hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kimonkylä
Kimonkylä () on kylä Lapinjärven kunnan koillisosassa. Alkujaan Kimonkylän nimi on ollut vain "Böle", mutta nimeen lisättiin Kimo-liite, joka viittaa ensimmäisiin asukkaisiin, jotka saapuivat Iitin Haapakimolasta. Kimonkylä rajoittuu etelässä Pukaron kylään, idässä Elimäkeen, pohjoisessa Iittiin ja lännessä Artjärveen. Alkujaan asutus oli keskittynyt Taasianjoen rannalle. Kimonkylässä asui vuoden 2006 lopussa 161 asukasta.
Kimonkylässä toimii nuorisoseura "Valonsäde", jonka virallinen perustamispäivä on 6. tammikuuta 1902.
Talvisodan viimeisten Viipurinlahden taistelujen aikana 11. maaliskuuta 1940 Lahtea kohti oli lentämässä neuvostoliittolainen DB-3A ( DB-3 2M-86) -pommituslentokonemuodostelma, mikä oli lähtenyt lentoon Kuusikun lentokentältä Viron Raplasta. Kone kuului 7. kaukolentopommitusrykmenttiin, joka oli siirretty Voronežista 26. helmikuuta 1940 Viroon.
Luutnantti Olli Puhakka ja talvisodan ainoa italialainen kaatunut vapaaehtoinen Diego Manzocchi olivat torjuntalennolla Fiat G. 50 -hävittäjälentokoneilla. Pari saavutti neuvostoliittolaisen pommituskoneet Iitin Sääksjärvellä. Luutnantti Olli Puhakka ampui lentokoneen kapteenin, luutnantti Grigori Konstantinovitš Bulavan ohjaaman DB-3 -kaukopommituslentokoneen lentomuodostelmasta alas. Bulavan lisäksi kuolivat myös kaikki muut: yliluutnantti Haltzibetšir Dzamurzovitš Britajev, alikersantti Abram Markovitš Korsunski ja alikersantti Vladimir Platonovitš Žigir.
DB-3 putosin Kimonkylään pirstaleiksi. Italialainen ja Suomen ilmavoimien ylikersantti Diego Manzocchi sai osuman keuhkoihinsa, mutta yritti pelastaa koneen laskeutumalla Iitin Ikolanjärvelle, jota nykyisin kutsutaan hehtaaria vähäisemmän pinta-alansa vuoksi Ikolanlammeksi , missä kone meni penkkaan laskutelineet alas laskettuina ja pyörähti ympäri. Ohjaamosta tuli Manzocchin päähän lunta ja jäätä ja hän kuoli päähänsä saamiin vammoihin laskutelinelaskuyrityksellä. Mahalaskulla, joka olisi vaurioittanut hävittäjää enemmän, hän olisi voinut pelastua. Fiat G.50, jonka tunnusmerkki oli Suomen ilmavoimissa FA-22, saatiin korjattua ja palautettua jatkosotaa varten Lentolaivue 26:een 19.4.1941.
Pihkovan piiri
Pihkovan piiri () on paikallinen itsehallintoalue Pihkovan alueella Venäjällä. Alueen luoteisosassa sijaitsevan piirin pinta-ala on 3 573 neliökilometriä ja asukkaita on 34 323 henkeä (vuonna 2010).
Vuonna 1927 perustetun piirin hallinnollinen keskus on Pihkovan kaupunki, joka ei kuulu piirin yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Pihkovan piiriin kuuluu 10 maalaiskuntaa:
Lisäksi piiriin kuuluu yksi suoraan piirihallinnon alainen alue – Zalitan saaret (ven. Залитские острова).
Pääelinkeino on maatalous, joka on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon sekä rehun, vihannesten, perunan ja pellavan viljelyyn. Teollisuus tuottaa mm. rakennustarvikkeita, koneita ja laitteita sekä sahatavaraa.
Ingermaninkylä
Ingermaninkylä () on kylä Lapinjärven kunnassa Lapinjärven länsipuolella. Kylä rajoittuu luoteessa Porlammiin, lounaassa Rutumiin ja nykyisen Loviisan kaupungin entiseen Liljendalin kuntaan, idässä Kirkonkylään ja Vasarankylään ja kaakossa Pekinkylään. Ingermaninkylän entinen nimi on Lapinjärvenkylä (). Myöhempi Ingermaninkylä nimitys juontunee Oluf Ingermarssonista, joka kävi kiistaa kalavesistä kappelin kanssa vuonna 1414. Vuoden 2006 lopussa Ingermaninkylässä oli 206 asukasta.
Ingermaninkylässä on Teboil-liikenneasema lounasravintolalla, Uudenmaan Ely-keskuksen siviilipalveluskeskus entisellä Sjökullan kartanolla sekä Lapinjärven motelli valtatie 6:n länsipuolella. Yhdystie 1751:n, Porlammintien-Myrskylän tien varrella, millä myös siviilipalveluskeskus on, on muoviputkitehdas ja Nesteen liikenneasema, raskaan liikenteen tankkauspaikka. Alue on Lapinjärven rannalla Lapinjärven kuntaa, mikä on alavaa ja tasaista. Pientalotontteja myydään kunnan asukasluvun vahvistamiseksi Lapinjärven etelärannalta, Ingermaninkylän pohjoisosasta.
Tietoliikenteeseen liittyvät matkapuhelintukiasemat ovat etäällä korkealla paikalla Lapinjärveä. Ingermaninkylässä on yksi OH-luettelossa oleva amatööriradioasema.
Heikinkylä
Heikinkylä () on kylä Lapinjärven kunnassa. Kylä rajoittuu etelässä Lapinkylään, lännessä Pekinkylään, pohjoisessa sekä Kirkonkylään että Lindkoskeen ja idässä Ruotsinpyhtääseen. Heikinkylän nimi juontuu keskiajalla yleiseen Henrik-nimeen. Heikinkylän asukasluku vuoden 2006 lopussa oli 257.
Kylässä tunnetun perimätiedon mukaan kylän alueelle ensimmäisenä asettui 1700 luvulla, Hindrik - ja hänen mukaansa koko kylä nimetty olisi. Hindriksby sai sittemmin nykyisen muotonsa "Hindersby" josta sen suomenkielinen nimi on käännetty Heikinkyläksi.
Robert Montgomery (näyttelijä)
Robert Montgomery (21. toukokuuta 1904 Beacon, New York – 27. syyskuuta 1981 New York, New York) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja.
Robert Montgomery syntyi nimellä Henry Montgomery Jr. New Yorkin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Hän aloitti uransa teatterinäyttelijänä New Yorkissa. Siellä hän tapasi George Cukorin, joka tarjosi töitä Hollywoodissa. Ensiesiintymisensä elokuvissa Montgomery teki vuonna 1929.
Montgomery oli tuottoisa näyttelijä 1930-luvulla, mutta toisen maailmansodan alkaminen katkaisi hänen uransa. Hän toimi toisessa maailmansodassa laivastossa. Montgomery toimi näyttelemisen lisäksi elokuvaohjaajanakin ohjaten muun muassa elokuvat "Nainen järvessä" (Lady in the Lake, 1947), "Vaarallisilla poluilla" (Ride the Pink Horse, 1947), "Puuttuva todistaja" (Your Witness, 1950) ja "Ratkaisun hetket" (The Gallant Hours, 1960), jonka hän myös tuotti.
Vuonna 1935 Montgomerystä tuli Screen Actors Guildin presidentti ja hänet valittiin uudestaan virkaan vuonna 1946. Hän oli ehdolla parhaan miespääosan Oscar-palkinnon saajaksi elokuvista "Night Must Fall" (1937) ja "Henki etsii asuntoa" (Here Comes Mr. Jordan, 1941). Montgomery juonsi Oscar-gaalan vuonna 1948. Vuosina 1950–1957 hän juonsi suosittua televisio-ohjelmaa "Robert Montgomery Presents", jonka jaksoja hän myös tuotti. Vuonna 1955 Montgomery sai Tony-palkinnon ohjauksestaan näytelmään "The Desperate Hours". Hän on saanut urastaan kaksi tähteä Hollywood Walk of Famelle, toisen elokuvista ja toisen televisiosta.
Montgomery kuoli syöpään 77-vuotiaana. Hän oli elämänsä aikana kaksi kertaa naimisissa ja hänellä oli ensimmäisestä avioliitosta kaksi lasta: näyttelijä Elizabeth Montgomery (1933–1995) ja Robert Montgomery, Jr. (1936–2000).
Sabotaasi (yhtye)
Sabotaasi oli vuodesta 1986 saman vuosikymmenen loppupuolelle asti toiminut lapualainen hardcore punk -yhtye. Yhtye julkaisi kaikkiaan kolme seitsemäntuumaista EP:tä ja sen kaksi kappaleista oli mukana SHJ Recordsin punkkokoelmalla "Dokumentti todellisuudesta".
Kulissit-singlellä:Yhtyeen jäsenistä Peku (Petteri) ja Timo olivat Sabotaasin jälkeen mukana Juggling Jugularsissa.
Ontrei Vanninen
Ontrei Vanninen (myös Ontrei Borissa, 1807–1891) Sortavalan Rautalahdesta oli suomalainen runonlaulaja. Esiintyi muiden aikansa runonlaulajien tapaan usein Sortavalan Laulujuhlilla.
Runonlaulajat olivat suurimmaksi osaksi kotoisin Vienan Karjalasta. Ontrei Vanninen oli viimeisiä runonlaulajia kotiseudullaan Laatokan Karjalassa.
O. A. Forsström kertoo kirjassaan "Kuwia Raja-Karjalasta" vuonna 1894:
Saigon (yhtye)
Saigon oli syksystä 1980 vuosikymmenen puoliväliin toiminut haminalainen uuden aallon rockyhtye. Osa yhtyeen jäsenistä oli mukana Zoint-yhtyeessä, jolta ilmestyi vuonna 1979 single "Rakkauden soturi". Ensimmäinen Saigon-single "Tää on sulle isä" ilmestyi syksyllä 1980 ja eponyymi debyyttialbumi heinäkuussa 1981. Yhtyeen toisella ja viimeiseksi jääneellä vuonna 1984 ilmestyneellä albumilla "Juoksen pois" olivat vierailijoina muun muassa Sonja Lumme, Pave Maijanen ja Pepe Willberg.
49ers
49ers oli italialainen elektronista musiikkia esittävä yhtye, joka toimi vuosina 1988–1998. Yhtyeen nimi tulee sanfranciscolaisesta amerikkalaisen jalkapallon joukkueesta San Francisco 49ersista.
Yhtyeen tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa ""Touch Me"", ""Keep Your Love"" ja ""I Need U"".
The Alfee
The Alfee on Japanissa suosittu pop- ja rockyhtye. Yhtye perustettiin Tokiossa vuonna 1974, ja se jatkaa edelleen uraansa. HMV-ketju valitsi yhtyeen sadan merkittävimmän japanilaisen populaarimusiikin artistin luetteloonsa sijalle 92.
Pljussan piiri
Pljussan piiri () on paikallinen itsehallintoalue Pihkovan alueella Venäjällä. Alueen pohjoisosassa sijaitsevan piirin pinta-ala on 2 577 neliökilometriä ja asukkaita oli 9 187 henkeä (vuonna 2010).
Vuonna 1927 perustetun piirin hallinnollinen keskus on Pljussan (ven. Плюсса, 3 450 as.) kaupunkimainen taajama. Lisäksi siihen kuuluu Zapljusjen (ven. Заплюсье, 1 096 as.) taajama ja 3 maalaiskuntaa:
Piirin kautta kulkee Pietarin ja Pihkovan välinen rautatie sekä Pietarin ja Valko-Venäjän rajan välinen M20-valtatie. Seudulla saa alkunsa Pljussajoki.
Talous perustuu metsäteollisuuteen sekä maidon ja perunan tuotantoon erikoistuneeseen maatalouteen.
Sanktio (yhtye)
Sanktio on imatralainen punkrockyhtye joka on perustettu vuonna 1996. Se julkaisi Kråklund Recordsin kautta kaksi albumia 1990-luvun loppupuolella. Yhtyeen viimeisin äänite ennen vuonna 2009 tehtyä comebackia oli keväällä 2001 julkaistu omakustanne-EP. Vuonna 2010 yhtye allekirjoitti levytyssopimuksen Woimasoinnun kanssa ja julkaisi albumin Aihetta paniikkiin.
Outovan piiri
Outovan piiri () on paikallinen itsehallintoalue Pihkovan alueella Venäjällä. Alueen pohjoisosassa Peipsijärven rannalla sijaitsevan piirin pinta-ala on 3 392 neliökilometriä ja asukkaita oli 12 792 henkeä (vuonna 2010).
Vuonna 1924 perustetun piirin hallinnollinen keskus on Outovan kaupunki (4 379 as., koko kaupunkikunta 6 263 as.). Lisäksi siihen kuuluu 8 maalaiskuntaa:
Outovassa on Hatsina–Iivananlinna-radalta Veimarin asemalla haarautuvan sivuradan pääteasema. Kaupungin kautta kulkee Pihkovan ja Slantsyn välinen maantie.
Piirissä on elintarvike- ja puunjalostusteollisuutta. Maatalous on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon sekä perunan viljelyyn.
Kenneth Westerback
Kenneth Westerback on entinen suomalainen jääkiekkoilija ja nykyinen valmentaja. Hän edusti pelaajaurallaan Vaasan Sportia. Westerback on toiminut Sportin edustusjoukkueen päävalmentajana vuosina 2002–2003 ja 2010. Hän on toiminut valmentajaurallaan myös muun muun muassa Sportin edustusjoukkueen apuvalmentajana, seuran A-junioreiden päävalmentajana sekä seuran junioreiden valmennuspäällikkönä.
Porhovin piiri
Porhovin piiri () on paikallinen itsehallintoalue Pihkovan alueella Venäjällä. Alueen itäosassa sijaitsevan piirin pinta-ala on 3 190 neliökilometriä ja asukkaita on 21 568 henkeä (vuonna 2010).
Vuonna 1927 perustetun piirin hallinnollinen keskus on Porhovin kaupunki (10 608 as.).
Piirin kautta kulkee Bologojen ja Pihkovan välinen rautatie.
Tärkeimmät elinkeinot ovat maatalous ja elintarviketeollisuus.
Fuller’s
Fuller's (Fuller, Smith and Turner plc) () on englantilainen vuonna 1845 Chiswickissä Länsi-Lontoossa perustettu panimoyritys. Fuller'sin pullotettuja oluita myydään laajalti maailmalla.
Fuller's laajensi markkinaosuuttaan huomattavasti vuonna 2005 ostamalla ja lopettamalla Hampshiren Hordeanissa sijainneen Galesin panimoyrityksen 91,8 miljoonan punnan kaupalla. Kaupan jälkeen Fuller'silla on yli 360 pubia.
Mikael Hallbäck
Mikael Hallbäck on entinen suomalainen jääkiekkoilija, joka edusti Mestiksessä pelaavaa Vaasan Sportia. Hallbäck aloitti pelaajauransa Kokkolan Hermeksessä josta hän siirtyi kaudeksi 1996−1997 pelaamaan Sportiin.
Hallbäck oli mukana nostamassa Sportia takaisin 1. divisioonaan kaudella 1997. Hallbäck on kauppatieteiden maisteri. Hallbäckillä oli Sportin kanssa sopimus vuoteen 2009 asti. Hän toimi Sportin varakapteenina. Hallbäck on kaikkien aikojen toiseksi eniten Mestis/1.divisioona -pelejä pelannut pelaaja. Hallbäck on pelannut myös SM-liigapelejä kun Sport kohtasi liigakarsinnoissa Ässät 4. huhtikuuta 2009.
Emil Öist
Emil Arvid Öist () oli suomalainen jääkärivääpeli ja suojeluskuntaupseeri.
Hänen vanhempansa olivat puuseppä Johan Öist ja Sofia Maria Rönnholm. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1921 Tyra Alice Påttin kanssa.
Öist kävi kansakoulun ja Vaasan kauppakoulua vuosina 1915–1916.
Öist työskenteli liikeapulaisena Vaasassa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 27. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Aa-joelta hänet lähetettiin Altonan työosastoon, josta hänet laskettiin edelleen siviilitöihin Saksaan 2. elokuuta 1917. Takaisin pataljoonan täydennysjoukkoon hän palasi helmikuussa 1918 juuri ennen pataljoonan kotiuttamista.
Öist saapui takaisin Suomeen 24. maaliskuuta 1918 höyrylaiva S/S Arcturuksen toisella matkalla Vaasaan. Perille päästyään hänet ylennettiin jefreitteriksi ja komennettiin joukkueenjohtajaksi 5. Jääkärirykmentin 14. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan, missä joukossa hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Karjalankannaksella.
Öist siirrettiin sisällissodan jälkeen 5. syyskuuta 1918 alkaen Itämeren jalkaväkirykmentti 1:een, jonka tunnettiin myöhemmin nimellä Porin rykmentti. Hän toimi rykmentissä vääpelinä 2. konekiväärikomppaniassa. myöhemmin hänet siirrettiin Turun kaupungin komendanttivirastoon ja oli 15. tammikuuta - 30. kesäkuuta 1919 välisen ajan kouluttajana Vaasan suojeluskunnassa. Armeijasta hän erosi sotapalveluksesta 1. lokakuuta 1920 ja sai sen jälkeen töitä prokuristina ja osastopäällikkönä C. J. Hartmanin liikkeestä Vaasasta. Siviilitöidensä ohella hän toimi myös Suojeluskuntajärjestössä vuosina 1920–1924 ollen päällikkönä Vaasan suojeluskunnan 3. komppaniassa ja myöhemmin Vaasan suojeluskuntapiirin IV alueella.
Öist osallistui talvisotaan Vaasan suojeluskuntapiirin II alueen päällikkönä ja jatkosodan puhjettua hän sai johdettavakseen Vaasan suojeluskuntapiiri. Sotien jälkeen hän palasi C. J. Hartmanin palvelukseen.
Öist toimi Vaasan kaupunginvaltuuston jäsenenä vuosina 1931, 1933–1935 ja istui myöhemmin Vaasan kaupunginvaltuustossa Svenska Finlands Folktingin jäsenenä. - Hänet haudattiin Vaasaan.
Pustoškan piiri
Pustoškan piiri () on paikallinen itsehallintoalue Pihkovan alueella Venäjällä. Alueen lounaisosassa sijaitsevan piirin pinta-ala on 1 870 neliökilometriä ja asukkaita on 9 379 henkeä (vuonna 2010).
Vuonna 1927 perustetun piirin hallinnollinen keskus on Pustoškan kaupunki (4 619 as., kaupunkikunta yhteensä 7 274 as.). Piiriin kuuluu lisäksi viisi maalaiskuntaa.
Piirin alueella risteävät Moskovasta Latvian rajalle johtava M9-valtatie sekä Pietarin ja Valko-Venäjän rajan välinen M20-valtatie. Sen kautta kulkee myös Moskovan ja Riian välinen rautatie.
Tärkeimmät elinkeinot ovat metsä- ja elintarviketeollisuus sekä maatalous.
Puškinskije Goryn piiri
Puškinskije Goryn piiri () on paikallinen itsehallintoalue Pihkovan alueella Venäjällä. Alueen keskiosassa sijaitsevan piirin pinta-ala on 1 059 neliökilometriä. Vuonna 2010 siellä asui 9 379 henkeä.
Vuonna 1935 perustetun piirin hallinnollinen keskus on Puškinskije Goryn kaupunkimainen taajama (ven. Пушкинские Горы, 5 222 as.). Lisäksi siihen kuuluu 3 maalaiskuntaa:
Piirin länsiosan kautta kulkee Pietarin ja Valko-Venäjän rajan välinen M20-valtatie. Lännestä itään piirikeskuksen kautta kulkee Pihkovan ja Velikije Lukin välinen maantie.
Tärkeimmät elinkeinot ovat maidon ja lihan tuotantoon erikoistunut maantalous, elintarviketeollisuus ja matkailu. Alueella on runoilija Aleksandr Puškinille omistettu Mihailovskojen museoalue, jossa käy vuosittain yli 300 000 matkailijaa.
Ricky Sbragia
Ricky Sbragia (s. 26. toukokuuta 1956) on skotlantilainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja. Hänellä on italialaiset sukujuuret. Marraskuusta 2014 lähtien hän on toiminut Skotlannin alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana.
Sbragia aloitti peliuransa Birmingham Cityssä 1974. Hän oli pelannut seuran junioriakatemiassa ja debytoi edustusjoukkueessa kaudella 1974/75. Ura seurassa ei kuitenkaan skottipuolustajalle auennut ja neljän kauden aikana kertyi vain 15 liigaottelua. Kauden 1975/75 hän tosin pelasi lainalla skottiseura Greenock Mortonissa.
1978 Sbragia siirtyi Birminghamista Walsalliin. Hän pelasi seurassa kaksi kautta siirtyen 1980 Blackpooliin. Kahden kauden aikana peliaikaa ei juurikaan heltynyt ja 1982 Sbragia jätti seuran siirtyen uraansa York Cityssä. Hän edusti Yorkia viiden kauden ajan ja oli joukkueen avainhahmoja nelosdivisioonan voittoon päättyneellä kaudella 1983/84.
Uransa loppupuolella Sbragia kärsi selkävaivoista ja häntä operoitiin välilevypullistuman vuoksi. Sbragia lopetti uransa York Cityssä 1987 31-vuotiaana.
Peliuransa jälkeen Sbragia jatkoi valmentajana York Cityn juniorijoukkueessa. Hän suoritti valmentajalisenssin 1990. Hänen johdollaan York Cityn juniorit selvisivät ensikertaa seuran historiassa nuorten FA Cupin välieriin 1992/93.
1994 Sbragia siirtyi Sunderland AFC:n juniorijoukkueen valmentajaksi. Hän työskenteli Sunderlandin organisaatiossa kahdeksan vuotta luotsaten myös seuran reservijoukkuetta.
Marraskuussa 2002 Sbragia siirtyi Manchester Unitedin reservijoukkueen valmentajaksi. ManUssa Sbragia nosti reservijoukkueen kautta suuren yleisön tietoisuuteen muun muassa Kieran Richardsonin ja Darren Fletcherin.
Lokakuussa 2005 Sbragia siirtyi Sam Allardycen valmennusryhmään Bolton Wanderersin organisaatioon. Hän työskenteli Boltonissa marraskuuhun 2007 saakka, jolloin hän siirtyi Roy Keanen apuvalmentajaksi Sunderlandiin.
Joulukuun alussa 2008 Sbragia nousi Sunderlandin väliaikaiseksi päävalmentajaksi Keanen erottua tehtävistään. Sbragian johdolla The Black Catsin otteet paranivat ja seurajohto antoi luottamuksensa skotille, ja joulukuun lopulla Sbragia allekirjoitti kauden 2009/10 loppuun ulottuvan sopimuksen seuran kanssa. Sbragia kuitenkin jätti tehtävänsä kauden jälkeen luotsattuaan Sunderlandin kuiville putoamiskamppailussa.
Elokuussa 2011 Sbragiasta tuli Skotlannin alle 17-vuotiaiden maajoukkueen päävalmentaja. Vuotta myöhemmin hän siirtyi U19-maajoukkueen päävalmentajaksi. Marraskuussa 2014 Sbragiasta tuli väliaikaisesti U21-maajoukkueen päävalmentaja. Elokuussa 2015 maan jalkapalloliitto vahvisti Sbragian jatkavan täysipäiväisesti U21-maajoukkueen valmentajana.
Albrecht von Hagen
Albrecht von Hagen (11. maaliskuuta 1904 Langen, Pommeri – 8. elokuuta 1944 Plötzenseen vankila, Berliini) oli saksalainen lakimies ja upseeri, joka osallistui natsihallinnon vastaiseen heinäkuun 20. päivän salaliittoon.
Hagen opiskeli asianajajaksi Heidelbergissä. Vuonna 1935 hän meni vapaaehtoisena upseerikoulutukseen, joten toisen maailmansodan sytyttyä hänet kutsuttiin asepalvelukseen reservinupseerina. Hän tutustui Claus von Stauffenbergiin Pohjois-Afrikan taistelujen aikana. Stauffenberg suostutteli Hagenin liittymään natsien vastaiseen salaliittoon.
Keväällä 1944 Hagen ja Joachim Kuhn hankkivat räjähteen, josta tehtiin pommi Adolf Hitlerin salamurhaa varten. Pommi toimitettiin kenraalimajuri Hellmuth Stieffin välityksellä Stauffenbergille, joka räjäytti pommin 20. heinäkuuta 1944 Hitlerin Itä-Preussin päämajassa Sudenpesässä. Hitler jäi kuitenkin henkiin ja salaliittolaisten vallankaappausyritys epäonnistui.
Monien muiden salaliittolaisten lailla Hagen tuomittiin natsien kansantuomioistuimessa Volksgerichtshofissa kuolemaan ja hänet hirtettiin Plötzenseen vankilassa Berliinissä 8. elokuuta 1944.
Arvid Kokko
Arvid Kokko eli Kokkonen () oli suomalainen jääkäriluutnantti ja kuului urheiluseura Jyryyn sekä oli aikanaan Suomen parhaita pitkän matkan juoksijoita.
Hänen äitinsä oli Eeva Stiina Kokko (eli Kokkonen).
Kokko kävi kansakoulun. Nuoruudessaan Arvid Kokko eli urheilu-uralla jo Arvi Kokkonen oli 1910-luvulla parhaita pitkän matkan juoksijoitamme. Hän vei maastojuoksun ensimmäiset Suomen mestaruudet vuosina 1913 ja 1914. Molemmilla kerroilla hän oli myös voittamassa joukkuekilpailun Kuopion Riennolle. Kesällä 1913 Kokkonen juoksi Suomen kärkiajat 5 000 metrillä 15.32,6 ja 10 000 metrillä 32.24,0, mutta ei osallistunut SM-kisoihin. Vuotta myöhemmin hän sijoittui SM-kilpailuissa 5 000 metrillä viidenneksi ja 10 000 metrillä neljänneksi edustaen aikansa vahvaa suomalaista kestävyysjuoksuseuraa Helsingin Jyryä. Kauden parhaiksi ajoiksi tulivat 15.33,1 ja 32.24,6. Syyskuussa 1914 Kokkonen saavutti tunninjuoksussa SM-kullan ja sai seuraavan syksynä hopeaa Albin Stenroosin jäljessä.
Kokko työskenteli leipurina Helsingissä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 1. konekiväärikomppaniaan 21. maaliskuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hän osallistui vuonna 1917 Libaussa järjestetyille erikoiskusseille (pommarikurssi).
Saksasta Kokko komennettiin Suomeen 26. lokakuuta 1917 ja hän saapui perille 31. lokakuuta 1917 aselaiva S/S Equityn ensimmäisellä retkellä Vesterölle Vaasan saaristoon. Vaasasta hänet komennettiin Isoonkyröön, missä hänen tehtävänä oli kouluttaa Isonkyrön ja lähiympäristön suojeluskuntajoukkoja. Vihollisuuksien alettua Kokko johti Isonkyrön suojeluskuntaosastoa sen riisuttua venäläiset aseista Vähässäkyrössä. Vähästäkyröstä hän jatkoi joukkoineen Kuopioon, missä hän osallistui Kuopion valloitukseen. Kuopiossa hänen osakseen tuli miehittää Kuopion kasarmin pohjoispuoli (uuden hautausmaan alue) ja ottaa haltuun kasarmin ja hautausmaan välissä kulkeva rataosuus.
Kuopiosta hän suuntasi Isonkyrön suojeluskuntaosaston päällikkönä 17. helmikuuta 1918 Vilppulan rintamalle, missä hänen johtamasta joukosta muodostettiin Hämeen ryhmän 11. komppania. Hänen komppaniansa liitettiin 22. maaliskuuta 1918 alkaen II Mannisen pataljoonan 3. komppaniaksi, jonka päällikkönä hän edelleen jatkoi. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin komppanianpäällikkönä Korkeakoskella, Mannisessa, Hyyrylässä, Suinulassa, Messukylässä ja Kalevankankaalla, missä tämä urheijan alku kaatui taistelussa 28. maaliskuuta 1918. Hänet haudattiin Kuopion sankarihautaan.
Didier Couécou
Didier Couécou (s. 25. heinäkuuta 1944) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä.
Couécou aloitti peliuransa FC Girondins de Bordeaux'ssa 1963. Hän edusti seuraa kaikkiaan viisi kautta. Tuona aikana Bordeaux oli parhaimmillaan Ranskan liigassa hopealla kaudella 1965/66. Lisäksi Couécou oli häviämässä Coupe de Francen finaalia AS Saint-Étiennelle 1968.
1969 hän siirtyi OGC Niceen, jossa pelasi vain yhden kauden siirtyen 1970 Olympique de Marseilleen. Etelän suurseurassa hyökkääjä pelasi kaksi kautta ja voitti molemmilla kausillaan Ranskan mestaruuden. 1972 hän oli myös kaatamassa SC Bastiaa cupin loppuottelussa tekemällä joukkueensa avausmaalin.
1972 Couécou vaihtoi Marseillen sinivalkoisen FC Nantes Atlantiquen kanariankeltaiseen pelipaitaan. Hän pelasi seurassa vain yhden kauden ja voitti Ranskan mestaruuden. Hän oli myös kolmannen kerran urallaan Ranskan cupin loppuottelussa, mutta tällä kertaa maalikaan ei auttanut Olympique Lyonnais'n voittaessa.
Hän palasi takaisin Marseilleen 1973 ja edusti seuraa yhden kauden palaten 1974 Girondins de Bordeaux'hon. Hän lopetti uransa seurassa 32-vuotiaana kauden 1975/76 jälkeen.
Ranskan maajoukkueessa Couécou ei koskaan onnistunut murtautumaan pelaavaan kokoonpanoon. Vaikka hän olikin mukanana Henri Guérinin MM-ryhmässä 1966, ei peliaikaa tullut. Uransa ainoan maaottelun hän pelasi vuonna 1967 Luxemburgia vastaan.Couécou ei ole peliuransa jälkeen loistanut kentänlaidalla. Helmikuussa 1989 hän otti Aimé Jacquet'n lähdön jälkeen vastaan Girondins de Bordeaux'n päävalmentajantehtävät, mutta pesti jäi lyhyeksi ja toukokuussa hänet korvasi Raymond Goethals.
Pytalovon piiri
Pytalovon piiri () on paikallinen itsehallintoalue Pihkovan alueella Venäjällä. Alueen lounaisosassa sijaitsevan piirin pinta-ala on 1 111 neliökilometriä ja asukkaita oli vuoden 2010 väestönlaskennan aikaan 12 083 henkeä.
Vuosina 1920–1940 alue kuului Latviaan. Vuonna 1945 perustetun piirin hallinnollinen keskus on Pytalovon kaupunki (5 826 as.).
Piirin kautta kulkee Pihkovan ja Rēzeknen välinen rautatie.
Tekijänoikeusmerkki
Tekijänoikeusmerkki () on monissa tekijänoikeuslain alaisissa teoksissa tekijänoikeuden haltijan nimen edessä käytetty merkki. Merkin käytöstä ja kansainvälisoikeudellisesta merkityksestä säädetään "Yleismaailmallisessa tekijänoikeussopimuksessa" (), jonka myös Suomi on hyväksynyt. Kopioston mukaan sillä ei kuitenkaan Suomessa ole minkäänlaista juridista merkitystä, koska tekijänoikeus on olemassa ilman eri ilmoitusta. Tekijänoikeusmerkki on ©; äänitteissä käytetään merkkiä .
Unicode-merkistössä ©-merkki esiintyy koodiarvolla U+00A9. Unixissa ja Linuxissa merkki voidaan kirjoittaa pitämällä pohjassa ctrl+shift ja syöttämällä koodi UA9. Windowsissa merkki saadaan aikaan painamalla alt-näppäintä ja samaan aikaan numeronäppäimistöllä numeroita 0169. Macintoshissa se kirjoitetaan näppäimistöstä riippuen joko Option-1-näppäimillä tai Option-g-näppäimillä. HTML-kielessä sitä vastaa merkintä codice_1.
Pubivisa
Pubivisa on pubissa tai baarissa pidettävä tietokilpailu. Kysymykset vaihtelevat aina yleistiedosta kulttuuriin. Pubivisoissa kilpaillaan yleisesti joukkueittain mutta myös henkilökohtaiset kilpailut ovat mahdollisia. Pubivisat ovat lähtöisin Englannista. Suomessa pubivisat yleistyivät ensimmäisenä Tampereella, jossa edelleenkin järjestetään lähes päivittäin useita visailuja.
Pubivisoja järjestetään useissa Suomen kaupungeissa. Määrällisesti pubivisoja löytynee eniten Helsingistä, Tampereelta ja Oulusta. Järjestävänä tahona on useimmiten yksittäinen pubi, mutta myös kaupungissa toimiva tietokilpailuyhdistys voi toimia joitakin visoja koordinoivana organisaationa, kuten esimerkiksi Turussa Turun Tietokilpailuyhdistys pubien välisen Faktasiks-sarjan merkeissä. Useimmat pubivisat kilpaillaan yleistietovisoina mutta jotkut pubit järjestävät myös yksittäisten erikoisalojen kuten kulttuurin, musiikin, elokuvan, urheilun tai yksittäisen urheilulajin visoja. Suomen suurin pubivisajärjestäjä on Baaripähkinä, joka järjestää visoja lähes 100 ravintolassa ympäri Suomea.
Jokaiselle osallistuvalle joukkueelle jaetaan kirjoituspaperia ja tarvittaessa ainakin yksi kynä. Visailun vetäjä kertoo aluksi visan säännöt ja aihealueet.
Visailun vetäjä esittää kysymykset useimmiten suullisesti yksi kerrallaan. Kysymykset jaetaan yleensä esimerkiksi viiden tai kymmenen kysymyksen sarjoihin, joiden välillä pidettävällä tauolla vetäjä tarkistaa vastaukset ja laskee pistetilanteen. Koko visailun kysymysmäärä on yleensä 15:n ja 30:n välillä. Kysymyksen esittämisessä voidaan käyttää apuna musiikkinäytteitä tai kuvia tai vaikkapa videonäytteitä, joita on käytetty muun muassa Turussa käydyissä elokuva-alan erikoisvisoissa.
Monissa visailupaikoissa visan vetäjällä on käytössään mikrofoni kuuluvuuden parantamiseksi ja oman äänensä säästämiseksi. Kysymykset toistetaan pyydettäessä. Silloin tällöin yleisö pyytää kysymyksiin tarkennuksia ja vetäjä harkintansa mukaan kertoo tällaiset lisävinkit kaikille joukkueille.
Tavallisin tapa laskea pisteitä on antaa yksi piste yhden kysymyksen oikeasta vastauksesta. Monissa visoissa jaetaan osittain oikeaan osuneesta vastauksesta osapisteitä. Joissakin pubeissa käytäntönä on järjestää visan loppupuolella niin sanottu kirikierros tai bonuskierros, jolla oikeasta vastauksesta saa tavanomaisen yhden sijasta kaksi pistettä mutta väärästä vastauksesta menettää pisteen tai kaksi, kun tavallisesti väärästä vastauksesta ei rangaista.
Kilpailun vetäjä voi rajoittaa visaan osallistuvien joukkueiden maksimikokoa mutta on myös visoja, joissa joukkueen kokoa ei ole rajoitettu. Joukkueiden kokoonpanoa ja nimeä voi vaihdella samankin pubin eri visojen välillä. Joissain pubeissa järjestetään pidempikestoisia (yksi kuukausi, puoli vuotta, jne.) sarjoja, joissa menestyminen vaatii saman joukkuenimen käyttämistä koko sarjan ajan.
Tavallisesti visan palkintona on juomaa, yleensä olutta, joka useimmiten on nautittava saman illan aikana. Joissain paikoissa jaetaan vielä lohdutuspalkinto arvonnalla. Palkinnot voivat olla myös konserttilippuja, majoituspalkintoja tai erikoisempia juomia.
Raimo Brax
Raimo Brax (s. 20. lokakuuta 1949 Vaasa) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkohyökkääjä. Hän edusti koko uransa ajan Vaasan Sportia eri sarjatasoilla. Kun Sport pelasi juuri perustetussa SM-liigassa kaudella 1975–1976 teki Brax Vaasan jäähallissa HIFK:ta vastaan SM-liigahistorian ensimmäisen maalin.
Pelaamissaan 36 SM-liigaottelussa Brax keräsi tehopisteet 13 + 3 = 16 ja sai 22 jäähyminuuttia.
Sekunda
Sekunda on suomalainen noise punk -yhtye. Se levytti 1980-luvun alussa muutamille kokoelmalevyille, mutta julkaisi ensimmäisen oman varsinaisen levynsä vasta vuonna 2007. Silloin ilmestyi albumi "Piikkilankamalli" Bad Vugumin BV² Produktions -merkille. Sekundassa ovat soittaneet muun muassa sarjakuvataiteilija ja muusikko Kivi Larmola ja Kingston Wallin keulahahmo Petri Walli (1969–1995).
Markku Erholtz
Markku Erholtz (s. 16. heinäkuuta 1976) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelasi viimeksi oululaisessa Kiekko-Laserissa Suomi-sarjaa. Hän erosi erimielisyyksien takia Vaasan Sportista syksyllä 2009. Kiuruvedeltä syntyisin oleva Erholtz on Raahe Teräs-Kiekon kasvatti ja pelannut ala-sarjoissa muun muassa Raahe-Kiekon, Nivala Cowboysien, Kokkolan Hermeksen, KooKoon, Jukurien ja TuTon riveissä. SM-liigassa Erholtz on pelannut kaudella 2007–08 HPK:n riveissä.
Lasse Gjertsen
Lasse Ib Gjertsen (s. 19. heinäkuuta 1984 Larvik) on norjalainen animaattori, ”www-julkkis”, muusikko ja kuvaaja, joka tunnetaan YouTubessa nimellä "lassegg". Hänet tunnetaan parhaiten videoistaan ”Hyperactive” ja ”Amateur”, jotka on tehty ”hyperactive”- eli stop-motion-periaatteella. Hänen tunnetuin videonsa ”Amateur” on katsottu yli 15 miljoonaa kertaa. Hän on myös tehnyt musiikkivideon norjalaiselle popyhtye Katzenjammerille.
Gjertsenin videoita on esitetty muun muassa Cannesissa (tosin ilman Gjertsenin itsensä suostumusta) ja Grimstadin lyhytelokuvafestivaaleilla.
Muokkausohjelmat, joita Lasse käyttää animaatioissaan/musiikissaan.
Eisbein
Eisbein (), jota kutsutaan Saksassa myös "Hachse", "Haxe" tai "Schweinshaxe", "Schweinshaxn", "Knöchla", "Hechse", "Hämmchen", "Bötel", Itävallassa "Stelze" ja Sveitsissä "Gnagi" tai "Wädli" on liharuokalaji, joka valmistetaan sianpotkasta nahkoineen. Liha on hyvin mureaa ja maukasta, ja se valmistetaan kypsentämällä hyvin pitkään ja hitaasti joko keittämällä tai pariloimalla, kunnes liha irtoaa luusta, ja se voi olla myös miedosti savustettu.
Lisukkeena Eisbeinin kanssa voidaan tarjota hapankaalia, knöödeli tai perunoita, tai joskus se tarjoillaan pelkästään leivän ja sinapin kera.
Sebežin piiri
Sebežin piiri () on paikallinen itsehallintoalue Pihkovan alueella Venäjällä. Alueen lounaisosassa Latvian ja Valko-Venäjän rajalla sijaitsevan piirin pinta-ala on 3 110 neliökilometriä ja asukkaita on 21 674 henkeä (vuonna 2010).
Vuonna 1927 perustetun piirin hallinnollinen keskus on Sebežin kaupunki (6 375 as., koko Sebežin kaupunkikunta 8 354 as.). Muita kaupunkimaisia asutuksia piirissä ovat Idritsa (Идрица, 4 988 as., kaupunkikunta 5 435 as.) ja Sosnovyi Bor (Сосновый Бор, 2 877 as., kaupunkikunta 3 363 as.). Kolmen kaupunkikunnan lisäksi piiriin kuuluu kuusi maalaiskuntaa.
Piirin kautta kulkee Moskovan ja Riian välinen rautatie sekä Moskovasta Latvian rajalle suuntautuva M9-valtatie.
Seudulla on mm. sähköteknistä, puunjalostus-, rakennustarvike- ja elintarviketeollisuutta. Maatalous on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon sekä viljan viljelyyn. Tärkeä merkitys on myös liikenteen ja rajanylityspaikkojen tarjoamilla työpaikoilla.
Huomattavin nähtävyys on Sebežin kansallispuisto.
Sergio
Sergio oli turkulais-kotkalainen indie rock -yhtye, joka oli toiminnassa vuosina 1996–2005. Yhtye hajosi pian debyyttialbuminsa "Swords" ilmestymisen jälkeen kesällä 2005. Albumi sai ilmestyessään hyviä arvioita, esimerkiksi Soundissa neljä tähteä viidestä ja Rumbassa viisi tähteä.
IF Sport
IF Sport (Idrottsföreningen Sport) perustettiin 1939 Vaasan Vetokannaksen kaupunginosassa, ja sen lajivalikoimaan kuuluivat jalkapallon lisäksi jääpallo, hiihto, voimistelu ja myöhemmin 1960-luvulta lähtien jääkiekko. Seura erkaantui vuonna 1979 kahdeksi eri seuraksi. Jääkiekkotoimintaa pyörittää nykyään edelleen toiminnassa oleva Vaasan Sport ja jalkapallotoimintaa FC Sport
Jalkapallossa Sport ei ikinä päässyt pääsarjatasolle, mutta pelasi kuusi kautta Suomen toiseksi korkeimmalla tasolla ja vuodesta 1973 lähtien kolme kautta kolmanneksi korkeimmalla. Sport nousi kaudeksi 1949 Suomen toiseksi korkeimmalle sarjatasolle, mutta putosi kauden päätteeksi alemmas jäätyään lohkonsa viimeiseksi. Joukkue pelasi myös Suomen Cupin finaalissa vuonna 1971, mutta hävisi Mikkelin Palloilijoille 4-1 Olympiastadionilla pelatussa finaalissa 2645:n katsojan edessä. Sportin ainokaisen ottelussa teki Sigvard Näsman.
Against the Dark
Against the Dark on 10. helmikuuta 2009 suoraan DVD:lle julkaistu yhdysvaltalainen toiminta/kauhuelokuva, jota on kuvattu Bukarestissa Romaniassa. Elokuvan ohjasi Richard Crudo ja käsikirjoitti Mathew Klickstein. Pääosassa esiintyivät Steven Seagal, Tanoai Reed, Jenna Harrison, Linden Ashby, Emma Catherwood, Skye Bennett ja Keith David.
Vaarallinen kulkutauti on vallannut ihmiskunnan, muuttaen suurimman osan ihmisistä vampyyrimäisiksi verenhimoisiksi olennoiksi. Parannuskeinosta ei ole tietoakaan, joten ainut keino on tappaa kaikki olennot. Taon johtama pieni erikoisjoukko "Hunters" lähetetään tutkimaan sairaalaa, jossa on tiettävästi vielä tartunnan saamattomia ihmisiä loukussa. Heidän tehtävänä on pelastaa ihmiset ja tappaa kaikki vastaantulevat olennot neljän tunnin sisällä. Ryhmän tietämättä luutnantti Waters aikoo tuhota koko sairaalan päästäkseen ongelmasta nopeammin eroon.
Jazygit
Jazygit ("Iazyges" tai "Jazyges") oli sarmaatteihin kuulunut paimentolaisheimo, joka siirtyi noin 200 eaa. Keski-Aasiasta nykyisen Ukrainan ja Romanian alueelle. Heidän kielestään tiedetään vähän, mutta todennäköisesti se kuului iranilaisiin kieliin.
Kreikkalainen maantieteilijä Strabon kertoo jazygien asuneen Asovanmeren rannoilla. Antiikin kreikkalaiset ja roomalaiset kutsuivat merta nimellä "Maeotis", ja siksi myös Klaudios Ptolemaios mainitsee heimon nimellä "Iazyges Metanastae". Sieltä he siirtyivät Mustanmeren rannikkoa pitkin länteen, kohti nykyisen Ukrainan lounaisosia.
Jazygit olivat ensimmäisen vuosisadan eaa. alussa Pontoksen kuningas Mithridates VI:n liittolaisia hänen sotiessaan roomalaisia vastaan 88–65. Siksi roomalaiset lähettivät rangaistusretkikuntia Tonavan yli pelotellakseen jazygeja, mutta mitään vakavampia yhteenottoja ei tapahtunut.
Ensimmäisellä vuosisadalla jazygit asettuivat Tonavan alueelle Rooman Moesian ja Pannonian provinssien rajoille ja tunkeutuivat Daakian kuningaskuntaan. Roomalaisia se ei aluksi haitannut, koska heimon liikkeet heikensivät Rooman vihollista Daakiaa. Ensimmäisen vuosisadan lopulla jazygit liittoutuivat Daakian kuningas Decebaluksen kanssa, jolloin molemmista kansoista tuli merkittävä uhka Rooman herruudelle Tonavalla. Jazygit tunkeutuivat vuonna 92 Tonavan yli Moesia Inferiorin provinssiin ja tuhosivat Legio XXI Rapaxin taistelussa. Tosin ei ole varmuutta olivatko taisteluun osallistuneet sarmaatit roksolaaneja vai jazygeja. Rooman keisari Trajanus valloitti Daakian vuosina 101–102 ja 105–106 ja alisti jazygit. Hadrianuksen aikana heistä tuli Rooman liittolaisia.
Keisari Marcus Aureliuksen aikana 160–170-luvulla jaa. sarmaatit olivat taas Rooman vihollisia. He liittoutuivat muiden naapuriheimojen kanssa ja hyökkäsivät roomalaisia vastaan. Sota oli verinen, mutta sarmaatit kukistettiin.
Myöhemmin 200-luvun lopulla ja 300-luvun alussa Diocletianus asutti jazygeja Tonavan eteläpuolelle, Balkaneille. Romanialaisen Iașin ("Jassy") kaupungin nimen arvellaan juontuvan jazygeista.
Strugi-Krasnyjen piiri
Strugi-Krasnyjen piiri () on paikallinen itsehallintoalue Pihkovan alueella Venäjällä. Alueen koillisosassa sijaitsevan piirin pinta-ala on 3 090 neliökilometriä. Vuonna 2010 siellä asui 13 466 henkeä.
Vuonna 1927 perustetun piirin hallinnollinen keskus on Strugi-Krasnyjen kaupunkimainen taajama (8 447 as.). Kaupunkikunnan lisäksi piiriin kuului vuonna 2010 viisi maalaiskuntaa.
Piirin kautta kulkee Pietarin ja Pihkovan välinen rautatie sekä Pietarista Valko-Venäjän rajalle johtava M20-valtatie.
Usvjatyn piiri
Usvjatyn piiri () on paikallinen itsehallintoalue Pihkovan alueella Venäjällä. Alueen eteläosassa Valko-Venäjän rajalla sijaitsevan piirin pinta-ala on 1 106 neliökilometriä ja asukkaita on 5 598 henkeä (2010).
Vuonna 1927 perustetun piirin hallinnollinen keskus on Usvjatyn kaupunkimainen taajama (ven. Усвяты, 2 961 as.). Lisäksi siihen kuuluu kolme maalaiskuntaa:
Seudun pääelinkeino on maidon ja lihan tuotantoon erikoistunut maatalous. Lisäksi toimii kaksi puunjalostuslaitosta, kirjapaino ja elintarviketehdas.
Electric Cabaret
Electric Cabaret on dance-duo Infernalin neljäs studioalbumi. 
Downtown Boys oli ensimmäinen single, joka julkaistiin albumilta, ja seuraavat Whenever You Need Me ja Electric Light. 
Albumi julkaistiin 11. elokuuta Euroopassa. Ihmiset muista maanosista voivat ostaa albumin yhtyeen virallisilta sivuilta.
8. elokuuta julkaistiin viisi näytettä levyn kappaleista yhtyeen virallisilla sivuilla. Albumi oli myynyt kolmen viikon jälkeen kultaa Tanskassa ylittämällä 25 000 myydyn levyn määrän.
Session
Session oli 1970-luvun alussa perustettu kouvolalainen rockyhtye. Se nousi valtakunnalliseen tietoisuuteen sijoituttuaan kolmanneksi popyhtyeitten Suomen mestaruuskilpailussa joulukuussa 1972. Tuohon aikaan yhtyeessä soittivat laulaja-kitaristi Jorma "Jokke" Seppälä, kitaristi Timo Heikkilä, basisti Hannu Kaikko ja rumpali Juha Tykkälä. Kisojen jälkeen kesällä 1973 Love Records julkaisi Sessionin singlen "Sanni Blue" / "Pääsky", jossa säveltäjänä oli Hannu Kaikko. Lisäksi äänitettiin Albert W. Ketelbeyn sävellys "Persialaisella torilla", joka julkaistiin Love Recordsin kokoelma-albumilla.
Jokke Seppälä siirtyi Kisun taustayhtyeeseen ja hänet korvasi urkuri/sähköpianisti Osmo Seppälä. Tykkylästä tuli yhtyeen laulaja. Vuonna 1974 yhtye levytti Microvoxin studioilla Lahdessa LP:n "Unikuva". Levylle ei löytynyt kustantajaa ja niinpä tuotti yhtye sen itse EMI:n hoitaessa jakelun. Albumilta julkaistiin myös single "Torstin tanssi" / "Jäätelöprinsessa". Albumin kappaleista vastasivat Kaikko ja Tykkälä pois lukien uuden sovituksen albumille saanut "Persialaisella torilla". Samoin "Sanni Blue" -kappaleesta oli albumilla uusi sovitus. Unikuvalla vierailivat Ari Pukkila (tenori- ja sopraanosaksofoni), Mane Hyytiä (alttosaksofoni) ja Leena Wiehn (laulu).
Sessions hajosi 1970-luvun puolivälissä. Siinä ehti ennen hajoamista soittaa myös kitaristi Juha Björninen, kitaristi Harri Louhensuo, rumpali Ari Ahlren ja laulaja-kitaristi Esa "Eddie" Pajunen. Vuosina 1975–1976 Session-nimellä keikkoja tehneessä yhtyeessä oli alkuperäisjäsenistä mukana enää Timo Heikkilä.
Yhtyeen ainoaksi jäänyt albumi "Unikuva" julkaistiin CD-painoksena elokuussa 2010 levymerkillä Rocket Records. Vuonna 2014 saksalainen Shadoks Music julkaisi albumista vinyylipainoksen.
Tony Plana
Jose Antonio ”Tony” Plana (s. 19. huhtikuuta 1953 Havanna) on kuubalaissyntyinen yhdysvaltalainen näyttelijä sekä teatteri- ja elokuvaohjaaja. Vuosina 2006–2010 hän näytteli ABC:n "Ruma Betty" -televisiosarjassa Betty Suarezin isää Ignacio Suarezia.
David Lack
David Lambert Lack (16. heinäkuuta 1910 Lontoo–12. maaliskuuta 1973 Oxford) oli englantilainen evoluutiobiologi, joka tutki sekä lintutiedettä, ekologiaa että etologiaa.
Lack syntyi Lontoossa ja opiskeli luonnontieteitä Cambridgen yliopistossa. Hän oli vanhin lääketieteen tohtori Harry Lambert Lackin ja Kathleen McNeil Rindin neljästä lapsesta. Jo yhdeksänvuotiaana David tiesi useimmat lintujen nimet ja oli kirjoittanut aakkosellisen elämänpinnaluettelon.
Cambridgen jälkeen Lack meni opettajaksi Dartington Hall Schooliin Devonshireen, kunnes hän kesällä 1938 otti vuoden virkavapaata ja matkusti Galápagossaarille tutkimaan lintuja. Hän vietti siellä kuitenkin vain puolisen vuotta, sillä huhtikuussa 1939 hän matkusti Kaliforniaan opiskellakseen Kalifornian tiedeakatemiassa (California Academy of Sciences) ja Ernst Mayrin kotona New Jerseyssä. Lack palasi Lontooseen syyskuussa 1939.
Toisessa maailmansodassa Lack palveli Britannian armeijassa kehittämässä tutkaa. Sodan päätyttyä hänestä tuli Oxfordin yliopiston Edward Grey -instituutin kenttäornitologian osaston (Institute of Field Ornithology at Oxford University) johtaja (1945–1973). Sodanaikaiset kokemukset tutkasta auttoivat häntä lintujen muuton tutkimisessa.
Lackin tutkimus keskittyi eläviin lintuihin. Hän oli lintujen populaatiobiologian ja kvantitatiivisen tutkimuksen pioneereja. Hän esitti, että luonnonvalinta suosii sen kokoista munamäärää, joka tuottaa eniten jälkeläisiä. Hän tutki etenkin punarinnan ja tervapääskyn elämää. Lackin merkittävin työ oli "Darwin’s Finches", joka käsitteli Darwinin löytämää Galápagoksen kotoperäistä linturyhmää.
Vuonna 1951 hänet valittiin Royal Societyn jäseneksi. Lack liittyi American Ornithologists' Unionin jäseneksi 1939. Hän toimi Kansainvälisen lintutieteen kongressin (International Ornithological Congress) puheenjohtajana 1962–1966.
Lack kirjoitti suuren määrän tieteellisiä artikkeleita lintutieteellisiin sarjoihin ja useita kirjoja. Myöhemmin hän kääntyi anglikaanisuuteen ja kirjoitti kristinuskon ja evoluutioteorian suhteista. Hänen sanotaan olleen aikansa ainoa uskovainen, joka ei antanut uskonnon hämärtää suhdetta luonnonvalinnan teoriaan.
Arn – Pohjoinen valtakunta
Arn – Pohjoinen valtakunta ("Arn – Riket vid vägens slut") on vuonna 2008 ensi-iltansa saanut Peter Flinthin ohjaama elokuva, joka perustuu Jan Guilloun kirjojen temppeliherrain ritariin Arn Magnussoniin. Elokuva on jatkoa vuoden 2007 elokuvalle "Arn – Temppeliritari". Elokuva on pääosin ruotsalainen, mutta sen toteuttamisessa ovat olleet mukana myös Tanska, Norja, Suomi ja Saksa. "Arn – Pohjoisen valtakuntaa" edeltänyt Arn-elokuva "Arn – Temppeliritari" oli 25 miljoonan euron budjetillaan tähän mennessä kallein Pohjoismaissa tehty elokuva.
Trzebiatów
Trzebiatów [tʂɛˈbjatuf] () on kaupunki Regajoen varrella Länsi-Pommerin voivodikunnassa Puolan luoteisosassa. Vuonna 2009 kaupungissa oli 10 174 asukasta. Itämeren rantaan on Trzebiatówista kymmenisen kilometriä. Kaupunki kuului Saksaan vuoteen 1945.
Lou Kachivas
Lou Kachivas on yhdysvaltalainen animaattori ja animaatio-ohjaaja, joka työskenteli uransa aikana enimmäkseen Filmationin tuottamissa piirrossarjoissa 1970-luvulta lähtien, kuten The New Adventures of Batman, Sport Billy, He-Man, ja BraveStarr.
Ernie Schmidt
Ernie Schmidt on yhdysvaltalainen animaattori ja animaatio-ohjaaja, joka työskenteli uransa aikana 1970- ja 1980-luvulla Filmationin tuottamissa piirrossarjoissa, kuten Sport Billy, Lumikin uudet seikkailut, Blackstar, He-Man, ja BraveStarr. Sittemmin hän työskenteli Disneylla vuodesta 1983 lähtien animaattorina, ollen mukana animaatioissa kuten ja Nalle Puhin uudet seikkailut.
Marsh Lamore
Marshall Lamore on yhdysvaltalainen animaattori ja Emmy-ehdokkuuden saanut animaatio-ohjaaja.
Lamore aloitteli animaation parissa vuonna 1968 työskennellessään Filmationilla animaattorina ja ohjaajana. Hän oli mukana tekemässä sarjoja kuten The Archie Show, The New Adventures of Batman, Sport Billy, The New Animated Adventures of Flash Gordon, Blackstar, He-Man, ja BraveStarr. Filmationin lopettaessa toimintansa Lamore työskenteli hetken useiden eri yhtiöiden tuottamissa animaatioissa, kuten Rude Dog and the Dweebs ja Pikkumuppetit, kunnes vuodesta 1990 lähtien hän on toiminut Disneylla ajoituksen ohjaajana, josta Lamore sai Emmy-ehdokkuuden työskennellessään Kim Possiblen parissa. Muita sarjoja ovat olleet Kummikarhut, Pilipalipilotit, Varjoankka, Hopon poppoo, Pieni merenneito, Nokkapokka ja Lilo & Stitch.
Shadowplay
Shadowplay on vuonna 1982 perustettu helsinkiläinen indierock-yhtye. Sen perustivat laulaja-pianisti Brandi Ifgray ja basisti Hande Virkki. Yhtye sai nimensä Joy Divisionin kappaleen mukaan. Shadowplayn ensimmäinen single "Night Porter" ilmestyi vuonna 1985. Yhtye oli mukana myös "Kill City" -elokuvan soundtrackilla.
Levytysuran alkuaikoina rumpaliksi yhtyeeseen tuli Sidi Vainio, kitaristiksi Jari Alanko ja trumpettiin Marco Kosonen. Pian kitaristiksi vaihtui Björn Krause. Ifgray-Krause-Kosonen-Virkki-Vainio-kokoonpanolla julkaistiin 12 tuuman eponyymi EP vuonna 1986. Myöhemmin yhtyeen rumpaliksi tuli Ykä Knuuttila ja kitaristiksi Timo Vikkula.
Keväällä 1988 ilmestyi Shadowplayn debyyttialbumi "Touch and Glow". Levyllä oli vierailevina soittajina Jimi Tenor ja Gabi Hakanen. Albumin ilmestymisen jälkeen Virkki lähti yhtyeestä ja hänet korvasi Jari Paulamäki. Shadowplay keikkaili Suomen ohella muun muassa Pariisissa, Berliinissä, Budapestissa ja New Yorkissa. Keväällä 1989 yhtye julkaisi singlen "Nightwood set-up", mutta yhtyeen toiminta loppui saman vuoden aikana.
Vuonna 1992 Hande Virkki palasi yhtyeeseen ja Shadowplay aloitti keikkailun uudelleen. Keväällä 1992 ilmestyi 12-tuumainen EP "Dreams" ja elokuussa 1993 kakkosalbumi "Eggs & Pop". Incandescent Records julkaisi levyn myös Yhdysvalloissa. "Eggs & Popin" jälkeen Vikkula jätti yhtyeen, mutta oli mukana kolmosalbumilla "Raw Powder", joka ilmestyi keväällä 1997.
Vuonna 2005 Stupido Records julkaisi koko Shadowplayn levytystuotannon kolmois-CD:nä nimellä "Morgue - Complete recordings". 2000-luvulla Shadowplay on keikkaillut harvakseltaan. Yhtyeen kitaristina on toiminut Sam Shingler.
Ohranjyvä
Ohranjyvä on Tampereen keskustassa Näsilinnankadulla sijaitseva 65-paikkainen ruoka- ja anniskeluravintola.
Ohranjyvän perusti Linkosuon leipomon kondiittorimestari Jussi Linkosuo entiseen myymälähuoneistoon Näsilinnankadulle vuoden 1965 maaliskuussa, juuri ennen ensimmäisiä Suomessa pidettyjä jääkiekon MM-kisoja. Ohranjyvä oli ensimmäisiä olutravintolakokeiluita Suomessa, ja se saikin heti tamperelaisten suosion viihtyisänä ja intiiminä seurustelupaikkana. 1980-luvun alussa Ohranjyvä siirtyi Alkon tytäryhtiölle Arctialle ja siltä 1997 Scandicille, joka oli kuitenkin kiinnostunut pitämään itsellään vain Arctian hotellit. Ohranjyvän nykyinen omistaja on Jaro Suosteen Jyväravintolat Oy.
Ohranjyvän suosikkiannokset "Puerto Ricon pannu" ja "Kanaa talon takaa" houkuttelivat ihmisiä kauempaakin. Ohranjyvää tekivät tunnetuksi myös televisiossa työskentelevät kanta-asiakkaat, jotka edelleenkin viihtyvät ”o-studiollaan”.
Costești (Hunedoara)
Costești () on kylä Hunedoaran piirikunnassa, Transilvaniassa, Romaniassa lähellä Orăștien kaupunkia. Alueella sijaitsee arkeologisesti merkittävän daakialaisen linnoituksen rauniot, jotka ovat yksi Orăștie-vuorten kuudesta antiikin aikaisesta linnoituksesta.
Costeștin linnoitus sijaitsi 518 metriä korkean Cetățuian kukkulan huipulla. Se koostui pääasiassa kahdesta kalkkikivestä rakennetetusta tornista, joissa oli majoitustilat, sekä varasto kellarissa. Kalkkikivitornien ympärille rakennettiin vielä neljä vartiotornia, jotka oli yhdistetty toisiinsa kivimuurilla. Ulkopuolelle oli pystytetty kaksinkertainen paaluaita vaikeuttamaan hyökkäystä linnoitukseen. Linnakkeen kaakkoispuolelle oli rakennettu jykevä kiviaita, mutta muualla miltei pystysuorat rinteet suojasivat tehokkaasti hyökkäyksiltä. Arkeologit ovat löytäneet alueelta myös ainakin neljä alttaria.
Linnoitus rakennettiin ensimmäisellä vuosisadalla eaa. tai jaa. daakialaisten kuningas Burebistan ja Decebaluksen aikana. Se oli yksi tärkeimmistä linnoituksista Daakian puolustuslinjassa ja se suojasi Daakian pääkaupunkia Sarmizegethusaa koillisesta. Mutta huolimatta puolustusjärjestelmien vahvuudesta, roomalaiset onnistuivat valtaamaan ja tuhoamaan sen Daakian sotien aikana 100-luvun alussa.
Ice Ages
Ice Ages on itävaltalaisen Richard Ledererin (Summoning) sooloprojekti. Sen tunnuksenomainen piirre on kappaleiden kolkkous ja synkät sanoitukset. Ice Ages on julkaissut kolme täyspitkää albumia.
Nina Garcia
Ninotchka "Nina" Garcia (s. 3. toukokuuta 1965, Barranquilla, Kolumbia) on toimittaja, kirjailija ja televisiokasvo. Hän on työskennellyt muotitoimittajana "Elle"-muotilehdessä ja siirtyi 2.9.2008 alkaen "Marie Claireen". Hän toimii tuomarina Muodin huipulle -sarjassa.
Garcia on kirjoittanut kaksi muotia käsittelevää kirjaa, "The Little Black Book of Style" (2007) ja "The One Hundred: A Guide to the Pieces Every Stylish Woman Must Own" (2008), jotka ovat HarperCollinsin julkaisemia.