hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Mariehamns seglarförening
Mariehamns seglarförening eli MSF on pursiseura Ahvenanmaan keskuskaupungista Maarianhaminasta. Se on perustettu vuonna 1917, ja nykyisin sillä on noin 600 jäsentä. Seuran kotipaikka sijaitsee Maarianhaminan Österhamnissa. MSF ylläpitää vierassatamaa sekä ravintolaa Club Marin.
Åländska Segelsällskapet
Åländska Segelsällskapet eli ÅSS on pursiseura Ahvenanmaalta. Seura on muodostettu vuonna 1897, ja sillä on kotipaikka Maarianhaminan Västerhamnissa, jossa sillä on myös ravintola Segelpaviljongen. Paviljonki rakennettiin vuonna 1896 ja siirrettiin nykyiselle paikalleen vuonna 1922.
Seurassa oli 910 jäsentä vuonna 2005. Seuraan on rekisteröity 70 purjevenettä ja noin 150 moottorivenettä.
Seura ylläpitää kahta vierassatamaa, toinen on kotisataman yhteydessä, toinen Rödhamnissa noin 10 merimailia Maarianhaminasta etelään.
Luettelo kansanedustajista syntymäajan mukaan
Tämä on luettelo Suomen historian kaikista kansanedustajista syntymäajan mukaan järjestettynä. Eduskuntaryhmien mukaan järjestettyinä kansanedustajat ovat luettelossa kansanedustajista.
Johannes XXIII (vastapaavi)
Vastapaavi Johannes XXIII, syntymänimeltään Baldassare Cossa (n. 1370 - 22. marraskuuta 1419) oli paavina Suuren skisman aikaan 1410–1415, mutta nykyaikana häntä pidetään vastapaavina, koska samaan aikaan Roomassa oli paavina Gregorius XII ja Konstanzin kirkolliskokous erotti hänet virastaan.
Baldassare Cossa oli vastapaaviksi tullessaan entinen napolilaissyntyinen merirosvoutta ammatikseen harjoittanut mies, jolla oli myös maine naistenmiehenä. Hänet valittiin 1409 edustamaan Pisan linjan vastapaaviutta.
Vastapaavina Johannes XXIII oli ainoa kolmesta hallitsevasta paavista, joka saapui Konstanzin kirkolliskokoukseen. Kirkolliskokous päätti suuren skisman lopettaakseen erottaa kaikki kolme paavia viroistaan ja valita uuden paavin, ja varmistaakseen tämän onnistumisen Johannes XXIII:tä syytettiin siveettömästä elämästä, minkä perusteella hänet vangittiin.
Vastapaavi Johannes XXIII kuoli 22. marraskuuta 1419.
Sotto il Monte
Sotto il Monte (virallisesti Sotto il Monte Giovanni XXIII) on kunta Italian Lombardiassa. Joulukuussa 2015 kunnan asukasluku oli 4 408 ja pinta-ala viisi neliökilometriä.
Paavi Autuas Johannes XXIII () on syntynyt Sotto il Montessa, mistä juontaa juurensa kunnan virallinen nimi.
Schleswig-holsteininhevonen
Schleswig-holsteininhevonen, jota kutsutaan myös schleswiginhevoseksi, on Pohjois-Saksassa 1800-luvun lopussa jalostettu raskas kylmäverinen hevosrotu.
Schleswiginhevosen säkäkorkeuden kuuluisi olla 150 cm ja 160 cm välillä. Keskimääräinen korkeus on tammoilla 156 cm ja oreilla 158 cm. Selkeästi yleisin väri on rautias, mutta myös ruunikko ja kimo väri sallitaan.
Schleswiginhevosen rakenne on roteva ja yleisilme sympaattinen. Pää on kookas ja tavanomainen, ja sen sivuprofiilin tulisi olla suora. Silmät ovat ilmeeltään ystävälliset. Hevosella on hyvin asettunut, lyhyt ja voimakas vetohevosen kaula. Se kiinnittyy voimakkaisiin, ei liian jyrkkiin lapoihin. Runko on syvä ja melko pitkä. Lyhyt ja voimakas selkä jatkuu lihaksikkaaseen takaosaan. Lyhyehköissä raajoissa on hyvät ja kuivat nivelet ja ohuehko vuohiskarvoitus. Kaviot ovat pyöreät, kovat ja hyvälaatuiset.
Erinomainen rakenne antaa schleswiginhevoselle hyvät, matkaavoittavat askellajit. Erityisen hyviä ovat käynti ja ravi. Myös erinomainen kestävyys ja suorituskyky sekä tehokas ruoansulatus ovat tämän rodun rakenteellisia ansioita. Luonteeltaan schleswiginhevonen on oppivainen, sosiaalinen ja hyvähermoinen.
Schleswiginhevosta käytetään työ- ja vetohevosena, ajohevosena sekä harraste- ja terapiaratsuna. Alun perin rotu jalostettiin työ- ja vetohevoseksi.
Schleswiginhevosia jalostetaan ainoastaan pohjoissaksalaisissa Schleswig-Holsteinin ja Ala-Saksin osavaltioissa, lähinnä ensin mainitussa. Yksittäisiä hevosia elää myös muissa Saksan osavaltioissa. Ulkomailla ei ole mainittavia määriä schleswiginhevosia.
Schleswiginhevosten kasvatusta ja käyttöä edistää "Verein Schleswiger Pferdezüchter", joka vapaasti suomennettuna on schleswiginhevosten kasvattajayhdistys. Se edistää rodun kasvatustoimintaa ja järjestää valmennustapaamisia ja erilaisia tapahtumia.
Loose Prick
Loose Prick oli kouvolalainen, vuosina 1979–1982 levyttänyt punkrock-yhtye. Yhtyeen perusti syksyllä 1977 laulaja Pauli Johansson yhdessä Jussi Kylliäisen kanssa. Yhtyeen nimi oli aluksi Loose Prick And The Gob ja yhtyeen laulukieli englanti. Alkuaikoina kokoonpano vaihteli. Aluksi yhtyeessä oli jopa kolme kitaristia, ja silloin tyylillisiä erimielisyyksiä oli paljon; toiset jäsenet halusivat tehdä "rightwing"-sanomaa, toiset enemmän omaehtoista Suomi-punkkia, jota silloin ei vielä ollut. Kaksi kitaristia jätti bändin. Eräs siitä syystä, että hän ei 18-vuotiaana voinut enää soittaa punkrockia – hän oli jo aikuinen.
Jonkin ajan kuluttua Loose Prick And The Gob päätti jatkaa nelimiehisenä; Johansson laulajana, Kylliäinen kitaristina, Tami rumpalina ja Jantunen basistina. Yhtye teki uusi kappaleita, kuten myös demonauhoituksia. Yhtye sai vuonna 1979 levytyssopimuksen Poko Rekordsin kanssa, kun se oli suostunut vaihtamaan laulukielensä suomeksi. Yhtyeen nimi lyheni Loose Prickiksi.
Loose Prick julkaisi urallaan kaksi albumia, yhden EP:n sekä kolme singleä. Yhtye osoitti ihailunsa Veltto Virtasta kohtaan jo ensimmäisen, vuonna 1979 julkaistun, singlensä B-puolella ("Velton nimeen") ja kolme vuotta myöhemmin Loose Prick tekikin Veltto Virtasen kanssa LP:n nimeltä "Beibi".
Pauli Johansson ja Tami Ranta esiintyvät myös Raivopäät feat. Friends albumilla Punkrock Jukebox 3, joka julkaistiin marraskuussa 2009.
Loose Prickin tunnetuimmat kappaleet ovat "Mua potkitaan päähän" ja "Etkö rakastaisi, että joku rakastaisi". Ennen Loose Prickiä bändin jäsenistä Johansson, Kylliäinen, Korppi ja Kipahti ovat soittaneet Peer Güntissä. Bändin jäseniä on Loose Prickin jälkeen kuulunut ainakin yhtyeisiin Alaston Lounas ja Going Public.
Chmod
Chmod (change mode) on Unix-ohjelma, jolla muutetaan tiedostojen ja hakemistojen käyttöoikeuksia. Käyttöoikeuksia kutsutaan Unixissa yleisesti myös moodeiksi (mode). Oikeuksien muuttamiseen chmodissa voidaan käyttää joko numeerisia tai symbolisia moodeja.
Vapaaehtoisia argumentteja ovat muun muassa -R (rekursiiviset muutokset), -v (tulostaa tiedot kaikista käsitellyistä tiedostoista ja kansioista) ja -f (sivuuttaa suuren osan virheilmoituksista).
Ensimmäinen versio on komennon numeerinen muoto, joka tehokas erityisesti silloin kun halutaan asettaa tiedoston tai kansion oikeudet kokonaan uusiksi. Jälkimmäinen on komennon symbolinen muoto, joka puolestaan soveltuu erityisesti tilanteisiin, joissa halutaan lisätä tai poistaa tiettyjä oikeuksia vaikuttamatta tiedoston muihin oikeuksiin.
Tiedostojen ja kansioiden oikeudet voi tarkastaa komennolla ls.
Komennon numeerisella muodolla voidaan tehokkaasti vaihtaa kerralla tiedoston tai kansion kaikki oikeudet. Numeerinen muoto hyväksyy maksimissaan 4 oktaalista numeroa. Oikeanpuoleiset kolme numeroa edustavat omistajan, ryhmän ja muiden käyttäjien oikeuksia, vastaavassa järjestyksessä. Neljännellä numerolla (ensimmäinen vasemmalta) voidaan asettaa erityinen setuid, setgid, tai sticky moodi.
Numeeriset oikeudet muodostuvat seuraavasti:
Yhdistetyt oikeudet saadaan laskemalla halutut oikeudet yhteen, jolloin esimerkiksi suoritus- ja lukuoikeus saadaan luvulla 1 + 4 = 5. Seuraavassa on vielä lista eri lukuarvojen muodostamista oikeuksista.
Numeeriset oikeudet
Seuraava komento esimerkiksi antaa tiedostoon testi.txt kaikille käyttäjäluokille lukuoikeuden, ryhmälle lisäksi suoritusoikeuden ja käyttäjälle vielä kirjoitusoikeudenkin:
Muutettavat oikeudet on myös mahdollista määrätä symbolisilla parametreillä. Symboleista muodostetaan merkkijono, joka seuraavaa seuraavaa rakennetta:
"Kohteella" määritetään kenen oikeuksia ollaan muuttamassa. Mikäli kohdetta ei ole määritetty käytetään oletusarvona kohdetta "kaikki". Seuraavassa taulukossa on listattu tunnistetut symbolit ja niiden merkitykset. Tiedoston tai kansion omistajaa ja ryhmää on mahdollista vaihtaa komennolla chown
"Operaattorilla" määritetään kuinka oikeuksia muutetaan. Komento hyväksyy seuraavat operaattorit: 
"Moodit" ilmaisevat mitä oikeuksia määrätyille luokille ollaan antamassa, poistamassa tai asettamassa. Seuraavassa on listattu käytössä olevat perusmoodit:
Näiden lisäksi hyväksytään moodit X, s (setuid/setgid) ja t (sticky).
Seuraava komento esimerkiksi lisää kaikille lukuoikeuden tiedostoon testi.txt
Symbolisessa muodossa on mahdollista tehdä useita muutoksia kerralla. Tällöin parametriksi annetaan useita edellä kuvatun mukaisia merkkijonoja toisistaan pilkulla erotettuina. Seuraava lause esimerkiksi poistaa ryhmältä ja "kaikilta" kaikki oikeudet ja lisää omistajalle kirjoitus- ja lukuoikeuden tiedostoon testi.txt:
Monissa Unix-versioissa on myös mahdollista tehdä tiedostoille tarkkoja käyttöoikeuslistoja yksittäisten käyttäjien, ryhmien yms. mukaan mutta POSIX-standardit eivät vielä tue tätä ominaisuutta.
Nicholas Beer
Nicholas Beer (s.1960) on englantilainen taidemaalari. Hän johtaa omaa taidekouluaan Sarum Studiosia Salisburyssä. Beer maalaa aina elävästä mallista, käyttäen usein sight-size -tekniikkaa.
Beer valmistui taiteiden kandidaatiksi Cardiffista 1983. Hän työskenteli taidekauppiaana ja graafisena suunnittelijana, kunnes lähti vuonna 1992 Firenzeen opiskelemaan Charles H. Cecil Studiosiin, jossa hän myöhemmin toimi myös ohjaajana. 2002 hän palasi Isoon Britanniaan jatkaakseen siellä uraa muotokuvamaalarina, taidehistorioitsijana ja opettajana Sarum Studiosissa. Hän on myös opettanut Price of Wales Drawing Studiossa Lontoossa, Norjassa Kööpenhaminassa, Mexico Cityssä ja Firenzessä Charles H. Cecil Studiosssa. Beer oli ensimmäinen, joka esitteli nykyisen sight-size -tekniikan Isossa-Britanniassa vuonna 1995.
Virtausdynamiikka
Virtausdynamiikka on virtausmekaniikkaan kuuluva tieteenhaara, joka tutkii fluidien (nesteet ja kaasut) liikettä eli virtaamista. Virtausdynamiikalla pyritään selittämään ja ennustamaan virtauksiin liittyviä ilmiöitä kuten turbulenssi ja laminaarinen virtaus.
Virtausdynamiikka jaetaan edelleen moniin alahaaroihin, muun muassa "aerodynamiikkaan" ja "hydrodynamiikkaan". Aerodynamiikka tutkii ainoastaan kaasujen liikettä ja hydrodynamiikka taas vain nesteiden liikettä.
Fluideissa molekyylien väliset sidokset ovat heikkoja ja ominaista niille on vähäinen tangentiaalisten voimien vastustuskyky ja muodon puute. Niitä voi siis helposti leikata toisin kuin kiinteitä aineita, jotka säilyttävät muotonsa ja vastustavat hyvin leikkausvoimia. Fluidit voidaan jakaa newtonilaisiin ja ei-newtonilaisiin fluideihin. Isaac Newtonin mukaan nimettyjen newtonilaisten fluidien viskositeetti ei riipu fluidin leikkausjännityksen suuruudesta eli siitä millä nopeudella molekyylit liikkuvat toistensa suhteen tangentiaalisesti. Tällaisia "lineaarisia fluideja" ovat esimerkiksi vesi ja ilma. Sen sijaan monet tahmeat aineet, kuten maali ovat ei-newtonilaisia fluideja ja niiden viskositeetti riippuu niihin kohdistetun leikkausvoiman suuruudesta ja toisinaan jopa ajasta. "Reologia" tutkii ei-newtonilaisten fluidien ja pehmeiden aineiden virtausominaisuuksia.
"Magnetohydrodynamiikka" tutkii sähköä johtavien aineiden virtausominaisuuksia sähkömagneettisissa kentissä. Magnetohydrodynamiikan alaan kuuluvat muun muassa plasmat, nestemäiset metallit ja suolaliuokset.
Tyyne Tuominen
Tyyne Maria Tuominen (e. Tuominen-Huhta, s. 29. maaliskuuta 1908 Helsinki – 26. heinäkuuta 2001 Mäntsälä) oli suomalainen poliitikko. Hän toimi SKDL:n pääsihteerinä vuosina 1944–1949 ja kansanedustajana Uudenmaan läänin vaalipiiristä (1945–1947) ja myöhemmin Helsingin kaupungin vaalipiiristä (1958–1961). Tuominen toimi pitkään myös Suomen Naisten Demokraattisen Liiton pääsihteerinä (1949–1968) ja hän kuului Suomen Kommunistisen Puolueen keskuskomiteaan.
Tuomisen vanhemmat olivat kirvesmies Topias Tuominen ja laitoskeittäjä Lydia Maria Kallio. Tyyne Tuominen oli naimisissa kansanedustaja Matti Huhdan kanssa. Pariskunta sai vuonna 1947 pojan. Huhta kuitenkin erotettiin SKP:stä vuonna 1950, ja Tuominen sai puolueeltaan käskyn erota miehestään. Avioero toteutui vuonna 1954.
Tuominen kuului Helsingin kaupunginvaltuustoon 1946–1958. Hän työskenteli uransa aikana muun muassa liikeapulaisena, pukuleikkaajana ja erilaisissa järjestötehtävissä.
Vuonna 1935 SKP:hen liittynyt Tuominen oli 1941–1944 ”turvasäilössä” vuonna 1939 säädetyn tasavallan suojelulain nojalla.
Tuominen oli vuoteen 1975 sairausvakuutusten tarkastuslautakunnan jäsen.
Max von Hellens
Maximilian von Hellens (13. joulukuuta 1898 Pietari – 28. kesäkuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen vapaaherra, majuri ja merkittävin Suomessa sotavuosina 1939–1945 paljastunut vakoilija.
Max von Hellens syntyi vuonna 1898 Pietarissa von Hellens -aatelissukuun kuuluneen kenraali Lars Hjalmar von Hellensin perheeseen. Hänen äitinsä "Maria Viktorovna Gubin(a)" oli venäläistä kenraalisukua. Hänen isoisänsä vapaaherra Lars Teodor von Hellens toimi säätyvaltiopäivien maamarsalkkanna, setä vapaaherra Albert von Hellens toimi oikeuskanslerina ja ministerinä.
Hellens vietti nuorena huoletonta yläluokkaista elämää, ja hänestä tuli monikasvoinen, mutta heikkoluonteinen mies, josta ei oikeastaan tiedetä kenen hyväksi hän lopulta vakoili.
Jatkosodan alussa 11. divisioonan tiedustelu-upseerina toiminut von Hellens välitti lomalla ollessaan huhtikuussa 1942 Saksan koko itärintaman ryhmitystiedot Yhdysvaltain Suomen-suurlähetystön sotilasasiamiehelle eversti George Edward Huthsteinerille. Tiedot von Hellens oli saanut tiedustelutyössään Syvärin rintamalla taistelleen saksalaisen 163. divisioonan tilannekatsauksista. Palkkioksi tiedoista hän sai viinaa, tupakkaa ja säilykkeitä. Yhdysvalloista tiedot välitettiin edelleen Neuvostoliittoon.
Von Hellens pidätettiin 26. syyskuuta 1942. Oikeudenkäynnissä syyttäjän todistelua vaikeutti se, ettei yhdysvaltalaisille voitu paljastaa, että Suomen tiedustelu pystyi avaamaan heidän salakielisiä raporttejaan. Von Hellens ja hänen vaimonsa tuomittiin sotaylioikeudessa 16. joulukuuta 1942 sotapetoksesta kuolemaan. Yhdysvaltain painostuksen takia tuomiota ei kuitenkaan pantu täytäntöön. Presidentti Risto Ryti hylkäsi von Hellensin oman armonanomuksen, mutta jätti koko sodan loppuajaksi von Hellensin vaimon tekemän armonanomuksen ratkaisematta. Välirauhan jälkeen syyskuussa 1944 von Hellens vapautettiin liittoutuneiden hyväksi toimineena.
Von Hellens on Suomen armeijassa ainoa upseeri, joka on tuomittu sotaväen rikoslain perusteella sotapetoksesta kuolemaan.
Von Hellens oli koulutukseltaan hammaslääkäri. Hän toimi sodan jälkeen Suomen Matkatoimistossa, sisäministeriön tarkastajana, tulkkina ja myös henkilöstöpäällikkönä.
Taitopeli.com
Taitopeli.com oli suomalainen, sanapeli-aiheinen TV-ohjelma ja www-sivusto. Taitopelejä pelattiin katsomalla TV-lähetystä kanavilta Nelonen ja Jim. Lisäksi samoja pelejä pystyi pelata saman nimisellä verkkosivulla. Sekä TV:ssä että verkkosivuilla järjestettiin finaaleja, joissa oli rahapalkintoja. Internetissä Taitopelejä pystyi pelaamaan ilmaiseksi rekisteröitymällä. Ainoastaan SanaSambaa pystyi pelaamaan ilman tunnusta. Taitopelejä olivat SanaKasi (aiemmin Sanaseppä), SanaSeiska (aiemmin Sanaseppä8), SanaPala, SanaKuutio, SanaSamba, SanaTavu, Vauhtipala, Vauhtiseiska, VauhtiKuutio, Wordcoiner ja jo SanaKasiksi ja Sanaseiskaksi muutetut Sanaseppä ja Sanaseppä8. TV-ohjelmaa juonsivat Christian Sandström, Petri Liski ja Mikko Kivinen. TV-ohjelman ja nettisivun tuotti RedLynx.
Taitopelit ovat nykyään lopetettuja. TV-ohjelma lopetettiin 6. syyskuuta 2009. Ohjelman korvasivat Älypää-TV ja Älypää kuvavisa. Vuoden 2014 alussa myös www-sivusto suljettiin. Nykyään Taitopelejä ei voi pelata missään.
Martti Linna
Martti Linna (11. huhtikuuta 1911 Nivala – 9. helmikuuta 2008 Nivala) oli suomalainen poliitikko. Hän oli vuosina 1958–1969 Suomen Kansan Demokraattisen Liiton kansanedustaja Oulun läänin vaalipiiristä. Linna valittiin vaaleissa 1962 presidentin valitsijamieheksi ja hän oli Nivalan kunnanvaltuuston (1953–?) sekä Keski-Pohjanmaan maakuntaliiton hallituksen jäsen.
Martti Linna kuului nuorempana Maalaisliittoon, jota hänen vanhempansakin äänestivät. Sotien jälkeen Linna osallistui Maalaisliiton puhetilaisuuksiin, mutta hän ei saanut suosiota paikallisissa puoluepiireissä. Vaaleissa 1953 Linna valittiin Nivalan kunnanvaltuustoon sitoutumattomana ehdokkaana. Pian tämän jälkeen hän liittyi SKDL:ään ja puolueen valtuustoryhmään. Linna toimi aktiivisesti SKDL:n paikallisosastossa, jossa hänen kykynsä huomattiin ja hän pääsi ehdokkaaksi presidentin valitsijamiesvaaleissa 1956. Kaksi vuotta myöhemmin Linna nousi SKDL:n listalta eduskuntaan.
Linna oli harras vanhoillislestadiolainen kristitty ja hän kävi ahkerasti seuroissa. Huomattavan osan äänistään Linna sai vaaleissa lestadiolaisilta ja heränneiltä. Epätavallinen puoluevalinta herätti kuitenkin närkästystä paikallisissa uskovaisissa. Vuonna 1960 Linna erosi Nivalan rauhanyhdistyksestä ja liittyi Suomen rauhanyhdistysten keskusyhdistyksestä samoihin aikoihin irtaantuneeseen elämänsanalaisuuteen.
Vuonna 1967 kansanedustaja Linna erosi SKDL:stä vastalauseena Urho Kekkosen tukemiselle presidentinvaaleissa 1968. Tämän jälkeen Linna oli syrjässä eduskuntaryhmästään ja hän lähestyi Suomen maaseudun puoluetta. Kesällä 1969 Suomen kommunistiseen puolueeseen kuulumaton Linna alkoi kuitenkin sympatisoida SKP:n vähemmistöä. Ennen eduskuntavaaleja 1970 Linna jäi SKDL:n jäsenäänestyksessä valitsematta ehdokaslistalle, jolloin SKP:n oppositio aloitti painostuksen hänen puolestaan. Linna pääsi lopulta listalle, mutta hän ei kyennyt uusimaan paikkaansa.
Varsinaiselta ammatiltaan Linna oli maanviljelijä. Ennen sotia hän työskenteli myös rautateillä ja rajavartiostossa. Linna oli aktiivinen urheilija ja hän voitti aikanaan piirinmestaruuden kymmenottelussa ja seiväshypyssä. Linna avioitui vuonna 1939 Anna Esteri Naukkarisen kanssa.
Addicted To
Addicted To on tamperelaisen Nitrokiss-yhtyeen esikoisalbumi, joka ilmestyi vuonna 2007.
Kaikki kappaleet säveltänyt Durden ja John Miquel sekä sanoittanut Durden.
Kimppakyyti
Kimppakyydillä tarkoitetaan "yhteismatkustusta", jossa hyötykäytetään yksityisesti omistettuja autoja tai "kimppatakseja", joissa on palkatut kuljettajat. Kimppa-autoilulla tarkoitetaan "yhteisautoilua" eli auton jakamista useiden käyttäjien kesken. Kimppa-autoilua käsitellään tarkemmin sivulla yhteiskäyttöauto.
Kimppakyydin ja -autoilun eri muodot sijoittuvat joukkoliikenteen ja yksityisautoilun välimaastoon ja täydentävät näitä. EU pyrkii edistämään kimppakyytiä liikenteen haittojen vähentämiseksi. Kimppakyyti on laillinen tapa matkustaa ja siitä saa periä maksun polttoainekustannusten muodossa.
Kimppa- eli yhteismatkustus on matkustusta samalla autolla siten, että kustannukset jaetaan matkustajien kesken. Yhteismatkustukseen käytetään yksityisesti omistettuja henkilöautoja. Turvallisuuden ja käytännöllisyyden kannalta matkustajien keskinäinen tuttuus on eduksi, muttei välttämätöntä.
Yhteismatkustamisesta sovitaan usein vapaamuotoisesti ja yksityisesti. Monissa maissa (mm. Suomi ja Saksa) on myös järjestöjä tai yrityksiä, jotka edistävät kimppojen kokoamisessa, yleensä nettipalvelun välityksellä. Palveluissa voi ilmoittaa tarjolla olevista tai halutuista kyydeistä. Turvallisuussyistä palvelu voi vaatia rekisteröitymistä.
Työmatkakäyttöön yhteismatkustus soveltuu parhaiten silloin, kun työajat ovat säännöllisiä, matkat suhteellisen pitkiä ja matkustavan ryhmän reitit miltei yhteneväiset.
Yhteismatkailun määrää ei juuri ole tilastoitu.
Vuonna 2007 voimaan tullut taksilaki mahdollistaa kustannusten jakamisen kimppakyydeissä kunhan kimppakyydeillä ei tehdä voittoa.
Polttoaineissa säästetään merkittävästi. Yleensä myös liikenneturvallisuus paranee, kun yksin ja väsyneenä ajaminen vähenee. Lisäksi pysäköintitilan tarve pienenee. Kimppamatkustaminen on myös ympäristöystävällisempää ja sosiaalisempaa kuin yksin ajaminen.
Liftaus eli "peukalokyyti" voidaan nähdä yhteismatkustuksen erikoistapauksena. Liftaus on kyydin pyytämistä autoilijoilta tien varressa seisten. Liftaaja voi matkustaa ilmaiseksi, tai matkan kustannuksia voidaan jakaa.
Kimppataksissa yhdistellään useamman matkustajan kyyti. Ulkomailla kimppataksit ovat yleisiä ainakin lentokentältä matkustettaessa tai turisteille kaupunkien välisille matkoille.
Suomessa kehitetyssä Piggy Baggy -palvelussa tuotetaan kokeiluluontoisesti joukkouttamalla kimppakyytejä tavaroille.
Pitkä s
Pitkä s eli ſ on S-kirjaimen toinen muoto latinalaisissa pienaakkosissa.
Pitkä s on aiemmin kuulunut sekä antiikva- että fraktuuratyyliin. Nykyään pitkää s:ää voi nähdä lähinnä fraktuurassa, jota käytetään yhä silloin tällöin koristeellisuuden vuoksi (esimerkiksi Sisu-pastillin logossa).
Pitkän s:n voi helposti sekoittaa pieneen f-kirjaimeen. Joidenkin fonttien pitkässä s:ssä on jopa samankaltainen poikkiviiva, joka kuitenkin työntyy vain kirjaimen vasemmalle puolelle.
Suomen kieltä kirjoitettaessa käytettiin ſ-kirjainta ennen tavun alussa. Nykyisen kaltaista s-kirjainta käytettiin puolestaan tavun lopussa.
Pitkän ſ:n käyttö saksan kielessä poikkeaa suomen käytännöistä. Seuraavassa on kuvattu saksan perinteiset oikeinkirjoitussäännöt s:n ja ſ:n käytölle.
Pyöreä s voi esiintyä vain tavun loppuäänteessä (enimmäkseen suoraan tavun lopussa sanan tai sananosan loppu-s:nä). Pyöreä s ei koskaan esiinny pienellä kirjoitettavan sanan alussa, sananosan alussa tai tavun alussa. Pyöreä s esiintyy:Pitkää ſ:ää käytetään aina siellä, missä pyöreää s:ää ei käytetä:Integraalimerkin (∫) esikuvana on kursivoitu pitkä s, ja se viittaa sanaan "summa".
Varsin samannäköinen kuin integraalimerkki on esh-kirjain (ʃ), jota käytetään muun muassa kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa soinnittoman postalveolaarisen frikatiivin eli niin sanotun suhu‑s:n merkkinä.
Saksan kielen kaksois‑s eli ß on alkujaan kirjainyhdistelmästä ſs tai ſz muodostettu ligatuuri.
Mikko Asunta
Mikko Pellervo Asunta (12. elokuuta 1911 Ruovesi – 1. huhtikuuta 2005 Ruovesi) oli suomalainen poliitikko ja kansanedustaja. Hän edusti vuosina 1958–1969 ja 1972–1978 Eduskunnassa Kansallista Kokoomusta ja Hämeen läänin pohjoista vaalipiiriä.
Asunta oli kotoisin Ruovedeltä, jossa hän toimi tilanhoitajana ja maanviljelijänä. Hän suoritti kansakoulun ja vuonna 1930 maamieskoulun. Hän kuului Ruoveden kunnanvaltuustoon ja toimi presidentin valitsijamiehenä vuosina 1956, 1962 ja 1968.
Asunta sai vuonna 1966 yliluutnantin sotilasarvon, ja talousneuvoksen arvo hänelle myönnettiin vuonna 1979. Hän kuoli huhtikuun ensimmäisenä päivänä vuonna 2005.
Tataouine (kuvernoraatti)
Tataouine () on yksi Tunisian 24 kuvernoraatista. Se sijaitsee sisämaassa Tunisian eteläosassa ja rajautuu Algeriaan ja Libyaan. Pääosin autiomaan peittämä Tataouine on Tunisian kuvernoraateista pinta-alaltaan suurin. Sen pääkaupunki on Tataouine. Kuvernoraatissa on 149 453 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 38 889 neliökilometriä.
Mikko Kaarna
Mikko Kaarna (1. lokakuuta 1911 Lappee – 30. elokuuta 2010 Lappeenranta) oli suomalainen poliitikko. Hän edusti vuosina 1960–1962 Maalaisliittoa ja vuosina 1966–1983 Suomen Keskustaa eduskunnassa Kymen läänin vaalipiiristä. Kaarna nousi eduskuntaan vuonna 1960 kesken vaalikauden kuolleen Matti Miikin tilalle.
Kaarnan vanhemmat olivat maanviljelijä Antti Kaarna ja Eeva Lempiäinen. Hän sai puolisonsa Rauha Hytösen (avioituneet 1935) kanssa yhden pojan ja kaksi tytärtä. Hänen tyttärensä Leena Kaarna on moninkertainen korkeushypyn Suomen mestari, joka edusti Suomea Belgradin EM-kisoissa 1962 ja Tokion olympiakisoissa 1964.
Kaarna työskenteli maanviljelijänä Lappeella ja Lappeenrannassa. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuosina 1956, 1962, 1968 sekä 1978 ja toimi lisäksi Lappeen kunnanvaltuuston ja kunnanhallituksen puheenjohtajana ja Lappeenrannan kaupunginvaltuuston varapuheenjohtajana.
Mikko Kaarnalle myönnettiin vuonna 1966 kunnallisneuvoksen arvo. Hänen kirjallisiin julkaisuihinsa kuuluvat muistelmateokset "Sellaista se oli" (1987), "Muistelmia matkan varrelta" (1990) ja "Viipurin tien varrelta" (1994).
Edit Terästö
Edit Viktoria Terästö (25. helmikuuta 1913 Lempäälä – 1. huhtikuuta 2004) oli Kuopion läänin vaalipiiristä valittu kansanedustaja. Terästö edusti SDP:tä vuosina 1962–1971.
Terästö opiskeli muun muassa Työväen akatemiassa. Hänen vanhempansa olivat teurastaja Kustaa Adolf Raudanpää ja Ida Kandolin. Hän avioitui vuonna 1939 Eino Ilmari Terästön kanssa.
Terästö toimi presidentin valitsijamiehenä vuosina 1962, 1968, 1978 ja 1982. Hän kuului jäsenenä Lempäälän kunnanvaltuustoon ja toimi Kuopion kaupunginvaltuuston puheenjohtajana. Hän työskenteli tarjoilijana ja ompelijana Tampereella sekä Helsingissä ja sosiaalidemokraattien naispiirin sihteerinä Kuopiossa.
Edit Terästölle myönnettiin vuonna 1977 sosiaalineuvoksen arvonimi.
Victor Jory
Victor Jory (23. marraskuuta 1902 Dawson City, Yukon, Kanada – 12. helmikuuta 1982 Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat) oli kanadalainen näyttelijä.
Jory oli paini- ja nyrkkeilymestari ollessaan armeijassa. Myöhemmin hän kiersi näytelmäseurueissa ja esiintyi Broadwaylla. Joryn ensiesiintyminen Hollywoodissa tapahtui vuonna 1930. Uransa alussa Jory näytteli romanttisia pääosia, mutta myöhemmin hän esitti useimmiten elokuvan konnaa. Jory näytteli yli 150 elokuvassa ja useissa televisiosarjan jaksoissa. Hän myös kirjoitti kaksi näytelmää.
Hänen tunnetuin roolinsa on "Jonas Wilkerson" elokuvassa "Tuulen viemää" vuodelta 1939.
Iida Vihuri
Iida Johanna Vihuri (syntyjään Hildén, 18. elokuuta 1882 Lempäälä – 7. syyskuuta 1929 Tampere) oli suomalainen poliitikko. Hän toimi SDP:n kansanedustaja Hämeen läänin pohjoisesta vaalipiiristä vuosina 1922–1929 ja kuoli kesken vaalikauden hukkumalla Höyrylaiva Kurun onnettomuudessa. Hänen seuraajansa eduskunnassa oli Hugo Aattela.
Vihurin vanhemmat olivat muonarenki Johan Kustaa Hildén ja Johanna Paunu. Hän kävi kansakoulua kaksi luokkaa. Hän toimi palvelijana ja tehtaantyöntekijänä Lempäälässä ja Tampereella. Vuoteen 1929 Vihuri oli vaalipiirinsä sosialidemokraattisen piirijärjestön taloudenhoitajana Tampereella. Hän oli poliittisena vankina vuosina 1918–1920.
Iida Vihuri valittiin presidentin valitsijamieheksi vaaleissa 1925.
Petri Manninen
Petri "Pete" Manninen (s. 19. helmikuuta 1965 Savonlinna) on suomalainen näyttelijä. Hän on kotoisin Savonlinnasta. Hän valmistui näyttelijäksi Tampereen yliopiston näyttelijäntyön laitokselta vuonna 1990.
Manninen on työskennellyt vuodesta 1991 Suomen Kansallisteatterissa, ja hänellä on lukuisia rooleja kahdenkymmenen vuoden takaa.
Manninen on esiintynyt myös muutamissa elokuvissa ja televisiosarjoissa, ja hänen tunnetuin tv-roolinsa on "Mogadishu Avenue" -sarjan Rampe Turakainen. Muita hänen tunnetuimpia roolejaan on mm. "Rukajärven tie" -elokuvan Heikkinen.
Manninen on toiminut myös näyttelijä-käsikirjoittajana KokoTeatterissa.
Hän voitti vuonna 2015 parhaan miessivuosan Jussi-palkinnon elokuvasta "Korso".
Mega Man X5
Mega Man X5 on Capcomin kehittämä ja julkaisema tasohyppely "Mega Man" -sarjaan, joka on julkaistu vuonna PlayStationille.
Pelin piti olla viimeinen "Mega Man X" -sarjan peli, mutta sarjaa jatkettiin "Mega Man X6:lla".
Vuonna 21XX, jonkin aikaa Mega Man X4:n tapahtumien jälkeen X ja Zero tulevat avaruussiirtokunta ”Eurasialle” kohtaamaan Sigman, joka on havaittu lähistöllä. Sigma löydetään piiloutuneena keskeneräisen patsaan päähän ja lyhyen taistelun jälkeen hän häviää tahallaan. Sigman räjähdys repii aukon ”Eurasian” runkoon ja siirtokunnan sisällä ollut "Sigma-virus" vuotaa ulos heikentyneiden puolustusten läpi leviten maapallon joka puolelle. minuuttien sisällä räjähdyksestä "reploidit" ympäri maailmaa menevät "maverickeiksi" ja alkavat tuhota kaikkea eteen tulevaa. samaan aikaan ”Eurasia” suistuu radaltaan ja syöksyy kohti maata. "Maverick huntereilla" on 16 tuntia aikaa etsiä maverickien valtaamilta alueilta tarvittavia osia voimistaakseen ainoaa käyttökelpoista asetta "Enigmaa" ja ampua "Eurasia" ennen kuin se törmää maahan aiheuttaen valtavia tuhoja tai mahdollisesti tuhoten koko planeetan ekosysteemin.
Englanninkielisessä versiossa jokainen tärkeä maverick on nimetty yhden Guns N' Roses -yhtyen jäsenen mukaan (koska Capcom Of Japanin työntekijät ovat yhtyeen faneja).
Mega Man X5 on kolme erilaista vaihtoehtoista loppua. Hyvä lopetus tulee silloin, jos pelaaja onnistuu tuhoamaan Sigman avaruusaluksen ja on tuhonnut kaikki Maverickit. Paha lopetus tulee silloin, jos pelaaja ei onnistu tuhoamaan avaruusalusta tai aika loppuu. Zeron loppu on hyvin samanlainen kuin Hyvässä lopussa, mutta tulee vain jos pelaa Zerolla.
Ariana (kuvernoraatti)
Ariana () on yksi Tunisian 24 kuvernoraatista. Se sijaitsee Pohjois-Tunisiassa ja sen pääkaupunki on Ariana. Kuvernoraatissa on 576 088 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 498 neliökilometriä.
Katri Kaarlonen
Katri Inkeri Kaarlonen (o.s. "Kallio", 28. maaliskuuta 1915 Nivala – 1. lokakuuta 2008 Perniö) oli suomalainen poliitikko. Hänen vanhempansa olivat tasavallan presidentin toimessa 1937–1940 ollut Kyösti Kallio ja Kaisa Kallio. Hänen veljensä oli kuvanveistäjä Kalervo Kallio ja sisarensa kansanedustaja ja ministeri, opetusneuvos Kerttu Saalasti. Kaarlonen toimi Keskustapuolueen kansanedustajana Turun läänin eteläisestä vaalipiiristä 1966–1972.
Katri Kallio meni naimisiin perniöläisen Olavi Kaarlosen kanssa joulukuussa 1940. Häät pidettiin Presidentinlinnassa Helsingissä vain kolme päivää ennen presidentti-isän kuolemaa. Kaarloset asuivat miehen kotipaikassa Perniössä. Heille syntyivät lapset Juha Antero (1942), Ilkka Tapani (1944), Pentti Olavi (1947) ja Kaisa-Leena (1949). Kaarlonen toimi tasavallan presidentin valitsijamiehenä presidentinvaaleissa 1962 ja 1968.
Kaarloselle myönnettiin opetusneuvoksen arvo 1985. Koulutukseltaan hän oli puutarhaopettaja.
Mega Man X6
Mega Man X6 () on Capcomin kehittämä ja julkaisema tasohyppely "Mega Man" -pelisarjaan. Peli on julkaistu vuonna PlayStationille.
Peli on "Mega Man X "-sarjan viimeinen PlayStationille peli. "Mega Man X5" piti olla sarjan viimeinen osa mutta tarinaa jatkettiin. Mega Man X6:ssa on sanottu olevan Mega Man X-sarjan parhaat musiikit.
On kulunnut kolme viikkoa Eurasia-avaruusaseman tuhosta ja Reploidit korjaavat planeettaa avaruusaseman osien aiheuttamista vahingoista. Tiedemies Gate löytää Eurasia raunioiden keskeltä DNA-kappaleen, joka kuului Sigmaa vastaan taistelussa kaatuneelle Zerolle. Gate ryhtyy tutkimaan DNA:ta ja altistuu Zero-virukselle. Myöhemmin X näkee unta Zerosta, joka väittää tämän olevan planeetan ainoa suojelia. Alia hälyttää X:n taisteluasemiin, kun Eurasian maahansyöksyalueella on havaittu maverickeja. Paikanpäällä X kohtaa viruksen saastuttaman mekaniloidin. Pian vastustajan tuhoamisen jälkeen Zeroa muistuttava hahmo ilmestyy paikalle ja tuhoaa loput mekaniloidista. Paikalle saapuu myös High-Max, joka on X:lle mahdoton vastus. X saa selville, että kyseinen Zero-hahmo oli nimeltään Nightmare Zero. High-Maxin esimiehenä toimiva reploidi Isock kuuluttaa maailman reploideille "Zeron haamun" olevan vastuussa "painajaisilmiöstä" joka toimii viruksen tavoin. Hän kehoittaa vapaaehtoisia toimimaan yhteistyössä kahdeksan painajaistutkijan kanssa tuhotakseen sen.
Epäilyksen kalvamana X lähtee tutkijoiden perään ja kohtaa heidät yksitellen, pelastaen myös alueille saapuneita vapaaehtoisia reploideja painajaisvirusten kynsistä. Samalla hän tuhoaa Nightmare Zeron, mikä paljastaa oikean Zeron olevan elossa. Zero oli onnistunut piilottamaan itsensä korjauksia varten. (Huom. Tämän jälkeen pelaajan on mahdollista valita Zero pelattvaksi hahmoksi, jolloin osia juonesta ja dialogista muuttuu. Kokonaisuudessaan juoni on täysin samanlainen.) X:n kukistaessa painajaistutkijat, hän saa selville jokaisen olleen Alian vanhan tutkijakumppanin - Gaten - luomuksia. Gate oli katkeroitunut siitä, ettei saanut tunnustusta tiedeyhteisöltä luomistaan reploideista, jotka olivat siitä erikoisia, että niiden DNA:n analysointi oli melkein mahdotonta. Saman tiedeyhteisön jäsenet salaa tuhosivat jokaisen reploidin - Alian avustamana. Gate paljastaa suunnitelmansa luoda täysin reploidien oma yhteiskunta painajaisviruksen avulla ja haastaa X:n tulemaan luokseen. X suuntaa Gaten laboratorioon, jossa hän kohtaa Hig-Maxin ja voittaa tällä kertaa hänet. Syvemmällä laboratoriossa X lopulta tuhoaa Zeron DNA:lla vahvistuneen Gaten. Henkihieverissä oleva Gate paljastaa viimeisen valttinsa: henkiinherätetyn Sigman, joka tuhoaa tämän. Toisin kuin aikaisemmat versiot, tämä Sigma oli täysin vioittunut, ja käytti keskeneräisiä robottikehoja. X:n voitettua Sigman jälleen kerran tämä vannoo tulevansa takaisin. X pelastaa Gaten ruumiin tuhoutuvasta laboratoriosta ja lahjoittaa sen Alialle korjauksien toivossa. Maailman elvytys voi taas jatkua.
Muğlan maakunta
Muğlan maakunta () on yksi Turkin 81 maakunnasta. Se sijaitsee Länsi-Turkissa.
Maakunta rajoittuu Välimereen etelässä, Egeanmereen lännessä, Aydıninin, Denizlin ja Burdurin maakuntaan pohjoisessa sekä Antalyan maakuntaan etelässä.
Maakunnan pääkaupunki on Muğla. Muita kaupunkeja ovat esim. Marmaris, joka on suosittu lomakohde. Maakunnan väkiluku oli 837 804 vuoden 2011 väestönlaskennassa; vuoden 2015 lopun arvio oli 908 877 asukasta.
Maakunnan tärkein tulonlähde on matkailu.
Maakunta on jaettu 13 piirikuntaan.
John Nance Garner
John Nance Garner IV (22. marraskuuta 1868 – 7. marraskuuta 1967) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän istui Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuosina 1903–1933 ja toimi edustajainhuoneen puhemiehenä 1931–1933 ja sen jälkeen 32. Yhdysvaltain varapresidenttinä vuoteen 1941.
Garner syntyi Teksasissa John Nance Garner III:n sekä Sarah Jane Guestin pojaksi ja valmistui lakimieheksi. Hän istui Texasin osavaltion edustajainhuoneessa vuodesta 1898 vuoteen 1902, jolloin hänet valittiin kongressiin. Hänen varapresidenttikausiensa aikana Yhdysvaltain presidenttinä istui Franklin D. Roosevelt. Häntä edelsi Charles Curtis ja seurasi Henry A. Wallace.
Garnerin vaimo eli vuosien 1933–1941 Yhdysvaltain "Second Lady" oli Mariette Rheiner Garner (1869–1948). Parilla oli vuonna 1896 syntynyt poika Tully Charles Garner. Garner vetäytyi varapresidenttiytensä jälkeen Uvaldeen, Teksasiin, jossa hän kuoli pari viikkoa ennen 99-vuotispäiväänsä. Hän on Yhdysvaltain historian pitkäikäisin varapresidentti.
Mega Man Xtreme
Mega Man Xtreme on Capcomin Game Boy Colorille julkaisema Mega Man X2:n ja Mega Man X3:n 
väliin sijoittuva tasohyppelypeli. Peli julkaistiin Japanissa 20. lokakuuta 2000, ja seuraavana vuonna muualla maailmassa.
Mega Man Xtreme 2
Mega Man Xtreme 2: Soul Eraser on Capcomin vuonna 2001 Japanissa ja Yhdysvalloissa Game Boy Colorille julkaisema Mega Man X3:n ja Mega Man X4:n väliin sijoittuva tasohyppelypeli. Euroopassa peli julkaistiin vuonna 2002.
Pelissä on kaksi erilaista ohjattavaa hahmoa: Mega Man X, jonka pääaseena on X-Buster, ja Zero, jonka pääaseena on Z-Saber.
Manboy
Manboy on suomalainen vuonna 1998 perustettu rockyhtye. Yhtyeen musiikki on melankolista, brittivaikutteista poprockia. Yhtye on alun perin lähtöisin Porista, mutta toimii tätä nykyä Helsingissä.
Debyyttialbumi "Stretch Your Religion" ilmestyi 2001 ja yhtye kiersi kesän esiintymässä Suomen suurimmilla esiintymislavoilla. Seuraava albumi "Blame the World" ilmestyi vasta kolme vuotta ensilevyn jälkeen, ja yhtyeen uskottiinkin yleisesti hajonneen. Yhtye on todennut viivästyksen johtuneen ristiriitaisuuksista silloisen levy-yhtiön kanssa. Yhtyeen kolmas levy, "Majestic", ilmestyi lokakuussa 2006. Manboy oli mukana elokuvan "V2 – Jäätynyt enkeli" tuotannossa kappaleellaan "How the World Ends". Toinen albumilta julkaistu single "Please Stop Crying" soi Idols-sarjan mainosten tunnusmusiikkina. Manboyn neljäs albumi ilmestyi maaliskuussa 2009 ja oli nimeltään "Deus Protector Noster". Nimi on lainattu Porin vaakunasta ja tarkoittaa vapaasti käännettynä "jumala olkoon suojelijamme". Kesällä 2007 Manboy kiersi Eurooppaa Placebon lämmittelybändinä. Lokakuussa vuorossa oli lämmittelykeikka brittiyhtye Musen Helsingin loppuunmyydyllä jäähallin keikalla.
Kolmikko julkaisi viidennen albuminsa "Something Wonderful" 2. helmikuuta 2011. Yhtye äänitti sen omassa studiossaan ja vastasi itse tuotannosta. Levyn kappaleista julkaistiin vuoden 2010 aikana singlet "One Dollar Under God" ja "Nothing Compares 2 U", joka soi sekä radiosoitto- että singlelistan kärkikymmenikössä. Seuraavalla singlellä "Home" soi Manboyn lisäksi Apocalyptica-yhtyeestä tutun Eicca Toppisen sello ja Damn Seagullsin torvisektio Sirdie Horns. Uusimmalla sinkkulohkaisulla "How It Hurts" kuullaan synapainotteisempi Manboy. Singlestä valmistui Kennel Helsingin Teemu Niukkasen ohjaama musiikkivideo, joka sai kunniamaininnan Oulun Musiikkivideofestivaaleilla elokuussa 2011. Vuonna 2012 yhtye esiintyi vain kerran: Kuudes aisti -festivaalilla.
Yhtyeen laulaja-basisti Karo Broman (s. 1978 Pori) on tuttu myös äänisuunnittelijana mainosalalla sekä tuottajana (mm. Lapko, Traffic Island, The Orders). Muihin Bromanin musiikkiprojekteihin lukeutuu mm. yhteistyö Jori Sjöroosin kanssa edesmenneellä kokoonpanolla Fu-Tourist. Nykyään hän soittaa Teppo Vapauden yhtyeessä.
Sorgun
Sorgun on kaupunki ja piirikunta Turkissa, Yozgatin maakunnassa. Sorgum on suurin piirikunta Yozgatin maakunnassa. Piirikunnan asukasluku on 120 262.
Hanna Korell
Hanna Lotta Kristiina Korell (s. 16. maaliskuuta 1979 Lieksa) on suomalainen yleisurheilija, joka edustaa seuratasolla Lahden Ahkeraa.
Korell voitti ensimmäisen mitalinsa Kalevan kisoissa jo vuonna 1995, jolloin hän juoksi 100 metrin aitajuoksussa hopealle ajalla 14,14. Hän voitti matkan SM-hopeaa myös vuosina 1996 ja 1997. Sisäratojen SM-kisoissa 1999 hän sijoittui pituushypyssä toiseksi tuloksella 611 ja saman vuoden Kalevan kisoissa 100 metrin aidoissa kolmanneksi ajalla 13,64. Myöhemmin samana vuonna hänellä havaittiin sääriluun rasitusmurtuma, joka esti aitajuoksun neljäksi vuodeksi. Välissä vuonna 2001 Korell voitti 60 metrillä sisäratojen SM-kultaa ajalla 8,42. Vuonna 2003 vamman parannuttua hän voitti SM-hopeaa 100 metrin aidoissa ajalla 13,50.
Korell paransi 14. heinäkuuta 2004 Lena Spoofin 25 vuotta vanhaa naisten 100 metrin aitajuoksun Suomen-ennätystä 11 sadasosalla aikaan 13,13. Nooralotta Neziri paransi 12. elokuuta 2012 Korellin Suomen ennätystä lukemiin 13,10.
Vuonna 2005 hän voitti Kalevan kisoissa 100 metrin aidoissa kultaa ajalla 13,33 ja 100 metrin juoksussa hopeaa ajalla 11,99. Hän edusti Suomea Helsingin MM-kisoissa samana vuonna, mutta karsiutui alkuerissä. Kalevan kisoissa 2007 hän voitti 100 metrin aidoissa hopeaa ajalla 13,35.
Mega Man X: Command Mission
Mega Man X: Command Mission on Capcomin vuonna 2004 PlayStation 2:lle ja Nintendo GameCubelle julkaisema roolipeli. Peli on osa Mega Man X -sarjaa, ja ainoa koskaan kehitetty virallinen Mega Man -roolipeli.
Ervasti
Ervasti on Pudasjärven kaupungissa sijaitseva kylä kantatien 78 varrella. Kaupungin keskustaajamasta Kurenalta matkaa kylään on noin 30 kilometriä, ja Hirvaskoskelta noin 8 kilometriä.
Kylässä sijaitsee K-extra -kyläkauppa, ja tunnettu virkistyskalastusalue Jaaskamonkoski. Ervastissa oli myös oma koulu, joka lakkautettiin vuonna 2009.
Mega Man X Collection
Mega Man X Collection on Capcomin Pohjois-Amerikassa PlayStation 2:lle ja Nintendo GameCubelle 10. tammikuuta 2006 julkaisema Mega Man X-pelikokoelma.
Kokoelma sisältää seuraavat pelit:
Kokoelman kaksi ensimmäistä peliä ovat SNES-versioita ja loput 4 (ja Mega Man Battle & Chase) PlayStation-versioita.
Mobira
Mobira Oy (myöhemmin Nokia-Mobira) oli suomalainen matkapuhelinten valmistaja. Nimi Mobira tuli sanoista "mobile" ja "radiotelephone."
Nokian ja Saloran yhteisyritys Mobira Oy perustettin vuonna 1979. Sen pääkonttori ja puhelintehdas oli Salossa. Oulun konttori valmisti tukiasemia ja verkkolaitteita. Ensimmäinen toimitusjohtaja oli Jorma U. Nieminen.
Mobira julkaisi Senator-matkapuhelimensa vuonna 1982. Puhelin toimi NMT-verkossa. Se painoi 10 kg ja maksoi 20 000 markkaa. Senatorin ansiosta Mobirasta tuli Pohjoismaiden markkinajohtaja vuonna 1983.
Nokia osti Saloran 1984. Vuonna 1986 Mobiran nimi muutettiin Nokia-Mobiraksi osoittamaan Nokian yksinomistusta. Vuonna 1989 Nokia-Mobiran nimeksi muutettiin Nokia Mobile Phones.
Nokia-Mobira rekisteröi nimen Kännykkä omaksi tuotemerkikseen vuonna 1987. Nimeä "Kännykkä®" käytettiin joissain Cityman-mainoksissa, mutta siitä tuli pian matkapuhelimen yleisnimi, vaikka yhtiö yrittikin sitä estää.
Mega Man Battle &amp; Chase
Mega Man Battle & Chase on Capcomin PlayStation:lle julkaisema kilpa-ajopeli. Se sisällytettiin Pohjois-Amerikassa PlayStation 2:lle julkaistuun Mega Man X Collectioniin.
Peli julkaistiin Japanissa 20. maaliskuuta 1997, ja Euroopassa 30. marraskuuta 1998. Peliä ei ole lainkaan julkaistu Yhdysvalloissa itsenäisenä pelinä, mutta se on ollut saatavilla Mega Man X Collection -kokoelmassa.
Edward Brooke
Edward William Brooke III (26. lokakuuta 1919 Washington – 3. tammikuuta 2015 Coral Gables, Florida) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän istui Yhdysvaltain senaatin jäsenenä Massachusettsista vuosina 1967–1979.
Brooke syntyi Washington DC:ssä afroamerikkalaisen perheen pojaksi. Hän valmistui Howardin yliopistosta ja Bostonin yliopiston Law Schoolista.
Brookella todettiin syyskuussa 2002 rintasyöpä. Hänelle myönnettiin vuonna 2004 "Presidential Medal of Freedom". Hän asui elämänsä viimeiset vuodet vaimonsa Annen kanssa Miamissa. Parille syntyi kaksi tytärtä ja yksi poika.
Brooke oli kolmas afroamerikkalainen senaattori Yhdysvalloissa.
Mega Man Zero
Mega Man Zero on Capcomin Game Boy Advancelle vuonna 2002 julkaisema tasohyppelypeli ja Zero-sarjan ensimmäinen peli. Pelisarjan päähenkilönä on Zero, joka on Mega Man X -sarjasta ennestään tuttu hahmo. Tarina sijoittuu noin sata vuotta X-sarjan jälkeen. Pelin alussa kapselissa nukkunut Zero herätetään cyber elfin avulla ja punainen sankarimme joutuu jälleen uusiin taisteluihin.
Mega Man Zerossa nähtiin paljon asioita, joita ei Mega Manissa ollut aikaisemmin nähty, esimerkiksi uusia aseita ja energiakristalleilla ruokittavia cyber elfejä. Lisäksi jokaisen tehtävän lopussa annetaan aina pistelaskelma ja arvosana pelaajan suorituksesta. Speedrun-harrastajat suosivat tehtävien uutta ”give up” -toimintoa, jonka avulla voi tahallisesti jättää väliin useita tasoja ja läpäistä pelin helpommin ja nopeammin. Toimintoa ei kuitenkaan nähty enää pelisarjan kolmessa seuraavassa osassa, koska sen ajateltiin olevan turha.
Jääkiekon SM-liigan kuukauden pelaaja
SM-liigan kuukauden pelaaja on valittu syksystä 1993 lähtien. Valinnan tekevät "Jääkiekkolehti" ja SM-liiga ja valittu pelaaja palkitaan pronssisella pelaajapatsaalla, joka on kopio Kanada-maljassa olevasta pelaajasta.
Useimmiten palkinnon ovat voittaneet Aleksandr Barkov, Jan Čaloun, Juha-Pekka Haataja ja Tim Thomas, joille se on myönnetty kolmesti.
Inkee
Inkee (nimen rinnakkaismuoto on Inget, postiosoitteena "93470 Inget") on Taivalkosken kunnassa sijaitseva kylä, noin 25 kilometriä keskustasta koilliseen kunnan suurimman järven Kostonjärven rannalla.
Kylässä toimi vuoteen 2012 asti oma koulu. Alun perin koulurakennus valmistui vuonna 1953 opetuskäyttöön. Koulun rakentaminen aloitettiin sotavuosien jälkeen, mutta urakoitsijan konkurssiinmenon johdosta rakennustyömaa jäi kesken kolmeksi vuodeksi. Taivalkosken kunnan rakennusmestarina vuosina 1952–1953 toiminut Kalle Päätalo haki työmaalle uutta mestaria, ja valituksi tuli hänen tuntemansa tamperelainen rakennusmestari, joka jatkoi koulun rakennustöitä vuonna 1952.
Margareten
Margareten on Itävallan pääkaupungin Wienin 5. kaupunginosa ("Gemeindebezirk"). Kaupunginosa irrotettiin vuonna 1861 Wienin 4. kaupunginosasta ja siitä muodostettiin itsenäinen kaupunginosa. Margaretenia rajaavat Mariahilfin, Favoritenin, Meidlingin ja Wiedenin kaupunginosat.
Margareten on Wienin kaupunginosista kaikkein tiheimmin asutuin. Kaupunginosassa asuu yli 25 000 ihmistä yhtä neliökilometriä kohden. Aikojen saatossa kaupunginosan väkiluku on heittelehtinyt. Vuonna 1896 Margaretenissa asui noin 54 000 ihmistä. Seuraavan kolmenkymmenen vuoden aikana väkiluku kaksinkertaistui: vuonna 1900 kaupunginosan rajojen sisällä asui keskimäärin 107 810 ihmistä. Sen jälkeen väkiluku lähti laskuun, muun muassa tiukentuneiden asumisvaatimusten vuoksi. Kaupunginosan nykyinen asukasluku on vuoden 1896 tasolla.
Vuonna 2001 Margaretenin asukkaista noin 23,2 prosenttia oli jonkin muun maan kuin Itävallan kansalaisia. Suurimman ulkomaisen ryhmän muodostivat serbialaiset ja montenegrolaiset, joita oli yhteensä noin seitsemän prosenttia väestöstä. Seuraavaksi suurin ulkomainen ryhmä oli turkkilaiset, noin 4,4 prosentilla. Vuoden 2001 tutkimuksessa 64,4 prosenttia kaupunginosan asukkaista ilmoitti arkikielekseen saksan. Seuraavaksi eniten puhuttiin serbiaa (10,2 %), turkkia (7,6 %), kroatiaa (3,4 %) ja unkaria (1,1 %).
Yleisin uskonto Margaretenissa on katolisuus, jota tunnustaa noin 42,2 prosenttia kaupunginosan väestöstä. Sen jälkeen tulevat islam (11,9 %) ja ortodoksisuus (9,6 %).
Tate Modern
Tate Modern on modernin taiteen museo Lontoossa. Se on osa englantilaista taidemuseoiden verkostoa, jossa ovat mukana Tate Britain Lontoossa, Tate Liverpool ja Tate St Ives. Tate Modern on maailman suosituin nykytaidetta esittävä museo, sillä museossa vierailee vuosittain 4-5 miljoonaa näyttelyvierasta.
Näyttelytila on avattu vuonna 2000 entisen voimalaitoksen tiloihin. Museon pysyvä kokoelma on sijoitettu 3. ja 5. kerrokseen, joihin on ilmainen pääsy. Neljännessä kerroksessa on suuri tilapäisten näyttelyiden tila.
Museossa on esillä kansainvälistä modernia ja nykytaidetta, muun muassa Claude Monet’n, Henri Matissen Salvador Dalín, Louise Bourgeois’n, Roy Lichtensteinin, Doris Salceon ja Pablo Picasson teoksia.
Tate Moderniin johtaa Thames-joen ylitse Millennium Bridge -silta.
Salaattikastike
Salaattikastike on salaatin kanssa tarjottavaksi tarkoitettu kastike. Niitä valmistetaan muun muassa öljy-, kermaviili- ja sinappipohjaisina eri tavoin maustettuna. Erilaisten salaattien kanssa sopivat erilaiset kastikkeet, ja aina salaatti ei kastiketta kaipaa lainkaan. Salaattikastike tarjotaan joko erikseen tai valmiiksi salaattiin sekoitettuna.
Sven-Erik Bäck
Sven-Erik Bäck (16. syyskuuta 1919 – 10. tammikuuta 1994) oli ruotsalainen klassisen musiikin säveltäjä. Hän syntyi Tukholmassa.
Bäck opiskeli vuosina 1939–1943 Kuninkaallisessa musiikkiakatemiassa. Vuosina 1940–1945 hän sai sävellyksenopetusta Hilding Rosenbergilta. Vuonna 1951 hän matkusti Roomaan opiskelemaan Goffredo Petrassin johdolla.
Bäck kuoli Tukholmassa 74-vuotiaana. Hänen tuotantoonsa kuuluu kolme kamarioopperaa, konserttoja, kamarimusiikkia ja muuta musiikkia.
Jim Gray
James Nicholas ”Jim” Gray (12. tammikuuta 1944 – katosi merellä 28. tammikuuta 2007) oli johtava yhdysvaltalainen tietojenkäsittelytieteilijä. Vuonna 1998 hänelle myönnettiin Turing-palkinto. Hän oli valmistunut Kalifornian yliopistosta ja toimi katoamisensa aikaan Microsoftin tutkijana San Franciscossa. Hän sai lisäksi mainetta muun muassa Kalifornian yliopiston luennoitsijana.
28. tammikuuta 2007 Gray lähti purjehdusretkelle Farallonsaarille San Franciscon edustalla tarkoituksenaan sirotella äitinsä tuhkat mereen. Hänet tunnettiin kokeneena purjehtijana. Kun Gray ei palannut takaisin odotettuun aikaan eikä hänen puhelimeensa saanut yhteyttä, hänen vaimonsa teki katoamisilmoituksen vielä samana iltana. Laajoissa etsinnöissä veneestä tai Graystä ei löydetty minkäänlaisia merkkejä, vaikka avuksi oli otettu monia teknologian keinoja. Gray julistettiin kuolleeksi vuonna 2012.
Pikkaralan koulu
Pikkaralan koulu on Oulussa Pikkaralan kaupunginosassa toimiva perusasteen 0.—6. vuosiluokkien oppilaitos. Se perustettiin alun perin kansakouluksi vuonna 1892, jolloin se toimi kylän asuinrakennuksissa. Nykyisin käytössä oleva koulurakennus valmistui 1913.
Eriksdalsbadet
Eriksdalsbadet on kunnallinen uinti- ja urheilukeskus Tukholmassa Södermalmin eteläosassa, Årstavikenin rannalla. Sinne on sijoitettu Tukholman suurin sisäuimala. Vuoden 1962 uinnin Euroopan-mestaruuskilpailuja varten rakennetut ulkoaltaat ovat nykyisin kesäaikana maauimala-käytössä.
Nykyinen uimahalli rakennettiin 1997–2001, kun Tukholman kaupunki tavoitteli vuoden 2004 kesäolympialaisia. Eriksdalsbadetin alueella sijaitsi aiemmin 1800-luvulla rakennettu Tukholman ensimmäinen vedenpuhdistuslaitos.