hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Azawakh
Azawakh on afrikkalainen vinttikoirarotu.
Azawakh on korkearaajainen, kuiva vinttikoira. Urosten säkäkorkeus on 64–74 cm, narttujen 60–70 cm. Paino on 15–25 kg. Koira on erityisen hoikkalinjainen ja tyylikäs; luusto ja lihakset erottuvat selvästi. Nahka on ohut ja tiiviisti pinnanmyötäinen, karvapeite lyhyttä ja hienolaatuista. Liikkeet ovat aina hyvin sulavat, kevyet ja joustavat, ravissa erityisen ylväät. Laukka on kimmoisaa.
Väriltään azawakh on useimmiten ruskean sävyinen kellanruskeasta tummaan punaruskeaan, mutta myös mustajuovikasta esiintyy. Jokaisessa jalassa tulee olla valkoinen sukka tai ainakin valkoista käpälissä. Päässä voi olla musta maski ja valkoinen piirto. Rinnassa on valkoinen läiskä ja hännänpää on valkoinen. Silmät ovat kauniin mantelinmuotoiset ja korvat melko korkealle kiinnittyneet, aina roikkuvat, ohuet ja litteät.
Azawakh on vieraita kohtaan pidättyväinen ja saattaa olla vartiointiin taipuvainen. Se saattaa ilmoittaa vieraista äänekkäällä haukulla. Hyväksymiään ihmisiä kohtaan se on lempeä ja ystävällinen.
Azawakh on kotoisin Afrikasta Malin, Nigerin ja Burkina Fason alueelta. Jo satojen vuosien ajan azawakhit ovat toimineet Etelä-Saharan paimentolaisten seuralaisina. Paimentolaiset käyttävät näitä koiria niin vartiointiin kuin gasellin- ja jäniksenmetsästykseenkin ja arvostavat koirassa kauneutta siinä missä sen tarjoamaa kumppanuuttakin.
Gilroy
Gilroy on kaupunki Kaliforniassa Santa Claran piirikunnassa. Sen pinta-ala on 41,1 km² ja väkiluku 41 464 ().
Gilroy sai nimensä John Cameron Gilroyltä, yhdeltä alueen varhaisimmilta eurooppalaisilta uudisasukkailta.
Angra do Heroísmo
Angra do Heroísmo on kunta Terceiran saarella, Azoreilla. Sen pinta-ala on 239,0 km² ja väkiluku noin 35 400.
Angra do Heroísmon nykyisenä pormestarina toimii José Pedro Parreira Cardoso. Kaupunki otettiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1983.
São Miguel das Missões
São Miguel das Missões () on 7 421 asukkaan kaupunki Rio Grande do Sulin osavaltiossa Brasiliassa. Kaupunki on kasvanut jesuiittojen entisen lähetysaseman ympärille.
Lähetysasema on yksi monista asemista, joita perustettiin Argentiinaan ja Brasiliaan 1700-luvulla guarani-intiaanien katekisoimiseksi ja heidän suojelemisekseen espanjalaisilta ja portugalilaisilta orjakauppiailta.
São Miguel das Missõesin lähetysasema rakennettiin vuosien 1735 ja 1745 välisenä aikana. Huolimatta jesuiittojen vastarinnasta orjakauppa saavutti kuitenkin lopulta alueen ja asema hylättiin. Aseman rauniot kuuluvat nykyään UNESCOn maailmanperintöluetteloon.
Rooman kansalaisuus
Rooman kansalaisuus oli tietyille miehille annettu etuoikeutettu asema antiikin Rooman yhteiskunnassa. Asema toi etuja esimerkiksi lainkäytön ja omistuksen suhteen. Kansalaisuuden merkitys vaihteli suuresti aikojen kuluessa.
Rooman tasavallassa ja keisariaikana ihmiset voitiin karkeasti jakaa orjiin, kansalaisiin, naisiin ja muihin ihmisiin. Orjilla oli hyvin vähän oikeuksia. Myös naisilla oli varsin vähän virallista valtaa patriarkaalisen järjestelmän puitteissa, mutta heidän todellinen asemansa vaihteli. Kansalaiset olivat ”oikeita roomalaisia”, joilla oli täydet poliittiset ja lailliset oikeudet. Jäljelle jäi joukko valloitettujen alueiden asukkaita, joille myönnettiin eri aikoina ja eri paikoissa erityyppisiä oikeuksia. Esimerkiksi Rooman klienttivaltioille tai liittolaisille saatettiin myöntää rajoitetut kansalaisoikeudet. Tunnetuin näistä oikeustyypeistä oli niin sanotut latinalaiset oikeudet Italian latinalaisille kansoille.
Rooman kansalaisoikeudet saattoi saada monella tavalla. Ne saattoi saada syntymässä, jos oli syntynyt laillisessa avioliitossa Rooman kansalaiselle tai vapautetulle orjalle. Oikeudet saatettiin myöntää, kuten kävi aikojen kuluessa monilla valloitetuilla alueilla, tai yksilö saattoi saada ne palkintona poikkeuksellisista palveluksistaan Roomalle. Kansalaisuuden pystyi myös ostamaan, tosin hyvin korkealla hinnalla. Lopulta valtakunnan lopulla oikeudet myönnettiin kaikille imperiumin miespuolisille asukkaille.
Rooman tasavallan aikana kansalaisuus merkitsi äänioikeutta kansankokouksissa. Kansalaisella oli oikeus mennä naimisiin, solmia laillisia sopimuksia, kantaa asetta kaupunginrajojen ulkopuolella ja asettua ehdolle julkiseen virkaan. Rooman kaupungin alueella hänellä oli oikeus oikeudenkäyntiin ja oikeus valittaa tuomioista (kaupungin ulkopuolella viranhaltijalla oli sitä vastoin oikeus teloituttaa kenet tahansa). Kansalainen voitiin tuomita kuolemaan harvemmista rikoksista kuin muut ja kuolemaan tuomittuna hänellä oli aina oikeus tulla teloitetuksi miekalla, mikä oli huomattavasti helpompi tapa kuolla kuin esimerkiksi ristiinnaulitseminen. Tämä on syynä esimerkiksi siihen, että Paavali ja Pietari saivat samasta rikoksesta eri tuomion.
Huomenna (elokuva)
Huomenna on Jukka Vienon käsikirjoittama ja Juha Rosman ohjaama suomalainen pitkä näytelmäelokuva vuodelta 1986. Se sijoittuu nimeämättömään, sisällissodan repimään eurooppalaiseen maahan.
Ensi-illan aikoihin kriitikot näkivät elokuvassa moraalisia kysymyksenasetteluja ja omaperäistä visuaalista tyyliä, mutta sanoivat abstraktin tarinan omituisine dialogeineen jäävän tyylin jalkoihin. "Helsingin Sanomien" Mikael Fränti sanoo kärsivänsä masennuksesta katsottuaan elokuvan kahdesti viikon välein. Hänestä tekijöiden, tuottajien ja tukilautakunnan olisi pitänyt käsikirjoituksen valmistuttua vakavasti miettiä, kannattaako tätä elokuvaa tehdä. Fräntin mielestä elokuvan tilanteet eivät kehity, henkilöt eivät kasva eikä tarina liikahda.
Elokuva on kiertänyt kansainvälisiä elokuvafestivaaleja (muun muassa Mannheim, Hongkong, Edinburgh ja Göteborg).
"Huomenna" jäi ainoaksi pitkäksi näytelmäelokuvaksi, johon lyömäsoitintaiteilija Edward Vesala suunnitteli musiikin. Elokuvassa kuullaan Vesalan ja Iro Haarlan mukaelmaa P. J. Hannikaisen laulusta ”Suojelusenkeli” sekä Harri Wessmanin säveltämää ja Bibi Anderssonin esittämää laulua ”Utsom un”.
Elokuvaa ei ole esitetty televisiossa.
Pala-animaatio
Pala-animaatio (joskus myös kollaasianimaatio) on animaatiotekniikka, jossa käytetään litteitä, pahvista, paperista, valokuvista tai muusta vastaavasta materiaalista leikattuja paloja. Pala-animaatio on animaatiotekniikoista vanhimpia.
Perinteinen pala-animaatio on edullisempi tapa tehdä animaatiota kuin esimerkiksi selluloidianimaatio, sillä animointi tapahtuu paloja liikuttelemalla. Nykyisin pala-animaatiot tehdään kuitenkin entistä useammin tietokoneen avustuksella, jolloin skannatut kuvat ja vektorigrafiikka ovat korvanneet leikatut paperinpalat. Muun muassa South Park -televisiosarja tehdään tietokoneella.
Pala-animaatio oli Suomessa 1970-luvulla suosituin animaatiotekniikka.
Kaapo
Kaapo on suomalainen miehen etunimi, joka on muunnos nimestä Gabriel. Nimestä on käytössä myös muunnokset "Kaappo" ja "Kaapro". Kaapon, Kaappon ja Kaapron nimipäivä on 24. maaliskuuta, jolloin on myös Gabrielin nimipäivä.
Nimi Kaapo oli 1900-luvulla melko harvinainen, mutta on 2000-luvulla yleistynyt. Maaliskuuhun 2018 mennessä se on annettu 2 142 henkilölle, joista suurin osa on syntynyt vuosituhannen vaihteen jälkeen. Nimi Kaappo on annettu 141 ja Kaapro 173 henkilölle.
New Orleans Saints
New Orleans Saints on Yhdysvalloissa NFL:ssä pelaava amerikkalaisen jalkapallon seura. Se pelaa National Football Conferencen eteläisessä divisioonassa, NFC Southissa. Seuran kotipaikka on New Orleansissa Louisianan osavaltiossa.
1967 perustettu Saints ei menestynyt ensimmäisinä vuosikymmeninään kovinkaan hyvin. Joukkue alkoi menestyä paremmin vasta 1987–1992 välillä, jolloin se pääsi neljä kertaa. Eteläisen NFC Southin divisioonamestaruuden Saints on voittanut kolmesti, vuosina 2006, 2009 ja 2011, ja läntisen NFC Westin mestaruuden kahdesti, vuosina 1991 ja 2000.
Saints on pelannut vuodesta 1975 asti historiallisella Louisiana Superdome -stadionilla (vuodesta 2011 viralliselta nimeltään Mercedes-Benz Superdome). Vuonna 2005 hurrikaani Katrina vaurioitti stadionia ja koko New Orleansia niin pahasti ettei Saints voinut pelata kaudella 2005 otteluakaan stadionillaan. Saints pelasi kauden 2005 kotiottelunsa kolmella eri stadionilla, neljä Tiger Stadiumilla Baton Rougessa, Louisianassa, kolme Alamodone-stadionilla San Antoniossa, Texasissa ja yhden Giants Stadiumilla East Rutherfordissa, New Jerseyssä. Korjaustöiden päätyttyä kaikki kauden 2006 ottelut merkittiin pelattavaksi Superdomella, ja ensimmäinen ottelu pelattiin 25. syyskuuta.
Saints voitti vuonna 2010 Super Bowl XLIV:n, joka pelattiin Miamissa, Floridassa. Vastassa oli tuolloin Indianapolis Colts ja ottelun lopputulos oli 31–17.
Saints pitää kesän Metairiessa Louisianan osavaltiossa.
Muonituskeskus
Muonituskeskus on varuskunnassa sijaitseva ruokalarakennus, jossa asevelvollisuuttaan suorittaville varusmiehille tarjotaan maksuton aamiainen, lounas, päivällinen ja mahdollisesti iltapala. Muonituskeskuksessa valmistetaan myös osa maastossa ja harjoituksissa tarjottavista sotilaiden aterioista.
Muonituskeskukset olivat Puolustusvoimien Ruokahuollon Palvelukeskuksen alaisia yksiköitä. Ne korvasi vuoden 2012 alussa valtionyhtiö Leijona Cateringin kuuluvat varuskuntaravintolat.
Ennen muonituskeskusta käytössä oli nimitys varuskuntaruokala.
Petri Järveläinen
Petri Järveläinen (s. 17. lokakuuta 1965) on suomalainen teologi ja filosofi, joka on käsitellyt töissään mielenfilosofiaa, teologian ja filosofian historiaa sekä ympäristökysymyksiä. Järveläinen on toiminut assistenttina ja tutkijana Helsingin yliopiston systemaattisen teologian laitoksella vuoteen 2000 asti, jonka jälkeen hän siirtyi Portaanpään kristillisen opiston rehtoriksi. Hän on opettanut etiikkaa Venäjällä Pietarin lähellä Inkerin teologisessa instituutissa 2002-2006 ja hoitanut systemaattisen teologian professorin virkaa Joensuun yliopistossa (2007. Lisäksi hän on Jyväskylän yliopiston filosofian dosentti.
Professori Simo Knuuttilan johdolla laatimassaan väitöskirjassa "A Study on Religious Emotions" Järveläinen muodostaa mielenfilosofien esittämien kognitiivisten tunneteorioiden pohjalta teoriaehdotuksen uskonnollisen tunteen tunnistamiseksi. Hänen mukaansa uskonnolliseen tunteeseen on sisällyttävä implisiittisesti tai eksplisiittisesti Jumalaa koskeva ajatus (kognitioehto). Jumalaa koskevan ajatuksen on oltava henkilölle eksistentiaalisesti merkittävä (syvyysehto) ja sen uskonnollinen merkitys johtuu yhteydestä uskonnollisiin käytänteisiin (pragmaattinen ehto).Järveläinen on muodostanut myös yleisen filosofisen tunteita koskevan luonnehdinnan, jonka mukaan tyypilliset tunteet ovat tulkittujen havaintojen epämiellyttävinä tai miellyttävinä koettuja tulkittuja huomaamisia. Hän on myös tutkinut tunteiden, kielen ja musiikin välistä suhdetta liittyen Peter Kivyn teoriaan tunteista, jotka ovat musiikissa eivätkä vain synny siitä.
Järveläinen on pitänyt tutkijaseminaareja sekä toiminut kutsuttuna luennoitsijana muun muassa Antwerpenin ja Tûbingenin yliopistossa. Hänen teoriaansa tunteista on arvioitu muun muassa teoksessa Religious Emotions. Philosophical Explorations.
Järveläinen toimi Halosen Museosäätiön hallituksen puheenjohtajana vuosina 2009-2014.
Järveläisen vanhemmat ovat taiteilijat Anita Ermala ja Juha Järveläinen.Mikko Salmela, Uskonnolliset emootiot: keskustelu Petri Järveläinen kanssa, https://netn.fi/artikkeli/uskonnolliset-emootiot-keskustelu-petri-jarvelaisen-kanssa
Portaanpään kristillinen opisto
Portaanpään kristillinen opisto on vuonna 1923 perustettu herännäishenkinen kansanopisto, joka järjestää ammatillista, yleissivistävää ja vapaatavoitteista koulutusta. Opistossa voi suorittaa myös ylioppilastutkinnon. Opisto sijaitsee Lapinlahdella, ja se on merkittävä pohjoissavolaisen kulttuuri- ja sivistysverkoston osa, joka on historiallisesti muokannut alueen henkistä maaperää.
Hayward
Hayward on kaupunki Alamedan piirikunnassa, Kaliforniassa. Sen pinta-ala on 163,3 km² ja väkiluku noin 144 291 (2009).
Ennen eurooppalaisten aikaa nykyisen Haywardin aluetta asuttivat ohlone-intiaanit, joita nykyään on enää 500. Kaupunki on nimetty William Haywardin mukaan.
Haywardissa sijaitsee Haywardin lentoasema ja kolme high schoolia. Kaupungin nykyisenä pormestarina toimii Michael Sweeney.
Vuonna 1868 kaupungissa sattui Haywardin maanjäristys 1868, yksi Kalifornian tuhosimmista maanjäristyksistä.
Hallintolaki
Hallintolaki (, ) on Suomen lainsäädännön laki, jonka tarkoituksena on toteuttaa ja edistää hyvää hallintoa sekä oikeusturvaa hallintoasioissa sekä myös edistää hallinnon palvelujen laatua ja tuloksellisuutta. Se on hallinnon toimintaa sääntelevä yleislaki ja koskee kaikkia valtion ja kunnan viranomaisia sekä yksityisiä, jotka hoitavat julkisia hallintotehtäviä. Laki tuli voimaan vuoden 2004 alussa. Se jakaantuu kahteen päälohkoon: hyvän hallinnon perusteisiin ja hallintomenettelyn säännöksiin.
Laki sisältää säännöksiä muun muassa siitä, miten hallintoasioita ratkaistaessa on meneteltävä. Erityisen tarkasti on säännelty sitä, miten viranomaisen on asiaa selvitettävä, miten asianosaista on kuultava ja miten tämän oikeusturva voidaan taata.
Hallintolain lisäksi yksilön oikeusturvaa hallinnossa takaavat perustuslaissa olevat perusoikeuksia koskevat säännökset. Hallinnossa käytettävistä kielistä säädetään kielilaissa.
Hayward (täsmennyssivu)
Hayward voi tarkoittaa seuraavia:
Hollywood (Florida)
Hollywood on kaupunki Browardin piirikunnassa, Floridassa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku on 142 622 (2009).
United States Census Bureaun mukaan Hollywoodin pinta-ala on 79,8 km², josta vettä on 11,23 %. Naapurikuntia ovat Fort Lauderdale, Dania Beach, Davie, Cooper City, Pembroke Pines, Miramar, West Park, Pembroke Park ja Hallandale. Kaupungin nykyisenä pormestarina toimii Mara Giulianti.
Psycho Mantis
Psycho Mantis on fiktiivinen hahmo, joka esiintyy Konamin Metal Gear Solid-pelissä. Ennen liittymistään FOXHOUNDiin hän työskenteli FBI:lle ja KGB:lle. Mantis omaa psyykkisiä kykyjä, kuten ajatustenlukemisen sekä tavaroiden siirtelemisen.
Mantis syntyi pienessä venäläisessä kylässä ennen Neuvostoliiton romahtamista. Hänen äitinsä kuoli synnyttäessään Mantista, minkä johdosta Mantiksen isä vihasi häntä, Mantiksen tietämättä. Mantis sai selville isänsä oikeat tunteet lukiessaan vahingossa tämän ajatuksia. Järkyttyneenä tästä hän poltti kylän ja samalla tappoi kaikki kylässä asuneet ihmiset. Psyykkistä energiaa vapautui niin paljon, että Mantiksen vartalo ja kasvot saivat lukuisia palovammoja. KGB otti hänet huostaansa ja sai selville Mantiksen kyvyt, jolloin Mantiksesta tuli vakooja.
Neuvostoliiton romahtamisen jälkeen Mantis muutti Yhdysvaltoihin ja aloitti työskentelyn FBI:lle. Hänen työnään oli päästä epäiltyjen sarjamurhaajien ja tappajien ajatuksiin saadakseen selville heidän todelliset tekonsa. Kerran hän kuitenkin tunkeutui vahingossa niin syvälle tappajan mieleen, että se vaikutti häneen itseensäkin. Tämän vuoksi Mantis lopulta erosi FBI:n palveluksesta.
FOXHOUND palkkasi hänet. Tällöin Mantis oli alkanut pitää erikoista kaasunaamaria päällään, ei pelkästään kasvojensa palovammojen takia, vaan myös sulkeakseen muiden ajatukset ulkopuolelleen. Kun FOXHOUNDin jäsenet valtasivat Shadow Moseksen saaren, joka oli ydintutkimuslaitos, käytti Mantis voimiaan houkutellakseen Uuden sukupolven erikoisjoukkojen geeniterapialla vahvistetut sotilaat liittymään kapinaan.
Kun Solid Snake saapui Shadow Mosekselle, Mantis tapasi hänet ottamalla ensin haltuunsa Meryl Silverburghin ruumiin. Mantiksen käskyttämä Meryl yritti ampua Snaken, mutta Snake väisti täpärästi luodit. Mantis yritti päästä tämän jälkeen Snaken mieleen, muttei onnistunut täydellisesti, jolloin Snake luuli kokeneensa eräänlaisen hallusinaation. Myöhemmin Mantis sai jälleen otettua Merylin valtaansa, mutta paljasti pian itsensä.
Snake vahingoitti Mantista kuolettavasti ja otti tämän kaasunaamarin pois paljastaen Mantiksen kärsineet kasvot, joissa oli useita tikkejä, viivakoodeja ja arpia. Mantis kertoi Snakelle menneisyydestään ja aukaisi portin, joka auttoi Snaken eteenpäin. Mantis kertoi, että tämä oli ensimmäinen kerta, kun hän oli käyttänyt taitojaan hyvään tarkoitukseen. Mantis tunsi tällöin olonsa hieman nostalgiseksi. Snaken poistuttua avatusta portista Mantis kuoli saamiinsa vammoihin.
Vaikka Mantis olikin osallisena FOXDIE-projektissa, se ei vaikuttanut häneen, minkä uskotaan johtuvan hänen kaasunaamaristaan, tai Naomi Hunterin FOXDIE-virukseen tekemistä muutoksista.
Irving (Texas)
Irving on kaupunki Dallasin piirikunnassa, Texasissa, Yhdysvalloissa. Kaupungissa asui 216 290 ihmistä vuonna 2010.
Irving perustettiin vuonna 1903. Se nimettiin kirjailija Washington Irvingin mukaan. Kaupungin pinta-ala on United States Census Bureaun mukaan 175,3 km², josta vettä on 0,65 %. Asukastiheys oli vuonna 2010 1 233,8/km².
Irvingissä sijaitsee Texas-stadion ja Dallasin yliopisto.
Heimdall
Heimdall (myös Heimdallr tai Heidmall) oli skandinaavisessa mytologiassa Asgårdin eli jumalien asuinsijan vartija. Hänellä oli 9 äitiä, Aegirin tyttäriä ja Fornjotr oli hänen isoisänsä isä. Hän oli väsymätön vartija, jonka aistit olivat niin valppaita, että hän näki pimeässä ja kuuli ruohon kasvavan. Hänen hampaansa olivat kultaiset. Hänen hevosensa nimi oli Gulltopp. Hän asui jumalten kodin ja muun maailman yhdistävän Bifrost-sateenkaarisillan äärellä. Hänen yhdeksän äitiään olivat jättiläisiä ja meren aaltoja, mutta siitä huolimatta Heimdall oli viisas, kaunis ja hyvä. Hänen tehtävänään oli ragnarökissa varoittaa muita jumalia jättiläisistä puhaltamalla Gjallar-torveensa. Heimdall taisteli Lokin kanssa ja voitti tämän. Taistelu uusitaan ragnarökissa, jolloin vartijajumala tappaa Lokin ja kuolee itse.
Heimdall nautti maan valtakunnissa vaeltelemisesta ja pani "Rigsthula"-runon mukaan alkuun kolme ihmisluokkaa: maanviljelijät, soturit ja ylimykset. Näistä jokainen syntyi eri kuolevaisnaisten kanssa. Maanviljelijät olivat Thrallin jälkeläisiä. Soturit ovat Karlin jälkeläisiä. Ylimystö polveutui jumalan komeimmasta pojasta Jarlista. Rigsthula on saatettu kirjoittaa osoittamaan, että Tanskan kuninkaat polveutuvat jumalista.
Iskelmä-Finlandia
Iskelmä-Finlandia eli kevyen musiikin Finlandia-palkinto on vuodesta 2001 lähtien vuosittain jaettu tunnustuspalkinto suomalaiselle viihdetaiteen ammattilaisille. Palkinto jaetaan Nokialla järjestettävän Tapsan tahdit -musiikkitapahtuman yhteydessä. Kirjallisuuden Finlandia-palkinnon tavoin voittajaa ei valitse tuomaristo vaan yksi, vuosittain vaihtuva valitsija, joka viiden ehdokkaan joukosta valitsee mielestään ansioituneimman artistin.
Vuonna 2013 Iskelmä-Finlandiassa pidettiin välivuosi ja palkinto jaettiin uudistettuna vuonna 2014. Tuolloin ehdokkaita ei julkistettu ennakkoon, vaan valinnan teki asiantuntijaraati. Ensimmäisen uudistetun palkinnon sai Katri Helena.
Iskelmä-Finlandia-palkinto on vakiinnuttanut asemansa osana suomalaista kevyttä musiikkia. Palkinto myönnetään ansioituneelle taiteilijalle, joka on työssään edistänyt kotimaista kevyttä musiikkia ja on näin omalla esimerkillään näyttämässä tietä myös muille.
Tatu Ferchen
Tatu Ferchen (s. 4. elokuuta 1975) on suomalainen muusikko ja televisiopersoona. Hän tuli tunnetuksi MTV3:lla esitetyn Far Out -ohjelman voitosta. Far Outissa saavutetun suosion myötä Ferchen ja hänen kilpakumppaninsa Eeka Mäkynen saivat SubTV:lle kuusituntisen tv-ohjelman nimeltä Sixpack. Tämän jälkeisiä Ferchen teki tv-töitä juontajana muun muassa Far Outissa ja Suoraa huutoa -puheohjelmassa.
Ferchen on soittanut myös Kwan- ja Hemma Beast -yhtyeissä sekä on käsikirjoittanut ja näytellyt televisiosarjassa Pimeä puoli.
Tatu Ferchen on opiskellut lyömäsoittimia Sibelius-Akatemiassa vuosina 1995-2000. Hänen isänsä on lyömäsoittaja Timothy James Ferchen.
Vuodesta 2013 Ferchen on toiminut Shine Finlandin tv-formaateista vastaavana luovana johtajana. Hän on tuottanut muun muassa ohjelmia Vino Show, Big Bang! ja Sohvaperunat.
Nykyisin hän on monikansallisen Banijay-tuotantoyhtiön Suomen toimitusjohtaja.
Shepparton
Shepparton on australialaisen Victorian osavaltion viidenneksi suurin kaupunki. Se sijaitsee Melbournesta 200 kilometriä koilliseen.
Shepparton rakennettiin Goulburn-joen varrelle. Kaupungin nimen alkuperäinen kirjoitusasu oli Sheppardtown tai Sheppardton. Novato Kaliforniassa on Sheppartonin ystävyyskaupunki.
Sheppartonissa julkaistaan päivittäistä Shepparton News -sanomalehteä.
Vuoden lämpimintä aikaa on tammikuu ja helmikuu, jolloin keskimääräinen ylin lämpötila yli 30 °C. Viileintä on kesä-, heinä- ja elokuussa, jolloin keskimääräinen alin jää viiden asteen alapuolelle.
Istunto (tietotekniikka)
Istunto () on tietotekniikassa käytäntö jolla luodaan pysyvä yhteys protokollaan (kuten yhteys TCP/IP:n sovelluskerrokseen) tai yhteys käyttäjän (tai käyttäjän selaimen) ja palvelimen välillä. Yleisimmin istunto on sisällytetty protokollan sovelluskerrokseen, mutta myös ohjelmallinen lähestymistapa on yleisesti käytössä etenkin istuntoja tukemattomissa protokollissa (kuten UDP) ja protokollissa joiden istunnon kesto on hyvin lyhytaikainen (kuten HTTP).
Istunto syntyy kun istuntoa tukeva protokolla yhdistää kaksi eri päätettä toisiinsa. Yhdistämisen aikana protokolla luo istuntoavaimen, joka on uniikki, vain yhdistettävien päätteiden käytettävissä oleva tunniste. Seuraavaksi protokolla tallentaa tehtyjä toiminteita (kuten yhteysosoitteita sekä mahdollisesti muuta määriteltyä dataa) itse istuntoon. Aina kun nämä kaksi päätettä kommunikoivat keskenään, käytetään istunnossa olevaa dataa määrittelemään toimintoja sen sijaan että nämä luotaisiin aina uudestaan. Lopuksi, kun toinen tai molemmat päätteistä katkaisevat yhteyden, istunto merkitään inaktiiviseksi, ja määritellyn ajan kuluttua roskienkeräin () siivoaa käyttämättömät istunnot.
Monesti istunto on myös mahdollista tallentaa. Istunnon tallentaminen vaatii, että sekä protokolla että päätteet hyväksyvät vanhan istunnon uusimisen ja sen, että roskienkeräin ei siisti (tai siistii hyvin verkkaasti) käyttämättömiä istuntoja.
Ohjelmallinen istunto tarkoittaa istuntoa joka luodaan päätteissä protokollan ulkopuolella. Esimerkkejä ohjelmallisista istunnoista:
Reino Valkama
Reino Adolf Valkama (4. huhtikuuta 1906 Tampere – 9. elokuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.
Valkama esiintyi Oiva Luhtalan kanssa vuosina 1941, 1943 ja 1952 Ryhmy ja Romppainen -elokuvissa, joissa hän näytteli Ville Romppaista. Valkama näytteli myös pitkään teattereissa. Hänellä oli teatterikiinnitykset Mikkelissä, Joensuussa, Lahdessa, Tampereella ja Helsingissä, viimeksi Radioteatterissa. Hän johti Mikkelin teatteria vuosina 1933–1935.
Valkaman elokuvaura kesti 22 vuotta, ja hän esiintyi kaikkiaan noin 70 elokuvassa. Hän oli taitava koomikko, ja hän esiintyikin enimmäkseen komediaelokuvissa, mutta teki myös dramaattisia osia. Valkaman ensimmäinen oli "Hätävara" vuonna 1939 ja viimeinen "Pikku Pietarin piha" 1961. Hänet tunnetaan myös Lystikäs-kääpiön roolista elokuvassa "Lumikki ja 7 jätkää". Hän esiintyi myös mm. elokuvissa "Kalle-Kustaa Korkin seikkailut", "Ruusu ja kulkuri", "Jokin ihmisessä", "Pikku Ilona ja hänen karitsansa" ja "Vääpeli Mynkhausen". Valkama oli tunnettu hahmo monissa 1940- ja 50-luvun elokuvissa. Hänet palkittiin vuonna 1957 Pro Finlandia -mitalilla.
Näyttelijä Ritva Valkama on Reino Valkaman tytär. Valkama kuoli heikon sydämen takia sydänkohtaukseen 56 vuoden iässä. Hänet on haudattu Helsinkiin Malmin hautausmaalle (kortteli 9-22-747).
Markku Johansson
Markku Henrik Johansson (s. 22. maaliskuuta 1949 Lahti) on suomalainen muusikko, kapellimestari, säveltäjä ja sovittaja. Hänen instrumenttinsa ovat trumpetti ja flyygelitorvi.
Markku Johanssonin velipuoli oli viihdemusiikin moniottelija Nacke Johansson.
Markku Johansson aloitti trumpetinsoiton 13-vuotiaana. Hän suuntautui aluksi klassiseen musiikkiin. Johansson opiskeli Lahden musiikkiopistossa vuosina 1965–1968 pääaineena trumpetin soitto. Hän jatkoi opintojaan Sibelius-Akatemiassa 1970–1972. Vuosina 1976–1977 Johansson opiskeli New Yorkissa opettajinaan Thad Jones, Lew Soloff sekä Carmine Caruso.
Johansson aloitti ammattimuusikkona Helsingissä vuonna 1970. 
Samana vuonna hän soitti Carolan orkesterissa sekä Danny-show'ssa.
Pepe & Paradise -yhtyeessä Johansson oli mukana vuosina 1970−1975.
Johansson on UMO Jazz Orchestran perustajajäsen. Hän toimi UMO:n kapellimestarina vuosina 1992−93. HTuona aikana UMO laajensi repertuaariaan ja teki yhteistyötä esimerkiksi säveltäjä Eero Hämeenniemen kanssa. Johansson aloitti Vantaan viihdeorkesterin taiteellisena johtajana ja kapellimestarina vuonna 1988. Toimikausi kesti yli 20 vuotta. Tänä aikana orkesteri tuli tunnetuksi Suomen ainoana viihdemusiikkiin erikoistuneena sinfoniakokoonpanona. Markku Johansson lopetti kautensa vuoden 2009 lopussa. Vantaan viihdeorkesterin lisäksi Johansson on uransa aikana vieraillut johtamassa useimpia Suomen sinfoniaorkestereita.
Johansson valitsi vuoden 2006 Iskelmä-Finlandian saajan Paula Koivuniemen. Voittaja julkistettiin Nokialla Tapsan tahdeissa 27. heinäkuuta 2006.
Killing Heidi
Killing Heidi on australialainen rock-yhtye. Se perustettiin Violet Townissa, Victorian osavaltiossa vuonna 1996.
Killing Heidi julkaisi ensimmäisen singlensä "Weirin" elokuussa 1999. Se nousi Australian singlelistoilla kuudenneksi ja myi vuoden loppuun mennessä platinaa. Sitä seurasi vuonna 2000 esikoisalbumi "Reflector", joka vietti Australian virallisen albumilistan kärjessä seitsemän viikkoa.
Killing Heidi on julkaissut tähän mennessä kolme studioalbumia, joista tuoreimman vuonna 2004.
Suolirock
Suolirock on Sumiaisissa vuosittain järjestettävä yksipäiväinen musiikkifestivaali.
Suolirock järjestetään talkoohengessä, eikä sen järjestäjillä ole tarkoitus kerätä itselleen voittoa. Pääasiallisesti tapahtumassa esiintyy aloittelevia sekä pieniä paikallisia yhtyeitä.
Ensimmäinen Suolirock järjestettiin vuonna 2003 Sumiaisten Harjulassa ja sisäänpääsymaksun maksoi noin 200 henkeä. Kävijämäärä ja festivaalin luonne pysyivät seuraavat viisi vuotta samanlaisina. Kävijämäärän hipoessa jo 400 vuonna 2007 kävi Harjula liian pieneksi. 2008 tapahtuma siirtyi ulkoilmaan ja kävijämäärät jatkoivat vuosi vuodelta tasaista nousua. 2010 rikkoutui ensimmäistä kertaa 500 kävijän rajapyykki.
Vuosi 2011 toi tullessaan uusia tuulia – bändikattaus pysyi pääosin samoilla linjoilla, mutta kävijämäärän kasvua vauhdittivat nyt Pelle Miljoona United sekä Problems?.
Vuoden 2014 Suolirock oli entistä kansainvälisempi. Tapahtumapaikkana 5.7.2014 oli Suolahden Ostokeskuksen piha. Esiintyjiä olivat Dave L. B. Inventive, Jesus Chrüsler Supercar (Ruotsi), Red Eleven, Rikoslaki (punk-yhtye), Kaupungin Valot, Vehkala & Quomat, Not So Perfect Strangers, Behind Dead Eyes sekä Kymmenes legioona.
Vilho Helanen
Vilho Veikko Päiviö Helanen (vuoteen 1905 Helander, 24. marraskuuta 1899 Oulu – 8. kesäkuuta 1952 Frankfurt, Länsi-Saksa) oli suomalainen kirjailija, tiedemies, poliitikko, AKS:n puheenjohtaja ja lehtimies. Helanen oli suomalaisen dekkarikirjallisuuden pioneereja. Hän toimi vanhasuomalaisen henkivakuutusyhtiö Salaman johtokunnan sihteerinä 1922–1941, sekä viipurilaisen Keskinäisen eläke-kassan johtajana vuosina 1942–1945.
Vilho Helanen suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon Helsingin yliopistossa 1922 pääaineinaan historia ja kansantaloustiede. Hän väitteli filosofian tohtoriksi 1937. 
Helanen otti vapaaehtoisena osaa Viron vapaussotaan 1919. Hän liittyi heimoaatteelliseen Akateemiseen Karjala-Seuraan (AKS) vuonna 1923 jäsenenä n:o 91 (jäsen n:o 1 oli Elias Simojoki) ja toimi seuran puheenjohtajana 1927–1928 ja uudelleen syksystä 1933 lähtien "vanhojen" noustua jälleen valtaan seurassa. Helasen puheenjohtajuus jatkui seuran lakkauttamiseen saakka. Kolmekymmentäluvulla Helanen antoi tukensa Lapuan liikkeelle ja liittyi Isänmaallisen kansanliikkeen (IKL) riveihin. Tämä ratkaisu johti hänet eroon monista AKS:n aikaisista opiskelutovereistaan, muun muassa Urho Kekkosesta.
Talvisodan alla ja sen aikana hän oli Maan Turva-järjestön toiminnanjohtaja. Vuonna 1940 Helanen tuli Nouseva Suomi -yhdistyksen hallituksen puheenjohtajaksi.
Jatkosotaa Helanen nimitti "pyhäksi sodaksi". "Nyt luodaan eheän, yksimielisen, elämäntahoisen kansamme voimalla Suomi, jonka yltä idän uhka on iäksi poissa", hän kirjoitti päätoimittamassaan Suomen Heimo -lehdessä 1941. Helanen oli Suur-Suomi -aatteen innokas kannattaja. Hän toimi talvisodan aikana propagandatehtävissä ja jatkosodan aikana valtionlainojen propagandatoimikunnan puheenjohtajana, Itä-Karjalan sotilashallinnon virkailijana ja asutuksen suunnittelijana sekä sisäasiainministeriön edustajana Tallinnassa.
Sodan jälkeen AKS:n ja IKL:n toiminta kiellettiin, ja Suomen Heimo -lehti lakkautettiin. Helanen sai syytteen ja myöhemmin puolen vuoden kuritushuonetuomion maanpetoksellisesta toiminnasta avustettuaan Saksan hyväksi vakoillutta tanskalaista insinööriä, Thoralf Kyrreä välirauhan aikana. Vapauduttuaan vankilasta 1951 Helanen jatkoi luovaa kirjallista työskentelyä.
Helanen aloitti novellien kirjoittamisen sanomalehtiin jo 17-vuotiaana. Hän toimi Ylioppilaslehden päätoimittajana 1924–1926 ja Suomen Heimo -lehden päätoimittajana 1938–1944. Helasen ensimmäinen kirja, omakohtaisiin kokemuksiin perustunut muistelmateos "Suomalaiset Viron vapaussodassa" julkaistiin 1921. Ensimmäisessä rikosromaanissaan "Helsingissä tapahtuu" (1941), jonka Helanen kirjoitti salanimellä Heikki Aksila, hän loi sittemmin yli-inhimillisiin mittoihin kasvaneen sankarinsa, varatuomari Kaarlo Raudan, kaikkea pahuutta vastaan taistelevan suoraselkäisen aatteen miehen.
Helasen lupaavasti alkanut dekkarikirjailijan ura katkesi sydänkohtaukseen reportaasimatkalla Saksassa, jossa Helanen oli Helsingin Sanomien toimeksiannosta.
Omalla ninellä:
Nimimerkillä "Heikki Aksila":
Nimimerkillä "V. H.":
Nimimerkillä "V. P.":
Oskar Nylander
Oskar Nylander (11. kesäkuuta 1827 Oulu – 25. lokakuuta 1849 Oulu) oli suomalainen taidemaalari.
Nylander syntyi Oulussa varakkaaseen kauppiasperheeseen. Hänen isänsä Anders Nylander oli Oulun johtavia tervaporvareita. Nylander kävi Oulun triviaalikoulua 1830- ja 1840-lukujen vaihteessa. Koulussa huomattiin Nylanderin taiteelliset lahjat, ja häntä kannustettiin taiteilijan uralle. Nylander opiskeli Pietarin taideakatemiassa vuodet 1844–1848. Nylanderin tunnetuimmat teokset ovat J. L. Runebergin runoon perustuva maalaus "Pilven veikko", Kuopiossa maalattu J. V. Snellmanin muotokuva ja Nylanderin viimeiseksi työksi jäänyt alttaritaulu "Kristuksen kirkastus" Limingan kirkossa. Nylander ampui itsensä ateljeessaan Oulussa vain 22-vuotiaana.
Nylanderin tiedetään maalanneen ainakin 30 teosta, joista useimpien olinpaikkaa ei kuitenkaan tunneta. Osa Nylanderin töistä lienee palanut hänen veljensä Fredrik Nylanderin talon mukana Oulun palossa vuonna 1882. J. V. Snellmanin muotokuva tuhoutui Ostrobotnialla riehuneessa tulipalossa 29.11.2008.
Nokia E70
Nokia E70 on Nokian vuonna 2005 julkaisema matkapuhelin. Myyntiin puhelin tuli vuoden 2006 toisen neljänneksen aikana. Sen keskeisiä sovelluksia ovat mm. sähköposti (Push Email), dataliikenne WLANin yli sekä mahdollisuus VoIP-puheluihin niitä tukevassa verkossa.
Puhelimen käyttöjärjestelmä on S60 3.0 (Symbian 9.1).
Puhelin kuuluu Nokian E-sarjaan.
Laite on hyväksytty käytettäväksi EGSM900/1800/1900 ja UMTS 2100 -verkoissa.
Larissa
Larissa () voi viitata seuraaviin:Antiikin aikana:Nykyaikana:
Kivistö
Kivistöllä voidaan tarkoittaa:Kivistö on myös sukunimi. Tunnettuja Kivistöjä:
Sotaoikeus
Sotaoikeus on tuomioistuin, jonka tehtävänä on tutkia sotilaiden ja joissain tapauksissa myös siviilien rikoksia. Lähes kaikkien maiden asevoimat käyttävät jonkin tyyppistä sotaoikeutta tutkimaan sotilaidensa tekemiä rikoksia.
Sotilaiden tekemät rikokset tutkittiin Suomessa itsenäisyyden aikana rauhanaikaisissa sotaoikeuksissa niiden lakkauttamiseen vuoteen 1983 saakka. Sotaoikeuteen kuului lainoppinut puheenjohtaja, sotatuomari, ja neljä sotilasjäsentä (kaksi upseeria ja kaksi aliupseeria). Sota-aikana vastaavalla kokoonpanolla toimivat kenttäoikeudet, joissa oli kaksi sotilasjäsentä ja yksinkertaisempi oikeudenkäyntimenettely. Erityistapauksissa saatettiin kuolemantuomiota vaativissa rikoksissa sota-aikana asettaa erityinen "pikaoikeus", jossa oli kahdeksan sotilasjäsentä ja lainoppinut puheenjohtaja. Pikaoikeus toimitti käsittelyn suullisesti joukko-osaston edessä ja sen tuomio pantiin välittömästi täytäntöön.
Sotaoikeuksien ja kenttäoikeuksien päätöksistä sai pääsäännön mukaan valittaa sotaylioikeuteen (myöhemmässä vaiheessa hovioikeuteen). Pikaoikeuden tuomiosta ei voinut valittaa. Sotaylioikeuteen kuului kolme lainoppinutta sotaylituomaria, joista yksi toimi puheenjohtajana sekä kaksi vähintään esiupseerin arvoista sotilasjäsentä, joista toinen oli maa- ja toinen merivoimista.
Nykyaikana sotaoikeuden kokoonpano on lainoppinut puheenjohtaja ja kaksi sotilasjäsentä. Sotaoikeus asetetaan sota-aikana ainoastaan sotatoimialueelle ja se käsittelee sotilaiden tekemiä rikoksia. Erityistapauksissa se voi käsitellä myös siviilien rikoksia. Oikeuden päätöksistä saa valittaa hovioikeuteen.
Anglosaksisessa oikeuskäytännössä sotaoikeus on tavanomainen tapa tutkia sotilasrikokset. Tyypillisesti oikeusistuimia on useita ja niiden kokoonpano riippuu käsiteltävän asian vakavuudesta. Joidenkin maiden laivastoissa on tapana pitää sotaoikeuden istunto sota-aluksen menetyksen johdosta, usein menetetyn aluksen kapteeni itse vaatii sotaoikeuden istuntoa menetyksen syiden selvittämiseksi lopullista raporttia varten.
Luvaton poissaolo
Luvaton poissaolo voi tarkoittaa:
Jorvaksen rautatieasema
Jorvaksen rautatieasema (, , vuoden 1924 tienoille saakka "Jorfvas") on lähijunien asema Jorvaksessa Kirkkonummella, Masalan ja Tolsan asemien välissä. Laiturilta 1 liikennöidään Kirkkonummen suuntaan ja laiturilta 2 Helsingin suuntaan. Asemalla on varoitusäänellä ja -valolla varustettu laituripolku.
Jorvas avattiin Masalan aseman alaisena laiturivaihteena vuonna 1903, ja arkkitehti Bruno Granholmin suunnittelema Platformskjul III -tyyppinen liikennepaikkarakennus valmistui samana vuonna. Rakennusta laajennettiin arkkitehti Jarl Ungernin piirustusten mukaan vuonna 1933, jolloin sen ulkonäkö muuttui huomattavasti. Moskovan välirauhan nojalla Jorvas jäi Porkkalan vuokra-alueelle vuonna 1944 ja se avattiin jälleen vuokra-alueen palautuksen jälkeen elokuussa 1956. Jorvaksen liikennepaikka toimi miehitettynä laiturivaihteena vain vuosina 1961–1968, muutoin miehittämättömänä seisakevaihteena. Tavaraliikenne Jorvaksen liikennepaikalla lopetettiin vuonna 1987 ja liikennepaikkarakennus purettiin. Paikalla on nykyisin vain vuonna 1994 tehty laitesuojarakennus.
Ratahallintokeskus ja Kirkkonummen kunta ovat suunnitelleet, että asemaa siirrettäisiin länteen päin Vanhan Jorvaksentien ylikulkusillan viereen. Samalla voitaisiin parantaa aseman palvelutasoa korkeammilla ja pidemmillä laitureilla sekä vanhan aseman laituripolku korvata uudella alikululla.
Kirkkonummelle liikennöidään raiteelta 1 ja Helsinkiin raiteelta 2.
Luoman rautatieasema
Luoman rautatieasema (, ) on entinen lähijunien asema Kirkkonummella, Mankin ja Masalan asemien välissä. Asemalla on myös puomeilla varustettu tasoristeys.
Ratahallintokeskuksen (RHK) mukaan Luoman aseman palvelutaso ei täyttänyt henkilöliikenteen aseman laatuvaatimuksia. Toisin kuin Tolsan ja Jorvaksen kohdalla, Luoman rautatieaseman kehittämisestä ei RHK:n ja Kirkkonummen kunnan välillä ollut suunnitelmia. Oli ehdotettu, että asema joko siirretään nykyiseltä paikaltaan tai jopa lakkautetaan. Maaliskuussa 2016 lakkautus lopulta tapahtui, yhdessä Mankin aseman kanssa. Kirkkonummelle liikennöitiin raiteelta 1 ja Helsinkiin raiteelta 2. Aseman laiturit ja katos sekä valotaulun pidikkeet ovat vielä paikoillaan vaikka aseman toiminta on päättynyt.
HSL ilmoitti useiden palautuskeskusteluiden jälkeen 21.11.2017, että Luoman asemaa ei palauteta, sillä matkustajamäärät olivat liian pieniä ja aseman avaaminen hidastaisi useimpien matkustajien matkaa.
Nykyinen Luoman asema on ollut alun perin nimeltään Nokan seisake. Alkuperäinen Luoma taas sijaitsi lähempänä Helsinkiä, suunnilleen nykyisen Kehä III:n sillan kohdalla.
Vuosina 1944-1956 alkuperäinen Luoman asema oli Helsingistä länteen kulkevien paikallisjunien pääteasemana. Nokan seisake ei ollut käytössä, koska Porkkalan vuokra-alueen raja kulki sen laiturialueen poikki. Koska silloisella Luoman seisakkeella ei ollut ympäriajoraidetta, paikallisjunien kulkusuunnan vaihdos aiheutti erityisjärjestelyjä: aamupäivisin veturi vaihdettiin junan Helsingin puoleiseen päähän jo Kauklahdessa, ja iltapäivisin veturi tuli Luomasta Kauklahteen junan hännillä.
Myöhemmin Nokan seisake päätettiin lakkauttaa, mutta Luomaa ei. Asutus oli kuitenkin keskittynyt enemmän Nokan seisakkeen kohdalle, joten vuonna 1978 alkuperäinen Luoma lakkautettiinkin ja Luoman nimi siirrettiin Nokan seisakkeelle eli nykyiselle Luoman asemalle. Alkuperäinen Luoman seisake jäi Kehä III:n siltapenkereen alle.
Eläköön tuonenkielo
Eläköön tuonenkielo () on George Orwellin romaani vuodelta 1936. Kirjassa Orwell kritisoi voimakkaasti aikansa porvarillisuutta 
ja maallista elämäntyyliä.
Kirjassa päähenkilö Gordon Comstock kyllästyy mainosnikkarin kaupallisuutta palvovaan työhön ja päättää ryhtyä köyhäksi runoilijaksi. Hän julistaa "sodan" rahan jumalaa vastaan ja kehittää teorioita rahan valtavasta merkityksestä. Vastoinkäymisissä Gordonilla on tukenaan rakkaudessaan ehdoton naisystävä Rosemary.
Pääskynen (lehti)
Pääskynen oli lastenlehti, joka ensimmäisen kerran alkoi ilmestyä 1871 Emilie Bergbomin (1834–1905) aloitteesta. Bergbom johti Suomalaista Teatteria yhdessä veljensä Kaarlo Bergbomin kanssa. Lehti eli vuoteen 1881.
Lastenlehtien merkitys 1800-luvun loppupuolen ja 1900-luvun alun Suomessa oli varsin suuri. Monet kirjailijat ja kirjoittamisen harrastajat julkaisivat niissä tekstejään. Pääskynen oli 1800-luvulla ilmestyneistä lastenlehdistä huomattavin.
Pääskystä toimitti Ida Godenhjelm (1837–1913). Lehden vakituisena avustajana oli kansanrunouden tutkija, Helsingin yliopiston professori Julius Krohn (1835–1888) perheineen. Julius Krohnin toinen vaimo Minna Krohn (o.s. Lindroos, 1841–1917) kokosi omista teksteistään ja muista Krohnin perheen kertomuksista teoksen "Pääskysen liverryksiä lapsille" (1883).
Pääskynen alkoi ilmestyä uudelleen Otavan kustantamana 1906. Lehti ilmestyi yhtäjaksoisesti vuoteen 1935. Se oli suosittu: painos oli parhaimmillaan 1910-luvun lopulla 6 000 kappaletta.
Uutta Pääskystä toimittivat Julius Krohnin tytär, kirjailija Helmi Krohn (1871–1967), kirjailija Anni Swan (1875–1958) ja kirjailija Arvid Lydecken (1884–1960). Taiteilija Rudolf Koivu (1890–1946) piirsi runsaasti kuvituksia ja vinjettejä lehteen.
Asko Martinheimo
Asko Martinheimo (oikealta nimeltään Asko Erik Vilhelm Mattsson, 28. syyskuuta 1934 Ulvila – 4. helmikuuta 2002 Nokia) oli suomalainen kirjailija. Hän kirjoitti myös salanimellä A. U. Pirkkala yhdessä Uolevi Nojosen kanssa.
Koulutukseltaan Martinheimo oli kansakoulun ja peruskoulun yläasteen opettaja. Hän toimi vapaana kirjailijana vuosina 1983–1988. Hän oli myös vuodesta 1988 lähtien Tampereen yhteiskoulun lukion kirjallisen ilmaisun tuntiopettajana.
Martinheimo tuli tunnetuksi siitä, kuinka tarkasti ja uskottavasti hän kuvasi nuorten elämää arjessa ja yhteiskunnassa. Hänen teoksensa päähenkilöt olivat monesti aikuisikää lähestyviä poikia. Myöhemmin Martinheimo kirjoitti myös fantasia- ja sankaritarinoita.
Kirjojen lisäksi Martinheimo kirjoitti kuunnelmia, televisionäytelmiä ja kolme kokoillan näytelmää.
Salanimellä A.U. Pirkkala kirjoitetut teokset
Vanha musiikki
Vanha musiikki on yleensä barokkimusiikista ja sitä vanhemmasta musiikista (keskiaika, renessanssi) käytetty nimitys. Suomalaisittain vanhana musiikkina voidaan pitää myös klassisen kauden suomalaissäveltäjien (esimerkiksi Byström, Crusell, Lithanderin veljekset) teoksia. Näin siitä syystä, että suomalaisia barokkisäveltäjiä ei ole. Vanhinta suomalaista materiaalia ovat keskiaikaiset gregoriaaniset laulut (muun muassa "Piae Cantiones" -sävelmät), koulumusiikki (esimerkiksi Porin triviaalikoulun nuottikirjat) ja uskonpuhdistuksen jälkeisellä ajalla syntyneet virret. Ajallisesti "vanha musiikki" ajoittuu vuosien 1500—1850 tietämille.
Vanhaa musiikkia esitetään usein niin sanotuilla periodisoittimilla, joilla tarkoitetaan joko aitoja vanhoja aikalaissoittimia tai niiden nykyaikaisia rekonstruktioita. Barokin periodisoittimia ovat esimerkiksi viola da gamba, barokkiviulu, teorbi, barokkiluuttu, barokkikitara, cembalo, virginaali, Bach-trumpetti. Klassiselle kaudelle siirryttäessä suosittuja periodisoittimia olivat esimerkiksi fortepiano ja traverso (puinen poikkihuilu). Barokkia vanhemman ajan soittimia ovat esimerkiksi krummhorn, dulcimer, skalmeija, sinkki, fiideli, sinfonia, tulppahuilu, pommeri ja hümmelchen.
1,1-dimetyylihydratsiini
1,1-dimetyylihydratsiini eli epäsymmetrinen dimetyylihydtratsiini (tunnetaan ainakin avaruustekniikassa lyhenteellään UDMH) on raketin nestemäinen hypergolinen polttoaine, joka otettiin käyttöön 1950-luvulla. Yhdisteestä käytetään myös nimeä N,N-dimetyylihydratsiini. 1,1-dimetyylihydratsiinia poltetaan rakettimoottoreissa typpitetraoksidilla (hapetin on toisinaan IRFNA tai nestehappi). UDMH on jalostettu hydratsiinista.
Sen kemiallinen kaava on CNH.
UDMH on myrkyllinen, haihtuva hygroskooppinen neste, jonka sulamispiste on -57 °C ja kiehumispiste on 63 °C sekä CAS-numero 57-14-7. Sen tiheys on 0,793 g/cm. Sen moolimassa on 60,10 g/mol. Sillä on ammoniakin kaltainen haju. Ilman koskettaessa sitä se muuttuu keltaiseksi ja absorboi ilman happea ja hiilidioksidia.
UDMH:ta voidaan varastoida säiliöissä jäähdyttämättä pitkiä aikoja. Sen ominaispaino on suuri. Kuten monet muutkin avaruustekniikan tuotteet, se on kallista.
UDMH on stabiilimpaa kuin hydratsiini NH – etenkin korkeammissa lämpötiloissa. Sitä on käytetty kaikkien suurten avaruusmaiden kantorakettien polttoaineena. Esimerkiksi Proton-, Titan IV- ja Delta II -raketit käyttävät UDMH:ta. Amerikkalaiset kantoraketit käyttävät Aerozine 50 -polttoainetta, josta 50 % on hydratsiinia ja 50 % UDMH:ta. Rakettipolttoaineena UDMH:n määrittelee Yhdysvaltain asevoimien standardi MIL-D-25064.
UDMH on myrkyllinen ja karsinogeeninen aine. Se imeytyy ihon läpi joutuessaan kosketuksiin ihon kanssa. Se voi räjähtää, jos joutuu kosketuksiin hapettimien kanssa. 1980-luvulla pohdittiin – ilmeisesti Yhdysvalloissa eikä Euroopassa – sitä, että eri elintarvikkeissa, etenkin omenatuoremehuissa, havaitut UDMH-pitoisuudet voivat aiheuttaa syöpää. UDMH reagoi erityisen voimakkaasti otsonin kanssa. Koska rakettimoottorien palamisprosessi on epätäydellinen, ne voivat vaurioittaa otsonikerrosta merkittävästi lentäessään otsonikerroksen läpi.
Symbiootti (sarjakuvat)
Symbiootti on elävä avaruusolio, joka on voimaton ilman isäntää. Symbiootit elävät symbioosissa isäntiensä kanssa, jotka ovat useimmiten ihmisiä ja miespuolisia. Näitä olentoja esiintyy Marvelin sarjakuvissa, useimmiten Hämähäkkimiehessä.
Hämähäkkimies sai Salatuissa Sodissa itselleen mustan avaruuspuvun, joka oli hänelle hyvinkin hyödyllinen. Se kehitti Hämähäkkimiehelle loputonta seittiä, pystyi muuntautumaan siviilivaatteiksi Peterin (Hämähäkkimiehen) päälle, mutta lopulta se paljastuikin loiseksi. Ihmenelosten Reed Richardsin avulla se saatiin irrotettua Hämähäkkimiehestä. Se yritti sulautua vielä Hämähäkkimiehen kanssa, mutta hän voitti sen kirkonkellon kovan äänen avulla. Symbiootti vahingoittui vakavasti.
Näitä ovat muun muassa:
Venom:
Carnage:
Toxin
Scream
Hybrid
Phage
Riot
Agony
Lasher
Hämähäkki-Carnage
Anti-Venom
Venomtar
Poison
Elokuvan alussa symbiootti laskeutui meteoriitin mukana New Yorkiin, ja kiinnittyi puistossa Mary Janen kanssa olleen Peterin mopoon päästen sitä kautta Peterin kotiin. Eräänä yönä symbiootti hyökkäsi pöydän alta sängyssä hämähäkki-puku päällään makaavan Peterin kimppuun ja siitä Peterin puku muuttui mustaksi. Musta Hämähäkkimies oli paljon tavallista Hämähäkkimiestä vahvempi, mutta ylimielisempi. Mustan puvun avulla Peter kuittasi kalavelkansa Ben Parkerin surmaamalle Flint Markolle hukuttamalla hänet metrotunnelissa käydyn lyhyen taistelun päätteeksi. Sen lisäksi Peter kosti Mary Janen menetyksen ystävälleen Harrylle hakkaamalla hänet Osbornien sukutalossa. Lopulta alkoi Peter tuntea huonoa omatuntoa ja meni kirkkoon, missä hän havaitsi kirkonkellojen äänen heikentävän symbioottia. Kun Peter oli repinyt symbiootin itsestään, laskeutui se tornia pitkin alas, missä otti uuden isännän Eddie Brokista, joka oli tullut kirkkoon pyytääkseen Jumalaa kostamaan häntä nöyryyttäneelle Peter Parkerille puolestaan. Tästä syntyi Venom. Vedestä noussut Hiekkamies aikoi kostaa Hämähäkkimiehelle metrotunnelin tapahtumat ja liittoutui Venomin kanssa elokuvan lopussa. He sieppasivat Mary Janen ja veivät hänet korkealle kahden rakenteilla olevan pilvenpiirtäjän välissä olevaan Venomin luomaan seittiin, missä luki haaste Hämähäkkimiehelle. Hämähäkkimies saapui pelastamaan Mary Janea, mutta joutui Venomin hyökkäyksen kohteeksi. Peterin pelastamaan saapunut Harry päihitti taistelussa Hiekkamiehen, mutta astui Peterille tarkoitettujen kiiturin terien eteen ja kuoli myöhemmin siihen. Taistelun lopussa putkien putoamisesta syntynyt kalina toi Peterille mieleen, kuinka hän oli voittanut symbiootin kirkon tornissa ja hän piirittää maahan iskemillään metalliputkilla Venomin. Putket kalisevat iskeytyessään maahan ja Hämähäkkimies kiskoo Eddien seitillänsä symbiootin vallasta, jonka jälkeen hän heittää putkiympyrän keskellä avautuvan jättimäisen symbiootin sisuksiin pommin. Eddie hyppää pommin perään ja kuolee symbiootin mukana pommin räjähdettyä.
Portugali-päivä
Portugali-päivä (), 10. kesäkuuta, on Portugalin kansallispäivä. Päivä on viralliselta nimeltään "Dia de Camões, de Portugal e das Comunidades Portuguesas" eli "Camõesin, Portugalin ja Portugalin yhteisöjen päivä", ja sitä vietetään Luís de Camõesin kuoleman (1580) muistoksi. Camões kirjoitti Portugalin kansalliseepoksen "Lusiadit".
Fasistihallinnon aikana 1944 päivä julistettiin portugalilaisen rodun päiväksi - "Dia da Raça". Päivä oli pannassa neilikkavallankumouksen aikana, mutta sen jälkeen juhlaa on vietetty myös portugalilaisten emigranttien juhlana.
Os Lusíadas
Os Lusíadas on Portugalin kansalliseepos, jonka kirjoitti Luís de Camões. "Os Lusíadas" ilmestyi 1572 tekijän palattua takaisin kotimaahansa seikkailtuaan vuosikausia Kaukoidässä. Teos kuuluu portugalinkielisen kirjallisuuden tärkeimpiin. Se kertoo Portugalin perustamisesta ja Vasco da Gaman löytöretkestä Hyväntoivonniemen kautta Intiaan. Nimensä eepos sai roomalaisten nykysiselle Portugalille antamasta nimestä Lusitania ja sen asukasta tarkoittavasta nimestä lusiadi.
Muodoltaan "Os Lusíadas" on eeppinen runo, ja se koostuu kymmenestä laulusta. Lauluissa on vaihteleva määrä säkeitä, mutta säkeet ovat kahdeksanrivisiä ja rivit kymmentavuisia. Riimikaava on ABABABCC.
Eepoksen päähenkilö on Vasco de Gama ja se kertoo hänen purjehduksestaan Intiaan ja takaisin kotimaahan. Teoksen lopussa vietetään löytöretkeilijän ja merenjumalatar Thetiksen häitä. Eepokseensa Camõeson liittänyt kertomuksen kansansa historiasta ja ylpeänä hän osoittaa, että lusitaanien sukujuuret johtavat Odysseukseen ja että Lissabon on hänen perustamansa satamakaupunki nimeltään Olyssipo.
Portugalilaisten osoittamaa intoa käännyttää muita kansoja kristinuskoon saa teoksessa ihailua. Portugalilaisia ihaillaan muutenkin ja muut kansat esiintyvät negatiivisessa valossa tyyliin ""ylimielinen saksalainen"" tai ""arvoton gallilainen"". Esikuvanaan Camões piti Vergiliusta.
Nykyajan lukijalle ""Os Lusiadas"" voi olla paikoitellen hankalaa luettavaa. Siinä on paljon viitteitä jumaltarustoon sekä historiaan. Välillä poiketaan tieteellisiin selostuksiin. Tyyli oli Camõesin aikana itsestään selvä valinta; pidettiin luonnollisena, että lukija ymmärtää eri viittaukset. Parhaiten on teoksessa kestänyt aikaa sen lyriikka.
Epäviralliset painin maailmanmestaruuskilpailut 1910
Vuonna 1910 järjestettiin Wienissä 9. lokakuuta epäviralliset painin maailmanmestaruuskilpailut Kisojen ainoa laji oli kreikkalais-roomalainen paini, jossa painittiin kahdessa painoluokassa: yli ja alle 75-kiloisissa. Samana vuonna järjestettiin Düsseldorfissa viralliset maailmanmestaruuskilpailut. Kisojen ykkönen oli isäntämaa Itävalta, joka otti 75 kilon sarjassa kolmoisvoiton ja yli 75 kilon sarjassa hopeaa ja pronssia.
Pekka Tammi
Pekka Olavi Tammi (s. 17. heinäkuuta 1952 Helsinki) on Tampereen yliopiston kirjallisuustieteen professori (1993–) ja Taideaineiden laitoksen johtaja. Hänen erikoisalaansa ovat kirjallisuudentutkimuksen kentällä erityisesti narratologia sekä Vladimir Nabokovin tuotanto.
Tammi on aikaisemmin työskennellyt myös Helsingin yliopistossa, tutkijana Suomen Akatemiassa ja vierailevana tutkijana Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä ja Santa Barbarassa. Hän on Helsingin yliopiston entisen matematiikan professorin Olli Tammen poika.