hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Cinnamoroll
Cinnamoroll, joka tunnetaan myös nimellä Baby Cinnamon, on yksi lukuisista japanilaisen Sanrion luomista hahmoista. Cinnamoroll on valkoinen koiranpentu, jolla on pitkät korvat ja siniset silmät.
Eräänä päivänä, kun Café Cinnamonin omistaja ihaili taivasta, pieni valkoinen koiranpentu tuli leijuen alas, hän epäili että koira oli tullut kahvilaan korvapuustien tuoksun takia. Utelias pentu ihastui kahvilan omistajan korvapuusteihin (), joten hän päätti jäädä. Koska koiran häntä oli kiemurainen kuin korvapuustit, kahvilan omistaja antoi tälle nimen niiden mukaan. Cinnamorollista tuli Café Cinnamonin maskotti. Hän on kuitenkin usein lentelemässä ympäri kaupunkia ystäviensä Chiffon, Mochan, Espresson, Cappucinon ja Milkin kanssa.
Vuonna 2002 Cinnamorollia esiteltiin Sanrion marketeissa. Cinnamorollista tuli yksi suosituimmista hahmoista Sanriolta. Cinnamoroll myy toiseksi parhaitenHello Kittyn jälkeen.
Cinnamorollin piti alun perin olla pupu, mutta siitä tehtiinkin koiranpentu. Cinnamoroll-tavaroita myydään myös Suomessa.
M/S Tom Sawyer
M/S Tom Sawyer () on TT-Linen omistama autolautta. Se on rakennettu Schichau Seebeckwerftin telakalla Bremerhavenissa, Saksassa, vuonna 1989. Kuollutta painoa aluksella on 6 176 tonnia, ja autoja alukseen mahtuu kerrallaan 500. "Tom Sawyer" on rekisteröity Saksan lipun alle, ja sen kotisatama on Lyypekki. Nykyään alus liikennöi reitillä Trelleborg–Rostock.
Tom Sawyerin sisaralus on M/S "Huckleberry Finn".
10. syyskuuta 1988 alus laskettiin vesille. 27. tammikuuta 1989 alus luovutettiin TT-Linen omistukseen, joka rekisteröi sen Saksan lipun alle. Kotisatamaksi tuli Hampuri. Tuolloin alus oli nimeltään "Robin Hood". Seuraavana päivänä TT-Line aloitti liikennöinnin aluksella Travemünden ja Trelleborgin välillä. Joulukuun alussa 1992 "Robin Hood" meni Wärtsilän telakalle Turkuun, jossa siitä kunnostettiin matkustaja- ja autolautta.
Maaliskuun lopulla 1993 alus nimettiin "Nils Holgerssoniksi". Huhtikuun alussa uudelleennimettynä se palasi takaisin Travemünde–Trelleborg -linjalle. Elokuussa 2001 laiva meni SSW Fähr- und Spezialschiffbau GmbH -nimiselle telakalle Bremerhaveniin, jossa siitä tehtiin ropax-alus.
12. lokakuuta 2001 alus sai nykyisen "Tom Sawyer" -nimensä. Muutaman päivän kuluttua tästä uudelleennimeämisestä "Tom Sawyer" siirtyi Trelleborgin ja Rostockin väliseen liikenteeseen. 21. tammikuuta 2004, aluksen ollessa Trelleborgissa, havaittiin aluksella vuoto öljytankin ja painolastitankin välissä. Öljyä ehti valua satama-altaaseen ennen kuin vuotokohta saatiin tukittua. Tämän tapahtuman jälkeen alus lähti korjaustöitä varten Rostockiin. Heinäkuussa 2007 aluksen kotisatamaksi muuttui Lyypekki.
Poronhoitoalue
Poronhoitoalue on Suomen laissa määritelty alue, jossa harjoitetaan poronhoitoa. Suomen poronhoitoalueeseen kuuluvat Lapin maakunta lukuun ottamatta Kemiä, Keminmaata ja Torniota sekä Pohjois-Pohjanmaan ja Kainuun maakunnista seuraavat kunnat kokonaan tai osittain:
Alueella noudatetaan muuta maata poikkeavia määräyksiä, muun muassa petoeläinten suhteen. Poronhoitoalueen laajuus on 122 936 neliökilometriä eli noin 36 prosenttia Suomen maapinta-alasta.
Suomessa poronhoitoalue jaetaan eri osiin sen mukaan, mikä on poronhoidon ja muiden elinkeinojen suhde. Muissa osissa kuin saamelaisten poronhoitoalueella harjoitetaan myös maanviljelyä. Poronhoitoa saavat harjoittaa muutkin kuin saamelaiset. Ruotsissa ja Norjassa poronhoitoalue on erossa maanviljelysalueista ja vain lapinkylien saamelaiset saavat hoitaa poroja. Hallinnollisesti Suomen poronhoitoalue jaetaan 56 paliskuntaan.
Poronhoitoalueeseen kuuluu 23 kuntaa kokonaan ja neljä osittain.
Huumekala
Huumekala ("Synchiropus picturatus", syn. "Pterosynchiropus picturatus", "Callionymus picturatus") on vihertävänvärinen, läntisellä Tyynellävaltamerellä tavattava merikokki.
Huumekala kasvaa noin seitsemän senttiseksi. Sen vartalo on pyöreämuotoinen. Vihertävällä pohjalla on oransseja renkaita joiden sisus on tummemman vihreä. Kutuaikana koiraan värit voivat olla vielä räikeämmät. Huumekaloilla ei ole suomuja, mutta niiden iho on paksuhkon, pahanmakuisen liman peitossa, joka suojaa niitä pedoilta. Lisäksi koiraan selkäevän eturuodosta on muodostunut piikiksi, jolla on itsepuolustuksen lisäksi käyttöä kosimamenoissa.
Huumekala elää luonnossa Läntisellä Tyynellämerellä. Se asettuu hiekkapohjaisille matalille koralliriutan alueille, missä se piileksii korallien ja soran joukossa.
Huumekala tarvitsee rauhallisen akvaarion ja paljon piiloja. Se lähtee tyypillisesti liikkeelle illansuussa ja etsiskelee pikkueläimiä.
Huumekalat ovat lisääntyneet myös akvaariossa. Hyvissä oloissa ne muodostavat varsin helposti kutuparin, joka uiskentelee yhdessä ja kutee säännöllisesti erikoisen kututanssin aikana. Poikaset ovat pieniä ja niiden ruokkiminen on haastavaa.
Huumekala syö pienikokoista liharuokaa, joskus vain itse pyydystämiään eläviä pieneliöitä. Siksi se menestyy parhaiten kypsässä riutta-akvaariossa. Sopivat vesiarvot ovat lämpötila 22-25 °C; suolaisuudesta kertova ominaispaino 1.020-1.025 ja pH 8.1-8.4.
Domination Black
Domination Black on Kotkassa vuonna 2003 perustettu heavy metal -yhtye, jonka tyyliä kuvastaa musiikillisesti ja ulkomusiikillisesti 1980-luvun thrash metal (Metallica, Megadeth, Anthrax, Slayer, Venom) ja saman aikakauden heavy metal (Dio, Judas Priest, W.A.S.P., Mercyful Fate).
Yhtye julkaisi ensimmäisen albuminsa "Fearbringer" vuonna 2005 kokoonpanolla Kari Killgast (laulu), Ville Wiren (kitara), Lauri Eerola (basso), Juuso Elminen (kosketinsoittimet), Juha Beck (rummut) ja Teppo Heiskanen (kitara). Tätä seurasi "Dark Legacy" vuonna 2006 samalla kokoonpanolla.
"Fearbringer" ja "Dark Legacy" -albumien kansissa seikkailevan hirviöhahmon on suunnitellut Mr. Lordi. Kappaleesta "The Psycho" (albumilta "Fearbringer") Domination Black julkaisi ensimmäisen videonsa vuonna 2005.
Vuonna 2008 yhtye julkaisi kolmannen levynsä nimeltä "Haunting". Levyn kappaleessa "The House of 1000 Eyes" vierailee taustalaulajana Mr. Lordi. Julkaisu meni ilmestymisviikollaan Suomen virallisen singlelistan sijalle 15. Kappaleesta on myös tehty video (ohjaaja K. Sandberg). "Hauntingin" julkaisun myötä Domination Black teki useita esiintymisiä ympäri Suomea käsittäneen "Hangover From Hell" -kiertueen. Vuonna 2009 yhtye esiintyi ensimmäistä kertaa Suomen rajojen ulkopuolella Saksassa Nordischer Klang -festivaaleilla Greifswaldissa.
Vuodenvaihteessa 2009–2010 laulaja Killgast päätti jättää yhtyeen ja hänen seuraajakseen yhtyeen riveihin astui Matias Palm vuoden 2010 keväällä.
Yhtye alkoi pikaisesti sovittaa uutta materiaalia seuraavaa levyä varten ajaen samalla uutta kokoonpanoaan sisään keikkailemalla mm. Venäjällä, missä orkesteri otettiin hyvin vastaan. Albumin "" nauhoitukset käynnistyivät kevättalvella 2011 äänittäjä/tuottaja Teemu Aallon kanssa ja kesäksi valmistuneen miksauksen viimeisteli masteroinnillaan ruotsalainen metalliguru Dan Swanö. Levy julkaistiin 22.2.2012 ja hiukan ennen levyn ilmestymistä julkaistiin musiikkivideo kappaleesta "Evilizer". Levy nousi ilmestyttyään Suomen viralliselle listalle ja saavutti myös sijoituksen Rumban listalla. Yhtye keikkaili levyn tiimoilta Suomessa, Ruotsissa, Venäjällä, Virossa sekä Romaniassa.
Vuoden 2014 aikana Domination Black teki muutamia kotimaan keikkoja ja esiintyi myös Virossa maan suurimmalla raskaaseen musiikkiin keskittyvällä festivaalilla nimeltä Hard Rock Laager. Yhtye julkaisi myös singlen "Master of Deception", jolle soitti kitarasoolon Chris Holmes (ex-W.A.S.P.) .Holmes osallistui myös kappaleesta tehtyyn promovideoon.
Huhtikuussa 2018 yhtyeen rumpali vaihtui ja Juha Beckin tilalle astui Ville Nissinen. Myös kitaristi Ville Viren jäi bändin toiminnasta pois.
Turun synagoga
Turun synagoga on Turun juutalaisen seurakunnan synagoga. Se on toinen Suomen kahdesta synagogasta, toinen on Helsingin synagoga Helsingissä.
Turun synagoga on valmistunut vuonna 1912, ja rakennettiin tuolloin lainarahoilla. Sen suunnittelusta vastasivat arkkitehdit August Krook ja J. Eskil Hindersson. Synagogan julkisivu on tehty tiilestä ja se on rapattu. Rakennus on kaksikerroksinen ja sen keskustilassa on kupoli. Turun synagoga on listattu Museoviraston Valtakunnallisesti merkittävät kulttuurihistorialliset ympäristöt -luetteloon.
Ahmosuon lentokenttä
Ahmosuon lentokenttä on lentokenttä Oulun Hangaskankaalla noin 20 kilometriä Oulun keskustasta Kajaaniin suuntaan lähellä Muhoksen ja Tyrnävän kuntien rajoja. Kentältä toimivat pääasiallisesti Oulun Ilmailukerho ry toimintamuotonaan purjelento ja Sky Relax -vetovarjoyhdistys. Kenttää käytetään myös varjoliidon nousu- ja laskeutumiskenttänä. Asfalttinen kiitotie on kapeahko ja kummassakin päässä on sepelipintainen seisonta-alue. Polttoainepiste on kerhon ylläpitämä.
Ahmosuon lentokenttä otettiin käyttöön vuonna 1987 korvaamaan Oritkarin lentokenttää. Oulun kaupunki halusi päästä Oritkarin kentästä eroon ja suostui rakentamaan Ahmosuolle uuden.
Thordénin varustamo
Thordénin varustamo on nykyisin ruotsalainen mutta sotavuosiin asti suomalainen laivayhtiö. Sen omistaja ja perustaja oli laivanvarustaja Gustaf Thordén.
Toukokuussa 1941 Thordénin varustamon tankkilaiva M/T Josefina Thordén joutui saksalaisten ilmahyökkäyksen kohteeksi Färsaarten pohjoispuolella. Alus upposi ja sen 17 merimiestä menehtyivät, mukana aluksen päällikkö, myöhemmän kansanedustajan ja ministerin Jacob Södermanin isä. Varustamo kieltäytyi maksamasta rästiin jääneitä korvauksia Södermanin perheelle, kunnes Niilo Wälläri soitti varustamoon ja korjasi asian.
Vuonna 1982 Jacob Söderman osallistui Suomen hallituksen ministerinä hyökkäyksen uhrien muistomerkin vihkimistilaisuuteen.
Operaatio Uppsala
Operaatio Uppsala oli Norjan tiedustelupalvelun 1950-luvun alussa tekemä operaatio, jossa se palkkasi entisiä suomalaisia kaukopartiomiehiä tiedustelemaan Neuvostoliiton sotilastukikohtia Karjalassa.
Kun Neuvostoliittoon lähetetyt vakoojat olivat lähes poikkeuksetta kuolleet, Norjan tiedustelupalvelu sai ajatuksen palkata suomalaisia kaukopartiomiehiä tiedustelemaan rajan taakse Neuvostoliiton sotakohteita. Näillä miehillä oli luja ammattitaito kyseiseen tehtävään, sillä he olivat sodan aikana kestäneet jopa viikkoja vihollisen linjojen takana.
Palkkioksi retkistään suomalaisille luvattiin noin miljoonan markan palkkiota. Tästä syystä monet pyydetyistä suostuivat tehtäviin. He saivat käyttöönsä uusimpia kameroita, aseen ja ruokaa.
Rajan ylittäminen oli hankalaa ja jos se onnistui, oli vaarana neuvostoliittolaiset rajavartijat. Tulitaisteluilta ei vältytty. Muun muassa Arvo A. Juvonen joutui tulitaisteluun kahden neuvostoliittolaisen rajavartijan kanssa. Myöhemmin samalla retkellä hän myös ampui erästä rajavartijaa. Tiedusteluretkillä katosi yksi henkilö, Heikki Määttänen, toukokuussa 1950 eikä hänen kohtalostaan tiedetä vieläkään, vaikka hänestä tiedusteltiin myös FBI:ltä. Lisäksi yksi mies kuoli hämärissä olosuhteissa Lapissa.
Suomelle tiedustelutehtävät olivat poliittisesti vaarallisia. Retkiä yritettiin turhaan estää muun muassa toimeksiantajien kautta. Toisaalta Puolustustusvoimat, Rajavartiolaitos ja Suojelupoliisi olivat henkilötasolla toiminnasta tietoisia. Suojelupoliisille annettiin ohjeet tutkia asiaa "kaikessa hiljaisuudessa". Moni operaatioon osallistuneista suomalaisista joutui lähtemään maanpakoon Yhdysvaltoihin. Osa heistä, kuten Arvo Juvonen, työskenteli CIA:lle. Juvonen teki Suomesta lähdettyään tiedusteluretkiä Pohjois-Norjasta käsin Petsamon alueelle. Elokuussa 1954 tehdyllä retkellä käytettiin menomatkalla rajan ylitykseen ilmapalloa.
Kaikkiaan kolme operaatio Uppsalaan osallistunutta suomalaista tuomittiin rangaistuksiin Suomessa: Reino Sappinen vuonna 1954 sekä Lauri Solehmainen ja Emil Torssonen pitkän pakomatkan jälkeen vuonna 1970.
Silosarvikala
Silosarvikala ("Naso lituratus"), akvaarioharrastajien kesken usein naso tai nasu, on välskärikaloihin kuuluva kala.
Silosarvikala kasvaa 45 cm pitkäksi. Aikuisen yksilön pyrstö on lyyranmuotoinen. Silosarvikalat vaihtavat väriään ympäristönsä mukaan. Kalan erottaa muista "Naso"-suvun lajeista sen pyrstön tyvessä olevista oranssikantaisista piikeistä.
Silosarvikala on kotoisin Indopasifiselta merialueelta. Se viihtyy riuttojen läheisyydessä, mutta tarvitsee paljon vapaata uintitilaa.
Silosarvikala on usein aggressiivinen muita välskäreitä kohtaan.
Nuori silosarvikala syö mieluiten ruskeaa makrolevää. Myös muut levät ja levävalmisteet kelpaavat. Luonnossa aikuiset nasot siirtyvät syömään lähinnä planktonia.
Kiinanpalatsikoira
Kiinanpalatsikoira eli pekingeesi on koirarotu, jonka alkuperämaa on Kiina.
Pekingeesin olemus leijonamainen. Sen häntä on tiiviisti selänmyötäinen ja kaartuu loivasti toiselle sivulle. Jalat ovat lyhyet mutta vantterat. Pekingeesin kuono voi olla melko lyhyt.
Kiinanpalatsikoira on hieman korkeuttaan pidempi. Pekingeesiuroksen säkäkorkeus on 19–23 cm ja narttujen 15–21 cm. Rodulle on tärkeää vankka luusto ja tiivis runko. Ihanteellinen paino urokselle on enintään 5 kg ja nartulle enintään 5,4 kg.
Pekingeesin karva on kohtuullisen pitkää ja suoraa. Kaulan ympärillä on kaulurimainen harja. Peitinkarva on melko karheaa, aluskarva tiheää ja pehmeämpää. Pekingeesin korvissa, raajojen takaosissa, hännässä ja varpaissa on hapsut.
Turkin väreinä ovat sallittuja muut paitsi albiino ja maksanruskea. Turkki vaatii säännöllistä hoitoa (kampaus noin kerran viikossa, pesu tarvittaessa).
Pekingeesi on luonteeltaan peloton, uskollinen ja pidättyväinen. Arkuus ja aggressiivisuus eivät kuulu sen luonteeseen. Se on yhden ihmisen koira, joka on lojaali omistajalleen. Pekingeesi ei mielistele tai palvo, mutta osoittaa ymmärrystä ja lojaaliutta ihmistä kohtaan. Vaikka kiinanpalatsikoira puolustaa omistajaansa uskollisesti, se ei ole missään nimessä vihainen. Se on hyvin ihmisläheinen ja lempeä koira, joka sopii hyvin seurakoiraksi.
Pekingeesi on nimensä mukaiseksi lähtöisin Kiinasta. Buddhalaisuudessa leijona on pyhä eläin, ja sen vuoksi keisari halusi itselleen oman pienen "pyhän leijonansa". Niinpä kiinanpalatsikoira jalostettiin ja sen haluttiin muistuttavan leijonaa niin paljon kuin mahdollista.
Pekingeesin tehtävänä oli vartioida palatsin aarteita ja varoittaa varkaista sekä karkottaa pahoja henkiä. Nämä pyhät koirat olivat itsekin tarkkaan vartioituja, ja varasta odotti kuolemantuomio. Rodun sai omistaa vain keisari eikä niitä saanut myydä, vaan ne saivat olla ainoastaan keisarillinen lahja. Alamaistenkin tuli painaa päänsä kiinanpalatsikoiran edessä. Rotu levisi länsimaihin boksarikapinan jälkeen. Länsimaissa rotuun ihastuttiin ja siitä tuli suosittu.
Kiinanpalatsikoiran silmät ovat erittäin tulehdusalttiit suuruudesta johtuen. Lyhyt kuono voi aiheuttaa hengitysvaikeuksia ja kyynelkanavan tukkeumia. Pitkärunkoinen ruumiinrakenne voi altistaa välilevytyrälle.
Dandy in the Underworld
Dandy in the Underworld on brittiläisen glam rock-yhtye T. Rexin kahdestoista ja viimeinen albumi, joka julkaistiin vuonna 1977, eli samana vuonna kun yhtyeen perustaja ja keulahahmo Marc Bolan kuoli. Bolan on myös tehnyt albumin kaikki kappaleet. Albumin ehkäpä kuuluisimmat kappaleet ovat "Dandy in the Underworld" ja "I Love to Boogie".
The Slider
The Slider on brittiläisen glam rock -yhtye T. Rexin kolmas albumi nimenvaihdoksen jälkeen. Albumi ilmestyi vuonna 1972 ja se on myös yhtyeen menestynein albumi Yhdysvalloissa. Kuuluisimmat kappaleet levyltä ovat "Metal Guru", "Buick Mackane" ja "Telegram Sam".
M/S Tor Botnia
M/S Tor Botnia () on DFDS Tor Linen omistama ro-ro-rahtialus. Alus on rakennettu vuonna 2000 Jinlingin telakalla, Nanjingissa, Kiinassa. Kuollutta painoa aluksella on 8 050 tonnia ja sen jääluokitus on 1A Super. "Tor Botnia" on rekisteröity Liettuan lipun alle ja sen kotisatama on Klaipėda.
Tor Botnian sisaraluksia ovat M/S Tor Finlandia, M/S Finnkraft ja M/S Finnhawk.
31. toukokuuta 2000 vastavalmistunut alus luovutettiin Nordic Holdings Ltd:n omistukseen, joka rekisteröi sen Yhdistyneen kuningaskunnan lipun alle nimellä "Finnmaster". Kotisatamaksi tuli Lontoo. Sen jälkeen alus vuokrattiin Finnlinesille. Saman vuoden kesäkuun alussa alus lähti telakalta Kiinasta. 30. kesäkuuta Finncarriers aloitti liikenteen Finnmasterilla Rauman ja Hullin välillä.
Toukokuussa 2005 laiva päätyi norjalaisen Parline RoRo KS:n omistukseen. 14. joulukuuta 2006, kun alus oli matkalla Hullin ja Helsingin välillä, siihen tuli koneongelmia ja se joutui korjattavaksi Visbyhyn, Gotlantiin. 17. maaliskuuta 2008 tanskalainen DFDS Tor Line ilmoitti ostavansa Finnmasterin sekä sisaralus Finnreelin. 7. lokakuuta 2008 Finnmasterin ollessa matkalla Kielin kanavassa, ilmeni aluksen koneissa vikaa ja alus jouduttiin hinaamaan Kieliin korjattavaksi. DFDS Tor Linen liikenteeseen alus siirtyi tammikuussa 2009. Samalla alus sai nimen "Tor Botnia", ja se rekisteröitiin Liettuan lipun alle. Kotisatamaksi tuli Klaipėda. Tammikuun lopulla alus aloitti liikennöinnin Britannian Imminghamin ja Alankomaiden Rotterdamin välillä.
Kynsikäs (asuste)
Kynsikkäät ovat avosormiset sormikkaat. Ne jättävät sormenpäät näkyviin, sillä sormiosista puuttuvat kärjet. Kynsikkäissä saattaa olla sormihuppu, joka hupun kiinni ollessa lämmittää sormia lapasten tavoin.
Suomalaisen Dingo-yhtyeen solisti Neumann käytti esiintyessään sormikkaita joista oli kärjet leikattu pois ja tämä aiheutti muoti-ilmiön fanien keskuudessa .
M/S Slite
M/S Slite oli Rederi AB Sliten ensimmäinen autolautta. Alus oli alun perin rakennettu Sölvesborgin telakalla Slite-varustamolle rahtilaivaksi, mutta se muutettiin vuonna 1959 yhtiön ensimmäiseksi autolautaksi.
Vesille laskun jälkeen M/S Slite luovutettiin varustamolle 7. heinäkuuta 1955. Laiva asetettiin rahtiliikenteeseen, mutta vuonna 1959 se muutettiin autolautaksi. Samana vuonna se aloitti liikennöinnin reitillä Simpnäs–Maarianhamina. M/S Slite myytiin huhtikuussa 1963 Partrederi Sam Sune Petterssonille, ja laivaa alettiin muuttaa jälleen rahtilaivaksi. Työ oli valmis vuoden 1963 ja alussa, ja laiva nimettiin uudelleen Stellaksi.
Myöhemmin alus myytiin useasti eri omistajille. Vuonna 1978 Red AB Igelnille ja vuonna 1980 PR B R Nybergille. Vuonna 1988 alus myytiin G Lindbergille Tukholmaan ja se nimettiin uudelleen M/S Tellaksi.
Viking Line juhlisti 30-vuotissyntymäpäiväänsä 1989 vuokraamalla Stellan risteilyllä Wärtsilän Pernon telakalle. Vuonna 2000 alus myytiin Gene Echolsille Sao Thomeen. Vuonna 2001 aluksen osti Ahmad Mohammed Ftaimah ja se uudelleen nimettiin M/S Elenenaksi. Lopulta alus romutettiin vuonna 2006 Turkissa.
Niilo Kosola
Niilo Vilho Kosola (22. helmikuuta 1911 Lapua – 15. maaliskuuta 1996 Lapua) oli suomalainen, Kansallista Kokoomusta edustanut poliitikko.
Kosola kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1930. Siviiliammatiltaan Kosola oli maanviljelijä kotipaikkakunnallaan Lapualla vuodesta 1936. Agronomiksi hän oli valmistunut vuonna 1937. Kosola toimi myös sihteerinä ja neuvojana Etelä-Pohjanmaan hevosjalostusliiton palveluksessa 1930-luvulta 1950-luvulle.
Ensimmäisen kerran Kosola valittiin eduskuntaan vuoden 1951 vaaleissa Vaasan läänin pohjoisesta vaalipiiristä. Hänet valittiin kansanedustajaksi yhteensä viisissä vaaleissa, kolme kertaa Vaasan läänin pohjoisesta vaalipiiristä ja kaksi kertaa Vaasan läänin vaalipiiristä. Valtiopäivillä 1964–1965 Kosola oli eduskunnan toinen varapuhemies. Hän toimi kansanedustajana vuoteen 1970.
Kosola aiheutti yhdessä puoluetoverinsa Tuure Junnilan ja Maalaisliiton Lauri Sollan kanssa ns. tulitikkuäänestyksellä vuoden 1954 eniten huomiota herättäneen eduskuntaskandaalin. Helmikuun 12. ja 13. päivien välisen yön kestäneessä täysistunnossa, äänestettäessä SKDL:n budjetin sosiaalimenoihin tekemistä lukuisista muutosesityksistä kolmikko kiilasi tulitikulla äänestysnappinsa näyttämään jatkuvasti "ei"-ääntä, jolloin he saattoivat poistua istuntosalista eduskunnan kahvilaan kyllästyttyään "äänestysmaratoniin". Puhemies K.-A. Fagerholm antoi Kosolalle, Junnilalle ja Sollalle tapauksen johdosta nuhteet ja varoituksen.
Kosola toimi ministerinä elokuusta 1958 tammikuuhun 1959, yhteensä 138 päivän ajan, K.-A. Fagerholmin III hallituksessa, joka tunnetaan myös nimellä "yöpakkashallitus". Kosola oli ministeri maatalousministeriössä eli II maatalousministeri.
Kosola toimi kolmesti presidentin valitsijamiehenä, vuosina 1956, 1962 ja 1968. Hän toimi poliittisella urallaan myös kokoomuksen varapuheenjohtajana ja piirijärjestönsä puheenjohtajana. Urho Kekkosen oman arvion mukaan Kosola antoi ratkaisevan äänen vuoden 1956 presidentinvaalissa, jonka Kekkonen voitti valitsijamiesäänin 151–149. Kekkosen mukaan Kosola oli näyttänyt hänelle vaalilippunsa.
Niilo Kosola oli Vihtori Kosolan, Lapuan liikkeen johtajan poika. Hän meni naimisiin vuonna 1937 Ilma Inkeri Vennan kanssa.
Kosolalle myönnettiin maanviljelysneuvoksen arvonimi vuonna 1977.
Postiennakko
Postiennakko on rahasumma, jonka lähettäjä on määrännyt postilähetyksen (kirjeen tai paketin) vastaanottajan maksamaan postilaitoksen välityksellä lähettäjälle saadakseen lähetyksen haltuunsa postikonttorista.
Suomessa postiennakko on Posti Group Oyj:n tarjoama lisäpalvelu, jossa vastaanottaja lunastaa paketin postista maksamalla siitä lähettäjän määräämän ennakkosumman ja postiennakkomaksun. Summa ohjataan lähettäjän ilmoittamalle pankkitilille. Postiennakkoa voi käyttää vain kotimaan postilähetyksissä ja euromääräinen katto maksulle on 8 400. Lähetyksen kulkua voi sekä lähettäjä että vastaanottaja seurata lähetystunnuksella joka löytyy kuitista josta löytyy myös vastaanottajan osoitetiedot.
Postiennakkoa vastaava palvelu on Matkahuollon bussiennakko.
Niinimaa
Niinimaa on kylä Alavuden kaupungissa Etelä-Pohjanmaalla.
Niinimaalla kuvattiin Sisko Istanmäen romaaniin perustuva elokuva Liian paksu perhoseksi.
Niinimaan läpi rakennettiin Haapamäki–Seinäjoki-rata 1870-1880 -luvuilla. Niinimaalla on junapysäkki, joka ei kuitenkaan enää ole käytössä.
Becherovka
Becherovka [beherofka] on perinteinen tšekkiläinen likööri, jota on valmistettu Karlovy Varyssa vuodesta 1807. Maultaan yskänlääkettä muistuttava juoma on maustettu aniksella, kanelilla ja noin 32 yrtillä. Sen alkoholipitoisuus on 38 %. Juoma nautitaan sellaisenaan tai juomasekoitusten pohjana, joista tunnetuin on tonic-vedellä pidennetty "be-ton".
Becherovka on oluen ja slivovitsin ohella Tšekin arvostetuin alkoholijuoma. Sen keksi englantilainen tohtori Frobrig ollessaan 1800-luvun alussa Karlovy Varyn kylpylässä valtakunnankreivi Plettenberg-Mietingenin lääkärinä. Hän luovutti reseptin sikäläiselle saksankieliselle Becherin perheelle, josta juoma on saanut nimensä. Becherovkasta tuli hyvin suosittu kaupungin kylpylävieraiden keskuudessa digestiivinä parantamaan ruoansulatusta.
Tšekkoslovakian aikaan kommunistihallinto kävi Becherovkasta oikeutta Saksaan karkotetun Becherin perheen kanssa, ja markkinoilla oli sekä saksalainen että tšekkiläinen versio.
Celle
Celle [ˈtsɛlə] on kaupunki Ala-Saksin osavaltiossa Saksassa. Se sijaitsee Weserin sivujoen Allerin varrella, koilliseen Hannoverista. Kaupungin pinta-ala 176,01 km ja se on jaettu 17 kaupunginosaan. Vuoden 2011 väestönlaskennassa siellä oli 69 001 asukasta.
Varhaisin maininta Cellestä kirjallisessa tuotoksessa voidaan sijoittaa vuodelle 986. Tuolloin se tunnettiin nimellä "Kellu". Cellen vanhakaupunki "Altencelle" perustettiin vuoden 1248 tienoilla. Itse Celle sai kaupunginoikeudet vuonna 1292 herttua Otto II:lta. Vuosina 1371–1705 Celle toimi Braunschweig-Lüneburgin herttuoiden residenssikaupunkina.
Nykyisin Celle tunnetaan kauniista ristikkorakenteisista taloista, joita vanhassa kaupungissa on 480.
Mikro-ohjelma
Mikro-ohjelma tai mikrokoodi on osassa suorittimia käytetty suorittimen sisäinen ohjelma, jonka avulla varsinaiset konekielen käskyt on toteutettu.
Mikro-ohjelmalle on tyypillistä pitkä käskysana, jonka bitit ohjaavat suoraan suorittimen sisäisiä toimintoja. Mikro-ohjelmalle näkyvät suorittimen eri toimiyksiköt, kuten rekisterit tai akut, väylät, liukuhihnat, aritmeettis-looginen yksikkö ja niin edelleen. Tästä seuraa se, että ohjelman
abstraktiotaso on erittäin matala, mutta hyvä ohjelmoija pystyy käyttämään suorittimen sisäistä rinnakkaisuutta hyväkseen.
Mikro-ohjelmat olivat aiemmin erittäin yleisiä niin sanotuissa CISC-tyyppisissä koneissa, joissa
käskyt ja osoitusmuodot olivat monimutkaisia. Näiden taas tuli olla monimutkaisia, jotta pieneen keskusmuistiin
mahtuisi koko tarvittava ohjelma. RISC-arkkitehtuuri toi mukanaan ajatuksen, että
käskyjen tulee olla yksinkertaisia. Tällöin ei tarvita mikro-ohjelmaa
konekäskyjen toteuttamiseen.
Tyypillisesti pienet suorittimet eivät ole mikro-ohjelmoituja tai vain hankalimmat
käskyt on toteutettu mikro-ohjelmalla. Mitä monimutkaisempi suoritin, sitä todennäköisemmin
sen toteutuksessa on hyödynnetty myös mikro-ohjelmaa.
Erityistarkoituksiin on suunniteltu
koneita, joissa ei ole varsinaisia konekäskyjä, vaan niitä ohjelmoidaan samaan tapaan
kuin mikro-ohjelmaa. Tällainen laite oli esimerkiksi FPS-164. 
Myöhemmin on kehitetty leveän käskysanan (VLIW) arkkitehtuuri, jossa käskysanan eri osat sisältävät eri toimilohkojen konekäskyjä. Leveällä käskysanalla
päästään suorittimen sisäisen rinnakkaisuuden hyödyntämiseen, mutta ohjaus ei ole niin yksityiskohtaista kuin varsinaisessa mikro-ohjelmassa.
Mikro-ohjelma on tavallisesti ollut kiinteä, eli sitä ei ole voinut vaihtaa. Alun perin
sanalla firmware tarkoitettiinkin lähinnä mikro-ohjelmaa.
Toisaalta osa koneista (Burroughs B1700 ja sen sukulaiset
) mahdollisti jopa sen, että prosessinvaihdon yhteydessä vaihdettiin myös mikro-ohjelma. Näin voitiin tehdä eri ohjelmointikielille niille sopivin käskykanta. Myös mikro-ohjelmakääntäjiä on olemassa.
20. Waffen-SS:n krenatööridivisioona
20. Waffen-SS:n krenatööridivisioona (1. virolainen) () oli virolaisista vapaaehtoisista koottu Waffen-SS:n divisioona, jonka runkona käytettiin virolaisista koottua virolainen 3. SS-vapaaehtoisprikaati (). Virolaisista koottiin ensimmäinen saksalainen joukko-osasto 1942, vuosi sen jälkeen kun Saksa hyökkäyksessään Neuvostoliittoon oli ottanut haltuunsa Viron sosialistisen neuvostotasavallan alueen.
Divisioona perustettiin pohjoisen armeijaryhmän selustassa joulukuussa 1943 käyttäen runkona virolaista 3. SS vapaaehtoisprikaatia ja Viron legioonaa, jotka olivat osallistuneet armeijaryhmän taisteluihin lokakuusta 1943 ja elokuusta 1942. Kaikkiaan divisioona vastaanotti 15 000 vapaaehtoista. Divisioonan virallinen perustamispäivä on 24. tammikuuta 1944.
Siirryttyään rintamalle alkuvuodesta 1944 divisioona osallistui vetäytymiseen Leningradin edustalta, Narvan taisteluun, Sinimäkien taisteluun sekä Kuurinmaan motista käytyihin taisteluihin. Syyskuun puolivälissä lupasi joukkojen vetäytyä Virosta toivoivat divisioonan miehet vapautuvansa Saksan riveistä ja monet pakenivat siirtyen metsiin käymään sissisotaa etenevää puna-armeijaa vastaan.
Loput divisioonasta evakuoitiin Saksaan Neuhammerin harjoitusalueelle, jossa se täydennettiin taisteluvahvuuteen. Divisioonaan kuului 11 000 virolaista ja 2 500 saksalaista, kun se lähetettiin itärintaman keskustan armeijaryhmään joulukuussa. Divisioona kärsi raskaita tappioita Veikselin ja Oderin taisteluissa ja se joutui saarroksiin 17. maaliskuuta 1945 Oberglogaun-Falkenbergin-Friedbergin alueella Saksan XI armeijakunnan joukkojen mukana. Divisioona murtautui motista 19. maaliskuuta menettäen kaiken raskaan kalustonsa.
Divisioona jäänteet vetäytyivät Böömiin. Se joutui keskustan armeijaryhmän mukana Prahan itäpuolella Deutsch-Brodin mottiin, jossa divisioona oli edelleen sodan päättyessä.Divisioonankomentajina olivat Viron Legioonan komentajana 20. elokuuta 1942 aloittanut SS-Brigadeführer Franz Augsberger, joka kaatui 19.maaliskuuta 1945. Tämän jälkeen komentajan olivat 19. maaliskuuta 1945 Hans-Joachim Muetzelfeldt sekä vielä samana päivänä komentajana aloittanut SS-Brigadeführer Berthold Maack.
Dave Brock
David Anthony "Dave" Brock (s. 20. elokuuta 1941, Isleworth, Middlesex, Britannia) on englantilainen muusikko. Hän on ollut Hawkwind-yhtyeen johtohahmo yhtyeen koko olemassaolon ajan. Hän on ainoa alkuperäisjäsen yhtyeessä tällä hetkellä (2012). Brockin pääinstrumentti on kitara. Hän soittaa myös kosketinsoittimia ja laulaa.
Dave Brock aloitti musiikkiuransa soittamalla dixieland-tyylistä jazzia klubeilla ja myöhemmin hänen kiinnostuttua blues-musiikista hän soitti yhdessä mm. Eric Claptonin ja Keith Relfin kanssa. Brock toimi myös katusoittajana 1960-luvun puolivälissä ennen kuin liittyi Dharma Blues Bandiin.
Hän on tehnyt 1960-luvulla joitakin blues- ja folkvaikutteisia levytyksiä, joita on julkaistu Hawkwindin kokoelma-albumeilla. Brock oli kuitenkin ensisijaisesti kiinnostunut elektronisen musiikin yhdistämisestä rockiin ja vuonna 1969 hän perusti Hawkwind-yhtyeen, jossa pääsi toteuttamaan ideoitaan. Hawkwindia edelsi Famous Cure -niminen psykedeelistä bluesia soittanut yhtye.
Monista Hawkwindissa mukana olleista luovista persoonista ja taitavista muusikoista huolimatta Dave Brock on aina ollut yhtyeen päähahmo ja johtaja. Brock on aina inhonnut valtavirtaa ja kaupallistumista. Hän on sanonut vihaavansa yhtyeen hittisingleä "Silver Machinea" ja yhtye kieltäytyi esiintymästä suositussa Top Of The Pops -musiikkiohjelmassa (BBC:n piti tästä syystä tulla yhtyeen konserttiin kuvaamaan). Suurimpana virheenään Brock on pitänyt Lemmy Kilmisterin erottamista Hawkwindista.
Brock on julkaissut myös muutaman sooloalbumin ja hänen muuta soolotuotantoaan on julkaistu ainakin "Weird Tapes 1-8" -sarjassa. Brock asuu vaimonsa Kris Taitin kanssa Devonissa, jossa heillä on maatilayritys sekä levytysstudio, jossa Hawkwind on levyttänyt viimeisimmät albuminsa.
Agderin yliopisto
Agderin yliopisto () oli aikaisemmin Norjan suurin alueellinen valtionkorkeakoulu (), josta tuli Norjan seitsemäs täydet oikeudet omaava yliopisto 1. syyskuuta 2007. Oppilaitos perustettiin 1994, jolloin kuusi alueellista korkeakoulua yhdistyi kansallisen korkeakoulu-uudistuksen yhteydessä. Yliopistolla on kaksi kampusta, jotka sijaitsevat Kristiansandissa ja Grimstadissa sekä sairaanhoitajakoulutusta Arendalissa.
Tiedekuntajako uudistettiin 1. elokuuta 2007, minkä jälkeen yliopiston viisi tiedekuntaa ovat
Ensimmäinen ajatus yliopiston perustamisesta Agderiin esitettiin jo vuonna 1771, jolloin Tanska-Norjan virkamies Johann Struensee antoi Trondheimin piispa Johan Ernst Gunnerukselle tehtäväksi suunnitella Norjaan perustettavaa yliopistoa. Samana vuonna Gunnerus tekikin ehdotuksen perustettavasta Norjan ensimmäisestä yliopistosta, sijoituspaikkanaan Kristiansand. Ajatus ei kuitenkaan toteutunut.
Agderiin perustettiin kuitenkin ajan myötä eri alojen korkeakouluja, joista kuusi yhdistyi Høgskolen i Agderiksi 1994. Vanhin oli Kristiansandin opettajakorkeakoulu (per. 1839). Muut korkeakoulut olivat (per. vuosi suluissa) Arendalin sairaanhoitajakorkeakoulu ("Arendal sykepleierhøgskole", 1920), Agderin konservatorio ("Agder musikkonservatorium", 1965), Agderin insinöörioppilaitos ja alueellinen korkeakoulu ("Agder ingeniør- og distriktshøgskole", Grimstad, 1967), Agderin alueellinen korkeakoulu ("Agder distriktshøgskole", Kristiansand, 1969) ja Kristiansandin sairaanhoitajakorkeakoulu ("Kristiansand sykepleierhøgskole", 1976). Arendalin kampus ja sairaanhoitajaopetus päätettiin siirtää Grimstadiin 2006.
14. toukokuuta 2007 Norjan opetusministeriön asettama NOKUT-komitea päätti suosittaa korkeakoululle yliopistostatusta, jolloin siitä tulisi Norjan seitsemäs yliopisto ja koulun nimi muuttuisi Agderin yliopistoksi ("Universitetet i Agder"). Lopullinen asian käsittely tapahtui 19. kesäkuuta, jolloin komitea totesi korkeakoulun yliopistotasoiseksi. , Virallisesti yliopistostatus astui voimaan 1. syyskuuta 2007, jolloin oppilaitoksen nimi vaihtui Høgskolen i Agderista Universitetet i Agderiksi.
Potsdamin vanha raatihuone
Potsdamin vanha raatihuone () on rakennus Potsdamin kaupungissa, Saksassa. Se sijaitsee Potsdamin vanhan kauppatorin ("Alte Markt") itäisellä laidalla. Raatihuone on rakennettu vuosina 1753–1755, ja sen suunnittelusta on vastannut hollantilainen arkkitehti Johann Boumann.
Toimeksiantajana oli Preussin kuningas Fredrik II Suuri. Rakennuksen esikuvana on ollut italialainen arkkitehtuuri. Rakennuksen karaktäärisimpiä osia on sen pyöreä torni, jonka huipulla on kullattu maapallo.
Nik Turner
Nicholas "Nik" Turner (s. 28. elokuuta 1940 Oxford, Iso-Britannia) on englantilainen muusikko. Parhaiten hänet tunnetaan Hawkwind-yhtyeen perustajajäsenenä ja saksofonistina.
1960-luvulla Turner pyöri Lontoon Ladbroke Groven hippialueilla ja toimi eri yhtyeiden roudarina. Vuonna 1969 hän toimi vasta perustetun Group X -yhtyeen roudarina. Turnerin kaivettua saksofonin esille ja soitettua sitä yhtyeen johtaja Dave Brock pyysi Turneria liittymään soittajaksi yhtyeeseen. Group X:stä tuli ensin Hawkwind Zoo ja piakkoin, lopullisesti Hawkwind.
Turnerista tuli yksi yhtyeen näkyvimmistä hahmoista erikoisten lava-asusteiden johdosta. Hän myös oli Brockin ohella yhtyeen toinen voimahahmo musiikillisesti, vaikka ei muusikkona ollutkaan kovin taitava. Turnerin säveltämiä Hawkwind-klassikoita ovat mm. "Master Of The Universe", "Brainstorm" sekä "D-Rider". Rennosta luonteestaan huolimatta Turner halusi vaikuttaa enemmän yhtyeen päätöksiin. Tämä johti Brockin ja Turnerin välien kiristymiseen, ja lopulta vuonna 1976 Turner erotettiin yhtyeestä.
Hawkwindista lähdön jälkeen Turnerilla on ollut omia yhtyeitä kuten Sphinx, Inner City Unit ja Pinkwind (yhdessä Pink Fairies -muusikko Twinkin kanssa). Turner palasi myös Hawkwindiin 1980-luvun puolivälissä ja soitti joillain yhtyeen kiertueilla.
2000-luvulla Nik Turner perusti X-Hawkwind-nimisen yhtyeen entisten Hawkwind-muusikoiden kanssa. Dave Brock haastoi Turnerin oikeuteen Hawkwind-nimen käytöstä, ja X-Hawkwind joutui vaihtamaan nimensä SpaceRitualiksi. Toinen yhtye, jota Turner on viime aikoina pyörittänyt, on Nik Turner's Allstars.
Nik Turner on tehnyt yhteistyötä myös suomalaisen Five Fifteen -yhtyeen kanssa soittamalla yhtyeen levyillä ja keikoilla. Five Fifteenin ja Nik Turnerin Tavastian konsertti näytettiin televisiossa vuonna 2000.
Nik Turnerin Suomen kokemus alkoi Helsinkiläisen Space Rock-yhtye Dark Sunin ja "Uncle Nikin" ennalta sovittuun kohtaamiseen Hampurin "Hawkfan Festivaleilla" kesällä 1997. Pitkän keikan aikana syntyi jo siemen jatkosta. Yhtye soitti Nikin kanssa yhteiskeikan myös Jönköpingin "Space and Rock Festivaleilla".
Lopulta Dark Sun puhui mytologiasta kiinnostuneen Turnerin ympäri soittamaan Suomessa ja Tavastialla Dark Sunin kanssa keikan, joka sisältäisi useita Nik Turnerin biisejä,mm. "D-Rider" ja "Master of the Universe". Live-levy "Ice Ritual" ilmestyi vuonna 2000. 
Viralliset studio- ja livejulkaisut:Live- ja arkistojulkaisut:
Neues Palais
Neues Palais on palatsimainen rakennus Potsdamin kaupungissa, Saksassa. Se sijaitsee Sanssoucin kuninkaallisen puiston läntisellä puolella. Palatsin rakennutti Preussin kuningas Fredrik II Suuri vuosina 1763–1769. Kyseessä oli mahtipontinen ele, jolla Fredrik Suuri halusi osoittaa muille Euroopan valtioille, etteivät Preussin rahavarat olleet ehtyneet uuvuttavan seitsenvuotisen sodan jälkeen. Suunnittelijana toimi aluksi arkkitehti Johann Gottfried Büring, mutta hänen tilalleen tuli myöhemmin Carl von Gontard. Neues Palais on yksi viimeisimpiä preussilaisia suurbarokkipalatseja.
Kolmisiipinen Neues Palais on 240 metriä pitkä ja siten huomattavasti suurempi kuin Sansouccin palatsi. Huoneita on kaikkiaan noin 100. Kattokupolin huipulla on patsas, joka esittää kolmea sulotarta kannattelemassa Preussin kuninkaallista kruunua. Julkisivun pilastereiden edessä ja katon harjalla on yhteensä 290 hiekkakiviveistosta, jotka esittävät erilaisia mytologisia ja allegorisia hahmoja. Siinä missä Sansouccin sisätiloissa oli pyritty intiimiyteen, Neues Palais tehtiin mahdollisimman edustavaksi ja koristelut ovat runsaat.
Stadtpalais des Prinzen Eugen
Stadtpalais des Prinzen Eugen on rakennus Itävallan pääkaupungissa Wienissä, 1. kaupunginosassa eli Innere Stadtissa. Se edustaa barokin tyylisuuntaa, ja sen suunnittelusta vastasi italialaissyntyinen arkkitehti Johann Lukas von Hildebrandt. Rakennustyöt käynnistettiin vuonna 1695, ja ne saatiin päätökseen kolme vuotta myöhemmin vuonna 1698. Rakennuksessa on sijainnut vuodesta 1845 lähtien Itävallan valtiovarainministeriön tiloja. Rakennus on nimetty Eugen Savoijilaisen mukaan.
Simon House
Simon House (s. 29. elokuuta 1948 Nottinghamshire, Englanti) on englantilainen säveltäjä ja muusikko. Hänet tunnetaan ehkä parhaiten Hawkwind-yhtyeen kosketinsoittajana. Hän on myös klassisen koulutuksen saanut viulisti.
Hawkwindin ohella House on soittanut muun muassa seuraavien artistien kanssa: High Tide, Third Ear Band, Michael Moorcock, Robert Calvert, David Bowie, Japan ja Nik Turner. House on tehnyt myös kaksi sooloalbumia, "Yassassim" (1995) ja "Spiral Galaxy Revisited" (2005).
Hermesvilla
Hermesvilla on keisarillinen huvila Itävallan pääkaupungissa Wienissä, Lainzer Tiergartenin alueella. Sen rakennutti keisari Frans Joosef I lahjaksi puolisolleen keisarinna Elisabetille. Rakennustyöt käynnistettiin vuonna 1882, ja ne saatiin päätökseen vuonna 1886. Rakennuksen suunnittelusta vastasi arkkitehti Karl von Hasenauer, joka suunnitteli sen historialliseen maaseutukartanotyyliin. Nykyisin rakennuksessa toimii museo, joka esittelee keisarinna Elisabetin elämää.
Palais Auersperg
Palais Auersperg on barokkipalatsi Itävallan pääkaupungissa Wienissä. Se on saanut nimensä Auersbergin aatelissuvun mukaan. Palatsin rakennustyöt käynnistettiin vuonna 1706, ja ne saatiin päätökseen vuonna 1710. Sen suunnittelusta vastasivat arkkitehdit Johann Bernhard Fischer von Erlach ja Johann Lukas von Hildebrandt.
Palais Bartolotti-Partenfeld
Palais Bartolotti-Partenfeld on kaupunkipalatsi Itävallan pääkaupungissa Wienissä, 1. kaupunginosassa eli Innere Stadtissa. Se rakennettiin alun perin Bartolottin aatelissuvulle, ja myöhemmin sen sai haltuunsa Partenfeldin suku. Rakennus on valmistunut vuonna 1720.
Palais Coburg
Palais Coburg, tunnetaan myös nimellä Palais Saxe-Coburg, on palatsimainen rakennus Itävallan pääkaupungissa Wienissä. Sen suunnitteli arkkitehti Karl Schleps uusklassiseen tyyliin vuonna 1839. Rakennuttaja oli herttua Ferdinand. Rakennustyöt käynnistettiin vuonna 1840, ja ne saatiin päätökseen vuonna 1848.
Palais Kinsky
Palais Kinsky (myös "Palais Daun-Kinsky") on palatsimainen rakennus Itävallan pääkaupungissa Wienissä, 1. kaupunginosassa eli Innere Stadtissa. Se edustaa arkkitehtoniselta tyylisuunnaltaan barokkia. Rakennuksen rakennutti alun perin kreivi Wirich Philipp von und zu Daun, ja myöhemmin se päätyi Kinskyn suvun haltuun.
Rakennuksen rakennustyöt aloitettiin vuonna 1713, ja ne saatiin päätökseen vuonna 1719. Suunnittelusta vastasi arkkitehti Johann Lukas von Hildebrandt. 1990-luvulla palatsi koki suuren kunnostamisprosessin, jossa se entisöitiin alkuperäiseen asuunsa.
Wienin raatihuone
Wienin raatihuone () on raatihuonerakennus Itävallan pääkaupungissa Wienissä, 1. kaupunginosassa eli Innere Stadtissa. Sen rakennustyöt käynnistettiin vuonna 1872, ja ne saatiin päätökseen vuonna 1883. Rakennus rakennettiin uusgoottilaiseen tyyliin, ja sen suunnittelusta vastasi arkkitehti Friedrich von Schmidt. Rakennuksesta oltiin järjestetty kansainvälinen arkkitehtikilpailu. Raatihuoneen katto yltää 97,9 metrin korkeuteen, kun taas sen torni kohoaa 104,3 metrin korkeuteen. Rakennus on pituudeltaan 152 metriä ja leveydeltään 127 metriä.
Narvan raatihuone
Narvan raatihuone () on raatihuonerakennus Narvan kaupungissa Itä-Virossa. Vuonna 1671 valmistunut raatihuone oli yksi monista Narvan barokkityylisistä rakennuksista, mutta vain raatihuone säästyi toisen maailmansodan tuhoilta.
Suuri osa tuolloin Ruotsin valtakuntaan kuuluneesta Narvasta tuhoutui tulipalossa vuonna 1659, minkä jälkeen kaupungissa aloitettiin lukuisia kokonaan uusia rakennushankkeita. Tuolloinen valtakunnankansleri Axel Oxenstierna suunnitteli Narvasta valtakunnan toista pääkaupunkia ja niinpä vapaiden rakennuspaikkojen lisäksi tarjolla oli avokätistä rahoitusta. Narvan raatihuoneen suunnitteli nykyisestä Saksasta saapunut Georg Teuffel. Rakentaminen alkoi vuonna 1665, ja raatihuone valmistui vuonna 1671.
Aikanaan raatihuone oli vain yksi Narvan monista barokkityylisistä mahtirakennuksista. Narvan Raatihuoneentorin ympärille kohosivat myös pörssihuone ja apteekki sekä ruotsalaisten porvarien rakennuksia. Vain raatihuone säilyi Narvan pommituksista toisessa maailmansodassa vuonna 1944, mutta sekin kärsi huomattavia vahinkoja.
Raatihuonetta entisöitiin 1960-luvun alussa ja neuvostoaikana sen nimeksi annettiin Narvan Pioneerien palatsi. Raatihuone on ollut 1990-luvun loppupuolelta lähtien tyhjillään, mutta suunnitelmissa on ollut palauttaa rakennus entiseen käyttötarkoitukseensa ja avata se turisteille.
Raatihuoneessa on kaksi kerrosta ja ullakko. Rakennuksen katolta nuosee torni.
Votivkirche
Votivkirche on kirkkorakennus Itävallan pääkaupungissa Wienissä. Se rakennettiin vuosina 1855–1879 keisari Frans Joosef I:een kohdistuneen murhayrityksen epäonnistumisen muistoksi, ja sen suunnittelusta vastasi arkkitehti Heinrich von Ferstel. Rakennus edustaa ranskalaista uusgotiikkaa. Vuonna 1862 kirkosta tuli Wienin varuskuntakirkko. Nykyisin se toimii myös Wienin yliopiston kirkkona. Kirkossa on kaksi tornia, jotka yltävät noin 99 metrin korkeuteen.
Härnösandin raatihuone
Härnösandin raatihuone () on raatihuonerakennus Härnösandin kaupungissa, Ruotsissa. Sen rakennustyöt käynnistettiin vuonna 1790, ja ne saatiin päätökseen vuonna 1791. Rakennuksen suunnittelusta ovat vastanneet arkkitehdit Per Hagmansson ja Olof Tempelman. Rakennus on toiminut historiansa aikana muun muassa lukiorakennuksena, puhelinkeskuksena, postirakennuksena ja poliisirakennuksena.
Odensen raatihuone
Odensen raatihuone () on raatihuonerakennus Odensen kaupungissa, Tanskassa. Sen rakennustyöt aloitettiin vuonna 1881, ja ne saatiin päätökseen vuonna 1883. Raatihuoneen suunnittelusta ovat vastanneet arkkitehdit J. D. Herholdt ja C. Lendorf. Se edustaa italialaistyypistä gotiikkaa. Raatihuoneen lisärakennus on valmistunut vuonna 1955, ja sen on suunnitellut arkkitehti B. Helweg-Møller vuonna 1937.
Asuntosäätiön Asumisoikeus
Asuntosäätiön Asumisoikeus Oy on asumisoikeusasuntoja rakennuttava, omistava ja markkinoiva yleishyödyllinen yhtiö. Yhtiö on Suomen suurin asumisoikeusyhtiö: sen omistuksessa on noin 16 000 asuntoa, joka on lähes puolet Suomen asumisoikeusasunnoista.
Asuntosäätiön Asumisoikeus Oy on Suomen neljänneksi suurin asuinkiinteistöjen omistaja. Yhtiön asunnoissa asuu noin 40 000 asukasta 31 paikkakunnalla. Pääosa asunnoista on pääkaupunkiseudulla ja kasvukeskuksissa. Asuntojaan yhtiö markkinoi nimellä Asokodit.
VVO-konsernin tytäryhtiö Asoasunnot Oy aloitti toimintansa heti lain asumioikeudesta tultua voimaan, ja rakennutti vuonna 1992 Suomen ensimmäisen asumisoikeustalon Rovaniemelle osoitteeseen Sudentie 9. Samaten aloitti toimintansa Sato-konsernin asumisoikeusyhtiö Sato-Asumisoikeus Oy. 1990-luvulla yhtiöt rakennuttivat yhteensä yli tuhat asuntoa joka vuosi, kasvuvauhdin hiljetessä vuosituhannen vaihteessa.
Vuonna 2002 VVO- ja Sato-konsernit yhdistivät asumisoikeusyhtiönsä uudeksi yhtiöksi nimeltä Suomen Asumisoikeus Oy. Yhdistämisvaiheessa konserneilla oli lähes 13 000 asumisoikeusasuntoa. Vuonna 2005 Suomen Asumisoikeus Oy otti asuntojensa markkinoinnissa käyttöön nimen Asokodit.
Vuonna 2014 Asuntosäätiö osti Suomen Asumisoikeus Oy:n Satolta ja VVO:lta.
Vuonna 2017 yhtiön liikevaihto oli 160,1 miljoonaa euroa. Tilikauden tulos oli 29,8 miljoonaa euroa ja liikevoittoprosentti oli 29,1.
Yhtiö omistaa yhteensä 15 998 asuntoa. Lainakantaa asunnoista yhtiöllä oli 886 miljoonaa euroa, josta lähes 90 % korkotukilainoja ja Valtion asuntorahaston aravalainoja. Taseen loppusumma oli 1433 M €. Korjaustoimintaan käytettiin 32,9 miljoonaa euroa. Yhtiöllä on 217 miljoonan euron suuruinen asumisoikeusrahasto asumisoikeuksien lunastamista vasten.
Joakim Ericsson
Joakim Ericsson (s.1972) on ruotsalainen taidemaalari, joka johtaa Florence Academy of Artin Ruotsin, Göteborgin Mölndalissa sijaitsevaa osiota.
Ericsson aloitti opintonsa 1993 Tukholman taidekoulussa. Hän kuitenkin pettyi koulun opetukseen ja kirjoittautui vuoden jälkeen ulos. Sen jälkeen hän jatkoi opiskelua itsekseen. Ericsson oli usein turhautunut ja yksinäinen, koska niin harva jakoi samat klassiset ihanteet taiteen suhteen kuin hän. Vuonna 1998 hän lähti opiskelemaan Florence Academy of Artiin Firenzeen kolmeksi vuodeksi. 2002 hän vietti kesän Norjassa maalaten Odd Nerdrumin ohjauksessa. Hän palasi takaisin opettamaan Firenzeen akatemiaan ja 2006 hän aloitti Florence Academy of Artin Ruotsin osaston johtajana Göteborgissa.
Odd Nerdrum
Odd Nerdrum (s. 8. huhtikuuta 1944 Oslo) on norjalainen taidemaalari. Hänellä on asunto sekä Norjassa että Islannissa.
Nerdum syntyi Oslossa ja opiskeli perinteistä maalausta Olson taideakatemiassa ja New Yorkissa Joseph Beuysin johdolla. Odd harjoitteli myös itsekseen maalaamisen tekniikkaa, jauhaen itse omat pigmenttinsä, venyttäen kankaansa taulupohjille ja maalaten elävästä mallista. Hän on yksi harvoista nykypäivänä elävistä taidemaalareista jotka kykenevät taidoiltaan vanhojen mestarien kuten Rembrandtin tasolle. Odd sanoo itse, että hänen taidettaan tulisi ymmärtää kitchinä eikä taiteena.
Nerdrumin tyyli on jotain kitchin ja klassisen figuratiivisen maalauksen väliltä. Hänen teoksensa esittävät yleensä figuureita apokalyptisessä maisemassa. Hänen tekniikkaansa ja palettinsa värit ovat hyvinkin lähellä Rembrandtia.
János Starker
János Starker (5. heinäkuuta 1924 – 28. huhtikuuta 2013) oli unkarilaissyntyinen sellisti. Hän opetti Indianan yliopiston Jacobs School of Musicissa vuodesta 1958. On harvinaista että huippumuusikot omistavat nin paljon ajastaan opettamiselle kuin Starker.
Starker oli unkarilaissyntyinen ihmelapsi, joka alkoi soittaa viisivuotiaana, opettaa toisia lapsia kahdeksanvuotiaana ja antoi ensikonserttinsa 11-vuotiaana. Toisen maailmansodan aikana hän joutui vanhempiensa kanssa internointileirille mutta jäi henkiin, perheen kaksi muuta poikaa katosivat ja Starker arvioi natsien ampuneen heidät.
Starker muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1948 ja toimi muun muassa Dallasin sinfoniaorkesterin, Chicagon sinfoniaorkesterin ja Metropolitan-oopperan soolosellistinä. Hän kuului vuonna 1952 Suk Trion perustajajäseniin Josef Sukin ja Julius Katchenin kanssa.
Muihin aikansa huippusellisteihin verrattuna Starker käytti vähemmän vibratoa. Hän keskittyi äänen puhtauteen
Starker levyttiJ. S. Bachin sellosarjat viisi kertaa. Yksi näistä levytyksistä voitti Grammy-palkinnon. Hän on lisäksi levyttänyt muun muassa David Popperin tuotantoa. David Baker, Antal Doráti, Bernhard Heiden, Jean Martinon, Miklós Rózsa ja Robert Starer omistivat hänelle konserttoja.
CEFTA
CEFTA eli Central European Free Trade Agreement on Keski- ja Lounais-Euroopan maiden talousliitto. Sen perustamisesta sovittiin vuonna 1992 Visegrád-ryhmään kuuluvien maiden Puolan, Tšekkoslovakian ja Unkarin kesken . Tšekkoslovakian hajotessa vuonna 1993 sekä Tšekki että Slovakia liittyivät sopimukseen. Sopimus astui voimaan vuonna 1994. Slovenia liittyi mukaan vuonna 1996, Romania vuonna 1997, Bulgaria 1999 ja Kroatia 2002. Vuonna 2004 Puola, Slovakia, Slovenia, Tšekki, ja Unkari jättivät järjestön liittyessään Euroopan Unioniin. Vuonna 2006 Makedonia liittyi CEFTAan. Vuonna 2007 Bulgaria ja Romania jättivät järjestön liittyessään EU:hun. Samana vuonna CEFTAan kuitenkin liittyivät Albania, Bosnia ja Hertsegovina, Kosovo, Moldova, Montenegro ja Serbia.
Tuplajäät
Tuplajäät on Siilinjärven Toivalassa sijaitseva jäähalli. Hallissa on nimensä mukaisesti kaksi koko ajan käytössä olevaa kaukaloa. Hallissa voi harrastaa varauksen mukaan muun muassa jääkiekkoa, kaukalopalloa ja curlingia.
Halliin mahtuu 400 istuvaa tai 1000 seisovaa katsojaa. Toiseen kaukaloon avautuu lisäksi katsomoparvi. Hallissa on myös kuntosali sekä juoksu- ja loikkasuora.