hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Dorothea Binz
Dorothea ”Thea” Binz (16. maaliskuuta 1920 – 2. toukokuuta 1947) oli SS-naisvartija Ravensbrückin keskitysleirillä toisen maailmansodan aikana. Hänet tunnetaan yhtenä natsi-Saksan keskitysleirien sadistisimmista vartijoista.
Binz syntyi keskiluokkaiseen saksalaisperheeseen Dusterlakessa, Saksassa (lähellä Fürstenbergia ja Ravensbrückia). Binz jätti koulun 15-vuotiaana. Vuonna 1939 hän tarjoutui vapaaehtoiseksi Ravensbrückin keskitysleirille. Binz oli opiskellut keittiöharjoittelijana ja hän pyrki aluksi kokiksi, mutta koska keittiötehtäviä ei ollut tarjolla, hänet lähetettiin Ravensbrückiin 1. syyskuuta 1939 vartijakoulutukseen.
Binz tunnettiin raakalaismaisena naisvartijana ("SS-Aufseherin"). Hän työskenteli leirin useissa osissa, muun muassa keittiössä ja pyykkituvalla. Myöhemmin hänen on kerrottu olleen esimiehenä bunkkerissa, jossa naisvankeja kidutettiin ja tapettiin.
Elokuussa 1943 Binz ylennettiin naisvartijoiden varapäälliköksi. Esikunnan jäsenenä vuosina 1943 ja 1945 hän johti yli sadan naisvartijan koulutusta ja palvelusta. Binz harjoitti raaimpia naisvartijoita, kuten Ruth Closiusta. Ravensbrückissä koulutetut SS-naiset palvelivat yli 200:lla naisten leirillä ympäri Puolaa, Saksaa, Itävaltaa ja Itä-Ranskaa. Binz oli vastuussa yli 50 000 nais- ja alaikäisestä vangista. Hänen esimiehiään olivat "Lagerleiterin" Erna Rose, "Oberaufseherin" Johanna Langefeld ja komendantti Max Koegel.
Vuonna 1944 Ravensbrückiin saapui suuria määriä naisia ja lapsia Auschwitzin keskitysleiriltä, Majdanekista, Płaszówista, Stutthofista ja useilta muilta orjaleireiltä Puolasta. Binz johti joukkoteloituksia ja lähetyksiä kaasukammioihin ja myös vankien näännyttämistä nälkään, vakavaa pahoinpitelyä ja palelluttamista kuoliaaksi. On väitetty, että Binz hakkasi puolalaisen vangin hengiltä kirveellä pakkotyökomennuksen aikana.
Vankien muistelmateoksissa on lukuisia kuvauksia Binzin väkivaltaisuudesta ja julmuudesta. Ravensbrückissa nuoren Binzin on sanottu hakanneen, läimineen, potkineen, ampuneen, piiskanneen ja pahoinpidelleen naisvankeja jatkuvasti. Hänen on kerrottu kulkeneen leirillä piiskan ja koiran kanssa ja voineen valita kenet tahansa naisen tapettavaksi tai hakanneen tämän kuoliaaksi. Ranskalaiset vangit kutsuivat häntä nimellä "La Binz".
Binzillä oli leirillä poikaystävä, SS-upseeri Edmund Bräuning. Heidän kerrotaan tehneen leirillä romanttisia kävelyretkiä katsellen vankeja hakattavan, minkä jälkeen he kävelivät nauraen pois. He asuivat leirin muurien ulkopuolella sijainneessa talossaan loppuvuoteen 1944, jolloin Bräuning siirrettiin Buchenwaldin keskitysleiriin.
Binz pakeni Ravensbrückista kuolemanmarssin aikana. Binz joutui brittiläiseen sotaoikeuteen ja tuomittiin kuolemaan sotarikoksista. Hänet hirtettiin Hamelnissa Saksassa 2. toukokuuta 1947. Hän oli kuollessaan 27-vuotias.
Darod
Darod eli darood on somaliklaani, jonka jäseniä asuu Somaliassa, Somalimaassa, Keniassa ja Etiopiassa (varsinkin Ogadenin alueella). Klaaniin kuuluu noin viidennes Somalian väestöstä. Sen alaklaaneja ovat Dolbohanta, Majerteen, Marehan, Ogaden ja Warsangeli.
Tarun mukaan Darod-klaanin esi-isä tuli 900-luvulla Arabian niemimaalta Somalian pohjoisosaan ja nai Dir-klaanista vaimon. Nykykäsityksen mukaan tämä ei kuitenkaan pidä paikkaansa, koska arabialaiset nimet ilmestyivät käyttöön vasta 1400-luvulla.
Rahanwein
Rahanwein eli Rahanweyn on somaliklaani, jonka jäsenet asuvat Juba- ja Shebellejokien välisellä alueella Etelä- Somaliassa, sekä Bakoolin ja Bayn alueilla ("gobol"). Klaaniin kuuluu noin 17 prosenttia Somalian väestöstä. Useimmat puhuvat somalian kielen maay-murretta. Se jaetaan kahteen alaklaaniin, josta Digiliin kuuluu enimmäkseen rannikon asukkaita ja maanviljelijöitä, kun taas Miriflen jäsenet ovat perinteisesti sisämaan paimentolaisia.
Rahanwein-klaanin esi-isien arvellaan muuttaneen nykyiselle asuma-alueelleen bantuekspansion mukana jo ennen Somalian paimentolaisklaaneja. He kuuluivat aikoinaan "Shungwayan kuningaskuntaan", joka ylsi Afrikan itärannikkoa pitkin aina nykyisen Mosambikin alueelle. Paimentolaisklaaneista samalle alueelle ovat asettuneet muun muassa Hawiyet, jotka aikoinaan myös orjuuttivat maanviljelijöitä.
Enix
Enix kabushikigaisha () oli vuonna 1975 perustettu pääosin videopelien kehittämiseen ja julkaisuun keskittynyt yritys. Huhtikuussa 2003 Enix fuusioitui entisen kilpailijansa Squaren kanssa ja jatkoi toimintaansa nimellä Square Enix.
Enixin suosituin pelisarja on yli 20 vuotta vanha "Dragon Quest", joka koostuu kahdeksasta pääsarjan osasta sekä omia alasarjojaan muodostaneista spin-off-peleistä. Tunnetuimpia Enix-nimikkeitä ovat myös "Soul Blazer" ja "Star Ocean" sekä Gangan Comicsin painattama "Fullmetal Alchemist" -sarjakuva.
Eidansha Boshu Service Centerin tytäryhtiönä aloittanut Enix toimi muiden yritysten kehittämien pelien julkaisijana. Ensimmäiset julkaisuun päätyvät tietokonepelit päätettiin perustaja Yasuhiro Fukushiman vuonna 1982 järjestämässä PC-pelien ohjelmointikilpailussa, johon osallistui 300 ehdokasta. Valittuihin kuului Kōichi Nakamuran suunnittelema "Door Door", joka Japanissa saavuttamansa 200 000 kappaleen myynnin ansiosta oli varhaisista Enix-peleistä menestyneimpiä. Alkuperäistä tietokoneversiota seuranneen konsolikäännöksen myötä se oli myös Enixin ensimmäinen Famicom-peli. Yhtiön tuottaisammaksi pelisarjaksi osoittautunut "Dragon Quest" sai alkunsa toukokuussa 1986. Ensimmäisen osa myi 1,5 miljoonaa kappaletta. Myyntiluvut kasvoivat peräkkäisinä vuosina ilmestyneiden jatko-osien myötä: "Dragon Quest II":ta myytiin 2,4 miljoonaa kappaletta, "Dragon Quest III":a taas 3,8 miljoonaa.
Huhtikuussa 1989 Enix sulautettiin Konika Enixin ja Enix Productsin ohella emoyhtiö Eidansha Boshuun, jonka uudeksi nimeksi tuli Enix. Tietokonekeskeisen 1980-luvun jälkeen Enix julkaisi pelejä enimmäkseen
konsoleille. "Dragon Quest V" ja "VI" sekä 2 uutta pelisarjaa aloittaneet "Soul Blazer" ja "Star Ocean" julkaistiin Super NES:lle. "Dragon Quest VII":n alusta taas oli PlayStation. Enix vastasi myös samalle konsolille kehitetyn "":n julkaisusta Japanissa.
Vuonna 2001 Enixin maineikkaimpiin mangoihin kuuluvan "Fullmetal Alchemistin" julkaiseminen aloitettiin "Gekkan Shōnen Gangan" -lehdessä. Viimeisimpiä Enixin markkinoille tuomia pelejä ennen Square Enixin syntymistä olivat "" ja "".
Incognito Entertainment
Incognito Entertainment (alun perin nimellä Incog Inc.) on videopeliyhtiö, jonka ovat muodostaneet alun perin SingleTrac-videopeliyhtiön jäsenet.
Incognito sijaitsee Salt Lake Cityssä Utahissa, ja se on osa SIE Santa Monica Studio -studiota. Yhtiön johdossa toimii sen perustaja Scott Campbell sekä pitkäaikainen työntekijä David Jaffe, joka nykyään työskentelee tuottajana ja suunnittelijana.
Nugaal
Nugaal eli Nogal on Somalian alue, joka kuuluu Puntmaahan. Se on saanut nimensä Nugaal-joen mukaan. Alueen pääkaupunki on Garoowe.
Nugaal sijaitsee Intian valtameren rannalla. Alueen pinta-ala on 26 180 neliökilometriä. Vuonna 2008 asukkaita arvioitiin olevan noin 154 000.
Vuoden 2004 Intian valtameren maanjäristys nostatti tsunamin, joka teki tuhoja myös Nugaalin rannikolla.
David Morse
David Bowditch Morse (s. 11. lokakuuta 1953 Hamilton, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Morse nousi kuuluisuuteen 1980-luvun alussa televisiosarjasta "Sairaalan syke". Sen päätyttyä vuonna 1988 hän jatkoi uraansa niin televisiossa kuin elokuvissakin.
Morse on esiintynyt muun muassa elokuvissa "Emily on poissa" (1995), "12 apinaa" (1995), "The Long Kiss Goodnight" (1996), "The Rock – paluu helvettiin" (1996), "Vihreä maili" (1999) "Todistettavasti elossa" (2000), "Dancer in the Dark" (2000), "16 Blocks" (2006), "Paranoia" (2007) ja "The Hurt Locker" (2009). Morse oli vuonna 2007 ehdolla Emmy-palkinnon saajaksi.
David Morse on myös esiintynyt draamasarjan "House" kolmannella tuotantokaudella. Hän näytteli myös HBO:n "John Adams" -minisarjassa George Washingtonia.
Morse on ollut vuodesta 1982 naimisissa Susan Wheeler Duffin kanssa ja heillä on kolme yhteistä lasta.
Sarah Roemer
Sarah Christine Roemer (s. 28. elokuuta 1984) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli. Hänellä on ollut merkittävät roolit muiden muassa elokuvissa "Kauna 2" (2006) ja "Paranoia" (2007) sekä televisiosarjassa "Event". Roemer syntyi San Diegossa, Kaliforniassa.
Deggendorf
Deggendorf on kaupunki Baijerin osavaltiossa, kaakkoisessa Saksassa. Se kuuluu Ala-Baijerin hallintopiiriin ja Deggendorfin piirikuntaan. Kaupunki on Deggendorfin piirikunnan keskuskaupunki. Vuoden 2011 väestönlaskennassa siellä oli 31 491 asukasta,
Varhaisin maininta Deggendorfista on peräisin Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan kuninkaan Henrik II:n vuoden 1002 kirjeestä Regensburgin Niedermünsterin luostarille. Deggendorf sai kaupunginoikeudet 1300-luvun ensimmäisellä puoliskolla. Se oli tuolloin alueensa huomattavia kaupankäynnin solmukohtia.
Deggendorf koki kolmikymmenvuotisessa sodassa väestöllisen katastrofin. Sodan aikana, vuosina 1633-34, kaksi kolmaosaa kaupungin asukkaista kuoli ruttoon. Espanjan ja Itävallan perimyssotien aikana osia kaupungista poltettiin ja tuhottiin maan tasalle. Deggendorfin keskiaikainen kaupunginkuva katosi 1800-luvulla kaupunginporttien ja -muurien hävityksen yhteydessä.
Venus and Mars
Venus and Mars on brittiläisen Wings-yhtyeen albumi vuodelta 1975. Vuonna 1993 albumi julkaistiin uudelleen bonuskappalein varustettuna.
"Kaikki kappaleet kirjoittanut Paul McCartney, ellei toisin mainita"
Vuoden 1993 uusintapainoksen bonuskappaleet
Radioheadin diskografia
Tämä on englantilaisen alternative rock -yhtyeen Radioheadin diskografia. Yhtyeen jäsenet ovat Thom Yorke (laulu, rytmikitara, piano), Jonny Greenwood (kitara ja muita instrumentteja), Ed O’Brien (kitara, taustalaulu), Colin Greenwood (basso, syntetisaattori) ja Phil Selway (rummut, lyömäsoittimet). Yhtye on julkaissut kahdeksan studioalbumia, 28 singleä, 11 EP:tä ja kaksi boksia.
Yhtyeen albumeja on myyty yli 25 miljoonaa kappaletta. Yhdysvaltojen "Modern Rock" -lista perustuu vain radiosoittoon. Kappaleita "Let Down", "Optimistic", "Bodysnatchers" ja "House of Cards", jotka ovat päässeet tälle listalle, ei ikinä julkaistu singleinä. "Lucky" oli myös vain promootiotarkoituksellinen radio-single, mutta se ei sijoittunut listoille.
Aninkaistenkatu
Aninkaistenkatu () on yksi Turun keskustan ruutukaava-alueen muita katuja leveämmistä kaduista ja sisääntuloväylä kaupungin keskustaan. Se kulkee Aurajoelta Turun linja-autoasemalle. Tuomiokirkkosillan toisella puolella on Uudenmaankatu. Pituutta Aninkaistenkadulla on noin 850 metriä.
Aninkaistenkatu päättyy Aninkaistensiltaan, jonka jälkeen katulinja jakaantuu Yrjänänkaduksi, jota pitkin on viitoitus Naantaliin ja Poriin, Satakunnantieksi, jota pitkin pääsee Raisioon, sekä Tampereentieksi, jota pitkin pääsee Tampereelle.
Aninkaistenkadun poikkikadut ovat Linnankatu, Eerikinkatu, Yliopistonkatu, Nahkurinkatu, Maariankatu, Sibeliuksenkatu, Tuureporinkatu, Läntinen Pitkäkatu ja Verkatehtaankatu.Katulinjaus on kauttaaltaan vähintään 2+2-kaistainen, ja lähes kaikissa risteyksissä on liikennevalot. Ennen nykyisen valtatie 1:n valmistumista Aninkaistenkatu oli yksi Suomen vilkkaimmista ja korkeiden talojen reunustamana myös yksi saasteisimmista kaduista. Kevyt liikenne on ohjattu Tuomiokirkkosillalta Multavierunkadun kautta Turun linja-autoasemalle.
Aninkaistenkatu on yksi Turun joukkoliikenteen pääkaduista, julkinen liikenne kulkee Kauppatorilta Eerikinkadun ja Maariankadun kautta Aninkaistenkadulle.
Uudenmaankatu ja Aninkaistenkatu muodostavat yhden kolmesta C. L. Engelin Turun palon jälkeen suunnitteleman ruutukaavan mukaisista, Turun muita katuja leveämmistä niin sanotuista perspektiivikadusta, joille oli määrä rakentaa myös Aurajoen ylittävät siltat. Muut vastaavanlaiset kadut olivat Kaskenkatu–Aurakatu sekä Puistokatu–Martinkatu.
Aninkaistenkadun alkupäässä oleva Tuomiokirkkosilta valmistui nykyiseen muotoonsa vuonna 1956. Kadun loppupäässä oleva uusi Aninkaistensilta valmistui vuonna 2000.
Aninkaistenkatu mainitaan Aleksis Kiven "Seitsemässä veljeksessä" Laurin humalaisessa saarnassa hiidenkivellä: " – – tulin Turkuun, pistettiin puukko kurkkuun. Tulinpa lopulta Aningaisten kadun haaraan ja siellä kohtasin viisi nokkelata naaraa. – – "
Katie Stuart (yhdysvaltalainen näyttelijä)
Kathryn Elizabeth ”Katie” Stuart (s. 22. elokuuta 1984 Sonora, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka esiintyi vuosina 2003–2004 televisiosarjassa "General Hospital". Sarjan kuvauksissa hän kuitenkin oli vain vuonna 2003. Hän on myös näytellyt sarjassa "Titaanit" vuosina 2000–2001 ja yhdessä jaksossa sarjassa "Seitsemäs taivas" vuonna 2000. Hän on ollut näyttelijänä aktiivisena vuodesta 1998 lähtien.
Henrik Forsberg
Henrik Forsberg (s. 16. helmikuuta 1967) on ruotsalainen entinen maastohiihtäjä ja ampumahiihtäjä.
Forsberg kilpaili hiihdossa kolmissa olympialaisissa, ja hänen paras sijoituksensa oli neljäs vuoden 1992 kisojen viestissä. Hiihdon MM-kisoissa Forsbergin paras sijoitus oli viides vuoden 1995 50 kilometrin kilpailussa.
Ampumahiihdossa Forsberg kilpaili vuoden 2002 kisoissa, ja hänen paras sijoituksensa tuli viestistä, jossa Ruotsi sijoittui neljänneksitoista. Ampumahiihdon MM-kisoissa Forsbergin paras sijoitus oli kahdestoista, sekin viestistä. Tähän joukkue pystyi vuoden 2000 kisoissa. Maailmancupissa hänen paras sijoituksensa oli toinen, joka tuli sprintistä kaudella 2001–2002.
Myös Henrikin vaimo Magdalena on menestynyt sekä hiihdossa että ampumahiihdossa.
Lassila (täsmennyssivu)
Lassila voi tarkoittaa seuraavia:
Farah Fath
Farah LeeAllen Galfond o.s. Fath (s. 1. toukokuuta 1984 Lexington, Kentucky, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on näytellyt saippuasarjassa "Päivien viemää". Hän näytteli siinä tuotantokausina 1999–2007 Mimi Lockhart Bradya. Sen jälkeen hän on näytellyt sarjassa "One Life to Live", jossa hänen roolihahmonsa on Gigi Morasco. Hän aloitti aktiivisen tv-näyttelemisen vuonna 1999.
Fathin nuorempi sisar Victoria on syntynyt vuonna 1987.
Rudi Bommer
Rudi Bommer (s. 19. elokuuta 1957) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Tammikuusta 2016 lähtien hän on toiminut SC Hessen Dreieichin päävalmentajana.
Bommer pelasi 21 vuotta kestäneellä urallaan kaikkiaan 417 ottelua seuratasolla. Hän oli Fortuna Düsseldorfin paidassa voittamassa kahta perättäistä Saksan cupia 1979 ja 1980. Eurokentillä Bommer pelasi Fortunan paidassa Cup-voittajien cupin finaalissa 1979 FC Barcelonaa vastaan. Fortuna hävisi jatkoajalle venyneen ottelun lopulta 4–3.
Saksan maajoukkueessa Bommer pelasi kuusi ottelua ja oli mukana EM-kisoissa 1984. Hän oli myös mukana olympiapronssia 1988 saavuttaneessa Saksan joukkueessa.
Meriitit pelaajanaBommer aloitti valmennusuransa Eintracht Frankfurtin amatöörijoukkueen peräsimessä 1994 pelatessaan seurassa. 1995 hän siirtyi ykkösjoukkueen apulaisvalmentajaksi Karl-Heinz Körbelin aisapariksi jatkaen tehtävissä vuoteen 1997 saakka.
Lähdettyään Eintracht Frankfurtista Bommer toimi pienien saksalaisseurojen päävalmentajana. Kaudella 2001–02 hän nosti Wacker Burghausenin Saksan 2. Bundesliigaan.
Kaudeksi 2004–05 Bommer nimitettiin 2. Bundesliigassa pelanneen TSV 1860 Münchenin luotsiksi, mutta hän sai potkut jo joulukuussa 2004. Kaudella 2005–2006 hän toimi 1. FC Saarbrückenin päävalmentajana ennen siirtymistään MSV Duisburgin päävalmentajaksi.
Bommerin johdolla MSV Duisburg nappasi maalieron turvin viimeisen nousijan paikan 2. Bundesliigassa 2006–07 ennen SC Freiburgia ja palasi pääsarjatasolle. Visiitti jäi kuitenkin lyhyeksi ja sarjajumbona Duisburg putosi kauden 2007–08 jälkeen takaisin 2. Bundesliigaan. Putoamisesta huolimatta Bommer sai jatkaa tehtävissään. Kausi 2.Bundesliigassa alkoi kuitenkin kehnosti ja Bommer sai potkut marraskuussa 2008 Duisburgin ollessa 12 kierroksen jälkeen sarjassa kymmenentenä.
Toukokuun lopussa 2011 Bommer palasi valmennustehtäviin allekirjoitettuaan vuoden sopimuksen 3. Ligassa pelaavan Wacker Burghausenin kanssa. Bommer jätti seuran vuoden lopussa ja siirtyi tammikuun alussa 2012 FC Energie Cottbusin päävalmentajaksi. Bommerin johdolla Cottbus sijoittui kauden päätteeksi sijalle 14 ja säilytti sarjapaikkansa. Ensimmäinen täysi kausi seuran peräsimessä sujui paremmin ja Cottbus oli kauden päätteeksi sarjassa kahdeksas. Kausi 2013–2014 alkoi joukkueen osalta kehnosti ja Bommerin johdolla Cottbus voitti vain yhden kauden yhdeksästä ensimmäisestä ottelusta. Huonon menestyksen myötä hän sai potkut marraskuun alussa 2013.
Lokakuussa 2015 Bommer palasi valmennustehtäviin Viktoria Aschaffenburgin peräsimessä. Tammikuussa 2016 hän siirtyi SC Hessen Dreieichin päävalmentajaksi.
Meriitit valmentajana
Daphne Blake
Daphne Blake on kuvitteellinen hahmo, joka on esiintynyt Scooby-Doo -televisiosarjoissa ja -elokuvissa. Hahmo teki ensiesiintymisensä vuonna 1969 animaatiosarjassa Scooby-Doo, Where Are You!. Hahmon loivat Joe Ruby ja Ken Spears.
Daphne Blake on yksi Mysteeripoppoo-seuran jäsenistä ja pitää säännöllisesti huolta ulkonäöstään. Daphne joutuu usein vaaratilanteisiin, mihin voi vaikuttaa se, että Blaken suvun jäsenet ovat kuuluisia vaara-alttiudestaan. Tämän vuoksi on ollut todennäköisintä, että Daphne joutuu jakson ja elokuvien aikana kidnapatuksi tai muuhun vaaraan, josta muut ryhmän jäsenet joutuvat pelastamaan hänet.
Vaikka Daphne ei ole yhtä älykäs kuin Velma, hän yrittää silti ratkoa mysteereitä muotitietoisuudellaan ollen usein myös hyödyksi. Vuosien kuluessa Daphne on ottanut yhä näkyvämpää roolia niin televisiosarjoissa kuin elokuvissa. Muun muassa "What's New, Scooby Doo?" -televisiosarjassa Daphne tunnettiin muodin lisäksi erityisesti kyvystä avata lukollisia ovia mitä ihmeellisemmillä esineillä.
Myöhemmin Daphne on avuttomuudestaan huolimatta osoittanut olevansa hieman atleettinen ja omaavansa mustan vyön joissain itämaisissa taistelulajeissa. Hetken aikaa hän oli myös Mysteeripoppoon johtajana televisiosarjassa The 13 Ghosts of Scooby-Doo.
Daphne syntyi kuuluisaan perheeseen. Hänen isänsä George R. Blake on Blake's Bubbles -tuotteen luoja. Daphnen setä John Maxwell puolestaan on elokuvaohjaaja ja hänen serkkunsa Danica on kuuluisa ranskalainen malli. Alun perin hänen sukunsa on peräisin Skotlannista, missä muun muassa Daphnen serkku Shannon asuu edelleen. Daphnen setä Matt työskentelee maatilalla kasvattaen nautakarjaa.
Eteläboreaalinen vyöhyke
Eteläboreaalinen vyöhyke on pohjoisen havumetsävyöhykkeen eteläisin alue. Se rajautuu pohjoisessa karumpaan keskiboreaaliseen vyöhykkeeseen ja etelässä myös sekametsävyöhykkeeksi kutsuttuun lehtimetsäalueeseen lukeutuvaan hemiboreaaliseen vyöhykkeeseen. Eteläboreaalinen vyöhyke kulkee havumetsävyöhykkeessä koko maapallon ympäri. Eteläboreaalisen vyöhykkeen metsät ovat pohjoisempia havumetsävyöhykkeen alavyöhykkeitä monimuotoisempia. Monimuotoisuus näkyy muun muassa hyönteisten, pesivien lintulajien ja putkilokasvien runsaampana määränä. Metsät ovat myös pohjoisempaa tiheämpiä, korkeampia ja nopeakasvuisempia, ja siksi erittäin kannattavia metsätaloudelle, rehevimmät maat on moninpaikoin hyödynnetty maanviljelykseen. Kasvukausi 160–175 vrk, haihtuminen PE 465–510 mm.
Eteläboreaalisia metsiä kasvaa Ruotsissa, Norjassa, Venäjällä ja Suomessa. Myös Aasiassa, Kiinan pohjoispuolella on eteläboreaalisia metsiä. Alppien rinteiltäkin löytää eteläboreaalisia metsiä. Suomen eteläboreaalisen vyöhykkeen pohjoisraja menee kutakuinkin linjalla Vaasa–Jyväskylän pohjoispuoli–Joensuu, ja eteläraja kulkee linjalla Helsinki–Uusikaupunki, jonka eteläpuolella kasvaa ohuena kaistaleena pitkin lounaisrannikkoa hemiboreaalista kasvillisuutta.
Yleisimmät puulajit ovat metsäkuusi, mänty, haapa, lepät ja koivut. Siperiassa myös pihdat ovat yleisiä. Suomen eteläboreaalisella vyöhykkeellä metsät ovat luonnostaan kuusivaltaisia, mäntyä on vain hieman vähemmän, ja ne kasvavat yleensä siellä missä kuusi ei viihdy. Lehtipuita on noin puolet kuusten määrästä, yleensä koivuja ja haapaa. Ne esiintyvät useimmiten nopeakasvuisina pioneeripuina esimerkiksi kuloaukeilla ja havupuut syrjäyttävät usein ne myöhemmin. Metsätyypeistä tavallisin on tuore kangas, joten tyypillisimmät aluskasvillisuuden muodostajat ovat mustikka ja sammalet. Lehtoja löytyy sieltä täältä, ja niissä voi harvoin kasvaa joitakin alueelle muuten epätyypillisiä puulajeja, kuten euroopanpähkinäpensasta, jalavaa tai metsälehmusta, ja usein joitakin kevätkukkijoita, kuten valkovuokkoa ja keltavuokkoa.
Tyypillisimpiä puulajeja ovat keltakoivu, amerikanhaapa, mustakuusi, valkokuusi, hemlokit, tuijat ja männyt. Sokerivaahtera ja jotkin tammet kasvavat alueen eteläosissa, lähellä hemiboreaalista vyöhykettä, hieman Suurten järvien pohjoispuolella.
Kiinan jalkapallomaajoukkue
Kiinan jalkapallomaajoukkue edustaa Kiinan kansantasavaltaa jalkapallon maajoukkuekilpailuissa.
Kiinan jalkapalloliitto perustettiin ensimmäisen kerran vuonna 1924. Kiinan sisällissodan jälkeen vuonna 1949 se siirtyi Taiwanin saarelle ja jatkoi toimintaa Kiinan tasavallan, nykyisin Kiinan Taipein nimellä.
Kiinan kansantasavallan oma jalkapalloliitto toimi, kuten toimii edelleen manner-Kiinassa, ja ensimmäisen virallisen maaottelunsa miesten maajoukkue pelasi Suomea, joka oli eräs ensimmäisistä diplomaattisuhteet kansantasavallan kanssa solmineista maista, vastaan. Maan jalkapalloliitto kuului Kansainväliseen jalkapalloliiton FIFA:n jäsenistöön vuosina 1931-1958. Lähes 30 vuoden ajan Kiinan kansantasavallan joukkue pelasi lähinnä vain ystävyysotteluita muita kommunistisia maita vastaan.
Vuonna 1979 Kiina liittyi uudelleen FIFA:n jäseneksi. Päästyään osallistumaan MM-kisojen karsintoihin 1982 Espanjan kisoista lähtien, jäi se toistuvasti rannalle, päästyään monesti kyllä hyvin lähelle, lopputurnauspaikasta. Ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan kerran Kiina pelasi MM-lopputurnauksessa vasta 2002 Japanin ja Etelä-Korean kisoissa Bora Milutinovićin valmentamana, mutta hävisi kaikki alkulohkonsa ottelut eikä kyennyt tekemään yhtään maalia.
Aasian-mestaruusturnauksessa Kiina on sijoittunut kahdesti hopealle ja kahdesti pronssille.
22. maaliskuuta 2013 pelattuun otteluun Irakia vastaan nimetyt pelaajat.
True Stories
True Stories on amerikkalaisen vaihtoehtorock-yhtyeen Talking Headsin seitsemäs albumi, joka julkaistiin vuonna 1986. Albumi julkaistiin samaan aikaan kun David Byrnen samanniminen elokuva, "True Stories – tositarinoita Teksasista". Levyä ei pidetä elokuvan soundtrackina.
Albumi uudelleenjulkaistiin vuonna 2006.
Brittiläinen yhtye Radiohead otti nimensä albumin kappaleesta "Radio Head".
Kaikki kappaleet kirjoittanut David Byrne.
Vain kappaleet "Love for Sale", "Wild Wild Life" ja "City of Dreams" olivat mukana elokuvassa tässä muodossa. Muut levyn kappaleet olivat elokuvassa näyttelijöiden laulamana.
Albumi
Single
İTV
ITV () on azerbaidžanilainen televisiokanava. Se perustettiin 29. elokuuta 2005. Televisiokanava lukeutuu Azerbaidžanin ei-valtiollisiin televisiokanaviin. Se liittyi Euroopan yleisradiounioniin 5. heinäkuuta 2007.
Kielinysty
Kielinystyt eli papillit ovat kielen pinnalla olevia nystyjä, joiden tehtävä voi olla joko mekaaninen tai niissä voi sijaita makuaistimuksen aikaansaavia makusilmuja. Kielinystyjä ovat rihmanysty, keilanysty, vallinysty, lehtinysty, linssinysty ja sieninysty, joista valli-, sieni- ja lehtinystyissä on makusilmuja. Ihmisillä suurimpia nystyjä ovat vallinystyt, jotka sijaitsevat suun takaosassa auran muotoisessa muodostelmassa. Kielinystyjen esiintyminen, koko ja lukumäärä eroaa eri eläinlajeilla.
Mekaanisten nystyjen tehtävän on suojata kielen pintarakenteita ja joillakin on tietylle eläinlajille tyypillinen tehtävänsä. Mekaanisia nystyjä ovat rihmanysty, keilanysty ja linssinysty.
Rihmanystyt () ovat pienimpiä kaikista kielinystyistä, mutta niitä on eniten kielen pinnalla. Näitä nystyjä ei voi erottaa paljaalla silmällä. Rihmanystyjä on lähinnä kielen kärjessä dorsaalipinnalla ja niiden päät osoittavat kohti nielua. Hevoselle ominainen kielen samettius johtuu rihmanystyistä.
Keilanysty eli kartionysty () on ihmisellä, märehtijöillä ja kissoilla esiintyvä kielinysty, joka kissoilla aiheuttaa kielen karheuden. Kissoilla keilanystyt ovat levittäytyneet kaikkialle kielen dorsaalipuolelle ja niiden aiheuttama karheus avustaa kissaa turkin pesussa. Naudalla keilanystyjä esiintyy kielen tyvessä.
Makusilmuja on sieni-, lehti- ja vallinystyissä. Näiden nystyjen nimet tulevat niiden muodosta.
Sieninystyt () ovat muodoltaan tattimaisia ja niitä voi erottaa kielen pinnalta pieninä pisteinä myös paljaalla silmällä. Sieninystyjä esiintyy lähinnä kielen kärjessä ja niissä sijaitsevat makusilmut ovat asettuneet nystyn dorsaalipinnalle.
Lehtinystyt () ovat muodoltaan lehtimäisiä ja niitä esiintyy lähinnä kielen lateraalipinnalla. Lehtinystyjen lehtien väliin laskee pienten sylkirauhasten tiehyitä. Lehtinystyt puuttuvat märehtijöiden kielestä.
Vallinystyt () ovat harvalukuisimpia kielinystyistä ja ne ovat ihmisellä jakautuneet V-kirjaimen muotoon kielen takaosaan. Vallinystyissä olevaan uurteeseen laskee pienten sylkirauhasten tiehyitä, joista tuleva sylki huuhtelee uurretta siten, että uudet makuaistimukset pääsevät vaikuttamaan makusilmuihin.
Reenpää
Reenpää (vuoteen 1935 Renqvist) on suomalainen suku, jonka jäsenet ovat vaikuttaneet kulttuurissa ja varsinkin kustannustoiminnassa. Suku on vuosikymmeniä hallinnut ja johtanut kustannusosakeyhtiö Otavaa.
Suku lähtee ilomantsilaisen talollisen pojasta Henrik Kukkosesta, joka opiskellessaan papiksi 1810-luvulla otti itselleen uuden nimen "Renqvist" (ruots. "puhdasoksa"), sillä halusi olla "puhdas oksa viinipuussa Kristuksessa". 1930-luvun puolivälissä Alvar Renqvistin lapset päättivät suomentaa sukunimensä, mutta torjuivat isoisoisänsä alkuperäisen nimen "Kukkonen". Useiden sukukokousten jälkeen päädyttiin nimeen "Reenpää", joka otettiin käyttöön vuonna 1935.
Daze
Daze on tanskalainen eurodance-yhtye, jonka tunnetuin hitti on ”Superhero” vuodelta 1997. Yhtyeen debyyttilevy myi platinaa ja kultaa monissa maissa. Vuonna 1998 yhtye nousi listoille myös Yhdysvalloissa. Muita Dazen tunnettuja hittejä ovat mm. ”Tamagotchi” ja ”15 Minutes of Fame”. Yhtyeeseen kuuluvat naissolisti Trine Bix sekä miehet Lucas Sieber ja Jesper Tønnov Rasmussen.
Vuonna 2008 yhtye ilmoitti tekevänsä paluun. Comeback sisälsi kiertueen Tanskassa ja kokoelma-albumin muutamalla uudella kappaleella.
Vuonna 2013 yhtye osallistui Tanskan Euroviisukarsintoihin kappaleella "We Own The Universe". Kappaleen on kirjoittanut sama tekijätiimi kuin vuoden 2012 voittajakappaleen ”Euphoria”, jonka esitti Loreen. Yhtye ei sijoittunut kolmen parhaan joukkoon.
Markku Mannerkoski
Markku Bernd Veikko Mannerkoski (s. 18. lokakuuta 1936 Hämeenlinna) toimi Oulun yliopiston metalliopin professorina, rehtorina ja VTT:n pääjohtajana.
Mannerkosken vanhemmat olivat maanviljelysneuvos Veikko Mannerkoski ja Vieno Anttila. Hän valmistui diplomi-insinööriksi teknillisen korkeakoulun vuoritekniikan osaston metallurgian opintosuunnalta vuonna 1959 ja väitteli Teknillisestä korkeakoulusta tohtoriksi vuonna 1964.
Mannerkoski toimi ensin tutkijana teollisuudessa, mutta siirtyi vuonna 1963 Oulun yliopistoon hoitamaan metalliopin professuuria, johon hänet valittiin vakinaisesti 1965. Mannerkoskesta tuli seuraavana vuonna perustetun korkeakouluneuvoston jäsen ja neuvoston teknillisten tieteiden jaoston puheenjohtaja vuonna 1967. Oulun yliopiston teknillisen tiedekunnan varadekaaniksi hänet valittiin 1966. Vuonna 1968 hänet valittiin 31-vuotiaana Oulun yliopiston neljänneksi rehtoriksi. Mannerkoskea nuorempi yliopiston rehtori Suomessa oli aiemmin ollut 1700-luvun alkupuolella. Hänet valittiin vielä kuusi eri kertaa rehtoriksi, ennen siirtymistään VTT:lle vuonna 1987.
Oulun yliopiston kasvuvaihe osui Mannerkosken aikaan, ts. hän oli yksi siihen paljon vaikuttaneista henkilöistä. Johtamansa yliopiston kasvun ja kehittymisen myötä hän toimi aktiivisesti suomalaisessa ja eurooppalaisessa tiede- ja korkeakoulupolitiikassa, mm. kahdeksan vuotta Suomen korkeakoulujen rehtorien neuvoston puheenjohtajana 1975–1983 ja Euroopan rehtorien neuvoston pysyvän komitean jäsenenä 1971–1977. Mannerkoski vaikutti myös parikymmentä vuotta Suomen Kulttuurirahastossa ja usean eri yrityksen hallituksessa.
VTT:n pääjohtajaksi vuonna 1987 tultuaan hän osallistui monin eri tavoin tutkimuslaitoksen ja elinkeinoelämän yhteistyöhön, samoin kuin eurooppalaisten tilaustutkimuslaitosten yhteiseen toimintaan. VTT uudisti Mannerkosken johdolla konsernirakenteensa edellisen pääjohtajan Pekka Jauhon ajalta. Usean kymmenen eri tutkimuslaboratorion muodostama osastorakenne muutettiin alle kymmenen suuren tutkimusyksikön organisaatioksi vuoden 1994 alusta. Tällä organisaatiorakenteella VTT toimi aina vuoteen 2006 saakka.
Mannerkoski jäi eläkkeelle vuonna 1999 ja hänen seuraajakseen valittiin Erkki K.M. Leppävuori.
Lapin Liha
Lapin Liha Oy on suomalainen vuonna 1989 perustettu Suomen suurin poronlihan jalostaja. Sen jalostamo sijaitsee Rovaniemellä. Se on myös ainoa poronlihan jalostaja maailmassa, jolla teurastus, tuotanto ja jalostus tapahtuu samassa tuotantolaitoksessa. Lapin Liha työllistää yli 70 henkilöä.
Mega Man II
Mega Man II voi tarkoittaa seuraavia videopelejä:
Mega Man III
Mega Man III voi tarkoittaa seuraavia videopelejä:
Mega Man IV
Mega Man IV voi tarkoittaa seuraavia videopelejä:
Mega Man V
Mega Man V voi tarkoittaa seuraavia videopelejä:
Jälkitauti – Kaikki levytykset 1980–1986
Jälkitauti – Kaikki levytykset 1980–1986 on suomalaisen kuplettilaulaja Jaakko Tepon kokoelmalevy. Sen julkaisi Rocket Records 9. huhtikuuta 2008. Äänite sisältää artistin kaikki levytykset vuosilta 1980–1986 sekä viisitoista aiemmin julkaisematonta kotiäänitystä 1970-luvulta.
"Jälkitauti – Kaikki levytykset" 1980–1986 on Jaakko Tepon eniten listaviikkoja saavuttanut julkaisu. Se debytoi Suomen virallisen listan sijalla 23, ja saavutti parhaimmillaan kuudennen sijan. Se pysyi listalla yhteensä 53 viikkoa.
E.T. (täsmennyssivu)
E.T. voi tarkoittaa:
25 (Värttinän albumi)
25 on Värttinän kokoelmalevy joka ilmestyi 26. syyskuuta 2007. Sille on koottu materiaalia kaikilta yhtyeen albumeilta.
Galguduud
Galguduud on Somalian alue, jonka pääkaupunki on Dhuusamarreeb.. Galguduudissa on eniten Hawiye- ja Darod-klaanien jäseniä. Alue ulottuu Etiopian vastaiselta rajalta Intian valtamerelle asti, ja sen pinta-ala on 46 126 neliökilometriä. Vuonna 2008 asukkaita arvioitiin olevan noin 604 000.
Galgaduud on yksi Somalian keskilääneistä. Monet Somalian aktiivisimmista vaikuttajista muun muassa politiikan, talouden, uskonnon ja kulttuurin aloilla ovat kotoisin sieltä. Galguduudilaiset ovat osallistuneet aktiivisesti maan sotatoimiin ja vaikuttaneet esimerkiksi rauhanturvajoukkojen vetäytymiseen vuonna 1993, mitä monet somalialaiset pitävät maan uudelleen itsenäistymisenä.
Nepalin vaakuna
Nepalin vaakuna vaihdettiin Nepalin sisällissodan jälkeisessä sovinnon yhteydessä. 30. joulukuuta 2006 esiteltiin uusi vaakuna. Siinä on Nepalin lippu, Mount Everest, vihreät vuoret symboloimassa Nepalin kumpuilevia alueita, keltainen väri hedelmällistä "terai" aluetta ja köynnös Nepalin kansalliskukkia, alppiruusuja. Keskellä on Nepalin valtion muotoinen valkoinen siluetti. Vaakunan pohjassa on punainen käärö johon on kirjoitettu sanskriitiksi Nepalin motto: जननी जन्मभूमिश्च स्वर्गादपी गरीयसी (jananī janmabhūmiśca svargādapi garīyasī), "Äiti ja äidinmaa ovat rakkaampia kuin taivas."
Vaakuna jota käytettiin ennen 30. joulukuuta 2006 sisältää valkoisen lehmän, vihreän fasaanin, kaksi Gurkha-soturia, Himalajan huiput, kuninkaallisen päähineen ja kaksi ristittyä Nepalin lippua. Siinä oli myös sama käärö kuin nykyisessäkin vaakunassa.
Donald Jackson
Donald George Jackson CM (s. 2. huhtikuuta 1940) on kanadalainen taitoluistelija. Hän syntyi Oshawassa, Ontariossa.
Jackson oli Kanadan-mestari vuosina 1959–1962 sekä Pohjois-Amerikan-mestari 1959 ja 1961. Hän voitti pronssia vuoden 1960 talviolympialaisissa Squaw Valleyssä.
Jackson ylsi maailmanmestaruuteen miesten yksinluistelussa vuonna 1962. Hän oli aiemmin ollut hopeasijoilla vuosina 1959 ja 1960. Hän on vuoden 1962 Lou Marsh Trophy -voittaja.
In the Rio (25th Anniversary Edition)
In the Rio (25th Anniversary Edition) on Sleepy Sleepersien kokoelmalevy joka ilmestyi 21. marraskuuta 2007. Albumilla on vuonna 1982 julkaistu Sleepy Sleepers In The Rio - albumi ja vuonna 1983 julkaistu samanniminen englanninkielinen albumi.
Linda Fratianne
Linda Sue Fratianne (s. 2. elokuuta 1960) on yhdysvaltalainen taitoluistelija. Hän voitti neljä perättäistä Yhdysvaltain-mestaruutta vuosina 1977–1980 ja olympiahopeaa Lake Placidissa 1980.
Fratianne oli naisten yksinluistelun maailmanmestari vuosina 1977 ja 1979. Hänellä on vuonna 1991 syntynyt tytär Ali.
Ahti Anthos
Ahti Ilmari Anthos (29. kesäkuuta 1897 Toholampi – 30. joulukuuta 1944) oli suomalainen jääkärieverstiluutnantti. Hänen vanhempansa olivat nimismies Karl Johan Blomqvist ja Iida Hedvig Oravala. Hänen puolisonsa oli Hilja Maria Salmi.
Hän kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin uudesta ruotsalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1916 ja kirjoittautui Nylands Nationiin. Hän jatkoi opintojaan kauppakorkeakoulussa vuonna 1917. Tykistöupseerien täydennyskursseille hän osallistui Lappeenrannassa vuonna 1920, Hämeenlinnan hyökkäysvaunukursseille hän osallistui vuonna 1922, sotakorkeakoulukursseille Saksassa hän osallistui vuosina 1923–1925, Hämeenlinnan kranaatinheitinkurseille hän osallistui vuonna 1926. Itse hän toimi tuntiopettajana suojeluskuntain päällystökoulussa vuosina 1922–1923 ja 1927–1928.
Ahti Ilmari Anthos liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 11. tammikuuta 1918, josta hänet siirrettiin pataljoonan haupitsipatteriin 16. tammikuuta 1918.
Hän saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana jefreitteriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin tykinjohtajaksi Suomen sisällissotaan Jääkäritykistön 2. jääkäripatteriin ja otti osaa taisteluihin Länkipohjassa, Pitkäjärvellä, Orivedellä, Kangasalla, Lempäälässä sekä Tampereella. Tampereen taisteluiden jälkeen hänet määrättiin tykistön uudelleen järjestelyn jälkeen muodostettuun Jääkäritykistöprikaatin 2. jääkäripatteriston 3. patteriin päälliköksi ja tämän muodostetun patterin mukana hän otti osaa sotatoimiin Karjalankannaksella, m.m. Raivolan taisteluun ja Inon saartoon.
Sisällissodan jälkeen hän jäi Suomen armeijan palvelukseen ja hänet sijoitettiin Suomen tykistökouluun, josta hänet tykistön uudelleenjärjestelyn yhteydessä määrättiin Hämeen kenttätykistöryktnentti n:o 1:een, jossa hän toimi aluksi 3. patteriston adjutanttina. Jaosjohtajaksi 9. patteriin hänet siirrettiin 12. syyskuuta, jonka jälkeen hän on toiminut jaosjohtajana 6. ja 8. patterissa, kunnes hänet nimitettiin 7. patterinpäälliköksi. Suomen armeijasta hän erosi 24. tammikuuta 1923. Armeijapalveluksen jälkeen hän otti vastaan suojeluskuntajärjestön Yliesikunnan tykistöosaston päällikön apulaisen tehtävät 15. huhtikuuta 1923. Nuoremmaksi sotilastarkastajaksi hänet nimitettiin 1. helmikuuta 1925. Suojeluskuntain yliesikunnan päällystökoulun johtajaksi hänet nimitettiin 1. tammikuuta 1928. Suojeluskuntajärjestön sotilastarkastajan virkaan hänet nimitettiin 1. tammikuuta 1931, josta virasta hän erosi 30. syyskuuta 1934.
Talvisodan aikana hän toimi Keski-Pohjanmaan suojeluskuntapiirin päällikkönä ja jatkosodan aikana komentajana Jalkaväkenkoulutuskeskus 4:ssä. Hän loukkaantui Forssassa vuonna 1942 ja siirrettiin 35. sotilassairaalaan. Hän menehtyi 30. joulukuuta 1944 ja on haudattu Hietaniemen hautausmaahan Helsingissä.
Dorothy Hamill
Dorothy Stuart Hamill (s. 26. heinäkuuta 1956) on yhdysvaltalainen taitoluistelija. Hän voitti olympiakultaa vuonna 1976 Innsbruckissa.
Hamill syntyi Chicagossa, mutta muutti varhain perheineen Connecticutin Greenwichiin. Hän oli naisten yksinluistelun Yhdysvaltain-mestari vuosina 1974–1976 ja maailmanmestari vuonna 1976.
Carlo Fassilta valmennusta saanut Hamill on luistellut vielä keski-ikäisenä, muun muassa Broadway on Ice -show'ssa. Hän on saanut hoitoa rintasyöpään.
Martti Heikura
Martti Gunnar Heikura (29. heinäkuuta 1909 Oulu — 6. tammikuuta 1963 Oulu) oli suomalainen arkkitehti.
Heikura valmistui ylioppilaaksi Oulun Lyseosta vuonna 1929, jonka jälkeen hän aloitti opinnot Teknillisessä korkeakoulussa. Heikura valmistui arkkitehdiksi 1935. Valmistumisensa jälkeen Heikura työskenteli ensin arkkitehti Gustaf Strandbergin ja sitten arkkitehti Viljo Laitsalmen toimistoissa.
Vuonna 1939 Oulun kaupunkiin perustettiin kaupunginarkkitehdin virka ja Heikura nimitettiin kaupungin ensimmäiseksi kaupunginarkkitehdiksi. Heikura toimi kaupunginarkkitehtina vuodesta 1939 aina kuolemaansa vuoteen 1963 asti. Virkansa ohella Heikura piti myös omaa arkkitehtitoimistoa.
Heikuran panos Oulun kaupunkikuvaan on varsin suuri, koska kaupunki rakennettiin sodanjälkeen lähes kokonaan uudelleen. Heikuran käsialaa ovat monet 1950-luvun koulurakennukset, mutta oman arkkitehtitoimistonsa puitteissa myös monet yksityisten rakennuttamat asuin- ja liiketalot kaupungin keskustassa.
Gottfried von Erdmannsdorf
Gottfried von Erdmannsdorf (25. huhtikuuta 1893 – 1946) oli saksalainen kenraalimajuri toisessa maailmansodassa.
Erdmannsdorf liittyi Saksan keisarikunnan armeijaan 8. helmikuuta 1913 ja palveli 13. jääkäripataljoonassa vuonna 1914. Ennen toista maailmansotaa hän palveli Erfurtin aluekomendanttina vuonna 1938. Hänet oli ylennetty everstiluutnantiksi samana vuonna.
Toisen maailmansodan syttyessä Erdmannsdorf sai komentoonsa Saksan 12. armeijan syyskuussa ja lokakuussa hänestä tuli 171. jalkaväkirykmentin komentaja. Erdmannsdorf ylennettiin kesäkuussa 1939 everstiksi ja kenraalimajuriksi 1. joulukuuta 1942. Vuoden 1942 lokakuussa hän sai komentoonsa Saksan 465. jalkaväkidivisioonan, ja palveli yksikön komentajana vuoden 1944 maaliskuun 18. päivään, jolloin siirtyi Mogilevin komendantiksi. Erdmannsdorf sai ansioistaan kultaisen Saksan ristin ja ritariristin. Hän jäi Mogilevissä sotavangiksi keskustan armeijaryhmän mukana 30. kesäkuuta 1944. Sodan jälkeen Erdmannsdorf tuomittiin kuolemaan sotarikoksista ja hirtettiin Minskissä vuonna 1946.
Kuopion urheilusukeltajat
Kuopion Urheilusukeltajat ry on vuonna 1969 perustettu kuopiolainen sukellusseura, joka on Suomen Sukeltajaliiton jäsen.
Kesäisin seura järjestää keskiviikkosukelluksia Kallaveden lähistön sukelluskohteisiin ja viikonloppuisin pyritään järjestämään sukellusretkiä Suvasvedelle. Seura järjestää vuosittain laitesukelluksen peruskurssin ja jatkokurssin P1 (CMAS*) ja P2 (CMAS**). Lapsille on norppatoimintaa, harjoituksia on kerran viikossa.
Seura vuokraa sukeltajan laitepaketteja. Sillä on käytössään kiinteä ja siirrettäviä kompressoreita.
Seuralla on 5-metrinen Buster-pulpettivene sekä 21,5-metrinen moottorialus Marie Antoinette, joka alun perin on ollut Neuvostoliiton puolustusvoimien sukeltajien tukialus, rakennettu n. 1950-1960.
Siegfried Ruff
Siegfried Ruff (20. helmikuuta 1895 Cunersdorf – 3. helmikuuta 1946) oli saksalainen kenraalimajuri toisen maailmansodan aikana.
Ruff liittyi armeijaan 22. maaliskuuta 1913 ja palveli ensimmäisessä maailmansodassa 56:nnessa keisarillisen Saksan tykistörykmentissä. Ennen toista maailmansotaa hän palveli 1. tykistörykmentissä Wehrmachtissa ja XXV armeijakunnan komentajan adjutanttina. Ruff ylennettiin everstiluutnantiksi 1. helmikuuta 1938. Toisen maailmansodan alussa hän oli 291. ja 305. tykistörykmentissä ja ylennettiin everstiksi 1. tammikuuta 1942. Vuonna 1942 Ruff siirtyi 401. jalkaväkidivisioonan komentajaksi, ja hänet ylennettiin kenraalimajuriksi 1. joulukuuta. Vuonna 1944 hän siirtyi Saksan hallinnon komendantiksi Riikaan ja palveli 1. helmikuuta 1945 lähtien 609. jalkaväkidivisioonan komentajana. Ruff sai ylennyksen kenraaliluutnantiksi 1. maaliskuuta 1945 ja hän sai ansioistaan kultaisen Saksan ristin ja ritariristin.
Sodan lopussa Ruff jäi puna-armeijan vangiksi ja joutui Riiassa vastaamaan sotaoikeuteen sotarikoksista. Hänet tuomittiin kuolemaan ja hirtettiin Riiassa vuonna 1946.
Versowood
Versowood Group Oy (vuoteen 2005 Vierumäen Teollisuus Oy, alkuaan Kollin saha) on Heinolan Vierumäellä sijaitseva puunjalostusyritys.
Vuonna 2015 Versowood on Suomen suurin yksityinen sahatavaran tuottaja ja jalostaja.
Puunkäsittelyssä käytettävien aineiden vuoksi on Vierumäen tuotantoalue määritelty Päijät-Hämeen liiton Päijät-Hämeen maakuntakaavassa määritelty yhdeksi neljästä Päijät-Hämeen maakunnan Seveso-direktiivi III:n mukaisesta suuronnettomuusvaarallisesta laitoksesta. Sen merkintä maakuntakaavassa on tkem1.
Yritys perustettiin vuonna 1946 Härkälän kylään. Se koostui alun perin sahasta, jonka perustamista muut alueen sahat vastustivat. Vuonna 1965 alettiin rehusiilojen ja laitureiden valmistusta varten kyllästää puuta, aluksi suolakyllästyksellä. Vuonna 1972 aloitettiin liimapuutuotanto myös rakennusten kantavia rakenteita varten. Vuonna 1990 Vierumäen Teollisuus siirtyi Kollin perheeltä Kopran perheelle. Vuonna 1997 konsernin tytäryhtiöksi ostettiin Otavan saha Mikkelistä.
Vuonna 2000 rakennettiin Novalamin tehdas Vierumäen sahan viereen. Se on kolmannen sukupolven liimapuutehdas, joka käynnistyi saman vuoden elokuussa. 2001 ostettiin Laminated Lumber Oy Kotkasta. Sen tuotannosta 90 % vietiin Japanin markkinoille. Kotkan liimapuutehdas lopetti toimintansa vuonna 2008.
Vuonna 2004 Versowood osti Paloheimo Wood Oy:n, joka koostuu sahasta, höyläämöstä, välisäletuotannosta (tavaramerkki HGB) kaikkine tuotantolaitoksineen. Vuonna 2014 Versowood osti Vapo Timber Oy:n Hankasalmen sahan.
Vuonna 2002 ostettiin Pentre Finland Oy, joka valmistaa puisia ja vanerisia keloja sekä pakkauslaatikoita. Vuonna 2004 Versowoodin Riihimäen tehdas (entinen Paloheimo Wood) alkoi valmistaa kuormalavoja.
Versowood tuli tunnetuksi ehdotuksestaan kiinteistöverosta metsämaalle .
Luoman Puutuote
Luoman Puutuote Oy on suomalainen vuonna 1982 perustettu kevythirsirakennusten valmistaja, jonka pääkonttori sijaitsee Seinäjoen Ylistarossa. Yhtiöllä on kolme tehdasta Suomessa sekä yksi Pohjois-Saksassa.
Luoman Puutuote Oy tunnetaan Lillevilla–piharakennuksistaan ja –vajoistaan, joita valmistetaan noin 90 000 kappaletta vuodessa. Valikoimiin kuuluvat kevyemmät hirsirakennukset, kuten varastot, vajat, kesäaitat terasseineen, puuliiterit, kuivakäymälät (perinteiset sekä kompostoivat) ja leikkimökit.
Saksan Grabowissa sijaitsevassa tehtaassa valmistuu 50  000 hirsirakennusta vuodessa. Suomessa Luoman tuotanto on keskittynyt kolmeen pisteeseen: Ylistaron Kylänpäähän, Ylistaron keskustaan sekä Vähänkyrön Vedenojalle. Vähässäkyrössä valmistuvat liimatut aihiot, palkit ja lamellit. Siellä on myös höyläys- ja sormijatkoslinja sekä iso vaakavannesaha.
Luoman-konsernin liikevaihto vuonna 2009 oli 42,8 miljoonaa euroa ja henkilöstömäärä 135. Yrityksen vuotuinen sahatavaran käyttömäärä on noin 200 000 m.
Tuotannosta menee vientiin noin 90 %, yli 30 maahan, pääasiassa Skandinavian ja Keski-Euroopan markkinoille. Saksan osuus myynnistä on noin kolmannes. Kotimaassa jälleenmyyjinä toimivat mm. Bauhaus, Carlson, Stark, Rautanet, K-Rauta, Rautia, Agrimarket, Kodin Terra ja Prisma.
Pekka Luoma perusti kahden miehen yrityksen kotikyläänsä valmistuttuaan Kotkan puutalousoppilaitoksesta. 1980-luvulla yritys höyläsi puuosia maatalouskoneiden valmistajille ja elementtejä talotehtaille. 1990-luvulle tultaessa työntekijöitä oli noin kymmenen. Laman jälkeen Luoman erikoistui kevythirsituotteisiin. Vuonna 2000 yrityksen hallituksen puheenjohtajaksi ja osaomistajaksi tuli Valmetin ja Metson johdossa toiminut vuorineuvos Matti Sundberg.
Puuteollisuusyrittäjät ry valitsi Luoman Oy:n vuoden 2012 puuteollisuusyritykseksi.
Lily Kronberger
Lily Kronberger (12. marraskuuta 1890 Budapest – 21. toukokuuta 1974 Budapest) oli unkarilainen taitoluistelija.
Kronberger oli naisten yksinluistelun maailmanmestari perättäisinä vuosina 1908–1911. Hän oli juutalainen ja pääsi vuonna 1983 International Jewish Sports Hall of Fameen.
Kronberger kelpuutettiin myös World Figure Skating Hall of Fameen vuonna 1997.
Cron
cron on ajastuspalvelu Unix-pohjaisille käyttöjärjestelmille. Nimi pohjautuu kreikan sanaan ”chronos” (χρόνος), joka tarkoittaa aikaa.
Yleensä ajastimia muokataan crontab-ohjelmalla, joka ohjaa crond-daemonia, joka ajaa komennot taustalla ja tarkistaa minuutin välein, jos komentoja pitää suorittaa ja suorittaa ne. Tehtävät suoritetaan, kun aika- ja päivämääritykset täsmäävät nykyhetkeen.
Andri Serdinov
Andri Serdinov (, 17. marraskuuta 1982 Luhansk) on ukrainalainen uimari ja olympiamitalisti. Hän voitti 100 metrin perhosuinnin olympiapronssia Ateenasta 2004. Hän on voittanut urallaan kolme MM-pronssia ja kolme Euroopan mestaruutta.
Serdinovilla oli myös hallussaan 100 metrin perhosuinnin pitkien ratojen maailmanennätys noin viiden minuutin ajan. Hän rikkoi Australian Michael Klimin maailmanennätyksen pitkän radan MM-kilpailuiden välierissä 25. heinäkuuta 2003. Ennätys kesti vain noin viisi minuuttia, sillä seuraavassa erässä uinut yhdysvaltalaisuimari Michael Phelps rikkoi sen. Phelpsin ennätys ei myöskään jäänyt kovin pitkäkestoiseksi, sillä seuraavana päivänä uidussa loppukilpailussa Ian Crocker rikkoi sen. Finaalissa maalintulojärjestys olikin Crocker, Phelps ja Serdinov.
Haukiniemi
Haukiniemi on kylä Savonlinnan koillisosassa, entisen Säämingin kunnan alueella. Haukiniemellä sijaitsee kirjailija Joel Lehtosen synnyinkoti Harju. Alueella on säilynyt elävä kulttuurimaisema ja se on merkitty maakuntakaavaan maakunnallisesti arvokkaaksi alueeksi. Kylän urheiluseura Haukiniemen Haka harjoittaa jalkapallo- ja pesäpallotoimintaa. Vuonna 2013 alueelle valmistui Haukiniemen kyläyhdistyksen rakentama ortodoksinen rukoushuone tsasouna, jonka rakentamisesta yhdistys teetti myös 45 minuutin dokumenttielokuvan.
Presley O’Bannon
Presley Neville O'Bannon (1776 – 12. syyskuuta 1850) oli Yhdysvaltain merijalkaväen upseeri, joka tuli kuuluisaksi ansioistaan ensimmäisessä barbareskisodassa. Kolme Yhdysvaltain laivaston laivaa on nimetty hänen mukaansa "USS O'Bannoniksi".
O'Bannon astui merijalkaväen palvelukseen vuonna 1801 ja komensi hyökkäystä Tripoliin Dernen taistelussa 27. huhtikuuta 1805. Hän istui Kentuckyn osavaltion edustajainhuoneessa vuosina 1812, 1817 ja 1820–1821 ja senaatissa vuosina 1824–1826.
Helmikirjoahven
Helmikirjoahven ("Rocio octofasciata") on kirjoahveniin kuuluva kala, joka on aggressiivisuudestaan huolimatta suosittu akvaariokalana. Kala tunnetaan myös lempinimellä "Jack Dempsey" nyrkkeilijä ja näyttelijä Jack Dempseyn mukaan.
Helmikirjoahven on vankka kala, joka kasvaa noin 25 cm pitkäksi. Poikaset ovat ruskeankirjavia, aikuinen on punertavan harmaa ja sen kyljissä on sinisen-, kullan ja vihreänsävyisenä hohtelevia "helmiä". Aikuisen koiraan evissä on pitkät liehukkeet, naaraan evät ovat lyhyemmät. Kalan pohjaväri vaihtelee sekä ympäristön että mielentilan mukaan: ne ovat vaaleita stressaantuessaan ja eläessään vaaleapohjaisessa ympäristössä.
Helmikirjoahven on kotoisin Jukatanilta ja Keski-Amerikasta.
Helmikirjoahven puolustaa reviiriään voimakkaasti varsinkin kutuaikana. Ne kaivavat pesäkuopan mutta kutevat mieluiten kiinteälle tasaiselle alustalle kuten laakealle kivelle tai kukkaruukun palalle.
Helmikirjoahven on akvaariokalaksi erittäin suuri, joten se tarvitsee paljon tilaa. Se on kaikkiruokainen ja hyvin ahnas. Sen vuoksi altaassa täytyy olla tehokas suodatus, ja se on siivottava usein. Sopiva lämpötila on 22-30 C, pH noin 7 ja kovuus 10-20 GH.
Myytinmurtajat (2. tuotantokausi)
Myytinmurtajat ("MythBusters") on yhdysvaltalainen televisiosarja. Jokaisessa jaksossa keskitytään kahteen tai kolmeen kaupunkitarinaan, yleiseen uskomukseen tai nettihuhuun.
Tässä jaksossa Myytinmurtajat tutkivat uudelleen 1. kaudella ratkottuja legendoja.
Tämä kuului Myytinmurtajien pilotti-jaksoihin. Muutoksena oli maalata tällä kertaa Adam kultamaalilla. Kyseessä on "007 ja Kultasormi"-elokuvan kuuluisa kullattu nainen.
Tässä myytissä Adam ja Jamie saivat Earl-auton Cadillac-Beniltä.
Tämä oli myytti, josta kiisteltiin paljon, ja jonka todistamiseksi fanit saivat myöhemmin näyttää taitonsa.
Haisunäädän hajun voi poistaa...
Luodinkestävää on...
Tämä myytti tuli Empire State Buldingissa tapahtuneesta onnettomuudesta 1945, kun hissi putosi 300 metriä alas ja hissityttö jäi henkiin.
Nopeustutkaa/Lasertutkaa voi huijata laillisesti...
Tämä myytti oli eräässä vanhassa Carl Barksin Aku Ankka-tarinassa.
Myytti on peräisin eräästä Mr. Bean -jaksosta.
Tässä myytissä kokeiltiin, voiko käyttää sanontaa "Etsiä neulaa heinäsuovasta." Adamin ja Jamie joukkueiden piti rakentaa omat laitteet ja laittaa ne kilpailemaan. Adam rakensi ""Neulanetsijä 2000""-laitteen, kun Jamie rakensi ""Maan, tuulen ja tulen""-laitteen. Tarkoituksena oli löytää kolme metallineulaa ja yksi luuneula. Adamin joukkue voitti kilpailun.