hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Sisowath Monivong
Sisowath Monivong (1875–1941) oli Kambodžan kuningas vuodesta 1927 kuolemaansa saakka.
Sisowath Monivong oli kuningas Sisowathin (hallitsi 1904–1927) toiseksi vanhin poika. Hänen syntyessään maata hallitsi Ranskan nukkehallitsijana hänen setänsä kuningas Norodom (hallitsi 1860–1904) Odongosta käsin. Vuonna 1884 ranskalaiset valloittivat Laosin ja miehittivät Vietnamin ja Kambodža otettiin suoraan siirtomaahallintoon. Siam (vuodesta 1939 Thaimaa) lyötiin sodassa, mutta jätettiin miehittämättömäksi puskurivyöhykkeeksi. Kuninkaallinen perhe pakeni Phnom Penhiin, jossa Sisowath Monivong eli.
Vuonna 1904 hänen setänsä kuoli ja isästään, joka oli kruununprinssi tuli kuningas ja Monivongista kruununprinssi. Hänen isänsä kuoli 1927 ja hänestä tuli kuningas. Kuten isänsäkin, Monivong oli Ranskan nukkehallitsija ja valtaa piti ranskalainen kenraali. Monivongin aikana Kambodža sai kuitenkin vaikutteita kommunismista ja vietnamilainen Ho Tši Minh perusti Indokiinan kommunistisen puolueen 1930, joka sai suurta suosiota myös Kambodžassa. Kommunistien tavoitteena oli kuitenkin syrjäyttää ranskalaiset, eikä kuningasta.
Vuonna 1940 Ranska antautui Saksalle. Ranskassa vallan otti Vichyn hallitus, joka oli riippuvainen Saksasta. Myöhään 1940 japanilaiset joukot saapuivat Vietnamiin ja miehittivät Kambodžan alkuvuodesta 1941. Japanilaiset antoivat Vichyn ranskalaisen siirtomaahallinnon jatkaa toimiaan japanilaisten suojeluksessa. Thaimaa, joka oli liitossa Japanin kanssa, valloitti alueita Kambodžan länsiosasta. Kuningas pakeni loppuvuodesta Kampotiin, jossa hän pian kuoli.
Ranskalaiset valitsivat hänen seuraajakseen hänen 19-vuotiaan pojanpoikansa Norodom Sihanoukin.
Perttelin Peikot
Perttelin Peikot on pertteliläinen urheilun yleisseura, joka perustettiin vuonna 1922. Seuran lajivalikoimaan kuuluvat lentopallo, hiihto, suunnistus, jalkapallo, yleisurheilu ja salibandy. Värit ovat pääasiassa sininen ja valkoinen, jonka värisiä asuja käyttävät hiihtäjät, suunnistajat, lentopalloilijat ja yleisurheilijat, mutta jalkapalloilijoiden peliasut ovat punaiset.
Parhaiten seura muistetaan lentopallostaan, jota pelattiin SM-sarjasta vuodesta 1994 aina vuoteen 1999, jolloin edustusjoukkue yhdistyi Salon Viestin kanssa. Tästä liitosta muodostui lopulta Salon Piivolley. SM-sarjasta Peikot voittivat hopeaa kausilla 1995-1996 ja 1997-1998. Seuran kotipelit pelattiin Halikossa, koska Perttelin urheilutalolla ei ollut katsomoa.
Peikot saivat myös hieman kansainvälistä menestystä kaudella 1995-1996 selviytyessään CEV-cupissa kahdeksan parhaan joukkoon. Halikossa käydyssä kotiturnauksessaan Peikot kaatoivat SSC Berliinin erin 3-1, josta Salon Seudun Sanomat uutisoi 11. joulukuuta 1995 näyttävästi otsikolla "Kakko kaatoi Berliinin muurin." Lopulta Peikkojen tie CEV-cupissa kaatui neljännellä kierroksella Italialaista Alpitour Traco Cuneota vastaan.
At War with Satan
At War with Satan on Venom-yhtyeen kolmas albumi, joka julkaistiin vuonna 1983. Yhtyeen aiemmasta tuotannosta poiketen osa albumin kappaleista on melko monimutkaisia, varsinkin levyn A-puolen ainoa kappale "At War with Satan", joka kestää noin kaksikymmentä minuuttia ja on tyylillisesti ensimmäisiä pituudeltaan näin massiivisia progressiivisen metallin ilmentymiä. Albumin tuotanto on huomattavasti parempi kuin yhtyeen edellisillä albumeilla.
Keskussotilassairaala
Keskussotilassairaala suomen kielessä tarkoittaa ainakin seuraavia:
AMX VCI
AMX VCI on ranskalainen rynnäkköpanssarivaunu, joka perustuu AMX-13:n rungolle. AMX VCI:n ensimmäinen prototyyppi valmistui 1955 ja ensimmäiset sarjatuotannossa valmistuneet vaunut otettiin käyttöön 1957. Nämä valmisti Atelier de Construction Roanne (ARE).
Miehistö
Aseistus
Mitat
Taistelumassa
Nopeus
Toimintamatka 
Panssarointi
BMP-23
BMP-23 on bulgarialainen rynnäkköpanssarivaunu, jonka valmistuksesta vastaa Bulgarian Defence Industries. Vaunu kehitettiin Bulgarian armeijan pyynnöstä. BMP-23 hyödyntää huomattavia määriä samaa tekniikkaa kuin venäläinen MT-LB.
Miehistö
Aseistus
Mitat
Taistelumassa
Nopeus
Toimintamatka
Panssarointi
Anazarba
Anazarba eli Caesareaeli Justinopolis oli kaupunki muinaisessa Kilikiassa, Turkissa Anatolian ylängöllä. Vanhimmat rauniot ovat ajalta ennen roomalaisia. Rooman hallinnossa kaupungin nimi oli Caesarea ja se oli Kilikian pääkaupunki. Maanjäristys tuhosi kaupungin lähes täysin. Keisari Justinus I rakennutti sen uusiksi ja nimesi Justinopolikseksi noin vuonna 525. 1100-luvulla kaupunki oli Vähä-Armenian pääkaupunki, ja sen nimeksi tuli jälleen Anazarba.
Kaupungin sijainti lähellä kapeaa solaa takasi sille alueella merkittävän aseman, ja siitä tuli yksi keskeisiä paikkoja Bysantin ja muslimimaailman välisissä kiistoissa.
Kaupungissa on paljon roomalaisten ajoilta säilyneistä raunioita, mm. riemukaari, stadium ja amfiteatteri.
4400
4400 ("The 4400") on yhdysvaltalainen science fiction -televisiosarja. Seattleen sijoittuva sarja on kuvattu Vancouverissa, Kanadassa.
4 400 viimeisten kuuden vuosikymmenen aikana kadonnutta ihmistä palaa yllättäen. He eivät ole vanhenneet poissaolonsa aikana eivätkä muista kyseisestä ajasta mitään. Palanneet yrittävät sopeutua samalla kun muut yrittävät selvittää, mitä tapahtui. Joillakin palanneilla osoittautuu olevan yliluonnollisia kykyjä ja myöhemmin sarjassa käy ilmi, että tulevaisuuden ihmiset ovat kaapanneet kadonneet ja palauttaneet heidät tähän aikaan estämään suuren katastrofin. Erityiskyvyt johtuvat promiciini-nimisestä aineesta, joka voimistaa aivoja ja antaa jokaiselle yksilöllisen kyvyn.
Sarja alkoi viiden jakson minisarjana, jota esitettiin Yhdysvalloissa viikoittain 11. heinäkuuta – 8. elokuuta 2004. Toisen tuotantokauden 13 jaksoa esitettiin 5. kesäkuuta – 28. elokuuta 2005. Kolmannella tuotantokaudella esitettiin 13 jaksoa ja se alkoi Yhdysvalloissa 11. kesäkuuta 2006. Sarjan neljäs tuotantokausi esitettiin Yhdysvalloissa kesällä 2007. Sarjan esittäminen Suomessa alkoi 4. toukokuuta 2006 Nelosella.
Bugg
Bugg on ruotsalainen rock'n'swing-tanssi. Kotimaassaan tanssi on erittäin suosittu, mutta sen suosio on kasvanut viime aikoina suuresti myös suomalaisilla tanssilavoilla ehkä osittain varsin helpon perusaskelensa takia.
Bugg on suhteellisen tuore tanssi, sen juuret ovat 1960–70-luvulla. Buggin kehitystä nykyiseen muotoonsa auttoi myös ruotsalaisen iskelmämusiikin kehittyminen suosiolliseen suuntaan. Buggia tanssitaan nelijakoiseen, suhteellisen nopeaan musiikkiin.
Buggia opetetaan ja tanssitaan monella eri tyylillä. Perinteisin on pyörivä bugg, jossa tanssitaan paikoillaan naisen pyöriessä miehen ympäri. 1990-luvulla alkoi eteneminen olla toivottavaa, jolloin syntyi liikkuva bugg. Buggin kehitys on ollut yhä Ruotsissa jatkuvaa, ja jalkatyöskentely sekä vientitekniikka ovatkin ottaneet vaikutteita muista swing-tansseista tämän vuosituhannen puolella.
Kilpatanssina bugg on tarkemmin määritelty kuin muut rock'n'swing-tanssit.
Jani Telaranta
Jani Petteri Telaranta (9. huhtikuuta 1976 – 30. lokakuuta 2018) oli suomalainen kapellimestari.
Telaranta aloitti musiikkiopintonsa vuonna 1982 Jyväskylän konservatoriossa harmonikka pääaineenaan. Sieltä hän siirtyi vuonna 1985 Kotkan musiikkiopistoon, jossa hän aloitti pianon- ja sellonsoiton opiskelun. Vuonna 1992 hän aloitti orkesterinjohtamisen opinnot yksityisesti Jorma Panulan johdolla. Vuonna 1994 hänet hyväksyttiin Sibelius-Akatemian kapellimestariluokalle, jossa häntä Panulan lisäksi opettivat Atso Almila, Eri Klas ja Leif Segerstam. Hän osallistui myös Ilja Musinin ja Esa-Pekka Salosen mestarikursseille. Kapellimestaridiplominsa hän suoritti vuonna 1999.
Telaranta vieraili tärkeimpien suomalaisten orkestereiden johtajana sekä toimi kapellimestarina Ruotsissa, Tanskassa, Espanjassa ja Yhdysvalloissa. Telaranta oli keväällä 2000 perustetun Uuden Nuoren KamariOrkesterin (UNKO) ylikapellimestari. Hän toimi myös Tapiolan nuorten sinfonikkojen johtajana Espoon musiikkiopistossa vuosina 2006–2011.
Nándor Mikola
Nándor Jozsef Mikola (ent. Mikolajcsik; 27. marraskuuta 1911 Budapest, Itävalta-Unkari – 3. toukokuuta 2006 Vaasa) oli unkarilaissyntyinen suomalainen akvarellitaiteilija. Hän opiskeli grafiikkaa ja maalausta synnyinmaassaan, mutta muutti Suomeen jo 1935. Hän oli leimallisesti pohjalainen taiteilija, jonka useat työt liikkuvat esittävän ja abstraktin rajamailla. Useista teoksista voi tunnistaa niiden aiheen – maiseman tai luonnon yksityiskohdan –, mutta aiheen käsittely ei ole luonnon jäljentämistä vaan oman kokemuksen ja tunnelman välittämistä.
Pelkistäminen on Mikolan töille olennaista. Tämä on nähtävissä sekä asetelmien ja maisemien kuvauksessa että abstrakteissa valo- ja väritutkielmissa. Hänen aiheensa ovat usein lakeusmaisemia, joenuomia, pihapiirejä ja koivikkomaisemia. Toisaalta hänen aihepiirejään olivat myös karut saaristomaisemat ja jyvevät, hiljaiset lapinmaisemat. Nandor Mikolan unkarilainen luonne näkyy temperamenttina ja dynamiikkana taiteessakin.
Akvarellimaalauksen ohella Mikola teki öljyväritöitä 1950-luvulle saakka. 1960-luvun informalistisessa vaiheessa hän yhdisti öljyväri- ja akvarellimaalauksen. 1970-luvulla Mikola palasi jälleen akvarellimaalaukseen. Tyypillistä hänen akvarellitöissään on runsas veden käyttö. 1980-luvulla Nándor Mikola kiinnostui Huippuvuorten valosta. Vuosikymmenen loppupuolella hän käytti töissään myös akvarelliliitua. 1990-luvulla hänen taiteensa oli enimmäkseen abstraktisia kokeiluja. Mikolan taiteessa on nähtävänä akvarellitaiteen klassisia aiheita kuten asetelmia, maisemia ja luontoa eri vuodenaikoina.
Nándor Mikola opiskeli Budapestin taideteollisuuskoulun litografialuokalla (1928–1932), Wienin graafisessa instituutissa (1935) ja Budapestin vapaassa taideakatemiassa. Hän muutti Suomeen vuonna 1936.
Mikola asui ja työskenteli Lapualla, Ilmajoella ja Vaasassa. Hän oli kahdesti naimisissa ja jäi leskeksi. Toisen maailmansodan aikana hän joutui unkarilaisuutensa takia internointileirille Lempäälään.
Nándor Mikolalle myönnettiin professorin arvonimi 1979.
Dąbrowa Górnicza
Dąbrowa Górnicza () on kaupunki Sleesian voivodikunnassa eteläisessä Puolassa. Kaupungin asukasluku oli 123 376 vuonna 2015. Se on osa yhteen kasvanutta noin kahden miljoonan asukkaan Ylä-Sleesian suurkaupunkialuetta.
Se kasvoi vauhdikkaasti 1800-luvulla, kun sen lähistöltä oli löydetty hiiltä. Kaupunkiin perustettiin silloin suuri terästehdas. 1990-luvun aikana kaikki seudun hiilikaivokset ovat ehtyneet, mutta terästehdas jatkaa toimintaansa, nykyisin nimellä ArcelorMittal Poland.
Luettelo Suomen liikenteen määräysmerkeistä
Seuraavassa on lueteltu Suomessa käytössä olevat määräysmerkit.
Ruokangas Guitars
Ruokangas Guitars on suomalainen, maailman arvostetuimpien kitaranvalmistajien joukkoon lukeutuva yritys, jonka on perustanut Juha Ruokangas vuonna 1995. Kitarapajan tuotteet ovat käsin tehtyjä sähkökitaroita ja sähköbassoja.
Ruokankaan paja sijaitsee nykyään Harvialassa, minne se muutti kesällä 2011 Hyvinkäältä. Pajalla myydään kitaroiden lisäksi myös kitaratarvikkeita.
Ruokangas Guitars on palkittu vuonna 2012 Taito-Finlandialla.
Sevara Nazarxon
Sevara Nazarxon (s. 1978) on uzbekistanilainen laulaja, säveltäjä ja dutarinsoittaja. Hän aloitti uransa Sideris-yhtyeessä, mutta lähti myöhemmin soolouralle. Vuonna 2003 ilmestyi hänen ensimmäinen kansainvälisesti julkaistu albuminsa "Yol bolsin".
Nazarxonin kappale "Yallajonim" oli vuonna 2005 ehdolla BBC Radio 3:n maailmanmusiikkipalkinnon saajaksi. Nazarxon laulaa uzbekiksi.
Susanna Mälkki
Susanna Ulla Marjukka Mälkki (s. 13. maaliskuuta 1969 Helsinki) on suomalainen kapellimestari ja sellisti. Hän on toiminut muun muassa pariisilaisen Ensemble InterContemporainin musiikillisena johtajana vuosina 2006–2013.
Mälkki aloitti Helsingin kaupunginorkesterin ylikapellimestarina syksyllä 2016 ollen ensimmäinen nainen kyseisessä virassa. Vuotta myöhemmin hän aloitti kolmivuotisen kauden Los Angelesin filharmonikoiden päävierailijana. Orkesterin musiikillinen ja taiteellinen johtaja Gustavo Dudamel kuvailee Mälkkiä yhdeksi lahjakkaimmista tuntemistaan kapellimestareista.
Mälkki valmistui ylioppilaaksi vuonna 1988. Hän aloitti muusikonuransa sellistinä. Hän opiskeli sellonsoittoa Tukholman lähellä Edsbergin musiikki-instituutissa Frans Helmersonin johdolla vuosina 1989–1993 sekä Lontoossa Royal Academy of Musicissa lukuvuoden 1993–1994 David Strangen ja Lynn Harrellin johdolla. Hän suoritti sellonsoiton diplomin Sibelius-Akatemiassa vuonna 1995 muun muassa Seppo Laamasen ja Erkki Raution johdolla.
Mälkki voitti Turun sellokilpailun vuonna 1994 ja soitti ensikonserttinsa vuonna 1995. Hän toimi vuosina 1995–1998 sellon äänenjohtajana Göteborgin sinfoniaorkesterissa. Mälkki opiskeli vuosina 1995–1998 orkesterinjohtamista Sibelius-Akatemiassa Jorma Panulan, Atso Almilan, Eri Klasin ja Leif Segerstamin johdolla. Hän suoritti kapellimestaridiplomin vuonna 2000.
Mälkin ura kapellimestarina sai nostetta menestyksekkäästä orkesterinjohdosta Thomas Adèsin oopperan "Powder Her Face" Suomen kantaesityksessä vuonna 1999. Adès näki konsertin ja kutsui Mälkin Englantiin avustamaan häntä teoksen muiden esitysten kanssa. Mälkki on johtanut vierailevana kapellimestarina muun muassa Berliinin, Münchenin, Los Angelesin ja New Yorkin filharmonikkoja, Concertgebouw-orkesteria, Bostonin, Chicagon ja NHK:n sinfoniaorkesteria sekä Philadelphian ja Clevelandin orkesteria.
Vuosina 2002–2005 Mälkki toimi Stavangerin sinfoniaorkesterin taiteellisena johtajana ja Oulun kaupunginorkesterin päävierailijana. Vuosina 2006–2013 hän oli Ensemble InterContemporain musiikillinen johtaja Pariisissa. Vuodesta 2013 Mälkki on ollut lissabonilaisen Orquestra Gulbenkianin päävierailija. Syyskuussa 2014 hänet nimitettiin Helsingin kaupunginorkesterin ylikapellimestariksi kolmivuotiskaudelle alkaen syksystä 2016.
Mälkki on julkaissut useita levytyksiä, joissa hän johtaa muun muassa kamariorkesteri Avantia ja Stavangerin sinfoniaorkesteria.
Vuonna 2005 Mälkki sai Suomi-palkinnon. Hänet valittiin Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäseneksi vuonna 2008 ja Royal Academy of Music -korkeakoulun jäseneksi kesäkuussa 2010. Vuonna 2011 Mälkille myönnettiin Pro Finlandia -mitali. Klassisen musiikin lehti Musical America on valinnut Mälkin vuoden 2017 kapellimestariksi.
Susanna Mälkin isä on Pentti Mälkki.
Jaakko Pakkasvirta
Jaakko Juhani Pakkasvirta (28. marraskuuta 1934 Simpele – 23. maaliskuuta 2018 Vantaa) oli suomalainen elokuvaohjaaja ja näyttelijä.
Jaakko Pakkasvirta valmistui ylioppilaaksi vuonna 1953 ja suoritti sen jälkeen humanistisia opintoja Helsingin yliopistossa. Elokuvissa hän esiintyi vuodesta 1956 lähtien, aluksi avustajana ja vuodesta 1961 lähtien myös pääosissa lähinnä Maunu Kurkvaaran elokuvissa. Pakkasvirta toimi myös Ylioppilasteatterin johtajana vuosina 1958–1962.
Risto Jarvaan Pakkasvirta tutustui Jarvan "Työtä Ylioppilasteatterissa" -lyhytelokuvan (1961) suunnittelun yhteydessä. Kun Jarva vuonna 1962 ryhtyi tekemään ensimmäistä kokoillan näytelmäelokuvaansa "Yö vai päivä", hän pyysi Pakkasvirran mukaan työryhmään vastaamaan henkilöohjauksesta.
Kaksikon seuraavassa yhteistyöelokuvassa "X-Paroni" (1964) ohjaajia oli peräti kolme: Jarva, Pakkasvirta sekä Spede Pasanen, joista viimeinen tosin lähinnä vitsien keksijänä. Pakkasvirta näytteli elokuvassa Speden ohella suurehkoa miesosaa, palvelija-hovimestari Jamesia.
Pakkasvirta toimi osakkaana Jarvan ympärille muotoutuneessa Elokuvaosakeyhtiö Filminorissa, ja hän myös osallistui Jarvan elokuvien "Onnenpeli" (1965) ja "Työmiehen päiväkirja" (1967) käsikirjoitustyöryhmiin sekä näytteli myös edellisen elokuvan miespääosan. Lisäksi Pakkasvirta osallistui lukuisten Filminorin tekemien informatiivisten lyhytdokumenttielokuvien tekemiseen käsikirjoittajana, leikkaajana sekä selostustekstien lukijana.
Itsenäisenä elokuvaohjaajana Pakkasvirta teki debyyttinsä vuonna 1968 elokuvallaan "Vihreä leski". Filmonorin tuottama elokuva perustui Pakkasvirran omaan käsikirjoitukseen ja se ankkuroitui vahvasti suomalaisen elokuvan silloiseen muotisuuntaukseen, osallistuvaan elokuvaan. "Vihreä lesken" kuvauksen kohteena oli suomalaisen suurkaupungin asumalähiö ja sen lohduton elinympäristö. Elokuvan päähenkilö, nuori perheenäiti tuntee elävänsä tyhjiössä, joka vähitellen käy yhä ahdistavammaksi. Hänen miehensä toimii kauppamatkustajana ja perheen kolme pientä lasta ovat jatkuvasti hänen niskoillaan. Perheenäidin sielunelämä häiriytyy lohduttomista kokemuksista elokuvan edetessä yhä enemmän ja enemmän. Elokuva herätti valmistuttuaan vilkasta keskustelua sekä puolesta että vastaan, ja se sai 70 000 markan suuruisen valtionpalkinnon.
Pakkasvirran työ- ja osakkuussuhteet Elokuvaosakeyhtiö Filminoriin katkesivat vuonna 1970. Tästä eteenpäin Pakkasvirta tuotti elokuviaan itse Filmityö Oy -yhtiönsä nimissä. Myös seuraavat elokuvat "Kesäkapina" (1970), "Niilon oppivuodet" (1971) ja "Jouluksi kotiin" (1975) olivat olemukseltaan tyylipuhdasta osallistuvaa elokuvaa. Sen sijaan elokuvat "Runoilija ja muusa" (1978) ja "Pedon merkki" (1981) olivat lähinnä historiallisia spektaakkeleita. Arto Paasilinnan romaaniin pohjautunut elokuva "Ulvova mylläri" (1982) voitaneen puolestaan luokitella kansankomediaksi. Pakkasvirran viimeinen elokuva "Linna" (1986) oli aikalaiskritiikkien vaillinaiseksi luonnehtima versiointi Franz Kafkan samannimisestä romaanista. Pakkasvirta oli naimisissa kolme kertaa: vuosina 1959–1965 Saara Pakkasvirran, 1965–1968 Anneli Saulin ja 1969–1983 Titta Karakorven kanssa.
Vanha kettu
Vanha kettu (nyk. Kettu, ) on saksalainen rikossarja, jota on tuotettu vuodesta 1976 alkaen miltei 400 jakson verran, ja sen tuotanto jatkuu yhä. Sarjan ensimmäinen jakso, "Die Dienstreise", sai ensi-iltansa Saksassa 11. huhtikuuta 1977 ZDF-kanavalla. Suomessa sarjaa on esittää Yle TV1. Sarja on ollut Suomessa hyvin suosittu, ja tuo television ääreen viikoittain yli 500 000 katsojaa.
Ensimmäisessä sadassa jaksossa sarjan päähenkilö oli Siegfried Lowitzin esittämä rikosylikomisario Erwin Köster, joka ratkoi murhia müncheniläisessä poliisipiirissä. Hänen alaisinaan työskentelivät rikoskomisario Gerd Heymann (Michael Ande) ja rikoskomisario Martin Brenner (Jan Hendriks). Kösterin ura päättyi, kun hän kuoli hermoilevan rikollisen ampumaan vahingonlaukaukseen jaksossa "Zwei Leben".
Vuonna 1986 sarjan uudeksi päähenkilöksi vaihtui Rolf Schimpfin esittämä rikosylikomisario Leo Kress jaksolla "Sein erster Fall." Erotuksena vanhempiin jaksoihin Suomessa sarjan nimeksi napakoitui "Kettu". Martin Brenner siirtyi muualle, mutta Gerd Heymann jäi Kressin alaiseksi. Kress toi mukanaan myös mustaihoisen rikoskomisario Henry Johnsonin (roolissa Charles M. Huber). Myös viileän asiallinen rikoskomisario ja rikospaikkatutkija Werner Riedmann (Markus Böttcher) toimi Kressin ryhmässä myös rikospaikkatutkinnan ulkopuolella. Myöhemmin vuonna 1997 Henry Johnson siirtyi muualle, ja hänet korvasi niin ikään mustaihoinen rikoskomisario Axel Richter (roolissa Pierre Sanoussi-Bliss). Leo Kress vetäytyi eläkkeelle vuonna 2008 jakson "Jakob" myötä. Hänet nähdään kuitenkin vierailevana tähtenä sarjassa vuonna 2009. Axel Richter siirtyi kauden 43 viimeisen jakson "Der Tote im Acker jälkeen vaihto-ohjelmaan Washingtoniin, myös Werner Riedman siirtyi saman jakson jälkeen Saksan keskusrikospoliisin palvelukseen. Kauden 44 ensimmäisessä jaksossa Tödlicher Verrat murharyhmän uusiksi jäseniksi tulivat rikoskomisario Annabell Lorenz (Stephanie Stumph) ja rikoskomisario Tom Kupfer (Ludwig Blochberger)
Kressin jätettyä sarjan murharyhmän uutena johtajana aloitti rikosylikomisario Rolf Herzog (roolissa Walter Kreye) jaksolla "Doppelspiel". Hänen työkavereinaan jatkoivat Richter, Riedmann ja Heymann. Hergozin esittäjä Kreye joutui kuitenkin jättämään sarjan vain muutaman vuoden jälkeen sairauden vuoksi. Hänen viimeiseksi jaksokseen jäi vuonna 2011 kuvattu "Lautloser Tod".
Sarjan neljäntenä päähenkilönä rikosylikomisario Richard Vossina aloitti vuonna 2012 Jan-Gregor Kremp jaksolla "Königskinder".
Siska
Siska on saksalainen ZDF:n, SF DRS:n ja ORF:n tuottama television rikossarja, jossa ratkotaan murhia Müncheniläisessä poliisipiirissä.
"Siskan" loivat käsikirjoittaja Herbert Reinecker ja tuottaja Helmut Ringelmann vuonna 1998 "Derrick"-sarjan, jota oli vuodesta 1974 valmistunut 281 jaksoa, jälkeen. "Siskan" päähenkilönä oli aikaisemmin Peter Kremerin esittämä rikosylikomisario Peter Siska, joka kuitenkin kuoli 56. jaksossa ”Der Abgrund”. Hänen tilalleen vuonna 2004 päähenkilöksi tuli Peterin veli rikosylikomisario Viktor Siska, jota näytteli Wolfgang Maria Bauer. Jo Peter Siskan aikakaudella Siskaa avusti Werner Schnitzerin esittämä kollega rikosylikomisario Jacob Hahne ja Viktorin tultua Tobias Nathin esittämä rikoskomisario Gerhard Lessmann. Lessmannin tilalle ryhmään vuoden 2007 alusta siirtyi rikoskomisario Robert Dallberg (Dirk Plönissen). Vuosina 1998–2003 sarjassa oli rikoskomisario Lorenz Wiegand, jota esitti Matthias Freihof, sekä vuosina 1999-2004 sarjassa esiintynyt Robinson Reichelin esittämä rikoskomisario ja rikospaikkatutkija Felix Bender. Sarjan tekeminen päättyi vuonna 2008.
Herbert Reinecker on käsikirjoittanut sarjaan vain neljä alkuvuosien jaksoa. Pääosan jaksoista ovat käsittäneet monet muut saksalaisista rikossarjoista tunnetut nimet kuten "Kettua" käsikirjoittaneet Adolf Schröder ja Siegfried Schneider, "Kettua" ja "Kahden keikkaa" käsikirjoittanut Detlef Müller sekä Albert Sandner. Sarjan tunnusmusiikin on säveltänyt Eberhard Schoener.
"Siskaa" esitetään tai on esitetty noin kahdessakymmenessä maassa. Suomessa Siskaa esitettiin Yle TV2 -kanavalla.
NYPD Blue
NYPD Blue oli Emmy-palkittu pitkäikäinen yhdysvaltalainen television rikossarja. Sen tapahtumat sijoittuivat New Yorkiin. Sarjan loivat Steven Bochco ja David Milch. Yhdysvalloissa ABC-televisiokanava esitti sitä 21. syyskuuta 1993 – 1. maaliskuuta 2005.
Sarjan tapahtumat käsittelivät kuvitteellisen Manhattanin 15. rikospiirin sisäisiä ja ulkoisia kamppailuja työ- ja ihmissuhdeasioissa. Tyypillinen jakso kattaa yhden päivän tapahtumat ja siinä punoutuu yhteen useita samanaikaisia juonikuvioita.
Dennis Franzin esittämä Andy Sipowicz, NYPD:n veteraanipoliisi oli sarjan päähenkilö. Tärkeimpiä muita hahmoja olivat David Caruson esittämä etsivät John Kelly (1993–1994), etsivä Bobby Simone (Jimmy Smits, 1994–1998), etsivä Danny Sorenson (Rick Schroder, 1998–2001) ja etsivä John Clark Jr. (Mark-Paul Gosselaar, 2001–2005). Nämä kaikki esittivät Sipowiczin nuorempaa työparia.
Dennis Franz oli ainoa näyttelijä, joka oli mukana kaikissa 261 esitetyssä jaksossa. Etsivä Greg Medavoyta esittänyt Gordon Clapp oli mukana myös kaikilla 12 tuotantokaudella.
Johnny Logan
Johnny Logan, oikealta nimeltään Seán Patrick Michael Sherrard (s. 13. toukokuuta 1954 Frankston, Australia) on irlantilainen laulaja. Hän on voittanut Eurovision laulukilpailun kahdesti laulajana ja kerran kappaleen säveltäjänä. Uransa aikana Logan on julkaissut 40 singleä ja 19 albumia.
Loganin isä oli tunnettu irlantilainen tenori Patrick O'Hagan, joka esiintyi kolmesti Valkoisessa talossa Washingtonissa. Perhe muutti takaisin Irlantiin Johnnyn ollessa kolmen vuoden ikäinen. Lapsuudessaan ja nuoruudessaan hän soitti kitaraa ja kirjoitti lauluja. Koulun jälkeen hän toimi sähkömiehenä ja esiintyi folk- ja blues-klubeilla.
Ensimmäisen euroviisuvoittonsa Logan saavutti 1980 Alankomaissa Shay Healyn kappaleella "What's Another Year?". Toisen voittonsa hän nappasi 1987 Brysselissä omalla kappaleellaan "Hold Me Now". Vuonna 1992 Linda Martin voitti Malmössä, Ruotsissa käydyn kilpailun Loganin kirjoittamalla kappaleella "Why Me?" . Aikaisemmin Martinin esittämä Loganin kirjoittama kappale oli lähellä voittoa vuonna 1984, kun "Terminal 3" sijoittui toiseksi voiton mentyä ruotsalaiselle Herreysille kappaleella "Diggi-loo diggi-ley".
Suomalaisilla tv-kanavilla Johnny Logan on esiintynyt Eurovision laulukilpailujen lisäksi useasti. Viimeisimmän Eurovision laulukilpailuvoittonsa jälkeen 6.6.1992 Logan esiintyi erikoisvieraana Lahden kaupunginteatterista lähetetyssä Yle TV1:n Keskiyön auringon laulufestivaalissa (Midnight Sun Song Festival) ja 11.2.1998 TV1 lähetti Sunny Notes Oy:n tuottaman ohjelman "Mr. Euroviisu - Johnny Logan" . Tv-ohjelman konserttiosuudet oli nauhoitettu Johnny Loganin Kulttuuritalon konsertista Helsingissä 3.2.1998.
Bob Montgomery
Bob Montgomery (10. helmikuuta 1919 – 25. elokuuta 1998) oli amerikkalainen nyrkkeilijä, jonka uran huippuvuodet ajoittuivat 1940-luvun tienoille. Urallaan hän otteli ammattilaisena 97 ottelua, joista hän voitti 75 (37 tyrmäyksellä), hävisi 19 ja kolme ottelua päättyi ratkaisemattomina.
Montgomery aloitti ammattilaisuransa vuonna 1938 ja voitti 23 ensimmäistä otteluaan, jotka kaikki käytiin Philadelphiassa ja Atlantic Cityssä. Hän otteli neljä ottelua Beau Jackia vastaan 1940-luvulla. Ensimmäisen kerran miehet kohtasivat 21. toukokuuta 1943 NYSAC:n kevytsarjan 15-eräisessä maailmanmestaruusottelussa. Montgomery voitti ottelun kaikin tuomariäänin. Samana vuonna 19. marraskuuta hän kuitenkin hävisi tittelin takaisin Jackille. Voitettuaan Ike Williamsin ja hävittyään Bummy Davisille Montgomery eteni jälleen mestaruusotteluun Jackia vastaan 3. maaliskuuta vuonna 1944 ja voitti. Neljännen kerran miehet kohtasivat New Yorkin Madison Square Gardenissa 15 822 katsojan edessä ottelussa, jossa mestaruus ei ollut panoksena. 10-eräisen ottelun Montgomery hävisi. Pian ottelun jälkeen molemmat joutuivat armeijaan.
Vuonna 1946 Montgomery puolusti titteliään Allie Stolzia ja Wesley Mouzonia vastaan menestyksekkäästi. 4. elokuuta 1947 hän kuitenkin hävisi kiistattomassa maailmanmestaruusottelussa Ike Williamsille teknisellä tyrmäyksellä kuudennessa erässä. Urallaan Montgomery voitti lukuisia maineikkaita vastustajia, kuten Lew Jenkins, Davey Day, Lulu Costantino, Fritzie Zivic, Joey Peralta, Leo Rodak ja Tony Pellone.
Kona (departementti)
Kona on departementti Mouhounin provinssissa Burkina Fasossa. Alueella on asukkaita 18 033. Alueen pääkaupungin nimi on myös Kona. Alueella on neljä koulua, joista ensimmäinen avattiin Konan kaupunkiin 1973.
Kiinan Taipei
Kiinan Taipei tai Kiinalainen Taipei on nimitys, jota monet kansainväliset järjestöt käyttävät Taiwanin, Pescadorien, Kinmenin, Matsun ja Wuchiun saaria hallitsevasta ja pääkaupunkinaan Taipeita pitävästä "Kiinan tasavallasta", lyhyemmin "Taiwanista". Tämä johtuu siitä, että valtaosin mantereella hallitseva kommunistinen "Kiinan kansantasavalta", lyh. "Kiina" on useiden kansainvälisten yhdeksi ja ainoaksi Kiinaksi tunnustama, joten ne eivät tunnusta Taiwanin käytännöllistä itsenäisyyttä, vaan pitävät sitä Kiinan osana. Vuonna 1971 Yhdistyneet kansakunnat tunnusti mantereen Kiinan, jolloin Taiwan menetti paikkansa ja sen asema ainoana Kiinana meni kommunistiselle Kiinalle. Näin itsenäisenä valtiona moniin järjestöihin, kuten Kansainväliseen olympiakomiteaan, osallistuneen Taiwanin tilanne muuttui.
Gasellit (suku)
Gasellit (Gazella) on antilooppisuku johon kuuluu 10 lajia. Gasellit elävät Afrikan savanneilla, mutta niitä on tavattu myös Etu-Intiasta. Monet gasellit ovat uhanalaisia ja joitain lajeja on kuollut sukupuuttoon.
Vydūnas
Vydūnas (liett. "Vilius Storosta", saks. "Wilhelm Storost"; 22. maaliskuuta 1868, Jonaičiai, Itä-Preussi (nykyinen Liettua) – 20. helmikuuta 1953, Detmold, Länsi-Saksa) oli Preussin liettualainen kirjailija, runoilija, opettaja, filosofi ja humanisti. Hän oli tärkeässä asemassa liettualaisen kulttuurin kehittämisessä 1800-luvun lopulta alkaen.
Vydūnas kouluttautui opettajaksi ja oli vuodesta 1888 töissä kansakoulussa Kintaissa. Vuonna 1892 hän siirtyi Tilsitiin poikakouluun, jossa työskenteli seuraavat kaksi vuosikymmentä. Hän opetti saksaa ja englantia, mutta myös liettuan kieltä sekä liikuntaa ja voimistelua.
Vakava sairaus, keuhkotuberkuloosi, oli tuonut hänelle jo varhain vakaumuksen ruumiin ja sielun välisen tasapainon tärkeydestä. Myöhemmin hän kehitteli lukuisia ajatelmia ja kirjoituksia henkisyyden täyteisestä elämästä, jonka näki perustaksi humanismille. Hän oli suuresti kiinnostunut intialaisesta kulttuurista ja käänsi 1946 hindulaisuuden Bhagavad Gitan ensimmäisenä liettuan kielelle. 
Vydūnasin nykyinen tunnettuus Liettuassa perustuu kuitenkin eniten siihen työhön, jonka hän teki liettualaisen kulttuurin henkiinherättämiseksi, aivan erityisesti kansanlaulujen ja maalaisväestön perinnäistapojen osalta. Tilsitissä hän johti kirkkokuoroa ja kirjoitti lukuisia lauluja kuin myös teatterikappaleita, joita sitten esitettiin harrastajateatterissa, jonka toiminnassa hän oli myös avainasemassa.
Vydūnasilla oli myös oma merkittävä osansa liettualaisen muinaisen pakanauskon uudelleen esiintuomisessa osana kansankulttuurin palauttamista entiseen arvoonsa. Liettualaiset oli käännytetty aikoinaan Euroopan kansoista viimeisinä kristityiksi, ja pakanalliset perinteet olivat säilyttäneet voimansa. Hänen johdollaan alettiin jälleen viettää perinteisiä liettualaisia juhlapäiviä. Liettuan itsenäistyttyä 1918 kansankulttuuri koki kukoistuskauden.
Vuodesta 1933 Vydūnas työskenteli Liettuan Klaipėdassa (saks. Memel) paikallisessa musiikkiopistossa. Hänen 1932 ilmestynyt saksaksi kirjoittamansa kirja aiheesta "700 vuotta saksalais-liettualaisia suhteita" joutui natsien kieltämäksi 1933 sen sisältämistä kansainyhteisymmärrykseen kannustavista ajatuksista sekä siitä, ettei se ylistänyt saksalaisuutta, johtuen. Kun Klaipėda 1938 liitettiin natsi-Saksaan, pantiin hänet – 70-vuotiaana – kahdeksi kuukaudeksi vankilaan, joskin vapautettiin sitten vastalauseiden johdosta.
1944 Vydunas pakeni saksalaisten kanssa lähestyvää puna-armeijaa. Vietettyään sodan päättyessä joitakin kuukausia pakolaisleirillä, asettui hän asumaan Detmoldiin, jossa kuoli 85 vuoden iässä 1953. Neuvostoliiton hajottua 1991 täytettiin hänen viimeinen toiveensa, kun hänen maalliset jäänteensä siirrettiin Liettuaan. Hänen hautansa sijaitsee Bitėnaissa Šilutėn lähellä.
Claus Theo Gärtner
Claus Theo Gärtner (s. 19. huhtikuuta 1943 Berliini, Saksa) on saksalainen näyttelijä, joka tunnetaan erityisesti television rikossarjan "Kahden keikka" ("Ein Fall für zwei") päähenkilön Josef Matulan esittäjänä. Sarjan viimeinen jakso esitettiin Saksassa 29. maaliskuuta 2013 ja Suomessa 18. tammikuuta 2015. Sarjan tekeminen päättyi, kun Gärtner jäi eläkkeelle. Hän näytteli sarjassa vuosina 1981–2013 yhteensä 300 jaksossa.
Nuoruusvuotensa Gärtner vietti Itävallassa, Yhdysvalloissa ja Kaakkois-Aasiassa. Hän on opiskellut musiikkia Braunschweigissa ja Hannoverissa. Teatterissa hän debytoi ollessaan Göttingenissä. Nuoruudessaan Gärtner oli aktiivisesti mukana Saksan sosialistisen opiskelijaliiton toiminnassa. Gärtner meni naimisiin itseään 36 vuotta nuoremman elokuva-alan opiskelija Sarah Würglerin kanssa 26. syyskuuta 2008. He ehtivät seurustella ennen avioliittoa kuusi vuotta. Avioliitto on Gärtnerin kolmas.
Parhaiten Gärtner tunnetaan "Kahden keikka" -televisiosarjan kovaotteisena yksityisetsivänä Josef Matulana. Vuodesta 1981 hän on esiintynyt sarjassa 300 jaksossa. Gärtner on voittanut roolistaan Hessischer Fernsehpreis -palkinnon vuonna 2004. Hän on myös itse ollut ohjaajana viidessä sarjan jaksoista. Gärtner tunnetaan myös innokkaana automiehenä, ja hän toteuttaa itse sarjassa autoilla tehtävät stuntkohtaukset.
Kunnallisvaalit 1988
Kunnallisvaalit 1988 olivat Suomessa 15.–16. lokakuuta 1988 järjestetyt vaalit, joissa valittiin kunnanvaltuustot. Vaalien yllätyksiä olivat SDP:lle ennustetun tappion kääntyminen hienoiseksi voitoksi ja sen säilyminen suurimpana kuntapuolueena. Selvästi suurimmaksi vaalivoittajaksi nousi kuitenkin Keskusta. Myös Suomen Kristillinen Liitto lisäsi valtuustopaikkojaan, kun taas suurimmat häviäjät olivat SKDL ja yli neljänneksen valtuustopaikoistaan menettänyt Suomen Maaseudun Puolue. Uusina yrittäjinä vaaleihin osallistuivat Demokraattinen Vaihtoehto ja Suomen Eläkeläisten Puolue sekä Eläkkeensaajien ja Vihreä Yhteisvastuupuolue, joista viimeksimainittu jäi ilman valtuustopaikkoja. Eniten huomiota vaaleissa herätti kuitenkin se, että 1,1 miljoonaa suomalaista eli noin 30 prosenttia äänioikeutetuista jätti äänestämättä; Helsingissä äänioikeuttaan ei käyttänyt 37,5 prosenttia äänioikeutetuista, Vantaalla vastaava luku oli peräti 38,1 prosenttia. Professori Tuomo Martikaisen mukaan tyypillinen "nukkuvien puolueeseen" kuuluva oli nuori asutuskeskuksessa asuva työtön, joka ei ollut käynyt lukiota.
Vuoden 1989 alussa tapahtui yksi kuntaliitos, kun Nuijamaa liitettiin Lappeenrantaan. Molemmissa kunnissa vaalit toimitettiin uuden kuntajaon mukaisesti.
Zacarias Moussaoui
Zacarias Moussaoui (s. 30. toukokuuta 1968) on marokkolaissyntyinen ranskalainen henkilö. Hän on ensimmäinen syyskuun 2001 iskuista tuomittu henkilö.
Moussaoui pidätettiin ennen iskuja, mutta hän ei kertonut tietojaan kuulustelijoille. Huhtikuussa 2005 hän tunnusti valehdelleensa kuulustelijoille tiedoistaan Osama bin Ladenin johtamaa operaatiota koskien. Moussaouin asianajajat väittivät ennen tunnustusta, ettei Moussaoui ole oikeustoimikelpoinen mielenterveysongelmiensa vuoksi.
Kuusi viikkoa kestäneen oikeudenkäynnin päätteeksi Moussaoui tuomittiin 3. toukokuuta 2006 elinkautiseen vankeusrangaistukseen ilman mahdollisuutta ehdonalaiseen vapauteen. Amerikkalaisten tuomareiden mukaan Moussaouin valehtelu johti lähes 3 000 ihmisen kuolemaan.
”Sinä hävisit Amerikka, minä voitin”, Moussaoui sanoi poistuessaan oikeustalolta.
Tuomio sai ristiriitaisen vastaanoton Yhdysvalloissa. Toisaalta sitä pidettiin osoituksena tuomioistuimen puolueettomuudesta, toisaalta moni toivoi oikeussalissa uhittelevasti käyttäytyneen Moussaouin teloittamista.
Moussaoui kiisti oikeudenkäynnin päätöksen jälkeen syyllisyytensä ja anoi uutta oikeudenkäyntiä. Perusteena anomukselleen Moussaoui kertoi, että hän ymmärsi vasta myöhemmin mahdollisuuteen saada oikeudenmukainen oikeudenkäynti, vaikka valamiehistö koostuikin amerikkalaisista. Yhdysvaltain laki ei kuitenkaan tarjoa syytetylle mahdollisuutta perua tunnustustaan sen jälkeen, kun tuomio on luettu.
Melko pian tuomionluvun jälkeen Internetissä julkaistiin ääninauha, jossa Osama bin Ladeniksi esittäytyvä henkilö väittää Moussaouin olevan syytön syyskuun 2001 terrori-iskuihin. Yhdysvaltojen tiedustelupalvelun CIA:n asiantuntijoiden mukaan nauhalla todella esiintyi bin Laden.
Zacarias Moussaoui istuu rangaistustaan Coloradossa sijaitsevassa huippuvalvotussa ADX Florence vankilassa.
5-metoksidi-isopropyylitryptamiini
5-metoksidi-isopropyylitryptamiini (5-MeO-DiPT, 5-metoksi-N,N-di-isopropyylitryptamiini) on psykedeelinen tryptamiini.
Erowid-sivun mukaan tyypillinen annos on 8-15 mg suun kautta ja vaikutusaika 4-5 tuntia. Tihkal-kirjan mukaan annostus on 6-12 mg suun kautta ja kesto 4-8 tuntia.
5-MeO-DiPT suosio oli voimakkaimmillaan vuosien 1999 ja 2001 välillä, jolloin sitä sai tilattua helposti internetistä. Vuonna 2003 sen myynnistä, ostamisesta ja hallussapidosta ilman DEA:n lupaa tuli Yhdysvalloissa laitonta.
5-MeO-DiPT on luokiteltu huumausaineeksi Suomessa.
5-MeO-DiPT:n on todettu olevan rotille hermomyrkyllinen aine.
Felicity
Felicity oli yhdysvaltalainen kuvitteelliseen New Yorkin yliopistoon sijoittuva Emmy- ja Golden Globe -palkittu draamasarja, joka keskittyi päähenkilönsä Felicity Porterin (Keri Russell) opiskelijaelämän tapahtumiin. Sarjan loivat J. J. Abrams ja Matt Reeves, ja sitä esitettiin Yhdysvalloissa neljä tuotantokautta vuosina 1998-2002. Kaikkiaan sarjaa kuvattiin 84 jaksoa sekä esittämätön pilottijakso.
Toisella tuotantokaudella Keri Russell leikkasi pitkät hiuksensa ja WB Network siirsi sarjan esittämisen sunnuntaihin. Katsojaluvut romahtivat. WB Network syytti tapahtuneesta Russellin hiuksia ja kielsi sarjan muilta näyttelijöiltä hiustenleikkuun. Myöhemmissä DVD-julkaisuissa kerrotaan useaan otteeseen, että hiusten lyhennys oli käsikirjoitettu.
Marko Kivenmäki
Marko Kivenmäki (s. 20. heinäkuuta 1975 Turku) on entinen suomalainen jääkiekkoilija, jonka pelipaikka oli laitahyökkääjä.
Alun perin turkulainen Kivenmäki ei löytänyt paikkaa Turun Palloseurasta, joten hän lähti kokeilemaan taitojaan Norjaan. Hän viihtyi siellä kaksi kautta, joista viimeisellä hän teki 67 tehopistettä. Nämä herättivät Porin Ässien päävalmentajan Veli-Pekka Ketolan kiinnostuksen.
Kivenmäki pääsi Ässiin kokeilemaan taitojaan. Hän pelasi ensimmäisen kauden nimekkäässä kentässä ja teki 25 tehopistettä. Porissa hän viihtyi kaksi ja puoli kautta, kunnes tipahti Rauman Lukon kautta takaisin divisioonakiekkoon. Kahden muualla pelatun kauden jälkeen Kivenmäki halusi vielä näyttää taitonsa SM-liigassa. Hän vakuutti taidoillaan päävalmentaja Mika Toivolan ja teki kaudella 2005–2006 oman piste-ennätyksensä, 19+34=53, ja pelasi ylivoimaisesti parhaan kautensa. Kivenmäki voitti saman kauden playoffsien pistepörssin tekemällä tehot 4+9=13. Samalla kaudella hän saavutti SM-hopeaa Ässien riveissä. Tuon kauden jälkeen Ässien menestys ei ollut yhtä hyvää, mutta Kivenmäki jatkoi pisteiden tekoa lähes piste/ottelu-tahdilla. Kaudella 2009–2010 hän sijoittui pistepörssin kuudenneksi, mutta siitä huolimatta Ässät päätti olla jatkamatta hänen sopimustaan. Kaudeksi 2010–2011 hän palasi takaisin kasvattajaseuraansa Turun Palloseuraan. Kivenmäki lopetti uransa kauteen 2010–2011.
Kivenmäki on myös rullakiekon maailmanmestari vuodelta 2000. Hänen seurajoukkueensa rullakiekon SM-liigassa oli Kiekko-67 sekä Team Labedan Kiekko-67.
Kivenmäen poika Otto pelaa myös jääkiekkoa Porin Ässien junioreissa.
Brian Gaskill
Brian Gaskill (s. 22. tammikuuta 1970 Honolulu, Havaiji) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa sarjassa Models Inc. Vuonna 1995 hän näytteli Bobby Warneria saippuaoopperassa All My Children. Vuonna 2001 hän näytteli vampyyria Port Charles-sarjassa. Vuonna 2003 Gaskill aloitti esiintymisen sarjassa Kauniit ja rohkeat, jossa hän näytteli Oscar Maronea. Gaskill poistui sarjasta kuitenkin vuonna 2004.
Sud-Ouest (Burkina Faso)
Sud-Ouest on hallintoalue Burkina Fason lounaisosassa. Sen pääkaupunki on Gaoua. Vuoden 2006 väestönlaskennan mukaan alueella on 620 767 asukasta. Sen pinta-ala on 16 318 tai 16 533 neliökilometriä.
Vuonna 2001 perustettu alue käsittää kuusi prosenttia Burkina Fason pinta-alasta. Se rajoittuu lännessä Cascadesin, pohjoisessa Hauts-Bassinsin ja Boucle du Mouhounin ja koillisessa Centre-Ouestin alueisiin sekä idässä Ghanaan ja etelässä Norsunluurannikkoon.
Maisemaa leimaavat keskimäärin 450 metriä korkeat ylängöt, laajat tasangot, alangot, kukkulat ja kalliot. Joet kuuluvat Mouhounin eli Mustan-Voltan ja Comoén vesistöihin.
Ilmasto on sudanilaistyyppinen. Vuotuinen sademäärä on 900–1200 millimetriä. Sadekausi kestää huhtikuusta lokakuuhun. Kuivaa kautta leimaa harmattan-tuuli. Lämpötilat vaihtelevat 21 ja 32 asteen välillä.
Kasvillisuus on puu- ja heinäsavannia, avointa metsää ja galleriametsiä. Suojeltujen metsäalueiden pinta-ala on 55 000 ja eläintensuojelualuiden 78 700 hehtaaria. Eläimistöön kuuluvat muun muassa piikkisiat ja norsut sekä monet lintulajit.
Alueeseen kuuluu neljä provinssia, 28 departementtia, neljä kaupunkikuntaa, 24 maalaiskuntaa ja 1047 kylää. Provinsseja ovat Bougouriba, Ioba, Noumbiel ja Poni ja kaupunkeja niiden keskuspaikat Diébougou, Dano, Batié ja Gaoua.
Alueella asuu 4,4 prosenttia Burkina Fason väestöstä. Kaupunkiväestön osuus on 11,3 prosenttia, mikä on huomattavasti alle maan keskiarvon (22,7 %).
Asukkaat ovat etupäässä lobeja, dagareja ja biriforeja. Lisäksi on jonkin verran pohjoisesta ja lännestä muuttaneita moseja ja boboja. Puhutuimmat kielet ovat lobi (37,8 %), dagari (37,2 %), moore (7,8 %), djula (2,8 %) ja fulani (2,4 %). Djulaa tai bambaraa, moorea ja ranskaa puhutaan eniten kaupungeissa. Animisteja on 64,9, katolisia 17,7, muslimeja 12,9 ja protestantteja 3,3 prosenttia.
Väestöstä yli 70 prosenttia harjoittaa maanviljelyä, karjanhoitoa ja kalastusta. Muita elinkeinoja ovat käsityöammatit, kaupankäynti ja kullankaivu. Gaoua on huomattava rajakaupan keskus.
Centre (Burkina Faso)
Centre on hallintoalue Burkina Fason keskiosassa. Se käsittää maan pääkaupungin Ouagadougoun. Vuoden 2006 väestönlaskennan mukaan alueella on 1 727 390 asukasta. Sen pinta-ala on 2 826, 2 857 tai 2 869 neliökilometriä.
Vuonna 2001 perustettu alue käsittää yhden prosentin Burkina Fason pinta-alasta. Se rajoittuu pohjoisessa ja idässä Plateau-Centralin, etelässä Centre-Sudin ja lännessä Centre-Ouestin alueisiin.
Maisemaa leimaa 300–400 metriä korkea puolitasanko. Tärkein vesistö on Nakambén eli Valkoisen-Voltan sivujoki Massili. Kasvillisuus on etupäässä pensas- ja ruohosavannia.
Ilmasto on sudanilais-sahelilainen. Vuotuinen sademäärä on 600–800 millimetriä. Sadekausi kestää toukokuusta lokakuuhun. Kuivana aikana puhaltaa harmattan-tuuli. Lämpötilat vaihtelevat 17 ja 36 asteen välillä.
Alueeseen kuuluvat Kadiogon provinssi sekä Ouagadougoun kaupunkikunta, joka jakautuu kahteentoista arrondissementtiiin ja 55 sektoriin. Entiset kuusi maalaiskuntaa kuuluvat vuodesta 2009 lähtien kaupunkialueeseen.
Alueella asuu 12,3 prosenttia Burkina Fason väestöstä. Kaupunkiväestön osuus oli vuoden 2006 väestönlaskennassa 85,4 prosenttia.
Asukkaat ovat etupäässä moseja. Puhutuimmat kielet ovat moore (79,8 %), ranska (7,5 %), djula (4,0 %), fulani (1,4 %) ja bisa (1,2 %). Muslimeja on 55,9, katolisia 36,2 ja protestantteja 6,0 prosenttia.
Tärkeimmät elinkeinot ovat palvelut ja kaupankäynti (34,4 %), maanviljely ja karjanhoito (20,1 %) sekä käsityöammatit ja teollisuus (19,2 %).
Hidas
Hidas on Hectorin 20. studioalbumi, joka ilmestyi vuonna 1999. Se nousi Suomen virallisen listan sijalle 21.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Hector, ellei toisin mainittu.
Liberian sisällissota
Liberiassa on käyty kaksi sisällissotaa:
Dilmun
Dilmun (Tilmun, Telmun) oli muinainen valtakunta, joka kävi kauppaa Mesopotamian kanssa. Se sijaitsi Bahrainin saarella Persianlahdella. Laivoilla käyty kauppa Bahrainin kautta kukoisti noin 2200-1600 eaa. Tätä todistaa, että Bahrainista on löydetty paljon hautakumpuja. Dilmunin asukkaat olivat seemiläisiä.
Mutta muitakin paikkoja on Dilmuniksi epäilty.
Persianlahdella saatetiin liikkua laivoilla jo 5. vuosituhannella eaa. Mutta varmemmin kauppa vaikiintui hiemen enen vuotta 3000 eaa, jolloin Sumerin sivilisaatio nousi suurimpaan kukoistukseensa. Dilmun oli välisatama, jonka kautta Mesopotamiasta pääsi Omanin kuparikaivoksille ja Intiaan ostamaan norsunluuta ja karneolia. Mesopotamia taas tuotti mm tekstiileitä, oliiviöljyä, viljaa ja vei Persianlahdella kautatan mm hopeaa ja tinaa.
Uruk-kautta varhaisemman Ubaidin kulttuurin löytöjä on tehty Bahrainista muun muassa al Markhista ja Persianlahden Arabian rannikolta länteen päin olevalta Al Hasan itäpuoliselta rannikolta nykyisen ad Dammamin kaupungin ympäristöstä muun muassa Dosariyehistä ja Abu Khamisista sekä sisämaasta Ain Qannasista. Ad Dammamista pohjoiseen ollut Tauru oli historiallisella ajalla löydöistä päätellen kauppakeskus. Bahrain ja sen lähellä oleva d dammain seutu olisivat olleet kosketuksessa Mesopotamiaan ehkä jo 6000-5000 eaa. alkaen Lähempänä Dilmunia voisi teoriassa etsiä jo Kuwaitin rannikon löytöpaikasta "H3", joka on As Sabiyah Arabiassa melko lähellä Eufratin ja Tigriin yhtymäkohdan Shatt al Arabin suistoa Bubiyahin ja Failakan saarten lähellä mutta mantereella. Paika on Kuwait Citystä pohjoiseen..
Nykyisessä Bahrainissa oleva, Dilmuniksi uskottu alue kukoisti varsinkin 2200-1600 eaa. Uus-Sumerin ja Hammurabin valtakunnan ja Induskulttuurin aikoina. Rakennettiin linnoitettuja kaupunkeja, temppeleitä ja vainajia haudattiin tuhansiin hautakumpuihin. Alueelta on löydetty matalia mesopotamialaistyyppisiä porrastemppeleitä, minizikkuratuja.
Kalkoliittisia Bahrainin ja lähistön rannikon löytöpaikkoja ovat Al Markh Bahrainilla, Ain qannas, Dosariyah ja Abu Khamis. Halileh on vastakkaisella Iranin rannikolla.
Teknopiste
Teknopiste Oy oli suomalainen viihde-elektroniikan, ml. tietotekniikan maahantuoja sekä ohjelmistojen julkaisija. Yritys perustettiin vuonna 1969 ja meni konkurssiin laman yhteydessä 1992. Osa yrityksen toiminnasta (käyttäjätuki) siirrettiin Mikroilijat ry:lle, joka oli yrityksen työntekijäksi 1985 tulleen Seppo Tossavaisen perustama käyttäjäkerho Spectravideo-tietokoneiden käyttäjille.
Suurimmillaan yrityksellä oli henkilökuntaa 60 henkeä ja vuoden 1986 liikevaihto 8,3 miljoonaa markkaa. Yritystä johtivat Risto Väyrynen ja Esko Väyrynen vuoteen 1989 saakka, jolloin Jorma Ihatsun omistama Euromarket Oy hankki äänivallan yrityksessä. 1980-luvulla yritys toimi osoitteessa Kuusisaarentie 3, jossa nykyisin sijaitsee Indonesian suurlähetystö. Yritys toimi myöhemmin Lauttasaaressa Vattuniemenkatu 2:ssa. Kyseinen teollisuuskiinteistö on myöhemmin purettu ja sen paikalle on valmistunut asuinkerrostalo 1997.
Parhaiten Teknopiste tunnettiin Spectravideo-kotitietokoneiden ja -peliohjaimien sekä Amstradin ja Bondwellin PC-koneiden maahantuojana. Teknopiste myös julkaisi C-kasetilla tietokonepelejä SV-318/328- sekä MSX-tietokoneille - samalla kasetilla oli versiot molemmille järjestelmille - ja julkaisi maahantuomiinsa tietokoneisiin liittyvää kirjallisuutta, kuten BASIC-käskyoppaita.
SHL
SHL (lyhenne sanoista "Svenska hockeyligan" ja "Swedish Hockey League") on jääkiekon 14 joukkueen ammattilaissarja Ruotsissa. SHL on Ruotsin korkein sarjataso ja Länsi-Euroopan kovatasoisimpia jääkiekkosarjoja Suomen SM-liigan ja Sveitsin National League A:n ohella.
Sarjan nimi muuttui Elitserienistä SHL:ksi kesällä 2013. Kaudesta 2015-2016 sarjassa pelaa 14 joukkuetta.
Ensimmäinen kausi Elitserien-nimen alla pelattiin 1975–1976. Ruotsin mestaruudesta on kuitenkin pelattu jo vuodesta 1922.
SHL-pelaajista suurin osa on luonnollisesti ruotsalaisia. Esimerkiksi kaudella 2006–2007 heitä oli noin 70 prosenttia pelaajista. Ruotsin jääkiekkoliiton mukaan SHL:n kahdentoista seuran edustusjoukkueiden kokoonpanoissa oli kauden 2006–2007 alussa 99 ulkomaalaista ja juniorijoukkueet mukaan luettuina seuroissa oli yhteensä 127 ulkomaalaista.
Kaudella 2014-2015 sarjan yleisökeskiarvo oli 6 036.
Ruotsin-mestaruudesta pelattiin ensimmäistä kertaa vuonna 1922, kaksi vuotta sen jälkeen kun laji oli tuotu maahan. IK Göta voitti ensimmäisen mestaruuden, ja myös kaksi seuraavaa, vuosina 1924 ja 1925.
Elitserien käynnistyi 5. lokakuuta 1975, samana vuonna kuin Suomen nykyinen pääsarja SM-liiga. Tuolloin jokainen joukkue pelasi yhteensä 36 ottelua. Alun perin liigassa kamppaili 10 joukkuetta, mutta vuonna 1987 liigaa laajennettiin kahdella joukkueella.
SHL:n runkosarja käynnistyy syyskuussa ja jatkuu maaliskuuhun asti. Sen jälkeen pelataan pudotuspelejä huhtikuuhun asti. Pudotuspelit pelataan paras seitsemästä -järjestelmällä, jossa neljällä voitolla pääsee seuraavalle kierrokselle. Finaalien voittaja on Ruotsin mestari ()
Runkosarjassa jokainen joukkue pelaa 55 ottelua. Varsinaisella peliajalla voitosta saa kolme pistettä, jatkoajalla voitosta kaksi ja jatkoaikahäviöstä yhden pisteen. Varsinaisella peliajalla tulleesta häviöstä ei saa pisteitä. Runkosarjan voittaa joukkue, jolla on runkosarjan päätteeksi eniten pisteitä. Runkosarjan voittaja palkitaan miljoonalla kruunulla (noin 90 000 euroa). Runkosarjan toinen saa 500 000 kruunua ja kolmas 250 000 kruunua. Runkosarjan kahdeksan parasta jatkaa pudotuspeleihin. Runkosarjan kaksi viimeistä joutuvat karsimaan Kvalserienissä paikastaan SHL:ssä.Runkosarja
Pudotuspelit
Runkosarja
Pudotuspelit
Antiokhos Hieraks
Antiokhos Hieraks (kuoli 227 eaa., ) oli seleukidien kuninkaan Antiokhos II:n poika ja Seleukos II:n nuorempi veli. Kun Antiokhos II kuoli vuonna 246 eaa. aloitti Antiokhos Hieraks kapinan veljeään vastaan. Antiokhos yritti tehdä seleukidien omistamasta Vähästä-Aasiasta oman kuningaskuntansa ja hän onnistuikin pitämään alueen hallussaan monen vuoden ajan. Lopulta hänet kukisti Pergamonin hallitsija Attalos I. Antiokhos pakeni tämän jälkeen Egyptiin, jossa hän kuoli vuonna 227 eaa. Antiokhos oli naimisissa Bithynian kuninkaan Ziaelaan tyttären kanssa.