hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Macheng
Macheng () on piirikuntatason kaupunki Kiinan Hubein maakunnan Huanggangin prefektuuritason kaupungissa. Macheng sijaitsee Shanghaista noin 700 kilometriä länteen. Vuonna 2005 kaupungissa oli 127 000 asukasta, joista useimmat han-kiinalaisia. Väkiluku on ollut kasvussa vakaasti: 1990 se oli 108 590, kymmenen vuotta myöhemmin 120 887.
Kaupunki on ikivanha, se on perustettu Kevättä ja syksyä -kaudella eli joskus vuosien 770 eaa. ja 476 eaa. välillä. Se sai nimekseen Macheng vuonna 598. Vuonna 1927 Machengissa puhkesi talonpoikaiskapina, joka loi pohjaa vuoden 1949 kommunistivallankumoukselle. Yli satatuhatta henkeä liittyi Maon punaiseen armeijaan tältä alueelta.
Machengin alueella on runsaasti luonnonvaroja. Sen kaivosteollisuus tuottaa marmoria ja jadea sekä kultaa, hopeaa ja kuparia. Maanviljelyn päätuotteita ovat vesikastanjat, krysanteemit ja persimonit eli kakihedelmät. Mulperipuut ja niitä syövät silkkiperhoset ovat myös kuuluisia.
Kastor (yhtye)
Kastor on suomalainen indie rock -yhtye. Vuodesta 2005 vuoteen 2007 yhtye toimi Siamese Sounds -levy-yhtiöllä, kunnes solmi lokakuussa 2007 sopimuksen Backstage Alliancen kanssa.
Kastor oli mukana perustamassa suomalaisten indie-yhtyeiden ja -muusikoiden asiaa ajavaa New Music Community -yhteisöä.
Iranin vaakuna
Iranin vaakuna on Iranin kansallistunnus lipun ja kansallislaulun ohella. Se on ollut käytössä vuoden 1980 vallankumouksesta lähtien. Sen on suunnitellut Hamid Nadimi.
Symboli koostuu neljästä kuunsirpistä ja miekasta. Kuunsirpit muodostavat tyylitellyn version arabiankielisestä sanasta "Allah", ﺍﷲ.
Kuvan viisi osaa symboloivat islamin viittä peruspilaria.
Legend II
Legend Part II on yhdysvaltalaisen Saviour Machine -yhtyeen toinen osa neljän CD:n "Legend"-trilogiassa, ""maailmanlopun epävirallisessa soundtrackissa"". Levy julkaistiin vuonna 1998 "Massacre Recordsin" kautta ja vuonna 2007 Saviour Machine julkaisi levystä kahden CD:n erikoisversion, jota painettiin vain 300 kappaletta. Jokainen kappale on käsin numeroitu sekä yhtyeen johtohahmon, Eric Claytonin, allekirjoittama. Toinen CD käsittää lähinnä alkuperäisiä midi programming -kappaleita.
Levyn kansivihkoista on kaksi eri versiota, koska jakelija "Diamante Music Group" käski yhtyettä sensuroimaan Yhdysvaltain markkinoille menevistä vihkoista kaksi kuvaa. Eurooppalaisessa versiossa tätä sensurointia ei ole tehty.
Kinseyn asteikko
Kinseyn asteikko on Alfred Kinseyn kehittämä asteikko, jolla pyritään mittaamaan yksilön seksuaalista suuntautumista. Asteikko julkaistiin ensimmäistä kertaa vuonna 1948.
Kinsey uskoi, että ihmiset eivät jakaudu yksinomaisesti hetero- ja homoseksuaaleihin. Asteikon arvo 0 kuvaa täyttä heteroseksuaalisuutta ja arvo 6 täyttä homoseksuaalisuutta ja kaikki näiden väliltä jonkinasteista biseksuaalisuutta:Kinseyn raporttien mukaan 11,6 prosenttia 20–35-vuotiaista valkoisista miehistä on yhtäläisesti hetero- ja homoseksuaalisia, eli he sijoittuvat Kinseyn asteikolla arvolle 3.
Sinopin maakunta
Sinopin maakunta on yksi Turkin 81 maakunnasta. Sinopin maakunta sijaitsee Pohjois-Turkissa Mustanmeren rannalla.
Maakunnan pääkaupunki on Sinop. Vuoden 2015 lopussa arvioitu väkiluku oli 204 133.
Sinopin naapurimaakuntia ovat Kastamonu, Çorum ja Samsun.
Moholigalago
Moholigalago ("Galago moholi") on eteläisen Afrikan alueella asuva galagolaji. Se asuu trooppisissa metsissä ja avoimissa ja puoliavoimissa ympäristöissä, kuten ruohostoissa ja savanneissa. Sen ruumis on noin 15–17 senttimetriä pitkä ja se painaa 150–250 grammaa. Sen hännän pituus on 12–27 senttimetriä. Se voi elää enintään 16-vuotiaaksi. Galago ei pysty liikuttamaan silmiään, joten sen täytyy koko ajan käännellä päätään.
Moholigalago syö heinäsirkkoja, yöperhosia ym. hyönteisiä, pieniä liskoja, hedelmiä ja pihkaa.
Saharan eteläpuolisessa Afrikassa elää useita galagolajeja. Niitä ovat muun muassa neulakynsigalago ("Euoticus elegantulus") ja paksuhäntägalago ("Otolemur crassicaudatus"), joka on kotikissan kokoinen. Lähisukuja ovat Afrikan potot ("Perodicticus"), Madagaskarin makit ("Lemur") sekä erilaiset lorit ("Lorisidae"), kuten karhulorit ("Arctocebus"). Kaikkia näitä sukuja pidetään varsinaisia apinoita alkeellisempina.
Ulvinsalon luonnonpuisto
Ulvinsalon luonnonpuisto sijaitsee Kuhmossa, Kainuussa noin 50 kilometriä Kuhmon keskustasta itäkaakkoon ja rajoittuu Suomen ja Venäjän rajaan. Suurin osa puistosta on rajavyöhykkeellä. Ulvinsalon luonnonpuisto on perustettu vuonna 1956 ja sen pinta-ala on 25 km². Se on koskematonta metsää ja vähävesistöistä vedenjakaja-aluetta. Puroja on melko runsaasti. Muutamia lampia lukuun ottamatta muita vesistöjä alueella ei ole. Suoaltaat ovat enimmäkseen pieniä ja kapeita juotteja. Suot ovat säilyneet luonnontilaisina. Kangasmailla tuoreet kangasmetsät ovat vallitsevia. Luontotyypeiltään metsät ovat monipuolisia. Alueen lajisto on erittäin edustavaa erämaalajistoa. Luonnonpuiston merkitystä lisää sen sijainti kiinni Venäjän rajassa, josta käsin esimerkiksi suurpetoja ja metsäpeuroja kulkee alueelle. Liikkuminen luonnonpuistossa on luvanvaraista ja sallittu vain merkittyjä polkuja pitkin. Vanhojen metsien suojeluohjelmassa luonnonpuistoa ehdotetaan laajennettavaksi noin 14 neliökilometriä.
Alueen eläimistöä ovat muun muassa liito-orava, ahma, karhu, ilves, metsäpeura, haarahaukka, huuhkaja, kurki, laulujoutsen ja pikkusieppo. Alue on eräs harvoista metsäpeuran lisääntymisalueesta Suomessa. Ulvinsalolla on myös eräs Suomen tiheimmistä metsokannoista. Alueella kasvaa useita harvinaisia kääpälajeja.
Sinop
Sinop, historiallisissa yhteyksissä Sinope, (, ) on kaupunki Turkissa Mustanmeren rannalla. Se on Sinopin maakunnan pääkaupunki ja se sijaitsee muinaisessa Paflagonian maakunnassa. Sinopin asukasluku on 37 000 ja sen muodostamassa piirikunnassa asuu yhteensä 55 000 asukasta.
Heettiläiset rakensivat Sinopen (heetiksi Sinuwa) satamakseen. Heettiläisvaltakunnan tuhouduttua kaupunki hylättiin pikkuhiljaa, kunnes kreikkalaiset rakensivat paikalle siirtokunnan 600-luvulla eaa. Kaupunki piti pitkään pintansa persialaisia vastaan, mutta 300-luvulla eaa. kaupunki vallattiin. Aleksanteri Suuren valtakauden jälkeen Mithridates I perusti Pontoksen valtakunnan Sinopen itäpuolelle. Vuonna 183 eaa. Pontoksen Farkanes I valloitti Sinopin ja teki siitä pääkaupunkinsa. Roomalaiset liittivät Sinopen valtakuntaansa vuonna 70 eaa., ja Julius Caesar perusti sinne roomalaisen siirtokunnan vuonna 47 eaa. Alue jäi Rooman hajottua Bysantin hallintoon.
Kaupungissa ovat syntyneet muun muassa Pontoksen hallitsija Mithridates VI, kreikkalainen filosofi Diogenes Sinopelainen ja gnostilainen opettaja Markion.
Sinop pysyi Bysantin valtakunnan hallussa aina vuoteen 1204. Neljännen ristiretken jälkeen Paflagoniaan syntyi Trebizondin keisarikunta, jonka hallinto alueella kesti vain kymmenen vuotta, kun vuonna 1214 Rūmin seldžukit valloittivat Paflagonian. Sinopesta tuli itsenäinen emiraatti seldžukkien romahduttua 1301 (kts. Candaroglu). Osmanien hallintaan kaupunki siirtyi vuonna 1458.
Marraskuussa 1853 Krimin sodan alkuvaiheessa kaupungin edustalla käytiin merkittävä meritaistelu, jossa venäläiset tuhosivat turkkilaisen frigattieskaaderin. Tämä sai Britannian ja Ranskan julistamaan sodan Venäjälle.
Jussi Hyyrynen
Jussi Hyyrynen (s. 30. huhtikuuta 1971 Piippola) on suomalainen muusikko, josta on tullut tunnettu YUP-yhtyeen kitaristina. Alun perin Hyyrynen soitti yhtyeessä rumpuja, mutta siirtyi kitaraan vuonna 1991 Janne Mannosen liittyessä yhtyeen rumpaliksi. Hän soittaa myös cover-yhtyeessä Redux. Hyyrynen käyttää Gibson Les Paul- ja Gibson Les Paul Classic -kitaroita. 
Jussi Hyyrynen on myös aktiivinen kestävyysjuoksun harrastaja, ja hän pitää harrastuksestaan myös blogia.
Hyyrysen nuorempi veli Antti ”Hyrde” Hyyrynen on Stam1na-yhtyeen laulaja-kitaristi. Veljeksillä on yhteinen sivuprojekti Wöyh!.
Hyyrynen on toiselta ammatiltaan lääkäri.
Janne Mannonen
Janne Mannonen (s. 22. helmikuuta 1971 Savonlinna) on suomalainen muusikko, joka tunnetaan YUP-yhtyeen rumpalina ja taustalaulajana (vuodesta 1991).
Mannonen tehnyt yhteistyötä muun muassa Siunatun hulluuden, CMX:n ja Eläkeläisten kanssa.
Mannonen vaikuttaa nykyään Rämlord-yhtyeessä.
Petri Tiainen (muusikko)
Petri Tiainen (s. 6. heinäkuuta 1973 Uukuniemi) on suomalainen muusikko.
Hän on valmistunut musiikinopettajaksi Kuopion konservatoriosta.
Tiainen on ollut vuodesta 1994 saakka rock-yhtye YUP:n kosketinsoittajana ja taustalaulajana. Hän on aiemmin toiminut kapellimestarina Kuopion kaupunginteatterissa vuosina 1994–1999.
Petri Tiainen mainitsee merkittävimmiksi musiikillisiksi vaikuttajikseen mm. sellaiset esiintyjät kuin Tuomari Nurmio, Ismo Alanko, Motelli Skronkle, Kauko Röyhkä, Liisa Akimof, Hedningarna, The Beatles, Led Zeppelin, Tom Waits ja Danny Elfman.
Zaran
Zaran on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä superroisto. Marvel-universumin historiassa ainakin kaksi eri miestä on kantanut Zaranin nimeä. Alkuperäinen Zaran esiintyi ensimmäisen kerran amerikkalaisen "Master of Kung Fu" -lehden numerossa 77 (1979). Hahmon loi Mike Zeck. Toinen Zaran esiintyi vuonna 1990 julkaistussa "Master of Kung Fu: Bleeding Black" -julkaisussa. Tämän Zaranin loivat Doug Moench ja Paul Gulacy.
Suomessa Zaran esiintyi ensimmäisen kerran "Wolverine" -lehden kolmannessa numerossa (2002).
Maximillian Zaran on syntyjään Englannista. Jo varhain hän päätti ryhtyä palkkasoturiksi. Varmana päätöksestään Zaran alkoi harjoitella useiden erilaisten terä- ja ampuma-aseiden kanssa. Harjoittaessaan kylmää ammattiaan Zaran ajautui luonnollisesti kohtaamisiin supersankarien kanssa ja sai vaivoikseen superroiston aseman.
Zaranin ensimmäinen taistelu tapahtui kamppailulajien taitajaa, Shang-Chitä vastaan. Kung fun mestari voitti helposti Zaranin. Zaran ei kuitenkaan luovuttanut, vaan palasi haastamaan useita kertoja Shang-Chin. Myöhemmin Zaran ajautui törmäyskurssille myös Kapteeni Amerikan kanssa.
Zaran ei kuitenkaan luovuttanut vaan yhdisti voimansa muiden pelättyjen taistelijoiden Teräkäden sekä Paineaallon kanssa ja iski Länsirannikon Kostajia vastaan. Myöhemmin Zaran joutui taistelemaan myös Haukansilmää vastaan.
Zaran tutustui sittemmin toiseen palkkasoturiin, ranskalaiseen Batrociin ja liittyi tämän joukkioon, Batrocin Prikaatiin. Yhdessä joukko kävi Kapteeni Amerikan kimppuun, mutta hävisi taistelussa. Tämän jälkeen Zaran on nähty niin Gambiitin kuin Wolverinenkin kimpussa. Jälkimmäistä vastaan Zaran kävi puhtaasta näyttämisenhalusta, mutta menetti miltei henkensä Wolverinen lävistettyä tämä kynsillään.
Toisen Zaranin henkilöllisyys ei ole tiedossa, mutta on paljastettu, että hän on harjoitellut yhdessä Maximillian Zaranin kanssa kamppailulajeja tullakseen itsekin palkkasoturiksi. Ei ole varmaa, missä vaiheessa ensimmäinen Zaran on kouluttanut seuraajansa. Kuten ensimmäinen Zaran, myös tämä superroisto haastoi verivihollisensa Shang-Chin taisteluun elämästä ja kuolemasta. Shang-Chi kuitenkin voitti hänet eikä uutta Zarania ole sen koommin nähty.
Zaran ei omaa minkäänlaisia yliluonnollisia voimia. Hänellä on ikäisensä terveen, aktiivisesti harjoittelevan miehen nopeus, kestävyys ja fyysiset voimat. Zaran on kuitenkin hionut äärimmilleen taitonsa erilaisten tuliaseiden, mutta varsinkin muinaisten kamppailulajien aseiden kanssa. Zaran hallitsee erinomaisesti erilaisia tekniikoita nuija-, veitsi-, nunchaku-, shuriken- ja miekkatekniikoita.
Zaran käyttää myös suojaavia käsineitä sekä kaulasuojusta, joihin molempiin on kätketty pieniä heitettäviä saita.
Shane Cross
Shane Cross (1986–2007) oli australialainen ammattilaisrullalautailija. Shane kuoli moottoripyöräonnettomuudessa vuoden 2007 maaliskuussa. Shanen ystävä, ammattirullalautailija Ali Boulala, loukkaantui onnettomuudessa vakavasti.
Thomas Addison
Thomas Addison (2. huhtikuuta 1793 Longbenton – 29. kesäkuuta 1860 Lontoo) oli englantilainen lääkäri ja tutkija.
Addison syntyi Longbentonissa Sarah ja Joseph Addisonin perheeseen. Isä halusi hänestä lakimiestä, mutta Thomas lähti vuonna 1812 Edinburghin yliopistoon opiskelemaan lääketiedettä. Hän saavutti lääketieteen tohtorin arvon vuonna 1815.
Addison muutti Edinburghista Lontooseen, jossa hän sai myöhemmin mainetta Guy's Hospitalin työntekijänä. Addison julkaisi vuonna 1855 ensimmäisen kuvauksen lisämunuaissairaudesta, joka nykyään tunnetaan Addisonin tautina.
Addison kärsi masennuksesta ja teki itsemurhan kesäkuussa 1860 vetäydyttyään hieman aiemmin eläkkeelle. Virallisessa tiedonannossa mielialahäiriön kerrottiin olleen seurausta "aivojen ylityöstä".
Hyperion (romaani)
Hyperion on Dan Simmonsin vuonna 1989 julkaistu science fiction -romaani, joka on voittanut muun muassa Hugo-, Locus- ja Tähtivaeltaja-palkinnot. Teos on Hyperion-sarjan ensimmäinen osa. Kirjan nimi tulee John Keatsin viimeistelemättömäksi jääneestä runosta.
Kirja koostuu "Decameronen" tai "Canterburyn tarinoiden" tapaan kertomuksista, jotka kuroo yhteen kehyskertomus. Kehyskertomus kertoo seitsemän pyhiinvaeltajan matkasta kohti Hyperion-planeetan aikahautoja. Matkan aikana pyhiinvaeltajat kertovat toisilleen kukin omat elämäntarinansa ja sen, miksi he ovat lähteneet mukaan tälle matkalle. Kirja on jaettu lukuihin, ja matkaajien minä-muotoiset tarinat esiintyvät omilla otsikoillaan lukujen sisällä. Tarina jää Hyperionissa kesken ja jatkuu suoraan "Hyperionin tuhossa".
Hyperionin kehyskertomus on kerrottu Konsulin näkökulmasta, mutta kertoja on ulkopuolinen siinä missä pyhiinvaeltajien tarinat ovat minä-muotoisia. Perinteisen kerronnan ohella kirja sisältää lainauksia päiväkirjasta ja runoja.
Tarina kertoo seitsemän pyhiinvaeltajan matkasta kohti Hyperion-planeetan aikahautoja, jotka ovat Lepinkäisen koti. Lepinkäinen on olento, joka voi muuttaa fysiikan lakeja. Aikahautojen ympäristössä avaruusalusten miehistö katoaa ja pyhiinvaeltajat joutuvat taittamaan matkaa vanhanaikaisemmin tavoin. Aikansa kuluksi he päättävät kertoa toisilleen tarinansa ja syynsä, jotka saivat heidät ryhtymään tähän matkaan.
Samaan aikaan koko galaksi valmistautuu Hegemonian ja hyljittyjen väliseen sotaan, johon liittyy vahvasti myös TecnoCoren, itsestään tietoisten keinoälyjen muodostaman ”valtion”, vaikutus. Lopulta alkaa kuitenkin näyttää siltä, että sodan todellinen arkkitehti olisi Lepinkäinen."Hyperion" nauttii suurta arvostusta science fiction -piireissä ja on voittanut muun muassa Hugo- ja Locus-palkinnot. Suomessa "Tähtivaeltaja"-lehti palkitsi teoksen vuoden 1997 parhaana scifi-suomennoksena ja myöhemmin 1900-luvun parhaana scifi-kirjana.
Värriön luonnonpuisto
Värriön luonnonpuisto sijaitsee Koillis-Lapissa Sallan ja Savukosken alueella ja rajoittuu itärajaan. Puiston pinta-ala on 125 km² ja se on perustettu 1981. Alue on Metsä-Lapin tunturi- ja metsäerämaaluontoa. Alueella on tuntureiden lisäksi myös useita korkeita vaaroja, jotka ovat kivikkoisia. Vaara-alueella on jyrkkiä rotkolaaksoja ja reheviä puronotkoja. Ilmastoltaan Värriön luonnonpuisto on hyvin mantereinen. Tunturien laet ovat paljakkaa tai puuttomia tunturikankaita. Tunturikoivikoita on vain kapeina vöinä. Tunturien alarinteillä ja laaksoissa tavataan kuivia kangasmetsiä. Suot ovat aapasoita ja niitä on aika vähän. Luonnonpuistossa liikumiseen tarvitaan lupa.
Värriön tutkimusasema sijaitsee luonnonpuistossa ja sinne pääsee vain polkutietä pitkin. Tutkimusasemalla luonnonpuiston alueen luontoa ja eläimistöä, muun muassa suurpetoja ja näätää on tutkittu runsaasti. Talvisilla jälkilaskennoilla on pitkät perinteet. Nykyisin siellä tutkitaan myös ilman saasteiden kulkeutumista.
Luonnonpuiston eläimistöön kuuluu muun muassa ahma, ilves, karhu, susi, saukko, lapinpöllö, keräkurmitsa, kurki, laulujoutsen ja lapinuunilintu. Alueen susikanta on huomattava. Värriön luonnonpuisto on linnustolle erittäin merkittävä pesimäalue monipuolisten luontotyyppien ansiosta. Lapinuunilinnun kanta on Suomen tiheimpiä.
Värriön luonnonpuiston eteläosa kuuluu Vienanmereen laskevan Tuntsajoen ja pohjoisosa Pohjoiseen jäämereen laskevan Nuorttijoen vesialueeseen.
Damage: The Sadistic Butchering of Humanity
Damage: The Sadistic Butchering of Humanity on Suomi-Peli-nimisen tiimin kehittämä 2D-ammuntapeli, joka julkaistiin sharewarena Amigalle vuonna 1996.
Pelaaja ohjaa pelihahmoa sivultakuvatussa kaupungissa tavoitteenaan eliminoida kaikki vastaantulijat.
Presidentin menestynyt ja lupaava poika Michael Modelcitizen katoaa. Neljän vuoden etsintöjen jälkeen hänen todetaan olevan kuollut ja hänelle järjestetään hautajaiset. Hautajaispäivänä Mike Massacre herää hullun tiedemiehen koekammiossa. Mike on menettänyt muistinsa eikä tiedä kuka hän on tai missä hän on. Pelin tavoitteena on eliminoida kaikki vastaantulijat.
"Damagen" kehittäneen tiimin jäsenet olivat alun perin irtautuneet The Crux -demoryhmästä. Jyrki Sinivaara ja Olli-Pekka Kojo alkoivat kehittää peliä Amiga-ST:llä ohjelmoitujen tikku-ukkojen ympärille. Kojo ideoi sivultakuvatun kaupungin, Sinivaara toimi pelin ohjemoijana. Kehitykseen meni neljä vuotta. Yhdessä vaiheessa pelillä oli myös hollantilainen jakelija.
Kehittäjätiimi on perustellut pelin väkivaltaisutta sillä, että he halusivat tehdä pelin, ”jota kukaan ei kehtaisi tehdä”. Peli oli viimeinen suomalainen Amigalle kehitetty peli.
Vuonna 2013 pelistä tehtiin uusversio PC:lle. Peli hyväksyttiin vuonna 2016 Steamin Greenlight-ohjelmaan, eli se voidaan julkaista Steamissa.
Pelin julkaisussa "CU Amigan" päätoimittaja piti "Damagea" idealtaan sairaana. "Vice"-lehden mukaan "Damage" on yksi Amigan huomattavimmista gore-peleistä, ja sen voi nähdä edelläkävijänä "Hotline Miamille".
Pelin kotisivu
Pelin Steam-sivu
NHL:n varaustilaisuus
NHL:n varaustilaisuus () on vuotuinen tapahtuma, jossa NHL-organisaatiot varaavat oikeudet vapaana oleviin nuoriin pelaajiin. Tilaisuus järjestetään kesäkuussa NHL-kauden päätteeksi ja se kestää nykyään kaksi päivää.
Varaustilaisuudessa on seitsemän kierrosta. Varausjärjestys sovitaan painotetussa arvonnassa, jossa NHL:ssä viimeiseksi sijoittuneella joukkueella on paras mahdollisuus saada ensimmäinen varausvuoro. Käännetyn järjestyksen tavoittena on pitää liiga tasaisena. Varattavan pelaajan tulee täyttää 18 vuotta viimeistään 15. syyskuuta varausvuonna, ja Pohjois-Amerikkalaisen pelaajan ollessa kyseessä, ei pelaaja saa olla yli 21-vuotias varausvuonna. Tilaisuudessa NHL-joukkueet huutavat vuorollaan valitsemansa pelaajan. Järjestys ei kuitenkaan välttämättä ole sama kuin arvonnan jälkeen, sillä joukkueilla on mahdollisuus myös kaupata vuorojaan yhdessä pelaajien kanssa.
Alkujaan tapahtuma oli nimeltään "Amateur Draft", mutta vuonna 1979 nimeksi tuli "Entry Draft", jotta myös NHL:n kanssa kilpailleissa sarjoissa pelanneet ammattilaiset voisivat tulla varatuiksi (lähinnä lopettaneen WHA-liigan takia). Vuodesta 1980 asti yleisö on päässyt tilaisuuteen, kun aiemmin se järjestettiin suljettujen ovien takana. Vuonna 1984 "Canadian Broadcasting Corporation" televisioi tapahtuman ensimmäistä kertaa.
Vuoden 1983 varaustilaisuutta lukuun ottamatta kaikki NHL:ssä mukana olevat joukkueet ovat osallistuneet kaikkiin varaustilaisuuksiin. 1983 St. Louis Blues jättäytyi pois varaustilaisuudesta, koska joukkueen omistajien ja NHL:n välit olivat tulehtuneet sen jälkeen, kun NHL oli estänyt joukkueen myymisen Saskatooniin.
Veli-Pekka Ketola -palkinto
Veli-Pekka Ketola -palkinto on jääkiekon SM-liigan vuosittain parhaalle pistemiehelle myöntämä tunnustuspalkinto. Ensimmäisen kerran se myönnettiin kaudella 1977–78. Vuonna 1995 sille annettiin nykyinen nimi kunnianosoituksena hyökkääjä Veli-Pekka Ketolalle.
Francis Bull
Francis Bull (1887–1974) oli norjalainen kirjallisuudentutkija, jolla oli merkittävä asema Norjan kulttuurielämässä. Hän oli toimittajana aikakausijulkaisussa "Edda. Nordisk Tidsskrift för Litteraturforskning". Hän oli erityisesti perehtynyt Bjørnstjerne Bjørnsonin tuotantoon. Hän oli yksi "Norske Akademi for Sprog og Litteraturin" perustajista 1953.
Johann Reinhold Forster
Johann Reinhold Forster (22. lokakuuta 1729 Dirschau, Preussi – 9. joulukuuta 1798 Halle) oli saksalainen luonnontieteilijä, joka antoi merkittävän panoksen lintutieteelle Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa.
Forsterin isän isoisä oli skotti, joka polveutui Lordi Forresterista, mutta joutui lähtemään maanpakoon monien muiden skottien tavoin Oliver Cromwellin valtakaudella. Forster opiskeli teologiaa Hallen yliopistossa ja palveli pappina Nassenhubenissa, jossa avioitui vuonna 1754 ja missä hänen poikansa Georg syntyi. Forsterin perheeseen syntyi 8 lasta. Vuonna 1765 Venäjän keisarinna Katariina Suuri kutsui hänet tutkimaan Saratovin aluetta Volgalla. Menetettyään papin virkansa 1766 hän matkusti Georgen kanssa Englantiin, missä hän opetti 3 vuotta Dissenter's Academyssa Warringtonissa. Hän muutti Lontooseen, jossa hänen luonnontieteilijän maineensa alkoi kasvaa. Täällä hän kirjoitti teoksensa "A Catalogue of British Insects" (1770). Vuonna 1771 hän kirjoitti Pohjois-Amerikan kasvillisuudesta ja eläimistöstä, ja käänsi Osbechin "Voyage to China".
Joseph Banksin vetäytyessä viime tipassa kapteeni James Cookin toiselta matkalta, palkattiin isä ja poika Forster hänen tilalleen tutkimusmatkan luonnontieteilijöiksi. Heinäkuussa 1772 nostettiin purjeet "Resolution"iin, ja paluu tapahtui heinäkuussa 1775. Kapkaupungissa pysähdyttäessä Forster kiinnitti ruotsalaisen Linnén oppilaan Anders Sparrmanin (27. helmikuuta 1748–9. elokuuta 1820) assistentikseen.
Molemmat Forsterit tekivät tarkkoja havaintoja ja pitivät kirjaa kaikesta matkalla havaitsemastaan, ja he keräsivät mittavat näytekokoelmat sekä luonnonhistoriallisista eliöistä että artefakteista. Palattuaan matkalta Georg Forster kirjoitti isänsä havainnot teokseen "Observations Made during a Voyage Round the World in His Britannic Majesty's Sloop Resolution …" (1777). Vuonna 1778 Johann Forster kirjoitti itse havaintonsa kirjaksi "Observations Made During a Voyage Round the World, on Physical Geography, Natural History, and Ethic Philosophy …", joka niitti suurta tieteellistä mainetta. Kirjasta saadut tulot olivat paljon menoja pienemmät ja velkojen maksamiseksi piti myydä pääosa Georgin matkalla tekemistä maalauksista Joseph Banksille. Seuraavien vuosien aikana Johann Forster kirjoitti ja käänsi kirjoja, muun muassa Thomas Pennantin "Arctic Zoology"n.
Marraskuussa 1779 Johann Forrester valittiin Hallen yliopiston luonnonhistorian ja mineralogian professoriksi, missä virassa hän oli kuolemaansa saakka. Hänen kirjoituksensa "Descriptiones animalium", jonka hän sai valmiiksi kuukausi sen jälkeen, kun palasi Cookin retkeltä, toimitti ja julkaisi lopulta Martin Lichtenstein vuonna 1844. Hän kuvaili ja nimesi muun muassa lapinpöllön.
Johann Forster valittiin Royal Societyn jäseneksi vuonna 1772.
Chris Brasher
Christopher ”Chris” William Brasher (21. elokuuta 1928 Georgetown, Guyana – 28. helmikuuta 2003 Chattlewood, Britannia) oli brittiläinen estejuoksija ja urheilutoimittaja.
Brasher osallistui Helsingin olympialaisiin 1952 ja sijoittui estejuoksussa yhdenneksitoista. Roger Bannisterin juostessa ensimmäisen haamumailin vuonna 1954 Brasher toimi vauhdinpitäjänä vetäen juoksua kahden ensimmäisen kierroksen ajan.
Melbournen olympialaisissa 1956 Brasher yllätti asiantuntijat kirimällä voittoon ajalla 8.41,2. Kilpailun jälkeen hänet hylättiin väliaikaisesti syynä kolmantena maaliin tulleen Norjan Ernst Larsenin häiritseminen vesihaudalla. Seuranneissa tutkimuksissa sekä Larsen että uudeksi voittajaksi julistettu Unkarin Sándor Rozsnyói todistivat Brasherin syyttömyyden puolesta ja hylkäystuomio kumottiin.
Juoksu-uransa jälkeen Brasher harrasti vuorikiipeilyä, oli yksi suunnistuksen ensimmäisistä pioneereista Englannissa ja osallistui Lontoon maratonin perustamiseen. Hän juoksi sen itse elämänsä ensimmäisenä maratonina ja alitti kolmen tunnin rajan yli 50 ikävuodestaan huolimatta.
Brasher oli ammatiltaan The Observer -lehden toimittaja.
Luettelo NHL:n ykkösvarauksista
NHL:n varaustilaisuus (engl. "NHL Entry Draft", vuoteen 1978 "NHL Amateur Draft") on tilaisuus, jossa NHL:n seurat valitsevat systemaattisesti itselleen oikeudet junioripelaajiin, jotka täyttävät edellytykset pelatakseen ammattilaisjääkiekkoa NHL:ssa. Tilaisuus pidettiin ensimmäisen kerran vuonna . Vuonna tilaisuuden sääntöjä muutettiin siten, että kuka tahansa 17–20-vuotias amatööripelaaja, joka ei jo ollut jonkun NHL-seuran sponsoroima, voitiin varata. Aiemmin ainoana edellytyksenä varaamiselle oli, että pelaaja oli yli 17-vuotias. Varattujen pelaajien määrä on kasvanut vuosi vuodelta, ja vuonna varattiin 210 pelaajaa seitsemällä kierroksella.
56 eri pelaajaa on varattu tilaisuuden ensimmäisenä. 41 heistä on tullut Kanadasta, seitsemän Yhdysvalloista, kolme Venäjältä, kaksi Tšekistä ja Ruotsista ja yksi Sveitsistä. Vuosien 1968 ja 2005 välillä jokainen ensimmäisenä varattu pelaaja on pelannut vähintään 299 ottelua NHL:ssa. Kolme pelaajaa lopetti uransa pelaamatta yhtään NHL-ottelua.
Montreal Canadiens on saanut useimmin tilaisuuden ensimmäisen varauksen, varaten viisi pelaajaa vuosien 1963 ja 1980 välillä. Viisi pelaajaa on varattu OHL-joukkue London Knightsista, mikä on enemmän kuin mistään muusta joukkueesta. Kymmenen pelaajaa on voittanut Calder Memorial Trophyn NHL:n parhaana tulokkaana: Gilbert Perreault, Denis Potvin, Bobby Smith, Dale Hawerchuck, Mario Lemieux, Bryan Berard, Aleksandr Ovetškin, Patrick Kane, Nathan MacKinnon sekä Aaron Ekblad. Seitsemän pelaajaa on myös valittu Hockey Hall of Fameen; Perreault, Potvin, Guy Lafleur, Hawerchuck, Lemieux, Mats Sundin sekä Mike Modano.
Vic Chesnutt
Vic Chesnutt (12. marraskuuta 1964 – 25. joulukuuta 2009) oli yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä.
Chesnutt syntyi Floridan Jacksonvillessä ja joutui 18-vuotiaana auto-onnettomuuteen, joka jätti hänet halvaantuneeksi vyötäröstä alaspäin. Hän kasvoi adoptiolapsena Georgiassa ja muutti onnettomuutensa jälkeen saman osavaltion Athensiin.
Chesnutt esiintyi säännöllisesti 40 Watt Clubilla, josta R.E.M.-yhtyeestä tunnettu Michael Stipe ”löysi” hänet. Stipe tuotti Chesnuttin kaksi ensimmäistä albumia, "Littlen" (1990) ja "West of Romen" (1991). Chesnutt teki soolouransa ohella yhteistyötä Widespread Panicin jäsenten kanssa nimellä brute..
Chesnuttin sanoitukset ovat yleensä runollisia, ja hän ihaili Stevie Smithin teoksia. Hän kannatti avoimesti marihuanan laillistamista.
Chesnutt kuoli joulukuussa 2009 45-vuotiaana. Hän oli ollut koomassa otettuaan yliannostuksen lihasrentouttajia.
Linja-autokaista
Linja-autokaista on linja-autoja ja usein samalla myös joitain muita kulkuneuvoja varten liikenteen sujumisen parantamiseksi varattu ajokaista.
Ensimmäiset linja-autokaistat otettiin käyttöön Chicagossa vuonna 1939. Euroopan ensimmäiset linja-autokaistat otettiin käyttöön vuonna 1962 Hampurissa, Länsi-Saksassa. Muut suuret saksalaiskaupungit seurasivat pian perässä ja linja-autokaistat saivat virallisen aseman Länsi-Saksan maantieliikenteessä vuonna 1971. Eri maiden asiantuntijat (japanilaiset ensimmäisten joukossa) perehtyivät Saksan esimerkkiin ja toteuttivat samankaltaisia ratkaisuja kotimaassaan.
Suomen tieliikennelainsäädännössä linja-autokaista tarkoittaa linja-autoja, takseja ja usein myös tavaraliikennettä varten varattua ajokaistaa. Se osoitetaan kaistan yläpuolella olevalla sinisellä kilvellä. Katuun maalataan yleensä teksti BUS. Bussikaistoja rakennetaan silloin, kun julkiselle liikenteelle halutaan antaa etuutta henkilöautoliikenteeseen nähden.
Helsinki on ollut bussikaistojen käyttöönotossa ensimmäisten joukossa, sillä siellä niitä on ollut käytössä jo 1970-luvulla. Tällä hetkellä bussikaistat Helsingissä ovat ylikuormitettuja molempiin suuntiin, eikä niille siksi haluta esimerkiksi sallia enää tavaraliikennettä ruuhka-aikoina.
Canon Digital IXUS
Canon Digital IXUS on japanilaisen kameravalmistajan Canonin ultrakompaktien digitaalikameroiden tuoteperhe. Pohjois-Amerikassa IXUS-sarjan kameroita markkinoidaan PowerShot Digital ELPH- ja Japanissa IXY Digital -tuotenimillä.
Digitaaliset Canon IXUS -kamerat perustuvat APS-filmiä käyttäneeseen Canon IXUS -tuoteperheeseen, jonka ensimmäinen kamera julkaistiin vuonna 1996. Ensimmäinen digitaalinen IXUS-kamera, Canon Digital IXUS, julkaistiin toukokuussa 2000.
Reginald Butler
Reginald Cotterell Butler (28. huhtikuuta 1913 – 23. lokakuuta 1981) oli brittiläinen kuvanveistäjä. Hän tuli tunnetuksi voittaessaan 1953 kilpailun Länsi-Berliiniin suunnitellusta tuntematonta poliittista vankia esittävästä muistomerkistä. Hänen teoksensa oli kevyistä metalliosista koottuja rakennelmia. Myöhemmin hän teki naturalistisempia veistoksia. Hänen teoksiaan on MoMassa New Yorkissa ja Tate Galleryssa Lontoossa.
Behold a Pale Horse
Behold a Pale Horse on Saviour Machine -yhtyeen vuonna 1998 "Massacre Recordsin" kautta julkaistu single, joka sisältää "New World Order" -nimisen "puuttuvan kappaleen" samana vuonna julkaistusta "Legend II" -albumista. Singlen nimi tulee Ilmestyskirjan apokalyptisista ratsastajista.
Stureforsin linna
Stureforsin linna () on linna Linköpingin kunnassa, Itä-Götanmaalla, Ruotsissa. Se sijaitsee Erlången-järven tuntumassa, pari kilometriä Stureforsin taajamasta. Kolmekerroksisen kivilinnan suunnitteli ruotsalainen arkkitehti Nicodemus Tessin nuorempi, ja se valmistui vuonna 1704. Rakennuttaja oli valtiomies Carl Piper. Nykyään linna kuuluu Bielke-suvulle.
Myski
Myski on monissa hajuvesissä ja lääkkeissä käytettävä joidenkin nisäkäsurosten talirauhasen eritettä. Hyvälaatuinen myski on tumman purppuranpunaista, kuivaa, pehmeää ja öljymäistä sekä maultaan kitkerää. Myski on eräs kaikkein tärkeimpiä parfyymien raaka-aineita. Kemiallisesti myski on lukuisien aineiden seos, joista yksi on voimakkaan tuoksuinen muskoni, joka on syklinen ketoni.
Eläinperäistä myskiä syntyy esimerkiksi myskirotan ja Keski-Aasiassa elävän urospuolisen myskihirven sukupuolielinten edessä olevassa, pussimaiseksi venyneessä talirauhasessa. Myös muun muassa alligaattorit, myskijäärät ja myskisorsat viestittävät myskin hajulla. Myski toimii eläinten hajuviestimenä esimerkiksi sukupuolisuhteissa. Eläinperäisen myskin keräämiseksi eläin on tapettava ja talirauhanen irrotettava ja kuivattava perusteellisesti esimerkiksi auringossa, kuumalla kivellä tai öljyssä keittämällä. Esimerkiksi noin sata myskihirviurosta pitäisi surmata yhden myskikilon tuottamiseksi. Nykyään lähes kaikki myski on synteettisesti tuotettua.
Eläinperäistä myskiä on kolmea laatua: "Tong-king", jota tuotetaan Kiinassa ja Tiibetissä ja joka on kaikkein halutuinta, "Assam" tai "Nepal", joka on vähiten haluttua, "Karbardin" tai "Venäläinen", jota tuotetaan Keski-Aasiassa ja kuljetetaan Venäjän kautta.
Voimakkaan, ärsyttävän tuoksunsa johdosta myski aiheuttaa myös haittaa monille ihmisille. Haju voi synnyttää erityisesti tuoksuyliherkille ihmisille huonoa fyysistä ja psyykkistä oloa sekä työtehon laskemista.
Tom Clancy’s Ghost Recon Advanced Warfighter
Tom Clancy’s Ghost Recon Advanced Warfighter on Ubisoftin julkaisema "Tom Clancy’s Ghost Recon" -pelisarjan kolmas osa. Peli julkaistiin vuonna 2006 usealle alustalle. Jokaisen alustan versio eroaa hieman toisistaan. Peli sisältää hieman enemmän tulevaisuuteen tähtäävää sotateknologiaa kuin aiemmat versiot.
Pelin jatko-osa "Tom Clancy’s Ghost Recon Advanced Warfighter 2" julkaistiin Xbox 360:lle maaliskuussa 2007 ja Microsoft Windowsille heinäkuussa 2007.
Vuosi on 2013 ja Yhdysvaltain rajanaapuri Meksiko on sisällissodan partaalla. Korruptoitunut armeija on myynyt kiellettyjä aseita kolumbialaisille kapinallisille. Yhdysvaltain presidentti on saapunut Meksikoon neuvottelemaan maan hallituksen kanssa yhteistyöstä kapinallisten kukistamiseksi. Méxicossa hallitusta vastustavat joukot pääsevätkin yllättäen kaappaamaan itse presidentin ja tilanne kärjistyy entisestään. Kapteeni Scott Mitchellin johtama Ghost-yksikkö komennetaan pelastamaan presidentti ja eliminoimaan kapinalliset.
Tilanne ei ole kuitenkaan täysin toivoton, sillä tällä kertaa Yhdysvaltain armeijan ja haamujen apuna toimii Integrated Warfighter System (IWS),joka yhdistää vakoilu- ja satelliittiteknologian yhdeksi laajemmaksi tiedustelu-, viestintä- ja taistelujärjestelmäksi.
Peli sai Pelaaja-lehden arvostelussa arvosanaksi 9/10.
Deserted Palace
Deserted Palace on kokeellista, instrumentaalista elektronista musiikkia sisältävä albumi, jonka on säveltänyt ja tuottanut Jean Michel Jarre. Albumi julkaistiin 1972 Sam Fox -levymerkillä. Kyseessä on Jarren ensimmäinen albumi.
Rundetårn
Rundetårn on 36 metriä korkea torni Kööpenhaminassa, ja yksi kaupungin nähtävyyksistä. 1600-luvulla valmistunut torni on osa laajempaa kompleksia, jonka tarkoituksena oli antaa ajan oppineille observatorio, koulukirkko ja yliopiston kirjasto. Tornin sisällä onkin yksi Euroopan vanhimmista observatorioista ja vanhin edelleen toimiva.
Rundetårnin rakentaminen aloitettiin kuningas Kristian IV:n käskystä. Sen suunnitteli flaamilais-tanskalainen arkkitehti Hans van Steenwinckel. Perustuskivi laskettiin 7. heinäkuuta 1637 ja torni valmistui vuonna 1642. Kööpenhaminan yliopisto käytti observatoriota ja kirjastoa aina vuoteen 1861. Tornissa tekivät tähtitieteen tutkimuksia muun muassa Ole Rømer ja Peder Horrebow.
Tornin huipulle, jossa observatorio ja pieni planetaario sijaitsevat, ei johda portaita, vaan omaperäinen kierrekäytävä, jonka pituus ulkoseinustalla on 268,5 metriä ja sisäseinustalla 85,5 metriä. Käytävältä on myös pääsy kirjaston tiloihin.
Les Granges Brûlées
Les Granges Brûlées on Jean Michel Jarren albumi, joka julkaistiin vuonna 1973 Eden Roc-levymerkillä Ranskassa ja Kanadassa. Se on soundtrack saman nimiseen elokuvaan, jonka pääosassa on Alain Delon. Vuonna 2003 albumi julkaistiin uudelleen CD-muodossa, julkaisijana Disques Dreyfus.
Oxygène
Oxygène on Jean-Michel Jarren tuottama ja säveltämä, instrumentaalista elektronista musiikkia sisältävä albumi. Sen julkaisi Disques Dreyfus vuonna 1976 Ranskassa ja vuonna 1977 maailmanlaajuisesti. Levy on lisensoitu myös Polydorille.
Alun perin Jarrella oli vaikeuksia saada levyä julkaistuksi johtuen sen täysin instrumentaalisesta sisällöstä. Julkaisunsa jälkeen albumista tuli kuitenkin yksi kaikkien aikojen suosituimmista elektronisen musiikin saralla. Albumia myytiin maailmanlaajuisesti 15 miljoonaa kappaletta ja siitä tehtiin myös single-julkaisuja.
Vastapainona samantyylisten aikalaisartistien tuotannolle, kuten Kraftwerkin lähinnä futuristis-kokeelliselle äänimaailmalle tai Tangerine Dreamin tummanpuhuvalle ja kosmiselle musiikille, Oxygènella oli raikkaan avara ja vahvan melodinen sointi.
Raita ”Oxygène Part II” esiintyi australialaisessa "Gallipoli"-elokuvassa. ”Oxygène Part IV” julkaistiin singlenä, ja se on eräs kaikkien aikojen tunnetuimmista elektronisen musiikin teoksista sekä teki Jarresta tunnetun hyvin laajalti maailmassa. Pätkä kappaleesta toimi muun muassa "Hittimittari"-ohjelman tunnusmusiikkina italialaisen Hipnosis-yhtyeen esittämänä versiona.
Vuonna 1997 Jarre julkaisi jatko-osan "Oxygene 7-13". Nimi viittaa ensimmäiseen albumiin laajemman teoskokonaisuuden kuutena ensimmäisenä osana. Tyylillisesti se edustaa samaa linjaa kuin ensimmäinen albumi ja siinä käytetään myös samantyylistä, analogiselta kuulostavaa äänimaailmaa.
Équinoxe
Équinoxe on Jean-Michel Jarren toinen julkaisu suuren levy-yhtiön alaisuudessa. Albumi julkaistiin vuonna 1978 Disques Dreyfus -levymerkillä ja on lisensoitu myös Polydorille. Kahdeksaan osaan jaettu Équinoxe kuvastaa päivää ihmisen elämässä, aamusta iltaan. Osat 1–4 (LP-julkaisun A-puoli) ja osat 5–8 (B-puoli) kulkevat saumattomasti yhdestä seuraavaan.
Albumia on myyty julkaisunsa jälkeen yli 10 miljoonaa kappaletta. Sen listasijoitus Yhdistyneessä kuningaskunnassa oli 11., ja Yhdysvalloissa se nousi sijalle 126.
Équinoxella Jarre kehitti omaa tyyliään käyttämällä enemmän dynaamisia ja rytmisiä aineksia sekä lisäämällä sekvensoitujen bassokuvioiden käyttöä. Levyn äänimaailmaan vaikutti suuresti Michel Geissin Jarrelle suunnittelema laitteisto.
Albumin julkaisua seurasi konsertti Pariisissa, Place de la Concorde -aukiolla, 14. heinäkuuta 1979. Konserttiin tuli paikalle miljoona ihmistä, minkä ansiosta Jarre sai ensimmäisen merkintänsä Guinnessin ennätysten kirjaan suurimman ulkoilmakonsertin järjestäjänä.
Albumilta julkaistiin kaksi single-julkaisua, ensin "Équinoxe Part 5" ja myöhemmin "Équinoxe Part 4".
Bjärka-Säbyn linna
Bjärka-Säbyn linna () on linna Linköpingin kunnan eteläosassa, Itä-Götanmaalla, Ruotsissa. Linnan rakennutti alun perin Germund Ludvig Cederhielm vuosina 1791-1795, ja sen suunnittelusta vastasi tuolloin arkkitehti Fredrik Magnus Piper. Vuosina 1894-1898 linnan silloinen omistaja konsuli Oscar Ekman laittoi linnan ulkonäön kuitenkin uuteen uskoon. Muutostöistä vastasi arkkitehti Agi Lindegren.
Linköpingin helluntailainen Siionseurakunta sai linnan lahjoituksena vuonna 1980. Siellä elää ekumeeninen yhteisö, jota johtaa Peter Halldorf.
Anerood Jugnauth
Sir Anerood Jugnauth (hindiksi "सर अनिरुद्ध जगन्नाथ"), (s. 29. maaliskuuta 1930) on mauritiuslainen poliitikko. Hän on ollut maansa presidentti 2003–2012 ja sitä ennen pääministeri sekä puolustus- ja sisäministeri.
Black Widow (yhtye)
Black Widow oli brittiläinen, Leicesterissä perustettu progressiivista rockia tai varhaista metallimusiikkia esittänyt yhtye, joka herätti 1970-luvun alussa huomiota musiikkinsa käsittelemillä saatanallisilla teemoilla. Teemallisesti, joskaan ei musiikillisesti, Black Widow oli eräänlainen black metal -tyylin edelläkävijä.
Black Widow aloitti toimintansa Leicesterissa vuonna 1966 nimellä Pesky Gee!. Yhtyeen ainoa tällä nimellä julkaistu levy oli vuonna 1969 julkaistu "Exclamation Mark". Albumi sisälsi pääasiassa cover-versioita aikakauden tunnetuimmista lauluista.
Yhtyeen ensimmäinen Black Widow’n nimellä julkaistu albumi oli "Sacrifice", joka ilmestyi vuonna 1970. Albumi sisälsi blues- ja kansanmusiikkivaikutteista rockmusiikkia, jossa on yhtymäkohtia saman ajan progressiiviseen rockiin ja varhaiseen heavy metaliin. "Sacrificen" sanoitukset viittasivat mustaan magiaan, demonologiaan, okkultismiin ja saatananpalvontaan. Se ei vielä 1970-luvun alun rockissa ollut kovinkaan yleistä. Yhtyeen konserteissa nähtiin alastomuutta ja rituaalinäytelmiä. Ymmärrettävästi sensaatiolehdistö kiinnitti Black Widow’hon suurta huomiota. Yhtyeen single ”Come to the Sabbat” nousi Top 40 -hitiksi.
Julkisuuden kiinnostus Black Widow’ta kohtaan kuitenkin hiipui pian, eivätkä yhtyeen kaksi seuraavaa albumia saavuttaneet myyntimenestystä. Yhtye lopetti toimintansa jo vuonna 1973. Black Widow on kuitenkin sittemmin saavuttanut jonkinlaisen kulttisuosion.
Mystic Records -yhtiö julkaisi vuonna 2008 DVD-muodossa Black Widow’n konserttitaltionnin "Demons Of The Night Gather To See Black Widow - Live" vuodelta 1970. Lisääntyneen kiinnostuksen takia yhtye on puhallinsoittaja Clive Jonesin aloitteesta palannut uutta musiikkia levyttäen. Projektiin liittyivät bassokitaristi Geoff Griffith ja italialainen kosketinsoittaja Paolo ”Apollo” Negri. Tony Martin laulaa uusimmalla studioalbumilla yhden kappaleen. Uuden albumin nimi on "Sleeping With Demons" ja se julkaistiin lokakuussa 2011.
Suomalaisista yhtyeistä Reverend Bizarre on myöntänyt saaneensa vaikutteita Black Widow’lta.
Corvus Stone -yhtye julkaisi Black Widow’n kappaleesta ”You’re So Wrong” oman versionsa debyyttialbumillaan vuonna 2012. Versiolla oli mukana vierailemassa myös Black Widow’n kitaristi John Culley, joka oli soittanut alkuperäisellä vuoden 1972 versiolla.
Clive Jones menehtyi syöpään 16. lokakuuta 2014. Myös Geoff Griffith menehtyi syöpään 16. huhtikuuta 2016 ja joulukuussa 2016 ilmoitettiin alkuperäisen rumpalin Clive Boxin kuolleen.
Luettelo Mauritiuksen presidenteistä
Luettelo Mauritiuksen presidenteistä.
Soijaöljy
Soijaöljy on soijakasvista (Soya hispida) valmistettava ravintoöljy.
Soijaöljyssä on välttämättömistä rasvahapoista etenkin linolihappoa jopa 51 prosenttia. Alfalinoleenihappoa siinä on noin 7 prosenttia. Sterolien määrä on noin 0,3 prosenttia. Soijaöljy sisältää myös rasvaliukoisia E- ja K-vitamiineja.
Soijaöljy voidaan valmistaa kylmäpuristamalla tai niin sanottuna neitsytöljynä, jolloin se on kalliimpaa.
Yleisesti ottaen soijaöljyä voi käyttää kaikessa ruoanlaitossa ja sen arvostus on kohonnut, joskin rypsiöljyä pidetään rasvakoostumuksensa puolesta esimerkiksi verenkiertoelinsairauksista poteville soveliaampana. Se sopii paistorasvaksi sekä salaatinkastikkeeksi. Soijaöljyllä on erityismerkitys myös allergia- ja keliakiapotilaille. Tosin myös soija-allergia on olemassa, ja on huomattava ettei tässä tapauksessa öljyä tule käyttää.
Nutukas
Nutukas on perinteinen saamelaisten karvakenkä. Se ommellaan käsin poron pehmittäen muokatusta koipinahasta. Arkisempi nutukas voidaan tehdä myös poron kallonahasta. Kovalla pakkasella nutukkaan päälle voidaan pukea vielä kallokas.
Maebaru
Maebarun kaupunki () oli Fukuokan prefektuurissa, Japanissa sijaitseva kaupunki. Se yhdistyi 1. tammikuuta 2010 Nijōn ja Shiman kaupunkien kanssa muodostaen Itoshiman kaupungin.
Vuonna 2006 kaupungin väkiluku oli 68 665, pinta-ala 104,50 km² ja väestötiheys 657,1/km².
Maebarun kaupunki muodostettiin 1. lokakuuta 1992.
Ketolanperäntie
Ketolanperäntie on Kempeleen kunnassa sijaitseva tieyhteys, joka alkaa seututien 816 kiertoliittymästä Kempeleen keskustaajamassa, ja johtaa Ylikylän ja Ketolanperän halki Tyrnävän puolella sijaitsevan Murron kylän länsilaidalle. Tien pituus on noin 11 kilometriä, se on kaksikaistainen, päällystetty ja koko matkaltaan valaistu. Tyrnävän puolella tien nimi muuttuu Murrontieksi, joka johtaa seututie 827:lle.
Tien länsipäässä ensimmäinen noin kilometrin mittainen osuus on yhteistä seututien 847 kanssa. Kilometrin mittainen osuus seututieltä 847 alkaen Ristisuon kiertoliittymästä, ja päättyen valtatien 4 eritasoliittymään on määritelty seututieksi 846, mutta sitä ei ole merkitty maastoon. Tien loppuosa on numeroitu paikallistieksi numero 18637. Tienumeroa 846 ei ole merkitty tieopasteisiin.
Ennen kuin valtatiehen 4 kuuluva Liminka–Kempele-moottoritie valmistui syksyllä 2003, Ketolanperäntie oli osa seututietä 847.
Alkujaan Tyrnävän Ojakylästä niin sanotulta Patelan torilta lähti Kempeleeseen tie, jota kutsuttiin niin sanottuna "Kärrytienä". Alueen torppariasutuksen myötä Ketolanperäntie sai alkunsa vuonna 1927, jolloin saatiin rakennuslupa uuden tien rakentamiseen, joka alkoi samasta paikasta kuin Kärrytie, ja päättyi silloiselle valtatie 4:lle (nykyinen seututie 847) Koskelassa. Sen kunnossapidosta vastasi aluksi tieosuuskunta. Tie jaettiin osiin, ja kukin talo tai tilan omistaja tien varressa vastasi oman osansa kunnossapidosta. Ajoittain tie oli niin huonokuntoinen, ettei sitä voinut ajaa edes hevosella. Siksi kuljettiin myös Kärrytietä pitkiin. Ketolanperäntie oli ensimmäinen kunnantie, ja kunnallinen tielautakunta otti sen hoidettavakseen vuonna 1946.
Oulun Kiviniemen ja Kempeleen välisen moottoriliikennetien valmistuttua vuonna 1990 siirtyi Ketolanperäntien päättymispiste pohjoisemmaksi, nykyisen Ristisuon kiertoliittymän kohdalle.
Kirjansidonta
Kirjansidonta tarkoittaa kirjan kokoamista painetuista ja taitetuista arkeista tai yksittäisistä lehdistä sekä kirjan kansien ja selän valmistamista ja niiden kiinnittämistä paikoilleen.
Kirjojen sitominen on hyvin vanha ammatti, jota on harjoitettu jo muun muassa keskiajalla munkkiluostareissa. Kirjansidonta olikin pitkään käsityötä, mutta nykyisin kirjat työstetään sitomolinjoilla, joissa eri työvaiheet on kytketty yhtenäiseksi konelinjaksi. Joissain kirjansitomoissa kirjan painaminen ja sitominen on yhdistetty samaan valmistuslinjaan. Aikaisemmin kirjan arkit nidottiin toisiinsa tai selän poikittaissidoksiin langalla. Liimanidonta on yleistynyt toisen maailmansodan jälkeen halvempana menetelmänä, mutta lankasidos on kestävämpi ja edelleen käytössä.
Keskiajalla arvokkaimpien kirjojen sidokset tehtiin loisteliaiksi koruesineiksi. Niihin käytettiin kultaa, hopeaa ja jalokiviä sekä taidokkaita norsunluisia kohokuvia. Tavallisesti kirjan kannet olivat nahalla päällystettyä puuta. Nahkaan painettiin tai puristettiin värittömiä koristekuvioita (sokeapainatus), mutta se voitiin myös maalata. Kirjan nimi tekstattiin etu- tai yläsyrjään, mutta selkä jätettiin tyhjäksi. 1500-luvulta lähtien se merkittiin yleensä nykyiseen tapaan.
UDP Lite
UDP Lite on muokattu versio UDP-protokollasta, jossa myös vialliset (tarkistussumma ei täsmää) paketit siirtyvät verkossa. Tämä on hyödyllinen ominaisuus sovelluksissa, jossa datapaketin vastaanottaminen viallisenakin on tärkeää.
UDP Lite -tuki on Linuxin ytimessä versiosta 2.6.20. lähtien.
Radiomajakka
Radiomajakka on radioaaltoja lähettävä laite, joka lähettää vakioitua radiosignaalia määritellyllä radiotaajuudella. Radiomajakan tarkoitus on ohjata ilma- ja meriliikennettä radioteitse.
Radioamatöörit käyttävät radiomajakoita testatakseen radioaaltojen etenemistä maapallon paikasta toiseen. Muun muassa ilmakehällä ja auringon säteilyllä on vaikutusta etenemiseen. Puhutaan niin sanotuista radiokeleistä.
Suomen ensimmäinen meriliikenteen suuntaamaton radiomajakka asennettiin 1935 Utön tornin kupeeseen. Se suljettiin vuonna 1996. Vuonna 1936 tehostettiin Helsingin meriliikenteen turvallisuutta hankkimalla Harmajaan suunnattu ja suuntaamaton radiomajakka, ensimmäinen lajissaan koko maailmassa. Jatkosodan aikana vuosina 1941–1944 Yleisradion radiomastot lähettivät automaattimorsetuslaitteilla radiomajakkasignaaleja Saksan ilmavoimien pommikoneille.
Sateliittinavigoinnin kehityksen myötä radiomajakat ovat miltei menettäneet merkityksensä merenkulun suuntimavälineenä, mutta ilmaliikenteessä radiomajakat ovat edelleen laajalti käytössä. Myös lennonvarmennuksessa yleisesti käytetty toisiotutka vastaa toimintaperiaatteeltaan radiomajakkaa.
Tunneilmasto
Tunneilmasto on termi, jota käytetään kuvaamaan esimerkiksi työyhteisön ilmapiiriä ja työntekijöiden yhteishenkeä.
Tunneilmasto vaikuttaa työntekijöiden halukkuuteen tehdä töitä ja työnteon tehokkuuteen. Voidaan sanoa että yritys tai työyhteisö, jossa on positiivinen tunneilmasto tuottaa tehokkaammin, kuin työyhteisö, jonka tunneilmastossa on negatiivisia vaikutteita. Tätä käsitettä on alettu käyttää uuden vuosituhannen alkupuolella. Se on tullut kielenkäyttöön helpottamaan kommunikointia yhteisön ilmapiiristä ja tunteista. Esimerkiksi työn tehokkuuden parantamiseen erikoistuneet konsultit käyttävät "tunneilmasto" -termiä taajaan. Myös yhteisön joiden toimissa on tunteilla suuri merkitys ovat ottaneet termin omakseen. Näitä voivat olla esimerkiksi seurakunnat tai päiväkodit ja varhaiskasvattajat.
Tunneilmasto-sanalle ei ole suoranaista käännöstä esimerkiksi englannin kielessä, mutta alan konsultointiin erikoistuneet yritykset käyttävät muun muassa termejä Conflict management, Dispute resolution, Emotion management, Organizational behaviour.
Theodore William Richards
Theodore William Richards (31. tammikuuta 1868, Germantown – 2. huhtikuuta 1928, Cambridge) oli yhdysvaltalainen kemisti, joka sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1914 työstään useiden alkuaineiden atomimassojen selvittämisessä. Hän oli ensimmäinen yhdysvaltalainen Nobelin kemianpalkinnon voittaja.
Richardsin vanhemmat olivat maisemamaalari William T. Richards ja runoilija Anna née Matlack. Aluksi hän opiskeli äitinsä johdolla ja matkusti Englannissa ja Ranskassa. Vuonna 1883 hän pääsi collegeen Haverfordiin ja valmistui sieltä 1885. Tämän jälkeen hän opiskeli Harvardin yliopistossa ja valmistui filosofian tohtoriksi vuonna 1888. Valmistumisensa jälkeen hän vietti vuoden Saksassa, missä hän opiskeli Viktor Meyerin johdolla. Palattuaan Harvardiin hän työskenteli aluksi kemianassistenttina, opettajana, avustavana professorina ja professorina. 1903 hänestä tuli Harvardin yliopiston kemianosaston puheenjohtaja.
Noin puolet hänen töistään koskivat atomimassoja, alkaen hapesta ja kuparista. Richards keksi nephelometrin ja selvitti erittäin tarkasti yli 30 alkuaineen atomimassat.
Richards oli naimisissa Miriam Stuart Thayerin kanssa. Heille syntyi yksi tytär ja kaksi poikaa.