hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Sterling Airlines
Sterling Airlines A/S oli islantilaisessa omistuksessa oleva halpalentoyhtiö, jonka päämaja sijaitsi Kööpenhaminassa, Tanskassa. Sterling Airlines A/S perustettiin vuonna 2005, kun kaksi tanskalaista lentoyhtiötä "Stergling European Airlines A/S" ja "Maersk Air A/S" yhdistyivät. Lokakuussa 2005 Sterling Airlinesin osti FL Group, joka tuolloin omisti muun muassa Icelandairin. Joulukuussa 2006 FL Group myi Sterlingin perustetulle uudelle yhtiölle nimeltään Northern Travel Holding, jonka yhtenä osakkaana on FL Group 34 %:n osuudella. . Lokakuussa 2008 Norhern Travel Holding siirtyi kokonaan islantilaisen Fons-sijoitusyhtiön omistukseen.
Vuonna 2005 Sterlingillä oli noin 1600 henkeä palveluksessa ja 29 lentokonetta. Lentoyhtiö lensi 40 kohteeseen Euroopassa, muun muassa Suomeen vuonna 2006. Pääasialliset lähtökentät olivat Kööpenhamina, Oslo ja Tukholma.
Sterling Airlines jätti konkurssihakemuksensa 29. lokakuuta 2008. Konkurssin taustalla olivat yhtiön mukaan rahoituksen loppuminen maailmaa ravisuttelevan finanssikriisin vuoksi, heikentynyt markkinatilanne ja öljyn hinnan nousu. Joulukuussa 2008 tanskalainen Cimber Air osti Sterlingin liiketoiminnan ja on jatkanut sen jälkeen Sterlingin lentotoimintaa. Yhtiö on muuttanut nimekseen Cimber Sterling A/S.
Kesäkuussa 2007:
Stewart
Stewart tarkoittaa seuraavia asioita:Stewart on myös seuraavien tunnettujen henkilöiden sukunimi:
Stewartiin liittyvät myös seuraavat asiat:
Mihail Štšennikov
Mihail Štšennikov (, s. 24. joulukuuta 1967 Sverdlovsk, Neuvostoliitto) on kävelijä, joka edusti urallaan Neuvostoliittoa ja myöhemmin Venäjää ja voitti useita arvokisamitaleja niin sisä- kuin ulkoradoilla.
Vuonna 1985 Štšennikov voitti Euroopan juniorimestaruuden ja vuonna 1986 maailman juniorimestaruuden 10 000 metrillä. Hallikisoissa 5 000 metrillä hän voitti neljästi maailmanmestaruuden (1987, 1989, 1991, 1993) ja kolmesti Euroopan mestaruuden (1989, 1990, 1994). Ulkoradoilla Štšennikov voitti 20 kilometrin Euroopan mestaruuden 1994 Helsingistä. MM-hopeaa hän saavutti 1991 Tokiosta ja 1997 Ateenasta. 50 kilometrillä hän saavutti hopeaa 1996 Atlantan olympialaisista.
Kävelyn maailmancupissa Štšennikov voitti 20 kilometrin kilpailun vuonna 1991 ja oli toinen vuosina 1989 ja 1995. Neuvostoliiton mestaruuden hän voitti vuonna 1989 20 kilometrillä ja hallissa 5 000 metrillä.
Gene Pitney
Gene Francis Alan Pitney (17. helmikuuta 1940 Hartford, Connecticut, Yhdysvallat – 5. huhtikuuta 2006 Cardiff, Wales) oli yhdysvaltalainen poplaulaja ja lauluntekijä.
Pitney aloitti uransa 1960-luvulla kirjoittamalla muille kappaleita. Muun muassa The Crystalsin ”He’s A Rebel”, Roy Orbisonin ”Today’s Teardrops”, Bobby Veen ”Rubber Ball” ja Ricky Nelsonin ”Hello Mary Lou” ovat hänen kirjoittamiaan. Hän aloitti Burt Bacharachin ja Hal Davidin kanssa yhteistyön, jonka tuloksena olivat hänen omat ensimmäiset hittinsä: vuoden 1961 ”(I Wanna) Love My Life Away” ja ”Town Without Pity”. Jälkimmäinen sai Golden Globe -palkinnon parhaana elokuvasävelmänä ja oli ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi.
Pitney julkaisi useita hittisinglejä 1960-luvun alkupuolella, mutta brittiyhtyeiden invaasio Amerikkaan heikensi hänen suosiotaan. Sen sijaan hän rakensi menestyksellisen uran Britanniassa ja muualla Euroopassa. Vuonna 1967 hän levytti "Something’s Gotten Hold of My Heartin", josta tuli iso hitti Englannissa, muttei noussut listoille Yhdysvalloissa. Vuoden 1989 duetto "Something’s Gotten Hold of My Heart" -kappaleesta, yhdessä Marc Almondin kanssa, nousi listaykköseksi Isossa-Britanniassa. Kappale on levytetty suomeksi nimillä "Sydämeni osuman sai" ja "Sydän syrjällään".
Pitney valittiin Rock and Roll Hall of Fameen vuonna 2002.
Vuonna 2006 Pitneyn kiertuemanageri löysi Gene Pitneyn kuolleena hotellihuoneestaan Hilton Cardiffissa, Walesissa. Pitney kuoli kesken Ison-Britannian-kiertueensa.
Jan Magnussen
Jan Magnussen (s. 4. heinäkuuta 1973 Roskilde, Tanska), on tanskalainen kilpa-autoilija. Hän osallistui 25 Formula 1 -osakilpailuun vuosina 1995–1998 ja keräsi yhden MM-pisteen. Hän on Tom Belsøn, Nicolas Kiesan ja poikansa Kevin Magnussenin lisäksi ainoa tanskalainen, joka on osallistunut Formula 1 -sarjaan.
Magnussen hallitsi Britannian Formula 3 -sarjaa vuonna 1994, ja palkattiin McLarenin testikuljettajaksi vuonna 1995. Hänestä tuli Tanskan toinen F1-kilpakuljettaja, kun hän pääsi tuuraamaan umpisuolileikkaukseen joutunutta Mika Häkkistä Tyynenmeren GP:ssä samalla kaudella. Tuloksena oli kymmenes sija.
Kaudet – Magnussen ajoi Stewart-tallissa brasilialaisen Rubens Barrichellon parina ja sai heikon menestyksensä vuoksi potkut kesken jälkimmäisen kauden. Kohtalon ivaa oli, että hän saalisti ainoan pistesijansa, kuudennen tilan, viimeisessä kisassaan Kanadan GP:ssä kesäkuussa 1998. Magnussenin tilalle Stewartille palkattiin hollantilainen Jos Verstappen.
Magnussen kertoi vuonna 2001 julkisuudessa neuvottelevansa paluusta F1-sarjaan, mutta neuvottelut eivät johtaneet tuloksiin. Magnussen ei paljastanut, mikä talli oli neuvottelukumppanina.
F1-uransa jälkeen Magnussen on jatkanut uraansa kilpakuljettajana eri sarjoissa, kuten Yhdysvaltain CART-sarjassa ja urheiluautokisoissa, joissa hän on menestynyt huomattavasti paremmin kuin F1:ssä. Hän kuului Le Mansin 24 tunnin ajon voittajatiimeihin sekä 2004 että 2005. Kaudella 2008 Magnussen osallistui American Le Mans Series -sarjaan.
Janin poika Kevin Magnussen on myös kilpa-autoilija.
Painajainen Elm Streetillä
Painajainen Elm Streetillä () on yhdysvaltalainen kauhuelokuva vuodelta 1984. Elokuvan ohjasi Wes Craven ja pääosissa näyttelivät Robert Englund, Heather Langenkamp, John Saxon ja Johnny Depp.
"Painajainen Elm Streetillä" on erityisesti kauhuelokuviin erikoistuneen elokuvaohjaaja Wes Cravenin ensimmäinen jättimenestys. Freddy Kruegerista tuli elokuvan myötä suosittu pop-kulttuurin hahmo, jonka tunnistettavia piirteitä ovat veitsien lisäksi palovammojen peittämät kasvot, punavihreäraidallinen villapaita ja vanha hattu. Elokuva on myös saanut kuusi jatko-osaa ja vuonna 2010 ensi-iltansa saaneen uusintaversion.
Elokuvassa sittemmin kuuluisaksi näyttelijäksi tullut Johnny Depp teki ensimmäisen roolinsa.
Elokuvassa neljä nuorta: Nancy Thompson (Heather Langenkamp), tämän poikaystävä Glenn Lantz (Johnny Depp), Nancyn ystävä Tina Gray ja Rod Lane, alkavat nähdä painajaisia palovamma-arpisesta miehestä, jolla on villapaita, hattu ja toisessa kädessä hansikas, jossa on neljä veistä kynsinä. Eräänä yönä, nuorten nukkuessa neljästään samassa talossa, Tina kuolee omituisesti vatsaan ilmestyviin viiltoihin keskellä yötä. Tinan poikaystävää syytetään murhasta. Tämä on paennut, mutta hänet saadaan kiinni ja hän joutuu vankilaan. Nancylle kuitenkin selviää, että murhan takana on Freddy Krueger, entinen lastenmurhaaja joka poltettiin aikoinaan elävältä, ja joka nyt vainoaa nuoria näiden unissa. Nancy päättää aloittaa taistelun Elm Streetin Freddyä vastaan.
Aikalaisarviot olivat "Painajaiselle" suopeita, ja "The New York Times" valitsi sen vuonna 2004 yhdeksi tuhannesta kaikkien aikojen parhaasta elokuvasta.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Esko Rautakorpi pitää tätä Elm Street -sarjan ensimmäistä elokuvaa todella hyvin toteutettuna ja aidosti pelottavana. Hän antaa elokuvalle neljä tähteä viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Kimmo Kaivanto
Kimmo Olavi Kaivanto (25. toukokuuta 1932 Tampere – 20. huhtikuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari, taidegraafikko ja kuvanveistäjä. Hän opiskeli Taideteollisessa oppilaitoksessa grafiikan linjalla vuodet 1953–1954.
Hänen teoksiaan oli ensimmäistä kertaa esillä Tampereella vuonna 1956. Kimmo Kaivanto nousi Suomen kuvanveiston johtaviin tekijöihin 1970-luvun alussa. Hän suunnitteli lavastuksia oopperoihin.
Kaivannon tunnetuimpia julkisia teoksia ovat veistos "Oodi 60 000 järvelle" vuodelta 1972 (entisen Hotelli Hesperian edessä Helsingissä), "Tori"-maalaus vuodelta 1976 (Tampereen keskusvirastotalon valtuustosalin aulassa) sekä veistokset "Hopeiset sillat" ja "Nereidi" vuodelta 1985 (kauppakeskus Forumissa Helsingissä). Kaivannon suunnittelemia teoksia ovat myös ulkoilmateos "Natura (Non Facit Saltus)" vuodelta 1990 (SOK:n pääkonttorin sisäpihalla Helsingissä) ja vuodelta 1988 oleva "Biogenesis" (nykyään Keilalahden rannalla Espoossa). Härmälässä on hänen suunnittelemansa ilmailuaiheinen Leonardo-patsas.
Kaivanto oli Vuoden taiteilija vuonna 1982. Hän sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1972. Professorin arvonimen Kimmo Kaivanto sai vuonna 1995.
Kaivanto suunnitteli myös Tapparan kirveslogon uransa alkuvaiheessa 1950-luvulla.
Kimmo Kaivannon nimeä kantava säätiö perustettiin 2013. Säätiön tarkoituksena on tuoda esille Kaivannon elämäntyötä ja hänen taidettaan.
Platoon – nuoret sotilaat
Platoon – nuoret sotilaat ("Platoon") on vuonna 1986 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen sotaelokuva, jonka on ohjannut Oliver Stone. Elokuvan pääosissa esiintyvät Tom Berenger, Willem Dafoe ja Charlie Sheen. Elokuva sai neljä Oscar-palkintoa.
"Platoon – nuoret sotilaat" on yksi tunnetuimmista Vietnamin sodasta kertovista elokuvista. Se on myös elokuvaohjaaja Oliver Stonen kuuluisimpia teoksia. "Platoon – nuoret sotilaat" kuvaa Vietnamin sotaa yhdysvaltalaisen jalkaväensotilaan näkökulmasta näyttäen sodan julmuuden.
Elokuva on ensimmäinen osa Oliver Stonen niin sanottua Vietnam-trilogiaa: kaksi muuta ovat "Syntynyt 4. heinäkuuta" (1989) ja "Taivas ja maa" (1993). Stone taisteli itse Vietnamissa.
Ehdokkuudet
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Platoonin" vuonna 2004 yhdeksi tuhannesta kaikkien aikojen parhaasta elokuvasta.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Harri Närhi harmittelee, etteivät henkilöhahmot tunnetuista näyttelijöistä huolimatta nouse taistelujaksojen alta kovin kiinnostaviksi. Hän antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Hiekkapuhallus
Hiekkapuhallus on kovien pintojen siloittamista, muotoilua ja puhdistamista pienten kiinteiden hiukkasten ja paineilman avulla. Hiekkapuhalluksella voidaan saada lopullinen pinta, kuten ruostumattomilla teräksillä, mutta useimmiten hiekkapuhallus on pohjakäsittely ja pinnanpuhdistus ennen maalausta.
Hienoksi siivilöityä hiekkaa on käytetty hiekkapuhalluksessa sen alkuajoista 1800-luvun lopulta lähtien. Puhalluksessa hiekasta muodostuvan kvartsipölyn hengittäminen altistaa ihmisen pölykeuhkosairauksille. Nykyään hiekkapuhallus suoritetaan kuitenkin hyvin ilmastoiduissa tiloissa hengityssuojien ja muiden suojavarusteiden kanssa.
Hiekkapuhalluksessa käytetään myös muita materiaaleja, kuten lasia esimerkiksi ruostumattomalle teräkselle, metallia teräkselle ja kuivajäätä muille pinnoille. Metallien hiekkapuhalluksessa käytetään useimmiten metallijauheita, koska niitä voidaan kierrättää paremmin kuin hiekkaa. Metalliesineden puhalluskaapista jauhe kerätään talteen syklonin avulla. Lentokoneiden osia hiekkapuhalletaan joissain tapauksissa kookospähkinöiden kuorista valmistetulla aineella.
Metallien hiekkapuhalluksella on myös vaikutus pinnan metallurgiseen rakenteeseen, joka lujittuu kylmämuovautumalla. Ohuilla kappaleilla tästä on myös se vaikutus, että kappale pyrkii vääntymään käyräksi.
Hiekkapuhallus voidaan automatisoida teollisuusrobotin avulla.
Kuluneen näköiset farkut ovat nousseet muotitrendiksi. Farkut käsitellään hiekkapuhalluksella, jossa hiekka puhalletaan kovalla paineella vaatteisiin. Tämän tekstiiliteollisuuden viimeistelymenetelmän on todettu vaarantavan työntekijöiden terveyden; hiekkapöly altistaa suojaamattoman työntekijän silikoosille eli kivipölykeuhkosairaudelle. Clean Clothes -kampanja ajaa hiekkapuhalluksen lopettamista. Useat yritykset Suomessa ovat ilmoittaneet lopettavansa hiekkapuhalluksen käytön tuotannossa.
Johnny Herbert
John Paul ”Johnny” Herbert (s. 25. kesäkuuta 1964 Romford, Englanti, Iso-Britannia) on brittiläinen uransa lopettanut kilpa-autoilija. Hän ajoi Formula 1 -sarjassa kausilla 1989–2000, minkä jälkeen hän kilpaili menestyksekkäästi urheiluautoilla. Vuonna 1991 Herbert oli mukana voittamassa Le Mansin 24 tunnin ajoa.
Herbert osallistui 161 F1-osakilpailuun ja keräsi niissä yhteensä 98 MM-pistettä. Hän ajoi kolmesti voittoon ja keräsi neljä muuta palkintosijaa GP-kisoissa, muttei yhtään paalupaikkaa eikä kisan nopeinta kierrosta. Hän on ajanut eniten F1-kilpailuja niistä kuljettajista, jotka eivät ole ajaneet koskaan kisan nopeinta kierrosta.
Herbert aloitti uransa kartingeissa. Karting-vuosiensa jälkeen hän kilpaili hyvällä menestyksellä Formula Ford -sarjoissa ja nousi Britannian Formula 3 -sarjaan, jonka hän voitti helposti vuonna 1987. Vuodeksi 1988 hän siirtyi kansainväliseen Formula 3000 -sarjaan. Brands Hatchin radalla hän joutui isoon kolariin, jossa hänen jalkansa murtuivat. Hän sai tästä huolimatta Formula 1 -tallipaikan seuraavalle kaudelle.
Herbert aloitti F1-uransa Benettonilla ja ajoi neljänneksi heti ensimmäisessä kilpailussaan. Kanadan GP:n harjoituksissa hän karsiutui, mikä oli Benettonin johdolle riittävä syy purkaa sopimus. Herbert palasi myöhemmin ajamaan kaksi kilpailua Tyrrellille.
Seuraavaksi kaudeksi Herbert kiinnitettiin Lotukselle, jossa hän ajoi Mika Häkkisen tallikaverina vuodet 1991–1992 ja jatkoi Häkkisen siirryttyä McLarenille. Vuoden 1994 lopulla Herbert sai uuden mahdollisuuden Benettonilla mutta jäi kaudella 1995 maailmanmestaruuden voittaneen tallitoverinsa Michael Schumacherin varjoon. Herbert voitti kauden aikana Britannian ja Italian osakilpailut ja keräsi yhteensä 45 pistettä, jotka riittivät MM-sarjassa neljänteen tilaan. Schumacherin pistemäärä oli 102.
Benetton-kauden jälkeen Herbert ajoi heikommissa talleissa Sauberilla, Stewartilla ja Jaguarilla. Hän voitti kuitenkin Stewartilla sateen sekoittaman Euroopan GP:n kaudella 1999.
F1-uransa jälkeen Herbert kilpaili urheiluautosarjoissa. Hänen autokuntansa voitti Sebringin 12 tunnin ajon Yhdysvalloissa 2002 ja menestyi hyvin myös Le Mansin 24 tunnin ajossa. Herbert sijoittui yhdysvaltalaisessa American Le Mans Series -sarjassa jaetulle neljännelle sijalle vuonna 2002. ALMS-sarjassa hän ajoi muun muassa Jyrki Järvilehdon ajoparina. Herbert voitti vuonna 2004 Le Mans Series -sarjan mestaruuden yhdessä Jamie Davisin kanssa. Herbert osallistui myös vuoden 2002 Indianapolis 500-kilpaikuun mutta karsiutui.
Johnny Herbert palasi F1:n pariin vuonna 2005, kun hänet kiinnitettiin Jordan-tallin ja myöhemmin sen seuraajan Midland-tallin urheilujohtajaksi. Vuoden 2007 alussa Herbert siirtyi kilpailemaan uuteen Speedcar Series -sarjaan. Hän voitti sarjan ensimmäisen kauden mestaruuden 45 pisteellään.
Francis Cole Pratt
Francis Cole Pratt (19. tammikuuta 1867 Hartford, Connecticut, Yhdysvallat – 26. tammikuuta 1930) oli yhdysvaltalainen liikemies. Hänen isänsä oli Francis Ashbury Pratt, toinen Pratt & Whitneyn perustajista ja yrityksen pitkäaikainen toimitusjohtaja. Francis osallistui Connecticutin kansalliskaartin toimintaan, pelasi jalkapalloa yliopistonsa joukkueessa ja suoritti tutkinnon koneenrakennuksessa vuonna 1888. Valmistumisensa jälkeen hän aloitti Pratt & Whitneyn palveluksessa erityistehtävissä ja tutkimustöissä. Francis Pratt työskenteli konepajassa, suunnitteluosastolla ja toimistossa kahta lyhyttä ajanjaksoa lukuun ottamatta vuoteen 1906 asti. Pratt oli yrityksen vientijohtajana 1898–1901 ja konttoripäällikkönä 1901–1906. Hän muun muassa vastasi Pratt & Whitneyn osastosta Chicagon maailmannäyttelyssä 1893 ja Pariisin maailmannäyttelyssä 1900, mistä hän seuraavana vuonna sai Ranskan kunnialegioonan ritarin arvon.
Vuodet 1906–1927 Pratt toimi General Electricin palveluksessa Schenectadyssä New Yorkissa. Hän aloitti varatoimitusjohtajan apulaisena, toimi sitten toimitusjohtajan apulaisena, suunnittelujohtajana sekä suunnittelusta ja valmistuksesta vastaavana johtajana. Pratt ehti työuransa aikana hoitaa myös monia luottamustehtäviä ja vuonna 1925 hänelle suotiin Yalen yliopiston kunniatohtorin arvo.
21 Jump Street
21 Jump Street on yhdysvaltalainen nuortensarja, jota esitettiin ensi kertaa FOX-televisiokanavalla vuosina 1987–1991. Viisi tuotantokautta kestäneen sarjan päärooleissa esiintyivät Johnny Depp, Peter De Luise, Dustin Nguyen, Steven Williams ja Holly Robinson. Sarjassa olivat mukana myös Brad Pitt ja Richard Grieco. "21 Jump Street" kertoo poliiseista, jotka soluttautuvat high schooleihin saadakseen rikollisia kiinni. Sarjan nimi alkuaikana oli Jump Street Chapel, mutta Fox muutti nimen, ettei sitä sekoiteta uskonnollisiin ohjelmiin.
Sisarsarjaa nimeltä Booker tuotettiin yhden kauden verran suosina 1989–90. Siinä pääosaa esitti Dennis Booker (Richard Grieco).
Vuonna 2012 julkaistiin televisiosarjaan löyhästi perustuva jatko-osaelokuva "21 Jump Street". Seuraava jatko-osa "22 Jump Street" sai ensi-iltansa vuonna 2014. Kummassakin elokuvassa on esiintynyt näyttelijöitä alkuperäisestä sarjasta.
Jeff Yagher esitti konstaapeli Tom Hansonia pilottijaksossa. Hänet korvasi Johnny Depp ja ensimmäisestä jaksota osa kuvattiin uudestaan. Ensimmäisen kauden aikana myös Frederic Forrestin korvasi Steven Williams. Johnny Depp lähti sarjasta neljännen kauden loputtua, vaikka hänet mainitaan viidennen kauden ekojen jaksojen lopputeksteissä.
"21 Jump Street" oli yksi ensimmäisistä suurista Vancouverissa kuvatuista televisiosarjosita.
Boeing 247
Boeing 247 oli Boeingin valmistama matkustajalentokone. Konetyypin ensilento tapahtui vuonna 1933. 247 kehitettiin Boeing YB-9 -pommikoneen perusteella. Sen voimanlähteennä oli kaksi ilmajäähdytteistä Pratt & Whitney R-1340 Wasp -tähtimoottoria. Virtaviivaisessa koneessa oli sulavalinjainen runko, ei lainkaan tukitankoja, ilmanvastusta vähentävät moottorikotelot ja sisään vedettävät laskutelineet. Lentokoneessa oli paljon uutta tekniikkaa, kuten autopilotti.
Konetyyppiä valmistettiin yhteensä 76 kappaletta. 70 niistä meni United Airlinesille, neljä Lufthansalle ja kaksi Kiinaan. Lentokone pystyi lentämään kahdeksan tuntia nopeammin kuin edelliset mallit rannikolta rannikolle Yhdysvalloissa. Koneeseen mahtui kymmenen matkustajaa. Koneessa oli viisi istuinriviä, yksi lentoemäntä ja pieni tarjoomo.
Vuonna 1933 United Airlinesin Boeing 247 joutui sabotaasin kohteeksi. Lentokone räjäytettiin kun se oli matkalla Clevelandista Chicagoon.
Maailmalla on vielä jäljellä neljä kappaletta kyseistä konetyyppiä.
Johannes Scotus Eriugena
Johannes Scotus Eriugena (n. 815 Scotia –877) (myös "Johannes Scotus Erigena", "Johannes Scottus Eriugena") oli irlantilainen teologi, uusplatonilainen filosofi ja runoilija. Hänet tunnetaan ennen kaikkea Pseudo-Dionysios Areopagitan töiden kääntäjänä ja kommentoijana.
Eriugena oli syvällinen kreikan kielen tuntija, mikä oli tuohon aikaan harvinaista läntisessä kristikunnassa. Hän syntyi Irlannissa ja muutti Ranskaan noin vuonna 845 ja otti hoitaakseen Palatinen akatemian kuningas Kaarle Kaljupään kutsusta. Koulun maine vaikuttaa kasvaneen huomattavasti Eriugenan johtajakaudella, ja kuningas suhtautui häneen suopeasti.
Eriugena asui Ranskassa ainakin kolmekymmentä vuotta. Bysantin keisarin Mikael III:n kutsusta hän otti noin vuonna 858 hoitaakseen Pseudo-Dionysioksen teosten kääntämisen kreikasta latinan kielelle. Hän lisäsi käännöksiin myös omat kommentaarinsa. Näin hän oli ensimmäinen joka esitteli uusplatonismin ajatuksia kreikan kielestä Länsi-Euroopassa, missä ne tulivat vaikuttamaan suuresti kristilliseen teologiaan. Hän kehitteli predestinaatio-oppia, joka kuitenkin tuomittiin Valencian kirkolliskokouksessa.
Hänen elämänsä loppuajasta ei tiedetä juurikaan mitään. Erään kertomuksen mukaan hänet olisi vuonna 882 kutsuttu Oxfordiin Alfred Suuren kutsusta, ja hän olisi työskennellyt siellä monta vuotta, tullut Malmesburyn apotiksi, ja että hänen oppilaansa olisivat puukottaneet hänet kuoliaaksi "styluksillaan". Tämän kertomuksen tueksi ei ole kuitenkaan juurikaan näyttöä ja se viittaa epäilemättä johonkin toiseen Johannekseen. Todennäköisesti Eriugena ei koskaan jättänyt Ranskaa. Hänen kuolemansa ajankohdaksi on päätelty 877. Saatavilla olevasta aineistosta ei voi päätellä, toimiko hän papistossa vai maallikkona, vaikkakin ajankohdan olot huomioon ottaen on todennäköisintä että hän olisi ollut papistoa ja mahdollisesti munkki.
Johannes Scotus Eriugenan pääteos on "De divisione naturae" (865), jossa pyrittiin kristillisyyden ja uusplatonismin sulauttamiseen, mutta teos tuomittin myöhemmin panteistisuutensa takia harhaoppiseksi.
Petrus Hispanus
Petrus Hispanus (1200-luku) oli hispanialainen keskiaikainen filosofi. Hän kirjoitti teoksen nimeltä "Tractatus", joka toimi yleisenä logiikan oppikirjana. Hänen nimiinsä on laitettu myös joukko lääketiedettä käsitteleviä teoksia. Hän kirjoitti myös teoksen "Summule logicales magistri Petri Hispani" ("Maisteri Petrus Hispanuksen kokoelma logiikan kysymyksiä"), jota on säilynyt suuri joukko sekä käsikirjoituksina että painettuina versioina. Tämä on merkki siitä, että hänen teoksensa olivat suosittuja eurooppalaisissa yliopistoissa pitkälle 1600-luvulle saakka.
Petruksen todellinen henkilöllisyys on epävarma. Nimen "Hispanus" viittaa Hispaniaan eli koko Iberian niemimaahan — Espanja maana oli olemassa vasta 1400-luvulta alkaen. Hänet on usein yhdistetty Pedro Juliãoon (n. 1215–1277), portugalilaiseen lääkäriin, joka tunnettiin nimellä Petrus Hispanus ja josta tuli paavi Johannes XXI. Toisen teorian mukaan "Tractatuksen" kirjoittaja oli kastilialainen ja dominikaanisen sääntökunnan jäsen. Muut 1400-luvun teoriat viittaavat Petrus Ferrandi Hispanukseen, joka kuoli vuosien 1254 ja 1259 välillä, tai erääseen dominikaaniveljeen 1200-luvun lopulta tai 1300-luvun alusta.
Osleidys Menéndez
Osleidys Menéndez (s. 14. marraskuuta 1979 Martí, Kuuba) on kuubalainen keihäänheittäjä. Hän oli 2000-luvun alkuvuosina lajissaan melko ylivoimainen.
Menéndez voitti junioreiden maailmanmestaruuden 1996 ja 1998. Hän oli seitsemäs Ateenan MM-kilpailuissa 1997. Vuonna 1999 hän voitti Pan-Amerikan kisat ja oli Sevillan MM-kisoissa neljäs tuloksella 64,41. Vuotta myöhemmin hän saavutti ensimmäisen arvokisamitalinsa sijoututtuaan Sydneyn olympialaisissa pronssille tuloksella 66,18. 1. heinäkuuta 2001 hän heitti uuden maailmanennätyksen 71,54. Samana vuonna hän voitti kultamitalin Edmmontonin MM-kisoissa tuloksella 69,53 sekä universiadeissa Pekingissä tuloksella 69,82. 2002 maailmancupissa Madridissa hän voitti keihäänheiton tuloksella 64,41. Samana vuonna hän voitti myös GP-finaalin.
Pariisin MM-kisoissa vuonna 2003 Menéndez heitti parhaallaan 62,19 metriä, mikä riitti viidenteen sijaan. Vuoden kuluttua tästä hän palasi jälleen kultakantaan Ateenan olympialaisissa, missä hän heitti tuloksen 71,53 ja jäi vain sentin päähän omasta maailmanennätyksestään. Myöhemmin syksyllä hän voitti . Vuoden 2005 MM-kisoissa Helsingissä hän voitti toisen maailmanmestaruutensa uudella ME-tuloksella 71,70. Tulos riittää naisten keihäänheiton maailmanlistalla kolmannelle sijalle ja on voimassa oleva maanosan ennätys. Samalla kaudella hän voitti myös . Hän ei voinut osallistua MM-kisoihin 2007 nilkkavaivojen vuoksi. Pekingin olympialaisissa 2008 hän sijoittui kuudenneksi ja Berliinin MM-kilpailuissa 2009 seitsemänneksi.
Ville-Juhani Sutinen
Ville-Juhani Sutinen (s. 1980) on suomalainen Berliinissä asuva kirjailija ja kääntäjä. Hän on julkaissut useita runokokoelmia ja esseeteoksia ja suomentanut runoja, esseitä ja proosaa.
Auton jarrujärjestelmä
Auton jarrujärjestelmä koostuu seisontajarrusta ja käyttöjarrusta. Käyttöjarrun pitää olla kaksipiirinen, ja sen on vaikutettava jokaisen pyörän erillisiin hankauspintoihin. Lisäksi hidastuvuuden on kuivalla asfaltilla oltava vähintään 5,8 m/s enintään 500 N poljinvoimalla. Seisontajarrun (käsijarru) käyttövoiman on oltava vähintään 20% kokonaispainovoimasta ja jakauduttava vähintään yhden akselin molemmille pyörille. Henkilöautossa seisontajarru on täysin mekaaninen, kun taas linja- ja kuorma-autoissa seisontajarrun vapauttamiseen käytetään yleensä paineilmaa.
Neste- eli hydrauliikkakäyttöiset jarrut ovat umpinaisia. Hydrauliikkaputkien pitää kestää 230 barin paine. Henkilön painaessa jarrupolkimen pohjaan siirtyy voima pääsylinterin mäntään. Männän liike muuttuu paineeksi, joka siirtyy putkea pitkin työsylinterin mäntään. Levyjarruissa mäntä työntää jarrupalat kiinteästi autossa oleviin jarrulevyihin aiheuttaen kitkavoimaa. Rumpujarruissa mäntä työntää jarruhihnan avustuksella jarrukenkiä rumpua vasten. Pääsylinterin halkaisijaa pienentämällä tai työsylinteriä isontamalla voidaan jarrutuksen tehoa lisätä.
Yksipiirijarru toimii niin, että kaikkiin jarruihin kohdistuu sama paine. Vuodon sattuessa piirin mihin tahansa osaan, lakkaavat kaikkien pyörien jarrut jarruttamasta. Siksi yksipiirijarru ei ole enää sallittu autoissa.
Kaksipiirijarrut ovat joko akseli- tai ristijakoisia. Ristijakoisessa piirit ovat vasen takajarru ja oikea etujarru sekä oikea takajarru ja vasen etujarru. Akselijakoisissa järjestelmissä piirit vaikuttavat akseleittain. Takavetoiset autot käyttävät tätä piirijakoa. Toisenlaisessa akselijakoisessa jarrupiirissä edessä sijaitsevat jarrut ovat nelimäntäiset. Tässä järjestelmässä molemmissa piireissä on toinen takajarruista mukana. Järjestelmää voidaan käyttää niin etu- kuin takavetoisissa autoissa.
Imusarjan, tai dieselissä erillisen ilmanpainepumpun, alipainetta hyväksi käyttävä alipainetehostin sijaitsee ennen jarrujen pääsylinteriä. Pääsylinterin männän molemmille puolille vaikuttava alipaine ja venttiilillä ulkoilmalta suljettu tila pitävät jarrun vapaana. Jarrutuksessa venttiili avaa tilan ulkoilmalle sylinterin painopuolelle ja sulkee imupuolen. Paine-ero männän molemmilla puolilla lisää jarrutusvoimaa.
ABS-jarrut ovat lukkiutumattomat. Järjestelmän anturit tutkivat ajoneuvon renkaan liikettä. Jos rengas liikkuu hitaammin kuin maa, silloin se luistaa. Tällöin ABS-järjestelmä vähentää jarrupainetta ja rengas tarttuu kiinni tien pintaan takaisin.
Joissakin ABS-jarruissa jarrutehon vähennys voi tuntua nykivänä jarrutuksena.
Tekniikan Maailma -lehti on testannut ABS-jarrujen toimintaa, autona VW Golf V varustettuna Continental ContiVikingContact 3 -kitkarenkailla.
Verkkokalvorappeuma
Verkkokalvorappeuma ("retinitis pigmentosa", "RP-tauti") on geneettinen ja melko yleinen silmän verkkokalvon eli retinan rappeutumissairaus. Suomessa tautigeeniä kantaa noin joka 80. ihminen ja esiintyvyys on 1/4 000. Joskus tauti kuuluu osana Usherin oireyhtymään. Verkkokalvorappeuma alkaa ensin hämäräsokeutena ja etenee näkökentän supistumiseksi, ns. "putkinäöksi", mutta näkökyky ei heikkene, ja jopa pitkälle edennyttä RP-tautia sairastava pystyy lukemaan pientä tekstiä, vaikka esimerkiksi kasvojen tunnistaminen ja liikkuminen vieraissa paikoissa on hankalaa.
Sairaus etenee vähitellen, ja usein retinitikko tottuu heikkoon näköönsä eikä huomaa sairautensa etenemistä. Osa verkkokalvorappeumaa sairastavista saattaa sokeutua täysin, mutta suurimmalla osalla säilyy osittainen näkökyky.
Verkkokalvorappeuma johtuu verkkokalvon sauvasolujen vähittäisestä tuhoutumisesta. Tuhoutumisen arvellaan johtuvan monen eri geenin mutaatiosta, joka aiheuttaa verkkokalvolle ruskeaa pigmenttiä.
Sairauteen ei ole hoitokeinoa.
Suomen Retinitis-yhdistys ry on perustettu vuonna 1973.
Ville Hytönen
Ville Otto-Erik Hytönen (s. 9. huhtikuuta 1982 Porvoo) on suomalainen Tallinnassa asuva runoilija sekä Savukeidas Kustannuksen kustannuspäällikkö ja perustaja yhdessä Erno Selänteen kanssa.
Hytönen toimi 2011-2015 myös tamperelaisen Tulenkantajien kirjakaupan toisena isäntänä yhdessä Erkki Kiviniemen kanssa. Kaupan omistivat Savukeidas ja Kiviniemen Sanasato-kustantamo. Myöhemmin kauppa myytiin Teos-kustantamolle.
Hytönen on ollut perustamassa Tulenkantaja-kirjallisuuspalkintoa, Turun Kirjan taloa, Burning Bridge -kirjallisuusagentuuria, kirjailijaresidenssejä "Villa Werner" ja "Villa Anniina" ja digitaaliseen kokeilevaan runouteen keskittyvää Nokturno.org-verkkoportaalia. Hän on Suomen kirjailijaliiton johtokunnan varajäsen.
Hytösen toinen lastenkirja "Hipinäaasi ja apinahiisi" (kuvitus Matti Pikkujämsä) oli vuoden 2013 Finlandia Junior -palkintoehdokkaana. Hytösen vironkielinen teos "Kes kardab maskiga" "koera" (Suomeksi "Kuka pelkää naamarikoiraa") oli IBBY Estonian ehdokkaana parhaasta ulkomaalaisesta lastenkirjasta.
Hytönen on ollut naimisissa runoilija ja nuortenkirjailija Vilja-Tuulia Huotarisen kanssa. Hytösen nykyinen puoliso on suomentaja ja tietokirjailija Anniina Ljokkoi.
Vilja-Tuulia Huotarinen
Vilja-Tuulia Huotarinen (s. 26. joulukuuta 1977 Lempäälä) on suomalainen kirjailija.
Huotarinen kasvoi suvun maatilalla Lempäälän Säijässä. Hänen äitinsä on runonlaulaja Mateli Kuivalattaren sukua, ja äidin setä oli Toivo Kärki. Huotarinen kävi peruskoulun kotipitäjässään, mutta valitsi tanssi- ja kirjoitusharrastustensa takia lukiokseen Tampereen ilmaisutaidon lukion, jossa hänen opettajiinsa kuului kirjailija Asko Martinheimo. Huotarinen valmistui filosofian maisteriksi vuonna 2002 Tampereen yliopistosta, pääaineenaan suomen kieli. Hän opetti pitkään sanataidetta lapsille ja nuorille Tampereen Viita-akatemiassa. Tällä hetkellä hän opettaa kirjoittamista mm. Helsingin Kriittisessä Korkeakoulussa. Hän on ollut vapaa kirjailija 2000-luvun puolivälistä lähtien.
Huotarinen oli "Lukufiilis"-lehden päätoimittaja vuosina 2009–2013. Hän perusti yhdessä Johanna Venhon kanssa "Jano"-runousverkkolehden ja toimii tällä hetkellä sen toisena päätoimittajana yhdessä runoilija Aki Salmelan kanssa. Hän on kirjoittanut myös fanifiktiota L.M. Montgomeryn "Runotyttö"-teoksista yhdessä Satu Koskimiehen kanssa.
Runoja muun muassa teoksissa "Runo vieköön!" (Tammi, 2009), "Joka tytön runokirja" (Tammi, 2006) ja "Uusi ääni" (Otava, 2006).
Francis Ashbury Pratt
Francis Ashbury Pratt (15. helmikuuta 1827–10. helmikuuta 1902) oli yhdysvaltalainen mekaanikko, keksijä ja liikemies. Francis Pratt syntyi nahkakauppiaan perheeseen Perussa New Yorkissa. Pojan ollessa 8-vuotias perhe muutti Lowelliin Massachusettsiin, jossa Francis kävi koulua. Francis pääsi teini-ikäisenä koneenrakentajan oppipojaksi ja opittuaan ammattinsa hän pääsi 21-vuotiaana töihin New Jerseyyn Gloucester Machine Works -yritykseen. Vuonna 1852 Pratt siirtyi Coltin asetehtaan palvelukseen Hartfordiin Connecticutiin. Asetehtaassa työskenteli myös Amos Whitney, jonka kanssa Pratt ystävystyi. Vuonna 1854 Pratt pääsi työnjohtajaksi Levi Lincolnin yritykseen Phoenix Iron Works. Hän houkutteli myös Whitneyn mukaansa tähän hartfordilaiseen yritykseen ja he työskentelivätkin siellä yhdessä vuoteen 1864.
Hezekiah Conant (1827–1902) keksi keinon miten lankaa puolalle kiertävää konetta voisi parantaa. Hän sai keksinnölleen patentin numero 26 415 vuonna 1859. Conant myi keksintönsä Willimantic Linen Company -nimiselle yritykselle, joka pyysi koneenrakentajilta tarjouksia tällaisten puolainten rakentamiseksi. Pratt ja Whitney onnistuivat saamaan sopimuksen ja alkoivat vuonna 1860 rakentaa koneita vapaa-ajallaan.
Vuosina 1861–1865 käydyn Yhdysvaltain sisällissodan aikana myös käsiaseet kävivät hyvin kaupaksi. Coltin asetehtaassa saatu oppi ei mennyt hukkaan, sillä Pratt & Whitney alkoi valmistaa sekä aseita että koneita aseiden valmistamiseksi. Uuden yrityksen toiminta laajeni parissa vuodessa niin, että yritykseen otettiin kolmas osakas Monroe Stannard, joka ainoana työskenteli kokopäiväisesti yrityksen palveluksessa. Vuonna 1864 uusi liikeyritys oli laajentunut ja vakiintunut niin, että sekä Pratt että Whitney saattoivat jättää vanhan työnsä ja siirtyä kokopäiväisiksi yrittäjiksi.
Sekä Samuel Colt että Levi Lincoln olivat osien vaihdettavuuden pioneereja. Osien vaihdettavuuteen perustui myös Pratt & Whitneyn tuotanto. Toinen yrityksen menestymisen avaintekijä oli pyrkimys yhä parempaan valmistustarkkuuteen. Yritys vaikuttikin myöhemmin mittastandardien kehitykseen sekä Yhdysvalloissa että Euroopassa.
Vuonna 1865 Pratt & Whitney rakennutti jo ensimmäisen tehtaan itselleen. Sisällissodan päätyttyä yritys aloitti työstökoneiden viennin ja toimitti lähes kaikki koneet moneen länsieurooppalaiseen asetehtaaseen. Francis Pratt patentoi monia työstökonekeksintöjään ja oli muutenkin yrityksen teknisen kehityksen sielu. Hän oli yrityksen toimitusjohtajana vuoteen 1898 ja toimi vielä sen jälkeenkin yrityksen teknisenä neuvonantajana parisen vuotta. Francis Pratt kuoli Hartfordissa Connecticutissa.
Francis Prattin poika Francis Cole Pratt työskenteli myös Pratt & Whitneyn palveluksessa.
Wallis (Tyynenmeren saari)
Wallis eli Uvea on Tyynenmeren saari, joka muodostaa osan Ranskalle kuuluvaa Wallisin ja Futunan territoriota. Saaren pinta-ala on 77,5 km². Asukkaita siellä on 9 731, joka on 67 % koko territorion väkiluvusta. Suurin osa väestöstä on katolisia ja puhuu äidinkielenään uveaa.
Wallis on nimetty kapteeni Samuel Wallisin mukaan, joka löysi sen 16. elokuuta 1767. Saari jakautuu kolmeen piiriin: Hihifoon, Hahakeen ja Muaan. Territorion pääkaupunki Mata-Utu sijaitsee Hahaken itärannikolla.
Henri Ghentiläinen
Henri Ghentiläinen ("Henricus de Gandavo", n. 1217–1293) oli flanderilainen skolastinen filosofi. Hänet tunnettiin kunnianimellä "Doctor Solemnis" ("juhlallinen opettaja").
Henri Ghentiläinen syntyi Mudessa, lähellä Ghentiä, ja kuoli Tournaissa (tai Pariisissa). Hänen sanotaan kuuluneen italialaiseen Bonicollien sukuun, flaamiksi Goethal-sukuun, mutta hänen todellisesta henkilöllisyydestään on keskusteltu paljon. Hän opiskeli ensin Ghentissä, ja myöhemmin Kölnissä Albert Suuren alaisuudessa. Saavutettuaan tohtorin arvon hän palasi Ghentiin, ja hänen sanotaan olleen ensimmäinen, joka luennoi siellä julkisesti filosofiasta ja teologiasta. Myöhemmin hänet houkutteli Pariisiin kaupungin yliopiston maine. Siellä hän osallistui useisiin väittelyihin sääntökuntien ja papiston välillä ja puolusti jälkimmäistä osapuolta.
Tuomas Akvinolaisen aikalaisena hän vastusti monia aikansa hallitsevia teorioita ja yhdisti ajalle tyypilliseen aristotelismiin paljon platonilaisia vaikutteita, kuten ideaoppia. Näissä asioissa Ghentiläisen näkemykset ovat kaukana selkeistä. Hän kuitenkin puolusti Platonia ajan aristoteliselta kritiikiltä ja pyrki osoittamaan, että nämä kaksi näkemystä ovat harmoniassa. Hän teki eron tavallisia kappaleita koskevan tiedon ja sen jumalallisen inspiraation, jolla käsitämme Jumalan olemuksen ja olemassaolon, välille. Ensin mainittu ei pysty valaisemaan jälkimmäistä. Yksilöt eivät muodostu materiasta, vaan itsenäisestä olemassaolosta eli loppujen lopuksi siitä, että ne on luotu erilliseksi olennoiksi. Universaalit tulee erotella sen mukaan, viittaavatko ne meidän mieliimme vai jumalalliseen mieleen. Jumalallisessa ymmärryksessä sijaitsevat mallit tai sukujen ("genus") tyypit sekä luonnollisten olioiden lajit.
Psykologiassa on erityisen merkittävä hänen huomionsa sielun ja ruumiin liitosta. Ruumiin hän katsoi olevan sielun substanssin muodostava osa, ja sielun olevan tämän liiton kautta täydellisempi ja kokonaisempi.
Arak
Arak (, myös "Solṭānābād") on kaupunki Iranissa, aiemmalta nimeltään Sultanabad. Markazīn alueen pääkaupunki Arak sijaitsee 280 km Teheranista.
Se on perustettu 1800-luvun alussa keskelle viljavaa aluetta. 1800-luvulla siellä tuotettiin Sultanabad-mattoja erityisesti Euroopan markkinoille. Näille matoille olivat tyypillisiä kukkakuviot, pienten kukkien täyttämä pinta ja laaja köynnöskuvio pääaiheena. 
Nykyisin Arakin teollisuus on monipuolista ja se on Iranin tärkeimpiä teollisuuskeskuksia.
Kaupungin väkiluku on kehittynyt seuraavasti 331 354 (1996), 380 755 (2001), 446 760 (2006) ja 484 212 (2011).
Siellä on myös vähätehoinen koeydinreaktori sekä raskaan veden valmistusta osana Iranin ydinohjelmaa. Tämä tekee siitä mahdollisen sotilaallisen kohteen Yhdysvalloille, mikä pyrkii estämään Irania valmistamasta itselleen ydinasetta.
Kari Makkonen
Kari Makkonen (s. 20. tammikuuta 1955 Harjavalta) on suomalainen jääkiekkovalmentaja, aiemmin jääkiekkoilija, hän pelasi hyökkääjänä.
Makkonen aloitti peliuransa kasvattajaseurassaan Harjavallan Kuparikiekossa, jossa hän pelasi kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Maakuntasarjassa. Syksyllä 1974 Makkonen siirtyi 19-vuotiaana Porin Ässiin, jota hän edusti lähes koko uransa huipputasolla, lukuun ottamatta kautta 1979–1980 Edmonton Oilersin NHL-joukkueessa.
Ässissä hän oli mukana voittamassa yhtä mestaruutta ja yhteensä neljää mitalia. Makkonen teki 565 pääsarjaottelussa tehopisteet 286+289=575. Pudotuspeleissä hän pelasi 41 ottelua saldolla 18+18=36. NHL:ssä Makkonen pääsi kokoonpanoon vain yhdeksässä ottelussa, joissa hän teki pisteet 2+2=4. Toinen syötöistä päättyi Wayne Gretzkyn tekemään maaliin. Makkonen olikin ensimmäinen eurooppalainen joka pelasi Gretzkyn kanssa samassa ketjussa.
Maajoukkueessa Makkonen pelasi 167 ottelua pistein 41+27=68. Hän edusti Suomea seitsemän kertaa MM-kisoissa.
Pelaajauransa jälkeen Makkonen on siirtynyt valmennustehtäviin. Aluksi hän toimi Veli-Pekka Ketolan kakkosvalmentajana Ässissä. Ketolan erottua kesken kauden 1996–1997 Makkonen toimi päävalmentajana yhdessä ottelussa ennen Juhani Tammisen tuloa Ässien valmentajaksi (Makkonen jatkoi Tammisen kakkosvalmentajana).
Alasarjoissa hän on luotsannut Titaaneita ja Seinäjoen SHT:tä. Makkonen oli pitkään mukana Tapparassa Jukka Rautakorven valmennusryhmässä. Kaudella 2007–2008 hän toimi Mestiksessä pelaavan Mikkelin Jukureiden päävalmentajana. Makkonen erotettiin tehtävästä lokakuussa 2008 huonosti sujuneen alkukauden takia.
Kaudella 2010–2011 Makkonen valmensi JHT Kalajokea Suomi-sarjassa. Lokakuussa 2011 hän siirtyi Mestiksessä pelaavan TuTo Hockeyn päävalmentajaksi loppukauden ajaksi..
Pihtiputaan Keihäskarnevaalit
Pihtiputaan Keihäskarnevaalit on Pihtiputaalla vuosittain järjestettävä keihäänheittotapahtuma. Tapahtuman perustivat Leo Pusa ja Jorma Kinnunen keväällä 1971, kun SM-viestijuoksuviikonloppuna ei ollut kenttälajien urheilijoille kilpailuita. Ensimmäinen kilpailu heitettiin saman vuoden heinäkuussa, ja naiset kilpailivat ensi kertaa vuonna 1974.
Tapahtumaan kuuluu miesten, naisten ja nuorten sarjojen kilpailuja sekä keihäskoulu.Lähde
Sotaelokuva
Sotaelokuva on elokuva, joka kertoo sodasta ja sen tapahtumista. Se voi olla dokumentti tai fiktiivinen elokuva. Usein yhdysvaltalaisten sotaelokuvien tapahtumat sijoittuvat toiseen maailmansotaan tai Vietnamin sotaan. Esimerkkinä elokuvat "Pelastakaa sotamies Ryan", "Yksi silta liikaa", "Full Metal Jacket, Ilmestyskirja. Nyt, Veteen piirretty viiva" ja "Taistelutoverit"-sarja. Sotaelokuvat ovat yleensä toimintaelokuvia realistisempia.
Toisen maailmansodan aikana sotaelokuvat olivat yhdysvaltalaisen elokuvateollisuuden yleisin lajityyppi ja osa psykologista sodankäyntiä. Elokuvateollisuuden ja valtion yhteistyötä koordinoi Office of War Information. Sen johtajan mukaan ”helpoin tapa ujuttaa propagandaideoita melkein kaikkien ihmisten mieliin on antaa niiden kulkea viihde-elokuvan kaltaisen median läpi. Silloin ihmiset eivät tajua, että heille syötetään propagandaa.”
Toisen maailmansodan jälkeen aina 1960-luvulle Yhdysvaltain armeija kuvattiin lähes aina positiivisessa sävyssä. Vaikka sodan jälkeen elokuvateollisuus ei ollut valtion kontrollissa, armeija suosi niitä elokuvia, jotka puolustusministeriön Motion Picture Production Office hyväksyi. Tämä tapahtui tarjoamalla miehiä, kalustoa ja kuvauspaikkoja soveliaille elokuville. Harvoja sotaan kriittisesti suhtautuneita elokuvia olivat esimerkiksi "Montezuma" ("Halls of Montezuma", 1951) ja Robert Aldrichin "Helvetti 1944" ("Attack!", 1956). Brittielokuvassa kriittisesti sotaan alettiin suhtautua jo 1950-luvulla, esimerkkinä menestynyt "Kwai-joen silta" (1957).
Korean sota ei ole ollut suosittu elokuvan aihe. Hollywoodissa siitä tehtiin 55 elokuvaa, jotka noudattivat pääasiassa aiempia kaavoja. Niitä varten jopa kaivettiin arkistoista vanhoja käsikirjoituksia, jotka sovitettiin uuteen tilanteeseen.
Nykyaikana Irakin sota on ollut aiheena monissa sotaelokuvissa, kuten "The Hurt Lockerissa" ja "Green Zonessa".
Arakidonihappo
Arakidonihappo on eräs monityydyttymätön omega-6-rasvahappo. Kemiallisesti arakidonihappo on karboksyylihappo, jossa on 20 hiiliatomia ja neljä cis-kaksoissidosta; ensimmäinen kaksoissidos on kuudennessa hiilessä hiiliketjun omega-päästä laskettuna ja siitä voidaan käyttää myös lyhennettä 20:4(n-6).
Arakidonihappoa saadaan eläinperäisestä ravinnosta, muun muassa kananmunista ja lihatuotteista. Arakidonihapon ja sen aineenvaihduntatuotteiden on epäilty vaikuttavan moniin tauteihin, muun muassa syöpään ja masennukseen.
Arakidonihappo muodostuu linolihaposta ja toimii eikosanoidien lähtöaineena. Jotkut eläimet, kuten kissat, eivät voi muodostaa omaa arakidonihappoaan linolihaposta, vaan niiden on saatava sitä (eläin)ravinnosta, minkä takia liharuoka on niille välttämätöntä.
Biserta
Biserta (myös Bizerte tai Bizerta; , ) on kaupunki Tunisian pohjoisrannikolla 66 km:n päässä maan pääkaupungista Tunisista. Bisertasta on matkaa Afrikan pohjoisimpaan kärkeen Cap Blanciin noin 15 km. Kaupungissa on noin 230 000 asukasta, joten se on Tunisian pohjoisrannikon suurin kaupunki. Bisertaa pidetään vanhimpana ja eurooppalaisimpana Tunisian kaupunkina.
Foinikialaisten kerrotaan perustaneen kaupungin vuoden 1000 tienoilla.
Bisertan laivastotukikohta jäi Ranskan haltuun kun Tunisia itsenäistyi 1956. Vuonna 1961 tapahtui ns. Bisertan kriisi, jonka päätteeksi Ranska päätyi miehittämään kaupungin Tunisian armeijan piirittäessä Ranskan tukikohtaa.
Ranskalaiset poistuvat Bisertasta lopullisesti 15. lokakuuta vuonna 1963.
Bisertan elinkeinoja ovat hedelmien, vihannesten ja vehnän viljely, kalastus ja teollisuus. Teollisuustuotteita ovat esimerkiksi tekstiilit ja autojen osat. Myös öljyä porataan. Biserta tunnetaan viinirypäleistään ja niistä valmistetusta viinistä sekä kauniista metsistään ja rannoistaan.
Amos Whitney
Amos Whitney (8. lokakuuta 1832 – 5. elokuuta 1920) oli yhdysvaltalainen mekaanikko ja tehtailija, jonka nimi on tullut tunnetuksi Pratt & Whitneyn toisena perustajana. Hän syntyi Biddefordissa Mainessa ja kävi kansakoulua Biddefordissa ja Saccarappassa sekä New Hampshiren Exeterissä. Kolmetoistavuotiaana hän pääsi oppipojaksi Massachusettsin Lawrencessa sijainneeseen Essex Machine Companyyn, joka valmisti vetureita ja työkaluja. Oppipoika- ja kisällivuosien jälkeen Whitney pääsi töihin Samuel Coltin asetehtaaseen Hartfordiin, Connecticutiin. Whitney ystävystyi asetehtaassa työskennelleen Francis Prattin kanssa ja molemmat miehet hakeutuivat Phoenix Iron Worksin palvelukseen.
Vuonna 1860 Whitney ja Pratt alkoivat rakentaa koneita vapaa-ajallaan. Vuonna 1864 he saattoivat jättää työnsä vieraan palveluksessa ja keskittyä uuteen Pratt & Whitney -yritykseen. Yritys menestyi loistavasti ja Whitney toimi yrityksen koneenrakennuksesta vastaavana johtajana. Yrityksen kasvaessa hänestä tuli varatoimitusjohtaja ja vuonna 1898 toimitusjohtaja. Vuoden 1902 yritysjärjestelyn jälkeen Whitney jäi eläkkeelle, mutta hän jatkoi vielä vuosikaudet hallituksen jäsenenä. Whitney kuoli Portlandissa, Mainessa.
Ashley Judd
Ashley Judd (alk. Ashley Tyler Ciminella; s. 19. huhtikuuta 1968 Granada Hills, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja poliittinen aktivisti.
Ashley Judd syntyi italialaistaustaisen Michael Ciminellan ja countrylaulaja Naomi Juddin perheeseen. Hänellä on äitinsä edellisestä suhteesta sisarpuoli, countrylaulaja Wynonna Judd. Äiti oli Ashleyn syntyessä työtön; hänestä tuli tunnettu laulaja vasta 1980-luvun alussa. Juddin vanhemmat erosivat vuonna 1972 ja seuraavana vuonna Ashley muutti sisarpuolensa ja äitinsä kanssa Kentuckyyn.
Judd kävi kaikkiaan 13:a eri koulua ennen collegea, muun muassa Sayre Schoolia ja Franklin High Schoolia. Hän myös kokeili mallin uraa Japanissa. Collegessa Judd opiskeli pääaineenaan ranskan kieltä. Sen jälkeen hän lähti Hollywoodiin opiskelemaan näyttelemistä Robert Carnegien johdolla ja työskenteli tuona aikana The Ivy-ravintolassa saliemäntänä. Judd muutti myöhemmin takaisin Tennesseehen lähelle äitiään ja siskopuoltaan.
Judd aloitti näyttelijäuransa vuonna 1991 esiintymällä kahden jakson verran televisiosarjassa "Star Trek – uusi sukupolvi". Judd sai myös vierailevan näyttelijän roolin televisiosarjasta "Rakkaat siskot", jossa hän näytteli vuosien 1991–1994 aikana.
Judd teki elokuvadebyyttinsä vuonna 1992 elokuvassa "Kuffs – konnaakin kovempi". Heti seuraavana vuonna hän sai pääosan elokuvassa "Ruby in Paradise". Judd sai elokuvasta hyvät arvostelut. 1990-luvun loppuun mennessä Judd oli saanut maineen hyvänä näyttelijänä esiinnyttyään muun muassa elokuvissa "Jäähyväiset tytöille" , "Kaksoismurha" , "Pimeä pakkomielle" ja "Twisted – hengenvaarallisia suhteita".
2000-luvulla Judd on esiintynyt muun muassa elokuvissa "Teoria miehistä" (2000), "Frida" (2002) sekä "Jumalaiset JaJasiskot" (2002).
Judd esiintyi myös tv-sarja "Twin Peaksin" kolmannella kaudella vuonna 2017.
"Taru sormusten herrasta" -elokuvat ohjanneen Peter Jacksonin mukaan Juddiltä jäi rooli saamatta, koska Miramax-studion johtajana toiminut tuottaja Harvey Weinstein levitti Juddista ikäviä huhuja.
Ashley Judd avioitui kilpa-autoilija Dario Franchittin kanssa 12. joulukuuta 2001. He erosivat vuonna 2013.
Judd on aktiivinen ihmisoikeuksien puolustaja ja on mukana YouthAIDS-toiminnassa. Hän on myös kiertänyt Afrikan maissa puhumassa AIDSin hoidosta ja ennaltaehkäisystä. Judd kuuluu baptistikirkkoon ja osallistuu aktiivisesti sen toimintaan.
Alofi (Wallis ja Futuna)
Alofi on Tyynenmeren saari, joka muodostaa osan Ranskalle kuuluvaa Wallisin ja Futunan territoriota. Se myös muodostaa yhdessä Futunan kanssa Hornesaaret. Saaren pinta-ala on 32 neliökilometriä. Saaren korkein kohta "Mont Kolofau" (tunnettu myös nimellä "Mont Bougainville") kohoaa 410 metrin korkeuteen.
Vuoden 2003 väestönlaskennassa Alofilla oli enää 2 asukasta, mutta ennen eurooppalaisten tuloa se oli yhtä tiheästi asuttu kuin Futuna. 70 % saaresta on metsän peitossa.
Jefferson Pérez
Jefferson Leonardo Pérez Quezada (s. 1. heinäkuuta 1974 Cuenca, Ecuador) on entinen ecuadorilainen kävelijä. Hän erikoistui 20 kilometrin matkalle ja oli matkan menestyneimpiä kävelijöitä uransa aikana. Pérez on olympiavoittaja ja kolminkertainen maailmanmestari.
Pérez voitti maansa kautta aikain ensimmäisen olympiamitalin voitettuaan 20 kilometrin kilpailun vuoden 1996 kesäolympialaisissa Atlantassa. Vuonna 1997 hän voitti 20 kilometrin kilpailun maailmancupissa ja oli Ateenan MM-kisoissa 14:s. 1999 Sevillan MM-kisoissa hän käveli hopealle ja oli 2000 Sydneyn olympialaisissa neljäs. 2001 Edmontonin MM-kisoissa hän sijoittui kahdeksanneksi. Vuonna 2002 hän voitti toistamiseen 20 kilometrin maailmancup-kilpailun. 2003 Pariisin MM-kisoissa hän voitti kultamitalin uudella maailmanennätysajalla 1.17.21. Vuonna 2004 hän voitti urallaan kolmannen kerran 20 kilometrillä maailmancupin kilpailun. Ateenan olympialaisissa hän osallistui sekä 20 että 50 kilometrin kilpailuihin ja sijoittui neljänneksi ja 12:ksi. 2005 Helsingin MM-kisoissa hän voitti toisen maailmanmestaruutensa ja kaksi vuotta myöhemmin Osakassa kolmannen maailmanmestaruutensa. 2008 Pekingin olympialaisissa hän voitti hopeaa 20 kilometrin matkalla.
Pérez lopetti uransa syksyllä 2008.
Marshall Islands Journal
Marshall Islands Journal on marshallinsaarelainen sanomalehti, jonka julkaisu aloitettiin 1960-luvulla. Se on yksityisessä omistuksessa ja ilmestyy viikoittain. Lehden uutiset ovat sekä englannin että marshallin kielellä.