hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Ryan White
Ryan Wayne White (6. joulukuuta 1971 – 8. huhtikuuta 1990) oli yhdysvaltalainen AIDS-aktivisti Kokomosta, Indianasta.
White sai HIV-tartunnan varhaislapsuudessaan saamastaan verenvuototautihoidosta. Hänen HI-viruksensa havaittiin sattumalta 17. joulukuuta 1984, kun hänelle oltiin suorittamassa toimenpidettä keuhkokuumeen parantamiseksi. White erotettiin koulusta, koska hänen pelättiin olevan terveysriski muille oppilaille. Perhe muutti väkivallan pelossa naapurikaupunkiin, ja 1987 White pääsi Hamilton Heights School Corporationiin Cicerossa.
Ennen kuin White kuoli AIDS:in aiheuttamiin komplikaatioihin 1990, hän teki työtä oikean, faktoihin perustuvan AIDS-tietouden levittämiseksi. Yksi syy hänen saamaansa laajaan huomioon oli se, että AIDS:in alkuaikoina sairautta kohtaan oli erilaisia ennakkoluuloja ja monet pitivät sitä pelkästään seksuaalivähemmistöjen ongelmana.
White haudattiin uuteen kotikaupunkiinsa Ciceroon. Vuonna 1990 Yhdysvalloissa perustettiin Ryan White Care Act, joka on siitä lähtien toiminut HIV-positiivisten ihmisten eduksi.
Michael Jackson tunsi Whiten henkilökohtaisesti ja omisti albuminsa "Dangerousin" (1991) kappaleen "Gone Too Soon" hänelle. Myös popmuusikko Tiffany muisti Whitea laulullaan "Here in My Heart" (1990). Kappale julkaistiin "New Inside" -albumilla, jonka vihkoseen on kirjoitettu teksti "I just hope that God has plans to bless the world with more people like Ryan White" ("toivon, että Jumala aikoo siunata maailmaa useammilla Ryan Whiten kaltaisilla ihmisillä").
Whiten tapaukseen perustuen on ohjattu elokuva "The Ryan White Story".
Trigonometriset integraalit
Trigonometriset integraalit ovat joukko trigonometrisia funktioita sisältäviä integraaleja, joita ei voida lausua alkeisfunktioiden avulla ja siksi niitä pidetään omina funktioinaan.
Sini-integraali (engl. "sine integral") määritellään
Tätä funktiota vastaava Taylorin sarjakehitelmä on
missä formula_3 tarkoittaa kertomaa. Sini-integraali on pariton funktio, sillä
Kosini-integraali (engl. "cosine integral") muistuttaa jonkin verran edellistä:
Tämä voidaan kirjoittaa myös integraalina nollasta formula_6:ään
missä formula_8 on Eulerin–Mascheronin vakio ja arvoltaan likimain 0,57721. Kosini-integraalifunktiota ei vastaa varsinainen Taylorin sarja, mutta jälkimmäisen esitysmuodon integraalille voidaan kirjoittaa sarjakehitelmä
José Joaquín de Olmedon kansainvälinen lentoasema
José Joaquín de Olmedon kansainvälinen lentoasema (aiemmin Simón Bolívarin kansainvälinen lentoasema) palvelee Ecuadorin suurinta kaupunkia Guayaquilia. Lentoaseman uusi terminaali otettiin käyttöön kesällä 2006 jolloin lentoaseman nimi muutettiin.
Lentoasema sijaitsee viisi kilometriä Guayaquilin keskustasta pohjoiseen. Tärkeimpiä asemalle liikennöiviä lentoyhtiöitä ovat American Airlines (Miami), Delta Air Lines (Atlanta) ja KLM (Amsterdam).
Ojakellukka
Ojakellukka ("Geum rivale") on Euraasiassa ja Pohjois-Amerikassa kasvava hyönteispölytteinen, punertavasävyinen ruusukasvi. Ojakellukkaa tavataan koko Suomessa.
Monivuotinen ojakellukka on ruohovartinen kasvi, joka kasvaa 25–50 cm korkeaksi. Sen punertavansävyinen varsi ja verholehdet ovat pehmeän karvan peitossa. Maanrajassa on ruusukelehtiä, joiden lapa on 2–4-parinen. Päättölehdykät ovat sormijakoisia tai -osaisia ja kolmiliuskaisia. Myös varsilehdet ovat kolmiliuskaisia ja sormijakoisia. Lehtien päättölehdykät ovat paljon muita lehdyköitä isompia. Lehtiruodin tyvessä olevat korvakkeet ovat pieniä. Kukat ovat nuokkuvat. Verhiö on punaruskea ja melkein kellomainen. Verholehtiä hieman pidemmät terälehdet ovat tummasuonisia, kellanvalkoisia tai punertavia. Ojakellukka kukkii Suomessa touko-heinäkuussa. Hedelmistö on pysty ja pallomainen. Kasvi leviää uusille paikoille ihmisiin ja eläimiin tarvien koukkupäisten pähkylöiden avulla.
Ojakellukka voi risteytyä kyläkellukan ("G. urbanum") kanssa lajien yhteisillä kasvupaikoilla.
Ojakellukkaa tavataan suurimmassa osassa Eurooppaa. Etelä-Euroopassa laji on kuitenkin harvinaisempi tai puuttuu paikoin kokonaan. Euroopan ulkopuolella ojakellukkaa tavataan Kaukasuksen alueella, Turkissa, Keski-Aasiassa sekä laajalla alueella Pohjois-Amerikassa, erityisesti itärannikolla ja Suurten järvien alueella. Suomessa ojakellukkaa tavataan lähes koko maassa. Laji on hyvin yleinen Etelä- ja Keski-Suomessa. Ainoastaan aivan pohjoisimmasta Lapista laji puuttuu.
Ojakellukka kasvaa kosteilla paikoilla: niityillä, lehdoissa, ojanpientareilla, rehevissä korvissa, letoilla ja lähteiköissä.
Ojakellukka on vanha rohdoskasvi. Sitä kasvatetaan myös koristekasvina ja kerätään kuivakukaksi.
Jazz Giants
Jazz Giants on neljän LP:n kokoelma, jolla esiintyy jazz-musiikin suuria nimiä. Kappaleet ovat 1950- ja 1960-luvun suosittujen tekijöiden teoksia.
Ylänkökiuru
Ylänkökiuru ("Melanocorypha bimaculata") on aasialainen kiurujen heimoon kuuluva varpuslintu. Lajin entinen nimi oli isokiuru.
Linnun pituus on 16–18 cm, siipien kärkiväli 33–41 cm ja paino noin 50 g. Paksunokkainen avomailla asustava kiurulaji, jonka vatsa on valkoinen, rinnassa on kapea musta poikkiraita, selkäpuoli harmaanruskean kirjava ja pään kuviot selkeät. Lennossa näkyy pyrstön valkoinen kärkivyö ja siipien alapinnan ruskehtava sävy. Laulaa lennossa kuten kiuru, mutta laulun tempo on nopeampi ja karkeampi ja sisältää myös hiukan matkintoja. Sukupuolet ovat samannäköiset.
Sekä vanhat että nuoret ylänkökiurut käyvät läpi täydellisen sulkasadon loppukesällä ja alkusyksyllä.
2 tai 3 alalajia tunnetaan. Nimialalaji "bimaculata" pesii Turkissa, Transkaukaasiassa ja Pohjois-Iranissa, "torquata" Turkmeniassa ja Iranin itäisemmissä osissa. Näiden kahden alalajin statuksesta on kiistaa. "Rufescens" esiintyy Lähi-idässä ja Vähän-Aasian keski– ja eteläosissa. Euroopan populaation koko on 2,1–4,3 miljoonaa yksilöä. Muuttolintu, jonka populaatiot talvehtivat Intiassa, Etelä–Iranissa, Arabian niemimaalla ja Koillis–Afrikassa.
Laji on tavattu Suomessa toistaiseksi neljästi: 12.1.–23.01.1960 Porissa, 26.–27.5.1996 Äänekoskella, 31.5.–3.6.1996 Pellossa ja 17.12.2000–17.1.2001 Porvoossa.
Pesii karuilla, kivikkoisilla puoliaavikoilla ja vuoristoseuduilla 2 kilometrin korkeudelle. Muuttoaikoina lajia tavataan erilaisilla avomailla, kuten riisipelloilla ja rannoilla, ja se muodostaa suuria, joskus jopa 3 000 yksilön parvia.
Pesä on maassa mättään tai pensaan suojassa ja suojassa auringon paisteelta. Munia on tavallisimmin 3 tai 4. Muna painaa 4,04 g. Vain naaras hautoo 12–13 päivää. Molemmat emot ruokkivat poikasia, jotka lähtevät pesästä lentokyvyttöminä noin 9 päivää vanhoina. Pesii joskus kahdesti kesässä.
Syö siemeniä ja selkärangattomia pikkueläimiä.
Damaskoksen kansainvälinen lentoasema
Damaskoksen kansainvälinen lentoasema palvelee Syyrian pääkaupunkia Damaskosta. Sitä käytti vuonna 2004 noin 3,2 miljoonaa matkustajaa ja se on maan vilkkain lentoasema. Lentoasema otettiin käyttöön vuonna 1973 kun lähempänä keskustaa sijaitseva Mezzen lentoasema lakkautettiin.
Lentoasema sijaitsee Damaskoksen keskustasta kaakkoon. Sillä on kaksi kiitotietä, joista toinen on varattu sotilaskäyttöön. Matkustajaterminaalissa on useita matkamuistomyymälöitä, ravintoloita sekä internet-kahvila.
Lentoasema toimii Syyrian kansallisen lentoyhtiön Syrian Arab Airlinesin solmukohtana. Alla lista Damaskokseen säännöllisesti liikennöivistä lentoyhtiöistä.
The Sims: Taikaa
The Sims: Taikaa () -lisäosa tuo alkuperäiseen "The Sims" -peliin uusia ominaisuuksia, kuten taiat, taikakaupunki ja uudet huonekalut.
Tullintori
Tullintori on Tampereen keskustassa Tullin alueella sijaitseva monipuolinen kauppakeskus, jonka suurin omistaja on Keskinäinen Työeläkevakuutusyhtiö Elo. Tullintorin 0.–2. kerroksissa on yhteensä noin 50 liikettä ja toimijaa, 3.–5. kerroksissa on pääsääntöisesti toimistotiloja. Tullintorin vuosittainen kävijämäärä on noin 2,5 miljoonaa.
Tullintorille on hyvät kulkuyhteydet julkisilla kulkuvälineillä, autolla, pyörällä tai kävellen. Pysäköintipaikkoja löytyy P-Tullintorilta ja Tullintorin kannelta. Kauppakeskuksesta on suora kulkuyhteys Hotelli Torniin ja Sokos Hotel Villaan.
Arkkitehtonisesti Tullintori on perinteinen arkadi, eli lasikatteinen ”pylväskäytävä”. Se on muodostettu yhdistämällä vuonna 1930 valmistunut SOK:n funktionalistinen rakennus uuteen laajennusosaan. Kauppakeskus Tullintori valmistui vuonna 1990.
Kauppakeskus Tullintori kehittyy jatkuvasti urbaanina kaupunkilaisten olohuoneena. Kauppakeskus elää ajan hengen mukaisesti ja salli lemmikit osana kauppakeskuksen päivittäistä elämää 2018. Vuoden 2020 kynnyksellä kauppakeskus Tullintori tulee lunastamaan paikkansa yhtenä Tampereen merkittävimpänä ostos- ja elämyskeskittymänä ympäristön kehityshankkeidenkin myötä.
Hefty Load
Hefty Load oli suomalainen rockyhtye, jonka levytysyra alkoi, kun se voitti bändikilpailun "Halvåttan - tidens melodi" ja pääsi tekemään singlen. 1983 yhtye julkaisi "Hefty Load" -nimisen albumin. Samana vuonna Hefty Load oli mukana kokoelmalla "The Art of Breeding".
Valkosiipikiuru
Valkosiipikiuru ("Alauda leucoptera") on aasialainen kiurujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Linnun pituus on 17–19 cm. Kiurun kokoinen vahvanokkainen lintu, jonka siipi on huomiota herättävän kolmivärinen: etuosa ruskea, käsisiipi ja kyynärsulkien tyvet mustat ja kyynärsiiven ulko-osa valkoinen. Vatsa on valkoinen, rinnassa on tummaa viirutusta, selkäpuoli on harmaanruskea. Seisovalla linulla näkyy siivellä valkea kuvio. Juhlapukuisella koiraalla on punaruskea päälaki ja poski sekä siiven pienet ja keskimmäiset peitinhöyhenet. Naaraalla värit ovat haileat. Laulu muistuttaa kiurun laulua.
Keski-aasialainen laji, joka pesii Kaukasukselta itään Kazakstaniin. Euroopassa pesii 20 000–65 000 paria Venäjän kaakkoisosissa. Se on muuttolintu pesimäalueensa pohjoisosissa ja talvehtii Mustanmeren ja Kaspianmeren ympäristöissä. Lajin kanta on elinvoimainen.
Valkosiipikiuru on tavattu Suomessa toistaiseksi kolmasti: 9.6.1971 Mustasaaressa, 21.–23.6.1999 Kalajoella ja 11.-13.4.2004 Luumäellä.
Viljelysmaat, arot ja muut kuivat seudut. Suosii elinympäristönään korkea- mutta harvakasvuista kasvillisuutta, kutea pujoa. Talvella voi muodostaa suuria parvia, joissa on noin 200 lintua, joskus jopa noin 4 000 yksilöä.
Pesä on hyvin piilotettuna maassa kasvien tai mättään suojassa. Munia on 3–8, tavallisimmin 5 tai 6. Muna painaa 3,23 g. Haudonta-aika on 12–13 päivää ja pääasiassa naaras huolehtii haudonnasta. Molemmat emot huolehtivat poikasista, jotka lähtevät pesästä ennen kuin ovat lentokykyisiä.
Valkosiipikiuru syö kesällä siemeniä sekä hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia, talvella siemeniä.
Jouko Tolonen
Jouko Paavo Kalervo Tolonen (2. marraskuuta 1912 Porvoo – 23. heinäkuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen säveltäjä, pianisti ja musiikkitieteilijä.
Paitsi säveltäjänä ja pianistina Tolonen toimi myös Ylen musiikkipäällikkönä 1946–1955 ja Kansallisoopperan pääjohtajana 1955–1960. Myöhemmin hän työskenteli Sibelius-Akatemiassa lehtorina (1960–1966) ja Turun yliopistossa musiikkitieteen lehtorina ja professorina (1966–1977). Sävellystuotanto jäi näiden tehtävien ohella suppeaksi. Pianistina hän esitti muun muassa Ahti Sonnisen pianokonserttoa.
Tolonen oli valmistunut filosofian kandidaatiksi vuonna 1939 ja jatkoi akateemista uraansa 1960-luvulla: hän väitteli filosofian tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1969 väitöskirjalla "Mollisoinnun ongelma ja unitaarinen intervalli- ja sointutulkinta". Tolonen pyrki yhdistämään psykologista ja matemaattispohjaista sointuteoreettista näkökulmaa.
Jouko Tolosen lapset ensimmäisestä avioliitosta Lidia Soldareffin kanssa ovat konemestari, mus.teorianopettaja Timo Tolonen (s. 1936) ja kanttori-urkuri, mus. teorianopettaja Osmo Tolonen (s. 1943).
Jouko Tolosen lapset toisesta avioliitosta Väinö Kunnaksen tyttären Alila Kunnaksen kanssa ovat suunnittelija Tiiti Tolonen, toimittaja Pekka Tolonen, tuottaja Aini Tolonen ja ekonomi Jukka Tolonen.
Jouko Tolosen sävellyksenopettajia olivat Ilmari Krohn, Leevi Madetoja ja Nils-Eric Fougstedt. Tolonen kuului neljän säveltäjän ryhmään, jonka muut jäsenet olivat Taneli Kuusisto, Einari Marvia ja Ahti Sonninen; he pitivät yhteisiä sävellyskonsertteja. Tolonen sai jonkin verran vaikutteita Uuno Klamilta, Béla Bartókilta ja Dmitri Šostakovitšilta.
Suurimman osan tuotannostaan Tolonen sävelsi 1940- ja 1950-luvulla. Hän sävelsi muun muassa uusklassisisia orkesterimusiikkiteoksia, joista mainittakoon "Andante ja Rondo alla burla" (1948) ja sinfonia (1952); viimeiseksi jäi "Kolme arabeskia" (1953).
Tolosen tuotantoon kuuluu myös vokaalimusiikkia, kuten kantaatti "Notku, nuori neitsykäinen" vuodelta 1955 Martti Haavion tekstiin. Kantaatti on aikansa ainoita suomalaissävellyksiä, joista kuuluu Carl Orffin vaikutus ”primitiivisenä” rytmisyytenä.
Kira (Mortal Kombat)
Kira on fiktiivinen henkilö Mortal Kombat -tappelupelisarjassa. Hänet tavattiin ensimmäisen kerran -pelissä.
Mieheksi naamioitunut Kira työskenteli Afganistanin vuoristossa myyden aseita terroristeille. Hänen sukupuolensa kuitenkin selvisi ja Kiran täytyi taistella tiensä ulos terroristien luolasta.
Näyttävän voittonsa jälkeen, hän tapasi Kabalin, joka oli odottanut häntä ulkopuolella. Hän oli päättänyt entistää Black Dragon klaanin ja halusi värvätä Kiran ensimmäisenä klaaniinsa. Hyväksyttyään ehdotuksen, Kira matkusti yhdessä Kabalin kanssa New Yorkiin värväämään Kobraa.
Kiran vaihtoehtoisessa loppuratkaisussa, hän voitti Blazen imien jumalten voimat. Kira sitten herätti taistelussa kuolleen Kobran henkiin. Kobra kuitenkin tappoi Kiran tahtoen hänen voimansa itselleen.
Bengt von Törne
Bengt Axel von Törne (22. marraskuuta 1891 Helsinki – 4. toukokuuta 1967 Helsinki) oli suomenruotsalainen säveltäjä ja tietokirjailija.
Von Törne opiskeli Helsingin musiikkiopistossa Erik Furuhjelmin johdolla vuosina 1910–1916, ja lisäksi hän oli saanut jonkin verran sävellystunteja Jean Sibeliukselta (1916–1917). Von Törnen sävellystuotantoon kuuluu muun muassa kuusi sinfoniaa, joista viimeinen valmistui 1966. Säveltäjä kirjoitti myös muuta orkesterimusiikkia, kuten sinfonisia runoja ja pianokonserton, sekä kolme jousikvartettoa. Hänen sävellyksensä ovat tyyliltään perinteisen tonaalisia. Sibeliuksen vaikutus ilmenee von Törnen sävellystuotannossa vahvana.
Vuonna 1937 von Törne julkaisi kokemuksistaan kirjan "Sibelius: A Close-Up" ("Sibelius: Lähikuvia ja keskusteluja"), jossa hän kehui opettajaansa ja vähätteli Gustav Mahleria ja Claude Debussytä. Tämä sai Theodor W. Adornon tuohtumaan ja laatimaan hyvin kielteisen arvostelun, joka vähensi Sibeliuksen arvostusta Manner-Euroopassa 1950-luvulla.
Von Törne julkaisi lisäksi suuren määrän kulttuurihistoriallisia kirjoituksia, jotka painottuivat renessanssin aikaan.
Bengt von Törnen veli oli historiantutkija Per Olof von Törne.
Rykmenttimotti
Rykmenttimotti kuului alkujaan Kitilän suurmottiin, joka syntyi talvisodassa Suomen IV Armeijakunnan suuren vastahyökkäyksen seurauksena 6.–17. tammikuuta 1940 välisenä aikana.
Rykmenttimotin alue alkujaan Kitilän suurmotin alueeseen, josta se eräänlaisena ulokkeena tai sarvena työntyi idän kautta lähes suoraan pohjoiseen seuraten Lemettiin johtavaa tieuraa. Jo ennen Rykmenttimotin irrottamista suomalaisjoukot saivat irrotettua ja tuhottua mainitun ulokkeen pohjoisosassa olevan Lemetin tienhaaran motin alueella olevat joukot. Rykmenttimotin alue oli siis ulokkeen keskiosaa.
Rykmenttimotti syntyi 9. helmikuuta 1940 Er.P 8:n katkaistua vihollisjoukkojen yhteydet Vorojenkiven lounaispuolella. Syntynyt motti oli noin 1,5 kilometriä pitkä, mutta vain muutamia satoja metrejä leveä.
10. helmikuuta 1940 aamulla Er.P 8 ja I/JR 37 yrittivät motin tuhoamista, mutta hyökkäys tuli torjuttua etenkin mottiin jääneiden lukuisten panssarivaunujen tulella.
15. helmikuuta 1940 aamuyöllä Taisteluosasto Oinas yritti jälleen hyökätä mottia vastaan, mutta jälleen hyökkäysvaunujen tulen aiheuttamien runsaiden tappioiden vuoksi yritys oli keskeytettävä.
16. helmikuuta 1940 Taisteluosasto Oinas sai vahvistuksekseen Uudenmaan Rakuunarykmentin ja Ratsastavan Patterin Rykmenttimotin tuhoamista varten.
17. helmikuuta 1940 Taisteluosasto Oinas aloitti aamuyöllä hyökkäyksen Rykmenttimottia vastaan, joka johti menestykseen ja motin eteläosan valtaukseen aamupäivän aikana. Hyökkäys aloitettiin uudelleen myöhään iltapäivällä.
18. helmikuuta 1940 aamulla motti vihdoin laukesi. Ilmoitusten mukaan vankeja saatiin noin 250 ja kaatuneita neuvostosotilaita laskettiin olleen 1 000–1 200. Myös suomalaisten tappiot olivat huomattavat muun muassa vihollisen lukuisien panssarivaunujen tulen vuoksi.
Motista saatu sotasaalis käsitti muun muassa seuraavia taisteluvälineitä:
Kai (Mortal Kombat)
Kai on fiktiivinen henkilö Mortal Kombat -tappelupelisarjassa.
Kain alkuperä on tuntematon, mutta White Lotus Societyn entisenä jäsenenä, Kai oppi taitonsa suurilta mestareilta eri puolilla Aasiaa. Hän tapasi Liu Kangin Yhdysvalloissa tämän värvätessä uutta Shaolin-sotureiden sukupolvea.
Kai matkusti Liu Kangin mukana Kiinaan haluten Shaolin-soturiksi. Tämä kuitenkin keskeytyi Shinnokin hyökättyä Edeniaan. Liu Kang ja Kai liittyivät muihin Earthrealmin sotureihin ja avustivat Raidenia taistelussa Shinnokin joukkoja vastaan. Shinnokin hävittyä, Kai päätti vaellella ympäri Earthrealmia opiskellen taistelulajeja itsenäisesti.
Hyvelä
Hyvelä () on Porin 56. kaupunginosa. Se sijaitsee kaupungin keskustaajaman pohjoispuolella ja valtatie 8:n itäpuolella. Hyvelän naapurikaupunginosia ovat Ruosniemi idässä, Tuulikylä kaakossa, Toejoki ja Lotskeri etelässä sekä Hyvelänviiki lounaassa.
Hyvelä on entinen kylätaajama, ja sen läpi kulkeva Kylänraitti-niminen tie on säilynyt miljööltään hyvin maaseutumaisena. Lännessä Kylänraitti liittyy valtatie 8:aan ja idässä Ruosniemeen. Etelässä ja pohjoisessa Hyvelän taajamaa reunustavat tasaiset peltoaukeat.
Lotskeri
Lotskeri () on Porin 55. kaupunginosa, joka sijaitsee kaupungin keskustaajaman pohjoisosassa. Viereiset kaupunginosat ovat Hyvelä pohjoisessa, Tuulikylä idässä, Toejoki etelässä sekä Pormestarinluoto ja Hyvelänviiki lännessä.
Alue on osa kaakkois-luode suuntaista laajempaa Sunniemestä Toejoen ja Tuulikylän kautta Toukariin asti ulottuvaa peltoaukeiden sarjaa. Tämä Pohjois-Porille ominainen alava laaja-alainen kulttuurimaisema on muodostunut viimeisen 1000 vuoden aikana muinaismeren alueelle maankohoamisen mahdollistamana ja 1800-luvun maatalouden kuivatus- ja raivaustoimien tuloksena. Maaperä on liejuinen hienorakeinen maalaji, joka omalta osalta viittaa sen syntyhistoriaan. Kallioperä muodostuu syväkivistä tonaliitista ja trondhjemiitista.
Lotskerin kaupunginosa on saanut nimensä Slåttskär paikannimestä, joka viittaa viimeistään 1600-luvulla maankohoamisen myötä muuhun rannikkoon kiinnittyneeseen pienen saareen Lotskerinmäen kohdalla.
Lotskerissa on entuudestaan ollut muutamia asuintaloja toisen maailmansodan jälkeiseltä ajalta. Varsinaisena asuinalueena Lotskeri on kuitenkin suhteellisen uusi – vasta 2000-luvun alussa alueelle alettiin rakentaa taajamatyyppistä pientaloasutusta.
Hyvelänviiki
Hyvelänviiki () on Porin 54. kaupunginosa. Se sijaitsee kaupungin keskustaajaman pohjoisosassa, valtatie 8:n itäpuolella. Viereiset kaupunginosat ovat Hyvelä koillisessa, Lotskeri ja Toejoki idässä, Pormestarinluoto etelässä sekä Luotsinmäki lännessä.
Miljööltään Hyvelänviiki on pieni, pääosin omakotitaloista koostuva kaupunginosa, joka rakennettiin 1990-luvun alun lama-aikana. Lähimmät palvelut sijaitsevat Toejoella ja Pormestarinluodossa.
Luotsinmäki
Luotsinmäki () on Porin 49. kaupunginosa ja se sijaitsee kaupungin keskustaajaman luoteisosassa valtatie 8:n pohjoispuolella ja Kokemäenjoen itäpuolella. Ympäristöltään se on maaseutumainen, tasaisten peltoaukeiden keskellä sijaitseva harvaan rakennettu pientaloalue. Luotsinmäellä sijaitsee joen rannalle pääosin 1950- ja 1960-luvuilla rakennettu kesähuvilayhdyskunta ja Porin kaupungin keskusjätevedenpuhdistamo. Alueella sijaitsi aiemmin myös kaatopaikka ja tanssilava, joka paloi 90-luvulla.
Luotsinmäelle ollaan myös rakentamassa crossirataa, joka valmistuu vuoden 2008 kesään mennessä. Luotsinmäellä on myös Porin vinttikoirarata.
Murtosenmutka
Murtosenmutka () on Porin 50. kaupunginosa. Se sijaitsee kaupungin keskustaajaman pohjoisosassa, Kokemäenjoen pohjoispuolella. Sen viereisiä kaupunginosia ovat Tuulikylä pohjoisessa, Ruosniemi koillisessa, Isojoenranta idässä sekä Toejoki lännessä. Pohjoisessa alue rajautuu puistoalueeseen ja ojaan, joka on melko mutainen. Ojan varressa sijaitsee pumppuasema, joka pumppaa alueen hulevedet kyseiseen ojaan.
Murtosenmutka on 1970- ja 1980-luvuilla rakennettu pientaloalue, jonka rakennuskanta on pääasiassa omakotitaloja. Alueen kadut on nimetty eri lintulajien mukaan, esimerkkeinä Kotkantie, Peltopyyntie ja Keltasirkuntie. Alue on laajenemassa etelässä oleville pelloille, joille rakennetaan uusia omakotitaloja.
Murtosenmutkan ainoat palvelut ovat nykyisin K-Market ja SEO-kylmäasema. K-Marketin rakennuksessa on alun perin toiminut K-kauppa Kujansuu. 1980-luvulla alueella oli kaupan lisäksi kioski, joka sijaitsi juuri "mutkassa". Myöhemmin samassa rakennuksessa oli vaihtuvien yrittäjien pitämä baari. Niiden toiminta loppui kuitenkin jo 1990-luvulla. Muuta mainitsemisen arvoista alueella on alun perin 1980-luvun alussa rakennettu leikkipuisto, jota nykyaikaistettiin 2000-luvun vaihteessa. Talvisin on leikkipuiston viereisellä kentällä voinut harrastaa luistelua, mutta nykyään kentän hoito on kaupungin säästötoimien vuoksi melko vähäistä.
Tuulikylä
Tuulikylä on Porin 78. kaupunginosa ja se sijaitsee kaupungin keskustaajaman koillisosassa. Viereiset kaupunginosat ovat Ruosniemi koillisessa ja idässä, Murtosenmutka etelässä, Toejoki lounaassa, Lotskeri lännessä ja Hyvelä luoteessa.
Tuulikylässä on sijainnut pieni maaseutumainen rintamamiestaloyhdyskunta 1950-luvulta lähtien, ja alueen välittömään läheisyyteen Ruosniemen kaupunginosan puolelle rakennettiin 1980-luvulla laaja pientaloalue. Varsinainen kaupunginosa Tuulikylästä tuli vasta 2000-luvun alussa, jolloin sinne laadittiin asemakaava.
Nokian rautatieasema
Nokian rautatieasema (, ratakm 204+004) on rautatieasema Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla .
Nokian rautatieasema kuuluu Porin radan alkuperäisiin liikennepaikkoihin. Asemarakennus on valmistunut Oulun radan pysäkin tyyppipiirustusten mukaan viimeistään vuonna 1895 – samoin piirustuksin kuin esimerkiksi Siuron, Karkun, Kiikan ja Kauvatsan asemarakennukset – ja sitä on laajennettu vuosina 1900 ja 1906 arkkitehti Bruno Granholmin suunnitelmien mukaan. Myöhempinä vuosikymmeninä aseman sisätiloja ja ulkonäköä on muutettu useaan kertaan. Rataosa Tampereelta Nokialle avattiin Nokian tehtaan kuljetuksille jo vuonna 1893 ja asema-alueelta rakennettiin tehdasalueelle kapearaiteinen rata. Asema-alueelle rakennettiin tehtaan varastomakasiinit. Nokian tehtaan radalla oli tehdasalueelta rautatieasemalle alun perin hyvin jyrkkä nousu, jota loivennettiin myöhemmin voimalaitoksen kanavatöiden yhteydessä. Vuonna 1952 rakennettiin leveäraiteinen pistoraide tehdasalueelta Porin radan alitse ratapihalle. Kapearaiteinen rata asemalta tehdasalueelle purettiin vuonna 1961 ja tehdasalueen sisäinen kapearaideliikenne lopetettiin vuonna 1972. Asemalta rakennettiin pistoraiteet myös kumitehtaalle vuonna 1925 ja SOK:n suurmyllylle vuonna 1940 sekä öljyraide valtion varmuusvarastolle vuonna 1971.
Rautatiellä oli suuri merkitys Nokian kehitykselle Pirkkalan kunnan keskustaajamaksi. Vanha Pirkkalan kunta jaettiin vuoden 1922 alussa Pohjois- ja Etelä-Pirkkalaksi, jolloin Nokia jäi edellisen kaupalliseksi ja hallinnolliseksi keskukseksi. Pohjois-Pirkkala muuttui kauppalaksi vuoden 1937 alussa ja vuotta myöhemmin se otti uudeksi nimekseen Nokian. Kunnallislain muutoksen nojalla Nokiasta tuli kaupunki vuoden 1977 alussa. Vilkastuva linja-autoliikenne vähensi kuitenkin junamatkustusta Tampereen ja Nokian välillä ja henkilöliikenne Nokian asemalla lopetettiin vuonna 1992.
Henkilöliikenne Nokian asemalla aloitettiin uudelleen vuonna 2003, ja siellä pysähtyvät kaikki Tampereen ja Porin väliset junat (seitsemän vuoroparia). Rautatieaseman vieressä on linja-autoasema, jossa Matkahuollon asiamiespiste, taksiasema ja kahvila-kioski sekä liikekeskus, jossa sijaitsevat muun muassa poliisiasema ja vohvelikahvila. Lipunmyynti tapahtuu lippuautomaatista.
Nokian rautatieaseman rakennukset siirtyivät Senaatti-kiinteistöille vuonna 2007. Pari kilometriä asemalta Porin suuntaan sijaitsi vuosina 1903–1984 Haaviston seisake. Ennen ratalinjan 1960-luvulla tehtyä oikaisua rautatie kulki Nokian aseman ja Haaviston välillä etelämpänä, lähempänä Nokianvirtaa.
Art director
Art director eli AD (mainosgraafikko, ulkoasusuunnittelija) on yleisesti käytössä oleva ammattinimike visuaalisen suunnittelun alalla. Nimikettä käytetään esimerkiksi mainos-, lehti-, elokuva- ja televisioaloilla, graafisen suunnittelun toimistoissa ja internet- ja tietokonepelialoilla. Art directorin tehtävä on toimia visuaalisuuden auktoriteettina työryhmässä. Tyypillisesti AD voi työskennellä suunnittelutoimistossa luovassa ryhmässä, mainostoimistossa copywriterin kanssa työparina tai lehdessä ulkoasusta vastaavana tahona. Lähtökohtaisesti AD:n tehtävänkuvaan kuuluu muiden suunnittelijoiden ja avustajien ohjaaminen.
Art director vastaa projektien visuaalisesta ideoinnista, toimistosta ja projektista riippuen luovan johtajan alaisuudessa tai itsenäisesti. Hän suunnittelee kokonaisratkaisut ja yleisilmeen kampanjoihin, yritysilmeisiin, mainosmateriaaleihin, tuotepakkauksiin, painotuotteisiin kuten esitteet ja julisteet ja muihin graafisiin sovelluksiin. AD:n rooliin kuuluu kaikkien projektin liittyvien osa-alueiden suunnittelu – esimerkiksi mahdollisten kuvausten ideointi valitun valokuvajaan kanssa, kuvittajien valitseminen ja ohjaaminen, joskus myös kirjasintyyppien työstäminen typograafikon kanssa. Tehtävänkuvaan kuuluu työvaiheiden valvominen suunnittelusta toteutukseen asti. Art directorin alaisena työskentelee usein avustavia graafisia suunnittelijoita (ammattinimikkeenään esimerkiksi graafinen suunnittelija, AD-assistentti tai tuotanto-AD), joiden tehtävänä on tyypillisesti lopullisen ulkoasun toteuttaminen AD:n luoman suunnitelman tai idean pohjalta.
Art directorin tärkeimpiä ominaisuuksia ovat luovuus, visuaalisen suunnittelun periaatteiden hallinta sekä yhteistyökyky. Nykyisin art directorilta vaaditaan usein lisäksi tärkeimpien graafisen alan tietokoneohjelmien tuntemusta (esimerkiksi InDesign, Photoshop, Freehand, Illustrator). Tietokone, mutta myös tussit, kynät, paperit ja erilaiset kuva-aineistot ovat AD:lle tavanomaisia työvälineitä.
Art directorin ammattinimikkeenä käyttämistä ei ole rajoitettu. Perinteisesti sitä ovat käyttäneet vastuutehtävissä toimivat graafiset suunnittelijat, joilla on vuosien työkokemus alalta. Nykyisin nimikkeen käyttäminen on yleistynyt ja art director -nimikkeellä saatetaan kutsua lähes ketä tahansa visuaalisen suunnittelun ammattilaista tehtävänkuvasta tai työkokemuksesta riippumatta.
Turun ammattikorkeakoulun mainonnan suunnittelun linjalla voi opiskella art directoriksi tutkintonimikkeellä Medianomi (AMK). Ammatissa toimitaan soveltuvalla koulutuksella yleensä riittävän työkokemuksen hankkimisen jälkeen. Usein art directoreilla on graafisen suunnittelun koulutus, mutta koulutustaustat voivat olla hyvin moninaisia.
Napanöyhtä
Napanöyhtä on karvapallo, joita löytyy ihmisten navoista. Napanöyhtää esiintyy hieman useammin miehillä kuin naisilla. Sen koostumus on pääasiassa ihmisen kuolleita ihosoluja, pölypunkkeja ja vaatekuituja.
Karl Kruszelnicki on tutkinut napanöyhtää ja sen perusteella päätellyt, että napanöyhtä koostuu vaatekuiduista ja ihosoluista, joita ihokarvat kuljettavat napaan. Kruszelnickin arvion mukaan tyypillinen napanöyhdän tuottaja on hieman ylipainoinen, keski-ikäinen mies, jolla on karvainen vatsa.
Ihmisen ihonvärillä tai ihon tyypillä ei näytä olevan merkitystä napanöyhdän syntyyn.
Tutkimuksessa ei saatu selville, miten "ulospäin" suuntautuneet navat keräsivät nöyhtää, sillä 96 prosentilla tutkimukseen osallistuneista oli sisäänpäin kääntynyt napa.
Psycroptic
Psycroptic on teknistä death metalia soittava yhtye Tasmanian pääkaupungista, Hobartista, Australiasta. Yhtyeen perustivat Joe Haley, Dave Haley, Matthew Chalk ja Cameron Grant vuonna 1999.
Kaksi ensimmäistä levyä julkaistiin Unique Cameron Recordin nimissä. Yhteistyö päättyi kuitenkin vuonna 2003 ennen kolmatta albumia, jolloin levy-yhtiöksi vaihtui Neurotic Records. Kokoonpano pysyi alkuperäisenä aina vuoteen 2004, jolloin laulaja Matthew Chalk joutui jättämään yhtyeen kesken Euroopan kiertueen. Syyksi on ilmoitettu, ettei Chalkin ääni kestänyt monia keikkoja käsittäviä kiertueita. Jason Peppiattin oli tarkoitus paikata Chalkia loppukiertueen ajan, mutta Chalkin katastrofaalinen paluu johti kuitenkin Peppiatin nimittämiseen vakituiseksi jäseneksi.
Lokakuussa 2014 yhtye solmi levytyssopimuksen Prosthetic Recordsin kanssa. Yhtyeen nimeä kantava kuudes studioalbumi julkaistaan keväällä 2015.
Kolmen illan varietee
Kolmen illan varietee on marraskuussa 2006 ilmestynyt Yön livealbumi, joka on äänitetty edellisenä kesänä kolmessa Raumanmeren juhannuksen konsertissa Rauman Otanlahdessa. Konserteista julkaistiin samanaikaisesti myös DVD-taltiointi. Yö juhlisti Raumalla 25-vuotista uraansa esiintymällä kolmena perättäisenä iltana ja soittamalla kolme eri settiä, joista kukin sisälsi eri vuosikymmenen kappaleita. Yleisöä paikalla oli jokaisena iltana noin 30 000.
Konserteissa olivat vierailijoina Yön entisistä jäsenistä Jussi Hakulinen sekä rumpali Frogley, joka levyllä laulaa yhden kappaleen. Albumi nousi Suomen viralliselle listalle kymmenen viikon ajaksi ja oli korkeimmillaan sijalla kahdeksan.
Frits Zernike
Frederik (Frits) Zernike (16. heinäkuuta 1888 Amsterdam – 10. maaliskuuta 1966) oli alankomaalainen fyysikko. Hänet palkittiin vuonna 1953 Nobelin fysiikanpalkinnolla vaihekontrastimikroskoopin keksimisestä. Vaihekontrastimikroskooppi mahdollistaa solujen sisärakenteen tutkimisen ilman väriaineita.
Zernike opiskeli pääaineena kemiaa ja sivuaineina fysiikkaa ja matematiikkaa Amsterdamin yliopistossa vuodesta 1905. Väitöskirjassaan hän sovelsi Gibbsin statistista mekaniikkaa, mikä oli L. S. Ornsteinin erikoisalaa. Ornsteinin ja Zerniken yhteistyön tuloksena syntyi muun muassa Ornsteinin–Zerniken yhtälö, joka kuvaa korrelaatioita monen kappaleen systeemissä integraaliyhtälön muodossa.
Vuonna 1915 Zernike siirtyi matemaattisen fysiikan luennoitsijaksi Groningenin yliopistoon Ornsteinin seuraajaksi. Viisi vuotta myöhemmin hän sai täyden professuurin.
Vuodesta 1930 Zernike keskittyi optiikan alan ongelmiin ja keksi muun muassa vaihekontrastimikroskoopin. Keksintö ei tosin saanut ansaitsemaansa huomiota kuin vasta 1941 Saksassa toisen maailmansodan aikana, kun Wermacht alkoi valmistaa sitä teollisesti.
Rätvänä
Rätvänä ("Potentilla erecta") on yleinen pienin keltaisin kukin kukkiva monivuotinen hyönteispölytteinen kasvi. Sen erottaa muista samankaltaisista kukista neljän terälehden takia.
Rätvänä on ruohovartinen 10–30 cm korkea kasvi. Sen varsi on haarainen ja sormilehdykkäiset lehdet kasvavat ruusukkeina. Kukka on keltainen, neliterälehtinen ja halkaisijaltaan 5–10 mm. Maavarsi on paksu ja sisäosistaan punainen, mikä on antanut kasville ruotsinkielisen nimen blodrot, verijuuri; myös Suomen murteissa rätvänää on kutsuttu verijuureksi, punajuureksi tai veriruohoksi.
Rätvänä kasvaa Aasiassa ja Pohjois-Euroopassa.
Rätvänä viihtyy kosteilla valoisilla paikoilla kuten suolla tai metsän reunassa.
Rätvänää on käytetty rohdoskasvina ja värjäykseen.
Krakatau (yhtye)
Krakatau on Edward Vesalan, Raoul Björkenheimin ja Jari Hongiston vuonna 1985 perustama yhtye. Krakataussa ovat soittaneet rumpuja myös Tom Nekljudow, Ippe Kätkä, Affe Forsman; kokoonpanot ovat muutenkin vaihdelleet levyjen välillä. Multipuhaltajana (saksofonit, krakafoni, toppofoni, huilut) Krakataussa toimi monen vuoden ajan Jone Takamäki. Uffe Krokfors on soittanut kontrabassoa. Vuodesta 2015 yhtyeessä on soittanut rumpuja Ilmari Heikinheimo.
Yhtye tuli alun perin tunnetuksi energisistä konserteistaan, joissa näkyivät selvästi kitaristi ja yhtyeenjohtaja Björkenheimin vaikutteet niin jazzin kuin rockinkin puolelta.
Kurjenjalka
Kurjenjalka ("Potentilla palustris" syn. "Comarum palustre") on punakukkainen hanhikkien sukuun kuuluva hyönteispölytteinen ruohovartinen kasvi.
Kurjenjalka on monivuotinen ruohovartinen kasvi, joka kasvaa 20–60 cm korkeaksi. Sen maavarsi voi olla metrin pituinen. Lehdet ovat sormiliuskaiset, hammaslaitaiset. Kukka on punaruskea, heteet purppuranväriset. Verholehtiä ei pidä luulla terälehdiksi niiden ulkonäöstä huolimatta.
Kurjenjalka kasvaa Euroopassa, Siperiassa, Grönlannissa ja Pohjois-Amerikassa.
Kurjenjalka viihtyy märissä paikoissa kuten suolla tai rannalla.
Kurjenjalkaa on käytetty väriaineena.
Their Greatest Hits
Their Greatest Hits on The Carpenters -duon vuonna 1990 julkaistu kokoelmalevy.
CD-levy 397049-2 (A&M Records, 1990)
Lentokonekaappaus
Lentokonekaappaus tarkoittaa lentokoneen hallinnan anastamista, jonka usein tekee aseistettu henkilö tai ryhmä. Useimmissa tapauksissa lentäjä pakotetaan toimimaan kaappaajan ohjeiden mukaan. Vaihtoehtoisesti lentäjinä toimivat kaappaajat itse, kuten Syyskuun 11. päivän iskuissa vuonna 2001, joissa kaappaajat olivat hankkineet lentokoulutusta ennen iskuja.
Eräässä tapauksessa myös koneen oikea kapteeni on kaapannut koneen. Vuonna 1998 kapteeni lensi Air China -lentoyhtiön reittilennolla Pekingistä Kunmingiin koneensa Taiwaniin uhaten ohjata koneen maahan, jos muu miehistö yrittäisi estää häntä. Toisin kuin autojen tai laivojen kaappauksissa, lentokonekaappauksessa pyritään harvoin ryöstämään rahtia. Useimmissa kaappauksissa matkustajia pidetään panttivankeina, ja kaapparit pyrkivät esimerkiksi saamaan lunnaita tai pääsemään tiettyyn kohteeseen.
Onnistunut lentokonekaappaus, josta kaapparit yrittävät selvitä vahingoitumattomina ja vapaina, edellyttää yleensä valtiota, joka on valmis ottamaan vastaan koneen ja sallimaan kaappareiden jatkaa vapaalla jalalla oloaan. Vasemmistolaisen terrorismin voimakkaimpana aikana 1970- ja 1980-luvuilla kaappauksissa pyrittiin usein painostamaan viranomaisia vapauttamaan joku vangittuna ollut terroristiryhmän jäsen. Tämän jälkeen kone yritettiin yleensä lentää johonkin suosiolliseen maahan. Tyypillisiä kohteita olivat Pohjois-Afrikan maat, jotka tuolloin suhtautuivat terroristiseen toimintaan nykyistä huomattavasti ymmärtäväisemmin. Maailmantilanteen muuttumisen seurauksena juuri mikään maailman valtio ei ole valmis kohtaamaan kansainvälistä tuomiota, joka seuraisi tällaista toimintaa. Osittain tämän vuoksi lentokonekaappaukset ovat nykyään varsin harvinaisia.
Suomessa on tapahtunut kaksi onnistunutta lentokonekaappausta. Ensimmäinen, epäonnistunut yritys tapahtui vuonna 1971. Onnistuneet kaappaukset sattuivat vuosina 1978 ja 1986 Oulu–Helsinki-reitillä. Kaikki tapaukset selvisivät henkilövahingoitta. Vuonna 1977 Neuvostoliiton sisäisessä liikenteessä ollut kone kaapattiin Suomeen. Tilanne, joka oli ulkopoliittisesti erittäin hankala ja arkaluontoinen, ratkesi väkivallatta kotimaisin voimin, ja kaapparit palautettiin kotimaahansa. Tosin Neuvostoliitto teloitti kaapparit pian palautuksen jälkeen. Vastaava tapaus toistui neljästi kesällä 1990.
Muistipeli
Muistipeli on yhden tai useamman pelaajan peli missä on tarkoitus löytää korttiparit nurin päin käännetyistä korteista mahdollisimman pienellä määrällä yrityksiä.
Pelin pelaamiseen tarvitaan korttipakka jossa kutakin erilaista korttia (kuvaa) on kaksi kappaletta. Korttien selkäpuoli on kuitenkin kaikissa korteissa samanlainen. Kortit sekoitetaan ja asetetaan pöydällä nurin päin niin ettei pelaaja tiedä missä mikin kuva on. Peli alkaa ja jokaisella vuorolla käännetään kaksi mitä tahansa pöydällä olevaa korttia oikein päin. Jos käännettyjen korttien kuvat eivät ole samat, ne käännetään uudestaan nurin. Jos kuvat ovat samat, käännetyt kortit poistetaan pelistä.
Jos pelaajia on yksi, tarkoitus on vain löytää kaikki korttiparit mahdollisimman pienellä määrällä yrityksiä. Tällaisia yksinkertaisia yhden pelaajan muistipelejä löytyy esimerkiksi monista kännyköistä.
Jos pelaajia on kaksi tai useampia, pelaajat kääntävät kortteja vuorollaan. Se pelaaja voittaa joka on löytänyt eniten korttipareja kun pelipöytä on tyhjä. Säännöistä on muunnoksia mutta yleensä omalla vuorollaan parin löytänyt pelaaja saa myös jatkaa omaa vuoroaan.
Union Pacific Railroad
Union Pacific Railroad on Yhdysvaltojen laajin rautatieyhtiö. Yhtiön pääjohtaja on James R. Young. UP:n rataverkko kattaa keskisen ja läntisen osan Yhdysvalloista Tyynenvaltameren rannikolta Chicagoon ja New Orleansiin. Yhtiö on saavuttanut laajuutensa ostamalla muita rautatieyhtiötä kuten Southern Pacific, Missouri Pacific, Chicago and North Western, Western Pacific, Missouri-Kansas-Texas ja Denver and Rio Grande Western.
BNSF Railway on UP:n merkittävin kilpailija.
Union Pacific Railroad perustettiin 1. heinäkuuta 1862.
Id al-Adha
Id al-Adha on (; myösʿĪd al-Kabīr; ʿĪd al-Qurbān; Kurban Bayram; Tobaski) on toinen islamilaisen kulttuurin pääjuhlista. Muslimit juhlivat sitä periaatteessa Mekkan lähellä Minān laaksossa pyhiinvaelluksen eli hajjin käännepisteen juhlana, kun pyhiinvaeltajat ovat laskeutuneet Arafatvuorelta, mutta siitä on tullut yleinen juhlapäivä kaikkialla muslimien keskuudessa. Juhla alkaa rukouksella auringon noustua 10. päivänä islamilaisen kalenterin viimeistä kuukautta eli dhu-l-hiddžaa, ja juhla jatkuu kolme seuraavaa päivää. Useissa maissa se on myös virallinen vapaapäivä. Juhlan alkamispäivä ja kesto vaihtelee hieman maasta toiseen.
Juhlaa vietetään sen kunniaksi, että profeetta Ibrahim oli valmis uhraamaan poikansa. Pojan henkilöllisyys ei käy ilmi Koraanista, mutta islamilainen perimätieto tietää kertoa, että kyseessä oli Ibrahimin ja Hagarin poika Ismael. Kristillisessä ja juutalaisessa Raamatussa samankaltaisen kertomuksen yhteydessä taas mainitaan Iisak (1. Moos 16).
Vauraimmissa perheissä teurastetaan usein rituaaliin hyväksyttävä eläin (lammas, vuohi, kameli, lehmä) juhlan aikana. Lihaa jaetaan perheenjäsenten kesken, köyhille, ystäville ja naapureille. Juhlan aikana on tavallista vierailla ystävien ja sukulaisten luona ja antaa (vaihtaa) lahjoja.
Id al-Adhan alkupäivä osuu gregoriaanisessa kalenterissa laskennallisesti seuraaville päiville. Paikallisen valtiollisen tai uskonnollisen yhteisön ohjeen mukaan päivämäärä voi poiketa hieman tässä esitetyistä:
AK-101
AK-101 on venäläisen AK-47/AK-74 "Kalašnikov" -sarjan rynnäkkökiväärien vientiin tarkoitettu 5,56×45 mm NATO -patruunaa ampuva versio. Aseen tukit on valmistettu muovista ja komposiittimateriaaleista puuosien sijaan painon vähentämiseksi. AK-103 on aseen 7,62×39 mm -kaliiperinen versio.
AK-102, AK-104 ja AK-105 ovat aseen 5,56×45 mm, 7,62×39 mm ja 5,45×39 mm -kaliiperisia karbiinimalleja. Aiemmasta 5,45mm AKS-74U -karabiinista ne eroavat pidemmällä piipulla ja täysimittaisella kaasumännällä.
AK-107 ja AK-108 eivät käytä Kalašnikovin mekanismia, vaan perustuvat Juri K. Aleksandrovin rekyyliä vähentävään mekanismiin. Kaliiperit ovat 5,45×39 mm ja 5,56×45 mm NATO.
Venezuela osti kesällä 2006 100 000 AK-103-rynnäkkökivääriä sekä tehtaan joka valmistaa lisenssillä 50 000 kivääriä vuodessa vuodesta 2010 alkaen jouduttuaan Yhdysvaltain asevientikieltoon.
United 93
United 93 on Paul Greengrassin ohjaama ja käsikirjoittama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 2006. Elokuva kertoo syyskuun 11. päivän iskujen yhteydessä maahan pudonneen United Airlinesin lennon 93 tapahtumista kronologisesti mahdollisimman tarkassa aikajärjestyksessä ja alun lyhyttä osuutta lukuun ottamatta reaaliajassa. Elokuva tehtiin yhteistyössä uhrien omaisten ja ystävien kanssa.
"United 93:n" maailmanensi-ilta oli 26. huhtikuuta 2006 Tribecan elokuvajuhlilla New Yorkissa.
"United 93" sai Oscar-ehdokkuudet ohjauksesta ja leikkauksesta. Elokuvalle povattiin ehdokkuuksien julkistamisen aikoihin useita muitakin ehdokkuuksia ja jopa palkintoja, mutta elokuvan saldo jäi lopulta noihin kahteen ehdokkuuteen "The Departedin" viedessä palkinnot molemmissa kategorioissa.
Phpsysinfo
Phpsysinfo (PHP System Information) on avoimen lähdekoodin GNU GPL-lisensioitu PHP-komentosarja, joka näyttää laajan skaalan tietoa web-palvelimena toimivasta tietokoneesta. Viimeisin vakaa versio on 2.5.3.
Phpsysinfo tukee monia alustoja. Niihin kuuluvat UNIX-pohjaiset FreeBSD, NetBSD, OpenBSD, Apple Mac OS X ja Linux. Se tukee myös 32-bittisiä Windows-pohjaisia järjestelmiä, Windows NT/2000/XP/Server 2003.
Perustiedoissa näkyvät tietokoneen nimi, IP-osoite, ytimen versio, käyttöjärjestelmä, käynnissäoloaika, käyttäjien määrä ja keskikuormat.
Osiosta käyvät ilmi suorittimen merkki, malli, välimuistin koko ja muut tiedot. Lisäksi se kertoo tietokoneessa kiinniolevat PCI-laitteet, IDE-laitteet, SCSI-laitteet ja USB-laitteet.
Osio kertoo verkkolaitteiden nimet ja ilmoittaa lähetetyn ja vastaanotetun datan määrän sekä mahdolliset siirtovirheet.
Osio ilmoittaa muistin tyypin, prosentuaalisen käytön, vapausasteen, kuormituksen ja muistin kokonaismäärän, joka ilmoitetaan viideltä osa-alueelta: fyysinen muisti, ydin ja ohjelmat, puskurit, välimuisti sekä virtuaalimuisti.
Osiossa on listattu omien kiintolevyjen ja muiden laitteiden liitospisteet sekä verkossa olevien laitteiden liitospisteet. Siinä näkyy myös tiedostojärjestelmän tyyppi, käytetty ja vapaa tila.
Kyseisten antureiden tiedot voidaan lukea emolevyn monitorointiohjelmalla. Phpsysinfo tukee viittä erilaista: lmsensors, healthd, hwsensors, mbmon ja mbm5.
Badacsony
Badacsony on alue ja samaa nimeä kantava kylä Balaton-järven luoteisrannalla Unkarissa. Badacsony tunnetaan erityisesti alueella valmistetusta viinistä. Alueella sijaitsee sammunut
438 metriä korkea laatikonmuotoinen tulivuori, jonka kupeella kasvaa runsaasti viiniköynnöksiä.
Maxïmo Park
Maxïmo Park on englantilainen vuonna 2000 perustettu indie rock -yhtye, joka levyttää englantilaiselle Warp Recordsille.
Struma
Struma () eli Strymónas (, ) on joki, joka virtaa Balkanin niemimaalla Bulgarian ja Kreikan alueella. Sen kokonaispituus on noin 400 kilometriä. Pituus Bulgarian puolella on noin 290 kilometriä ja Kreikan puolella lähteestä riippuen noin 110–118 kilometriä. Tämä tekee siitä Bulgarian viidenneksi ja Kreikan kuudenneksi pisimmän joen.
Struma saa alkunsa Vitosha-vuorilta Bulgarian itäosista Sofian lounaispuolelta, noin 2 180 metrin korkeudelta merenpinnasta. Joki ylittää Bulgarian ja Kreikan rajan Promachónaksen kylän kohdalla ja kulkee tämän jälkeen linnoitetun Roúpelin solan läpi. Toiselle puolella jäävät Belasitsavuoret (myös Bélles tai Kerkíni) ja toiselle Slavjanka eli Órvilos. Strumajoen laakso on merkittävin reitti Bulgarian ja Kreikan välillä, ja sitä kautta kulkee myös Thessaloniki–Sofia-valtatie. Kreikan puolella joki kulkee koko ajan Sérresin alueyksikön alueella. Joki laskee Egeanmeren pohjoisosassa olevaan Strymonikóslahteen eli Orfanóksenlahteen Amfípolin kunnassa.
Strumajoen varrella on 56 tekojärveä ja patoa sähköntuotannon, vesihuollon, tulvasuojelun ja kastelun tarpeisiin. Suurimmat padot ovat Studena, Pchelina ja Djakovo Bulgariassa. Kreikassa joen varrella on Kerkíni-tekojärvi. Strumajoen sivujokiin kuuluvat Stroumitsa Bulgarian puolella sekä Angítis, Boútkovas, Exávis, Krousovítis ja Xiropótamos Kreikan puolella. Joen valuma-alue on yhteensä 18 078 neliökilometriä, joista 10 797 neliökilometriä sijaitsee lounaisessa Bulgariassa ja 7 281 neliökilometriä pohjoisessa Kreikassa. Joen virtaama Bulgarian ja Kreikan rajalla on noin 2 500 miljoonaa kuutiometriä vuodessa. Joki virtaa keskimäärin 900 metrin korkeudella merenpinnasta.
Kreikassa Emmanouíl Pappáksen kunnan osa Strymónaksen kunnallisyksikkö sekä Irákleian kunnan osa Strymonikón kunnallisyksikkö ovat saaneet nimensä joesta.
Innerspacemen
Innerspacemen on suomalainen alternative rock -yhtye, jonka perustamisessa oli mukana Jyri Honkavaara, mutta hänet erotettiin ennen kuin yhtye ehti levyttää..
Frej Stenforsin isoveli on Jan Stenfors eli Nasty Suicide, mm. Hanoi Rocksin kitaristi.
Jääluokitus
Jääluokitus on laivakohtainen määre, joka kuvaa pääasiassa aluksen jäävahvistuksen tasoa. Lisäksi jääluokille on määritetty minimikoneteho.
Suomen ja Ruotsin viranomaiset ovat julkaisseet ja kehittäneet suomalais-ruotsalaisia jääluokkasääntöjä (FSICR; Finnish-Swedish Ice Class Rules) vuodesta 1971.
Suomalais-ruotsalainen jääluokitus vaaditaan kaikilta Suomen tai Ruotsin satamiin talvella saapuvilta tai lähteviltä aluksilta. Jäänmurtajat avustavat ensisijaisesti korkean luokituksen aluksia. Jos aluksella ei ole suomalais-ruotsalaista jääluokkaa ja sillä on hyväksytyn luokituslaitoksen antama luokitusmerkintä jääluokasta, alus saa vastaavan suomalais-ruotsalaisen jääluokan.
Korkeimpien luokkien, 1A Super ja 1A, alukset ovat vahvarunkoisia, ja niissä on suuri koneteho. Niitä avustetaan tarvittaessa kaikissa olosuhteissa, mutta ne pystyvät useimmissa jääolosuhteissa kulkemaan myös yksin. Käytännössä tämä tarkoittaa sitä, että erityisen ankarana talvena merialueille on taattu pääsy vain vähintään 1A-luokan aluksilla. Lähes kaikki Suomen ja Ruotsin sekä Suomen ja Viron välillä liikennöivät autolautat ovat jääluokitukseltaan 1A Super -luokkaa. Jääluokka 1A Super vastaa tietyin edellytyksin Polar class -luokitusta PC 6 sekä jääluokka 1A luokitusta PC 7.
Jääluokkien 1B, 1C ja 2 aluksia avustetaan jäätilanteen mukaan yleensä avaamalla niiden edellä väylää. Jos jääolosuhteet ovat vaikeat, niitä voidaan ottaa hinaukseen.
Jääluokkien numerot kirjoitetaan joskus myös roomalaisin numeroin I ja II.
On myös ehdotettu otettavaksi käyttöön uusi jääluokka 1A Super+. Sen luokan alukset eivät muista jääluokista poiketen tarvitsisi avukseen jäänmurtajaa.
Polar class on IACS:n vuonna 2006 julkaisema jääluokitusstandardi. Se on suunniteltu teräksisille aluksille, jotka pääsääntöisesti liikkuvat vesistöissä, joissa tavataan monivuotista jäätä. Jääluokkia on yhteensä seitsemän.
Vuonna 2003 uutisoitiin Kreikan lipun alla purjehtineen tankkialus "Stemnitsan" liikkeitä Suomenlahdella. Tapaus herätti kohua, sillä aluksen jääluokitus ei arktisen laiva- ja meritekniikan professori Kaj Riskan mukaan vastaa edes Suomen alinta jääluokkaa, eikä se siis olisi vaikeassa jäätilanteessa ollut avustettavien listalla ja monien mielestä olisi aiheuttanut vaaratilanteen ahtojäissä. "Stemnitsa" vieraili venäläisessä satamassa, ja Venäjä oli antanut sille oman jääluokituksensa.
1999 – Tuntematon tulevaisuus
1999 – Tuntematon tulevaisuus oli suomalainen science fiction -sarjakuvalehti. Sitä kustansi Kustannus Oy Semic vuosina 1980–1981 päätoimittajanaan Allan Tokoi.
Lehden tarinat olivat suurimmaksi osaksi vuosikymmeniä vanhoja sarjakuvaversioita yhdysvaltalaisista scifi-novelleista, ja ne oli aikaisemmin julkaistu "Starstream"-lehdessä vuonna 1976. Lehdessä julkaistiin myös osittain samaa materiaalia kuin saman kustantajan lehdissä Markos – Robottiajan sankari ja UFO.
1999-lehdessä julkaistuista tarinoista tunnetuin lienee numerossa 1/1980 julkaistu ”Kuka siellä?” (”Who Goes There?”), joka on sarjakuvaversio "’Se’ toisesta maailmasta" -elokuvasta.