Bermudan kolmio
Bermudan kolmio on Floridan eteläkärjen, Puerto Ricon ja Bermudan rajaama kolmion muotoinen alue, jolla väitetään tapahtuneen huomattavan paljon laivojen katoamisia. Tunnetuin Bermudan kolmiossa tapahtunut katoaminen on viidestä Avenger-pommikoneesta koostuneen lentue 19:n häviäminen 5. joulukuuta 1945.
Bermudan kolmiossa on vaarallisia vesiä: alueen läpi kulkee voimakas Golfvirta, ja siellä esiintyy trooppisia hirmumyrskyjä. Alueella on sekä matalaa että syvää merta, ja alueen eteläosissa tapahtuu maanjäristyksiä.
Bermudan kolmion alueella ei ole kuitenkaan tilastollisesti havaittu tavallista enemmän onnettomuuksia.
Bermudan kolmion käsittämää aluetta ei ole määritelty aivan tarkasti. Se on kuitenkin kolmion muotoinen alue, jonka kärjet ovat useimmin sijoitettu Floridan Miamiin, Bermudalle ja Puerto Ricon San Juaniin.
Vanhimmat raportit Bermudan kolmion alueella tapahtuneista salaperäisistä katoamisista on 1800-luvun puolivälistä. Sieltä on löydetty hylättyjä aluksia, joiden hylkäämiselle ei ole mitään järkevää selitystä, ja toisaalta sieltä on saatu hätäkutsuja, mutta alusta ei ole kuitenkaan ikinä löydetty. Vuonna 1945 Bermudan kolmion alueella puolestaan katosin viisi yhdysvaltalaista pommittajaa.
Bermudan kolmion alueen selittämättömät katoamiset toi ensimmäisenä esille toimittaja Edward Van Winkle Jones, joka kirjoitti aiheesta 1950-luvulla Associated Pressille.
Bermudan kolmion terminä loi vuonna 1964 kirjailija Vincent Gaddir "Argosy"-kioskilehdessä. Charles Berlitz teki kolmion tunnetuksi vuonna 1974 julkaistussa kirjassa "Bermudan kolmio" (). Kirja esitteli monia alueella tapahtuneeksi väitettyjä katoamisia ja ehdotti ilmiölle erilaisia selityksiä maapallon ulkopuolisista voimista Atlantiksen sijaintiin kolmion alapuolella. Kirjasta tuli kansainvälinen menestys.
Larry Kusche julkaisi 1975 kirjan "The Bermuda Triangle Mystery – Solved", jonka mukaan kyse oli vain tiedotusvälineiden liioittelusta ja huonosta tutkimuksesta. Hän pyrki myös osoittamaan virheitä ja puutteita Berlitzin kuvauksissa eri katoamistapauksista. Kusche käsitteli myös lentue 19:n tapausta. Vaikka Berlitzin kirjan mukaan sää oli katoamisen aikaan hyvä, se oli ollut iltaa kohti huononemassa, ja illalla oli puhkeamassa myrsky. Pakkolasku pimeässä korkeisiin aaltoihin olisi ollut muiden Avenger-lentäjien mielestä tuhoisa koneille.
Tunnetuimpia luonnollisia selityksiä Bermudan kolmion katoamisille ovat muun muassa lentäjien ja purjehtijoiden inhimilliset virheet vilkkaasti liikennöidyllä ja ilmastollisesti epävakaalla merellä; rajut säänvaihtelut kuten myrskyt ja hurrikaanit; voimakas Golf-virta; syvä meri, josta vajonnutta laivaa ei voi löytää; magneettiset kentät, jotka sekoittavat kompassinuolet; metaanikaasut, jotka imevät alukset syvyyksiin; sekä merirosvot.
Yleinen selitys Bermudan kolmion katoamisille on ihmisen tahallinen toiminta tai huolimattomuus. Näitä ovat laivoille taitamaton suunnistus, merirosvous, laivojen tahallinen hävittäminen vakuutuspetoksen vuoksi ja laivojen huono lastaus tai rakenne. Lentokoneita voi pudota moottori- ja muiden rakenteellisten vikojen takia. Alueen arvaamattomat sääolot ovat myös oma ongelmansa. Ilmassa esiintyy joskus hyvin voimakkaita ilmakuoppia, selkeän sään turbulenssia, joka saattaa pudottaa lentokoneen ja aiheuttaa merillä suuria, ennakoimattomia ja kuin tyhjästä ilmestyviä aaltoja, tai seiche-aaltoja, jotka voivat upottaa varsinkin huonosti lastatun aluksen.
On tapauksia, joissa vedenalainen pyörre on imaissut hinauksessa olevan aluksen, ja uppoavasta aluksesta on onnistuttu pelastautumaan.
Lisäksi Bermudan kolmion alue on eräs maailman vilkkaimpia sekä laiva- että lentoliikenteen osalta, joten on luonnollista että alueella tapahtuu myös katoamisia. Toisaalta katoamisten paikantaminen on aina vaikeaa.
Monia Bermudan kolmion katoamisten selityksistä pidetään näennäistieteenä. Katoamisten yliluonnollisiksi tai epätieteellisiksi syiksi on esitetty esimerkiksi vajonneen Atlantis-mantereen energiakristalleja; ufoja tai muita avaruuden muukalaisia meren alla, hallituksen salaisia kokeita, 11 000 vuotta vanhaa komeettaa, joka sekoittaa kompassit, tai sähköisen sumun aiheuttamaa aikavääristymää.
Luonnontieteilijä Ivan T. Sanderson on väittänyt, että maailmassa olisi 12 Bermudan kolmion ja Paholaisen meren tyyppistä katalaa pyörrettä säännöllisin välimatkoin siten, että niistä syntyy ikosaedri. Kaksi pyörteistä olisi navoilla ja kymmenen 30:nnellä pohjoisella ja eteläisellä leveysasteella. Sandersonin mukaan ne ovat ilmavirtojen ja merivirtojen kohtauspisteitä. Pyörteitä on hänen kaavionsa mukaan muun muassa Marokossa, Algeriassa, Iranissa, Pakistanissa tai Intiassa ja Havaijin pohjoispuolella.
Siitä, että Bermudan kolmiossa tapahtuisi enemmän laiva- tai lentokoneonnettomuuksia kuin muualla valtamerillä, ei ole todisteita. Osa Bermudan kolmion alueelle kirjatuista katoamisista on todellisuudessa tapahtunut aivan muualla, muun muassa Irlannissa, Newfoundlandissa, Afrikassa ja Tyynellä valtamerellä. Esimerkiksi vuonna 1918 Bermudan kolmiossa kadonneeksi väitetty "USS Cyclops" on kyllä kadonnut, mutta sen ei tiedetä kadonneen niin sanotun Bermudan kolmion alueella.Kolmio on esiintynyt useasti populaarikulttuurissa. Joitakin esimerkkejä: