hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Pyhäselän Urheilijat
Pyhäselän Urheilijat (PyU) on vuonna 1945 perustettu pyhäselkäläinen urheiluseura Pohjois-Karjalassa. Seuran lajeina ovat hiihto, jääkiekko, lentopallo, pesäpallo, salibandy ja yleisurheilu. Seuran puheenjohtaja on Maija Törmänen. Keihäänheiton maailmanmestari Aki Parviainen on Pyhäselän Urheilijoiden kasvatti.
Seura on saanut Wihurin palkinnon vuonna 2006 työstään urheilun hyväksi.
Yleisurheilussa Pyhäselän Urheilijat on Suomen parhaimpia seuroja (seuraluokittelun seitsemäs 2005). Seuralla on myös merkittävää junioritoimintaa. Vuoden 2011 seuraluokittelussa seura on sijalla 45.
Salibandyssa Pyhäselän Urheilijat (Pyhis) pelaa kakkosdivisioonassa. Seurassa myös juniorijoukkueita; A-, C-, D-, E- ja F-juniorit. Päätös olla rakentamatta uutta liikuntahallia entisen Pyhäselän kunnan alueelle ”korvamerkityillä” liitosrahoilla oli melkoinen karhunpalvelus mm. salibandyjaostolle, sillä tulevaisuuden näkymät harjoitteluolosuhteiden paranemiseen ovat tällä hetkellä todella heikot, mikä on osaltaan
näkynyt myös valmentajien siirtymisessä muihin alueen seuroihin.
Miesten lentopallojoukkue pelasi parhaimmillaan kaudella 1999-2000 Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla, Supersarjassa.
Tällä hetkellä lentopallossa toimii vain tyttöjoukkueita E-B –ikäluokissa. Miehet pelasivat Liperi Volleyn kanssa yhdistetyssä joukkueessa kakkossarjassa kaudella 2010-11. Yhtenä joukkueen kotisaleista toimii Reijolan koulu. Syksyllä 2010 joukkue selviytyi Suomen Cupissa aina välieriin saakka. Kauden 2010-11 päätteeksi seurayhdistelmä nousi Lentopallon 1-sarjaan. Sen enempää Liperissä kuin Pyhäselässäkään ei ole ykkössarjan mitat täyttävää salia. Joukkue kuitenkin pelaa tällä hetkellä kotiottelunsa Reijolan koululla ja käyttää kaudesta 2011-12 lähtien nimeä Susiraja Volley, eli lyhemmin SURVO. Joukkueen kotipaikaksi on kuitenkin nimetty Liperi.
Pesäpallossa PyU pelasi enimmäkseen Piirisarjan tasolla aina 1940-luvun lopulta 2000-luvun taitteeseen saakka. Maakuntasarjassa joukkue käväisi jo 1963 yhden kauden verran ja pelasi myöhemmin kolme kautta vuosina 1996-1998. Ikämiesten (yli 35 v) SM-turnauksessa PyU on parhaimmillaan sijoittunut neljännelle sijalle.
Jacques-Louis David
Jacques-Louis David (30. elokuuta 1748 Pariisi – 29. joulukuuta 1825 Bryssel) oli vaikutusvaltainen ranskalainen uusklassiseen koulukuntaan kuulunut taidemaalari. Hänen maalauksensa vaikuttivat siihen, että maalausten tyyli alkoi siirtyä rokokoon kevytmielisyydestä klassiseen askeettisuuteen ja vakavuuteen, mikä sopi yhteen myöhäisvaiheen "ancien régimen" moraalisen ilmapiirin kanssa.
Myöhemmin Davidista tuli Ranskan vallankumouksen aktiivinen tukija ja Maximilien de Robespierren ystävä. Viimeksi mainittu halusi Davidin suunnittelevan vallankumoushallinnon julkiset puitteet; Davidin käsialaa olivat mm. vallankumousoikeutta koristaneet Brutuksen, Lepeletier de Saint-Fargeaun ja Marat´n rintakuvat, joiden edessä tuomarit istuivat mustissa viitoissa, valkeissa solmioissa ja töyhtöhatuissa, kaulassaan trikolorinauhassa kannettava mitali varsinaisena virkatunnuksenaan.
Samoin Davidista tuli oikeusistuntojen ja teloituksien virallinen kuvittaja; kuuluisa on hänen ankarin vedoin tehty pelkistetty piirroksensa kuningatar Marie Antoinettesta pyövelinrattailla.
Ranskan tasavallan aikana David oli käytännössä taiteen alan diktaattori. Robespierren kukistuttua David vangittiin. Jostain syystä häntä ei kuitenkaan mestattu, kuten useimmat hirmuvallan apureista.
Vapauduttuaan hän liittyi Napoleonin puolelle. Tuohon aikaan hän kehitti empiretyylinsä, joka tunnetaan siitä, että se käytti lämpimiä venetsialaisia värejä. Davidilla oli useita oppilaita, muun muassa Ingres, mikä tekee hänestä Ranskan 1800-luvun taiteen merkittävimmän vaikuttajan.
Hellblazer
Hellblazer on DC Comicsin Vertigo-merkin alla julkaisema sarjakuvasarja. Se sijoittuu nykyaikaan, yliluonnollisuuksia sisältävään vaihtoehtomaailmaan ja sen päähenkilönä on eräänlainen nykyaikainen velho John Constantine. Sarjakuva on jatkunut vuodesta 1988.
John Constantine-hahmon kehitti alun perin Alan Moore erääseen Rämeen olento-sarjan jaksoon. Alun perin Constantine oli Stingiä ulkonäöltään muistuttava, moraaliltaan kyseenalainen sadetakkiin pukeutuva nykyajan maagi ja seikkailija. Myös The Sandmanissa sivuosassa esiintyvälle hahmolle luotiin vuonna 1988 oma sarjakuvansa, Hellblazer, jonka käsikirjoittajana aloitti Jamie Delano ja piirtäjinä John Ridgway ja Dave McKean. Sarjakuvan nimeksi kaavailtiin ensin Hellraiseria, mutta kun samaan aikaan julkaistiin sarjakuvaan liittymätön Clive Barkerin samanniminen elokuva, nimi vaihdettiin.
Hellblazer on tummasävyinen sarjakuva, jonka päähenkilö Constantine tekee "suuremman hyvän" periaatteella moraalisesti kyseenalaisia asioita, kuten manipuloi ihmisiä toimimaan tavoitteidensa eteen, luoviessaan taustalla käytävässä suuressa yliluonnollisessa konfliktissa. Constantine aiheuttaa välillisesti monen ystävänsä kuoleman, ja ystävät vainoavat häntä silloin tällöin ilmestyvänä äänettömänä haamujoukkona. Tämän ja muiden syiden vuoksi Constantine kärsii psyykkisistä tuskatiloista, joita yrittää lievittää alkoholilla vajoten toisinaan kadulla eläväksi rappioalkoholistiksi saakka.
Keanu Reevesin tähdittämä elokuva Constantine (2005) perustuu löyhästi Hellblazeriin. Fanit ovat syyttäneet sitä päähenkilön muuttamisesta: sarjakuvissa Constantine on maailmaa kiertävä englantilainen, joka yrittää luovia puolueettomana Taivaan ja Helvetin välisessä sodassa, kun taas elokuvassa hän on Los Angelesiin asettunut amerikkalainen, joka selvästi asettuu Taivaan puolelle.
Samannimisen elokuvan pohjalta julkaistiin myös Constantine-peli, joka seuraa löyhästi elokuvan tapahtumia.
Tim Ruskell
Tim Ruskell (s. 1956 Jokohama, Japani) on NFL-joukkue Seattle Seahawksin entinen toimitusjohtaja.
Ruskell syntyi Jokohamassa, koska hänen isänsä oli siellä palveluksessa Yhdysvaltain armeijan tukikohdassa. Teini-iän Ruskell vietti Tampassa, Floridassa. Hän valmistui vuonna 1978 University of South Floridasta pääaineenaan viestintä.
Kapteeni Universumi
Kapteeni Universumi on Marvel-kustantamon supersankari, jonka loivat Bill Mantlo ja Michael Golden. Hahmo esiintyi ensimmäisen kerran "Micronauts"-lehden numerossa 8.
Mysteerinen Uni-Voima on ulottuvuuksienvälinen voimalähde, joka "riivaa" erilaisia yksilöitä (erään kerran kaksoset) kantajakseen uhkaavan vaaran koittaessa. Uni-Voima muuttaa kantajansa Kapteeni Universumiksi, joka hallitsee Uni-Voimaa suvereenisti. Kantaja säilyttää kuitenkin persoonallisuutensa ja ulkomuotonsa, vaikkakin Kapteeni Universumin puku asettuu yleensä kantajan päälle. Kapteeni Universumina kantajalla on yliluonnolliset fyysiset voimat, lentokyky, röntgenkatse, telekineesin hallinta, tarkentuneet aistit ja erityinen psyykkinen tietoisuus, joka varoittaa uhkaavasta vaarasta. Mikäli kantajalla jo on joitain edellä mainituista voimista, muuntaa Uni-Voima niiden voimatason huomattavasti suuremmaksi. Koska Uni-Voima omaa oman tahdon, se voi hylätä kantajansa mikäli näin tarpeellista (jos kantaja vaikkapa käyttää voimiaan varomattomasti tai rikollisiin toimiin).
Uni-Voima itsessään syntyy Enigma Voimasta, jonka tarkka alkuperä on salaisuus. Uskotaan kuitenkin, että voima liittyy jotenkin Mikrokosmokseen. Ensimmäinen ihminen, jonka Uni-Voima valitsi kantajakseen oli astronautti Ray Coffin. Vaikka Uni-Voima useimmiten ottaakin hallintaansa normaaleja, supervoimattomia ihmisiä, se on menneisyydessä ottanut haltuunsa sellaisia supervoimaisia henkilöitä kuten Daredevilin, Hulkin,Hämähäkkimiehen, Tohtori Oudon, Herra Fantastisen ja niin edelleen.
Koska Uni-Voiman energia on loputonta, se on usein ollut terroristijärjestöjen kuten AIM:sin, Psykomiehen, Tohtori Doomin ja jopa kansainvälisen vakoilulaitoksen, YPKVV:n kiinnostuksen ja haluamisen kohteena.
Petri Heinänen
Petri Heinänen (s. 18. toukokuuta 1976 Tampere) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.
Petri Heinänen on Tampereen Ilveksen kasvatti. Heinäsen liigadebyytti tapahtui 21. toukokuuta 1995 Ilveksen paidassa Kuusysiä vastaan ja hänen ensimmäinen liigamaalinsa syntyi kesäkuussa 1995 FinnPaa vastaan. Heinänen edusti myös Veikkausliigassa pelaavaa Tampere Unitedia, jonka riveissä voitti kahdesti Suomen mestaruuden 2001 ja 2006. Pääsarjatasolla hän on edustanut myös AC Oulua. Hänellä on takanaan 156 Veikkausliiga-ottelua, sekä 9 maalia. A-maajoukkueessa Heinänen on esiintynyt kolme kertaa.
Kaudella 2006 Heinänen kärsi loukkaantumisesta, joka piti hänet sivussa pelikentiltä lähes koko kauden. Loppukaudeksi 2007 Heinänen siirtyi AC Oulun riveihin. Tätä ennen hän oli edustanut samalla kaudella Kakkosen KOO-VEE:tä. Vuosina 2009–2012 Heinänen pelasi HIFK:ssa toimien myös viimeisinä kausinaan joukkueen kapteenina.
Myös Heinäsen kaksoisveli Pasi Heinänen on entinen jalkapalloilija.
Eurovision laulukilpailu 1994
Eurovision laulukilpailu 1994 järjestettiin 30. huhtikuuta 1994 Dublinissa Irlannissa. Kilpailun juonsivat Cynthia ní Mhurchú ja Gerry Ryan.
Kilpailun voitti Irlanti jo kolmannen kerran peräkkäin Paul Harringtonin & Charlie McGettiganin kappaleella "Rock ’n’ Roll kids". Suomea kilpailussa edusti CatCat kappaleella "Bye Bye Baby". Vaikka suomalaisten odotukset olivat korkealla ja kappaletta pidettiin yleisesti yhtenä ennakkosuosikkina, Suomi sai vain 11 pistettä ja sijoittui vasta 22. sijalle ja samalla Suomi karsiutui seuraavan vuoden kisasta ensimmäistä kertaa Euroviisujen historiassa. Kilpailuun osallistuivat ensimmäistä kertaa Venäjä, muista entisistä neuvostotasavalloista Viro ja Liettua sekä muut itäblokin maat eli Romania, Unkari, Puola ja Slovakia (Tšekin ensiesiintyminen tapahtui vasta 2007). Edellisenä vuonna viimeisile sijoille jääneet Tanska, Belgia, Israel, Turkki, Slovenia ja Luxemburg joutuivat jättämään kilpailun väliin EBU:n asettamien uusien sääntöjen takia. Luxemburg ei ole vielä tähänkään päivään saakka palannut kilpailuun. Italia jätti kilpailun väliin vapaehtoisesti.
Kilpailun sensaatioksi nousi väliaikanumero, jonka esitti Riverdance, joka aloitti maailmanvalloituksen juuri tästä tapahtumasta.
Lähes jokainen maa valitsi oman kapellimestarin johtamaan maansa kappale. Isäntämaan ylikapellimestari Noel Kelehan ei johtanut itse Irlannin viisua, mutta hän avusti Romanian, Kreikan ja Puolan delegaatioita.
Ensi vuodeksi jäähylle jääneet maat on merkitty keltaisella taustavärillä.
Heikki Aho (jalkapalloilija)
Heikki Aho (s. 16. maaliskuuta 1983 Muurame) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Tampereen Ilvestä. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja tai oikea laitapuolustaja.
Aho on Tampereen Ilveksen kasvatti, mutta hän edusti vuosina 2000–2008 Tampere Unitedia, jonka riveissä hän voitti Suomen-mestaruuden vuosina 2001, 2006 ja 2007. Tampere Unitedissa hän kuului joukkueen avainpelaajiin kaudesta 2003 lähtien. Ahon rooli tamperelaisjoukkueessa kuitenkin pieneni kaudella 2008 ja hän päätti siirtyi kaudeksi 2009 Pietarsaaren Jaroon. Aho allekirjoitti lokakuussa 2010 kaksivuotisen jatkosopimuksen. Marraskuussa 2012 Aho palasi kasvattajaseuraansa Tampereen Ilvekseen kaksivuotisella sopimuksella.
Hänellä on takanaan 302 Veikkausliiga-ottelua ja kahdeksan liigamaalia.
Eurovision laulukilpailu 1995
Eurovision laulukilpailu 1995 järjestettiin 13. toukokuuta 1995 Dublinissa Irlannissa. Kilpailun juonsi Mary Kennedy.
Irlanti on tähän mennessä ainoa euroviisumaa, joka on järjestänyt viisut useamman kuin yhden kerran peräkkäin. Norja otti toisen euroviisuvoittonsa Secret Gardenin esittämällä kappaleella "Nocturne". Suomi, Viro, Liettua, Romania, Sveitsi, Slovakia ja Alankomaat joutuivat pitämään välivuotta heikon menestyksen takia. Edellisenä vuonna poisjääneistä maista Italia ja Luxemburg eivät palanneet kilpailuun. Kilpailevien maiden määrä rajattiin 23:een maahan.
Jokainen maa valitsi oman kapellimestarin johtamaan maansa kappale, paitsi Puola, jonka delegaatiota avusti isäntämaan ylikapellimestari Noel Kelehan.
Morlokit (sarjakuvat)
Morlokit Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä mutanttiryhmä, joka useimmiten yhdistetään Ryhmä-X:ään. Ryhmän loi käsikirjoittaja Chris Claremont ja taiteilija Paul Smith. Morlokit esiintyivät ensimmäisen kerran "Uncanny X-Men"- lehden numerossa 169 (toukokuu 1983).
Morlokkien ongelmat juontuvat heidän mutanttiperimästään, jonka vuoksi suurin osa ryhmän jäsenistä on fyysisesti epämuodostunut. Välttääkseen normaalin yhteiskunnan aggressiot, morlokit pakenivat New Yorkin Manhattanin alapuolella sijaitseviin viemäreihin.
Huolimatta siitä tosiseikasta, että morlokit ovat rauhallinen ryhmä, olennot nousivat usein maan pinnalle keräämään tarvitsemiaan tavaroita tai ruokatarvikkeita. Kuuluisin tällainen tapaus sattui morlokkien johtajan Calliston joutuessa taisteluun Ryhmä-X:n johtajaa Stormia vastaan. Callisto hävisi ottelun ja Stormista tehtiin morlokkien kunniajohtaja.
Onnettomien tapahtumien vuoksi alkuperäiset morlokit eivät enää asu New Yorkin viemäreissä (paitsi Murska, joka oli yksi alkuperäisistä). Sen sijaan Lontoossa ja Chicagossa on alkanut esiintyä morlokkipopulaatioita yhä enemmän.
Morlokit ovat saaneet nimensä H. G. Wellsin romaanin Aikakoneessa esiintyneiden maanalaisten olentojen, morlokkien mukaan.
Perttu Pesä
Perttu Pesä (s. 30. heinäkuuta 1968 Oulu) on suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja poliitikko.
Ensikosketuksen esiintymiseen hän sai jo 2-vuotiaana televisiosarjassa "Hanski" esiintyen osassa ”Pumpernikkeli”. Myöhemmin hän esiintyi lapsirooleissa muun muassa Helsingin kaupunginteatterissa.
Tampereen yliopiston näyttelijäntyön laitoksen hän kävi vuosina 1989–1993. Tämän jälkeen hänet kiinnitettiin Hämeenlinnan kaupunginteatteriin, jossa hän näytteli vuosina 1993–1997. Vuodesta 1997 lähtien hän on toiminut freelance-näyttelijänä sekä Tampereen freelance-näyttelijöiden puheenjohtajana.
Suuri yleisö muistaa Perttu Pesän muun muassa tv-sarjasta Puhtaat valkeat lakanat, jossa hän näytteli Raikkaan perheen kuopusta Heikkiä. Hän voitti myös teatterivisailun "Thilia Thalia" vuonna 1999 parinsa Reidar Palmgrenin kanssa. 2000-luvulla Pesä on näytellyt useissa eteläsuomalaisissa teattereissa.
Pesä on ollut vuodesta 2001 Vihreiden edustajana Tampereen kaupunginvaltuustossa. Lisäksi hän toimi Tampereen vihreän valtuustoryhmän puheenjohtajana, Tampereen kaupunginhallituksen jäsenenä ja Tampereen kaupunginhallituksen henkilöstöjaoston puheenjohtajana vuosina 2007–2008. Pesä valittiin Tampereen osaamis- ja elinkeinopalveluiden ja sivistys- ja elämänlaatupalveluiden apulaispormestariksi 21. tammikuuta 2009.
Pesä toimi Tampereen apulaispormestarina, kunnes siirtyi 1. joulukuuta 2011 kaupungin perustaman tapahtumatoimiston projektijohtajaksi. Uutena apulaispormestarina aloitti Olli-Poika Parviainen.
Jussi Utriainen
Jussi Pekka Utriainen (s. 28. marraskuuta 1978 Kuopio) on suomalainen kestävyysjuoksija. Utriaisen oli ensimmäinen juoksija, joka samana vuonna (2004) voitti maastojuoksun SM-kisoissa molemmat matkat. Maastojuoksun Suomen-mestaruuksia hänellä on yhteensä yksitoista ja puolimaratonin Suomen-mestaruuksia yksitoista. Utriaisen valmentaja on Pentti Koskiaho ja hän edustaa seuratasolla Lahden Ahkeraa.
Jussi Utriaisella on sisäradat mukaan lukien 61 henkilökohtaista SM-mitalia, joista 28 on kultaa. Kalevan kisoista Utriaisella on 23 mitalia. Hän on voittanut samana vuonna sekä 5 000 että 10 000 metrin Suomen mestaruuden kolmesti (2006, 2007 ja 2008). Maastojuoksun SM-kisoista hänellä on 20 henkilökohtaista mitalia. Vuonna 2004 hän voitti maastojuoksun SM-kilpailuissa sekä lyhyen että pitkän matkan, kaikkien aikojen ensimmäisenä. Vuonna 2012 Lewis Korir voitti myös molemmat matkat. Pitkän matkan kilpailun hän on voittanut lisäksi vuosina 2000, 2001, 2003, 2006, 2007, 2008, 2010, 2011 ja 2015. Maantiejuoksun Suomen mestaruuden hän on voittanut 11 kertaa vuosina 2000, 2004–2007, 2009–2011 ja 2014–2016.
Utriainen on myös moninkertainen arvokisakävijä, maratonilla, puolimaratonilla ja maastojuoksussa. Marraskuussa 2007 hän voitti Pohjoismaiden mestaruuden maastojuoksussa. 27. maaliskuuta 2011 hän juoksi Venlossa puolimaratonin Suomen ennätyksen 1.02.50 ja alitti Janne Holménin ja Pasi Mattilan nimissä olleen ennätyksen 11 sekunnilla.
Jussi Utriainen on naimisissa juoksija Pauliina Utriaisen (o.s. Rasmus) kanssa. Utriainen on työskennellyt eQ-pankin meklarina. Sijoittamisen Utriainen aloitti nuorena, hän opiskeli Helsingin kauppakorkeakoulussa ja valmistui kauppatieteiden maisteriksi kesäkuussa 2004. Syksyllä 2007 Utriainen lopetti työnsä osakemeklarina ja aloitti lääketieteen opinnot Kuopiossa. Nykyään hän opiskelee Helsingissä.
Tajunta (sarjakuvahahmo)
Tajunta () eli Elisabeth (joskus myös Elizabeth) ”Betsy” Braddock on Marvel Comicsin supersankari, joka yhdistetään yleensä Kapteeni Britannian ja Ryhmä-X:n kanssa. Hän on mutantti, jolla on telekineettisiä taitoja ja loistavat lähitaistelutaidot. Aiemmin hänellä oli myös telepaattisia taitoja.
Tajunnan loivat käsikirjoittaja Chris Claremont ja piirtäjä Herb Trimpe, ja hänen ensimmäinen esiintymisensä oli vain Britanniassa julkaistussa sarjakuvassa "Captain Britain" #8 (joulukuu 1976). Hän oli aluksi veljensä Kapteeni Britannian tukihahmo ja lyhyen aikaa korvasi tämän Kapteeni Britanniana.
"Uncanny X-Menin" numerossa #213 Tajunta liittyi Ryhmä-X:ään. Tämän jälkeen superroistoryhmä nimeltä Käsi kidnappasi hänet ja Mojon avustuksella vaihtoi hänen mielensä ja kehonsa salamurhaaja Kwannonin kanssa pelastaakseen Kwannonin hengen. Tajunta yhdistyi Kwannonin ruumiiseen ja sai tämän ninjutsutaidot, sekä hyvin monimutkaisen psyykeen.
Multiplan
Multiplan oli Microsoftin vuonna 1982 julkaisema taulukkolaskentaohjelma. Multiplan kehitettiin CP/M-käyttöjärjestelmälle, mutta myöhemmin se käännettiin myös MS-DOSille, Xenixille, Macintoshille, Apple II:lle, Commodore 64:lle, Burroughs B-20:lle ja Texas Instruments TI-99/4A:lle. Macintosh 128K:lle käännetty Multiplan oli maailman ensimmäinen taulukkolaskentaohjelma, jossa oli graafinen käyttöliittymä.
Multiplan hävisi markkinaosuudessa Lotus 1-2-3:lle ja oli pohjana Microsoft Excelille, joka julkaistiin Macintoshille vuonna 1985 ja Microsoft Windowsille vuonna 1987.
Kirjokäki
Kirjokäki ("Cacomantis sonneratii") on Etelä-Aasiassa esiintyvä pienikokoinen käkilaji. Lajille on annettu tieteellinen nimi ranskalaisen luonnontieteilijän ja tutkimusmatkailijan Pierre Sonnerat'n mukaan. Nimeäjä oli Pieter Boddaert 1783.
Kajaanin lentoasema
Kajaanin lentoasema sijaitsee Kajaanin Paltaniemellä noin yhdeksän kilometriä Kajaanin keskustasta pohjoiseen. Lentoasemaa alettiin rakentaa vuonna 1939, ja sen ensimmäinen asemarakennus valmistui vuonna 1957. Nykyinen asemarakennus on valmistunut vuonna 1993. Vuoden 1977 kuntaliitokseen saakka lentoasema sijaitsi Kajaanin maalaiskunnan alueella. Kajaanin lentoasemalla tarjottiin lennonjohtopalvelua vuoteen 1990 asti, nykyään vain lennontiedotuspalvelua ( Aerodrome Flight Information Service eli AFIS). Nykyään Kajaanissa ei myöskään ole ILSin lisäksi muita radiosuunnistuslaitteita, joten mittarilähestymisen suorittaminen edellyttää GPS-varustusta. Kaksi NDB-majakkaa oli tarjolla vuosina 1957-2003 sekä VOR/DME "KNI" 1995-2015. ILS tarjotaan vain kiitotielle 07 (kiitotien länsipää)
Vuonna 2002 lentoaseman kautta kulki 106 000 matkustajaa, mutta matkustajamäärä on sen jälkeen laskenut, ja vuonna 2010 se oli enää noin 66 000. Matkustajamäärä on kuitenkin noussut vuoden 2010 pohjalukemista.
Kajaanin lentoasema on matkustajamäärältään Suomen kolmanneksitoista suurin lentoasema. Nordic Regional Airlines lentää sieltä reittilentoja Helsinkiin. Arkisin lentoasemalta on lentoyhteys Helsinkiin neljästi ja viikonloppuisin kahdesti päivässä. Virolainen lentoyhtiö Estonian Air liikennöi Kajaanin ja Tallinnan välillä vuonna 2012 noin puolen vuoden ajan, kunnes lopetti kannattamattomana. Kenttää käyttävät satunnaisesti ympäri vuoden myös liikelentoyhtiöt sekä yleisilmailukoneet. Lentoaseman ainoa kiitotie 07/25 on 2 499 metriä pitkä. Aiemmin lentoasemalla oli myös toinen, poikittainen kiitotie, mutta se on poistettu käytöstä.
Lentoasemalla toimii kahvila Air Cafe, jonka yhteydessä on myös lahjatavarapuoti.
Finavia on valinnut Kajaanin lentoaseman vuoden lentoasemaksi kolme kertaa - 1994, 1999 ja 2007.
Kihlakunnansyyttäjä
Kihlakunnansyyttäjä on nykyinen yleisen syyttäjän virkanimike. Aiemmin, ennen vuotta 1993, syyttäjinä toimivat kaupunginviskaalit raastuvanoikeuksissa ja nimismiehet ja apulaisnimismiehet kihlakunnanoikeuksissa.
Valtakunnansyyttäjänvirastossa on valtionsyyttäjiä.
Alien Love Secrets
Alien Love Secrets on kitaristi Steve Vain vuonna 1995 julkaistu instrumentaalialbumi. "The Boy from Seattle" on soitettu hendriximäisellä tekniikalla.
Compact Macintosh
"Compact Macintosh" ja "Classic Macintosh" on yleiseen käyttöön levinnyt, epävirallinen termi, jolla tarkoitetaan yhteen koteloon pakattujen Macintosh-tietokoneiden malleja. Näissä Macintosheissa näyttö ja tietokoneen keskusyksikkö ovat samassa kotelossa. Apple Computer julkaisi malleja vuodesta 1984 90-luvun puoleen väliin saakka. Vuonna 1998 Apple avasi uudenlaisten, yksiin kuoriin pakattujen tietokoneiden sarjan esittelemällä iMacin.
Lähde: Apple
Vesa (nimi)
Vesa on suomalainen miehen etunimi, joka esiintyy myös sukunimenä. Se on Kustaa Vilkunan mukaan sekä merkitykseltään että äänneasultaan onnistunut. Nimi johtuu lehtipuun tainta taikka juuresta tai kannosta kasvavaa vartta tarkoittavasta sanasta vesa. Nimeksi sitä ehdotti H. A. Reinholm vuonna 1879, mutta se yleistyi vasta 1900-luvulla. Vesan nimipäivä on 27. syyskuuta. Nimi Vesa on Suomessa 1900-luvun alusta syyskuuhun 2017 mennessä annettu hieman yli 21 950 henkilölle, joista noin puolet on syntynyt 1960- ja 1970-luvuilla. Vesa on ollut suosittu nimi lyhyytensä ja nasevuutensa vuoksi. Kustaa Vilkunan arvion mukaan se on sekä äänneasultaan että merkitykseltään onnistunut nimi Vesa-Matti ja Vesa-Pekka kuuluvat Suomen yleisimpiin yhdysnimiin.
Radio tulee hulluksi
Radio tulee hulluksi on Matti Kassilan ohjaama elokuva vuodelta 1952. Se on vuotta aiemmin valmistuneen elokuvan "Radio tekee murron" jatko-osa.
Elokuvan ensi-ilta oli 1. helmikuuta 1952 Tampereella ("Hällä"). Sen ensimmäinen televisioesitys oli vasta 5. kesäkuuta 2007 Yle Teema -kanavalla, sillä Yleisradiolla ei ollut tätä aiemmin Teuvo Tulion tuottaman elokuvan esitysoikeuksia.
Hurjien laskuvarjohyppy- ja murtoreportaasien jälkeen radiotoimittaja Toivo Teräsvuori pettyy, kun hänelle tarjotaankin juttukeikkaa maatalousnäyttelyssä. Sen sijaan Teräsvuori päättää radioteknikkoystävänsä Laakson kanssa tehdä radioraportin piilomikrofonin kanssa: hän menee kyselemään Kappeliin ihmisiltä erikoisia kysymyksiä nähdäkseen, mitä he reagoivat. Suunnitelma kuitenkin epäonnistuu, kun omituiset kysymykset herättävät väkijoukossa kalabaliikin.
Teräsvuorta aletaan epäillä hulluksi, eikä tilannetta helpota yhtään, että hänen on nähty puhuvan itsekseen. Paikalle kutsuttu poliisi toimittaa Teräsvuoren mielisairaalaan, jossa hän vain vitsailee tilanteelle. Vitsailu koituu kohtalokkaaksi, kun sairaalan tutkijat alkavatkin yllättäen epäillä, että hän todella on mielisairas. Teräsvuori pelästyy kuullessaan, mitä tutkimuksia hänelle aiotaan tehdä, ja päättää tehdä kaikkensa onnistuakseen karkaamaan mielisairaalasta. Elokuvassa nähdään cameoroolissa sen ajan nyrkkeilyn Euroopan mestari Elis Ask.
Elokuva sai varsin myönteisiä arvioita monilta aikalaiskriitikoilta. Eugen Terttulan (Suomen Sosialidemokraatti) mukaan syynä oli se, että "parodia-aines, joka viime kerralla (elokuvassa "Radio tekee murron") ainoastaan pilkahti näkyviin, on tällä kertaa hallisevana". Jörn Donner (Vapaa Sana) kiittää, että elokuva "pyrkii älylliseen leikinlaskuun, [- - ja] huumori eroaa suuresti tavanomaisesta elokuvahuumorista, "Rovaniemen markkinoitten" törkeydestä".
Moni kuitenkin paheksui mielisairaalan käyttöä parodian aiheena. Nimimerkki S-m (Hufvudstadsbladet) katsoi ettei ollut pelkästään mautonta vaan myös vahingollista, että esimerkiksi kaikki hoitajat lääkärit on tehty idiooteiksi.
Kemijärven rautatieasema
Kemijärven rautatieasema () on rautatieliikennepaikka Kemijärven kaupungissa rataosalla Laurila–Kelloselkä. Asema sijaitsee noin kilometrin päässä Kemijärven liikekeskustasta Särkikankaalla.
Rautatie Rovaniemeltä Kemijärvelle avattiin 1934. Paikalle rakennettiin Thure Hellströmin suunnittelema puinen asemarakennus sekä vesitornilla varustettu kolmepaikkainen veturitalli.
Talvisodan rauhansopimuksen mukaisesti 1940 aloitettiin rautatien rakentaminen Kemijärveltä itään, valtakunnan rajalle. Rata avattiin liikenteelle 1941. Saksalaiset tuhosivat radan Lapin sodan yhteydessä, ja rata saatiin avattua uudelleen liikenteelle vasta 1947. Radalla oli henkilöliikennettä vuosina 1947–1949 sekä 1961–1967, minkä jälkeen radalla on ollut lähinnä puutavarakuljetuksia. Kuljetukset loppuivat 2012 ja rata suljettiin liikenteeltä saman vuoden joulukuussa.
Myös Kemijärven alkuperäinen asemarakennus tuhoutui sodassa, ja paikalle rakennettiin vuonna 1955 uusi tiilirakennus, johon keskitettiin asema-alueen matkustajatoiminnot. Sodassa tuhoutuneet veturitalli ja tavararamakasiini rakennettiin myös uudelleen. Kemijärven asemarakennus siirtyi VR-Yhtymän omistukseen 1995, ja veturitalli on yrityskäytössä. Lipunmyynti on päätetty sulkea vuoden 2016 aikana.
Kemijärven asemalta on noin kilometrin matka Kemijärven keskustaan, ja aseman siirrosta Pajulaan on ollut keskustelua. Paikalla on ollut aiemmin, vuoteen 1970, Pajulan seisake, joka oli myös henkilöliikenteen pääteasema vuosina 1967-1970 Kelloselkään menneen liikenteen loputtua.
Nykyisin Kemijärven liikenne koostuu lähinnä yöjunista. Puutavaraliikenne on siirtymässä Isokylään rakennettavaan puuterminaaliin.
VR-Yhtymä lakkautti yöjunaliikenteen Kemijärvelle kannattamattomana 2. syyskuuta 2006. Välillä Rovaniemi–Kemijärvi kulki sen jälkeen yksi taajamajunapari, johon on voinut vaihtaa Rovaniemelle kulkevasta yöjunasta. Yöjunaliikenne Kemijärvelle alkoi uudestaan ostoliikenteenä alkuvuodesta 2008. Sähköistys valmistui Kemijärvelle vuonna 2014.
Professional Graphics Controller
Professional Graphics Controller (lyhyemmin "PGC", tunnettiin myös nimillä "Professional Graphics Adapter" ja "Professional Graphics Array") oli IBM XT -grafiikkakortti, jonka IBM julkaisi vuonna 1984. Näyttöstandardi oli erittäin edistynyt ja siinä oli kiihdytinpiirit 2D- ja 3D-grafiikoille. 
Standardi oli tarkoitettu erityisesti CAD-suunnitteluun.
Itse grafiikkakortti koostui kolmesta yhteenkytketystä ISA-väyläisestä grafiikkakortista. Standardi tarjosi hieman samana vuonna julkaistua EGA-standardia korkeamman resoluution 640×480 pikselin resoluution 256 värin väripaletilla sekä 60 hertsin virkistystaajuudella. Koska standardi oli suunnattu CAD-markkinoille, grafiikkakortti tarvitsi paljon muistia ja sisälsikin 320 kilotavua perusmuistia. Lisäksi standardi sisälsi sisäänrakennetun mikroprosessorin, jonka avulla voitiin tehdä 3D-pyöritykset sekä kuvien leikkaukset.
Standardista ei tullut suosittua kotikäyttäjien keskuudessa, mutta sen hinta (listahinnaltaan 4 290 $) oli kuitenkin kilpailukykyinen, kun sitä verrattiin ajan CAD-työasemien hintoihin.
Standardin tukeman 640×480 resoluution lisäksi standardi tuki CGA:n grafiikka- ja tekstitiloja.
Ansa ja Oiva
Ansa ja Oiva ovat kirjailija Timo Parvelan luoma henkilöpari, joka on seikkailut omassa televisiosarjassaan ja kahdessa lastenkirjassa.
Ansan ja Oivan nimikkotelevisiosarjaa tuotettiin vuosina 1995–2001, ja alkuvuosina sitä esitettiin "Veturi"-ohjelman yhteydessä. Sarjassa Ansa (Mari Vainio) on vaunuemäntä ja Oiva (Ari-Kyösti Seppo) konduktööri. Suosion siivittäminä he lopulta saivat oman televisio-ohjelman, jossa kaksikko perustaa televisioaseman. Jaksoja kertyi lähes 300, kunnes sarja lopetettiin Ylen televisiouudistuksen myötä.
Timo Parvela on kirjoittanut kaksi Ansa ja Oiva -kirjaa. NIistä ensimmäinen, vuonna 1999 ilmestynyt "Ansa ja Oiva" sai Finlandia-palkintoehdokkuuden.
"Ansasta ja Oivasta" on tehty myös kaksi äänitettä, "Ansa ja Oiva veturiorkestereineen" ja "Ansa ja Oiva: Hei Kelaa!" "Ansa ja Oiva: Hei Kelaa!" on Edel Recordsin vuonna 2001 tuottama äänite, jossa Mari Vainio ja Ari-Kyösti Seppo laulavat Timo Parvelan ja Pentti Rasinkankaan sanoittamia, Rasinkankaan säveltämiä lauluja.
Ansan ja Oivan televisio-ohjelmissa vieraili monia tunnettuja näyttelijöitä, kuten esimerkiksi Juha Veijonen, Heikki Määttänen, Jarmo Koski, Peter Franzén, Erja Manto, Mikko Kivinen, Vesa Vierikko, Heikki Nousiainen, Petteri Summanen, Susanna Haavisto, Tapio Liinoja, Kari Väänänen, Susanna Roine, Asko Sarkola, Jussi Lampi, Martti Suosalo, Kai Lehtinen ja Antti Pääkkönen.
"Veturi"-ohjelmassa junaemäntä Ansa ja konduktööri Oiva tapaavat junassa, jossa ei ole matkustajia. Matkan varrella junaan hyppää monenlaisia matkustajia. Ohjelmaa esitettiin YLE TV1-kanavalla keväästä 1995.
"Ansan ja Oivat TV-asema" oli Yle TV1 -kanavalla vuosina 1999–2001 esitetty sarja, joka sai alkunsa Ansan ja Oivan suosiosta "Veturi"-ohjelman yhteydessä. Jaksoja kertyi lähes 300 kunnes sarja lopetettiin Ylen televisiouudistuksen myötä. Vuosien varrella ohjaajina toimivat Timo Lehtinen, Jusa Simonen ja Mikko Ylöstalo.
"TV-asemassa" kaksikko perustaa televisioaseman, jonka lähetyksiin kuuluivat muun muassa "Skidilieriö", "Satukulmio", "Makukolmio", "Yllätyshullut" ja "Nukkesairaala". Jaksoja on julkaistu myös DVD:inä.
Timo Parvela on kirjoittanut kaksi Ansa ja Oiva -kirjaa. Ensimmäinen, "Ansa ja Oiva", ilmestyi vuonna 1999. Kirjan alussa kaupunkielämään kyllästynyt kaksikko päättää muuttaa maalle. Siellä he aloittavat maanviljelyn viljelemällä karjalanpiirakoita, sokeria ja muita hyödyllisiä eineksiä. Kirja oli Finlandia-palkintoehdokas vuonna 1999. Toinen kirja, "Ansa ja Oiva suurkaupungissa", julkaistiin vuonna 2000. Ansa ja Oiva muuttavat maaseudulta kaupunkiin kerrostaloasuntoon ja yrittävät sopeutua kaupunkielämän vaatimuksiin.
Geneettinen ajautuminen
Geneettinen ajautuminen, myös drifti (engl. "genetic drift") tai Sewall Wright -efekti, on populaatiogenetiikan käsite, joka tarkoittaa populaation geneettisen koostumuksen ja erityisesti alleelifrekvenssien muuttumista sukupolvesta toiseen pelkästään lisääntymisprosessiin liittyvän geenien siirtymisen sattumanvaraisuuden takia. Ellei luonnonvalinta vaikuta eri alleelien säilymiseen tai häviämiseen, seuraavan sukupolven geenistö muodostuu satunnaisotoksena edellisestä sukupolvesta. Tähän otantaan liittyvät sukupolvien väliset geenikoostumuksen satunnaiset heilahtelut riippuvat populaation koosta: mitä pienempi populaatio, sen suuremmat heilahtelut.
Kapeammassa merkityksessä driftillä tarkoitetaan satunnaisprosessin jatkuessa sukupolvien mittaan tapahtuvaa alleelien yleistymistä joko populaatiossa vallitseviksi alleeleiksi tai niiden häviämistä lopulta sattuman vaikutuksesta.
Geneettinen ajautuminen on keskeinen syy kelpoisuuden kannalta neutraalien mutaatioiden yleistymiseen populaatioissa. Se myös nopeuttaa eristyneiden populaatioiden välisten erojen syntyä. Geneettinen ajautuminen pienentää samalla populaation geneettisen muuntelun määrää. Ajautuminen vaikuttaa myös kelpoisuuden kannalta tärkeisiin geeneihin ja keskimäärin vähentää pienen populaation suhteellista kelpoisuutta ja heikentää luonnonvalinnan vaikutusta. Tätä muuntelun menetystä kutsutaan geneettiseksi kuihtumiseksi ().
Geneettinen ajautuminen voidaan jaotella myös pysyvään ja väliaikaiseen ajautumiseen. "Pysyvää ajautumista" () tapahtuu jos populaatio on pysyvästi niin pieni, että mutaatio ja valinta eivät kykene uusimaan alleeleja ja ylläpitämään muuntelua. "Väliaikaista ajautumista" () on esimerkiksi pullonkaulailmiö, jossa populaatio pienenee jostain syystä vähäksi aikaa hyvin pieneksi. Pienessä populaatiossa todennäköisyys sille, että myös kelpoisuudeltaan huonot alleelit sattumalta yleistyvät populaatiossa on suurempi kuin suuressa populaatiossa. Pieni populaatio myös hidastaa tahtia, jolla hyvät alleelit yleistyvät populaatiossa.
Eliöiden vallatessa uusia alueita pienissä populaatioissa sattumalla on tavanomaista suuremmat vaikutukset: pioneeriryhmä joka saapuu alueelle edustaa pientä osuutta kokonaispopulaatiosta; sopivissa olosuhteissa tämä pieni valikoima kuitenkin synnyttää uudenlaisen, alkuperäisestä poikkeavan populaation. Tätä ilmiötä kutsutaan perustajavaikutukseksi.
Raivo (sarjakuvahahmo)
Raivo, oikealta nimeltään Elvin Haliday, on Marvel-kustantamon supersankari, jonka ensiesiintyminen tapahtui "The Avengers" -lehden numerossa 326 (joulukuu 1990). Hahmon loivat Larry Hama ja Paul Ryan.
Elvin Haliday, 12-vuotias poika alistui valtavan myrkyllisten radioaktiivisten saasteiden vaikutuksen alle paetessaan kiusaajajoukkoa. Sairaalloisena Elvin palasi isoäitinsä Ednan luokse, joka lempeästi hoiti Elvinin takaisin kuntoon. Kaikkien yllätykseksi Elvin alkoi kuitenkin kasvaa kemikaalien vaikutuksesta aikuisen miehen mittoihin - ja sen yli!
Lopulta Elvin näytti noin kolmekymmenvuotiaalta, suunnattoman lihaksikkaalta mieheltä. Isoäidin kannustaessa käyttämään Elvinin saamia voimia hyvän puolesta taistelemiseen, Elvin tekikin itselleen asun ja otti uuden nimen: Raivo.
Pian muutoksensa jälkeen Raivo kohtasi Kostajat ja vaati päästä mukaan joukkoon. Hän syyllisti Kapteeni Amerikan Kostajien mustien jäsenten puutteesta ja lyhyen sanaharkan jälkeen Raivo lähti pääsemättä Kostajiin. Raivo kuitenkin auttoi Kostajia näiden seuraavassa tehtävässä ja yhdessä parannuksen tehneen Hiekkamiehen kanssa Raivo hyväksyttiin Kostajiin koeajalle.
Raivolla on valtavat yli-inhimilliset voimat (hän nostaa noin 90 tonnia) ja kestävyys. Tuntemattomasta syystä hänen voimansa kasvavat mikäli hän käyttää niitä väkivaltaisilla tai aggressiivisilla tavoilla. Raivon nopeus on yli-inhimillinen, hän kykenee juoksemaan pikajunan helposti kiinni.
Raivon refleksit ovat paremmat mitä ihmisellä, samaten hänen kykynsä parantua vammoista ja haavoista. Vaikuttaa myös siltä (tosin tästä ei ole varmuutta), että Raivolla on kyky lentää.
Koska Raivo on kuitenkin periaatteessa lapsi aikuisen miehen ruumiissa, hänellä ei ole sanottavampaa elämänkokemusta. Hän on kuitenkin älykkäämpi, mitä keskiverto ikätoverinsa.
Lockheed C-130 Hercules
Lockheed C-130 Hercules on nelimoottorinen potkuriturbiineilla varustettu rahtikone. Herculeesta on tehty yli 40 muunnelmaa, jotka palvelevat yli 50 maassa. Joulukuussa 2006 Herculeesta tuli B-52 Stratofortressin ja English Electric Canberran ohella kolmas lentokone, joka on palvellut alkuperäisellä asiakkaallaan (tässä tapauksessa Yhdysvaltain ilmavoimissa) yli 50 vuotta.
C-130 suunniteltiin joukkojenkuljetus- ja rahtikoneeksi. Se pystyy nousemaan ja laskeutumaan hyvin lyhyillä kiitoteillä. Nousua voidaan tehostaa vielä koneen kylkeen asennettavien kertakäyttöisten rakettien avulla (JATO). Monikäyttöiselle rungolle löytyi käyttöä vaihtelevissa tehtävissä mm. maahanlaskujoukot, asekoneena, pelastustehtävät, säätiedustelu, ilmatankkaus, ilmasammutustyöt ja loukkaantuneiden kuljetus. Koneella lennetään myös huoltolentoja Antarktikselle (suksilla varustettu variantti LC-130). Herculeella ja sen muunnelmilla on pidempi keskeytymätön tuotanto kuin millään muulla sotilaslentokoneella.
Koneen viimeisin päivitys, C-130J Super Hercules toi mukanaan uutta tekniikkaa. Moottorit ovat uudet ja uusitun avioniikan johdosta kone tarvitsee aiempaa vähemmän miehistöä. Normaali miehitys tälle konemallille on 2 lentäjää ja rahdista vastaava. Navigaattoria ja lentomekaanikkoa ei enää tarvita.
Junior-Filmi
Junior-Filmi oli Matti Kassilan, Aarne Tarkaksen ja Osmo Harkimon perustama elokuvayhtiö. Se meni konkurssiin vuonna 1952.
Kassila tutustui Suomi-Filmin mainospäällikköön Tarkakseen ja ehdotti yhteistyötä "Radio tekee murron" -elokuvan parissa. Sen yllättävän menestyksen johdosta he päättivät perustaa elokuvayhtiön. Kassila lähti yhtiöstä ensimmäisenä. Tarkas jäi tuotantopäälliköksi kunnes siirtyi konkurssin jälkeen Fennada-Filmiin.
Schmitt-liipaisin
Schmitt-liipaisin () on elektroninen komparaattori, jolla on hystereesi. Kynnysjännite on osittain riippuvainen lähdön tilasta.
Schmitt-liipaisimen etu on, että tilanvaihdon jälkeen se pyrkii hystereesin vuoksi säilyttämään uuden tilansa. Tämä on eduksi, jos vertailtavassa signaalissa on kohinaa tai häiriötä, tai kun signaalin arvo muuttuu hitaasti. Tulosignaalien ollessa lähes yhtä suuret tavanomainen komparaattori saattaa kohinan vuoksi värähdellä edestakaisin kun Schmitt-liipaisin sitä vastoin liipaistuessaan siirtää vertailupistettä vastakkaiseen suuntaan ja asettuu stabiiliin tilaan.
Schmitt-liipaisin tekee kohinaisesta signaalista siistiä suorakulma-aaltoa.
Schmitt-liipaisin voidaan toteuttaa esimerkiksi transistoreilla, komparaattorikomponentin tai operaatiovahvistimen avulla.
Andrea Anders
Andrea Anders (s. 10. toukokuuta 1975 Madison, Wisconsin) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan NBC:n tilannekomediassa "Joey". Sen jälkeen hän on näytellyt CBS:n tilannekomediassa "The Class".
Ennen esiintymistään "Joeyssa" Anders esiintyi televisiosarjoissa "Kylmä rinki", "Guiding Light" ja "One Life to Live" sekä vieraili "Kovassa laissa" ja "Pelastajassa". Hänellä oli myös pieni rooli elokuvassa "Stepfordin naiset" vuonna 2004.
Sjarhei Sidorski
Sjarhei Sjarhejevitš Sidorski (, , s. 13. maaliskuuta 1954 Homel, Neuvostoliitto) oli Valko-Venäjän pääministeri 2003–2010.
Hänet nimettiin virkaatekeväksi 10. heinäkuuta 2003 pääministeriksi erotetun Henadz Navitskin tilalle. Sidorskin virka vahvistettiin 19. joulukuuta 2003. Sidorskin johtama hallitus erosi muutamia päiviä Valko-Venäjän joulukuun 19. päivän 2010 presidentinvaalien jälkeen.
Hell in a Cell
Hell in a Cell on World Wrestling Entertainmentin käyttämä ottelumuoto showpainissa. Ottelu käydään kehän ympärille lasketussa katollisessa teräshäkissä. WWE:n mukaan Hell in a Cell on ottelumuodoista kaikkein odotetuin, ja yksi raaimmista ottelumuodoista WWE:n historiassa.
Hell in a Cell -ottelussa teräshäkin ovi lukitaan ja kahlitaan, jotteivät muut ulkopuoliset pääsisi häiritsemään ottelijoita. Se ei kuitenkaan ole täysin estänyt täysin ulkopuolisia sekaantumasta otteluihin. Joissain otteluissa on painittu häkin ulkopuolella ja sen päälläkin.
Ensimmäinen Hell in a Cell -ottelu oli Shawn Michaelsin ottelu Undertakeria vastaan vuonna 1997.Joka oli samalla Kanen debyytti.
Charles Augustus Milverton
Charles Augustus Milverton (engl. "The Adventure of Charles Augustus Milverton") on yksi Arthur Conan Doylen kirjoittamista Sherlock Holmes -tarinoista. Tarinan konna on nimensä tarinalle antava kiristäjä Charles Augustus Milverton.
Eräs brittiläinen seurapiirien suosikki on menossa naimisiin, mutta Charles Augustus Milverton, Lontoon pahin kiristäjä ja Holmesin mukaan suurin roisto, alkaa kiristää häntä. Milverton, joka työkseen hankkii kaikkea hyvämaineisten ihmisten mainetta tahraavaa materiaalia, on saanut haltuunsa joitakin tämän naisen nuoruudessaan kirjoittamia kiihkeitä rakkauskirjeitä tavalliselle maanviljelijäpojalle, jotka hän uhkaa julkaista ellei saa seitsemää tuhatta puntaa muutamassa päivässä. Epätoivoinen nainen palkkaa Sherlock Holmesin avukseen.
Neuvottelut Milvertonin kanssa epäonnistuvat, joten Sherlock Holmes päättää laittaa peliin koko arvovaltansa ja maineensa murtautumalla rikollisesti Milvertonin taloon. Hän tiirikoi kassakaapin auki ja polttaa kaikki Milvertonin kiristykseen suunnitellut kirjeet. Holmesin ja Watsonin tehdessä lähtöään eräs Milvertonin entinen uhri saapuu yllättäen taloon ja tappaa Milvertonin piilossa olevien Watsonin ja Holmesin silmien edessä. Holmes ja Watson poistuvat, eikä murhaajaa koskaan saada kiinni, sillä Holmes ei paljasta poliisille syyllistä. Hänestä tuo nainen teki oikein ottaessaan lain omiin käsiinsä ja tappaessaan Milvertonin, joka ilman häntä olisi tuhonnut vielä monta monituista elämää.
Socket 423
Socket 423 oli Intelin käyttämä, Willamette-ytimeen pohjautuneiden ensimmäisten Pentium 4- suorittimien kanta. Se oli varsin lyhytikäinen, sillä sen suunnittelu ei sallinut kellotaajuuden nostamista yli kahden gigahertsin. Socket 423 -suoritinkantaa valmistettiin marraskuusta 2000 elokuuhun 2001. Sen korvasi Socket 478.
Socket 478
Socket 478 on pääasiassa Intelin käyttämä suoritinkanta. Sille on valmistettu Pentium 4- ja Celeron-suorittimia. Socket 478 suunniteltiin kilpailijaksi AMD:n 462-piikkiselle Socket A:lle. 478:n on syrjäyttänyt LGA 775-kanta.
Socket 478:aan sopivat kaikki Northwood-koodinimelliset Pentium 4:t ja Celeronit, sekä ensimmäiset Prescott-pohjaiset Pentium 4:t ja myös jotkin Willamette-pohjaiset Celeronit ja Pentium 4:t. Socket 478 julkaistiin Northwood-ytimellisten suorittimien myötä vastavedoksi AMD:n Socket A:lle ja Athlon XP-suorittimelle. Socket 478 korvasi Socket 423:n, jota käyttäneet Willamette-suorittimet olivat vain vähän aikaa kaupoissa.
Socket 478 -kannalliset emolevyt voivat tukea DDR SDRAM-, RDRAM- ja joissakin tapauksissa myös SDRAM-muistia. Useimmissa emolevyissä on tuki vain DDR SDRAM:lle. Emolevyt, joihin kävi vain RDRAM eivät olleet suosittuja, koska RDRAM oli kalliimpaa kuin vastaavat SDRAM- ja DDR SDRAM -muistit. Myöhemmät versiot piirisarjoista tukivat nopeampaa väylätaajuutta, nopeampia DDR-muisteja ja Dual Channel -muistiominaisuutta.
Kuten edeltäjänsä Socket 423, myös Socket 478 käytti Intelin Quad Data Rate -teknologiaa, jolla dataa siirretään neljä kertaa kellosignaalia kohden. SDRAM-muisti muodostui nopean väylän kanssa pullonkaulaksi, jonka vuoksi Intel siirtyi nopeampiin muistiteknologioihin. Socket 478:n kanssa käytetyt väylätaajuudet ovat 100 MHz (400 MHz QDR), 133 MHz (533 MHz QDR) ja 200 MHz (800 MHz QDR).
Myös eräät Intel Core Duo-suorittimet käyttävät 478-pinnistä kantaa, mutta kyseessä ei ole Socket 478. Socket 478 tunnetaan myös nimellä FCPGA4.
Pentium M ja Celeron M ovat myös sopivia socket 478:n kanssa (Vaikka ovat Socket 479:lle, on niitä mahdollista käyttää myös Socket 478 -emolevyillä adapterin kanssa).
Socket 775
Socket 775 (myös tunnettu nimillä Socket T ja LGA 775) on Intelin käyttämä suoritinkanta. Se eroaa muista siinä, että pinnit eivät ole suorittimessa, vaan kannassa. Kannan seuraaja oli LGA 1156.
LGA 775-kantaan sopivat Pentium 4 prosessorien lisäksi vanhemmat Intel Core 2 prosessorit. Myös vuonna 2006 julkaistuja neliytimisiä Core 2 Quad-versioita tuetaan.
Kantaa suojaa usein muovilevy, joka peittää kaikki pinnit, ennen levy on ollut aina prosessorissa.
Socket 940
Socket 940 on pääasiassa AMD:n käyttämä palvelinsuoritinkanta, jota käytetään Opteron-prosessorien kanssa. Koska palvelimien täytyy olla vakaita, hyväksyy Socket 940 vain ECC-merkityt DDR-muistit (Socket AM2 käyttää DDR2:ta). Socket 940-kantaa käyttäen on valmistettu jopa kahdeksaa prosessoria tukevia emolevyjä.
Socket 940-kantaa käyttävät myös tietyt AMD Athlon FX -prosessorit (FX-51, FX-53), jolloin kokoonpano tarvitse ECC-merkittyjä DDR-muisteja.
Socket AM2:ssa on myös 940 pinniä, mutta Socket 940 ja AM2 eivät ole yhteensopivia sillä Socket AM2 käyttää DDR2- ja Socket 940 DDR(1)-muisteja.
Socket 939
Socket 939 on pääasiassa AMD:n käyttämä suoritinkanta. Se kehiteltiin heinäkuussa 2004 Socket 754:n korvaajaksi AMD:n Athlon64-suorittimille. 939:n on syrjäyttänyt Socket AM2.
Socket 939 tukee kaksikanavaista DDR SDRAM:ia 2*200 MHz nopeudella, mikä mahdollistaa teoriassa 6.4Gt/s kaistanleveyden. Socket 939-kanta sisältää myös yhden HyperTransport-väylän, joka voi olla 2Gt/s nopea.
Joihinkin Socket 939 -emolevyihin on saatavissa laajennuskortti, jolla voidaan käyttää uudempia AM2-prosessoreita. Huomioitava on, että molemmat kannat eivät laajennuskortin kanssa voi toimia yhtäaikaisesti.
Socket 939 -kantaisten prosessorien valmistus on lopetettu vanhanaikaisena vuoden 2008 lopulla.
Socket 754
Socket 754 on pääasiassa AMD:n käyttämä suoritinkanta. Se suunniteltiin korvaamaan vanhempi Socket A eli Socket 462. Suoritinkanta oli ensimmäinen joka tuki AMDn uusia AMD64-nimellä tunnettuja 64-bittisiä suorittimia. 754-kantaiset emolevyt tukivat DDR1-keskusmuistia.
Socket 754 on halvempi versio Socket 939:stä.
Ensimmäiset Socket 754 -suorittimet tulivat markkinoille syksyllä 2003. 754:n syrjäytti Socket AM2, joka tuli markkinoille 23. toukokuuta 2006.
Halkihuulinen kerjäläinen
Halkihuulinen kerjäläinen (myös Vinosuinen kerjäläinen, ) on Arthur Conan Doylen kirjoittama Sherlock Holmes -novelli. Se ilmestyi ensimmäisen kerran Strand Magazine -lehdessä joulukuussa 1891 Sidney Pagetin kuvittamana. Ensimmäinen suomennos (nimellä ”Haarahuulinen kerjäläinen”) ilmestyi jo vuonna 1893.
Tohtori Watson lähtee hakemaan erästä ystäväänsä tämän vaimon pyynnöstä eräästä pahamaineisesta huumeluolasta. Watsonin onnistuukin helposti saada tämä lähtemään takaisin kotiinsa, mutta kun hän on lähdössä pois, eräs huumeluolan asiakas puhuttelee häntä. Se on Sherlock Holmes, joka selittää vakoilevansa huumeluolan väkeä saadakseen erään onnettoman asiakkaansa kohtalon selville. Rouva St. Clair oli nähnyt miehensä Neville St. Clairin huumeluolan yläikkunassa. Sen jälkeen hän oli kadonnut, hänen takkinsa löytyi Thames-joesta, mutta ruumista ei löytynyt. Halkihuulinen kerjäläinen Hugh Bone pidetään St. Clairin murhasta epäiltynä. Holmes miettii koko yön ja aamuvarhaisella he lähtevät tapaamaan pidätettyä kerjäläistä. Holmes paljastaa, että kerjäläinen on itse asiassa Neville St. Clair. St. Clair on hankkinut elantonsa kerjäämällä Lontoossa erittäin hyvällä menestyksellä. Kun hänen vaimonsa yllätti hänet, hän hätäpäissään yritti päästä vaatteistaan eroon. Koska mitään rikosta ei ole tapahtunut poliisi suostuu unohtamaan koko tapauksen, jos St. Clair lopettaa kerjäämiseen. St. Clair suostuu tähän ilomielin.Novellista tehtiin mykkäelokuva "The Man with the Twisted Lip" Britanniassa 1921. Sen ohjasi Maurice Elvey ja käsikirjoituksen teki William J. Elliott. Pääosissa olivat Eille Norwood Sherlock Holmesina ja Hubert Willis tohtori Watsonina. Elokuva ei ole säilynyt kokonaisena: sen alussa ollut oopiumiluolakohtaus on kadonnut.
Richard M. Grey ohjasi 1951 Britanniassa lyhytelokuvan "Sherlock Holmes: The Man Who Disappeared" (tunnetaan myös nimellä "The Man with the Twisted Lip"). John Longden näytteli Sherlock Holmesia ja Campbell Singer tohtori Watsonia.
Granada tuotti novellista Sherlock Holmesin paluu -televisiosarjan jakson "Halkihuulinen kerjäläinen". Sen ohjasi Patrick Lau ja käsikirjoituksen tekivät John Hawkesworth ja Alan Plater. Pääosissa olivat:
Stephen Kingin novellissa ”Blind Willie” (teoksessa Pedon sydän) on useita yhtymäkohtia Doylen novelliin.
Ensimmäinen suomennos ”Haarahuulinen kerjäläinen” ilmestyi 1893 novellikokoelmassa "Ystäwäni yksityissalapoliisin seikkailuja" (Auralehden Oy). Sen jälkeen suomennokset ovat ilmestyneet nimellä ”Halkihuulinen kerjäläinen” seuraavissa kokoelmissa:
Anne Sofie von Otter
Anne-Sofie von Otter (s. 9. toukokuuta 1955 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen ooppera- ja konserttilaulaja, äänialaltaan mezzosopraano. Hänelle on myönnetty arvonimi hovsångerska () vuonna 1995. Hän on erityisen tunnettu housurooleistaan.
Von Otterin isä oli diplomaatti, ja von Otter asui lapsuudessaan Tukholman ohella Bonnissa ja Lontoossa. Opiskeltuaan Tukholmassa ja Lontoon Guildhallissa (muun muassa Vera Rozsan johdolla) hänet kiinnitettiin Baselin oopperaan, jossa hän teki 1983 oopperadebyyttinsä Alcinan roolissa Haydnin oopperassa "Orlando paladino". Hän debytoi Covent Gardenissa 1985 ja Metropolitan-oopperassa 1988 Cherubinon roolissa. Milanon La Scalassa von Otter debytoi 1988. Oopperalavoilla von Otter on saavuttanut huomattavaa menestystä Mozartin, Händelin ja Monteverdin oopperoiden rooleissa. Konserttilaulajana hänet tunnetaan Mahlerin, Brahmsin, Griegin, Wolfin ja Sibeliuksen tulkitsijana. Hänen vakituisena pianistinaan on toiminut ruotsalainen Bengt Forsberg (s. 1952).
Anne-Sofie von Otter on Ruotsin kahdeksannen pääministerin Fredrik von Otterin pojanpojan tytär. Hän oli naimisissa näyttelijä, teatteriohjaaja ja -johtaja Benny Fredrikssonin kanssa, joka teki itsemurhan maaliskuussa 2018. Heillä on kaksi lasta.
Die Mensch-Maschine
Die Mensch-Maschine () on Kraftwerkin albumi, joka julkaistiin vuonna 1978.
Musta Pekka (tarina)
Musta Pekka (engl. "The Adventure of Black Peter") on yksi Arthur Conan Doylen kirjoittamista Sherlock Holmes -tarinoista.
Entinen merimies, jota kotipaikkakunnallaan kutsutaan Mustaksi Pekaksi on murhattu iskemällä tämä pienessä tönössään olevalla muistoesineenä toimivalla valaanpyyntiharppuunalla tämän läpi. Tarkastaja Hopkinsin pyynnöstä Holmes ryhtyy tutkimaan tapausta. Eräässä vaiheessa Hopkins pidättää väärän miehen, mutta lopulta Holmes onnistuu houkuttelemaan oikean syyllisen ansaan.