hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Sivas
Sivas on kaupunki Turkissa. Se on samannimisen maakunnan pääkaupunki, ja vuonna 2014 siellä asui 319 532 asukasta. Sivas sijaitsee 1285 metrin korkeudessa Kızılırmak-joen laaksossa.
Rooman valtakunnan aikoihin karavaanit kulkivat Sivaksen kautta Persiasta ja Bagdadista Eurooppaan.
1300-luvulla Timur Lenk johti mongolien hyökkäystä kaupunkia vastaan. He lupasivat olla vuodattamatta pisaraakaan kaupunkilaisten verta. Lupaus toteutettiin siten, että mongolit hautasivat elävältä noin 4000 armenialaista sotilasta, hukuttivat muut kristityt ja lopulta käyttivät ratsukkojaan tallaamaan kaupungin lapset kuoliaiksi.
Giorgio Francia
Giorgio Francia (s. 8. marraskuuta 1947 Bologna, Italia) on entinen italialainen kilpa-autoilija.
Francia kilpaili paljon urheilu- ja vakioautoilla. Hän voitti Formula Italian mestaruuden vuonna 1972 ja Saksan Formula 3 -sarjan mestaruuden vuonna 1974.
Francia yritti päästä mukaan kahteen Formula 1 -sarjan osakilpailuun Brabham- ja Osella-tallien autoilla, mutta epäonnistui ja karsiutui molemmilla kerroilla.
Formula 1:sten jälkeen Francia siirtyi ajamaan Touring Car ja DTM -sarjoja.
Aelia Capitolina
Aelia Capitolina ("Colonia Aelia Capitolina") oli Jerusalemin kaupungin nimi keisari Hadrianuksen aikana 130-luvulla, jolloin hän päätti perustaa kaupungin päälle roomalaisen colonian. "Aelia" viittasi Hadrianuksen nomen gentileen Aeliukseen ja "Capitolina" merkitsi sitä, että kaupunki oli osoitettu Juppiterin Capitoliumille. Aelia Capitolinaan pääsy oli juutalaisilta kielletty kuolemanrangaistuksen uhalla.
Jerusalemin temppeli tuhoutui ensimmäisessä juutalaissodassa vuonna 70 ja Hadrianus määräsi temppelin raunioiden kohdalle rakennettavaksi uuden temppelin Juppiterille. Juutalaiset raivostuivat tästä häväistyksestä ja se oli osasyynä vuoden 132 Bar Kokhban kapinalle.
Ernest Borneman
Ernst Wilhelm Julius Bornemann (12. huhtikuuta 1915 – 4. kesäkuuta 1995) oli saksalainen rikoskirjailija, elokuvaohjaaja, antropologi, etnomusikologi, jazzmuusikko, jazzkriitikko, psykoanalyytikko, seksologi ja sosialisti. Hänelle myönnettiin Magnus Hirschfeld -mitali seksuaalisesta tieteestä.
Borneman syntyi Berliinissä. Hän kasvoi hyvissä oloissa ja omien sanojensa mukaan hän oli seksuaalisesti kypsä 14-vuotiaana, poliittisesti kypsä 15-vuotiaana ja älyllisesti kypsä 14–16-vuotiaana. Hänen lapsuudenystäviään olivat Bertolt Brecht ja Wilhelm Reich.
Häneen vaikutti syvästi erityisesti maailmanmusiikki. Kymmenvuotiaana hän kävi maailmannäyttelyssä Pariisissa, jossa hän tapasi kongolaisia muusikoita. Borneman kävi paljon konserteissa ja kuunteli muun muassa Marlene Dietrichiä ja Sidney Bechet’ta. Hänen kaukainen sukulaisensa, etnomusikologi Erich von Hornbostel, sai hänet kiinnostumaan jazzista.
Borneman kuului Saksan kommunistiseen puolueeseen ja joutui lähtemään maasta vuonna 1933, kun kansallissosialistinen puolue astui valtaan. Hän sai turvapaikan Englannista, vaikka puhui tuskin sanaakaan englantia. Hän kuitenkin oppi nopeasti kielen ja pystyi jopa kirjoittamaan sillä. Vuonna 1937 julkaistiin hänen ensimmäinen romaaninsa "The Face on the Cutting-Room Floor", jonka hän kirjoitti ennen kuin täytti kaksikymmentä. Borneman kirjoitti kaiken kaikkiaan kuusi rikosromaania englanniksi.
Lontoossa asuessaan Borneman kävi kaikissa briteissä kiertävien jazzmuusikoiden konserteissa, kuten Duke Ellingtonin ja Cab Callowayn. Hän itse soitti pianoa, kontrabassoa ja rumpuja. Hän soitti tanssiyhtyeissä ja Atlantin yli seilaavissa laivoissa.
Viimeiset vuotensa Borneman asui Schartenissa, Ylä-Itävallassa.
Vestäjät
Vestäjät eli Pohjois-Savon kirjallinen yhdistys Vestäjät on perustettu 1960 edistämään ammattimaista tai muuten aktiivista kirjoittamista, jäsenten tekstien julkaisemista ja kirjoittamisen opiskelua. Yhdistyksessä on jäseniä 121 (2006), parhaimmillaan on ollut 200 jäsentä.
Yhdistys järjestää yhdessä Pohjois-Savon taidetoimikunnan kanssa vuosittain elo-syyskuun vaihteessa Kirjakantti-tapahtuman. Lisäksi se on järjestänyt runonäyttelyjä, runomatineoita, kirjailijavierailuja sekä tekstipajatoimintaa ja yhdessä Kuopion kaupungin kanssa lasten kirjoituskilpailun. Yhdistyksen kunniajäseniä ovat muun muassa Elina Karjalainen, Alexis Kouros, Jorma Pitkänen ja Jouko Tyyri.
Tamara McKinney
Tamara McKinney (s. 16. lokakuuta 1962) on yhdysvaltalainen entinen alppihiihtäjä.
McKinney voitti alppiyhdistetyssä kultaa ja pujottelussa pronssia Vailin maailmanmestaruuskilpailuissa 1989. Hän oli jo sijoittunut alppiyhdistetyssä pronssille kaksissa edellisissä MM-kilpailuissa, Bormiossa 1985 ja Crans-Montanassa 1987. 1982 Schladmingin MM-kilpailuissa hän oli suurpujottelussa kuudes.
McKinney kilpaili olympialaisissa vain yhden kerran, 1984 Sarajevon olympialaisten suurpujottelussa hän jäi pronssimitalisti Perrine Pelenistä 0,43 sekuntia ja sijoittui neljänneksi.
Alppihiihdon maailmancupin kokonaiskilpailun McKinney voitti vuonna 1983, hänestä tuli ensimmäinen yhdysvaltalaisnainen, joka on pystynyt kyseiseen saavutukseen. Suurpujottelun maailmancupin McKinney voitti kahdesti vuosina 1981 ja 1983 sekä pujottelun maailmancupin vuonna 1984. Urallaan hän voitti 18 maailmancupin osakilpailua ja sijoittui yhteensä 45 kertaa palkintokorokkeelle.
McKinney lopetti uransa kauden 1988–1989 jälkeen.
Ricardo Londoño
Ricardo Londoño-Bridge (8. elokuuta 1949 Medellín, Kolumbia – 18. heinäkuuta 2009 San Bernardo del Viento, Kolumbia) oli kolumbialainen Formula 1 -kuljettaja. Hän oli F1-historian ensimmäinen kolumbialaiskuljettaja. Hän yritti päästä Brasilian GP:n lähtöruudukkoon Ensign-tallin autolla kaudella , mutta epäonnistui siinä FIAn evättyä hänen kilpailulupansa.
Londoñoa epäiltiin myöhemmin huumekaupasta ja vuonna 2000 häneltä takavarikoitiin omaisuutta, jonka uskottiin olevan hankittu huumekaupasta saaduilla rahoilla. Hänet ja kaksi muuta henkilöä ammuttiin San Bernardo del Vienton kaupungissa, Córdobassa 18. heinäkuuta 2009.
Angelika Kallio
Angelika Kallio (s. 15. syyskuuta 1972 Latvia), on latvialaissyntyinen suomalainen valokuvamalli. Hänen mallinuransa alkoi vuonna 1987 ja läpimurto tapahtui vuonna 1991, jolloin hän oli Karl Lagerfeldin malliston päämallina. Hän on myös esiintynyt elokuvassa "For Love or Money", joka on tuotettu vuonna 1993. Kallio julkaisi muistelmansa nimellä "Huippumallin päiväkirja" vuonna 2005. Kallio asuu New Yorkissa ja hänellä on yksi poika. Nykyisin hän toimii kiinteistönvälittäjänä.
Naisten seksuaalinen valta
Naisten seksuaalinen valta on vuonna 2008 ilmestynyt Henry Laasasen kirjoittama kirja, joka esittelee käsityksen naisten seksuaalisesta vallasta. Teos perustuu Laasasen sosiologian pro gradu -tutkielmaan.
Laasasen tavoitteena on tuoda arkikeskustelun käsite naisten seksuaalisesta vallasta yhteiskuntatieteellisen keskustelun kohteeksi. Hänen mukaansa naisten seksuaalinen valta on eräs keskeisistä vallan muodoista yhteiskunnassa. Tämä valta siirtää varallisuutta ja muita voimavaroja miehiltä naisille. Miehille naisten seksuaalinen valta aiheuttaa kustannuksia, jotka ilmenevät miesten rooliodotuksen ahtautena ja suorituspakkona.
Laasasen mukaan naiset voivat vaikuttaa miesten käyttäytymiseen hallitsemalla miesten seksin saantia, sillä saadakseen seksiä miesten on ”maksettava” siitä jotenkin. Seksi on voimavara, jota nainen voi tarjota tai jonka tarjoamisesta nainen voi pidättäytyä. Tämä näkökulma on Laasasen mielestä vaiettu puheenaihe.
Kirjan lähteisiin sisältyy sosiologista, sosiaalipsykologista, evoluutiopsykologista, feminististä ja taloustieteellistä kirjallisuutta. Kirjan tavoitteeksi sanotaan yhteiskuntatieteiden ja sukupuolitutkimuksen vakiintuneiden ajattelumallien ravisteleminen.
Turun kaupungin kirjastovirkailija poisti 23. joulukuuta 2017 omavaltaisesti kirjan kirjaston kokoelmasta, Facebookiin kirjoittamansa mukaan "kirja ei mennyt edes myyntikärryyn vaan suoraan rouhimoon". Asia sai julkisuutta sosiaalisessa mediassa, minkä jälkeen Turun kaupunginkirjaston seutupalvelupäällikkö totesi Turun kaupunginkirjaston Facebook-sivulla, että "toiminta ei ollut kirjaston toimintaperiaatteiden mukaista ja kirjasto on ryhtynyt tarvittaviin toimenpiteisiin".
Ursula Wikström
Krista Ursula Wikström (o.s. Tuutti, s. 3. heinäkuuta 1980 Espoo) on suomalainen golfaaja. Hän siirtyi ammattilaiseksi marraskuussa 2003. Hänen seuransa on Kymen Golf. Wikströmiä valmentaa Petteri Nykky.
Wikström aloitti golfin peluun 11-vuotiaana. Hän on voittanut vuosina 1997–2003 kuusitoista Suomen mestaruutta. Yksi niistä on Finnish Amateur Openin voitto vuonna 2001.
Wikström pelaa pääasiassa Ladies European Tourilla (LET). Wikström ei ole voittanut yhtään Euroopan kiertueen osakilpailua, mutta on sijoittunut viisi kertaa toiseksi: vuonna 2005 Ladies Finnish Mastersissa, vuonna 2008 Finnair Mastersissa, Ranskan osakilpailussa 2009, Turkissa toukokuussa 2012 ja Hollannissa kesäkuussa 2012. Joulukuussa 2012 Suomen PGA nimesi hänet vuoden pelaajaksi.
Rion olympialaisissa 2016 Wickströmin sijoitus oli jaettu 44. tuloksella +10.
Välimeren ajo
Välimeren ajo (ransk. "Tour Méditerranéen Cycliste Professionnel" tai "Tour Méditerranéen") on maantiepyöräilyn ammattilaiskilpailu, joka ajetaan eteläisessä Ranskassa Välimeren läheisyydessä. Helmikuussa käytävä kilpailu sisältää tavallisesti kuusi etappia. Välimeren ajo järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1974 ja vuodesta 2005 alkaen se on ollut osa UCI Europe Touria. Vuosina 1974–1977 kilpailu tunnettiin nimellä "Trophée Méditerranéen". Kilpailua ei järjestetty taloudellisten vaikeuksien vuoksi 2015.
Välimeren ajon on voittanut useimmin Gerrie Knetemann, kaikkiaan kolme kertaa. Kilpailun on voittanut moni muukin pyöräilyn suurnimistä, kuten Eddy Merckx, Tony Rominger, Gianni Bugno, Laurent Jalabert, Michele Bartoli ja Paolo Bettini.
Steven Pienaar
Steven Pienaar (s. 17. maaliskuuta 1982 Johannesburg, Etelä-Afrikka) on eteläafrikkalainen jalkapalloilija, joka edusti merkittävän osan urastaan Englannin Valioliigan Evertonia. Pelipaikaltaan hän oli keskikenttäpelaaja.
Nuorempana, pelatessaan Ajaxissa Pienaar oli yksi kuumimmista lupauksista. Ajax pelasi hyökkäysvoittoista peliä ja joukkueeseen kuului muun muassa sellaisia nimiä kuin Rafael van der Vaart, Zlatan Ibrahimović, Mido, Andy van der Meyde ja Hatem Trabelsi.
Joulukuussa 2005 Pienaar loukkaantui, eikä voinut pelata neljään kuukauteen. Joulukuussa 2006 Borussia Dortmund hankki Pienaarin Arsenaliin siirtyneen Tomáš Rosickýn korvaajaksi kolmivuotisella sopimuksella. Liigaotteluita Ajaxissa eteläafrikkalaiselle kertyi 106, joissa hän teki 17 maalia. Ensimmäisellä Borussia-kaudellaan Pienaarilla oli joukkueessa numero 10.
20. heinäkuuta 2007 Pienaar siirtyi lainalle Evertoniin. Neljä päivää myöhemmin eteläafrikkalainen sai työluvan ja Europaikkojen metsästys Evertonin kanssa alkoi. Liigadebyyttinsä Pienaar teki 2–1-voitto-ottelussa Wigania vastaan. Ensimmäisen maalinsa hän tykitti 30. syyskuuta 2007 2–0-voitossa Middlesbroughia vastaan. Vuonna 2008 hän siirtyi kokonaan Evertonin pelaajaksi kolmivuotisella sopimuksella. Vuoden 2011 tammikuussa hän siirtyi Tottenhamiin noin 2,5 miljoonan euron summalla. Sopimus kattoi neljä vuotta Tottenhamissa. Vuonna 2012 hän siirtyi kuitenkin lainalle Evertoniin, jonne sai sopimuksen myös kaudeksi 2012–2013.
Kausi 2012–2013 kesken.
Snowextreme
Snowextreme on suomalainen talviurheilujulkaisu, jota jaetaan urheiluliikkeissä ja hiihtokeskuksissa.
"Snowextreme" toimii yhteistyössä Lumitykki.netin kanssa, joka on suurin lumilautailuun erikoistunut suomalainen verkkosivusto. Sivuston perusti Arto Hirsimäki vuonna 2001. Lumitykkissä käy noin 14000 kävijää viikossa. Lumitykki julkaisee uutisia, välinearvosteluja, haastatteluja ja lumi- ja rullalautailu aiheisia valokuvia ja videoita. Lumitykin keskustelupalstalla on rekisteröityneitä käyttäjiä noin 10000. Lumitykki toimii vapaaehtoispohjalta.
Henry Banks
Henry Edwin Banks (14. kesäkuuta 1913–18. joulukuuta 1994) oli yhdysvaltalainen moottoriurheilija, joka osallistui Formula 1 -sarjaan kuuluvaan Indianapolis 500 -kilpailuun kolmesti kausilla –. Vuoden 1950 ja 1952 kilpailut hän keskeytti, ja vuoden 1951 kilpailussa hän oli kuudes. Banks ajoi kyseistä kilpailua myös vuosina 1938 ja 1946-47, jotka päättyivät keskeytyksiin. Hän oli ensimmäinen kuljettaja, joka läpäisi Indianapolis 500 -kilpailun aika-ajojen tulokaskokeen () vuonna 1936.
Banks esiintyi myös kahdessa elokuvassa, jotka olivat Clark Gablen tähdittämä "To Please a Lady" ja Indianapolis 500:sta kertova "Roar of the Crowd".
Regis Philbin
Regis Francis Xavier Philbin (s. 25. elokuuta 1931) on yhdysvaltalainen televisiojuontaja. Hänet tunnetaan muun muassa "Live with Regis and Kelly" -show’sta, jota hän on juontanut vuodesta 1983. Nykyisenä juontajakumppanina on toiminut vuodesta 2001 Kelly Ripa.
Philbin juonsi Yhdysvaltain "Haluatko miljonääriksi?:ä" vuosina 1999–2002, 2004 ja 2009. Lisäksi hän juonsi alkuperäisen yhdysvaltalaisen "America's got Talentin" ensimmäisen tuotantokauden.
Philbin on voittanut Emmy-palkintoja sekä tähden Hollywood Walk of Famella (2003) ja saanut nimensä Guinnessin ennätysten kirjaan eniten aikaa televisiokameran edessä viettäneenä ihmisenä.
Uinnin pitkän radan Suomen-mestaruuskilpailut 2008
Uinnin Suomen-mestaruuskilpailut 2008 järjestettiin Espoossa 7.-10. helmikuuta 2008. Kilpailujen järjestävänä seurana toimi Cetus.
Roger Piantoni
Roger Piantoni (26. joulukuuta 1931 – 26. toukokuuta 2018) oli ranskalainen jalkapalloilija. Hän syntyi Étainissa, Meusen departementissa.
Piantonin seuroina olivat FC Nancy (1950–1957), Stade de Reims (1957–1964) ja OGC Nice (1964–1966).
Muiden saavutustensa ohella Piantoni kuului Ranskan maajoukkueeseen, joka ylsi kolmannelle sijalle jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 1958.
John Barber
John Barber (s. 22. heinäkuuta 1929 Little Marlow, Buckinghamshire) on brittiläinen entinen moottoriurheilija, joka osallistui yhteen Formula 1 -luokan kilpailuun kaudella Cooper-tallissa. Kyseinen kilpailu oli Argentiinan Grand Prix 1953. Barber sijoittui kilpailussa kahdeksanneksi saavuttamatta yhtään MM-pistettä.
Maria Piątkowska
Maria Piątkowska (s. 24. helmikuuta 1931) on puolalainen juoksija. Hän osallistui kolmiin olympialaisiin Helsingissä 1952, Roomassa 1960 ja Tokiossa 1964.
Piątkowska voitti kolme mitalia yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa: 4 × 100 metrin viestissä pronssia (Tukholma 1958) ja kultaa (Belgrad 1962) sekä 80 metrin aidoissa pronssia (Belgrad 1962).
Piątkowskan puoliso on kiekonheittäjä Edmund Piątkowski.
Helena Pilejczyk
Helena Pilejczyk (s. 1. huhtikuuta 1931) on puolalainen pikaluistelija. Hän voitti pronssia vuoden 1960 talviolympialaisissa Squaw Valleyssä 1 500 metrin matkasta.
Edgar Barth
Edgar Barth (26. tammikuuta 1917 Herold-Erzgebirge – 20. toukokuuta 1965 Ludwigsburg) oli saksalainen Formula 1 -kuljettaja, joka osallistui viiteen kilpailuun kausilla , , , ja , yhteen kilpailuun kullakin kaudella. Hänen parhaaksi sijoituksekseen jäi Saksan Grand Prix'n 1958 kuudes sija, josta ei jaettu tuolloin pisteitä.
John Pisano
John Pisano (s. 6. helmikuuta 1931) on yhdysvaltalainen jazzkitaristi. Hän on tehnyt yhteistyötä useiden ajan tunnetuimpiin kuuluvien muusikoiden, kuten Diana Krallin ja Chico Hamiltonin kanssa.
Pisano muodostaa vaimonsa Jeanne Pisanon kanssa "The Flying Pisanos" -duon.
Antonio Puchades
Antonio Puchades Casanova (4. kesäkuuta 1925 – 24. toukokuuta 2013) oli espanjalainen jalkapalloilija. Hän pelasi Valencia CF:ssä vuosina 1946–1958.
Puchades kuului kansainvälisellä urallaan Espanjaan maajoukkueeseen, joka muun muassa ylsi neljännelle sijalle vuoden 1950 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuissa.
Ignacio Eizaguirre
Ignacio Eizaguirre Arregui (7. marraskuuta 1920 San Sebastián, Guipúzcoa – 1. syyskuuta 2013) oli espanjalainen jalkapallomaalivahti. Hän voitti Espanjan pääsarjan parhaan maalivahdin tittelin ("Zamora") kausilla 1943–1944 ja 1944–1945.
Eizaguirren seuroina olivat Real Sociedad (1936–1941, 1950–1956), Valencia (1941–1950) ja Osasuna (1956–1960). Hän pelasi Espanjan maajoukkueessa muun muassa vuoden 1950 maailmanmestaruuskilpailuissa, joissa se ylsi neljännelle sijalle.
Alan Reed
Alan Reed oikealta nimeltään Edward Bergman (20. elokuuta 1907 – 14. kesäkuuta 1977) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka muistetaan parhaiten Retu Kivisen ääniroolista 1960- ja 1970-luvulla.
Alan Reed syntyi New Yorkissa, jossa hän opiskeli journalismia Columbia Universityssä. Valmistumisensa jälkeen Reed siirtyi esiintymään Broadwayn teatterinäytelmiin ja käytti usein kahta eri nimeä. Mikäli kyseessä oli koominen rooli, hän käytti taiteilijanimeään "Alan Reediä", vakavammissa rooleissa taas oikeaa nimeään Edward Bergmania.
Teatterissa hänen äänilahjansa huomattiin ja Reed päätyi radioon, jossa hän teki pitkän menestyksekkään uran radionäyttelijänä ja -kuuluttajana esiintyen muun muassa NBC:n ja CBS:n radio-ohjelmissa. 1940-luvulla Reed siirtyi televisioon ja esiintyi aina 1960-luvulle asti usein vierailevissa rooleissa. Hän teki myös äänirooleja televisiossa 1950-luvulta lähtien uudelleen sitten radiossa esiintymisen jälkeen. Reedin tunnetuimmaksi rooliksi jäi animaatiohahmo Retu Kivinen, jota hän näytteli aína kuolemaansa saakka.
Reed kuoli sydänkohtaukseen Los Angelesissa 69-vuotiaana.
Rize
Rize on kaupunki Turkin koillisosassa, Mustanmeren rannalla. Se on samannimisen maakunnan pääkaupunki ja vuonna 2013 sen asukasluku oli 104 508.
Bysantin valtakunnan aikana Rize tunnettiin nimillä "Rhizus" tai "Rhizaion" ja paikka oli linnoitettu. Kaupunki kuului Trebizondin keisarikuntaan, joka liitettiin vuonna 1462 Osmanien valtakuntaan. Osmanien kirjanpidon mukaan kaupungissa oli luostari ja siellä asui 215 kristittyä perhettä, sekä kaksi hiljattain islamiin kääntynyttä perhettä. Kaupunkia suojasi kakski linnoitusta. Monet alueen kylät säilyttivät pitkään kreikkalaiset nimensä. 1600-luvulla kaupunki kärsi abazojen ja kasakkojen hyökkäyksistä, minkä tähden sen rannikolle rakennetiin vartiotorneja. Vartiotornit olivat edelleen olemassa, kun mekhitiaristimunkki Minas Bizhishkian kävi alueella 1800-luvulla. Hänen mukaansa kaupungissa oli lisäksi yksi linnoitus ja muutamia kauppoja. Kaupunkiin oli jossain vaiheessa muuttanut Persian armenialaisia ja he olivat rakennuttaneet kirkon, joka oli kuitenkin jo kadonnut Bizhishkianin vieraillessa.
1800-luvulla Rize mainitaan useampaan otteeseen historiallisissa lähteissä liittyen paikallisen Tuzdju-oghullari -suvun kapinoihin sulttaani Mahmud II:ta vastaan. Suku oli vaurastunut maataloudella ja heillä oli hulppea palatsi Rizessä. Kapinoiden jälkeen suvun jäsenet karkotettiin Varnaan ja Ruseen. Vuonna 1877-8 Rizestä tuli osa vastaperustettua Lazistanin sandjakia ja siitä tehtiin alueen hallinnollinen keskus. Rize tunnettiin laadukkaista kankaistaan, joita vietiin myytäväksi aina Bagdadiin saakka. Vuoden 1890 paikkeilla kaupungissa oli 160 000 asukasta, joista 138 820 oli muslimeja. Kasvava väkiluku ajoi monet kaupungin asukkaat siirtolaisiksi esimerkiksi Istanbuliin ja Odessaan. Tilanne paheni ensimmäisen maailmansodan myötä ja 1920-luvulla esimerkiksi hedelmien ja pähkinöiden vienti romahti.
Valtio pyrki luomaan uusia tulonlähteitä paikallisille ja alueella järjestettiin useita kokeiluja. Niiden myötä aloitettiin kasvattamaan teetä. Tuotanto kiihtyi 1950-luvun jälkeen, mutta siitä ei koskaan tullut täysin kilpailukykyistä. Teen tuotanto on vähentynyt 1980-luvulta lähtien ja muuttoliike Istanbuliin ja Anatolian suurempiin kaupunkeihin on jatkunut. Turkin presidentti Recep Tayyip Erdoğanin isä on kotoisin Rizestä.
Kaupungista on tieyhteys Trabzoniin, idässä Hopaan lähellä Georgian rajaa ja etelässä Erzurumiin. Istanbuliin on laivaliikennettä.
Vuonna 2013 Rizen asukasluku oli arviotla 104 508. Vuoden 2000 väkiluku oli 78 144.
Kaupungissa sijaitsee Recep Tayyip Erdoğanin yliopisto ja teentutkimuslaitos.
Kaikilla mausteilla
Kaikilla mausteilla on:
Aktaios
Aktaios () oli kreikkalaisessa mytologiassa myyttinen Ateenan ensimmäinen kuningas. Aktaioksella oli tytär, Aglauros, joka meni naimisiin Kekropsin kanssa. Kun Aktaios kuoli ilman miespuolista jälkeläistä, peri hänen vävynsä Ateenan valtaistuimen hänen jälkeensä.
Ferekydeen mukaan Aktaios oli myös Telamonin isä, jonka tämä sai Glauken kanssa.
Manisa
Manisa on kaupunki Turkissa. Se on samannimisen maakunnan pääkaupunki ja siellä asuu yli 317 000 asukasta (2010).
Historiassa kaupunki on tunnettu nimellä Magnesia, tarkemmin "Magnesia ad Sipylum". Vanhalla ajalla kaupungin läheisyydestä löydettiin magnetiittia, magneettista rautamalmia. Sanat magneetti, magnetismi ja magnetiitti johtuvatkin kaupungin vanhasta nimestä.
Kuot
Kuot on itäinen papuakieli, jota puhuu noin 2 400 (2002) ihmistä yhdeksässä eri kylässä Uuden-Irlannin saaren pohjoisrannikolla Papua-Uudessa-Guineassa. Se on Uudessa-Irlannissa puhutuista 19 kielestä ainoa ei-austronesialainen kieli ja luultavasti ainoa säilynyt jäänne kielistä, joita Uudessa-Irlannssa puhuttiin ennen austronesialaisten kansojen saapumista noin 3 500 vuotta sitten. Kuotin kielessä ei ole mainittavia murteita.
Kuotin sanajärjestys on melko harvinainen verbi-subjekti-objekti ja kieli on vahvasti agglutinoiva. Kieliopillisista piirteistä voidaan mainita kaksi sukua (maskuliini ja feminiini) sekä kaksikon käyttö yksikön ja monikon rinnalla. Kielen verbit jaetaan kolmeen ryhmään, joista kaksi on suljettuja. Myös adjektiivien morfologia on monipuolista.
Kuotin kielitieteellinen asema on epäselvä sillä se ei muistuta muita alueella puhuttuja kieliä sen enempää sanastoltaan kuin kieliopiltaankaan. Vuonna 1975 julkaistussa luokituksessaan, jota mm. Ethnologue käyttää, Stephen Wurm luokitteli kuotin itäpapualaisten kielten kielikuntaan, mutta myöhempi Rossin (2005) tekemä luokitus määrittelee sen isolaattikieleksi. Kieli on uhanalainen sillä yhä suurempi osa puhujista suosii tok pisiniä ainoana kielenään ja lähetystyö vaarantaa kuotin puhujien alkuperäisen kulttuurin. Myös kielen räikeä erilaisuus verrattuna naapuriheimojen puhumiin austronesialaisiin kieliin vaikeuttaa sen asemaa.
Uusi Testamentti julkaistiin kuotiksi vuonna 2001.
Akhisar
Akhisar on kaupunki Länsi-Turkissa Manisan maakunnassa. Vuonna 2000 kaupungin väkiluku oli arviolta noin asukasta.
Akhisar on ollut Turkin tupakanviljelyn keskus, ja alueella tuotetaan edelleen kymmenesosa Turkin tupakantuotannosta. Myös oliivit ja oliiviöljy ovat tunnettuja.
Kaupungin alueelta on arkeologisia löytöjä viidentuhannen vuoden takaa, ja se on aina ollut merkittävä kauppapaikka tärkeiden valtateiden risteyksessä. Antiikin aikana kaupungin nimi oli Thyateira, ja se kuului Lyydiaan. Thyateira esiintyy "Raamatussa" Paavalin matkojen kohteena sekä yhtenä "Ilmestyskirjan" seitsemästä seurakunnasta.
Biljana Plavšić
Biljana Plavšić (myös kyril. Биљана Плавшић; s. 7. heinäkuuta 1930 Tuzla, Bosnia ja Hertsegovina) on entinen poliitikko, joka toimi Bosnian serbitasavallan presidenttinä vuosina 1996–1998. Jugoslavia-tuomioistuin tuomitsi hänet sodanaikaisista rikoksista helmikuussa 2003 yhdentoista vuoden vankeusrangaistukseen, jota hän suoritti Örebrossa, Ruotsissa. Plavšićin katsottiin myötävaikuttaneen Bosnia ja Hertsegovinan muslimien ja kroaattien murhiin ja karkotuksiin vuosina 1991−1992 ja häntä luonnehdittiin edeltäjänsä Radovan Karadžićin "oikeaksi kädeksi" tämän presidenttikaudella. Plavšić vältti elinkautisen vankeustuomion tunnustamalla etniset puhdistukset Bosnia ja Hertsegovinassa. Oikeudenkäynti Plavšićia vastaan oli alkanut tammikuussa 2001 ja hän oli siihen saakka korkea-arvoisin Jugoslavia-tuomioistuimessa tuomittu henkilö. Hänet vapautettiin 27. lokakuuta 2009, minkä jälkeen hän matkusti välittömästi Serbiaan.
Plavšić oli Serbian demokraattisen puolueen (SDS) jäsen ja työskenteli Sarajevon yliopistolla biologina.
Vasyl Ivantšuk
Vasyl Myh’ailovytš Ivantšuk, (, s. 18. maaliskuuta 1969), on ukrainalainen shakin suurmestari. Korkeimmillaan hän on ollut maailman vahvuuslukulistalla toisena Garri Kasparovin jälkeen. Hän pelasi voitokkaan Ukrainan joukkueen ykköspöydällä 2004 shakin Olympialaisissa Calviassa. Marraskuussa 2007 hänestä tuli blitz-shakin maailmanmestari kukistettuaan toiseksi tulleen maailmanmestari Viswanathan Anandin ratkaisevassa viimeisessä pelissä.
Ivantšuk syntyi Berežanyssa, Ukrainassa. Hänet huomattiin kansainvälisesti ensimmäisen kerran New Yorkin avoimessa turnauksessa 1988, jossa hän saavutti tuloksen 7,5/9, useiden suurmestarien edellä. Hän sai jaetun ensimmäisen sijan 1988 nuorten maailmanmestaruuskisoissa Adelaidessa, mutta hävisi tittelin Joel Lautierille käytetyn pistelaskusysteemin vuoksi. Hän saavutti suurmestarin arvon 1988.
Ivantšuk voitti 21-vuotiaana arvostetun Linaresin turnauksen 1991. Turnaukseen osallistui 14 pelaajaa, joista kahdeksan kuului maailman kymmenen vahvimman pelaajan joukkoon mukaan lukien toiseksi tullut maailmanmestari Garri Kasparov, jonka Ivantšuk voitti keskinäisessä pelissä.
Uskottiin, että Ivantšukista tulisi maailmanmestari, mutta niin ei ole käynyt, vaikka hän oli lähellä voittaa FIDE:n maailmanmestaruuden 2002, kun hän hävisi knock out -turnauksen finaalissa Ruslan Ponomaroville. Monet syyttävät tästä hänen huonoja hermojaan, joiden johdosta hän tekee virheitä kriittisinä hetkinä.
Viswanathan Anandin mukaan Ivantšuk on eksentrisin henkilö shakkimaailmassa. Hän kuvasi Ivantšukia haastattelussa leikkimielisesti:
Kun Ivantšuk pelaa, hän katsoo harvoin pelilaudalle. Sen sijaan hän tuijottaa kattoa ja seiniä tyhjällä katseella (vaikka tämä ei ole harvinaista huippupelaajien keskuudessa). Hänen pelityylinsä on ennalta arvaamaton ja omaperäinen, minkä vuoksi hän on uhka kenelle tahansa pelaajalle, vaikka joskus se myös johtaa nopeisiin häviöihin.
Merkittävimmät turnausvoitot ovat New Yorkin avoimet 1988, Corus-turnaus 1996, Linares 1989, 1991 ja 1995, Foros (Aerosvit) 2006 ja 2007, Montreal International 2007. Ivantšuk hävisi Ruslan Ponomaroville FIDE:n MM-turnauksen finaalissa 2002. 2004 hän voitti Euroopan mestaruuden ja 2006 tuli siinä toiseksi. Hän voitti 2005 Kanadan avoimen mestaruusturnauksen Edmontonissa (jaettu voitto). Marraskuussa 2007 Ivantšuk voitti blitz-shakin maailmanmestaruuden Moskovassa voittaen maailmanmestari Anandin viimeisessä, ratkaisevassa pelissä. Vuonna 2009 Ivantšuk saavutti jaetun ensimmäisen sijan Linaresissa, mutta turnauksen virallinen voittaja oli Aleksandr Grištšuk useampien voittojensa vuoksi. Samana vuonna Ivantšuk voitti FIDE:n GP-turnauksen Jermukissa.
Norman Podhoretz
Norman B. Podhoretz (s. 16. tammikuuta 1930) on uuskonservatiivinen ajattelija Yhdysvalloissa. Hän syntyi juutalaisten maahanmuuttajien poikana ja valmistui Columbian yliopistosta, Cambridgen yliopistosta sekä Jewish Theological Seminary of Americasta.
Podhoretz toimi "Commentary"-lehden päätoimittajana vuosina 1960–1995. Hänestä tehtiin vuonna 2007 presidenttiehdokas Rudolph Giulianin ulkopoliittinen neuvonantaja. Hän on ottanut vastaan Presidential Medal of Freedomin George W. Bushilta 2004 ja Guardian of Zion -palkinnon Israelin Bar-Ilanin yliopistolta 2007.
Podhoretz on julkisuudessa kannattanut Yhdysvaltain sotilaallisia toimia Irakissa ja Iranissa. Hänen julkaistuun tuotantoonsa kuuluu terrorismin vastaista sotaa ”neljäntenä maailmansotana” käsittelevä "World War IV: The Long Struggle Against Islamofascism" (2007).
Sergei Popov
Sergei Popov (; 21. syyskuuta 1930 – 25. kesäkuuta 1995 Pietari) on entinen Neuvostoliittoa edustanut kestävyysjuoksija. Hänestä tuli miesten maratonin mestari vuoden 1958 yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa Tukholmassa Ruotsissa.
Popov piti hallussaan miesten maratonin maailmanennätystä, kunnes sen rikkoi 10. syyskuuta 1960 Abebe Bikila. Hän voitti Košicen rauhanmaratonin 1959.
Rex Reason
Rex Reason (30. marraskuuta 1928 – 19. marraskuuta 2015) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi isänsä liikematkan takia Berliinissä, Saksassa.
Reason muistetaan muiden muassa elokuvista "Tuntematon maailma" (1955) ja "Orjakauppias" (1957), mutta hän esiintyi myös televisiosarjoissa. Hänen nuorempi veljensä oli näyttelijä Rhodes Reason.
Rhodes Reason
Rhodes Reason (19. huhtikuuta 1930 – 26. joulukuuta 2014) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi televisiossa, elokuvissa ja näyttämöllä.
Reason syntyi Glendalessa, Kaliforniassa, Rex Reasonin nuorempana veljenä. Hän oli Yhdysvaltain elokuva-akatemian aktiivinen jäsen.
Lise-Marie Morerod
Lise-Marie Morerod (s. 16. huhtikuuta 1956) on sveitsiläinen entinen alppihiihtäjä.
Morerod saavutti uransa ensimmäisen arvokisamitalin St. Moritzin maailmanmestaruuskilpailuissa 1974 sijoittumalla pujottelussa pronssille. 1978 Garmisch-Partenkirchenissä järjestetyissä MM-kilpailuissa hän sijoittui hopealle suurpujottelussa, ainoastaan 0,05 sekunnin erolla kultamitalisti Maria Eppleen. Samoissa kilpailuissa Morerod jäi pujottelussa seitsemänneksi. Urallaan hän osallistui vain kerran olympialaisiin, Innsbruckin talviolympialaisissa 1976 hän sijoittui neljänneksi suurpujottelussa.
Maailmancupin kokonaiskilpailun Morerod voitti kaudella 1976–1977, jonka lisäksi hän sijoittui toiseksi vuonna 1976 ja kolmanneksi vuonna 1978. Suurpujottelun maailmancupin hän voitti kolme kertaa peräkkäin: 1976, 1977 ja 1978, sekä pujottelun maailmancupin kahdesti 1975 ja 1977. Morerod voitti 24 maailmancupin osakilpailua, joista 14 tuli suurpujottelussa ja 10 pujottelussa. Lisäksi hän oli yhteensä 41 kertaa palkintokorokkeella.
Morerod loukkaantui auto-onnettomuudessa vuonna 1978, jonka takia hän ei enää pystynyt kilpailemaan samalla tasolla, kuin ennen loukkaantumista. Viimeisen kilpailunsa hän laski tammikuussa 1980.
Sylvia Jebiwott Kibet
Sylvia Jebiwott Kibet (s. 28. maaliskuuta 1984) on kenialainen kestävyysjuoksija.
Kibet voitti 1999 Bydgoszczin alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa hopeaa 1 500 metrin juoksussa ajalla 4.24,43. Seitsemän vuotta myöhemmin hän voitti pronssia Afrikan-mestaruuskisoissa 5 000 metrin juoksussa ajalla 15.57,14 ja oli kauden lopussa 3 000 metrin juoksussa viides ajalla 8.40,09.
Vuonna 2007 Kibet sai Algerin Afrikan kisoissa pronssia 5 000 metrillä ajalla 15.06,39 ja juoksi Osakan MM-kisoissa 5 000 metrillä neljänneksi ajalla 14.59,26. Myöhemmin samana vuonna hän sijoittui 3 000 metrillä viidenneksi ja 5 000 metrillä toiseksi ajalla 14.57,37. Vuonna 2008 Kibet sijoittui neljänneksi sekä Valencian sisäratojen MM-kilpailuissa 3 000 metrillä että Pekingin olympialaisissa 5 000 metrillä. Saman vuoden hän sijoittui kuudenneksi 3 000 metrillä ja 5 000 metrillä.
Vuonna 2009 Kibet juoksi Berliinin MM-kisoissa 5 000 metrillä toiseksi ajalla 14.58,33. Saman vuoden hän sijoittui neljänneksi 5 000 metrillä ja kuudenneksi 3 000 metrillä. Dohan sisäratojen MM-kisoissa 2010 hän oli neljäs 3 000 metrillä. Delhin Kansainyhteisön kisoissa hän sai hopeaa 5 000 metrillä ajalla 15.55,61.
Vuoden 2011 maastojuoksun MM-kilpailuissa Punta Umbríassa hän sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa 13:nneksi ja voitti kultaa joukkuekilpailussa. Daegun MM-kisoissa hän voitti hopeaa 5 000 metrillä ajalla 14.56,21. Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 hän oli neljäs 3 000 metrillä ajalla 8.40,50.
Sylvia Kibetin sisko Hilda Kibet ja serkku Lornah Kiplagat ovat myös kestävyysjuoksijoita.
Satsuman han
Satsuman han () oli yksi voimakkaimmista daimion hallitsemista feodaalialueista ("han") Japanissa Tokugawa-bakufun aikaan. Sillä oli merkittävä rooli Meiji-restauraatiossa ja sitä seuranneessa Meiji-kauden hallinnossa. Edo-kauden ajan sitä hallitsivat Shimazu-klaanin tozama-daimiot, ja sen alue käsitti Satsuman ja Ōsumin provinssit ja osia Hyūgan provinssista Kyūshūn saarella. Se piti Ryūkyū-kuningaskuntaa vasallivaltionaan. Satsuman hanin alue vastaa nykyisin suurelta osin Kagoshiman prefektuuria ja osia Miyazakin prefektuurista.
Virallisesti alue tunnettiin Kagoshiman hanina. Sitä hallittiin Kagoshiman linnasta Kagoshiman kaupungissa. Sen vuosittainen riisintuotanto oli noin 729 000 "kokua", toiseksi suurin määrä Kagan hanin jälkeen.
Luettelo Tumppi Varosen ja Problems?in kappaleista
Tämä on luettelo Tumppi Varosen sekä hänen Problems?-yhtyeensä levyttämistä kappaleista aakkosjärjestyksessä. Mukana ovat kaikki kappaleet sekä Problems?-levyiltä että Varosen sooloalbumeilta, sekä Varosen laulamat ja säveltämät kappaleet Pelle Miljoonan levyiltä.
Lou Christie
Luigi Alfredo Giovanni Sacco eli Lou Christie (s. 19. helmikuuta 1943) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä, joka muistetaan 1960-luvun poptähtenä. Hän syntyi ja kasvoi Pennsylvaniassa; taiteilijanimen otti levy-yhtiö käyttöön ilman hänen suostumustaan.
Christien hittien joukossa ovat "The Gypsy Cried", "Two Faces Have I", "Lightnin' Strikes", "Rhapsody in the Rain", "I'm Gonna Make You Mine" ja "Beyond the Blue Horizon".
Angela McCoy
Angela Nicoletti-Hulkko, taiteilijanimeltään Angela McCoy, (s. 12. elokuuta 1964 Hollywood, Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalaissyntyinen näyttelijä ja laulaja, joka asuu Suomessa. Hän on Hanoi Rocks-perustajan, soolokitaristin ja säveltäjän Andy McCoyn vaimo. Angelan serkku on Johnny Thunders ja hän on myös Izzy Stradlinin entinen puoliso.
Angela on esiintynyt lukuisissa musiikkivideoissa kuten David Lee Rothin "California Girls" ja "Just a Gigolo/I Ain't Got Nobody", Guns N' Rosesin "Sweet Child O' Mine", Rattin Dance ja Andy McCoyn Live Ammon "Strung Out".
Nicoletti esiintyi ensimmäisen kerran ammattilaulajana Ruotsissa vuonna 1993. Andy McCoy perusti yhtyeen Live Ammo ja Angela liittyi siihen. Hän laulaa kappaleessa "Fox Field Junction". Hän oli laulajana myös vuonna 1997 punkyhtye Briardin comebackin yhteydessä.
Angela ja Andy alkoivat työskennellä yhteisen elokuvan ja soundtrackin parissa vuonna 1997. Elokuvan nimeksi tuli "The Real McCoy". Se kilpaili palkinnoista Berliinin elokuvajuhlilla ja oli ehdolla myös Sodankylän elokuvafestivaaleilla Suomessa. Berliinin ja Sodankylän lisäksi elokuva oli ehdolla palkinnonsaajaksi myös São Paulossa, Brasiliassa. Elokuvan tekeminen kesti lopulta melkein kolme vuotta, kun Andy oli joutunut vakavaan onnettomuuteen pudottuaan parvekkeelta kesken kuvauksia. Elokuva on saanut ylistäviä arvosteluja muun muassa "New York Timesissa" ja "Billboardissa".
Vuonna 2003 Angela ja Andy esiintyivät omassa viikoittaisessa TV-sarjassaan nimeltä "The McCoys Show" MTV3:lla. Sarjaa tehtiin 18 jaksoa. Sarja tavoitti noin 500 000 katsojaa jaksoa kohti.
Baron Davis
Baron Walter Louis Davis (s. 13. huhtikuuta 1979, Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän pelaa tällä hetkellä ammattilaisena NBA:ssa, joukkueessa Cleveland Cavaliers. Hän siirtyi sinne helmikuussa 2011 Los Angeles Clippersistä. Charlotte Hornets (nyk. New Orleans Hornets) varasi Davisin vuoden 1999 1. kierroksen kolmantena valintana. NBA-debyytissään vuonna 1999, 100-86-voitossa Orlando Magicia vastaan Davis kirjautti yhdeksän pistettä, viisi levypalloa, kaksi syöttöä ja kaksi riistoa. Baron Davis on valittu un kahdesti vuosina 2002 ja 2004.
Kabasiitti
Kabasiitti on zeoliitteihin kuuluva hohtosilikaattimineraali, jonka kemiallinen kaava on (Ca,Na,K,Mg)AlSiO · 6HO.
Kabasiitista tunnistetaan muunnokset kabasiitti-Ca, kabasiitti-K, kabasiitti-Na ja kabasiitti-Sr, riippuen ilmaistun kationin näkyvyydestä. Kabasiittia esiintyy tavallisimmin basalttikivien manteleissa.
Kabasiitti kiteytyy trigonaalisessa kidejärjestelmässä, ja sille on trigonaalisuudelle tyypilliset romboedriset kiteet. Kaksostuminen on tavallista, ja sekä kosketus- että tunkeutumiskaksosia esiintyy. Mineraali on väriltään valkoista, väritöntä, oranssia, ruskeaa, vaaleanpunaista, vihreää tai keltaista. Kabasiitin kovuus Moshin asteikolla on 3–5 ja sen ominaispaino on 2.0–2.2. Sillä on lasimainen kiilto.
M/S Norbay
M/S Norbay () on P&O North Sea Ferriesin omistama ro-ro-rahtialus. Alus on rakennettu vuonna 1994 Van der Giessen-De Noordin telakalla Alankomaissa. Kuollutta painoa laivalla on 6 722 tonnia. "Norbay" on rekisteröity Bermudan lipun alle ja sen kotisatama on Hamilton.
Norbayn sisaralus on M/S Norbank.
13. marraskuuta 1993 alus laskettiin vesille ja helmikuussa 1994 se luovutettiin North Sea Ferriesin omistukseen, joka rekisteröi sen Yhdistyneen kuningaskunnan lipun alle. Kotisatamaksi tuli Hull. Tämän jälkeen alus aloitti liikennöinnin Hullin ja Alankomaiden Rotterdamin välisessä liikenteessä. Vuonna 1996 alus siirtyi P&O North Sea Ferries omistukseen. Joulukuussa 2001 alus rekisteröitiin Bermudan lipun alle. Kotisatamaksi tuli Hamilton. 7. tammikuuta 2002 Norbay siirtyi P&O Irish Sean Liverpoolin ja Dublinin väliseen liikenteeseen.
Sarat (kansa)
Sarat ovat etninen ryhmä, joka muodostaa noin kolmanneksen Tšadin ja kymmenen prosenttia Keski-Afrikan tasavallan väestöstä. Sarat ovat suurin etninen ryhmä Tšadissa ja neljänneksi suurin Keski-Afrikan tasavallassa.
He puhuvat jotain noin viidestätoista sara-kielestä, jotka kuuluvat nilosaharalaisten kielten keskisudanilaiseen ryhmään. Sarat jakaantuvat kahteentoista heimoon.
Sarojen uskotaan saapuneen Tšadiin 1500-luvulla ja he joutuivat ankarasti arabien orjakauppiaiden verottamaksi. Siirtomaa-aikana suuri määrä saroja palveli Ranskan armeijassa ensimmäisessä ja toisessa maailmansodassa.
Sarat harjoittavat luonnonuskontoja ja noin kuudennes on kristittyjä. Naisten tapoihin kuului myös venyttää alahuulta levyllä, mutta tästä on luovuttu vuosikymmeniä sitten.
Tulemajoki
Tulemajoki (karj. Tulomdjogi, ) on 45 kilometriä pitkä Tulemajoen vesistön laskujoki Pitkärannan piirissä Karjalan tasavallan eteläosassa Venäjällä. Joki sijaitsee pääasiassa Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. Ennen alueluovutuksia joesta oli Suomen puolella noin 40 kilometriä ja myös suurin osa lähdevesistä oli Suomen puolella.
Tulemajoki saa alkunsa Tulemajärvestä, jonne muun muassa Kollaanjoki ja Naravosjoki laskevat. Tulemajärvestä joki virtaa etelään ja siihen laskevat muun muassa Kivijoki ja Kivioja sekä Orusjärven ja Palojärven laskujoet. Suupuolessaan joki levenee lahtimaiseksi ja laskee Laatokan Lunkulanlahteen Salmin taajaman luona. Taajama oli Suomen aikana Salmin kunnan kirkonkylä ja sen nimi oli Tulema.
Tulemajoen suurimmat kosket ovat Rompakonkoski (350 metriä pitkä, 2,6 metriä korkea, 0,26 MW), Suur-Jukakoski (450 m pitkä, 12,2 m korkea, 1,58 MW), Pien-Jukakoski (300 m pitkä, 9,9 m korkea, 1,18 MW), Dolgosenkoski (400 m pitkä, 3,2 m korkea, 0,41 MW) ja Tulemakoski (5,6 m korkea, 0,72 MW).
30 hittiä! – Live
30 hittiä! – Live on vuonna 1999 julkaistu Frederikin kokoelmalevy. Levy on äänitetty Frederikin keikalla.
Jan Opletal
Jan Opletal (1. tammikuuta 1915 – 11. marraskuuta 1939) oli lääketieteen opiskelija Kaarlen yliopistossa (Univerzita Karlova v Praze) Prahassa. Hän haavoittui kuolettavasti natsien vastaisen mielenosoituksen aikana Saksan miehittäessä osaa Tšekkoslovakiasta.
Tsěkkoslovakian itsenäisyyspäivänä 28. lokakuuta 1939 Prahassa oli natsien vastaisia mielenosoituksia ja mellakoita, jotka Gestapo poliisijoukot tukahduttivat väkivalloin. Jan Opletal sai ampumahaavan vatsaansa ja kuoli myöhemmin 11. marraskuuta.
Opletalin hautajaisiin 15. marraskuuta osallistui tuhansia opiskelijoita. Hautajaisista alkoi jälleen uusia opiskelijalevottumuuksia, joiden seurauksena saksalaiset sotilaat tunkeutuivat yöllä Prahan opiskelija-asuntoloihin ja pidättivät satunnaisesti satoja opiskelijoita 17. marraskuuta 1939. Böömin–Määrin protektoraatin valtakunnanprotektori (Reichsprotektor), vapaaherra Konstantin von Neurath sulki kaikki tšekkiläiset yliopistot ja korkeakoulut, lähetti yli 1200 opiskelijaa keskitysleireille ja teloitutti yhdeksän opiskelijajohtajaa ilman oikeudenkäyntiä.
Opletalin jäännökset siirrettiin hänen kotikyläänsä Nákloon, Olomoucin seudulle, jonne on myös pystytetty Opletalin muistomerkki.
Nykyisin näiden tapahtumien muistona vietetään kansainvälistä opiskelijoiden päivää ("International Students' Day").
Tuu jo tangoon – 35 vuotta rautaista Reetua
Tuu jo tangoon – 35 vuotta rautaista Reetua on Frederikin kokoelmalevy vuodelta 2004. Levy julkaistiin juhlistamaan Frederikin 35-vuotista taiteilijauraa. Levy sisätää Frederikin vähemmän tunnettuja vanhoja kappaleita sekä uusia kappaleita, esimerkiksi "Idi Amin" -kappaleen, joka julkaistiin singlenä. Levy oli jaettu kahteen levyyn. Ensimmäinen levy sisälsi herkempiä kappaleita, muun muassa covereita Elviksen balladeista. Toinen levy oli nopeatempoista "junttidiscoa".
Retu Kivinen
Retu Kivinen ("Fred Flintstone") on kuvitteellinen hahmo, joka teki ensi esiintymisensä Kiviset ja Soraset -animaatiosarjassa vuonna 1960. Hänet loivat William Hanna ja Joseph Barbera. Retu on ensi esiintymisestään lähtien esiintynyt televisiosarjoissa, elokuvissa ja mainoksissa aina nykypäivään asti. Hahmo tunnetaan myös tämän kuuluisasta huudahduksesta "Yabba-Dabba-Doo".
Retu on Vilma Kivisen aviomies ja heillä on yksi lapsi Siru. Kivisten naapurissa asuvat Tahvo ja Betty Soranen, joilla on poika nimeltä Bamm-Bamm. Retu asuu kuvitteellisessa esihistoriallisessa kaupungissa nimeltä Kivikylä, jossa ihmiset elävät modernia paljasjalkaista luolamieselämää. Heillä on käytössään useita alkukantaisia nykylaitteita, kuten puhelimia, erilaisia kulkuneuvoja ja televisioita.
Retu on tyypillinen työläinen, joka työskentelee Brontonosturin kuljettajana herra Slaten Kivi ja Sora yhtiössä. Retu on hyvin temperamenttinen ja harrastaa keilaamista, biljardia, pokeria, golfia ja kotonaan löhöilemistä. Keilaamisessa ja biljardissa Retu on erittäin taitava. Hän on muun muassa voittanut useita mestaruuksia keilaamisesta ja on jopa käynyt balettitunneilla parantaakseen taitojaan keilaamisen parissa. Myös golfin parissa Retu on voittanut mestaruuden Tahvon avustuksella.
Retu kuuluu parhaan ystävänsä Tahvon kanssa Vesipuhveleiden veljeskuntaan, jonka myötä hänelle on aiheutunut ongelma uhkapelien, erityisesti pokerin parissa.
Hänen menneisyytensä on vaihdellut televisiosarjoista riippuen. Hän on kuitenkin pysynyt Ed ja Edna Kivisten ainoana lapsena. Alkuperäisen sarjan jaksossa "Love Letters On The Rocks" Retu ja Vilma tutustuivat toisiinsa käydessään Boulder high schoolia, jolloin Retu pelasi baseballia. Hän pyysi Vilmaa ensitreffeille 16-vuotiaana lähettäen tytölle rakkauskirjeen. Myöhemmin Retun menneisyys on ristiriidassa jakson "Flintstone Of Prinstone" mukaan, jolloin Retu kerrottin käyvän Rockyville high schoolia ja pelanneen amerikkalaista jalkapalloa valmistuen koulusta seitsemässä vuodessa neljän sijasta, kuten jaksossa "Love Letters On The Rocks" kerrottiin. Retu myös tapasi Vilman kesällä heidän ollessa noin 20-vuotiaita.
Kivikylän mukulat -sarjassa Retu ja Vilma olivat jo tunteneet toisensa lapsuudesta lähtien.
Rakkauden kiertokulku (livealbumi)
Rakkauden kiertokulku on vuonna 2001 julkaistu Marjorien, Anneli Saariston ja Eija Kantolan samannimisen konserttikiertueen konsertin live-taltiointi.
Lentopotkun potkaisija
Lentopotkun potkaisija (, lyh."P") on pelipaikka amerikkalaisessa jalkapallossa. Hän on erikoisjoukkuepelaaja, jonka tehtävänä on potkaista pallo lentopotkulla () vastustajalle ja tehdä näin heidän kenttäasemansa mahdollisimman huonoksi. Lentopotkaisijaa käytetään yleensä oman hyökkäysvuoron neljännellä yrityksellä, kun ei haluta vastustajan saavan palloa hyvistä kenttäasemista, mikäli neljännellä yrityksellä ei uutta yrityssarjaa saataisikaan.
Lentopotkaisijoilta ("punttaajilta", kuten suomalainen lajislangin termi kuuluu) vaaditaan, kuten myös potkaisijoilta, kovaa potkuvoimaa. Ammattilaisliiga NFL:ssä hyvien lentopotkaisijoiden kauden potkujen keskimitta on 40-45 jaardia. Kuitenkin yhtä tärkeää kuin potkun pituus, on myös pallon lentoaika. Pallon pitää pysyä ilmassa useita sekunteja, jotta lentopotkujoukkue ehtisi lähelle vastustajan potkun vastaanottajaa ja taklaamaan tätä. Jotkut lentopotkaisijat saattavat toimia myös joukkueidensa aloituspotkujen potkaisijoina potkaisijoiden sijasta. Potkumaali- ja lisäpisteyrityksissä he toimivat yleensä "holderina" (pelaajana, joka vastaanottaa sentteriltä taaksepäinsyötön ja asettaa pallon maahan potkaisijaa varten).
Lentopotkaisijoilla on tyypillisesti keskimääräistä pidemmät pelaajaurat kuin muilla joukkueen pelaajilla. Tämä johtuu pienemmästä loukkaantumisriskistä, koska he ovat hyvin lyhyitä aikoja kentällä ja kokevat harvoin kontaktia: punttaajat saattavat joskus joutua taklaamaan potkunpalauttajia, mutta varsinkin itse potkun aikana heitä suojaavat tiukat säännöt koskemattomuudesta. Jeff Feagles, New York Giantsin lentopotkaisija pelasi vuonna 2007 yhteensä 20:nnen kautensa ja hänen virkaveljensä Sean Landetalla on takana yhteensä 22 vuotta ammattilaisliigoissa (19 NFL:ssä ja kolme edesmenneessä USFL:ssä).
José Iván Gutiérrez
José Iván Gutiérrez Palacios (s. 27. marraskuuta 1978 Hinojedo, Kantabria) on espanjalainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena 2000–2014.
Gutiérrez voitti alle 23-vuotiaiden maantieaika-ajon maailmanmestaruuden Veronassa vuonna 1999. Aikuisten sarjassa hän saavutti samassa lajissa MM-hopeaa Madridissa 2005 Michael Rogersin jälkeen.
Gutiérrez on voittanut Espanjan maantieajomestaruuden vuosina 2001 ja 2010 sekä aika-ajomestaruuden kolme kertaa. Hän on voittanut lisäksi Giro dell'Emilian, Eneco Tourin kahdesti ja Välimeren ajon.
Adios (albumi)
Adios on vuonna 1993 julkaistu Frederikin albumi. Levyn tunnetuin kappale lienee "Kyynelten jälkeen".
Vera
Vera tarkoittaa ainakin seuraavia:Veraan liittyvät myös seuraavat asiat:
Beau Weaver
Beauregard Rodriquez Weaver (s. Oklahoma) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka oli muun muassa Teräsmiehen äänenä hahmon 1980-luvun nimikko animaatiosarjassa.
Weaver vietti lapsuutensa Tulsassa ja aloitti työskentelemään aluksi freelancerina useiden eri radiokanavien parissa 1960- ja 1970-luvulla. Hän on ollut Yhdysvaltojen radiopersoonana 1970- ja 1980-luvulla muun muassa popasemien, kuten Los Angelesissa KHJ:llä, San Franciscossa KFRC:llä, San Diegossa KCBQ:lla ja Dallasin KNUS:llä. Erityisesti 1980-luvun alussa Weaver oli muun muassa juontajana Transtar Radio Networkilla ja samoihin aikoihin Weaver ryhtyi tekemään äänirooleja piirrettyihin, mainosjuontoja televisiomainoksiin, sekä elokuvien trailereihin.
Weaver asuu Los Angelesissa, jossa hän on menestyneimpiä ääninäyttelijöitä. Weaveria kuullaan päivittäin useiden televisio- ja elokuvamainosten kertojaäänenä. 2000-luvulla hän on tehnyt harvemmin äänirooleja animaatioihin. Weaver muun muassa valittiin Texas Radio Hall of Fameen vuonna 2003.
Rosabeth Moss Kanter
Rosabeth Moss Kanter (s. 15. maaliskuuta 1943 Cleveland, Ohio) on yhdysvaltalainen kauppatieteen professori, erikoisaloinaan strategia, innovaatiot ja muutosjohtaminen.
Hän työskentelee Harvardin yliopistossa, jossa hänellä on liiketaloustieteen Ernest L. Arbuckle -professuuri.
Kanter toimi vuosina 1989–1992 Harvard Business Reviewin päätoimittajana.
Kanter valmistui kandidaatiksi (psykologia ja sosiologia) Bryn Mawr Collegesta vuonna 1964.
Sieltä hän siirtyi Michiganin yliopistoon, missä hän opiskeli ensin maisteriksi (1965), ja valmistui tohtoriksi (sosiologia) vuonna 1967.
Kanter oli vasta toinen nainen, joka valittiin pysyvään virkaan Harvard Business Schoolissa (HBS).
Ennen siirtymistään HBS:ään vuonna 1986, Kanter toimi vierailevana professorina MIT:n Sloan School of Managementissa (1979–1986).
MIT:a ennen Kanter hoiti organisaation johtamisen ja sosiologian professuureja Yalessa (1977–1986), ja oli sosiologian apulaisprofessori Brandeisin yliopistossa (1966–1977). 1975–1976 hän oli Post-doc -tutkijana Harvard Law Schoolissa ja 1973–1974 organisaatiokäyttäytymisen tutkimusohjelmassa Harvardissa.
Kanter on saanut urallaan lukuisia tunnustuksia, muun muassa 22 kunniatohtorin arvoa.