hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Anatoli Lunatšarski
Anatoli Vasiljevitš Lunatšarski (; 23. marraskuuta 1875 Poltava, Ukraina – 26. joulukuuta 1933 Menton) oli neuvostoliittolainen kirjailija ja kulttuuripoliitikko.
Lunatšarski opiskeli Zürichin yliopistossa, jossa hän tapasi eurooppalaisia sosialisteja kuten Rosa Luxemburgin ja Leo Jogichesin. Hän liittyi aluksi sosiaalidemokraatteihin ja 1903 bolševikkeihin. Lunatšarski kuului Aleksandr Bogdanovin kannattajiin 1908. Hän tapasi Bogdanovin ja Maksim Gorkin Caprin saarella, jossa he perustivat koulun Venäjän sosialistityöläisille. Vuonna 1910 Bogdanov, Lunatšarski, Mihail Pokrovski ja heidän kannattajansa siirsivät koulun Bolognaan, jossa he jatkoivat opetusta vuodesta 1911 lähtien.
Vuonna 1913 Lunatšarski muutti Pariisiin, jossa hän aloitti oman "Proletaarisen kulttuuripiirinsä". Ensimmäisen maailmansodan alkaessa 1914 hän omaksui kansainvälisen sodanvastaisen ajattelun, joka yhdisti hänet Vladimir Iljitš Leninin ja Lev Trotskin kanssa. Vuonna 1915 Lunatšarski ja Pavel Lebedev-Poljanski uudelleen aloittivat sosiaalidemokraattisen sanomalehden "Vperjod («Вперёд»; Eteenpäin)" toimittamisen. Vuoden 1917 helmikuun vallankumouksen jälkeen Lunatšarski palasi Venäjälle, kuten muutkin kansainväliset sosiaalidemokraatit, ja liittyi Mežrajonka-ryhmään, joka yhdistyi bolševikkeihin heinä-elokuussa 1917.
Vallankumouksen jälkeen Lunatšarski nimitettiin koulutuksesta vastaavaksi kansankomissaariksi, ja hän oli myös vastuussa valtion sensuurista. Lunatšarski määräsi Kornei Tšukovskin artikkelin koko loppuosan julkaistavaksi laajalevikkisessä "Lehdistö ja vallankumous" -aikakauslehdessä. Hän jakoi kirjailijat ja runoilijat vanhan ja uuden maailman edustajiin (Anna Ahmatova versus Vladimir Majakovski). Hän perusti riippumattoman proletaarisen taideliikkeen proletkult ja kehitti proletaarikulttuurin ("proletkult") ohjelmaa. Hänen ansiosta Mariinski-teatteri ja Bolšoi-teatteri päätettiin säilyttää ja taata niille valtion rahoitus. 1920-luvun loppupuolella Lunatšarski menetti kaikki virkansa ja luottamustehtävänsä. Vuonna 1930 hän edusti Neuvostoliittoa Kansainliitossa, ja Josif Stalin nimitti hänet suurlähettilääksi Espanjaan vuonna 1933. Hän kuitenkin kuoli ennen kuin oli astunut uuteen virkaansa.
Pomponio Nenna
Pomponio Nenna (1556–1608) oli italialainen säveltäjä. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa kahdeksan kirjaa madrigaaleja, joista toinen ja kolmas ovat hävinneet.
Nenna syntyi Barissa vuonna 1556. Hänen syntymäpäivästään ei ole varmuutta, mutta hänet kastettiin 13. kesäkuuta. Nennan arvellaan opiskelleen Barissa Stefano Felisin johdolla. Vuonna 1574 Nenna julkaisi ensimmäiset sävellyksensä, neljä villanellaa. Ensimmäisen kirjansa madrigaaleja hän julkaisi vuonna 1582. Madrigaalit omistettiin Andrian kreiville, Fabrizio Carafalle, jonka Carlo Gesualdo surmasi vuonna 1590. Myöhemmin Nenna kuitenkin ystävystyi Gesualdon kanssa ja omisti tälle teoksiaan. Nennan arvellaan myös opettaneen Gesualdolle sävellystä. Nenna kuoli Roomassa vuonna 1608.
Reckoning Night
Reckoning Night on Sonata Arctican neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 11. lokakuuta 2004. Se äänitettiin keväällä 2004. Levyyn sisältyy piilotettu kappale ”Jam”'. Japanin painoksessa on mukana bonuskappale ”Wrecking the Sphere”. Kappale ”Don’t Say a Word” on julkaistu myös Edel Recordsin kokoelmalevyllä "Suomimetallia".
"Reckoning Night" debytoi Suomen virallisen albumilistan sijalla kaksi, jolla se pysytteli kaksi viikkoa. Listaviikkoja kertyi yhteensä kahdeksan. Albumi myi Suomessa kultaa ja se on Sonata Arctican siihen mennessä kansainvälisesti myydyin albumi yli 100 000 kappaleen myynnillään. Saksassa listasijoitus oli 77., Norjassa 69., Sveitsissä 85, Ruotsissa 57. ja Espanjassa 92.
Reckoning Nightilta julkaistiin kaksi singleä. Esikoissinglestä ”Don't Say a Word” tuli yhtyeen toinen ensimmäiselle sijalle singlelistalla yltänyt single ja ensimmäinen, joka ylsi tähän ensimmäisellä listaviikollaan. Samaisesta kappaleesta julkaistiin myös nelikappaleinen EP, joka oli samoihin aikoihin singlen kanssa singlelistalla, parhaimmillaan neljännellä sijalla. Toinen single, ”Shamandalie”, oli listalla yhdeksän viikkoa, joista kaksi sijalla kolme.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Tony Kakko, ellei toisin mainittu.
Bert Konterman
Bert Konterman (s. 14. tammikuuta 1971, Rouveen, Alankomaat) on alankomaalainen entinen jalkapalloilija. Kontermanin pelipaikka oli puolustaja.
Konterman aloitti uransa paikallisessa amatöörijoukkueessa, SC Rouveenissa. Sieltä hän eteni maansa pääsarjatasolle, Eredivisieen, jossa hän pelasi useissa eri seuroissa (FC Zwolle, SC Cambuur, Willem II, Feyenoord). Maajoukkuedebyyttinsä mies teki 31. maaliskuuta 1999 Argentiinaa vastaan.
Vuonna 2000 Konterman oli uransa huipulla. Hän kuului Hollannin maajoukkueeseen EM-kisoissa kyseisenä vuonna ja siirtyi samoihin aikoihin ensimmäiseen kotimaansa ulkopuoliseen seuraan, Glasgow Rangersiin, jonne hänet osti managerina toiminut maanmies Dick Advocaat. Siirtosumma oli 4,5 miljoonaa puntaa.
Vuonna 2003 Konterman palasi takaisin Alankomaihin, jossa hän pelasi yhden kauden Vitessessä, ennen kuin päätti lopettaa uransa kesäkuussa 2004. Uransa aikana hän ehti pelata 11 maaottelua ja voittaa yhden Hollannin mestaruuden.
Zinovjev
Zinovjev () tai Zinovjeva () on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Yang Yang (A)
Yang Yang (s. 24. elokuuta 1976 Harbin, Kiina) on kiinalainen kaukalopikaluistelija, 22-kertainen maailmanmestari ja kaksinkertainen olympiavoittaja. Lisäksi hänellä on lukuisia himmeämpiä arvokisamitaleita. Maailmancupin kokonaiskilpailun hän on voittanut neljästi.
Yang Yang oli Kiinan kansantasavallan ensimmäinen talviolympialaisten kultamitalisti. Hän käyttää A-kirjainta nimessään erotuksena samannimisestä kollegastaan Yang Yang (S):stä.
Yang Yang valittiin vuonna 2010 Kansainvälisen Olympiakomitean jäseneksi.
Yang Yang
Yang Yang tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Ed de Goeij
Eduard Franciscus ”Ed” de Goeij (de Goey) (s. 20. joulukuuta 1966 Gouda, Alankomaat) on alankomaalainen entinen jalkapallomaalivahti.
De Goeyn ensimmäinen joukkue oli pikkuseura Olympia. Ensimmäinen seura ammattilaistasolla oli Sparta Rotterdam, josta hän siirtyi kaupungin toiseen joukkueeseen, Feyenoordiin, vuonna 1990. Feyenoordissa hän pelasi seitsemän kautta, joiden aikana häneltä jäi pelaamatta vain kahdeksan ottelua. Kausien aikana tuli myös runsaasti menestystä: Alankomaiden liigamestaruus 1993 ja Alankomaiden cupin voitot vuosina 1991, 1992, 1994 ja 1995.
Kesäkuussa 1997 de Goey solmi uransa rahakkaimman sopimuksen Chelsea FC:n kanssa. Siirtosumma oli 2,25 miljoonaa puntaa. De Goey oli joukkueen ykkösmaalivahti, ja menestystä tuli jälleen. Chelsean aikana hän voitti Englannin liigacupin (1998), Cup-voittajien cupin (1998) ja FA Cupin (2000). Hän rikkoi myös seuran sisäisen ennätyksen pelaamalla 29 nollapeliä kaudella 1999/2000. Kaiken kaikkiaan de Goey pelasi seurassa 179 ottelua, joissa 71:ssä nollapelin. Italialainen Carlo Cudicini kuitenkin hankittiin korvaamaan jo melko iäkäs hollantilainen, ja mies siirtyi ilmaiseksi Stokeen.
De Goey oli myös Alankomaiden maajoukkueen vakiokalustoa kuuluen maajoukkueeseen MM-kisoissa 1994 ja 1998 sekä EM-kisoissa 2000. Hän pelasi maajoukkueurallaan yhteensä 31 ottelua.
Gregorius Ekholm
Gregorius Ekholm (20. helmikuuta 1921 Tukholma – 14. marraskuuta 1985 Helsinki) oli Mannerheim-ristin ritari n:o 139. Aviottomana lapsena syntynyt Ekholm eli lapsuudessaan enonsa, jääkäriupseeri Per Ole Ekholmin sekä ajoittain isoisänsä hoidossa. Sodan jälkeen Ekholm toimi liike-elämässä valmistuttuaan 1950-luvun alussa ekonomiksi.
Ekholm toimi talvisodassa jonkin aikaa enonsa lähettinä Ryhmä Talvelassa. Jatkosodan Ekholm aloitti reservivänrikkinä toimien aluksi patteriston viestiupseerina ja myöhemmin jääkärijoukkueen johtajana.
Ekholmille ehdotettiin Mannerheim-ristiä ensimmäisen kerran kesällä 1943 ansioitumisesta partiotoiminnassa; ehdotus ei kuitenkaan edennyt. Toisen kerran nimitysesitys tehtiin kesällä 1944 Ekholmin ollessa sotilasarvoltaan luutnantti. Nimitysesityksessä kiinnitetään jälleen huomiota henkilökohtaiseen rohkeuteen partiotoiminnassa; perusteluihin sisältyy muun muassa maininta tykin valtaamisesta ja käytöstä "entisiä käyttäjiään vastaan". Puna-armeijan suurhyökkäyksen alkaessa Ekholm oli Sinisten Prikaatin mukana Kannaksella, jossa hän tuhosi juhannusviikolla kahtena peräkkäisenä päivänä yhteensä 7 vihollisen raskasta panssarivaunua. Ekholmin teot "olivat omiaan synnyttämään itseluottamusta hänen alaisissaan".
Vuonna 1964 Ekholm ylennettiin reservissä kapteeniksi ja vuonna 1974 majuriksi. Hän toimi myös Mannerheim-ristin ritarien säätiön tilintarkastajana sekä valtuuskunnan ja hallituksen varajäsenenä.
Helsingin Lauttasaaressa ammuttiin 3. marraskuuta 1944 neuvostoliittolainen upseeri, rannikkotykistön talouskapteeni Ivan Belov. Risto Niku nimeää kirjassaan "Kuka ampui kapteeni Ivan Belovin?" Gregorius Ekholmin tämän henkirikoksen avaintodistajaksi. Nikun mukaan Ekholm ei itse ole ampuja, mutta oli tämän kanssa yhtä aikaa pidätettynä ja oli antanut ampujan käyttöön salkkunsa, joka tältä unohtui rikospaikalle.
Nadežda Krupskaja
Nadežda Konstantinovna Krupskaja (, 26. helmikuuta 1869 Pietari, Venäjä – 27. helmikuuta 1939 Moskova) oli venäläinen vallankumouksellinen ja bolševikki sekä Neuvostoliiton perustajan Vladimir Leninin puoliso.
Krupskajan isä oli vapaamielinen upseeri. Krupskaja toimi monissa Venäjän Sosiaalidemokraattisen Työväenpuolueen johtotehtävissä puolueen perustamisesta asti. Vallankumouksen jälkeen hänet nimitettiin koulutuksesta vastanneen kansankomissaarin Anatoli Lunatšarskin apulaiseksi. Krupskajan suhde Leniniin oli enemmän ammatillinen kuin romanttinen, ja Aleksandra Kollontai kuvaili sitä jopa orjuudeksi.
Vaikka Krupskaja oli arvostettu NKP:n piirissä, hän ei pystynyt estämään Josif Stalinin valtaannousua eikä Leninin ympärille rakennettua henkilökulttia. Stalin ja hänen kannattajansa pyrkivät eristämään Krupskajan.
Krupskaja oli alkujaan opettaja, ja vuodet 1929–1939 hän oli kansansivistystyön varakansankomissaari. Koulutus ja kirjastolaitos olivat hänen työssään keskeisellä sijalla. Hän loi Neuvostoliiton kirjastolaitoksen.
Eva Ollikainen
Eva Sofia Ollikainen (s. 12. helmikuuta 1982 Espoo) on suomalainen kapellimestari ja pianisti.
Eva Ollikainen syntyi Juha Ollikaisen ja Lea Savolaisen perheeseen. Hän valmistui musiikin maisteriksi (piano) 2002 ja 2005 (orkesterin johto). Ollikainen on opiskellut muun muassa Jorma Panulan ja Leif Segerstamin oppilaana. Ollikainen on Uusinta-kamariyhtyeen kapellimestari., Polyteknikkojen Orkesterin kapellimestari hän oli 2003-2005. Pianistina Ollikainen on ollut mm. finalisti Eurovision nuorten solistien Suomen karsinnassa 2000.
Vuonna 2003 Ollikainen voitti toisen euroopplaisen Jorma Panula -kapellimestarikilpailun. Paulon Säätiön Hulda Paulo -palkinnon hän sai 2009.
Ollikainen on kantaesittänyt ja levyttänyt useiden suomalaissäveltäjien teoksia (muun muassa Pasi Lyytikäisen "Helsinkiin"-ooppera sekä Osmo Tapio Räihälän sellokonsertto).
Sakari Oramo
Sakari Markus Oramo (s. 26. lokakuuta 1965 Helsinki) on suomalainen viulisti ja kapellimestari. Hän on ollut vuodesta 2013 n ylikapellimestari.
Vuosina 1998–2008 Oramo työskenteli Birminghamin kaupungin sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina ja musiikkijohtajana. Hän toimi Radion sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina syksystä 2003 kevääseen 2012.
Oramo valmistui ylioppilaaksi vuonna 1984 ja opiskeli viulunsoittoa Sibelius-Akatemiassa 1975–1985 Ari Angervon johdolla. Vuonna 1992 hän suoritti orkesterinjohdon diplomin Jorma Panulan johdolla. Oramo opiskeli myös Utrechtin yliopistossa Viktor Libermanin oppilaana ja suoritti täydentäviä opintoja Ilja Musinin ja Isaac Sternin johdolla.
Vuosina 1982–1989 Oramo oli kamariorkesteri Avanti!:n konserttimestari ja kvartetin jäsen. Hän toimi Polyteknikkojen Orkesterin kapellimestarina 1990–1992. Vuosina 1991–1994 Oramo oli Radion sinfoniaorkesterin vuorotteleva konserttimestari, 1994–2003 kapellimestari ja 2003–2012 ylikapellimestari. Vuosina 1998–2008 hän oli Birminghamin sinfoniaorkesterin musiikillinen johtaja. Vuodesta 2008 Oramo on toiminut Tukholman filharmonisen orkesterin ylikapellimestarina. Hän on myös Keski-Pohjanmaan Kamariorkesterin taiteellinen johtaja syksystä 2013 alkaen. Oramo on ollut myös Kokkolan oopperan kapellimestari ja yksi sen perustajista yhdessä puolisonsa Anu Komsin kanssa.
Helmikuussa 2012 Oramo valittiin Britannian yleisradioyhtiö n ylikapellimestariksi. Hänen ensiesiintymisensä ylikapellimestarina oli heinäkuussa 2013 BBC:n Proms-festivaalin konserttisarjassa. Syksyllä 2015 Oramon sopimusta jatkettiin ulottumaan vuoteen 2020 saakka.
Oramo on johtanut muun muassa Wienin, Berliinin ja New Yorkin filharmonikkoja sekä Chicagon, San Franciscon, Concertgebouw’n, Pariisin ja Minnesotan orkestereita. Suomen Kansallisoopperassa hän on johtanut Benjamin Brittenin "Peter Grimes" -oopperan. Radion sinfoniaorkesteria Oramo on johtanut Tukholmassa, Wienissä, Prahassa, Saksassa ja Sveitsissä sekä Kanariansaarten, Edinburghin ja Bergenin musiikkijuhlilla ja Lontoon Proms-festivaaleilla.
Helmikuussa 2012 Oramo sijaisti sairastunutta Lorin Maazelia Wienin filharmonikkojen johtajana vain kahden tunnin harjoitusajalla Helsingin Musiikkitalossa. Hän sai kiitosta sekä orkesterilta että kriitikoilta. Oramo oli jo aiemmin saanut kutsun debytoimaan orkesterin johtajana vuonna 2013.
Vuonna 2004 Oramo sai Birminghamin yliopiston ja Keski-Englannin yliopiston kunniatohtorin arvon. Vuonna 2009 hänelle myönnettiin OBE-arvo. Vuonna 2010 Oramolle myönnettiin Pro Finlandia -mitali. Vuodesta 2012 hän on ollut Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäsen.
Oramo on ollut vuodesta 1988 naimisissa oopperalaulaja Anu Komsin kanssa. Heillä on kaksi lasta. Oramon isä on musiikin teorian professori Ilkka Oramo ja äiti pianonsoiton professori Liisa Pohjola. Hänen sisarensa on cembalisti Anna-Maaria Oramo. Heidän serkkujaan ovat basisti Pekka Pohjola, viulisti Jukka Pohjola, huilisti Olli Pohjola, sellisti Matti Pohjola ja säveltäjä Seppo Pohjola.
Giovanni van Bronckhorst
Giovanni Christiaan "Gio" van Bronckhorst (s. 5. toukokuuta 1975 Rotterdam, Alankomaat) on alankomaalainen entinen jalkapalloilija ja nykyinen valmentaja. Tällä hetkellä hän toimii päävalmentajana Alankomaiden pääsarjassa Eredivisiessä pelaavassa rotterdamilaisessa Feyenoordissa, jota hän edusti myös pisimpään pelaajaurallaan.
Bronckhorst aloitti jalkapalloilun Feyenoordin juniorijoukkueissa jo pikkupoikana. Seuran edustusjoukkueeseen hän nousi kaudeksi 1992–1993 ja kauden 1993–1994 hän pelasi lainasopimuksella Waalwijkissä. Kaudeksi 1998–1999 van Bronckhorst siirtyi 5,5 miljoonalla punnalla Rangersiin, jossa voitti vuonna 2000 Skotlannin liigamestaruuden. Vuonna 2000 hän siirtyi 8,5 miljoonan punnan siirtosummalla Arsenaliin, jossa ei kuitenkaan viihtynyt lainkaan kärsittyään muun muassa loukkaantumisista. Kaudeksi 2003–2004 hän siirtyi Barcelonaan, jossa voitti kausilla 2004–2005 ja 2005–2006 Espanjan pääsarjamestaruuden ja jälkimmäisellä kaudella myös Mestarien liigan. Kesällä 2007 van Bronckhorst palasi takaisin Feyenoordiin.
Alankomaiden maajoukkueessa Bronckhorst debytoi 31. elokuuta 1996 ottelussa Brasiliaa vastaan. Hän on ollut mukana MM-kilpailuissa 1998 sekä EM-kilpailuissa 2000 ja 2004. Van Bronckhorst edusti Hollantia myös vuoden 2006 maailmanmestaruuskisoissa, sekä 2008 EM-kisoissa. Van Bronckhorst kruunasi maajoukkueuransa hienosti MM-hopealla vuoden 2010 MM-kisoissa. Hän teki monien mielestä kisojen hienoimman maalin noin 30 metristä tolpan kautta vasemmalla jalallaan.
Kesällä 2015 van Bronckhorstista tuli Feyenoord Rotterdamin päävalmentaja. Hän johdatti debyyttikaudellaan Feyenoordin KNVB-cupin mestariksi, kun FC Utrecht kaatui finaalissa 2-1. Pokaali oli Feyenoordin ensimmäinen sitten kauden 2007/08 cup-voiton, jota van Bronckhorst oli juhlimassa pelaajana. Kaudella 2016/17 van Bronckhorstin suojatit jatkoivat vahvoja otteitaan ja tasainen liigakausi huipentui Feyenoordin mestaruuteen. Edellisen kerran seura oli juhlinut mestaruutta 18 vuotta aikaisemmin. Kaudella 2017/18 van Bronckhorst luotsasi Feyenoordin toistamiseen Alankomaiden cupin mestariksi, kun loppuottelussa kaatui Ajax maalein 3-0. Liigassa mestaruuden puolustaminen ei onnistunut, vaan sijoitus oli lopulta neljäs. Menestystä ei myöskään tullut Mestarien liigassa, jonka lohkovaiheessa Feyenoord voitti vain SSC Napolin kotonaan 2-1 ja jäi lohkojumbona pudotuspelien ulkopuolelle.
Anton Maiden
Anton Maiden (oik. Anton Gustafsson, 24. helmikuuta 1980 – 1. marraskuuta 2003) oli ruotsalainen henkilö, josta tuli internet-ilmiö vuoden 1999 paikkeilla kun hänen MIDI-tiedostojen päälle laulamansa Iron Maiden -kappaleet levisivät internetissä.
Anton Maiden aloitti julkaisemalla internetissä ystävilleen muutamia lauluja, joiden saavuttaman pienen suosion jälkeen hän julkaisi niitä albumillisen. Levy sai nimekseen "Anton Gustafsson Tolkar Iron Maiden" ja sitä ovat levittäneet muun muassa Lunacy ja Nihilism.
Anton Gustafsson teki itsemurhan marraskuussa vuonna 2003.
Albumi: "Anton Gustafsson Tolkar Iron Maiden"
John Heitinga
John Gijsbert Allan ”Johnny” Heitinga (s. 15. marraskuuta 1983 Alphen aan den Rijn, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija, joka pelasi puolustajana Alankomaiden maajoukkueessa 87 ottelua ja teki niissä seitsemän maalia vuosina 2004–2013. Seuratasolla hän edusti muun muassa espanjalaista Atlético Madridia ja englantilaista Evertonia.
Heitinga kuului pikkupojasta saakka Ajaxin nuorisoryhmään. Hän debytoi edustusjoukkueessa 26. elokuuta 2001 Feyenoordia vastaan ja vakiinnutti pian paikkansa avauskokoonpanossa. Välissä hän joutui pitämään polvivamman vuoksi puolen vuoden tauon, jonka jälkeen hän loukkaantui heti paluuottelussa, mikä tiesi jälleen pelitaukoa. Kaudella 2003–2004 hän palasi jälleen huipputasolle, mikä tiesi myös kutsua Alankomaiden A-maajoukkueeseen. Hän pelasi 2004 EM-kilpailuissa.
Kauden 2004–2005 jälkeen Heitingan asema Ajaxissa, kuten myös koko joukkueen sisäinen järjestys, koki muutoksia. Ronald Koemanin valmennuskauden loppuaikoina Heitinga menetti paikkansa avauskokoonpanossa, ja Danny Blindin tultua joukkueen peräsimeen hänestä tehtiin hetkeksi aikaa yllättäen joukkueen kapteeni. Sittemmin hän menetti kapteeninnauhansa ja jäi vähemmälle peliajalle. Kauden 2007–2008 päättyessä Ajax ilmoitti Heitingan siirrosta Espanjan pääsarjassa pelaavaan Atlético Madridiin. Yhden Atléticossa pelatun kauden jälkeen Heitinga siirtyi Englannin Valioliigan Evertoniin kuuden miljoonan punnan siirtokorvauksella.
Vuoden 2006 MM-kilpailuiden neljännesvälierissä Portugalia vastaan Heitinga muistetaan kirjoittamattoman fair play -säännön rikkomisesta. Heitinga ei suostunut palauttamaan palloa portugalilaisille tuomaripallon jälkeen, vaan lähti itse hyökkäämään.
Ikoninurkka
Ikoninurkka (karjalaksi "suuri cupukka" eli suuri nurkka) on ortodoksisessa perinteessä kodeissa tai julkisissa tiloissa oleva nurkka, johon on sijoitettu ikoneja, lampukka ja mahdollisesti karjalaisessa perinteessä käspaikka, eli koristeellisesti kirjailtu pyyhe. Ikoninurkan äärellä toimitetaan pieniä kotihartauksia. Karjalaisessa talossa ikoninurkka oli ulko-ovesta tultaessa oikealla puolella ja sitä pidettiin on talon tärkeinpänä nurkkauksena. Tärkeimmät vieraat ja sairaat laitetettiin nukkumaan ikoninurkkaukseen.
Meripelastusalus
Meripelastusalus on laiva tai vene, joka on suunniteltu vesillä tapahtuvaan pelastustoimintaan. Suomessa meripelastusaluksella tarkoitetaan tyypillisemmin joko Rajavartiolaitoksen tai Suomen Meripelastusseuran yksiköitä. Meripelastusalukset on tarkoitettu ensisijaisesti ihmishenkien ja vasta toissijaisesti omaisuuden pelastamiseen.
Meripelastusveneen pelastusvarusteisiin kuuluu mm. pintapelastusvälineitä, hinausköysiä, tyhjennyskalustoa, palonsammutusvälineitä ja sairaankuljetuskalustoa. Lisäksi veneet on varustettu monipuolisin navigaatiolaittein, jotta merenkulku sujuu turvallisesti myös pimeällä tai huonoissa sääoloissa.
Suomen Meripelastusseuran pelastusveneet jakaantuvat viiteen luokkaan: PV1... PV5, minkä lisäksi on apuvene- (AV) ja risteilijäluokka (PR).
Ulkoministeri
Ulkoministeri on hallituksen jäsen, jonka päävastuulla ovat kansainväliset suhteet. Ulkoministeri on monissa maissa yksi merkittävimmistä ministerinviroista. Joissakin tapauksissa pääministeri tai presidentti ottaa itse ulkoministerin tehtävät hoidettavakseen.
Suomessa ulkoministerin nimike on ulkoasiainministeri, Isossa-Britanniassa "Secretary of State for Foreign and Commonwealth Affairs" ja Yhdysvalloissa "Secretary of State".
Boudewijn Zenden
Boudewijn "Bolo" Zenden (s. 15. elokuuta 1976 Maastricht, Limburg, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Hän pelasi urallaan yleensä vasemmalla laidalla puolustajana tai keskikentällä. Hän toimii PSV Eindhovenin organisaatiossa juniorivalmentajana.
Zenden aloitti ammattilaisuransa PSV Eindhovenissa vuonna 1994. Hän pelasi siellä vuoteen 1998 saakka, kunnes alankomaalaisia tähtipelaajia riveihinsä haalinut, Louis van Gaalin valmentama FC Barcelona osti hänet. Espanjan visiitti kesti kolme kautta, ja vuodet 2001-2003 Zenden pelasi Chelsea FC:ssä vaihtelevalla menestyksellä ja peliajalla. Jo laskusuunnassa ollut tähti myytiin Middlesbroughiin vuonna 2003. Hieman yllättäen Zenden siirtyi takaisin terävimmälle huipputasolla allekirjoittamalla sopimuksen Liverpool FC:n kanssa heinäkuussa 2005.
Rafael Benitezin uusien hankintojen myötä Zendenin peliaika jäi Liverpoolissa vähäiseksi ja kesällä 2007 hän siirtyi ranskalaisseura Olympique de Marseillen riveihin. Zenden jätti Marseillen kesällä 2009. Hän teki sopimuksettomana pelaajana sopimuksen Valioliigan Sunderlandiin. Zenden edusti Sunderlandia kahden kauden ajan, kunnes lopetti uransa 35-vuotiaana vuonna 2011.
Zenden on pelannut myös 40 ottelua maajoukkueessa ja edustanut maataan 1998 MM-kisoissa sekä vuosien 2000 ja 2004 EM-kisoissa. Vuoden 1998 kisoista hänet muistetaan erityisesti upeasta maalistaan Kroatiaa vastaan pronssiottelussa.
Pelaajauransa jälkeen Zenden toimi Chelseassa Rafael Benítezin apulaisvalmentajana. Kesäkuussa 2013 Zenden siirtyi PSV Eindhovenin organisaatioon juniorivalmentajaksi.
Zendenillä on myös musta vyö judossa, jossa hän voitti nuoruudessaan myös alueellisen mestaruuden.
Estremoz
Estremoz on kaupunki Portugalissa. Se sijaitsee maan eteläosissa Évoran piirissä Alentejon alueella. Kaupungin pinta-ala on 514 neliökilometriä ja asukasluku noin 13 500. Estremozin tämänhetkinen pormestari on Luís Filipe Pereira Mourinha.
Hannu Porkka
Hannu Porkka (s. 1958) on suomalainen lyömäsoittaja. Hän on opiskellut Sibelius-Akatemiassa vuosina 1977–1981. Hän oli Kotkan kaupunginorkesterin jäsen 1980–81. Porkka soitti lyömäsoittimia Hassisen kone -rockyhtyeessä 1981–82. Hän toimii nykyään Joensuun kaupunginorkesterin lyömäsoitinten äänenjohtajana. Porkka on soittanut myös yhtyeissä Silmienvaihtajat ja Kosmonauts.
Gena Rowlands
Gena Rowlands (s. 19. kesäkuuta 1930, Madison, Wisconsin, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Rowlands on näytellyt pääasiassa teatterissa, mutta myös monissa elokuvissa. Hän oli naimisissa näyttelijä ja independent-elokuvaohjaaja John Cassavetesin kanssa ja näytteli tämän seitsemässä elokuvassa. Rowlandsin eräs tunnetuimmista roolitöistä oli Cassavetesin kokeellisessa elokuvassa "Faces" (1968). Rowlands oli Oscar-ehdokkaana Cassavetesin ohjauksista "Naisen parhaat vuodet" (1974) ja "Gloria – gangsteriheila" (1980, myös Golden Globe -ehdokkuus). Uransa alkutaipaleella Rowlandsilla oli rooli myös 1960-luvun suositussa televisiosarjassa "Peyton Place".
Rowlandsin ja Cassavetesin poika on ohjaaja Nick Cassavetes, ja Gena Rowlands on näytellyt myös parissa poikansa elokuvassa.
Vuonna 2015 Rowlands palkittiin Oscar-kunniapalkinnolla.
The Rise and Fall of Ziggy Stardust and the Spiders from Mars
The Rise and Fall of Ziggy Stardust and the Spiders from Mars (usein käytetään myös nimeä Ziggy Stardust) on David Bowien vuonna 1972 julkaisema konseptialbumi, joka äänitettiin vuosina 1971–1972. Se on Bowien läpimurto- ja kenties myös tunnetuin albumi. Tyyliltään se edustaa glam rockia.
Albumi sijoittui parhaimmillaan Britannian listalla viidenneksi ja Yhdysvalloissa sijalle 75. Melody Maker -lehti nimesi "Ziggy Stardustin" 1970-luvun keskeiseksi albumiksi. Vuonna 1997 Ziggy Stardust sijoitettiin 20. parhaimmaksi albumiksi HMV:n, Channel 4:n, The Guardianin ja Classic FM:n järjestämässä "Music of the Millennium" -äänestyksessä. Albumin tunnetuin kappale on ”Starman”, joka julkaistiin singlenä 28. huhtikuuta 1972 b-puolenaan ”Suffragette City”. Kappale nousi Britanniassa listan sijalle 10. Hyvän menestyksen siivittämänä Bowie pääsi myös esittämään sen suosittuun "Top of the Pops" -televisio-ohjelmaan.
Levyn kansikuvan otti Brian Ward -niminen valokuvaaja kylmänä, sateisena yönä Lontoossa osoitteessa 23 Heddon Street.Immonen 2005, s. 46. Siitä on tullut Bowien faneille lähes pyhiinvaelluspaikka.Immonen 2005, s. 46–47. Kuva otettiin alun perin mustavalkofilmille, joka myöhemmin väritettiin.
Albumin vinyyliversion takakannessa on merkintä ”To be played at maximum volume” eli ”soitettavaksi täysillä”.
Bowie loi levyä ja lavaesiintymisiään varten itselleen alter egon nimeltä Ziggy Stardust, joka oli ulkoavaruudesta maan pinnalle laskeutunut rocktähti. Ziggyn hahmossa Bowie hyödynsi japanilaista kabuki- ja nō-teatteria, pantomiimia ja androgyynisyyttään, johon kuului vahva meikki, punaiseksi värjätty piikkikampaus ja kimaltavat asusteet. Media kritisoi usein Bowien keksimää Ziggy Stardust -hahmoa kopioksi amerikkalaisesta glam/shock rock -yhtye Alice Cooperista ja yritti luoda yleisölle käsitystä, että Cooper ja Bowie olivat ilmiriidoissa keskenään. Bowie oli ennen Ziggy-hahmonsa keksimistä ollut Cooperin konsertissa ja nähnyt androgyynin, silmämeikkiä käyttäneen Cooperin teatraalisen esityksen ja vaikuttunut siitä suuresti. Bowien entisen managerin Tony Zanettan mukaan Bowie oli äärimmäisen kateellinen Alice Cooperille, koska ei keksinyt ideaa ensin.A-puoli
B-puoli
Izvestija
Izvestija () on venäläinen sanomalehti. Se ilmestyy arkisin, maanantaista perjantaihin, 12–48-sivuisena, A2-sivukoon sanomalehtenä. Izvestijan Moskovan-painoksessa on lisäksi perjantaisin mukana 40-sivuinen kokoa A3 oleva viikkoliite.
Lehti perustettiin helmikuun vallankumouksen aikana maaliskuussa 1917 saaden ensimmäiseksi nimekseen Извѣстія Петроградскаго Совѣта Рабочихъ Депутатовъ, "Izvestija Petrogradskago Soveta Rabotših Deputatov" (), mutta käytännössä nimeksi lyheni Izvestija (suom. "Uutiset"). Neuvostoaikana Izvestija toimi maan hallituksen sanomalehtenä, kun taas toinen lehti, Pravda oli kommunistipuolueen virallisena äänenkannattajana. Vuodesta 1977 virallisena nimenä ollut Известия Советов народных депутатов СССР, "Izvestija sovetov narodnyh deputatov SSSR" (SNTL:n kansanedustajien neuvoston uutiset) lyhennettiin Neuvostoliiton vallankaappausyrityksen 1991 jälkeen nimeksi Izvestija.
Neuvostoajan jälkeen Izvestija on kuvaillut itseään kansallismieliseksi venäläiseksi sanomalehdeksi.
Izvestija oli aiemmin Vladimir Putinin hallintoon kriittisesti suhtautunut suuri sanomalehti. Lehden linja muuttui, kun sen osti valtion omistama Gazprom-yhtiö heinäkuussa 2005. Gazprom omisti lehden mediakonserninsa Gazprom-Median kautta.
Lehden pääomistaja vaihtui uudemman kerran 21. toukokuuta 2008; uudeksi omistajaksi tuli Gazprom-Median osakasyhtiö, vakuutusyhtiö SOGAZ. Tämä vakuutusyhtiö kuuluu Putinin lähipiiriin luetun, Venäjän mahtavimpana pidetyn mediamoguli, miljardööri Juri Kovaltšukin yhtiöihin. Izvestija luetaan omistusmuutoksen jälkeenkin Venäjän valtaa tukevaan lehdistöön. Lehden osake-enemmistöä (50,19 %) hallitaan holdingyhtiö Natsionalnaja Media Gruppan välityksellä.
Uğur Yıldırım
Uğur Yıldırım (s. 5. elokuuta 1982, Apeldoorn, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija, joka edustaa Eredivisien SC Heerenveeniä. Yıldırımillä on myös Turkin kansalaisuus.
Aikaisemmin Brink en Ordenia ja Go Ahead Eaglesiä edustanut Yıldırım on turkkilaisten vanhempien lapsi, mutta hän on kasvanut Alankomaissa, ja tästä syystä hän valitsi maajoukkueekseen Alankomaat. Hän debytoi maajoukkueessa Englantia vastaan.
"*" kausi toiseksi korkeimmalla sarjatasolla
Cartaxo
Cartaxo on kaupunki Portugalissa. Sen pinta-ala on 158 neliökilometriä ja asukasluku noin 24 200. Kaupunki sijaitsee Santarémin piirissä, Portugalin keskiosissa. Cartaxo on ollut kaupunki vuodesta 1995 lähtien.
Danny Blind
Danny Blind (s. 1. elokuuta 1961 Oost-Souburg, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja. Hän toimi viimeksi Alankomaiden jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana.
Blindin poika Daley on myös jalkapalloilija.
Peliurallaan Blind pelasi puolustajana. Seurajoukkueista hän pelasi RCS:ssä, Sparta Rotterdamissa vuosina 1979–1986 sekä AFC Ajaxissa vuosina 1986–1999. Ajaxissa, joka 1990-luvulla oli eräs maailman parhaista seurajoukkueista, Blind ylsi moniin huippusaavutuksiin, muun muassa Alankomaiden liigamestaruuteen (1989–1990, 1993–1994, 1994–1995, 1995–1996, 1997–1998), kuten myös Alankomaiden cupin voittoon (1986–1987, 1992–1993, 1997–1998, 1998–1999), Cup-voittajien cupin voitoon kaudella 1986–1987, UEFA-cupin voittoon 1991–1992 ja Mestarien liigan voittoon 1994–1995.
Valmennusuransa Blind aloitti Ajaxin valmentajana 14. maaliskuuta 2005 Ronald Koemanin erottua tehtävästään. Blind kuitenkin erotettiin valmentajan paikalta 10. toukokuuta 2006.
Marraskuussa 2011 Ajax ilmoitti, että Blindistä tulisi heinäkuussa 2012 seuran tekninen johtaja. Hän työskenteli urheilutoimenjohtajaksi siirtyvän Louis van Gaalin johtoryhmässä. Blind aloitti lopulta tehtävässään jo marraskuussa, mutta erosi helmikuussa 2012 ajauduttuaan erimielisyyksiin seurajohdon kanssa.
Heinäkuussa 2012 Blind teki sopimuksen Alankomaiden maajoukkueen apuvalmentajan tehtävistä. Hän aloitti Louis van Gaalin aisaparina elokuun alussa. Kaksikko luotsasi Alankomaat MM-kisoihin 2014. Lopputurnauksessa Alankomaat menestyi odotuksiin nähden loistavasti ja voitti historiansa ensimmäisen MM-pronssin kukistamalla pronssiottelussa isäntämaa Brasilian 3–0.
MM-kisojen jälkeen Blind jatkoi Guus Hiddinkin apulaisvalmentajana ja KNVB ilmoitti hänen nousevan päävalmentajaksi EM-kisojen 2016 jälkeen. Alankomaiden taival EM-karsinnoissa sujui kuitenkin heikohkosti ja joukkue hävisi Islannille ja Tšekille pudoten kesäkuussa karsintalohkonsa kolmanneksi. Kesäkuun lopussa KNVB erotti Hiddinkin ja Blind nousi päävalmentajaksi vuoden aiottua aikaisemmin. Blind ei kuitenkaan saanut Alankomaiden peliä kulkemaan yhtään paremmin. Hänen debyyttiottelussaan joukkue hävisi kotonaan Islannille 0–1. Ainoan voittonsa Alankomaat raapi Kazakstanista vieraissa. Tappiot Turkille ja Tšekille tiesivät sitä, että Alankomaat karsiutuivat EM-lopputurnauksesta ensimmäistä kertaa sitten vuoden 1984. Surkeista karsinnoista huolimatta Blind ilmoitti haluavansa jatkaa maajoukkueen päävalmentajana.
Karsinnat MM-kisoihin 2018 eivät lähteneet Blindin alaisuudessa liikkeelle kovinkaan menestyksekkäästi. Avausottelussa Alankomaat jäi 1–1 tasapeliin Ruotsia vastaan ja tappio Ranskalle oli jo heti karsintojen alussa kova isku kisapaikan tavoittelulle. Voitot Luxemburgia ja Valko-Venäjää vastaan olivat laiha lohtu, kun Alankomaat taipui maaliskuun lopussa 2017 Bulgarialle 2–0. Tappion myöt Alankomaat putosi lohkossaan neljänneksi jo kuuden pisteen päähän suorasta kisapaikasta. Ottelun jälkeen Blind sai potkut tehtävistään. Alankomaat voitti Blindin johdolla seitsemän pelaamistaan 17 maaottelusta.
Khalid Boulahrouz
Khalid Boulahrouz (s. 28. joulukuuta 1981 Maassluis, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija, joka pelaa Tanskan pääsarjajoukkue Brøndby IF:ssä
Puolustajana pelaava Boulahrouz aloitti ammattilaisuransa RKC Waalwijkissä kevättalvella 2002. Kaudeksi 2004–2005 hän siirtyi Hamburger SV:hen. Alankomaiden maajoukkueessa hän debytoi 3–0-voittoon päättyneessä ottelussa Liechtensteinia vastaan 3. syyskuuta 2004. Boulahrouz siirtyi kesällä 2006 Chelseaan, mutta kausi sujui heikosti ja kesällä 2007 hänet lainattiin Sevillalle. Kaudeksi 2008–2009 hän siirtyi VfB Stuttgartiin, jossa pelasi neljä kautta ennen siirtymistään Sportingiin. Lokakuussa 2013 Boulahrouz siirtyi Tanskan pääsarjaa pelaavaan Brøndby IF:ään kauden 2013-14 loppuun kestävällä sopimuksella.
Wilfred Bouma
Wilfred Bouma (s. 15. kesäkuuta 1978 Helmond, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija, joka pelaa PSV Eindhovenissa.
Bouma aloitti ammattilaisuransa PSV Eindhovenissa vuonna 1994, mutta ei saanut joukkueessa paljoa peliaikaa ja siirtyi vuonna 1996 lainasopimuksella Eerste Divisien MVV Maastrichtiin ja oli mukana seuraavalla kaudella nostamassa joukkuetta takaisin korkeimmalle sarjatasolle. Kauden 1998–1999 hän pelasi Fortuna Sittardissa ja siirtyi seuraavaksi kaudeksi takaisin PSV:hen, missä hän pelasi lähinnä vasemmalla laidalla ja hyökkäyspäässä.
Bouma valittiin Alankomaiden maajoukkueeseen 2002 MM-kisojen karsintoihin. Hän pelasi myös 2004 EM-kisoissa. Maajoukkueessa hänet siirrettiin keskuspuolustajaksi, missä hän pelasi jatkossa myös Guus Hiddinkin valmentamassa PSV:Ssä kaudella 2004–2005.
30. elokuuta 2005 Bouma siirtyi Englannin Valioliigan Aston Villaan 3,5 miljoonalla punnalla. Vuonna 2010 hän palasi takaisin PSV Eindhoveniin.
Nigel de Jong
Nigel de Jong (s. 30. marraskuuta 1984 Amsterdam, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija, joka on edustanut seuratasolla muun muassa saksalaista Hamburger SV:tä, englantilaista Manchester Cityä ja italialaista AC Milania.
Nigel de Jong on entisen jalkapalloilijan Jerry de Jongin poika. Hän aloitti Amsterdamin Ajaxin junioriryhmässä jo nuorena poikana, ja debytoi edustusjoukkueessa jo 17-vuotiaana lokakuussa 2002. Oikeajalkainen de Jong pelasi sekä keskikentällä että puolustuksessa, mutta myöhemmin sai yhä vähemmän peliaikaa. Ajaxissa hän voitti Alankomaiden pääsarjamestaruuden vuonna 2004. 26. tammikuuta 2006 hän siirtyi Saksaan Hamburger SV:hen.
Tammikuussa 2009 de Jong siirtyi Englannin Valioliigan Manchester Cityyn. City oli ostanut jo uuden rikkaan sheikkiomistajansa Sulaiman Al Fahimin aikana jo kesällä muun muassa Robinhon Real Madridista. Tammikuussa ennen de Jongia joukkueeseen oli liittynyt jo Wayne Bridge ja Craig Bellamy. De Jong teki ensimmäisen maalinsa Manchester Citylle 1.5.2011 West Hamia vastaan.
Maajoukkueessa Nigel de Jong pelasi 81 ottelua ja teki niissä yhden maalin. Hän debytoi 31. maaliskuuta 2004 ystävyysottelussa Ranskaa vastaan. Polvivamma esti de Jongin pääsyn maajoukkueeseen Saksassa pidetyissä MM-kisoissa vuonna 2006. Vaivan jälkeen hän kuitenkin jatkoi hyviä esityksiään ja tuli valituksi Marco van Bastenin joukkueeseen EM-kisoihin 2008. Hollanti eteni kisoissa puolivälieriin asti, jossa joukkue koki jatkoaikatappion Venäjälle.
Gillis Grafström
Gillis Emanuel Grafström (7. kesäkuuta 1893 Tukholma – 14. huhtikuuta 1938 Potsdam, Saksa) oli ruotsalainen taitoluistelija ja kolminkertainen olympiavoittaja. Hän on kaikkien aikojen menestynein taitoluistelija olympialaisissa.
Grafström voitti miesten yksinluistelun olympiakultaa Antwerpenissä 1920, Chamonix'ssa 1924 ja Sankt Moritzissa 1928. Lisäksi hän sai hopeamitalin Lake Placidissa 1932.
Grafström on kaikkien aikojen parhaita lyhytohjelman esittäjiä. Hän oli ensimmäinen luistelija, joka laskeutui turvallisesti axel-hypyn, ja hän kehitti myös Grafström-piruetin. Hän luisteli harvinaisen tyylikkäästi ja oli kuuluisa musiikin tulkitsijana. Lisäksi Grafström valmensi Sonja Henietä.
Gillis Grafström kuoli 44-vuotiaana Potsdamissa verenmyrkytykseen. Kaupungissa on nykyään hänen nimeään kantava katu.
Tomáš Galásek
Tomáš Galásek (s. 15. tammikuuta 1973 Frýdek-Místek, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jalkapalloilija.
Galásek aloitti ammattilaisuransa kasvattajaseurassaan Baník Ostravassa vuonna 1991. Vuonna 1997 hän siirtyi tilburgilaiseen Willem II:een ja vuonna 2000 amsterdamilaiseen Ajaxiin. Kesällä 2006 Galásek siirtyi Saksan Bundesliigassa pelaavaan 1. FC Nürnbergin joukkueeseen. Vuonna 2008 hän palasi Baník Ostravaan, muttei lopettanut uraansa kotimaassaan, vaan siirtyi vielä vuonna 2009 takaisin Saksaan, Mönchengladbachiin, jossa hän päätti uransa kauden 2008–09 päätyttyä.
Maansa maajoukkueessa Galásek pelasi 69 ottelua ja teki yhden maalin. Hän oli mukana EM-kisoissa 2004 ja Saksan MM-turnauksessa 2006, jossa hän pelasi maajoukkueen kapteenina kaksi ottelua.
Billy Fiske
William Meade Lindsley ”Billy” Fiske III (5. heinäkuuta 1911 Brooklyn, New York – 17. elokuuta 1940 Chichester Englanti) oli yhdysvaltalainen kaksinkertainen rattikelkkailun olympiavoittaja. Hän oli myös ensimmäinen kaatunut yhdysvaltalainen lentäjä toisessa maailmansodassa.
Fiske voitti 16-vuotiaana ensimmäisen olympialaisen kultamitalinsa St. Moritzissa 1928. Hänestä tuli nuorin yhdysvaltalainen olympiavoittaja. Hän oli ohjaaja viiden hengen rattikelkassa. Tämä oli ainoa kerta, kun olympialaisissa laskettiin viidellä neljän hengen sijaan. Hän toisti menestyksensä neljä vuotta myöhemmin Lake Placidissa.
Vuonna 1939 Fiske päätti värväytyä Britannian kuninkaallisiin ilmavoimiin (RAF) taistellakseen Saksan etenemistä vastaan. Koska Yhdysvallat ei ollut vielä liittynyt sotaan, maan kansalaisten joutui liittyä muiden maihin armeijoihin päästäkseen sotimaan. RAF hyväksyi vain brittiläiset hakijat. Fiske onnistui pääsemään sisään kertomalla olevansa kanadalainen.
Kesällä 1940 Fiske sai ensimmäisen lentotehtävän. 16. elokuuta 1940 hänen laivueensa käskettiin ilmaan torjumaan saksalaisten syöksypommittajahyökkäys. Operaatio onnistui ja saksalaiset pommittajat joutuivat perääntymään. Fiske kuitenkin paloi pahasti, kun hänen Hurricane P3358 syöksyi ja syttyi tuleen laskeuduttuaan. Fiske kuoli päivää myöhemmin kuninkaallisessa West Sussexin sairaalassa.
Elintarvikeväri
Elintarvikeväri on elintarvikkeiden värin muuttamiseen tarkoitettu aine. Yleensä tavoitteena on parantaa ruoan ulkonäköä.
Värejä voidaan tehdä keinotekoisesti tai käyttää hyväksi luonnon omia väriaineita kasveista esimerkiksi punajuuresta tai porkkanasta. Myös ainakin yhdestä hyönteislajista tehdään elintarvikeväriä: kokenillikilpikirva "Dactylopius coccus" on karmiinin, jonka E-koodi on E 120, raaka-aine.
Euroopan unionissa elintarvikelisäaineilla on E-luokittelu. Elintarvikevärit kuuluvat elintarvikelisäaineisiin. Yhdysvalloissa FDA luokittelee värit F(ood)-, D(rugs)- ja C(osmetics)-luokkiin tarkoittaen elintarvikkeita, lääkkeitä ja kosmetiikkaa. Näitä yhdistelemällä saadan yhdeksän luokitusta käyttötarkoitusten mukaan. Eri maiden tai alueiden käytännöt eivät ole yhteneväiset.
Väriaineita luokittelee niiden värilähteen perusteella Colour Index International.
Henni
Henni on suomalainen naisen etunimi, joka on ollut almanakassa vuodesta 1973.
Henni on vanha länsisuomalainen muunnos nimestä Henriikka, joka on Henrikin sisarnimi.
Vuoteen 2015 loppuun mennessä Väestörekisterikeskuksen mukaan Suomessa on kaikkiaan ollut kirjoilla 1 476 Henni-nimistä naista ja noin 20 miestä. Henni on yleisempi nimi pohjois-Suomessa, etelä-Suomeen verrattuna.
Sverdrup (mittayksikkö)
Sverdrup (Sv) on miljoonan vesikuutiometrin virtaama sekunnissa (1 Sv =
10 m/s). Suuri merivirta, esimerkiksi Golfvirta, kuljettaa kymmeniä sverdrupeja. Yksikkö on nimetty norjalaisen meritieteilijän Harald Sverdrupin kunniaksi.
Sverdrup ei ole SI-järjestelmän yksikkö. Sillä on sama symboli kuin SI:n ekvivalenttiannosta mittaavalla sievertillä.
Jyllands-Postenin pilapiirrokset
Jyllands-Postenin pilapiirrokset, jotka julkaistiin 30. syyskuuta 2005 aiheuttivat pilapiirrosjupakan, mikä 25. lokakuuta 2005 johti yli kymmenen islamilaisen suurlähettilään kirjeeseen Tanskan pääministerille ja tammikuussa 2006 ensin norjalaisen lehden Magazinetin ja sitten noin 30 muun lehden tultua avuksi Jyllands-Postenille kansainväliseen diplomaattiseen kriisiin.
Kåre Bluitgen on tanskalainen vasemmistolainen kirjailija ja toimittaja, joka kirjoittaessaan vuonna 2006 julkaistua profeetta Muhammedista kertovaa lastenkirjaa "Koranen og profeten Muhammeds liv" (Koraani ja profeetta Muhammedin elämä) kohtasi vaikeuksia löytää kuvittajaa kirjalleen. Useat kuvittajat pelkäsivät ääri-islamilaisten reaktioita ja siksi he kieltäytyivät kuvitustyöstä. Tanskalainen sanomalehti Jyllands-Posten sai Bluitgenin vaikeuksista idean pyytää pilapiirtäjiä tekemään oman karikatyyrinsä profeetta Muhammedista.
Flemming Rose, kulttuuritoimittaja, tilasi 40 pilapiirtäjältä profeetta Muhammad-aiheisia pilapiirroksia.
Jyllands-Postenin kulttuuritoimittaja Flemming Rose tilasi 40 pilapiirtäjältä kuvia ja sai vastauksen kahdeltatoista piirtäjältä. 28 pilapiirtäjää ei piirtänyt pilakuvaa.Kuvien aiheuttaman vaikutuksen tehostamiseksi jotkut tekivät imaamien esiteltäviksi Jyllands-Postenin julkaisemien kahdentoista kuvan lisäksi uusia, mahdollisesti jo julkaistuja kuvia muslimeja enemmän loukkaavia kuvia, joita ei kuitenkaan oltu julkaistu, vaikka niin annettiin ymmärtää.
Kuvia oli kolme:Kuitenkin jopa BBC World esitti näitä kuvia lähetyksessään Gazasta 30. tammikuuta 2006 väittäen virheellisesti, että ne olivat julkaissut Jyllands-Posten.
Ekstra Bladetin haastattelussa 5. helmikuuta kuvia Lähi-idässä todennäköisesti Jyllands-Postenin julkaisemaksi esitelleen Ahmed Akkarin mielestä väärien kuvien esittäminen oli oikein, sillä tanskalaisen lehden, Ekstra Bladetin haastattelussa 5.2.2006 pilakuvaprotestin puhemiehenä toiminut Ahmed Akkari perusteli, että väärennetyt piirrokset auttoivat näyttämään, kuinka vihamielisesti tanskalaiset muslimeihin suhtautuvat. Akkari kiisti tietävänsä kolmen kuvan alkuperää muutoin, kuin että ne oli nimettömästi lähetetty tanskalaisille muslimeille, jotka olivat yleisönosastolla valittaneet Jyllands-Postenin julkaisemista kuvista. Akkari kieltäytyi paljastamasta kuvantekijöiden henkilöllisyyttä. Kuvista yhden alkuperä on kuitenkin selvinnyt.
Lillekülan rautatieseisake
Lillekülan rautatieseisake (viroksi "Lilleküla raudteepeatus") on rautatieseisake Tallinnassa, Virossa. Se sijaitsee Tallinna–Paldiski-radan varrella kahden kilometrin päässä Baltian rautatieasemasta. Asema sijaitsee paikassa, jossa Tallinnan keskustasta tuleva rata haarautuu länteen Keilan suuntaan ja itään Tapan suuntaan.
Lillekülan ohi kulkeva rata valmistui vuonna 1870. Pieni puinen asemarakennus purettiin syksyllä 1998. Asemalla tehtiin lähes miljoonan Viron kruunun kunnostus vuonna 2003, jolloin jalankulkijoita varten rakennettiin kunnolliset portaat ja kaiteet sekä liikuntavammaisia varten invaluiskat.
Asema palvelee toistaiseksi vain länteen suuntautuvan radan matkustajia, sillä itään suuntautuvan radan varrella ei ole asemalaitureita. Vuonna 2005 alkoivat Lilleküla 2 -rautatieaseman rakennustyöt ja ne on määrä saada päätökseen vuoteen 2007 mennessä. Tällöin itään liikennöiville junille tulee uusi pysähdys ja samalla Lillekülaan muodostuu vaihtoyhteys länteen liikennöiviin juniin, eikä matkustajien tarvitse enää ajaa Baltian asemalle junanvaihtoa varten. Aseman henkilöliikennettä hoitaa Elron.
Ampex
Ampex Corporation on yhdysvaltalainen elektroniikkavalmistaja, joka on erikoistunut erityisesti magneettiseen nauhatallennustekniikkaan. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Kalifornian osavaltiossa Redwood Cityssä.
Ampexin perusti venäläissyntyinen keksijä Alexander M. Poniatoff (1892–1980) vuonna 1944. Yrityksen nimen alku on hänen nimikirjaimistaan. Yritys valmisti Bing Crosbyn rahoittamana ja John T. Mullinin (1913–1999) suunnittelemana vuonna 1948 ääninauhureita tuotenimellä Ampex 200/200A. Yrityksen menestys alkoi näistä nauhureista.
John T. Mullin oli Yhdysvaltain armeijan viestijoukkojen majuri, joka osallistui Normandian maihinnousuun. Hän kuunteli yövuoroissa saksalaisten radioasemien nauhoitettuja musiikkilähetyksiä ja huomasi niiden äänenlaadun olevan paljon parempi kuin yhdysvaltalaisten tai englantilaisten nauhoitusten. Saksan antautumisen jälkeen Mullin lähetettiin Saksaan tutkimaan Saksan armeijan salaista elektroniikkaa. Tällä matkalla hän kävi Frankfurtin lähellä radioasemalla ja näki saksalaisia magnetofoneja. Mullin hankki neljä tällaista magnetofonia, joista kaksi tuli Yhdysvaltain valtiolle ja kaksi hänelle itselleen. Kaliforniassa Mullin kokosi laitteet ja teki niihin parannuksia ja alkoi esitellä niitä vuonna 1946. Vuonna 1947 hän esitteli laitteita Bing Crosbylle. Crosby oli stressaantunut suorista radiolähetyksistä ja hän innostui uudesta laitteesta. Crosby palkkasi Mullinin kaudeksi 1947–1948 nauhoittamaan ja edistämään Crosbyn esityksiä. Myöhemmin Crosby sijoitti 50 000 dollaria ensimmäisen yhdysvaltalaisen kelanauhurin kehittämiseen. Vuosina 1946–1948 Mullin käytti nauhureissa saksalaista IG Farbenin rautaoksidinauhaa, mutta vuodesta 1948 alkaen Ampex-nauhureissa käytettiin gamma-rautaoksidipäällystettyä asetaattinauhaa 3M:n Scotch 111.
Yhtiö valmisti toimintansa alkuaikoina ääninauhureita koti-, radio- ja levytysstudiokäyttöön ja jatkaa niiden valmistusta nykyäänkin. Eniten mainetta Ampex niitti maailmalla ottamalla kuvanauhoitustekniikkaan pyörivät magneettipäät (kuvarumpu). Kuvanauhoitustekniikka onkin ollut yhtiön suurin toimiala. Siihen on kuulunut myös muitakin tuotteita, kuten televisiovastaanottimia ja magneettinauhoihin perustuvia tietokoneiden massamuistitallentimia.
Ampexin merkitys televisiokuvan tallennustekniikan kehitystyössä on ollut maailmalla hyvin merkittävä. Yhtiö on kehittänyt kuvarummun lisäksi alalla useita muitakin erinomaisia ratkaisuja, esimerkiksi magneettilevylle tallentavan videotallentimen, jonka avulla urheilulähetyksissä käytettävät hidastukset tulivat mahdollisiksi jo ennen kuin se tuli mahdolliseksi videonauhuritekniikalla.
Parhaiten Ampex tunnetaan ensimmäisestä televisiokäyttöön suunnitellusta videonauhuriformaatistaan Quadruplexista, joka oli kiistattomana markkinajohtajana noin kolme vuosikymmentä, ja tähän tallennusmenetelmään perustuvista studionauhureista, joita ainoastaan Ampex itse valmisti.
Osman II
Osman II (3. marraskuuta 1604 − 20. maaliskuuta 1622) oli Osmanien valtakunnan sulttaani vuodesta 1618 kuolemaansa asti.
Osman II syntyi Istanbulissa sulttaani Ahmed I:n ja tämän vaimon Mâhfirûze Sultanin vanhimmaksi pojaksi. Hänen äitinsä halusi pojastaan mahdollisimman sivistyneen, joten nuori Osman II joutui opiskelemaan runoutta ja vieraita kieliä. Hän osasi puhua ainakin arabiaa, persiaa, kreikkaa, latinaa ja italiaa. Hänestä tuli sulttaani setäänsä Mustafa I:tä vastaan tehdyn vallankaappauksen ansiosta. Nuoruudestaan huolimatta 14-vuotias Osman II halusi osoittaa olevansa kyvykäs hallitsija ja solmi rauhan safavidien Persian kanssa. Häntä alettiinkin nopeasti pitämään älykkäänä ja ankarana hallitsijana.
Osman II yritti uudistaa Osmanien valtakunnan sotavoimia ja suunnitteli uskollisten upseeriensa kanssa muodostavansa uudenlaisen armeijan, johon kuuluisi turkkilaisia, egyptiläisiä, syyrialaisia ja turkmeeneja. Hän yritti myös rajoittaa armeijaa komentavien janitsaarien valtaoikeuksia. Janitsaarit eivät pitäneet Osman II:n tekemistä uudistuksista, ja alkoivat juonitella häntä vastaan.
Vuonna 1622 Osman II ilmoitti lähtevänsä pyhiinvaellukselle Mekkaan, mutta pian levisi huhuja, joiden mukaan sulttaani yrittikin paeta mukanaan palatsinsa aarteet. Tästä raivostuneet janitsaarit alkoivat avoimesti kapinoimaan ja tunkeutuvat sulttaanin palatsiin. Tarinan mukaan miekalla aseistautunut Osman II onnistui surmaamaan kuusi janitsaaria, ennen kuin hänet otettiin vangiksi. Hänet teloitettiin kuristamalla hengiltä ja uudeksi hallitsijaksi tuli Mustafa I.
Joseph Canteloube
Marie-Joseph Canteloube de Malaret (21. lokakuuta 1879 Annonay – 4. marraskuuta 1957 Grigny) oli ranskalainen säveltäjä ja musiikkikirjailija. Hän opiskeli Pariisissa Amélie Daetzerin johdolla. Hän myös sai Vincent d'Indyltä opetusta sävellyksessä. Cantelouben ensimmäinen säilynyt sävellys on vuodelta 1903. Hänen muihin teoksiinsa kuuluvat muun muassa oopperat "Le Mas" ja "Vercingétorix". Canteloube tunnetaan myös kokoelmastaan kansanlauluja, jotka hän keräsi Auvergnen alueelta. Cantelouben kirjalliseen tuotantoon kuuluu Vincent d'Indyn ja Déodat de Séveracin elämäkerrat.