hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Hannah Nydahl
Hannah Nydahl (17. huhtikuuta 1946 Kööpenhamina – 1. huhtikuuta 2007, Kööpenhamina) oli lama Ole Nydahlin vaimo, joka toimi Tiibetin buddhalaisen karma-kagyü-koulukunnan opettajana ja tulkkina.
Kuherruskuukaudellaan vuonna 1969 Himalajalla Ole Nydahlista ja hänen vaimostaan Hannahista tuli H.P. 16. Gyalwa Karmapan Rangjung Rigpe Dorjen ensimmäiset länsimaalaiset oppilaat. Kolmen vuoden intensiivisen meditaatio- ja opiskelujakson jälkeen 16. Karmapa pyysi Olea ja Hannahia perustamaan meditaatiokeskuksia hänen nimissään länteen.
Hannah toimi yli 30 vuoden ajan korkeimpien karma-kagyü-lamojen tulkkina, muun muassa useita vuosia Karmapa-instituutissa KIBI:ssä Intiassa, New Delhissä, ja hän käänsi monia tiibetinbuddhalaista filosofiaa käsitteleviä tekstejä. Osan ajastaan hän matkusti yhdessä miehensä Lama Olen kanssa, ollen mukana perustamassa lukuisia Timanttipolku-buddhalaisia keskuksia ympäri maailmaa.
Hannah Nydahl menehtyi vaikeaan sairauteen Kööpenhaminan Timanttipolku-keskuksessa 1. huhtikuuta 2007 klo 1.43 paikallista aikaa.
Tunturi Hopper
Tunturi Hopper on Tunturipyörän valmistama pienipyöräinen mopo. Hopper oli suomalainen kilpailija japanilaisille Suzuki PV:lle ja Honda Monkeylle. Se oli Tunturin näkemys "täydellisestä pienipyöräisestä". Siitä ei kuitenkaan tullut suurta myyntimenestystä.
Hopperin valmistus aloitettiin vuonna 1991 ja lopetettiin samalla kun Tunturi lopetti kaikkien mopojen valmistuksen vuonna 1996, viimeiseksi vuosimalliksi jäi siis 1997.
Hopperissa on Morinin valmistama Franco Moto Morini FM/GS.A moottori, joka on sama kuin Tunturin Tunturi Tiger Air mallissa.
Gísli Súrinpojan saaga
Gísli Súrinpojan saaga ("Gísla saga Súrssonar") kuuluu islantilaisiin saagoihin, ja se kertoo Gísli-nimisen miehen ja tämän suvun vaiheista Islannissa. Saaga on filologisin menetelmin ajoitettu 1220–30-luvuilla kirjoitetuksi.
Saagan keskeiset hahmot ovat mitä luultavimmin historiallisia henkilöitä, vaikkakin ne ovat saaneet vaikutteita ja värittyneet muusta perinteestä; Gísli itse kuoli vuonna 978 tai 979. Saagasta on olemassa kaksi eri versiota: niin sanottu lyhyt, M-versio, ja pitkä, S-versio. Lisäksi on säilynyt katkelmia kolmannesta, B-versiosta. Vanhin S-versio on säilynyt paperikäsikirjoituksissa 1700-luvulta, vanhin M-versio on peräisin 1400-luvulta. Saagan kirjoittaja, kuten saagojen yleensäkin, on anonyymi.
"Gísli Súrinpojan saaga" on ilmestynyt suomeksi 2003 Joonas Aholan kääntämänä ja toimittamana.
Saagan keskeisimmät hahmot ovat Gísli, tämän vaimo Auðr ("Authr"), Gíslin veli Þorkell ("Thorkell") ja lanko Þorgrímr ("Thourgrimr") ja tämän serkku Eyjólfr ("Eijoulfr"). Tarinan alussa Gísli muuttaa perheineen Norjasta Islantiin. Kymmenen Islannissa vietetyn vuoden jälkeen Gísli tappaa lankonsa Þorgrímrin ja päätyy lainsuojattomaksi, henkipatoksi. Gísli onnistuu pakoilla Þorgrímrin murhan kostajia 13 vuoden ajan, kunnes jää kiinni. Gísli taistelee urhoollisesti häntä jäljittäneitä 12 miestä vastaan, kunnes haavoittuu ja syöksyy kalliolta alas kuolemaansa.
Weststellingwerf
Weststellingwerf on kunta Friisinmaan provinssissa, Alankomaissa. Pinta-alaa kunnalla on 228,36 neliökilometriä, josta vettä on 6,21 km². Asukkaita kunnassa on 25 688 (1.2.2008).
Kunta on yksi niistä Friisinmaan kunnista, joissa ei puhuta friisiä; sen sijaan siellä puhutaan stellingwerfsia.
Kunnassa sijaitseva Scherpenzeelin kylä on Uuden Amsterdamin viimeisen kuvernöörin, Peter Stuyvesantin syntymäpaikka.
Asukasluvut 1. tammikuuta 2008:
Chilen Primera División
Primera División ("Primera División del Fútbol Profesional Chileno") on Chilen jalkapallon korkein sarjataso. Sitä organisoi Chilen jalkapalloliitto. Liigan ensimmäinen kausi pelattiin vuonna 1933. Sitä ennen maassa pelattiin paikallisia jalkapallosarjoja. IFFHS on rankannut Chilen tammikuussa 2014 liigan maailman 19:nneksi kovatasoisimmaksi kansalliseksi jalkapalloliigaksi.
Eniten sarjan mestaruuksia ovat voittaneet santiagolaisseurat Colo-Colo, Universidad de Chile ja Universidad Católica.
Kuten monissa muissakin eteläamerikkalaisissa jalkapallosarjoissa, myös Chilen Primera Divisiónin sarjajärjestelmä poikkeaa eurooppalaisesta sarjajärjestelmästä. Ennen vuotta 1997 käytössä oli vastaava sarjajärjestelmä kuin Euroopassakin. Sarjassa pelataan vuosittain kaksi osaa, apertura ja clausura. Näin ollen vuosittain ratkaistaan kaksi mestaria. Sarjasta putoajat ratkaistaan koko vuoden sarjataulukot yhteen laskemalla.
Kauteen 2013 asti apertura pelattiin tammikuusta kesäkuuhun ja clausura heinäkuusta joulukuuhun. Kauden 2013 jälkeen ajanjaksoa muutettiin siten, että apertura pelataan vuoden jälkimmäisellä puoliskolla ja sarjan toinen puolisko pelataan vuoden ensimmäisellä puoliskolla. Näin ollen sarjan ajanjakso kestää kalenterivuoden yli. Siirtymäkaudella 2013 pelattiin vain yksiosainen sarja "(torneo trancision)". Vuonna 2010 maanjäristyksen takia sarjassa ei pelattu kahta osaa.
Sekä aperturan että clausuran voittajat selviytyvät seuraavan kauden Copa Libertadoresiin. Maan kolmannen paikan Copa Libertadoresissa saa clausuran korkeimman pistemäärän saavuttanut joukkue.
Jaakko Korhonen
Jaakko Henrik Korhonen (30. toukokuuta 1890 Käkisalmi, Viipurin lääni – 4. syyskuuta 1935 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja Näyttämöopiston opettaja.
Korhosen teatteriura alkoi Viipurissa maineikkaan Suomalaisen Maaseututeatterin lyhytikäiseksi jääneessä teatterikoulussa. Teatteri kiersi ympäri Suomea, mutta johtajakiistat ja talousvaikeudet ajoivat sen kriisiin. Korhoselle tarjottiin näyttelijän välikirjaa syksyllä 1910. Loppukeväällä 1911 Maaseututeatteri vieraili Tampereella, jolloin Korhonen teki välikirjan Tampereen Teatterin johtajan Pekka Alpon kanssa. Hän palasi Viipuriin syksyllä 1914, ja pari vuotta myöhemmin hänet kutsuttiin Suomen Kansallisteatteriin Helsinkiin.
Kansallisteatterissa Korhonen näytteli muun muassa Henrik Ibsenin näytelmissä "Yhteiskunnan tukipylväät" (ensi-ilta 21. huhtikuuta 1922) ja "Nukkekoti" (ensi-ilta 13. joulukuuta 1930). Kun Korhosen tuleva puoliso Heidi Blåfield sai paikan näyttelijäharjoittelijana Kansallisteatterista vuonna 1921, rakkaus leimahti, ja pari avioitui vuonna 1922. Korhonen ja Blåfield saivat kaksi tytärtä, Marja Kyllikin ja Heidi Elinan. Avioliitto päättyi eroon ennen Korhosen puolison varhaista kuolemaa. Korhosen välit anoppiinsa olivat huonot, mutta lämpenivät Heidi Blåfieldin kuoleman jälkeen.
Jaakko Korhosen elokuvaura alkoi mykkäelokuvan klassikoissa "Nummisuutarit" sekä "Koskenlaskijan morsian" vuonna 1923. Hänen vaimollaan oli naispääosa molemmissa elokuvissa. Vuonna 1931 hän ohjasi ja käsikirjoitti kaksi äänielokuvaa: "Rovastin häämatkat" ja "Aatamin puvussa ja vähän Eevankin". Samana vuonna hän sai ensimmäisen äänielokuvaroolinsa "Tukkipojan morsiamessa". Merkittävin rooli äänielokuvassa Korhosella on vuonna 1935 valmistuneessa "Syntipukissa". Hän näyttelee tavaratalon johtaja Vaaraa, joka iskee silmänsä Ester Toivosen tulkitsemaan tasokkaaseen myyjättäreen Irja Saloon.
1930-luvun alussa Korhonen loukkasi jalkansa näyttämöllä. Polveen kehittyi pahalaatuinen sidekudoksen kasvain sarkooma. Elämänsä viimeiset viikot Korhonen vietti entisten appivanhempiensa luona Mäntässä Pohjois-Pirkanmaalla. Hän kuoli Helsingin Diakonissalaitoksella. "Jaakko-kulta, juna lähtee kohta", sanoi Lydia Blåfield kuolemansairaalle entiselle vävylleen saattaessaan tätä Helsinkiin lähtevälle junalle Korhonen ei halunnut tyttäriään kuolinvuoteensa äärelle, koska halusi varjella äitinsä menettäneitä lapsia uudelta järkytykseltä. Suruviesti saapui Kansallisteatteriin, joka peruutti sen iltaisen näytäntönsä. Korhosen ja Blåfieldin orpotyttärille perustettiin rahasto turvaamaan heidän koulutuksensa.
Heidi Blåfield
Heidi Lydia Blåfield (8. helmikuuta 1900 Mänttä – 21. elokuuta 1931 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja eräs 1920-luvun valovoimaisimpia suomalaisia filmitähtiä. Blåfield näytteli naispääosan kuudessa mykkäelokuvassa ja oli kiinnitettynä myös Suomen Kansallisteatteriiin. Hän menehtyi vain 31-vuotiaana angiinamyrkytykseen.
Heidi Blåfield syntyi Hugo ja Lydia Blåfieldin perheeseen, joka oli 1800-luvun lopussa asettunut Mänttään, pohjoiselle Pirkanmaalle. Varaton aatelismies Hugo Blåfield oli saanut paikan sikäläisen rautatieaseman asemapäällikkönä. Perheessä oli myös viisi muuta lasta: Haidi, Seidi, Saidi, Henrik ja Erik. Jo varhaisessa iässä Heidi Blåfield lähetettiin asumaan Helsinkiin, jossa hän suoritti keskikoulun ja pääsi sen jälkeen ulkoministeriön konttoriapulaiseksi. Vuonna 1921 hän sai paikan näyttelijäharjoittelijana Suomen Kansallisteatterissa. Hänen koenäytäntönsä Elisa Doolittlen roolissa Bernard Shawn näytelmässä "Pygmalion" oli ehdoton menestys. Syksyllä 1923 Heidi Blåfield kiinnitettiin Kansallisteatterin vakituiseen näyttelijäkuntaan. Hänen tuleva aviomiehensä Jaakko Korhonen oli kuulunut samaiseen teatteriin vuodesta 1916. Hääkellot soivat 1922. Nuoripari muutti Helsingin Töölön kaupunginosaan Sallinkadun moderneihin uudisrakennuksiin. He saivat kaksi tytärtä: Marjan ja Heidi Elinan. Avioliitto tuli pian tiensä päähän.
Heidi Blåfieldin elokuvaura alkoi vuonna 1923 valmistuneissa, Erkki Karun ohjaamissa mykkäelokuvan klassikoissa "Nummisuutarit" ja "Koskenlaskijan morsian". Jälkimmäistä kehuttiin aikoinaan Suomen parhaimmaksi elokuvaksi ja se on myyty yli kymmeneen maahan. Blåfieldin filmiura jatkui neljän elokuvan verran, jokaisessa hänellä oli naispääosa. Vuonna 1927 valmistui Lappiin sijoittunut "Noidan kirot", jossa Blåfield tulkitsi Utuniemen Selmaa. Hänen viimeinen elokuvatyönsä oli vuonna 1929 valmistunut, sittemmin tuhoutunut "Juhla meren rannalla".
Keväällä 1931 Heidi Blåfield matkusti Pariisiin opintomatkalle. Kun hän palasi Suomeen, hänellä diagnosoitiin angiinamyrkytys. Lääkärit olivat neuvottomia ja Blåfield menehtyi muutaman päivän kuluttua. Hänet haudattiin Vilppulan hautausmaalle. Blåfield oli näyttelijä Marja Korhosen äiti, näyttelijä Heidi Heralan isoäiti ja 2000-luvulla mallina tunnetuksi tulleen Niina Heralan isoisoäiti.
Oldelamer
Oldelamer (stellingwerfsiksi: "Ooldelaemer", friisiksi: "Aldlemmer") on asutuskeskus Weststellingwerfin kunnassa, Friisinmaalla, Alankomaissa. Se sijaitsee länteen kunnan keskuksesta, Wolvegasta. Asukkaita alueella on 213.
Linnuntietä Oldelamerista on matkaa..
Oldelamerissa toimii muun muassa julkinen peruskoulu ().
Alankomaalainen poliitikko Wesselius Marcus Houwing syntyi Oldelamerissa vuonna 1831.
Munarakkula
Munarakkula () syntyy kypsyvän munasolun ympärille naisen munasarjoissa. Munarakkulan kasvuun vaikuttaa gonadotropiini FSH eli follikkeleita stimuloiva hormoni ja se erittää rakkulahormonia, estrogeeniä. Kuukautiskierron aikana lähtee kypsymään monta munarakkulaa, joista yksi (harvoin useampia) kasvaa kypsäksi Graafin follikkeliksi, ja loput surkastuvat pois. Ovulaation eli munasolun irtoamisen tapahduttua gonadotropiini LH eli luteinisoiva hormoni muuttaa munarakkulan keltarauhaseksi, joka erittää keltarauhashormonia, progesteronia. Naisen kuukautiskierron ensimmäistä vaihetta kutsutaan munarakkulavaiheeksi.
Demolition 23. (albumi)
Demolition 23. on Demolition 23:n ensimmäinen ja ainoa albumi, joka julkaistiin vuonna 1994. Levy ja yhtye on yksi menestyneimmistä, ellei menestynein Hanoi Rocksin hajoamisen jälkeinen albumi, jolla soittavat entiset yhtyeen jäsenet. Levy menestyi hyvin, mutta pian julkaisua seuranneiden kiertueiden jälkeen yhtye käytännössä hajosi alkuvuodesta 1995, kun yhtyeen uudeksi kitaristiksi tullut ex-Hanoi Rocks Nasty Suicide erosi yhtyeestä levyttääkseen sooloalbumin.
Vuonna 1993 ex-Hanoi Rocks-laulaja Michael Monroe halusi kasata yhtyeen, joka tekisi hänelle sooloalbumin. Basistiksi Monroe otti heti ex-Hanoi Rocks basisti Sam Yaffan. Jimmy Clark otettiin rumpuihin ja Jay Hening kitaristiksi. Yhtyeen pohjana oli vuonna 1992 perustettu yhtye "Michael Monroe & Friends", jonka kokoonpano oli ollut Michael Monroe (laulu), Sam Yaffa (bassokitara), Little Steven (kitara) ja Rat Scabies (rummut).
Michael Monroe antoi uudelle vuoden 1993 kokoonpanolle ja sen esikoisalbumille nimen Demolition 23., joka löytyi William Burrougs'n kirjasta "Exterminator". Levy äänitettiin "Power Station Studios"-studiolla New Yorkissa kahdessa viikossa. Miksaajana ja äänittäjänä toimi Ben Fowler. Levy on masteroitu ""Sterling Sound"issa", New Yorkissa. Tuottajana toimi Little Steven. Levy julkaisi alun perin japanilainen "Renegade Nation", ja lisäksi Britanniassa sen julkaisi "Music For Nations".
Tyyliltään levy edustaa punkin ja hard rockin sekoitusta. Kappaleissa voi toki kuulla myös Hanoi Rocksin vaikutuksen. Kappale ""I Wanna Be Loved"" on Johnny Thunders-cover, ""Ain't Nothin' to Do" The Dead Boys-cover ja "Endangered Species" UK Subs-cover. Muuten kappaleen sanoitukset kertovat aikojen muuttumisesta ja ystävien menettämisen surusta. Esimerkiksi kappale ""Hammersmith Palais"" kertoo samannimisestä lontoolaisklubista, 
jossa Hanoi Rocks kävi katsomassa yhtyeitä. Levyn julkaisun aikoihin klubi oli jo suljettu. Kappaleisiin on siis vaikuttanut nostalgia ja havainnot siitä, että asiat ovat muuttuneet eivätkä välttämättä positiivisessa mielessä, eivätkä palaa enää koskaan ennalleen.
Levy on omistettu 3. kesäkuuta 1990 kuolleelle Stiv Batorille. Etukannen kuvan on ottanut Mark Higashino ja takakannen George Du Bose, joka on myös suunnitellut levyn asun. Levyn Demolition 23.-logon on suunnitellut Sam Yaffa, joka toimi levyn taideavustajana ja suunnitteli bändin logon, kun päävastaajana toimivat Monroe ja hänen vaimonsa Jude Wilder.
Nasty Suicide ei soita levyllä, koska hän tuli yhtyeeseen vasta, kun Jay Hening ei päässyt passiongelmien takia Yhdysvalloista kiertueelle Eurooppaan ja Japaniin.
Pantterisäppikala
Pantterisäppikala ("Balistoides conspicillum") on säppikaloihin kuuluva kala.
Pantterisäppikala kasvaa noin 50 cm pitkäksi. Sen vartalo on levymäinen, ja musta-valko-keltainen kuviointi on sivulta katsottuna todella huomiota herättävä. Kuviointi on kuitenkin tarkoituksenmukainen: alhaalta kala sulautuu yläpuolella näkyvään vedenpinnan väreilyyn, kun taas ylhäältä päin se näyttää osalta koralliriuttaa. Leuat ovat voimakkaat ja sopivat simpukankuorien, äyriäisten ja merisiilien murskaamiseen.
Pantterisäppikala elää luonnossa Indopasifisella merialueella.
Pantterisäppikala on lihansyöjä, jonka sanotaan puraisevan mitä vain – jopa pumpun johtoja. Siksi sitä ei voi pitää pienempien kalojen tai selkärangattomien seurassa. Myös akvaarion sisustus on tehtävä järeäksi.
Pantterisäppikala syö lihapitoista ravintoa: simpukoita, äyriäisiä, koralleja, jopa merisiilejä.
Mod DB
Mod Database, tai Mod DB, on tietokonepelien modeihin ja pelien modaamiseen liittyvä Internet-sivusto.
ModDB:een perusti Scott "INtense!" Reismanis vuonna 2002, jonka jälkeen se nopeasti levisi ja kasvoi luokkansa suurimmaksi sivustoksi internetissä. Sivustoa pitää yllä DesuraNET.
Levitation
Levitation on Hawkwindin albumi vuodelta 1980.
"Levitation" oli ensimmäisiä albumeja, jotka on nauhoitettu digitaalista teknologiaa käyttäen. Albumin teon aikaan Roundhouse-studiolle oli Bronze-yhtiö hankkinut uuden digitaalisen studiolaitteiston. Nauhoitusten alkaessa kokoonpano oli sama kuin edeltävällä "Live Seventy Nine"-albumilla (Dave Brock, Huw Lloyd Langton, Harvey Bainbridge, Tim Blake ja Simon King).
Rumpali Simon King lähti yhtyeestä albumin levytyksen loppuvaiheissa henkilökohtaisten ongelmien vuoksi. King kertoi jälkeenpäin että hänen alkoholin käyttönsä oli pahentunut levytyksen aikoihin ja hänen täytyi lähteä yhtyeestä saadakseen henkilökohtaiset asiansa kuntoon. Kingin tilalle tuli Cream-yhtyeestä tuttu rumpali Ginger Baker, joka soitti rummut levylle uudestaan ja jäi myös varsinaiseksi jäseneksi yhtyeeseen. Yhteys Bakeriin oli saatu Huw Lloyd Langtonin vaimon kautta, joka työskenteli Bakerin manageritoimistossa.
Musiikillisesti albumi jatkaa edellisen levyn heavy rock-tyylistä suuntausta, tosin myös melodisiakin kappaleita on, ja myös syntetisaattoreita käytetään kohtalaisesti. Albumi sisältää myös neljä instrumentaalia ("Psychosis", "World Of Tiers", "Prelude" ja "Space Chase"). Instrumentaalien runsaampi määrä johtunee vokalisti-lyyrikko Robert Calvertin poistumisesta yhtyeestä, joten varsinaista sanoittajaa ei yhtyeen piiristä löytynyt.
Albumin tunnetuimmat kappaleet ovat Brockin säveltämät "Levitation", "Motorway City" ja singlenäkin julkaistu "Who's Gonna Win The War". Kappaleita esitettiin livenä jo vuoden 1979 kiertueella ennen varsinaisia studionauhoituksia ja ne ovat ajan myötä nousseet yhtyeen klassikoihin kuuluviksi kappaleiksi.
"Levitation" menestyi hyvin Britannian albumilistalla nousten top-20:n tuntumaan. Hawkwind lähti promotoimaan albumia vuoden 1980 loppuajaksi yhteensä 44 konserttia sisältävälle Britannian kiertueelle. Kahdeksan konsertin jälkeen Tim Blake erosi yhtyeestä erimielisyyksien takia . Hänen tilalleen kiertueen loppuajaksi tuli Keith Hale. Seuraavan vuoden alkupuolella Ginger Baker ja Hale erotettiin yhtyeestä. Baker oli tavannut kiertueen aikana vanhan Cream-basistin Jack Brucen ja hän taivutteli Halen kanssa Dave Brockia erottamaan Harvey Bainbridge ja ottamaan Bruce tämän tilalle. Brock ei tähän suostunut ja Baker ja Hale saivat lähteä. Baker totesi myöhemmin, kuinka "maailman huonoin basisti syrjäytti maailman parhaan rumpalin". Bakerin persoona oli aiheuttanut muutenkin vaikeuksia yhtyeen sisäpiirissä ja hän vei myös yhtyeen huomiota lehdistössä, jossa yhtyettä oli alettu kutsua nimellä "Ginger Baker's Hawkwind".
"Levitation" jäi myös Hawkwindin viimeiseksi levyksi Bronze-merkillä. Brock olisi halunnut julkaista live-materiaalia sisältävän albumin, mutta levy-yhtiössä ei haluttu panostaa live-albumeihin. Pian tämän jälkeen Bronze julkaisi kuitenkin Motörheadin livealbumin ja tästä pettyneenä Brock ja Hawkwind jättivät Bronze Recordsin. Levitation-kiertueen livenauhoituksia julkaistiin myöhemmin "Zones"- ja "This Is Hawkwind Do Not Panic"-albumeilla sekä "Levitation"-albumin remasteroidulla painoksella (Atomhenge). CD 1:
CD 2:CD 3:
Väliaivot
Väliaivot () ovat yksi aivojen ja aivorungon osa. Ne ovat isoaivojen peitossa. Talamuksen avulla ne kytkevät aistinelimistä aksoneita pitkin tulleita impulsseja oikeille aivokuoren aistinalueille, hajurataa lukuun ottamatta. Väliaivojen pohjaan kuuluu myös hypotalamus, joka ohjaa muun muassa aivolisäkkeen toimintaa, unta, nälkää, janoa, lämmönsäätelyä ja hormonaalista säätelyä. Väliaivojen yläosaan puolestaan liittyy käpylisäke eli käpyrauhanen.
Kristadelfialaiset
Kristadelfialaiset ("Christadelphians", 'Kristuksen veljet ja sisaret') ovat kristinuskon suuntaus, joka hylkää kolminaisuusopin. Sen on perustanut tohtori John Thomas 1800-luvulla Yhdysvalloissa. Riippumattomien arvioiden mukaan kristadelfialaisia on ympäri maailman noin 50 000.Kristadelfialaiset kokoontuvat säännöllisesti leivän murtamisen seremoniaan muistellakseen Jeesuksen kuolemaa. He pitävät myös kotikokouksia ja tapaavat pienissä saleissa. Heidän jumalanpalveluksensa ovat yksinkertaisia ja pyrkivät jäljentämään ensimmäisen vuosisadan kristillisyyttä. Kristadelfialaisilla ei ole keskushallintoa, vaan jokainen seurakunta (ekklesia) on autonominen. Yhteisö on tuottanut noin tuhat eri julkaisua.
Kristadelfialaisilla on pitkä historia aseistakieltäytyjinä.
Dreamspace
Dreamspace on Stratovariuksen kolmas, vuonna 1994 julkaistu albumi. Kappaleiden ja sanoitusten aiheet olivat muuttuneet jyrkästi, jos niitä verrataan kahteen aikaisempaan albumiin. "Dreamspace" on myös Stratovariuksen albumeista viimeinen, jolla laulaa kitaristi Timo Tolkki. Basisti Jari Kainulainen liittyi yhtyeeseen kun noin 70 prosenttia albumin materiaalista oli jo nauhoitettu. Kainulaisen soittoa kuultiin lopulta viidessä kappaleessa. Rumpali Tuomo Lassila loukkasi kätensä albumin nauhoitusten aikana, eikä pystynyt soittamaan rumpuja 8 viikkoon. Loput rummut albumille soitti Sami Kuoppamäki.
Sävellykset ja sanoitukset: Timo Tolkki, ellei toisin mainita.
Ultimaatumi
Ultimaatumi (, viimeinen) eli uhkavaatimus on varsinkin valtion toiselle valtiolle esittämä vaatimus, jota tehostetaan määräämällä aikaraja sen täyttämiseen ja uhkaus seurauksesta, jos vaatimukseen ei suostuta. Yleensä ultimaatumi on pitkällisen kiistan huipentuma. Diplomatiassa ultimaatumia seuraa yleensä ilmoitus talous- tai kauppapakotteista, sotilaallisen iskun uhasta tai sodanjulistus.
The Times of India
The Times of India (monesti käytetään vain lyhennettä TOI) on yksi Intian johtavista sanomalehdistä. Se on levikiltään Intian ja maailman suurin päivittäin ilmestyvä englanninkielinen sanomalehti. Sitä myytiin vuoden 2016 toisella puoliskolla keskimäärin 3,185 miljoonaa kappaletta päivittäin. Broadsheet-koossa julkaistulla sanomalehdellä oli vuoden 2014 arvion mukaan päivittäin keskimäärin 7,590 miljoonaa lukijaa. Saman kustantajan The Economic Times on maailman toiseksi luetuin päivittäin julkaistu talouselämän sanomalehti. Lehtiä kustantaa Bennett, Coleman & Co. (BCCL), joka tunnetaan myös nimellä The Times (of India) Group.
Lehti perustettiin 3. marraskuuta 1838 nimellä "The Bombay Times and Journal of Commerce" ja se oli suunnattu Länsi-Intian brittiläisille asukkaille. The Bombay Times and Journal of Commerce -lehteä julkaistiin sunnuntaisin ja keskiviikkoisin. Lehti sisälsi uutisia Euroopasta, Amerikasta ja Intiasta, ja sitä toimitettiin Intian ja Euroopan välillä säännöllisten höyrylaivareittien avulla. 1860 lehteä alettiin julkaista joka päivä ja vuotta myöhemmin 1861 se otti käyttöön nykyisen nimensä. 1800-luvulla lehdellä oli 800 työntekijää ja suuri levikki Intiassa ja Euroopassa. Alun perin lehti oli brittien omistama ja valvoma. Viimeinen brittiläinen päätoimittaja Ivor S. Jehu erosi tehtävästään vuonna 1950.
Wiedenborstel
Wiedenborstel on kunta Schleswig-Holsteinissa Saksassa. Se on asukasluvultaan Saksan pienin kunta, siellä asuu vain 5 asukasta . Kaikki kunnan asukkaat kuuluvat samaan perheeseen. Kunnan pinta-ala on 4,68 km². Kunnalla ei ole vaakunaa, mutta sillä on kylläkin oma pormestari. Kunta sijaitsee kohtalaisen lähellä Hampurin kaupunkia.
Game Boy Camera
Game Boy Camera (Japanissa Pocket Camera) on Nintendon vuonna 1998 julkaisema lisälaite Game Boy -pelikonsolille. Game Boy Camera on Game Boyhin kytkettävä digikamera, jolla pystyy ottamaan mustavalkosävyisiä, usein rakeisia valokuvia. Kameralla otetut valokuvat pystyy tulostamaan Game Boy Printer -lisälaitteella, joka käyttää kuumuuden kanssa reagoivaa paperia. Game Boy Cameraa saa neljässä värissä (keltainen, punainen, sininen ja vihreä), mutta laitteesta julkaistiin myös kultainen versio "" -pelin julkaisun yhteydessä. Kultaisen kameran erikoisuutena muihin väriversioihin verrattuna ovat erilaiset ”leimasimet” kuvankäsittelyä varten. Game Boy Cameraa ja Game Boy Printeriä markkinoitiin pääasiassa lapsille.
Game Boy Cameran ohjelmiston suunnitteli Game Freak. Sen vuoksi Game Freakin kehittämiä Pokémon-hahmoja esiintyy leimoissa, joilla valokuvia voi pelissä koristella. Ohjelmistossa on runsaasti viitteitä muihinkin Nintendon tuotteisiin.
Heinäkuussa 2003 Nintendo Power -lehdessä mainittiin uutinen, jonka mukaan Nintendo suunnitteli julkaisevansa Game Boy Advancelle Game Boy Cameran seuraajan nimeltä GameEye. GameEyellä olisi voinut ottaa värivalokuvia, ja sen olisi voinut kytkeä linkkikaapelilla Nintendo GameCuben kanssa. Laitetta ei kuitenkaan koskaan julkaistu.Game Boy Cameran mukana tulevat minipelit:
Shoot sisältää seuraavat valinnat:
Game Face -pelissä otettu kuva ilmestyy ainakin kerran jokaisessa Game Boy Cameran pelissä, yleensä päähahmoksi.
Play on sisäänrakennettu "Space Fever II" -peli. Alussa ilmestyy 2 avaruusalusta. Toinen niistä vie pelaajan Trippy-H -sekvensseriin, jossa voi miksata ääniä ja luuppeja sekä tehdä yksinkertaisia chiptuneja. Toinen alus vie pelaajan pelaamaan Game & Watch -peli Ballia, johon pääsee myös Shootin kautta. Jos pelissä pääsee riittävän pitkälle, kolmas avaruusalus ilmestyy ja vie pelaajan minipeliin "Run! Run! Run!".View sisältää seuraavat valinnat:
Seuraavat valinnat ovat käytettävissä, kun "selectiä" painetaan päävalikossa:
Seuraavat valinnat ovat käytettävissä, kun "startia" painetaan päävalikossa:
Ivan Paskevitš
Ivan Fjodorovitš Paskevitš (; 19. toukokuuta 1782 Poltava –1. helmikuuta 1856 Varsova) oli venäläinen sotamarsalkka, Varsovan ruhtinas ja Jerevanin kreivi. Paskevitš toimi Puolan käskynhaltijana sen jälkeen, kun hän oli kukistanut raa’asti maassa vuonna 1831 nousseen kapinan. Hän aiheutti tappion myös Unkarin kapinallisille 1849 johtaessaan venäläisistä koostunutta sotajoukkoa.
Paskevitš osallistui Napoleonia vastaan käytyihin sotiin ja oli mukana taisteluissa Persiaa (1826–1828) sekä Turkkia (1828–1829) vastaan. Krimin sodassa hän toimi ylipäällikkönä Tonavan armeijassa.
Paskevitš osti nykyisen Valko-Venäjän Homelissa sijaitsevan palatsin Ivan Rumjantsevilta ja kehitti palatsialuetta merkittävästi. Hän esimerkiksi laajensi palatsia vuosina 1837-48 siihen liittyvällä tornirakennuksella (Rumjantsevien ja Paskevitšien palatsi). Palatsin puistoalueelle rakennettiin 1889 Paskevitšien kappeli, jonne suvun jäseniä on myös haudattu.
Ami Varjotie
Ami varjotie (s. 1947 Keuruu) on suomalainen laulaja, joka on ollut Korsuorkesterissa vuodesta 2002. Hän teki yhden pitkäsoiton Selecta levymerkille vuonna 1991.
Arvi Lahtinen
Arvid Henrik (Arvi Heikki) Lahtinen (31. elokuuta 1877 Alavus – 19. maaliskuuta 1949 Imatra) oli urkuri, opettaja ja yksi Suomen ensimmäisistä kansanedustajista. Lahtinen toimi eduskunnassa SDP:n ryhmässä vuosina 1907–1909. Hänet valittiin kansanedustajaksi Pohjois-Karjalasta.
Kansakoulunopettajaksi Lahtinen valmistui Sortavalan seminaarista 1902. Kansakoulunopettajana hän aloitti Soinissa samana vuonna. Sortokauden takia hän jättäytyi pois opettajan toimesta vuosiksi 1903–1904. Tuona aikana hän kävi Helsingin lukkari- ja urkurikoulun. Urkurina Lahtinen oli työskennellyt Sortavalan kaupunkiseurakunnassa jo 1901–1902.
Kansakoulunopettajan ura jatkui Ilomantsissa 1904–1911, Viipurin maalaiskunnassa 1911–1918, Kymissä 1920–1921, Tuusulassa 1922–1941 ja vielä Aurassa ja Kaarinassa 1941–1945. Musiikkikin mahtui Lahtisen uraan: hän toimi Ilomantsin seurakunnan Kellokosken kirkon kanttoreina. Musiikkia hän opetti Kotkan kansanopistossa 1921, Tornion alakouluseminaarissa 1921–1922 ja Tuusulan kansanopistossa 1924–1925 ja 1926–1927.
Lahtinen oli naimisissa Alma Lyydia Luostarisen kanssa vuodesta 1904 alkaen.
Päivän Tunnussana
Päivän Tunnussana on pieni kirjanen, joka ilmestyy vuosittain ja joka sisältää vuoden jokaiselle päivälle kaksi raamatunlausetta ja raamatunlukuohjelman. Kirjanen alkoi ilmestyä alun perin Herrnhutissa Saksassa vuonna 1731 ja siellä se kootaan edelleen. Tunnusanan "isänä" pidetään Herrnhutin veljesseurakunnan perustajaa Nikolaus Ludwig von Zinzendorfia.
Suomeksi kirjanen alkoi ilmestyä vuonna 1905, ja suomenkielinen painos on nykyisin noin 70 000 kpl. Kirjasta kustantaa Suomessa Karjalan Evankelinen Seura. Kirjanen ilmestyy kaikkiaan yli 50 kielellä, ja suomenkielinen painos on toiseksi suurin saksankielisen painoksen jälkeen.
The Top
The Top on brittiläisen The Cure -yhtyeen viides studioalbumi, joka ilmestyi vuonna 1984. Levy on lähes Robert Smithin soololevy, sillä hän soittaa levyllä rumpuja lukuun ottamatta lähes kaiken musiikin. Levyn kannet väittävät siitä huolimatta, että levyllä soittaa kokonainen yhtye. Levyltä julkaistiin yksi single, ”The Caterpillar”, jonka B-puolella oli kaksi kappaletta: ”Throw Your Foot” ja ”Happy the Man”.
Levy julkaistiin uudelleen vuonna 2006, remasteroituna kahden CD:n versiona. Toinen levy sisältää ennen julkaisemattomia demoja levyn teon ajalta.
Randy California
Randy California (oik. Randy Craig Wolfe, 20. helmikuuta 1951 – 2. tammikuuta 1997) oli yhdysvaltalainen rockmuusikko, kitaristi, säveltäjä, sanoittaja, tuottaja ja Spirit-yhtyeen alkuperäisjäsen.
Vuonna 1966 teini-ikäinen Randy California soitti kolmen kuukauden ajan tuolloin vielä tuntemattoman Jimi Hendrixin kanssa tämän yhtyeessä The Blue Flames. Randyn taiteilijanimi on tiettävästi Hendrixin keksimä erotukseksi toisesta samassa yhtyeessä soittaneesta Randysta (Randy "Texas"). Sittemmin Randy Californiasta tuli yksi 1970-luvun "uutena Hendrixinä" mainituista kitaransoittajista.
Randy California sai 45-vuotiaana surmansa Havaijilla surffaustapaturman yhteydessä pelastaessaan poikaansa.
Happily Ever After
Happily Ever After on kokoelmalevy, jolle on yhdistetty The Curen albumit "Seventeen Seconds" ja "Faith". Se julkaistiin vain Yhdysvalloissa vuonna 1981.
Energiajäte
Energiajäte tai entiseltä nimeltään energiajae on sekajätteestä lajiteltua jätettä, josta voimalaitoksessa polttamalla saadaan lämpöä ja sähköä. Energiajätteen keräyksellä on suora vaikutus ympäristökuormituksen vähenemiseen, sillä kaatopaikkajätteen määrä vähenee ja energiaa tuotetaan kierrätetystä aineesta.
Aikaisemmin energiajätettä ei kerätty suoraan, vaan se lajiteltiin REF-polttoaineeksi erillisissä jätteenkäsittelylaitoksissa. Nykyään energiajätteeksi luetaankin nimenomaan jäte, joka on lajiteltu sen syntypaikalla (esimerkiksi kotitaloudet, teollisuus yms) ja sitä kerätään monissa jätteenkeräyspisteissä muiden kierrätettävien materiaalien tavoin.
Energiajätteeksi sopivatkin monet materiaalit, joita ei enää muuten voi kierrättää, esimerkiksi lähes kaikki muovit (pussit, astiat, styrox yms.). Energiajätteeksi ei kuitenkaan kelpaa PVC-muovi (muovitunnus 03), sillä sen sisältämä kloori tuottaa palaessaan myrkyllisiä klooriyhdisteitä sekä aiheuttaa korroosiota voimalaitosten polttokattiloissa. PVC-muovia on muun muassa kansioissa, keinonahassa, kaapeleissa ja letkuissa.
Muovien kierrättäminen materiaalina on hankalaa, sillä muovilaatuja on useita ja kuluttajan on vaikea erottaa niitä toisistaan. Muovilla on kuitenkin hyvä lämpöarvo ja muihin polttoaineisiin yhdistettynä sitä voidaan käyttää energiatuotantoon. Hyödynnettäessä muovi energiana voidaan vähentää ulkomaisen, uusiutumattoman energian kuten öljyn ja kivihiilen tuontia. Muovien polttamisessa muodostuu kuitenkin hiilidioksidi- ja muita kasvihuonekaasupäästöjä. Muovi luetaan fossiilisiin polttoaineisiin, koska sitä tuotetaan pääasiassa öljystä tällä hetkellä.
Kaksoisveturi
Kaksoisveturi oli etupäässä saksalaisten käyttämä kapearaiteinen höyryveturityyppi.
Veturi oli rakennettu kahdesta kolmeakselisesta tankkiveturista poistamalla hytin takaosa ja liittämällä veturit hyttien takareunasta yhteen; väliin sijoitettiin polttoainetila. Tällaista veturia ei tarvinnut kääntää, ja se pystyi yksinään vetämään raskaitakin junia; kuusiakselisuuden ja keskelle osuvan pitkän akselivälin johdosta sen akselipaino oli tosiasiassa pieni hankauspainoon nähden, eli veturilla saattoi ajaa kevytrakenteisillakin, ns. tukemattomilla radoilla, joilla ei kiskojen ja pölkkyjen tukena ollut sorakerrosta; tämä oli erityisen tärkeätä nopeasti rakennetuilla sotilasradoilla. Tukemattomilla radoilla ajokyvystä tulikin saksalaisten kapearaiteisten sotilasveturien tietynlainen tyyppiominaisuus aina toiseen maailmansotaan asti; mm. Hyrynsalmen - Kuusamon kenttäradan veturit olivat kaikki tukemattomalla radalla ajamaan pystyviä.
Kaksoisvetureiden huomattavin valmistaja oli saksalainen Henschel-metallitehdas. Veturityyppi hävisi ensimmäisen maailmansodan jälkeen käytöstä; vetureita kummitteli kuitenkin vielä vuosikymmenien ajan teollisuusradoilla tavallisiksi vetureiksi muutettuina.
Yhtään kokonaista kaksoisveturia ei Suomessa ole ollut, mutta oletettavasti yhden tällaisen veturin toinen kattila on palvellut Suomessa Ojakkalan-Olkkalan rautatiellä nelosveturin kattilana; tieto ei kuitenkaan ole varma.
John Barnes (jalkapalloilija)
John Barnes MBE (s. 7. marraskuuta 1963) on jamaikalaissyntyinen englantilainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja.
Jamaikalta Englantiin muuttanut Barnes edusti junioriaikoinaan Sudbury Courtia. Watfordin kiinnostuksen herättänyt Barnes sai seuralta näyttöpaikan reserviottelussa. Barnes käytti tilaisuutensa hyväksi ja sopimus Watfordin kanssa syntyi 14. heinäkuuta 1981.
Ensiesityksensä Watfordissa Barnes teki 5. syyskuuta 1981 ollessaan 17-vuotias. Vasta muutama vuosi sitten 4. divisioonassa ollut Graham Taylorin valmentama Watford nousi Englannin pääsarjaan ja kaikkien yllätykseksi pääsi kaudella 1983/84 FA Cupin loppuotteluun, jossa Everton oli kuitenkin parempi numeroin 2–0. Englannin maajoukkueen valmentajan Bobby Robsonin Barnes vakuutti viimeistään UEFA Cupissa, jossa Barnes esiintyi edukseen.
Kaikki pelit lukuun ottaen yhteensä 292 ottelua Watfordissa pelannut ja 83 maalia tehnyt Barnes siirtyi 9. kesäkuuta 1987 Liverpooliin 900 000 punnalla. Liverpoolin yhden historian vaarallisimmista hyökkäyslinjoista yhdessä Kenny Dalglishin, Peter Beardsleyn, John Aldridgen ja Ian Rushin kanssa muodostanut Barnes pelasi ensi kerran punaisten paidassa Highburylla 15. elokuuta 1987 2–1-voitto-ottelussa Arsenalia vastaan. Vuoteen 1997 saakka Liverpoolissa pelannut Barnes voitti seurassa kaksi liigamestaruutta, Charity Shieldin kolmesti, FA Cupin kaudella 1988/89 ja liigacupin kaudella 1994/95.
Myöhemmin urallaan Barnes edusti vielä Newcastle Unitedia ja Charlton Athleticia.
Englannin maajoukkueessa Barnes esiintyi vuosien 1983 ja 1995 välillä 79 kertaa tehden 11 maalia. Hän edusti maataan vuosien 1986 ja 1990 MM-kisoissa ja 1988 EM-kisoissa.
2. sijat
Voitot
2. sijat
2. sijat
Barnesin ura valmentajana ei toistaiseksi ole ollut yhtä hohdokas kuin hänen pelaajauransa. Barnes sai tulikasteensa päävalmentajan kovassa paikassa, kun hän nousi kesäkuussa 1999 Jozef Venglošin seuraajaksi skottiseura Celticin peräsimeen. Barnesin ura seurassa, jonka urheilutoimenjohtajana toimi tuolloin Kenny Dalglish, jäi lyhyeksi. Celticin kärsittyä tappion Invernessille Skotlannin Cupissa helmikuussa 2000 Barnes sai lähteä seurasta.
Kesti yli kahdeksan vuotta ennen kuin Barnes palasi valmennustehtäviin. Syyskuussa 2008 Barnes siirtyi Jamaikan jalkapallomaajoukkueen päävalmentajaksi. Barnesin pesti Jamaikalla jäi kuitenkin vajaan vuoden mittaiseksi, sillä hän erosi tehtävistään kesäkuussa 2009. Eron taustalla oli Jamaikan karsiutuminen 2010 MM-kisoista ja fanien esittämä raju kritiikki.
Pian Jamaikalta lähtönsä jälkeen Barnes siirtyi Englannin ykkösliigassa pelaavan Tranmere Roversin päävalmentajaksi. Barnes sai potkut lokakuussa 2009 Tranmeren voitettua vain kaksi kauden 11 ensimmäisestä ottelusta.
Kaksikäyttötuote
Kaksikäyttötuote tarkoittaa tuotetta tai palvelua, jota voidaan käyttää sekä siviilikäytössä että mahdollisesti edistämään joukkotuhoaseiden kehitystä tai muun sotilaallisen toimintakyvyn parantamista.
Kaksikäyttötuotteiden vienti Suomesta on luvanvaraista. Vientiluvan myöntää hakemuksesta Ulkoministeriö.
Esimerkki kaksikäyttötuotteesta on taajuusmuuttaja.
Ulkoasiainministeriö: Kaksikäyttötuotteiden vienti
Säveltapailu
Säveltapailu on nuotinlukutaitoa ja kuuloon pohjautuvaa musiikin omaksumista kehittämään pyrkivien pedagogisten menetelmien kokonaisuus.
Säveltapailun harjoittamisen tavoitteena on parantaa nuotinlukutaitoa siten, että instrumentteja käyttämättä olisi mahdollista käsittää sävellyksen muotorakenne, tyyli ja se, miltä teos kuulostaa. Sävellys olisi ymmärrettävä ilman nuottien apua yhtä hyvin kuin nuoteista sitä seuraamallakin.
Oppiaineena säveltapailu korostaa nuotinlukuun, rytmioppiin, musiikilliseen muistiin ja sävellyksen harmonisen rakenteen ja muotojen tutkimiseen liittyviä harjoitteita. Säveltapailussa pyritään muun muassa laulamaan suoraan nuoteista, tuottamaan rytmejä ja niiden yhdistelmiä kuultavaan muotoon luetusta muodosta, sekä analysoimaan ja numeroimaan sointusarjoja ja -jaksoja. Myös sävellyksen muotoyksikköjä ja harmonisia tapahtumia pyritään analysoimaan.
Pisimmät säveltapailuperinteet liittyvät nuotinlukuun, joka oli mukana jo Guido Arezzolaisen 1000-luvulla kehittämässä solmisaatio-opissa. Arezzolaisen menetelmään perustuen erityisesti 1800-luvulla kehitettiin erilaisia uusia menetelmiä, kuten englantilaisen John Curwenin "tonic sol-fa" -menetelmä ja sitä vastaava saksalainen "Tonika-do". Näitä menetelmiä edustavat relatiivista eli suhteellista solmisaatiota. 1900-luvulla niistä soveltaen kehittyi edelleen niin sanottu "Kodály"-menetelmä.
Kielellinen käänne
Kielellinen käänne viittaa länsimaisessa filosofiassa 1900-luvulla tapahtuneeseen muutokseen, jossa keskeistä oli filosofian ja sen seurauksena myös muiden humanististen tutkimusalojen huomion kiinnittyminen kieleen todellisuuskäsityksiä muovaavana tekijänä. On puhuttu myös "retorisesta käänteestä" tai "lingvistisestä käänteestä".
Ludwig Wittgensteinia voidaan pitää keskeisenä kielellisen käänteen taustatekijänä. Hänen varhaisajattelussaan filosofiset ongelmat ovat seurausta kielen logiikan väärinymmärtämisestä, ja myöhäisajattelussaan puolestaan eri kielipelien sekoittamisesta.
Kielelliseen käänteeseen yhdistetään hyvin erilaisia liikkeitä. Termi tuli tunnetuksi ennen kaikkea analyyttisessä perinteessä vaikuttaneen Richard Rortyn vuonna 1967 toimittaman teoksen "The Linguistic Turn: Essays in Philosophical Method" myötä.
Johann Georg Hamann ja Wilhelm von Humboldt olivat omassa kielifilosofiassaan painottaneet hyvin eri tavalla sitä, ettei kieli ole läpinäkyvä väline. Analyyttinen filosofia ei kuitenkaan ole sukua tälle perinteelle.
1970-luvulla ihmistieteiden piirissä alettiin korostaa kielen merkitystä todellisuuden muodostamisessa. Näiden tieteiden kielelliseen käänteeseen vaikuttivat ennen kaikkea strukturalismi ja jälkistrukturalismi. Merkittäviä ajattelijoita ovat olleet muun muassa Judith Butler, Luce Irigaray, Julia Kristeva ja Jacques Derrida.
Näkemys, jonka mukaan kieli muodostaa todellisuuden, on arkijärjen ja länsimaisen filosofian perinteen valtavirran vastainen. 
Strukturalismin perustaja Ferdinand de Saussure sanoi, etteivät merkitysten erot voi olla olemassa itsenäisinä äänteiden eroista. Erot merkitysten välillä strukturoivat eli muovaavat havaintojamme. Ihmiset eivät tunnistaisi yksinkertaista tuolia tuoliksi, elleivät he erota ”tuolin” merkitystä esimerkiksi ”penkistä”. Siksi kieli on strukturalistien mukaan kaiken sen ehtona, mitä ihmiset voivat tietää todellisuudesta.
Spec
SPEC on järjestö, joka tuottaa tietokoneiden nopeustestiohjelmia.
"SPEC"in tekemät testit tyypillisesti toimivat usealla eri alustalla ja ne toimitetaan lähdekoodeina eikä valmiina ohjelmina, mikä mahdollistaa vertailun eri suoritinarkkitehtuureja käyttävien tietokoneiden kesken.
Seurauksena täsä on myös se, että ne mittaavat merkittävissä määrin myös ohjelmointikielen kääntäjän eikä vain itse tietokoneen suorituskykyä.
Tunnetuin "SPEC"in julkaisema testi on "SPECcpu" joka koostuu kokonaislukusuorituskykyä mittaavasta "SPECint"istä sekä liukulukusuorituskykyä mittaavasta "SPECfp"stä.
SPECin julkaisemat testit koostuvat useista eri osatesteistä, joiden tulos yhdistetään lopulliseksi pistemääräksi geometrisellä keskiarvolla. Syynä geometrisen keskiarvon käyttöön on se, että näin testien välinen painotus säilyy samanlaisena riippumatta siinä, mikä niiden suoritusaika on; yksi todella hyvin tai todella huonosti mennyt testi ei pääse dominoimaan tulosta kuten kävisi aritmeettisella tai harmonisella keskiarvolla.
SPECcpu on arvostetuin testi yritysmaailman puolella tietokoneiden prosessoreiden suorituskykyä mitattaessa.
SPECcpu-testeistä on tullut useita eri versioita, keskimäärin noin viiden vuoden välein, koska tietokoneilla ajettavat ohjelmat ovat muuttuneet ja prosessoitavien datojen koot ovat kasvaneet eivätkä vanhat versiot testeistä enää ole vastanneet tosielämän suorituskykyä riittävän hyvin. Tuorein version on vuonna 2006 julkaistu SPECcpu2006.
SPECcpun testien perusversiot eivät hyödynnä useaan prosessoriydintä vaan mittaavat vain yhden prosessoriytimen nopeutta.
SPECint koostuu useasta eri tosimaailman koodeihin perustuvasta osatestistä, jotka eivät käytä liukulukuja. Osatestejä on mm. tiedon pakkauksesta, ohjelmointikielen kääntämisestä ja tulkkaamisesta sekä pelien tekoälyistä.
SPECfp koostuu useasta eri tosimaailman koodeihin perustuvasta osatestistä, joissa pääpaino on liukulukulaskennalla.
Suurin osa osatesteistä koostuu erilaisista tieteellisen laskennan sovelluksista.
SPECfp-testiä on arvosteltu siitä, että jotkut laitevalmistajat (mm. Sun Microsystems) ovat onnistuneet kehittämään kääntäjiinsä optimointeja, jotka parantavat selvästi tulosta jossain tietyssä SPECfpn osatestissä mutteivät auta juuri muiden ohjelmakoodien ajamisessa.
Toinen arvostelun aihe SPECfpssä on ollut että sen joidenkin versioiden käyttämän datan määrä on ollut jossain määrin keinotekoisesti ja epäluonnollisesti valittu ja muistikaistan ja välimuistin vaikutus suorituskykyyn on siten painottunut hiukan eri tavalla kuin tosielämässä.
SPECint- ja SPECint-testeistä on myös versiot SPECint_rate ja SPECfp_rate joissa ajetaan useaa SPECint- ja SPECfp-testiä rinnakkain koneen eri suorittimilla usean prosessorin suorituskyvyn laskemiseen.
Viewperf mittaa tietokoneen suorituskykyä 3d-mallinnuksessa
SPECjvm mittaa tietokoneen suorituskykyä Java-kielen tavukoodia ajattaessa.
Visa Salojärvi
Visa Salojärvi (s. 30. joulukuuta 1952, Helsinki) on suomalainen meteorologi. Salojärvi on ollut 1. tammikuuta 2000 alkaen Foreca Oy:n palveluksessa ja toimii meteorologina MTV3-kanavalla. Sitä ennen hän oli pitkään Ilmatieteen laitoksen palveluksessa. Hän asuu Tuusulan Rusutjärvellä. Salojärvi jäi eläkkeelle Forecasta vuoden 2016 alussa. TV-työstä hän jäi eläkkeelle juhannuksen jälkeisenä sunnuntaina 26. kesäkuuta 2016 MTV3:n Kymmenen uutisissa. Salojärvi työskenteli sään parissa noin 40 vuotta.
Ashigaru
Ashigaru () eli kevyt jalkaväkisotilas oli samuraijärjestelmän alin luokka. Luokassa arvoasteita oli 10-15 vaihdellen eri klaanien tai läänitysten välillä. Nimensä mukaisesti ashigaru oli jalkaisin sotiva, yleensä salkoasetta käyttävä samurai, joita käytettiin suurina esimerkiksi keihäsosastoina ("yari"). Ashigarujen haarniskointi olikin yleensä hyvin kevyt, ja koostui lähinnä kevyestä kypärästä ("jingasa") ja kyrassista ("dó") sekä taisteluhansikkaista ("kote").
Monet ashigarut saattoivat olla Taistelevien valtakuntien ("Sengoku jidai") aikana talonpojista maata omistaviksi sotureiksi ylennettyjä ("ji-samurai")ta. Tokugawa shōgunaatin tultua valtaan yhteiskuntajärjestelmä jäädytettiin eikä säätykierto ollut käytännössä enää mahdollinen.
Sana "ashigaru" tarkoittaa suomeksi "kevyttä jalkamiestä", ja koostuu "jalkaa" ("ashi") ja "kevyttä ("garui") tarkoittavista kanji-merkeistä.
Paavo Salmensuu
Paavo Salmensuu (s. 22. marraskuuta 1926 Joensuu) oli Suomen ensimmäinen televisiometeorologi. Hän esiintyi vuosina 1958-1964 Sääruudussa, ja hänen "tavaramerkikseen" muodostui se, että hän osoitteli sääkarttoja piipunvarrella. Hän osallistui myös piipunpolton SM-kisoihin. Salmensuu oli aluksi Ilmatieteen laitoksen palveluksessa, mutta siirtyi sitten Puolustusvoimien palvelukseen meteorologiksi, mistä toimesta hän jäi eläkkeelle. Hän viettää eläkepäiviään Joensuussa. Salmensuu on esiintynyt myös elokuvassa. Hän näytteli v. 1952 vahtimestaria Ilmari Unhon ohjaamassa elokuvassa ""Rengasmatka eli peräkylän pikajuna"".
Aleksandr Smirnov
Aleksandr Smirnov (s. 17. elokuuta 1964 Voskresensk) on venäläinen entinen jääkiekkopuolustaja ja nykyinen valmentaja.
Smirnov pelasi vuosina 1992–1995 Jääkiekon SM-liigassa Turun Palloseurassa. Smirnov voitti kaudella 1993–1994 TPS:ssa Matti Keinonen -palkinnon parhaalla plus/miinus-tilastolla +35. Hän pelasi ennen TPS:aan tuloaan yhdeksän kauden verran Venäjän pääsarjassa ja tuli valmentaja Vladimir Jursinovin mukana Turun Palloseuraan.
Smirnov on pelannut yhdet olympialaiset sekä ollut neljä kertaa MM-kisoissa Venäjän maajoukkueessa. TPS-kausien jälkeen hän pelasi lähinnä Norjan pääsarjassa lukuun ottamatta kahta kautta Venäjällä. Norjassa Smirnov teki suuria pistemääriä ja kuului vuosia Storhamar IL:n tähtipelaajiin, kunnes siirtyi joukkueen valmentajaksi. Storhammar voitti Norjan mestaruuden Smirnovin valmennuksessa keväällä 2008.
Eurovision tanssikilpailu
Eurovision tanssikilpailu ("Eurovision Dance Contest") on kansainvälinen televisioitu tanssikilpailu, jonka ensiesitys oli 1. syyskuuta 2007 Lontoossa, Britanniassa. Ajatus ohjelmamuotoon tulee Eurovision laulukilpailusta ja ohjelmaformaatista "Strictly Come Dancing" ("Tanssii tähtien kanssa"). Kahtena ensimmäisenä vuonna ohjelman juonsivat Graham Norton ja Claudia Winkleman. Tapahtuman takana on Euroopan yleisradiounioni EBU, jonka toimeksiannosta brittiläinen BBC toimii järjestäjänä kahtena ensimmäisenä vuotena. Yleisö osanottajamaissa äänestää puhelimitse suosikkejaan. Oman maan edustajia ei voi äänestää. Osanottajaparit esittävät kaksi tanssinumeroa – vakiotanssin sekä vapaavalintaisen, joka heijastaa kansallista kulttuuria.
Ensimmäisen Eurovision tanssikilpailun voitti Suomi. Sveitsi ei saanut yhtään pistettä.
Historian toinen Eurovision tanssikilpailu järjesttiin Glasgow'ssa, Isossa-Britanniassa. Kilpailun voitti Puola.
Kolmannet Eurotanssit oli tarkoitus järjestää Azerbaidžanin pääkaupungissa Bakussa vuonna 2009. Niitä ei kuitenkaan järjestetty, koska monet televisioyhtiöt vetäytyivät kisoista.
Kolloidi
Kolloidi tai kolloidinen dispersio (kreik. "kollodes" = liimamainen, tahmea) on seostyyppi, jota voidaan pitää homogeenisen ja heterogeenisen seoksen välimuotona. Kolloidiliuoksessa hiukkaset ovat niin hienojakoisia, ettei seosta voida pitää heterogeenisena, mutta silti suurempia kuin homogeenisen seoksen molekyylitason hiukkaset.
Kolloidinen liuos koostuu kahdesta eri faasista: dispergoituneesta faasista ja jatkuvasta faasista. Dispergoitunut faasi sisältää pieniä hiukkasia tai pisaroita, jotka ovat jakautuneet tasaisesti jatkuvaan faasiin. Suurimolekyylisillä aineilla on taipumus muodostaa veteen liuetessaan kolloidisia liuoksia. Kolloidisessa liuoksessa hiukkaskoko on 1–1 000 nanometriä, joka on selvästi suurempi kuin varsinaisissa liuoksissa (esimerkiksi suola- ja sokeriliuoksissa). Kolloidiset liuokset läpäisevät "suodatinpaperin", mutta puoliläpäisevä kalvo, esimerkiksi solukalvo, pidättää kolloidihiukkaset.
Monet arkipäiväiset aineet, kuten voi, maito, kerma, liimat, musteet ja maalit, ovat kolloideja.
Emulsio on kolloidinen liuos, jossa neste on jakautunut toiseen nesteeseen (rasvapisarat veteen maidossa).
Hyytelömäiseksi muuttunutta kolloidia kutsutaan geeliksi.
Kolloidisysteemit voidaan jaotella dispergoituneen faasin ja jatkuvan faasin (kantajafaasin) mukaan:
Teepussi
Teepussi on pieni pussi, jonka sisällä on teetä ja jota käytetään teen hauduttamiseen. Se koostuu kahdesta osasta: teestä ja pussista. Haudutuksessa tee jää pussin sisään, jolloin se on helppo poistaa hauteesta ilman sotkua.
Ensimmäiset teepussit valmistettiin käsintehdystä silkistä ja ensimmäiset tähän valmistusmenetelmään perustuvat teepussi-patentit ovat peräisin vuodelta 1903. Newyorkilainen kauppias Thomas Sullivan toi teepussit markkinoille 1904 ja hän laivasi niitä ympäri maailmaa. Modernit teepussit valmistetaan paperikuidusta.
Perinteisesti teepussit ovat olleet neliön tai suorakulmion muotoisia. Viime aikoina pyöreän tai pyramidin muotoiset teepussit ovat saapuneet kauppoihin valmistajien vakuutellessa tämän parantavan haudutusprosessin laatua. Uudet mallit ovat saaneet kuitenkin kritiikkiä valmistusmateriaaleistaan, kuten nailonista, jotka eivät ole biologisesti hajoavia.
Tavallisten teepussien lisäksi myyntiin on tullut useamman eri valmistajan tyhjiä teepusseja, joihin voi itse laittaa haluamaansa irtoteetä.
Haribo
Haribo (lyhenne nimestä Hans Riegel, Bonn) on Euroopan suurin viinikumikarkkivalmistaja ja maailman yhdeksänneksi suurin makeisvalmistaja.. Yritys perustettiin Bonnissa, Saksassa vuonna 1920. Erityisen tunnettu Haribon makeisista on nallekarkki, jota on valmistettu vuodesta 1922 lähtien. Yrityksen tunnuksena onkin keltainen nalle.
Haribolla on viisi tehdasta Saksassa ja 13 ympäri Eurooppaa.
Suomessa Haribon makeisia on myyty 1970-luvulta lähtien. Makeiset tuodaan Suomeen pääasiassa Tanskasta mutta myös muualta, kuten Saksasta ja Belgiasta.
Haribo on myös tuonut markkinoille suomalaisille kehitettyjä tuotteita, kuten salmiakki- ja lakritsisekoituksia.
Mixed Up
Mixed Up on vuonna 1990 julkaistu The Cure -yhtyeen remix-kokoelmalevy. Levy koostuu aiemmin julkaistuista 12" singleversioista ja uusista miksauksista. Levyn ainoa uusi kappale on "Never Enough", josta levyllä on pidennetty versio. "Pictures of You" -kappaleen miksaus tunnetaan myös nimellä "Strange mix".(*) Ei CD-versiossa.