hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Elieser Kaila
Elieser (Elpiö) Kaila (vuoteen 1902 Johansson, 29. lokakuuta 1885 Pirkkala – 7. syyskuuta 1938 Korpilahti) oli suomalainen oikeustieteen professori, joka toimi Suomen oikeusministerinä 1929–1930.
Kailan vanhemmat olivat sahanomistaja Elieser Johansson ja Beda Fredrika Köhlin. Hän valmistui lakitieteen kandidaatiksi 1910, toimi Pohjoismaiden Osakepankin virkailijana 1911–1915 sekä eri otteisiin Rautalammin tuomiokunnassa vt. tuomarina vuosien 1918 ja 1920 välissä. Lakitieteen lisensiaatiksi (tohtoriksi) hän valmistui 1924. Kaila oli Helsingin yliopiston lainopin ensyklopedian dosentti 1925–1929 ja roomalaisen ja kansainvälisen yksityisoikeuden sekä lainopin ensyklopedian professori 1929–1938, vt. professori hänestä oli tullut 1926.
Kaila toimi myös Yhteiskunnallisen korkeakoulun yksityis- ja talousoikeuden opettajana vuodesta 1926 ja vararehtorina 1928–1932. Oikeustieteilijänä Kaila julkaisi tutkimuksia ja oppikirjoja muun muassa roomalaisesta oikeudesta, esineoikeudesta ja yksityisoikeudesta. Hän oli "Lakimies"-lehden toimitussihteeri 1926–1932 ja osallistui näkyvästi Helsingin yliopiston suomalaistamiseen. Vuonna 1933 hän laati yhdessä Veikko Heiskasen ja Pentti Eskolan kanssa ehdotuksen uudeksi yliopistolainsäädännöksi.
Kaila toimi 1924–1929 eduskunnan perustuslakivaliokunnan sihteerinä ja 1924–1925 oikeusasiamiehen sihteerinä. Maalaisliittoa edustanut Kaila toimi oikeusministerinä Kyösti Kallion III hallituksessa 1929–1930. Kaila oli myös Suomalaisuuden liiton puheenjohtaja vuonna 1929.
Kailan puoliso vuodesta 1917 oli Riikka Liukkonen.
Jean Kristian de Galindo
Jean Kristian de Galindo, myös Jean Chretien de Galindo (s. 25. heinäkuuta 1797 Pietari), oli tekniikan ja ranskan kielen opettaja Suomen kadettikoulussa Haminassa (kollegiasessori, 10. luokan virkamies). Hänellä oli kolme poikaa, joista kaksi, Fredrik Theodor Galindo ja Georg Eberhard Galindo, yleni kenraaleiksi Venäjän keisarillisessa armeijassa ja vanhin Johan Frans Andreas Galindo toimi pitkään Suomen Yhdyspankin toimitusjohtajana.
"De Galindon" aatelissuku on peräisin Espanjasta ja aateloitiin myöhemmin myös Venäjällä. Carl Olof Cronstedt nuoremman adoptoitua Johan Frans Andreas Galindon "de Galindo" -suvun jälkeläiset ovat toimineet myös vapaaherrallisen Cronstedt-aatelissuvun päämiehinä.
Jean Kristian de Galindo on haudattu Hietakylän vanhaan hautausmaahan Haminassa 1854.
Niiles-Jouni Aikio
Niiles-Jouni Aikio (s. 1947 Inari) on saamelainen laulaja, joikaaja ja näyttelijä. Hänellä oli kaksi tytärtä, Maaren (1978–2018) ja Bigga, sekä kaksi poikaa, Asla ja Ante. Niiles-Jouni Aikio toimii nykyisin Levillä tilausravintola Saamen Kammin isäntänä.
Aikio muistetaan parhaiten roolistaan Oula Nahkamaana Rauni Mollbergin elokuvasta "Maa on syntinen laulu". Vuonna 2006 hän opetti Conan O'Brienille joikaamista tämän kuvausmatkalla Suomessa ja lisäksi Aikio on joikannut ja laulanut useilla eri artistien levyillä.
Aini
Aini on suomalainen naisen etunimi.
Aini on toisinto nimistä Aino ja Aina, mutta Virossa se on Aina-nimen tavoin käsitetty myös Anna-nimen muunnelmaksi. Aini viettää nimipäiväänsä yhdessä Ainon ja Ainan kanssa 10. toukokuuta. Almanakassa Aini on ollut vuodesta 1950 lähtien.
"Väestörekisterikeskuksen" mukaan on Suomessa ollut kirjoilla vuoden 2016 loppuun mennessä 7568 Aini-nimistä henkilöä, jotka kaikki ovat naisia.Aini Sinikka oli näytelmäkirjailija Lydia Blåfieldin (1871–1949) kirjailijanimi.
Mark Seif
Mark Seif (s. 4. lokakuuta 1967, Egypti) on egyptiläissyntyinen yhdysvaltalainen lakimies ja pokeriammattilainen. Seif on urallaan voittanut kaksi World Series of Poker (WSOP) -turnausta.
Seif aloitti pokerin pelaamisen seitsenvuotiaana perheensä kotipeleissä. Hänellä oli lukuisia hyviä sijoituksia Yhdysvaltain länsirannikon pokeriturnauksista 1990-luvun lopulta lähtien, mutta suuren yleisön tietoisuuteen hän tuli sijoituttuaan neljänneksi World Poker Tourin (WPT) Legends of Poker -tapahtumassa elokuussa 2002.
Vuonna 2005 Seif voitti viikon sisällä kaksi WSOP-turnausta. Tätä ennen hänen paras WSOP-sijoituksensa oli ollut vuoden 2003 3 000 dollarin no limit hold'em -turnauksen yhdeksäs tila. Maaliskuussa 2007 Seif sijoittui WPT:n World Poker Challenge -turnauksessa neljänneksi ansaiten 159 478 dollaria.
Seif on toiminut Professional Poker Tourin televisiolähetysten kommentaattorina.
Elokuussa 2007 Seifin pokeriuran turnausansiot ylittivät 1,9 miljoonaa dollaria.
Musta laatikko (Sielun Veljet -yhtyeen albumi)
Musta laatikko on Sielun Veljien kolmen CD:n boksi. Ensimmäinen CD sisältää materiaalia, josta oli tarkoitus tulla studioalbumi, yhtyeen säveltämää teatterimusiikkia sekä muutamia pätkiä yhtyeen live-esityksistä. Toinen CD sisältää ennenjulkaisematonta konserttimateriaalia vuosilta 1984-90 sekä versioita Tuomari Nurmion kappaleista, jotka julkaistiin vuonna 2007 Jukka Orman tuottamana ja hänen yhdessä Roni Martinin kanssa uudelleenmiksaamana ja -masteroimana levyllä Otteita Tuomari Nurmion laulukirjasta. Kolmas CD sisältää Kullervo Kivi & Gehenna-yhtyeen esiintymisen Vanhalla ylioppilastalolla 9. maaliskuuta 1990. Kyseessä on eräs Sielun Veljien sivuprojekteista.
Mehiläinen (yritys)
Mehiläinen Oy on yksityinen terveydenhuoltopalvelujen tuottaja Suomessa. Mehiläisen omistajia ovat pääomasijoittaja CVC capitalin hallinnoimat rahastot, LähiTapiola-ryhmä, eläkeyhtiöt Ilmarinen ja Varma sekä suomalaiset yksityishenkilöt . Rahastojen kautta Mehiläisellä on muitakin suomalaisia omistajia, kuten Kuntien eläkevakuutus. Vuonna 2017 Mehiläisellä oli lääkäreitä yli 4 300, joista ammatinharjoittajina toimii noin 3 200. Lääkärikeskuksia on yli 50 ja henkilöstöä kokonaisuudessaan yli 14 000 henkilöä. Sairaaloita on 11 eri puolilla Suomea.
Toukokuussa 2018 Tritonin ja KKR:n hallinnoimat rahastot myivät Mehiläisen LähiTapiolalle, Varmalle, Ilmariselle ja CVC Capital Partners Fundille.
Sairaalaosakeyhtiö Mehiläisen perusti neljä lääkäriä vuonna 1909 Helsingissä. Yritys toimi alun perin Huvilakadulla 42-paikkaisena mutta muutti vuonna 1932 omaan sairaalarakennukseensa Pohjoisen Hesperiankadun varrelle. Jatkosodan aikana sairaala toimi sotasairaalana. Vuonna 1984 yhtiöön ostettiin Hakaniemen Lääkäriasema, ja yhtiö alkoi muotoutua konserniksi.
Lääkärikeskus Vuori perustettiin Turussa vuonna 1932. Lääkärikeskus Vuori fuusioitui Meditorin kanssa. Syntynyt yritys fuusioitui 1950-luvulla perustetun yksityisen lääkäriaseman Vaguksen kanssa Tohtoritaloksi.
Vuonna 2001 Sairaalaosakeyhtiö Mehiläinen ja Tohtoritalo fuusioituivat Mehiläinen Oy:ksi.
Mediverkko ja Mehiläinen ilmoittivat yhdistymisestään 18.11.2014. Uuden yhtiön toimitusjohtajaksi tuli Mediverkon perustajaosakas ja toimitusjohtaja Janne-Olli Järvenpää.
30.1.2015 lähtien Mediverkko on ollut osa Mehiläinen-konsernia. Yritysten kokonaisliikevaihto on yli 360 milj. €, ja henkilöstöä niissä on yhteensä yli 9 000.
CapMan ja Sitra myivät Mehiläisen osake-enemmistön ruotsalaiselle H-Careholding AB:lle keväällä 2006. H-Careholdingin, nykyiseltä nimeltään "Ambea AB", pääomistaja oli pääomasijoittaja 3i, minkä jälkeen omistajiksi tulivat helmikuussa 2010 Kohlberg Kravis Roberts & Co ja Triton AB. Mehiläisen omistajia ovat pääomasijoittajien Tritonin, KKR:n ja HgCapitalin hallinnoimat rahastot, eläkeyhtiöt Ilmarinen ja Varma sekä suomalaiset yksityishenkilöt. Rahastojen kautta Mehiläisellä on muitakin suomalaisia omistajia, kuten Kuntien eläkevakuutus. 13.6.2017 tiedotettiin LähiTapiola-ryhmän ostavan omistusosuuden Mehiläisestä strategisen kumppanuuden aloittamisen yhteydessä.
Mehiläinen itse ja siihen kuuluva, hoivapalveluja tuottava yhtiö silloiselta nimeltään Carema saivat osakseen vuonna 2011 runsaasti negatiivista julkisuutta Pohjoismaissa. Julkisuudessa käsiteltiin Jerseyn veroparatiisiin suuntautunutta, sinänsä laillista aggressiivista verosuunnittelua ja hoivapalvelujen arkeen liittyviä säästöjä.
Tammikuussa 2019 Esperin hoivakodissa sattuneen kuolemantapauksen myötä nousseen julkisen keskustelun myötä Yle nosti esille, että kolmesta suuresta hoivakotiyrityksestä Esperin ja Attendon lisäksi myös Mehiläisen hoivakodeissa on tapahtunut muun muassa hoitajien määrän alimitoituksesta johtuvia ongelmia.
Ramiro Sanchez
Angel Ramiro Sanchez (s. 1974) on Venezuelassa Maracaibossa syntynyt taidemaalari. Hän opettaa Florence Academy of Artissa. Tyypillisiä hänen maalaustensa aiheita ovat asetelmat, maisemat, muotokuvat ja muut figuratiiviset aiheet.
Hänen kiinnostuksensa taiteeseen alkoi, kun hän oli 14-vuotias. Ramiro aloitti opintonsa taitavan kirkkojen ja julkisten rakennusten seinämaalarin, Jose Romeron johdolla. Tätä ennen hän oli opiskellut kuusivuotiaasta musiikillisesti lahjakkaiden lasten koulussa. Tämän jälkeen hän matkusti Italiaan, Firenzeen opiskelemaan Academie di Belle Arttiin. Samaa aikaa hän opiskeli Florence Academy of Artissa. 1997 Sanchez valmistui di Belle Artista ja jatkoi opintojaan Florence Academyssä. Nykyään hän opettaa maalausta Florence academyssä. Nimekkäät taiteen keräilijät ovat osoittaneet suurta kiinnostusta hänen töitään kohtaan ja niitä löytyykin yksityiskokoelmista ympäri Eurooppaa ja Yhdysvaltoja.
Aleksandr Frolov
Aleksandr Aleksandrovitš Frolov (, s. 19. kesäkuuta 1982 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän pelaa Avangard Omskissa KHL:ssä. Los Angeles Kings varasi Frolovin NHL:ään vuonna 2000. Hän pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa 2002. Frolov pelasi vuodesta 2005 vuoteen 2010 Los Angeles Kingsissä, josta hän siirtyi kaudeksi 2010–2011 New York Rangersiin. Seuraavaksi kaudeksi (2011–2012) hän siirtyi kotimaahansa Venäjälle, KHL-liigan Avangard Omskiin.
Frolov oli voittamassa jääkiekon maailmanmestaruutta Venäjän maajoukkueessa vuoden 2009 Sveitsin kisoissa. Hän edustanut Venäjää myös vuoden 2006 talviolympialaisissa sekä vuosien 2003, 2007 ja 2010 MM-kilpailuissa.
Arvi Grotenfelt
Arvid (Arvi) Grotenfelt (10. huhtikuuta 1863 Helsinki – 29. maaliskuuta 1941 Helsinki) oli suomalainen filosofi ja Helsingin yliopiston filosofian professori vuodesta 1905 ja teoreettisen filosofian professori vuodesta 1906. Grotenfelt toimi Suomen filosofisen yhdistyksen (1905–36), Sällskapet för Psykisk Forskningin (SPF) (1907–32), Kansan valistusseuran, Suomen Rauhanliiton sekä Suomen Nuorison Liiton johdossa.
Filosofialtaan Grotenfelt oli uuskantilainen. 1880-luvulla hän opiskeli Wilhelm Wundtin psykologian laboratoriossa Leipzigissa. Grotenfelt kirjoitti ensimmäisen suomenkielisen filosofian historiateoksen. Hänen oppilaitaan olivat J. E. Salomaa, Erik Ahlman ja Sven Krohn.
Arvi Grotenfeltin veli oli historian professori Kustavi Grotenfelt.
Toby Wright
Toby Wright (s. 1976) on monacolaissyntyinen taidemaalari. Hän toimii opettajana Florence Academy of Artin maalaus opetusohjelmassa.
Wright aloitti taideopintonsa Englannin yliopistossa jossa hän valmistui kuvittajaksi 1998. Tyytymättömänä ohjaukseen, jota hän sai hän kirjautui sisään Florence Academy of Arttiin vuonna 1999, missä hän aloitti myöhemmin perusteiden opettamisen kuvanveisto-ohjelman piirustustunneilla ja maalauksen perusteiden opettamisen maalausohjelmassa.
Emily Browning
Emily Jane Browning (s. 7. joulukuuta 1988 Melbourne, Australia) on australialainen näyttelijä, jonka tunnetuimpia rooleja ovat Katie Hardwood elokuvassa "Aavelaiva" (2002), Violet Baudelaire elokuvassa "Lemony Snicketin surkeiden sattumusten sarja" (2004) ja Babydoll elokuvassa "Sucker Punch" (2011).
Browning teki ensimmäisen elokuvaroolinsa kymmenvuotiaana televisioelokuvassa "The Echo of Thunder" vuonna 1998. Elokuvien ohella hän on esiintynyt televisiosarjassa "After the Deluge" ja Evermore-yhtyeen musiikkivideossa ”Light Surrounding You”.
Browning oli ennakkoon kirjailija Stephenie Meyerin suosikki Bella Swanin rooliin vuoden 2008 "Twilight – Houkutus" -romaanifilmatisoinnissa ja sen jatko-osissa. Browningia pyydettiin koe-esiintymään roolia varten pian "The Uninvited" -elokuvan kuvausten päättymisen jälkeen, mutta hän kieltäytyi vedoten edellisestä roolityöstä seuranneeseen väsymykseen. "Twilightin" pääosaan valittiin Kristen Stewart.Voitot:
Ehdokkuudet:
Minutes to Midnight
Minutes to Midnight on Linkin Parkin kolmas studioalbumi. Se julkaistiin Yhdysvalloissa 15. toukokuuta 2007 ja Euroopassa 14. toukokuuta. Albumi eroaa tyyliltään aiempien albumien "Hybrid Theoryn" ja "Meteoran" tyylistä.
Albumi julkaistiin Suomessa 16. toukokuuta ja se myi kultaa 11. joulukuuta. Suomen virallisella albumilistalla "Minutes to Midnight" debytoi julkaisuviikollaan ensimmäisellä sijalla. Ensimmäisen sijan se saavutti noin kolmessakymmenessä maassa, mukaan lukien Yhdysvalloissa ja Iso-Britanniassa. Albumin ensimmäinen single oli "What I've Done", joka julkaistiin Yhdysvalloissa 2. huhtikuuta. Se debytoi Billboardin "Modern Rock" -listan ensimmäisellä sijalla pysyen kärkipaikalla 15 viikkoa. "What I've Donea" seurasi "Bleed It Out", josta julkaistiin musiikkivideo 6. elokuuta ja single 20. elokuuta. Myös U2-vaikutteinen "Shadow of the Day" on julkaistu singlenä. Levyä on myyty maailmanlaajuisesti yli 8 miljoonaa kappaletta, joista Yhdysvalloissa yli kolme miljoonaa.
Kriitikoiden arvioissa albumi on jakanut mielipiteitä. Esimerkiksi tunnetuista musiikkilehdistä "All Music Guide" antoi albumille kaksi tähteä viidestä, kun taas muun muassa "Rolling Stone" arvioi albumille neljä tähteä viidestä ja "Rock Sound" kahdeksan kymmenestä.
Levystä julkaistiin myös erikoispainos, joka sisältää kattavan määrän lisämateriaalia. Tilatessa albumin ennakkoon verkkokauppa iTunesista sai kaupan päälle yhden bonuskappaleen, nimeltään "No Roads Left".
Collision Course
Collision Course on rock-yhtye Linkin Parkin ja rap-artisti Jay-Z:n vuonna 2004 julkaistu mash-up-albumi. Levy sai kohtuullista suosiota, ja molemmat artistit saivat kappaleesta "Numb/Encore" Grammy-palkinnon. Palkinto-gaalassa Paul McCartney liittyi mukaan laulamaan The Beatlesin "Yesterday"-hittiä ja toi samalla viime silauksen "Numb/Encore/Yesterday"-nimiseen tripla-mash-upiin. Albumilta julkaistiin "Numb/Encoren" lisäksi myös "Dirt Off Your Shoulder/Lying From You" -radiosingle. Levyn mukana tuli myös DVD, jossa oli extramateriaalia levyntekoon liittyen.
Toivo Janhonen
Toivo Aapeli Janhonen (2. helmikuuta 1886 Jyväskylä – 3. marraskuuta 1939 Juankoski) oli suomalainen pappi, Maalaisliiton kansanedustaja ja ministeri.
Janhosen vanhemmat olivat ajuri ja työmies "Aapeli Janhonen" ja "Wilhelmina Linden". Hän pääsi ylioppilaaksi 1905 ja suoritti teologian erotutkinnon 1909 sekä pastoraalitutkinnon 1916. Hänet vihittiin papiksi 1910. Rovastin arvonimen Janhonen sai 1935.
Janhonen oli Haapaveden kirkkoherran virallisena apulaisena 1910–1911, Kuusamon kirkkoherran apulaisena 1911–1915, Ristijärven seurakunnan väliajan saarnaajana 1915–1919 sekä kirkkoherrana Suomussalmella 1919–1935 ja Sotkamossa 1935–1939. Hän toimi myös Haapaveden kansanopiston opettajana, Itä-Pohjanmaan kansanopiston johtajana Kuusamossa 1911–1915 ja Kuusamon kunnan säästöpankin esimiehenä 1911–1915.
Janhonen toimi Maalaisliiton kansanedustajana 1924–1939 valittuna Oulun läänin eteläisestä vaalipiiristä. Hän oli sosiaaliministerinä Kyösti Kallion IV hallituksessa 1936–1937. Presidentin valitsijamiehenä Janhonen oli vuosien 1925 ja 1937 presidentinvaaleissa. Kunnallispolitiikassa hän toimi Suomussalmen kunnanvaltuuston puheenjohtajana.
Scott Fischman
Scott Fischman (s. 1980 Langhorne, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen.
Fischman varttui Somers Pointissa New Jerseyssä ja muutti vuonna 1992 Las Vegasiin, jossa WSOP-voittajan lapsenlapsi tutustutti hänet pokeriin. Täytettyään 21 vuotta Fischman työskenteli Saharan ja Miragen kasinoilla jakajana.
Vuonna 2004 Fischmanista tuli kaikkien aikojen nuorin kaksi World Series of Poker -turnausta voittanut pelaaja. 23-vuotiaana hän voitti yhden WSOP-rannekkeen no limit hold 'emista ja yhden H.O.R.S.E.:sta. Saman vuoden pääturnauksessa pokerilegenda Doyle Brunson pudotti hänet jatkosta.
Joulukuussa 2004 Fischman voitti World Poker Tourin nuorten pelaajien kutsuturnauksen "Young Guns of Poker". Varsinaisissa WPT-turnauksissa hän on parhaimmillaan ollut kahdeksas (WPT:n viidennen kauden päättäneessä mestaruusturnauksessa huhtikuussa 2007). Australian pokerimestaruuskilpailuissa 2006 hän oli toinen speed poker -tapahtumassa. Marraskuussa 2007 Fischman sijoittui kolmanneksi David Singerin voittamassa Caesars Palace Classic -tapahtuman 9 800 dollarin pääturnauksessa. Kakkostilastaan hän ansaitsi 245 540 dollaria. Vuoden 2008 World Series of Poker Europen pääturnauksessa Fischman oli kuudes.
Fischman on toiminut vierailevana kommentaattorina "Ultimate Poker Challenge" -ohjelmassa. Aiemmin hän pelasi internetin pokerihuoneissa nimimerkillä "emptyseat88" mukaan lukien oma nettipokerihuoneensa TheFishTank.com, nykyisin hän edustaa Full Tilt Pokeria. Hän kirjoittaa kolumneja "CardPlayer"-lehteen.
Fischman on myös kirjoittanut pokerioppaan "Internet-pokeri - Opi voittamaan" (2007, ISBN 9789525592955).
Lokakuussa 2009 Fischmanin pokeriuran turnausansiot ylittivät 2,5 miljoonaa dollaria.
Hannele Klemettilä
Hannele Klemettilä (oik. Hannele Klemettilä-McHale, s. 1966, Helsinki) on suomalainen myöhäiskeskiajan kulttuurihistoriaan erikoistunut tutkija ja tietokirjailija. Tutkijankoulutusta hän sai Turun yliopiston kulttuurihistorian laitoksella, Pariisin EHESSin keskiajan historiallisen antropologian tutkimusryhmässä sekä Leidenin yliopiston keskiajan historian laitoksella. Klemettilän väitöstutkimuksesta ilmestyi laaja kansainvälinen julkaisu (Brepols 2006); samoja aiheita käsitteli tietokirja "Keskiajan pyövelit" (Atena Kustannus 2004). Klemettilä toimi Suomen Akatemian tutkijatohtorina 2008–2010 ja työskenteli Cambridgen yliopiston vierailevana tutkijana 2009–2010 sekä Lontoon yliopiston tutkijana 2010–2011. Hänet valittiin Cambridgen yliopiston ainaisjäseneksi toukokuussa 2010, ja hänellä on kulttuurihistorian dosentin arvo Turun yliopistosta.
Klemettilä on asunut useita vuosia ulkomailla, muun muassa Ranskassa, Isossa-Britanniassa ja Dubaissa. Nykyisin hän asuu Manhattanilla New Yorkissa. Hän on tehnyt tutkimustyötä tärkeimmissä eurooppalaisissa museoissa sekä käsikirjoitusarkistoissa (mm. Ranskan kansalliskirjasto, British Library ja Vatikaanin arkisto). Klemettilä on kirjoittanut monografioita, artikkeleita, kolumneja ja tehnyt Yleisradiolle kaksi radioesitelmäsarjaa.
Ralph Perry (pokerinpelaaja)
Rafael "Ralph" Perry (syntyjään Rafael Perivoskin) on venäläissyntyinen yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Hän on pelannut pokeria ammatikseen vuodesta 1992.
Korkeiden panosten käteispeleihin erikoistunut Perry voitti toistaiseksi ainoan World Series of Poker -rannekkeensa 1 500 dollarin pot limit omaha -turnauksessa vuonna 2006. Samana vuonna 50 000 dollarin H.O.R.S.E.-turnauksessa hän oli viidestoista ansaiten 137 280 dollaria. WSOP:n pääturnauksessa Perry on parhaimmillaan ollut kolmas vuonna 2002, jolloin Robert Varkonyi voitti.
Joulukuussa 2006 Perry oli ykkönen Fifth Annual Five Diamond World Poker Classic -tapahtuman 3000 dollarin no limit hold 'em -turnauksessa ja ansaitsi 234 635 dollaria.
Vuonna 2006 Perry edusti Venäjää Intercontinental Poker Championship -turnauksessa.
Perryn perheeseen kuuluu vaimo Merri ja kaksi poikaa (Sean ja Joseph). Elokuussa 2007 Perryn pokeriuran turnausansiot ylittivät 1,9 miljoonaa dollaria.
Stidit
Stidit oli suomalainen kolmen naisen lauluyhtye 1960- ja 1970-luvun vaihteesta. Lyhytikäisen trion muodostivat näyttelijät Tarja-Tuulikki Tarsala, Liisamaija Laaksonen ja Iris-Lilja Lassila.
Yhtyeen tunnetuin kappale on "Pienenä tyttönä" vuodelta 1969. Kappaleen oli säveltänyt Laaksonen ja se on yhtyeen yhdessä sanoittama. Stidit levytti yhteensä viisi kappaletta, muun muassa "Pienen pieni tuli tuli tikku" ja "Tulitikkulaatikollinen onnea"
Roope Noronen
Roope Noronen (s. 1974) on Suomen Amerikkalaisen Jalkapallon Liiton puheenjohtaja.
Noronen on toiminut SAJL:n puheenjohtajana vuodesta 2001 alkaen. Noronen on toiminut myös lajin Euroopan Liiton (EFAF) hallituksen varapuheenjohtajana vuodesta 2001 alkaen ja hänet on valittu tehtävään vuoteen 2010 asti. Noronen valittiin vara-puheenjohtajaksi maailman liiton (IFAF) hallitukseen vuonna 2008. Aikaisemmin Noronen on toiminut Euroopan liiton edustajana hallituksessa vuosina 2006–2008. Noronen on toiminut myös eri komiteoiden puheenjohtajana sekä EFAF:ssä että IFAF:ssä ja toimi myös Japanissa kesällä 2007 järjestetyn MM-turnauksen johtotehtävissä turnauksen turnauskomiteassa. Keväällä 2009 Norosesta tuli ensimmäinen lajiliiton kultaisella ansiomerkillä palkittu. Amerikkalaisen jalkapallon nuorten ensimmäisessä MM-lopputurnauksessa kesällä 2009 Noronen toimi turnauspäällikkönä.
Noronen on toiminut liittotason tehtävien lisäksi Helsinki Roostersin puheenjohtajana vuosina 1998–2002. Omalla pelaajaurallaan Noronen pelasi Roostersin edustusjoukkueessa vuosina 1993–1996 saavuttaen kaksi SM-kultaa ja kaksi SM-pronssia.
Robert Bodem
Robert Christian Bodem (s.1971) on yhdysvaltalainen Minnesotassa syntynyt kuvanveistäjä. Tällä hetkellä hän johtaa ja opettaa Florence Academy of Artin kuvanveisto-opinto-ohjelmaa. Hän työskentelee aina elävästä mallista.
Hän valmistui Bostonin Yliopistosta 1995 kuvanveisto-ohjelmasta, missä hän myös saavutti taiteiden maisterin tutkinnon 1998. Samana vuonna hän voitti Albert S. ja Ester B. Kahn palkinnon hänen figuratiivisella veistoksellaan. Opiskellessaan hän työskenteli kuvanveisto assistenttina Dimitri Hadzille. Vuodet 1995-1996 Bodem vietti kuvanveisto oppilaana Florence Academy of Artissa. 1998 hän palasi akatemiaan opettamaan kuvanveistotekniikoiden perusteita.
Paavo Tiilikainen
Paavo Herman Tiilikainen (12. heinäkuuta 1923 Ruokolahti – 15. huhtikuuta 2007 Imatra) oli suomalainen SDP:tä edustanut poliitikko. Hän toimi kansanedustajana vuosina 1970–1979. Hän oli Miettusen II hallituksen sisäasiainministeri vuosina 1975–1976.
Tiilikainen sai kaupunkineuvoksen arvonimen vuonna 1983.
Tiilikainen työskenteli lautatarhatyömiehenä Ruokolahdella ja Imatralla vuosina 1944–1956, minkä jälkeen hän toimi vuoteen 1968 asti Kansaneläkelaitoksen piiriasiamiehenä Imatralla. Vuosina 1948–1950 ja 1954–1984 Tiilikainen oli Imatran kauppalan- ja kaupunginvaltuuston jäsen sekä jäsen kauppalan- ja kaupunginhallituksessa. Vuosina 1963–1969 hän oli SDP:n puoluetoimikunnan jäsen. Vuonna 1996 hänestä tuli SDP:n kunniajäsen.
Eduskuntaan Tiilikainen valittiin ensimmäisen kerran vuoden 1970 vaaleissa Kymen vaalipiiristä. Hänet valittiin jatkokausille vuosien 1972 ja 1975 vaaleissa. Tiilikainen toimi eduskunnassa yhteensä yhdeksän vuotta vuoteen 1979 saakka. Vuosina 1973–1975 hän oli SDP:n eduskuntaryhmän puheenjohtajana. Marraskuusta 1975 syyskuuhun 1976 Tiilikainen toimi sisäasiainministerinä Martti Miettusen II hallituksessa, niin sanotussa hätätilahallituksessa. Tiilikainen oli presidentin valitsijamies vuoden 1978 vaalissa.
Vuodesta 1977 vuoteen 1983, jolloin hän siirtyi eläkkeelle, hänellä oli henkilöstöpalvelupäällikön virka Enso-Gutzeitin Kaukopään tehtailla Imatralla.
Tiilikainen oli sotilasarvoltaan alikersantti. Jatkosodan aikana hän palveli Rukajärven rintamalla.
Tiilikainen oli naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Georg Eberhard Galindo
Georg Eberhard Galindo (10. marraskuuta 1835 Hamina – 1918) oli Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.
Nuoremman veljensä Fredrik Theodor Galindon tavoin myös Eberhard Galindo hakeutui nuorena Pietarin sotilasoppilaitokseen ja eteni nopeasti urallaan. Eberhard Galindo määrättiin 15.9.1882 everstin arvossa Suomen sotilaspiirin viraston Suomen sotaväen esikunnan aseiden tarkastajaksi, mistä tehtävästä hän sai eron kenraalimajurina 10.5.1886. Galindo palveli muun muassa 1860-luvulla kaukasialaisia vuoristoheimoja vastaan taistelleissa joukoissa.
Kunniamerkit; VenA 3 30.8.1888; VenSt 2 18.12.1894; VenA 2 18.12.1898.
Eberhard Galindon isä, kollegiasessori ja 10. luokan virkamies Jean Kristian de Galindo (S 25.7.1797 Pietarissa), oli tekniikan ja ranskan kielen opettaja Suomen kadettikoulussa Haminassa. Äiti Sophia Ulrika Silfversvan (S 12.2.1806 Viaporissa).
Eberhard Galindon veli Theodor Galindo (s. 10.11.1835 Hamina) palveli myös Venäjän sotavoimissa kenraalina. Galindon veljeksistä vanhin Johan Frans Andreas Galindo, suoritti sotilasopintonsa Suomen kadettikoulussa Haminassa ja toimi myöhemmin Suomen Yhdyspankin toimitusjohtajana pitkään.
Eberhard Galindo on haudattu Hietakylän vanhaan hautausmaahan Haminassa 1918.
Vuoden 1526 säädökset
Vuoden 1526 säädökset olivat säädöksiä, joilla Espanjan kuningas Kaarle V halusi suojella intiaaneja konkistadorien ja encomenderojen väärinkäytöksiltä.
Tilanne Uudessa-Espanjassa oli riistäytynyt täydelliseksi mielivallaksi konkistadori Hernán Cortésin ollessa saamistaan neuvoista huolimatta poissa kuvernöörin virkapaikaltaan Hondurasin-matkansa aikana vuosina 1524–1526. Viranomaiset, joille kuvernööri Cortés oli jättänyt toimeenpanovallan, sotivat keskenään. Uuden Espanjan ensimmäinen audiensia nimitettiin vuonna 1527 ja saapui Uuteen Espanjaan 1528, kahden vuoden kuluttua Cortésin paluusta Hondurasin-retkeltään.
Verkkonuoliainen
Verkkonuoliainen ("Botia almorhae", syn. "Botia lohachata") on Pohjois- ja Koillis-Intiasta, Bangladeshista ja Pakistanista kotoisin oleva akvaariokalana pidetty kalalaji. Se on sosiaalinen laji, ja sitä suositellaan pidettäväksi vähintään kuuden yksilön parvessa. Verkkonuoliaista ei kannata laittaa samaan akvaarioon monnisten kanssa, koska verkkonuoliainen voi syödä monnisten silmiä niin kuin sukulaisensa tiikerinuoliainen. Yksin pidettynä verkkonuoliainen voi alkaa terroristiksi. Melkein verkkonuoliaisen näköinen on touhunuoliainen. Touhunuoliaisen ja verkkonuoliaisien erottaa vain kuvion perusteella.
Verkkonuoliainen voi kasvaa jopa 10 cm pitkäksi tai isommaksikin.
Verkkonuoliaisen kuviointi muuttuu kalan kasvaessa, ja siksi nuoria ja aikuisia kaloja ennen erehdyttiin pitämään eri lajeina. Nuoret yksilöt ovat leveiden Y-muotoisten raitojen kirjailemia ja niitä kutsuttiin aiemmin mosaiikkinuoliaisiksi. Juuri tämän muodon kuvasi alun perin John Edward Gray vuonna 1831 nimellä "Botia almorhae". Aikuisilla taas on yhtenäisempi koko ruumiin peittävä verkkokuviointi, tämän muodon kuvasi myöhemmin Chaudhuri vuonna 1912 nimellä "Botia lohachata". Sääntöjen mukaan tieteellisistä nimistä tulee tällöin käyttää vanhinta; suomalainen nimi kuitenkin kuvaa aikuisen väritystä.
Akvaariossa verkkonuoliainen syö katkarapupellettejä, hiutaleita (kasvis tai perushiutaleita)
muroja ja elävää tai pakastettua ruokaa. Jos altaassa on kotiloita, verkkonuoliainen syö ne.
Verkkonuoliainen lisääntyy harvoin harrastajan kotiakvaariossa. Ammattimaisten kasvattajien arvellaan käyttävän hormoneita saadakseen kalat kutemaan.
Harri Laurikka
Harri Laurikka (s. 8. elokuuta 1947 Tampere) on suomalainen näyttelijä. Hän on työskennellyt useissa teattereissa eri puolilla Suomea. Lisäksi hänellä on ollut rooleja erinäisissä elokuva- ja televisiotuotannoissa.
Laurikka poimittiin Tampereen teatterista elokuvaan "Akseli ja Elina", missä hän tulkitsi Aulis Kiviojaa, Koskelan Kaarinan sulhasta. Lisää elokuvaosia ei tullut, ja Laurikka jatkoi näyttelemistä Tampereella, kunnes 1980-luvun keskivaiheilla hän ryhtyi näyttelemään myös Kuopion ja Jyväskylän teattereissa.
Laurikka nähtiin samoihin aikoihin myös muun muassa Neil Hardwickin menestyneessä komediasarjassa "Sisko ja sen veli". Hänet kiinnitettiin 1990-luvulla Helsingin kaupunginteatteriin, ja vuonna 2004 hän ryhtyi näyttelemään Tampereen Komediateatterissa.
Lost to Apathy
Lost to Apathy on melodista death metallia soittavan Dark Tranquillity -yhtyeen vuonna 2004 julkaistu EP.
Camie Davis
Camie Davis (s. 1977) on yhdysvaltalainen taidemaalari. Hän opettaa kipsimallien piirustusta Grand Central Academy of Artissa New Yorkissa Manhattanilla.
Hän valmistui taiteiden kandidaatiksi Cornish College of the Artsista, pääaineinaan piirustus ja maalaus. Samaa aikaa hän opiskeli Seattle Realist Academy of Artissa, opiskellen anatomiaa ja figurin piirustusta Geoffrey Lawrencen opetuksessa. Hän muutti New Yorkiin 2003 opiskelemaan Jacob Collinsin Water Street Atelieriin kolmeksi vuodeksi. Opistossa hän opiskeli Jacob Collinsin lisäksi Michael Grimaldin, Tony Ryderin, Travis Schlattin ja Dan Thompsonin ohjauksessa.
Chow Yun-Fat
Chow Yun-Fat () (s. 18. toukokuuta 1955 Lamma Island, Brittiläinen Hongkong) on hongkongilainen näyttelijä ja John Woon luottomies.
Kate Lehman
Kate Lehman (s. 1968) on yhdysvaltalainen taidemaalari. Hän on yksi neljästä pääopettajasta Grand Central Academy of Artissa.
Lehman syntyi Lontoossa ja eli nuoruutensa Pariisissa. Nykyään hän asuu Manhattanilla New Yorkissa, missä hän on asunut jo viimeiset 20 vuotta ja missä hän maalaa aviomiehensä Travis Schlahtin kanssa. Taiteen opiskelun Lehman aloitti 15-vuotiaana L'academie Roedererissa Pariisissa. Sen jälkeen hän keskittyi akateemisiin tekniikoihin Minnesota River School of Fine Artissa Patrick Devonasin ohjauksessa. Hän jatkoi Devonasin johdolla ja myöhemmin vielä Water Street Atelierissa Jacob Collinsin ohjauksessa.
Johan Frans Andreas Galindo
Johan Frans Andreas Galindo (1832–1907), myös Jean Frans Andreas Cronstedt, tunnetaan parhaiten Suomen Yhdyspankin pitkäaikaisena toimitusjohtajana (1872–1907) ja siitä että Carl Olof Cronstedt nuorempi adoptoi hänet keisarin siunauksella 1870. Jean Galindo oli naimisissa Cronstedtin tyttären kanssa (Olga Cronstedt).
Jean Galindo syntyi Haminassa 11. marraskuuta 1832. Hän valmistui Haminan Kadettikoulusta luokkansa priimuksena, mutta hakeutui pian tämän jälkeen Suomen Yhdyspankkiin jonka toimitusjohtajana hän toimi 25 vuotta. Jean Galindo omisti pitkään Kulosaaren kartanon Helsingissä. Hänen kaksi veljeään (Fredrik Theodor Galindo ja Georg Eberhard Galindo) ylenivät kenraaleiksi Venäjän sotavoimissa.
Jean Galindo avioitui ensiksi Carl Olof Cronstedt nuoremman tyttären Olga Cronstedtin kanssa. Jotta Cronstedtin vapaaherrallinen Cronstedt-suku ei sammuisi niin Venäjän keisari hyväksyi aatelisen Jean Galindon adoptoinnin 1870.
Hänen alkuperäinen sukunsa ja sukunimensä Galindo olivat espanjalaista alkuperää. Hänen esi-isänsä olivat vaikuttaneet eri puolilla Eurooppaa: isä Johan Christian de Galindo oli syntynyt Pietarissa, isoisä Hollannissa ja hänen isoisänsä isä oli syntynyt Espanjassa ja avioitunut Lontoossa. Jean Galindon isä Johan Christian muutti Suomeen 1832. Hänen pojanpoikansa on 1950-luvulla Ruotsiin muuttanut voimistelijana nuoruudessaan tunnettu ja sittemmin lääkärinä työskennellyt Jean Cronstedt.
Jean Galindo on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Helsingissä 1907.
35-åringen
35-åringen on ruotsalaisen Magnus Ugglan vuonna 1989 julkaistu albumi. Albumi on Ugglan yhdeksäs studioalbumi. Sen nimi viittaa Ugglan 35-vuotissyntymäpäivään albumin julkaisuvuonna.
Eräs albumin tunnetuimmista kappaleista on "Jag mår illa", joka ivaa juorulehtiä. Kappale julkaistiin singlenä ja sitä myytiin muutamassa viikossa yli 66 000 kappaletta. Kappaleesta tehtiin lisäksi musiikkivideo.
Vihtori Vesterinen
Vihtori Vesterinen (27. tammikuuta 1885 Kivijärvi – 28. kesäkuuta 1958 Laukaa) oli keskisuomalainen maanviljelijä ja Maalaisliiton pitkäaikainen kansanedustaja ja ministeri.
Vesterisen vanhemmat olivat kannonkoskelaisen Mannilan tilan maanviljelijä "Lauri Vesterinen" ja "Eriikka Liukko". Hän kävi kansanopiston ja toimi sen jälkeen maanviljelijänä vaimonsa kotitilalla Laukaan Leppävedellä Perttulan talossa.
Vesterinen oli Maalaisliiton kansanedustajana Vaasan läänin itäisestä vaalipiiristä 1919–1951. Hän oli eduskunnan toinen varapuhemies 1945. Vesterinen oli apulaismaatalousministerinä Tulenheimon hallituksessa 1925, Kallion II hallituksessa 1925–1926 sekä Sunilan hallituksessa 1927–1928. Kyösti Kallion IV hallituksessa hän oli kulkulaitosten ja yleisten töiden apulaisministerinä 1936–1937.
Sodan jälkeen Vesterinen oli maatalousministerinä Paasikiven III hallituksessa 1945–1946 ja Pekkalan hallituksessa 1946–1948. Viimeksi hän oli II sosiaaliministerinä ja II kulkulaitosten ja yleisten töiden ministerinä Kekkosen I hallituksessa 1950–1951 ja sosiaaliministerinä Kekkosen II hallituksessa 1951.
Presidentin valitsijamiehenä Vesterinen oli vuosien 1925, 1931, 1937, 1940, 1943 ja 1950 presidentinvaaleissa. Kunnallispolitiikassa hän toimi Laukaan kunnanvaltuuston puheenjohtajana.
Suomen itsenäistymisen aikoihin Vestarinen toimi torpparivapautuksen ja punavankien armahtamisen puolesta. Vesterinen oli allekirjoittamassa Pariisin rauhansopimusta Carl Enckellin ja Johan Helon kanssa 10.2.1947.
Vesterinen sai ministerin arvonimen 1951.
Carmine Giovinazzo
Carmine Dominick Giovinazzo (s. 24. elokuuta 1973, Port Richmond, Staten Island, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on tunnettu muun muassa etsivä Danny Messerin roolista televisiosarjassa "C.S.I. New York". Lisäksi Giovinazzo on esiintynyt muun muassa elokuvissa "Billy’s Hollywood Screen Kiss", "Rakkaudesta peliin", "Vallankahvassa" ja "Isku Mogadishuun".
When It’s Love
When It's Love on yhdysvaltalaisen hard rock -yhtye Van Halenin tunnettu balladikappale ja single, joka julkaistiin vuonna 1988. Kappale julkaistiin myös Van Halenin studioalbumilla OU812 ja molemmilla bändin kokoelma-albumeilla.
Kappaleen single ylsi pohjois-Amerikan Mainstream Rock -listan ykköseksi viikoksi ja Billboard Hot 100 -listalla viidenneksi ja sen takia se esitettiin lähes aina studioalbumien OU812 ja For Unlawful Carnal Knowledge kiertueilla. Se julkaistiin liveversiona Van Halenin ainoalla livealbumilla . Kappaleesta tehtiin myös musiikkivideo, joka on mukana yhtyeen Video Hits, Vol. 1 -DVD:llä. Musiikkivideolla Van Halen esiintyy baarissa ja mukana on myös pieni rakkaustarina baarimikon ja asiakkaan välillä.
Kappale rakentuu kosketinsoittimien ja rumpujen rytmikkääseen melodiaan. Mukana on myös yhtyeen perinteiseen tapaan Eddie Van Halenin kitarasoolo.
Naudanliha
Naudanliha on nautaeläimestä saatavaa lihaa. Aikuisen nautaeläimen, lehmän ja ison sonnin, lihaa sanotaan raavaanlihaksi. Nuoresta, alle 80-kiloisesta naudasta, saatavaa lihaa kutsutaan vasikanlihaksi, isompaa taas sukupuolesta riippumatta häränlihaksi.
Naudan ruhon etupäästä saadaan keitto- ja haudutusruokiin lihoja, kun taas takapäästä saadaan mureita filee- ja paistipaloja. Naudanlihaa käytetään moniin eri liharuokiin.
Monissa Intian osavaltioissa naudanlihan käyttö ravinnoksi on laitonta. Maaliskuussa 2015 kieltolaki astui voimaan Maharashtran osavaltiossa, ja hindunationalistinen BJP-puolue pyrkii levittämään kiellon koko Intian alueelle. Intiassa teurastajat ovat pääasiassa muslimeja, ja kielto vaikuttaa heidän elinkeinoonsa kielteisesti.
Raavaanliha on tummanpunaista, karkeasyistä ja voimakkaan makuista. Nuoren naudan liha on vaaleampaa ja maultaan hieman miedompaa.
Vasikanliha on vaaleanpunaista, vähärasvaista ja miedon makuista. Vasikanlihan lihassyyt ovat hienoja ja luut melko ohuita.
John Babcock
John Henry Foster ”Jack” Babcock (23. heinäkuuta 1900 Ontario, Kanada – 18. helmikuuta 2010 Spokane, Washington, Yhdysvallat) oli viimeinen elossa ollut kanadalainen ensimmäisen maailmansodan veteraani Dwight Wilsonin kuoltua 9. toukokuuta 2007.
Babcock muutti Yhdysvaltoihin 1920-luvulla ja asui vaimonsa Dorothyn kanssa Spokanessa. Hän kuoli 109-vuotiaana helmikuussa 2010.
Ville Tikkanen
Ville Tikkanen (18. elokuuta 1919 Pistojärvi, Venäjä – 26. toukokuuta 2013 Kajaani) oli kainuulainen liikennöitsijä ja kansanedustaja.
Tikkasen vanhemmat olivat Vienan karjalaiset Konsta Tikkanen ja Maria Heikkinen. Käytyään kansakoulun hän työskenteli maa- ja metsätaloudessa talvisotaan saakka. Hän asui Taivalkoskella Inkeen ja Tyrämäen kylissä ja tutustui tuolloin tulevaan kirjailijaan Kalle Päätaloon. Jatkosodassa Tikkanen oli autonkuljettajana 6. divisioonassa.
Sodan jälkeen Tikkanen oli kuorma-auton kuljettajana 1945–1946. Hän toimi liikennöitsijänä Kajaanissa harjoittaen kuorma-auto- ja taksiliikennettä 1951–1958 sekä linja-autoliikennettä 1958–1971. Tikkanen toimi Kajaanin Kaupunkilinjojen hallituksen puheenjohtajana ja toimitusjohtajana 1969–1974.
Tikkanen oli kansanedustaja (sd.) 1966–1970 ja varasijalta 1970–1975 Oulun läänin vaalipiiristä. Hän oli tasavallan presidentin valitsijamiehenä presidentinvaalissa 1968 ja toimi myös kunnallispolitiikassa Kajaanin kaupunginvaltuuston puheenjohtajana.
Tikkanen sai kunnallisneuvoksen arvonimen vuonna 1980. Eläkevuosinaan hän kirjoitti useita lähinnä sota-aikaa käsitteleviä teoksia.
Bill Gazes
William G. "Bill" Gazes (s. 25. joulukuuta) on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen.
Gazes on kiertänyt pokeriturnauksia 1990-luvulta lähtien, mutta ei ole toistaiseksi voittanut WSOP- tai WPT-tasolla. Hän on kuitenkin saavuttanut WSOP:ssa rahasijoituksia 12 vuotena peräkkäin (1997–2008). WSOP:ssa hän on parhaimmillaan ollut toinen: 5 000 dollarin H.O.R.S.E.-turnauksessa kesäkuussa 2007 (palkintosumma 202 790 dollaria) ja World Poker Tourilla kolmas: World Poker Finals -turnauksessa marraskuussa 2005 (palkintosumma 759 000 dollaria). Vuonna 2000 Gazes voitti Carnivale of Poker III -tapahtuman 1 500 dollarin no limit hold 'em -turnauksen.
Bill Gazesin entinen aviopuoliso on pokeriammattilainen Kristy Gazes.
Kesäkuussa 2009 Bill Gazesin pokeriuran turnausansiot ylittivät 2,2 miljoonaa dollaria.
Mira Salo
Mira Salo (s. 5. helmikuuta 1982 Kaavi) on suomalainen malli, joka asuu nykyisin Helsingissä. Hän on elänyt lapsuutensa Karkkilassa. Hänet valittiin vuoden 2004 Miss Suomeksi ja vuoden 2005 Miss Baltic Seaksi. Miss Scandinavia -kilpailussa hän oli 1. perintöprinsessa ja Miss Eurooppa -kilpailussa hän pääsi finaaliin. GlobalBeauties.com-sivusto valitsi hänet vuoden 2004 kauneimmaksi kasvoksi kaikista ulkomaisten kilpailujen osallistujista.
Mira Salo on nykyään pieneläinhoitaja. Hän tekee yhä mallintöitä Paparazzi-toimiston kautta ja opiskelee Turun yliopistossa. Salo avioitui viiden vuoden seurustelun jälkeen vuoden 2005 helmikuussa ja pariskunta haki yhdessä eroa huhtikuussa 2016. Heillä on yksi, Jade-niminen tytär. Salo otti avioliitossa miehensä sukunimen Näppäri, mutta vaihtoi erottuaan sen takaisin tyttönimeensä Salo.
Delfino Borroni
Delfino Borroni (23. elokuuta 1898 – 26. lokakuuta 2008) oli viimeisiä elossa olevia italialaisia ensimmäisen maailmansodan veteraaneja. Hän liittyi Bolognan 6. tarkka-ampujarykmenttiin ("6. Bersaglieri a Bologna") tammikuussa 1917 ja aloitti palvelunsa Pasubiossa Itävalta-Unkarin voimia vastaan.
Borroni joutui Caporetton taistelussa itävaltalaisten sotavangiksi ja vapautui sodan päätyttyä.
Toisen maailmansodan aikana Borroni työskenteli raitiovaunun kuljettajana ja vammautui liittotuneiden ilmapommituksesta.
Louis de Cazenave
Louis de Cazenave (s. 16. lokakuuta 1897, Saint-Georges-d'Aurac – 20. tammikuuta 2008) oli vanhin elossa oleva ranskalainen ensimmäisen maailmansodan veteraani sekä yksi maailman vanhimpia ihmisiä. Hän kuoli tammikuussa 2008 110 vuoden ikäisenä.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Cazenavesta tuli rautatieläinen ja vannoutunut pasifisti.
Karttapallo
Karttapallo on kolmiulotteinen pienoismalli taivaankappaleesta, useimmiten Maasta. Karttapallo on kolmiulotteisena havainnollisempi kuin paperille painettu kartta, sillä kolmiulotteisen maanpinnan kuvaaminen kaksiulotteisena edellyttää aina jonkin karttaprojektion valitsemista, mikä vääristää väistämättä todellisia etäisyyksiä ja mittasuhteita – sitä enemmän, mitä suurempaa aluetta kuvataan. Karttapallojen halkaisijat vaihtelevat tavallisesti muutamasta senttimetristä alle puoleen metriin. Niitä käytetään esimerkiksi opetustarkoituksiin ja koristeina.
Nykyaikaisia sovellutuksia karttapallosta edustavat tietokoneiden virtuaaliset karttaohjelmat – esimerkiksi Google Earth tai Marble – jotka yhdistelevät satelliitti- ja ilmakuvia, korkeuseroja sekä paikkatietoja muodostaen maapallon kolmiulotteisen kuvan, jota voi zoomata ja kallistella omien tarpeiden mukaisesti.
Alla får påsar
Alla får påsar on ruotsalaisen Magnus Ugglan vuonna 1993 julkaistu albumi. Se on Ugglan kymmenes studioalbumi. Albumia myytiin hyvin ja se sijoittui hyvin listoilla.
Albumin kappaleista muun muassa ”Mitt decennium” ja ”4 sekunder” nousivat hiteiksi. Molemmista kappaleista tehtiin lisäksi musiikkivideo.
Kaikissa kappaleissa sanoitukset: Magnus Uggla ; sävellykset: Magnus Uggla / Anders Henriksson
Matkaselän rautatieasema
Matkaselän rautatieasema (lyh. Mat, ratakm 528+085 ja 529+564) on rautatieliikennepaikka Karjalan tasavallassa Viipuri–Värtsilä-rataosalla noin 30 kilometriä Sortavalasta pohjoiseen. Matkaselkä on risteysasema, jossa Viipurin–Värtsilän radasta erkanee rata Suojärvelle.
Liikennepaikka perustettiin alun perin Ruskealan ja Kiteen pitäjien rajalle, ja se avattiin liikenteelle 1. marraskuuta 1894. Asemarakennus oli rakennettu Oulun radan tyyppipiirustusten mukaan, ja sitä laajennettiin muutaman vuoden jälkeen. Suojärven radan valmistuttua liikennepaikkaa siirrettiin kaksi kilometriä etelämmäs, jotta saataisiin tilaa suuremmalle ratapihalle. Uudelle asemalle rakennettiin Gunnar Aspelinin ja Jarl Ungernin suunnittelema asemarakennus vuonna 1921. Vuonna 1938 Matkaselkään siirrettiin asemaravintolaksi Naantalin rautatieaseman alkuperäinen asemarakennus, jonka oli suunnitellut Thure Hellström.
Jatkosodan hyökkäysvaiheen aikana siellä taisteltiin heinäkuulta elokuulle.
Patrick Flueger
Patrick Flueger (s. 10. joulukuuta 1983) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa televisiosarjasta "4400", jossa hän esitti Shawn Farrellin roolia.
Minnesotan Red Wingistä kotoisin olevan Fluegerin ensiesiintyminen valkokankaalla nähtiin vuonna 2001 Disneyn elokuvassa "Prinsessapäiväkirjat" (), jossa hän esitti Jeremiahia. Elokuvan miespääosa meni Fluegerin harmiksi toiselle näyttelijälle, mutta ohjaaja Garry Marshall ihastui Fluegeriin niin, että työsti pelkästään häntä varten uuden sivuosan elokuvaan. Vuonna 2005 Flueger näytteli pientä roolia elokuvassa "Maailman nopein intiaani" (), jonka pääosaa esitti Anthony Hopkins.
Flueger on nähty lukuisissa televisiosarjoissa. Hän on vieraillut muun muassa sarjoissa "Kova laki", "Perhe paketissa", "Amyn lailla", "", "Käytäväpeliä", "Kunnian miehet" ja "It's All Relative". Flueger on lisäksi näytellyt CBS:n elokuvassa "Twelve Mile Road" yhdessä Tom Selleckin kanssa. Hänet muistetaan myös Showtimen elokuvasta "Paradise", jossa hän näytteli yhdessä Barbara Hersheyn ja David Strathairnin kanssa.
Flueger soittaa vapaa-ajallaan kitaraa ja on lisäksi rockyhtyeen laulaja. Hän tekee myös itse musiikkia.
Hämekoski
Hämekoski () on koski Jänisjoessa Suomen Neuvostoliitolle luovuttamassa Laatokan Karjalassa. Siellä on myös samanniminen tehdasalue, jossa on toiminut Hämekosken kartonkitehdas. Toiselta nimeltään Hämekoski on "Jananuskoski". Muut Harlussa sijaitsevat Jänisjoen suuret kosket ovat alempana sijaitsevat Leppäkoski ja Läskelänkoski.
Hämekoskessa on alun perin tehtaisiin liittynyt vesivoimala, joka toimii edelleen. Voimalassa oli alun perin viisi Asean valmistamaa koneistoa vuodelta 1903. Voimalaitoksen omistaa TGK-1. Voimalan nykyinen nimi on Hämekoski HPS-21 ja sen teho on 2,68 MW.
Voimalaitos on peruskorjattu 2000-luvulla.
Tolvajärvi
Tolvajärvi () on järviryhmä Vuoksen vesistön Pielisen reitin latvoilla Loimolan kunnassa Karjalan tasavallan Suojärven piirissä Venäjällä. Tolvajärvi koostuu useista harjujen ja kannasten jakamista järvenselistä, jotka ovat yhteydessä toisiinsa vain kapeiden salmien välityksellä. Näitä järvenselkiä ovat muun muassa Ala-Tolvajärvi, Ylä-Tolvajärvi, Taikinajärvi, Juurikkajärvi, Hirvasjärvi ja Kotijärvi. Tolvajärvi laskee Ala-Tolvajärven pohjoispäästä alkavaa Tolvajokea pitkin Suomen ja Venäjän rajalla olevaan Viiksinselkään ja sieltä edelleen muun muassa Koitajokea myöten Pielisjokeen. Järven länsiosassa olevan Kotijärven rannalla sijaitsee Tolvajärven kylä.
Ennen 1940-luvun alueluovutuksia Tolvajärvi kuului Suomelle ja Korpiselän kuntaan. Järviryhmällä taisteltiin sekä talvi- ja jatkosodassa. Talvisodan aikana käydyssä Tolvajärven–Ägläjärven taistelussa Suomen joukot pysäyttivät Neuvostoliiton etenemisen Tolvajärvelle ja saivat heidät perääntymään. Jatkosodan hyökkäysvaiheessa rintama kulki heinä-syyskuun Tolvajärven Ristisalmella.
Suomelle kuuluessaan Tolvajärven poikki kulki harjuja pitkin kantatie Korpiselästä Suojärvelle. Tie on yhä olemassa huonokuntoisena, mutta sitä on kunnostettu suomalais-venäläisenä yhteistyönä ja EU:n avustuksella. Samoin alueelle on rakennettu tulisijoja, laavuja ja ulkovessoja.
Christine Falling
Christine Laverne Falling (s. 12. maaliskuuta 1963) on yhdysvaltalainen sarjamurhaaja. Vuonna 1982 hänet tuomittiin kolmen lapsen murhasta elinkautiseen. Hänen epäiltiin tappaneen ainakin viisi lasta.
Teknologiansiirto
Teknologiansiirto on joko tarkoituksellinen kehittyneen tekniikan siirtoa sitä kehittäneestä organisaatiosta ulospäin tai teknologian hankkimista organisaatioon. Ainakin 1960-luvulta alkaen teknologian siirtoon on käytetty erityisiä teknologiansiirtoon erikoistuneita organisaatioita.
Teknologiasiirron alkeellisin muoto lienee tytäryhtiötalous ja lisenssivalmistus, jossa molemmissa valmistava teollisuus tekee tuotteita jonkun muun tahon suunnitelmien perusteella.
Teollisuusvakoilu eri muodoissa on ollut käytössä muun muassa sotilastekniikan teknologiansiirrossa.
"Sota on keksintöjen äiti" -sanonta on jossain määrin totta - esimerkiksi toisen maailmansodan Tiger-panssarivaunu kehitti levyjarrun sellaiseen valmiuteen, että se tuli sodan jälkeen käyttöön likimain kaikissa ajoneuvoissa korvaten rumpujarrun.
Avaruusteknologian viedessä merkittävästi verovaroja NASA alkoi kertoa esimerkkejä, miten avaruusaluksissa käytetyt teknologiat siirtyvät jokapäiväiseen käyttöön. Apollo-ohjelman aikana vuonna 1938 keksitty Teflon-muovi liitettiin paistinpannujen muovipinnotteisiin. Mikroprosessori on toinen avaruuslentoihin tai ydinohjuksiin liittyvä teknologia, joka on siirtynyt koteihin ja työpaikoille.
"Japanin avautuminen" - tai ainakin Japanin nykyaikaistuminen - 1800-luvun jälkipuolella käynnistyi Yhdysvaltain laivaston väkivallan uhkan alla, mutta johti siihen, että japanilaisia lähetettiin järjestelmällisesti nk. länsimaihin opiskelemaan. Tämä johti maan teollistumiseen, joka kehitys voimistui hävityn toisen maailmansodan jälkeen jolloin Yhdysvallat toi laatuajattelun Japaniin eräänlaisena sodanjälkeisenä elvytystoimena. Japani teollisuus käytti erästä teknologiansiirtokeinoa, Yhdysvaltain ja Euroopan teollisuuden kopioimista, ainakin 1960-luvun loppuun asti. Sittemmin Aasian nk. tiikerivaltiot ja lopulta Kiinan kansantasavalta on käyttänyt tätä, tosin itse teknologia esimerkiksi CD-levyjen valmistuksessa on kaikkien saatavilla ja kopiointi liittyy muiden tuoteoikeuksien hyväksikäyttöön kuin ennen.
Suomen teollisuus teki ennen sotakorvauksia Neuvostoliitolle lähinnä lisenssivalmistusta. Eräs tapaus teknologiansiirrosta sotakorvauksissa on alun perin lautatarhoille rakennetut lukkitrukit. Neuvostoliittolainen osapuoli toimitti valokuvia Neuvosto-Karjalassa toimineesta trukista, joka oli tehty Yhdysvalloista Neuvostoliittoon muuttaneen ihmisen kuvauksen perusteella. Valtion lentokonetehdas suunnitteli tämän perusteella toimivan laitteen. Myöhemmin tästä kehittyi Partekin merkittävä satamatrukki. (VALMET-teos)
100% Uggla
100% Uggla – Absolut inget annat on ruotsalaisen Magnus Ugglan vuonna 1994 julkaistu kokoelma-albumi. Se on hänen kolmas kokoelma-albuminsa, jos puolivirallinen Suomen markkinoille julkaistu Collection lasketaan mukaan. Yhteensä se on hänen neljästoista albumijulkaisunsa.
Albumi sisältää 18 vuoteen 1994 ilmestynyttä Ugglan tunnetuinta kappaletta.
Albumin hyvän myyntimenestyksen myötä Ugglan albumien kokonaismyynti Ruotsissa ylitti kahden miljoonan rajan.
Espanjalainen prikaati
Espanjalainen prikaati oli jalkaväen taisteluryhmitys 1500- ja 1600-luvuilla. Siinä kolme, neljä tai viisi espanjalaista neliötä sijoitettiin shakkilautakuvioon siten, että ne pystyivät tukemaan toisiaan. Se oli eräänlainen taistelukentällä itsenäisesti liikkuva tulivoimainen linnoitus.
Espanjalainen prikaati syntyi samoihin aikoihin italialaissotien alussa kun espanjalainen neliö, kun armeijat alkoivat muodostua yhä useammasta "terciosta" ja tuli tarve järjestää ne järkevästi taistelukentälle. Jos espanjalainen prikaati oli järjestetty oikein, sen eri osat pystyivät antamaan sivustatulitukea toisilleen ja käyttämään osastojen välisiä aukkoja tulituslinjoina. Se pystyi myös tehokkaasti puolustautumaan kaikenlaisia vihollisen sivusta tai selustahyökkäyksiä vastaan. Yleensä taisteluissa jalkaväkikeskusta muodostettiin useammasta rinnakkaisesta espanjalaisesta prikaatista.
Jalkaväen taistelumuodon keventyessä espanjalaisesta neliöstä alankomaalaiseen puolirykmenttiin myös espanjalainen prikaati sai väistyä, vaikka idea jatkoikin elämäänsä treffen-taktiikassa.