Pygmit
Pygmit on nimitys ihmisryhmille, joiden keskipituus on alle 150 senttimetriä. Tavallisesti termillä viitataan Afrikan trooppisilla alueilla eläviin väestöihin.
"Survival Internatonal" -järjestön mukaan Keski-Afrikan pygmit elävät metsässä ja tuntevat elinympäristönsä sekä sen kasvit ja eläimet hyvin. Pygmit elävät metsästämällä muun muassa antilooppeja, sikoja ja apinoita. Metsästysvälineinä käytetään verkkoja, keihäitä ja jousia. Pygmien ainoa kotieläin on metsästyksessä käytettävä koira. Lisäksi pygmit kalastavat sekä keräävät hunajaa, jamssia, marjoja sekä muita kasveja. Pygmit pitävät metsää jumalana, joka tarjoaa heidän tarvitsemansa hyödykkeet. Kaikilla pygmiryhmillä on läheiset suhteet lähialueilla eläviin maanviljelyä harjoittaviin kyläihmisiin, joiden kanssa he käyvät vaihtokauppaa muun muassa viljelystuotteilla.
Pygmit käyttävät osan metsien antimista itse ja vaihtavat osan maanviljelijöiden kanssa. Eri alueilla Keski-Afrikassa monilla pygmiryhmillä on pitkät perinteet yhteiselosta paikallisten maanviljelijäryhmien kanssa, joka on jatkunut sukupolvelta toiselle ja muodostanut ajan mittaan monimutkaisen taloudellisen ja sosiaalisen vaihdannan verkoston. Maanviljelijät tarvitsevat pygmien tarjoamaa lihaa, hunajaa ja metsästä saatavia lääkeaineita, kun taas pygmeille tärkeitä ovat vaihtokaupasta saamansa kehittyneet työvälineet. Nykyaikana osa pygmeistä on siirtynyt hyvin pitkälti ammattimaisiksi metsästäjiksi. Pygmien kanssakäyminen maanviljelijäväestöjen kanssa käsittää vaihtokaupan lisäksi laajemmin eri elämän osa-alueita, muun muassa poliittisen, uskonnollisen ja sosiaalisen elämän.
Pygmit vaeltavat 20–100 ihmisen ryhmissä pitkin omistamaansa aluetta. Kylät ovat kiinteitä, mutta metsästysretkillä pygmit elävät tyypillisesti noin 20–35 ihmisen leireissä.
Pygmien perinnöllisyyttä ja biologiaa on tutkittu hyvin paljon. Aikanaan oli vallalla käsitys pygmeistä omana ihmisrotunaan. Nykyisin ollaan melko yksimielisiä siitä, että lännessä elävät mbputi- eli bambuti-pygmit muodostavat perinnöllisessä sukupuussa Saharan eteläpuolisen väestön alkuhaaran.
Ei kuitenkaan ole olemassa ominaisia geenipiirteitä, jotka esiintyisivät kaikilla pygmeillä, mutta puuttuisivat muilta afrikkalaisilta. Myöskään kielellisesti ja kulttuurillisesti pygmit eivät suoranaisesti poikkea alueen ei-pygmiväestöistä. Pygmeillä ei ole omaa kielisukua, ja pygmien kulttuuri on samankaltainen bantumaanviljelijöiden kanssa.
Kuitenkin jotkin sanat ovat yhteisiä useille erillään elävillä pygmiryhmille, mikä antaa aiheen olettaa, että pygmit ovat aiemmin puhuneet yhteistä kieltä. Eräs tällainen sana on metsän henkeä tarkoittava "jengi".
Perinnöllisyystutkimuksen perusteella pygmit voidaan jakaa kolmeen ryhmään, vaikka asiasta ei ole täyttä yksimielisyyttä. Ryhmät ovat:
"Survival International" -järjestön mukaan pygmit kokevat uhkana kotisademetsiinsä kohdistuvan metsätalouden. Uudisasukkaat ovat ajaneet pygmejä muualle. Joillakin alueilla pygmit on häädetty pois kansallispuistoiksi suunnitelluilta alueilta. Valtionhallinto ei usein pidä pygmejä tasavertaisina kansalaisina, Kamerunissa "bagyeli"-pygmikansan elämää häiritsee elinalueen läpi rakennettu öljyputki. Kongon demokraattisessa tasavallassa, Ruandassa, Burundissa ja Ugandassa melkein kaikki pygmien metsät on kaadettu ja pygmit ovat siirtyneet työelämään tai kerjäläisiksi.
Kongon sisällissodan sekasortoinen tilanne ryöstelevine sotilasjoukkoineen on ollut pygmeille suuri uhka, koska pygmiyhteisöillä ei juurikaan ole ollut kykyä puolustautua aseistautuneista miehistä koostuvia kurittomia joukkoja vastaan. Joidenkin ryhmien piirissä pygmit nähdään (tai nähtiin) eläiminä, joita voi mielensä mukaan tappaa ja joiden lihasta saa taikavoimia. Pygmejä jopa ajoittain syödään muun ruuan puutteessa. Syytösten mukaan hallituksen joukot ja eri ryhmien sotilaat ovat sisällissodan aikana myös raiskanneet pygmejä saavuttaakseen taikavoimia.