hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Fred Kelly
Frederick Warren ”Fred” Kelly (12. syyskuuta 1891 – 7. toukokuuta 1974) oli yhdysvaltalainen yleisurheilija ja 110 metrin aitajuoksun olympiavoittaja Tukholmassa 1912.
Kelly oli syntynyt Orangessa, Kaliforniassa. Hän oli ensimmäisen vuoden opiskelija Etelä-Kalifornian yliopistossa tullessaan valituksi Tukholman olympialaisiin.
Kisoissa Kelly voitti alkueränsä ja välieränsä, jossa voittoaika oli 15,6. Loppukilpailuun selvisi viisi yhdysvaltalaista ja yksi britti. Finaalin alku oli tasainen kahdeksannelle aidalle asti, jolloin Kelly ja James Wendell olivat päässeet muista irti. Loppusileällä Kelly pääsi kärkeen ja voitti ajalla 15,1.
Kellyn neuvonantajan toimi edellisten olympialaisten voittaja Forrest Smithson. Hän oli myös hyvä kuulantyöntäjä noin 13 metrin tuloksella. Tukholman olympialaisissa Kelly osallistui myös baseballin näytösotteluun Yhdysvaltain joukkueessa.
Kelly voitti Yhdysvaltain mestaruuden 120 jaardin aitajuoksussa 1913 ja tuli toiseksi vuosina 1916 ja 1919. Hän oli ensimmäisenä maalissa myös 1915, mutta hänet hylättiin senaikaisten sääntöjen vastaisen suorituksen takia hänen kaadettuaan neljä aitaa.
Frederick Kelly kuoli Medfordissa, Oregonissa, 82-vuotiaana.
Urheilukenttä Kellyn vanhan koulun, Orange High Schoolin, lähellä on nimetty Fred Kelly Stadiumiksi.
Pertti Nykänen
Pertti Nykänen (s. 1932 Lapinlahti) on suomalainen kuvataiteilija ja graafikko. Hän on suunnitellut runsaasti liikemerkkejä, pöytästandaareja ja julisteita. Nykänen teki 1950-luvulla muun muassa Oy Turistiauto Ab:lle esitteitä, ilmoituksia ja julisteita. Linja-autoihin hän teki myös logoja ja kylkimainoksia.
Nykänen on toiminut pitkään televisiograafikkona, ensin freelancerina ja sitten eläkkeelle siirtymiseen asti Yle TV2:n vakituisena graafikkona. Monet televisio-ohjelmat ja elokuvat sisältävät Nykäsen suunnittelemia ja toteuttamia piirroksia ja tunnuksia. Myös animaatio on Nykäsen alaa.
Maalaamisen ja piirtämisen rinnalla myös valokuvaus on kuulunut Nykäsen työhön. Työmatkoilta on kertynyt laaja valokuva-arkisto. Hän on piirtänyt myös joulukortteja.
Pertti Nykänen toimitti päivänpoliittisista ja uutisaiheista pilapiirroksia 1970- ja 1980-luvuilla mm. Aamulehteen.
Ilkka Lähteenmäki
Ilkka Lähteenmäki (taiteilijanimi Ilkka Hemming), (s. 28. tammikuuta 1942 Helsinki) on toimitusjohtaja ja viihdetaiteilija. Hän työskentelee mainostoimistoalalla.
Viihdetaiteilijana Ilkka Lähteenmäki tunnetaan laulajana ja vuosien varrelta monista TV-näytelmistä ja erityisesti Kivikasvot-lauluyhtyeen jäsenenä nimellä Ilkka Hemming. Hän näytteli Viktorin roolin elokuvassa "Vääpeli Körmy ja kahtesti laukeava".
Lähteenmäki on kokoomuksen kunnallispoliitiikkona Lohjalla. Hänellä on myös paljon erilaisia luottamustehtäviä.
Jarawa
Jarawa on uhanalainen andamaanilaiskieli. Sitä puhutaan Rutland-saarella sekä Keski- ja Etelä-Andamaanin saarella.
Canon de 155 C Mle 1915 St. Chamond
Canon de 155 C Mle 1915 St. Chamond on ranskalaisen St. Chamondin tykkitehtaan valmistama raskas haupitsi, joita Suomi osti aikanaan 24 kappaletta Ranskasta. Ne toimitettiin maaliskuun 1940 alkupäivinä Suomeen. Alun perin haupitsi oli suunniteltu vientiä varten, mutta sen pääasialliseksi käyttäjäksi tuli ensimmäisen maailmansodan aikana Ranskan maa-armeija. Haupitseja valmistettiin Ranskassa kaikkiaan vain 360. Suomen ostamat haupitsit osoitettiin Raskas patteristo 8:lle, mutta niitä ei ehditty käyttää ennen talvisodan aselepoa. Jatkosodassa tykeillä ammuttiin 42 094 laukausta, mikä tekee laukausten määräksi 24 haupitsia kohden keskimäärin miltei 1 754 laukausta.
Suomeen ostettiin Saksasta samankaltaisia sotasaalishaupitseja Canon de 155 C Mle 1917 Schneidereita 151 kappaletta kolmessa erässä. Nillä kyettiin ampumaan 9,0 km:n asemesta 11,0 km:n kantamalla.
Canon de 155 C Mle 1915 St. Chamond:n putken pituus on 17,8 kertaa kaliiperi (L/17,8) ja massa 3 040 kg. Ammuksen lähtönopeus on 265 m/s –367 m/s ja kääntökulma ± 2,7 astetta. Tykin korotus on –5 astetta ... +40 astetta ja suurin kantama 6,9 km –9,0 km. Ammuksen massa on 43,0 kg –43,5 kg.
Ainakin yksi Canon de 155 C Mle 1915 St. Chamond on Suomen Tykistömuseossa ja toinen Salpalinja-museoalueella, kolmas Artjärven Vuorenmäen alueella päällikön talon pihalla. Artjärven haupitsin osti Artjärven kunta 1993 Lievestuoreelta puolustusvoimien varikolta.
Suomessa Canon de 155 C Mle 1915 St. Chamond:sta on käytetty merkintää 155 H/15 eli 155 mm:n haupitsi vuosimallia 1915. Nykyään Suomen puolustusvoimissa merkinnän vuotta tarkoittava osa ei tule valmistusvuodesta, vaan Suomen puolustusvoimien käyttöönottovuodesta, esimerkiksi 155 K 98, missä 155 tarkoittaa 155 mm kaliiperia, "K" kanuunaa ja "98" käyttöönottovuotta 1998.
155 mm:n raskaita haupitseja käytettiin Ranskassa divisioonan tykistönä 1940 siten, että neljä tykkiä muodosti patterin ja kolme patteria patteriston.
Seestan kartano
Seestan kartano sijaitsee Nastolassa Ahtialan kylässä Kivijärven itärannalla. Kartano on ollut Ehrnrooth-suvun omistuksessa vuodesta 1791 lähtien. Kartanoon kuului 2000-luvun alussa noin 1000 hehtaaria metsää ja 25–30 hehtaaria peltoa. Seestan kartanon on omistanut vuodesta 1997 Paul Ehrnrooth.
Kartano muodostettiin Didrik von Essenille vuonna 1662 lahjoitetusta Vanhalan tilasta ja Siestan tilasta, jotka yhdistettiin Seestan ratsutilaksi vuonna 1683. Georg Magnus Sprengtporten asui kartanossa 1782–1790 ja hänen paettuaan Venäjälle Anjalan liiton jälkimainingeissa kartanon osti pakkohuutokaupassa 1791 kenraali Carl Gustaf Ehrnrooth (1744–1817).
Kartanon päärakennus on ollut nykyisellä paikallaan 1730-luvulta lähtien. G. R. Jürgensohnin suunnittelema uusklassinen päärakennus rakennettiin 1820-luvulla Kivijärven lahden perukkaan, ja empiretyylinen siipirakennus valmistui 1848. Kartanon talouspihalla sijaitsee kivinavetta (vanhimmat osat vuodelta 1836), vuonna 1900 valmistunut sikala sekä tiilinen tallirakennus vuodelta 1926. Kartanon puistoon liittyy myös laaja Kivijärven rannalla sijaitseva luonnonpuisto. Kartanon itäpuolella on 1900-luvun alkupuolelta peräisin olevia työväenasuntoja, metsävartijan asuinrakennus sekä sepän pajarakennus. Kartanon lähistöllä sijaitsee myös nykyisin päiväkotina toimiva Seestaan entinen koulu jonka kenraali Casimir Ehrnrooth rakennutti vuonna 1889.
Kartanossa on harjoitettu myös pienimuotoista teollisuustoimintaa. Kaukas Oy:n omistama, vuonna 1904 perustettu Seestan rullatehdas toimi vuoteen 1935 saakka ja kartanon saha sekä Seestanjoen Kaarkoskessa sijainnut vesimylly olivat toiminnassa aina 1940-luvulle saakka.
Museovirasto määritteli vuonna 2009 Seestan kartanon valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.
Salonkien aaveet
Salonkien aaveet: Varhaisin kauhuromantiikka Suomen kirjallisuudessa on kulttuurihistorioitsija Jukka Sarjalan kirja, joka käsittelee Suomen varhaista kauhukirjallisuutta. Sarjala tutkii myös kauhukirjallisuuden yhteyksiä tarinointiperinteisiin, kuten outoja tapauksia kuvanneisiin kertomuksiin.
Kupittaa Tournament
Kupittaa Tournament on Turun Miekkailijoiden vuodesta 1978 järjestämä Suomen suurin miekkailukilpailu. Kilpailu on vuodesta 2002 ollut kansainvälisen miekkailuliiton FIEn B-kategorian kilpailu ja osa satelliittiturnausta.
Kupittaa Tournamentiin on sen historian aika osallistuneet muun muassa olympiavoittajat Johan Harmenberg ja Göran Flodström sekä maailmanmestarit Peter Barvestad ja Oksana Ermakova.
Rehuseosvero
Rehuseosvero oli 1. heinäkuuta–31. joulukuuta 1976 ja 1983–1988 käytössä ollut valmistevero, jota maksoivat rehuseosten valmistajat ja maahantuojat. Rehuseos tarkoitti kahdesta tai useammasta rehusta sekoittamalla valmistettua seosta. Rehu tarkoitti kaikkia myytävänä olevia aineita, jotka oli tarkoitettu käytettäväksi eläinten ruokana tai eläinten ruoan valmistus- ja lisäaineina.
Vuonna 1976 veroa ei tarvinnut suorittaa rehuseoksista, joita käytettiin yksinomaan tarhaturkiseläinten ja kalojen ruokintaan. Veron suuruus vuonna 1976 oli neljä penniä kilolta. Vuosina 1983–1988 verottomia olivat tarhaturkiseläinten, porojen, broilerien, lemmikkieläinten ja kalojen ruokintaan käytettävät rehuseokset. Rehuseosveron, samoin kuin muidenkin valmisteverojen, määräämisestä, maksuunpanosta ja kannosta huolehti tullilaitos. Verotuksen toimitti sen tullipiirin piiritullikamari, jonka alueella valmistuspaikka oli.
Varhaisempi rehuvero oli margariinivalmisteista ja rehuaineista suoritettava vero, jota kannettiin vuosina 1934–1942. Veroa maksettiin muun muassa öljykakuista, öljykakkujauhoista, soijarouheista, vehnä- ja ruisleseistä, vehnä- ja ruisjauhoista sekä maissista. Veron määrä oli 1934 kymmenen penniä kilolta. Veron maksoi Suomessa valmistetuista tuotteista valmistaja ja ulkomailta tuoduista tuotteista maahantuoja. Vero maksettiin lääninrahastoon ja tuontitavaroista tullimaksujen yhteydessä tullikamariin.
Ruut Kiiski
Ruut Kiiski (s. 1984) on suomalainen kuoronjohtaja ja toiminut vuodesta 2008 lähtien taiteellisena johtajana Akateeminen Laulu -kuorossa. Lisäksi hän opettaa kuoronjohtoa Laajasalon opistolla. Aiemmin hän on johtanut kamarikuoro Dimusta, Helsingin Työväen Naiskuoro Elegiaa ja Cantabile-kuoroa.
Ruut Kiiski aloitti viisivuotiaana viuluopinnot Luoteis-Uudenmaan musiikkiopistossa mutta siirtyi pian viulusta pianoon. Espoon musiikkiopistossa hän opiskeli myös yhtyelaulua. Yhä toiminnassa oleva lauluyhtye Acca Bella opiskeli muun muassa Uli Korhosen ja Pasi Hyökin johdolla. Kiiski valmistui Sibelius-Akatemian kirkkomusiikin osastolta musiikin maisteriksi vuonna 2008 pääinstrumenttinaan musiikinjohto. Opettajinaan hänellä on ollut mm. Timo Nuoranne, Seppo Murto ja Hannu Norjanen. Kiiski jatkoi kuoronjohdon opintojaan Matti Hyökin johdolla. Syksyllä 2010 hän suoritti kuoronjohdon A-tutkinnon erinomaisin arvosanoin. Kiiski on täydentänyt opintojaan ulkomailla Johannes Prinzin johdolla (European Academy for Young Choral Conductors 2009).
Ruut Kiiski toimii kuorolauluammattilaisena Pasi Hyökin johtamassa, palkitussa EMO Ensemble -kamarikuorossa. Hän on valmentanut kuoroja Sibelius-Akatemian oopperaproduktioihin ja toiminut harjoittajana mm. EMO Ensemblessä. Syksyllä 2010 Kiiski palkittiin erikoispalkinnolla kilpailuohjelmien parhaasta taiteellisesta kokonaisuudesta, Tšekissä järjestetyssä, yliopistokuoroille tarkoitetussa IFAS -kuorokilpailussa.
Kiisken isä on sellisti Hannu Kiiski.
Kiialan kartano
Kiialan kartano () sijaitsee noin 3 kilometriä Porvoon keskustasta pohjoiseen. Kartanoon kuuluu nykyään 400 hehtaaria peltoa ja se on ollut 1920-luvulta saakka vuorineuvos Göran J. Ehrnroothin perheen hallussa. Kartano oli myös taiteilija Albert Edelfeltin syntymäkoti.
Kiialan kartanon historia ulottuu keskiajalle ja se oli Stålarm-suvun kantatilana 1300-luvulta 1600-luvulle. Kartanon vuodelta 1796 peräisin olevan kaksikerroksisen puisen päärakennuksen rakennutti kenraali Carl Johan Adlercreutz. Alun perin rokokootyylinen päärakennus muutettiin 1830-luvulla empiretyyliseksi ja sen nykyinen ulkoasu on peräisin 1880-luvulta. Carl Axel Lewin perusti 1880-luvulla kartanoon viinatehtaan, jonka rakennukset toimivat nykyisin juhla- ja kokoustiloina. Kartanoon johtaa Porvoon suunnalta pitkä puukujanne.
Kiialan kartano oli 2000-luvun alussa Suomen suurin sokerijuurikkaan viljelijä ja siellä kasvatetaan myös heinää hevosia varten.
Leppäkosken kartano
Leppäkosken kartano sijaitsee Hämeessä Janakkalassa Leppäkosken kylässä. Kartanon historia alkaa 1500-luvulta, jolloin sen omisti lainlukija Knuutti Antinpoika.
Kartanon päärakennus rakennettiin alun perin yksikerroksisena 1800-luvun alussa. Sen yhteyteen rakennettiin vuosina 1854–1855 symmetriset sivurakennukset ja vuonna 1873 itse päärakennusta jatkettiin kaksikerroksisena. Kartanopihan pohjoispuolella sijaitsevat talousrakennukset. Kartanon puisto on peräisin 1800-luvun alkupuolelta. Kartanon alueella on myös Leppäkosken yli johtava puusilta.
Uno Cygnaeus syntyi Leppäkosken kartanossa 1810. Vuonna 1857 syntyi kartanon sivurakennuksessa Ida Aalberg, jonka isä Antti Ahlberg oli kartanossa renkinä ja myöhemmin ratamestarina Leppäkoskella.
Ivantejevka
Ivantejevka () on kaupunki Moskovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Kljazmaan laskevan Utša-joen rannalla 41 kilometriä Moskovasta koilliseen. Kaupungin läpi kulkee Jaroslavlin rautatieltä Bolševosta Frjazinoon haarautuva sivurata (Ivantejevakan asema). Asukkaita on 57 100 henkeä (vuonna 2010).
Vuonna 1586 mainitaan "Vantejevon" kylä, jonka nimeksi myöhemmin vakiintui "Ivantejevka". Paikkakunnalla sijaitsi Venäjän ensimmäinen paperitehdas. 1800-luvulla puoliväliin mennessä syntyi puuvillakehräämö, kirjoituspaperi- ja tapettitehdas. Vuonna 1873 perustettiin värjäämö, joka vuonna 1926 muutettiin trikootehtaaksi. Vuosina 1929–1930 taajaman läpi rakennettiin Bolševon ja Frjazinon välinen rautatie, ja vuonna 1931 avattiin pellavakehräämö. Vuonna 1936 Ivantejevkan taajamasta tuli kaupunki.
Gender-related Development Index
Gender-related Development Index (GDI) () on Yhdistyneiden kansakuntien elintasoa eri maissa mittaava indeksi. Se on yksi UNDP:n Human development raportissa käyttämästä viidestä indikaattorista. GDI vertailee sukupuolten välistä tasa-arvoa seuraavilla elämänalueilla, pitkä ja terve elämä, tietämys ja kohtuullinen elintaso.
Pekka Lehti
Pekka Veli Lehti (s. 23. tammikuuta 1965 Joensuu) on suomalainen basisti, säveltäjä ja tuottaja.
Pekka Lehti aloitti ammattiuransa 1983 J. Karjalainen & Mustat Lasit yhtyeessä. Värttinä-yhtyeeseen hän liittyi 1991 Tom Nymanin varamieheksi. Hänestä tuli Värttinän vakituinen jäsen 1992. Hän vaikutti yhtyeessä basistina, säveltäjänä ja sovittajana vuoteen 2002 saakka. Pekka Lehti perusti vuonna 2000 Aito Records-levymerkin ja julkaisi ensimmäisen oman albuminsa "Outo voima". Myöhemmin hän on julkaissut omalla nimellään albumin "Sohjo" vuonna 2003 sekä kokoonpanolla Lepistö&Lehti albumin "Helsinki" 2008. Hän on vaikuttanut mm. kokoonpanoissa Pekka Lehti & Outo voima, ZetaBoo ja The J.P.'s. Tällä hetkellä hän toimii aktiivisesti yhtyeissä Dalindeo ja Lepistö&Lehti. Pekka Lehti esiintyy yli kuudellakymmenellä äänitteellä. Hän on viime vuosina tehnyt paljon elokuvamusiikkia.
Nikolai Larionov
Nikolai Jevgenjevitš Larionov (, s. 19. helmikuuta 1957 Olhava, Neuvostoliitto) on venäläinen entinen jalkapalloilija.
Puolustajana tai keskikentällä pelannut Larionov edusti suurimman osan urastaan pietarilaista Zenitiä, jonka kapteenina hän myös lopulta toimi. Hän voitti joukkueessa Neuvostoliiton-mestaruuden vuonna 1984. Uransa loppupuolella Larionov pelasi ulkomailla Ruotsissa ja Suomessa.
Neuvostoliiton maajoukkueessa Larionov teki ensiesiintymisensä 23. maaliskuuta 1983 ystävyysottelussa Ranskaa vastaan. Pelaamassaan 19 maaottelussa hän teki kaksi maalia, joista toisen EM-karsintaottelussa Portugalia vastaan vuonna 1983. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon vuoden 1986 MM-kilpailuissa, joissa hän pelasi alkulohkon otteluissa Ranskaa ja Unkaria vastaan.
Pelaajauransa jälkeen Larionov on toiminut valmentajana Zenitin juniorikoulussa sekä apuvalmentajana seuran edustusjoukkueessa.
Ai-tšam
Ai-tšam on kieli, jota puhutaan Guizhoussa Kiinassa. Se kuuluu thailaisten kielten kamsuikieliin. Vaihtoehtoiset nimet kielelle ovat jiamuhua, jinhua ja atsam.
Ai-tšamin kielessä on peräti 11 toonia.
Costa Crociere
Costa Crociere S.p.A () on italialainen risteily-yhtiö, joka on perustettu vuonna 1854. Yhtiö siirtyi kokonaan risteilytoimintaan 31. maaliskuuta 1948; sitä ennen se oli toiminut rahtiliikenteessä. Costa Crocieren kotisatama sijaitsee Savonassa Pohjois-Italiassa. Yhtiö vaihtoi kotisataman sinne vuonna 2005, mikä on lisännyt turistien määrää kaupungissa.
Costa Crociere on Euroopan suurin risteily-yhtiö 14 aluksellaan. Kaikki alukset on sisustettu italialaisella tyylillä. Laivoilla on voimassa pukeutumissäännöt. Yhtiön toiminta-alueeseen kuuluvat Välimeri, Pohjois-Eurooppa, Karibia, Intian valtameri, Lähi-itä, Kaakkois-Aasia ja Etelä-Amerikka. Costa Crociere kuuluu maailman suurimpaan risteilyvarustamoon Carnival Corporation & PLC:hen.
End of Love
End of Love on Anna Abreun debyyttialbumin ensimmäinen single, sekä samalla hänen ensimmäinen singlensä. Se sai ensisoittonsa NRJ-radiokanavalla 26. kesäkuuta 2007 ja se julkaistiin digitaalisesti samana päivänä. Kappaleesta muodostui yksi loppukesän soitetuimmista kappaleista.
Kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut Teemu Brunila.
Kappaleen musiikkivideo kuvattiin Abreun toisessa kotikaupungissa Sintrassa, Portugalissa. Videossa hän laulaa ja kävelee rannalla sekä säveltää videokappaletta "poikaystävänsä" kanssa. Musiikkivideon on ohjannut Jaakko Manninen.
Suomen virallisella latauslistalla se oli parhaimmillaan sijalla 1. Singlelistalla se sai parhaan sijoituksensa sen ensimmäisellä viikolla.
Andamaanilaiset kielet
Andamaanilaiset kielet on kielikunta, johon kuuluvat Andamaanien alkuperäiskansojen kielet. Suurin osa niistä on kuitenkin hävinnyt, ja viimeistenkin puhujamäärät lasketaan yhteensä sadoissa. Useimmista hävinneistä kielistä on jäänyt vain sanaluetteloita ja monista ei mitään. Kielet voidaan jakaa kahteen ryhmään, Isojen-Andamaanien kieliin (Great Andamanese) ja Pienten-Andamaanien kieliin. Näitä on pidetty joskus myös eri kielikuntina, sillä yhteistä perussanastoa on kovin vähän.
Bale
Balen kieli (tunnettu myös nimillä Akar-Bale, Balwa) on kuollut eteläinen isojen-andamaanien kieli, jota puhuttiin aiemmin Ritchien saaristossa sekä Havelockin ja Neillin saarilla Andamaaneilla Intiassa.
Spacewalk: A Tribute to Ace Frehley
Spacewalk: A Tribute to Ace Frehley on vuonna 1996 julkaistu tribuuttilevy joka on omistettu Kiss- ja Frehley's Comet -yhtyeiden kitaristille, Ace Frehleylle. Albumilla vierailevat muun muassa Vinnie Paul, Sebastian Bach ja Dave ”The Snake” Sabo. Kiss-rumpali Peter Criss teki vuonna 2007 oman kunnianosoituksensa Frehleylle One for All -levynsä kappaleella ”Space-Ace”. Vuonna 1997 julkaistiin toinen tribuuttialbumi, Return Of The Comet - A Tribute To Ace Frehley.
Bea (kieli)
Bean tai Aka-Bean kieli on kuollut eteläisiin isojen-andamaanien kieliin kuulunut kieli, jota puhuttiin Etelä-Andamanin saaren pohjois- ja länsirannalla Andamaaneilla Intiassa.
Bryan Dattilo
Bryan Ronald Dattilo (s. 29. heinäkuuta 1971 Kankakee, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt vuodesta 1993 lähtien Päivien viemää -sarjassa Lucas Robertsia. Hän on tehnyt pieniä sivurooleissa eri tv-sarjoissa, kuten issa. Dattilolla on poika Gabe.
Beaglensalmi
Beaglensalmi eli Beaglen kanaali sijaitsee Etelä-Amerikan Tulimaassa mantereen eteläkärjessä. Se erottaa toisistaan Tulimaan pääsaaren Isla Grande de Tierra del Fuegon pienemmistä saarista, joiden nimet ovat Nueva, Picton, Navarino, Hoste, Londonderry ja Stewart Islands. Salmen itäosa on osa Chilen ja Argentiinan välistä rajaa, länsiosa kuuluu kokonaan Chilelle.
Salmi on noin 240 kilometriä pitkä ja kapeimmasta kohdastaan vain viisi kilometriä leveä.
Salmen pohjoisrannalla sijaitsee maailman eteläisin kaupunki Ushuaia. Kanaali on nimetty alueen kartoitustyössä käytetyn "HMS Beagle" -laivan mukaan. Laivan tunnetuin matkustaja oli Charles Darwin.
Erich Adickes
Erich Adickes (1866–1928) oli saksalainen filosofi, joka oli professorina Tübingenissä vuodesta 1904. Adickes ansioitui julkaisemalla mallikelpoisia painoksia Kantin teoksista ja Kantin jälkeenjääneitä käsikirjoituksia. Hän oli Ernst Haeckelin vastustaja ja kirjoitti teoksessaan "Kant contra Haecke": "En usko persoonalliseen maailman ulkopuoliseen jumalaan yhtään enempää kuin hän, en siihen että hän on luonut maailman, enkä ruumiista erilliseen aineettomaan sieluun."
Adickes oli Tübinger Burschenschaft Derendingian jäsen.
Kokkolan Talviharmonikka
Kokkolan Talviharmonikka on vuonna 1998 aloittanut musiikkifestivaali Kokkolassa, joka järjestetään yleensä helmikuun loppupuolella. Viikon mittainen festivaali pyrkii tuomaan esille monimuotoista musiikkia, jossa harmonikka on mukana instrumenttina tavalla tai toisella.
Kokkolan Talviharmonikka sai Finland Festivals -statuksen vuonna 2006, kun se järjestettiin kahdeksatta kertaa. Tapahtuman taiteellisena johtajana on toiminut sen alusta asti harmonikkataiteilija Raimo Vertainen. Vuonna 2007 festivaali keräsi noin 3 000 kävijää.
Franz Karl Achard
Franz Karl Achard (28. huhtikuuta 1753 Berliini, Preussi – 20. huhtikuuta 1821 Kunern) oli saksalainen kemisti ja fyysikko, joka tunnetaan juurikassokerin valmistuksen keksijänä. Hän perusti vuonna 1801 Sleesian Kunerniin ensimmäisen tehtaan, jossa valmistettiin sokerijuurikkaista sokeria.
Luciana Souza
Luciana Souza (s. 14. kesäkuuta 1966) on brasilialainen laulaja ja säveltäjä. Hän on kotoisin São Paulosta ja hän valmistui Berkleen musiikkiopistosta Yhdysvalloissa. Tämän jälkeen hän suoritti maisterin tutkinnon New England Conservatoryn konservatoriossa.
Kede
Keden tai Aka-Keden kieli oli keskisiin isojen-andamaanien kieliin kuuluva kieli, jota puhuttiin Keski-Andamanin saaren keskiosissa Andamaaneilla Intiassa.
Kol
Kolin tai Aka-Kolin kieli oli keskisiin isojen-andamaanien kieliin kuuluva kieli, jota puhuttiin Keski-Andamanin saaren kaakkoisosassa Andamaaneilla Intiassa.
Juwoi
Juwoin tai Oko-Juwoin kieli oli keskisiin isojen-andamaanien kieliin kuuluva kieli, jota puhuttiin Keski-Andamanin saaren lounaisosissa Andamaaneilla Intiassa.
Kolme oppisuuntaa
Kolme oppisuuntaa (三式 sānshì) ovat kiinalaisten metafyysisten oppien huipentuma, koska niiden taitaminen edellyttää kiinalaisen kosmologian keskeisten teorioiden hallitsemisen käytännön työssä. Kolme oppisuuntaa ovat:Taiyi edustaa lähinnä taivaan toimintaa (天元 tiānyuán).
Qimen edustaa lähinnä maan toimintaa (地元 dìyuán).
Liuren edustaa lähinnä ihmisen toimintaa (人元 rényuán).
Oppisuuntien vaatima oppineisuuden taso merkitsi sitä, että vain harvat korkeasti koulutetut oppineet, virkamiehet ja upseeriston jäsenet pystyivät käyttämään niitä ammattimaisesti. Kolme oppisuuntaa olivat alun perin osa sotastrategista osaamista.
Vasta vuodesta 2005 lähtien oppisuuntien opetusta on ollut tarjolla lännessä. Niitä käytetään nykyään tavallisen ihmisen tarpeisiin soveltaen. Erityisesti "qimen" on pitkälle koulutetun fengshui-ammattilaisen työkalu.
Rolf de Maré
Rolf de Maré (1888–1964) oli ruotsalainen taiteenkeräilijä ja balettiseurue Ballet Suédois'n luoja.
De Marén suku oli Ruotsin rikkaimpia, joten Rolf de Marélla oli varallisuutta taiteenkeräilyyn ja balettiseurueen ylläpitoon. De Marén rakastettu, taidemaalari Nils Dardel auttoi de Maréta taiteenkeräilyssä ja oli balettiseurueen lavastaja. Myöhemmin hänen rakastettunsa oli tanssija Jean Börlin, josta tuli balettiseurueen ensitanssija ja pääkoreografi. Vuonna 1920 oikeistolehdissä alkanut loanheittokampan sai de Marén lähtemään balettiryhmänsä kanssa Pariisiin, jossa hän asui loppuelämänsä. Hän keräsi tanssiaiheisen arkiston ja tanssiin liittyvien esineiden kokoelman joka avautui 1933 museona Les Archives Internationales de la Danse. Osan kokoelmasta hän lahjoitti myöhemmin Ranskan valtiolle, ja se sijoitettiin Pariisin oopperan museoon ja kirjastoon. Omaa balettiseuruettaan ja Euroopan ulkopuolista tanssia koskevan aineiston hän lahjoitti kotimaahansa ja perusti Tukholmaan Dansmuseetin, jolle hän myös testamenttasi omaisuutensa.
Havukka-ahon ajattelija (elokuva)
Havukka-ahon ajattelija on Kari Väänäsen ohjaama suomalainen elokuva, joka perustuu Veikko Huovisen samannimiseen romaaniin. Tapahtumat sijoittuvat sotienjälkeiseen Kainuuseen ja kertovat omalaatuisesta metsätyömiehestä ja korpifilosofista Konsta Pylkkäsestä. Se sai ensi-iltansa koko maassa 15. tammikuuta 2010. Elokuvan on tuottanut MRP Matila Röhr Productions.
Kainuulainen metsämies Konsta Pylkkänen (Kai Lehtinen) on omaperäisten ajatelmiensa takia paikallinen kuuluisuus korpimailla. Pylkkänen on yhteisön syrjimä yksinäinen susi, mutta toisaalta myös verraton metsäfilosofi, jota moni ihailee. Miehellä vaikuttaa myös olevan hämärä menneisyys, josta liikkuu monenlaisia huhuja. Hänen paras ystävänsä on Mooses Pessi (Ilkka Heiskanen), joka ymmärtää Konstaa, ja Havukan pieni Nikke (Konsta Pöyliö), joka ihailee tätä pohjattomasti.
Mooses Pessin suosituksesta Konsta Pylkkänen pestataan kahden helsinkiläisen tutkijan, maisteri Ojaston (Hannu-Pekka Björkman) ja maisteri Kronbergin (Tommi Korpela), apumieheksi näiden tehdessä kenttätöitä Lentualla. Yllättävien sattumusten kautta Pylkkänen itse päätyy tieteellisen läpimurron avaintekijäksi: hänen satimeensa osuu pyymetso, harvinainen pyyn ja metson ristisiitos.
Paluumatkalla korpimailta kotiin Pylkkänen vie maisterit yöpymään toisen paikallisen kuuluisuuden, Kuoliaaksinaurattajan (Aake Kalliala) taloon. Kuoliaaksinaurattajan sanotaan nimensä mukaisesti naurattaneen ihmisiä kuoliaaksi ja helsinkiläistutkijatkin päätyvät hänen käsittelyynsä.
Kun pyymetsolöydös julkistetaan, Pylkkänen saa nimensä paikallislehteen ja tieteen historiankirjoitukseen. Samalla hän todistaa ympäristölleen että omalaatuisten ajatelmien takana piilee todellista neroutta.
Projektiin alun perin kiinnitetty Pirkka-Pekka Petelius vetäytyi elokuvan pääroolista keväällä 2009 ja hänen tilalleen tuli Kai Lehtinen. Elokuva kuvattiin Puolangalla ja Kuhmossa kesällä 2009. Kai Lehtinen eläytyi vahvasti Konsta Pylkkäsen rooliin. Kuvausten aikana Lehtinen ei esimerkiksi suostunut peseytymään viikkoihin saadakseen aidon vaikutelman ja päästäkseen lähemmäksi Pylkkäsen olemusta.
Elokuva sai porrastetun ensi-illan Suomessa Veikko Huovisen ja ohjaaja Kari Väänäsen kotiseuduilla Lapissa ja Kainuussa 25. joulukuuta 2009 neljässä kaupungissa, Kajaanissa, Kemijärvellä, Kuhmossa ja Kuusamossa, ja rikkoi ensi-iltaviikonloppunaan paikallisia katsojaennätyksiä. Avausviikonloppunaan 15.–17. tammikuuta elokuva sai yli 25 600 katsojaa.
Tv-Nytissä neljä kriitikkoa antoi elokuvalle tähtiä keskiarvolla 3,3.
Bon kieli
Bon tai aka-bon kieli oli pohjoisiin isojen-andamaanien kieliin kuuluva kieli, jota puhuttiin Intiassa Andamaanien saaristossa Pohjois-Andamanin saarella ja North Reef Islandilla. Andamaanien kielten arvioidaan olleen lähtöisin Afrikasta. Osaa niistä arvioidaan puhutun 70 000 vuoden ajan.
Bon kielen viimeinen puhuja Boa Sr kuoli tammikuussa 2010. Muutamaa kuukautta ennen aka-bon kielen sammumista kuoli viimeinen koran kielen puhuja.
Koran kieli
Koran tai Aka-Koran kieli oli keskisiin isojen-andamaanien kieliin kuuluva kieli, jota puhuttiin Pohjois-Andamanin saarella ja Smith Islandilla Andamaaneilla Intiassa.
Kielen viimeinen puhuja kuoli marraskuussa 2009.
Seuraavan vuoden alussa kuoli samalla seudulla viimeinen bon kielen puhuja.
Bun B
Bernard Freeman (s. 19. maaliskuuta 1973), tunnettu paremmin taiteilijanimellään Bun B, on yhdysvaltalainen rap-artisti. Hän on tunnettu hip hop-ryhmä UGK:n entisenä jäsenenä.
Bun B aloitti uransa Pimp C:n kanssa perustamalla yhtyeen nimeltä UGK 1980-luvun lopulla. Vuonna 1992 UGK sai sopimuksen Jive Recordsin kanssa. UGK:n Debyyttialbumi Too Hard To Swallow” nousi heti listoille. Seuraava yhtä hyvin menestyvä albumi oli Jay-Z:n Big Pimpin'-mukana Kun Pimp C joutui vankilaan vuonna 2003 Bun B vieraili muiden räppäreiden albumeilla ja julkaisi mixtapen nimeltä Legends. Bun B:n Albumi "Trill" ilmestyi vuonna 2005 ja se nousi 1. sijalle American Billboard 200 chart and number one on the Top R&B/Hip Hop Albums chartissa. Hänen toinen sooloalbuminsa "II Trill" ilmestyi toukokuussa 2008. Albumilla on "Angel in the Sky" -niminen kappale, joka on omistettu Pimp C:lle. Bun julkaisi kolmannen sooloalbuminsa "Trill OG:n" 3. elokuuta 2010. Albumi sijoittui ilmestymisviikollaan Billboard 200 -listan sijalle 4. Albumilta julkaistiin singlet "Countin' Money", "Trillionaire", "Just Like That" ja "Put It Down". Bun B esiintyi Suomessa elokuussa 2011.
Bun B julkaisee vuonna 2012 "Keep It Trill IVEver" albumin.
Bun B on naimisissa vaimonsa Queenien, kanssa. Heidän perheeseensä kuuluu myös kaksi lasta Queenien entisestä avioliitosta.Toinen lapsista on Hip-Hop artisti Young B
Tšari
Tšarin tai Aka-Carin kieli oli pohjoisiin isojen-andamaanien kieliin kuulunut kieli, jota puhuttiin Pohjois-Andamanin saarella ja pienemmillä lähisaarilla Andamaaneilla Intiassa.
Jake Thomas
Jake Thomas (s. 30. tammikuuta 1990 Knoxville, Tennessee, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänellä on häntä vanhemmat veli ja sisko.
Hänen isänsä on näyttelijä että myös kirjoittaja ja äitinsä on myöskin näyttelijä. Vanhempiensa myötä hän sai kuuluuisuutta jo nuorena, ja näytteli monissa tv-mainoksissa jo ennen varsinaista uraansa.
Uransa hän aloitti TV-sarjoilla, ja seuraavana vuonna hän oli mukana ensimmäisessä elokuvassa. Hänet tunnetaan muun muassa elokuvista "A.I. – Tekoäly", "The Cell", "Eddien suuri saariseikkailu" ja "Lizzie McGuire Popstar" sekä televisiosarjoista "Lizzie McGuire", "Ilman johtolankaa", "Kolmas kivi auringosta" ja "Teho-osasto".
Aitomahongit
Aitomahongit ("Swietenia") on mahonkikasveihin ("Meliaceae") heimoon kuuluva trooppinen puusuku, johon kuuluu kolme lajia. Lajit kasvavat luontaisina Karibialla, Väli-Amerikassa ja Etelä-Amerikassa. Mahongeista saadaan hyvin kovaa, kestävää ja arvostettua mahonkia. Puuntuotannollisesti tärkeimmät lajit ovat karibianmahonki ja hondurasinmahonki. Nykyään mahongin sijasta kaupoissa myydään usein mahongin nimellä "Khaya"-suvun puista, erityisesti bassaminkaijamahongista saatua puutavaraa.
Kaikki kolme mahonkilajia ovat CITES-listattuja. Amerikasta tulevan mahongin kauppa on tiukassa valvonnassa, mutta Kaakkois-Aasiasta tulevan viljellyn puutavaran rajoitukset ovat höllempiä. Kansainväliset luonnonsuojelujärjestöt kuten Greenpeace, Maan ystävät ja Rainforest action network haluavat että mahonkilajien tuhoutuminen ja harvinaistuminen saadaan pysäytettyä tiukoilla rajoituksilla.
Lick It Up – A Millennium Tribute to Kiss
Lick It Up – A Millennium Tribute to Kiss on vuonna 2008 julkaistu tribuuttialbumi, joka on omistettu yhdysvaltalaiselle hard rock -yhtye Kissille. Albumi on osa "Millennium Tribute" -tribuuttilevysarjaa.
Barry Nelson
Barry Nelson (aik. Robert Haakon Nielsen; 16. huhtikuuta 1917 San Francisco – 7. huhtikuuta 2007 Bucksin piirikunta, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Nelson syntyi vuonna 1917 San Franciscossa Kaliforniassa. Hän kasvoi Oaklandissa ja opiskeli Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä. Nelson valmistui vuonna 1941 ja aloitti näyttelijänuransa. Nelson näytteli James Bondia vuonna 1954 valmistuneessa William H. Brownin ohjaamassa lyhytelokuvassa Casino Royale. Hän oli sittemmin ehdolla myös ensimmäiseksi pitkien elokuvien James Bondiksi, mutta rooliin valittiin Sean Connery.
Lukuisten elokuvaroolien lisäksi Nelson esiintyi myös monissa televisio-ohjelmissa, kuten sarjoissa "Alfred Hitchcock esittää", "The Alfred Hitchcock Hour" ja "Dallas".
Barry Nelson oli naimisissa kaksi kertaa. Hän kuoli 89-vuotiaana.
W.
W. on George W. Bushin elämään ja presidenttikausiin perustuva elämäkertaelokuva vuodelta 2008. Elokuvan tuotti ja ohjasi Oliver Stone, käsikirjoitti Stanley Weiser, ja sen pääosassa nähdään Josh Brolin. Stone itse vertasi teosta elokuviin "The Queen" (2006) ja "Nixon" (1995). Kuvaukset alkoivat 12. toukokuuta 2008 Louisianassa, ja elokuva sai ensi-iltansa 17. lokakuuta 2008. The Motion Picture Association asetti elokuvalle ikärajaksi 13, mutta Suomessa ikäraja on K-7.
Dardanit
Dardanit () olivat traakialais-illyrialainen heimo, joka asutti antiikin Makedonian pohjoispuolella olevaa Dardaniaa, suunnilleen nykyisen Kosovon alueella. Dardanien kaupunkeja olivat muun muassa Ulpiana (Pristina), Naissus (Niš), Vicianum (Vučitrn) ja Scupi. Heimon pääkaupunkina toimi Damastion.
Dardanit olivat usein uhkana makedonialaisille, jotka joutuivatkin usein sotaan dardaneja vastaan. Makedonian kuningas Perseus teki onnistuneen sotaretken heitä vastaan vuonna 170 eaa. Ensimmäisellä vuosisadalla eaa. dardanit hyökkäsivät yhdessä Scordiscien ja Maedien kanssa Rooman Macedonian provinssiin. Roomalaiset kukistivat dardanit 6 jaa. ja vuonna 87 Dardania liitettiin Moesia Superiorin provinssiin. Keisari Diocletianus erotti Dardanian Moesia Superiorista vuonna 284 ja teki siitä erillisen provinssin.
Paavo Helistö
Paavo Olavi Helistö (21. syyskuuta 1934 Kemi – 8. lokakuuta 2017 Helsinki) oli suomalainen radiotoimittaja, toimituspäällikkö, musiikkikirjailija ja musiikkikriitikko.
Helistö valmistui ylioppilaaksi Kajaanin Lyseosta 1953, minkä jälkeen hän opiskeli Helsingin yliopistossa kotimaista kirjallisuutta, musiikkitiedettä, suomen kieltä, kansatiedettä ja kansanrunoutta. Helistö suoritti klarinetinsoitossa Sibelius-Akatemian diplomin vuonna 1957 opettajanaan Sven Lavela ja valmistui filosofian maisteriksi vuonna 1961, gradun aiheenaan Eino Leinon sävelletyt runot.
Paavo Helistön työura Yleisradion musiikkiosastossa alkoi toimittajana vuosina 1957–1963. Vuodet 1963–1997 hän toimi musiikkitoimituksen toimituspäällikkönä ja jäi eläkkeelle 1998. Hän toimitti lukuisia musiikkiaiheisia radio-ohjelmia ja -dokumentteja.
Helistö toimi musiikkiarvostelijana ja -avustajana muun muassa "Suomen Sosialidemokraatissa" (1973–1978) ja "Ilkassa" vuodesta 1977 alkaen. Hän on toiminut myös Kaustisen kansanmusiikkijuhlien organisaatiotehtävissä.
Hän on myös sanoittanut muutamia lauluja salanimellä Paul Holm. Niistä tunnetuin lienee Konsta Jylhän säveltämä Konstan joululaulu.
Vuonna 2000 Helistölle myönnettiin valtion journalistipalkinto.
Lukuisten radio-ohjelmien ja -dokumenttien lisäksi Helistö on kirjoittanut myös musiikkiaiheisia julkaisuja, kirjoja ja oppikirjoja. Ellen Urhon ja Erkki Pohjolan kanssa kirjoitettu "Musiikki eilen ja tänään I–II" sai valtion tiedonjulkistamispalkinnon vuonna 1974.
Adriaan J. van Rossem
Adriaan J. van Rossem (1892–1949) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä.
Van Rossem tutki etenkin Kalifornianlahden linnustoa.
Van Rossem oli kuollessaan American Ornithologists' Unionin Pohjois-Amerikan lajilistan (Check-list of North American Birds) toimikunnan jäsen. Hän oli myös AOU:n Lintujen luokittelu- ja nimistökomitean (Committee on Classification and Nomenclature) jäsen.
Van Rossem julkaisi kirjoituksen "A Distributional Survey of the Birds of Sonora, Mexico" (1945).
Van Rossem kuvaili ja nimesi kymmeniä lintujen alalajeja, muun muassa amerikanpääskyn ("Petrochelidon pyrrhonota") alalajin "minima" ja aavikkosirkun ("Amphispiza bilineata") alalajin "tortugae".
Vinyyli (albumi)
Vinyyli on 2. Maanantain vuonna 1996 julkaistu toinen studioalbumi. Albumin tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa "Jääkärin barbara", ja "Kännykkämies".Albumi on klassikoksi muodostunut palkinto Matti Airaksisen Ylex-kanavan radio-ohjelman "Parasta ennen" "Mikä Hitti" -kilpailussa. Levyä on jaettu jo useamman vuoden ajan viikoittain.
Pier Gerlofs Donia
Pier Gerlofs Donia (s. noin 1480 – 28. lokakuuta 1520) oli legendaarinen friisiläinen soturi, merirosvo ja kapinallinen. Hänet tunnetaan länsifriisinkielisellä lempinimellään "Grutte Pier" eli "Suuri Pier" (vanhalla friisillä "Greate Pier", tai "Lange Pier", ). Kertomusten mukaan hän oli poikkeuksellisen suurikokoinen ja voimakas.
Grutte Pier oli maanviljelijä synnyinkylässään Kimswerdissä kunnes liittyi kylänsä hävityksen myötä merirosvoutta harjoittavien friisiläisten vapaustaistelijoiden joukkoon. Hän taisteli heidän johtajanaan aktiivisesti hollantilaisia ja burgundilaisia vastaan 1500-luvun alussa erityisesti Zuiderzeellä. Uransa suurimmassa taistelussa vuonna 1515 hän kaappasi 28 hollantilaista laivaa ja niiden mukana 400 miestä.
Masauji Hachisuka
Masauji Hachisuka (15. helmikuuta 1903 Tokio – 14. toukokuuta 1953 Atami, Japani) oli japanilainen lintutieteilijä ja Hachisukan 18. markiisi.
Hachisuka opiskeli eläintiedettä Cambridgen yliopistossa Englannissa ja oli oppiarvoltaan filosofian tohtori (1927).
Hachisuka matkusti Islantiin 1925 ja 1927 Ernst Hartertin kanssa Pohjois-Amerikkaan. Hän matkusti myös Kongossa, Kiinassa ja Koreassa. Vuosina 1928–1929 hän tutki Filippiinien linnustoa ja kirjoitti Lontoossa kaksiosaisen teoksen "The Birds of the Philippine Islands with notes on the Mammal Fauna". Osa 1. H.F. & G. Witherby, 326 High Holborn, London, W.C.1. 16. maaliskuuta 1931.
Hachisuka avioitui 7. maaliskuuta 1939 Chiye Negaminen kanssa Los Angelesissa. Heidän tyttärensä opiskeli Yhdysvalloissa.
Toisen maailmansodan jälkeen Hachisuka tutki Maskareenien linnustoa, josta hän julkaisi kirjan.
Hachisuka kuvaili ja nimesi linnuista muun muassa mindanaonmedestäjän ("Aethopyga primigenia").
Adam Hann-Byrd
Adam Hann-Byrd (s. 23. helmikuuta 1982) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi 7-vuotiaan Fred Taten roolista Jodie Fosterin ohjaustyössä "Pieni mies Tate" (1991). Myöhemmin hän on esiintynyt muiden muassa elokuvissa "Digger" (1993), "Jumanji" (1995), "Jäämyrsky" (1997) ja "Halloween H20" (1998).
Hann-Byrd syntyi New Yorkissa ja valmistui vuonna 2004 Wesleyan Universitystä Connecticutissa. Roolistaan elokuvassa "Pieni mies Tate" hän sai lupaavimman nuoren tulokkaan Young Artist Awardin.
Maameren velho
Maameren velho () on yhdysvaltalaisen kirjailijan Ursula K. Le Guinin kirjoittama fantasiaromaani, joka julkaistiin alun perin vuonna 1968. Teos on Le Guinin luoman "Maameren tarinat" -kirjasarjan ensimmäinen osa. "Maameren velhoa" seuraa sarjan toinen teos "Atuanin holvihaudat", joka julkaistiin alkuperäiskielellä vuonna 1971. "Maameren velho" sijoittuu nimensä mukaisesti Maameren fantasiamaailmaan, ja sen pääosassa on nuori velho Ged. Kustantaja WSOY julkaisi "Maameren velhon" suomeksi vuonna 1976. Sen käänsi Kristiina Rikman.
Tarinan alussa pieni poika Duny joutuu käyttämään kaikki voimansa karkottaakseen Kargit pois kylästään taikuuden avulla.
Tästä alkaa pitkä tie, jonka aikana hän saa arvet kasvoihinsa pimeän hyökkäyksessä, mutta lopulta hän kaukana ulkomerellä voittaa taistelun ja kohoaa lopulta maailman mahtavimmaksi velhoksi.
François-Xavier Fabre
François-Xavier Fabre (1766 Montpellier Ranska – 1837) oli ranskalainen taidemaalari, joka maalasi historiallisia aiheita.
Fabre oli Jacques-Louis Davidin oppilas ja nousi maineeseen voitettuaan Prix de Romen vuonna 1787. Ranskan vallankumouksen aikana hän muutti Firenzeen, ja hänestä tuli Firenzen akatemian jäsen ja maalauksen opettaja. Hän ystävystyi Italiassa kirjailija Vittorio Alfierin kanssa, ja hänen väitetään avioituneen tämän lesken Luise zu Stolberg-Gedernin kanssa. Louisen kuoltua vuonna 1824 hän peri tämän omaisuuden, jonka hän käytti kotikaupunkiinsa perustamansa taidekoulun rahoittamiseen. Hän itse testamenttasi taidekokoelmansa kaupungille, josta tuli Musée Fabren perusta.
Fabren maalauksia ovat muun muassa "Kuoleva pyhä Sebastian" (1789) ja "Narkissoksen kuolema" (1814).
Pieni mies Tate
Pieni mies Tate ("Little Man Tate") on vuonna 1991 ensi-iltansa saanut Scott Frankin käsikirjoittama ja Jodie Fosterin ohjaama elokuva. Sen tapahtumat keskittyvät seitsemänvuotiaan lapsinero Fred Taten ympärille. Hänen roolinsa esittää Adam Hann-Byrd. Elokuvaohjaajana debyyttinsä tekevä Foster myös näyttelee itse Fredin yksinhuoltajaäidin Deden osassa.
"Pieni mies Tate" kuvattiin pääosin Ohion Cincinnatissa. Elokuvan julkaissut yhtiö oli Orion Pictures Corporation.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Olavi Similä kuvaa "Pieni mies Tatea" koskettavaksi ja inhimilliseksi pikkuelokuvaksi, joka sopii kouluikäisistä alkaen koko perheelle. Hän antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Katolinen kirkko Irlannissa
Katolinen kirkko Irlannissa toimii osana maailmanlaajuista katolista kirkkoa paavin ja hänen kuuriansa hengellisessä ohjauksessa.
Kristillinen kirkko on toiminut Irlannissa yli 1500 vuoden ajan. Pyhä Patrick on Irlannin suojeluspyhimys, jonka ansioksi on nimetty kristinuskon vakiinnuttaminen Irlantiin 400-luvulla.
Englannin kuningas Henrik VIII julisti itsensä Englannin kirkon pääksi vuonna 1534, ja vuonna 1536 hänestä tehtiin myös Irlannin kirkon päämies. Hän oli uskonnollisesti konservatiivi ja toteutti reformaatiota lähinnä ottamalla luostarien varat valtiolle. Henrikin seuraajat toteuttivast selvemmin protestantismia. Irlannin kirkko oli anglikaaninen, ja valtiovalta piti roomalaiskatolista kirkkoa vihamielisenä ja epäilyttävänä. Sillä oli kuitenkin kansan laaja tuki, varsinkin Dublinin ulkopuolella, missä kuninkaan valta oli muutenkin heikkoa.
Paul Cullen oli Dublinin arkkipiispa, joka kohosi ensimmäisenä irlantilaisena kardinaaliksi. Hän osallistui 1869–1870 Vatikaanin ensimmäiseen kirkolliskokoukseen, jossa hän kannatti enemmistön tavoin uutta oppia paavin erehtymättömyydestä.
Kun paavi vieraili Dublinissa vuonna 2018, puoli miljoonaa irlantilaista halusi osallistua hänen pitämäänsä messuun.
Irlannin katolisella kirkolla on neljä arkkipiispaa, 22 piispaa hiippakuntien johdossa ja lisäksi kaksi apulaispiispaa. Arkkihiippakunnat ovat Dublin, Armagh, Tuam ja Cashel. Hiippakuntien rajat määriteltiin Kellsin synopdissa vuonna 1152.
Arkkihiippakunnat ja hiippakunnat ovat:
Irlantilaisista 78,6 prosenttia ilmoitti olevansa katolisia vuonna 2016. Aikuisista 36 prosenttia käy kirkossa kerran viikossa tai useammin - Euroopan keskiarvo on alle 15 prosenttia. Pohjois-Irlannissa katolisten osuus on paljon pienempi kuin tasavallan puolella, 41 % vuonna 2011.
Katolisen kirkon suosio oli suurimmillaan 1960-luvun alussa. Silloin yli 90 prosenttia asukkaista kuului kirkkoon, kirkko mainittiin perustuslaissa ja avioero ja ehkäisy olivat laittomia. Avioero on ollut laillinen vuodesta 1995. Avioeroluvut ovat edelleen Euroopan pienimpiä. Ennen eron myöntämistä parin on asuttava erillään neljän vuoden ajan. Vuonna 2018 kansanäänestys hyväksyi myös abortin - tulosta pidettiin osoituksena katolisen kirkon hiipuvasta arvovallasta.
Kirkossa on raportoitu useita väärinkäytöstapauksia. Ensimmäinen tutkimus julkaistiin vuonna 2005, ja se käsitteli 1960-luvulta asti tapahtuneita lasten seksuaalisia hyväkskäyttöjä ja piispaa, joka ei erottanut kiinni jääneitä pappeja. Vuonna 2009 ilmestynyt raportti kertoi hyväksikäytöstä ja väkivallasta orpokodeissa ja sisäoppilaitoksissa. Seuraavat raportit kertoivat naimattomien, raskaana olevien naisten pakottamisesta orjatyöhön ja ensikodin pihalta löytyneestä merkitsemättömästä satojen lasten joukkohaudasta.
Scott Frank
Scott Frank (s. 10. maaliskuuta 1960) on yhdysvaltalainen elokuvakäsikirjoittaja. Työ elokuvassa "Mieletön juttu" (1998) toi hänelle muun muassa Edgar-palkinnon ja Oscar-ehdokkuuden. Muiden teosten joukossa ovat "Pieni mies Tate" (1991), "Murha menneisyydestä" (1991), "Petos mielessä" (1993), "Get Shorty – hyvä pätkä" (1995), "Minority Report" (2002) ja "Tulkki" (2005).
Frankin ensimmäinen ohjaustyö nähtiin elokuvassa "The Lookout" (2007).
Anaksibia
Anaksibia () oli kreikkalaisessa mytologiassa useamman eri naishahmon nimi.
Cantabile (kuoro)
Cantabile on helsinkiläinen sekakuoro, jonka director musices Ylermi Kuula perusti Helsingissä vuonna 1972. Kuoro toimi alun perin Helsingin Kaksoisyhteislyseon kuorona, kunnes se itsenäistyi ja alkoi ottaa laulajia myös koulun ulkopuolelta.
Cantabile on vuosien aikana tehnyt yhteistyötä Radion sinfoniaorkesterin, Helsingin kaupunginorkesterin sekä barokkiorkesteri Uuden kapellin kanssa. Lisäksi kuoro on ollut mukana erilaisissa poikkitaiteellisissa produktioissa, joissa kuoromusiikkiin on yhdistetty tanssia, lausuntaa ja muita musiikinlajeja. Cantabile on työskennellyt yhdessä myös muiden kuorojen, kuten EMO Ensemblen, Akateemisen Laulun ja Näsin Äänen, kanssa yhdistäen voimia suurkuoroteoksia varten.
Kuoro on osallistunut kilpailuihin ensimmäisen kerran vuonna 1973, jolloin se saavutti finaalipaikan Yleisradion nuorisokuorokilpailussa. Vuonna 1975 se tuli kolmanneksi ja vuonna 1977 toiseksi samassa kilpailussa. Kasvettuaan ulos nuorisokuorokilpailusta Cantabile saavutti vuosina 1978 ja 1980 kolmannen sijan Yleisradion kamarikuorokilpailussa.
Kotimaisen kilpailumenestyksen vuoksi Yleisradio pyysi kuoroa osallistumaan kansainväliseen “Let the People Sing” -kilpailuun. Tuloksena on ollut toinen palkinto vuosina 1980 ja 1981 sekä ensimmäinen palkinto vuonna 1985. Vuonna 1984 Cantabile voitti kansainvälisen kuorokilpailun Rencontres Chorales Internationales de Montreux Sveitsissä.
Vuonna 1991 Cantabile voitti ensimmäisen palkinnon modernin musiikin luokassa EBU:n kuorokilpailussa “Let the Peoples Sing”.
Italiassa vuonna 2001 Cantabile voitti “In…Canto sul Garda” –kuorokilpailussa sarjansa ja palkittiin samalla kilpailun menestyneimpänä kuorona. Vuonna 2005 Cantabile voitti sarjansa kansainvälisessä Grieg-kuorokilpailussa Norjan Bergenissä sekä palkittiin kilpailun parhaan kuoron Grand Prix -palkinnolla. Vuonna 2007 kuoro voitti Athens International Choir & Lyric Soloist Festival -kilpailun parhaalle kuorolle annetun Grand Prix -palkinnon. Kotimaassa kuoro on osallistunut Tampereen Sävel kuorokatselmukseen neljästi saavuttaen kolmasti yhden kultaleiman, sekä vuonna 2009 kaksi kultaleimaa.
Archives Internationales de la Danse
Archives internationales de la danse (AID) oli ranskalainen yhdistys ja aikakausijulkaisu, jotka Rolf de Maré perusti vuonna 1932 kunnianosoituksena johtamalleen balettiseurueelle Ballets suédois ja sen ensitanssijalle Jean Börlinille.
Pariisissa rue Vitalin varrella sijaitseva yhdistys perusti museon, kirjaston, kokoussalin ja kaksi tilapäistä näyttelysalia.
Lehden tarkoituksena oli "keskittyä eri maiden ja eri aikojen koreografiaan". Lehdellä oli määräävä asema näytöksiä ja kilpailuja koskevien uutisten esittäjänä, ja se käsitteli erityisteemoja kuten yhdysvaltalaista ja saksalaista tanssia, balettisäveltäjiä kuten Stravinskya ja Ravelia, tanssin ja koreografian historiaa sekä tanssia käsittelevää kirjallisuutta yleensä.
Lehden ensimmäinen numero ilmestyi marraskuussa 1932. Se aloitti säännöllisen ilmestymisen tammikuussa 1933 ja lakkasi ilmestymästä marraskuussa 1935.
Ensimmäisessä numerossa julistettiin koreografiakilpailu, johon osallistuivat muun muassa Pierre Conté, Janine Solane, Boris Kniaseff, Oskar Schlemmer baletillaan "Ballet triadique" ja Kurt Joossin koulu, joka toi esitettäväksi "Vihreän pöydän".
Lehti lakkasi ilmestymästä 1935, mutta yhdistyksen toiminta jatkui vuoteen 1951, jolloin Rolf de Maré päätti kääntää lehteä ja luovuttaa merkittävät kokoelmansa Pariisin oopperan kirjastolle. Ballets suédois'n omaisuuden hän jätti perinnöksi Tukholman Dansmuseetille.
The Shapeshifters
The Shapeshifters on house-yhtye, joka on kotoisin Isosta-Britanniasta.
Emil Jokinen
Juho Emil Jokinen (27. kesäkuuta 1890 Karinainen – 21. heinäkuuta 1960 Perniö) oli suomalainen maanviljelijä, esittelijä sekä sosialidemokraattien kansanedustaja.
Jokinen syntyi pienviljelijä Juho Jokisen ja Karoliina Mäkilän lapsena Karinaisissa vuonna 1890. Hän suoritti kansakoulun sekä maamieskoulun ja työskenteli nuoruudessaan maataloustyönjohtajana sekä tilanhoitajana. Maanviljelyksen parista hän siirtyi Sosialisti-lehden toimittajaksi ja Turun läänin eteläisen vaalipiirin sosialidemokraattisen piirijärjestön toimitsijaksi. Myöhemmin hän työskenteli Pienviljelijäin liitossa ensin toimitsijana sekä myöhemmin sihteerinä.
Kansanedustajana Jokinen toimi kahteen otteeseen ensin vuosina 1927-1939 ja myöhemmin vuosina 1944-1945 edustaen Turun läänin eteläistä vaalipiiriä. Eduskunnassa hän oli jäsenenä Maatalousvaliokunnassa ja Työväenasiainvaliokunnassa. Lisäksi Jokinen toimi neljästi presidentin valitsijamiehenä ja oli jäsenenä Osuuskassojen keskus oy:n hallintoneuvostossa.
Kansanedustajakautensa jälkeen Jokinen työskenteli Kansaneläkelaitoksen eläkeosaston esittelijäna sekä toimi pientilan viljelijä Perniössä.
Jokinen oli naimisissa vuodesta 1927 lähtien Emma Maria Lempisen kanssa.
Brecker Brothers
Brecker Brothers oli yhdysvaltalainen jazzyhtye, jota johtivat veljekset Michael Brecker (saksofoni) ja Randy Brecker (trumpetti, flyygelitorvi). Duo nousi toimintavuosiensa aikana merkittäväksi tekijäksi jazzmusiikin alueella, ja se levytti useita kaupallisesti menestyneitä jazz- ja fuusioalbumeita 1970-, 1980- ja 1990-luvuilla. Michael ja Randy soittivat uransa aikana myös sessiomuusikkoina lukuisten kuuluisien artistien kanssa. He onnistuivat luomaan itselleen omat menestyvät soolouransa.
Yhtyeen yhteistoiminta loppui vuonna 2007, kun toinen veljeksistä, Michael, menehtyi leukemiaan.
4 ässää
4 ässää on belgialainen sarjakuva-albumisarja. Sitä julkaistiin 1970-luvun alussa suomeksi viiden albumin verran, ranskaksi albumeja on ilmestynyt 43. Päähenkilöinä on neljä nuorta ja heidän koiransa.
"4 ässää" ilmestyi aluksi romaaneina (ei suomennettu), joiden kirjoittaja oli Georges Chaulet ja kirjat oli kuvittanut François Craenhals. Vuonna 1962 tekijät ehdottivat Casterman-kustantamolle kirjojen henkilöhahmoihin perustuvaa sarjakuvaa.
Hordes of Chaos
Hordes of Chaos on Kreatorin studioalbumi, joka julkaistiin 13. tammikuuta 2009.
Nil Recurring
Nil Recurring on brittiläisen progressiivisen rock-yhtye Porcupine Treen julkaisema EP vuodelta 2007. Julkaisu sisältää samana vuonna julkaistun "Fear of a Blank Planet" -albumin nauhoituksissa nauhoitettuja kappaleita, jotka eivät mahtuneet mukaan itse albumille.
Albumi nousi Suomen virallisen singlelistan sijalle 5.