Heikki ja Kaija
Heikki ja Kaija on suomalainen sarjanäytelmä vuosilta 1961–1971 ja yksi Suomen televisiohistorian pitkäaikaisimmista sarjoista. Tamperelaisen palkansaajaperheen elämästä kertovan aikalaisdraaman tuotti TV2 Teatteritoimitus ja sen edeltäjä Tamvisio. Sarjaa esitettiin suorina lähetyksinä vuosina 1961–1965, eikä kyseisiä jaksoja tallennettu. Vuodesta 1965 alkaen jaksot tallennettiin kuvanauhalle, mutta niitä esitettiin edelleen osittain suorina tai nauhoitettiin kerralla ilman uusintaottoja. Sarjan käsikirjoitti Reino Lahtinen. Ohjaajina toimivat Veijo Pasanen ja Pertti Nättilä. Kaikki säilyneet 42 jaksoa on julkaistu DVD:nä. Sarjan kaikki jaksot ovat mustavalkoisia.
"Heikin ja Kaijan" näyttelijät ovat pääosin Tampereen Työväen Teatterin ammattinäyttelijöitä.
"Heikin ja Kaijan" tuotantohenkilöstö oli suurelta osin sama kuin 1970-luvun suosikkisarjassa "Rintamäkeläiset". Ohjaaja Pertti Nättilä työskenteli Yleisradio TV2:ssa ajanviete- sekä lasten- ja nuortenohjelmien toimituspäällikkönä 1960- ja 1970-luvuilla. Hän teki kumpaistakin televisiosarjaa varsinaisen toimensa ohessa. Sekä "Heikin ja Kaijan" että "Rintamäkeläisten" näyttelijät koottiin pääosin Tampereen Työväen Teatterin ammattinäyttelijöistä, ja he tekivät televisiotyönsä sivutoimenaan.
"Heikkiä ja Kaijaa" esitettiin yleensä maanantaisin, joka oli Tampereen Työväen Teatterin näyttelijöiden vapaapäivä. Sarjan viimeiset, 1971 tuotetut jaksot, esitettiin sunnuntaisin. Alkupään jaksoja esitettiin torstaisin ja perjantaisin ja ne lähetettiin Tamvision studiolta Frenckellin talosta Tampereen keskustasta.
Sarjan nimihenkilöt Heikki ja Kaija Lehtinen ovat fiktiivinen pariskunta, jota näytteli aviopari Vili Auvinen ja Eila Roine. Heikki ja Kaija asuvat Tampereen Härmälässä Tierankadulla, jonne he muuttivat Amurista. He vuokraavat isohkon omakotitalon yläkerran ja myöhemmin ostavat talon itselleen. Tuolloin heidän täytyy ottaa yläkertaan vuokralaisia, jotta kykenevät selviytymään veloistaan. Heikin ja Kaijan esikoinen Janne syntyy 1960-luvun puolivälissä. Tarinassa mukanaolevaa Heikin sukua ovat Jannen lisäksi hänen isänsä Toivo ja velipuolensa Mikko sekä tämän tytär Sanna. Kaija on maatalon ainoa tytär, hänen isänsä ja äitinsä ovat elossa, isä tosin kuolee 1960-luvun jälkipuoliskolla. Kaijalla on täti Hilja, hänen äitinsä sisko, joka on mukana yhdessä jaksossa. Heikki on metallityöntekijä, vaihdettuaan työpaikkaa hänestä tulee firman kakkosmies. Kaija työskentelee Jannen syntymän jälkeen kotiäitinä, nuoruudessaan hän työskenteli toimistossa. Luonteeltaan molemmat ovat tasaisia asiaihmisiä vailla suuria tunnekuohuja. Heikki tosin saattaa kiivastua silloin tällöin. Sekä Heikki että Kaija ovat mukana sarjan jokaisessa säilyneessä jaksossa.
Sarjan keskeiset sivuhenkilöt ovat Heikin ystävä Antero Moisio ja Lahtiska. Antero asuu Kalevassa ja hänen naisystävänsä Liisa Mäki Pyynikillä. Tuonnempana he avioituvat ja saavat pojan. Liisa ja Kaija ovat aikoinaan olleet samassa työpaikassa ja he tuntevat toisensa hyvin. Antero on saita ja suoraviivainen mies, hän on lähtöisin köyhistä oloista ja on ylpeä saavuttamastaan aineellisesta hyvästä. Epämääräisten ja monitulkintaisten vihjailujen sijaan hän ymmärtää suoraa puhetta. Liisa on käynyt kouluja ja hänen vanhempansa eivät alkuun ole hyväksyä Anteroa Liisan mieheksi. Antero on mukana seitsemässätoista säilyneessä jaksossa, Lissu puolestaan kolmessatoista.
Lahtiska on vähävarainen eläkeläisrouva ja leski, hän asuu Amurissa vaatimattomassa asunnossa samassa talossa, jossa Heikki ja Kaija asuivat suhteensa alkuaikoina. Tuonnempana hän muuttaa moderniin kerrostaloasuntoon. Lahtiskan lapsuus oli aineellisesti köyhä, hänen isänsä oli Suomen sisällissodan aikaan punakaartissa. Päivätyönsä Lahtiska teki Tampellan tehtaalla "pumpulissa". Lahtiska on lapseton, hänellä on sisarenpoika Niilo, joka on sarjassa mukana ainoastaan dialogissa. Lahtiska kertoo usein eloisia tarinoita menneisyydestään. Toisinaan hän päästelee suustaan sammakoita, joita saman tien pahoittelee. Hän sortuu tavan takaa itsensä vähättelyyn, ja Heikki ja Kaija tekevät parhaansa hänen omanarvontuntonsa pönkittämiseksi. Lahtiska on mukana kymmenessä säilyneessä jaksossa, joista muutamassa hän on päärooli.
Mestari Ahti Halinen on Heikin esimies, hänestä puhutaan yleensä vain mestarina. Hän vie Heikin mukanaan perustamaansa yritykseen, joka kohtaa monia vaikeuksia, mutta jää pystyyn. Perusasiallisen luonteensa ansiosta mestari tulee toimeen useimpien kanssa. Mestari on mukana yhdeksässä säilyneessä jaksossa.
Kaijan vanhemmat asuvat Ylöjärvellä maatalossa. Heidän nimiään ei mainita. Kaijan äiti jää leskeksi, minkä jälkeen hän myy maatilansa ja ostaa mökin lähistöltä. Kaijan äiti on mukana yhdeksässä säilyneessä jaksossa. Heikin isä Toivo puolestaan on mukana viidessä säilyneessä jaksossa. Toivo avioituu Railin kanssa ja asettuu Jyväskylään. Alkoholismia sairastava Toivo onnistuu pysymään raittiina pojanpoikansa Jannen syntymän jälkeen.
"Heikissä ja Kaijassa" ei ole varsinaisia lapsirooleja. Lapset ovat aktiivisten toimijoiden sijaan taustahahmoja, eikä heillä ole vuorosanoja. Lasten osiin on otettu sarjassa näyttelevien näyttelijäpariskuntien omia lapsia. Auvisen-Roineen pariskunnan kuopus Janne Auvinen esittää Lehtisten esikoista, pariskunnan esikoinen Tommi Auvinen puolestaan esittää Lehtisten naapurinpoikaa. Mansikkalan pariskuntaa näyttelevän Majanlahden pariskunnan esikoistytär Sanna esittää Mansikkaloiden tytärtä, Majanlahden pariskunnan poika Antti puolestaan esittää Anteron ja Lissun poikaa.
"Heikissä ja Kaijassa" roolihenkilöiden nimet ovat usein samat tai samantapaiset kuin heitä näyttelevien henkilöiden nimet. Eräät näyttelijät näyttelivät eri henkilöitä eri jaksoissa, kuten Antti Litja ja Erkki Thil. Eräillä henkilöillä puolestaan on eri näyttelijät eri jaksoissa, kuten Siirillä ja Apsulla."Heikki ja Kaija" seuraa päähenkilöidensä elämänmenoa varsin arkiselta tasolta vailla suurta draamaa. 1960-luvun keskeiset sosiaalipoliittiset teemat ovat esillä. Politiikasta ei kuitenkaan juuri puhuta, päinvastoin kuin "Rintamäkeläisissä" 1970-luvulla. "Heikissä ja Kaijassa" asiat tuodaan esiin ennen kaikkea tekemisen ja konkretian kautta. Nopeaa elintason kohenemista ja uskoa kansantalouden jatkuvaan nousuun ilmennetään Heikin ja Kaijan sekä myös Anteron ja Lissun elämäntavan ja valintojen kautta. Henkilöiden varallisuus kasvaa pikkuhiljaa ja säästäväisyys on kunniassa. Eletään aikaa jolloin kotitaloudet koneellistuivat ja autoistuivat huimaa tahtia. Kesämökki oli statussymboli, jonne lapsuutensa maaseudulla eläneet ihmiset menivät mielellään. Yhteiskunnan urbanisoituminen on tapahtunut nopeasti, Heikkiä ja Kaijaa ei innosta muuttaminen maaseudulle Kaijan vanhempien maatalon jatkajiksi. Toisaalta Kaijan äitiä ei kiinnosta muutto kaupunkiin.
Lahtiskan hahmon avulla valotetaan yhteiskunnallisia epäkohtia. Köyhälle Lahtiskalle lääkkeet ja elintarvikkeet ovat suuri menoerä, eikä hän ole aina tietoinen laillisista oikeuksistaan. Lahtiskan asunto on vailla 1960-luvulla nopeasti yleistyneitä mukavuuksia, joista sittemmin tuli itsestäänselvyyksiä, kuten sisä-WC ja juokseva vesi. Muuttaessaan moderniin Kotilinnaan Lahtiskakin pääsee nauttimaan yleisen elintason kohoamisesta. Heikin työpaikan tapahtumien kautta tuodaan esiin työelämään liittyviä kysymyksiä. Firman omistajan eli mestarin on paiskittava ylitöitä suuren tilauksen toimittamiseksi sillä ylityökorvausten maksaminen työmiehille tulisi liian kalliiksi. Työpaikkajuopottelukin on esillä. 1960-luvun loppupuolen radikalismia tuodaan esiin niukasti, ajan muodikkaita aatevirtauksia edustavat lähinnä Lehtisten yläkerrassa asuvat opiskelijatytöt. Aikakauden pintamuoti pääsee rajoitetusti esiin, sillä "Heikki ja Kaija" on mustavalkoinen.
Ensimmäisen taltioidun "Heikki ja Kaija" -jakson ristiäiskohtauksen takia sarjaa on toisinaan luultu tositelevisioksi. Eila Roine kommentoi asiaa Suur-Tampere-lehdessä syksyllä 2014: "Aitoa ristiäishetkeä lukuun ottamatta Heikki ja Kaija ei ollut tosi-tv:tä. Se oli kirjoitettu sarjanäytelmä. Heikki ja Kaija eivät olleet Vilin ja Eilan muotokuvia. Ne olivat roolihenkilöitä. Emme näytelleet omia itseämme."
Tapahtumat sijoittuvat pitkälti Heikin ja Kaijan kotiin, etenkin keittiöön. Ulkokuvat ovat näkymiä 1960-luvun jälkipuoliskon ja 1970-luvun alun Tampereelta; Heikin ja Kaijan pihapiirin lisäksi muutamissa jaksoissa on pitkähköjä ottoja eri puolilta kaupunkia. Tierankatu on oikeasti olemassa, Heikin ja Kaijan kodin sisätilat lavastettiin televisiostudioon Tierankadulla sijaitsevan talon arkkitehtuuria myötäillen. Kesäjaksoissa ollaan yksinomaan maaseudulla, lähinnä Anteron ja Lissun kesämökillä. Joulujaksot ajoittuvat joulunaluspäiviin ja yhteiskunnan kaupallistuminen on korostetusti esillä niiden aihepiirissä. Jouluna 1967 esitetyssä jaksossa ollaan kuitenkin tilanteessa, jossa lahjat on jo jaettu.
"Heikki ja Kaija" sai aikalaiskriitikoilta ristiriitaisen vastaanoton. Sarjan näkökulmaa siinä esiteltyihin yhteiskunnallisiin ongelmiin pidettiin kapeana. Myös Heikin ja Kaijan kulutusorientoitunut elämäntyyli sai negatiivista kritiikkiä. Katsojat pitivät sarjanäytelmän hyväntuulisesta realismista ja kodikkuudesta.
"Heikki ja Kaija" tuotettiin aikakaudella, jona televisiolupien ja -vastaanottimien määrä kasvoi voimakkaasti. Sarjan alkaessa suomalaista televisiotoimintaa oli kestänyt vain muutama vuosi, eikä suomalaisia televisiosarjoja juuri ollut tehty sitä aiemmin. Vuonna 1961 televisiolupia oli 190 000, vuonna 1971 jo lähes 1 100 000, eli käytännössä televisio valloitti suomalaiset kotitaloudet "Heikin ja Kaijan" tuotantovuosina.
"Heikin ja Kaijan" tallentamattomista jaksoista on osin ristiriitaisia tietoja. Allaoleva taulukko perustuu IMDB:n tietoihin. Jenni Hokan väitöskirjan "Kakkoselta kaikelle kansalle" mukaan tallentamattomia jaksoja oli 34 kappaletta. Heikki ja Kaija ovat mukana jokaisessa jaksossa, mukanaolevat sivuhenkilöt on mainittu omassa sarakkeessaan.
Yleisradion mukaan kaikki "Heikin ja Kaijan" säilyneet jaksot (42 kpl) on julkaistu DVD:nä, allaolevassa taulukossa on kyseisten jaksojen lyhyt sisältöseloste. Jaksot 3, 9, 11, 13, 44 ja 46 eivät ole säilyneet ja niiden tiedot on otettu Jenni Hokan väitöskirjasta "Kakkoselta kaikelle kansalle". Lisäksi Hokan väitöskirjassa mainitaan jakso 49, "Felmanni", joka esitettiin 7. tammikuuta 1972 (vrt. jakso 8, "Fellmannin syy"). Jakson 44 nimi "Taitaa tulla susi" on IMDB:n tiedoista. Heikki ja Kaija ovat mukana jokaisessa jaksossa, mukanaolevat sivuhenkilöt on mainittu omassa sarakkeessaan.