hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kauko Vuorensola
Kauko Vuorensola (3. maaliskuuta 1923 Oulu – 6. marraskuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, televisio-ohjaaja ja järjestäjä.
Vuorensola aloitti uransa näyttelijänä. Hän vakiintui sivurooleissa ja muutenkin pienissä elokuvarooleissa. 1950-luvulla Vuorensola näytteli lukuisissa Aarne Tarkaksen elokuvissa, kuten "Kovanaama" (1954), "Villi Pohjola" (1955) ja "Sankarialokas" (1955). Hän kuului myös lukuisten sotilasfarssien kantahenkilökuntaan.
Näyttelijälakon 1963–1965 aikaan myös Vuorensola siirtyi television pariin. Hän oli toiminut aikoinaan Tarkaksen apulaisohjaajana, mutta nyt hän ohjasi itse. Vuorensola ohjasi pitkän televisioelokuvan "Veljen varjo" (1964). Hän työskenteli pitkään lyhytelokuvien parissa, hän ohjasi muun muassa lyhytelokuvat "Tulethan isä" (1964) ja "Yöjuna" (1966).
Kauko Vuorensolan isä oli näyttelijä Yrjö Vuorensola (1893–1978).
Aleksandra Petrovna
Suuriruhtinatar Aleksandra Petrovna (, 2. kesäkuuta 1838 Pietari – 25. huhtikuuta 1900 Kiova) oli suuriruhtinas Nikolai Nikolajevitš Romanovin puoliso. Suuriruhtinas Nikolai Nikolajevitš oli Venäjän keisari Nikolai I:n poika ja vuonna 1855 kruunatun keisari Aleksanteri II:n veli.
Syntyjään Aleksandra oli saksalaissukuinen herttuatar Alexandra Friederike Wilhelmine von Oldenburg, herttua Peter von Oldenburgin tytär. Hänen isoisoisänsä oli Venäjän keisari Paavali I. Alexandra kuitenkin varttui Pietarissa. Avioituessaan pikkuserkkunsa suuriruhtinas Nikolai Nikolajevitš Romanovin kanssa vuonna 1856 hän kääntyi ortodoksiseen uskoon ja otti nimen Aleksandra Petrovna.
Aleksandra ja Nikolai saivat kaksi poikaa. Avioliitto oli kuitenkin onneton. Aleksandra ei viihtynyt hovissa vaan oli pikemmin vaatimaton ja uskonnollinen ja omisti aikansa varattomien sairaanhoidon edistämiseen. Nikolai taas oli naistenmies ja ennen pitkää perusti rinnakkaisen perheen, johon vuodesta 1868 alkaen syntyi viisi lasta.
Aleksandra Petrovna muutti Kiovaan vuonna 1880 ja myöhemmin vetäytyi luostariin, muttei suostunut viralliseen avioeroon. Hänet vihittiin nunnaksi nimellä Sisar Anastasia vuonna 1889. Hän kuoli vuonna 1900, yhdeksän vuotta miehensä jälkeen.
Pierre Révoil
Pierre Henri Révoil (12. kesäkuuta 1776 Lyon Ranska – 19. maaliskuuta 1842 Pariisi) oli ranskalainen taidemaalari. Hän oli Alexis Grognardin oppilaana Lyonissa ja vuodesta 1795 Davidin oppilaana. Fleury-Richardin ohella hän oli tyypillinen ranskalaisen trubaduurityylin edustaja.
Hänen sisarensa Louise Colet oli kirjailija.
Martin Marinov
Martin Marinov () s. 25. lokakuuta 1967) on bulgarialainen entinen meloja.
Marinov voitti C-1 sarjan 500 metrillä olympiapronssia Soulista 1988 ja pronssia Barcelonasta 1992 C-2 sarjan 500 metrillä yhdessä Blagovest Stojanovin kanssa. Hän sijoittui Atlantan olympialaisissa 1996 C-2 sarjassa Stojanovin kanssa neljänneksi 1000 metrillä ja viidenneksi 500 metrillä. Ateenan olympialaisissa 2004 hänen tiensä päättyi semifinaaleihin C-1 sarjan 500 metrillä.
Hän ilmoitti lokakuussa vuonna 2006 lopettavansa uransa.
Sinan Şamil Sam
Sinan Şamil Sam (23. kesäkuuta 1974 Frankfurt, Länsi-Saksa – 30. lokakuuta 2015 Istanbul, Turkki) oli turkkilainen raskaansarjan nyrkkeilijä, lempinimeltään Bosporin härkä.
Sam siirtyi ammattilaiseksi vuonna 2000. 18 ensimmäistä ottelua sisälsivät kohtaamiset muun muassa Przemysław Saletaa, Danny Williamsia ja Julius Francisia vastaan. Vuonna 2003 hän kärsi ensimmäisen tappionsa kohdatessaan Juan Carlos Gómezin ja samaten hävisi seuraavan ottelunsa Luan Krasniqille. Vuonna 2005 hän kohtasi Lawrence Clay Beyn ottelussa, jossa oli panoksena Oleg Maskajevin kohtaaminen. Sam hävisi ottelun pistein täyden ajan jälkeen. Häviönsä jälkeen hän kohtasi Saul Montanan ja voitti tämän. Seuraavassa ottelussaan hän hävisi Oliver McCallille kesäkuussa 2007. Viimeisessä ottelussaan Sam kohtasi italialaisen Paolo Vidozin. Ottelu päättyi Samin pistevoittoon.
Uransa jälkeen alkoholisoitunut Sam kärsi maksaongelmista.
9 kertainen Turkin mestari
1992 toinen sija (keskisarjassa) Juniori Euroopan kisoissa, hävisi Vassiliy Viroville.
1992 juniorien maailmanmestari (kevyt raskassarja) Montrealissa
1992 juniorien toinen sija (kevyt raskassarja) Euroopan kilpailuissa Turkissa.
1995 Kolmas sija (raskassarja) maailmanmestaruuskilpailuissa Berliinissä, hävisi semifinaaleissa Luan Krasniqille.
1998 kolmas sija (superraskassarja) Euroopan mestaruuskisoissa Minskissä.
1999 voitti Maailmanmestaruuskisat superraskaassa sarjassa Houstonissa.
Louise Colet
Louise Colet (o.s. "Révoil"; 15. elokuuta 1810 Aix-en-Provence, Ranska – 9. maaliskuuta 1876 Pariisi) oli ranskalainen runoilija. Hän avioitui muusikko Hippolyte Colet'n kanssa osaksi päästäkseen pois kotiseudultaan ja Pariisiin.
Pariisissa Colet tarjosi teoksiaan julkaistavaksi, ja pian hän sai Ranskan akatemian kahden tuhannen frangin palkinnon, ensimmäisen neljästä akatemialta saamastaan palkinnosta. Jotkut kriitikot väittävät nykyisin hänen saaneen palkintonsa vaikutusvaltaisten ystäviensä ansiosta. Hänen salongissaan kävi Pariisin kirjallisen yhteisön edustajia, kuten Victor Hugo.
Vuonna 1840 hänelle syntyi tytär Henriette, mutta sen paremmin hänen miehensä kuin hänen rakastajansa Victor Cousinkaan ei tunnustanut lasta omakseen. Myöhemmin Colet oli Gustave Flaubert'n, Alfred de Musset'n ja Abel Villemainin rakastajatar. Miehensä kuoleman jälkeen Colet elätti itsensä ja tyttärensä kirjailijana.
Hänen veljensä oli taidemaalari Pierre Révoil.
Georg August Goldfuss
Georg August Goldfuß (18. huhtikuuta 1782 Thurnau – 2. lokakuuta 1848 Bonn) oli saksalainen paleontologi ja eläintieteilijä.
Goldfußin vanhemmat olivat Johann August Goldfuß ja Margarete Wächter. 1800–1804 hän opiskeli lääketiedettä, eläintiedettä ja luonnonhistoriaa Berliinissä Carl Ludwig Willdenowin ohjauksessa. Goldfuß opiskeli myös Erlangenissa, missä hän suoritti filosofian tohtorin oppiarvon 1804.
1815 Goldfuß avioitui Eleonora Oelhafen von Schöllenbachin (1789–1873) kanssa. Hänet valittiin Erlangenin yliopiston eläintieteen professoriksi 1818. Myöhemmin hänet valittiin eläintieteen ja mineralogian professoriksi Bonnin yliopistoon. 1839–1840 hän oli Bonnin yliopiston rehtori. Kreivi Georg zu Munsterin avutuksella hän julkaisi laajan teoksen "Petrefacta Germaniae" (1826–1844), jossa kuvaillaan Saksasta löydettyjä selkärangattomien fossiileja. Teos jäi kuitenkin keskeneräiseksi.
Goldfuß kuvaili ja nimesi linnuista muun muassa peltoviiriäisten "Colinus"-suvun.
Kaarlo Vuori
Kaarlo Vuori (19. elokuuta 1863 Ruovesi – 22. kesäkuuta 1914 Runni, Iisalmi) oli suomalainen taidemaalari, kuvittaja ja piirustuksenopettaja. Muoto- ja henkilömaalarina hän kuului aikakautensa parhaimpiin. Vuori vahvisti merkittävästi piirustuksen asemaa kuvataiteellisen työn perustana. Hän oli niin ikään huomattava esikuva aikansa suomenkielisille miestaiteilijoille. Vuori oli aviossa näyttelijä Tilda Vuoren kanssa vuodesta 1900 kuolemaansa asti. Pariskunnalle syntyi poika Veijo vuonna 1903.
Kaarlo Vuori syntyi kauppias Gustaf Henrik Hällbergin ja Hedvig Patalan kuusilapsiseen perheeseen. Seitsemän ensimmäistä vuottaan hän vietti Ruovedellä, josta muutti Tampereelle vuosiksi 1870 – 1883. Taiteellisen koulutuksensa hän sai Helsingin yliopiston piirustussalissa, Taideteollisessa keskuskoulussa 1886 sekä Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1886 – 1889, jossa hänen opiskelutoverinaan oli muun muassa Pekka Halonen. Vuori oli stipendiaattina Pariisissa kaksi lukuvuotta. 1880-luvulla Vuori toimi Suomen muinaismuistoyhdistyksen piirtäjänä tutkimusmatkoilla Suomessa ja ulkomailla.
Vuonna 1891 Kaarlo Vuori maalasi muotokuvan Minna Canthista ja myös muita Canthin perheenjäseniä. Samana vuonna Vuoren teoksia esiteltiin ensi kerran julkisesti. Vuosina 1898 – 1904 Vuori toimi Turun piirustuskoulun opettajana. Turun vuosien jälkeen hän siirtyi Tampereelle muotokuvamaalariksi ja opettajaksi Tampereen Käsityö- ja taideteollisuuskouluun. 1900-luvun alussa hän oli tehdaskaupungin ainoa ammattimainen kuvataiteilija Gabriel Engbergin ohella. Muotokuvien lisäksi Vuori teki realistisia maisemakuvauksia, kuten "Ruoveden kirkkorantaa" (1909) ja "Saaristotila" (1911, öljy, 38X58 cm). Vaimonsa Tildan muotokuvan hän maalasi vuonna 1913. Vuori harrasti valokuvausta, hänen valokuviaan julkaistiin Helsingin Kaiku -lehdessä helmikuussa 1909. Kaarlo Vuori menehtyi aivohalvaukseen kesäkuussa 1914.
Vuoren töitä on nähtävillä esimerkiksi Hiekan taidemuseossa Tampereella. Hänen vesivärityönsä Minna Canthista on näytteillä Kuopion Korttelimuseossa.
Kaliforniantikka
Kaliforniantikka ("Picoides nuttallii") on pieni tikka, joka on saanut tieteellisen nimensä englantilaisen luonnontieteilijän Thomas Nuttallin mukaan.
Kaliforniantikka on kooltaan pieni tikka, vain noin 15–17 senttimetrin pituinen. Väritykseltään se on mustavalkoinen. Uroksella on punainen laikku päälaellaan.
Kaliforniantikka on yleinen tikkalaji Kaliforniassa ja sen levinneisyysalue ulottuu myös Kalifornian niemimaan pohjoisosiin Meksikossa.
George Eads
George Coleman Eads III (s. 1. maaliskuuta 1967 Fort Worth, Texas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt tv-sarjoissa, muun muassa CSI ja Savannah, sekä elokuvissa, mm. Evel Knievel.
Vuonna 2004 Eads sai yhdessä Jorja Foxin kanssa potkut CSI-sarjasta sopimusrikkeen vuoksi. Heidät kuitenkin palkattiin pian uudelleen. Vuonna 2016 Eads valittiin esittämään Jack Daltonia CBS:n Nuori MacGyver -sarjassa.
Tilda Vuori
Tilda Vuori (o.s. Matilda Blom; 15. kesäkuuta 1869 Kuopio – 22. maaliskuuta 1922 Kotka) oli suomalainen näyttelijä ja teatteriohjaaja sekä Tampereen Työväen Teatterin toiminnan vakiinnuttanut johtaja. Teatterioppinsa hän hankki ulkomaisilla opintomatkoilla sekä toimimalla useiden teatterien ohjaaja-näyttelijänä ja johtajana. Uransa aikana hän ohjasi useita suomalaisia sekä ulkomaisia klassikoita ja tulkitsi naispääosia, kuten "Kamelianaisen" Marqueretan. Vuoren puoliso oli kuvataiteilija Kaarlo Vuori. Hänellä oli yksi poika.
Tilda Vuoren näyttelijäura alkoi vuonna 1888 Viipurissa Aspegrenien Suomalaisessa Kansanteatterissa nimellä Tilda Raitio. Ennen teatteriuraansa hän oli toiminut kauppa-apulaisena. Vuori kuului Ida Aalbergin lähipiiriin, mutta Aalberg ei juuri opastanut nuoria näyttelijöitä. Vuoren nuoruusajan rooleihin kuului muun muassa "Kamelianaisen" Marquereta, jota hän näytteli vielä viisikymppisenäkin. Ennen kauttaan Tampereen Työväen Teatterissa hän työskenteli näyttelijänä Suomalaisessa Kansanteatterissa, Uudessa Teatterissa, Maaseututeatterissa ja Tampereen Teatterissa yhteensä yli kymmenen vuotta.
Vuosina 1906–1917 Vuori työskenteli Tampereen Työväen Teatterin johtajana. Hänen kykyjään epäiltiin, mutta hän onnistui vakiinnuttamaan TTT:n toiminnan kestävälle pohjalle. Hänen kaudellaan TTT palkkasi ensimmäiset ammattinäyttelijänsä. Hän aloitti TTT:ssa myös iltanäyttelijöiden pitkäjännitteisen kouluttamisen. Ohjaajana ja kouluttajana hän oli ankara ja määrätietoinen. TTT:ssa Vuori paitsi johti ja ohjasi myös näytteli naispääosia. Näytelmävalinnoissaan hän suosi kirjallisuusklassikoita, kuten Aleksis Kiven "Nummisuutarit". Hän otti ohjelmistoon myös yhteiskunnallisia näytelmiä, kuten Minna Canthin "Kovan onnen lapsia". Johannes Linnankosken "Laulu tulipunaisesta kukasta" oli aikansa sensaatio, josta tuli yleisömenestys TTT:ssa vuonna 1916. Tampereen Työväenopiston johtaja J. A. Pärnänen hyökkäsi Vuorta vastaan 1915 Tampereen Sanomissa. Syntyneessä sanasodassa Vuori joutui puolustamaan taiteellista linjaansa. Samoihin aikoihin TTT:n talous kääntyi jälleen tappiolliseksi.
Vuonna 1917 Vuori aloitti Turun Työväen Teatterin johtajana, josta hän erosi Suomen sisällissodan keväänä 1918. Vuori siirtyi Kuopion Teatterin kautta Kotkaan, jossa hän toimi viimeiset vuotensa Kotkan Näyttämön johtajana. Hän ohjasi muun muassa Leo Tolstoin näytelmän "Ylösnousemus" sekä yleisön pyynnöstä näytelmän "Pohjalaisia", jonka uusi toteutustapa sai katsojilta kiitosta. Vuoren viimeinen työ oli Johannes Linnankosken "Ikuinen taistelu", joka menestyi niin kaupallisesti kuin taiteellisestikin.
Tilda Vuori oli aviossa kuvataiteilija Kaarlo Vuoren kanssa vuodesta 1900. Pariskunnalle syntyi poika Veijo vuonna 1903. Kaarlo Vuori menehtyi aivohalvaukseen kesäkuussa 1914. Tilda Vuori kuoli maksasyöpään kahdeksan vuotta myöhemmin, mutta intohimo teatteriin piti hänet poissa sairasvuoteelta aivan viimeisiin hetkiin saakka.
Marek Švec
Marek Švec (s. 17. helmikuuta 1973 Havlíčkův Brod) on tšekkiläinen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, joka kilpailee 96-kiloisten sarjassa. Hän on saavuttanut urallaan MM-tasolta kaksi hopeaa ja yhden pronssin. EM-kilpailuista Švec on vottanut kolme pronssimitalia, viimeisin Vilnasta vuodelta 2009. Švec osallistui myös Atlantan olympialaisiin 1996, missä hän sijoittui kahdeksanneksi sekä Pekingin olympialaisiin 2008, missä hänen sijoituksensa oli viides.
Fran Warren
Fran Warren (4. maaliskuuta 1926 – 4. maaliskuuta 2013) oli yhdysvaltalainen laulaja.
Warren syntyi juutalaiseen perheeseen New Yorkin Bronxissa ja saavutti alun perin menestystä muiden nimekkäiden artistien, kuten Claude Thornhillin kanssa tekemällään yhteistyöllä.
Warren aloitti soolouransa vuonna 1948. Hän sai levytyssopimuksen RCA Recordsilta ja julkaisi muun muassa dueton ”I Said My Pajamas (and Put on My Pray’rs)” (1950) Tony Martinin kanssa.
Warren siirtyi RCA Recordsilta MGM Recordsille ja nousi listoille viimeistä kertaa vuonna 1953 kappaleellaan ”It’s Anybody Heart”.
Zoen arkki
Zoen arkki () on ranskalainen hyväntekeväisyysjärjestö, joka on keskittynyt lasten auttamiseen. Järjestön perusti 2005 vapaaehtoispalomies Eric Breteau, jonka mukaan järjestö on nimetty 2004 vuoden Aasian tsunamikatastrofissa orvoksi jäänen tytön mukaan.
Järjestö nousi kansainväliseen julkisuuteen loppuvuodesta 2007, kun se yritti salakuljettaa 103 Darfurin sotaorvoiksi väitettyä lasta Eurooppaan. Suurin osa lapsista oli kuitenkin tšadilaisista perheistä. Jäsenet ovat kiistäneet syytteet ja väittäneet järjestön paikallisten apulaisten antaneen heille vääriä tietoja lasten alkuperästä. Kidnappaukseen osallistuneet ranskalaisjäsenet tuomittiin Sudanissa kahdeksaksi vuodeksi pakkotyöhön, mutta heidät päästettiin palaamaan takaisin Ranskaan. Myöhemmin kuusi avustustyöntekijää tuomittiin Ranskassa kahdeksan vuoden vankeusrangaistukseen yli sadan lapsen sieppaamisesta. Ranskan oikeusjärjestelmä ei tunne pakkotyörangaistusta, joten oikeus käsitteli sieppaustapauksen uudestaan.
Don Rickles
Donald Jay "Don" Rickles (8. toukokuuta 1926 Queens, New York – 6. huhtikuuta 2017 Beverly Hills, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko.
Rickles syntyi New Yorkin Queensissa juutalaiseen perheeseen. Hän teki elokuvadebyyttinsä vuonna 1958 ja esiintyi "The Tonight Show Starring Johnny Carsonissa" ensimmäistä kertaa 1965. Hän teki myöhemmällä urallaan äänirooleja muun muassa "Toy Storyssa" (1995), "Toy Story 2:ssa" (1999) ja "Toy Story 3:ssa" (2010).
Ricklesillä on tähti Hollywoodin Walk of Famella.
Rickles kuoli munuaisen vajaatoimintaan 90-vuotiaana 6. huhtikuuta 2017.
Glaukofaani
Glaukofaani on natriumamfiboliryhmään kuuluva mineraali, ja sen kemiallinen kaava on Na(Mg,Fe)AlSiO(OH). Nimensä se on saanut tavallisesti sinisestä väristään (kreikaksi "glaucophane" merkitsee ’sinistä ulkonäköä’). Glaukofaani on kidejärjestelmältään monokliininen.
Mineraalin sininen väri auttaa sen määrittelyä huomattavasti, sillä riebekkiitin lisäksi vain glaukofaani on ainoa yleinen amfibolimineraali, joka on sininen. Glaukofaani muodostaa ferroglaukofaanin kanssa sarjan kiinteitä liuoksia; Na(Fe,Mg)AlSiO(OH), jossa glaukofaani on runsasmagnesiuminen jäsen ja ferroglaukofaani runsasrautainen jäsen. Ferroglaukofaani on glaukofaanin kaltainen, mutta on tiiviimpi, väriltään yleensä tummempi ja siinä on pienentynyttä helmiäiskiiltoa. Glaukofaanin kovuus on 5–6, ja sen ominaispaino on noin 3–3.2.
Glaukofaani muodostuu metamorfisissa kivissä, joissa on joko runsaasti natriumia tai jotka ovat käyneet läpi alhainen lämpötila-korkea paine -metamorfoosin, jollaista esiintyy mm. subduktiovyöhykkeessä. Aines on kokenut suunnattoman paineen ja keskinkertaisen lämpötilan sen subduktoituessa (eli painuessa) Maan vaippaa kohti. Nimensä siniliuskefasies onkin saanut juuri glaukofaanin väristä. Glaukofaania esiintyy myös eklogiiteissä, jotka ovat kokeneet taantuvan metamorfoosin. On myös olemassa harvinainen amfiboli, holmquistiitti, jonka kemiallinen kaava on LiMgAlSiO(OH), jota esiintyy vain runsaslitiumisissa mantereisissa kivissä. Holmquistiitin luultiin olevan vuosien ajan glaukofaania, sillä ohuissa leikkauksissa ne näyttävät identtisiltä.
Aretas III
Aretas III oli nabatealaisten kuningas vuosina 86 – 62 eaa. Hän seurasi hallitsijana isäänsä Oboda I:tä. Aretaksen aikana nabatealaisten valtakunta kasvoi laajimmilleen ja aiemmin paimentolaisena pidetty kansa nousi myös merkittäväksi valtioksi vallattuaan vuonna 85 eaa. Damaskoksen.
Aretas III yritti myös muuttaa nabatealaisten imagoa pois takapajuisesta paimentolaiskansasta. Hän painatti mm. kolikoita, joihin hänen nimensä kirjoitettiin kreikkalaisin kirjaimin nabatealaisten arabialaisten sijaan. Armenian kuningas Tigranes valtasi Damaskoksen 72 eaa., mutta nabatealaiset saivat kaupungin hallintaansa vielä myöhemmin.
Nabatealaiset kävivät Aretas III:n aikana sotaa myös Juudeaa hallinneita makkabealaisia vastaan. Aretas tunkeutui Juudeaan ja voitti Aleksander Jannaioksen joukot Hadidissa. Aleksander vastasi valtaamalla kaupunkeja Moabissa. Aleksander Jannaiosta seurasi Juudean kuninkaana hänen vaimonsa Aleksandra ja tämän kuoltua veljekset Aristobulos II ja Hyrkanos II taistelivat vallasta. Hyrkanus, joka oli nimetty virallisesti kruununperijäksi, karkasi Aristobuloksen kaapattua vallan Aretaksen hoviin ja teki tämän kanssa liittouman. Aretas piiritti Jerusalemiin vuonna 65 eaa.
Pompeiuksen liitettyä Syyrian Rooman valtakuntaan hänen käskynhaltijansa Marcus Aemilius Scaurus kiinnitti huomionsa Juudean tilanteeseen. Aristobulos sai vakuutettua olevansa makkabealaisten johtaja Scarus käski Aretaksen lopettaa Hyrkanoksen tukeminen ja vetäytyä. Aretas vetäytyikin, sillä ei halunnut riskeerata mitään Roomaa vastaan.
Jean Acker
Jean Acker (23. lokakuuta 1893 – 16. elokuuta 1978) oli yhdysvaltalainen elokuvanäyttelijä, jonka ura alkoi mykkäelokuvien aikakaudella ja jatkui 1950-luvulle saakka. Acker oli lyhyen aikaa naimisissa mykkäelokuvatähti Rudolph Valentinon kanssa.
Teijo Räsänen
Teijo Räsänen (s. 5. tammikuuta 1952 Lauritsala) on suomalainen jääkiekkovalmentaja ja entinen jääkiekkomaalivahti. Hän on valmentanut pääsarjatasolla Hämeenlinnan Pallokerhoa, SaiPaa ja Tampereen Ilvestä. Räsänen edusti koko aktiiviuransa ajan SaiPaa.
Teijo Räsänen aloitti jääkiekkoilun E-juniori-ikäisenä Lappeenrannan SaiPassa. Hän pelasi urallaan yhteensä 67 SM-sarjaottelua SaiPan maalivahtina. Räsänen lopetti uransa 1979.
Valmentajana Räsänen aloitti vuonna 1983 kasvattajaseuransa SaiPa:n liigajoukkueen päävalmentajana. Seuraavan kauden alusta Räsänen siirtyi I-divisioonajoukkue HPK:n valmentajaksi kahden kauden ajaksi. Seuraava pesti löytyi syksyllä 1988 I-divisioonajoukkue Vaasan Sportista. Räsänen valmensi Sportia kolmen kauden ajan, kunnes hän siirtyi HPK:n A-junioreiden päävalmentajaksi, jossa hän toimi kahden kauden ajan. Räsänen valmensi oman toimen ohessa myös Suomen alle 18-vuotiaiden maajoukkuetta kaudella 1992–1993.
Kaudelle 1993 Räsänen siirtyi HPK:n SM-Liigajoukkueen kakkosvalmentajaksi ja toimi tehtävässä viiden kauden ajan, kunnes hän vuonna 1998 nousi joukkueen päävalmentajaksi. Päävalmentajana hän johdatti joukkueensa kahdesti SM-pronssille. Hän jätti tehtävänsä HPK:ssa kaudella 2001 ja siirtyi SaiPan päävalmentajaksi. Lappeenrannassa hän valmensi vain vajaan yhden kauden ajan ennen kuin sai potkut tammikuussa 2002, jolloin hänet korvasi Petri Skriko. Lokakuussa samana vuonna Räsänen palasi kesken kauden 2002–2003 vastuuvalmentajan tehtäviin, tällä kertaa Ilvekseen Ari-Pekka Selinin tilalle.
Sarah Major
Sarah Major (s. 22. elokuuta 1988) on uusiseelantilainen näyttelijä, joka tunnetaan uusiseelantilaisesta draamasarjasta "Klaani", jossa hän esitti Patsy-nimistä tyttöä vuosina 1999–2001.
Major on myös näytellyt mm. lyhytelokuvassa "Flying", Gaelan tytärtä "Herculesissa" sekä Emily Watsonia William Shatnerin "A Twist in the Tale" -sarjan jaksossa "The Magician".
Äyräpää (täsmennyssivu)
Äyräpää on:
Riebeckiitti
Riebeckiitti eli riebekkiitti on natriumamfiboliryhmään kuuluva runsasnatriuminen mineraali, ja sen kemiallinen kaava on Na(Fe,Mg)SiO(OH). Se on kidejärjestelmältään monokliininen, ja sen kiteet ovat tavallisesti pitkiä prismakiteitä, joiden poikkileikkaus on timantinmuotoinen. Kiteet voivat olla myös säikeisiä, säteittäisiä ja keihäänkärjen, lehden tai pylvään muotoisia. Riebekkiitin kovuus on 5–6 ja ominaispaino 3,0–3,4. Sen lohkeavuus on täydellinen, kahteen suuntaan timantinmuotinen, ja murtuma on epätasainen ja sirpaleinen. Mineraali vaihtelee läpikuultavasta lähes läpikuultamattomaan. Riebekkiitti on nimetty saksalaisen tutkijan Emil Riebeckin (1853–1885) mukaan.
Riebekkiittiä muodostuu tavallisesti tummansinisinä, pitkänomaisista säikeittäisiin, kiteinä runsasnatriumisissa graniiteissa, syeniiteissä, rautamuodostumissa ja liuskeissa.
Jotkut riebekkiitin muodot, kuten krokidoliitti, ovat asbestimaisia. Ailsa Craigin saarelta löydettävä riebekkiittigraniitti, ailsiitti, on arvokasta siitä tehtävien curling-kivien vuoksi.
Arfvedsoniitti
Arfvedsoniitti on natriumamfiboliryhmään kuuluva mineraali, jonka kemiallinen koostumus on Na(Fe,Mg)FeSiO(OH). Sen kidejärjestelmä on monokliininen, ja sen kiteet ovat tavallisesti väriltään vihertävän mustia tai siniharmaita, ja muodoltaan ne ovat säikeittäisistä säteittäisiin ja tähdenmuotoisiin prismoihin. Mineraali voi olla himmeä tai sillä voi olla lasin- tai silkinkiilto. Arfvedsoniitin ominaispaino on 3,44–3,45, ja sen kovuus on 5,5–6. Sen taitekertoimet ovat nα=1,652–1,699, nβ=1,660–1,705 ja nγ=1,666–1,708.
Mineraali on melko harvinainen, ja se esiintyy emäksisissä magmakivimineraaleissa, joita esiintyy nefeliittisyeniitti-intruusioissa ja agpaiittisissa pegmatiiteissa sekä peralkaliinigraniiteissa, kuten Golden Horn -batoliitissa Washingtonin osavaltion Okanoganin piirikunnassa.
Arfvedsoniitti löydettiin vuonna 1923 ja se nimettiin ruotsalaisen kemistin Johan August Arfwedsonin (1792–1841) mukaan.
Aretas IV
Aretas IV Filopatris oli nabatealaisten kuningas halliten vuodet 9 eaa. – 40. Aretas seurasi Oboda III:ta. Hänen aikanaan nabatealaiset olivat taloudellisesti ja kulttuurisesti historiansa kukoistuskaudella. Tuolloin rakennettiin useita uusia kaupunkeja ja monia vanhoja laajennettiin sekä mm. monet Petran monumentit ovat Aretaksen IV:n ajalta.
Nabatealaisten vahvistuminen Aretas IV:n aikana aiheutti monia kahakoita Juudean rajalla. Yrittääkseen välttää sotatilanteen Aretas naitti tyttärensä Galilean ja Perean tetrarkille Herodes Antipaalle. Herodes Antipaksen rakastuttua velipuolensa Herodeksen vaimoon Herodiakseen, hän erosi nabatealaisesta vaimostaan. Tämän palattua isänsä luo, niin Aretas hyökkäsi vuoden 37 alussa Galileaan tuhoten Herodes Antipaan armeijan. Antipas pyysi apua keisari Tiberiukselta, joka määräsi Syyrian maaherran Vitelliuksen tuomaan Aretaan Roomaan, joko vangittuna tai sitten surmattuna lähettämällä hänen katkaistu päänsä keisarille. Kuultuaan Tiberiuksen määräyksestä Aretas halusi välttää taistelua roomalaisten kanssa ja poistui omalle alueelleen. Vitelliukselta jäi keisarin käsky noudattamatta, sillä keisari Tiberius kuoli 16.3.37.
Raamatussa Aretas IV mainitaan Toisessa kirjeessä korinttilaisille, jossa kerrotaan apostoli Paavalin karanneen korissa Damaskoksesta Aretaksen käskynhaltijan vartioidessa kaupunkia vangitakseen Paavalin. Ensimmäinen vaihtoehto on, että kertomus on virheellinen, koska Damaskos kuului Rooman hallitsemaan alueeseen; näin ollen Apostolien tekojen kertomus samasta tilanteesta olisi uskottavampi, koska siinä juutalaiset vainosivat Paavalia. Toinen vaihtoehto kuitenkin on, että Aretaksen "de facto" -valta ulottui myös Damaskokseen, koska siellä oli paljon nabatealaisia. Aretaksella saattoi olla siis merkittävästi valtaa alueella; samoin oli esimerkiksi Aleksandrian juutalaisen etnarkin kohdalla. Apostolien tekojen maininta juutalaisista ja Toisen Korinttilaiskirjeen maininta Aretaksesta saattaa viitata siihen, että Aretas teki yhteistyötä alueen juutalaisten valtahahmojen kanssa, koska hän nabatealaisten kuninkaana saattoi vaikuttaa suoraan lähinnä nabatealaisten asioihin; tämä olisi myös mahdollinen selitys sille, miten hän saattoi puuttua juutalaisen väestöryhmän asioihin.
Joel Asaph Allen
Joel Asaph Allen (19. heinäkuuta 1838 Springfield, Massachusetts – 29. elokuuta 1921 Cornwall-on-Hudson, New York) oli yhdysvaltalainen eläintieteilijä ja lintutieteilijä.
Hänen vanhempansa olivat Joel Allen ja Harriet Trumbull. Vuonna 1874 hän avioitui Mary Manning Clevelandin kanssa.
Allen opiskeli Wilbraham Academyssa Massachusettsissa 1858-1862 ja Harvardin yliopistossa 1862-1871 Louis Agassizin ohjauksessa. Hän osallistui yhdelle Brasiliaan suuntautuneelle tutkimumatkalle (Thayerin retkikunta) ja useisiin Yhdysvaltoihin suuntautuneille. 1873 hän johti uutta rautatielinjaa (North Pacific Railroad) kartoittavia luonnontieteilijöitä Bismarckista Pohjois-Dakotasta Yellowstoneen ja takaisin Smithsoniaan.
Allen oli Harvardin yliopiston soveltavan eläintieteen museon intendentti 1867 alkaen, Boston Society of Natural Historyn matelija-, lintu- ja nisäkäsosaston intendentti 1868-1880, Amerikan luonnonhistoriallisen museon (American Museum of Natural History New Yorkissa) ensimmäinen lintu- ja nisäkäsosaston intendentti vuodesta 1885 alkaen, myöhemmin ensimmäinen lintutieteellisen osaston johtaja, ja nisäkäsosaston intendentti 1907-1921.
Vuonna 1876 Allen äänestettiin Kansallisen tiedeakatemian jäseneksi. 1886 hän oli yksi ensimmäisen Audubon Societyn perustajista New Yorkissa. 1883–1891 hän oli American Ornithologists' Unionin (AOU) puheenjohtaja ja eräs yhdistyksen perustajista 1883. Indianan yliopisto myönsi hänelle kunniatohtorin arvon 1886. Hän toimi Linnaean Society of New Yorkin puheenjohtajana 1890-1897.
Allenin sääntö biologiassa on nimetty hänen mukaansa. Hän muotoili säännön vuonna 1877.
Allen kuvaili ja nimesi useita lintulajeja, muun muassa naamioviiriäisen ("Odontophorus atrifrons"). Hänen kunniakseen on nimetty ainakin viiksiluura ("Grallaria alleni") ja suomurintamatkija ("Allenia fusca").
Hänen kirjallinen tuotantonsa oli hyvin laaja ja hän julkaisi kaikkiaan yli 1 400 kirjoitusta. Nisäkkäistä hän julkaisi noin 560 ja linnuista noin 40 kirjoitusta. Hän toimitti AOU:n lehteä "The Auk" 1884-1912.
DJ Jokke
DJ Jokke, oikealta nimeltään "Jouni Helminen" (k. 19. toukokuuta 2017), oli suomalainen DJ. Hän aloitti levyjen soittamisen vuonna 1979. 1980-luvun lopulla hän oli Suomen ensimmäisen danceklubin, Berlinin, vakituisia DJ:tä ja yksi niistä jotka tekivät acid house -musiikkia tunnetuksi maassa. Seuraavalla vuosikymmenellä Jokke siirtyi enemmän varsinaisen teknomusiikin pariin. Suomen ”teknon kummisedäksikin” sanottu mies on soittanut monissa alan tapahtumissa ja eri klubeilla (vakituisena esimerkiksi Hype-klubilla), ja hänen miksauksiaan on kuultu muun muassa Radiomafian Dancemob-ohjelmassa. DJ-uransa lisäksi Jokke toimi pitkään levykauppiaana klubimusiikkiin erikoistuneessa Street Beat -liikkeessä Helsingissä.
Shailene Woodley
Shailene Diann Woodley (s. 15. marraskuuta 1991 San Bernardino, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi televisiosarjasta "Salattu teinielämä", jossa hän näytteli pääroolia vuosina 2008–2013. Sitä ennen hän näytteli "O.C." -nuortensarjan ensimmäisellä tuotantokaudella Kaitlin Cooperia ja teki vierailevia rooleja useissa muissa sarjoissa.
Woodley nousi tähteyteen elokuvan "The Descendants" (2011) myötä, jossa hän esiintyi yhdessä päärooleista George Clooneyn rinnalla. Vuonna 2014 Woodley näytteli pääosia elokuvissa "Divergent – Outolintu" ja "Tähtiin kirjoitettu virhe".
Näyttelijänuransa lisäksi Woodley on innokas ympäristöaktivisti.
Woodley syntyi Kalifornian San Bernardinon piirikunnassa ja kasvoi Simi Valleyssä. Hänen äitinsä Lori (o.s. Victor) on koulukuraattori ja isä Lonnie Woodley rehtori. Hänellä on yksi nuorempi veli.
Woodley kävi nuoruudessaan näyttelytunneilla. Hän kävi Simi Valley High Schoolia ja valmistui vuonna 2009. 15-vuotiaana Woodleylla diagnosoitiin skolioosi.
Ivan Reitman
Ivan Reitman (s. 27. lokakuuta 1946 Komárno, Tšekkoslovakia, nyk. Slovakia) on kanadalainen elokuvaohjaaja. Hän vietti nuoruutensa Kanadassa ja on syntyperältään juutalainen.
Reitman on työskennellyt elokuvissaan myös näyttelijänä sekä tuottajana. Hän teki läpimurtonsa vuonna 1978 tuottaessaan elokuvan "Delta-jengi" ("National Lampoon's Animal House") sekä ohjaamalla seuraavana vuonna kanadalaisen. komedian "Jurtit" ("Meatballs"). Reitman tunnetaan erityisesti 1980- ja 90-luvuilla ohjaamistaan menestyneistä komedioista.
Vuonna 2005 Reitmanin oli tarkoitus toteuttaa uusi elokuvaversio Vaaleanpunaisesta pantterista, mutta hanke annettiin Shawn Levylle
Ivan Reitman on ollut vuodesta 1976 asti naimisissa Geneviève Robertin kanssa. Heillä on poika, myös elokuvaohjaajana työskentelevä Jason Reitman, sekä kaksi tytärtä.
MMMag
MMMag (MultiMedia Magazine) oli vuoden 1998 lokakuusta vuoden 1999 marraskuuhun Suomessa ilmestynyt tietokonelehti. Lehden lopettamisen jälkeen lehden tilanneille lähetettiin MMMag:n
sijaan Internet-lehteä. Tilaajat saivat kuitenkin vain yhden Internet-lehden näytenumeron, sillä kyseisen lehden irtonumero maksoi tuolloin lähes saman verran kuin verrattain
edullisen MMMag:n vuositilaus.
Lehti oli tiettävästi Euroopan ensimmäinen POP-periaatteella (pay only postage/maksa vain jakelukustannukset) tuotettu PC-, internet- ja multimedialehti.
Meidän poikamme merellä
Meidän poikamme merellä on vuonna 1933 valmistunut Erkki Karun ohjaama suomalainen elokuva, joka on vuonna 1929 valmistuneen elokuvan "Meidän poikamme" itsenäinen jatko-osa. Trilogian seuraava osa "Meidän poikamme ilmassa – me maassa" valmistui 1934.
Meidän poikamme merellä on ensimmäinen Suomessa tehty musikaalielokuva. Kirjassaan "Elokuvan historia" Peter von Bagh kuvailee sitä "vielä vuosienkin jälkeen valovoimaisimmaksi".
Elokuvaa on kuvattu muun muassa Helsingin Merikasarmilla, Tammisaaressa, tykkivene Uudellamaalla, panssarilaiva Väinämöisellä, sukellusvene Iku-Tursolla sekä koululaiva Suomen Joutsenella. Sisäkuvaukset on tehty Helsingissä Vironkadun studiolla.
Elokuvassa esitetään Georg Malmsténin suosituimpiin levytyksiin kuuluva valssi "Leila".
Yogi Berra
Lawrence Peter ”Yogi” Berra (12. toukokuuta 1925 – 22. syyskuuta 2015) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän syntyi St. Louisissa, Missourissa, italialaisten Pietro ja Paulina Berran poikana. Yleiseen käyttöön levinneen "Yogi"-lempinimensä Berra sai nuoruusvuosinaan ystävältään Jack Maguirelta, jonka mielestä hän muistutti joogaajaa () istuessaan käsivarret ja jalat ristissä lyöntivuoroa odottaessaan tai hävittyä ottelua surressaan.
Berra tuli tunnetuksi taidokkaana siepparina. Hän pelasi MLB-tasolla vuosina 1946–1965; vuoteen 1963 joukkueena oli New York Yankees, ja lyhyen tauon jälkeen hän pelasi hetken New York Metsissä. Hän oli toisen maailmansodan veteraani.
Berra työskenteli peliuralta vetäydyttyään valmentajana. Hänet nimettiin Baseball Hall of Fameen vuonna 1972.
Berra tuli tunnetuksi myös oivaltavista ja elämänviisautta heijastavista kommenteistaan ja aforismeistaan. Piirroshahmo Jogi-karhun () nimi on väännetty Yogi Berrasta.
Auvers-sur-Oise
Auvers-sur-Oise on kunta Ranskassa, 30 kilometriä Pariisista Val-d'Oisen departementissa. Kunta on osa Pariisin metropolialuetta. Kunta on saanut nimensä Oisejoesta, joka virtaa sen halki. Kunnassa on arviolta 6 894 asukasta (vuonna 2013) ja sen pinta-ala on 12,69 neliökilometriä.
Auvers-sur-Oisessa ovat maalanneet useat taiteilijat, esimerkiksi Charles-François Daubigny, Paul Cézanne, Jean-Baptiste Camille Corot, Camille Pissarro ja Vincent van Gogh.
Kompleksi (kemia)
Kompleksiyhdisteillä (myös koordinaatiokompleksi) tarkoitetaan molekyylejä, jotka ovat muodostuneita keskusatomista tai -ionista ja sitä ympäröivistä ioneista, molekyyleistä tai atomeista.
Tyypillisessä kompleksiyhdisteen rakenteessa keskusatomina toimii positiivisesti varautunut siirtymämetalleihin kuuluva metalli-ioni, johon on liittynyt koordinaatiosidoksella ligandeja. Riippuen keskusatomin koosta ja varauksesta ligandeja saattaa olla 1–12.
Kompleksiyhdisteen nimessä ilmoitetaan ensin ligandit niiden aakkosjärjestyksen mukaisessa järjestyksessä. Ligandin määrä ilmoitetaan etuliitteellä di-, tri-, tetra- ja niin edelleen. Jos ligandina on moniatominen ryhmä, liitteenä käytetään liitteitä bis-, tris-, tetrakis- ja niin edelleen. Tämän jälkeen ilmoitetaan keskusatomi ja suluissa keskusatomin hapetusluku. Jos kompleksi on anioni saa keskusatomin nimi -aatti-päätteen. Joissain tapauksissa pääte lisätään alkuaineen latinankieliseen nimeen esimerkiksi kullan tapauksessa yhdiste on auraatti ja hopean tapauksessa argentaatti.
Kompleksiyhdisteillä on usein monta erilaista stereo- ja rakenneisomeeriä. Eri isomeerit voivat erota toisistaan esimerkiksi silmin nähtävän värin perusteella.
Esimerkiksi propellimaiset yhdisteet ilmentävät aksiaalista kiraalisuutta (P,M- eli Δ,Λ-stereoisomeriaa).
Alla kuvissa esimerkkejä yhdestä stereoisomerian muodosta, "cis, trans, fac, mer" -stereoisomeriasta, jossa kloori (vihreä) määrää sijaintiensa perusteella oktaedrisen kompleksin etuliitteen. Ryhmiä tässä isomerian muodossa tulee olla kaksi erilaista ja näiden tulee sijoittua kuten kuvissa alla. "fac" on lyhenne sanasta fasiaalinen (eng. "facial") ja "mer" meridionaalinen (eng. "meridional").
Tasoneliömäisissä yhdisteissä, joissa ryhmiä on kaksi, isomeerit voivat olla "cis" tai "trans" kuten kuvissa alla, joissa on esitetty sisplatiini ja transplatiini.
Kompleksiyhdistettä, jossa metalli-ioniin on sitoutunut ligandina yksi tai useampi vesimolekyyli, sanotaan metallin "akvaioniksi". Sellaisia esiintyy varsinkin suolojen vesiliuoksissa, mutta monissa aineissa silloinkin, kun ne ovat kiteisessä muodossa, jolloin kyseessä on kidevesi.
Metallien akvaionit ovat heikkoja happoja eli niissä oleva vesiligandi voi liuoksessa luovuttaa protonin. Jos metalli-ionille, jonka varaus on +n ja vesiligandien lukumäärä m, käytetään merkintää Me(HO), tapahtuu reaktio seuraavasti:
Tämä reaktio tapahtuu sitä herkemmin, mitä lujemmin metalli-ioni voi sitoa veden hapen elektroneja. Esimerkiksi raudan akvaionin Fe(HO) happovakio on pKa = 3,1, joten se on heikompi happo kuin fosforihappo mutta vahvempi kuin esimerkiksi etikkahappo. Toisaalta sinkin akvaionin Zn(HO) happovakio on pKa = 0,7, joten se on varsin heikko happo.
Karlsruhen päärautatieasema
Karlsruhen päärautatieasema () on rautatieasema Karlsruhen keskustassa Saksassa. Asema on luokiteltu ensimmäiseen kategoriaan Saksan rautatieasemien luokitusjärjestelmässä, koska se on tärkeä risteysasema.
Ensimmäinen asema, joka avattiin 1843, sijaitsi puoli kilometriä etelään kaupungin torilta Mannheimin ja Baselin välisen linjan varrella. Asemalla oli kaksi laituria, joiden kautta kulkeneet raiteet oli mitoitettu 1600 millimetrin raideleveydelle, mutta jotka myöhemmin muutettiin yleiseurooppalaiseen 1435 millimetriin.
Vuosien kuluessa liikenteen määrä kasvoi ja asema alkoi käydä pieneksi. Uusi asema avattiin lokakuussa 1913 kilometrin verran etelään entisestä.
Asema kärsi pieniä vaurioita toisessa maailmansodassa. Se modernisoitiin 1990-luvulla samalla, kun Karlsruhen duoraitiotieverkosto valmistui. Nykyään asemalla pysähtyy noin 150 kaukojunaa päivässä.
Florentin Granholm
Gustaf Florentin Granholm (9. kesäkuuta 1836 Helsinki – 29. heinäkuuta 1922 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.
Granholm kirjoitti ylioppilaaksi 1855. Hänet otettiin seuraavana vuonna oppilaaksi Yleisten rakennusten intendentinkonttoriin. Granholm oli viimeinen intendentinkonttorin oppilas. Hän valmistui arkkitehdiksi Pariisin École des Beaux-Artsista vuonna 1863 ja jatkoi seuraavana vuonna opintoja vielä Münchenin teknillisessä korkeakoulussa.
Granholm nimitettiin vuonna 1865 ylimääräiseksi arkkitehdiksi Yleistenrakennusten ylihallitukseen, joksi Intendentinkonttorin nimi oli samana vuonna muuttunut. Hän toimi vuosina 1865–1909 ylihallituksen eri tehtävissä, muun muassa Uudenmaan läänin lääninarkkitehtina vuodet 1875–1884. Hän suunnitteli Helsinkiin useita rakennuksia.
Granholm sai valtioneuvoksen arvonimen 1907.
Serbian Superliiga
Superliiga () on Serbian jalkapallon pääsarja.
Superliiga perustettiin vuonna 2006. Sitä edelsi vuonna 1992 perustettu Jugoslavian liittotasavallan/Serbia ja Montegron ykkösliiga, kunnes Montenegro irtautui valtioliitosta.
Sarjassa pelaa 16 joukkuetta. Joukkueet pelaavat keskenään kaksinkertaisen sarjan. Sarjan mestari pääsee Mestarien liigan toiselle karsintakierrokselle. Toiseksi ja kolmennakesi sijoittuneet joukkueet pääsevät Eurooppa-liigan toiselle karsintakierrokselle.
Wärtsilä Vasa 24
Wärtsilä Vasa 24 on Wärtsilän ensimmäinen itse suunnittelema laivojen voimanlähteeksi tarkoitettu dieselmoottorimalli. Mallin tuotanto alkoi 1961 nimellä Wärtsilä Vasa 14T. Luku tarkoitti yhden sylinterin iskutilavuutta litroina. Myöhemmin mallinimi muutettiin vastaamaan merimoottorien mallimerkinnöissä yleisesti vallalla olevaa käytäntöä, jossa luku tarkoittaa sylinterin halkaisijaa senttimetreinä. Myöhemmin tulivat TK- ja TS-versiot, joissa mallia oli paranneltu mm. lisäämällä siihen turboahdin. Valmistuksessa oli ainakin 6- ja 8-sylinteriset rivimoottorimallit. Kaikki Wärtsilä Vasa 24 -moottorit valmistettiin nimensä mukaisesti Vaasassa, jossa oli valmistettu aikaisemmin lisenssillä melko saman kokoisia ruotsalaisia NOHAB 25 -moottoreita. Vasa 24:n teknisissä yksityiskohdissa onkin monia yhteneväisyyksiä NOHAB:in kanssa.
Verrattuna myöhempiin Wärtsilän moottoreihin, Vasa 24:ssä on erikoista se että raamilaakerien alaosat on integroitu valettuun öljypohjaan. Sylinterikansissa on vain yksi imu- ja yksi pakoventtiili sylinteriä kohden. Kannet on kiinnitetty viidellä ruuvilla, kun myöhemmissä malleissa niitä oli vain neljä kantta kohden. Nokka-akseli on täysmittainen, kun myöhemmissä malleissa se koostuu paloista.
Mallin korvasi 1970-luvulla esitelty Wärtsilä Vasa 22.
Gradius 2
Gradius 2 (tunnettu myös nimellä Nemesis 2) on Konamin kehittämä ja julkaisema tekemä ampumapeli, joka on jatkoa "Gradiukselle". "Gradius 2" julkaistiin vuonna 1987.
Timo Nieminen (koripallovalmentaja)
Timo Nieminen (s. 29. lokakuuta 1966)on suomalainen koripallovalmentaja, joka toimi kaudella 2008–09 Korisliigaa pelaavien Forssan Koripoikien päävalmentajana. Tällä hetkellä Nieminen toimii PuHu Junioreiden valmennuspäällikkönä. Hän on valmentanut urallaan SM-sarjassa Koripoikien lisäksi Uudenkaupungin Korihaita, Kouvolan Kouvoja sekä Pekka Salmisen apuna Torpan Poikia. Lisäksi hän on valmentanut naisten 1. divisioonassa pelannutta Helsingin NMKY:tä. Hänet on valittu kerran SM-sarjan vuoden valmentajaksi 1993-1994 hänen valmennettuaan FoKoPon SM-pronssille ja kerran Eurobasketin valitsemana vuoden divisioonavalmentajaksi 2004-2005 Torpan Poikien noustua SM-liigaan. Kaudella 2007–08 Nieminen valmensi Forssan Koripojat I-divisioonan voittoon ja suoraan nousuun Korisliigaan. Timo Niemisen veli Tapio Nieminen on pelannut koripalloa pääsarjassa ja he molemmat edustivat Forssan Koripoikia pronssimitaliin päättyneellä kaudella 1993-1994. Timo Nieminen on koripallovalmentamisen lisäksi toiminut matematiikan ja liikunnan opettajana Arkadian yhteislyseossa, Klaukkalassa.
Gelendžik
Gelendžik () on noin 540 980 asukkaan (2010) kaupunki Venäjällä Mustanmeren koillisrannalla Novorossijskin ja Tuapsen välissä Krasnodarin aluepiirissä. Kahden niemen suojaama Gelendžikin poukama on yksi harvoista luonnonsatamista Mustanmeren koillisrannikolla. Kaupunki suosittu kotimaanlomailun kohde.
Alueella on ollut asutusta pitkään. Nuoremmalta kivikaudelta on muistomerkkinä dolmeneja, eli megaliittikulttuurin hautamuistomerkkejä ja niiden raunioita. Kantaväestöä olivat kaukasialaiskansoihin kuuluvat adygit. Kaupungin nimi juontuu adyginkielisestä sanasta хъулъыжъый, joka tarkoittaa 'pientä laidunta' tai 'pientä ketoa'.
Gelendžikin poukamassa oli jo 300-luvulla eaa. Torikos-niminen kreikkalainen siirtokunta. Roomalaiset tunsivat paikan nimellä "Pagrae", Bysantin aikana kaupunki tunnettiin nimillä Pagra ja Jeptala. Kansainvaellusajalla hunnit ja skyytit hävittivät kaupungin. Keskiajalla Genova piti paikalla "Maurolaca"-nimistä kauppasatamaa.
Osmanien vallan aikana seudulla käytiin kulta- sekä orjakauppaa. Tšerkessinaiset olivat ilmeisen haluttua kauppatavaraa seraljeihin. Adrianopolin sopimus vuonna 1829 antoi alueen Venäjälle, joka perusti paikalle Gelendžikin linnoituksen. Näihin aikoihin paikassa vaikutti muun muassa kuuluisa venäläinen kirjailija Mihail Lermontov. Krimin sota johti linnoituksen hävitykseen, mutta kasakat saivat kylän uudelleen haltuunsa.
Gelendžikin pääelinkeinoksi ovat nousseet matkailu ja kylpylät, joista ensimmäinen on perustettu jo 1901. Gelendžikissä on myös merkittävä merentutkimuksen keskittymä. Neuvostovallan aikana kylpylöitä rakennettiin lisää, ja kaupunkia käytettiin muun muassa kesäiseen virkistystoimintaan. Kaupunkiin on rakennettu myös köysiratoja suurien korkeuserojen vuoksi. Keskellä viininviljelyaluetta sijaitsevat Gelendžikin viinitarhat ovat kuuluisia laadukkaista viineistään.
Nikolai Haritonov
Nikolai Mihailovitš Haritonov (; s. 30. lokakuuta 1948) on venäläinen poliitikko. Hän on entinen Venäjän agraaripuolueen jäsen ja Venäjän federaation kommunistinen puolueen ryhmässä Venäjän duumassa.
Haritonov opiskeli Novosibirskissä maatalousinstituutissa ja työskenteli agronomina 1972–1994 ja johti sovhoosia Novosibirskin alueella.
Hänet valittiin 1990 Venäjän sosialistisen federatiivisen neuvostotasavallan kansanedustajaksi. Hän oli perustamassa Agraaripuoluetta ja hänet valittiin Mihail Lapšinin varapuhemieheksi. Lapšin ei itse päässyt duumaan 1995, joten Haritonov johti agraariryhmää. Haritonov tuki kommunistien ehdokasta Gennadi Zjuganovia vuoden 1996 presidentinvaaleissa. Hänet valittiin myös kolmanteen duumaan 1999.
Haritonov riitautui Lapšinin kanssa ennen vuoden 1999 vaaleja Agraaripuolueen lähdettyä yhteistyöhän entisen pääministeri Primakovin "Isänmaa – Koko Venäjän" -puolueen kanssa, jolloin Haritonovin kannattajat liittyivät kommunistien riveihin. Vaalien jälkeen Haritonovin kannattajat ja kommunistit muodostivat duumassa "agroteollisen ryhmän", jotka Haritonov johti.
Haritonov valittiin 2004 kommunistien presidenttiehdokkaaksi hänen voittaessaan äänestyksessä jopa Zjuganovin ja hän sijoittui toiseksi saaden 9,4 miljoonaa ääntä (13,7 %).
Miriam McDonald
Miriam McDonald (s. 26. heinäkuuta 1987 Ontario, Kanada) on kanadalainen näyttelijä, joka on näytellyt Emma Nelsonina kanadalaisessa draamasarjassa "". Hän on näytellyt Emma Nelsonia vuodesta 2001, mutta aloittanut näyttelijänuransa sarjassa "System Crash" vuonna 1999.
Matjaž Debelak
Matjaž Debelak (s. 27. elokuuta 1965 Braslovče) on slovenialainen entinen mäkihyppääjä, joka aktiiviaikoinaan edusti Jugoslaviaa.
1988 Calgaryn talviolympialaisissa Debelak saavutti joukkuemäestä hopeaa sekä henkilökohtaisesta suurmäen kilpailusta pronssia. MM-kisoissa hän oli henkilökohtaisessa kilpailussa parhaimmillaan kuudes, 1989 Lahdessa normaalimäessä.
Debelakin paras maailmancupin osakilpailusijoitus oli viides, jonka hän saavutti kahdesti. Kokonaiskilpailussa hän oli parhaimmillaan 20:s, kaudella 1987–1988. Debelak lopetti uransa kauteen 1989–1990.
Debelak valittiin Slovenian vuoden miesurheilijaksi 1988 .
Alexander Wetmore
Frank Alexander Wetmore (18. kesäkuuta 1886 North Freedom, Wisconsin – 7. joulukuuta 1978 Glen Echo, Maryland) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä ja paleontologi.
Hänen vanhempansa olivat maalaislääkäri Nelson Franklin Wetmore ja Emma Amelia (Woodworth) Wetmore.
Wetmore opiskeli ensin Kansasin yliopistossa ja myöhemmin George Washingtonin yliopistossa, jossa hän suoritti tohtorin tutkinnon 1920. Väitöskirjan nimi oli "The Birds of Porto Rico". Vuosina 1905-1908 hän toimi assistenttina Kansasin yliopiston luonnonhistoriallisessa museossa ja 1909 assistenttina Denverin luonnonhistoriallisessa museossa. 1910 hän meni liittovaltion palvelukseen ja toimi tutkijana maatalousosastolla (Biological Survey of the Department of Agriculture). 1915 hän julkaisi tutkimuksen vesilintujen metsästyksestä, jossa hän havaitsi lyijyhaulien syömisen johtavan linnun kuolemaan. Paleontologian alalla hän tutki fossiilisia lintuja "Palaeochenoides miocaenus" ja "Nesotrochis debooyi".
Wetmore avioitui Fay Hollowayn kanssa 1912. Heillä oli tytär, Margaret Fenwick Harlan. Fay kuoli vuonna 1953 ja Wetmore avioitui sittemmin Annie Beatrice (Bea) Thielenin kanssa.
1925 Wetmore sai apulaissihteerin viran Smithsonian-instituutista, toimien sihteerinä 1945-1952. Vuonna 1939 hänet äänestettiin Royal Australasian Ornithologists Unionin kirjeenvaihtajajäseneksi. 1959 hänelle myönnettiin American Ornithologists' Unionin (AOU) kunniamerkki William-Brewster-mitali ja 1972 saman yhdistyksen Elliott-Coues-mitali.
Hän kirjoitti teoksen "A Systematic Classification for the Birds of the World" (1930, parannetut versiot 1951 ja 1960). Tämä Wetmoren Sääntö saavutti laajan hyväksynnän ja oli yleisessä käytössä 1900-luvun loppupuolelle saakka.
Wetmore nimesi useita lintulajeja, muun muassa panamanviiriäisen ("Odontophorus dialeucos"). Kaikkiaan hän kuvaili 189 fossiilista lintulajia ja -alalajia, enimmäkseen Pohjois-Amerikasta. Useita lintuja on nimetty hänen kunniakseen, kuten esihistoriallinen suku "Alexornis", venezuelanluhtakana ("Rallus wetmorei"), oranssikurkkutangara ("Wetmorethraupis sterrhopteron") ja naamiovuoritangara ("Buthraupis wetmorei").
Jukka Ristimäki
Jukka Ristimäki (s. 28. maaliskuuta 1980 Kankaanpää) on suomalainen pesäpalloilija, joka pelasi kaudella 2010 Ulvilan Pesä-Veikoissa. Hän pelaa ulkokentällä polttolinjassa ja sisäpelissä vaihtajana.
Kaudella 2007 Ristimäki edusti Kankaanpään Mailaa. Hän löi seitsemän ja toi 14 juoksua 14 runkosarjaottelussa. Kaudeksi 2009 hän siirtyi Hyvinkään Tahkoon ja kaudeksi 2010 Ulvilan Pesä-Veikkoihin.
Ristimäestä käytetään lempinimeä ”Risti”. Ammatiltaan hän on sähkösuunnittelija.
Dave Keon
David Michael "Dave" Keon (s. 22. maaliskuuta 1940) on kanadalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi ammattilaistasolla vuosina 1960–1982 tärkeimpänä joukkueenaan Toronto Maple Leafs.
Keonille on myönnetty muun muassa Calder Memorial Trophy vuonna 1961, kaksi Lady Byng Memorial Trophya vuosina 1962 ja 1963, Conn Smythe Trophy vuonna 1967 sekä kaksi Paul Deneau Trophya vuosina 1977 ja 1978.
Keon otettiin Torontossa sijaitsevaan Hockey Hall of Fameen vuonna 1986.
The Cheetah Girls 2
The Cheetah Girls 2 on jatkoa Disney Channelin elokuvalle The Cheetah Girls. Pääosissa nähdään jälleen Raven-Symoné, Adrienne Bailon, Sabrina Bryan ja Kiely Williams.
Reinhard Hess
Reinhard Hess (13. kesäkuuta 1945, Lauscha – 24. joulukuuta 2007, Bad Berka) oli saksalainen mäkihyppyvalmentaja.
Hess valmensi Saksan maajoukkuetta vuosina 1993–2003. Tuona aikana Saksa saavutti kolme olympiakultaa ja seitsemän maailmanmestaruutta.
Hess kuoli syöpään jouluaattona 2007.
Karja-aura
Karja-aura, virallisesti esteenraivaaja, on linja-ajoon rakennetuissa höyryvetureissa oleva aurarakenne.
Karja-auran rakenne on avoin; se muodostuu ala- ja yläreunojen vaakasuuntaisesta kehyksestä jotka on yhdistetty vahvoilla terästangoilla. Joissakin rakenteissa on lisäksi paksut teräslevyt sivustoja vahvistamassa.
Rakennelmaa käytettiin erityisesti silloin, kun rataosuudet kulkivat metsäisten seutujen halki; auran tarkoituksena oli siirtää radalle mahdollisesti kaatuneet pienehköt puut ja muut vastaavat esteet sivuun; samoin se esti tällaisia joutumasta koneistoon.
Myös radalle harhaantuneet kotieläimet tai suurempi riista, esimerkiksi peurat, olisivat voineet aiheuttaa pahojakin vaurioita osuessaan suoraan veturiin. Nyt karja-aura esti vahingot; se itsessään saattoi kylläkin vaurioitua tällaisessa törmäyksessä - usein korjaamattomaksi asti - mutta vahinko oli näin huomattavasti pienempi.
Diesel- ja sähkövetureissa karja-auraa ei pääsääntöisesti ole. Järjestelyhöyryvetureissa se pääsääntöisesti korvattiin vaihtotyössä hyödyllisellä astinlaudalla.