hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Translaatio (biologia)
Biologiassa translaatiolla tarkoitetaan geenin ilmentämisen vaihetta, jossa lähetti-RNA tulkitaan ja rakennetaan sitä vastaava aminohappoketju, proteiini. Translaatio ei useimmiten riitä sellaisenaan tuottamaan toiminnallista proteiinia. Translaatiossa on kolme vaihetta: aloitus-, pitenemis- ja lopetusvaihe.
Translaatiossa lähetti-RNA:n nukleotidien järjestys käännetään geneettisen koodin mukaisesti polypeptidiketjun aminohappojärjestykseksi. Tätä varten lähetti-RNA kuljetetaan solulimassa sijaitsevan ribosomin luo. Jos tuotettava proteiini on kalvoproteiini, solun sisäisen kalvojärjestelmän osa tai solusta ulos eritettävä proteiini kuten hormoni, ribosomi kiinnittyy solulimakalvostoon tai tumakotelon ulkoseinään. Muuten proteiinisynteesi jatkuu vapaana solulimassa olevassa ribosomissa.
Ribosomin pinnalla siirtäjä-RNA-molekyylien paikalle kuljettamat aminohapot liitetään toisiinsa peptidisidoksilla pitkäksi ketjuksi, jonka järjestyksen määrää lähetti-RNA:n emäsjärjestys. Tämä perustuu kolmen peräkkäisen emäksen ryhmiin, kodoneihin, joita kutakin vastaa tietty aminohappo. Proteiinisynteesin aloituskohtaa merkitsee oma kodoni, joka koodaa myös metioniini-aminohapon liittämistä ketjuun. Ribosomi lopettaa polypeptidiketjun muodostamisen kohdattuaan yhden kolmesta lopetuskodonista.
Hilpara
Hilpara on entinen tamperelainen jääkiekkojoukkue. Hilpara toimi Tapparan kakkosjoukkueena. Tästä johtuu yhtäläisyys joukkueiden nimien loppuosassa ja historiallisessa merkityksessä: hilpari tarkoittaa taistelukeihästä.
Hilpara pelasi yhden kauden SM-sarjassa: kaudella 1969–1970. Hilpara pääsi SM-sarjaan, kun Upon Pallo joutui luopumaan sarjapaikasta ja Hilpara sai tämän paikan. Nousu tapahtui nopeasti, sillä kauden 1966–1967 päätteeksi Hilpara juhli vasta Suomen kolmanneksi korkeimman sarjatason eli Maakuntasarjan mestaruutta. Hilpara putosi heti ensimmäisen kauden jälkeen SM-sarjasta alemmalle tasolle sijoituttuaan viimeistä edelliseksi ja saalistettuaan ainoastaan neljä pistettä. Sarjan viimeiseksi jäi Lahden Reipas. SM-sarjan jäähykuningas oli Harri Holli yhdessä Lalli Partisen kanssa.
Coca-Cola Zero Sugar
Coca-Cola Zero Sugar on sokeriton versio Coca-Colasta, joka on makeutettu aspartaamilla ja asesulfaami K:lla.
Venezuela kielsi Coca-Cola Zeron myynnin kesäkuussa 2009. Syynä olivat tarkempaa määrittelyä vaille jääneet terveydenhuollolliset syyt.
Suomeen tuote tuli myyntiin vuonna 2006. Coca-Cola Zeron valmistus päättyi lokakuussa 2016, ja juoman korvasi uusi Coca-Cola Zero Sugar -virvoitusjuoma.
Colorado Avenue
Colorado Avenue on Claes Olssonin ohjaama elokuva, joka perustuu Lars Sundin romaaneihin "Colorado Avenue" ja "Lanthandlerskans son". Elokuvan ensi-ilta oli 7. syyskuuta 2007. Elokuvaan pohjautuva kolmiosainen sarja esitettiin Yle FST5 -kanavalla keskiviikkoisin 8. huhtikuuta 2009 alkaen.
Elokuva on kuvaus Pohjanmaasta ja kuvitteellisen Siklaxin kylän asukkaista useiden sukupolvien ajalta, niiltä ajoilta, jolloin Suomen tasavalta oli muotoutumassa. Elokuvan käsikirjoituksen on kirjoittanut Erik Norberg.
Elokuvan pääosia näyttelevät Birthe Wingren (Hanna), Ylva Ekblad (Hannan äiti-Östman), Peter Kanerva (Otto), Joanna Wingren (Ida), Nicke Lignell (Johannes Smeds), Guy Rosenholm (Gustav, Idan mies). "Colorado Avenuen" kuvasi Pertti Mutanen, joka on ollut useiden Claes Olssonin elokuvien kuvaajana.
"Colorado Avenuessa" seurataan pohjalaisen Hannan ja hänen perheensä elämää 1800-luvun loppupuolelta kieltolain aikoihin saakka. Hanna asui vanhempiensa ja veljiensä kanssa pienessä saaristomökissä Rödskäretillä, isä oli kalastaja. Kun isä ja Hannan veljet hukkuvat myrskyssä kalastusmatkallaan, Hannan ja äidin on lähdettävä saarelta; mökkiin halutaan varakkaammat vuokralaiset.
Hannan lapsuus loppuu – hän joutuu kovaan työhön pikkupiiaksi Smedsin taloon. Hän sietää muiden palkollisten ja kyläläisten halveksunnan ja nöyryytykset, sillä hän on päättänyt säästää rahat Amerikan-matkaan. Monien muiden tavoin Hanna lähtee 1900-luvun vaihteessa 18-vuotiaana rahaa ansaitsemaan Amerikkaan ja palaa sieltä kymmenen vuotta myöhemmin kotikyläänsä varakkaana ja topakkana kahden lapsen, Oton ja Idan, leskiäitinä. Hannan amerikkalainen mies, pohjalaissukuinen Ed Ness, työläisaktivisti ja agitaattori, on ammuttu mielenosoituksessa. Kotiin palattuaan Hanna perustaa Amerikan-dollareillaan Siklaxiin maalaiskaupan, josta tulee vähitellen kylän keskus. Dollari-Hanna – niin kuin kyläläiset häntä kutsuvat – saa viimein kaipaamaansa arvostusta, mutta Hannan pojan, Oton, ja vanhan äiti-Östmanin harjoittamat laittomuudet uhkaavat viedä Hannalta tämän vaivoin hankitun kunnioituksen ja hyväksynnän.
Hannan elinikäinen ystävä on Johannes Smeds, kunnallismies ja Smedsin talon isäntä. Johannes on myös saanut kokea elämässään raskaita vastoinkäymisiä, joiden jättämiin arpiin hän yrittää keskustellen Hannan kanssa löytää parannusta vielä vanhoilla päivillään. Johanneksen Erik-poika kuoli vuoden 1918 sodassa ja toisen pojan, Gustavin, vei viina. Parantumattomasti sairas Johannes ei oikein jaksa enää uskoa toipuvansa katkeruudestaan.
Kun kieltolaki astuu voimaan vuonna 1919, Otto aloittaa liikemiehen uransa; hänestä tulee tunnettu ”Kanisterikuningas”. Hanna ei voi antaa anteeksi pojalleen sitä, että tämä on valinnut rikoksen tien. Oton afäärit menestyvät, vaikka etsivä Hoxell yrittää kuumeisesti saada hänet kiinni salakuljetuksesta.
Dawn of War: Dark Crusade
Dawn of War: Dark Crusade on Relic Entertainmentin kehittämä lisäosa vuonna 2004 julkaistulle reaaliaikastrategiapelille "Warhammer 40 000: Dawn of War".
Tarina alkaa siitä, kun kaikki seitsemän rotua, The Tau Empire, Necronit, Space Marines, Imperial Guard, Örkki (Warhammer 40,000), Eldarit ja Chaos Space Marines, ovat ajautuneet sodan raunioittamalle planeetta Kronukselle. Kaikki haluavat eri syillään saada planeetan haltuunsa, ja näin alkaa Pimeä ristiretki ().
Dawn of War: Dark Crusadessa tuli kaksí täysin uutta pelattavaa rotua: The Tau Empire ja Necronit. 
Lisäksi kaikille jo olemassa oleville roduille on lisätty paljon uusia yksiköitä ja kehityksiä. 
Yksi keskeisimmistä lisäyksistä Dawn of War-sarjaan on täysin uusi yksinpelitehtäväsarja, Dark Crusade. Kyseessä on eräänlainen vuoropohjainen maailmanvalloituspeli, jossa pelaaja valitsee rodun, ja yrittää sillä vallata koko planeetan, joka on jaettu provinsseihin. Tietyistä provinsseista saa bonuksia. Menestystä saadessa omalle sankarihahmolle voi antaa parempia varusteita.
Raisa Lardot
Raisa Lardot (o.s. "Larjuškin", s. 17. tammikuuta 1938 Šoksu, Neuvostoliitto) on vepsäläissyntyinen suomalainen kirjailija.
Lardot tuli Suomeen kuusivuotiaana pakolaisena jatkosodan aikaan isänsä, äitinsä ja kahden sisaruksensa kanssa. Isä kuitenkin myöhemmin vangittiin ja luovutettiin takaisin Neuvostoliittoon, ja äidin vastuulle jäi kuudesta lapsesta yksinhuoltajana huolehtiminen. Lardotin teokset ovat omaelämäkerrallisia ja kuvaavat naisena elämistä.
Hän avioitui 1960-luvun alussa belgialaisen miehen kanssa, ja he saivat kaksi lasta. Mies halvaantui onnettomuudessa vuonna 1969, ja Lardot toimii miehensä omaishoitajana. He asuivat välillä erossa, mutta palasivat yhteen.
Matkatoimisto Hispania
Matkatoimisto Hispania Oy on suomalainen valmismatkojen järjestäjä. Ranta- ja kaupunkimatkojen lisäksi toimisto tuottaa golf-matkoja, aktiivimatkoja sekä ryhmämatkoja. Hispania käyttää matkoillaan Finnairin suoria lentoja.
Hispanian perustivat vuonna 1995 espanjalaiset Hèctor Vilaseca ja Josè Luis Alvaro. Aluksi toimitsto tuotti valmismatkoja ja lentoja vain Espanjan rannikolle. Vuonna 2005 valikoimaa laajennettiin ja Hispania aloitti valmismatkojen myynnin myös Portugalin Azoreille. Nykyään toimisto järjestää matkoja Espanjan ja Azoreiden lisäksi myös Maltalle sekä Egyptin Hurghadaan, Madeiralle ja Mallorcalle.
Matkatoimisto lopetti toimintansa toukokuussa 2012 ja yritys asetettiin konkurssiin 21. toukokuuta 2012.
Suden arvoitus
Suden arvoitus on Raimo O. Niemen ohjaama suomalainen seikkailuelokuva vuodelta 2006. Sen tapahtumat sijoittuvat Pohjois-Suomeen pieneen kylään luonnon keskelle.
Elokuvan pääosissa näyttelevät nuoret Tiia Talvisara ja Janne Saksela. Muina esiintyjinä ovat muun muassa Miia Nuutila, Kari-Pekka Toivonen, Vuokko Hovatta ja Peter Franzén.
"Suden arvoitus" -elokuvan ohjaaja Raimo O. Niemi tunnetaan erityisesti menestyselokuvan "Poika ja ilves" ohjaajana. Kuvaaja on moninkertainen Jussi-palkittu Kari Sohlberg. Elokuva on kuvattu Kuusamossa ja sen ympäristössä loppukesällä 2005 ja kevättalvella 2006. Elokuvan ensi-ilta oli 15. joulukuuta 2006.
Elokuvassa nähtävät sudet ovat koiran ja suden risteytyksiä eli koirasusia.
12-vuotias Salla asuu lappilaisessa kylässä. Hänen isänsä on poliisi ja äitinsä kotiäiti. Eräänä kauniina talvipäivänä hän näkee tunturilla kylän lähistöllä susia. Hänen löytönsä kantautuu kyläläisten korviin, ja pian susien jäljille lähtee Venesmaa koiransa Simon ja kahden kaverinsa kanssa. Salla aikoo pelastaa sudet Venesmaalta ja saa siihen tehtävään avukseen naapurin pojan Matiaksen. Yhdessä he pelastavat sudenpennut Venesmaan käsistä. Samalla Sallalla on vaikea päätös, kun äitejä onkin kaksi ja lapsia yksi.
Élie Bayol
Élie Marcel Bayol (28. helmikuuta 1914 Marseille, Ranska – 25. toukokuuta 1995 La Ciotat, Ranska) oli ranskalainen Formula 1 -kuljettaja, joka kilpaili Osca- ja Gordini-talleissa. Uransa alkuvaiheilla Bayol kilpaili muun muassa Formula 2 -luokassa.
Hänen Formula 1 -uransa kattaa 7 kilpailua viiden vuoden aikana. Kahden vuoden Oscalla ajamisen jälkeen Bayol siirtyi vuonna 1954 Gordini-talliin Jean Behran tallikaveriksi. Hän keräsi koko F1-uransa aikana kaksi MM-pistettä, jotka molemmat tulivat Argentiinan Grand Prix'n viidennestä sijasta vuonna 1954. Lisäksi hän sijoittui neljänneksi kilpailussa Paussa, mutta kilpailu ei kuulunut MM-sarjaan.
Matti Kujasalo
Matti Kalervo Kujasalo (s. 28. helmikuuta 1946 Helsinki) on suomalainen taidemaalari ja -graafikko. Hän opiskeli Vapaassa taidekoulussa 1964 ja Suomen taideakatemian koulussa 1964–1968. Kujasalo toimi 1980-luvulla opettajana ja rehtorina Suomen Taideakatemian koulussa.
Kujasalo tekee konstruktivistisia, usein mustavalkoisia geometrishenkisiä maalauksia, jotka ovat lähellä op-taidetta. Hän kiinnostui konstruktivismista opiskeluaikanaan. Jo Kujasalon ensimmäisessä yksityisnäyttelyssä vuonna 1970 oli systemaattisia ja konstruktivistisia teoksia. Kujasalon teoksiin tuli mukaan myös sarjallinen muuntelu ennen 1970-luvun loppua.
Alkuvaiheessa Kujasalo käytti voimakkaita värejä ja tasaisia väripintoja, mutta värit alkoivat vähentyä. Ensimmäinen mustavalkoinen maalaus on vuodelta 1975. Mustan ja valkoisen ohella Kujasalo on sittemmin käyttänyt vain himmeää siniharmaata.
Kujasalo osallistui Suomen edustajana Venetsian biennaaliin vuonna 1980. Hän oli myös Helsingin Juhlaviikkojen Vuoden taiteilija vuonna 1994. Lisäksi hänelle on myönnetty Suomen Leijonan Pro Finlandia -mitali. Vuonna 2010 Kujasalo palkittiin Ruotsin kuninkaan jakamalla Prinssi Eugenin mitalilla. Samana vuonna valittiin Suomen parhaaksi taidekirjaksi Galerie Anhavan kustantama "Matti Kujasalo".
Kujasalon puoliso on taiteilija Marjatta Palasto.
Rakel Liehu
Rakel Maria Liehu (o.s. Tuomi, s. 3. syyskuuta 1939 Nivala) on suomalainen kirjailija. Liehu valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi vuonna 1963. Hän toimi valmistumisensa jälkeen äidinkielen ja historian opettajana Raahen yhteislyseossa vuosina 1963–1964. Hänen vuonna 2003 julkaistu romaaninsa "Helene", joka kertoo Helene Schjerfbeckin elämästä, nosti hänet Suomen tunnetuimpien ja arvostetuimpien kirjailijoiden joukkoon. Hän oli ehdokkaana Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnon saajaksi vuonna 2005. Vuonna 2008 hän sai kirjallisuuden valtionpalkinnon. Rakel Liehun tytär on filosofi ja kirjailija Heidi Liehu.
Marika Mäkelä
Marja-Leena (Marika) Mäkelä (o.s. Koskinen; s. 12. huhtikuuta 1947 Oulu) on suomalainen taidemaalari.
Mäkelä opiskeli Suomen Taideakatemian koulussa 1969–1973. Hän piti ensimmäisen yksityisnäyttelynsä Helsingissä vuonna 1974. Mäkelä toimi Suomen Taideakatemian koulun yliopettajana vuosina 1983–1985. Hän on opettanut taidetta myös Taideteollisessa oppilaitoksessa. Omia taidenäkemyksiään Mäkelä on syventänyt ulkomailla muun muassa Ranskassa, Japanissa ja Yhdysvalloissa.
Mäkelä on maalannut suuria maalauksia, joiden värinkäyttöä on luonnehdittu taitavaksi ja vaikutelmaa toiminnalliseksi, ja hän onkin värien ja materiaalien suvereeni yhdistelijä. Öljy, akryyli, kvartsihiekka, pigmentti, lyöntimetalli ja lehtikulta ovat erilaisina yhdistelminä löytäneet tiensä niin kangas- kuin puupohjallekin. Materiaalin tuntu on maalauksissa vahvasti esillä. Kehityksen myöhemmässä vaiheessa Mäkelän taiteessa on alkanut näkyä veistoksellisuutta reliefimäisen pinnan muodossa, ja 1990-luvun alussa Mäkelä siirtyi maalausten lisäksi entistä voimakkaammin grafiikan pariin.
Mäkelän vanhemmat ovat suojelupäällikkö, majuri evp. Urho Koskinen ja Suoma Koskinen, o.s. Toivonen. Isänsä majuriuran vuoksi perheessä vaalittiin isänmaallisia arvoja. Kasarmialueen elämä ja varsinkin sen eristyneisyys vaikuttivat Mäkelän lapsuudessa hänen sisäisen rikkautensa kehittymiseen ja olivat eräänlainen alkusysäys hänen myöhemmälle kehitykselleen kansainvälisesti tunnetuksi ja palkituksi taiteilijaksi.
Mäkelä oli vuosina 1974–1994 naimisissa taidemaalari Jukka Mäkelän kanssa, ja heillä on vuonna 1977 syntynyt poika. Hänellä on myös vuonna 1993 syntynyt tytär elokuvaohjaaja Antti Rajalinin kanssa.
Jukka Rintala
Jukka Rintala (s. 9. huhtikuuta 1952 Pori) on suomalainen muotisuunnittelija.
Suomen tunnetuimpiin muotisuunnittelijoihin kuuluva Rintala on valmistunut Taideteollisesta korkeakoulusta vuonna 1976. Hänet tunnetaan erityisesti tasavallan presidentin Itsenäisyyspäivän juhlavastaanotolle kutsutuille suunnittelemistaan iltapuvuista. Rintalan mukaan suurin osa hänen suunnittelemistaan Linnan juhlien puvuista on kuitenkin muiden kun julkkisnaisten yllä. Hän on suunnitellut paljon myös vaatetusteollisuudelle. Rintalan ensimmäinen työpaikka oli Friitala, jonka jälkeen hän suunnitellut vaatteita muun muassa Marimekolle, Nansolle, Suomen Höyhenelle ja solmio- ja silkkihuivikokoelman Matexille. Rintala on suunnitellut myös sisustustekstiilejä, mattoja ja tapetteja, koruja ja lasiesineitä.
Marraskuussa 2006 tasavallan presidentti myönsi hänelle Suomen Leijonan Pro Finlandia -mitalin. Jukka Rintalan pitkäaikainen työpari on visualisti Matti Vaskelainen.
Pentti Sammallahti
Pentti Ilmari Sammallahti (s. 18. helmikuuta 1950 Helsinki) on suomalainen valokuvaaja.
Sammallahti aloitti valokuvausharrastuksen 1960-luvulla ja kuvasi muun muassa ihmisiä ja heidän muovaamaa elinympäristöä. Hän valmistui ylioppilaaksi vuonna 1970 ja kirjoittautui Helsingin yliopiston opiskelemaan taidehistoriaa, musiikkitiedettä ja matematiikkaa, muttei suorittanut opintoja. Vuosina 1970–1973 Sammallahti työskenteli Matti A. Pitkäsen mustavalko- ja värilaboratorion hoitajana.
Vuosina 1974–1976 Sammallahti oli valokuvauksen opettaja Lahden taidekoulussa. Hän toimi Taideteollisessa korkeakoulussa valokuvataiteen tuntiopettajana vuosina 1974–1987, virkaa toimittavana lehtorina 1987–1989 ja väliaikaisena apulaisprofessorina 1989–1991. Vuonna 1991 Sammallahti sai valtion 15-vuotisen taiteilija-apurahan ja lopetti opetustyön. Vuonna 2001 Taideteollinen korkeakoulu myönsi hänelle kunniatohtorin arvonimen.
Ensimmäisen yksityisnäyttelynsä "Kaupunki on painajainen" Sammallahti piti vuonna 1971. Ulkomailla hänen ensimmäinen yksityisnäyttelynsä oli vuonna 1977 Ruotsissa, Gotlannin taiteilijoiden talossa Visbyssä. Sammallahdella on ollut yksityisnäyttelyjä 20 maassa. Vuonna 2004 Pariisissa järjestettiin Henri Cartier-Bressonin säätiön avajaisnäyttely, johon Cartier-Bresson oli valinnut sata valokuvaajasuosikkiaan, Sammallahti näiden joukossa. Vuosina 2010–2011 Suomen valokuvataiteen museossa oli esillä Sammallahden näyttely Retrospektiivi, joka esitteli hänen elämäntyötään. Vuonna 2012 Sammallahdelta ilmestyi myös retrospektiivinen valokuvateos "Täällä kaukana", joka sisältää hänen valokuviaan vuosila 1964–2011.
Sammallahti on saanut valtion taidepalkinnon vuosina 1976, 1979 ja 1992. Hän on saanut myös Kritiikin Kannukset -palkinnon (1980), Daniel Nyblin -palkinnon (1986), Uudenmaan läänin taidepalkinnon (1989), Samuli Paulaharjun palkinnon (1995), Suomen Kulttuurirahaston palkinnon (1997) ja Suomen Taideyhdistyksen kirjallisuuspalkinnon (2006). Sammallahdelle myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 2006.
Kielitieteilijä Pekka Sammallahti on Pentti Sammallahden isoveli. Sammallahti on naimisissa ja hänellä on neljä lasta.
Marita Viitasalo-Pohjola
Varpu Marita Hannele Viitasalo-Pohjola (s. 13. joulukuuta 1948 Mäntyharju) on suomalainen pianisti ja lehtori. Tasavallan presidentti myönsi hänelle marraskuussa 2006 Suomen Leijonan Pro Finlandia -mitalin.
Viitasalon isä oli kuoronjohtaja ja Ullavan kuvataiteen ja musiikin viikon taiteellinen johtaja Väinö Viitasalo. Marita Viitasalon sisar on huilutaiteilija Eeva Viitasalo-Korolainen, ja suuri osa muustakin perheestä on musiikkialalla tai harrastaa musiikkia.
Viitasalo suoritti diplomin Sibelius-Akatemiasta 1972. Hän suoritti loppututkinnon Accademia di Santa Ceciliassa Roomassa ja opiskeli Dieter Weberin johdolla Wienissä Hochschule für Musik und Darstellende Kunst, jossa hän suoritti diplomin 1976. Hän on saavuttanut kolmannen sijan Maj Lind -pianokilpailussa 1968. Hän opettaa pianonsoittoa Sibelius-Akatemiassa ja on vuodesta 1989 Espoon pianoviikon taiteellinen johtaja.
Viitasalo on pitänyt eri puolilla maailmaa omia konsertteja ja tehnyt paljon yhteistyötä Soile Isokosken kanssa. Vuonna 1986 hän perusti Trio Finlandia, jonka kanssa hän on kiertänyt Euroopassa, Amerikassa ja Aasiassa. Klassisen ohjelmiston lisäksi trio on esittänyt suomalaista nykymusiikkia. Hän on tehnyt soololevyjä, muun muassa Sibeliusta, ja levytyksiä myös esimerkiksi Soile Isokosken kanssa.
Marita Viitasalon puoliso on laulaja (barytoni) ja konserttitoimiston johtaja, merkonomi Pekka Kalervo Pohjola (s. 14. elokuuta 1944 Pori).
Nicola Wheeler
Nicola Wheeler (s. 4. huhtikuuta 1974 Burnley) on englantilainen näyttelijä, joka tunnetaan Nicola Kingin roolista saippuasarjasta "Emmerdale".
Vuonna 2006 hän voitti brittiläisen saippuaoopperan palkinnon.
Formula 1 -kausi 1956
Formula 1 -kausi 1956 oli seitsemäs Formula 1 -kausi. Kausi alkoi 22. tammikuuta ja loppui 2. syyskuuta 1956 kahdeksan kilpailun jälkeen. Mestaruuden voitti argentiinalainen Juan Manuel Fangio, jolle mestaruus oli jo neljäs ja kolmas peräkkäinen. Kausi oli jälleen italialaistallien hallintaa kausien 1950–1953 tapaan.
Raimo O. Niemi
Raimo O. Niemi (s. 20. joulukuuta 1948 Lahti) on suomalainen elokuvaohjaaja. Useita koko perheen seikkailuelokuvia ohjanneen Niemen elokuvatuotanto käsittelee pääasiassa nuoria ja lapsia. Hän on ohjannut televisionäytelmiä, -elokuvia ja -sarjoja niin MTV:lle kuin Yleisradiollekin. Niemi valmistui vuonna 1976 Moskovan elokuvainstituutista.
Niemen ohjaama "Puhalluskukkapoika ja taivaankorjaaja" (2002) palkittiin parhaana pohjoismaisena lyhytelokuvana. Kansainvälisillä elokuvafestivaaleilla hän on saanut tunnustusta koko perheen elokuvastaan "Poika ja ilves" (1998), joka saavutti Suomessa myös laajan katsojakunnan. Toinen hänen koko perheelle suunnatuista luontoseikkaluelokuvistaan on "Suden arvoitus" (2006).
Niemi on käsikirjoittanut useita televisiosarjoja ja nuorten draaman nimeltä "Kissan kuolema". Niemen elokuvia on esitetty Suomen lisäksi Saksassa, Norjassa, Sveitsissä ja Luxemburgissa. Niemelle myönnettiin valtion taiteilijaeläke 2013.
Jarkko Tiainen
Jarkko Tiainen (s. 15. kesäkuuta 1967, Lappeenranta) on suomalainen näyttelijä, joka on esiintynyt muun muassa Yleisradion TV2:n esittämissä Maalaiskomedia-televisiosarjoissa "Vain muutaman huijarin tähden", "Peräkamaripojat", "Mooseksen perintö" ja "Turvetta ja timantteja" kirkkoherra Matias Pohdon roolissa sekä ohjelmasarjassa "Kaken pesula" Kaken roolissa.
Kryptinen laji
Kryptinen laji tarkoittaa eliöryhmää, joka ulkoasunsa perusteella on täysin identtinen jonkin toisen eliölajin kanssa, mutta joka muodostaa oman eliölajinsa. Kryptiset lajit muodostavat ryhmiä, joissa lajien välisiä eroja on melko vaikea havaita. Erottavana tekijänä voi toimia esimerkiksi käyttäytyminen tai ero DNA:ssa. Kryptisten lajien ryhmän muodostavat esimerkiksi "Chrysopidae"-harsokorennot, jotka on luokiteltu lajeiksi ääntelyn perusteella, ja kenttämyyrän ja idänkenttämyyrän lajipari.
Aivottomuus
Aivottomuus eli anenkefalia on epämuodostuma, jossa sikiö syntyy ilman suurinta osaa aivoista. Anenkefalia todetaan yleensä ennen lapsen syntymää ultraäänitutkimuksella. Aivottomuuden aiheuttaa hermostoputken sulkeutumishäiriö, joka tapahtuu raskauden varhaisessa vaiheessa, 22.–28. raskauspäivän tienoilla. Monesti siitä kärsivä lapsi syntyy kuolleena. Vaikka anenkefalinen lapsi olisi vielä raskauden loppuvaiheessa elossa, hän todennäköisesti kuolee synnytyksessä tai pari tuntia sen jälkeen. Jotkut kuitenkin elävät useita päiviä tai viikkoja, jopa pidempään.
Anenkefaliasta kärsivältä lapselta puuttuvat isoaivot. Jäljellä oleva aivojen osa on usein paljas, ilman luun tai nahan peittoa. Aivoton lapsi on useimmiten kuurosokea, tajuton ja kykenemätön tuntemaan kipua. Isoaivojen puuttumisen vuoksi hänellä ei ole mahdollisuutta saavuttaa tilaa, jota nykytietämyksen mukaan pidetään tietoisuutena. Hän saattaa kuitenkin refleksinomaisesti hengittää taikka reagoida ääneen tai kosketukseen. Ainoa anenkefaliaan käytettävissä oleva hoito on elintoimintojen ylläpitäminen.
Suomessa vuosina 1993–2004 syntyneistä sadasta tuhannesta lapsesta keskimäärin kolme oli aivottomia. Samalla aikavälillä naisista, jotka kuulivat tulevansa saamaan anenkefalisen lapsen, 89 prosenttia päätti valita raskaudenkeskeytyksen.
Jos nainen on synnyttänyt yhden anenkefaliasta tai spina bifidasta kärsivän lapsen, hänen riskinsä saada toinen on noin viisi prosenttia. Tiedetään, että anenkefalisen lapsen synnyttämisen riskiä kasvattavat tiettyjen epilepsialääkkeiden käyttö ja se, että joku lähisukulainen on aiemmin synnyttänyt anenkefalialapsen. Viimeaikaisissa tutkimuksissa on todettu äidin raskausaikana riittävässä määrin nauttiman foolihapon (B9-vitamiinin) pienentävän sikiön mahdollisuutta syntyä anenkefalisena.
Mustaneontetra
Mustaneontetra ("Hyphessobrycon herbertaxelrodi") on tetrojen heimoon kuuluva parvikalalaji, joka muistuttaa neontetraa.
Mustaneontetra on noin 4-5 senttimetrin mittainen (ns. standardimitta eli pituus kuonon kärjestä pyrstöevän tyveen).
Mustaneontetra on kotoisin Etelä-Amerikasta, tarkemmin Paraguay-joesta.
Sen elinympäristöä ovat tummavetiset matalikot, joissa on tumma pohja ja runsaasti kaatuneita puunrunkoja ja oksistoa. Akvaario-olosuhteissa tärkeää on tumma pohja-materiaali.
Mustaneontetra on parvikala, joka ui akvaarion keski- ja yläosissa.
Mustaneontetrojen parveen, kuten muidenkin pienten tetrojen parviin tulisi kuulua ainakin 10 yksilöä, jotta käyttäytyminen olisi mahdollisimman luonnonmukaista. Mustaneontetra lienee helpoimpia akvaariokaloja hoitaa.
Mustaneontetra vaatii vettä, jonka pH on 5,5-7,5, kovuus
Gospel Music Hall of Fame
Gospel Music Hall of Fame on Gospel Music Associationin vuonna 1971 perustama Hall of Fame -tyylinen listaus, joka pyrkii tuomaan esiin tärkeitä gospel-musiikin artisteja ja yhtyeitä.
Suomen aforismiyhdistys
Suomen aforismiyhdistys on perustettu 2005 Helsingissä. Yhdistyksen tarkoituksena on edistää aforismin asemaa Suomessa ja koota yhteen aforismeja kirjoittavat ja niistä kiinnostuneet henkilöt. Yhdistys järjestää aforismiaiheisia tapahtumia ja kilpailuja sekä tuo aforistiikkaa esiin tiedotusvälineissä ja kirjallisuuskeskusteluissa.
Yhdistys harjoittaa julkaisutoimintaa Pilke-julkaisusarjan kautta yhteistyössä Into Kustannus Oy:n kanssa. Yhdistys jakaa Samuli Paronen -palkintoa aforistiikan parissa ansioituneille henkilöille sekä Vuoden aforismikirja -palkintoa.
Yhdistyksen puheenjohtajana on toiminut kirjailija Marko Laihinen vuodesta 2015.
Suomen aforismiyhdistyksen perustamisen päivämääränä 18. huhtikuuta vietetään joka vuosi valtakunnallista aforismipäivää.
Edith van Dijk
Edith van Dijk (s. 6. huhtikuuta 1973, Haastrecht, Etelä-Hollanti) on entinen alankomaalainen avovesi- ja maratonuimari, joka on voittanut monia maailman- ja Euroopan-mestaruuksia pitkäkestoisella urallaan. Vuonna 2003 van Dijk ui Englannin kanaalin läpi.
van Dijk zwekroniek.comissa (hollanniksi)
Reggie Leach
Reginald Joseph Leach (s. 23. huhtikuuta 1950 Riverton, Manitoba, Kanada) on entinen jääkiekkoilija, joka pelasi NHL:ssä vuodesta 1970 vuoteen 1983.
Laitahyökkääjä Leach varattiin kolmantena pelaajana Boston Bruinsiin vuoden 1970 NHL-varaustilaisuudessa. Hän pelasi 934 NHL-ottelua ja teki niissä 381 maalia ja antoi 285 syöttöä, yhteensä 666 tehopistettä. Parhaalla kaudellaan 1975–1976 hän teki henkilökohtaiset ennätyksensä kokonaismaalimäärässä (61), pisteissä (91), voittomaaleissa (11), ja voitti plus–miinus-tilaston lukemalla +73.
Hän on niitä harvoja pelaajia, ja ainoa kenttäpelaaja, jotka ovat voittaneet Conn Smythe Trophyn pudotuspelien arvokkaimpana pelaajana, vaikka ovatkin pelanneet Stanley Cupin finaalien häviävässä joukkueessa. Tämä tapahtui, kun Philadelphia Flyers joutui tunnustamaan Montreal Canadiensin paremmakseen 1976. Leach voitti palkinnon tehtyään NHL-ennätyksen playoff-maalien määrässä (19), jota ennätystä vasta Jari Kurri sivusi.
Philadelphiassa Leach pelasi Bobby Clarken ketjussa ja voitti Stanley Cupin vuosina 1974 ja 1975.
Leach on yksi viidestä pelaajasta, jotka ovat tehneet viisi maalia yhdessä NHL:n play off -ottelussa. Muut neljä ovat Maurice Richard, Darryl Sittler, Newsy Lalonde ja Mario Lemieux.
Ritari-areena
Ritari-areena (alkuperäiseltä nimeltään Rinkelinmäen jäähalli) on Hämeenlinnan Rinkelinmäellä Pullerinmäen kaupunginosassa sijaitseva jääkiekkoareena. Se toimii SM-liigassa pelaavan Hämeenlinnan Pallokerhon kotihallina. Sen yleisökapasiteetti on 5 360 katsojaa. Areenan hallipäällikkönä toimii Jorma Hassinen.
Vuonna 1963 Hämeenlinnan Rinkelinmäelle rakennettiin tekojäärata. Sen siirryttyä kaupungin omistukseen rata katettiin vuonna 1979, josta lähtien sitä on kutsuttu jäähalliksi. Jäähallihanke sai alkunsa vuoden 1976 aikoihin HPK:n painostuksesta, mikä johti toimikunnan perustamiseen HPK:n puheenjohtajan pankinjohtaja Seppo Nenosen johdolla. Kaupungin asenteiden vuoksi lähtökohdat olivat heikot.
Hallin suunnitteli kaupungin arkkitehtiosasto kaupunginarkkitehti Heikki Aitolan johdolla. Myöhempien laajennusvaiheitten suunnittelijoina ovat olleet lähinnä isä ja poika, kaupungin arkkitehtiosaston rakennusarkkitehti Seppo Ilmarinen ja hänen poikansa, arkkitehti Petri Ilmarinen.
Hämeenlinnan Jäähalli Oy perustettiin 3. helmikuuta 1992. Samana vuonna valmistui harjoitushalli ja vuonna 1996 toteutettiin hallin laajennus SM-liigan uusien vaatimusten mukaisesti (liigahallien piti vetää vähintään 5 000 katsojaa). Samalla hallin omistus siirtyi osakepääoman korotuksena yhtiölle. Vuonna 2002 valmistui kaksiratainen jääliikuntakeskus. Halliyhtiön kymmenvuotisen taipaleen kunniaksi jäähalli nimettiin uudelleen "Ritarihalliksi".
Keväällä ja kesällä 2008 halliin tehtiin suuri remontti, joka muutti 5 000 ihmistä vetävän Ritarihallin 5 360 ihmistä vetäväksi Patria-areenaksi. Uutta ravintola- ja aitiotilaa rakennettiin hallin päätyyn, pukuhuonetiloja parannettiin, lippupiste uudistettiin, areenalle tuotiin videokuutio sekä käytäviä muokattiin. Rakennustöiden vuoksi HPK joutui pelaamaan kauden 2008–2009 kymmenen ensimmäistä otteluaan vieraskaukaloissa. Ensimmäinen kotiottelu oli 16. lokakuuta pelattu ottelu Espoo Bluesia vastaan. Keskeneräisen remontin vuoksi halliin otettiin kuitenkin vain 4 000 katsojaa.
Keväällä 2009 Hämeenlinnassa järjestettiin jääkiekon naisten maailmanmestaruuskilpailut. Ottelut pelattiin Patria-areenalla ja viereisellä Metritiski-areenalla. USA voitti kultaa, Kanada hopeaa ja Suomi pronssia. Vuonna 2010 jäähallin nimi muutettiin Patria-areenasta Ritari-areenaksi.
Jarmo Moilanen
Jarmo Antti Eerik Moilanen (s. 7. kesäkuuta 1968 Vaala) on suomalainen tähtiharrastaja, joka on tullut tunnetuksi harvinaisesta tähdenlento- eli meteoriparvilöydöstä. Kyseessä on harvinaisuus, koska näitä löytöjä tapahtuu keskimäärin kerran pari vuosikymmenessä. löytämästään lokakuun camelopardalidien meteoriparvesta. Moilanen teki havainnon parvesta 5.–6. lokakuuta välisenä yönä vuonna 2005. Löytö varmistettiin vuotuiseksi meteoriparveksi lokakuussa 2006. Maahan törmänneen parven nimi on juonne sen radiantin sijainnista Kirahvin tähdistössä (latinaksi Camelopardalis). Sen varsinaista emokomeettaa ei tunneta, mutta sen radan kääntöpisteen arvioidaan sijatsevan Maan kiertoradan lähellä. Tähdet ja avaruus -lehden päätoimittajan Marko Pekkolan mielestä kyseessä on amatööriastronomian tähän asti merkittävin tähtiharrastajan tekemä tähtitieteellinen löytö Suomessa.
Muista Moilasen havannoista ovat tunnettuja erityisesti hänen haloilmiö-löydöt. Ensimmäinen onnistui marraskuussa 1995, ja joka on nimetty Moilasen kaareksi,Toinen vuonna 1998 Etelänavalta tehty löytö koski kaksi uutta halomuotoa (5 ja 12 asteen renkaat). Syksyllä 2003 Moilanen löysi yhdessä Satu Hietalan kanssa Keurusselän meteoriitin törmäyskraatterin, jonka he myös kartoittivat. Vuonna 2006 julkaistiin Alaskan Fairbanksin yliopiston professori Walter Tapen ja Jarmo Moilasen kirjoittama englanninkielinen tietokirja "Atmospheric Halos and the Search for Angle X".
Rogatien Vachon
Rogatien "Rogie" Vachon (s. 8. syyskuuta 1945 Palmarolle, Quebec, Kanada) on entinen jääkiekkomaalivahti, jonka seuroja National Hockey League -sarjassa olivat Montreal Canadiens, Los Angeles Kings, Detroit Red Wings ja Boston Bruins.
Hän voitti kolme Stanley Cupia.
Vachon oli Kanadan ykkösvahti vuoden 1976 Kanada Cupissa, jonka maa myös voitti.
251 Menlove Avenue
251 Menlove Avenue on National Trustin omistama, The Beatles yhtyeen laulaja-lauluntekijä John Lennonin lapsuudenkoti. Wooltonissa Etelä-Liverpoolissa sijaitseva talo on tyypillinen 1930-luvun englantilainen paritalo, valmistunut 1933. Siinä on kolme makuuhuonetta. Talo kuului Lennonin tädille Mimille ja tämän miehelle Georgelle, jotka hoitivat poikaa vuodesta 1945 lähtien, koska Lennonin äiti ei hänestä pystynyt itse enää huolehtimaan. John Lennon asui talossa aina 23-vuotiaaksi asti, vuoteen 1963. Monet varhaiset Beatles-hitit on kirjoitettu talon kuistilla tai Johnin makuuhuoneessa.
Paul McCartneyn lapsuudenkodin omistuksesta huolimatta National Trust ei ollut kiinnostunut hankkimaan taloa haltuunsa. Lopulta Lennonin leski Yoko Ono osti itse talon, remontoi sen takaisin 1950-luvun tyyliseksi ja lahjoitti sen National Trustille. Talo avattiin yleisölle 27. maaliskuuta 2003. Nykyisin siellä pääsee käymään osana National Trustin järjestämiä kierroksia.
Oikeusapu
Oikeusapu tarkoittaa oikeushallinnon alalla kahta eri asiaa.
Julkinen oikeusapu on valtion ylläpitämää asianajopalvelua etenkin vähävaraisille ihmisille.
Oikeusapu tarkoittaa toisaalta oikeusviranomaisten ja osittain poliisin yhteistyötä toisen maan vastaavan viranomaisen kanssa yksittäisessä vireillä olevassa asiassa. Oikeusapua annetaan vieraalle valtiolle esimerkiksi rikoksen tutkinnan ja oikeuteen kutsumisen muodossa. Myös todistajia voidaan tietyissä tilanteissa kuulla oikeusaputeitse toisessa maassa.
Pakistanin lippu
Pakistanin lipun on suunnitellut itsenäisen Pakistanin puolesta kampanjoinut ja entinen muslimiliiton johtaja Mohammed Ali Jinnah. Lippu on otettu käyttöön 14. elokuuta 1947. Lipun mittasuhteet ovat 2:3.
Lipun värit kuvaavat seuraavia asioita:
Johanna Hartikainen
Johanna Elisabeth Hartikainen (s. 1964) on suomalainen käsikirjoittaja.
Hartikainen opiskeli Helsingin yliopistossa englantilaista filologiaa, uskontotiedettä ja sosiaalipsykologiaa. Käsikirjoittajan uransa Hartikainen aloitti vuonna 1994 radiossa. Television puolelle hän on kirjoittanut mm. "Iltalypsyä" ja 12-osaisen kausisarjan "Tahdon asia" Yle TV1:lle. Sarjan ohjasi Johanna Vuoksenmaa, joka myös ohjasi Hartikaisen käsikirjoitukseen perustuvan elokuvan "Onni von Sopanen" (2006).
Oakville (Manitoba)
Oakville on kylä Manitoban provinssissa Kanadassa. Kylässä on 270 taloutta ja siellä asuu 718 asukasta, ja sen maapinta-ala on 110,86 neliökilometriä. Kylä sijaitsee 21 kilometrin päässä Portage la Prairien kaupungista.
Hedy Lamarr
Hedy Lamarr (oik. Hedwig Eva Maria Kiesler; ) oli itävaltalaissyntyinen näyttelijä. Hänen lempinimenään on ollut "The Most Beautiful Woman in Films" (Elokuvien kaunein nainen). Lamarr kehitti myös säveltäjä George Antheilin kanssa taajuushyppelyyn perustuvan hajaspektritekniikan, joka on perusta nykyisille mobiiliradiotekniikoille kuten CDMA:lle. Vuonna 1942 patentoidusta keksinnöstä Lamarr sai odottaa kunniaa vuoteen 1997 saakka, kunnes Electronic Frontier Foundation jakoi hänelle tunnustuksen nykyisin käytettävien laajakaistatekniikoiden hyväksi tehdystä uraauurtavasta pohjatyöstä.
Lamarr syntyi juutalaiseen perheeseen Wienissä. Perheen isä oli pankinjohtaja, äiti konserttipianisti.
Lamarr aloitti uransa saksankielisissä elokuvissa 1930-luvun alussa, joissa hän esiintyi omalla nimellään: Hedy Kieslerinä. Hänet löysi itävaltalainen ohjaaja Max Reinhardt. Elokuva "Symphonie der Liebe" sisälsi kohtauksia, joissa hän ui ja rakasteli alasti, ja Yhdysvalloissa tämä "Ecstasy"-nimellä esitetty elokuva kiellettiin, mikä ei kuitenkaan estänyt sen nousua kuuluisaksi.
Paettuaan avioliittoaan 1937 Pariisin kautta Lontooseen hän tapasi siellä Louis B. Mayerin. Mayer nimesi hänet uudestaan Hedy Lamarriksi. Hänen ensimmäinen Hollywood-elokuvansa valmistui vuonna 1938. Hänestä tuli eksoottisen ulkonäkönsä vuoksi suosittu näyttelijätär 1940-luvulla, ja hänen suurimmaksi menestyksekseen nousi elokuva "Simson ja Delila" (Samson and Delilah, 1949). Hän ei kuitenkaan tehnyt 1940-luvun jälkeen kuin muutamia elokuvia, vaan keskittyi tieteellisiin keksintöihin, erityisesti taajuuksia vaihtavan radioteknologian (katso hajaspektri) kehittelyyn. Tätä keksintöä käytetään nykyisin niin kännyköissä kuin kaukosäätimissäkin. Viimeisen kerran hän esiintyi elokuvissa vuonna 1958. Hän on saanut urastaan tähden Hollywood Walk of Famelle (6247 Hollywood Blvd.).
Hedy Lamarr sai Yhdysvaltain kansalaisuuden 1953. Hän oli elämänsä aikana naimisissa kuusi kertaa. Avioliitoista hänellä oli kolme lasta. Hän kuoli sokeana 85-vuotiaana tammikuussa 2000.
Ralph Macchio
Ralph Macchio (s. 4. marraskuuta 1961 Long Island, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Macchio aloitti näyttelijän työnsä televisiomainoksissa 1970-luvun lopulla, ennen kuin esiintyi ensimmäisessä elokuvassaan "Sotilasopisto" (1980). Macchio valmistui vuonna 1979 Half Hollow Hills West -lukiosta. Tämän jälkeen esiintyi muutamissa televisio-ohjelmissa ennen kuin sai läpimurtoroolinsa "Karate Kid" -elokuvassa.
Vuonna 2011 Macchio osallistui Amerikan "Tanssii tähtien kanssa" -ohjelmaan sen 12. tuotantokaudella ja sijoittui neljänneksi.
Macchiolla on tytär Julia (s. 1992) ja poika Daniel (s. 1996).
Giorgetto Giugiaro
Giorgetto Giugiaro (s. 7. elokuuta 1938 Garessio, Italia) on italialainen automuotoilija. Isä kuin isoisä olivat freskomaalareita. Hänen poikansa on myös tunnettu autosuunnittelija. Giugiaro opiskeli taideakatemiassa sekä teknillisessä opistossa. Taiteen ja tekniikan yhdistäminen tulivat olemaan Giorgetton tunnusomaisia piirteitä tämän astuessa Dante Giacosan muotoiluosastolle Fiatille. Myöhemmin Giugiaro työskenteli kuuluisalla Bertonella ja suunnitteli monien konseptimallien ohella muun muassa Ferrari 250 GT:n. Giugiaro siirtyi 1960-luvulla Ghialle jolle hän teki Maserati Ghiblin. 1968 hän erosi Ghialta ja perusti oman muotoiluyrityksensä nimellä "Studi Italiani Realizzazione Prototipi" yhdessä kahden läheisen kollegansa kanssa ja suunnitteli siellä aina vuoteen 1997 asti. Myöhemmin Giugiaron yrityksen nimi vaihtui Italdesign'ksi ja se toimii nykyään Torinossa. Suunnittelussa Giugiaro toimi edelleen konseptimallien parissa hyödyntäen dramaattisia ratkaisujaan tavallisissa tuotantomalleissa. Tällöin hän suunnitteli useita klassikoita mm. Volkswagen Golfin, Lancia Deltan ja Fiatille pikkuautot Panda, Uno sekä Punto. Giugiaron muotoilussa arvostetaan muotoilijan kykyä hyödyntää pienen auton sisätilat ulkoasun silti kärsimättä. Näiden jälkeenkin Giorgetto Giugiaro on muotoillut ja muotoilee useita tunnettuja tavallisia henkilöautoja.
Hänet palkittiin vuonna 1999 vuosisadan automuotoilijana. Vuonna 2005 Giugiaro suunnitteli itselleen 50-vuotisen muotoilu-uran kunniaksi Ferrarin 612 Scagliettin pohjalle yksittäiskappaleen Ferrari GG50 -mallia.
Vuonna 2010 Volkswagen Group osti 90,1 prosenttia Italdesignista. Kaupassa tuli mukana nimen käyttöoikeus ja yhtiön omistamat patentit.
Bulgarian jalkapallomaajoukkue
Bulgarian jalkapallomaajoukkue edustaa Bulgariaa miesten kansainvälisissä jalkapallo-otteluissa. Joukkueen paras saavutus on vuoden 1994 maailmanmestaruuskilpailuista, joissa se voitti puolivälierissä Saksan 2–1. Maalintekijöinä olivat Hristo Stoitškov vapaapotkusta ja Jordan Letškov puskemalla keskityksestä. Joukkue sijoittui lopulta neljänneksi. Jo joukkueen pääsy kisoihin herätti huomiota, koska siihen se onnistui vain peittoamalla Ranskan joukkueen vieraskentällä. Tässä karsintaottelussa hyökkääjäpelaaja Emil Kostadinov onnistui tekemään kaksi maalia.
Aiemmin Bulgarian joukkue oli selviytynyt kaikkiin kisoihin 1962–1974, muttei onnistunut saamaan näissä kisoissa yhtään voittoa. Vuoden 1986 kisoissa joukkue pääsi jatkoon alkulohkosta, muttei pitemmälle. Vuosi 1994 oli menestysvuosi, 1998 tie pysähtyi alkulohkoon.
Euroopan-mestaruuskilpailuissa Bulgarian joukkue on esiintynyt 1996 ja 2004 ensimmäisellä kierroksella. Olympiakisoista joukkueella on pronssi vuodelta 1956 ja hopea vuodelta 1968.
Mirosław Hermaszewski
Mirosław Hermaszewski (s. 15. syyskuuta 1941 Lipniki Puola) on lentäjä ja Puolan ensimmäinen avaruuslentäjä.
Mirosław Hermaszewski toimi lentäjänä Puolan ilmavoimissa ja valmistui vuonna 1971 yleisesikuntakurssilta Varsovassa. Hänet valittiin kosmonauttikoulutukseen 25. marraskuuta 1976 Interkosmos-ohjelmassa. Hän lensi avaruuteen 27. kesäkuuta 1978 Sojuz 30 -avaruusaluksella. Hän työskenteli noin kahdeksan vuorokautta Saljut 6 -avaruusasemalla. Hän palasi maahan 5. heinäkuuta 1978.
Hermaszewski opiskeli lentonsa jälkeen Vorošilovin sotilasakatemiassa Moskovassa ja valmistui 1982. Vuonna 1981 hän oli yksi kahdestakymmenestä upseerista, jotka muodostivat "Puolan kansallisen pelastuksen sotilaskomitean". Hän yleni prikaatikenraaliksi ja toimi Deblinin lentokoulun päällikkönä. 2000-luvun alussa Mirosław Hermaszewski oli Puolan ilmavoimien lentoturvallisuustoimiston päällikkö ja Puolan puolustusministerin neuvonantaja.
Hermaszewski on Emilia Hermaszewskan kanssa naimisissa ja perheessä on kaksi lasta: Mirosław (s. 1966) ja Emilia (s. 1974).
Brandon Simpson
Brandon Simpson (s. 6. syyskuuta 1981 Florida, Yhdysvallat) on bahrainilainen 400 metrin juoksija.
Jamaikaa edustanut Simpson voitti hopeaa 2000 yleisurheilun nuorten MM-kisoissa Santiago de Chilessä ajalla 45,73. Hän oli samoissa kisoissa mukana Jamaikan kultaa voittaneessa 4 x 400 metrin viestijuoksujoukkueessa. Edmontonin MM-kisoissa 2001 Simpson ei osallistunut henkilökohtaisille matkoille, mutta oli mukana voittamassa viestissä MM-hopeaa, kun joukkue nousi jälkikäteen sijan ylöspäin Yhdysvaltain joukkueen hylkäyksen jälkeen. Pariisin MM-kisoissa 2003 hän karsiutui henkilökohtaisessa kilpailussa välierissä. Pitkässä viestissä hän juoksi Jamaikan joukkueessa kolmanneksi, mutta Jerome Youngin ja Yhdysvaltain joukkueen hylkäyksen jälkeen joukkue nousi jälleen jälkikäteen toiseksi. Kauden lopussa hän oli kahdeksas.
Simpson juoksi seuraavana vuonna Ateenan olympialaisissa 400 metrillä viidenneksi ajalla 44,76. Hän voitti samana vuonna maansa mestaruuden 400 metrin juoksussa. Helsingin MM-kisoissa 2005 hän sijoittui 400 metrillä kuudenneksi. Hän voitti kisojen viestissä MM-pronssia. Kauden lopussa hän juoksi neljänneksi. Simpson on edustanut 29. syyskuuta 2006 lähtien Bahrainia.
Gangtok
Gangtok (nepaliksi/hindiksi गंगटोक, "Gaṅgaṭoka") on Intian Sikkimin osavaltion pääkaupunki ja suurin kaupunki. Se sijaitsee Himalajalla. Lauhasta ilmastostaan ja puhtaasta luonnostaan tunnettu muutaman kymmenen tuhannen asukkaan kaupunki on Sikkimin turismin keskus.
Gangtok oli pieni kylä, kunnes Encheyn luostarin rakentaminen vuonna 1840 teki siitä pyhiinvaelluskeskuksen. Kaupungista tuli tärkeä pysähtymispaikka Tiibetin ja brittiläisen Intian välillä 1800-luvun loppuun mennessä. Intian itsenäistyttyä vuonna 1947 Sikkimistä tuli itsenäinen valtio, pääkaupunkinaan Gangtok. Vuonna 1975 Sikkimin monarkia kuitenkin kumottiin ja maa liittyi Intiaan sen 22:ksi osavaltioksi. Gangtok säilyi osavaltion pääkaupunkina.
Nimen "Gangtok" tarkka merkitys on epäselvä, vaikka sen yleensä oletetaankin tarkoittavan "korkeaa kukkulaa". Gangtok on myös tiibetinbuddhalaisen kulttuurin keskus, ja kaupungissa on useita luostareita ja uskonnollisia kouluja.
Moisiovaara
Moisiovaara tai Moisionvaara on kylä Hyrynsalmen kunnassa Kainuussa. Kylä sijaitsee noin 36 kilometriä itään Hyrynsalmen keskustaajamasta ja noin 40 kilometriä etelään Suomussalmen Ämmänsaaresta.
Kylä on muodostunut alun perin maatalouskyläksi Kaartilanvaaran rinteille sekä sen länsipuolelle. Kylän halki kulkee Hyrynsalmelta Moisiovaaran kautta Suomussalmelle johtava yhdystie.
Glutamyylitransferaasi
Glutamyylitransferaasi on veressä ja erityisesti maksan kudoksessa esiintyvä entsyymi. Se liittää glutamyyliryhmän aminohappoihin ja kykenee myös hydrolysoimaan peptideitä.
Glutamyylitransferaasin pitoisuus kuvaa maksan kuntoa. S-GT on laboratoriotutkimus jossa mitataan glutamyylitransferaasia. Arvo kohoaa runsaan alkoholin käytön, sappiteiden tukoksen ja hepatiitin seurauksena. Arvo tasaantuu muutamassa viikossa alkoholin käytön lopetuksesta.
Viitearvot:
Vastamelukuuloke
Vastamelukuuloke on kuuloketyyppi, joka vähentää ympäristön äänten pääsyä korvaan tuottamalla meluun nähden vastakkaisessa vaiheessa olevan äänen, joka pyrkii kumoamaan melun.
Korvan lähelle, eli käytännössä kuulokkeen ulkopuolelle sijoitetaan mikrofoni, joka muuttaa ympäristöstä tulevat ääniaallot vaihtosähköksi. Vaihtosähkö vahvistetaan ja syötetään vastakkaisvaiheisena korvan päällä tai korvakäytävässä olevaan pieneen kaiuttimeen. Tällöin ulkoa tuleva ja kaiuttimen tuottama ääni summautuvat korvassa ja niiden välillä tapahtuu destruktiivinen interferenssi. Oikein säädetyssä vastamelukuulokkeessa ulkoa tuleva melu ja kaiuttimen tuottama vastamelu ovat keskenään tarkalleen yhtä voimakkaita ja vastakkaisvaiheisia, jolloin ne kumoavat toisensa ja vastamelukuulokkeita käyttävä henkilö kuulee ympäristön äänet voimakkaasti vaimentuneina. Vastamelukuulokkeet vaimentavat parhaiten melko matalataajuisia, voimakkuudeltaan tasaisia melunlähteitä, kuten ajoneuvon tai jääkaapin hurinaa.
Vastamelukuulokkeisiin voi yleensä kytkeä jonkin ulkoisen signaalilähteen, kuten esimerkiksi MP3-soittimen, jolloin henkilö voi keskittyä musiikin kuuntelemiseen hiljaisellakin voimakkuudella ilman, että ympäristön äänet häiritsevät. Vastamelukuulokkeita voi kuitenkin käyttää myös ilman mitään ulkoista äänilähdettä taustamelun vaimentamiseen.
Eläke-Fennia
Keskinäinen vakuutusyhtiö Eläke-Fennia oli työeläkevakuutusyhtiö, joka huolehti kaikkien yksityisalojen työntekijöiden ja yrittäjien työeläketurvasta. Eläke-Fennia yhdistyi LähiTapiola Eläkeyhtiön kanssa Työeläkevakuutysyhtiö Eloksi vuoden 2014 alussa.
Eläke-Fennia aloitti toimintansa 1. elokuuta 1998, ja se jatkoi vuonna 1947 perustetun Eläke-Varman toimintaa. Eläke-Fennian toimitusjohtaja oli kevääseen 2001 saakka Risto Kausto, jonka jälkeen toimitusjohtaja oli Lasse Heiniö. Eläke-Fennia oli osa Fennia-ryhmää. Lisäksi Eläke-Fennian yhteistyökumppaneita olivat Lähivakuutus, Säästöpankki-ryhmä, Handelsbanken sekä vakuutusmeklarit.
Eläke-Fennian eläkevarat vuoden 2009 lopussa olivat noin 6,16 miljardia euroa. Vakuutettuja yhtiöllä on yli 210 000 ja eläkkeensaajia noin 82 000. Eläke-Fennia sijoitti eläkevarat joukkovelkakirjalainoihin, osakkeisiin ja kiinteistöihin. Eläke-Fennia omisti muun muassa osuudet Kauppakeskus Sellosta ja Kauppakeskus Jumbosta.
Kempeleen vaakuna
Kempeleen kunnanvaakuna on Kempeleen kunnan tunnus, jonka on suunnitellut Kaj Kajander. Vaakunassa on sininen kenttä sekä hopeinen aaltokoroinen vasen pieli ja alakkain kaksi hopeista yläviistoon lentävää sorsaa. Vaakuna-aihe viittaa Kempeleenlahden vesijättömaihin ja sen runsaslukuiseen linnustoon.
Kun laki kunnan vaakunoista oli annettu 8. huhtikuuta 1949, saivat myös maalaiskunnat oikeuden käyttää vaakunaa. Vaakunat suunniteltiin kaikkiaan 466 maalaiskunnalle (vain kolme kuntaa, Koijärvi, Pielisensuu ja Uudenkaupungin maalaiskunta eivät ehtineet koskaan saada omaa vaakunaansa ennen lakkauttamistaan), ja viimeisenä kunnista sisäministeriö vahvisti oman vaakunansa Kempeleen kunnalle 24. marraskuuta 1969. Kempeleen kunnanvaltuusto oli hyväksynyt vaakunakuvauksen aiemmin samana vuonna 10. lokakuuta, joskin valtionarkisto oli tehnyt myöhemmin siihen pienen korjauksen.
Argentiinan Grand Prix 1956
Argentiinan Grand Prix 1956 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 22. tammikuuta 1956 Buenos Airesissa. Kilpailu oli kauden avauskilpailu ja sen voittivat Juan Manuel Fangio ja Luigi Musso, jolle voitto oli uran ensimmäinen ja samalla ainoa. Chico Landi otti uransa ensimmäisen ja ainoan pistesijan.
Monacon Grand Prix 1956
Monacon Grand Prix 1956 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 13. toukokuuta 1956 Monacossa. Kilpailun voitti Stirling Moss, jolle voitto oli kauden ensimmäinen.
Indianapolis 500 1956
Indianapolis 500 1956 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 30. toukokuuta 1956 Indianapolisissa. Kilpailun voitti Pat Flaherty.
Belgian Grand Prix 1956
Belgian Grand Prix 1956 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin
3. kesäkuuta 1956 Spa-Francorchamps'n radalla. Kilpailun voitti Peter Collins, jolle voitto oli kauden ensimmäinen.
Ranskan Grand Prix 1956
Ranskan Grand Prix 1956 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 1. heinäkuuta 1956 Reims-Gueux -radalla. Kilpailun voitti Peter Collins, jolle voitto oli kauden toinen.
Britannian Grand Prix 1956
Britannian Grand Prix 1956 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin
14. heinäkuuta 1956 Silverstonen radalla. Kilpailun voitti Juan Manuel Fangio, jolle voitto oli kauden ensimmäinen.
Saksan Grand Prix 1956
Saksan Grand Prix 1956 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 5. elokuuta 1956 Nürburgringin radalla. Kilpailun voitti Juan Manuel Fangio, jolle voitto oli kauden toinen.
Italian Grand Prix 1956
Italian Grand Prix 1956 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 2. syyskuuta 1956 Monzan radalla. Kilpailu oli kauden viimeinen, ja sen voitti Stirling Moss, jolle voitto oli kauden toinen.
Pavel Gerasimov
Pavel Aleksandrovitš Gerasimov (, s. 29. toukokuuta 1979 Aleksin, Tulan alue) on venäläinen seiväshyppääjä.
Gerasimov sai seiväshypyssä nuorten EM-hopeaa Ljubljanassa 1997 ja voitti nuorten maailmanmestaruuden Annecyssä 1998 tuloksella 555. Sydneyn olympialaisissa 2000 hän karsiutui. Seuraavana vuonna Lissabonin sisäratojen MM-kisoissa hän oli viides hypättyään 570. Vuoden 2002 sisäratojen EM-kisoissa Wienissä hän hyppäsi kuudenneksi ja samana vuonna Münchenin ulkoratojen EM-kisoissa kahdenneksitoista. Gerasimov karsiutui Pariisin MM-kisoissa 2003 sekä Budapestin sisäratojen MM-kisoissa 2004. Ateenan olympialaisissa hän oli kolmastoista. Gerasimov voitti ensimmäisen aikuisten arvokisamitalinsa Helsingin MM-kisoissa 2005 hyppäämällä 565, joka riitti MM-pronssiin.
Gerasimov karsiutui loppukilpailusta sisäratojen 2007 EM- ja 2008 MM-kilpailuissa. Torinon EM-hallikisoissa 2009 hän sai hopeaa tuloksella 576.
Selkäletto (Ii)
Selkäletto Krunnien saariston eteläpuolella Perämerellä on yksi kolmesta saman nimisestä Iin kunnassa sijaitsevasta saaresta. Kivikkoinen saari sijaitsee noin yhdeksän kilometriä Krunnien saariston pääsaaren, Ulkokrunnin, eteläpuolella, ja noin 18 kilometrin päässä mantereelta. Saarella on pieni lampi.
Muut Iin kunnassa sijaitsevat Selkäletto-nimiset saaret ovat Selkäletto Seljänlahdella ja Selkäletto Praavan edustalla.
Selkäletto on vanha kalastajasaari, jota käytettiin 1800–1900-lukujen vaihteessa hylkeenpyynnin tukikohtana. Nykyisin saarella on seitsemän kalastajien mökkiä, näistä vanhimmat ovat 1950-luvulta.
Saaren keskiosassa sijaitsee kivilatomus, vanha merimerkki ja muinaisjäännös, jonka ovat perimätiedon mukaan rakentaneet suomalaiset työmiehet venäläisten johdolla. Merimerkin koko on noin 7 m × 7 m ja sen korkeus on noin 2,5 metriä. Latomuksen huipulla on perimätiedon mukaan ollut puisen huippumerkin jäänteitä vielä 1970-luvulla. Merkin itäinen sivu on sortunut. Kaakkoisrannalla sijaitsee lisäksi vanha, ilmeisesti linnustuksen näkösuojana käytetty matala kivimuuri.