hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kimble
Kimble on suomalainen 2–4 pelaajan lautapeli, jota valmistaa Tactic Games Oy. Se on yhdysvaltalaisen "Trouble"-lautapelin lisenssiversio. Pelin tavoitteena on noppaa heittämällä kuljettaa omat pelinappulansa kotipesästä pelilaudan kehää myöten maaliin ennen vastapelaajia. Jos nappula osuu vastapelaajan varaamaan ruutuun, hänen nappulansa palautuu kotipesään.
Kimble on variaatio vanhasta intialaisesta lautapelistä patsisista. Kukin pelaaja yrittää kuljettaa neljä pelinappulaansa pelilaudan ympäri tavoitteenaan saada kaikki takaisin kotipesään. Jos pelinappula laskeutuu vastustajan miehittämään ruutuun, vastustajan nappula päätyy takaisin kotipesään. Omasta kotipesästään pääsee ulos vain kutosen heittämällä. "Kimblen" (ja "Troublen") erikoisuus on pelilaudan keskellä sijaitseva Pop-o-Matic-muovikupu, jota painamalla sen sisälle asetettua noppaa voidaan heittää. Painettaessa kuvun metallinen pohjajousi ponnauttaa nopan. Peli pohjautuu noppatuuriin, mutta liikutettavasta pelinappulasta voi päättää itse.
Pelin ruotsinkieliset säännöt sallivat pesästä lähtemisen myös ykkösen heittämällä. Poikkeava sääntö juontaa siitä, että Ruotsissa suositussa samantapaisessa "Fia"-pelissä voi lähteä liikkeelle sekä ykkösellä että kuutosella.
"Kimblen" suomalainen luoja on porilainen Aarne Heljakka, jonka perheeseen amerikansukulaiset antoivat "Trouble"-lautapelin 1960-luvun keskivaiheilla. "Troublen" olivat kehittäneet vuosikymmenen alulla Kohnerin veljekset ja Al Stubbmann. Vuonna 1967 Heljakka keksi hakea lisenssiä pelin suomalaiseen julkaisuun ja perusti peliä valmistamaan Nelostuote Ky:n (nykyään Tactic Games). "Troublen" suomalaisversion nimeksi Heljakka valitsi "Kimblen" tuolloin televisiossa pyörineen suositun "Takaa-ajettu"-televisiosarjan päähenkilön, Richard Kimblen, mukaan.
"Kimblestä" on ilmestynyt 2000-luvun alusta lähtien erilaisia lisensoituja versioita, kuten "Angry Birds"- ja "Hello Kitty -Kimblet".
Loka–marraskuussa 2007 järjestettiin "Kimblen" 40-vuotisjuhlan kunniaksi pelin suomenmestaruuskilpailut. Alkukarsintojen jälkeen 20 kilpailijaa osallistui Porissa Nelostuotteen tiloissa 17. marraskuuta järjestettyyn finaaliin. "Kimblen" mestariksi selviytyi viisivuotias hyvinkääläinen Santeri Kalteva, ja toiselle sijalle sijoittui vuoden 2007 Miss Suomi -kilpailun voittaja Noora Hautakangas.
Kimblellä on klassikkopelin maine Suomessa.
Lautapelioppaan arvion mukaan peli on varsin sattumanvarainen ja päätökset pelinappuloiden siirtämisestä ovat ”luonteeltaan aika näennäisiä, sillä usein on jokseenkin sama, mitä nappulaa siirtää”.
The Best of Bowie
The Best of Bowie on David Bowien vuonna 1980 julkaistu kokoelma-albumi.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut David Bowie, ellei toisin mainittu.
Unelmien naapuri
Unelmien naapuri () on yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 2004. Se kertoo kunnianhimoisesta opiskelijapojasta, joka on alkamassa seurustella naapurintytön kanssa, kun kuulee tämän olevan entinen pornonäyttelijä. Hän sekaantuu monenlaisiin petoksiin, uhkailuun, kiristykseen ja muuhun rikolliseen toimintaan.
Punaviheraraset
Punaviheraraset ("Touit") on papukaijojen heimoon kuuluva lintusuku. Sukuun kuuluu 8 lajia.
Myskilurikit
Myskilurikit ("Glossopsitta") on kaijojen heimoon kuuluva lintusuku.
Antique
Antique oli ruotsalais-kreikkalainen duo, jonka muodostivat Helena Paparizou ja Nikos Panagiotidis, Ruotsissa syntyneet kreikkalaisten maahanmuuttajien lapset. Antique yhdisti kreikkalaista populaarimusiikkia moderniin pohjoismaiseen dance-musiikkiin. Yhtye toimi vuosina 1999–2003 ja edusti Kreikkaa Eurovision laulukilpailuissa 2001 kappaleella ”Die for You”, joka sijoittui kolmanneksi. Kappaleesta tuli suuri radiohitti. Duo menestyi myös kappaleillaan ”Opa Opa” ja ”Dynata Dynata”.
Nokian Jalkineet
Nokian Jalkineet on Bernerin kumijalkinebrändi. Yhtiön liiketoiminta ja tuotemerkit myytiin vuonna 2005 perheyritys Berner Oy:lle, joka jatkaa kumijalkineiden myyntiä ja markkinointia entisillä Nokian Jalkineiden tuotemerkeillä, mutta valmistuttaa ne ulkomailla, lähinnä Slovakian ja Serbian jättitehtailla.
Nokian Jalkineiden juuret olivat vuonna 1898 perustetussa Suomen Gummitehdas Oy:ssä (vuodesta 1959 "Suomen Kumitehdas Oy"), joka vuonna 1967 sulautettiin silloisen Nokia Osakeyhtiön ja Suomen Kaapelitehdas Oy:n kanssa Nokia Oy:ksi. Gummitehdas omisti enemmistön sekä Nokiasta että Kaapelitehtaasta, mutta silloisen lainsäädännön johdosta paperiteollisuutta harjoittanut Nokia oli sulautumisessa vastaanottava yhtiö ja antoi syntyneelle uudelle yhtiölle nimen. Nokia Oy jatkoi kumijalkineiden valmistusta yhtenä toimialanaan. Vuonna 1990 Nokia yhtiöitti kumijalkineiden valmistuksen omaksi yhtiöksi, Nokian Jalkineet Oy:ksi. Tämä yhtiö keskittyi 1990-luvulta alkaen kumisaappaiden valmistukseen. Tunnettuja Nokian Jalkineiden kumisaappaita ovat muun muassa Kontio- ja Hai-saappaat.
Magnetoituma
Magnetoituma on magnetismiin liittyvä suure, jolla tarkoitetaan magneettisen kappaleen magneettimomenttia jaettuna sen tilavuudella. Aineen magnetoitumisen voivat aiheuttaa joko sen atomien elektronit, joiden kiertoliikettä atomiydinten ympäri voidaan pitää mikroskooppisena sähkövirtana, tai elektronien spinit. Useimmissa aineissa eri atomien elektronien kiertoliike tapahtuu kuitenkin aivan eri suuntiin, jolloin ne kumoavat toistensa vaikutuksen. Magnetoituneessa aineessa huomattava osa elektronien magneettimomenteista kuitenkin on samansuuntaisia, jolloin ne vahvistavat toisiaan.
Aine voi tulla magneettiseksi eli "magnetoitua" ulkoisen magneettikentän vaikutuksesta, jolloin atomien magneettimomentit kääntyvät suurelta osin samansuuntaisiksi. Ilmiö on kuitenkin heikko muilla paitsi ferromagneettisilla aineilla, esimerkiksi raudalla.
Magneettikenttään liittyviä kenttäsuureita ovat magneettivuon tiheys "B" ja magneettikentän voimakkuus "H". Näistä edellisen yksikkö on tesla (1 T = 1 Vs/m), jälkimmäisen ampeeri metriä kohti (1 A/m). Tyhjiössä näiden suhde on vakio, tyhjiön permeabiliteetti eli magneettivakio formula_1 = 4 π · 10 Vs/Am. Sähkövirta synnyttää ympärilleen magneettikentän, jonka kenttävoimakkuus on suoraan verrannollinen virtaan ja kääntäen verrannollinen etäisyyteen virtajohtimesta. Magneettivuon tiheys taas kuvaa sitä, kuinka suurella voimalla kenttä vaikuttaa siellä liikkuvaan varaukseen.
Väliaineessa magneettivuon tiheys "B" poikkeaa siitä, mikä se olisi tyhjiössä. Tämä voidaan esittää yhtälöllä
missä "M" on aineen "magnetoituma". Tässä yhtälössä "H" kuvaa sitä ulkoista magneettikenttää, jossa kappale on, "B" taas sitä magneettikenttää, joka syntyy tämän ulkoisen kentän ja kappaleen oman magnetoitumisen yhteisvaikutuksesta.
Magnetoituman yksikkö on sama kuin kenttävoimakkuudenkin, 1 A/m.
Diamagneettisissa ja paramagneettisissa aineissa "H" ja "M" ovat yleensä suoraan verrannollisia:
missä kerrointa formula_4 sanotaan magneettiseksi suskeptibiliteetiksi. Ferromagneettisissa aineissa nämä suureet eivät vastaa toisiaan yksikäsitteisesti, sillä tällainen aine jää magneettiseksi vielä sen jälkeenkin, kun se on poistettu ulkoisesta magneettikentästä. Tämä jäännösmagnetismi on toisinaan heikkoa ja häviää nopeasti, mutta ns. magneettisesti kovilla aineilla se säilyy kauan, niin että niistä voidaan tehdä kestomagneetteja.
Sileä funktio
Sileä funktio on matematiikan käsite. Funktio formula_1 on sileä, jos sen jokaisen kertaluvun derivaatta on jatkuva.
Toisinaan funktion formula_1 sanotaan olevan sileä, jos funktion n. derivaatta formula_3 on jatkuva kaikilla formula_4, missä luku formula_5 riippuu käsittelyssä olevasta ongelmasta. Tällöin sanotaan, että funktio formula_1 on formula_7-funktio.
Esimerkiksi formula_8 ja formula_9 ovat sileitä funktioita, sillä niiden kaikki derivaatat ovat jatkuvia.
Asopos
Asopos () oli kreikkalaisessa mytologiassa jokijumala, joka sai nimensä kahden eri joen (nykyisin Asopós) mukaan – toinen näistä virtasi Boiotiassa (Boiotian Asopos) ja toinen läntisessä Korintissa.
Asopoksen vanhemmiksi nimetään lähteestä riippuen Okeanos ja Tethys, Poseidon ja Pero tai Zeus ja Eurynome. Asopoksella itsellään oli puolisonsa Metopen kanssa kaksi poikaa ja joko kaksitoista tai kaksikymmentä tytärtä. Näiden nimet vaihtelevat eri lähteissä, mutta yleensä lähteet ovat yksimielisiä siitä, että Aigina oli hänen tyttärensä ja Aiakos siten hänen lapsenlapsensa.
Zeuksen siepattua Aiginan Asopos etsi turhaan tytärtään. Lopulta Sisyfos paljasti hänelle Zeuksen olevan teon takana, jolloin Asopos vannoi kostoa. Zeus kuitenkin pysäytti tämän hyökkäyksen salamallaan. Tämän tapahtuman kerrotaan olleen alkuperä joella oleville hiiliesiintymille.
Mutakuono ja lakupelle
Mutakuono ja lakupelle on Irwin Goodmanin vuonna 1989 levytetty kappale. Kappale julkaistiin samana vuonna ilmestyneessä albumissa "Vuosikerta -89". Kappale ilmestyi myös singlenä B-puolenaan ”Ennen oli maailma miesten”.
Kappaleen sävelsivät Kassu Halonen sekä Kisu Jernström ja sanoitti Vexi Salmi.
Goodman on esittänyt kappaleen myös televisiossa ainakin "Hardwick Show" -ohjelmassa vuonna 1988 ja sen musiikkivideo on nähty muuan muassa "Irwin Kansan laulaja" -televisio-ohjelmassa.
Oman versionsa kappaleesta on levyttänyt myös RAC-yhtye Mistreat.
Kappaleesta nousi julkaisuaikaan kohu, sen sisältämän sanoituksen vuoksi. Kappaleessa satirisoidaan ”suomalaisten maahanmuuttajavastaisuutta”.
Sanoittaja Vexi Salmi on jälkeenpäin maininnut "katuneensa" kappaleen julkaisua. Julkaisuaikaan Vexi Salmen puoliso oli ehdottanut, että kappaleen sanoitus kiellettäisiin, mutta Salmi otti riskin ja julkaisi kappaleen. Hän on saanut sanoituksesta vielä nykyisinkin palautetta.
Radion tanssiorkesteri
Radion tanssiorkesteri oli Yleisradion suojissa toiminut orkesteri, joka säesti eri solisteja. Orkesteri perustettiin vuonna 1958. Se teki 1960–1970-luvuilla kymmenkunta konserttia ja nauhoitusta vuosittain.
Akseli Ensemble
Akseli Ensemble oli Kalle Chydeniuksen vuonna 2004 yhdessä ikäpolvensa tunnettujen teatterintekijöiden kanssa perustama teatteriryhmä. Ryhmä lopetti toimintansa syksyllä 2008 taloudellisten vaikeuksien vuoksi.
Ryhmän viimeinen tuotanto oli näytelmä "Disco Pigs". Sen muut esitykset olivat puhekonsertti "Mitä te odotatte" sekä näytelmä "Ranta", josta Yleisradio taltioi 10-osaisen dokumenttisarjan "Osittain julkista". Ryhmällä ei ollut omaa näyttämöä.
Ryhmän perustajia olivat Chydeniuksen ohella Samuli Edelmann, Marko Kulmala, Aku Louhimies, Laura Malmivaara, Vilma Melasniemi, Juho Milonoff, Emmi Pesonen ja Paavo Westerberg.
John Lomax
John Avery Lomax (23. syyskuuta 1867 Goodman, Mississippi – 26. tammikuuta 1948) oli yhdysvaltalainen uraauurtava musiikkitieteilijä ja folkloristi.
Lomax varttui maatilalla Texasissa ja opiskeli englantia Texasin yliopistossa Austinissa. Myöhemmin hän suoritti loppututkinnon Harvardin yliopistossa. Tämän jälkeen Lomax sai apurahan cowboy-laulujen tutkimiseen, minkä tuloksena syntyi vuonna 1910 antologia "Cowboy Songs and Other Frontier Ballads".
John Lomax oli perustamassa Texas Folklore Societya ja arkistoi tuhansia äänitteitä Yhdysvaltain kongressin kirjaston Amerikan kansanlauluarkistoon yhdessä poikansa Alan Lomaxin kanssa.
Vuonna 1933 John Lomax aloitti yhdessä poikansa kanssa afroamerikkalaisen kansanmusiikin kenttätutkimukset. He aloittivat vankiloista aluksi Texasissa ja myöhemmin Louisianassa. Louisianassa he löysivät muun muassa Huddie ”Lead Belly” Ledbetterin.
Lempieläimiä
Lempieläimiä on Vuokko Hovatan ensimmäinen sooloalbumi. Se julkaistiin 27. helmikuuta 2008. Albumi sijoittui Suomen albumilistalla parhaimmillaan kolmanneksi.
Levyllä on muun muassa Vuokko Hovatan euroviisukarsintakappale ”Virginia” sekä Aki Sirkesalon ennen julkaisematon sävellys ”Lumottu veli”.
Kongressin kirjasto
Kongressin kirjasto () on Yhdysvaltain tosiasiallinen kansalliskirjasto. Se sijaitsee kolmessa rakennuksessa Washingtonissa ja on hyllymetreiltään ja kirjamäärältään maailman suurin kirjasto.
Kirjasto perustettiin vuonna 1800, ja se on Yhdysvaltain vanhin kulttuurilaitos. Brittijoukot polttivat 24. elokuuta 1814 Capitol-rakennuksen, jossa kirjasto sijaitsi, ja tuhosivat kirjaston 3 000 teoksen kokoelman. Kongressi hyväksyi 30. tammikuuta 1815 Thomas Jeffersonin henkilökohtaisen 6 487 kirjan kokoelman ostamisen 23 950 dollarilla. Vuonna 2007 Kongressin kirjastossa työskenteli 3 691 työntekijää, ja sen budjetti oli yli 600 miljoonaa dollaria.
Kongressin kirjaston kokoelmat sisälsivät syyskuussa 2015 päättyneellä budjettivuonna 162,5 miljoonaa nimikettä. Tästä 24,1 miljoonaa oli kongressin kirjastoluokittelun mukaista kirjaa, 14,6 milj. suurikokoista teosta, vanhaa eurooppalaista painotuotetta, monografiaa tai kirjasarjan osaa, sidottua nidettä sanomalehtiä, pamflettia, teknisiä raporttia tai muuta painotuottetta. Aineistosta 123,8 miljoonaa nimikettä oli luokittelematonta (erikois)kokoelma-aineistoa. Tähän sisältyi esimerkiksi 70,3 milj. käsikirjoitusta, 17,1 milj. mikrofilmiä, 15,0 milj. kuva-aineiston nimikettä, 7,2 milj. nuottia tai vastaavaa kirjallista musiikkiteosta, 5,6 milj. karttaa, 3,6 milj. äänitettä, 1,8 milj. elokuvaa ja 3,4 milj. muuta nimikettä.. Kokoelmissa on myös harvinaisuuksia, kuten Yhdysvaltain itsenäisyysjulistuksen luonnos ja yksi kolmesta täydellisenä säilyneestä veliinipaperille painetusta Gutenbergin Raamatusta.
Kongressin kirjaston ylläpitämään National Film Registryyn arkistoidaan yhdysvaltalaisia elokuvia, jotka ovat "kulttuurillisesti, historiallisesti tai esteettisesti merkittäviä". Kongressin kirjasto ilmoitti keväällä 2010 aikeistaan arkistoida Twitter-palvelussa julkaistut julkiset viestit. Vuoteen 2016 mennessä se ei ollut aloittanut itse arkistoinnin toteuttamista vaan vasta kerännyt viestejä.
Lauri Jäntti
Lauri Jäntti (7. elokuuta 1909 Porvoo – 12. elokuuta 2006 Helsinki) oli ekonomi, kustantaja ja kanslianeuvos, joka loi muun muassa Sininen kirja -hakemistoteoksen. Hän syntyi WSOY:n kirjallisen johtajan, sittemmin pitkäaikaisen toimitusjohtajan, Jalmari Jäntin ja Hildur Kaleniuksen perheeseen. WSOY:n pitkäaikainen pääjohtaja Yrjö A. Jäntti oli Lauri Jäntin veli. Jäntti kirjoitti ylioppilaaksi Porvoon suomalaisessa yhteiskoulussa 1928 ja valmistui ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1931.
Jäntti toimi Sininen kirja oy:n prokuraattorina ja johtokunnan jäsenenä 1932–1946 ja johtokunnan puheenjohtajana 1946–1953. Yhtyneet Kuvalehdet oy:n apulaisjohtajana hän oli 1934–1960 ja varatoimitusjohtajana 1960–1969. Hänen luottamustoimenaan oli muun muassa WSOY:n hallintoneuvoston jäsenyys 1960–1972 ja 1974–1980. Jäntti oli sotilasarvoltaan majuri ja hän toimi sotien aikana tykistöpatterin päällikkönä Raskas Patteristo 14:ssä, joka kuului aluksi Päämajan tykistöreserviin, sittemmin Panssaridivisioonaan. Puoluekannaltaan hän oli kokoomuslainen.
Jäntti perusti nimeään kantavan Lauri Jäntin säätiön suomenkielisen tietokirjallisuuden edistämiseksi 1983, jolloin hän lahjoitti säätiön peruspääomaksi kaikki omistamansa WSOY:n osakkeet ja kirjojensa tekijänpalkkiot. Hän toimi säätiön hallituksen puheenjohtajana 1983–1996, hallituksen jäsenenä 1996–2001 ja sen jälkeen säätiön kunniapuheenjohtajana.
Jäntti oli myös intohimoinen keräilijä. Hän innostui vanhojen esineiden keräilystä jo varsin varhain. Ensimmäiset esineet kokoelmiinsa hän hankki jo ennen sotia. Kertomansa mukaan hän jo ensimmäisillä palkkarahoilla osti taidetta ja vanhoja esineitä. Kaupunkilaispoika Lauri Jäntti innostui talonpoikaiskulttuurista ja sen keräilystä toden teolla avioiduttuaan Kuuskosken kartanon tyttären Maija-Leena Kuuskosken kanssa 1934.
Hän kertoo kierrelleensä aina vapaa-aikoinaan löytöretkillä vanhain tavaroiden liikkeissä sekä huuto- ja romukaupoissa Helsingissä ja eri puolilla Lounais-Suomea. Liikkuessaan ympäri Suomea hänellä oli kyky löytää kokoelmaan sopivia esineitä yllättävistäkin paikoista.
Kokoelma sijoitettiin Kuuskosken pirttirivinä tunnettu rakennukseen. Se oli kartanon palkollisten arkisen aherruksen keskus, kunnes se jäi tyhjilleen pian sotien jälkeen. Siitä lähtien talo sai rapistua käyttämättömänä kunnes Lauri Jäntin puoliso, Leena Jäntti (s. Kuuskoski) lunasti sen veljeltään vuonna 1963. Rakennuksen kunnostaminen – rakennusta oli käytetty välillä jopa kanalana – kesti heiltä vuoteen 1967. Koskipirtti oli alkuvuosina kesäkahvilana. Pihapiirissä sijaitseva entinen meijerirakennus avattiin muutamaa vuotta myöhemmin nykyisenä Museotalona. Nykyisin Lauri Jäntin kokoelman omistaa Koskipirtin museosäätiö. Toiminnasta vastaa Jänttien tytär Marjukka af Heurlin.
Fredegunda
Fredegunda (noin 545–597) oli Neustrian kuningatar ja Kilperik I:n puoliso.
Fredegunda oli alun perin Kilperikin palvelijatar, mutta hänestä tuli kuninkaan rakastajatar ja lopulta myös vaimo sen jälkeen, kun Kilperik oli ensin murhauttanut vaimonsa Galsvintan. Galsvintan kuolema johti merovingien veriseen sukusotaan, sillä Galsvintan sisar oli Austrasian kuningatar Brunhilde, joka vaati kostoa sisarensa surmasta.
Brunhilden puoliso, Austrasian kuningas Sigebert I hyökkäsi voitokkaasti Neustriaan, mutta valloitus päättyi, kun salamurhaajat surmasivat Sigebertin vuonna 575. Fredegundan oletettiin olevan salamurhan takana. Fredegunda yritti myös tapattaa Burgundin kuninkaan Guntramin, Kildebert II:n sekä verivihollisensa Brunhilden. Frankkien vaiheista kertovan "Historia Francorum"in kirjoittajan Gregorius Toursilaisen mukaan Fredegunda olikin poikkeuksellisen murhanhimoinen ja julman säälimätön henkilö.
Kilperik joutui salamurhan uhriksi vuonna 584, ja Fredegunda pakeni kolmikuisen poikansa Klotar II:n kanssa Pariisiin. He pääsivät Guntramin suojelukseen ja pysyivät turvassa Guntramin kuolemaan asti 592. Sen jälkeen Guntramin valtaistuimen perinyt Kildebert II hyökkäsi Klotaria vastaan, mutta heikolla menestyksellä. Kildebert kuoli vuonna 595, ja sen jälkeen Fredegunda pyrki poikansa kautta ahdistelemaan Brunhildea. Fredegunda kuoli Pariisissa 8. joulukuuta 597.
Huronin piirikunta (Ohio)
Huronin piirikunta on piirikunta Ohiossa, Yhdysvalloissa, joka on nimetty Huron-intiaaniheimon mukaan. Sen suurin kaupunki on Norwalk.
Huronin naapuripiirikuntia ovat Erie pohjoisessa, Lorain idässä, Ashland kaakossa, Richland etelässä, Crawford lounaassa, Seneca lännessä ja Sandusky luoteessa.
Piirikunnassa oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 59 626 ihmistä. Etniset ryhmät jakautuvat valkoisiin, joita on 96,7%, mustiin (1,3%), alkuperäisamerikkalaisiin (0,2%) ja aasialaisiin (0,3%).
Kotitalouden mediaanitulo on 48 358 dollaria ja köyhyysrajan alapuolella oli 15,0% väestöstä vuosina 2007–2011.
Pikkukaijaset
Pikkukaijaset ("Micropsitta") on kaijojen heimoon kuuluva lintusuku.
Pikkukaijaset ovat pienimpiä papukaijalintuja. Niillä on tapana kiivetä puun rungolla pyrstöönsä nojaten, kuten puukiipijät ja tikat. Pyrstösulkien ruoti on pidentynyt pari millimetriä kärkihöytyjen ulkopuolelle. Jalkapöydän luut ("metatarsal") ovat hyvin pitkät ja kynnet pitkät ja kaarevat. Nokka on pituuttaan korkeampi, ja ylänokan kärjessä on pykälä. Kivipiira ja rauhasmaha ovat lihaksikkaat, ja kielen tyven alapuolella olevat sylkirauhaset ovat varsin hyvin kehittyneet.
Vaikka pikkukaijaset ovat paikoitellen sangen yleisiä, niitä on kirjallisuudessa usein käsitelty niin kuin ne olisivat myyttisiä olentoja. Viime vuosikymmeninä maasto-ornitologit ovat oppineet paljon uutta näiden pikkuruisten lintujen elämästä, mutta salaperäisyys verhoaa yhä niiden elämää, johtuen varmaankin siitä, että niitä on hankala tutkia luonnossa, koska ne ovat niin pieniä ja niillä on hyvä suojaväri. Kuudesta lajista viisi elää alavilla mailla ja yksi vuoristossa. Kaikki lajit elävät Papua-Uusi-Guineassa ja sen lähisaarilla.
Smaragdilurikit
Smaragdilurikit ("Neopsittacus") on kaijojen heimoon kuuluva lintusuku.
Poimuhiippo
Poimuhiippo ("Mycena galericulata") on kellomainen tai laakea harmaanruskea tai ihonvärinen hiippolaji. Sienen jalka on kiiltävän vaalea. Heltat ovat valkeat ja vanhemmiten punertavat. Sieni kasvaa lahoilla lehtipuilla ja kannoilla yleisenä.
Maitohiippo
Maitohiippo ("Mycena galopus") on kellomainen vaaleanruskea tai harmaanmusta hiippolaji. Sienen heltat ovat valkeat tai harmaanruskeat. Jalka on lakin värinen, ja siinä on hieman maitiaisnestettä. Sieni kasvaa havumetsien neulasilla koko Suomessa yleisenä. Lajista tavataan myös tummempaa muunnosta, nokimaitohiippoa ("Mycena galopus" var. "nigra").
Nokimaitohiippo
Nokimaitohiippo ("Mycena galopus" var. "nigra") on kellomainen tummanruskea tai musta maitohiipon muunnos. Sen jalka on lakin värinen ja siinä on valkeaa maitiasnestettä. Sienen malto on harmaata. Heltat ovat valkoiset. Sieni kasvaa melko yleisenä sekametsissä.
Verihiippo
Verihiippo ("Mycena sanguinolenta") on kellomainen tai laakea ruskean- tai harmaanpunainen hiippolaji. Sienen heltat ovat valkeat. Jalka on harmaanruskea ja punasävyinen ja siinä on viininpunaista maitiaisnestettä. Sieni kasvaa havu- ja lehtimetsissä yleisenä.
Hurmehiippo
Hurmehiippo ("Mycena haematopus") on kellomainen ruskeanpunainen hiippolaji. Sen heltat ovat vaalean punavivahteiset. Sienen jalka on ruskeanpunainen. Sieni kasvaa tuppaina oksilla ja lehtipuiden rungoilla lehdoissa ja leppämetsissä. Se on Suomessa yleinen.
Lipeähiippo
Lipeähiippo ("Mycena alcalina") on keilamainen tai kellomainen mustanruskea tai kellanruskea hiippolaji. Sen jalka on lakin värinen tai vaaleampi. Sieni haisee alkaalilta. Se kasvaa yleisenä tiheinä rykelminä havupuiden kannoilla. Laji ei ole ruokasieni.
Orkhamos
Orkhamos oli kreikkalaisessa mytologiassa Persian kuningas, jolla oli kaksi tytärtä puolisonsa Eurynomen kanssa: Leukothoe ja Klytie.
Apollon vietteli Leukothean päästyään ensin tämän kanssa kaksin tämän äidin hahmossa. Klytie, joka olisi halunnut myös olla jumalan rakastettu, tuli mustasukkaiseksi sisarensa saamasta huomiosta ja alkoi levittää sanaa tapahtuneesta huolehtien siitä, että se kantautuisi myös hänen isänsä korviin. Suuttuneena siitä, että hänen tyttärensä oli menettänyt neitsyytensä, Orkhamos antoi haudata Leukothoen elävältä hiekkaan.
Klytie ei kuitenkaan saanut Apollonin rakkautta tekonsa jälkeen, vaan riutui surusta tuijottaen vain aurinkoon – Apollon tunnettiin auringon jumalana – kuihtuen lopulta heliotroopiksi, kukaksi, joka nimensä mukaisesti kääntyy aurinkoa kohden.
K. A. Wegelius
Karl Albert Wegelius (13. syyskuuta 1864 Suoniemi – 1. syyskuuta 1939 Joensuu) oli Joensuun lyseon rehtori ja jääkäriliikkeen historiasta kirjoittanut kirjailija.
Wegeliuksen vanhemmat olivat maanviljelijä Adolf David Gabriel Wegelius ja Johanna Fredrika Mustelin. Hän pääsi ylioppilaaksi 1882 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1889 ja maisteriksi 1890. Wegelius toimi Joensuun lyseon uskonnon, ruotsinkielen ja logiikan vanhempana lehtorina 1893–1927 sekä lyseon rehtorina 1908–1920. Wegelius oli Joensuun kaupunginvaltuuston jäsen 1922–1927 ja kirkolliskokouksen jäsen 1898. Hän oli Jääkäriliiton kunniajäsen vuodesta 1925.
Wegeliuksen puoliso oli Aini öhmann. Urkuri ja urkujen suunnittelun ja rakentamisen asiantuntija Aarne Wegelius oli heidän poikansa.
Rälssivero
Rälssivero on Suomessa ja Ruotsissa aiemmin käytössä ollut vero, joka muodostui 1500-luvulta alkaen kahdella eri tavalla. Verotus saattoi alkaa siten, että valtio luovutti yksityiselle henkilölle, rälssimiehelle, oikeuden kerätä perintötalon eli "verorälssitalon" verot. Toinen tapa rälssiveron syntyyn oli se, että rälssitilan omistaja myydessään maatilan aatelittomalle henkilölle pidätti itsellään oikeuden kantaa tilasta vuotuista veroa. Myytyä maatilaa nimitettiin tällöin "rälssiverotaloksi". Oikeudellisesti tätä julkisoikeudellista maksua pidettiin kiinteänä omaisuutena. Rälssivero perittiin, luovutettiin, lainhuudatettiin ja ulosmitattiin kuten kiinteä omaisuus.
Ruotsissa säädettiin 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa useita lakeja ja asetuksia, joilla pyrittiin lakkauttamaan rälssivero. Suomessa valtion kantama rälssivero lakkautettiin vuonna 1925 ja yksityisen kantama vero vuoden 1954 alussa.
Olli Hiltunen
Olli Hiltunen (15. joulukuuta 1877 Pielisjärvi – 8. heinäkuuta 1947 Helsinki) oli suomalainen suutari ja isännöitsijä sekä sosialidemokraattien kansanedustaja.
Hiltunen syntyi mäkitupalainen Olli Hiltusen ja Kaisa Puumalaisen lapsena vuonna 1877 Pielisjärvellä. Hän suoritti kansakoulun ja kouluttautui suutarin ammattiin. Suutarina hän työskenteli synnyinseudullaan Pielisvedellä vuoteen 1920 asti. Myöhemmin hän työskenteli Helsingissä polttopuukauppiaana ja kioskin pitäjä sekä taloyhtiön isännöitsijänä.
Kansanedustajana Hiltunen toimi kahteen eri otteeseen ensin vuonna 1917 ja myöhemmin vuosina 1919-1922 edustaen Kuopion läänin itäistä vaalipiiriä. Eduskunnassa hän oli jäsenenä Lakivaliokunnassa ja Sotilasasiainvaliokunnassa.
Hiltunen oli naimisissa vuodesta 1903 lähtien Anna Katarina Gröhnin kanssa.
Eibar
Eibar () on kaupunki ja kunta Gipuzkoan maakunnassa Espanjan Baskimaalla. Kaupungissa on 27 414 asukasta (2015).
Kastilian kuningas Alfonso XI allekirjoitti kaupungin peruskirjan 1346. 1500-luvulta alkaen kaupungin pääasiallinen elinkeino on ollut aseteollisuus, erityisesti hienosti kaiverrettujen käsiaseiden valmistus. Kaupungissa on myös merkittävää terästeollisuutta.
Kuuluja eibarilaisia ovat muun muassa konkistadori Francisco de Ibarra ja taidemaalari Ignacio Zuloaga.
Eibarin kotijalkapalloseura on Sociedad Deportiva Eibar.
Hanna Rauta
Hanna Rauta os. Pätiälä (sukunimi vuoteen 1935 Regnell; 29. kesäkuuta 1877 Asikkala – 26. kesäkuuta 1956 Luopioinen) oli suomalainen uskonnollinen kirjailija.
Raudan vanhemmat olivat muun muassa enimmillään kymmenen eri aateliskartanon omistaja, taloustirehööri Kaarle Kustaa (Karl Gustaf) Pätiälä ja Adolfiina Gustaava Eskola. Perhe muutti Luopioisiin Hannan ollessa 14-vuotias. Hanna Rauta meni naimisiin 29.6.1896 kartanonomistaja Karl William Regnellin kanssa. Hän otti kirjailijanimensä Hanna Rauta myös viralliseksi nimekseen vuonna 1935.
Rauta erosi yhdessä veljensä pastori Heino Pätiälän (1880-1950) (puoliso Alma von Essen af Zellie) ja muiden evankelisten kanssa Suomen evankelis-luterilaisesta valtiokirkosta 1920-luvulla koska heidän mielestään kirkko ei ollut tarpeeksi sitoutunut luterilaisiin tunnustuskirjoihin. He perustivat evankelisluterilaisia vapaaseurakuntia ensin lokakuussa 1923 Luopioisiin ja sitten 1924 Hämeenlinnaan, Tampereelle, Veteliin ja Marttilaan.
Rauta kuului "Orpokotiyhdistys Siunaukselan" ja Karkun kansalaisopiston johtokuntaan ja hän oli jäsenenä Suomen Vapaan Evankelis-luterilaisen Seurakuntaliiton hallituksessa vuodesta 1928 aina vuoteen 1956. Rauta teki opintomatkan Tanskaan ja Saksaan 1921 sekä Japaniin ja Yhdysvaltoihin 1925. Hän teki kerran myös kokonaisen maailmanympärysmatkan, ja kertoo siitä esimerkiksi kirjassaan Matkani maan ympäri.
Refik Memišević
Refik Memišević (14. toukokuuta 1956 Bačko Novo Selo – 4. tammikuuta 2004 Subotica) oli jugoslavialainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija yli 100 kilogramman painoluokassa.
Subotican Spartakia edustanut Memišević voitti vuonna 1973 ikäluokkansa Jugoslavian mestaruuden ja seuraavana vuonna vapaapainissa Balkanin kisoissa junioreissa yli 100 kilogramman sarjan. Ensimmäisen aikuisten arvokisamitalinsa, hopeaa, hän saavutti 1977 Göteborgin MM-kisoista 100 kilogramman painoluokassa. Samana vuonna hän voitti ensimmäisen aikuisten Jugoslavian-mestaruutensa. Vuotta myöhemmin Mexico Cityn MM-kisoissa hän sijoittui pronssille. Hän voitti Välimeren kisoissa 100 kilogramman painoluokan vuonna 1979 ja +100 kilogramman painoluokan vuonna 1983.
1980 Moskovan olympialaisissa Memišević jäi neljänneksi. Seuraavana vuonna hän voitti MM-kultaa Oslon kisoissa ja 1982 Katowicen MM-kisoissa sijoittui hopealle. 1984 Los Angelesin olympialaisissa Memišević sijoittui hopealle ruotsalaisen Tomas Johanssonin kärähdettyä dopingista. Viimeisissä kansainvälisissä arvokisoissaan 1985 Kolbotnin MM-kisoissa hän jäi neljänneksi 130 kilogramman painoluokassa.
MM- ja olympiamitaleita saavuttanut Memišević osallistui urallaan myös neljiin aikuisten EM-kisoihin, mutta jäi joka kerta mitalisijojen ulkopuolelle.
Hän oli naimisissa Liljanan kanssa. Heillä oli tytär Sanja ja pojan Amir.
Richard Ansdell
Richard Ansdell (11. toukokuuta 1815, Liverpool – 20. huhtikuuta 1885, Frimley) oli brittiläinen maalari. Hän oli erikoistunut eläin- ja liikunta-aiheisiin öljyvärimaalauksiin.
Hänen ensimmäinen taidenäyttelynsä oli Liverpoolin akatemiassa vuonna 1835.
Singles – The UA Years
Singles – The UA Years on Dr. Feelgoodin vuonna 1989 julkaistu kokoelmalevy.
Illja Mate
Ilja Fjodorovitš Mate (s. 6. lokakuuta 1956 Starognatovka, Telmanovon piiri, Donetskin alue, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen entinen vapaapainija 100 kilogramman painoluokassa. Hänen uransa huippuvuodet ajoittuivat 1970- ja 1980-lukujen vaihteen tienoille, jolloin hän edusti kansainvälisellä tasolla Neuvostoliittoa.
Seuratasolla Donetskin Kolos-seuraa edustanut Mate saavutti nuorten MM-hopeaa 90-kiloisissa vuonna 1975. Ensimmäisen aikuisten arvokisamitalinsa, väriltään kultaisen, hän saavutti 1979 Bukarestin EM-kisoista. Myöhemmin samana vuonna hän voitti kultaa myös San Diegon MM-kisoista.
1980 Moskovan olympialaisiin Mate lähti suurena ennakkosuosikkina. Kun amerikkalaiset vielä boikotoivat kisoja, voitti hän helposti kaikki viisi otteluaan ja eteni olympiakultaan. 1981 hän saavutti kultaa maailmancupissa ja opiskelijoiden maailmankisoissa, mutta jäi Skopjen MM-kisoissa pronssille kärsittyään tappion amerikkalaiselle Gregory Gibsonille. Vielä seuraavana vuonna hän voitti uransa toisen MM-kullan Edmontonin kisoissa, jotka jäivät hänen viimeisiksi arvokilpailuikseen.
Vihtori Huhta
Huhta syntyi taloudenhoitaja Wilhelmina Lindroosin lapsena vuonna 1882 Hämeenlinnassa. Hän suoritti kansakoulun sekä käsityöläiskoulun ja työskenteli nuoruudessaan juoksupoikana ja tiilenkantajana. Sanomalehtityönsä hän aloitti latojana "Hämäläinen"- ja "Hämetär"-lehdissä Hämeenlinnassa vuonna 1899. Varsinaisen toimittajantyön hän aloitti 1906 työskennellen ensin "Kansan Lehdessä" ja "Hämeen Voimassa". Vuonna 1914 hänet tuomittiin hallinnollista tietä vankeuteen ja Siperiaan karkotettavaksi. Huhdan onnistui kuitenkin välttää karkotus ja hän jatkoi työtään sanomalehtitoimittajana.
Seuraavan kerran Huhta joutui esivallan kanssa vaikeuksiin vuonna 1918 Suomen sisällissodan jälkeen, jolloin hänet vangittiin poliittisista syistä. Vapauduttaan hän jatkoi työtään työväenlehtien parissa työskennellen mm. "Työläisnuorison" päätoimittajana, "Uusmaan Työmiehen" toimittajana sekä "Palkkatyöläinen"-lehden ilmoitusosastolla. 1930-luvulla hän toimi lisäksi Helsingin maalaiskunnan työttömyystoimiston johtajana. 1930-luvun puolivälissä Huhta oli myös elämänsä kolmannen kerran vangittuna poliittisista syistä. Huhta oli kirjoittanut "Tulenkantajat"-lehteen artikkelin, jossa hän kuvasi erästä tsaarinvallan aikaista painokannejuttua, jossa toimittaja Taavi Tainio oli otsikoinut salamaniskun aiheuttaman kirkkopalon: ”Herra poltti huoneensa”. Huhta ja päätoimittaja Erkki Vala saivat artikkelin vuoksi syytteen rikoksen uusimisesta. Huhta tuomittiin sakkoihin ja hän suoritti tuomion muuntorangaistuksena Katajanokan vankilassa.
Kansanedustajana Huhta toimi kaikkiaan kolmeen eri otteeseen. Ensin vuosina 1914–1917 edustaen Hämeen läänin eteläistä vaalipiiriä ja myöhemmin vuosina 1941–1944 sekä 1944–1945 edustaen Uudenmaan läänin vaalipiiriä. Eduskunnassa hän oli jäsenenä Sivistysvaliokunnassa, Perustuslakivaliokunnassa ja Suuressa valiokunnassa. Lisäksi hän toimi Helsingin maalaiskunnan kunnanvaltuuston jäsenenä. Vuonna 1957 hän julkaisi omaelämäkerran "Monena mies eläessään: välähdyksiä elämän varrelta".
Huhta oli naimisissa kolmesti: 1905–1935 Hulda Maria Weckmanin kanssa, 1938–1946 Elli Elisabet Koskisen kanssa ja vuodesta 1946 lähtien Hilma Tannerin kanssa.
Omalla nimellä:
Nimimerkillä "H. Käpälämäki":
Nintendo DSi
Nintendo DSi (, Nintendo DSi, lyhennettynä DSi) on Nintendon kehittämä ja julkaisema käsikonsoli. DSi julkaistiin 1. lokakuuta 2008 Japanissa jolloin se tuli kolmanneksi Nintendon konsoliksi DS Liten ja Wiin rinnalle.
Konsoli tuli markkinoille Japanissa 1. marraskuuta 2008, Euroopassa 3. huhtikuuta 2009 ja Yhdysvalloissa 5. huhtikuuta 2009.
Muutokset DS Liteen verrattuna:Hinta on noin 140–200 € .
Alitsariinikeltainen R
Alitsariinikeltainen R (CHNO) on atsoväri. Ainetta on käytetty pH-indikaattorina sekä myös kankaiden värjäykseen. Alitsariinikeltainen R muuttaa väriään keltaisesta punaiseksi, kun liuoksen pH on 10,1–12,0. Ainetta myydään yleensä sen natriumsuolana.
Paitsi indikaattorina alitsariinikeltainen R:ää voidaan käyttää myös metallien kuten alumiinin, kuparin ja vanadiinin ionien erottamiseen. Yhdiste on haitallista, jos se joutuu ihokosketukseen. Silmiin joutuessaan aine aiheuttaa vaikean tulehduksen.
Disasterpieces
Disasterpiece on metalliyhtye Slipknotin toinen DVD-julkaisu. Julkaisu sisältää konserttitaltioinnin Lontoosta, ja musiikkivideoita.
Live at London Arena
1. Opening / (515)
2. People = Shit
3. Liberate
4. Left Behind
5. Eeyore
6. Set-Up
7. Disasterpiece
8. Soundcheck
9. Purity
10. Gently
11. Sid Solo
12. Eyeless
13. In-Store (Paris)
14. Joey Solo
15. Mask Cams
16. My Plague
17. New Abortion
18. The Heretic Anthem
19. Spit It Out
20. Wait And Bleed
21. It Begins / 742617000027
22. (Sic)
23. Surfacing
Musiikkivideot
1. Spit It Out
2. Wait And Bleed
3. Wait And Bleed (Animated)
4. Left Behind (Director's Cut)
5. My Plague (New Abuse Mix)
6. Purity (Audio only)
Gréolières
Gréolières on kunta Alpes-Maritimesin departementissa Ranskassa. Siellä on arviolta 597 asukasta (vuonna 2013) ja sen pinta-ala on 52,67 neliökilometriä.
Massoins
Massoins on kunta Alpes-Maritimesin departementissa Ranskassa. Siellä on arviolta 107 asukasta (vuonna 2013) ja sen pinta-ala on 12,13 neliökilometriä.
Mouans-Sartoux
Mouans-Sartoux on kunta Alpes-Maritimesin departementissa Ranskassa. Siellä on arviolta 9 941 asukasta (vuonna 2013) ja sen pinta-ala on 13,52 neliökilometriä.
Vladimir Vojevodski
Vladimir Vojevodski (4. kesäkuuta 1966 – 30. syyskuuta 2017) oli venäläinen matemaatikko. Hän kehitteli algebrallisten varistojen homotopiateoriaa, formuloi motiivisen kohomologian ja ansaitsi työstään Fieldsin mitalin vuonna 2002.
Vojevodski opiskeli Moskovan kansallisessa yliopistossa ja suoritti tohtorin tutkinnon vuonna 1992 David Kazhdanin ohjauksessa. Myöhemmin hän oli professori Princetonin yliopistossa.
Vojevodskin työ liittyi sekä algebralliseen geometriaan että algebralliseen topologiaan. Voevodsky tutki skeemojen homotopiateoriaa yhdessä Fabien Morelin kanssa. Tätä pidetään nykyään oikeana muotoiluna motiiviselle kohomologialle. Teorian avulla hän todisti Milnorin otaksuman ja sai työstään Fieldsin mitalin vuonna 2002 24:nnessä kansainvälisessä matemaatikkojen kongressissa Pekingissä, Kiinassa. Vojevodski julkaisi Andrei Suslinin ja Eric M. Friedlanderin kanssa teoksen "Cycles, Transfers and Motivic Homology Theories", joka keskittyy motiiviseen kohomologiateoriaan.
Les Mujouls
Les Mujouls on kunta Alpes-Maritimesin departementissa Ranskassa. Siellä on arviolta 43 asukasta (vuonna 2013) ja sen pinta-ala on 14,55 neliökilometriä.
Opio
Opio on kunta Alpes-Maritimesin departementissa Ranskassa. Siellä on arviolta 2 194 asukasta (vuonna 2013) ja sen pinta-ala on 9,47 neliökilometriä.
Anni Huhtinen
Huhtinen syntyi seppä Aleksander Räisäsen ja Anna Lisa Halosen lapsena vuonna 1884 Joroisissa. Hän suoritti kansakoulun ja valmistui vuonna 1907 Jyväskylän seminaarista kansakoulunopettajaksi. Opettajana hän toimi ensin vuosina 1907-1909 Pieksämäellä ja myöhemmin vuosina 1909-1944 Juvalla.
Kansanedustajana Huhtinen toimi vuonna 1917 noin puolen vuoden ajan edustaen Mikkelin läänin vaalipiiriä ja eduskunnassa hän oli jäsenenä Sivistysvaliokunnassa.
Huhtinen oli naimisissa vuodesta 1913 lähtien Emil Huhtisen kanssa.
Winter in June
Winter in June on Kiuas -yhtyeen EP ja ensimmäinen virallinen julkaisu. EP:n kappaleet julkaistiin myös seuraavalla "The Spirit of Ukko" -albumilla.
Seminologi
Seminologi on tuotantoeläinten (yleisimmin naudan ja sian) keinosiementäjä. Tehtäviin kuuluu muun muassa siemennys, tiineystarkastukset, alkionsiirrot ja hedelmällisyysneuvonta.
60 metrin juoksu
60 metrin juoksu on normaalisti vain sisäradoilla tai juniorikilpailussa juostava pikajuoksumatka.
Olympiaohjelmassa 60 metrin juoksu oli kahdesti, Pariisissa 1900 ja St. Louisissa 1904. Ensimmäinen olympiavoittaja oli Alvin Kraenzlein ajalla 7,0 sekuntia, toinen ja viimeinen Archie Hahn samalla tuloksella.
Sisäradoilla 60 metrin juoksu korvaa yleensä 100 metrin juoksun, koska vain harvoissa sisähalleissa on mahdollista juosta 100 metriä suoralla. Toisinaan hallikilpailuissa matkana on 50 metriä.
Miesten maailmanennätys on Christian Colemanin 18.2.2018 Albuquerquessa juoksema 6,34 sekuntia, naisilla Irina Privalovan 11.2.1993 Madridissa juoksema 6,92 sekuntia. Suomen ennätykset ovat Markus Pöyhösen 6,58 sekuntia ja Sisko Hanhijoen 7,20 sekuntia.
Salsa (musiikki)
Salsa on latinalaisen Amerikan ja modernissa Amerikassa mukautunutta samba- ja son-musiikista vaikutteita ottanut musiikkisuuntaus. Salsaorkesterit ovat yleensä big band -tyylisiä, isoja orkestereita.
Musiikkilajin nimi viittaa salsakastikkeeseen ja sen pistävän mausteiseen makuun. Myöhemmin nimellä on myös tarkoitettu assosiaatiota latinalaisamerikkalaisesta musiikkikulttuurista englanninkielisessä maailmassa.
Salsa sisältää useita tyylejä ja variaatioita; termiä voidaan käyttää kuvailemaan kaikenlaisia kuubalaisvaikutteisia musiikkilajeja kuten esimerkiksi cha-cha ja mambo. Tarkkaan ottaen salsalla viitataan musiikkityyliin, joka kehittyi 1960- ja 1970-luvulla kuubalaisten ja puertoricolaisten siirtolaisten keskuudessa New Yorkin alueella. Salsan lähimmät sukulaiset ovat kuubalainen mambo ja 1920-luvun Son-orkesterit sekä latino jazz. 1970-luvulle saakka latino jazz ja salsa olivat lähes synonyymejä.
Tyypilliset soittimet salsassa ovat piano, conga, trumpetti, vetopasuuna, bassokitara, rytmikapulat (), kellot (), timbaalit ja kitara.
Ammunta kesäolympialaisissa 2008 – naisten trap
Naisten trap vuoden 2008 kesäolympialaisissa ammuttiin 11. elokuuta Beijing Shooting Range Clay Target Fieldillä. Kilpailun voitti Suomen Satu Mäkelä-Nummela tuloksella 91 (70+21).
Ennen olympialaisten alkua voimassa olleet maailman- ja olympiaennätykset:
Seth (muusikko)
Seth (s. 9. elokuuta 1972 Hiroshima, Japani) on japanilainen laulaja, joka on laulanut Moi dix Mois -yhtyeessä vuodesta 2005 lähtien. Hän on ollut solistina myös yhtyeissä Brain Hacker (2002–2005), After Image (1992–1996) ja Art Cube (2007–).
Polynesianlurikit
Polynesianlurikit ("Vini") on kaijojen heimoon kuuluva lintusuku.
Vini
Vini voi tarkoittaa seuraavia:
Jaatinen
Jaatinen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Lords of Decadence
Lords of Decadence on vuonna 2000 perustettu saksalainen death metal/thrash metal -yhtye.Studioalbumit
Demot
Siirtolaisuus Portugaliin
Portugali on ollut perinteisesti siirtolaisia luovuttava maa. Vuosituhannen vaihteen jälkeen maan siirtolaisväestö on kuitenkin kasvanut nopeasti. Vuonna 2007 Portugalissa asui 10 617 575 asukasta, joista 332 137 oli maassa laillisesti asuvia siirtolaisia (51,7 % naisia, 48,3 % miehiä).
Ritva Hyöky
Hanni Ritva Soilikki Hyöky (6. toukokuuta 1919 Kajaani – 13. heinäkuuta 1999 Vaasa) oli suomalainen juristi. Hän oli Suomen ensimmäinen nainen hovioikeuden presidenttinä.
Ritva Hyökyn vanhemmat olivat Kajaanin pormestari Fredrik Hyöky ja Johanna Maria Lundstedt. Hyöky suoritti ylemmän oikeustutkinnon vuonna 1944 ja sai varatuomarin arvon vuonna 1947. Tämän jälkeen hän toimi muun muassa oikeusministeriön rikosrekisteritoimiston apulaistoimistopäällikkönä Helsingissä. Vuonna 1949 Hyöky siirtyi Vaasan hovioikeuteen, jossa hän toimi ylimääräisenä virkamiehenä vuosina 1949–1950, viskaalina 1950–1958, sihteerinä 1958–1959 ja hovioikeudenneuvoksena 1959–1975. Marraskuussa 1975 hänestä tuli Vaasan hovioikeuden presidentti, jota virkaa hän hoiti vuoteen 1989.
Hyöky osallistui virkansa ohella aktiivisesti kunnallispolitiikkaan. Hän oli Vaasan kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1960–1972 ja 1975–1976 ja Vaasan kaupungin sosiaalilautakunnan jäsen vuosina 1966–1972. Puoluekannaltaan hän oli kokoomuslainen.
Leipien heitto
Leipien heitto eli vesileipien tai voileipien heitto on litteän kiven heittämistä viistosti veden pintaan siten, että kivi kimpoaa veden pinnasta ilmaan mahdollisimman moneen kertaan. Näin syntyvästä yksittäisestä pompusta käytetään nimitystä "voileipä", "vesileipä" tai lyhyemmin "leipä".
Kiven hyppääminen veden pinnasta perustuu pitkälti samaan periaatteeseen kuin vesihiihto. Leipien heittoa tutkinut ranskalainen tutkimusryhmä totesi kiven ihanteelliseksi tulokulmaksi vedenpintaan nähden 20 astetta.
Leipien heitto tunnettiin viimeistään antiikin aikana: Minucius Felix kuvaa tekniikan teoksessaan "Octavius" (n. vuodelta 150–200). Leipien heitossa kilpaillaan nykyisin myös maailmanmestaruudesta. Guinnessin ennätysten kirjan mukaan lajin maailmanennätyksen, 51 "leipää" teki Russell Byars 19. heinäkuuta 2007.
Herzogtum Lauenburg
Herzogtum Lauenburg on Saksan Schleswig-Holsteinin osavaltion eteläisin piirikunta. Alue sisältää useita historiallisesti merkittäviä kaupunkeja, kuten esimerkiksi Lauenburg/Elbe, Mölln ja Ratzeburg.
"Amt" ()
Viheraraset
Viheraraset ("Forpus") on papukaijojen heimoon kuuluva lintusuku. Viheraraset ovat pieniä, 12–15 cm:n pituisia, lyhytpyrstöisiä papukaijoja, jotka elävät Etelä-Amerikassa. Sukupuolet ovat erivärisiä.
Arcadi Gaydamak
Arcadi Gaydamak (, ; s. 1952, Moskova) on venäjänjuutalainen israelilainen miljonääriliikemies ja poliitikko. Gaydamakilla on lisäksi Ranskan, Kanadan ja Angolan passit.
Gaydamak syntyi Moskovassa, mutta emigroitui juutalaisena kahdenkymmenen vuoden iässä Israeliin. Hän asui kibbutzilla ja työskenteli myöhemmin laivausyhtiö ZIM:issä ja jäi 1973 Ranskaan. Ranskassa Gaydamak työskenteli aluksi puutarhurina, mutta perusti 1976 yhtiön tarjoamaan käännöspalveluja ja kehittämään Ranskan ja Neuvostoliiton kauppasuhteita. Menestyksen myötä yhtiö laajeni 1980-luvulla Kanadaan. Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen Gaydamak rakensi suhteita Venäjälle ja Kazakstaniin.
Ranskan hallitus palkitsi hänet Kunnialegioonan jäsenyydellä hänen pelastettuaan kaksi ranskalaista lentäjää Bosnian sodan aikana Bosnian serbihallituksen joukoilta.
Gaydamak palveli myös Angolan hallitusta ja häntä syytetään 570 miljoonan euron asekaupoista sisällissotaa käyvään maahan ja veronkierrosta.
Vastineeksi hän sai oikeuden kaivaa timantteja Angolasta.
Gaydamak siirtyi vuoden 2000 tienoilla Israeliin, josta Ranska on yrittänyt saada häntä luovutettua.
Lokakuussa 2009 hänet tuomittiin Ranskassa kuuden vuoden vankeuteen.
Israelista käsin Gaydamak on siirtynyt urheilun pariin ja media-alalle. Vuonna 2005 hän ryhtyi Hapoel Jerusalem B.C. -koripallojoukkueen sponsoriksi ja lahjoitti 400 000 dollaria Bnei Sakhnin F.C. -jalkapallojoukkueella. Hän hankki omistukseensa Beitar Jerusalem F.C. -joukkueen. Hänen poikansa Alexandre Gaydamak omistaa valioliigan jalkapallojoukkueen Portsmouth FC:n
Gaydamak on myös ostanut taantuvan France Soir -lehden, joka muuttui oston jälkeen populistiseksi tabloidiksi. Aiemmin hän oli ostanut venäläisen Moskovskije Novosti -lehden.
Gaydamak on vaikuttanut Venäjän Juutalaisten uskonnollisten yhteisöjen kongressissa (KEROOR) sekä lahjoittanut israelilaisille uskonnollisille sekä avustusjärjestöille, kuten Magen David Adom ja Hatzalah.
Helmikuussa 2007 hän perusti Tzedek Hevrati (sosiaalinen oikeudenmukaisuus) -järjestön, joka muutettiin pian puolueeksi. Gaydamak ei ole itse ilmoittanut pyrkivänsä knessetiin, vaan Jerusalemin pormestariksi lokakuun 2008 vaaleissa.
David Armitage Bannerman
David Armitage Bannerman (27. marraskuuta 1886 Manchester–6. huhtikuuta 1979) oli englantilainen lintutieteilijä.
Bannerman valmistui Pembroke Collegessa, Cambridgessa vuonna 1909. Hän matkusteli laajalti Afrikassa, Länsi-Intiassa, Etelä-Amerikassa ja Atlantin saarilla.
Palveltuaan lääkintäjoukoissa Bannerman työskenteli Punaisessa Ristin palveluksessa ambulanssinkuljettajana Ranskan rintamalla ensimmäisessä maailmansodassa, ansaiten Mons Starin. Tämän jälkeen hän työskenteli ajoittain Natural History Museumissa, kunnes vetäytyi eläkkeelle vuonna 1951. Hänet valittiin kahdesti museon johtokuntaan. Bannerman toimi British Ornithologists' Clubin puheenjohtajana 1932–1935 ja toimitti seuran lehteä 1914-1915. Hän oli British Ornithologists Unionin ja Royal Society for the Protection of Birds-seuran varapuheenjohtaja. Hän myös kirjoitti The Ibis lehteen.
Bannerman nimesi muun muassa kanarianmeriharakan ("Haematopus meadewaldoi"), pembanrillin ("Zosterops vaughani") ja pikkutörmäpääskyn alalajin "newtoni". Hänen kunniakseen on nimetty kameruninturako ("Tauraco bannermani"), teräspäämedestäjä ("Cyanomitra bannermani") ja kameruninvuorikutoja ("Ploceus bannermani").
Kaijaset
Kaijaset, aikaisemmalta nimeltään viherpapukaijat ("Agapornis") on kaijojen heimoon kuuluva lintusuku. Lajeja on 8 tai 9, jotka kaikki ovat lyhytpyrstöisiä ja pienikokoisia, noin 10-senttisiä. Niitä tavataan Kongon ja Etiopian välisellä alueella Afrikan mantereella sekä Madagaskarilla.
Holopainen
Holopainen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
League of Ireland Premier Division
League of Ireland Premier Division on Irlannin tasavallan jalkapallon pääsarja. Se kuuluu League of Ireland -liigaan, joka järjestää myös toiseksi korkeimman sarjatason ykkösdivisioonan.
Liiga perustettiin vuonna 2007, kun vanha Irlannin jalkapalloliitosta erillään ollut jalkapalloliiga yhdistyi jalkapalloliiton kanssa. Tuolloin joukkueet jaettiin kahteen divisioonaan: pääsarjaan "Premier Divisioniin" kaksitoista joukkuetta ja liigan alemmalle sarjatasolle "First Divisioniin" (suom. 1. divisioona) loput kymmenen joukkuetta.Lähde:
Lännensavanniorava
Lännensavanniorava eli geoffreynsavanniorava ("Xerus erythropus") on oravien heimoon kuuluva jyrsijälaji.
Lännensavannioravan turkki on väritykseltään hiekanvärinen, jossa on vaaleita raitoja. Täysikokoisen ruumis on noin 31 cm pitkä ja sen tiheäkarvainen tummanruskea häntä on 28 cm. Nuorilla lännensavannioravilla hännän päässä on vaalea täplä. Oravan massa on 350-650 g.
Lännensavannioraan levinneisyys ulottuu Länsi-Afrikasta itään Keniaan saakka. Laji viihtyy avoimella metsämaalla ja savanneilla, mutta sitä esiintyy myös Saharan ja sademetsien reunoilla.
Aris FC
Aris FC on kreikkalainen jalkapalloseura, joka perustettiin 25.3.1914 Thessalonikissa. Joukkue on osa Aris Thessaloniki -nimistä urheiluseuraa. Aris FC:n kaikkien aikojen paras maalintekijä on kreikkalainen Dinos Kouis, joka pelasi vuosina 1975–1991 ja teki 142 maalia. Kouis on myös kaikkien aikojen eniten pelejä pelannut pelaaja (473 ottelua). Aris FC oli vielä vuonna 2012 sijoitettu UEFAn rankingissa sijalle 90 mutta sen jälkeen joukkueen sijoitus on pudonnut.
Eetu A. Alha
Edvard (Eetu) Adiel Alha (ent. Ahlman; 8. syyskuuta 1873 Pihlajavesi – 10. maaliskuuta 1926 Tampere) oli suomalainen klassisten kielten maisteri ja "Aamulehden" päätoimittaja.
Alhan vanhemmat olivat Pihlajaveden kanttori Konstantin Sebastian Ahlman ja Charlotta Natalia Norrlin. Hän vietti lapsuutensa Vesilahdella ja pääsi ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta 1893. Alha opiskeli Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1902 sekä maisteriksi 1907. Hän oli "Aamulehden" päätoimittajana vuosina 1913–1926. Ennen "Aamulehteä" hän toimi toimitusharjoittelijana "Uudessa Suomettaressa" ja päätoimittajana "Hämeen Sanomissa". Alha toimi myös jonkin aikaa oppikoulun opettajana.
Alha toimi aktiivisesti kunnallispolitiikassa ja kokoomuspuolueessa. Hän oli Pirkanmaan Kokoomuksen puheenjohtajana vuosina 1920–1922 ja hän toimi myös presidentin valitsijamiehenä.
Alha oli vuodesta 1904 lähtien naimisissa Olga Reposen kanssa. Heidän lapsiaan olivat:
Sanomalehtimies Aatto Edvard (s. 1906) kaatui 23. joulukuuta 1939 Kuolemajärven Hatjalahdella.
Silent Despair
”Silent Despair” on Anna Abreun kappale hänen toiselta studioalbumiltaan "Now". Kappale julkaistiin albumin toisena singlenä 13. lokakuuta 2008. Kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut Patric Sarin, Rauli Eskolin ja Abreu itse.
Kappaleen musiikkivideo julkaistiin musiikkikanava MTV:n nettisivuilla 14. marraskuuta 2008. Videolla Anna muistelee tapahtumia. Mies lähtee Annan luota ja Anna heittää lasin miehen perään. Videolla tapahtumat kulkevat takaperin siten, että lasi korjaantuu, lentää takaisin Annan käteen ja mies tulee takaisin. Muisteluosuudet ovat kuvattu monta sataa kertaisella hidastuksella.
Videon on ohjannut Misko Iho.
Nikula
Nikula on suomalainen sukunimi, joka esiintyy myös asutusnimenä. Nimi voi viitata muun muassa seuraaviin henkilöihin tai asioihin: