Trevor Howard
Trevor Howard (synt. Trevor Wallace Howard-Smith, 29. syyskuuta 1913 – 7. tammikuuta 1988) oli englantilainen elokuva-, teatteri- ja televisionäyttelijä.
Howard syntyi Cliftonvillessä Margaten kaupungissa, joka sijaitsee Kentin kreivikunnassa, Englannin kaakkoiskolkassa. Hän vietti kuitenkin elämänsä ensimmäiset viisi vuotta Ceylonilla, jossa hänen isänsä työskenteli. Hänen sairaanhoitajaäitinsä oli syntyjään kanadalainen. Kahdeksanvuotiaana Howard meni kouluun Bristolissa. Hän opiskeli näyttelemistä Royal Academy of Dramatic Artissa ja näytteli lontoolaisissa teattereissa useita vuosia ennen toisen maailmansodan syttymistä. Hänen ensimmäinen palkallinen esiintymisensä oli näytelmässä "Revolt in a Reformatory" vuonna 1934. Seuraavana vuonna elokuvayhtiö Paramountin kykyjenetsijä tarjosi hänelle töitä elokuvissa, mutta Howard kieltäytyi, koska halusi luoda uransa teatterissa. Hän pärjäsikin hyvin ja näytteli muun muassa kaksi vuotta esitetyssä Terence Rattiganin näytelmässä "French without Tears".
Sodan syttyessä syksyllä 1939 Howard hakeutui vapaaehtoiseksi sekä ilmavoimiin että maavoimiin, mutta hänet hylättiin molemmissa. Seuraavana vuonna hänet kutsuttiin kuitenkin viestijoukkojen maahanlaskudivisioonaan. Hän yleni aina vänrikiksi, kunnes hänet vapautettiin palveluksesta invalidisoituneena vuonna 1943.
Vaikka tarinat hänen sankarillisuudestaan sodassa toivat hänelle kunnioitusta sekä työtovereiden että ihailijoidien keskuudessa, ne osoittautuivat myöhemmin perusteettomiksi. Howard oli itse asiassa vapautettu palveluksesta mielenterveysongelmien vuoksi ja hänellä jopa kuvailtiin olleen psykopaattinen persoonallisuus. Sankaritarinoita oli julkaistu ilman Howardin lupaa pelkästään positiivisen julkisuuden vuoksi, vaikka myös Howard itse kertoi, kuinka hän oli hypännyt natsien valtaamaan Norjaan ja taistellut liittoutuneiden maihinnousussa Sisiliassa.
Howard jatkoi työskentelemistä teatterissa näytelmässä "The Recruiting Officer" (1943). Hän tapasi tuolloin näyttelijä Helen Cherryn, jonka kanssa meni naimisiin 1944. Avioliitto oli lapseton.
Howardilla oli maine rankkana juhlijana. Hän saattoi juoda huomattavia määriä ja hankkiutua humalapäissään ongelmiin sekä pettää puolisoaan. Juomisestaan huolimatta hän pysyi työssään täsmällisenä ammattilaisena.
Pieni rooli brittiläisessä sotaelokuvassa "Kohtalon miehiä" (1944) toimi Howardille ponnahduslautana elokuviin. Tätä seurasi "Tie tähtiin" (1945) ja romanttinen draama "Lyhyt onni" (1945), jossa Howard näytteli yhden kuuluisimmista rooleistaan. David Leanin ohjaama elokuva sai useita palkintoja Cannesin elokuvajuhlilla ja toi runsaasti kiitosta Howardille. Lean ja Howard tekivät myöhemmin useasti yhteistyötä.
Vuosina 1945–1947 Howard näytteli suosituissa jännityselokuvissa, kunnes sai Laurence Olivieriltä kutsun Petruchion osaan Shakespearen näytelmään "Kuinka äkäpussi kesytetään". Vaikka hän sai roolistaan kehuja, Howard huomasi nauttivansa elokuvanteosta enemmän ja keskittyi tämän jälkeen elokuvauraan.
Howardin maineen elokuva-alalla sinetöi "Kolmas mies" (1949). Elokuvassa hän näytteli uralleen tyypillistä roolia: Hiukan kuivakkaa ja ankaraa, mutta ammattitaitoista brittiupseeria. Hän näytteli useissa menestyselokuvissa kuten "Kapina laivalla" (1962), "Taistelu Englannista "(1969) ja "Gandhi" (1982). Hänen viimeiseksi näyttelijätyökseen jäi isoisän rooli elokuvassa "The Dawning" (1988).
Koko elokuvauransa ajan Howard vaati jokaiseen työsopimukseensa erityistä ehtoa: Hän sai pitää vapaata aina, kun kriketissä pelattiin arvostettuja viisipäiväisiä pelejä.