hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Bataisk
Bataisk () on kaupunki Rostovin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Donin rannalla 15 kilometriä Donin Rostovista kaakkoon. Kaupungissa risteytyvät Krasnodarin, Bakun ja Salskin rautatiet, sen kautta kulkee myös Donin Rostovin ja Bakun välinen valtatie. Asukkaita oli 111 843 henkeä (vuonna 2010).
Paikkakunta on syntynyt kasakoiden hävittämän Batain tataarileirin paikalle vuosina 1779–1780. Vuonna 1938 siitä tuli kaupunki. Nykyään se on Donin Rostovin teollinen esikaupunki ja tärkeä liikennekeskus.
Baryš
Baryš () on kaupunki Uljanovskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Volgan vesistöön kuuluvan Baryš-joen rannalla 139 kilometriä Uljanovskista lounaaseen. Kaupunki on Baryšin piirin keskus. Sen kautta kulkee Inzan ja Syzranin välinen rautatie (Baryšin asema). Asukkaita on 18 100 henkeä (vuonna 2005).
Paikkakunta on syntynyt 1600-luvun loppupuolella. Vuonna 1954 siitä tuli kaupunki. Nähtävyyksistä huomattavin on vuonna 1754 rakennettu Kolminaisuuden kirkko.
Europeana
Europeana on internetissä sijaitseva Euroopan digitaalisen kulttuurin ja taiteen keskus. Palvelun varsinainen sisältö sijaitsee eri maiden kansallisissa digitaalisissa kirjastoissa. Prototyyppivaiheessa olevaa hanketta vetää ydinryhmä, joka toimii Alankomaiden kansalliskirjastossa (Koninklijke Bibliotheek) ja tukeutuu Euroopan kirjaston asiantuntemukseen. Hankkeen valvojana on Euroopan digitaalisten kirjastojen säätiö EDL Foundation ja se on osa laajempaa Euroopan tietoyhteiskunta i2010 -hanketta.
Tämä digitaalinen kirjasto ja multimediamuseo on Euroopan yhteisön suurhanke, joka palvelee yhteisön kansalaisia heidän omalla kielellään. Palvelu avautui marraskuussa 2008 ja syyskuussa 2009 kokoelma oli kasvanut kahdesta 4,6 miljoonaan digitoituun teokseen. Vuonna 2010 valmistuvaksi aiotun Europeana 1.0:n tavoite on 10 miljoonaa teosta.
Suomi on Europeanassa mukana Kansallisen digitaalisen kirjaston kautta.
Balašov
Balašov () on kaupunki Saratovin alueen länsiosassa Venäjällä. Se sijaitsee Donin vesistöön kuuluvan Hopjor-joen rannalla maanteitse noin 300 kilometriä Saratovista länteen. Siellä risteytyvät Rtištševoon, Povorinoon, Tamboviin ja Kamyšinin johtavat rautatiet.
Kaupunki on Balašovin piirin (113 352 as., vuonna 2010) keskus. Tästä kaupungin asukkaiden osuus oli 82 227 henkeä.
Balašovon kylä tunnetaan 1700-luvulta lähtien. Vuonna 1780 siitä tuli Balašovin kaupunki ja Saratovin kuvernementtiin kuuluneen kihlakunnan keskus. Rautatien rakentamisen jälkeen 1800-luvun lopussa kaupunkiin syntyi teollisuutta. Vuosina 1954–1957 se oli Balašovin alueen keskus.
Kaupungin lähellä sijaitsee Balašovin sotilaslentokenttä.
Seitivalas
Seitivalas eli uurteisvalas ("Balaenoptera borealis") on uurteisvalaiden heimoon kuuluva laji, jota tavataan kaikilla merialueilla. Toisin kuin sukulaisensa sillivalas, se välttelee lahtia ja pysyttelee avoimemmilla merialueilla. Seitivalas vaeltaa kesäksi viileille merialueille ja talveksi subtrooppisille merille.
Laji on saanut nimensä seitin mukaan, sillä sitä tavataan Norjan edustalla samaan aikaan kuin suuria seitiparviakin.
Lajin hetulat ovat mustat.
Seitivalaiden määrä on pienentynyt valaanpyynnin takia viidennekseen määrästä, mitä niitä oli ennen pyynnin aloittamista. Niitä on nykyisin jäljellä noin 54 000 yksilöä.
Balabanovo
Balabanovo () on kaupunki Kalugan alueen Borovskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Okan sivujoen Protvan rannalla 76 kilometriä Kalugasta koilliseen ja 90 kilometriä Moskovasta lounaaseen. Asukkaita oli 26 337 henkeä (vuoden 2010 väestönlaskenta).
Balabanovon kylä mainitaan ensimmäisen kerran 1600-luvun alussa. Kaupungin läpi kulkee päärata Moskova– Kaluga– Brjansk, mistä voi jatkaa edelleen Homeliin tai Kiovaan. Rautatien valmistuttua 1900-luvun alussa paikkakunnasta tuli asemataajama ja vuonna 1972 kaupunki. Myös Venäjän valtatie M3 kulkee kaupungin kautta.
Kaupungin tunnetuin tuotantolaitos on suuri tulitikkutehdas. Balabanovossa toimii myös Stora Enson pakkaustehdas.
Baksan
Baksan () on kaupunki Kabardi-Balkariassa Venäjällä. Se sijaitsee Terekin vesistöön kuuluvan Baksan-joen varrella 24 kilometriä Naltšikista luoteeseen. Kaupunki on Baksanin piirin keskus, mutta muodostaa erillisen kaupunkipiirinsä. Sen läpi kulkee Donin Rostovin ja Bakun välinen valtatie. Vuonna 2010 kaupungissa oli 38 860 asukasta, koko kaupunkipiirikunnassa 57 088.
Vuonna 1822 paikalle rakennettiin venäläinen linnoitus. 1860-luvulla sen itäpuolelle syntyi Kutšmazukinon kabardikylä ja vuonna 1891 venäläiset ja ukrainalaiset uudisasukkaat perustivat linnoituksen länsipuolelle Baksanin kylän. Vuonna 1965 Baksan sai kaupunkimaisen taajaman statuksen ja vuonna 1967 siitä tuli kaupunki.
Nykyään kaupungissa on mm. elektroniikka- ja elintarviketeollisuutta. Sen lähellä sijaitsee Baksanin vesivoimalaitos. Kaupungissa ovat syntyneet kabardin nykykirjallisuuden perustaja Ali Šogentsukov, kirjailija Adam Šogentsukov, kapellimestari Juri Temirkanov.
Bakal
Bakal () on kaupunki Tšeljabinskin alueen Satkan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Uralin länsirinteellä 258 kilometriä Tšeljabinskista länteen. Kaupungissa on Ufan ja Tšeljabinskin väliseltä rautatieltä Berdjaušin asemalla haarautuvan sivuradan pääteasema. Asukkaita on 22 000 henkeä (vuonna 2005).
Paikkakunta on syntynyt rautaesiintymän yhteyteen vuonna 1757. Vuonna 1951 siitä tuli kaupunki. Bakal on huomattava raudantuotannon keskus.
Monika Zehrt
Monika Zehrt (s. 29. syyskuuta 1952 Riesa) on entinen itäsaksalainen pikajuoksija, kaksinkertainen olympiavoittaja Münchenissä 1972.
Zehrt voitti tyttöjen Euroopan mestaruuden 400 metrin juoksussa vuonna 1970 ajalla 54,00. Seuraavana vuonna Helsingin EM-kisoissa hän ei mahtunut maansa joukkueeseen yksilömatkalla, mutta oli ankkuri voittoisassa maailmanennätyksen 3.29,3 tehneessä viestijoukkueessa. Tämä oli yksi Zehrtin neljästä viestimaailmanennätyksestä.
Olympiavuonna 1972 vasta 19-vuotias Zehrt rikkoi maailmanennätyksen juostuaan Pariisissa 51,08. Kaksi kuukautta myöhemmin hän voitti olympiakultaa täsmälleen samalla ajalla. Zehrt oli jälleen kultaa maailmanennätysajalla saavuttaneen viestijoukkueen ankkuri.
Vielä 1973 Zehrt voitti Euroopan cupin, mutta lopetti uransa seuraavana vuonna 21-vuotiaana.
Bagrationovsk
Bagrationovsk () on kaupunki Kaliningradin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Venäjän ja Puolan rajalla 37 kilometriä Kaliningradista etelään. Kaupunki on Bagrationovskin piirin keskus. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kaupungissa asui 6 400 ja koko piirissä 32 352 henkeä.
Kaupunki on perustettu vuonna 1336. Vuoteen 1945 saakka se kuului Saksaan nimellä Preußisch Eylau. Vuonna 1807 sen lähellä tapahtui Eylaun taistelu kenraaliluutnantti Pjotr Bagrationin johtamien venäläisten ja Napoleonin armeijan välillä.
Neuvostojoukot valtasivat kaupungin helmikuussa 1945. Vuonna 1946 kaupunki nimettiin Bagrationin mukaan Bagrationovskiksi.
Kaupungissa on elintarvike-, koneenrakennus- ja huonekaluteollisuutta. Noin kaksi kilometriä kaupungin kaakkoispuolella on kansainvälinen rajanylityspiste Venäjää ja Puolaa yhdistävällä maantiellä (Venäjän maantie A195 Kaliningradiin, Puolan maantie 51).
Baimak
Baimak (, baškiiriksi Баймаҡ) on kaupunki Baškortostanissa Venäjällä. Se sijaitsee Uralin itärinteellä Uraljoen vesistöön kuuluvan Tanalyk-joen yläjuoksulla 489 kilometriä Ufasta etelään. Kaupunki on Baimakin piirin keskus. Asukkaita on 16 900 henkeä (vuonna 2008).
Baimak on syntynyt vuonna 1913 perustetun vaskisulattamon asutuksesta. Kaupunki siitä tuli vuonna 1938. Nykyään kaupungissa on konepaja ja elintarviketeollisuutta.
Ray McAnally
Ray McAnally (30. maaliskuuta 1926 Buncrana, Donegalin kreivikunta – 15. kesäkuuta 1989 Wicklown kreivikunta, Irlanti) oli irlantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa elokuvista "Linnake" (1986), "A Very Britsh Coup" (1988) ja "Minun elämäni" (1989). Hänet tunnetaan myös minisarjasta "A Perfect Spy" (1987). 
McAnally oli naimisissa näyttelijä Ronnie Mastersonin kanssa vuodesta 1951 kuolemaansa asti. Heillä on neljä lasta, kaksi poikaa ja kaksi tytärtä. Ray McAnally kuoli sydänkohtaukseen ollessaan vain 63-vuotias.
Kaunotar ja hirviö – Lumottu joulu
Kaunotar ja Hirviö – Lumottu joulu ( ja "Beauty and the Beast 2") on Disney Television Animationin vuonna 1997 julkaistu animaatioelokuva. Se on jatkoa vuonna 1991 julkaistulle "Kaunotar ja hirviö"–elokuvalle.
Syyskuussa 1997 julkaistiin elokuvan soundtrack. Levyn säveltäjänä toimii Rachel Portman ja sanoittajana Don Black.
Walt Disney Studios Home Entertainment uudelleenjulkaisi "Kaunotar ja Hirviö – Lumottu joulu" elokuvan Blu-ray-kokoelmapaketissa 26. lokakuuta 2016.
"Kaunotar ja Hirviö – Lumottu joulu" julkaistiin suoraan videolle nopeasti "Jafarin paluun" ja muiden vastaavanlaisesti julkaistujen jatko-osien menestyksen myötä. Lumottu joulu oli Disneyn uuden Disney Television Animation tytäryhtiön ensimmäinen julkaisu.
Chlodwig zu Hohenlohe-Schillingsfürst
Chlodwig Carl Viktor zu Hohenlohe-Schillingsfürst (31. maaliskuuta 1819 Rotenburg an der Fulda, Hessen – 6. heinäkuuta 1901 Ragaz, Sveitsi), Ratiborin ja Corveyn ruhtinas, oli saksalainen valtiomies. Hän toimi vuosina 1866–1870 Baijerin ministeripresidenttinä ja vuosina 1894–1900 Saksan keisarikunnan valtakunnankanslerina sekä Preussin ministeripresidenttinä.
Chlodwig zu Hohenlohe-Schillingsfürst kuului vanhaan frankenilaiseen Hohenlohen aatelissukuun. Hän syntyi toisena ruhtinas Franz-Joseph zu Hohenlohe-Schillingsfürstin (1787–1841) ja tämän puolison, prinsessa Konstanze von Hohenlohe-Langenburgin (1792–1847) viidestä lapsesta. Hänen isänsä oli katolinen ja äiti luterilainen. Ajan oloon hänet kasvatettiin isänsä uskontoon katoliseksi, kun taas perheen tyttäret kasvatettiin luterilaisiksi.
Chlodwig zu Hohenlohe-Schillingsfürst opiskeli Ansbachin ja Erfurtin kymnaaseissa ja myöhemmin Göttingenin, Bonnin, Lausannen ja Heidelbergin yliopistoissa. Hän opiskeli oikeustiedettä ja auskultoi vuonna 1841 Koblenzissa.
Hohenlohe-Schillingsfürst oli poliittisesti liberaali ja kannatti ajatusta yhdistyneestä Saksasta. Baijerin kuninkaan neuvonantajana hänellä oli poliittisesti vaikutusvaltainen asema ja mahdollisuus vaikuttaa kuninkaaseen. Preussin–Itävallan sodan puhjettua vuonna 1866 Hohenlohe-Schillingsfürst tuki Preussia ja halusi Baijerin solmivan tiiviit yhteydet preussilaisiin. Hänen onnistui vakuuttaa Baijerin kuningas Ludvig II asiasta ja tämä nimitti hänet Baijerin ministeripresidentiksi sodan syttymisvuonna. Baijerin ministeripresidenttinä Hohenlohe-Schillingsfürst ajoi liittoa eteläsaksalaisten valtioiden välille esikuvanaan Bismarckin luoma Pohjois-Saksan liitto. Myöhemmin, Saksan yhdistyttyä Hohenlohe-Schillingsfürstin toivomalla tavalla, Hohenlohe-Schillingsfürst nimitettiin varapuhemieheksi vastaperustetuilla Saksan valtiopäivillä.
Vuonna 1873 Bismarck nimitti Hohenlohe-Schillingsfürstin Saksan suurlähettilääksi Pariisiin. Hän pysyi virassa vuoteen 1878 asti. Vuonna 1885 hänestä tuli Elsass-Lothringenin kuvernööri ja hän jatkoi kuvernöörinä vuoteen 1894 asti. Vuonna 1894 Saksan keisari Vilhelm II nimitti Hohenlohe-Schillingsfürstin Saksan valtakunnankansleriksi. Hän erosi valtakunnankanslerin virasta terveyssyihin vedoten vuonna 1900.
Lutherin kirkko (Turku)
Lutherin kirkko on Turun keskustassa sijaitseva Suomen luterilaisen evankeliumiyhdistyksen (SLEY) Turun osaston kokoontumistila. Se sijaitsee osoitteessa Puutarhakatu 8 a. Kirkon ovat suunnitelleet Tauno Salo ja Olavi Heikkilä, ja sen vihki käyttöön arkkipiispa Martti Simojoki 10. huhtikuuta 1967. Kirkon tiloissa sijaitsee myös SLEY:n Varsinais-Suomen piirin toimisto.
Kirkkosali on 345-paikkainen. Yhteensä kirkkoon mahtuu 560 henkilöä.
Kirkossa järjestetään viikoittain muun muassa jumalanpalveluksia ja nuorteniltoja. Jumalanpalveluksiin osallistuu keskimäärin 200 henkeä joka sunnuntai.
Vuoden 1988 Maata näkyvissä -festarit järjestettiin Lutherin kirkossa.
Samassa korttelissa Lutherin kirkon kaakkoispuolella sijaitsee Turun Betel-kirkko. Niitä yhdistää Puutarhakadulta Yliopistonkadulle johtava kävelytie.
Lutherin kirkko
Lutherin kirkko voi olla:
Ammunta kesäolympialaisissa 1988 – miesten 10 metrin ilmakivääri
Miesten 10 m ilmakivääri ammuttiin 20. syyskuuta. Kilpailun voitti Jugoslavian Goran Maksimović tuloksella 695.6 (594+101.6).
Peruskilpailun jälkeen kilpailua johti Goran Maksimović, toisena Nicolas Berthelot ja kolmantena oli Johann Riederer. Finaalin lähdettäessä asetelmat olivat tasaiset, koska kaikki finalistit olivat neljän pisteen sisällä. Finaalissa kolmen kärjen asetelma pysyi muuttumattomana, joten kultaa otti Maksimović, hopeaa Berthelot ja pronssia Riederer.
Kilpailussa Suomea edustivat Juha Hirvi ja Tapio Säynevirta. Säynevirta oli lajin yksi voittaja suosikeista, koska hän oli ampunut kesäkuussa lajin finaalin maailmanennätyksen. Juha Hirvi oli lopulta jaetulla 17. sijalla tuloksella 587 ja Säynevirta 25. tuloksella 585.
Valaanrasva
Valaanrasva eli traani on useista valaslajeista, mutta erityisesti silovalaista ja grönlanninvalaista saatu rasva, jota käytettiin runsaasti ennen öljyntuotannon alkua öljylampuissa. Traaniksi sanotaan myös muista vesinisäkkäistä kuten hylkeistä saatua rasvaa. Valaanrasva on huonelämmössä juoksevaa. Kemiallisesti valaanrasva on nestemäinen vaha. Taloudellisesti arvokkainta valaanrasvaa on ollut kaskelottien päästä saatu rasva eli spermaseetti. Lamppujen lisäksi valaanrasvaa on käytetty kosmetiikkatuotannossa, margariinien ja maalien valmistuksessa. Valaanrasvan käyttö päättyi lopullisesti valaiden pyyntikieltoon 1986.
Lakka (pintakäsittelyaine)
Lakka on yleisnimitys pintakäsittelyssä käytetyille kuultavan pinnoitteen tuottaville kemikaaleille. Nimi on peräisin italian sanasta "lacca", joka puolestaan on peräisin Aasiasta, ilmeisesti paalin kielen sanasta "lākhā", jonka taustalla ollut muinaisintian sana on merkinnyt punaiseksi värjäytymistä. Punertavaa "lacca" (tunnetaan myös nimellä sellakka) -väriainetta ja hartsia alettiin tuoda löytöretkien jälkeen Intiasta Eurooppaan ja sitä käytettiin muun muassa huonekalujen pinnoitukseen pulituuri-nimisenä liuoksena.
Nykyisin käytetään pääasiassa synteettisiä lakkoja. Lakat voivat olla joko öljyohenteisia, kuten alkydilakat tai vesiohenteisia, kuten lateksipohjaiset lakat.
Nothing Remains the Same
Nothing Remains the Same on Painin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 15. heinäkuuta 2002.
Leijapoika
Leijapoika () on Khaled Hosseinin esikoisromaani vuodelta 2003. Kirjasta tehtiin samanniminen elokuva vuonna 2007. Kirja on käännetty 34 kielelle ja myynyt yli kahdeksan miljoonaa kappaletta. Suomeksi se ilmestyi vuonna 2004 Erkki Jukaraisen kääntämänä ja Otavan kustantamana.
"Leijapoika" on eeppinen tarina isistä ja pojista, ystävyydestä ja petturuudesta. Se on ensimmäinen länsimaissa mittavaa suosiota saanut afganistanilaissyntyisen kirjailijan teos. Kirja antaa lukijalle värikkään kuvan Afganistanin kulttuurista, perinteistä ja elämästä niin Afghanistanissa kuin maahanmuuttajina Yhdysvalloissa. Vaikka Hosseinin kuvauksessa sotaa edeltävästä ajasta Afganistanissa on tiettyä nostalgiaa, hän ei kuitenkaan peittele silloisenkaan yhteiskunnan epäkohtia: rotuvihaa, luokkaeroja, nepotismia ynnä muuta. Hänen kuvauksensa Talibanin ajasta, josta monet länsimaiset lukijat ovat saaneet tietoja ainoastaan joukkotiedotusvälineistä, on inhimillisesti järkyttävä ja koskettava, sillä se on esitetty yksilön näkökulmasta.
Leijapoika kertoo Amirista ja Hassanista, kahdesta afganistanilaisesta pikkupojasta 1970-luvun alkupuolen Kabulissa. Pojat ovat parhaat ystävykset, vaikka heidän välillään on suuri ero. Amir on rikkaan ja vaikutusvaltaisen isänsä ainoa poika, Hassan taas palvelijan poika ja vähemmistökansalainen, mongolien jälkeläisiin kuuluva hazara ja šiiauskoinen muslimi, kun taas valtaväestö on pataaneja ja sunnalaisia. Ystävyys ei ole tasaveroinen, vaan siinä on isännän ja palvelijan välinen arvoasetelma. Erään kerran leijoja lennättäessään Hassan saa kimppuunsa vihamiehensä Assefin, joka inhoaa erityisesti hazaroita. Amir näkee väkivallanteon, mutta ei uskalla auttaa ystäväänsä.
Neuvostomiehitys, sotaherrojen aika ja lopulta Taliban tuhoavat 1970-luvun rauhallisen ja vauraan Kabulin. Amir pakenee isänsä kanssa Yhdysvaltoihin ja yrittää unohtaa entisen kotimaansa. Hän avioituu ja ryhtyy kirjailijaksi. Menneisyys ei kuitenkaan jätä Amiria rauhaan. Syyllisyys painaa häntä ja lopulta hänelle tarjoutuu tilaisuus korjata virheitään. Vielä kerran tulee kutsu takaisin talibanien hallitsemaan Afganistaniin hyvittämään kauan sitten tehty teko tai pikemminkin tekemättä jättäminen.
Pravoje delo
Pravoje delo (, Oikea asia/aate) on 16. marraskuuta 2008 Moskovassa perustettu oikeistolainen venäläinen puolue. Se muodostui Oikeistovoimien liitto, Venäjän demokraattinen puolue ja Kansalaisvoima -puolueiden yhdistyessä.
Puolueen johtoon tulivat sen perustamiskokouksessa Georgi Bovt, Leonid Gozman ja Boris Titov.
Kun puolue perustettiin, ainakin länsimaissa sitä kommentoitiin uutena Kremlin tukipuolueena, ei aitona oppositiona.
Puolue ajaa liberaalia markkinataloutta, demokratiaa ja keskiluokan etuja.
Puolue on lähempänä Medvedeviä kuin Putinia. Vaikka puoluetta pidetään monesti Kremlin politiikan myötäilijänä, sen jäsenet ovat antaneet oppositiohenkisiä lausuntoja. Pravoje Delo -puolueen painoarvo kasvoi ja puolueen linja näytti muuttuvan liberaalimmaksi, kun suurliikemies Mihail Prohorov valittiin puolueen johtoon. Tämä herätti ristiriitaisia arvailuja siitä, mikä "uuden oikeiston" merkitys Venäjän politiikassa olisi. Toisten mielestä kyse oli muutosvoimasta, toisten mielestä Medvedev-Putin -linjan tukemisesta.
Venäjän 3. rikkain mies, oligarkki Mihail Prohorov valittiin johtamaan puoluetta 25. kesäkuuta 2011. Prohorov arvosteli puheessaan keskitettyä hallintotapaa jota vertasi keisarikuntaan. "Uutta oikeistoa" edustanut Prohorov ehdotti Moskovan ja Pietarin aluejohtajien valitsemista vaaleilla, ja vaalien lisäämistä myös muissa hallintoportaissa, ja Prohorov puhui myös monopolien murtamisesta. Hän myös sanoi että suunnittelee kieltäytyvänsä puolueen perinteisestä ideologiasta. Prohorov sanoi myös haluavansa edistää nimenomaan pienyritystoimintaa ja ratkaista Venäjän sosiaalisia ongelmia. Prohorov tavoitteli 2. suurimman puolueen asemaa parlamenttivaaleissa ja lopulta suurimman. Yleensä ajateltiin suurkaupunkien väestön äänestävän monesti Prohorovia. Toisaalta Prohorovin kytkeytyminen suurpääomaan ja keskiluokkaan antoi viestiä, etteivät köyhemmät Prohorovin johtamaa puoluetta äänestäisi. Tavallista köyhää kansaa olivat ärsyttäneet Prohoroviin liitetyt puheet eläkeiän nostamisesta ja 60-tuntisesta työviikosta. Prohorovin mahdollisuuksia vaaleissa epäiltiin myös, koska hänen puolueellaan ei ollut yhtään paikkaa Venäjän duumassa.
Prohorov sanoutui irti oppositiosta, ja hänen uskottiin loppujen lopuksi ajattelevan ja toimivan suunnilleen Medvedevin tavoin jos pääsisi päättämään asioista. Todellisena Venäjän oppositiona pidettyjen pienryhmien johtajat, muu muassa Nemtsov, antoivat lausuntoja, joiden mukaan Prohorovin tulo mukaan vaalitaistoon oli pelkkä aitoa oppositiota vastaan suunnattu temppu. Toisaalta eräs hallinnon puolella ollut oligarkki sanoi, että Prohorovin välimatka oppositioon oli hämäystä. Monet uskoivat, ettei Prohorovin mukaantulo Venäjän politiikkaan aiheuttaisi siinä suuria muutoksia, vaan Putin-Medvedevin tandemin linja jatkuisi.
Prohorov ilmoitti eroavansa puolueesta syyskuussa 2011, kun puolueessa oli noussut kapina häntä vastaan. Prohorov syytti kapinasta Medvedeviä ja sanoi puoluetta Kremlin sätkynukeksi. Prohorov ilmoitti aikovansa perustaa oman ryhmittymänsä. Venäjän keskusvaalilautakunta ilmoitti, ettei uusia poliittisia puolueita oteta enää vaaleihin.
Etelänkrilli
Etelänkrilli ("Euphausia superba") on äyriäinen, joka elää suurina parvina Etelämannerta ympäröivissä merissä. Se on eteläisten merialueiden ekosysteemien avainlaji.
Etelänkrilli kasvaa noin kuusi senttiä pitkäksi, ja painaa noin kaksi grammaa. Se on läpikuultava, ja selkäpuoleltaan ruskean sävyinen. Silmät ovat pyöreät, koirailla suuremmat kuin naarailla. Yhteensulautunutta päätä ja keskiruumiista peittää selkäkilpi; niitä seuraa lihaksikas 6-jaokkeinen takaruumis. Tuntosarvet ovat suhteellisen lyhyet. Maailman etelänkrillien yhteenlaskettu massa on luultavasti suurempi kuin minkään muun eläinlajin. 1980-luvulla sen laskettiin olevan noin 500 miljoonaa tonnia, mutta määrä on vähentynyt siitä ainakin joillakin alueilla.
Etelänkrilliä tavataan vyöhykkeellä, joka kiertää Etelämantereen ympäri polaaririntaman sisäpuolella jonkin matkaa irti rantaviivasta. Krilliparvet eivät ole jakautuneet tasaisesti tälle vyöhykkeelle, vaan suosivat tiettyjä paikkoja, jotka johtuvat joko ravinnoksi kelpaavan kasviplanktonin ja petoeläinten liikkeistä tai virtauksista ja pohjan muodoista. Krilliparvet liikkuvat, tiivistyvät ja hajaantuvat eri vuoden- ja vuorokaudenaikoina.
Etelänkrillit laskevat munansa veteen alkukesästä: tammi-helmikuussa. Kukin naaras laskee tuhansia munia päällimmäisessä sadan metrin vesikerroksessa. Munat vajoavat kymmenen päivän ajan, ja toukat kuoriutuvat jopa kahden kilometrin syvyydessä. Ne kehittyvät toukkavaiheiden kautta aikuiseksi, ja osa saavuttaa sukukypsyyden kaksivuotiaina, osa vasta kolmantena vuonna. Toisin kuin monet sukulaisensa, etelänkrillit jatkavat kuoren vaihtamista säännöllisesti läpi elämänsä. Kun ravintoa on runsaasti, ne kasvavat nopeasti, ja voivat vaihtaa kuorta jopa 2-4 viikon välein. Kun ravinnosta on pulaa, laji jatkaa kuorenvaihtoa mutta muuttuu pienemmäksi. Lajin on aiemmin arveltu elävän kaksivuotiaaksi, mutta on tutkimustuloksia, jotka viittaavat etelänkrillien elävän jopa yksitoistavuotiaiksi.
Theano (mytologia)
Theano () oli kreikkalaisessa mytologiassa Pallas Athenen papitar Troijassa. Hän oli traakialaisen kuninkaan Kisseuksen tytär ja Antenorin, jonka sai lukuisia lapsia, puoliso. Ennen Troijan sotaa hänen perhekuntansa oli ottanut Menelaoksen ja Odysseuksen vastaan ja kehottanut luovuttamaan Helenan rauhan nimessa takaisin kreikkalaisille. Tämän vuoksi kreikkalaiset säästivät heidät kaupungin kukistuttua. Myöhemmän tradition mukaan Theanoa ja Antenoria pidettiin pettureina, jotka pettivät Troijan ja luovuttivat palladionin, kaupunkia suojelleen Athenen veistoksen, kreikkalaisille.
Pain (albumi)
Pain on industrial metal -yhtye Painin ensimmäinen albumi. Se julkaistiin vuonna 1996.
Rebirth (Painin albumi)
Rebirth on Painin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 1. joulukuuta 1999.
Psalms of Extinction
Psalms of Extinction on Painin viides studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2007.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 21.
Selluloidi
Selluloidi on selluloosasta nitraamalla valmistetun polymeerimateriaali nitroselluloosan ja kamferin yhdiste, joka on yksi ensimmäisistä kaupallisista muoveista. Kamferin tehtävä yhdisteessä on toimia muovin pehmentimenä, jonka määrää säätämällä saavutetaan materiaalille haluttu notkeus ja muovattavuus.
Lontoon kansainvälisessä näyttelyssä 1862 Alexander Parkes esitteli pikkuesineiden kuten nappien ja kampojen avulla selloosapohjaisen parkesiiniksi (engl. parkesine) ristityn muovinsa, jonka tarkoitus oli korvata norsunluuta. Parkes ei kuitenkaan kyennyt kehittämään muovinsa tuotantoa teolliseksi. Parkesiini alkoi myös vanhetessaan halkeilla. Amerikkalainen John Wesley Hyatt käytti toista liotinta selluloosapohjaisessa selluloidiksi kutsutussa muovissaan, joka esiteltiin 1863. Hyattin selluloidi oli kestävämpää ja lisäksi hän pystyi käynnistämään teollisen tuotannon.
Parkesin 1866 perustama tehdas meni nurin jo parissa vuodessa, mutta vuonna 1877 perustettu British Xylonite Company, joka käytti raaka-aineenaan parkesiinia, kasvoi nopeasti melko suureksi yritykseksi. Samoihin aikoihin Yhdysvalloissa norsunluisten biljardipallojen valmistaja Phelan & Collander tarjosi kymmenen tuhannen dollarin rahapalkintoa sille, joka valmistaisi parhaan synteettisen biljardipallon. Kirjanpainaja John Wesley Hyatt kehitti 1869 menetelmän, jolla biljardipalloja kyettiin valmistamaan selluloidista.
Historiallisesti selluloidin tärkein käyttökohde on ollut elo- ja valokuvauksessa. Selluloidi oli notkeutensa, kirkkautensa ja kestävyytensä ansiosta erinomaista filmin pohjamateriaalia. Toisaalta se oli hyvin tulenarkaa ainetta, jossa syntyy räjähdykseen johtava ketjureaktio jo 150 °C:n lämpötilassa. Kun elokuvaprojektorin valonlähteenä käytettiin sähköistä valokaarta, yhdistelmä oli erittäin palovaarallinen. Vasta 1950-luvulla selluloidi korvattiin huonosti palavalla asetaattifilmillä.
Selluloidia käytetään myös joissakin lakoissa ja tekosilkissä (nitraattisilkki). Myös plektroja valmistetaan selluloidista. Lisäksi pöytätennispallot ovat selluloidia.
Selluloidia käytetään vielä tänäkin päivänä soitinrakennuksessa, etenkin harmonikan valmistuksessa. Selluloidi soveltuu soittimien rakentamiseen, sillä se on helposti muovattavaa, erittäin kestävää ja yhdessä puukomposiittirakenteena kaunissointinen materiaali, joka ei tuki soittimen puurungon huokosia. Lisäksi selluloidipinnan vauriot voidaan korjata vaihtamalla vaurioitunut alue.
Soitinrakennuksessa paksuja selluloidilevyjä keitetään vesihauteessa, jolloin ne notkistuvat nahkamaisiksi ja voidaan muotoilla muottien päälle haluttuun muotoon. Osien kutistuminen ja mahdollinen halkeilu tapahtuu kolmen kuukauden kuluessa, ja vasta sen jälkeen osat voidaan kasata.
Selluloidilla päällystetyn soittimen tunnistaa helposti selluloidille ominaisesta helmiäismäisestä loimukuvioinnista. Selluloidia on saatavana myös yksivärisenä, kuten mustissa harmonikoissa on käytetty. Selluloidilevyjä valmistavia yrityksiä on jäljellä enää kaksi Kiinassa. Useat länsimaiset tehtaat lopettivat aikoinaan tuotantonsa mm. tehdasräjähdysten takia. Selluloidin valmistaminen on nitrausprosessin räjähdysherkkyyden vuoksi riskialtista.
Raymond James Boland
Raymond James Boland (8. helmikuuta 1932 Tipperary – 27. helmikuuta 2014 Cork) oli irlantilaissyntyinen, Yhdysvalloissa uransa luonut kirkonmies. Hän sai katolisen vihkimyksensä papiksi 16. kesäkuuta 1957 ja piispaksi 25. maaliskuuta 1988. Hän toimi Birminghamin piispana vuosina 1988–1993 ja Kansas City-Saint Josephin piispana vuosina 1993–2005.
Oscar Hugh Lipscomb
Oscar Hugh Lipscomb (s. 21. syyskuuta 1931) on yhdysvaltalainen kirkonmies. Hän sai katolisen vihkimyksensä papiksi 15. heinäkuuta 1956 ja piispaksi 16. marraskuuta 1980. Hän toimi Mobilen arkkipiispana Alabaman osavaltiossa vuodesta 1980 vetäytymiseensä 2008, jolloin häntä seurasi Thomas John Rodi.
Exmoor
Exmoor on kansallispuistoksi rauhoitettu nummialue Länsi-Englannissa. Kansallispuistosta 71 % on Somersetin kreivikunnassa, loput Devonin puolella. Kansallispuistoon kuuluu 55 km rannikkoa ja 692 km2 avointa nummea. Kuten muissakin Britannian kansallispuistoissa, Exmorissakin asuu paikallisia asukkaita useissa kylissä, joista suurimpia ovat Porlock, Dulverton, Lynton ja Lynmouth. Puiston asukkailla on yli puoli miljoonaa lammasta, jotka laiduntavat nummella ja pitävät maiseman perinteisenä. Kaikkiaan puistossa on noin 600 maatilaa.
Exmoor oli yksi Britannian ensimmäisistä kansallispuistoista. Se perustettiin vuonna 1954. Se oli aikaisemmin ollut kuninkaallinen metsästysalue. Puisto ja nummialue ovat saaneet nimensä alueen halki virtaavan Exe-joen mukaan.
Puiston alueella on muinaisia hautakumpuja, jäänteitä roomalaisista linnoituksista ja keskiaikaisia kyliä.
Suspended Animation (John Petruccin albumi)
Suspended Animation on kitaristi John Petruccin ensimmäinen sooloalbumi, joka on julkaistu 1. maaliskuuta 2005. Se on täysin instrumentaali.
"Jaws of Life" on alun perin tunnettu nimellä I.B.S. (Irritable Bowel Syndrome).
Kaikki kappaleet ovat John Petruccin tekemiä.
RepRap
RepRap on projekti, jonka tavoitteena on luoda 3D-tulostin, joka kykenee tulostamaan suurimman osan omista osistaan. Kaikki projektin tuottama sisältö julkaistaan avoimen lähdekoodin lisenssin alaisuudessa.
Reprap-projekti on julkaissut kaksi 3D-tulostinta. Ensimmäinen tulostin "Darwin" julkaistiin maaliskuussa 2007 ja toinen tulostin "Mendel" vuoden 2009 lokakuussa. Reprap-laitteet nimetään kuuluisien biologien mukaan, koska "projektin ydin on kopioituminen ja evoluutio".
Laitteen kopioitumiskyvyn johdosta projektin alkuunpanijat visioivat mahdollisuudesta levittää Reprap-laitteita ihmisille ja yhteisöille pienin kustannuksin ja näin tehdä mahdolliseksi monimutkaisten tuotteiden luominen ja valmistus ilman kallista teollisuusinfrastruktuuria.
Luettelo Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kirkolliskokousedustajista
Tämä on luettelo Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kirkolliskokouksen edustajista.
Hiippakunnissa valittuja edustajia on 96. Heistä 32 on pappeja ja 64 maallikkoja. Oheen on lueteltu kaikki valitut edustajat, suluissa ovat heidän edustamansa hiippakunnat (Turun tapauksessa arkkihiippakunta).Lisäksi kirkolliskokoukseen kuuluvat kenttäpiispa (Pekka Särkiö) ja kaikkien hiippakuntien piispat:Sen edustajia ovat myös valtioneuvoston määräämä edustaja ja saamelaiskäräjien valitsema saamelaisten edustaja (Jouni Ilmari Jomppanen).
Hiippakunnissa valittuja edustajia on 96. Heistä 32 on pappeja ja 64 maallikkoja. Oheen on lueteltu kaikki valitut edustajat hiippakunnittain.
Lisäksi kirkolliskokoukseen kuuluvat arkkipiispa (Kari Mäkinen) ja kenttäpiispa (Pekka Särkiö) ja kaikkien hiippakuntien piispat:
LCR-mittari
LCR-mittari on komponenttien ja piirien impedanssia eli vaihtovirtavastusta mittaava laite. Valitusta mittaustaajuudesta ja impedanssista mittari voi laskea komponentin induktanssin, kapasitanssin tai resistanssin. Useat kehittyneemmät LCR-mittarit ilmoittavat myös mitattavat kelan tai kondensaattorin häviöt (häviökerroin).
LC-mittari on induktanssia ja kapasitanssia mittaava laite, jolla ei yleensä pysty mittaamaan kelan tai kondensaattorin häviöitä.
Projekti 629
Projekti 629 (NATO-koodinimi: Golf) oli Neuvostoliiton laivaston 1950-luvun lopun dieselkäyttöisten ballistisin ohjuksin varustettu sukellusveneluokka.
Luokan suunnittelu aloitettiin 1950-luvun puolivälissä pian sen jälkeen kun Projekti 611:n (Zulu) veneeseen oli sijoitettu menestyksekkäästi R-11FM Scud -ohjus, joka pystyi kuljettamaan ydinkärjen. Ohjuksen kantomatka oli ydinkärjellä varustettuna noin 150 km.
Suunnittelutoimisto oli OKB-16, joka suunnittelu myös D-2-laukaisujärjestelmän, joka oli tarkoitus sijoittaa veneeseen. Vene itse perustui Projekti 641:een (Foxtrot). Sukellusveneeseen sijoitettiin kolme ohjusta siiloihin tornin taakse. Ohjukset voitiin laukaista vain pinnalta, mutta veneen liikkuessa. Laukaisun valmistelu kesti noin tunnin, mutta se voitiin tehdä veden alla, jonka jälkeen kolme ohjusta voitiin laukaista pinnalta 12 minuutissa. Lisäksi veneissä oli kuusi 533 mm torpedoputkea.
Kolmen veneen jälkeen ohjukseksi tuli uudempi nestepolttoaineinen yksivaiheinen R-13 (SS-N-4 Sark), jonka kantama oli 600 km.
Veneitä rakennettiin 23, 16 Severodvinskissa ja seitsemän Komsomolsk-na-Amuressa tehtaalla №199. Ensimmäiset otettiin käyttöön 1958 ja viimeiset 1962. Suunnitelmat myytiin myös Kiinan kansantasavaltaan 1959, mutta Neuvostoliiton ja Kiinan välirikon jälkeen neuvostoliittolaiset lähtivät Kiinasta elokuussa 1960.
Neljätoista venettä uudistettiin (629A, Golf II) 1966–1972 varustamalla ne R-21-ohjuksin (SS-N-5 Serb), jonka kantomatka oli 1400 km. Neljä uudistettiin komento- ja viestialuksiksi 629R. Yksittäisiä veneitä varustettiin ohjuksilla R-29 (SS-N-8) (Projekti 601), R-27K (SS-NX-13) (Projekti 605) ja R-39 (Projekti 619).
Maalis–huhtikuussa 1968 "K-129" upposi Tyynellämerellä 1390 km Oahusta noin 5 kilometrin syvyyteen. Yhdysvaltain SOSUS-kuuntelujärjestelmä havaitsi veneen uppoamisen. Yhdysvaltain CIA nosti heinäkuussa 1974 Projekti Azorian -nimisessä operaatiossaan uponneen aluksen 38 jalkaa pitkän keulaosaston käyttämällä erikoisvalmisteista "USNS Glomar Explorer" -alusta. Keulaosastosta löytyi kahdeksan merisotilaan ruumiit sekä kaksi ydintorpedoa.
SRJTNT vol. 1
SRJTNT vol. 1 on Julma-Henri & Syrjäytyneiden -nimellä julkaistu mixtape. Se julkaistiin 15. joulukuuta 2008. Mixtape sisältää Julma-Henrin biisien lisäksi mm. Adebizin & Konnan sekä Haittavaikutuksen kappaleita.
"SRJTNT vol. 1" sisältää Julma-Henrin & Syrjäytyneiden vanhojen julkaisemattomien kappaleiden lisäksi eri artistien Internet-sivustoilla tai muualla julkaistuja kappaleita. Levyn teemoja ovat Julma-Henrin tapaisesti henkinen kasvu, toipuminen ja toivon löytäminen. Levyllä on Kim ”Casio” Rantalan, Sekasin, DJ Polarsoulin, Konnan, Vilunki 3000:n ja suurimmaksi osaksi Panama Rayon tuotantoa. Levy on myyty loppuun.Levyn sisältämä ”Porthanink.” (lyhennetty Porthaninkatu) on Panama Rayon remix-versio Al-Qaida Finlandissa olevasta ”010706” -kappaleesta.
”Pohjalla” on lyhennetty versio Asan "Foetida-Pro Promolla" olevasta saman nimisestä kappaleesta ja ”Kill for Peace” -kappale on taas lyhennetty versio Asan "Via Karelia" -albumilla olevasta ”Rauhan murhaajat” -kappaleesta.
Kappaleen ”8” biitti on otettu suoraan Young Jeezyn kappaleesta ”Put On” -kappaleesta (mukana Kanye West).
”Minä rakastan sinua” on samplattu Coheed and Cambria -yhtyeen ”The Ring in Return” -kappaleesta.
”Huonoa seuraa” on julkaistu Adebizin & Konnan "Korvia myöten EP:llä" vuonna 2008.
”Oulu-Hellsinki” on ollut Serefest-tapahtuman internetsivuilla 2007 ja ”Voima” on julkaistu 2008 DJ Polarsoulin "World Bump" -mixtapella.
Kappaleessa ”Lintumies” on samplattu The Chordettes -yhtyeen ”Mr. Sandman” -kappaletta.
Kaava (täsmennyssivu)
Kaava voi tarkoittaa seuraavaa:
Luettelo Suomen ortodoksisen kirkon kirkolliskokousedustajista
Tämä on luettelo Suomen ortodoksisen kirkon kirkolliskokousedustajista.
Kirkolliskokoukseen kuuluvat itseoikeutettuina edustajina myös piispat:Kirkolliskokoukseen kuuluvat itseoikeutettuina edustajina myös piispat:
Cape Bretonin saari
Cape Breton on saari Kanadan itärannikolla, Nova Scotian provinssissa. Nimi viittaa ranskan kielen sanaan "Breton", joka tarkoittaa Bretagnea. Saaren erottaa mantereesta Canson salmi, jonka poikki on rakennettu pengerretty tie. Newfoundlandista saaren erottaa Cabotin salmi.
Saaren maasto kohoaa tasaisesti etelästä pohjoiseen; pohjoisimmassa osassa on ylänköalue, jonka korkein kohta White Hill on 532 metriä merenpinnasta. Saarella asuu noin 148 000 henkeä. Sen pinta-ala on 10 311 neliökilometriä. Suurin taajama on Sydneyn kaupunki, jossa toimii Cape Bretonin yliopisto. Saarella on kansallispuisto, ja siellä järjestetään kelttiläisen musiikin festivaali
Vuonna 2001 saarella asui 147 454 henkeä. 95 % heistä oli valkoisia, 3,6 % mi'kmaq-intiaaneja, 0,7 % mustia ja 0,1 % arabeja. Suurimmat uskonnot ovat katolisuus (69 820) ja protestantismi (32 575). Saarella eli aikoinaan monia gaelin kielen puhujia, he puhuivat kanadangaelin murretta. Murteella on nykyisin noin 2 000 puhujaa ja se on vaarassa hävitä kokonaan.
G-Star RAW
G-Star Raw CV (yleisesti käytetään nimiä G-Star tai G-Star RAW) on alankomaalainen vaatealan yritys. Sen pääkonttori sijaitsee Amsterdamissa, jossa yritys perustettiin vuonna 1989. Alun perin yritys tunnettiin nimellä Gap Star, mutta nimi muutettiin kansainvälisille markkinoille siirryttäessä, ettei se sekoittuisi yhdysvaltalaiseen Gap-vaatemerkkiin.
G-Star on keskittynyt urbaanien muotivaatteiden valmistukseen. Erityisesti se tunnetaan pesemättömän ja käsittelemättömän farkkukankaan, niin sanotun raw denimin käyttämisestä. Armeijahenkisyys on yksi tärkeimpiä tuotteiden inspiraation lähteitä.
Kankaanpään kirkko
Kankaanpään kirkko on vuonna 1839 käyttöön vihitty päätytornillinen, puurakenteinen ja sisäviisteinen ristikirkko Kankaanpäässä. Kirkko edustaa uusklassismia tyylisuunnaltaan. Kirkon suunnitteli saksalainen arkkitehti Carl Ludvig Engel. Istumapaikkoja kirkossa on noin 1 000.
Kirkon ristikeskuksessa on laakealla telttakatolla katettu attikamainen korotus. Ristikeskuksessa on kupoli. Uusklassismia edustava päätytorni on kupukatteinen. Felix Frang on maalannut kirkon "Kristuksen kirkastuminen" -nimisen alttaritaulun vuonna 1922. Vuosina 1938–1939 Urho Lehtinen maalasi kirkkosalin seiniin maalaukset. Urut on puolestaan valmistanut Hans Heinrich. Uruissa on 40 äänikertaa.
Kirkko on Satakunnan suurimpiin puukirkkoihin lukeutuva, ja se sijaitsee kirkonmäellä näkyen kauaksi Ruokojärven taakse. Myös Isojoen ja Kauhajoen rajalla sijaitsevasta Lauhanvuoren kansallispuiston näkötornista voi kiikareilla 24-metrisen kirkontornin havaita.
Kankaanpään kirkko sijaitsee osoitteessa Keskuskatu 64.
Vuonna 1641 perustettiin Suur-Ikaalisten kirkkopitäjä, johon Kankaanpää liitettiin. Vuonna 1756 paikkakunnalle valmistui kirkko, nykyisen kirkon edeltäjä. Vuonna 1759 Kankaanpäälle myönnettiin kappelioikeudet. Kankaanpää on ollut itsenäinen seurakunta vuodesta 1841 lähtien, jolloin Ikaalisten kirkkopitäjä purettiin.
Nykyinen kirkko vihittiin 2. kesäkuuta 1839 käyttöön. Tosin tuolloin rakennus oli vielä kesken osittain. Kaikki paikkakuntalaiset sukupolvet ovat kirkon valmistumisen jälkeen osallistuneet korjaustöihin ja uudisrakentamiseen. Viimeksi rakennusta on korjattu kirkon 150-vuotisjuhliksi.
Niort
Niort on kaupunki Länsi-Ranskassa. Se on Deux-Sèvresin departementin prefektuuri, eli pääkaupunki, Nouvelle-Aquitainen alueella ("région").
Kaupungin latinankielinen nimi oli "Novioritum". Niortin väkiluku on 58 066 (vuonna 2006). Kaupunkialueella asuu 134 927 ihmistä.
Ángel Bernabé
Ángel Bernabé Acosta (s. 11. elokuuta 1987 Velada) on espanjalainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa Espanjan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla pelaavaa Marbellaa.
Ennen kuin Bernabé siirtyi Atléticon juniorijoukkueeseen, hän edusti UD Talaveralaa ja Talavera CF:tä.
Heinäkuussa 2008, Bernabé pääsi pelaamaan harjoituskaudella ykkösjoukkueessa. Hän toimi joukkueen kolmosmaalivahtina, muut maalivahdit olivat Leo Franco ja Grégory Coupet. Kesäkuussa 2009 Bernabé solmi kolmivuotisen sopimuksen Salamancan kanssa. Sopimuksen päätyttyä Bernabé siirtyi edustamaan Cádiz CF:tä kahdeksi vuodeksi. Joukkue vaihtui UB Conquenseksi josta ura jatkui CF Talavera De La Reinassa.
Bernabé oli mukana Espanjan maajoukkueessa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2007.
Piirre
Piirre ( on hahmontunnistuksessa vektori, jonka arvo on havaittu mittauksen tuloksena tai soveltamalla tarkoituksenmukaista heuristiikkaa olemassaolevaan aineistoon. Piirre tarkoittaa tiettyä piirreavaruuden alkiota; piirrevektorit virittävät piirreavaruuden.
Hyvän piirteen tunnusmerkkejä ovat samankaltaisuus muiden samaa luokkaa edustavien piirteiden kanssa ja toisaalta erottuminen muiden luokkien piirteistä. Luokittimen tehtävä on pilkkoa piirreavaruus luokiksi "päätöstasoilla". Luokittimet ovat usein geneerisiä ja eri luokittimia voidaan vaivatta soveltaa olemassaoleviin piirteisiin.
Eniten käytetyt piirre-erotusmenetelmät ovat lineaarisia. Kuitenkin tiedetään, että monet tosielämän ilmiöt ovat epälineaarisia, joten epälineaariset piirre-erotusmenetelmät saattavat paljastaa mittauksista sellaista tietoa, jota ei voida löytää lineaarisilla menetelmillä.
Tommy Douglas
Thomas Clement "Tommy" Douglas PC, CC, SOM (20. lokakuuta 1904 Falkirk, Skotlanti – 24. helmikuuta 1986 Ottawa, Ontario) oli skotlantilaissyntyinen kanadalainen poliitikko. Hän oli maansa johtavia sosialistipoliitikkoja.
Tommy Douglas oli Saskatchewanin provinssin päämies (englanninkielinen termi "Premier of Saskatchewan") vuosina 1944–1961 johtaen Pohjois-Amerikan ensimmäistä sosialistihallitusta ja hän myös esitteli Kanadan yleisen terveydenhoitojärjestelmän kehittämisen ja häntä pidetäänkin Kanadan terveydenhoitojärjestelmän isänä. Kanadalaiset äänestivät hänet vuonna 2004 kaikkien aikojen suurimmaksi kanadalaiseksi.
Tommy Douglas tunnetaan myös Kiefer Sutherlandin isoisänä. Kieferin äiti Shirley oli nimittäin Tommy Douglasin tytär ja Donald Sutherlandin vaimo. Tommy Douglas kuoli syöpään 81-vuotiaana.
Anna Maxwell Martin
Anna Maxwell Martin on englantilainen näyttelijä, joka on saanut kahdesti Baftan televisiopalkinnon. Hänet tunnetaan muun muassa Esther Summersonin roolista BBC:n minisarjassa "Kolea talo" sekä pääroolista Lyra Belacquana "Universumien tomu" -trilogian alkuperäisessä teatterisovituksessa.
Martin syntyi Beverleyssä Yorkshiressä 1970-luvun lopulla. 18-vuotiaana hän lähti Liverpoolin yliopistoon opiskelemaan historiaa, vaikka haaveilikin jo tuolloin näyttelijän urasta – hän ei kuitenkaan uskonut olevansa vielä tarpeeksi kypsä teatterikouluun. Hän valmistui yliopistosta vuonna 1998. Royal Academy of Dramatic Artiin Martin rohkeni hakea vasta 21-vuotiaana, mutta ei päässyt sisään. Sen sijaan hänet hyväksyttiin London Academy of Music and Dramatic Artiin. Kertomansa mukaan hän ei menestynyt koulussa, mutta onnistui kuitenkin valmistumaan.
Martinin ensimmäinen roolityö koulun jälkeen oli Lillian Hellmanin näytelmässä "The Little Foxes". Hänen isänsä kuoli pian näytelmän ensiesityksen jälkeen syöpään, joka oli diagnostisoitu Martinin käydessä viimeistä vuottaan teatterikoulussa. Liittyessään Equityyn, näyttelijöiden brittiläiseen ammattijärjestöön, Martin otti toiseksi nimekseen isoisänsä nimen Maxwell, koska jäseniin kuului jo yksi Anna Martin.
Kun Martin kuuli Royal National Theatren suunnittelevan Philip Pullmanin "Universumien tomusta" näytelmäversiota, hän otti teatteriin yhteyttä ja sai kuin saikin Lyran pääroolin. Kaikkiaan peräti kuusituntista näytelmää esitettiin joulukuusta 2003 maaliskuuhun 2004. Loppuvuodesta 2004 näytelmä palasi muutamaksi kuukaudeksi ohjelmistoon, mutta vaihdetuin näyttelijöin. Martin sai roolistaan kiittäviä arvosteluja ja myös Laurence Olivier -palkintoehdokkuuden parhaasta naispääosasta.
Martin on palkittu televisiorooleistaan kahdesti parhaan naisnäyttelijän Bafta-palkinnolla. Ensimmäisen kerran hänet palkittiin roolistaan Esther Summersonina BBC:n vuoden 2005 Dickens-sovituksessa "Kolea talo" ("Bleak House") ja toistamiseen roolistaan vuoden 2008 televisioelokuvassa "Hullu-Poppy" ("Poppy Shakespeare").
Vuoden 2007 elokuvassa "Jane Austenin jalanjäljillä" Martin esittää kirjailija Jane Austenin sisarta Cassandraa.
Martin on naimisissa ohjaaja Roger Michellin kanssa. Heillä on vuonna 2009 syntynyt tytär.
François Sagat
François Sagat (s. 5. kesäkuuta 1979, Cognac, Charente, Ranska) on ranskalainen pornonäyttelijä, joka esiintyy homo- ja bipornoelokuvissa. Sagatin tunnusmerkkejä ovat lihaksikas vartalo, eksoottinen maskuliininen ulkonäkö, sekä erikoinen koko päänahan peittävä tatuointi. Erotiikan lisäksi Sagat on toiminut muotimallina sekä näytellyt elokuvissa "L.A. Zombie", "Man at Bath" ja "Saw VI".
Sandhurstin kuninkaallinen sotakorkeakoulu
Sandhurstin kuninkaallinen sotakorkeakoulu (, lyh. RMAS) on Sandhurstissa, Berkshiressä sijaitseva Britannian armeijan upseerikoulutuskeskus. Se on maavoimien vastine ilmavoimien Royal Air Force Collegelle ja laivaston Britannia Royal Naval Collegelle.
Kaikki Britannian armeijan upseerit koulutetaan Sandhurstissa, mukaan lukien aliupseeristosta ylenneet. Kadeteista noin 10 prosenttia on naisia ja lähes 10 prosenttia ulkomailta.
Nykyisessä muodossa oleva koulu muodostettiin 1947 Woolwichissa sijainneen Royal Military Academyn ja sandhurstlaisen Royal Military Collegen yhdistyessä. Royal Military College oli ollut toiminnassa vuodesta 1802, jonka katsotaan olevan myös nykyisen Sandhurstin sotakorkeakoulun perustamisvuosi.
Sandhurstin alumniin lukeutuu useita maineikkaita sotilasjohtajia, sekä myös kuninkaallisia, poliitikkoja ja kulttuurihenkilöitä eri puolilta maailmaa.
Integrated Taxonomic Information System
Integrated Taxonomic Information System eli ITIS on Yhdysvaltain useiden eri virastojen koordinoima hanke eliöiden taksonomisen tiedon koordinoimiseksi ja kehittämiseksi. Yhteistyössä ovat mukana EPA, NOAA, USGS, NBS, ARS, NRCS ja Smithsonian-instituutti
Projektin tietokantaan kuuluu yli 589 000 sivua. Tietokanta keskittyy erityisesti Pohjois-Amerikan lajistoon, mutta tietokannassa on mukana myös useita lajeja Amerikan ulkopuolelta, erityisesti lintuja, kaloja, nisäkkääitä ja matelijoita. ITIS:tä käytetään lajien taksonomian de facto-lähteenä useissa biodiversiteettiä käsittelevissä projekteissa
ITIS tekee yhteistyötä tuottaakseen vuosittain Catalogue of Lifen, jonka tarkoituksena on listata kaikki maailman tunnetut lajit.
Norjankrilli
Norjankrilli ("Meganyctiphanes norvegica") on äyriäinen, joka elää suurina parvina Atlantissa. Se on osa eläinplanktonia.
Norjankrilli kasvaa noin kolme senttiä pitkäksi. Se on läpikuultava ja punertava vatsan sisältö on näkyvissä. Yhteensulautunutta päätä ja keskiruumiista peittää selkäkilpi; niitä seuraa lihaksikas 6-jaokkeinen takaruumis. Tuntosarvet ovat suhteellisen lyhyet.
Norjankrilli käyttää pääasialliseksi ravinnokseen hankajalkaisia, mutta syö myös muuta eläin- ja kasviplanktonia. Se nousee pintaan ruokailemaan yöllä, ja viettää päivänsä yli 50 metrin syvyydessä.
Tyynenmerenkrilli
Tyynenmerenkrilli ("Euphausia pacifica") on äyriäinen, joka elää suurina parvina Tyynellämerellä. Sitä kalastetaan paljon Japanissa ja Kanadassa.
Tyynenmerenkrilli kasvaa pari senttiä pitkäksi. Se on läpikuultava. Yhteensulautunutta päätä ja keskiruumista peittää selkäkilpi; niitä seuraa lihaksikas 6-jaokkeinen takaruumis. Tuntosarvet ovat suhteessa melko pitkät, ja niiden pinnalla on suomuja.
Tyynenmerenkrillit piileksivät päiväsaikaan pedoilta noin sadan metrin syvyydessä, ja nousevat auringonlaskun aikaan pintaan syömään kasviplanktonia. Ne laskevat munansa veteen Kanadan rannikolla toukokuusta heinäkuuhun, kun kasviplanktonia on saatavana runsaasti.
Tyynenmerenkrillissä on paljon proteiinia ja A-vitamiinia. Raakana se on mauton, mutta pakastettuna tai kuivattuna kehittää lajille ominaisen, tympeän maun. Sitä kalastetaan kalaviljelmille ravinnoksi, ja se antaa viljellylle lohelle tyypillisen punavärin. Japanissa sitä syövät ihmisetkin. Luonnossa tyynenmerenkrilliä syövät hetulavalaat sekä monet kalalajit, kuten lohi, turska ja silli.
Maantiepyöräilyn naisten maailmancup
Maantiepyöräilyn naisten maailmancup on UCI:n vuodesta 1998 järjestämä maantiepyöräilykilpailujen sarja. Maailmancupin osakilpailut ovat yhden päivän kilpailuja ja niiden lukumäärä on vaihdellut vuosittain kuuden ja kahdentoista välillä. Kilpailuista osa ajetaan tasaisessa maastossa, jotkut, kuten La Flèche Wallonne, sisältävät jyrkkiä nousuja.
Dieter Eilts
Dieter Eilts (s. 13. joulukuuta 1964) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja.
Eilts aloitti peliuransa pienessä SV Hagen joukkueessa. Vuonna 1984 hän liittyi SV Werder Bremenin organisaatioon ja nousi vuonna 1985 ykkösjoukkueeseen. Eilts edusti Werder Bremeniä koko ammattilaisuransa ajan aina vuoteen 2002 saakka. Eilts tuli tunnetuksi sekä kentällä että sen ulkopuolella kohteliaana ja arvostettuna persoonana, joka ei esiintynyt keltaisen lehdistön kohu-uutisissa. Kaikkiaan 390 Bundesliiga-ottelua Werderissä pelannut Eilts voitti seurassa kaksi Saksan mestaruutta, kolme Saksan Cupia sekä kaudella 1991–1992 Cup-voittajien Cupin.
Berti Vogts nosti Eiltsin Saksan maajoukkueeseen vuonna 1993. Eilts oli mukana Saksan EM-ryhmässä 1996 ja pelasi kaikki ottelut mestaruuteen päättyneessä turnauksessa. Eiltsin maajoukkueura päättyi kuitenkin jo seuraavana vuonna. Hän pelasi kaikkiaan 31 maaottelua.Päätettyään peliuransa Eilts jatkoi SV Werder Bremenin organisaatiossa juniorivalmentajana. Heinäkuussa 2003 hän siirtyi Saksan jalkapalloliiton palvelukseen ja otti tehtäväkseen Saksan alle 19-vuotiaiden maajoukkueen valmentamisen. Vuotta myöhemmin hänet valittiin maan alle 21-vuotiaiden maajoukkuevalmentajaksi.
Eiltsin johdolla Saksan alle 21-vuotiaat selvisivät ikäluokan EM-kisoihin Ruotsiin kesällä 2009. Menestyksestä huolimatta Eilts sai potkut tehtävistään erimielisyyksien vuoksi marraskuussa 2008.
Muutama viikko potkujensa jälkeen Eilts palasi valmennustehtäviin, kun 2. Bundesliigassa pelaava FC Hansa Rostock palkkasi hänet uudeksi päävalmentajakseen.
Eiltsin pesti Hansassa jäi kuitenkin lyhyeksi. Menestys oli vaatimatonta ja seurajohto sai lopulta tarpeekseen maaliskuun alussa 2009, kun 2. Bundesliigan hännillä rypenyt Hansa kärsi 2–3 tappion FC St. Paulille.