hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Vuohijärvi
Vuohijärvi on Kymijoen vesistön Mäntyharjun reittiin kuuluva keskikokoinen järvi Kymenlaakson ja Etelä-Savon maakunnissa, Kouvolan ja Mäntyharjun kuntien alueella. Vuohijärven pinta-ala on 86 km² ja se on Suomen järvistä 52. suurin . Järven pituus noin 21 km ja suurin leveys noin 8 km. Syvin kohta on 75,5 metriä, joka sijaitsee Lautaniemestä kaakkoon Selkäluodon itäpuolella. Sen keskisyvyys on 16,3 metriä. Vuohijärvi on Kymenlaakson syvin järvi, ja koko Suomen järvien syvyystilastoissa sijoilla 8. (keskisyvyys) ja 7. (suurin syvyys). Vuohijärvi on kirkasvetinen ja ekologiselta tilaltaan erinomainen.
Mäntyharjun reitin yläosan vedet laskevat Vuohijärven koilliskulmaan Voikosken kautta. Idässä Vuohijärveen liittyy kapean Hillosensalmen välityksellä samassa tasossa oleva Repoveden, Tihvetjärven ja Luujärven muodostama vesistö. Luoteesta Vuohijärveen laskee Nurmaanjärvi. Vuohijärvi laskee lounaiskulmastaan Siikakosken, useiden pienten järvien, Verlankosken ja Lintukymin kautta Kymijoen Pyhäjärveen. Vuohijärven suurimmat saaret ovat Kouvolaan (entiseen Valkealaan) kuuluvat Kinansaari koillisessa Voikosken eteläpuolella ja (entiseen Jaalan kuulunut) Hevossaari järven luoteiskulmassa. Saaria on 86, mutta suuri osa järvestä on avaraa selkävettä.
Vuohijärven länsiranta kuuluu (entiseen Jaalaan) nykyisin Kouvolaan ja siellä merkittävin asutus on Paljakan kylä järven luoteisimmassa lahdenpohjukassa. Pohjoisessa Mäntyharjun alueella vanhoja kyliä ovat Nurmaa (nykyisin Vuohijärvestä erilleen kuroutuneen Nurmaanjärven rannalla) ja Leppäniemi. Voikosken rannoilla, osittain Mäntyharjun, osittain (entisen Valkealan) nykyisen Kouvolan puolella on Voikosken pieni tehdaskylä. Kinansaari on vanha kylä. Järven eteläpäässä on Vuohijärven pieni teollisuustaajama.
Vuohijärvellä on pitkät perinteet puunuitossa muun muassa Mäntyharjun reitillä. Vuosisadan alussa järvellä liikennöivät höyryalukset Tapio I ja Tapio II. Vuonna 1928 valmistui Vuohijärvelle höyryhinaaja s/s Vuohijärvi ja vuonna 1938 varppaaja s/s Voikoski, joka oli Vuohijärven viimeinen höyryalus toimien vuoteen 1966 asti. Lisäksi järvellä on liikennöinyt muun muassa Suomen nuorin tervahöyry (s/s?) Tapio vuosina 1945–1955.
Vuohijärven ympärillä on toiminut useampi saha muun muassa Siikakoskella (perustettu 1826) ja Voikoskella (perustettu 1775).
Nykyisin Vuohijärvellä toimii Kalson vaneritehdas. Siikakoskessa (rakennettu alun perin 1917) ja Voikoskessa (rakennettu 1916) toimivat voimalaitokset. Voikoskella toimii samassa yhteydessä Woikoski Oy:n kaasutehdas.
Vuohijärven ympäriltä löytyvät palvelut ovat pääosin Vuohijärven kylässä, jossa toimivat asiamiesposti, baari, ja kauppa. Hillosensalmella toimivat vanhassa asemarakennuksessa kesäkahvila ja Orilammen lomakeskus.
Kalastuslupia myydään muun muassa Orilammen majalla ja Hartolan kyläkaupassa.
Vuohijärven rannoilla on runsaasti kesäasutusta. Vuohijärven vesi on erityisen puhdasta, kirkasta ja käytännössä juomakelpoista.
Turo Kartto
Tord Hjalmar "Turo" Kartto, Tuure Kartto, alk. Karlstedt, (13. huhtikuuta 1910 Viitasaari – 19. heinäkuuta 1942 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, elokuvakäsikirjoittaja ja elokuvaohjaaja.
Kartto näytteli 1930- ja 1940-luvuilla useissa Suomen Suomen Filmiteollisuuden ja Suomi-Filmin elokuvissa. Näistä muistettavimpia ovat muun muassa nuoren aktivistin rooli Risto Orkon elokuvassa "Aktivistit" (1939) ja paroni Ahlfeldtin rooli Valentin Vaalan seurapiirikomediassa "Rikas tyttö" (1939). Hän näytteli myös tohvelisankari Vihtori Vuorenkaiun poikaa, velttoa Nisseä Teuvo Tulion tuottamassa ja ohjaamassa, samannimiseen suosittuun sarjakuvaan perustuvassa elokuvassa "Vihtori ja Klaara" (1939).
Kartto laati käsikirjoituksia moniin elokuviin, kuten Vaalan ohjaamiin draamoihin "Jumalan myrsky" (1940) ja "Antreas ja syntinen Jolanda" (1941) sekä Hannu Lemisen komedioihin "Täysosuma" (1941), jossa Kartto myös näytteli sivuosassa, ja "Avioliittoyhtiö" (1942).
Sota-aikana Turo Kartto toimi sotapropagandaelokuvien selostajana, ohjaajana ja käsikirjoittajana Suomi-Filmin palveluksessa. Karton ohjaama "Rivilotta" (1943) oli paljon kiitosta saanut dokumenttielokuva Suomen "naistaistelijoista", mutta se sai ensi-iltansa vasta Karton kuoleman jälkeen. Lupaava ohjaajanura katkesi 32-vuotiaan Karton kuolemaan. Hän hukkui uimaretkellä kesällä 1942. Hänen puolisonsa oli näyttelijä Liisa Aino Pakarinen.
Linda Wong
Linda Wong (13. syyskuuta 1951 – 17. joulukuuta 1987) oli kuuluisimpia varhaisia pornotähtiä. Hän syntyi Havaijilla ja oli taustaltaan aasialainen. Hän kasvoi San Franciscossa, Kaliforniassa ja hänet otettiin vuonna 1999 postuumisti XRCO Hall of Fameen.
Wong esiintyi elokuvassa ensi kerran vuonna 1976. Vuonna 1977 hän esiintyi yhdessä Georgina Spelvinin ja John Holmesin kanssa eroottisessa elokuvassa "Jade Pussycat". Hän oli aiemmin harjoittanut jonkin aikaa laillisesti prostituutiota Las Vegasissa nimellä Linda Ching. Hän oli maineensa huipulla 1970-luvulla ja jatkoi uraansa 1980-luvulle saakka.
Wong kärsi päihderiippuvuudesta ja menehtyi lopulta Petalumassa tapaturmaiseksi oletettuun yliannostukseen.
Robert Taylor (näyttelijä)
Robert Taylor, oikealta nimeltään Spangler Arlington Brugh, (5. elokuuta 1911 Filley, Nebraska – 8. kesäkuuta 1969 Santa Monica, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Häntä pidettiin yhtenä sukupolvensa suurimmista näyttelijöistä, ja hän oli tunnettu komeudestaan; mustista hiuksistaan ja sinisistä silmistään. Hänet tunnettiin lempinimellä ”täydellisen miehen profiili”.
Taylor teki elokuvadebyyttinsä vuonna 1934. Hänen uransa kulta-aikaa olivat 1930- ja 1940-luvut, jolloin ilmestyivät hänen kuuluisimmat elokuvansa, kuten "Lääkärin omatunto" ("Magnificent Obsession", 1935) jossa vastanäyttelijänä oli Irene Dunne, "Kamelianainen" ("Camille", 1936), jossa hänen vastanäyttelijöinään olivat Greta Garbo ja Lionel Barrymore, ja "Sumujen silta" ("Waterloo Bridge", 1940), jossa hänen vastanäyttelijänään oli Vivien Leigh. Viimeksi mainittu oli Taylorin oma suosikki elokuvauraltaan. 1950-luvulla ikä alkoi jo näkyä Taylorin kasvoilla ja elokuvaroolien saaminen vaikeutui. Hän näytteli kuitenkin aina kuolemaansa asti.
Taylor oli kaksi kertaa naimisissa, ensin näyttelijä Barbara Stanwyckin kanssa vuodet 1939–1951 ja sitten Ursula Thiessin kanssa vuodesta 1954 aina kuolemaansa asti. Ursulan kanssa hänellä oli kaksi lasta. Hän kuoli keuhkosyöpään. Hän on saanut elokuvaurastaan tähden Hollywood Walk of Famelle.
Ruotsinpuoliverinen
Ruotsinpuoliverinen eli SWB () on Ruotsista kotoisin oleva puoliverinen. Rotu jalostettiin käyttämällä arabianhevosia sekä saksalaisia puoliverirotuja, joista eniten vaikuttivat trakehnenin- ja hannoverinhevoset. 1600-luvun puolivälissä Kaarle X Kustaa perusti Malmöhön Flyingen kuninkaallisen siittolan, jossa rotua alettiin jalostaa Ruotsin hovin ja armeijan ratsuhevoseksi.
Ruotsinpuoliveriset ovat säkäkorkeudeltaan 155–170 cm. Väreinä hyväksytään kaikki yksiväriset. Rakenteeltaan ruotsinpuoliveriset ovat keskimäärin hieman suomenpuoliverisiä raskaampia mutta sopusuhtaisia. Runko on syvä, takaosa voimakas ja jalat terveet. Luonne on tasainen ja kiltti.
Ruotsinpuoliveriset ovat menestyneet kilparatsuina kansainvälisesti erittäin hyvin. Varsinkin kouluratsastuksessa ne ovat suosittuja, sillä erityisesti voimakas takaosa tekee ruotsinpuoliverisestä loistavan kouluhevosen. Ruotsinpuoliveriset menestyvät myös este- ja kenttäratsastuksessa ja niitä käytetään myös vaunuhevosina.
Hanns Eisler
Hanns Eisler (6. heinäkuuta 1898 Leipzig, Saksa – 6. syyskuuta 1962 Berliini, Neuvostoliiton miehitysvyöhyke) oli saksalainen säveltäjä.
Eisler syntyi Leipzigissä, jossa hänen juutalainen isänsä Rudolf Eisler toimi filosofian professorina. Perhe muutti vuonna 1901 Wieniin, Itävaltaan. Eisler oli ensimmäisen maailmansodan veteraani ja haavoittui taisteluissa useaan otteeseen. Sodan jälkeen hän opiskeli vuosina 1919–1923 Arnold Schönbergin johdolla.
Eisler siirtyi vuonna 1925 Berliiniin, jossa hän liittyi Saksan kommunistisen puolueen jäseneksi. Hän teki uransa alkuvaiheessa yhteistyötä Bertolt Brechtin kanssa ja kirjoitti musiikin mm. useisiin tämän näytelmiin. Hän oli myös mukana työstämässä Brechtin kanssa elokuvaa "Kuhle Wampe", jonka esittämisen natsit kielsivät vuonna 1933. Hän pakeni kansallissosialistien Saksasta Yhdysvaltoihin, jossa hän sävelsi musiikkia mm. Hollywood-elokuviin. Hän julkaisi Theodor Adornon kanssa myös kirjan elokuvamusiikin säveltämisestä.
Eisler käytti teoksissaan ajoittain Schönbergin kaksitoistasäveltekniikkaa. Hänen tunnetuimpia sävellyksiään ovat "Deutsche Sinfonie" (1935–1957) ja "Hollywood Songbook" (1938–1943). Eislerin lupaavan uran etenemistä Yhdysvalloissa haittasi kylmä sota, jonka aikana säveltäjä päätyi Hollywoodin mustallelistalle. Palattuaan Saksaan säveltäjä asettui Itä-Berliiniin ja sävelsi Itä-Saksan kansallislaulun "Auferstanden aus Ruinen".
Bertolt Brechtin kuoleman jälkeen Eislerin loppuelämää varjostivat masennus ja heikentynyt fyysinen terveydentila. Hän kuoli Itä-Berliinissä 64-vuotiaana.
York, 1978.
Tiina Rinne
Tiina Maarita Rinne (virallisesti Rinne-Reitala; s. 24. toukokuuta 1929 Turku) on suomalainen näyttelijä. Hän on tehnyt työtä pääasiassa teatterinäyttelijänä, erityisesti Kansallisteatterissa, mutta myös joitakin elokuva- ja televisiorooleja. Rinne näytteli vuosina 1995–2012 Maija Mäkimaata draamasarjassa "Kotikatu".
Rinne palkittiin vuonna 1987 Pro Finlandia -mitalilla. Vuonna 2013 hänelle myönnettiin Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton kultainen kunniamerkki.
Rinteen vanhemmat ovat Jalmari Rinne ja Anni Aitto. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1961 lähtien taidehistorioitsija Aimo Reitala (1931–2012), ja heillä on kolme lasta, joista Mikko on kirjailija-käsikirjoittaja-näyttelijä.
James Perse
James Perse (s. 1972 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen vaatesuunnittelija, joka perusti omalla nimellään toimivan vaatemerkin vuonna 1996. Hänellä on omat "JP Boutique" -liikkeet Beverly Hillsissä, Las Vegasissa, Los Angelesissa, Malibussa, New Yorkissa ja San Diegossa, ja hänen tuotteitaan myydään Yhdysvaltain lisäksi viidessä muussa maassa ja lukuisissa verkkokaupoissa. Suomessa Persen luomuksia myy ainakin Gaudete Helsingissä. Vaatemerkillä on useita monivuotisia mallistoja naisille, miehille ja vauvoille.
Vuonna 2005 Persen tuotteita myytiin jo noin 40 miljoonalla dollarilla ja hänen kuvailtiin olevan tulossa "Hollywood-instituutioksi". Vuonna 2008 Persen tuotteita myytiin hänen mukaansa noin 80 miljoonalla dollarilla.
Jamesin isällä Tommy Persellä oli oma "Maxfield"-niminen muotiliike Los Angelesissa, jonka kautta James hankki kokemusta ja sai ensimmäisiä vaatemallejaan myyntiin. James oli innokas urheiluharrastaja ja hänen ensimmäinen suunnittelutyönsä oli lippalakki isän liikkeeseen. Tuotteesta tuli menestys ja esimerkiksi elokuvaohjaajat alkoivat tilata lakkeja henkilökunnalleen ja levy-yhtiöt kiertueidensa myyntitavaraksi. Vuonna 1994 Perse julkaisi ensimmäisen t-paitamallistonsa ja kaksi vuotta sen jälkeen ensimmäisen omaa nimeään kantavan naisten toppimallin. Vuonna 2003 hän aukaisi ensimmäisen oman myymälänsä.
Seijun Suzuki
Seijun Suzuki (; oik. Seitaro Suzuki, ; 24. toukokuuta 1923 Nihonbashi, Tokio – 13. helmikuuta 2017 Tokio) oli japanilainen elokuvaohjaaja. Hän teki nelisenkymmentä b-elokuvaa Nikkatsu-studiolle, valtaosin yakuza-tyylilajin rikoselokuvia.
Seitaro Suzukin ura alkoi toisen maailmansodan jälkeen apulaisohjaajana. Vuonna 1954 hän pääsi töihin Nikkatsu-tuotantoyhtiöön ja ohjasi ensimmäiset elokuvansa vuonna 1956. Studio tuotti elokuvia sarjatuotantona niukkoine budjetteineen ja tiukkoine kuvausaikatauluineen. Suzuki herätti närää muokkaamalla käsikirjoituksia mielensä mukaisiksi. Vuoden 1967 elokuvaa "Tehtävänä murha" studion johtaja piti niin käsittämättömänä, että hän erotti Suzukin ja kielsi tämän muidenki elokuvien levityksen.
Nuoret elokuvaohjaajat ja opiskelijapiirien fanijoukot alkoivat protestoida Suzukin erottamista vastaan, ja vuoden kuluttua studio pyysi anteeksi laitonta irtisanomista. Suzuki ohjasi vuosien ajan lähinnä televisiotuotantoja, mutta palasi 1970-luvun loppupuolella takaisin pitkien teatterielokuvien pariin ja ohjasi niitä harvakseltaan 2010-luvulle asti. Länsimaissa hän nousi kulttimaineeseen 1980-luvulla. Tokion elokuvafestivaaleilla nähtiin vuonna 2006 kaikki Suzukin 48 elokuvaa.
Elo-syyskuussa 2018 Yle Teema esittää torstai-illan Kino Klassikko -ohjelmapaikalla kuusi Suzukin elokuvaa: "Tähtäimessä vankiauto" (Jûsangô taihisen' yori: Sono gosôsha o nerae) vuodelta 1960, "" (Kutabare akutô-domo - Tantei jimusho 23) ja "Pedon nuoruus" (Yajû no seishun) vuodelta 1963, "Tokion rakkikoira" (Tokyo nagaremono) ja "Tappelun elegia" (Kenka erejî) vuodelta 1966 sekä viimeiseksi jäänyt Nikkatsu-tuotanto "Tehtävänä murha" (Koroshi no rakuin) vuodelta 1967. Elokuvat ovat katsottavissa myös Yle Areenassa elo-syyskuussa 2018.
John Thaw
John Edward Thaw CBE (3. tammikuuta 1942 Longsight, Manchester, Britannia – 21. helmikuuta 2002 Luckington, Wiltshire, Britannia) oli brittiläinen näyttelijä, joka näyttelijä useassa teatterinäytelmässä ja televisioelokuvassa sekä valkokankaalla. Thaw'n merkittäviin rooleihin kuuluu ylikomisario Morse.
Thaw opiskeli 17-vuotiaasta Royal Academy of Dramatic Artissa. Hänen ensimmäinen pääroolinsa televisiossa oli ylikonstaapeli John Mann sarjassa "Redcap" (1964–1966), jota seurasi suurempi läpimurto kovaotteisen komisario Jack Reganin osassa poliisisarjassa "The Sweeney" (1975–1978).
Kolmannen kerran Thaw sai esitettäväkseen poliisin roolin vuonna 1987, jolloin hänestä tuli oluesta pitävä, punaisella Jaguarilla ajava ylikomisario Morse. Morsen rooli erosi suuresti väkivaltaisesta "Sweeneyn" Jack Reganista. Morse-sarjaa tehtiin vuosina 1987–2000 kaikkiaan 33 jaksoa, joista osa perustui - joskin melko vapaasti - Colin Dexterin romaaneihin. Thaw sai osastaan Bafta-palkinnot vuosina 1990 ja 1993. Morsen viimeinen jakso esitetään Suomessa 2. joulukuuta 2017
Vuosina 1995–1999 Thaw esitti asianajaja James Kavanaghia sarjassa "Kavanagh QC".
John Thaw esiintyi myös useissa elokuvissa. Ohjaaja Richard Attenborough'n kanssa hän teki yhteistyötä muun muassa elokuvissa "Chaplin" sekä "Huuto vapaudelle", josta hän oli ehdolla parhaan sivuosan Bafta-saajaksi.
Thaw meni vuonna 1964 naimisiin Sally Alexanderin kanssa, josta hän kuitenkin erosi neljä vuotta myöhemmin. 1973 hän avioitui näyttelijätär Sheila Hancockin kanssa. Thawilla on tytär ensimmäisestä ja toinen toisesta avioliitosta. Hän adoptoi Sheila Hancockin tyttären tämän aiemmasta avioliitosta. Myös Thaw'n tytär Abigail Thaw ensimmäisestä avioliitosta on näyttelijä.
Vuonna 2004 julkaistussa elämäkerrassaan "The Two of Us: My Life with John Thaw" Hancock kertoi Thawn 1970-luvun lopulta asti sairastaman alkoholismin vaikuttaneen heidän elämäänsä ja aiheuttaneen katkoksia Thawn uralla. Thawn toipui alkoholismistaan vuotta ennen kuolemaansa.
Thaw nimitettiin Brittiläisen imperiumin komentajaksi vuonna 1994.
Hän kuoli ruokatorven syöpään 60-vuotiaana 21. helmikuuta 2002.
Televisiossa
Elokuvissa
Erogeeninen alue
Erogeeninen alue on kehossa oleva alue, jonka koskettelu ja hyväily tuottaa seksuaalista mielihyvää. Erogeeniset alueet ovat herkkiä kosketukselle, koska niissä on paljon sensorisia hermopäätteitä. Erogeenisten alueiden koskettelusta voi seurata monimutkaisia fysiologisia reaktioita, joihin liittyy oksitosiinin erityksen lisääntyminen aivolisäkkeestä, mikä herkistää ihoa ja lisää sukuelinten tuntoherkkyyttä.
Erogeenisia alueita on useimmilla naisilla esimerkiksi korvalehdissä, kaulalla, hartioissa, niskassa, kyynärtaipeissa, kainaloissa, ristiselässä, navassa, reisien sisäpinnoilla, nänneissä, varpaissa, sormissa, sukupuolielimissä sekä välilihan ja peräaukon seudulla. Häpykieli on naisen erogeenisin alue.
Miehen erogeenisia alueita ovat sukuelimet, nännit, niska, kaula, hartiat, reisien sisäpinnat, välilihan ja peräaukon seutu, varpaat ja sormet. Peniksen pää on kaikkein erogeenisin alue.
Vuonna 2013 julkaistun yhdysvaltalaisen tutkimuksen mukaan erogeeniset alueet ovat lähes samat kaikilla ihmisillä sukupuolesta ja seksuaalisesta suuntautumisesta riippumatta. Kaikkein erogeenisimmat alueet olivat tutkimuksen mukaan sukupuolielimet, huulet, korvat, sisäreidet ja olkapäät. Sen sijaan jaloissa ei ole erogeenisia alueita.
Vandaalit (täsmennyssivu)
Vandaali tai vandaalit voi tarkoittaa:
Slave I
Slave I on Tähtien sota -elokuvista tuttu avaruusalus, joka kuului galaksin parhaalle palkkionmetsästäjälle, Jango Fettille. Jangon kuoltua alus periytyi Boba Fettille, joka oli Jango Fettin täydellinen klooni ja jota hän kasvatti poikanaan. Jango Fettin alus on Kuat-OY:n tuliruiskuluokan torjuntahävittäjän prototyyppi, joka on suunniteltu partioalukseksi Oovo-IV vankilaplaneetalle. Fett järkeili, että galaksin paatuneimpien rikollisten vartiointiin suunniteltu alus sopisi mainiosti hänen epätavalliseen ammattiinsa.
Toimialan taloustiede
Toimialan taloustiede () on taloustieteen ala, joka tutkii yritysten strategista päätöksentekoa sekä markkinarakenteita. Usein tarkastelun kohteena ovat epätäydellisen kilpailun muodot.
Tyypillisimmin tutkittavia markkinamuotoja ovat monopoli, duopoli ja muut oligopolitilanteet. Lisäksi tutkimussuunta tarkastelee esimerkiksi tuotedifferentaation, hintadiskriminaation, yritysjärjestelyiden ja kartellien sekä markkinoille tulo- ja poistumisesteiden vaikutuksia markkinoiden toimintaan ja tasapainoon.
Toimialan taloustieteen teoria on valtavirraltaan sovellettua peliteoriaa. Myös empiirisellä tutkimuksella on vahvat perinteet tutkimussuunnan sisällä. Taloustieteen sisäisessä jaottelussa toimialan taloustiede lukeutuu osaksi mikrotalousteoriaa ja sillä on useita liittymäkohtia esimerkiksi informaatiotaloustieteeseen sekä kilpailupolitiikkaan.
Tunnettuja toimialan taloustieteen tutkijoita ovat muiden muassa Oz Shy, Jean Tirole sekä suomalainen Bengt Holmström.
Antti Malinen
Antti Malinen (3. marraskuuta 1979) on suomalainen lentopalloilija, joka on edustanut SM-liigassa Kempeleen Lentopalloa sekä oululaisia Ettaa ja Sun Volleyta. Hän on pelannut pääsarjassa 316 ottelua.
Malinen on pelannut urallaan Kempeleen ja Sun Volleyn lisäksi muun muassa Alavieskan Virissä ja lentopalloseura Ettassa. Ettassa Malinen pelasi SM-liigassa siihen asti kunnes Etta putosi liigasta 2005. Kaudella 2006 Malinen oli nostamassa Kempeleen Lentopalloa SM-liigaan. Kempele voitti kauden aikana yhtä lukuun ottamatta kaikki pelinsä ja eteni ylivoimaisesti SM-liigaan. Malinen kuului usean vuoden ajan SM-liigan keskitorjujien parhaimmistoon ja oli tärkeä lenkki Kempeleen joukkueessa.
Juho Rajala
Juho Rajala (s. 6. elokuuta 1985) on suomalainen lentopalloilija, pelipaikaltaan libero. Rajala pelasi kaudella 2013-2014 Raision Loimun riveissä, Lentopallon Mestaruusliigassa. Rajala valittiin myös Suomen miesten lentopallomaajoukkueeseen keväällä 2013.
Rajala on Oulunsalosta kotoisin oleva liberopelaaja. Rajala edusti Oulunsalon Vasamaa koko junioriuransa ajan.
Miesten Lentopallon Mestaruusliigassa Rajala debytoi 1.10.2003 oululaisen Ettan riveissä Perungan Poikia vastaan. Ettassa Rajala pelasi 2003-2005. Seuraavat kaksi kautta 2005-2007 Rajala pelasi Raision Loimussa ennen sirtymistään vuonna 2007 Kempeleen Lentopalloon. Kahden Kempeleen kauden jälkeen ura jatkui seuran nimenvaihdon myötä Sun Volleyssa seuraavat kolme kautta tuoden tuplamestaruuden 2010.
Raision Loimuun Rajala siirtyi takaisin kaudeksi 2012-2013. Hänet valittiin kauden ensimmäiseen kuukauden tähdistöön liberoksi syys-lokakuussa.
Lisäksi Rajala on edustanut aikuisten sarjatasoilla nuorten maajoukkuetta, kun hän opiskeli Kuortaneen valtakunnallisessa valmennuskeskuksessa. Kuortaneella opiskellessaan Rajala edusti nuorten maajoukkuetta 1-sarjassa.
Anton Praetorius
Anton Praetorius (1560 Lippstadt – 6. joulukuuta 1613 Laudenbach) oli saksalainen pappi, reformoitua uskontoa edustanut teologi ja kirjailija. Hän tuli tunnetuksi noitavainojen ja kidutuksen vastustajana. Avioliitosta 1586 Maria Praetoriuksen kanssa hänellä oli yksi poika.
Dittelsheimin ensimmäisenä reformoituna pappina Praetorius kirjoitti 1595 latinankielisen selvityksen Heidelbergin linnan kuuluisasta ”Ensimmäisestä Suuresta Tynnyristä”. Vuonna 1596 Praetorius nimitettiin ruhtinaan hovisaarnaajaksi (läheinen Frankfurt am Main), ja vuotta myöhemmin ruhtinas nimitti hänet noitatuomioistuimen jäseneksi. 
Praetorius protestoi noituudesta syytettyjen kidutusta vastaan. Hänen ansiotaan oli, että eräs noituudesta syytetty nainen päästettiin vapaaksi ja syyte häntä vastaan peruutettiin. Kysymyksessä on tähän mennessä ainoa historiasta tunnettu tapaus, jossa pappi oli se, joka lopetti epäinhimillisen kidutuksen ja esti "oikeinkäynnin". Praetorius menetti hovisaarnaajan paikkansa, ja hänestä tuli 1598 pappi Laudenbachin kylään. 
Poikansa Sculteruksen nimissä hän julkaisi 1598 noitavainoa ja kidutusta vastustavan kirjan "Gründlicher Bericht von Zauberey und Zauberern ('Perusteellinen selvitys taikuudesta ja taikureista'). Kirjan toista painosta vuonna 1602 julkaistaessa Praetorius rohkeni käyttää omaa nimeään kirjan kirjoittajana. 1613 samasta kirjasta ilmestyi kolmas painos, johon hän kirjoitti henkilökohtaisen alkulauseen. Praetoriuksen kuoleman jälkeen tuntemattomat henkilöt julkaisivat kirjasta jälkimaailmalle vielä neljännenkin painoksen.
Harry Chapin
Harry Forster Chapin (7. joulukuuta 1942, New York – 16. heinäkuuta 1981) oli yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä. Hän teki myös merkittävää humanitaarista työtä ja sai tästä hyvästä postuumisti Yhdysvaltain Kongressin kultamitalin 7. joulukuuta 1987.
Chapin tuli tunnetuksi balladin tai novellin kaltaisista lauluistaan, jotka kertoivat koskettavia tarinoita erilaisista ihmisistä ja inhimillisistä tilanteista, kuten katolle kiipeävästä sala-ampujasta (laulussa ”Sniper”), entisen tyttöystävänsä kyytiin ottavasta taksinkuljettajasta (”Taxi”) tai kirjeenvaihtoystävänsä ensi kerran luokseen saavasta maaseudun miehestä (”Mail Order Annie”).
Chapin oli toinen Jim ja Elspeth Chapinin neljästä lapsesta. Pojan vanhemmat erosivat vuonna 1950. Hän valmistui Brooklyn Technical High Schoolista 1960 ja opiskeli sen jälkeen Yhdysvaltain ilmavoimien akatemiassa sekä Cornellin yliopistossa, josta hän kuitenkin lähti valmistumatta. Alun perin hän suunnitteli uraa dokumenttielokuvien tekijänä.
Chapin äänitti varhaisen albumin veljiensä Tomin ja Steven kanssa. Hänen ensialbuminsa "Heads and Tales" ilmestyi vuonna 1972, ja siltä julkaistu single "Taxi" nousi Billboardin listan 24. sijalle. Chapinin ainoaksi listaykköshitiksi jäi "Cat's in the Cradle", joka sisältyi artistin neljännelle studiolevylle "Verities & Balderdash" (1974). ”Cat’s in the Cradlesta” on esittänyt oman versionsa Ugly Kid Joe. Chapinin Broadway-musikaali "The Night That Made America Famous" oli vuonna 1975 Tony-ehdokkaana.
Chapinilla oli aviopuoliso Sandra ("Sandy") ja tämän kanssa kaksi yhteistä lasta, Jennifer "Jen" ja Joshua. Sandralla oli myös kolme lasta edellisestä avioliitosta. Chapin menehtyi liikenneonnettomuudessa, jonka uskotaan aiheutuneen sydänkohtauksesta.
Chapinin elämäkerta "Taxi: The Harry Chapin Story" julkaistiin vuosi hänen kuolemansa jälkeen. Edesmennyt laulaja otettiin 15. lokakuuta 2006 Long Island Music Hall of Fameen.
Hector on tehnyt Chapinin humoristisesta laulusta "Six String Orchestra" suomenkielisen coverversion "Monofilharmoonikko". Tämä versio on julkaistiin singlenä sekä vuoden 1977 albumilla "H.E.C.".
Mika ja Turkka Mali tekivät 1992 Chapinin lauluihin perustuvan albumin "Näin käy haaveiden".
Ilmasipuli
Ilmasipuli ("Allium cepa" Proliferum-ryhmä, syn. "Allium cepa" var. "viviparum") on monivuotinen sipuli. Se kehittää sipuleita sekä maanalaiseen varteensa että varsiensa latvoihin. Ilmasipuli talvehtii Suomen oloissa. Optimaalinen ilmasipulin kasvupaikka on aurinkoinen ja hyvin lannoitettu.
Kasvin meheviä varsia käytetään ruohosipulin tavoin. Latvaan kasvavista pikkusipuleista voi kasvattaa uusia taimia.
Sauber C15
Sauber C15 oli Leo Ressin suunnittelema Formula 1 -auto, jolla Sauber-talli kilpaili kaudella 1996. Siinä oli voimanlähteenä Fordin Zetec-R moottori. Autoa ajoivat Heinz-Harald Frentzen, jolle kausi oli Sauberilla jo kolmas ja Benettonilta siirtynyt Johnny Herbert.
Sauber sai ajokkeihinsa uudet V10-moottorit, kun vielä viime kaudella talli käytti kahdeksansylinterisiä voimanlähteitä. Uudet Zetec-R V10-moottorit osoittautuivat kuitenkin odotettua heikommiksi ja talli keräsi ainoastaan 11 MM-pistettä ja yhden palkintosijan.
Tallin kuljettajat osoittivat kuitenkin hyviä otteita. Frentzen oli hieman Herbertiä nopeampi, mutta Herbert saavutti tallin historia toisen palkintosijan ajamalla maaliin kolmantena Monacon GP:ssa. Frentzen ajoi silloin neljänneksi.
Sauber sijoittui C15-autollaan valmistajien mestaruussarjassa seitsemänneksi 11 pisteellä.
Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, "kursivointi" kilpailun nopeinta kierrosta.
Alan J. Pakula
Alan Jay Pakula (7. huhtikuuta 1928 – 19. marraskuuta 1998) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, -tuottaja ja -käsikirjoittaja, joka tunnettiin erityisesti salaliittotrillerin lajityypin parissa tekemästään työstä. Hänen tunnettuja töitään ovat "Klute – rikosetsivä", "Sofien valinta" ja "Presidentin miehet".
Pakula syntyi puolanjuutalaisille vanhemmille ja opiskeli Yalen yliopistossa. Hän aloitti filmiuransa Warner Brothersin animaatioyksikössä assistenttina.
Pakula sai surmansa auto-onnettomuudessa ollessaan palaamassa New Yorkin Manhattanilta kotiinsa Long Islandille.
Paul Osipow
Paul Osipow (s. 11. kesäkuuta 1939, Kymi) on suomalainen taidemaalari ja näyttelijä.
Osipowin vanhemmat olivat käyttöpäällikkö Igor Osipow ja Elna Arponen. Hänen puolisonsa vuodesta 1961 oli keramiikkataiteilija, kuvanveistäjä Anna-Maria Osipow, avioliitto päättyi eroon 1980-luvun alussa. Osipow opiskeli maalaamista Suomen Taideakatemian koulussa vuosina 1958–1962, Vapaassa taidekoulussa vuonna 1960 ja Teksasin yliopistossa vuosina 1975–1976. Hän on toiminut useaan otteeseen opettajana taidealan oppilaitoksissa Suomessa, samoin kuin vt. professorina Tukholman taideteollisessa korkeakoulussa. Hän on Teksasin osavaltion kunniakansalainen. Osipow sai valtion 15-vuotisen taiteilija-apurahan 1985, prinssi Eugenin mitali hänelle myönnettiin 1989.
Osipowin läpimurto tapahtui vuonna 1966 järjestetyssä Nuorten näyttelyssä. Siellä oli esillä Osipowin urbaania elämää kuvaavia popmaalauksia, jotka saivat paljon kiitosta. Hänen maalauksensa ovat muuttuneet paljon tuosta ajasta ja nykyään hänen teoksiaan onkin vaikea luokitella minkään tietyn taidesuuntauksen mukaan. Suomen ja Euroopan lisäksi hänen taulujaan on ollut esillä eri näyttelyissä Yhdysvalloissa, Japanissa ja Israelissa.
1960- ja 1970-luvuilla Osipow näytteli myös muutamissa elokuvissa. Hänellä oli pääosa Risto Jarvan läpimurtoelokuvassa "Työmiehen päiväkirja" (1967) ja Matti Kassilan Aila Meriluoto -filmatisoinnissa "Haluan rakastaa, Peter" (1972). Tosin jälkimmäisen elokuvan kohdalla ohjaaja ei ollut tyytyväinen Osipowin ääneen, joten näyttelijä Matti Oravisto sai dubata hänen repliikkinsä. Osipowilla oli rooli myös niin ikään Risto Jarvan ohjaamissa elokuvissa "Kun taivas putoaa..."(1972) sekä "Mies, joka ei osannut sanoa ei" (1975).
Cutting Crew
Cutting Crew on vuonna 1985 Englannissa perustettu rock pop -yhtye. Yhtye on toiminut vuosina 1985–1993 ja uudelleen vuodesta 2006 alkaen. Vuosien 1985–1993 kokoonpano oli käytännössä sama, mutta vuoden 2006 paluun jälkeen klassisesta kokoonpanosta on jäljellä vain laulajakitaristi Nick Van Eede joka kiertää Cutting Crew -nimellä sessiomuusikoiden kanssa. 1980-luvun lopulla yhtyeelle annettiin "Yhden hitin ihme" -arvo, sillä yhtyeen kappale "(I Just) Died In Your Arms" oli huippumenestys ja pääsi listojen kärkeen useassa maassa.
Yhtyeen perustivat Nick Van Eede ja Kevin MacMichael vuonna 1985. Kaksikko nauhoitti kaksi demoa samana vuonna.
Sami Koivunen
Sami Koivunen on suomalainen lentopalloilija, pelipaikaltaan keskitorjuja. Koivunen pelaa kaudella 2012-2013 Raision Loimussa. Koivunen on opiskellut Kuortaneen urheilulukiossa.
Justin Somper
Justin Somper on englantilainen nuortenkirjailija. Hän syntyi St Albansissa ja kävi Warwickin yliopistoa. Hän työskentelee suhdetoimintakonsulttina ja koettaa työnsä ohella kirjoittaa. "Vampiraatit"-sarjan ensimmäinen osa "Vampiraatit – Kirottujen laiva" julkaistiin vuonna 2005 ja se sai muun muassa koululaisten jakaman KS3 Explores -lastenkirjapalkinnon.
Waseca Subdivision
Waseca Subdivision on Canadian Pacific Railwayn hallinnoima, ylläpitämä ja liikennöimä rautatieosuus Minnesotan osavaltion eteläosassa Yhdysvalloissa. Itä-länsisuuntainen rataosuus oli aiemmin osa Dakota, Minnesota and Eastern Railroadin päärataa, ja se yhdistää Winonan kaupungin Wasecan kaupunkiin.
Rataosalla on vain tavaraliikennettä. Rautatieliikenteen ohjaus tapahtuu radiopuhelimitse annettavien liikkumislupien turvin. Varsinaisia turvalaitteita tai opastimia ei ole. Winonan ratapihaa hallinnoi Union Pacific Railroad.
Rataosuuden on alun perin rakentanut Chicago and North Western Railway ja se myytiin Dakota, Minnesota and Eastern Railroadille, kun Chicago and North Western Railway fuusioitui Union Pacific Railroadin kanssa. Rataosuus siirtyi Canadian Pacific Railwaylle vuonna 2008, kun se hankki omistukseensa koko Dakota, Minnesota and Easternin osakekannan.
I Am Me
I Am Me on yhdysvaltalaisen pop/rock-laulaja Ashlee Simpsonin toinen studioalbumi, joka julkaistiin Yhdysvalloissa 18. lokakuuta 2005. Sen ensimmäinen single oli "Boyfriend", joka menestyi hyvin. Toinen single oli "L.O.V.E.", joka menestyi yhtä hyvin kuin edeltäjänsä. Kolmas single oli "Invisible", mutta se ei ollut tällä albumilla.
Charmian Hussey
Charmian Hussey on englantilainen kirjailija. Hän on tunnettu kirjasta "Salaisuuksien laakso", jonka hän kirjoitti alun perin pojalleen, mutta käsikirjoitus unohtui ullakolle. Sittemmin hän julkaisi sen omakustanteena. Kirjasta tuli keräilyharvinaisuus, ja siitä oltiin valmiina maksamaan huimia summia. Silloin lontoolainen kustannusyhtiö heräsi ja julkaisi uuden painoksen.
Husseyn ura alkoi Lontoossa, hän oli kuuluisimpien muotihuoneiden mannekiinina. Myöhemmin hän opiskeli arkeologiksi ja osallistui kaivauksiin Englannissa ja Lähi-idässä.
Nykyisin hän asuu miehensä kanssa Cornwallissa ja viljelee siellä maata. Luonnon ja erityisesti sademetsien suojelu on edelleen lähellä hänen sydäntään.
Muriel Duckworth
Muriel H. Duckworth CM (31. lokakuuta 1908 Austin, Québec, Kanada – 22. elokuuta 2009 Magog, Québec, Kanada) oli kanadalainen feministi ja rauhanaktivisti. Hänelle myönnettiin vuonna 1991 Pearsonin rauhanmitali.
Duckworth ylennettiin vuonna 1983 Kanadan ritarikunnan jäseneksi.
Mika Ääritalo
Mika Ääritalo (s. 25. heinäkuuta 1985 Turku) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Turun Palloseuraa. Hän on pelipaikaltaan laitahyökkääjä.
Ääritalo palasi TPS:n riveihin kaudella 2005 Aston Villan organisaatiosta . Hän siirtyi Englantiin tammikuussa 2003. Hänestä olivat kiinnostuneita myös Manchester United, Arsenal FC ja useiden hollantilaisseurojen ohessa Feyenoord.
Kaudella 2006 hän teki ensimmäisen liigamaalinsa Turun derbyssä FC Interiä vastaan. Kauden jälkeen hänet valittiin vuoden liigatulokkaaksi pelaajien äänestyksessä ja hän voitti myös katsojien äänestämän Pohjolan vakuuttaja-kisan.
Ensimmäisen A-maaottelunsa Ääritalo pelasi Viroa vastaan toukokuussa 2010.
Ääritalo on edustanut lähes koko uransa ajan Turun Palloseuraa. TPS:n pudottua Veikkausliigasta kauden 2014 päätteeksi Ääritalo siirtyi FC Lahteen. Lahdessa hän pelasi yhden kauden ja esiintyi yhteensä 23 ottelussa ennen siirtymistään Kuopion Palloseuraaan, jota hän edusti myös yhden kauden ajan. Kaudelle 2017 Ääritalo palaa takaisin Ykkösessä edelleen pelaavaan TPS:aan.
Helen Dunmore
Helen Dunmore (12. joulukuuta 1952 Yorkshire, Englanti – 5. kesäkuuta 2017) oli brittiläinen runoilija sekä lasten- ja nuortenkirjailija.
Dunmore opiskeli englannin kieltä Yorkshiren yliopistossa. Ennen ensimmäisen kirjansa julkaisua hän asui kaksi vuotta Suomessa. Dunmore työskenteli englannin opettajana Turussa. Hänen teoksensa "House of Orphans" sijoittuu Suomen sortovuosien aikaan.
Dunmore sai Orange-palkinnon romaanistaan "A Spell of Winter" vuonna 1996. Hänen teoksensa "The Siege" oli ehdolla Whitbread-palkinnon ja Orange-palkinnon saajaksi. Hän matkusti ja luennoi monissa paikoissa ympäri maailmaa, myös Suomessa.
Dunmore kertoi maaliskuussa 2017 sairastavansa syöpää, johon hän kuoli 5. kesäkuuta 2017.
Dunmore aloitti kirjailijanuransa 1980-luvun alussa julkaisemalla ensimmäisen runokirjansa "The Apple Fall" (1983). Ensimmäinen romaani "Zennor in Darkness" ilmestyi kymmenen vuotta myöhemmin. Se kertoo kirjailija D. H. Lawrencen ja hänen saksalaissyntyisen vaimonsa Friedan elämästä toisen maailmansodan aikana Zennor-nimisessä kaupungissa. Dunmore kertoi olevansa kiinnostunut D. H. Lawrencen, Katherine Mansfieldin ja Virginia Woolfin kaunokirjallisesta tuotannosta.
Dunmoren ensimmäinen suomennettu romaani oli "Keskustelua kuolleiden kanssa" ("Talking to the Dead", 1996), jossa nuori taiteilija, valokuvaaja Nina, matkustaa sisarensa kutsusta tämän luokse maaseudulle. Sisar Isabel on toipumassa keisarinleikkauksesta ja haluaa Ninan auttavan taloustöissä. Kuumin kesä miesmuistiin ei ole ainoa tekijä, joka aiheuttaa ahdistusta ja pahaa oloa. Sisarusten menneisyydestä käy ilmi seikkoja, jotka kumpikin haluaisi unohtaa ja vaientaa kuoliaaksi. Tapahtumat etenevät omalla voimallaan eteenpäin kohti lopullista, yllättävää päätöstään.
Dunmoren runoutta on ilmestynyt suomennettuna "Kuuna päivänä" -kokoelmassa (2003).
Lähde
Lähde
Tignes
Tignes on ranskalainen kunta, joka sijaitsee Rhône-Alpesin alueella ja Savoien departementissa.
Tignesin kunta on eräs korkeimmalla sijaitsevista vakinaisesti asutuista kuntayhteisöistä Euroopassa. Varsinaisen kylän korkein kohta on 2 127 metriä ja kylässä asuu vakinaisesti lähes 2 200 asukasta. Kylä sijaitsee laaksossa, jonka halki virtaa Isère-joki, joka laskee Rhône-jokeen lähellä Valenvcen kaupunkia.
Kunta on tunnettu talviurheilukeskus. Kaikkein korkeimpien huippujen alueella voidaan harrastaa hiihtämistä myös kesäisin, joten osa hiihtokeskuksista on avoinna ympäri vuoden. Tignes on muodostanut naapurikunnan Val d'Isèren kanssa yhteistyössä Espace Killyn laskettelualueen, jossa on hoidettuja rinteitä 300 kilometriä.
Ennen toista maailmansotaa Tignesin kunta ja kylä olivat lähes tuntemattomia ja niin Ranskan historian puitteissa kylän historia ei yllä edes eiliseen, vaan se on kokonaisuudessaan nykyisyyttä.
Kirottu koodi
Kirottu koodi on Ilkka Remeksen nuorille kirjoittama jännitysromaani, jossa seikkailee muistakin Remeksen kirjoista tuttu Aaro Korpi. Romaanin päällyksen on tehnyt Sami Saramäki ja se julkaistiin vuonna 2006.
Aaro Korpi on luokkaretkellä Roomassa, kunnes hän huomaa mielestään epäilyttävän tyypin ja lähtee seuraamaan tätä museoon. Tämä ”epäilyttävä tyyppi” on todellisuudessa rikollinen, joka sotkee museon taideteoksen. Juuri ennen tihutyötä rikollinen katsoo Aaroa silmiin. Poliisit tulkitsevat eleen väärin, ja varkaan paettua Aaro joutuu kuulusteluun. Todellisuudessa tihutyö on vain verho museossa sattuneelle taidevarkaudelle. Aaron selitettyä tilanteen poliisit eivät enää epäile häntä. Kun poliisit ovat tehneet nopean kuulustelun Aaro saa palata retkimajaan. Opettaja ei kuitenkaan ole tyytyväinen Aaron hetkellisestä katoamisesta.
Aaro kutsutaan lisäkuulusteluihin, joka on huono asia koska Aaron luokan olisi tarkoitus lentää kotiin seuraavana aamuna.
Aaro katsoo luokkatoverinsa Lauran videokameran nauhaa, ja huomaa Lauran kameralle vahingossa tallentuneen kuvan varkaasta. Laura ei kuitenkaan ole halukas luovuttamaan kameraa. Kuulusteluiden vuoksi Aaro jää Roomaan yhdeksi päiväksi vielä kouluavustaja Essin kanssa.
Aarolla on poliiseille arvokasta tietoa, sillä hän on päässyt rikollisten jäljille. Poliisit eivät kuitenkaan usko häntä, joten Aaro lentää kotiin heti kuulustelun jälkeen pettyneenä.
Kotiin päästyään Aaro menee internetiin etsimään tietoa. Vihdoin Aaro pääse rikollisten jäljille, joten Aaro ja Essi lentävät Alpeille, Saksaan ”laskettelemaan”. Saksassa on myös Paolo, Essin poikaystävä jonka hän tapasi Italiassa. Myös Aaron ystävä Niko lentää Saksaan auttamaan Aaroa rikollisten jäljittämisessä. Aaro sanoi Essille menevänsä ”vaeltamaan” Nikon kanssa. Todellisuudessa lihaksikkaalla Aikidoa harrastavalla nuorella miehellä ei ole mitään kokemusta vaeltamisesta.
Paolon avun avulla pojat saavat selville varkaiden olinpaikan. Oikeasti Dietrich ei ole lainkaan kiinnostunut varastamastaan taideteoksesta, vaan Isänsä teoksen taakse jättämästä tärkeästä koodista. Dietrich on menettää hermonsa koodin kanssa, eikä ole huomata Aaroa ja Nikoa, jotka vakoilevat ahkerasti rikollisten tekemisiä. Rikollisten unohtaessa ulko-oven auki, pojat hiipivät taloon sisälle. Achim kuitenkin tulee hakemaan Dietrichin lompakkoa, ja lähtiessään huomaa Aaron ja Nikon talossa. Aaro auttaa Dietrichiä ratkaisemaan koodin, ja yhtäkkiä puolet tuntuvat menevän hieman sekaisin. Dietrich ei ollutkaan niin paha tyyppi kun mitä pojat luulivat. Sen sijaan moni muu asia on aivan erilainen kun mitä Aaro aluksi luuli. Taidevarkauskin tuntuu olevan verho aivan toisenlaiselle rikokselle. Koodin salaisuus paljastuu.
Thomas Jane
Thomas Jane (oik. Thomas Elliott III; s. 29. tammikuuta 1969, Baltimore, Maryland, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa "Deep Blue Sea" (1999), "Epäilyksen alaisena" (2000), "Tuomari" (2004), "Unensieppaaja" (2003), "Crow 2 – enkelten kaupunki" ja "The Mist – usva" (2007).
Nuorena Jane toimi Hollywoodissa katusoittajana.
Jane oli naimisissa näyttelijä Patricia Arquetten kanssa vuosina 2006–2011. Heillä on tytär Harlow Olivia Calliope (s. 2003).
Kristuskyrkan
Kristuskyrkan on Helsingissä Etu-Töölön kaupunginosassa sijaitseva kirkko. Se on valmistunut vuonna 1928 ja se kuuluu Helsingin ruotsinkieliselle metodistiseurakunnalle. Arkkitehtuuriltaan rakennus edustaa 1920-luvun uusgotiikkaa. Sen on suunnitellut rakennusmestari Atte V. Willberg.
Kristuskyrkanin 59 metriä korkea torni on keskeinen osa Helsingin siluettia. Se näkyy hyvin muun muassa Helsinkiin saapuvista junista ja Hakaniemen Ympyrätalolta.
Birgit Õigemeel
Birgit Sarrap (os. Õigemeel; s. 24. syyskuuta 1988) on virolainen laulaja, joka voitti vuonna 2007 paikallisen Idols-kilpailun, "Eesti otsib superstaarin", ensimmäisen tuotantokauden. Vuonna 2013 hän osallistui kappaleella ”Et uus saaks alguse” Eurovision laulukilpailuun voitettuaan maaliskuussa Eesti Laul -kilpailun. Keväästä 2015 alkaen hänen taiteilijanimensä on ollut Birgit.
Õigemeel avioitui Thaimaassa 15. maaliskuuta 2015 musiikkiliikemies Indrek Sarrapin kanssa. Avioitumisen myötä hänen sukunimensä vaihtui ja hän otti taiteilijanimekseen pelkän etunimensä Birgitin. Pariskunnalla on 8. lokakuuta 2013 syntynyt poika Simeon.
Becki Newton
Becki Newton (oik. Rebecca Sara Newton; s. 4. heinäkuuta 1978, New Haven, Connecticut, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen tunnetuin roolinsa on Amanda Tanen komediasarjassa "Ruma Betty" vuosina 2006–2010. Hän näytteli Weird Loners televisiosarjassa vuonna 2015.
Newton kasvoi Guilfordissa Connecticutissa. Hän on suorittanut Pennsylvanian yliopistossa tutkinnon Euroopan historiassa. Hän on käsikirjoittanut ja toiminut juontajana yhdysvaltalaisella TBS-kanavalla julkkiksia haastattelevassa ohjelmassa "Movie Junky". Hänellä oli myös pieni rooli "Siskoni on noita" -sarjan seitsemännen tuotantokauden viimeisessä jaksossa. Newton näytteli myös sarjassa Ensisilmäyksellä Neil Patrick Harrisin näyttelemään Barney Stinsonin tyttöystävää Quinnia.
Saint Patrick (Dominica)
Saint Patrickin alue on yksi Dominican kymmenestä hallinnollisesta alueesta. Alue rajautuu Saint Georgeen, Saint Lukeen ja Saint Markiin lännessä ja Saint Davidiin pohjoisessa. Alueen pinta-ala on 84,4 km² ja väkiluku vuonna 2011 oli 7 622.
Grand Bay (tunnetaan myös nimellä Berekua) ja La Plaine ovat alueen suurimmat asutuskeskukset. Muita kyliä ovat:
Wes Borland
Wesley Louden ”Wes” Borland (s. 7. helmikuuta 1975 Richmond, Virginia) on yhdysvaltalainen kitaristi. Hän on tullut tunnetuksi työstään yhtyeessä Limp Bizkit.
Borland muutti lapsena perheineen Floridaan isän saatua pastorinviran presbyteerikirkosta. Hän hyväksyi 1990-luvun puolessavälissä Limp Bizkitin perustajajäsenien tarjouksen liittyä yhtyeeseen kitaristiksi.
Borland oli mukana Limp Bizkitin kolmella ensimmäisellä studiojulkaisulla. Hän kuitenkin erosi yhtyeestä 12. lokakuuta 2001, koska koki yhtyeen rajoittaneen hänen taiteellista vapauttaan. Borland liittyi yhtyeeseen uudelleen vuosiksi 2004–2006.
Borlandilla on ollut useita omia musiikkiprojektejaan, mutta yksikään niistä ei ole menestynyt kansainvälisesti yhtä hyvin kuin Limp Bizkit. Hän harrastaa myös kuvataidetta ja vaikuttaa tällä hetkellä yhtyeessä Black Light Burns.
Elokuussa 2008 Marilyn Manson ilmoitti Borlandin liittyneen kitaristiksi Mansonin yhtyeeseen. Borland soitti Mansonin kanssa ainoastaan kahdella keikalla, Koreassa ja Los Angelesissa. Hän jätti Mansonin yhtyeen alkuvuodesta 2009 liittyäkseen jälleen takaisin Limp Bizkitiin.
Sam Rivers (basisti)
Samuel Robert "Sam" Rivers (s. 2. syyskuuta 1977 Jacksonville, Florida) on yhdysvaltalainen nu metal -muusikko. Hän on tullut tunnetuksi Limp Bizkit -yhtyeen basistina ja yhtenä sen perustajajäsenistä.
Limp Bizkitin rumpali John Otto on Sam Riversin serkku. Rivers on yhtyeen nuorin jäsen ja meni vuonna 2001 naimisiin tyttöystävänsä Kinter Atkinsin kanssa.
Rivers on Limp Bizkit -uransa ohella myös tuottanut muiden esittäjien levytyksiä.
Sam Rivers
Sam Rivers -nimisiä henkilöitä ovat:
HIFK Kaukalopallo
HIFK Kaukalopallo on suomalainen kaukalopallojoukkue. Kaudella 2006–2007 joukkue pelasi III-divisioonassa, jossa se voitti mestaruuden voittamalla finaaliottelussa MyPS:n lukemin 14–8. Mestaruuden myötä seura nousi kaudeksi 2007–2008 II-divisioonaan. HIFK:lla on kaukalopallosta viisi Suomen mestaruutta, joista yhden voitti sen kakkosjoukkue.
John Otto
John Everett Otto (s. 22. maaliskuuta 1977 Jacksonville, Florida, Yhdysvallat) on Limp Bizkitin rumpali. Hän oli mukana perustamassa yhtyettä vuonna 1994. Basisti Sam Rivers on hänen serkkunsa.
John Otto kuuluu yhä Limp Bizkitin kokoonpanoon. Hänellä on kaksi lasta.
Roppō
Roppō (; ) viittasi alun perin Japanin lain kuuteen pääosaan. Termiä käytetään myös yleisesti viittaamaan lain kuuteen pääalueeseen.
Kuusi lakia ovat:Sana roppō on muunnos Japaniin Meiji-kauden alussa tuodun Ranskan lakikokoelman "Code Napoléonin" nimestä, japaniksi "Napoleon go-hōten" (). Vaikka "Code Napoléon" koostui viidestä pääosasta, japanilaiset lisäsivät omaan kokoelmaansa perustuslakinsa, ja kokoelman nimitykseksi tuli "roppō".
Lainsäädäntö on Japanissa usein niukkaa. Lakikirja "Roppō zensho", joka muistuttaa kooltaan suurta sanakirjaa, sisältää kaikki kuusi lakia sekä muita Japanin parlamentin säätämiä lakeja.
Varde
Varde on Tanskassa Etelä-Tanskan alueella sijaitsevan Varden kunnan keskustaajama. Vuoden 2012 alussa taajamassa oli 13 416 asukasta.
Varde on keskiajalla perustettu kaupunki, ja se sijaitsee Jyllannin niemimaan länsirannikolla.
Varden kaupungin tarkkaa ikää ei tiedetä, mutta ensimmäiset kirjalliset lähteet mainitsevat sen vuoden 1100 tienoilla, ja sen arvellaan olleen olemassa jo varhaiskeskiajalla. Kaupunki on kasvanut merenkulkijoille suojaisaan jokisuuhun, joka on ollut myös maanteiden risteyskohta sopivalla etäisyydellä merestä ollakseen turvallinen. Tuolloin kaupunkia suojasi myös linnoitus. Noin vuonna 1300 linnoitus muutti kaupungin eteläpuolelle pienelle saarelle. Molempien linnoituksien sijaintipaikoilta on löytynyt muinaisesineistöä, jota on näytteillä Varden museossa. Vaikka kaupunki ei ole koskaan ollut suuri, on siellä jo keskiajalla ollut kaksi kirkkoa..
Varden Pyhän Jaakobin kirkon vanhimmat osat edustavat jo romaanista arkkitehtuuria 1000-luvun alkupuolelta, kun taas kirkon torni on peräisin myöhäiskeskiajalta. Kirkkoa on myös myöhempinä aikoina laajennettu..
Varde sai kaupunkioikeudet () vuonna 1442. Kaupunki paloi melkein kokonaan 1821, joten Pyhän Jaakobin kirkko jäi lähes ainoana keskiajalta peräisin olevana rakennuksena jäljelle..
Dallas-Kalevala
Dallas-Kalevala on suomalaisen arkkitehti- ja taiteilijapari Casagrande & Rintalan automatkaan Suomesta Japaniin perustuva näyttely ja taideteos Demeter kansainvälisessä ympäristötaidenäyttelyssä Obihirossa Hokkaidon saarella Japanissa vuonna 2002.
Casagrande & Rintala ajoivat Land Rover -maastoautolla Suomesta Japaniin Venäjän ja Siperian halki. Matkan aikana he valokuvasivat venäläisiä mummoja, keräsivät vanhoja kirveitä ja äänittivät paikallisia radiokanavia. Matkan aikana kerätystä materiaalista tehtiin ympäristötaideteos Obihiron kaupungissa sijaitsevaan 24 hevosen talliin. Matka kesti 24 päivää.
David R. Ellis
David Richard Ellis (8. syyskuuta 1952 Santa Monica, Kalifornia – 7. tammikuuta 2013 Johannesburg, Etelä-Afrikka) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja entinen sijaisnäyttelijä.
Hän harrasti nuorena lainelautailua ja alkoi esiintyä pikkurooleissa elokuvisa teini-ikäisenä. Surffausharrastuksensa ansiosta hän pääsi stunt-tehtäviin 1970-luvun puolivälistä asti. Ohjaajana hän aloitti elokuvalla "Kotia kohti II – Seikkailu San Franciscossa" vuonna 1996, mutta tuli laajemmin tunnetuksi vuonna 2006 ohjatessaan elokuvaa "Snakes on a Plane". Tämän elokuvan suunnitteluun osallistui lukuisia sen tulevia faneja, jotka estivät elokuvan nimen vaihtamisen ja tekivät sille omia mainosjulisteitaan.
Latinankielinen Wikipedia
Latinankielinen Wikipedia () on Wikipedian latinankielinen versio. Vicipaedia aloitti vuonna 2002 lähinnä antiikkiin suuntautuneena projektina, mutta myöhemmin se on laajentunut käsittelemään kaikenlaisia aiheita muiden laajojen Wikipedioiden tapaan. Vicipaedia Latina on saanut kasvavassa määrin erilaista asiantuntemusta edustavia kirjoittajia, ja samalla artikkelien kieliasu on huomattavasti parantunut.
Tavoitteena on noudattaa klassillisen tai filologisen latinan kieliopillista normia. Sanojen valinnassa pyritään noudattamaan klassillista perinnettä, mutta moderneista asioista puhuttaessa on omaksuttu "Nuntii Latini" -tyyppinen pragmaattisuus, jossa pyritään harkituilla sanalainoilla täsmälliseen ilmaisuun. Ennen uudissanojen käyttöönottoa asioista yleensä keskustellaan varsin perusteellisesti. Artikkelien kieli on luonnollisesti latina, mutta keskusteluissa on mahdollista käyttää useita kieliä aina tarpeen mukaan.
Tavoitteena on myös luoda oppimisalusta (Porta Eruditionis) koululaisille ja latinasta kiinnostuneille aikuisopiskelijoille.
Vicipaedia Latinassa on yli artikkelia.
Saint George (Dominica)
Saint Georgen alue on yksi Dominican kymmenestä hallinnollisesta alueesta. Alue rajautuu Saint Pauliin pohjoisessa, Saint Patrickiin idässä ja Saint Lukeen etelässä. Alueen pinta-ala on 56,1 km² ja vuoswn 2011 väkiluku 21 241.
Alueen keskus on Roseau, joka on samalla Dominican pääkaupunki. Sen lisäksi alueeseen kuuluvat seuraavat kylät:
Menestyksen salaisuus
Menestyksen salaisuus on Leevi and the Leavingsin kokoelma-albumi. Se julkaistiin vuonna 1992 levymerkillä Pyramid.
Albumin kansitaiteen on toteuttanut Mikko Kurenniemi.
Levy on myynyt 31 099 kappaletta, ja se palkittiin kultalevyllä vuonna 1995.
Tarn
Tarn () on Ranskan departementti numero 81, joka on saanut nimensä Tarn-joen mukaan. Departementti sijaitsee Etelä-Ranskassa entisellä Midi-Pyrénées'n hallintoalueella. Departementti on pinta-alaltaan 5 758 neliökilometriä ja siellä on 377 675 asukasta (2011). Tarnin pääkaupunki on Albi. Tarn on jaettu edelleen kahteen arrondissementtiin, 46 kantoniin ja 324 kuntaan.
Tarnin departementti syntyi Ranskan vallankumouksen yhteydessä 4. maaliskuuta 1790. Tarn muodostettiin osasta Languedocin provinssia.
Pointe Michel
Pointe Michel on pieni kaupunki St. Luken alueella Dominican lounaisosassa, pääkaupunki Roseausta etelään.
Östersundin raatihuone
Östersundin raatihuone () on rakennus Östersundin kaupungissa, Jämtlandin läänissä Ruotsissa. Se on rakennettu vuosina 1909–1912 arkkitehti Frans Bertil Wallbergin piirustusten pohjalta. Rakennusmestarina toimi Johan August Hellström. Rakennus edustaa kansallisromanttista tyyliä, jossa moderni pohjoiseurooppalainen tiiliarkkitehtuuri kohtaa jämtlantilaisen rakennusperinteen.