hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Nathan East
Nathan ”Nate” East (s. 8. joulukuuta 1955 Philadelphia, Pennsylvania) on arvostettu ja paljon käytetty yhdysvaltalainen basisti ja sessiomuusikko.
East opiskeli aluksi sellon soittoa seitsemännen ja yhdeksännen luokan välillä. Hän myös soitti koulun orkesterissa. 14-vuotiaana hän kiinnostui sähköbasson soitosta ja soitti San Diegon kirkoissa erinäisissä gospel-kokoonpanoissa. Hän oli myös hyvin aktiivinen lukio-aikana ja soitti jopa yli neljässäkymmenessä bändissä. Basistin varhaiset vaikuttajat olivat kontrabasistit Ron Carter ja Ray Brown.
East on soittanut satojen artistien taustalla ja yhtyeiden vahvistuksena muun muassa Anita Baker, Eric Clapton, Elton John, Michael Jackson, Whitney Houston, Joe Satriani, Toto, Laura Branigan, Babyface, Quincy Jones, Al Jarreau ja David Benoit. Hän kirjoitti Phil Collinsin ja Philip Baileyn kanssa hitin ”Easy Lover” vuonna 1985.
Hän on yhdysvaltalaisen smooth jazz -yhtye Fourplayn alkuperäisjäsen. Yhtye on saanut lukuisia Grammy-ehdokkuuksia ja kultalevyjä.
East on toiminut Eric Claptonin kiertue- ja studiobasistina vuodesta 1983. Tuona aikana hän on ollut mukana muun muassa Grammy-palkitulla ”Tears in Heaven” -kappaleen akustisella versiolla sekä ”Change the World” -kappaleella elokuvan "Ihmeiden aika" ("Phenomenon") ääniraidalla.
Eastille on myönnetty useita palkintoja ja tunnustuksia, muun muassa "Arvokkain soittaja (basistit)" (International Rock Awards) sekä "Vuoden basisti" -titteli kolme kertaa neljän vuoden aikana (National Smooth Jazz Awards). Vuonna 2007 East vastaanotti Yhdysvaltain kongressin palkinnon, yhdessä Fourplayn kanssa, saavutuksistaan ja vaikutuksestaan musiikin saralla.
Hiromi
Hiromi (, s. 26. maaliskuuta 1979, Hamamatsu) on japanilainen jazzpianisti ja säveltäjä. Hän on tunnettu virtuoosimaisesta ja energisestä livesoitannastaan. Tyyliltään hän on monipuolinen, usein fuusion puolella.
Hiromi aloitti 6-vuotiaana klassisen pianonsoiton opinnot. Jazzin maailmaan hänet opasti 8 vuoden iässä hänen pianonopettajansa Noriko Hakita. 14-vuotiaana hän pääsi mm. soittamaan Tšekin filharmonikkojen kanssa. 17-vuotiaana hän sai tilaisuuden tavata jazzpianisti Chick Corean Tokiossa. Corea oli pyytänyt Hiromin lavalle seuraavan päivän konsertissaan kuultuaan tämän soittoa. Myöhemmin hän lähti opiskelemaan Berklee College of Musiciin, Bostoniin, Massachusettsiin, osaamatta vielä englantia. Siellä maineikas Ahmad Jamal halusi opettaa Hiromia kuultuaan tämän soittoa. Ensimmäinen levytyssopimus syntyi 17-vuotiaana jazz-levy-yhtiö Telarcin kanssa.
Hiromi on vuoden 2003 debyyttilevystään lähtien kiertänyt maailmaa lukuisilla jazz-festivaaleilla. Hän on myös säveltänyt monien japanilaisten yritysten (mm. Nissanin) mainoksiin musiikkia.
Hiromin jazztrion muut jäsenet ovat basisti Mitch Cohn ja rumpali Dave DiCenso. Vuonna 2004 hän teki toisen albuminsa "Brain", jolla soittaa hänen Berkleen kanssaopiskelijoitaan: basisti Tony Grey ja rumpali Martin Valihora. Hiromin uusimmalla levyllä esiintyy myös maailmanluokan basisti Anthony Jackson.
Hiromi Uehara Trio on kiinnitetty vuoden 2008 Tampere Jazz Happeningin yhdeksi esiintyjäksi.
Hiromi soittaa Yamaha C3 -flyygeliä ja Nord Lead 2 -koskettimia.
Penna Tervo
Penna Tervo (10. marraskuuta 1901 Viipuri – 26. helmikuuta 1956 Tuusula) oli pankinjohtaja, kansanedustaja ja ministeri.
Penna Tervo oli koulutukseltaan ylioppilas. Hänet valittiin eduskuntaan sosiaalidemokraattien edustajana Kymen läänin läntisestä vaalipiiristä vuosiksi 1945–1947 ja Kymen läänin vaalipiiristä vuonna 1948. Hän toimi kauppa- ja teollisuusministerinä Kekkosen II ja III hallituksessa vuosina 1951–1953 sekä Törngrenin hallituksessa vuonna 1954. Hän oli valtiovarainministerinä Kekkosen V hallituksessa vuosina 1954–1956.
Niin kutsuttuihin asevelisosialidemokraatteihin kuuluneen Tervon välit hänen pitkäaikaisen ystävänsä, SDP:n puoluesihteerin Väinö Leskisen kanssa katkesivat syksyllä 1952. Sotakorvausten päättymisen kunniaksi Helsingin messuhallissa järjestetyssä juhlassa syyskuussa 1952 Tervo piti puheensa humaltuneena, mitä Leskinen piti skandaalina. Leskinen määräsi Tervon pyytämään tapaamista presidentti J. K. Paasikiveltä ja esittämään tälle eroanomuksensa. Paasikivi ei kuitenkaan myöntänyt Tervolle eroa. Jupakalla oli kauaskantoiset seuraukset, sillä se edesauttoi osaltaan sisäistä hajaannusta SDP:ssa, ammattiyhdistysliikkeessä ja Työväen Urheiluliitossa.
Tervo kuoli auto-onnettomuudessa Tuusulassa kesken ministeri- ja kansanedustajakautensa. Ministeriä Riihimäeltä Helsinkiin kovalla vauhdilla kuljettanut valtioneuvoston suuri Chevrolet-henkilöauto alkoi heittelehtiä jäisellä tiellä, jolloin vastaan tullut auto törmäsi sen vasempaan takakulmaan. Kaikki autossa olleet putosivat auki sinkoutuneista ovista maantielle, ja pahimmat vammat saanut Tervo kuoli tajuihinsa tulematta matkalla sairaalaan. Onnettomuus oli eräiden salaliittoteorioiden mukaan Neuvostoliiton salaisen poliisin KGB:n järjestämä, ja sen toteuttajaksi on väitetty muun muassa Bodominjärven murhiin liitettyä Hans Assmannia. Onnettomuutta koskeneen arkiston avautuminen alkuvuodesta 2006 ei millään tavalla tukenut murhateorioita.
Tervon on väitetty loikanneen Fagerholmin joukoista Kekkosen leiriin vuoden 1956 presidentinvaalin viimeisellä kierroksella, mutta esimerkiksi Tervon läheiset kiistävät väitteen.
Hän oli vuodesta 1948 lähes ministeriaikaansa "Suomen Sosialidemokraatti" -lehden päätoimittaja ja järjestötoiminnassa TUL:n puheenjohtaja vuosina 1955–1956.
Megatech
Megatech on indonesialainen yritys, joka tuli tunnetuksi hankkimistaan erilaisista ns. superautojen valmistajista. 1990-luvulla Megatechin omistajiin kuului Indonesian silloisen johtajan, Suharton poika, Tommy Suharto, oikealta nimeltään "Hutomo Mandala Putra".
Vuonna 1994 Megatech hankki omistukseensa Lamborghini-automerkin ja sen tehtaan 40 miljoonalla dollarilla, mutta myöhemmin taloudellisten vaikeuksien saattamana vuonna 1998 myi sen Volkswagen-konsernille.
Megatech osti myös yhdysvaltalaisen Vector-superautovalmistajan ja myi sen myöhemmin yrityksen toimivalle johdolle.
Tony Martin (näyttelijä-laulaja)
Tony Martin (oik. Alvin Morris, 25. joulukuuta 1913 San Francisco – 27. heinäkuuta 2012 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja. 1950-luvulla hänellä oli oma televisioshow’nsa "The Tony Martin Show". Hänellä on urastaan peräti neljä tähteä Hollywood Walk of Famella.
Martin avioitui kanssanäyttelijänsä Alice Fayen kanssa vuonna 1937, mutta liitto päättyi eroon vuonna 1940. Vuodesta 1948 lähtien Martin oli naimisissa Cyd Charissen kanssa tämän kuolemaan kesäkuussa 2008 saakka.
Stahanovilaisuus
Stahanovilaisuus oli Neuvostoliitossa Stalinin kaudella 1930-luvulla luotu työjärjestelmä, joka sai nimensä Ukrainan SNT:n Luhanskin alueen Kadijivkassa työskennelleen kaivosmiehen Aleksei Stahanovin mukaan. Järjestelmän avulla pyrittiin nostamaan työtehoa maassa. Stahanov oli mallityöläinen ja työn sankari, joka ylitti moninkertaisesti suunnitelmissa esitetyt työläisten työtavoitteet. Stahanovilaisia työläisiä esiteltiin propagandassa laajasti esikuvina muille työläisille.
Stahanovilaisuuden juuret juontavat toisen viisivuotissuunnitelman ajoille, vuoteen 1935. Opin nimikkosankarin kerrottiin kaivaneen 102 tonnia hiiltä alle kuudessa tunnissa, mikä ylitti hänen kiintiönsä neljätoistakertaisesti. Kuitenkin hän jäi vain pioneeriksi, sillä uusia sankarityöläisiä ponnahti ilmoille tuon tuosta. Esimerkiksi 1. helmikuuta 1936 ilmoitettiin, että Nikita Izotov olisi louhinut jopa 607 tonnia hiiltä yhden työvuoron aikana.
Puolueen tukema ja johtama stahanovilaisliike levisi nopeasti koko maan talouteen, ei vain kaivoksiin. Esimerkiksi autoteollisuuden alalla neuvostopropaganda nosti työn sankariksi Aleksandr Usyginin ja kenkäteollisuudessa Nikolai Smetaninin. Maataloudessa rajoja rikkoivat ”ensimmäinen traktoria käyttävä nainen” Paša Angelina ja toverit Borin ja Demtšenko.
Hikaru Utada
Hikaru Utada (, oik. 宇多田光, s. 19. tammikuuta 1983 New York) on japanilainen laulaja ja yksi maansa menestyneimpiä artisteja. Hänen debyyttialbuminsa "First Love" on Japanin myydyin levy. Hänet tunnetaan myös nimillä Utada, jota hän käyttää englanninkielisessä tuotannossaan, ja Hikki, joka on hänen lempinimensä.
Utada on tehnyt yhteistyötä muun muassa Squaresoftin kanssa videopeleissä "Kingdom Hearts" ja "Kingdom Hearts II". "Kingdom Heartsin" teemakappale on nimeltään ”Hikari” ja jatko-osan teemakappale on ”Passion”. Englanninkieliset versiot näistä kappaleista ovat ”Simple and Clean” ja ”Sanctuary”.
Utada kasvoi sekä New Yorkissa että Tokiossa ja on kaksikielinen. Hänen molemmat vanhempansa ovat työskennelleet musiikkialalla. Hänen isänsä Teruzane Utada on tuottaja, ja hänen äitinsä Junko Utada oli kuuluisa enka-laulaja 1970-luvulla (artistinimellä Keiko Fuji).
Utada ei alun perin halunnut uraa musiikin parissa, koska hän näki kuinka hektistä hänen vanhempiensa elämä oli ja kuinka paljon he joutuivat uhraamaan musiikin vuoksi. Hän joutui usein myös nukkumaan sohvalla vanhempiensa levytysstudiolla. Hikarun ollessa kymmenvuotias vanhemmat kysyivät häneltä, osaisiko hän kirjoittaa laulun. Hän yritti ja seurauksena syntyi laulu nimeltä ”I’ll Be Stronger”. Saman ikäisenä hän myös lauloi pieniä osia vanhempiensa musiikkiprojektissa U3:ssa.
Laurilan rautatieasema
Laurilan rautatieasema () on Suomen rataverkon liikennepaikka Keminmaan kunnan keskustaajamassa Laurilassa Kemin pohjoispuolella. Laurila on risteysasema, jossa Oulun ja Tornion välisestä rautatiestä erkanee rataosa Rovaniemelle ja Kelloselkään. Liikennepaikalla ei ole lipunmyyntiä, matkustajapalvelua eikä tavaraliikennettä, vaan se toimii ainoastaan risteysasemana sekä junakohtauspaikkana. Liikenteenohjaus hoidetaan keskitetysti kaukokäytöllä Oulusta käsin. Laurilan asemarakennukset purettiin 1990-luvun alussa.
Laurilan asemalla on käytössä pääraiteen lisäksi yksi sivuraide junakohtauksia varten. Tämän lisäksi liikennepaikalla on sivuraide, jota käytetään lähinnä ratatyökoneiden väistöraiteena. Rataosat Tornion ja Rovaniemen suuntiin erkanevat ratapihan länsipäässä.
Laurilan liikennepaikalla on ollut käytössä kaikkiaan kolme asemarakennusta. Niistä vanhin rakennettiin Bruno Granholmin suunnitelmien mukaan rautatien rakentamisen yhteydessä vuonna 1903, ja se oli tyypin III platformskjul. Rakennus tuhoutui myöhemmin tulipalossa.
Laurilan toinen asemarakennus oli ensimmäistä pientä laiturirakennusta suurempi asemarakennus. Se rakennettiin palvelemaan kasvanutta liikennetarvetta, kun Laurilasta tuli Rovaniemen radan valmistuessa risteysasema. Puisen asemarakennuksen suunnitteli Thure Hellström, ja se noudatteli samaa tyyliä kuin Koivun asemarakennus. Rakennus tuhoutui sodassa.
Laurilan viimeiseksi varsinaiseksi asemarakennukseksi rakennettiin sotien jälkeen uusi, pelkistetty asemarakennus vanhojen piirustusten pohjalta. Asemarakennus noudatteli samaa tyyliä kuin muutkin Laurilan–Rovaniemen radan uudelleenrakennetut asemat. Rakennus ja siihen kuulunut makasiini purettiin 1990-luvun alussa.
Nykyisin asemalla on asemarakennuksena tiilinen laitetila, joka sijaitsee alkuperäiseen asemaan nähden radan vastakkaisella puolella ratapihan itäpäässä.
Vakio (täsmennyssivu)
Vakio tarkoittaa seuraavia asioita ja henkilöitä:
Työn sankari
Työn sankari () oli ansioituneille työntekijöille Neuvostoliitossa myönnetty arvonimi.
Nimitys syntyi vuonna 1921, jolloin pitkän työuran tehneille ansioituneille työntekijöille alettiin myöntää ”työn sankari” -kunniakirjoja. Niihin liittyi erilaisia tavaralahjoja ja toisinaan myös rintamerkki. Aluksi palkintoja jakoivat ammattiliittoneuvostot.
Virallisen ”työn sankari” -arvonimen perustivat Neuvostoliiton toimeenpaneva keskuskomitea ja kansankomissaarien neuvosto vuonna 1927. Se voitiin myöntää tuotannon, tieteen, valtion tai yhdistysten palveluksessa vähintään 35 vuotta työskennelleille erityisen ansioituneille henkilöille. ”Työn sankari” -nimityksen myöntäminen loppui vuonna 1938, jolloin Neuvostoliiton korkein neuvosto perusti uuden sosialistisen työn sankari -arvonimen.
Arvonimi otettiin uudestaan käyttöön Venäjällä vappuna 2013, jolloin presidentti Vladimir Putin myönsi työn sankarin arvon viidelle venäläiselle, muun muassa kapellimestari Valeri Gergijeville.
Aleksei Stahanov
Aleksei Grigorjevitš Stahanov (ven. Алексей Григорьевич Стаханов; 3. tammikuuta 1906 Lugovaja – 5. marraskuuta 1977 Torez) oli neuvostoliittolainen kaivosmies, joka sai "Sosialistisen työn sankarin" palkinnon vuonna 1970. Stahanov nousi julkisuuteen vuonna 1935 nimeään kantavan työjärjestelmän keulakuvana. Järjestelmä tähtäsi työn tuottavuuteen, ja sen oli määrä osoittaa sosialistisen talousjärjestelmän paremmuus. Stahanovin väitettiin louhineen 3. elokuuta 1935 ennätykselliset 102 tonnia hiiltä viidessä tunnissa ja neljässäkymmenessäviidessä minuutissa, mikä oli neljätoistakertainen määrä työläisille asetettuun kiintiöön verrattuna. Saavutusta on myöhemmin kritisoitu järjestetyksi propagandatempuksi.
Kadijivka (nykyisin Ukrainassa) nimettiin vuonna 1978 Stahanoviksi Aleksei Stahanovin muistoksi. Stahanov teki tuotantoennätyksensä kaupungin hiilikaivoksessa.
Vastaavia työn sankareita kehitettiin toisen maailmansodan jälkeen myös muihin sosialistisiin maihin. Tällainen oli muun muassa Saksan demokraattisessa tasavallassa muurari Hans Garbe. Hänen saavuttamansa "ennätyksellinen työteho" ei innostanut muita työläisiä, jotka pelkäsivät työtaakkansa lisääntymistä. Garbe joutui pakenemaan juosten tehtaasta uutisen julkaisun jälkeen.
Bonnie Blair
Bonnie Blair (s. 18. maaliskuuta 1964 Cornwall, New York) on yhdysvaltalainen pikaluistelija ja viisinkertainen olympiavoittaja.
Blair osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Sarajevossa 1984. Tuolloin 19-vuotias luistelija ei voittanut mitaleja, mutta osoitti lahjakkuutensa sijoittumalla yhdeksänneksi 500 metrillä. Calgaryssä 1988 Blair voitti kultaa 500 metrillä maailmanennätysajalla 39,10 ja pronssia 1 000 metrillä. Albertvillessä 1992 Blair otti kultamitalin kummallakin matkalla.
Blair käytti hyödykseen uudet olympiasäännöt. Vuonna 1986 Kansainvälinen olympiakomitea oli päättänyt jatkaa kisat tästä lähtien vuorovuosille. Täten seuraavat talviolympialaiset järjestettiin vuoden 1996 sijaan jo vuonna 1994 Lillehammerissa. Blair voitti jälleen sekä 500 että 1 000 metrin olympiakultaa ja tällä kertaa melko ylivoimaiseen tapaan. Tuhannen metrin voittomarginaali, 1,38 sekuntia, on olympiahistorian suurin tuolla matkalla.
Maaliskuussa 1994 Blairista tuli ensimmäinen nainen, joka alitti 39 sekunnin rajan 500 metrillä (38,99).
Bonnie Blair on saavutusten johdosta nimetty pikaluistelun chicagolaiseen ja wisconsinilaiseen Hall of Fameen. Vuonna 2004 hänet nimettiin jäseneksi Yhdysvaltain urheilun Hall of Fameen. Bonnie Blair on naimisissa kolmiin olympialaisiin osallistuneen amerikkalaisen pikaluistelijan Dave Cruikshankin kanssa. Heillä on kaksi lasta.
Without You I’m Nothing
Without You I’m Nothing on Placebon toinen studioalbumi, joka julkaistiin 12. lokakuuta 1998.
Black Market Music
Black Market Music on Placebon kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 9. lokakuuta 2000. Albumin levyttäminen kesti yhdeksän kuukautta, joka on pisin aika, jonka yhtye on kuluttanut albumin nauhoittamiseen. "Black Market Music" on omistettu Scott Pieringin muistolle.
Placebo (albumi)
Placebo on Placebon esikoisalbumi, joka julkaistiin 17. heinäkuuta 1996. Vuonna 1998 Q-lehden lukijat äänestivät albumin sijalle 87 listalla kaikkien aikojen parhaasta albumista. Albumi masteroitiin ja julkaistiin uudelleen 18. syyskuuta 2006 kymmenvuotispäivän kunniaksi.
Rob McClanahan
Robert ”Rob” McClanahan (s. 9. tammikuuta 1958 St. Paul, Minnesota) on entinen yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli hyökkääjä.
McClanahan aloitti uransa Minnesotan yliopiston joukkueessa, jossa hän pelasi kaudet 1977–1979. Buffalo Sabres varasi hänet NHL:ään 1978 varaustilaisuuden kolmannella kierroksella numerolla 49. Vuonna 1979 McClanahan valittiin Yhdysvaltojen maajoukkueeseen. Joukkue onnistui 1980 talviolympialaisissa yli odotusten ja voitti olympiakultaa. McClanahan loukkaantui alkusarjan ottelussa Ruotsia vastaan, mutta pystyi palaamaan otteluun ja Yhdysvallat nousi lopulta tasoihin. Hän aloitti NHL-uransa olympialaisten jälkeen Buffalossa. Yhteensä McClanahan pelasi kausien 1979–1984 aikana NHL:n runkosarjassa 224 ottelua Buffalo Sabresin, Hartford Whalersin ja New York Rangersin paidassa tehden 38 maalia ja antaen 63 syöttöä eli yhteensä 101 tehopistettä. Pudotuspeleissä hänen tehonsa olivat 34 ottelussa 4 maalia, 12 syöttöä eli 16 tehopistettä.
Fulvio Valbusa
Fulvio Valbusa (s. 15. helmikuuta 1969 Verona, Italia) on italialainen uransa lopettanut maastohiihtäjä.
Ensimmäisen arvokisamitalinsa Valbusa saavutti jo 1995 Thunder Bayn MM-hiihdoissa, missä hän oli mukana Italian pronssille hiihtäneessä viestijoukkueessa. Viestipronssia hän saavutti myös kaksista seuraavista MM-kisoista 1997 Trondheimista ja 1999 Ramsausta. Ramsaussa hän lisäksi hiihti pronssille henkilökohtaisessa 15 kilometrin vapaan hiihtotavan takaa-ajokilpailussa. 2005 Oberstdorfin MM-hiihdoissa Valbusa hiihti hopealle 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa.
Olympialaisista Valbusalla on viestistä olympiahopea 1998 Naganon olympialaisista ja kahdeksan vuotta myöhemmin olympiakulta 2006 Torinon olympialaisista hän hiihti viestin avausosuuden.
Fulvio Valbusan sisar Sabina on myös menestynyt hiihtäjä.
Derartu Tulu
Derartu Tulu (s. 21. maaliskuuta 1972 Bekoji) on etiopialainen kestävyysjuoksija ja olympiavoittaja.
Oromo-heimoon kuuluva Tulu aloitti kilpaurheilun vasta 16-vuotiaana. Sitä ennen hän oli viettänyt lapsuutensa karjapaimenena Arsin ylängöllä Etiopiassa. Derartu Tulu on syntynyt samassa kylässä kuin Kenenisa Bekele. Myös hänen serkkunsa Tirunesh Dibaba on menestynyt kestävyysjuoksija.
Voittaessaan kultaa Barcelonan kesäolympialaisissa vuonna 1992 10000 metrin juoksussa Tulusta tuli ensimmäinen afrikkalainen musta nainen, joka on voittanut olympiakultaa. Samalla hän oli ensimmäinen etiopialainen naisolympiamitalisti. Tulu otti voiton myös Sydneyn olympialaisissa 2000 ja näin hänestä tuli ensimmäinen naiskestävyysjuoksija, joka on voittanut kaksi olympiakultaa. Atlantassa 1996 Tulu oli neljäs ja Ateenassa 2004 pronssilla.
Yleisurheilun MM-kilpailuissa Tulu on voittanut 10 000 metrillä kultaa 2001 ja hopeaa 1995. Lisäksi hän on maastojuoksun pitkän matkan maailmanmestari vuosilta 1997 ja 2000.
Tulu voitti vuodenvaihteessa 1994–1995 São Paulon 15 kilometrin uudenvuodenjuoksun. Hänen voittoaikansa oli 51.17 ja hän voitti kilpailun 22 sekunnin erolla seuraavaan.
Lauste
Lauste () on itäisessä Turussa, Kaarinan kupeessa sijaitseva kaupunginosa. Alue on rakentunut 1970-luvulta lukien, ja sen rakennuskanta koostuu pääasiallisesti kerrostaloista. Lausteen asukasluku on 5000. Lauste on monikulttuurinen lähiö: eri kansallisuuksia löytyy ainakin 20.
Lausteella on oma koulu, äitiysneuvola, kauppoja ja liikkeitä sekä kolme päiväkotia.
Bussilinjat 9 ja 60 sekä yölinja 33 kulkevat suoraan Turun keskustaan. Linja 99 vie toisaalta Itäharjun ja Tampereentien Prismojen kautta Länsikeskukseen ja edelleen Pernoon ja Pansioon, toisaalta Skanssin kautta Ilpoisiin, Harittuun ja Uittamolle. Työmatkalaisia palvelevat linjat 90 ja 91 Uittamon kautta Pernoon ja Pansioon. Itä-Turun palvelulinja P2 ajaa myös Lausteen läpi.
Lausteella toimii aktiivinen, 7–8 kertaa vuodessa kokoontuva aluetyöryhmä, joka yrittää parantaa Lausteen omia asioita. Lausteen aluetyöryhmä ottaa vastaan myös aloitteita, joita voi jättää aluetyöntekijälle. Lausteen aluetyöryhmä järjestää joka vuosi pieniä tapahtumia, kuten Laustepäivät, laskiaisrieha ja luontoliikuntapäiviä.
Goosebumps
Goosebumps-kirjasarja on R. L. Stinen kirjoittama nuorille suunnattu kauhukirjasarja. Kirjasarjan aiheena ovat perinteiset kauhuelementit, kuten luurangot, hautausmaat, aavetalot ja metsät. Sarja on hyvin suosittu nuorten keskuudessa ympäri maailman. Goosebumps on maailman myydyin lasten/nuorten kirjasarja: sitä on maailmalla myyty yhteensä noin 220 miljoonaa kappaletta. Sarjassa on 110 osaa, ja niistä ensimmäinen, "Welcome to Dead House" ilmestyi vuonna 1992. Kirjojen pohjalta on myös tehty televisiosarja. Sarjaa esitettiin Suomessa maksullisella Jetix-kanavalla.Vuonna 2015 sarja tuli myös Netflixiin suomenkielisellä dubbauksella.
Sarjan osat "Vihreää hirviön verta" ja "Kamala kamera" on julkaistu Suomessa sarjanimellä "Kalmanväreitä". Ne kuuluvat silti "Goosebumps"-sarjaan.
Paolo Bettini
Paolo Bettini (s. 1. huhtikuuta 1974 Cecina) on italialainen kilpapyöräilijä, olympiavoittaja ja kaksinkertainen maailmanmestari. Bettini sai jo nuorena lempinimen ”Il Grillo” (”sirkka”), joka tuli hänen kirikyvystään ja hyökkäävästä pyöräilytaktiikastaan. Hän oli parhaimmillaan yhden päivän kilpailuissa.
Vuonna 2000 Bettini osallistui Sydneyn olympialaisten maantieajoon, jossa tuli yhdeksänneksi. Seuraavan vuonna MM-kisoissa Lissabonissa hän oli toinen Óscar Freiren jälkeen. Ateenan olympialaisissa 2004 Bettini voitti kultaa maantieajossa karattuaan irtiottokumppaniltaan Sergio Paulinholta vähän ennen maalia. Vuonna 2006 Bettini voitti maantiepyöräilyn maailmanmestaruuden Salzburgissa ennen Erik Zabelia ja uusi mestaruuden seuraavana vuonna Stuttgartissa oltuaan paras viiden miehen kärkiryhmästä ennen Aleksandr Kolobnevia.
Bettini voitti lukuisia klassikkokilpailuja: Liège–Bastogne–Liège -kilpailun vuosina 2000 ja 2002, Milano–San Remon 2003, Lombardian ympäriajon 2005 ja 2006, Clásica de San Sebastián- ja HEW Cyclassics -kilpailut vuonna 2003 sekä Züri-Metzgeten vuosina 2001 ja 2005. Vuosina 2002, 2003 ja 2004 hän voitti maailmancupin kokonaiskilpailun.
Italian ympäriajossa Bettini voitti parhaan kirimiehen tummanvioletin paidan ("maglia ciclamino") vuosina 2005 ja 2006 – hän voitti molempina vuosina myös yhden etapin ja piti vuonna 2005 kokonaiskilpailun johtajan "maglia rosa" -paitaa neljän etapin ajan. Bettinillä on myös etappivoitto Tour de Francesta vuodelta 2000, Espanjan ympäriajosta vuosilta 2005, 2006, 2007 ja 2008 sekä Sveitsin ympäriajosta 2004.
Bettini voitti Tirreno–Adriaticossa kokonaiskilpailun vuonna 2004 sekä etapin vuosina 1999 & 2002 ja kaksi etappia vuosina 2004 & 2006. Välimeren ajon hän voitti 2003 sekä etapin Tour de Romandiessa 1998.
Lisäksi Bettini on Italian maantiepyöräilymestari vuosilta 2003 ja 2006.
Skonto FC
Skonto Futbola Klubs oli jalkapalloseura Latvian pääkaupungista Riiasta. Se voitti Latvian itsenäistymisen jälkeen vuodesta 1992 pelatun maan pääsarjan Virslīgan mestaruuden 13 kertaa peräkkäin, mutta jäi vuonna 2005 toiseksi. Vuonna 2010 seura voitti vielä yhden mestaruuden. Latvian cupin joukkue voitti kahdeksan kertaa. Seura meni konkurssiin vuonna 2016 jäätyään ilman lisenssiä talousvaikeuksien vuoksi. Latvian toisella sarjatasolla 1. līgassa pelaava RTU Futbola centrs otti haltuunsa osan seurasta ja on esiintynyt vuodesta 2017 alkaen nimellä "RTU FC/Skonto Academy".
__notoc__
Ratchet: Gladiator
Ratchet: Gladiator (Amerikassa Ratchet: Deadlocked) on neljäs osa "Ratchet & Clank" -pelisarjassa. Pelin on kehittänyt Insomniac Games vuonna 2005 ja se ilmestyi Yhdysvalloissa nimellä "Ratchet: Deadlocked," Euroopassa nimellä "Ratchet: Gladiator sekä Japanissa nimellä Ratchet & Clank 4".
Sarjan uusin osa vie pelisarjan synkempään suuntaan. Ratchet kaapataan ilkeän mediamoguli Gleeman Voxin käskystä suosittuun holovid-ohjelmaan nimeltään Dreadzone. Ratchetin täytyy taistella pitääkseen itsensä ja ystävänsä elossa. Dreadzonen säännöt kieltävät Clankia auttamasta ystäväänsä, mutta Clank toimii pelissä Ratchetin tehtävien ohjaajana, joka antaa neuvoja ja henkistä tukea. Ratchetin kaulaan on asennettu niin kutsuttu Deadlock Collar, joka antaa tuskallisen sähköiskun hänen yrittäessään paeta. Gleeman Vox voi kuitenkin räjäyttää sen napin painalluksella. Lopulta Ratchetin täytyy yrittää pelastautua ja saattaa Vox Industries tuhoon, jotta galaksi olisi turvallisempi paikka.
"Ratchet & Clank" -pelisarjan erityispiirteisiin kuuluu, että Ratchetilla on käytössään paljon erilaisia aseita ja vempaimia. Aseita voi ostaa pulteilla, jotka ovat Universumin valuuttaa. Pultteja saa tappamalla vihollisia, suorittamalla tehtäviä sekä tuhoamalla esineitä, kuten pulttilaatikoita. Pelissä voi myös kerätä taitopisteitä, joilla saa koodeja. Vuonna 2007 julkaistussa PS2-versiossa Clankia voi ohjata Cooperativessa. Jos pelaajat ovat liian kaukana, on vain 10 sekuntia aikaa tulla tarpeaksi lähelle toista pelaajaa tai Ratchet sekä Clank räjähtävät kappaleiksi. Jos toinen pelaaja kuolee täytyy toisen pelaajan pysyä 5 sekuntia hengissä, että toinen pelaaja kerkeää hätiin. Gladiatorissa Ratchetin apuna on kaksi taistelurobottia, jotka auttavat Ratchetiä pyörittämään nodecrankeja (pulttialustoja) ja hakkeroimaan ns. Hacker Orbeja jne... Boteille voi ostaa lisäpäivityksiä sekä värjätä ja ostaa uusia päitä. Pelissä on myös cooperative-peli eli tarina pelataan kaksin.
Sofia (gnostilaisuus)
Sofia ( 'viisaus') viittaa gnostilaisessa perinteessä Jumalan viimeiseen ja alimpaan emanaatioon. Useimmissa ellei kaikissa gnostilaisissa myyteissä, kuten klassisessa setiläisen gnostilaisuuden myytissä, Sofia sai aikaan epävakauden jumalallisessa Pleromassa eli Täyteydessä, mikä sai vuorostaan aikaan materiaalisen maailman luomisen. Myönteinen tai kielteinen asenne aineelliseen maailmaan riippuu näin ollen siitä, kuinka Sofian tekoihin suhtaudutaan.
Lähes kaikki gnostilaiset järjestelmät opettivat, että maailmankaikkeus sai alkunsa alkuperäisen, käsittämättömissä olevan Jumalan luona. Tähän Jumalaan viitataan muun muassa Bythoksena tai vanhempana, uusplatonilaisuuden Monadina ja muiden perinteiden ensimmäisenä aionina. Tästä alkuperäisestä ykseydestä emanoitui spontaanisti muita aioneita, mies- ja naispuolisia pareja alempia olentoja. Näistä alin pari olivat Sofia ja Kristus. Aionit muodostivat yhdessä Pleroman eli Jumalan Täyteyden, eikä niitä siksi voi nähdä erillisinä jumaluudesta vaan jumalallisen luonteen eri ominaisuuksien symbolisina abstraktioina.
Sofian pelko ja ahdistus elämän menettämisestä, aivan samoin kuin hän menetti Jumalan valon, aiheutti hämmennystä ja kaipausta palata sen puoleen. Tämän kaipauksen seurauksena materia ("hyle") ja sielu ("psykhe") tulivat vahingossa oleviksi neljän klassisen alkuaineen eli tulen, veden, maan ja ilman kautta. Tämän seurauksena syntyi vahingossa myös leijonapäinen käärme, demiurgi, joidenkin gnostilaisten lähteiden mukaan seurauksena siitä, että Sofia yritti emanoida yksinään ilman miehistä vastapuoltaan. Demiurgi oli tietämätön Sofiasta ja jatkoi luomalla fyysisen maailman jossa elämme. Sofia onnistui kuitenkin sekoittamaan osan henkisestä voimastaan ("pneuma") demiurgin luomaan maailmaan.
Tämän jälkeen pelastaja, Kristus, palaa ja antaa Sofian nähdä valon uudestaan, tuoden hänelle hengellisen tiedon. Tämän jälkeen Kristus lähetettiin maahan ihmisen, Jeesuksen, muodossa antamaan ihmisille "gnosis" eli pelastava tieto, jonka avulla he kykenisivät pelastamaan itsensä fyysisestä maailmasta ja palaamaan hengelliseen maailmaan.
Valentinolaisessa myytissä Sofian kokemat kolme aistimusta ovat alkuna niitä vastaaville kolmelle ihmistyypille:
Sylvanus Olympio
Sylvanus Épiphanio Olympio (syyskuu 1902 Lomé, Togo – 13. tammikuuta 1963 Lomé, Togo) oli togolainen poliitikko. Hän toimi vuosina 1958–1961 Togon pääministerinä. Vuonna 1960 hänet valittiin Togon ensimmäiseksi presidentiksi. Hän toimi virassa kuolemaansa saakka. Olympio murhattiin vuonna 1963.
Hänen poikansa, Gilchrist Olympio on myös poliitikko.
Apolo Ohno
Apolo Anton Ohno (s. 22. toukokuuta 1982, Federal Way, Washington) on yhdysvaltalainen kaukalopikaluistelija. Hän on kahdeksankertainen talviolympialaisten mitalisti.
Lasse Kjus
Lasse Kjus (s. 14. tammikuuta 1971 Oslo, Norja) on norjalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä ja olympiavoittaja.
Kjus on urallaan voittanut viisi olympiamitalia (yksi kulta, kolme hopeaa ja yksi pronssi), 11 MM-mitalia (kolme kultaa ja 8 hopeaa) ja kaksi maailmancupin kokonaisvoittoa. Kjus lopetti menestyksekkään uransa kansainvälisellä tasolla Åren maailmancupin finaaleihin 17.3.2006.
Kjus kärsi urallaan kroonisen astman aiheuttamista oireista.Kjusilla on 18 maailmancup-osakilpailuvoittoa (syöksylasku 10, alppiyhdistetty 4, Super G 2, suurpujottelu 2).Kjusista tuli ensimmäinen alppihiihtäjä, joka on voittanut kaksi olympiamitalia samana päivänä. Aamulla hän voitti hopeaa syöksylaskussa, jota oli huonon sään vuoksi siirretty viidellä päivällä. Iltapäivällä hän sai alppiyhdistetyn hopeaa syöksylaskuosuuden jälkeen.
Game Boy Micro
Game Boy Micro on Nintendon valmistama ja Game Boy -konsolisarjaan kuuluva käsikonsoli, jonka kehittely alkoi vuonna 2004 Game Boyn päivitettynä versiona. Game Boy Micro julkistettiin vuoden 2005 E3-messuilla ja julkaistiin vuoden 2005 lopulla.
Konsolin mitat ovat 50 mm × 101 mm × 17,2 mm. Se painaa 80 grammaa ja tukee Game Boy Advance -pelejä. Laitteessa on muun muassa vaihdettava etupaneeli ja ladattava akku, joka kestää jopa 5–10 tuntia. Game Boy Micron voi yhdistää USB-kaapelilla tietokoneeseen tai USB-liitännällisiin Nintendo Game Boy -versioon. Game Boy Micro ei tue muistikortteja, vaan kuten aikaisemmissakin Game Boy Advance -laitteissa, pelit tallentuvat pelimoduulille.
Maurice Yaméogo
Maurice Yaméogo (31. joulukuuta 1921 Koudougou – 9. syyskuuta 1993 Ouagadougou) oli burkinafasolainen poliitikko. Hän toimi Ylä-Voltan (nykyisen Burkina Fason) presidenttinä vuosina 1960–1966.
Yaméogo kuului mosseihin, Burkina Fason suurimpaan etniseen ryhmään. Hän opiskeli alun perin katoliseksi papiksi.
Veisu
Veisu on kaupunginosa Tampereella. Se sijaitsee eteläisellä kaupunkialueella Koivistonkylän ja Korkinmäen välissä. Kaupunginosaan kulkevat bussilinjat 12, 21 ja 32. Veisussa on noin 1500 "(31.12.2013)" asukasta ja sieltä löytyy paljon rivitaloja. Veisun eteläpuolitse kulkee Tampereen itäinen ohitustie (valtatie 9) ja juuri Veisun kohdalla sijaitsee Karkunvuoren tunneli.
Veisun kaupunginosa on saanut nimensä Messukylään kuuluneesta Veisun (alun perin Veisulan) talosta, joka mainittiin asiakirjoissa jo vuonna 1540. Talo sijaitsi nykyisen Pullerikinmäen tienoilla. Veisun talosta lohkottiin aikoinaan Virsi- ja Laulu-nimiset tilat, mistä syntyi sanonta: "Messukylän taloja ovat virsi, veisu ja laulu." Veisuun vahvistettiin ensimmäinen asemakaava vuonna 1953. Alueen kadunnimet viittaavat suurelta osin maa- ja kotitalouteen siellä sijaitsevan Ahlmanin ammattiopiston (aikaisemmin maamies- ja emäntäkoulu) mukaan.
Sauropodit
Sauropodit (Sauropoda) on sukupuuttoon kuollut liskonlantioisten dinosaurusten osalahko tai kladi, jonka lajeilla oli pitkä häntä ja kaula, pieni pää, massiivinen ruumis ja neljä paksua, pilarimaista raajaa. Jotkin lajit saavuttivat valtavan koon, ja ryhmä sisälsi suurimpia koskaan eläneitä maaeläimiä, vaikka jotkin uurteisvalaat voivat ohittaa ne painossa. Tunnettuja sauropodisukuja ovat esimerkiksi "Apatosaurus", "Brontosaurus", "Brachiosaurus" ja "Diplodocus".
Ensimmäiset sauropodit kehittyivät noin 210 miljoonaa vuotta sitten myöhäistriaskaudella "prosauropodeista". Myöhäisjurakaudella ne alkoivat levitä laajemmalle ja niiden koko alkoi kasvaa, erityisesti brachiosauridien ja diplodocidien. Myöhäisliitukaudella titanosaurit korvasivat useimmat entiset sauropodit. Viimeiset sauropodit kuolivat sukupuuttoon liitukauden joukkosukupuutossa, joka koitui lintuja lukuun ottamatta kaikkien dinosaurusten kohtaloksi. Sauropodien fossiileita on löydetty kaikilta mantereilta, myös Antarktikselta.
Sauropoda-nimen keksi Othniel Charles Marsh vuonna 1878 ja se tarkoitaa kreikaksi "liskojalkaa". Sauropodit ovat yksi tunnetuimmista dinosaurusryhmistä, ja ne ovat esiintyneet populaarikulttuurissa suuren koon vuoksi.
Täydelliset sauropodien fossiilit ovat harvinaisia. Monet, erityisesti suurimmat, tunnetaan ainoastaan muutamista yksittäisistä luista. Lisäksi monet lähes täydellisistä sauropodien luurangoista puuttuu pää, raajat ja häntä.
Sauropodien luokittelu on viime vuosina pysynyt vakituisena, vaikka on yhä joitain epävarmuuksia, kuten "Euhelopuksen", "Haplocanthosauruksen", "Jobarian" ja Nemegtosauridaen sijoittaminen.
Alla oleva kladogrammi perustuu Sanderin ja hänen kollegoiden (2011) näkemyksiin:
Herman Potočnik
Herman Potočnik (22. joulukuuta 1892 Pula – 27. elokuuta 1929 Wien)
oli 1900-luvun alussa toiminut slovenialainen avaruusalan uranuurtaja.
Hän syntyi Pulassa eteläisessä Istriassa, joka oli silloin osa Itävalta-Unkaria, nykyisin osa Kroatiaa. Hänen perheensä oli sloveeneja.
Hänen vuonna 1841 syntynyt isänsä Jožef Potočnik oli lääkäri, joka toimi pojan syntyessä Pulassa Itävallan laivastoupseerina. Hänen Vuonna 1854 syntynyt äiti Minka oli kauppiasperheestä. Isä kuoli vuonna 1894, ja perhe muutti Mariboriin. Hermanilla oli kaksi veljeä Adolf ja Gustav (laivastoupseereita) ja sisko Franci. Mariborissa Potočnik kävi kansakoulun, jota seurasi keskikoulu sotilaskouluissa Fischaussa ja Hranicessa. Tämä järjestyi hänen setänsä kautta, joka oli kenraalimajuri. Vuosina 1910–1913 hän opiskeli teknillisessä sotilasakatemiassa Mödlingissä ja valmistui vänrikiksi erikoisalanaan rautatiet ja sillat.
Ensimmäisen maailmansodan aikana hän palveli Galitsassa, Serbiassa ja Bosnia-Herzegovinassa. 1915 hänet ylennettiin yliluutnantiksi ("Oberleutnant"). Hänet siirrettiin lounaisrintamalle, jossa Itävallan joukot luhistuivat ja perääntyivät. Vuonna 1919 hänet siirrettiin eläkkeelle kapteenina tuberkuloosin vuoksi.
Potočnik alkoi opiskella sähkötekniikkaa Wienin teknillisessä yliopistossa. Valmistuttuaan hän erikoistui rakettitekniikkaan. Vuodesta 1925 alkaen hän käytti kaiken energiansa avaruustekniikan ongelmien ymmärtämiseen. Hän oli tuon ajan työttömänä ja asui veljensä luona.
Herman Potočnik käytti kirjallisessa tuotannossaan nimeä Noordung. Se voi tulla saksan kielen sanasta Ordnung eli järjestys ja N sen alussa kuvaa sen negaatiota, eli sana tarkoittaisi kaaosta.
Vuoden 1928 lopussa hän sai valmiiksi Berliinissä ainoan kirjansa "Das Problem der Befahrung des Weltraums - der Raketen-motor" . Kustantaja Richard Carl Schmidt julkaisi sen vuonna 1929. Kirjan 188 sivun ja 100 kuvan avulla Potočnik kuvaa, miten ihminen voisi olla pitkiä aikoja avaruudessa. Hän loi avaruusaseman käsitteen ja laski geostationaarisen radan, jotka molemmat venäläinen Konstantin Tsiolkovski oli aiemmin määritellyt. Hän kuvasi satelliittien käyttöä kaukohavainnoinnissa sekä rauhanomaisiin että sotilaallisiin tarkoituksiin. Hän arveli avaruuden olevan sopiva paikka tieteellisille mittalaitteille. Kirja käännettiin venäjäksi vuonna 1935. Se käännettiin sloveeniksi vuonna 1986, ja NASA käännätti sen vuonna 1999 englanniksi.
Potočnik innosti Saksan rakettiharrastajia, etenkin Verein für Raumschiffahrtin jäseniä, joita johti Hermann Oberth.
Potočnik kuoli Wienissä köyhyydessä keuhkokuumeeseen 27. elokuuta 1929 ollessaan vasta 36-vuotias. Hänet haudattiin Wieniin. Hänen kuolemansa aikaan hänen työtään avaruustekniikan edistämisessä ei – ymmärrettävistä syistä – huomioitu lainkaan.
Grazssa ja Ljubljanassa on nykyään hänen nimeään kantavat kadut.
Mariborin yliopisto piti vuonna 1999 kaksipäiväisen symposiumin hänen työnsä muistamiseksi.
Kansainvälisen avaruusaseman nimeämistä hänen mukaansa ehdotettiin 1990-luvun lopulla, mutta asia ei johtanut mihinkään tulokseen. Pulaan pyritään pystyttämään hänen patsaansa.
Ahmat Kadyrov
Ahmat Abdulhamidovitš Kadyrov (, 23. elokuuta 1951 – 9. toukokuuta 2004) oli yksi Venäjästä irtautuneen Tšetšenian johtajista, mufti ja myöhemmin Venäjän tuella Tšetšenian presidentti. Hänet murhattiin pommilla Groznyin stadionilla 9. toukokuuta 2004. Hänen poikansa Ramsan Kadyrov on nykyisin Tšetšenian johtaja ja voimahahmo.
Kadyrov syntyi Karagandassa, Kazakkien neuvostotasavallassa, jonne tšetšeenit karkotettiin toisen maailmansodan jälkeen. Perhe palasi Tšetšeno-Ingusiaan huhtikuussa 1957.
Kadyrov opiskeli leikkuupuimurin kuljettajaksi ja työskenteli sovhoosilla ja rakennusmiehenä. Vuonna 1980 hän meni Buharan madrassakouluun ja 1982 Taškentin islamilaiseen yliopistoon. Vuodet 1986–1988 hän oli Gudermesissa varaimaamina. Vuonna 1989 hän perusti ensimmäisen pohjoiskaukasialaisen islamilaisen instituutin Kurtšaloin kylään ja toimi sen rehtorina. Vuonna 1990 hän lähti opiskelemaan šariaa Ammanin islamilaiseen yliopistoon, mutta palasi jo 1991 kotimaahansa.
Vuonna 1993 hänet nimitettiin Tšetšenian varamuftiksi ja syyskuussa 1994 Tšetšenian tasavallan virkaa tekeväksi muftiksi. Vuonna 1995 hänet valittiin vaalilla toimeensa ensimmäisen Tšetšenian sodan aikana, jolloin hän julisti jihadin Venäjää vastaan ja kehotti jokaista tšetšeenia surmaamaan ainakin 150 venäläistä.
Vuonna 1999 hän tuomitsi julkisesti Šamil Basajevin yritykset luoda islamilainen valtio voimatoimin naapuritasavalta Dagenstaniin. Separatistijohtaja Aslan Mashadov nimitti häntä "vihollinen numero yhdeksi" ja erotti hänet muftin toimesta. Kadyrov luopui separatismista ja ryhtyi Moskova-mieliseksi. Hänet nimitettiin Tšetšenian tasavallan päämieheksi toisen Tšetšenian sodan jälkeen ja 5. lokakuuta 2003 valittiin vaalilla tasavallan presidentiksi. Häntä arvosteli keskusjohtoa useasti tasavallan unohtamisesta ja arvosteli armeijaa kovista otteista. Separatistit pitävät Kadyrovia petturina ja Moskovan nukkehallitsijana ja hänet yritettiin surmata useaan kertaan, ainakin tammikuussa ja syyskuussa 2001 ja toukokuussa 2003.
9. toukokuuta 2004 pommi surmasi Kadyrovin voiton päivän tilaisuuksissa Dinamo-stadionilla Groznyissa. Iskussa kuoli ja loukkaantui monia muitakin, mukaan lukien joukkojen komentaja Tšetšeniassa, kenraali Valeri Baranov, joka loukkaantui vakavasti. Kadyroville myönnettiin Venäjän federaation sankarin arvonimi "post mortem".
Hänen toinen elossa olevan lapsensa, Ramsan Kadyrov, josta sittemmin on tullut tasavallan pääministeri ja presidentti, on omine sotilasjoukkoineen ja Venäjän armeijan tuella pyrkinyt kostamaan isänsä surmaajille.
Aleksei Žamnov
Aleksei Jurjevitš Žamnov (, s. 1. lokakuuta 1970 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen entinen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli keskushyökkääjä.
Arkosaurit
Arkosaurit ("Archosauria") olivat suuri diapsidimatelijaryhmä, joka kehittyi triaskauden alussa "Archosauriformes"-ryhmän esivanhemmista. Arkosaurit ja niistä kehittyneet lajit olivat merkittävin lajiryhmä mesotsooisella maailmankaudella.
Arkosaurien kaksi suurinta ryhmää olivat Ornithorida ja Pseudosuchia. Edellinen oli keskitriaskaudella merkityksetön, mutta triaskauden lopulla ryhmästä lajiutuivat dinosaurukset ja pterosaurit. Suuri osa arkosaurilajeista, pääasiassa Pseudosuchia-ryhmästä, hävisi triaskauden päättäneessä joukkosukupuutossa noin 195 miljoonaa vuotta sitten. Seuranneina jura- ja liitukausina Ornithoridan dinosaurukset kukoistivat maalla ja pterosaurit ilmassa, ja Pseudosuchian krokotiilieläimet joissa ja suoalueilla.
Liitukauden lopun joukkosukupuutosta selvisivät muun muassa lintujen ja krokotiilieläinten arkosauriesivanhemmat. Niiden jälkeläiset ovatkin ainoat nykyisin elävät arkosaurien edustajat.
Aikaisemmin krokotiileläinten sukuisiin arkosaureihin viitattiin nimellä "Crurotarsi" mutta uusien havaintojen mukaan tämä ryhmä sisältäisi kaikki arkosaurit, sillä ryhmän määritelmässä käytetyt phytosaurit osoittautuvatkin olevan kaikkien arkosaurien sisarryhmä eivätkä krokotiilieläinten lähisukulaisia.
Gustav Vigeland
Gustav Vigeland (11. huhtikuuta 1869 Mandal – 12. maaliskuuta 1943 Oslo) oli norjalainen kuvanveistäjä.
Vigeland syntyi puuseppämestarin poikana Mandalissa, pienessä rannikkokaupungissa Etelä-Norjan rannikolla. Nuorena hän oppi lukemaan ja vuolemaan puuta paikallisessa koulussa. Vuosina 1884-1885 Vigeland oli puusepän oppipoikana Kristianiassa (nyk. Oslo). Isän kuolema pakotti Vigelandin palaamaan kotiin auttamaan perhettään. Vuonna 1888 hän kuitenkin palasi Kristianiaan. Siellä hänestä tuli kuvanveistäjä Brynjulf Bergslienin oppipoika. Hän työskenteli jonkin aikaa myös Mathias Skeibrokin ateljeessa. Vuonna 1889 Vigeland debytoi näyttelyssä teoksella "Hagar ja Ismael". Seuraavina vuosina hän työskenteli ja vietti aikaa muun muassa Kööpenhaminassa, Pariisissa, Berliinissä ja Firenzessä.
Ensimmäisen oman näyttelynsä Vigeland piti vuonna 1894. Vastaanotto oli ristiriitainen, mutta kriitikot arvostivat Vigelandia. Oma tuotanto ei kuitenkaan elättänyt taiteilijaa, joten vuonna 1897 hän aloitti Nidarosin katedraalin restauraatiotyöt Trondheimissa. Vuosina 1900–1910 Vigeland teki useita muotokuvaveistoksia, jotka nostivat hänet suureen suosioon Norjassa.
Vuonna 1921 Vigeland teki Oslon kaupungin kanssa sopimuksen, jossa kaupunki lupautui rakentamaan taiteilijalle ateljeen ja asunnon. Samalla Vigeland lupautui luovuttamaan kaupungille kaikki siihen astiset työnsä ja tulevien veistostensa luonnokset. Ateljee museoitiin Vigelandin kuoleman jälkeen.
Vigelandin töissä tärkeitä teemoja olivat kuolema ja naisen ja miehen suhde. Nykyään Vigeland muistetaan Oslossa sijaitsevasta Vigelandin puistosta.
Gustav Vigelandin veli taidemaalari Emanuel Vigeland (1875-1948) tuli tunnetuksi erityisesti lasimaalausten tekijänä.
Norwegian Air Shuttle on maalauttanut Vigelandin kuvan yhden Boeing 737-800 -koneensa pyrstöön. Aiemmin Vigelandin kuva on ollut myös toisen, sittemmin käytöstä poistetun 737-800:n pyrstössä.
Ramzan Kadyrov
Ramzan Ahmatovitš Kadyrov (, s. 5. lokakuuta 1976, Tsenteroi), on tšetšenialainen sotilasjohtaja. Hän on ollut tasavallan presidentti huhtikuusta 2007 oltuaan sitä ennen pääministeri ja virkaatekevä presidentti helmikuusta 2007. Hän on maan surmatun presidentin Ahmat Kadyrovin poika.
Kadyrovin kauden piti päättyä huhtikuussa 2016 ja hän kertoi etukäteen väistyvänsä vallasta. Syyskuussa 2016 hänet kuitenkin valittiin kolmannelle kaudelle 97 prosentin ääniosuudella.
Kadyrov taisteli Venäjän armeijan joukkoja vastaan ensimmäisessä Tšetšenian sodassa, mutta vaihtoi puolta vuonna 1999. Hänet nimitettiin tasavallan varapääministeriksi hänen isänsä kuoltua pommi-iskussa 9. toukokuuta 2004, ja hän aloitti kamppailun kostaakseen surmatyön. Kun pääministeri Sergei Abramov loukkaantui auto-onnettomuudessa joulukuussa 2005, Kadyrovista tuli tasavallan virkaatekevä pääministeri. Presidentiksi päästäkseen ehdokkaan täytyy Tšetšenian perustuslain mukaan olla 30-vuotias.
Pääministerinä Kadyrov otti käyttöön osia islamilaisesta laista - šariasta, julisti pyhän sodan terroristeja vastaan ja kielsi uhkapelin lisäksi alkoholin valmistuksen ja käytön. Hän on myös ehdottanut moniavioisuuden ottamista käyttöön, koska tasavallassa on sotien jäljiltä kymmenesosa vähemmän miehiä kuin naisia.
Helmikuussa 2006 hän kielsi Muhammad-pilapiirrosjupakan vuoksi Tanskan kansalaisilta pääsyn Tšetšeniaan.
Ihmisoikeusryhmien mukaan Kadyrovin yksityinen kolmituhatmiehinen armeija ("kadyrovtsy") on vastuussa monista tasavallassa tapahtuneista murhista, raiskauksista, kidutuksista ja kaappauksista.
Hänen on väitetty keränneen separatistijohtaja Aslan Mashadovista luvatun 10 miljoonan dollarin palkkion, mutta tätä ei ole virallisesti annettu tiedoksi verikoston kierteen jatkumisen pelossa.
Brahman
Brahman (sanskritia; devanagari: ब्रह्मन्; IAST: "brahman") on hindulaisuuteen liittyvä käsite, joka tarkoittaa maailman sielua, kaikkeuden taustalla olevaa perimmäistä totuutta. Brahmanin katsotaan olevan muuttumaton, voittamaton, kaikkialla läsnä oleva, sukupuoleton, kaikkivoipa ja kaikkitietävä voima. Siksi sitä ei tarvitse enempää kuvailla.
Abdou Diouf
Abdou Diouf (s. 7. syyskuuta 1935 Louga) on senegalilainen poliitikko. Hän toimi maansa toisena presidenttinä vuosina 1981–2000. Hänen edeltäjänsä oli Léopold Sédar Senghor, ja vuonna 2000 häntä seurasi Abdoulaye Wade.
Diouf syntyi 7. syyskuuta 1935 Lougassa, joka kuului silloin Ranskan Länsi-Afrikkaan. Hän opiskeli lakia Dakarissa ja jatkoi opintojaan Ranskassa vuonna 1960.
Diouf palasi Senegaliin kahdeksan kuukautta maan itsenäistymisen jälkeen. Hän työskenteli virkamiehenä, kunnes hänet nimitettiin aluekuvernööriksi. Vuonna 1968 hänet nimitettiin suunnittelun ja teollisuuden ministeriksi ja vuonna 1970 pääministeriksi.
Presidentti Senghor luopui vallasta vuonna 1981, ja pääministeri Dioufista tuli hänen seuraajansa. Diouf poisti rajoituksia poliittiselta toiminnalta, jolloin oppositiopuolueiden määrä moninkertaistui. Se auttoi Dioufia saamaan vuoden 1983 presidentinvaaleissa 80 prosenttia äänistä. Vuonna 1988 hän voitti vaalit yli 70 prosentilla äänistä, ja vuonna 1993 hänet valittiin kolmannen kerran 58 prosentin äänienemmistöllä. Presidentin kautta oli pidennetty vuonna 1991 seitsemään vuoteen. Vuoden 2000 vaaleissa hänet voitti Abdoulaye Wade.
Diouf toimi Organisation Internationale de la Francophonien pääsihteerinä vuoden 2003 alusta vuoden 2014 loppuun.
Åstan junaturma
Åstan junaturma tapahtui Rørosbanen-radalla 4. tammikuuta 2000 kello 13:12:35 lähellä Åstan kylää Åmotin kunnassa Norjassa. Onnettomuudessa menehtyi 19 ihmistä ja 67 loukkaantui, kun Trondheimistä lähtenyt henkilöjuna törmäsi yhteen Hamarista tulossa olevan paikallisjunan kanssa. Yhteentörmäystä seurasi lähes räjähdysmäinen tulipalo. Onnettomuus on edelleen pahin Norjassa tapahtunut junaonnettomuus.
Dieselveturivetoinen juna 2302 lähti Trondheimin rautatieasemalta aikataulun mukaisesti kello 07.45 kohti Hamaria. Junassa oli 75 matkustajaa. Junan jatkaessa matkaansa Rørosin asemalta se oli junakohtausten vuoksi 21 minuuttia myöhässä, mutta sen lähtiessä Renan asemalta se oli kuitenkin myöhässä enää vain seitsemän minuuttia. Asemalla junan lähtösuunnan pääopastin näytti junalle ajon sallivaa opastetta.
Juna 2369 oli myös dieselvetoinen. Se lähti Hamarista kohti Renaa kello 12.30 mukanaan kymmenen matkustajaa. Renassa junan oli tarkoitus palata takaisin Hamariin. Kello 13.06 juna pysähtyi Rustadin asemalle ottamaan matkustajia, ja aikataulun mukaan matkan piti jatkua kello 13.10. Kello 13.07 turvalaitteen rekisteriin tallentui punaisen opastimen ohitus sekä vaihteen aukiajo: juna oli sivuuttanut seis-opastetta näyttäneen opastimen etuajassa ja siirtynyt yksiraiteiselle rataosuudelle.
Rørosbanenin liikenteenohjaus Hamarin ja Rørosin välillä hoidetaan kaukokäytöllä Hamarin liikenteenohjauskeskuksesta. Liikenteenohjaajan työpisteessä ei ollut tuolloin mitään äänimerkkiä, joka olisi varoittanut junien yhteentörmäysvaarasta.
Rørosbanen ei myöskään ollut varustettu junien automaattisella kulunvalvonnalla, joka olisi estänyt punaisen opastimen ohittamisen ja siten estänyt yhteentörmäyksen. Rataosalla ei kuuluvuusongelmien ja katvealueiden vuoksi ollut myöskään rautateiden linjaradiojärjestelmää, vaan yhteydet junien henkilökunnan ja liikenteenohjauksen välillä hoidettiin matkapuhelimin. Niiden puhelinnumerot oli kirjattu väärin tai ne puuttuivat kokonaan liikenteenohjauskeskuksen listalta, joten liikenteenohjaaja ei voinut varoittaa veturinkuljettajia. Kello 13:12:35 junat törmäsivät toisiinsa kohtalokkain seurauksin.
Valpuri
Valpuri on naisen etunimi. Nimen ruotsinkielinen vastine on Valborg. Valpurin nimipäivä on vappuna eli 1. toukokuuta, joka on myös ruotsinkielisen kalenterin mukaan Valborgin nimipäivä. Nimi on muunnos germaanisesta nimestä "Walburga", joka merkitsee linnoituksen valtiasta.. Nimen on tehnyt suosituksi katolinen pyhimys Valburg (710 – 25.2.779).
Suomessa nimi Valpuri on Väestörekisterikeskuksen tietojen mukaan annettu 
1900-luvun alusta vuoden 2009 mennessä 2924 ja Valborg 1260 henkilölle.
Léopold Sédar Senghor
Léopold Sédar Senghor (9. lokakuuta 1906 Joal – 20. joulukuuta 2001 Verson) oli senegalilainen poliitikko ja runoilija, alkuperältään Joalin kaupungin kristittyjä sereerejä. Hän oli muun muassa frankofonia- ja négritude-aatteiden ajattelija ja kehittäjä.
Senghor toimi maansa ensimmäisenä presidenttinä vuosina 1960–1980. Senghor perusti oman poliittisen puolueensa, Bloc Démocratique Sénégalais’n, mutta kehitti monipuoluejärjestelmän itsenäistyneeseen Senegaliin. Senghor sanoitti Senegalin kansallislaulun Pincez Tous vos Koras, Frappez les Balafons’n. Vuonna 1980 Senghoria seurasi Senegalin presidenttinä Abdou Diouf. Vuonna 1983 Senghorista tuli Ranskan akatemian ensimmäinen afrikkalainen jäsen. Senghor kuoli vuonna 2001 Ranskassa. Hänet haudattiin Joaliin, Senegaliin.
Senghor voitti vuonna 1975 Makedoniassa Strugan runoiltojen kultaseppeleen.
Senghor vieraili myös kaksi kertaa Suomessa, presidentti Urho Kekkosen vieraana.