hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Termoluminesenssi
Termoluminesenssillä tarkoitetaan hitaasti laukeavaa luminesenssiä, jossa elektronien viritystila puretaan lämmittämällä ainetta, jolloin vapautuu energiaa (fotoneja). Vapautuvan energian määrä on verrannollinen säteilyn määrään, jonka aine on saanut. Tätä ominaisuutta käytetään hyväksi termoluminesenssiajoituksessa, joka perustuu kiteisten mineraalien saaman säteilyannoksen mittaamiseen kuumentamalla niitä. Kuumennettaessa ainetta se emittoi heikkoa valoa, joka on luminesenssia. Termoluminesenssiajoituksella saadaan selville, milloin ainetta on viimeksi kuumennettu.
Säteilyä absorboineet aineet voivat emittoida valoa eri tavoilla. Niitä ovat fluoresenssi ja fosforenssi. Fluoresenssi määritellään loiste-ilmiöksi. Siinä aineessa olevat viritystilat laukeavat spontaanisti. Viritettäessä elektroneja säteilyn avulla korkeammille viritystiloille valoa emittoituu formula_1 sekunnissa säteilyn absorboitumisesta. Eli valoa nähdään vain kun ainetta säteilytetään. Fosforenssin tuottamaa valoa voidaan tarkastella myös säteilyttämisen jälkeen. Fosforenssissa ionisoiva säteily aiheuttaa elektronien siirtymisen meta­stabiileille energiatiloille, loukkuihin, joista ne eivät palaudu perustilaan, koska tämä on valintasääntöjen mukaan täysin tai osittain kiellettyä. Kun tunnetaan metastabiilia tilaa korkeampi viritystila, voidaan elektroni saada keinotekoisesti nousemaan tällaiselle korkeammalle viritystilalle, jolta se palaa spontaanisti perustilaansa ja emittoi fotonin. Tällöin systeemiin täytyy tuoda energiaa. Termoluminesenssissa tämä energia tuodaan juuri lämmittämällä ainetta vähintään formula_2:een . Fosforenssia sanotaan termoluminesenssiksi juuri sen takia, että lämpötilan nousu saa metastabiilit tilat tyhjenemään nopeasti. Termoloiste on lämpöstimuloitua valon emissiota säteilylähteen poiston jälkeen. Systeemi saadaan tuottamaan jatkuvaa valoemissiota (fosforenssia) lämmittämällä systeemiä pidempään. Emissio jatkuu vähentyvällä intensiteetillä kunnes metastabiileilla tiloilla ei ole enää varauksia. Jos loukkutilan elektronienergia on formula_3, on elektronien irroittumisvauhti:
formula_4,
missä formula_5:n tyypillinen kokeellinen arvo on formula_1 1/s. Jos ainetta, jossa on loukkuihin tarttuneita elektroneja, lämmitetään sopivalla vakionopeudella, ja mitataan luminesenssin intensiteettiä lämpötilan funktiona, saadaan aineelle ns. hohtokäyrä (eng. glow curve), jossa intensiteettihuiput sijaitsevat kohdilla, missä kT on formula_7:n luokkaa . Hohtokäyriä on nähtävissä esimerkiksi Louis Reyn julkaisussa .
Kun termoluminesenssi on lämmittämisen johdosta laskenut nollaan, voidaan näyte tehdä uudelleen termoluminoivaksi altistamalla se yhdelle monista mahdollisista energialähteistä kuten: röntgen- tai gammasäteilylle, elektronisuihkulle, nukleoneille, ultraviolettivalolle ja joissain tapauksissa jopa lyhytaaltoiselle näkyvälle valolle (violetti ja sininen).
Liputta matkustaminen
Liputta matkustaminen (”pummilla matkustaminen” tai "pommilla matkustaminen") on matkustamista maksullisessa (yleensä julkisessa) kulkuvälineessä maksamatta matkasta.
Suomessa liputta matkustajat käyttävät usein junaa, metroa tai raitiovaunua, koska näissä kulkuvälineissä ei tarvitse näyttää lippua kuljettajalle. Lipuntarkastaja voi määrätä ilman voimassa olevaa lippua matkustavalle tarkastusmaksun. Pääkaupunkiseudulla maksu on 80 euroa, johon se nousi 1.2.2007. Linja-autoissa liputta matkustaminen on harvinaisempaa, koska kuljettaja voi tarkastaa matkalipun sisään astuttaessa. Linja-autoissa on kuitenkin helposti mahdollista matkustaa kauemmas, kuin mihin ostettu lippu oikeuttaa.
Liputta matkustaminen tuo julkisille liikennevälineille vilkkaimmilla seuduilla huomattavia tappioita. Esimerkiksi HKL on arvioinut, että saamatta jääneillä lipputuloilla voitaisiin kattaa runsaan kymmenen prosentin alennus kuukausilipun hintaan.
Vilkkaassa joukkoliikenteessä maksutapahtuman pitäisi olla mahdollisimman joustava ja nopea, mutta tämä tuo mahdolliseksi jättää helposti maksu suorittamatta. Koska tarkastajien tai muun valvonnan lisääminen on kallista, on tarkastusmaksun korottaminen usein helpompi vaihtoehto lipputulojen lisäämiseksi.
Suomessa liputta matkustamisen seuraamuksia on haluttu kiristää sen yleisyyden vuoksi. Syyskuussa 2006 tarkastusmaksut tehtiin mahdolliseksi koko maan linja-autoliikenteessä sekä tarkastusmaksun enimmäismäärä nostettiin 88 euroon. Tarkastusmaksuista määrää liikenne- ja viestintäministeriö.
Westend ICT
Westend ICT Oyj (ent. TJ Group Oyj) oli suomalainen pörssilistattu IT-alan yhtiö. Innofactor Oy teki käänteisen listautumisen Helsingin pörssiin hankkimalla Westend ICT Oyj:n vuoden 2010 lopulla, minkä seurauksena nimi muutettiin Innofactor Oyj:ksi.
Westend ICT:n ydinliiketoimintaa olivat sähköinen asiakirja- ja liiketoimintaprosessien hallinta sekä asiakaskohtaiset integraatio-, CRM- ja muut järjestelmäratkaisut. Yhtiö tunnetaan erityisesti it-kuplan keskellä vuonna 2000 tapahtuneeseen pörssilistautumiseen liittyvistä epäselvyyksistä.
Vuonna 1987 perustettu TJ Group oli internetalan konkari ja yksi vuosituhannen vaihteen IT-kuplan suomalaisista yrityksistä. Maaliskuussa 1999 Helsingin pörssin NM-listalle listautunut yritys herätti sijoittajien suunnattoman kiinnostuksen ja parhaimmillaan yhtiön osakekurssi kävi yli 20 eurossa, mutta keväällä 2000 annetun tulosvaroituksen jälkeen se romahti. Marraskuussa 2008 Westend ICT:n markkina-arvo oli enää vajaat 4 miljoonaa euroa, kun se arvokkaimmillaan oli ollut Alma Median ja Finnairin yhteisarvoa korkeampi.
Yhtiön toimitusjohtaja oli helmikuuhun 2001 sen toinen pääomistaja Jyrki Salminen. Häntä seurasi Mikko Setälä, jonka osaksi tuli firman saneeraus. Setälän jälkeen toimitusjohtajaksi tuli Anneli Koivunen, joka toimi tehtävässä 2005 saakka. Hannu Jokela nimitettiin toimitusjohtajaksi Koivusen jälkeen ja hänen tehtäväkseen tuli luotsata yhtiö hengissä läpi käynnistyneestä oikeusprosessista.
Vuonna 2005 valtionsyyttäjä nosti syytteen vuoden 2000 osakeantia ja -myyntiä sekä näiden jälkeistä tiedottamista koskevista tiedottamisrikosepäilyistä. Syytettyinä ovat olleet muun muassa yhtiön silloiset hallituksen jäsenet ja yhtiön talousjohtaja sekä osakeannin järjestänyt Evli Pankki. Käräjäoikeus vapautti kaikki syytetyt, mutta 5. heinäkuuta 2007 Helsingin hovioikeus tuomitsi TJ Groupin pääomistajat Tuomo Tilmanin ja Jyrki Salmisen kahden vuoden ehdolliseen vankeuteen tiedottamisrikoksista ja törkeästä sisäpiiritiedon väärinkäytöstä. Kumpikin tuomittiin myös menettämään noin kahdeksan miljoonaa euroa rikoshyötyä.
Korkein oikeus tuomitsi 15. tammikuuta 2009 Jyrki Salmisen ja Tuomo Tilmanin kahden vuoden neljän kuukauden ehdottomaan vankeuteen. Samalla oikeus korotti Westend ICT:n maksaman yhteisösakon 100 000 euroksi.
Veikko Lesonen
Veikko Juhani Lesonen (s. 1957 Keminmaa) on suomalainen Oulunsalossa asuva teollisuusneuvos, suursijoittaja ja liikemies.
Keminmaalaislähtöinen Lesonen tunnetaan Nokian imussa kasvaneen tuotantoautomaatioita valmistaneen Jot Automationin perustajana. Hän luopui kansainväliseksi suuryhtiöksi kasvaneen Jot Automationin omistuksesta vuonna 2000 ansaiten 200 miljoonaa euroa ja oli kahtena vuonna perättäin Suomen suurituloisin henkilö. Nykyään Lesonen on ympäristöteknologiayritys Proventia Groupin pääomistaja sijoitusyhtiönsä Head Invest Oy:n kautta. Se valmistaa muun muassa elektroniikan kierrätyslaitteita ja pakokaasukatalysaattoreita. Lesonen on myös sijoitusyhtiö Head Asset Managementin taustalla.
Veikko Lesonen on osakkaana lukuisissa eri yrityksissä.
Lesonen omistaa arvokiinteistöjä muun muassa Suomessa ja Espanjan Marbellassa, jossa hän asuu perheineen osan vuotta. Suomalaiskiinteistöistä merkittävimpiä omistuksia ovat Ruokolahden Rantalinna ja Oulun Uusi Seurahuone, ns. Petrellin palatsi.
Lesosen suku siirtyi Suomeen Vienan Karjalasta heimosotien aikana. Veikko Lesosella on kiinteät yhteydet sukuunsa Vienaan ja hän omistaa talon Lesosen suvun "kantakylässä" Venehjärvellä.
Joni Skiftesvikin kirjoittama Veikko Lesosen elämäkertakirja "Kyllä Veikko voi" ilmestyi WSOY:n kustantamana syksyllä 2007.
4. toukokuuta 2011 ilmoitettiin, että Lesosen perheen omistama Head Invest-yhtiö on ostanut JOT Automationin takaisin Rohwedder Groupilta.
Harrastuksikseen Veikko Lesonen ilmoittaa veteraanityön, valokuvauksen ja liikunnan. Helsingin Sanomien mukaan hän on myös vapaamuurari.
Bombardier Canadair Regional Jet
Bombardier Canadair Regional Jet on kanadalaisen Bombardierin valmistama alueellisille lennoille tarkoitettu lentokone. Konetyyppi perustuu Canadair Challenger liikelentokoneeseen. Suunnittelutyöt alkoivat 1987 ja ensilento lennettiin toukokuussa 1991. Versiosta riippuen, koneeseen mahtuu 44-100 matkustajaa.
Me Naiset
Me Naiset on Sanoma Media Finlandin julkaisema, joka torstai ilmestyvä naistenlehti ja verkkosivusto. Lehden päätoimittaja on syksystä 2016 saakka ollut Iina Artima-Kyrki.
Lukijoita "Me Naisilla" tutkimuskaudella syksy 2016 – kevät 2017 oli 261 000, ja kokonaistavoittavuudeltaan (verkkosivut ym. mukaan lukien) se tavoittaa 505 000 henkilöä viikottain.
"Me Naiset" alkoi ilmestyä vuonna 1952 tunnuslauseenaan "nykyaikaisen naisen nykyaikainen lukemisto". Vuonna 1957 Sanoma Osakeyhtiö osti sen julkaisuoikeudet. Vasta 1960-luvulla lehden konsepti vakiintui, ja lehdestä tuli Suomen ensimmäinen naisten viikkolehti. "Eevan" ja "Kotilieden" lukijoita nuoremmalle yleisölle suunnatun "Me Naisten" levikki alkoi nousta nopeasti.
Vuodesta 1962 alkaen "Me Naiset" järjesti vuosittain ”mannekiinikilpailun” uusien mallien löytämiseksi Fordin mallitoimistoon New Yorkiin, jonka johtaja, äitinsä puolelta suomalaissukuinen Eileen Ford, oli Sanomien Aatos Erkon vaimon Janen tuttava. Ensimmäisessä kilpailussa voittajaksi valittiin Hellevi Keko, joka tekikin menestyksekkään malliuran 1960-luvun amerikkalaisissa aikakauslehdissä.
1960–1970-luvuilla sukupuoliasioiden osuus "Me Naisten" sisällöstä kasvoi ajan hengen mukaisesti, ja lehti oli yksi ensimmäisistä, jotka suhtautuivat myönteisesti aborttiin, ehkäisyyn ja naisen seksuaalisten oikeuksien ajamiseen. 1980-luvulla "Me Naiset" alkoi tuoda esiin myös muita poliittisia kysymyksiä ja esitellä naispoliitikkoja, kunnes 1990-luvun mittaan lehden linja keveni itsensä hemmottelua ja viihdejulkkisten haastatteluja kohti. 2000-luvun puolenvälin konseptiuudistuksessa lehteen tulivat mukaan muun muassa usein globaaleja ilmiöitä käsittelevät kuvareportaasit.
Sport
Sport on Sanoma-konserniin kuuluvan Sanoma Media Finlandin julkaisema naisten liikuntalehti. Sport aloitti erillisenä lehtenä 2002 ja ilmestyy nykyään kaksitoista kertaa vuodessa (10 lehteä). Aiemmin lehteä julkaistiin muutamia numeroita Me Naisten yhteydessä.
Lehden levikki on 47 164 (LT 2008), ja sillä on 119 000 lukijaa (KMT Lukija 2008).
Elintarviketiede
Elintarviketiede on useita luonnontieteitä soveltava tieteenala, joka tutkii elintarvikkeiden tuotantoa, valmistusta, turvallisuutta ja käyttöä. Elintarviketieteissä sovelletaan laajasti muun muassa fysiikan, kemian, biologian ja mikrobiologian teorioita ja metodeja.
Seere Salminen
Seere Maria Salminen, nimimerkki Serp (o.s. Sario; 6. toukokuuta 1894 Vaasa – 13. huhtikuuta 1977 Helsinki), oli suomalainen kirjailija, näytelmäkirjailija ja pakinoitsija. Hän käytti myös nimimerkkejä Marja Orsi, Marja Salminen ja Seere Sario. Yhdessä Elsa Soinin kanssa hän kirjoitti myös nimimerkillä Tuttu Paristo.
Salmisen vanhemmat olivat kruununvouti Matti Sario ja Seere Vaismaa ja puoliso vuodesta 1925 konsuli Akseli Wilhelm Salminen. Hän kävi Vaasan suomalaisen tyttökoulun ja Helsingin suomalaisen jatko-opiston. Salminen toimi Kansallis-Osake-Pankin virkailijana vuoteen 1923 ja Suomen Lontoon suurlähetystön kanslia-apulaisena 1923-1929. Hän oli toimittaja-pakinoitsija "Helsingin Sanomissa" ja "Valittujen Palojen" päätoimittaja 1947–1963. Salminen toimi myös "Uuden Suomen" vakinaisena avustajana Lontoossa 1923‒1929 ja lehden viikkoliitteen toimittajana vuosina 1929–1933. Suomen ensimmäisen sanaristikon laati nimimerkki Suometar, jonka takana olevasta henkilöstä ei ole täyttä varmuutta, mutta kyseessä lienee Seere Salminen.
Salmisen nimimerkillä "Serp" kirjoittamat näytelmät kuvasivat mennyttä idylliä. Kaikkien näytelmien pohjalta on tehty myös elokuva. Nimimerkin "Tuttu Paristo" tunnetuin työ oli ensin radiokuunnelmasarjana esitetty "Suomisen perhe". Sarjan pohjalta tehtiin myös useita Suomen Filmiteollisuuden tuottamia elokuvia, joihin Serp yhdessä Soinin kanssa laati käsikirjoitukset. Elokuvien tähtenä, Olli Suomisena, muistetaan Lasse Pöysti. Suomisen perhe-elokuvien lisäksi Serp laati käsikirjoituksen myös useisiin muihin elokuviin kuten Hannu Lemisen elokuvaan "Onnelliset" (1954), Edvin Laineen elokuvaan "Skandaali tyttökoulussa" (1960) ja T.J. Särkän viimeiseksi jääneeseen ohjaustyöhön "Ihana seikkailu" (1962). Salminen oli myös suomentaja. Hän käänsi erityisesti W. Somerset Maughamin, George Bernard Shaw’n teoksia, mutta myös Pearl S. Buckin viihteellisiä teoksia.
Anomia
Anomia ( kieltävä etuliite, "nomos" 'laki') on "tila missä yhteisö antaa hyvin vähän moraalista johdatusta yksilöille". Se on yhteisön ja yksilön välisten siteiden rappeutuminen, esim. kontrolloimaton syöksykierre missä sosiaalinen identiteetti pirstaloituu ja vallitsevat arvot hylätään.
Nimityksen yleistajuistaja oli ranskalainen sosiologi Émile Durkheim. Hän käytti sitä kirjassaan "Le suicide" (1897). Durkheim ei milloinkaan käyttänyt termiä viitaten yksinkertaisesti normien puuttumiseen, vaan kuvasi anomiaa "hämmentymisenä" ja "kyltymättömänä tahtona", yhteensopimattomuutena. Hän käytti termiä "loputtoman tavoittelun sairaus" koska intohimoa ilman rajaa ei pysty koskaan täyttämään; siitä tulee vain entistä voimakkaampi. .
Durkheimin mukaan anomia ilmenee yksilön tai ryhmän ja niitä laajempien sosiaalisten standardien yhteensopimattomuudesta tai sosiaalisen etiikan puuttumisesta, mikä luo moraalisen sääntelyn purkautumisen ja todellisten tavoitteiden puuttumisen.
Lisbon Story
Lisbon Story (Viagem a Lisboa, Lisbonne Story) on Wim Wendersin elokuva vuodelta 1994. Ääni-insinööri Philip Winter etsii kadonnutta ystäväänsä Lissabonin kaduilla. Elokuva sisältää myös portugalilaisen yhtyeen Madredeusin esiintymisen.
Sampo Koskinen
Sampo Koskinen (s. 1. maaliskuuta 1979 Kirkkonummi) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja.
Koskinen aloitti jalkapalloilun 6-vuotiaana Kyrkslätt IF:ssä. Hän pelasi siellä 17-vuotiaaksi asti ennen kuin siirtyi kaudeksi 1997 FC Honkaan pelaamaan Ykköstä. Vuonna 1998 Koskinen siirtyi Atlantis FC:n riveihin. Kaudella 2000 Atlantis sijoittui Ykkösessä toiseksi ja nousi karsintojen kautta Veikkausliigaan.
Seuraavan kauden Koskinen aloitti FC Hongassa, mutta hän siirtyi FC Jokereihin kesken kauden. Koskinen teki ensiesiintymisensä pääsarjatasolla ja pelasi kolmessatoista Veikkausliiga-ottelussa loppukaudesta. Talvella hän siirtyi Eerste Divisiessä pelanneeseen RBC Roosendaaliin. Koskinen pelasi RBC:ssä alkuun säännöllisesti, mutta joukkueen noustua Eredivisieen uusi valmentaja ei löytänyt enää hänelle käyttöä.
Vuonna 2003 Koskinen siirtyi Allsvenskanin IFK Göteborgiin. Harjoituskaudella Koskinen oli joukkueensa vakiomiehiä avaiskokoonpanossa. Juuri ennen sarjakauden alkua Koskinen kuitenkin loukkaantui, ja toivuttuaan hän ei saanut enää juuri vastuuta joukkueessaan. Näin Koskinen lainattiin kesken kauden 2004 Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Superettaniin Bodens BK:hon. Koskinen pelasi joukkueessa hyvin ja kauden päätteeksi hänelle tarjottiinkin jatkosopimusta, jonka Koskinen kuitenkin hylkäsi, sillä hän ei viihtynyt Bodenin kaltaisessa pikkukaupungissa.
Vuodeksi 2005 Koskinen palasi takaisin Suomeen ja FC Honkaan. Kaudella 2005 joukkue voitti Ykkösen nousten suoraan Veikkausliigaan. Tämä oli Koskisen uran kolmas sarjanousu. Koskinen myös valittiin Ykkösen parhaaksi puolustajaksi. Veikkausliigassa Koskinen pelasi 22 liigaottelua ja toimi myös joukkueen kapteenina. Helmikuussa 2007 uutisoitiin Koskisen siirrosta norjalaiseen Sandefjordiin kahden vuoden sopimuksella. Keväällä 2008 siirtyi takaisin FC Honkaan.
Koskinen teki uransa ensimmäisen Veikkausliiga-maalin FF Jaroa vastaan elokuussa 2010.
Koskinen on myös esiintynyt eri ikäkausi- ja futsalmaaotteluissa.
Pelourinho
Pelourinho on brasilialaisen Salvador da Bahian kaupungin historiallinen keskusta. Vuonna 1985 Unesco nimesi Pelourinhon kulttuurikeskukseksi maailmanperintöluetteloon.
Gazebo
Gazebo (oik. Paul Mazzolini, s. 18. helmikuuta 1960 Beirut) on italialainen laulaja.
Libanonissa syntynyt italialaisen diplomaatin ja amerikkalaisen laulajan poika Mazzolini aloitteli uraansa jazz-, rock- ja punk-yhtyeissä ennen kuin tapasi tuottaja Paolo Micionin, jonka kanssa alkoi tehdä yhteistyötä. Ensimmäinen julkaisu "Masterpiece" oli pieni hitti vuonna 1982.
Vuonna 1983 julkaistu "I Like Chopin" oli hitti ympäri Eurooppaa ja pysyi listojen kärjessä useita viikkoja. Ryan Parisille kirjoitettu kappale "Dolce Vita" oli Saksan listalla 10:ntenä ja Isossa-Britanniassa viidentenä.
Myös kappaleet "Love In Your Eyes" ja "Lunatic" ylsivät 20 parhaan joukkoon Euroopan levylistoilla, mutta 1984 julkaistu albumi "Telephone Mama" ei ollut enää yhtä menestyksekäs. Mazzolini on urallaan tehnyt useita albumeita, joista viimeisin on vuonna 1997 julkaistu "Viewpoint".
Alfama
Alfama on Lissabonin vanhin kaupunginosa, joka sijaitsee Tajojoen ja Lissabonin linnan välissä olevalla kukkulalla. Alueen nimi tulee arabian kielen sanasta "al-hamma", joka tarkoittaa suihkulähteitä tai kylpylöitä. Alfaman kadut ovat sokkeloisia ja mäkisiä. Yleiskuvan alueesta saa Miradouro de Santa Lucian näköalapaikalta.
Alueella on useita tärkeitä historiallisia nähtävyyksiä, lukuisia fado-baareja sekä ravintoloita. Maurien vallan aikana Alfama muodosti koko kaupungin, joka myöhemmin laajentui länteen (nykyisen Baixa Pombalinon alueelle). Toisin kuin monet muut kaupunginosat, Alfama ei kärsinyt merkittäviä tuhoja Lissabonin maanjäristyksessä 1755, joten alkuperäiset rakennukset ja kadut ovat säilyneet nykyaikaan asti.
Alfama oli erityisesti kalastajien ja köyhien asuinaluetta. Myös nykyään kaupunginosassa asuu paljon köyhää väestöä. Rapistumisen pysäyttämiseksi on vanhoja taloja yritetty kunnostaa ja kaupunginosaa elävöittää.
Lissabonin tuomiokirkko sijaitsee Alfaman tuntumassa.
Maria Severa
Maria Severa de Sousa (Lissabon, 1820 – 30. marraskuuta 1846) oli portugalilainen laulaja, jota pidetään fadon luojana. Hänen vanhempansa olivat Severo Manuel ja Ana Gertrudes. Maria Severa kuoli tuberkuloosiin Rua do Capelãolla, Mourarian kaupunginosassa Lissabonissa.
Elämänsä kolmen viimeisen vuoden aikana hänellä oli suhde Vimioson kreivin Dom Francisco de Paula Portugal e Castron kanssa.
Juska Savolainen
Juska Samuli Savolainen (s. 1. syyskuuta 1983 Helsinki) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Savolainen on Helsingin Jalkapalloklubin kasvatti. Ensimmäiset miesten ottelunsa hän pelasi Kakkosen Käpylän Pallossa. 18-vuotiaana hän siirtyi alankomaalaisseura Heerenveeniin, jossa hän pelasi juniori- ja reservijoukkueissa.
Palattuaan Suomeen kesällä 2003 Savolainen edusti Veikkausliigassa KooTeePeetä, Hämeenlinnaa, Allianssia ja Tampere Unitedia. Kaudet KooTeePeessä ja Hämeenlinnassa päättyivät putoamiseen liigasta ja Allianssissa seuran talousvaikeuksista seuranneeseen liigalisenssin epäämiseen, mutta Tampere Unitedissa Savolainen saavutti kaksi peräkkäistä Suomen mestaruutta ja Suomen Cupin vuosina 2006–2007. Hänet valittiin Vuoden liigapelaajaksi kaudella 2007.
Tammikuussa 2008 Savolainen siirtyi Norjan Tippeligaenin Rosenborgiin, jossa loukkaantumiset kuitenkin rajoittivat pelaamista. Kaudella 2009 hän pelasi lainasopimuksella Tampere Unitedissa, jonka kanssa hän voitti keväällä Liigacupin. Savolainen palasi Rosenborgiin elokuussa 2008 ja oli voittamassa Norjan-mestaruutta kauden päätteeksi.
Marraskuussa 2009 Savolainen teki kahden vuoden sopimuksen Tippeligaeniin nousseen Haugesundin kanssa.
Savolaisen veli Vili Savolainen oli myös jalkapalloilija.
3i
3i () on Lontoon pörssissä noteerattava pääomasijoitusyhtiö. Yhtiön osake kuuluu Lontoon pörssin FTSE 100 -indeksiin.
3i aloitti toimintansa eräiden brittiläisten pankkien yhteishankkeena vuonna 1945. 3i Group perustettiin julkiseksi osakeyhtiöksi vuonna 1987, kun pankit myivät osuutensa hankkeesta. Nykyään 3i on yksi maailman suurimmista julkisista pääomasijoitusyhtiöistä, joka hallinnoi 8,5 miljardin euron sijoitusomaisuutta. Omistajat jakautuvat maantieteellisesti Britannia 73,4 %, muu Euroopa 8,9 %, Yhdysvallat 15,8 % ja muu maailma 1,9 %.
Suomen maajohtajana 3i:ssä toimi Hannu Isohaaro ennen toiminnan loppumista Suomessa 2009.
Geoinformatiikka
Geoinformatiikka on paikkatietoa ja paikkatietojärjestelmiä tutkiva tieteenala. Paikkatietotekniikaksi kutsutaan sitä osaa geoinformatiikasta, joka soveltaa tietoteknisiä menetelmiä.
Paikkatietotekniikka on kuvattu paikkatietojärjestelmä-artikkelissa ja paikkatiedon luonne ja ominaisuudet paikkatieto-artikkelissa. Paikkatiedon tuottaminen on kuvattu mm. kaukokartoitus- ja maanmittaus-artikkeleissa. Tämä artikkeli keskittyy geoinformatiikan analyyttisiin ja laskennallisiin menetelmiin.
Paikkatiedon määrän kasvu ja sen kautta syntynyt tarve ja mahdollisuus sen hyödyntämiseen on luonut tarpeen tutkia geoinformatiikkaa. Geoinformatiikassa tutkitaan paitsi paikkatiedon luonnetta ja sen tuottamista myös sen tallentamista, käsittelyä, hyödyntämistä, esittämistä jne.
Geoinformatiikka on osittain osa tietojenkäsittelytiedettä, mutta se on myös erittäin lähellä maantiedettä, maanmittausta, geomatiikkaa, kartografiaa, laskennallista geometriaa, spatiaalista tilastotiedettä jne. Geoinformatiikkaa hyödynnetään tai sovelletaan hyvin monissa tieteissä ja tekniikan aloilla koska paikkatietojen hyödyntäminen on niin yleistä.
Tärkeä osa geoinformatiikkaa on paikkatietoanalyysimenetelmien tutkimus.
Anytos
Anytos (; 400-300 lukujen eaa. vaihde) oli antiikin ateenalainen, Anthemionin poika. Hän oli yksi Sokrateen syyttäjistä tämän oikeudenkäynnissä vuonna 399 eaa.
Anytoksen isän kerrotaan ansainneen hyvin nahkurina, ja siirtäneen ammatin pojalleen. Peloponnesolaissodan aikana Anytos toimi kenraalina. Vuonna 409 eaa. hänet tiedetään lähetetyn Pylokselle vapauttamaan sen spartalaisten vallasta 30 laivalla. Tehtävä kuitenkin epäonnistui, ja hänet haastettiin oikeuteen. Diodoroksen ja Plutarkhoksen mukaan hän vältti kuolemantuomion vain lahjomalla tuomarit.
Anytos vaikuttaa kuitenkin saaneen suosiota toiminnallaan Ateenan politiikassa. Hänen tiedetään olleen kaupungin demokraattisen hallinnon johtavia tukijoita, niitä oligarkkisia voimia vastaan, jotka olivat olleet kolmenkymmenen tyrannin hallinnon takana. Tyrannian aikana, vuonna 404 eaa., hänet ajettiin maapakoon, ja Lysias mainitsee hänet maanpakolaisten johtajana Fylessä.
Platonin "Sokrateen puolustuspuheessa" Sokrates sanoo Anytoksen syyttäneen häntä loukkaantuneena poliitikkojen ja käsityöläisten puolesta. Platonin "Sokrateen puolustuspuheen" lisäksi Anytos mainitaan Platonin dialogissa "Menon", sekä Ksenofonin "Muistelmissa" ja "Sokrateen puolustuspuheessa".
Anytoksen vihamielisyys Sokratesta kohtaan vaikuttaa olleen osin ammatillista ja osin henkilökohtaista, ja hänellä vaikuttaa olleen ainakin kaksi syytä syyttää Sokratesta. Ensiksi, Sokrates kritisoi jatkuvasti Ateenan demokraattista hallintoa, jossa Anytos toimi. Anytos on voinut katsoa, että Sokrateen kritiikki on ollut uhka Ateenaan lyhyen tyrannian jälkeen palautetulle demokratialle. Toiseksi, Sokrates opetti Anytoksen poikaa, ja Anytos ehkä syytti Sokratesta tämän mielen myrkyttämisestä ja siitä, että poika oli poikennut isän kaavailemalta urapolulta. Ksenofonin mukaan pojasta tuli juoppo.
Diogenes Laertioksen mukaan ateenalaiset ajoivat Anytoksen maanpakoon sen jälkeen, kun olivat alkaneet katua Sokrateelle langetettua kuolemantuomiota.
Hermogenes
Hermogenes () on antiikin kreikkalainen nimi, joka voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Meletos
Meletos (; 400–300-lukujen eaa. vaihde) oli antiikin kreikkalainen tragediarunoilija. Hän oli kotoisin Ateenasta, Pithoksen demoksesta. Platon nimeää Meletoksen "Sokrateen puolustuspuheessa" Sokrateen pääsyyttäjäksi. Hänet mainitaan myös Platonin dialogissa "Euthyfron".
Platon antaa ymmärtää, että Meletos olisi ollut jo tunnettu runoilijana Sokratesta syyttäessään, mutta toisaalta, että tämä olisi esittänyt syytöksensä saadakseen mainetta. Meletoksen sanotaan esittäneen näytelmän nimeltä "Oidipodeia" samana vuonna kuin Aristofanes esitti näytelmän "Pelargoi". Epikrates puolestaan viittaa tämän kirjoittamaan eroottiseen runouteen.
Platonin mukaan Meletos syytti Sokratesta loukkaantuneena runoilijoiden puolesta. Tällöin hän olisi voinut loukkaantua niistä Sokrateen puheista, missä tämä pilkkaa runoilijoita; tällainen suhtautuminen käy ilmi myös useista Platonin dialogeista. Joskus Meletos on yhdistetty samannimiseen uskonnolliseen fanaatikkoon, joka syytti Andokidestä jumalattomuuksista. Tällöin hän olisi voinut olla enemmän kiinnostunut Sokratesta vastaan esitetyistä syytteistä, joiden mukaan tämä ei tunnustanut valtion tunnustamia jumalia.
Sokrates puhuu Meletoksesta nuorena, ainakin itseään selvästi nuorempana, oikeudenkäynnin aikaan. Vaikka Meletos kuvataan pääsyyttäjänä, tämä oli todellisuudessa syyttäjistä merkityksettömin, ja erään antiikin aikaisen tiedon mukaan muut syyttäjät, Anytos ja Lykon, olisivat lahjoneet hänet mukaan oikeudenkäyntiin. Näin hän on saattanut lähinnä toimia Anytoksen johtaman ryhmän puhemiehenä.
Sokrateen oikeudenkäynnissä Meletos ja muut syyttäjät ovat pitäneet syytöspuheet Sokratesta vastaan. Näitä puheita ei ole säilynyt. Platonin "Sokrateen puolustuspuhe" kuvaa kuitenkin, kuinka Sokrates puolestaan ristikuulustelee Meletosta. Sokrates sanoo Meletoksen syyttäneen häntä nuorison turmelemisesta, mutta Meletos ei kuitenkaan pysty esittämään mitään motiivia, miksi hän olisi tehnyt näin. Mitä tulee siihen syytteeseen, että Sokrates ei tunnustanut samoja jumalia kuin valtio, Meletos erehtyy väittämään, ettei Sokrates tunnusta mitään jumalia, mutta myöntää kuitenkin, että myös Sokrateen "daimonion" on eräänlainen jumala tai jumalten jälkeläinen. Suuressa osassa tätä ristikuulustelua Meletos pysyy vaiti, eikä hänellä vaikuta olevan valmiita vastauksia Sokrateelle.
Diogenes Laertioksen mukaan ateenalaiset olisivat Sokrateen kuoleman jälkeen katuneet tämän kuolemaantuomiota niin, että olisivat puolestaan tuominneet Meletoksen kuolemaan. "Sudan" mukaan Meletos olisi kivitetty kuoliaaksi.
Elsa Salminiitty
Elsa Salminiitty (o.s. Vehkala, 1901 Marttila – 1981) oli suomalainen taidemaalari.
Salminiitty opiskeli Turun Piirustuskoulussa 1920–1924 Teodor Schalinin oppilaana. Salminiitty maalasi maisemia pyrkien kansallisromantiikan ja realismin tyyliin. Salminiitty teki myös muotokuvia. Hänen teoksiaan ei juuri ollut esillä ennen kuin 1970-luvulla.
Hän avioitui vuonna 1939 taide- ja kehysliikkeen omistaja Amniel Salminiityn kanssa. Elsa Salminiitty työskenteli kuolemaansa asti.
Elsa Salminiityn taiteilijakotia on ylläpidetty Raision Kuloisissa vuodesta 1988.
Arkadian yhteislyseo
Arkadian yhteislyseo (myös muodossa "Arkadian yhteiskoulun lukio") on Nurmijärven Klaukkalassa toimiva yksityinen lukio. Sitä käy noin 400 opiskelijaa. Koulussa on kaksi suuntautumisvaihtoehtoa: yleislinja (vuosittainen sisäänotto 125) ja taidelinja (20 aloituspaikkaa/ vuosi). Koulun vieressä toimii Urheilupuiston koulu ja naapurustossa sijaitsevat myös Klaukkalan urheilualue, jäähalli sekä tennis- ja squash-halli.
Koulurakennus valmistui syksyllä 1991, ja sitä laajennettiin oppilasmäärän lisääntyessä syksyllä 2006. Ennen Klaukkalaan siirtymistään koulu toimi vuosikymmeniä Helsingissä osoitteessa Arkadiankatu 28, josta koulun nimi juontuu . Vuonna 2018 koulurakennuksen yhteyteen valmistui uusi sisäliikuntahalli nimeltään Arkadia-halli, joka on salibandyseura SB-Pro kotiareena.
Opettajia on runsaat kaksikymmentä. Arkadian yhteislyseon kiinteistössä toimii iltaisin Klaukkalan aikuislukio, joka on Arkadian yhteislyseon tapaan yksityinen oppilaitos.
Arkadian yhteislyseo on tehnyt kansainvälistä yhteistyötä mm. Saksassa, Virossa, Kiinassa ja Unkarissa sijaitsevien oppilaitosten kanssa. Lähes vuosittain osa oppilaista tekee matkan New Yorkiin tai Puolaan.
Arkadian yhteislyseossa toimii taidelinja, jossa keskitytään teatteriin, musiikiin, tanssiin ja kuvataiteeseen. Taidelinjan opiskelijavalinnassa vaikuttaa keskiarvon lisäksi myös suullinen haastattelu ja muut näytöt.
Koulu perustettiin vuonna 1927 nimellä "(Helsingin) Uusi yksityinen yhteislyseo" ja toiminta alkoi 1. syyskuuta Balderin talossa Aleksanterinkadulla. Koulun perusti filosofian maisteri Ada Äijälä, joka kuitenkin kuoli jo huhtikuussa 1928.
Koulun uudeksi ylläpitäjäksi perustettiin osakeyhtiö Ada Äijälän Koulu Oy. Koulun nimi muutettiin nimi muuttui "Koulukujan yhteislyseoksi" ja se siirtyi Teosofisen seuran taloon osoitteeseen Kansakoulukatu 8, jossa toimi vuosikymmenen.
Vuonna 1938 koulu muutti omaan taloon Etu-Töölöön Arkadiankadun ja Mechelininkadun kulmaan (Arkadiankatu 28), jolloin nimeksi tuli Arkadian yhteislyseo. Oppilasmäärän pienennyttyä 1980-luvun aikana koulu päätettiin siirtää voimakkaasti kasvavalle alueelle Nurmijärven Klaukkalaan, jonne valmistui uusi rakennus 1991. Vuodesta 1996 koululla on ollut voimakas kansainvälisyyspainotus.
Happee
Happee on jyväskyläläinen vuonna 1989 perustettu salibandyn erikoisseura. Seuran miesten ja naisten edustusjoukkueet pelaavat Suomen korkeinta sarjatasoa salibandyliigaa. Keväällä 2014 miesten joukkue voitti seurahistorian ensimmäisen Suomen mestaruuden.
Seuralla on myös juniorijoukkueet poikien A–F- ja tyttöjen A–C-ikäluokissa. Poikien A-juniorit pelaavat ikäluokkiensa SM-sarjassa.
Happee pelaa kotiottelunsa Jyväskylän Monitoimitalolla, josta käytetään Happeen peleissä nimeä Hirviteatteri.
Seuran erikoinen nimi tulee Jussi Kanteleelta, jolla tarinan mukaan oli enemmän intoa kuin kuntoa. Happeen syntyhistoriassa nimen tausta on esitetty väärin: Todellisuudessa termi Happee tuli ensin käyttöön Kanteleen bridge-porukassa, jossa J. Kantele ja O. Kiema kehittivät siihen sopivaa tarjousmenetelmää, jonka tarkoitus oli olla niin hyvä, että se saisi siinä lajissa vastustajan haukkomaan happea. Tuo niin sanottu "keuhkovammaliittoparahdus" tarttui myös muiden huulille, ja niin Happee-nimi oli käytössä ensi kertaa harrastetason kaukalopallo-ottelussa Viitaniemessä 29. joulukuuta 1983.
Happee on alun perin harrastetason kaukalopalloseura. Salibandy tuli mukaan keväällä 1988, jolloin Happee osallistui Opiskelijoiden liikuntaliiton sukupuolisählyjen SM-kisoihin. Virallisesti seura katsotaan perustetuksi kuitenkin 1. tammikuuta 1989. Heti ensimmäisenä keväänä seura osallistui Salibandyn Suomen Cupiin. Salibandyliiton sarjoihin seura ilmoittautui kaudelle 1989–1990, jolloin alimpana sarjatasona oli II-divisoona.
Vuonna 1990 Sari Haapasalon johdolla perustettiin naisten salibandyjoukkue, joka sai joukkueiden pienen lukumäärän vuoksi suoraan paikan SM-sarjasta. Seuraavana vuonna perustettiin ensimmäiset juniorijoukkueet."Tilanne 25. joulukuuta 2018"
Herkules (sarjakuvahahmo)
Herkules on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä supersankari, jonka ensiesiintyminen tapahtui "Avengers"-lehden numerossa 10 (1964). Herkules perustuu mytologiseen Herkulekseen. Hahmon loivat Jack Kirby ja Stan Lee.
Herkules on Zeuksen, Olympos-vuoren jumalien, olympiaanien kuninkaan poika. Herkuleksen äiti oli kuolevainen Alkmene, joka eli noin 3500 vuotta sitten muinaisessa Kreikassa.
Zeus huomasi tarvitsevansa Olympokselle ja ihmiskunnalle voimakkaan puolustajan näkemiensä pimeiden enteiden vuoksi. Zeus viettelikin Alkmenen tämän aviovaimoksi, kuningas Amfitryoniksi naamioituneena ja niin sai alkunsa lapsi, Herkules, joka jo syntyessään omasi valtavat voimat.
Aikuisena Herkules tunnetaan varsinkin suorittamistaan kahdestatoista urotyöstä (tosin yksi urotöistä, Augeiaan tallien siivouksen suorittikin ikuisten rotuun kuuluva Gilgamesh).
Herkuleksen suurin vahvuus on hänen valtaisat fyysiset voimansa. Hän nostaa yli 100 tonnia (joka on ylin voimaluokitus Marvel-universumissa) ja kuuluu näin Marvelin supersankarien voimakkaimpien joukkoon.
Hän on kiistämättä fyysisesti voimakkain olympiaaneista ja vaikkei Herkuleksen voimien ylärajoja olekaan koskaan mitattu, on hän taistellut tasaväkisesti Thorin ja Hulkin kanssa lukuisia kertoja. Herkuleksella on myös hyvin kehittyneet jalkalihakset ja hän kykenee hyppäämään noin kolmen kilometrin matkoja Maan ilmakehässä.
Erään kerran Herkules potkaisi maansiirtokoneen (paino useita tonneja) kilometrien päähän. 
Koska Herkules kuuluu olympiaanien rotuun, hän on kuolematon eikä näin ollen ikäänny tai altistu sairauksille.
Olympiaaneja ja Herkulesta tosin voi vauroittaa fyysisesti esimerkiksi taistelussa, mutta he paranevat yliluonnollisen nopeasti.
Herkules kestää fyysisiä vaurioita paremmin kuin kukaan toinen olympiaani (lukuun ottamatta Zeusta ja kenties Neptunusta sekä Plutoa). Herkuleksen lihakset eivät myöskään tuota maitohappoja, joten hän ei väsy.
Hän kykenee oleiskelemaan lyhyitä aikoja jopa avaruuden tyhjiössä vahingoittumatta. Ainoastaan vaurio, joka tuhoaisi suuren osan hänen ruumiillisesta massastaan tai hajottaisi hänen atominsa, voi tappaa Herkuleksen. On kuitenkin luultavaa, että Zeus kykenisi herättämään poikansa henkiin.
Herkules on myös erittäin kokenut ja taitava lähitaistelija ja painija. Hän on myös mestarillinen viisiottelija.
Herkules suosii taisteluissa nuijamaista Kultaista Valtikkaansa, joka ei todellisuudessa ole kultainen, vaan Hefaistoksen adamantiinista takoma voimallinen ase (tämän maagisen metallin mukaan tohtori Myron McLain nimesi keksimänsä adamantiumin). Valtikka on käytännössä tuhoutumaton ja Herkules on sen avulla torjunut jopa Thorin uru-metallista tehdyn vasaran iskuja.
Oaxaca de Juárez
Oaxaca de Juárez on Oaxacan osavaltion pääkaupunki Meksikossa. Kaupungissa on 259 200 asukasta (2014) ja metropolialueella noin 565 000. Se sijaitsee Oaxacan laaksossa Sierra Madre del Surin suurella 1 550 metrin korkeudella merenpinnasta.
Aikaisemman zapoteekki- ja mixteekkiasutuksen paikalle perustettiin 1532 Kaarle V:n luvalla suuresti jalo ja uskollinen kaupunki nimeltä "Antequera". Vuonna 1821 kaupungin nimeksi muutettiin "Oaxaca", nahuatlin sanan "Huaxyácac" mukaan. Vuonna 1872 nimeksi muutettiin Oaxaca de Juárez Benito Juárezin mukaan. Monte Albánin arkeologinen alue sijaitsee kaupungin lähellä.
Kaupungin historiallinen keskusta ja Monte Albán ovat UNESCOn maailmanperintökohteita.
Toukokuussa 2006 kaupungin opettajat menivät lakkoon, mikä jätti 1,3 miljoonaa koululaista ilman opetusta. Protestoijat vaativat aluksi palkankorotuksia ja sitten osavaltion kuvernööri Ulises Ruiz Ortizin eroa ja syyttivät tätä vaalivilpistä ja väkivallasta. Protesteihin liittyivät erilaiset vasemmistolaiset ryhmät ja intiaanit. Mielenosoittajat valtasivat kaupungin keskustan ja linnoittivat sen tiesuluin. Oaxacan kaupungin kansankokous (Asamblea Popular del Pueblo de Oaxaca; APPO) julistautui kaupungin hallitsevaksi elimeksi. Toukokuun jälkeen viisi mielenosoittajaa on saanut surmansa. 29. lokakuuta 3 500 liittovaltion ja 300 sotapoliisia hyökkäsi Oaxacan Zocaloon ja sai kaupungin keskustan haltuunsa.
Hertha BSC
Hertha BSC on vuonna 1892 perustettu berliiniläinen jalkapalloseura. Seuran koko nimi on Hertha, Berliner Sport-Club ja sen kotikenttänä toimii Berliinin Olympiastadion. Hertha BSC pelaa kaudella 2018–2019 Saksan korkeimmalla sarjatasolla (Bundesliiga). Seura on voittanut kahdesti Saksan mestaruuden (1930 ja 1931). Sen kotipaikkana oli kylmän sodan aikana jaetun Berliinin länsivyöhyke. Berliinissä pelattiin sodan jälkeen koko Berliinin mestaruudesta ja Saksan liittotasavallan perustamisen jälkeen Hertha osallistui Oberliga Berliniin 1949–1963 ja Saksan Bundesliigaan tai alempiin liigoihin vuodesta 1963. Paras saavutus Saksan Bundesliigassa on hopea kaudelta 1974–1975. Hertha BSC pelasi Mestarien liigassa kaudella 1999–2000 silloisessa jatkolohkossa. Seuran peliasun värit ovat sininen ja valkoinen. Kauden 2009–2010 päätteeksi Hertha putosi 1. Bundesliigasta 13 pääsarjakauden jälkeen. Kaudella 2010–2011 Hertha BSC voitti 2. Bundesliigan mestaruuden ja palasi suoraan pääsarjaan mutta keväällä 2012 se putosi jälleen 2. Bundesliigaan sijoituttuaan sarjassa 16:nneksi ja hävittyään putoamiskarsinnassa Fortuna Düsseldorfille. Seura pelasi alemmalla sarjatasolla kuitenkin vain kauden ajan ja voitettuaan 2. Bundesliigan mestaruuden 2012–2013 Hertha BSC palasi pääsarjaan.
"Hertha BSC" pelaa kotiottelunsa Berliinin Olympiastadionilla, joka on Saksan toiseksi suurin stadion Borussia Dortmundin  Signal Iduna Parkin jälkeen.
Crusader (pelisarja)
Crusader on Origin Systemsin kehittämä pelisarja, johon julkaistiin kaksi peli 1990-luvun jälkipuolella. Pelisarjasta oli suunniteltu kolmiosaista, mutta kolmatta osaa ei koskaan tehty.
Pelit sijoittuvat tulevaisuuteen, jossa kaikki valta on siirtynyt superyhtiölle. (World Economic Consortium. WEC) WEC:n hirmuvaltaa vastustaa joukko kapinallisia, jotka kutsuvat itseään yksinkertaisesti nimellä "Resistance", Vastarinta.
Pelien päähahmo on hallituksen joukoista kapinallisten joukkoon loikannut eliittisotilas, jota kutsutaan nimellä "Silencer".
Feeli Isosomppi
Feeli Johannes Isosomppi (Felix Iso-Somppi, 15. lokakuuta 1909, Kauhava – 20. helmikuuta 1972 Hyvinkää) oli suomalainen sotilas ja Mannerheim-ristin ritari numero 70.
Kauhavalainen Feeli Iso-Somppi oli mukana jo talvisodassa kantaen lääkintämiehen punaisella ristillä varustettua käsivarsinauhaa. Iso-Somppi työskenteli kaiken aikaa etulinjassa, vaikka kranaattiräjähdys oli vaurioittanut pahoin hänen rumpukalvojaan.
Iso-Sompin uhrautuva työskentely havaittiin kuitenkin Jalkaväkirykmentti 37:n johtoportaassa jo hyökkäysvaiheen aikana, ja esitys urhean lääkintäaliupseerin nimittämiseksi Vapaudenristin 2. luokan Mannerheim-ristin ritariksi lähti päämajaan 3. lokakuuta 1941 varustettuna 19. Divisioonan komentajan, eversti Hannu Hannukselan allekirjoituksella: Lääkintäalikersantti Isosomppi pelasti rohkealla ja oma-aloitteisella toiminnallaan Särkisyrjän taisteluissa 18.–19. heinäkuuta 1941 suuren määrän vaikeasti haavoittuneita, jotka osittain takaisinlyödyssä hyökkäyksessä olivat liikuntakyvyttöminä jääneet etumaastoon, joka oli vihollisen voimakkaan tulen alaisena.
Leppäselän taistelussa 29. heinäkuuta 1941 alikersantti Isosomppi haavoittuneita etumaastosta noutaessaan oma-aloitteisesti ulotti tiedustelunsa vihollisen linjoille asti saaden selville vihollisen asemien sijoituksen.
Putrolammen taistelussa 11. elokuuta 1941 Isosomppi noutaessaan muutamia päiviä aikaisemmin Kokkomäelle tehdyssä väkivaltaisessa tiedustelussa kaatuneen aseveljensä ruumista, ulotti tiedustelunsa jälleen oma-aloitteisesti tavoitettaan pitemmälle havaiten ennen muita partioita vihollisen juuri irrottautuvan, minkä havainnon tuloksena koko pataljoonan keskeytynyt hyökkäys pääsi jälleen jatkumaan.
Pien-Kallelovan taistelussa 6. syyskuuta 1941 Iso-Somppi erinomaisella rohkeudella nouti ankarasta tulesta välittämättä noin 40 metrin päähän vihollisbunkkerista kaatuneen aseveljensä ruumiin. Lääkintäkersantti Isosomppi nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 17. heinäkuuta 1942.
Särkisyrjän ja Leppäselän taisteluiden aikana Isosomppi palveli korpraalina 1.KKK/JR 37:n riveissä. Putrolammen taisteluiden aikana 9.8. hän sai siirron 1./JR 37:n lääkintäaliupseeriksi. Alikersantiksi hänet ylennettiin 28.8.1941.
Sotien jälkeen Isosomppi toimi työnjohtajana ja ulkovaraston hoitajana VR:n Hyvinkään konepajalla. Terveys oli huono: jalat olivat heikossa kunnossa polvinivelien kulumisen takia ja veritulppa oli kulkenut sydämen läpi. Isosomppi säilytti loppuun saakka ihmisiä auttavaisen ja tyynen mielenlaatunsa. Aivan kuten hän oli tehnyt rintamallakin. 
Isosomppi ylennettiin ylikersantiksi 4. kesäkuuta 1968.
Hänet on haudattu Tuusulan Paijalan hautausmaalle.
Perhesuhteet:
Feeli Johannes Isosomppi, maanviljelijä, varastonhoitaja, s. 15. lokakuuta 1909 Kauhavalla, k. 20. helmikuuta 1972 Hyvinkäällä. Vanhemmat: talollinen Kustaa Isosomppi ja Sanna Maria Perälä. Puoliso 1. Vieno Irene Korhonen, ero 1943 k.1975. Lapset: 1. Erkki Johannes 1939 hitsaaja, koneasentaja Ii. 2. Eeva-Liisa 1943 Pirhonen tekninen avustaja Mikkeli.
Puoliso 2. Vieno Aallotar Tuominen k. 1977. Lapset: 1. Pirjo Anni Tuulikki 1949 talousapulainen, k. 1984.
Pichichi-palkinto
Pichichi-palkinto () on Espanjan jalkapalloilussa kauden parhaalle maalintekijälle annettava palkinto, jonka myöntää urheilulehti "Marca". "Marca" aloitti palkinnon jakamisen vuonna 1953 yhdessä "Arriba"-sanomalehden kanssa, ja se on nimetty 1910- ja 1920-luvuilla Athletic Bilbaossa pelanneen Pichichin (oik. Rafael Moreno Arazandi) mukaan. Oheisessa taulukossa on listattu myös vuotta 1953 edeltäneiden kausien parhaat maalintekijät.
Eniten maalikuninkuuksia on voittanut Zarra, yhteensä kuusi. Nykypelaajista Lionel Messi on voittanut palkinnon neljästi.
Kauden parhaalle maalivahdille myönnettävä vastaava palkinto on nimeltään Zamora.
Delaunay’n rataelementit
Delaunay'n rataelementit ovat taivaanmekaniikassa käytetty joukko vakioita, joilla voidaan ilmaista taivaankappaleen avaruudessa kulkema rata. Elementit kehitti ranskalainen matemaatikko ja tähtitieteilijä Charles-Eugène Delaunay tutkiessaan Kuun liikettä 1800-luvun puolivälissä. Delaunay'n elementit muistuttavat jonkin verran taivaankappaleen radan yleisemmin käytettyjä elliptisiä elementtejä, mutta niillä kaikilla ei ole yhtä selkeää geometristä tulkintaa.
Matemaattisesti Delaunay'n elementit ovat joukko kappaleen liikkeeseen liittyviä vaikutus- ja kulmamuuttujia. Niiden käyttö liittyy yleensä tilanteisiin, jossa tavallisesti ellipsiradalla liikkuvaan kappaleeseen kohdistuu jonkin muun kappaleen, yleensä toisen planeetan, aiheuttama häiriö, sillä rataelementtien muutosta kuvaavat yhtälöt on huomattavasti yksinkertaisempaa kirjoittaa käyttäen Delaunay'n elementtejä elliptisten elementtien sijaan.
Kun merkitään keskustähden massaa formula_1 ja tutkittavan planeetan massaa formula_2 (formula_3 on gravitaatiovakio) ja kirjoitetaan
Delaunay'n elementtien formula_5, formula_3, formula_7, formula_8, formula_9 ja formula_10 sekä elliptisten elementtien formula_11, formula_12, formula_13, formula_14, formula_15 ja formula_16 välillä ovat voimassa seuraavat relaatiot:
Slave to the Grind
Slave to the Grind on Skid Row’n toinen albumi. Se julkaistiin 11. kesäkuuta vuonna 1991. Albumin tekemiseen meni noin vuosi. Albumin tuotti Michael Wagener, joka oli tuottanut myös yhtyeen aiemman albumin, Skid Rown vuonna 1989. Albumilta nousivat soitetuimmiksi kappaleet ”Monkey Business”, ”Quicksand Jesus”, ”Get the Fuck Out” ja nimikappale "Slave to the Grind".
Puebla de Zaragoza
Heroica Puebla de Zaragoza tai Puebla on Pueblan osavaltion pääkaupunki Meksikossa. Puebla on Meksikon neljänneksi suurin kaupunki. Sen asukasluku on noin 1,5 miljoonaa (2010). Metropolialueella asuu yli 2,6 miljoonaa asukasta.
Puebla sijaitsee Pueblan laaksossa tulivuorten ja lumihuippuisten vuorten ympäröimänä 2 175 metrin korkeudessa merenpinnannasta, ja noin 110 km pääkaupunki Méxicosta.
Puebla perustettiin 1531 nimellä "Puebla de los Ángeles". Kaupungin historiallinen keskusta on julistettu UNESCOn maailmanperintökohteeksi. Pueblan vuonna 1648 valmistunut tuomiokirkko on Meksikon toiseksi suurin.
Kaupungissa on yli 20 yliopistoa.
Lentoliikennettä palvelee Hermanos Serdánin kansainvälinen lentokenttä. Siellä on käynnissä mittavat uudistustyöt ja sen ulkomaanliikenteen kapasiteetti lisääntyy entisestään. Moottoritie numero 150 johtaa Pueblasta noin 50 km:n päässä sijaitsevaan Meksikon pääkaupunkiin Méxicoon. Pueblan merkittävimpiä työllistäjiä on kaupungissa sijaitseva Volkswagenin autotehdas. Vientiautot laivataan rannikolla sijaitsevassa Veracruzin satamassa. Pueblassa on liikenteessä erityisiä vain naisille tarkoitettuja takseja, joissa on vain naiskuljettajia. Autot on varustettu päällekarkauksen estävin mekanismein.
Sivuvaikutus
Sivuvaikutuksella tarkoitetaan lääketieteessä lääkkeen tai muun hoidon muuta kuin tavoiteltua vaikutusta, ja se tarkoittaa usein käytännössä samaa kuin haittavaikutus.
Osa lääkkeiden haittavaikutuksista johtuu siitä, että lääkeaineet vahingoittavat elimistön luontaista mikrobikantaa. Sivuvaikutus voi johtua myös samaan aikaan käytettävien lääkkeiden yhteisvaikutuksesta.
Sivuvaikutukset voivat pahimmillaan johtaa kuolemaan, mitä on havaittu esimerkiksi kolesterolia alentavilla statiinilääkkeillä. Tällaisia lääkkeen sivuvaikutuksen aiheuttamia kuolemaan johtavia tiloja ovat rabdomyolyysi ja maksan vajaatoiminta. Esimerkiksi serivastatiini vedettiin vuonna 2002 pois markkinoilta suurentuneen rabdomyolyysivaaran takia.
Määrätessään potilaalle lääkettä lääkärin pitäisi kertoa lääkeaineiden aiheuttamista yleisistä sivuvaikutuksista. Jos lääkkeen käytön aikana ilmenee häiritseviä sivuvaikutuksia, voi lääkäri kirjoittaa potilaalle toista vastaavaa valmistetta.
Kansainvälisen käytännön mukaan "hyvin yleisiksi" sivuvaikutuksiksi luokitellaan sellaiset, joita ilmenee yli 10 %:lla lääkettä saaneista potilaista, ja "yleisiksi" sellaiset, joita ilmenee 1-10 %:lla lääkettä saaneista potilaista. Lääkkeiden käyttäjistä enemmistö selviää ilman merkittäviä haittavaikutuksia. Toisaalta lääkettä koskevien haittavaikutusraporttien määrä vaihtelee: vakavista haittavaikutuksista ilmoitetaan eri tutkimusten mukaan vain 1–10 %, mutta esimerkiksi klotsapiiniin hematologiset haitat ilmoitetaan Suomessa lähes aina.
Joskus lääkkeen sivuvaikutus voi osoittautua lääkkeen alkuperäistä tarkoitusta hyödyllisemmäksi. Tyyppiesimerkki on sildenafiili (tunnetaan kauppanimellä Viagra), joka kehitettiin sydänlääkkeeksi mutta joka sivuvaikutuksensa ansiosta osoittautui paremmaksi muihin tarkoituksiin.
Perihelin pituus
Perihelin pituus formula_1 (luetaan: pii) on taivaanmekaniikassa kappaleen radan asentoa kuvaava suure, jota käytetään yleisesti perihelin argumentin sijasta. Perihelin pituus voidaan laskea perihelin argumentista formula_2 ja nousevan solmun pituudesta formula_3, sillä näiden välillä on yhteys
formula_4.
Määritelmänsä vuoksi perihelin pituus ei vastaa mitään todellista kappaleen rataan liittyvää kulmaa, sillä nouseva solmu mitataan pitkin koordinaatiston perustasoa kun taas perihelin argumentti mitataan ratatasoa pitkin. Sen käyttö kuitenkin yksinkertaistaa eräitä laskukaavoja. Tilanteessa, jossa radan kaltevuus on nolla tai rata on ympyränmuotoinen perihelin pituus ei ole yksikäsitteisesti määritelty suure. Tällöin se voidaan määrätä vaikkapa nollaksi.
Koska eri lähteissä voidaan käyttää rataelementtinä joko perihelin pituutta tai sen argumenttia ja koska merkinnät formula_2 ja formula_1 vaihtelevat, on lähdekirjallisuutta tutkiessa aina syytä selvittää, kummasta kulmasta todellisuudessa on kysymys.
Yleisessä tapauksessa olisi oikeampaa puhua "periapsidipituudesta", mutta suomessa periheli-nimitys on jokseenkin vakiintunut.
Walter Gieseking
Walter Wilhelm Gieseking (s. 5. marraskuuta 1895 Lyonissa, k. 26. lokakuuta 1956 Lontoossa) oli ranskalais-saksalainen pianisti ja säveltäjä.
Walter Gieseking syntyi Ranskan Lyonissa, jossa hänen isänsä toimi lääkärinä, ja asui lapsuusvuosinaan Ranskan ja Italian Rivieralla, josta perhe vuonna 1911 muutti Hannoveriin Saksaan.
Häntä luonnehdittiin intuitiiviseksi ja luonnolliseksi soittajaksi. Erään tarinan mukaan Giesekingin ei tarvinnut juuri harjoitella soittimella. Hän vain omaksui sävellyksen partituurista. Giesekingin tavan uppoutua tuntikausiksi hiljaiseen mietiskelyyn ja mielikuvaharjoitteluun on kerrottu turhauttaneen hänen vaimoaan.
Nuori Walter Gieseking oli pitkälti itseoppinut soittaja ennen kuin kirjautui Hampurin konservatorioon. Toisen maailmansodan aikana Gieseking jäi Saksaan. Hän esiintyi myös miehitetyssä Ranskassa, ja tämä poiki yhteistoimintasyytöksiä ja epäilyjä natsisympatioista. Konsertteja Yhdysvalloissa peruttiin tämän vuoksi. Lopulta hänen maineensa kuitenkin puhdistettiin.
Laajan ohjelmiston omanneen Walter Giesekingin kenties tunnetuin äänite on Claude Debussyn pianomusiikin kokonaislevytys. Erityisesti tämän preludien tallenne luetaan 1900-luvun pianotaiteen suuriin saavutuksiin.
Elomessut
Elomessut on joka elokuu Hämeenlinnassa Hämeensaaressa, Vanajan tuntumassa järjestettävät messut. Tapahtuma on ilmainen kaikille.
Paikalle kokoontuu kymmeniä yhdistyksiä antamaan tietoja toiminnoistaan. Messuilla tuetaan Kanta-Hämeen elinkeinoelämää ja Hämeen Messut Oy toimii järjestäjänä tällekin tapahtumalle.