hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
René Cassin
René Cassin (5. lokakuuta 1887 Bayonne – 20. helmikuuta 1976) oli ranskalainen juristi ja tuomari. Hän sai Nobelin rauhanpalkinnon vuonna 1968 työstään kansainvälisen ihmisoikeusjulistuksen luonnostelijana.
Cassin oli syntynyt Etelä-Ranskassa Bayonnen kaupungissa. Hän valmistui juristiksi. Hän haavoittui ensimmäisessä maailmansodassa.
Vuosina 1924–1938 Cassin toimi Ranskan edustajana Kansainliitossa. Hän ajoi aseistariisunnan aatetta ja oli mukana kehittämässä instituutioita jotka pyrkivät ratkaisemaan kansainväliset erimielisyydet rauhan keinoin.
Cassin toimi ensimmäisenä Ranskaa edustavana tuomarina Euroopan ihmisoikeustuomioistuimessa. Cassin toimi tuomioistuimen presidenttinä vuosina 1965-1968. Hän on perustanut nimeään kantavan kansainvälisen ihmisoikeusinstituutin.
Audi TT
Audi TT on Audin vuodesta 1998 lähtien valmistama kaksiovinen urheiluautomalli. Nimi TT on peräisin Volkswagenin vuonna 1969 ostaman NSU:n 1960-luvun takamoottorisesta NSU TT -kilpa-autosta, joka perustui NSU Prinz -malliin.
Ensimmäisen sukupolven TT esiteltiin coupé-korisena syksyllä 1998. Se perustui samalle pohjalevylle kuin esimerkiksi Audi A3, Škoda Octavia ja Volkswagen Golf IV. Vuotta myöhemmin esiteltiin myös roadster-avomalli.
Vuoden 2003 Euro NCAP -kolaritestistä TT sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.
Ainoana moottorina oli aluksi turboahdettu 1,8-litrainen (180/224 hv), jonka suurempitehoisen version yhteydessä oli aina quattro-neliveto. Syksyllä 2002 moottorista tuli myös 150-hevosvoimainen versio. Vuonna 2003 esiteltiin 3,2-litrainen VR6 (250 hv), joka oli aina nelivetoinen. Sen yhteyteen oli saatavana kuusiportainen DSG-kaksoiskytkinvaihteisto.
Aivan alkupään malleissa ei ollut takaspoileria. Se lisättiin vuonna 2000, kun huomattiin auton hallittavuudessa olevan puutteita suuremmilla nopeuksilla ajettaessa. Samalla ajonvakautusjärjestelmä ESP tuli vakiovarusteeksi.
Vuonna 2005 esiteltiin erikoismalli TT quattro Sport, jossa 1,8-litraisen moottorin teho oli nostettu 240 hevosvoimaan. Painoa oli kevennetty poistamalla takaistuimet ja vararengas. Malli oli saatavana ainoastaan coupé-korisena.
Toisen sukupolven TT esiteltiin keväällä 2006. Se perustuu samalle pohjalevylle kuin muun muassa Volkswagen Golf V.
Detroitin autonäyttelyssä tammikuussa 2008 esiteltiin TTS-malli, jossa turboahdetun 2,0-litraisen bensiinimoottorin teho on nostettu 272 hevosvoimaan. Se oli saatavana sekä coupé- että roadster-korisena.
Malliston huipulle esiteltiin keväällä 2009 Geneven autonäyttelyssä TT RS, jonka moottorina on turboahdettu viisisylinterinen 2,5-litrainen (340 hv).
Leipzigin autonäyttelyssä keväällä 2010 esiteltiin kasvojenkohotuksen kokenut TT, johon oli tehty muutoksia puskuriin ja etusäleikköön. 2,0-litraiseen bensiinimoottoriin tehtiin uudistuksia, jolloin sen teho nousi, mutta polttoaineenkulutus laski aiemmasta. 3,2-litrainen VR6 poistui mallistosta.
Kolmannen sukupolven TT esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2014. Se perustuu samalle modulaariselle MQB-pohjalevylle kuin esimerkiksi uudet Audi A3, Škoda Octavia ja Volkswagen Golf VII.
Vuoden 2015 Euro NCAP -kolaritestistä TT sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.
TTRS esiteltiin vuonna 2016. Moottorina on turboahdettu viisisylinterinen 2,5-litrainen, jonka teho on 400 hevosvoimaa. Voimansiirtona on seitsenportainen "S tronic" -kaksoiskytkinvaihteisto. Malli on saatavana sekä coupé- että roadster-korisina versioina.
Gerd Faltings
Gerd Faltings (s. 28. heinäkuuta 1954 Gelsenkirchen-Bauerissa) on saksalainen matemaatikko. Hänet tunnetaan työstään algebrallisen geometrian parissa.
Vuosina 1972–1978 hän opiskeli matematiikkaa ja fysiikkaa Münsterin yliopistossa. Vuonna 1978 hänestä tuli filosofian tohtori matematiikan alalla Münsterin yliopistosta. Hän oli tuolloin Münsterin yliopiston apulaisprofessori. Vuodesta 1982 vuoteen 1984 Faltings oli Wuppertalin yliopiston professori ja vuosina 1985–1994 hän työskenteli professorina Princetonin yliopistossa.
Falting sai Fieldsin mitalin vuonna 1986 todistettuaan Mordellin otaksuman, jonka mukaan jokainen lukukunnassa "K" määritelty epäsingulaarinen projektiivinen käyrä, jonka genus "g" > 1, sisältää äärettömän monta "K"-rationaalista pistettä.
Vuodesta 1995 Faltings on ollut Max Planck -matematiikan instituutin johtaja Bonnissa. Vuonna 1996 Falting sai Gottfried Wilhelm Leibniz Prize -palkinnon Deutsche Forschungsgemeinschaftilta, joka on korkein saksalaiselle tutkijalle myönnettävä palkinto.
Atif Aslam
Atif Aslam () on pakistanilainen muusikko. Hän syntyi Wazirabadissa, Gujranwalassa 12. maaliskuuta, 1983 ja kävi koulunsa Lahoressa ja Rawalpindissa.
Hän on voittanut muun muassa seuraavat palkinnot:
Fabiano Eller
Fabiano Eller dos Santos (s. 16. marraskuuta 1977 Linhares, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Eller on edustanut urallaan Vascoa, Palmeirasia, Flamengoa, Al-Wakraa, Fluminensea, Trabzonsporia, Internacionalia sekä Atlético Madridia. Eller on ollut mukana voittamassa Campeonato Capixabaa (1995), Campeonato Cariocaa kahdesti (2004 ja 2005) ja Copa Libertadoresia (2006). Eller on viimeksi pelannut Atlético Madridissa, jonka kanssa hän kuitenkin purki sopimuksen kesäkuussa 2008. Hän neuvottelee siirtymisestä brasilialaiseen Santosiin.
Tuottaja (musiikki)
Tuottaja on musiikin tallentamisesta puhuttaessa henkilö, jonka pääasiallinen tehtävä on vastata musiikin äänityksessä teknillisistä, soundiin vaikuttavista ratkaisuista. Usein hänellä on myös päävastuu budjetin toteutumisesta tuotannossa. Erikseen on olemassa nimitys musiikkituottaja, joka viittaa laajemmin musiikin tuottamisen taloudelliseen puoleen.
Tuottaja valitsee äänentallentamisessa käytettäviä laitteita – jossain tapauksessa myös soittimet – ja tekee myös useimmat muut erilaiset nauhoituksessa tarvittavat tekniset ratkaisut. Tuottajilla on toisinaan myös vaikutusvaltaa kappaleiden sovituksiin, ja he saattavat osallistua laajemmin levyjen tekoprosessiin.
Artisti voi tietysti olla samalla myös oma tuottajansa, jolloin nämä tehtävät yhdistyvät. Tuottajia voi olla samaan aikaan hommissa useampia, mutta yleensä musiikkialbumilla on yksi pääasiallinen tuottaja. Usein levylle on merkitty varsinaisen tuottajan lisäksi avustavia tuottajia, jotka ovat olleet mukana prosessissa. Myös live-taltiointien yhteydessä musiikilla on usein tuottaja, joka työskentelee tällöin konserttilavan tuntumassa.
Tuottaja ei voi olla yksin vastuussa siitä, miltä levy kuulostaa, vaan siihen vaikuttavat väistämättä myös lukuisat muut seikat. Esimerkiksi miksaaja on usein eri henkilö kuin tuottaja, ja samoin itse studio sekä artistin tekemät ratkaisut soitinten suhteen vaikuttavat ääneen paljon. Silti tuottajan panos on hyvin suuri ja tuottajalla on levyn äänestä päävastuu.
Musiikintuotannossa on erilaisia trendejä, jotka vaihtelevat osin teknologian kehityksen mukaan. Eri aikakausilta voidaan löytää omia soundillisia kliseitään, joista tunnetuimpia ovat 1970- ja 1980-lukujen vaihteelle tyypillinen kilkuttava pianoääni ja 1980-luvulla muotiin tullut tapa kaiuttaa rumpuja tietyllä tavalla.
Kaikkien aikojen kenties nimekkäin tuottaja on Phil Spector, joka on tuottanut lukuisia 1960-luvun pop-levyjä sekä joitain The Beatlesin ja Ramonesin levyjä. 1950- ja 1960-luvun vaihteessa musiikintuottajat nousivat keskeiseen asemaan levyjen teon organisoinnissa ja myös itse levyjen äänen tuotanto kehittyi.
924 Gilman Street
924 Gilman Street on Berkeleyssä, Kaliforniassa sijaitseva vaihtoehtoklubi. Maximum Rock’n’Roll -lehden perustaja Tim Yohannan otti 924 Gilman Streetin haltuunsa vuonna 1986. Punk-yhtyeillä ei ollut Berkeleyssä paikkaa, jossa tavata samanhenkisiä ihmisiä. Entinen rottinkihuonekaluliike vanhalla tehdasalueella sopi hyvin heidän tarpeisiinsa, ja rakennuksen vuokrasopimuksesta päästiin yhteisymmärrykseen. Rakennusta täytyi remontoida reilusti, ja työvoimana oli lukuisia punknuoria. Gilman Street läpäisi kaikki turvatarkastukset ja klubin ensimmäinen keikka soitettiin 31. joulukuuta 1986. Klubin motto ”All Ages” juontaa siitä, että klubille ovat tervetulleita kaikenikäiset ihmiset, sillä siellä ei tarjoilla alkoholia. Olut on silti virrannut aina Gilman Streetin ympäristössä. Gilman Streetillä ovat soittaneet muun muassa Green Day (silloinen Sweet Children), Operation Ivy, The Lookouts ja suuri joukko muita yhtyeitä.
Wendelin Werner
Wendelin Werner (s. 23. syyskuuta 1968 Köln, Länsi-Saksa) on saksalaissyntyinen ranskalainen matemaatikko, joka tutkii satunnaiskulkua Schrammin–Loewnerin evoluutiota sekä aiheisiin liittyvää todennäköisyysteoriaa ja matemaattista fysiikkaa. Vuonna 2006 hän sai 25. Kansainvälisissä matemaatikkokongressissa Madridissa Fieldsin mitalin. Werner työskentelee professorina Pariisin yliopiston Paris-Sudissa Orsayssa ja osa-aikaisena École Normale Supérieuressa.
Werner sai Ranskan kansalaisuuden vuonna 1977. Hän opiskeli École Normale Supérieuressa vuosina 1987–1991. Hän teki väitöskirjansa vuonna 1993 Université Pierre-et-Marie-Curiessa, ja sen ohjasi Jean-François Le Gall. Werner oli tutkimusavustaja CNRSssa vuosina 1991–1997. Samaan aikaan hänelle myönnettiin kaksivuotinen Leibniz Fellowship Cambridgen yliopistoon.
Hänelle on myönnetty myös muita palkintoja, kuten vuonna 2006 SIAM George Pólya -palkinto. Palkinnon saaneeseen tutkimusryhmään kuuluivat myös Gregory Lawler ja Oded Schramm.
Hän on näytellyt vuonna 1982 ranskalaisessa elokuvassa "La Passante du Sans-Souci".
Liikahikoilu
Liikahikoilu eli hyperhidroosi on vaiva, josta kärsivällä hikirauhaset erittävät iholle liian paljon hikeä.
Hien liikaeritys alkaa usein nuoruus- tai jo lapsuusiässä ja pahenee varhaista aikuisikää kohti. Joillakin käsien, jalkojen ja kainalojen liikahikoilu saattaa olla perinnöllistä. Pahimmillaan hikoilu on niin runsasta, että se pilaa vaatteet ja haittaa jokapäiväistä elämää.
Jatkuvan tai puuskittaisen liikahikoilun saattavat joskus selittää vaihdevuodet, kihti, diabetes, hypertyreoosi, paniikkihäiriö tai hikinokkosihottuma. Useimmiten liikahikoilu tapahtuu jaloissa, käsissä tai kainaloissa; vartalon liikahikoilu on harvinaisempaa.
Liikahikoilua helpottaa yleensä alumiinikloridiheksahydraatti. Jos se ei vaikuta tehoavan, saatetaan kokeilla iontoforeesia tai botuliinitoksiinia. Harvoin vaivaa on hoidettu myös leikkauksella, johon kuitenkin liittyy hyötyjen lisäksi merkittäviä haittavaikutuksia.
Indoiranilaiset kulttuurit
Indoiranilaiset kulttuurit olivat niin kutsuttujen arjalaisten luomia kulttuureja. Niiden alue ulottui kauas Kaspianmerestä itään. Indoiranilainen perinne syntyi noin 2000 eaa. kieliryhmän alkaessa hajota.
Indoiranilaiset olivat indoarjalaisia, iranilaisia, dardisia ja nuristanilaisia. Indoiranilaiset saapuivat arjalaisina Intiaan. Indoarjalaisten kulttuurin epäillään laajenneen kahdessa aallossa, noin 1500 eaa. mm Intiaan ja noin
800 eaa. Iraniin. Jotkut ovat väittäneet indoiranilaisten levittäytyneen Indus-joen laaksosta Intiasta, mutta tätä teoriaa ei yleensä kannateta.
Keski-Aasia
Intia
Iran
Maarianhaminan hautauskappeli
Maarianhaminan hautauskappeli ("Mariehamns begravningskapell") on hautauskappeli Ahvenanmaan keskuspaikkakunnalla, Maarianhaminassa. Se on valmistunut vuonna 1940, ja sen suunnitteli suomalainen arkkitehti Lars Sonck.
Noori
Noori (urduksi نوری) on pakistanilainen rock-yhtye. Sen jäseniin kuuluvat veljekset Ali Noor (laulu ja kitara) ja Ali Hamza (laulu ja basso). Jos Junoon oli Pakistanin rockikoni 90-luvulla, Noori on uuden sukupolven rockikoni. Heidän musiikkinsa on uutta Etelä-Aasian musiikkia.
Yhtye julkaisi ensimmäisen albuminsa "Suno Ke Main Hun Jawan" vuonna 2003. Albumi oli erittäin menestyksekäs Pakistanissa. He julkaisivat toisen albuminsa "Peeli Patti Aur Raja Jani Ki Gol Dunya" syyskuussa 2005. Siihen liittyi Peeli Patti -kiertue Lahoressa, Islamabadissa ja Karachissa.
Monet laulut Noorin debyyttialbumilta "Suno Ke Mein Hun Jawan"ilta ovat kehittäneet kultin ennen albumin julkaisua vuonna 2003 Internetiin vuotamisen takia. Esimerkiksi folktyylinen "Manwa Re" -kappale oli oikeastaan kirjoitettu pakistanilaiseen elokuvaan, josta se kuitenkin hylättiin.
Noorin toisen albumin "Peeli Patti Aur Raja Jani Ki Gol Dunya"n kappaleet käsittelevät erilaisia aiheita huumeiden käytön hyvistä ja huonoista puolista aina apatiaan, johon me kaikki olemme vajonneet yksilöinä ja yhteiskuntana. Toinen albumi sai aikaan sen, ettei yhtye ole vain yhden albumin ihme ja että myös Pakistanissa voidaan saada tehtyä hyvä rockalbumi live-rummuilla.
Vuonna 2005 Muhammad Ali Jafri, joka soitti bassoa Noorissa, jätti bändin ja perusti oman yrityksensä. Vuonna 2006 yhtyeen ruympali John Louis Pinto (aka 'Gumby') jätti yhtyeen, sillä hänellä oli muita musiikillisia sivuprojekteja eikä hänellä enää riittänyt aikaa Noorille. Nyt Noorissa on siis jäljellä on enää veljekset Ali Noor ja Ali Hamza.
Katakombi
Katakombi on maanalainen hautakäytävä tai hauta-alue. Katakombeihin on eri aikoina haudattu ruumiita varsinkin Pohjois-Afrikassa ja eteläisessä Euroopassa. Nimi ”katakombi” on peräisin keisariajan Rooman kristillisestä hauta-alueesta, joka sijaitsi Via Appian varrella, San Sebastiano fuori le murassa. Hauta-alue sai aikoinaan lisänimen "ad catacumbas", kreikan sanasta "kata" ’alla’ ja latinan sanasta "cumba" ’laakso’, millä lienee viitattu alueen kumpuilevaan maastoon. Alun perin nimitys on tarkoittanut vain tätä yhtä hauta-aluetta, mutta nykyisin katakombeiksi kutsutaan kaikkia maanalaisia käytävämäisiä hautaholveja, joihin on haudattu kuolleita.
Roomassa kristityt louhivat San Sebastianon pehmeään kallioperään laajan käytäväverkoston. Käytävien seinustoille tehtiin ruumiita varten syvennyksiä ("loculus") useisiin päällekkäisiin kerroksiin. Merkkihenkilöitä varten rakennettiin erityisiä kammioita ("cubiculum"), joissa oli alttari ja kaarella rajattu seinäsyvennys ruumista varten ("arcosolium"). Kaikki hautasyvennykset suljettiin kivilaatoilla, joihin kaiverrettiin tai maalattiin vainajan nimi. Kristinuskon tultua valtionuskonnoksi hautaaminen Rooman katakombeihin loppui vähitellen.
Rooman ohella huomattavimmat katakombit sijaitsevat Palermossa ja Pariisissa. Palermon katakombeihin haudattiin vainajia 1600–1800-luvulla, kunnes hautaustapa kiellettiin. Pariisin katakombit puolestaan syntyivät 1700-luvulla, kun alun perin kalkkikivilouhoksina syntyneisiin luoliin ryhdyttiin hautaamaan kuolleita. Hautausmailta siirrettiin runsaasti luita maanalaisiin käytäviin. Pariisin katakombeissa myös asui ihmisiä 1800-luvulla.
Devils &amp; Dust
Devils & Dust on amerikkalaisen laulaja-lauluntekijä Bruce Springsteenin 13. studioalbumi. Se julkaistiin 25. huhtikuuta 2005.
Kaikki kappaleet tehnyt Bruce Springsteen.
Maarianhaminan merenkulkuopisto
Maarianhaminan merenkulkuopisto (ruots. "Mariehamns navigationsskola") sijaitsee Maarianhaminassa, Ahvenanmaan maakunnassa. Se on ollut osa Högskolan på Ålandia, Ahvenanmaan korkeakoulua vuodesta 2003 lähtien. Sen päärakennus on rakennettu vuosina 1937–1938, ja sen suunnittelusta on vastannut suomalainen arkkitehti Lars Sonck.
George Rochberg
George Rochberg (5. heinäkuuta 1918 – 29. toukokuuta 2005) oli yhdysvaltalainen nykytaidemusiikin säveltäjä.
Rochberg syntyi Patersonissa, New Jerseyssä ja opiskeli Mannes College of Musicissa. Yksi hänen opettajistaan oli George Szell. Rochberg oli vuoteen 1968 Pennsylvanian yliopiston musiikin laitoksen puhemies ja opetti siellä vuoteen 1983 saakka. Hän opetti mm. Vincent McDermottia ja kuoli Pennsylvaniassa 86-vuotiaana.
Rochberg kokeili varhain sarjallisuutta, mutta käytti tonaalisuutta jo kolmannessa jousikvartetossaan vuonna 1972. Hän vertasi atonaalista musiikkia abstraktiin taiteeseen, ja kriitikot pitivät häntä uusromanttisena.
Rochbergin sävellystuotantoon kuuluu mm. 6 sinfoniaa ja 7 jousikvartettoa.
Christopher Walken
Christopher Walken (synt. Ronald Walken, s. 31. maaliskuuta 1943 Queens, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuva-, televisio- ja teatterinäyttelijä ja Oscar-voittaja.
Walken kouluttautui alkujaan musiikkiteatterin tanssijaksi ja siirtyi vasta myöhemmin teatterirooleihin ja niistä edelleen elokuvaroolien pariin. Teatterissa Walken on näytellyt yli sadassa näytelmässä. Hän on esiintynyt muun muassa useissa William Shakespearen teosten pääosassa, kuten "Hamletissa", "Macbethissä", "Romeossa ja Juliassa" sekä "Coriolanuksessa". Walkenin ensimmäinen valkokangasrooli oli Sidney Lumetin elokuvassa "Suuri kaappaus" vuodelta 1971. Vuonna 1977 Walken teki varsinaisen läpimurtonsa Woody Allenin parhaan elokuvan Oscarilla palkitussa "Annie Hallissa". Seuraavana vuonna Walken palkittiin parhaan miessivuosan Oscarilla roolisuorituksestaan Vietnamin sodassa henkisesti tuhoutuneena tehdastyöläisenä elokuvasta "Kauriinmetsästäjä", joka myös voitti parhaan elokuvan Oscar-palkinnon.
1980-luvulla Walkenin ensimmäinen elokuva oli Michael Ciminon "Portti ikuisuuteen", josta tuli taloudellinen katastrofi. Walken esiintyi 1980-luvulla myös James Bond -konna Max Zorinina elokuvassa "007 ja kuoleman katse". Seuraavalla vuosikymmenellä hän esiintyi taloudellisesti menestyneessä elokuvassa "Batman – paluu" ja Quentin Tarantinon elokuvassa "Pulp Fiction – tarinoita väkivallasta", jossa hän on vain yhdessä kohtauksessa pitkässä monologissa. Muita Walkenin rooleja oli muun muassa Tony Scottin "True Romancessa" ja Tim Burtonin elokuvassa "Päätön ratsumies". Vuonna 1997 Walken esiintyi tuholaistorjuja Caesarina koko perheen komediassa "Hiiri, jota ei saatu hengiltä". Walken jatkoi Scottin kanssa yhteistyötä 2000-luvulla tekemällä elokuvat "Koston liekki" ja "Domino", joista etenkin ensin mainittu oli menestys. Vuonna 2003 Walken sai toisen Oscar-ehdokkuutensa, kun hänet huomioitiin roolistaan Steven Spielbergin elokuvassa "Ota kiinni jos saat", jossa hän näyttelee kuuluisan huijarin Frank Abagnale Jr:n isää. Televisio-, elokuva- ja teatterirooliensa lisäksi Walken on esiintynyt kolmessa musiikkivideossa. Hänet on nähty Madonnan videossa "Bad Girl", Skid Row’n "Breakin’ Down" -videossa ja Fatboy Slimin "Weapon of Choice" -videossa. Lisäksi Walken on tehnyt ääninäyttelemistä useissa videopeleissä.
Walken on ollut naimisissa Georgianne Walkenin kanssa vuodesta 1969. Parilla ei ole lapsia.
Riccardo Chailly
Riccardo Chailly (s. 20. helmikuuta 1953) on italialainen kapellimestari.
Chailly syntyi Milanossa ja opiskeli säveltämistä isänsä johdolla. Hän opiskeli myöhemmin konservatorioissa Milanossa ja Perugiassa sekä orkesterinjohtoa Franco Ferraran johdolla.
20-vuotiaana Chaillystä tuli Claudio Abbadon apulaiskapellimestari La Scalassa. Hän saavutti menestystä ja pääsi pian esiintymään Wienin valtionoopperaan, Metropolitan-oopperaan, Royal Opera Houseen, Covent Gardeniin, Salzburger Festspielelle ja Baijerin valtionoopperaan.
Vuosina 1982–1988 Chailly toimi Berliinin radion sinfoniaorkesterin pääkapellimestarina ja vuosina 1982–1985 lisäksi Lontoon filharmonisen orkesterin vierailevana kapellimestarina. Vuosina 1986–1993 hän johti Teatro Comunale di Bolognaa, ja vuosina 1988–2004 hän toimi Concertgebouw-orkesterin pääkapellimestarina.
Vuonna 2005 Chailly sai toimen Leipzigin Gewandhausorkesterin pääkapellimestarina. Hänellä on vaimo Gabriella Terragni.
Aias (Oileuksen poika)
Aias (, tai Ajax), Oileuksen poika, oli kreikkalaisessa mytologiassa Lokriin kuningas ja Akhilleuksen jälkeen Troijan sodan sankareiden nopein juoksija. Ryöstettyään temppelistä Kassandran Aias joutui Athenen vihan kohteeksi ja hänen laivansa haaksirikkoutui kotimatkalla. Hän pelastautui kalliolle, jossa hän ilkkui ja kirosi jumalia. Kostona tästä Poseidon lähetti maanjäristyksen, joka halkaisi kallion. Aias putosi mereen ja hukkui.
Andronovon kulttuuri
Andronovon kulttuuri on yleisnimitys pronssikautisille kulttuureille, jotka kukoistivat Keski-Aasiassa noin 2000–1000 eaa. Tämä kulttuuri kehitti puolapyöräisen sotavaunun ja hautasi päällikkönsä sotavaunuineen suuriin kumpuihin, kurgaaneihin.
Monien tutkijoiden mielestä Andronovon kulttuuri oli Intiaan noin 1900–1700 eaa. tunkeutuneiden indoarjalaisten kulttuuri, mutta kaikki tutkijat ole tästä samaa mieltä. Kulttuurin etelärajalla oli Margianakulttuuri, jonka kanssa Andronovon kulttuurilla oli taisteluja.
Sintashta-Petrovka-Arkaim (2000–1600 eaa.) oli Etelä-Uralilla ja Pohjois-Kazakstanissa vaikuttanut osakulttuuri. Andronovon kulttuurin aikakautena tällä alueella tapahtui Sintaštan linnoittaminen n. 1800 eaa., Tšeljabinskin alueella Venäjällä. Lähellä Sintaštha-Petrovka-Arkaimin aluetta, lähinnä Arkaimissa oli myös asutusta 17. vuosisadalla eaa. Toinen osakulttuuri oli Alakul (1500–1300 eaa.), joka sijaitsi Oxus- ja Jaxartes- jokien välillä sekä Kyzylkumin aavikolla ja oli lähinnä Intiaa ja Margianan aluetta. Fedorovon (1500–1300 eaa.) osakulttuuri vaikutti Etelä-Siperiassa ja Alekseyevka (1200–1000 eaa.) oli Itäisessä Kazakstanissa vaikuttanut osakulttuuri.
Afanasevon kulttuuri
Afanasevon kulttuuri 3500–2500 eaa. kuparikauden lopussa ja varhaisen pronssikauden alussa oli Keski-Aasiassa, mm Etelä-Siperiassa, Mongoliassa ja Kazakstanissa oleva puolipaimentolaiskulttuuri, joka eli karjanhoidolla. Kulttuuri tuli tunnetuksi Krasnojarsk Krain Minusinskin löydöistä. Kulttuurin uskotaan olleen indoeurooppalainen ja kuoppahautaukset muistuttivat Ukrainassa suunnilleen samoihin aikoihin olleen Jamnakulttuurin hautauksia. Samanlaista kuoppahautausta käyttivät Sredny Stogin kulttuuri, katakombikulttuuri ja Poltavkan kulttuuri.
Pekka Airaksinen (muusikko)
Pekka Airaksinen (s. 21. elokuuta 1945) on suomalainen elektronisen musiikin säveltäjä ja muusikko.
Airaksinen opiskeli teini-ikäisenä Helsingissä viulun- ja pianonsoittoa, ja hänen pianonsoitonopettajanaan toimi muun muassa Klaus Andersson. Suurelta osin häntä voidaan kyllä pitää itseoppineena, varsinkin kun on kyse elektroniikan ja etenkin syntetisoijien käsittelystä.
Kitaransoittoon hän kertoo innostuneensa Jimi Hendrixin Suomen konsertin ansiosta. Tällä konsertilla oli lähtemätön vaikutus useaan suomalaiseen muusikkoon.
Airaksinen soitti rockyhtyeissä 1960-luvun lopulla ja oli mukana muun muassa Rauli Badding Somerjoen ja M. A. Nummisen konserteissa.
Pian edistyksellisimmät muusikot näissä piireissä alkoivat kiinnostua underground-taiteesta, johon liittyi teatteria, performanssia ja epäkaupallista kokeilevaa musiikkia. Airaksinen oli Sperm-yhtyeen perustajajäsen ja sen musiikillinen sielu.
Misteli
Misteli ("Viscum album") on puoliloisiva pensas, joka elää lehmuksen, vaahteran, pihlajan ja poppelin oksilla. Misteli ottaa vettä ja mineraaleja isäntäkasvistaan. Ulkonäöltään se on pallomainen pensas. Sen erottaa puusta parhaiten talvella, kun sen isäntäpuu on lehdetön.
Mistelillä on tukeva varsi. Sen oksat ovat muhkuraiset ja vihreänruskeat, pituudeltaan 30–60 senttimetriä ja pitkulaiset ja tasapariset, 3-8 senttimetrin pituiset lehdet ovat nahkeita ja vaaleanvihreitä. Lehtien leveys on 1–2 senttimetriä. Misteli vaihtaa lehtensä joka toinen vuosi. Sen kaksikotiset kukat ovat keväällä kellertävän vihreitä ja niiden halkaisija on 2–3 millimetriä. Hedelmät ovat hieman vihreään vivahtavia, valkoisia marjoja, joiden sisällä olevat siemenet ovat erittäin sitkeän, liimamaisen aineen sisällä.
Luonnossa misteli leviää lintujen avulla. Kulorastaan ("Turdus viscivorus") tieteellisen nimen loppuosa tarkoittaa "mistelinsyöjää". Se kuuluukin niihin lintuihin, jotka levittävät mistelin siemeniä. Mistelin tahmeista marjoista siemenet tarttuvat helposti niillä ruokailevien lintujen höyheniin.
Suomea lähinnä luonnonvaraisia misteliesiintymiä on Tukholman seudulla. Suomessa kasvaa todistettavasti ainakin yksi misteli Paraisilla sijaitsevassa puutarhassa. Tämän yksilön isäntäpuuna toimii omenapuu.
Turun Ruissalosta löytyi 2016 misteliä, sen isäntäpuuna toimi poppeli. Linnut ovat mahdollisesti kuljettaneet sen Suomeen.
Misteli on aina kiehtonut ihmisiä. Siihen on liitetty monenlaisia uskomuksia ja myyttejä, ja sillä voi joissain tapauksissa olla rauhoittavia ominaisuuksia. Joissakin maissa sitä käytetään joulukoristeena. Misteli kasvaa erittäin harvoin tammessa, mutta Asterix-sarjakuvissa tammesta poimituilla misteleillä on erityisiä ominaisuuksia.
Jamnakulttuuri
Jamnakulttuuri (myös kuoppahautakulttuuri tai okrahautakulttuuri) oli Ukrainan aroilla vallinnut kulttuuri, joka ulottui Tonavalta Uralvuorille noin 3600–2200 eaa. Jamnat ovat saaneet nimensä venäjän sanasta "jama", kuoppa, ja se tunnetaan kymmenistätuhansista kuoppahaudoista. Hautakuoppien päälle rakennettiin kurgaaneja eli tumuluksia, valtavia kumpuja. Hautaustavat yhdistävät jamnakulttuurin indoeurooppalaiseen perinteeseen. Jamnojen perimä levisi vähitellen myös nykyisen Suomen alueelle.
Enemy Territory: Quake Wars
Enemy Territory: Quake Wars (Quake Wars, ET:QW, QW) on Splash Damagen kehittämä ja Activisionin julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli, joka sijoittuu maapallolla käytävään sotaan vuonna 2060, ennen "Quake II" -pelin tapahtumia. Sodassa Global Defense Force (GDF, ) yrittää suojata maata barbaaristen alienien, stroggien hyökkäyksiltä.
Peli julkaistiin Windows-käyttöjärjestelmälle syyskuussa 2007. Myöhemmin peli n julkaistu myös Linuxille, OS X:lle, PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle.
Molemmissa joukkueessa on viisi erilaista hahmoluokkaa, jotka ovat samoja kuin "ssa". Stroggien hahmoluokilla on eri nimet, mutta tehtävät ovat samoja.
20. kesäkuuta 2007 julkaistiin rajattu määrä beta-avaimia FilePlanetin maksaville käyttäjille. Myöhemmin samalla viikolla tuli beta avoimeksi myös muille FilePlanetin käyttäjille. Beta-avaimia jaettiin viitenä peräkkäisenä päivänä. Näistä kahden viimeisen päivän ajan avaimia jaettiin tavallisille käyttäjille.
Ensimmäinen betatestaus sisältää yhden kentän, joka kulkee nimellä "Sewer" (). Kentässä GDF-joukkueella on kolme päätavoitetta: EMP-generaattorin rakentaminen, viemäriin pääsy räjähteitä asettamalla ja lopuksi tietokoneiden murtaminen Strogg-joukkueen ulossaamiseksi. Strogg-joukkueen pitää sitä vastoin estää GDF-joukkuetta suorittamasta näitä tehtäviä.
Toinen betatestaus alkoi 3. elokuuta 2007, jolloin FilePlanetin verkkosivuille julkaistiin 25 000 ilmaista beta-avainta. Toinen betatestaus sisältää yhden uuden kentän, "Valley"n (), joka korvaa ensimmäisen betatestauksen kentän.
Pian pelin kultaamisen jälkeen, 10. syyskuuta 2007, Splash Damage ja id Software julkaisivat pelistä ilmaisen demon. Demon kenttänä toimii myös toisesta betatestauksesta tutun "Valley"n korjailtu versio. Demo on rajoitettu yhteen kenttään eivätkä pelaajien statistiikat tallennu. 
Ps3:lla ja Xbox Livestä ladattavassa Xbox 360:n demossa on tarjolla "Sewer"-kenttä.
Demosta julkaistiin korjailtu versio tammikuussa 2008.
Seurahuone
Seurahuone () on perinteinen suomalainen hotellin ja/tai ravintolan nimi. Nimen taustalla on seurapiiriä tarkoittava ruotsin sana "societet" ja kaupungin säätyläisten kokoontumistila. Monessa Suomen kaupungissa ja kunnassa on edelleen tätä nimeä kantava ravintola tai hotelli.
Suomen ensimmäinen Seurahuone avattiin Turkuun vuonna 1812. Turun esimerkin mukaan niitä avattiin pian myös useisiin muihin kaupunkeihin. Ensimmäisenä oman seurahuoneensa saivat Vaasa, Pori, Helsinki, Viipuri, Hämeenlinna ja Porvoo. 1800-luvun lopun taloudellisen nousukauden myötä Seurahuoneita perustettiin lähes jokaiseen kaupunkiin. Ne käsittivät ravintolan, juhlasalin sekä majoitustiloja.
Suomen itsenäistymisen jälkeen perustetut Seurahuoneet toimivat pääosin vain hotelleina, eikä niihin sisältynyt enää juhlahuoneistoja. Suomessa on kaikkiaan toiminut noin 80 Seurahuone-nimistä hotelli-ravintolaa.Talvisodan aikaan nimitystä Seurahuone käytettiin myös eräästä Metsäpirtin Terenttilässä sijainneesta korsusta.
Hvalynskin kulttuuri
Hvalynskin kulttuuri oli kuparikautinen kulttuuri noin 5000–4500 eaa., joka edelsi Ukrainan arojen niin sanottuja kurgaanikulttuureja. Tämän kulttuurin löytöjä on tehty Volgan varrelta Saratovin alueelta, Hvalynskistä, Sredny Stogin kulttuurin alueen itäpuolelta.
Kulttuurin jälkeen tuli Jamnan kulttuuri. Jotkut väittävät kulttuurin varhaisvaiheen olleen samanaikainen Samaran kulttuurin kanssa. Kulttuuri jätti kalmistoja, joissa kuolleet olivat yleensä yksittäishaudoissa, mutta joissain viisikin samassa haudassa. Joissain haudoissa oli kivikammio. Haudoissa oli karjaa ja hevosia hautalahjoina, mikä viittaa indoeurooppalaisiin. Erityisiä tavallista suurempia päälliköiden hautoja ei ollut, vaikka hautalahjoissa näyttää ilmenevän varallisuuserojen kasvu aikaisemmasta.
Naltšikista on löydetty suuri maakumpu, johon oli tehty 126 yksittäistä hautausta.
Timothy Hutton
Timothy Tarquin Hutton (s. 16. elokuuta 1960 Malibu, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Näyttelijä Jim Huttonin poika aloitti näyttelijänuransa televisiossa. Ensimmäisen valkokangasroolinsa Hutton teki 20-vuotiaana elokuvassa "Tavallisia ihmisiä", josta hän voitti parhaan miessivuosan Oscarin sekä kaksi Golden Globea: parhaasta miessivuosasta ja parhaana uutena tulokkaana. Hutton voitti Oscarin 20 vuoden ja 227 päivän ikäisenä ja on edelleen nuorin parhaasta miessivuosasta palkittu näyttelijä.
Hutton on esiintynyt myös muun muassa elokuvissa "Danielin kirja", "Haukka ja lumimies", "Ranskalainen suudelma", "Kenraalin tytär" ja "Kinsey".
Hutton on ollut kahdesti naimisissa. Ensimmäisen vaimonsa – näyttelijä Debra Wingerin, jonka kanssa Huttonilla on yksi poika – hän tapasi elokuvan "Made in Heaven" kuvauksissa. Hutton ja Winger olivat naimisissa vuodesta 1986 vuoteen 1990. Vuonna 2000 Hutton meni naimisiin Aurore Giscard d'Estaingin kanssa. Heillä on myös yksi yhteinen lapsi.
Samaran kulttuuri
Samaran kulttuuri oli neoliittinen kulttuuri, joka vallitsi Samaran alueella Volgan keskijuoksulla kuparikaudella, varhaisella 5. vuosituhannella. Kulttuuria on pidetty indoeurooppalaisten alkukotina (). Sen jälkeen alueella vallitsi Khvalynskin kulttuuri. Kulttuuri löydettiin Syezzheyen (Съезжее) kylän kaivauksissa 1973.
Kulttuuriin liittyi karjan ja hevosten uhraamista. Eläinuhrit oli haudattu matalissa kulhoissa ihmishautojan päälle.
Ei osata varmasti sanoa tunsiko tämä kulttuuri hevosen käytön ratsuna. Kulttuuriin liittyi hevosen kuvia, muttei tiedetä olivatko ne kesytettyjä vai eivät. Kivestä ja luusta tehtyjä tikareita haudattiin haudatun käteen tai pään lähelle. Myöhemmin yleistyivät tikarit lasten haudoissa. Myös keihäitä ja nuolenkärkiä haudattiin. Hautalahjoja olivat myös luiset levyt, jotka yleensä esittivät härkää tai hevosta, ehkä haarniskan osia. Saviastioiden koristelun aaltoviivoin yms. ajatellaan viittaavan siihen, että esitettiin aurinkoa, joka oli munanmuotoisen astian suu.
Samaan aikaan vallitsi lännempänä Mustan meren pohjoispuolella metsästäjä-keräilijöiden Dnepr-Donin neoliittinen kulttuuri, joka oli siirtymässä maatalouteen. Tämä kulttuuri hautasi vainajiaan yleensä lännempänä tavallisiin joukkohautoihin, mutta myös yksittäishautoihin.
Hautapaikka peitettiin okralla.
Johan Strömborg
Johan Efraim Strömborg (28. elokuuta 1842 Toholampi – 24. kesäkuuta 1885 Pietari) oli strömborgilaisuudeksi kutsutun uskonsuuntauksen perustaja.
Strömborg muutti Ylikannuksesta Tampereelle 26. marraskuuta 1862. Strömborg kuului evankelisiin uskoviin ja kävi kotikokouksissa Ison-Pihlmanin luona Kyttälän esikaupungissa. Tampereella Strömborg työskenteli pellavatehtaalla. Strömborg tunnettiin ahkerana raamatuntutkijana ja mietiskelijänä, joka osasi tuoda sanottavansa kauniisti runopukuisena. Strömborg julkaisi v. 1870 Uusia Hengellisiä Virsiä ja Hengelliset Morsiusvirret 1874 1-osan Tampereella ja 2-osan Viipurissa 1877. Vuonna 1873 Strömborg jättäen perheensä sekä työnsä matkusteli eri puolilla Suomea oppiaan levittääkseen.
Strömborgilaisuuden syntyä edesauttoi 1840-luvun antinomistisen suuntauksen elpyminen 1860-luvulla Tampereella ja monilla muillakin seuduilla. Strömborgilaisuuden alkuna voidaan pitää evankelististen kristittyjen kokoontumisia työmies Kalle Pihlmannin luona. Joukossa oli nähtävästi myös posteljooni Johan Vesterbackin kokouksien kautta talvella 1863–1864 uskoontulleita nuoria. Pellavatehtaan työmies Johan Strömborg oli yksi heistä.
Vuoden 1870 tienoilla Strömborg oli saanut johtajan aseman Pihlmanin piirissä. Strömborgin oppi perustui kokonaan hänen erikoiseen Ilmestyskirjan selitykseen.
Strömborg oli lukenut Emil Teodor Gestrinin "Oletkos Pyhä?" -kirjan, jonka johdosta Strömborgin hengellinen näkemys löysi uuden suunnan. Lopullisen uskonkäsityksensä Strömborg muodosti ollessaan kesällä 1872 Messukylän takamaalla Hervannassa neulomassa, silloin Strömborg päätyi sellaiseen näkemykseen, että apostolit olivat erehtyneet ja pois poikenneet totuuden tieltä, sitä varten Jumala oli antanut Ilmestyskirjan, joka johdatti eksyneitä ihmisiä uudelleen totuuteen.
Gestrin arvosteli vuonna 1876 ensimmäisen kerran strömborgilaisia, muun muassa syyttäen heitä lihanpyhyydestä ja valikoivasta raamatunselityksestä.
Strömborgin opin mukaan uskovat ovat pyhiä ja synnittömiä. Opin mukaan Uusi Jerusalem oli jo laskeutunut pyhissä maanpäälle, niin että uskovien elämänkutsumus piti toteutettaman yksinomaan maanpäällä.
Strömborgin laulu kuvaa hyvin selvästi hänen oppiaan: "”Ett’ olen Herran vertainen. Mä olen hänen poikansa Jo iankaikkisuudesta. Täys’ ihminen ja jumala, Herrain herra korkea, Maan ja taivaan haltia! En ota esimerkkiä Mä eksyneistä pyhistä, Suurista enkä pienistä, Ei minuss’ ole syntiä, Ei mitään vanhaa ihmistä, Senlaiset tahdon hyljätä. Siis emme kaipaa kynttilää, Ei opettajaa syntistä.”"
Strömborgilaisuudeen oppi sai joitakin kannattajia suurissa kaupungeissa, kuten Helsingissä, Viipurissa ja Pietarissa. Strömborgilaisuudessa ilmennyt lihallisuus, joka ilmeni luvattomana keskinäisenä rakkautena ja runsaana alkoholin käyttönä, sai aikaan opin kannattajien harventumisen ja lopulta strömborgilaisuus 1880 kuihtui olemattomiin Tampereellakin.
Sakyamuni
Sakyamuni (Dharmakustannus ‎– ORFB 161) on Pekka Airaksisen vuoden 2005 CD-R-albumi, joka sisältää jo vuonna 1994 C-kaseteilla ("Kusuma" ja "Mahavastu") julkaistua materiaalia.
1. Sakyamuni (10'04)
2. 10 Powers (10'50)
3. Kaya (6'50)
4. Nirmana (5'13)
5. Wheel of Time (5'45)
6. Wheel of Time (5'43)
7. Hamsa (2'55)
8. Mala (5'56)
Sredni Stogin kulttuuri
Sredni Stogin kulttuuri sijaitsi Asovanmerestä pohjoiseen Dnepr- ja Donjokien välillä vuosina 4500–3500 eaa. Kulttuurin peruslöytöpaikka on Ukrainassa sijaitsevan Zaporižžjan kaupungin lähettyvillä.
Jay Greenberg
Jay Greenberg (s. 13. joulukuuta 1991 New Haven, Connecticut) on yhdysvaltalainen säveltäjä. Hän tuli varhaiskypsäksi lahjakkuudeksi, joka pääsi Juilliard Schooliin 2002 ja on tähän mennessä kirjoittanut jo useita teoksia.
Greenberg aloitti sellonsoiton 2-vuotiaana ja kokeili säveltämistä 3-vuotiaana. Hän on noussut maineeseen Samuel Zymanin sponsoroimana. Hänelle on antanut sävellyksenopetusta Samuel Adler.
Greenberg säveltää musiikkinsa etupäässä tietokoneella. Tuotantoon kuuluu jo mm. viisi sinfoniaa sekä syyskuun 11. päivän iskuihin pohjautuva "Overture to 9-11". Säveltäjä itse asui iskujen aikaan Makedonian tasavallassa, mutta on sittemmin palannut Yhdysvaltoihin. Hänen isänsä on slaavilaisiin kieliin erikoistunut kielitieteilijä. Äiti on syntyjään israelilainen.
Sony BMG Masterworks julkaisi Greenbergin musiikkia CD-levyllä 15. elokuuta 2006. Hänen teoksiaan ovat esittäneet Lontoon sinfoniaorkesteri ja Juilliard-jousikvartetto.
Katakombikulttuuri
Katakombikulttuuri 2800–2200 eaa. vallitsi varhaisella pronssikaudella nykyisen Ukrainan alueella. Kulttuuri hankki elatuksensa karjanhoidolla ja mahdollisesti myös maanviljelyllä. Katakombikulttuuri sai alkunsa Jan Licharduksen mukaan joko irtautumalla Jamnan kulttuurista, tai muuttoliikkeellä Keski-Euroopasta tai Lähi-idästä. Katakombikulttuurin nimi juontuu sen hautaustavoista. Kulttuurin haudoissa oli kuilu sieltä pois, jolloin syntyi "katakombi".
Katakombikultrtuurin esineitä Hermitage Museumissa.
Emil Teodor Gestrin
Emil Teodor Gestrin (30. huhtikuuta 1831 Pori, Suomen suuriruhtinaskunta – 21. helmikuuta 1895 Lavia, Suomen suuriruhtinaskunta) oli suomalainen pappi ja Lavian kirkkoherra. Gestrin oli satakuntalaisen Pyhä-liikkeen perustaja. Pyhä-liikkessä oli havaittavissa taipumusta synnittömyysoppiin sekä myös antinomismiin.
Gestrin syntyi Porissa vuonna 1831 Ulvilan nimismies Otto Magnus Gestrinin ja Amalia Charlotta Branderin poikana. Käydessään ylä-alkeiskoulua Porissa Gestrin koki hengellisen murroksen, mikä lienee ollut evankelisuuden vaikutusta, sillä näinä vuosina siellä oli evankelista herätystä. Myöhemmin perhe muutti Noormarkkuun.
Hänestä tuli ylioppilas 15. kesäkuuta 1850 Helsingissä arvosanalla laudatur. Hän aloitti teologiset opinnot, mutta joutui keskeyttämään ne kahden vuoden ajaksi oltuaan Somerolla kotiopettajana kollegiregistraattori K. de Pontin perheessä. Gestrin vihittiin papiksi 29. maaliskuuta 1854. Hän aloitti papinuransa Inkoon kappalaisen apulaisena. Vuoden 1855 keväällä hänet määrättiin kirkkoherran apulaiseksi Pirkkalaan, jonka kirkonkirjoihin hänet kirjattiin muuttaneeksi 27. huhtikuuta 1855. Pirkkalassa hänet vihittiin 25. maaliskuuta 1857 Aurelia Bäckströmin kanssa.
Ulvilaan hän muutti toukokuun ensimmäisenä päivänä vuonna 1858 juuri perustettuun virkaan, kolmen kappeliseurakunnan, Ahlaisten, Noormarkun ja Pomarkun apukappalaiseksi ja joutui tässä virassaan myös hoitamaan kansakoulunopettajan tehtävät. Lukuvuoden 1859–60 hän toimi opettajana Noormarkussa, Pomarkussa 1860–61 ja Ahlaisissa 1861–62. 30. marraskuuta 1859 päivnä syntyi Noormarkussa hänen poikansa Carl Axel, joka kuoli vuoden ikäisenä.
30. marraskuuta 1863 Gestrinin puoliso Aurelia kuoli 32-vuotiaana. Vuodesta 1863 Pomarkun kappalaisen Matias Sandellin kuoltua Gestrin hoiti vuoteen 1866 asti hänenkin tehtäväänsä. Hän meni ensimmäisen vaimonsa kuoltua naimisiin Andriette Sofia kanssa. Hän toimi viidentoista vuoden ajan kirkkoherrana. Gestrin siirtyi vt. kappalaiseksi Mouhijärven kappeliin Lavialle vuonna 1869 lähtien, mutta vasta vuonna 1871 hän astui vakinaisena virkaan. Laviassa olleesta herätyksestä hän kertoo kirjassaan "Muutamia mietteitä Jumalan sanan ja erittäin taivaan-valtakunnan avainten käytännöstä".
Vuonna 1881 hän menetti rakkaan poikansa Emil Johannes Rafaelin, joka haudattiin Lavian kirkon läheisyyteen. Hänen lapsistaan kasvoi aikuisikään vain tytär Johanna (s. 3.1.1870, k. 29.12.1899)
Näön heikentymisen tähden hän joutui vuodesta 1890 lähtien pitämään apulaista. Parina viimeisenä elinvuotenaan hän sairasti "luuvaloa". Vuoden 1895 alkaessa hän oli jo niin heikossa kunnossa, että joutui olemaan vuoteessa. Hän kuoli 22. helmikuuta 1895 ja hänen haudallensa laitettiin yksinkertainen rautaristi.
Gestrinin kotikirjastossa oli useita tieteellisiä teoksia, erityisesti hän piti kasvitieteestä. Gestrin piti ahkerasti kirjeiden kautta yhteyttä ystäväänsä Hedbergiin. Saarnoihinsa hän valmistautui huolellisesti. Beckiläisyys-nimistä suuntausta Gestrin vastusti kuuden julkaisemansa kirjan kautta.
Hänen pääteoksensa "Oletkos pyhä?" vaikutti ratkaisevasti strömborgilaisuuden nimellä tunnetun tamperelaisen uskonlahkon syntymiseen.
Madam I’m Adam
Madam I'm Adam on suomalainen musiikkialbumi. Se sisältää sekä Pekka Airaksisen omia versioita (CD 1) että tunnettujen tiskijukkien remixejä (CD 2) kappaleista. Levyllä on läpileikkaus Airaksisen tyylistä ja kehityksestä vuodesta 1970.
At the Heart of Winter
At the Heart of Winter on black metal -yhteen Immortalin viides studioalbumi. Se on yhtyeen ensimmäinen albumi, jossa Demonaz ei soita kitaraa käsiensä vakavien hermosto-ongelmien takia. Melodioissa voi huomata myös thrash metalin vaikutteita.
Se on myös ainoa albumi, jossa ei ole yhtyeen kuvaa kannessa. Albumista kuitenkin julkaistiin Euroopassa vuonna 1999 10 000 kappaleen deluxe-versio, jonka etukannessa esiintyy Abbath ja takakannessa Horgh.
Fire Garden
Fire Garden on kitaristi Steve Vain yksi monista soololevyistä. Fire Garden on jaettu kahteen osaan ja se kestää n. 78 minuuttia. Levy julkaistiin 1996.
Trek
Trek on yhdysvaltalainen vuonna 1976 perustettu polkupyöriä ja niiden osia valmistava yritys. Trek on alan suurin yritys Yhdysvalloissa. Sen pääkonttori sijaitsee Waterloossa Wisconsinin osavaltiossa.
Lance Armstrong voitti Ranskan ympäriajon seitsemän kertaa Trekin valmistamalla "Madone"-polkupyörällä. Trek valmistaa kilpapyörät Discovery Channel Pro Cycling Teamille.
Yritys valmistaa Madone-sarjaan kuuluvat maantiepyörät ja Fuel-sarjan maastopyörät Yhdysvalloissa sijaitsevalla tehtaallaan, muut mallit sen sijaan joko Kiinassa tai Taiwanissa.
Trek omistaa myös muita tunnettuja polkupyörien tuotemerkkejä: Klein, LeMond ja Gary Fisher ovat sen omistuksessa. Polkupyörien osia Trek valmistaa tuotenimillä Wrench Force ja Bontrager.
Citroën C4 WRC
Citroën C4 WRC on WRC-luokan ralliauto, jonka Citroën-talli toi MM-sarjaan kauden 2007 alussa. Auto korvasi menestyksekkään Citroën Xsara WRC:n.
Talli oli testannut autoa kauden 2006, ja auto oli heti kilpailukykyinen. Sebastien Loeb voitti kauden avanneen Monte Carlon MM-rallin, ja kakkoseksi tuli hänen tallikaverinsa Daniel Sordo. Loeb voitti C4:llä maailmanmestaruudet vuosina 2007, 2008, 2009 ja 2010. Vuosina 2008, 2009 ja 2010 Citroën voitti myös valmistajien maailmanmestaruuden. Citroën C4 WRC vetäytyi MM-sarjasta kauden 2010 jälkeen, ja sen korvasi uusien sääntöjen mukainen Citroën DS3 WRC.
Moottori
Voimansiirto
Sons of Northern Darkness
Sons of Northern Darkness on vuonna 2002 julkaistu norjalaisen black metal -yhtyeen Immortalin seitsemäs studioalbumi. Musikaalisesti se on samankaltainen kuin kaksi aikaisempaa albumia, Damned in Black ja At the Heart of Winter. Vuonna 2005 albumi uudelleenjulkaistiin Nuclear Blastilla bonus DVDn kanssa - Live At BB Kings New York 2003.
Kaikki kappaleet säveltänyt Abbath & Horgh, sanoitukset Demonaz.
Mary Steenburgen
Mary Nell Steenburgen (s. 8. helmikuuta 1953 Newport, Arkansas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä.
Steenburgenin ensimmäinen valkokangasrooli oli vuoden 1978 elokuvassa "Mitäs täällä roikut, Henry Moon?", josta hän oli myös ehdolla Golden Globeen parhaasta naisnäyttelijän debyyttiroolista. Kaksi vuotta myöhemmin Steenburgen voitti parhaan naissivuosan Oscarin ja Golden Globen elokuvasta "Puhtaana käteen". Vuotta myöhemmin Steenburgen sai kolmannen Golden Globe -ehdokkuutensa elokuvasta "Ragtime".
1990-luvulla Steenburgen on näytellyt mm. elokuvissa "Paluu tulevaisuuteen III", "Philadelphia" ja "Nixon", jossa hän esitti Richard Nixonin äitiä. 2000-luvulla Steenburgen on nähty muun muassa komediaelokuvssa "Elf". Lisäksi hän on esiintynyt televisiosarjassa "Joanin salaisuus".
Steenburgen on ollut kahdesti naimisissa. Hänen avioliittonsa näyttelijä Malcolm McDowellin kanssa kesti 1980–1990. Heillä on kaksi lasta. Steenburgen on ollut naimisissa näyttelijä Ted Dansonin kanssa vuodesta 1995.
Repsol
Repsol S.A. on espanjalainen öljy-yhtiö. Yhtiö harjoittaa öljyn ja kaasun etsintää, jalostusta ja myyntiä. Lisäksi se omistaa myös voimalaitoksia.
Yhtiö perustettiin vuonna 1986, kun sosialistipääministeri Felipe González nousi valtaan Espanjassa. Repsol toimi aluksi valtiollisena öljy-yhtiönä. Kolme vuotta myöhemmin Repsolia yksityistettiin, mutta valtio toimi yhä voimakkaasti yhtiön johdossa. José María Aznarin noustua pääministeriksi Repsol yksityistettiin lopullisesti vuonna 1997.
Vuonna 1999 Repsol osti argentiinalaisen energiayhtiön YPF:n, minkä johdosta yhtiön nimi oli muutaman vuoden ajan Repsol YPF. Yhtiön toiminta on levittynyt voimakkaasti ympäri maailman, ja se vaikuttaa etenkin Espanjassa ja espanjankielisissä maissa Latinalaisessa Amerikassa.
Vuonna 2012 Argentiina kansallisti YPF:n, minkä johdosta YPF poistui yhtiön nimestä. Vuonna 2014 Repsol hyväksyi Argentiinan tarjoaman 5 miljardin dollarin korvauksen YPF:stä.
Repsol on yksi maailman suurimmista öljynetsijöistä. Vuosina 2008–2014 yhtiö teki 40 uutta löydöstä.
Repsol sai vuonna 2014 luvan aloittaa koeporaukset Kanariansaarten lähivesillä. Poraukset on tarkoitus aloittaa 20 kilometriä Lanzaroten ja Fuerteventuran saarten länsipuolella. Tämä on aiheuttanut pelkoa paikallisissa asukkaissa, jotka pelkäävät saarten saastumista ja turistien kaikkoamista. Toisaalta yhtiö on luvannut Kanariansaarille tuhansia uusia työpaikkoja.
Repsol on saanut näkyvyyttä muun muassa sponsoroimalla moottoriurheilua. Näkyvimmin Repsol on tukenut Road Racingin MM -sarjaa ja espanjalaista rallikuljettajaa Carlos Sainzia.
Janne Leskinen
Janne Leskinen (s. 24. heinäkuuta 1971 Kuopio) on Suomen Hiihtoliiton alppihiihdon lajijohtaja ja entinen maajoukkuetason alppihiihtäjä.
Leskinen kuului alppihiihtäjänä Suomen alppihiihtomaajoukkueeseen. Hänen paras sijoituksensa maailmancupin kokonaiskilpailussa oli 65. kaudella 1995–96. Vuosi 1996 oli Leskisen uran paras, kun hän sijoittui neljänneksi supersuurpujottelussa sekä maailmancupin osakilpailussa Garmisch-Partenkirchenissä että MM-kisoissa Sierra Nevadassa. Leskinen osallistui myös Lillehammerin olympialaisiin vuonna 1994 ollen supersuurpujottelussa 13. Leskisellä on alppihiihdossa 16 Suomen mestaruutta.
Kesäkuussa 2008 Leskinen nimettiin kansainvälisen hiihtoliiton (FIS) alppilajien hallitukseen.
Rapala VMC
Rapala VMC Oyj on suomalainen Lauri Rapalan 1930-luvulla perustama yritys, joka valmistaa kalastustarvikkeita, kuten uistimia ja fileointiveitsiä. Yritys kilpailee yhdysvaltalaisen Pure Fishingin kanssa kolmannesta tilasta maailman suurimpien kalastustarvikevalmistajien joukossa; kaksi suurinta alan yritystä ovat Shimano ja Daiwa.
Tarinan mukaan saalistavia kaloja Päijänteellä seuratessaan Lauri Rapala (1905–1974) huomasi petokalojen kiinnostuvan haavoittuneen kalan vaappuvasta liikkeestä. Itsensä kalastajana elättänyt Rapala keksi rakentaa kertakäyttöisten muikkusyöttien tilalle haavoittuneen pikkukalan liikkeitä matkivan vaappu-uistimen.
The Original Floater -uistin syntyi 1936. Rapala työsti uistimenaihion suutarinveitsellä korkkipuusta, hioi sen hiekkapaperilla ja päällysti uistimen suklaalevyn tinapaperikääreellä. Hän suojasi uistimen vielä vedeltä filminegatiiveista sulatetulla kerroksella. Ensimmäinen Rapalan kalaa onnistuneesti imitoiva vaappu oli syntynyt.
Nykyisin yritys myy vieheitä 140 maahan, yhteensä 20 miljoonaa kappaletta vuodessa. Rapala-konserniin kuuluvat myös puukkoja valmistava Marttiini, viehevalmistajat Blue Fox, Storm ja Luhr Jensen sekä suksimerkki Peltonen.
Rapalan tuotekehitys tuo vuosittain maailmanmarkkinoille 500–1000 uutta viehettä. Pelkästään Yhdysvalloissa yrityksellä on satakunta ammatikseen vapaa-ajan kalastusvälineillä kalastavaa tuotekehittelijää.
Rapalan palkituista tuotteista suosituin on balsapuusta valmistettu mutua imitoiva uistinmalli, the Original Floater.
Pintavedessä, alle metrin syvyydessä, uiviin vieheisiin kuuluvat esimerkiksi Skitter Pop, Skitter Prop, Skitter Walk, X-Rap SubWalk, Gliding rap,Twitchin' Rap, Jointed Nirha ja X-Rap Walk.
Keskisyvään (1–3 metriä) sukeltaviin vieheisiin kuuluvat Original Floater, Long Cast Minnow, CountDown, X-Rap, Shallow Shad Rap Runner, Husky Jerk, X-Rap Jointed Shad, Rattlin' Rapala, Jointed Shad Rap, Shad Rap Deep Runner, Dives-to Series, Sure Set Series, Super Shad Rap, Glass Fat Rap, Dives-to Flat, CountDown Super Shad Rap, X-Rap Shad, Minnow Rap, Mini Fat Rap, Team Esko, Tail Dancer, Husky sekä Fat Rap.
Syvälle eli yli kolmeen metriin sukeltaviin vieheisiin kuuluvat Magnums, Down Deep Husky Jerk, Saltwater Sliver, X-Rap Magnum 30, Deep Tail Dancer sekä trolls-to.
Rapala valmistaa myös monia muita kalastustarvikkeita, kuten esimerkiksi fileointiveitsiä, siimoja, vaatteita, aurinkolaseja, kalavaakoja sekä virvelivapoja ja -keloja. Rapala on monien tuotteiden osalta tavaramerkki ja tuotteiden valmistus tapahtuu muiden tuottajien tehtaissa sopimuksilla.
Peter Windsor
Peter Windsor (s. 11. kesäkuuta 1952 Englanti) on brittiläinen moottoriurheiluvaikuttaja. Windsor varttui Australiassa ja seurasi siellä Tasman Series -moottoriurheilusarjaa. Windsor on F1-kaudelle 2010 valitun US F1:n osaomistaja.
Vuonna 1975 hän palasi Britanniaan ja sai töitä moottoriurheilutoimittajana viikoittain ilmestyneestä Autocar-lehdestä. 1985 hän sai töitä Frank Williamsin tallista ja siirtyi hoitamaan tallin PR-asioita.
Windsor yritti ystävänsä Greg Normanin kanssa ostaa Brabham-tallin, mutta suunnitelmat eivät toteutuneet. Ostoyritys päättyi riitaan ja meni oikeuteen, jossa Windsor sai yli 2 miljoonan dollarin korvaukset, mutta tallin perustamisen jäädessä hänen oli keksittävä muita suunnitelmia.
Williams-aikoina Windsor oli ystävystynyt Nigel Mansellin kanssa ja tämän siirtyessä Ferrarille Windsor toimi Ferrarin hommissa Guildfordissa.
Windsor siirtyi Mansellin mukana IndyCar -sarjaan USA:han ja palasi vuonna 1998 F1-toimittajaksi. Hän kirjoittaa artikkeleja F1 Racing -lehteen.
Windsor oli myös mukana yhdysvaltalaisen US F1 Teamin perustamisessa, mutta ylitsepääsemättömien ongelmien takia talli ei koskaan päässyt F1-sarjaan, johon se suunnitteli osallistuvansa kaudella 2010.