hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Euroopan neuvoston kidutuksen vastainen komitea
Kidutuksen vastainen komitea eli CPT (Committee for the Prevention of Torture and Inhuman or Degrading Treatment or Punishment) on Euroopan neuvoston alainen elin, joka valvoo vapautensa menettäneiden oikeuksia ja kohtelua neuvoston jäsenmaissa.
Suomi on 1.4.1991 sitoutunut kidutuksen, epäinhimillisen tai halventavan kohtelun tai rangaistuksen estämiseksi tehtyyn eurooppalaiseen yleissopimukseen (SopS 17/91). Sopimus on tullut osaksi Suomen oikeutta lailla 463/91 ja asetuksella 464/91. Tällä huonon kohtelun vastaisella yleissopimuksella on perustettu komitea valvomaan sopimuksen noudattamista. Eurooppalainen komitea kidutuksen ja epäinhimillisen tai halventavan kohtelun estämiseksi pyrkii ehkäisemään ennalta vapautensa menettäneiden kidutusta ja huonoa kohtelua.
Kidutuksen vastainen sopimus on alun perin vuodelta 1987 ja tuli kansainvälisesti voimaan 1989. Tämä sopimus ei sisällä kidutusta ja muuta kiellettyä kohtelua koskevaa määritelmää, vaan viittaa tältä osin johdannossaan ihmisoikeusyleissopimuksen 3. artiklaan. Sen mukaan ketään ei saa kiduttaa eikä kohdella tai rangaista epäinhimillisellä tai halventavalla tavalla. Se, että vielä vuonna 1987 on katsottu tarpeelliseksi puuttua kidutukseen läntisessä Euroopassa johtuu siitä, ettei sopimus koske pelkästään fyysisen kidutuksen vastustamista vaan käytännössä paino on sopimuksen nimestä ilmenevällä epäinhimillisellä ja halventavalla kohtelulla. Käyttönimi "kidutuksen vastainen yleissopimus" on siis jossain määrin harhaanjohtava. Tämän vuoksi käytetään myös nimeä huonon kohtelun vastainen sopimus.
Komitealla on varsin laajat valtuudet. Sillä on vapaa pääsy maahan, oikeus liikkua siellä vapaasti ja oikeus tarkastaa kaikkia jäsenvaltiossa sijaitsevia suljettuja laitoksia. Käytännössä komitea tarkastaa vankiloita, poliisiasemia ja mielisairaaloita. Se tarkastaa koko laitoksen ja kuulee henkilökuntaa ja vapautensa menettäneitä. Vapautensa menettäneitä komitea kuulee ilman henkilökunnan läsnäoloa. Lisäksi komitea pyrkii kuulemaan eri kansalaisjärjestöjä.
Jokainen sopimusvaltio nimeää komiteaan oman jäsenensä. Komiteaan on koottu erittäin laaja asiantuntemus useilta aloilta: lainoppineita, lääkäreitä, psykologeja ja kriminologeja. Osa jäsenistä on ollut kansanedustajia.
Komitean toiminta perustuu yhteistyöhön. Komitean tehtävänä ei ole arvostella julkisesti valtioita vaan pikemminkin auttaa niitä vahvistamaan rajalinjaa, joka erottaa hyväksyttävän kohtelun tai käytöksen sellaisesta, joka ei ole hyväksyttävää. Tässä tehtävässään komiteaa ohjaavat seuraavat kolme periaatetta:Suomessa vangin CPT:lle osoittamat kirjeet ja vangin CPT:ltä saamat kirjeet on toimitettava perille avaamattomina.
James George Frazer
Sir James George Frazer (1. tammikuuta 1854, Glasgow, Skotlanti – 7. toukokuuta 1941 Cambridge, Englanti) oli skotlantilainen antropologi ja uskontotieteilijä.
Frazer tunnetaan erityisesti pääteoksestaan "The Golden Bough: A Study in Magic and Religion" (Kultainen oksa: Tutkimus magiasta ja uskonnosta). Tämä 12-osainen teos ilmestyi vuosina 1890–1915. Frazer esitti, että vanhoilla uskonnoilla ja myyteillä on yhteiset sukujuuret. Hän tarkasteli Raamatun kertomuksia antropologian, ei teologian kannalta. Frazer pani merkille, että samat tarinat toistuvat hieman muuntuneina kulttuurista ja sivilisaatiosta toiseen.
"The Golden Bough" on vaikuttanut laajasti moniin tutkijoihin, kuten Bronisław Malinowskiin ja Sigmund Freudiin. Myös monet kirjailijat, kuten T. S. Eliot, ovat saaneet vaikutteita Frazerin tutkimuksista.
Frazerin muita teoksia ovat "Totemism and Exogamy" (1910), "Belief in Immortality" ja "The Worship of the Death" (1913–1924).
L’Aquilan maakunta
L’Aquilan maakunta () on yksi Italian maakunnista. Vuoristoinen ja maan ympäröimä maakunta sijaitsee Abruzzon alueella, Italian keskiosassa. Sen pääkaupunki on L’Aquila. Yhteensä maakunnassa on kuntia 108 kappaletta.
Maakunnassa asuu noin 304 000 ihmistä. Se on pinta-alaltaan 5 034 neliökilometrin suuruinen, ja maakunnan asukastiheys on noin 60 asukasta yhtä neliökilometriä kohden.
L’Aquilan maakunnalla on rajaviivaa pohjoisessa Teramon maakunnan kanssa, etelässä Isernian maakunnan kanssa, idässä Pescaran ja Chietin maakuntien kanssa ja lännessä Frosinonen ja Rietin maakuntien sekä Rooman metropolikaupungin kanssa.
Maakunnassa on tapahtunut useita maanjäristyksiä:
Thomas Harris
Thomas Harris (s. 11. huhtikuuta 1940 Jackson, Tennessee) on yhdysvaltalainen kirjailija, joka tunnetaan parhaiten elokuvaksi sovitetusta romaanistaan "Uhrilampaat".
Harris valmistui vuonna 1964 yliopistosta Wacossa, Teksasissa pääaineenaan äidinkieli ja alkoi työskennellä toimittajana, vuodesta 1968 New Yorkissa. Yhdentoista israelilaisen urheilijan kuolema Münchenin olympialaisten yhteydessä tapahtuneessa Münchenin verilöylyssä 1972 sai Harrisin kirjoittamaan vuonna 1975 julkaistun romaanin nimeltä "Musta sunnuntai" ("Black Sunday"), joka kertoo Super Bowl -otteluun suunnitellusta terrori-iskusta. Romaanista tuli menestys ja siitä tehtiin myös elokuva. Romaania on sanottu ensimmäiseksi amerikkalaiseksi romaaniksi, joka kertoo Yhdysvaltain maaperällä tehtävästä terrori-iskusta.
Vuonna 1981 Harris kirjoitti romaanin "Punainen lohikäärme" ("Red Dragon"), jonka sivuhenkilönä esiintyi ensimmäistä kertaa hänen tunnetuin hahmonsa, sarjamurhaaja Hannibal Lecter. Romaanista on tehty kaksi elokuvaversiota, "Psykopaatin jäljillä" ("Manhunter", 1986) ja "Punainen lohikäärme" ("Red Dragon", 2002).
Vuonna 1988 Harris kirjoitti Hannibal Lecterille isomman osan romaanissaan "Uhrilampaat", josta tuli menestys. Jonathan Demme ohjasi siitä sekä yleisömäärillä että palkinnoissa mitaten erittäin menestyneen elokuvan vuonna 1991.
Harrisin vuonna 1999 julkaisema "Uhrilampaiden" jatko-osa, "Hannibal" tehtiin niin ikään elokuvaksi vuonna 2001. Romaani sai ilmestyttyään ristiriitaisen vastaanoton, koska se erosi merkittävästi Harrisin aiempien Hannibal Lecter -romaanien tyylistä, jonka takia elokuvaversion käsikirjoitukseen tehtiin paljon harkittuja muutoksia. Harrisilla on sopimus Bantam Books -kustantamon kanssa kahdesta romaanista, joista ensimmäinen, Hannibal Lecterin lapsuutta ja nuoruutta käsittelevä "Nuori Hannibal" ("Hannibal Rising") julkaistiin joulukuussa 2006.
Thomas Harris välttelee julkisuutta, eikä juuri anna haastatteluja. Hän viimeistelee romaanejaan erittäin pitkään ja onkin sanottu, että Harrisin käsikirjoitukset ovat kustantajalle tullessaan niin valmiita, että tarvitsevat tuskin lainkaan toimittamista.
Ruotsinlapinkoira
Ruotsinlapinkoira () on hyvin vanha koirarotu.
Rodun alkuperä on sama kuin muidenkin pystykorvien. Norjasta, läheltä Varangeria löytyneet 7 000 vuotta vanhat koiran jäännökset muistuttavat pohjoisia pystykorvarotuja. Lappalaiset ottivat aikoinaan ruotsinlapinkoiran porokoiraksi, joka paimensi poroja ja suojeli niitä pedoilta. Poronhoidon vähentyessä tällä vuosisadalla rotu oli vaarassa lähes kadota. Innokkaat harrastajat saivat sen kuitenkin elvytettyä. Nykyään ruotsinlapinkoira toimii jopa lampaiden paimentajana. Ruotsin kennelliitto hyväksyi tämän satoja vuosia vanhan rodun kuitenkin vasta vuonna 1944.
Lyhyt, kartion muotoinen kuono kapenee kirsua kohti. Eturaajat ovat vahvat ja yksisuuntaiset. Vatsaviiva kohoaa vain vähän. Säkäkorkeus on 40-51 cm (ihanne: urokset 48 cm, nartut 43 cm). Tyypillisenä pystykorvana ruotsinlapinkoiralla on pystyt korvat sekä selän päälle kaartuva häntä. Runko on suorakaiteen muotoinen.
Aikaisemmin ruotsinlapinkoirat olivat väriltään mustia, ruskeita tai valkoisia. Ajan myötä valkoinen karsiutui pois, koska sitä oli vaikea erottaa lumesta. Nykyisin koirat ovat mustia tai karhunruskeita. Yleensä mustia. Rinnassa, käpälissä ja hännän päässä sallitaan valkoisia merkkejä, mutta runsaammat merkit eivät ole toivottavia.
Säänkestävä turkki, jossa paksu ja tuuhea peitinkarva; aluskarva kihartuvaa. Turkki hylkii vettä ja lunta. Säännöllinen harjaus estää turkin takkuuntumisen eikä karvaan tartu risuja tms.
Ruotsinlapinkoira on luonteeltaan ystävällinen, älykäs, aktiivinen ja toimelias. Ruotsinlapinkoira sopii luonteeltaan kotikoiraksi ja rakastaa ulkoilua säästä riippumatta. Ruotsinlapinkoira sopii myös monenlaisiin harrastuksiin.
Ruotsinlapinkoira sopii niin koti- kuin harrastuskoiraksikin. Monet harrastavat esimerkiksi tokoa ja agilityä. Ruotsissa löytyy jo muutama tottelevaisuusvaliokin.
Ruotsinlapinkoirilla on ilmennyt jonkin verran lonkkasairauksia ja epilepsiaa, mutta Suomessa tutkitut koirat ovat olleet pääosin terveitä.
Ruotsinlapinkoiria on Suomessa rekisteröity noin 150 koiraa. Rotu on kotimaansa ulkopuolella lähes tuntematon.
Jadrin
Jadrin (, tšuvassiksi Етěрне, "Etĕrne") on kaupunki Tšuvassian tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee Surajoen varrella 86 kilometriä tasavallan pääkaupungista Tšeboksarysta lounaaseen. Kaupunki on Jadrinin piirin keskus. Asukkaita on arviolta 8 585 (vuonna 2016).
Paikkakunta tunnetaan vuodesta 1590 lähtien. Vuonna 1781 siitä tuli Kazanin lääniin kuulunut kaupunki. Nykyään siellä on metalli-, elintarvike-, ompelimo- ja rakennustarviketeollisuutta. Kaupungissa ovat syntyneet tšuvassin kielen tutkija Nikolai Ašmarin ja näyttelijä Nikolai Mordvinov.
Martin Scheinin
Martin Scheinin (s. 4. marraskuuta 1954 Helsinki) on kansainvälisen lain ja ihmisoikeuksien professori European University Institutessa Firenzessä, jossa tehtävässä hän aloitti vuonna 2008. Sitä ennen hän toimi Åbo Akademin valtio-oikeuden ja kansainvälisen oikeuden professorina vuosina 1998-2008 ja samaan aikaan myös sen Ihmisoikeusinstituutin johtajana. Lukuisissa kansainvälisissäkin luottamustehtävissä toiminut Scheinin väitteli oikeustieteen tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1991 aiheenaan "Ihmisoikeudet Suomen oikeudessa".
Scheinin oli 1997–2004 kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskevan yleissopimuksen toteuttamista valvovan Yhdistyneiden kansakuntien ihmisoikeuskomitean jäsen. Vuosina 2005–2011 hän toimi YK:n erityisraportoijana ihmisoikeuksien turvaamisesta terrorisminvastaisessa taistelussa. Scheinin on sanonut että Atalanta-operaatiossa vangitut merirosvot pitäisi tuoda Suomeen tuomittavaksi, eikä päästää vapaaksi.
Martin Scheinin opiskeli Turussa biologiaa, mutta siirtyi oikeustieteelliseen mentyään mukaan opiskelijapolitiikkaan. Scheinin oli 1970-luvulla SKDL:n enemmistön linjauksia noudattaneen Turun akateemisen sosialistiseuran (TuASS, ks. KOJ) keskeinen toimija. Hän työskenteli SKDL:n eduskuntaryhmän palveluksessa. Scheinin kuului myös Suomen kommunistiseen puolueeseen, jonka keskuskomiteaan hänet valittiin edustajakokouksessa 1981. 1980-luvun lopussa Scheinin siirtyi kokopäivätoimiseksi tutkijaksi "Oikeuden rajat" -tutkimushankkeeseen. Hän toimi vuonna 1989 Demokraattisten lakimiesten Demlan puheenjohtajana.
Amnesty Internationalin Suomen osasto palkitsi vuonna 2011 Martin Scheininin ihmisoikeuksien hyväksi tehdystä työstä.
Scheininin isä on hammaslääketieteen tutkija Arje Scheinin.
Psykologian historia
Psykologia itsenäisenä tieteenä ei ole kovinkaan vanha. Aina 1800-luvun lopulle asti sitä on pidetty ensin filosofian, sitten teologian ja lääketieteen osana. Vaikka psykologia onkin vielä nuori tiede, ovat sitä koskevat määritelmät ehtineet jo muuttua. 1960-luvulle asti se määriteltiin käyttäytymistä koskevaksi tieteeksi, ja siitä käytettiinkin usein nimitystä "käyttäytymistiede". Nykyisen määritelmän mukaan psykologia on tiede, joka tutkii ja selittää yksilön toimintaa.
Psykologian itsenäisenä tieteenalana katsotaan syntyneen vuonna 1879, kun Wilhelm Wundt perusti Leipzigiin ensimmäisen psykologian tutkimuslaboratorion. Aluksi psykologian katsottiin tutkivan ihmisen tietoisuutta.
Vuonna 1913 psykologia muutti jyrkästi suuntaansa, kun John B. Watson julkaisi kirjoituksen, jossa hän ehdotti, että psykologiassa tutkittaisiin käyttäytymistä sellaisenaan ja sivuutettaisiin mieleen ja sen sisältöön liittyvät vaikeat kysymykset. Tältä pohjalta syntyi behaviorismi, josta tuli yhdessä psykodynaamisen psykologian kanssa yksi psykologian vaikutusvaltaisimmista suuntauksista. Sen suosio jatkui 1960-luvulle asti jolloin se jäi ns. kognitiivisen vallankumouksen jalkoihin.
1960-luvulta eteenpäin psykologiassa alettiin taas tutkia tietoisuutta ja mielen toimintaa. Nykyajan merkittävimmät psykologiset suuntaukset ovat biologinen psykologia, kognitiivinen psykologia ja psykodynaaminen psykologia.
Tea Ista
Tea Ista (oik. Dorothea Ida Eveliina Witikka o.s. Ista, 12. joulukuuta 1932 Evijärvi – 20. helmikuuta 2014 Espoo) oli suomalainen näyttelijä, joka näytteli pitkän uransa aikana sekä teatterissa, elokuvissa että televisiosarjoissa.
Ista sai Jussi-palkinnon vuosilta 1958 ja 1972, Ida Aalberg -palkinnon vuonna 1993, Pro Finlandia -mitalin vuonna 1997 sekä näyttämötaiteen valtionpalkinnon vuonna 2012.
Ista valmistui Suomen Teatterikoulusta vuonna 1956. Hänet kiinnitettiin saman vuoden syksynä Kansallisteatteriin, jossa hän teki näyttävän ja pitkän uran. Ista esiintyi Kansallisteatterin lavalla jo teatterikoululaisena vuonna 1954, jolloin hän esitti Kalvean Immen roolin Aleksis Kiven näytelmässä "Seitsemän veljestä".
Vuonna 2000 Ista jäi eläkkeelle Kansallisteatterista, mutta hän jatkoi näyttelemistä kotiteatterinsa lisäksi muun muassa Helsingin Kaupunginteatterissa. Istan viimeiseksi teatterirooliksi jäi intiaaniäiti Kansallisteatterissa marraskuussa 2010 ensi-iltansa saaneessa Kristian Smedsin ohjauksessa "Mr. Vertigo".
Ista avioitui teatteri- ja elokuvaohjaaja Jack Witikan kanssa 1961, ja heidän tyttärensä Minna Maria syntyi vuonna 1963. Ista kuoli 81-vuotiaana vaikeaan sairauteen sairaalassa Espoossa.
Aura (paranormaali)
Aura on parapsykologiaan kuuluva ilmiö. Sillä tarkoitetaan elollisia olentoja ympäröivää energiakenttää, joka uskotaan voitavan nähdä tai tuntea synnynnäisen kyvyn tai harjoituksen kautta. Usein auraa kuvaillaan moniväriseksi harsoksi tai munan muotoiseksi kentäksi, joka näkyy olennon ympärillä. Aurojen värit, tarkkuus ja muoto vaihtelevat eri yksilöstä ja ajankohdasta toiseen. Auroihin liitetään yleensä chakrat eli kehon energiakeskukset, joiden toimintakyvyn vaihteluiden uskotaan aiheuttavan muutoksia aurassa.
Auroista on arvioitu muun muassa persoonallisuutta sekä terveydentilaa. Selvänäkijoiden mukaan sairaudet voidaan havaita jopa kuukausia tai vuosia ennen niiden fyysistä ilmaantumista. Chakrojen toimintaan pyritään vaikuttamaan muun muassa väriterapian, joogan ja meditaation avulla.
Modernissa New Agessa aurojen otaksutaan olevan sähkömagneettisia kenttiä, jotka voidaan nähdä esimerkiksi kirliankuvauksen avulla. Joidenkin mukaan kenttien muodostamia värejä on mahdollista nähdä myös paljaalla silmällä.
Margaret Mahler
Margaret Schoenberger Mahler tai Margit Mahler (1897–1985) oli unkarilainen psykiatri ja psykoanalyytikko, joka esitti teorian lapsen varhaiskehityksestä.
Länsi-Unkarissa syntynyt Mahler opiskeli Unkarissa ja Saksassa. Hän siirtyi toisen maailmansodan vuoksi ensin Lontooseen ja sitten New Yorkiin.
Lapsen minuuden kehityksen vaiheet kolmeen ikävuoteen mennessä Mahlerin mukaan:
Kokonaislukujen tekijöihinjako
Matematiikassa kokonaislukujen tekijöihinjaolla tarkoitetaan hajotelmaa, missä annettu kakkosta suurempi kokonaisluku esitetään sen tekijöiden tulona. Jos kaikki kyseiset tekijät ovat alkutekijoitä, puhutaan luvun alkutekijähajotelmasta. Tämä hajotelma on kullekin luvulle yksikäsitteinen tekijöiden järjestystä lukuun ottamatta ja alkutekijöiden löytämiseksi on kehitetty useita algoritmeja. Nykyiset salakirjoitusmenetelmät perustuvat siihen, että annettu kokonaisluku on vaikea jakaa alkutekijöihin. Toistaiseksi ei tiedetä, onko tekijöihinjaolle olemassa nopeaa algoritmia, eli voidaanko "b" bitin pituinen kokonaisluku jakaa alkutekijöihin aikavaativuusluokassa O(b) jollakin kokonaisluvulla "n".
Jokainen kokonaisluku voidaan jakaa alkutekijöihin käymällä läpi kaikki luvun neliöjuurta pienemmät alkuluvut ja katsomalla, onko luku jaollinen kyseisellä alkuluvulla. Tämä on kuitenkin varsin tehotonta. Toistaiseksi nopein tunnettu menetelmä alkulukuhajotelman löytämiseen on niin sanottu yleinen lukukuntaseula -menetelmä, joka jakaa "b"-bitin kokoisen luvun "n" alkutekijöihin ajassa
formula_1. Jos kuitenkin joku onnistuu rakentamaan toimivan kvanttitietokoneen, voidaan tällä koneella jakaa luvut alkutekijöihin polynomiaalisessa ajassa Peter Shorin kehittämällä algoritmilla. Vuonna 2001 saatiin rakennettua seitsemällä kubitillä toimiva kvanttitietokone, joka jakoi luvun 15 onnistuneesti alkutekijöihin.
Toistaiseksi ei tiedetä, mihin aikavaativuusluokkaan tekijöihinjakamisongelma kuuluu. Se, onko annetulla luvulla "n" alkutekijää, joka on pienempi kuin "M" on nimeltään tekijöihinjaon päätösongelma. Sen tiedetään olevan sekä NP että co-NP. Tämä siksi, että voidaan tarkistaa kyllä- ja ei-vastaukset annetuille tekijäehdokkaille jos ne tiedetään alkuluvuiksi tai yhdistetyiksi luvuiksi. Tekijöihinjaon tiedetään olevan BQP Shorin algoritmin perusteella. Tekijöihinjaosta oletetaan, että se ei kuulu luokkiin P, NP-täydellinen eikä co-NP-täydellinen. Jos onnistutaan osoittamaan, että ongelma ei ole NP-täydellinen eikä co-NP-täydellinen, tulee samalla osoitettua, että NP = co-NP. Tulos olisi hämmästyttävä, joten nykyään uskotaankin, että tekijöihinjako ei kuulu näihin luokkiin. Monet ovat yrittäneet tuloksetta löytää polynomiaalista algoritmia tekijöihinjaolle, joten epäillään, että tekijöihinjako ei ole P-ongelma.
Sen sijaan annetun luvun toteaminen yhdistetyksi luvuksi on helpompaa kuin sen tekijöiden etsiminen. Tämä ongelma voidaan ratkaista polynomiaalisessa ajassa AKS alkulukutestin avulla. On myös kehitetty monia probabilistisiä testejä luvun alkuluvuksi osoittamiseen. Monet näistä ovat nopeita, mutta ne eivät anna täydellistä varmuutta sille, onko annettu luku alkuluku. Alkulukutestauksen helppous on tärkeä osa RSA-algoritmia, jossa on välttämätöntä löytää suuria alkulukuja.
Valaistusvyöhyke
Valaistusvyöhykkeet tarkoittavat Maan vyöhykkeitä, jotka saavat eri määrän auringon valoa eri vuoden- ja vuorokaudenaikoina maan pyöreyden ja akselikulman takia. Päiväntasaajan ympärillä valon ja auringon energian määrä on läpi vuoden kaikkein tasaisin vuorokausittain tarkasteltuna, ja navoilla vaihtelut taas ovat kaikista suurimpia. Maapallo jakaantuu kolmeen valaistusvyöhykkeeseen. Valaistusvyöhykkeiden rajoina toimivat kääntö- ja napapiirit.
Kääntöpiirien välissä päiväntasaajan ympärillä on tropiikki. Koordinaatiston avulla ilmaistuna tropiikki sijaitsee 23. pohjoisen ja 23. eteläisen leveyspiirin välissä. Siellä Aurinko paistaa kaksi kertaa vuodessa kohtisuoraan maahan, eli "taivaan korkeimmalta kohdalta". Sanotaan, että aurinko on tällöin zeniitissä tai zeniittiasemassa. Vuodenaikojen väliset valaistuserot ovat pieniä, ja siksi tropiikissa onkin käytännössä vain yksi vuodenaika eli kesä. Vuorokauden sisällä sen sijaan valaistuserot ovat suuret, sillä aurinko vastaavasti siirtyy täysin toiselle puolelle maapalloa. Pimeä tulee nopeasti, ilman hämäränvaihetta.
Tropiikin molemmin puolin sijaitsevat keskileveydet, jotka rajoittuvat napa- ja kääntöpiirien väliin, eli 23,5. leveyspiiristä 66,5. leveyspiiriin sekä pohjoisella että eteläisellä pallonpuoliskolla. Näillä vyöhykkeillä vuodenaikojen vaihtelu on suurempaa, ja se kasvaa napoja kohti mentäessä. Aamulla ja illalla on pitkään hämärää. Aurinko ei paista koskaan zeniitistä, mutta ei myöskään koskaan pysy ylhäällä kahden vuorokauden väliä tai jätä nousematta kahden yön välissä. Keskileveyksillä ei siis koskaan ole kaamosta tai yötöntä yötä.
Napakalotit ovat napapiirien sisälle jäävät kalotin muotoiset alueet, joille on ominaista pitkä hämärän aika aamulla ja illalla. Kaloteilla on talvella kaamos, jolloin Aurinko ei nouse lainkaan taivaanrannan yläpuolelle ja kesällä yötön yö, jolloin Aurinko ei laske lainkaan. Kaamos ja yötön yö pitenevät sitä mukaa, mitä lähemmäs napoja mennään. Jos tarkkaillaan Auringon nousemista ja laskemista "navan päältä", Aurinko ei varsinaisesti laske ja nouse kuin kerran vuodessa. Näin ollen 90. leveyspiirillä päivä kestää puoli vuotta ja yö puoli vuotta.
Paul Gray
Paul Dedrick Gray (8. huhtikuuta 1972 Los Angeles, Kalifornia – 24. toukokuuta 2010 Urbandale, Iowa) oli yhdysvaltalaisen metalliyhtye Slipknotin basisti ja eräs yhtyeen perustajajäsenistä.
Gray syntyi Los Angelesissa, Kaliforniassa, mutta hänen perheensä muutti Des Moinesiin, Iowaan pian hänen syntymänsä jälkeen.
Paul Gray meni naimisiin vuonna 2008. Paul Grayn kuoleman aikaan hänen vaimonsa Brenna Gray odotti pariskunnan ensimmäistä lasta.
Paul Gray löydettiin kuolleena Urbandalessa Iowassa sijaitsevasta hotellihuoneesta 24. toukokuuta 2010, hieman ennen kymmentä aamulla paikallista aikaa. Viralliseksi kuolinsyyksi vahvistettiin aluksi huumausaineiden yliannostus (morfiini ja fentanyyli), mutta myöhemmin vuonna 2012 todistettiin, että kyseessä oli kipulääkkeiden tahaton yliannostus. Tästä lääkäri Daniel Baldi sai syytteet murhasta, koska määräsi reseptissä Paulille erityisen voimakkaita ja vaarallisia kipulääkkeitä. Hän sai myös syytteet 7 muun ihmisen taposta. Paul Gray kärsi myös vakavasta sydänsairaudesta.
Gray käytti Warwickin Thumb, Streamer ja Corvette-bassokitaroita, myöhemmin Ibanez ATK (PGB1) -bassoja. Hänen muita projektejaan olivat Anal Blast, Vexx, Body Pit ja Inveigh Catharsi. Paul Gray soitti bassokitaraa vasenkätisesti ja käytti plektraa.
Paul Gray käytti useita erilaisia ja tavallisuudesta poikkeavia vireitä bassokitaroissaan, joista yleisin on erityisesti metallimusiikkia soittavien basistien suosima H-vire:Muita Grayn käyttämiä vireitä:
Kaappaus merellä
Kaappaus merellä ("Under Siege") on vuonna 1992 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen Die Hard -tyyppinen toimintaelokuva. Elokuvan ohjasi Andrew Davis ja pääosassa on Steven Seagal. Elokuva on Seagalin elokuvista taloudellisesti menestynein, se tuotti noin 157 miljoonaa dollaria. Kaappaus merellä oli myös ehdolla kahden Oscar-palkinnon saajaksi paras äänitehoste- ja paras äänitys -kategorioissa.
Sotalaiva USS "Missouri" lähtee jäähyväismatkalleen. Pian laivan kaappaa terroristiryhmä, jota johtavat rikollisiksi ryhtyneet entinen CIA:n agentti William Stranix (Tommy Lee Jones) ja Missourin upseeri komentaja Krill (Gary Busey). Miehistön ainoa toivo on laivan kokki ja entinen Navy SEAL Casey Ryback, joka ryhtyy pelastamaan laivaa.
Vitória
Vitória on Brasilian Espírito Santon osavaltion pääkaupunki. Kaupunki sijaitsee saarella lahdessa, jossa muutama joki laskee mereen. Se perustettiin 1551. Kaupungin pinta-ala on 98,506 neliökilometriä ja siellä on arviolta 359 555 asukasta (vuonna 2016). Suur-Vitórian alueella asuu yli 1 612 885 (2005) asukasta, mikä tekee siitä Brasilian 14. suurimman metropolialueen.
Vuonna 1998 YK arvioi Vitórian Brasilian neljänneksi parhaaksi osavaltionpääkaupungiksi asua koulutuksen, terveydenhuollon sekä sosiaalisten projektien pohjalta. Kaupunki kuitenkin kärsii rikollisuudesta.
Albert Luque
Albert Luque Martos (s. 11. maaliskuuta 1978 Terrassa, Barcelonan maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Luque pelasi Málagassa jo kaudella 1999–2000, minkä lisäksi hän on pelannut kotimaassaan myös Real Mallorcassa (1998–1999, 2000–2002) ja Deportivo La Coruñassa (2002–2005).
Elokuussa 2005 Luque teki viiden vuoden sopimuksen englantilaisen Newcastle Unitedin kanssa, mutta ura Englannissa ei ollut erityisen menestyksekäs. Hän pelasi kausina 2005–2007 vain 21 sarjaottelussa ja teki yhden ainoan maalin. Elokuussa 2007 Luque siirtyi Newcastlesta Ajaxiin kolmivuotisella sopimuksella ja kesällä 2008 hän palasi kotimaahansa pääsarjan takaisin nousseeseen Málagaan.
Espanjan maajoukkueessa Luque on pelannut 18 ottelussa ja tehnyt kaksi maalia. Hän kuului maajoukkueen kokoonpanoon 2002 MM-kilpailuissa ja 2004 EM-kilpailuissa. Luque kuului myös Espanjan olympiajoukkueeseen Sydneyn olympialaisissa 2000, kun Espanja voitti hopeaa.
Kaappaus raiteilla
Kaappaus raiteilla ("Under Siege 2: Dark Territory") on vuonna 1995 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintaelokuva. Se on myös elokuvan "Kaappaus merellä" jatko-osa. Elokuvan ohjasi Geoff Murphy ja pääosassa on Steven Seagal.
Casey Ryback lähtee junalla Coloradosta Los Angelesiin lomalle veljentyttärensä kanssa. Matkan alussa terroristit kaappaavat junan ja käyttävät sitä tukikohtanaan hakkeroituakseen huippusalaiseen satelliittiaseeseen.
Kuvaukset suoritettiin Coloradossa ja Warner Brothersin Burbank-studioissa 12 ja 18. Kahdeksan viikkoa käytettiin kuvauksista Kalliovuorilla ja Beaver Creekissä.
Valeri Božinov
Valeri Emilov Božinov (, s. 15. helmikuuta 1986 Gorna Orjahovitsa, Bulgaria) on bulgarialainen jalkapalloilija, joka edustaa Serie A:ssa pelaavaa Parmaa. Hänen pelipaikkansa on hyökkääjä.
Božinov syntyi Gorna Orjahovitsassa ja muutti lapsena Bulgariasta äitinsä mukana Maltalle. Maltalla hän pelasi Pietà Hotspursin joukkueessa, josta italialainen Lecce löysi hänet ja palkkasi 30 000 000 liiralla (noin 15 000 euroa). Božinov debytoi Serie A:ssa vain 15 vuoden ja 11 kuukauden ikäisenä ollen nuorin Italian pääsarjassa pelannut ulkomaalaispelaaja. Ensimmäisen Serie A -maalinsa hän teki tammikuussa 2004 Bolognaa vastaan tullen nuorimmaksi Italian pääsarjassa maalin tehneeksi ulkomaalaispelaajaksi. Tammikuussa 2005 hän siirtyi Fiorentinaan 13 miljoonan euron siirtosummalla. Heinäkuussa 2006 hän siirtyi lainasopimuksella Serie B:hen pudotettuun Juventukseen; samassa yhteydessä Fiorentina sai Adrian Mutun. Maailman lupaavimpiin jalkapalloilijoihin luettu Božinov pelasi kaikkiaan 86 Serie A -ottelua ja teki niissä 22 maalia.
Elokuussa 2007 Božinov solmi nelivuotisen sopimuksen Manchester Cityn kanssa. Myöhemmin samassa kuussa hän loukkasi vasemman polvensa nivelsiteet paikallisottelussa Manchester Unitedia vastaan. Hän oli viisi kuukautta sivussa eikä onnistunut kuntouduttuaankaan nousemaan Cityn ykkösjoukkueeseen loppukauden aikana.
Božinov on uransa aikana pelannut myös 21 ottelua Bulgarian maajoukkueessa ja tehnyt niissä viisi maalia . Hän pelasi muun muassa vuoden 2004 Euroopan-mestaruuskilpailuissa.
Christo ja Jeanne-Claude
Christo ja Jeanne-Claude ovat taiteilijapariskunta Christo Javacheff (alkuaan "Hristo Javašev", , s. 13. helmikuuta 1935, Gabrovo) ja Jeanne-Claude Denat de Guillebon. Christo on bulgarialaissyntyinen Yhdysvalloissa asuva ympäristötaiteilija.
Christo ja Jeanne-Claude tunnetaan paketointiteoksistaan, joilla kritisoidaan kulutusyhteiskuntaa. Aluksi Christo paketoi pienehkojä esineitä, mutta paketointikohteet ovat sittemmin kasvaneet monumentaalisiksi. Paketoinnin ovat saaneet muun muassa Pariisin Pont Neuf -silta (1985) ja Berliinin valtiopäivätalo (1995), jonka paketointia Christo suunnitteli runsaat 20 vuotta. Rakennusten ohella Christo on paketoinut maisemakohteita, kuten Miamin edustalla olevat saaret vuonna 1983.
Christon isä Vladimir Javacheff oli tiedemies ja äiti Tsveta Dimitrova Sofian taideakatemian jäsen. Christo kiinnostui nuorena teatterista, etenkin Shakespearen näytelmistä. Vuodesta 1953 alkaen opiskeli Sofian yliopistossa, mutta joutui eroamaan, koska hallitseva kommunistipuolue ei hyväksynyt hänen taidenäkemystään.
Christo meni aluksi jatkamaan opintojaan Prahaaan, josta hän pakeni Wieniin. Hän piiloutui junailijoiden lahjomisen avulla erääseen junaan, joka vei lääkkeitä Itävaltaan. Loikkauksensa myötä Christo menetti Bulgarian kansalaisuuden. Vuonna 1957 Christo aloitti opiskelut Wienin taideakatemiassa. Valmistuttuaan sieltä hän muutti asumaan Geneveen, josta hän muutti myöhemmin Pariisiin.
Pariisissa Christo ansaitsi elantonsa maalaamalla muotokuvia. Samalla hän sai vaikutteita Joan Mirólta, Nicholas de Staelilta, Jackson Pollockilta ja Jean Tinguelyltä.
Christo tapasi ranskalaisen Jeanne-Claude Denat de Guillebonin lokakuussa 1958, kun hän oli maalaamassa Precilɱda de Guillebonin muotokuvaa. Christo rakastui aluksi Jeanne-Clauden sisarpuoleen Joyceen. Jeanne-Claude puolestaan meni kihloihin Philippe Planchonin kanssa. Ennen häitä Jeanne-Claude tuli raskaaksi ja kävi selville, että syntymätön lapsi oli Christon. Jeanne-Claude ja Planchon menivät kuitenkin naimisiin, mutta liitto kesti vain häämatkan ajan. Christon ja Jeanne-Clauden poika Kiril syntyi 11. toukokuuta 1960. Jeanne-Claude ja Christo menivät naimisiin 28. marraskuuta 1962.
Helmikuussa vuonna 1964 Christo ja Jeanne-Claude lähtivät New York Cityyn. Pariskunta palasi Eurooppaan mutta muutti takaisin Yhdysvaltoihin syyskuussa. Vuonna 1973 Christo sai Yhdysvaltain kansalaisuuden 17 vuoden passittomuuden jälkeen.
Christo paketoi pieniä esineitä jo Pariisin-vuosinaan. Muutettuaan 1964 New Yorkiin paketointi muuttui yhä suurimuotoisemmaksi. Vuonna 1968 hän paketoi Italiassa talon ja 1969 lahdenpoukaman Australiassa. Vuonna 1971 Coloradoon valmistunut "Valley Curtain" on ohuista muovilevyistä valmistettu pitkä aita. 1990-luvulla hän on luonut ympäristötaidetta myös jättisateenvarjoilla.
Luettelo Bahian kunnista
Tämä on Luettelo Bahian kunnista Brasiliassa. Osavaltio on jaettu yhteensä 416 kuntaan.
Rainbow (Ayumi Hamasakin albumi)
Rainbow on Ayumi Hamasakin viides studioalbumi, joka julkaistiin 18. joulukuuta 2002. Albumi nousi Oricon-albumilistan ensimmäiselle sijalle ja pysyi listalla kaikkiaan 21 viikkoa.
Albumilta on julkaistu singlet ”Free & Easy”, ”H” ja ”Voyage”.
Kaikki kappaleet sanoittanut Ayumi Hamasaki.Kappaleet 1 ja 6 on säveltänyt CMJK. Kappaleet 2 ja 3 on säveltänyt D・A・I. Kappaleet 4, 7, 10, 13 ja 15 ovat säveltäneet CREA ja D・A・I. Kappaleet 5, 11 ja 14 on säveltänyt CREA. Kappaleen 8 on säveltänyt tasuku. Kappaleen 12 on säveltänyt HΛL.
Kappaleet 1, 3, 7 ja 9 on sovittanut CMJK. Kappaleet 2, 4, 11 ja 12 on sovittanut HΛL. Kappaleet 5, 8, 10 ja 15 on sovittanut tasuku. Kappaleen 6 ovat sovittaneet Toshiharu Umesaki ja Atsushi Sato. Kappaleen 13 on sovittanut Ken Shima. Kappaleen 14 on sovittanut Seji Kameda.
Barents AirLink
Barents AirLink (aikaisemmin Nordkalottflyg) on vuonna 1974 perustettu ruotsalainen lentoyhtiö. Se operoi säännöllistä liikennettä Luulajasta mm. Kiirunaan ja Murmanskiin. Yhtiön kotikenttänä toimii Luulajan lentoasema.Barents AirLink lentää säännöllisesti Luulajan lentoasemalta seuraaviin kohteisiin:
Toukokuussa 2005:
Purnuvuori
Purnuvuori on nykyisin Hiihtokeskus Purnuna tunnetun hiihtokeskuksen entinen nimi. Nimestä luovuttiin vuonna 2004, jolloin Purnunrinteet Oy siirsi toimintansa Juupajoelle, ja paikalla aloitti uusi yhtiö nimeltä Hiihtokeskus Purnu Oy. Purnunrinteet Oy jatkaa edelleenkin toimintaansa Juupajoella, hiihtokeskuksen nimi on Juupavaara.
Alun perin 1980-luvun lopulla aloittanut hiihtokeskus on kokenut kaksi konkurssia. Edellinen konkurssi tapahtui syyskuussa 2007, jolloin Matti Mustosen johdolla toiminut hissiyhtiö Hiihtokeskus Purnu Oy ajautui konkurssiin ennätyksellisen huonolumisen talven seuraksena. Loppusyksystä 2007 lähtien Hiihtokeskuksen taustalla on Vuorenkylän Purnu Oy -niminen yritys, jonka omistajat ovat joukko Hartolalaisista yksityishenkilöitä. Vuorenkylän Purnu Oy osti Hiihtokeskus Purnun konkurssipesän ja keskuksen markkinointinimenä jatkaa Hiihtokeskus Purnu. Uuden yrityksen johdossa on Toivo Vilkman, Matti Mustosen jatkaessa rinnepäällikkönä.
Hiihtokeskus Purnu on hiihto- ja laskettelukeskus Etelä-Suomen läänissä, Hartolan Vuorenkylässä. Laskettelurinteitä on 5, hissejä 1, korkeusero on 100 metriä ja pisin rinne 750 metriä. Laskettelun lisäksi on mahdollisuus hiihtoon EU-tuella rakennetulla hiihtoladulla, josta 2km on valaistua.
Purnu avattiin jälleen 18. helmikuuta 2006. Edellisen kerran keskus oli auki "Purnuvuori" -nimellä keväällä 2004. Paikka oli tällä välillä kiinni edellisen yrittäjän siirryttyä Juupaan, vieden mukanaan hiihtohissit ja pääosan muusta kalustosta. Nykyinen omistaja Matti Mustonen osti Purnuvuoren hiihtokeskuksen rakennukset ja vuokrasi maat vuoden 2004 syksyllä. Mustonen on hiihtokeskusyhtiön entinen toimitusjohtaja 1990-luvun vaihteesta.
Hiihtokeskus Purnun avaamista viivytti rahoitusjärjestelyjen mutkistuminen. Hartolan kunnanvaltuusto myönsi Purnu-yhtiölle kunnan omavelkaisen, enintään 105 tuhannen euron takauksen lokakuussa 2005. Kuitenkin valtuuston jo keväällä ensimmäisen kerran tekemästä takauspäätöksestä valitti Hallinto-oikeuteen Hartolan kunnanvaltuuston jäsen Heikki Leisti (vas). Kouvolan hallinto-oikeus hylkäsi kunnallisvalituksen. Rahoitusta saatiin myös Hämeen TE -keskukselta ja EU:n maaseudun kehittämisohjelmasta.
Nykyisellä hissiyhtiöllä ei ole takauksia Hartolan kunnalta.
Dikloorimetaani
Dikloorimetaani (CHCl) on helposti haihtuva väritön polaarinen orgaaninen kloorattu hiilivety, jota käytetään liuottimena. Se ei ole erityisen myrkyllinen, mutta höyryjen hengittämistä pitää välttää. Dikloorimetaani on karsinogeeninen aine.
Dikloorimetaanista käytetään myös nimityksiä "metyleenikloridi" tai "DCM".
Dikloorimetaani on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritön, kirkas neste, jolla on makea kloroformia muistuttava haju. Sen moolimassa on 84,9 g/mol, sulamispiste −96,7 °C, kiehumispiste 40 °C (313 K), suhteellinen tiheys 1,3 g/cm (vesi = 1,0 g/cm), liukoisuus veteen 20 °C:n lämpötilassa 1,3 g/100 ml, itsesyttymislämpötila 556 °C ja CAS-numero 75-09-2.
Ensimmäinen dikloorimetaanin valmistustapa oli pelkistää trikloorimetaania alkoholiliuoksessa sinkin avulla. Henri Victor Regnault valmisti sitä vuonna 1840 klooramalla kloorimetaania. Nykyään suuren mittakaavan valmistusmenetelmät perustuvat metaanin tai kloorimetaanin klooraukseen.
Tärkein dikloorimetaanin käyttökohde on liuotinkäyttö, mihin se soveltuu hyvin hyvän liuotuskykynsä ja palamattomuutensa vuoksi. Sitä käytetään maalinpoistoaineissa sekä liuottamaan selluloosaestereitä, rasvoja, vahoja ja muoveja. Sitä käytetään myös liuottimena liuotinuutossa muun muassa kofeiinin eristämisessä, lääkeaineiden eristämisessä, eteeristen öljyjen uutoissa ja kookosvoin valmistamisessa. Se muodostaa atseotrooppisen seoksen veden kanssa, minkä vuoksi sitä voidaan käyttää veden poistoon orgaanisista liuottimista.
Dikloorimetaanista voidaan klooraamalla valmistaa trikloori- tai tetrakloorimetaania ja alumiinikatalyytin ja bromin läsnä ollessa muodostuu bromikloorimetaania tai dibromimetaania. Alumiinikatalyytin läsnä ollessa yhdiste reagoi 220 °C:n lämpötilassa hiilidioksidin kanssa muodostaen klooriasetyylikloridia ja kuuman ammoniakkiliuoksen kanssa heksametyleenitetramiinia. Muita käyttökohteita ovat kylmälaitteet ja puudutus.
Elektra (täsmennyssivu)
Elektra tai Electra voi tarkoittaa seuraavia:
Jermaine Jenas
Jermaine Anthony Jenas (s. 18. helmikuuta 1983 Nottingham, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin valioliigassa pelaavaa Queens Park Rangers. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
177 senttiä pitkä Jenas aloitti uransa kotikaupunkinsa seurassa Nottingham Forestissa vuonna 1999. Nottinghamissa Jenas pelasi helmikuuhun 2002 saakka, kunnes Newcastle United hankki hänet viidellä miljoonalla punnalla. Vuonna 2003 pelaajayhdistys PFA valitsi Jenasin .
31. elokuuta 2005, 110 Newcastle-ottelun jälkeen Jenasin nykyinen seura Tottenham Hotspur osti nuorukaisen seitsemällä miljoonalla punnalla.
Englannin maajoukkueessa Jenas teki debyyttinsä helmikuussa 2003 ottelussa Australiaa vastaan. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon vuoden 2006 MM-kilpailuissa.
Las Médulas
Las Médulas on entinen kultakaivosalue Espanjassa. Se oli Rooman valtakunnan tärkein kullankaivualue. Las Médulaksen erikoinen maisema johtuu roomalaisten käyttämästä kaivutekniikasta, jossa kiveen tehtiin ensin pieniä reikiä Plinius vanhemman kuvaamalla tekniikalla, ja reikiin johdettiin suuret määrät vettä joka sai aikaan maanvyöryjä.
Jotta Las Médulakseen olisi saatu tarvittavat suuret vesimäärät Sierra de la Cabreralta, roomalaiset rakensivat yli sata kilometriä kanavia. Osia vesiputkijärjestelmistä on säästynyt meidän päiviimme asti.
Las Médulaksen maisema on Unescon maailmanperintökohde.
Yangin–Millsin olemassaolo
Yangin–Millsin olemassaolo on matemaattinen ongelma, jossa on tarkoituksena todistaa Yangin–Millsin teorian olemassaolo ja se, että sillä on massavaje. Todistuksen tulee täyttää modernin matemaattisen fysiikan standardit. Yangin–Millsin olemassaolo on yksi niistä seitsemästä matemaattisesta ongelmasta, joiden ratkaisuista Clay-instituutti on luvannut miljoonan Yhdysvaltain dollarin palkinnot.
Elektra (plejadi)
Elektra () oli kreikkalaisessa mytologiassa yksi seitsemästä plejadista, Atlaksen ja Pleionen tyttäristä. Hän synnytti Zeukselle Dardanoksen, troijalaisten myyttisen kantaisän. Erään legendan mukaan hän hävisi surun murtamana Troijan tuhon jälkeen.
Mikkelin Kilpa-Veikot
Mikkelin Kilpa-Veikot (MiKV) on vuonna 1902 perustettu mikkeliläinen yleisurheiluseura. MiKV:n puheenjohtaja on Juha Putkonen. Mikkelin Kilpa-Veikot oli Suomen Urheiluliiton seuraluokittelun 29:s vuonna 2011.
Kilpa-Veikot pelasivat 1920-luvulla myös jalkapalloa osallistuen lajin suomenmestaruuskilpailuihin 1927 ja 1928. Seura oli Savon piirin moninkertainen mestari. Jalkapallo loppui seurasta, kun kaupunkiin perustettiin 1929 palloilun erikoisseura Mikkelin Palloilijat.
Markku Pääskynen
Markku Tapio Pääskynen (s. 23. maaliskuuta 1973 Hartola) on suomalainen kirjailija. Hän työskenteli aimmin myös kustannustoimittajana.
Pääskynen asui vuodet 1987–1992 Kuopiossa ja valmistui vuonna 1999 filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta. Hänen esikoisteoksensa "Etanat" ilmestyi vuonna 2002. Se kertoo Göteborgissa tapahtuvasta useita kuolonuhreja vaativasta liikenneonnettomuudesta, jonka myötä henkilöiden elämät kietoutuvat toisiinsa. Teos oli ehdolla Helsingin Sanomien esikoiskirjapalkinnon ja Savonia-kirjallisuuspalkinnon saajaksi.
Vuonna 2003 ilmestyi Pääskysen toinen romaani, "Ellington", jonka keskiössä on murhaajan tarina. Teos oli Savonia-kirjallisuuspalkintoehdokas ja Olvi-säätiön kirjallisuuspalkintoehdokas. Pääskysen kolmas teos "Tämän maailman tärkeimmät asiat" (2005) on Helsinkiin sijoittuva yhdenpäivänromaani, joka kertoo nuoren mieskirjailijan lapsuus- ja nuoruusmuistoista. Teos sai Savonia-kirjallisuuspalkinnon.
Pääskysen neljäs romaani "Vihan päivä" (2006) on monologi, jonka äänenä on masennusta sairastava perheenäiti. Teos sai Kalevi Jäntin palkinnon ja oli ehdolla Finlandia-palkinnon saajaksi. Myös vuonna 2015 ilmestynyt "Sielut" oli Finlandia-ehdokas.
Vuonna 2010 ilmestyi Pääskysen suomennos Odysseus Elytiksen teoksesta "Ylistetty olkoon".
Pääskysen puoliso on vuodesta 2012 runoilija Saila Susiluoto. Hänen entinen puolisonsa on kirjailija Laura Honkasalo. Heillä on kaksi lasta.
Dimetyylieetteri
Dimetyylieetteri (DME) on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritön, helposti syttyvä kaasu, jolla on dietyylieetteriä muistuttava makeahko haju. Sen kemiallinen kaava on CHO ja rakennekaava CHOCH. Dimetyylieetteristä käytetään myös nimityksiä "metyylieetteri", "oksibismetaani", "puueetteri" tai "metoksimetaani".
DME:tä voidaan valmistaa muun muassa metaanista tai kivihiilestä Fischer-Tropsch -menetelmällä. Sitä käytetään ponneaineena aerosolipakkauksissa. Sen korkea setaaniluku mahdollistaa käytön dieselpolttoaineena, miksi siitä toivotaankin dieselöljyn puhtaasti palavaa korvaajaa. Nesteytetyn DME:n energiatiheys on noin puolet dieselöljyn vastaavasta. Koska DME on synteettinen polttoaine, sen valmistaminen huonontaa energiatasetta joten sen energiatehokkuus on dieselöljyä huonompi. Toisaalta raakaöljyvarojen niukentuessa ja öljyn hinnan noustessa myös biomassasta valmistettu dimetyylieetteri muuttuu kilpailukykyiseksi. Dimetyylieetteriä onkin kaavailtu metanolitaloudessa käytettäväksi polttoaineeksi.
Dimetyylieetterin moolimassa on 46,07 g/mol, sulamispiste −141,5 °C, kiehumispiste −23,6 °C, suhteellinen tiheys 0,61 g/cm (vesi = 1,0 g/cm), liukoisuus veteen 2,4 g/100 ml, itsesyttymislämpötila 350 °C ja CAS-numero 115-10-6.
HMS Archer (D78)
HMS Archer (D78, alun perin BAVG-1) oli Yhdysvalloissa rakennettu "Long Island" -luokan saattuetukialus, joka siirrettiin Kuninkaallinen laivaston käyttöön vuokraus- ja lainaussopimuksen nojalla toisessa maailmansodassa.
Laivan rakentaminen aloitettiin 7. kesäkuuta 1939, jolloin sen nimeksi oli tarkoitus tulla "Mormacland". Se laskettiin vesille 14. joulukuuta 1940 ja otettiin käyttöön 17. marraskuuta 1940. Alukseen rakennettiin 438 jalan puinen lentokansi sekä pieni komentosilta lentokannen vasempaan reunaan. Lentokonehallit oli sijoitettu lentokannen takaosan alle ja niiden korkeus oli 18 jalkaa ja 9 tuumaa. Alukseen sijoitetun hissin koko oli 38 jalkaa kertaa 34 jalkaa ja se kykeni nostamaan 6 tonnia painavan koneen. Alukseen sijoitettu katapultti kykeni antamaan 3,5 tonnin koneelle 60,8 solmun lähtönopeuden. Alus kykeni kuljettamaan 16 lentokonetta.
Aluksen voimanlähde oli monimutkainen sisältäen neljä yksinkertaisesti toisiinsa kytkettyä moottoria. Alus kärsi voimanlähde ongelmista koko palveluksensa ajan ja johti lopulta varhaiseen aktiivipalveluksesta poistamiseen.
"HMS Archer" aseistettiin kolmella 4 tuuman 50 kaliiperin Yhdysvaltalaisella Mk 9 -tykillä, jotka korvattiin 4" QF Mk V -tykeillä elokuussa 1942 sekä viidellätoista 20 millimetrin Bofors-ilmatorjuntatykillä. Neljä 40 mm Boforsia lisättiin helmikuussa 1943, jolloin myös 20 mm:n Boforseista poistettiin yksi.
"HMS Archerilla" oli kuitenkin ongelmia moottoreiden kanssa ja varsinaisesti se otettiin palveluskäyttöön vasta toukokuussa 1943, mutta vain kahden tehtävän jälkeen ilmenneiden ongelmien takia se siirrettiin pois aktiivipalveluksesta. Laivaa käytettiin varastona ja majoitusaluksena, kunnes se otettiin muutostöiden jälkeen palveluskäyttöön lentokoneiden kuljetusaluksena 3. elokuuta 1944 nimellä "Empire Lagan".
Alus palautettiin Yhdysvaltain laivastolle 8. tammikuuta 1946 ja myöhemmin samana vuonna se myytiin ruotsalaiseksi kauppalaivaksi nimellä "Anna Saelen". Sittemmin 1955 alus siirtyi kreikkalaiseksi nimellä "Tasmania" ja edelleen vuonna 1961 Taiwaniin nimellä "Union Reliance". Alus romutettiin New Orleansissa maaliskuussa 1962.
Tiya
Tiya on kaupunki eteläisessä Etiopiassa. Se sijaitsee etelään Addis Abebasta Etelän monikansallisen maakunnan alueella. Kaupungissa on 3 363 asukasta (2005).
Tiya tunnetaan läheisestä arkeologisesti merkittävästä alueesta, jolla sijaitsee useita muinaista hautapaikkaa merkitseviä steeloja. Alue valittiin vuonna 1980 UNESCOn maailmanperintöluetteloon.
Amfoteerisuus
Amfoteerinen aine voi toimia sekä happona että emäksenä. Esimerkiksi vesi ja alumiinihydroksidi ovat amfoteerisia aineita reagoiden happojen kanssa emäksisesti ja emästen kanssa happamasti.
Vesimolekyyli toimii emäksenä esimerkiksi HCl:n kanssa ja vastaanottaa protonin, jolloin muodostuu oksoniumioni ja kloridi-ioni:
HO + HCl → HO + Cl
Vesimolekyyli toimii happona esimerkiksi ammoniakin kanssa ja luovuttaa protonin, jolloin muodostuu hydroksidi-ioni ja ammoniumioni:
HO + NH → NH + OH
Vesimolekyyli voi myös luovuttaa toiselle vesimolekyylille vetyionin, jolloin toinen
vesimolekyyli toimii happona ja toinen emäksenä:
2HO → HO + OH
Kyseinen reaktio tapahtuu siis koko ajan vedessä, mutta hyvin vähäisessä määrin.
Alumiinihydroksidi (jonka rakenne voi olla monimutkaisempi kuin alumiini-ioni ja kolme hydroksidi-ionia) toimii emäksenä hapon läsnä ollessa luovuttaen hydroksidi-ionit vetykloorihapon protoneille, jolloin muodostuu suolaa eli alumiinikloridia ja vettä kuten yleensäkin neutralointireaktioissa.
Al(OH) + 3HCl → AlCl + 3HO
Happona alumiinihydroksidi reagoi esimerkiksi natriumhydroksidin kanssa vastaanottaen hydroksidi-ionin, 
jolloin syntyy tetrahydroksoaluminaatti-ioni 
Al(OH), joka puolestaan liittyy positiivisesti varautuneeseen natriumioniin.
Al(OH) + NaOH → NaAl(OH)
Tk3
Tk3, lempinimi "Pikku-Jumbo", on Valtionrautateiden käyttämä höyryveturi, tyypiltään kevyt tavarajunaveturi. Vetureita rakennettiin kaikkiaan 161 kappaletta vuosina 1927–1953. Tk3 oli valmistusmäärältään suurin höyryveturisarja Suomessa, ja kaikki sarjan veturit eivät ehtineet olla samaan aikaan käytössä. Veturit saivat alun perin sarjamerkinnän K5, joka vaihdettiin Tk3:ksi vuonna 1942.
Tk3-vetureita oli käytössä tavarajunissa höyryveturiliikenteen päättymiseen saakka vuonna 1975. Osa vetureista jouduttiin luovuttamaan Neuvostoliitolle talvisodan jälkeen, jolloin tuli tarvetta uusille vetureille. Suomalaisten Tampellan ja Lokomon veturitehtaiden rajallisesta tuotantokapasiteetista johtuen veturit 1147–1166 rakensi tanskalainen Frichs vuonna 1949.
Tk3 muistuttaa raskaampaa Tv1-tavarajunaveturia. Veturi on kaksoiskoneistoinen ja tulistajatyyppinen. Veturin numero 1168 omistaa Höyryraide Oy, joka kunnosti veturin liikennöintikuntoiseksi jo vuosina 1996–1999. Museoliikennöinnin Höyryraide aloitti Porvoon radalla heti veturin kunnostuksen valmistuttua kesällä 1999. Höyryveturi Tk3 1168 on ainoa Lokomon valmistama Tk3 -sarjan veturi, joka on kunnostettu museoliikenteeseen.
Nro 1136 Haapamäen museoveturiyhdistyksen hallussa.
Nro 1150, kolmas käyttökuntoinen Tk3 on Veturimuseon hallinnoima ja VR:n omistama.
Syksyllä 2007 valmistui ajokuntoon Rovaniemelle sijoitettu Tk3 1148. Sen liikennekelpoisuustarkastus tehtiin marraskuun lopussa 2007. Sitä käytettiin brittituristeille tarkoitetussa Arctic Express -junassa.
Näiden neljän lisäksi Englannissa, Epping-Ongar -museorautatiellä, on ajokuntoisena aiemmin Suomessa käytössä ollut Höyryveturimatkat 1009 Oy:n (Steam Traction Ltd) Tk3 1151 (sponsorinumeroltaan 1819). Sen omistaa Höyryveturimatkojen brittiläinen omistaja Nigel Sill, ja se laivattiin Englantiin vuonna 2005.
Tk3-vetureita on myös useilla asemilla muistomerkkeinä sekä muun muassa Haapamäen höyryveturipuistossa.
Koeampumalaitos
Koeampumalaitos (lyhenne KoeAL) on Suomen maavoimiin kuuluva laitos ja puolustusvoimien ainoa raskaiden aseiden koeammuntoja varten varustettu yksikkö. Sen käytössä on ampumakenttä Pohjankankaan ampuma-alueella Niinisalon varuskunnassa Kankaanpäässä sekä koeammunta-asema.
Koeampumalaitos aloitti toimintansa Utissa vuonna 1921 nimellä Tykistön Koeampumakenttä ja perustettiin itsenäisenä lokakuussa 1939, jolloin se aloitti Niinisalossa Koeasema-nimellä. Kaasusuojelukoulu siirtyi Niinisaloon Santahaminasta 1944.
Koeampumalaitos on ollut osa Puolustusvoimien materiaalilaitosta vuodesta 1993 lukien ja osa Maavoimien materiaalilaitosta vuoden 2008 alusta. Laitoksella on henkilöstöä reilut 60 henkeä.
Koeampumalaitoksen päätehtävänä ovat muun muassa koeammunnat, ampumatarvikkeiden ja aseiden testaus eri olosuhteissa sekä koeräjäytysten tekeminen. Laitoksen asiakkaina ovat myös kotimaiset yksityisen sektorin teollisuusyritykset. Esimerkiksi kaikki Suomeen maahantuodut aseet, ampumatarvikkeet ja asejärjestelmät kokeillaan Niinisalossa ennen käyttöönottoa.
Laitoksella on myös kiinteä koeampuma-asema Katajaluodon koeasema ("KoeAs") Helsingin Katajaluodossa. Se suorittaa myös liikkuvaa testaus- ja dokumentointitoimintaa muun muassa Rovajärven ampuma-alueella. Asema tunnettiin aikaisemmin vielä 60-luvulla nimellä Keskuskoeampuma-asema (KKoeAs/KoeAL).
Koeampumalaitoksen toiminta vanhalla nimellä loppui vuoden 2012 lopussa, jolloin laitoksesta tuli perustetun puolustusvoimien Räjähdekeskuksen Ähtärin hallintoyksikön alayksikkö.
Koeampumalaitoksella syttyi vakava tulipalo 7. syyskuuta 2006, jossa Pohjankankaan ampuma-alueella tuhoutui rakennus mittalaitteineen. Henkilövahingoilta vältyttiin, mutta aineelliset vahingot olivat silloisen laitoksen johtajan, everstiluutnantti Tero Luukkosen mukaan "melkoiset".
Laitoksen historian voidaan katsoa alkaneen Helsingin Santahaminaan vuonna 1919 perustetusta Suomen Armeijan Koeasemasta. Koeampumalaitoksen vuosipäivä on 19. marraskuuta ja kunniamarssi on Ratsuväen 30-vuotisen sodan marssi (sanat S. Topelius). Laitos tunnettiin vuoteen 1966 saakka nimellä "Koeampuma-asema" (KoeAs, joskus RtKoeAs) ja 50-luvulla nimellä "Kenttätykistön Koeampuma-asema", tätä ennen "Tykistön Koeampuma-asema".
Laitoksen johdossa ovat palvelleet mm.: