Grumman TBF Avenger
Grumman TBF Avenger () oli toisen maailmansodan aikainen yhdysvaltalainen lentotukialukselta toimiva torpedopommittaja. Avenger oli erittäin onnistunut roolissaan ja sitä pidetään yleisesti eräänä toisen maailmansodan parhaista torpedopommittajista.
Avengerin kehitys sai alkunsa vuoden 1940 alussa, jolloin Yhdysvaltain laivasto päätti aloittaa seuraajan etsinnän epäonnistuneelle Douglas TBD Devastatorille. Laivasto tilasi Grummanilta kaksi XTBF-1-prototyyppiä 8. huhtikuuta 1940 sekä Voughtilta kaksi prototyyppiä kaksi viikkoa myöhemmin. Prototyyppien välisessä kilpailussa Grummanin XTBF-1 voitti kilpailevan XTBU-1:n ja tuli virallisesti valituksi jatkokehittelyn kautta tuotantoon. Hävinneen XTBU-1-prototyypin pohjalta rakennettu TBY Sea Wolf meni myös tuotantoon, mutta sitä rakennettiin vain noin 180 kappaletta.
Grumman TBF Avenger oli tukialuslentokoneeksi erityisen raskas ja isokokoinen, se painoi kaksi kertaa enemmän kuin edeltäjänsä, Douglas TBD Devastator. Avenger oli kokometallinen ja aikaisekseen hyvin moderni lentokone. Koneen vakiovarustukseen kuuluivat luonnollisesti katapulttilaukaisuun ja tukialukselle laskeutumiseen tarvittava lisävarustus. Myöhemmissä versioissa oli nousun avustamiseksi myös RATO (rocket assisted-take off, eli rakettiavusteinen lentoonlähtöjärjestelmä). Koneen ensimmäisissä versioissa moottorina toimi 1 700-hevosvoimainen Wright R-2600-8 Cyclone -moottori. Koneen kolmihenkinen miehistö, joka koostui lentäjästä, pommittajasta ja radisti-navigaattorista, istui pitkässä ja hyvän näkyvyyden tarjoavassa ohjaamossa.
Koneen tehokas aseistus koostui tahdistimella varustetusta, kiinteästi eteenpäin potkurinlapojen läpi ampuvasta 7,62 mm:n konekivääristä sekä yhdestä 12,7 mm:n konekivääristä sähkömotoroidussa asetornissa ja toisesta 7,62 mm:n konekivääristä ala-ampumossa. Erityisesti asetornin tarkkuus ja nopeus yllätti monet japanilaiset hävittäjälentäjät, kuten legendaarisen Saburo Sakain, joka sai silmäänsä ammuksen sirpaleen Avengerin taka-ampujan tulesta syöksyessään Averger-muodostelman läpi luultuaan niitä Wildcateiksi.
Avenger pystyi kuljettamaan yhteensä 1 134 kilogrammaa pommeja, torpedoita ja raketteja.
Grumman Avengeria tuotettiin perusversio TBF-1:n lisäksi ainakin seuraavia erikoisversioita:
Rajallisen tuotantokapasiteettinsa vuoksi Grumman valmisti kaikista Avengereista vain noin neljänneksen eli noin 2 300 konetta, kun General Motors valmisti mallinimellä TBM Avenger noin 7 500 konetta. General Motorsin koneet erosivat Grummanin vastaavista vain tehokkaamman, 1 900 hevosvoiman moottorinsa ja sen tuoman hieman suuremman huippunopeuden osalta.
Avengerit saivat tulikasteen kesäkuussa 1942 Tyynenmeren sodan ratkaisseessa Midwayn taistelussa, mutta niillä ei ollut vaikusta taistelun kulkuun; Avengereita oli vain kuusi kappaletta ja ne joutuivat japanilaishävittäjien ahdistamiksi eivätkä päässeet pommitusetäisyydelle japanilaisista lentotukialuksista. Midwaysta eteenpäin koneet olivat menestyksekkäästi mukana jokaisessa Yhdysvaltain laivaston operaatiossa. Avenger oli raskaan puolustusaseituksensa takia kova pala vihollishävittäjille ja toisaalta koneen vankka rakenne kesti suuriakin vauriota.
Yhdysvaltojen 41. presidentti George H. W. Bush toimi sodan aikana torpedolentäjänä ja lensi Avengerilla USS San Jacinto -lentotukialukselta. Yksi hänen lentämistään Avengereista, nimeltään "Barbara", ammuttiin alas 2. syyskuuta 1944. Tuolloinen 20-vuotias aliluutnantti Bush pelastautui laskuvarjolla, ja palasi taistelutoimiin. Hän lensi 58 taistelulentoa Avengereilla ennen sodan loppumista.
Myös Royal Navyn ilmavoimat, Fleet Air Arm, käytti Avengereita. Koneella oli tyyppinimi "Tarpon" Fleet Air Armissa. Sitä käytettiin sekä torpedokoneena, vaakapommittajana että sukellusveneentorjuntakoneena, ja sillä lennettiin sekä suurilta tukialuksilta että saattuetukialuksilta. Koneella oli Fleet Air Armissa lempinimi "Turkey".