hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Johan Henrik Strömer
Strömerin vanhemmat olivat kirkkoherra Johan Mårten Strömer ja Magdalena Charlotta Strömer o.s. Backman. Hän opiskeli G. Lundgrenin ohjauksessa ja myöhemmin Tukholmassa Ruotsissa Kuninkaallisessa taideakatemiassa vuosina 1827–1832. Strömer muutti Ruotsiin 1824 ja työskenteli vuodesta 1828 alkaen Tukholmassa. Hän palasi Suomeen 1870-luvulla.
Ruotsissa Strömmer saavutti etevän kivipiirtäjän maineen. Viisikymmenvuotisen uransa aikana hän teki litografialehtiä, jotka olivat usein taiteellisesti merkittäviä, kirjankuvituksia ynnä muuta. Hänen merkittävimpiä töitään ovat esimerkiksi ”Svenskt album, lithografiska afbildningar efter svenska konstnärens arbeten” (kuusi vihkoa), Bellmanin muotokuva Per Krafft vanhemman mukaan ja muotokuvalehti valtiopäivien kamareista.
Per Krafft (vanhempi)
Per Krafft (vanhempi) (16. tammikuuta 1724 Arboga, Ruotsi – 7. marraskuuta 1793 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen muotokuvamaalari, Per Krafft nuoremman isä.
Krafft matkusti Pariisiin, missä hän oli Chardinin oppilaana. Myöhemmin hän opiskeli Alexander Roslinin ohjauksessa. Hän toimi opettajana Bayreuthissa ja Puolan kuninkaan Stanisław II Augustin hovimaalarina, ennen kuin hän vuonna 1768 päätti palata Ruotsiin.
Marcus Collin
Gustaf Marcus Collin (18. marraskuuta 1882 Helsinki – 22. syyskuuta 1966 Kauniainen) oli suomalainen taidemaalari, kuvittaja ja professori.
Collin sai taidekoulutusta niukasti. Hän opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1903–1904 ja Helsingin yliopiston piirustussalissa 1904–1905. Hän toimi myös jonkin aikaa opettajana, muun muassa Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1920-luvulla. Hän teki ensimmäisen matkansa Ranskaan vuosina 1905–1906 ja maalasi siellä Pariisi-aiheisia pastelleja. Näyttelydebyyttinsä taidemaalarina Marcus Collin teki Suomen taiteilijain näyttelyssä vuonna 1907.
Collin käytti taiteilijanimessään C-kirjainta, vaikka oikeasti sukunimi kirjoitettiin K:lla. Collin syntyi virkamiesperheeseen. Ennen taideopintojaan hän suoritti alustavan oikeustutkinnon vuonna 1902. Hänen isänsä oli Karl Gustav Kollin ja äitinsä Emilia Charlotta Stenman. Hän avioitui taidemaalari Eva Helena Törnwallin kanssa.
Collinin taiteellisena läpimurtona on pidetty teoksia Hautajaiset Kökarissa ja Sunnuntai satamassa, jotka hän maalasi Lounais-Suomen saaristossa kesällä 1914. Suomalaista ekspressionismia edustava Marraskuun ryhmä perustettiin 1910-luvun lopulla, ja Marcus Collin oli sen kantavia jäseniä. Ryhmän vaikutus tulee esiin hänen teoksissaan.
Marcus Collin suosi aiheiden suhteen ihmisfiguureja, jotka olivat osa suurempaa joukkoa. Teokset olivat usein humoristisia pilkkaamatta yksityisen ihmisen heikkoutta. Collinin teokset olivat usein välähdyksiä jostakin sosiaalisesta tilanteesta.
Jakob Samuel
Jakob Samuel on tukholmalainen laulaja. Hänen tunnetuin yhtyeensä on The Poodles.
David Pham
David "The Dragon" Pham (s. 10. helmikuuta 1967) on vietnamilaissyntyinen yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Pham muutti Vietnamista Yhdysvaltoihin 17-vuotiaana "venepakolaisena".
Pham on pokerinpelaaja Men Nguyenin serkku. Nguyenin menestyttyään ammattilaisurallaan avasi pesulan, jossa Pham aloitti työskentelyn. Kuten monet muutkin Nguyenin työntekijöistä, Pham sai pokerioppia työnantajaltaan ja hänestä tuli menestyvä turnauspelaaja.
Vuonna 2001 Pham voitti World Series of Pokerin 2 000 dollarin S.H.O.E. -turnauksen, jonka ykköspalkinto oli 140 455 dollaria. Toisen WSOP-rannekkeensa hän voitti vuonna 2006 2 000 dollarin no limit hold'em shootout -turnauksessa. Siinä ykköspalkinto oli 240 222 dollaria. WSOP:n pääturnauksessa hän on parhaimmillaan ollut 44. (2001).
Helmikuussa 2003 Pham oli ykkönen L.A.Poker Classic -turnauksen 1500 dollarin sisäänoston limit hold'em -tapahtumassa. Hän voitti tunnettuja pelaajia kuten Bon Phan, Jennifer Harman ja Erick Lindgren vieden 457 320 dollarin ykköspalkinnon.
Joulukuussa 2004 Pham voitti Five Diamond World Poker Classicin 3 000 dollarin no limit hold'em -turnauksessa lopun kaksinpelissä Alan Goehringin ansaiten 414 419 dollaria. Toukokuussa 2007 Pham voitti Mirage Poker Showdown -tapahtuman 5 000 dollarin kaksinpeliturnauksen ja ansaitsi 135 200 dollaria.
World Poker Tourilla Pham on ollut finaalipöydässä viidesti. $ 10,000 The Doyle Brunson North American No Limit Hold'em Poker Championship -kisassa lokakuussa 2004 hän oli kolmas, samoin maaliskuussa 2007 World Poker Challengessa. Vuoden 2007 Legends of Pokerin kaksinpelissä hän hävisi Dan Harringtonille. Kakkostilastaan Pham ansaitsi 800 185 dollaria. EPT:n Karibian osakilpailussa tammikuussa 2008 hän oli neljäs.
"Card Player" -lehti on valinnut Phamin vuoden pelaajaksi vuosina 2000 ja 2007.
Joulukuussa 2009 Phamin pokeriuran turnausansiot ylittivät 8,1 miljoonaa dollaria
Impiö
Impiö on kylä Ranuan kunnassa. Kylä sijaitsee noin 34 kilometriä Ranuan kirkonkylältä itään Simojärven eteläpuolella. Kyläkeskus kouluineen sijaitsee järvimaisemassa Saunajärven ja Impiönjärven välissä sijaitsevalla niemellä noin kolme kilometriä pohjoiseen seututieltä 941.
Kylällä on koulu, jossa on noin 35 oppilasta ja 3 opettajaa. Omaa kauppaa ei ole. Myymäläautoliikenne loppui muutama vuosi sitten. Postipalvelut toimii postipalveluautolla.
Perinteisistä maa-, metsä-, ja porotaloudesta saa elantonsa joitain perheitä. Osa työssäkäyvistä kulkee pääosin lähikuntien alueella teollisuuden- ja palvelualojen työpaikoissa.
Mauru (Ranua)
Mauru on kylä Ranuan kunnassa. Se sijaitsee Simojokeen laskevan Ruonajoen varrella, seututien 924 ja Simojoen pohjoispuolella ja Rovastinahon kylän luoteispuolella, noin 30 kilometrin päässä Ranuan kirkonkylältä länteen.
Tyrävaara
Tyrävaara on kylä samannimisen vaaran juurella Taivalkosken kunnassa. Kylä sijaitsee Tyräjärven pohjoisrannalla. Taivalkosken keskustaajamasta on matkaa kylään noin 30 kilometriä. Lähimmät muut kylät ovat Metsäkylä ja Jokijärvi sekä Suomussalmen Pisto ja Pyhäkylä.
Tyrävaaran kylään kuuluvat myös Hutunniemen, Seppälän, Turpeisen ja Tyrämäen kulmakunnat. Tyrävaaralla sijaitsee myös pieni kyläkauppa, jossa kaupan palvelujen lisäksi asiamiesposti.
PRISMA (satelliitti)
Prisma on ruotsalainen mikrosatelliittipari. Sen kehitti Tukholman lähellä Solnassa toimiva Swedish Space Corporation (SSC) yhtiö. SSC:llä projektia johti Staffan Persson. Ruotsin avaruushallinnon lisäksi hanketta rahoittivat Saksa, Ranska ja Tanska. Satelliittiparista toinen, vain 40 kg painava satelliitti on nk. maalisatelliitti ja toinen 140 kg painava on monimutkaisempi alus, joka lähestyy ja telakoituu maalisatelliitin kanssa. Projekti liittyy useisiin Euroopan avaruusjärjestön kaavailemiin hankkeisiin, joissa tarvitaan useiden satelliittien kykyä lentää muodostelmassa.
Satelliitti läpäisi vuoden 2007 alussa kriittisen suunnittelukatselmuksen (CDR). Ainoat ongelmakohdat olivat tuolloin ranskalaisen Alcatelin suunnittelema ja CNESin rahoittama radiohyötykuorma ja ohjelmistokehitystyö. Satelliitin kokoonpano alkoi kesäkuussa 2007. Elektroniikan asennus alkoi syyskuussa 2007.
Satelliittipari piti laukaista marraskuussa 2009 venäläisellä Dnepr-kantoraketilla Baikonurin kosmodromilta. Laukaisu siirtyi maaliskuulle 2010. Satelliittipari laukaistiin onnistuneesti Dombarovskista 15. kesäkuuta 2010 yhdessä PICARD-satelliitin kanssa Dnepr-1-kantoraketilla. Maaliskuussa 2011 PRISMA-satelliittien lennonjohto siirrettiin Swedish Space Corporation -yhtiöltä Saksan DLR-tutkimuslaitokselle. Tämä voi olla signaali SSC-yhtiön myynnistä.
Pisto (kylä)
Pisto on kylä Pistojärven rannalla ja valtatien 5 varrella Kainuussa sijaitsevan Suomussalmen ja Pohjois-Pohjanmaalla sijaitsevan Taivalkosken kunnanrajalla, noin 70 kilometriä pohjoiseen Suomussalmen kuntakeskuksesta, noin 70 kilometriä Kuusamon kaupungista ja noin 45 kilometriä itään Taivalkosken keskustaajamasta. Kylä on muodostunut pääasiassa valtatien varrelle ja järven länsirannalle. Kylän pääosa sijaitsee Suomussalmen kunnassa.
Kurtti
Kurtti on kylä Taivalkosken kunnassa. Se sijaitsee Kurtinjärven rannalla seututien 800 sekä lakkautetun Taivalkosken radan varrella, noin 15 kilometriä etelään Taivalkosken kuntakeskuksesta. Kylän alueella asukkaita oli vuonna 2010 yli 100.
Kylän itäpuolella sijaitsee lakkautettu Kurtin rautatieasema.
Bernadette Soubirous
Pyhä Bernadette Soubirous (7. tammikuuta 1844 – 16. huhtikuuta 1879) oli ranskalainen paimentyttö, joka kertoi helmi-kesäkuussa 1858 nähneensä kotikaupungissaan Lourdesissa kahdeksantoista Neitsyt Marian ilmestystä. Ilmestyksiä tutki myös katolinen kirkko, ja ne tekivät kaupungista suositun matkailukohteen.
Bernadette kuoli vuonna 1879 vain 35-vuotiaana, ja hänet haudattiin Saint Gildardin luostariin. Hauta avattiin 2. syyskuuta 1909, ja huomattiin että ruumis oli säilynyt hämmästyttävän hyvin. Siinä ei ollut juurikaan merkkejä maatumisesta. Bernadetten käsiin asetetut krusifiksit sen sijaan olivat ruostuneet haudan kosteuden vuoksi. Havainnon jälkeen Pyhä Bernadette lisättiin katolisen kirkon luetteloon ihmisistä, joiden maalliset jäänteet säilyvät ilman palsamointia.
Haudan avaamisen yhteydessä Bernadetten ruumis pestiin, ja kymmenen vuotta myöhemmin hänen kasvoihinsa levitettiin ohut vahakerros värimuutosten estämiseksi. Samalla hänet siirrettiin lasiarkkuun yleisön nähtäväksi. Vuonna 1933 Bernadette kanonisoitiin pyhimykseksi.
Jari Sinkkonen (psykiatri)
Jari Joutsi Kaleva Sinkkonen (s. 27. huhtikuuta 1951 Kontiolahti) on lastenpsykiatrian erikoislääkäri ja lääketieteen tohtori. Hän on Pelastakaa Lapset ry:n ylilääkäri. Hän on aktiivinen osallistuja kasvatusta, lastensuojelua ja lasten kehitystä koskevassa keskustelussa. Erityisesti hän on pitänyt esillä poikalasten kohtaamia haasteita. Hän sai vuoden 2008 Kirkon tiedonvälityspalkinnon ja vuonna 2009 Suomen tietokirjailijat ry:n Tietokirjailijapalkinnon. Vuonna 2011 hän sai arkkiatri Risto Pelkosen palkinnon. Logonomit valitsi Sinkkosen Vuoden puhujaksi 2014.
Sinkkonen on julkisuudessa kiinnittänyt huomiota myös lasten asemaan vanhempien avo- ja avioerotilanteissa. Lapsen vieraannuttamista toisesta vanhemmastaan Sinkkonen on luonnehtinut "massiiviseksi emotionaaliseksi kaltoinkohteluksi", jolla on kauaskantoisia vaikutuksia sekä lapsen että vieraannutetun vanhemman myöhempään elämään.
Džugdžurvuoret
Džugdžurvuoret () on vuoristo Venäjän kaukoidässä, pääasiassa Habarovskin aluepiirin pohjoisosassa. Aivan läntisimmät osat ulottuvat Sahan tasavallan kaakkoisosaan. Džugdžurvuoret sijaitsevat Ohotanmeren luoteisrannikolla ja muodostavat vedenjakajan Lenan vesistöalueen ja Ohotanmereen laskevien pikkujokien välillä. Džugdžurvuoristo on noin 1 500 kilometriä pitkä ja sen korkein kohta on Topkovuori, 1 906 metriä. Se liittyy lännessä Stanovoivuoriin ja pohjoisessa Verhojanskvuoriin. Vuoristoalue on pääasiassa asumatonta. Ainoita asutuksia ovat 1920-luvulla avatut kultakaivokset.
Tietovee
Tietovee () on D. Bob Gowinin kehittämä epistemologinen menetelmä, eräs ennakkojäsentäjän tyyppi. Hän kehitti sen selventämään merkityksellisiä suhteita tapahtumien, prosessien ja objektien välillä. Alkujaan se kehitettiin lähinnä koulujen laboratoriotutkimuksia varten selittämään tieteellisen laboratoriotyön luonnetta ja tarkoitusta.
Se sopii kuitenkin kaikenlaiseen tutkimukseen ja auttaa kohdistamaan huomion keskeiseen kysymykseen ja siihen vastaamiseen edellyttämiin oikeanlaisiin muistiinpanoihin ja havaintoihin.
Suomalainen jalkapalloilu 2007
Vuosi 2007 suomalaisessa jalkapalloilussa. Vuosi oli myös 100-vuotiaan Suomen Palloliiton juhlavuosi.Liigacup pelattiin vuonna 2007 totutusti alkukeväästä ennen Veikkausliigan alkua. Hallitseva mestari Kuopion Palloseura ei ollut mukana puolustamassa mestaruuttaan, sillä sen kohtalona oli pudota liigasta edelliskaudella. Kaikki 14 liigajoukkuetta osallistuivat keväiseen turnaukseen, joka potkaistiin perinteisesti käyntiin Talin jalkapallohallissa.
Edellisvuonna nolosti alkulohkonsa viimeiseksi jäänyt HJK paransi juhlavuotensa kunniaksi, ja otti ykköslohkossa ylivoimaisen voiton häviämättä ensimmäistäkään ottelua. Samasta lohkosta jatkoon pääsivät myös nousijajoukkue FC Viikingit, FC Lahti sekä FC Honka. Edelliskaudella finaalin hävinnyt FC KooTeePee jäi lohkossa viidenneksi, ja karsiutui siten jatkopeleistä.
Toisessa lohkossa hallitseva Suomen mestari Tampere United oli yhtä ylivoimainen kuin HJK, sillä sekään ei hävinnyt otteluakaan. Tamperelaisten ohella lohkosta jatkopeleihin jatkoivat VPS, FC Inter sekä toinen nousijajoukkue AC Oulu.
Puolivälierissä nousijajoukkueiden matka päättyi. Viikingit olivat vain hidaste FC Interille, kun taas AC Oulu taisteli HJK:n kanssa aina rangaistuspotkukilpailuun saakka. Helsinkiläiset olivat ratkaisuhetkillä niukasti vahvempia. FC Honka yllätti alkulohkonsa ylivoimaisesti voittaneen TamU:n maalein 2-1, kun taas FC Lahti eteni välieriin niukalla 1-0 -voitolla VPS:stä. Tasaissa välierissä Lahti yllätti aseettoman HJK:n, ja Honka joutui taipumaan Interille rangaistuspotkuilla.
Finnair Stadiumilla pelattu loppuottelu oli välierien tapaan puolustusvoittoinen, eikä maaleja varsinaisella peliajalla nähty. Rangaistuspotkuissa lahtelaiset olivat turkulaisia vahvempia, ja FC Lahti pääsi siten juhlimaan historiansa ensimmäistä liigacupin voittoa.
Steve Dannenmann
Steven (Steve) Dannenmann (s. 15. elokuuta 1966 Baltimore, Maryland) on yhdysvaltalainen hyväksytty tilintarkastaja (CPA, Certified Public Accountant), joka tuli tunnetuksi pokerinpelaajana sijoittuessaan toiseksi World Series of Pokerin pääturnauksessa vuonna 2005.
Vuoden 2005 WSOP-turnaus oli Dannenmannille ensimmäinen. Joe Hachemin voittaman kilpailun kakkostilastaan Dannenmann sai 4,25 miljoonaa dollaria. Dannenmann maksoi WSOP:n 10 000 dollarin osallistumismaksun puoliksi ystävänsä Jerry Ditzelin kanssa - sijoittuaan toiseksi hän antoi puolet palkintosummastaan ystävälleen.
Menestys WSOP toi Dannenmannille paikan WSOP Tournament of Champions -kutsukilpailuun. Dannenmann oli Mike Matusowin voittaman kisan viides (palkkiosumma 100 000 dollaria).
Pokerimenestyksestään huolimatta Dannenmann jatkaa päivätyötään omassa yrityksessään tilintarkastajana, rahoitusneuvojana ja kiinnityslainavälittäjänä.
Elokuussa 2007 Dannenmannin pokeriuran turnausansiot ylittivät 4,4 miljoonaa dollaria.
Alppihiihto talviolympialaisissa 1980
XIII talviolympialaisissa Lake Placidissa vuonna 1980 alppihiihto oli kymmenettä kertaa olympialaisten ohjelmassa. Alppihiihdossa järjestettiin kuusi kilpailutapahtumaa: pujottelu, suurpujottelu ja syöksylasku sekä miehillä että naisilla.
Marja Hintikka
Marja Hintikka (s. 10. syyskuuta 1978 Jyväskylä) on suomalainen radio- ja tv-juontaja.
Hintikka on koulutukseltaan medianomi. Hän opiskelee viestintää Helsingin yliopiston valtiotieteellisessä tiedekunnassa. Ennen radio- ja televisiouraa Hintikka työskenteli tekstisuunnittelijana mainostoimistossa.
Hintikka on toimittanut ja juontanut YleX:llä "KromosomiX"-ohjelmaa yhdessä Jenny Lehtisen kanssa, "YleX-aamua" Mikko ”Peltsi” Peltolan ja Ilkka Uusivuoren kanssa sekä "YleX Tänään" -ohjelmaa Heikki Soinin, Jaakko Mannermaan ja Anne-Mari Aaltosen kanssa. Hän on toiminut juontajana myös Yle TV2:n "Musiikki-tv":ssä muun muassa Uusivuoren ja Tomi Saarisen kanssa.
Hintikka lopetti YleX-radiokanavalla elokuussa 2009. Hän oli aloittanut kanavalla vuonna 2004. Hintikka juonsi Yle TV1:n 28. lokakuuta 2009 alkanutta keskusteluohjelmaa "Puoli seitsemän" yhdessä Mikko Kekäläisen kanssa. Syksyllä 2013 hän juonsi "Dancing on Ice" -ohjelmaa ja syksyllä 2014 "Haasta Hans" -ohjelmaa sekä "SuomiLove"-ohjelmaa vuosina 2014–2016. Vuosina 2015–2016 Hintikka juonsi Yle TV2:ssa omaa talk show’ta "Marja Hintikka Live." Ohjelma voitti Kultaisen Venlan tammikuussa 2017.
Hintikka osallistuu "Tanssii tähtien kanssa" -tanssiohjelmaan syksyllä 2018.
Hintikka toimii toisena juontajana, yhdessä Vappu Pimiän kanssa, "Vappu ja Marja" -talk showssa, joka alkaa AVA-tv-kanavalla helmikuussa 2019.
Hintikka on naimisissa juontaja Ilkka Uusivuoren kanssa. Heillä on kolme lasta, jotka ovat syntyneet vuosina 2013, 2015 ja 2017.
Alppihiihto talviolympialaisissa 1984
XIV talviolympialaisissa Sarajevossa vuonna 1984 alppihiihto oli yhdettätoista kertaa olympialaisten ohjelmassa. Alppihiihdossa järjestettiin kuusi kilpailutapahtumaa: pujottelu, suurpujottelu ja syöksylasku sekä miehillä että naisilla.
Vuoden positiivisin suomalainen
Vuoden positiivisin suomalainen on vuodesta 1993 lähtien Positiivareiden ja Nuorkauppakamarin jakama kunniamaininta. Vuoden positiivisin suomalainen -kunniamaininnan lisäksi jaetaan elämäntyöpalkintoa sekä palkitaan alueellisesti positiivisimpia suomalaisia. Kunniamaininnan saajat palkitaan kajaanilaisen kuvanveistäjän Esko Määtän suunnittelemalla patsaalla. Positiivarit on myönteistä asennoitumista edistävä konsulttiyritys, joka valitsee Vuoden positiivisimman suomalaisen.
Häntäihmiset
Häntäihmiset ovat kuvitteellinen hännällinen ihmisrotu, joka mainittiin usein 1300- ja 1400-luvuilla eurooppalaisten tutkimusmatkailijoiden kertomuksissa. Häntäihmisten oletettiin elävän jossain kaukaisessa maassa. Vanhoissa maailmankartoissa oli toisinaan merkintä ""homini caudati hic"", eli "täällä asuvat häntäihmiset".
1700-luvulla Carl von Linné uskoi, että häntäihmiset olivat puuttuva lenkki apinoiden ja ihmisten välillä. 1800-luvulle tultaessa oletettiin, että häntäihmisiä eläisi ainoastaan Afrikassa. Ranskalaisten antropologien mukaan Keski-Afrikassa elävät "Niam-niamit" olivat mahdollisesti tällainen rotu. Tutkimuksista huolimatta Niam-niameja ei koskaan löydetty, ja tiede menetti kiinnostuksensa häntäihmisiin.
Hännällisiä ihmisiä kuitenkin syntyy toisinaan. Vuonna 1901 syntyi poika, jolla oli häntä. Häntä poistettiin leikkauksella pojan ollessa puolivuotias, jolloin se oli 7,5 senttimetriä pitkä. Nykyisin tutkijat ovat yksimielisiä siitä, että hännällistä ihmisrotua ei ole koskaan ollut - toisin sanoen ihmiset ovat kehittyneet muista kädellisistä, jotka nekin olivat hännättömiä.
Hietaniemi (albumi)
Hietaniemi on Mikko Kuustosen vuonna 2007 julkaistu studioalbumi.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan kuudennella sijalla, ja se pysyi listalla yhteensä seitsemän viikkoa.
Pistojärvi (täsmennyssivu)
Pistojärvi voi tarkoittaa seuraavia maantieteellisiä kohteita:
Teollinen muotoilija
Teollinen muotoilija on suunnittelija, joka suunnittelee tai muotoilee teollisesti valmistettavia tuotteita ja niihin liittyviä palveluita. Toimenkuvaan liittyy tuotteen ulkoasun, toiminnallisuuden ja käytettävyyden suunnittelun lisäksi usein muun muassa valmistettavuuden suunnittelua, käyttöliittymäsuunnittelua, tuoteinnovaatioita, palvelukonseptien suunnittelua ja tutkimusta.
Ensimmäiseksi teolliseksi muotoilijaksi on nimitetty Peter Behrensiä, joka toimi AEG:llä Saksassa muotoilijana vuosina 1907–1914. Vaikka Behrens oli alun perin taidemaalari, hän oli myös itseoppinut arkkitehti.
Teollisen muotoilijan toimenkuva on vuosien mittaan muuttunut taiteellisesta käsityöläis-suunnittelijasta tuotteistamisen ja markkinoinnin ammattilaiseksi. Ammatin perinteet ovat kiinni taideteollisuudessa, ajassa jolloin tehtaat mielellään ostivat tuotteiden malleja ulkopuolisilta suunnittelijoilta. Jotkut tuotteiden valmistajat perustivat tuotannon yhteyteen taiteellisia osastoja, joissa muotoilijat saattoivat työskennellä läheisessä yhteistyössä valmistuksen kanssa. Siten taattiin brändien säilyminen yhtiön hallussa.
Nykyään teollinen muotoilu yhdistetään usein teknologiateollisuuteen, ja muotoilijoista on tullut tuotteistamisen ammattilaisia. He edustavat teollisuuden ja kaupan yhteydessä taiteellista osaamista, jonka avulla ideoita voidaan hahmottaa ja toteuttaa kaupallisiksi tuotteiksi. Oleellista on teolliseen muotoiluun liittyvä kokonaisuuksien tai kokemuksien hahmottaminen tuotteen tai palvelun käyttäjän kannalta. Parhaillaan on meneillään teollisten muotoilijoiden ammatinkuvien eriytyminen. Teollisten muotoilijoiden ammatteja voivat olla myös käytettävyys- tai käyttöliittymäsuunnittelija, konseptisuunnittelija ja muotoilupäällikkö.
Teollisuustaiteen Liitto Ornamo nimeää vuosittain Vuoden teollisen muotoilijan. Vuoden 2014 vuoden teollinen muotoilija on Kirsi Svärd.
Suomessa teollisia muotoilijoita kouluttaa Aalto-yliopiston taideteollinen korkeakoulu, Lapin yliopisto ja joukko ammattikorkeakouluja, kuten Metropolia ammattikorkeakoulu, Lahden ammattikorkeakoulu ja Turun ammattikorkeakoulu. Myös monet arkkitehdit ovat harjoittaneet ammattia.
Ray Romano
Raymond Romano (s. 21. joulukuuta 1957 New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko. Hänet tunnetaan parhaiten pääroolista tv-komediasta Kaikki rakastavat Raymondia. Hänen muita merkittävä roolejaan ovat mm. äänirooli "Ice Age" -elokuvissa ja Handy Harrisonin rooli elokuvassa "Villi valtataistelu" (Welcome to Mooseport, 2004). Hän on myös tuottanut Kaikki rakastavat Raymondia ja voittanut roolistaan Emmyn.
Vuonna 2010 Forbes julkaisi "Hollywood's Animation A-List" listan, jossa lueteltiin kymmenen menestyksekkäintä hollywood-näyttelijää animaatioiden parissa. Menestys mitattiin elokuvien lipuntulojen perusteella, jonka myötä Romano oli listalla yhdeksäntenä.
Romano on naimisissa Anna Scarpullan kanssa jonka kanssa hänellä on neljä lasta: Alexandra (s. 1990), kaksospojat Matthew ja Gregory (s. 1993) ja Joseph Raymond (s. 1998). Romano harrastaa aktiivisesti golfia, niin kuin hänen roolihahmonsa tv-sarjassa Kaikki rakastavat Raymondia.
Mike Binger
Michael "Mike" Binger on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Hän teki läpimurtonsa sijoittumalla vuoden 2006 World Series of Pokerin pääturnauksessa kolmanneksi. Kolmossijasta hän ansaitsi 4 123 310 dollaria. Samana vuonna WSOP:n $1,500 No Limit Hold'em -turnauksessa Binger oli kuudes.
Binger oli vuoden 2007 WSOP:n menestyjiä: hän otti pelaajista eniten rahasijoja (kahdeksan) ja oli parhaimmillaan kolmas (5 000 dollarin no limit hold'em -turnaus).
Vuonna 2008 Binger voitti L.A. Poker Classicin 1 500 dollarin no limit hold'em -turnauksen, Five Star World Poker Classicin 5 000 dollarin no limit hold'em -turnauksen (ykköspalkinto 317 280 dollaria) ja WSOP Circuitin 5 000 dollarin no limit hold'em-turnauksen Lake Tahoella. Vuonna 2009 Binger oli ykkönen Aussie Millionsin 3 000 dollarin pot limit omaha -turnauksessa ja Doyle Brunson Five Diamond World Poker Classicin 1 000 dollarin no limit hold'em-turnauksessa.
Binger asuu Athertonissa, Kaliforniassa ja valmistui filosofian tohtoriksi fysiikasta vuonna 2006.
Syyskuussa 2010 Bingerin pokeriuran turnausansiot ylittivät 6,5 miljoonaa dollaria
Ranuanjoki
Ranuanjoki on joki Ranuan kunnassa entisessä Lapin läänissä. Sen alkulähteenä on Ranuan kirkonkylällä sijaitsevat Takajärvi ja Ranuanjärvi. Kantatien 78 rinnalla virtaavan joen pituus on noin 30 kilometriä, ja se laskee Siuruanjokeen Asmuntin kylässä lähellä Pudasjärven kunnanrajaa.
Joki virtaa läpi pääosin asumattoman alueen, ja suurin osa sen valuma-alueesta on suoperäistä metsätalousmaata. Joen vesi on humuspitoista ja erittäin ravinteikasta, johtuen muun muassa haja-asutuksen Ranuan- ja Takajärville aiheuttamasta kuormituksesta sekä valuma-alueen suoperäisyydestä.
Joen tärkeimmät saaliskalat ovat hauki, särki, ja ahven, alajuoksulla lisäksi harjus. Muita joessa runsaasti esiintyviä kalalajeja ovat seipi, kivennuoliainen sekä kivisimppu. 1990-luvulla joella kalastettiin ainoastaan kotitaloustarpeita silmällä pitäen, vuotuisen kokonaiskalansaaliin ollessa alle 400 kilogrammaa.
Kirjava joukko
Kirjava joukko ("Black Books") on brittiläinen, Dylan Moranin luoma tilannekomedia. Sitä esitettiin Channel 4:lla kolme tuotantokautta vuosina 2000–2004. Ohjelman päänäyttelijät olivat Dylan Moran, Bill Bailey ja Tamsin Greig. Sarjan käsikirjoituksesta vastasivat Moranin lisäksi Graham Linehan, Arthur Mathews, Kevin Cecil ja Andy Riley, ja sen tuottajana toimi Nira Park. Ohjelma voitti kahdesti (vuosina 2001 ja 2005) BAFTAn parhaana tilannekomediana, minkä lisäksi se sai myös Pronssisen ruusun Montreux'n Kultaisen Ruusun festivaaleilla vuonna 2001.
Sarjan tapahtumat sijoittuvat "Black Books" -nimiseen kirjakauppaan Lontoon Bloomsburyn alueella. Sen omistaja on omalaatuinen, asiakkaitaan vihaava ja juopotteluun taipuvainen irlantilainen Bernard Black (Moran). Sarja seuraa Blackin, hänen apulaisensa Mannyn (Bailey) ja heidän ystävänsä Franin (Greig) edesottamuksia.
Suomessa sarja nähtiin ensimmäisen kerran Yle TV1:llä vuonna 2003.
Khaki
Khaki (persian sanasta "khak", pöly) voi tarkoittaa sekä alun perin sotilaiden vaatetuksessa käytettyä kellertävänruskeaa puuvillakangasta että kyseisen kankaan väriä.
Joidenkin tietojen mukaan khakin ottivat käyttöönsä Intiassa oleskelleet englantilaisjoukot vuonna 1857. Toisen tarinan mukaan khakivärjäyksen keksi 1848 Intiassa brittiläisten joukkojen komentaja Sir Harry Burnett Lumsden. Hänen sanotaan sekoittaneen kahvia, curryjauhetta ja mulperimehua värjätäkseen sotilaidensa valkoiset univormut sopimaan paremmin Intian pölyisiin ja likaisiin oloihin.
Armeijakäytössä khaki oli ensimmäisen kerran vuonna 1880 Britannian ja Venäjän välisessä Afganistanin sodassa, jossa sitä pidettiin hyvänä suojavärinä hiekkaisessa maastossa.
Grinderman
Grinderman oli Nick Caven, Warren Ellisin, Martyn Caseyn, ja Jim Sclavunoksen muodostama australialainen garage rock -yhtye. Yhtyeen kaikki jäsenet olivat myös Nick Cave and the Bad Seeds -yhtyeen jäseniä.
Ensimmäisessä lehdistötiedotteessa yhtyettä kuvattiin lauseella: "Foul-mouthed, noisy, hairy, and damn well old enough to know better." (vapaasti suomennettuna: "Pahasuinen, meluisa, karvainen, ja aivan riittävän vanha välttääkseen virheen / tietääkseen olevansa väärässä").
Yhtyeen nimeä kantava debyyttialbumi Grinderman julkaistiin maaliskuussa 2007 levy-yhtiö ANTI-:n kautta. Yhtyeen toinen albumi, Grinderman 2 julkaistiin syyskuussa 2010. Nick Cave ilmoitti yhtyeen konsertissa Meredith Music -festivaalilla Australiassa 10. joulukuuta 2011, että yhtye lopettaa.
Antti Sallinen
Antti Sallinen (28. heinäkuuta 1879 Liperi – 30. marraskuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen kansanedustaja. Hän toimi Maalaisliitton kansanedustajana 1922–1923 ja 1930–1932.
Kansakoulun käynyt Sallinen aloitti työuransa renkinä. Neljän vuoden työrupeaman jälkeen hän lähti Kanadaan, josta palasi maanviljelijäksi Liperiin 1913. Tilaa hän hoiti kuolemaansa saakka. Tilan pidon lisäksi Sallinen oli Liperin Simananniemen asutusalueen metsänvartija 1913–1923 ja Liperin kunnan tilattoman väestön lainakassan ja asutuskassan rahastonhoitaja 1918–1926.
Eduskunnassa Sallinen oli lakivaliokunnan ja suuren valiokunnan jäsen.
Sallisen vanhemmat olivat maanviljelijät Petter Johan Sallinen ja Eeva Stina Mikkonen. Vuonna 1889 hän nai Wilhelmina Monosen.
Pertti Sveholm
Pertti Edvin Sveholm (s. 2. joulukuuta 1953 Oulu) on suomalainen näyttelijä sekä teatteri- ja oopperaohjaaja. Hän on vaikuttanut muun muassa Oulun kaupunginteatterissa, Ryhmäteatterissa ja Helsingin Kaupunginteatterissa.
Sveholm on ollut mukana yhteensä yli sadassa elokuvassa ja televisio-ohjelmassa. Televisiosta hänet muistetaan muun muassa 1980-luvun viihdesarjasta "Tabu". Sen jälkeen hän on esiintynyt muun muassa sarjoissa "Tahdon asia", "Helppo elämä" ja "Tehdas". Sveholm on vastaanottanut Jussi-palkinnon parhaasta miessivuosasta kahdesti. Vuonna 2002 hänet palkittiin roolityöstään elokuvassa "Klassikko" ja vuonna 2009 elokuvassa "Tummien perhosten koti".
Näyttelijäntyönsä ohella Sveholm on tehnyt ohjauksia Helsingin, Oulun, Seinäjoen ja Turun kaupunginteattereihin, Ryhmäteatteriin, Uuteen Iloiseen Teatteriin ja Suomen Kansallisoopperaan. Hän on ohjannut myös kahden uuden oopperateoksen kantaesitykset, vuonna 2010 Jari Järvelän "Makuukamarioopperan" ja vuonna 2012 Mika Waltarin "Gabriel, tule takaisin".
Sveholm oli avioliitossa näyttelijä Sari Havaksen kanssa vuosina 1993–2007 ja heillä on vuosina 1991 ja 1994 syntyneet lapset. Myös näyttelijä Pihla Penttinen on Sveholmin tytär. Elokuussa 2011 Sveholmin kerrottiin seurustelevan kirjailija-tutkija Anna Kortelaisen kanssa.
Ethel Barrymore
Ethel Barrymore (15. elokuuta 1879 Philadelphia, Pennsylvania Yhdysvallat – 18. kesäkuuta 1959 Hollywood, Kalifornia) oli Oscar-palkittu yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän kuului tunnettuun Barrymoren sukuun, ja näyttelijät John Barrymore ja Lionel Barrymore olivat hänen veljiään.
Ethel Barrymore tuli kuuluisaksi etenkin teatterinäyttelijänä. Hänen Broadway-debyyttinsä tapahtui vuonna 1901. Hänen ensimmäinen elokuvansa sai ensi-iltansa vuonna 1914. Hän sai parhaan naissivuosa-Oscarin elokuvasta "Yksinäinen sydän" ("None but the Lonely Heart", 1944).
Ethel Barrymore meni naimisiin Russell Griswold Coltin kanssa vuonna 1909, ja pari erosi vuonna 1923. Heillä oli kolme yhteistä lasta.
Lampaankääpä
Lampaankääpä ("Albatrellus ovinus" syn. Polyporus ovinus, "Scutiger ovinus") on "Russulales"-heimoon kuuluva miedon makuinen kauppasieni ja kuusen mykorritsasieni.
Lampaankäävän lakki on nuorena kermanvalkoinen, mutta vanhemmiten se muuttuu kellertäväksi ja vaaleanruskean pilkulliseksi. Lampaankäävän lakki on epäsäännöllisen muotoinen ja paikoitellen painunut. Sen leveys on noin 5–20 cm. Jalka on valkoinen, tukeva ja lyhyt. Pillit ovat valkoiset, matalat, tiheät ja johteiset. Sen tuoksu on hyvin mieto. Paksu malto on valkoista, mutta kuumennuksen jälkeen ja vanhemmiten se muuttuu keltaiseksi. Mahdollisesti on olemassa kaksi läheistä/rinnakkaista lajia, joista toisen värin muuttuminen keltaiseksi on hyvin heikkoa ja paistettu sieni lähes valkoista.
Lampaankääpää muistuttavia sieniä ovat typäskääpä ("Albatrellus ovinus/confluens"), mäntykankaiden harvinainen laji vuohenkääpä ("Albatrellus subrubescens") sekä vaaleaorakas ("Hydnum repandum"). Typäskäävästä lampaankäävän voi erottaa esimerkiksi keittämällä tai paistamalla sienet. Lampaankäävän malto kellastuu kuumennettaessa, kun taas typäskäävällä se värjäytyy vaalean ruskeaksi.
Sieni kasvaa elokuun ja lokakuun välillä. Lampaankääpää kasvaa yleisimmin tuoreissa havu- ja sekametsissä Suomen keski- ja eteläosassa, mutta sitä tavataan aina napapiirillä asti. Lampaankääpää kasvaa myös kuusikkoisissa rinteissä. Laji on satoisa ja kasvaa usein suurina ryhminä. Vanhana sienet muuttuvat usein toukkaisiksi.
Ruokasienenä lampaankääpä on parhaimmillaan nuorena. Sille ei tarvitse tehdä esikäsittelyä. Sientä voi käyttää mm. paistettuna tai kuivattuna. Lakin voi esimerkiksi leivittää korppujauhoissa ja paistaa pihviksi. Kuivattavaksi lampaankääpä ei sovi kovin hyvin, koska sienistä tulee kuivattaessa kovia.
Lionel Barrymore
Lionel Barrymore (s. Lionel Herbert Blythe 28. huhtikuuta 1878 Philadelphia, Pennsylvania – 15. marraskuuta 1954 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen teatteri- radio- ja elokuvanäyttelijä. Lisäksi hänellä on kaksi tähteä Hollywoodin Walk of Famella.
Hän syntyi näyttelijäperheeseen ja oli Ethel Barrymoren ja John Barrymoren vanhempi veli. Hän aloitti teatteriuransa 1900-luvun alussa. Vietettyään monta vuotta Pariisissa hän palasi Broadwaylle vuonna 1907. Vuonna 1924 hän siirtyi Broadwaylta Hollywoodiin. Hän näytteli elokuvaurallaan lukuisissa klassikoksi nousseissa elokuvissa kuten "Grand Hotel" ("Grand Hotel", 1932), "Päivälliset klo 8" ("Dinner at Eight", 1933), "Kaksintaistelu auringossa" ("Duel in the Sun", 1946) ja "Myrskyvaroitus" ("Key Largo", 1948). Hänen ehkä kuuluisin roolinsa on kuitenkin Mr. Potterin rooli elokuvassa "Ihmeellinen on elämä" ("It's a Wonderful Life", 1946).
Hän sai parhaan miesnäyttelijän Oscarin elokuvasta "Vapaa sielu" ("A Free Soul", 1931).
Heikki Häyrynen
Verner Henrik Heikki Häyrynen (24. joulukuuta 1875 Jämsä – 20. lokakuuta 1915 Jämsä) oli satulaseppä ja yksi Suomen ja Suomen sosialidemokraattisen puolueen ensimmäisistä kansanedustajista. Eduskunnassa hän oli 1907–1908 ja 1909–1915 edustaen Hämeen läänin pohjoista vaalipiiriä. Häyrynen toimi kansanedustajana kuolemaansa saakka.
Heikki syntyi satulaseppä Heikki Häyrysen ja Amanda Fredrika Bergin pojaksi 1875 ja jatkoi isänsä aloittamalla uralla Jämsässä. Naimisiin hän meni 1903 Hilja Elina Frimanin kanssa.
Häyrynen oli myös Jämsän kunnanvaltuuston jäsen.
Elbe–Lyypekki-kanava
Elbe–Lyypekki-kanava on kanava Saksan pohjoisimmassa osavaltiossa Schleswig-Holsteinissa. Se yhdistää Elben ja Traven joet, muodostaen näin väylän Lyypekin kaupungista Itämerelle. Kanava on 67 kilometriä pitkä, ja sen pohjoisena pääteasemana toimii Lyypekki, kun taas eteläinen pääteasema on Lauenburg. Kanavan edeltäjä oli Stecknitzin kanava, jonka se korvasi vuonna 1900.
Stecknitzin kanava
Stecknitzin kanava () oli kanava Saksan pohjoisimmassa osavaltiossa Schleswig-Holsteinissa. Se rakennettiin vuosina 1392-1398. Kanava yhdisti Stecknitzin (Traven sivujoki) ja Delvenaun (Elben sivujoki) pienehköt joet, ja se oli osa Vanhaa suolatietä (Alte Salzstraße). Kanava oli 85 senttimetriä syvä, 7,50 metriä leveä ja 94 kilometriä pitkä. Lisäksi siinä oli yhteensä 17 sulkua, joista "Palmschleuse" Lauenburgissa on vielä jäljellä. Vuonna 1900 kanavan korvasi uusi Elbe–Lyypekki-kanava.
Steelband
Steelband on orkesteri, jossa soitetaan tyhjistä öljytynnyreistä tehtyjä steel pan -rumpuja. Yksi soitin voi käsittää 1–6 pannua, ja jokaista soitinta soittaa vain yksi henkilö. Soittimen koko kertoo sen äänenkorkeudesta; mitä isompi pannu, sitä matalampia ääniä sillä soitetaan.
Pannut jaetaan karkeasti kolmeen eri ryhmään; sopraanot, komppiryhmä ja bassot. Sopraanopannu on kaikista pienin soitin, ja tällöin siitä lähtee myös koko orkesterin korkeimmat äänet. Sopraanoilla soitetaan kappaleen melodiaa. Yhdessä sopraanopannussa on noin 30 säveltä, ja yhdellä sopraanon soittajalla on vain yksi pannu.
Sopraanoa suurempi soitin on "tuplat". Tuplia käytetään sopraanojen säestämiseen. Yhdellä tuplan soittajalla on yleensä kaksi pannua.
Suurin soitin on basso. Basso pitää steelbandin rytmissä. Bassojen määrä vaihtelee.
Vanha suolatie
Vanha suolatie () oli keskiaikainen suolan kuljettamiseen erikoistunut kauppareitti Pohjois-Saksassa. Reittiä pitkin kuljetettu suola kaivettiin Lüneburgin lähistöltä. Reitti johti sieltä pohjoissuuntaan Lyypekkiin, josta se kuljetettiin laivoilla Itämeren maiden tarpeisiin. Suolakauppa oli yksi suuri syy Lyypekin kaupungin hallitsevaan asemaan Hansaliitossa.
Vuonna 1398 valmistui suolan kuljettamista helpottamaan tarkoitettu Stecknitzin kanava. Sitä pitkin suola kulki määränpäähänsä Lyypekkiin noin 20 päivässä.
Peltosaari
Peltosaari on Riihimäen kaupunginosa Vantaanjoen varrella. Se sijaitsee Riihimäen rautatieaseman, matkakeskuksen ja muiden Riihimäen keskustan palveluiden lähellä.
Kaupunginosan rakentaminen aloitettiin vuonna 1973, ja se on suurimmaksi osaksi kerrostaloaluetta. Kadut on nimetty pääasiassa avaruusaiheisesti, esimerkiksi "Telluskatu", "Jupiterinkatu", "Linnunradankatu" ja "Merkuriuksenkuja". Kiinteistöistä suurin osa on omistusasuntoja, ja alueen asukkaista valtaosa käy töissä Riihimäen ulkopuolella, muun muassa Helsingissä.
Alueella palveluihin kuuluvat Peltosaaren koulu, kaksi päiväkotia, hammashoitola, kirpputori, kaksi kauppaa ja ravintola. Koulun yhteydessä toimii nuorisotila Peltsin Clubi.
Aivan Peltosaaren pohjoislaidalla sijaitsee Peltosaaren urheilupuisto. Siellä on jalkapallokenttiä, yleisurheilukenttä, pesäpallokenttä, jousiammuntarata, jäähalli ja Liikuntakeskus, jossa voi pelata tennistä, sulkapalloa, salibandya, squashia ja pöytätennistä. Keskuksessa on erilliset kuntosalit naisille ja miehille.
Vuonna 2009 Peltosaaren työttömyysaste oli lähes 30 prosenttia ja sen asukkaista pienituloisia oli noin 70 prosenttia. Vuonna 2015 tehdyn Huolenpitoa-hankkeen materiaalin mukaan työttömyysaste olisi tästä laskenut ollen vuonna 2015 16,2 %. Peltosaaren mainetta on yritetty parantaa perustamalla Peltosaari-seura, joka osallistuu kaupunginosan kehittämiseen. Seura järjestää vuosittain muun muassa vappu- ja toritapahtumia, retkiä ja teatterimatkoja.
Lauenburg
Lauenburg on kaupunki Saksan pohjoisimman osavaltion Schleswig-Holsteinin kaakkoisosassa, etelään Lyypekistä. Se sijaitsee Elbe-joen rannalla. Kaupungissa asuu noin 11 500 ihmistä, ja se on pinta-alaltaan 9,54 neliökilometrin suuruinen.
Bernhard II perusti Lauenburgin 1182. Se oli keskiajalla osa Vanhaa suolatietä, ja säilyi omana ruhtinaskuntanaan vuoteen 1689 saakka. Nykypäivänä kaupunki tunnetaan muun muassa siitä, että se on Elbe–Lyypekki-kanavan eteläinen päätepiste.
Webs.com
Webs (entinen Freewebs) on englanninkielinen, vuonna 2001 perustettu yhdysvaltalainen tietotekniikkayritys, joka tarjoaa ilmaisia kotisivupalveluja. Sivujen teko perustuu muokkauseditoriin. Muokkauseditori toimii samalla sivun valmiina esikatseluna. Webs muuttaa tekstin ja median suoraan HTML-muotoon. Websissä on joitakin valmiita toimintoja, kuten esimerkiksi blogit, palautelomakkeet ja kuvagalleriat. Websiin voi lähettää myös itse koodattuja HTML-sivuja. Websin käyttö on ilmaista.
Webs tarjoaa myös mahdollisuuden maksulliseen palveluun, johon kuuluu muun muassa oma domain-osoite.
Jarkko Saapunki
Jarkko Saapunki (s. 25. lokakuuta 1976 Oulu) on suomalainen mäkihyppyvalmentaja.
Saapunki on toiminut nuorten valmentajana Japanissa Iiyaman kaupungissa vuosina 1997–1998 ja vuosina 1998–2002 Suomen nuorten maajoukkueen valmentajana Vuokatissa. Vuosina 2002–2003 hän toimi yhdistetyn Suomen A-maajoukkueen mäkivalmentajana. Vuosina 2003–2006 hän toimi Lillehammerin urheilukeskuksen päällikkönä. Vuosina 2007–2010 hän toimi Puijon Hiihtoseuran päävalmentajana.
Saapunki on toiminut henkilökohtaisena valmentajana muun muassa Jaakko Tallukselle (1998–2003), Arttu Lapille ja Matti Hautamäelle.
Oman mäkihyppyuransa Saapunki lopetti 20-vuotiaana. Hän kuului B-maajoukkueeseen ja nuorten maajoukkueeseen. Mäkihypyn maailmancupissa hän kilpaili kerran. Maaliskuussa 1994 hän sijoittui 48:nneksi Lahdessa käydyssä normaalimäen kilpailussa. SM-kisoissa hän sijoittui parhaimmillaan neljänneksi.
Saapunki lopetti mäkihyppyvalmentamisen syksyllä 2010 ja siirtyi Lapinlahdelle liikuntasihteeriksi sekä toimitusjohtajaksi.
Hän palasi Puijon Hiihtoseuraan syksyllä 2013 ja toimii nuorten urheilulukiolaisten valmentajana sekä mm. Ilkka Herolan mäkivalmennuksessa.
Saapunki soittaa kitaraa neljän entisen mäkihyppääjän muodostamassa The Kroisos -yhtyeessä.
August Macke
August Macke (3. tammikuuta 1887 Meschede – 26. syyskuuta 1914 Perthes-lès-Hurlus, Marne) oli saksalainen taidemaalari. Macken maalauksissa on hehkuva voimakas väriasteikko ja kubismiin sekä futurismiin pohjautuva rakenteellinen muotokieli.
Macke kuului Der Blaue Reiter -ryhmään.
Macke opiskeli vuosina 1904–1906 Düsseldorfin taideakatemiassa ja vuosina 1907–1908 Berliinissä Lovis Corinthin taidekoulussa. Hänen maalaustyylinsä sai aluksi paljon vaikutteita Arnold Böckliniltä. Oman tyylinsä hän löysi vasta tutustuttuaan Pariisissa impressionistiseen taiteeseen, ja varsinkin Edouard Manet'n teokset tekivät häneen suuren vaikutuksen. Macken värienkäyttö muuttui rohkeammaksi, kun taas maalausten sommittelu muuttui harkitummaksi ja kurinalaisemmaksi.
Impressionismin lisäksi Macke sai vaikutteita muun muassa Henri Matisselta. Hyvä esimerkki Matissen vaikutuksesta on "Asetelma" vuodelta 1910. Samana vuonna hän tapasi baijerilaisen taidemaalari Franz Marcin ja ystävystyi tämän kanssa. Kun Franz Marc ja Wassily Kandinsky perustivat vuonna 1911 ekspressionistisen Der Blaue Reiter -taiteilijaryhmän, liittyi Macke pian ryhmän jäseneksi ja osallistui sen näyttelyihin.
Macke oli sikäli epätyypillinen ekspressionisti, että hänen taiteestaan ei löydä tuolle taidesuunnalle tyypillistä rajuutta ja rumuutta. Hän ei myöskään harrastanut kumouksellisia poliittisia kannanottoja vaan vaikutti olevan varsin tyytyväinen tuon ajan porvariston elämäntapaan. Monet hänen maalauksensa kuvaavat keskiluokkaisia herroja ja rouvia, jotka kuljeskelevat joutilaina puistoissa ja kaupungin kaduilla. Macken ekspressionismi ei siis perustu maalausten aiheisiin, vaan lähinnä värien käyttöön ja sommitteluun.
Vuosina 1912–1913 Macken tyyli kehittyi kubismin ja futurismin suuntaan. Myös ranskalaisen taidemaalari Robert Delaunayn vaikutus oli suuri vuoden 1912 jälkeen, jolloin Macke kävi tapaamassa Delaunayta Pariisissa.
Macke oli kiinnostunut itämaisista kulttuureista, joten vuonna 1914 hän päätti matkustaa Tunisiaan nähdäkseen paikan päällä arabialaista elämänmenoa. Matkakumppaneiksi hän sai kaksi taidemaalaria: saksalaisen Paul Kleen ja sveitsiläisen Louis Mouillet'n. Matka oli kaikille kolmelle käänteentekevä kokemus. Etelän voimakkaat värit ja tuoksut inspiroivat Mackea, ja erityisesti hän innostui vesivärien tarjoamista mahdollisuuksista. Hän teki matkalla paljon luonnoksia, jotka hänen oli tarkoitus työstää maalauksiksi kotona Saksassa. Macke ei kuitenkaan koskaan saanut kunnon tilaisuutta toteuttaa kaikkia Tunisian matkan tuottamia ideoita. Ensimmäinen maailmansota alkoi elokuussa 1914 ja Macke kutsuttiin armeijan palvelukseen. Muutama viikko myöhemmin hän kaatui 27 vuoden ikäisenä Reimsin lähellä käydyssä taistelussa.
Josh Arieh
Josh Arieh (s. 26. syyskuuta 1974 Rochester, New York) on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen.
Arieh sijoittui kolmanneksi vuoden 2004 World Series of Pokerin pääturnauksessa ja voitti 2,5 miljoonaa dollaria. Hän on voittanut urallaan kaksi WSOP-ranneketta. World Poker Tourilla hän on ollut finaalipöydässä kahdesti (Borgata Poker Openissa vuonna 2004 kolmas ja Doyle Brunson Five Diamond World Poker Classicissa vuonna 2009 kolmas).
Ariehin pokeriuran turnausansiot ylittivät tammikuussa 2010 5,7 miljoonaa dollaria. Arieh asuu Mariettassa, Georgiassa.
Per Krafft (nuorempi)
Per Krafft (nuorempi) (1777–1863) oli ruotsalainen muotokuva- ja historiamaalari. Hänen isänsä oli muotokuvamaalari Per Krafft vanhempi. Hän opiskeli Pariisissa. Käytyään Italiassa hän palasi Ruotsiin vuonna 1806.
Kraft oli opettajana Kuninkaallisessa taideakatemiassa vuodesta 1819. Parhaan työnsä hän maalasi 19-vuotiaana J. L. Desprezistä. Hagan linnassa on myös maininnan arvoinen maalaus Kaarle-herttuasta Hoglandin taistelussa. Hän oli hyvä piirtäjä, mutta myöhempien vuosien töitä leimasi värien raskaus.
Raid (elokuva)
Raid on Tapio Piiraisen ohjaama vuonna 2003 ensi-iltansa saanut suomalainen rikoselokuva. Elokuva on ohjaajansa ensimmäinen kokoillan elokuva ja jatkoa Piiraisen ohjaamalle samannimiselle 12-osaiselle TV-sarjalle. Molempien tarina pohjautuu Harri Nykäsen luomaan Raid-nimiseen dekkarihahmoon, mutta elokuva ei suoraan perustu mihinkään tiettyyn kirjaan. Juha Muje voitti elokuvasta parhaan miessivuosan Jussi-palkinnon vuonna 2004, samoin kuin Jukka Uusitalo (lavastus) ja Pentti Tillder (puvustus).
Päähenkilö Raid on salaperäinen hahmo, josta ei oikein pysty sanomaan onko hän poliisien vai rikollisten puolella. Raid on kuitenkin väkivallan ammattilainen eli ”torpedo”. Enimmäkseen hän on oman tiensä kulkija, joka tulee ja menee siten kuin itseään sattuu miellyttämään juurikaan menemisiään selittelemättä. Jos häneltä kysytään jotain, tyypillisin vastaus on lakoninen ”vaikea sanoa” tai ”niinpä”.
Uurnakenttäkulttuurin lukujärjestelmä
Uurnakenttäkulttuurin alkuvaiheessa noin vuonna 1200 eaa. Keski-Euroopassa käytettiin lukujen esittämiseen joukkoa kuvioituja pronssisia sirppejä.
Vuonna 1946 Franklebenistä, Saksasta löydettiin yli 250 sirppiä, jotka ajoitettiin vuosille 1500-1250 eaa. Löytö oli osa uurnakenttäkulttuuriin liittyvää laajempaa, 600 sirpin ja muiden esineiden, löydöstä. joka oli tehty lähellä Saale-jokea. Sirpeissä ei ole havaittavissa jälkiä käytöstä, joten ne on ilmeisesti haudattu tarkoituksella maahan.
Sirpeissä on kohokuvioituja merkkejä, jotka kiinnittivät tutkijoiden huomion. Yksinkertaisia viivamerkintöjä on tehty sirpin kahvaosan lähelle. Sirpin teräosassa on monimutkaisempia merkkejä. Yksinkertaisten merkkien on tulkittu muodostavan lukujärjestelmän.
Löydetyn lukujärjestelmän kantalukuna on viisi. Luvut on kirjoitettu oikeasta yläkulmasta vasempaan alakulmaan kulkevalla viivalla «/» ja kantaluvun kertaluvut on merkitty vasemmasta yläkulmasta oikeaan alakulmaan osoittavalla viivalla «\». Numerot 1:stä (='/') 29:ään (='////\\\\\') on löydetty.
Carl Johan Grimmark
Carl Johan Grimmark (s. 14. lokakuuta 1977, Göteborg) on ruotsalainen kitaristi, joka soittaa kristillistä metallia. Hän soittaa vakituisesti yhtyeissä Narnia, Saviour Machine, Rob Rock sekä vieraana Divinefiressä. Hän liittyi vuonna 2006 myös Beautiful Sin -yhtyeeseen. Soittoonsa Grimmark on ottanut vaikutteita esimerkiksi Yngwie Malmsteenilta. Grimmark on säveltänyt suurimman osan Narnian kappaleista ja tehnyt osaan myös sanoitukset. Grimmarkin ensimmäinen sooloalbumi julkaistiin vuonna 2007.
Benoît Cheyrou
Benoît Cheyrou (s. 3. toukokuuta 1981 Suresnes, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija, joka pelaa nykyisin Toronton riveissä Amerikan korkeimmalla sarjatasolla. Hänen veljensä Bruno Cheyrou on myös jalkapalloilija.
Yngve Svinhufvud
Pehr Yngve Svinhufvud (24. syyskuuta 1890 – 16. syyskuuta 1991) oli presidentti Pehr Evind Svinhufvudin ja Ellen Svinhufvudin esikoispoika. Yngve Svinhufvud oli syntynyt ensimmäisenä kaikkien Suomen presidenttien lapsista ja elänyt heistä vanhimmaksi. Yngve Svinhufvud oli varatuomari, ja hän toimi pankinjohtajana Kansallis-Osake-Pankissa. Hänellä on neljä lasta, kolme tytärtä ja poika Pehr, joka kaatui jatkosodassa marraskuussa 1941.
Plasmapaneelinäyttö
Plasmapaneelinäyttö on litteän näytön mahdollistava tekniikka. Plasmapaneelinäyttöjä käytettiin tyypillisesti suurissa (yli 37-tuumaisissa) televisioissa. Sadattuhannet pienet solut sijaitsevat kahden lasilevyn välissä. Nämä solut sisältävät sekoituksen jalokaasuja (neonia ja ksenonia). Solun läpi kulkeva sähkövirta ionisoi kaasun muuttaen sen plasmaksi. Plasma säteilee ultraviolettivaloa, joka puolestaan saa fluoresoivan materaalin tuottamaan näkyvää valoa.
Duke Nukem: Land of The Babes
Duke Nukem: Land of The Babes on n-Spacen kehittämä ja GT Interactiven julkaisema kolmannen persoonan ammuntapeli. Peli julkaistiin PlayStationille vuonna 2000. "Land of The Babes" on jatkoa "Duke Nukem" -pelisarjan neljännelle osalle "". Peli ei sisällä edeltäjäänsä verraten suuria graafisia muutoksia. Duken ääninäyttelijä on tässäkin pelissä Jon St. John.
Pelin nimeksi suunniteltiin alun perin "Duke Nukem: Planet of The Babes", mutta samoihin aikoihin tuotannossa ollut elokuva "Planet of the Apes" () muistutti hyvin paljon suunniteltua pelin nimeä, minkä seurauksena elokuvan tekijät pyysivät GT Interactivea ja 3D Realmsia vaihtamaan pelin nimeä.
Peli alkaa "in" tapaan introlla. Dystooppisessa tulevaisuudessa Maan ovat vallanneet avaruusolennot. Kaikki miehet on tapettu ja naiset otettu orjiksi. Maapallolla on kuitenkin vapaana olevia kapinallisia, jotka yrittävät saada Duke Nukemin tulevaisuuteen pelastamaan ihmiskunnan. He ovat juuri lähdössä teleportin avulla menneisyyteen "Duke Nukem: Time to Kill" -pelin tapahtumien aikaan, kunnes ”Pig Cop” -alienit murtautuvat sisään ja käyttävät teleporttia hyväkseen, menemällä menneisyyteen tappamaan Duken. Duke lähtee teleportin kautta tulevaisuuteen, ja aloittaa maailmanpelastuksen.
John Barrymore
John Sidney Blyth Barrymore (15. helmikuuta 1882 Philadelphia, Pennsylvania – 29. toukokuuta 1942 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
John Barrymore syntyi vuonna 1882 näyttelijäperheeseen. Hänen vanhempansa olivat Maurice Blyth ja Georgie Drew, joka oli John Drewn tytär. Hänen sisaruksiaan olivat Lionel Barrymore ja Ethel Barrymore, hänen poikansa on John Drew Barrymore ja lapsenlapsi Drew Barrymore. Barrymore kävi Georgetown Academy -nimistä koulua Washington D.C:ssä, mutta hänet erotettiin 16-vuotiaana koulusta, kun opettaja näki hänen menevän bordelliin. Barrymore ei suostunut paljastamaan hänen seurassaan olleita opiskelijoita, jolloin hänet erotettiin.
Tämän jälkeen Barrymore yritti luoda uraa taiteilijana, kunnes ryhtyi täysipäiväiseksi näyttelijäksi. Hänen teatteriuransa oli varsin menestyksekäs usean vuosikymmenen ajan, ja häntä ylistettiin myös hänen klassisen ulkonäkönsä vuoksi. Barrymore sai lempinimen ”Mahtava profiili” ja hän oli aikansa Shakespeare-matinoiden idoli.
Barrymore näytteli useissa kymmenissä elokuvissa. Hänet nähtiin muun muassa mykkäelokuvissa "Tohtori Jekyllin salaisuus" (1920) ja "Viimeinen kavaljeeri" (1924), mutta suurimman elokuvallisen menestyksen hän saavutti vasta äänielokuvien myötä. Tuolloin Barrymore nähtiin etenkin klassikkoelokuvissa "Grand Hotel" (1932), "Kahdeskymmenes vuosisata" (1934) ja muutamissa Bulldog Drummond -elokuvissa.
Barrymoren menestyksestä ja loisteliasta näyttelijänuraa varjosti hänen alkoholisminsa ja avioeronsa. Barrymore toimi eräänlaisena roolimallina ystävälleen ja seuraajalleen Errol Flynnille, joka tulkitsi Barrymorea elokuvassa "Liian paljon, liian varhain" (1958). Barrymore työskenteli kuitenkin kuolemaansa asti. Hän kuoli vuonna 1942 60 vuoden iässä. Hänen poikansa on John Drew Barrymore ja lapsenlapsi Drew Barrymore.