan kaksi parasta nousevat suoraan Serie A:han ja sijoille 3–6 sijoittuneet joukkueet karsivat viimeisestä nousupaikasta. Sarjan neljä viimeistä joukkuetta putoavat Serie C:hen.
Harju (Jyväskylä)
Harju, vanhemmalta nimeltään Syrjänharju, joskus Jyväsharju, on maankohoama Jyväskylässä keskustan ja Mäki-Matin välissä.
Nimestään huolimatta Harju ei ole harju vaan osa jääkauden aikaista Sisä-Suomen reunamuodostumaa. Harjun laelle johtavat jyhkeät kiviportaat, "Neron portaat", jotka saivat nimensä jyväskyläläisen kaupungininsinöörin Oskar Neron mukaan. Portaat on suunnitellut arkkitehti Gunnar Wahlroos. Neron portaiden lisäksi Harjun viheralueella risteilee erisuuruisia teitä ja polkuja. Harjulta avautuu näkymä Jyväskylän keskustan yli Jyväsjärvelle ja Kuokkalan kaupunginosaan. Aikaisemmin Harjusta otettiin maa-ainesta kaupungin rakentamiseen, ja 1940-luvulla esitettiin jopa koko Harjun poistamista ja sen hiekkojen heittämistä Jyväsjärven länsiosan täytteeksi, mutta nykyään alue on rauhoitettu puistokäyttöön.
Harjun laella kohoaa Harjun torni, vuonna 1953 rakennettu Vesilinna, josta löytyy Keski-Suomen luontomuseo, näköalaravintola ja näkötorni. Lisäksi alueella on vuonna 1926 rakennettu Harjun urheilukenttä ja kesäteatteri. Harjulla ajettiin myös Jyväskylän suurajojen yleisöerikoiskoe, jossa vuonna 1996 sattui kuolemaan johtanut onnettomuus. Harjua ei ajettu vuoden 1998 jälkeen, mutta katsojien pyynnöstä pikataival palautettiin vuoden 2014 reitille. 
Talvi- ja jatkosodan aikana mäen päällä toimi ilmatorjunta-asema, jonka muistona mäellä sijaitsee nykyään käytöstä poistettu ilmantorjuntatykki.
Harjun kupeesta löytyvät Lyseon lukio, Jyväskylän helluntaiseurakunta, Jyväskylän kauppahalli ja tori, Jyväskylän ammattiopisto sekä Jyväskylän normaalikoulun yläaste ja lukio.
Laajemmin Harjulla tarkoitetaan Jyväskylän kaupunginosaa numero 2, johon kuuluu varsinaisen Harjun lisäksi Tapionkadun pienalue. Harjun kaupunginosan rajoina ovat Puistokatu, Rajakatu, Pitkäkatu ja Yliopistonkatu.
2Pacalypse Now
2Pacalypse Now on Tupac Shakurin debyyttialbumi, joka julkaistiin vuonna 1991. Albumi sai kyseenalaista kunniaa, kun Yhdysvaltojen varapresidentti Dan Quayle hyökkäsi albumia vastaan todeten: "There's no reason for a record like this to be released. It has no place in our society". Muun muassa tämä episodi ja listahitti "Brenda's Got a Baby" siivittivät albumin lopulta kultarajan yli.
Albumilta julkaistiin yhteensä kolme singleä, joista kaikista kuvattiin myös musiikkivideot. Kappale "I Don't Give a Fuck" esiintyy pelissä radiokanava Los Santosilla.
Young Black Male 
Trapped 
Soulja's Story 
Violent
Crooked Ass Nigga 
If My Homie Calls 
Rebel of the Underground 
Part Time Mutha
Kemiallinen reaktori
Reaktori on laite tai astia, jossa ajetaan kemiallista reaktiota.
Reaktoreja on kahta perustyyppiä: panos-, ja virtausreaktoreja, sekä näiden välimuoto puolipanosreaktori. Panosreaktoriin syötetään panos lähtöaineita ja annetaan reagoida, mikä on yksinkertaisin tapa ajaa reaktio ja helpoin käyttää pienissä erissä. Panosreaktorissa on tavallisesti sekoitus. Virtausreaktoriin syötetään koko ajan lähtöainetta ja vastaavasti poistetaan tuotetta. Virtausreaktorin toimintaa ei tarvitse keskeyttää täyttöä tai tyhjennystä varten, joten se on käytännöllisempi suuriin eriin, joilla on keskeytyksetön kysyntä. Puolipanosreaktori on panosreaktori, jossa jotain lähtöainetta syötetään reaktion kuluessa. Puolipanosreaktori on tarpeellinen esimerkiksi silloin, kun suurta määrää kaasua ajetaan reaktoriin, ja suurin osa siitä ehtii kuplia pois reagoimatta.
Reaktoreja mallinnetaan tavallisesti jollain seuraavista malleista:
Putki- ja panosreaktorien dynamiikassa voidaan käyttää samoja yhtälöitä, kunhan konsentraatioyhtälön integrointimuuttujana käytetään putkireaktorissa paikkaa ja panosreaktorissa aikaa.
Mikään todellinen virtausreaktori ei ole ideaalinen CSTR tai PFR. Epäideaalisuutta voi karakterisoida viipymisaikajakaumalla, joka on äärimmäisen lyhyen ainepulssin poistumisen funktio ajan suhteen. Ideaali-CSTR:n viipymisaikajakauma on eksponentiaalisesti häviävä: ensin pulssi sekoittuu välittömästi ja täysin, minkä jälkeen se poistuu vähitellen. Ideaali-PFR:ssä pulssi tulee viipymäajan verran viiveellä, mutta täsmälleen samanlaisena ulos. Todellisissa reaktoreissa on sekä viivettä, konsentraation kasvua (sekoittuminen ei ole välitöntä vaan kestää äärellisen ajan) että eksponentiaalista häviämistä.
Edelleen, katalyyttiset reaktorit vaativat omat mallinsa, koska reaktio etenee katalyytin pinnalla eikä täydellistä sekoitusta voida olettaa. Reaktionopeus ei riipu suoraan itse massan pääosan vaan ainoastaan pinnan konsentraatioista. Katalyysireaktiot kulkevat yleensä niin, että jotkin lähtöaineet kiinnittyvät pinnalle aktiiviseksi muodoksi, joka reagoi, ei itse lähtöaine, ja tämän aktiivisen muodon pintakonsentraatio määrää reaktionopeuden. Toinen rajoittava tekijä on diffuusio: tuote, lähtöaine tai molemmat diffundoituvat katalyytin pinnalle ja sieltä pois, mikä riippuu virtausnopeudesta, katalyyttipalojen muodosta, yms. sekalaisista tekijöistä. Edelleen, monet katalyytit huononevat ajan kuluessa, mikä edelleen monimutkaistaa mallia.
Elintarviketeollisuuden, metallurgian, biokemian (fermentorit) ja lasiteollisuuden reaktorit ovat lähes täysin panosreaktoreita. Petrokemian ja vesikemian reaktorit puolestaan ovat lähes täysin putkireaktoreita. Laboratorioissa ja pilot planteissa käytetään yleensä panosreaktoreita. Sekoitusreaktoreita käytetään silloin, mikäli raaka-aineet eivät sovellu putkireaktoriin tai vaativat mekaanista sekoittamista, kuten maaliteollisuudessa tai jätevedenpuhdistamoissa.
Sampo Axelsson
Sampo Axelsson (taiteilijanimeltään DJ Anonymous, s. 1976) on helsinkiläinen DJ, jonka alaa ovat rytmimusiikin eri osa-alueet, kuten hip hop, soul, funk ja boogie. 1990-luvulla Axelsson tuli tunnetuksi yhdessä Didier Selinin eli DJ Didierin kanssa järjestämästään hip hop -klubi Worldwidestä. He tekivät yhdessä myös Supersessio -ohjelmaa Radiomafiassa vuosina 1997–2002. Vuodesta 2001 Axelsson on toiminut Radio Helsingin Tyylit takaisin -ohjelman DJ:nä ja on myös osakkaana Helsingissä sijaitsevassa levykauppa Lifesaverissa.
DJ Anonymous on julkaissut useita mixtapeja vuodesta 1995 alkaen. Hänen mixtapeillaan ovat vierailleet mm. Ceebrolisticsin Pijall, Iwere ja Celes, joka tunnetaan nykyään paremmin nimellä Davo.
Brodien klaani
Brodien klaani on skotlantilainen klaani Skotlannin Alamaalta, Morayn alueelta.
Klaanin nimi tulee joko gaelin sanasta "Brothaig", oja, tai normanni-nimestä De Brothie.
Alexander Tristan Duff Brodie of Brodie
Brodien klaani on varhaisimmista ajoista yhdistetty Morayn alueeseen. 1100-luvulla Skotlannin kuningas Malcolm IV vahvisti heidän omistusoikeutensa maahan ja Michael, Brodien taani, otti peruskirjan vastaan Robert Brucelta kaksi tai kolme vuotta ennen Bannockburnin taistelua. John Brodielainen avusti MacKenzien klaania Blair-na-park:in taistelussa MacDonaldin klaania vastaan vuonna 1466. Vuonna 1645 Lewis Gordon, Huntlyn kolmas markiisi hyökkäsi Brodien linnaan ja poltti sen, jolloin tuhoutui paljon klaanin historiaan liittyviä dokumentteja. William Brodie, joka eli 1700-luvulla, oli kiltamestari ja Edinburghin kaupungin neuvosmies, joka kuitenkin varasteli öisin. Brodien kunniallisen julkikuvan ja hänen todellisen luonteensa vastakohtaisuus innoittivat Robert Louis Stevensonin kirjoittamaan romaaninsa Tohtori Jekyll ja Mr. Hyde.
Nykyään klaanin jäseniä elää Kanadassa, Skotlannissa ja joissakin Euroopan maissa.
Piero Liatti
Piero Liatti (s. 7. maaliskuuta 1962) on italialainen entinen rallikuljettaja. Häntä on myös kutsuttu "Italian Vataseksi".
Liatti ajoi 51 MM-rallia ja voitti yhden kerran, Monte Carlo -rallin kaudella 1997 ajaessaan Subarun tehdaskuskina. Vuonna 1998 Liatti menetti tallimääräyksellä San Remon rallin voiton Colin McRaelle. Pisteitä Liatti keräsi kaikkiaan 162.
Liatti lopetti uransa vuoteen 2003. Vaikka hän on lopettanut ajamisen, hän kerää harrastuksenaan ralliautojen pienoismalleja.