Apinapinseri
Apinapinseri (aik. Affenpinseri) on lyhyt, tuuheakarvainen koirarotu. Alkuperainen nimi Affenpinscher tulee Saksasta ja saksankielen affe on suomeksi apina. Vuosittain Suomessa rekisteröidään keskimäärin 30 apinapinseriä. Vuonna 1998 Suomeen perustettiin apinapinserien oma rotuyhdistys, Suomen Affenpinserit ry. Suomen Affenpinserit ry kuuluu Suomen Kennelliittoon, Suomen Kääpiökoirat ry:een ja Helsingin kennelpiiriin. Yhdistyksen tarkoituksena on lisätä apinapinserin tunnettavuutta, kerätä terveystietoa jalostustoimintaa varten ja jakaa rotutietoutta.
Apinapinserin säkäkorkeus on 25–30 cm ja paino noin 3–6 kg. Ulkomuodoltaan rotu on pieni ja neliömäinen. Pää on pyöreähkö ja kallo kaareutuu voimakkaasti. Koiran kuono on lyhyt, muttei yhtä lyhyt kuin esimerkiksi griffoneilla eikä ylöspäin kääntyvä. Häntä on lyhyehkö ja korkealle kiinnittynyt, asennoltaan yläviisto. Karvapeite on karkeaa. Väriltään apinapinseri on puhtaan musta. Apinapinserillä on suora selkä ja niukat kulmaukset, askeleet lyhyehköt ja tipsuttavat. Päälaella karva sojottaa eri suuntiin. Se antaa apinapinserille apinamaisen ilmeen, josta rodun nimikin johtuu. Karva on karkeaa ja tiivistä. Alun perin väreinä ovat olleet myös muun muassa keltainen, punainen, harmaanvalkoinen, tummanharmaa, harmaanmusta ja puhtaanmusta. Vielä nykyäänkin pentueisiin saattaa syntyä poikkeavan värisiä pentuja. Apinapinserin sanotaan muistuttavan snautseria ja griffon bruxelloisia.
Koira on valpas, peloton, eloisa, aktiivinen, leikkisä, itsenäinen ja uskollinen. Apinapinseri on hyvin aktiivinen, joten harrastuksena agility on lisääntynyt. Ensimmäisen kerran apinapinseri osallistui viralliseen agilitykilpailuun vuonna 2007.
Apinapinserin ei kuulu olla aggressiivinen, flegmaattinen tai hermostunut. Se on omistajiaan kohtaan erittain lojaali.
Apinapinseri tyytyy melko vähään, mutta sitä on vaikea motivoida, joten se saattaa olla melko hankala koulutettava.
Rotu soveltuu erityisesti huumorintajuiseen kotiin, koiran leikkisyyden vuoksi.
Ennen rotanmyrkkyjä rottien tappamiseen käytettiin pieniä koiria. Saksassa ja sen naapurimaissa on käytetty snautserin tai pinserin tapaisia koiria. Roduista yksi oli affenpinseri. Jo 1300- ja 1400-luvuilta peräisin olevissa maalauksissa esiintyy hyvin paljon affenpinserin näköisiä koiria. Affenpinseriä on käytetty myös vahtikoirana.
Affenpinserin arvellaan polveutuvan pienestä, nykyään hävinneestä saksalaisesta terrieristä. Toiset puolestaan uskovat affenpinserin olevan kääpiösnautserin ja toiset taas pinserin jälkeläinen. On olemassa myös teoria, että Affenpinseri olisi sukua Belgian griffonille. Rotu sai yksityiskohtaisen rotumääritelmän Saksassa 1900-luvulla.. Ensimmäinen yksilö rekisteröitiin Suomessa vuonna 1879. Virallinen kasvatus alkoi 1980-luvulla Ruotsista ja Yhdysvalloista tuoduilla koirilla.
Nykyään apinapinseriä pidetään lähinnä seurakoirana. Sen pieni koko ja luonne tekevät koirasta sopivan seuralaisen tai vaikkapa vahdin pieneenkin asuntoon. Apinapinserien omistajat ovat osallistuneet aktiivisesti näyttelytoimintaan, ja agilityn suosio on nousussa apinapinseriharrastajien keskuudessa.
Alusta lähtien on pyritty tutkimaan apinapinserin silmiä, polvia ja lonkkia. Apinapinserillä on esiintynyt jonkin verran patellauksaatiota eli polvilumpion sijoiltaanmenoa. Silmien osalta ei ole todettu perinnöllisiä sairauksia.