Kriton (dialogi)
Kriton (; ) on Platonin kirjoittama dialogi. Sen toinen nimi Thrasylloksen jaottelussa on "Siitä, mitä on tehtävä" (, "Peri prakteou"). Dialogi on keskustelu Sokrateen ja hänen oppilaansa, rikkaan ateenalaisen Kritonin, välillä. Se käsittelee poliittisten velvollisuuksien alkuperää ja luonnetta. Dialogi sijoittuu "Sokrateen puolustuspuheen", jossa tämä on tuomittu kuolemaan, ja kuolemantuomion täytäntöönpanon väliseen aikaan. Kriton yrittää taivutella Sokrateen pakenemaan vankeudestaan ja lähtemään maanpakoon. Dialogi painottaa sitä periaatetta, että on parempi kärsiä vääryttä kuin tehdä vääryyttä.
Platonin teosten joukossa "Kriton" kuuluu tämän varhaisvaiheen dialogeihin, toisin sanoen se on kirjoitettu suhteellisen pian Sokrateen kuoleman jälkeen. Aiemmin Platon oli kuvannut Sokrateen oikeudenkäynnissään pitämän puheen teoksessaan "Sokrateen puolustuspuhe" ("Apologia"). Oikeudenkäynnin jälkeen Sokrates joutui Ateenan kaupunginvankilaan (Desmoterion) odottamaan kuolemaantuomionsa täytäntöönpanoa. "Kritonissa" Platon kuvaa tähän dramaattiseen tilanteeseen sijoitettuja keskusteluja. Sokrateen kuolemaantuomion täytäntöönpano oli lykkääntynyt, ja tämän ystävät järjestivät kaiken valmiiksi, jotta Sokrates voisi paeta johonkin toiseen kaupunkiin. Selvästi myös Sokrateen vihamiehet toivoivat tällaista ratkaisua.
Sokrates kuitenkin valitsi kuoleman vapaaehtoisesti. "Kritonissa" Platon pyrkii kuvaamaan, miksi Sokrates teki tällaisen ratkaisun. Holger Thesleff näkee teoksen toisaalta Sokrateen eettisen ryhdin kuvauksena, toisaalta Sokrateen ystävien puolustuksena niitä vastaan, jotka väittivät, että Sokrateen pelastamiseksi olisi voitu tehdä enemmän.
Diogenes Laertioksen esittämässä, Thrasylloksen tekemässä Platonin teosten jaottelussa dialogi kuuluu I tetralogiaan yhdessä dialogien "Euthyfron" ja "Faidon" sekä "Sokrateen puolustuspuheen" kanssa. Aiheensa puolesta Thrasyllos luki dialogin Platonin eettisten teosten joukkoon. Aristofanes Byzantionlaisen jaottelussa dialogi kuuluu puolestaan V trilogiaan yhdessä dialogin "Faidon" sekä Platonin kirjeiden kanssa.
Kritonin draamallinen kertomus sijoittuu hetkeen juuri ennen aamunkoittoa, tapahtumapaikkana pimeä selli, jossa Sokrates odottaa kuolemantuomionsa täytäntöönpanoa. Kriton on tullut puhumaan Sokrateen kanssa, mutta koska Sokrates nukkuu, hän odottaa kärsivällisesti vuoteen vierellä tämän heräämistä. Herättyään Sokrates kysyy: ”Miten sinä tähän aikaan täällä olet, Kriton? Aikaistahan nyt kai vielä on?”. Kriton kertoo kärsivänsä ”unettomuutta ja murhetta” ja ihmettelee kuolemaantuomitun Sokrateen rauhallisuutta. Hänestä tuntuu oudolta, että hän itse kärsii odottaessaan Deloksesta saapuvaa laivaa, jonka paluun päivämäärä määräisi Sokrateen kuolinpäivän, palaavaksi, kun taas Sokrates nukkuu rauhallisesti. Tämä luo heidän välilleen erityisen suhteen.
Pian Kriton paljastaa todellisen syyn tuloonsa — hän oli tullut auttaakseen Sokratesta pakenemaan. Tätä seuraava keskustelu, joka käsittelee oikeudenmukaisuutta ja moraalisia velvollisuuksia, tutkiskelee heidän välistä suhdettaan. Varakas ja koulutettu Kriton katsoo olevansa Ateenan lakien yläpuolella, lakien, jotka on säätänyt kansan enemmistö eli köyhät ja kouluttamattomat. Hän pitää häpeällisenä sitä, että Sokrates joutuisi kuolemaan rahvaan mielettömien ja epäoikeudenmukaisten päätösten vuoksi. Kriton on innokas taivuttelemaan Sokratesta pakenemaan. Kun keskustelu etenee, Kriton huomaa kuitenkin esittävänsä ristiriitaisia väittämiä ja olevansa itse Sokrateen taivuteltavana. Sokrates esiintyy moraalisena auktoriteettina, oikeudenmukaisuuden ja lain asiantuntijana. Näin hän saa Kritonin noudattamaan Ateenan lakeja, vaikka ne ovatkin enemmistön säätämiä. Myöhemmin Sokrates osoittaa poliitikon taitonsa esittämällä, mitä ”lait koko yhteiskuntajärjestyksen nimissä” sanoisivat tilanteesta. Käy ilmi, että ateenalaiset erehtyivät suuresti ajatellessaan, että Sokrates olisi turmellut nuorison. Sen sijaan hän tekee kaikkensa kiinnittääkseen Kritonin lakiin.
Myöhemmin Sokrates esittää useita mahdollisia argumentteja, jotka Ateenan lakien henkilöitymät voisivat esittää hänen pakoaan vastaan, osoittaakseen Kritonille, ettei hänen tule paeta:Nämä perustuvat myös Sokrateen aiemmin Kritonille antamaan vastaukseen, jonka Kritonkin hyväksyi: ei ole koskaan oikein tehdä väärin toisia kohtaan, vaikka he olisivatkin tehneet väärin sinua kohtaan. Näin olisi väärin tehdä vääryyttä kaupunkia vastaan, vaikka se olikin tehnyt väärin Sokratesta vastaan. Jos hän olisi paennut, hän olisi näyttänyt, että kuka tahansa jolla on tarpeeksi rahaa voi kiertää mitä tahansa lakia. Samalla hän olisi tehnyt väärin hänet kasvattanutta kaupunkia kohtaan, aivan kuin olisi tehnyt väärin isäänsä kohtaan.
Sokrateen "Sokrateen puolustuspuheessa" kuvattu röyhkeä esiintyminen oikeuden edessä muodostaa terävän kontrastin sen kanssa, miten hän suhtautuu Ateenan lakeihin "Kritonissa". Tämä voidaan mahdollisesti selittää näiden kahden tilanteen erilaisella luonteella: puolustuspuhe oli muodollinen puolustus koko Ateenan edessä, kun taas Kritonin kanssa käyty keskustelu tapahtui yksityisyydessä ja hiljaisuudessa kahden ystävän välillä. "Puolustuspuheessa" Sokrates puolusti elämäntapaansa niitä syytöksiä vastaan, että hän oli paitsi jumalaton myös nuorison turmelija. Sokrates uskoi filosofialle omistetun elämäntapansa olevan hyödyllisin, paitsi hänelle itselleen, myös koko Ateenalle. Hän ei perääntynyt siitä, minkä katsoi olevan kunniakasta ja hyvää, nähden sellaisen raukkamaisuuden alhaisena ja häpeällisenä. Sen sijaan hän yrittää suostutella oikeuden näkemään hänet hyvänä, sen sijaan että se rankaisisi häntä rikollisena. Tällainen ylevä päämäärä vaikuttaa mahdottomalta saavuttaa, ja Sokrates myöntää itsekin tehtävän vaikeaksi. Sokrates kuitenkin puolustautuu, eikä osoita Ateenaa kohtaan mitään katkeruutta, vaan pelkkää rakkautta. Hänen tuomionsa ei tule yllätyksenä, ja hän hyväksyy kuoleman rauhallisesti.
Muutamaa viikkoa myöhemmin, muutamia päiviä ennen kuolemantuomion täytäntöönpanoa, Kriton saapuu taivuttelemaan Sokratesta pakenemaan. Ystävykset ovat kahdestaan, ja Sokrateen asenne muuttuu suurellisesta hiljaiseksi ja rauhalliseksi viisaaksi vanhaksi mieheksi, joka on vain iloinen nähdessään ystävänsä. Hänen kannanottonsa puolustavat oikeuden päätöstä, eivät tuomitse sitä. Koska hän epäonnistui oikeuden taivuttelussa, vaikuttaisi hyödyttömältä taivutella yksi mies vastustamaan Ateenan lakeja. Mitä hyvää hän saavuttaisi omaksumalla Kritonin kaunan lakia kohtaan? Sen sijaan Sokrates haluaa vahvistaa Kritonin siteitä lakiin. Kun kukaan ei ole kuulemassa, Sokrates tukee lakeja ja esittää niiden omat argumentit, jotta Kriton voisi hyväksyä tuomion. Siinä missä "Puolustuspuhe" esittää Sokrateen olevan kaupunkia vastaan, "Kriton" esittää hänet työskentelemässä kaupungin puolesta ja puolustamassa sen lakeja.