hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Exmoorinponi
Exmoorinponi on yksi maailman vanhimmista ja tyypiltään alkukantaisimmista hevosroduista. Sen oletetaan muistuttavan paljon Euroopan alueella aikoinaan eläneitä villihevosia. Rotu on kotoisin Exmoorin nummilta Lounais-Englannista, missä exmoorinponeja edelleen elää vapaana laumoissa. Nämä ponit mainitaan jo Vilhelm Valloittajan maakirjassa vuodelta 1085. Exmoorinponin katsotaan polveutuvan suoraan alkukantaisista hevosista, jotka vaelsivat Englannin alueelle tuhansia vuosia sitten Manner-Euroopasta tuolloista maasiltaa pitkin. Rotu on säilynyt varsin puhtaana, sillä seutu on eristynyttä ja kelttien ja myöhemmin maanviljelijöiden toisinaan harrastamat risteytykset harvoin selvisivät karuilla nummilla yhtä hyvin kuin erittäin sitkeät puhdasrotuiset ponit. Exmoorinponit ovat sopeutuneet sietämään hyvin Exmoorin ankaria talvioloja, ja ne ovat erittäin kestäviä tauteja ja rasitusta vastaan. Niiden tuhoksi oli kuitenkin koitua toinen maailmansota; nummialue päätyi armeijan harjoitusalueeksi, ja ponit kuolivat liki sukupuuttoon. Sodan jälkeen exmoorinponeja oli jäljellä enää noin 50, mutta seudun asukkaat ottivat huolehtiakseen rodun pelastamisesta.
Nykyisinkin exmoorinponeja on eri puolilla Britanniaa alle 500. Niitä käytetään monenlaisiin ratsastuksen lajeihin ja ajoon. Myös nummilla vapaana laiduntavat ponit ovat nykyisin yksityisomistuksessa, ja ne kootaan vuosittain varsojen merkitsemistä ja rekisteröintiä varten. Rodun kasvatusta valvoo 1921 perustettu rotuyhdistys "Exmoor Pony Society".
Exmoorinponi on säkäkorkeudeltaan noin 114–130 cm. Väriltään se on yleensä tumman- tai mustanruunikko, ja sillä on vaalea turpa (niin kutsuttu jauhokuono) ja silmänympärykset; valkoisia merkkejä ei sallita. Vaikka se on tanakkarakenteinen ja runsasjouhinen, sillä on lyhyet jalat ja melko pienet kaviot. Kaula on pitkähkö ja paksu, selkä leveä ja vahva. Rodun erityispiirteisiin lukeutuvat paksut ulkonevat silmäkulmat, jotka suojaavat ponin silmiä talvisaikaan.
Exmoorinponi on hyvin varmajalkainen, vahva ja kestävä poni. Niitä on käytetty myös kuormajuhtina ja valjakkoponeina. Kokonsa puolesta se ei tosin sovi ratsuksi kuin lapsille, mutta se on itsepäisyydestään huolimatta hyvä lasten ratsu. Se on erinomainen hyppääjä ja sen laukka on hyvä ja tasainen. Näiden ominaisuuksiensa sekä rohkeutensa ansiosta se on loistava metsästys- ja esteratsastusponi.
Satyajit Ray
Satyajit Ray (bengaliksi সত্যজিৎ রায, 2. toukokuuta 1921, Kalkutta – 23. huhtikuuta 1992, Kalkutta) oli intialainen elokuvaohjaaja, jota pidetään yhtenä 1900-luvun merkittävimmistä "auteur"-elokuvaohjaajista.
Ray tapasi Jean Renoirin, kun tämä filmasi Intiassa, ja tutustui Vittorio de Sican klassikkoon "Polkupyörävaras". Nämä vaikuttivat hänen tyyliinsä suuresti.
Rayn elokuvadebyytti "Tien laulu" (alk. "Pather Panchali", julkaistu 1955) voitti yksitoista kansainvälistä palkintoa. Se palkittiin muun muassa Cannesin elokuvajuhlilla. Elokuvalla oli suuri merkitys bengalilaiselle ja intialaiselle elokuvalle. Se muodosti ensimmäisen osan ohjaajan tuotannon keskeisestä trilogiasta, jonka kaksi muuta elokuvaa olivat "Voittamaton" (alk. "Aparajito", 1957) ja "Apun maailma" (alk. "Apur Sansar", 1959).
Ray vastaanotti monia tärkeitä elokuva-alan palkintoja urallaan. Vuonna 1992, jo maatessaan sairaalavuoteella, hän sai Oscar-palkinnon elämäntyöstään.
Suodatinpussi
Suodatinpussi on ohut paperista valmistettu pussi, johon kahvijauhe laitetaan kahvia valmistaessa. Kahvi, joka sopii suodatukseen on merkitty termillä "suodatinjauhatus" erotukseksi pannukahviksi sopivasta "pannujauhatuksesta".
Suodatinpussien kokoja merkitään kahdella eri järjestelmällä. Alun perin kokoja merkittiin luvuilla 101, 102, 104 jne. Mitä suurempi numero, sen suurempi koko. Uudemman järjestelmän merkinnät ovat muotoa 1x1,1x2,1x4 jne. Sarjat ovat sikäli yhteensopivia, että vanha merkintä 102 on suunnilleen samankokoinen kuin uusi 1x2. Sarjat eroavat kuitenkin niin, että uudessa sarjassa pussinpohja on aina samanlevyinen, kun se vanhassa sarjassa voi muuttua koon mukana.
Suodatinpussi on yleensä kertakäyttöinen, joten sen voi laittaa biojätteisiin. Joissakin kahvinkeittimissä on suodatinpussi, joka ei ole kertakäyttöinen. Kertakäyttöinen suodatinpussi taitetaan toisesta reunasta sekä sivusta, jotta pussin pohja- ja sivusauma kestäisivät paremmin veden ja kahvinpurujen aiheuttaman rasituksen. Taiteltu suodatinpussi istuu myös täsmällisesti suodatinsuppiloon.
Kahvinsuodatin ja suodatinpussi patentoitiin 20. kesäkuuta 1908. Saman vuoden joulukuussa suodatinpussin kehittäjä Melitta Bentz perusti Melitta Bentz -yhtiön.
Hevra kaddiša
Ḥevra kaddiša (, ”pyhä yhteisö”) eli hautausapuyhdistys on juutalaisen seurakunnan yhteisö, joka huolehtii kaikesta hautaukseen liittyvistä käytännön järjestelyistä. Nämä miehet ja naiset valmistelevat hautauksen juutalaisen lain, "halakhan" mukaisesti. He huolehtivat asianmukaisesta valvomisesta vainajan luona hautaukseen saakka.
Helsingin juutalaisen seurakunnan hautausapuyhdistys "Chevra kadisha" on perustettu vuonna 1864 ja Turun vuonna 1878.
Luettelo ilmailuaiheisista elokuvista
Ilmailuaiheisia elokuvia ovat elokuvat, joissa lentäminen, lentokoneet tai helikopterit ovat juonen kannalta merkittävässä roolissa. Useat näistä ovat sotaelokuvia tai lertovat ilmailun historiasta.
Useissa elokuvissa lentokoneella on erityisasema. Esimerkiksi "Casablancassa" lentokone on väylä natsi-Saksan hallitsemasta Marokosta vapauteen elokuvan alusta loppuun. Noin 50 vuotta myöhemmin Steven Spielberg toi North American P-51 Mustang -hävittäjälentokoneen vapauden symboliksi "Auringon valtakunnassa".
Monissa 1970-luvun jännityselokuvissa esimerkiksi tappajan saapuminen paikalle kuvataan häntä kuljettavan matkustajalentokoneen laskuna; esimerkiksi Charles Bronson "Puhelin"-elokuvassa. Myöhemmin matkustajalentokone on tullut etäisten ihmisten yhteenvieväksi elementiksi.
Totalitarismin valvonta- ja rangaistusaspektia edustaa usein helikopteri (esimerkiksi "Kirotut" tai "Salaliittoteoria").
Alfred Hitchcockin elokuvassa "Vaarallinen romanssi" Cary Grantin esittämä mainosmies joutuu vakoilupeliin ja murhayrityksen kohteeksi keskellä autiota viljapeltoa – murhaa yritetään lannoituslentokoneella, myrkkyruiskutuksella ja konekiväärillä ampumalla. Myös "Englantilaisessa potilaassa" lentokoneella pyritään selvittämään ihmissuhdeongelmia väkivallan keinoin.
"Ilmestyskirja. Nyt." -elokuvassa helikoptereiden hyökkäys Richard Wagnerin Valkyyrioiden ratsastuksen musiikin siivittämänä symboloi Vietnamin sodan teknologista luonnetta.
James Bond -elokuvissa brittiagentti osoittaa ylivertaiset kykynsä myös erilaisia lentokoneita ohjaamalla. "Tosi valheita" -jännitysparodia tuo vielä salaisemman agentin osaamiseen Harrier-hävittäjäpommittajan.
Alla olevassa epätäydellisessä listassa on elokuvia, joissa lentäminen on olennaisesti elokuvan juonen pääosaa rikos-, sota- tai rakkausteeman ohella.
Lasse Kanerva
Lasse Kanerva (s. 19. elokuuta 1974 Mikkeli) on entinen mikkeliläinen jääkiekkoilija. Hän pelasi KalPassa kaksi ottelua SM-liigaa kaudella 1998–1999, Trondheim IK:ssa (Elitserien, Norja) kaksi kautta 2002–2004 ja lisäksi Jukureissa 13 kautta. Hän oli 185 cm pitkä ja painoi 92 kg.
Kanerva lopetti jääkiekkouransa kauteen 2006–2007. Jukurit jäädyttivät hänen pelinumeronsa 24 ja nostivat hänen paitansa Mikkelin jäähallin kattoon 26. lokakuuta 2007 Urheilukanavan televisioimassa Lasse Kanervan juhlaottelussa Jukurit–Jokipojat.
Kanerva työskentelee kuljetusyrittäjänä. Hänen perheeseensä kuuluu vaimo Riina sekä kolme lasta. Kanerva on jatkanut jääkiekon pelaamista harrastemielessä mikkeliläisessä Hydraulic Oilersissa, III-divisioonassa.
Moottoripyöräilyn Grand Prix -kausi 1960
MotoGP-kausi 1960 oli historian 12. MotoGP-kausi. John Surtees ja Carlo Ubbiali hallitsivat luokkia, Surtees "suuria" ja Ubbiali "pieniä" luokkia.
Estelle Getty
Estelle Getty (os. Estelle Scher, ) oli Emmy- ja Golden Globe -palkittu yhdysvaltalainen näyttelijä. Getty tunnettiin erityisesti komediasarjasta "Tyttökullat", jossa hän näytteli vuosina 1985–1992 Sophia Petrilloa. Rooli oli hänen läpimurtonsa ja hän sai siitä Emmy-palkinnon 1986 ja Golden Globe -palkinnon 1988. Hän sai yhteensä seitsemän Emmy-ehdokkuutta ja kolme Golden Globe -ehdokkuutta.
Getty oli naimisissa Arthur Gettlemanin kanssa vuodesta 1946 aina miehen kuolemaan vuonna 2004 saakka. Heillä on kaksi lasta.
Jo Tyttökullat-sarjan aikaan Getty huomasi kuinka hän alkoi unohtaa vuorosanojaan ja joitakin sanoja ylipäätään. Myöhemmin hänelle diagnosoitiin Lewyn kappale -tauti.
Eerikinretki
Eerikinretki () oli vastavalitun Ruotsin kuninkaan vierailu eri maakuntiin. Eerikinretken tekeminen kuului kuninkaan laillisiin velvollisuuksiin ja sen tarkoitus oli kuninkaan vallan vahvistaminen. Eerikinretki-instituution merkitys oli suurimmillaan keskiajalla. Se mainitaan muun muassa vuoden 1296 Uplannin maakuntalain kuninkaankaaressa.
Ruotsin kuninkaat valittiin Moran kivillä Uplannissa. Aluksi vain Uplannin tai Sveanmaan asukkaat saivat olla mukana valitsemassa kuningasta, ja uuden kuninkaan oli käytävä eri maakunnissa vahvistamassa asemansa maakuntien laamannien luona. 1300-luvulta lähtien miltei kaikki Ruotsin maakunnat lähettivät edustajiaan Moran kivelle ja eerikinretki menetti vähitellen merkityksensä. Vuodesta 1544 eteenpäin Ruotsin kuninkaita ei valittu, vaan kuninkuudesta tuli perinnöllinen. Eerikinretkestä tuli tämän jälkeen vain symbolinen. Kaarle IX (1604–1611) oli viimeinen kuningas, joka suoritti keskiaikaisen lain mukaisen eerikinretken. Kustaa III elvytti eerikinretkiperinteen 1770-luvulla ulottaen retkensä myös Suomeen.
Saxo Grammaticus mainitsee mahdollisesti eerikinretken jo noin vuonna 1200, ja joskus on arveltu, että instituutio on vielä vanhempaa perua. Varmuutta tästä ei kuitenkaan ole.
Eerikinretki alkoi Uplannin Moran kiviltä Uppsalaan kautta Södermanlandiin, josta matka jatkui Itä-Götanmaalle. Tämän jälkeen kuningas vieraili Smålandissa ja jatkoi sieltä Länsi-Götanmaalle ja Närkeen. Viimeksi kuningas kävi Västmanlandissa.
Stuart Little – pieni suuri hiiri
Stuart Little – pieni suuri hiiri ("Stuart Little") on vuonna 1999 valmistunut elokuva, joka kertoo pienestä hiirestä Stuart Littlestä, joka adoptoidaan Littlen perheeseen.
Elokuva perustuu E. B. Whiten lastenkirjaan "Stuart Little", ja sen on käsikirjoittanut M. Night Shyamalan. Elokuvan budjetti oli 103 000 000 dollaria.
Vuonna 2002 elokuvalle tehtiin jatko-osa "Stuart Little 2". Vuonna 2006 julkaistiin "Stuart Little 3", joka ilmestyi suoraan videolle.
Printemps
Printemps on pariisilainen tavaratalo, joka sijaitsee osoitteessa Boulevard Haussmann 64. Printemps on samalla kadulla numerossa 40 sijaitsevan Galeries Lafayette Haussmannin kovin kilpailija.
Printempsiin kuuluu kolme rakennusta: Printemps de la Mode (suomeksi "muodin kevät") jossa on naisten ja lasten vaatteita, Printemps de la Maison ("kodin kevät") kodintavaratalo sekä miestentuotteisiin keskittynyt Printemps de l’Homme ("miehen kevät").
Printemps de la Maisonin kymmenennestä kerroksesta näkee upean kaupunkimaiseman.
Printemps kuuluu Kering-konserniin, jonka aiempi nimi oli Pinault-Printemps-Redoute. Se on miljardööri François Pinault’n luoma ja vuodesta 2005 hänen poikansa François-Henri Pinault’n johtama konserni, jonka omistukseen kuuluu monia luksusbrändejä kuten Bottega Veneta, Boucheron, Gucci, Sergio Rossi ja Yves Saint Laurent sekä muita kauppaketjuja kuten tietotekniikkaa, levyjä ja kirjoja myyvä FNAC sekä postimyyntiyhtiö Redcats, joka tunnetaan Suomessa nimellä Ellos.
Tissafernes
Tissafernes (kuoli 395 eaa., "") oli persialainen sotilas ja satraappi. Hänen isänsä oli Hydarnes.
Peloponnesolaissodan aikana vuonna 413 eaa. Tissafernes oli Lyydian ja Kaarian satraappi eli maaherra. Hän oli myös Persian Vähän-Aasian armeijan komentaja. Persian kuningas Dareios II määräsi Tissaferneen keräämään veroja Joonian kreikkalaiskaupungeilta joita Persia piti ominaan, mutta jotka olivat itsenäisiä. Tissafernes liittoutui Spartan kanssa Ateenaa vastaan ja valtasi suuren osan Jooniasta. Ateenalaisen Alkibiadeksen ansiosta Tissafernes ei kuitenkaan auttaa Spartaa niin paljon että tämä olisi päässyt sodassa niskan päälle. Tissaferneen oli myös huomioitava satraappikumppaninsa Farnabazos, joka hallitsi Hellespontoksen Fryygiaa.
Kun Dareios II päätti vuonna 408 eaa. auttaa Spartaa voittamaan sodan, lähetti hän poikansa Kyyroksen Vähän-Aasian käskynhaltijaksi. Tissafernes sai tyytyä Kaarian maakuntaan. Kun Ateena lopulta kukistui vuonna 404 eaa. yritti Tissafernes saada Joonian kaupungit omaan valtaansa. Hän valtasi Miletoksen, mutta Kyyros hyökkäsi häntä vastaan. Kyyros alkoi koota suurta armeijaa, joka koostui myös kreikkalaisista palkkasotilaista, jolla hän väitti aikovansa hyökätä Tissaferneen kimppuun. Todellisuudessa Kyyros aikoi käyttää armeijaansa veljeään Artakserkses II:a vastaan, joka äskettäin oli seurannut isäänsä Dareios II:a valtaistuimella. Tissafernes kerkisi kuitenkin varoittamaan Artakserksestä ja hän osallistui myös Kunaksen taisteluun jossa Kyyros sai surmansa. Tissafernes yritti myös tuhota kreikkalaiset palkkasotilaat, jotka kuitenkin pääsivät pakenemaan ja palaamaan Kreikkaan.
Artakserkses lähetti Tissaferneen takaisin Vähään-Aasiaan Lyydian ja Kaarian maaherraksi. Hän hyökkäsi Joonian kaupunkeihin koska nämä olivat auttaneet Kyyrosta. Tämä vuorostaan johti sotaan Spartaa vastaan vuonna 399 eaa. Agesilaos II:n johtmat spartalaiset kukistivat Tissaferneen vuonna 395 eaa. Sardiin lähellä. Farnabazoksen, vaikutusvaltaisen Tithrausteen ja kuninkaan äidin Parysatis – joka ei koskaan antanut anteeksi sitä että Tissafernes oli osallinen hänen suosikkipoikansa kuolemaan – painostuksesta Artakserkses määräsi Tissaferneen teloitettavaksi.
Siirappi
Siirappi (, juoma, latinan kielen kautta "siropus") on paksu, viskoottinen neste, joka sisältää paljon liuennutta sokeria mutta jolla on vain vähän taipumusta saostua sokerikiteiksi. Viskositeetti johtuu useista vetysidoksista veden ja monia hydroksyyliryhmiä (OH) sisältävän liuenneen sokerin välillä. Tekniikassa ja tieteessä termi siirappi voi tarkoittaa myös muita viskoottisia liuoksia kuin sokeriliuoksia.
Erilaisia siirappeja ovat esimerkiksi tärkkelyssiirappi, vaahterasiirappi, lääkesiirappi ja baarisiirappi.
Siirappi lääkeaineiden pohjana koostuu konsentroidusta tai saturoidusta seoksesta sokeria ja tislattua vettä. Englantilaisessa "Pharmacopoeiassa" yksinkertainen siirappi on valmistettu lisäämällä 1 kg valmistettua sokeria 500 cm³ (0,5 litraa) kiehuvaan tislattuun veteen kuumentaen, kunnes se on liuennut, ja lisäten kiehuvaa tislattua vettä, kunnes seoksen kokonaispaino on 1,5 kg. Seoksen ominaispainon tulisi olla 1,33. Tämä on 66° Brixin seosta.
"Aromisiirappi" tehdään lisäämällä aromeja tavalliseen siirappiin. Esimerkiksi "syrupus aromaticus" valmistetaan lisäämällä annoksia appelsiiniesanssia ja ceyloninkanelivettä yksinkertaiseen siirappiin. Samalla tavalla lääketieteelliset siirapit valmistetaan lisäämällä tai liuottamalla lääkeaineita tavalliseen siirappiin.
Cocktailien valmistukseen käytettävää siirappia kutsutaan "baarisiirapiksi". Baarisiirappi tehdään liuottamalla kidesokeria kuumaan veteen ja jäähdyttämällä seos, kun sokeri on täysin liuennut. Sekoitussuhde on tyypillisesti välillä 1:1–2:1.
Kidesokeri ei sellaisenaan helposti liukene kylmiin juomiin, jotka kuuluvat joihinkin drinkkiresepteihin. Nestemäinen baarisiirappi sekoittuu helposti toisten nesteiden kanssa, mikä tekee siitä käytännöllisen vaihtoehdon kidesokerille.
Kujanjuoksu
Kujanjuoksu on useissa maissa käytetty ankara rangaistusmuoto, jossa tuomitun piti juosta kahden raipoilla tai kartuilla heitä lyövän miesrivin välissä. Kujanjuoksua käytettiin erityisesti sotaväessä. Rangaistus sisältyi esimerkiksi Ruotsin varhaiseen rikosoikeuteen, mutta sitä ei sisällytetty enää vuoden 1734 lakiin.
Kujanjuoksua on joissain yhteyksissä käytetty teloittamistapana: silloin lyöjillä oli aseinaan keihäät, joilla uhri pisteltiin kuoliaaksi.
Half-pipe
Half-pipe (, suomen puhekielessä "paippi") on extreme-urheilussa käytetty rakennelma, joka muistuttaa puolikasta putkea. Niitä käytetään eri lajeissa: lumilautailussa, rullalautailussa, laskettelussa, freestyle BMX:ssä ja rullaluistelussa. Rakennelma on tehty yleensä puusta, mutta lajeista riippuen half-pipeja on tehty myös betonista, metallista, maasta ja lumesta.
Half-pipea lasketaan lumilautailussa ammattitasolla, ja se on myös hyväksytty olympialajiksi. Laji oli mukana ensimmäistä kertaa Naganon olympialaisissa vuonna 1998. Olympialaisissa half-pipen mitat ovat pituus 100–140 metriä, leveys 14–18 metriä ja korkeus 3–4,5 metriä. Rinteen kaltevuus on 16–18,5 astetta.
Gion
Gion () on historiallisesti merkittävä kaupunginosa Kiotossa, Japanissa. Gion tunnetaan varsinkin teattereistaan, perinteisistä ravintoloistaan, teehuoneistaan ("ochaya") sekä geishoistaan. Gionissa sijaitsevatkin maailman tunnetuimmat geishakorttelit.
Gionin alue on saanut nimensä šintolaisesta Susanoo no Mikoton pyhäköstä, aiemmin nimeltään Gion, nykyisin Yasaka. 1500-luvulla alueelle alettiin perustaa majataloja ja tavernoja palvelemaan temppeliin saapuvia pyhiinvaeltajia. Tavernojen tarjoamasta viihteestä sai alkunsa alueen maine huvikorttelina.
Toisen maailmansodan jälkeen geishojen määrä on ollut jatkuvassa laskussa koko Japanissa ja myös Gionissa. Samoin muut perinteiset japanilaiset taidemuodot ovat kärsineet hiipuvasta kävijäkunnasta. 1920-luvulla Gionissa oli 2500 geishaa ja 106 maikoa. Toisen maailmansodan jälkeen 1948 jäljellä oli vielä 1200 geishaa ja 160 maikoa, mutta 1999 enää 90 aikuista ja 22 harjoittelijana toimivaa geishaa. Gion on säilynyt Kioton suurimpana geisha-alueena.
Lynn Jennings
Lynn Jennings (s. 1. heinäkuuta 1960 Princeton, New Jersey) on yhdysvaltalainen entinen kestävyys- ja keskimatkojen juoksija.
Jennings sijoittui vuonna 1976 Yhdysvaltojen nuorten mestaruuskilpailuissa neljänneksi. Seuraavana vuonna hän voitti Yhdysvaltojen nuorten mestaruuden 1 500 metrin juoksussa. Samana vuonna hän sijoittui Yhdysvaltojen sisäratojen mestaruuskilpailuissa kolmanneksi mailin juoksussa ja ulkoratojen mestaruuskilpailuissa yhdeksänneksi 1 500 metrillä. Vuonna 1978 hän oli sisäratojen mestaruuskilpailuissa jälleen kolmas maililla.
Jennings ylsi suurimpaan saavutukseensa Barcelonan olympialaisissa 1992, kun hän sijoittui 10 000 metrin juoksussa kolmanneksi. Toronton sisäratojen MM-kilpailuissa 1993 Jennings oli kolmas 3 000 metrin juoksussa. Kaksi vuotta myöhemmin Barcelonan sisäratojen MM-kilpailuissa hän voitti hopeaa samalla matkalla. Vuonna 1999 Jennings sijoittui Bostonin maratonilla kahdenneksitoista.
Eboshi
Eboshi () on japanilainen miesten päähine, joka oli käytössä lähinnä miesten virallisena tai seremonillisena päähineenä, Heian-kaudelta Meiji-kauden alkuun. Päähine valmistettiin mustasta hevosenjouhikankaasta ja joskus "tärkättiin" lakkaamalla. Malleja oli erilaisia, riippuen käyttötilanteesta ja henkilön arvoasemasta.
Nykyisin eboshi päähine on jo siirtynyt historiaan, sellaisia näkyy nō- ja kabuki-teatterin lavalla ja historiallisia pukuja esittelevissä kulkueissa.
Twi’lek
Twi’lek on fiktiivisessä "Tähtien sodan" maailmassa esiintyvä rotu, jota tavataan usein varsinkin oheiskirjallisuudessa. Ne ovat palvelleet sekä Galaktista Imperiumia ja Kapinaliittoa. Nimeä twi’lek ei ole mainittu yhdessäkään elokuvassa, mutta eräässä "" kohtauksessa Twi’lek jedi kaataa taisteludroidin Voiman avulla.
Twi’lekeillä on värikäs iho ja kaksi häntää – joita kutsutaan nimellä lekku (yksikössä lek) – jotka tulevat heidän päästään. Nimi ”twi’lek” tulee sanoista ”twin lekku”. Osa twi’lekin aivoista kasvaa lekkun tyveen ja yleensä heillä on kaksi lekkua, vaikkakin on mahdollista että joillakin voi olla kolme tai neljä. Twi’lekit ovat luonnollisesti täysin hiuksettomia, lukuun ottamatta heidän kulmakarvojaan. Tunnettuja twi’lekien värejä ovat valkoinen, vihreä, sininen, punainen, oranssi, ruskea, keltainen ja violetti. Harvinaisimpia ovat punaihoiset Lethanit, joista seuraavaksi harvinaisimmat ovat sini-ihoiset Rutianit. Vihreä on puolestaan kaikista yleisin ihon väri.
Naispuoliset twi’lekit ovat palkitut luonnollisella kauneudellaan ja sulavaliikkeisyydellään ja tästä syystä heitä myydäänkin usein orjiksi ja tanssijoiksi rikollisjohtajille ja useat muut ovat töissä tanssijoina juottoloissa.
Expanded Universen mukaan, Ryloth on twi’lekeiden kotiplaneetta. Siellä ne asuvat luolissa, joita sijaitsee asuttavalla osalla planeetasta ja jokaisessa luolassa asuu eri klaani.
Pontochō
Pontochō () on historiallisesti ja arkkitehtonisesti merkittävä kaupunginosa Kiotossa, Japanissa. Samoin kuin Gion, Pontochō tunnetaan varsinkin teehuoneistaan ("ochaya") sekä geishoistaan. Kamo-joen töyrästä myötäilevä pitkulainen kaupunginosa on vain muutaman korttelin kokoinen. Alueen nimi on syntynyt yhdistelmänä japanin katua ja kaupunkia tarkoittavasta sanasta sekä englannin sanasta point tai portugalin samaa tarkoittavasta sanasta "ponto".
Pontochō tuli länsimaissa tunnetuksi amerikkalaisantropologi Liza Dalbyn kirjoitettua etnografian geishaharjoittelijana viettämästään ajasta. Etnografia on julkaistu nimellä Geisha (1983).
Alue syntyi, kun köyhät viihdyttäjät siirtyivät asumaan 1500-luvulla jokivarren tulva-alueelle. Vesi elementtinä yhdistetään Japanissa asioiden alati muuttuvaan luonteeseen. Viihdealueisiin viitattiin runollisella termillä, jolla ei ole vakiintunutta suomennosta, mutta josta käytetään englanninkielisessä kirjallisuudessa termiä ""floating world"". Geishojen lisäksi tähän maailmaan kuuluivat myös muut viihdyttäjät soittajista näyttelijöihin sekä eri tasoisiin prostituoituihin.
Maailmankuulu "Pontochō Kaburenjōn teatteri" sijaitsee Sanjo-dōrin päässä kaupunginosaa. Kioton geishat esittävät teatterissa tanssejaan kahdesti vuodessa Kamogawa Odorina eli Kamo-joen festivaalissa. Liput ovat hyvin kysyttyjä ja kalliita, mutta tämä on yksi harvoista tilaisuuksista nähdä katoamassa olevaa geisha-perinnettä tanssi- ja musiikkiesityksissä.
Freaked
Freaked on vuonna 1993 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen komediaelokuva, jonka ohjasivat Tom Stern ja Alex Winter. Elokuvan työnimi oli ”Hideous Mutant Freekz”.
Populäärimusiikkia Vittulajänkältä
Populäärimusiikkia Vittulajänkältä () on Mikael Niemen vuonna 2000 kirjoittama romaani, josta on tehty näytelmä- ja elokuvaversiot. Kirja kertoo Ruotsin Pajalasta kotoisin olevan pojan kasvutarinan aikuiseksi kaikkine siihen kuuluvine vaiheineen. Ensimmäisen kerran kirja ilmestyi suomeksi vuonna 2001. Kirja on saanut lukuisia tunnustuksia ja se on ollut pohjoismaissa huomattava myyntimenestys. Kirja oli Mikael Niemen läpimurtoteos.
Kirjan tapahtumaympäristönä kuvataan Ruotsin pohjoisosassa sijaitsevan Norrbottenin pientä kuntaa Pajalaa minäkertojana toimivan Matti-pojan silmin. Kirja kuvailee tarkasti elämää 1960–1970-lukujen Ruotsin jo vaurastuneessa yhteiskunnassa, jossa ihmiset materiaalisen puutteen sijasta kärsivät syrjäisen pikkukunnan asukkaina identiteetin puutteesta ja tuntevat itsensä alempiarvoiseksi verrattuna "oikean Ruotsin" ihmisiin.
Kirjan nimi herättää kysymyksiä, mutta se liittyy hyvin olennaisesti juonen sisältöön. Vittulajänkä on eräs Pajalan osa, joka sai kutsumanimensä sen lapsirikkauden vuoksi. Muita kirjassa mainittuja paikkoja Pajalassa ovat mm. "Paskajänkä" ja "Teksas".
Matin elämässä tapahtuu ensimmäinen murros kun kotikatu saa öljysorapäällysteen 1960-luvulla. Hänestä tuntuu, että koko maailma avautui sen myötä. Matti saa ystävän Niila-pojasta jonka koti on vahvasti lestadiolainen.
Musiikki tulee Matin elämään Niilan saatua Amerikan serkuiltaan lahjaksi Beatlesin singlen ""Rock 'n' Roll Music"". Levysoitinta ei Niilan syvästi uskonnollisessa kodissa ole eikä hänen ankara isänsä edes sallisi levyn tuomista taloon. Matin sisarella on levysoitin ja pojat kuuntelevat sillä levyä salaa. Tämän levyn kuultuaan he ymmärsivät, että jotain heissä on peruuttamattomasti muuttunut eikä paluuta entiseen ole.
Kouluun tullut uusi musiikinopettaja Greger onnistuu jalostamaan Matissa ja Niilassa piilevät kyvyt bändiksi, ja heidän itseluottamuksensa saa lujitusta. Greger on Skånesta tullut, työtapaturmassa kaikki muut oikean käden sormensa paitsi peukalon menettänyt mies, joka on hankkinut uuden ammatin. Tämä omaa murrettaan vahvasti puhuva mies osoittautuu varsinaiseksi kitaravirtuoosiksi ja nousee poikien mielessä lähes yliluonnolliseen asemaan. Musiikki kuljettaa tarinaa poikien kypsyessä miehiksi, ja lopulta pojat tulevat tienristeykseen; tämä on kirjassa esitetty myös konkreettisesti. Valintaa miettiessään he heittäytyvät risteykseen tuijottamaan tähtitaivasta.
Populäärimusiikkia Vittulajänkältä-kirjan kustantajana Suomessa on Like-kustannus. Kirja julkaistiin Ruotsissa vuonna 2000 ja Suomessa vuotta myöhemmin. Kirjan on kääntänyt Outi Menna.
Oktaani
Oktaani viittaa seuraaviin asioihin:
H. E. C.
HEC on samanninmisen yhtyeen vuonna 1977 ilmestynyt albumi. Yhtyeen keskushahmo oli laulaja-lauluntekijä Hector.
HEC-yhtye syntyi Hectorin kiertuekokoonpanosta, jossa soittivat Heimo Holopainen (basso), Antero Jakoila (kitara), Pekka Suvanto (rummut) ja Kaj Westerlund (kosketinsoittimet). Kun yhtyeeseen liittyi Hasse Wallin tilalle Eeki Mantere, syntyi H. E. C. Nimi tuli sanoista Hector, Eeki & Co.
Levyltä poistettiin tekijänoikeussyiden vuoksi kappale "Marie Laveaux" (säv. Shel Silverstein, suom. san. Hector.) Se löytyy ainoastaan LP:n ja kasetin ensimmäiseltä painokselta.
CD-Bonus
Joissakin painoksissa on erilainen kappalejärjestys. Kasettipainoksessa se oli seuraava:
Juha Ahokas
Juha ”Nalle” Ahokas (18. syyskuuta 1969 Kokkola) on suomalainen entinen raskaan sarjan kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, Euroopan mestari ja nelinkertainen arvokisamitalisti.
Ahokas aloitti painin vuonna 1985. Suomessa hän oli voittamaton vuodesta 1990 lähtien jolloin hävisi Keijo Mannille. Ahokas voitti yhteensä 30 Suomen mestaruutta kreikkalais-roomalaisessa ja vapaapainissa. Keijo Manni on ainoa painija jolla on enemmän Suomen mestaruuksia (33 kpl) kuin Ahokkaalla. Välissä Ahokas kärsi selkävaivoista ja oli painimatta lähes kaksi vuotta, mutta palasi takaisin vuonna 2001, minkä jälkeen hän ylsi uransa parhaisiin saavutuksiin. Ahokas on kärsinyt myös sydänvaivoista. Lokakuussa 2007 Ahokas ilmoitti päättävänsä uransa pysyvän hermovaurion takia.
Ahokas on maineikkaasta painisuvusta, sillä hänen isoäitinsä veli Hermanni Pihlajamäki ja serkku Kustaa Pihlajamäki olivat molemmat olympiavoittajia.
Ahokas on harrastanut myös sumopainia ja saavuttanut vuosina 1997 ja 1997 MM-joukkuehopeaa ja -pronssia. Seuratasolla Ahokas edustaa Nurmon Jymyä.
Painijauran jälkeen Juha Ahokas mm. opiskeli Laajasalon opistossa suntion ammattitutkinnon vuosina 2014-2015. Vuodesta 2014 alkaen hän on toiminut Messukylän seurakunnan ylivahtimestarina.
Kilopondi
Kilopondi (tunnus kp) on käytöstä poistunut voiman yksikkö, johon perustui useilla teknisillä aloilla aikoinaan käytetty tekninen mittajärjestelmä. Kilopondi vastasi yhden kilogramman suuruisen massan kokemaa vetovoimaa maan pinnalla 45:nnen leveysasteen korkeudella. Käytännössä kilopondin määritelmään kuuluva painovoiman kiihtyvyys on määritelty arvoon 9,806 65 m/s², mikä vastaa likimain Pariisissa vallitsevaa arvoa. Määritelmästä seuraa, että
Käytännössä kilogramman massan aiheuttama vetovoima kuitenkin vaihtelee jonkin verran. Päiväntasaajalla kilogramman kokema kiihtyvyys on n. 9,79 m/s², kun taas navoilla arvo on jo lähes 9,84 m/s². Helsingin korkeudella kiihtyvyys on n. 9,82 m/s² ja Utsjoella jo 9,83 m/s².
Makeutusaine
Makeutusaineita käytetään ruokien makeuttamiseen. Luonnonsokerien rinnalle on kehitetty keinotekoisia makeutusaineita, jotta tuotteesta saataisiin makea ilman perinteisen sokerin haittavaikutuksia (runsas energiasisältö ja ongelmat hampaille).
Sokeria korvaavia makeutusaineita ovat esimerkiksi asesulfaami K, aspartaami, sakariini, sukraloosi ja stevia. Niitä käytetään vähäkaloristen elintarvikkeiden valmistuksessa, sillä niiden kalorimäärät ovat hyvin pienet sokeriin verrattuna.
Keinotekoisten makeutusaineiden runsas ja pitkäaikainen käyttö voi olla haitallista ja lisätä riskiä sairastua diabetekseen. Niistä ei myöskään välttämättä ole apua laihdutuksessa.
Eönwë
Eönwë on Tolkienin fantasiamaailmassa maia, joka toimii Manwën kilvenkantajana ja airuena. Aseiden käytössä maailmassa ei löydy hänelle vertaa. Eönwë johti valarin sotajoukkoa, kun Melkor kukistettiin ensimmäisen ajan lopussa. Hän otti Melkorin kruunusta silmarilit ja kieltäytyi antamasta niitä Fëanorin pojille. Kun nämä sitten hyökkäsivät Eönwën leiriin viedäkseen kivet, Eönwë kielsi heidän surmaamisensa. Taistelun jälkeen Eönwë neuvoi Melkorin päällikköä Sauronia saapumaan valarin tuomittavaksi.
Raakapuu
Raakapuu voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
GŠ-30-1
GŠ-30-1 (ГШ-30-1, taisteluvälineindeksi 9-A-4071K) on neuvostoliittolais-venäläinen lentokoneaseena käytetty 30-millinen konetykki. Aseen suunnittelivat Vasili Petrovitš Grjazev ja Arkadi Georgijevitš Šipunov, ja se otettiin neuvostoilmavoimien käyttöön 1980-luvulla. Tykki on edelleen tuotannossa, valmistajana on Ižmaš.
Tykin toimintaperiaate on lyhyt putkirekyyli. Yksiputkisena se on tulinopeudeltaan hitaampi kuin Gatling-tyyppiset konetykit. Yksinkertaisesta toimintaperiaatteesta huolimatta tykin tulinopeus on täysin vertailukelpoinen monimutkaisempien revolveritykkien kanssa. Tykin yksinkertainen rakenne on mahdollistanut sen tekemisen erittäin kevyeksi; tykin massa on 46 kg ja sen lataaminen tapahtuu erityisellä latauslaukauksella.
GŠ-30-1:n maksimitulinopeus on 1 800 laukausta minuutissa, mutta se on yleensä rajoitettu 1 500 laukaukseen minuutissa putken kulumisen vähentämiseksi. Silti putken elinikä on verrattain lyhyt, n. 2 000 laukausta. Ammuksen lähtönopeus on 860 m/s ja sen massa 400 grammaa. Valmistajan mukaan tykki on tehokkaimmillaan ilmamaaleja vastaan 1 200–1 800 metrin etäisyydeltä. Laseretäisyysmittarilla ja -maalinosoitusjärjestelmällä varustettuna aseen sanotaan olevan tarkka ja tehokas; se kyennee tuhoamaan maalinsa kolmesta viiteen osumalla.
Tykin ampumatarvikevalikoimaan kuuluu sirpalekranaatteja, panssariammuksia, panssarikranaatteja ja erikoisammuksia.
Panzer
Panzer, lyhenne saksan sanasta Panzerkampfwagen, viittaa seuraaviin saksalaisiin panssarivaunuihin:
Christian Lacroix
Christian Marie Marc Lacroix (s. 16. toukokuuta 1951, Arles, Ranska) on ranskalainen muotisuunnittelija, joka tunnetaan teatraalisista puvuistaan. Lacroix’lla on hänen omaa nimeään kantava muotitalo, jonka hän perusti vuonna 1987. Vuonna 2005 yhtiö myytiin yhdysvaltalaiselle Falic Fashion Groupille. Sitä ennen hän työskenteli toisen ranskalaisen muotisuunnittelijan, Jean Patoun, alaisuudessa. Lacroix myös toimi italialaisen muotitalo Puccin taiteellisena johtajana vuosina 2002–2005.
Laman vuoksi luksustuotteiden kysynnän romahtaminen vuosina 2008–2009 aiheutti miltei kymmenen miljoonan euron tappiot ja konkurssihakemus jätettiin syksyllä 2009. Joulukuussa pariisilainen konkurssituomioistuin hyväksyi suunnitelman, joka lopettaa kokonaan Christian Lacroix muotitalosta sekä katumuoti- että haute couture -tuotannon. Yritykseen jäi vain 11 työntekijää valvomaan miesten vaatteiden, hääpukujen ja parfyymien lisenssituotantoa.
Gatling
Gatling on menestyksekkäin nykyaikaista konekivääriä edeltänyt sarjatuliase. Yhdysvaltalainen keksijä Richard J. Gatling patentoi aseen 9. maaliskuuta 1862.
Gatlingissa on keskusakselin ympärillä yleensä kuudesta kymmeneen piippu-lukkoyhdistelmää, jotka ulkoisella voimanlähteellä – alkujaan käsikampi, myöhemmin yleensä sähkömoottori – keskusakselin ympäri pyöriessään vuorollaan lataantuvat yhteisestä patruunan syöttölaitteesta, laukeavat laukaisukohtaan tullessaan ja poistavat hylsyn.
Gatlingeja käytettiin vähäisessä määrin Yhdysvaltain sisällissodassa vuosina 1861–1865. Niitä käytettiin runsaasti siirtomaasodissa, ja Gatling-konekivääri oli yksi amerikkalaisten voiton avaimia USA:n ja Espanjan sodassa 1898. Gatling pysyi USA:n armeijan varusteena aina vuoteen 1911, jolloin kevyempi Maxim-konekivääri syrjäytti sen.
Gatlingin pahin epäkohta on se, että se vaatii ulkopuolisen voimanlähteen toimiakseen: alkuperäinen Gatling toimi käsikammesta pyörittämällä, nykyään sähkömoottorilla. Sen suurin etu on toimintavarmuus; toimintahäiriön sattuessa ase ei jumiudu, vaan syöttöhäiriön aiheuttanut patruuna yksinkertaisesti poistuu piipusta aseen pyöriessä ja latautuu automaattisesti uudella. Sähkömoottorikäyttöisillä Gatlingeilla päästään valtaviin tulinopeuksiin, jopa 6000-7000 laukausta minuutissa. Ase myös jäähdyttää itse itseään piippujen kiertäessä eikä ylikuumene yhtä helposti kuin yksipiippuinen vyösyöttöinen konekivääri.
Konekiväärinä Gatlingin syrjäytti ensimmäiseen maailmansotaan mennessä vyösyöttöinen Maxim-konekivääri, mutta gatling-periaatetta käytetään edelleen pääasiassa yhdysvaltalaisvalmisteisiin lentokoneisiin asennettavissa konetykeissä.
Vuonna 1946 General Electricin insinöörit päättivät kokeilla museosta lainaamaansa vuoden 1903 mallista Gatling-konekivääriä käyttämällä sitä sähkömoottorilla käsikammen sijaan. Tulokset olivat erinomaiset - he pääsivät 5000 laukauksen minuuttitulinopeuteen, kun alkuperäisen käsikäyttöisen Gatlingin tulinopeus oli 200 laukausta minuutissa. Niinpä aseen pohjalta päätettiin suunnitella moottorikäyttöinen 20 mm konetykki, joka sai tyyppinimen M61 Vulcan. Ase tuli palveluskäyttöön 1949, ja on yhä käytössä. Monella kiertävällä piipulla varustetussa konetykissä vältetään putkien kuumenemista putkia kierrättämällä Gatlingin periaatteen mukaisesti. Sotalaivoissa käytetään myös gatling-tyyppisiä konetykkejä ohjusten lähitorjuntaan, kuten esimerkiksi Goalkeeper CIWS.
30 mm GAU-8/A Gatling-konetykki tunnetaan nimellä Avenger, 20 mm M61 Gatling-konetykki tunnetaan nimellä Vulcan ja 7,62 mm M134 Gatling-konekivääri puolestaan nimellä Minigun.
Noldor
Noldor (quenyankielinen monikko sanasta "noldo") ovat Tolkienin fantasiamaailmassa haltiaheimo, jonka suurin ilo oli käsityössä ja sepäntaidoissa.
Herättyään Cuiviénenin järvellä haltiat jakautuivat kolmeen heimoon, joista noldor olivat yksi. He lähettivät Finwën käymään Valinorissa. Kun hän oli palannut, noldor lähtivät toisena joukkona matkalle Amaniin.
Amanissa noldor asuivat pääosin Tirionin kaupungissa, ja heidän kuninkaansa oli Finwë. Noldor kehittyivät käsitöissä ja olivat erityisen läheisissä väleissä Aulën kanssa. He olivat kiinnostuneita myös kielitieteesta ja kehittivätkin ensimmäisen kirjaimiston.
Noldorin kuninkaan Finwën ensimmäinen puoliso oli Míriel joka synnytti hänelle Fëanorin, joka loi myöhemmin silmarilit. Mutta Míriel väsyi elämään ja lähti lepäämään Lórieniin, jolloin Finwë otti toiseksi vaimokseen Indis Kultaisen, joka oli vanyaria ja sukua Ingwëlle, haltioiden Korkealle Kuninkaalle. Indis synnytti hänelle kaksi poikaa, Fingolfinin ja Finarfinin.
Fëanor osoittautui yhdeksi lahjakkaimmista noldorin joukossa, ja hän teki Silmarilit, joihin oli vangittu hiukan Valinorin puiden hohdetta. Samaan aikaan Morgoth, pahuuden hallitsija alkoi kateudella katsoa Valinorin valoa, ja pyysi avukseen Ungoliantin, pimeyden ahnaan olennon. Morgoth tuhosi Telperionin ja Laurelinin ja Valinor pimeni. Mennessään Morgoth vielä surmasi Finwën, noldorin kuninkaan. Myös silmarilit Morgoth otti mukaansa ja kiinnitti kruunuunsa.
Fëanor, jolle Silmarilit olivat käyneet liian rakkaiksi, vannoi poikiensa Maedhrosin, Maglorin, Celegormin, Caranthirinin, Curufinin, Amrodin ja Amraksen kanssa, ettei lepäisi ennen kuin jalokivet olisivat taas Tirionissa. Tuo suku kiihotti noldorin kapinaan ja pakenemaan Valinorista. Suurin osa heistä lähti Keski-Maahan, ja he asuivat siellä Beleriandissa ja sotivat Melkoria vastaan. Amaniin noldorin kuninkaaksi jäi Finarfin; Keski-Maassa noldorin korkeina kuninkaina, mikä oli varsin nimellinen titteli, olivat Fëanor, hänen poikansa Maedhros, Finwën toinen poika Fingolfin, Fingon, Turgon ja Ereinion Gil-galad.
Moni noldor-sukuinen haltia palasi Melkorin tappion jälkeen Amaniin, ja viimeisetkin Sauronin toisen kukistumisen jälkeen.
Noldor puhuivat quenyaa, joka kävi läpi erinäisiä muutoksia Keski-Maassa. Sana "noldo" oli itse asiassa varhemmin "ñoldo" (ñ on tässä ng-äänne), joka oli perua muinaisen haltiakielen sanasta "ñgolodô". Sen lähtökohtana oli kanta "ñgol-", joka liittyi tietoon. Ñ-äännettä käytettiin Tolkienin mytologisessa historiassa ennen Kolmatta Aikaa. Muinainen sana tuotti myös sindarin sanan "golodh" (mon. "gelydh"). Keski-Maassa useimmat noldot alkoivat puhua sindaria, kun taas quenya jäi kuninkaiden ja ylimystön keskinäiseksi kieleksi.
Marvi Jalo
Marvi Jalo (s. 28. maaliskuuta 1949 Turku) on suomentaja, toimittaja ja kirjailija. Hänen tuotantonsa koostuu enimmäkseen nuorille suunnatuista hevos­kirjoista. Varsinkin varhaisimmissa teoksissa on kuitenkin hevosten ohella muitakin teemoja ja hevosista kerrotaan käytännönläheisesti. Esimerkiksi kirjassa "Kahden tytön hevonen" kerrotaan, millaisia ongelmia voi syntyä, kun kaverukset hankkivat yhteisen hevosen. Jalon myöhemmässä tuotannossa viihteellisyys on korostunut, eivätkä teemat ole enää niin syvällisiä. Jalo on kirjoittanut kirjoja myös yhdessä sisarensa Merjan kanssa. Marvi Jalo on työskennellyt avustajana harrastus- ja lastenlehdissä Villivarsa, Hevoshullu, Tuikku sekä Lastenmaa.Merja Jalon kanssa
Suomennoksia
Rahastoyhtiö
Rahastoyhtiö hallinnoi yhden tai useamman sijoitusrahaston varoja. Rahastoyhtiö ei omista sijoitusrahaston varoja, vaan ne ovat sijoitusrahaston osuudenomistajien (sijoittajien) omaisuutta.
Suomessa rahastoyhtiön tehtävistä ja rahastoyhtiölle astetuista vaatimuksista säännellään sijoitusrahastoista annetussa laissa ( 48/1999). Rahastoyhtiölle myöntää toimiluvan ja sen toimintaa valvoo Finanssivalvonta (entinen Rahoitustarkastus).
Finanssivalvonta julkaisee kuukausittain tilastoa rahoitusyhtiöiden markkinaosuuksista. Tämän tilaston mukaan Suomessa toimi kesäkuun 2008 lopussa 28 rahastoyhtiötä. Markkinaosuudeltaan suurimmat rahastoyhtiöt olivat tuolloin (suluissa markkinaosuudet):
Nordic Aluminium
Nordic Aluminium Oyj on suomalainen alumiinituotteiden ja -komponenttien valmistukseen, suunnitteluun, toimittamiseen ja markkinointiin keskittynyt Oy Lival Ab:n tytäryhtiö. Yhtiön pääkonttori ja tehdas sijaitsevat Kirkkonummella. Toinen tuotantolaitos sijaitsee Nivalassa.
Yhtiön tuotteita ovat erilaiset alumiiniprofiilit, joita käytetään etenkin rakennusten teknisessä sisustamisessa. Erikoistuotteita ovat esimerkiksi purjeveneiden mastot.
Vuonna 2011 Nordic Aluminiumin liikevaihto oli noin 69 miljoonaa euroa. Viennin osuus liikevaihdosta oli 48 %. Liikevoittoa kertyi 14,6 miljoonaa euroa. Yrityksen toimitusjohtajana toimii Joakim Berndtsson. Peter Högel erosi toimitusjohtajan tehtävästä 1.11.2010.
Yhtiön osake noteerattiin aiemmin Helsingin pörssissä, johon se listautui 24. huhtikuuta 1997. Suurin osakkeenomistaja Oy Lival Ab lunasti yhtiön kaikki osakkeet ja osake poistui pörssistä 14.12. 2012 .
Nordic Aluminium -konsernin palveluksessa oli vuonna 2010 keskimäärin 156 henkilöä.
Nordic Aluminium perustettiin vuonna 1962 Nokia Alumiini -yhtiönä. Samassa tehtaassa Nokia Kaapeli valmisti kuparikaapelituotteita. 1990-luvulla yhtiö eriytyi Nokiasta entisen emoyhtiön keskittyessä matkapuhelimiin.
Merja Jalo
Merja Jalo (naimisiin mentyään Merja Viro, s. 25. marraskuuta 1951 Turku) on suomalainen nuortenkirjailija. Jalo on kirjoittanut nuortenkirjoja, joista suurin osa kertoo hevosmaailmasta.
Jalon ensimmäinen teos, Nummelan ponitalli -sarjan avausosa "Yllätysori" ilmestyi vuonna 1977. Osan kirjoista (Koiratytöt- ja Pappilan ponitytöt -sarjan) Jalo on kirjoittanut yhdessä sisarensa Marvi Jalon kanssa.
Merja Jalon kirjat ovat olleet alusta saakka eri tyyppisiä kuin sisarensa teokset. Kirjoissa käytetään perinteisiä juonikaavoja, joissa nuori tyttö taltuttaa villin hevosen ja nuoret ratkovat arvoituksia etsivien lailla. Kirjojen menestys perustuu pitkälti niiden sarjamaisuuteen. Jalo onkin ollut hyvin tuottelias kirjailija. Parhaimpina vuosina häneltä on ilmestynyt viisi teosta.Marvi Jalon kanssa
Elana Meyer
Elana Meyer (s. 10. lokakuuta 1966) on eteläafrikkalainen entinen kestävyys-, maasto- ja keskimatkojen juoksija.
Meyer juoksi nuorempana 1 500–5 000 metrin juoksuja, mutta siirtyi pidemmille matkoille vanhempana. 18. toukokuuta 1991 hän teki maailmanennätyksen puolimaratonilla juosten Itä-Lontoossa ajan 1.07.59. Samana vuonna hän juoksi 2. marraskuuta Kapkaupungissa 15 kilometrin maantiejuoksussa ajan 46.57, joka säilyi maailmanennätyksenä 12 vuotta. Barcelonan olympialaisissa 1992 Meyer kävi 10 000 metrin juoksussa kovaa kamppailua Etiopian Derartu Tulun kanssa, mutta joutui antautumaan viimeisellä kierroksella ja sijoittui näin toiseksi.
Vuosina 1993 ja 1994 Meyer sijoittui maastojuoksun MM-kilpailuissa kuudenneksi. 1994 Kansainyhteisön kisoissa hän voitti hopeaa 10 000 metrillä Yvonne Murrayn jälkeen. Samana vuonna hän voitti puolimaratonin maailmanmestaruuden. Hän teki 1994 maratondebyyttinsä Bostonin maratonilla, jolla sijoittui kolmanneksi. Hän voitti samana vuonna myös yleisurheilun maailmancupin. Vuonna 1995 Meyer sijoittui toiseksi Bostonin maratonilla ja viidenneksi Göteborgin MM-kilpailuiden 10 000 metrillä. 1996 hän oli kuudes maastojuoksun MM-kisoissa.
1997 Meyer juoksi jälleen Bostonin maratonin toiseksi. Hän juoksi samana vuonna myös Tokion maratonin, jolla sijoittui viidenneksi. 9. maaliskuuta 1997 hän paransi Kiotossa puolimaratonin maailmanennätystä lukemiin 1.07.36. Seuraavana vuonna Meyer päätti osallistua Chicagon maratonille. Hän saavutti juoksussa kolmannen tilan. Saman vuoden maaliskuussa hän teki jälleen maailmanennätyksen puolimaratonilla, tällä kertaa loppuaika oli 1.07.29. Vuonna 1999 Meyer juoksi 15. tammikuuta Tokiossa puolimaratonin maailmanennätyksen 1.06.44, joka säilyi maailmanennätyksenä vuoteen 2007 jolloin Lornah Kiplagat rikkoi sen. Hän oli saman vuoden Chicagon maratonin kolmas ja Lontoon maratonin viides.
Vuonna 2000 Meyer oli Bostonin maratonin kymmenes ja Chicagon maratonin neljäs. Hän oli Sydneyn olympialaisten 10 000 metrin juoksussa kahdeksas. 2001 Meyer sijoittui puolimaratonin MM-kilpailuissa kuudenneksi. Hän on voittanut uransa aikana yli 20 Etelä-Afrikan mestaruutta.
Mio, poikani Mio
Mio, poikani Mio on Astrid Lindgrenin kirjoittama lastenkirja. Ruotsinkielinen alkuteos "Mio, min Mio" ilmestyi vuonna 1954. Kirjan on suomentanut Kristiina Kivivuori.
Kirja kertoo yhdeksänvuotiaasta orpopojasta, Jussista, joka katoaa eräänä iltana kotoaan. Jussi vapauttaa hengen pullosta ja päätyy matkalle Kaukaisuuden maahan, jossa hänen isänsä, kuningas, on kaivannut häntä jo kauan. Kaukaisuuden maassa Jussi on prinssi Mio. Miolla on siellä uskollinen ystävä Jum-Jum. Ensin kaikki asiat vaikuttavat olevan paremmin kuin kotona, mutta Mion on kohdattava pelottava ritari Kaamo. Tarina on perinteinen hyvän ja pahan taistelu sekä sävyltään melko surumielinen.
Kirjan pohjalta on tehty samanniminen englanninkielinen elokuva vuonna 1987. Sen on ohjannut Vladimir Grammatikov ja päärooleja näyttelevät Timothy Bottoms, Susannah York sekä Christopher Lee. Lisäksi Miosta on tehty useita näytelmiä.
Lissabonin yliopisto
Lissabonin yliopisto (, ) on yliopisto Portugalin pääkaupungissa Lissabonissa. Se perustettiin vuonna 1911, hieman sen jälkeen, kun Portugali oli julistettu tasavallaksi. Vuonna 2013 se yhdistyi Lissabonin teknillisen yliopiston kanssa kasvaen Portugalin suurimmaksi yliopistoksi. Yliopistossa opiskelee noin 50 000 opiskelijaa, jota opettaa 4 000 luennoitsijaa. Lisäksi yliopistossa on noin 2 500 ei-akateemista henkilökunnan edustajaa.
Maailman viidensadan huippuyliopiston Shanghai-yliopistovertailussa Lissabonin yliopisto ylsi vuonna 2016 sijaluvulle 151–200 ja oli vertailussa Portugalin parhaiten sijoittunut yliopisto. Sen sijoitus parani tässä vertailussa huomattavasti vuoden 2013 yliopistoliitoksen aikoihin. THE-yliopistorankingissa 2017 yliopisto ylsi sijaluokkaan 401–500.
Lissabonin yliopiston motto on latinankielinen fraasi ""ad lucem"" ().
Yliopistossa toimii vuoden 2013 liitoksen jälkeen yhteensä 18 tiedekuntaa tai instituuttia kaikkiaan kahdeksalla kampusalueella. Tiedekunnat ovat:
Nea (kirjasarja)
Nea on Merja Jalon kirjoittama suosittu hevosaiheinen nuortenkirjasarja. Sarjan ensimmäinen kirja "Kamppailu hevosesta" julkaistiin vuonna 1989.
Sarjan päähenkilö Nea kärsii lihavuudestaan, hänellä on silmälasit, joten hänen yleinen kutsumanimensä hevosenhoitajatyttöjen keskuudessa on "Läskilinssi", eikä hänellä juuri ole ystäviä. Täyttäessään 12 vuotta Nea saa isältään lahjaksi alkeiskurssin läheiseltä ratsastuskoululta. Tästä alkaa Nean kommelluksien täyttämä taival Fagerin ratsutilalla, jossa ilkeät hevosenhoitajat eivät tee Nean elämää helpoksi. Nea pääsee kuitenkin näyttämään epäilijöilleen.
Studentin t-testi
"t"-testi on mikä tahansa tilastollinen testi, joka noudattaa Studentin t-jakaumaa kun nollahypoteesi on voimassa. "t"-testi on yksi käytetyimmistä tilastollisista testeistä. Sillä testataan normaalijakautuneiden satunnaismuuttujien keskiarvoja.
Testi tehdään laskemalla "t"-arvo ja sitä verrataan "t"-jakaumasta poimittuun raja-arvoon, joka riippuu valitusta merkitsevyystasosta. Yleensä merkitsevyystasoksi valitaan 0,05, jolloin kaksisuuntaisen testin raja-arvo lähestyy lukua 1,96 otoskoon kasvaessa. Testisuure saa suuren arvon, kun muuttujan keskiarvo on kaukana nollahypoteesista ja muuttujan vaihtelu on pientä annetulla otoskoolla.
Seuraavassa on yleisimpiä "t"-testin sovelluksia:Kun muuttuja "X" on normaalijakautunut, voidaan "t"-testillä testata, onko sen keskiarvo yhtäläinen valitun nollahypoteesin formula_1 kanssa.
Olkoon odotusarvo formula_2, keskiarvo formula_3, varianssin estimaatti formula_4 ja otoskoko "n".
Testattava nollahypoteesi on:
formula_5
Keskiarvon keskivirhe on:
formula_6
Testisuure on:
formula_7,
ja se noudattaa "t"-jakaumaa vapausasteella formula_8.
Kun muuttujat "X" ja "Y" ovat riippumattomia ja normaalijakautuneita, voidaan niiden keskiarvojen yhtäläisyyttä testataan seuraavasti.
Testattava nollahypoteesi on:
formula_9
Keskiarvojen erotuksen keskivirhe on
formula_10
Testisuure saadaan tällöin:
formula_11
Se noudattaa "t"-jakaumaa vapausasteella formula_12, jos jakaumien varianssit ovat samat.
TVO
TVO voi tarkoittaa:
Eduardo Mondlane -yliopisto
Eduardo Mondlane -yliopisto (, lyhennys UEM; vuosina 1962-1976 ) on Mosambikin vanhin yliopisto. Sillä on viisi kampusaluetta Maputossa; yliopisto toimii myös Mosambikin Gazan maakunnan Chibutossa, Inhambanessa ja Quelimanessa. Yliopisto avattiin vuonna 1962. Mosambikin itsenäistyttyä se nimettiin toukokuussa 1976 uudelleen FRELIMO:n entisen johtajan, Eduardo Mondlanen mukaan.
Vuonna 2015 yliopistossa oli kirjoilla 39 078 opiskelijaa, joista pääosa suoritti alempaa korkeakoulututkintoa ja 3 207 maisteritutkintoa. Heidän lisäkseen yliopistossa oli 62 väitöskirjaopiskelijaa. Opettajakunnassa oli 1 705 mosambikilaista ja 79 ulkomaista yliopisto-opettajaa.
Verkkonäkyvyyttä korostavassa espanjalaisessa Webometrics-yliopistorankingissa yliopisto ylsi vuonna 2018 Afrikan yliopistojen 37. sijalle ja maailmanlistan sijalle 2178 parhaana mosambikilaisena korkeakouluna.
Ruandan kansallinen yliopisto
Ruandan kansallinen yliopisto () on Ruandan suurin yliopisto. Se perustettiin vuonna 1963 ja sijaitsee Butaren kaupungissa.
Yliopiston toiminta kärsi Ruandan sisällissodasta 1990-luvun alussa. Sen toiminta lakkautettiin pian Ruandan kansanmurhan jälkeen vuonna 1994, mutta se avattiin jälleen huhtikuussa 1995.
Ruandan kansallinen yliopisto - samoin kuin muut maan korkeakoulut - yhdistettiin vuonna 2013 osaksi tuolloin perustettua Ruandan yliopistoa.
Mjasištšev M-101T Gžel
Mjasištšev M-101T ”Gžel” (ven. Мясищев М-101) on venäläinen, Mjasištševin suunnittelutoimiston suunnittelema yksimoottorinen liike- ja matkustajalentokone. 31. maaliskuuta 1995 ensilentonsa lentänyttä konetta valmistaa Nižni Novgorodissa sijaitseva Sokolin lentokonetehdas.
Konetta on tarkoitus valmistaa 700 kappaletta ja sen on tarkoitus kilpailla Cessna Caravan I:n, Cessna Grand Caravanin, Pilatus PC-12:n, Socata TBM-700:n ja Piper Malibu Meridianin kanssa. M-101 on suunniteltu toimivaksi lämpötilassa, jonka vaihteluväli on −50…+50 °C, ja se nousee sekä laskeutuu lyhyille sekä heikkotasoisille lentokentille. Kaskol, joka omistaa 40 prosenttia Nižni Novgorodin lentokonetehtaasta ja tukee Namibian-Russian Aircraft Manufacturersia, uskoo myyvänsä viiden vuoden kuluessa sata M-101:tä Namibiaan ja 150 Kiinaan. Osa koneista voidaan koota Namibiassa. M-101:n kustannuksiksi yhdeltä koneelta arvioidaan 1 500 000 dollaria.
Harkovan metro
Harkovan metro on metrojärjestelmä Harkovassa, Ukrainassa. Se avattiin vuonna 1975, jolloin se oli Ukrainan toinen ja Neuvostoliiton viides metro. Metron rakentaminen aloitettiin vuonna 1968.
Harkovan metron kolme linjaa ovat: