Länsi-Ukraina
Länsi-Ukraina voidaan määritellä siksi osaksi Ukrainaa, joka ennen Puolan jakoja kuului Puola-Liettuan vaikutuspiiriin tai Itävalta-Unkariin. Kulttuurisesti ja poliittisesti Länsi-Ukrainassa näkyvät läntiset vaikutteet esimerkiksi Puolasta, mistä on seurannut jännitystä venäläisemmän Itä-Ukrainan ja Venäjän kanssa. Länsi-Ukrainaan kuuluvat historiallisista alueista Itä-Galitsia, Pohjois-Bukovina, Transkarpatia ja Volynia. Länsi-Ukrainan poliittinen, henkinen, kulttuurinen ja taloudellinen keskus on Lviv.
Tiukasti neuvostoaikaisessa kielenkäytössä poliittisen Länsi-Ukrainan muodostavat vain Lvivin, Ivano-Frankivskin, Volynian, Rivnen ja Ternopilin alueet. Näillä alueilla jatkui neuvostovastainen sissisota 1950-luvulle saakka.
Laajemmin käsitettynä Länsi-Ukraina on se alue, missä on ollut rajakiistoja Itävallan (Galitsia) sekä Preussin ja Venäjän (Volynia) kuin myös Osmaanien valtakunnan (Turkki) sekä sen jälkeen Romanian ja Venäjän välillä (Pohjois-Bukovina).
Nykyisistä Ukrainan hallinnollisista alueista, oblasteista, Lvivin ja Ivano-Frankivskin (vuoteen 1962 Stanislavin alue) sekä Ternopilin alue ovat kuuluneet ensin Galitsian ja Volynin ruhtinaskuntaan, sitten Puolaan ja Itä-Galitsiana Puolan ensimmäisen jaon jälkeen Itävaltaan (vuodesta 1867 Itävalta-Unkari). Länsi-Galitsiaan kuului nykyään Puolalle kuuluvia alueita Lublinin seudulta Krakovan seudulle saakka ja se on sekä Itävallan 1772–1918 että myöhemmin myös saksalaisten 1942–1944 muodostama koko Galitsia.
Saksan ja Itävalta-Unkarin ollessa häviämässä ensimmäistä maailmansotaa 1918 kuului Galitsia Lvivissä 1. marraskuuta 1918 Itävalta-Unkarista itsenäiseksi julistettuun Länsi-Ukrainan kansantasavaltaan, joka liittyi 22. tammikuuta 1919 Ukrainan kansantasavaltaan. Puolan–Ukrainan sodassa puolalaiset tulivat Länsi-Ukrainaan keskikesällä 1919 ja neuvostovenäläiset vuotta myöhemmin. Neuvosto-Venäjän ja Puolan välisellä Riian rauhansopimuksella se liitettiin vuodesta 1921 Puolaan, mihin se oli jo kuulunutkin ennen Puolan ensimmäistä jakoa 1772.
Saksan Puolaan-hyökkäyksen 1. syyskuuta 1939 ja Neuvostoliiton Itä-Puolan-intervention 17. syyskuuta jälkeen kuului Galitsia syyskuusta 1939 kesäkuuhun 1941 Ukrainan sosialistiseen neuvostotasavaltaan ja lokakuuhun 1944 saakka Saksan Ukrainan kenraalikuvernementtiin ja jälleen sen jälkeen Ukrainan sosialistiseen neuvostotasavaltaan.
Volyniaan kuuluvat Galitsian pohjoispuolella olevat Volynian ja Rivnen alueet. Ne ovat kuuluneet Kiovan suuriruhtinaskuntaa seuranneeseen Galitsian ja Volynin ruhtinaskuntaan, mitkä joutuivat Puola-Liettuan haltuun sekä kolmannessa Puolan jaossa 1795 Preussin ja Venäjän keskenään jakamiksi.
Bukovina kuuluu puoliksi Romanialle ja se sijaitsee Galitšian eteläpuolella. Siihen liittyy Pohjois-Bukovinana Ukrainan Tšernivtsin alue. Alueen valtasivat venäläiset Osmanien valtakunnalta 1768–1774 kestäneessä Venäjän ja Osmanien valtakunnan välisessä sodassa, mutta se päätyi lopulta Itävallalle ja Itävalta-Unkarin purkauduttua alueen valtasi Etelä-Bukovinaakin hallussaan pitävä Romania 8.–11. marraskuuta 1918. Vuonna 1914 puolueettomaksi julistautunut Romania oli liittynyt 1916 ensimmäiseen maailmansotaan ympärysvaltojen puolelle Itävalta-Unkaria ja Saksaa vastaan.
Ranskan antauduttua Saksalle toukokuussa 1940 alkoi Neuvostoliitto Saksan kanssa 23. elokuuta 1939 solmimansa sopimuksen salaisen lisäpöytäkirjan perusteella vaatia Romanialta itselleen Venäjän väliaikaisen hallituksen alkuaikoina Romaniaan liittyneen Bessarabian (nykyisin Moldova) lisäksi myös Pohjois-Bukovinaa samoin kuin myös Hertzan aluetta, mistä Romanian oli luovuttava kesällä 1940 Neuvostoliitolle samoin kuin myös Transsilvaniasta Unkarille.
Saadakseen alueensa Neuvostoliitolta takaisin Romania liittyi operaatio Barbarossaan, Saksan hyökkäykseen Neuvostoliittoa vastaan, ottaen Pohjois-Bukovinan haltuunsa heinäkuusta 1941 syyskuuhun 1944 saakka, jolloin Neuvostoliitto sai alueen takaisin.