Pentax
Pentax on Ricoh Imaging Companyn tuotemerkki valmistamilleen järjestelmäkameroille, objektiiveille ja urheiluoptiikalle, kuten kiikareille. Pentax tunnetaan parhaiten valmistamistaan kameroista ja objektiiveista.
Yritys perustettiin vuonna 1919. Alun perin sen nimi oli Asahi Kogaku Kogyo Goshi Gaisha, josta se lyheni muotoon Asahi Optical Corporation Limited vuonna 1938.Yritys valmisti aluksi silmälasilinssejä, optiikkaa valokuvaus- ja elokuvakameroihin sekä kiikareita. Kun Pentax-kameroista tuli yhtiön tunnetuin tuote, Asahi-nimi jätettiin ensin pois kamerarungoista ja 2002 otettiin käyttöön nimi .
Vuonna 2007 Hoya-yhtiö osti suurimman osan Pentaxin osakkeista ja Pentaxista tuli sen tytäryhtiö. 31. maaliskuuta 2008 Pentax lakkasi olemasta itsenäinen yhtiö ja se sulautettiin osaksi Hoyaa. Vuonna 2011 Ricoh osti Pentaxin Imaging toimialan. Uuden yhtiön nimeksi tuli Pentax Ricoh Imaging Company. Pentax tuotemerkin sairaalaoptiikka sekä mittausvälineet säilyivät Hoyalla. Vuonna 2013 yrityksen nimeksi vaihdettiin Ricoh Imaging Company. Pentax jatkaa yrityksen tuotemerkkinä järjestelmäkameroille, niiden objektiiveille sekä lisävarusteille. Lisäksi tuotannossa on Pentax-merkkisiä teleskooppeja, kiikareita ja valvontakameroita. Yrityksen kompaktikamerat ovat Ricoh-merkkisiä.
Asahiflex-kamera (1952) oli irtiotto 1950-luvun tyypillisestä kameratuotannosta, jossa yleistä oli kopioida saksalaisia mittaetsinkameroita. Kyseessä oli yksilinssinen peiliheijastuskamera (SLR), johon objektiivit kiinnitettiin M37-kierteellä. Se oli myös ensimmäinen japanilainen 35mm peilietsinkamera. Alkuaikoina peilikameroista puuttui nopea peilin palautus, samoin Asahiflex I:stä. IIB-malliin saatiinkin jo automaattinen nopea peilinpalautus, joka nopeutti kuvaamista etsimen ollessa välittömästi jälleen käytettävissä kuvan ottamisen jälkeen.
Huomattavan parannuksen peilikameroiden käytettävyyteen toi Asahi-Pentax-kamera (1957) , jossa käytettiin etsimessä pentaprismaa kääntämään etsinkuva suoraan silmän tasolle. Tämä paransi etsimen käytettävyyttä vaikeissa olosuhteissa ja teki peilikameroista yhtä helppoja tähystää kuin mittaetsinkamerat.
Asahi Spotmatic (1964) -kamerassa oli uutuutena kameraan sisäänrakennettu valotusmittari, joka mittasi valon objektiivin läpi. Spotmatic oli eri versioineen hyvin suosittu ja siihen sopivista M42 eli "Pentax-kierteellä" olevista objektiiveistä ei ollut pulaa useiden valmistajien käyttäessä samaa kiinnitystä ja valmistaessa siihen sopivia objektiivejä.
Spotmatic ES:ssä oli aika-automatiikkaan perustuva automaattivalotus.
1975 Asahi julkaisi sarjan uutta K-bajonettikiinnitystä käyttäviä Pentax- kameroita. Suosiostaan huolimatta kierrekiinnitys ei enää tyydyttänyt kamerankäyttäjiä. Nopeammalle ja uusia ominaisuuksia mahdollistavalle kiinnitykselle oli tilausta. K-bajonetista tuli aiemman M42-kierteen tavoin suosittu pienten kameravalmistajien keskuudessa ja yhteensopivia objektiivejä tuli markkinoille vuosien mittaan runsaasti. Ensimmäiset K-sarjan kamerarungot KM ja KX olivat käytännössä Spotmatic F, johon oli päivitetty uusi objektiivin kiinnitys. KX-mallissa oli herkempi, piikennoon perustuva valotusmittari, KM:ssä sama CdS-kenno kuin Spotmaticissa. K2-mallissa oli aika-automatiikkaan perustuva automaattivalotus parannuksena edellisiin. Myöhemmin esiteltiin vielä riisuttu K1000-kamera, jota valmistettiin suuria määriä ja edullisen hintansa takia siitä tuli hyvin suosittu. Kameroiden kanssa esiteltiin kierrekiinnitteiset Takumar-objektiivit korvannut uusi SMC Pentax -objektiivisarja. Näitä objektiiveja on myöhemmin ruvettu nimittämään K-sarjalaisiksi juuri K-bajonettikiinnityksen vuoksi, mutta itse objektiiveissa ei tätä merkintää ole.
Vuonna 1976 julkaistiin uuden M-sarjan ensimmäiset mallit MX ja ME, jotka haastoivat kilpailijansa erittäin pienellä koollaan ja keveydellään. Samalla julkaistiin uusista pienikokoisista objektiiveista koostuva objektiivien sarja: SMC Pentax-M. M-sarjan kamerat käyttivät tyypillisesti aika-automatiikkaan perustuvaa automaattivalotusta pois lukien Pentax MX, joka oli monien täysmanuaalisäätöisen kameran nimiin vannovien mieliksi vailla automatiikkaa. ME ja MX runkoihin voitiin liittää 2 ruutua sekunnissa siirtävä moottoriviritin ja MX:ään myös moottoriperä, jolla päästiin 5 ruudun sekuntinopeuteen. MX:ssä oli myös vaihdettavat tähyslasit. MX:n verhosuljin oli mekaaninen, mahdollistaen käytön hätätilassa myös ilman paristoa. ME:ssä oli pystysuunnassa toimiva metallilamelliverhosuljin, joka mahdollisti 1/100 s salamasynkronointisuljinajan. ME:ssä ei ollut valotuksen käsisäätömahdollisuutta, mutta automatiikkaa voitiin korjailla +/- 2 EV:n rajoissa. Tämä puute korjautui vuonna 1980, jolloin julkaistu ja Suomessa erittäin suosituksi tullut ME-Super -kamera antoi valita käytetäänkö valotuksessa automatiikka- vai manuaalisäätöä. Ensimmäisenä järjestelmäkamerana ME-Superissa tehtiin valotusajan käsisäätö kiekon sijasta painonapeilla. Sarjaan julkaistiin v. 1981 myös ME-F-malli, joka oli maailman ensimmäinen automaattitarkenteinen sarjatuotantopeiliheijastuskamera. Muita M-sarjan malleja olivat MV, MV-1 ja MG, jotka olivat ominaisuuksiltaan ME:n kaltaisia tai siitä riisuttuja.
ME (1976-1980)
MX (1976-1985)
ME Super (1979-1987)
MV (1979-1982)
MV-1 (1979-1982)
ME-F (1981-1988)
MG (1982-1985)
Pentaxin 60-vuotisjuhlan kunniaksi julkaistiin ammattikäyttöön tarkoitettu Pentax LX-kamera 1980. Kamera tarjosi kaikki M-sarjan ominaisuudet lisäten niihin mm. valon filmin pinnalta mittaavan ja hyvin hämärissäkin olosuhteissa toimivan valotusmittarin. Pisin mittarin valotusaika oli 125 sekuntia. LX:ssä oli useita ammattikuvaajien ja puoliammattilaisten tarpeisiin suunnattuja ominaisuuksia kuten vaihdettavat etsimet ja tähyslasit sekä lisälaitteena moottoriviritin ja 5 kuvaa sekunnissa valottava moottoriperä. Kamera tehtiin kestäväksi ja se pysyi tuotannossa parikymmentä vuotta v. 2001 asti.
1983 esitelty A-sarjan kamera Pentax SuperA lisäsi edellisin kameroihin ohjelmoidun automaattivalotuksen. K-bajonetista esiteltiin KA-versio ja uusi objektiivisarja SMC Pentax-A, joka mahdollisti A-sarjan kamerunkojen säätää objektiivin aukkoa automaattisesti. Vuotta myöhemmin julkaistiin edullisempi ProgramA-kamera. Vanhat K- ja M-sarjan objektiivit säilyivät täysin yhteensopivina, mutta niiden aukko ei ole säädettävissä sähköisesti.
P-sarja oli lähinnä A-sarjan päivitys ajanmukaiseen ulkoasuun. Tärkeitä uusia ominaisuuksia ei esitelty.
SF-sarja toi mukanaan automaattitarkanteiset objektiivit. Automaattitarkennusominaisuuden myötä tuli uusia KAF-bajonettikiinnitys, jossa oli nk. "ruuvimeisseli", eli automaattitarkennuksen voimansiirto kamerarungosta objektiiviin. SFX-kamera ja uudet F-sarjan objektiivit esiteltiin vuonna 1987.
Vanhojen K-, M- ja A-sarjan objektiivien yhteensopivuus säilytettiin, mutta ne toimivat tietysti käsitarkenteisina.
Z-sarja oli Pentaxin kameraperhe 90-luvulle. Uusissa SMC Pentax-FA -objektiiveissä oli uutuutena moottoroitu zoom, joka toimi uusia Z-sarjan runkoja käyttäessä.
MZ-sarja oli viimeinen suuri filmikameroiden sarja. MZ-M ja MZ-S ovat vieläkin tuotannossa. SMC Pentax-FAJ -objektiivit julkaistiin, joissa kustannusten karsimiseksi oli jätetty aukkorengas pois. Näin ollen näitä objektiivejä ei voida käyttää kaikissa K-bajonettirungoissa.
Pentax *ist-kamera tuli markkinoille 2003. Se on hyvin pienikokoinen ja kevyt täysiverinen järjestelmäkamera ja Pentaxin viimeisin filmijärjestelmäkamera.
Ensimmäisen Digitaalisen Järjestelmäkameransa Pentax julkaisi vuonna 2003. Se oli vastine mm. Nikonin ja Canonin 
julkaisemille harrastajatason 6 megapikselin digitaalijärjestelmäkameroille. Pentax oli tosin kehittänyt jo vuonna 
2000 eri valokuva-alan tapahtumissa esitellyn prototyypin ns.täyden koon kennon Kamerasta, MZ-D:n, mutta tuolloin 
Philipsin 24*36 mm:n CCD kennolla varustetun kameran hinta ylitti kysynnän ja tarjonnan lait. Vuonna 2004 
julkaistiin edullisempi *ist DS ja edelleen ominaisuuksiltaan karsittu *ist DL tuli 2005. Digitaalikameroihin 
kehitetyt DA ja D-FA objektiivit julkaistiin samalla. Ne käyttävät yhä tuttua K-bajonettikiinnitystä. Pentaxin 
kaikissa digitaalijärjestelmäkameroissa on mahdollista käyttää kaikkia vanhoja K-kiinnitteisä objektiivejä ja 
adapterilla myös Takumar M42, Pentax 645 sekä Pentax 67 kiinnitteisiä objektiivejä.
Toukokuussa 2006 Pentax julkaisi ensimmäiset uuden K-sarjan digitaaliset järjestelmäkamerat K100D ja K110D. Muotoilua oli päivitetty hieman *ist DS ja DL -kameroista ja muutkin ominaisuudet vastaavsivat pitkälti näitä malleja, mutta K100D sisälsi uutena ominaisuutena kamerarunkoon rakennetun kuvanvakaajan. Syyskuussa 2006 esiteltiin edistyneempi K10D-malli. Siinä on ominaisuuksina mm. 10,2 megapikselin kenno, kuvanvakaaja rungossa, pölynpoisto, pölyn ja vedenkestävä rakenne ja suuri pentaprismaetsin. Kameran kanssa julkaistiin uusi tasokas DA*-objektiivisarja, jossa käytetään sisäänrakennettua ultraäänimoottoritarkennusta (SDM), jota myös K10D-runko tukee. Kesällä 2007 K100D Super -kamera lisäsi edeltäjäänsä tuen SDM-tarkennukselle ja kennon pölynpoistotoiminnon.
Tammikuussa 2008 Pentax julkaisi seuraavan sukupolven järjestelmäkamerat, K20D ja K200D. K20D:n suurin muutos edelliseen K10D malliin on Samsungin ja Pentaxin yhdessä kehittämä ja Samsungin valmistama 15,10 megapikselin APS-C kokoinen CMOS kuva-anturi, jonka tehollinen tarkkuus on 14,6 megapikseliä. K200D:n kuva-anturi on edellisen K10D mallin Sonyn valmistama 10,2 megapikselin CCD kuvakenno. Molemmat mallit ovat rungoltaan sääsuojattuja. Marraskuussa 2008 julkaistiin erityisen pienikokoinen K-m -kamera. Sen ominaisuudet muistuttavat kokoa ja sääsuojausta lukuun ottamatta pitkälti K200D-kameraa. K-m-kameran rinnalla esiteltiin kevyet DA-L-sarjan objektiivit, joissa oli käytetty vastaavia DA-malleja enemmän muoviosia.
Toukokuussa 2009 Pentax toi markkinoille toistaiseksi tasokkaimman digijärjestelmäkameransa ja tätä korostettiin myös mallimerkinnällä K-7. Yksinumeroinen mallimerkintä ilmaisee uuden kameran sijoittuvan K20-mallin yläpuolelle. Uusina ominaisuuksina K-7 tarjosi magnesiumseoksesta valmistetun rungon ja kuoret. Sääsuojaus on edeltäjiä kattavampi ja kameran luvataan toimivan myös matalammissa lämpötiloissa. K-7 sisältää kehitetyn version K20D:n 14,6 megapikselin kuvakennosta. Merkittäviä parannuksia ovat myös videokuvausmahdollisuus (780p/1080i + stereoääni ulkoisella mikrofonilla), uusi 77-alueinen valotusmittari ja paranneltu tarkennusjärjestelmä sekä nopeutunut sarjakuvaus (5,2 kuvaa sekunnissa). Etsin kattaa 100% kuva-alasta 0,94 kertaisella suurennoksella. K-7 ohella julkaistiin myös edulliset sääsuojatut kitti-objektiivit, jotka perustuvat aikaisempiin DA 18-55mm ja 50-200mm -malleihin. Syyskuussa 2009 julkaistiin pienikokoinen, mutta K-m-mallia edistyksellisempi K-x, jossa on 12,4 megapikselin Sonyn valmistama kuvakenno, videokuvaus (720p) sekä sama tarkennusjärjestelmä ja kuvaprosessori kuin K-7:ssä.
Syksyllä 2010 Pentax julkaisi mallit K-5 sekä K-r. K-r-korvasi K-x:n ja parannuksia ovat mm. parempi tarkennusjärjestelmä, suurempi takanäyttö ja kasvanut sarjakuvausnopeus. Edistyneille harrastajille suunnattu K-5 on rungoltaan lähes identtinen aiemman K-7:n kanssa. Uutuuden 16,3 megapikselin kenno paransi kuvien dynamiikkaa ja laatua suurilla herkkyyksillä. Tarkennusjärjestelmä on myös uusittu ja sarjakuvanopeus kasvoi seitsemään kuvaan sekunnissa.
Vuoden 2012 aikana Pentax esitteli neljä uutta järjestelmäkameraa. K-01 on peilitön järjestelmäkamera, mutta Q-sarjasta poiketen, siihen käyvät K-bajonetilla varustetut objektiivit. Kameran perustuu sähköisiltä komponenteiltaan pitkälti K-5 malliin. K-30-malli sijoittuu K-r ja K-5 -mallien väliin. Se tarjoaa pitkälti samat ominaisuudet kuin K-5, lisättynä uusimmalla tarkennusjärjestelmällä, mutta edullisempaan runkoon istutettuna. K-5 kamera korvautui malleilla K-5 II ja K-5 IIs. Kamerarunko säilyi ulkoisesti lähes entisellään ja tärkein uudistus oli uusi tarkennusjärjestelmä. Takanäytön asennus suusittiin paremman kuvanlaadun ja kulutuskestävyyden tavoittelemikseksi. K-5 IIs eroaa perusmallista puuttuvavan alipäästösuotimen osalta. Suotimen poistaminen lisää kuvan yksityiskotien erottumista, mutta myös ei toivotun moiré-kuvion esiintymistä.
2013 vuonna K-50 malli korvasi K-30:n. Rungon muotoilussa palattiin perinteisemmälle linjalle, mutta runkoa kaupattiin 120 eri väriyhdistelmänä. Uusia ominaisuuksia olivat tuki langattoman kuvasiirron mahdollistaville Eye-Fi-korteille ja rungon kanssa myytävä sääsuojattu kittiobjektiivi. Kameran riisuttu versio on K-500, josta puuttuu mm. sääsuojaus sekä joitakin näyttötoimintoja. Malliston keihäänkärjeksi esiteltiin K-3. Tärkein uudistus oli tarkempi 24 megapikselin kenno ja alipäästösuotimen pois jättäminen. Uutena ominaisuutena esiteltiin kennon liikutteluun perustuva alipäästösuodin-simulaatiotila, jolla voi halutessaan hieman sumentaa kuvaa moiré-kuvien ehkäisemiseksi. Simulaatio pois kytkettynä kamera tallentaa puolestaan yksityiskohtaisemman kuvan. Kamerassa voidaan käyttää kahta muistikorttia yhtäaikaisesti ja siinä on tuki Pentax FluCard -kortille, joka lisää kameraan langattoman esikatselu- ja laukaisuominaisuuden, sekä langattoman kuvien siirron. Parannuksia on tehty myös valotus- ja tarkennusjärjestelmään. Takanäytön kokoa ja tarkkuutta on kasvatettu edeltäjiin nähden. Vuonna 2013 DA Limited -objektiivit uudistettiin käyttämällä uutta linssien HD-pinnoitetta aiemman SMC-pinnoitteen sijaan.
Vuoden 2014 uutuus on K-S1, jossa käytetään 20 megapikselin kuvakennoa. Kamerassa on alipäästösuodinsimulaatio ja tuki FluCard-kortille. Muilta ominaisuuksiltaan kamera on pitkälti K-50-mallin kaltainen.
Optio-mallit ovat digitaalisia kompaktikameroita. Mallistoon kuuluu edullisia ja keskihintaisia kameroita, sekä mm. vesitiiviitä erikoismalleja.
Maaliskuussa 2009 esiteltiin X70-kamera, joka on ns. siltakamera, eli laajan polttovälialueen zoom-objektiivilla varustettu, hieman tavallista kompaktikameraa suurempi malli. X70 kamerassa on 24-kertaisella zoom-toiminnolla oleva objektiivi ja 12 megapikselin kuvakenno.
Pentaxin ajattelun mukaan kinokoon kamerat on tarkoitettu harrastelijakäyttöön ja ammattikuvaajat käyttävät suurempaa filmi/kennokokoa. Pentaxin valikoimiin kuuluu yhä kaksi 120-rullafilmiä käyttävää kameramallia: 645NII ja 67II. Kameroihin on omat objektiivimallistonsa.
Digitaalinen Pentax 645D käyttää Kodakin kuvakennoa, jonka efektiivinen tarkkuus on 40 Megapikseliä. Poikkeuksena muista keskikoon kameroiden valmistajista, 645D on suunniteltu käytettäväksi myös studion ulkopuolella. Kamera on täysin sääsuojattu ja toiminnot vastaavat keskeisiltä osin valmistajan järjestelmäkameroita. Lähtökohtana 645D:n suunnittelussa oli puhdas signaalitie ilman kuvanlaatua heikentävää prosessorointia, siksi esimerkiksi Pentax 645D:n Kodakin valmistamassa kuvakennossa ei ole tavanomaiseen kuvakennoon kuuluvaa alipäästösuodinta.
Pentax 645Z on ensimmäinen keskikoon digikamera, jossa on myös täyden teräväpiirron (1080P) video sekä 4K intervallikuvaus. 645Z:ssa on 53 Megapikselin Sonyn valmistama CMOS-kuvakenno ilman alipäästösuodinta, sen efektiivinen tarkkuus on 51.4 MP. Tehokkaan prosessorin ansiosta se pystyy kuvaamaan jopa 30 kuvan jpeg-sarjoja 3 kuvan sekuntinopeudella täydellä resolaatiolla. Kameran kestävyyteen on panostettu. 645Z:n sisärunko on valmistettu painevaletusta alumiinista, sen tarkoitus on jäykistää ulkopuolista magnesium-kehystä että myös johtaa ison kuvakennon muodostama lämpö pois suojaamalla takaosan elektroniikkaa. Myös kameran säädettävä lcd-näytön kehys on magnesiumia. Kamera on täysin sääsuojattu. 645Z:ssa on myös varsin erikoinen Keplerian teleskooppiin perustuva tähtäinoptiikka ja Trapezoid Pentaprisma, poikkeavan suunnittelun tarkoitus oli pitää prisman kotelo maltillisen kokoisena.