Jokipojat
Jokipojat (Mehtimäki Oy) on alkujaan vuonna 1953 perustettu joensuulainen jääkiekkoseura, jonka edustusjoukkue pelaa Mestiksessä. Jokipojat on ilmoittanut tavoitteekseen pelaamisen Liigassa, jonne on mahdollista nousta ns. liigalisenssiprosessin kautta. Jokipoikien kotipelit pelataan Joensuun Mehtimäellä PKS Areenalla (Mehtimäen jäähalli). Jokipojilla on myös juniorijoukkueet kaikissa ikäluokissa. Junioreiden sekä naisten jääkiekkotoiminta on eriytetty Juniori Jokipojat ry:n alle.
1950-luvulla jääpallo oli niin Joensuussa kuin koko Suomessakin talvinen ykköspalloilulaji. Jääkiekko alkoi kuitenkin vähitellen vallata sijaa. Joensuun ensimmäinen jääkiekon erikoisseura, Kiekko-Karhut  perustettiin marraskuussa 1953. Pian myös muita urheiluseuroja etunenässä TUL:ään kuulunut Joensuun Pallo-Toverit (JoPT) sekä Joensuun Maila-Pojat ottivat jääkiekon ohjelmistoonsa. Joensuun kiekkoherruudesta käytiin kovia taistoja maakuntasarjassa tai muissa kaupungin sisäisissä otteluissa. Otteluita pelattiin Pielisjoen varrella Pötkällä, jonne valmistui vuonna 1954 Joensuun ensimmäinen jääkiekkokaukalo. Jääpallotaustansa ansiosta JoPT ja Maila-Pojat olivat paremmin luistelevia joukkueita, minkä vuoksi Kiekko-Karhut yleensä jäi alakynteen kaupungin kahdelle muulle joukkueelle. Kaudella 1958–59 JoPT:sta tuli ensimmäinen joensuulainen joukkue, joka nousi maakuntasarjasta valtakunnan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle, Jääkiekkoliiton Suomen sarjaan. Tässä vaiheessa sarjaan lähteneen joukkueen nimi muuttui Peli-Tovereiksi (PeTo).
Joensuun Maila-Poikien onnistui päästä jääkiekon Suomen sarjaan Peli-Tovereiden vanavedessä. JMP:n johto päätti kuitenkin pysyä ensisijaisesti jääpalloseurana, minkä vuoksi JMP:n ja Kiekko-Karhujen jääkiekkoilijat yhdistivät voimansa ja perustivat syyskuussa 1960 Suomen sarjaan pelaamaan uuden seuran, Joensuun Kiekko-Pojat. Uutta seuraa, JoKP:tä, kutsuttiin heti alusta lähtien kansan suussa lempinimellä Jokipojat. JoKP sinetöi vähitellen asemansa vakiojoukkueena Suomen sarjan itälohkossa. Syksystä 1961 lähtien sarjaotteluita pelattiin uudessa kaukalossa Mehtimäellä, jossa yleisöä hemmoteltiin etenkin paikallistaistoilla PeToa vastaan. JoKP sai menestystä kausina 1961–62 ja 1963–64, kun joukkue pääsi lohkovoittonsa ansiosta pelaamaan Mestaruussarjan karsinsarjaan. Vastus oli kuitenkin molemmilla kerroilla liian kova ja Jokipoikien oli tyytyminen entiseen sarjatasoonsa. Kaudesta 1966–67 kehkeytyi joensuulaisyleisön kannalta ikimuistoinen, kun JoKP:n kanssa samassa lohkossa oli peräti neljä helsinkiläisjoukkuetta. Joensuussa saatiin nähdä legendaarisia otteluita stadilaisia vastaan: Töölön Vesa, HJK ja Karhu-Kissat saivat poistua Mehtimäeltä tappion kera JoKP:n käsittelyn jälkeen, mutta HIFK otti JoKP:sta 2–1-voiton joulukuussa 1966 paukkupakkasessa (–24 °C) ja 3 300 katsojan edessä pelatussa ottelussa. Kauden lopulla JoKP:n sijoitus itälohkossa oli neljäs. Vuosikymmenen lopulla kaudella 1968–1969 Jokipojille avautui muutaman vuoden tauon jälkeen mahdollisuus nousuun, kun JoKP pääsi lohkovoittonsa jälkeen pelaamaan Mestaruussarjan karsintasarjaa. Siellä Jokereiden, TPS:n ja kumppaneiden kyyti oli kuitenkin liian kovaa, eikä JoKP saanut viidessä ottelussa kuin yhden voiton.
Kaudelle 1970-71 JoKP oli vahvistunut merkittävästi ja ponnisti Suomen sarjan itälohkosta Mestaruussarjan karsintapeleihin. Kuuden joukkueen karsintasarjassa JoKP onnistui voittamaan 4 ottelua, mikä riitti lunastamaan paikan Mestaruussarjaan seuraavaksi kaudeksi.  Puuttuvat pisteet otettiin viimeisessä ottelussa, jossa JoKP murskasi nousunsa jo varmistaneen Karhu-Kissat kotikaukalossaan maalein 9-0. Kokemattomilla pelaajilla Mestaruussarjakauteen 1971-72 lähtenyt JoKP sai tuntea nahoissaan rutinoituneiden pääsarjajoukkueiden kovan tason. JoKP sai kasaan SM-sarjan peleissään 3 voittoa, 3 tasapeliä ja 26 tappiota musertavalla maalierolla 79–229. Edessä oli paluu takaisin Suomen sarjaan. Jokipoikien paras pistemies Mestaruussarjakaudella oli joukkueen 18-vuotias kuopus Jari Kapanen, joka teki pelaamissaan 30 ottelussa tehot 14+6=20.
Kaudet 1972–73 ja 1973–74 JoKP pelasi taas vanhassa tutussa Suomen sarjan itälohkossa sijoittuen  molempina kausina viidenneksi kahdeksan joukkueen lohkossa. Mestaruus- ja Suomen sarjan väliin perustettu syksyllä 1974 uusi sarjataso, 1. divisioona. Suomen sarjan tilalle tuli 2. divisioona,  jonka itälohkossa JoKP sijoittui toiseksi kaudella 1974-75. Seuraavaksi kaudeksi 1975–76 JoKP nousi yllättäen 1. divisoonaan,  kun sarjaan oli vapautunut yksi ylimääräinen paikka, jonka Jokipojat otti karsintaottelujen kautta. Taival 1. divisoonassa jäi sillä erää yhden kauden mittaiseksi, koska nopeasti avautuneen paikan takia JoKP pelaajamateriaali oli sarjassa säilymiseen liian heikko.
Seuraavat 4 kautta Jokipojat pelasi 2. divisioonan itälohkossa. Nousukarsintapelejä pelattiin kausilla 1976–77 ja 1978–79, mutta karsintapelien taso oli edelleen liian kova JoKP:lle. Vihdoin kaudella 1979–80 onni lykästi Jokipoikia. Juha Eskelisen ja Juhani Långströmin valmennuksessa joukkue raivasi ensin tiensä 1. divisioonan karsintasarjaan. Sinne päästyään Jokipojat pelasi vakuuttavasti jättäen kilpakumppanit Kiekko-67:n, Valtit ja Jukurit taakseen. Näin JoKP oli noussut vihdoin maan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle.
Kausi 1980–1981  oli nousijajoukkue JoKP:lle vaikea, ja sarjapaikka säilyi vasta karsintojen kautta. Seuraavat kaudet olivatkin sitten selkeästi parempia JoKP:n päästyä myös mukaan pudotuspeleihin. Kausi 1982–1983 oli JoKP:n ensimmäinen kausi, joka pelattiin jäähallissa. Uusi halli ja menestys kaukalossa saivat aikaan buumin, jonka ansiosta 1. divisioonan runkosarjassa toiseksi sijoittuneella JoKP:lla oli sarjan paras yleisökeskiarvo, 2959 silmäparia. JoKP:n tehotrion hyökkäyspäässä muodostivat Jon Fontas, Pekka Räsänen ja Hannu Kapanen, jotka iskivät yhteensä 84 maalia. Kauden päätteeksi JoKP pääsi pelaamaan SM-liigan karsintoja Oulun Kärppiä vastaan. Kärpät oli kuitenkin parempi otteluvoitoin 3–2 säilyttäen täten pääsarjapaikkansa. Haave liigasta jäi kuitenkin kytemään Joensuussa.
Seuraavina kausina menestys oli vaatimattomampaa, mutta keväällä 1987 Tapani Hämäläisen valmentama nuori joukkue (keski-ikä 22 vuotta) pääsi taas maistelemaan liigakarsintaa. Neljän joukkueen karsintasarjassa Tuton, HPK:n sekä Kalpan taidot olivat kuitenkin liikaa Jokipojille, joka jäi jumboksi saatuaan vain yhden tasapelipisteen.
Vielä kaudella 1987-1988 JoKP joutui pettymään jäätyään niukasti Liiga-karsintojen ulkopuolelle, mutta lopulta kausi 1988̣–1989 olikin sitten täysosuma. Jokipojat pelasi vakuuttavasti läpi kauden johtaen sarjaa 8. kierroksesta runkosarjan loppuun saakka. Divisioonan voittajana JoKP:lla oli edessään karsintasarja SM-Liigassa viimeiseksi jäänyttä Porin Ässiä vastaan. Kumpikin joukkue voitti kaksi ensimmäistä kotiotteluaan ja lopulta edessä oli ratkaiseva 5. ottelu. Täysi tupa 5040 katsojaa todisti JoKP-hurmosta kotijoukkueen taisteltua voiton maalein 5-3. Jokipojat oli noussut ensimmäistä kertaa SM-Liigaan.
Liiga-kaudelle 1989–90 JoKP hankki muutaman vahvistuksen, joista nimekkäin oli paluumuuttaja Markku Kyllönen. Totuus JoKP:n tasosta paljastui kuitenkin heti syksyn peleissä, joissa tuli paljon tappioita ja pisteitä kertyi vain harvakseltaan. JoKP pysyi karsijan paikalla käytännössä läpi koko runkosarjan. Vaatimattomasta menestyksestä huolimatta JoKP:n kotipelejä kävi katsomassa hieno määrä eli keskimäärin 3 799 katsojaa ottelua kohden. Liigakarsinnoissa revanssinhaluinen Ässät voitti kaksi ensimmäistä kohtaamista maalin erolla, mutta kolmannessa ottelussa se ei antanut enää JoKP:lle mahdollisuuksia ja jyräsi takaisin Liigaan maalein 9-4 ja otteluvoitoin 3-0.
Kaudella 1990-91 Jokipojat satsasi tsekkivahvistuksiin (Rostislav Vlach ja Antonin Stavjana) ja nuorten sijasta hieman kokeneempiin pelimiehiin. Tämä taktiikka kannatti, ja JoKP jyräsi suoralla nousulla takaisin SM-Liigaan. Toinenkin kausi pääsarjassa oli vaikea: pisteitä kertyi harvakseltaan, ja vaikka runkosarjan loppua kohden peliesitykset paranivat, edessä olivat kuitenkin karsinnat. Siinä vastaan tuli divarin voittaja, silloin vielä melko tuntematon Kiekko-Espoon joukkue, joka yllätti joensuulaiset ja kampesi JoKP:n pois SM-liigasta.
Seuraavan kauden 1992-93 1. divisioonassa JoKP paineli vahvan hyökkäyspelaamisensa ansiosta runkosarjan voittoon. Slovakkivahvistus Lubomir Kolnik paukutti maalikuninkuuden arvoisesti 46 maalia. Neljän joukkueen SM-Liigan karsintasarjassa Jokipojat kuitenkin tuhri mahdollisuutensa, eikä karsinnoista jäänyt käteen kuin jumbosija. Seuraava kausi oli melkein toisinto edellisestä: JoKP päätyi runkosarjassa toiseksi TuTon vanavedessä, mutta karsintasarjassa Jokipoikien paukut eivät riittäneet silläkään kertaa. Kausi päättyi muutenkin synkästi, kun taustayhtiö Joensuun Kiekko-Pojat ry päätyi vararikkoon kesällä 1994. SM-liigaan nousua oli yritetty riskillä eli 1. divisioonassa pelattuihin kausiin nähden liian kalliilla joukkueilla.
Vararikon jälkeen JoKP siirsi kaiken jääkiekkotoimintansa sisarseura Kiekko-Karhuille, millä nimellä Joensuussa jatkettiin taas 1. divisioonassa pikaisen 2. divisioonan vierailun jälkeen. Kaksi ensimmäistä kautta divarissa olivat uutta tulemista tehneelle joensuulaiselle jääkiekolle hyviä, kun Kiekko-Karhut oli heti mukana pudotuspeleissä. Kaudella 1996-97 alkusarjaa seuranneesta ylemmästä jatkosarjasta Kiekko-Karhut lähti pudotuspeleihin jopa piikkipaikalta, mistä muistona Joensuun jäähallin katossa roikkuu Kiekko-Karhujen logolla varustettu runkosarjan voittajan viiri. Kiekko-Karhut eteni SM-Liigan karsintasarjan ensimmäiseen vaiheeseen, jossa vastaan asettunut Kärpät kuitenkin pudotti Kiekko-Karhut, eikä joensuulaisjoukkue päässyt ottelemaan liigapaikasta Kalpaa vastaan.
1990-luvun viimeiset vuodet olivat sekavampaa aikaa eikä niistä jäänyt Jokipojille paljoa hyvää muisteltavaa: kolmen kauden aikana oli yhteensä 4 päävalmentaja ja myös pelaajia tuli ja meni tiuhaan tahtiin. Jotain ikimuistoista kuitenkin tapahtui: Vuonna 1998 Kiekko-Karhut vaihtoi nimensä Jokipojiksi, joka oli ollut Joensuun Kiekko-Poikien lempinimi seuran perustamisesta lähtien. Kaudella 1999-2000 Jokipoikien talousvaikeuksien takia osa kärkipelaajista jätti joukkueen kesken kaiken, mutta tästäkin huolimatta Jokipojat saavutti runkosarjassa kelvollisen viidennen sijan ja pääsi taas parin vuoden tauon jälkeen mukaan pudotuspeleihin. Avauskierroksella Jokipojat pudotti ensin KooKoon jatkosta, mutta sitä seuranneesta välieräsarjasta Vaasan Sport eteni Jokipoikien kustannuksella SM-Liigan karsintoihin.
Vuonna 2000 1. divisioonan nimi muuttui Mestikseksi ja samalla SM-Liiga suljettiin, mikä tarkoitti, ettei Jokipojat voinut enää asettaa tavoitteekseen liigakarsintoja. Kautta 2000-2001 leimasivat talousvaikeudet, ja lopulta Jääkiekkoliitto pudotti Jokipojat sarjaporrasta alemmas, kun seuran taustayhdistys Kiekko-Karhut ry oli päättänyt hakea itsensä konkurssiin. Uuden taustayhdistyksensä, Joensuun Kiekko ry:n siipien suojissa Jokipojat jatkoi edustuskiekkoilua Suomi-sarjassa, jossa vierehti 3 kautta. Kaudelle 2004-2005 Jokipojat onnistui nousemaan takaisin Mestikseen.
Ensimmäinen Mestis-kausi nousun jälkeen oli vaikea, vaikka joukkueessa pelasi NHL:n työsulun takia 21 ottelua Caroline Hurricanesin hyökkääjä Pavel Brend. Lopulta Jokipokien täytyi lunastaa sarjapaikkansa Suomi-sarjan karsintojen kautta. Seuraavana kolmena kautena Jokipojat pelasi tuloksellisesti melko tasaisia kausia sijoittuen runkosarjassa sijoille 6-8, mutta pudoten kuitenkin jatkosta pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella.
Kausi 2008-2009 olikin sitten edellisiin verrattuna huima menestys valmentaja Jarno Pikkaraisen johdolla. Jokipojat venyi runkosarjan voittoon, eikä vähiten hyvän puolustuspelin ansiosta, sillä Jokipojat päästi sarjassa vähiten maaleja. Hyvä meno jatkoi pudotuspeleissä, ja Jokipojat eteni finaaliin saakka raivattuaan ensin tieltään Lekin ja Tuton. Loppuotteluissa Vaasa Sport oli kuitenkin vahvempi ja voitti mestaruuden. Kaudella 2009-2010 Jokipojat jatkoi mitalin kiilto silmissään. Syksyllä Jokipoikien peli haki vielä uomiaan, mutta Jokipoikien otteet aina vaan paranivat tasaisesti ja lopulta Jarno Pikkaraisen suojatit päättivät runkosarjan toiseen sijaan KooKoon vanavedessä. Puolivälierissä Kiekko-Vantaa ei kyennyt pysäyttämään joensuulaisten neljän kentällisen tasaista vyöryä, vaan Jokipojat vei ottelusarjan suoraan kolmella voitolla. Välierissä vastaan luistellut Leki joutui myös toteamaan Jokipojat paremmakseen suoraan kolmessa ottelussa. Näin Jokipojat oli jälleen raivannut tiensä Mestiksen finaaliin, jossa vastaan asettui D Team Jyväskylästä. Kaksi ensimmäistä finaaliottelua päättyivät Jokipoikien hyväksi maalin erolla. Kolmannessa kohtaamisessa Mehtimäellä Jokipojat ei enää jättänyt vastustajalle mitään jossiteltavaa, vaan jyräsi Mestiksen mestaruuteen maalein 6-3 4362 hengen yleisön riemuitessa.
Kauden päätteeksi Jokipojat pääsi vielä pelaamaan Liiga-karsintoja Tampereen Ilvestä vastaan. Jokipojat pelasi karsintasarjassa joukkueena hyvin ja kaikki ottelut olivat tiukkaa taistelua pienten marginaalien sisällä. Ilveksen SM-Liigassa rutinoituneet pelaajat olivat kuitenkin ratkaisevasti parempia ja täten Ilves säilytti liigapaikkansa otteluvoitoin 4-1.
Yhden todella huonon kauden jälkeen Jokipojat ylsi jälleen kevään 2012 pudotuspeleissä finaaliin. Kausi 2011-2012 alkoi hieman vaisusti, mutta oli nousuvoittoinen ja päättyi hopeamitaliin hävityn finaalisarjan päätteeksi Vaasan Sportia vastaan.
Kaudella 2012–2013 Jokipojat sijoittui neljänneksi voittaen Sportin puolivälierissä 4-1 sekä häviten välierät Jukureille 3-0 ja pronssiottelun TUTO Hockeylle.
Kaudella 2013–2014 Jokipojat hävisi KooKoolle puolivälierissä otteluvoitoin 4-1. 7.2.2014 Jukurit - Jokipojat 3-2 VL ottelu mukaan lukien, on Jokipojat hävinnyt Mikkelin Jukureille 15 mestisottelua perätysten. Se on ykkösdivisioonan sekä mestistason historian pisin tappioputki samojen seurojen välillä. Keväällä 2014 Jokipoikien taustayhtiö HokiJoki Oy hakeutui velkasaneeraukseen. Saneerauksesta johtuneiden puutteellisten tietojen vuoksi Mestiksessä pelaamiseen oikeuttavaa lisenssiä ei myönnetty kaudelle 2014-2015. Kuitenkin 19. kesäkuuta 2014 Jääkiekkoliitto tiedotti, että uudelle taustayhtiölle Mehtimäki Oy:lle on myönnetty ehdollinen lisenssi Suomi-sarjaan.
Varsinainen lisenssi kaudelle 2014–2015 myönnettiin 25.8.2014. Tammikuussa 2015 uutisoitiin, että Jokipojat haki Mestis-lisenssiä kaudelle 2015-2016. Jokipojat voitti mestaruuden ja nousi seuraavaksi kaudeksi takaisin Mestikseen.
Kaudella 2015-2016 Jokipojat voitti Mestiksen pronssia.
Mehtimäen jäähalli, PKS Areena, Joensuu
Miehet
Muokkaa kokoonpanoa
Joukkueen peliasu jäljittelee NHL:ssä pelaavan New Jersey Devilsin peliasua.