hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Miinanraivaaja DR-4
Miinanraivaaja DR-4 (aiemmin "ST-89") oli alun perin Yhdysvalloissa Normandian maihinnousua varten rakennettu hinaaja. 
Alustyyppi oli 150 tonnin uppoamainen, 21 metriä pitkä, 6,2 metriä leveä ja syväys 2,6 metriä. Koneena oli 400 hevosvoiman Atlas Imperial -diesel suoralla kytkimellä; alustyypin erikoisuus oli se, ettei siinä ollut alennusvaihteita eikä edes peruutusta, vaan peruutusta varten kone piti sammuttaa ja käynnistää uudelleen päinvastaiseen suuntaan.
Aluksia ostettiin Suomeen kaikkiaan 18 kpl sodanjälkeistä miinanraivausoperaatiota varten. "DR-4" palveli koko operaation ajan, ja sen päätyttyä alus myytiin Rauma-Repola Oy:lle hinaajaksi ja se sai uuden nimen Rauma II.
Aluksen historiaan liittyy kohtalokas onnettomuus Rauman satamassa 8. joulukuuta 1964, kun armeijan kuljetusvene "K-8" törmäsi räntätuiskussa yhteen hinaajan kanssa. Armeijan vene oli matkalla Kuuskajaskarin linnakkeelle, jossa piti olla perinteiset alokastanssijaiset, ja sen matkustajina oli 38 nuorta naista; näistä 25 ja koko kolmehenkinen miehistö hukkui veneen upotessa. Hinaajan päällikkö vapautettiin oikeudessa vastuusta, koska syyllinen onnettomuuteen todettiin vastaansanomattomasti olleen armeijan veneen kuljettaja.
Rauma II vaihtoi omistajaa kaikkiaan kuusi kertaa; viimeksi sen omisti Rederi Alfons Håkans Ab; aluksen nimi oli tuolloin Fakir.
Alus romutettiin Naantalissa vuonna 1984.
Heiligendamm
Heiligendamm on kaupunginosa Bad Doberanin kaupungissa Saksassa Itämeren etelärannalla lähellä Rostockia Mecklenburg-Vorpommernin osavaltiossa.
Heiligendamm on Saksan vanhin Itämeren rannikon kylpyläpaikka; se rakennettiin ylimystön elegantiksi tapaamis- ja lomailupaikaksi. Ensimmäinen arvovieras oli Mecklenburg-Schwerinin herttua Friedrich Franz I, joka valitsi Doberanin kesäasunnokseen 1793, jonka jälkeen paikasta tuli muodikas lomailupaikka. Saksan vanhimmalla hevosradalla järjestettiin ensimmäiset kilpailut 1822.
Heiligendamm oli aateliston lomailupaikka aina 1930-luvulle asti, toisen maailmansodan jälkeen rakennuksia käytettiin parantoloina. Myöhemmin paikkakunnalla on järjestetty arvovieraiden vastaanottoja. Yhdysvaltain presidentti George W. Bush vieraili siellä heinäkuussa 2006 ja kesäkuussa 2007 paikkakunnalla järjestettiin G8-maiden kokous. G8-kokousta varten koko paikkakunta ympäröitiin 2,5 metriä korkealla 13 km:n pituisella piikkilanka-aidalla.
Heiligendammissa on kapearaiteinen rautatie "Molli", jolla kuljetaan höyryveturin vetämillä junilla.
Messier 65
Messier 65 (M65, NGC 3623) on Leijonan tähdistössä sijaitseva kierteisgalaksi, jonka Charles Messier löysi ja luetteloi vuonna 1780. Se sijaitsee noin 50 miljoonan valovuoden päässä Maasta ja on noin 140 000 valovuoden levyinen. Galaksin ikä on noin 13.2 miljardia vuotta.
M65:n suhteellinen kirkkaus on +9,3, joten sen havaitsemiseen tarvitaan kaukoputki. Galaksi näkyy tänne lähes suoraan sivusta. Se on yksi Leijonan kolmikon galakseista yhdessä M66:n ja NGC 3628:n kanssa.
Punaisten lyhtyjen alue
Punaisten lyhtyjen alue on useissa kaupungeissa alue, jonne prostituutio ja muu sen kaltainen seksityöläisyys on keskittynyt. Nimitys juontaa juurensa ilotalojen tavasta ilmoittaa seksiliiketoiminnan harjoittamisesta punaisella lyhdyllä ikkunassaan. Ensimmäisen kerran nimitystä käytettiin tiettävästi Yhdysvalloissa vuoden 1890 tietämillä. Tunnetuimpia punaisten lyhtyjen alueita ovat Pigalle Pariisissa, Reeperbahn Hampurissa, De Wallen Amsterdamissa ja Pat Pong Bangkokissa, jossa seksinmyyntiä on nykyään vähennetty.
Taisto Huuskonen
Taisto Huuskonen (4. marraskuuta 1925 Tampere – 28. marraskuuta 1990 Mouhijärvi) oli suomalainen kirjailija, joka asui 26 vuotta elämästään Neuvostoliitossa ja toimi myös siellä kirjailijana.
Nokialta kotoisin oleva Huuskonen osallistui sotiin, ja sodan jälkeen hän oli mukana SKDL:n toiminnassa. Tyytymättömänä silloisen Suomen oloihin hän loikkasi vaimonsa Ennin kanssa Suomesta Neuvostoliittoon 1949. Ensimmäisellä kerralla he eksyivät takaisin Suomen puolelle, mutta toisella kerralla he onnistuivat pääsemään rajan yli. Neuvostoliitossa Huuskosia pidettiin kuitenkin vakoilijoina, ja he joutuivat viettämään vajaat kaksi vuotta työleireillä Uralin tällä puolen..
Vapauduttuaan leiriltä Huuskonen vaimoineen oleskeli ensin sisä-Venäjällä, mutta onnistui
sitten muuttamaan Petroskoihin Karjalais-suomalaisessa SNT:ssa. Siellä Huuskonen työskenteli ensin metalliteollisuudessa ja sitten toimittajana. Hän alkoi myös kirjoittaa kirjoja, ja julkaistuaan hyvän vastaanoton saaneen sotakirjansa "Teräsmyrsky Kannaksella" (1970) hän pääsi myös Karjalan Kirjailijaliiton jäseneksi.
Vuonna 1975 Huuskoset palasivat Suomeen ja eri vaiheiden jälkeen asettuivat lopulta asumaan Mouhijärvelle.
Vuonna 1979 Huuskonen julkaisi elämänvaiheistaan teoksen "Laps Suomen", joka herätti suurta huomiota ja väittelyä, sillä siinä kuvattiin todenmukaisesti Neuvostoliiton oloja ja elämää siellä. Kirjasta tehtiin myös samanniminen näytelmä 1990.
Huuskonen julkaisi tämän jälkeen myös muitakin kirjoja ("Ennin tarina", sotakirjat "Jermut" ja "Jermut jatkosodassa"), mutta ne eivät enää herättäneet niin suurta huomiota.
Jorma Ojaharju
Jorma Juhani Ojaharju (16. lokakuuta 1938 Vaasa – 8. helmikuuta 2011 Helsinki) oli suomalainen kirjailija. Ojaharju toimi merimiehenä, nyrkkeilijänä, sukeltajana, panostajana ja satamatyöläisenä ennen kuin ryhtyi kirjailijaksi vuonna 1966. Jo 15-vuotiaana merille lähtenyt Ojaharju oli myös nyrkkeilyn SM-hopeamitalisti vuonna 1963.
Ojaharju sai mainetta 1960- ja 1970-luvuilla kapakkakirjailijana. Hänen kantapaikkanaan oli aluksi Uudessa Ylioppilastalossa sijainnut Ravintola Hansa ja sittemmin Ravintola Kosmos Kalevankadulla. Tämä vaihe päättyi vuonna 1982 Ojaharjun raitistuttua.
Ojaharjun pääteos on kolmiosainen "Vaasa-trilogia" ("Valkoinen kaupunki" (1976), "Paremmassa maailmassa" (1979) ja "Maa kallis isien" (1982)), jossa hän kuvaa tapahtumia Vaasassa vuoden 1918 sisällissodasta 1970-luvulle saakka. Ojaharjun kirjoitustyyliä on verrattu kolumbialaisen Gabriel García Márquezin kirjojen maagiseen realismiin.
Kaikkiaan Ojaharjulta ilmestyi yli 40 kirjaa ja lisäksi kuunnelmia ja näytelmiä. Hänen viimeiseksi teoksekseen jäi vuonna 2010 julkaistu omakustanne "Unholan ulapoilta dementian dyyneille". Viimeiset vuotensa Ojaharju asui Helsingin Kontulassa. Ojaharju oli kulttuuriyhdistys Kiilan kunniajäsen.
Ojaharju oli aktiivinen veneilijä ja urheilusukeltaja; hän omisti pitkään yhdessä näyttelijä Pertti Melasniemen kanssa nopean tuulilasiveneen. Veneellä ei ollut nimeä, mutta omistajat kutsuivat "varustamoaan" nimellä "Käpylän Turskaporvarit Oy".
Monacon Grand Prix 2007
Monacon Grand Prix 2007 (virallisesti Formula 1 Grand Prix de Monaco 2007) oli Formula 1 -kauden viides osakilpailu, joka ajettiin 27. toukokuuta Monacon katuradalla Monacossa. Kilpailun voitti paalupaikalta lähtenyt McLarenin Fernando Alonso, joka ajoi myös kilpailun nopeimman kierroksen.
Jack Meatbeat &amp; the Underground Society
Jack Meatbeat & the Underground Society oli suomalainen psykedeelinen rock-yhtye, joka perustettiin Ilmajoella vuonna 1989. Yhtye siirtyi 1990-luvun alkupuolella asumaan Helsinkiin.
Yhtye äänitti kolme albumia ja kiersi aktiivisesti Eurooppaa 1990-luvulla. Toiminta hiipui vuosikymmenen lopulla, kun Jukka Suksi, Eduardo Martinez ja Marko Perälä siirtyivät The Flaming Sideburnsin riveihin. Petri Mukkala ja Ewo Rytkönen (nyk. Pohjola) soittivat myöhemmin Babylon Whores -yhtyeessä. Hannu-Pekka Björkman tunnetaan nykyään näyttelijänä ja Rytkönen/Pohjola Nightwishin managerina.
Alpo Ruuth
Alpo Armas Ruuth (17. maaliskuuta 1943 Helsinki – 24. toukokuuta 2002 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, jonka teosten aihepiirinä ovat usein Helsingin Kallion ja Sörnäisten työläiskaupunginosat ja niiden asukkaat.
Ennen kirjailijaksi ryhtymistään Alpo Ruuth toimi muun muassa myyjänä, autonapumiehenä ja suutarina. Hänen läpimurtoteoksensa "Kämppä" (1969) kuvaa 1950-luvun lopun Sörkän nuorisojengiä. Ruuthin kirjoissa käsitellään paljon yhteiskunnallisia aiheita, esimerkiksi Ruotsiin muuttoa ("Kotimaa", 1974), armeijaa ("Korpraali Julin", 1971) ja 1990-luvun alun lamaa ("Kolme miestä Toyotassa", 1993).
Alpo Ruuth käsikirjoitti Veli-Matti Saikkosen ohjaaman ja Vesa-Matti Loirin tähdittämän televisioelokuvan Tykkimies Kauppalan viimeiset vaiheet vuonna 1977.
Darwininkettu
Darwininkettu ("Lycalopex fulvipes", synonyymeja "Pseudalopex griseus fulvipes", "Pseudalopex fulvipes" ja "Dusicyon fulvipes") on Chilessä erittäin uhanalaisena elävä kotoperäinen koiraeläinlaji. Laji on nimetty luonnontieteilijä Charles Darwinin mukaan. Sitä pidettiin vuoteen 1996 asti lintuketun ("Lycalopex griseus") alalajina, mutta DNA-analyysit osoittivat sen olevan oma lajinsa.
Darwininkettua esiintyy ainoastaan Chiloén saarella sekä pieni osapopulaatio mantereella Nahuelbutan kansallispuistossa. 2010-luvulla tehtyjen tutkimusten perusteella darwininkettuja on Chiloélla vähintään 412 ja mantereella 227 sukukypsää yksilöä. Aiemmin laji määriteltiin äärimmäisen uhanalaiseksi, sillä yksilöitä arvioitiin olevan maksimissaan 250.Darwininkettu elää ainoastaan sademetsissä. Se on aktiivisimmillaan auringonlaskun aikaan.
Tutkiessaan darwininkettua Darwin huomasi siinä eroavaisuuksia mantereella eläviin sukulaislajeihin andienkettuun ja lintukettuun verrattuna. Se on väriltään tummempi, kooltaan pienempi ja lyhytjalkaisempi eikä risteydy sukulaislajiensa kanssa. Lajia pidettiin silti pitkään lintuketun ("Pseudalopex griseus") alalajina ("Pseudalopex griseus fulvipes"). Geenitutkimuksissa laji osoittautui kuitenkin omakseen.
Myöhäisellä pleistoseenikaudella Chiloén saari oli yhteydessä mantereeseen. Maasilta katkesi noin 15 000 vuotta sitten merenpinnan kohoamisen takia ja aiheutti populaation jakautumisen kahdeksi eristetyksi osapopulaatioksi.
Vaikka kanta onkin suhteellisen turvassa kansallispuistoissa, laji on kuitenkin vaarassa. Suurin uhka on elinympäristön eli trooppisten sademetsien hävittäminen. Muita mahdollisia uhkia ovat muun muassa koirat sekä koirien ja muiden eläimien levittämät loiset. Chiloén saarella darwininkettuja on myös pidetty laittomasti lemmikkieläiminä.
James (farkut)
James on suomalainen farkkumerkki, jota valmisti Mattisen Teollisuus Oy. Yritys alkoi valmistaa farkkuja 1950-luvun puolivälissä. Esikuvana oli Vaaksa Oy:n valmistamat ”Väiski”-farkut, joiden tunnuksena oli jänishahmo. Vuonna 1959 Mattinen osti Warner Brosilta ”James Dean” tuotenimen käyttöoikeuden ja nimeksi tuli ”James Dean Style” -farkut. Kuolleen filmitähden nimen käyttö herätti arvostelua ja 1960-luvun alussa nimi lyhennettiin muotoon ”James”. Markkinoinnissa käytettiin monikkomuotoa ”Jamekset”. Kysynnän kasvaessa Mattisen Teollisuus siirsi tuotannon Helsingistä Heinolaan vuonna 1964, minne perustettiin pohjoismaiden suurin farkkutehdas.
James oli Suomen farkkumarkkinoiden selvä markkinajohtaja 1960-luvulla. Sen menekkiä vauhditti yhteistyö ajan suurimpien suomalaisten rocktähtien kanssa. Näitä olivat muun muassa Raittisen veljekset Eero ja Jussi The Boys -yhtyeineen sekä Danny. Myös televisiomainoksia käytettiin. Mainoskampanjoiden yhteydessä nuorille jaettiin James-lippiksiä (niin sanottu James-kotsa), James-liinoja (vieressä kuva James-liinasta) ja äänilevyjä. Noihin aikoihin James-farkkujen mainosslogan oli "James päällä joka säällä".
James-farkkujen suosio romahti uuden nuorisosukupolven kasvaessa. Käytännöllisempi syy oli Suomeen rantautuneet ulkomaiset farkkumerkit, jotka lisäsivät kilpailua.
James-farkut toi 2000-luvun alussa uudelleen markkinoille L-Fashion Group.
James
James on yleinen englanninkielinen etu- ja sukunimi. Nimi esiintyy myös esimerkiksi maantieteellisissä nimissä.
Kuuden Yhdysvaltain presidentin etunimenä on ollut James:
Dmitri Sipjagin
Dmitri Sergejevitš Sipjagin (, 20. marraskuuta 1853 Kiova – 28. huhtikuuta 1902 Pietari) oli venäläinen virkamies, joka toimi Venäjän sisäministerinä vuosina 1900–1902.
Sipjagin opiskeli Pietarin yliopistossa lakia valmistuen vuonna 1876. Hän työskenteli ulkoministeriössä ja toimi vuosina 1886–1888 Harkovan varakuvernöörinä sekä vuosina 1888–1891 Kuurinmaan ja 1891–1893 Moskovan kuvernöörinä.
Hän tuli sisäministeriksi Ivan Goremykinin jälkeen vuonna 1899.
Dmitri Sipjagin murhattiin Mariinskin palatsissa, jossa sosialistivallankumouksellisen puolueen jäsen Stepan Balmašov ampui hänet vuonna 1902. Häntä seurasi sisäministerinä Vjatšeslav von Pleve.
Marco Parnela
Marco Parnela (s. 5. tammikuuta 1981 Orivesi) on italialais-suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Parnela on suomalaissyntyinen, mutta hän muutti Italiaan jo yhden vuoden ikäisenä, sillä hänen isänsä oli italialainen. Lapsuutensa Parnela vietti Barcellona Pozzo di Gotton kaupungissa lähellä Messinaa. Hän on pelannut juniorina Italiassa Atletico Catanian riveissä ja Saksassa ESV Freilassingissa. Ensimmäisen ammattilaissopimuksen hän teki FC Thunin kanssa, jossa hän pelasi kolme kautta. Vuonna 2003 hän siirtyi Alankomaihin FC Zwolleen, jossa hän pelasi yhden kauden ajan esiintyen kahdeksassa pääsarjaottelussa. Kaudeksi 2004–05 Parnela siirtyi Go Ahead Eaglesiin, jota hän edusti ammattilaisuransa loppuun saakka seitsemän kauden ajan.
Parnela ilmoitti ammattilaisuransa lopettamisesta vuonna 2010. Hän kuitenkin palasi heti tammikuussa jalkapallon pariin ja siirtyi amatöörisarjoissa pelanneen SVZW:n riveihin. Hän edusti SVZW:tä puolentoista kauden verran ja siirtyi kaudeksi 2012–13 Hollannin kuudennella sarjatasolla pelanneeseen CJV'ersiin.
Hän on pelannut myös Suomen alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa ja oli mukana nuorten MM-lopputurnauksessa Argentiinassa vuonna 2001. Yhteensä poikamaajoukkueissa Parnela esiintyi yhdeksän kertaa ja nuorten maajoukkueessa 14 kertaa.
Norma Rae
Norma Rae on vuoden 1979 yhdysvaltalainen draamaelokuva, joka kertoo pienestä eteläyhdysvaltalaisesta kaupungista kotoisin olevasta naisesta, joka lähtee mukaan ammattiliiton toimintaan tekstiilitehtaassa. Elokuvassa esiintyvät Sally Field, Beau Bridges, Ron Leibman, Pat Hingle, Barbara Baxley ja Gail Strickland.
Elokuvan on ohjannut Martin Ritt, joka esiintyy myös cameoroolissa tyytymättömänä tehdastyöläisenä , ja sen ovat käsikirjoittaneet Harriet Frank Jr. ja Irving Ravetch. Elokuva pohjautuu Crystal Lee Jordanin tositarinaan.
Sally Field voitti nimiroolista parhaan naispääosan Oscarin ja David Shiren säveltämä ja Norman Gimbelin sanoittama kappale "It Goes Like It Goes" palkittiin parhaana lauluna Oscar-gaalassa. Sally Field voitti myös roolityöstään näyttelijäpalkinnon Cannesin elokuvajuhlilla ja Golden Globen.
"Norma Rae" valittiin vuonna 2011 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Norma Raen" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Ehdokkaana:
Ehdokkaana:
Antti Nieminen
Antti Nieminen (15. syyskuuta 1924 Viipuri – 15. helmikuuta 2007 Turku) oli suomalainen taidemaalari ja taidegraafikko. Hän oli Suomen Taidegraafikoiden varsinainen jäsen ja Turun Taidegraafikot ry:n kunniajäsen. Hän toimi myös Arte ry:n puheenjohtajana vuosina 1964–1965 ja 1969. Nieminen opiskeli Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1946–1949 ja lisäksi Académie de la Grande Chaumièressa Pariisissa vuosina 1951 ja 1954. Aluksi hän maalasi ja teki sen rinnalla puupiirroksia, mutta siirtyi sittemmin pelkästään grafiikkaan. Kun Turussa oli järjestetty litografiakurssi, Nieminen siirtyi lähes kokonaan litografiatekniikkaan. Tällä alalla Nieminen oli erityisen arvostettu.
Niemisen taiteelle ovat ominaisia fantasia-aiheet, joita leimaa surrealismi. Hänen keski-ikäisenä aloittamansa fantasiataiteen sävy on romanttinen, mutta samalla hyvin maskuliininen, herkkä olematta hempeilevä. Nieminen oli perustamassa valtakunnallista "Pro Arte 1957" -ryhmää, joka sai alkunsa Helsingin Taidehallissa vuonna 1957 pidetystä Otto Mäkilän muistonäyttelystä. Turun Taiteilijaseuran sisälle muodostuneen aktiivisen nelihenkisen ryhmän perustajajäseniä olivat Niemisen lisäksi Antti Lampisuo, Max Salmi ja Helge Stén. Myöhemmin ryhmään liittyivät myös Alpo Jaakola, Olavi Vaarula, Raimo Viitala ja Tapio Kinnunen. Pro Arte 57:n viimeinen näyttely oli Imatran Taidemuseossa 30. marraskuuta – 7. joulukuuta 1958.
Ryhmän juuret olivat 1930-luvulla toimineessa modernismia puolustaneessa Pro Artessa, jonka perustivat Lydén ja Mäkilä. Sen toiminta jatkui vuonna 1960 perustetussa Arte-ryhmässä. Ryhmää kiinnosti erityisesti suomalainen surrealismi, johon jäsenet yhdistivät 1920-luvun Pariisissa syntyneen mustan huumorin sekä absurdeja ja irrationaalisia vivahteita, jotka toivat suomalaiseen surrealismiin kansantaiteen ja lumousten maagisen ilmapiirin.
Antti Nieminen lahjoitti pääosan teoksistaan Turun taidemuseolle. Vuonna 1996 hän lahjoitti museolle pääosan litografiatuotannostaan. Antti Niemisen perikunta lahjoitti vuonna 2008 lisäksi neljäkymmentä taiteilijan muuta teosta Turun taidemuseolle ja joitain kappaleita Lahden ja Jyväskylän taidemuseoihin. Perikunta teetti vuonna 2011 Niemisen kolmesta parhaasta litografiateoksesta julisteita, joita on myyty muun muassa Turun ja Lahden taidemuseoissa. Julisteina ovat seuraavat työt: "Rautamarski" (mustavalkoinen), "Tyttö ja hevonen" (värillinen) sekä "Ofelia 1970" (mustavalkoinen).
Niemisen kirjallinen tuotanto on melko laaja. Hän piti elämänsä aikana myös erittäin laajamittaisia päiväkirjoja, joihin hän piirsi, maalasi, keräsi leikkeitä ja niin edelleen. Päiväkirjoja kertyi hänen elinvuosiltaan kymmeniä. Esimerkkejä hänen tuotannostaan:
Tietokirjailija ja taidehistorioitsija Anna Kortelainen on kirjoittanut Antti Niemisestä, hänen elämänvaiheistaan ja työstään teoksen "Kivipiirtäjä" (2014).
Lepositeet
Lepositeet ovat sairaaloissa yleisesti käytettävä eristysmuoto, jossa itselleen tai muille vaaraksi oleva potilas eristetään sitomalla hänet selälleen. Jalat sidotaan nilkkojen yläpuolelta, vartalo vatsan kohdalta ja ranteet samaan siteeseen vartalon kanssa. Osa siteistä voidaan myös jättää kiinnittämättä, jolloin potilas voi liikkua enemmän. Jos potilas ei ole vaarallinen, ruokailujen yhteydessä kädet irrotetaan siteistä, ja hänelle tuodaan ruoka kertakäyttöastioissa.
Potilasta voidaan pitää lepositeissä jopa kuukauden ajan, mutta näin pitkäaikainen eristäminen on harvinaista. Lepositeet aiheuttavat raajojen ja lihasten puutumista, ja kipu voi olla kovaa. Pitkään lepositeissä oleville annetaan verihyytymiä ehkäisevää lääkettä. Yleensä lääkäri tarkistaa leposidehoidon jatkumisen tarpeen aamuisin ja iltaisin.
Useimmat potilaat pitävät leposidehoitoa epämukavana, mutta ahdistunut potilas saattaa myös itse pyytää lepositeisiin sitomista. Lepositeisiin joutuminen on yleensä seurausta väkivaltaisesta käytöksestä itseä tai muita kohtaan. Lepositeissä itsensä vahingoittaminen on lähes mahdotonta.
Leposide-eristys voidaan suorittaa vain lääkärin luvalla, ja potilas on eristyksen aikana jatkuvassa valvonnassa. Lepositeisiin eristetylle potilaalle nimetään vastuuhoitaja, ja eristyksen aikana läsnä on oltava koko ajan hoitaja. Lepositeitä käytetään myös nuortenosastoilla.
Wolfin palkinto
Wolfin palkinto on israelilaisen Wolfin säätiön vuodesta 1978 lähtien jakama tiede- ja taidepalkinto. Palkinto jaetaan joka vuosi kuudessa eri kategoriassa: fysiikassa, kemiassa, lääketieteessä, maataloustieteessä, matematiikassa ja taiteessa. Taiteen palkintoa kierrätetään vuosittain arkkitehtuurin, musiikin, maalaustaiteen ja kuvanveiston välillä. Wolfin palkinnon arvo on sata tuhatta Yhdysvaltain dollaria.
Palkinnon jakava Wolfin säätiö on saksalaissyntyisen keksijän ja Kuuban entisen Israelin suurlähettilään Richard Wolfin perustama.
Wolfin säätiön kotisivut
Jukka Hildén
Jukka Henry Mikael Hildén (s. 3. elokuuta 1980 Helsinki) on Duudsonit-ryhmän jäsen. Hän on ryhmän ainoa jäsen, joka ei ole syntynyt Seinäjoella.
Yleensä Hildén on Jarno "Jarppi" Leppälän kanssa edustamassa Duudsoneita ohjelmissa, joissa he ovat vieraina. Hildén on Duudsoneiden uran aikana murtanut itseltään kymmeniä luita. Duudsonit Amerikassa -sarjan kuvauksissa keväällä 2010 Hildén poltti pahasti kasvonsa mutta toipui. Hildénin hulluin temppu on hänen itsensä mukaan kiveksien laittaminen hiirenloukkuun, joka nähdään "Duudsonit Elokuvan" lopputekstien jälkeen.
Vuonna 2010 Hildén oli mukana Jackass 3D -elokuvassa.
Hildén oli vastaanottamassa palkintoa tammikuussa 2011, kun Duudsonit palkittiin Kultaisella Venlalla parhaasta kotimaisesta tv-ohjelmasta.
Hildén on suorittanut asepalveluksen laskuvarjojääkärinä Utin Jääkärirykmentissä.
Hildén meni naimisiin pitkäaikaisen tyttöystävänsä Outi Haapasalmen kanssa 2011. Pariskunnan ensimmäinen lapsi Sisu syntyi vuonna 2010 ja toinen lapsi Lili vuonna 2014. He asuivat yhdessä Yhdysvalloissa.. Helmikuussa 2018 he jättivät avioeropaperit. Hildénin mukaan he olivat tehneet eroamispäätöksen jo edellisenä vuonna. Hildén kihlautui 22-vuotiaan yhdysvaltalaisen Chachi Gonzalesin kanssa elokuussa 2018. Chachi on ammatiltaan tanssija, mutta hänet tunnetaan paremmin sosiaalisen median supertähtenä, sillä hänen Instagram-tiliään seuraa yli 1,5 miljoonaa ihmistä.
Erkki Palolampi
Alvar Erkki (Erik) Bruno Palolampi (sukunimi vuoteen 1927 Sundström; 1. kesäkuuta 1908 Tampere – 11. marraskuuta 1991 Helsinki) oli suomalainen sotakirjailija ja urheiluvaikuttaja. Hänen tunnetuin teoksensa on talvisodan Kollaan taisteluista kertova "Kollaa kestää". Tämä kirja on käännetty monelle kielelle ja siitä on otettu useita painoksia. Palolampi toimi Kollaan rintamalla valistusupseerina.
Erkki Palolampi kävi viisi luokkaa Tampereen lyseota ja toimi sitten Tampereella konttoristina ja vuosina 1938–1940 Aamulehden toimittajana. Talvisodan jälkeen Palolampi oli "Suomen Osuuskuntien Keskuskunnan" (SOK) sosiaalijohtaja 1941–1971.
Erkki Palolampea pidetään Suomen urheiluelämän keskeisenä kehittäjänä Lauri Pihkalan ohella. Hän toimi myös monien urheilujärjestöjen johtotehtävissä. Palolampi oli muun muassa Suomen Voimisteluliiton puheenjohtajana vuodet 1959–1967 ja Suomen Valtakunnan Urheiluliiton varapuheenjohtajana 1960–1967.
Yhdessä Pihkalan kanssa Palolampi ideoi Pirkan Hiihdon, joka järjestettiin ensimmäistä kertaa vuonna 1955.
NAIRU
NAIRU on taloustieteessä englanninkielinen lyhenne (), jolla tarkoitetaan makrotalouden teoriaa alhaisimmasta työttömyysasteesta, joka voidaan saavuttaa inflaatiota kiihdyttämättä.
Se sai alkunsa työttömyyden ja inflaatiota kuvaavan Phillips-käyrän tultua suosituksi. NAIRU:n mukaan pitkällä aikavälillä työttömyys ei riipu inflaatiosta, joten Phillips-käyrä on pystysuora. NAIRU liittyy läheisesti Milton Friedmanin käsitteeseen luonnollinen työttömyysaste.
NAIRU-konsepti määritteli uudelleen käsitteen "täystyöllisyys" tarkoittamaan NAIRU-tasoista työttömyyttä. Aikaisemmin käsitteellä oli tarkoitettu että avoimia työpaikkoja olisi vähintään yhtä paljon kuin työttömiä työnhakijoita. Tämä on yksi selitys sille miksi NAIRU-konseptin tultua muotiin ei ole enää saavutettu niin alhaisia työttömyysasteita kuin toisen maailmansodan jälkeisen talousbuumin aikana. Nykyään viranomaiset laskevat erilaisia arvioita NAIRU-konseptille ja työttömyyden uhatessa laskea liian alhaiseksi, he rupeavat hillitsemään talouskasvua työttömyyden kasvattamiseksi. Tällaisella talouspolitiikalla ei enää saavuteta niin alhaisia työttömyysasteita kuin oli mahdollista saavuttaa vielä ennen NAIRU-konseptin tuloa suosioon.
NAIRU-teorian mukaan "täystyöllisyyteen" viittaavaa työttömyysastetta voidaan alentaa vain tekemällä rakenteellisia uudistuksia: näillä tarkoitetaan esimerkiksi työttömyysturvan heikentämistä, jotta ihmisillä olisi enemmän kannustimia hakea työpaikkoja ja ammattiliittojen vallan rajoittamista jotta niiden toiminta ei häiritsisi työmarkkinoiden luonnollista toimintaa.
Melvyn Douglas
Melvyn Edouard Hesselberg (5. huhtikuuta 1901 Macon, Georgia – 4. elokuuta 1981 New York), tunnetaan paremmin nimellä Melvyn Douglas, oli yhdysvaltalainen elokuva-, televisio- ja teatterinäyttelijä. Hän sai urallaan kunkin alan arvostetuimman palkinnon, eli Oscarin (kahdesti), Emmyn ja Tonyn.
Douglas teki pitkän uran valkokankaalla, televisiossa ja teatterissa. Hän esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1928 Broadwayllä William Mackin näytelmässä "A Free Soul", joka menestyi suhteellisen hyvin. Parin heikomman näytelmän jälkeen Douglas näytteli 232 kertaa esitetyssä näytelmässä "Tonight or Never", jota tehdessä hän tapasi myös toisen vaimonsa näyttelijä Helen Gahaganin.
Ensimmäisen kerran Douglas nähtiin elokuvissa 1930-luvulla. Hän esiintyi muun muassa kolmesti Greta Garbon kanssa elokuvissa "Sinun tahtosi mukaan", "Ninotchka" ja "Kaksoset".
Toisen maailmansodan aikana Douglas toimi ensin siviilipuolustustoimistossa ja sitten Yhdysvaltain maavoimissa. Sodan jälkeen hän palasi sekä valkokankaalle että teatteriin. Hän otti jatkossa kypsempiä rooleja, kuten elokuvassa "Sekamelskahuvila". Douglasin saatua lisää ikää hän teki monia mainittavia isärooleja elokuvissa "Sodassa ja rakkaudessa", "Hud – lännen kapinallinen", josta hän sai myös ensimmäisen Oscarinsa, "Valtapeli" ja "I Never Sang for My Father", josta hän oli Oscar-ehdokkaana. Vuonna 1959 Douglas esiintyi ensimmäistä kertaa Broadwayllä musikaalissa ("Juno"). Toisen Oscarinsa hän sai 1970-luvun lopulla elokuvasta "Tervetuloa, Mr. Chance!". Tony-palkinnon Douglas sai roolistaan näytelmässä "The Best Man" ja Emmyn CBS Playhousen osasta "Do Not Go Gentle into That Good Night".
Broadwayllä Douglas esiintyi viimeisen kerran 1960-luvun lopulla näytelmässä "Spofford". Hänen viimeinen suurehko elokuvaroolinsa oli vuoden 1981 elokuva "Kummitusjuttu", jossa esiintyivät myös viimeistä kertaa valkokankaalla Fred Astaire ja Douglas Fairbanks Jr. Douglasilla on kaksi tähteä Walk of Famella elokuva- ja televisioansioistaan.
Douglas oli kahdesti naimisissa. Rosalind Hightowerin kanssa hän sai kaksi lasta. Toisen kerran Douglas meni naimisiin vuonna 1931 näyttelijä/poliitikko Helen Gahaganin kanssa. Pari oli yhdessä lähes 50 vuotta ja heidät erotti vasta Gahaganin kuolema. He saivat yhteensä kaksi lasta.
Douglas kuoli vuonna 1981 New Yorkissa keuhkokuumeeseen ja sydänsairauden jälkitauteihin.
Loyal to the Game
Loyal to the Game on vuonna 1996 kuolleen Tupac Shakurin viides postuumisti julkaistu albumi. Ennen julkaisematonta materiaalia sisältävä albumi julkaistiin Euroopassa 12. joulukuuta 2004 ja Yhdysvalloissa kaksi päivää myöhemmin. Albumin tuotantopuolesta vastasi Eminem.
MTV:n haastattelussa Eminem kertoi kirjoittaneensa Tupacin äidille Afeni Shakurille kirjeen kysyen, saisiko hän tuottaa seuraavan Tupacin albumin. Afeni Shakur suostui pyyntöön ja antoi samalla Eminemin Shady Records -artisteille luvan osallistua levyn tekoon. Niinpä albumilla ovat mukana 50 Cent, G-Unit ja Obie Trice. Muita merkittäviä vierailijoita ovat muun muassa Dido ja Elton John, joka laulaa albumin hittisinglessä ”Ghetto Gospel”. Kappaleesta on kuvattu myös musiikkivideo.
Eminem käytti albumia tuottaessaan useita epätavallisia tuotantoteknillisiä keinoja, muunnellen muun muassa Tupacin äänen tahtia ja säveltasoa, jotta laulu sopisi paremmin biittiin. Useissa kappaleissa on myös käytetty sanoitusten muokkaamiseen ”leikkaa/liimaa”-menetelmää, jotta lyriikat saatiin vastaamaan paremmin julkaisuajankohdan rapkulttuuria. Menettely aiheutti paljon kritiikkiä niin ihailijoiden kuin asiantuntijoidenkin piireissä, koska Tupacin laulu ei käynyt kunnolla biittiin.
Albumi debytoi Billboard 200 -listan ensimmäisellä sijalla myyden avausviikolla 330 000 kappaletta. Myöhemmin albumi saavutti platinarajan Yhdysvalloissa ja kultarajan Euroopassa.
Messier 66
Messier 66 (M66, NGC 3627) on Leijonan tähdistössä sijaitseva kierteisgalaksi, jonka Charles Messier löysi ja luetteloi vuonna 1780. Se sijaitsee noin 50 miljoonan valovuoden päässä Maasta ja on noin 120 000 valovuoden levyinen. Galaksin ikä on noin 13,2 miljardia vuotta.
M66:n suhteellinen kirkkaus on +9,0, joten sen havaitsemiseen tarvitaan kaukoputki. Suurella kaukoputkella sen itäpuoliskosta on mahdollista erottaa erityisen paksu kierteishaara. Se on yksi Leijonan kolmikon galakseista yhdessä M65:n ja NGC 3628:n kanssa.
Mikko Rönnholm
Mikko Armas Rönnholm (s. 8. helmikuuta 1946 Naantali) on sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän on koulutukseltaan diplomi-insinööri ja hän on naimisissa.
Rönnholm oli eduskunnan jäsen vuosina 1979–1987 ja uudelleen 1991–1995. Hänet valittiin Turun ja Porin läänin eteläisestä vaalipiiristä. Euroopan parlamenttiin hän kuului 1995–1996 eduskunnan valitsemana. Rönnholmin poika Antton Rönnholm toimii SDP:n puoluesihteerinä ja Riku Rönnholm Iitin kunnanjohtajana.
Tornionmäen koulu
Tornionmäen koulu sijaitsi Kouvolassa, mutta on lakkautettu vuonna 2014. Oppilaat siirrettiin uuteen Mansikkamäen kouluun. Tornionmäen koulu tarjosi opetusta 1-6 luokille ,ja esikoululle.
Tornionmäessä on annettu kouluopetusta vuodesta 1938 lähtien, jolloin perustettiin Valkealan ja Kouvolan kauppalan raja-alueelle Tornionmäen kansakoulu. Vuonna 1950 Tornionmäen alue liitettiin Kouvolaan ja vuonna 1953 valmistui uusi koulurakennus, jossa Tornionmäen koulu toimi lakkauttamiseen asti. Vanha koulurakennus toimi sittemmin nuorisotalona ja on vuodesta 2002 lähtien ollut partiolaisten, taiteilijaryhmä Tajun ja Kouvolan Radiokerhon radioamatöörien käytössä.
Marioff
Marioff Corporation Oy on suomalainen vesisumusammutusteknologiaan erikoistunut yritys, joka toimittaa sprinklerijärjestelmiä maailmanlaajuisesti. Yrityksen Hi-Fog-vesisumusammutusjärjestelmä tukahduttaa palon käyttäen merkittävästi vähemmän vettä perinteisiin sprinklerijärjestelmiin verrattuna, vähentäen vesivahinkoja ja toiminnan keskeytyksiä.
Göran Sundholmin perustama ja hänen sprinklerikeksintöään hyödyntävä Marioff on nykyisin osa UTC Building & Industrial Systems -yksikköä, joka kuuluu yhdysvaltalaiseen United Technologies -konserniin. UTC on ilmailun ja rakennusteollisuuden järjestelmien tuottaja, jonka toimintaan kuuluvat muun muassa Sikorsky-helikopterit, Otis-hissit ja Carrier-ilmastointilaitteet. Marioff-konserniin kuuluvat suomalaisen emoyhtiön lisäksi tytäryhtiöt Ruotsissa, Isossa-Britanniassa, Saksassa, Italiassa, Espanjassa.
Yritys on kehittänyt vuodesta 1991 lähtien Hi-Fog-vesisumusprinklereitä, joissa vesi hajotetaan korkealla paineella hienojakoiseksi vesisumuksi. Pienet pisarat maksimoivat veden sammutustehokkuuden, jolloin tarvittavat vesimäärät ovat huomattavasti pienemmät kuin perinteisissä sprinklerijärjestelmissä. Ympäristöystävällisellä vesisumulla voidaan korvata myös kaasujärjestelmiä, joilla tyypillisesti on haitallisia terveys- ja ympäristövaikutuksia. Järjestelmä otettiin ensimmäisenä käyttöön risteilyaluksissa ja myöhemmin järjestelmän suosio on kasvanut merkittävästi muun muassa hotelleissa, sairaaloissa, tietokonesaleissa ja kulttuurihistoriallisissa kohteissa, mutta myös erilaisissa teollisuuslaitoksissa kuten esimerkiksi voimalaitoksissa ja autotehtaissa.
Järjestelmän on alun perin keksinyt ja kehittänyt tuusulalainen keksijä Göran Sundholm, joka perusti Marioffin vuonna 1985. Sundholm myi vuonna 2001 yrityksestä puolet sijoitusyhtiö Nordic Capitalille 50 miljoonan euron kauppasummalla. Loppuosuuden hän myi 132 miljoonalla eurolla yhdysvaltalaiselle United Technologies Corporationille vuonna 2007.
Marioff on suojannut vahvasti teknologiaansa maailmanlaajuisesti yli tuhannella jo myönnetyllä sekä vireillä olevalla patenttihakemuksella.
Kimmo Yliriesto
Kimmo Antero Yliriesto (s. 28. tammikuuta 1983 Rovaniemi) on suomalainen mäkihyppyvalmentaja ja entinen mäkihyppääjä.
Mäkihypyn maailmancupissa Yliriesto kilpaili ensimmäisen kerran Kuopiossa joulukuussa 2000. Ensimmäiset maailmancup-pisteensä hän sai oltuaan kymmenes Hakuban suurmäessä tammikuussa 2002. Parhaan sijoituksensa, seitsemännen tilan, hän saavutti Sapporon suurmäen kilpailussa helmikuussa 2005. Mäkihypyn Continental Cupissa hän voitti kaksi osakilpailua. Ylirieston pisin hyppy on 209 metriä Planicasta vuodelta 2002.
Vuonna 2015 Yliriesto valittiin Etelä-Korean mäkihyppymaajoukkueen kakkosvalmentajaksi. Hän on valmentanut myös Kouvolan Hiihtoseuran junioreita ja muun muassa Harri Ollia.
Juha-Matti Ruuskanen
Juha-Matti Matias Ruuskanen (s. 24. heinäkuuta 1984 Kuopio) on suomalainen uransa lopettanut mäkihyppääjä. Ruuskanen on kotoisin Kuopiosta ja edusti seuratasolla Puijon Hiihtoseuraa. Ruuskanen debytoi mäkihypyn maailmancupissa 28. joulukuuta 2003 ja sijoittui silloin 32:nneksi. Hänen paras henkilökohtainen sijoituksensa on kuudes Japanin Hakubasta 23. tammikuuta 2004. Joukkuemäestä hänellä on yksi maailmancup-voitto Oberstdorfin lentomäestä 15. helmikuuta 2009. Continental Cupissa Ruuskasella on viisi palkintokorokesijaa.
Ruuskanen valittiin varamieheksi Liberecin MM-kisoihin 2009.
Louis Hjelmslev
Louis Trolle Hjelmslev (3. lokakuuta, 1899, Kööpenhamina, Tanska – 30. toukokuuta, 1965, Kööpenhamina, Tanska) oli tanskalainen kielitieteilijä. Hän oli kielitieteellisen strukturalismille tärkeän "Kööpenhaminan piirin" keskeisiä henkilöitä. Yhdessä Hans-Jørgen Uldallin (1907–1957) kanssa Hjelmslev loi "glossematiikaksi" kutsutun teorian, joka oli eräs keskeisimmistä kielitieteellisen strukturalismin muodoista.
Rafael Martín Vázquez
Rafael Martín Vázquez (s. 25. syyskuuta 1965 Madrid, Espanja) on espanjalainen entinen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli keskikenttäpelaaja ja hän edusti suurimman osan urastaan Real Madridia.
Martín Vázquez oli Real Madridin kasvatti ja pelatessaan seuran reservijoukkueessa Castillassa muodosti kuuluisan "Quinta del Buitren" () yhdessä Emilio Butragueñon, Míchelin, Manolo Sanchísin ja Miguel Pardezan kanssa. Ensiesiintymisensä Real Madridin edustusjoukkueessa Martín Vázquez teki 4. joulukuuta 1983 ottelussa Real Murciaa vastaan samaan aikaan Sanchísin kanssa. Martín Vázquez pelasi Madridissa vuoteen 1990 asti, jolloin hän siirtyi Torinoon. Vuonna 1992 hän edusti hetken aikaa myös Marseillea ennen paluutaan takaisin Real Madridiin, jossa hän tällä kertaa pelasi vuoteen 1995.
Vuodet 1995–1997 Martín Vázquez edusti Deportivo La Coruñaa. Kevätkaudeksi 1998 hän siirtyi Meksikoon Celayan joukkueeseen, jossa myös Butragueño ja Míchel jo pelasivat. Vuonna 1998 hän pelasi vielä lyhyen aikaa Saksan 2. Bundesliigan Karlsruhessa ennen uransa päättämistä. Martín Vázquezin uran suurimmat saavutukset ovat Real Madridista, jossa hän voitti muun muassa Espanjan-mestaruuden kuudesti ja UEFA-cupin kahdesti. Deportivossa hän voitti kertaalleen Espanjan supercupin.
Espanjan maajoukkueessa Martín Vázquez pelasi kaikkiaan 38 ottelua ja teki yhden maalin. Hän edusti maataan vuoden 1988 EM-kilpailuissa ja vuoden 1990 MM-kilpailuissa.
Pelaajauransa jälkeen Martín Vázquez on toiminut urheilukommentaattorina ja Real Madridin juniorijoukkueiden valmentajana.
Peter Grant
Peter Grant (5. huhtikuuta 1935 Surrey, Englanti – 21. marraskuuta 1995) oli englantilainen musiikkimanageri. Grant oli The Yardbirdsin, Led Zeppelinin, Stone the Crowsin ja Bad Companyn manageri sekä Swan Song Recordsin toimitusjohtaja. Grant paransi huomattavasti artistien ja yhtyeiden elinoloja kiertueilla sekä olosuhteita konserteissa ja nosti heidän palkkionsa uudelle tasolle.
Ennen managerinuraansa Grant toimi monissa tehtävissä viihdealalla, mm. klubiportsarina, teattereissa statistina, sivuroolinäyttelijänä ja stunt-miehenä. Vuosina 1958–1963 Grant näytteli useissa elokuvissa ja televisiosarjoissa.
Grantin managerikausi osui 1960- ja 1970-luvuille. Hän vetäytyi lähes kokonaan musiikkibisneksestä 1980-luvulla, Led Zeppelinin ja Swan Songin lopettaessa 1983.
Grantin yksityiselämää varjostivat vaikeudet avioliitossa sekä pahasta kokaiiniriippuvuudesta ja suuresta ylipainosta johtuvat terveysongelmat. Ennen kuolemaansa Grant kuitenkin pääsi irti riippuvuudestaan ja laihtui huomattavasti. Hän kuoli sydänkohtaukseen marraskuussa 1995, ja hänet haudattiin 4. joulukuuta 1995 Sussexin Hellinglyyn, Led Zeppelin hajoamisen 15-vuotispäivänä.
Korean demokraattisen kansantasavallan vaakuna
Pohjois-Korean vaakunan () kuva-aiheena on vesivoimala, jonka takana näkyy vuorenhuippuja. 
Vaakunan ylälaidassa on punainen tähti, josta loistaa valoa viiteen eri suuntaan.
Hangeuleilla kirjoitettu teksti tarkoittaa "Korean demokraattista kansantasavaltaa".
Korean demokraattisen kansantasavallan perustuslain 163. pykälän mukaan vaakunan taustalla kuvattu vuori on Baekdu-vuori, jota luonnehditaan "vallankumouksen pyhäksi vuoreksi". Baekdulla on keskeinen asema korealaisessa mytologiassa. Pohjois-Korean virallisen historiankirjoituksen mukaan presidentti Kim Il-Sung organisoi Baekdu-vuorella vastarintaa japanilaisia miehittäjiä vastaan II maailmansodan aikana, ja maan nykyisen johtajan Kim Jong-unin isän Kim Jong-Ilin on kerrottu syntyneen siellä.
Vaakunassa kuvattu vesivoimalaitos kuvastaa Korean demokraattisen kansantasavallan teollisuutta ja maisemaa ympäröivät tähkät maan maataloutta. Se, että osa vedestä virtaa voimalan ohi, kuvastaa sitä, että osa maan luonnonvaroista on vielä valjastamatta käyttöön. Näin ollen vaakunan sanotaan kehottavan uutteraan työhön maan ja kansan hyväksi. Viljantähkiä yhteen sitova punainen nauha kuvastaa sosialismia, joka sitoo kansan eri kerrokset ja ryhmät yhteen työhön kansan ja vallankumouksen hyväksi.
Pohjois-Korean vaakuna on saanut hyvin paljon vaikutteita Neuvostoliiton vaakunasta. Punainen väri on kommunismin symboli. Pohjois-Korean vaakuna otettiin käyttöön niihin aikoihin kun kylmä sota alkoi maassa.
Jiří Novák
Jiří Novák (s. 22. marraskuuta 1975 Zlín, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen tennispelaaja. Novák aloitti ammattilaisuransa 1993 ja on voittanut 7 kaksinpeli- ja 18 nelinpeliturnausta. Häntä valmentaa Jan Kukal. Korkeimmillaan hän on ollut ATP-maailmanlistalla sijalla 5 kaksinpelissä ja sijalla 6 nelinpelissä.
Australian avoimissa 2002 Novák voitti puolivälierissä Stefan Koubekin, mutta hävisi välierissä Thomas Johanssonille.
Campeonato Brasileiro Série A
Campeonato Brasileiro Série A lyhyemmin Série A on Brasilian jalkapallon mestaruussarjan (Campeonato Brasileiro) ylin divisioona. Sarja pelataan yleensä huhti-/toukokuusta joulukuuhun.
Série A:ssa on 20 joukkuetta, jotka pelaavat kaksinkertaisen sarjan eli jokaiselle joukkueelle kertyy 38 ottelua. Eniten pisteitä kerännyt joukkue on Brasilian mestari. Sarjan neljä huonointa putoaa Série B:hen, josta vastaavasti neljä parasta nousee Série A:han.
Série A perustettiin vuonna 1971 samalla kun koko sarjajärjestelmä kehitettiin. Vuosien saatossa säännöt ovat muuttuneet paljon, joskus jopa kesken kauden. Nousu- ja putoamisjärjestelmä divisioonien välillä otettiin käyttöön vuonna 1988, mutta senkin jälkeen on ollut kausia (1993, 1996, 1997, 2000) jolloin sarja on ollut suljettu, koska ei ole haluttu ns. perinteikkäiden suurseurojen putoavan Série A:sta. Nykyinen sarjajärjestelmä on ollut käytössä vuodesta 2003. Ennen sitä Série A:ssa oli pohjoisamerikkalaiseen tyyliin runkosarja ja pudotuspelit. Kaudella 2005 Série A:n joukkuemäärä oli vielä 22, joka kaudeksi 2006 pudotettiin 20:een.
Série A:n kaksi parasta joukkuetta saa osallistumisoikeuden seuraavan kauden Copa Libertadoresiin ja sijoille kolme ja neljä sijoittunet pääsevät Copa Libertadores -karsintaan. Libertadores Cupin hallitsevalla mestarilla on kuitenkin automaattinen osallistumisoikeus, joten jos neljän parhaan joukossa on Libertadores Cupin mestari myös sijalle viisi sijoittunut joukkue saa Libertadores Cup -paikan. Sijoille 5–11 sijoittuneet joukkueet (tai jos kyseinen poikkeustapaus toteutuu niin sijoille 6–12 sijoittuneet) saavat osallistumisoikeuden Copa Sudamericanaan.
Kasvimaantiede
Kasvimaantiede eli geobotaniikka on kasvitieteen ja maantieteen osa-alue, joka tutkii kasvien levinneisyyttä maapallolla. Kasvimaantiede jakaantuu "kasvistotutkimukseen" eli "floristiikkaan", joka tutkii tietyllä alueella esiintyviä kasvilajeja ja toisaalta tietyn kasvilajin, -suvun tai ylemmän taksonomisen ryhmän levinneisyyttä, sekä "kasvillisuustutkimukseen" eli "fytokenologiaan", joka puolestaan tutkii kasvillisuusalueiden sekä kasviyhdyskuntien levinneisyyttä maapallolla.
Eino Pietola
Eino Pietola (26. helmikuuta 1920 Oulu – 17. joulukuuta 2008 Lahti) oli suomalainen sotakirjailija.
Oulussa syntynyt, Lahdessa asunut Pietola valmistui koneteknikoksi 1961 ja toimi työntutkimuspäällikkönä Asko-Upolla (1964–1975). Eläkkeelle jäätyään 1975 hän alkoi kirjoittaa, ensimmäisenä julkaistiin kuunnelmat "Luottamusmiehen rakkaus" (1975) ja "Kengät" (1978). Vuonna 1978 Pietola julkaisi ensimmäisen sotakirjansa "Korpisoturit". Pietola oli Salpausselän kirjailijoiden kunniajäsen ja toimi yhdistyksen puheenjohtajana 1984–1986. Hänen kuunnelmansa "Kengät" palkittiin Sokeain kuunnelmapalkinnolla vuonna 1978.
Kaiken kaikkiaan Pietola kirjoitti vuodesta 1978 vuoteen 1999 yhteensä 23 teosta. Vuonna 2001 Gummerus aloitti Pietolan koottujen sotaromaanien sarjan julkaisemalla teoksen "Korpisotaa Vienan Karjalassa". Sitä seurasi yhteensä kuusi muuta kirjaa, sarjan päättävä "Uhtuan korpisoturit" pääteoksena. Pietolan sotaromaanit perustuivat sekä omiin kokemuksiin että kartta- ja arkistoaineistoihin. Jotkut hänen kirjoistaan herättivät realistisuudellaan ilmestyessään kiivastakin keskustelua.
Kouvolan Lyseon lukio
Kouvolan Lyseon lukio on päivälukio Kouvolassa. Se sijaitsee keskustan tuntumassa Urheilupuiston alueella. Lukiossa opiskelee noin 400 opiskelijaa, joista noin neljäsosa tulee Kouvolan ulkopuolelta. Opetustarjonnassa painotetaan kuvataiteita, urheilua ja kieliä. Lukion opiskelijoiden tulokset ylioppilaskirjoituksissa ovat vuosittain ylittäneet valtakunnalliset keskiarvot.
Kouvolan iltalukio toimii Kouvolan Lyseon lukion tiloissa.
Kouvolan Lyseon lukiolla on kaksi edeltäjää, vuonna 1903 perustettu Kouvolan Suomalainen Yhteiskoulu ja vuonna 1936 perustettu Viipurin toinen tyttökoulu. Tyttökoulu siirrettiin Viipurista talvisodan jälkeen Kouvolaan ja sen nimi muutettiin Kouvolan tyttölyseoksi. Samalla Kouvolan Suomalainen Yhteiskoulu muutettiin Kouvolan lyseo -nimiseksi poikakouluksi.
Vuonna 1949 tyttölyseolle rakennettiin uusi rakennus, jossa Kouvolan Lyseon lukio nykyisin toimii. Vuonna 1980 perinteikkäät tyttö- ja poikakoulut, joiden nimet olivat jälleen ehtineet muuttua Torkkelin yhteislyseoksi ja Palomäen lukioksi, yhdistettiin Kouvolan Lyseon lukioksi. Vuonna 1971 perustettu lukion iltalinja muutettiin vuonna 1991 itsenäiseksi iltalukioksi.
Elokuussa 2015 Kouvolan Lyseon lukio ja Yhteiskoulun lukio yhdistyvät muodostaen uuden lukion, Kouvolan Yhteislyseon.
Jäälyhty
Jäälyhty on yleensä yhdestä jääkappaleesta tehty lyhty kynttilöitä varten. Jäälyhty valmistetaan useimmiten laittamalla pakkasella vettä täynnä oleva ämpäri ulos. Kun vesi on reunoilta jäätynyt, ämpäri kipataan ylösalaisin jolloin reunoiltaan jäätynyt vesi irtoaa kimpaleena. Kimpale on vielä täynnä sulaa vettä. Sen yläosaan tehdään reikä, josta vesi valutetaan pois. Jäälyhdystä tulee näin ontto. Onttoon tilaan on tarkoitus laittaa kynttilä. Toinen tapa tehdä jäälyhty on laittaa kaksi vettä täynnä olevaa ämpäriä päällekkäin jäätymään, toinen isompi ja toinen pienempi. Pienemmän jättämään tilaan laitetaan sitten kynttilä.
Jäälyhty voidaan värjätä esimerkiksi värjäämällä vesi ennen jäädytystä tai maalaamalla valmis lyhty.
Matti Maijala
Matti Jaakko Maijala (17. heinäkuuta 1923 Kangasala – 30. tammikuuta 2007 Virrat) oli keskustan kansanedustaja sekä pankinjohtaja ja kunnallisneuvos. Hämeen läänin pohjoista vaalipiiriä edustanut Maijala oli eduskunnassa vuosina 1970–1972 sekä 1975–1991. Hän oli presidentin valitsijamies vuosina 1978, 1982 ja 1988. Maijalalle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi vuonna 1989.
Action Quake 2
Action Quake 2 (lyhyemmin AQ2) on Marraskuussa 1998 julkaistu, ja siitä asti kehitetty modifikaatio Quake II -peliin jonka kehittämisessä oli mukana mm. Minh Le (Gooseman), yksi Counter Strike -pelin kehittäjistä. Action Quake 2 kehitettiin mukailemaan toimintaelokuvista tuttua tunnelmaa, nopeatempoisuutta ja osittain myös realistisuutta humoristiseen sävyyn. Modifikaatiossa esiintyvät aseet ja peliympäristöt ovatkin hyvin yleisiä ja niistä löytyy paljon samankaltaisuuksia Hollywood-elokuvien kanssa.
Action Quake 2:n ilmestyessä, siitä tuli yksi suosituimmista Quake 2 -modifikaatioista. Jo ennen sen virallista julkaisua, se kiinnitti id Softwaren huomion Kesäkuussa 1998, joka tahtoi lisätä kyseisen modifikaation heidän Quake II Netpack I: Extremities- nimiseen kaupalliseen lisäosaan. Kyseinen lisäosa-CD julkaistiin 26 Marraskuuta 1998 Yhdysvalloissa, joka sisälsi lopullisen version (1.0c) Action Quakelle. Julkaisun jälkeen kehittäjätiimi siirtyi kehittämään Action Half-Life, sekä Counter Strike -modifikaatioita, joista jälkimmäinen julkaistiin beta-versiona Kesäkuussa 1999. 
Vaikka peli julkaistiinkin vuosia sitten, on sillä edelleenkin aktiivista pelaajakuntaa, suurimmilta osin Suomessa, Ruotsissa, Norjassa, sekä joissakin Euroopan ja Amerikan maissa. Pelille on myös kehitetty vieläkin voimassa olevia eri peliportaaleja ja yhteisöjä, joilta löytyy yleistä keskustelua pelistä sekä eri kehitysideoita peliin liittyen. Peli on myös avoimen lähdekoodin omaava, jonka seurauksena siihen liittyviä mekaanisia muutoksia ja päivityksiä on vuosien aikana tehty useita, joista uusimmat ovatkin julkaistu vuonna 2017.
Yleisimmät pelimuodot ovat Tiimipeli sekä Lipunryöstö.
Peliä pelataan erä kerrallaan kaksi joukkuetta vastakkain. Erä alkaa alusta kun toisesta tai molemmista joukkueista on jokainen pelaaja kuollut.
Tarkoituksena ryöstää toisen joukkueen lippu ja viedä se omalle tukikohdalleen kuolematta. Tässä pelimuodossa ei lasketa ollenkaan eriä, vaan pelaajien kuollessa he ovat pelistä kokonaan pois muutaman sekunnin ajan.
Pelissä on myös käytössä hitboxit eli ns. älykäs loukkaantumisen mallinnus. Pelaajan vahinko ja kohtalo määräytyy sen mukaan, mihin 'kehon' osaan pelaaja on vahinkoansa vastaanottanut.
Kalevi Mattila
Kalevi Kustaa Mattila (s. 11. marraskuuta 1934 Ylivieska) on entinen keskustan kansanedustaja. Hän edusti Oulun läänin vaalipiiriä 1975–1994. Mattila oli presidentin valitsijamies 1978, 1982 ja 1988. Valtiopäiväneuvoksen arvonimen Kalevi Mattila sai 2001.
Brian George
Brian George (s. heinäkuu 1952 Jerusalem, Israel) on israelilais-englantilainen näyttelijä, joka yleensä näyttelee Lähi-idän ja aasialaisten elokuvien rooleissa. Hänen kuuluisin roolinsa on pakistanilainen ravintoloitsija televisiosarjassa "Seinfeld".
George syntyi Jerusalemissa sefardijuutalaiseen perheeseen. Hänen äitinsä oli kotoisin Intiasta ja isä Irakista, mutta hän asui Mumbaissa. Vuosi sen jälkeen perhe muutti Israelista Lontooseen, sitten Torontoon vuonna 1966. George oli nuorin neljästä sisaruksesta.
Käpylä (Kouvola)
Käpylä on noin 2 500 asukkaan kaupunginosa Kouvolassa. Se sijaitsee keskustan ja Tornionmäen välissä. Käpylän rakennukset ovat pääasiassa 1940–1960-luvuilla rakennettuja pientaloja. Käpylässä sijaitsee 1950-luvun alussa rakennettu Käpylän kirkko.
Wendy O. Williams
Wendy Orlean Williams, paremmin tunnettu nimellä Wendy O. Williams (28. toukokuuta 1949, Webster, New York – 6. huhtikuuta 1998 Storrs, Connecticut), oli punk-yhtye Plasmaticsin päävokalisti.
Wendy O. Williams jätti opiskelun High Schoolissa kesken 16-vuotiaana. Vuonna 1978 hän liittyi Plasmatics-yhtyeeseen.
Williams menehtyi 6. huhtikuuta 1998 lähellä kotiaan luultavasti itseaiheutettuihin ampumahaavoihin.
Eero Lattula
Eero Antero Lattula (8. kesäkuuta 1932 Muhos – 10. lokakuuta 1996 Oulu) oli kansanedustaja Oulun läänin vaalipiiristä 1972–1983. Kokoomusta edustanut Lattula oli presidentin valitsijamies 1978 ja 1982.
Työurallaan hän toimi Rajaville Oy:n palveluksessa 1953–1968 ja L Kela Oy:n palveluksessa 1968–1971.
Kokoomuksen oikeaan laitaan lukeutunut Lattula oli eduskuntakautensa aikana Tuure Junnilan ja Pentti Mäki-Hakolan ohella jyrkimpiä kommunismin ja presidentti Urho Kekkosen politiikan vastustajia. Vuoden 1978 presidentinvaaleissa Kokoomuksen valitsijamieheksi valittu Lattula ei suostunut äänestämään Kekkosta, vaikka Kokoomus puolueena tuki istuvaa presidenttiä, vaan hän loikkasi Kristillisen Liiton Raino Westerholmin valitsijamiesten riveihin.
Eero Lattula toimi aikanaan aktiivisti Partioliikkeen ja Reserviupseeriliikkeen johtotehtävissä. Sotilasarvoltaan hän oli kapteeni.
Lattula tuomittiin törkeästä veropetoksesta, mutta presidentti Mauno Koivisto armahti hänet 11. syyskuuta 1987.