hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Celebesinkakadu
Celebesinkakadu eli aiemmalta nimeltään keltatöyhtökakadu ("Cacatua sulphurea") on äärimmäisen uhanalainen Indonesiasta kotoisin oleva kakadulaji.
Celebesinkakadu on kooltaan noin 33–35 cm ja sen pääväri on valkoinen. Posken kohdalla, sekä siipien ja pyrstön alapinnoilla on kuitenkin keltaista väritystä. Celebesinkakadun päätä koristaa koristeellinen, kirkkaan keltainen töyhtö. Kultatöyhtökakadu muistuttaa ulkonäöltään celebesinkakadua, mutta on kuitenkin kooltaan huomattavasti suurempi. Lintu ääntelee usein hyvin kovaäänisesti, mutta päästelee myös hiljaisempia vihellyksiä ja vingahduksia.
Celebesinkakadulla, kuten muillakin papukaijoilla, on suuri, koukkunokka, ja varpaat jakautuneet kaksi eteen ja kaksi taakse. Jalat ovat tumman harmaat, nokka musta. Naaraiden silmät ovat punaruskeat, koirailla tummemmat, jopa mustat.
Celebesinkakaduja tavataan Indonesian ja Itä-Timorin alueella Sumban, Komodon, Timorin, Sulawesin, Sumbawan ja Rincan saarilla, sekä joillakin muilla pienemmillä saarilla. Vuonna 2007 lajin maailmanlaajuiseksi kannaksi arvioitiin vain alle 7 000 yksilöä, joista 3 200-5 000 eli Sumban saarella. Lajin alkuperäisen elinalueen ulkopuolella sitä tavataan myös Hongkongissa, jossa elävät yksilöt polveutuvat vapaaksi päästetyistä lemmikeistä. Hongkongin tapaan lajia tavataan myös Singaporessa.
Lajia pidettiin aikaisemmin kokonaan riippuvaisena tiheälatvaisesta metsäympäristöstä, mutta sitä tavataan myös aukeilla savanneilla. Laji tarvitsee kuitenkin puita pesimistä varten. Lajin pesimäkausi kestää syyskuusta toukokuuhun ja se rakentaa pesänsä puun koloihin. Kolot ovat usein muiden eläinlajien tekemiä ja sijaitsevat usein kuolleissa ja lahoavissa puissa.
Celebesinkakaduin kannat ovat pudonneet romahdusmaisesti. Suurimmat syyt tälle ovat laiton eläinkauppa ja elinympäristön tuhoutuminen metsien katoamisen seurauksena. Paikallinen väestö tämän lisäksi suhtautuu lintuun tuhoeläimenä. Lintuja on pyritty suojelemaan erilaisin projektein paikallisissa kylissä. Sen kuvaa tuhoeläimenä on pyritty ehkäisemään esimerkiksi istuttamalla auringonkukkaviljelmiä, joiden tarkoituksena on houkutella linnut pois paikallisten viljelijöiden viljelmiltä.
Celebesinkakadun tai kultatöyhtökakadun alalajin lahjoitti sulttaani al-Kamil keisari Fredrik II:lle. Tieto on peräisin Fredrik II:n teoksesta "De arte venandi cum avibus". Lajia ovat selvitelleet suomalaiset tutkijat, ja tutkimuksen perusteella on voitu osoittaa varhaisin kulttuuriyhteys Euroopan ja Wallacen linjan itäpuolisten alueiden välillä.
Afrikankaija
Afrikankaija ("Poicephalus meyeri") on noin 20 cm pitkä, lyhytpyrstöinen papukaija.
Se on hillityn kirjava, pääväreinä harmaa, vihreä ja keltainen. Siivet ovat harmaat, mutta ranteissa, alulan kohdalla on keltaista. Vatsa on vihreä, josta se suomumaisin kuvioin muuttuu rinnan kohdalla harmaaksi. Pää on siis harmaa, ja otsassa tai päälaella on yksilöllinen määrä keltaista höyhenystä.
Nokka afrikankaijoilla on musta, jalat tummanharmaat ja silmät ruskeanpunaiset.
Afrikankaijat elävät keskisessä päiväntasaajan Afrikassa, lännessä Kamerunista itään Sudaniin, Keniaan ja Tansaniaan, sekä etelässä Malawiin, Sambiaan ja Agolaan. Sen holotyypin kuvaili Philipp Jakob Cretzschmar Kurdufanista Sudanista 1827.
Afrikankaija ei ole Suomessa järin yleinen lemmikki. Ruotsissa lintu on runsaasti yleisempi.
Chuck Connors
Chuck Connors (10. huhtikuuta 1921 – 10. marraskuuta 1992) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, baseballpelaaja ja koripalloilija. Hän syntyi Brooklynissä ja oli siitä harvinaislaatuinen urheilija, että pelasi uransa aikana sekä NBA:ssa että MLB:ssä.
1950-luvulta alkaen Connors menestyi myös elokuvissa ja televisiossa siinä määrin, että on sittemmin saanut tähden Hollywood Walk of Famella. Vuonna 1991 hänet kelpuutettiin Western Performers Hall of Fameen.
Connors jatkoi näyttelemistä viimeisille vuosilleen saakka. Hän kuoli Los Angelesissa keuhkokuumeeseen saadessaan hoitoa keuhkosyöpään 10. marraskuuta 1992, jolloin hän oli 71 vuoden ikäinen.
Ecuadorinaranen
Ecuadorinaranen ("Forpus coelestis") on viherarasiin kuuluva papukaijalaji. Väriltään ecuadorinaranen on kirkkaanvihreä ja pituutta sille kertyy vaivaiset 12 cm. Nokka ja jalat ovat vaaleanpunertavat. Koiraan erottaa naaraasta sinisestä väristä siivissä ja silmän takana. Ecuadorinarasta tavataan Ecuadorissa ja Perussa subtrooppisissa tai kuivissa trooppisissa metsissä. Lintua pidetään yleisesti lemmikkinä. Se käyttää ravinnokseen eri kasvien siemeniä ja marjoja. Ecuadorinaranen on seurallinen ja viihtyy parvissa äännellen tirskuvin huudoin. Se munii vuoraamattomaan puunkoloon.
Carl Erskine
Carl Daniel Erskine (s. 13. joulukuuta 1926) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja ja kirjailija. Hän pelasi koko Major League Baseball -uransa vuosina 1948–1959 Los Angeles Dodgersille (vuoteen 1958 Brooklyn Dodgers).
Erskine on kotoisin Andersonista, Indianan osavaltiosta. Hänen omaelämäkerrallinen novellikokoelmansa "Carl Erskine's Tales from the Dodgers Dugout: Extra Innings" julkaistiin vuonna 2004.
Susi Erdmann
Susi-Lisa Erdmann (s. 29. tammikuuta 1968) on saksalainen entinen ohjas- ja rattikelkkailija. Hän keskittyi jälkimmäiseen vuodesta 1999.
Erdmann voitti talviolympialaisissa kerran hopeaa (1994) ja kahdesti pronssia (1992, 2002). Hän menestyi lisäksi lajiensa maailman- ja Euroopan-mestaruuskilpailuissa ennen kuin ilmoitti lopettavansa aktiiviuransa 5. marraskuuta 2007.
Erdmann syntyi Blankenburg am Harzissa. Hän aloitti uransa vuonna 1977, kirjoitti ylioppilaaksi urheilulukiosta ja opiskeli sittemmin Leipzigin yliopistolla. Hän esiintyi helmikuussa 2004 "Playboyn" kuvissa.
Toivo Hämeranta
Toivo Aleksis Hämeranta (s. Göhlstrand, 20. syyskuuta 1900 Tampere – 15. marraskuuta 1969 Turku) oli suomalainen elokuvaohjaaja ja näyttelijä. Hän ohjasi kaksi elokuvaa ja näytteli neljässä elokuvassa (joista kaksi hänen ohjaamiaan).
Hämeranta ehti elämänsä aikana olemaan kolmesti naimisissa; Impi Raevaaran kanssa vuosina 1922–1930, näyttelijä Kerttu Hämerannan kanssa vuosina 1930–1953 ja Mirja Maneen kanssa vuodesta 1953 aina kuolemaansa 1969 saakka. Hän oli näyttelijä Irja Raninin isä ja Matti Raninin appiukko.
Hämeranta palkittiin Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1960.
Ron Reed
Ronald Lee "Ron" Reed (s. 2. marraskuuta 1942) on yhdysvaltalainen urheilija. Hänet tunnetaan parhaiten baseballista, mutta hän on myös entinen ammattikoripalloilija.
Reed pelasi Major League Baseballissa vuosina 1966–1984. Hänen joukkueitaan olivat Atlanta Braves (1966–1975), St. Louis Cardinals (1975), Philadelphia Phillies (1976–1983) ja Chicago White Sox (1984). Reed oli All-Star-pelaaja vuonna 1968.
Reed pelasi National Basketball Associationissa Detroit Pistonsille vuosina 1965–1967.
Valassaaret (albumi)
Valassaaret on suomalaisen Aknestik-yhtyeen toinen studioalbumi. Se julkaistiin 1. maaliskuuta 1993.
Onni (albumi)
Onni on suomalaisen Aknestik-yhtyeen kolmas studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1994.
Säätiedotuksia merenkulkijoille
Säätiedotuksia merenkulkijoille on suomalaisen Aknestik-yhtyeen neljäs studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1996.
Aallonmurtaja (Aknestikin albumi)
Aallonmurtaja on suomalaisen Aknestik-yhtyeen viides studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1998. Levyllä on myös "Suomirokkia"-kappale, joka oli hitti.
Campobasso
Campobasso on Molisen hallintoalueen ja Campobasson maakunnan pääkaupunki Italiassa. Vuonna 2015 siellä asui lähes 50 000 asukasta. Siellä on Molisen yliopisto ("Università degli Studi del Molise", UNIMOL) ja oma hiippakunnan istuin.
Longobardit perustivat Campobasson kaupungin noin 900-luvulla. Ennen sitä alue oli tunnettu mäkilinnana, jonka avulla samnilaiset hallitsivat kauppareittejään.
Tulevaisuus on myöhemmin
Tulevaisuus on myöhemmin on suomalaisen Aknestik-yhtyeen kuudes studioalbumi. Se julkaistiin 27. syyskuuta 1999 levymerkillä Poko Records.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 22, ja putosi toisella listaviikollaan sijalle 39.
Kaikki kappaleet säveltäneet Jukka Takalo ja Kai Latvalehto, sanoittanut Jukka Takalo sekä sovittaneet Aknestik ja Janne Huotari.
Thunderstone (albumi)
Thunderstone on samannimisen yhtyeen debyyttialbumi vuodelta 2002.
Rajoitetun version bonuskappale:
Japanin bonuskappale:
Hitit – Suomirokkia ja suuria tunteita
Hitit – Suomirokkia ja suuria tunteita on suomalaisen Aknestik-yhtyeen toinen kokoelmalevy. Se julkaistiin vuonna 2000.
Albumi ylsi Suomen virallisen listan viidennelle sijalle, ja pysyi listalla yhteensä yhdeksän viikkoa.
Lämpösähköinen ilmiö
Lämpösähköiset ilmiöt ovat fysikaalisia ilmiöitä, joissa joko lämpötilaero synnyttää sähkövirran tai sähkövirta aiheuttaa lämpötilaeron.
Lämpösähköilmiön aiheuttavat seikat selittänevät osin myös pistekontaktidiodin toiminnan, jossa kaksi toisiaan koskettavaa sähköä johtavaa materiaalia saavat aikaan rajapinnan joka johtaa sähköä paremmin toiseen suuntaan.
Seebeck-ilmiössä lämpötilaero aiheuttaa jännitteen kahden eri materiaalin välille. Ilmiöön perustuvassa termoelementissä syntyvää termojännitettä käytetään paljon hyväksi lämpötilan mittauksissa ja termopari on yleiskäyttöinen lämpötila-anturi. Termojännitteen suuruusluokka on metalleilla 1–10 µV/°C, termopareissa käytettävillä metalliseoksilla 10–50 µV/°C ja termopareiksi optimoidulla puolijohteilla 100–400 µV/°C. Seebeckin ilmiön havaitsi Thomas Seebeck vuonna 1821.
Seebeckin ilmiölle käänteiseen Peltier-ilmiöön perustuvassa Peltier-elementissä sähkövirta aiheuttaa lämpötilaeron elementin puolten välille. Ilmiötä käytetään hyväksi monissa yksinkertaisissa jäähdytyslaitteissa.
Vedenpaisumus (albumi)
Vedenpaisumus on suomalaisen Aknestik-yhtyeen seitsemäs ja viimeiseksi jäänyt studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2001.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 31.
Hittejä, piisejä ja hittipiisejä
Hittejä, piisejä ja hittipiisejä on suomalaisen Aknestik-yhtyeen ensimmäinen kokoelmalevy. Se julkaistiin vuonna 1997.
Vega (kuunari)
Vega kuuluu Suomessa sotakorvauksina rakennettuihin 300 tonnin puurakenteisiin merikuunareihin. "Vega" rakennettiin Oy Laivateollisuus Ab:n telakalla Pansiossa, Turussa ja toimitettiin Neuvostoliittoon vuonna 1952. Alusta on käytetty Neuvostoliitossa koululaivana, ja sen kotisatama oli Tallinna.
Alus poistettiin käytöstä vuonna 1979. "Vega" oli tarkoitus kunnostaa Virossa Viron merenkulkumuseon voimin, mutta hanke ei onnistunut. Hän seisoi vuosina 1979−1986 Piritan satamassa sekä vuosina 1986−1997 vetotelakkahallissa nykyisessä Peetrin satamassa Kalamajassa.
Suomessa esiintyi kiinnostusta aluksen kunnostamiseen näytteenä sotakorvausten yhdestä erikoisesta osasta ja suomalaisesta laivanrakennuksesta. Kunnostuksesta vastaamaan perustettiin 3. kesäkuuta 1996 Vega-säätiö. 7. joulukuuta samana vuonna allekirjoitetulla sopimuksella "Vega" luovutettiin irtaimistoineen säätiölle. Kesäkuussa 1997 alus siirrettiin Pietarsaareen.
Pentti Ahon tupakkaoikeudenkäynti
Pentti Ahon tupakkaoikeudenkäynti oli pitkäkestoinen oikeustapaus, jossa Tampereella asunut Pentti Kalevi Aho (27. heinäkuuta 1925 – 14. toukokuuta 1992) haki tupakkayhtiöiltä vahingonkorvausta tupakan haittavaikutuksista. Tapaus oli ensimmäinen tämän laatuinen tuotevastuukanne Suomessa. Vahingonkorvausta ei tuomittu.
Aho aloitti tupakoinnin vuonna 1941 ja lopetti vuonna 1986, kun hänellä todettiin kurkunpään syöpä. Aho haastoi Suomen Tupakan (nyk. British American Tobacco Nordic Oy) ja Oy Rettig Ab:n oikeuteen ja vaati 468 000 markan (vuoden 2011 rahassa noin 127 000 euron) suuruisia vahingonkorvauksia sillä perusteella, että tupakka oli aiheuttanut hänelle kurkunpään syövän ja sen lisäksi vielä kroonisen keuhkoputkentulehduksen ja keuhkolaajentuman. Aho väitti, että ei tiennyt tupakan haittavaikutuksista.
Pentti Aho vaati 6.5.1988 alkaneessa oikeudenkäynnissä, että Oy Rettig Ab ja Suomen Tupakka – BAT Nordic Oy velvoitettaisiin maksamaan hänelle vahingonkorvausta 468 000 markkaa, koska
Oikeudenkäynti alkoi Helsingin raastuvanoikeudessa kesällä 1988. Prosessi kesti pitkään ja tuli päätökseen vasta 6. helmikuuta 1992. Raastuvanoikeus hylkäsi kanteen, koska sen mielestä Aho tiesi tupakan haittavaikutuksista. Aho kuoli pari kuukautta myöhemmin kurkunpään syöpään, mutta hänen vaimonsa Lulu Taimi Aho ja poikansa valittivat päätöksestä Helsingin hovioikeuteen.
Hovioikeus linjasi vuoden 1998 lopussa antamassaan päätöksessä, että tupakkatehtaat ovat velvollisia korvaamaan tupakoinnin aiheuttamat sairaudet. Pentti Ahon omaiset eivät kuitenkaan saaneet korvauksia, koska hovioikeus ei löytänyt syy-yhteyttä tupakoinnin ja Ahon sairauksien välillä. Raastuvanoikeuden päätöksen lopputulos pysyi siis siltä osin samana.
Pentti Ahon leski haki valituslupaa korkeimmalta oikeudelta, joka myönnettiin kesäkuussa 1999. Pitkän käsittelyn jälkeen korkein oikeus hylkäsi kanteen 7.6.2001 äänin 4—1. Oikeusneuvosten enemmistön mielestä tupakkayhtiöt eivät olleet aiheuttaneet Pentti Ahon vahinkoja tuottamuksellaan eli moitittavalla menettelyllä. Leski haki vielä lainvoiman saaneen tuomion purkua, mutta tämä hakemus hylättiin huhtikuussa 2003.
Euroopan ihmisoikeustuomioistuin määräsi 16. lokakuuta 2007 Suomen valtion maksamaan Pentti Ahon leskelle 10 150 euroa korvaukseksi liian pitkäksi venyneestä oikeudenkäynnistä.
Lol Coxhill
Lowen ”Lol” Coxhill (19. syyskuuta 1932 Portsmouth, Englanti – 9. kesäkuuta 2012) oli brittiläinen saksofonisti, joka oli erikoistunut sopraano- ja sopraninosaksofoneihin.
Coxhill palveli 1950-luvun alussa Royal Air Forcessa. DJ John Peel huomasi 1968 Coxhillin taidot tämän esiintyessä kadulla lähellä Royal Festival Hallia. Coxhillista tuli vapaan improvisaation merkkinimiä 1960-luvulta ja esiintynyt muun muassa Derek Baileyn Companyssa. Coxhillilla oli läheiset yhteydet 1960- ja 1970-luvuilla Canterburyn koulukuntaan ja soitti muun muassa Kevin Ayersin yhtyeen ja Deliveryn kanssa.
Coxhill soitti urallaan myös punkrock-yhtye The Damnedin, yhdysvaltalaisen jazz-muusikko Anthony Braxtonin ja säveltäjä Mike Oldfieldin kanssa. Coxhill loi vähemmän huomattavan uran näyttelijänä. Hän esiintyi lavalla ja televisiossa sekä elokuvissa, joista tunnetuimpia on Derek Jarmanin "Caravaggio" (1986).
Coxhill kuoli sairaalassa 9. kesäkuuta 2012 taisteltuaan muutaman viikon vakavaa tautia vastaan.
Derek Bailey
Derek Bailey (29. tammikuuta 1930 – 25. joulukuuta 2005) oli brittiläinen jazzmuusikko. Hän kuului kitaristina vapaan improvisaation merkkinimiin.
Bailey syntyi Sheffieldissä musikaaliseen sukuun ja aloitti instrumenttinsa soiton lapsena. Hän sai opetusta muiden muassa John Duartelta ja muutti Lontooseen vuonna 1966.
Bailey perusti 1970-luvulla Incus-levy-yhtiön, "Musics"-lehden ja kokoonpanoltaan nopeasti vaihdelleen Company-ryhmän. Hänen ylläpitämäänsä improvisaatiojuhla Company Weekiä pidettiin vuoteen 1994. Hän julkaisi kirjan "Improvisation: Its Nature and Practice" (1980), josta tehtiin 1990-luvun alussa myös televisioversio.
Bailey soitti taidokkaasti sekä akustista että sähkökitaraa. Hän kuoli motoneuronitautiin Lontoossa.
Derek Jarman
Derek Jarman (31. tammikuuta 1942 – 19. helmikuuta 1994) oli brittiläinen elokuvaohjaaja, joka saavutti varhaisimmat menestyksensä 1970-luvulla.
Jarman työsti elokuviensa lisäksi musiikkivideoita muiden muassa Pet Shop Boys -yhtyeelle.
Jarman todettiin HIV-positiiviseksi 22. joulukuuta 1986. Hän eli tartunnan kanssa yli seitsemän vuotta ennen kuolemaansa AIDSin komplikaatioihin 52-vuotiaana.
John Nott
Sir John William Frederic Nott (s. 1. helmikuuta 1932) on brittiläinen poliitikko. Hän toimi maansa kauppaministerinä (1979–1981) ja puolustusministerinä (1981–1983). Hänen puolustusministerikaudelleen ajoittui Falklandin sota.
Nott istui parlamentin jäsenenä vuosina 1966–1983. Hän kuului alun perin Kansallisliberaaliseen puolueeseen, joka kuitenkin vuonna 1968 yhdistettiin Konservatiivipuolueeseen.
John Nottin poika Julian on tullut tunnetuksi animaatioelokuvamusiikin säveltäjänä.
Jay Miner
Jay Glenn Miner (31. toukokuuta 1932 Prescott, Arizona, Yhdysvallat – 20. kesäkuuta 1994 Mountain View, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen tietokoneinsinööri. Hän oli 1970-luvun lopulla näkyvä hahmo Atarin toiminnassa, mutta jätti yrityksen 1980-luvun alussa ja tuli myöhemmin tunnetuksi Amigan "isänä". Minerin tekniset ratkaisut Atari 2600-mallin kehityksessä olivat ratkaisevia sen menestykselle. Tämä ohjelmoitava pelikonsoli toi videopelit koteihin ja muutti lapsuuden lelut peruuttamattomasti luoden videopelien sukupolvet.
Hän kärsi pitkäaikaisista munuaisvaivoista, jotka johtivat hänen ennenaikaiseen kuolemaansa 62 vuoden iässä.
Iain Softley
Iain Softley (s. 30. marraskuuta 1958 Lontoo, Englanti) on englantilainen elokuvaohjaaja.
Softley opiskeli Queens' Collegessa Cambridgessa. Hänen tunnetuimpia ohjaustöitään ovat "Hakkerit" (1995), "K-PAX" (2001) ja "The Skeleton Key" (2005). Hän on ohjannut myös Toni Braxtonin kappaleen "How Could an Angel Break My Heart" musiikkivideon.
Julia Carson
Julia May Carson (8. heinäkuuta 1938 – 15. joulukuuta 2007) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän syntyi Louisvillessä, Kentuckyssä, ja oli afroamerikkalainen.
Carson istui Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä Indianasta vuodesta 1997.
Carson kuoli keuhkosyöpään joulukuussa 2007. Hän oli 69 vuoden ikäinen.
Saša Pivovarova
Aleksandra "Saša" Pivovarova (; s. 21. tammikuuta 1985 Moskova) on venäläinen huippumalli.
Pivovarova on tehnyt mallintöitä vuodesta 2005 ja ehtinyt kahdessa vuodessa esiintyä mainoskampanjoissa muun muassa Guccille, Pradalle, Chanelille ja Louis Vuittonille. Catwalkia hän on kävellyt edellä mainittujen lisäksi muun muassa Dolce & Gabbanan, Calvin Kleinn, Diorin, Marc Jacobsin, Ralph Laurenin ja Fendin muotinäytöksissä. Pivovarova on myös ensimmäinen malli, joka on toiminut Pradan kasvona viisi kautta peräkkäin (syksy 2006, kevät 2006, syksy 2006, kevät 2007 ja syksy 2007). Kukaan ennen tätä ei ole toiminut viittä kautta minkään kampanjan kasvona.
Toukokuussa 2007 Pivovarova esiintyi American Voguen kannessa yhdessä Jessica Stamin, Agyness Deynin, Doutzen Kroesin, Caroline Trentinin, Raquel Zimmermannin, Coco Rochan, Hilary Rhodan, Chanel Imanin ja Lily Donaldsonin kanssa. Heidät tituleerattiin muodin 10 seuraavaksi supertähdeksi ("The World's Next Top Models... Fashion's 10 Mew Superstars").
Pivovarova on ollut Models.com-sivuston "Models Top 50" -listan viiden parhaan joukossa useita kuukausia ja tällä hetkellä hän on sijalla 2.
Pivovarova on myös omistautunut taiteilija ja opiskelikin taidehistoriaa Moskovan yliopistossa, kun hänen silloinen ystävänsä ja nykyinen aviomiehensä, valokuvaaja Igor Vishnyakov esitteli hänet IMG-mallitoimistolle. Hän ei aiemmin ollut harkinnut mallin uraa, vaan unelmoi taiteilijan tai näyttelijän ammatista.
Pivovarova on pituudeltaan 174 cm. Hänen hiuksensa ovat oikeasti ruskeat, mutta ne on värjätty vaaleiksi. Pivovarovan silmät ovat siniset ja häntä on ulkonäöllisesti verrattu australialaiseen huippumalli Gemma Wardiin.
Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailut 1988
Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailut 1988 järjestettiin Saksan liittotasavallassa 10. kesäkuuta – 25. kesäkuuta 1988. Kyseessä olivat kahdeksannet jalkapallon Euroopan mestaruuskilpailut. Lopputurnaukseen osallistui kahdeksan maata, joista Saksan liittotasavalta selvisi mukaan isäntämaan ominaisuudessa, muut seitsemän maata karsintojen kautta. Euroopan mestaruuden voitti Alankomaat, joka kukisti Münchenissä pelatussa loppuottelussa Neuvostoliiton Ruud Gullitin ja Marco van Bastenin maaleilla 2–0.
Tuliasemapaino
Tuliasemapainolla tarkoitetaan raskaan aseen painoa aseen ollessa taisteluvalmis, jolloin siitä on poistettu esimerkiksi mahdolliset aseen kuljettamiseen liittyvät välineet.
Tuliasemapaino ilmoitetaan usein raskaille aseille, joita ovat muun muassa:
Tuliasemapainon yksikkönä on yleensä joko kilogramma tai tuhat kilogrammaa eli tonni.
Zildjian
Zildjian on yhdysvaltalainen symbaaleja valmistava yritys.
Zildjianin juuret ulottuvat aina 1600-luvulle saakka. Zildjian-suvun jäsenet olivat valmistaneet Istanbulissa symbaaleja vuodesta 1618 lähtien. Massatuotannon käynnisti Avedis Zildjian III (oik. Armand Zildjian). Hän syntyi Samatyassa, Turkissa vuonna 1889. Hän muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1909 ja alkoi aluksi työskennellä makeistehtaassa Bostonissa. Hän oppi alan salat nopeasti, ja perusti oman makeisyrityksensä. Vuonna 1927 Avedis sai sedältään Aram Zildjianilta kirjeen, jossa hän pyysi Avedista jatkamaan suvun perinteitä siirtymällä sedän symbaaliliikkeen johtoon. Toisen maailmansodan aikaan Armand teki symbaaleja Yhdysvaltain armeijalle.
Nykyään Zildjianilla on tehdas Massachusettsin Quincyssä ja Meducticissa Kanadassa. Yrityksen päämaja on Norwellin kaupungissa Massachusettsissa.
Sisu Akselit
Sisu Akselit Oy on hämeenlinnalainen kuorma-autojen, sotilasajoneuvojen ja terminaalitraktorien akselistojen valmistamiseen erikoistunut yritys. Sisu Akselit on erikoistunut erityisesti suhteellisen alhaisiin valmistusmääriin. Tämä onnistuu moduloimalla akselistojen rakenteita siten että samoja komponentteja voidaan hyödyntää useissa eri sovelluksissa.
Jäykkien, maantiekäyttöön tarkoitettujen vetävien akselistojen valikoimaan kuuluu kantavuudet 10, 13, 14 ja 16 tonnia.
Ohjaavien, maantiekäyttöön tarkoitettujen vetävien akselistojen kantavuudet ovat 10 ja 14 tonnia.
Ohjaavien, maantiekäyttöön tarkoitettujen ei-vetävien akselistojen kantavuudet ovat 9, 10 ja 12 tonnia.
Sotilasajoneuvokäyttöön tarkoitettujen akselistojen kantavuudet ovat vastaavat. Terminaalitraktorikäyttöön tarkoitetut akselistot perustuvat samaan perusrakenteeseen, mutta niiden kantavuudet on luokiteltu ylemmäs ajoneuvojen alhaisempien nopeuksien takia. Kaikki vetävät akselistot on varustettu napavälityksellä, eli akselistojen navoissa on planeettavaihteet.
Yhtiön liikevaihto on noin 33 miljoonaa euroa ja henkilöstöä on noin 110.
Alueen teollisuus sai alkunsa Vanaja-merkkisten kuorma- ja linja-autojen valmistuksesta. Vanaja liitettiin myöhemmin Sisuun ja lakkasi merkkinä olemasta. Sisun akselistovalmistuksen juuret juontuvat Fleminginkadun tehtaalle Helsinkiin. Valmistus siirrettiin Hämeenlinnaan vuonna 1985. Historia on omistusjärjestelyjen osalta yhteneväinen Sisu Auton kanssa vuoteen 2000, jolloin yritys myytiin pääomasijoittajille. Sisu Auto ei siis omista enää minkäänlaista osuutta yrityksestä, vaikka onkin yhä yksi merkittävimmistä asiakkaista.
Peräkärryakselistojen valmistus lopetettiin 2000-luvun alkuvuosina. Peräkärryvalmistaja KOME kuitenkin edelleen kokoaa näitä akselistoja Sisu Akselien toimittamista osista. Erotuksena Sisu Akselien omiin tuotteisiin, näistä akselistoista käytetään nimeä SISUX.
Heta
Heta on suomalainen naisen etunimi. Se tulee alun perin saksalaisesta nimestä Hedwig, joka johtuu taistelua ja sotaa tarkoittavista sanoista.. Suomeen se on tullut ruotsin kautta muuttuen samalla lyhyempään muotoon Heta. Samaa alkuperää on myös nimi Helvi. Vuoden 2009 loppuun mennessä nimi Heta on Suomessa annettu 2 218 henkilölle.
Hetan nimipäivää vietetään 15. lokakuuta, joka oli alun perin pyhän Hedwigin päivä.
Portugalin Grand Prix 1989
Portugalin Grand Prix 1989 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 24. syyskuuta 1989 Estorilin radalla Portugalissa. Kilpailun voitti Ferrarilla ajanut Gerhard Berger, jolle voitto oli kauden ensimmäinen. Ruotsalainen Stefan Johansson ajoi Onyx-tallin autolla kolmanneksi, mikä oli tallin ensimmäinen ja ainoa palkintosijoitus. Lisäksi palkintosija oli Johanssonin viimeinen.3. Helsingin Sanomat 24.9.1989
Leena Kaartinen
Leena Kaartinen (s. 4. helmikuuta 1942) on suomalainen lastenlääkäri ja kirjailija, joka vuodesta 1971 on työskennellyt enimmäkseen kehitysmaissa, Afganistanissa ja Etiopiassa, naisiin ja lapsiin kohdistuvan perusterveydenhuollon parissa. Hän on myös yksi suomalaisista Afganistanin asiantuntijoista. Time-lehti valitsi hänet vuoden 2005 eurooppalaisten sankarien joukkoon kuvaten häntä eläväksi määritelmäksi sisulle.
Iravadindelfiini
Iravadindelfiini eli kaakkoisaasiandelfiini ("Orcaella brevirostris") on harvinainen delfiinilaji, joka elää Etelä-Aasian rannikoilla ja jokisuissa. Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus lajin uudeksi suomenkieliseksi nimeksi on "australiandelfiini".
Lajia tavataan niin harvoin ettei sen lukumääristä ole tarkkaa tietoa, mutta sitä pidetään todennäköisesti varsin uhanalaisena. Iravadindelfiinin levinneisyysalue on laaja mutta pirstaleinen, ja patojen rakennus sekä pyydystys eläintarhoihin on lisännyt lajin katoamisen uhkaa.
Iravadindelfiini vaeltaa 7–10 yksilön laumoina, mutta niitä nähdään myös pareina tai kolmikkoina. Ne uiskentelevat hitaasti, paitsi silloin kun ne syöksyvät saaliin perään.
Iravadindelfiini poikkeaa muista delfiineistä muotonsa takia: sen pää on pyöreä, eikä sillä ole ulkonevaa nokkaa. Se kasvaa 200–275 cm pitkäksi ja painaa 90–200 kg.
Iravadindelfiinit synnyttävät tyypillisesti poikasen joka toinen vuosi.
Doros
Doros oli kreikkalaisessa mytologiassa Hellenin ja nymfi Orseiksen poika ja doorilaisten myyttinen kantaisä. Hänen veljensä olivat Ksuthos ja Aiolos. Hänellä oli tytär nimeltä Ksanthippe, joka meni myöhemmin naimisiin Pleuronin kanssa.
Kun Hellen jakoi maansa poikiensa kesken, Doros sai Peloponneksoksen viereisen alueen, ja kutsui sen asukkaita doorilaisiksi. Heimo vaelsi Fthiasta Makedonian ja Dryopian kautta Peloponnesokselle.
Tiina Häkämies
Tiina Katariina Nummenmaa (o.s. Häkämies) (s. 3. lokakuuta 1976, Jyväskylä) on suomalainen malli, juontaja, laulaja ja pr-henkilö.
Nummenmaa tuli tunnetuksi 1990-luvun loppupuolella Pets-tyttöduon toisena puoliskona, Sini Laisman lisäksi. 
Koulutukseltaan Nummenmaa on ylioppilas, merkonomi ja parturi-kampaaja.
Viime vuosina Nummenmaa on ollut julkisuudessa hyväntekeväisyysjärjestö Hope Yhdessä & Yhteisesti ry:n perustajana ja puheenjohtajana toimimisen vuoksi.
Still ’Eavy, Still Proud
Still 'Eavy, Still Proud on Uriah Heepin vuonna 1990 julkaistu kokoelma-albumi.
A-puoli
B-puoli
Kertomuksia kaatopaikalta
Kertomuksia kaatopaikalta on Yleisradion vuonna 1993 valmistama kuusiosainen opetussarja. Se kertoo kaatopaikalla elävistä nukeista ja jätteistä, jotka keskustelevat aineen ekologisesta kierrosta. Sarjassa on oikeaa liikkuvaa kuvaa sekä animaatiota. Animaation sarjaan ovat tehneet Kirsti Tulonen-Seppänen ja Jorma Avelin. Musiikin sarjaan teki Kaj Chydenius.
Ohjelma on esitetty Yle TV1:n Koulutelevision ohjelmana.
Live in Moscow
Live in Moscow on brittiläisen rockyhtye Uriah Heepin livealbumi vuodelta 1988. Se äänitettiin joulukuussa 1987 Moskovan olympiastadionilla, silloisessa Neuvostoliitossa järjestetyissä konserteissa. Uriah Heepistä tuli ensimmäinen länsimaalainen Neuvostoliitossa esiintynyt rockyhtye. Yhtye esiintyi stadionilla yhteensä kymmenen kertaa.
Albumilla laulaa yhtyeen uusi vokalisti, kanadalainen Bernie Shaw. Myös kosketinsoittaja Phil Lanzon oli uusi jäsen ja albumilla soittava kokoonpano pysyi koossa vuoteen 2007 saakka. Kappaleet "Mister Majestic", "Corina" ja "Pacific Highway" olivat aiemmin julkaisemattomia.
A-puoli
B-puoli
Radarsat
Radarsat on kanadalainen kaukokartoitussatelliittien (SAR-tutkasatelliittien) sarja, jossa toistaiseksi on kaksi satelliittia: vuonna 1995 avaruuteen laukaistu Radarsat (1) ja 14. joulukuuta 2007 laukaistu Radarsat 2 . Radarsat 3 oli vuonna 2007 esisuunnittelussa - siitä on kaavailtu useamman satelliitin konstelaatiota, jonka vuoksi mission nimityskin on "Constellation".
Satelliitit ovat Kanadan valtion omaisuutta, niiden kehityksen on rahoittanut Kanadan avaruusjärjestö (CSA).
Ensimmäisen Radarsat-satelliitin kanadalaiset toteuttivat Yhdysvaltain avaruusteollisuuden kanssa.
Toisen Radarsat-satelliitin pääurakoitsijaksi CSA valitsi Italian avaruusteollisuuden pyrkien kustannussäästöihin ja yhteistyöhön länsi-eurooppalaisen avaruusteollisuuden kanssa. Sen toteutus Euroopan avaruusjärjestön puitteissa ei kuitenkaan onnistunut.
Kanadan avaruusjärjestö on antanut Radarsat Constellation Mission (RCM) -ohjelman ensimmäisen kuuden miljoonan Kanadan dollarin arvoisen urakan Magellan Aerospacen Winnipegissä toimivalle divisioonalle, Bristol Aerospacelle, ja MacDonald, Dettwiler and Associates (MDA) yhtiölle, joka toimii Vancouverissa.
RCM tulee olemaan C-taajuuskaistan tutkasatelliittijärjestelmä. Se seuraa merialuetta (laivaliikenne, jää, öljyvuodot), sitä voi käyttää katastrofien tukena ja sillä voi seurata ekosysteemiä, esim. metsiä.
Satelliitit, kolme kappaletta kaikkiaan, laukaistaan vuosina 2014, 2015 ja 2016. Ne perustuvat aiemman CASSIOPE-ohjelman satelliitin runkorakenteeseen ja elektroniikkaan.
Kalevan kisat 1969
Kalevan kisat järjestettiin vuonna 1969 Helsingissä 16.–18. elokuuta. Kisapaikkana oli Olympiastadion. Kalevan maljan voitti Helsingin Kisa-Veikot. Naisten lajeissa oli ohjelmassa ensimmäistä kertaa 100 metrin aitajuoksu (80 metrin aitajuoksun tilalla) ja pisin aitamatka oli 200 metriä. Moniotteluna oli tuolloin vielä 5-ottelu (lajeina 100 metrin aitajuoksu, kuulantyöntö, korkeushyppy, pituushyppy ja 200 metrin juoksu).
Saukonoja
Saukonoja on kylä Liedon kunnassa. Se sijaitsee etelään päin kunnan keskustasta. Kylässä oli Saukonojan ala-aste, jossa oli 44 oppilasta lukuvuonna 2016-2017. Koulu lopetti toimintansa vuoden 2017 kesäkuussa, samana vuonna kun koulu täytti 90 vuotta.
Kevytvene
Kevytvene on painokölitön purjejolla. Ilman oikaisevaa painoköliä kevytvene voi kaatua, mutta kellukkeet pitävät jollan pinnalla. Purjehtija voi nostaa kaatuneen jollan pystyyn omin avuin. Kevytveneet on pääasiassa tarkoitettu päiväpurjehdukseen suojaisille vesialueille ja sisävesille. Kevytveneet soveltuvat erinomaisesti purjehduksen harjoitteluun ja kilpailemiseen, ja suurimmalla osasta niistä retkeily on lähes mahdotonta päiväretkiä lukuun ottamatta. On kuitenkin olemassa retkijollia, kuten Wayfarer, SCAMP, Ilur ja Navigator, joissa voi nukkua ja joilla voi tehdä usean päivän retkipurjehduksia. Monet näistä on lisäksi suunniteltu harrastelijaveneenrakentajille, jotka voivat rakentaa niitä puuvanerista tai jopa aidosta puusta.
Kevytvenekilpailu on ratapurjehdusta valvotuissa olosuhteissa suojaisilla vesialueilla rantojen läheisyydessä. Pienin lapsille sekä opetteluun että kilpapurjehdukseen tarkoituttu kevytvene on yhden hengen optimistijolla ja Suomen suurin kevytvene on neljällä miehistöllä purjehdittava E Scow. Nopeimpia kevytveneitä ovat monirunkoiset katamaraanit ja trimaraanit. Yksirunkoisista kevytveneistä nopeimpia ovat ns. skiff-veneet. Näihin kuuluu mm. olympialuokka 49er ja sen junioriversio 29er, jotka ovat suosittuja kilpaveneitä myös Suomessa. Kevytveneitä on Suomessa n. 16.000 kappaletta eli enemmän kuin matkapurjehdittavia köliveneitä tai moottoripurjehtijoita.
Suurin osa Olympialaisissa käytettävistä purjeveneistä ovat jollia. Olympiakomitea päättää mitä jollatyyppejä käytetään. Vuoden 2012 Olympialaisissa olivat käytössä seuraavat jollaluokat
Kaikki elämän aamut (elokuva)
Kaikki elämän aamut on Alain Corneaun ohjaama ranskalainen musiikkielokuva. Se perustuu Pascal Quignardin romaaniin. Elokuva kertoo kahden barokkisäveltäjän, Sainte-Colomben ja Marin Marais’n suhteesta ja heidän erilaisesta suhtautumisestaan elämään ja taiteeseen. Kummankin säveltäjän musiikki sai elokuvan kautta uutta kansainvälistä huomiota. Musiikkitaustan elokuvaan tuotti Jordi Savall yhtyeineen. Marais’n ja Sainte-Colomben lisäksi elokuvassa kuului Francois Couperinin ja Jean-Baptiste Lullyn musiikkia.
Elokuva voitti seitsemän César-palkintoa.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano kutsui elokuvaa hienostuneeksi, surumieliseksi ja runolliseksi ja antoi sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Srečko Katanec
Srečko Katanec (s. 16. heinäkuuta 1963 Ljubljana, Jugoslavia) on slovenialainen entinen jalkapalloilija ja nykyinen jalkapallovalmentaja. Syyskuusta 2018 lähtien hän on toiminut Irakin maajoukkueen päävalmentajana.
Keskikentällä pelannut Katanec edusti seuratasolla Jugoslaviassa vuosina 1980–1988 Olimpija Ljubljanaa, Dinamo Zagrebia ja Partizania. Hän saavutti Partizanin riveissä Jugoslavian-mestaruuden vuonna 1987. Vuonna 1988 Katanec siirtyi Saksaan Stuttgartin riveihin. Hän oli johdattamassa seuraa UEFA Cupin loppuotteluun vuonna 1989. Samana vuonna Katanec siirtyi Sampdoriaan Italiaan. Hän saavutti seurassa Cup-voittajien cupin voiton vuonna 1990 ja Italian-mestaruuden vuonna 1991 sekä Euroopan cupin loppuottelupaikan vuonna 1992.
Katanec pelasi Jugoslavian maajoukkueessa vuosina 1983–1990 31 ottelua ja teki niissä 5 maalia. Hän edusti Jugoslaviaa vuoden 1984 EM-kisoissa ja vuoden 1990 MM-kisoissa. Katanec oli myös voittamassa Jugoslavian riveissä olympiapronssia vuoden 1984 kesäolympialaisissa. Slovenian maajoukkueessa hän pelasi vuonna 1994 viisi ottelua ja teki niissä yhden maalin.
Katanec valmensi Slovenian alle 21-vuotiaiden maajoukkuetta vuosina 1996–1998 ja Goricaa vuonna 1998. Slovenian maajoukkueen päävalmentajaksi hän siirtyi vuonna 1998. Katanec johdatti Slovenian vuoden 2000 EM-kisoihin ja vuoden 2002 MM-kisoihin. Hän jätti tehtävänsä vuonna 2002 riitaannuttuaan joukkueen tähtipelaajan Zlatko Zahovičin kanssa. Vuosina 2002–2003 Katanec valmensi kreikkalaista Olympiakosia. Makedonian maajoukkueen päävalmentajaksi hänet nimitettiin vuonna 2006.
Katanec sai potkut Makedonian maajoukkuevalmentajan tehtävistä huhtikuussa 2009, kun joukkue oli hävinnyt Alankomaille MM2010-karsinnoissa 4–0. Lisäksi Katanec oli ajautunut riitoihin joidenkin maajoukkuepelaajien kanssa.
Kesäkuussa 2009 Katanec siirtyi Arabiemiirikuntien maajoukkueen päävalmentajaksi. Hänen johdollaan maan menestys MM2014-karsinnoissa jäi vaisuksi ja Katanec sai potkut syyskuussa 2011.
Tammikuun alussa 2013 Katanec palasi kotimaansa Slovenian maajoukkueen päävalmentajaksi. Katanec jätti tehtävänsä lokakuussa 2017, kun Slovenia ei ollut selvinnyt hänen johdollaan arvokisoihin.
Syyskuussa 2018 Katanec allekirjoitti kolmivuotisen sopimuksen Irakin maajoukkueen kanssa.
Revonlahden taistelu
Revonlahden taistelu oli 27. huhtikuuta 1808 käyty Suomen sodan taistelu Ruotsin ja Venäjän välillä. Ruotsalaisten voitettua yhdeksän päivää aikaisemmin Siikajoen taistelun Klingspor jatkoi vetäytymistä kohti Oulua venäläisten tiukasti seuraamana. Venäläiset olivat leiriytyneet Revonlahdelle kenraali Bulatovin johdolla, jolloin eversti Cronstedt valmistautui hyökkäämään ajaakseen heidät pois. Cronstedt eteni 1 800 miehen voimalla huhtikuun 26. ja 27. päivän välisenä yönä. Samaan aikaan hieman pohjoisempana Adlercreutz hyökkäsi pienellä joukolla venäläistä vartiota vastaan. Tämä yhteenotto pysähtyi aluksi paikoilleen, mutta Adlercreutz onnistui kuitenkin irtautumaan taistelusta.
Seuranneena päivänä ruotsalaiset hyökkäsivät kahdella kiilalla kylään leiriytyneitä venäläisiä vastaan. Oikea sivusta pyyhkäisi yli kaiken venäläisen vastarinnan ja eteni joen vartta pitkin kohti kylää. Samaan aikaan vasen sivusta valmistautui hyökkäämään pappilaa vastaan, jonne Bulatov oli asettanut esikuntansa ja keskittänyt joukkonsa. Pappilan valtaus osoittautui ruotsalaisille vaikeaksi palaksi venäläisten tehtyä kiivasta vastarintaa. Kello kymmenen aikaan ruotsalaiset joukot kuitenkin rynnäköivät pappilaan, jossa tapahtui yhteenoton verinen lopputaistelu.
Taistelun päätyttyä 94 ruotsalaista oli saanut surmansa, ja yli 600 venäläistä oli joko kuollut, haavoittunut tai joutunut sotavangiksi. Voitto Revonlahdella merkitsi Ruotsin perääntymisvaiheen päättymistä, ja alkoi ruotsalaisten koko vuoden 1808 kesän kestäneen vastaoffensiivin vuoro kohti etelää.
S/2000 J 11
S/2000 J 11 on Jupitera retrogradiseen suuntaan kiertävä epäsäännöllinen kuu. Kuu löydettiin vuonna 2000 ja se luokiteltiin Himalia-ryhmän jäseneksi.
Kuu katosi löytymisensä jälkeen ja sen on arveltu törmänneen Himaliaan luoden Jupiterille uuden renkaan.
S/S Bolheim
S/S Bolheim oli saksalainen rahtilaiva joka joutui talvisodan aikana 10. joulukuuta 1939 Mäntyluodon edustalla neuvostoliittolaisen sukellusveneen S1:n tykkituleen. Tulituksessa laivan sähköttäjä kuoli heti ja päällikkö myöhemmin saamiinsa vammoihin.
Bolheim oli talvisodan alkaessa purkamassa lastiaan Mäntyluodon satamassa. Neuvostoliitto ilmoitti että vieraiden maiden alusten oli kahden päivän kuluessa poistuttava Suomen aluevesiltä ja sen jälkeen niitä kohdeltaisiin vihollisaluksina. Bolheimin päällikkö Hildesheim olisi tämän vuoksi halunnut keskeyttää laivan lastin purkamisen mutta satamaviranomaiset vaativat Suomelle tärkeän lastin purkamista loppuun. Neuvostoliiton asettama määräaika oli kulunut umpeen kun Bolheim lähti Mäntyluodosta propsilastissa 10. joulukuuta kohti Ruotsia.
Alkumatkassa Bolheim oli mukana kahden suomalaisen ja toisen saksalaisen laivan kanssa saattueessa jota suojasi kaksi suomalaista partioalusta. Saattue hajosi puolenpäivän maissa Bolheimin jatkaessa matkaa yksin. Kello 14.50 neuvostoliittolainen sukellusvene S1 jonka päällikkö oli kapteeniluutnantti Tripolskij nousi pintaan noin 150 metrin etäisyydellä Bolheimista. Vene sukelsi uudestaan mutta palasi taas pintaan noin kymmenen minuutin kuluttua ja ampui tykillään neljä laukausta kohti laivaa. Komentosillalle osunut ammus surmasi laivan sähköttäjän ja haavoitti päällikköä. Laivan miehistö poistui alukselta pelastusveneissä perämiehen johdolla ja he lähtivät soutamaan kohti Mäntyluotoa. Sukellusvene jatkoi vielä Bolheimnin tulitusta ampuen siihen 15–20 laukausta. Laiva ei kuitenkaan uponnut kokonaan vaan ajelehti propsilastin kannattamana Suomen rannikon suuntaan. Sitä yritettiin myöhemmin hinata matalammille vesille mutta siinä vaiheessa alus upposi 38 metrin syvyyteen. Hylyn sijaintipaikka on 61,26 astetta pohjoista leveyttä ja 21,40 astetta itäistä pituutta.
Bolheimin miehistö ei myrskyn takia päässyt rantautumaan Mäntyluotoon vaan he ajelehtivat kahden vuorokauden ajan merellä kunnes pääsivät maihin Merikarvialla. Aluksen päällikkö kuoli vammoihinsa täällä ja muu miehistö palasi myöhemmin Saksaan Haaparannan ja Tukholman kautta.
S/S Bolheim oli rakennettu vuonna 1913 Rotterdamissa Hollannissa ja sen omisti hampurilainen laivanvarustaja August Bolten. Aluksen vetoisuus oli 3324 brt, pituus 100,9 metriä, leveys 14,7 metriä ja syväys 6,8 metriä. Laivalla oli 1300 hevosvoiman trippelihöyrykone kahdella höyrykattilalla.
Ymir (kuu)
Ymir eli Saturnus XIX on Saturnuksen taannehtivaan suuntaan kiertävä kuu, joka löydettiin vuonna 2000, jolloin se sai väliaikaisen nimen S/2000 S 1.
S/S Achill
S/S Achill oli Lontoossa rekisteröity pirtulaiva, joka upposi spriilastissa Selkämerellä Säpin länsipuolella 6. elokuuta 1933. Laivan miehistö pelastettiin ohikulkeneeseen laivaan, ja osa aluksen lastista ajautui myöhemmin Suomen rannikolle.
500 tonnin "Achill" lähti Danzigista 28. heinäkuuta 1933 kohti Pohjanlahtea. Virallinen matkan päämäärä oli papereissa Ruotsin Skellefteå, mutta todellisuudessa oli tarkoitus toimittaa spriilasti Suomen rannikolle. Laiva sai matkan aikana myrskyssä vuodon useiden pohjaniittien irrottua, ja se alkoi vähitellen täyttyä vedellä niin, että sen miehistö joutui lopulta lähettämään hätämerkkejä aluksen ollessa Säpin länsipuolella Suomen aluevesien ulkopuolella.
Pohjoiseen Vaasaan matkalla ollut saksalainen höyrylaiva "Orlando" huomasikin hätämerkit ja käänsi kurssinsa kohti syvällä vedessä ajelehtivaa "Achillia". Laivan 13 hengen miehistö, joista viisi oli englantilaisia ja kahdeksan virolaisia, siirtyi tavaroineen "Orlandoon". "Achillia" yritettiin aluksi hinata kohti Suomen rannikkoa, mutta hinausköysi katkesi pian ja "Achill" jäi ajelehtimaan upoten lopulta kokonaan.
Vaasaan tultaessa "Achillin" miehistön jäsenet olivat humalassa nautittuaan matkan varrella "Achillista" mukaanottamiaan viinapulloja. Heitä kuulusteltiin merivartiolaitoksen Pohjanlahden piirin esikunnassa, mutta laivan päällikkö Fullerton piti kiinni kertomuksestaan, jonka mukaan laiva oli ollut kappaletavaralastissa matkalla Skellefteåån. Koska "Achill" oli uponnut Suomen aluevesien ulkopuolella, eivät viranomaiset voineet tehdä muuta kuin toimittaa miehistön pois maasta.
"Achillin" lastina olleita pirtukanistereita ajelehti pian Luvian saaristoon niin, että meren pinta oli paikoin niitä täynnä. Pirtua kerättiin merestä useiden päivien aikana noin 10 000 litraa, lisäksi löydettiin "Achillin" pelastusvene ja muuta laivalta peräisin olevaa esineistöä. "Achill"-laivassa arvioidaan olleen noin 80 000 litran pirtulasti, joten suurin osa lastista jäi kuitenkin laivan hylkyyn.
Espanjan Grand Prix 1989
Espanjan Grand Prix 1989 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 1. lokakuuta 1989 Jerezin radalla Espanjassa. Kilpailun voitti paalupaikalta startannut Ayrton Senna, jolle voitto oli kauden kuudes ja koko uran kahdeskymmenes.
Onyx-tallin suomalaiskuljettaja JJ Lehto ajoi uransa ensimmäisen GP-startin. Kilpailu päättyi kuitenkin hänen osaltaan keskeytykseen vaihdelaatikon petettyä.
M/S Ceres
M/S Ceres oli suomalainen rahtilaiva, joka kallistui lastin siirryttyä ja upposi myrskyssä Selkämerellä 10. lokakuuta 1973. Onnettomuudessa hukkui aluksen päällikkö.
Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiön omistama "Ceres" oli matkalla 1 500 tonnin paperi- ja selluloosalastissa Kemistä Rostockiin Saksaan. Laivassa oli lisäksi kansilastina 240 tonnia selluloosapaaleja. Voimakkaan 20 m/s puhaltavan pohjoismyrskyn aikana tämä kansilasti pääsi liikkumaan, ja laiva alkoi kallistua. Kansilasti saatiin osittain sidotuksi uudelleen, mutta pian voimakas merenkäynti irrotti sen uudelleen, ja aaltojen virratessa kannelle lastiruuman luukkujen kansipeitteet repeytyivät irti ja myös laivan kakkosruumaan pääsi vettä sen puisten kansiluukkujen hajottua. Laivan kallistuma paheni ja päällikkö Björn Walter Hamberg päätti suunnata kurssin kohti lähintä satamaa Mäntyluodossa, jossa lasti oli tarkoitus sitoa uudestaan.
Kallistuma kasvoi kuitenkin matkan aikana niin, että alukselta lähetettiin hätäsanoma kello 10.20, ja kello 11.30 päällikkö määräsi pelastusveneet ja -lautat laskettavaksi vesille. Laivan kallistuma oli jo 40 astetta, kun 19 miehistön jäsentä pääsi siirtymään pelastusveneeseen ja lautalle. Viimeksi laivalle jääneet perämies ja päällikkö olivat jo tulleet laivan kannelle, kun päällikkö ilmoitti hakevansa vielä navigointihytistä laivan paperit. Hän ei kuitenkaan palannut kannelle, kun laiva alkoi upota kello 12 aikaan. Muu miehistö pelastettiin tunnin kuluttua paikalle saapuneeseen M/S "Seebergiin," joka kuljetti heidät Mäntyluotoon. Ruotsalainen meripelastushelikopteri ja merivartioston veneet etsivät vielä tuloksetta päällikköä merestä aina pimeän tuloon saakka.
1 763 dwt:n M/S "Ceres" oli rakennettu Hollannissa vuonna 1952. Aluksen pituus oli 76 metriä, leveys 11 metriä, syväys 4,9 metriä, koneteho 1 100 hevosvoimaa ja matkanopeus 11 solmua. Aluksessa oli kolme ruumaa, ja sen kansirakennus sijaitsi perässä.
Vasile Pușcașu
Vasile Pușcașu (s. 1956) on romanialainen entinen painija, joka kilpaili kreikkalais-roomalaisella tyylillä 100 kilon sarjassa.
Pușcașu voitti ensimmäisen arvokisamitalinsa Los Angelesin olympiakisoista 1984, mistä hän sai pronssia. Neljä vuotta myöhemmin Soulissa hän voitti kultaa kaadettuaan finaalissa Neuvostoliiton Leri Habelovin. Ainoan MM-mitalinsa Pușcașu saavutti Clermont-Ferrandista 1987 voitettuaan hopeaa.
Pirta
Pirta eli kaide pitää kangaspuiden loimilangat halutulla etäisyydellä toisistaan eli pirran avulla loimeen saadaan haluttu tiheys. Pirta on luhaan kiinnitettävä (yleensä metallinen) kehikko, jossa on tasavälein ohuita säleitä eli piitä. Loimilangat pujotellaan säleiden väliin.
Pirran numero ilmaisee, kuinka monta piinrakoa on kymmenellä senttimetrillä (esim. pirta nro 40 > 40 lankaa/10 cm). Jos loimen tiheydeksi halutaan esimerkiksi 4 lankaa/cm, valitaan pirta numero 40 ja pujotetaan kuhunkin rakoon yksi loimilanka. Vaihtoehtoisesti voidaan käyttää pirtaa numero 20 (kaksi loimilankaa/rako), pirtaa numero 80 (yksi loimilanka joka toiseen rakoon) jne.
Gradski stadion pod Goricom
Gradski stadion pod Goricom on urheilustadion Montenegron pääkaupungissa Podgoricassa. Stadion avattiin vuonna 1945 ja sen nykyinen yleisökapasiteetti on 2000-luvulla tehtyjen laajennus- ja korjaustöiden jälkeen noin 17 000 istumapaikkaa. Stadion, kuten kaupunkikin, on saanut nimensä lähistöllä sijaitsevan kukkulan mukaan ja sen nimi tarkoittaa kirjaimellisesti ”kaupunginstadion Gorican (kukkulan) juurella”.
Stadionia käytetään pääasiassa jalkapalloiluun, ja se toimii seurajoukkue Budućnostin sekä Montenegron maajoukkueen kotistadionina. Maajoukkue pelasi stadionilla historiansa ensimmäisen ottelun 24. maaliskuuta 2007 Unkaria vastaan. Budućnostin lisäksi myös muut montenegrolaiset seurajoukkueet käyttävät stadionia pelatessaan Mestarien liigan ja Uefa-cupin otteluita, sillä se on maan ainoa Euroopan jalkapalloliiton vaatimukset täyttävä stadion.
John J. Gilligan
John Joyce Gilligan (22. maaliskuuta 1921 Cincinnati, Ohio – 26. elokuuta 2013 Cincinnati, Ohio) oli yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko, joka toimi Ohion kuvernöörinä.
Gilligan valittiin Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen vuonna 1964. Hän istui siellä vuoteen 1967, jolloin menetti paikkansa Robert Taftille. Vuosina 1971–1975 Gilligan toimi Ohion kuvernöörinä. Hän hävisi uudelleenvalinnan Jim Rhodesille.
Gilliganilla oli neljä lasta, joista yksi on Kansasin kuvernöörinä toiminut Kathleen Sebelius.
Susan Bullock
Susan Margaret Bullock (s. 9. joulukuuta 1958 Cheshire, Englanti) on brittiläinen dramaattinen sopraano. Hänen menestyksekkäin roolinsa on ollut Richard Straussin Elektra-oopperan nimirooli, jota hän on esittänyt Milanon La Scalassa, Dresdenissä, Stuttgartissa, Lontoon Covent Gardenissa ja Hongkongissa.
Bullock opiskeli Cheadle Hulme Schoolissa, Lontoon yliopiston Royal Holloway Collegessa, Kuninkaallisessa musiikkiakatemiassa ja kansallisessa oopperastudiossa. Hänen kykynsä huomattiin 1984, kun hän voitti Kathleen Ferrier Award -palkinnon, minkä seurauksena hänelle tarjottiin rooleja Englannin kansallisoopperasta.
Bullock on esittänyt myös Richard Wagnerin oopperoiden Brünnhilden roolia ja Tristan ja Isolde -oopperan Isolden roolia Frankfurtin oopperassa, Venetsian La Fenicessa ja Tokion Kansallisteatterissa. Hänen ohjelmistoonsa kuuluvat myös Alban Bergin Wozzeck-oopperan Marien rooli, Giuseppe Verdin Macbeth-oopperan Lady Macbeth ja Benjamin Brittenin Peter Grimes -oopperan Ellen Orford.
Susan Bullock on laulanut usein myös monien sinfoniaorkestereiden solistina. Hän on esiintynyt Berliinin filharmonikoiden solistina Engelbert Humperdinckin oopperassa Hannu ja Kerttu ja Lontoon Filharmoniaorkesterin solistina hän lauloi Richard Wagnerin Preludin ja Lemmenkuolon Esa-Pekka Salosen johdolla. Hän on esittänyt myös Arnold Schönbergin Erwartung-teosta BBC:n sinfoniaorkesterin kanssa ja samaa teosta Suomessa Radion sinfoniaorkesterin solistina joulukuussa 2007. Ensimmäisen resitaalinsa Bullock lauloi 2005 Lontoon kuulussa kamarimusiikkisalissa Wigmore Hallissa.
Bullock on levyttänyt BBC:n sinfoniaorkesterin kanssa Ernest Chaussonin Kuningas Arthur -oopperan Genièvren roolin ja Paul Hindemithin oopperan Pyhä Susanna. Pianisti Malcolm Martineaun kanssa hän on levyttänyt Richard Wagnerin Wesendonk-laulut ja Sergei Prokofjevin Viisi Anna Ahmatovan runoa.
Helena Engman
Helena Sofia Engman (s. 16. kesäkuuta 1976 Piitime) on ruotsalainen kuulantyöntäjä.
Ulkoratojen arvokilpailuissa Engman sijoittui seitsemänneksi Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 ja kahdeksanneksi Helsingin EM-kilpailuissa 2012. Hän karsiutui loppukilpailusta EM-kisoissa 2006, MM-kisoissa 2007 ja MM-kisoissa 2009. Vuoden 2003 Universiadeissa hän sijoittui kuudenneksi. Sisäratojen EM-kilpailuissa 2007 Birminghamissa hän sijoittui kahdeksanneksi. Sisäratojen MM-kilpailuissa 2008, EM-kilpailuissa 2009 ja EM-kilpailuissa 2013 hän karsiutui loppukilpailusta.
Ruotsin mestaruuden Engman voitti ulkoradoilla vuosina 2003 ja 2005–2012 sekä sisäradoilla vuosina 2003–2013.
Engmanin ennätys ulkoradoilla on 18,17 m (työnnetty 10.8.2010 Göteborgissa) ja sisäradoilla 18,13 m (18.1.2008 Nordhausen). Ruotsin ennätystä hän paransi viidesti ulkoradoilla ja neljästi sisäradoilla. Engmanin ulkoratojen Ruotsin ennätyksen rikkoi Fanny Roos elokuussa 2017 tuloksella 18,20. Sisäratojen ennätystä Fanny Roos sivusi maaliskuussa 2017.