hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Roman Herzog
Roman Herzog (5. huhtikuuta 1934 Landshut – 10. tammikuuta 2017 Jena) oli saksalainen Kristillisdemokraattisen puolueen poliitikko ja Saksan liittopresidentti (1994–1999). Hän oli koulutukseltaan juristi.
Herzogista tuli professori vuonna 1964. Hän opetti ensin vuoteen 1966 Münchenin yliopistossa, sen jälkeen Berliinin yliopistossa, jonka johdossa hän oli vuosina 1971–1972. Hänestä tuli vuonna 1980 parlamentin jäsen ja sisäministeri.
Herzog toimi vuodesta 1987 korkeimman perustuslaillisen tuomioistuin Bundesverfassungsgerichtin johtajana. Hän jäi kyseisestä virasta vasta noustessaan liittopresidentiksi vuonna 1994. Häntä seurasi Johannes Rau vuonna 1999.
Herzog oli vuodesta 1959 naimisissa Christiane o.s. Kraußin kanssa. Vaimo kuoli vuonna 2000, ja Herzog meni uusiin naimisiin Alexandra Freifrau von Berlichingenin kanssa. Hänet palkittiin Karlspreisilla vuonna 1997.
Ville Riippa
Ville Riippa on suomalainen muusikko ja tuottaja. Hän on työskennellyt muun muassa kosketinsoittajana, sessiomuusikkona, säveltäjänä ja tuottajana. Riippa on vaikuttanut muun muassa yhtyeissä Husky Rescue, Juha Tapio band ja Teddy Rok Seven. Hän on myös tehnyt kohtausmusiikin elokuvaan "Dark Floors – The Lordi Motion Picture" (2008). Tämän lisäksi Ville Riippa on tuottanut Juha Tapion menestyslevyt.
Isäntä soittaa hanuria
Isäntä soittaa hanuria on Matti Kassilan ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1949. Elokuva perustuu Tatu Pekkarisen näytelmään "Peräkylän profeetta" vuodelta 1934. Maalaisfarssiksi luonnehdittu elokuva on Kassilan esikoisohjaus.
Jatkuvat väärinkäsitykset vievät elokuvan huumoria absurdiin suuntaan. Kun tivoli poikkeaa maalaiskylään, se saa paikallisten ihmisten arkirutiinit sekaisin. Juoni rakentuu pääasiallisesti aiheutuneiden väärinkäsitysten ja musiikin varaan. Keskushahmona on nuori mies nimeltä Pelle. Häntä luullaan erehdyksessä sirkuspelleksi, mitä käsitystä tivolin väki piloillaan vahvistaa. Lopulta rovasti selvittää, että kyseessä on pitäjän uusi kanttori ja että Pelle on hänen oikea etunimensä, hän kun sattumalta on ruotsinkielinen.
Vanha komedienne Siiri Angerkoski loistaa pirttihirmuna, joka lopulta saa kuin saakin luovuttaa isännänvallan eli talon kaikki avaimet siihen asti nahjuksena pitämälleen ja yllättäen terästäytyneelle miehelleen, joka lopussa tokaisee iloisesti: ”Ja se on isäntä, joka tässä talossa hanuria soittaa!”
Kassila sai käsikirjoituksen tuottaja Toivo Särkältä, joka lausui: ”Tästä saatte nyt oman filmin, ottakaa tai jättäkää”. Särkkä oli seurannut Kassilan työskentelyä hänen toimiessaan apulaisohjaajana elokuvassa "Aaltoska orkaniseeraa". Ensi-ilta oli 19. elokuuta 1949 Helsingissä Rexissä ja Tuulensuussa ja eräillä muilla Suomen paikkakunnilla.
Aikakautensa farssielokuvien tapaan elokuva sai ensi-illan jälkeen lehdistössä murskakritiikin. Eugen Terttulan ("Suomen Sosialidemokraatti") mielestä elokuva oli skandaali, Olavi Veistäjä ("Aamulehti") toteaa, että ”käsikirjoitus on Tatu Pekkarisen ja jälki myös sen mukaista”, joskin ”yleisöllä on hauskaa”, ja ”onnellisia ne, jotka pystyvät tämänlaatuisesta ilottelusta nauttimaan, ja niitä näyttää olevan yllin kyllin!”
Televisioesitysten yhteydessä kansankomediaan suhtauduttiin lempeämmin. Kritiikissä muistutetaan, että Kassila sai valmiin käsikirjoituksen ja ohjeet kuvauspaikkoja myöten, ja hän teki ilmeisesti parhaansa. Kassilan myöhempiin ohjauksiin verrattuna elokuvaa pidetään vaatimattomana kansanfarssina. Elokuvan muistettavimmiksi näyttelijöiksi on nimetty nimihenkilöä esittävä Kalle Viherpuu ja leski-isäntä Ernesti Juntukaista näyttelevä Jalmari Rinnettä.
Demolition Records
Demolition Records on brittiläinen levy-yhtiö.
Walter Scheel
Walter Scheel (8. heinäkuuta 1919 Solingen – 24. elokuuta 2016) oli saksalainen Vapaan demokraattisen puolueen poliitikko ja entinen Saksan liittopresidentti (1974–1979).
Scheel palveli toisessa maailmansodassa ilmavoimissa. Hän aloitti ministerinuransa 1960-luvun alussa, ja hänestä tuli vuonna 1969 ulkoministeri ja varaliittokansleri. Willy Brandtin erottua 7. toukokuuta 1974 Scheel hyväksyi tilapäisesti liittokanslerin tehtävän; hän ehti olla virassa vain hieman yli viikon, sillä 16. toukokuuta hänen seuraajakseen astui Helmut Schmidt.
Scheeliä seurasi liittopresidenttinä vuonna 1979 Karl Carstens. Scheel oli vuosina 1969–1985 naimisissa Mildred Scheelin kanssa. Hänen avioliittonsa Barbara Wiesen kanssa alkoi vuonna 1988. Aviopari eli yhdessä Berliinissä.
Snapper Music
Snapper Music on vuonna 1996 perustettu brittiläinen levy-yhtiö. Yhtiön artisteja ovat olleet esimerkiksi Porcupine Tree, No-Man, Ozric Tentacles, Pink Floyd , Fish, W.A.S.P. ja Happy Mondays.
Chu
Chu oli muinainen valtio Kiinassa Zhou-dynastian aikana noin vuosina 1030 eaa. – 223 eaa. Sitä kutsuttiin myös nimillä Jing ja Jingchu. Valtion ensimmäinen pääkaupunki oli Danyang, joka sijaitsi lähellä nykyistä Xichuania. Myöhemmin pääkaupunki siirtyi Yingiin.
Chun alueelta Zaoyangista Keski-Kiinasta tehtyjen arkeologisten löytöjen perusteella valtakunta on ollut hyvin vauras, vauraampi kuin aiemmin on ajateltu. Ylimysten hautausmaalla on vainajien lisäksi kymmeniä hevosia vaunuineen.
Antony and the Johnsons
Antony and the Johnsons on yhdysvaltalainen kokeellista musiikkia esittävä yhtye. Se voitti arvostetun Mercury Prize -musiikkipalkinnon vuonna 2005. Lehdistö on maininnut Antonyn olevan osa New Weird America -liikettä.
Yhtye on periaatteessa androgyynin laulajan Antony Hegartyn oma ilmaisukanava. Yksi teema yhtyeen musiikissa on henkilökohtainen transgender-näkökulma. Tämän huomaa esimerkiksi kappaleessa ”For Today I Am a Boy”, jossa nuori poika uneksii kasvavansa naiseksi.
Brittiläinen kokeellista musiikkia tekevä Current 93:n David Tibet kuuli yhtyeen demon ja tarjoutui julkaisemaan Antonyn musiikkia Durtro-levy-yhtiönsä kautta. Debyyttialbumi "Antony and the Johnsons" ilmestyi vuonna 2000. Vuonna 2001 Antony julkaisi jatkoksi lyhyen EP-levyn, "I Fell in Love with a Dead Boy", joka sisältää nimikappaleen lisäksi coverin David Lynchin ja Angelo Badalamentin kappaleesta ”Mysteries of Love” sekä Current 93 -coverin ”Soft Black Stars”.
Tuottaja Hal Willner kuuli EP:n ja soitti sen Lou Reedille, joka värväsi Antonyn mukaan kiertueelleen ja kahdelle albumilleen. Tätä kautta yhtye saavutti enemmän huomiota, ja kirjoitti sopimuksen yhdysvaltalaisen Secretly Canadian -levy-yhtiön kanssa. Se julkaisi toisen EP:n "The Lake", jolla Lou Reed vierailee yhdellä raidalla. Secretly Canadian julkaisi myös uudelleen Antony and the Johnsonsin debyyttialbumin Yhdysvalloissa laajemmalla levityksellä vuonna 2004.
Antonyn toinen kokopitkä albumi, "I Am a Bird Now", sai ylistäviä arvosteluja ja huomattavasti enemmän huomiota valtavirrassa voitettuaan Mercury Prize -palkinnon vuoden 2005 parhaana albumina.
Antony and the Johnsons on esiintynyt Suomessa neljästi: marraskuussa 2005 Tavastialla, kesäkuussa 2007 ja maaliskuussa 2009 Kulttuuritalolla. Konserttien liput myytiin nopeasti loppuun. Yhtye esiintyi myös Ilosaarirockissa vuonna 2012.
Turhan Bey
Turhan Gilbert Selahattin Sahultavy eli Turhan Bey (30. maaliskuuta 1922 Wien – 30. syyskuuta 2012 Wien) oli itävaltalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi Hollywoodissa 1940-luvulla. Hänen isänsä Prens Lutfullah oli turkkilainen ja äitinsä tšekkiläinen.
Bey muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1930 ja opiskeli Pasadena Playhousessa Kaliforniassa. Hänen ensimmäinen elokuvaesiintymisensä on vuodelta 1941.
Beyllä oli rooli muun muassa elokuvissa "Ali Baba ja 40 rosvoa" (1944), "Yö paratiisissa" (1946), "Aaveitten talo" (1948), "Casanovan seikkailut" (1948) ja "Laulu Intiasta" (1949). Hän oli usein María Montezin vastanäyttelijänä.
Beyn ura hiipui 1950-luvun alussa, mutta hän nautti pienen renessanssin 1990-luvulla. Hän esiintyi kahdessa "Babylon 5" -tieteissarjan jaksossa.
Lokomotiv Jaroslavl
HK Lokomotiv Jaroslavl on KHL-liigassa pelaava, vuonna 1949 perustettu venäläinen jääkiekkojoukkue Jaroslavlin kaupungista. Seuran nimi oli vuosina 1965–2000 Torpedo Jaroslavl ja sitä ennen sillä oli useita eri nimiä.
Lokomotiv Jaroslavl aloitti perustamiskaudellaan 1949–1950 toimintansa Neuvostoliiton kolmannelta sarjatasolta Vtoraja Ligasta. 1980-luvulla seura nousi nimellä Torpedo Jaroslavl Pervaja Ligaan ja sieltä kaudeksi 1987–1988 maan pääsarjaan. 1990-luvun lopusta lähtien Lokomotiv on ollut Venäjän johtavia jääkiekkoseuroja. Sillä on Venäjän jääkiekkomestaruus vuosilta 1997, 2002 ja 2003.
Suomalaisvalmentajille tietä KHL:ään raivannut Kari Heikkilä valmensi Lokomotivin Venäjän superliigan finaaliin 2008 ja KHL:n finaaliin 2009.
7. syyskuuta 2011 Jakovlev Jak-42 -tyypin lentokone, jonka kyydissä oli koko Lokomotiv Jaroslavlin joukkue, syöksyi maahan 15 kilometriä Jaroslavlin kaupungista itään. Onnettomuudessa kuoli välittömästi 43 henkilöä. Pelaajista vain Aleksandr Galimov ja lentokoneen miehistöstä Aleksandr Sizov selvisivät törmäyksestä. Viisi päivää onnettomuuden jälkeen Galimov kuoli saamiinsa vammoihin moskovalaisessa sairaalassa, joten onnettomuuden seurauksena kuoli 44 henkilöä. Sizov on siten ainoa turman jäljiltä elossa oleva henkilö.
Kaudeksi 2012–2013 seura palasi pelaamaan KHL-liigaa. Joukkue hankki nimekkäitä uusia pelaajia riveihinsä, kuten kazakstanilaisen maalivahdin Vitali Kolesnikin ja venäläisen NHL-konkarin, hyökkääjä Viktor Kozlovin.
Paha henki
Paha henki on monimerkityksinen ilmaisu, joka yleensä tarkoittaa jonkinlaista ilkeää tai häiritsevää henkiolentoa.
Yleisesti ilmaisulla tarkoitetaan Saatanan lähettämiä aineettomia ja näkymättömiä apureita, joiden tehtävä on houkutella ihmiset lavealle tielle; erittäin tyypillinen ilmaisu tällaisesta oli 1980-luvun lopun Teiden ritarit -liikenneturvallisuuskampanjassa esiintynyt animoitu punainen pikkupiru, "Salamatkustaja", joka hyppäsi autoilijan olalle ja yllytti tätä kaahaamaan – ja onnistuessaan nauroi iljettävästi.
Harry Potter -tarinoissa paha henki on kummitusta aineellisempi henkiolento, joka etupäässä oleskelee kellareissa tai ullakoilla, missä se vaikeroi ja kolistelee putkia. Kuten näiden tarinoiden kummituksetkin, se on varsin vaaraton olento.
Bifrost
Bifrost oli skandinaavisessa mytologiassa sateenkaarisilta, joka johti Midgårdista Asgårdiin, jumalien valtakuntaan. Vain jumalat pystyivät kulkemaan sitä pitkin ja Heimdall-jumala vastasi sen vartioinnista.
Aasat olivat tehneet kolmivärisen sillan taikuudella, ja se oli erittäin vahva. Bifrostia kutsuttiin joskus myös nimellä "Asbru", millä viitattiin sen tekijöihin. Silta sortuu maailman loppuessa.
Rien Poortvliet
Rien Poortvliet (7. elokuuta 1932 – 15. syyskuuta 1995) oli alankomaalainen piirtäjä ja maalari. Hänet tunnetaan erityisesti kuvituksista, joita hän teki useisiin kirjoihin. Osan kuvittamistaan kirjoista hän myös kirjoitti itse.
Poortvlietin kuvittamia kirjoja ovat muun muassa "Suuri tonttukirja", "Tonttujen kutsu", "Hau hau, oma koirani" ja "Nooan arkki". Osan kirjoistaan hän teki yhdessä kirjailija Wil Huygenin kanssa.
Ruorimestari
Ruorimestari on sotalaivaston aliupseerin tehtävä ja arvo.
Ruorimestari toimii sotalaivalla ohjailusta huolehtivan kansimiehistön työnjohtajana ja hoitaa mm. lokikirjan pitämisen.
Ruorimestari sijoittuu arvoltaan kersantin ja pursimiehen väliin. Ruorimestarin on osattava navigoida sekä pystyttävä tarpeen vaatiessa ohjailemaan alusta itsenäisesti.
Wil Huygen
Willibrord Joseph ”Wil” Huygen (1922–2009) oli alankomaalainen kirjailija. Hänet tunnetaan muun muassa yhdessä kuvittaja Rien Poortvlietin kanssa tekemästään "Suuresta tonttukirjasta" (1976), joka kertoo tontuista tietokirjaa jäljitellen. Menestyksen myötä Huygen ja Poortvliet laativat teokselle myös jatkoa.
Kari Wahlgren
Kari K. Wahlgren (s. 13. heinäkuuta 1977 Hoisington, Kansas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä.
Wahlgren valmistui Kansasin yliopistosta vuonna 1999, minkä jälkeen hän esiintyi useissa teatterinäytelmissä. Samalla Wahlgren teki ensimmäisen ääniroolinsa Kansas Cityn radiomainoksessa. Muutettuaan Los Angelesiin hän ryhtyi ääninäyttelijäksi ja teki aluksi usein dubbauksia animesarjoihin, kuten "Narutoon", "Rave Masteriin", "Chobitsiin" ja "Gad Guardiin". Hänet palkittiin kahdesti kuukauden ääninäyttelijäksi vuosina 2002 ja 2005.
Wahlgren on ääninäytellyt myös yli 30 videopelissä ja tehnyt myös äänirooleja animaatioihin, kuten "Jake Long – amerikkalainen lohikäärme", "Ben 10" ja "Kim Possible". Hänen pitkäaikaisimmat ääniroolit ovat sarjoissa "Super Robot Monkey Team Hyperforce Go!" ja "Legion of Super Heroes". Hän oli muun muassa Emma Frostin äänenä "Wolverine and the X-Menissa".
Auringonnousu (elokuva)
Auringonnousu ("Sunrise: A Song of Two Humans") on F. W. Murnaun klassikkoelokuva vuodelta 1927. Mykkäelokuvista runollisimmaksi arvioitu teos muistetaan muun muassa Hugo Riesenfeldin musiikista. Kaupunkilaisnaisen ja maalaismiehen tarinasta tuli toinen historian ensimmäisistä parhaan elokuvan Oscar-palkinnon voittajista.
Elokuva valittiin vuonna 1958 ”maailman kauneimmaksi elokuvaksi”. Sight & Sound -elokuvalehden äänestyksessä 2002 "Auringonnousu" valittiin seitsemänneksi parhaaksi elokuvaksi. Vuonna 1979 "Auringonnousu" pääsi mukaan suomalaiskriitikoiden kokoamalle sadan tärkeimmän elokuvan listalle.
"Auringonnousulla" on ollut merkittävä vaikutus moniin ohjaajiin, muun muassa Frank Borzageen ja John Fordiin.
Kaupunkilaisnainen houkuttelee maalaismiehen murhaamaan vaimonsa järvellä. Eripurainen pariskunta löytää kuitenkin rakkauden ihmeen uudelleen.
Voitetut Oscar-palkinnot:
Oscar-ehdokkuudet:
Amerikiumdioksidi
Amerikiumdioksidi (AmO) on amerikiumin dioksidi. Sitä käytetään alfasäteilyn lähteenä ionisoitumiseen perustuvissa palovaroittimissa.
Amerikiumdioksidin moolimassa on 275,06 g/mol, tiheys 11,68 g/cm (vesi = 1,0 g/cm), sulamispiste 1 000 °C (hajoaa) ja CAS-numero 12005-67-3.
Amerikiumdioksidia voidaan myös käyttää amerikium-alumiinilejeerinkien valmistuksessa. Näitä taas voidaan käyttää transuraanien tuottamiseen pommittamalla metalliseosta neutroneilla.
Suomalainen maatiaissika
Suomalainen maatiaissika oli sian suomalainen alkuperäisrotu, joka on kuollut sukupuuttoon. Se oli karvainen ja rakenteeltaan varsin laiha eläin, joka oli sopeutunut hyvin pohjoiseen ilmastoon. Jalostettujen ja paremmin tuottavien sikarotujen yleistyessä Suomessa maatiaissika kuoli vähitellen sukupuuttoon.
Ahvenanmaanlammas
Ahvenanmaanlammas (tunnetaan myös nimellä saaristolammas) on lampaan suomalainen alkuperäisrotu, joka on sopeutunut Saaristomeren karuihin oloihin.
Kooltaan lammas on matala ja pienikokoinen. Lajin alkukantaisuudesta kertoo kaksikerroksinen villa. Pohjavilla on lyhyttä ja pehmeää ja eristää kylmää vastaan. Peitinvilla on pidempää ja muodostaa suojaavan kerroksen esimerkiksi sadetta vastaan. Villatyyppejä on monia. Pässeistä noin puolella on sarvet, uuhista noin viidesosalla.
Ahvenanmaanlammas on uhanalainen rotu, mutta se on hitaasti yleistymässä. Ahvenanmaanlammasta tavataan sekä saaristossa että Manner-Suomessa, missä katraiden määrä on tasaisesti lisääntynyt 2000-luvulla. Ahvenanmaanlampaalla on oma rotuyhdistys, joka perustettiin vuonna 2004. Yhdistys on myös rodun virallinen kantakirjanpitäjä Suomessa.
Kainuunharmas
Kainuunharmas on lampaan suomalainen alkuperäisrotu. Sitä pidettiin alun perin suomenlampaan harmaana muotona. Kainuunharmas on harvinainen lammasrotu, jonka väritys on karitsana usein musta, mutta muuttuu harmaaksi eläimen kasvaessa. Lampaalla on useimmiten mustat jalat ja pää.
Juha Gustafsson
Juha Gustafsson (s. 26. huhtikuuta 1979) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja.
Hän aloitti uransa Kiekko-Espoon joukkueessa ja pelasi kausien 1995–2009 aikana 451 Jääkiekon SM-liigaottelua Kiekko-Espoossa, Bluesissa, Tapparassa ja HPK:ssa. Kaudella 2007–2008 hän oli voittamassa Bluesissa SM-pronssia.
Kaudella 2008–2009 Gustafssonin rooli Bluesissa jäi pieneksi ja osapuolet purkivat sopimuksen tammikuussa 2009. Gustafsson siirtyi samall Serie A:n SG Pontebbaan. Pontebbasta Gustafsson siirtyi kesällä 2009 Ruotsin I-divisioonan Tingsrydiin.
Gustafsson oli nostamassa Tingsrydiä I-divisioonasta Allsvenskaniin, jossa pelasikin seuraavan kautensa. Kaudeksi 2011–2012 Gustafsson palasi I-divisioonaan, kun hän teki sopimuksen Kristianstads IK:n kanssa.
Länsisuomenkarja
Länsisuomenkarja on suomalainen karjarotu, joka kehittyi aikoinaan Länsi- ja Etelä-Suomessa. Se on suomalaisista alkuperäisroduista yleisin. Länsisuomenkarjaa on Suomessa nykyään lähes 4000 yksilöä, mutta yleisempiin rotuihin verrattuna varsin harvinainen.
Länsisuomenkarjan eläimet ovat nupoja ja väriltään useimmiten yksivärisen ruskeita. Joissakin suvuissa kuitenkin periytyy valkoisia merkkejä.
Länsisuomenkarjan kanta on melko pieni ja sukusiittoinen. Rotua voidaan kuitenkin jalostaa ominaisuuksia kehittäen eikä pelkästään pyrkiä säilyttämään ja laajentamaan kannan jalostuspohjaa.
Viimeisinä parina vuosikymmenenä länsisuomenkarjaa on pystytty jalostamaan jonkin verran, ja vaikka rotu maitotuotoksessa häviääkin yhä reilusti valtaroduille, se on silti selkeästi muita suomenkarjarotuja runsastuottoisempi.
90-luvun alussa Suomeen tuotiin kahden ruotsalaisen mutta suvuiltaan suomalaistaustaisen sonnin siementä. Tätä arvosteltiin kovasti, mutta sonnit tuottivat hyvissä yhdistelmissä verrattain kookkaita ja runsaslypsyisiä, joskin hankalaluonteisia tyttäriä. 2000-luvulla harjoitettu runsas nuorsonnien käyttö on laajentanut rodun jalostusmahdollisuuksia ja vähentänyt jalostuskäytössä olevien sonnien keskinäistä sukulaisuutta.
Hotel Adlon
Hotel Adlon on yksi Saksan tunnetuimmista hotelleista. Se sijaitsee Berliinissä, Unter den Lindenin varrella ja Pariser Platzin laidalla lähellä Brandenburgin porttia. Hotelli kuuluu nykyisin Kempinski-hotelliketjuun.
Ensimmäinen Hotel Adlon rakennettiin vuonna 1907 Karl Friedrich Schinkelin suunnitteleman Palais Redernin paikalle. Hotellin rakennutti Lorenz Adlon, berliiniläinen viinikauppias ja ravintoloitsija. Hotel Adlon oli maailmansotien välisenä aikana Euroopan tunnetuimpia hotelleja. Siellä vieraili lukuisia kuuluisuuksia, kuten Louise Brooks, Charlie Chaplin, Herbert Hoover ja Marlene Dietrich.
Hotelli jatkoi toimintaansa läpi toisen maailmansodan, vaikkakin osa siitä muutettiin sotakenttäsairaalaksi Berliinin taistelun viimeisten päivien aikana. Hotelli selviytyi sodan ilmapommituksista ilman suuria vaurioita. Vuoden 1945 toukokuun 2. päivänä rakennuksen viinikellarista alkunsa saanut tulipalo tuhosi kuitenkin hotellin päärakennuksen täysin.
Sodan jälkeen Saksan demokraattinen tasavalta avasi hotellin jäljelle jääneen siipirakennuksen nimellä Hotel Adlon. Entisen hotellin Itä-Berliinin ja Länsi-Berliinin välille jäänyt, Pariser Platzin laidalla ollut päärakennus tuhottiin muiden aukiota reunustavien rakennusten tavoin.
Vuonna 1964 hotellirakennusta julkisivuineen kunnostettiin ja uudistettiin. Hotelli kuitenkin suljettiin 1970-luvulla ja lopulta purettiin vuonna 1984. Saksan jälleenyhdistyttyä hotellin kiinteistön osti länsisaksalainen investointiyhtiö. Paikalle rakennettiin alkuperäistä hotellirakennusta muistuttava uusi rakennus. Sen avajaiset pidettiin 23. elokuuta vuonna 1997 Saksan liittotasavallan presidentin Roman Herzogin johdolla.
Joan Tower
Joan Tower (s. 6. syyskuuta 1938) on yhdysvaltalainen säveltäjä. Hänestä tuli vuonna 1990 ensimmäinen Grawemeyerillä palkittu naissäveltäjä.
Tower syntyi New Rochellessa, New Yorkin osavaltiossa, mutta kasvoi pääasiassa Etelä-Amerikassa, jossa hänen isänsä työskenteli kaivosinsinöörinä. Hän harrasti jo lapsena pianonsoittoa ja palasi 18-vuotiaana kotimaahansa opiskellakseen Bennington Collegessa, Vermontissa. Hän jatkoi Columbian yliopistoon, jossa hän sai maisterin- ja tohtorinarvonsa musiikista.
Tower on tullut tunnetuksi lukuisilla laajalti esitetyillä ja levytetyillä orkesteriteoksillaan, joihin hänen tuotantonsa ei kuitenkaan rajoitu. Hän on opettanut vuodesta 1972 Bard Collegessa. Hänet otettiin vuonna 1998 Yhdysvaltain Taiteiden ja kirjallisuuden akatemiaan ja vuonna 2004 Taiteiden ja tieteiden akatemiaan.
Tower toimi vuosina 1985–1987 St. Louisin sinfoniaorkesterin nimikkosäveltäjänä.
Moldavian sosialistisen neuvostotasavallan lippu
Moldavian sosialistisen neuvostotasavallan lippu oli Moldavian sosialistisen neuvostotasavallan tunnus. Se otettiin käyttöön 31. tammikuuta 1952. Lipussa on keskellä vihreä raita, jonka ylä- ja alapuolella on punainen raita. Lipun vihreä raita kuvasi Moldavian vehreää luontoa, sen metsiä, niittyjä ja viini-istutuksia. Lipun vasemmassa yläkulmassa on kommunismin symboli sirppi ja vasara. Niiden yläpuolella oleva tähti kuvaa edistymistä. Lippu jätettiin pois käytöstä Moldovan itsenäistyttyä, ja nykyään Moldavian sosialistisen neuvostotasavallan lippu on Transnistriassa käytössä.
Södertunneln
Södertunneln on Tukholman Södermalmin kaupunginosassa Ruotsissa sijaitseva metrotunneli. Se johtaa Slussenilta Skanstullille. Nykyään vierekkäisiä tunneleita on useampia eri raideliikennemuotojen käytössä.
Raitiotietunneli avattiin liikenteelle 1. lokakuuta 1933. Joskus tunnelista on käytetty myös nimeä "Katarinatunneln". Alkuvaiheessa sitä käyttivät raitiovaunut, vuodesta 1950 lähtien tunnelissa ovat liikennöineet metrojunat. Vuonna 1941 tehtiin päätös yhdistää tunneli rakennettaviin esikaupunkiratoihin ja muuttaa raitiotie täysimittaiseksi metrojärjestelmäksi. Tämä "Tunnelbanaksi" nimetty osuus oli Tukholman metron ensimmäinen ja koko järjestelmä nimettiin sen mukaan. Tunnelin muutostöihin ryhdyttiin vuonna 1949 ja liikennöinti metrojunilla alkoi Slussenin ja Hökarängenin välillä 1. lokakuuta 1950. Tunnelissa ajaneiden raitiovaunujen virroitus oli toteutettu radan yläpuolisella ajolangalla, kun nykyiset metrojunat saavat virran sivukiskosta. Tunnelin pituus on 1 370 metriä josta 513 metriä on louhittu kallioon. Raitioliikenteen käytössä sillä liikennöivät linjat 8 ja 19. Nykyään se on Tunnelbanan vihreän linjan käytössä.
Rautatietunneli joka tunnetaan nimellä "Södra tunneln", louhittiin 1870-luvulla Tukholman eteläiseltä asemalta Stadsgårdeniin. Se oli käytössä 1950-luvun puoleen väliin asti jolloin se korvattiin uudella. Se ei ole yhteydessä metron käytössä olevaan Södertunnelniin, mutta niiden molempien pohjoiset suut ovat melko lähekkäin. Autoliikenteen käytössä oleva tunneli on nimeltään "Söderledstunneln".
Tom Laughlin
Thomas Robert ”Tom” Laughlin (10. elokuuta 1931 – 12. joulukuuta 2013) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja. Hän syntyi Minneapolisissa Minnesotassa mutta vietti lapsuutensa Milwaukeessa Wisconsinissa.
Laughlin aloitti elokuvauransa vuonna 1955. Vuonna 1967 hän ohjasi ja näytteli itse elokuvassa "Born Losers", joka oli ensimmäinen osa suursuosioon nousseesta Billy Jack -elokuvasarjasta. Se sai kolme jatko-osaa vuosina 1971, 1974 ja 1977.
Laughlinin muuhun tuotantoon kuuluu muun muassa elokuva "Lahjomaton" (1975). Hän on uransa aikana piiloutunut myös lukuisien pseudonyymien taakse.
Hän oli vuodesta 1956 naimisissa Delores Taylorin kanssa, ja heillä oli kolme lasta. Lasten ollessa pieniä Laughlin piti taukoa elokuvaurastaan ja perusti yhdessä vaimonsa kanssa Montessori-esikoulua.
Laughlin osallistui varsinkin myöhempinä vuosinaan aktiivisesti politiikkaan. Hän oli ehdolla presidenttiehdokkaaksi vuosina 1992, 2004 ja 2008. Laughlin tunnettiin varsinkin Irakin sodan arvostelijana.
Hän aloitti kahden poliittisesti latautuneen elokuvan kuvaukset, mutta ydivoimaloihin liittyvästä korruptiosta kertova "Billy Jack lähtee Washingtoniin" ei päässyt koskaan elokuvateatterilevitykseen, ja kesken lapsipornosta kertoneen elokuvan kuvausten hän loukkaantui ja joutui keskeyttämään. Hänellä todettiin kielisyöpä, mutta hän eli sen jälkeen vielä toistakymmentä vuotta.
Oliivipaviaani
Oliivipaviaani eli anubispaviaani ("Papio anubis") on afrikkalainen apinalaji. Täysikasvuinen uros on lähes 100 senttimetriä pitkä, sen häntä on 70 senttimetriä ja painoa saattaa olla jopa 45 kiloa. Naaraat ovat vain puolet uroksen koosta.
Oliivipaviaani liikkuu savannilla 20–50 eläimen laumoina, usein antilooppien ja seeprojen seurassa.
Muiden paviaanien tapaan oliivipaviaanit syövät pääasiassa kasvisravintoa, mutta ne pyydystävät myös pieniä nisäkkäitä, lintuja ja hyönteisiä.
Kantoaika kestää 180 päivää ja naaras saa usein vain yhden poikasen.
Jacqueline Bisset
Winifred Jacqueline Fraser-Bisset (s. 13. syyskuuta 1944 Weybridge, Surrey, Englanti) on brittiläinen näyttelijä. Hän on ollut ehdolla César-palkinnon, Emmy-palkinnon ja neljän Golden Globen saajaksi. Vuonna 2014 hän sai Golden Globen sivuosasta televisiosarjassa "Murtuva maailma".
Bisset syntyi Weybridgessä ja harrasti lapsuusvuosinaan balettia. Hänen äitinsä oli ranskalaistaustainen, joten tytär oppi puhumaan sujuvaa ranskaa ja opiskeli lontoolaisessa Lycée Français Charles de Gaullessa. Bissetin äiti sairastui MS-tautiin, ja vanhempiensa erottua 28 avioliittovuoden jälkeen vuonna 1968 hän muutti avuksi äitinsä luokse. Hän alkoi opiskella näyttelemistä ja mallintöitä.
Bisset on ollut kansainvälinen elokuvatähti 1960-luvulta saakka, ja hän on jatkanut uraansa menestyksellä 2000-luvulle saakka. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa "Bullitt" (1968), "Kiitorata" (1970), "Amerikkalainen yö" (1973), "Idän pikajunan arvoitus" (1974), "Syvyyden saalistajat" (1977), "Kuolema korjaa kokit" (1978), "Rikas ja kuuluisa" (1981), "Villi orkidea" (1990), "Kiveen kirjoitettu" (1995), "Paholainen kulkee mustissa" (1999) ja "Domino" (2005).
Siviilisäädyltään Bisset on naimaton. Hänellä oli suhde venäläiseen balettitanssijaan Aleksandr Godunoviin, mutta se päättyi vuonna 1988. Godunov kuoli alkoholismin ja hepatiitin aiheuttamiin komplikaatioihin vuonna 1995.
Messukylän lukio
Messukylän lukio (MELU) oli Tampereella vuosina 1976–2010 toiminut yleislukio, joka hoiti vuosina 1996–2010 opetusministeriön myöntämää viestinnän erityistehtävää. Messukylän lukio oli vuodesta 1996 Suomen ainoa viestinnän erityislukio ja Itä-Tampereen ainoa lukio.
Messukylän lukio syntyi vuonna 1976, kun Messukylän yhteiskoulu eriytettiin peruskoulu-uudistuksen yhteydessä Messukylän lukioksi ja Ristinarkun yläasteeksi. Messukylän yhteiskoulu oli perustettu vuonna 1959 oppikouluksi Messukylän alueen lapsille. Aloitteen teki Tampereen Messukylän Lions-klubi. Valtioneuvosto myönsi kahdeksanluokkaiselle oppikoululle luvan vuonna 1960, ja jo saman vuoden syksyllä kaksi ensimmäistä luokkaa aloittivat toimintansa.
Messukylän lukion viestintälinjalla opeteltiin taitoja tekstin, kuvan ja äänen tuottamisessa sekä julkaisemisessa. Lukion tarjoamiin noin 30 erilaiseen viestinnän kurssiin kuului viestinnän, journalismin, valokuvauksen, äänen, radiotyön, videokuvauksen ja ilmaisutaidon kursseja.
Koulussa toimitettiin myös omaa verkkolehteä "Turmelua", joka pureutui nuorille tärkeisiin ajankohtaisiin asioihin. Aikaisemmin lukiolaiset tekivät omaa televisio-ohjelmaa "Impulssia", mutta sen toimittaminen jouduttiin lopettamaan TV-Tampereen omistajanvaihdoksen takia. Omien medioiden ohessa viestintälinjalaiset osallistuvat lukuisiin erilaisiin viestintäaiheisiin projekteihin ulkopuolisten yhteistyökumppaneiden kanssa.
Samassa rakennuksessa Messukylän lukion kanssa toimi peruskouluopetusta tarjoava Ristinarkun koulu. Ristinarkun koulu jäi Messukylän lukion toiminnan päätyttyä alkuperäiseen koulurakennukseen, jonka on suunnitellut arkkitehti Aarne Ervi. Lukio toimi varsinaisesti rakennuksen laajennusosassa, joka oli Aarne Heinon arkkitehtitoimiston suunnittelema.
Messukylän lukion rehtoreina toimivat fil. maist. Liisa Lindroos (vt. 1960–1962), fil. kand. Jouko Punnonen (1962–1995), fil. maist. Hannu Mattila (1995–2002) ja fil. kand. Heini Mäenpää (2003–2010).
Lukio oli 2000-luvun alkuvuosina toistuvasti lakkautusuhan alla Tampereen kaupungin tilankäytön tehostamissyistä, ja vuonna 2009 tehtiin päätös lakkauttaa lukio. Messukylän lukio yhdistettiin Sammon keskuslukioon syksyllä 2010. Kaikille Messukylän lukiossa aloittaneille opiskelijoille luvattiin siirtymisestä huolimatta Messukylän lukion päästötodistus, mutta todellisuudessa opiskelijoille jaettiin Sammon keskuslukion päästötodistukset.
Joka leikkiin ryhtyy
Joka leikkiin ryhtyy ("A Simple Plan") on Sam Raimin ohjaama trilleri vuodelta 1998. Tunnettu kauhukirjailija Stephen King sanoo elokuvaa 90-luvun parhaimmaksi trilleriksi. Elokuvassa on tunnettuja Hollywood-näyttelijöitä kuten Billy Bob Thornton, Bridget Fonda ja Bill Paxton. Thornton sai osastaan myös Oscar-ehdokkuudeen. Elokuva on kuvattu Delanonin lumisissa metsissä Minnesotassa.
Sergei Lebedev
Sergei Nikolajevitš Lebedev (s. 9. huhtikuuta 1948, Džizak) on venäläinen armeijankenraali. Hän oli ulkomaantiedustelun johtaja vuodesta 2000 ja vuodesta 2007 Itsenäisten valtioiden yhteisön toimeenpaneva sihteeri. Hän osaa saksaa ja englantia.
Lebedev valmistui 1970 Kiovan polyteknillisen instituutista Tšernihivissä. Samana vuonna hän työskenteli lyhyen aikaa Neuvostoliiton kommunistisen puolueen nuorisojärjestössä valittuna sihteerinä Tšernihivin kaupunginkomiteassa. 1971-1972 hän suoritti asevelvollisuutensa Kiovan sotilaspiirissä. 1973 alkaen hän työskenteli valtion turvallisuuskomitean vastavakolussa ja vuodesta 1975 ulkomaantiedustelussa, Neuvostoliiton turvallisuuskomitean ensimmäisessä päähallinnossa sekä vuodesta 1991 Venäjän federaation ulkomaantiedustelun saksalaisella osastolla.
Vastatiedusteluoppinsa Lebedev hankki valtion turvallisuuskomitean Kiovan koulussa ja (yleisen) tiedustelukoulutuksen punaisella merkillä palkitutta valtion turvallisuuskomitean instituutissa.
Hän suoritti 1978 tutkinnon ulkoministeriön diplomaattiakatemiasta. Uransa hän aloitti vuonna 1975 KGB:n ulkomaantiedustelussa. Sittemmin presidentiksi valitun Vladimir Putinin hän tapasi heidän palvellessaan DDR:ssä. Lebedev palveli Saksan demokraattisen tasavallan lisäksi myös Saksan liittotasavallassa. 1998-2000 hän oli ulkomaantiedustelun virallinen edustaja Yhdysvalloissa kenraaliluutnantin arvoisena.
20. toukokuuta 2000 - 9. lokakuuta 2007 Lebedev toimi ulkomaantiedustelupalvelun johtajana. 2000 hänet ylennettiin kenraalieverstiksi ja 2003 armeijakenraaliksi jouukuussa.
Monitasokamera
Monitasokamera on erikoisrakenteinen elokuvakamera, jota käytetään animaatioelokuvien teossa. Monitasokamera koostuu alaspäin suunnatusta kamerasta, palkkirakenteisesta telineestä sekä useista päällekkäisistä lasilevyistä, joiden päälle voidaan asettaa piirroksia tai muuta materiaalia. Monitasokameralla kuvatut otokset luovat vahvan kolmiulotteisuuden vaikutelman, ja sillä voidaan kuvata erilaisia kamera-ajoja ja panorointeja.
Monitasokameran esiaste kehitettiin jo elokuvan alkuvaiheessa. Lotte Reiniger käytti sellaista vuonna 1926 valmistuneessa siluettitekniikkaa hyödyntäneessä animaatiossaan "Prinssi Ahmed". Ensimmäisen varsinaisen monitasokameran rakensi Ub Iwerks vuonna 1933. Samantyyppinen laitteisto otettiin käyttöön myös Max Fleischerin animaatiostudiolla. Tunnetuin monitasokameran käyttäjä oli The Walt Disney Company, joka käytti William Garityn kehittämää mallia. Kameraa käytettiin menestyksellisesti useissa Disneyn tuottamissa elokuvissa, muun muassa Lumikissa, Pinokkiossa ja Fantasiassa.
Nykyisin tietokoneohjelmilla päästään samantyyppisiin syvyysvaikutelmiin, ja ne ovat pääosin syrjäyttäneet monitasokameran. Tunnetuin monitasokameraa yhä käyttävä animaattori on Juri Norstein.
Philip José Farmer
Philip José Farmer (26. tammikuuta 1918 – 25. helmikuuta 2009) oli yhdysvaltalainen tieteiskirjailija. Hän syntyi Indianan Terre Hautessa, mutta asui suuren osan elämästään Peoriassa, Illinoisissa. Hän julkaisi ensimmäisen kertomuksensa vuonna 1946.
Farmer opiskeli Peoria High Schoolissa ja sitten englannin kieltä Bradleyn yliopistolla, josta hän valmistui vuonna 1950. Hän oli erittäin tuottelias sekä romaanien että novellien kirjoittajana, ja monet hänen teoksistaan muodostavat yhtenäisiä sarjoja. Hänet palkittiin useilla tärkeillä science fiction -alan palkinnoilla, kuten kolmella Hugolla, joista ensimmäisen hän sai jo vuonna 1953. Hänet on nimetty yhdeksi tieteiskirjallisuuden Grand Mastereista.
Farmerin teoksia ovat muun muassa "Valon yö" (1966), jonka päähenkilönä on muistakin hänen kirjoistaan tuttu Isä Carmody, sekä "Elämän ja kuoleman virta" (1971), josta tuli suositun "Jokimaailma"-sarjan ensimmäinen osa. Hän on kirjoittanut myös Kurt Vonnegutin romaaneissa esiintyvän henkilöhahmon Kilgore Troutin nimissä alun perin julkaistun teoksen "Venus on the Half-Shell" (1975). Kirjailija meni 10. toukokuuta 1941 naimisiin Bette Virginia Andren kanssa; parille syntyivät lapset Philip Laird (s. 1942) ja Kristen (s. 1945).
Goraali
Goraali ("Naemorhedus goral") on pienikokoinen vuohieläin, joka elää 1 000–4 000 metrin korkuisilla vuorilla Kashmirissa ja koko Himalajan vuorijonon alueella itään päin.
Goraaleja tavataan edelleen Burman, Thaimaan, Kaakkois- ja Itä-Kiinan vuoristoissa sekä Koreasta Ussurin alueelle Venäjällä.
Goraalit syövät kasvinosia, kuten heinää, ruohoja, pensaiden lehtiä ja versoja ja tammenterhoja.
Noin 8 kuukauden kantoajan jälkeen syntyy yksi jälkeläinen.
Barry Morse
Herbert ”Barry” Morse (10. kesäkuuta 1918 – 2. helmikuuta 2008) oli brittiläissyntyinen näyttelijä. Hän menestyi kahdeksalle vuosikymmenelle levittäytyneen uransa aikana sekä televisio-, näytelmä- että elokuvarooleillaan. Hän muutti perheineen Kanadaan vuonna 1951, ja hänellä oli kaksoiskansalaisuus vuodesta 1953.
Morse pääsi 15-vuotiaana stipendillä Royal Academy of Dramatic Artiin. Muutamia televisiosarjoja, joissa hän esiintyi, olivat "Takaa-ajettu" ja "Avaruusasema Alfa". Hänen muistelmateoksensa "Remember With Advantages - Chasing 'The Fugitive' and Other Stories from an Actor's Life" julkaistiin vuonna 2007.
Morse tuli tunnetuksi myös hyväntekeväisyystyöllään. Hänellä oli kolme lasta. Hän oli kuudenkymmenen vuoden ajan naimisissa näyttelijätär Sydney Sturgessin kanssa, kunnes jäi leskeksi 30. syyskuuta 1999. Vaimo oli kärsinyt Parkinsonin taudista neljätoista vuotta. Barry Morse itse kuoli 89-vuotiaana helmikuussa 2008.
Argonfluorihydridi
Argonfluorihydridi (HArF) on ensimmäinen pysyvä argonia sisältävä kemiallinen yhdiste, joka on pystytty valmistamaan. Yhdisteen syntetisoi Helsingin yliopistolta Markku Räsäsen johtama suomalainen tutkijaryhmä.
Argonfluorihydridin moolimassa on 59,954 g/mol ja CAS-numero 163731-16-6. Se on pysyvää vain alle −256 °C:n lämpötilassa. Korkeammassa lämpötilassa se hajoaa argoniksi ja vetyfluoridiksi.
Kultaoksidi
Kultaoksidi (AuO) on vakain kullan oksideista. Se on punaruskeaa kiinteää ainetta. Termisesti se on epävakaa ja alkaa hajota 160 °C:ssa kullaksi ja hapeksi. Kultaoksidin moolimassa on 441,93 g/mol ja CAS-numero 1303-58-8. Yhdisteestä voidaan käyttää myös nimeä dikultatrioksidi.
Kultaoksidi ei liukene veteen. Sillä on amfolyyttistä luonnetta ja se liukenee sekä happo että emäsliuoksiin. Emäsliuoksiin yhdiste liukenee muodostaen kompleksin tetrahydroksoauraatti(III)-ionin [Au(OH)].
Ne-Yo
Shaffer Chimere Smith (s. 18. lokakuuta 1979 Camden, Arkansas, Yhdysvallat), taiteilijanimeltään Ne-Yo, on yhdysvaltalainen R&B-laulaja, lauluntekijä ja näyttelijä. Etniseltä taustaltaan afroamerikkalaisiin kuuluvalla Ne-Yo:lla on myös kiinalaisia sukujuuria.
Ne-Yon debyyttialbumi "In My Own Words" julkaistiin 28. helmikuuta 2006 Def Jam Recordings -levy-yhtiön kautta. Se nousi heti Billboard 200 -listan kärkipaikalle myytyään ensimmäisen viikon aikana 301 000 kappaletta. Samalla viikolla toinen albumilta julkaistu single, Stargaten tuottama "So Sick" nousi ykköseksi Billboard Hot 100 -listalla.
Toinen albumi "Because of You" ilmestyi 1. toukokuuta 2007. Myös ensimmäinen albumilta julkaistu single kantoi samaa nimeä.
Kolmas albumi "Year of the Gentleman" julkaistiin syksyllä 2008.
Ne-Yo on kirjoittanut biisejä mm. Rihannalle, Beyoncélle ja Cheryl Colelle. Hän on tehnyt kappaleen yhdessä Pitbullin, Nayerin ja Afrojackin kanssa. Kappale on nimeltään Give Me Everything.
Marraskuussa 2010 Ne-Yo julkaisi neljännen studioalbuminsa "Libra Scale", jonka ensimmäinen single on Beautiful Monster.
Ne-Yo on näytellyt -tv-sarjassa. Hän esitti seitsemännen kauden 14. jaksossa palkkatappajaa. Hän on lisäksi esiintynyt muutamassa elokuvassa kuten "" ja "Red Tails".
Ne-Yolla on myös kaksi lasta.
Vaasan majakka
Vaasan majakka on vuonna 1981 rakennettu majakka Merenkurkussa, Mustasaaren kunnan alueella. Rakennus sijaitsee Korsön matalikolla, Vaasan syväväylän varrella. Majakka on merenpinnasta mitattuna 16,3 metriä korkea, ja se toimii aurinkoenergialla. Valo kantaa 12 meripeninkulmaa. Vaasan majakan suunnitteli insinööritoimisto Pöysälä & Sandberg Oy (suunnitellut myös Kemi I:n majakan). Rakennuksen perustana on Vaskiluodon satamassa rakennettu kolmijalka, joka on teräskuorinen. Paikalleen Korsön matalikolle se hinattiin juhannusaattona 1981, jossa se täytettiin betonilla. Lisäksi jokainen jalka kiinnitettiin kolmella vaijerinipulla peruskallioon. Rakennustyöt hoiti Perusyhtymä Oy ja valmistuessaan Vaasan majakka edusti uutta teräsbetonimajakkatyyppiä.
Hämähäkkimies (vuoden 1967 animaatiosarja)
Hämähäkkimies () on Grantray-Lawrence Animation yhtiön ja Ralph Bakshin tuottama piirrossarja, joka valmistettiin vuosien 1967–1970 aikana. Sarja tunnetaan erityisesti sen alkutunnarista ja liioiteltuista tarinoista.
Se oli ensimmäinen Hämähäkkimieheen perustuva animaatiosarja, jonka ensimmäisen kauden 20. jaksoa tuotti Grantray-Lawrence yhtiö. Yhtiön mennessä konkurssiin Krantz Films ja Ralph Bakshi valmistivat sarjan loput 32 jaksoa vuoteen 1970 asti. Vaikka sarja tuotettiin Yhdysvalloissa sen ääninäyttelijät olivat kuitenkin kanadalaisia.
Sarjaa on julkaistu suomeksi muutaman jakson verran DVD:llä, vuoden 1994 sarjan kylkiäisenä. Suomenkieliset äänet molemmissa sarjoissa ovat samat.
Wizard Magazine listasi vuonna 2001 Hämähäkkimiehen sijalle 83 laatimassaan kautta aikain sadan parhaan animaatiosarjan listalla.
Jason Robards
Jason Nelson Robards, Jr. (26. heinäkuuta 1922 – 26. joulukuuta 2000) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän voitti vuosina 1976 ja 1977 Parhaan miessivuosan Oscar-palkinnon rooleista elokuvissa "Presidentin miehet" ja "Muistojeni Julia".
Robards tunnettiin myös televisiosta ja näyttämöltä, varsinkin Eugene O'Neillin töistä; hän oli kahdeksankertainen Tony-ehdokas (-voittaja 1959) ja vuoden 1988 Emmy-palkittu.
Robards oli neljästi naimisissa, ja hänellä oli kuusi lasta. Hänet palkittiin National Medal of Artsilla vuonna 1997. Hän kuoli keuhkosyöpään Connecticutissa 78-vuotiaana.
Marijampolė
Marijampolė on teollisuuskaupunki ja Marijampolėn läänin hallinnollinen keskus Etelä-Liettuassa. Kaupunki sijaitsee Puolan rajan ja Venäjälle kuuluvan Kaliningradin alueen tuntumassa, lähellä Vištytis-järveä. Kaupunki kuuluu Sudovian seutuun. Vuonna 2012 kaupungin väkiluvuksi arvioitiin 40 388 asukasta.
Ensimmäinen tunnettu maininta kaupungista on vuodelta 1667. Itsehallinnon ja kaupunginoikeudet se sai vuonna 1792 Liettuan suurherttuana toimineen Puolan kuninkaan Stanislovas Augustasin käskystä.
Venäjän keisarikunnan aikana kaupunki kuului Suwałkin kuvernementtiin, jossa se oli oman kihlakuntansa keskus. Esimerkiksi vuonna 1897 kaupungissa asui 6 737 henkeä.
Kaupunki on nimetty Neitsyt Marian mukaan; sana "pol" tarkoittaa: "kaupunki". Neuvostovallan aikana, vuosina 1955–1989 kaupungista käytettiin nimeä Kapsukas (), eli se oli nimetty liettualaisen poliitikon Vincas Mickevičius-Kapsukasin mukaan. Hän oli Liettuan kommunistisen puolueen perustajia.
Kaupungin nähtävyyksiä ovat mm. suuri valkoinen Pyhän arkkienkeli Mikaelin kirkko ja vuonna 1923 rakennettu Marijampolėn rautatieasema, jonka naapurissa sijaitsee kaupungin linja-autoasema. Viereisessä kunnassa on Liettuan sodanjälkeisen vastarintaliikkeen museo.
Van Heflin
Emmett (E)van Heflin Jr. (13. joulukuuta 1910 – 23. heinäkuuta 1971) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Oklahomassa syntyneellä Heflinillä oli irlantilaisia ja ranskalaisia sukujuuria. Hän opiskeli Oklahoman yliopistolla, ja hänen sisarensa oli näyttelijä Frances Heflin.
Heflinin näyttelijänura alkoi Broadwaylla 1930-luvulla. Hän sai pian kuitenkin kiinnityksen RKO Picturesille ja teki elokuvadebyyttinsä vuonna 1936. Hänelle myönnettiin vuonna 1942 parhaan miessivuosan Oscar-palkinto roolista elokuvassa "Väärin eletty vapaus". Myöhempien elokuvien joukkoon lukeutuvat "Paholaisnainen" (1946) ja "Mieletön rakkaus" (1947).
Heflinin viimeinen suurempi rooli oli elokuvassa "Kiitorata" vuonna 1970. Näyttelijällä on kaksi tähteä Hollywood Walk of Famella.
Heflin sai vakavan sydäninfarktin 6. heinäkuuta 1971. Hän kuoli parin viikon kuluttua sairaalassa palaamatta tajuihinsa.
Vatikaanilaiset eurokolikot
Vatikaanin eurokolikot ovat Vatikaanivaltiolle lyötyjä eurokolikoita. Vatikaani ei kuulu Euroopan unioniin, mutta se sopimusten myötä saa lyödä itselleen kolikoita. Kaikissa nykyisissä Vatikaanin kolikoissa on kuvattuna paavi Benedictus XVI, sitä aikaisemmin kolikoissa eli kuvattuna paavi Johannes Paavali II, mutta hänen kuolemansa ja ennen nykyisen paavin valintaa, on lyöty vaakunalla varustettuja sede vacante (suom. vapaa istuin) -kolikkoja. Vatikaanin kolikot ovat harvinaisuutensa vuoksi erittäin suosittuja keräilijöiden keskuudessa.
Raúl Juliá
Raúl Rafael Juliá y Arcelay (9. maaliskuuta 1940 San Juan – 24. lokakuuta 1994) oli puertoricolainen näyttelijä. Hän voitti roolistaan elokuvassa "Chico Mendes – Sademetsien pelastaja" (1994) sekä Emmy-palkinnon että Golden Globen vuonna 1995.
Juliá lähti vuonna 1964 New Yorkin toteuttamaan unelmaansa menestyksekkäästä näyttelijänurasta. Hänen toiveensa menivät ristiin hänen vanhempiensa toiveiden kanssa; he yrittivät taivutella poikaansa jäämään opiskelemaan Puerto Ricoon. Hän esiintyi vuonna 1971 maailmankuulussa lastensarja "Sesame Streetissä". Hänellä oli lisäksi roolit muiden muassa elokuvassa "The Addams Family – Perhe Addams" (1991) ja sen jatko-osassa "Addams Family II" (1993) sekä elokuvissa "Hämähäkkinaisen suudelma" (1985) ja "Street Fighter" (1994).
Juliá oli Puerto Ricon itsenäisyysliikkeen pitkäaikainen kannattaja. Juliá oli kahdesti naimisissa, vuodesta 1976 Merel Polowayn kanssa. Vuonna 1991 Juliálla todettiin vatsasyöpä, joka ei edennyt salamannopeasti, mutta johti hänen kuolemaansa vain 54 vuoden iässä: hän sai 16. lokakuuta 1994 kohtauksen kotonaan New Yorkissa, vajosi koomaan ja menehtyi sairaalassa kahdeksan päivää myöhemmin.
Erligang-kulttuuri
Erligang-kulttuuri oli pronssikautinen kulttuuri 1600–1400 eaa. Kiinassa Keltaisen joen laaksossa.
Ensimmäiset siihen liittyvät löydöt on tehty Zhengzhoussa, mutta laajat arkeologiset kaivaukset siellä eivät onnistu, kun nykyinen kaupunki lepää vanhan kaupungin päällä. Monet kiinalaiset arkeologit uskovat Erligangin kulttuurin olleen varhaisen Shang-dynastian keskus. Tämä kulttuuri on saanut vaikutteita Erlitoun kulttuurista. Pronssin valaminen yleistyi ja levisi laajemmalle kuin Erlitoun kaudella, ja myös eri alueiden valutyylit muistuttivat enemmän toisiaan. Kulttuuri levisi jo alkuvaiheessaan Jangtsejoelle, mikä näkyy Hubein maakunnan Palongchengin löydöissä.
Madonna di Campiglio
Madonna di Campiglio on Italian Trentinossa Pinzolon ja Ragolin kuntien alueella Val Rendenan laaksossa Dolomiti di Brenta ja Adamello-vuorten välissä sijaitseva kylä ja hiihtokeskus. 1 522 metrin korkeudella merenpinnan tason yläpuolella sijaitsevassa kylässä asuu noin 800 ihmistä.
Madonnassa järjestetään talvisin alppihiihdon maailmancupin osakilpailuita.
Gudamaqari
Gudamaqari () on pieni historiallis-maantieteellinen alue Koillis-Georgiassa Suuren Kaukasuksen eteläisillä rinteillä. Alue sijaitsee Aragvi-joen laakson varrella ja rajautuu lännessä Mtiuletiin, pohjoisessa Kheviin ja idässä Khevsuretiin sekä Pšaviin. Gudamaqaria pidetään joskus Mtiuletin osana. Georgian nykyisessä aluejaossa se kuuluu Mtskheta-Mtianetin alueeseen ("mkhare").
Gudamaqarin asukkaat eli "gudamaqrelebi" () mainittiin ensimmäisen kerran 1000-luvun georgialaisen historioitsijan Leonti Mrovelin kronikassa yhteydessä Iberian eli Kartlin valtion kääntymykseen Pyhän Ninon avulla 330-luvulla. Alueen läpi kulkevalla strategisella tiellä oli merkittävä rooli keskiajan Georgiassa. Paljon myöhemmin Venäjän keisarikunnan aikana se yhdistettiin Georgian sotilastiehen.
Metion
Metion oli kreikkalaisessa mytologiassa Erektheuksen, Ateenan kuninkaan, ja Praksithean poika.
Metionista kerrotaan tämän lisäksi lähinnä se, että hänen poikansa ajoivat Pandion II:n Ateenasta maanpakoon. Heistä nimetään muissa yhteyksissä Sikyon ja Daidalos, joskin kumpaisenkin vanhemmista on annettu muissa lähteissä myös erilaista tietoa.
Pandionin pojat puolestaan karkottivat heidän isänsä kuoltua Metionin pojat pois Ateenasta.
Kellanruskea
Tan ("engl.") eli kellanruskea väri on eräs ruskean sävy. Merkurius-planeetta on kellanruskea.
Ali MacGraw
Alice ”Ali” MacGraw (s. 1. huhtikuuta 1939) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänelle myönnettiin vuonna 1971 parhaan naisnäyttelijän Golden Globe -palkinto roolista Arthur Hillerin elokuvassa "Love Story" (1970); hän oli lisäksi ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi, kuten myös hänen vastanäyttelijänsä Ryan O’Neal.
MacGraw syntyi Pound Ridgessä, New Yorkin osavaltiossa, ja opiskeli Wellesley Collegessa. Hän syntyi irlantilaistaustaiselle isälle ja juutalaiselle äidille, ja hänellä on veli. Hän on syyttänyt isäänsä väkivaltaiseksi.
MacGraw on myöhemmällä urallaan esiintynyt muun muassa elokuvissa "Pakotie" (1972) ja "Raivopäät" (1978) sekä televisiosarjassa "Dynastia". Hän on entinen alkoholisti ja sai hoitoa Betty Ford Centerissä; muun muassa näitä aiheita hän kuvasi omaelämäkerrassaan "Moving Pictures" (1995).
Vaikka MacGraw oli ollut elokuvanäyttelijänä maailmankuulu jo vuosikymmeniä, hän teki Broadway-debyyttinsä New Yorkissa vasta huhtikuussa 2006. Hän oli vuosina 1969–1972 naimisissa tuottaja Robert Evansin ja vuosina 1973–1978 näyttelijä Steve McQueenin kanssa. Molemmat avioliitot päättyivät eroon. Näyttelijättärellä on yksi lapsi, Josh (s. 1971).
Irakli Okruašvili
Irakli Okruašvili (, s. 6. marraskuuta 1973, Tskhinvali) on georgialainen poliitikko.
Okruašvili on valmistunut Tbilisin yliopistosta kansainvälisen oikeuden ja suhteiden laitokselta ja työskenteli lakimiehenä. Hän oli varaoikeusministeri 2000–2001. Myöhemmin hän liittyi Mikheil Saakašvilin perustamaan Yhdistyneeseen kansalliseen liikkeeseen. Ns. ruusuvallankumouksen jälkeen Okruašvili nimitettiin Šida Kartlin kuvernööriksi. Hän oli valtakunnansyyttäjä marraskuusta 2003 toukokuuhun 2004 sekä sisäministeri toukokuusta 2004 joulukuuhun 2004. Joulukuussa 2004 Saakašvili nimitti hänet puolustusministeriksi. Puolustusministerinä Okruašvili oli kovan linjan kannattaja. Hän kannatti sotatoimia Etelä-Ossetian separatisteja vastaan ja sanoi haastattelussa Venäjän häviävän, jos Georgian ja Venäjän välit kiristyisivät sodan asteelle. Saakašvili siirsi Okruašvilin 10. marraskuuta 2007 talouskehityksen ministeriksi, mutta hän erosi viikon kuluttua hallituksesta.
25. syyskuuta 2007 Okruašvili ilmoitti uuden oppositioliikkeen Liike yhdistyneen Georgian puolesta muodostamisesta ja arvosteli puheessaan presidentti Saakašvilia korruptiosta, saamattomuudesta ja ihmisoikeusrikkomuksista.
27. syyskuuta 2007 Okruašvili pidätettiin puolueensa päämajasta syytettynä kiristyksestä, rahanpesusta ja virka-aseman väärinkäytöstä. Rikkomukset olivat tapahtuneet hänen ollessaan puolustusministerinä. Seuraavana päivänä useat oppositiopuolueet järjestivät mielenosoituksen parlamenttitalon ulkopuolella Okruašvilin puolesta.
Okruašvili tunnusti vangittuna ollessaan rikoksensa Georgian televisiossa ja veti pois syytökset presidentti Saakašvilia kohtaan sanoen niiden olleen poliittisia ja johtuneen halusta mustamaalata Saakašvilia. Hänet vapautettiin pari päivää tämän jälkeen 10 miljoonan larin takuita vastaan (5 milj. euroa), jonka jälkeen hän pakeni perheineen maasta. Okruašvili on oleskellut Saksassa, josta Georgia on pyytänyt hänen luovuttamistaan, mutta hän on hakenut turvapaikkaa Ranskasta.
Okruašvili tuomittiin Georgiassa maaliskuussa 2008 poissaolevana kiristyksestä 11 vuoden vankeuteen.
Hän sai Ranskasta poliittisen turvapaikan huhtikuussa 2008.
Irakli Okruašvili pyysi Georgian presidentin mukaan puhelimessa itkien oikeutta palata maanpaosta ja osallistua taisteluun elokuussa 2008. Hänelle ei myönnetty lupaa palata maanpaosta.