hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Viisi perhettä
Viideksi perheeksi kutsutaan amerikanitalialaisen mafian tärkeimpiä rikollisperheitä, jotka toimivat New Yorkissa. Viiteen perheeseen kuuluvat "Bonanno", "Colombo", "Genovese", "Gambino" ja "Lucchese". Perheillä on myös vaihtoehtoisia nimityksiä; esimerkiksi Colombon perhettä kutsutaan joskus Profacin perheeksi sen pitkäaikaisen johtajan Joe Profacin mukaan. Nämä perheet perustivat mafiakomission, joka johtaa Yhdysvaltain Cosa Nostraa ja jakaa alueet eri ryhmittymille.
Vuoden 1972 elokuvassa "Kummisetä" viisi perhettä hallitsee New Yorkin Cosa Nostraa, mutta niiden nimet poikkesivat alkuperäisistä. Elokuvassa perheet olivat "Corleone", "Tattaglia", "Barzini", "Cuneo" ja "Stracci".
Televisiosarjassa "Sopranos" New Jerseyn DiMeon perheellä on tiiviit yhteydet New Yorkin Lupertazzi-perheeseen, joka kuvannee joko Gambinon tai Genovesen perhettä.
...jaloa ylpeyttä yletän... ylevää nöyryyttä nousen
...jaloa ylpeyttä yletän... ylevää nöyryyttä nousen on suomalaisen kosketinsoittaja Jukka Gustavsonin ensimmäinen soololevy. Se on sävelletty alkujaan Yksin yhdessä -baletin ensimmäiseen osaan "jaloa ylpeyttä, ylevää nöyryyttä". Gustavson sävelsi myös baletin toisen osan "varttumisen vaiva, kasvamisen koetuksia" musiikkia, josta pieni pätkä on kuultavissa kokoelmalevyllä "Tavastia Live!". Levy pohjautuu Jehovan todistajaksi kääntyneen Jukka Gustavsonin tulkintaan Raamatusta. Levy on kolmas osa kokonaistaideteoksesta, jonka muut osat ovat Wigwamin Fairyport -levyn "Joined to conscience" sekä Wigwamin "Being" -albumi. 
Sävellykset, sovitukset, orkestrointi ja tuotanto: Jukka Gustavson
Amerikantikli
Amerikantikli ("Spinus tristis") on peippolintuihin kuuluva varpuslintu. Lajin kuvaili ja nimesi Carl von Linné vuonna 1758.
Linnun pituus on 11–13 cm ja paino 11–20 g. Juhlapukuinen koiras on kirkkaankeltainen, sillä on musta päälaki ja otsa sekä mustat siivet, joissa on leveät valkoiset juovat. Myös pyrstö on musta, rajoittuen jyrkästi valkoiseen yläperään. Naaras on haileamman keltainen ja siltä puuttuu musta väri päästä. Nuoret linnut ja talvipukuiset koiraat muistuttavat naarasta ja niiltä puuttuu keltainen väri alapuolelta. Nokka on siemensyöjälinnun kartiomainen nokka ja väriltään pinkki lisääntymisaikana ja tummanharmaa talvipuvussa. Koiraan laulu on soinnukasta livertelyä. Lento on aaltoilevaa.
Amerikantikli on heimonsa ainoa laji, jolla on täydellinen ruumiinhöyhenten sulkasato kahdesti vuodessa: syksyllä pesimäalueella ja keväällä talvehtimisalueella. Syksyisessä sulkasadossa vanha lintu vaihtaa myös kaikki siipi- ja pyrstösulat.
Kanadan eteläosat läpi mantereen sekä Yhdysvallat lukuun ottamatta eteläisiä osia. Laji on yleinen ja sen maailman populaation kooksi arvioidaan 24 miljoonaa yksilöä. Se on muuttolintu elinalueensa pohjoisosissa, ja muuttaa talveksi Yhdysvaltojen etelä- ja länsiosiin sekä Keski-Amerikkaan. Lajia ei ole tavattu Suomessa.
Tiklin tavoin suosii puistomaisia metsiä, puutarhoja ja tienvarsien puuryhmiä. Ruokailee pelloilla ja rikkaruohostoissa.
Pesii myöhään kesä-heinäkuussa. Pesä on puun oksalla noin 10 metrin korkeudella. Naaras rakentaa pesän. Munia on 4–6, joita naaras hautoo noin 13 päivää. Koiras käy ruokkimassa hautovaa naarasta siemenpuurolla. Poikaset lähtevät pesästä noin 2 viikon ikäisinä, usein vielä lentokyvyttöminä, ja ne itsenäistyvät noin 1½ kuukauden ikäisinä.
Amerikantikli on pääosin yksiavioinen. Jotkut naaraat kuitenkin pariutuvat uuden koiraan kanssa saatuaan ensimmäisen pesyeen poikaset varttuneiksi, ja tekevät toisen pesyeen tämän uuden koiraan kanssa, jättäen ensimmäisen koiraan huolehtimaan ensimmäisen poikueen kasvattamisesta.
Siemensyöjä, jonka pääasiallista ruokaa ovat muun muassa ohdakkeiden, voikukkien, tulikukan, auringonkukan ja leppien siemenet. Käy talvisin yleisesti lintulaudoilla.
Richard Lester
Richard Lester (s. 19. tammikuuta 1932, Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, joka teki useimmat elokuvansa Britanniassa. Hänen tunnetuimmat elokuvansa ovat The Beatles -elokuvat "Yeah, yeah, tässä me tulemme" (1964) ja "Apua!" (1965) sekä "Kolme muskettisoturia" -romaanin filmatisoinnit "Muskettisoturien seikkailut" (1973) ja "Koston merkki" (1974).
Lester oli yksi merkittävimmistä nuorisokulttuurin kuvaajista 1960-luvulla. Parhaiten hän onnistui tässä The Beatles -elokuvissa "Yeah, yeah, tässä me tulemme" (1964) ja "Apua!" (1965). Samoihin aikoihin valmistunut "Temppu – ja miten se tehdään" (1965) voitti Kultaisen palmun Cannesin elokuvajuhlilla 1965.
Kustaa Jussila
Kustaa Aadolf Jussila (8. lokakuuta 1879 Orivesi – 9. helmikuuta 1964 Hämeenlinna) oli Isänmaallisen kansanliikkeen kansanedustaja Hämeen läänin eteläisestä vaalipiiristä vuosina 1936–1938.
Jussila oli talousneuvos vuodesta 1950. Hän työskenteli vuodesta 1923 lähtien maanviljelijänä Vanajassa. Hän nousi Vanajan kunnanvaltuustoon ja vuonna 1936 eduskuntaan, jossa hän toimi Suuren valiokunnan jäsenenä.
Jussila oli vuodesta 1909 naimisissa Hilja Tiirikkalan kanssa. Hän kuoli Hämeenlinnassa 84-vuotiaana.
Veracruz (kaupunki)
Veracruz on merkittävä satamakaupunki Veracruzin osavaltiossa, Meksikossa. Se on Meksikon toiseksi suurin kaupunki Meksikonlahdella. Se sijaitsee 140 kilometrin päässä osavaltion pääkaupungista Xalapasta ja on osavaltion suurin kaupunki. Vuonna 2005 sen väkiluku oli 512 310. Kaupungista käytetään usein nimitystä Puerto de Veracruz erotuksena osavaltiosta.
Hernán Cortésin perustama kaupunki, "La Villa Rica de la Vera Cruz", sijaitsi noin 50 kilometriä nykyisestä Veracruzista luoteeseen. Cortés upotutti Villa Rica de la Veracruzin edustalle lähes koko laivastonsa estääkseen miehiään palaamasta Kuubaan. Perustettu uusi siirtokunta satamineen osoittautui tuulilta suojattomaksi, mistä syystä Cortés päätti etsiä satamalle suojaisemman paikan. Satama siirrettiin, mutta sen nimi pysyi muutosta huolimatta samana.
Nykyisestä Veracruzista kuusitoista kilometriä luoteeseen sijaitsee "Antigua Veracruz", joksi tuon silloin uuteen paikkaan siirretyn kaupungin nimi on nykyisin vakiintunut. Cortés oli varma, että uudesta kaupungista tulisi mahtava satama ja kauppapaikka. Nykyisin Antigua sijaitsee kolmen kilometrin päässä merestä. Nykyisen Veracruzin paikalla espanjalaiset olivat käyneet jo ennen Cortésia ja ristineet seudun San Juan de Ulúaksi. Tuo nimi oli käytössä, kunnes San Juán de Ulúa, joka vähitellen oli syrjäyttänyt tärkeydessä Antigua-joen varrella sijainneen Veracruzin, sai 1600-luvun alkupuolella kaupunkioikeudet Veracruz-nimisenä. Veracruz on siis sijainnut eri paikoissa historiansa aikana.
Clifford Hansen
Clifford Peter Hansen (16. lokakuuta 1912 – 20. lokakuuta 2009) oli yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko.
Hansen syntyi Wyomingin osavaltiossa ja opiskeli Wyomingin yliopistossa. Hän toimi Wyomingin kuvernöörinä vuosina 1963–1967.
Kuvernöörinä toimittuaan Hansen päätti pyrkiä Yhdysvaltain senaattiin, johon hän pääsikin heti 1967. Hän tuli valituksi uudelleen vuonna 1972, mutta vetäytyi 31. joulukuuta 1978.
Hansen meni naimisiin Martha Closen kanssa ja sai lapset Peter Arthur Hansen ja Mary Hansen Mead. Hansenista tuli vanhin elossa oleva Yhdysvaltain senaatin jäsen Hiram Fongin kuoltua 18. elokuuta 2004.
Taraskit
Taraskit (myös taraskat tai purépechat) on intiaanikansa läntisellä Meksikon eteläylängöllä nykyisessä Michoacánin osavaltiossa. He ovat assimiloitumassa Meksikon yleiseen mestitsikulttuuriin, mutta ovat silti edelleen yksikielisiä ja säilyttäneet oman kulttuurinsa. Taraskien kieli ei ole sukua muille kielille. Taraskit ovat enimmäkseen maanviljelijöitä. Heillä oli asteekkien aikoihin alueella oma valtio, ja he rakensivat muun muassa Tzintzuntzanin ja Angamucon kaupungit. Angamucossa asui arviolta 100 000 taraskia kaupungin kukoistuksen aikaan vuosina 1000–1350.
Taraskien historiasta on säilynyt perimätietoa, joka on heidän itsensä värittämää, ja jonka espanjalaiset kirjasivat ylös 1500-luvulla. Espanjalaiset löytöretkeilijät saapuivat Tzintzuntzaniin vuonna 1522.
Lattomeri
Lattomeri on Porissa valtatie 8:n itäpuolella sijaitseva maatalousvaltainen kulmakunta, joka tilastoinnissa kuuluu Lounais-Poriin. Nimensä se on saanut laajasta peltoaukeasta, joka oli suota 1700-luvulla toteutettuun laajaan kuivatushankkeeseen saakka. Peltoaukea oli ennen merenlahti, johon eräs Kokemäenjoen suuhaaroista laski. Aiemmin Lattomeri kuului Nakkilaan kuntaan.
Lattomeri ei muodosta maarekisterikylää. Postinumeroalueella 28560 Lattomeri on 487 asukasta (31.12.2015). Toisinaan Lattomeri on määritelty taajamaksi. Esimerkiksi vuoden 1995 väestönlaskennassa Lattomeri-nimisessä taajamassa oli 379 asukasta. Lännessä Lattomeri rajoittuu Niittumaahan, pohjoisessa Pinomäkeen, idässä Ulvilan ja etelässä Nakkilan kunnanrajaan.
Lattomeressä sijaitsee Lattomeren kirkko ja hautausmaa. Lattomeren koulu lakkautettiin vuonna 2015.
Lattomereltä on kotoisin elokuvaohjaaja Timo Koivusalo.
Lattomeren noustua merestä se oli pitkään soinen, kosteikkoinen ja viljelylle kelpaamaton. Sen kuivattamisen aloittamisesta puhui rusthollari ja rehtori Johan Kraftman kauan ja hän teki asiasta aloitteen vuonna 1748. Oman rusthollin alueella hän aloitti ojankaivuun ja kuivattamisen 1740-luvulla. Vuonna 1760-luvulla ojitettiin jo Friitalan kylän osuutta. Hanketta alettiin toteuttamaan vasta vuodesta 1773 alkaen, kun maaherra teki asiasta myönteisen päätöksen. Samana vuonna kaivettiin ensimmäiset ojat.
Seija
Seija on suomalainen naisen nimi, jonka nimipäivää vietetään 13. joulukuuta. Nimen on muodostanut kouluneuvos Yrjö Karilas, ja aiheena olivat toisaalta muinaisroomalaisen oraiden jumalattaren nimi Seia, toisaalta harvinaiseksi käynyt, vielä Lönnrotin sanakirjassa esiintynyt suomen kielen sana "seijas" (sees, selkeä)..
Vuoden 2009 loppuun mennessä nimi Seija on annettu 29 383 naiselle. Kaksi ensimmäistä Seijaa kastettiin vuonna 1912, ja suosituin nimi oli vuonna 1948, jolloin syntyi 1 269 Seijaa. Seija tunnetaan Suomessa myös harvinaisena sukunimenä.
UTair Aviation
UTair Aviation (, , ) on venäläinen lentoyhtiö, jonka kotipaikka on Hanti-Mansijsk, Hanti-Mansia, Venäjä. Yhtiö lentää kotimaan vuorolentoja, charterlentoja ja järjestää helikopterilentoja erityisesti öljy- ja kaasuteollisuuden yrityksille Siperiassa sekä osallistuu YK:n avustusoperaatioihin.
Yhtiö kuuluu sadan arvokkaimman venäläisyhtiön joukkoon, ja se on yksi kolmesta merkittävimmästä venäläisestä lentoyhtiöstä. Se kuljetti 9,4 miljoonaa matkustajaa vuonna 2012. Yhtiön helikopterikalusto on laajempi kuin millään toisella kaupallisella lentoyhtiöllä.
17. maaliskuuta 2007 UT Airin Tupolev Tu-134 syöksyi maahan Samara Kurumochin lentoasemalla Samarassa. Onnettomuudessa kuoli seitsemän ja loukkaantui 26.
2. huhtikuuta 2012 UTairin lento 120 syöksyi maahan pian lentoonlähdön jälkeen noustuaan Roštšinon kansainväliseltä lentoasemalta Länsi-Siperiassa. Kone oli matkalla Tjumenista Surgutiin. Koneessa oli 39 matkustajaa ja neljä miehistön jäsentä, joista yli 30 kuoli.
25. maaliskuuta 2015 UTairin lento 369 teki onnistuneen hätälaskun Pulkovon lentoasemalle.
1. syyskuuta 2018 Sotshiin laskeutumassa ollut UTairin lentokone suistui ulos kiitotieltä, törmäten aitaan ja syttyneen osittain tuleen. Onnettomuudessa kuoli yksi henkilö. https://www.is.fi/ulkomaat/art-2000005812094.html
Yhtiön laivaston keski-ikä oli syyskuussa 2018 16 vuotta.
David Ackles
David Ackles (27. helmikuuta 1937 – 2. maaliskuuta 1999) oli kalifornialainen laulaja-lauluntekijä.
Acklesin kaupallinen menestys jäi vähäiseksi, mutta kriitikot ylistivät häntä sekä Yhdysvalloissa että Britanniassa. Muun muassa Phil Collins ja Elvis Costello ovat julkisuudessa ilmoittaneet saaneensa vahvoja vaikutteita Acklesin tuotannosta.
Acklesin ensimmäinen albumi julkaistiin vuonna 1968. Kolmen Elektra Records -yhtiölle tehdyn levyjulkaisun jälkeen hän siirtyi Columbia Recordsille.
Rattijuoppo kolaroi Acklesin kanssa vuonna 1981. Kolarin seurauksena Ackles joutui pyörätuoliiin puolen vuoden ajaksi. Hän menehtyi uusiutuneeseen keuhkosyöpään 62 vuoden iässä.
Atalja
Atalja oli Ahabin ja Isebelin tytär ja kuningas Joramin aviopuoliso. Hän tuli Juudan kuningattareksi poikansa Ahasjan kuoltua. Kun hän sai tietää poikansa kuolleen Jeehun ansassa, hän päätti tapattaa Ahasjan pojat. Pojat vietiin Masadan vuorelle, jossa heidät tapettiin ja ruumiit poltettiin.
Atalja vaati ylimmäiseltä papilta Jojadalta lupausta, että ""tisbeläisen suvaitsemattomuus"" kiellettäisiin, jotta "jokainen saisi vapaasti palvoa omaa baaliaan". Ylimmäinen pappi kieltäytyi jyrkästi moisesta vaatimuksesta - itse asiassa hän korosti tarkoituksellisen kuningatarta loukkaavasti:
Atalja raivostui uhmakkaasta vastauksesta mutta ei uskaltanut kajota pyhään mieheen.
Ylimmäisen papin puoliso, Ahasjan tytär Joseba sai pelastettua Joasin verilöylystä ja Joasta pidettiin piilotettuna Jerusalemin temppelissä seitsemän vuotta, koko Ataljan hallituskauden ajan. Ataljan aikana Baalin palvonta oli valtavimmillaan. Myös Mooseksen tekemä vaskikäärme, Nehustan, joka oli normaalisti temppelin aarrekammiossa, oli tuotu esiin kansan palvottavaksi ja sen eteen oli rakennettu Astartelle pyhitetty Elämän puu -pyhäkkö, jonka pappina toimi ylimmäisen papin temppelistä karkottama Mattan.
Seitsemäntenä vuotena ylimmäinen pappi Jojada julisti Joasin kuninkaaksi.
Kuullessaan asiasta Atalja meni temppeliin ja huusi: "Kapina, kapina."
Mutta koska Joas oli jo kruunattu kuninkaaksi ja vastaanottanut kaikki arvonsa tunnukset aina mannaruukkuun asti, sotilaat tottelivatkin ylimmäistä pappia Jojadaa, joka heidän käsityksensä mukaan puhui itse Jahven äänellä ja siunaamana.
Pappi Jojada antoi sotilaita johtaville sadanpäälliköille käskyn: 
Pappi ei näet halunnut, että Atalja surmattaisiin Herran temppelissä.
Niin sotilaat tarttuivat Ataljaan, veivät hänet Hevosportin kautta kuninkaan palatsiin ja surmasivat hänet siellä.
Joas seurasi Ataljaa Juudan hallitsijana.
Myös Nehustan haettiin takaisin aarrekammioon, Mattan hirtettiin oman pyhäkkönsä keskuspaaluna toimivaan karsikkopuuhun ja Elämän puu -pyhäkkö revittiin maan tasalle.
Nehustan pysyi jonkin aikaa poissa näkyvistä; kuningas Aahas toi sen taas palvottavaksi mutta hänen poikansa Hiskia löi käärmeen kappaleiksi samalla kun taas kerran murskasi temppelin viereen tehdyn Baalin masseba-patsaan ja Asera-karsikon.
Luettelo olympiakisojen taidekilpailujen mitalisteista
Tämä on luettelo taideolympialaisten mitalisteista.
Priapismi
Priapismi, priapismus eli kestoerektio () on siittimen tai klitoriksen pitkään jatkuva erektio, joka ei yleensä liity kiihottumistilaan. Priapismi on yleensä kivulias. Mikäli tila jatkuu yli neljä tuntia, paisuvaiskudos voi vaurioitua pysyvästi hapenpuutteen takia. Priapismia voivat aiheuttaa jotkin yleissairaudet, masennuslääkkeet sekä erektiohäiriölääkkeiden tai anabolisten steroidien väärinkäyttö. Priapismi katsotaan pikaista hoitoa vaativaksi tilaksi. Aikainen hoito voi pelastaa siittimen tai klitoriksen ja sen toimintakyvyn.
Priapismi on saanut nimensä kreikkalaisesta hedelmällisyyden jumalasta Priapoksesta.
Jotkin masennuslääkeaineet kuten tratsodoni ja essitalopraami voivat aiheuttaa priapismia. Sairaus voi myös liittyä leukemiaan tai sirppisoluanemiaan. Erektiohäiriön tapaan joidenkin yleissairauksienkin epäillään olevan syynä priapismiin. Syy voi olla myös itse erektiohäiriön hoito ja esim. sen lääkkeiden yliannostus.
Mitä nopeammin priapismi hoidetaan, sitä helpommin se laukeaa. Kotihoitona voidaan kokeilla kylmää suihkua, kyykistelyä tai portaissa liikkumista. Jos näillä ei ole vaikutusta, on hakeuduttava pikaisesti lääkäriin.
Sairaalassa kivulias erektio hoidetaan ruiskuttamalla paisuvaiseen 10 mg etilefriiniä, jolla tilanne yleensä laukeaa. Jos tämä ei auta, imetään siittimessä paikallaan seisova laskimoveri pois tai tekemällä leikkaus laskimoiden välille. Jos verta ei poisteta, se hyytyy paisuvaiseen. Noin joka toisella hoito ei kuitenkaan tehoa toivotulla tavalla. Tällöin tila johtaa paisuvaisen hapenpuutteesta seuraavaan kudoksen arpeutumiseen ja impotenssin eli erektiohäiriön pysyvään muotoon. Mahdollista on myös kuolio, joka johtaa siittimen amputointiin.
Priapismia voi esiintyä myös naisilla, tilaa kutsutaan klitorismiksi (latinan "clitorismus" ja kreikan κλειτορίς "kleitoris" + -ισμός "ismos"). Tällöin on kyse klitoriksen jatkuvasta ja kivuliaasta kiihoitustilasta. Sanaa käytetään myös klitoriksen epänormaalista suurentumisesta. Klitorismi on priapismin tavoin kivulias tila. Klitorismi voi johtaa pysyvään orgasmikyvyttömyyteen.
Joas (Juuda)
Joas oli yksi Juudan kuninkaista. Hänen nimensä merkitsee ""Herra antaa"".
Hän tuli kuninkaaksi seitsemänvuotiaana Ataljan jälkeen ehkä vuoden 835 eaa. paikkeilla ja hallitsi 40 vuotta. "Joas teki koko ikänsä sitä, mikä on hyvää Herran silmissä, koska hän oli pappi Jojadan kasvattama." Hallituskautensa aluksi Baalin temppelit hävitettiin. Myöhemmin hän antoi korjauttaa Jerusalemin temppelin. Syyrian kuninkaan Hasaelin hyökätessä Israelin läpi Juudaan, joutui Joas maksamaan Syyrialle valtavat korvaukset, jotta Hasael ei jatkaisi Jerusalemiin. Tämän vuoksi häntä vastaan tehtiin salaliitto ja hänet murhattiin Bet-Millossa. Hänen jälkeensä Juudan kuninkaaksi tuli hänen poikansa Amasja.
Toinen kuninkaiden kirja 12
Nettiriippuvuus
Nettiriippuvuus on riippuvuus tieto- ja viestintätekniikan käytöstä ja etenkin Internet-verkon tarjoamasta sisällöistä ja vuorovaikutusmahdollisuuksista. Internet-addiktion ohella puhutaan myös "internetaddiktiosta", "internetholismista", "virtuaaliriippuvuudesta", "lumeriippuvuudesta", "internetriippuvuudesta" ja "nettinarkkauksesta". Laajemmassa yhteydessä puhutaan tietokone- tai teknologiariippuvuudesta. Nettiriippuvuutta voidaan pitää useimmiten niin sanottuna psykososiaalisena riippuvuutena, koska siinä riippuvuus muodostuu usein ensisijaisesti tietynlaiseen viestintään perustuvaan yhteisöön kuulumisesta sekä tiettyjen sisältöjen käyttämisestä. Psykiatri Pinhas Dannonin mukaan noin kymmenen prosenttia verkon käyttäjistä on alttiina addiktiolle, joka voi johtaa ahdistukseen ja vaikeaan masennukseen. Erityisen alttiita riippuvuudelle ovat teini-ikäiset ja yli 50-vuotiaat miehet ja naiset, joiden lapset ovat lähteneet kotoa. Nettiriippuvuus voi olla yhtä vaikea kuin seksi- tai peliriippuvuus. Pittsburghilainen psykologi Kimberley Youngin mukaan tyypillinen tietoverkkoon liiaksi kiintynyt henkilö on keski-ikäinen, jolla on aiemmin ollut pelkoja tietokoneita kohtaan.
Nykyisin nettiriippuvuuden rinnalle on tullut myös erillisenä terminä "älypuhelinriippuvuus", erityisesti nuorten keskuudessa. Nykyisin älypuhelimilla on yhä suurempi rooli kommunikaatiossa. Älypuhelimet kulkevat aina mukana, ja monien erilaisten sovellusten ja pikaviestimien käyttö on hyvin yleistä. Älypuhelinriippuvuus ilmenee esimerkiksi levottomuutena ja ahdistuksena silloin, kun puhelimesta joutuu olemaan erossa. Varhain alkanut runsas älypuhelimen käyttö saattaa teini-iän kynnyksellä muuttua varsinaiseksi addiktioksi.
Dannonin mukaan internet-addiktion oireet eivät ole selkeitä kummassakaan ryhmässä ja niitä on lisäksi vaikea diagnosoida. Oireita voi olla unettomuus, ahdistus siitä ettei pääse verkkoon, eristyneisyys perheestä ja ystävistä, työhaluttomuus ja vaikeat masennuskaudet. Tutkijoiden mukaan oireisiin kuuluvat myös ajantajun kadottaminen netin parissa ja toistuvat unet siitä.
Dannonin mukaan internet-addiktiota pitäisi hoitaa samoin kuin muita vaikeita ja uhkaavia addiktioita: puheterapialla ja lääkkeillä, joita käytetään vaikean peliriippuvuuden ja kleptomanian hoitoon. Pittsburghilainen psykologi Kimberley Young neuvoo nettiaddikteja asteittaiseen vieroitushoitoon, ei siis äkilliseen irtiottoon.
James Blish
James Benjamin Blish (23. toukokuuta 1921 – 30. heinäkuuta 1975) oli Hugo-palkittu yhdysvaltalainen fantasia- ja tieteiskirjailija.
Blish opiskeli Rutgersin ja Columbian yliopistoissa ja päätti vasta myöhemmin ryhtyä kirjailijaksi. Hän oli vuosina 1947–1963 naimisissa Virginia Kiddin kanssa. James Blish muutti Englantiin vuonna 1968 ja menehtyi keuhkosyöpään 1975.
Blishin kirjalliseen tuotantoon kuuluvat mm. "A Case of Conscience" (1958) ja "Cities in Flight" -sarja. Hän teki myös tarinoita Star Trekin jaksojen pohjalta. "Tähtien lapset" (1957) on yhteen liittyvien novellien kokoelma, joka tarkastelee biologisia teemoja.
Nielulevät
Nielulevät ("Cryptophyta") on yksisoluisten, merten ja sisävesien levien ryhmä, joka nykyisin luokitellaan "Chromalveolata"-kuntaan kuuluvaksi kaareksi. Nielulevälajien määräksi on arvioitu 60-200. Niiden nimitys tulee solun etupäässä olevasta ontelosta, jota kutsutaan nieluksi.
Nielulevien kehityshistoria on ollut pitkään epäselvä. Solun hienorakenteen perusteella otaksutaan nielulevien kehityslinjan syntyneen, kun varhainen Chromalveolata-kuntaan kuulunut uintisiimallinen eliö otti soluunsa endosymbiontiksi punalevien kehityslinjaan kuuluneen yksisoluisen eliön. Punalevä oli puolestaan aiemmin evoluution kuluessa ottanut soluunsa endosymbionttisen syanobakteerin, minkä vuoksi se kykeni yhteyttämään. Sittemmin symbionttina ollut punalevä surkastui ja muuttui nielulevän kloroplasteiksi eli viherhiukkasiksi. Yhdessä nieluleväsolussa on yleensä vain yksi hyvin suuri viherhiukkanen. Nykyään muinaisesta punalevästä on enää havaittavissa viherhiukkasen ympärillä oleva ylimääräinen kalvopari ja tämän uloimman kalvoparin alla havaittavissa oleva surkastunut punalevän tumarakenne eli nukleomorfi. Nieluleväkloroplasteilla on tämän vuoksi ympärillään neljä kalvoa.
Vaikka useimmilla nielulevillä on viherhiukkasia, ne kykenevät myös syömään ravinnokseen bakteereja, joten ne ovat sekä autotrofeja että heterotrofeja. Solut ovat 10–50 mikrometrin kokoisia, muodoltaan litteitä ja soikeita, ja niiltä puuttuu jäykkä soluseinä. Solussa on kaksi uintisiimaa. Nielulevillä on erityisominaisuutena ulkopinnalla olevia spiraaliin muotoon kiertyneitä rihmoja eli ejektiosomeja, jotka toimivat jännitetyn jousen tavoin. Jos levää ärsytetään, ejektiosomit oikenevat ja levä sinkoaa toisaalle.
Nielulevät tuottavat yhteyttämistuotteenaan tärkkelystä ja samankaltaisia aineita. Ne ovat ravintoa muun muassa eläinplanktonille. Vaikka nieluleviä esiintyy niin makeissa kuin suolaisissakin vesissä, ovat ne tavallisimpia viileissä ja tummissa humuspitoisissa vesissä, joissa ne pystyvät yhteyttämään vähässäkin valossa viherhiukkasten sisältämän fykosyaniinin ja fykoerytriinin avulla. Kyseisiä pigmenttejä tavataan edelleenkin punalevillä ja syanobakteereilla. "Chilomonas"-suvun lajeilla ei ole viherhiukkasia, vaan ne käyttävät esimerkiksi bakteereja ravintonaan; tarvittaessa ne voivat tulla toimeen pelkillä mineraaleilla.
Amasja
Amasja oli yksi Juudan kuninkaista ja kuningas Joasin poika. Hän tuli valtaan 25 vuoden ikäisenä ja hallitsi 29 vuotta, todennäköisesti vuodet 795–766 eaa. "Amasja teki sitä, mikä oli oikein Herran silmissä, muttei ollut esi-isänsä Daavidin veroinen." Heti, kun hän oli lujittanut valtansa, hän surmautti isänsä murhaajat, mutta ei murhaajien lapsia, kuten aiemmin oli tehty vastaavissa tilanteissa. Amasja kävi menestyksekkään sodan Edomia vastaan vallaten pari kaupunkia. Sitten hän lähetti Israelin kuninkaalle Joasille viestin: "Selvittäkäämme välimme." Mutta Joas vastasi: Sinä olet ylpistynyt, kuin löit Edomin. Nauti nyt kunniastasi ja pysy aloillasi. Pitääkö sinun ehdoin tahdoin syöstä Juuda turmioon?" Mutta Amasja päätti taistella, kärsien tappion ja joutuen vangiksi. Hänet nöyryytettiin ja vapautettiin sitten. Tämän jälkeen Amasja hallitsi vielä useita vuosia, ennen kuin "häntä vastaan tehtiin salaliitto. Hän pakeni Lakisiin, mutta sinne lähetettiin miehiä hänen peräänsä ja he tappoivat hänet siellä." Amasjan jälkeen kuninkaaksi tuli Asarja.
Elis Ask
Elis Johan ”Negru” Ask (1. huhtikuuta 1926 Helsinki – 12. maaliskuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen nyrkkeilijä.
Ask on yksi suomalaisen nyrkkeilyn tunnetuimmista nimistä. Hänestä tuli kevyen sarjan Euroopan mestari tyrmättyään Pierre Montanén elokuussa 1951. Seuraavan vuoden tammikuussa hän menetti mestaruuden tanskalaiselle Jørgen Johansenille. Aiemmin hän oli kokeillut uraa Yhdysvalloissa, mutta taso siellä oli hänelle liian kova. Vuonna 1957 hän perusti ammattilaistallin, joka järjesti ammattinyrkkeilyiltoja vuoteen 1974 asti. Elis Ask oli myös Ugandan diktaattorin Idi Aminin ystävä. Amin kutsui Askin vuonna 1977 heinäkuussa Ugandaan. Amin kustansi Askin matkan.
Elis Ask ei päässyt vuoden 1951 Euroopan mestaruudestaan huolimatta Vuoden urheilija -äänestyksessä listoille. Urheilutoimittajat vannoivat 1950-luvun loppupuolelle asti ”jalon amatööriurheilun” nimiin.
Johannes Takanen
Johannes Takanen (8. joulukuuta 1849 Virolahti – 30. syyskuuta 1885 Rooma) oli suomalainen kuvanveistäjä. Takanen oli 1800-luvun merkittävimpiä suomalaisia kuvanveistäjiä, jonka ura jäi kuitenkin lyhyeksi varhaisen kuoleman vuoksi.
Johannes Takanen syntyi Virolahdella torpparin poikana. Hänen taiteellinen lahjakkuutensa huomattiin jo varhain, ja hän pääsi opiskelemaan Suomen Taideyhdistyksen piirustuskouluun Helsinkiin. Piirustuskoulussa Takanen opiskeli Carl Eneas Sjöstrandin johdolla vuosina 1865–1867. Vuonna 1867 hän siirtyi opiskelemaan Kööpenhaminan taideakatemiaan. Kööpenhaminassa Takanen sai vaikutteita Bertel Thorvaldsenin klassistisesta tyylistä. Vuonna 1873 Takanen muutti Roomaan valtion apurahan turvin. Hän työskenteli Roomassa elämänsä loppuun saakka ja meni siellä myös naimisiin italialaisen Giacinta Biavascon kanssa.
Takasen varhaistuotannon lapsiaiheiset rintakuvat herättivät aikalaisissa suurta ihastusta. Vuosina 1876–1878 Takanen teki huomattavat naisveistoksensa "Aino, merelle katsovan", "Rebekan" ja "Andromedan", joista "Aino" ja "Andromeda" kuuluvat Ateneumin taidemuseon sekä "Rebekka" Tampereen taidemuseon kokoelmiin. Takasen uran huippukohta oli voitto. Hän ei kuitenkaan ehtinyt toteuttaa työtä. Muistomerkin toteutti Takasen huomattavin kilpailija Walter Runeberg Takasen sekä omien luonnostensa pohjalta. Monrepos’n puistossa ollut Takasen nuoruuden työ, vuonna 1873 paljastettu "Väinämöisen laulu" -patsas, tuhoutui talvisodassa. Patsas on korvattu kuvanveistäjä Konstantin Bobkovin veistämällä uudella patsaalla vuonna 2007.
Takanen on haudattu Rooman protestanttiselle hautausmaalle (Cimitero Acattolico). Haudalle pystytettiin 1890 Takasen suomalaisten ystävien rahoittama muistomerkki, jossa oli alun perin tanskalaisen Jörgen Larsonin toteuttama muotokuvamedaljonki. Pronssimedaljonki katosi vuonna 1918, mutta korvattiin vuonna 1927 Emil Wikströmin tekemällä uudella muotokuvamedaljongilla.
Immo Eronen
Immo Eronen (s. 18. marraskuuta 1981 Ilomantsi) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan oikea laitalinkki.
Eronen on ilomantsilaisen FC Pogostan kasvatti. Hän pelasi kaudella 2006 Ykkösessä JIPPOssa, jossa oli joukkueensa paras maalintekijä. Kausina 2007–2008 hän pelasi liigassa FC KooTeePeessä. Ensimmäisen liigamaalinsa hän teki 8. heinäkuuta 2007 onnistuessaan maalinteossa KooTeePeen 4–2 kotivoitossa Turun Palloseuraa vastaan. Yhteensä Eronen on pelannut 48 liigaottelua ja tehnyt niissä neljä maalia. Kaudet 2009–2010 hän pelasi Ykkösessä Jipossa ja palasi kaudelle 2011 FC KooTeePeen joukkueeseen Ykkösessä. Seuraavalle kaudelle hän siirtyi takaisin JIPPOon.
Triklooribentseeni
Triklooribentseeni voi tarkoittaa kolmea erilaista isomeeria, joissa kolme klooriatomia (Cl) on liittyneenä bentseenirenkaaseen muodostaen orgaanisen yhdisteen, jonka kemiallinen kaava on muotoa CHCl. Näistä yhdisteistä käytetään myös lyhennettä TCB.
Yhdisteiden nimet ovat:
Temascal
Temascal eli meksikolainen sauna oli muinaisten meksikolaisten sairaanhoidossa käyttämä kylpeytymistapa. Temascalista on useita mainintoja ensimmäisten Meksikoa käsittelevien kronikoitsijoiden kertomuksissa. Myös nykyaikaisen antropologian isäksi sanottu fransiskaani Bernardino de Sahagún kertoo temascalista teoksessaan "Historia general de las cosas de Nueva España". Meksikosta 1700-luvulla karkotetuksi joutunut jesuiitta Javier Clavigero kuvailee teoksessaan temascalia hyvin yksityiskohtaisesti.
Tribus
Tribus on tieteellisessä luokittelussa käytetty yksikkö, sukua suurempi ja alaheimoa pienempi ryhmä. Tribusta suppeammat kategoriat ovat alatribus ja osatribus. Siitä käytetään myös nimeä sukuryhmä.
Tommi Mujunen
Tommi Mujunen (s. 20. helmikuuta 1979) on suomalainen koomikko, joka on kotoisin Lahdesta. Hän on tehnyt stand upia vuodesta 2002.
Mujunen meni 17-vuotiaana mukaan Lahden nuorisoteatterin toimintaan ja opiskeli Lahden kansanopiston teatterilinjalla. Kipinä stand upiin syntyi Jay Lenon ja Conan O’Brienin tv-show-vieraista. 
Mujunen asui kolme vuotta Turussa ja työskenteli Turun Uudessa Teatterissa.
Vuonna 2004 Mujunen valittiin vuoden stand up -tulokkaaksi. Mujunen on myös esiintynyt toisessa miespääosassa elokuvassa Cyclomania. Mujunen kuuluu myös stand up -improvisaatioryhmä Klooni Korhosiin.
Korpirastas
Korpirastas ("Catharus ustulatus") on rastaisiin kuuluva pohjoisamerikkalainen varpuslintu. Lajin kuvaili ja nimesi Thomas Nuttall 1840. Nimitys "korpirastas" on kuitenkin vanhastaan ollut käytössä suomen kielen murteissa: Satakunnassa, Hämeessä ja kirjakielessäkin sillä on viitattu etenkin laulurastaaseen ja räkättirastaaseen.
Linnun pituus on 16–18 cm ja paino 23–45 g. Korpirastas muistuttaa pienikokoista laulurastasta, mutta alapuolen tumma täplitys keskittyy rintaan ja kurkkuun, kun se laulurastaalla jatkuu kupeille ja vatsaan saakka. Lähisukuinen tundrarastas ("C. minimus") on suuresti samannäköinen, korpirastaan naaman ollessa hieman kellahtava ja tundrarastaan harmahtava. Korpirastaan silmärengas on hyvin erottuva. Kaikilla "Catharus"-lajeilla on siiven alapinnalla valkoinen-musta-valkoinen kuvio.
Lajista tunnetaan 4 alalajia: "Catharus ustulatus alame", "C. u. swainsoni", "C. u. ustulatus" ja "C. u. oedicus".
Pohjoisamerikkalainen laji, jonka esiintymisalueen painopiste on Kanadassa ja Yhdysvaltojen pohjois- ja länsiosissa. Muuttolintu, joka talvehtii Keski-Amerikassa ja Etelä-Amerikassa Andeilla. Maailman populaation kooksi arvioidaan 100 miljoonaa yksilöä. Muutollaan voi joskus harhautua Atlantin yli Eurooppaan. Suomessa laji on tavattu 19.10.1974 Lemlandin Lågskärillä ja 1.11.1981 Dragsfjärdin Vänössä.
Pesii pusikkoisissa havumetsissä pääosassa esiintymisaluettaan, länsiosissa myös lehti- ja sekametsissä.
Pesä on tavallisesti havupuun oksalla melko matalalla, ei 5 metriä korkeammalla. Munia on 3–4, ja naaras hautoo noin 12 päivää. Poikaset lähtevät pesästä lentokyvyttöminä noin 12 päivän ikäisinä.
Hyönteiset ja muut pienet selkärangattomat sekä marjat ja hedelmät.
1,2,3-triklooribentseeni
1,2,3-triklooribentseeni on orgaaninen yhdiste, joka on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan kiinteää, valkoisia kiteitä, joilla on tunnusomainen haju. Sen kemiallinen kaava on CHCl. 1,2,3-triklooribentseenista käytetään joskus myös virheellisesti nimitystä "1,2,6-triklooribentseeni".
1,2,3-triklooribentseenin moolimassa on 181,5 g/mol, sulamispiste 53,5 °C, kiehumispiste 218,5 °C, suhteellinen tiheys 1,45 g/cm (vesi = 1,0 g/cm), leimahduspiste 112,7 °C c.c. ja CAS-numero 87-61-6.
1,2,3-triklooribentseenin kanssa isomeerisiä yhdisteitä ovat 1,2,4-triklooribentseeni ja 1,3,5-triklooribentseeni.
1,2,3-triklooribentseeniä voidaan valmistaa 1,2,3,4,5,6-heksakloorisykloheksaanin dehydrohalogenoinnilla. Lisäksi tuotteeksi muodostuu 1,3,5-triklooribentseeni. 1,2,3-triklooribentseeniä syntyy myös pieniä määriä kloorattaeussa bentseeniä rauta(III)kloridin toimiessa katalyyttinä.
1,2,3-triklooribentseeni ärsyttää silmiä ja hengitysteitä. Aine hajoaa palaessaan, jolloin muodostuu myrkyllisiä ja syövyttäviä huuruja sisältäen esimerkiksi kloorivetyä. 1,2,3-triklooribentseeni on erittäin myrkyllistä vesieliöille. Aine kertyy ihmisen ravintoketjussa, erityisesti kaloihin.
Eila Pyrhönen
Eila Pyrhönen (s. 25. lokakuuta 1945 Helsinki) on entinen suomalainen uimari ja EM-mitalisti. Pyrhönen oli ensimmäinen suomalainen nainen olympialaisten uintilajien finaalissa. Tokion olympialaisissa vuonna 1964 Pyrhönen oli lähellä mitalia 100 metrin perhosuintikilpailussa, mutta SE-tulos 1.07,3 riitti vain neljänteen sijaan. Uintiurheilun parissa saavutus nähtiin kuitenkin merkkinä uudesta noususta - suomalainen uimari saattoi nousta maailmanluokkaan - ja uinti sai arvovaltaa ja myös taloudellista tukea aikaisempaa enemmän. Vuoden 1966 Euroopan mestaruusuinneissa Utrechtissa hän sai mielimatkallaan pronssia. Tämä jäikin vuosikymmeniin ainoaksi naisuimarin pitkän radan arvokilpailuissa uimaksi mitaliksi. Vasta Hanna-Maria Seppälän vuonna 2003 voittama maailmanmestaruus palautti naiset mitaleille.
Pyrhönen edusti seuratasolla helsinkiläisseura Marjaniemen Uimareita. Hän voitti lukuisia Suomenmestaruuksia Anja-sisarensa tavoin 1950- ja 1960-luvuilla. Vuonna 1966 Pyrhönen valittiin vuoden naisurheilijaksi.
Pyrhönen - nyk. Claret-Ciuró - on asunut pitkään ulkomailla. Hän sai vuonna 2002 opetusministeriön myöntämän Pro Urheilu -mitalin.
Lapin tutkimuslaitos Kevo
Lapin tutkimuslaitos Kevo sijaitsee Utsjoella Kevojärven rannalla. Se on Turun yliopiston ympäristöntutkimuskeskukseen kuuluva tutkimus- eli kenttäasema ja pohjoisen luonnon tutkimuspaikka. Kevon tukimuskohteita ovat erityisesti subarktisen alueen luonto sekä ihmisen ja luonnon vuorovaikutus. Tutkimusalueena on lähinnä Inarin Lappi, mutta jotkut tutkimushankkeet ulottuvat myös muualle Lappiin, Pohjois-Norjaan, Pohjois-Ruotsiin ja Kuolaan saakka. Viereinen suojeltu Kevon luonnonpuisto tarjoaa hyvät mahdollisuudet alkuperäisen luonnon tutkimukselle.
Kevon Tutkimusaseman synty ajoittuu vuoteen 1954, jolloin alkoivat Turun Eläin- ja Kasvitieteellisen Seuran retket Inarin Lappiin. Retkillä käytettiin tukikohtana Utsjoen Kevoa. Sinä vuonna alkoivat Inarin Lapin floristiset ja faunistiset tutkimukset. Tavoitteena oli muun muassa tehdä tyypillistä metsätundraa edustavasta suomalaisesta sirkumpolaarisesta alueesta kasvistoltaan tunnettu piste. Työtä tehtiin opiskelijoiden avulla. 1955 mitattiin alueelle tontti tutkimusasemaa varten. 1957 rakennettiin ensimmäiset rakennukset alueelle.
Kevolla tehdään kansainvälisesti korkeatasoista ekologista, ympäristötieteellistä ja maantieteellistä tutkimusta. Kevo on merkittävä kokeellisen ympäristötutkimuksen suorituspaikka. Siellä tehdään syy-seuraussuhteita selvitteleviä kokeellisia ympäristötutkimuksia sekä monipuolisia ja pitkäkestoisia ympäristöseurantoja, jotka linkittyvät toisiinsa. Tutkimusasemalla on pitkä perustutkimusperinne ekologiasta ja geotieteistä sekä näillä aloilla harjoitettavasta kansainvälisesti korkeatasoisesta kokeellisesta tutkimuksesta.
Tutkimusasema on tullut tunnetuksi muun muassa herbivoriatutkimuksistaan koko sirkumpolaarisessa pohjoisessa. Inarin Lapin kasvillisuutta on tutkittu laajasti ja määritelty sen kasvillisuustyypit, josta on tehty kattava kasvillisuustyyppikartta. Tutkijat ovat kartoittaneet myös Kevon luonnonpuiston kasvillisuutta, josta on tehty myös kasvillisuuskartta. Asema on ollut lisäksi yhteydessä paliskuntien kanssa porotutkimuksissa.
Kansainvälisessä tutkimusverkostossa oleva asema on osallistunut erilaisiin lyhyt- ja pitkäaikaisiin kansainvälisiin yhteistutkimuksiin eri aiheista. Asemalla on ollut laajaa ulkomaista yhteistyötä muun muassa yliopistojen ja muiden tutkimusasemien, kuten Ruotsin Abiskon kanssa. Asemalla vierailee vuosittain huomattava määrä ulkomaisia tutkijoita Pohjois-Amerikkaa myöten.
Tutkimusasemalla on ympärivuotiset majoitustilat noin neljällekymmenelle vakituisen henkilökunnan lisäksi. Päärakennuksessa on kirjasto. Laboratoriorakennuksessa (580 m²) on laboratoriotilojen lisäksi 40:n hengen luentosali. Suurin osa rakennuksista on liitetty Kevoniemen paikallisverkkoon ja Internetiin, ja lisäksi syksystä 2004 alkaen on ollut WLAN-käyttömahdollisuus.
Asemalle on perustettu arboretum, jossa seurataan eri kasvilajien menestymistä arktisissa oloissa. Sillä on myös parissa paikassa koivuviljelmiä, joissa tutkitaan eri koivulaleja pohjoisessa ympäristössä.
Evrydíki
Evrydíki Theokléous (, s. 25. helmikuuta 1968), taiteilijanimeltään Evrydíki (Ευρυδίκη, kansainvälisesti usein Evridiki), on kyproslainen rock-, pop- ja laïkó-laulaja. Euroopassa hänet tunnetaan parhaiten Kyproksen euroviisuedustajana vuosilta 1992, 1994 ja 2007 kappaleilla ”Tairiázoume”, ”Eímai ánthropos ki egó” ja ”Comme ci, comme ça”.
Evrydíki Theokléous syntyi Limassolissa, mutta kasvoi Kyproksen pääkaupungissa Nikosiassa. Hän opiskeli musiikki Kyproksen kansallisessa konservatoriossa ja opintojensa päätyttyä hän lähti Pariisiin Ranskaan opiskelemaan musiikkia, teatteria ja tanssimista. Myöhemmin laulaja opiskeli myös Bostonissa Yhdysvalloissa. Vuonna 1989 Theokléous muutti Ateenaan ja 1991 julkaisi ensimmäisen albuminsa "Gia próti forá".
Vuonna 1994 Evrydíki nai säveltäjä Giórgos Theofánouksen. Heille syntyi poika Ángelos marraskuussa 1996. Evrydíki ja Theofánous erosivat vuonna 2000 ja tällä hetkellä Evrydíki on kihloissa muusikko Dimítris Korgialásin kanssa.
Evrydíki on yksi Kyproksen ja Kreikan suosituimmista laulajista. Hän on työskennellyt muun muassa Sákis Rouváksen ja Chrístos Dántiksen kanssa.
Sankovo ja Medvežje
Sankovo ja Medvežje () on Valko-Venäjän ympäröimä Venäjän eksklaavi. Sillä on pinta-alaa noin 4,5 neliökilometriä. Alue sijaitsee itään valkovenäläisestä Homelin kaupungista, viisi kilometriä länteen venäläisestä Dobrodjevkan kylästä ja pohjoiseen M10 moottoritieltä.
Aikoinaan eräät Dobrodjevkan kylässä asuneet maanviljelijät päättivät lähteä Pohjois-Amerikkaan, Pennsylvaniaan hiilikaivoksiin töihin. Kolmen vuoden kuluttua, ennen ensimmäistä maailmansotaa he palasivat kotiin ja ostivat maata eräältä valkovenäläiseltä maanomistajalta. Viljelijät muuttivat Medvežje dubravan ja Sanina polyanan alueilla, rakensivat talonsa sinne ja asettuivat asumaan. He kalastivat pienestä Iput-joesta. Näin syntyivät Sankovon ja Medvežjen kylät, joissa molemmissa oli 10–15 maatilaa.
Saksalaiset polttivat toisen maailmansodan aikana kesällä 1943 sekä Medvežjen että Sankovon. Sodan jälkeen kylät rakennettiin uudelleen, jonka jälkeen soita alettiin kuivata suurempien satojen toivossa.
Vuonna 1986 tapahtuneen Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuuden vuoksi alue saastui ja hylättiin.
John Lovelock
John Edward ”Jack” Lovelock (5. tammikuuta 1910 Crushington, Uusi-Seelanti – 28. joulukuuta 1949 New York, Yhdysvallat) oli uusiseelantilainen keskimatkojen juoksija ja 1 500 metrin olympiavoittaja 1936.
Lovelock opiskeli lääketiedettä aluksi kotimaassaan Otagon yliopistossa. Vuonna 1931 hänestä tuli Rhodes-stipendiaatti Oxfordin yliopistoon (Exeter College), jossa hän jatkoi opintojaan valmistuen aikanaan lääkäriksi.
Keväällä 1932 Lovelock juoksi mailin huippuajassa 4.12,9. Hänet valittiin Uuden-Seelannin olympiajoukkueeseen Los Angelesin kisoihin. Siellä hän sijoittui 1 500 metrillä seitsemänneksi. Seuraavana vuonna hän rikkoi mailin maailmanennätyksen ajalla 4.07,6. Vuonna 1934 hän voitti maililla kultaa Brittiläisen imperiumin kisoissa.
Lovelock keskittyi yleensä tosissaan yhteen ainoaan juoksuun kauden aikana. Vuonna 1936 hän kuntoutui myöhään työskenneltyään pitkiä työpäiviä lääkärinä. Kauden päätavoite oli 1 500 metrin olympiafinaali, jossa Lovelock onnistui täydellisesti voittaen kultaa pitkän kirinsä ansiosta. Aika oli uusi maailmanennätys, 3.47.8.
Keväällä 1940 Lovelock putosi hevosen selästä. Onnettomuuden seurauksena hänen näkökykynsä heikkeni ja hänelle jäi taipumus äkillisiin huimauskohtauksiin. Palveltuaan kotirintamalla lääkärinä toisessa maailmansodassa Lovelock muutti Yhdysvaltoihin. Hän sai traagisesti surmansa vuonna 1949 horjahdettuaan huimaukseen taipuvaisena ja influenssan heikentämänä metron alle.
Corin Nemec
Corin Nemec (s. 5. marraskuuta 1971, Arkansas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Nemec tunnetaan parhaiten rooleistaan Parker Lewisina vuosina 1990–1993 lähetetyssä nuorten komediasarjassa "Parker Lewis Can't Lose" sekä Jonas Quinnina scifi-sarjassa "Tähtiportti".
Virallisten kotisivujensa mukaan Nemec on skientologi.
Elisabet (nimi)
Elisabet ja Elisabeth ovat kansainvälisiä naisen nimiä.
Elisabet on heprealainen nimi Eliseba, joka tarkoittaa ”Jumala on valani” tai ”Jumala antaa avun”. Uudessa Testamentissa Elisabet on Johannes Kastajan äiti. Nimestä on käytössä useita muotoja, Pohjoismaissa muun muassa Betty, Elsa, Elsi, Else ja Lisa, Saksassa muun muassa Elise, Ilse ja Lisabet, Englannissa muun muassa Alice, Eliza ja Lizzie, Ranskassa Lisette, Italiassa Elisa ja Bettina, Unkarissa muun muassa Erzsébet ja Venäjällä Jelizaveta.
Elisabetin nimipäivää vietetään Suomessa 19. marraskuuta, joka on unkarilaisen pyhimykseksi julistetun prinsessan Elisabet Thüringeniläisen (1207–1231) muistopäivä. Tällä päivällä nimi on ollut vuoteen 1816 asti ja uudelleen vuodesta 1950 alkaen. Nykyään sama päivä on myös Liisan, Elisan, Eliisan, Liisin ja Elisen nimipäivä. Vuosina 1816–1928 Elisabetin nimipäivä oli 17. syyskuuta.
Elisabet on kristikunnan tavallisimpia naisen nimiä. Suomessa sen on vuoden 2013 marraskuuhun mennessä saanut 55 286 naista ja alle 15 miestä. Muodossa Elisabeth nimen on saanut marraskuuhun 2013 mennessä 24 636 naista ja alle 20 miestä. Erityisen suosittu nimi on jälkimmäisenä etunimenä.
Rhodes-stipendi
Rhodes-stipendi on maailman vanhimpiin ja arvostetuimpiin kuuluva opiskelijoiden stipendijärjestelmä.
Stipendi perustettiin Cecil Rhodesin testamentin määräysten mukaisesti ja niitä on myönnetty vuodesta 1902 alkaen. Stipendi kustantaa kahden vuoden (joissain tapauksissa kolmen) opiskelun Oxfordin yliopistossa Englannissa.
Stipendi myönnetään opiskelijalle, jonka opilliset saavutukset ovat korkeatasoiset. Lisäksi edellytetään, että opiskelija on riittävän energinen käyttääkseen lahjojaan täydellä teholla (urheilullisuutta käytetään usein indikaattorina), on omistautunut velvollisuuksilleen, toimii yhteisössään rakentavasti ja on moraaliltaan korkeatasoinen sekä osoittaa riittäviä johtajanominaisuuksia.
Vuosittain valitaan noin 90 stipendiaattia. Alun perin stipendiaatit valittiin testamentin ohjeiden mukaisesti Britannian siirtomaista, Yhdysvalloista ja Saksasta kaikkien ollessa miehiä. Saksalaiset olivat poissuljettuja molempien maailmansotien aikana sekä jonkin aikaa kummankin jälkeen. Nykyään stipendejä myönnetään edelleen samojen maiden opiskelijoille, joskin suurin osa siirtomaista on itsenäistynyt. Naiset hyväksyttiin stipendiaateiksi vasta vuodesta 1977 alkaen.
Stipendiaateista on tullut menestyneitä tiedemiehiä ja poliitikkoja, tunnetuin kaikista lienee Bill Clinton.
1,2,4-triklooribentseeni
1,2,4-triklooribentseeni on orgaaninen yhdiste, joka on normaaliolosuhteissa 0 °C olomuodoltaan kiinteää, valkoisia kiteitä ja huoneenlämmössä 20 °C väritöntä nestettä, joilla on tunnusomainen haju. Sen kemiallinen kaava on CHCl. 1,2,4-triklooribentseenista käytetään myös nimitystä "1,2,4-triklooribentsoli" ja "triklooribentseeni (epäsymmetrinen)". Ainetta käytetään liuottimena ja se liuottaa muun muassa fulleriiniä.
1,2,4-triklooribentseenin moolimassa on 181,5 g/mol, sulamispiste 17 °C, kiehumispiste 213 °C, suhteellinen tiheys 1,5 g/cm (vesi = 1,0 g/cm), leimahduspiste 105 °C c.c., itsesyttymislämpötila 571 °C ja CAS-numero 120-82-1. Aineen liukoisuus veteen on 34,6 mg/l.
1,2,4-triklooribentseenin kanssa isomeerisiä yhdisteitä ovat 1,2,3-triklooribentseeni ja 1,3,5-triklooribentseeni.
1,2,4-triklooribentseeni ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä. Pitkäaikaisessa ja toistuvassa altistumisessa neste kuivattaa ihoa. Aineelle altistumisesta voi seurata vaikutuksia maksassa. Aine hajoaa palaessaan, jolloin muodostuu myrkyllisiä ja syövyttäviä huuruja sisältäen esimerkiksi kloorivetyä. Aine reagoi kiivaasti hapettimien kanssa. 1,2,4-triklooribentseeni on myrkyllistä vesieliöille ja se kertyy ihmisen ravintoketjussa erityisesti kaloihin.
1,2,4-triklooribentseeniä valmistetaan 1,4-diklooribentseeniä klooraamalla. Sitä voidaan valmistaa myös emästen avulla dehydrohalogenoimalla 1,2,3,4,5,6-heksakloorisykloheksaania tai sivutuotteena bentseenin kloorauksessa rauta(III)kloridin katalysoimana. 1,2,4-bentseeniä käytetään orgaanisissa synteeseissä liuottimina, apuaineena värien valmistuksessa ja valmistettaessa eräitä kemikaaleja. Yhdistettä voidaan käyttää myös lämmönsiirtolaitteissa.
Eklund TE-1
Eklund TE-1 on diplomi-insinööri Torolf Eklundin suunnittelema lentovene.
Koneen ensilento tapahtui 25. helmikuuta 1949 Kuoreveden Hallissa. Se rakennettiin alun perin amfibiolentokoneeksi. Alkuperäisen voimalaitteen osoittauduttua liian heikoksi koneeseen vaihdettiin voimakkaampi moottori, joka lisäsi painoa niin että koneesta poistettiin pyörät, jolloin koneen tyyppi muuttui lentoveneeksi. Koneen suunnittelija toimi Valtion Lentokonetehtaan (VL)suunnittelijana. Kun VL käytännössä lopetti lentokoneiden suunnittelun, monet suomalaiset lentokonesuunnittelijan koulutuksen omaavat miehet alkovat suunnitella itselleen harrastekoneita. Eklundin tapaus kuuluu tähän kategoriaan.
Kone oli siviili-ilma-alusten rekisterissä tunnuksella OH-TEA vuodesta 1954 vuoteen 1969. Kone on nykyisin Suomen ilmailumuseon kokoelmassa.
Esko A. Repo
Esko Aulis Repo (s. 3. elokuuta 1935, Iisalmi) oli Suomen Senioripuolueen puheenjohtaja vuosina 2006–2009.
Repo meni vuonna 1960 naimisiin Aira Kosusen kanssa, ja perheeseen syntyi kolme lasta vuosina 1961, 1963 ja 1964. Repo valmistui 1963 ja toimi sen jälkeen arkkitehtinä muun muassa Rovaniemellä.
Repo valmistui vuonna 1985 hallintotieteiden maisteriksi, 1988 -lisensiaatiksi ja 1990 -tohtoriksi. Hänestä tuli vuonna 1993 Lapin yliopiston alue- ja ympäristösuunnittelun dosentti. Sotilasarvoltaan hän on majuri.
Esko A. Repo jäi eläkkeelle vuonna 2000. Hän asuu Seinäjoella ja on toiminut "Ilkka"-lehden pitkäaikaisena kolumnistina.
Repo oli vaaleissa 2007 ehdokkaana Vaasan vaalipiiristä. Hän sai 851 ääntä.
Alfred Hugenberg
Alfred Hugenberg (19. kesäkuuta 1865 Hannover – 12. maaliskuuta 1951 Kükenbruch bei Rinteln) oli saksalainen liikemies ja Weimarin tasavallan loppuaikojen merkittävä oikeistopoliitikko, jolla oli keskeinen rooli kansallissosialistien nousussa Saksan hallitukseen vuoden 1933 alussa.
Hugenberg toimi vuosina 1909–1918 johtajana Krupp-yhtiössä. 1920-luvulla hän rakensi suuren mediakonsernin (aikakauslehtiä, UFA-filmiyhtiö). Hän oli 1928–1933 konservatiivisen Saksalaiskansallisen kansanpuolueen (DNVP) puheenjohtaja ja siirsi puolueen linjaa entistä jyrkemmin oikealle. Hugenberg vei vuoden 1933 alussa puolueensa hallitusyhteistyöhön kansallissosialistisen puolueen (NSDAP) kanssa ja toimi Adolf Hitlerin ensimmäisen hallituksen valtiovarainministerinä (Minister für Wirtschaft und Ernährung). Hugenberg kuvitteli voivansa ohjailla Hitleriä ja pääsevänsä hallituksen todelliseksi voimahahmoksi, mutta hän joutui pian syrjään. Hänet pakotettiin eroamaan ministerinvirasta 27. kesäkuuta 1933 ja samoihin aikoihin hänen puolueensa kiellettiin.
Politiikasta syrjään joutunut Hugenberg myi UFA-filmiyhtiön vuonna 1937 ja Scherl-kustantamon 1944. Hänet internoitiin toisen maailmansodan jälkeen ja vapautettiin syyttömänä 1951.
1,3,5-triklooribentseeni
1,3,5-triklooribentseeni on orgaaninen yhdiste, joka on normaaliolosuhteissa 0 °C olomuodoltaan kiinteää, valkoisia tai keltaisia kiteitä tai jauhetta, jolla on tunnusomainen haju. Sen kemiallinen kaava on CHCl. 1,3,5-triklooribentseenista käytetään myös nimitystä "triklooribentseeni (symmetrinen)".
1,3,5-triklooribentseenin moolimassa on 181,5 g/mol, sulamispiste 63 °C, kiehumispiste 208 °C, suhteellinen tiheys 1,5 g/cm (vesi = 1,0 g/cm), leimahduspiste 107 °C ja CAS-numero 108-70-3. Aineen liukoisuus veteen (25 °C) on 0,0006 g/100 ml.
1,3,5-triklooribentseenin kanssa isomeerisiä yhdisteitä ovat 1,2,3-triklooribentseeni ja 1,2,4-triklooribentseeni.
1,3,5-triklooribentseeni ärsyttää silmiä ja hengitysteitä. Aine hajoaa palaessaan, jolloin muodostuu myrkyllisiä ja syövyttäviä huuruja. Aine reagoi hapettimien kanssa. 1,3,5-triklooribentseeni voi aiheuttaa vaaraa ympäristölle ja se kertyy ihmisen ravintoketjussa erityisesti kaloihin.
1,3,5-triklooribentseeniä valmistetaan Sandmeyer-reaktiolla 3,5-dikloorianiliinista tai bentseeni-1,3,5-trisulfonihapon ja fosgeenin, tai klooramalla 1,3-diklooribentseeniä, 3,5-dikloorinitrobentseeniä tai 1-bromi-3,5-diklooribentseeniä. Yhdistettä käytetään eräiden yhdisteiden, kuten 1,2,3,5-tetraklooribentseenin valmistukseen.