Metabolinen oireyhtymä
Metabolinen oireyhtymä eli MBO tarkoittaa tilaa, jossa samalla henkilöllä on useita valtimonkovettumataudin eli ateroskleroosin ja aikuistyypin diabeteksen vaaratekijöitä. Näitä ovat:
WHO:n suosituksen mukaan metaboliseen oireyhtymän tunnusmerkkeihin kuuluvat glukoosi-intoleranssi, heikentynyt glukoosinsieto tai diabetes ja/tai insuliiniresistenssi yhdessä vähintään kahden seuraavan osatekijän kanssa:Muita metaboliseen oireyhtymään liittyviä löydöksiä on kuvattu (esimerkiksi hyperurikemia ja veren kokkaroitumishäiriöt), mutta niitä ei pidetä oireyhtymän toteamisessa tarpeellisina.
Metabolisesta oireyhtymästä kärsivien riski sairastua suolisyöpään on 75 % korkeampi kuin niillä, joilla ei oireyhtymää ole. Berberiini (BBR) on kasviperäinen luonnonaine, joka lisää sekä LDL-reseptoreja että insuliinireseptoreja (InsR) ja voi siten ehkäistä ja hoitaa metabolista oireyhtymää.
Hoidossa pyritään ensisijaisesti vaikuttamaan elämäntapoihin, koska metabolisesta oireyhtymästä kärsivistä potilaista puolet on ylipainoisia. Laihduttaminen parantaa veren rasva- ja sokeriarvoja vähentäen samalla sydämen kuormitusta ja alentaen verenpainetta. Liikunnan lisäksi ruokavalio on tärkeä osa metabolisen oireyhtymän hoitoa. Hoidon kannalta parhaasta ruokavaliosta ei ole yksimielisyyttä: kaikki energiansaantia vähentävät ruokavaliot johtavat laihtumiseen. Tyypillisesti suositeltu ruokavalio on vähärasvainen ja runsaskuituinen. Enenevässä määrin kiinnitetään kuitenkin huomiota vihannesten ja kasvisten nauttimiseen sekä ravinnon hiilihydraattien määrään ja laatuun (vain kohtuullisesti sokeria ja sokeristuvia hiilihydraatteja, kuten sokeripitoisia elintarvikkeita, jauhoja, ryynejä, puuroa, leipää, pullaa, riisiä tai perunaa). Liikunta ja ruokavalio edistävät laihtumista ja kohentavat veren rasva- ja sokeriarvoja. Suolan käyttöä tulee myös vähentää.
Tupakoinnin lopettaminen on tärkeää, koska se lisää samojen sairauksien riskiä kuin metabolinen oireyhtymä. Alkoholin käytön tulisi olla kohtuullista.
Elämäntapamuutoksilla on iso merkitys, koska niiden epäonnistuessa metabolisen oireyhtymän hoitoon kuuluu iso joukko lääkkeitä yhtä aikaa käytettynä. Suurin osa kuitenkin joutuu turvautumaan lääkehoitoon jossain vaiheessa, ja lääkehoito on osoitettu hyödylliseksi oireyhtymän hoidossa.
Lääkkeellisessä hoidossa pyritään hoitamaan verenpainetta sekä sokeri- ja rasva-arvoja, jos lääkkeetön hoito ei yksinään riitä. Kaikkien MBO-potilaiden lääkitykseen olisi hyvä kuulua pieniannoksinen aspiriini, ellei sille ole vasta-aiheita. Lisäksi markkinoilla on uusia diabeteslääkkeitä, joilla voidaan vaikuttaa suoraan perusmekanismiin eli insuliiniherkkyyteen. Vielä ei ole kuitenkaan tarjolla juuri metabolisen oireyhtymän hoitoon tarkoitettua lääkettä. Tämän takia metabolisen oireyhtymän vuoksi voi joutua syömään jopa viittä eri lääkettä: veren hyytymiseen vaikuttavaa lääkitystä, ja lisäksi verenpaine, kolesteroli, diabetes ja lihavuus voivat jokainen vaatia oman lääkkeen.
Jos riittäviä hoitotuloksia painon hallinnassa ei laihduttamisen avulla huolimatta ole saatu, voidaan laihduttamiseen käyttää harkituissa tapauksissa lääkkeitä. Laihduttaminen on olennainen osa metabolisen oireyhtymän hoitoa, ja pienikin painonpudotus ja liikunnan lisääminen vähentää sairastumisriskiä liitännäistauteihin, kuten sydäninfarktiin.