hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Anytime You Need
"Anytime You Need" oli Armenian edustuskappale vuoden 2007 Eurovision laulukilpailussa Helsingissä. Sen esitti Hayko.
Kappale on tyyliltään balladi. Se kertoo Haykosta ja hänen rakastetustaan Haykon sanoessa, että heidän suhteensa tulee kestämään, vaikka muiden loppuvat. Hän kertoo, että "mitä ikinä teenkään, niin katson perääsi". Hän lupaa rakastetulleen, että hän tulee olemaan hänen kanssaan aina kun hän sanoo "itkeä bluesin kanssa" ja Hayko lupaa "kuivata kyyneleesi kun itket".
Esityksessä käytettiin kahta taustalaulajaa sekä punertavaa tekopuuta keskellä lavaa. BBC:n kommentaattori Terry Wogan kuvaili toista taustalaulajaa "kuin intiaaniksi".
Koska Armenia oli selviytynyt edellisessä kilpailussa kymmenen parhaan joukkoon eli kahdeksanneksi, pääsi se nyt suoraan finaaliin. Finaalissa se esiintyi 23:tena Turkin ja Moldovan edustajien välissä. Kappale sai 138 pistettä ollen lopputuloksissa taas kahdeksas. Armenia ei tosin enää ensi vuonna päässyt suoraan finaaliin, koska uusien viisusääntöjen mukaan ensi vuonna Euroviisujen neljän suurimman rahoittajamaan eli Espanjan, Ison-Britannian, Ranskan ja Saksan lisäksi automaattisesti finaalissa oli vain vuoden 2007 kisojen voittaja, seuraavien isäntämaa, Serbia. Vuodesta 2008 alkaen semifinaali on ollut kaksiosainen, joista kummastakin pääsee kymmenen parasta maata finaaliin.
Kokugaku
Kokugaku (, "kansallinen oppi") oli japanilainen filosofinen koulukunta, joka syntyi 1700-luvun lopulla. Kokugakun juuret olivat kangakun eli "kiinalaisen opin", käytännössä kungfutselaisten klassikoiden vastustamisessa: kokugaku-oppineet nostivat niiden sijaan tutkimuksen keskiöön varhaisimmat japanilaiset klassikot, jotka olivat heidän mukaansa säästyneet ulkopuoliselta vaikutukselta. Klassikoihin kuuluivat "Kojiki", "Nihonshoki" ja "Man'yōshū". Huomattavimman kokugaku-oppineen Motoori Norinagan mukaan klassikot paljastivat Japanin yhteiskunnan muinaisen harmonian, jossa kungfutselaista etiikkaa ei vaadittu säätelemään alamaisten, hallitsijan ja jumaluuksien välisiä suhteita. Keskeiseksi kokugakussa nousi myös Japanin ja Kiinan sekä myöhemmin lännen välisten erojen tutkiminen.
1800-luvulla kokugaku-liikkeellä, erityisesti Hirata Atsutanen koulukunnalla, oli rooli bakufu-sotilashallituksen kaatamisessa ja keisarin palauttamisessa valtaan. Nämä kokugaku-oppineet näkivät keisarin Japanin jumalallisena hallitsijana, minkä muinaiset tekstit paljastivat. Niinpä Meiji-restauraation jälkeen kokugakun aatteilla oli merkittävä osa uuden keisarillisen valtaideologian luomisessa. Keisarillisen Japanin kaatumisen jälkeen sodanjälkeisenä aikana kokugaku on kuitenkin nähty laajalti ideologisena lähtökohtana Japanin 1930- ja 1940-lukujen fasismin ja militarismin synnylle.
Signs of Existence
Signs of Existence on vuonna 2008 julkaistu MyGrain-yhtyeen albumi.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 32.
Stolberg (televisiosarja)
Stolberg () on ZDF:n vuosina 2006–2013 tuottama saksalainen poliisisarja.
Düsseldorfiin sijoittuvan sarjan pääroolissa nähdään rikosylikomisario Martin Stolberg (Rudolf Kowalski) apunaan rikoskomisario Nico Scheiber (Wanja Mues) sekä rikoskomisario Catharina Brandt (Annett Renneberg). Oikeuslääkärinä toimii Hannah Vorskot (Eva Scheurer). Sarjan ohjaajina toimivat mm. Matti Geschonneck, Peter Keglevic ja Michael Schneider.
Stolberg on luottamusta herättävä ihminen, johon sekä rikoksen uhrit että tekijät tukeutuvat synninpäästöä hakiessaan. Hän on konstailematon ja suoraviivainen mies jolla on apunaan kaksi nuorta uskollista työtoveria. Sarjassa esiintyivät myös rikoskomisario Sofia Lechner (Victoria Mayer) jaksoissa 1–22 ja rikoskomisario Florian Glade (Aurel Manthei) jaksoissa 1–30. Jaksosta 23 eteenpäin jaoksessa työskentelee rikoskomisario Catharina Brandt, jaksossa 31 sarjaan tulee uusi henkilö rikoskomisario Nico Scheiber.
Stolbergia on kuvattu kaikkiaan kahdeksan kautta ja 50 jaksoa. Sarjan viimeinen jakso esitettiin Saksassa 2.3.2013. Suomessa sarjaa ovat esittäneet Yle TV2 ja 1.2.2015 lähtien Yle TV1. Viimeinen jakso esitettiin 6.9.2015.
Kroda
Kroda () on ukrainalainen black metal -yhtye, joka on perustettu vuoden 2003 keväällä. Krodan sanoitukset viittaavat historiaan, luontoon ja pakanallisuuteen. Yhtye toimii tällä hetkellä Purity Through Fire -nimisen levy-yhtiön alaisuudessa.
Vuoden 2003 keväällä Eisenslav ja Viterzgir perustivat yhtyeen, osin tarkoituksenaan levittää omaa ideologista ja historiallista näkemystään.
14. helmikuuta 2004 yhtye julkaisi ensimmäisen kokopitkän albuminsa, jonka englanninkielinen otsikko oli "Cry to me, River", venäläisen Stellar Winter Recordsin sekä ukrainalaisen Rarog Productionin kautta. Myöhemmin saman vuoden huhtikuun 26. päivä ilmestyi venäläisen Orich'n kanssa yhteistuumin tehty split-levy, "Legend / Wolfen Loyalty". Vain kolme kuukautta tämän jälkeen, 20. kesäkuuta, julkaistiin järjestyksessä jo toinen kokopitkä, "Towards the Firmaments Verge of Life...", Ancient Nationin kautta. Tämän jälkeen kesäkuussa, vuonna 2006 ulos tuli venäläisen Velimorin kanssa tehty split levy, "By a Hammer of Spirit and Identity of Blood", joka rajoitettiin 1000:n painokseen. 29. tammikuuta 2007 julkaistiin viimeisin levy, "Fimbulvinter", Hammermark Artin kautta. Suurin osa Krodan levyjen ensimmäisistä painoksista on rajoitettu 1000:n kappaleeseen, joskin monet levy-yhtiöt ovat julkaisseet uusintapainoksia albumeista. Yhtye osallistui myös vuonna 2007 julkaistulle venäläiselle Burzum-tribuuttilevylle, "Lost Freedom", kappaleen "Jesus' Tod" ukrainankielisellä versiolla.
Yhtye oli alun perin tarkoitettu vain studioon, mutta yhtye luopui tästä päätöksestä soittamalla vuoden 2007 elokuussa ensimmäisen live-esiintymisen Krimissä pidetyissä "Svarogove Kolo" -nimisillä festivaaleilla. Esiintyminen jäi kuitenkin lyhyeksi virkavallan keskeyttäessä soittamisen vain puolentoista kappaleen jälkeen. Yhtyeen toinen esiintyminen oli joulun alla Harkovassa pidetyissä "Kolovorot" -festivaaleilla. Ensimmäisestä esiintymisestä kehkeytyneistä negatiivisista kokemuksista huolimatta yhtye aikoo jatkaa live-esiintymisiä tulevaisuudessakin.
Bonfire (yhtye)
Bonfire (vuoteen 1986 asti Cacumen) on vuonna 1976 perustettu saksalainen hard rock -yhtye.
Mitsui
Mitsui Group () on yksi Japanin suurimmista yritysryppäistä eli keiretsuista ja yksi maailman suurimmista osakeyhtiöistä.
Yrityksen perusti Mitsui Takatoshi (1622–1694), joka syntyi Matsusakassa nykyisen Mien prefektuurin alueella. Hänen isänsä myi alun perin misoa ja piti panttilainaamoa. Myöhemmin perhe avasi toisen kaupan Edoon. Vuonna 1673 Takatoshi avasi uuden haaraosaston, suuren kimonokaupan Nihonbashiin Edon sydämeen. Ajan kuluessa tämä haara erosi Mitsuista ja muodosti nykyisen Mitsukoshin. Vuonna 1876 perustettiin Mitsui-pankki, Japanin ensimmäinen yksityinen pankki. 1900-luvun alussa Mitsui nousi yhdeksi suurimmista zaibatsu-ryhmistä, ja sillä oli liiketoimintaa lukuisilla aloilla.
Toisen maailmansodan ja zaibatsujen hajottamisen jälkeen Mitsui jäi hieman jälkeen kilpailijoistaan Mitsubishistä ja Sumitomosta rakenteensa uudelleenjärjestelyssä. Monet aiemmin Mitsuihin kuuluneet yrityksen ovat itsenäistyneet tai sitoutuneet muihin ryhmiin, esimerkiksi Toshiba, Toyota ja Suntory.
Nykyinen Mistsui & Co., Ltd. on virallisesti perustettu 25. heinäkuuta 1945. Yrityksen pääkonttori sijaitsee Tokiossa Chiyodan erillisalueella. Mitsuin pääjohtaja on Shōei Utsuda, yrityksellä on lähes 48 000 työntekijää ja sillä on 159 toimistoa 68 maassa.
Basilica di San Marco
Basilica di San Marco tai Pyhän Markuksen tuomiokirkko () on yksi Venetsian päänähtävyyksistä. Se sijaitsee Piazza San Marcon eli Pyhän Markuksen torin itäpuolella. Sen käyttötarkoitus oli hyvin samanlainen kuin Hagia Sofian, joka oli yksi sen esikuvista, ja se oli selkeästi valtiovallan monumentti.
Rakennus on innoittanut monia säveltäjiä. Barokkiajan säveltäjistä mainittakoon Andrea Gabrieli, Giovanni Gabrieli, Alessandro Raverii ja Lodovico Grossi da Viadana sekä Claudio Monteverdi. Igor Stravinsky on omistanut kirkolle teoksensa "Canticum sacrum ad honorem Sancti Marci nominis" (1956). Englantilainen taidekriitikko John Ruskin on kirjoittanut teoksen "The Stones of Venice" (1853), jossa hän katsoi, että rakennusta voi ”lukea” samalla tavoin kuin Dantea tai muuta kirjallisuutta.
Tarun mukaan evankelista Markus joutui merihätään matkustaessaan laivalla Aleksandriasta Aquileiaan. Hän löysi turvapaikan Venetsian laguunista. Siellä hän näki unen, jossa enkeli tervehti häntä sanoen ”Pax tibi, Marce, Evangelista meus”. Tämän enneunen mukaisesti venetsialaiset varastivat evankelista Markuksen maalliset jäännökset hänen haudastaan Aleksandriasta, Egyptistä ja toivat ne Venetsiaan. He rakensivat bysanttilaiseen tyyliin San Marcon kirkon, torin ja kellotornin ja ottivat Markuksen suojeluspyhimyksekseen. Venetsian lippuun tuli siivekäs leijona, joka oli pyhän Markuksen tunnus, ja hänestä tuli kaupungin suojelija.
Alkuperäistä kirkkoa alettiin rakentaa vuonna 828 evankelista Markuksen kunniaksi. Se valmistui vuonna 832 mutta tuhoutui herttuan palatsin (Dogenpalatsin, Palazzo Ducale) tulipalon yhteydessä. Nykyistä basilikaa alettiin rakentaa vuonna 1063 osaksi Dogenpalatsia, ja se valmistui vuonna 1094. Pyhän Markuksen kirkosta tuli tuomiokirkko vuonna 1807.
Olennaisilta osin Basilica di San Marco voidaan luokitella bysanttilaiseksi, ja sen esikuvana on ollut Konstantinopolin Pyhien apostolien kirkko, joka tuhoutui vuonna 1496. Kirkon viidestä kupolista yksi on ristikeskuksen ja loput ristivarsien päällä. Alun perin kirkossa oli ikkuna-aukkoja, jotka täytettiin 1200-luvulla seinäpinnan lisäämiseksi, jolloin bysanttilaisittain tärkeä valon määrä väheni.
Pyhän Markuksen tuomiokirkko eli Basilica di San Marco on koristeltu pylväin, veistoksin, mosaiikein ja jalokivin. Aukion rantanäkymää hallitsee 99 metrin korkeuteen kohoava Pyhän Markuksen kellotorni. 
Kirkon sisäosia koristavat 1100-luvun mosaiikit ja rakennuksen pääalttari, Pala d’Oro, joka kuuluu bysanttilaisen taiteen mestariteoksiin. Pääalttaria suurennettiin pian kirkon valmistumisen jälkeen lisäämällä siihen bysanttilaista alkuperää olevia cloisonné-emalilevyjä, joille on ominaista viivan ja värin eleganssi. Vuoden 1204 ristiretken jälkeen kirkkoon kuitenkin teetettiin enenevissä määrin mosaiikkeja, jotka eivät edustaneet bysanttilaista tyyliä.
Kirkon pääsisäänkäynnin yläpuolella oli aikoinaan neljä alun perin kreikkalaista antiikin pronssihevosta, jotka venetsialaiset toivat vuonna 1204 sotasaaliina Konstantinopolista. Alkuperäiset hevoset pelastettiin ilmansaasteilta kirkon sisäpuolelle, ja ulkona ovat jäljennökset, joita saa valokuvata.
Evje og Hornnes
Evje og Hornnes on Norjan kunta Itä-Agderin läänin sisämaassa. Sen rajanaapureita ovat pohjoisessa Bygland, idässä Froland ja Birkenes, etelässä Iveland, Vennesla ja Marnardal, sekä lännessä Audnedal ja Åseral. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Evje od Hornnesin kunnassa oli 3 556 asukasta.
Aikaisemmat Evjen ja Hornnesin kunnat yhdistyivät 1. tammikuuta 1960.
Doro
Doro AB on ruotsalainen pörssiyhtiö, joka kehittää, markkinoi ja myy televiestintälaitteita sekä niiden ohjelmistosovelluksia. Doron puhelimia myydään yli 30 maassa ja viidessä eri maanosassa. Yhtiön osake on listattu Tukholman pörssissä.
Doron tuotevalikoimaan kuuluvat kiinteän verkon puhelimet sekä erityisesti senioreille suunnitellut lanka- ja matkapuhelimet, ohjelmistot ja muut hoivaelektroniikan tuotteet. Dorolla on yli 40 vuoden kokemus televiestintäalalta. Doro on viime aikoina keskittynyt erityisesti kasvavalle senioriväestölle suunnattujen tuotteiden kehittämiseen, ja sillä on markkinoiden laajin valikoima senioripuhelimia.
Cella
Cella () oli antiikin temppeleissä temppelin sisin osa, jonne jumalankuva oli sijoitettu. Cella oli yleensä yksinkertainen, pohjakaavaltaan suorakulmion muotoinen ja ikkunaton huone. Kreikkalaisissa temppeleissä cella oli yleensä rakennuksen keskellä, roomalaisissa temppeleissä puolestaan rakennuksen takaosassa.
AFM Records
AFM Records on saksalainen metallimusiikin julkaisemiseen keskittyvä levy-yhtiö. AFM Records on julkaissut mm. U.D.O.:n, Doron, Kotipellon, Masterplanin, Edguyn, Avantasian, Annihilatorin, ja Lordin levyjä.
Uuskungfutselaisuus
Uuskungfutselaisuus (, usein lyhyemmin 理學, "lǐxué") on kungfutselaisen filosofisen, uskonnollisen ja polittisen ajattelun elpynyt muoto, joka syntyi Kiinassa 800-luvun puolivälissä ja hallitsi Kiinan poliittista kulttuuria 1200-luvulta 1800-luvulle saakka.
Kiinnostus kungfutselaisuuteen elpyi pitkän, useita vuosisatoja kestäneen buddhalaisen ajattelun valtakauden jälkeen. 1000–1100-luvuilla uuskungfutselaisuuden ydinkäsitteitä kehittelivät lukuisat, klassisia kungfutselaisia tekstejä tulkinneet ja niistä väitelleet ajattelijat, joista merkittävimmäksi nousi Zhu Xi (1130–1200). Hän virtaviivaisti ja systematisoi uuskungfutselaista ajattelua: Zhu Xin näkemyksistä tuli 1200-luvulla valtion virallinen oppi, jonka tekstejä esimerkiksi virkamiehiksi haluavien tuli opetella. Sen haastoivat myöhemmin useat filosofit, erityisesti Ming-dynastian aikaan elänyt Wang Yangming (1472–1529), mutta lopullisesti se erotettiin keisarillisesta virkamieskokeesta vasta 1900-luvun alussa.
Uuskungfutselaiset mestarit ottivat abstraktin filosofisen ajattelun lisäksi kantaa moraalikysymyksiin ja yksilön kehitykseen. Uuskungfutselaisesta näkökulmasta filosofinen tieto tuli aina yhdistää eettiseen itsetutkiskeluun, jonka tarkoituksena on moraalinen, oikeanlainen käytös. Uuskungfutselaiseen liikkeeseen kuului filosofien lisäksi taiteilijoita, runoilijoita, lääkäreitä, historioitsijoita, virkamiehiä ja niin edelleen. Se kansainvälistyi ja levisi myös muualle Itä-Aasiaan: merkittävä osa uuskungfutselaisesta ajattelusta 1500-luvulta lähtien onkin Korean ja Japanin ansiota. Japanissa uuskungfutselaisuudesta tuli Edo-kaudella valtion virallinen aatesuunta, jolla oli syvä vaikutus koulutetun luokan ajatteluun. Se painotti vallitsevan yhteiskunnallisen järjestyksen säilymistä: ylempien oikeudenmukaisuutta alamaisiaan kohtaan ja vuorostaan alamaisten tottelevaisuutta.
Uuskungfutselaisuutta ei tule sekoittaa uuteen kungfutselaisuuteen, joka on yritys kehittää kungfutselaista ajattelua nykyajan tarpeita vastaavaksi. Kiinnostus kungfutselaisuuteen on lisääntynyt Kiinassa 1980-luvulta lähtien.
Bertel Jung
Axel Bertel Jung (11. heinäkuuta 1872 Pietarsaari – 12. toukokuuta 1946 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. Hänet tunnetaan erityisesti asemakaava-arkkitehtina.
Jung valmistui arkkitehdiksi Polyteknillisestä opistosta vuonna 1895. Valmistumisensa jälkeen Jung opiskeli jonkin aikaa Berliinissä. Palattuaan Helsinkiin hän työskenteli yhdessä arkkitehti Karl Hård af Segerstadin kanssa vuoteen 1898 asti. Tunnetuin työ tuolta ajalta on Kihlmanin talo Korkeavuorenkadulla Helsingissä. Tämän yhteistyön jälkeen Jung perusti yhdessä arkkitehtien Oscar Bomansonin ja Waldemar Andersinin kanssa arkkitehtitoimiston, jossa Jung toimi aina vuoteen 1913 asti. Waldemar Andersin jätti toimiston muutettuaan Yhdysvaltoihin vuonna 1903.
Bertel Jung muistetaan kuitenkin nimenomaan asemakaava-arkkitehtina. Hänet nimitettiin Helsingin kaupungin ensimmäiseksi asemakaava-arkkitehdiksi vuonna 1908.
Kun Eliel Saarinen vuonna 1915 laati Munkkiniemi–Haaga-suunnitelman, Bertel Jung laati siihen liittyen luonnoksen Helsingin koko kaupunkiseudun yleiskaavaksi. Tärkeänä kohtana hänen suunnitelmassaan oli uusien kaupunginosien väliin jätettävä Keskuspuisto, johon kuuluivat myös Töölönlahden ympärillä ennestään sijainneet Hesperian ja Eläintarhan puistoalueet, mutta jonka oli määrä ulottua alueelta kauas pohjoiseen. Kolme vuotta myöhemmin hän oli mukana laatimassa Saarisen ja Einar Sjöströmin kanssa Suur-Helsinki-suunnitelmaa Pro Helsingfors. Vuonna 1919 Jung muutti Turkuun, jossa hän ensin oli sataman palveluksessa ja myöhemmin nimitettiin Turun asemakaava-arkkitehdiksi. Jung erosi virastaan asemakaava-arkkitehtina vuonna 1925 ja muutti takaisin Helsinkiin. Turussa hän ehti kuitenkin tehdä Suur-Turun asemakaavan vuonna 1921.
Helsingissä Bertel Jung perusti yhdessä veljensä Valter Jungin kanssa arkkitehtitoimiston Jung & Jung. Toimistossa Bertel vastasi kaupunkisuunnittelusta ja Valter pääasiassa rakennussuunnittelusta. Toimiston töitä on muun muassa Hotelli Torni Helsingissä.
M/S Swegard
M/S Swegard () on suomalaisen Bore -varustamon omistuksessa oleva kuivarahtialus. Alus on rakennettu vuonna 2001 Damen Shipyardsin telakalla Hoogezandissa, Alankomaissa. Aluksen konttikapasiteetti (TEU) on 224 ja puutavarakapasiteetti 5 700 m³. Kuollutta painoa "Swegardilla" on 4 951 tonnia. Alus on rekisteröity Suomen lipun alle ja sen kotisatama on Maarianhamina.
Swegardin sisaralus on M/S Fingard.
Vuonna 2001 alus valmistui alankomaalaiselta telakalta. Aluksen ensimmäinen nimi oli "Merwedelta". Lokakuussa 2007 suomalainen Bore osti aluksen ja rekisteröi sen "Swegard" -nimisenä Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Maarianhamina.
Ammunnan Euroopan-mestaruuskilpailut 2007 - 10 m ilmakivääri, pojat
10m ilmakiväärillä pojat ampuvat 60 laukausta peruskilpailussa ja kahdeksan parasta ampujaa peruskilpailun tuloksen perusteella pääsee 10 laukauksen finaaliin.
Joukkuekilpailussa joukkueen muodostavat kolme saman maan kilpailijaa.
Poikien ilmakiväärin EM-kilpailut 2007 järjestettiin 14. maaliskuuta, Deauvillessä.
Words (kappale)
Words on F. R. Davidin vuonna 1982 julkaistu musiikkikappale. Kappaleen singlelevyä myytiin 8 miljoonaa kappaletta maailmanlaajuisesti. Muun muassa Suomessa, Itävallassa, Norjassa, Ruotsissa ja Saksassa kappale nousi musiikkilistojen kärkeen.
Kappaleesta on tehty kaksi suomenkielistä käännöskappaletta. Ensimmäinen käännöskappale oli nimeltään "Helli mua hiljaa", jonka esitti ensimmäisenä Berit vuonna 1983. Myöhemmin samana vuonna kappaleen esitti myös Mona Carita. Vuonna 1994 Hausmylly teki kappaleesta oman käännöskappaleen nimeltä "Jos".
Jaakko Myllylä
Jaakko Kalervo Myllylä on entinen suomalainen ylemmän kevytsarjan ammattinyrkkeilijä. Hän on 177 cm pitkä ja painoi aktiiviaikoinaan 63,5 kg. Hän saavutti tappiottomalla ammattilaisurallaan Baltic boxing unionin kevyen välisarjan mestaruuden ja ylsi ammattilaisten suomenmestaruusottelussa tasatulokseen hallitsevaa mestaria, Ville Piispasta vastaan vuonna 2009.
Myllylän aloitti nyrkkeilyn 7-vuotiaana ja hänen kasvattajaseuransa oli Reisjärven Voima Myllylä on harrastanut lapsuudessa hieman pesäpalloa, jalkapalloa ja yleisurheilua. Nyrkkeilyn hän aloitti 7- tai 8-vuotiaana. Hänen valmentajanaan toimi alusta asti Reisjärven Voiman Pekka Parkkila.
Juniorina Jaakko Myllylä voitti suomenmestaruuskultaa ja -hopeaa sekä B-junioreissa että A-junioreissa. Amatööriurallaan hän voitti ylemmän kevytsarjan Suomen mestaruudet vuosina 2004, 2005 ja 2006. Hänellä on myös useita maajoukkue-edustuksia, muun muassa Suomen EM-kisamiehistössä Bulgarian Plovdivissa 2006.
Myllylä aloitti ammattilaisuransa Steel Ring Promotions-ammattinyrkkeilytallissa, managerina Markku Pirinen. Ensimmäinen ammattilaisottelu oli Vaasassa 15. syyskuuta 2007 Maksim Umytbaevia vastaan. Myllylä kohosi Baltic boxing unionin kevyen välisarjan mestariksi 4. huhtikuuta 2009 kukistettuaan kahdeksaneräisessä kamppailussa Andrey Devyataikinin. Ammattilaisten suomenmestaruusottelu Ville Piispasta vastaan päättyi tasatulokseen 27. marraskuuta samana vuonna. Yhteistyö Pirisen ja Steel Ring -tallin kanssa päättyi keväällä 2011. Myllylä siirtyi Steel Ringistä helsinkiläiseen, Pekka Mäen johtamaan P3 Boxing -talliin ja voitti yli vuoden ottelutauon jälkeen pisteillä latvialaisen Jevgenijs Fjodorovsin Seinäjoella 21. tammikuuta 2012. Saman vuoden maaliskuussa kukistui espanjalainen Iban Gallardo, niin ikään pisteillä. Gallardo otteli epäpuhtaasti iskien useita kertoja vyön alle.
Myllylän valmentajana toimi Pekka Parkkila. Jaakko Myllylä ilmoitti lopettavansa ammattilaisuransa helmikuussa 2013. Syynä päätökseen oli hänen mukaansa ammattilaisotteluiden puute. Myllylä muutti Reisjärveltä Jyväskylään vuonna 2012. Hän toimii ammatikseen ikkuna-asentajana.
Andrew Davis
Andrew Davis (s. 21. marraskuuta 1946 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja ajoittainen -tuottaja. Hänen ohjaustöistään parhaiten ovat menestyneet "Vaikenemisen laki", "Takaa-ajettu" ja "Kaappaus merellä".
Davisin isä oli näyttelijä Nathan Davis, joka esiintyi useassa poikansa elokuvassa.
Lauri Lajunen
Lauri Heikki Juhani Lajunen (s. 2. maaliskuuta 1950, Kajaani)on epäorgaanisen kemian professori, joka oli Oulun yliopiston rehtori 1993–2014.
Lauri Lajunen syntyi vuonna 1950 Kajaanissa liikennetarkastaja Heikki Lajusen ja toimistosihteeri Elina Perttilän perheeseen. Hän valmistui ylioppilaaksi Launeen yhteislyseosta Lahdesta vuonna 1969 ja sitten Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1974, filosofian lisensiaatiksi 1975 ja filosofian tohtoriksi 1976.
Helsingin yliopistossa Lauri Lajunen toimi tutkimusapulaisena vuonna 1974, assistenttina 1974–1976 ja analyyttisen kemian dosenttina vuodesta 1977 alkaen. Hän on toiminut Oulun yliopiston kemian apulaisprofessorina 1976–1979 ja epäorgaanisen kemian professorina vuodesta 1979 alkaen. Kemian laitoksen esimies hän oli 1982–1993, luonnontieteellisen tiedekunnan varadekaani 1985–1987 ja dekaani 1987–1993. Oulun yliopiston rehtorina hän toimi vuosina 1993–2014.
Lauri Lajunen on tehnyt useita opintomatkoja Eurooppaan ja Yhdysvaltoihin, hän oli muun muassa Floridan valtionyliopiston vieraileva professori vuonna 1985. Hän on hoitanut monia eri luottamustehtäviä, kuten kotimaisten ja kansainvälisten kemistien seurojen hallitusten jäsenyydet, korkeakouluneuvoston ja Suomen korkeakoulujen rehtoreiden neuvoston jäsenyys, Oulun yliopistoseuran johtokunnan jäsenyys, Tauno Tönningin Säätiön hallituksen jäsenyys sekä Biocenter Oulun neuvottelukunnan puheenjohtajuus. Lajunen toimi lisäksi pitkään Technopolis Oyj:n hallituksessa ja sai yhteiskuntavastuupartnerina tunnustuspalkinnon Technopoliksen 25-vuotisjuhlassa 2007.
Lajusella on noin 300 tieteellistä kemian alan julkaisua ja lisäksi noin 200 kokoomajulkaisua ja yleistajuista artikkelia. Hän on reservin majuri ja saanut muun muassa sotilasansiomitalin, Reserviupseeriliiton kultaisen ansiomerkin sekä ilmatorjunnan ansioristin siivitetyn ammuksen kera.
Mill Valley
Mill Valley on kaupunki Kalifornian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Se on neljä mailia San Franciscoa pohjoisempana. Kaupungissa asui 13 600 ihmistä vuoden väestönlaskennassa. Se sijaitsee Marinin piirikunnassa. Kaupungin pinta-ala on 12,2 neliökilometriä. Kaupungin väentiheys on 1088 asukasta neliökilometrillä. Se on 24 metrin korkeudella merenpinnasta.
Hill Valley, joka on fiktiivinen kaupunki Paluu tulevaisuuteen -elokuvissa, on muokattu kaupungin nimestä.
Toyotomi Hideyori
Toyotomi Hideyori (, 29. elokuuta 1593 Osaka – 4. kesäkuuta 1615 Osaka) oli Japanin pitkän sisällissodan jälkeen yhdistäneen Toyotomi Hideyoshin poika ja seuraaja. Hänen äitinsä Yodo-dono oli Oda Nobunagan sisarentytär.
Kun Hideyoshi kuoli vuonna 1598, viiden vanhemman neuvostossa, jonka hän oli nimittänyt hallitsemaan Hideyorin sijasta, alkoi sisäinen taistelu vallasta. Vuonna 1600 vallan otti käsiinsä Tokugawa Ieyasu voitettuaan Sekigaharan taistelun. Hideyori naitettiin Ieyasun seitsemänvuotiaan pojantyttären Senhimen kanssa, jotta hän pysyisi uskollisena Tokugawa-klaanille. Ieyasu piti nuorta Hideyoria kuitenkin edelleen mahdollisena uhkana ja hyökkäsi hänen kimppuunsa Osakan piirityksessä talvella 1614. Hyökkäys epäonnistui, mutta Hideyori saatiin allekirjoittamaan aselepo ja purkamaan hallitsemansa Osakan linnan puolustukset.
Huhtikuussa 1615 Ieyasu sai kuulla, että Hideyori oli keräämässä suurempia joukkoja kuin edellisenä talvena ja yritti estää linnan vallihaudan täyttämisen. Hideyorin joukot (läntinen armeija) hyökkäsivät shōgunin joukkojen (itäinen armeija) kimppuun Osakan lähellä. Hideyorin joukot alkoivat hävitä taistelun; linnan puolustuksia ei ehditty enää parantaa tarpeeksi, se sytytettiin tuleen ja lopulta Hideyori teki seppukun.
Hideyorin kahdeksanvuotias poika Kunimatsu otettiin kiinni ja mestattiin. Hänen tyttärensä taas lähetettiin Tōkei-jin temppeliin Kamakurassa, jossa hänestä tuli myöhemmin abbedissa Tenshū-ni.
M/S Nedgard
M/S Nedgard () on suomalaisen Bore -varustamon omistuksessa oleva kuivarahtialus. Alus on rakennettu vuonna 1987 J.J. Sietaksen telakalla Hampurissa, Saksassa. Aluksen konttikapasiteetti (TEU) on 198 ja puutavarakapasiteetti 4 400 m³. Kuollutta painoa "Nedgardilla" on 3 004 tonnia ja jääluokitus on 1A eli alus pystyy kulkemaan useimmissa jääolosuhteissa yksin. Alus on rekisteröity Suomen lipun alle ja sen kotisatama on Maarianhamina.
Vuonna 1987 alus valmistui J.J. Sietaksen telakalta ja sai nimekseen "Petuja". Vuonna 1994 alus sai nimen "Domalde". Jälleen vuonna 1995 nimi vaihtui; "Dyggve". Vuonna 2001 suomalainen Bore osti aluksen ja rekisteröi sen Suomen lipun alle nimellä "Nedgard". Kotisatamaksi tuli Maarianhamina.
Independence (Kansas)
Independence on kaupunki Montgomeryn piirikunnassa Kansasin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan kaupungin väkiluku oli 9 483. Kaupungin pinta-ala on 12,9 neliökilometriä, ja väentiheys on 764,2 asukasta neliökilometrillä. Kaupungin korkeus merenpinnasta on 245 metriä. Kaupungissa ei ole vesistöjä lainkaan.
Dick Armey
Richard Keith ”Dick” Armey (s. 7. heinäkuuta 1940) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän istui Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä Texasin 26. vaalipiiristä vuosina 1985–2003 ja toimi edustajainhuoneen enemmistöjohtajana vuosina 1995–2003.
Armey on joutunut toistuvilla ”lipsahduksillaan” useasti pinteeseen; hän on muun muassa hyökännyt Barney Frankia vastaan nimittämällä tätä ”Barney Fagiksi” ja väittämällä sitä vahingoksi. Frank on demokraatti ja avoimesti homoseksuaali edustajainhuoneen pitkäaikaisjäsen.
USS Arizona (BB-39)
USS Arizona (runkonumero BB-39) oli Yhdysvaltain laivaston Pennsylvania-luokan taistelulaiva, joka valmistui vuonna 1916 ja oli mukana ensimmäisessä maailmansodassa. Laiva tunnetaan luultavasti parhaiten uppoamisestaan Keisarillisen Japanin laivaston hyökätessä Pearl Harboriin 7. joulukuuta 1941. Laivan runko makaa edelleen uppoamispaikallaan muistomerkkinä ja sen merimiesten hautana. Pinnan yläpuolelle jääneet kansirakenteet ja aseistus purettiin asteittain. Tykkitorneista kaksi asennettiin rannikkotykistön käyttöön, ja yksi asennettiin hyökkäyksessä vaurioituneeseen "USS Nevadaan". Neljäs tykkitorni poistettiin vasta vuonna 1983.
"USS Arizona" liitettiin palvelukseen otettaessa Atlantin laivastoon. Alus siirrettiin vuonna 1921 Tyynenmeren laivaston 3. taistelulaivaviirikköön. Se oli modernisoitavana 15. heinäkuuta 1929-1. maaliskuuta 1931 Norfolkin laivastontelakalla, minkä jälkeen alus palasi viirikköönsä. Alus palveli vuonna 1932 viirikön lippulaivana, kunnes se sijoitettiin 2. taistelulaivaviirikön lippulaivaksi. Alus oli syyskuusta 1937 alkaen 1. taistelulaivaviirikön lippulaivana.
Alus oli huollettavana Puget Soundissa, josta se palasi palvelukseen maaliskuussa 1939. Myöhemmin se oli uudelleen telakalla, josta se palasi palvelukseen kesäkuussa 1941.
"USS Arizona" oli keisarillisen Japanin laivaston ilmavoimien koneiden iskiessä 7. joulukuuta 1941 Pearl Harboriin edelleen 1. taistelulaivaviirikön lippulaivana. Alukseen osui kahdeksan pommia ja yksi torpedo, joka osui vasempaan kylkeen etummaisen tykkitornin kohdalle. Yksi pommeista läpäisi mustaa ruutia sisältäneen varastohuoneen etummaisten tornien välillä aiheuttaen suuren räjähdyksen, joka laukaisi etummaisen ammusvaraston. Alus upposi vieden mukanaan 1 177 merimiestä, joista suurin osa hukkui jäätyään uppoavan laivan sisälle. Kaatuneiden joukossa oli 1. taistelulaivaviirikön komentaja kontra-amiraali Isaac C. Kidd.
Alus poistettiin alusrekisteristä 1. joulukuuta 1942, ja sen hylky jätettiin Pearl Harborin satamaan hautamuistomerkiksi. Alus listattiin virallisesti hautamuistomerkiksi 16. toukokuuta 1958, mikä vahvistettiin 30. kesäkuuta 1962.
Michael Seifert
Michael Seifert (16. maaliskuuta 1924 Landau, Ukrainan SNT – 6. marraskuuta 2010 Caserta, Italia) oli entinen SS-mies ja sotarikollinen. Hän oli SS-vartijana Italiassa toisen maailmansodan aikana. Hän oli vartijana Bolzanon keskitysleirillä, johon koottiin Italian juutalaisia lähetettäviksi Keski-Euroopan tuhoamisleireille. Hänet tunnetaan Bolzanon petona ja teurastajana. Hän syyllistyi murhiin ja pahoinpitelyihin ollessaan leirivartijana, ja Italiassa hänet tuomittiin poissaolevana elinkautiseen vankeuteen. Sodan jälkeen hän muutti Kanadaan. Hänet luovutettiin Italiaan 15. helmikuuta 2008 kärsimään vankeusrangaistustaan.
Seifert kuoli 86-vuotiaana sairaalassa kaaduttuaan vankilassa kuukautta aiemmin.
Aleksandr Botšarov
Aleksandr Botšarov (, s. 26. helmikuuta 1975 Irkutsk) on venäläinen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa AG2R-joukkueessa 2000–2003, edusti Crédit Agricolea 2004–2008 ja Katjušaa 2009–2010. Hän voitti Välimeren ajon vuonna 2008.
Delphinus capensis
Delphinus capensis on esiintymiseltään eteläisille merialueille painottuva "Delphinus"-suvun valaslaji. Se muistuttaa sekä käyttäytymiseltään että ulkonäöltään tunnetumpaa ja pohjoispainotteista delfiiniä ("Delphinus delphis"), mutta on väritykseltään sitä teräväpiirteisempi ja ruumiinrakenteeltaan solakampi. On myös tarkasteltu lajin hampaistoa ja poskikaaria ja pantu merkille lajin huomattavan pitkä kuono. Vielä pitempi se tosin on tämän alalajina tai joskus jopa itsenäisenä lajina pidetyllä "tropicalis"-muodolla, jota tavataan etenkin Intian valtameressä ja Punaisellamerellä ja jolla on myös enemmän hampaita kuin muilla "D. capensis"-lajin populaatioilla. Aiemmin kaikki "Delphinus"-suvun lajit on katsottu yhdeksi lajiksi, jolla on alueellista muotovaihtelua. Lajien erottelussa on käytetty myös DNA-analyysia.
Narsarsuaqin lentoasema
Narsarsuaqin lentokenttä, on lentokenttä Narsarsuaqin kylän lähellä Grönlannissa.
Narsarsuaqin lentokentän rakensi Yhdysvaltain puolustusministeriö (silloin nimeltään War Department) sotilaslentokentäksi. Rakentaminen alkoi kesäkuussa 1941, ja ensimmäinen lentokone laskeutui tammikuussa 1942. Lentokentällä, joka koodinimi oli "Bluie West One" oli toisen maailmansodan aikana PBY Catalina ja B-25 Mitchell-laivueita, joiden tehtävänä oli suojata liittoutuneiden saattueita ja seurata ja tuhota saksalaisia sukellusveneitä. 250-paikkainen sotilassairaala valmistui 1943 ja toisen maailmansodan aikana kaupungissa asui noin 4 000 ihmistä. On arvioitu, että sodan aikana yli 10 000 lentokonetta lennettiin Narsarsuaqin lentokentän kautta Eurooppaan.
Kesäkuun kuudes 1942 huoltoalus "SS Montrose" haaksirikkoutui kallioon Narsarsuaqin vuonossa lounaaseen lentokentästä. Ensimmäinen Tanskan ilmavoimien lentokone Narsarsuaqissa oli PBY Catalina vuonna 1947 ja B-17 lentävä linnoitus vuonna 1948.
Siviililentoliikenne alkoi 1949 SASin ja Icelandairin Douglas DC-4 lentokoneilla.
Tammikuun alusta 1988 Narsarsuaqin lentokenttää on hallinnoinut Grönlannin lentokenttähallinto. Narsarsuaqista on yhteydet Nuukiin, Kangerlussuaqiin, ja Reykjavikin pienkoneilla, ja Kööpenhaminaaan Boeing 757:lla. Jäänseuraajat ovat edelleen Narsarsuaqissa ja lennot lennetään Ecureuil-helikoptereilla.
Nobuyoshi Araki
Nobuyoshi Araki (; s. 25. toukokuuta 1940 Tokio) on japanilainen valokuvaaja, jonka kokoelmia on julkaistu sadoissa kirjoissa. Useat hänen valokuvistaan ovat eroottissävytteisiä.
Björk on Arakin työn ihailija ja yksi malleista; Araki valokuvasi tämän "Telegram"-albumin (1997) kannen.
Pemmikaani
Pemmikaani on tiivis rasvan ja proteiinin sekoitus, jota on Pohjois-Amerikassa käytetty aiemmin ravitsevana hätäravintona ja matkaeväänä. Nykyisin pemmikaani-nimisiä tuotteita valmistetaan evääksi retkeilijöiden käyttöön.
Perinteisesti pemmikaani on valmistettu vähärasvaisesta riistaeläinten lihasta, kuten biisonin, hirven tai peuran lihasta. Liha paloiteltiin ohuiksi viipaleiksi ja kuivattiin rapeaksi auringossa tai pienellä tulella. Sen jälkeen se jauhettiin kivillä lähes jauhemaiseksi, ja siihen sekoitettiin puolet sulaa rasvaa. Joskus mukaan pantiin kuivattuja ja hienoksi jauhettuja mustikoita, puolukoita, marjatuomipihlajan tai virginiantuomen marjoja. Valmis sekoitus pakattiin nahkapussiin. Nykyään pemmikaania valmistetaan myös naudanlihasta.
Runsaan energiapitoisuuden ohella pemmikaani tunnetaan säilyvyydestään. Käyttökelpoisena se voi pysyä vuosia tai jopa vuosikymmeniä.
Pemmikaanin tapaista ovat alkujaan olleet Britanniassa tehty "mincemeat" ja Etelä-Afrikkalaista alkuperää oleva "Biltong". Kasvispohjaista pemmikaania sanotaan "granolaksi".
Pemmikaaniin turvautuivat matkoillaan mm. kuuluisat etelänavan tutkijat Roald Amundsen ja Robert Scott. Suomessa pemmikaani on tullut tutuksi muun muassa Tex Willer-sarjakuvista ja Juhani Peltosen romaanihenkilön Elmon suosikkiruokana omenoiden ja rommin ohessa.
Kankaronmäki
Kankaronmäki on Kouvolan kaupunginosa. Se sijaitsee Kotkaan johtavan Kymenlaaksontien (seututie 367) itäpuolella Eskolanmäestä luoteeseen ja Sarkolasta etelään, noin 2 kilometrin etäisyydellä Kouvolan keskustasta. Kankaronmäki on pääosin 70-80-luvuilla rakennettua rivitalovaltaista aluetta.
Maurizio Giuliano
Maurizio Giuliano (s. 24. helmikuuta 1975) on italialainen kirjailija, journalisti ja matkailija. Guinnessin ennätysten kirjan mukaan hän on vuodesta 2004 ollut nuorin henkilö, joka on vieraillut maailman kaikissa itsenäisissä valtioissa. Hän on työskennellyt useissa kansainvälisissä järjestöissä, muun muassa YK:n humanitaaristen operaatioiden tiedottajana.
Vuosina 2006 ja 2007 hän työskenteli YK:lle Keski-Afrikan tasavallassa ja Sudanissa.
Giuliano on opiskellut Cambridgen ja Oxfordin yliopistoissa filosofiaa, politiikan tutkimusta ja taloustiedettä erikoistuen latinalaiseen Amerikkaan ja Itä-Eurooppaan.
Louie Bellson
Louie Bellson, joskus Louis Bellson, (oik. Luigi Paulino Alfredo Francesco Antonio Balassoni, 6. heinäkuuta 1924 Rock Falls, Illinois, Yhdysvallat – 14. helmikuuta 2009 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen jazzrumpali. Hän oli ensimmäisiä soittajia, jotka ottivat käyttöön kaksi bassorumpua. Hän on julkaissut useita rumpujensoittoa käsitteleviä kirjoja ja oli myös tuottelias säveltäjä.
Bellson on työskennellyt useiden musiikinhistorian tunnetuimpiin kuuluvien jazzmuusikoiden kanssa. Näiden joukossa ovat Duke Ellington, Count Basie, Benny Goodman, Harry James, Sarah Vaughan, Art Tatum, Oscar Peterson, Pearl Bailey, Dizzy Gillespie, Tommy Dorsey, Mel Tormé ja Tony Bennett. Hänen uransa kesti 1940-luvulta syksyyn 2008, jolloin hän soitti vuosittain järjestettävillä omilla perinnepäivillään. Ura sai lentävän lähdön, sillä hän sai 1942 kiinnityksen rumpaliksi Benny Goodmanin orkesteriin. Hänellä oli myös omia yhtyeitä, ja hän julkaisi omalla nimellään noin 50 albumia. Hän oli tunnettu erityisesti big band -rumpalina, mutta soitti myös pienissä yhtyeissä.
Bellson syntyi italialais-amerikkalaiseen perheeseen. Hänen isällään oli kotikaupungissa soitinkauppa. Bellson oli naimisissa laulaja-näyttelijä Pearl Baileyn kanssa tämän kuolemaan vuoteen 1990 saakka. Hän avioitui parin vuoden kuluttua uudestaan, ja MITistä valmistuneesta Francine Bellsonista tuli hänen managerinsa. Hänellä on kaksi tytärtä ensimmäisestä avioliitosta.
Orkesterinjohtaja
Kokoelmat
Sessiomuusikkona
James Brown
Dizzy Gillespie
Stephane Grappelli
Oscar Peterson
Sarah Vaughan
Orkesterinjohtaja
Martin Čech
Martin Čech (2. kesäkuuta 1976 – 6. syyskuuta 2007) oli tšekkiläinen jääkiekkoilija. Hänen pelipaikkansa oli puolustaja. Tšekissä hän pelasi Extra-liigassa, joukkueissa HC Zlin ja HC Lasselsberger, ennen kuin siirtyi Suomeen SM-liigaan JYPin joukkueeseen, jossa hän pelasi yhden kauden. Sieltä hän siirtyi Pelicansin joukkueeseen, jossa viihtyi kaksi kautta. Sen jälkeen Čech meni pelaamaan Venäjän Super liigaan pelaten Metallurg Magnitogorskissa, Sibir Novosibirskissa ja Salavat Yulaeva Ufassa. Venäjältä hän siirtyi takaisin Tšekin Extra-liigaan pelaamaan HC Moeller Pardubiceen. Martin Čech edusti Tšekkiä kansainvälisellä tasolla asti. Hän kuoli auto-onnettomuudessa 6. syyskuuta 2007.
Peter Weller
Peter Frederick Weller (s. 24. kesäkuuta 1947 Stevens Point, Wisconsin) on yhdysvaltalainen Oscar-ehdokkuuden saanut näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten "RoboCop"-elokuvista.
Peter syntyi Stevens Pointissa, Wisconsinissa kesällä 1947. Hän kasvoi keskiluokkaisessa katolilaisessa perheessä; hänen äitinsä Dorothy oli kotiäiti ja isänsä Frederick lakimies ja tuomari sekä entinen armeijan helikopterilentäjä. Kun hänen isänsä vielä palveli armeijassa, Peter vietti lapsuudessaan useita vuosia ulkomailla. Perhe asui monta vuotta muun muassa Saksassa, ennen kuin muutti takaisin Yhdysvaltoihin Texasiin. San Antoniossa Peter kävi Alamo Heights High Schoolia, josta hän siirtyi valmistuttuaan opiskelemaan Pohjois-Texasin yliopistoon. Peter suoritti teatteritaiteen tutkinnon ja aloitti näyttelijänuransa heti valmistuttuaan American Academy of Dramatic Artsista. Vuonna 2014 Weller väitteli taidehistorian tohtoriksi Kalifornian yliopistosta.
Peterin näyttelijänura alkoi 1970-luvulla teatterissa, ja hän esiintyi myös Broadwaylla. Samoihin aikoihin Peteristä tuli Actors' Studion jäsen. Pitkän uransa aikana hän on esiintynyt useissa elokuvissa ja televisiosarjoissa, kuten "Superässä – Buckaroo Banzai", "RoboCop", "RoboCop 2", "Rakkauden jumalatar", "Sirius 6B – Tuhon planeetta", "Odyssey 5, Sons of Anarchy" ja "24".
Martti Mäki
Martti Sakari Mäki (s. 16. elokuuta 1947 Oulu) on suomalainen taidemaalari ja taidegraafikko. Hän opiskeli Suomen Taideakatemian koulussa vuosina 1965-1969 ja Ruotsin kuninkaallisessa taideakatemiassa vuosina 1969-1971.
Mäki debytoi taiteilijana Oulussa vuonna 1964. Kotimaisten näyttelyiden lisäksi hänen töitään on ollut näytteillä muun muassa Tukholmassa, Odessassa, Bodenissa, Oslossa, Rostockissa, Monacossa ja Leverkusenissa.
Suomesta Mäen teoksia löytyy muun muassa Suomen valtion, Ateneumin, Helsingin kaupungin ja Oulun taidemuseon kokoelmista. Mäen suurin yksittäinen maalaus oli hänen Oulun keskustan Vaaran kaupunginosaan Pakkahuoneenkadulle toteuttamansa ulkoseinämaalaus "Elämä on palamista", jonka koko oli yhteensä yli 100 neliömetriä. Rakennus, jonka seinässä maalaus oli, purettiin vuonna 2007.
Mäki sai Valtion kuvataidepalkinnon vuonna 1969. Seinämaalausten, pienoistilataideteosten, kineettisten töiden ja julisteiden lisäksi Mäki on kunnostautunut myös julkisten muotokuvamaalausten tekemisessä.
Martti Mäki on Suomen Taidemaalariliiton jäsen ja hän työskentelee Oulun Pikisaaressa. Hän on naimisissa näyttelijä ja ohjaaja Liisa Toivosen kanssa.
Mäki sai valtion taiteilijaeläkkeen vuonna 2008.
__notoc__
Boyd Bennett
Boyd Bennett (7. joulukuuta 1924 – 2. kesäkuuta 2002) oli yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä. Hän syntyi Muscle Shoalsissa, Alabamassa, ja tuli tunnetuksi etupäässä hiteillään "Seventeen" (1955) sekä "My Boy – Flat Top" (1955).
77-vuotiaana keuhkofibroosin komplikaatioihin menehtynyt Bennett kuuluu Rockabilly Hall of Fameen.
Lantmännen
Lantmännen on ruotsalainen maatalousosuuskunta. Sen omistaa noin 25 000 ruotsalaista maanviljelijää. Osuuskunta muodostaa erään Pohjoismaiden suurimmista elintarvike- ja energiateollisuuden sekä maatalouden konserneista. Toimintaa osuuskunnalla on yli 20 eri maassa ja vuonna 2017 sillä oli noin 10 000 työntekijää.
Konsernin liiketoiminta oli organisoitu viiteen divisionaan (tilanne 2017): Maatalous, Koneet, Energia, Elintarvikkeet ja Kiinteistöt. Liiketoiminta-alojen alla toimii suuri joukko tytäryhtiötä.
Liiketoiminta-alueille ja tytäryhtiöille yhteisiä tukipalveluita ovat "Ekonomi & Finans", "Information & Kommunikation", "Juridik & Ägarrelationer", "Human Resources" sekä "Internrevision".
Ensimmäiset ruotsalaiset maatalousyhdistykset perustettiin 1800-luvun jälkipuoliskolla, ensimmäinen Skaraborgin läänissä 1880. Tavoitteena oli parantaa laatuvalvontaa, alentaa sisäänostohintoja ja kuljetuskustannuksia sekä parantaa kokemuksien vaihtoa maanviljelijöiden kesken. Paikalliset yhdistykset havaitsivat pian hyödylliseksi muodostaa isompia alueellisia kaupantekoyhdistyksiä.
Nykyinen Lantmännen-osuuskunta perustettiin 1. tammikuuta 2001 korvaamaan fuusioituneita alueellisia organisaatioita, jolloin yhteen liittyivät Gotlands Lantmän, HBK Lantmän, Jönköpings Lantmän, Odal, Skånska Lantmännen, Värmlands Lantmän, Örebro Lantmän, Västerbottens Lantmän sekä Lantmännens riksförbund ja osa aiemmasta NNP:stä. Vuonna 2006 Norrbottens Lantmän liittyi konserniin. Tämän lisäksi mukana on pienempiä organisaatiojäseniä ja yhdistyksiä.
Tammikuussa 2015 ilmoitettiin, että pohjoismainen elintarvikejätti Lantmännen ostaa Vaasan Groupin sijoitusyhtiö Lion Capitalilta. Kesko myi K-maatalouden liiketoiminnan ruotsalaiselle Lantmännenille vuonna 2017, ja yritys jatkaa nimellä Lantmännen Agro.
24 Online
24 Online (virallisesti IS-Line Oy) oli suomalainen vuonna 2003 perustettu pääkaupunkiseudulla toiminut internet-operaattori. 24 Onlinen omistajia olivat suomalaiset piensijoittajat sekä yrityksen toimiva johto.
24 Online toimi pääkaupunkiseudun kattavassa runkoverkossa (ent. Saunalahden SaunaVerkko). Päätuotteina olivat yrityksille tarjottavat G.shdsl- ja ADSL-yhteydet, sekä kuluttajaliittymät. 24 Online ei sensuroinut Internetsivustoja poliisin sulkulistoilla. Liittymien tarjoaminen Etelä-Suomen Dataliikenne -nimellä aloitettiin syksyllä 2011. Kuluttajavirasto oli aiemmin huomauttanut yritystä harhaanjohtavasta markkinoinnista. Yhtiö haettiin konkurssiin vuonna 2013.
Carl Gustaf von Essen
Carl Gustaf von Essen (20. maaliskuuta 1815 Oravainen – 22. heinäkuuta 1895 Hiitola) oli suomalainen pappi ja herännäisyysliikkeen vaikuttaja. Hänen vanhempansa olivat luutnantti Otto Mauritz von Essen ja Brita Kristina o.s. Thodén.
Von Essen kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1830 Helsingissä. Hän valmistui filosofian maisteriksi 1840 ja samana vuonna hänet vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa. Von Essen meni naimisiin vuonna 1841 itseään yhdeksän vuotta vanhemman leskirouva Catalina Sofia o.s. Arppen kanssa. Catalinan ensimmäinen aviomies oli ollut sahanomistaja, raatimies Johan Fabritius. Vuonna 1864 von Essen valmistui teologian tohtoriksi. Papin virkaa hän toimitti Espoossa, Tenholassa, Ylihärmässä ja Laihialla. Vuosina 1863–1864 sekä 1872 von Essen toimi valtiopäivämiehenä. Vuodesta 1866 von Essen oli Aleksanterin Yliopistossa käytännöllisen teologian professorina, kunnes erosi 1875. Samana vuonna hän osti itselleen Herniäisten kartanon Hattulassa ja asettui sinne eläkepäivikseen.
Von Essen vietti villin nuoruuden mutta tuli myöhemmin uskoon ja lähti opiskelemaan teologiaa.
Hän lähti mukaan körttiläisyysliikkeeseen ja oli osa liikkeen ydinryhmää, kunnes ajautui riitoihin liikkeen johtohahmon, Nils Gustav Malmbergin, kanssa. Von Essen väitti Malmbergin syyllistyneen juopotteluun ja naisseikkailuihin.
Vuonna 1843 Espoon Histan tilalla pidettiin historiasta tunnetut kaksoishäät, joihin herännäisjohtaja Paavo Ruotsalainen osallistui. Häissä oli morsiamina Histan tilan silloisen omistajan Carl-Gustaf von Essenin lähisukulaisia.
Jouni Kesti
Jouni Veli Kesti (21. syyskuuta 1946 Oulu – 21. huhtikuuta 2015 Oulu) oli suomalainen kuvataiteilija, säveltäjä, rumpali, kirjailija ja poleemikko. Musiikillisen koulutuksensa Kesti hankki Oulun konservatoriossa opiskelemalla puoli vuotta lyömäsoitinten soittamista 1960-luvulla, minkä lisäksi hän toimi tanssi- ja jazzrumpalina monissa orkestereissa 1960- ja 1970-luvuilla. Kuvataidetta Kesti opiskeli Juhani Hakalahden yksityisoppilaana vuosina 1980–1984.
Kesti debytoi kuvataiteilijana vuonna 1983. Hän on Suomen Taidemaalariliiton ja Suomen Säveltäjät ry:n jäsen. Hänen teoksiaan löytyy muun muassa Helsingin kaupungin taidemuseon, Oulun taidemuseon, Wäinö Aaltosen museon, Turun kaupungin, Rovaniemen taidemuseon, Kuusamon kaupungin ja Sanomalehti Kalevan kokoelmista.
Kestin musiikkia on kuultu esimerkiksi Avanti! -orkesterin konserteissa ja hän on säveltänyt Suomen Kansallisoopperaan Jorma Uotisen pyynnöstä baletin "Petroolitaivas".
Oulun taidemuseon entinen johtaja Ullamaria Pallasmaa on kuvannut Kestiä ”yltiöyksilölliseksi” taiteilijaksi, joka ”ei mahdu mihinkään asialliseen lokeroon”.
Kuvataiteilijan ja säveltäjän töidensä ohella Kesti kirjoitti myös kolumneja, pakinoita ja kritiikkejä muun muassa Taide-lehteen ja Oulu-lehteen. Hänen kirjansa "Musameduusan Sepalus-akatemia" ilmestyi Liken kustantamana vuonna 2002.
Kesti työskenteli Oulun Pikisaaressa. Hän sai valtion taiteilijaeläkkeen vuonna 2008.
__notoc__
Terry Griffiths
Terry Griffiths (s. 16. lokakuuta 1947) on walesiläinen entinen snooker-ammattilainen, joka on peliuransa jälkeen toiminut valmentajana ja tv-kommentaattorina. Griffiths voitti maailmanmestaruuden vuonna 1979 ollen ensimmäistä kertaa tässä turnauksessa mukana.
Terry Griffiths pelasi amatöörivuosinaan upeasti, mutta hänen ei odotettu tekevän niin suurta vaikutusta ammattilaispiireissä kuin mitä hän lopulta teki. Griffiths oli kahdesti maailmanmestaruuskisoissa finaalissa, joista hän voitti ensimmäisen vuonna 1979, mutta hävisi 1980-luvun hallitsijalle Steve Davisille vuonna 1988. Vuonna 1979 Griffiths voitti mestaruutensa "sijoittamattomana" pelaajana, eli hän tuli turnaukseen karsintojen kautta. Maailmanmestaruuden lisäksi Griffiths voitti myös toiseksi arvostetuimman (nykyään myös ranking-turnauksen) "UK Championshipin" sekä useita muita ammattilaisturnauksia. Griffiths lopetti pelaajauransa vuonna 1997.
Pelaajauran jälkeen Griffiths on toiminut ammattipelaajien Stephen Hendry, Mark Williams, Marco Fu, Allister Carter sekä Mark Allen valmentajana. Selkeästi parhaiten näistä on menestynyt Stephen Hendry, joka on kaikkien aikojen menestyksekkäin snooker-ammattilainen. Valmentamisen lisäksi Griffiths toimii myös "BBC" "Sport" -kanavan kommentaattorina.
VVV-Venlo
Venlose Voetbal Vereniging Venlo eli VVV-Venlo on alankomaalainen jalkapalloseura, jonka edustusjoukkue pelaa Alankomaiden korkeimmalla sarjatasolla Eredivisiessä. Se on 2000-luvulla pelannut Eredivisiessä kausina 2007–2008, 2009–2013 sekä syksystä 2017.
Seura perustettiin vuonna 1903 ja sen kotipaikka on Venlo Limburgin provinssissa.
VVV-Venlo palasi pääsarjatasolle yli kymmenen vuoden tauon jälkeen voitettuaan nousukarsinnan kauden 2006–2007 päätteeksi. Seuran suurin saavutus on KNVB-cupin voitto vuonna 1959; Eredivisiessä se on sijoittunut parhaimmillaan kolmanneksi vuonna 1961.
Armand-Gaston Camus
Armand-Gaston Camus (2. huhtikuuta 1740 – 2. marraskuuta 1804) oli ranskalainen vallankumouksellinen. Ennen Ranskan suurta vallankumousta hän oli menestyvä asianajaja. Vuonna 1789 Pariisin kolmas sääty valitsi hänet säätyvaltiopäiville ja hän sai huomiota yhteiskunnallista epätasa-arvoa vastustavilla puheillaan.
Kun hänet oli valittu kansalliskokoukseen Haute-Loiren departementista, hänet nimitettiin yleisen turvallisuuden neuvoston jäseneksi.
14. elokuuta 1789 perustuslakia säätävä kokous valitsi Camus'n arkistonhoitajaksi, ja tässä tehtävässä hän järjesti kansallisarkiston. Hän pysyi tiukkana tasavaltalaisena eikä osallistunut Napoleonin aikaiseen hallintoon.
Rondônianmuura
Rondônianmuura ("Clytoctantes atrogularis") on Brasiliassa uhanalaisena elävä lintu.
Väriltään koiraat ovat mustia ja naarat ruosteenvärisiä. Kovin paljoa ei tiedetä tämän lajin elintavoista. Linnut elävät trooppisissa metsissä. Lajin luultiin olevan kuollut sukupuuttoon, mutta niitä löydettiin Rondôniasta. Suurin lajiin kohdistuva uhka on maan raivaus viljelyyn, jolloin rondônianmuurien elinympäristö tuhoutuu.
François-René de Chateaubriand
François-René de Chateaubriand (4. syyskuuta 1768 Saint-Malo – 4. heinäkuuta 1848 Pariisi) oli ranskalainen kirjailija, poliitikko ja diplomaatti. Hänen katsotaan aloittaneen Ranskan kirjallisuudessa romantiikan.
Vallankumouksen aikana Chateaubriand siirtyi Pohjois-Amerikkaan todettuaan vallankumouksen muuttuneen väkivaltaiseksi. Hän palasi Ranskaan 1792 ja liittyi armeijaan. Haavoituttuaan hän lähti jälleen maanpakoon, tällä kertaa Englantiin. Maanpakonsa aikana hän tutustui englantilaiseen kirjallisuuteen. Hän palasi jälleen Ranskaan vuonna 1800. Hänet valittiin Ranskan akatemiaan, mutta pääsi ottamaan paikan vastaan vasta restauraation aikana. Tuohon aikaan hänen ystäväpiiriinsä kuuluivat Madame de Staël, Joseph Joubert ja Pierre-Simon Ballanche.
Chateaubriand oli romantikko, jonka tuotannolle oli tyypillistä tunteellisuus ja eksoottiset miljööt. Poliittisilta näkemyksiltään hän oli taantumuksellinen ja klerikaali. Tuotannosta tunnetaan parhaiten intiaanikertomus "Atala" (1801) ja omaelämäkerrallinen "René" (1802), joka on osa laajempaa teosta "Génie du christianisme".
Tunnettuna ruoantuntijana hän on saanut antaa nimensä Chateaubriand-pihville.
Atro
Atro on suomalainen miehen nimi, Hadrianus-nimen suomalainen muunnelma. Atro viettää nimipäivää 4. maaliskuuta. Vuoden 2009 elokuuhun mennessä nimi Atro on annettu noin 250 henkilölle.