Konrad II (Saksa)
Konrad II (12. kesäkuuta 990 – 4. kesäkuuta 1039 Utrecht) oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan hallitsija vuosina 1024–1039.
Keisarikuntaa aiemmin hallinneen Ottojen suvun sammuttua keisariksi valittiin Ottojen suvun sivuhaaran edustaja Konrad II, joka oli isänsä Henrik von Wormsin isoisän puolison Luidgardin kautta sukua Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan perustajalle Otto I Suurelle. Luidgard oli Otto I Suuren tytär. 
Vaikka Konrad oli keisari Otto I Suuren jälkeläisiä, ei hänellä ollut herttuan arvoa eikä mainittavia maaomaisuuksia. Lisäksi hänen isänsä Henrik oli kuollut ennen isoisäänsä herttua Ottoa, ei Konradilla ollut mitään oikeutta isoisänsä perintöön.
Wormisin piispaksi vuonna 1000 noussut piispa Burchard otti nuoren Konradin suojiinsa kasvatettavaksi, olivathan Konradin esi-isät olleet Wormsin hallitsijoita. Piispa asui Wormsin hyvin varustetussa linnassa suojassa rauhattoman aikakauden melskeeltä opettaen Konradille jumalanpelkoa ja rakkautta jumalaan. Keskiajalla oli hyvin yleistä että aatelisten pojat ja tyttäretkin kasvatettiin ja koulutettiin kirkon helmassa ylläpidetyissä katedraalikouluissa tai piispankirkoissa. Konrad sai kuitenkin hyvin maallisen koulutuksen, johon kuului mm. metsästystä, aseharjoituksia, hallinnontuntemusta ja oikeudenkäyttöä.
Konrad avioitui vuonna 1016 tai 1017 Schwabenin Giselan kanssa, joka oli jo kahdesti jäänyt leskeksi. Naimakauppa oli Konradille hyvin onnistunut, sillä Gisela oli Schwabenin herttuakunnan perijätär ja hänellä oli hyvin perustellut oikeudet myös Burgundin kuningaskunnan kruunuun. Avioliittoa ei estänyt edes puolisoiden läheinen sukulaisuus, Gisela oli Konradin täti, jolla oli edellisistä avioliitoista jo kolme poikaa ja ainakin yksi tytär. Ensimmäisen avioliittovuoden aikana he saivat pojan Henrikin, joka nousi Konradin jälkeen Henrik III keisariksi.
Henrik II kuoltua 13. kesäkuuta 1024 ei valtaistuimelle ollut perijää. Kuninkaan vaali pidettiin 4. syyskuuta 1024. Konrad sai vastaehdokkaakseen serkkunsa Konrad nuoremman, mutta kuninkaanvaalia hoitaneen Mainzin piispa Aribon annettua vaalin ensimmäisen äänen Konradille, vastaehdokas vetäytyi kisasta.
Konrad kruunattiin Saksan kuninkaaksi Mainzin tuomiokirkossa 8. syyskuuta 1024. Kruunauksen jälkeen Konrad II teki perinteisen kuninkaan kierroksen valtakuntaansa, jonka aikana aateliset vannoivat uskollisuutta uudelle kuninkaalle.
Puolan herttua Bolesław I Rohkea oli keisari Henrik II kuoltua kruunattu kuninkaaksi, jolloin hänen vasallisuhteensa Saksan kuninkaaseen purkautui, samoin heidän solmimansa Bautzen rauha. Konrad II ei ryhtynyt mihinkään toimenpiteisiin Puolan suhteen, koska Boleslaw oli jo hyvin vanha ja hänen oma asemansa Saksassa ei ollut vielä vakiintunut. Konradin onneksi Puolan uusi kuningas kuoli seuraavana vuonna.
Italiassa syttyi kapina Henrik II kuolinviestin saavuttua. Paviassa tuhottiin keisarillinen palatsi. Kapinalliset olisivat halunneet italialaisen hallitsijan saksalaisen sijasta. Aquitanian herttua Wilhelm III kruunattiin Italian kuninkaaksi. Konrad II saapui vuonna 1026 Milanoon, jossa hänet kruunattiin Italian kuninkaaksi. Paavi Johannes XIX kruunasi hänet Roomassa 26. maaliskuuta 1027 keisariksi ja Giselan keisarinnaksi.
Seuraavana vuonna Konrad II vihki poikansa Henrik III Aachenissa Saksan kuninkaaksi ja järjesti hänet avioliittoon Knuut Suuren tyttären Kunigunden (Gunhilda) kanssa. Knuut Suuri oli Tanskan, Ruotsin, Norjan ja Englannin kuningas. 
Seuraavaksi Konrad II käänsi katseensa Puolaan, jota oli noussut hallitsemaan Mieszko II. Konorad II ryhtyi sotaan Puolaa vastaan, sai vangittua Mieszkon ja vaati häntä luopumaan kuninkaan tittelistä ja palaamaan Konradin vasalliksi.
Burgundin kuningas Rudolf III kuoli 2 helmikuuta 1032 ilman perillisiä. Hän oli luvannut maansa siirtyvän Pyhän saksalais-roomalaisen keisarin haltuun, mutta hänen veljenpoikansa kreivi Odo II yritti sotilaallisen operaation turvin saada Burgundia haltuunsa. Tällöin Konrad II hyökkäsi talvella 1033 Burgundiin, mutta ilman suurempaa menestystä. Tämä jälkeen Konrad II liittoutui Ranskan kuninkaan Henrik I kanssa. Seuraavana vuonna Konradin onnistui vallata Burgundi ja hänet kruunattiin Genevessä 1. elokuuta 1034 Burgundin kuninkaaksi.
Konrad kuoli 4. kesäkuuta 1039 Utrechtissa kihdin aiheuttamaan sairauskohtaukseen. Hänen sisälmyksensä haudattiin Utrechtiin, mutta ruumis kuljetettiin Speyerin tuomiokirkkoon haudattavaksi.
Konrad II pidetään poliittisesti eräänä merkittävimmistä keskiajan hallitsijoista. Hän oli henkilönä hyvin asiallinen ja avarakatseisena hallitsijana.