Viidakkoveitsi
Viidakkoveitsi eli machete on hyvin iso veitsi, jota käytetään lähinnä trooppisilla alueilla. Se on yleensä noin 50–60 senttimetriä pitkä ja terä on alle kolme millimetriä paksu. Machetea käytetään sokeriruo’on katkomiseen sadonkorjuussa ja tiellä olevan kasvillisuuden leikkaamiseen kuljettaessa viidakon läpi. Machetea voidaan käyttää myös aseena, ja siitä on useita erilaisia variaatioita riippuen käyttötarkoituksesta, kulttuurista sekä valmistajan sosiaalisesta asemasta.
Nykyaikainen machete on hyvin samanlainen kuin keskiajan falchion (miekan variaatio, jossa terä levenee kohti kärkeä), mutta erona on tyypillisesti koko käden suojaavan väistimen osittaisuus tai puuttuminen. Toisaalta joihinkin käyttötarkoituksiin rakennetut machetet tarjoavat isomman väistimen työskentelyn turvallisuuden parantamiseksi.
Machete on trooppisen tai subtrooppisen ilmaston alueilla usein käytetty raivain, jolla voidaan poistaa tai katkaista kasvustoa maataloudessa kuten sokeriruokoviljelmillä. Lisäksi Väli-Amerikan alueella machetea käytetään yleisesti kirveen tavoin puun halkomiseen tai muuhun karkeaan pilkkomistyöhön. Dominikaanisessa tasavallassa machetea käytetään yleisesti kookospähkinöiden avaamiseen sekä ruohikon leikkaamiseen.
Machete on usein yleisessä käytössä oleva yleistyökalu käyttöalueillaan, ollen verratava vastine yleisveitselle esimerkiksi eurooppalaisissa kulttuureissa. Yleisyytensä takia se on myös yleinen ase erilaisissa kahakoissa sekä konflikteissa. Machete voidaan luokitella yksinkertaiseksi miekaksi, koska sen käyttäminen taistelussa muistuttaa miekkailua lyömämiekalla.
Machete on edullinen ja helppo sekä nopea valmistaa. Tästä syystä machete oli Interahamwe-miliisin pääsääntöinen ase Ruandan kansanmurhan aikana, sekä Haitin Tonton Macoute -joukkojen pääsääntöinen ase sekä työkalu. Machete oli yksi yleisimpiä aseita Kuuban itsenäisyystaisteluissa. Carlos Manuel de Céspedesen vapauttamat orjat suostuivat taistelemaan Espanjaa vastaan käyttäen ainoastaan macheteja, joiden kanssa he työskentelivät La De Majaguan sokeriruokoplantaaseilla. Filippiinien viidakoissa toisessa maailmansodassa samantyyppinen boloveitsi oli mukana useassa kohtaamisessa keisarillisen Japanin armeijan joukkoja vastaan. Tämän historiallisen taustan seurauksena machetesta on tullut yleinen ase filippiiniläisten taistelulajien eli kalin, arnisen, sekä eskriman harjoittajien keskuudessa, ja se on valittu maan armeijan sotilasveitseksi. Hongkongissa machetea käytetään triadien suosimana aseena.
Macheten käytölle on luotu useita erillissanoja kuvaamaan sen käyttöä. Esimerkiksi jotkin trooppisen vyöhykkeen maat käyttävät omaa sanaa macheten iskulle; espanjassa se on "machetazo", jota käytetään myös englannissa joskus lainasanana. Trinidadin ja Tobagon alueella kutsutaan terän lappealla puolella lyöntiä termillä "planass". Vaikka machete tunnetaan tällä sekä muulla Länsi-Intian alueelle nimellä ”cutlass”, on machete kuitenkin pääasiassa maatalouteen tarkoitettu työkalu ja vasta toissijaisesti ase, erottaen sen oikeasta cutlass miekasta. Machete on toiminut suurimmassa osassa Dominikaanisen tasavallan itsenäisyystaisteluiden pääaseena. Vapaustaistelijoiden keskuudessa kehittyi alueella tunnettu taisteluhuuto ”Machete, carajo!” ("Machete, piru vieköön!") jonka keksijänä väitetään olleen kenraali Gregorio Luperón. Tätä huutoa käytetään edelleen useissa sotilasyksiköissä maan modernin armeijan keskuudessa. Esimerkiksi Los Cazadores tai Constanza laakson metsästäjien keskuudessa machete on joukkojen symboli sekä yksi työkaluista. Machetea kutsutaan joskus ”vesimeloniveitseksi” Etelä-Afrikassa.
"Panga" on muunnelma joka esiintyy Itä- ja Etelä-Afrikassa. Tällä nimellä voi olla juurensa swahili etymologiassa, mutta pangaa ei pidä sekoittaa työkaluun jota käytetään panga-kalan käsittelyssä. Pangassa on leveämpi terä verrattuna macheteen ja siinä on yleensä keihäsmäinen tai atraimen kaltainen kärkiosa. Sitä käytettiin aseena Etelä-Afrikassa erityisesti 1980-luvulla sekä 1990-luvun alkupuolella Natalin maakunnassa. Edellisen konfiktin aikana se toimi aseena African National Congress sekä zulu-nationalistisen Inkatha Freedom -puolueen joukkojen välillä. Pangaa käytetään aseen lisäksi yleisesti sokeriruon leikkaamiseen.
Filippiiläinen "boloveitsi" on hyvin samankaltainen työkalu, mutta teräosa on painavampi antaen sille enemmän kärkiosalle leikkausvoimaa. Sodankäyntiin tarkoitettua pidempää ja kapeampaa boloa kutsutaan nimellä "itak". Sitä käytettiin Filippiinien itsenäisyyssodassa espanjalaisia vastaan, ja myöhemmin se muotoutui itsenäisyystaistelijoiden tunnusmerkiksi. Boloveitsi löytyy useimmista filippiiniläisistä kodeista joissa sitä käytetään keittiössä ruoanvalmistuksessa.
Muita samankaltaisia työkaluja ovat Malesiassa ja Indonesiassa esiintyvät "parang-veitsi" sekä "golok". Nämä veitset ovat kuitenkin usein lyhyempiä ja terältään paksumpia, ja niiden käyttöalue on puuston harvennuksessa. Nepalilaista "kukria" käytetään usein machetea lähellä oleviin samantyyppisiin tehtäviin. Myös kiinalainen sapeli dao on myös rakenteeltaan samankaltainen.
Eteläisessä Brasiliassa Rio Grande do Sulin maakunnassa machete on pääsääntöisesti alkuperäisasukkaiden käytössä. Sitä käytettiin tienraivaukseen viidakoissa sekä taistelussa Brasilian imperiumia vastaan "farrapos sodassa" (”War of Tatters”). Alueen asukkaat kutsuvat machetea nimellä ”facão” tai ”facón” (kirjaimellisesti ”iso veitsi”). Nykyaikana alueella miehet käyttävät machetea kuvaamaan taistelua tanssimalla tanssia nimeltä "dança dos facões", (machete tanssi).
Macheten valmistuksessa lopputuloksen laadun perustana on oikein valitut valmistusmateriaalit sekä terän muoto. Aikoinaan paras ja kuuluisin valmistaja oli Collins Company Collinsvillen kaupungista, Connecticutin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Yhtiön maine oli niin arvostettu että hyviä machete-veitsiä kutsuttiin nimellä ”un Collins.” Nykyään suurimpia macheten valmistajia ovat Cumberland Knife Works, Condor Tool and Knives sekä Tramontina.
1950-luvulta lähtien valmistusmäärien pienentyessä machete-veitsien laatu on heikentynyt. Nykyajan modernit tehtaalla tehdyt veitset ovat hyvin yksinkertaisia rakenteeltaan. Niiden terä kulkee koko rakenteen läpi ja säilä on valmistettu yhdestä teräslevystä. Tästä syystä terä on tasapaksu ilman kärjen kaarevaa muotoa, aiheuttaen teräosan heikentyneen leikkaustehon. Tämän lisäksi kahva on usein yksinkertainen kaksiosainen pyöristys ruodon ympärillä. Leikkuuterän muoto on yksipuolinen leikkaus, vaikkakin osa valmistajista tekevät teroittamiseen paremmin soveltuvia leikkauskulmia. Kahvaosaan on usein kiinnitetty pieni lenkki kantamisen ja kädessä pitämisen helpottamiseksi. Kuljetusta varten veitsen mukana tulee myös usein nahkainen tuppi. Vaikka tällä tavalla vamistettu machete on karu ja yksinkertainen, veitsen tuppi on usein koristeltu alueilla jossa machetea pidetään arvossa.
Terän kovuus on tärkeää macheten rakenteen takia. Veitsi ottaa vastaan suurta vääntöä sekä iskuvoimaa ohueen teräänsä nähden, joten kovuuden ollessa tarpeeksi hyvä kestävyys on toissijainen haluttu ominaisuus. Esimerkiksi jousiteräs (”spring steel”) kovuudet 1050–1095 soveltuvat hyvin macheten valmistukseen, vaikkakin paremmissa veitsissä käytetäänkin enemmän jälkimmäistä laatua, joita on myös melko helppo teroittaa. Ruostumaton teräs ei ole paras valinta sillä se ei kestä kovinkaan hyvin jatkuvia tärähdyksiä, mikä lisää terän hajoamisen todennäköisyyttä. Kovetuksen jälkeen monet terät lämpökäsitellään parhaan kovuuden varmistamiseksi . Tämä myös helpottaa teroittamista.
Hyvin valmistetussa machetessa on kärkiosan muodostava ulospäin kaareva tai tasainen kärki veitsen puolivälistä lukien. Laadukkaassa machetessa on myös usein teräosastaan hieman kahvasta kärkeen oheneva paksuus.