Ari Lahdenmäki
Ari Matti Lahdenmäki (s. 1977) on suomalainen toimittaja. Hän on erikoistunut etenkin yhteiskunnalliseen ja oikeusjournalismiin. Lahdenmäki on tehnyt yhteistyötä esimerkiksi Riku Rantalan ja Tuomas Milonoffin kanssa sekä ollut toimittajana muun muassa Helsingin Sanomissa, Journalistissa ja Ylen A-studiossa.
Lahdenmäki on tuomittu ehdolliseen vankeuteen raiskauksesta ja seksuaaliseen tekoon pakottamisesta. Kumpikaan tuomioista ei ole lainvoimainen.
Opiskeluaikana Lahdenmäki oli Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan kehitysyhteistyövaliokunnan ja Helsingin yliopiston ylioppilaslautakunnan jäsen. Lahdenmäki liikkui 2000-luvun alkuvuosina Vasemmistonuorten liepeillä, muttei ollut järjestön jäsen.
Lahdenmäki on kirjoittanut yhdessä Riku Rantalan kanssa kirjan "Isänmaan asialla – matkaopas syrjäytettyjen Suomeen". Teos on ajankuva, jossa matkataan kesäisessä Suomessa ja hieman ulkomaillakin vuonna 2003. Hän on ollut myös Rantalan ja Milonoffin Bassoradiossa perjantaisin esitetyn Truths & Rights -ohjelman sekä Yle Puheen Docventures-ohjelman poliittinen kommentaattori.
Image-lehden työryhmä, johon kuuluivat Lahdenmäki, Antti Helin, Anu Partanen ja Pekka Vänttinen, sai vuonna 2005 Tutkivan journalismin yhdistyksen Lumilapio-palkinnon eurooppalaista ihmiskauppaa käsitelleestä artikkelista.
2000-luvun alussa Lahdenmäki työskenteli Helsingin Sanomille, ja myöhemminkin kirjoitti lehteen yksittäisiä juttuja aina vuoteen 2012 asti. Syksyllä 2018 Helsingin Sanomat kommentoi, että sittemmin esiin tulleiden Lahdenmäen seksuaalirikosten ilmitulo olisi varmasti johtanut yhteistyön loppumiseen.
Vuosina 2016–2017 Lahdenmäki työskenteli Long Play -verkkojulkaisun osa-aikaisena toimittajana. Syksyllä 2016 lehden toimitus sai tietää Lahdenmäkeen kohdistuvista seksuaalirikosepäilyistä, eikä hänelle sen jälkeen annettu enää uusia työtehtäviä. Työsuhde päättyi helmikuussa 2017.
Kesällä 2017 Lahdenmäki tuomittiin käräjäoikeudessa syyskuussa 2015 tapahtuneesta raiskauksesta yhden vuoden ja 11 kuukauden ehdolliseen vankeusrangaistukseen. Oheisseuraamuksena hänelle tuomittiin 90 tuntia yhdyskuntapalvelua. Hänet määrättiin maksamaan uhrille 4 000 euron vahingonkorvaukset. Lahdenmäki valitti tuomiosta Helsingin hovioikeuteen, joka kuitenkin vahvisti tuomion 7. marraskuuta 2018.
Lahdenmäki tuomittiin Helsingin käräjäoikeudessa 7. marraskuuta 2018 kuuden kuukauden ehdolliseen vankeusrangaistukseen pakottamisesta seksuaaliseen tekoon vuoden 2016 elokuussa sattuneista tapahtumista.
Journalisti-lehden marraskuussa 2018 julkaistussa jutussa on haastateltu 12 naista, jotka kertovat joutuneensa Ari Lahdenmäen seksuaalisen väkivallan uhreiksi vuosina 2004–2017, mutta joista suurin osa ei ole tehnyt tapahtumista rikosilmoitusta. Jutun paljastuksissa kerrotaan muun muassa Lahdenmäen tartuttaneen kahdelle raiskaamalleen naiselle seksitaudin. Lahdenmäen mukaan ”jutun väitteistä suurin osa ei pidä paikkaansa vaan on sepitettyjä, jopa houreisia, ja loput niistä ovat pahasti vääristeltyjä.” Hän käy juristiensa kanssa keskusteluja mahdollisista jatkotoimista.
Ilta-Sanomat uutisoi 30. marraskuuta 2018, että Lahdenmäen ja Riku Rantalan vuonna 2004 julkaistussa "Isänmaan asialla – matkaopas syrjäytettyjen Suomeen" -kirjassa on vastaavanlaisia tapauksia, kuin Journalisti-lehden jutussa. Kirja edustaa gonzojournalismia, ja siinä ovat päähenkilöinä Lahdenmäki ja Rantala itse. Kirjassa "Ari" ja "Riku" reissaavat ympäri Suomea, juovat viinaa sekä harrastavat runsaasti seksiä. Kirjassa "Arin" kerrotaan sairastavan satyriasista, eli poikkeavan korostunutta seksuaalisuutta. Kirjassa toistuu sama kuvio kuin Journalisti-lehden paljastuksissa: Lahdenmäki kutsuu naisen luokseen tai tuppautuu tämän mukaan kostean baari-illan jälkeen. Sitten hän alkaa vaatia seksiä, ja joissain tapauksissa käyttää voimaa saadakseen haluamansa. Sekä kirjassa että Journalistin mukaan tosielämässäkin Lahdenmäki haluaa harrastaa seksiä ilman kondomia. Lahdenmäen mukaan kirjan yhtäläisyydet Journalistin paljastusten kanssa on pelkkää sattumaa. Sekä Lahdenmäki että Rantala väittävät Ilta-Sanomille, että Rantala ei tosiasiassa olisikaan osallistunut kirjan kirjoitustyöhön, vaikka hänet mainitaankin teoksen toisena kirjoittajana.