Vallila
Vallila () on pohjoisimpia Helsingin kantakaupunkiin kuuluvia kaupunginosia. Vallilan pohjoispuolelle jää Kumpula, eteläpuolelle Alppiharju, itäpuolelle Hermanni ja länsipuolelle Pasila. Rajana Hermannia vastaan on Hämeentie, Alppiharjua vastaan Aleksis Kiven katu. Vallilan ja Kumpulan rajalla on leveä viheralue, jossa aivan Vallilan kerrostaloalueen vieressä on myös siirtolapuutarha. Vallilan kautta kulkevia vilkasliikenteisiä liikenneväyliä ovat myös Mäkelänkatu, Sturenkatu ja Teollisuuskatu. Vallilassa on asukkaita noin 10 000 (1.1.2017) ja työpaikkoja 19 400 (31.12.2012).
Vallila kuului alun perin Helsingin asemakaavoitetun alueen liepeille 1840-luvulla muodostettuihin vuokra-alueisiin. Ruotsinkielinen nimi Vallgård juontuu siitä, että alue oli aikoinaan Helsingin kaupunkilaisten karjalaitumena (ruots. "vall" 'nurmi'). Suomenkielinen nimi Vallila virallistettiin vuonna 1909 ja vahvistettiin kaupunginosan nimeksi vuonna 1959. Alueelle laadittiin jaotussuunnitelma vuonna 1908 ja lopullinen asemakaava vahvistettiin vuonna 1940.
Vallila on suurelta osin kerrostaloaluetta, mutta siellä on myös 1910-luvulla rakennettu pientaloalue, "Puu-Vallila". Se oli pitkään purku-uhan alaisena, mutta kunnostettiin 1980-luvulla.
Vallilan eteläosa vanhan Sörnäisten satamaradan molemmin puolin rakennettiin 1900-luvun alussa teollisuusalueeksi. Suurin siellä sijainnut teollisuuslaitos oli VR:n Pasilan konepaja, joka siis nimestään huolimatta sijaitsi Vallilan puolella. Satamarata siirrettiin 1960-luvulla kulkemaan Vallilan pohjoispuolitse, ja sen jälkeen vanhan satamaradan varsilla olleet teollisuusrakennukset on vähitellen purettu tai muutettu toimistorakennuksiksi. Nykyään siellä ovat muun muassa Telia Finlandin, SOK:n ja OP-ryhmän pääkonttorit. Entiselle VR:n konepajan alueelle on viime vuosina rakennettu uutta asuntoaluetta, Konepajaa. Volvo-autoja maahantuoneen Oy Volvo-Auto Ab:n päätoimipaikka sijaitsi 1980-luvun lopulle saakka yhtiön rakennuttamassa, juuri ennen talvisotaa valmistuneessa kiinteistössä Sturenkadun varrella. Kyseinen rakennus on luokiteltu rakennushistoriallisesti arvokkaaksi ja on suojeltu.
Oppilaitoksista Vallilassa sijaitsevat Taideyliopiston Kuvataideakatemia, Suomen Liikemiesten Kauppaopisto, Helsingin tekniikan alan oppilaitos (Vallilan ammattikoulu) ja Mäkelänrinteen lukio. Myös Helsingin yliopistolla on toimitiloja Vallilassa Teollisuuskadulla. Vallilan näkyvimpiin rakennuksiin kuuluu Paavalinkirkko, joka sijaitsee viheralueen reunassa lähellä Hämeentien ja Sturenkadun risteystä. Julkisia palveluja Vallilassa ovat kirjasto, alakoulu ja Mäkelänrinteen uintikeskus.
Liikenneyhteydet Vallilaan ovat hyvät: kaupunginosan kautta kulkevat raitiovaunulinjat (1, 6, 6T, 7, 8 ja 9) ja noin 60 Helsingin sisäistä ja seudullista linja-autolinjaa. Lisäksi Sturenkadulta pääsee Lahdenväylän ja Tuusulanväylän kaukobusseihin ja Junatieltä Itäväylän kaukobusseihin.
Vallilassa sijaitsevat seuraavat puistoalueet:
Vallilanlaakso, Vallilan puisto, Hollolan puisto, Hattulan lehto, Paavalinpuistikko, Nokian puisto, Puijon puistikko, Hauhon puisto, Hartolanpuisto, Keuruun puisto, Roineenpuisto, Dallapénpuisto ja Konepajanpuisto.
Vallilanlaaksossa sijaitsevat Vallilan siirtolapuutarha (perustettu 1932, 174 palstaa) ja Vallilanlaakson jalkapallokentät (2 kpl). Vallilanpuistossa on myös vuonna 1908 perustettu jalkapallokenttä, "Kuntsin kenttä".
Vallilassa sijaitsee myös HKL:n raitiovaunuvarikko.
Risto Jarvan menestyselokuva "Mies, joka ei osannut sanoa ei" kuvattiin lähes kokonaisuudessaan Puu-Vallilassa kesällä 1975.
"Vallilan peruspiiri" kattaa Vallilan kaupunginosan lisäksi viereisen Hermannin. Peruspiirissä on asukkaita yhteensä 14 419 (1.1.2014).