Catherine Zeta-Jones
Catherine Zeta-Jones, CBE (s. 25. syyskuuta 1969 Swansea, Wales, Yhdistynyt kuningaskunta) on walesilaissyntyinen Oscar-palkittu näyttelijä. Hän aloitti uransa jo lapsena teatterissa ja näytteli paljon etenkin musikaaleissa. Hänen ensiesiintymisensä televisiossa oli vuonna 1991 brittisarjassa "Oi ihana toukokuu" Marietten roolissa. Elokuva "Zorron naamio" (1998) oli hänen läpimurtonsa Hollywoodissa.
Naissivuosa musikaalissa "Chicago" (2002) toi Zeta-Jonesille sekä Oscar- että Bafta-palkinnon. Hän sai parhaan naispääosan musikaaliin Tony-palkinnon musikaalista "A Little Night Music" (2009) vuonna 2010.
Zeta-Jones on naimisissa häntä päivälleen vanhemman näyttelijä Michael Douglasin kanssa. Heillä on kaksi lasta, poika Dylan Michael Douglas (s. 8. elokuuta 2000) ja tytär Carys Zeta Douglas (s. 20. huhtikuuta 2003).
Hän julkaisi vuonna 2017 sisustusmallistonsa "Casa Zeta-Jones" yhteistyössä yhdysvaltalaisen QVC:n kanssa.
Catherine Zeta-Jones syntyi Swanseassa, Walesissa. Hänet on nimetty isoäitiensä, Zeta Jonesin ja Catherine Fairin mukaan. Nimen väliviiva on lisätty myöhemmin. Hänen isänsä David Jones omisti makeistehtaan, ja hänen äitinsä Patricia (o.s. Fair) toimi ompelijana. Hänen isänsä on syntyperältään walesilainen ja hänen äitinsä irlantilaiskatolinen. Hänellä on kaksi veljeä, vanhempi veli David A. (1967) ja nuorempi veli Lyndon (1972), joka työskenteli myyntiedustajana ennen kuin ryhtyi pääomasijoittajaksi Milkwood Films -elokuvatuotantoyhtiöön.
Patricia Jones lähetti 4-vuotiaan Catherinen Hazel Johnson School of Dance -tanssikouluun, koska tämä oli lapsena hyperaktiivinen ja voisi käyttää liian energiansa hyödykseen tanssimiseen. Catherinen vanhemmat voittivat bingosta 1980-luvulla , jolla rahoitettiin Zeta-Jonesin baletti- ja tanssitunnit.
Catherine osallistui vuonna 1979 Butlin’s holiday campissa, Mineheadin Somersetissa, nuorten ikäluokkien Junior Star Trail -kykyjenetsintäkilpailuun Shirley Basseyn kappaleella. Hän voitti kilpailun ja sai täten paikallisen median huomiota. 11-vuotiaana Zeta-Jones oli Britannian steppauksen mestari. Hän opiskeli Dumbarton House Schoolissa, mutta jätti koulun kesken 15-vuotiaana ja muutti Lontooseen ryhtyäkseen näyttelijäksi. Hän altistui lapsena virukselle, joka aiheutti hengitysvaikeuksia, jonka seurauksena hänelle jouduttiin tekemään trakeostomia. Hänen kaulaansa jäi toimenpiteestä arpi.
Catherine Zeta-Jones opiskeli musiikkiteatteria Arts Educational Schoolsissa, Lontoon Chiswickissä. Hän aloitti näyttelemisen jo varhaisessa teini-iässä. Hän näytteli Harold Grayn luoman "Little Orphan Annie" -sarjakuvan pohjalta tehdyssä "Annie"-musikaalin kahdessa eri tuotannossa. Hän näytteli 1970-luvun lopulla "Annie"-musikaalissa Mollyn roolin Victoria Palacessa, West End -teatterissa ja vuonna 1981 nimiroolin Swansea Grand Theatressa. Catherine näytteli 14-vuotiaana vuonna 1983 Tallulahin roolin West Endin Her Majesty’s -teatterin "Bugsy Malone" -musikaalissa.
Zeta-Jones näytteli vuosina 1985–1986 musikaalissa "The Pajama Game". Hän oli vuonna 1987 toisella varasijalla naispääosaan, Peggy Sawyerin rooliin West End -musikaalissa "42nd Street". Päänäyttelijän sekä ensimmäisen varasijanäyttelijän sairastuttua Catherine esitti pääroolin. Tuottajat vaikuttuivat hänen roolisuorituksesta niin, että hän näytteli pääroolia kahden vuoden ajan. Musikaali oli hänen läpimurtonsa.
Vuonna 1989 Zeta-Jones esiintyi Lontoon Coliseumissa Mae Jonesin roolissa Kurt Weillin oopperassa "Street Scene". Hän näytteli vuonna 1992 George Martinin "Under Milk Wood" -musikaalissa, joka on sovitus Dylan Thomasin radiodraamasta (1954)
Vuonna 2009 hän näytteli Desirée Armfeldtia musikaalissa "A Little Night Music", josta hänet palkittiin muun muassa Tony-palkinnolla.
Zeta-Jonesin ensimmäinen elokuvarooli oli vuonna 1990 Philippe de Brocan ohjaamassa ranskalais-italialaisessa elokuvassa "1001 Nights", joka on mukaelma persialaisesta tarusta "Tuhat ja yksi yötä". Suurta suosiota Britanniassa hän sai näyteltyään Mariette Larkinin roolia brittiläisessä televisiosarjassa "Oi ihana toukokuu" (1991–1993). Vuonna 1992 hän näytteli elokuvassa "Kolumbus – seikkailijoista suurin".
Zeta-Jones näytteli vuonna 1993 George Lucasin tuottaman televisiosarjan "Indiana Jones Juniorin" jaksossa, jossa näytteli myös Daniel Craig. Hän esitti vuonna 1996 elokuvan "Katariina Suuri" nimiroolia ja samana vuonna elokuvassa "Mustanaamio", joka pohjautuu Lee Falkin luomaan samannimiseen sarjakuvahahmoon. Osittain kahteen ensimmäiseen Mustanaamio-tarinaan perustuvassa elokuvassa näyttelivät myös Billy Zane ja Kristy Swanson.
Zeta-Jones tunnetaan myös CBS:n minitelevisiosarjasta "Titanic" (1996), jossa hän näyttelee pääosassa Isabella Paradinea. Elokuva perustuu RMS Titanicin haaksirikkoon. Elokuvaohjaaja Steven Spielbergin suositteli ohjaaja Martin Campbellille Zeta-Jonesia naispääosaan elokuvaan "Zorron naamio" nähtyään tämän roolisuorituksen "Titanic"-minisarjassa. Zeta-Jones valittiinkin Eléna (de la Vega) Monteron rooliin toimintaelokuvaan "Zorron naamio" (1998). Se oli hänen läpimurtoelokuvansa Hollywoodissa.
Zeta-Jones näytteli vuonna 1999 elokuvassa "Ansa viritetty", jossa hän näytteli pääosassa Sean Conneryn kanssa. Elokuvan kriittisistä arvosteluista huolimatta se oli lipputulomenestys. Samana vuonna hän näytteli elokuvassa "The Haunting – paholaistalo", jossa esiintyivät myös Owen Wilson, Lili Taylor ja Liam Neeson. Elokuva on Jan de Bontin ohjaama, ja se on uusintaversio vuoden 1963 elokuvasta "Yö kauhujen talossa", joka perustuu Shirley Jacksonin romaaniin vuodelta 1959. Elokuva sai kriittistä palautetta muun muassa heikosta käsikirjoituksesta sekä liiasta kauhuelokuvien kliseiden toistosta, mutta elokuva sai kuitenkin maailmanlaajuisesti lipputulomenestystä tuottaen dollaria.
Elokuvan "Traffic" (2000) käsikirjoitusta muutettiin siten, että Zeta-Jonesin roolihahmo Helena Ayala on raskaana, koska elokuvaa kuvatessa tämä odotti esikoistaan Dylania. Samassa elokuvassa näyttelee myös hänen miehensä Michael Douglas. Vuonna 2001 Zeta-Jones näytteli elokuvassa "Valkokankaan lemmikit" Gwen Harrisonin roolia.
"Chicago" (2002) elokuvamusikaalista Zeta-Jones voitti parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon. Vuonna 2003 hän näytteli elokuvassa "Sietämätöntä julmuutta", jossa hän näyttelee pääosassa George Clooneyn kanssa. Steven Spielbergin ohjaamassa tositapahtumiin perustuvassa elokuvassa "Terminaali" (2004) hän näyttelee lentoemäntä Amelia Warrenia, joka ystävystyy New Yorkin lentokentän terminaalissa pakosta asuvan Viktor Navoskin (Tom Hanks) kanssa, joka ei pääse ilman hyväksyttävää passia Yhdysvaltoihin ja jää jumiin lentokentälle. Samana vuonna Zeta-Jones näytteli elokuvassa "Ocean’s Twelve" (2004), jossa näyttelivät myös George Clooney, Brad Pitt, Matt Damon ja Julia Roberts. Hän uusi roolinsa Eléna de la Vegana "Zorron naamio" (1998) elokuvan jatko-osassa "Zorron legenda" (2005).
Romanttisessa komediaelokuvassa "Rakkauden resepti" (2007) Zeta-Jones näyttelee Katea, joka työskentelee ravintolassa tarkkaa ja työlleen omistautunutta kokkia, joka joutuu yllättäen sijaisäidiksi siskon tyttärelleen Zoelle (Abigail Breslin), jonka äiti kuolee auto-onnettomuudessa. Aaron Eckhart näyttelee elokuvassa apulaiskeittiöpäällikköä. Zeta-Jones valmistautui rooliaan varten muun muassa harjoittelemalla newyorkilaisessa Fiamma Osteria -ravintolassa.
"Rakkauden resepti" elokuvan jälkeen Zeta-Jones vähensi elokuva- ja televisiotöitään merkittävästi seuraavan viiden vuoden ajaksi. Hän keskittyi töiden sijaan perheeseensä sekä miehensä ja itsensä terveyteen. Zeta-Jones itse kärsi mielenterveyden ongelmista, ja hänen miehellään Michaelilla oli diagnosoitu syöpä. Zeta-Jones muun muassa kieltäytyi vuonna 2010 hänelle tarjotusta "My Week with Marilyn" (2011) -elokuvan Vivien Leigh’n roolista, jotta voisi viettää enemmän aikaa miehensä kanssa, jolla oli syöpähoidot käynnissä. Zeta-Jones hakeutui hoitoon kaksisuuntaisen mielialahäiriön takia 2011, ja toisen kerran hän joutui hoitoon mielenterveysongelmien takia vuonna 2013. Samana vuonna Zeta-Jones kertoi omasta sairaudestaan talk show -haastattelussa, ja ilmaisi myös miehensä Michaelin syöpädiagnoosin vieneen häneltä voimat.
Zeta-Jones näytteli Patricia Whitmoren roolissa Adam Shankmanin ohjaamassa elokuvassa" Rock of Ages" (2012). Elokuva perustuu samannimiseen Broadway-teatterimusikaaliin ja Chris D’Arienzonin kirjoittamaan kirjaan.
Samana vuonna hän näytteli romanttisessa komediaelokuvassa "Rakkauden pelikenttä", jonka pääosissa näyttelee Gerard Butler, Jessica Biel ja Uma Thurman.
Zeta-Jones näytteli "Red"-toimintaelokuvan jatko-osassa "Red 2" vuonna 2013. Hän näytteli brittiläisessä BBC:n komediasarja "Ruutiukot" "(Dad’s Army)" perustuvassa, alkuperäisen englanninkielisen nimensä kanssa samannimisessä elokuvassa "Dad’s Army".
Catherine Zeta-Jones palasi televisiotuotantoon vuonna 2017. Hän näyttelee Olivia de Havillandia Ryan Murphyn, Jaffe Cohenin ja Michael Zamin luomassa FX:n televisiosarjassa "Feud". Sarjassa näyttelevät myös muun muassa Jessica Lange ja Susan Sarandon. Zeta-Jones näyttelee pääosaa huumeparoni Griselda Blancoa vuonna 2018 ensi-iltansa saaneessa, Guillermo Navarron ohjaamassa, tositapahtumiin perustuvassa televisioelokuvassa "Cocaine Godmother". Elokuva kertoo kolumbialaisesta huumeparonista Griselda Blancosta, joka oli Miamin huumemyynnin uranuurtaja 1970-luvulla ja 1980-luvun alussa.
Vuonna 2018 Zeta-Jones näyttelee Facebook Watchin alkuperäissarjassa "Queen America".
Catherine Zeta-Jones on aktiivinen hyväntekijä. Hän on ollut suojelijana Swansean Longfields -päiväkeskuksessa ja tehnyt merkittäviä lahjoituksia keskukseen. Hän on mukana useissa humanitaarisissa järjestöissä, joista monet auttavat lapsia, kuten Worldwide Orphan’s Foundation, National Society for the Prevention of Cruelty to Children ja Global Missing Children’s Network. Hän on auttanut useita säätiöitä lastensairaaloiden rahoittamisessa.
Zeta-Jones on markkinoinut useita merkkejä sekä tuotteita. Hän oli 2002 maailmanlaajuisesti kosmetiikkayritys Elizabeth Ardenin mainoskasvo. Samana vuonna hän allekirjoitti sopimuksen puhelinyhtiö T-Mobilen kanssa, jonka puolesta hän lupautui puhumaan maailmanlaajuisesti.
Catherine on tehnyt myös laulajan uraa. Hänen ensimmäinen kappaleensa on ”For All Time” "(Jeff Wayne’s Musical Version of Spartacus", 1992) joka on Jeff Waynen musiikillinen mukaelma traakialaisesta gladiaattorista Spartacuksesta. Single ”In Arms of Love” julkaistiin vuonna 1995 ja ”I Can not Help Myself” vuonna 1996. Hän teki myös dueton ”True Love Ways” (1994) David Essexin kanssa.
Vuonna 2017 Catherine Zeta-Jones julkisti oman kodintekstiilimallistonsa Casa Zeta-Jones yhteistyössä yhdysvaltalaisen QVC-yhtiön kanssa.
Catherine Zeta-Jones ja Michael Douglas tapasivat toisensa Ranskassa vuonna 1998 Deauvillen elokuvafestivaaleilla, jossa Danny DeVito esitteli heidät toisilleen. Michael Douglas oli tuolloin vielä naimisissa Diandra Lukerin kanssa. Vuotta myöhemmin he alkoivat tapailla, ja he kihlautuivat vuoden 1999 lopussa ja menivät naimisiin 18. marraskuuta 2000 Plaza Hotel New Yorkissa, kun Douglasin avioero saatiin päätökseen. Heillä on kaksi lasta, poika Dylan Michael, joka on syntynyt elokuussa 2000 ja tytär Carys, joka syntyi huhtikuussa 2003. Kuningatar Elisabet II myönsi vuonna 2010 Catherine Zeta-Jonesille brittiläisen imperiumin ritarikunnankomentaja arvonimen CBE:n. Jones palkittiin työstään elokuvateollisuuden hyväksi sekä hyväntekeväisyysprojekteistaan Walesissa.
Zeta-Jones on listattu useampaan kertaan maailman kauneimmaksi sekä seksikkäimmäksi naiseksi, muun muassa People-lehden listauksessa hänet on valittu maailman kauneimmaksi naiseksi. Woman’s Journal -lehden kyselyssä Zeta-Jones valittiin vuonna 2001 Britannian lumovoimaisimmaksi yli 30-vuotiaaksi naiseksi.
Zeta-Jones on kertonut avoimesti sairastavansa kaksisuuntaista mielialahäiriötä, johon hän sairastui miehensä taistellessa syöpää vastaan. Michael Douglas myönsi myöhemmin lokakuussa 2013 valehdelleensa syöpänsä sijainnin, joka todellisuudessa oli kielisyöpä kurkkusyövän sijaan.
Catherine Zeta-Jonesin ja Michael Douglasin avioliitto oli vaikeuksissa vuonna 2013, jolloin he myös olivat asumuserossa. Asumuseron ajan Catherine Zeta-Jones asui New Yorkin Bedfordissa sijaitsevassa kartanossa. Keväällä 2014 pariskunnan avioliitto-ongelmat oli saatu selvitettyä ja he olivat palanneet yhteen. He möivät Bedfordin kartanonsa ja ostivat samalta alueelta isomman kartanon eurolla.
Zeta-Jones harrastaa aktiivisesti golfia ja ompelemista.
Blockbuster Entertainment Awards -palkintogaalassa vuonna 1999 Zeta Jones palkittiin suosituimman naistulokkaan palkinnolla näyteltyään elokuvassa "Zorron naamio", josta hän sai myös parhaan naispääosan Saturn-ehdokkuuden sekä kaksi MTV Movie Awards -ehdokkuutta: parhaan läpimurron tehnyt esiintyjä ja paras taistelu.
Samana vuonna hän voitti European Film Awardsissa, The People’s Choice -palkinnon roolistaan elokuvassa "Ansa viritetty".
"Traffic" elokuvasta Zeta-Jones oli voittamassa parhaan näyttelijäkokoonpanon SAG-palkintoa ja sai parhaan naissivuosan Golden Globe -ehdokkuuden.
Zeta-Jones voitti musikaalielokuva "Chicagon" myötä seitsemän eri palkintoa vuonna 2003, parhaan naissivuosan Oscarin ja parhaan naissivuosan Bafta-palkinnon, Critics’ Choice Movie Awards -palkintogaalassa parhaan näyttelijäkokoonpanon ja parhaan naissivuosan palkinnot, sekä parhaan näyttelijäkokoonpanon ja parhaan naissivuosan Screen Actors Guild -palkinnon. Hän sai myös paras naispääosa musikaalielokuvassa Golden Globe-ehdokkuuden.
Pääosaroolistaan musikaalielokuvassa "Little Night Music" (2009) Zeta-Jones voitti kolme musikaalien pääosapalkintoa: Tonyn, Drama Deskin ja Outer Critics Circlen.