hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Brandon Flowers
Brandon Richard Flowers (s. 21. kesäkuuta 1981 Las Vegas, Yhdysvallat) on The Killers -yhtyeen laulaja ja keulahahmo. Hän soittaa lisäksi koskettimia, kitaraa ja bassoa. The Killersin tuotannon lisäksi Flowers on julkaissut sooloalbumit "Flamingo" (2010) ja "The Desired Effect" (2015).
Flowers syntyi Las Vegasissa, jossa hän myös asui kahdeksan ensimmäistä vuotta elämästään. Perhe muutti myöhemmin Utahiin, josta Brandon palasi takaisin Vegasiin vuosia myöhemmin käydäkseen koulunsa loppuun ja työskennelläkseen hotellipoikana Gold Coast Hotelissa. Lapsena Flowers kuunteli paljon brittiläistä rock-musiikkia, muttei unelmoinut muusikon urasta ennen kuin 19-vuotiaana, harkitessaan jo lähtetyssaarnaajaksi ryhtymistä, hän kuuli David Bowien kappaleen "Changes". Kappale sai hänet kiinnostumaan musiikin tekemisestä.
Flowersin esiintymistyylissä on nähty vaikutteita Bonolta ja Bruce Springsteeniltä. Hänet tunnetaan erikoisista pukuvalinnoistaan ja tavastaan kertoa avoimesti mielipiteitään muista samantyylisistä yhtyeistä. Hän voitti NME Magazine Awardin vuonna 2005 sarjoissa ”paras pukeutuja” ja ”seksikkäin mies”. Vuonna 2010 Elton John asetti hänet neljänneksi omista sankareistaan kootulla listalla.
Flowers ei anna juurikaan tietoja yksityiselämästään julkisuuteen. Flowersin vanhemmat ovat osittain liettualaisia ja skotlantilaisia. Uskonnoltaan hän on mormoni. Flowersilla on neljä siskoa ja yksi veli. Hän on naimisissa ja hän kirjoitti ”My List” -kappaleen vaimolleen Tanalle. Parilla on kolme lasta, pojat Ammon (s. 2007), Gunnar (s. 2009) ja Henry (s. 2011).
Petro Symonenko
Petro Mykolaiovytš Symonenko (, s. 1. elokuuta 1952, Donetsk) on Ukrainan kommunistisen puolueen keskuskomitean ensimmäinen sihteeri vuodesta 1993.
Symonenko oli presidenttiehdokkaana 1999 ja 2004, ja sai 1999 ensimmäisellä kierroksella 22 % äänistä, mutta hävisi toiselle kierroksella Leonid Kutšmalle. Hänen puolueensa tavoitteena on lakkauttaa Ukrainan presidentin virka. Hän on Ukrainan lähettiläs Euroopan neuvoston parlamentaarisessa kokouksessa.
Pyrrha
Pyrrha () oli kreikkalaisessa mytologiassa Epimetheuksen ja Pandoran tytär sekä Deukalionin puoliso.
Ihmisten turmeltuneisuuden takia Zeus päätti lopettaa pronssiajan suurella vedenpaisumuksella. Tähän päätökseen vaikutti ennen kaikkea Lykaonin pojat omalla epähurskaudellaan.
Prometheus oli neuvonut poikiaan rakentamaan aluksen (arkin), johon Deukalion ja Pyrrha sitten nousivat rankkasateiden alettua. Koko Kreikka peittyi veden alle, ja vasta yhdeksän yön ja yhdeksän päivän jälkeen tulvan hillittyä he rantautuivat Parnassos-vuorelle tai muulle Othryksen huipulle. Deukalion ja Pyrrha olivat ainoat eloonjääneet, joskin joissakin lähteissä mainitaan myös muutamia muita pelastautuneen vuorten huipuille.
Deukalion ja Pyrrha kysyivät neuvoa Themiksen oraakkelilta, mitä pitäisi tehdä, jotta maa saataisiin taas kansoitettua - toisen lähteen mukaan Zeus itse antoi käskyn. Hän sai neuvon heittää äitinsä luut olkapäänsä yli. Aluksi he kauhistuivat moisesta häpäisystä, mutta pian he ymmärsivät äidin tarkoittavan Gaiaa - äiti maata - ja luiden kiviä. Niinpä he alkoivat heitellä kiviä olkapäidensä yli ja ne muuttuivat ihmisiksi - Pyrrhan naisiksi ja Deukalionin miehiksi.
Deukalion sai Pyrrhan kanssa vähintään viisi lasta: Protogenea, Hellen (josta tuli kreikkalaisten kantaisä), Graikos, Thyia ja Orestheus. Mahdollisesti heillä oli myös kuudes lapsi Amfiktyon.
Joey DeMaio
Joey DeMaio (oik. Joseph G. Maio, s. 6. maaliskuuta 1954 Auburn, New York) on heavy metallia soittavan yhdysvaltalaisen Manowar-yhtyeen basisti. Hän on myös italialaisen power metal -yhtye Rhapsody of Firen manageri. DeMaio on myös työskennellyt Black Sabbathin basso- ja pyroteknikkona yhtyeen "Heaven and Hell" -kiertueella vuosina 1980–1981.
Stanislav Kosior
Stanislav Vikentjevitš Kosior (, ) (s. 18. marraskuuta 1889 Węgrów, Puola – 26. helmikuuta 1939 Moskova) oli neuvostopoliitikko.
Hän oli Ukrainan kommunistisen puolueen ensimmäinen sihteeri ja Ukrainan puoluejohtaja sekä Neuvostoliiton varapääministeri. Monien muiden ohella Kosioria pidetään syypäänä Ukrainan 1930-luvun alun nälänhätään eli holodomoriin. NKVD vangitsi hänet myöhemmin, ja hänet teloitettiin Stalinin vainojen aikana.
Riksby
Riksby on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee läntisen Tukholman alueella ("Västerort"), ja kuuluu hallinnollisesti Bromman kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosaa rajaavat Ulvsundan, Abrahamsbergin, Stora Mossenin, Åkeslundin, Åkeshovin, Norra Ängbyn, Bromma Kyrkan, Enebyn, Bällstan, Mariehällin ja Ulvsunda instruområden kaupunginosat. Riksby muodostettiin vuonna 1926. Nimensä se on saanut keskiaikaisesta kylästä. Nykyisin kaupunginosassa on asukkaita noin 3500, ja maa-alaltaan se on 3,73 neliökilometrin suuruinen.
Ulvsunda industriområde
Ulvsunda industriområde on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee läntisen Tukholman alueella ("Västerort"), ja kuuluu hallinnollisesti Bromman kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosaa rajaavat Tranebergin, Ulvsundan, Riksbyn ja Mariehällin kaupunginosat. Asukkaita Ulvsunda industriområdessa on noin 2500, ja maa-alaltaan se on 1,35 neliökilometrin suuruinen.
Ålsten
Ålsten on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee läntisen Tukholman alueella ("Västerort"), ja kuuluu hallinnollisesti Bromman kaupunginosa-alueeseen. Se sijaitsee Mälaren-järven rannalla. Asemakaava kaupunginosalle laadittiin vuonna 1923. Siellä on nykyisin asukkaita noin 3200, ja maa-alaltaan se on 1,33 neliökilometrin suuruinen.
Wake Up (Rage Against the Machinen kappale)
Wake Up yhdysvaltalaisen yhtyeen Rage Against the Machinen kappale. Se on seitsemäs kappale yhtyeen albumilla "Rage Against the Machine".
Kappaleen sanat liittyvät rasimiin Yhdysvaltain hallituksessa ja vakoiluohjelmissa FBIssä. Kappaleeseen on otettu asioita FBI:n kansiossa, jossa J. Edgar Hoover suosittelee mustien kansanoikeustaistelijoiden kuten Malcolm X ja Martin Luther King Jr murhaamista.
Lyhennetty versio kappaleesta on elokuvan "Matrix" (1999) lopussa. Kappale on yksi Rage Against the Machinen tunnetuimmista kappaleista, vaikka sitä ei ole koskaan julkaistu singlenä.
Ukrainan industrialistien ja yrittäjien puolue
Ukrainan industrialistien ja yrittäjien puolue (ukrainaksi "Patryja promyslovtšyv i pidpriemtšyv Ukrainy - Партія промисловців і підприємців України") on yksi Meidän Ukrainamme-ryhmittymässä mukana ollut puolue. Sen puheenjohtaja kuitenkin siirtyi oppositiosta Viktor Janukovitšin II hallitukseen, mikä oli presidentti Viktor Juštšenkolle pettymys.
Talousministeri
Talousministeri on ministeri, joka vastaa yleensä talouspolitiikasta valtiovarainministeriä pidemmällä aikavälillä. Joissain maissa, kuten Saksan liittotasavallassa, on sekä valtiovarainministeri että talousministeri. Suomessa tällaiseen ei ole katsottu olevan tarvetta, koska talouden keskipitkän tähtäimen suunnitteluun osallistuvat tulopolitiikan tekijät. Talousministeri instituutiona voisi lisäksi rajoittaa valtiovarainministerin toimintavapautta.
Joissain maissa valtiovarainministeriä kutsutaan talousministeriksi.
Domingo de Betanzos
Domingo de Betanzos (1480 – syyskuussa 1549 Valladolid, Espanja) oli espanjalainen dominikaanimunkki, joka osallistui Uuden-Espanjan (Meksikon) evankelisointiin. Hän saapui Väli-Amerikkaan vuonna 1526 Santo Domingosta. Dominikaanien joukkoa johti Tomás Ortiz, jolla oli inkvisiittorin oikeudet. Ortizin poistuttua Uudesta Espanjasta, tuli Betanzosta dominikaanien provinsiaali ja samalla myös Uuden Espanjan inkvisiittori. Ensi töikseen Betanzos ryhtyi inkvisiittorin ottein panemaan järjestykseen pelipöydissä moraaliltaan löystyneitä konkistadoreja. Domingo de Betanzosilla oli hyvin huomattava asema Consejo de Indiasin arvioidessa intiaanien henkisiä kykyjä. Bartolomé de las Casas kertoo juuri Betanzosin suostutelleen hänet Santo Domingossa liittymään dominikaaneihin vuonna 1520.
Uuden Maailman valtauksen edistyessä Betanzos, jolla oli Meksikoon siirryttyään inkvisiittorin valtuudet, ryhtyi rankaisemaan konkistadoreja näiden keskuuteen levinneestä kurittomuudesta ja samalla valmistelemaan toimenpiteitä juutalaismielisyyttä vastaan. Uuteen Espanjaan siirryttyään hän nopeasti ryhtyi toimiin Uuden Espanjan saamiseksi erilliseksi provinssiksi.
Betanzos syntyi Luoteis-Espanjassa Leónin kaupungissa. Hän opiskeli ensin Salamancan yliopistossa lakia, mutta alkoi sittemmin benediktiiniläismunkiksi. Hän asui erakkona Italian rannikon läheisyydessä sijaitsevalla Ponzan saarella viiden vuoden ajan, minkä jälkeen hän liittyi 1510 Hispaniolan saaren dominikaanimunkkeihin. Luostarissa hän eli neljän vuoden ajan. Vuonna 1516 Betanzos kirjoitti muiden dominikaanimunkkien kanssa suorasanaisen kirjeen Bartolomé de las Casasille, missä he esittivät huolensa Antillien alkuperäisväestön häviämisestä ja väittivät espanjalaisten tekojen menevän liiallisuuksiin.
Vuonna 1526 Bentanzos matkusti Atlantin yli Meksikoon, jonne hän perusti dominikaanien provinsiaalin, Santiago de Méxicon. Provinsiaali oli hädin tuskin valmistunut kun Tomás de Berlanga jo väitti sen kuuluvan hänen perustamaan Santa Cruzin provinsiaaliin. Kiistan takia Bentazos joutui matkustamaan vuonna 1531 takaisin Espanjaan hakemaan Pyhältä istuimelta suostumuksen provinsiaaliin. Hän perusti provinsiaalin myös Guatemalaan. Väli-Amerikassa hän teki lähetystyötä Nahuatlin, Mixtecon ja Tzapotecon kielialueilla.
Betanzosin oli tarkoitus tehdä käännytyötä Kiinassakin, mutta kuoli palattuaan Espanjaan vuonna 1549 Valladolidissa.
Willie itkupilli
Willie itkupilli on Michelle Magorianin kirjoittama kirja, jossa Willie joutuu lähtemään Lontoosta sotaa pakoon Britannian maaseudulle. Siellä hänet annetaan paikallisen ihmisen hoitoon. Hän viipyy siellä monia kuukausia ja saa paljon ystäviä ja kokemusta. Lopulta hänen on palattava Lontooseen ja loppuajat ovat surullisia, mutta tarina päättyy hyvin.
Maasäteily
Maasäteily eli maansäteily tarkoittaa oletettua energiakenttää, johon niin sanotun taikavarvun väitetään reagoivan. Termin on tehnyt tunnetuksi saksalainen Gustav von Pohl, joka 1930-luvulla väitti maasäteilyn aiheuttavan syöpää. Hänen mukaansa Aurinkokunta on verrattavissa atomiin, jossa Aurinko vastaa ydintä ja planeetat elektroneja. Tämän mukaan maapallon pinnalla olisi negatiivinen sähkövaraus, kuten elektroneilla, ja maapallon sisällä oleva magma lähettäisi sähköisesti negatiivista säteilyä, joka johtuu maan pinnalle vesisuonia ja malmikerrostumia pitkin. Maasäteilyä on väitetty myös kosmiseksi, avaruudesta tulevaksi säteilyksi, joka vahvistuu sen heijastuessa Maassa olevista malmeista tai vesisuonista.
Tieteellisiä todisteita maasäteilystä ei ole. Maasäteilyä on sanottu pseudotieteeksi ja taikauskoksi.
Maasäteily liittyy läheisesti kaivonkatsontaan. Maassa uskotaan olevan maasäteilyä voimistavia vesisuonia. Uskomuksen mukaan hyvä kaivon paikka voidaan löytää säteilyä mittaamalla. Erityisen voimakasta maasäteilyn on ajateltu olevan vesisuonten risteyksessä. Taikavarvun käyttäjä havaitsee voimakkaasti säteilevän kohdan siitä, että varpu taipuu hänen käsissään. Toinen käytetty havaintoväline ovat erilaiset heilurit; säteilyn voimakkuutta arvioidaan heilurin pyörähdysten lukumäärän perusteella.
Maasäteilyn on väitetty aiheuttavan lukuisia sairauksia, muun muassa syöpää, nivelreumaa, unettomuutta ja lapsettomuutta. Säteilyllä on kerrottu olevan muitakin vaikutuksia, kuten pianon joutuminen epävireeseen, auton akun tyhjeneminen ja tuulenpesien ilmestyminen koivuihin. Erityisen vaaralliseksi on väitetty vuoteen sijaitsemista säteilevässä kohdassa. Säteilyltä suojautumiseen on myyty erilaisia laitteita, kuten sängyn alle asetettavia metallilevyjä ja muovipurkkien väliin aseteltuja käämejä.
Maasäteilystä kirjoitettiin Suomen lehdistössä runsaasti 1950-luvulla sekä 1970- ja 1980-luvuilla. Tähän vaikutti entisen kansanedustajan Mauno Pohjosen maasäteilyinnostus.
Vuonna 2019 on Risto Skottman hakemassa maasäteilyn estämiseen kehittämälleen laitteelle patenttia. Skottman on suunnitellut metallia sisältäviä muovitolppia, joiden pitäisi poistaa maasäteily. Hankkeelle on myönnetty innovaatioseteli.
Maasäteilyä tutkittiin Oulun yliopistossa vuosina 1976–1983. Sokkotutkimuksessa 32 kaivonkatsojaa yritti etsiä vesisuonia pajusta ja metallista tehtyjen taikavarpujen avulla. Koehenkilöt eivät pystyneet havaitsemaan maastosta maasäteilyä tai maahan kaivettua vesiletkua. Tutkimuksessa selvitettiin myös maasäteilyltä suojaavien laitteiden tehoa, mutta minkäänlaista tehoa ei havaittu. Tämän jälkeen maasäteilyä ei ole Suomessa akateemisesti juuri tutkittu.
Suomessa toimii 1979 perustettu Maasäteilyntutkijat ry (vuoteen 2016 Sähkö- ja Maasäteilyntutkijat ry). Yhdistys julkaisee "Varpuasiaa"-nimistä lehteä.
Aavekuiskaaja
Aavekuiskaaja ("Ghost Whisperer") on yhdysvaltalainen yliluonnollinen draamasarja, jota CBS esitti 23. syyskuuta 2005 – 21. toukokuuta 2010.
Sarja seuraa Melinda Gordon -nimisen naisen (Jennifer Love Hewitt) elämää, joka pystyy näkemään ja kommunikoimaan aaveiden kanssa. Yrittäessään elää tavallista elämää – hän on naimisissa ja omistaa antiikkiliikkeen – Melinda auttaa henkiolentoja selvittämään asiansa elävien keskuudessa, jotta he voivat jatkaa matkaansa tuonpuoleiseen. Melindan tehtävä on hankala ja välillä hän kamppaileekin ihmisten kanssa, jotka työntävät häntä luotaan eivätkä usko hänen kykyynsä. Osa aaveista on salaperäisiä ja Melindan täytyy päätellä vihjeiden avulla kuinka ymmärtää henkeä ja auttaa heitä. Sarjan kirjoitti John Gray ja sitä tuotti Sander/Moses Productions ja vastaavana tuottajana toimi muun muassa Jennifer Love Hewitt yhdessä ABC Studiosin ja CBS Television Studiosin kanssa. CBS peruutti sarjan viidennen tuotantokauden jälkeen 18. toukokuuta 2010.
Melinda Gordon on nuori nainen, joka asuu fiktiivisessä Grandview’n kaupungissa, New Yorkissa ja jolla on kyky nähdä ja kommunikoida kuolleiden kanssa. Melinda asuu aviomiehensä Jim Clancyn (David Conrad) sekä myöhemmin poikansa Aiden Lucasin (Connor Gibbs) kanssa. Työkseen Melinda pitää "Same As It Never Was Antiques" -antiikkiliikettä. Aaveet pyytävät Melindalta apua luottaen tälle viestinsä tai täyttäen haasteensa voidakseen siirtyä tuonpuoleiseen. Keskeneräisiä asioita tunnollaan kuolleet ihmiset saattavat jäädä elävien joukkoon eivätkä voi siirtyä tuonpuoleiseen ja Melinda auttaa heitä löytämään rauhan.
Sarjassa esiintyi myös Aisha Tyler, joka esitti Melindan parasta ystävää ja työkaveria Andrea Marinoa. Andrea kuolee kuitenkin traagisesti ensimmäisen tuotantokauden lopussa. Toisella tuotantokaudella Melinda tapaa Delia Banksin (Camryn Manheim), kiinteistövälittäjän jonka kanssa hän ystävystyy. Vaikka aluksi Delia väittääkin Melinda tarvitsevan psykologin apua, lopulta hän hyväksyy Melindan lahjan pysyen kuitenkin aika ajoin skeptisenä. Delialla on Ned-niminen poika (Tyler Patrick Jones kaudet 2–3, myöhemmin Christoph Sanders), joka saa Melindan lahjan selville paljon ennen äitiään. Melinda ystävstyy myös Rockland yliopiston professorin Rick Paynen (Jay Mohr) kanssa, joka auttaa Melindaa ratkaisemaan konflikteja aaveiden kanssa. Payne lähtee tutkimusmatkalle Himalajalle neljännen kauden ensimmäisessä jaksossa.
WAGR-oireyhtymä
WAGR-oireyhtymä on synnynnäinen kehityshäiriö, jonka tyypillisiä piirteitä ovat kohonnut Wilmsin kasvaimen riski, silmän värikalvon puuttuminen (aniridia), sukupuolielinten ja virtsaelinten epämuodostumat sekä kehitysvammaisuus.
Yleensä WAGR-oireyhtymä on satunnaisen mutaation aiheuttama sairaus, mutta toisinaan se saattaa periytyä vallitsevasti autosomin kautta.
WAGR-oireyhtymään johtaa häiriötila useissa geeneissä, jonka taas aiheuttaa kromosomin 11 mikrodeleetio.
Peräti puolet WAGR-oireyhtymästä kärsivistä lapsista sairastuu Wilmsin kasvaimena tunnettuun munuaissyövän muotoon kolmen vuoden ikään mennessä. Onneksi Wilmsin kasvaimen ennuste on varsin hyvä.
Tavallisesti ensimmäinen sairaassa lapsessa havaittava piirre on aniridia eli värikalvon synnynnäinen puuttuminen. Se aiheuttaa poikkeuksellista valonarkuutta ja kohonneen kaihiriskin.
Sukupuolielinten poikkeavuudet saattavat vaatia korjauksia kirurgisin toimenpitein. Pojilla saattaa olla laskeutumattomat kivekset ja hypospadia, tytöillä sisäisiä poikkeavuuksia mm. munasarjoissa. Sukuelinten poikkeavuuksiin liittyy kasvanut gonadoblastooman riski.
WAGR-oireyhtymästä kärsivien henkiset kyvyt ovat suuresti vaihtelevia. Useimmilla esiintyy lievästä keskitasoiseen vaihtelevaa kehitysvammaisuutta, kun taas joillakin kehitysvammaisuus saattaa olla vaikea-asteisempaa ja joillakin älykkyysosamäärä saattaa olla normaali.
Daewoo Bus
Zyle Daewoo Commercial Vehicle (자일대우상용차) on korealainen linja-autovalmistaja. Se perustettiin 2002. Daewoo Bus valmistaa vain pienen osan autoista omalla merkillään.
Tata Daewoo Commercial Vehicle
Tata Daewoo Commercial Vehicle (kor: 타타대우|타타대우상용차) on korealainen kuorma-autovalmistaja. Se perustettiin 2003. Tata Daewoo valmistaa vain pienen osan autoista omalla merkillään.
RPGFan
RPGFan on vuonna 1999 avattu verkkosivusto, jolla julkaistaan tietokoneroolipelejä koskevia uutisia, arvosteluja, ennakoita ja kuvia. RPGFan sisältää myös fanien lähettämää taidetta sekä tietoa pelien soundtrackeistä ja sivuston henkilökunnasta. Sivuston nykyinen päätoimittaja on Eric Farand, ja sen mainonnasta vastaa Stephen Harris. Webmasterinä toimii John McCarrioll.
Joulukuussa 1997 Mickey Shannon perusti RPG-peleihin keskittyvän LunarNET-sivuston, joka aluksi julkaisi lähinnä vain uutisia. Ensimmäisen uudistuksen myötä sivun sisältö laajeni uusilla osastoilla, joita olivat muun muassa arvostelut, keskustelufoorumit ja FAQ. 1998 sivusto sai huomiota suuremmilta peleihin erikoistuneilta verkkosivuilta julkaistessaan "Final Fantasy VIII" -kuvakaappauksia ja tuolloin uusimmasta Sonic-pelistä tehdyn videon, jollaisia vain harvalla muulla sivulla oli mahdollisuus esittää.
Kaksi vuotta toimineen LunarNET päätettiin nimetä uudelleen, sillä nykyisen nimen arveltiin haittaavan sivun kävijämääriä: mahdollisesti ihmiset luulivat LunarNETin käsittelevän ainoastaan "Lunar"-pelisarjaa kaikkien roolipelien asemasta. 3. maaliskuuta 1999 sivusto avattiin uudestaan nimellä RPGFan. Vuoden 2000 helmikuuhun mennessä RPGFania oli uudistettu yhteen otteeseen. Lisäksi se oli saanut monia uusia toimittajia, vaikka sivun alkuperäinen perustaja Mickey Shannon ilmoittikin erovansa ylläpidosta ilmoittaen ”menettäneensä kiinnostuksensa pelejä kohtaan”. Jättäessään RPGFanin Shannon loi uudelleen LunarNETin, joka aiemmasta versiosta poiketen kehitettiin vain Lunar-sarjaa varten.
Maaliskuusta 2000 lähtien RPGFan ei voinut enää käyttää Working Designs -pelijulkaisijan palvelinta, joka oli siihen asti ollut yksi tärkeimmistä sivuston tukijoista. Korvaavan palvelimen RPGFan löysi GameGlow Networkilta, minkä yhteydessä sivun ulkoasua uusittiin jälleen. GameGlow ehti kuitenkin tukea RPGFania vain parin kuukauden ajan, sillä verkko suljettiin vuoden 2000 lopulla. Sivusto joutui turvautumaan pienen EasilyHosted.com-yhtiön tarjoamaan serveriin. Siitä ei silti muodostunut RPGFanin lopullista ratkaisua, sillä palvelimesta vastuussa olevan henkilön piti keskeyttää sen toiminta maksamattomista laskuista johtuvien
epäselvyyksien vuoksi. Kyseinen mies järjesti RPGFanin väliaikaisesti ystävänsä serverille, jonka alla sivustoa muokattiin sen nykyiseen muotoon. Vuonna 2001 RPGFan teki vuoden mittaisen sopimuksen CIHost-palvelimen kanssa.
Iin kirkko
Iin kirkko on Iin evankelisluterilaisen seurakunnan kirkko. Iin seurakunta on kolmanneksi vanhin seurakunta Pohjois-Pohjanmaalla. Se on perustettu noin vuonna 1340. Ensimmäistä kirkkoa alettiin rakentaa heti seurakunnan perustamisen aikoihin ja se valmistui vuonna 1374. Kirkkorakennuksia on vuosisatojen saatossa ollut monia, mutta ne ovat tuhoutuneet ryöstelyjen, sotien ja tulipalojen johdosta. Nykyistä kirkkoa edeltänyt vuonna 1694 rakennettu "Pyhän Laurentiuksen kirkko" paloi salaman sytyttämänä 23. elokuuta 1942. Nykyistä kirkkoa alettiin suunnitella heti tulipalon jälkeen, mutta rakentamaan päästiin sotien vuoksi vasta vuonna 1949. 
Kirkon viereen on haudattu sodissa kaatuneet iiläiset sankarivainajat. Vuoden 1955 kesällä paljastettiin sankarihautojen vieressä kaatuneiden muistomerkki. Iin Haminassa, kirkon vieressä sijaitsee vuonna 1970 valmistunut seurakuntatalo. Iin seurakunnalla on hautausmaat Kruununsaaressa sekä Väli-Olhavassa, jossa sijaitsee myös seurakuntatalo.
Nykyinen kirkko sijaitsee Iin Haminassa. Muodoltaan kirkko on edellisen kirkon muotoinen kivinen matalaseinäinen pitkäkirkko, jossa on erillinen kellotapuli. Kirkossa on istumapaikkoja noin 500. Kirkon ovat suunnitelleet arkkitehdit Gustav Strandberg ja Aarne Hytönen. Rakennus vihittiin kirkoksi kesäkuussa 1950. Kirkon alttaritaulun on maalannut taiteilija Eero Nelimarkka.
Meckelin oireyhtymä
Meckelin oireyhtymä on autosomissa peittyvästi periytyvä geneettinen sairaus, joka johtaa yleensä kuolleena syntymiseen tai hyvin varhaiseen menehtymiseen pian syntymän jälkeen.
Meckelin oireyhtymä aiheuttaa poikkeavuuksia munuaisissa, maksassa ja aivoissa. Yleensä sikiöllä on ylimääräinen sormi tai varvas.
Meckelin oireyhtymä luetaan osaksi suomalaista tautiperintöä. Se todetaan Suomessa vuosittain noin 5–7 sikiöllä, ja esiintyvyys on luokkaa 1/15 000. Useimmissa muissa populaatioissa syndrooma on selvästi harvinaisempi.
Harald Lundqvist
Harald Lundqvist on ruotsalainen puuseppä, joka keksi kuuluisan puuhyllyjärjestelmän, joka tunnetaan Suomessa nimellä Lundia. Lundqvist perusti ensimmäisen huonekaluveistämönsä vuonna 1939. Lundqvist nikkaroi verstaassaan hyllyjärjestelmän, joka osoittautui tukevaksi ja kestäväksi, jonka lisäksi se oli muunneltava ja helposti kasattava. Yhdeksän vuotta myöhemmin hän patentoi puuhyllyjärjestelmänsä, jota valmistettiin 1940-luvulta alkaen lisenssillä yli 30 maassa, aluksi yritysten varastohyllyiksi ja 1960-luvulta alkaen yhä enemmän kotikäyttöön.
Pelastaja
Pelastaja ("Tru Calling") on yhdysvaltalainen televisiosarja, jota alettiin esittää Yhdysvalloissa Fox-verkossa 30. lokakuuta 2003. Sarjassa esiintyvät Eliza Dushku, Zach Galifianakis, Shawn Reaves sekä Jason Priestley.
Sarjan päähenkilö on Tru Davies, jonka apua kuolleet voivat pyytää. Kun Trulta on pyydetty apua, hän herää ja elää päivän toisen kerran. Ensimmäisen kauden lopulla ilmaantuu mukaan Jack Harper. Hän on Trun vastakohta: hänkin elää tarvittaessa päivän uudelleen ja pyrkii varmistamaan, että kuollut pysyy kuolleena.
Fox peruutti sen tuotannon kesken kauden ja esitti ainoastaan toisen tuotantokauden viisi jaksoa. Kuudes jakso oli jouluteemainen ja esitettiin ensimmäisen kerran vasta vuonna 2008. Suomessa sarjan molemmat tuotantokaudet esitti Subtv 12. lokakuuta 2004 ja 18. lokakuuta 2005 välisenä aikana.
Töyhtökääpiöahven
Töyhtökääpiöahven ("Apistogramma cacatuoides") on yksi suosituimmista Apistogramma-suvun kääpiökirjoahvenista.
Töyhtökääpiöahvenkoiras on naarasta suurempi ja värikkäämpi. Koiraat voivat olla jopa 9 cm pitkiä. Naarat ovat pari senttimetriä lyhyempiä, yleensä noin 5-senttisiä.
Lajista on olemassa erivärisiä kantoja, joilla erityisesti pyrstökuviot vaihtelevat.
Töyhtökääpiöahventa tavataan Perussa Amazonin ja Ucayali-joen alueella.
Töyhtökääpiöahven on aika kiltti kirjoahven, joka kuitenkin muiden kirjoahventen tavoin tarvittaessa puolustaa reviiriään. Lajin vaatima reviiri on kuitenkin aika pieni, joten tarpeeksi isossa akvaariossa töyhtökääpiöitä voi yhdistää muiden pienten kirjoahventen kanssa.
Veden lämpötilan tulisi olla 24–27 °C, pH-arvon noin 6–7 ja kovuus pehmeä, 2–10 dH. Akvaarion minimikoko on 80 litraa, mutta isommassa vesiolot on luonnollisesti helpompi pitää vakaina. Töyhtökääpiöt eivät ole kovin nirsoja ravinnon suhteen, mutta niille maistuvat muiden kalojen poikaset ja kaikki ravinteet akvaariossa.
Eduard Einstein
Eduard Einstein (28. heinäkuuta 1910 – 25. lokakuuta 1965) oli Albert Einsteinin ja Mileva Marićin kolmas lapsi ja toinen poika. Eduard Einstein syntyi Zürichissä.
Eduard Einstein osoitti ällistyttävää lahjakkuutta jo ennen kouluikää. Hän luki sanomalehtiä ja pystyi opettelemaan ulkoa pitkiä kappaleita valokuvamuistinsa avulla. Kansakoulun ensimmäisellä luokalla Edward luki jo Goethen ja Schillerin kaltaisia saksankielisen kirjallisuuden klassikoita. Hän osoittautui myös lahjakkaaksi pianistiksi.
Koulussa Eduard oli hyvä oppilas ja läpäisi ylioppilastutkinnon luokkansa parhaimmilla arvosanoilla. Eduard oli kiinnostunut kirjallisuudesta, taiteesta ja musiikista mutta ryhtyi opiskelemaan lääketiedettä, koska halusi psykiatriksi.
Eduard Einstein kärsi jo lapsena huolestuttavan suurista mielialan vaihteluista. Hän sairastui 20-vuotiaana skitsofreniaan hänen naisystävänsä jätettyä hänet. Eduardia hoidettin aluksi insuliini- ja myöhemmin sähköshokeilla. Sähköshokkiterapia teki Eduardista dementikon, jota ei voinut jättää hetkeksikään oman onnensa nojaan.
Mileva ja Albert Einstein muuttivat erilleen vuonna 1914. Ero kosketti hyvin paljon Eduardia ja Hans Albertia. Vaikka ero etäännytti poikien ja isän väliä, he kävivät kirjeenvaihtoa ja lomailivat yhdessä. Eduardin sairastumisen jälkeen Albert Einstein ei kuitenkaan enää halunnut tavata poikaansa, joten Eduardista huolehtiminen jäi Milevan vastuulle aina Milevan vuonna 1948 tapahtuneeseen kuolemaan saakka. Eduard Einstein vietti loppuelämänsä vuoroin laitoshoidossa, vuoroin äitinsä luona.
101 dalmatialaista
101 dalmatialaista voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Jari Puhakka
Jari Jouko Juhani Puhakka (s. 16. kesäkuuta 1965) toimii kapellimestarina ja sovittajana eri TV-produktioissa sekä useissa viihdekonserteissa. Suuren yleisön tietoisuuteen hän nousi viimeistään BumtsiBum!-ohjelman kapellimestarina.
Puhakka aloitti uransa soittaen eri artistien – kuten Kirkan (1984–86) ja Paula Koivuniemen (1986–88) – taustaorkestereissa.
Hän soitti Boulevard-yhtyeessä, joka edusti Suomea vuoden 1988 Euroviisuissa.
Vuonna 1990 Puhakka jäi freelance-muusikoksi ja tuolloin myös äänilevytuotanto astui kuvaan mukaan. Hän on toiminut kapellimestarina ja sovittajana lukuisissa eri artistien levytyksissä 1990-luvulta alkaen sekä tuottanut albumeja muun muassa Eija Kantolalle, Joel Hallikaiselle, Kake Randelinille ja Kari Tapiolle.
Puhakka on asunut Vantaan Metsolassa, mutta päätti vuonna 2012 muuttaa Keski-Suomeen.
Puhakka avioitui tammikuussa 2016 Thaimaassa iskelmälaulaja ja Tangomarkkinoiltakin tutun Kaija Lustilan kanssa. Pari ehti seurustella ennen liiton solmimista kuutisen vuotta ja he kihlautuivat vuonna 2012. Lokakuussa 2012 Puhakka tuomittiin Helsingin käräjäoikeudessa Lustilan pahoinpitelystä.
Näyttelijä Johanna Puhakka on Jari Puhakan tytär.
Shinagawa
Shinagawa () on yksi Japanin pääkaupungin Tokion erillisalueista. Se sijaitsee kaupungin eteläosassa Tokionlahden rannalla Tokion keisarillisen palatsin eteläpuolella ja rajautuu Kōtōn, Meguron, Minaton, Ōtan ja Shibuyan erillisalueisiin. Shinagawassa on 385 702 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 22,84 neliökilometriä.
Shinagawan erillisalueella on 27 kaupunginosaa, jotka jakautuvat yhteensä 130 osa-alueeseen (). Yhteen kaupunginosaan kuuluu yhdestä kahdeksaan osa-aluetta.
Suuri osa Shinagawan itäosasta sijaitsee täyttömaalla, länsiosan korkeammalle kohoava alue muodostuu Musashinon kukkuloloiden reunamista. Vaikka suuri Shinagawan rautatieasema sijaitseekin Minaton alueella, se palvelee myös Shinagawaa. Suuri hotellikeskittymä aseman ympärillä muistuttaa Shinagawan roolista Edo-kaudella ensimmäisenä postiasemana, jonka matkailija saavutti lähdettyään Edosta kohti Kiotoa.
Hans Albert Einstein
Hans Albert Einstein (14. toukokuuta 1904 – 26. heinäkuuta 1973) oli Albert Einsteinin ja Mileva Marićin toinen lapsi ja ensimmäinen poika. Vuoteen 1986 asti luultiin Hans Albertin olleen ensimmäinen lapsi, mutta Einsteinin ja Marićin kirjeiden ansiosta huomattiin perheeseen syntyneen tytär, Lieserl Einstein. Hans Albert Einstein oli hydrauliikan professori Kalifornian yliopistossa, Berkeleyn kampuksella.
Hans Albert syntyi Bernissä, jossa hänen isänsä oli töissä patenttitoimistossa. Hänelle syntyi Eduard Einstein -niminen veli kuusi vuotta myöhemmin Zürichissä. Perhe muutti vuonna 1914 Berliiniin ja pian Mileva palasi poikien kanssa takaisin Zürichiin, kun avioliitto oli kariutumassa Milevan ja Albert Einsteinin välillä. Vuonna 1919 suhde päätyi eroon, mikä oli hyvin hankalaa nuorille pojille. Raskaimmin eron otti Hans Albert.
Vuonna 1927 Hans Albert meni Frieda Knechtin kanssa naimisiin. Perheeseen syntyi kaksi lasta, Bernhard Caesar Einstein ja Klaus Martin. Poikien lisäksi perheeseen adoptoitiin Evelyn-niminen lapsi. Hans Albertin vaimo kuoli vuonna 1958 ja hän meni uusiin naimisiin Elizabeth Robozin kanssa.
Hans Albert kuoli vuonna 1973 sydämen vajaatoimintaan. Hänet haudattiin Massachusettsiin, lähelle Woods Holea.
Hans Albert työskenteli metalli-insinöörinä Saksan Dortmundissa ennen Yhdysvaltoihin muuttoa vuonna 1938.
Pohjansiilikäs
Pohjansiilikäs ("Acerbia alpina"), aikaisimmilta nimeltään pohjan siilikehrääjä tai tunturisiilikehrääjä, on siilikkäisiin (Arctiidae) kuuluva perhoslaji. Lajin kuvasi ensimmäisenä italialainen tukimusmatkailija Giuseppe Acerbi vuonna 1799 kun Enontekiön alueella matkatessaan hänelle tuotiin lajin yksilö nähtäväksi. Tuosta yksilöstä hän kirjoitti matkakirjassaan kuvauksen ja maalauksen. Varsinaisen tieteellisen lajinkuvauksen laati ruotsalainen perhostieteilijä Conrad Quensel vuonna 1802 ja antoi lajille nimen "Bombyx alpina". Vuonna 1963 Olavi Sotavalta antoi suvulle Acerbin mukaan uuden nimen "Acerbia".
Pohjansiilikkäällä on monien muiden siilikkäiden tapaan värikäs ja kirjava ulkonäkö. Etusiivet ovat mustanharmaat ja niissä on vaaleankeltaisiä täpliä. Takasiivet ovat hieman vaaleammat ja niiden täplät ovat vaihtelevissa määrin oranssinpunaiset. Ruumis on tumma ja karvainen. Keskiruumiin etuosa ja takaruumiin kärki ovat keltaiset. Siipien kärkiväli on 42–50 mm, naaraat ovat hieman kookkaampia.
Toukka on karvainen, täysikasvuisena 50–55 mm pitkä. Kotelo 20–25 mm pitkä ja huomattavasti sitä suuremman, päärynänmuotoisen kotelokopan ympäröimä.
Lajilla on arktinen levinneisyys. Suomessa sitä on tavattu ainoastaan Enontekiön tuntureilla, pääasiassa Kilpisjärven alueella. Myöhemmin lajia on löydetty muualtakin, Pohjois-Ruotsin lisäksi Pohjois-Venäjältä, Itä-Siperiasta, Altaivuorilta sekä Pohjois-Amerikan arktisilta alueilta. Pohjois-Norjassa laji on tavattu kuitenkin vain kolme kertaa. Pohjansiilikäs lentää yhtenä sukupolvena kesäkuun puolivälistä heinäkuun alkuun. Se on runsaslukuisempi parillisina vuosina.
Pohjansiilikäs on harvalukuinen laji, jonka koiraat lentävät nopeasti lähellä maanpintaa ja ainoastaan aurinkoisina iltapäivinä. Naaras istuu aurinkoisilla kivillä ja lentää harvoin. Elinympäristössä tulee olla runsaasti laakeaa kivikkoa.
Naaras munii 150–330 munaa kivien alapinnoille. Toukkakehitys kestää vähintään kaksi vuotta, mutta epäsuotuina vuosina se voi kestää pitempäänkin. Toukkia löydetään usein piilottelemasta kivien alta. Viimeisen talvehtimisen jälkeen toukka kiipeää heti lumen sulettua kiven päälle, kehrää kotelokopan ja koteloituu.
Vuoden 1799 jälkeen perhosesta ei tehty havaintoja koko maailmassa, ennen kuin vuonna 1962 Olavi Sotavalta sai haaviinsa elävän yksilön Saanan laelta. Sen jälkeen lajia ja etenkin sen kotelokoppia on löydetty alueelta useamminkin. Kun lajia Sotavallan tutkimusten ansiosta opittiin etsimään, sitä on löytynyt laajalti koko arktiselta alueelta. Erikoisena piirteenä pohjansiilikäs voi vaipua diapaussiin elinvaiheesta riippumatta, kun yleensä diapaussi on mahdollinen vain tietyssä vaiheessa.
Ruotsin kansallisessa uhanalaisarvioinnissa pohjansiilikäs on arvioitu erittäin uhanalaiseksi, Suomessa se on silmälläpidettävä (NT)
Toukka on polyfagi ja syö mm. raitaa ("Salix caprea"), verkkolehtipajua ("Salix reticulata") sekä vaivaispajua ("Salix herbacea"), mutta on kasvatuksessa suosinut voikukkaa ("Taraxacum") ja ratamoita ("Plantago").
Macintosh IIcx
Macintosh IIcx on Applen 7. maaliskuuta 1989 julkaisema tietokone, joka oli pienikokoisempi ja edullisempi versio puoli vuotta aiemmin julkaistusta Macintosh IIx -mallista. IIx:n verrattuna Macintosh IIcx oli hiljaisempi ja sen kotelo oli pienempi, sillä järjestelmä sisälsi vain kolme NuBus-liitäntää. Samaa koteloa käytettiin myös Macintosh IIci ja Quadra 700 -malleissa. Macintosh IIcx:n tuotanto lakkautettiin 11. maaliskuuta 1991.
Macintosh IIcx -mallia mainostettiin Macintosh IIx:n tavoin 32-bittisenä tietokoneena, mutta osa emolevylle kovakoodatusta käyttöjärjestelmästä käytti yhä vanhaa, 24-bittistä muistiosoitusta. Kotelo on Applen toistaiseksi ainoa malli, joka on suunniteltu käytettäväksi sekä vaaka- että pystyasennossa. Laitteen päivittäminen oli erittäin helppoa, sillä sen komponentit voitiin vaihtaa työntämällä osat paikalleen ilman ruuvimeisseliä.
James Jamerson
James Jamerson (29. tammikuuta 1936 – 2. elokuuta 1983) oli yhdysvaltalainen muusikko. Hän toimi basistina useilla merkittävillä Motown Recordsin levytyksillä 1960-luvulla ja 1970-luvun alussa. Jamerson pääsi Rock and Roll Hall of Fameen vuonna 2000.
Jamerson syntyi Etelä-Carolinassa ja muutti äitinsä kanssa Detroitiin 1954. Hän oppi soittamaan kontrabassoa ja esiintyi pian useilla Detroitin alueen jazz- ja blues-klubeilla.
Jamerson sai kasvaneen maineensa ansiosta toistuvia tilaisuuksia toimia studiomuusikkona. Hän kuului The Funk Brothers -studiomuusikkoryhmään. Hän siirtyi kontrabassosta sähköbassoon 1960-luvun alussa.
Jamerson esiintyi mm. Jr. Walker & the All Starsin, Stevie Wonderin, The Miraclesin, The Temptationsin, Martha and the Vandellasin, Marvin Gayen, The Four Topsin ja The Supremesin soul-listahiteillä.
Jamersonin suhteet Motown Recordsiin päättyivät virallisesti vuonna 1973. Tästä huolimatta hän soitti vielä 1970-luvulla mm. Al Wilsonin, Hues Corporationin, The Sylversin ja Marilyn McCoon hiteillä.
Jamerson tuli tunnetuksi soittotekniikastaan, jossa hän käytti ainoastaan etusormeaan kielien soittamiseen. Jamersonin sormea kutsuttiinkin usein nimellä ”The Hook”.
Jamerson menehtyi Los Angelesissa elokuussa 1983 kärsittyään alkoholismista, maksakirroosista, sydämen vajaatoiminnasta ja keuhkokuumeesta. Häntä jäivät kaipaamaan vaimo Annie sekä lapset James Jr., Ivey, Derek ja Doreen, joista Derek katosi noin vuoden isänsä kuoleman jälkeen.
Phil Woods
Philip Wells "Phil" Woods (2. marraskuuta 1931 Springfield, Massachusetts – 29. syyskuuta 2015) oli yhdysvaltalainen alttosaksofonisti, klarinetisti ja säveltäjä.
Woods opiskeli muun muassa Lennie Tristanon johdolla, Manhattan School of Musicissa ja Juilliard Schoolissa.
Woods johti omia yhtyeitään ja teki yhteistyötä muun muassa Charlie Barnetin, Jimmy Raneyn, George Wallingtonin, Gene Quillin, Dizzy Gillespien, Buddy Richin, Quincy Jonesin, Benny Goodmanin, Sonny Rollinsin, Benny Carterin, Thelonious Monkin, Billy Joelin, Paul Simonin, Stephane Grappellin, Louis Bellsonin, Steely Danin ja Michel Legrandin kanssa. Hän muutti vuonna 1968 Ranskaan, mutta palasi Yhdysvaltoihin 1972.
Woods voitti levytyksillään neljä Grammy-palkintoa. With Quincy Jones
Jeff Berlin
Jeff Berlin (s. 17. tammikuuta 1953) on yhdysvaltalainen basisti.
Berlin syntyi musikaaliseen perheeseen, jossa äiti soitti pianoa ja isä lauloi oopperaa. Hän itse oli lapsena lahjakas viulisti, mutta siirtyi 14-vuotiaana bassokitaraan. Hän opiskeli Berklee College of Musicissa.
Berlin on toiminut 1970-luvun alusta alkaen basistina lähinnä tunnetummille artisteille, mutta julkaissut myös omia albumeita. Hän teki yhteistyötä mm. Bill Brufordin kanssa ja torjui tarjouksen liittyä Van Haleniin.
Berlin tunnetaan virtuoosisena fuusiojazzin ja progressiivisen rockin tulkitsijana.Patrick Moraz
Esther Phillips
Patti Austin
David Matthews with Whirlwind
Ray Barretto
David Liebman
Ernie Krivda
Bruford
Don Pullen
David Sancious
Passport
Joe Diorio
Herbie Mann
Allan Holdsworth
Janis Ian
Clare Fischer and Salsa Picante
Shumate-Reno Jazz Quintet
T Lavitz
Henderson-Berlin-Smith-Lavitz
Kazumi Watanabe
k.d. lang
Anderson Bruford Wakeman Howe
Nathan Cavaleri Band
Richie Kotzen 
Michael Zentner
Novecento
Chambers-Berlin-Fiuczynski-Lavitz
Henderson-Berlin-Chambers
Resorsinoli
Resorsinoli on orgaaninen yhdiste (fenyylialkoholi, dioli) muodostuen bentseenirenkaasta ja siihen liittyneestä kahdesta alkoholiryhmästä (OH). Resorsinoli on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan kiinteää, valkoisia kiteitä, jotka muuttuvat vaaleanpunaisiksi ilman tai valon vaikutuksesta tai kosketuksesta raudan kanssa. Sen kemiallinen kaava on CHO ja rakennekaava on CH(OH). Resorsinolista käytetään myös nimityksiä "1,3-bentseenidioli", "m-bentseenidioli", "1,3-dihydroksibentseeni", "m-dihydroksibentseeni", "3-hydroksifenoli", "m-hydroksifenoli", "m-hydrokinoni", "resorsini" ja "resorsiini". Resorsinoli on bentseenidiolin isomeerinen muoto katekolin (1,2-bentseenidioli) ja hydrokinonin (1,4-bentseenidioli) kanssa.
Resorsinolin moolimassa on 110,11 g/mol, sulamispiste 110 °C, kiehumispiste 280 °C, suhteellinen tiheys 1,28 g/cm (vesi = 1,0 g/cm), leimahduspiste 127 °C (c.c.), itsesyttymislämpötila 607 °C sekä CAS-numero 108-46-3. Resorsinoli liukenee veteen 140 g/ 100 ml.
Resorsinolia käytetään formaldehydin kanssa hartseissa, nahan parkitsemisessa, kumi­kemikaalina, kosmetiikassa, lääkevoiteissa, valokuvauksessa ja väreissä.
Lyhytaikainen altistus ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä. Aineelle altistumisesta voi seurata myös vaikutuksia veressä, johtaen methemoglobiinin muodostumiseen veressä eli methemoglobinemiaan. Toistuva tai pitkäaikainen ihokosketus voi aiheuttaa ihon herkistymisen.
Marcus Miller
William Henry Marcus Miller, Jr. (s. 14. kesäkuuta 1959, New York) on yhdysvaltalainen jazz-säveltäjä, -sovittaja ja -multi-instrumentalisti. Miller on tullut tunnetuksi bassonsoitostaan, ja hänet tunnetaan erityisesti slap-soittotekniikan uranuurtajana. Hän on tehnyt yhteistyötä mm. Miles Davisin, Herbie Hancockin, Luther Vandrossin, Eric Claptonin sekä David Sanbornin kanssa ja levyttänyt myös useita omia albumeita.
Miller on palkittu useilla Grammyillä.
Antilas
Antilas on karjalaisen kansanperinteen nimitys morsiamelle ennen häitä, kun hän on vielä äitinsä ja sukunsa ”oma”. Antilas on johdos sanasta "antaa". Häissä äiti ”antaa” omansa toiselle suvulle.
Antilaan itkuvirsi esitetään häissä tai ennen häitä. Siinä surraan antilaan kovaa kohtaloa tai sitä, että äiti ”menettää” lapsensa. Itkuvirsissä antilasta myös neuvotaan ja opastetaan miehelään. Antilaan itkuvirren esittämiseen osallistuu usein antilas itse.
Tommy Shannon
Tommy Shannon (s. 1946) on yhdysvaltalainen basisti.
Shannon syntyi Tucsonissa, Arizonassa, ja muutti 9-vuotiaana Länsi-Teksasiin. Hän tapasi Johnny Winterin 1960-luvun lopulla ja teki hänen kanssaan lyhyesti yhteistyötä.
Shannon soitti kymmenisen vuotta bassoa Stevie Ray Vaughan & Double Trouble -yhtyeessä. Hedelmällinen yhteistyö päättyi vasta Stevie Ray Vaughanin kuolemaan lento-onnettomuudessa 1990.
Shannon on jatkanut muusikonuraansa turman jälkeen.
Chris Squire
Christopher Russell Edward ”Chris” Squire (4. maaliskuuta 1948 Lontoo – 27. kesäkuuta 2015 Phoenix, Arizona, Yhdysvallat) oli englantilainen muusikko, joka tunnetaan parhaiten Yesin basistina ja taustalaulajana. Hän esiintyi yhtyeen jokaisella albumilla.
Chris Squire syntyi Pohjois-Lontoossa Queensburyn lähiössä ja vietti lapsuutensa Kingsbury-nimisellä alueella. Musiikkiin hän tutustui kuusivuotiaasta laulaessaan St.Andrewin kirkkokuorossa. Tätä kuoroa johti Barry Rose, joka oli myös kirkkourkuri. Hän oli varhainen esikuva, ja Squire kutsuikin hänet soittamaan "Fish Out Of Water" - sooloalbumille sen pilliurkuosuudet.
Kuoron aikana hän ystävystyi Andrew Pryce Jackmanin kanssa, joka myöhemmin teki orkesterisovitukset Squiren "Fish Out Of Water" sooloalbumille sekä Yesin Tormato- albumille. 12- vuotiaana Squire liittyi Guildfordin katedraalikuoroon. Squiren koulukaveri ehdotti hänelle bassokitaraa. Squiren ensimmäinen basso oli äidin ostama Futurama, ja hän perusti Pryce Jackmanin kanssa ensimmäisen yhtyeensä The Selfs. Basistina esikuvana oli The Who:n John Entwistle.
1960-luvulla hän käytti LSD:tä, kunnes kerran koki huonon LSD-”matkan”. Hän kertoo, että vietti sen seurauksena kuukausia tyttöystävänsä asunnossa ja kehitti tänä aikana omalaatuisen soittotyylinsä. Squire toipui eikä enää käyttänyt LSD:tä.
Ensimmäinen tunnetumpi yhtye The Syn. Tämän rinnalle muodostui kokoonpano Mabel Greer’s Toyshop, johon liittyi myös The Syn -yhtyeessä ollut kitaristi Peter Banks. Kokoonpanoon tulivat myös Jon Anderson, Tony Kaye ja Bill Bruford. Kokoonpanon ja musiikillisten muutosten myötä yhtyeen nimeksi keksittiin Yes.
Yes-yhtyeessä Squire soitti sen perustamisesta lähtien 1968. Hän sävelsi sen materiaalia sekä yksin että yhdessä muiden jäsenten kanssa.
Tunnetuimpia lienevät The Yes Albumin "Your's Is No Discrage", "I've Seen All Good People" sekä Fragile- albumin "Heart of The Sunrise".
Squire oli Yesin kokoonpanossa, kunnes vetäytyi 2015 sairauden vuoksi. Hänellä todettiin toukokuussa 2015 akuutti leukemia, johon hän menehtyi.
Yhtyeessä aiemmin ollut Billy Sherwood korvasi hänet jo sovituissa konserteissa Squiren jouduttua vetäytymään ja ne olivat ensimmäiset ilman Squirea.
Kari Lehtomäki
Kari "Kunu" Juhani Lehtomäki (s. 14. helmikuuta 1955 Rauma) on raumalainen muusikko ja näyttelijä. Hän on osana suositussa suomalaisessa iskelmäyhtyeessä Finlandersissa, jossa hän soittaa puhaltimia ja laulaa. Musiikkiin Lehtomäki hakeutui jo kansakoulussa, soittaen Rauman Poikasoittokunnassa mm. trumpettia. Ansiotyössä hän oli jonkin aikaa 1970-luvun aikana Rauman Seudun Puhelin Oy:ssä puhelinasentajana. Lehtomäki on työskennellyt uransa aikana muun muassa Uudessa Iloisessa Teatterissa sekä Seitsemän seinähullua veljestä ja Hariolax -yhtyeissä. Nuoruudessaan Lehtomäki soitti Nervous Breakdownissa ja Sonora Swingissä, mutta ammattilaiseksi hän lähti vasta Seitsemään seinähulluun veljekseen. Hän on myös toiminut Kanal Big Bandissa ja Pori Big Bandissa ykköstrumpetistina sekä Rauman kaupungin Puhallinorkesterin kapellimestarina. Lehtomäki opetti vuoteen 2008 saakka Rauman musiikkiopistossa trumpetinsoittoa, mutta jätti opetustyön keskittyäkseen muusikonuraansa. Lehtomäki on toiminut Rauman Muusikot ry:n puheenjohtajana.
Lehtomäki asuu Raumalla ja hänellä on kaksi aikuista lasta. Hänen vaimonsa menehtyi vakavaan sairauteen hoitovirheen vuoksi kesällä 2008. Lehtomäki on nykyisin toista kertaa naimisissa.
Kari Lehtomäki näytteli vuonna 1997 valmistuneessa The Joulukalenterissa Toivo-tonttua ja Pentti Niekseniä. Lehtomäen omien sanojen mukaan Jukka Virtanen näki hänet "Näsänä", ja näin ollen hän sai roolin. Lehtomäki on saanut runsaasti kiitosta roolisuorituksistaan. The Joulukalenteri -rooleistaan monet saattavat muistaa hänet jopa paremmin kuin itse musiikistaan.
Punainen viiva (politiikka)
Punainen viiva viittaa Suomen eduskuntavaaleissa vuosina 1907–1935 käytettyyn merkintätapaan. Listavaali toteutettiin tuolloin siten, että vaalilippuun oli painettu valmiiksi kaikkien ehdokaslistojen nimet ja äänestäjä merkitsi kynällä punaisen viivan sen listan nimen kohdalle, jolle halusi antaa äänensä.
Vuonna 1906 säädetyn Suomen Suuriruhtinaanmaan Vaalilain 45 §:n mukaan: ""Jos valitsija tahtoo antaa äänensä jonkun valitsijayhdistyksen ehdokaslistan hyväksi, joka on otettu vaalilippuun, merkitköön tämän listan punaisella viivalla."" Vaalilain valmistellut Hermansonin komitea oli päätynyt punaiseen väriin sen erottuvuuden vuoksi, mikä helpottaisi ääntenlaskentaa. Komiteaan kuulunut Emil Schybergson oli pitänyt myös punaiseen väriin liittyvää poliittista symboliikkaa yhteensopivana eduskuntauudistuksen radikaaliuden kanssa. Määräys punaisen värin käytöstä poistui laista vuonna 1935.
Käsite "punainen viiva" on tullut Suomen kansalle tutuksi Ilmari Kiannon vuonna 1909 julkaisemasta romaanista "Punainen viiva". Romaani kertoo Kainuun syrjäseutujen köyhistä asukkaista, jotka valmistautuvat vuoden 1907 ensimmäisiin eduskuntavaaleihin ja odottavat "punaisen viivan vetämisen" muuttavan koko yhteiskunnan hetkessä paremmaksi. Romaaniin perustuvat Matti Kassilan vuonna 1959 ohjaama elokuva "Punainen viiva" ja Aulis Sallisen säveltämä ooppera "Punainen viiva", jonka kantaesitys oli vuonna 1978. Suomessa käytetään edelleen ilmaisua "punaisen viivan vetäminen" tarkoitettaessa vaaleissa äänestämistä, erityisesti vaaliagitaation mukaista tietyn listan kannattamista.
Jeff Ament
Jeffrey Allen "Jeff" Ament (s. 10. maaliskuuta 1963) on yhdysvaltalainen rock-basisti. Hänet tunnetaan yhtyeestä Pearl Jam, jonka jäsenenä hän on ollut sen historian alusta alkaen.
Ament kasvoi Big Sandy -nimisessä pikkukaupungissa Montanassa. Hän tuli Seattleen 1980-luvun alussa ja oli mukana perustamassa Green River -yhtyettä. Sen hajottua vuonna 1987 Ament kuului Mother Love Bonen perustajajäseniin. Tämänkin yhtyeen ura sai traagisen lopun Andrew Woodin kuoltua heroiinin yliannostukseen maaliskuussa 1990.
Ament ja hänen vanha yhtyetoverinsa Stone Gossard ovat toimineet vuodesta 1990 lähtien Pearl Jamissa, jonka menestyksekäs ura jatkuu yhä. Amentilla on ollut sivuprojektina yhtye Three Fish.
Satiini
Satiini eli pomsi tai atlas on yksi kudotun kankaan perussidoksista. Muita perussidoksia ovat palttina ja toimikas. Toimikas ja satiini erotetaan toisistaan siten, että satiinissa kankaan sidospisteet eivät kosketa toisiaan.
Satiinikankaan kiilto johtuu kankaan pinnassa olevista loimi- tai kudelankajuoksuista, jotka heijastavat valoa. Satiinista puhuttaessa tarkoitetaan usein kiiltävää, juhlapuvuissa käytettävää polyesterikangasta. Satiinikangas voi kuitenkin olla mitä tahansa materiaalia, sillä nimityksen perusteena on kankaan rakenne.
Chaffeen piirikunta
Chaffee () on piirikunta Yhdysvalloissa Coloradon osavaltiossa. Piirikunnan hallinnollinen keskus on Salida. Vuonna 2000 asukkaiden määrä oli 16 242. Chaffee on saanut nimensä Coloradon ensimmäsen senaattorin Jerome B. Chaffeen mukaan.
United States Census Bureaun mukaan Chaffeen kokopinta-ala on 2 629 km², josta vain 4 km² (0,15 %) on vettä.
Paul d’Amour
Paul d'Amour (s. 12. toukokuuta 1967 Spokane) oli yhdysvaltalaisen Tool-yhtyeen alkuperäinen basisti.
D'Amour soitti alun perin kitaraa ja liittyi Toolin basistiksi Adam Jonesin esiteltyä hänet yhtyeelle. Tool julkaisi vuonna 1993 debyyttialbuminsa "Undertow'n", mutta d'Amour lähti yhtyeestä vuonna 1995. Hän perusti yhtyeen Lusk, jolta ilmestyi vuonna 1997 psykedeelinen albumi "Free Mars". Hänellä on ollut myös muita projekteja musiikin parissa.
Peter Sallis
Peter Sallis (1. helmikuuta 1921 Twickenham, Middlesex – 2. kesäkuuta 2017 Northwood, Lontoo) oli englantilainen näyttelijä, jonka tunnetuimpia rooleja ovat muun muassa Norman Clegg englantilaisessa komediasarjassa "Vielä virtaa", Wallacen ääni Wallace ja Gromit -animaatioelokuvissa sekä vesirotan ääni nukkeanimaatiosarjassa "Kaislikossa suhisee".
Sallis jäi eläkkeelle vuonna 2012. Hän kuoli 96-vuotiaana näyttelijöiden lepokoti Denville Hallissa 2. kesäkuuta 2017.
Salibandyn Euroopan-mestaruuskilpailut 1994
Salibandyn Euroopan-mestaruuskilpailut 1994 oli ensimmäinen salibandyn kansainvälinen arvoturnaus. Ne järjestettiin Suomessa Helsingissä. Osallistujamaita oli kahdeksan, jotka jaettiin kahteen neljän joukkueen alkulohkoon, joista kaksi parasta pääsi välieriin. Mestaruuden vei Ruotsi voittamalla loppuottelussa Suomen. Sveitsi otti pronssia voitettuaan pronssiottelussa Norjan.
Sijat 7–8
Sijat 5–6
Välierät
Pronssiottelu
Loppuottelu
Juuso Walden
Juuso Walfrid Walden (5. huhtikuuta 1907 Pietari – 19. marraskuuta 1972 Valkeakoski) oli suomalainen vuorineuvos. Hän toimi Yhtyneet Paperitehtaat Oy:n toimitusjohtajana vuosina 1940–1969. Yhtiön oli perustanut hänen isänsä Rudolf Walden. Sotilasarvoltaan Juuso Walden oli reservin majuri. Juuso Walden kuoli 65-vuotiaana.
Juuso Walden perusti Suomen Cupin 1950-luvulla. Hän lahjoitti myös cupin kiertopokaalin, Antero Nymanin muistopalkinnon, Suomen Palloliitolle vuonna 1954. Walden toimi myös Palloliiton puheenjohtajana vuodet 1953–1963.