Jean-Baptiste Colbert
Jean-Baptiste Colbert, Seignelayn vapaaherra (29. elokuuta 1619 Reims – 6. syyskuuta 1683 Pariisi) oli ranskalainen valtiomies, talouspoliittisen filosofian ja colbertismin kehittäjä sekä Ludvig XIV:n kaikkivoipa ministeri. Hän uudisti maan valtiontalouden merkantilismin periaatteiden mukaisesti ja pyrki tekemään Ranskasta johtavan merivallan.
Colbert oli Nicholas Colbertin ja Marie Pussortin esikoinen. Colbert syntyi champagnelaiseen pankkiirisukuun, joka juontui skotlantilaisesta aatelissuvusta, vaikka siitä ei ollut olemassa minkäänlaisia todisteita ja useat tuon ajan tavalliset ihmiset yrittivät korostaa taustaansa kehittämällä aatelisia esivanhempia. Colbertin nuoruudesta ei liiemmälti ole tietoja, mutta hän opiskeli jesuiittojen koulussa. Vuonna 1634 hän työskenteli lyonilaisen pankkiirin, Mascannyn ja sittemmin pariisilaisen notaarin, isä Jean Chapelainin, luona. Tämän jälkeen hän oli korkea-arvoisen virkamiesserkkunsa Jean-Baptiste Colbert de Saint-Pouangen alaisuudessa. Serkku työskenteli Ludvig XIII:n sotaministeriön palveluksessa.
Vuonna 1640 Colbertin ollessa 21-vuotias, hänen isänsä käytti henkilökohtaisia suhteitaan ja omaisuuttaan ostaakseen pojalleen viran, joka oli lopulta sotaministeriön valtiosihteerin avustajan tehtävä. Tämä tehtävä velvoitti matkustelemaan ja tarkastamaan armeijan yksiköitä. Tehtävä antoi Colbertille kohtuullisen arvovallan. Vuonna 1645 Colbertin serkku Saint-Pouange suositteli nuorukaista Michel Le Telleirille, joka oli sotaministeriön valtiosihteeri. Näin Colbert sai vuonna 1649 valtiosihteerin yksityissihteerin aseman. Vuonna 1651 Michel Le Tellier puolestaan esitteli Colbertin kardinaali Mazarinille, joka uskoi hänelle valtakunnan huomattavimpiin kuuluvan henkilökohtaisen omaisuutensa hoidon. Tämän jälkeen Colbertin virkana oli valtion finanssihallinnon valvonta. Lokakuussa 1659 hän kirjoitti Nicolas Fouquetin, talousasioiden yli-intendentin, varojen väärinkäytöksistä. Hän väitti, että alle 50 % kerätyistä veroista saapui kuninkaalle ja valtion kirstuun.
Ennen kuolemaansa, 10. maaliskuuta 1661 kardinaali Mazarin ehdotti kuninkaalle Colbierin ottamista palvelukseen. Syyskuussa 1661 Colbert vihdoinkin onnistui pyrkimyksissään saattaa Fouquet epäsuosioon. Artagnai pidätti Fouquet'n Nantes'ssa 5. syyskuuta 1661, ja Colbertista tuli hänen seuraajansa finanssihallinnon johdossa, ensiksi valtionvarain intendenttinä ja sittemmin vuodesta 1665 lähtien yleistarkastajana ("contrôleur général").
Yleistarkastajan viran pysyessä Colbertin keskeisimpänä tehtävä, hän oli myös kuninkaan hovin valtiosihteeri ("secrétaire d'État à la Maison du Roi"). Colbert oli vakuuttunut kaupan keskeisestä asemasta kansantaloudessa, ja sai kuninkaan suostumaan vuonna 1669 kauppalaivaston valtiosihteerin viran perustamiseen ja oli itse tämän viran ensimmäinen haltija. Kun Colbert lisäksi oli rakentamisen, taiteen ja käsityön yli-intendentti, hän käytännössä johti valtakunnan taiteellista toimintaa, joka oli tarkoitettu kuninkaallisten palatsien, eritoten Versaillesin kalustamiseen. Vuonna 1667 hänet valittiin Ranskan akatemian jäseneksi, tuolille numero 24. Aluksi hän oli jyrkkä ja kaunopuheinen, pukeutui mustaan, oli valtion palveluksessa jo aamulla kello viisi ja Madame de Sévigné kutsui häntä ”Pohjoiseksi” ("Le Nord").
Colbert avioitui 13. joulukuuta 1648 Marie Charronin kanssa. Vaimo oli kuninkaallisen neuvoston jäsenen tytär ja hänen myötäjäisensä olivat 100 000 livreä. Avioparille syntyi neljä lasta:Colbert kuului uransa alussa Le Tellierin klaaniin ja sai kokemusta sen harjoittamasta nepotismista. Hän päätti luoda oman klaaninsa saattamalla kaikki hänelle läheiset henkilöt avainasemiin: veljensä Charles Colbert de Croissyn tai serkkunsa Colbert de Terronin. Tosiasiassa hänestä ja hänen klaanistaan tuli kilpailija Le Tellieren klaanille ja erityisesti sotavoimien valtiosihteeri ("secrétaire d'État à la guerre") François Michel Louvoisin klaanille.
Vuonna 1657 Colbert osti Yonnen departementistä Seignelayn vapaaherrakunnan, jolloin arvonimi seurasi kauppaa.