hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Itäslaavilaiset kielet
Itäslaavilaiset kielet on yksi slaavilaisten kielten kolmesta alaryhmästä, suurin puhujien määrällä mitattuna. Nykyiset itäslaavilaiset kielet ovat ruteeni, ukraina, valkovenäjä ja venäjä.
Zdob și Zdub
Zdob și Zdub on vuonna 1994 perustettu musiikkiyhtye Chișinăusta, Moldovasta. Musiikissaan yhtye yhdistelee hip hopia perinteiseen romanialaiseen ja romanien musiikkiin. Yhtye edusti Moldovaa vuoden 2005 Euroviisuissa kappaleella "Boonika Bate Doba", joka kertoi rumpua hakkaavasta mummosta. Esitys selviytyi karsinnasta loppukilpailuun, missä se sijoittui lopulta kuudenneksi. Yhtye edusti Moldovaa myös vuoden 2011 Euroviisuissa kappaleella "So Lucky". Yhtye selviytyi finaaliin, jossa se sijoittui kahdenneksitoista.
Amr Musa
Amr Musa (, s. 3. lokakuuta 1936, usein myös Moussa, Musa) toimi Arabiliiton pääsihteerinä toukokuusta 2001 toukokuuhun 2011. Hän on entinen diplomaatti ja oli Egyptin ulkoministeri kymmenen vuoden ajan.
Musa opiskeli lakia Kairon yliopistossa. Hän aloitti uransa Egyptin ulkoministeriössä 1958. Hän oli lähettiläänä Intiaan 1967–1990 ja YK:hon 1990–1991. Hän nimitettiin ulkoministeriksi Ganzurin hallitukseen 1991, jossa hän oli vuoteen 2001. Musa oli kriittinen Yhdysvaltoja ja sen Israel-politiikkaa kohtaan.
Musa on The Timesin mukaan ollut ehkä suosituin virkamies arabimaailmassa. Musaa pidetään yhtenä pääasiallisista arkkitehdeista arabimaiden Israel-politiikan suhteen. Hän tuomitsi vahvasti Israelin aggression palestiinalaisia vastaan ja kieltäytyi kättelemästä Ariel Sharonia vieraillessaan Tel Avivissa tammikuussa 1999. Hänen nimityksensä Arabiliiton johtoon hyväksyttiin yksimielisesti jäsenmaiden kesken. Hän vastusti Irakin sotaa ja Libanonin alueella olevaa sotaa, jossa Israel moukaroi Libanonia.
Musa pyrki Egyptin presidentiksi vuoden 2012 presidentinvaaleissa, mutta sijoittui vaalin ensimmäisellä kierroksella viidenneksi.
Leonard Typpö
Leonard Typpö (aik. Alatyppö, 29. tammikuuta 1868 Rautio – 27. kesäkuuta 1922 Rautio) oli kalajokilaaksolainen runoilija, kansanedustaja, maanviljelijä ja vanhoillislestadiolaisen herätysliikkeen maallikkosaarnaaja.
Typön vanhemmat olivat talollinen Kaarle Alatyppö ja Lovisa Alatyppö. Vuonna 1886 Typpö avioitui Fredrika Sipilän kanssa. Sipilä kuoli 1896 ja Typpö solmi uuden avioliiton Anna Lyydia Sorvarin kanssa 1902.
Typpö pyrki eduskuntaan Oulun eteläisestä vaalipiiristä. Hän oli ensiksi Suomalaisen puolueen edustaja vuosina 1911–1914 ja 1917–1918. Vuonna 1918 hän siirtyi Kokoomukseen ja oli edustajana 1918–1921. Eduskunnassa hän toimi lakivaliokunnassa ja suuressa valiokunnassa.
Leonard Typpö kirjoitti uskonnollisia runoja, joita on Virsikirjassa ja Siionin laulut -kokoelmassa. Virret 105 ("Aurinkomme ylös nousi") ja 180 ("Jeesus sanoi omillensa"), ovat Typön käsialaa.Typpö oli vanhoillislestadiolaisen liikkeen maallikkosaarnaaja ja kirkolliskokousedustaja.
GeeXboX
GeeXboX on Linux-pohjainen HTPC-käyttöjärjestelmä. Se on suunniteltu mahdollisimman vähän säätöä vaativaksi kotiteatterin käyttöjärjestelmäksi erityisesti elokuvien ja videoiden katseluun. GeeXboX on rakennettu MPlayer-soittimen ympärille ja käynnistyy Live-Linuxien tapaan itsenäisesti suoraan CD-levyltä tunnistaen automaattisesti kaikki tarvittavat oheislaitteet. Monipuoliseen toistoon kykenevä käyttöjärjestelmä on kooltaan alle 10MB, eikä vaadi laitteistolta kovin paljoa: Noin 400 MHz Pentium II-tason suoritin ja 64MB keskusmuistia riittävät perustoistoon.
Osa ominaisuuksista on käytettävissä vain "Generator"-sovelluksella tehdyllä levykuvalla.GeeXboX:in voi ladata ilmaiseksi sen kotisivuilta joko valmiina vain perustoiminnot sisältävänä englanninkielisenä ISO-levykuvana tai "ISO Generator"-ohjelmana, jolla voi luoda oman mukautetun GeeXboX-levykuvan.
Kun kaikki asetukset on säädetty kuntoon, luo Generator valmiin ISO-levykuvan, joka voidaan polttaa lähes millä tahansa poltto-ohjelmistolla. GeeXboX:in asetusten laajempi muokkaus onnistuu muokkaamalla levyllä olevia tekstitiedostoja (/etc-kansio) millä tahansa unix-yhteensopivalla tekstieditorilla. Myös generatorin purkaminen tar.gz-paketistaan Windows-ympäristössä on suositeltavaa tehdä 7zip-pakkausohjelmalla, sillä joidenkin pakkausohjelmien, kuten WinZip on todettu sotkevan tiedostoja käyttökelvottomiksi .
GeeXboX:ia ei tarvitse asentaa pysyvästi koneen kiintolevylle (vaikka tämäkin on mahdollista mukana tulevalla tekstipohjaisella asennusohjelmalla), vaan se käynnistyy automaattisesti kun CD-levy laitetaan asemaan koneen käynnistyksessä. Koneen BIOSista täytyy tosin olla asetettu päälle CD-ROM-asemasta boottaaminen, mutta tämä on lähes poikkeuksetta kaikissa koneissa päällä. GeeXboX käynnistyy pienen kokonsa ansiosta varsin nopeasti, eikä vaadi käynnistyksessä käyttäjältä yleensä minkäänlaista osallistumista. Kun käyttöjärjestelmä on käynnissä, toimii se täysin koneen keskusmuistista käsin, jolloin CD-levy voidaan poistaa asemasta ja asettaa tilalle esimerkiksi XviD-videota sisältävä levy GeeXboX:in toistettavaksi.
Poul Nielsen
Niels Poul "Tist" Nielsen (25. joulukuuta 1891 – 9. elokuuta 1962) oli tanskalainen jalkapalloilija.
Nielsen pitää yhdessä Jon Dahl Tomassonin kanssa hallussaan Tanskan jalkapallomaajoukkueen maaliennätystä, 52 maalia. Nielsen teki maalinsa ainoastaan 38 ottelussa, jotka hän pelasi vuosina 1912–1925. Maajoukkueessa hän voitti olympiahopeaa vuoden 1912 Tukholman kisoista. Seuratasolla Nielsen edusti Kjøbenhavns Boldklubia. Hän voitti joukkueen riveissä kuudesti Tanskan mestaruuden.
Alexander Wurz
Alexander "Alex" Wurz (s. 15. helmikuuta 1974 Waidhofen an der Thaya, Ala-Itävalta, Itävalta) on jo uransa lopettanut itävaltalainen moottoriurheilija ja F1-kuljettaja. Hän oli mukana voittamassa Le Mansin 24 tunnin ajoa vuonna 1996 ja 2009.
Marraskuussa 2015 Wurz ilmoitti lopettavansa kilpa-autoilun.
Wurz aloitti uransa F1-sarjassa 1997, jolloin hän ajoi Benettonilla Jean Alesin tallikaverina kolme kilpailua ja saavutti yhden kolmossijan. Wurz korvasi tuolloin leikkauksessa olleen Gerhard Bergerin. Hän ajoi Benettonin kisakuljettajana vuodet 1998–2000. Benetton-uran jälkeen Wurz siirtyi McLarenin testikuljettajaksi. Hän ajoi kaudella 2005 yhden GP:n tuuraten loukkaantunutta Juan Pablo Montoyaa. Vuonna 2006 Wurz siirtyi testikuljettajan työhön Williams-talliin.
Williams-talli ilmoitti 2. elokuuta 2006, että Wurz toimii tallin kilpakuljettajana kaudella 2007 korvaten tallissa kaudella 2006 ajaneen Mark Webberin. Wurzin tallikaverina toimii saksalais-suomalainen Nico Rosberg. Kauden mittaan Wurz osoittautui jatkuvasti selvästi Rosbergia hitaammaksi etenkin aika-ajoissa. Niinpä tallipäällikkö Frank Williams antoi ymmärtää jo ennen kauden loppua, ettei itävaltalainen jatka tallin kilpakuljettajana enää seuraavalla kaudella. 8. elokuuta 2007 Wurz ilmoitti lopettavansa uransa F1-sarjassa jo ennen kauden päättymistä kun yksi kilpailu oli ajamatta. Näin ollen Kiinan Grand Prix 2007 jäi hänen viimeiseksi kilpailukseen.
Wurz on naimisissa itävaltalaisen Julia Wurzin (o.s. Horden) kanssa. Heillä on kaksi lasta Felix (s. toukokuussa 2002) ja Charlie (s. joulukuussa 2005).
Arturo Barrios
Arturo Barrios Flores (s. 12. joulukuuta 1962 México) on meksikolainen kestävyysjuoksija. Hän juoksi urheilu-urallaan 1980- ja 1990-luvulla neljä maailmanennätystä.
Barrios sijoittui 10 000 metrin juoksussa viidenneksi sekä Soulin 1988 että Barcelonan olympialaisissa 1992. Rooman MM-kilpailuissa 1987 hän sijoittui samalla matkalla neljänneksi.
Ensimmäisen neljästä maailmanennätyksestään Barrios teki 1. maaliskuuta 1986 Phoenixissa Arizonassa, kun hän juoksi 10 kilometrin tiejuoksussa ajan 27.41. Vuonna 1989 hän keskittyi ratajuoksuun ja 18. elokuuta hän juoksi Berliinissä 10 000 metrin juoksussa maailmanennätyksen 27.08,23. Ennätyksen rikkoi Richard Chelimo, joka 5. heinäkuuta 1993 Tukholmassa juoksi 27.07,91. 30. maaliskuuta 1991 Barrios juoksi La Flèchessä Ranskassa maailmanennätyksen sekä 20 000 metrillä (56.55,6) että tunnin juoksussa (21 101 metriä). Ennätykset rikkoi Haile Gebrselassie, joka juoksi Ostravassa kesäkuussa 2007 20 000 metrin juoksussa ajan 56.26,0 ja tunnin juoksussa 21 285 metriä. Tunnin juoksun maailmanennätyksessä Barrios juoksi ensimmäisenä ihmisenä puolimaratonin alle yhden tunnin.
Barrios sai Yhdysvaltain kansalaisuuden syyskuussa 1994.
Mini Kiss
Mini Kiss on Kiss-yhtyeen kunniaksi vuonna 1996 perustettu yhtye, jonka kaikki jäsenet ovat lyhytkasvuisia. Yhtyeen johtohahmo on Joey Fatale, joka tunnetaan myös nimellä ""Mini Gene Simmons"". Mini Kiss on eräs suosituimmista lyhytkasvuisten ihmisten muodostamista yhtyeistä. Yhtyeen entinen rumpali Tim Loomis on perustanut oman Tiny KISS -yhtyeensä, joka koostuu kolmesta kääpiöstä ja yhdestä huomattavan ylipainoisesta naisesta.
Halldór Ásgrímsson
Halldór Ásgrímsson (8. syyskuuta 1947 – 18. toukokuuta 2015) oli islantilainen poliitikko. Hän toimi Pohjoismaiden ministerineuvoston pääsihteerinä 2007–2013, Islannin pääministerinä 2004–2006 ja keskustalaisen edistyspuolueen johtajana 1994–2006.
Halldór on valmistunut kirjanpitäjäksi ja opiskellut kauppaa Bergenin ja Kööpenhaminan yliopistoissa. Hän luennoi Islannin yliopistossa vuosina 1973–1975 taloustieteen ja taloushallinnon laitoksella.
Halldór edusti itäistä vaalipiiriä Alþingissä vuosina 1974–1978 ja 1979–2003, jolloin hänet valittiin Reykjavíkin pohjoisesta vaalipiiristä. Halldórista tuli edistyspuolueen varapuhemies jo 1980. Vuosien kuluessa hän on pitänyt runsaasti ministerinsalkkuja, kalastusministerin virkaa 1983–1991, oikeus- ja uskonasioiden 1988–1989, Pohjoismaiden yhteistyön ministerin 1985–1987 ja 1995–1999 ja ulkoministerin 1995–2004. Pääministeriksi hän nousi itsenäisyyspuolueen Davíð Oddssonin kolmetoistavuotisen uran jälkeen. Hän toimi Islannin pääministerinä 15. syyskuuta 2004 – 5. kesäkuuta 2006.
Halldór erosi kesäkuussa 2006 pääministerin virasta. Aikaisemmin hän oli kertonut ottavansa vastuun puolueensa huonosta menestyksestä toukokuussa pidetyissä paikallisvaaleissa. Halldór aikoi jättää politiikan ja luopua muun muassa edistyspuolueen johtajan tehtävistä. Halldórin seuraajaksi pääministeriksi nousi ulkoministerinä toiminut Geir Haarde.
Pääministerin tehtävien jälkeen Halldór toimi Pohjoismaiden ministerineuvoston pääsihteerinä vuosina 2007–2013. Hän kuoli sydänkohtaukseen toukokuussa 2015.
16. syyskuuta 1967 hän meni naimisiin Sigurjóna Sigurðardóttirin kanssa ja heillä on kolme tytärtä: Helga, Guðrún Lind ja Íris Huld.
Miss USA
Miss USA on Yhdysvalloissa vuosittain vuodesta 1952 järjestetty kauneuskilpailu. Kilpailun voittaja edustaa Yhdysvaltoja Miss Universum -kilpailussa.
Kilpailussa kilpailevat osavaltioiden kisojen voittajat, jotka liittävät osavaltion nimeen kolmikirjainlyhenteen "USA" (esimerkiksi "Miss Delaware USA") erotukseksi Miss America -kilpailijoiden osallistujista, jotka eivät näin tee. Mikäli Miss USA voittaa Miss Universe -kilpailun, siirtyy Miss USA:n kruunu alun perin kisassa toiseksi sijoittuneelle.
Vuosina 1963—2002 kilpailu televisioitiin CBS-kanavalla, ja kisan juontajina toimivat kanavan visailuohjelmien juontajat, kuten Bob Barker 1960-luvulta vuoteen 1987, Dick Clark vuosina 1990—1993 ja Bob Goen vuosina 1994—1996.
Wiidakko
Wiidakko on Lahdessa vuonna 2003 perustettu vaihtoehtorockyhtye. Alkuvuosinaan Wiidakko julkaisi neljä omakustanneäänitettä ja saavutti toisen sijan arvostetussa Ääni ja Vimma -bändikatselmuksessa vuonna 2004.
Joulukuussa 2005 Wiidakko kiinnitettiin helsinkiläiselle Perfection Records -yhtiölle, ja yhtyeen ensimmäinen single "980 ongelmaa" nousi YleX:n X-Ryhmä -ohjelman tehokappaleeksi. Julkaisuviikollaan helmikuussa 2006 se nousi suoraan singlelistan sijalle 7. Yhtyeen debyyttialbumi "Uusi järjestys" julkaistiin EMI Finlandin ja Perfection Recordsin yhteistyönä huhtikuussa 2006. Levyn tuottajana toimi Antto Tuomainen.
Tammikuussa 2008 julkaistun toisen albumin "Asiat joita et voi koskaan saavuttaa" tuottajina toimivat Asko Keränen ja Aku Rannila. Levyltä julkaistiin singlet "Niin", "Jokainen hyvästi on liikaa" ja "Äänet". Oman kiertueensa ohella Wiidakko kiersi Suomea myös englantilaisen LostAlonen kanssa.
Wiidakko julkaisi pitkään valmistellun yhtyeen omaa nimeä kantavan kolmannen albuminsa marraskuun lopussa 2011. Levyn tuottajana toimi Jaani Peuhu. Esimakua kuultiin jo saman vuoden maaliskuussa, kun yhtye antoi ladattavaksi kappaleen "Seis seis seis". Levyn ensimmäinen varsinainen single oli lokakuussa julkaistu "Odessa". Albumi soi edeltäjänsä tavoin YleX:n viikon levynä.
Johannes Koroma
Johannes Kaarlonpoika Koroma (s. 16. maaliskuuta 1943 Turku) oli Suomen Työantajain Keskusliiton viimeinen toimitusjohtaja 1990-1992 ja Teollisuuden ja Työnantajain Keskusliiton ensimmäinen toimitusjohtaja 1993–2003. Sitä ennen hän toimi sanomalehti "Uuden Suomen" päätoimittajana 1976–1989.
Koroma on yhteiskunnallinen vaikuttaja, jolla on ”laaja ja monipuolinen kokemus yhteiskunnallisesta päätöksenteosta ja sen vaikutuksista kansalaisten mielipiteisiin ja hyvinvointiin sekä yritystoimintaan ja taloudelliseen kasvuun”. Hän on myös pitkän linjan journalisti. Koroma toimi "Helsingin Sanomien" taloustoimituksen osastopäällikkönä vuosina 1965–1974, jolloin aloitettiin voimakas talousjournalismin kehittäminen. Koroma oli "Uuden Suomen" vastaava päätoimittaja kolmetoista vuotta, joiden aikana hän uudisti lehden konseptin. Samassa yhteydessä perustettiin myös lehden lisäpainos, "Iltalehti".
Koroma nimitettiin Teollisuuden Keskusvaliokunnan pääsihteeriksi 1989 sekä Suomen Työnantajaliiton ja Teollisuuden Keskusliiton varatoimitusjohtajaksi 1.4.1989, sekä molempien liittojen toimitusjohtajaksi 1.3.1992 alkaen. Hän valmisteli uuden liiton yhdistämistyön, jolloin Teollisuuden Keskusliitto ja Suomen Työnantajain Keskusliitto liitettiin yhteen uudeksi organisaatioksi (Teollisuus ja Työnantajat). Sen jälkeen hänet nimitettiin vuodesta 1993 toimintansa aloittaneen Teollisuuden ja Työnantajien Keskusliiton ensimmäiseksi toimitusjohtajaksi. Koroma oli TT:n edustajana EU:n jäsenyysneuvotteluissa. Hän jäi eläkkeelle 60-vuotiaana ja toimii erilaisissa yhteiskunnallisissa tehtävissä, kolumnistina ja puhujana.
Tasavallan presidentti Tarja Halonen myönsi Koromalle pääkonsulin arvonimen vuonna 2009.
Sotilasarvoltaan Koroma on kapteeni.
Jaakko Ihamuotila
Jaakko Veikko Artturi Ihamuotila (s. 15. marraskuuta 1939 Helsinki) on suomalainen vuorineuvos. Hän työskenteli Fortum Oyj:n ja sitä ennen Neste Oyj:n palveluksessa yhteensä yli 20 vuotta. Hän jäi eläkkeelle 1. syyskuuta 2000.
Ihamuotila toimi Valmet Oy:n toimitusjohtajana 1973–1980, Neste Oyj:n toimitusjohtajana 1980–1998, Fortum Oyj:n päätoimisena hallituksen jäsenenä 1998-2000 ja Raisio Oyj:n hallituksen jäsenenä 2000–2005. Hän on Nordea Pankki Suomi Oyj:n neuvottelukunnan jäsen ja Millennium-palkinnon myöntävän Suomen Teknologiapalkintosäätiön hallituksen puheenjohtaja.
Koulutukseltaan hän on diplomi-insinööri. Hän toimi Teknillisessä Korkeakoulussa reaktoritekniikan assistenttina sekä heti valmistumisensa jälkeen 1964 vt. apulaisprofessorina.
Hänen isänsä oli MTK:n puheenjohtaja Veikko Ihamuotila. Hänen veljensä Risto Ihamuotila on toiminut Helsingin yliopiston rehtorina ja kanslerina. Jaakko Ihamuotilan poika Timo toimii Nokialla johtotehtävissä.
Georg Ehrnrooth (vuorineuvos, s. 1940)
Georg Larsson Ehrnrooth (s. 20. marraskuuta 1940 Helsinki) on suomalainen yritysjohtaja ja vuorineuvos, joka on työskennellyt Oy Wärtsilä Ab:n tehtävissä 1965–1979, Oy Lohja Ab:n toimitusjohtajana 1979–1991 ja Metra Oyj Abp:n konsernijohtajana 1991–2000.
Ehrnroothin vanhemmat ovat everstiluutnantti Lars ja Brita Ehrnrooth. Hän valmistui ylioppilaaksi Grankulla samskolasta 1959 ja Teknillisestä korkeakoulusta diplomi-insinööriksi 1965. Hänen puolisonsa on Anna Kristina van Gilse van der Pals.
Ehrnroothilla on ollut ja on runsaasti luottamustoimia. Hän oli TT:n puheenjohtaja vuodesta 1994, Elinkeinoelämän Valtuuskunnan EVA:n hallituksen puheenjohtaja vuodesta 2005 ja sitä ennen sen varapuheenjohtaja (2000–2004) sekä Elinkeinoelämän Tutkimuslaitoksen ETLA:n hallituksen varapuheenjohtaja vuodesta 2005.
Hänelle on myönnetty vuorineuvoksen arvo 1993 ja tekniikan kunniatohtorin arvo 1998.
Matti Louekoski
Matti Kalevi Louekoski (s. 14. huhtikuuta 1941 Oulu) on suomalainen pitkäaikainen poliitikko ja Suomen Pankin johtokunnan varapuheenjohtaja. Hänen virkakautensa Suomen Pankissa päättyi vuodenvaihteessa 2008.
Louekoski on koulutukseltaan varatuomari ja työskennellyt omassa toimistossaan lakimiehenä.
Louekoski toimi kansanedustajana (SDP) vuosina 1976–1979 ja 1983–1996. Auran II hallituksessa hän toimi 1971 opetusministerinä, Paasion II hallituksessa kansliaministerinä 1972, Sorsan hallituksen oikeusministerinä ja kansliaministerinä 1972–1975, Holkerin hallituksen oikeusministerinä 1987–1990 ja valtiovarainministerinä 1990–1991. Louekoski on ollut kaikkiaan 2 782 päivää ministerinä.
Lisäksi Louekoski on ollut Espoon kaupunginvaltuutettuna 1977–2002. Hän on ollut Imatran Voiman hallintoneuvoston jäsenenä vuosina 1974–1990 ja Suomen Pankin johtokunnan jäsenenä vuosina 1996–2008 sekä Kansainvälisen valuuttarahaston hallintoneuvoston varajäsenenä vuodesta 2000.
Urheilun alalla Louekoski on ollut muun muassa Suomen Olympiakomitean jäsen 1988–1993, sekä erinäisissä luottamustehtävissä maanpuolustuksen ja kulttuurin aloilla.
Hilmar Thate
Hilmar Thate (17. huhtikuuta 1931 Dölau – 14. syyskuuta 2016 Berliini) oli saksalainen teatteri- ja elokuvanäyttelijä.
Thate eli Saksojen jakautumisen jälkeen Itä-Saksassa. Hänet valittiin teatteriurallaan kaksi kertaa valtion vuoden näyttelijäksi. 1970-luvun lopussa hänen uransa koki kuitenkin äkkistopin, kun hän allekirjoitti protestin lauluntekijä Wolf Biermannin karkotusta vastaan. Thate ei luopunut kannastaan ja anoi pääsyä länteen. Thate muutti vaimonsa, näyttelijä Angelica Domrösen kanssa vuonna 1980 Länsi-Berliiniiin, jossa pariskunta liittyi Schiller-teatteriin.
Teatterissa Thate esiintyi mm. Peter Zadekin ja Ingmar Bergmanin ohjauksessa. Vuonna 1982 hän esitti miespääosaa Rainer Werner Fassbinderin elokuvassa "Veronika Vossin kaipuu".
St Andrewsin yliopisto
St Andrewsin yliopisto () on Skotlannin vanhin ja englanninkielisen maailman kolmanneksi vanhin yliopisto. Se perustettiin vuosien 1410–1413 välillä Fifen hallintoalueella sijaitsevaan St Andrewsin kaupunkiin Skotlannin itärannikolle. Yliopistossa on opiskelijoita yli sadasta maasta, ja sen lisäksi, että opiskelijoiksi valitaan paljon yksityiskoulujen kasvatteja, yliopisto on pyrkinyt avaamaan oviaan myös muista taustoista tuleville opiskelijoille.
Nykyaikainen kirjasto ja useat laitokset sijaitsevat kaupungin keskustassa. Kaupungissa on vain 16 000 vakituista asukasta, joten 7 000 opiskelijaa tuovat vuosittain runsaan lisän asukaslukuun. Opiskelijoista vajaat 6 000 on perusopiskelijoita ja runsas tuhat jatko-opiskelijoita.
Yliopistolla on vahva yhteys Yhdysvaltoihin, sillä noin 15 prosenttia opiskelijoista on Yhdysvalloista, ja yliopisto on myöntänyt kunniatohtorin arvonimen aikojen saatossa monille amerikkalaisille, muun muassa Benjamin Franklinille, Bill Brysonille ja Bob Dylanille.
Yliopistossa on neljä tiedekuntaa: humanistinen, teologinen, lääketieteellinen ja luonnontieteellinen.
St Andrewsin katedraalin augustinolaismunkeille myönnettiin vuonna 1410 oikeus perustaa yliopisto. Paavi Benedictus XII julkaisi 1413 asiasta bullan. Alkuaikoina yliopiston opetus oli suurimmaksi osaksi uskonnollista ja sillä oli vahvat kytkökset kaupungin katedraaliin.
1600-luvun lopulla yliopisto harkitsi muuttoa Perthiin, mutta hylkäsi sen lopulta. 1800-luvulla opiskelijamäärät olivat hyvin alhaisia. Opiskelijoita oli tilanteen ollessa heikoimmillaan 1870-luvulla alle 150, ja yliopisto päätti osaksi tämän takia vuonna 1897 laajentua läheiseen Dundeen kaupunkiin. Yhteys Dundeeseen katkesi vuonna 1967, kun yliopiston siellä sijainneesta osasta muodostui Dundeen yliopisto.
St Andrewsin näkyvin opiskelijaperinne on kaapujen käyttö. Yleisin kaapu on humanistisen ja luonnontieteiden tiedekuntien käyttämä punainen kaapu. Kaapuja käytetään yliopiston virallisissa tapahtumissa, kuten rehtorin virkaanastujaisissa ja joidenkin asuntoloiden muodollisilla illallisilla.
May Dip on opiskelijaperinne, joka pidetään vuosittain vappupäivän aamuna. Opiskelijat valvovat aamuun asti, jolloin he kerääntyvät joukolla juoksemaan Pohjanmereen. Pohjanmeressä kastautuessaan opiskelija pääsee eroon kirouksesta, joka aiheutuu kaupungin keskustassa sijaitseville kirjainten PH:n muotoon asetelluille mukulakiville astumisesta.
Muutamien muiden skotlantilaisten yliopiston tavoin yliopiston rehtorin valitsevat opiskelijat. Rehtorin toimenkuvaa ei voi kuitenkaan verrata suomalaisten yliopistojen rehtorien toimenkuvaan, sillä hän ei toimi virassaan päätoimisesti ja hänellä on vain vähän päätäntävaltaa yliopiston asioissa. Yliopistolla on ollut historiansa aikana useita kuuluisia rehtoreita, joista vain osa on hoitanut tehtäväänsä aktiivisesti. Esimerkiksi vuosina 1970–1973 rehtorina toiminut John Cleese saapui St Andrewsiin ainoastaan virkaanastujaisiin eikä hoitanut tehtäväänsä sen jälkeen.
Mikko Luoma
Mikko Luoma (s. 22. kesäkuuta 1976 Jyväskylä) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja ja pelasi viimeksi vuonna 2017 Allsvenskan-seura Modo Hockeyssä. Luoma on pelannut Ruotsin ylimmällä sarjatasolla Elitserienissä yli 300 ottelua vuodesta 2004 lähtien. Hän pelasi SM-liigan JYPissä ja Tapparassa vuosina 1998–2003 yhteensä 271 runkosarjaottelua. Luoma voitti Suomen mestaruuden vuonna 2003 ja Ruotsin mestaruuden vuonna 2008. Hän on pelannut kahdesti MM-kisoissa, vuonna 2006 ja 2008.
Luoma on lähtöisin Jyväskylästä ja aloitti uransa Diskoksessa, jossa pelasi juniorisarjojen jälkeen myös I- ja II-divisioonassa. Luoma aloitti pääsarjauransa JYPissä kaudella 1998–1999. Hän pelasi JYPissä myös kauden 1999–2000. Luoma siirtyi vuonna 2000 Tampereen Tapparaan kolmeksi kaudeksi. Tapparassa hän voitti kaksi hopeaa ja viimeisenä kautena SM-kultaa vuonna 2003. Toisen Tapparan-kauden jälkeen Edmonton Oilers varasi Luoman . Luoma pelasi kauden 2003–2004 Pohjois-Amerikassa. Hän pelasi kolme peliä Edmontonissa, ja suurimman osan kaudesta farmijoukkueessa, AHL:n Toronto Roadrunnersissa.
Luoma palasi Eurooppaan yhden kauden jälkeen ja teki sopimuksen Ruotsin Elitserienin Malmön kanssa kesäkuussa 2004. Luoma jätti Malmön keväällä 2004, kun joukkue tippui Allsvenskaniin ja teki kaksivuotisen pelaajasopimuksen Linköpingin kanssa huhtikuussa 2005. Luoma pelasi Linköpingissä kaksi kautta, joista jälkimmäisellä Linköping eteni Elitsierienin loppuotteluun. Keväällä 2007 Luoma teki kaksivuotisen sopimuksen HV71:n kanssa. HV71 voitti Ruotsin mestaruuden vuonna 2008. Luoma voitti puolustajien pistepörssin, ja hänet valittiin kauden parhaaksi puolustajaksi. Toisella kaudella HV71 voitti toisen hopeaa Elitserienissä.
Luoma jätti Ruotsin kauden 2008–2009 jälkeen. Hän siirtyi seuraavaksi kaudeksi KHL:n Atlant Mytištšiin. Kaudeksi 2010–2011 Luoma palasi HV71:een, jossa hän pelasi myös kauden 2011–2012.
Luoma debytoi maajoukkueessa syksyllä 2001, jolloin Hannu Aravirta valitsi hänet Euro Hockey Tourin avaavaan Tšekin turnaukseen. Tämän jälkeen Luoma kuului maajoukkueen vakiokokoonpanoon EHT-sarjan turnauksissa. Luoma pelasi arvokisoissa MM-kisoissa Latviassa 2006, kun Suomi voitti pronssia. Toisen kerran hän pelasi MM-kisoissa vuonna 2008, jolloin Suomi voitti pronssia.
Metallic K.O.
Metallic K.O. on garage rock/protopunkyhtye The Stoogesin vuonna 1976 julkaistu livealbumi. Albumi sisältää yhtyeen kaksi esiintymistä. Toinen niistä on vuoden 1974 helmikuussa esitetty yhtyeen jäähyväiskonsertti, jonka jälkeen kului lähes 30 vuotta yhtyeen comebackiin.
Suurelta osin albumi sisältää sellaisia The Stoogesin kappaleita, joita ei ole koskaan nauhoitettu studioalbumille. Kappaleiden demoversioita on tosin julkaistu "Heavy Liquid" -kokoelmakansiossa.
Lee Jong-wook
Lee Jong-wook (12. huhtikuuta 1945 Soul – 22. toukokuuta 2006) oli eteläkorealainen Maailman terveysjärjestön pääjohtaja.
Ennen valintaansa Maailman terveysjärjestön johtoon vuonna 2003 Lee toimi järjestön eri tehtävissä yli 20 vuotta. Erityisesti hän keskittyi tuberkuloosin hävittämiseen ja rokotusten edistämiseen. Koulutukseltaan Lee Jong-wook oli lääkäri.
Tazio Nuvolari
Tazio Nuvolari (16. marraskuuta 1892 Mantova Italia – 11. elokuuta 1953 Mantova) oli italialainen kilpa-autoilija ja -moottoripyöräilijä.
Tazio Nuvolari oli formula-aikaa edeltäneen kilpa-autoilun aikakauden legendaarisimpia tähtiä. Kolmekymmentä vuotta kestäneen uransa aikana hän osallistui kaikkiaan 277 kisaan (niistä 80 moottoripyöräkilpailuja). Hän voitti näistä kilpailuista 107.
Nuvolari ajoi ensimmäisen kisansa vuonna 1920 Cremonassa Della Ferrara-pyörällä. Hän kilpaili myös muun muassa Bianchi-, Harley Davidson-, Indian- ja Norton-pyörillä. Hän voitti moottoripyörien Italian mestaruuden vuosina 1924 ja 1926.
Ensimmäisen autokilpailuvoittonsa Nuvolari otti Ansaldon ratissa 1921. Bugattilla Nuvolari voitti muun muassa Rooman GP:n. Vuonna 1930 hänen ajokikseen tuli Alfa Romeo, ja samalla hän jätti moottoripyörät keskittyäkseen kokonaan nelipyöräisiin. Ensimmäinen merkittävä voitto Alfa Romeolla irtosi Mille Miglian yleiskisassa 1930. Vuonna 1935 Nuvolari voitti kolme vuotta vanhalla Alfa Romeo P3:llaan uudet Auto Unionin ja Mercedeksen kilpurit Nürburgringin radalla. Saksalaisissa autoissa oli yli 120 hevosvoimaa enemmän. Kilpailun isännät eivät olleet varautuneet italialaisen voittoon eikä heillä ollut Italian kansallislaulua, mutta saivat sen Nuvolarilta, joka kantoi levyä aina mukanaan. Kaikkiaan Nuvolari ajoi Alfalla 39 GP-voittoa vuosina 1930–1937. Hän vei nimiinsä muun muassa Monacon GP:n vuonna 1932. Nuvolari ajoi myös nopeusennätyksiä, hän kirjautti Firenzen moottoritiellä lukemat 323 kilometriä tunnissa.
Vuosina 1938–1939 Nuvolari kilpaili Auto Unionin tallissa. Kun autokilpailut jälleen jatkuivat toisen maailmansodan jälkeen, Nuvolari ajoi menestyksellisesti mm. Maseratilla ja Ferrarilla. Hän päätti uransa luokkavoittoon Cistalia Abarthilla Palermossa huhtikuussa 1950, samana vuonna jolloin nykyinen F1-sarja käynnistyi.
Nuvolari valittiin Italian vuoden moottoriurheilijaksi vuosina 1932, 1935 ja 1936. Hän menehtyi 60-vuotiaana hengityshalvauskohtaukseen. Nuvolarin hautajaisiin otti osaa 50 000 italialaista. Nuvolari pyysi tulla haudatuksi kilpapuvussaan ja hänet haudattiin poikiensa viereen perheen hautakammioon. Hautakammion päällä lukee teksti "Sinä ajat vielä kovempaa taivaan moottoriteillä". Mantovan kaupunki pystytti vuonna 1968 hänen kunniakseen Roomaan muistopatsaan, jossa on teksti: "Tazio Nuvolari, viimeinen vanhan ajan ja ensimmäinen nykyajan kilpa-ajaja." Myös Nuvolarin synnyinkodin lähellä on pronssipatsas marmorijalustalla, jossa lukee teksti "Nivola - Campione Automobilistica di Tutti Tempi" eli lyhyesti: kaikkien aikojen mestari.
Arvovaltainen Autosport-lehti listasi vuonna 2004 maailman kaikkien aikojen parhaat autourheilijat. Ykköseksi sijoitettiin F1-kuljettaja Gilles Villeneuve. Tazio Nuvolari oli listalla neljäntenä Villeneuven, Bernd Rosemeyerin (1930-luvun tähti hänkin) ja Jim Clarkin jälkeen. Tuoreemmista tähdistä listan kuudentena oli Ayrton Senna, kahdeksantena Mika Häkkinen ja yhdeksäntenä Michael Schumacher.
Kasviöljy
Kasviöljy on kasveista saatavaa öljyä. Kasviöljyä valmistetaan yleensä kasvien tuottamista siemenistä tai pähkinöistä mutta myös muutamien kasvien, kuten oliivipuun ja öljypalmun, hedelmämallosta. Valmistuksesta ylijäävää osaa kutsutaan puristekakuksi. Merkittävimpiä kasviöljyn tuotossa käytettäviä kasveja ovat soija, öljypalmu, rypsi, rapsi, oliivipuu ja auringonkukka sekä erilaiset pähkinäkasvit, kuten maapähkinä (maapähkinäöljy). Kasviöljyjä käytetään ravintoöljyinä ruoanlaitossa, lääkinnällisesti aromaterapiassa, teollisuudessa saippuan valmistuksessa, liuottimina maaleissa sekä polttoaineena (biodiesel).
Kaikkia tärkeimpiä öljykasveja käytetään sekä ruoanvalmistukseen että teknisiin tarkoituksiin. Suurin osa maailmassa tuotetuista kasviöljyistä saadaan seuraavista kasveista (tilasto vuosilta 2007–2008):
Lukuihin sisältyy sekä ravintokäyttö että käyttö muihin tarkoituksiin.
Muita merkittäviä kasviöljyjä ovat:
Leijonat
Leijonat voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Bernd Rosemeyer
Bernd Rosemeyer (14. lokakuuta 1909 Lingen, Saksa – 28. tammikuuta 1938 Frankfurtin-Darmstadtin moottoritie, Saksa), oli saksalainen kilpa-autoilija.
Bernd Rosemeyer oli moottoriurheilutähti, joka aloitti uransa moottoripyörillä ja siirtyi vähitellen autoihin. Hän kilpaili vuosina 1935-1937 Auto Unionin tallissa ja saavutti GP-autojen Euroopan mestaruuden 1936. Rosemeyer osallistui 31 Grand Prix -kisaan ja voitti niistä kymmenen. Hän kuoli onnettomuudessa, joka sattui Frankfurtin ja Darmstadtin välisellä moottoritiellä järjestetyssä nopeuskilpailussa. Rosemeyer oli myös niitä harvoja kuljettajia, jotka osasivat hallita vuosien 1936–1937 hankalat Auto Union Type C:t.
Arvovaltainen Autosport-lehti asetti vuonna 2004 paremmuusjärjestykseen maailman kaikkien aikojen parhaat autourheilijat. Ykköseksi sijoitettiin Formula 1 -kuljettaja Gilles Villeneuve. Bernd Rosemeyer oli toinen ja kaksinkertainen F1-maailmanmestari Jim Clark kolmas. Vertailun vuoksi: listan kuudes oli Ayrton Senna, kahdeksas Mika Häkkinen ja yhdeksäs Michael Schumacher.
Luettelo Narnia-kirjasarjan sivuhahmoista
Luettelo sisältää C. S. Lewisin Narnia-kirjasarjassa esiintyviä hahmoja. Nimien perässä on sulkeissa alkuperäinen englanninkielinen nimi. Kirjoihin on viitattu luettelossa lyhentein.
Filip Vujanović
Filip Vujanović (montenegroksi: Филип Вујановић, s. 1. syyskuuta 1954 Belgrad) on Montenegron nykyinen presidentti. Hänet valittiin virkaansa 11. toukokuuta 2003. Tätä ennen hän on toiminut muun muassa oikeus- ja sisäministerinä Đukanovićin hallituksissa ja pääministerinä 1998–2003. Vuosina 2003–2006 Montenegro muodosti Serbian kanssa Serbia ja Montenegron valtioliiton. Vuodesta 2006 hän on itsenäisen, Serbiasta eronneen Montenegron ensimmäinen presidentti.
Vujanović opiskeli Belgradin yliopistossa oikeustiedettä ja työskenteli lakimiehenä vuoteen 1993. Hän on naimisissa ja hänellä on kaksi tytärtä ja poika.
Vujanović liittyi Demokraattiseen sosialistipuolueeseen 1993 presidentti Momir Bulatovićin kutsusta Jugoslavian lopettamisen jälkeen ja Serbia ja Montenegron muodostamisen aikaan.
Toimittuaan Milo Đukanovićin nimittämänä pääministerinä Vujanović nimitettiin 5. marraskuuta 2002 parlamentin puhemieheksi, jolloin hän sai presidentinviran Đukanovićin erottua ennenaikaisesti.
Vujanović sai joulukuun 2002 vaaleissa 86 % äänistä. Vaalit uusittiin kahteen kertaan, koska äänestysprosentti jäi alle laissa vaaditun 50 %. Viimeisellä kerralla tämä rajoitus poistettiin ja viimein toukokuussa 2003 valittiin presidentiksi 63 %:lla äänistä.
Vujanović valittiin toiselle kaudelle huhtikuussa 2008 ja kolmannelle huhtikuussa 2013.
Ranskalaisen elokuvan uusi aalto
Ranskalaisen elokuvan uusi aalto () henkilöityy joukkoon 1950- ja 1960-luvun tietämillä toimineita elokuvantekijöitä. Uuden aallon varsinaisen ytimen katsotaan muodostaneen Cahiers du cinéma -lehden kriitikoinakin toimineet François Truffaut, Jean-Luc Godard, Claude Chabrol, Jacques Rivette ja Eric Rohmer; tärkeänä taustahahmona vaikutti teoreetikko André Bazin (1918–1958). He ihailivat 1930-luvun ranskalaisohjaajia, kuten Jean Renoiria ja Jean Vigota, 1940-luvun italialaisia neorealisteja ja Hollywood-elokuvia (ohjaajista erityisesti Alfred Hitchcockia), joita Ranskassa taas näki Saksan miehitysvallan jälkeen. Muita vähintään merkittäviä uuden aallon ohjaajia olivat Alain Resnais, Jacques Demy ja Louis Malle.
Uuden aallon elokuvantekijöiden keskuudessa syntyi ajatus "auteurista", itsenäisesti toimivasta ohjaajasta, jonka henkilökohtainen näkemys tuottaisi omakohtaisia elokuvia. Tämä ilmeentyy mm. siinä, että ohjaajat käsikirjoittivat itse elokuvansa. Ohjaajat halusivat korostaa sitä, että jokaisella heistä on oma tyylinsä ja tapansa tehdä elokuvia.
Nimensä mukaisesti uusi aalto mullisti ranskalaisen elokuvateollisuuden. Ennen uutta aaltoa Ranskan elokuvateollisuus oli hyvin hierarkkinen ja suhtautui torjuvasti uusiin vaikutteisiin. Sen sijaan uusi aalto tarjosi pienen budjetin elokuvia ja uusia näyttelijöitä. Studioista siirryttiin Pariisin kaduille, ja ohjaajat vangitsivat uuden sukupolven elintavat, mm. kielenkäytön ja muodin.
Uusi aalto laukaisi samankaltaisia reaktioita myös muiden maiden elokuvateollisuudessa.
Uuden aallon aloituksena on pidetty nuoren ranskalaisen elokuvakriitikon François Truffaut'n esikoiselokuvaa "400 kepposta", nimenomaan sen ensi-iltaa Cannesin elokuvajuhlilla 4. toukokuuta 1959.
Samana vuonna valmistui myös kaksi muuta elokuvaa, jotka yhdessä muodostivat tukevan pohjan uudelle aallolle. Nämä elokuvat olivat Jean-Luc Godardin "Viimeiseen hengenvetoon" ja Alain Resnais'n "Hiroshima rakastettuni". Kuitenkaan Resnais'ta ei yleensä, syystä tai toisesta, lueta uuden aallon ohjaajaksi. Kuitenkin hänen elokuvansa vaikutus oli ja on yhtä huomattava kuin muidenkin, lukuun ottamatta Godardia ja Truffaut'ta, jotka olivat uuden aallon keskeisimpiä vaikuttajia.
Uusi aalto korosti ohjaajan asemaa, ja edelleenkin ohjaajalla on suurin valta elokuvaa tehdessä, mikä auttaa ohjaajaa toteuttamaan haluamansa vision. Osa ohjaajista, aidon auteur-ohjaajien tavoin, myös käsikirjoittaa yhä elokuvansa itse.
Uusi aalto myös vaikutti elokuva-alan asenteisiin. Keskeistä ei ole enää se, että elokuvan tarvitsisi noudattaa tai rikkoa sääntöjä. Elokuvan ei tarvitse välittää niistä. Kaikki on sallittua. Tämäkin on antanut vapautta elokuville.
Kaakeliuuni
Kaakeliuuni eli kakluuni on tulisija, joka muurataan perinteisesti kuppikaakeleista ja tiilistä.
Ensimmäiset kaakeliuunit olivat rakenteeltaan avoimien tulisijojen tapaan muurattuja ja niiden savukanavat johtivat suoraan piippuun. Niitä alettiin rakentaa Euroopan saksankielisellä alueella 1300-luvulla ja pohjoismaissa 1400-luvun jälkipuoliskolla. Suomen ensimmäisenä kaakeliuunina on pidetty uunia, joka rakennettiin Turun linnan linnantupaan vuonna 1543. On kuitenkin mahdollista, että kaakeliuuneja oli jo aiemmin esimerkiksi Laukon kartanossa Vesilahdella. 1700-luvun loppupuolella Ruotsissa huolestuttiin polttopuiden riittämisestä, joten ruotsalaiset kenraali Fabian Wrede ja arkkitehti Carl Johan Cronstedt saivat tehtävän 1775 ja kehittivät jo samana vuonna uuneihin kiertävän hormiston. Savu kiertää uunin sisällä, jolloin tiilet varastoivat lämpöä itseensä ja luovuttavat ne hitaasti ja tasaisesti huoneeseen.
Kuppikaakelit ovat osa uunin rakennetta ja niin ikään myös ne varastoivat lämpöä. Kuppikaakelien ansiosta perinteinen kaakeliuuni voidaan purkaa ja pystyttää uudelleen rikkomatta kaakeleita. Uunien tiilisisus kestää yleensä säännöllisessä käytössä 20–30 vuotta, mutta vanhoja toimivia kaakeliuuneja löytyy sadankin vuoden takaa.
Suomessa kaakeliuuniteollisuus kukoisti 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa. Suomessa toimineita kaakelitehtaita olivat mm. Turun kaakelitehdas Oy (nykyään Pukkila), Wilh. Andsténin Tehdas Oy (1842–1915), Arabia (uunien valmistus 1873–1916), Rakkolanjoen kaakelitehdas Oy (1877–1930), Oy Ruoholahden kaakelitehdas (1870–1908) sekä Tampereen kaakelitehdas Oy (1896–1912) ja tiettävästi myös Herttoniemen fajanssitehdas (1762–1845).
Ennen rakennuksia lämmitettiin ainoastaan kaakeliuuneilla. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen kuitenkin erilaiset lämmitysjärjestelmät kehittyivät vaihtoehdoiksi uunien rinnalle, ja 1930-luvulla kaakeliuuneja alettiinkin purkaa taloista.
Kaakeliuunit ovat aina seuranneet aikansa tyylisuuntauksia. 1700-luvulla rokokoon aikana sisustuksia alettiin suunnitella kokonaisvaltaisesti ja kaakeliuunistakin tuli entistä vahvemmin osa koko sisustusta. Kaakeliuuni on siis lämmitysjärjestelmän lisäksi sisustuselementti.
Nykyään kaakeliuuneiksi kutsutaan myös kaakeleilla (pelkillä sileillä laatoilla) päällystettyjä tulisijoja, mutta näissä kaakelit eivät ole osa uunin rakennetta. Kaakelointi on kuin missä tahansa muualla sisustuksessa, seinissä jne. Kaakeleita ei saa irti ehjinä.
Nykyisin kaakeliuuni voi olla varalämmön lähde, sen avulla voidaan säästää lämmityskustannuksissa ja se on edelleen tärkeä sisustuselementti.
Kankaanpään Maila
Kankaanpään Maila (KaMa) on kankaanpääläinen vuonna 1958 perustettu pesäpalloseura.
Kankaanpään Mailan miesten ykkösjoukkue pelaa Suomen korkeimmalla sarjatasolla Superpesis-sarjassa. Miesten kakkosjoukkue pelaa kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla, Suomensarjassa. Naisten joukkue pelasi naisten Superpesiksessä kaudella 2015, mutta KaMa ilmoitti tammikuussa 2016 luopuvansa kokonaan naisten pesäpallojoukkueesta.
KaMan miesten joukkue on pelannut yhteensä noin 30 kautta miesten ylimmällä sarjatasolla SM-sarjassa ja Superpesiksessä. Joukkue nousi ensimmäisen kerran kaudeksi 1968 ja pelasikin siellä 16 peräkkäistä kautta. KaMa voitti SM-hopeaa vuosina 1971 ja 1972 sekä SM-pronssia vuosina 1969 ja 1975. Viimeisin SM-mitali saavutettiin vuoden 1988 pronssimitalilla. Suomen mestaruutta KaMa ei ole koskaan voittanut, mutta 1975 ja 1986 tuli Suomen Cupin voitto. Vuonna 2012 KaMa voitti historiansa ensimmäinen Halli-SM-mitalin, kun loppuottelussa kaatui Vimpelin Veto jaksoin 2–0 (9–0, 1–0). KaMa putosi Superpesiksestä vuonna 2002, jolloin se ei saanut ainuttakaan sarjapistettä runkosarjassa ja jäi vielä toiseksi viimeiseksi putoamiskarsinnoissa. Kaudeksi 2011 miesten joukkue palasi takaisin Superpesikseen ja sijoittui sillä kaudella lopulta kuudenneksi pudottuaan puolivälieristä Raahea vastaan voitoin 4–1.
Seuran historian maineikkaimpia pelaajia ovat muun muassa moninkertainen lyöjäkuningas Seppo Uusi-Oukari ja moninkertainen etenijätilaston ykkönen Jorma Pajunen.
Etenijäkuningas:
Lyöjäkuningas:
Kärkilyöntikuningas:
Vuoden jokeri:
Vuoden lukkari:
Vuoden pesäpalloilija:
Vuoden tulokas:
Tsimši
Tsimši on penutikieliin kuuluva tsimši-intiaanien puhuma kieli. Tsimši muodostaa yhdessä gitksanin ja nisga'an kielten kanssa tsimšikielten ryhmän.
Kieli jakautuu kahteen murteeseen: eteläiseen tsimšiin (vaihtoehtoisia nimiä Sguxs, Old Klemtu)ja rannikkotsimšiin (Sm'algyax).
Kielen puhujat asuvat Brittiläisen Kolumbian pohjoisrannikolla (Terrace, Prince Rupert ja Kitimat) Kanadassa sekä Alaskan eteläisimmässä osassa Annettensaarella.
Kanadassa kielen puhujia on noin 750 (2002 Poser) ja 50 Yhdysvalloissa (2002). Puhujat ovat pääosin vanhuksia.
Tsimšin kielellä on laadittu sanasto ja kielioppi. Raamatun osia on käännetty 1885–1898.
Taitekerroin
Taitekerroin kuvaa sitä, miten aine vaikuttaa sähkömagneettiseen säteilyyn, toisin sanoen se kuvaa aineen optista tiheyttä. Taitekerroin riippuu materiaalista ja hieman myös sähkömagneettisen säteilyn aallonpituudesta. Väliaineessa sähkömagneettisen säteilyn nopeus muuttuu. Taitekertoimen symbolina käytetään kirjainta n, jonka arvo on valonnopeuden c suhde väliaineessa etenevän sähkömagneettisen säteilyn nopeuteen v.
Tyhjiön taitekerroin on yksi ja ilman taitekerroin on hieman yli yhden (noin 1,0003 normaaliolosuhteissa).
Valon etenemisnopeus väliaineessa on kääntäen verrannollinen taitekertoimen reaaliosaan. Taitekertoimen imaginääriosa kertoo miten valo absorboituu eli muuttuu lämmöksi aineessa.
Häviöttömän aineen taitekerroin on reaalinen.
Kahden aineen rajapinnalla valon nopeus muuttuu, mistä johtuu myös valon taittuminen. Valon taittuminen riippuu väliaineiden taitekertoimista Snellin lain mukaisesti: tulo- ja taitekulmien (formula_2 ja formula_3) sinien suhde on sama kuin aineiden taitekerrointen (formula_4 ja formula_5) suhteen käänteisarvo:
Osa valosta kuitenkin aina myös heijastuu takaisin. Heijastuminen on sitä voimakkaampaa, mitä suurempi taitekerroinmuutos rajapinnassa on. Kun valonsäde tulee optisesti tiheämmästä aineesta harvempaan tietyillä edellytyksillä tapahtuu kokonaisheijastus, jolloin kaikki valo heijastuu. Näin tapahtuu, jos tulo­kulman sini formula_7 on suurempi kuin aineiden taite­kerrointen suhde, jolloin Snellin lain mukaista taite­kulmaa ei voida laskea, koska minkään kulman sini ei ole suurempi kuin 1. Tämä tapahtuu sitä pienemmillä tulokulmilla, mitä suurempi on sen aineen taitekerroin, josta valo tulee rajapinnalle.
Tavallisen ikkunalasin taitekerroin on 1,5, veden noin 1,33 ja eräiden raskaiden metallioksidien 2. Jalokivien taitekerroin on erityisen suuri, minkä vuoksi ne välkehtivät voimakkaasti. Useimmilla muilla kuin ferromagneettisilla aineilla taitekerroin on suhteellisen permittiivisyyden neliöjuuri. Permittiivisyys on mitta aineen sähköiselle polarisoituvuudelle sähkökentässä. Tämä ei kuitenkaan päde aineille, joiden molekyylit ovat vahvasti poolisia kuten vesi, jonka suhteellinen permittiivisyys on noin 81, mutta taitekerroin 1,33.
Lapaluu
Lapaluu () on hartian luihin kuuluva luu. Se on kolmikulmainen litteä luu, joka sijaitsee selässä kylkiluiden takana ja niveltyy solisluuhun sekä olkaluuhun. Lapaluu toimii useamman yläraajaa liikuttavan lihaksen lähtöalueena.
Kavio- ja sorkkaeläinten lapaluuhun on liittyneenä suurehko lapaluun rusto () ja se lisää lihasten kiinnittymispinta-alaa sekä toimii tärinänvaimentimena. Lihansyöjien lapaluun rusto on vain pieni kaistale lapaluun päällä. Lapaluun rusto kalkkeutuu ja haurastuu iän myötä.
Lapaluun lateraalisella puolella on lapaluun harjanne (), jonka keskellä oleva kyhmy () puuttuu lihansyöjiltä. Harjanteen alaosassa on olkalisäke (), joka puuttuu hevoselta ja sialta. Lihansyöjillä olkalisäkkeessä on ventraalinen uloke (), mutta kissoilla on myös kaudaalinen uloke (). Lapaluun harjanne jakaa lapaluun lateraalisen puolen kaudaaliseen ja kranialiseen osaan. Päänpuoleinen harjanteen viereinen kuoppa on fossa infraspinata ja hännänpuoleinen kuoppa fossa supraspinata.
Lapaluun alaosassa on nivelkuoppa, johon olkaluu niveltyy.
Córdoban kalifaatti
Córdoban kalifaatti (arab. خلافة قرطبة, "Khilāfat Qurṭuba") oli islamilainen dynastia, joka hallitsi alueita Iberian niemimaalla ja Pohjois-Afrikassa Córdoban kaupungista käsin vuosina 929–1031. Kalifaatti syntyi kun Abd ar-Rahman III otti 16. tammikuuta 929 itselleen kalifin tittelin - sitä ennen Córdoban hallitsijat olivat käyttäneet emiirin titteliä. Kalifaatin lyhyt aikakausi oli kaupan ja kulttuurin kukoistuskautta; monet islamilaisen Espanjan mestariteokset, kuten Córdoban suuri moskeija, luotiin tällöin. Kalifaatti hajosi käytännössä jo 1010 syttyneeseen sisällissotaan, mutta oli muodollisesti olemassa vuoteen 1031, jonka jälkeen se jakautui useisiin itsenäisiin taifoihin.
Damaskoksen umaijadikalifaatin kaaduttua vuonna 750 dynastian perillinen Abd ar-Rahman I vietti kuusi vuotta vainoajiaan paossa, kunnes saapui Espanjaan, jossa voitti paikalliset muslimihallitsijat ja perusti Córdoban emiraatin. Emiraatin hallitsijat käyttivät titteliä emiiri tai sulttaani 900-luvulle, jolloin valtakuntaa uhkasi Pohjois-Afrikkaan asettunut ismailiittišiialaisten fatimidien dynastia. Fatimidien vaatiessa kalifiutta Bagdadin abbasideilta, Abd ar-Rahman päätti vastapainoksi vaatia kalifin titteliä itselleen. Tällä hän sai arvovaltaa alaistensa joukossa, ja titteli säilyi senkin jälkeen kun fatimidit oli torjuttu. Kalifaatin valta laajeni Algeriaan. Iberian niemimaan pohjoisosien kristittyjen kuningaskuntien kuten Navarran ja Aragonin oli vaikea vastustaa kalifaattia ja ne joutuivat luovuttamaan sille alueita. Vuonna 995 maurit hävittivät Barcelonan ja 997 Santiago de Compostelan. Viimeisen kalifin Hisham III:n kuoleman jälkeen valtakunta hajosi itsenäisiin taifoihin, jotka säilyivät, kunnes kristityt valloittivat ne 1400-luvun reconquistassa.
Kalifaatin asukkaista vain pieni osa oli arabitaustaisia. Toisuskoiset alamaiset saivat pitää uskontonsa, oikeusjärjestyksensä ja kielensä. Asukkaiden panos kalifaattiin oli se, että heidän oli maksettava sille veroa. Verotulot olivat niin suuret, että kalifaatti saattoi ylläpitää vahvaa armeijaa ja hallitsevan luokan ylellistä elämää. Hallitsija oli yksinvaltias ja hänen voimavaranaan olivat orjasotilaat ja palkkasoturit. Järjestelmän heikkoutena oli se, että kansa ei tuntenut valtiota omakseen. Hallitsijan valta taas perustui hallitsevan luokan kyvykkyyteen, joten heikko hallitsija aiheutti kuohuntaa palatsin sisällä. Kiinteää vallanperimysjärjestystä ei ollut.
Kalifaatin talous perustui kauppaan, kehittyneeseen käsityöläisyyteen ja uusimpiin maanviljelytekniikoihin. Córdobalaisesta kultarahasta tuli ajan tärkein valuutta. Córdoban valtakuntaa voidaan pitää Euroopan ensimmäisenä kaupunkikulttuurina Rooman häviön jälkeen. Pääkaupunki Córdobassa oli 100 000 asukasta ja se oli todennäköisesti aikansa Euroopan tärkein keskus.
Kalifi Al-Hakam II:n perustamassa kirjastossa oli 400 000 nidettä. Córdoban kalifaatti on tunnettu filosofiastaan, tieteestään sekä antiikin teosten kääntämisestä, joka toi ne keskiaikaisen Euroopan ulottuville.
Suomen Metsästysmuseo
Suomen Metsästysmuseo on Riihimäellä sijaitseva metsästysaiheinen museo.
Suomen Metsästäjäliitto perusti metsästysmuseon jo vuonna 1930. Museorakennusta ei tuolloin kuitenkaan vielä ollut, ja toiminta oli pääasiassa esinekeruuta. Sota katkaisi museotoiminnan, mutta 1960-luvulla professori C. A. Borgström ryhtyi ajamaan hanketta eteenpäin. Tila löytyi, ja Suomen metsästys- ja riistanhoitomuseo avattiin alun perin Porvoossa 1972 Luonnontieteellisen museon yhteyteen.
Jo 1970-luvun aikana Porvoon tilat jouduttiin toteamaan liian ahtaiksi, eikä uutta tilaa onnistuttu löytämään samasta kaupungista. 1980-luvun puolivälissä perustettiin Suomen Metsästysmuseoyhdistys r.y. edistämään museon toimintaa. Riihimäeltä Suomen Lasimuseon vierestä löytyi sopiva tontti, johon Riihimäen kaupunki tarjoutui rakentamaan uuden museorakennuksen ja vastaamaan sen kiinteistökustannuksista. Museo muutti vastavalmistuneisiin tiloihin helmikuussa 1990, ja näyttely avattiin yleisölle 6. kesäkuuta.
Ohutkalvo-optiikka
Ohutkalvo-optiikka on tekniikka, jota tarvitaan useimmissa optisissa laitteissa.
Valon kulkiessa linssin tai lasilevyn läpi osa valosta heijastuu esineen kummaltakin pinnalta. Tämä heijastunut valo vähentää valonläpäisyä, mutta yleensä vielä pahempi ongelma on, että tämä heijastunut valo kulkeutuu hallitsemattomasti epätoivottuun paikkaan. Kiikareissa ja kameroissa tämä valo heikentää kuvan kontrastia ja erotuskykyä.
Päällystämällä optisten elementtien pinta sopivalla ohutkalvolla voidaan valon heijastusta vähentää. Jos ohutkalvon taitekerroin on neliöjuuri linssin taitekertoimesta, niin heijastus katoaa aallonpituudella, joka on neljä kertaa kalvon paksuus. Käytännössä heijastus on minimoitava jollakin aallonpituusvälillä (esimerkiksi kiikareissa koko näkyvän valon alueella) ja se saadaan aikaan käyttämällä päällekkäin useita ohutkalvokerroksia, joissa on eri taitekerroin ja paksuus. Tällöin heijastus ei mene täysin nollaksi, mutta se saadaan hyvin pieneksi laajalla aallonpituusalueella.
Ohutkalvojen paksuus on 50–500 nm ja ne kasvatetaan höyrystämällä tai sputteroimalla materiaali optisen elementin pinnalle. Höyrystämisessä ainetta kuumennetaan niin paljon, että siitä irtoaa molekyylejä kaasufaasiin. Sputteroinnissa ainetta pommitetaan nopeilla jalokaasuioneilla, jotka irrottavat molekyylejä kaasuksi. Tyhjiössä (paine luokkaa 1 Pa) nämä molekyylit lentävät pinnalle, joka halutaan pinnoittaa.
Kasvavan ohutkalvon paksuutta seurataan yleensä optisella interferometrillä.
Valonheijastumisen lisäksi ohutkalvo-optiikalla voidaan valmistaa optisia suodattimia ja peilejä.
Malcolm David Kelley
Malcolm David Kelley (s. 12. toukokuuta 1992 Bellflower, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja, joka aloitti uransa viisivuotiaana. Hän on muun muassa esiintynyt elokuvissa "Tapaus Antwone Fisher" ja "You Got Served" sekä televisiosarjoissa "Amyn lailla" ja "Kovan onnen kundi".
Malcom esiintyi myös televisiosarjassa "Lost" Walt Lloydina, joka on yksi päähahmoista ensimmäisellä tuotantokaudella (2004–2005). Toisella kaudella (2005–2006) hänet nähtiin roolissaan satunnaisesti. Hän palasi rooliinsa kolmannen tuotantokauden viimeisessä jaksossa "Peili", neljännen tuotantokauden jaksoissa "Tapaa Kevin Johnson" ja "" sekä viidennen tuotantokauden jaksossa "Benthamin elämä ja kuolema".
Vuonna 2012 Kelley ja hänen entinen näyttelijäkollegansa Tony Oller perustivat popduo MKTO:n. Yhtye sai levytyssopimuksen Columbia Recordsin kanssa ja julkaisi duon nimeä kantavan esikoisalbumin vuoden 2014 tammikuussa.
Malcolm David Kelley oli elämästään ensimmäiset 11 kuukautta orpokodissa, jolloin Kelleyn perhe adoptoi hänet. Pienikokoisuudestaan huolimatta hän harrastaa jalkapalloa ja koripalloa.