hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Xiang-kiina
Xiang-kiina (湘語 tai 湘语) on yksi merkittävimmistä murteellisista ryhmistä tai kielistä kiinan kielessä. Sitä puhutaan enimmäkseen eteläisessä Kiinassa Hunanin maakunnassa ja joillain alueilla Sichuanin ja Guangxin maakunnissa. Xiang-kiinaa puhui vuonna 2013 noin 36,6 miljoonaa ihmistä.
Yksi tunnetuimpia xiang-kiinan puhujia oli Mao Zedong.
Domnan pirtti
Domnan Pirtti on Suomussalmen kuntaan Kuivajärvelle vuonna 1964 rakennettu rakennus. Domnan Pirtti pyrkii olemaan portti Suomussalmen vienalaiskyliin saapuvalle. Nimen rakennukselle on antanut kuivajärveläinen itkujen taitaja Domna Huovinen (1878–1963). Rakennuksen arkkitehtuuri mukailee rajakarjalaiselle talolle ominaisia piirteitä. Domnan Pirtti yhdessä lähellä olevan tsasounan kanssa symboloi Kuiva- ja Hietajärven kylien jälleenrakentamista. Museoviraston suojelema rakennus on ainoa laatuaan ja kulttuurihistoriallisesti arvokas portti vienalaiskylien historiaan. Domnan Pirtti sijaitsee noin 75 kilometriä Suomussalmen keskustasta kaakkoon Kuivajärven kylässä. Kylät ja kylien lähiympäristön eräkulttuurimaisemat on luokiteltu maakunnallisesti arvokkaaksi maisemakokonaisuudeksi.
Vuonna 2013 pirtti siirtyi Suomussalmen kunnalta yksityiseen omistukseen. Nykyiset omistajat vaalivat edelleen pirtin ja alueen historiaa. Kiinteistöä on remontoitu ja perusparannettu merkittävästi vanhaa kunnioittaen. Pirttiä vuokrataan yrityksille, yhdistyksille ja yksityisille eri tilaisuuksiin ja majoittumiseen. Suurimmalta osin pirtti toimii vuokramökkinä. Kesäisin heinäkuun ajan pirtti on matkailijoille auki ja siellä palvelee majatalo ja kahvio.
Sarvipöllöt
Sarvipöllöt ("Asio") on pöllöjen heimoon kuuluva lintusuku.
Mika Maaskola
Mika Petri Juhani Maaskola (s. 15. syyskuuta 1966 Hamina) on entinen suomalainen keskimatkojen juoksija. Maaskola edusti urallaan Turun Tovereita ja häntä valmensi Jarmo Ruohonen.
Maaskola voitti junioreiden Euroopan-mestaruuden 1 500 metrillä 1985. Kalevan kisoissa hän saavutti 1 500 metrillä hopeaa 1984, 1985 ja 1989 sekä pronssia 1987. Lisäksi hän sai 800 metrillä hopeaa 1989. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän voitti 4 × 400 metrillä kultaa 1989 ja pronssia 1987, 4 × 800 metrillä kultaa 1997 ja hopeaa 1988 ja 1989 sekä 4 × 1 500 metrillä hopeaa 1995 ja 1997. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän voitti kultaa 1 500 metrillä 1986 ja 1989. Maastojuoksun SM-kilpailuissa hän voitti kultaa neljän kilometrin matkalla 1995. Maaottelussa hän voitti 1 500 metriä Tukholmassa 1987 ja 1989.
Maaskolan ennätykset henkilökohtaisilla matkoilla ovat:
Urheilu-uransa jälkeen Maaskola on toiminut mittarikorjaajana ja pääluottamusmiehenä Turun vesiliikelaitoksella. Hän on ollut SDP:n edustaja Turun kaupunginvaltuustossa vuodesta 2005 ja Varsinais-Suomen Sosialidemokraattisen piirijärjestön puheenjohtaja syyskuusta 2008 lokakuuhun 2011. Maaskola oli ehdolla vuosien 2011 ja 2015 eduskuntavaaleissa jääden molemmilla kerroilla varasijalle.
Naamapöllöset
Naamapöllöset ("Ptilopsis") on pöllöjen heimoon kuuluva lintusuku.
Veikko Kokkola
Veikko Johan Kokkola (2. tammikuuta 1911 Kotka – 19. helmikuuta 1974 Kotka) oli suomalainen kaupunginjohtaja ja kaupunkineuvos, joka toimi Kotkan kaupunginkamreerina ja myöhemmin kaupunginjohtajana. Hän oli myös pitkäaikainen sosialidemokraattien kansanedustaja.
Kokkolan vanhemmat olivat työmies Juhana Kokkola ja Hilma Josefina Petman. Hän oli naimisissa vuodesta 1940 Elsa Maria Höystin kanssa.
Kokkola kävi kansakoulun ja suoritti 1930 kauppakoulun ja 1937 Kulutusosuuskuntien Keskusliiton osuuskauppakoulun. Kokkola aloitti työuransa toimien osuusliikkeen konttoristina ja myymälänhoitajana 1932–1935 sekä Työväen Urheiluliiton Kymenlaakson piirin piirisihteerinä vuosina 1933–1935. Hän oli sitten Kotkan kaupungin palveluksessa ensin kaupungin kansakoulujen taloudenhoitajana ja johtokunnan sihteerinä 1938–1945, kaupunginkamreerina 1945–1967 sekä lopulta Kotkan kaupunginjohtajana 1967–1972. Kokkola sai kaupunkineuvoksen arvonimen 1972.
Kokkola oli kansanedustajana vuosina 1951–1970 edustaen Kymen läänin vaalipiiriä. Hän toimi eduskunnan 1. varapuhemiehenä 1966–1969 sekä verovaliokunnan puheenjohtajana 1961 ja ulkoasiainvaliokunnan puheenjohtajana 1966. Kokkola toimi myös sosialidemokraattisen eduskuntaryhmän puheenjohtajana sekä eduskunnan pankkivaltuusmiesten puheenjohtajana. Hän kuului valtiontilintarkastajiin, Suomen Pankin tilintarkastajiin ja oli Yleisradion hallintoneuvoston jäsen.
Kokkola oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1950, 1956 ja 1968 presidentinvaaleissa. Hän kuului Kotkan kaupunginhallitukseen ja sosialidemokraattisen puolueen puolueneuvostoon. Hän oli muun muassa Suomen Työväen Säästöpankin ja Säästöpankkiliiton hallituksen jäsen. Kokkola kuului useiden yritysten hallituksiin ja oli tilintarkastajana Neste Oy:ssä, Rikkihappo Oy:ssä ja Kansaneläkelaitoksella.
Tornipöllöt (suku)
Tornipöllöt ("Tyto") on tornipöllöjen heimoon kuuluva lintusuku. Siihen kuuluvien lajien määrässä on hajontaa. BirdLife Suomen listauksessa sukuun kuuluu 18 lajia. BirdLife Internationalin tietokannassa lajeja on 13.
Toivo Kujala
Toivo Edvard Kujala (18. marraskuuta 1894 Sippola – 7. huhtikuuta 1959 Helsinki) oli sähköasentaja ja Suomen kommunistisen puolueen Kymenlaakson piirin sihteeri ja toimitsija. Hän oli Suomen kansan demokraattisen liiton kansanedustajana 1940- ja 1950-luvuilla sekä toimi pitkään eduskunnan 2. varapuhemiehenä.
Kujalan vanhemmat olivat pienviljelijä Tuomas Kujala ja Helena Mänttäri. Hän kävi kansakoulun ja myöhemmin Sirola-opiston. Kujala työskenteli maa- ja metsätöissä, rakennus- ja lastaustyöläisenä sekä sähköasentajana Sippolassa ja Kotkassa. Kujala oli Suomen kommunistisen puolueen Kymenlaakson piirin sihteerinä 1920-luvulla ja hänet tuomittiin vankilaan poliittisista syistä 1918 ja uudestaan 1931. Sotavuosina Kujala oli turvasäilössä ja vapauduttuaan 1944 hän toimi Suomen kommunistisen puolueen Kymenlaakson piirin toimitsijana 1944–1945.
Kujala oli kansanedustajana 1945–1959 edustaen 1945–1948 Kymen läänin läntistä vaalipiiriä ja 1948–1959 Kymen läänin vaalipiiriä. Hän oli eduskunnan 1. varapuhemies tammikuussa 1946 ja uudelleen 1958–1959 sekä 2. varapuhemies 1946–1958. Kujala kuoli huhtikuun alussa 1959 kesken edustajakautensa ja hänen tilalleen eduskuntaan tuli SKDL:n Veikko Kansikas.
Kujala toimi presidentin valitsijamiehenä vuosien 1950 ja 1956 presidentinvaaleissa. Hän kuului myös Kotkan kaupunginvaltuustoon vuoteen 1930 saakka ja uudelleen 1945–1959. Kujala oli Sirola-opiston johtokunnan puheenjohtajana ja jäsenenä Suomen kommunistisen puolueen keskuskomiteassa sekä Suomen kansan demokraattisen liiton liittotoimikunnassa. Vuosina 1945–1946 Kujala oli sotasyyllisyysoikeuden varajäsen.
Toivo Kujala oli naimisissa vuodesta 1921 Lempi Lyydia Liljeströmin kanssa.
Akseli Listo
Akseli August (A.A.) Listo (sukunimi vuoteen 1906 Lilius () oli varatuomari, Suomen senaatin kauppa- ja teollisuustoimituskunnan esittelijäsihteeri, aktiivinen valtiopäiväedustaja, suomalaisen puolueen kansanedustaja ja Eduskunnan varapuhemies.
Liston vanhemmat olivat kappalainen Anton Lilius ja Amanda Sofia Perdén. Hän pääsi ylioppilaaksi 1875 ja suoritti yleisen oikeustutkinnon 1883 sekä sai varatuomarin arvon 1886. Listo oli säätyvaltiopäivillä talonpoikaissäädyn notaarina ja yksityisen valiokunnan sihteerinä 1885 sekä porvarissäädyn notaarina 1888. Hän toimi hovioikeuden auskultanttina vuodesta 1884 ja sitten teollisuushallituksessa kanslistina 1888–1891 ja kamreerina 1891–1901 sekä senaatin kauppa- ja teollisuustoimituskunnassa vt. esittelijäsihteerinä 1901–1906 ja esittelijäsihteerinä 1906–1915.
Listo oli lisäksi Uuden Suomettaren aputoimittaja 1889–1912, hän kirjoitti lehden suosittuja sunnuntaikirjeitä nimimerkillä "Matti". Hän oli myös valtion tarkastaja osuuskassojen keskuslainalaitoksessa vuodesta 1903.
Listo otti osaa 1883 julkaistun laajan ruotsalais-suomalaisen oikeus- ja virkasanaston vamistamiseen ja käänsi suuren määrän hallituksen esityksiä ja komiteamietintöjä, yhteensä yli 3000 sivua, kehittäen samalla huomattavasti suomalaista laki- ja virkakieltä.
Listo oli kansanedustajana vuosina 1907–1917 edustaen Vaasan läänin itäistä vaalipiiriä. Hän oli eduskunnan 1. varapuhemies helmi–toukokuussa 1909 ja 2. varapuhemies 1908–1909, 1909–1910 sekä 1910–1913. Listo toimi puheenjohtajana eduskunnan laki- ja talousvaliokunnassa 1907–1908 ja 1909, tarkastusvaliokunnassa 1909–1910, 1911 ja 1917 sekä suuressa valiokunnassa 1910 ja 1911–1914. Hän oli jo aikaisemmin ollut säätyvaltiopäivillä porvarissäädyn jäsenenä vuosien 1894–1900 valtiopäivillä. Listo oli Helsingin rahatoimikamarin puheenjohtaja ja jäsenä Helsingin kaupunginvaltuustossa. Hän toimi myös Kansantaloudellisen yhdistyksen puheenjohtajana ja oli perustamassa Suomalaista Säästöpankkia 1901.
Listo julkaisi kaksi kertomuskokoelmaa, "Kalastus- ja metsästysmuistelmia" (1916) ja "Ansala" (1917).
Listo oli naimisissa vuodesta 1896 Hilma Maria Sederholmin (k. 1926) kanssa, heidän pojastaan Matti Listosta (s. 1902) tuli naistentauteihin ja synnytyksiin erikoistunut lääkäri.
E. M. Tarkkanen
Emil Mikael (Mikko, E.M.) Tarkkanen (3. maaliskuuta 1886 Laihia – 1. helmikuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen maanviljelijä ja maanviljelysneuvos. Hän oli myös pitkäaikainen Maalaisliiton kansanedustaja.
Tarkkasen vanhemmat olivat maanviljelijä Hermanni Tarkkanen ja Liisa Kestikievari. Hän kävi kansakoulun ja toimi sitten maanviljelijänä Laihialla. Hän sai kunnallisneuvoksen arvon 1936 ja maanviljelysneuvoksen arvon 1955.
Tarkkanen oli kansanedustajana 1922–1945 ja 1951–1954 edustaen Vaasan läänin eteläistä vaalipiiriä. Vuoden 1945 eduskuntavaaleissa hän joutui kolmen muun maalaisliittolaisen poliitikon tavoin luopumaan ehdokkuudestaan. Syynä oli uutta ulkopoliittista suuntausta kannattaneiden piirien (ennen muuta Urho Kekkonen ja J. K. Paasikivi) sekä Liittoutuneiden valvontakomission halu puhdistaa eduskunta sota-ajan poliittisesta johdosta. Tarkkanen saattoi palata eduskuntaan vasta vuonna 1951.
Tarkkanen oli eduskunnan 1. varapuhemies 1940–1944 ja suuren valiokunnan puheenjohtaja 1951–1953. Tarkkanen oli myös Maalaisliiton eduskuntaryhmän ja valtiontilintarkastajien puheenjohtajana. Kunnallispolitiikassa hän oli mukana Laihian kunnanvaltuuston jäsenenä.
Tarkkanen kuului muun muassa MTK:n, Pellervo-seuran ja Valion johtokuntaan ja hän oli puheenjohtajana Valion hallintoneuvostossa, Tuottajain lihakeskuskunnan hallintoneuvostossa sekä hallituksessa ja Osuuskassojen keskus oy:n hallintoneuvostossa.
Mikko Tarkkanen oli naimisissa vuodesta 1919 Alli Ester Rinnan kanssa.
Viitapöllöt
Viitapöllöt ("Phodilus") on tornipöllöjen heimoon kuuluva lintusuku.
Juuso Häikiö
Juuso Häikiö (2. maaliskuuta 1917 Muhos – 5. joulukuuta 2003 Kuopio) oli suomalainen varatuomari, hovioikeudenneuvos ja everstiluutnantti evp. Hän oli kokoomuksen kansanedustajana yli 20 vuoden ajan.
Häikiön vanhemmat olivat maanviljelijä Iivari Häikiö ja emäntä Henrika Heikkinen. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1935 ja valmistui kadettikoulusta 1939. Sotavuosien jälkeen hän suoritti Helsingin yliopistossa ylemmän oikeustutkinnon 1947 ja sai varatuomarin arvon 1950.
Sotavuosina Juuso Häikiö oli pioneeripataljoonan nuorempana upseerina ja joukkueenjohtajana 1939, komppanianpäällikkönä 1939–1941 ja Pioneeripataljoona 12:n komentajana 1941–1944. Sodan päätyttyä hän oli vielä Pioneerikoulun asentajalinjan johtajana ja koulunjohtajana Korialla 1944–1947. Oikeustieteen opinnot suoritettuaan Häikiö oli aluksi Mäntyharjun tuomiokunnan apulainen 1948 ja Mikkelin tuomiokunnan notaari 1949. Hän toimi Itä-Suomen hovioikeudessa Kuopiossa viskaalina 1950–1957, sihteerinä 1957–1958, alemman palkkausluokan hovioikeudenneuvoksena 1958–1962 sekä vuodesta 1962 ylemmän palkkausluokan hovioikeudenneuvoksena.
Häikiö oli kansanedustajana vuosina 1962–1983 Kuopion läänin vaalipiiristä. Hän oli eduskunnan 2. varapuhemies 1979–1983 sekä puheenjohtajana perintölakivaliokunnassa 1964 ja perustuslakivaliokunnassa 1966–1978. Häikiö oli valtakunnanoikeuden jäsenenä 1974–1986. Hän toimi kokoomuksen eduskuntaryhmän varapuheenjohtajana sekä "valtiopäiväjärjestyksen kehittämiskomitean" puheenjohtajana 1968–1969 ja "valtiosääntökomitean" puheenjohtajana 1970–1974.
Siveellisyysrikoksia koskevan lainsäädännön uudistamisen yhteydessä vuonna 1970 Häikiö vastusti avioliitossa tapahtuvien väkisinmakaamisten kriminalisointia, koska niistä rankaiseminen olisi hänen mukaansa ollut ”pohjoismaisen oikeuskäsityksen vastaista”.
Häikiö oli presidentin valitsijamies vuosien 1968, 1978 ja 1982 presidentinvaaleissa ja hän oli Kuopion kaupunginhallituksen jäsen ja Kuopion kaupunginvaltuuston puheenjohtaja.
Häikiö oli naimisissa kolme kertaa ja jäi leskeksi kahdesti. Hänellä oli neljä lasta ensimmäisestä avioliitostaan ja kaksi toisesta. Ensimmäinen puoliso oli englannin ja ruotsin kielen lehtori Helena Maria Jauhiainen 1942–1965, toinen farmaseutti Pirkko Inkeri Pasanen (ent. Lappalainen) 1968–1984 ja kolmas puoliso vuodesta 1985 kirjanpitäjä Eeva Kaarina Peltomäki. Historiantutkija Martti Häikiö on hänen poikansa ja dramaturgi Kristiina Lyytinen hänen tyttärensä.
Pikkurousku
Pikkurousku ("Lactarius tabidus" syn. "L. theiogalus") on laakea tai kupera kellanpunainen rouskulaji. Sen heltat ovat valkoiset tai kellanvalkoiset. Jalka on vaaleampi kuin lakki. Maitiaisneste on valkoista ja myöhemmin kellertyvää. Sieni maistuu miedolta ja on syötävä. Pikkurousku kasvaa havu- ja lehtimetsien kosteikoissa yleisenä koko Suomessa.
Masuuni (ravintola)
Masuuni on vuonna 2001 perustettu ravintola S-ryhmän Sokos Hotel Ilveksen tiloissa Tampereen keskustassa. Paistinkääntäjien veljeskunta on myöntänyt sille Chaîne des Rôtisseurs -kilven.
Anna-Liisa Linkola
Anna-Liisa Linkola os. Korhonen (10. elokuuta 1914 Pielisjärvi – 3. elokuuta 1999 Kotka) oli kotkalainen diplomi-insinööri, lehtori ja kunnallisneuvos. Hän oli kokoomuksen kansanedustajana 1960- ja 1970-luvulla.
Linkolan vanhemmat olivat diplomi-insinööri Kaarlo Heikki Korhonen ja Anna Maria Ryynänen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1932 ja valmistui diplomi-insinööriksi 1937 ja erikoistui myöhemmin 1957 vesikemiaan. Linkola oli Kotkan puutalousopiston lehtori 1945–1950, Kotkan lyseon lehtori 1951–1955 ja Kotkan lyseon matemaattisten aineiden lehtori 1955–1974. Hän opetti myös Kotkan sairaanhoito-oppilaitoksessa 1957–1973 ja toimi Kotkan kaupungin vesilaitoksen kemistinä 1955–1971. Linkola sai kunnallisneuvoksen arvon 1977.
Linkola oli kansanedustajana vuosina 1962–1979 Kymen läänin vaalipiiristä. Hän oli ensimmäinen eduskunnan puhemiehistöön kuulunut nainen, kun hän toimi eduskunnan 2. varapuhemiehenä 1975–1978. Hän kuului myös Yleisradion hallintoneuvostoon. Lisäksi Linkola oli kokoomuksen varapuheenjohtaja, kokoomuksen puoluevaltuuston varapuheenjohtaja ja kokoomuksen naisten liiton puheenjohtaja.
Linkola oli presidentin valitsijamies vuosien 1956, 1962 ja 1968 presidentinvaaleissa. Hän kuului Kotkan kaupunginhallitukseen ja oli Kotkan kaupunginvaltuuston varapuheenjohtaja. Linkola oli Liike- ja virkanaisten kansainvälisen liiton varapresidentti ja Liike- ja virkanaisten liiton puheenjohtaja.
Anna-Liisa Linkola oli naimisissa vuodesta 1937 Klaus Vilho Johannes Linkolan kanssa.
Sikurirousku
Sikurirousku ("Lactarius camphoratus") on kupera tai suppilomaionen ruskeanpunainen rouskulaji. Sen heltat ovat punaruskeat. Jalka on punaruskea ja harmaanvioletin sävyinen. Malto on sienessä punaruskeaa. Maitiaisneste puolestaan on valkoista. Sieni maistuu miedolta ja on sinällään kelvollinen ruokasieni. Sikurirousku kasvaa havu- ja sekametsissä erityisesti kangasmailla. Sieni kasvaa Suomessa jokseenkin yleisenä Inariin saakka.
Sikurirousku on lisäksi erinomainen mauste kuivattuna, maistuen lähinnä currylta.
Kerttu Törnqvist
Kerttu Annikki Törnqvist os. Ikonen (18. maaliskuuta 1942 Pielisjärvi – 26. tammikuuta 2002 Lieksa) oli pohjoiskarjalainen myymälänemäntä ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Törnqvistin vanhemmat olivat pienviljelijä Veikko Matti Ikonen ja emäntä Ksenia Hirvonen. Hän kävi kansakoulun ja toimi ennen kansanedustajaksi valintaansa myyjänä, myymälänhoitajana ja myymäläemäntänä 1959–1983.
Törnqvist oli kansanedustajana vuosina 1983–1999 Pohjois-Karjalan läänin vaalipiiristä. Hän oli eduskunnan 2. varapuhemies 1996–1999. Vuonna 1996 puhemiehistö koostui pelkästään naisista (Riitta Uosukainen, Sirkka-Liisa Anttila ja Kerttu Törnqvist). Hän toimi valtiovarainvaliokunnan varapuheenjohtajana 1995–1996 ja sosialidemokraattisen eduskuntaryhmän varapuheenjohtajana vuosina 1991–1996.
Törnqvist oli presidentin valitsijamies vuosien 1982 ja 1988 presidentinvaaleissa. Hän oli Lieksan kaupunginvaltuuston jäsen ja valtuuston puheenjohtaja 1989–1996. Törnqvist kuului muun muassa Eka-yhtymän ja Alkon hallintoneuvostoon, Työtehoseuran valtuustoon ja Suomen 4H-liiton valtuuskuntaan.
Kerttu Törnqvist oli naimisissa vuodesta 1960 laitosmies Lauri Ilmari Törnqvistin kanssa. Heillä oli kolme lasta. Törnqvist julkaisi muistelmansa nimellä "Tallella eletty elämä" (WSOY, 2000).
Rossin piirikunta
Rossin piirikunta on piirikunta Ohiossa, Yhdysvalloissa, joka on saanut nimensä senaattori James Rossin mukaan.
Rossin naapuripiirikuntia ovat Pickaway pohjoisessa, Hocking koillisessa, Vinton idässä, Jackson kaakossa, Pike etelässä, Highland lounaassa ja Fayette luoteessa.
Piirikunnassa oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 78 064 ihmistä. Etniset ryhmät jakautuvat valkoisiin, joita on 90,9%, mustiin (6,3%), alkuperäisamerikkalaisiin (0,3%) ja aasialaisiin (0,4%).
Kotitalouden mediaanitulo on 44 577 dollaria ja köyhyysrajan alapuolella oli 17,5% väestöstä 2007–2011 välisenä aikana.
Vili Vilperi (piirrossarja)
Vili Vilperi ("The Adventures of Blinky Bill", "Blinky Bill's Extraordinary Excursion" ja "The Wild Adventures of Blinky Bill") on vuosina 1993–2005 valmistunut australialainen piirrossarja.
Piirrossarja kertoo sarjan nimikkohenkilön Vili Vilperin ja hänen ystäviensä elämästä Viherkylässä.
Sarjan ensimmäiseen tuotantokausi käsittää 26 osaa. Vuonna 1995 valmistui sarjan toinen tuotantokausi, joka käsitti 26 jaksoa. Suomessa toisen tuotantokauden jaksot esitettiin ensimmäisellä esitys kerralla nimellä Vili Vilperin uudet seikkailut. Vuonna 2005 sarja sai jatkoa, jolloin valmistui 26 uutta jaksoa.
Suomessa piirrossarjan 1. ja 2. tuotantokausi ensiesitettiin 1990-luvulla Yle TV1-televisiokanavalla, suomeksi jälkiäänitettynä. Ensimmäinen jakso esitettiin Suomessa 28. elokuuta 1994. Myöhemmin sarjaa on esitetty C More Juniori -maksutelevisiokanavalla vuosina 2006-2011, jolloin sarja on uudelleen jälkiäänitetty. Kolmatta tuotantokautta ei ole esitetty Suomessa toistaiseksi. Sarjasta tehtiin myös uusi tietokoneanimoitu versio "Vili Vilperin seikkailut", jota on esittänyt Suomessa Nelonen ja Ruutu+. Suluissa on mainittu jaksojen alkuperäiset esityspäivät Suomessa.
Listaan on merkitty vain osa hahmoista.
Sarjan suomenkielisen tunnusmusiikin laulaa Eija Ahvo ja toisen tuotantokauden loppulaulun Aku Laitinen. Suomenkielisen jälkiäänityksen ohjasi Irja Hämäläinen.
Sarjan yhtenä tunnuspiirteenä on se, että useimmat sarjan jaksoista päättyvät lausahdukseen "Kertakaikkisesti" jonkun sarjan hahmon lausumana.
Lutikkarousku
Lutikkarousku ("Lactarius serifluus") on kupera tai laakealakkinen tummanruskea rousku. Heltat ovat oranssinkeltaiset. Jalka on vaaleampi kuin lakki. Sienen malto on okranvärinen. Maitiaisneste on valkoista. Sieni tuoksuu kuivuneena metsäluteelta. Se on Suomessa harvinainen ja esiintyy vain Turun seudulla tammien seurassa.
Lutikkarousku on Suomessa silmälläpidettävä laji.
Kääpiörousku
Kääpiörousku ("Lactarius omphaliformis") on punaruskea tai kanelinruskea rouskulaji. Jalka on vaalean punaruskea. Sienen heltat ovat johteiset. Sieni kasvaa lepikoissa lepikkorouskun seurassa. Sieni on keitettynä syötävä. Se on Suomessa melko harvinainen.
Lepikkorousku
Lepikkorousku ("Lactarius obscuratus") on kupera oliivin- tai nahanruskea rouskulaji. Sen heltat ovat aluksi ihonväriset ja myöhemmin okranväriset. Jalka on vaaleampi kuin lakki. Maitiasneste on valkoista ja sienen maku on mieto. Se kasvaa kosteikoissa leppäpuiden seuralaisena. Se on Suomessa melko harvinainen.
Rinnakkaistuontilääke
Rinnakkaistuontilääke on alun perin jossakin toisessa EU-maassa myytäväksi tarkoitettu, rinnakkaismaahantuojan uudelleen pakkaama lääke. Rinnakkaistuontilääke on alkuperäisvalmistajan oma tuote, jonka rinnakkaistuoja on ostanut halvemman hintatason EU-maasta. Rinnakkaistuontilääkkeet ovat siten edullisempia kuin tuontimaassa markkinoilla olevat vastaavat alkuperäislääkkeet.
Lääkkeiden rinnakkaistuojalla täytyy olla tukkukauppalupa kyseisen maan lääkeviranomaiselta. Lisäksi tarvitaan erillinen myyntilupa jokaiselle maahantuotavalle rinnakkaistuontilääkkeelle. Rinnakkaistuoja pakkaa lääkkeet uudelleen tuontimaan säädösten mukaisesti. Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus Fimea ja Euroopan lääkevirasto EMA valvovat lääkkeiden rinnakkaistuontia.
Isvara
Isvara () on maalaiskunta ja sen keskuskylä Leningradin alueen Volossovan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee 10 kilometriä Volossovasta etelään Sosnovaan johtavan maantien varrella. Kylässä 2 400 ja kunnassa 3 400 asukasta (vuonna 2012).
Leningradin alueella on myös toinen Isvara-niminen kylä. Se sijaitsee Lomonosovin piirissä Vornaisienjoen rannalla.
Isvaran kunta rajoittuu lounaassa Volossovan piirin Sabskin, lännessä Suuren-Ruudan, luoteessa Ropititsan ja pohjoisessa Kalttinan kuntiin sekä idässä Leningradin alueen Hatsinan ja kaakossa Lugan piireihin. Pinnanmuodostukseltaan seutu on etupäässä jääkauden muodostamaa kumpuilevaa tasankoa. Tärkein joki on Izvarskoje-järvestä alkunsa saava Izvarka, joka laskee Laukaanjoen sivujokeen Lemusaan. Isvaran kartanomuseon ympärillä on 58,68 hehtaarin laajuinen luonnonmuistomerkkinä suojeltu alue.
Kunnan hallinnollinen keskus on Isvaran kylä. Sen lisäksi siihen kuuluu yhdeksän kylää ja yksi asutus: Lemusa (ven. "Limoža"), Mazanaja Gorka, Osertsa ("Ozertitsy"), Repola ("Repolka"), Saappola ("Zapolje"), Selissi ("Selištše"), Sosnitsa ("Sosnitsy"), Sornova ("Tšornoje"), Sosnova ("Sosnovo") ja 46. kilometrin asutus eli Lesosklad. Keskuskylän jälkeen toiseksi suurin asutuskeskus on yli 500 asukkaan Repola.
Isvaran kylä mainitaan ensimmäisen kerran nimellä "Vzvar" Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1500. Kaprion kihlakuntaan kuuluneen pogostan keskus sijaitsi tuolloin Osertsan kylässä. Seutu on historiallisesti ollut etupäässä venäläisten asuttamaa. Harvat inkerinsuomalaiset kuuluivat Moloskovitsan luterilaiseen seurakuntaan.
Isvaran kartano on ollut olemassa jo 1600-luvun ruotsalaisaikana. 1700-luvun alussa se kuului sotamarsalkka Boris Šeremetevin pojalle Mihailille ja 1800-luvun puolivälissä von Weymarnin aatelissuvulle. 1800-luvun lopulla siellä vietti lapsuutensa venäläinen taiteilija Nikolai Roerich. Vuonna 1912 kartano muutettiin maataloussiirtolaksi ja neuvostoaikana vankisiirtolaksi, joka toimi 1950-luvun alkuun saakka. Vuonna 1927 Isvaraan perustettiin dolomiittitehdas ja vuonna 1935 kalkkitehdas, joka suljettiin 1980-luvulla. Nykyinen, vuonna 2004 perustettu kunta on saanut alkunsa 1920-luvulla syntyneestä kyläneuvostosta, joka muutettiin volostiksi vuonna 1994.
Isvaran kautta kulkee Volossovasta Sosnovaan johtava maantie. Repolasta ja Isvarasta on linja-autoyhteydet Volossovaan.
Kunnan alueella harjoitetaan puunhankintaa. Isvarassa toiminut maatalousyritys Udarnik on konkurssitilassa.
Keskuskylän palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto, pieni poliklinikka, vanhainkoti, joukko kauppoja ja posti.
Isvaran huomattavin nähtävyys on vuonna 1984 avattu Nikolai Roerichin kartanomuseo, johon kuuluu goottilaistyylisen päärakennuksen lisäksi puistoalue, talousrakennuksia ja 1900-luvun alussa pystytetty maataloussiirtolan koulurakennus. Museossa käy vuosittain noin 8 000 vierasta.
Kalttina
Kalttina () on kylä, taajama ja maalaiskunta Leningradin alueen Volossovan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Volossovan kaakkoispuolella Kemppaalasta Hattulaan johtavan maantien varrella. Taajamassa on asukkaita noin 1 800 ja kunnassa 3 100 henkeä (vuonna 2006).
Kunnan hallinnollinen keskus on Kalttinan taajama. Sen ja samannimisen kylän lisäksi kuntaan kuuluu 13 kylää: Edasi (), Holopitsa (), Karhuluosa (), Kurkovitsa (), Kylämäki (), Liissinä (), Luumitsa (), Ozjora (), Pesala (), Pieni-Saaritsa (), Tuonitsa (), Uusi-Raaklitsa () ja Vanha-Raaklitsa ().
1400–1500-luvulla seutu kuului Novgorodin Vatjan viidenneksen Kaprion läänin Saaritsan pogostaan. Toiseen maailmansotaan saakka alueella asui venäläisten lisäksi inkerinsuomalaisia, jotka kuuluivat Kupanitsan luterilaiseen seurakuntaan.
Nähtävyyksiä ovat Kalttinan näyttelysali, vanhat aateliskartanot Kalttinassa ja Kurkovitsassa, entisen kartanon puistoalue Kylämäessä, Tihvinän Jumalanäidin kirkko Kurkovitsassa, toisen maailmansodan muistomerkki entisessä Suuren-Saaritsan kylässä sekä Tuonitsan luonnonsuojelualue. Kunnan alueelta saa alkunsa Ortesjoki.
Kunnan päämies on Mihail Kobylinski ja kunnanhallinnon päämies Vladimir Berdyšev.
Pesseta
Pesseta () on taajama ja maalaiskunta Leningradin alueen Volossovan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee piirin länsiosassa Hatsinan ja Iivananlinnan välisen rautatien eteläpuolella (Jastrebinon seisake). Kunnassa on asukkaita 1 100 henkeä (vuonna 2006).
Kunnan hallinnollinen keskus on Pessetan taajama. Lisäksi siihen kuuluvat seuraavat asutuskeskukset: kylät Jastrebino (), Kotina (), Krääkkova (), Lopetsi (), Morosova (), Raakkola (), Suikuvitsa (), Uusi-Molkkutsa (), Uusi-Raakkola (), Vanha-Molkkutsa () sekä Jastrebinon seisakkeen asutus.
Pessetan läheltä on löydetty keskiaikaisia kurgaanihautoja ja kiviristejä. 1400–1500-luvulla seutu kuului Novgorodin Vatjan viidenneksen Kaprion läänin Jastrebinon pogostaan. 1800-luvun alussa syntyi Pessetan aateliskartano, joka myöhemmin kuului Veimarnin suvulle. 1900-luvun alussa kartanoon perustettiin maatalousoppilaitos, jonka ympärille syntyi taajama. Ennen toista maailmansotaa seudulla asui venäläisten lisäksi inkerinsuomalaisia ja virolaisia, jotka kuuluivat Moloskovitsan luterilaiseen seurakuntaan.
Kunnan päämies on Nikolai Glebov, kunnanhallinnon päämies Nina Safihanova.
Christian Berkel
Christian Berkel (28. lokakuuta 1957 Berliini, Saksan liittotasavalta) on saksalainen näyttelijä.
Berkel on esittänyt pääosaa rikosylikomisario Bruno Schumannia saksalaisessa rikossarjassa "Kriminalisti", josta hän on ollut ehdokkaana parhaalle saksalaiselle näyttelijälle myönnettävään Goldene Kamera -palkintoon vuonna 2007. Sarjan kuvaukset on tällä hetkellä keskeytetty. Berkel tunnetaan myös Adolf Hitlerin viimeisiä päiviä käsittelevästä elokuvasta "Perikato" (2004), jossa hän esittää tohtori Ernst-Günther Schenckiä. Televisielokuvasta "Tervetuloa Mogadishuun" (2008) hän sai merkittävän Goldene Kamera -palkinnon. Hän on näytellyt myös elokuvissa ja sarjoissa "Derrick", "Kahden keikka", "Tatort" ja "Bella Block". Samoin hän on esiintynyt kansainvälisessä menestystuotannossa "Operaatio Valkyrie" (2008), jossa hän esittää Albrecht Mertz von Quirnheimia, sekä toimintakomediassa "Koodinimi U.N.C.L.E." (2015).
Berkel asuu yhdessä näyttelijä Andrea Sawatzkin kanssa, he ovat asuneet yhdessä vuodesta 1997. Heillä on kaksi lasta: Moritz (s. 1999) ja Bruno (s. 2002). Berkelin äidinkieli on ranska. Sen lisäksi hän puhuu englantia, espanjaa ja saksaa. Berkel osaa soittaa saksofonia. Lisäksi hän harrastaa monenlaista urheilua, kuten judoa, hiihtoa, laskettelua ja aikidoa.
Frank Giering
Frank Giering (23. marraskuuta 1971 Magdeburg, Itä-Saksa – 23. kesäkuuta 2010 Berliini, Saksa) oli saksalainen näyttelijä, joka opiskeli elokuva- ja televisionäyttelemistä HFF Potsdamissa. Parhaiten hänet tunnetaan roolistaan sarjassa "Kriminalisti", jossa hän näytteli rikoskomisario Henry Weberiä. Hän voitti parhaan näyttelijän palkinnon Sotšin filmifestivaaleilla vuonna 2000 elokuvasta "Absolute Giganten – viimeinen ilta". Hänet tunnetaan myös elokuvista "Funny Games" (1997), "Gran Paradiso" (2000) ja "Der Fall Gehring" (2004).
Frank Giering kärsi aikuisiällään alkoholismista. Hän hakeutui hoitoon vuonna 2001 ongelmansa vuoksi. Giering asui äitinsä luona 29-vuotiaaksi asti, kunnes muutti Berliiniin. Giering löydettiin kuolleena kotoaan 23. kesäkuuta 2010. Kuolinsyyksi varmistui alkoholimyrkytys. Kuollessaan Giering oli 38-vuotias. Hänet on haudattu synnyinkaupunkiinsa Magdeburgiin.
Antonia Cäcilia Holfelder
Antonia Cäcilia Holfelder (s. 1971 Hampuri, Länsi-Saksa) on saksalainen näyttelijä, joka näyttelee rikoskomisario Inge Tschernaya sarjassa "Kriminalisti". Hän on näytellyt myös useissa muissa sarjoissa, joita tosin on esitetty vain Saksassa.
Savonjoki
Savonjoki eli Vimpelinjoki on Vimpelin kirkonkylän halki virtaava joki. Se kuuluu Ähtävänjoen vesistöön. Savonjoki tuo vettä Lappajärveen ja onkin Kurejoen kanssa eniten vettä Lappajärveen laskeva joki.
2000-luvun alussa Savonjoella suoritettiin metsäojitusalueiden vesiensuojeluhanke, sillä 46 prosenttia joen fosforikuormituksesta tulee maataloudesta. Typpikuormituksesta taas yli 70 prosenttia tulee maataloudesta ja luonnonhuuhtoumasta. Muita kuormittajia vuosittaisista fosforin 6 400 kg ja typen 135 000 kg määristä ovat turvetuotanto ja haja-asutus.
Kalalajeista Savonjoessa esiintyvät ahven, kivennuoliainen, purotaimen, made, hauki, kivisimppu, kiiski, särki ja pikkunahkiainen. Aiemmin Vimpelinjoessa on havaittu myös rapuja.
Kriminalisti
Kriminalisti () on Berliiniin sijoittuva saksalainen rikossarja. Sarja alkoi vuonna 2006. Kriminalisti on ZDF-tuotantoa. Pääosia sarjassa esittivät Christian Berkel (hahmona ylikomisario Bruno Schumann), Frank Giering (komisario Henry Weber), Maya Bothe (komisario Alex Keller), Stefanie Japp (komisario Jana Wagner), Antonia Cäcilia Holfelder (komisario Inge Tschernay), Mehmet Bozdogan (komisario Bülent Celik) ja Patrick Khatami (komisario Chris). Suomessa sarjaa esittää Yle TV1 (aiemmin Yle TV2).
Verokunta
Verokunta (ruots. "bol") oli hallintopitäjän osa, jonka asukkaat yhdessä suorittivat tietyn veromäärän. Nimitystä käytettiin Suomessa ja Ruotsissa keskiajalta 1500-luvulle. Verokunnan koko vaihteli niin, että joskus koko pitäjä muodosti yhden verokunnan, toisissa pitäjissä taas saattoi olla 2–6, jopa 20, verokuntaa. Jokaisessa verokunnassa oli oma talonpoika, joka toimi "verokuntamiehenä" eli "lukumiehenä". Hän keräsi veroparselit ja toimitti ne voudille. Kaarle IX lakkautti verokuntamiesjärjestelmän 1602, mutta näitä miehiä käytettiin monin paikoin sen jälkeenkin.
Erilaisilla verokunnilla oli omat nimityksensä. Sellaisia olivat
Kun jostakin verokunnasta tiloja autioitui tai joutui kirkollisen tai maallisen rälssin alaiseksi, joutuivat toiset maksamaan suuremman osan verosta. Tällaisen epätasa-arvon poistaminen oli tärkeää kruunulle ja talonpojille, siksi verokuntia pyrittiin pitämään tasaväkisinä tekemällä tilojen siirtoja verokunnasta toiseen ja laskemalla veroja uudelleen. Vuoden 1436 verouudistuksessa rälssi poistettiin veromaan joukosta sekä tasoitettiin savut ja koukut pitäjien kesken.
Vetokaappi
Vetokaappi on laboratorio- ja tutkimustilojen suljettu rakennelma, josta vaaralliset aineet eivät pääse niitä käsittelevien ihmisten hengitysilmaan. Vetokaappeja tulee käyttää suorittaessa reaktioita, joissa vapautuu kaasuja, jotta nämä kaasut eivät olisi vaaraksi kemikaalien parissa työskenteleville ihmisille, vaan vetokaapin alipaine johtaisi ne pois hengitysilmasta poistoilmakanavan kautta.
Valmistajia on useita, mutta mallit ovat suhteellisen samanlaisia. Varusteluvaihtoehtoja on kaikilla valmistajilla useita, esimerkiksi vesi- ja viemäriliitäntä, valot, sähköpistorasiat, riskijäteluukku, lyijysuojaus ja läpiantoluukut. Yhteistä on koneellinen ilmanvaihto ja suodatus tai liitäntä sellaiseen.
Mikko Alpola
Mikko Alpola (s. 1989) on espoolainen perhosuimari. Alpola edustaa nykyisin Swimming Jyväskylää.
Alpola on voittanut vuonna 2008 200 metrin perhosuinnissa kaksi Suomen mestaruutta lyhyellä ja pitkällä radalla. Hän on 200 metrin perhosuinnissa Suomen kaikkien aikojen tilastossa sijalla 6.
Alpola lopetti kilpauinnin 2012. Nykyisin hän on uimavalmentaja Kampuksen Plaanissa ja opiskelee Jyväskylän yliopistossa liikuntatieteitä pääaineenaan valmennus- ja testausoppi.
Herman Holmberg
Herman Wilhelm Holmberg (käytti Saksassa peitenimeä Hoffman) (12. heinäkuuta 1877 Espoo – 28. maaliskuuta 1949) oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Henrik Wilhelm Holmberg ja Amanda Matilda Weckström. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1921 Aino Aleksandra Aaltosen kanssa.
Holmberg kävi kansakoulun ja suoritti Helsingin merikoulussa alaperämiestutkinnon vuonna 1901 ja perämiestutkinnon vuonna 1903 sekä merikapteenintutkinnon vuonna 1906.
Holmberg palveli useilla Suomen höyrylaiva osakeyhtiön laivoilla toisena ja ensimmäisenä perämiehenä vuosina 1906–1914 ja oli höyrylaiva S/S Castorin ensimmäisenä perämiehenä kun ensimmäinen maailmansota alkoi ja alus takavarikoitiin Bremenissä ja hän itse tuli internoiduksi. Hänen onnekseen hänelle tuli mahdollisuus päästä vapauteen liittymällä vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 27. syyskuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella.
Holmberg saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana luutnantiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan aluksi ampumatarvikeupseeriksi 12. jääkäripataljoonan esikuntaan, josta hänet siirrettiin huhtikuussa 2. Jääkärirykmentin intendentiksi. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Tampereella ja sotatoimiin Karjalankannaksella.
Holmberg palveli sisällissodan jälkeen edelleen 2. Jääkärirykmentissä, josta muodostettiin myöhemmin Porin jalkaväkirykmentti n:o 2. Hän toimi rykmentissä 7. komppanian nuorempana upseerina. Armeijasta hän erosi 5. marraskuuta 1918 ja siirtyi 4. huhtikuuta 1919 Merenkulkuhallituksen palvelukseen, jossa hänet sijoitettiin varastokonttorin varastonhoitajaksi. Hänet haudattiin Helsinkiin.
Iljussa
Iljussa () on kylä Leningradin alueen Volossovan piirin Simetsan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Keski-Inkerin ylängöllä Pietarin ja Narvan välisen maantien varrella.
Kylä mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1499/1500. Tuolloin se oli Kaprion lääniin kuuluneen "Lješkoin" pogostan keskus.
Iljussassa sijaitsee melko hyvin säilynyt, vuosina 1792–1798 rakennettu ortodoksinen pyhän Nikolaoksen kirkko. Sen tärkein nähtävyys oli pyhän suurmarttyyri Paraskevin "ihmeitätekevä" ikoni, jota nykyään säilytetään Pietarissa Aleksanteri Nevalaisen luostarissa. Ikoni tuodaan kahdesti vuodessa Iljussassa järjestettävään ristisaattoon.
Langenskiöld
Langenskiöld on suomalainen ja ruotsalainen aatelissuku, jonka yksi sukuhaara on Suomen aatelissa kohotettu vapaaherralliseen säätyyn. Pelkästään aatelinen sukuhaara käytti nimestä kirjoitusasua Langenskjöld, mutta on jo sammunut. Vapaaherralinen sukuhaara on yhä elossa.
Suvun nimi oli alun perin Lang. Sen varhaisin tunnettu kantaisä, Tönnes Påvelinpoika, on mainittu ratsumiehenä Porvoon Kråkössä vuonna 1560. Hänen pojanpojan poikansa Henrik Lang sai avioliiton kautta haltuunsa Molnbyn perintösäterin Porvoon pitäjässä ja Henrikin pojanpoika Carl Henrik Lang (1694–1766) samalla tavalla myöhemmin Terriniemen perintösäterin Orimattilassa. Kuningas Kustaa III aateloi tämän pojat, majuri Johan Henrik Langin (1724–1782) sekä everstiluutnantti Lars Adam Langin (1731–1807) vuonna 1772 nimellä "Langenskiöld", kiitokseksi uskollisuudesta, jota nämä olivat osoittaneet Kustaan vallankappauksen aikana. Heidän sukunsa introdusoitiin Ruotsin ritarihuoneelle vuonna 1776 aatelisena sukuna numero 2081. Johan Henrikin sukuhaara sammui mieslinjalta jo 1783 hänen poikansa kuollessa, joten suvun myöhemmät polvet ovat Adam Langenskiöldin jälkeläisiä. Suvun jäseniä ei jäänyt Ruotsiin vuoden 1809 jälkeen.
Suomen ritarihuoneen järjestäytyessä vuonna 1818 suku sai Suomessa numeron 152. Senaattori Fabian Langenskiöld korotettiin vapaaherraksi vuonna 1860 ja introdusoitiin samana vuonna vapaaherrallisena sukuna 45. Hän otti vapaaherralliselle sukuhaaralle tunnuslauseen "Ruhtinaalle ja isänmaalle". Hänen toinen poikansa muutti vuonna 1892 Ruotsiin ja suku sai uudelleen edustusoikeuden Ruotsin ritarihuoneella vuonna 1898. Suomessa pelkästään aatelinen sukuhaara alkoi jossain vaiheessa käyttää nimestä muotoa "Langenskjöld". Tämä haara kuitenkin sammui mieslinjalta vuonna 1919. Vapaaherrallinen sukuhaara elää yhä sekä Suomessa että Ruotsissa.
Alcides
Alcides Eduardo Mendes de Araújo Alves (s. 13. maaliskuuta 1985 São José do Rio Preto) on brasilialainen jalkapalloilija, joka edustaa tällä hetkellä ukrainalaista seuraa FC Dnipro Dnipropetrovsk, minne hän siirtyi Chelseasta. Alcides on pelannut maajoukkueurallan Kesäolympialaisissa 2008 yhden ottelun.
Siestajoki
Siestajoki () on Suomenlahteen laskeva joki Leningradin alueella Venäjällä. Sen pituus on 64 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 672 neliökilometriä. Joki saa alkunsa Länsi-Inkerin ylängöltä, virtaa Volossovan, Jaaman ja Lomonosovin piirien läpi ja laskee Kaprionlahteen lähellä Siesta-Palkkinan kylää. Suurimmat sivujoet ovat Vaba, Sumajoki, ja Lamoška.
Sosnovyi Borin kaupunki ottaa käyttövetensä Siestajoesta.
NBA-kausi 2002–2003
NBA-kausi 2002–2003 oli NBA-liigan 57. kausi. Runkosarja käynnistyi 29. lokakuuta 2002 ja päättyi 16. huhtikuuta 2003. Pudotuspelit päättyivät 15. kesäkuuta 2003 San Antonio Spursin voitettua New Jersey Netsin finaalisarjassa otteluvoitoin 4–2.V=voitot, H=häviöt, V%=voittoprosentti, *=divisioonansa voittaja
Ted Raimi
Theodore ”Ted” Raimi (s. 14. joulukuuta 1965 Detroit, Michigan) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan kenties parhaiten rooleistaan Tim O'Neillina scifisarjassa "Sea Quest" ja Jukserina fantasiasarjoissa "Xena" sekä "Hercules". Raimin vanhempi veli on ohjaaja Sam Raimi, joka tunnetaan muun muassa työstään "Hämähäkkimies"-elokuvasarjan parissa. Hänen toinen veljensä Ivan Raimi toimii käsikirjoittajana. Ted Raimi on esiintynyt useissa veljensä Samin elokuvissa kuten "Evil Dead" (1981), sen jatko-osassa "Evil Dead II" (1987) ja kolmessa "Hämähäkkimies"-elokuvassa. Uskonnoltaan Raimi on juutalainen.
Kaisaniemen Tiikerit
Kaisaniemen Tiikerit oli helsinkiläinen pesäpalloseura, joka pelasi Superpesiksessä kausina 1997 ja 1998. Joukkue pelasi kotiottelunsa Kaisaniemen puiston kentällä.
Tiikerit perustettiin 30. elokuuta 1996 ja Pesäpalloliiton johtokunta hyväksyi sen Superpesikseen 30. syyskuuta. Joukkue pelasi ensimmäisen sarjaottelunsa 18. toukokuuta 1997, jolloin vastassa oli kotiottelussa Hyvinkään Tahko. Tiikerit voitti ottelun jaksoin 2–0 (2–1, 7–2). Seuran toiminnanjohtajana oli kesäkuusta 1997 Jorma Kosunen.
Kaudella 1997 joukkue sijoittui Superpesiksen runkosarjassa toiseksi Kiteen Pallon jälkeen 62 pisteellä. Puolivälierissä joukkue kuitenkin hävisi runkosarjassa seitsemänneksi sijoittuneelle Hyvinkään Tahkolle voitoin 1–3. Kaudella 1998 Tiikerit sijoittui runkosarjassa edelliskauden tapaan toiseksi, tuolla kertaa Oulun Lipon jälkeen, kun joukkue keräsi 67 pistettä. Puolivälierissä joukkue sai vastaansa Pattijoen Urheilijat, joka kaatui suoraan voitoin 3–0. Välierissä joukkue voitti Kiteen Pallon voitoin 3–1 ja loppuotteluissa Tiikerit sai vastaansa runkosarjavoittaja Lipon. Lippo vei syyskuussa 1998 pelatun ottelusarjan suoraan voitoin 3–0. Ensimmäinen ottelu päättyi Lipolle jaksoin 2–0 (5–4, 2–1), toinen niin ikään 2–0 (3–2, 1–0) ja kolmas 1–0 (4–1, 2–2).
Vaikka menestyikin hyvin urheilullisesti, Tiikerit ajautui talousvaikeuksiin. Seuralla oli vuoden 1998 lopulla noin kahden miljoonan markan velat, eikä se ollut pystynyt maksamaan pelaajilleen palkkaa koko kesänä 1998. Seura teki konkurssin ja Tiikerien taival Superpesiksessä jäi näin kahteen kauteen.
Vuonna 1998 joukkue oli osallisena pesäpallon sopupeliskandaalissa, kun 13. elokuuta pelattu ottelu Haminan Palloilijoita vastaan paljastui sopupeliksi. Oli sovittu, että ottelun ensimmäinen jakso pelataan tosissaan ja että ensimmäisen jakson hävinnyt joukkue voittaisi toisen jakson. Tiikerien pelaajat Jari Keski-Heikkilä ja Markus Meriläinen sekä pelinjohtaja Pasi Niemelä saivat myöhemmin petostuomiot.
Kaisaniemen Tiikereissä pelasi sen lyhyen historian aikana monia maineikkaita pesäpalloilijoita, muun muassa Simo Eerikäinen (1998), myös seuran markkinointipäällikkönä toiminut Kari Kallio (1997), Pasi Pohjola (1997–1998) ja Sami Sirviö (1997–1998).
Kärkilyöntikuningas:
Vuoden pesäpalloilija:
Kultainen maila:
Ari Wirta
Ari Tapani Wirta (3. elokuuta 1960 Turku) on suomalainen näyttelijä, näytelmäkirjailija, ohjaaja ja draamakasvattaja. Hän on tehnyt myös muutamia äänirooleja dubbaamalla piirrossarjoja.
Valikoituja rooleja
suom. Jussi Tuominen: Oi, ihana toukokuu (2012)
Astrid Lindgren: Ronja - Ryövärintytär (2013)
Sojuzmultfilm
Sojuzmultfilm () on maailman suurimpiin kuuluva venäläinen animaatiostudio. Se perustettiin Moskovassa 10. kesäkuuta 1936 nimellä Sojuzdetmultfilm (), mutta jo seuraavana vuonna nimi vaihdettiin nykyiseksi. Studio on tuottanut 1 530 elokuvaa piirros-, pala-, ja nukkeanimaatiotekniikoilla. Vaikka suuri osa tuotannosta onkin suunnattu lapsille, on hyvänä esimerkkinä yhteiskuntakriittinen Erään rikoksen tarina selvästi aikuisemmalle yleisölle suunnattu. Studiota arvostetaankin juuri sen monipuolisuuden vuoksi. Suurin osa elokuvista on lyhytanimaatioita, mutta studio on tuottanut myös joitakin pitkiä elokuvia.
Neuvostoliiton romahtamisen jälkeen suurin elokuvaprojekti on ollut 78-minuuttinen nukkeanimaatio Gofmaniada, joka perustuu E. T. A. Hoffmannin teksteihin. Se tullaan julkaisemaan mahdollisesti 2016 tai 2017.
Aurinkokuningas tanssii
Aurinkokuningas tanssii ("Le Roi danse") on belgialaisen elokuvaohjaajan Gérard Corbiaun ohjaama ranskankielinen elokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 2000. Elokuvan käsikirjoitus perustuu Phillippe Beaussantin tekemään säveltäjä Lullysta kertovaan elämäkertaan "Jean-Baptiste Lully, Lully ou le musicien du soleil" (1992).
Elokuvassa on Lullyn säveltämällä barokkimusiikilla hyvin keskeinen sija. Se toimii monessa kohtauksessa keskeisessä roolissa, onhan elokuvan perustana toiminut Lullyn elämästä kertova kirja. Elokuva luokitellaan usein pukudraamaksi ja historialliseksi elokuvaksi.
Ranskan kuningas Ludvig XIV tiesi neljätoistavuotiaana hallitsevansa jonain päivänä valtakuntaansa, mutta hän tiesi myös, että jotkut hänen ympärillään tekivät kaikkensa estääkseen hänen tulevan hallitsemisensa. Tanssin avulla, jossa nuori kuningas osoitti suurta kyvykkyyttä ja lahjakkuutta, ja eritoten Lullyn hänelle säveltämän musiikin avulla hän osoitti kykynsä ensiksi itselleen ja samalla myös kaikille muille.
Ludvigista tuli kansan käsityksissä aurinkokuningas. Lully ja Molière nostivat kuninkaan myötä tanssin ainakin hallitsemisen tasolla asti.
Lully hallitsi musiikissa kuten hänen kuninkaallinen isäntänsä hallitsi poliittista maailmaa. Hän oli hullun lailla rakastunut kuninkaaseen platonisesti ja uskoi, että kuningas ei selviytyisi ilman hänen läsnäoloaan ja myötävaikutustaan. Sokeutuminen sai kuitenkin Lullyn katoamaan historian hämäriin.
Jukka Packalen
Jukka Packalen (s. 1966) on suomalainen traumatisoitumisen kokemusasiantuntija, muusikko ja musiikkituottaja ja verkkopalveluiden kehittämisen alkuvaiheesta asti mukana ollut IT-asiantuntija.
Packalen on opiskellut studiotuottamista, kitaraa ja improvisointia Berklee College of Musicissa sekä Swarnabhoomi Academy of Musicissa. Molemmat korkeakoulut ovat myöntäneet Packalenille suoritusperustaisen stipendin opiskelua varten. Packalenia ovat opettaneet useat kuuluisat muusikot ja tuottajat kuten Ron Thal, Tom Quayle, Mattias Eklundh, Gary Burton, Prapancham Ravindran, Michael Williams, Rick Peckham, Erik Hawkins ja Daniel Thompson. Packalenin yhtyeitä kitaristina ja basistina ovat muun muassa Trout Qt, Strawberry Love Band, Kumina.org ja Baysix.
Packalenin fyysiset ja nettituotannot sisältävä ääniteluettelo on julkaistu hänen kotisivuillaan.
Packalen on toiminut aiemmin projektinhallinnan konsulttina ja kouluttajana, ja hän on kommentoinut julkisuudessa IT-alan projektikulttuurin kehittymättömyyttä. Tietoviikko-lehti on kuudesti maininnut Packalenin Suomen sadan vaikutusvaltaisimman tietotekniikkavaikuttajan listalla. Packalen asuu Helsingissä.
Miek van Geenhuizen
Marianne ”Miek” Antoinette van Geenhuizen (s. 17. joulukuuta 1981 Eindhoven) on alankomaalainen maahockeypelaaja ja olympiavoittaja, joka pelaa hyökkääjänä. Hän edustaa Amsterdamsche Hockey & Bandy Clubia, jota ennen hän on pelannut mm. Oranje Zwartissa ja HC Den Boschissa.
Maajoukkueessa van Geenhuizen on ollut mukana voittamassa kahta olympiamitalia: kultaa Pekingistä 2008 ja hopeaa Ateenasta 2004. Lisäksi hän on voittanut kaksi mitalia MM-kisoista, yhden EM-kisoista sekä neljä Champions Trophysta.
Wieke Dijkstra
Wieke Dijkstra (s. 19. kesäkuuta 1984 Amsterdam) on alankomaalainen maahockeypelaaja ja olympiavoittaja, joka pelaa keskikentällä. Hän edustaa Larenia.
Maajoukkueessa Dijkstra pelaa enimmäkseen puolustajana. Hän on voittanut joukkueessa yhden olympiakullan Pekingistä 2008, kultaa MM-kisoista, hopeaa EM-kisoista sekä kultaa ja pronssia Champions Trophy-kilpailusta.
Simpeleen Urheilijat
Simpeleen Urheilijat (lyhenne SiU) on vuonna 1936 perustettu urheilun yleisseura Simpeleeltä, Rautjärveltä. Seuralla on hiihto-, jalkapallo-, jääkiekko-, kuntoliikunta-, naisliikunta- ja yleisurheilutoimintaa.
Simpeleen Urheilijoiden menestynein hiihtäjä on kolminkertainen olympiavoittaja ja maailmanmestari Marja-Liisa Kirvesniemi. Marja-Liisa ja Harri Kirvesniemen tytär Anita Kirvesniemi on saavuttanut seuran väreissä isänsä valmennuksessa nuorten SM-mitaleita. Vuonna 2006 seura järjesti Simpeleellä nuorten SM-hiihdot.
Jalkapallossa Simpeleen Urheilijoilla on laaja-alaista edustus- ja junioritoimintaa. Miesten edustusjoukkue pelaa Kaakkois-Suomen nelosessa.
Parhaimmillaan SiU pelasi Suomensarjassa (nykyinen Ykkönen) kausilla 1938–1939. Kaudella 1996 joukkue käväisi Kakkosessa. Kaudeksi 2011 SiU putosi kolmosesta Neloseen.
Suomen maajoukkuetta 42:ssa maaottelussa, mukaan lukien vuoden 1936 Berliinin olympialaisissa, edustanut Arvo Närvänen pelasi Simpeleen Urheilijoiden edustusjoukkueessa kaudet 1937-1939 . "Ati" Närvänen siirtyi Simpeleelle Viipurin Susista; hänet tunnettiin lempinimillä "(Viipurin) Keisari" ja "Karjalan Kuningas".
SiU:n edustusjoukkueessa ja nuorten maajoukkueessa pelannut maalivahtilupaus Jesse Joronen siirtyi kauden 2009 jälkeen SiU:sta Fulhamiin, Englantiin.
2000- ja 2010-luvuilla yleisurheilussa Simpeleen Urheilijoiden menestyneimpiä urheilijoita ovat olleet maajoukkuetason pituushyppääjä Marika Partinen, seitsenottelija Elisa Kirvesniemi ja keihäänheittäjä Heidi Nokelainen.
Maartje Goderie
Maartje Goderie (s. 5. huhtikuuta 1984 's-Hertogenbosch) on alankomaalainen maahockeypelaaja ja olympiavoittaja, joka pelaa hyökkääjänä. Hän edustaa HC Den Boschia.
Maajoukkueessa Goderie on ollut voittamassa olympiakultaa Pekingissä 2008. Lisäksi hän on ollut voittamassa MM-kisoja 2006, EM-kisoja 2005 sekä Champions Trophya 2004, 2005 ja 2007. Vuonna 2005 WorldHockey valitsi Goderien vuoden nuoreksi pelaajaksi.
Suojaan
Suojaan on suomalaislaulaja Anneli Mattilan debyyttialbumi. Se julkaistiin vuonna 2005. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 17.
Laulun lahjan sain
Laulun lahjan sain on suomalaislaulaja Anneli Mattilan toinen albumi. Se julkaistiin vuonna 2006. Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 16.
Luottaa huomiseen
Luottaa huomiseen on suomalaislaulaja Anneli Mattilan kolmas albumi. Se julkaistiin vuonna 2007.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 21.
Soita mulle
Soita mulle on suomalaislaulaja Anneli Mattilan neljäs ja viimeisin albumi. Se julkaistiin vuonna 2008.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 18.
Denis Kornilov
Denis Kornilov (s. 17. elokuuta 1986 Gorki) on venäläinen mäkihyppääjä.
Kornilovin paras henkilökohtainen sijoitus maailmancupin kilpailuissa on viides sija, johon hän kykeni kolmesti kaudella 2007/2008. Arvokisoissa Kornilov on edustanut maataan 2005 Oberstdorfin MM-kisoista lähtien. Hänen paras henkilökohtainen arvokisasaavutuksensa on 23. sija normaalimäen kilpailussa 2007 Sapporossa.
Vuonna 2007 Torinon olympiamäkikeskuksessa Pragelatossa käydyissä universiadeissa Kornilov voitti kultaa suurmäestä ja sijoittui pronssille normaalimäen kilpailussa.
Angie Skirving
Angela "Angie" Lambert (omaa sukua Skirving, s. 1. helmikuuta 1981 Toowoomba) on australialainen maahockeypelaaja ja olympiavoittaja. Hän voitti kultaa Sydneyn olympialaisissa 2000. Lisäksi hän on ollut voittamassa sekä kultaa, hopeaa että pronssia Champions Trophyssa. Kansainyhteisön kisoissa hän voitti kultaa vuonna 2006. Vuonna 2001 Skirving valittiin WorldHockeyn vuoden nuoreksi pelaajaksi.