hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Norges Statsbaner
Norges Statsbaner, tutummin NSB eli Norjan valtionrautatiet on norjalainen rautatieyhtiö. NSB on VR:n tapaan valtio-omisteinen yhtiö ja Norjan suurin henkilöliikenteeseen keskittynyt rautatieyhtiö. Rahtiliikenne on erotettu omaksi yhtiökseen.
Norjan ensimmäinen rautatielinja, Hovedbanen, välillä Oslo-Eidsvoll avattiin 1. syyskuuta 1854. Tämä 68 kilometriä pitkä linja päätyi Mjøsajärven luo, josta höyrylaivat jatkoivat Lillehammeriin. Rautatien rakensivat brittiläiset insinöörit, mutta rahoitus tuli brittiläisiltä investoijilta ja Norjan valtiolta. Linjan hinnaksi tuli kaksi miljoonaa speciedaleria, mutta linjaan investointi oli kannattavaa, sillä se oli tuottoisa vilkkaan puutavaraliikenteensä ansiosta. Linjasta olikin valtava hyöty Norjan kukoistavalle puuteollisuudelle. Tämän, kuten myös myöhempien rautielinjojen, varrelle rakennettiin lennätinlinja.
Seuraavaksi rakennettu rautatielinja oli ensimmäinen valtio-omisteinen rautatielinja. 23. kesäkuuta 1862 Hamar-Grundsetbanen avattiin. Sitä seurasi 3. lokakuuta avattu Kongsvingerbanen, joka mahdollisti Norjan rautateiden yhdistymisen Ruotsin rautateiden kanssa. Uusia linjoja avattiin seuraavina vuosina ahkerasti.
Toisen maailmansodan jälkeen rautatielinjaston laajeneminen käytännöllisesti katsoen lakkasi täysin Nordlandsbanenin rakentamista lukuun ottamatta. Vuonna 1952 Norjan päättäjät päättivät, että 50 % rautatielinjaston pituudesta, joissa kulki 80 % liikenteestä, sähköstettäisiin 15 kV vaihtovirralla ja jäljelle jäävällä alueella liikennöitäisiin dieseljunilla. Sähköistys saatiin suoritettua loppuun vuoteen 1970 mennessä.
Operoidakseen modernisoidulla rataverkolla, NSB päätti hankkia uusia vetureita. Dieseljunia vetämään hankittiin NSB Di 3 ja sähköjunia NSB El 11.
Vuosikymmenien suunnittelun ja rakentamisen jälkeen saatiin vuonna 1980 avattua Oslotunnelen. Se mahdollisti lännestä tulevien junien pääsyn Oslon keskusrautatieasemalle. Suurinta mullistusta tunneli tarkoitti Oslon lähijunaliikenteelle, sillä se salli junien operoida Oslon kummallakin puolella.
1. joulukuuta 1996 NSB koki suurimman muutoksensa koko 1900-luvulla, kun se jaettiin kolmeen osaan. 
Vuonna 1998 Oslo sai uuden päälentoaseman vanhan käytyä liian pieneksi kasvavan liikenteen jaloissa. Uudesta lentoasemasta haluttiin ympäristöystävällisempi ja niinpä lentoasemalle vedettiin suurnopeuslinja. Linjaa ei rakennettu verovaroin vaan lainarahalla. Linjalla liikennöidään BM71 -yksiköillä niiden huippunopeutta, 210km/h.
90-luku sisälsi myös voimakasta kaluston uusimista ja uuden brändin luomisen.
Veturit
Sähkökäyttöiset monirunkoiset yksiköt (EMU)
Dieselkäyttöiset monirunkoiset yksiköt (DMU)
Everton Weekes
Sir Everton de Courcy Weekes OBE (s. 26. helmikuuta 1925) on barbadosilainen kriketinpelaaja. Hän pelasi kansainvälisellä tasolla Länsi-Intian joukkueessa.
Weekes pelasi ammattilaisuransa aikana kaikkiaan 48:ssa test matchissa, joista ensimmäisessä vuonna 1948 ja viimeisessä 1958. Hän oli yksi Wisdenin vuoden kriketinpelaajista 1951.
Weekesin lyöntikeskiarvo oli kansainvälisissä test matcheissa 58,61. Hän pelasi myös kotialueen first-class-krikettiä Barbadoksen joukkueessa. Kaikkiaan 152:ssa first-class-ottelussa lyöntikeskiarvona oli 55,34.
Mithotyn
Mithotyn oli ruotsalainen viikinki/folk metal yhtye.
Yhtye perustettiin vuonna 1993, kun vuonna 1992 perustettu Cerberus muutti nimensä Mithotyniksi. Bändi julkaisi ensimmäisen albuminsa vasta 1997. Suurin osa Mithotynin kolmen albumin kappaleista on kerätty yhtyeen demoista. Mithotyn lopetti toimintansa vuonna 1999 kun Stefan Weinerhall ja Karsten Larsson perustivat Falconerin.
Tatu Hiltunen
Tatu Hiltunen (s. 1977 Kuopio) on suomalainen taidevalokuvaaja. Näyttelyitä Hiltusella on ollut niin Suomessa kuin ulkomaillakin. Hän asuu ja työskentelee Turussa. Tatu Hiltunen on voittanut palkintoja taidekilpailuista ja biennaaleista. Hän on koulutukseltaan taiteen maisteri (TaM).
Maniakeksen kapina
Maniakeksen kapina oli bysanttilaisen kenraali Georgios Maniakeksen johtama kapina Bysantin keisari Konstantinos IX:tä vastaan vuonna 1043.
Maniakes oli kuuluisa bysanttilainen kenraali, joka taisteli muslimivalloittajia vastaan Vähässä-Aasiassa ja Sisiliassa 1031–38 ja auttoi kukistamaan Bulgarian kapinan vuonna 1041. Menestyksestä huolimatta hänet heitettiin vankilaan syytettynä maanpetoksesta. Bysantin keisari Mikael V kuitenkin vapautti hänet ja antoi hänelle hallittavaksi Italian provinssit.
Kun Maniakes kävi sotaa Italiassa muslimivalloittajia vastaan vuonna 1043, häntä syytettiin uudestaan maanpetoksesta. Keisari Konstantinos IX, joka oli auttanut syrjäyttämään keisari Mikaelin, käski Maniakeksen takaisin Konstantinopoliin vastaamaan syytöksiin. Maniakes kieltäytyi, huudatti itsensä keisariksi, ja ryhtyi avoimeen kapinaan keisaria vastaan. Hän oli aluksi voitokas edetessään kohti Konstantinopolia, mutta kuoli nuoleen onnettomuudessa, ja kapina kuivui kokoon.
Progeyö
Progeyö oli progressiivista rockia käsitellyt teemaohjelma, jota lähetettiin harvakseltaan yhteensä 11 osaa Yleisradion Radiomafia-kanavalla 1990-luvulla ja 2000-luvun alussa. Näitä läpi yön kestäneitä ohjelmia vetivät ainakin Hannu Blommila, Harri Hakanen ja Matti Puhtila.
Progeyö on palannut ääneen ainakin kolme kertaa Radiomafian jälkeen: Ylen Yöradiossa kesällä 2007 (juontajana Blommila) ja 6.–7. kesäkuuta 2008 (Blommila, Hakanen) ja kesällä 2014, jolloin Progeyö oli yksi Ylen Yöradion teemaöistä Ysäriyön, Juhannuksen teemayön ja 1960-luvun musiikille omistetun teemayön lisäksi.
Mikko Härkin
Mikko Sakari Härkin (s. 25. toukokuuta 1979 Keitele) on suomalainen kosketinsoittaja. Hän soittaa yhtyeissä Solution .45, Random Eyes, Mehida, Cain’s Offering ja Essence of Sorrow. Aiemmin hän on soittanut yhtyeissä KenZiner, Sonata Arctica ja Wingdom. Lisäksi hän on soittanut koskettimia Kotipellon "Waiting for the Dawn" -albumille ja Divinefiren albumille "Hero". Uusin yhtye Härkinin uralla on Timo Tolkin kokoama Symfonia.
Härkin on myös kertonut avoimesti uskostaan Jumalaan, kuinka hän masennuksesta tuli vuonna 1999 uskoon ottaen Jeesuksen vastaan ja tämä valinta sai hänet lähtemään Sonata Arcticasta 2002, vaikka hän tunsi olevansa uransa huipulla.
Kauainpikkurastuli
Kauainpikkurastuli ("Myadestes palmeri") on äärimmäisen uhanalainen Havaijilla Kauain saarella elävä varpuslintu.
Kauainpikkurastuli on kooltaan noin 17 cm. Väriltään lajin vatsa, rinta ja pää ovat vaalean ruskea. Selkä on väritykseltään tummempi. Linnulla on vaaleat silmärenkaat. Jo sukupuuttoon kuollut kauainisorastuli muistutti ulkonäöltään kauauinpikkurastulia, mutta oli tätä suurikokoisempi ja rotevampi sekä nokka on lyhyempi ja jalat tummemmat. Kauainpikkurastulin laulu on lyhyt pyrskähdys korkeita säveliä. Kutsuääni lajilla on lyhyt "hiss" .
Kauainpikkurastulit elävät korkealla saaren metsissä. Pääosin kauainpikkurastulit syövät hedelmiä, mutta selkärangattomat, erityisesti hyönteiset, ovat tärkeä lisä lajin ruokavalioon. Kauainpikkurastulikannan kooksi arvioidaan noin 200–300 yksilöä . Suurimmat lajiin kohdistuvat uhkat ovat elinympäristön tuhoutuminen sekä kilpailu ravinnosta saarelle tuotujen sikojen sekä alueelle levinneiden muiden nisäkkäiden lintujen sekä hyönteisen kanssa. Lisäksi hyttysten kantaman malarialoision sekä rottien arvellaan vaikuttavan kantaan sitä vähentävästi.
Guarino Guarini
Camillo-Guarino Guarini (7. tammikuuta 1624 – 6. maaliskuuta 1683) oli italialainen barokin ajan arkkitehti. Hän syntyi Modenassa ja sai vihkimyksen "Chierici Regolari Teatini" -sääntökunnan katoliseksi papiksi vuonna 1648.
Guarini eteni nopeasti kirkollisessa hierarkiassa; hänestä tuli rovasti jo 1654.
Guarinin arkkitehtonisia töitä on nähtävillä paitsi hänen pääpaikassaan Torinossa, myös ulkomailla, kuten Portugalin pääkaupungissa Lissabonissa. Hän kirjoitti runsaasti matematiikasta.
Guarini kuoli Milanossa 59-vuotiaana. Hänen perintöään jatkoi muiden muassa Filippo Juvarra.
Manchester Arena
Manchester Arena on areena Manchesterissa, Englannissa. Sinne mahtuu 3 000–21 000 katsojaa. Aareenalla järjestetään konsertteja ja muita tapahtumia.
Areenalla on esiintynyt joukko tunnettuja artisteja, muiden muassa:
Ariana Grande, David Gilmour, Oasis, UB40, Scissor Sisters, Green Day, Madonna, My Chemical Romance, Linkin Park, McFly, Paul McCartney, Red Hot Chili Peppers, Tina Turner, Céline Dion, Meat Loaf, Tom Jones, Sting, The Police, U2, The Pogues, New Found Glory, Spice Girls, Foo Fighters, Britney Spears, Beyoncé, Destiny’s Child, Kylie Minogue, Fleetwood Mac, Christina Aguilera, Brandy, Usher, Alicia Keys, Enrique Iglesias, Rihanna, The Pussycat Dolls, Girls Aloud, Dionne Warwick, Whitney Houston, Barbra Streisand, Mariah Carey, The Corrs, Bryan Adams, The Rolling Stones, Cher, Justin Timberlake, Nelly Furtado, Machine Head, Mary J. Blige, Westlife, P.Diddy, Jennifer Lopez, Shania Twain, Sheryl Crow, Pearl Jam, Def Leppard, Take That, Gwen Stefani, Shaggy, Missy Elliott, Avril Lavigne, 50 Cent, Alanis Morissette, Andrea Bocelli, Diana Ross, Pink, Bruce Springsteen, The Fugees, Janet Jackson, The Killers, Texas, The Verve, Babyshambles, The Osmonds
Filippo Juvarra
Filippo Juvarra (7. maaliskuuta 1678 – 31. tammikuuta 1736) oli italialainen arkkitehti. Hänen töidensä joukossa on Torinossa sijaitseva Supergan basilika.
Juvarra oli kotoisin Messinasta, Sisiliasta. Hän sai vuonna 1735 kutsun Madridiin, jossa hän työskenteli, kunnes kuoli siellä 57-vuotiaana.
Biturigit
Biturigit (lat. "Bituriges") olivat Galliassa asunut kelttiläinen heimo. Biturigit olivat vuoden 600 eaa tienoilla koko Gallian voimakkain heimo. Noin vuonna 500 eaa heimo jakautui kahtia cubeihin ja vivisceihin. Cubien pääkaupunki oli Avaricum, nykyinen Bourges ja viviscien Burdigala, nykyinen Bordeaux. Vercingetorixin johtamassa kansannousussa vuonna 52 eaa biturigit puolustivat Avaricumia, jonka Caesar kuitenkin tuhosi kaikkine asukkaineen.
Hamid Mirza
Prinssi Hamid Mirza Qajar (23. huhtikuuta 1918 – 5. toukokuuta 1988) oli Persian Qajar-dynastian Mohammad Hassan Mirzan poika, joka oli Ahmad Shah Qajarin Persian viimeinen Qajar-dynastian shaahi.
Hamid Mirza syntyi Tabrizissa kruununprinssi Mohammad Hassan Mirzan ja tämän toisen vaimon Muhtaram Razzaghin pojaksi. Hän vietti lapsuutensa alun Golestanin palatsissa Teheranissa, kunnes hänen isänsä lähetti hänet nelivuotiaana Englantiin sisäoppilaitokseen. Matkalla Hamid Mirza meni Konstantinopoliin käymään isoisänsä Mohammad Ali Shahin luona, joka oli vuonna 1909 luopunut kruunusta perustuslakikriisin aikana.
Hamid Mirza ei jatkanut matkaansa Englantiin, koska hänen isoisänsä mielestä poika oli liian nuori. Hamid Mirza jäi asumaan isoisänsä kanssa Konstantinopoliin, kunnes he muuttivat San Remoon, Italiaan, jossa Mohammed Ali Qatar kuoli 5. huhtikuuta 1924. Isoisänsä kuoleman jälkeen Hamid Mirza muutti veljensä Hossein Mirzan kanssa Pariisiin vuodeksi. Kun Qajar-dynastia syrjäytettiin vuonna 1925, Hamid ja hänen veljensä Hosain muuttivat Englantiin isänsä kanssa.
Vuonna 1934 Hamid Mirza aloitti opinnot Worcester Thames Northgood Training Collegessa, Greenhayesissa, Kentissä, ja valmistui sieltä vuonna 1936 diplomi-insinööriksi. Hamid Mirza meni Royal Mailiin kokelaaksi. Kolme vuotta Royal Mailissa työskenneltyään Hamid Mirza meni töihin Mobil Oiliin.
Kun toinen maailmansota alkoi, Hamid Mirza suunnitteli sotilasuraa Ison-Britannian laivastossa, jonne hän ei aluksi päässyt, kunnes vuonna 1942 lykästi ja hän toimi luutnanttina adjutanttina Yorkin herttualle. Hamid Mirza palveli laivastossa nimellä David Drummond Britannian ulkoministerin sir Anthony Edenin ehdotettua, että Hamid Mirza ottaisi englantilaisen nimen.
Toisen maailmansodan aikana Hamid Mirza ja hänen isänsä kävivät Britannian ulkoministeriön kanssa keskusteluita siitä, että Hamid Mirzasta tulisi seuraaja Iranin valtaistuimelta syrjäytetylle Reza Pahlaville, jonka Englanti ja Neuvostoliitto syrjäytti vuonna 1941.
Koska Hamid Mirza ei puhunut äidinkielenään persiaa vaan englantia, Hamid Mirza olisi ollut shaahina huono vaihtoehto.
Sodan jälkeen Hamid Mirza palasi töihin Mobiliin ja vuonna 1957 hän palasi Iraniin ensimmäistä kertaa sen jälkeen, kun hän oli sieltä nelivuotiaana lähtenyt. Hamid Mirzan ollessa Iranissa saahi Mohammad Reza Pahlavin salainen poliisi SAVAK pidätti hänet kaksi kertaa. Hän lähti Iranista vuonna 1971 takaisin Lontooseen.
Hänen sedästään tuli Qajar-dynastian päämies 24. syyskuuta 1975, kun hänen serkkunsa, prinssi Fereydoun Mirza, kuoli.
Hamid Mirza kuoli 5. toukokuuta 1988 Lontoossa 71 vuoden iässä.
Hamid Mirzan pojasta Mohammad Hassan Mirza II:stä tuli Qajar-dynastian nykyinen päämies.
Hamid Mirza meni naimisiin Pariisissa vuonna 1946 Mah Banu Khanum (s. 1924), jonka kanssa hän sai kaksi lasta. Pari erosi vuonna 1957. Lapset ovat:Toinen vaimo oli Sudaba Khanum (s. 1924), jonka kanssa Hamid Mirza avioitui 24. elokuuta 1960 Teheranissa. Avioliitto oli lapseton.
Öræfajökull
Öræfajökull on Islannissa sijaitseva jääpeitteinen tulivuori. Se on maan suurin aktiivinen tulivuori, ja sen luoteisreunassa sijaitsee Hvannadalshnúkur, joka on Islannin korkein kohta. Maantieteellisesti Öræfajökullin katsotaan olevan osa Vatnajökullin jäätikköä. Vuori kuuluu Skaftafellin kansallispuistoon.
Öræfajökull on purkautunut kahdesti Islannin ollessa asutettuna. Vuonna 1362 se purkautui räjähdysmäisesti, minkä seurauksena Litla-Héraðn kylä tuhoutui. Asukkaat palasivat alueelle vasta 40 vuoden kuluttua, ja sinne rakennettiin kylä, Öræfi. Vuonna 1727 Öræfajökull purkautui jälleen, muttei yhtä voimakkaasti. Kolme ihmistä menehtyi purkauksessa.
Kaino Ranén
Kaino Ranén, kirjailijanimeltään Koo Reiman, (s. 1938) on ruotsinsuomalainen kirjailija. Hän on ollut myös ruotsinsuomalaisen Liekki-kulttuurilehden päätoimittajana 2005–2007.
Volodymyr Jezerskyi
Volodymyr Ivanovytš Jezerskyi (, s. 15. marraskuuta 1976 Lviv) on ukrainalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Jezerskyi pelasi kotimaassaan muun muassa Dynamo Kiovan, Karpaty Lvivin, Dnipro Dnipropetrovskin ja Šah’tar Donetskin joukkueissa. Ukrainan maajoukkueessa Jezersky pelasi vuodesta 1998 lähtien. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon Saksan MM-kilpailuissa 2006, missä hän pelasi Ukrainan ensimmäisen alkulohko-ottelun Espanjaa vastaan kokonaan.
Tommi Tervo
Tommi Tervo (s. 13. helmikuuta 1984 Jyväskylä) on suomalainen jääkiekkomaalivahti. Hänen nykyinen seuransa on Keravan HC Keski-Uusimaa.
Tervo on pelannut SM-liigaa Jyväskylän Jypissä ja Porin Ässissä. Lisäksi hän on pelannut muun muassa Savonlinnan SaPKossa ja Kirkkonummen Salamoissa Mestistä.
Tervo on edustanut urallaan myös Suomen U18 maajoukkuetta.
Emanuel Filibert
Emanuel Filibert (, ; 8. heinäkuuta 1528 Chambéry, Savoiji – 30. elokuuta 1580 Torino, Savoiji) oli Savoijin herttuakunnan herttua vuodet 1553–1580.
Emanuel Filibert oli Kaarle III:n ja Portugalin prinsessan Beatricen ainoa jälkeläinen, joka eli aikuisuusikään asti. Hänen äitinsä oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarin Kaarle V:n käly. Emanuel Filibert taistelikin Kaarlen joukoissa sodassa Frans I:n Ranskaa vastaan.
Vuonna 1553 Emanuel Filibertistä tuli Savoijin herttua isänsä kuoleman jälkeen. Tämä oli kuitenkin käytännössä vain kunnianimi, sillä suurin osa perintömaista oli ollut Ranskan valtaamana vuodesta 1536 lähtien. Hän jatkoi Habsburgien palveluksessa toivoen saavansa takaisin maat Ranskalta. Emanuel Filibert toimi Espanjan Filip II:n alaisuudessa Alankomaiden käskynhaltijana 1555–1559. Hän johti roolissaan Espanjan invaasiota Ranskan pohjoisosiin ja johti joukkonsa merkittävään voittoon St. Quentinin taistelussa elokuussa 1557.
Cateau-Cambrésis'n rauhan jälkeen Emanuel Filibert sai ruhtinaskuntansa takaisin ja nai Berryn herttuattaren Margaratin, joka oli Ranskan kuningas Henrik II:n sisko. Heidän ainoa lapsensa oli tuleva Savoijin herttua Charles Emmanuel I.
Hallitsijana Emanuel Filibert käytti aikaa saavuttaakseen takaisin ne asemat, jotka menetti raskaassa sodassa Ranskaa vastaan. Taitavana taktikkona hän käytti hyväkseen monia Euroopan kahinoita ja sai takaisin alueita Ranskalta ja Espanjalta, joihin kuului myös Torino, jonne hän siirsi pääkaupunkinsa Chambérystä. Samalla hän korvasi latinan herttuakunnan virallisena kielenä italialla.
Emanuel Filibert kuoli Torinossa vuonna 1580 ja hallitsijaksi nousi hänen poikansa Charles Emmanuel I.
Kosketussääntö
Kosketussääntöä käytetään vakavissa shakkipeleissä. Se tarkoittaa, että jos pelaaja koskettaa tarkoituksellisesti nappulaa laudalla, hänen tulee siirtää sitä tai lyödä se, jos mahdollista. Jos pelaaja haluaa siirtää nappulaa esimerkiksi keskemmälle ruutua selventääkseen tilannetta, hänen pitää sanoa "korjaan" (ranskaksi "j’adoube") tai ilmoittaa siitä muuten vastustajalle.
Koskettuaan nappulaan, pelaajan on siirrettävä sitä, jos mahdollista. Siirto katsotaan tehdyksi, kun pelaaja on päästänyt irti nappulasta. Sitä ennen pelaaja voi vielä vaihtaa nappulan kohderuutua. Tahattomat nappuloihin osumiset eivät pakota siirtämään. Jos pelaaja esimerkiksi osuu nappulaan kurottaessaan toiseen, ei hänen täydy siirtää nappulaa, johon osui ensin. Jos pelaaja koskettaa vastustajan nappulaa, se täytyy lyödä, jos mahdollista. Jos pelaaja koskettaa useampaa kuin yhtä nappulaa, hänen täytyy tehdä siirto ensimmäisellä, jos se on laillista. Sotilaan korotus on tehty loppuun, kun korotettu nappula on jätetty kahdeksannelle riville. Sitä ennen pelaaja voi vielä vaihtaa nappulaa, joksi korottaa sotilaan, mutta ei voi perua korotusta, jos on jo päästänyt irti sotilaastaan.
Jos pelaaja yrittää linnoittaa tilanteessa, jossa se ei ole mahdollista, hänen täytyy siirtää kuningastaan. Jos kuningasta ei voi siirtää, ei torniakaan tarvitse. Linnoittaessa kuningasta pitää siirtää ensin. Jos pelaaja koskee torniin ensin, hänen täytyy tehdä normaali siirto tornilla.
Vimmerby
Vimmerby on kaupunki Etelä-Ruotsissa Kalmarin läänissä. Kaupunki on Vimmerbyn kunnan keskusta, ja sen asukasluku on 7 827 (2005). Vimmerbyn läpi virtaa Stångån.
Vimmerby on perustettu 1300-luvulla ja sen pääkadun Storgatanin varrella on edelleen keskiaikaisia taloja. Kaupungissa on myös monia vanhoja puutaloja. Vimmerby oli aikanaan yksi Itä-Götanmaan tärkeimmistä kauppapaikoista.
Kaupunki on nykyään turistikohde, sillä se oli Astrid Lindgrenin synnyinkaupunki. Vimmerbyhyn onkin rakennettu Astrid Lindgrenin maailma -niminen huvipuisto, jonka teemana on Lindgrenin satukirjat.
Vimmerbyssä asui lapsuutensa myös toinen tunnettu ruotsalainen, Axel Munthe, lääkäri, joka sittemmin hoiti aikansa julkkiksia ja rakennutti Italiaan Caprin saarelle huvilan San Michele.
Santerin seikkailumaa
Santerin seikkailumaa on entinen puuhapuisto Ähtärissä. Seikkailumaa ei sisältänyt huvipuistolaitteita vaan erilaisia käyntikohteita. Se toimi Ähtärin eläinpuiston yhteydessä. Se avasi ovensa vuonna 1984. Tuolloin paikan nimi oli kuitenkin vielä Mini-Suomi ja se ikään kuin esitteli Suomea pienoiskoossa. Syksyllä 2005 puisto kuitenkin lakkautettiin. Santerin seikkailumaan lakkauttamisen jälkeen osa sen toiminnoista on siirretty eläinpuiston puolelle.
Cheiro
Cheiro (1. marraskuuta 1866 – 8. lokakuuta 1936), oli yksi tunnetuimmista ja värikkäimmistä 1900-luvun alun okkultisteista. Cheiro oli syntynyt Dublinissa Irlannissa ja oli oikealta nimeltään William John Warner. Hän käytti myös nimeä Kreivi Louis Hamon (tai Kreivi Leigh de Hamong), joka viittasi joko todelliseen tai keksittyyn aateliseen sukuun. Nimi "Cheiro" viittasi sanaan "cheiromancy", eli kädestä ennustaminen. Cheiro opetti palmistriaa, astrologiaa ja kaldealaista numerologiaa, ja käytti näitä ennustusmenetelmiä sekä yksityisille asiakkaille että maailman tulevien tapahtumien ennustamiseen. Cheiro kirjoitti useita okkultismia ja ennustamista käsitteleviä teoksia, joista osaa painetaan edelleen.
Viljo Lietola
Viljo Lietola (alk. Lemplin, 9. lokakuuta 1888 Viipuri – 29. lokakuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen jalkapalloilija, joka pelasi Suomen jalkapallomaajoukkueessa vuoden 1912 kesäolympialaisissa. Pelipaikaltaan hän oli tukimies.
Lietola edusti Tukholman olympialaisissa Suomea kolmessa ottelussa päästyään pelaamaan Kaarlo Soinion loukkaantumisen jälkeen. Hän oli voittamassa Venäjää maalein 2–1 sekä häviämässä Englannille 0–4 ja pronssiottelussa Alankomaille 0–9. Urallaan hän pelasi yhteensä viisi maaottelua.
Kotimaassaan Lietola edusti Kuokkalan Raja-Veikkoja ja Helsingin Jalkapalloklubia. Jälkimmäisen riveissä hän voitti Suomen mestaruuden vuosina 1911 ja 1912. Hän oli HJK:n johtokunnan jäsen vuonna 1913.
August Syrjäläinen
August Matias Syrjäläinen (24. huhtikuuta 1891 Viipuri – 18. toukokuuta 1960 Espoo) oli suomalainen jalkapallomaalivahti, joka pelasi Suomen jalkapallomaajoukkueessa vuoden 1912 kesäolympialaisissa. Hän oli joukkueen ainoa viipurilainen pelaaja, muut olivat Helsingistä.
Syrjäläinen pelasi Tukholman olympialaisissa Suomen jokaisessa neljässä ottelussa, mukaan lukien 9-0-tappioon päättynyt pronssiottelu Alankomaita vastaan. Urallaan hän pelasi yhteensä viisi maaottelua. Kotimaassaan "Aku" Syrjäläinen edusti Viipurin Reipasta.
Merwin Coad
Merwin Coad (s. 28. syyskuuta 1924) on yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän syntyi Kansasissa, mutta muutti lapsena vanhempineen Nebraskaan.
Coad sai vuonna 1945 vihkimyksensä Disciples of Christ -kirkon papiksi.
Coad istui liittovaltion edustajainhuoneessa vuosina 1957–1963. Hän ei ollut ehdolla uudelle kaudelle vuonna 1962.
Juha Kostiainen
Juha Mikael Kostiainen (s. 28. helmikuuta 1965 Tampere) on tamperelainen Sitran Julkishallinnon johtamisohjelman johtaja. Koulutukseltaan hän on hallintotieteiden tohtori ja diplomi-insinööri. Hänellä on useita julkaisuja ja aluetieteiden dosentuuri Tampereen yliopistossa.
Kostiainen on toiminut Tampereen kaupungin elinkeinojohtajana vuosina 1997-2001 ja YIT Oyj:n viestintä- ja kehitysjohtajana.
Kostiainen on kokoomuksen puoluevaltuuston jäsen. Vuosina 2004-2006 hän toimi Kokoomuksen Tampereen aluejärjestön puheenjohtajana ja vaikuttaa edelleen tamperelaisessa kunnallispolitiikassa.
Knut Lund
Knut Ernfrid Lund (17. heinäkuuta 1891 Tuusula – 14. tammikuuta 1974 Helsinki) oli suomalainen jalkapalloilija, joka pelasi Suomen jalkapallomaajoukkueessa vuoden 1912 olympialaisissa Tukholmassa. Pelipaikaltaan hän oli tukimies. Hänen toinen lajinsa oli jääpallo.
Lund pelasi Tukholman olympialaisten jalkapalloturnauksessa Suomen jokaisessa neljässä ottelussa, myös 9–0-tappioon päättyneessä pronssiottelussa Alankomaita vastaan. Maajoukkueessa hän esiintyi olympiaturnauksen lisäksi ainoastaan yhdessä jääpallomaaottelussa.
Kotimaassaan ”Kyli” Lund edusti HIFK:ta. Hän voitti jääpallon Suomen mestaruuden vuosina 1911, 1912 ja 1913 sekä jalkapallossa SM-hopeaa vuonna 1912.
Jackson Dinky
Jackson Dinky on Jacksonin valmistama superstrat-tyylinen sähkökitara. Se on suunniteltu pääasiassa hard rock - ja metallimuusikoille, mutta se soveltuu hyvin muihinkin musiikkityyleihin. Dinky onkin Jacksonin kitaroista kaikista yleisin ja siitä on olemassa yli 15 erilaista mallia.
Dinky on kokopuinen kitara, jonka mensuuri on 648 mm (25,5"). Sen runko on tehty lepästä ja vaahterasta. Normaalista poiketen, Dinkyn kaula ja otelauta ovat joissain malleissa molemmat vaahteraa, muussa tapauksessa otelauta on ruusu- tai eebenpuuta.
Dinkyissä on käytetty monenlaisia mikrofoniyhdistelmiä ja eri valmistajien mikrofoneja. Monissa malleissa on kaksi Seymour Duncanin tai EMG:n humbuckeria tai kaksi yksikelaista ja yksi humbucker tallan vieressä. Lisäksi kaikissa malleissa on yksi äänenvoimakkuuden ja yksi äänenvärin säädin ja mikrofonien vaihtoon kolmiasentoinen kytkin. Dinkyn kaikki metalliosat on kromia, joissain malleissa mustaksi värjättyä.
Dinkystä on valmistettu monia alamalleja, jotka on lajiteltu eri sarjoihin.
Gösta Löfgren (suomalainen jalkapalloilija)
Gösta Bernhard Löfgren (10. syyskuuta 1891 Helsinki – 21. helmikuuta 1932 Helsinki) oli suomalainen jalkapalloilija, joka pelasi Suomen jalkapallomaajoukkueessa vuoden 1912 kesäolympialaisissa. Pelipaikaltaan hän oli puolustaja.
Löfgren pelasi Tukholman olympialaisissa Suomen jokaisessa neljässä ottelussa, mukaan lukien 9–0-tappioon päättynyt pronssiottelu Alankomaita vastaan. Hän pelasi myös kahdessa muussa maaottelussa.
Löfgren edusti HIFK:ta. Hän saavutti SM-hopeaa vuonna 1912.
AIM-7 Sparrow
AIM-7 Sparrow ("Varpunen") on yhdysvaltalainen, puoliaktiivinen, tutkahakuinen keskimatkan ilmasta-ilmaan-ohjus. Se on ollut muun muassa Yhdysvaltain laivaston, merijalkaväen ja ilmavoimien käytössä. Ohjus on ollut länsimaiden käytössä 1950-luvun lopulta 2000-luvun alkuun asti. Yhdysvalloissa se on väistynyt AIM-120 AMRAAM:n tultua käyttöön. Sen viimeisin versio on AIM 7 P, johon olemassa olevia ohjuksia on päivitetty. Ohjuksen varsinainen kehitystyö on kuitenkin päättynyt.
Ohjuksen kehittely aloitettiin 1940-luvun lopulla Yhdysvaltain laivaston ohjelmassa ohjattavan rakettiaseen saamiseksi ilmasta-ilmaan -käyttöön. Ohjus saatiin palveluskäyttöön 1950-luvun lopussa ja oli eräs ensimmäisiä lajissaan. Kuten kaikkien vastaavien ohjusten on sen puoliaktiivisuuden heikkoutena jatkuva tutkalähetteen tarve ampuvasta koneesta. Tämä sitoo ampuvan koneen osoittamaan maalia osumaan tai ohimenoon asti. Jos tässä tilanteessa joutuu väistämään vihollisen hyökkäyksiä se voi aiheuttaa tutkalukituksen menettämisen, jolloin ohjus eksyy. Ohjuksesta tehtiin sekä tavanomainen kiskolta ammuttava versio että runkoon asennettava versio. Laukaisulaitteessa oli tällöin heittäjä, joka irrotti ohjuksen ennen moottorin käynnistymistä.
Asetta käytettiin Vietnamissa, missä sen menestys oli heikkoa. Tämä johtui mm. pitkästä minimilaukaisuetäisyydestä ja yleisestä epäluotettavuudesta, jota trooppinen ilmasto korosti.
Italiassa ja Isossa-Britanniassa ohjuksesta kehitettiin parannetut versiot nimillä Aspide ja Skyflash. RIM-7 Sea Sparrow on AIM-7 -ohjuksesta kehitetty ilmatorjuntaohjus merivoimille. Tutkan tuhoamiseen tarkoitettu AGM 45 Shrike -ohjus kehitettiin Sparrow-ohjuksesta yhdistämällä sen moottoriin ja runkoon tutkasäteilyn ilmaisin.
Kaavaillun R- version kehitys lopetettiin korkeiden kustannusten vuoksi.
"Lähde:" Taistelukärjessä on räjähteen ympärillä toisiinsa sidottuja metallitankoja.
Räjähdyksessä niistä muodostuu laajeneva, leikkaava rengas.
Viitteet
Uusi imperialismi
Uusi imperialismi on käsite, jolla tarkoitetaan Euroopan suurvaltojen uutta suurta siirtomaiden hankinta-aaltoa 1800- ja 1900-luvuilla, johon liittyivät myöhemmin mukaan myös Japani ja Yhdysvallat. Ajanjakso sijoittuu suunnilleen Ranskan–Preussin sodan ja ensimmäisen maailmansodan väliselle ajalle.
1900-luvun alkupuolella marxistit näkivät imperialismin olevan taloudellista ja poliittista hallintaa siirtomaissa ”monopolistisen finanssipääoman” avulla, eli se nähtiin kapitalismina.
Siirtomaavalta tiesi kaikkialla alkuperäiskulttuurin kehityksen pysähtymistä, taantumista ja lopuksi rappiota. Tutkijat ovat eritelleet tapahtumasarjasta siirtomaiden osalta neljä kriisiä. Ensiksi romahti väestömäärä, jonka aiheuttivat pakkotyö, taudit ja sodat. Sitten alueen talous ajautui kriisiin, sillä perinteinen elinkeinon harjoittaminen päättyi ja siirtomaiden tuotanto valjastettiin emämaiden tarpeiden mukaiseksi. Kolmanneksi valtajako muuttui. Entiset hallitsijat alistettiin, ja emämaiden virkamiehistä tuli johtajia. Alueen asukkaita saatettiin kohdella epätasa-arvoisesti, ja alkuperäisasukkaat menettivät luottamuksen hallintoon. Lopuksi alkuperäisasukkaiden identiteetti alistettiin, millä tarkoitetaan kansojen länsimaistamista jopa väkisin. Eurooppalaiset maat valtasivat 20 prosenttia maapallon pinta-alasta Afrikassa, Aasiassa ja Ison valtameren saarilla.
Euroopan maissa teollisuuden kehittyminen ja laajentuminen aiheutti raaka-aineiden lisääntyvää tarvetta. Raaka-aineiden tuonti siirtomaista tuli tärkeämmäksi. Talouden pitkä taantuma vuosina 1873–1896 Euroopassa osaltaan edesauttoi sosialismin nousua ja sosialistipuolueiden kannatusta, siten rajoitti ja kyseenalaisti siirtomaiden taloudellista hyödyntämistä ”riistämistä”.
Vuoden 1815 Wienin kongressin ja Ranskan–Preussin sodan välisenä aikana Britannia muodosti maailman modernin teollisen vallan. Suurvaltojen kilpailu alkoi pitkän laman aikana 1873–1896, jonka seurauksena oli sosialistipuolueiden nousu länsimaissa. Britannian askeleena uuteen imperialismiin on usein päivätty vuoteen 1875, jolloin Benjamin Disraeli osti Egyptiltä Suezin kanavan. Britannia otti valvontaansa Kyproksen 1878. Sudanin valtaus 1896–1898 ja Fashodan selkkaus syyskuussa 1898 kiristivät Ranskan ja Britannian välejä. Saksa osoitti kiinnostusta Etelä- ja Lounais-Afrikan alueisiin 1890-luvulla. Japani otti hallintaansa Taiwanin 1895, Mantŝurian 1905 ja Korean 1910.
Saksa menetti kaikki siirtomaansa Afrikassa ensimmäisen maailmansodan jälkeen.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Euroopan teollisuusmaat keskittyivät sodasta toipumiseen ja jälleenrakentamiseen, siirtomaiden omistaminen ja ylläpito olivat talouden lisätaakka, josta mieluimmin haluttiin päästä eroon.
Rullaluistinhockey kesäolympialaisissa 1992
Rullaluistinhockey oli ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan kerran kesäolympialaisten ohjelmassa näytöslajina Barcelonassa 1992. Mukana oli 12 joukkuetta.
Barcelonan kisojen rullaluistinhockeyn näytösturnaukseen valittiin joukkueet vuoden 1991 MM-kilpailujen menestyksen perusteella. MM-kisojen kahdestatoista parhaasta maasta mukaan pääsivät muut paitsi Chile, joka korvattiin yhdellä aasialaisella maalla. Kiinan kieltäydyttyä osallistumasta Aasian kiintiöpaikan sai Japani.
Olympialaisten rullaluistinhockeyottelut pelattiin neljällä paikkakunnalla: Barcelonassa, Vicissä, Sant Sadurní d'Anoiassa ja Reusissa. Joukkueet jaettiin kahteen alkulohkoon. Lohkossa A pelasivat Portugali, Argentiina, Italia, Yhdysvallat, Sveitsi ja Japani. Lohkon B joukkueet olivat Alankomaat, Brasilia, Espanja, Saksa, Angola ja Australia. Molempien lohkojen kolme parasta joukkuetta pääsivät mukaan välieräsarjaan, jonka kaksi parasta ratkaisivat koko turnauksen voiton loppuottelussa.
Turnauksen loppuottelussa Argentiina voitti isäntämaa Espanjan jatkoajalla maalein 8–6 ja vei kultamitalit. Espanja sai hopeaa ja Italia pronssia. Seuraaville sijoille päätyivät Portugali, Brasilia, Alankomaat, Yhdysvallat ja Saksa. Kisojen parhaat maalintekijät olivat italialainen Francesco Amato (32 maalia) ja portugalilainen António Neves (24 maalia).
Ragnar Wickström
August Ragnar Wickström (12. joulukuuta 1892 Mikkeli – 3. toukokuuta 1950) oli suomalainen jalkapalloilija, joka pelasi Suomen jalkapallomaajoukkueessa vuoden 1912 kesäolympialaisissa. Hän oli ammatiltaan konttoripäällikkö.
Wickström edusti Suomea Tukholman olympialaisissa kolmessa ottelussa. Hän loukkaantui välieräottelussa Englantia vastaan eikä pelannut pronssiottelussa, jossa Suomi kohtasi Alankomaat. Vuosina 1912–1923 hän pelasi yhteensä 17 maaottelua ja teki niissä kaksi maalia.
Kotimaassaan Wickström edusti Kronohagens Idrottsföreningiä, jonka riveissä hän voitti Suomen mestaruuden vuosina 1913, 1915 ja 1916. Hän oli myös KIF:n ensimmäinen puheenjohtaja vuosina 1908–1912.
Vala Flosadóttir
Vala Flosadóttir (s. 16. helmikuuta 1978 Reykjavík) on islantilainen seiväshyppääjä ja olympiamitalisti.
Valan uran suurin saavutus on pronssimitali Sydneyn olympialaisissa 2000 omalla ja maansa ennätyksellä 450 senttimetriä. Hän on voittanut sisäratojen MM-hopeaa 1999, sisäratojen EM-pronssia 1998 ja kultaa vuonna 1996.
Vala on sijoittunut myös vuoden Pariisin vuoden 1997 MM-hallikilpailujen kahdeksanneksi, Sevillan 1999 MM-kisojen kahdenneksitoista ja vuoden 2000 Gentin EM-hallikilpailujen neljänneksi.
Chambéry
Chambéry on kaupunki Ranskassa Rhône-Alpesin alueella ja Savoien departementissa, jonka pääkaupunki Chambéry myös on. Chambéryn pinta-ala on 20,99 neliökilometriä ja siellä on virallisen arvion mukaan 60 900 asukasta. Chambéry on merkittävä historiallinen kaupunki, sillä se oli Savoijin ruhtinaskunnan pääkaupunki.
Chambéry 55 kilometriä pohjoiseen Grenoblesta hieman Ranskan suurimman luonnollisen järven Lac du Bourget'n eteläpuolella. Kaupunki on rakennettu viihtyisään laaksoon, joka erottaa Chartreusen massiivin ja Bauges'n massiivin ylänköalueet toisistaan.
Chambéry kasvoi Savoijin kreivin Tomas III:n vuonna 1232 rakentaman linnan ympärille. Kaupungista tuli pian koko ruhtinaskunnan pääkaupunki ja se nautti vauraudesta 1300- ja 1400-luvuilla. Vaikka Savoijin pääkaupunki siirrettiin vuonna 1562 Torinoon, Chambéry oli edelleen merkittävä taloudellinen ja kulttuurinen keskus.
Ranskaan Chambéry liitettiin vuonna 1860. Kuitenkin edelleen Chambéry on säilyttänyt italialaisen leimansa ja voimakkaan alueellisen identiteettinsä.
Charlie Munger
Charles Thomas ”Charlie” Munger (s. 1. tammikuuta 1924 Omaha, Nebraska) on yhdysvaltalainen miljardööri, joka tunnetaan Berkshire Hathawayn varapuheenjohtajana. Hän on myös Kalifornian Pasadenassa pääpaikkaansa pitävän Wesco Financial Corporationin puheenjohtaja.
Munger on työssään Berkshire Hathaway -yhtiössä Warren Buffettin läheinen kumppani.
Alun alkaen juristiksi kouluttautunut Munger saavutti huomattavan aseman Munger, Tolles & Olson -lakifirmassa, jossa hän työskenteli vuoteen 1965.
Kouvolan salainen tutkijakomitea
Kouvolan salainen tutkijakomitea oli punaisten puolen oikeusistuin, joka tuomitsi Suomen sisällissodan aikana keväällä 1918 Kouvolassa vastavallankumouksellisia kuolemaan. Sen jäsenet olivat sisällissodan jälkeen Suomen etsityimmät punakapinalliset. Komitea tuomitsi kuolemaan satakunta suojeluskuntalaista ja valkoisten kannattajaa, joista useimmat päätyivät ammuttaviksi joko Kouvolan veripeltoon tai Kymijokeen. Suuri osa ammutuista oli Kymiyhtiön työntekijöitä. Tuomioistuimen ensimmäinen puheenjohtaja oli Kaarlo Korja, ja hänen jälkeensä Vihtori Saarinen -niminen työmies. Saarinen kuului punakaartin radikaaliin siipeen, joka vaati vastavallankumouksellisille ankaria rangaistuksia. Hän esimerkiksi ammutti Kymiyhtiön pääjohtajan Gösta Björkenheimin Korian sillalla kansalaissodan lopussa huhtikuussa. Komitean jäseninä olivat Vihtori Saarinen, Jalmar Mankki, Hjalmar Laakso, Arvid Adamsson, David Käyhty ja Antton Aartelo. He yrittivät sodan jälkeen paeta Venäjälle mutta jäivät kiinni Uudellakirkolla ja saivat myöhemmin elinkautiset vankeusrangaistukset. Aartelo kuoli vankileirillä, loput pääsivät vapaaksi 1920-luvun puolenvälin jälkeen. Vihtori Saarinen jäi junan alle Helsingissä 1945.
Bonnie Lou
Mary Jo Kath, taiteilijanimeltään Bonnie Lou (27. lokakuuta 1924 Towanda, Illinois – 8. joulukuuta 2015 Cincinnati, Ohio) oli yhdysvaltalainen rock ’n’ roll- ja countrylaulaja. Hän kuuluu Rockabilly Hall of Fameen.
Lou, joka oli jo aiemmin luonut huomattavan radiouran, nousi maineeseen levyttävänä artistina 1950-luvulla. Menestyssinglejä olivat ”Seven Lonely Days”, ”Tennessee Big Walk” ja ”Daddy-O”; musiikkia syntyi myös yhteistyössä Rusty Yorkin kanssa.
Uraansa televisiossa jatkanut Lou pääsi mukaan juontamaan "Paul Dixon Show’ta". Vaikka hän vetäytyi hiljalleen, häneltä ilmestyi kokoelmalevy vielä vuonna 2000.
Candie Evans
Candie Evans (oikealta nimeltään Jean Poremba, s. 22. maaliskuuta 1967 Newport Beach) on entinen pornotähti. Hän näytteli vuosina 1985–1987 yli 90 elokuvassa ja hänen kuviaan julkaistiin muutamissa pornolehdissä. Hän näytteli uransa aikana usealla eri nimellä, jotka olivat lähinnä nimikirjainten muuntelua (mm. Candy), käytti paria aliasta ja muutamaan otteeseen näytteli myös omalla nimellä.
Debyyttinsä Evans teki vuonna 1985 19-vuotiaana elokuvassa "Crystal Balls". Hän työskenteli usein aikansa suurimpien pornotähtien kanssa ja esiintyi hetero- ja lesboseksiä sisältävissä kohtauksissa sekä masturbaatiokohtauksissa.
Evans jätti pornoteollisuuden vuonna 1988 ja asuu nykyään Orlandossa, Floridassa miehensä ja kahden lapsensa kanssa.
Aer Arann
Aer Arann oli irlantilainen lentoyhtiö, joka aloitti toimintansa vuonna 1970. Vuonna 2006 Aer Arann kuljetti 1,1 miljoonaa matkustajaa.
Euroopan alueellisten lentoyhtiöiden liitto palkitsi Aer Arannin kausien 2005/6 ja 2004/5 kolmanneksi parhaana lentoyhtiönä.
Aer Arann ilmoitti 19. maaliskuuta 2014 vaihtavansa nimensä Stobart Airiksi. Muutos oli seurausta Stobart Groupin hankkimasta merkittävästä omistusosuudesta yhtiössä. Stobart Air teki samalla viiden vuoden sopimuksen Flyben kanssa. Stobart Air maalasi sopimuksen mukaisesti kaksi ATR-konettaan Flyben väreihin ja operoi koneita Flyben manner-Euroopan reiteillä.
Aer Arannin laivasto helmikuussa 2008
Dan Kuykendall
Dan Heflin Kuykendall (9. heinäkuuta 1924 – 12. kesäkuuta 2008) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän istui liittovaltion edustajainhuoneen jäsenenä vuosina 1967–1975; ensin vuoteen 1973 Tennesseen yhdeksännestä, sitten kahdeksannesta vaalipiiristä.
Kuykendall syntyi Texasissa ja valmistui Texas A&M Universitysta vuonna 1947. Hän oli toisen maailmansodan veteraani.
Maaliskuulaiset
Maaliskuulaiset, myös Maaliskuun ryhmä on 1960-luvun alussa muodostunut nuorten taiteilijoiden ryhmä. Aluksi heillä ei ollut yhteistä ohjelmaa. Myöhemmin taidenäyttelyissään he informalismia sivuten uudistivat 1950-luvun idealismin ja kansallisen ekspressionismin perinnettä ja liittivät sen mukaan eurooppalaisiin taidevirtauksiin.
Maaliskuulaisten ryhmä esiintyi ensi kerran yhteisessä näyttelyssä Helsingin Taidehallissa 1964.
Luettelo Klamydian kappaleista
Tämä on luettelo Klamydia -yhtyeen levyttämistä kappaleista aakkosjärjestyksessä.
Listassa on kaikkiaan 378 kappaletta.
Dyanna Lauren
Dyanna Lauren (s. 18. maaliskuuta 1970 Los Angeles) on yhdysvaltalainen eroottinen tanssija, pornotähti ja ohjaaja. Hän esiintyi lähes sadassa elokuvassa vuosien 1992 ja 1998 välillä, minkä jälkeen hän vaihtoi näyttelemisen ohjaamiseen.
Lauren oli Penthousen Pet of the Month heinäkuussa 1995.
Lauren on myös esiintynyt Marilyn Mansonin albumilla "Mechanical Animals" yhdessä Kobe Tain kanssa. Hän on myös Ninn Worx_SR, -elokuvayhtiön toimitusjohtaja ja omistaa yhtiön yhdessä aviomiehensä kanssa.
12. tammikuuta 2008 Lauren pääsi Adult Video Newsin Hall Of Fameen.
Margareeta Tudor
Margareeta Tudor (28. marraskuuta 1489 – 18. lokakuuta 1541) oli Englannin prinsessa ja Skotlannin kuningas Jaakko IV:n puoliso.
Margareeta oli kuningas Henrik VII:n ja Yorkin Elisabetin vanhin tytär ja kuningas Henrik VIII:n vanhempi sisar. Hän syntyi Richmond Palacessa vanhempiensa toiseksi lapseksi. Hänellä oli ennestään isoveli, Arthur. Margareetan äiti Elisabet kuoli samana vuonna kuin hän meni naimisiin.
Vuonna 1503, Margareetan ollessa neljätoistavuotias, hänet naitettiin Englannin ja Skotlannin välillä vallitsevan rauhan vahvistuksena Skotlannin kuninkaalle Jaakko IV:lle. Henrik VII nimittäin toivoi Margareetan avioliiton kautta rikkovansa Skotlannin ja Ranskan välisen "Vanhan liiton", Auld Alliancen. Pari sai kuusi lasta, joista vain myöhemmin Jaakko V:ksi kruunattu poika eli aikuisikään saakka. Kun Jaakko IV kuoli Flodden Fieldin taistelussa, Margareetasta tuli vastasyntyneen poikansa Jaakko V:n sijaishallitsija.Margareetan pojan Jaakko V:n tytär oli kuningatar Maria Stuart.
Syyskuussa 1513 Jaakko V kruunattiin Stirlingin linnassa, mutta koko hänen lapsuutensa vallassa oli sijaishallitsijoita, joista yksi hänen äitinsä. Vuonna 1514 Margareeta meni salaa naimisiin Archibald Douglasin, Anguksen 6. jaarlin kanssa. Samalla hän menetti sijaishallitsijan asemansa.
Parin vuoden päästä hän kuitenkin vieraantui aviomiehestään ja erosi tästä. Jonkin aikaa eron jälkeen hän otti seuraavaksi miehekseen Henry Stuartin, josta tuli lordi Methven. Pari ei saanut lupaa erota.
Kuolemaansa asti Margareeta yritti järjestää tapaamista poikansa ja veljensä Henrik VIII:n välillä, mutta Jaakko V syytti häntä petoksesta, eikä suostunut tapaamiseen.
Tudorien hallitsijasuku sammui hänen veljentyttärensä Elisabet I:n kuolemaan. Elisabetia seurasi valtaistuimelle Skotlannin kuningas Jaakko VI, Margareetan pojantyttärenpoika. Jaakosta tuli Englannin ensimmäinen Stuart-sukuinen hallitsija, Englannin Jaakko I.
Margareeta kuoli pahaan aivohalvaukseen Methvenin linnassa, Perthshiressä 18. lokakuuta 1541.
Tiina Ylinen
Tiina Paula Ylinen (s. 3. tammikuuta 1989 Kuortane) on suomalainen naispainija. Ylinen on naispainin ensimmäinen suomalainen aikuisten arvokisamitalisti. Hän on saavuttanut urallaan kaksi EM-pronssimitalia.
Ylinen aloitti painiharrastuksensa vuonna 1998, kun hän pyysi isältään kaninkuljetuskoppia, jonka tämä lupasi sillä ehdolla, että tytär kävisi kokeilemassa painia. Ylisen lapsuudessa naispainijoita oli hyvin vähän, ja heihin suhtauduttiin Kuortaneellakin epäilevästi. Hän harrasti nuorena pitkään myös yleisurheilua ja suunnistusta edustaen kaikissa lajeissa Kuortaneen Kuntoa. Vuoden 2008 alusta hän on paininut Ilmajoen Kisailijoiden väreissä.
Ylinen oli kolmas alle 17-vuotiaiden EM-kilpailujen 46 kg:n sarjassa Turkissa vuonna 2006. Seuraavana vuonna hän saavutti niin ikään pronssia 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 44-kiloisten sarjassa Saksassa. Vuonna 2008 hän oli kolmas saman ikäluokan EM-kilpailujen 48 kg:n sarjassa Slovakiassa .
Ylinen osallistui ensimmäisiin aikuisten arvokilpailuihinsa Tampereen EM-kisoissa 2008, joissa hän voitti 51 kilon sarjan EM-pronssia voitettuaan pronssiottelussa Saksan Brigitte Wagnerin jaksoin 2–1. Kyseessä oli Suomen naispainijoiden ensimmäinen arvokisamitali. Bakun EM-kilpailuissa 2010 hän sijoittui samassa sarjassa viidenneksi hävittyään pronssiottelussa Ukrainan Oleksandra Kohutille. Tbilisin EM-kilpailuissa 2013 Ylinen hävisi pronssiottelussa Julija Blahinjalle. Ylinen nousi kuitenkin pronssille, kun hänet keskinäisessä ottelussa kukistanut ja loppuotteluun edennyt Estera Dobre jäi kiinni dopingista.
Ylinen on voittanut naisten Suomen mestaruuden 48 kg:n sarjassa vuonna 2004 sekä 55 kg:n sarjassa vuosina 2007, 2009 ja 2010. SM-hopeaa hän on saavuttanut 55 kg:n sarjassa 2011 ja SM-pronssia 48-kiloisissa vuosina 2005 ja 2006. Vuonna 2007 hän voitti Saksan Grand Prix -turnauksessa 46-kiloisten painoluokan.
Ylinen valittiin Suomen parhaaksi naispainijaksi 2008 ja 2010.
Ylinen suoritti varusmiespalveluksen armeijakoulussa aloitettuaan sen vuonna 2008 kurssinsa ainoana naisena. Hän tapasi armeija-aikana painin SM-mitalisti Ville Lehtikankaan, ja pari kihlautui kolme vuotta myöhemmin. Pariskunnalle syntyi alkuvuodesta 2014 poika, minkä johdosta Yliseltä jäivät väliin EM-kilpailut Vantaalla. Perhe asuu omakotitalossa Kuortaneella Ylisen sukulaisten naapurustossa.
Ammatiltaan Ylinen on sairaanhoitaja. Hän työskentelee lastensuojeluyksikössä Ylistarossa.
Edvard Finne
Edvard Finne (käytti Saksassa nimeä Edison), (14. toukokuuta 1896 Koivulahti – 12. joulukuuta 1941) oli suomalainen jääkäri ja maanviljelijä. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Edvard Finne ja Maria Elisabet Enlund. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1924 Amanda Johanna Westerholmin kanssa. Tämä kansakoulun käynyt suutari oli todellinen sitkeyden ilmentymä, hänen halunsa liittyä jääkäriliikkeeseen oli niin suuri, että hän lähti matkalle hiihtäen pohjanlahden yli ja hänen sitkeyttään osoittaa se, että hänen toinen jalkansa oli tehty puusta. Hän liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 9. maaliskuuta 1916. Huolimatta hänen suuresta halustaan päästä sotilaskoulutukseen, pioneeripataljoonassa katsottiin hänet kykenemättömäksi sotapalvelukseen ja hänet määrättiin siviilitöihin, mutta vieläkään hän ei antanut periksi vaan pääsi pataljoonan yhteyteen, mutta vain sen Altonassa sijainneeseen työosastoon. Mistä hänet passitettiin takaisin siviilitöihin 10. helmikuuta 1917. Hän palasi Suomeen maaliskuussa 1918, mutta ei osallistunut itse Suomen sisällissotaan taistelijana vaan keskittyi maanviljelyyn Sulvassa sijainneella maatilalla. Hänet on haudattu Sulvaan. Hänelle myönnettiin kunnianosoituksena Jääkäripataljoona 27:n jääkärimerkki.
Gustav Holmström
Gustav Verner Holmström (27. marraskuuta 1888 Helsinki – 24. helmikuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen jalkapalloilija ja toimittaja.
"Prisse" Holmström oli vuonna 1911 maalivahtina Suomen jalkapallojoukkueen kaikkien aikojen ensimmäisessä maaottelussa, jonka se hävisi Ruotsille maalein 2–5. Tukholman 1912 olympialaisissa hän oli Suomen joukkueen varamaalivahti. Seuratasolla hän edusti HIFK:ta ja saavutti SM-hopeaa vuonna 1912.
Holmström oli toimittajana "Dagens Tidningissä" vuosina 1913–1914, "Dagens Pressissä" 1914–1919 sekä vuodesta 1919 "Hufvudstadsbladetissa". Hän toimitti lehtiä "Signalen" (1917–1918), "Scoutposten" (1918–1919) ja "Helsingfors kamrater" (1928–1929). Hän oli päätoimittajana teoksessa "Idrottsföreningen Kamraterna Helsingfors 1897–1927".
Reebok
Reebok International Limited on brittiläis-yhdysvaltalainen urheiluvälinevalmistaja. Se valmistaa esimerkiksi jääkiekkovarusteita sekä urheilujalkineita. Reebokin omistaa vuodesta 2005 Adidas. Reebok on perustettu Boltonissa Englannissa vuonna 1895 nimellä Mercury Sports. Nykyisen nimensä se sai 1958. Nimi tulee afrikaansin kielestä ja tarkoittaa kaurisantilooppia.
Vuonna 2007 Reebok valmisti urheilujalkineita 14 maassa, joista eniten Kiinassa. Muuta kuten muotivaatetusta ja oheistuotteita valmistettiin 45 maassa, enimmäkseen Kaukoidässä.
Reebok valmistaa enimmäkseen jääkiekkovarusteita ja -mailoja. Se on yksi suosituimmista varustemerkeistä. Se on tunnettu erityisesti mailoistaan ja kypäristään. Reebokilla oli sponsorisopimus NHL-pelaaja Sidney Crosbyn kanssa, ja he ovat yhdessä lanseeranneet SC87-nimisen tuotesarjan.
Gunnel Linde
Gunnel Linde (14. lokakuuta 1924 – 12. kesäkuuta 2014) oli ruotsalainen lastenkirjailija, jolle myönnettiin vuoden 1978 Astrid Lindgren -palkinto. Hän aloitti uransa vuonna 1958, ja lukuisia hänen kirjojaan on suomennettu. Hän oli Ruotsin lastenkirja-akatemian jäsen.
Linde tuotti myös lastenohjelmia ja oli vuonna 1971 perustamassa BRIS-järjestöä ("Barnens rätt i samhället").
Shelley Mayfield
Shelley Mayfield (19. kesäkuuta 1924 – 22. marraskuuta 2010) oli yhdysvaltalainen golfaaja, joka pelasi PGA Tourilla 1950-luvun vuosina. Hän voitti St. Paul Openin (1953), Thunderbird Invitationalin (1955) ja Baton Rouge Openin (1956); hän osallistui myös major championship -turnauksiin, mutta ei yltänyt mestaruuteen.
Teksasista kotoisin oleva Mayfield sai tunnustusta myös golfratojen suunnittelijana.
Anna Manahan
Anna Maria Manahan (18. lokakuuta 1924 – 8. maaliskuuta 2009) oli irlantilainen näyttelijä. Hän esiintyi teatterissa useissa maissa; hän näytteli muiden muassa Tennessee Williamsin, Brian Frielin, Martin McDonaghin ja John B. Keanen näytelmissä. Hänellä oli myös elokuva- ja televisiorooleja.
Manahan voitti Tony-palkinnon. Hän oli myös Limerickin yliopiston kunniatohtori (2002).
Ron Moody
Ronald Moodnick eli Ron Moody (8. tammikuuta 1924 – 11. kesäkuuta 2015) oli brittiläinen näyttelijä. Hän esiintyi muun muassa "Oliver!"-musikaalin (1960) ensimmäisessä tuotannossa. Myöhemmin hän esiintyi musikaalista tehdyssä elokuvaversiossa (1968). Hänellä oli rooleja myös useissa muissa elokuvissa sekä televisiosarjoissa.
Moody oli Golden Globe -voittonsa (1969) lisäksi ehdolla Baftan, Oscarin ja Tonyn saajaksi. Hän meni vuonna 1985 naimisiin puolisonsa Theresen kanssa. Hän oli juutalainen.
Buzz! PopVisa
Buzz! PopVisa ("Buzz!: The Pop Quiz") on "Buzz!"-pelisarjan toinen musiikkiaiheinen videopeli, joka käsittelee musiikkia 1990-luvulta aina nykypäivään saakka. Peli sisältää yli 5 000 kysymystä, ja myös paljon videoita, ääninäytteitä ja kuvia. Peli julkaistiin 14. toukokuuta 2008.
Moninpeli
Tunkeutuminen (tietotekniikka)
Tunkeutuminen (koodi-injektio) on tietokoneen ohjelmavirhe, jollaisen aiheuttaa epäkelpo tieto. Hyökkääjä voi käyttää tunkeutumista lisätäkseen koodia tietokoneohjelmaan muuttaakseen ohjelman tekemiä toimenpiteitä (suoritusta). Hyökkäyksen tulos voi olla tuhoisa. Tunkeutumista käytetään hyväksi esimerkiksi tietokonemadoissa.
WWW-palvelimella on vieraskirja skriptinä. Se ottaa vastaan pieniä viestejä käyttäjiltä. Usein viestit ovat muotoa
Vihamielinen hyökkääjä voi tuntea vieraskirjan tietoturvahaavoittuvuuden ja lisää esimerkiksi seuraavankaltaisen viestin:
Kun toinen ihminen lukee vieraskirjaa ja tulee tälle sivulle, hänen tietokoneensa suorittaa lisätyn koodin. Koodi voi personoida hänet hyökkääjäksi. Joka tapauksessa tämä ohjelmavirhe voi aiheuttaa pahaa-aavistamattomalle sivun lukijalle vääristeltyä HTML-koodia.
Tässä tapauksessa hymiö tekee HTML-koodin epävaliidiksi, koska koodiin on lisätty väärinmuodostettu HTML-tunniste (tag).
Painin Euroopan-mestaruuskilpailut 2008
Painin Euroopan-mestaruuskilpailut 2008 järjestettiin Tampereella 1. – 6. huhtikuuta. Kilpailujen ohjelmassa olivat kreikkalais-roomalainen paini, vapaapaini ja naispaini
EM-kilpailujen isäntämaata Suomea edusti seitsemän kreikkalais-roomalaisen tyylin painijaa, kolme vapaa- ja kolme naispainijaa. Suomalaispainijat voittivat kisoista kaksi mitalia: Jarkko Ala-Huikku voitti Euroopan mestaruuden kreikkalais-roomalaisen painin sarjassa 60 kg ja Tiina Ylinen voitti 51 kg:n painoluokassa maan kaikkien aikojen ensimmäisen arvokisamitalin naispainissa aikuisten tasolla.