hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Leijonan elämää
Leijonan elämää ("Father of the Pride") on yhdysvaltalainen tietokoneanimaatiosarja, jonka loi Jeffrey Katzenberg yhdessä DreamWorksin kanssa. Sarjasta tuotettiin yhteensä 14 jaksoa, jotka esitettiin ensi kerran Yhdysvalloissa vuonna 2004. Sarja keskittyy valkoisten leijonien perheeseen, jotka työskentelivät esiintyjinä Las Vegasin taikureiden Siegfried & Roy esityksessä. Ohjelma ei kuitenkaan menestynyt huolimatta mittavasta mainostamisesta.
Tähtipäivät
Tähtipäivät on tähtitieteen ja tähtiharrastuksen valtakunnallinen yleisötapahtuma. Tapahtumaa on järjestetty vuodesta 1971 alkaen. Ensimmäiset pidettiin Turussa, sitten Helsingissä ja Tampereella.
Tähtipäivistä on muodostunut merkittävä yleisötapahtuma paikkakunnalla, jonne myös tähtiharrastajat kokoontuvat ympäri maata. Tähtipäivillä järjestetään esitelmiä, näyttely ja retkiä lähialueiden kohteisiin. Tähtipäivien illanvietossa jaetaan Ursan Stella Arcti -palkinto.
Tähtipäivät järjestää jokin paikallinen tähtiyhdistys yhdessä Ursan kanssa.
Tähtipäivät pidetään viikonloppuna. Aikojen kuluessa niitä on järjestetty niin syksyllä kuin keväälläkin. Nykyiseksi ajankohdaksi on valittu kevätpäiväntasauksen seutu.
Cygnus-kesätapahtuma aloitettiin 1980-luvulla. Aiemmin tähtipäivillä pidetyt aktiiviharrastajien jaostokokoukset siirtyivät sinne ja sitten omiin kokoontumisiin.
Tähtipäiviä on viimeksi vietetty Kirkkonummella 16.-18.5. 2008, Järvenpäässä 15.-17.5. 2009 ja Mikkelissä 17.-18.4.2010. Vuonna 2011 tähtipäivät olivat Turussa 19.-20.3.2011. Seuraavat tähtipäivät ovat Oulussa 23.-25.3.2012.
Tähtipäivät on myös Päivölän kansanopistolla kaksi kertaa vuodessa järjestettävän rajatietoon keskittyvän tapahtuman nimi.
Miinalanjoki
Miinalanjoki (myös: Änäjoki, ) on joki Salmissa Pitkärannan piirissä Karjalan tasavallan eteläosassa Venäjällä. Joki sijaitsee pääasiassa Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. Joki saa alkunsa Kanabrojärvestä, joka sijaitsi toista maailmansotaa edeltäneellä Suomen ja Neuvostoliiton rajalla. Sieltä joki virtaa etelään, kunnes kääntyy virtaamaan luoteeseen. Tämän jälkeen siihen laskevat Rajaoja, Merijärvi ja Sudimusjärvi. Suupuolessaan joki kääntyy virtaamaan länteen ja laskee Laatokan Lunkulanlahteen Miinalan kylän luona. Ennen alueluovutuksia joen ylä- ja keskijuoksu muodosti osan Suomen ja Neuvostoliiton välisestä rajasta, käyden yhdessä kohtaa jonkin matkaa Neuvostoliiton puolella.
Fdisk
fdisk on useiden käyttöjärjestelmien apuohjelma, jolla yhden fyysisen kiintolevyn voi jakaa useaksi eri osioiksi, jolloin se näkyy käyttöjärjestelmälle ja käyttäjälle useana erillisenä erillisenä kiintolevyosiona. Käyttöjärjestelmästä riippuen eri osioita voidaan liittää käyttöjärjestelmään näkymään käyttäjälle joko erillisinä levyasemina (DOS-tyyliset levyasematunnuskirjaimet) tai hakemistoina (Unix-pohjaiset käyttöjärjestelmät).
'fdisk' ohjelman nimenä on peräisin System V Unixista. BSD-unixit käyttivät perinteisesti disklabel-nimistä ohjelmaa.
Microsoftin fdisk osaa käsitellä vain FAT16-osioita ja Win95B:stä alkaen myös FAT32-osioita, mutta sillä ei ole tukea muille osiotyypeille. Windows 2000 -käyttöjärjestelmästä eteenpäin diskpart-niminen ohjelma korvaa fdiskin.
PC-koneiden MBR-tyylinen osiointi käyttää osioille tiettyjä tunnisteita. Esim. Microsoft Windows tunnistaan vain FAT ja NTFS-tunnisteille merkityt osiot. Tätä käytetään PC-koneissa esim. luodessa kiintolevyille piilotettuja osioita, joilla voi olla esim. valmistajan palautusohjelma.
Linuxin fdisk tuntee seuraavat tiedostojärjestelmäpartitiotyypit:
Partitiotyypit. ID ja Nimi:
Tiedostojen varmuuskopiointi ennen mahdollista kiintolevyn jakamista on lähes välttämätöntä.
Fdiskillä voi myös yhdistää aikaisemmin jaettuja osioita isommiksi osioiksi. Tilaa voi myös jättää siten, että se ei ole käytössä, vaan näkyy käyttämättömänä levytilana. Kiintolevyn maksimikapasiteetin ylittävää tietomäärää ei fdiskinkään avulla voi saada mahdolliseksi.
Kari Tapio konserttilavalla
Kari Tapio konserttilavalla on suomalaisen iskelmälaulaja Kari Tapion livetaltiointi vuonna 2000 pidetystä Bella Capri -konserttikiertueen konsertista Lahden Sibeliustalossa. Albumi on julkaistu 23. huhtikuuta 2001.
CD 1:
CD 2:
Viisi pitkää yötä (kappale)
Viisi pitkää yötä on Matti Eskon single saman nimiseltä albumilta. Sävellys on Lasse Holmin ja sanoitus Ilkka Vainion. Kappaleen alkuperäisversio on vuonna 1997 julkaistu Kikki Danielssonin esittämä "Långt bortom bergen".
Kuka sinä olet
Kuka sinä olet on vuonna 1996 julkaistu Frederikin albumi.
Stef Clement
Stef Clement (s. 24. syyskuuta 1982 Tilburg) on alankomaalainen maantiepyöräilijä, joka on parhaimmillaan aika-ajokilpailuissa. Hän kilpaili ammattilaisena 2006−2018.
Clement voitti amatööriurallaan Olympia's Tour -etappikilpailun vuonna 2005. Hän aloitti ammattilaisuransa vuonna 2006 Bouygues Télécom -tallissa, jota edusti kolmen vuoden ajan. Hän voitti vuonna 2006 Alankomaiden maantieaika-ajomestaruuden sekä aika-ajoetapin Tour de l'Avenir -kilpailussa.
Vuonna 2007 Clement saavutti pronssia MM-kilpailujen aika-ajossa Stuttgartissa Fabian Cancellaran ja László Bodrogin jälkeen. Lisäksi hän uusi Alankomaiden aika-ajomestaruuden sekä sijoittui kolmanneksi niin Chrono des Herbiers -aika-ajokilpailussa kuin Espanjan ympäriajon 20. etapillakin, aika-ajossa. Pekingin olympialaisissa 2008 Clement oli aika-ajossa yhdeksäs ja voitti samana vuonna Chrono des Herbiers -kilpailun.
Kausilla 2009–2014 Clement edusti alankomaalaistallia Rabobank / Belkin Pro Cycling Team. Hän voitti 2009 Dauphiné Libérén kahdeksannen etapin ja Alankomaiden aika-ajomestaruuden. Hän voitti kotimaansa aika-ajomestaruuden jälleen 2011. Italian ympäriajossa 2012 hän oli 16. etapilla kolmas. Hän voitti kuudennen etapin ja mäkikirikilpailun Katalonian ympäriajossa 2014.
Kausilla 2015–2016 Clement edusti sveitsiläistä IAM Cycling -joukkuetta. Hän sai Bakun Euroopan kisoissa 2015 hopeaa aika-ajossa. Ranskan ympäriajon 2016 kokonaiskilpailussa hän sijoittui 18:nneksi ja saman vuoden Arctic Race of Norway -kilpailussa toiseksi.
Clement palasi edelliseen talliinsa, nimeltään nyt Team LottoNL-Jumbo, viimeisiksi ammattilaisvuosikseen 2017−2018.
Steven Truscott
Steven Murray Truscott (s. 18. tammikuuta 1945) on kanadalainen, joka tuomittiin 14-vuotiaana kuolemaan 12-vuotiaan Lynne Harperin murhasta syytettynä.
Truscott oli määrä teloittaa 8. joulukuuta 1959, mutta hän sai 20. marraskuuta lykkäyksen 16. helmikuuta 1960 saakka valitusta varten; tuomio muutettiin 22. tammikuuta elinkautiseksi vankeusrangaistukseksi. Hänet vapautettiin armahduksella 21. lokakuuta 1969, ja ehdonalainen päättyi 12. marraskuuta 1974. Hän meni naimisiin ja kasvatti kolme lasta.
Jo vuonna 1966 Isabel LeBourdais katsoi kirjassaan "The Trial of Steven Truscott", että Truscott ei ollut tehnyt tekoa, josta sai rangaistuksen. Vasta 2000-luvun alkuvuosina tapaus avattiin uudelleen, ja 28. elokuuta 2007 Truscott vapautettiin vanhoista syytteistä.
Truscottin laajaa huomiota herättänyt tapaus on toiminut pohjana Ann-Marie MacDonaldin romaanille "The Way the Crow Flies" (2003; suom. Keltaisessa kirjastossa nimellä "Linnuntietä") ja Pierre Bertonin runolle "Requiem for a Fourteen-Year-Old". Blue Rodeo julkaisi myös laulun "Truscott" albumillaan "The Days in Between" (2000).
Parhaat (Matti Esko)
Parhaat on Matti Eskon kokoelmalevy, joka julkaistiin vuonna 1995.
Ann-Marie MacDonald
Ann-Marie MacDonald (s. 29. lokakuuta 1958) on kanadalainen kirjailija ja näyttelijä. Hän on julkaissut kahden romaaninsa ohella muun muassa näytelmiä.
MacDonald syntyi Baden-Badenissa, Länsi-Saksassa. Hän on esiintynyt näyttelijänä elokuvissa "I've Heard the Mermaids Singing" (1987) sekä "Better Than Chocolate" (1999) ja vieraillut esimerkiksi televisiosarjassa "L-koodi".
MacDonald on saavuttanut suuren menestyksen kummallakin hallitsemallaan alalla. Hän on voittanut näyttelijänä Geminin (1990) sekä kirjailijana esimerkiksi "Commonwealth Writers' Prizen" ja "Governor General's Awardin".
Still 900
Still 900 on Helsingissä vuonna 1986 pidettyjen puolitonnarien MM-kisoja varten suunniteltu purjevene. Veneen piirsi suomalainen Eivind Still. Niitä valmistettiin Stillin veneveistämöllä Pietarsaaressa vuosina 1985–86 tiettävästi neljä kappaletta. Veneen pituus on 9 m, leveys 3,12 m ja syväys 1,7 m. Purjepinta-ala on 42 neliömetriä. Uppouma on 2 400 kilogrammaa, joskin joihinkin veneisiin on myöhemmin rakennettu painavampi köli. Yksi veneistä on myyty Ruotsiin, muiden kotisatamat ovat Turussa, Helsingissä ja Päijänteellä.
Christina Cox
Christina Cox (s. 31. heinäkuuta 1971) on kanadalainen näyttelijä. Hän syntyi Ontariossa kolmesta tytöstä nuorimpana; hänen sisarensa ovat Tracey ja Melissa.
Cox opiskeli kahden vuoden ajan Ryerson Theatre Schoolissa. Hän on esiintynyt muiden muassa elokuvissa "Better Than Chocolate" (1999), "Koodinimi: Phoenix" (2000) ja "Jane Doe" (2001), mutta hänet tunnetaan myös televisiosta.
Cox menestyi jo nuoruudessaan useissa liikuntalajeissa, mutta päätti valita uransa näyttelemisestä. Hän oli vuonna 1998 ehdolla Gemini-palkinnon saajaksi.
Uuksunjoki
Uuksunjoki () on Laatokkaan laskeva joki Suojärven ja Pitkärannan piireissä Karjalan tasavallan eteläosassa Venäjällä. Joki sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. Joen uoma on noin 20 metriä leveä.
Uuksunjoki saa alkunsa pienestä, noin 3,5 kilometriä pitkästä Kuikkajärvestä entisen Soanlahden kunnan alueelta. Sieltä joki virtaa pienien jokien kautta kaakkoon. Tämän alkupään suurin koski on Ruhkankoski (178 metriä pitkä, 1,5–2 metriä leveä, 13 metriä korkea, 0,13 Megawattia). Entisen Suistamon kunnan alueen pohjoisosassa Uuksunjokeen laskee pohjoisesta Muuannonjoki, joka tuo vettä Suurijärvestä ja Muuannonjärvestä. Muuannonjoen laskukohdan jälkeen joessa on useita koskia, joista suurin on Roikonkoski. Roikonkosken jälkeen joki laskee Salmenjärveen (24,9 km² ja 16 m syvä), josta vedet virtaavat vuolaan salmen kautta Uuksunjärveen, jonne laskee lisäksi pohjoisesta Kartoinjoki.
Uuksunjärvestä Uuksunjoki virtaa edelleen kaakkoon, mutta kääntyy sitten etelään. Noin 20 kilometrin jälkeen siihen laskee pohjoisesta Sääksjärven reitti, joka tuo vettä Kotajärvestä, Ruokojärvestä ja Kivijärvestä, Maitojärvestä ja Sääksjärvestä, sekä koillisesta Loimolanjoen reitti (alajuoksun nimenä myös Pensasjoki). Loimolanjoen yhtymäkohdan jälkeen Uuksunjoessa on useita koskia, joista suurimmat ovat Jukokoski (250 m pitkä, 4,4 m korkea, 0,66 MW), Sirnitsankoski (115 m pitkä, 2,7 m korkea, 0,4 MW), Kivikulmankoski (320 m pitkä, 5,1 m korkea, 0,76 MW), Ylä-Sahankoski (120 m pitkä, 4 m korkea, 0,6 MW) ja Uuksunkoski (4,8 m korkea, 0,72 MW). Tämän jälkeen Uuksunjoki laskee entisen Salmin kunnan (nykyisin Pitkärannan) Uuksun kylän luona Laatokan Uuksunlahteen, muodostaen pienen suiston.
Suomen talvisodassa puna-armeija eteni Uuksunjoen länsirannalle saaden sinne sillanpääaseman 4. joulukuuta 1939.
Suomen aikana joen alajuoksun koskissa oli kolme vesivoimalaa ja joen suulla oli pieni satama. Joki oli myös tärkeä uittoväylä. Joen varsilla on edelleen nähtävissä suomalaisten vuonna 1943 tekemien hakkuiden tuloksena syntyneitä ropsipinoja, jotka ovat alueluovutusten jälkeen jääneet niille sijoilleen hyödyntämättöminä. Joessa on myös paljon majavien tekemiä patoja, jotka ovat tukkineet jokiuomaa.
Simone Mathieu
Simonne Mathieu (31. tammikuuta 1908 – 7. tammikuuta 1980) oli ranskalainen tennispelaaja. Hän kuului Ranskan avoimen tennisturnauksen varhaisiin tähtiin; hän voitti siellä kaksinpelimestaruudet vuosina 1938 ja 1939.
Naisten nelinpelissä Mathieu voitti Ranskan avoimissa kuusi mestaruutta vuosina 1933–1934 ja 1936–1939. Vuosina 1937 ja 1938 hän voitti mestaruudet sekanelinpelissä. Wimbledonissa hän ylsi naisten nelinpelin mestaruuksiin vuosina 1933–1934 ja 1937.
71-vuotiaana kuollut Mathieu kelpuutettiin vuonna 2006 International Tennis Hall of Fameen.
Pahan kukat
Pahan kukat (myös Pahan kukkia, ) on ranskalaisen runoilijan Charles Baudelairen kirjoittama runokokoelma. Se ilmestyi 1857, ja sillä oli merkittävä rooli symbolistisessa ja yleensä modernistisessa liikkeessä. Runojen keskeiset aiheet liittyvät dekadenssin ja erotiikan teemoihin. Kokoelman runoilla oli merkittävä vaikutus muun muassa Arthur Rimbaud’n ja Stéphane Mallarmén tuotantoon.
"Pahan kukkien" runot sisältävät myös myötätuntoa yhteiskunnan vähäosaisia kohtaan. Baudelaire pitäytyy tiukasti kiinni runouden perinteessä käyttämällä loppuun saakka hiottua mittaa.
Baudelaire omisti kokoelmansa ”virheettömälle runoilijalle, Ranskan kirjallisuuden täydelliselle taikurille” Théophile Gautier’lle. Lukiessaan runoa ”Le Cygne” (Joutsen) Victor Hugo totesi Baudelairen synnyttäneen kirjallisuuteen ”uuden väristyksen” ("un nouveau frisson").
"Pahan kukkien" ensimmäinen laitos oli järjestetty viiteen temaattisesti erilliseen osaan:
Ensimmäinen laitos ilmestyi 25. kesäkuuta 1857 painoksena, jonka suuruus oli 1 300 kirjaa. Kirjan kappalehinta oli kolme frangia.
"Le Figarossa" "Pahan kukkien" runot ja niiden kirjoittaja haukuttiin 5. heinäkuuta 1857 ja ne todettiin tuomittaviksi. Kirjasta nousseen kohun vuoksi Baudelaire ja hänen kustantajansa Auguste Poulet-Malassis haastettiin oikeuteen ”yleisen moraalin ja hyvien tapojen halventamisesta”. 20. elokuuta Baudelaire tuomittiin maksamaan 300 frangia sakkoja, kuusi runoa kiellettiin, määrättiin poistettavaksi kokoelmasta ja niiden julkaiseminen oli kielletty Ranskassa vuoteen 1949 saakka. Kielletyt runot olivat
Nämä julkaistiin myöhemmin Brysselissä pienenä painoksena nimellä "Les Épaves".
Pahan kukkien toinen laitos ilmestyi 1861 ilman kuutta kiellettyä runoa, ja siihen lisättiin 32 uutta runoa ja kokonaan uusi osuus "Tableaux Parisiens". Tekijän kuoleman jälkeinen kolmas laitos ilmestyi 1868 Gautier’n esipuheella varustettuna, ja siinä olivat mukana 14 aikaisemmin julkaisematonta runoa.
Yrjö Kaijärvi suomensi teoksesta valikoiman runoja käännöksenä nimeltä "Pahan kukkia", joka ilmestyi Otavan kustantamana vuonna 1962. Yksittäisiä runoja ovat suomentaneet useat runoilijat, ja yhtenä helmistä on pidetty V. A. Koskenniemen suomennosta ”Kissa”.
Antti Nylénin koko teoksen käsittävä suomennos "Pahan kukat" ilmestyi 2011 kustannusyhtiö Sammakon kustantamana. Teos on siinä muodossa kuin se oli Baudelairen toisessa laitoksessa 1861. Suomennoksessa on mukana alkuteksti sekä selityksiä ja huomautuksia. Jälkisanoissa kerrotaan teoksen ja ja käännöksen taustoista. Runot eivät noudata mittaa, eikä niissä ole riimitystä, vaan paino on sisällössä.
Kriitikko Kuisma Korhosen mukaan Baudelaire on ollut nuorten runoilijoiden ja myös rocklyyrikoiden suosima hahmo, sillä hänessä voi nähdä kapinallisen taiteilijan myytin ruumiillistuman. Baudelaireen liitetyt provokatiivisuuden, nautinnonhalun ja äärimmäisten tunteiden leimat liittävät hänet androgyynisyyden ja herkkyyden ohella myös Jim Morrisoniin kaltaisiin rock-hahmoihin. Korhonen pitää "Pahan kukkia" parhaana oppaana runouden maailmaan nuorelle henkilölle.
The Dø
The Dø on vuonna 2007 perustettu suomalais-ranskalainen yhtye, jonka jäsenet ovat elokuvasäveltäjä Dan Levy ja laulaja Olivia Bouyssou-Merilahti.
Yhtyeen nimi on johdettu sen jäsenten etunimien alkukirjaimista, mutta se viittaa myös duuriasteikon ensimmäiseen säveleen.
Levy ja Merilahti tapasivat, kun he olivat tekemässä musiikkia elokuvaan "Sutten valtakunta" (2005). He jatkoivat yhteistyötään elokuvissa "The Passenger" ja "Camping sauvage". The Døn ensimmäinen albumi "A Mouthful" ilmestyi tammikuussa 2008 ja nousi ensimmäisellä viikolla Ranskassa listaykköseksi. Heidän kolmas albuminsa "Shake Shook Shaken" sai 13.2.2015 Ranskassa Victoires de la musique -palkinnon vuoden 2014 rock-albumina. Olivia Merilahti oli myös ehdolla vuoden naislaulajaksi.
Merilahti on opiskellut musiikkia Helsingissä. Hän laulaa englanniksi, mutta The Døn esikoislevyllä on myös suomenkielinen kappale "Unissasi laulelet". Hän asuu Ranskassa.
Yhtye on esiintynyt Suomessa ainakin Provinssirockissa 14. kesäkuuta 2008, Helsingin juhlaviikoilla 30. elokuuta 2008, Flow-festivaalilla 13. elokuuta 2011 sekä Tavastialla 23.4.2012 ja 9.3.2015.
Olivia B. Merilahti
Olivia Bouyssou Merilahti (s. 1982) on Ranskassa asuva ranskalais-suomalainen säveltäjä ja laulaja. Hänen isänsä on ranskalainen ja äitinsä suomalainen.
Merilahti opiskeli Helsingissä klassista musiikkia, mutta siirtyi sittemmin rockin, jazzin ja elektronisen musiikin pariin. Hän tutustui vuonna 2004 Dan Levyyn, ja he perustivat 2007 yhtyeen The Dø.
Harold Ashby
Harold Ashby (21. maaliskuuta 1925 – 23. kesäkuuta 2003) oli yhdysvaltalainen jazzsaksofonisti. Hän tuli tunnetuimmaksi Duke Ellingtonin yhtyeen jäsenenä, mutta työskenteli myös kokoonpanon ulkopuolella.
Ashby kärsi toukokuussa 2003 sydäninfarktin New Yorkissa. Hän ei toipunut koskaan ja kuoli 23. kesäkuuta ollessaan 78 vuoden ikäinen.
Ben Webster
Benjamin Francis ”Ben” Webster (27. maaliskuuta 1909 – 20. syyskuuta 1973) oli yhdysvaltalainen tenorisaksofonisti. Hän syntyi Kansas Cityssä, Missourissa, ja kuului vuosina 1935–1943 Duke Ellingtonin orkesteriin.
Webster työskenteli myös muissa huomattavissa kokoonpanoissa, kuten Bennie Motenin yhtyeessä ja tunnettujen pianistien, Oscar Petersonin ja Art Tatumin, sekä tenorisaksofonistikollegansa Coleman Hawkinsin kanssa.
Webster muutti vuonna 1964 Tanskan pääkaupunkiin Kööpenhaminaan. Hän kuoli 64-vuotiaana Amsterdamissa, Alankomaissa.
Doc Pomus
Doc Pomus (27. kesäkuuta 1925 – 14. maaliskuuta 1991) oli yhdysvaltalainen lauluntekijä, joka tuli tunnetuksi yhteistyöstään Mort Shumanin kanssa. Heidän hittiensä joukossa on muiden muassa Elvis Presleyn levyttämä "Viva Las Vegas" (1964).
Pomus sairasti lapsena polion ja päätyi myöhemmällä iällään pyörätuoliin polionjälkeisen oireyhtymän seurauksena. Hän kuoli keuhkosyöpään 65-vuotiaana.
Pomus on kelpuutettu Songwriters Hall of Fameen ja Rock and Roll Hall of Fameen.
Mort Shuman
Mort Shuman (12. marraskuuta 1936 – 2. marraskuuta 1991) oli yhdysvaltalainen lauluntekijä. Hän tuli tunnetuksi yhteistyöstään Doc Pomusin kanssa; heidän hittiensä joukossa on muiden muassa Elvis Presleyn levyttämä "Viva Las Vegas" (1964).
Shuman kuoli maksaleikkauksen jälkeen 54-vuotiaana. Hänet kelpuutettiin Songwriters Hall of Fameen vuonna 1992.
Ivo Perišin
Ivo Perišin (4. heinäkuuta 1925 Kaštel Kambelovac – 30. lokakuuta 2008) oli kroatialainen taloustieteilijä ja Jugoslavian ajan poliitikko.
Perišin toimi vuodesta 1956 taloustieteen professorina Zagrebin yliopistossa. Vuosina 1965–1967 hän oli Splitin pormestari ja 1969–1971 Jugoslavian kansallispankin kuvernööri. Hän oli Kroatian parlamentin puhemies 1974–1978.
Perišin oli Kroatian tieteiden ja taiteiden akatemian jäsen vuodesta 1977.
Tahj Mowry
Tahj Dayton Mowry (s. 17. toukokuuta 1986 Honolulu, Havaiji) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi lapsinäyttelijänä televisiosarjasta Smart Guy.
Tahj syntyi Honolulussa, mutta asui perheineen hyvin nuorena Texasissa, ennen muuttamistaan Los Angelesiin. Hänen ensimmäinen merkittävärooli oli komediatelevisiosarjassa "Smart Guy". Ennen sarjaa Tahj muun muassa vieraili Frendeissä ja sen jälkeen hän teki pitkään Wade Loadin ääniroolia animaatiosarjoissa Kim Possible ja Lilo & Stitch. Samoihin aikoihin Tahj vieraili televisiosarjoissa The Game, Zackin ja Codyn viiden tähden elämää ja Täydelliset naiset.
Ante Marković
Ante Marković (25. marraskuuta 1924 – 28. marraskuuta 2011) oli kroaattipoliitikko ja Jugoslavian viimeinen pääministeri. Hän syntyi Konjicissa, nykyisen Bosnia ja Hertsegovinan alueella.
Zagrebin yliopistosta sähköinsinööriksi valmistunut Marković työskenteli Rade Končar -yrityksessä Zagrebissa ja lähti politiikkaan 1982. Hän toimi Kroatian pääministerinä vuosina 1982–1985 ja presidenttinä 1986–1988. Hän oli Jugoslavian sosialistisen liittotasavallan viimeisenä pääministerinä maaliskuusta 1989 joulukuuhun 1991.
Marie Forså
Marie Forså (syntyjään Inga Forså, s. 13. joulukuuta 1956) on ruotsalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi 1970-luvun pornoelokuvista, mutta esiintyi myös Walerian Borowczykin valtavirran elokuvassa "Moraalittomia tarinoita" (1974).
Heikki Välisalmi
Juho Heikki Välisalmi (nimi vuoteen 1906 Johan Henrik Karttunen; 11. huhtikuuta 1886 Kuopio – 28. maaliskuuta 1947 Helsinki) oli kirjailija, toimittaja, näyttelijä ja sosiaalidemokraattien kansanedustaja. Hän käytti myös nimimerkkiä "Hesekiel".
Välisalmen vanhemmat olivat poliisikonstaapeli Heikki Karttunen ja Maria Vartiainen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1907 Kuopion lyseosta ja työskenteli Otava-lehden toimittajana Kuopiossa 1905–1906, Savon Työmiehen aputoimittajana Kuopiossa 1907, Sosialistin toimitussihteerinä ja päätoimittajana Turussa 1909–1912 sekä Hämeen Voiman päätoimittajana Hämeenlinnassa 1912–1914. Vuosina 1914–1917 Välisalmi oli poliittisista syistä karkotettuna Venäjälle. Palattuaan Suomeen hän oli Hämeenlinnan poliisimestarina 1917–1918 ja lähti sitten erään yksityisen liikkeen asioissa Venäjälle palaten sieltä 1921.
1920-luvulla Välisalmi oli Sosialistin päätoimittajana Turussa 1923–1924, Uuden Auran teatteriarvostelijana Turussa 1925, Kotoa ja kaukaa -lehden päätoimittajana 1925–1926 ja Suomen Sosialidemokraatin toimittajana 1925–1928. Viimeksi hän oli Kustannus Oy Kansanvallan kirjallisena johtajana Helsingissä 1928–1935.
Näyttelijänä Välisalmi oli mukana Ida Aalbergin Unkarin-kiertueella 1907–1908. Kiertueen jälkeen hän oli Kotkan työväen teatterin johtajana 1908–1909, Turun näyttämön näyttelijänä 1910, Turun työväen näyttämön johtajana 1910–1911, Hämeenlinnan työväen näyttämön johtajana 1912–1913 ja vielä Pietarin suomalaisen teatterin johtajana 1920–1921 sekä Hämeenlinnan työväen näyttämön näyttelijänä 1922–1923. Hän näytteli 1920- ja 1930-luvuilla useissa elokuvissa. Välisalmi ohjasi sosialidemokraattisen puolueen vaalielokuvan Valveutuminen vuonna 1938.
Välisalmi oli SDP:n kansanedustajana 1917–1918 edustaen Hämeen läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän oli Valtion draamallisen taiteen asiantuntijalautakunnan sihteerinä ja oli Suomen Kirjailijaliiton johtokunnan varapuheenjohtaja ja Suomen näytelmäkirjailijain liiton hallituksen jäsen.
Välisalmi oli naimisissa vuosina 1910–1925 Saima Lydia Lehtisen kanssa. Avioeron jälkeen hän meni uusiin naimisiin 1928 Amanda Aurora Heinosen kanssa.
Ludvig Munsterhjelm
Rudolf Ludvig Munsterhjelm (5. helmikuuta 1880 Tuulos – 19. heinäkuuta 1955 Tuulos) oli suomenruotsalainen metsästys-, kalastus- ja eräaiheista kirjoittanut kirjailija ja toimittaja.
Munsterhjelmin vanhemmat olivat tilanomistaja Rudolf Waldemar Munsterhjelm ja tämän ensimmäinen puoliso Julia Mathilda Elisabeth Dahlberg. Munsterhjelm suoritti Kurkijoen maanviljelysopiston 1902.
Munsterhjelm saapui 1907 Länsi-Lapin Kolariin harjoittamaan eläintieteellisiä tutkimuksia. Hänen veljensä Carl Munsterhjelm oli tällöin Kolarissa kruunun metsänhoitajana vuosina 1902–1910. Munsterhjelm kirjoitti näistä eräkokemuksistaan ensimmäisen kirjansa ""Jägarlifvet är så härligt" – jaktminnen och naturstämningar", joka ilmestyi 1909.
Munsterhjelm oli toimittajana Tidskrift för jakt och fiske -lehdessä 1918–1923 ja Tammerfors Aftonbladissa 1925–1927 ja kirjoitti sanoma- ja erälehtiin lähes tuhat artikkelia. Hän omisti Jaakkolan tilan Pirkkalassa 1902–1903, Hän asui eri vaiheissa Ruosissa ja Norjassa. Munsterhjelm teki matkoja Englantiin ja Yhdysvaltoihin 1904–1905, Huippuvuorille 1910, Japaniin ja Sahalinille 1914 sekä Grönlantiin 1936, 1937 ja 1939.
Munsterhjelmin kirjoittama Itä-Karjala-aiheinen kirja päätyi sotien jälkeen kiellettyjen kirjojen listalle.
Munsterhjelm oli naimisissa vuodesta 1910 norjalaisen Ida Fredrikke Holmboen kanssa.
Valittu
Valittu () on arkkityyppinen fiktiivisissä tarinoissa esiintyvä perushahmo. Valittu on sankarin muunnelma, messiashahmo, joka pelastaa maailman.
Tyypillisen valitun tulee täyttää muinainen ennustus maailman pelastamiseksi ja siten täyttää kohtalonsa. Tehtävässään hän saa yleensä apua toiselta perushahmolta, joka on joko viisas vanhus tai mestari. Valittu on lähes aina lähtöisin vaatimattomista oloista, mutta usein tarinan alussa paljastuu, että hän onkin ylhäistä syntyperää.
Ronnie Mathews
Ronnie Mathews (2. joulukuuta 1935–28. kesäkuuta 2008) oli yhdysvaltalainen jazzpianisti. Hän syntyi New Yorkissa ja teki yhteistyötä muiden muassa Max Roachin, Freddie Hubbardin, Art Blakeyn ja Johnny Griffinin kanssa.
Perusian sota
Perusian sota oli Rooman sisällissota, joka käytiin vuosina 41 eaa.–40 eaa. kun Marcus Antoniuksen vaimon Fulvia ja tämän veli Lucius Antonius aloittivat sodan Antoniuksen poliittista vastustajaa Octavianusta vastaan. Julius Caesarin murhan jälkeen Marcus Antonius, Octavianus ja Lepidus olivat solmineet niin sanotun toisen triumviraatin joka hallitsi Roomaa. Antonius oli matkustanut järjestämään valtakunnan asioita idässä ja sotimaan Parthiaa vastaan.
Fulvia aloitti ilman Antoniuksen suostumusta tämän veljen Lucius Antoniuksen kanssa sodan Octavianusta vastaan. He keräsivät yhdessä kahdeksan legioonaa Italiassa ja onnistuivat valtaamaan Rooman lyhyeksi ajaksi. Pian he joutuivat kuitenkin perääntymään Perusian kaupunkiin jossa Octavianus alkoi piirittää heitä. Piiritys jatkui vuoteen 40 eaa. jolloin kaupunki antautui elintarvikkeiden puutteesta. Octavianus armahti Luciuksen ja Fulvian. Lucius lähetettiin kuitenkin maaherraksi Hispaniaan ja Fulvia maanpakoon Kreikkaan Sikyoniin. Fulvia kuoli samana vuonna.
Pauli Hirvonen
Pauli Eelis Juhani Hirvonen (22. marraskuuta 1918, Enonkoski – 20. marraskuuta 1971, Helsinki) oli suomalainen ilmailuaiheista kirjoittanut kirjailija.
Vilho Hyttinen
Vilho Viljami Hyttinen (29. toukokuuta 1906 Oulu – 15. marraskuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen kirjailija. Hän käytti myös nimimerkkiä "Veli Viljami".
Hyttinen pääsi ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1926 ja hän työskenteli toimittajana muun muassa Kaiku-lehdesä ja Uudessa Suomessa.
Eero Kiviranta
Eero Johannes Kiviranta (27. elokuuta 1917 Turku – 1. kesäkuuta 1989) oli suomalainen kirjailija ja toimittaja. Hän kirjoitti niin kaunokirjallisuutta kuin tietokirjojakin. Hän voitti kirjallaan "Sellaista se on" Pohjoismaisen romaanikilpailun 1943.
Gallia Cisalpina
Gallia Cisalpina () oli maantieteellinen alue ja myöhemmin Rooman provinssi. Se vastasi osapuilleen nykypäivän Pohjois-Italiaa, eli se oli Gallian Alppien Rooman puoleinen osa. Alue jaettiin edelleen kolmeen osaan; Alpes Maritimae, Alpes Cottiae ja Alpes Graie et Peninae. Alue sijaitsi Alppien ja Rubicon-joen välissä. Alueesta käytettiin myös nimiä Gallia Citerior (tännempänä oleva Gallia) ja Gallia Togata (toogaan pukeutuva Gallia). Alueesta tuli Rooman provinssi vuonna 81 eaa. Vuonna 59 eaa. provinssin maaherraksi nimitettiin Julius Caesar, joka sen jälkeen valloitti myös Alppien toisella puolella sijainneen Gallia Transalpinan eli suunnilleen nykyisen Ranskan.
Octavianus liitti Gallia Cisalpinan varsinaiseen Italiaan vuonna 42 eaa. Tunnetuin Gallia Cisalpinasta kotoisin ollut henkilö lienee Vergilius.
Liebe
Liebe on saksalaisen iskelmälaulaja Andrea Jürgensin vuonna 1991 julkaistu albumi. Levyn kappaleista neljä on julkaistu myös singlenä: "Santa Catarina", "Sommer in Avignon", "Liebe" ja "Morgens vor dem Radio". Nimikappale "Liebe" on Jack Whiten ja Norbert Hammerschmidtin työstämä versio vanhasta kansanlaulusta. "Santa Catarina" on julkaistu vuonna 1997 Andrea Jürgensin 20-vuotisjuhlalevyllä "Momente". "Liebe", "Sommer in Avignon" ja "Morgens vor dem Radio" on julkaistu BMG:n "Nur das Beste" -sarjaan kuuluvalla viidentoista kappaleen kokoelmalla vuonna 2000. "Sommer in Avignon" on julkaistu myös BMG:n "Dieter Thomas Häck präsentiert: Die Grossen Erfolge - Stargala" -sarjan kokoelmalla vuonna 1996.
"Liebe" julkaistiin CD:nä, vinyylialbumina ja musiikkikasettina. CD:n kansivihko käsittää yhden aukeaman, jossa on sävelmien perustiedot.
Lena Einhorn
Lena Einhorn (s. 1954) on ruotsalainen kirjailija. Hän syntyi Nina ja Jerzy Einhornin lapsena; jälkimmäinen oli tunnettu poliitikko.
Einhorn on koulutukseltaan ja varsinaiselta ammatiltaan lääkäri. Hän kuvaa äitinsä selviytymistä Varsovan ghetosta menestysromaanissaan "Ninan matka" (2005), josta on tehty myös hänen itse ohjaamansa ja käsikirjoittamansa elokuva.
Myös Lenan veli Stefan Einhorn on lääkäri ja julkaistu kirjailija.
Kiitojuna
Kiitojuna on nimitys Valtionrautateiden 1950-luvulla ajamille nopeille henkilöjunille. Kiitojunaliikenne käynnistyi vuonna 1954, jolloin valmistuivat Valmetilta ensimmäiset kolme kiitojunavaunustoa. Seuraavana valmistui vielä toiset kolme vaunustoa.
Yksi vaunusto muodostui kolmesta toisiinsa lyhytkytketystä kiitojunavaunusta. Keskimmäisessä vaunussa sijaitsi dieselagregaatti, joka tuotti sähköä koko vaunustoon. Toisessa päätyvaunussa oli pieni keittiö. Yhdessä vaunustossa oli 153 istumapaikkaa.
Kiitojunat vedettiin pääosin niihin suunnitelluilla Dm4-moottorivaunuilla sekä joskus Hr11-dieselvetureilla. Niillä liikennöitiin Helsingistä Turkuun, Poriin, Vaasaan, Savonlinnaan ja Kuopioon. 110 km/h huippunopeudellaan ne olivat aikansa moderneinta junakalustoa Suomessa. Dm8- ja Dm9 -sarjojen moottorijunat kuitenkin korvasivat alkuperäiset kiitojunavaunustot kiitojunaliikenteestä jo 1960-luvulla. Kiitojunavaunustoja käytettiin sen jälkeen vielä moottoripikajuna- ja pikajunaliikenteessä, kunnes ne poistuivat lopullisesti käytöstä 1970-luvun alussa.
Jules Dumont d’Urville
Jules Sébastien César Dumont d'Urville (23. toukokuuta 1790 – 8. toukokuuta 1842) oli ranskalainen laivaston amiraali, joka teki 1800-luvulla uraauurtavia löytöretkiä nykyisessä Oseaniassa. Hänen retkensä ulottuivat antarktisille alueille saakka.
D'Urville oli mukana navigoijana kahdella hydrografisella ja kasvititeteellisellä tutkimusmatkalla Tyynellämerellä vuosina 1822–1825 ja 1826–1829. Vuonna 1822 alkaneella matkalla hän toimi korvetti "Coquillen" ensimmäisenä upseerina, vastuullaan kerätä erityisesti kasvi- ja hyönteisnäytteitä ranskalaisille tiedemiehille. Näytteitä kertyi yli 3 000 kasvilajista, joista jopa 400 oli aikaisemmin tuntemattomia, sekä 1 200 hyönteislajista, joista noin 300 oli tieteelle tuntemattomia.
Menestyksekkään tutkimusmatkan johdosta Ranskan meriministeri lähetti d'Urvillen vuonna 1826 uudelle matkalle, tällä kertaa retkikunnan johtajana. Matkaan lähdettiin samalla korvetilla kuin edellisellä matkalla, joskin aluksen nimi oli nyt "Astrolabe". Retkikunnan kartoitustyön ansiosta Tyynenmeren saaret jaettiin kolmeen ryhmään, eli Melanesiaan, Polynesiaan ja Mikronesiaan. Lisäksi matkan aikana mitattiin maan magnetismia ja meren lämpötilaa järjestelmällisesti eri syvyyksistä. D'Urville julkaisi tutkimusmatkastaan maailman ympäri kirjan "Voyage de la corvette l'Astrolabe, 1826–1829".
D'Urvillen kolmas tutkimusretki 1837–1840 suuntautui eteläisille leveysasteille. Matkan tarkoituksena oli määrittään magneettisen etelänavan sijainti. Retkikunta pääsi Etelämantereen rannikolle lähelle magneettista etelänapaa. Retkikunta myös nousi maihin, pystytti sinne Ranskan lipun ja julisti kapean rantakaistaleen kuuluvan Ranskalle. D'Urville nimesi alueen vaimonsa etunimen mukaan Adélienmaaksi. Palattuaan tutkimusretkeltään vuonna 1840 D'Urville ylennettiin ansioittensa perusteella kontra-amiraaliksi.
D'Urville oli vaikuttamassa myös kuuluisan antiikin veistoksen Milon Venuksen päätymiseen Kreikasta Ranskaan. Hän oli vuonna 1820 mukana Ranskan laivaston upseerina merentutkimusmatkalla Välimerellä, kun Míloksen saarella paikallinen Ranskan varakonsuli esitteli hänelle vastalöytyneen patsaan. D'Urville kehotti ryhtymään toimenpiteisiin veistoksen saamiseksi Ranskaan, mikä myöhemmin toteutuikin.
D'Urville kuoli perheineen Ranskan ensimmäisessä junaonnettomuudessa Meudonissa Pariisin Versaillesin linjalla 51-vuotiaana. Junan etummaisen veturin akselin katkeaminen sai junan syöksymään raiteiltaan. Junan viisi ensimmäistä vaunua tuhoutui tulipalossa. Onnettomuudessa kuoli kaikkiaan 55 ihmistä.
Useita paikkoja on nimetty d'Urvillen mukaan. Niiden joukossa ovat d'Urvillenmeri eteläisellä Tyynellämerellä ja d'Urvillensaari Uuden-Seelannin edustalla.
Leikola, Anto, "Norsusta nautilukseen. Löytöretkiä eläinkuvauksen historiaan". John Nurmisen Säätiö, Helsinki 2012.
Lucius Antonius
Lucius Antonius oli roomalainen poliitikko ja sotilas. Hän oli konsuli vuonna 41 eaa. Hänen vanhempansa oliva Marcus Antonius Creticus ja Julia Antonia. Triumviri Marcus Antonius ja Gaius Antonius olivat Luciuksen veljiä.
Lucius oli aina vanhimman veljensä Marcuksen kannattaja. Lucius oli kansantribuuni vuonna 44 eaa. kun Marcus ja Julius Caesar olivat konsuleja. Lucius ajoi läpi lain jonka mukaan Caesar sai nimittää virkamiehiä ollessaan poissa Roomasta. Lucius ehdotti myös lakia joka jakoi Caesarin veteraaneille maata. Lucius seurasi veljensä mukana Mutinan sodan jälkeen Galliaan. Sen jälkeen kun Marcus Antonius oli muodostanut toisen triumviraatin Octavianuksen ja Lepiduksen kanssa Lucius nimitettiin vuoden 41 eaa. konsuliksi.
Luciuksen konsulikaudella syntyi riita hänen ja Octavianuksen välillä veteraaneille jaettavasta maasta. Seuranneessa Perusian sodassa Lucius ja Marcus Antoniuksen vaimo Fulvia värväsivät aluksi joukkoja ja pitivät Roomaa jonkin aikaa. Pian he kuitenkin joutuivat perääntymään ja joutuivat Octavianuksen piirittämäksi Perusian kaupinkiin. Lucius joutui antautumaan vuonna 40 eaa. Octavianus armahti kuitenkin Luciuksen ja lähetti hänet Hispaniaan maaherraksi. Tämän jälkeen Luciuksen elämästä ei tiedetä mitään.
Ronnie Radke
Ronald Joseph "Ronnie" Radke (s. 15. joulukuuta 1983) on yhdysvaltalainen muusikko ja säveltäjä. Hän on Falling in Reversen perustaja ja laulaja. Hän on myös Escape the Faten entinen laulaja ja perustajajäsen.
Ronald Joseph Radke syntyi 15. joulukuuta 1983 St Roses-sairaalassa, Las Vegasissa Nevadassa Yhdysvalloissa. Hän kasvoi isänsä, isoveljensä Anthonyn ja isoäitinsä kanssa. Radken äiti hylkäsi lapsensa tuntemattomasta syystä Radken ollessa pieni.
Radke oppi soittamaan kitaraa sekä pianoa ensimmäisissä bändeissään. Hän tapasi Max Greenin kykykilpailussa. Radken mikrofoni tippui lavalle ja Green nosti sen ja ojensi sen hänelle. He ystävystyivät nopeasti, ja Green soitti bassoa sekä Escape the Fates:sa että Falling in Reverse:ssä. Ystävyksiä yhdistää muun muassa sama syntymäpäivä sekä kasvaminen ilman toista vanhempaa. Radke kirjoitti kappaleen ""Caught Like A Fly"" Greenille.
Radke sai ehdollista vankeutta kuolemantuottamuksesta vuonna 2006 ja tästä syystä hänet erotettiin Escape the Fate:sta. Radke oli mukana joukkotappelussa, jonka seurauksena nuori poika menehtyi. Radken ystävä ampui pojan ja myöhemmin teki itsemurhan. Radke pantiin vastuuseen kuolemasta, sillä hän oli järjestämässä joukkotappelua. Hän jäi ehdollisen aikana kiinni huumeista vuonna 2008. Radke istui vankilassa noin 2,5 vuotta. Hänet vapautettiin joulukuussa 2010.
Radke perusti uuden yhtyeen nimeltä Falling in Reverse vapauduttuaan vankilasta. Albumi "The Drug In Me Is You" on julkaistu 26. heinäkuuta 2011. Radke kertoo haastattelussa tehneensä musiikkia myös vankilassa ollessaan ja miettineensä laulujen julkaisua vankilasta käsin.
Radken isoveli Anthony menehtyi 10. elokuuta 2013 onnettomuudessa.
Pelle Almqvist
Howlin' Pelle Almqvist (oik. Per Almqvist, s. 29. toukokuuta 1978 Fagersta, Ruotsi) on ruotsalaisen garage rock -yhtye The Hivesin laulaja.
Hän perusti The Hivesin vuonna 1993 yhdessä veljensä Nicholaus "Arson" Almqvistin (oik. Niklas Almqvist) kanssa. Yhtyeen sivujen mukaan he kiinnittivät manageri Randy Fitzsimmonsin huomion (jonka uskotaan olevan fiktiivinen henkilö), ja hän nosti heidät kuuluisuuteen.
Almqvist tunnetaan energisestä lavaesiintymisestään. Hän muun muassa kiipeilee lavasteilla, roikkuu lavan reunalla yleisön vierellä ja huutelee laulujen välissä epämääräisiä lauseita kuten ”Sanoin ennen viimeistä laulua ’Kädet ylös, tämä on ryöstö’, mutta en sanonut että saatte laskea ne alas, enhän?” Spin Magazine onkin antanut yhtyeelle tittelin "Paras livebändi maailmassa" ja Pelle Almqvist on heidän "50 kaikkien aikojen parasta keulakuvaa" -listallaan.
Pelle Almqvistin laulamista on verrattu Mick Jaggeriin ja Iggy Popiin.
Edward Wallenius
Edward Wallenius (1869 Orivesi – 1943 Aleppo, Syyria) oli Suomen kenkäteollisuuden uranuurtajia. Hän perusti Suomen ensimmäisen koneellisen kenkätehtaan Juupajoen Korkeakoskelle vuonna 1897.
Wallenius kävi kansa- ja yläkoulun Tampereella 1876–1881 ja meni 1885 nahkurin oppiin H. Koskisen nahkurinverstaaseen. Hän suoritti kisällintutkinnon oltuaan siellä neljä vuotta. Wallenius lähti tämän jälkeen harjoittelemaan ulkomaille saksalaisiin ja ruotsalaisiin nahkatehtaisiin. Palattuaan Suomeen hän perusti vuonna 1894 nahkatehtaan Juupajoen Korkeakoskelle. Korkeakoskella oli saatavissa vesivoimaa ja se sijaitsi myös Pohjanmaan radan vierellä.
Vuonna 1897 Wallenius perusti uudenaikaisen kenkätehtaan Korkeakoskelle nahkatehtaansa yhteyteen. Tehtaan koneet tulivat Saksasta ja sieltä tuli myös alan ammattilaisia ja työnjohtajia uudelle tehtaalle. Tehdasrakennuksen koko oli 760 neliömetriä ja tehtaassa oli 80 työkonetta, joista 24 oli erilaisia neulomakoneita. Tehdas pystyi valmistamaan päivässä jopa 500 kenkäparia ja työntekijöitä oli aluksi 35 miestä ja 25 naista. Wallenius perusti myös Helsinkiin, Tampereelle ja Kuopioon omat kenkäliikkeet, joissa myytiin tehtaan valmistamia kenkiä.
Vuoden 1899 alusta tehtaasta muodostettiin osakeyhtiö nimeltä "Finska Sko- och Läderfabriks Aktiebolag – Suomen Kenkä- ja Nahkatehdas Osakeyhtiö". Wallenius otti nahkatehtaassaan sähkön käyttöön 1895 ja uudessa kenkätehtaassa koneet toimivat sähkövoimalla. Korkeakosken tehdasta kutsuttiin myöhemmin ”Suutareiden yliopistoksi”, sillä suuri osa 1900-luvun alun kenkätehtailijoista ja alan mestareista oli jossakin vaiheessa työssä tehtaalla.
Wallenius pyrki hankkimaan uuden yhtiön osake-enemmistön haltuunsa, mutta hän joutui pääoman puutteen takia luopumaan Korkeakosken tehtaistaan 1900-luvun alkuvuosina. Suomen Kenkä- ja Nahkatehdas Osakeyhtiö jatkoi toimintaansa Walleniuksen lähdön jälkeen vuoteen 1926, jolloin tehtaat siirtyivät Emil Aaltosen haltuun. Korkeakosken kenkätehdas jatkoi toimintaansa Aaltos-yhtymän osana aina vuoteen 1983 saakka, jolloin kenkien valmistus päättyi siellä.
Luovuttuaan tehtaistaan Wallenius siirtyi Venäjälle, jossa hänellä oli aluksi nahka- ja kenkätehdas Vladivostokin lähellä ja myöhemmin nahkatehdas Novosibirskissä. Venäjän vallankumouksen jälkeen Wallenius siirtyi Kiinaan ja harjoitti siellä erilaista liiketoimintaa vuoteen 1932 saakka. Viimeisinä elinvuosinaan Wallenius harjoitti lakritsiekstraktin valmistusta Syyriassa. Hän kuoli Aleppossa Syyriassa 1943 ja hänet on haudattu Aleppon kristitylle hautausmaalle.
Polylepisorneero
Polylepisorneero ("Cinclodes aricomae") on äärimmäisen uhanalainen lintu, joka elää Andeilla Perun kaakkoisosissa ja Boliviassa. Lajia pidettiin ennen lampiorneeron alalajina.
Polylepisorneero kasvaa noin 20 cm pitkäksi. Väritykseltään se on suklaanruskea vatsastaan pää ja selkä ovat tummemman ruskeat. Nokka linnulla on suurikokoinen ja se erottaakin lajin pienemmästä andienvirtaorneerosta. Lajin laulu on karheita, korkeita trillejä. Kutsuäänet ovat niin ikään karheita. Lisäksi linnun on raportoitu päästävän nasaalisia "kee"- tai "kiu"-ääniä.
Polylepisorneerot elävät vuoriton metsissä ja pusikkoisilla alueilla, joilla kasvaa "Polylepis"-suvun kasveja. Ne käyttävät ravinnokseen selkärangattomia eläimiä..
Polylepisorneerokannan kooksi arvellaan noin 50–250 yksilöä. Lajiin kohdistuva suurin uhka ovat huolimattomasta tulenkäytöstä johtuvat metsäpalot, Pienempiä uhkia ovat metsän hakkuut, hiilikaivokset ja maanviljelystapojen muutoksista aiheutuva eroosio ja metsien häviäminen.
Zundert
Zundert on kunta Pohjois-Brabantin provinssissa, Alankomaissa. Kaupungin asukasluku oli 21 488 vuoden 2015 lopussa.
Vincent van Gogh syntyi Zundertissa.
Jyrki Kiiskinen
Jyrki Juhana Kiiskinen (s. 11. kesäkuuta 1963 Helsinki) on suomalainen kirjailija ja suomentaja, joka on julkaissut runoja, romaaneita ja lastenkirjoja. Koulutukseltaan hän on humanististen tieteiden kandidaatti. Hän kuuluu Elävien runoilijoiden klubin perustajiin ja on toiminut Kriittisen Korkeakoulun ja Oriveden opiston luovan kirjoittamisen opettajana 1990–1997. "Nuori Voima" -lehden vastaavana päätoimittajana Kiiskinen toimi 1991–1994 ja "Books from Finland" -lehden päätoimittajana 1996–2001. Hän on myös kirjoittanut kolumneja "Hufvudstadsbladetiin" 1994–1997, "Helsingin Sanomiin" vuodesta 2003 ja "Suomen Luontoon" vuodesta 2006.
Kiiskiselle myönnettiin 1992 Eino Leinon palkinto yhdessä Jukka Koskelaisen kanssa, Suuren suomalaisen kirjakerhon tunnustuspalkinto 1993, Kalevi Jäntin palkinto 1995 kirjasta "Suomies" ja Yleisradion Tanssiva karhu -runopalkinto 2000 kirjasta "Kun elän". Lisäksi hänelle on myönnetty valtion viisivuotinen taiteilija-apuraha vuosina 1999 ja 2007. Kiiskiselle myönnettiin vuonna 2018 Suomi-palkinto tunnustuksena merkittävästä taiteellisesta urasta.
City on Fire
City on Fire ("Lóng hǔ fēng yún") on Ringo Lamin ohjaama rikoselokuva vuodelta 1987. Sen pääosassa on Chow Yun-Fat. "City on Fire" oli Yun-Fatin lopullinen läpimurto Aasiassa.
Elokuva sai paljon huomiota 1990-luvun alussa, jolloin ilmestyi Quentin Tarantinon ohjaama ja käsikirjoittama "Reservoir Dogs". "Reservoir Dogsin" juoni on pohjiltaan sama ja se sisältää paljon samoja kohtauksia kuin "City on Fire". Etenkin kummankin elokuvan lopussa oleva ”Mexican standoff” eli kohtaus, jossa kaksi tai useampi henkilöhahmo osoittaa toisiaan aseella samaan aikaan.
Elokuva kertoo Ko Chow -nimisestä poliisista, joka saa tehtäväkseen soluttautua jalokiviliikkeisiin erikoistuneeseen rikollisjärjestöön. Vaaralliseksi peitetehtävän tekee se, että viimeksi liigan ympyröissä pyörinyt poliisi menetti oitis henkensä jäätyään kiinni. Kotonakaan ei mene hyvin, sillä Chow ja hänen tyttöystävänsä ovat jatkuvasti riidoissa ja ero häämöttää jo. Chow ystävystyy liigan jäseneen, Fu’hun. Fu’n avulla Chow pääsee yhä syvemmälle liigan toimiin ja lopulta hänet otetaan mukaan viimeiseen, suureen jalokiviryöstöön.
Gaius Antonius
Gaius Antonius (k. 42 eaa.) oli roomalainen poliitikko ja sotilas. Hän oli preettori vuonna 44 eaa. Hänen vanhempansa oliva Marcus Antonius Creticus ja Julia Antonia. Triumviri Marcus Antonius ja konsuli Lucius Antonius olivat Gaiuksen veljiä.
Gaius oli aina Julius Caesarin ja vanhemman veljensä Marcuksen kannattaja. Vuonna 49 eaa. Gaius toimi Caesarin legaattina. Gaius oli preettori ("praetor urbanus") vuonna 44 eaa. Samana vuonna Marcus Antonius oli konsuli ja Lucius Antonius oli kansantribuuni. Gaius nimitettiin samana vuonna Makedonian maaherraksi. Hän joutui kuitenkin Marcus Brutuksen vangiksi. Brutus antoi tappaa Gaiuksen vuonna 42 eaa. Tämä tapahtui Hortensiuksen ansiosta, ja teko oli tarkoitettu kostoksi siitä, että Marcus Antonius oli määrännyt Ciceron tapettavaksi proskriptioiden yhteydessä.
Steve Allen
Steve Allen (26. joulukuuta 1921 New York, New York, Yhdysvallat – 30. lokakuuta 2000 Encino, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen koomikko ja juontaja, joka oli The Tonight Show’n ensimmäinen juontaja vuosina 1954–1957.
Allen kuoli 78-vuotiaana auto-onnettomuudessa saamiinsa vammoihin.
Hänellä on tähti Hollywoodin Walk of Famella.
Jack Paar
Jack Paar (1. toukokuuta 1918 Canton, Ohio, Yhdysvallat – 27. tammikuuta 2004 Greenwich, Connecticut, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen juontaja, joka tunnetaan toisena The Tonight Show'n juontajana vuosina 1957–1962. Paar menehtyi aivohalvaukseen vuonna 2004.
Paarin edeltäjä The Tonight Show'sa oli Steve Allen ja seuraaja Johnny Carson, joka juonsi ohjelmaa 30 vuoden ajan.
Ed McMahon
Edward Leo Peter ”Ed” McMahon Jr. (6. maaliskuuta 1923 Detroit, Michigan, Yhdysvallat – 23. kesäkuuta 2009 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen juontaja, joka esiintyi uransa aikana muun muassa Johnny Carsonin sidekickinä ohjelmassa "The Tonight Show". Hän on esiintynyt myös elokuvissa "Terroristit", "Mitäs me ryöstäjät", "Full Moon High" ja "Neitsytperho".
McMahonilla on tähti Hollywood Walk of Famella.
Arx Fatalis
Arx Fatalis on Xboxille ja PC:lle vuonna 2002 julkaistu tietokoneroolipeli. Pelin kehittäjä Arkane Studios on ilmoittanut sen alkuperäisen nimen olleen "Ultima Underworld III", mutta Ultima Underworld -tuotemerkkiin ei saatu tekijänoikeuksia.
Pelin maailmassa aurinko ei enää lämmitä tarpeeksi, joten asukkaat ovat joutuneet etsimään suojaa maanalaisista luolista. Luolissa eläviä rotuja ovat peikot, goblinit, kääpiöt ja ihmiset. Paettuaan vankilasta pelin alussa, pelaajan tehtävä on tuhota Akbaan kultti.
Metacritic-kerääjäsivustolla pelillä on 77/100 pistettä.
GameSpot on antanut pelille arvosanaksi 8.4/10 arvostelussaan.
K. A. Järventaus
Kustaa-Adolf (K.A.) Järventaus (sukunimi vuoteen 1905 Ockenström () oli suomalainen pappi, upseeri ja kirjailija.
Järventaus pääsi ylioppilaaksi 1918 Oulun I lyseosta ja suoritti Kadettikoulun 1921 sekä teologian erotutkinnon Helsingin yliopistossa 1932. Järventaus toimi upseerina puolustusvoimien palveluksessa sekä myöhemmin vt. kirkkoherrana, vt. kappalaisena ja alkoholistihuoltolan apulaisjohtajana.
Current ratio
Current ratio on tunnusluku, joka mittaa yrityksen maksuvalmiutta noin vuoden aikajänteellä. Current ratiolla arvioidaan yrityksen mahdollisuutta selviytyä lyhytaikaisista veloistaan.
Current ratio perustuu ajatukseen, että selvitäkseen lyhytaikaisista velvoitteistaan yritys voi käyttää rahoitusomaisuutensa ja lisäksi realisoida vaihto-omaisuutensa. Current ration tarkasteluperspektiivi on jonkin verran pidempi kuin quick ratiolla.
Current ratio lasketaan jakamalla lyhytaikaiset varat lyhytaikaisilla veloilla:
Lyhytaikaisina varoina huomioidaan rahoitusomaisuus ja vaihto-omaisuus. Rahoitusomaisuus koostuu rahoista ja pankkisaamisista, rahoitusarvopapereista ja lyhytaikaisista saamisista.
Lyhytaikaisilla saamisilla tarkoitetaan vuoden kuluessa erääntyviä saamisia.
Rahoitusomaisuudesta on syytä vähentää vaikeasti perittävät ja epälikvidit erät. Epälikvidejä voivat olla esimerkiksi sijoitukset pörssin ulkopuolisiin yrityksiin.
Current ration ohjearvot ovat:
Current ratio riippuu toimialasta. Current ratio on lähellä quick ratiota niillä toimialoilla, joilla vaihto-omaisuus on vähäinen. Current ration yleinen tavoitealaraja on 2. Silloin rahoitus- ja vaihto-omaisuuden tasearvo on kaksinkertainen lyhytaikaisiin velkoihin nähden. Tuolloin yrityksellä on 200 % rahoituspuskuri.
Rahoitusomaisuuteen sisältyvät arvottomat erät, kuten luottotappioiksi tulkittavat myyntisaamiset, voivat heikentää current ration käytettävyyttä.
Current ration luotettavuutta heikentää olennaisesti vaihto-omaisuuden arvostus. Talousvaikeuksissa olevan yrityksen varasto saattaa täyttyä myymättömistä tavaroista, joiden arvo jää alle tasearvon tai joita ei voida realisoida lainkaan. Silloin current ratio voi näyttää hyvää ja paranevaa maksuvalmiutta vastoin todellista tilannetta. Monissa tapauksissa vaihto-omaisuuden yllättävä kasvu ja samanaikainen current ration nousu voivat olla merkki taloudellisten vaikeuksien alkamisesta.
Edellä kerrotusta johtuu, että vaikeuksissa olevan yrityksen todellinen maksuvalmius voi olla current ration antamaa kuvaa heikompi. Taseasemansa varjelemiseksi se on saattanut jättää luottotappioista ja varaston epäkuranttiudesta aiheutuvia kuluja kirjaamatta.
Current ration käytössä oletetaan, että vaihto-omaisuus on suhteellisen likvidi. Current ration käyttö on perusteltua, kun vaihto-omaisuus voidaan muuttaa nopeasti rahaksi. Tämä riippuu esimerkiksi yrityksen toimialasta. Current ration rinnalla onkin suositeltavaa käyttää Quick ratiota.
40 (luku)
40 on positiivinen kokonaisluku, joka tulee 39:n jälkeen ja ennen 41:tä.Luku 40 on merkittävä juutalaisuudessa, kristinuskossa, islamissa ja laajemminkin Lähi-idän perinteissä; se voi myös edustaa karkeaa laskelmaa, suurta yksikköjen summaa, tai jotain muuta.
Esimerkkejä Raamatun kohdista, joiden mukaan jokin asia kesti 40 päivää tai 40 vuotta: