hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Marita Lindquist
Marita Elisabeth Lindquist (o.s. Gustafson; 10. marraskuuta 1918 Helsinki – 7. kesäkuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen lastenkirjailija, runoilija, kielenkääntäjä ja toimittaja, joka kirjoitti ruotsiksi. Hän aloitti kirjallisen uransa nimellä Marita Gustafson.
Lindquist kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1937 ja opiskeli sen jälkeen kieliä. Hän kirjoitti satoja laulutekstejä ja säännöllisesti runoja "Hufvudstadsbladetiin", jota hän avusti toimittajana ja kolumnistina 50 vuotta (1954–2004). Hän työskenteli 30 vuotta Yleisradiossa, muun muassa ruotsinkielisen Skol-TV:n ohjelmapäällikkönä ja radiotoimittajana.
Hänen tuotantoonsa kuuluu nelisenkymmentä lastenkirjaa, kuten "Maleenan joulu" () sekä "Santtu ja Ellinoora" -sarja (ruots. "Toffe och Andrea"). Lastenkirjat ovat yleensä tyyliltään realistisia. Romaani "Maleenan joulu" on omaelämäkerrallinen: 12-vuotias Maleena menettää äitinsä, niin kuin kirjailijallekin oli tapahtunut. Monesti hahmot ovat keksittyjä, mutta esimerkiksi "Santtu ja Ellinoora" -kirjoihinsa hän sai inspiraation lapsenlapsistaan.
Lindquistille myönnettiin Valtion kirjallisuuspalkinto (1973, 1975), Topelius-palkinto (1982), Lastenkulttuurin valtionpalkinto (1989) sekä Längmanin palkinto 2008, ja hänen kirjojaan on käännetty useille kielille, muun muassa suomeksi, saksaksi ja puolaksi.
Lindquistillä oli kaksi tytärtä, Marika (Kuusakoski) ja Anki.
Kantatie 70
Kantatie 70 oli Pohjois-Karjalassa Tohmajärven kunnassa Onkamosta Niiralan rajanylityspaikalle kulkenut kantatie. Tien pituus oli 33 kilometriä. Tie oli itäisin osa Sinistä tietä, ja se välitti Venäjälle Värtsilään ja Sortavalaan suuntautuvaa liikennettä. Tie kuului yleiseurooppalaiseen TERN-tieverkkoon. Vuonna 2010 tiestä tuli osa valtatietä 9, ja tienumero 70 poistui käytöstä.Vuoden 1939 tienumerointijärjestelmässä kantatie 70 oli Joensuun ja Varkauden välinen tie, josta 1970- ja 1980-lukujen taitteessa tuli osa valtatietä 23.
Onkamon ja Niiralan välinen kantatie 70 oli vuoden 1938 tienumerointijärjestelmässä osa Sortavalan ja Kajaanin välistä valtatietä 18. Moskovan välirauhansopimuksen alueluovutusten jälkeen tie katkesi uudelle rajalle. Onkamon ja Niiralan välinen tie jäi maantieksi, joka myöhemmin sai numeron 490. Numeron 70 tie sai vuoden 1996 tienumerouudistuksessa. Vuonna 2010 tiestä tuli osa valtatietä 9, ja tienumero 70 poistui käytöstä
Inkeri Karvonen
Inkeri Karvonen (s. 4. tammikuuta 1942, Kemijärvi) on suomalainen lastenkirjailija ja opettaja.
Karvonen oli evakkolapsi ja päätyi lopulta Sallaan. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi vuonna 1964 ja on hoitanut opettajan työtä siitä lähtien mm. Joutsassa ja vuosikymmeniä Kannuksessa.
Karvosella on aviomies Olli (naimisissa vuodesta 1963), kahdeksan lasta sekä useita lapsenlapsia. Hänen tyttärensä Silja on aviossa Helsingin Sanomien kustantajan ja vastaavan päätoimittajan Mikael Pentikäisen kanssa.
Karvonen kuuluu vanhoillislestadiolaiseen herätysliikkeeseen.
Yhteisresurssi
Yhteisresurssi on taloustieteessä luonnon tarjoama tai ihmisten tekemä hyödyke, jonka käyttöä on hankalaa tai kallista kontrolloida. Toisin kuin julkishyödykkeen tapauksessa, yhteisresurssin ongelmana on liiallinen käyttö. Liikakäyttöä voidaan rajoittaa esimerkiksi kiintiöin.
Perinteisiä esimerkkejä yhteisresursseista ovat yhteisessä käytössä olevat kalavedet ja laitumet. Klassinen esimerkki laidunten käytöstä tunnetaan nimellä yhteismaan ongelma. Kaupungeissa yhteisresuresseja ovat tieverkko ja puhdas ympäristö. Näiden resurssien liiallisesta käytöstä on seurannut kalakantojen romahdukset, kaupunkien ruuhkat ja luonnon saastuminen.
Yhteisresurssien tutkijoihin kuuluu Nobel-palkittu taloustieteilijä Elinor Ostrom.
George Robert Gray
George Robert Gray (8. kesäkuuta 1808 Chelsea – 6. toukokuuta 1872 Lontoo) oli englantilainen eläintieteilijä ja kustantaja.
Hänen isänsä oli eläintieteilijä, farmakologi ja kasvitieteilijä Samuel Frederick Gray (1766–1828). Myös hänen veljensä John Edward Gray (1800–1875) oli eläintieteilijä.
George Gray aloitti assistenttina British Museumissa 1831. Hänen ensi työnsä oli hyönteisten luettelointi ja 1833 hän julkaisi teoksen "Entomology of Australia". Hän vaikutti omalla osallaan Georges Cuvierin Animal Kingdom teoksen julkaisemiseen englanniksi. Gray kuvaili tieteelle lukuisia päiväperhoslajeja (Lepidoptera). Hän johti British Museumin lintutieteellistä osastoa 41 vuotta. 1866 hänet kutsuttiin Royal Societyn jäseneksi.
Gray kuvaili ja nimesi tieteelle useita lintulajeja, muun muassa jääkuikan. Hänen nimensä annettiin jättiläissirkkalinnulle ("Locustella fasciolata"), Gray's Grasshopper Warbler.
Antony Hewish
Antony Hewish (s. 11. toukokuuta 1924) on brittiläinen radioastronomi. Hän oli ensimmäinen tähtitieteilijä, joka palkittiin Nobelin fysiikanpalkinnolla vuonna 1974 yhdessä Martin Rylen kanssa. Hewish on Cambridgen yliopiston Cavendish-laboratoriossa emeritusprofessori ja tutkimusryhmän jäsen.
Hewishin opinnot Cambridgen yliopistossa keskeytyivät toisen maailmansodan takia. Hänet kutsuttiin ilmavoimiin, missä hän osallistui tutkan kehitystyöhön yhdessä Martin Rylen kanssa. Sodan jälkeen hän teki opintonsa loppuun ja liittyi Rylen tutkimusryhmään sai viran Cavendishin laboratoriossa. Hewish väitteli 1952. Ryhmä rakensi suuren radioteleskoopin, jonka avulla yksi Hewishin jatko-opiskelijoista, Jocelyn Bell Burnell, havaitsi radiolähteen, jota myöhemmin alettiin kutsua pulsariksi. Se, että Hewish ja Ryle saivat Nobelin mutta Bell ei kuulunut joukkoon, on herättänyt arvostelua. Toisten mielestä Bellin olisi ilman muuta kuulunut saada osuutensa Nobelista, toisten mukaan palkintoon johti laajempi tutkimustyö, muun muassa Rylen panos SAR-tutkien kehitystyössä.
Ulkosuodatin
Ulkosuodatin on nimitys akvaarioissa käytettävästä suodatintyypistä. Periaatteessa nimityksellä voitaisiin ymmärtää kaikkia suodatintyyppejä jotka sijaitsevat varsinaisen vesialtaan ulkopuolella mutta yleensä ulkosuodattimella tarkoitetaan nimenomaan altaan ulkopuolelle asennettavaa ulkopönttösuodatinta. Joten esimerkiksi valutussuodatinta tai leijuhiekkasuodatinta ei yleensä kutsuta ulkosuodattimeksi vaikkakin usein sijaitsevat altaan ulkopuolella.
Ulkosuodatin on toiminta perusperiaatteeltaan melko yksinkertainen vaikkakin on olemassa myös varsin pitkälle kehitettyjä jaksoittaisella vedenohjausjärjestelmillä ja lämmitysvastuksilla varustettuja versioita. Vesi siis johdetaan lappoperiaatteella imuputkea pitkin altaan reunan yli letkuja pitkin itse suodattimen alaosaan. Sieltä vesi kulkeutuu suodatusmassojen läpi kohti laitteen kannessa olevaan pumppuun,josta vesi pumpataan letkuja pitkin ja suihkuputkien välityksellä takaisin altaaseen. 
Ulkosuodattimen suodatustoimintaperiaate on laaja-alainen. Yleensä se toimii sekä mekaanisena suodattimena eli sihtinä ja sen lisäksi vaihtelevissa määrin biologisena suodattimena. Suodatusmateriaalivalinnoista riippuen laite voi toimia myös kemiallisena suodattimena. Muita tehtäviä ulkosuodattimella on vesikierron varmistaminen ja lämpökerrostumien tasaaminen altaassa.
Ulkosuodatin on sisäsuodattimen ohella yleisin akvaarioissa käytetty suodatintyyppi. Miltei kaikki käytössä olevat laitteet ovat teollisesti valmistettuja, koska tyyppi sopii siihen hyvin. Yleisimmät valmistusmaat ovat Saksa ja Italia. Myös kaukoidässä on laitevalmistusta. Tunnetuimpia tuotemerkkejä Suomessa ovat esimerkiksi Eheim, Fluval, Sacem ja Sera.
Irlannin tasavallan jalkapallomaajoukkue
Irlannin tasavallan jalkapallomaajoukkue edustaa Irlannin tasavaltaa kansainvälisissä miesten jalkapallokilpailuissa. Se toimii Irlannin tasavallan jalkapalloliiton (FAI) alaisuudessa.
Aikaisemmin koko Irlanti pelasi yhteisellä joukkueella, jonka seuraaja on nykyinen Pohjois-Irlannin maajoukkue. Irlannin tasavallan jalkapalloliiton edeltäjä Irlannin vapaavaltion jalkapalloliitto perustettiin 1923 ja maajoukkue pelasi ensimmäisen ottelunsa Torinossa Italiaa vastaan 1926. Vaikka Irlannin maajoukkue osallistui arvokilpailukarsintoihin 1930-luvulta lähtien, se esiintyi ensimmäistä kertaa arvokilpailuissa vasta vuoden 1988 Saksan EM-kilpailuissa. Tätä seurasi paikka vuoden 1990 Italian MM-kilpailuissa. Vaikka jalkapallo on Irlannissa perinteisesti jäänyt muiden lajien varjoon, on Irlannin jalkapallomaajoukkue pärjännyt kansainvälisesti melko hyvin viime vuosina. Suurin osa maajoukkuepelaajista pelaa Englannin sarjoissa.
MM-kilpailut:
EM-kilpailut:
Ranskan Guinea
Ranskan Guinea () oli Ranskan siirtomaa, joka oli osa Ranskan Länsi-Afrikkaa. Se sijaitsi silloisten Brittiläisen Sierra Leonen (nykyinen Sierra Leone) ja Portugalin Guinean (nykyinen Guinea-Bissau) välissä. Ranskan Guinean rajat muuttuivat ajan myötä, mutta vuonna 1958 ne olivat samat nykypäivän itsenäisen Guinean rajojen kanssa.
Alue joutui Ranskan yliherruuden alaisuuteen 1800-luvun keskivaiheilla, ja vuonna 1891 siitä tehtiin erillinen siirtomaa, jonka rajat olivat samat kuin aikaisemman siirtomaan Rivières du Sudin (1882–1891). Aluetta olivat vaatineet itselleen myös Iso-Britannia, Saksa ja Portugali, jotka kuitenkin olivat jo sitä ennen luopuneet vaatimuksistaan.
Ranska hallitsi Guineaa vuoteen 1958. Valtio itsenäistyi Ranskasta vuonna 1958 Charles de Gaullen vuoden 1958 perustuslain hylkäämisen jälkeen. Tällöin Ranskan Guinea oli ainoa siirtomaa, joka hylkäsi uuden perustuslain. Ranskan Guineasta tuli nykypäivän Guinea, pitäen ranskan virallisena kielenään.
NHL-kausi 1930–1931
Kausi 1930–1931 oli National Hockey Leaguen 14. kausi. Sen aikana kymmenen joukkuetta pelasi kukin 44 runkosarjaottelua. Stanley Cupin vei toisen kerran peräkkäin Montreal Canadiens, joka kukisti Chicago Black Hawksin otteluvoitoin 3–2 viiden pelin loppuottelusarjassa.
Kauden aikana Art Ross teki katkeran valituksen Stanley Cup -finaalien toteutustavasta. Montreal Canadiens oli nimittäin voittanut hänen joukkueensa kahdessa peräkkäisessä pelissä kaudella 1929–30. Valituksen seurauksena NHL:n johtokunta päätti, että loppuottelusarja pelattaisiin jatkossa paras viidestä -järjestelmällä.
Suuri lamakausi oli alkanut verottaa NHL:ää. Taloudellisten ongelmien selvittämiseksi Pittsburgh Pirates muutti Philadelphiaan, ja siitä tuli Philadelphia Quakers, mutta joukkueessa ei ollut mitään, millä se olisi voittanut otteluita tai faneja puolelleen. Tarkoituksena oli, että joukkue viipyisi Philadelphiassa vain siihen asti, kunnes Pittsburghiin saataisiin uusi areena. Hallia ei kuitenkaan rakennettu, joten joukkueen historia päättyi ainoastaan yhden uudessa kaupungissa vietetyn kauden jälkeen. Myös Ottawa Senators oli taloudellisissa vaikeuksissa, mutta muuttamisen sijaan joukkue myi tähtensä ja tulevan Hockey Hall of Fame -pelaajan King Clancyn Toronto Maple Leafsille 35 000 dollarista ja kahdesta pelaajasta. Tämä vahingoitti joukkuetta, ja yleisömäärät vähenivät entisestään. Tosin vaikka ottelu Philadelphia Quakersia vastaan ei juurikaan kerännyt yleisöä, seurasi Montreal Canadiensin voittoa Ottawasta yli 10 000 silmäparia. Ottawan fanit olivat selvästikin valikoivia sen suhteen, mitä joukkueita he tulivat katsomaan.
Runkosarjan pistepörssin voitti Howie Morenz, joka houkutteli lamakaudesta huolimatta runsaasti yleisöä NHL-kaukaloihin muuallakin kuin Montrealissa. Detroit Cougars vaihtoi kaudelle 1930-31 nimensä Detroit Falconsiksi.
"Lyhenteiden selitys: O = Ottelut, M = Maalit, S = Syötöt, P = Pisteet, RM = Rangaistusminuutit"
Pudotuspeleissä kummankin divisioonan sijoille 2-3 sijoittuneet pelasivat vastakkaisen divisioonan joukkueita vastaan pääsystä välieriin. Välieriin pääsivät suoraan divisioonien voittajajoukkueet. välierissä kohtasivat toisensa divisioonien voittajat, sekä ensimmäiseltä kierrokselta jatkoon päässeet. Puolivälierissä paremmuuden ratkaisivat kahden ottelun yhteismaalit. Divisioonavoittajien välierä ja loppuottelu pelattiin paras viidestä menetelmällä. 
Chicago Black Hawks otti varhaisen 2–1-johdon ensi kertaa paras viidestä -järjestelmällä pelatussa loppuottelusarjassa. Montreal Canadiens tuli kuitenkin takaisin peliin mukaan ja voitti sarjan lopulta 3–2. Tämä oli joukkueen toinen peräkkäinen Stanley Cup -voitto.
Ikaalisten vaakuna
Ikaalisten vaakunan on suunnitellut Pentti Papunen. Vaakunan selitys on ”kultaisessa kentässä sininen paalu, jossa kolme hopeista airoa vieretysten”, ja se on alun perin vahvistettu Ikaalisten maalaiskunnan kunnanvaakunaksi 17. huhtikuuta 1956. Vaakunan sininen paalu ja airot kuvaavat vesireittien merkitystä alueelle aina pohjankäynnistä siihen aikaan saakka, kun kirkkoveneitä vielä käytettiin. Ikaalisten kauppala otti vaakunan käyttöönsä maalaiskunnan kanssa tehdyn kuntaliitoksen yhteydessä vuonna 1972.
Alkuperäinen Ikaalisten epäitsenäiselle kauppalalle 16. lokakuuta 1961 vahvistettu vaakuna oli myös Papusen suunnittelema. Sen vaakunaselitys on ”sinisessä kentässä hopeinen aaltokoroinen paalu, josta versoo kummallekin puolen kolme kultaista lehmuksen lehteä”. Vaakunan aaltokoroinen paalu kuvastaa kauppalan sijaintia vesistön äärellä ja lehmuksen lehdet jalopuuistutuksia.
George Lakoff
George P. Lakoff (s. 24. toukokuuta 1941) on lingvistiikan (ja erityisesti kognitiivisen lingvistiikan) professori Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä, missä hän on opettanut vuodesta 1972 lähtien. Vaikka osa hänen tutkimustyöstään onkin keskittynyt kielitieteen yleisiin ongelmiin, kuten kielellisten konstruktioiden kieliopillisuuteen, hän on tunnetuin ideoistaan metaforien keskeisyydestä ihmisen toiminnassa, poliittisessa käyttäytymisessä ja yhteiskunnassa. Lakoff on myös perustanut progressiivisen ajatusmyllyn, Rockridge Instituten.
Lakoff aloitti uransa oppilaana ja myöhemmin opettajana transformationaalisen kieliopin parissa, jonka oli kehittänyt MIT:n professori Noam Chomsky. 1960-luvun loppupuolella hän kuitenkin liittyi muutamien muiden alan entisten oppilaiden joukkoon, ja ryhtyi levittämään generatiivisen semantiikan sanomaa vaihtoehtona Chomskyn generatiiviselle syntaksille. Lakoffin ja Chomskyn erimielisyydet aikaansaivat eri kielitieteilijöiden välillä tulisia ja katkeria väittelyitä.
Lakoffin alkuperäinen teoria konseptuaalisesta metaforasta julkaistiin Mark Johnsonin kanssa kirjoitetussa kirjassa "Metaphors We Live By" vuonna 1980.
Läntisen tieteen perinteessä metafora on nähty ainoastaan kielellisenä konstruktiona. Lakoffin tutkimuksen ydin on ollut hänen argumenttinsa, että metaforat ovat ensisijaisesti mielellisiä konstruktioita, ja että ne ovat keskeisiä ajattelun kehityksessä. Ajattelu ilman metaforia on Lakoffin mukaan mahdollista vain, kun kyseessä puhtaasti fyysinen todellisuus. Mitä abstraktimpi ajatus, sitä useampia kerroksia metaforia tarvitaan sen ilmaisuun. Ihmiset eivät itse huomaa näitä metaforia useista syistä. Yksi syy on, että metaforat ovat 'kuolleet' emmekä enää tunnista niiden alkuperää. Toinen syy on, ettemme vain kiinnitä huomiota siihen, mitä tapahtuu.
Esimerkiksi väittelytilanteessa piilevä metafora on sodankäyntiin liittyvä:Lakoff mielsi ajattelun kehityksen parempien metaforien kehityksenä. Jonkun alan tiedon soveltaminen toisella alalla tarjoaa uusia näkökulmia ja ymmärrystä.
Etniseltä taustaltaan Lakoff on juutalainen.
Madagaskarin petoeläimet
Madagaskarin petoeläimet tai falanukit ("Eupleridae") on ainoastaan Madagaskarin saarella elävä petoeläinten heimo. Se koostuu kahdesta alaheimosta, joista toinen, "Euplerinae", luettiin aiemmin sivettieläimiin, toinen, "Galidiinae" taas mangustien heimoon.
Nakasu-Kawabatan metroasema
Nakasu-Kawabatan metroasema () on Fukuokan kaupungin Hakatan suuralueella sijaitseva metroasema. Nakasu-Kawabatan asema on yhdeksäs asema Kūkō-linjalla Meinohaman aseman päästä lukien ja ensimmäinen asema Hakozaki-linjalla. Asema on avattu 20. huhtikuuta 1982.
Asema on rakennettu kolmeen kerrokseen maan alle, joista päällimmäinen on sisäänkäyntikerros, jossa sijaitsevat portit ja lipunmyynti. Keskimmäinen kerros on Kūkō-linjan käytössä, alempi Hakozaki-linjan käytössä. Raiteet yhdistyvät ennen Tenjinin asemaa ja junat jatkavat vuorotellen Meinohamaan asti.
Tärkeitä paikkoja ja rakennuksia aseman lähistöllä ovat esimerkiksi:
Ikaalisten Tarmo
Ikaalisten Tarmo on vuonna 1908 perustettu ikaalislainen pesäpallon erikoisseura. Tarmon joukkue voitti naisten pesäpalloilun Suomen mestaruuden kolmasti peräkkäin vuosina 1985–1987 ja neljännen kerran vuonna 1991. Seuran tunnetuimpiin pelaajiin kuuluvat muun muassa Päivi Ikola (Lähteenmäki), Anne Ylinen (Herttua), Minna Vienola (Marjamäki) ja Johanna Nieminen.
Vuosina 1908–1976 Tarmo toimi urheilun yleisseurana, jonka puitteissa harrastettiin lähes kaikkia mahdollisia urheilulajeja, joiden harrastamiseen paikkakunnalla oli ylipäätään mahdollisuus. Vuonna 1922 perustettiin urheiluseura Ikaalisten Urheilijat, jonka alaosastoksi myös Tarmo liittyi. Samana vuonna Tahko Pihkala laati pesäpallon ensimmäiset lajisäännöt. Heti ensimmäisenä vuonna Tarmo ylti valtakunnallisen mestaruussarjan välieriin, jossa kuitenkin hävisi Helsingin Pallonlyöjille. 1970-luvun alussa aloitettin myös tyttöjen pesäpallotoiminta Seppo Lemolan johdolla. Vuonna 1977 Tarmon pesäpallotoiminta eriytettiin omaksi erikoisseurakseen Ikaalisten Urheilijoiden pesäpallo-osastosta.
Naisten joukkue pysyi kasassa vielä viisi vuotta viimeisen mestaruuden jälkeen vaihtelevalla menestyksellä. Viimeinen saavutus oli kesällä 2006 pääsy ykkössarjan karsintoihin, joissa kuitenkin tuli tappio Hämeenkyrön Räpsälle.
Miesten SM-sarjaan seura nousi kaudeksi 1980. Ykkössarjassa joukkue taisteli ensin säilymisestään 1981 ja vuonna 1982 nousi jälleen mestaruussarjaan. Vuonna 2011 Tarmo solmi farmisopimuksen Superpesistä pelaavan Kankaanpään Mailan kanssa. Tarmo luopui Miesten suomensarjan sarjapaikastaan kaudelle 2013 ja joukkue fuusioitiin KaMan joukkueeseen.
Kaudella 2013 Tarmon ainoa aktiivinen joukkue oli E-pojissa.
Syksyllä 2017 Tarmo ilmoitti elvyttävänsä toimintansa sekä miesten että naisten suomensarjajoukkueilla. Naisten puolelle joukkue tulee sarjapaikan siirtona Hämeenkyrön Räpsältä. Miesten puolella suomensarjajoukkue puolestaan rakentuu Manse PP:n ja Kankaanpään Mailan kanssa tehtyjen seurasopimusten pohjalle. Sopimus hyödyttää kaikkia osapuolia sillä näin saadaan rakennettua alueen junioreille mielekäs pelaajapolku junioreista Tarmon suomensarjajoukkueesseen ja edelleen Mansen ykköspesisjoukkueeseen ja KaMa:n superpesisjoukkueeseen.
Etenijäkuningatar:
Lyöjäkuningatar:
Kärkilyöntikuningatar:
Vuoden jokeri:
Vuoden lukkari:
Vuoden pesäpalloilija:
Vuoden pelinjohtaja:
Parkanon vaakuna
Parkanon vaakunassa on sinisessä kentässä aaltokoroinen kultahirsi ja sen päällikkeenä pystyssä kultainen mänty, jonka kuoritut kyljet ovat hopeiset. Männyn latvan molemmin puolin on saatteena seitsemänsakarainen hopeinen tähti. Vaakunan on suunnitellut Germund Paaer ja se otettiin käyttöön vuonna 1950. Oletetaan että pitäjän nimi johtuisi niin sanotusta "parkkamännystä", parkkileivän aineksesta.
Kankaanpään vaakuna
Kankaanpään vaakuna on saanut aiheensa kunnan asutuksen alkuajoista, joiden syntymistä metsäalueiden keskelle vaakuna kuvaa. Samalla se viittaa myös Kankaanpään nimeen.
Vaakunan selitys kuuluu: ”sinisessä kentässä alainen, yläreunaltaan liekkikoroinen hopeahirsi, jonka päälikkeenä pystyssä kultamänty.” Vaakunan on suunnitellut Carolus Lindberg, ja se vahvistettiin käyttöön 12. lokakuuta 1951.
Karvian vaakuna
Karvian vaakuna on Karvian kunnan tunnus. Sen aihe viittaa pitäjän metsiin ja Kyrön skanssiin, hirsivarusteiseen linnakkeeseen, joka perustettiin 30-vuotisen sodan aikaan 1635 vahtimaan sotaväenottoa pakoon pyrkiviä sotilaskarkureita.
Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä kuusikoroisen tyviön yläpuolella linnake, kaikki kultaa.” Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja Karvian kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 23. joulukuuta 1955. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 28. maaliskuuta 1956.
Honkajoen vaakuna
Honkajoen vaakuna on Honkajoen kunnan tunnus, ja se on saanut aiheensa vanhoista perinteistä ja Satakunnan maakunnasta. Haarikka edustaa kädentaitoja ja näistä syntyvää esineistöä, kun taas tähti on peräisin maakunnan vaakunasta.
Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar ja se vahvistettiin Honkajoen vaakunaksi 12. joulukuuta 1952. Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä kaksikorvainen kultainen haarikka, jonka yläpuolella seitsenkärkinen hopeatähti”
Kihniön vaakuna
Kihniön vaakuna on Kihniön kunnan tunnus. Sen aiheen palkit muistuttavat kehyssahaa ja viittaavat metsätöihin ja puusta tehtävien tavaroiden valmistukseen.
Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä kaksi kultaista, alapuolelta sahakoroista palkkia.” Vaakunan on suunnitellut Toivo Vuorela, ja Kihniön kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 29. kesäkuuta 1960. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 10. lokakuuta samana vuonna.
Oz Fox
Oz Fox (oikea nimi Richard Alfonso Martinez, synt. 18. kesäkuuta 1961) on kristillisen metalliyhtye Stryperin kitaristi. Martinez liittyi vuonna 1983 Robert Sweetin ja Michael Sweetin yhtyeeseen, josta tuli pian Stryper. Taiteilijanimenään Martinez alkoi alusta alkaen käyttää nimeä Oz Fox, jonka hän oli saanut, koska kuunteli ja soitti paljon Black Sabbathia ja Ozzy Osbournea, jonka laulua hän pystyi jäljittelemään soittaessaan Black Sabbathin covereita ennen Stryperiin liittymistään.
Oz Foxin soittotyyli on saanut vaikutteita erityisesti Eddie Van Halenilta. Foxilla olikin tapana lämmitellä soittamalla nuotilleen Van Halenin kappaleen "I'm the One" ennen Stryperin konsertteja. Hän johti Los Angelesin piireissä kehityssuuntaa, jossa kitaristit hyödynsivät runsaasti tekniikoita kuten tilutus, sweeping, string skipping ja tremolo yhdessä aikalaisten muusikoiden kuten George Lynch, Warren DeMartini, Jake E. Lee, Mick Mars ja Tony Palacios kanssa.
Foxin soitto on verrattavissa edellä mainittujen kitaristien tyyleihin. Foxia pidetään Stryperin ykköskitaristina, vaikka yhtyeen laulaja Michael Sweetkin soittaa monia sooloja. Sen lisäksi, että Oz soittaa pääasiassa kaikki kitarat levyillä, hän myös laulaa kappaleisiin taustat sekä studiossa että konserteissa. Oz Fox on myös kirjoittanut muutamia Stryperin kappaleista, suosituimpana "To Hell with the Devil" albumilla oleva "The Way". Michael Sweetin jätettyä yhtyeen vuonna 1992 Fox siirtyi yhtyeen laulajaksi 4 kuukauden ajaksi, kunnes yhtye hajosi kokonaisuudessaan vuonna 1993.
Stryperin jälkeen Oz Fox on soittanut useissa hankkeissa mukaan lukien hänen ja Stryper-basisti Timothy Gainesin omassa yhtyeessä Sindizzy, joka julkaisi vuonna 1998 albumin "He's not dead". Sindizzy jäi kuitenkin lyhyeksi hankkeeksi Foxin liittyessä takaisin Stryperiin yhtyeen comebackin vuoksi vuonna 2003. Vuonna 2005 Fox levytti Michael Sweetin, Robert Sweetin ja yhtyeen uuden basistin, Tracy Ferrien kanssa "Reborn"-levyn.
Vuonna 2006 Oz Fox liittyi toiseen 1980-luvulla syntyneeseen kristilliseen metalliyhtyeeseen, Bloodgoodiin, mutta hän on ilmoittanut sen olevan kakkossijalla Stryperin jälkeen.
5. kesäkuuta CNN uutisoi, että Fox avioitui Las Vegasissa Annie Lobértin kanssa, entisen prostituoidun, joka kääntyi evankeliseksi kristityksi oltuaan 11 vuotta ihmikauppakierteessä. Seremonia näytettiin reaaliajassa Internetin kautta. Lobért johtaa järjestöä nimeltä "Hookers for Jesus", joka evankelioi vielä kaduilla toimiville prostituoiduille.
F-jakauma
F-jakauma on todennäköisyyslaskennassa ja tilastotieteessä jatkuva todennäköisyysjakauma. Sen johti ensimmäisenä George Snedecor, ja se on nimetty Ronald Fisherin mukaan. F-jakaumaa sovelletaan yleisesti tilastollisen testisuureen jakaumana nollahypoteesin ollessa voimassa.
F-jakaumalla on läheinen yhteys "Χ"-jakaumaan. Jos riippumattomat satunnaismuuttujat "U" ja "U" ovat "Χ"-jakautuneita vapausasteilla "d" ja "d", niin tällöin
noudattaa F-jakaumaa.
Patriarkaalinen pappeus
Patriarkaalinen pappeus (joskus käytetään myös nimitystä Aabrahamin pappeus) on Myöhempien aikojen pyhien liikkeessä yksi pappeuden kolmesta muodosta. Kaksi muuta pappeutta ovat Aaronin pappeus ja Melkisedekin pappeus. Toisin kuin kaksi muuta pappeuden muotoa, patriarkaalinen pappeus on hyvin kiistanalainen. Suurin osa Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon teologeista ei pidä patriarkaalista pappeutta itsenäisenä pappeuden muotona, vaan Melkisedekin pappeuden erityisenä muotona, joka toteutuu patriarkan virassa. Sitä vastoin eräissä fundamentalistissa mormoniyhteisöissä patriarkaalisella pappeudella on vahva asema.
Toisin kuin Melkisedekin pappeus ja (Aaronin kirjaimellisia jälkeläisiä lukuun ottamatta) Aaronin pappeus, patriarkaalinen pappeus kulki profeetta Joseph Smithin mielestä suvussa suoraan etenevässä polvessa. Hänen mukaansa Aadam sai patriarkaalisen pappeuden Jumalalta, ja häneltä se periytyi ensin Aabelille ja tämän kuoleman jälkeen Seetille. Heiltä patriarkaalisen pappeuden valtuudet siirtyivät ihmiskunnassa eteenpäin.
Smith puhui ensi kertaa patriarkaalisesta pappeudesta siunatessaan isänsä Joseph Smith Sr:n patriarkaaliseen virkaan 18. joulukuuta 1833. Nauvoon temppelin rakennustöiden aikana 27. elokuuta 1843 Smith puhui eräässä esitelmässään "kolmesta suuresta pappeuden siunauksesta", ja mainitsi niiden joukossa myös patriarkaalisen pappeuden. Puheessaan Smith tuntuu liittävän patriarkaalisen pappeuden ennen muuta rakenteilla olevaan temppeliin ja siellä saataviin siunauksiin. On mahdollista, että hän patriarkaalisesta pappeudesta puhuessaan tarkoitti sinetöintiä ja sitä, kuinka sukupolvet liittyvät toisiinsa temppelissä tehtävien pyhien toimitusten kautta.
MAP-kirkossa oli Joseph Smithin veljen Hyrum Smithin jälkeläinen johtavana patriarkkana aina vuoteen 1979, jolloin tuolloinen johtava patriarkka Eldred G. Smith vetäytyi eläkkeelle siunaamatta itselleen seuraajaa. Kirkko ilmoitti virallisesti kirkossa olevan niin paljon patriarkkoja, että jokainen kirkon jäsen saa itselleen kuuluvan patriarkaalisen siunauksen, eikä johtavan patriarkan virka enää näin ollen ole tarpeellinen. Tämän myötä patriarkaalinen pappeus tuntuu menettäneen merkitystään.
Jämijärven vaakuna
Jämijärven vaakuna on Jämijärven kunnan tunnus. Sen aihe viittaa paikkakunnan keskeiseen merkitykseen ilmailussa ja ilmailu-urheilussa. Jämijärven lentokenttä on edelleen yksi tärkeimmistä kevytilmailun keskuksista Suomessa.
Vaakunan selitys on ”kultakentässä palkki, jonka kummallakin puolella saatteena palkeittain lentävä pääskynen, kaikki sinistä.” Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja Jämijärven kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 23. syyskuuta 1964. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 26. huhtikuuta 1965.
Turo Järvinen
Turo Järvinen (s. 6. tammikuuta 1982 Espoo) on suomalainen entinen jääkiekkoilija.
Järvinen on EPS:n (Espoon Palloseuran) kasvatti. Ensimmäiset pelit SM-liigassa Järvinen pelasi kaudella 2001–2002. Seuraavien kausien aikana Järvinen vakiinnutti paikkansa HIFK:n liigajoukkueessa. Järvinen oli HIFK:n kokoonpanossa, kun joukkue voitti SM-pronssia kaudella 2003–2004. Kaudella 2006–2007 Järvinen valittiin HIFK:n kapteenistoon.
Järvinen siirtyi kaudeksi 2007–08 Ilvekseen, jonka kanssa hän teki kahden vuoden sopimuksen huhtikuussa 2007 pelattuaan viisi täyttä kautta HIFK:ssa. Ilveksessä Järvinen pelasi kahden kauden ajan. Hän palasi HIFK:hon kaudeksi 2009–2010. HIFK:ssa Järvinen oli voittamassa Suomenmestaruutta keväällä 2011.
Timothy Gaines
Timothy ”Tim” Gaines (oikealta nimeltään Timothy James Hagelganz, s. 15. joulukuuta 1962) on kristillisen metalliyhtye Stryperin basisti.
Gaines liittyi Stryperiin vuonna 1983 yhtyeen viimeisenä jäsenenä. Basson lisäksi Gaines soitti yhtyeessä koskettimia ja lauloi taustoja. Gaines soitti yhtyeen kaikilla kiertueilla aina vuoteen 2003 asti ja hänen kuvansa löytyy kaikista yhtyeen 1980–1990-lukujen albumeista, mutta todellisuudessa Gaines ei osallistunut Stryperin kahden menestyneimmän levyn, "To Hell with the Devilin" ja "In God We Trustin" levytyksiin musiikillisten erimielisyyksien takia. Gaines kuitenkin palasi yhtyeeseen molempia albumeita tukeville kiertueille. Vuonna 1990 ilmestyneellä levyllä "Against the Law" Gaines soittaa kaikissa muissa kappaleissa, paitsi Earth, Wind & Fire -coverissa "Shining Star", jossa bassoja soittaa Randy Jackson.
Stryperin jälkeen Tim Gaines on soittanut useissa hankkeissa mukaan lukien hänen ja Stryper-kitaristi Oz Foxin omassa yhtyeessä Sindizzy, joka julkaisi vuonna 1998 albumin "He's Not Dead". Sindizzy jäi kuitenkin lyhyeksi hankkeeksi, kun Gaines ja Fox liittyivät takaisin Stryperiin yhtyeen comebackin vuoksi vuonna 2003. Samana vuonna Timothy Gaines soitti viimeisen konserttinsa Stryperissä Puerto Ricossa. Konsertti taltioitiin myös dvd:lle. Yhteisymmärryksessä yhtyeen muiden jäsenten kanssa Gaines erosi Stryperistä vuonna 2004. Hänen korvaajakseen tuli Tracy Ferrie. Gaines kuitenkin palasi yhtyeeseen vuonna 2009 ja soittaa Stryperin uusimmalla julkaisulla The Covering, joka sisältää cover-kappaleita.
Nimruzin maakunta
Nimruz on yksi Afganistanin 34 maakunnasta. Se sijaitsee maan lounaisosassa ja rajautuu Iraniin ja Pakistaniin. Maakunnassa on arviolta 167 900 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 42 410 neliökilometriä. Se on siten pinta-alaltaan yksi maan suurimmista maakunnista.
Nimruz on Afganistanin harvimmin asuttu maakunta, jonka asukkaista suurin osa on pataaneja, kun taas baluchit ovat vähemmistönä. Maakunnan pääkaupunki on Zaranj.
Juha Fagerstedt
Juha Fagerstedt (s. 15. huhtikuuta 1983 Helsinki) on suomalainen entinen jääkiekkohyökkääjä. Kaudella 2002–2003 Fagerstedt oli mukana voittamassa A-nuorten SM-kultaa HIFK:n riveissä. Fagerstedt edusti Suomea vuoden 2003 nuorten MM-kisoissa. Kaudesta 2003–2004 lähtien Fagerstedt kuului HIFK:n edustusjoukkueen miehistöön. Fagerstedin pelaajaura päättyi kauden 2007–2008 jälkeen. Hän toimii nykyään HIFK:n A-nuorten apuvalmentajana.
To Hell with the Devil
To Hell with the Devil on yhdysvaltalaisen metalliyhtyeen Stryperin albumi, joka julkaistiin 1986. "Encyclopedia of Contemporary Christian Music" -kirjassa "To Hell with the Devil" on mainittu 88. sijalla 100 kaikkien aikojen parasta kristillistä albumia -listalla, ja kirja nimittää albumia kristillisen metallimusiikin merkittävimmäksi. Albumia on myyty yli 2 miljoonaa kappaletta, ja se oli ensimmäinen kristillinen pop- tai rockalbumi, joka sai platina-arvon. "To Hell with the Devil" on säilyttänyt asemansa kristillisen metallimusiikin eniten myytynä albumina. Albumi sai Grammy-ehdokkuuden. "To Hell with the Devilia" pidetään myös yhtenä glam metal -suuntauksen merkkiteoksista. Koko vuoden 1987 ajan kappaleiden "Free" ja "Honestly" musiikkivideot saivat 1. sijan Dial MTV:lla, öisin näytettävällä MTV-listalla kysytyimmistä videoista. Kappaleen "Calling on You" video sai myös 5. sijan ohjelmassa.
"To Hell with the Devil" -albumin ensimmäisessä, Uuden testamentin innoittamassa kansikuvassa neljä enkelin siivet saanutta miestä syöksevät kitara kädessä paholaista Helvettiin. Kansi kuitenkin sensuroitiin seuraavia painoksia varten maltillisemmaksi.
Levyltä julkaistiin neljä musiikkivideota, joista 1980-luvun suosituimpiin heavy-balladeihin kuuluva "Honestly" nousi korkeimmalle listoilla. Sekä "Honestly", että rokkaavampi "Calling on You" olivat ajallaan Music Televisionin toivotuimpana videona. Myös konsertin yhteydessä kuvattu "Free" sai paljon huomiota MTV:llä ja radiosoitossa. Neljäs video tehtiin kappaleesta "All of Me", joka on laulaja Michael Sweetin vaimolleen kirjoittama rakkausballadi. Albumin kappaleista "To Hell with the Devil", "More than a Man", "The Way" ja "Sing-along Song" ovat muodostuneet listahittien ohella kappaleiksi, jotka kuuluvat vielä tänäkin päivänä bändin konserttien esityslistoille. Erityisesti kappaleet "The Way", "To Hell with the Devil" ja "More than a Man" ovat kappaleita, joissa Stryperin kristillinen sanoma ei jää epäselväksi.
"Pedon meteli: Heavy metallin vanha ja uusi testamentti" - kirjassaan Ian Christe mainitsee "To Hell with the Devilin" kolmentoista tärkeimmän glam metal -albumin listalla. Vuonna 2010 HM-lehti sijoitti "To Hell with the Devilin" kolmannelle sijalle 100 kaikkien aikojen parasta kristillistä rockalbumia -listallaan perusteenaan, että "kun tämä albumi julkaistiin, se sai multi-platina-arvon, täten ikuisesti nostaen sen rimaa, mihin kristillinen raskas musiikki kykenee." Elokuussa 2010 Heaven's Metal -fanzinessa albumi sijoitettiin kuudenneksi 100 kaikkien aikojen parasta kristillistä metallialbumia -listalla.
Kappaleet kirjoittanut Michael Sweet, paitsi missä merkitty
Maria Veitola
Maria Aleksandra Veitola (s. 26. helmikuuta 1973 Eno) on suomalainen radio- ja televisiotoimittaja, käsikirjoittaja sekä talk show -emäntä. Hän toimi uuden Radio Helsingin päätoimittajana syyskuusta 2013 kesään 2016 ja palasi sen sisältöjohtajaksi marraskuussa 2016.
Veitolan toimittajan ura alkoi radion puolella, Radio Cityssä vuonna 1994. Hän aloitti Radio Helsingin lähetykset vuonna 2000. Sittemmin hän on vetänyt Radio Helsingissä muun muassa "Faniklubia", "Menokonetta" ja "Helsingin henkeä".
Televisiossa Veitola emännöi vuosina 2006–2007 talk show -tyyppistä "Maria, Maria" -ohjelmaa TV2:lla. Lisäksi hän on juontanut ja käsikirjoittanut "Ilmaista lounasta" TVTV:llä vuonna 2001, "Touhutippaa" Subtv:llä vuonna 2002, "Voice Out!"- ja "Pop Klubi" -ohjelmia TV2:lla vuonna 2005 sekä "Tukijoukkoa" MTV3:lla keväällä 2008. Vuonna 2009 Veitola juonsi Venla-gaalan suoran lähetyksen Nelosella. Veitola juonsi Nelosella suorana lähetettyä keskusteluohjelmaa "Maria!" vuosina 2008–2011.
Veitola on tehnyt YLE:lle musiikkidokumentteja muun muassa Jukka Pojasta, Paula Koivuniemestä ja PMMP:stä.
Joulukuussa 2010 TV2 esitti Veitolan toimittaman ja ohjaaman "Silminnäkijä"-dokumentin "Tunnustus ja Katumus".
Veitola on käsikirjoittanut "Idolsia" ja "Diiliä". Hän on kirjoittanut myös seurapiirikolumneja nimellä Bianca Poni sekä musiikkikolumneja "Imageen" ja "Helsingin Sanomien" "Nyt"-liitteeseen. Hän on "Trendi"-lehden vakituinen kolumnisti. Veitola on kirjoittanut myös Arno Kotron toimittamaan kirjaan "10 kirjettä ylioppilaalle" (WSOY, 2012).
Maria Veitola on valittu vuosina 2008 ja 2009 Vuoden TV-Persoonaksi ja vuonna 2014 Vuoden ohjelmapäälliköksi musiikkialan ammattilaisten "Musiikki & Media" -tapahtumassa. Vuonna 2009 hänet palkittiin Vuoden pukeutujana "Elle"-lehden "Elle Style Awards" -gaalassa.
Helmikuussa 2016 alkoi televisiossa MTV3:llä "Enbuske, Veitola & Salminen" -niminen talk show, joka lähetetään torstai-iltaisin kerran viikossa. Ohjelmassa ovat juontajina Veitolan lisäksi Roope Salminen ja Tuomas Enbuske.
Veitola asuu Helsingissä Punavuoressa, miehensä ja heidän Taisto-nimisen poikansa kanssa.
Veitolasta ilmestyi huhtikuussa 2018 Johnny Knigan kustantama 352-sivuinen "Veitola"-niminen omaelämäkertakirja, EAN: 9789510431061. Kirjassa Veitolan paljastettiin juhlineen paljon nuorena ja käyttäneen huumausaineita.
Carl Loewe
Johann Carl Gottfried Loewe (30. marraskuuta 1796 Löbejün – 20. huhtikuuta 1869 Kiel) oli saksalainen säveltäjä. Hänet tunnetaan parhaiten balladeistaan, joita hän sävelsi noin 400. Loewellä oli myös tapana itse esittää laulujaan.
Salzburgin lentoasema
Salzburgin lentoasema tai W. A. Mozartin lentoasema on Itävallan toiseksi suurin lentoasema Wienin lentoaseman jälkeen. Se sijaitsee 4 kilometriä Salzburgin keskustasta ja 2 kilometriä Saksan vastaiselta rajalta. Lentoasema otettiin käyttöön vuonna 1926.
Talvikausina Salzburgin lentoasema palvelee lukuisia turisteja. Tärkeimpiä Salzburgiin liikennöiviä lentoyhtiöitä ovat Austrian Arrows/Austrian Airlines, British Airways ja Ryanair.
Salzburgin lentoasema on Euroopan alueellisten lentoyhtiöiden liiton jäsen ja edustettuna tämän johtokunnassa.
Jerevanin metro
Jerevanin metro () on Armenian pääkaupunkia Jerevania palveleva metrojärjestelmä. Se avattiin vuonna 1981. Metroverkon pituus oli aluksi 7,6 kilometriä ja nykyisin yli 12,1 kilometriä. Vuonna 2012 metroa käytti yli 14,9 miljoonaa matkustajaa. Metroasemia on tällä hetkellä kymmenen. Kuten muissa entisen Neuvostoliiton metroverkostoissa, asemat on louhittu hyvin syvälle maahan ja niissä on koristeellisia piirteitä.
Perunannostokone
Perunannostokone on maatyökone, jota käytetään perunasadon korjaamiseen pellolta.
Perunaa on nostettu osittain koneellisesti jo hevosvetoisten maatalouskoneiden yleistymisestä lähtien viimeistään 1900-luvun alkupuolella siten, että ensin hevosvetoisella ja myöhemmin traktorivetoisella perunannostokoneella on avattu vako, josta mukulat on noukittu käsin.
Ensimmäiset koneet olivat hevosen ja myöhemmin traktorin perässä vedettäviä laitteita, joissa akselisto pyöritti kulkusuuntaan nähden poikittain talikkoratasta, johon oli asennettu kaarevia piikkejä riveihin. Tällainnen laite toimii parhaiten hiekkamaassa tai löyhässä multamaassa.
Tilakoon suureneminen ja tehokkuuden lisääminen johti sittemmin siihen, että kehitettin nykyaikaiset perunannostokoneet, jotka myös keräävät perunat samalla kun ne nostetaan, eikä niitä enää tarvitse poimia käsin.
Pieniltä perunamailta voidaan nostaa perunat perunakuokalla.
Alesis
Alesis on elektronisia musiikki-instrumentteja valmistava yhdysvaltalainen yritys, jonka omistaa Numark. Sen pääkonttori sijaitsee Cumberlandissa Rhode Islandissa.
Alesiksen valmistamat tuotteet ovat pääasiassa studio- ja livekäyttöön ja ovat tarkoitettu sekä ammatti- että puoliammattimaiseen muusikkokäyttöön. Alesisin laitteita ovat mm. Nano-Synth, Nano-Bass, Nano-Piano ja Andromeda A6-analogisyntetisaattorin sekä Ion-nimisen analogimallintavan syntetisaattoriohjelmiston. Micron-syntetisaattori perustuu kyseiseen ohjelmistoon.
Alesis saavutti aikaisen onnistumisen alkuperäisellä MidiVerb-laitteella, joka on kahdella sisään- ja ulostulolla varustettu kohtuuhintainen stereokaikulaite. Yksikkö vastasi 63:sta eri esiohjelmoidusta kaikuäänenpäivityksestä. Sitä suuremmat ohjelmapaikat aktivoivat ”häviämismoodin”, joka oli ikään kuin Alesiksen vastine mykälle. MidiVerb rakennettiin yleisesti saatavilla olevista osista, mikä mahdollisti laitteen korjaamisen myös kotioloissa.
Alesiksen laitteisiin lukeutuu muun muassa SR-16 rumpukone (tuotantoon vuonna 1991, valmistetaan yhä), samplepohjainen Quadrasynth-syntetisaattorimallisto sekä 1990-luvulla digitaalinen 8-raitainen ADAT-nauhatallennin.
Skövde
Skövde on Ruotsin entinen kaupunki ja nykyinen Skövden kunnan keskustaajama. Skövde sijaitsee Länsi-Götanmaan läänin itäosassa entisen Skaraborgin läänin alueella. Ennen Skaraborgin läänin lakkauttamista Skövde oli läänin suurin taajama, muttei kuitenkaan toiminut läänin pääkaupunkina. Skövde kuuluu historialliseen Länsi-Götanmaan maakuntaan, jolla ei kuitenkaan enää ole hallinnollista merkitystä.
Luonnonmaantieteellisesti ilmaistuna Skövden kaupunkitaajama sijaitsee Ruotsin kahden suurimman järven Vänernin ja Vätternin välisellä alueella. Vuonna 1890 Skövden läpi rakennettiin Ruotsin läntinen päärautatie ("Västra Stambanan"), joka toi kaupunkiin teollisuutta ja kasvatti asukaslukua.
Skövde menetti kaupunkioikeutensa vuoden 1971 kuntauudistuksessa, jolloin Ruotsissa siirryttiin yhteen kuntamuotoon. Nykyiseen Skövden kuntaan kuuluu entisen kaupungin lisäksi laajoja maaseutualueita.
Volvolla on kaupungissa runsaasti teollisuutta ja se työllistää yli 5 000 ihmistä.
Sastamala on Skövden ystävyyskaupunki Suomessa.
NHL-kausi 1935–1936
Kausi 1935–1936 oli National Hockey Leaguen 19. kausi. Sen aikana kahdeksan joukkuetta pelasi kukin 48 ottelua. Stanley Cupin voitti Detroit Red Wings, joka kukisti Toronto Maple Leafsin loppuottelusarjassa voitoin 3–1.
Edellisellä kaudella Ottawa Senators oli yrittänyt selvittää taloudellisia vaikeuksiaan muuttamalla St. Louisiin ja vaihtamalla nimensä St. Louis Eaglesiksi. Lopulta
ongelmat kuitenkin osoittautuivat ylivoimaisiksi, ja Eagles joutui lopettamaan toimintansa ainoastaan yhden St. Louisissa pelatun kauden jälkeen. Näin NHL supistui kahdeksan joukkueen sarjaksi. Eaglesin pelaajat levitettiin ympäri NHL:ää erityisessä hajautusvaraustilaisuudessa (”dispersal draft”).
Yli viisikymmentä vuotta myöhemmin, kaudella 1992–93, Ottawalle myönnettiin lupa toisen samannimisen NHL-joukkueen perustamiseen. St. Louis sai kuitenkin toisen toimilupansa jo aiemmin, sillä St. Louis Blues liitettiin viiden muun joukkueen ohella NHL:ään liigan 1967 tapahtuneen laajennuksen yhteydessä.
Kaudella 1935–36 Howie Morenz pelasi huonosti Chicagossa ja sai osakseen joukkueen omistajan Frederic McLaughlinin vihan. Morenz kaupattiin myöhemmin New York Rangersiin.
Kauden aikana New York Americans joutui talousvaikeuksiin, ja joukkue laitettiin myyntiin. Sekä Joseph Cattarinich että Leo Dandurand, joka oli myynyt osuutensa Montreal Canadiensiin, olivat kiinnostuneita. Cattarinich sanoi, että hän ostaisi joukkueen, mikäli hinta olisi sopiva. Myöhemmin kuitenkin ilmoitettiin, ettei sopimusta syntynyt, joten ilmeisesti hinta ei ollut sopiva.
Vuosi oli Detroitin. Joukkue kaappasi ensimmäisen sijan Yhdysvaltojen divisioonassa. Montreal Maroons puolestaan vei kärkipaikan Kanadan divisioonassa, mutta sen peleissä alkoi käydä yhä vähemmän faneja, mikä huolestutti Maroonsin toimitusjohtajaa, manageria ja valmentajaa Tommy Gormania. Eräässä vaiheessa Lionel Conacherin täytyi hoitaa joukkueen asioita Gormanin kärsiessä terveys- ja hermo-ongelmista. Kauden keskivaiheilla Toe Blake vaihdettiin Chicagossa pelikieltoon joutuneeseen, alasarjoissa pelaamisesta kieltäydyttyään Canadiensiin siirtyneeseen Lorne Chabot’hon, ja Chabot’n maalivahtityöskentelyn myötä joukkueen pelit kääntyivät voitokkaiksi.
"Lyhenteiden selitys: O = Ottelut, V = Voitot, H = Häviöt, T = Tasapelit, RM = Rangaistusminuutit"
"Huom: Pudotuspeleihin selviytyneet joukkueet on lihavoitu."
"Lyhenteiden selitys: O = Ottelut, M = Maalit, S = Syötöt, P = Pisteet, RM = Rangaistusminuutit"
Montreal Maroonsin ja Detroit Red Wingsin välisen, hyvin tasaväkisiä kamppailuja sisältäneen ottelusarjan ensimmäinen peli muodostui Stanley Cup -pudotuspelihistorian pisimmäksi. Peli alkoi illalla klo 20.30 Montréalin Forumissa ja loppui yöllä klo 2.25. Peli oli maaliton, kunnes kuudennella jatkoajalla Mud Bruneteau sai ohitettua Maroonsin maalivahdin Lorne Chabot’n ja tehtyä näin ottelun ratkaisseen osuman. Seuraavassa pelissä Normie Smith torjui kaikki Maroonsin maalintekoyritykset. Tämän jälkeen Red Wings kukisti Maroonsin vielä kerran ja voitti ottelusarjan. Finaaleissa Detroit löi Toronton 3–1 ja vei Stanley Cupin.
Aikajana antibiooteista
Aikajana osoittaa, milloin kukin antibioottilääke tuli markkinoille maailmalla. Kaikki listan lääkeaineet eivät välttämättä ole saatavilla kaikkialla.
Hurrikaani Celia
Hurrikaani Celia oli vuoden 1970 kolmas nimetty trooppinen myrsky Atlantin hurrikaanikaudella, ja tuon kauden voimakkain trooppinen hirmumyrsky. Saffirin-Simpsonin hurrikaaniasteikolla se luokiteltiin tasolle kolme. Myrsky aiheutti tuhoja Karibialla ja Meksikonlahdella. Se surmasi 16 ihmistä Teksasissa ja Kuubaassa. Celia aiheutti heinäkuun viimeisen ja elokuun viidennen päivän välisellä viikolla yli 450 miljoonan sen aikaisen Yhdysvaltain dollarin edestä tuhoa.
Ensimmäinen säähäiriö, josta myrsky myöhemmin kehittyi, oli havaittavissa Afrikan rannikolla 23. heinäkuuta. Se liikkui nopeasti yli Atlantin, ja kehittyi trooppiseksi matalapaineeksi Karibianmerellä 31. heinäkuuta. Se liikkui yli Kuuban 1. elokuuta, ja aiheutti siellä rankkasateita ja suurta tuhoa (kuusi henkeä sai surmansa). Saman päivän iltana Celia täytti trooppisen myrskyn tunnusmerkit. Meksikonlahdella Celia voimistui niin että tuulet kohosivat 50 m/s:iin 2. elokuuta. Seuraavana päivänä se lähestyi Teksasin rannikkoa ja heikkeni; tuulet olivat enää 38 m/s. Illemmalla Celia voimistui uudelleen, ja tuulen nopeus oli 55 m/s sen iskiessä Corpus Christin kaupunkiin. Puuskissa havaittiin jopa 80 m/s.
Hurrikaani Hugo
Hurrikaani Hugo oli vuoden 1989 viides nimetty trooppinen myrsky Atlantin hurrikaanikaudella.
Saffirin-Simpsonin hurrikaaniasteikolla se luokiteltiin korkeimmalle tasolle viisi. Myrsky aiheutti tuhoja Puerto Ricossa ja sen lähialueilla sekä Etelä- ja Pohjois-Carolinan osavaltioissa Yhdysvalloissa syyskuun 19. ja 25. päivien välisenä aikana. Se surmasi 86 ihmistä, jätti 56 000 henkeä kodittomiksi ja aiheutti kymmenen miljardin sen aikaisen Yhdysvaltain dollarin edestä tuhoa. Niinpä se oli siihen astisista hurrikaaneista tuhoisin. Tämä titteli siirtyi Hurrikaani Andrewille kolme vuotta myöhemmin.
Hugoon liittyi tuhansia tornadoita, joiden takia tuhoalue ei rajoittunut pelkästään hurrikaanin pilviseinämän kohdalle.
Johan Georg Geitel
Johan Georg Geitel (tai " Johann" tai "Hans Jürgen Geitell, Geittel" tai "Geittell"; 1683 Braunschweig, Saksa – 21. huhtikuuta 1771 Turku) oli saksalaissyntyinen, Suomeen Tukholman kautta noin vuonna 1750 muuttanut taidemaalari. Hän maalasi kirkkomaalauksia ja muotokuvia.
Geitelin tiedetään muuttaneen nuorena Ruotsiin, jossa hänen veljensä Henrik Levin Geitel toimi rykmentinvälskärinä. Geitelin toiminnasta Ruotsissa ei tiedetä mitään. Suomeen hän siirtyi ilmeisesti vuonna 1751. Kun Geitel asettui Turkuun, paikalliset taiteilijat Claes Lang ja Jonas Bergman tekivät tästä valituksen pelätessään omien työtilaisuuksiensa heikkenemistä. Geitel sanoi tulleensa tapaamaan veljeään ja tekevänsä elannokseen historiallisilla kirkkomaalauksia. Maistraatti myönsi luvan tähän vaativampaan työhön, mutta tavallisiin maalarintöihin hän ei saanut lupaa.
Geitel oli Margareta Capsian jälkeen Turun käytetyin konterfeijari eli kiertävä muotokuvamaalari. Hän toimi myös Turun akatemiassa piirustusmestarina 1758–1763. Geitelin maalaamia muotokuvia on onnistuttu jäljittämään noin 40. Joukossa ovat lapsimuotokuva Erik Gustaf Geitelista (1760), rovasti Erik Ednerin ja hänen vaimonsa muotokuvat (1760) sekä muotokuvat piispa Johan Browalliuksesta (1752) ja turkulaisesta kultaseppämestarista Jonas Lexellistä (1764).
Vuosina 1755–1759 Geitel vaikutti kirkkomaalarina Lounais-Suomessa. Hänen maalaamiaan alttaritauluja on Paimion (1755), Nousiaisten (1756), Lempäälän (1759) ja Laitilan kirkossa. Maalauksia on myös Lempäälän Hakkarin kartanossa ja Turun piispantalossa 1760.
Geitelin teoksia on nykyään muun muassa Ateneumin ja Tampereen taidemuseossa.
Mies ja alaston ase 33 1/3 – Viimeinen solvaus
Mies ja alaston ase 33 1/3 – Viimeinen solvaus ("The Naked Gun 33 ⅓: The Final Insult") on Leslie Nielsenin tähdittämien "Mies ja alaston ase" -elokuvien kolmas osa.
"Mies ja alaston ase 33 1/3 – Viimeinen solvaus" jäi O. J. Simpsonin viimeiseksi elokuvarooliksi.
Komisario Frank Drebin on jäämässä eläkkeelle. Hänen työkumppaninsa Ed (George Kennedy) ja Nordberg (O. J. Simpson) selvittävät rikosta, johon he pyytävät Frankin apua. Häntä pyydetään asioimaan naamioituneena sairaalassa rikolliskontaktiksi epäillyn hoitajan (Anna Nicole Smith) luona. Sairaala osoittautuukin spermapankiksi. Kun Frank palaa sieltä, hänen vaimonsa Jane (Priscilla Presley) saa selville, että Frank on palannut poliisintöihin. Jane pettyy ja jättää Frankin.
Frank ystävystyy Rocco Dillonin (Fred Ward) kanssa saadakseen selville, millaista rikosta tämä suunnittelee äitinsä kanssa. Rocco karkaa vankilasta Frank mukanaan maaseudulle, jossa Roccon äiti asuu. Rocco ja hänen äitinsä aikovat räjäyttää rakennuksen, jossa järjestetään Oscar-gaala. Jane löytää maaseudulle saatuaan käsiinsä hoitajan osoitteen, jonka Frank kirjoitti sairaalassa huulipunalla nenäliinaan. Frank yrittää ujuttautua gaalaan löytääkseen pommin sisältävän kirjekuoren. Rocco ja hänen äitinsä yrittävät räjäyttää koko paikan, mutta Frank hölmöilee ja pommi lentää suoraan katosta taivaalle.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Asko Alanen kehuu elokuvaa sen ennakkotrailereita myöten. Hän antaa elokuvalle neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Britannian ympäriajo
Britannian ympäriajo on Britanniassa järjestettävä pyöräilykilpailu. Kilpailuun osallistuvat Skotlantia, Walesia sekä koko Britanniaa edustavat tallit. Aiemmin myös Englannilla oli oma joukkueensa kilpailussa. Kilpailu järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1951 ja vuoteen 2003 kyseessä oli lähinnä amatööreille suunnattu kilpailu. Vuonna 2004 kilpailu muutettiin ammattilaiskilpailuksi ja se kuuluu UCI Europe Tour -sarjaan.
Kilpailu on vuosien varrella järjestetty eri nimillä, johtuen kilpailun sponsorina toimineiden yritysten vaihtumisesta:Ensimmäisen kerran kilpailu järjestettiin nykymuodossaan vuonna 2004. Kilpailua sponsoroi Lontoon vuoden 2012 olympialaisten hakuorganisaatio. Kilpailu houkutteli useita huipputason talleja, kuten T-Mobile ja U.S. Postal Service.
Kilpailu koostuu viidestä etapista ja kokonaismatka noin 800 kilometriä.
Berry Johnston
Berry Johnston on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen.
Johnston voitti vuoden 1986 World Series of Pokerin pääturnauksen ja oli kolmas vuonna 1982 sekä viides vuonna 1990. Hänellä on enemmän (kymmenen) rahasijoja WSOP:n pääturnauksessa kuin kellään muulla. Kaikkiaan Johnston on voittanut viisi WSOP-ranneketta, ollut finaalipöydässä 28 kertaa ja rahoilla 53 kertaa.
Johnston valittiin Poker Hall of Fameen vuonna 2003. Kesäkuussa 2009 hänen pokeriuransa turnausansiot ylittivät 3,3 miljoonaa dollaria.