hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Dobrica Ćosić
Dobrica Ćosić (, 29. joulukuuta 1921 Velika Drenova, Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunta – 18. toukokuuta 2014 Belgrad, Serbia) oli jugoslavialainen kirjailija, poliittinen teoreetikko ja Jugoslavian liittotasavallan ensimmäinen presidentti 1992–1993.
1960-luvulla Ćosić alkoi vastustaa Jugoslavian hallituksen politiikkaa, koska hänen mielestään se tuki yhä enemmän muita kansoja kuin serbejä. Näin Ćosićista tuli toisinajattelija. Ćosić osallistui keskeisesti serbinationalistisen liikkeen luomiseen 1980-luvun lopussa, minkä takia ihailijat kutsuvatkin häntä ”serbikansan isäksi”. 
Ćosićia on väitetty julkisuuteen vuotaneen ”Serbian tiede- ja taideakatemian muistion” kirjoittajaksi. Hän ei sitä laatinut, vaikka osallistuikin muistion luoneeseen kokoukseen. Ćosić tuki Slobodan Miloševićia vuonna 1989 ja Radovan Karadžićia vuonna 1991 Bosniassa, mutta kääntyi pääministerinä presidentti Slobodan Miloševićia vastaan 1993, ja joutui erotetuksi. Ćosić liittyi Miloševićia vastustaneeseen Otpor-järjestöön vuonna 2000.
Eero A. Wuori
Eero Aarne Wuori (vuoteen 1942 Vuori; 11. elokuuta 1900 Helsinki – 12. syyskuuta 1966 Helsinki) oli suomalainen journalisti ja poliitikko. Hän oli ministerinä Suomen Sosialidemokraattisesta Puolueesta. Hänellä oli Paasikiven III hallituksessa neljä ministerinsalkkua: hän oli ministeri valtioneuvoston kansliassa 7.8.1945–29.9.1945, kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeri 17.4.1945–29.9.1945 ja ministeri kansanhuoltoministeriössä sekä ministeri sosiaaliministeriössä 27.4.1945–29.9.1945.
Wuoren vanhemmat olivat puuseppä Oskar Wuori ja Josefiina Kuntonen. Hänen puolisonsa vuodesta 1929 oli Kerttu Juliana o.s. And (1903–1987), ja heillä oli yksi tytär. Eero Wuori ehti käydä Helsingin normaalilyseota seitsemän luokkaa, kunnes hän joutui vuonna 1918 keskeyttämään koulunkäyntinsä.
Ennen ministeriksi tuloaan Wuori oli SAK:n puheenjohtaja 1938–1945. SAK:n puheenjohtajana Wuori vaikutti keskeisesti niin sanottuun tammikuun kihlaukseen. Ministerikausien jälkeen hän lähti diplomaattiuralle ja toimi edustajajana Lontoossa 1945–1947 ja lähettiläänä vuosina 1947–1952 ja suurlähettiläänä Moskovassa 1955–1963 ja Tukholmassa 1964–1965 sekä väliajan ulkoministeriön poliittisen osaston päällikkönä. Tukholmasta palattuaan Wuori ehti vielä toimia tasavallan presidentin kanslian kansliapäällikkönä ennen tapaturmaista kuolemaansa.
Wuori osallistui koulupoikana Suomen sisällissotaan punaisten puolella huoltotehtävissä ja päätyi Pietariin, jossa oli perustamassa Suomen kommunistista puoluetta. Wuori toimi puoluetehtävissä Suomessa ja Ruotsissa. Hän jäi kiinni komennuksellaan Suomessa 1. marraskuuta 1919 ja sai sodan aikaisista ja SKP-toimistaan yhteensä kymmenen vuoden vankeusrangaistuksen, jota suoritti Tammisaaren ja Turun vankiloissa. Hänet armahdettiin vuonna 1925, jolloin hän oli jo etääntynyt kommunisteista. Vankeudesta vapauduttuaan Wuori työskenteli "Kansan Työ" -lehden toimittajana vuosina 1926–1930 ja päätoimittajana 1930–1938.
Wuori oli SDP:ssä Väinö Tannerin ja tannerilaisuuden merkittävimpiä kriitikkoja 1944–1945 ja mobilisoi jatkosodan loppuvaiheessa ammattiyhdistysliikettä erillisrauhan kannalle.
Vuonna 2009 julkaistun professori Osmo Apusen ja tutkija Corinna Wolffin kirjan "Pettureita ja patriootteja" mukaan Wuori toimi jatkosodan ratkaisevissa vaiheissa helmi–lokakuussa 1944 Neuvostoliiton "poliittisena vaikuttaja-asiamiehenä". Hän antoi sisäpiirin tietoja hallituksen, eduskunnan ja päämajan keskusteluista Neuvostoliiton tiedustelupalvelulle NKGB:lle.
Colchester United FC
Colchester United Football Club on englantilainen jalkapalloseura. Se pelaa kaudella 2018–2019 Englannin neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla kakkosliigassa. Se putosi kaudeksi 2008–2009 ykkösliigaan pelattuaan kahden kauden ajan ensimmäistä kertaa historiassaan Englannin toiseksi ylimmällä liigatasolla mestaruussarjassa.
Colchester United pelaa kotiottelunsa 10 000 katsojaa vetävällä Colchester Community Stadiumilla kaudesta 2008–2009 lähtien. Joukkueen managerina toimii John Ward.
Pasi Saarinen
Pasi Saarinen (s. 17. huhtikuuta 1977 Hyvinkää) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja.
Hyvinkään Ahmoissa kiekkoilun aloittanut Saarinen siirtyi juniori-ikäisenä Tampereen Ilvekseen pelaamaan. Saarinen pelasi neljä kautta Tampereen Ilveksen liigajoukkueessa vuosina 1996-2000. Kaudella 1999–2000 Saarinen saavutti tehot 9+19=28, mikä on hänen piste-ennätyksensä. Kaudeksi 2000-2001 Saarinen siirtyi Helsingin Jokereihin ja pelasi siellä kaksi kautta. Jälkimmäisenä kautena Saarinen oli voittamassa Suomen mestaruutta.
Kaudesta 2002-2003 uransa loppuun Saarinen kuului HIFK:n miehistöön. Saarinen oli myös HIFK:n kapteenistossa. Hän joutui lopettamaan uransa kauden 2006-2007 jälkeen, sillä hänen toinen jalkansa on lähes pelikyvytön .
San Jose Sharks varasi Saarisen vuoden 2000 NHL:n varaustilaisuudessa kahdeksannella kierroksella numerolla 256.
Saarinen aloitti Nokian Pyryn päävalmentajana kesken kauden 2013-14 ja jatkoi tehtävässä kauden 2014-15, jonka jälkeen siirtyi Ilveksen A-junioreihin.
OMG-hiukkanen
OMG-hiukkanen eli Oh-My-God-hiukkanen on lempinimi kosmiselle hiukkaselle, joka havaittiin 15. lokakuuta 1991 Fly's Eye -ilmaisimella Dugway Proving Groundsissa, Utahissa. Hiukkanen oli atomia pienempi, mutta sen liike-energia oli yhtä suuri kuin 25 m/s (90 km/h) liikkuvalla pesäpallolla (160 g): noin 3 × 10 elektronivolttia eli suunnilleen 50 joulea.
Hiukkanen oli luultavasti lähes valonnopeudella kulkeva protoni. Mikäli se oli protoni, sen nopeus oli noin (1 − (5 × 10)) c. Jos tällä nopeudella liikkuva hiukkanen lähtisi liikkeelle yhtä aikaa fotonin kanssa, vuoden kuluttua se olisi vain 46 nanometriä fotonia jäljessä.
Johanna Pakonen
Satu Johanna Desiree Pakonen (s. 2. toukokuuta 1976 Oulu) on vuoden 2002 tangokuningatar. Pakonen oli mukana Suomen euroviisukarsinnoissa vuonna 2006. Pakonen keikkailee aktiivisesti Onnenkerjäläiset-orkesterin kanssa. Hän on opiskellut klassista laulua ja kitaran- ja klarinetinsoittoa konservatoriossa.
Pakonen juonsi vuoden 2009 Tangomarkkinat yhdessä Mikko ”Peltsi” Peltolan kanssa. Pakosella oli naispääosa Rauman Kaupunginteatterissa esitetyssä Vexi Salmen elämästä kertovassa musikaalissa "Villit vuodet". Pakonen on työskennellyt myös juontajana Iskelmäradiossa ja Radio Pookissa Oulussa.
Pakonen oli naimisissa kuljetusalan yrittäjän Juha Laihoniemen kanssa vuosina 2010–2015.
Pakosella on vuonna 2012 syntynyt tytär. Hän menetti jo 23. raskausviikolla syntyneet kaksospoikansa vuonna 2010, kun toinen heistä syntyi kuolleena ja toinen menehtyi elettyään vain puoli tuntia. Pakonen asuu Oulussa ja seurustelee Hunks-tanssija Antti Lehdon kanssa.
Preston North End FC
Preston North End Football Club on jalkapallojoukkue Prestonista, Lancashiren kreivikunnasta, Englannista. Joukkue pelaa Englannin toiseksi korkeimmalla liigatasolla, mestaruussarjassa, jonne se nousi takaisin keväällä 2015 pelattuaan neljä kautta ykkösliigassa. Preston voitti vuonna 1888 perustetun Englannin 1. divisioonan mestaruuden ensimmäisenä joukkueena. Preston voitti liigan myös seuraavalla kaudella. Preston oli ensimmäinen englantilainen joukkue, joka voitti "tuplan" eli sekä liiga- että cupmestaruuden saman kauden aikana. FA Cupin Preston on voittanut "tuplakaudellaan" 1888–1889 sekä 1937–1938.
Preston pelaa kotiottelunsa 19 500 katsojaa vetävällä Deepdalella.
Preston North End pääsi vuonna 1888 FA Cupin loppuotteluun, mutta hävisi sen maalein 1–2 West Bromwich Albionille. Seuraavana vuonna joukkue voitti ensimmäisenä 1. divisioonan mestaruuden. Se keräsi kaudella 40 pistettä ja jätti toiseksi sijoittuneen Aston Villan 11 pisteen päähän. Preston North End voitti samana vuonna FA Cupin. Loppuottelussa se päihitti Wolverhampton Wanderersin lukemin 3–0. Seuraavalla kaudella joukkue uusi 1. divisioonan mestaruutensa. Se keräsi sarjassa 33 pistettä, kun toiseksi tullut Everton saalisti 31 pistettä. Kolmella seuraavalla kaudella Preston North End sijoittui 1. divisioonan toiseksi. Kaudella 1890–1891 Everton voitti saavutti 29 pistettä ja jätti Preston North Endin kahden pisteen päähän. Seuraavalla kaudella Preston North End keräsi 37 pistettä ja jäi mestaruuden voittaneesta Sunderland AFC:stä viiden pisteen päähän. Kaudella 1892–1893 joukkue keräsi jälleen 37 pistettä, kun mestaruuden uusinut Sunderland sai 48.
Preston North End putosi kaudella 1900–1901 1. divisioonasta, kun se keräsi vain 25 pistettä ja jäi sarjan toiseksi viimeiseksi. Joukkue nousi takaisin 1. divisioonaan keväällä 1904. Kaksi vuotta myöhemmin, kaudella 1905–1906, Preston North End sijoittui 1. divisioonan toiseksi. Liverpool FC voitti mestaruuden 51 pisteellä, Preston North End oli toinen 47 pisteellä. Joukkue putosi 1. divisioonasta kauden 1911–1912 päätteeksi. Se kuitenkin nousi takaisin heti seuraavalla kaudella. Joukkue vietti kaksi seuraavaa kautta hissiliikkeessä pudoten jälleen 1914 ja nousten takaisin seuraavan kauden lopuksi.
Agamat
Agamat (Agamidae) on liskoheimo, jonka edustajia elää lähes kaikkialla Afrikassa, Aasiassa ja Australiassa. Ne ovat levinneet myös Euroopan kaakkoisrajoille. Agamia ei esiinny Amerikan mantereella eikä Madagaskarilla tai Tyynenmeren saarilla.
Heimoon kuuluu noin 300 lajia. Lajit ovat keskikokoisia tai pieniä, lähinnä selkärangattomia syöviä päiväeläimiä. Ne ovat melko vankkarakenteisia liskoja, joilla on melko pitkä häntä, hoikat raajat, pitkiin kynsiin päättyvät varpaat sekä erottuva pää. Ruumista peittävät suomut muodostavat säännöllisen kuvioinnin, mutta pään suomut sijoittuvat epäsymmetrisesti. Agamilla on yleensä raskas ja pyöreä pää, hieman sivuilta litistynyt ruumis ja pitkät, hennot raajat. Useilla lajeilla on helttoja ja muita ihopoimuja, joita ne käyttävät soidinmenoissa. Agamien ihossa ei ole luutumia, eikä niiden häntä uusiudu kuten sisiliskoilla. Useimpien lajien naaraiden ja koiraiden väritys poikkeaa huomattavasti toisistaan. Naaraat ovat usein ruskeita, kun taas koiraat ovat kirkasvärisempiä etenkin lisääntymisaikaan. Hampaisto on monipuolinen. Siitä voidaan erottaa etu-, kulma- ja poskihampaat. Tällainen hampaisto soveltuu hyvin hyönteisten pyydystämiseen ja pilkkomiseen. Agamoihin kuuluu myös kasvinsyöjiä ja kaikkiruokaisia lajeja. Useimmat lajit liikkuvat öisin. Heimon kaikki lajit munivat munia. 
Laji- ja yksilömäärä ovat suurimpia kuivilla alueilla, ja lajeja elää jopa aavikoilla. Jotkut lajit viihtyvät myös kosteissa sademetsissä ja rantametsissä.
Kuumilla alueilla agamat välttävät suuria ja äkillisiä lämpötilan vaihteluja aloittamalla päivänsä lämmitellen itseään auringossa yön jälkeen asettumalla auringon paisteeseen niin, että mahdollisimman iso osa ruumiin pinnasta sijaitsee kohtisuorassa auringon paistetta vasten. Päivän kuumimpaan aikaan ne puolestaan välttelevät ylikuumentumista kävelemällä jalat ojennettuina pitääkseen ruumiinsa mahdollisimman kaukana polttavasta maasta. Ne hakeutuvat myös kivien alle suojaan. Agamat pystyvät kameleonttien tapaan muuttamaan väriään nopeasti ympäristön mukaan.
Suopunki
Suopunki on poronhoidossa porojen kiinniottoon käytetty heittopaula ( espanjaksi "lasso", mongoliksi ja venäjäksi "arkan". nenetsiaksi "tynzei" ).
Suopunki on noin 12-20 metriä pitkä ja yleensä noin 6-8 mm paksu naru, joka on punottu huomattavasti tavallista narua tiukemmaksi. Yleisimmin naru on tehty hampusta, puuvillasta tms. luonnonkuidusta, mutta niitä tehdään myös nahkasta palmikoimalla. Pituudessa ja paksuudessa on alueellista ja käyttömieltymyksistä johtuvaa vaihtelua. Naru yleensä tervataan ja tervaus tekee siitä jäykemmän ja estää narua sykertymästä sekä suojaa kastumiselta. Narun jäykkyyteen vaikuttaa punonnan kireys, naruun imeytetyn tervan määrä ja lisäaineet kuten vahat tai rasvat. Terva jäykistyy kylmällä ilmalla ja narun jäykkyys saa silmukan aukeamaan heiton aikana. Nykyisin käytetään yleisesti myös kumista tehtyä suopunkia. Hyvin tavallista on, että yhdellä poromiehellä on erilaisia suopunkeja, joista toiset toimivat hyvin pakkasella, toiset taas paremmin lämpimällä säällä. Suopungin heittopäässä on kaksireikäinen sarviluusta tai nykyisin myös muovista tehty köyden juoksusilmukkaa vastaava reikälevy, "kiela", jonka suuremman reiän kautta suopungin kiristyvä silmukka kulkee. Naru lukittuu kielan pienemmän reiän taakse solmulla ja naru voi vapaasti pyöriä reiässä, jolloin narussa oleva kierre pääsee purkautumaan. Suopunki vyyhdetään ja heitetään poron sarviin tai kaulaan. Joskus suopunki tarttuu myös poron koparaan.
Oheisessa videossa valmistetaan suopunkinaru ja heitetään suopunkia. http://www.youtube.com/watch?v=9dCdUTukDiU
Suopunkia käytetään yleisimmin poroerotuksessa aitaukseen ajettujen porojen joukosta halutun yksilön kiinniotossa. Suopunkia tosin korvaa nykyisin helpompi tapa, ohuen riu'un kärkeen kiinnitetty nuorasilmukka, "vimpa" eli "vimpain", jolla haluttu poro silmustetaan kiinni. Tapa on helppo ja tarkka. Vältytään suopungin harhaheitoilta. Myös vimman käyttö on vähentynyt nykyisin, koska poroaidat pyritään nykyisin rakentamaan niin että emäaidasta on helppo ajaa poroja pienempään aitaan, jossa porot voidaan ottaa helposti kiinni suoraan sarvesta tai sorkasta.
Eteläisellä poronhoitoalueella käytetään yleisesti hyvin pitkää (n. 25-30 m) ja melko ohutta, vain noin 5-6 mm paksua käsittelemätöntä puuvillasta punottua suopunkia, jolla "ripataan" poroja metsästä siten, että kelkkajäljelle asetetaan "poljin" eli ansasilmukka ja toinen pää suopungista sidotaan keppiin ja mies jää kepin kanssa vahtiin. Toinen mies ajaa poroa niin että se kulkee polkimen kautta ja vahtiin jäänyt mies nykäisee keppiä heilauttamalla suopungin poron jalkaan.
Jiirisaha
Jiirisaha on saha, jolla nimensä mukaan sahataan kappaleita jiiriin eli kulmiin.
Käsivoimaisissa jiirisahoissa sahaa ohjaa sahauspöytään kiinnitetty liukukoneisto. Yksinkertaisempi konstruktio on selkäsaha, jonka ohjurina toimii metallista, puusta tai muovista tehty jiirilaatikko. 
Konevoimainen jiirisaha on tyypillisesti sirkkeli. Niistä käytetään nimitystä katkaisu- ja jiirisirkkeli tai pelkästään jiirisirkkeli tai jiirisaha. Sahaosa voi olla pelkän saranan varassa tai siinä voi olla myös ulottuvuutta lisäävä liukukoneisto. Laite on yksi tärkeimpiä kirvesmiehen ja puusepän työkaluja. Laitteen halpuus, käytännöllisyys, mittatarkkuus ja siirreltävyys on vaikuttanut suuresti rakentamisen mittatarkkuuksien ja laadun parantumiseen. Katkaisu- ja jiirisirkkeleiden tunnettuja valmistajia ovat muun muassa Makita, DeWalt ja Bosch.
Sigmasidos
Sigmasidos (σ-sidos) on kovalenttinen sidos, joka yhdistää molekyylien atomit toisiinsa. Sigmasidos on piisidoksen kanssa kaksoissidoksen toinen osapuoli. Sigmasidos muodostuu elektroniparista, joka on hybridiorbitaaleista tai hybridiorbitaalista ja vedyn 1s-orbitaalista muodostuneella sidosorbitaalilla.
Pakkosyöttäminen
Pakkosyöttäminen on ensisijaisesti keino pitää nälkälakkoon ryhtyneet vangit tai orjat hengissä, mutta sitä käytetään myös kidutukseen. Kidutuksena uhrille saatettiin syöttää esimerkiksi ulosteita sekä virtsaa. Nälkälakkoon ryhtyneitä vankeja ja orjia saatetaan pakkosyöttää, jotta nämä eivät kuolisi. Tätä harjoitettiin muun muassa mustia kuljettavissa orjalaivoissa, joissa oli erityisesti tätä varten suunniteltu metallinen koussikka, jolla ruoka saatiin orjan kurkkuun. Pakkosyöttö yhdistetään usein myös moralismiin.
Bajram Curri
Bajram Curri on pieni kaupunki Pohjois-Albaniassa, lähellä Kosovon rajaa. Vuonna 2004 siellä oli 7 500 asukasta. Se sijaitsee syrjäisellä vuoristoisella alueella, joka tunnetaan kirkkaista jokivesistään. Kaupunki on nimetty vuosina 1862–1925 eläneen kansallissankarin mukaan.
Jugoslavian hajoamissotien aikana 1990-luvun lopussa alue kärsi pahoin, ja sinne oli vaikea saada kansainvälistä apua.
Matkalaukku
Matkalaukku on useimmiten suorakulmion muotoinen laukku, jossa on pyöristetyt kulmat. Se on tarkoitettu lähinnä matkoilla tarvittavien tavaroiden, kuten vaatteiden, kuljettamiseen. Laukun päällä on kantokahva. Matkalaukut valmistetaan kovasta muovista tai jostakin muotonsa pitävästä pehmeästä materiaalista. Alun perin ne valmistettiin mm. nahkasta tai pahvista.
Useimmissa nykyaikaisissa matkalaukuissa on pohjalla pienet pyörät, jotka helpottavat laukun kuljettamista kovilla ja tasaisilla alustoilla.
Pienempää, yleensä teräväreunaisempaa matkalaukkua muistuttavaa laukkua kutsutaan salkuksi. Siinä kuljetetaan usein asiakirjoja tai esimerkiksi kannettavaa tietokonetta.
The Blueprint Dives
The Blueprint Dives (lyhennetään usein Blueprint) on norjalaisen Extol-yhtyeen neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 21. helmikuuta 2005.
Ennen äänitystä yhtyeen riveistä poistuivat kitaristit Ole Børud ja Christer Espevoll. Tilalle tulivat rockyhtye Gangliónissa vaikuttaneet Tor Magne S. Glidje ja Ole Halvard Sveen.
Albumilla yhtyeen tyyli vaihtui enemmän progressiiviseen metalliin ja post-hardcoreen. "The Blueprint Divesin" tunnelmaa on luonnehdittu "rauhalliseksi ja seesteiseksi", ja Imperiumi.net kuvaili tyyliä "fuusioksi yhtyeiden kuten Cult of Luna, Muse ja Porcupine Tree musiikkia".
Kappaleesta Pearl kuvattiin musiikkivideo,jonka ohjasivat Helmet Productionsin Øystein Moe ja Alexander Somma. "The Death Sedative" oli alun perin kirjoitettu Lengsel-yhtyeen kappaleeksi mutta se päätettiin kuitenkin äänittää Extolin albumille. "The Blueprint Divesilla" on myös kaksi Ganglión-yhtyeen materiaaliksi kirjoitettua kappaletta.
"The Blueprint Dives" oli ehdolla Norjan Grammy-palkinnon, "Spellemannsprisenin" saajaksi vuoden 2005 parhaan norjalaisen metallialbumin kategoriassa. Albumi ylsi lisäksi sijalle viisi Norjan suurimman sanomalehden "Dagbladetin" järjestämässä äänestyksessä, jossa valittiin vuoden metallialbumit.
Esa Seppänen
Esa Ilkka Seppänen (s. 1933 Helsinki), everstiluutnantti evp, valtiotieteiden tohtori, on Neuvostoliiton ja Venäjän asiantuntija, joka toimi Puolustusvoimien palveluksessa. Tuona aikana hän toimi mm. presidentti Urho Kekkosen adjutanttina.
Vuonna 1980 Seppänen siirtyi liike-elämän palvelukseen ja toimi Wärtsilässä ja Rauma-Repolassa. Noina aikoina hän hoiti suhteita neuvostoliittolaisiin kauppakumppaneihin. Tämän jälkeen hän siirtyi Finnstroin Moskovan edustuston johtoon. Hän asui Moskovassa kaikkiaan 11 vuotta.
Myöhemmin Seppänen on toiminut tietokirjailijana. Hänen teoksiaan ovat mm. "Sissisota – aikamme sota" (1971), "Adjutanttina Kekkosen linjalla" (1980) ja Venäjää käsittelevät "Kuuma elokuu 1991, musta lokakuu 1993 Moskovassa" (2000) ja "Avaran sielun anarkia" (2002). Vuonna 2004 julkaistiin Seppäsen "Miekkailija vastaan tulivuori", joka käsittelee Urho Kekkosen ja Nikita Hruštšovin suhdetta.
Seppänen on valmistunut Helsingin yliopistosta pääaineenaan venäjän kieli ja kirjallisuus ja poliittinen historia. Vuonna 2007 Seppänen väitteli tohtoriksi aiheenaan Urho Kekkosen, Leonid Brežnevin ja Aleksei Kosyginin suhteet. Saman vuoden syksyllä väitöskirjasta ilmestyi popularisoitu versio otsikolla "Itäsuhteiden kolmiodraama: Kekkonen - Brežnev - Kosygin 1960-1980".
Kevättalvella 2009 Seppänen julkaisi kirjan "UKK:n syvä jälki: perintö vai painolasti?".
Esa Seppäsen isä oli kirjailija Unto Seppänen.
Ghost in the Shell
Ghost in the Shell () on Masamune Shirow'n luoma manga. Se ilmestyi vuosina 1989–1991 ja sai jatko-osan "Man/Machine Interface" vuodesta 1997 alkaen.
Sarjakuvan pohjalta on tehty myös kaksi elokuvaa sekä televisiosarjoja. Vuonna 2017 saa ensi-iltansa näytelty elokuva, jonka pääosaa esittää Scarlett Johansson.
Vanhin (mormonismi)
Vanhin (engl. "elder") on Myöhempien aikojen pyhien liikkeessä eräs pappeuden viroista. Kyseessä on Melkisedekin pappeuden alin aste. Yleensä nuoret miehet, mikäli he osoittautuvat kelvollisiksi, saavat vanhimman viran täytettyään 18 vuotta tai lähtiessään lähetystyöhön. Kirkkoon aikuisiällä liittynyt mies voi saada vanhimman arvon oltuaan kirkon jäsen vuoden ajan ja osoittauduttuaan pappeuden arvon mukaiseksi. Vanhimmalta odotetaan muiden kirkon pappeuden haltijoiden tapaan uskoa Jumalaan ja evankeliumiin, uskollisuutta kirkon toiminnassa, siveyden lain noudattamista sekä alkoholista, huumausaineista, tupakasta, kahvista ja teestä pidättäytymistä.
Opin ja liittojen mukaan vanhimman kutsumuksena on ”kastaa ja asettaa muita vanhimmiksi, papeiksi, opettajiksi ja diakoneiksi ja palvella leivän ja viinin, Kristuksen ruumiin ja veren vertauskuvien, siunaamisessa 
ja konfirmoida kirkkoon kasteessa otetut kätten päällepanon kautta tulen ja Pyhän Hengen kasteen saamiseksi, kirjoitusten mukaan ja opettaa, selittää, kehottaa, kastaa sekä valvoa kirkkoa ja vahvistaa kirkkoa kätten päällepanemisella ja Pyhän Hengen antamisella.” (20:39-43) Lisäksi vanhinten tulee johtaa kokouksia, sen mukaan kuin Pyhä Henki heitä ohjaa Jumalan käskyjen ja ilmoitusten mukaisesti (20:45). Käytännössä vanhimmat hoitavat siis seurakunnassa pyhien toimitusten toimittamista, se kastavat ja toimittavat sakramentin sekä johtavat tarvittaessa sakramenttikokouksia. Vanhimmilla on myös valtuus konfirmoida kirkon kastetut jäsenet kätten päälle panemisella. Konfirmaatiossa kastettu tulee Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon täysivaltaiseksi jäseneksi ja hänelle annetaan Pyhän Hengen lahja. Vanhimmat johtavat Aaronin pappeuden eri koorumeita niiden johtajina ja neuvonantajina. He toimivat myös kotiopettajina yhdessä ylipappien kanssa, pappien ja opettajien kanssa. Vanhimmat voivat myös siunata sairaita kätten päälle panemisella. Mormonismin käsityksen mukaan tällainen siunaus ja rukous sairaan puolesta voi parantaa sairaan.
Muiden pappeuden haltijoiden tavoin vanhimmat on järjestetty koorumeiksi. Vanhimpien koorumiin voi kuulua peräti 96 jäsentä, joten seurakunnassa on vain yksi vanhimpien koorumi. Koorumilla on johtaja ja tällä kaksi neuvonantajaa sekä sihteeri. Käytännössä kaikki seurakuntien täysi-ikäiset miespuoliset jäsenet saavat osallistua vanhinten koorumin kokoukseen pappeuskokouksen aikana, vaikkei heillä olisikaan Melkisedekin pappeutta. Myös miespuoliset vierailijat saavat ottaa osaa vanhinten koorumin kokoukseen.
Vaikka suurimmalla osalla MAP-kirkon täysi-ikäisistä miespuolisista jäsenistä on vanhimman arvo, tätä ei yleensä käytetä puhuttelussa ja muutenkaan sukunimen yhteydessä arvonimenä. Vain lähetystyötään tekeviä miehiä kutsutaan vanhimmiksi (esimerkiksi ”vanhin Smith”), samoin kirkon kahtatoista apostolia ja kirkon yleisauktoriteetteja.
Eugene Shoemaker
Eugene Merle Shoemaker (28. huhtikuuta 1928 Los Angeles, Kalifornia – 18. heinäkuuta 1997) oli yhdysvaltalainen tähtitieteilijä. Hän oli yksi planeettatutkimuksen uranuurtajista. Shoemaker tunnetaan parhaiten yhtenä Shoemaker-Levy 9 -komeetan löytäjistä yhdessä vaimonsa Carolyn Shoemakerin ja kollegansa David Levyn kanssa.
Shoemaker halusi aikanaan päästä astronautiksi Apollo-ohjelmaan, mutta terveyssyistä tämä ei onnistunut. Myöhemmin hän muun muassa etsi meteoriittikraattereita ympäri maailmaa. Eräällä tällaisella matkalla Australiassa hän kuoli auto-onnettomuudessa. Hänen ruumiinsa tuhkattiin ja laitettiin pieneen koteloon avaruusluotain Lunar Prospectorin sisään. Kun luotain iskeytyi Kuuhun, Shoemakerin tuhka levisi Kuun etelänavalle.
Ylipappi (mormonismi)
Ylipappi on Myöhempien aikojen pyhien liikkeessä eräs pappeuden asteista. Ylipappi kuuluu Melkisedekin pappeuden kutsumuksiin. Ylipapin valtuutena pidetään ennen muuta hallitsemista ja paimennustyön tekemistä. Ylipapit ovat yleensä vastuussa seurakuntien ja niitä suurempien hallinnollisten yksiköiden, vaarnojen hallinnosta. Lisäksi ylipapit vastaavat seurakunnissa paimennus- eli sielunhoitotyön johtamisesta ja nuorten miesten valmentamisesta vanhimman virkaan. Myös sukututkimus- ja temppelityön johtaminen on ylipappien vastuulla.
Ylipapit on muiden MAP-kirkon pappeuksien tapaan järjestetty koorumeihin. Ylipappien koorumi ei kuitenkaan ole paikallisseurakunnan tasolla, vaan vaarnan tasolla. Vaarnan johtaja on samalla vaarnansa ylipappien johtaja. Häntä auttaa hänen työssään kaksi neuvonantajaa. Yhdessä seurakunnan piispan kanssa vaarnanjohtaja järjestää kuhunkin seurakuntaan ylipappien ryhmän.
Colón
Colón on espanjankielinen sukunimi, joka esiintyy myös paikannimenä ja rahayksiköiden nimenä. Latinalaisen Amerikan Colón-nimiset paikat ja rahayksiköt ovat saaneet nimensä Kristoffer Kolumbuksen () mukaan.
Lännen vähemmistökansallisuuksien yliopisto
Lännen vähemmistökansallisuuksien yliopisto oli Leningradissa 1922–1936 toiminut kommunistinen koulutuslaitos. Koulun tarkoituksena oli kouluttaa ei-venäläisiä puoluekaadereita Neuvostoliiton omaan käyttöön sekä ulkomaille kommunistijohtajia, jotka osaisivat koordinoida mahdollista vallankumousta, sisällissotaa ja johtaa maata sen jälkeen. Alkuun koulu oli suunnattu lähinnä balteille ja suomalaisille, mutta sinne ruvettiin myöhemmin ottamaan opiskelijoita muistakin Euroopan maista. Koulu ei nimestään huolimatta ollut yliopistotasoa, vaikka kurssit kestivätkin pisimmillään neljä vuotta. Monet oppilaat saivatkin poliittista jatkokoulutusta Lenin-koulussa Moskovassa. 1930-luvun puolivälissä Neuvostoliitossa kiristynyt suhtautuminen vähemmistökansallisuuksiin johti laitoksen lakkauttamiseen.
Yliopiston olemassaolon aikana siellä opiskeli useita satoja suomalaisia, ja he muodostivat yli puolet kaikista oppilaista. Suomalaisista 314 ehti suorittaa täydet opinnot ja valmistua. Koulussa opiskelivat muun muassa Suomen kommunistisen puolueen kansanedustajat Aimo Aaltonen, Ville Pessi ja Elli Stenberg. Yrjö Sirola johti koulua kahteen otteeseen 1920-luvulla.
Oppilaitoksen edeltäjinä olivat kurssit, joita järjesti Neuvostoliiton kommunistipuolueen suomalaisen järjestön keskustoimiston alainen sivistysjaos. Sitä johti aluksi Ebba Aholainen ja vuodesta 1921 Väinö Rautio. Kursseilla opettajina oli merkittäviä suomalaiskommunisteja, kuten Leo Laukki, Jussi Lumivuokko, Kullervo Manner ja Yrjö Sirola. Vuonna 1921 sikäläinen Suomen Kommunistinen puolue ehdotti suomalaisen puoluekoulun perustamista, ja se aloitti toimintansa seuraavan vuoden puolella. Siihen yhdistettiin saman vuoden aikana vastaavat virolainen ja latvialainen puoluekoulu, ja näin syntyi Lännen vähemmistökansallisuuksien yliopisto.
Lännen vähemmistökansallisuuksien yliopiston lisäksi Neuvostoliitossa toimi myös Idän vähemmistökansallisuuksien yliopisto.
Ikaalisten vapaakirkko
Ikaalisten Vapaakirkon talon rakennutti 1800-luvun lopussa tyttärelleen Hällfors-niminen Vatulan reservikomppanian upseeri. Talo on alusta alkaen palvellut Vapaakirkon rukoushuoneena. Talon piirustukset on laatinut tamperelainen Karl Sandelin vuonna 1892. Talo sijaitsee niin kutsutun Vanhan Kauppalan tontilla numero 26 ja on eräs parhaiten säilyneistä Vanhan Kauppalan alkuperäisistä rakennuksista.
Pohjaratkaisultaan L-kirjaimen muotoinen rakennus sijaitsee tonttinsa koillisnurkassa. Rakennuksessa on kolmiopääty kaikkiin suuntiin. Rakennuksen seinät ovat vaakalaudoitetut ja ullakkovyöhykkeet pystylautdoitetut. Ikkunoiden puitejako on kuusiruutuinen ja kussakin ullakkopäädyssä on pyöröikkuna. Räystästä kannattelevat koristeelliset tukipalkit. Talon kivijalka on tehty säännöllisiksi louhituista harmaakivistä.
Rakennuksen sisäosien keskeinen tila on kirkkosali. Salin sisäkatto on taitteinen. Salin seinäpinnat on jäsennelty pilasterein. Salissa on piirustusten mukaan ollut alun perin myös lehterit, mutta nämä on purettu jossain vaiheessa pois. Samoin vanha erillinen saarnatuoli on siirretty pois. Salin eteisen katto on telttamainen. Kirkkosalin sisustus vastaa pitkälti alkuperäistä, sen sijaan sen ohessa oleva asunto-osa on modernisoitu ja seinät levytetty.
Vapaakirkon rakennus sijaitsee Ikaalisten vanhan kauppalan alueella alueen tärkeimpiin kuuluvan puistokadun, Poppelikadun varrella.
Comayagua
Comayagua on kaupunki Hondurasissa noin 80 km pääkaupunki Tegucigalpasta San Pedro Sulan suuntaan menevän moottoritien varrella. Sen asukasluku on noin 156 000 ja se on Comayaguan departementin pääkaupunki.
Comayagua sijaitsee vuoristossa, joten sen ilmasto on miellyttävän viileä trooppisesta sijainnista huolimatta. Päivän ylin lämpötila on alle 30 astetta lokakuusta helmikuuhun, muulloin vähän yli 30 astetta. Yön alin on 15-20 astetta. Eniten sataa syys- ja lokakuussa.
Kaupungin perusti nimellä Santa María de la Nueva Valladolid konvistadori Alonso de Cáceres Yucatánin kuvernööri Francisco de Montejon käskystä 8. joulukuuta 1537. Vuodesta 1540 se oli Uuden Espanjan Hondurasin piirin pääkaupunki. Siirtomaiden itsenäistyessä kaupunki oli Hondurasin pääkaupunki Keski-Amerikan liittovaltion aikana. Kun maa julistautui itsenäiseksi, pääkaupungin asema vaihteli kulloinkin vallassa olleen ryhmittymän mukaan Tegucigalpan kanssa, josta tuli virallisesti pääkaupunki 1880.
Nykyisin Comayaguasta on tullut yksi Hondurasin merkittävimmistä turistikohteista. Se tunnetaan siirtomaa-aikaisesta arkkitehtuuristaan, varsinkin vanhoista kirkoistaan. Kaupungin katedraalissa on Amerikkojen vanhin kello. Kaupungissa on sekä arkeologinen museo että siirtomaa-ajan uskonnollisen taiteen museo.
Noin 16 km kaupungin eteläpuolella on Soto Canon lentotukikohta, jossa on Hondurasin ilmavoimien akatemia ja jossa Yhdysvaltain USSOUTHCOMin Joint Task Force Bravo (JTF-B) on sijoitettuna.
Klindamysiini
Klindamysiini on linkosamidiryhmään kuuluva antibiootti. Sitä valmistetaan puolisynteettisesti sen esiasteesta linkomysiinistä, jota eristetään "Streptomyces lincolnensis" -sädesienestä.
Klindamysiinin kemiallinen nimi on 7-deoksi-7-kloorilinkomysiini, kemiallinen kaava CHClNOS, moolimassa 424,98 g/mol ja CAS-numero 18323-44-9.
Klindamysiinin toimintamekanismina on bakteerien proteiinisynteesin esto, joka aiheutuu lääkkeen sitoutumisesta bakteerin ribosomin 50S-alayksikköön erytromysiinin tapaan. Klindamysiini tehoaa hyvin anaerobisiin bakteereihin, kuten "Bacteroides"- ja "Fusobacterium"-sukujen jäseniin. Lääke on tehokas myös monia grampositiivisia kokkibakteereja vastaan. Klindamysiini imeytyy hyvin suun kautta otettaessa, ja sen puoliintumisaika seerumissa on noin 2–3 tuntia.
Klindamysiiniä, Suomessa nimellä "Dalacin" käytetään anaerobisten bakteerien aiheuttamiin infektioihin, kuten hengitystieinfektioihin, sepsikseen ja peritoniittiin. Toinen käyttöaihe on "Staphylococcus aureus" -bakteerin aiheuttamien luuinfektioiden hoito. Klindamysiinivoiteella voidaan hoitaa paikallisesti vaikeaa aknea.
Yleinen haittavaikutus on ripuli, jota esiintyy noin 10 prosentilla klindamysiinillä hoidetuista henkilöistä. Muita mahdollisia sivuvaikutuksia ovat pahoinvointi, vatsakipu, ihottumat ja pseudomembranoottinen koliitti.
San Pedro Sula
San Pedro Sula on Hondurasin toiseksi suurin kaupunki ja teollisuuskeskus. Sen asukasluku on noin 754 000. Se sijaitsee maan luoteisosassa Cortésin departementissa Sulan laaksossa noin 60 km etelään Karibian rannikolta sijaitsevasta Puerto Cortésista.
Kaupungin perusti vuonna 1536 konkvistadori Pedro de Alvarado nimellä Villa de San Pedro de Puerto Caballos. Ympäröivien kylien alkuperäisväestö määrättiin työvelvollisiksi. Aluksi kaupunkia ympäröivät suot ja trooppiset metsät, eikä maanviljelyyn ollut paljon mahdollisuuksia. Kaupungissa oli kuitenkin rahapaja, jossa lyötiin kolikoita muualta tuodusta kullasta, kunnes se siirrettiin Comayaguaniin ja San Pedrosta tuli pieni kylä aina 1800-luvulle ja rautatien valmistumiseen ja banaaninviljelyn aloittamiseen saakka. Villa oli espanjalaisessa järjestelmässä yhden pykälän kaupungin alapuolella, ja Hondurasin kongressi tunnusti San Pedro Sulan kaupungiksi vasta 1902, jolloin se oli jo maan toiseksi suurin. Vuonna 1888 kaupungissa oli 1714 asukasta ja 1950-luvun alussa jo 20 000.
San Pedro Sula on keskeinen teollisuuskaupunki. Sitä ympäröivällä maaseudulla tuotetaan elintarvikkeita sekä vientiin että kotimaiseen käyttöön, ja kaupungissa on elintarvike-, rehu- ja tekstiiliteollisuutta.
Kaupungissa on kaksi kansallisessa liigassa pelaava jalkapallojoukkuetta, Real C.D. España ja Club Deportivo Marathón, joka pelaa omalla stadionillaan.
San Pedro Sula ei ole varsinainen matkailukohde, mutta hyvien kulkuyhteyksien varrella ja sen Ramón Villeda Moralesin kansainvälinen lentokenttä on yksi maan vilkkaimmista.
San Pedro Sulaa on sanottu yhdeksi maailman vaarallisimmista kaupungeista. Siellä on jengien lisäksi paljon huumepiirejä. Vuonna 2012 kaupungissa tehtiin 173 murhaa sataatuhatta asukasta kohti - luku on maailman suurin sotaakäyvien alueiden ulkopuolella.
Eurooppatie E45
Eurooppatie E45 (E45) on Norjan Alattion ja Italiassa Sisilian saarella sijaitsevan Gelan välinen eurooppatie. Tien pituus on 4 920 kilometriä.
Alattio – Koutokeino – Hetta – Palojoensuu – Kaaresuvanto – Jällivaara – Storuman – Östersund – Mora – Säffle – Trollhättan – Göteborg … Frederikshavn – Flensburg – Hampuri – Hannover – Nürnberg – München – Innsbruck – Brennersola – Bolzano – Verona – Bologna – Napoli – Salerno – Villa San Giovanni … Messina – Catania – Syrakusa – Gela
Aiemmin tie päättyi pohjoisessa Göteborgiin, käytännössä jo Frederikshavniin Tanskaan. Marraskuussa 2006 tietä kuitenkin jatkettiin Ruotsin Kaaresuvantoon muuttamalla Ruotsin valtatie 45 eurooppatieksi. Eurooppatiet määrittelevässä sopimuksessa E45:n pohjoiseksi päätepisteeksi oli määritelty "Karesuando" eli nimenomaan Ruotsin Kaaresuvanto. Karesuandosta on silta Muonionjoen yli Suomen Kaaresuvantoon, jossa lyhyt seututie 959 vie E8-tielle.
Tietä esitettiin myöhemmin jatkettavaksi Alattioon (Alta) reittiä Kaaresuvanto – Palojoensuu – Hetta – Kautokeino – Alattio. Vuonna 2016 Suomen ja Norjan hallitukset tekivät Euroopan talouskomissiolle virallisen anomuksen tien jatkamisesta edellä mainittua reittiä Alattioon ja anomus hyväksyttiin samana syksynä.Tien numeroinnin jatke Kaaresuvannosta Alattioon toteutettiin 9. helmikuuta 2018.
Jena Malone
Jena Malone (s. 21. marraskuuta 1984 Sparks, Nevada) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi lapsinäyttelijänä elokuvasta "Viattomuuden loppu" ("Bastard out of Carolina", 1996), josta hän voitti Young Artist -palkinnon ja oli myös aikanaan siihen mennessä nuorin ehdokas Screen Actors Guild -palkinnon saajaksi.
Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa "Aina vierelläsi" (1998), "Donnie Darko" (2001) ja "Saved!" (2004). Hän näyttelee Johanna Masonia "Nälkäpeli"-elokuvasarjan kolmessa viimeisessä osassa.
Al-Sahab
Al-Sahab (myös As-Sahab, arabiaksi: السحاب) on mediatoimisto, joka tuottaa pääasiassa videoita sekä al-Qaidasta että Afganistanissa käytävistä taisteluista. Al-Sahab on myös julkaissut jonkin verran kirjoja ja ääninauhoja sekä haastatellut eri henkilöitä. Videot käsittelevät usein ajankohtaisia aiheita, kuten esimerkiksi Palestiinan tilannetta ja Yhdysvaltain presidentinvaaleja.
Al-Sahab ilmeisesti tuotti videon, jolla kerrottiin muslimien kokemista vääryyksistä eri maissa. Videota levitettiin muslimimaissa vuoden 2001 alkupuolella ja se sai huomiota myös länsimaisessa mediassa. Sen jälkeen Al-Sahab on julkaissut säännöllisesti erilaista materiaalia. Al-Sahab toimii nykyisin tärkeänä julkaisijana al-Qaidalle, mutta se ei kuitenkaan vastaa kaikista järjestön julkaisuista.
Videot tulevat eri lähteistä ja kulkevat useiden välikäsien kautta, minkä jälkeen ne käsitellään lopulliseen muotoon ennen niiden julkaisemista. Samoin myös kirjoitettu tai äänitetty materiaali. Materiaali on yleensä korkealaatuista ja usein myös käännettynä eri kielille.
Joulukuussa 2007 Al-Sahab ilmoitti vastaanottavansa Ayman al-Zawahirille osoitettuja kysymyksiä yksityishenkilöiltä, organisaatioilta ja journalisteilta. Zawahiri sai satoja kysymyksiä. Osaan näistä kysymyksistä vastattiin huhtikuussa 2008 julkaistuilla ääninauhoilla.
Mediatoimiston alkuvuosina materiaali saatettiin uutiskanavien julkaistavaksi. Tällä hetkellä materiaali levitetään pääasiassa Internetin välityksellä.
Al-Sahabin takana olevasta mediatoimistosta ei tiedetä kovinkaan paljoa. Todennäköisesti sillä on käytössä ammattimainen editointistudio. Eräiden arvioiden mukaan yhdysvaltalaisella Adam Gadahnilla olisi merkittävä rooli mediatoimiston toiminnassa.
Pakistanin tiedustelupalvelu on kertonut, että kyseinen toimisto saattaa sijaita Pakistanissa, vaikkakaan siitä ei ole esitetty päteviä todisteita. Pakistanin tiedustelupalvelusta on myös kerrottu, että sillä olisi merkittävää tietoa al-Sahabista, mutta se ei kuitenkaan ole vielä täysin perillä kyseisen mediatoimiston toiminnasta.
Mikko Hyppönen
Mikko Hermanni Hyppönen (s. 1969) on F-Securen tutkimusjohtaja. Hän tuli yhtiöön vuonna 1991, joka toimi silloin nimellä Data Fellows. Hyppönen tunnetaan myös julkisista esiintymisistään tietoturvallisuusaiheista, ja hän on Computer Antivirus Researcher's Organisationin jäsen vuodesta 1995 lukien.
Hyppönen on valittu useana peräkkäisenä vuonna Tietoviikko-lehden Vuoden 100 ICT-vaikuttajaa -listalle. Vuonna 2011 hän oli 61. sijalla "Foreign Policy" -lehden sadan merkittävimmän kansainvälisen ajattelijan listalla.
Heinäkuussa 2011 Hyppönen piti puheen kansainvälisessä TED-tilaisuudessa. Lokakuussa 2013 hän puhui Brysselin itsenäisessä TED-tapahtumassa NSA:n harjoittamasta maailmanlaajuisesta joukkovalvonnasta.
Hyppönen on yksi seuratuimmista tietoturva-asiantuntijoista Twitterissä ja samalla yksi seuratuimmista suomalaisista Twitterissä.
Matti Pitkänen (täsmennyssivu)
Matti Pitkänen voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Hilkka Rantaseppä-Helenius
Rantaseppä-Helenius työskenteli Tuorlan observatoriossa 1956­–1962 assistenttina ja sitten observaattorina, kun se paikka vapautui. Observaattorina hän jatkoi kuolemaansa saakka. Tähtitieteellis-optillinen seura rakensi Kevolan tähtitornin hänen kotitilalleen vuonna 1963.
Rantaseppä-Helenius kuoli tapaturmaisesti 50-vuotiaana jäädessään kotipihallaan luisumaan lähteneen oman pakettiautonsa alle. Hänen 5-vuotias poikansa pelastui autosta vahingoittumattomana.
Naruto: Uzumaki Chronicles
Naruto: Uzumaki Chronicles () on Cavian kehittämä peli vuodelta 2005. Se perustuu Masashi Kishimoton luomaan anime- ja mangasarja Narutoon. Toisin kuin aiemmat PlayStation 2:n Naruto-pelit, jotka ovat olleet tappelupelejä, tämä on toiminta-/seikkailupeli. Tämä on myös ensimmäinen 3D Naruto-peli, joka ei käytä cel-shading grafiikkaa.
Pelille on kehitetty jatko-osa, , joka julkaistiin Japanissa 16. marraskuuta 2006.
Kuuraketti
Kuuraketti ("Moonraker") on Lewis Gilbertin ohjaama yhdestoista "James Bond" -elokuva vuodelta 1979. Elokuvassa James Bondia näyttelee neljättä kertaa Roger Moore. "Kuuraketin" tunnuskappaleen esittää Shirley Bassey. Elokuva pohjautuu hyvin löyhästi Ian Flemingin romaaniin "Kuuraketti".
Alun perin yhdentenätoista Bond-elokuvana piti olla "Erittäin salaisen", mutta EON-tuotantoyhtiö halusi tehdä vastauksen ensimmäiseen "Tähtien sota" -elokuvaan ja teki "Kuuraketin". Elokuva oli vuoden 1979 tuottoisin elokuva. Elokuva oli ehdolla vuoden 1979 Oscar-palkinnon saajaksi parhaista erikoistehosteista. Tunnusmelodian laulanut Bassey on esittänyt myös "007 ja Kultasormi" sekä "Timantit ovat ikuisia" -elokuvien tunnusmusiikit.
Avaruussukkula kaapataan Yhdysvalloissa kesken kuljetuksen. MI6:n agentti James Bond (Roger Moore) saa tehtäväksi selvittää sukkulan tapausta. Hän matkustaa Kaliforniaan tapaamaan Drax Industries -yhtiön johtajaa Hugo Draxia (Michael Lonsdale) ja tapaa siellä samalla Holly Goodheadin (Lois Chiles) ja Changin (Toshiro Suga).
Draxin kehotuksesta Chang yrittää tappaa Bondin painovoimasimulaattorissa mutta epäonnistuu. Bond löytää Draxin työhuoneesta piilotetun kassakaapin ja saa vihjeitä tämän suunnitelmista. Hän lähtee Venetsiaan, jossa hän tapaa jälleen Goodheadin, joka paljastuu CIA-agentiksi. Bond löytää Draxin salaisen laboratorion ja näytteen hermokaasusta, jota Drax aikoo käyttää suunnitelmassaan.
Bond etenee Rio de Janeiroon, jossa hän kohtaa jälleen Jawsin (Richard Kiel). Kohtauksen jälkeen Jaws rakastuu naiseen nimeltään Dolly (Blanche Revalec). Q (Desmond Llewelyn) analysoi Bondin varastaman hermokaasun, ja paljastuu, että se on valmistettu harvinaisesta orkidealajista, jota kasvaa Amazonin yläjuoksuilla. Amazonilla Bond tapaa jälleen Jawsin, ja ajojahti päättyy Bondin paetessa riippuliitimellä. Bond löytää sademetsän keskeltä Draxin sukkulalaukaisukeskuksen. Bondin tullessa keskukseen hänet työnnetään lampeen, jossa oli vedessä elävä kuristajakäärme. Drax heittää Bondin ja Goodheadin sukkulan laukaisualustalle, mutta he pakenevat ilmastoventtiiliä pitkin ja hiipivät kuudenteen avaruussukkulaan.
Draxin avaruusasemalla Bond ja Goodhead tuhoavat tutkanhäirintälaitteen, ja se kutsuu paikalle Yhdysvaltojen sukkulan. Drax kertoo suunnittelevansa Nooan arkkia luodakseen oman imperiumin. Bond saa Jawsin puolelleen tämän ymmärtäessä Draxin käyttäneen tätä hyväkseen: Bond korostaa, että Drax tarvitsee imperiumiinsa vain "täydellisiä" ihmisiä. Jaws ja Dolly tutkailevat pitkään toistensa vähemmän täydellisiä olemuksia, jolloin hyväksikäytetty jätti ymmärtää, että heitäkin odottaa julma kohtalo.
Bond ampuu Draxia Q:n kehittämällä ranneaseella, työntäen Draxin ilmalukkokammioon ja sitä kautta avaruuteen. Bond, Goodhead, Jaws ja Dolly pelastuvat tuhoutuneelta avaruusasemalta. Bond aloittaa Goodheadin kanssa Draxin hermokaasupallojen metsästyksen, ja sen tehtyään he lähtevät kiertämään sukkulalla maapalloa hiukan henkilökohtaisissa merkeissä.
Soundtrackit elokuvaan sävelsi John Barry ja tunnuskappaleen "Moonraker" lauloi Shirley Bassey.
Tapahtumapaikat
Kuvauspaikat
Goodheadin laitteistoa, joita Bond kokeilee:
Viritystila
Viritystila on kvanttimekaniikassa systeemin eli atomin, molekyylin tai esimerkiksi atomiytimen kvanttimekaaninen tila, joka on energialtaan korkeammalla kuin sen perustila. Perustila on siis systeemin alin energiatila ja muut tilat ovat viritystiloja.
Atomi voi virittyä elektronin noustessa perustilaansa korkeammalle energiatilalle esimerkiksi säteilyn antaessa sille tarvittavan energian. Viritystila on epästabiili ja pyrkii purkautumaan takaisin perustilaan, jossa energia on minimissään. Yleensä atomin viritystilan purkautuessa syntyy karakteristista säteilyä eli luminesenssia, mutta viritystila voi purkautua myös esimerkiksi fononina.
Archibald Butt
Majuri Archibald Willingham Butt (26. syyskuuta 1865 Augusta, Georgia – 15. huhtikuuta 1912) oli vaikutusvaltainen sotilasavustaja Yhdysvaltain presidenteille Theodore Rooseveltille ja William Howard Taftille.
Ennen Rooseveltin sotilasavustajaksi pääsemistään Butt työskenteli toimittajana ja palveli Espanjan ja Yhdysvaltojen sodassa luutnanttina. Vuonna 1912 Butt oli kuuden viikon lomalla Euroopassa ja astui "RMS Titanic" -alukseen palatakseen Pohjois-Amerikkaan. Butt oli yksi niistä 1500 ihmisestä, jotka hukkuivat Titanicin törmättyä jäävuoreen.
Reginald Lee
Reginald Robinson Lee (19. toukokuuta 1870 – 6. elokuuta 1913) oli
toinen RMS Titanicin tähystäjistä Frederick Fleetin soittaessa komentosillalle ja sanoessa "Iceberg, right ahead!" (Jäävuori suoraan edessä!). Lee selvisi onnettomuudesta, mutta hän kuoli keuhkokuumeeseen runsas vuosi myöhemmin.
Anita Wachter
Anita Wachter (s. 12. helmikuuta 1967 Bartholomäberg, Itävalta) on itävaltalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä.
Wachter voitti olympiakultaa alppiyhdistetyssä 1988. Albertvillen kisoissa neljä vuotta myöhemmin hän saavutti hopeaa alppiyhdistetyssä sekä suurpujottelussa. MM-kisoista hänellä on kaksi hopeaa ja kolme pronssia. Maailmancupin kokonaiskilpailun voiton Wachter saavutti kaudella 1992–1993, lisäksi hänellä on suurpujottelucupin voitot kausilta 1989–1990 ja 1993–1994. Hän voitti 19 osakilpailua, joista 14 suurpujottelussa.
Hän on naimisissa toisen alppihiihtäjän Rainer Salzgeberin kanssa.
Turvehoito
Turvehoito on hoitokeino, jossa käytetään turvetta kehon rentouttamiseen ja puhdistamiseen.
Suomalainen hoitoturve on peräisin suoalueilta. Turve nostetaan 2–4 metrin syvyydestä, jossa siihen on vuosituhansien aikana kerääntynyt erilaisia bioaktiivisia aineita kuten humus- ja humiinihappoja. Hoidon yhteydessä nämä hapot pääsevät imeytymään solutasolle. Turve sisältää lisäksi runsaasti erilaisia mineraaleja, kuten magnesiumia, sinkkiä ja kuparia. Turvehoito vilkastuttaa aineenvaihduntaa, jolloin kehosta poistuu runsaasti nesteitä ja kuona-aineita. Turvehoidon vaikutus perustuukin pitkälti elimistön vastustuskyvyn paranemiseen ja aineenvaihdunnan tehostumiseen.
Käytettävä turve on puhtaasti luonnontuote. Siihen ei ole lisätty mitään lisäaineita. Turpeen ei ole myöskään todettu aiheuttavan allergioita. Käyttötilanteessa turpeeseen lisätään ainoastaan vettä, jotta tuote olisi helpommin levitettävissä. Hoitotilanteessa turve pyritään pitämään kosteana esimerkiksi sumutinpulloa käyttämällä. Lämpö edistää turpeen vaikutusta, minkä vuoksi saunoja ja kylpyjä pidetään ihanteellisena paikkoina turvehoidoille.
Turve levitetään kostealle iholle ja sen annetaan vaikuttaa noin puoli tuntia saunan lämmössä. Lämpötilan ei kuitenkaan tulisi olla yli 60 astetta. Turve pidetään kosteana esimerkiksi sumuttimen avulla. Hoidon aikana tulisi juoda runsaasti vettä, sillä se vilkastuttaa aineenvaihduntaa. Lopuksi turve huuhdellaan pois puhtaalla vedellä.
Ammeeseen sekoitetaan 2–3 kg turvetta. Vaihtoehtoisesti turve voidaan levittää suoraan iholle, jolloin annetaan vaikuttaa noin viisi minuuttia. Kylvyn annetaan vaikuttaa noin puoli tuntia.
Huoneenlämpöinen turveseos levitetään iholle ja kääritään muovikalvolla ja huovalla. Hoito on tehokas muun muassa lihasjännitys poistamiseen.
Turve levitetään puhdistetulle iholle ja sen annetaan vaikuttaa noin 20 minuuttia. Turve poistaa kasvoista ylimääräistä nestettä. Se onkin tehokas myös rasittuneille ja turvonneille silmille hauteena käytettynä. Kasvojen päälle asetettu lämmin pyyhe tehostaa vaikutusta. Erityisen hyvin turvenaamio sopii rasvaiselle iholle. Naamiota voidaan käyttää 1–2 kertaa viikossa.
Paikallisesti voidaan hoitaa muun muassa niskaa, hartioita, jalkoja. Turve levitetään Hoidettavaan kohtaan, minkä jälkeen alue peitetään muovikelmulla sekä pyyhkeellä. Tämä hoitomuoto on mahdollinen myös sydän- ja verisuonitauteja sairastaville. Paikallishoito sopii erityisesti reumasärkyjen, urheiluvammojen ja ihon hoitoon.
Kädet tai jalat sivellään turpeella, kääritään muoviin ja upotetaan lämpimään veteen 20-40 minuutiksi. Hoito vilkastuttaa ääreisverenkiertoa ja voi auttaa esimerkiksi erilaisiin ihottumiin.
Rob Schroeder
Robert 'Rob' Schroeder (11. toukokuuta 1926, El Dorado, Arkansas – 3. joulukuuta 2011, Dallas, Texas, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui vain yhteen Grand Prix -kilpailuun, joka oli hänen kotikilpailunsa Yhdysvaltain Grand Prix 1962. Hän ei saavuttanut F1-urallaan yhtään MM-pistettä. Hän ajoi myös sarjan ulkopuolisissa osakilpailuissa. Schroeder kuoli sydänsairauksiin dallasilaisessa sairaalassa vuonna 2011.
Wihurin Sibelius-palkinto
Wihurin Sibelius-palkinto on Wihurin kansainvälisten palkintojen rahaston myöntämä palkinto kansainvälisesti tunnetulle ja tunnustetulle taidemusiikin säveltäjälle. Palkinto on yksi klassisen musiikkimaailman arvostetuimmista ja rahallisesti suurimmista palkinnoista. Ensimmäinen Wihurin Sibelius-palkinto jaettiin vuonna 1953 Jean Sibeliukselle, jonka mukaan palkinto on nimetty. Vuoteen 2017 mennessä Wihurin Sibelius-palkintoja on jaettu yhteensä 18 kappaletta, joista viimeisin vuonna 2017 jaettu oli arvoltaan 150 000 euroa. Sen sai eteläkorealainen säveltäjä Unsuk Chin. Wihurin Sibelius-palkinnon jakamista varten on asetettu viisijäseninen asiantuntijalautakunta, joka koostuu arvostetuiden suomalaisten musiikki-instituutioiden edustajista. Asiantuntijalautakuntaan on kuulunut musiikkitieteen professoreita ja säveltäjiä.
Palkintoja voivat saada sekä yksityiset henkilöt että yhteisöt kansallisuuteen, uskontoon, rotuun tai kieleen katsomatta.