Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut 2006
Vuoden 2006 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut pelattiin Saksassa 9. kesäkuuta – 9. heinäkuuta 2006, ja ne olivat 18. MM-kisat. Turnauksen voitti Italia, joka kukisti loppuottelussa Ranskan 1–1 päättyneen peliajan jälkeen rangaistuspotkukilpailussa 5–3. Ratkaisevan rangaistuspotkun laukoi Fabio Grosso. Saksa voitti pronssiottelussa Portugalin maalein 3–1.
Kisojen paras maalintekijä oli Saksan Miroslav Klose viidellä maalillaan. Brasilian Ronaldo nousi ottelussa Ghanaa vastaan MM-lopputurnausten kaikkien aikojen maalikuninkaaksi tekemällä 15. maalinsa. Kisojen parhaaksi pelaajaksi valittiin Ranskan Zinédine Zidane, jonka voitto herätti huomiota erityisesti hänen loppuottelussa saamansa punaisen kortin vuoksi. Kisojen parhaaksi nuoreksi pelaajaksi valittiin Lukas Podolski.
Turnauksen järjestäminen myönnettiin hakuprojektin jo vuonna 1992 aloittaneelle Saksalle kesäkuussa 2000. Muut hakijamaat olivat Brasilia, Englanti, Marokko ja Etelä-Afrikka, joka järjesti MM-turnauksen 2010.
Julkisuudessa epäillään Franz Beckenbaueria lahjonnasta MM-kisojen yhteydessä. Saksalaislehdet Süddeutsche Zeitung ja Bild ovat kertoneet, että Beckenbauerin nimikirjoitus löytyy sopimusluonnoksesta, jolla Beckenbauerin epäillään luvanneen vastalahjaksi palveluksia Fifan lahjusskandaaliin sotkeutuneelle Pohjois- ja Keski-Amerikan jalkapalloliiton aiemmalle johtajalle Jack Warnerille. Der Spiegel on jo aiemmin nostanut esiin Beckenbauerin osuuden kisojen saamisessa Saksaan. Saksa sai kisat yhden äänen enemmistöllä.
FIFA muutti vuoden 2006 kisoihin sääntöjä siten, että nyt ensimmäistä kertaa MM-kisojen historiassa edellisten kisojen mestarijoukkue (Brasilia) ei päässyt suoraan mukaan lopputurnaukseen, vaan muiden joukkueiden lailla sen täytyi pelata karsinnat. FIFA päätyi ratkaisuun luultavasti edellisissä kisoissa mestaruutta puolustaneen Ranskan kompuroinnin vuoksi, mutta virallinen syy lienee luultavasti maanosien väliset paikkakiistat. Ranskan pääsy suoraan edellisiin kisoihin vuoden 1998 maailmanmestarina aiheutti sen, ettei joukkueella ollut kilpailullisia otteluita kahteen vuoteen, ja se oli laskenut motivaatiota. Vain isäntämaa pääsi lopputurnaukseen karsimatta ja se on maanosien kiintiöiden ulkopuolella. Siksi Euroopasta kisoihin osallistui 13:n asemesta 14 joukkuetta.
Ensikertalaisia kisoissa oli kuusi, joista neljä Afrikasta. Entisistä mestareista mukana oli kuusi ja muita mitalisteja niin ikään kuusi. Edellisten kisojen pronssimitalisti Turkki ei selvinnyt lopputurnaukseen.
* Ensikertalainen
** Australia pääsi kisoihin Oseanian maanosaliiton karsinnoista, mutta siirtyi vuoden 2006 alussa Aasian maanosaliittoon AFC:hen.
Lohkot arvottiin 5. joulukuuta 2005. Korissa A oli kahdeksan parasta maata, B:ssä loput Etelä-Amerikan maat sekä Afrikan ja Oseanian maat, C:ssä yhtä paitsi loput Euroopan maat (yksi arvottiin ylimääräiseen koriin, jottei yhteenkään lohkoon tulisi kolmea Euroopan maata; arpa osui Serbia ja Montenegrolle) sekä D:ssä Aasian ja CONCACAF:n maat. Ennen arvontaa oli esisijoitettu Saksa A-lohkoon ja Brasilia F-lohkoon. Monet urheilutoimittajat nimesivät lohkot C ja E kuolemanlohkoiksi.
Ottelut pelattiin kaikkiaan kahdellatoista paikkakunnalla Saksan eri osissa. Myös Düsseldorfiin ja Mönchengladbachiin rakennettiin MM-mitat täyttävät stadionit, Düsseldorfiin lähes ainoastaan MM-kisoja varten. Nämä eivät tulleet kuitenkaan valituiksi MM-kisastadioneiksi osin maantieteellisistä syistä.
Joukkueet pelasivat alkulohkoissa kerran toisiaan vastaan. Ottelun voitosta sai kolme pistettä, tasapelistä yhden ja häviöstä jää pisteittä. Lohkojen kaksi parasta pääsivät neljännesvälierävaiheeseen. Jos ottelujen jälkeen kaksi tai useampi joukkue oli tasapisteissä, maaliero oli ensimmäinen erottava tekijä. Jos sekin oli sama, ratkaisi tehdyt maalit, keskinäisen ottelun tulos ja arvonta tässä järjestyksessä.
Alkulohkot pelattiin järjestelmällä, jossa ensimmäinen pelipäivä koostui avajaisten myötä kahdesta ottelusta, pelipäivät 2.–11. kolmesta, ja pelipäivät 12.–15. (jokaisen alkulohkon viimeinen ottelukierros) neljästä ottelusta. Täten kahden ensimmäisen kierroksen kaikki ottelut oli mahdollista televisioida suorina lähetyksinä, mutta jokaisessa lohkossa viimeiset ottelut pelattiin kuitenkin samanaikaisesti lopputulostaktikoinnin estämiseksi. Jokaisessa alkulohkossa kaikki kuusi ottelua pelattiin eri paikkakunnilla.
Otteluiden ajankohdat tässä artikkelissa paikallista aikaa (UTC+2).
9. kesäkuuta 2006
14. kesäkuuta 2006
15. kesäkuuta 2006
20. kesäkuuta 2006
10. kesäkuuta 2006
15. kesäkuuta 2006
20. kesäkuuta 2006
10. kesäkuuta 2006
11. kesäkuuta 2006
16. kesäkuuta 2006
21. kesäkuuta 2006
11. kesäkuuta 2006
16. kesäkuuta 2006
17. kesäkuuta 2006
21. kesäkuuta 2006
12. kesäkuuta 2006
17. kesäkuuta 2006
22. kesäkuuta 2006
12. kesäkuuta 2006
13. kesäkuuta 2006
18. kesäkuuta 2006
22. kesäkuuta 2006
13. kesäkuuta 2006
18. kesäkuuta 2006
19. kesäkuuta 2006
23. kesäkuuta 2006
14. kesäkuuta 2006
19. kesäkuuta 2006
23. kesäkuuta 2006
Neljännesvälierät pelattiin neljänä peräkkäisenä päivänä heti alkulohko-otteluiden jälkeen. Jokaisena pelipäivänä ottelut pelattiin eri aikaan, joten kaikki ottelut oli mahdollista televisioida suorina lähetyksinä. Kaikki kahdeksan ottelua pelattiin eri paikkakunnilla.
24. kesäkuuta 2006
25. kesäkuuta 2006
26. kesäkuuta 2006
27. kesäkuuta 2006
Puolivälierät pelattiin kahtena peräkkäisenä päivänä kolme päivää neljännesvälierien jälkeen. Ottelut pelattiin neljännesvälierien tavoin eri aikoihin, jotta jokainen ottelu olisi mahdollista televisioida suorana lähetyksenä. Ottelut pelattiin niillä neljällä paikkakunnalla, jotka eivät isännöineet neljännesvälierien otteluita.
30. kesäkuuta 2006
1. heinäkuuta 2006
Välierät pelattiin puolivälierien tavoin kolme päivää edellisen vaiheen jälkeen, kahtena peräkkäisenä päivänä kahdella eri paikkakunnalla.
4. heinäkuuta 2006
5. heinäkuuta 2006
Pronssiottelu pelattiin Stuttgartissa välierät hävinneiden joukkueiden kesken, kolme päivää jälkimmäisen välieräottelun jälkeen.
8. heinäkuuta 2006
Loppuottelu pelattiin Berliinissä välierät voittaneiden joukkueiden kesken, neljä päivää jälkimmäisen välieräottelun jälkeen.
9. heinäkuuta 2006
Turnauksen maalikuningas Miroslav Klose sai Kultainen kenkä -palkinnon.
5 maalia
3 maalia – 8 pelaajaa
2 maalia − 17 pelaajaa
1 maali – 80 pelaajaa
Oma maali – 4 pelaajaa
Mastercardin tähdistöjoukkueeseen valittiin 23 vaikuttavinta pelaajaa. FIFAn tekninen ryhmä julkaisi kentällisen 7. heinäkuuta 2006.