hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Helsingin liiketalouden ammattikorkeakoulu
Helsingin liiketalouden ammattikorkeakoulu (Helia) oli Suomen suurin liiketalouden ammattikorkeakoulu. Se oli yksityinen säätiön pyörittämä korkeakoulu, jonka taustalla oli Helsingin liike-elämä. Helia-talo 1 sijaitsee Itä-Pasilassa. Toinen toimipiste sijaitsee Porvoossa. Heliassa oli mahdollisuus opiskella liiketaloutta, tietojenkäsittelyä, johdon assistenttityötä, kieliä, viestintää ja matkailua. Heliasta valmistui tradenomeja, it-tradenomeja, medianomeja ja restonomeja. Heliassa oli noin 6000 opiskelijaa. Helia on palkittu vuonna 2002 ja 2003 opetusministeriön vaikuttavuuspalkkiolla kaikilla valintakriteereillä. Heliassa oli henkilöstöä noin 380, joista päätoimisesti opetustehtävissä toimi noin 230 henkilöä.
28. maaliskuuta 2006 ilmoitettiin Helsingin liiketalouden ammattikorkeakoulun ja HAAGA Instituutin ammattikorkeakoulun yhdistymisestä uudeksi Haaga-Helia ammattikorkeakouluksi. Uusi koulu aloitti toimintansa vuoden 2007 alusta, jolloin opiskelijoita oli 10 000 ja henkilökuntaa 600.
Jinmu
Jinmu (, Jimmu, legendan mukaan 1. tammikuuta 711 eaa. – 11. maaliskuuta 585 eaa.) on perimätiedon mukaan Japanin ensimmäinen keisari. Tarujen mukaan hän oli auringonjumalatar Amaterasun jälkeläinen, tämän pojanpojan, Ninigi-no-Mikoton pojanpoika . Hän nousi valtaistuimelle 660 eaa, ja valtaannousun vuosipäivää 11. helmikuuta vietetään Japanin perustamisen juhlapäivänä, japaniksi "Kigensetsu".
Japanin syntyhistorian (Kojiki 712 ja Nihonshoki 720) mukaan auringonjumalatar Amaterasu antoi Jinmulle kolme esinettä: pronssipeilin, miekan ja jalokiviketjun.
Pronssipeiliä säilytetään kertoman mukaan Isen kaupungissa olevassa Isen pyhätössä, joka on tämän vuoksi suosittu matkailukohde. Itse peili ei kuitenkaan ole yleisön nähtävillä. Nagoyassa Atsutan pyhätössä taas säilytetään Kusanagi-miekkaa, kun taas jalokiviketju on Tokion keisarillisessa palatsissa.
Jinmun olemassaoloa ei ole historiallisesti todistettu, ja pelkästään häneen liittyvä mytologia ajoittaa hänet seitsemännelle vuosisadalle eaa. Yleisesti oletetaan, että Jinmun legendan lähtökohtana on todennäköisesti ollut sama heimopäällikkö, jonka elämän perusteella on syntynyt toinenkin legendahahmo, yhdeksäntenä keisarina hallitsijaluettelossa näkyvä monarkki nimeltä Sujin. Molempia kutsutaan noissa muinaisissa mytologiannäköisissä lähteissä Japanin perustajiksi.
Japanin valtion syntyhistoriaa on vaikea selvittää, sillä Yamato-kaudella kirjoitettiin useita eri historiankirjoituksia, joita uudet hallitsijat uudelleenkirjoituttivat myöhemmin. Nykytuntemuksen mukaan Yamato muuttui Japaniksi 500- tai 600-luvulla jaa. Hallitsijat väittivät polveutuvansa suoraan auringonjumalatar Amaterasusta, joka on šintolaisuuden tärkeimpiä jumaluuksia.
Tältä ajalta on kirjoituksia Jinmusta ensimmäisenä keisarina. Japanin keisarillinen sukuluettelo syntyi myös näihin aikoihin.
Konsentraatio
Konsentraatio eli molaarisuus (tunnus c) on erityisesti kemiassa käytetty suure, joka ilmoittaa liuenneen aineen pitoisuuden liuoksessa, joka on yleensä neste. Konsentraatio on ainemäärä (hiukkasten lukumäärä) tilavuusyksikössä, ei massa tai tilavuus, ja siitä riippuu liuoksen kemiallinen "väkevyys".
Konsentraation yksikkö on mol/m³. Yksikkönä voi olla myös moolia per kuutiodesimetri (mol/dm³) tai moolia per litra (mol/l). Kaavoissa konsentraatiota merkitään myös hakasulkumerkinnällä: esimerkiksi kaliumkloridin konsentraatio merkitään [KCl].
Konsentraatio on lämpötilasta riippuva suure, sillä kun lämpötila muuttuu, niin muuttuu myös liuoksen tilavuus. Aktiivisuus on "tehollinen konsentraatio", joka riippuu liuoksen ionivahvuudesta. Esimerkiksi happamuusarvo eli pH-arvo on määritelty aktiivisuuden eikä konsentraation mukaan.
Suomessa käytetään termiä "konsentraatio" ainemäärälle tilavuusyksikössä (mol/dm³) ja termiä "pitoisuus" massalle tilavuusyksikössä (kg/m). Muissa kielissä, esimerkiksi englannissa, vastaava termi ("concentration") voi viitata molempiin.
Molaarisuus ilmoittaa liuotetun aineen ainemäärän liuoksen tilavuutta kohden (mol/l) ja joskus yksikkö ilmaistaan symbolilla M. (Huomautus: SI-järjestelmän mukaan yksikön tulisi olla moolia kuutiometrissä.)
Molaalisuus (tunnus m) on liuotetun aineen ainemäärä suhteessa liuottimen (ei liuoksen) massaan. Molaalisuuden yksikkö on mol/kg.
Mooliosuus (x) on komponentin i moolimäärä seoksessa suhteessa koko seoksen yhteenlaskettuun moolimäärään. Arvo on yksikötön ja aina välillä 0-1, joka voidaan myös ilmaista prosentteina: 0-100%.
Aineen massaprosenttisuus seoksessa tarkoittaa aineen massan osuutta koko seoksen massasta. Massaprosenttiosuus lasketaan jakamalla tutkitun aineen massa koko systeemin massalla. Painoprosentti ei ole kuitenkaan sama asia kuin massaprosentti.
Tilavuusprosentti kertoo liuenneen aineen tilavuuden osuuden koko liuoksen tilavuudesta. Tilavuusprosentti määritellään seuraavasti:
Tilavuusprosentti merkitään joko "til-%" tai "vol-%". Alkoholijuomien väkevyys ilmaistaan usein tilavuusprosentteina. On huomattava, että liuoksen ominaistilavuus muuttuu hienoisesti liuetessa. Esimerkiksi sekoitettaessa etanolia ja vettä liuoksen tilavuus ei ole täsmälleen sama kuin sekoittamattomien etanolin ja veden tilavuuksien summa.
Ideaalikaasujen kohdalla voidaan olettaa, että tilavuusprosentti on yhteneväinen mooliprosentin kanssa. Tätä sovelletaan erittäin usein kaasuseoksiin, joissa lämpötila, paine ja kokonaistilavuus ovat kaikilla kaasuseoksen kaasuilla samat.
Herttoniemenranta
Herttoniemenranta () on 1990-luvun lopulla ja 2000-luvun alkupuolella rakennettu Helsingin 43. kaupunginosaan eli Herttoniemeen kuuluva osa-alue, jossa asuu noin 9 000 ihmistä. Työpaikkoja alueella oli vuoden 2010 lopussa 2 694. Herttoniemenrantaan kuuluvaksi luetaan myös vieressä sijaitseva Herttoniemen kartanon puistoalue. Sitä lukuun ottamatta alue on rakennettu tiiviisti ja kaupunkimaisesti: valtaosa alueen rakennuksista on asuinkerrostaloja.
Herttoniemenranta sijaitsee noin 7 kilometrin päässä Helsingin keskustasta. Alueen kulkuyhteydet ovat hyvät, Herttoniemen metroasema palvelee alueen asukkaita alle kilometrin päässä alueesta.
Ennen nykyisen Herttoniemenrannan alueen ottamista asuinkäyttöön samalla alueella sijaitsi öljysatama. Sinne johti Oulunkylän rautatieasemalta lähtenyt tavaraliikennerata. Silloin osa-alueen nimikin oli Herttoniemen satama. Alueen asuinrakentamisen edellytyksenä olivatkin mittavat maanvaihtotyöt, sillä öljysataman maaperä oli pahoin saastunutta.
Bussiyhteydet Herttoniemenrantaan ovat hyvät. Liityntälinjalla 81 pääsee Kulosaaren ja Herttoniemen metroasemilta Herttoniemenrantaan. Linjat 84-89 kulkevat Herttoniemen metroasemalta Linnanrakentajantietä Laajasalon suuntaan alueen vierestä.
Autoliikenteen tukirangan muodostavat Itäväylä ja Laajasaloon johtava Linnanrakentajantie.
Syväys
Syväys tarkoittaa laivan tai veneen rungon alimpien kiinteiden rakenteiden (yleensä kölin tai peräsimen) etäisyyttä tyynestä vesirajasta.
Laivan- tai veneenrakentajan ilmoittama suurin syväys ilmaisee kuinka matalassa vedessä alus voi kulkea saamatta pohjakosketusta.
Syväys ei ole aluksen pysyvä ominaisuus, vaan se muuttuu aluksen lastin lisääntyessä tai vähentyessä, esimerkiksi polttoainemäärän pienentyessä. Mitä kevyempi aluksen ja kuorman yhteenlaskettu kokonaispaino on, sitä korkeammalla runko kelluu ja sitä pienempi on aluksen syväys.
Aluksen syväys muuttuu myös veden lämmön ja suolapitoisuuden suhteen, mutta tämä ilmiö voidaan Suomen olosuhteissa jättää huomiotta, koska muutokset eivät paikallisessa mittakaavassa ole merkitseviä. Muutos syväyksessä suolapitoisuuden muuttumisen vuoksi tapahtuu aluksen tullessa Pohjanmereltä Itämerelle.
Pieniä aluksia voidaan irrottaa karilta siirtämällä raskaita esineitä mahdollisimman kauas karilla kiinni olevan kohdan luota.
Kevytveneissä, joissa on nostoköli, voidaan veneen syväystä säädellä purjehdusolosuhteiden mukaan.
Aluksen syväys luetaan aluksen vesirajaan maalatusta asteikosta. Syväysmerkit merkitään laivan keulaan, perään ja keskelle 200 millimetrin välein, 100 millimetriä korkein numeroin. Merkintä 40 osoittaa neljän metrin syväystä, vedenpinnan ollessa merkinnän alapäässä. Merkinnät tehdään esimerkiksi välille 4 000–7 000 millimetriä, riippuen laivan koosta.
Syväysmerkit mitataan laivan pohjan alta, niin että laivan rungon alin kohta on nollapiste. 
Mittaus tehdään kayttäen apuna vaaituskojetta ja mittanauhaa tai takymetriä.
Ankka
Ankka ("Anas platyrhynchos" f. "domestica") on sinisorsan kesytetty, kotieläimeksi jalostettu muoto. Sinisorsasta jalostetun tavallisen ankan lisäksi ankoiksi voidaan nimittää Amerikasta peräisin olevan myskisorsan ("Cairina moschata") tarhattuja ja jalostettuja muotoja.
Ankkaa on todennäköisesti alettu kasvattaa Kiinassa yli 2 000 vuotta sitten, ja niitä on myös kasvatettu Rooman valtakunnassa ainakin jo 100 jaa. Kiinassa ankkoja on jo satoja vuosia laidunnettu korjatuilla riisiviljelmillä.
Tavallinen sinisorsasta jalostettu ankka on sinisorsaa suurempi ja yleensä lentokyvytön. Ankan keskimääräinen paino on noin 1,8–2,7 kg, kun sinisorsan paino jää selvästi tämän alle.
Myskisorsa on sinisorsaa huomattavasti suurempi, ja sen sukupuolien kokoero on vielä suurempi kuin sinisorsan. Ankkakoiraan ja myskisorsanaaraan jälkeläistä kutsutaan muuliaasiankaksi, ja myskisorsakoiraan ja ankkanaaraan jälkeläistä muuliankaksi (engl. "hinny" ja" mule").
Tavalliset ankat lisääntyvät hyvin keskenään, ja niiden jälkeläiset ovat normaalisti lisääntymiskykyisiä. Sinisorsasta ja myskisorsasta jalostetut ankat voivat risteytyä keskenään, mutta hedelmällisyys on pieni ja jälkeläiset steriilejä. Tavallisen ankan haudonta-aika on 4 viikkoa, myskisorsa hautoo muniaan 5 viikkoa.
Ankan villi muoto sinisorsa on hyvin suosittu riistalintu ja sitä onkin varsin helppo saada hyvin varustettujen elintarvikekauppojen pakastealtaasta melkein ympäri vuoden. Koska kyseessä on kuitenkin riistalintu, sorsa on melko kallista verrattuna tarhattuun ankkaan.
Yleensä ankka syödään 1,5–3 kuukauden ikäisenä, mutta nuoremmat ankanpojat painavat tavallisesti noin 1,6–1,8 kg, ja ne valmistetaan yleensä paistamalla kokonaisena. 7-viikkoiset Pekingin ankat voivat painaa 3,2 kg. 13-viikkoisen myskisorsakoiraan rintalihas voi painaa 700 g. Tavallisen ankan rintalihas eli lentolihas on vaatimaton, koska se ei lennä. Myskisorsan liha on huomattavasti vähärasvaisempaa kuin Pekingin ankan.
Munat ovat hiukan kananmunaa suuremmat ja ne soveltuvat hyvin leivontaan. Eräät munintaan jalostetut rodut (Khaki Campbell, Tsaiya, Intialainen juoksuankka) voivat munia 200, jopa 300 munaa vuodessa. Nämä munijarodut ovat tavallisesti pienikokoisempia kuin liharodut, poikkeuksena Pekingin ankka, joka on hyvä munija, vaikka onkin liha-ankaksi jalostettu.
Gary Bettman
Gary Bruce Bettman (s. 2. kesäkuuta 1952 New York) on yhdysvaltalainen entinen koripalloliiga NBA:n johtaja, joka siirtyi NHL:n komissaariksi 1. helmikuuta 1993. Hänen päätehtäväkseen omistajat antoivat liigan joukkueiden lisäämisen ja lajin levittäytymisen Yhdysvalloissa.
Bettmanin aikana NHL laajeni aggressiivisesti läntiseen ja eteläiseen Yhdysvaltoihin ja joukkueiden määrä on noussut 24:stä 31:een.
Bettman on yksi merkittävimmistä juutalaisista urheiluvaikuttajista.
Esko-Juhani Tennilä
Esko-Juhani Tennilä (s. 10. lokakuuta 1947 Rovaniemi) on suomalainen vasemmistopoliitikko ja entinen kansanedustaja. Eduskunnassa vuodesta 1975 istunut Tennilä oli vuonna 2011 yhdessä kokoomusta edustavan Ilkka Kanervan kanssa silloisista kansanedustajista pisimpään eduskunnassa toiminut edustaja. Tennilä on valittu eduskuntaan neljältä eri listalta (SKDL 1975–1979, oma 1983, Deva 1987, vas. 1991–2011). Hän päätti kansanedustajauransa 2011 päättyneeseen kauteen.
Tennilä tunnetaan entisenä SKP:n vähemmistöläisenä eli taistolaisena. Keväällä 1971 "Hämeen Yhteistyö" -lehdessä hän kertoi, miten taistolaiset pyrkivät käymään RUK:n saadakseen johtajakoulutusta sosialistisen vallankumouksen varalle.
Talvella 1983 SKDL:n Lapin piiriä hallitsi puolueen enemmistön niin sanottu kirveslinja, joka pudotti Tennilän pois puolueen viralliselta eduskuntavaalien ehdokaslistalta pari kuukautta ennen vaaleja, koska hänen katsottiin rikkoneen ryhmäpäätöksiä. Tennilä lähti vaaleihin omalla listallaan ja keräsi miltei 15 000 ääntä, kun SKDL:n viralliselta listalta pääsi eduskuntaan vain yksi ehdokas, Niilo Koskenniemi, selvästi pienemmällä äänimäärällä.
Kesäkuussa 1995 Tennilä erotettiin vasemmistoliiton eduskuntaryhmästä ja hän perusti vasemmistoryhmän (var-r, ruots. Vänstergruppen, 1995–1998) Mikko Kuopan kanssa. Vähän myöhemmin ryhmään liittyi myös Veijo Puhjo.
Vasemmistoliittoa edustava Tennilä on profiloitunut erityisesti Lapin edustajaksi. Vuoden 2003 eduskuntavaaleissa Tennilä keräsi Lapin vaalipiiristä toiseksi suurimman äänimäärän kaikista ehdokkaista. Tennilä tunnetaan myös Suomen Nato-jäsenyyden voimakkaana vastustajana. Eduskunnassa Tennilä oli viimeisellä edustajakaudellaan varsinaisena jäsenenä suuressa valiokunnassa ja varajäsenenä ulkoasianvaliokunnassa. Hän oli myös Yleisradion hallintoneuvoston ja Naton parlamentaarisen yleiskokouksen Suomen valtuuskunnan jäsen.
Ennen eduskuntauraansa Tampereen yliopistosta sosionomiksi valmistunut Tennilä toimi muun muassa Hämeen Yhteistyön ja Ajankohtaisen kakkosen toimittajana.
Esko-Juhani Tennilä oli nuoruudessaan 1960- ja 1970-luvuilla aktiivijalkapalloilija seuroinaan Rovaniemen Reipas ja Karihaaran Tenho sarjatasona III divisioona.
Tennilä on kirjoittanut muun muassa lastenkirjoja ja runoja.
Tennilän tuorein teos on vuonna 2014 julkaistu "Jäämeri kutsuu - Koillisväylä, Murmansk ja Suomen mahdollisuudet." Kirja on matkakirjan ja raportin yhdistelmä, jossa Tennilä pohtii Koillisväylän ja Murmanskin alueen taloudellisia mahdollisuuksia Suomen kannalta.
Hässi
Hässi on Lappeenrannassa ilmestyvä teekkarien ja kylterien vappulehti. Hässiä julkaisee Lappeenrannan teknillisen yliopiston ylioppilaskuntaa lähellä toimiva "Polytekninen Willimiesklubi PoWi ry". Ensimmäinen Hässi ilmestyi vuonna 1998.
Hässin tunnuksena toimii kettu, joka on komeillut jokaisen julkaistun lehden kannessa. Hässi on vappulehdistä artikkelipitoisemmasta päästä ja sisältö ei rajoitu vain lyhyisiin vitseihin ja kuviin. Vuonna 1998 Hässi ilmestyi A4-kokoisena, mutta vuodesta 1999 alkaen on käytetty B5-kokoa. Samalla lehden kansien taustaväriksi vakiintui musta vuoteen 2015 asti, jonka jälkeen Kansikuvat ovat olleet vapaamuotoisempia.
Yhteisvastuu puolue
Yhteisvastuupuolue (YVP) oli suomalainen puolue. Se perustettiin vuonna 1986 nimellä Eläkkeensaajien ja Vihreä Yhteisvastuupuolue (EVY). Puolueen listoilta ei koskaan valittu yhtään kansanedustajaa tai kunnanvaltuutettua.
Puolueen puheenjohtaja oli vuodesta 1988 lähtien helsinkiläinen Taisto Vaetoja. Annikki Kohvakka toimi puoluesihteerinä vuodesta 1990 alkaen. Puolueessa oli parhaimmillaan 40 jäsentä ja kahdeksan aktiivista toimijaa. Puolue ei kannattanut ideologioita tai vasemmisto–oikeisto-jakoa. Vaetojan mukaan puolue oli lähellä klassista liberalismia.
EVY perustettiin vuonna 1986 ja se merkittiin puoluerekisteriin huhtikuussa 1987. Puolue oli rekisterissä vuoteen 1995 ja uudelleen 2002–2007.
Ensimmäisen kerran puolue asetti ehdokkaita vuoden 1991 eduskuntavaaleihin Helsingin, Uudenmaan, Pirkanmaan (silloin Hämeen pohjoinen vaalipiiri), Kymen ja Oulun vaalipiireissä. Eduskuntavaaleissa 2003 YVP:llä oli ehdokkaita mm. Helsingissä, Pirkanmaalla ja Vaasassa, mutta äänimäärä oli vain 404.
Viimeisen kerran YVP osallistui eduskuntavaaleihin vuonna 2007, jolloin sen kahdesta ehdokkaasta toinen oli ehdolla Hämeen ja toinen Kymen vaalipiirissä. Ehdokkaat saivat yhteensä 164 ääntä ja YVP jäi puolueista pienimmäksi. Näiden vaalien jälkeen YVP poistettiin puoluerekisteristä toisen kerran.
Suomen kielitoimisto suosittelee Yhteisvastuu puolueen nimen kirjoitettavaksi joko "Yhteisvastuun puolue" tai "Yhteisvastuupuolue". Puoluerekisteriin oli kuitenkin kirjattu "Yhteisvastuu puolue".
Hamsteri
Hamsteri eli eurooppalainen hamsteri ("Cricetus cricetus") on hamsterien alaheimoon ("Cricetinae") kuuluva jyrsijälaji. Se elää Euroopassa, tarkemmin Keski- ja Itä-Euroopasta Venäjälle asti. Lajin elinympäristöä ovat joenrannat, arot ja pellot. Se on sukunsa "Cricetus" ainoa nykyisin elävä laji. Eurooppalaista hamsteria ei pidetä lemmikkieläimenä, sen sijaan sen nahkoista tehdään turkiksia.
Eurooppalainen hamsteri eroaa lemmikkinä pidettävistä hamsterilajeista, kuten kultahamsterista ja kääpiöhamstereista, varsinkin kokonsa puolesta. Se on kultahamsteria paljon suurempi, sillä sen pituus on 20–30 cm ja myös häntä on lähes 5 cm. Painoa sillä on 100–900 grammaa.
Ulkonäöltään hamsteri on vankka. Pää on iso ja suippo, turkki on tuuhea ja suojaa kylmältä ja kastumiselta. Yleisemmin selkä on vaaleanruskea, mutta muuten hamsterin väri voi vaihdella valkeasta mustaan.
Luonnonvaraisen hamsterin ravinto on lähes samanlaatuista kuin lemmikkinä pidettävien muiden hamsterilajienkin. Ravinto koostuu suurimmaksi osaksi kasvinsyöjien ruoasta: siemeniä, kasveja yms. Hamsteri syö kuitenkin myös lihaa, kuten toukkia, pieniä hiiriä ja linnunpoikasia.
Eurooppalainen hamsteri on erakko kuten kultahamsterikin. Ne eivät siedä lajikumppaneita muulloin kun paritteluaikana. Ne ovat myös yöeläjiä ja aktiivisimmallaan iltaisin ja öisin.
Iloiset veronmaksajat
Iloiset veronmaksajat ry on vuonna 2004 perustettu ja 2006 rekisteröity Suomessa toimiva yhdistys, jonka tarkoitus on puolustaa veroilla rahoitettavaa yhteiskuntaa ja lisätä ihmisten halukkuutta maksaa veroja. Aktiivisimmin yhdistys toimi vuosina 2004–2013 ja toimintamallinaan yhdistys otti osaa julkiseen keskusteluun ja järjesti keskustelutilaisuuksia. Järjestön puheenjohtajana toimi vuonna 2013 Minna Salminen ja sen ensimmäisenä puheenjohtajana toimi Aleksis Nokso-Koivisto. Yhdistyksellä oli vuonna 2010 noin 600 maksavaa jäsentä. Vuonna 2008 iloisten veronmaksajien Kati Peltola julkaisi "Reilu verokirja" -pamfletin WSOY:n Barrikadi-sarjassa.
Iloisten veronmaksajien taustalla on ajatus verorahoilla rahoitetuista laadukkaista, tasa-arvoisista hyvinvointipalveluista ja vakaasta yhteiskunnasta ja se kohdisti kritiikkiä erityisesti yksipuoleiseen veronalennuskeskusteluun. Yhdistyksen perustamisaikaan keskustelua hallitsivat Veronmaksajain Keskusliitto ja valtiovarainministeriö, jotka molemmat kampanjoivat veronalennusten ja hyväosaisia suosivan veropolitiikan puolesta.
Yhdistystä perustettaessa vuonna 2004 Veronmaksajain Keskusliitto vastusti järjestön nimivalintaa, koska heistä sana "veronmaksajat" yhdistettiin Veronmaksajain Keskusliittoon ja nimi oli siten harhaanjohtava. Tästä syystä yhdistyksen rekisteröinti onnistui vasta vuonna 2006.
Valter Jung
Valter Gabriel Jung (27. marraskuuta 1879 Vaasa – 9. helmikuuta 1946 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.
Jung valmistui arkkitehdiksi Polyteknillisestä opistosta (nykyisestä Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulusta) vuonna 1902. Opintojensa jälkeen Jung työskenteli arkkitehti Lars Sonckin avustajana. Sonckin avustajana Jung oli mukana suunnittelemassa Jugendsalina nykyisin tunnettua Privatbankenin taloa Pohjoisesplanadilla. Vuonna 1905 Jung perusti yhteisen arkkitehtitoimiston Emil Fabritiuksen kanssa. Vuodesta 1915 Jungilla oli oma toimisto, kunnes hänen veljensä, tunnettu asemakaava-arkkitehti Bertel Jung, palasi Turusta Helsinkiin. Arkkitehtiveljekset perustivat yhteisen toimiston vuonna 1925.
Valter Jungin tytär oli tekstiilitaiteilija Dora Jung (1906–1980).
Manco Cápac
Manco Cápac (ketšuaksi "Manqo Qhapaq" ’loistava perustaja’) oli inkojen mytologiassa Cuzcon kuningaskunnan myyttinen ensimmäinen kuningas ("Cápac", sotaherra).
Inkojen varhaisvaiheista kertovat tarinat ovat enemmän mytologiaa kuin todellisiin tapahtumiin pohjautuvaa historiaa. Tarinoiden päätarkoitus on pyrkiä osoittamaan inkojen johtoaseman oikeutus ja hallitsijoiden jumalallinen syntyperä. Ei tiedetä varmasti, millainen Manco Cápac oli tai oliko häntä ollenkaan olemassa. Perimätiedon mukaan hän saattoi hallita noin vuosina 1198–1228.
Andien vuoristoseutujen myyteissä kansojen esi-isät nousivat esiin maassa olevista onkaloista. Tarujen mukaan Manco Cápac, hänen kolme veljeään ja neljä sisartaan ilmestyivät Cuzcosta etelään sijaitsevan Paqari-tampun keskimmäisestä luolasta. Kahdesta viereisestä luolasta nousi muita ihmisiä, yhteensä kymmenen ryhmää, ja Manco Cápac sisaruksineen johti heidät vuosia kestävälle matkalle. He saapuivat lopulta Cuzcoon ja alistivat seudun asukkaat. Manco Cápac kohosi päälliköksi, hallitsi pitkään, otti käyttöön lait ja lopetti ihmisuhrauksen. Hän nai siskonsa Ocllon ja sai pojan Rocan, josta tuli seuraava Sapa Inca.
Toisen myytin mukaan jumala Viracocha loi Manco Cápacin ja Mama Ocllon Titicacajärvellä. Pariskunnalla oli jumalallinen tehtävä: kulkea pohjoiseen ja asettua mihin kultainen sauva uppoaa. He kävivät useissa paikoissa ja saapuivat lopulta Cuzcoon. Siellä sauva upposi maahan. He asettuivat sinne, Manco Cápac opetti miehiä muokkaamaan maata, rakentamaan kanavia ja järjestämään asioita. Mama Ocllo opetti naisia kutomaan, laittamaan ruokaa ja huolehtimaan lapsista. He toivat mukanaan rauhan, kulttuurin, taiteet ja auringonjumala Intin, joka tarjosi kansalle lämpöä ja voimaa.
Myyteissä Manco Cápac oli auringon jumala Intin poika ja Pachacamacin veli. Häntä itseään palvottiin tulen ja auringon jumalana.
Ragdoll
Ragdoll on 1960-luvulla Kaliforniassa kehitetty sinisilmäinen, naamiokuvioinen kissarotu. Se on Suomen suosituin rekisteröity kissarotu.
Rodun kantaemo on valkoinen angoratyyppinen kissa nimeltään Josephine. Josephinen omistaja Ann Baker kehitti rodun tästä kantaemosta ja sen sekarotuisista pennuista. Varhaisissa pentueissa esiintyivät kaikki nykyiset ragdollien värimuodot.
Ragdolleilla on kolme kuviointia: colourpoint, mitted ja bicolour. Perinteiset värit ovat ruskea, sininen, suklaa ja lila. Uusina väreinä on tuotu punainen ja creme - niiden myötä myös kilpikonna. Kaikki värit voivat esiintyä myös tabbyvariaatioina. Colourpoint-kissoilla on tummaa väriä kaikissa vartalon ääripäissä: maskissa, korvissa, hännässä ja käpälissä. Mitted-kissoilla tassut ovat erotuksensa colourpointeista valkoiset. Mitted-kuvioiduilla kissoilla on hansikkaat etukäpälissä, mutta takajaloissa valkoisten "saappaiden" tulee ulottua kantapäähän saakka. Bicolour-kissoilla naamiokuviointi on korvissa, maskissa ja hännässä. Maskissa on suuri, käänteinen V-muotoinen laukki.
Ragdoll on päässyt Guinnessin ennätysten kirjaan suurimpana kesykissarotuna. Suuri ja lihaksikas ragdoll kehittyy hitaasti ja voi kulua 3-4 vuotta ennen kuin kissa on täysikasvuinen ja sen kuviointi ja väritys täysin kehittynyt. Uros painaa noin 6–10 kg ja naaras noin 4–7 kg..
Pää on kiilamainen: Korvat ovat tyvestä leveät ja vähän eteenpäin kallistuneet ja sijaitsevat kaukana toisistaan. Silmien ainoa hyväksytty väri on sininen: mitä tummempi, sen parempi. Etukumara asento on etujalkoja pitempien takajalkojen vuoksi ragdolleille tyypillinen.
Ragdoll () -nimitys juontuu rodulle tyypillisestä taipumuksesta valahtaa täysin veltoksi syliin nostettaessa. Ominaisuus havaittiin rodun kantaemon, Josephinen loukkaannuttua auto-onnettomuudessa ja tarun mukaan se periytyi myös sen pennuille. Saman onnettomuuden seurauksena ragdollien kipukynnyksenkin on väitetty olevan muita kissoja korkeampi. Väitteissä ei ole perää, sillä tällaiset hankitut ominaisuudet eivät voi olla perinnöllisiä. Tämä kertomus on kuitenkin osa rodun syntytarinaa.
On myös todettu, että Ragdoll on hyvin koiramainen kissarotu. Se oppii helposti samoja temppuja kuin koira ja on myös yhtä seurallinen.
Kolmas pyhä sota
Kolmas pyhä sota käytiin antiikin Kreikan kaupunkivaltioiden välillä vuosina 356–346 eaa. Sota käytiin Fokiin maakunnan asukkaiden sekä Theban, Boiotian ja Thessalian välillä. Sotaa kutsuttiin pyhäksi, koska sen taustalla oli Delfoin Apollonin temppelin hallinta. Sotaan sekaantui myös Makedonian kuningas Filippos II, joka näin saattoi kasvattaa omaa valtaansa Kreikassa. Sota alkoi pienestä kiistasta, mutta uhkasi lopulta laajeta koko Kreikan laajuiseksi.
Toisen pyhän sodan päätteeksi Delfoi jäi fokislaisten alaisuuteen vuonna 448 eaa. Epävarmaa rauhan aikaa kesti lähes sadan vuoden ajan. Rauha päättyi kun Theba liittolaisineen syytti vanhaa vihollistaan Fokista pyhäinhäväistyksestä. Theban mukaan Fokiksen maakunnan asukkaat olivat viljelleet Apollonille pyhitettyä maata. Fokis määrättiin maksamaan sakkoa, mutta Fokista hallitseva Filomelos kieltäytyi maksamasta sakkoa. Sen sijaan hän valtasi vuonna 355 Delfoin temppelin, otti sen rikkaudet ja varustautui sotaan. Sparta tuki salaa Filomelosta.
Theban liittolaiset Lokriksen maakunnasta yrittivät pakottaa fokislaiset lähtemään Delfoista, mutta fokislaiset löivät heidät. Theba julisti sodan Fokikselle vuonna 355. Thebalaiset löivät Filomeloon Neonin taistelussa vuonna 354 ja pakottivat fokislaiset jättämään Delfoin samana vuonna.
Makedonian kuningas Filippos II halusi lisätä valtaansa Kreikassa ja ryhtyi tukemaan Thebaa sodassa. Tämä pakotti Spartan ja Ateenan tukemaan Fokista. Filippoksen avulla Theba valloitti Fokiksen vuosina 351–347.
Vuonna 346 osapuolet tekivät rauhan: Filippos sai valtaansa Pohjois- ja Keski-Kreikan, mukaan lukien Thermopylain ja Delfoin. Neljäs pyhä sota syttyi vuonna 339 eaa.
Abu Ghraib
Abu Ghraib () on Irakin Bagdadin maakunnan länsiosassa sijaitseva piirikunta ja kaupunki. Se sijaitsee maanteitse noin 33 kilometriä pääkaupunki Bagdadin keskustasta länteen. Vuonna 2013 Abu Ghraibin piirikunnan asukasluvun arvioitiin olevan viisi prosenttia koko maakunnan väkiluvusta (6 696 596), eli noin 330 000.
Lokakuussa 2014 uutisoitiin ääri-islamistisen Isisin hyökänneen piirikuntaan. Vaikkei Isis olekaan vallannut Bagdadin kaupunkia tai sen maakuntaa, Isisin solujen raportoitiin vuonna 2015 tehneen alueella toistuvasti erilaisia terroristi-iskuja, kuten attentaatteja, kaappauksia ja iskuja tienvarsipommien avulla.
Marburg
Marburg on kaupunki, joka sijaitsee Lahn-joen laaksossa Hessenin osavaltiossa Saksassa. Kaupungin virallinen nimi on Marburg an der Lahn ja se on Marburg-Biedenkopfin läänin pääkaupunki. Asukkaita on 86 000 (2012). Kaupungin tunnusmerkkeinä ovat Hessenin maakreivien keskiaikainen linna ja Saksan vanhin rakennustyyliltään gotiikkaa edustava Elisabethin kirkko. Kirkko on saanut nimensä Marburgissa eläneen Pyhän Elisabethin mukaan. Koko keskiaikainen vanhakaupunki on arvokas suojelukohde, koska se säästyi toisen maailmansodan pommituksilta. Kaupungissa sijaitsee vuonna 1527 perustettu yliopisto, viralliselta nimeltään "Philipps-Universität Marburg". Yliopiston vaikutuksesta alueen koulutustaso on korkea: akateeminen tutkinto on 14 prosentilla marburgilaisista.
Keke Pulliainen
Keke Pulliainen on taikuri ja viihde-esiintyjä. Hän on Suomen taikurit ry:n sekä Esiintyvät taiteilijat ry:n jäsen. Pulliainen asuu Kirkkonummella.
Suomenmaa
Suomenmaa on Suomen Keskustan perjantaisin ilmestyvä pää-äänenkannattaja. Lehti perustettiin vuonna 1908 nimellä "Maakansa" Viipurissa, josta toimitus siirtyi myöhemmin Helsinkiin ja Ouluun. Lehden nimi vaihdettiin Maakansasta Suomenmaaksi, kun Maalaisliitto muutti nimensä Keskustapuolueeksi vuonna 1965.
Vuoden 2012 levikintarkastuksen mukaan Suomenmaan levikki on 11 197 kappaletta (76/-/23/1 LT 2012) . Kuusi kertaa vuodessa Suomenmaa ilmestyy erikoisnumero Sentterinä, jonka levikki on noin 60 000 kappaletta. Sentteri jaetaan kaikkiin keskustan jäsenperheisiin.
Suomenmaan päätoimittaja on Juha Määttä.
Suomenmaan kustantaja Joutsen Media kustannuttaa tytäryhtiöissään muun muassa Oulu-lehteä, Koillissanomia, Iijokiseutua, Rantalakeutta sekä Kolmiokirjan kautta useita ristikkolehtiä.
Vuoden 2015 loppuun asti Suomenmaa ilmestyi sanomalehtenä, viimeiset vuodet kolme kertaa viikossa. Vuoden 2016 alussa Suomenmaa muuttui aikakauslehdeksi.
Suomenmaa ilmestyy myös verkkolehtenä. Vuonna 2017 Suomenmaa julkisti mobiilisovelluksen Android- ja Apple-laitteille.
Maakansan ja Suomenmaan päätoimittajina ovat toimineet:
Plagiointi
Plagiointi ( < ’kidnappaaja’) on toisen henkilön tuotannon käyttöä ilman alkuperäisen lähteen asianmukaista ilmoittamista. Plagiointi voi kohdistua esimerkiksi toisen henkilön ideoihin, tietoihin, kieleen tai kirjoitukseen. Plagiointi voi ilmentää epärehellisyyttä, mikäli plagioija julkaisee tai yrittää julkaista plagioidun työn omana alkuperäisenä tuotantonaan. Plagiointi ei välttämättä ole sama asia kuin tekijänoikeusrikkomus, jossa nimenomaisesti rikotaan tekijänoikeuslakia. Plagiointi kohdistuu tekstin, kirjoituksen tms. sisältöön, kun taas tekijänoikeus koskee näiden muotoa.
"Kielitoimiston sanakirja" määrittelee plagioinnin sanan "plagiaatti" kautta. Plagiaatti on ’kirjallinen tai taiteellinen varkaus, plagiointi; sellaiseen perustuva teos tai sen osa’.
"Merriam Webster Online" -sanakirja määrittelee plagioinnin () seuraavasti: Suomessa Tutkimuseettinen neuvottelukunta on määritellyt plagiarismin seuraavasti:
"Luvatonta lainaamista ("plagiarism") on jonkun toisen julkituoman tutkimussuunnitelman, käsikirjoituksen, artikkelin tai muun tekstin tai sen osan esittäminen omanaan."
Neuvottelukunta tarkentaa määritelmää erottamalla anastamisen (engl. "misappropriation") ja plagioinnin erillisiksi vilpin muodoiksi. Anastaminen on "tutkijalle luottamuksellisesti esitetyn alkuperäisen tutkimusidean, -suunnitelman tai -havaintojen oikeudetonta esittämistä tai käyttämistä omissa nimissään".
Tieteellinen vilppi ilmenee monella tapaa, ja plagiointi on yksi tieteellisen vilpin muoto.
Iltalehti
Iltalehti (IL) on suomalainen iltapäivälehti ja verkkopalvelu. Se perustettiin vuonna 1980 Uuden Suomen iltapäiväpainokseksi. Iltalehden kustantaja on Alma Media -konserniin kuuluva Alma Media Suomi Oy. Lehden vastaava päätoimittaja on Kari Kivelä maaliskuun 2018 loppuun, jolloin vt. päätoimittajaksi tulee uutispäätoimittaja Perttu Kauppinen.
Iltalehti ilmestyy kuutena päivänä viikossa, maanantaista lauantaihin. Lauantaisin ilmestyvä lehti on myynnissä koko viikonlopun ja sisältää myös Viikonvaihde-liitteen.
Kuten kilpailijaansa Ilta-Sanomia, myös Iltalehteä myydään irtonumeroina. Lehden keskilevikki vuonna 2014 oli 71 195 ja viikonvaihdenumeron 91 840. Lukijoita lehdellä oli syksystä 2012 kevääseen 2013 keskimäärin 496 000. Levikiltään Iltalehti on Ilta-Sanomien jälkeen Suomen toiseksi suurin iltapäivälehti ja neljänneksi suurin sanomalehti.
Kansallisen mediatutkimuksen vuonna 2010 tekemän tutkimukseen mukaan iltapäivälehdet menettivät kahdessa vuodessa lukijoita maakuntalehtiä enemmän. Iltalehden painettu lehti menetti kahdessa vuodessa 49 000 lukijaa ja sen kilpailijan Ilta-Sanomien lukijamäärä putosi 56 000:lla.
Iltalehden verkkosivustolla vierailee viikoittain noin 3,1 miljoonaa eri kävijää (tilanne viikolla 4/2015) ja se on kävijämääriensä perusteella Suomen toiseksi suosituin verkkosivusto. Iltalehti ylläpiti aiemmin verkkosivuillaan avointa keskustelupalstaa, joka kuitenkin suljettiin joulukuussa 2015 lehden siirtyessä uutisten kommentoinnin esimoderoituun malliin.
Vuonna 1913 Helsingissä ilmestyi Iltalehti-niminen lehti, jonka vastaava toimittaja oli Juho Torvelainen. Iltalehti-nimistä lehteä julkaistiin myös vuosina 1919–1930, silloinkin Uuden Suomen rinnakkaisjulkaisuna. Ennen Iltalehteä Ilta-Sanomien kilpailijana ilmestyi 1973–1975 Yhtyneiden Kuvalehtien Iltaset.
Maurice Ravel
Joseph Maurice Ravel (7. maaliskuuta 1875 Ciboure – 28. joulukuuta 1937 Pariisi) oli ranskalainen säveltäjä ja pianisti. Ravelin sävellystuotanto syntyi impressionismin ja neoklassismin tyylikausina.
Ravel syntyi Cibouressa, Ranskan baskialueella. Säveltäjän äiti Marie Delouart oli baski ja isä Joseph Ravel sveitsiläinen keksijä ja teollisuusmies. Perhe muutti Pariisiin, jossa Ravel aloitti pianonsoiton seitsemänvuotiaana. Muutamia vuosia myöhemmin hän teki ensimmäiset sävellyksensä. Musiikin opinnot jatkuivat sittemmin Pariisin konservatoriossa. Ravelin opettajana konservatoriossa oli säveltäjä Gabriel Fauré. Ravel tavoitteli useina peräkkäisinä vuosina Prix de Rome -stipendiä. Kun hän eräänä vuonna ennakkosuosikin asemastaan huolimatta jäi jälleen kerran vaille palkintoa, hän lopetti opintonsa konservatoriossa ja alkoi toimia täysipäiväisenä säveltäjänä ja pianistina.
Alla on luettelo Ravelin 60 keskeisestä teoksesta.
Raikuu
Raikuu on Savonlinnassa, Kerimäellä, Etelä-Savon maakunnassa sijaitseva kylä. Raikuussa sijaitsevat myös tunnetut Kerimäen nähtävyydet, Raikuun salpa-asema ja Raikuun kanava. Salpalinja on rakennettu välirauhan aikana vuosina 1940–1942, mutta se jäi osittain keskeneräiseksi.
Keijo Liinamaa
Keijo Antero Liinamaa (6. huhtikuuta 1929 Mänttä – 28. kesäkuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen lakimies, joka toimi Suomen pääministerinä 1975 ja valtakunnansovittelijana vuosina 1965–1971 ja 1979–1980. Liinamaa toimi myös oikeusministerinä 1970 ja työvoimaministerinä 1971–1972.
Liinamaa oli työoikeuteen erikoistunut lakimies, joka aloitti työuransa SAK:ssa. Vain 29-vuotiaana vuonna 1958 hänestä tuli Mäntän kauppalanjohtaja. 1960-luvun alkupuolella valtakunnallisen työmarkkinasovittelujärjestelmän käynnistyttyä hän toimi paikallisena sovittelijana, kunnes vuonna 1965 hänet valittiin valtakunnansovittelijaksi. Taloudellisesti vaikeina vuosina 1965–1967 Liinamaa selvitti runsaasti työmarkkinaristiriitoja ja sai estettyä useita suurlakkoja.
Vuonna 1967 pääministeri Rafael Paasio antoi Liinamaalle erityistehtävän: Liinamaan piti neuvotella työmarkkinaosapuolien kanssa keskitetystä palkkaratkaisusta estääkseen inflaation, jonka palkankorotukset olisivat aiheuttaneet. Tämä johti ensimmäiseen tulopoliittiseen kokonaisratkaisuun, jonka yhteydessä kiiteltiin erityisesti Liinamaan neuvottelutaitoja. Kaksi ensimmäistä TuPo-sopimusta nimettiinkin hänen mukaansa Liinamaa I:ksi ja Liinamaa II:ksi.
Vuoden 1970 eduskuntavaalien jälkeen poliittiset puolueet eivät pystyneet muodostamaan hallitusta. Presidentti Urho Kekkonen määräsi tällöin Teuvo Auran muodostamaan virkamieshallituksen. Pääministeri Auran hallituksessa Liinamaa toimi oikeusministerinä 63 päivää touko-heinäkuussa 1970, kunnes Ahti Karjalainen muodosti uuden hallituksen.
Karjalaisen hallitus hajosi syksyllä 1971 ja eduskunta hajotettiin. Teuvo Auran toinen virkamieshallitus muodostettiin ja Liinamaa toimi siinä työvoimaministerinä lokakuusta 1971 helmikuuhun 1972.
Vuoden 1975 eduskuntavaalien jälkeen poliittiset puolueet eivät saaneet muodostettua hallitusta. Presidentti Kekkonen kutsui Keijo Liinamaan pääministeriksi ja hänen virkamieshallituksensa istui 13. kesäkuuta – 30. marraskuuta 1975, kunnes Kekkosen väliintulo mahdollisti Martti Miettusen uuden hallituksen muodostamisen.
Keijo Liinamaa kuoli 51-vuotiaana 28. kesäkuuta 1980 äkilliseen sairauskohtaukseen ollessaan ulkoilemassa kotinsa lähistöllä Helsingin Vuosaaressa.
Liinamaasta kaavailtiin ennen hänen kuolemaansa poliittisen hallituksen pääministeriä.
Hänen leskensä Pirkko Liinamaa tuli 1980-luvulla tunnetuksi suositun televisio-ohjelman "Levyraadin" pitkäaikaisena vakiojäsenenä.
Keijo Liinamaan syntymäkaupungissa Mäntässä on ollut Keijo Liinamaan katu vuodesta 2008. Helsingin Vuosaaressa sijaitseva puistoalue nimettiin Keijo Liinamaan puistoksi vuonna 2015.
Riigikogu
Riigikogu on Viron tasavallan yksikamarinen parlamentti. Riigikogu on yksikamarinen ja 101-jäseninen. Parlamentissa toimii 11 pysyvää valiokuntaa, parlamentilla on kuitenkin oikeus perustaa väliaikaisia erityisvaliokuntia esimerkiksi perehtymään tiettyihin asioihin. Viron perustuslain mukaan parlamentti käyttää maassa lainsäädäntövaltaa. Riigikogun tehtäviin kuuluu myös valtion budjetin hyväksyminen ja kansainvälisten sopimusten ratifiointi. Parlamentti nimittää virkoja presidentin ehdotuksesta ja se pystyy ilmaisemaan epäluottamuslauseen hallitusta kohtaan.
Riigikogun jäsenet valitaan joka neljäs vuosi, ja vaaleissa käytetään suhteellista vaalitapaa. Viron ensimmäiset parlamenttivaalit pidettiin vuonna 1920. Viron itsenäistyessä uudelleen Neuvostoliitosta vuonna 1991 pidettiin ensimmäiset vaalit 1992 saman vuoden kesällä laaditun perustuslain mukaisesti. Riigikogussa on 101 jäsentä. Nykyinen parlamentti valittiin maaliskuussa 2015. Jäsenten valinnassa käytetään suhteellista vaalitapaa 5 % äänikynnyksellä.
Colin Campbell
Colin Campbell (s. 1931) on eläkkeellä oleva öljygeologi, joka väittää öljyhuipun olevan piakkoin käsillä.
Campbellillä on neljänkymmenen vuoden kokemus öljyalalla. Hän väitteli tohtoriksi geologiasta Oxfordin yliopistossa vuonna 1957. Hän on työskennellyt öljygeologina kentällä, johtoportaassa ja konsulttina. Hän on ollut töissä Oxfordin yliopistossa, Texacolla, British Petroleumilla, Amocolla, Shenandoah Oililla, Norsk Hydrolla ja Finalla. Hän on myös työskennellyt Bulgarian ja Ruotsin valtioiden palveluksesa. Hän on kirjoittanut kaksi kirjaa ja yli 150 tieteellistä artikkelia.
Campbell perusti 2000-luvun alussa ASPO-yhdistyksen jossa hän tutkii öljyhuippua ja yrittää saada ihmiset tietoiseksi asiasta luennoimalla ahkerasti.
Vuonna 1998 kirjoittamassaan artikkelissa Campbell arvioi öljyhuipun tulevan vuoteen 2030 mennessä. Vuonna 2004 ASPO arvioi huipun tulevan 2010.
Aeneis
Aeneis on roomalaisen Vergiliuksen ensimmäisellä vuosisadalla eaa. kirjoittama eeppinen runoelma. Se sijoittuu historian alkuhämäriin ja on tavallaan jatkoa Homeroksen "Ilias"-eepokselle. Eepos on kirjoitettu vuosien 29–19 eaa. välillä.
"Aeneis"-kertomuksen mukaan Troijan sota oli alkanut Troijan prinssin Pariksen ryöstettyä Menelaoksen kauneudestaan tunnetun vaimon Helenan ja vietyä hänet mukanaan Troijaan. Rakkauden jumalatar Afrodite oli luvannut Parikselle palkkioksi maailman kauneimman naisen, mikäli Heran, Athenen ja Afroditen välisen kauneuskilpailun tuomariksi valittu Paris valitsisi jumalattarista kauneimmaksi juuri Afroditen. Maailman kaunein nainen oli kuitenkin Spartan kuninkaan Menelaoksen vaimo Helena, jonka Paris sieppasi Afroditen avulla Troijaan. Menelaoksen veli Agamemnon kokosi kreikkalaiset sotaan Troijaa vastaan. "Aeneis"-teoksessa kerrotaan myös Pariksen surmanneen myöhemmin Akhilleuksen ampumalla nuolen soturin ainoaan heikkoon kohtaan, kantapäähän.
Kymmenen vuoden piirityksen jälkeen kreikkalaiset onnistuvat valloittamaan Troijan Odysseuksen kehittämän salajuonen avulla. Hän käski kreikkalaisia rakentamaan jättikokoisen puuhevosen, minkä jälkeen kreikkalaisten laivasto vetäytyi Troijan lähistöllä olevan saaren taakse. Seuraavana päivänä troijalaiset näkivät hylätyn kreikkalaisten leirin ja puuhevosen. Odysseuksen ystävä selitti sodanjumalatar Athenen suojelevan hevosen omistajia. Troijalainen pappi Laokoon yritti varoittaa salajuonesta, mutta Athene lähetti kolme jättiläiskäärmettä, jotka kuristivat Laokoonin ja hänen poikansa hengiltä.
Troijalaiset uskoivat jumalten rankaisseen Laokoonia tämän epäuskon vuoksi ja veivät puuhevosen Troijan muurien sisäpuolelle. Seuraavana yönä Odysseus ja joukko kreikkalaisia sotilaita ilmestyivät hevosen sisältä. He sytyttivät merkkitulen, minkä ansiosta laivasto tiesi Odysseuksen olevan sisällä. Troijalaisten nukkuessa Odysseus miehineen avasi Troijan portit ja kreikkalaisten armeija marssi sisään. Kuningas Priamos ja muut Troijan asukkaat tapettiin ja kaupunki poltettiin maan tasalle. Menelaos sai takaisin Helenan ja kreikkalaiset purjehtivat pois.
Vain muutamat troijalaiset onnistuivat pelastautumaan, heidän joukossaan Aineias ("Aeneas"), joka myöhemmin matkusti Hesperiaan eli Italiaan. Sitä ennen Aineias kävi Karthagossa. Aineiaan lähdettyä kuningatar Dido teki itsemurhan.
ASPO
ASPO ("Association for the Study of Peak Oil and Gas") on järjestö, johon kuuluu tutkijoita eurooppalaisista järjestöistä ja yliopistoista. He pyrkivät selvittämään, milloin öljyhuippu on ajankohtainen ja minkälaisia seurauksia sillä on.
ASPO:n perusti vuonna 2000 öljyasiantuntija Colin Campbell. Sen puheenjohtaja on ruotsalainen fyysikko Kjell Aleklett. ASPO:lla on jäseniä monesta Euroopan maasta, myös Suomesta, ja maaorganisaatioita Irlannissa, Italiassa, Ruotsissa ja Yhdysvalloissa.
Oikeusturva
Oikeusturva tarkoittaa niitä tehokkaita oikeudellisia keinoja, joilla henkilö tulee oikeuksiinsa. Heikko oikeusturva voi liittyä laissa taattujen oikeuksien vähäisyyteen, keinojen huonouteen taikka keinojen tehottomuuteen. Oikeusturvakeinojen huonous voi liittyä oikeudellisen avun puutteeseen taikka alan toimijoiden - kuten vaikkapa tuomarin - heikkoon ammattitaitoon taikka muutoksenhakukeinojen puutteeseen. Keinojen tehottomuus voi liittyä esimerkiksi niiden kalleuteen taikka pitkään ajalliseen kestoon.
Suppeassa merkityksessä oikeusturvalla tarkoitetaan oikeutta saada asiansa käsitellyksi oikeudenmukaisesti tuomioistuimessa tai muussa viranomaisessa. Kaikkien tuomioistuinten tehtävä on toiminnallaan toteuttaa oikeusturvaa. Oikeusturvan lisäksi tuomioistuinten on sisällytettävä päätöksiinsä oikeusvarmuus eli ratkaisujensa ennustettavuus.
Suomessa oikeusturva määritellään perustuslaissa. Se on 21 §:ssä säädetty subjektiivinen oikeus, se siis ei ole viranomaisen harkinnan varassa. Perustuslain 2 §:n mukaan "julkisen vallan käytön tulee perustua lakiin ja kaikessa julkisessa toiminnassa on noudatettava tarkoin lakia."
Heikko tai olematon oikeusturva voi myös olla tarkoituksellista, jolloin se ei johdu oikeusjärjestelmän kehittymättömyydestä tai virkamiesten heikosta ammattitaidosta. Itsevaltaisten hallintojen maissa, lähinnä diktatuureissa, virkamiehet eivät halua tekemistään sortavista päätöksistä valitettavan, jolloin valittaminen on mahdotonta tai tehty mahdollisimman vaikeaksi. Esimerkiksi Pohjois-Korea on maa, jossa kansalaisen ei ole tarkoituskaan valittaa ja kansalaisen oikeusturva on tarkoituksella jätetty huomioimatta.
Jonathan Stroud
Jonathan Stroud (s. 27. lokakuuta 1970 Bedford) on englantilainen fantasiakirjailija. Stroud on opiskellut Yorkin yliopistossa Englannin kirjallisuutta ja työskennellyt lastenkirjojen julkaisijana Lontoossa. Itse hän on kirjoittanut pelikirjoja, lastenkirjoja ja fantasiakirjallisuutta.
Stroud asuu St Albansissa, Hertfordshiressä, vaimonsa Ginan ja kahden lapsensa kanssa.
Bartimeus-trilogia (2003–2005) oli Mythopoeic-palkintoehdokkaana vuonna 2006.
Formaatti (televisio)
Tv-ohjelmaformaatti on ohjelmaidea, konsepti, joka on rakennettu niin, että se on toistettavissa eri markkinoilla samansisältöisenä paikallinen kulttuuri huomioiden.
Ohjelmaformaatin ostaja maksaa oikeudesta tehdä ohjelmaa ja saa vastineeksi ohjelmaformaatin lisenssinhaltijalta niin sanotun formaattiraamatun, joka sisältää yksityiskohtaiset ohjeet ohjelman tekoon. Ostetusta ohjelmaformaatista riippuu, kuinka paljon ostajalla on mahdollisuuksia muotoilla ohjelmaa maan kulttuuriin sopivaksi.
Ohjelmaformaatin hankkimiseen on monia tapoja. Kanava voi itse ostaa ohjelman esitysoikeudet kansainväliseltä lisenssinhaltijalta, minkä jälkeen ohjelman toteutukseen valitaan mukaan tuotantoyhtiö. Toinen vaihtoehto on, että kanava ryhtyy yhteistyöhön sellaisen tuotantoyhtiön kanssa, joka omistaa ohjelmaformaatin ja lisenssin.
Kaupallisten tv-kanavien kisa ohjelmaformaateista on Suomessa kovaa. Kilpailu ratkeaa aina vasta neuvottelemalla lisenssinhaltijan kanssa, eikä valmista voittoreseptiä ole. Ratkaisuun vaikuttavia tekijöitä ovat muun muassa nopeus, lisenssinhaltijan näkemykset, lisenssiä havittelevan kanavan imago suhteessa lisenssinhaltijan imagoon ja luonnollisesti myös raha.
Pastoraalikirjeet
Pastoraalikirjeiksi kutsutaan Raamatun Uuden testamentin seurakunnan johtajan viran hoitoa koskevia ohjeita sisältäviä kirjeitä.
Nämä kirjeet ovat:
Ranskalainen etiketti
Ranskalainen etiketti on ruokailua koskeva etiketti eli käyttäytymissääntö. Sen mukaan yleinen ruokien syömisjärjestys on seuraava:Ranskalaiseen ruokailuetikettiin kuuluu myös se, että järjestyksessä saa aina palata taaksepäin mutta ei harppoa liikaa eteenpäin. Lisäksi kahden eri osan laittamista samalle lautaselle pidetään huonona tapana. Jos ruokailee paikassa, jossa tarjoilija voi viedä lautasen pois, voi tälle ilmoittaa haluavansa vielä pitää lautasen asettamalla ruokailuvälineet kello kolmen ja yhdeksän kohdille (lautanen on kellotaulu ja ruokailuvälineet kellon viisarit). Jos haluaa luopua lautasestaan, laitetaan ruokailuvälineet osoittamaan kello viiteen.
Ranskalainen ruokailuetiketti ei ole yleismaailmallinen, vaan erityisesti Aasiassa kukin maa noudattaa omaa hyvän tavan säännöstöään, josta on syytä ottaa selvää, sillä huono käytös saattaa loukata paikallisia.
Ruoat voidaan jakaa karkeasti eri kategorioihin niiden syömisjärjestyksen perusteella siinä tapauksessa, että ruoka ei toimi eväänä tai ruokalajeja ei ole vain yhtä: esimerkiksi alkuruoka, pääruoka ja jälkiruoka. Ruoan syömistä koskevia erilaisia sääntöjä sanotaan etiketiksi eli hyvän käytöstavan säännöstöksi.
Paras katseluaika
Paras katseluaika, radioon viitatessa paras kuunteluaika, () tarkoittaa vuorokauden aikaa (noin kello 19.00–23.00), jolloin suurimman osan television katselijoista on havaittu tai arvioitu katselevan televisiota. Samaa käsitettä käytetään myös radiosta, jossa paras kuunteluaika on noin kello 06.00–18.00. Koska parhaaseen katseluaikaan television katselijamäärä on maksimissaan, siihen aikaan näytetään uusia, lupaavia sarjoja tai ulkomailla suosiota saavuttaneita sarjoja sekä elokuvia. Eri televisiokanavilla voi olla erilaiset parhaat katseluajat, esimerkiksi MTV3-kanavalle tämä on klo 19.00–22.30. Myös pitkäaikaisia sarjoja (esimerkiksi "Salatut elämät") näytetään vuodesta toiseen aina samaan aikaan, jolloin katselijakunta vakiintuu.
Vanhanen
Vanhanen on suomenkielinen sukunimi. Tunnettuja nimenkantajia ovat:
Amenemhet IV
Amenemhet IV (joskus myös "Amenemhat") oli muinaista Egyptiä 12. dynastian aikaan vuosina 1799 eaa.-1787 eaa. (tai 1786-1777 eaa.) hallinnut faarao. Hän jakoi valtaistuimen isänsä Amenemhet III:n kanssa ensimmäisinä hallitusvuosinaan.
Manethon mukaan Amenemhet hallitsi vain kahdeksan vuotta. Torinon papyrus taas ilmoittaa hänen hallitusajakseen 9 vuotta, 3 kuukautta ja 27 päivää.
Amenemhet IV on luultavasti Amenemhet III:n poika (mahdollisesti pojan poika). Hänen äitinsä nimeä ei tiedetä ja tämä saattoikin olla jo kuollut Amenemhet IV:n noustessa valtaan. Amenemhet III:n pitkän hallituskauden vuoksi, Amenemhet IV oli jo hyvin vanha noustessaan faaraoksi (lyhyt hallitusaika puoltaa tätä näkemystä). Amenemhetillä ei ollut miespuolisia jälkeläisiä ja häntä valtaistuimelle seurasikin hänen sisarpuolensa (mahdollisesti täti) Sobekneferu, joka saattoi olla myös hänen vaimonsa.
Amenemhetin hallituskaudesta tiedetään hyvin vähän, mutta löytyneiden kirjoitusten pohjalta voidaan päätellä hänen pitäneen sotajoukkoja Nubiassa (Senusret III:n valtaamat alueet), kuitenkaan laajentamatta Egyptin rajoja.
Mazgunassa sijaitseva pyramidin katsotaan olevan Amenemhetin rakennuttama, vaikka vuonna 1910 tehdyissä kaivauksissa ei löydetty mitään merkkiä pyramidin omistajasta. Pyramidin ajoitus perustuukin täysin tyylillisiin seikkoihin, eikä siksi ole välttämättä paikkansapitävä. Amenemhetin tiedetään rakennuttaneen isänsä aloittaman temppelin loppuun Medinet Maadissa. Lisäksi hän rakennutti pienen temppelin Qasr el-Saghaan.
Amenemhet oletetaan olevan haudattuna Mazgunan pyramidiin, mutta koska paikalla suoritetuissa kaivauksissa ei ole löytynyt mitään todisteita tästä, ei oletusta voida pitää ollenkaan varmana.
Turning Torso
Turning Torso on Ruotsin etelärannikolla Malmön Västra Hamnenin kaupunginosassa sijaitseva 54-kerroksinen ja 190 metriä korkea asuinrakennus. Sen on suunnitellut espanjalainen Santiago Calatrava. Turning Torso on Pohjoismaiden korkein rakennus ja oli valmistuessaan Euroopan kolmanneksi korkein asuinrakennus. Rakennus valmistui marraskuussa 2005.
Rakennuksen erikoisuutena on se, että sen runko kiertyy 90 astetta akselinsa ympäri matkalla maasta ylimpään kerrokseen. Rungon jäykisteenä on kaareutuva ulkopuolinen teräsristikkorakenne.
Rakennuksen alimmissa kerroksissa on toimistotilaa ja ylemmissä sekä asuntoja että yhteisiä tiloja. Rakennuttaja ja omistaja on yli puolen miljoonan jäsenen vuokra-asunto-osuuskunta HSB. Rakennus näkyy kirkkaalla ilmalla Kööpenhaminaan saakka.