hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kotkan Satama
Kotkan Satama Oy oli Kotkassa satamatoimintaa harjoittanut yhtiö, jonka omisti Kotkan kaupunki. Yhtiökonserniin kuului Kotkan Satama Oy:n lisäksi sen kokonaan omistama Kotkan Satamatalot Oy. Toimitusjohtajana oli Kimmo Naski vuosina 2002–2011. Kotkan Satama Oy ja Haminan Satama Oy yhdistyivät 1. toukokuuta 2011 HaminaKotka Satama Oy:ksi. Molempien kaupunkien kaupunginvaltuustot hyväksyivät yhdistymisen 8. marraskuuta 2010.
Sataman toimistokeskus Merituuli on nykyisin HaminaKotka Satama Oy:n pääkonttori. Se sijaitsee Mussalon satama-alueella. Siellä toimivat Tulli, VR Transpointin toimisto ja yhteensä viitisenkymmentä logistiikka-alan yritystä. Rakennuksen matala osa on valmistunut vuonna 2000 ja myöhemmin sen sivuille on rakennettu torniosat Pohjoiskorkia ja Lounatkorkia.
Liikennemäärältään Kotkan satama oli Suomen toiseksi suurin yleissatama vuonna 2008. Liikennemäärästä viennin osuus oli 43,6 %, tuonnin 25,3 %, kauttakulun 29 % ja kotimaan liikenteen 2,1 %. Konttiliikenteessä Kotkan satama oli vuonna 2008 Suomen suurin, jonka kautta kulki noin 40 % Suomen satamien konttiliikenteestä ja myös autojen tuonti- ja transitosatamana se oli Suomen suurin.
Kotkan satamasta on säännölliset yhteydet muun muassa Göteborgin, Tallinnan, Lyypekin, Hampurin, Bremenin, Amsterdamin, Rotterdamin, Tilburyn, Hullin, Pietarin ja Antwerpenin satamiin.
Kotkan Sataman palveluksessa oli keskimäärin 60 henkilöä vuonna 2008. Käytännön työ satamassa tehdään yli sadan yrityksen kanssa ja satama-alueella työskentelee eri yritysten työntekijöitä yli 3 000.
Kotkan Satama Oy:n satamiin kuului neljä satamanosaa eli Mussalon satama, Hietasen satama (mukaan lukien Hietanen Etelä), Kantasatama ja Sunilan satama (yhteisomistuksessa Sunila Oy:n) kanssa. Tonnimäärältään suurimmat satamat olivat Mussalo ja Hietanen. Satamat kuuluvat nykyisin Haminakotka Satama Oy:n satamanosiin.
Muzeum Sztuki
Muzeum Sztuki on modernin taiteen museo Łódźissa Puolassa. Se perustettiin 1920-luvun lopulla ja on yksi maailman ensimmäisistä modernin taiteen museoista. Ensimmäinen pysyvä näyttely avattiin vuonna 1931. Museo avattiin uusissa tiloissa marraskuussa 2008 vanhalla Łódźin Manufaktura-teollisuusalueella
Museon varhaisin kokoelma perustui pääasiassa vuonna 1928 lahjoitettuun Kazimierz Bartoszewiczin suvun kirjojen, puolalaisten maalausten ja arkistokokoelmaan. Museon luonnetta määritteli kansainvälisen modernin taiteen kokoelma, jota kartutti ”a.r.” -ryhmä vuodesta 1929. Ryhmä onnistui keräämään yhteensä 111 teoksen kokoelman huomattavaa puolalaista ja kansainvälistä avantgarde-taidetta 1920- ja 1930-luvuilta. Edustettuina ovat kubismi, futurismi, konstruktivismi, purismi ja neoplastisismi sekä surrealismi.
Toisen maailmansodan jälkeen museo sai uudet tilat, sekä vuonna 1950 valtion hyväksynnän ja nykyisen nimensä. Museo toimi myös sodan jälkeen läheisessä yhteistyössä taiteilijoiden kanssa. Vuonna 1957 saatiin eri nykytaiteen suuntauksia edustavien kansainvälisten avantgarde-taiteilijoiden teoksia Pariisista. Vuonna 1975 lontoolaisen taidegallerian omistaja lahjoitti nuorten brittiläisten taiteilijoiden teoksia museolle. Joseph Beuys vieraili museossa vuonna 1981 ja lahjoitti yli tuhat teostaan osaksi museon arkistoa Polentransport-tapahtumassa. Samana vuonna Solidaarisuus-liike tallensi pysyvästi kansainvälisen taiteilijatapahtuman kokoelman teoksia museolle. Vuonna 1982 aloitettiin yhteistyö amerikkalaisten taiteilijoiden, ruotsalaisen Pontus Hultenin ja varsovalaisen Foksal-gallerian kanssa.
Museo katsoo tehtäväkseen luoda nykykatsojalle edellytyksiä viestiä menneiden ja nykyisten sukupolvien taideteosten kanssa, sekä sen kautta herättää heidän kykynsä tarkastella, ymmärtää ja tuntea itsenäisesti ympäröivää todellisuutta. Museo edistää taidetta oleellisena sosiaalisen elämän osana, joka saa ihmisten olemassaolon täydellisemmäksi ja arvokkaammaksi.
Museo toteuttaa tehtäväänsä keräämällä, konservoimalla ja tuomalla esiin kokoelmaa. Lisäksi se toteuttaa taiteellisia hankkeita, sekä laajemmin ymmärrettynä tieteellisiä, kasvatuksellisia ja popularisointitoimintoja. Museon historia on ollut lähellä avantgarden historiaa, joten se korostaa erityisesti progressiivisten taideilmiöiden edistämistä ja yhteistyötä niiden tekijöiden kanssa.
Edvin Wirén
Edvin Johannes Wirén (25. syyskuuta 1885 Askola – 9. toukokuuta 1950 Kööpenhamina, Tanska) oli suomalainen pappi ja ruotsiksi sekä suomeksi kirjoittanut uskonnollinen kirjailija.
Wirénin vanhemmat olivat kansakoulun opettaja Johannes Wirén ja Maria Lovisa Gustafsson. Hän pääsi ylioppilaaksi 1905 ja hänet vihittiin papiksi 1909. Wirén oli Pietarin luterilaisen evankelisen yhdistyksen saarnaajana ja evankelisen kaupunki lähetyksen suomalaisena ja ruotsalaisena saarnaajana 1911–1916. Hän toimi Helsingin diakonissalaitoksen apulaispappina vuodesta 1917 ja johtajana vuoteen 1950 saakka. Wirén oli "Ebeneserkodin" johtokunnan jäsen 1922–1950 ja puheenjohtaja 1931–1950 sekä kuului Helsingin kaupungin lastentarhain johtokuntaan vuosina 1926–1947.
Wirén sai teologian kunniatohtorin arvon 1945.
Ning
Ning on verkkopalvelu, jonka avulla käyttäjät voivat tehdä omia sosiaalisia verkkosivuja ja yhteisöjä. Ningin on perustanut Mosaic ja Netscape selaimista sekä ohjelmistoyritys Opswaresta tunnettu Marc Andreessen sekä Ningin nykyinen toimitusjohtaja Gina Bianchini. Ning julkaistiin elokuussa 2005.
Ning verkkopalvelulla oli elokuussa 2008 puoli miljoonaa eri yhteisöä.
Ningin verkkopalvelut muuttuvat maksullisiksi: Lisenssin pystyi hankkimaan 20. heinäkuuta 2010 – 20. elokuuta 2010 välisenä aikana.
Raskas patteristo 1
Raskas patteristo 1 eli Rask.Psto 1 kuului Suomen armeijan kenttätykistöön. Se perustettiin talvisodassa Vaasassa ja jatkosodassa Kurikassa ja oli jatkosodassa Päämajan alainen yksikkö. Rask.Psto 1 osallistui talvisotaan ja jatkosotaan, mutta sen miehistö oli talvi- ja jatkosodassa täysin erilainen. Talvisodassa ko. patteristo muodostui ruotsinkielisistä ja jatkosodassa suomenkielisistä miehistä. Raskaan patteriston 1:n perustaminen jatkosodassa alkoi 17. kesäkuuta 1941 kokoontumisella Kurikan kirkolle. Patteristoon kuului 520 miestä. Patteristo koostui suurelta osin kurikkalaisista miehistä, mutta siinä oli monia miehiä myös lähipitäjistä ja myös muualta Suomesta. Alkuvaiheesa patteristoa komensi Heimo Hukki ja vuoden 1942 alusta Arvo Kervinen. 1. patterin päällikkönä toimi Artturi Röytövaara, sittenmin Gylling, 2. patterin päällikkönä Juho Oksa ja 3. patterin päällikkönä ensin Ilmari Kukkula ja lopuksi Martti Kasari. Matka sotaan alkoi Kurikan asemalta 24./25. kesäkuuta 1941, josta patteristo matkasi junalla Seinäjoen ja Haapamäen kautta Jyväskylään, josta saatiin kunnostetut 155 H 17 haupitsit 12 kpl mukaan. Varsinainen sotataival alkoi Wärsilästä heinäkuun alussa 1941 ja eteni itään "koukaten" etelään syyskuussa 1941, kun patteristo tuki Tuuloajoen ylimenohyökkäystä. Sieltä matka jatkui kohti Prääsää, johon patteristo saapui 15.syyskuuta. Matka jatkui muun muassa Suojun ja Kontupohjan kautta Karkumäkeen, joka vallattiin joulukuun alussa 1941. Sen jälkeen patteristo taisteli pohjoisessa Krivillä kunnes siirretiin Syvärin eteläpuolelle Baraniin helmikuussa 1942. Siellä patteristo oli asemissa aina kesäkuuhun 1944, jolloin se siirrettiin Juustilaan, jossa se otti osaa Tali-Ihantilan taisteluihin. Sieltä se siirrettiin elokuussa 1944 lepoon Luumäelle, josta patteristo kotiutettiin marraskuussa 1944. Raskas patteristo 1 taisteli usean divisioonan tukena ja sitä liikuteltiin tarpeen mukaan muiden yksiköiden mukaan. Ammuskulutus jatkosodan aikana oli yli 200 000 laukausta. Maksimikantama oli 11 km. Tulinopeus oli max. 4 lauk/min per tykki.
Patteristolla oli käytössä raskaat kanuunat:
Koska Rask.Psto 1 oli suoraan Päämajan alainen yksikkö, sillä oli suhteellisen hyvä varustus ja sen vuoksi se määrättiin usein aika hankaliin taistelupaikkoihin.
Rask.Psto 1 rakentui suurelta osin kurikkalaisista miehistä. Patteristolla oli käytössä raskaat haupitsit 155 H/17. Niiden kantama oli noin 10 km. Yksi haupitsi painoi noin 3 tonnia ja käytettyjen ammuksien paino oli noin 45 kg. Kyseiset raskaat haupitsit olivat hevosvetoisiksi tehdyt, mutta ne modifioitiin moottorivetoisiksi. Patteristolla oli käytössä jatkosodassa Kurikasta ja lähipitäjistä kutsuttuja automiehiä kuorma-autoineen sekä joitakin uusia Citroen kuorma-autoja.
Rask.Psto 1:een kuului sodan aikana kolme tulipatteria:Kuhunkin tulipatteriin kuului tulenjohtue. Tulenjohtueessa olivat:
tulenjohtaja
aputulenjohtaja
Tulenjohtueella oli käytössä neljä ajoneuvoa.
Raskaan Patteriston patterissa saattoi olla kaksi tulenjohtuetta, joskaan ei kaikissa tapauksissa.
Henrik Hildén
Knut Henrik Hildén (25. kesäkuuta 1884 Helsinki – 17. maaliskuuta 1932 Helsinki) oli suomenruotsalainen kirjailija ja esteetikko.
Hildénin vanhemmat olivat kauppias Henrik Johan Hildén ja Olga Alexandra Jansson. Hän pääsi ylioppilaaksi 1901 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1906 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1921. Hildén toimi Helsingin yliopiston dosenttina 1926 ja oli näyttämötaiteen asiantuntijalautakunnan jäsenenä 1927–1932.
Aikapommi
Aikapommi on räjähde, joka on asennettu toimimaan määrätyllä hetkellä.
Yksinkertaisin aikapommi on niin sanottu umpisytytin: se on kaksiosainen tynnyri, jonka toisessa päässä on räjähde ja toisessa seiniin kiinnitetty sytytyslanka. Tynnyri on suojattu pietyllä purjekankaalla, joka on jätetty tulpanreiän kohdalta avoimeksi. Sytyttämisen jälkeen purjekankaalla päällystetty tulppa kastetaan sulaan pikeen ja lyödään kiinni, peitetään pikikerroksella ja sen jälkeen purjeentekijä ompelee suojuksen kiinni tihein tikein. Ommel pietään ja pommi on valmis. Nyt se voidaan laskea paikalleen.
Menetelmää käytettiin hylkyjen avaamiseen räjäyttämällä tavaran pelastamiseksi tai vaaran aiheuttavien hylkyjen poistamiseksi.
Menetelmä oli tavattoman vaarallinen: paloaika oli täysin arvaamaton koska vähähappisessa tilassa kipinä saattoi hyppiä jopa kierroksia yli ja panos saattoi räjähtää aivan ennen aikojaan.
Siksi muun muassa Royal George -hylyn tuhoamisessa käytettiinkin pinnalta toimivia sähkösytyttimiä.
Kellolaitetta käyttävä sytytin keksittiin lukemattomia kertoja, mutta koska kellot tehtiin yksilökappaleina ratkaisu oli liian kallis – kunnes räjäytystarvikkeita alettiin valmistaa tarpeen kasvaessa teollisesti. Aiemmin ne tehtiin vakiotarvikkeista soveltamalla, ja joka hylkymestarilla tai tykkialiupseerilla oli omat menetelmänsä.
Kehityksen kulkiessa ilmaantuivat myös kemialliset aikasytyttimet: niissä tavallisin on happosytytin, jossa on lasikapseliin pakattua voimakasta happoa. Kun kapseli rikotaan, happo pääsee sytyttimeen jossa se syövyttää metallisäpin poikki, ja säpin katketessa jousiviritteinen iskuri räjäyttää nallin. Aika säädetään vaihtelemalla säpin paksuutta mutta tavallisin on noin viisitoista minuuttia.
Tällaista aikasytytintä käytti muun muassa ylieversti Claus von Stauffenberg tehdessään Adolf Hitleriä vastaan epäonnistuneen murhayrityksen: sytytin toimi, mutta aivan vahingossa pommisalkku osui vahvan tammilevyn taakse joka suojasikin Hitleriä ratkaisevasti.
Edward N. Zalta
Edward N. Zalta (s. 1952) on yhdysvaltalainen filosofi, joka toimii tutkijana Stanfordin yliopiston Center for the Study of Language and Information -tutkimuskeskuksessa. Hänen erikoisalojaan ovat metafysiikka, tietoteoria, logiikan filosofia, kielifilosofia, intensionaalinen logiikka, matematiikan filosofia ja mielenfilosofia.
Zalta väitteli tohtoriksi filosofiasta Massachusettsin yliopistosta (Amherst). Hän on opettanut Stanfordin lisäksi Ricen, Salzburgin ja Aucklandin yliopistoissa, ja luennoinut monissa muissa yliopistoissa useassa eri maassa. Zalta on "Stanford Encyclopedia of Philosophyn" päätoimittaja.
Zaltan tunnetuin filosofinen kanta koskee abstrakteja olioita. Zaltan mukaan jotkut oliot (tavalliset konkreettiset oliot ympärillämme, kuten pöydät ja tuolit) ”ilmentävät” ("exemplify") ominaisuuksia, kun taas jotkut (abstraktit oliot, kuten luvut, sekä oliot, joita jotkut pitäisivät olemattomina, kuten pyöreä neliö) ainoastaan ”enkoodaavat” ("encode") ominaisuuksia. Ominaisuuksia ilmentävistä olioista tiedetään perinteisten empiiristen menetelmien kautta, kun taas ominaisuuksia enkoodaavista olioista tiedetään tiettyjen yksinkertaisten aksioomien joukon kautta. Jokaista ominaisuusjoukkoa vastaa täsmälleen yksi olio, joka enkoodaa juuri tämän ominaisuusjoukon, eikä muita. Kanta on sukua Alexius Meinongin ja Ernst Mallyn ajatuksille.
Pellucidar
Pellucidar on kirjailija Edgar Rice Burroughsin luoma kuvitteellinen maailma Maapallon sisäpinnalla. Burroughsin Pellucidar-kirjasarjassa ilmestyi seitsemän teosta.
Sarjan pääsankarit ovat David Innes ja Abner Perry, jotka porautuvat maan sisään erityisellä kaira-aluksella etsiäkseen hiili- ja malmiesiintymiä mutta päätyvätkin Pellucidariin. He ovat enemmän päättäväisiä etsijöitä kuin varsinaisia sankareita. Innesistä tulee Pellucidarin keisari, Perry on sivilisaation rakentaja. Toisen osan lopussa rakennetaan jo rautatietä, kolmannessa kohdataan jo musketin tuntevia merirosvoja, korsarilaisia. Neljännessä korsarilaisten vankina ollut Innes palaa Tarzanin ja tämän ystävien avulla Sarimaahan. Teokset piti alun alkaen julkaista suomeksi noin vuoden välein, mutta suunnitelma jäi toteutumatta kääntäjä Seppo Ilmarin kuollessa liikenneonnettomuudessa vuonna 1982. Hänen poikansa Don Engström käänsi kolmannen osan loppuun. Pääkääntäjän kuoltua kustannusyhtiö Taikajousi kuitenkin luopui loppujen teosten suomeksi julkaisusta, samoin kuin Ilmarin aiemmin lupaamasta Venus-kirjojen kääntämisestä
Edgar Rice Burroughs esittelee Pellucidarin samannimisessä kirjasarjassaan.
Pellucidarin aurinko on Maapallon keskipisteessä ja maailmassa vallitsee ainainen päivä. Siksi siellä matkat mitataan syömisten ja nukkumisten lukumäärillä - ei maailman täsmällisin menetelmä.
Pellucidarissa elää karvaisia apinaihmisiä, muinaisia dinosauruksia, luolakarhuja ja muita sukupuuttoon kuolleita eläimiä. Hyvin merkittävä laji ovat maharit, lentävät liskot, jotka orjuuttavat vielä kivikaudessa eläviä ihmisiä.
David Innes ja Abner Perry löytävät Pellucidarin porautuessaan maahan erikoisaluksella, jonka tarkoitus on etsiä uusia hiiliesiintymiä. Alusta ei voi ohjata, ja kolmessa päivässä se läpäisee maan kuoren.
Monien vaiheiden jälkeen Innesistä tulee Pellucidarin keisari ja Perry alkaa rakentaa sivilisaatiota. 
John Eric Holmes on kirjoittanut kaksi Pellucidar-romaania. "Mahars of Pellucidar" ilmestyi perikunnan luvalla 1976. Hän kirjoitti myös jatko-osa "Red Axe of Pellucidar", mutta ei koskaan saanut siihen julkaisulupaa. Siitä ilmestyi 1993 hyvin pieni painos (15 kappaletta).
Sarjan ensimmäisestä romaanista tehtiin elokuva "Taistelu maan syvyyksissä" ("At the Earth's Core", 1976). Sen ohjasi Kevin Connor ja pääosissa olivat Peter Cushing ja Doug McClure.
Kapuajat
Kapuajat ("Upucerthia") on orneerojen heimoon kuuluva lintusuku. Sukuun kuuluu 4 lajia.
Adelen rengas
Lukuteoriassa adelen rengas on topologinen rengas, joka on rakennettu joko rationaalilukujen kunnan päälle tai yleisemmin algebrallisen lukukunnan päälle. Se sisältää kaikki kyseisen kunnan täydellistymät.
Sana adele on lyhenne sanoista additiivinen idele. Adeleita kutsuttiin ennen valuaatiovektoreiksi tai uudelleenosituksiksi ennen 1950-lukua.
Kokonaislukujen proäärellinen täydellistymä formula_1 on käänteinen raja-arvo renkaista formula_2:
Kiinalaisen jäännöslauseen mukaan se on isomorfinen kaikkien p-adisten lukujen renkaiden tulon
kanssa.
Kokonaisadeleiden rengas "A" on tulo
Rationaaliadeleiden rengas "A" on tensoritulo
(topologisoitu siten, että "A" on avoin alirengas). Yleisemmin adeleiden rengas "A", missä "K" on mielivaltainen algebrallinen lukukunta, on tensoritulo
(topologia annettu ottamalla tulo A:sta deg("K") kertaa).
Tohtori Mustajärvi
Tohtori Mustajärvi on suomalaisen Popeda-yhtyeen kappale ja single, joka julkaistiin 9. heinäkuuta 2001. Se oli mukana jo huhtikuussa ilmestyneellä albumilla "Just!".
Kappaleen on säveltänyt kitaristi Costello Hautamäki ja sanoittanut laulaja Pate Mustajärvi. Siitä onkin tullut yhtyeen suosituimpia kappaleita, etenkin keikoilla. Se on "Kun mies unelmoi" -kappaleen ohella ainoa "Just!" -albumilta keikkaohjelmistoon otettu kappale.
BAM
BAM on keraaminen seos , joka muodostuu alumiinin, magnesiumin ja boorin seoksesta (AlMgB) (eli alumiinimagnesiumboridista) sekä titaanidiboridista (TiB). Se on kolmanneksi kovin tunnettu materiaali timantin ja kuutiohilaisen boorinitridin jälkeen. Sen kitkakerroin on vain 0,02 eli huomattavasti pienempi kuin teflonin kitkakerroin 0,05.
Itsevoiteleva päällyste BAM keksittiin vahingossa vuonna 1999.
Vesa Punkari
Vesa Punkari (s. 23. joulukuuta 1976) on salibandyn maailmanmestari ja entinen suomalainen salibandyn huippupelaaja.
Vesa Punkari pelasi Suomen salibandyliigassa yhteensä yhdeksän kautta, 188 runkosarjan ottelua sekä 55 Playoff ottelua. Salibandyliigassa hän on edustanut kausina 1995-1998 ja 2003-2006 Tamperelaista Gunnersia sekä kausina 2008-2011 Tamperelaista Classicia. Kaudet 1998-2003 Punkari pelasi Ruotsin pääsarjassa (SSL) ja kaudet 2006-2008 Sveitsin pääsarjassa (NLA). Punkari aateloitiin Salibandyliigan Legenda-pelaajaksi vuonna 2016.
"Pelaajatilastot"
Kaudet 1998-2003 Punkari pelasi Ruotsissa Karlstadissa, Finspångissa sekä Tukholmalaisessa Balrog Oilersissa. Ruotsin pääsarjassa yhteensä 105 runkosarjan ottelua ja 26 Playoff ottelua pelanneen suomalaisen saavutuksina on hopeaa finaaleista Balrogin kanssa v. 2002 sekä kaksi pronssia. Kaudet 2006-2008 hän pelasi Sveitsin pääsarjassa (NLA) yhteensä 35 runkosarjan ottelua ja 16 Playoff ottelua edustaen, Bernin Kantonin joukkuetta SV Wiler-Ersigeniä, jonka riveissä voitti kaksi peräkkäistä mestaruutta. Kaudella 2007 Punkari pelasi Wiler-Ersigenin paidassa salibandyn Euroopan Cupissa jossa hänet valittin turnauksen Allstars puolustajaksi.
Maajoukkueurallaan Punkari edusti Suomea yhteensä 105 maaottelussa ja 7 MM-kisoissa. Hän voitti Suomen paidassa maailmanmestaruuden vuonna 2008 Prahassa, Tšekin MM-kisoissa ja on lisäksi saavuttanut 4 MM-hopeaa ja 2 MM-pronssia. MM-kisojen Allstars puolustajaksi Punkari valittiin Norjan kisoissa vuonna 2000. Kansainvälisissä maaotteluissa hän on tehnyt 38 maalia ja antanut 24 maaliin johtanutta syöttöä eli yhteensä 62 pistettä.
Petri Sakari
Petri Kullervo Sakari (s. 25. marraskuuta 1958 Helsinki) on suomalainen viulisti ja kapellimestari.
Sakari opiskeli musiikkia Tampereen konservatoriossa 1970–1986, Sibelius-Akatemiassa 1979–1986 ja Yhdysvalloissa Aspenin musiikkikoulussa 1979–1980 opettajanaan Murry Sidlin. Sakari suoritti Sibelius-Akatemiassa kapellimestaridiplomin 1981 Jorma Panulan kapellimestariluokalla ja viuludiplomin 1986. Lisäoppia hän hankki mestarikursseilta Italian Sienassa, jossa häntä opetti Franco Ferrara, ja Sveitsin Luzernissa opettajanaan Rafael Kubelík.
Sakari aloitti kapellimestariuransa Ylioppilaskunnan Soittajissa 1979–1985 ja Vaasan kaupunginorkesterissa, jota hän johti 1983–1984. Islannin sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina ja taiteellisena johtajana hän toimi 1988–1992 ja 1996–1998, ja päävierailijana 1993–1996. Lohjan kaupunginorkesterin kapellimestarina hän oli 1993–1999, Ruotsalaisen kamariorkesterin päävierailijana 1995–1997 ja Gävlen sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina ja taiteellisena johtajana 2000–2004. Pori Sinfoniettan taiteellisena koordinaattorina Sakari toimi 2005–2006. Turun filharmonisen orkesterin vierailijana ja taiteellisena neuvonantajana hän toimi 2006 ja orkesterin ylikapellimestarina ja taiteellisena johtajana hän aloitti tammikuussa 2007.
Sakari on johtanut lukuisia sinfoniaorkestereita Euroopassa, Singaporessa, Yhdysvalloissa, Meksikossa ja Brasiliassa. Yhdistyneessä kuningaskunnassa hän on johtanut muun muassa BBC:n Walesin kansallisorkesteria ja Bournemouthin sinfoniaorkesteria. Saksassa hän on toiminut Stuttgartin ja Saarbrückenin radion sinfoniaorkesterin sekä Itävallassa Wienin radion sinfoniaorkesterin kapellimestarina.
Ooppera- ja balettiesityksiä Sakari on johtanut muun muassa Suomen Kansallisoopperassa, Tukholman kuninkaallisessa oopperassa sekä Göteborgin ja Islannin oopperassa. Hän on levyttänyt kaikki Leevi Madetojan ja Jean Sibeliuksen sinfoniat sekä Hugo Alfvénin, Franz Berwaldin, Edvard Griegin, Uuno Klamin ja Jón Leifsin musiikkia.
Hietasimpukka
Hietasimpukka ("Mya arenaria") on noin 5 cm:n mittainen, pohjaan kaivautuneena elävä suolaisen veden simpukkalaji. Väriltään se on likaisenvaalea ja muodoltaan pitkänomaisen soikea. Se kaivautuu pohjamutaan jopa 20 cm:n syvyyteen ja työntää sieltä hengitys- ja ravintoputkensa pohjan pintaan. Hietasimpukka on yksi viidestä Suomen vesillä Itämeressä tavattavasta mereisestä simpukkalajista.
Hietasimpukka on alun perin kotoisin Pohjois-Amerikan Atlantin rannikolta. Kotiseudullaan hietasimpukkaa kerätään kaupallisesti ihmisravinnoksi erityisesti Uudessa Englannissa.
Amerikasta hietasimpukka on tulokaslajina levinnyt Eurooppaan viimeistään 1500-luvulla, mutta mahdollisesti jo muutamaa vuosisataa aiemmin. Se on ihmisen mukana levinnyt myös Tyynen valtameren puolelle.
Hietasimpukan tieteellisen nimen mukaan on saanut nimensä Itämeren nykyinen geologinen vaihe Myameri.
Ikuistetut hetket
Ikuistetut hetket ("Maria Larssons eviga ögonblick") on ruotsalaisen elokuvaohjaajan Jan Troellin elokuva vuodelta 2008. Elokuvan pääosaa esittää suomalainen näyttelijä Maria Heiskanen. Muissa osissa näyttelevät muun muassa Mikael Persbrandt ja Jesper Christensen.
Tositapahtumiin perustuva elokuva sijoittuu 1900-luvun alun Ruotsiin ja kertoo, kuinka kameran arvonnassa voittaneen työväenluokkaisen Maria Larssonin elämä mullistuu.
Espanjassa Valladolidin elokuvafestivaaleilla Maria Heiskanen sai osastaan parhaan naispääosan palkinnon ja Jan Troell palkinnon parhaasta kuvauksesta. "Ikuistetut hetket" oli Ruotsin vuoden 2009 Oscar-ehdokas ulkomaisten elokuvien sarjassa. Elokuvan Suomen ensi-ilta oli 7. marraskuuta 2008.
Erään kriitikon mukaan elokuva on Troellin vahvimpia. Heiskanen ja Persbrandt näyttelevät hänen arvionsa mukaan upeasti.
Glasvegas
Glasvegas on Glasgowsta, Skotlannista kotoisin oleva rockyhtye. Yhtyeessä soittavat James Allan (laulu, komppikitara), Rab Allan (soolokitara, taustalaulu), Paul Donoghue (basso, taustalaulu) ja Caroline McKay (rummut). Glasvegas on perustettu vuonna 2001 ja se on julkaissut yhden studioalbumin ja kuusi singleä.
Glasvegas kiersi uransa alkupuolella vakituisesti ympäri Skotlantia ja julkaisi ensimmäisen singlensä "I'm Gonna Get Stabbed"/"Ina Lvs Rab" omakustanteena marraskuussa 2004. Samoihin aikoihin alkuperäisrumpali Ryan Ross lähti yhtyeestä ja McKay korvasi hänet. 30. lokakuuta 2006 ilmestyi seuraava single: "Go Square Go!" ja 5. marraskuuta 2007 "Daddy's Gone". Musiikkilehti "NME" valitsi "Daddy's Gonen" vuoden toiseksi parhaaksi singleksi.
Yhtyeen neljäs single oli Sane Man -levymerkin kautta 14. helmikuuta 2008 julkaistu "It's My Own Cheating Heart That Makes Me Cry". Tämän jälkeen yhtye siirtyi Columbia-levymerkille ja vastaanotti kaksi viikkoa myöhemmin NME:n Philip Hall Radar -palkinnon.
Glasvegas äänitti debyyttialbuminsa New Yorkissa Brooklyn Recording Studioilla ja sen tuottivat James Allan ja Rich Costey. Albumi julkaistiin 8. syyskuuta 2008 ja se sisälsi muun muassa uudelleenäänitetyt "Daddy's Gone", "It's My Own Cheating Heart That Makes Me Cry" ja "I'm Gonna Get Stabbed" (uudella nimellä "Stabbed") kappaleet. Albumin ensimmäinen single oli "Geraldine" ja seuraava "Daddy's Gone". Albumi nousi Britannian ja Irlannin albumilistojen kakkoseksi ja se myi julkaisuviikollaan kultaa.
1. joulukuuta 2008 ilmestyi Glasvegasin joululevy "A Snowflake Fell (And It Felt Like a Kiss)". Kuusi laulua sisältävä EP äänitettiin osittain Romaniassa.
Tilauspiste
Tilauspiste () on hankinta- ja toimitusketjun piste, jossa kysyntä – usein tilaus – kohdistuu konkreettisesti tuotteeseen. Tilauspiste voi olla esimerkiksi varastossa tai tehtaan lattialla. Tilauspisteen paikka vaikuttaa sekä kustannuksiin että saataviin hyötyihin. Jos esimerkiksi tilaus kohdistuu toimittajan tuotevarastoon, toimitus voidaan hoitaa nopeasti. Nopea toimitus riippuu siis varastosta, jonka pitämisestä syntyy kustannuksia. Mitä laajempi toimittajan tuotevalikoima on, sitä suurempaa varastoa tarvitaan. Toisin sanoen, jos OPP on toimittajan varastossa, voidaan joko suurilla varastokustannuksilla pitää toimitusaika minimissä tai pienentää varastokustannuksia ja hyväksyä toimitusajan kasvamisen riski.
Vastaavasti tilauspisteen siirtäminen toimittajan kokoonpanoon tarkoittaa tasapainoilua nopeuden ja kapasiteetin tarpeen välillä. Tilauspisteen siirto tuotantoon mahdollistaa räätälöinnin, mutta hidastaa toimituksia entisestään.
Tilaupisteen siirto ”taaksepäin” eli toimittajan tuotevarastosta kohti tuotantoprosessin alkupäätä voi hidastaa toimituksia, mutta parantaa toimittajan tuotannon joustoa. Esimerkiksi "ship" tai "pack to order" -käytännöt.
Bentley Rhythm Ace
Bentley Rhythm Ace on englantilainen elektronisen musiikin yhtye. Yhtyeen perustivat vuonna 1995 Birminghamissa entinen Pop Will Eat Itselfin jäsen Richard March ja Mike Stokes. Bentley Rhythm Ace julkaisi ensimmäisen albuminsa "Bentley Rhythm Ace" vuonna 1997. Albumi nousi Ison-Britannian albumilistan sijalle 13 big beat -singlehitin "Bentley's Gonna Sort You Out" siivittämänä. Yhtyeen toinen albumi, vuonna 2000 Parlophonelle levytetty "For Your Ears Only" ei onnistunut toistamaan edeltäjänsä suosiota ja jäi yhtyeen viimeiseksi levytykseksi.
Substraatti (filosofia)
Substraatti (, ”alla oleva”; tai "subiectum") on metafysiikan termi, joka tarkoittaa muuttumatonta perustaa tai alustaa, ominaisuuksien kantajaa.
Substraatissa on kyse olion olemuksen ytimestä. Substraatin etsimisessä on kyse sen substanssin etsimisestä, joka pysyy silloinkin kun olio käy läpi erilaisia muutoksia.
Termi "hypokeimenon" esiintyy kreikkalaisessa ajattelussa ensimmäisenä Anaksimandroksella, Anaksimeneellä ja Demokritoksella. Aristoteleelle ensimmäinen substanssi ja substraatti olivat sama asia. Hänelle "hypokeimenon" oli jotakin, jolle jotakin voidaan predikoida, mutta jota ei voida predikoida mistään muusta, eli joka ei voi itse olla predikaatti.
Myös stoalaisille, jotka katsoivat kaiken olevan aineellista, substanssi oli sama kuin "hypokeimenon", ensimmäinen aines, josta kaikki on tehty. Substraatti on käsitteellisesti yhtenevä myös Baruch Spinozan substanssin sekä Immanuel Kant noumenonin käsitteiden kanssa. Empiristit ja fenomenalistit ovat kritisoineet ”alla olevan” (tai meille ilmenevän ”takana” olevan) substanssin ajatusta, ja katsoneet meille ilmenevän olevan ainoa todellisuus.
Tuomas Takala
Tuomas Takala (s. 1. lokakuuta 1984 Seinäjoki) on jääkiekkoilija, joka pelasi jääkiekon Mestiksessä Vaasan Sportin riveissä kaudella 2010–2011. Takala on S-Kiekon kasvatti, mutta siirtyi jo juniorina Ässiin. Ässissä hän voitti hopeaa SM-liigassa kaudella 2005–2006. Takalan pelipaikka on keskushyökkääjä. Hän on pelannut suurimman osan peliurastaan Ässissä, tosin hän kävi kaudella 2005–2006 pelaamassa seitsemän peliä Hermeksessä.
Takala siirtyi kaudeksi 2008–2009 Vaasan Sportiin, jossa voitti Mestiksen mestaruuden vuosina 2009 ja 2011.
Kaudella 2011–2012 Takala palasi kotiseudulleen Seinäjoelle ja pelasi 2. divisioonaa Seinäjoen Kiekko-Veljissä.
Kaudeksi 2012–2013 Takala siirtyy Suomi-sarjaa pelaavan S-Kiekon riveihin.
Pierre Nicole
Pierre Nicole (1625 Chartres, Ranska - 16. marraskuuta 1695) oli ranskalainen teologi ja filosofi, joka oli merkittävimpiä jansenisteja.
Nicole opiskeli teologiaa Pariisissa vuodesta 1642, ja tutustui pian Port-Royalin luostarin jansenistiyhdyskuntaan. Nicole ei koskaan ryhtynyt papiksi, vaan pysyi teologisena oppineena. Hän toimi muun muassa janisenistisen kirjallisuuden toimittajana Antoine Arnauldin kanssa sekä opettajana. Eräs hänen oppilaistaan oli myöhempi runoilija Jean Racine.
Nicolella oli suuri merkitys Blaise Pascalin "Lettres provinciales" -kirjeiden (1656) kokoamisessa. Vuonna 1658 hän käänsi ne latinaksi pseudonyymillä Nicholas Wendrock. Vuonna 1662 Nicole kirjoitti yhdessä Arnauldin kanssa vaikutusvaltaisen "Port-Royalin logiikan", joka perustui aristoteelisen logiikan kartesiolaiseen tulkintaan. Vuonna 1664 Nicole alkoi itse kirjoittaa sarjaa kirjeitä, "Les Imaginaires", tarkoituksenaan osoittaa, että jansenisteihin liitetyt harhaoppisiksi tuomitut mielipiteet olivat todellisuudessa olemassa vain jesuiittojen mielikuvituksessa. Desmaretz de Saint-Sorlin hyökkäsi voimakkaasti näitä kirjeitä vastaan. Nicole vastasi uudella sarjalla kirjeitä, "Les Visionnaires" (1666).
Suunnilleen samaan aikaan Nicole päätyi kiistelemään Jean Clauden kanssa ehtoollisen transsubstantiaatio-opista. Tätä kautta syntyi yhdessä Arnauldin kanssa kirjoitettu laaja teos "La Perpétuité de la foi de l'église catholique touchant l'eucharistie" (1669). Nicolen suosituin teos oli kuitenkin "Essais de morale", joka käsitteli käytännöllistä kristillisyyttä. Ensimmäinen osa julkaistiin vuonna 1671, ja tätä seurasi uusia osia epäsäännöllisin välein; yhteensä sarjassa oli 14 osaa. Näissä sarjoissa olevat pohdinnat "amour-propre" -käsitteestä vaikuttivat muun muassa Bernard Mandevillen ja Jean-Jacques Rousseaun ajatteluun.
Vuonna 1679 Nicole ja Arnauld joutuivat pakenemaan Belgiaan jansenistien vainojen alettua uudelleen. Heidän tiensä kuitenkin erosivat sittemmin. Vuonna 1683 Nicolen sallittiin palata Pariisiin. Hän jatkoi siellä kirjallista työtään loppuun asti. Kuollessaan hän kirjoitti kirjaa kvietistejä vastaan.
Tom Evans
Thomas "Tom" Evans (5. kesäkuuta 1947 – 19. marraskuuta 1983) oli brittiläinen muusikko ja laulaja-lauluntekijä.
Hän toimi myös pop/rock-yhtye Badfingerin basistina 1960-luvun lopusta vuoteen 1975, jolloin Badfinger hajosi Peter Hamin itsemurhan takia.
Kahdeksan vuotta Hamin kuolemasta ja Badfingerin hajoamisesta Evans teki itsemurhan marraskuussa 1983.
Evans ja Ham ovat sanoittaneet yhdessä kappaleen "Without You" (suom. "ilman sinua").
Tom Evans ei ollut naimisissa, eikä hänellä ollut tiedettävästi lapsia.
Virtsahappo
Virtsahappo on orgaaninen yhdiste, jota syntyy puriinipohjaisten yhdisteiden aineenvaihduntatuotteina. Erityisesti ainetta syntyy ksantiinioksidaasin hapettaessa hypoksantiinia ja ksantiinia. Useissa nisäkkäissä, lukuun ottamatta ihmistä ja muita kädellisiä, se hapetetaan pidemmälle uraattioksidaasin avulla allantoiiniksi. Virtsahapon suoloja nimitetään uraateiksi.
Kihdissä elimistön virtsahappo- ja uraattipitoisuus on hyvin korkea ja huonosti liukenevat uraattisuolat aiheuttavat niveltulehduksen. Muita sairauksia joihin vaikuttaa myös runsas virtsahappopitoisuus eli hyperurikemia ovat verisuoniston ja sydämen sairaudet sekä metabolinen oireyhtymä. Matala uraattipitoisuus on usein tyypillistä MS-taudille tai merkki oksidatiivisesta stressistä
Wedlock – kalmankihla
Wedlock – kalmankihla on Rutger Hauerin tähdittämä ja Lewis Teaguen ohjaama toimintaelokuva vuodelta 1991.
Onnistuneen keikan jälkeen rikostoverit pettävät jalokivivaras Frank Warrenin. He ampuvat Frankia useita kertoja ja häipyvät sitten luullen hänen kuolleen. Kitumaan jäänyt Frank kuitenkin selviytyy, ja hän on onnistunut jo aiemmin piilottamaan saaliin. Frank tuomitaan elinkautiseen vankeusrangaistukseen. Vankila on sikäli erikoinen, ettei siellä ole kovinkaan paljon vartijoita, mutta kaikilla vangeilla on kaulassaan ”Wedlock”-panta, joka räjähtää vangin yrittäessä karata. Räjähtäminen voidaan kuitenkin välttää, jos vanki onnistuu löytämään ”parinsa”, jolla on sama viivakoodi kaulapannassaan. Mikäli näiden kahden välinen etäisyys ylittää kolmen sadan metrin, panta kuitenkin aktivoituu. Frank löytää pian oman parinsa ja yhdessä he onnistuvat pakenemaan. He lähtevät etsimään kätkettyjä timanttisalkkuja, mutta ennen pitkää vanhat rikostoverit ovat heidän perässään samoin aikein.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Markku Salmi sanoo "Kalmankihlaa" onnistuneeksi toimintapaketiksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Marjaana Alaviuhkola
Marjaana Alaviuhkola on suomalaissyntyinen eläinlääkäri, joka sai Ruotsin Vuoden yrittäjä -tunnustuksen 2008. Hallandissa Lounais-Ruotsissa asuvan Alaviuhkolan johtama eläinsairaala työllistää noin 60 henkilöä. Hallannin maakunnan yrittäjät valitsivat hänet vuoden hallantilaisyrittäjäksi jo aikaisemmin.
Alaviuhkola muutti Ruotsiin vuonna 1985.
Burne Hogarth
Burne Hogarth (25. joulukuuta 1911 – 28. tammikuuta 1996) oli yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä ja kuvittaja. Hän oli myös merkittävä käyttögrafiikan opettaja. Hogarth tunnetaan parhaiten Tarzan-sanomalehtistripeistään sekä monista sarjakuvapiirtäjille ja kuvittajille suunnatuista anatomiaoppaistaan.
Isänsä varhaisen kuoleman vuoksi Hogarth lähti töihin sanomalehtialalle jo 15-vuotiaana. Hän työskenteli aluksi mainosten parissa ja siirtyi vähitellen piirtämään sarjakuvia. Vuosina 1937–1945 sekä 1947–1950 Hogarth piirsi Tarzan-sarjakuvaa lehtien sunnuntaisivuille.
Piirtäjäntöidensä ohessa Hogarth opetti piirtämistä useissa oppilaitoksissa, Vuonna 1944 hän perusti opiston, josta tuli lopulta "School of Visual Arts", joka on nykyisin yksi suurimmista yksityisistä taidekouluista maailmassa. Hogarth suunnitteli koulun alkuperäisen opetusohjelman ja opetti muun muassa piirtämistä, kirjoittamista ja taidehistoriaa. Useat supersankarisarjakuvien piirtäjät ovat olleet Hogarthin oppilaina.
Hogart julkaisi 1958 ensimmäisen anatomiaoppaansa "Dynamic Anatomy". Seuraavina vuosikymmeninä hän laati useita muita piirrosoppaita, jotka keskittyivät eri osa-alueisiin kuten käsiin tai vaatteiden laskoksiin. Hän palasi 1970-luvulla vielä Tarzanin pariin ja piirsi muutamia sarjakuva-albumeita tämän seikkailuista.
Hogarth kuoli vuonna 1996 Pariisissa sydänkohtaukseen palattuaan Angoulêmen kansainvälisilta sarjakuvafestivaaleilta.
Joey Gilbert
Joey Salvatore Gilbert (s. 5. kesäkuuta 1976) on yhdysvaltalainen nyrkkeilijä Renosta. Hän oli mukana The Contender -ohjelman ensimmäisellä kaudella. Hän selvisi toiselle kierrokselle,mutta putosi kisasta loukkaannuttuaan ottelussaan Peter Manfredoa vastaan.
Joey "The Diamond" Gilbert syntyi Chicagossa, mutta muutti länteen nuorena. Hänen isänsä työskentelee armeijan lääkintämiehenä Afganistanissa. Joey aloitti nyrkkeilyn opiskellessaan Renon yliopistossa. Hän kävi myös armeijan ennen kuin aloitti ammattinyrkkeilyn.
Joey päätyi lännen joukkueeseen Contenderin ensimmäisellä kierroksella. Hän otteli ensimmäisellä kierroksella viimeisenä Jimmy Langea vastaan. Aiemmin lähes voittamaton Jimmy hävisi kuitenkin Joey'lle yksimielisellä päätöksellä. Toisella kierroksella Joey otteli Peter Manfredo Jr. vastaan. Ottelu oli todella tasainen ja Joey näytti todellista nyrkkeilijän luonnetta,mutta hävisi saatuan pahan vamman silmänsä yläpuolelle.
14.2.2009 Joey otteli Haastaja toveriaan Jesse Brinkleytä vastaan. Ottelu kesti 12 erää ja päättyi Jessen voittoon yksimielisesti.
Brinkley-ottelun jälkeen Gilbert kohtasi Ivan Stovallin, Anthony Bartinellin ja Billy Baileyn, jotka kaikki hän voitti.
25.9.2010 Gilbert kohtasi Kassim Ouman. Ottelun panoksena oli NABO:n keskisarjan mestaruus. Kuudenteen erään tultaessa Gilbert johti ottelua pistein 50-44, 49-45 ja 49-45. Gilbert oli käyttänyt Oumaa kanveesissa, mutta tuli itse tyrmätyksi 6. erässä. Gilbertin pudottua kanveesiin tuomari kysyi jatkamismahdollisuuksia ja Gilbert sanoi näkevänsä kahtena.
Space Cowboys
Space Cowboys on Clint Eastwoodin ohjaama, näyttelemä ja osin tuottama elokuva vuodelta 2000. Muissa pääosissa ovat Tommy Lee Jones, Donald Sutherland sekä James Garner.
Daedalus-ryhmän lentäjät ovat pääsemässä avaruuteen 1950-luvulla. Ilkeämielisen johtajan päätöksestä suunnitelma kuitenkin epäonnistuu. 40 vuotta myöhemmin miehet saavat uuden tilaisuuden, sillä venäläinen viestintäsatelliitti Ikon uhkaa pudota kiertoradaltaan maahan. Kukaan NASAn työntekijöistä ei mahda asialle mitään, koska satelliitti on täynnä vanhaa elektroniikkaa. Tällöin kutsutaan eläkeikäiset Daedalus-miehet paikalle saaden tehtäväksi ohjata satelliitti takaisin kiertoradalle. 12 kuukauden valmistelujen muuttuessa 30 vuorokauteen Daedalus-miehistö saa astronauttikoulutuksen herättäen paljon kyseenalaistuksia miehistön mahdollisuuksista suoriutua tehtävästä. NASA:n lennonjohtaja vaatii saada kaksi kokenutta nuorempaa astronauttia eläkeläisten mukaan. Laukaisupäivä koittaa ja Daedalus-nimen saanut sukkula saavuttaa venäläisen Ikonin seuraten sitä sukkulan tutkalla. Yhtäkkiä satelliitti alkaa liikuttaa aurinkopaneeleja ja aktivoi oman puolustusjärjestelmän. Daedalus-sukkula kiinnittäytyy robottipuomilla satelliittiin ja miehistö suorittaa avaruuskävelyn Ikoniin. Satelliitin kyydissä on kuitenkin venäläisten ydinohjuksia, jolloin NASA:n lennonjohdossa tehtävää seuraava Venäjän kenraali tunnustaa Ikonin olleen kiertoradalla jo kylmän sodan ajoista alkaen, tarkoituksenaan pommittaa USA:ta strategisiin kohteisiin: suurkaupunkeihin. Avaruuskävely keskeytetään ja miehistö palaa sukkulaan. Yksi miehistön nuoremmista astronauteista on kuitenkin jäänyt satelliitille suorittamaan tehtävää loppuun. Kytkiessä hyötykuormaraketteja satelliittiin hän vahingossa aseistaa Ikonin. Satelliitin muuttuessa laukaisualustaksi aurinko- ja levypaneelit irtoilevat muiden osien mukana ja yksi osa osuu sukkulan robottipuomiin irrottaen sukkulan satelliitista. Sukkulaan osuu satelliitin osia tuhoten sukkulan ohjausraketin ja yhden kahdesta hydrauliikkamoottorista. Nuorempi astronautti menettää tajuntansa osien osuessa häneen. Kaksi eläkeläistä lähtee takaisin satelliitille hakemaan tajuttoman astronautin käyttäen kahta hyötykuormarakettia paluumatkallaan takaisin sukkulaan. Toinen raketeista on kuitenkin ajautunut liian kauas ja yksi ei riitä tuomaan kolmikkoa takaisin. Toinen eläkeläisistä uhraa itsensä kiinnittyen laukaisualustaan ja käynnistää ohjukset suuntaen ne kohti Kuuta. Kaksi muuta astronauttia palaavat sukkulaan ja aloittavat lähestymisen kohti Maata. Vaurioista huolimatta sukkula onnistuu palaamaan takaisin Maahan. Elokuvan lopussa itsensä uhrannut eläkeläinen nojaa menehtyneenä kalliota vasten katsoen Maata.
Pölypilleri
Pölypilleri on Kari Peitsamon viides albumi. Albumi on ensimmäinen Peitsamon omalla nimellä julkaistu; aiemmat albumit julkaistiin nimellä Kari Peitsamo ja Ankkuli, vaikka niistä osa on Peitsamon yksin soittamia.
Levy sisältää akustisia kappaleita, joista useimpien kesto on 1–2 minuuttia. Suurin osa sanoituksista on melko surrealistisia.
Peitsamo on kertonut albumin nauhoittamiseen käytetyn ajan olleen lyhyempi kuin levyn kesto, koska kappaleiden väliin lisättiin tauot masterointivaiheessa.
Levyn CD-versiolla on mukana hieman ennen albumia julkaistun EP:n "Sian raato kääntää hitaasti kasvonsa valoon päin" kappaleet. Levy oli Love Recordsin viimeinen julkaisu ennen yhtiön konkurssia.
Kaikki kappaleet säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut Kari Peitsamo, ellei toisin mainittu.
CD-painoksen bonuskappaleet
Vesiorneerot
Vesiorneerot ("Cinclodes") on orneerojen heimoon kuuluva lintusuku. Sukuun kuuluu 15 lajia.
Jeronimo Gil
Jeronimo Fernando Gil Montero (s. 8. joulukuuta 1971 Caracas, Venezuela) on venezuelalainen näyttelijä. Parhaiten Gil tunnetaan roolistaan huippusuositussa venezuelalaisessa telenovelassa "Tuhkimotarina", jossa hän esitti Franklin Carreñoa. Gilillä on myös muita vähemmän tunnettuja tv-rooleja.
Gilin ura näyttelijänä alkoi vuonna 1989, jolloin hänet bongattiin venezuelalaiseen tv-sarjaan. Näyttelemisen Gil aloitti jo 13-vuotiaana harrastajateatterissa.
Jeronimo Gil syntyi 8.joulukuuta vuonna 1971 brasilialaiselle Gloria Monterolle ja venezuelalaiselle Fernando Gilille. Jeronimolla on kaksi nuorempaa siskoa, Secilia Gil ja Flavia-Gloria Gil.
Gil oli kihloissa kolumbialaisen sisustusarkkitehdin Violeta Rojasin kanssa, mutta pari erosi. Myöhemmin Gil meni naimisiin kuubalaisen naisen, Diana Dagerin kanssa. Parilla on kaksi tytärtä, Lorena Gil (s. 1998) ja Rosa-lia Gil (s.2004).
Gil ja Dager ovat edelleen naimisissa.
Richard Martin West
Richard Martin West (s. 1941) on tanskalainen tähtitieteilijä, joka on tullut kuuluisaksi Westin komeetasta. Hän työskentelee Euroopan eteläisessä observatoriossa ja on löytänyt nelisenkymmentä asteroidia sekä työtovereineen Phoenixin kääpiögalaksin.
Kimora Lee Simmons
Kimora Lee Simmons (synt. Perkins, s. 4. toukokuuta 1975 St. Louis, Missouri, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen malli ja kirjailija. Hän oli naimisissa vuoden 1998 joulukuusta lähtien vuoteen 2009 yrittäjä-hyväntekijä Russell Simmonsin kanssa ja heillä on kaksi tytärtä, Ming Lee (s. 21. tammikuuta 2000) ja Aoki Lee (s. 16. elokuuta 2002). Kimora on kihloissa näyttelijä Djimon Hounsoun kanssa. Hän synnytti parin esikoispojan toukokuussa 2009, jonka nimeksi annettiin Kenzo Lee Hounsou.
Baby Phat on Kimora Lee Simmonsin vuonna 1991 perustama muotimerkki. Vuoteen 1998 asti Baby Farm -nimellä kulkenut vaatemerkki, joka valmistaa tuotteita vaatteista kenkiin. Pääsuunnittelijana toimii perustaja Kimora Lee Simmons.
Olga Pulić
Olga Pulić (o.s. Gere, s. 27. syyskuuta 1942) on entinen jugoslavialainen korkeushyppääjä.
Olga Gere sijoittui 15-vuotiaana Tukholman EM-kilpailuissa 1958 korkeushypyssä kahdeksanneksi tuloksella 161 cm. Neljä vuotta myöhemmin Belgradin EM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa tuloksella 176 cm. Tokion 1964 olympialaisissa hän kilpaili nimellä Olga Pulić ja sijoittui seitsemänneksi tuloksella 171 cm. Vuonna 1966 hän saavutti Dortmundissa ensimmäisissä sisäratojen EM-kilpailuissa hopeaa tuloksella 173 cm. Myöhemmin samana vuonna hän sijoittui Budapestissa ulkoratojen EM-kilpailuissa viidenneksi tuloksella 171 cm.
Christian Klar
Christian Klar (20. toukokuuta 1952 Freiburg, Saksan liittotasavalta) oli saksalaisen terroristijärjstön Punaisen armeijakunnan eli RAF:n jäsen. Hän kuului sen niin sanottuun toiseen sukupolveen, joka nousi johtoon Andreas Baaderin, Gudrun Ensslinin ja Ulrike Meinhofin vangitsemisen jälkeen.
Klar joutui vankilaan 1982, ja 1985 hänet tuomittiin elinkautiseen vankeusrangaistukseen osallisuudesta useisiin RAF:n tekemiin murhiin. Hänet vapautettiin Stuttgartilaisen oikeusistuimen päätöksellä ehdonalaiseen vapauteen 19. joulukuuta 2008, jolloin RAF:n jäsenistä jäi vankilaan enää Birgit Hogefeld. Monet jäsenistä ovat tehneet vankilassa itsemurhan.
Snezana Hrepevnik
Snezana Hrepevnik (13. marraskuuta 1948 Umka – 13. toukokuuta 1981 Belgrad) oli jugoslavialainen korkeushyppääjä.
Hrepevnik sijoittui olympialaisissa korkeushypyssä 14:nneksi Méxicossa 1968, 19:nneksi Münchenissä 1972 ja 12:nneksi Montrealissa 1976. EM-kilpailuissa hän ylsi kahdeksan parhaan joukkoon kolme kertaa ulkoradoilla ja viisi kertaa sisäradoilla. Ulkosalla hän oli kuudes Ateenassa 1969 tuloksella 177 cm, kahdeksas Helsingissä 1971 tuloksella 178 cm sekä seitsemäs Prahassa 1978 tuloksella 185 cm. Hallissa hän sijoittui kuudenneksi Prahassa 1967 tuloksella 170 cm, neljänneksi Madridissa 1968 tuloksella 176 cm, viidenneksi Wienissä 1970 tuloksella 176 cm, viidenneksi Sofiassa 1971 tuloksella 176 cm sekä kahdeksanneksi San Sebastiánissa 1977 tuloksella 180 cm.
Stephen Neale
Stephen Roy Albert Neale (s. 9. tammikuuta 1958) on yhdysvaltalainen analyyttiseen koulukuntaan lukeutuva filosofi, joka toimii City University of New Yorkin filosofian professorina.
Neale väitteli filosofian tohtoriksi Stanfordin yliopistosta vuonna 1988 John Perryn oppilaana. Ennen siirtymistään New Yorkiin hän toimi apulaisprofessorina Princetonin yliopistossa (1988-1990) ja professorina Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä (1990-1999), Lontoon yliopiston Birkbeck Collegessa (1996-1997) sekä Rutgersin yliopistossa vuosina 1999-2007.
Neale on erikoistunut kielifilosofiaan, ja hän on kirjoittanut paljon merkityksestä, informaatiosta ja tulkinnasta sekä filosofian ja kielitieteen leikkauspisteestä. Neale on kirjoittanut paljon myös analyyttisen filosofian historiasta. Hän on merkittävä Bertrand Russellin määrättyjen kuvausten teorian sekä Paul Gricen ja Donald Davidsonin ajattelun asiantuntija.
Lasten Eurovision laulukilpailu 2009
Lasten Eurovision laulukilpailu 2009 oli 7. Lasten Eurovision laulukilpailu, joka järjestettiin Kiovassa, Ukrainassa 21.11.2009. Ukraina, Valko-Venäjä ja Serbia olivat EBU:n isäntämaaehdokkaita, mutta ukrainalainen televisiokanava NTU voitti oikeudet. Myös Ruotsin TV4 oli kiinnostunut isännöimään Lasten Euroviisut, mutta vetäytyi myöhemmin pois ehdokkaista päätettyään vetäytyä koko kilpailusta.
Kilpailun voitti Alankomaiden edustaja Ralf Mackenbach kappaleellaan ""Click Clack""
Sami Nefzi
Sami Nefzi (, s. 10. helmikuuta 1984 Béja) on tunisialainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Tunisian pääsarjassa Club Africainia.
Nefzi aloitti ammattilaisuransa Olympique de Béjassa kaudella 2006-2007, sittemmin hän saavutti Tunisian cupin voiton vuonna 2010. Kauden jälkeen Nefzi siirtyi kolmen vuoden sopimuksella Club Africainiin.
Charles Porter
Charles Porter (s. 11. tammikuuta 1936) on entinen australialainen korkeushyppääjä ja olympiamitalisti.
Charles "Chilla" Porter saavutti korkeushypyssä olympiahopeaa Melbournessa 1956 tuloksella 210 cm. Hän paransi aiempaa omaa ennätystään viisi senttimetriä ja hävisi Yhdysvaltain Charles Dumasille kaksi senttimetriä. Dumasin ja Porterin lisäksi vain Neuvostoliiton Igor Kaškarov ylitti 210 cm tai enemmän vuonna 1956.
Kansainyhteisön kisoissa Porter saavutti hopeaa vuosina 1958 tuloksella 203 cm ja 1962 tuloksella 208 cm.
Kerttuorneerot
Kerttuorneerot ("Xenerpestes") on orneerojen heimoon kuuluva lintusuku.
Penikkala
Penikkala (peräisin suomalaisesta sanasta ; aikaisempi nimi Tyrössä; – IPA: ; ennen 1920-lukua – IPA: ), on kylä ja maalaiskunta Leningradin alueen Lomonosovin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee lähellä Suomenlahden rantaa Pietariin kuuluvan Lomonosovin kaupungin länsipuolella. Kunnassa on 2 700 asukasta (vuonna 2010).
Penikkalan vaakunassa on kuvattuna kaksi koiranpentua. Se on nykyisessä muodossaan ollut käytössä vuodesta 2010.
Kuntaan kuuluu keskuskylän lisäksi 16 kylää ja kaksi taajamaa: Hovinmätäs (ven. Ве́рхняя Бро́нна, "Verhnjaja Bronna"), Hännisi (Большо́е Конова́лово, "Bolšoje Konovalovo"), Kapakanmäki (Каба́цкое, "Kabatskoje"), Kukkosi (Кукку́зи, "Kukkuzi"), Käkösi (Куку́шкино, "Kukuškino"), Lankila (Ла́нгерево, "Langerevo"), Latikan Soikkina (Со́йкино, "Soikino"), Liimosi (Лиму́зи, "Limuzi"), Perä-Mattila (Ма́лое Конова́лово, "Maloje Konovalovo"), Pronna eli Ala-Pronna (Ни́жняя Бро́нна, "Nižnjaja Bronna"), Seppälänmätäs (Кузнецы́, "Kuznetsy"), Uusikylä (Ускуля́, "Uskulja"), Tammikontu (Таменго́нт, "Tamengont"), Tieriikola (Ма́лая Ижо́ра, "Malaja Ižora"), Vanhakontu (Дубки́, "Dubki") ja Venki (Ве́рхние Венки́, "Verhnije Venki") sekä Dubotškin (Дубо́чки, "Dubotški") rautatieaseman ja Pronnan taajamat.
Ennen toista maailmansotaa seudun kylät olivat inkerinsuomalaisten ja inkerikkojen asuttamia. Suomalaiset kuuluivat Tyrön seurakuntaan. Penikkalan kylässä asui 1800-luvun puolivälissä inkerikkojen lisäksi savakoita ja äyrämöisiä.
Penikkalan kylään on vuodesta 2000 ollut rakenteilla uusromanttisen venäläisen tyylin mukainen hirsikirkko, joka omistetaan viimeisen tsaariperheen marttyyrikuoleman kokeneille kärsimyksenkantajille. Rakennustyöstä ovat vastuussa Lomonosovin arkkienkeli Mikaelin katedraalin ja Pyhän Spiridon Tremetousialaisen kirkon päämiehet. Työn on siunannut Pietarin ja Laatokan metropoliitta Vladimir.
Russell Simmons
Russell Simmons (s. 4. lokakuuta 1957 Queens, New York) on amerikkalainen yrittäjä ja hyväntekijä.
Hän on myös tunnettu musiikki- ja muotimoguli.
Simmons oli naimisissa malli-kirjailija Kimora Lee Simmonsin kanssa ja heillä on kaksi tytärtä, Ming Lee (s. 2000) ja Aoki Lee (s. 2002). He erosivat 2009.
Bzikebi
Bzikebi () on georgialainen yhtye, joka koostuu yhdestä pojasta nimeltään Giorgi Šiolašvili ja kahdesta tytöstä nimeltään Mariam Kikuašvili ja Mariam Tatulašvili. He olivat kaikki kymmenen vuoden ikäisiä kilpailun aikaan. He voittivat Limassolissa Kyproksella pidetyn Lasten Eurovision laulukilpailun 22. marraskuuta 2008 laulullaan "Bzzz..." Esityksensä aikana he olivat pukeutuneet mustakeltaisiin, ampiaisia muistuttaviin asuihin ja lauloivat keksityllä kielellä. He saivat yhteensä 154 pistettä.
Michele Brown
Michele Brown (o.s. Mason, s. 3. heinäkuuta 1939) on entinen australialainen korkeushyppääjä ja olympiamitalisti.
Michele Mason sijoittui 17-vuotiaana Melbournen 1956 olympialaisten korkeushypyssä kuudenneksi tuloksella 167 cm. Tokion 1964 olympialaisissa hän kilpaili nimellä Michele Brown ja saavutti hopeaa tuloksella 180 cm häviten Romanian ylivoimaiselle Iolanda Balașille kymmenen senttimetriä.
Kansainyhteisön kisoissa Brown saavutti kultaa vuosina 1958 (tulos 170 cm) ja 1966 (173 cm) sekä pronssia vuonna 1962 (173 cm).