hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Stanley Tucci
Stanley Tucci, Jr. (s. 11. marraskuuta 1960 Peekskill, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet on uransa aikana palkittu muun muassa kahdella Emmyllä ja kahdella Golden Globella.
Tucci tunnetaan muun muassa rooleistaan elokuvissa "Lopullinen ratkaisu" (2001), "Terminaali" (2004), "Paholainen pukeutuu Pradaan" (2006), "Julie & Julia" (2009), "Oma taivas" (2009) ja "Spotlight" (2015). Vuosina 2012–2015 Tucci näytteli "Nälkäpeli"-elokuvasarjassa Caesar Flickermania. Vuonna 2017 Tucci näyttelee musikaalielokuvassa "Beauty and the Beast – Kaunotar ja hirviö".
Tucci syntyi ja kasvoi New Yorkin osavaltiossa. Hän kehittyi nuoruudessaan innokkaaksi koripalloilijaksi. Hänen sisarensa on näyttelijä Christine Tucci. Opiskeltuaan John Jay High Schoolissa hän pääsi State University of New York at Purchaseen, josta hän valmistui vuonna 1982.
Ohjaajana Tucci on työstänyt muun muassa elokuvan "Big Night – italialainen ilta" (1996) yhdessä Campbell Scottin kanssa. Tucci toimi myös elokuvan toisena käsikirjoittajana ja toisena pääosan esittäjänä.
Tucci nai vuonna 1995 puolisonsa Katen, jonka kanssa hänellä on lapset Isabel, Nicolo ja Camilla. Kate Tucci kuoli syöpään huhtikuussa 2009. Elokuussa 2012 hän meni naimisiin Felicity Bluntin kanssa.
Tucci on läheinen ystävä Steve Buscemin kanssa.
Amazing Race (8. tuotantokausi)
Amazing Race (8. tuotantokausi) (nimetty Amazing Race: Family Edition) oli kahdeksas tuotantokausi suosittua tosi-tv-sarjaa, Amazing Racea. Aikuisparien sijasta tällä tuotantokaudella kisasivat nelihenkiset perheet. Ikärajoitus oli kuitenkin kahdeksan vuotta. Aikuisparien joukkueet palasivat yhdeksännelle tuotantokaudelle perheversion kritiikin vuoksi. Myös kiertotietehtävät olivat helpompia kuin tavallisesti ja eniten matkustettiin vain Yhdysvaltojen sisällä. Kaikki kohteet olivat Pohjois-Amerikan sisällä.Huomautuksia:
Merkintöjen selitykset:
Monien jaksojen englanninkieliset nimet on otettu sitaatteina kilpailijoiden sanomista lauseista.Perheversion virallinen sivusto CBS:n sivuilla.
Christine Tucci
Christine Tucci (s. 19. tammikuuta 1967) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi New Yorkin osavaltiossa.
Hänen veljensä on Stanley Tucci.
Tuccilla oli rooli saippuasarjassa "Another World" vuosina 1993–1995. Hänet nähtiin "CSI:ssä" vuonna 2000. Hänellä on ollut roolit myös elokuvissa "K-911" (1999) ja "Big Fat Liar – Valehtelija" (2002).
Tuccilla on miehensä Vincentin kanssa yksi lapsi.
Campbell Scott
Campbell Scott (s. 19. heinäkuuta 1961 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, elokuvaohjaaja ja ääninäyttelijä. Hänen vanhempansa ovat George C. Scott ja Colleen Dewhurst.
Scott on esiintynyt muiden muassa elokuvissa "Rakkauden valinta" (1991), "Murha menneisyydestä" (1991), "Singles" (1992), "Espanjalainen vanki" (1997), "Emily Rosen riivaaja" (2005) ja "Sävel ja sanat" (2007). Ohjaajana hän on tehnyt esimerkiksi "Big Nightin" (1996) yhteistyössä Stanley Tuccin kanssa.
Scott oli vuodesta 1991 eroon (2001) naimisissa Anne Scottin kanssa. Parille syntyi vuonna 1998 Malcolm-niminen poika.
Ben Daniels
Ben Daniels (s. 10. kesäkuuta 1964) on brittiläinen näyttelijä. Hänellä on ollut rooleja muiden muassa elokuvissa "Ensirakkaus" (1996), "Erämaan hehku" (1998), "Madeline" (1998), "Lopullinen ratkaisu" (2001) ja "Doom" (2005).
Daniels on menestynyt myös teatterissa ja voittanut Laurence Olivier -palkinnon 2001. Hän elää avoimesti homoseksuaalina ja asuu Lontoossa näyttelijä Ian Gelderin kanssa.
Andrzej Bartkowiak
Andrzej Bartkowiak (s. 1950 Łódź) on puolalainen elokuvaaja, näyttelijä ja elokuvaohjaaja. Hänet tunnetaan kansainvälisesti varsinkin amerikkalaisista elokuvista "Exit Wounds" (2001) ja "Doom" (2005).
Bartkowiak oli 1980-luvulla naimisissa näyttelijä Diane Venoran kanssa. Hänen varhaista tuotantoaan kuvaajana edustavat elokuvat "Ratkaisun hetki" (1982), "Hellyyden ehdoilla" (1983), "Danielin kirja" (1983) ja "Prizzin kunnia" (1985).
Dmitri Jarošenko
Dmitri Vladimirovitš Jarošenko (, s. 4. marraskuuta 1976 Makarov, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen ampumahiihtäjä.
Jarošenko on voittanut urallaan kaksi maailmanmestaruutta, vuosien 2007 ja 2008 miesten viestit. Lisäksi hän voitti pronssia vuoden 2008 sekaviestissä. Henkilökohtaisilla matkoilla hän sijoittui 2007 takaa-ajokilpailussa kahdeksanneksi. Seuraavana vuonna hän oli takaa-ajossa neljäs, yhteislähdössä kuudes, sprintissä kymmenes ja normaalimatkalla yhdestoista.
Maailmancupissa Jarošenko on voittanut yhden osakilpailun, Hochfilzenin sprintin 7. joulukuuta 2007. Lisäksi hän on ollut seitsemän kertaa toinen ja kaksi kertaa kolmas. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän on sijoittunut viidenneksi kaudella 2006–2007 ja toiseksi kaudella 2007–2008. Lisäksi hän voitti Euroopan-cupin kiertueen kaudella 2005–2006.
Jarošenko on harrastanut ampumahiihtoa 11-vuotiaasta lähtien. Hän asuu Novosibirskissä.
Helmikuussa 2009 Kansainvälinen ampumahiihtoliitto IBU kertoi Jarošenkon ja kahden muun venäläisen huippuampumahiihtäjän jääneen kiinni dopingista kauden ensimmäisessä maailmancup-kilpailussa Östersundissa. Heidän suorituksensa maailmancup-kaudelta 2008–2009 hylättiin ja he saivat kahden vuoden kilpailukiellon
Diane Venora
Diane Venora (s. 10. elokuuta 1952) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Connecticutissa syntynyt Diane Venora on esiintynyt muiden muassa elokuvissa "Wolfen" (1981), "Bird" (1988), "Heat – ajojahti" (1995), "Sakaali" (1997) ja "13. soturi" (1999). Hänellä on kokemusta myös televisiosarjoista.
Venora oli Golden Globe -ehdokkaana vuonna 1989. Hän oli 1980-luvulla naimisissa Andrzej Bartkowiakin kanssa, mutta erosi.
My Sassy Girl
My Sassy Girl on eteläkorealainen elokuva vuodelta 2001. Kwak Jae-yongin ohjaama elokuva perustuu osittain tositapahtumiin perustuvaan Kim Ho-sikin romaaniin. Elokuva yhdistelee vakavaa draamaa ja komediaa.
Elokuva kertoo 25-vuotiaasta pojasta ja 24-vuotiaasta tytöstä. Alun framing device -kohtauksessa poika on saapunut yksinäisen puun luokse, jossa hänen on tarkoitus kohdata tyttö. Kaksi vuotta aikaisemmin he hautasivat puun juurelle aikakapselissa molempien kirjeet toisilleen. Nyt heidän on tarkoitus kohdata kahden vuoden tauon jälkeen. Tyttö ei saavu ja tapahtumissa siirrytään noin kahden ja puolen vuoden taakse. He kohtaavat metroasemalla, jossa poika, Gyeon-woo (Tae-hyun Cha), pelastaa vahvasti humalaisen tytön (Jun Ji-hyun) kaatumasta junan alle. Kun tyttö sammuu metroon, joutuu Gyeon-woo huolehtimaan tästä.
Täpläseeprakala
Täpläseeprakala ("Danio nigrofasciatus") on pieni trooppinen kala, jota pidetään myös akvaariossa.
Täpläseeprakala on pienempi kuin tavallinen seeprakala, se jää yleensä alle nelisenttiseksi. Kun tavallinen seeprakala kasvaa yleensä 6 senttiä pitkäksi. Sen siniharmaassa kyljessä on silmän korkeudella vaaleampi ja tummempi vaakajuova allekkain, ja niiden alla tummia täpliä.
Täpläseeprakala on kotoisin Burman pohjoisosista.
Kultaseeprakala
Kultaseeprakala ("Danio kerri") on pieni trooppinen kala, jota pidetään myös akvaariossa. Se on kotoisin Malakan niemimaalta. Kultaseeprakala on hiukan pienempi kuin tavallinen seeprakala, se jää yleensä alle viisisenttiseksi. 
Sen harmaassa kyljessä on silmän korkeudella kaksi ohutta kullankeltaista vaakajuovaa, ja niiden ympärillä sininen epämääräisempi vaakaraita.
Kalaa on kutsuttu Suomeksi myös hehkuseeprakalaksi. Englanniksi ja ranskaksi kala on "sininen seeprakala".
Claudia Wells
Claudia Wells (s. 5. heinäkuuta 1966) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi Kuala Lumpurissa Malesiassa. Joidenkin televisio-ohjelmien jälkeen Wells esitti Marty McFlyn tyttöystävää Jennifer Parkeria elokuvassa Paluu tulevaisuuteen. Trilogian seuraavissa osissa Parkeria esitti Elisabeth Shue Wellsin luovuttua roolista perhesyistä johtuen.
Vuonna 2011 Wells antoi äänensä Parkerin hahmolle pelin "" kolmannessa osassa.
Hohtoseeprakala
Hohtoseeprakala ("Danio albolineatus") on pieni trooppinen kala, jota pidetään myös akvaariossa. Se on kotoisin Sumatralta, Burmasta ja Thaimaasta.
Hohtoseeprakala on saanut nimensä helmenhohtoisesta yleisväristään. Se kasvaa noin 7 cm pitkäksi. Kalalla on ollut joitakin alalajeja, mutta ne on nyttemmin havaittu vain värimuodoiksi.
Bill Mumy
Charles William ”Bill” Mumy (s. 1. helmikuuta 1954 San Gabriel, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Mumy esiintyi muun muassa televisiosarjoissa "Matkalla avaruuteen" ja "Babylon 5" sekä elokuvassa "Rascal – pesukarhu". Hän on vieraillut myös televisiosarjassa "Me hirviöt".
Bill Mumyn tytär on näyttelijä Liliana Mumy.
Punapyrstörasbora
Punapyrstörasbora ("Rasbora borapetensis") on pieni aasialainen särkikala, jota hoidetaan myös akvaarioissa.
Punapyrstörasbora kasvaa noin 4 cm pitkäksi. Sen pyrstö on punainen, vartalo harmahtava. Kyljessä kulkee pyrstön tyvestä kiduksiin keltainen ja musta vaakaviiva.
Punapyrstörasbora on kotoisin Mekong-, Chao Phraya- ja Mae Klong -jokien vesistöistä sekä Malesian pohjoisosista.
Punapyrstörasbora syö luonnossa eläinplanktonia, hyönteisiä ja matoja. Sopiva lämpötila on 22—26 °C.
CTRL
CTRL Clothing on suomalainen vaatemerkki. Sen on perustanut Santaco Sport, joka on myynyt merkin sittemmin Esa Hytöselle ja Tomi Freemanille.
CTRL valmistaa muun muassa muotivaatteita rullalautailutyyliin. CTRLin vaatteita myydään Suomen lisäksi yli 20 maassa. CTRL tuottaa lisäksi skeittilautoja, niihin liittyviä tarvikkeita ja rullalautaelokuvia.
Joutsenmerkki
Joutsenmerkki (eli pohjoismainen ympäristömerkki) on Pohjoismaissa käytettävä virallinen ympäristömerkki, joka kertoo sillä merkityn tuotteen tai palvelun noudattavan sille suunniteltuja ympäristökriteereitä. Joutsenmerkki myönnetään sellaisille tuotteille ja palveluille, jotka ovat ympäristön kannalta oman tuoteryhmänsä parhaita: kriteerit pyritään asettamaan siten, että vain 20–30 prosenttia ryhmän tuotteista tai palveluista pystyy läpäisemään ne.
Joutsenmerkki perustettiin Pohjoismaisen ministerineuvoston aloitteesta vuonna 1989. Joutsenmerkki on myönnetty kaiken kaikkiaan yli 2 000 tuotteelle tai palvelulle. Merkkiin on kuvitettu tyylitelty laulujoutsen.
Vuonna 2016 joutsenmerkki äänestettiin Suomen viidenneksi arvostetuimmaksi tuotemerkiksi Markkinointi & Mainonta -lehden ja Taloustutkimuksen Brändien arvostus -kyselyssä.
Joutsenmerkki luo jatkuvasti uusia kriteereitä tuotteille ja palveluille. Kriteerit on laadittu lähes 65 eri tuoteryhmälle.
Kun joutsenmerkin piiriin harkitaan uutta tuoteryhmää, mietitään onko kriteerien luomisella
Mikäli kaikki ehdot täyttyvät, voidaan kriteereiden luominen aloittaa. Laadinnan jälkeen läpi avoimen lausuntokierroksen, jossa kaikki kiinnostuneet voivat kommentoida kriteerien sisältöä ja vaikuttaa niihin. Yleensä kriteerien laadintaprosessissa käytetään hyväksi ulkopuolista asiantuntijaryhmää.
Kullakin tuotteella ja palvelulla on yksilöllinen ympäristökuormitus. Sen takia joutsenmerkin jokaisen tuotteen ja palvelun kriteerit ovat yksilölliset. Kriteerit koostuvat useista erityyppisistä vaatimuksista. Tuotteesta riippuen eri vaatimuksia voi olla jopa yli sata. Vaatimuksien kohteena on koko tuotteen elinkaari: aina raaka-aineen hankinnasta valmistukseen, käyttöön ja tuotteen loppusijoitukseen asti.
Kriteereitä on tehty hyvin monenlaisille tuoteryhmille: omat kriteerinsä on muun muassa autonrenkaille, WC-paperille, tiskiaineille, hotelleille ja ravintoloille. Jotta kriteerit eivät jäisi kehityksen jalkoihin, ne ovat voimassa useimmiten 3–5 vuotta kerrallaan. Tämän jälkeen niitä tarkastellaan uudestaan ja useimmiten kiristetään.
Suomessa joutsenmerkin käyttöoikeuden hallinta siirtyi vuoden 2011 alusta Motiva Services Oy:lle. Kaikki joutsenmerkin kriteerit ovat nähtävissä Ympäristömerkinnän verkkosivustolla. Kuka tahansa voi antaa ideoita uusien kriteerien kehittämiseksi. Kriteerit ovat myös avoimella lausuntokierroksella ennen kuin ne saatetaan voimaan.
Hannu Tarmio
Hannu Veikko Olervo Tarmio (4. syyskuuta 1932 Haapajärvi – 4. marraskuuta 2015 Espoo) oli WSOY:n pitkäaikainen pääjohtaja ja kirjallisuusalan monitoimija.
Tarmio kirjoitti ylioppilaaksi Tampereen lyseosta vuonna 1951. Hän opiskeli biologiaa Helsingin yliopistossa vuosina 1952–56 ja valmistui filosofian maisteriksi. Tarmio aloitti uransa WSOY:ssä oikolukijana vuonna 1956, minkä jälkeen hän työskenteli kustannustoimittajana, oppikirjaosaston päällikkönä, oppi- ja tietokirjaosaston johtajana ja lopulta pääjohtajana vuodesta 1969. 1970-luvun alussa kustannustaloa kohtasi valtakriisi. Vuoden 1972 yhtiökokouksessa kiistan voitti niukasti ryhmä, joka tuki Tarmion jatkamista pääjohtajana. Tarmio jätti pääjohtajuuden vuonna 1987 aloittaakseen uran itsenäisenä viestintäalan yrittäjänä.
Tarmio toimitti monia aforismikokoelmia, esimerkiksi "Ajatuksia elämästä, onnesta ja vanhenemisesta" (1979), ja kirjallisuusantologioita, kuten "Sata tarinaa tulipunaisesta kukasta" (1988, Sirkku Klemolan kanssa). Tarmio toimi myös tietokirjailijana 1950-luvulta asti erikoisaloinaan biologia ja maantieto. Hänen muistelmansa ja kustannusalaa suomiva pamflettinsa "Hurmio tai turmio" ilmestyi 1998 Otavan kustantamana.
Yrityksessään Viestintä Tarmio Oy Tarmio muun muassa perusti "Kirjamaailma"-kirjakerhon, joka myöhemmin liitettiin "Uudet Kirjat" -kerhoon. Yritys myös tuotti Yleisradiolle vuodesta 1989 lähtien "Kirjailijakohtaloita"-sarjaa, jossa Tarmio muisteli edesmenneitä kirjailijoita, kuten Irja Sallaa ja Lauri Viitaa. Viestintä Tarmio julkaisi "Suomen Golflehteä" 1987–2011 ja on kustantanut useita golf-aiheisia kirjoja.
Elise
Elise on naisen etunimi. Se on lyhennys Elisabetista (Eliseba, hepr. ”Jumala on valani” tai ”Jumala antaa avun”). Elisen nimipäivä on almanakassa 19. marraskuuta.
Marraskuuhun 2016 mennessä Elise-nimen on Suomessa saanut 6948 naista ja alle 10 miestä.
Pyhän Henrikin säätiö
Pyhän Henrikin säätiö on Turussa toimiva kristillinen säätiö, jonka tarkoituksena on tukea evankelis-luterilaisen tunnustuksen mukaista lähimmäisenrakkauden toteuttamista, julkaisutoimintaa ja tutkimusta.
Säätiön toiminta on läheisessä yhteydessä Turun arkkihiippakuntaan. Se on nimetty piispa Henrikin mukaan.
Säätiön hallitus on vuodesta 2004 myöntänyt "Pyhän Henrikin kulttuuripalkinnon". Palkinnon suuruus on 5 000 euroa (2006). Palkinnon tarkoituksena on antaa tunnustus taiteen tai muun kulttuurielämän alueella arkkihiippakunnassa tehdystä työstä, joka on merkittävällä tavalla edistänyt kirkollisen kulttuuriperinnön vaalimista tai kehittänyt kirkollisen elämän ja kulttuurielämän vuorovaikutusta. Palkinto jaetaan Pyhän Henrikin muistopäivänä 19. tammikuuta.
Säätiöllä on julkaisusarja "Pyhän Henrikin säätiön julkaisu(ja)".
Antti Siltavuori
Antti Siltavuori -nimisiä tunnettuja henkilöitä ovat:
Albert Ketèlbey
Albert William Ketèlbey (9. elokuuta 1875 – 26. marraskuuta 1959) oli englantilainen säveltäjä, kapellimestari ja pianisti.
Ketèlbey syntyi Birminghamissa, Englannissa George Ketelbeyn (sukunimi ilman aksenttia) ja Sarah Astonin lapsena. Hän oli naimisissa laulajatar Charlotte Siegenbergin (1871-1947) kanssa. Tämän kuoleman jälkeen hän avioitui Mabel Maud Pritchettin kanssa. Kummastakaan avioliitosta ei syntynyt lapsia.
Ketèlbey pääsi Lontoon Trinity College of Musiciin vuonna 1888, jossa hän opiskeli pianon- ja urkujensoittoa, käyrätorvea ja klarinettia. Hän toimi Wimbledonin Saint John’s Churchin urkurina vuosina 1891-1894 ja myöhemmin pääasiassa teatterikapellimestarina. Hän oli myös 1909 lähtien Columbia-yhtiön äänitysosaston johtaja.
Ketèlbey oli erittäin taitava soitinnuksessa, josta esimerkkinä 1915 julkaistu Luostarin puutarhassa -orkesteriteos. Se oli suuri yleisömenestys. Hän sävelsi orkesteriteosten lisäksi myös muun muassa erinomaisia pianokappaleita sekä koomisen oopperan. Hän käytti joissain sävellyksissä salanimeä.
Ketèlbey kuoli kotonaan Cowesissa vuonna 1959. Hänen sävellyksensä ovat jatkuvasti soitetuimpia ja toivotuimpia radio-ohjelmissa eri puolilla maailmaa.
Kauko Käyhkö levytti kappaleen "Luostarin puutarhassa" Kyllikki Solanterän sanoin vuonna 1961.
Kuuluisimpia sävellyksiä:
Martin Kurtén
Martin Johannes Kurtén (16. elokuuta 1935 Kokkola – 27. marraskuuta 2013) oli suomenruotsalainen näyttelijä, kääntäjä ja teatterinjohtaja. Hän johti yhdessä puolisonsa Kristin Olsonin kanssa Klockrike-teatteria, joka toimii sekä Helsingin Erottajalla että Porvoossa. Kurtén sai Harry Martinson -palkinnon 1992 ja Pro Finlandia -mitalin vuonna 1996.
When Doves Cry
When Doves Cry on yksi Princen tunnetuimmista kappaleista ja Purple Rain -levyn ensimmäinen single.
Kappale herätti aikoinaan huomiota, koska tanssittavuudesta huolimatta levytyksellä ei kuulla lainkaan bassoa. Levy-yhtiö vastusti aluksi moisen kappaleen julkaisemista singlenä, mutta "When Doves Crysta" tulikin suuri hitti, koko vuoden 1984 myydyin single. Rock-lehti Rolling Stone luonnehti laulua myöhemmin "vuoden 1984 merkittävimmäksi kappaleeksi."
When Doves Cry oli Princen uran ensimmäinen Yhdysvaltain listaykkönen. Se oli Amerikan listan kärjessä viisi viikkoa ja ylsi Englannin singlelistalla parhaimmillaan sijalle neljä. Suomessa se nousi virallisen singlelistan sijalle 12.
Purple Rain (kappale)
Purple Rain on Princen rock-kappale vuodelta 1984. Se on Princen ehkä kuuluisin sävelmä, joka tunnetaan varsinkin pitkästä kitarasoolostaan.
"Purple Rainista" on tehty monia cover-versioita Tori Amosin levyttämästä rock-tyylisestä versiosta eri esiintyjien jazz- ja punk-henkisiin esityksiin, mutta Princen alkuperäiskappale on edelleen suosituin. "Purple Rain" on nauhoitettu livenä Minneapolisin First Avenue -clubilla, samoin kuin kaksi muuta samannimisen levyn raitaa ("I Would Die 4 U" ja "Baby I'm A Star").
Single nousi Suomen virallisen listan sijalle 20.
Henri Milne-Edwards
Henri Milne-Edwards, myös kirjoitusasussa Henri Milne Edwards (23. lokakuuta 1800 Brugge – 29. heinäkuuta 1885 Pariisi) oli ranskalainen eläintieteilijä ja lääkäri.
Henri Milne-Edwards syntyi rikkaan jamaikalaisen plantaasinomistajan William Edwardsin 29. lapsena, tämän toisesta avioliitosta. Napoleonin joukkojen pidätettyä brittiläisiä maanmiehiään 
auttaneen isän Henri varttui Pariisissa velipuolensa William Edwardsin suojissa. Napoleonin kukistuttua isä vapautettiin ja koko perhe siirtyi Pariisiin.
Henri Milne-Edwardsilla itsellään oli yhdeksän lasta, joista Alphonse Milne-Edwardsisita (1835–1900) tuli isänsä tavoin eläintieteilijä ja tämän seuraaja.
Henri Milne-Edwards opiskeli ensin lääketiedettä, valmistui tohtoriksi 1823, ja julkaisikin monia ulkomaillakin käytettyjä teoksia alalta.
Eläintiede kuitenkin veti puoleensa, ja Milne-Edwarsista tuli Georges Cuvierin (1769–1832) oppilas ja Jean Victoire Audouinin (1797–1841) ystävä ja työtoveri. Adouinin kanssa hän tutki Normandian rannikon meriluontoa ja julkaisi erittäin seikkaperäisen selvityksen rantaeläimistön vyöhykejaosta palkitussa teoksessaan "Recherches sur les crustacés" (1829).
Vuonna 1832 Milne-Edwardsista tuli hygienian ja luonnonhistorian professori "Collège central des arts et manufactures" -oppilaitokseen. Vuonna 1841, Audouinin kuoltua hän sai entomologian oppituolin Pariisin luonnontieteellisessä museossa Muséum national d'histoire naturellessa, ja 1862 mammalogian eli nisäkästieteen professuurin samassa museossa. Hän toimi myös Sorbonnen yliopiston professorina.
Useimmat Milne-Edwardsin töistä julkaistiin "Annales des sciences naturelles" -aikakauskirjassa, jonka eläintieteellisen osan päätoimittaja hän itse oli. Muista teoksista mainittakoon karsinologian (äyriäistieteen) perusteoksena pitkään säilynyt "Histoire naturelle des crustacés" (1837–1841), "Histoire naturelle des coralliaires" (1858–1860) sekä ehkä tärkeimpänä vertailevaa fysiologiaa ja anatomiaa käsittelevät "Leçons sur la physiologie et l'anatomie comparée de l'homme et des animaux" (14 nidettä, 1857–1881).
Eläintieteellisistä ansioistaan Milne-Edwardsille myönnettiin Royal Societyn Copley-mitali.
Nine Old Men
Nine Old Men tai The Nine Old Men voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Spesifioija
Spesifioijaksi kutsutaan X-bar syntaktisessa lauseenkuvauksessa lauseekkeen pakollista määritettä. Nominaalilausekkeelle tyypillisiä spesifioijia ovat determinoijat "(engl. a, the)", astesanat "(engl. some, a lot of)" ja demonstratiivit "(engl. this, that)". Verbilausekkeessa spesifioijana voivat olla mm. apuverbit "(engl. has been, suom. olivat menneet)".
Puukuvaimessa spesifioijat risteävät aina lausekkeen X"-tasosta.
Kanadan vihreä puolue
Kanadan vihreä puolue (, ) on vuonna 1983 perustettu liittovaltion tasolla toimiva puolue. Kanadan vihreiden pääasiallisia teemoja ovat ekologisuus, tasavertaisuus, rauhan ylläpitäminen, kestävä kehitys ja suvaitsevuus.
Puolueen tämänhetkinen johtaja on Elizabeth May, joka sai äänestyksen ensimmäisellä kierroksella 65 % äänista ja valittiin johtajaksi 26. elokuuta 2006.
Vihreän puolueen kannatus on vuoden 2006 parlamenttivaalien jälkeen on pysynyt 4,5 ja 15 prosentin välillä, eikä ole pudonnut alle 6 %:n sitten vuoden 2007 mielipidekyselyn jälkeen. 2007 marraskuun puolivälin tienoilla suoritetussa mielipidekyselyssä vihreät sijoittuivat kolmanneksi Bloc Québécoisn ja Uuden demokraattisen puolueen edelle. Vuoden 2006 vaaleissa Vihreä puolue sai 4,5 % kaikista äänistä mutta se ei riittänyt saamaan edustusta parlamenttiin.
Vuoden 2008 vaaleissa vihreät saivat melkein 7 % osuuden kaikista äänistä mutta eivät onnistuneet saamaan edustusta parlamenttiin, minkä seurauksena mediassa oli paljon keskustelua Kanadan vaalijärjestelman uudistamisesta prosentuaaliseen edustukseen.
Blair Wilsonsta tuli 30. elokuuta 2008 ensimmäinen vihreä edustaja liittyessään puolueeseen. Wilson tuli valituksi vuoden 2006 vaaleissa liberaalina mutta erosi puolueesta omasta tahdostaan anonyymien vaalirahoitusepäselvyyksien vuoksi. Myöhemmin nämä väitteet kuitenkin todettiin perättömiksi Elections Canadan tutkimuksissa. Wilson tuli edustajaksi parlamentin kesäloman aikana, ja pääministerin hajotettua parlamentin ja kutsuessaan uudet vaalit hän ei saanut tilaisuutta istua parlamentissa vihreänä edustajana.
Guillermo Coria
Guillermo Sebastián Coria (s. 13. tammikuuta 1982 Rufino, Santa Fen provinssi, Argentiina) on entinen argentiinalainen tennispelaaja.
Oikeakätinen Coria aloitti ammattilaisuransa vuonna 2000. Hän voitti urallaan yhdeksän ATP-turnausta, kaikki kaksinpelissä. Kaksinpelissä Coria on ollut parhaimmillaan ATP-rankingissa sijalla 3, ja nelinpelissä sijalla 183. Vuonna 2004 Ranskan avoimissa Coria ylsi finaaliin saakka, mutta taipui lopulta maanmiehelleen Gastón Gaudiolle.
Vuonna 2001 Coria sai kahden vuoden kilpailukiellon jäätyään kiinni dopingin käytöstä. Kilpailukielto kuitenkin lyheni seitsemään kuukauteen, kun selvisi Corian käyttämän vitamiinivalmisteen sisältäneen steroideja.
Coria ilmoitti huhtikuussa 2009 lopettavansa uransa. Hän ei ollut pelannut pariin vuoteen.
Coriaa valmensi Hernan Gummy. Coria asuu tällä hetkellä Venado Tuertossa Argentiinassa. Coria on nimetty entisen Argentiinalaisen pelaajan Guillermo Vilasin mukaan.
Banggainvaris
Banggainvaris ("Corvus unicolor") on äärimmäisen uhanalainen Banggain saaristossa Indonesiassa elävä lintu. Jotkut auktorit pitävät lajia kaitanokkavariksen ("Corvus enca") alalajina.
Banggainvaris on kooltaan noin 39 cm. Lintu on väriltään täysin musta. Lajin pyrstö on lyhyehkö. Banggainvaris muistuttaa kaitanokkavarista, joka on suurempi ja jonka nokka on massiivisempi ja pyrstö huomattavasti pidempi. Lajin äänistä ei ole tietoa, mutta niiden arvellaan olevan kaitanokkavariksen ääniä korkeampia.
Lajin ekologiasta ei tiedetä mitään. Lajia on nähty sammaleisissa metsissä, jotka sijaitsevat 160–700 metrin korkeudessa. Banggainvariskannan kooksi arvioidaan alle 50 yksilöä. Koska laji on huonosti tunnettu, ei kantaan kohdistuvia uhkia voida määrittää tarkasti. Seuraukset metsien raivaamisesta maatalouden tieltä voivat kuitenkin olla banggainvaristen kannalta vakavat.
Leipäsuo
Leipäsuo () on rautatieasema ja kylä Viipuri–Pietari-radan varrella Karjalankannaksella Kyyrölän kunnassa Viipurin piirissä Leningradin alueella Venäjällä. Leipäsuo sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle 1940-luvulla luovuttamalla alueella ja Suomelle kuuluessaan Leipäsuo oli yksi Muolaan kunnan kylistä. Leipäsuo on säilyttänyt poikkeuksellisesti suomalaisen nimensä, vaikka sitä on toistuvasti yritetty nimetä uudelleen. Erityisesti on tarjottu nimiä "Privetnoye" ja "Kazakovo", mutta mitään vaihtoehtoa ei ole hyväksytty. Kylän alue muodostuu laajasta lähes 16 000 hehtaarin kokoisesta entisestä Pällilän Kruununpuistosta. Alue on harjujen, soiden, purojen ja jokien halkomaa. Aseman etäisyys Viipurista on 29 km.
Leipäsuo oli Muolaan nuorin kylä. Alun perin postitoimipaikan ja aseman nimi oli Galitzina, sitten Äyräpää ja lopulta Leipäsuo. Nimi vaihdettiin Äyräpäästä Leipäsuoksi, kun Muolaan pohjoisosasta muodostettiin uusi Äyräpää -niminen kunta vuonna 1926.
Talvisodan alkaessa kylään sijoitettiin KTR 5 Hämeenlinnasta ja Turusta sekä Psto/1.Prik Hämeenlinnasta. Leipäsuo tunnetaan talvisodan Summan taistelukuvauksista.
Ridda-sodat
Ridda-sodat syntyivät Arabian niemimaalla kun beduiiniheimot kapinoivat Medinan keskushallintoa vastaan profeetta Muhammadin kuoleman jälkeen vuonna 632. Tapahtuma nimettiin nimellä "ridda" eli islamista luopuminen. Tapahtuman historiallinen tulkinta on ongelmallinen.
Perinteisen islamilainen historiankirjoituksen mukaan useat beduiiniheimot kieltäytyivät maksamasta almuveroa Medinaan ja luopuivat islamista. Tämä käsitys syntyi 800-luvulla, kun islamin varhaishistoriaa kirjoitettiin uudestaan silloisten uskonnollisten näkemysten mukaan.
Historiallis-kriittisen näkemyksen mukaan islam oli merkinnyt beduiiniheimoille poliittista liittolaissuhdetta Muhammadin hallinnon kanssa. Suhde päättyi beduiinien näkemyksen mukaan Muhammadin kuoltua, mutta itse islaminuskonnosta ei välttämättä luovuttu. Luultavasti sotien taustalla oli kyse veronmaksusta Medinan keskushallinnolle.
Sodat päättyivät nopeasti kun heimot pakotettiin Medinan keskusvallan alle ja beduiineistä tehtiin ainakin nimellisesti muslimeita. Ridda-sotien aikana Arabian niemimaalle syntyi kilpailevia profeettoja, ns. "ridda-profeettoja". Perinteisen islamilaisen historiankäsityksen mukaan kyse oli Muhammadin jäljittelijöistä. Osa profeetoista aloitti toimintansa jo Muhammadin eläessä ja ehdotti hänelle jopa yhteistyötä. Luultavasti osa ridda-profeetoista katsoi vain jatkavansa Muhammadin työtä. Eräiden ridda-profeettojen, kuten Tulaihan, tiedetään "kääntyneen takaisin" islamiin ja eläneen kunnioitettuna muslimina.
Gunn-Rita Dahle Flesjå
Gunn-Rita Dahle Flesjå (s. 10. helmikuuta 1973) on norjalainen maastopyöräilijä. Hän voitti olympiakultaa naisten maastoajossa vuoden 2004 kesäolympialaisissa Ateenassa. Lisäksi hän on voittanut maastopyöräilyn maailmancupin kuusi kertaa ja on moninkertainen maastoajon maailmanmestari.
2008
2006 – Maastopyöräilyn Maailmancupin kokonaiskilpailun voitto
2005 – Maastopyöräilyn Maailmancupin kokonaiskilpailun voitto
2004 – Maastopyöräilyn Maailmancupin kokonaiskilpailun voitto
2003 – Maastopyöräilyn Maailmancupin kokonaiskilpailun voitto
2002
2001
Dag Otto Lauritzen
Dag Otto Lauritzen (s. 12. syyskuuta 1956 Grimstad) on entinen norjalainen pyöräilijä. Hän voitti pronssia maantieajossa vuoden 1984 kesäolympialaisissa Los Angelesissa.
Lauritzen osallistui Ranskan ympäriajoon yhteensä kahdeksan kertaa ja voitti kilpailussa yhden vuorietapin vuonna 1987. Hän voitti samana vuonna myös Rund um den Henninger Turm -klassikon sekä 1993 etapin Espanjan ympäriajossa.
Edmund Becker
Edmund Becker (s. 18. heinäkuuta 1956) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Vuodesta 2010 lähtien hän on toiminut Karlsruher SC:n organisaatiossa juniorivalmentajana.
Becker edusti urallaan yhdeksän kauden ajan Karlsruher SC:n joukkuetta. Suurimmaksi saavutukseksi jäi Saksan Bundesliigan kymmenes sija kaudella 1980–81. Keskikenttäpelaajan ja puolustajan tonteilla viihtynyt Becker pelasi seuran paidassa kaikkiaan 157 ottelua tehden niissä 19 maalia. Kenttien herrasmiehenä tunnettu Becker sai tililleen vain 11 varoitusta Karlsruhe-uransa aikana. Hän oli kentällä Karlsruhen historiallisessa ottelussa vuonna 1982, kun Max Merkelin luotsaama KSC kukisti FC Bayern Münchenin maalein 4-1.
Becker lopetti peliuransa vuonna 1990 siirtyen sen jälkeen Karlsruher SC:n organisaatioon juniorivalmentajaksi. Viisitoistavuotinen työ seuran juniori- ja apulaisvalmentajana palkittiin tammikuussa 2005, kun Becker nousi Reinhold Fanzin seuraajaksi ykkösjoukkueen päävalmentajaksi.
Beckerin johdolla 2. Bundesliigan häntäpäähän juuttunut KSC aloitti määrätietoisen nousunsa kohti 1. Bundesliigaa. Kaudella 2005–06 sijoitus oli jo lupauksia antavasti kuudes. Hyökkäysvoittoista pelityyliä suosivan Beckerin johdolla KSC dominoi 2. Bundesliigaa kaudella 2006–07 ja vei lopulta voiton kahdeksan pisteen erolla FC Hansa Rostockiin ja unelma pääsarjaan paluusta toteutui.
KSC:n hyvä menestys on jatkunut myös 1. Bundesliigassa. Beckerin suojatit ovat nousseet tukevasti ylempään keskikastiin ja alkukaudella 2007–08 seura hätyytteli jopa kärkisijoja ollen toisena. Kauden vanhetessa Karlsruhen meno hyytyi, mutta ainoana nousijajoukkueena se säilytti sarjapaikkansa ollen lopulta 11:s. Toinen kausi oli kuitenkin vaikea ja lopulta Karlsruhe putosi Bundesliigasta. Becker sai putoamisesta huolimatta jatkaa päävalmentajana, mutta kehnosti alkanut kausi 2009/10 johti potkuihin elokuun puolivälissä 2009.
Kesäkuussa 2010 Becker palasi KSC:n organisaatioon työskentelemään seuran juniorivalmennuksessa johto- ja valmennustehtävissä.
Meriitit valmentajana
Viisas vanhus
Viisas vanhus on arkkityyppinen kirjallisuudessa ja elokuvissa esiintyvä perushahmo. Viisas vanhus neuvoo ja opastaa itseään huomattavasti nuorempaa sankaria.
Psykologi Carl Jung kutsui viisaan vanhuksen arkkityyppiä "senexiksi", mikä tarkoittaa latinaksi vanhaa miestä. Hahmo esiintyykin fiktiivisissä tarinoissa yleensä vanhana miehenä, mutta joissakin tapauksissa hahmo voi olla myös iäkäs nainen.
Viisas vanhus esitetään usein muukalaisena. Hän on tullut jostain kaukaa, toisesta maasta, kulttuurista tai jopa toiselta aikakaudelta. Hän saattaa myös olla jokin muu olento kuin ihminen, kuten esimerkiksi Gandalf tai vain puoliksi ihminen kuten Merlin.
Ritariromaaneissa ja fantasiakirjallisuudessa viisas vanhus on yleensä velho tai erakko. Tieteiselokuvissa hän on usein tiedemies tai keksijähahmo, ja viisas vanhus saattaa silloin muistuttaa toista perushahmoa, hajamielistä professoria. Itämaisissa taistelulajielokuvissa viisaasta vanhuksesta puolestaan on oma muunnelmansa, mestari, taistelulajien iäkäs opettaja.
Knut Knudsen
Knut Knudsen (s. 12. lokakuuta 1950 Levanger) on entinen norjalainen pyöräilijä.
Hän voitti olympiakultaa ratapyöräilyn 4000 m henkilökohtaisessa takaa-ajossa vuoden 1972 kesäolympialaisissa Münchenissä. Uransa aikana hän voitti yhteensä 11 Norjan mestaruutta. Knudsen kilpaili ammattilaisena vuosina 1973–1981. Hän voitti 6 etappia Italian ympäriajossa, ja piti hallussaan myös kokonaiskilpailun johtajan pinkkiä paitaa. Tirreno-Adriatico -kilpailun Knudsen voitti vuonna 1979. Kaiken kaikkiaan hän voitti urallaan 49 ammattilaiskilpailua.
Luis Mandoki
Luis Mandoki (s. 1954 México) on meksikolainen elokuvaohjaaja, jonka ohjaustöitä ovat muun muassa elokuvat "Gaby – tositarina" (1987), "Viesti mereltä" (1999), "Ansassa" (2002) ja "Viattomat äänet" (2004). Hän on ohjannut sekä englanniksi että espanjaksi.
Robin Wright
Robin Gayle Wright (aiemmin Robin Wright Penn; s. 8. huhtikuuta 1966 Dallas, Texas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa rooleistaan televisiosarjoissa "Santa Barbara" ja "House of Cards" sekä elokuvissa "Prinsessan ryöstö" ja "Forrest Gump". Vuonna 2014 Wright palkittiin Golden Globella Claire Underwoodin roolistaan "House of Cardsissa".
Wright on ollut kahdesti naimisissa. Vuosina 1986–1988 näyttelijä Dane Witherspoonin kanssa ja vuosina 1996–2010 näyttelijä Sean Pennin kanssa. Sean Pennin kanssa Wrightilla on kaksi lasta.
Peter Fill
Peter Fill (s. 12. marraskuuta 1982 Kastelruth, Etelä-Tiroli, Italia) on italialainen alppihiihtäjä. Fill aloitti alppihiihdon harrastamisen jo 3-vuotiaana ja ensimmäisen kisansa hän laski 6-vuotiaana.
Vuonna 2000 Fill pääsi Italian maajoukkueen B-ryhmään ja kaudella 2002–2003 hän nousi A-maajoukkueeseen.
Fill saavutti junioreiden MM-kisoissa pronssia suurpujottelussa vuonna 2001 sekä maailmanmestaruuden supersuurpujottelussa 2002. Torinon olympialaisissa 2006 hän oli yhdistetyn kilpailussa yhdeksäs. Val d'Isèren MM-kilpailuissa 2009 hän saavutti supersuurpujottelussa hopeaa 0,99 sekuntia Didier Cuchelle hävinneenä. Superalppiyhdistetyssä hän oli viides. Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui supersuurpujottelussa yhdeksänneksi ja otti pronssia superalppiyhdistetyssä. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli syöksylaskussa seitsemäs ja supersuurpujottelussa kahdeksas. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui syöksylaskussa yhdeksänneksi ja supersuurpujottelussa 11:nneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli syöksylaskussa kuudes.
Fill kilpailee maailmancupissa enimmäkseen vauhtilajeissa. Ensimmäisen palkintokorokesijoituksensa hän sai oltuaan kolmas superyhdistetyn kilpailussa Wengenissä 13. tammikuuta 2006. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Lake Louisen syöksylaskukilpailussa 29. marraskuuta 2008. Hän voitti Kitzbühelin syöksylaskun 23. tammikuuta 2016. Hän voitti syöksylaskun maailmancupin kokonaiskilpailun kausilla 2015–2016 ja 2016–2017.
Uncle Buck
Uncle Buck (televisioesityksessä käytetty nimeä "Hassu setä Buck") on vuonna 1989 valmistunut komedia-draamaelokuva, jonka pääosissa ovat John Candy, Jean Louisa Kelly ja Macaulay Culkin. Elokuvan ohjasi John Hughes, joka on myös elokuvan käsikirjoittaja.
Russellin perheen vanhemmat hakevat suvun mustan lampaan Buck Russellin (John Candy) hoitamaan lapsiaan. Hän saa kuriin kaikki muut paitsi vanhimman teinitytön Tian (Jean Louisa Kelly), jonka poikaystävän hän yrittää häätää pois Tian kimpusta seksiasioista varoitellen.
Kaukopartio kierroksessa
Kaukopartio kierroksessa on Uula Aapan kirjoittama sotaromaani.
Waverly Placen velhot
Waverly Placen velhot () on Disneyn tuottama ja Emmy-palkittu tilannekomedia. Sarja kuuluu "Disney Channel Series" -ryhmään. Sarjan ensimmäinen jakso nähtiin Yhdysvalloissa 12. lokakuuta 2007. Ensi-ilta keräsi USA :ssa 5,9 miljoonaa katsojaa.
Sarjan on luonut Todd J. Greenwald ja tuottanut "It's a Laugh Productions, Inc". Sarjan pääosassa olevat Selena Gomez, David Henrie ja Jake T. Austin näyttelevät Russon perheen kolmea sisarusta, Alexia, Justinia ja Maxia, joilla on maagisia kykyjä.
Disney Channel on julkistanut jatkavansa sarjaa kolmannelle tuotantokaudelle aloittaen sen valmistamisen kesällä 2009. Kolmas tuotantokausi tulee myös todennäköisesti olemaan sarjan ensimmäinen kausi, joka tuotetaan korkealaatuisessa 720:n pikselin resoluutiossa.
Ohjelma kertoo Alex Russosta (Selena Gomez), hänen vanhemmasta veljestään Justinista (David Henrie), heidän nuoremmasta veljestä Maxista (Jake T. Austin), sekä Alexin parhaasta ystävästä Harperista (Jennifer Stone). Sisarukset ovat velhoja ja asuvat yhdessä italialais-amerikkalaisen isänsä Jerryn ja meksikolais-amerikkalaisen äitinsä Theresan kanssa. Lasten ei ole sallittua käyttää taikaa ilman valvontaa, ja heidän kasvaessa aikuisiksi vain yksi kolmesta saa pitää taikavoimansa. Se, kuka saa pitää taikavoimansa, päätetään velhokilpailun perusteella. Heidän isänsä Jerry voitti saman kilpailun nuoruudessaan, mutta luopui voimistaan naidakseen lasten äidin Theresan, sillä velhojen ei ole sallittua mennä naimisiin kuolevaisten kanssa.
Alex usein joutuu ongelmiin käyttämällä taikaa ilman valvontaa, ja saa opetuksensa oppien samalla olemaan moraalinen liittyen ystäviinsä, perheeseensä ja kouluun. Silti hän päätyy uudestaan ja uudestaan hankaluuksiin, jotka hän oli jo muka kantapään kautta oppinut.
Sarjan tunnuslaulun "Everything is Not What It Seems" ovat kirjoittaneet John Adair ja Steve Hampton. Tunnuslaulun esittää Selena Gomez. Kappale on mukana Disneyn koostelevyllä "Disney Channel Playlist", joka julkaistiin Yhdysvalloissa 9. kesäkuuta 2009.
Sarjaan pohjautuvan Disney Channel Original Moviesin televisioelokuvan "Wizards of Waverly Place: The Movie" ensiesitys oli Yhdysvalloissa Disney-kanavalla 28. elokuuta 2009. Suurin osa elokuvasta on kuvattu Puerto Ricossa.
Kuonobarbi
Kuonobarbi ("Epalzeorhynchos kalopterus") on aasialainen särkikala, joka on akvaarioharrastajien suosiossa, koska se syö viherleviä. Kala sekoitetaan helposti leväbarbiin ("Crossocheilus siamensis") ja levänuoliaiseen ("Gyrinocheilus aymonieri"). Oikeita kuonobarbeja myydään paljon Yhdysvalloissa, kun taas Suomessa kuonobarbin nimellä on myyty juovaimubarbia.
Kuonobarbi kasvaa luonnossa 15 cm pitkäksi, akvaariossa noin kymmensenttiseksi. Sen kyljessä on musta raita kuonosta pyrstön tyveen asti; raita on leveämpi kuin leväbarbilla. Mustan raidan yläpuolella on kullankeltainen raita.
Kuonobarbi on kotoisin nopeasti virtaavista joista ja puroista Jaavalta, Sumatralta ja Borneolta.
Kuonobarbi viihtyy akvaariossa, jossa on melko voimakas virtaus ja silti paljon kasveja ja piilopaikkoja. Juurakkoja ja muita rakenteita sekä voimakas valaistus tarvitaan riittävän levänkasvun takaamiseksi. Pohjamateriaaliksi sopii melko hieno hiekka.
Kuonobarbi on aikuisena reviiritietoinen ja aggressiivinen sukulaisiaan kohtaan. Sitä voidaan pitää seura-akvaariossa muiden lajien joukossa, mutta samaan altaaseen ei yleensä mahdu kuin yksi kuonobarbi. Se voi hätyyttää myös samannäköisiä kaloja kuten mustaneontetraa, tai muita pitkulaisia kaloja, joissa on musta juova kyljessä. Sen ei tiedetä lisääntyneen vankeudessa.
Kuonobarbille hyvät vesiolot ovat pehmeät ja lievästi happamat: dH 2–12, pH 6–7,5, lämpötila 23–27 °C.
Kuonobarbi syö viherlevää, mutta ei punaleviä kuten leväbarbi. Vanhemmiten se vähentää omaehtoista levän nyppimistä ja keskittyy enemmän valmisruokien syömiseen. Kasvispitoiset hiutaleet ja pohjatabletit kelpaavat sille mainiosti.
Drake Bell
Jared Drake Bell (s. 27. kesäkuuta 1986 Orangen piirikunta, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, koomikko, kitaristi, laulaja ja sanoittaja. Bell on esiintynyt muun muassa sarjoissa "Drake & Josh" ja "The Amanda Show". Vuonna 2005 hän julkaisi levyn nimeltä "It's Only Time".
Vuonna 2008 Drake Bell esiintyi Kevin Brewerinä elokuvassa "College". Drake oli mukana USA:n "Splash!"-uimahyppy viihdeshowssa, ja sijoittui siinä kolmanneksi.
Kaukopartiossa viimeiseen mieheen
Kaukopartiossa viimeiseen mieheen on Uula Aapan kirjoittama sotaromaani.
Greta Bösel
Greta Bösel (lähteestä riippuen myös Boesel, Böse, Böseln tai Bösen) (9. toukokuuta 1908 – 3. toukokuuta 1947) oli koulutettu sairaanhoitajaksi, mutta ryhtyi toisen maailmansodan aikana SS-naiseksi ja keskitysleirivartijaksi. Bösel tuomittiin sotarikoksista kuolemaan.
Bösel oli syntynyt Wuppertal-Elberfeldissä, Saksassa. Hänestä tuli leirivartija Ravensbrückiin vuosien 1939 ja 1943 välillä. Hänen arvonsa oli Arbeitseinsatzführerin ("työryhmänjohtaja"). Marraskuussa 1944 Böselin otaksutaan kuuluneen siihen ryhmään, joka valitsi vankeja kaasukammioihin tai siirrettäviksi Uckermarkin keskitysleiriin.
Lähestyvän puna-armeija pelossa Ravensbrück evakuoitiin kuolemanmarssilla, jonka jälkeen Bösel aviomiehineen pakeni leiristä. Brittijoukot pidättivät hänet myöhemmin. Bösel joutui oikeuteen leirin muiden SS-naisten, kuten Margarete Mewesin ja Dorothea Binzin, kanssa. Ravensbrück-oikeudenkäynnit käytiin joulukuun 1946 ja helmikuun 1947 välisenä aikana Hampurissa. Oikeus totesi Böselin syylliseksi vankien huonoon kohteluun, murhiin ja valitsemisiin kaasukammioihin. Hänet tuomittiin kuolemaan ja hirtettiin yhdessä Elisabeth Marschallin kanssa kello 9:55 3. toukokuuta 1947.
Emma Zimmer
Emma Zimmer (14. elokuuta 1888 – 20. syyskuuta 1948) oli saksalainen keskitysleirivartija ja SS-nainen. Hän oli vartijana Ravensbrückin keskitysleirillä kahden vuoden ajan.
Emma Zimmer syntyi Emma Mezelinä Schlüchternissa, Saksassa. 1. kesäkuuta 1943 54-vuotiaana hän sai luvan siirtyä työhön keskitysleirille. Hän palveli leirin bunkkerissa ja tunnettiin vankien joukossa raakana ja sadistisena vartijana.
Tammikuussa 1945 Emma sai siirron työstään leiriltä joko ikänsä (naisvartijoiksi hyväksyttiin iältään 18-45) tai kroonisen alkoholisminsa takia. Leirielämä tarjosi hänellekin mainion mahdollisuuden juopotteluun SS-kanttiinissa. Sodan jälkeen Zimmer joutui liittoutuneiden vangiksi. Hänet tuomittiin seitsemännessä Ravensbrück-oikeudenkäynnissä kuolemaan sotarikoksista ja hirtettiin 20. syyskuuta 1948.
Don’t Push the River
Don’t Push the River on "Pulkkinen"-sketsisarjan pohjalta tehty televisioelokuva. Se esitettiin ensimmäisen kerran 6. tammikuuta 2001. Televisioelokuva on julkaistu DVD:llä Pulkkisen 3. tuotantokauden yhteydessä vuonna 2006.
Kopiovastaava, sekä tämän työkaverit Kirsti ja Mikko, lähtevät yhdessä matkaoppaan Jyrkin kanssa konsernin virkistäytymispäiville retkeilemään. Matkalla sattuu ja tapahtuu paljon, usein Kopiovastaavan takia.
Stuart Baird
Stuart Baird (30. marraskuuta 1947) on brittiläinen elokuvatuottaja, leikkaaja sekä entinen ohjaaja.
Baird on ohjannut vain kolme elokuvaa; "Ratkaisun hetket" (1996), "Takaa-ajajat" (1998) sekä "" (2002). Sen sijaan hän on toiminut leikkaajana 1970-luvun puolivälistä lähtien sekä tuottajana monessa elokuvassa. Baird on ollut ehdolla parhaan leikkauksen Oscar-palkintoon elokuvista "Sumuisten vuorten gorillat" ja "Teräsmies" .
Tiedusteluretki Nivastroin voimalaitokselle
Tiedusteluretki Nivastroin voimalaitokselle on Uula Aapan kirjoittama sotaromaani.
Felix Enriquez Alcala
Felix Enriquez Alcala (7. maaliskuuta 1951) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja tuottaja.
Alcala syntyi Bakersfieldissä, Kaliforniassa. Debyyttiohjaus tapahtui vuonna 1991 ja sen jälkeen hän on ohjannut ja tuottanut monia tv-sarjoja muidenkin elokuvien lisäksi. Tv-sarjaelokuvista mainittakoon "NYPD Bluen" ensimmäinen episodi 1994, "Tappava salaisuus" 1997 sekä "House" 2006.
Franz Ziereis
Franz Ziereis (13. elokuuta 1905 – 24. toukokuuta 1945) oli Mauthausen-Gusenin keskitysleirin komendantti toisen maailmansodan lopussa, ja leirin vapauttamisen aikana.
Ziereis syntyi Münchenissä Saksassa. Hänen isänsä oli ajuri ja sai surmansa ensimmäisessä maailmansodassa. Ziereis vietti kansakoulussa kahdeksan vuotta ja aloitti työuransa harjoittelijana ja juoksupoikana tavaratalossa. Iltaisin hän opiskeli kauppatieteitä. Vuonna 1922 hän meni töihin puusepänliikkeeseen. Välillä hän oli työttömänä. Hän päätti vuonna 1924 liittyä armeijaan ja 1. huhtikuuta 1924 Ziereis värväytyi 12 vuoden sopimuksella Reichswehriin. Kersantin arvoinen aliupseeri Ziereis erosi armeijan palveluksesta palveltuaan sopimuksensa loppuun vuonna 1936. Syyskuun 30. päivänä 1936 hän liittyi SS:ään, jossa hänet sijoitettiin SS-Totenkopfverbändeen SS-Obersturmführerin arvoisena kouluttajana.
Hän sai aluksi esimiehiltään sotilaallisia tehtäviä ja hänen esimiehensä, kuten Theodor Eicke kiittelivät hänen kykyjään kouluttajana. Vuonna 1937 hänestä tuli SS-Totenkopf-Standarte 2 "Brandenburgin" 22. Hundertschaftin (sadan miehen yksikkö) päällikkö. Vuonna 1937 hän haavoittui harjoituksessa pahasti olkapäähän ja joutui pitkäksi aikaa sairaalahoitoon. Vuonna 1938 Ziereis siirrettiin Itävaltaan, missä hän koulutti SS-miehiä SS-Totenkopf-Standarte 3 "Thüringenissä". Keskitysleirien tarkastajan, SS-Gruppenführer Theodor Eicken käskystä Ziereis otti vastaan Mauthausen-Gusenin keskitysleirin komendantit tehtävät 9. helmikuuta 1939, korvaten edeltäjänsä Albert Sauerin. Mauthausenissa Ziereis antoi muun muassa 11-vuotiaan poikansa ampua vankeja kiväärillä talonsa verannalta. 25. elokuuta 1939 hänet ylennettiin SS-Sturmbannführeriksi ja 20. elokuuta 1944 SS-Standartenführeriksi ”erityisistä saavutuksistaan” keskitysleirin komendanttina.
Leirin vapauttamisen jälkeen hän pakeni vaimonsa ja poikansa kanssa leiriltä. Yhdysvaltain maavoimat lyösivät heidät metsästysmajaltaan Phyrn-vuorilta Ylä-Itävallassa 23. toukokuuta samana vuonna. Ziereis yritti paeta, mutta häntä ammuttiin, ja hän haavoittui kuolettavasti. Vangitsemisensa jälkeen hänet vietiin Yhdysvaltain sotilassairaalaan Guseniin, missä hän kuoli 24. toukokuuta 1945. Entiset keskitysleirivangit hirttivät hänen ruumiinsa Gusen I -leirin aitaan.
Tuhoon tuomittu partio
Tuhoon tuomittu partio on Uula Aapan kirjoittama sotaromaani. Se julkaistiin vuonna 1966 Otavan kustantamana.
Juovaimubarbi
Juovaimubarbi ("Garra cambodgiensis") on aasialainen särkikala, joka on akvaarioharrastajien suosiossa, koska se syö viherleviä. Kala sekoitetaan helposti leväbarbiin ("Crossocheilus siamensis") tai kuonobarbiiin. Tieteellinen nimi voi olla "Garra taeniata" tai kala voi kuulua "Crossocheilus" -sukuun. Suomalaiset kaupat käyttävät yleensä nimeä "Garra cambodgiensis" silloin kun erottavat kalan leväbarbista. Englanninkielisessä ja siitä käännetyssä kirjallisuudessa sitä joskus nimitetään "valeleväbarbiksi".
Juovaimubarbi kasvaa 15 cm pitkäksi. Sen kyljessä on musta raita kuonosta pyrstön tyveen asti; raita on yläreunastaan sahalaitainen, kun leväbarbin raita on sileäreunainen.
Juovaimubarbi on kotoisin Mekong- ja Chao Phraya -jokien vesistöistä sekä Malakan niemimaalta.
Juovaimubarbi on aikuisena reviiritietoinen ja aggressiivinen sukulaisiaan kohtaan. Samaan altaaseen ei yleensä mahdu kuin yksi juovaimubarbi; tämän takia laji on syytä erottaa parvikala leväbarbista.
Hyvä vesiolot ovat pehmeät ja lievästi happamat: dH 2–12, pH 6–7,5, lämpötila 23–27 °C.
Juovaimubarbi syö viherlevää, ja jossain määrin myös punalevää. Vanhemmiten se vähentää omaehtoista levän nyppimistä ja keskittyy enemmän valmisruokien syömiseen. Kasvispitoiset hiutaleet ja pohjatabletit kelpaavat mainiosti.
Ken tulta pyytää
Ken tulta pyytää on Sakari Kirjavaisen ohjaama ja yhdessä Esko Salervon kanssa käsikirjoittama tummasävyinen komediaelokuva vuodelta 2001. Elokuva käsittelee työuupumusta ja sijoittuu 1970-luvun helsinkiläiseen lähiöön.
Elokuvan päähenkilö on loppuunpalanut palomies Jesse Viljanen (Taisto Reimaluoto), joka palkitaan sankariteosta Vuoden palomiehenä. Suunnaton huomio suistaa palomiehen arjen raiteiltaan, ja Jesse palaa isänsä Taiston (Antti Litja) luokse lähiöön. Siellä hän kohtaa myös nuoruudenmielitiettynsä Marjukan (Anna-Maija Valonen) ja tämän isättömän tyttären Jeminan (Elena Leeve).
Like Kustannus on julkaissut elokuvan käsikirjoituksen samannimisenä kirjana.
"Tv-maailman" kritiikissä luonnehditaan elokuvaa surrealistiseksi aikuisten saduksi, jossa ei farssien tapaan naureta ihmisille ylhäältä. Toisaalta taas Arto Pajukallio ("Helsingin Sanomat") toteaa, että realismin ja fantasian kohtaaminen ei osu maaliin, kun hahmot lähenevät ihmisvihaa, vuoropuhelu on lattea ja motiivit näennäispsykologisia.