hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Barbara Walters
Barbara Jill Walters (s. 25. syyskuuta 1929) on yhdysvaltalainen toimittaja. Hän on tunnettu tv-ohjelmista "Today" ja "The View". Walters oli myös ensimmäinen naispuolinen iltauutisten ankkuri.
Walters syntyi Bostonissa, Massachusettsin osavaltiossa 25. syyskuuta vuonna 1929. Hänen isänsä oli kotoisin Englannista ja toimi tuottajana Broadwaylla. Waltersilla oli kaksi sisarusta, vanhempi veli ja nuorempi sisar. Hänen veljensä kuitenkin kuoli keuhkokuumeeseen kolme vuotta Waltersin syntymän jälkeen. Vaikka perhe oli etniseltä alkuperältään juutalainen, Waltersia ei kasvatettu uskonnollisesti hänen isänsä ateistisuuden takia.
Vuonna 1961 Walters sai työtä NBC-kanavan ohjelmasta "The Today Show", jolle hän teki tutkimustyötä ja kirjoitti juttuja. Vuoden kuluttua hän alkoi kehittää, kirjoittaa ja editoida itse raporttejaan ja haastattelujaan. Vuonna 1974 Waltersista tuli "The Today Show"'n ensimmäinen naispuolinen juontaja. Viisi vuotta myöhemmin hän siirtyi ABC:n sarjaan "20/20". Hän lähti sarjasta 2004. Hän juonsi luomaansa "The View" -keskusteluohjelmaa vuosina 1997–2014.
Walters sai tähden Hollywood Walk of Famelle kesäkuussa 2007.
Haikara (täsmennyssivu)
Haikara voi tarkoittaa:
Keyritynmäki
Keyritynmäki on vaara ja näköalapaikka Rautavaaralla, Pohjois-Savossa. Keyritynmäki on 272 metriä korkea ja korkeuseroa viereiseen Keyritynjärveen on 152 m. Viereinen vaara, Härkönurmi on vieläkin korkeampi, 274,9 metriä mpy. Vaara kuuluu 14 km pitkään ja 1,5 km leveään Keyrityn kvartsiittivaarajonoon.
Keyritynmäki sijaitsee Rautavaaralta 4 km lounaaseen, Keyrittyjärven länsirannalla. Vaarajono ja sen itäpuolella olevan Keyrittyjärvi ovat yhdessä olennainen osa Rautavaaran maisemakuvaa. Suuret korkeuserot antavat aiheen nimittää Rautavaaraa Suomen Lähi-Lapiksi. Vaara luokitellaan arvokkaisiin luonto- ja kallioalueisiin Suomessa.
Evergladesin kansallispuisto
Evergladesin kansallispuisto () on Floridan Evergladesin suoalueen eteläisessä osassa sijaitseva kansallispuisto. Puiston pinta-ala on 6 105 km² ja se on osa Unescon maailmanperintöluetteloa. Alue määrättiin kansallispuistoksi jo vuonna 1934, mutta puiston toiminta käynnistyi kunnolla vasta vuonna 1947. Puisto on perustettu 6. joulukuuta 1947.
Puisto on merkitty Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1979. Siellä suojellaan lukuisia lintuja ja matelijoita, sekä erittäin harvinaisia eläimiä kuten manaatteja.
Korpikylien tie
Korpikylien tie on automatkailureitti Itä-Suomessa. Se alkaa Pohjois-Karjalan Nurmeksesta, Saramolta ja kulkee Kainuuseen Kuhmon läpi Suomussalmen Hossaan 15 korpikylän kautta. Reitin kokonaispituus on n. 350 km. Osa teistä on hiekkateitä.Alue on ollut puskurina idän ja lännen välissä. Idästä on alueen läpi kuljettu joskus kauppamatkoilla ja usein hävitysretkillä. Seutua on myös hävitetty monissa sodissa, vainoissa ja ryöstöretkissä. Nykyinen asutus on saapunut 1400-1500-luvuilla. Alueelta on löytynyt kuitenkin esihisoriallisen ajan löytöjäkin, kuten Hossan kalliomaalaukset.
"Korpikylien Tie. Sujahdus kainuulaiseen ja pohjois-karjalaiseen sielunmaisemaan". Kimmo Törmä. Wilderness Village Ky. 1994
I/JR 28
I/JR 28:n eli Jalkaväkirykmentti 28:n I pataljoonan perusti Savonlinnan suojeluskuntapiiri 17. kesäkuuta 1941 alkaen.
Pataljoona pyrittiin varustamaan määrävahvuuksien mukaan, mutta puolustusvoimien kalustotilanteesta johtuen niitä ei kaikin osin saavutettu. Siihen kuuluivat:
Pataljoonan komentajana oli majuri Eino Muller.
Pataljoona keskitettiin tulevalle toiminta-alueelleen rykmentin mukana 21.– 23. kesäkuuta 1941.
Sodan sytyttyä 25. kesäkuuta 1941 pataljoonan tehtävänä oli puolustaa 2. divisioonan osana valtakunnan aluetta ja samalla valmistautua hyökkäykseen. Pataljoona siirtyi yöllä 28.– 29. kesäkuuta lähemmäksi valtakunnan rajaa. Siirto tapahtui II armeijakunnan käskystä, jolla siirrettiin divisioona suunnitellun hyökkäyksen lähtöasemiin.
Divisioona aloitti 30. kesäkuuta kello 19 etenemisen valtakunnan rajan yli. I pataljoona eteni aluksi vastarintaa kohtaamatta Kurkelanjärven ja Pienen-Iijärven väliselle kannakselle, jonne puna-armeijan yksiköt olivat asettuneet puolustukseen. Hyökkäys pysähtyi 1. heinäkuuta 1941 aamupäivän aikana.
Vihollinen pakotettiin pohjoisesta tehdyllä koukkauksella irtautumaan iltapäivällä 1. heinäkuuta asemistaan ja pataljoona pääsi jatkamaan etenemistään kohti itää. Seuraavana päivänä se oli saavuttanut Parikankylän alueen, jossa se joutui torjumaan vihollisen idästä ja etelästä aamupäivän aikana tekemiä vastahyökkäyksiä. Tykistön tukemana pataljoona pystyi torjumaan vihollisen saarrostusyritykset puoleen päivään mennessä.
Ristilahden taisteluiden aikana 4. heinäkuuta pataljoona oli puolukseen ryhmittyneenä varmistamassa Parikankylän alueella rykmentin huoltoyhteyksiä rykmentin muun osan koukatessa pohjoisempana sijaitsevien venäläisjoukkojen selustaan. Päivän aikana puna-armeijan joukot pyrkivät etelästä katkaisemaan suomalaisten selustayhteydet muutaman panssarivaunun tukemana. Pataljoona pystyi kuitenkin vastahyökkäyksellään torjumaan muodostuneen uhan. Se siirtyi divisioonan reserviksi illan aikana luovuttaen asemansa rykmentin II pataljoonalle.
I pataljoona siirtyi 7. heinäkuuta rykmentin reserviksi Ristilahden taistelualueen eteläosaan ottaen samalla osittaisen rintamavastuun taistelualueen eteläosassa. Seuraavana päivänä pataljoonan 3. komppania osallistui Ristilahden alueen taisteluun hyökäten tuloksetta vihollisen asemia vastaan. Komppania vetäytyi lähtöasemiinsa. Taistelut päättyivät aamuyöllä 9. heinäkuuta neuvostojoukkojen hyökätessä muodostumassa olevasta motista itäänpäin. Hyökkäyksen johdosta osa suomalaisjoukoista hajosi ja rykmentin III pataljoonan joukkoja ohjattiin I pataljoonan alueelle. Suurempia taisteluita ei pataljoonan alueella enää käyty.
Nurmeksen apostolien Pietarin ja Paavalin kirkko
"Nurmeksen ortodoksinen kirkko eli täsmällisemmin Pyhien apostolien Pietarin ja Paavalin kirkko Nurmeksessa"' on Nurmeksen ortodoksisen seurakunnan pääkirkko. Jälleenrakennusvaroilla vuosina 1958–59 rakennetun kirkon suunnitteli arkkitehti Ilmari Ahonen. Aikakaudelleen tyypillisen "kulmikkaan" ulkoasun omaavan kirkon vihki käyttöön apulaispiispa Paavali 6. syyskuuta 1959. Kirkko on pyhitetty apostoleille Pietarille ja Paavalille.
Neukölln (hallintoalue)
Neukölln on yksi Berliinin 12 hallintoalueesta (), joilla on oma, paikallisvaaleissa valittu hallintonsa ja rajoitettu itsemääräämisoikeus. Se on pinta-alaltaan 44,93 km² suuruinen ja 31.12.2017 siellä asui 328 045 asukasta. Siellä oli myös suhteellisesti eniten maahanmuuttajia Berliinissä.
Berliiniläisten keskuudessa "Neuköllnillä" viitataan yleensä Neuköllnin kaupunginosaan, ei samannimiseen hallintoalueeseen.
Patrick Stump
Patrick Martin Stumph, tunnetaan myös artistinimellä Patrick Vaughn Stump (s. 27. huhtikuuta 1984 Glenviewissä, Illinoisissa) on yhdysvaltalainen muusikko, säveltäjä ja tuottaja. Hänet tunnetaan parhaiten pop-punkyhtye Fall Out Boyn laulajana ja rytmikitaristina. Fall Out Boyn jäsenet Pete ja Joe tapasivat Patrickin paikallisessa kirjakaupassa. Alun perin Stump tuli bändiin rumpaliksi, mutta hänen laulutaitonsa huomattiin pian, vaikkei hänellä ollutkaan aiempaa kokemusta laulamisesta. Aluksi Stump toimi vain yhtyeen laulajana, mutta kun kaksi yhtyeen jäsentä jätti bändin ennen Fall Out Boy's Evening Out With Your Girlfriendin julkaisua, Stump alkoi myös soittaa kitaraa. Tässä vaiheessa nykyään Fall Out Boyn rumpalina toimiva Andy Hurley liittyi yhtyeeseen.
Stump kirjoittaa suurimman osan Fall Out Boyn musiikista, kun taas Fall Out Boyn basisti Pete Wentz kirjoittaa suurimman osan sanoituksista. Yhtyeen kitaristi Joe Trohman on sanonut Stumpista: "Luulen, että Patrick on oikea musiikin ihmelapsi - hän on oikea hullu tiedemies".
Stump on itse kertonut että hän pitää kiertueista ja keikoista, mutta ei usein ehdi katsoa keikoilla muualle kuin kitaraansa, koska on tarkkaa että soittaa oikein.
Stum meni naimisiin "Elisa Yaon" kanssa vuonna 2012. Heidän esikoisensa syntyi vuonna 2014. Lapsen nimeksi annettiin "Declan Stump".
Tom Boonen
Tom Boonen (s. 15. lokakuuta 1980 Mol) on belgialainen kilpapyöräilijä. Hän on voimakasrakenteinen kilpailija, josta pyöräilyslangissa käytetään nimitystä ”costaud”. Hän on sprinttiajon erikoismies, joka on ansioitunut kilpailujen loppurutistukseen sekä mukulakivikadulla ajettuihin kilpailuihin. Hän on maantieajon maailmanmestari, nelinkertainen Pariisi–Roubaix-kilpailun ja kolminkertainen Flanderin ympäriajon voittaja. Hänen pituutensa on 192 senttiä ja painoa hänellä on 80 kiloa.
Boonen on ollut ammattimainen kilpapyöräilijä vuodesta 2002 lähtien. Hänellä on ollut tallisopimukset US Postal -tallin kanssa vuosina 2001–2002, Quick Step -tallin kanssa 2003–2011, Omega Pharma-Quick Step -joukkueen kanssa 2012–2014 sekä Etixx-Quick Step / Quick-Step Floors -tallin kanssa vuodesta 2015 lähtien. Jo ensimmäisenä ammattilaisvuotenaan hän osoitti todelliset kykynsä sijoittumalla kolmanneksi Pariisi–Roubaix-ajossa. Hänestä tuli samalla todellinen toivo belgialaisille pyöräilyfaneille, jotka näkivät hänessä suuren tulevan mestarin.
Oli kuitenkin odotettava vuoteen 2005 asti kun hän lopulta pystyi toteuttamaan lopullisesti omat mahdollisuutensa. Tällöin hän toteutti todella merkittävän kilpailukauden ja ylsi hyvin harvinaiseen kaksoisvoittoon Flanderin tourissa (Ronde van Vlaanderen) sekä Pariisi–Roubaix-ajossa. Samana vuonna hän voitti myös maantiepyöräilyn maailmanmestaruuden sekä saavutti kaksi etappivoittoa Tour de France -kilpailussa. Toistamiseen hän voitti Flanderin kierroksen vuonna 2006 ja hänestä tuli vuoden 1973 jälkeen ensimmäinen kahden perättäisen vuoden voittaja tässä kisassa. Vuonna 2008 hän voitti toistamiseen Pariisi–Roubaix'n ja uusi voittonsa seuraavana vuonna. Vuonna 2012 hän voitti Flanderin ympäriajon kolmannen ja Pariisi–Roubaix'n neljännen kerran. Lisäksi hän kuului joukkueaika-ajon maailmanmestaruuden voittaneeseen Omega Pharma-Quick Stepin joukkueeseen.
10. kesäkuuta 2008 Belgian oikeusviranomaiset kertoivat Boonenin jääneen kiinni kokaiinin käytöstä 26. toukokuuta 2008. Koska kyseessä oli kilpailun ulkopuolella tehty testi, hän ei saanut kärystään kilpailukieltoa. 9. toukokuuta 2009 uutisoitiin Boonen jääneen uudelleen kiinni kokaiinin käytöstä 27. huhtikuuta tehdyssä dopingtestissä. Myös tällä kertaa kyse oli kilpailujen ulkopuolisesta testistä.
Mieletön rakkaus (vuoden 1947 elokuva)
Mieletön rakkaus (engl. "Possessed") on Curtis Bernhardtin ohjaama yhdysvaltalainen dramaattinen trilleri/film noir-elokuva vuodelta 1947, jonka päärooleissa esiintyvät Joan Crawford, Van Heflin ja Raymond Massey. "Mieletön rakkaus" on mustavalkoinen ja on noin 108 minuutin mittainen. Elokuvan tuotti Warner Bros. -yhtiö. "Mieletön rakkaus" sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa heinäkuussa 1947, ja Suomessa tammikuussa 1948.
Crawford sai elokuvasta parhaan naispääosan Oscar-ehdokkuuden, muttei voittanut palkintoa. Elokuva perustuu Rita Weimanin kirjoittamaan tarinaan "One Man's Secret!"
Elokuva kertoo Crawfordin esittämästä mielisairaasta naisesta, sairaanhoitaja Louise Howellista ja tämän pakkomielteestä David-nimiseen mieheen (Heflin). Louise Howell on rikkaan invaliidin Dean Grahamin (Massey) kotihoitaja, joka tapailee tämän naapuria, itsekästä mekaanikkoa Davidia. Louise on hyvin omistushaluinen, mitä David ei voi sietää ja jättää tästä syystä naisen.
Mysteeristen tapahtumien seurauksena Dean Grahamin vaimo hukkuu läheiseen järveen Louisen ollessa tapahtuman aikaan tämän seurassa. Kuolema todetaan onnettomuudeksi, vaikka Carol-tytär (Brooks) epäileekin Louisella olleen jotakin tekemistä asian kanssa. Louisesta kiinnostunut Dean käyttää tilaisuuden hyväkseen ja kosii naista, joka suostuu vaikka yhä rakastaa Davidia. 
David puolestaan alkaa liehitellä Carolia. Sen seurauksena Louisen mielenterveys alkaa horjua ja hän alkaa kuvitella asioita.
Centers for Disease Control and Prevention
Centers for Disease Control and Prevention, lyhennettynä CDC, () on Yhdysvaltain sairauksien valvonnasta ja ehkäisystä vastaava viranomainen. CDC:n päätoimitilat sijaitsevat Atlantassa Georgiassa, mutta sillä on henkilöstöä 25 maassa. Sen vuosibudjetti on lähes 9 miljardia dollaria ja se työllistää 15 000 ihmistä. CDC perustettiin vuonna 1946 alkuperäisenä tavoitteenaan malarian hillitseminen.
Honda FCX
Honda FCX () on Hondan valmistama vetyajoneuvo. Sen sanotaan olevan täysin äänetön.
Ensimmäinen prototyyppi FCX:stä esiteltiin vuonna 1999. Tämä malli oli kaksiovinen, neljän istuttava auto. Se mitat olivat pituus 4 165 mm, leveys 1 760 mm ja korkeus 1 645 mm. Polttokennon teho oli 78 kW. Auton moottorin huipputeho oli 60 kilowattia, vääntö 272 newtonmetriä ja sen EPA:n mukainen toimintasäde oli noin 270 kilometriä.
FCX:ää päivitettiin vuonna 2005. Uuden mallin moottorin huipputeho oli 80 kilowattia ja vääntö 282 newtonmetriä. Toimintasäde parani noin 305 kilometriin. Myöhemmin tätä parannettiin edelleen ohjelmistopäivityksillä noin 340 kilometriin.
Hondan tiedottajan Andy Boydin mukaan FCX:n valmituskustannuksiksi arvioitiin tuolloin noin 1-2 miljoonaa dollaria.
Tämä uusin malli on ensimmäinen tuotantomalli FCX:stä ja auton ulkonäköä onkin parannettu merkittävästi. Uuden auton polttokenno on merkittävästi pienempi kuin aiemmissa versioissa, mutta tarjoaa silti enemmän tehoa, 100 kW.
Mallin vetyvarastot voivat varastoida jopa 5 kiloa vetyä tarjoten 570 kilometrin kantaman.
Steinerin sääntö
Steinerin sääntö eli yhdensuuntaisten akselien sääntö on klassisessa mekaniikassa käytetty kaava, jonka avulla voidaan laskea jäykän kappaleen hitausmomentti tietyn akselin suhteen, jos hitausmomentti yhdensuuntaisen, kappaleen massakeskipisteen lävistävän akselin suhteen tunnetaan.
Steinerin säännön avulla hitausmomentti halutun akselin "z" suhteen on
jossa
Jos kappaleen akseleita vastaan kohtisuoraa pinta-alaa merkitään "A":lla, pätee Steinerin sääntö myös jäyhyysmomenteille (neliömomentille):
Steinerin sääntö on nimetty sveitsiläisen matemaatikon Jakob Steinerin mukaan.
Tsurugi
"Tsurugi" on japanilainen sana, jota käytetään viittaamaan yleisesti tietynlaisiin leveisiin miekkoihin, kuten sapeleihin, taikka monien "kiinalaisten" tarusankareiden aseisiin, sekä "kiinalaisiin" aseisiin yleensäkin. Länsimaissa sanaa käytetään yleensä viittaamaan tiettyyn japanilaiseen suoraan, kaksiteräiseen miekkatyyppiin.
Juha Nevalainen
Juha Tapani Nevalainen (25. syyskuuta 1921 Helsinki – 28. joulukuuta 1988 Helsinki) oli suomalainen elokuvakäsikirjoittaja ja toimittaja.
Nevalainen aloitti elokuva- ja teatteriarvostelijana Eljas Erkon johtamassa Helsingin Sanomissa ja eteni myöhemmin lehden ensimmäiseksi toimituspäälliköksi. Viikkosanomien päätoimittaja hänestä tuli vuonna 1966.
Toimittajan työnsä ohella Nevalainen käsikirjoitti elokuvia. Sanotaan, että Edvin Laine oli närkästynyt Nevalaisen ilkeämielisistä kommenteista elokuva-arvosteluissa niin paljon, että kehotti "poikaa" alkamaan itse kirjoittaa elokuvia, jotta turhanpäiväinen ivallisuus jäisi pois. Niinpä Nevalainen kirjoitti Laineelle muun muassa elokuvat "Yhden yön hinta" (1952) ja "Jälkeen syntiinlankeemuksen" (1953), joista jälkimmäinen toi hänelle Jussi-palkinnon.
Nevalaisen ensimmäinen varsinainen käsikirjoitus oli Veikko Itkosen ohjaama elokuva "Silmät hämärässä" (1952), joka yhdessä "Yhden yön hinnan" kanssa oli yksi harvinaisista suomalaisista film noir -elokuvista. Film noir -teemaa Nevalainen jatkoi käsikirjoittajana Matti Kassilan elokuvissa, aluksi elokuvassa "Varsovan laulu" (1953) ja myöhemmin elokuvassa "Tulipunainen kyyhkynen" (1961), joka jäi Tauno Palon viimeiseksi valkokangaselokuvaksi ja jota on monessa suhteessa pidetty yhtenä hienoimmista suomalaisista jännityselokuvista.
Tunnetuin Nevalaisen kirjoittamista elokuvista kuitenkin on Edvin Laineen ohjaama elokuva Väinö Linnan romaanista "Tuntematon sotilas" (1955), joka toi Nevalaiselle toisen Jussi-palkinnon. Nevalainen-Laine-Linna-triangeli jatkui myös elokuvissa "Musta rakkaus" (1957), "Sven Tuuva" (1958), "Täällä Pohjantähden alla" (1968) sekä "Akseli ja Elina" (1970).
Laineen ja Kassilan lisäksi Nevalainen teki käsikirjoituksia myös Valentin Vaalalle ("Totuus on armoton", 1963) sekä Jack Witikalle elokuviin "Silja - nuorena nukkunut" (1956) sekä "Mies tältä tähdeltä" (1958), joista edellinen oli toinen elokuvasovitus F. E. Sillanpään samannimisestä romaanista ja jälkimmäinen oli Oy Alkoholiliike ab:n rahoittama valistuselokuva. "Mies tältä tähdeltä" -elokuvaa voidaan dokumentaarisen ja realistisen kuvaustyylinsä ansiosta pitää eräänlaisena edelläkävijänä suomalaisen elokuvan 1960-luvun uudelle aallolle.
Viimeiset Nevalaisen käsikirjoituksista olivat sovituksen Edvin Laineen ohjaamiin Kalle Päätalo -filmatisointeihin, "Viimeinen savotta" (1977) ja "Ruskan jälkeen" (1979).
Tikkasirkku
Tikkasirkku ("Camarhynchus pallidus") on Galápagossaarilla elävä niin kutsuttuihin darwininsirkkuihin luettava varpuslintu.
Tikkasirkkua tavataan laajalti Galápagossaarilla. Lajin elinympäristönä ovat trooppiset tai subtrooppiset metsät tai pensaikkoiset alueet. Tikkasirkku käyttää ravintonaan puunrungoissa eläviä hyönteisiä, joiden kaivamisessa esiin se käyttää työkalunaan puutikkua tai kaktuksen piikkiä, joka korvaa pitkän kielen. Lintu voi käyttää samaa työkalua useaan kertaan. Tutkijat ovat huomanneet tikkasirkun lyhentävän tikkua tai piikkiä tehdäkseen siitä helpommin käsiteltävän. Laji myös kokeilee erilaisia tikkuja löytääkseen sopivimman.
Tikkasirkkupopulaation tarkkaa kokoa ei ole laskettu, mutta kanta on laskussa ja laji on luokiteltu vaarantuneeksi.
Maanit
Maanit () olivat antiikin roomalaisessa mytologiassa edesmenneitten sieluja, joita palvottiin jumaluuksina. "Vähäisempinä" henkiolentoina ne olivat verrattavissa laareihin ja penaatteihin. Maaneja juhlittiin helmikuussa Parentalia- ja Feralia-juhlissa.
Maaneja kutsuttiin myös nimellä "Di Manes" ("Di" tarkoittaa jumalia). Roomalaisissa hautakivissä olikin usein merkintä "D.M.", eli "Dis Manibus", joka käännettynä tarkoittaa "(omistettu) Manes-jumalille". Samalla ilmaisulla voitiin viitata myös manalaan eli Haadeeseen.
Sanana "manes" ('kuolleitten henget') juontuu indoeurooppalaisesta kantakielestä, juuresta "*men-" 'ajatella'. Sukulaissanoja ovat muitten muassa sanskritin "manas" 'mieli' sekä muinaiskreikan "menos" 'elämä, voima'.
Latinan kielessä "manes" on yhtä aikaa sekä yksikkö että monikko.
Mahlakärpäset
Mahlakärpäset "(Drosophilidae)" ovat monimuotoinen ja kosmopoliitti kärpäsheimo. Heimon kärpäset ovat pieniä, vain noin 1–6 mm pitkiä. Lajeja tunnetaan yhteensä noin 2000, joista Suomessa tavataan noin 30. Heimon tunnetuin edustaja on banaanikärpänen "Drosophila melanogaster", joka on myös yksi yleisimmin biologiassa käytetyistä malliorganismeista.
Mahlakärpästen heimo on jaettu kahteen alaheimoon Drosophilinae ja Steganinae. Heimon fylogenia on edelleen osin epäselvä, vaikka sitä on tutkittu paljon.
Lawrence Summers
Lawrence Henry "Larry" Summers (s. 30. marraskuuta 1954, New Haven, Connecticut) on yhdysvaltalainen ekonomisti.
Summers suoritti kandidaatin tutkintonsa MIT:ssa ja tohtorin tutkintonsa Harvardissa. Hänet nimitettiin Harvardin professoriksi vain 28-vuotiaana. Summers sai John Bates Clark -mitalin vuonna 1993. Vuodesta 2001 vuoteen 2006 hän toimi Harvardin yliopiston rehtorina.
Summers on vaikuttanut merkittävissä tehtävissä myös yliopistomaailman ulkopuolella. Hän toimi Maailmanpankin pääekonomistina vuosina 1991–1993 ja valtiovarainministerinä Bill Clintonin hallinnossa vuodesta 1999 vuoteen 2001. Vuosina 2009–2010 hän toimi Barack Obaman hallinnossa kansallisen talousneuvoston johdossa.
Summers popularisoi alun perin Alvin Hansenin kehittämän sekulaarinen stagnaatio (engl. secular stagnation) -käsitteen uudelleen vuonna 2013 IMF:n konferenssissa pitämässään puheessa.
Axel Merckx
Axel Merckx (s. 8. elokuuta 1972 Uccle Belgia) on entinen belgialainen kilpapyöräilijä ja maantiepyöräilyn olympiamitalisti. Hän lopetti uransa kauden 2007 jälkeen.
Merckx on suuren belgialaisen kilpapyöräilylegendan Eddy Merckxin poika. Axel Merckx kokeili nuorena tosissaan jalkapallon harrastamista, mutta valitsi kuitenkin ammattilaispyöräilyn. Hänen uransa paras saavutus on kolmas sija Kreikassa ajetussa Ateenan XXVIII olympiakisojen maantiepyöräilyssä vuonna 2004.
Axel Merckxilla on kaksi tytärtä, Axana (s. 2001) ja Athina (s. 2005).
Muramasa
Muramasa () oli japanilainen miekantekokoulukunta, joka toimi Isen provinssissa. Varhaisin tunnettu Muramasa-työ on vuodelta 1501. Muramasa-koulu jatkoi toimintaansa 1500-luvun loppuun. Koulun perustajan Sengo Muramasan uskotaan olleen Heianjō Nagayoshin oppilas. Heianjō Nagayoshi oli tunnettu keihäistään ja kaiverruksistaan.
Muramasan miekkojen suosio Japanin hallituksessa loppui, kun Tokugawa Ieyasusta tuli shōgun vuonna 1603. Sanotaan, että Tokugawa Ieyasu oli menettänyt monia ystäviään ja viiltänyt itsensä Muramasan teriin, joten hän kielsi samuraitaan käyttämästä Muramasan aseita. Tämä luonnollisesti vain kasvatti Muramasan myyttiä ja johti moniin japanilaisiin näytelmiin ja kirjoihin, jotka käsittelevät aihetta. Koska Muramasan miekoissa oli merkki, useista miekoista poistettiin se. Kun Tokugawa-shōgunien vastustajat alkoivat tavoitella Muramasa-miekkoja, niistä alettiin tehdä väärennöksiä.
Legendat kertoivat, että Muramasan miekantakomistaito, vaikka olikin mahtava, oli myös mielipuolinen. Legendan mukaan Muramasan miekka pystyi paikallaan katkaisemaan siihen putoavan lehden. Tämän jälkeen lehden puolikkaiden sanottiin jäävän pyörimään miekan terän ympärille kuin demoninen aura. Samat legendat kertovat myös, että kerran huotrastaan vedetyn miekan täytyi päästä vuodattamaan verta ennen kuin sen pystyi laittamaan takaisin. Tarinan mukaan verenjanoinen terä saattoi pakottaa kantajansa tekemään itsemurhan. Miekkojen kerrottiin myös aiheuttavan demonisella kirouksellaan kantajalleen halun tappaa.
Muramasan miekkoja verrataan usein Masamunen, toisen miekantekijän, miekkoihin. Nykypäivänä Muramasan nimi on käytössä monissa paikoissa, lähinnä videopeleissä, mutta myös yritysten tuotenimissä ja mainoksissa.
Mauá
Mauá on kunta São Paulon osavaltiossa Brasiliassa. Kunnan asukasluku oli 417 064 vuonna 2010.
Haazarethin Kolme
Haazarethin Kolme on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä demonikolmikko, joka antoi Tohtori Doomille tämän uuden haarniskan ja valtavan määrän taikavoimaa. Demonit esiintyivät ensimmäisen kerran amerikkalaisen "Fantastic Four" -lehden numerossa 67 (2003). Hahmot loivat Mark Waid, Mike Wieringo ja Karl Kesel.
Tohtori Doom, kyllästyneenä jatkuviin tappioihinsa Ihmenelosten kanssa, tajusi asettaneensa tieteet liiaksi hallitsemansa taikavoimien edelle. Doom janosi lisää tietoa ja taitoa magiassa ja myi nuoruutensa rakastetun Valerian sielun Haazarethin demonikolmikolle vastapalveluksena mahtavimmista voimista. Haazarethin Kolme piti Valerian sielua tyydyttävänä ja antoi Doomille osan voimistaan.
Uusilla voimillaan Doom sabotoi verivihollisensa Herra Fantastisen laitteen, jonka serauksena Franklin Richards sinkoutui elävänä helvettiin. Demonit löysivät pian helvetissä harhailevan Franklinin ja kiduttivat tätä julmasti.
Myöhemmin Tohtori Outo auttoi Herra Fantastista löytämään lapsensa Franklinin olinpaikan. Doom iski Ihmenelosten kimppuun, mutta Herra Fantastisen onnistui manipuloimaan Doomin ylimieliseksi. Doom totesi, ettei ole velkaa kenellekään, jolloin Haazarethin kolmikko murtautui normaalitodellisuuteen ja repi Tohtori Doomin mukanaan helvettiin.
Liekki, Näkymätön Nainen ja Herra Fantastinen syöksyivät demonien avaaman väylän mukana helvettiin pelastamaan Franklinia. Pelastettuaan lapsen Tohtori Outo palautti sankarit takaisin kotiinsa. Doom jäi Haazarethin raivostuneiden demonien vangiksi, mutta onnistui sitä ennen arpeuttamaan Herra Fantastisen kasvot.
Haazarethin Kolme kiduttivat Doomia julmasti ja yrittivät saada hänet kumartamaan herraansa Mefistoa. Doom kieltäytyi ja yllättäen Herra Fantastinen pelasti Doomin Haazarethin kynsistä.
Haazarethin kolmikko omaa valtavat maagiset voimat, jotka toimivat eräänlaisessa yhteiskäytössä demonien kesken. Demonit kykenevät matkustamaan ulottuvuuksien välillä muinaisten rituaalien avulla. Demonit kykenevät myös hallitsemaan vähäisempiä demoneita ja helvetintulta. Haazarethit kykenevät "lainaamaan" voimiaan muille olennoille – usein maksua vastaan.
EmmaFM
EmmaFM oli kahdeksan levy-yhtiön, Suomen Ääni ja kuvatallennetuottajien (ÄKT) ja Elisan nettimusiikkikauppapilotti, jolla yritettiin aloittaa musiikin nettimyyntiä Suomessa. EmmaFM avattiin vuonna 2001 ja se oli ensimmäinen musiikkikauppa maailmassa, joka hyödynsi mobiilimaksamista. EmmaFM:n toiminta lopetettiin vuonna 2003 vähäisen käyttäjämäärän vuoksi.
Musiikkia pystyi ostamaan streamattuna kertakuunneltuna 3,50 mk (n. 0,50 e) hintaan sekä tiedostoina 10 mk -15 mk (n. 2€) kappale hintaan. Ostettavasta musiikista oli mahdollista kuunnella 30 sekunnin pätkä. Käytetty formaatti oli Microsoftin WMA -tiedostomuoto DRM:llä varustettuna. Maksaminen tapahtui verkkopankkitunnuksilla, luottokortilla (Visa, Mastercard ja Eurocard) tai tekstiviestillä tosin aluksi vain Radiolinjan liittymistä.
Musiikkia pystyi kuuntelemaan ainoastaan sillä tietokoneella jolla musiikki oli ostettu tai vaihtoehtoisesti SDMI-standardia tukevilla laitteilla, kuten MP3-soittimilla, joihin tietokoneesta pystyi musiikin kopioimaan edelleen. 2002 tehdyssä matkapuhelinkokeilussa ostajat latasivat ensin musiikin tietokoneelle, josta musiikki siirrettiin edelleen Emma Player ohjelmistolla matkapuhelimeen tai Nokia Music Player soittimeen.
EmmaFM oli ensimmäinen musiikkikauppa maailmassa, joka hyödynsi mobiilimaksamista ja voittikin avausvuonnaan 2001 Lissabonissa EuroPrix 2001 MultiMediaArt -kilpailun e-business -sarjan. Vuotta myöhemmin siinä kokeiltiin myös musiikin myyntiä Nokian matkapuhelinmalleille.
Emma.FM ei saanut merkittäviä käyttäjämääriä ja vuonna 2003 se haudattiin kaikessa hiljaisuudessa. EmmaFM:ää pidetään käytännön esimerkkinä DRM:n huonoista puolista.
Suurimpina ongelmina EmmaFM:ssä oli silloin käytön Microsoft Windowsiin sitonut tiedostomuoto ja vakiintumaton DRM-ratkaisu. Myöskään kappaleiden kallis hinta ei houkutellut ihmisiä ostamaan niitä. Musiikinmyynnin perustuessa käyttöoikeuksien hallintaan ja kokeilun loputtua oikeudenhallintapalvelimen toiminta lopetettiin. Ostettuja kappaleita pystyi kuitenkin käyttämään senkin jälkeen siinä koneessa, johon ne on hankittu.
Terhola
Terhola on Järvenpään 19. kaupunginosa, joka sijaitsee noin kilometri kaupungin keskustasta itään. Vuoden 2014 lopussa Järvenpään itäisiin kaupunginosiin kuuluvassa Terholassa asui 779 ihmistä. Pääosa rakennuskannasta on omakotitaloja. Alueella kulkevan Terholantien lounaispuolella on Terholan teollisuusalue.
Terholan alueella sijaitsee toinen Järvenpään kuntoradoista. Se on yhteydessä Paavonpolun kuntopoluille talvisin latujen avulla.
Marina Hillo
Marina Hillo () on hahmo kirjassa "Willy Wonka and the Chocolate Factory" ja siitä tehdyssä elokuvassa sekä elokuvan uusimmasta versiosta Jali ja suklaatehdas.
Uusimmassa elokuvassa joka tehtiin vuonna 2005 Marinaa näyttelee Julia Winter. Vanhemmassa elokuvaversiossa Marinaa näyttelee Julie Dawn Cole. 
Kirjassa Marina on kuvattu pilalle hemmotelluksi tytöksi, joka saa aina kaiken minkä tahtoo. Hän asuu rikkaan perheensä kanssa uusimman elokuvan mukaan Buckinghamshiressa suuressa hienostotalossa. Hänen isänsä Henry Salt omistaa pähkinäyrityksen. Kun Marina halusi kultaisen pääsylippunsa, hänen isänsä osti satoja tuhansia Wonkan suklaalevyjä ja antoi pähkinänkuorija-työläistensä avata käärepaperit. Kesti kolme päivää eikä lippua löytynyt ja Marina kävi entistäkin kärsimättömämmäksi, joten hänen isänsä lupasi jatkaa etsimistä kunnes lippu löytyisi. Lopulta neljännen päivän aamuna kultainen lippu löytyi. Kun Marina sai lippunsa, hän ei edes kiittänyt ja pyysi toista ponia. Marinalle kävi kuitenkin huonosti tehdaskierroksella, sillä pähkinäsalissa hän putosi roskakuiluun, joka vei suureen polttouuniin. Onneksi polttouuni olikin rikki ja hän putosi kuilun pohjalle kolmen viikon roskien päälle.
Ribeirão Preto
Ribeirão Preto on kunta São Paulon osavaltiossa Kaakkois-Brasiliassa. Kunnan asukasluku oli 604 682 vuonna 2010. Pormestarina on Darcy Vera.
Milka (nimi)
Milka (hepreaa, ) on Raamatusta peräisin oleva naisen etunimi. Raamatussa Milka mainitaan Abrahamin veljen vaimona. Toisinaan nimi on käsitetty myös muunnelmaksi Emiliasta tai Ludmilasta.
Suomessa Milkan nimipäivä on 19. toukokuuta. Suomessa nimi oli Väestötietojärjestelmän mukaan annettu vuoden 2009 loppuun mennessä 1 240 naiselle.
Bernie Nicholls
Bernie Irvine Nicholls (s. 24. kesäkuuta 1961 Haliburton, Ontario, Kanada) on entinen jääkiekkoilija. Keskushyökkääjänä pelannut Nicholls aloitti uransa Kingston Canadiansin joukkueessa, jossa jo herätti huomiota monilahjakkuudellaan. Los Angeles Kings varasi hänet neljännellä kierroksella vuoden 1980 varaustilaisuudessa kaikkiaan sijaluvulla, 73. 17 vuotta kestäneellä uralla Nicholls pelasi NHL-liigassa 1127 ottelua Los Angelesin lisäksi New York Rangersissa, Edmonton Oilersissa, New Jersey Devilsissa, Chicago Blackhawksissa ja San Jose Sharksissa ja keräsi kaikkiaan 1209 tehopistettä.
Nicholls teki kolme seuraennätystä Los Angeles Kingsissä pelatessaan. Hänen nimissään on kauden maaliennätys (70 osumaa kaudella 1988–89). Edelleen hänellä on seuran yhden ottelun syöttöennätys (6 kappaletta) samoin kuin ottelukohtainen piste-ennätys (8 kappaletta): molemmat ottelussa Toronto Maple Leafsia vastaan 1. joulukuuta 1988 tehtyjä.
Nimellisarvo
Nimellisarvo on taloustieteessä arvopaperiin, saamistodisteeseen tai rahaan merkitty arvo. Nimellisarvo osoittaa tavallisesti hyödykkeen raha-arvon sen syntymisajankohtana.
Nimellisarvo ei välttämättä vastaa hintaa, joka hyödykkeestä on alun perin maksettu. Nimellisarvo ei myöskään välttämättä vastaa hyödykkeen nykyistä arvoa.
Joukkovelkakirjan nimellisarvo on se velkamäärä, joka maksetaan takaisin laina-ajan päätteeksi. Velan kuponkikorko lasketaan myös nimellisarvosta. Nimellisarvo määrittää lisäksi sen, minkä kokoisissa erissä velkakirjoja voi merkitä.
Tuhannen kapakan lauluja
Tuhannen Kapakan Lauluja on Tuomari Nurmion vuonna 2005 julkaistu kahden levyn kokoelma. CD:t sisältävät Nurmion tähänastisen uran kaikki tunnetuimmat kappaleet sekä lukuisia harvinaisuuksia yhteensä 43 kappaleen verran. Tuomari Nurmio palkittiin kokoelmasta kultalevyllä Helsingin Kulttuuritalon 30-v juhlakonsertin yhteydessä 24.10.2009.
Orvokki Jauhiainen
Orvokki Jauhiainen () on Roald Dahlin luoma kuvitteellinen hahmo "Jali ja suklaatehdas" -romaanissa, josta on tehty myös kaksi elokuvaa. Hahmoa näyttelee vuoden 2005 elokuvassa AnnaSophia Robb ja vuoden 1971 elokuvassa Denise Nickerson.
Orvokki on voitonhaluinen, purukumia jauhava tyttö. Hän jauhoi samaa purukumia kolmen kuukauden ajan, jonka ansiosta hän sai nimiinsä maailmanennätyksen.
Kaisa Raatikainen
Kaisa Raatikainen (o.s. Oikari, 10. syyskuuta 1928 Viitasaari – 26. helmikuuta 2007 Espoo) oli SDP:n kansanedustaja ja sisäministeri. Hän edusti Uudenmaan läänin vaalipiiriä eduskunnassa vuosina 1970–1987. Sisäasiainministerinä Raatikainen toimi Sorsan IV hallituksessa 1984–1987. Hän oli presidentin valitsijamies 1978 ja 1982.
Kaisa Raatikainen kuului Espoon kaupungin (aiemmin kauppalan) valtuustoon vuosina 1969−1992.
Kaisa Raatikaisen sisäministerikaudelle osui muutamia poikkeuksellisen suurta huomiota herättäneitä tapauksia, muun muassa Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuus, lähes seitsemän viikkoa kestänyt virkamieslakko ja Jakomäen pankkiryöstö. Viimeksi mainitussa tapauksessa Raatikainen puolusti poliisin toimintaa, mikä sai julkisuudessa osakseen arvostelua.
Kaisa Raatikainen sairasti viimeisinä elinvuosinaan Alzheimerin tautia. Hänen puolisonsa oli Yleisradion pääjohtaja Erkki Raatikainen.
Juhani Saukkonen
Veikko Antti Juhani Saukkonen (s. 22. kesäkuuta 1937 Viipuri) on suomalainen, kansanedustajana ja ministerinä toiminut poliitikko. Keskustalainen Saukkonen oli kansanedustajana Kymen läänin vaalipiiristä vuosina 1972–1983 ja toimi puolustusministerinä Kalevi Sorsan III hallituksessa vuosina 1982–1983. Presidentin valitsijamieheksi Saukkonen valittiin 1978 ja 1982.
Saukkonen oli Parikkalan kirkkoherra. Vuonna 1989 hän sai rovastin arvonimen.
Niclas Lucenius
Niclas Lucenius (s. 3. toukokuuta 1989 Turku) on suomalainen jääkiekkohyökkääjä, joka edustaa SM-Liigassa pelaavaa Hämeenlinnan Pallokerhoa. Pääsääntöisesti Lucenius on keskushyökkääjä, mutta pystyy pelaamaan tarvittaessa myös laidassa.
Lucenius on Turun Tovereiden kasvatti. Hän pelasi Tapparassa kausilla 2006–2011. Keväällä 2008 hän pelasi LeKissä. Kaudeksi 2017–2018 Lucenius palasi takaisin Tutoon.
NHL-seura Atlanta Thrashers varasi Luceniuksen neljännellä kierroksella numerolla 115. myös Dinamo Riika varasi Luceniuksen numerolla 122. Lucenius siirtyi Riikaan kesällä 2011. Juuri ennen kauden 2012–2013 alkua Dinamo Riika tiedotti, ettei Lucenius jatka joukkueessa. Tämän jälkeen Lucenius siirtyi takaisin Tapparaan, jossa pelasi seuraavan kauden. Lucenius siirtyi TPS:ään kaudelle 2013–2014 ja pelasi siellä kaksi kautta, jonka jälkeen siirtyi Vaasan Sportiin.
Kaudella 2017-2018 Lucenius oli eräs Mestiksen dominoivimmista hahmoista edustaen Turun Tovereita. Kaudella 2018-2019 hän siirtyi Lempäälän Kisasta HPK:hon ja takaisin Liigapelien pariin.
Lucenius pelasi kahdesti sekä alle 18-vuotiaiden että alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa. Hän oli Suomen alle 18-vuotiaiden MM-joukkueen ainoa vuonna 1989 syntynyt pelaaja kevään 2006 hopeaa voittaneessa joukkueessa. Kaudella 2009–2010 hän pelasi yhden A-maaottelun, jossa teki myös maalin.
Cërrik
Cërrik on kaupunki Albaniassa Elbasanin alueella 69 metrin korkeudella. Kaupungin asukasluku on 18 764. Kaupungista on kotoisin jalkapallojoukkue KS Turbina Cërrik.
Skanstullin metroasema
Skanstull on Tunnelbanan asema ja linja-autoliikenteen pysäkki Tukholmassa Ruotsissa. Se sijaitsee Södermalmin kaupunginosassa Götgatanin ja Ringvägenin risteyksessä. Nimi on peräisin paikalla aiemmin sijainneesta kaupungin eteläisestä tullipuomista. Tulli toimi siinä 1850-luvulle asti.
Skanstullin ja Slussenin välinen "Södertunneln" avattiin 1. lokakuuta 1933 jolloin sitä käyttivät raitiovaunut. Aseman nimi oli siinä vaiheessa "Ringvägen". Rataa kutsuttiin nimellä "Tunnelbanan" joka myöhemmin antoi nimen koko Tukholman metrojärjestelmälle. Metrojunat alkoivat liikennöidä tunnelissa raitiovaunujen tilalla vuodesta 1950 jolloin myös aseman nimi muuttui nykyiseksi. Vuonna 2015 asemaa käytti arkisin 26 700 matkustajaa päivässä.
V. A. M. Karikoski
Väinö Adolf Mathias Karikoski (vuoteen 1906 Holmström, 9. syyskuuta 1899 Juankoski – 20. huhtikuuta 1958 Helsinki) oli suomalainen eversti, kokoomusnuorten puheenjohtaja 1937–1945 ja Suomen Työnantajain Keskusliiton toimitusjohtaja vuodesta 1945.
Karikoski osallistui sisällissotaan joukkueenjohtajana Karjalankannaksella, ja saman vuoden keväällä hän kirjoitti ylioppilaaksi. 1920-luvulla hän toimi eri tehtävissä yleisesikunnan operatiivisella osastolla ja vuosina 1931−1934 Suomen sotilasasiamiehenä Pariisissa ja Brysselissä. Hänet ylennettiin kapteeniksi 1923, majuriksi 1927 ja everstiluutnantiksi 1929. Toimittuaan vuoden ajan ilmavoimien esikuntapäällikkönä hän 1935 erosi vakinaisesta palveluksesta, siirtyi Suomen Puunjalostusteollisuuden Työnantajaliiton tilasto- ja tiedotusosaston päälliköksi, ja vuonna 1939 hänestä tuli liiton toimitusjohtaja.
Talvisodan sytyttyä Karikoski työskenteli päämajan ilmavoimatoimiston päällikkönä. Jatkosodan alkuvaiheissa hän toimi päämajan operatiivisen osaston päällikkönä ja sen jälkeen sodan loppuun saakka Helsingin ilmasuojelupäällikkönä. Hänet ylennettiin everstiksi vuonna 1940.
Jatkosodan päätyttyä Karikoskesta tuli Suomen Työnantajain Keskusliiton toimitusjohtaja pääministeriksi siirtyneen Antti Hackzellin tilalle. Hackzellin sairastuttua Karikoskesta tuli viran vakituinen haltija. Karikoski hoiti virkaa kuolemaansa saakka. Hänen seuraajakseen valittiin Suomen entinen Washingtonin-suurlähettiläs Johan Nykopp.
Karikoski toimi myös urheilun piirissä. Vuosina 1937−1938 hän oli vuoden 1940 olympiakisojen järjestelytoimikunnan pääsihteeri. Hän oli SVUL:n puheenjohtaja 1945–1951, Suomen Olympiakomitean valtuuskunnan puheenjohtaja 1947–1953 ja Suomen Olympiakomitean puheenjohtaja kauden 1951–1956.
Karikosken tytär on toimittaja Eeva Lennon.
Debra Messing
Debra Lynn Messing (s. 15. elokuuta, 1968) on yhdysvaltalainen Emmy-palkittu näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan Grace Adlerina tv-sarjassa "Will & Grace".
Messing syntyi 15. elokuuta vuonna 1968 Brooklynin kaupunginosassa New York Cityssä. Hänen vanhempansa olivat juutalaisia. Kouluikäisenä Messing alkoi ottaa laulu-, tanssi- ja draamatunteja. Hänen vanhempansa olivat hyvin kannustavia ja tukivat Messingin aietta ryhtyä näyttelijäksi, mutta vaativat häntä myös suorittamaan opintonsa loppuun ennen näyttelijänuran aloittamista. Messing ilmoittautuikin Brandeis Universityyn Massachusettsiin. Hän valmistui vuonna 1990 ja palasi kotiinsa New Yorkiin, jossa hän pääsi New Yorkin yliopiston draamaopetukseen.
Uransa alkuaikoina Messing näytteli muutamassa näytelmässä ennen pääsyään tv-sarjaan "NYPD Blue", johon hän suoritti vierailuja usean jakson verran. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli "Rakkauden pilvitarha". Se valmistui vuonna 1995. Elokuva toi Messingille näkyvyyttä ja sen avulla hän sai toisen pääosan sarjasta "Ned and Stacey". Sarjaa tehtiin kahden tuotantokauden verran vuosina 1995-1997. Tuona aikana Messing myös vieraili muun muassa suositussa tv-sarjassa "Seinfeld".
Vuonna 1998 Messing sai osan Grace Adlerina NBC:n uudessa komediasarjassa "Will & Grace". Sarjasta tuli suuri hitti ja se toi vuosien varrella Messingille useita palkintoja ja ehdokkuuksia. Hän oli kuusi kertaa parhaan naispääosan Golden Globe-ehdokkaana ja viisi kertaa parhaan naispääosan Emmy-ehdokkaana. Golden Globea Messing ei voittanut kertaakaan, mutta Emmyn hän sai vuonna 2003. "Will & Grace" lopetettiin vuonna 2006, jonka jälkeen Messing on jatkanut uraansa valkokankaan puolella.
Vuonna 2012 Messing näytteli Smash-televisiosarjassa merkittävää sivuosaa.
Messing on ollut naimisissa näyttelijä-käsikirjoittaja Daniel Zelmanin kanssa vuodesta 2000 lähtien. Heillä on yksi lapsi; Roman Walker Zelman syntyi vuonna 2004. Pari muutti erilleen ja haki avioeroa vuonna 2011. Se myönnettiin kesäkuussa 2012. Messing alkoi seurustelemaan Smash-vastanäyttelijänsä Will Chasen kanssa.
Reino Uusisalmi
Edvard Reinhold Uusisalmi (12. heinäkuuta 1898 Kittilä – 14. kesäkuuta 1945 Helsinki oli suomalainen poliitikko. Uusisalmi oli poliittisista syistä vankilassa kahdesti, 1930-luvun alussa ja jälleen sota-aikana. Sotien jälkeen Uusisalmi valittiin eduskuntaan Suomen kansan demokraattisen liiton listalta maaliskuun vaaleissa 1945, mutta hän menehtyi jo saman vuoden kesäkuussa.
Uuno Laukka
Uuno Arvi Laukka (20. maaliskuuta 1914 Oulu – 31. toukokuuta 1978 Oulu) oli suomalainen valokuvaaja. Hän teki elämäntyönsä pääasiassa Oulun seudulla kuvaten kaupungin kehittymisen 1930-luvulta aina 1970-luvulle saakka.
Vuosina 1930–1945 Laukka työskenteli Sanomalehti Kalevassa aluksi kemigrafina ja sittemmin lehtikuvaajana. Sota-aikana hän toimi virallisena taistelukuvaajana Uhtuan ja Kiestingin suunnalla sekä sodan loppuvaiheessa kesällä 1944 Karjalan Kannaksella. Pian sodan jälkeen Laukka perusti oman valokuvausliikkeen, joka toimi nimellä "Pohjan Kuva Oy" vuoteen 1953 ja "Valokuvaamo Laukka" vuoteen 1978.
Hilarius-hiiri
Hilarius-hiiri on suomalainen, toimittaja Marja-Liisa Mattilan (ent. Huhta) luoma kuvitteellinen hahmo. Hahmo on tullut tunnetuksi Kirkon av-toimituksen tuottamasta televisiosarjasta "Hilarius-hiiren seikkailut", jota on esitetty televisiossa 1990-luvulta lähtien.
Hilarius on utelias, seikkailuja rakastava antropomorfinen hiiri, joka katselee ympäröivää maailmaa lapsen silmin. Hän on luonteeltaan inhimillinen ja ystävällinen.
Televisiosarjan "Hilarius-hiiren seikkailut" ensimmäinen tuotantokausi valmistui vuonna 1994 ja se esitettiin MTV3-kanavalla. Sarja on sen jälkeen saanut muutamia kertoja jatkoa. Sarjan jaksoja on ensiesityksien jälkeen esitetty uusintana useampaan otteeseen, viimeisimpinä vuosina Sub Juniorilla. Televisiosarjan jaksoja on julkaistu VHS-kaseteilla ja DVD:nä.
Vuonna 1997 tehtiin noin 60-minuuttinen televisioelokuva "Hilarius-hiiri ja Loru-Liisa".
Hilarius-hiiren kotikylä sijaitsi vuoteen 2006 asti Jyväskylän Viherlaakso-nimisessä satu- ja seikkailumaassa. Hilarius-Hiiren uusi kotikylä avattiin 23. kesäkuuta 2010 Laukaaseen, kylpylähotelli Peurungan läheisyyteen.
Delvinë
Delvinë (albaniaksi myös Delvina) on kaupunki Albanian eteläosan Vlorën maakunnassa. Delvinë on menettänyt vuoden 1990 jälkeen ainakin kolmanneksen asukkaistaan, kaupungin asukasluku on nyt 7 600 (vuoden 2011 arvio). Kaupungissa on moskeija ja ortodoksinen kirkko. Valtio on kaupungin lähes ainoa työnantaja, eikä kaupunki hyödy turismistakaan.
Megan Mullally
Megan Mullally (s. 12. marraskuuta 1958 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen Emmy-palkittu näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan Karen Walkerina tilannekomediasarjassa "Will & Grace".
Mullally on syntyjään kotoisin Los Angelesista, mutta muutti kouluikäisenä Oklahoma Cityyn, Oklahomaan. Hänen isänsä oli entinen näyttelijä ja äitinsä malli. Mullally aloitti baletin tanssimisen kuusivuotiaana ja kuului high schoolissa ollessaan balettikerhoon. Valmistuttuaan Mullally pääsi Chicagon Northwestern Universityyn, jossa hän opiskeli englantia ja taidehistoriaa sekä osallistui paikallisen teatterin tuotantoihin. Hän kiinnostui näyttelemisestä niin paljon, että jätti opintonsa kesken ja aloitti uran teatterissa. Chicagolaisessa teatterissa hän työskenteli kuuden vuoden ajan.
Vuonna 1981 hän muutti takaisin Los Angelesiin, jossa hän alkoi saada pieniä rooleja elokuvista ja televisiosta. 1990-luvulla hän vieraili muun muassa "Seinfeldissa" ja sarjassa "Ned and Stacey", jossa Staceyä esitti Mullallyn tuleva "Will & Grace"-vastanäyttelijä Debra Messing. Vuonna 1998 hän sai Karen Walkerin osan televisiosarjasta "Will & Grace", josta tuli nopeasti suuri hitti. Roolistaan Mullally palkittiin vuosina 2000 ja 2006 Emmy-palkinnolla parhaasta naissivuosasta. Yhteensä hän sai Karen Walkerin osasta seitsemän Emmy-ehdokkuutta. Sarja päättyi vuonna 2006.
Vuonna 2009 Mullally esitti elokuvassa "Fame" opettajaa nimeltä Fran Rowan.
Mullally on myös laulaja. Hänellä on oma yhtye The Supreme Music Program, joka on julkaissut kaksi albumia. Ensimmäinen albumi oli nimeltään "The Sweetheart Break-In" ja toinen "Big as a Berry".
Maltan megaliittiset temppelit
Maltan megaliittiset temppelit ovat Maltalta löydettyjä megaliittisia eli suurista kivistä rakennettuja temppeleitä. Ne ovat luultavasti Välimerellä purjehtineiden kuparikautisten pelasgien rakentamia.
Malta asutettiin noin 5000 eaa., kun ensimmäiset nuoremman kivikauden (n. 6000-3500 eaa.) maanviljelijät asettuivat saarelle. Temppelien rakentaminen alkoi niin sanotun Ġgantija-vaiheessa, joka alkoi noin 3600 eaa. Temppelien rakennusvaihetta kesti noin vuoteen 2500 eaa. Niin sanotun Tarxien-vaiheen aikana 3000–2500 eaa. temppeleitä rakennettiin erityisen paljon. Maltan megaliittikulttuuriin liittyy myös maanalainen kiveen louhittu Ħal-Saflienin hypogeum.
Maltan megaliittisista temppeleistä seitsemän kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon. Ġgantijan temppelit liitettiin luetteloon jo 1982 ja loput viisi kohdetta 1992. Ġgantija sijaitsee Gozon saarella Xagħran kunnassa. Loput kohteet ovat Maltan saarella, Qrendin, Mġarrin ja Tarxienin kunnissa.
Miami Dolphins
Miami Dolphins on Yhdysvalloissa NFL:ssä pelaava amerikkalaisen jalkapallon ammattilaisseura. Se pelaa American Football Conferencen itäisessä divisioonassa, AFC Eastissä. Dolphins liittyi amerikkalaisen jalkapallon ammattilaisliiga AFL:ään vuonna 1966 ja aloitti NFL:ssä vuonna 1970, AFL:n ja NFL:n yhdistyttyä. Se on voittanut Super Bowlin kahdesti, kausina 1972 ja 1973, ja ollut Super Bowlin häviävänä osapuolena kolmesti, kausina 1971, 1982 ja 1984. Dolphins on Floridan vanhin Yhdysvaltain suurissa ammattilaisliigoissa pelaava seura.
Kauimmin Dolphinsin päävalmentajana on toiminut Don Shula, joka on eniten otteluita voittanut valmentaja NFL:n historiassa. Hän valmensi Dolphinsia vuosina 1970–1995, mitä ennen hän oli toiminut Baltimore Coltsin päävalmentajana. Shula valittiin Pro Football Hall of Famen jäseneksi vuonna 1997. Dolphinsin pelaajista Pro Football Hall of Fameen on valittu muun muassa pelinrakentajat Bob Griese ja Dan Marino, jotka molemmat pelasivat seurassa koko ammattilaisuransa.
Dolphinsin nykyinen kotistadion on vuonna 1987 valmistunut Hard Rock Stadium, joka sai alun perin nimen Joe Robbie Stadium seuran silloisen, ja alkuperäisen, omistajan mukaan. Nimi Sun Life Stadium on ollut käytössä vuodesta 2010, mitä ennen stadion on tunnettu myös nimillä Pro Player Park, Pro Player Stadium, Dolphins Stadium, Dolphin Stadium ja Land Shark Stadium. Stadion sijaitsee Miami Gardensissa, Floridassa. Dolphinsin nykyinen pääomistaja on Stephen M. Ross, joka osti Wayne Huizengalta 50 prosentin osuuden seurasta vuonna 2008 ja 45 prosenttia lisää vuonna 2009.
Dolphin tarkoittaa suomeksi käännettynä delfiiniä. Ennen seuran nimen valintaa järjestettiin nimiehdotuskilpailu, joka sai yhteensä 19 843 osallistujaa. Osallistujista 622 ehdotti nimeä Dolphins. Lopullisen valinnan kilpailun voittajaehdotuksesta teki tiedotusvälineiden edustajista koottu seitsenjäseninen raati. Valinta seuran nimeksi julkistettiin 8. lokakuuta 1965.
Europaeus
Europaeus, suomennettuna muodossa Äyräpää on suomalainen pappissuku. Suvun vanhin tunnettu jäsen "Jakob Europaeus" toimi Joukion (myöh. Parikkalan) kappalaisena 1690-luvulla.
1900-luvun alussa oletettiin Europaeus-nimen juontuvan Muolaan Äyräpäässä asuneesta Matti Äyräpäästä. Tällöin moni suvun jäsen suomensikin nimensä Äyräpääksi. Jälkeen päin tämä teoria suvun alkuperästä on kuitenkin kyseenalaistettu, sillä kirkonkirjoista ei ole löytynyt sitä tukevia tietoja. Sen sijaan Viipurin seudulla asui suku nimeltä "Äyräväinen", jolla saattaa olla yhteys Europaeus-sukuun. Nimen kirjoitusasusta on esiintynyt myös muunnelmia "Euräväin(en)" ja "Euräpäin(en)".
Mervi Koski
Mervi Koski (s. 22. toukokuuta 1955 Tampere) on kirjailija ja informaatikko, koulutukseltaan filosofian maisteri. Hän on julkaissut niin tieto- kuin lasten kaunokirjallisuuttakin.
Kosken aihealueena ovat usein olleet erilaiset taruolennot kuten hirviöt, tontut ja kummitukset. Hänet tunnetaan myös lasten ja nuorten kirjallisuuden alan tietokirjoistaan ja hakemistoistaan. Koski on kirjoittanut myös artikkeleita lasten- ja nuortenkirjallisuusalan lehtiin sekä kolumneja. Kirjallisuutta pääaineenaan Tampereen yliopistossa opiskellut Mervi Koski on toiminut myös luovan kirjoittamisen opettajana. Hän oli perustamassa Hämeenlinnan kirjaston kirjoittajakoulua, josta hän vastasi ja jossa hän opetti vuosina 1991–1997 luovaa kirjoittamista taiteen perusopetuksessa. Hän toimii Hämeenlinnan kaupunginkirjaston lasten ja nuorten palveluista vastaavana informaatikkona.
Tunnustuksena taiteen ja kulttuurin hyväksi tehdystä työstä Mervi Koski sai vuonna 1999 Pro Arte Tawastica -kunniakirjan. Vuonna 2018 Mervi Koski sai Suomen tietokirjailijat ry:n Tietopöllö-palkinnon.
Tapio Raunio
Tapio Raunio on valtio-opin professori Tampereen yliopiston politiikan tutkimuksen laitoksella. Raunion keskeisiä tutkimusaiheita ovat poliittisten järjestelmien vertaileva tutkimus Euroopassa ja päätöksenteko Euroopan unionissa. Aiemmin hän on ollut valtio-opin professorin viran hoitajana Turun yliopistossa.
Philipp Ludwig Statius Müller
Philipp Ludwig Statius Müller (25. huhtikuuta 1725, Esens–5. tammikuuta 1776, Erlangen) oli saksalainen eläintieteilijä. Pseudonyymi Philipp Alethophilus.
Hänen isänsä oli Esensin luterilainen pastori Christian Anton Statius Müller ja äitinsä Maria Philippina Franke. Isän suku oli hollantilaista aatelia, äidin suku oli Sachsenista. 1740 Philipp Ludwig kävi koulua Gothassa ja 1741–1744 hän opiskeli Jenassa teologiaa ja filosofiaa. Kandidaatiksi hän valmistui Amsterdamissa 30. lokakuuta 1745. Vuonna 1757 hänestä tuli Erlangenin filosofian professori, vuodesta 1770 alkaen luonnontieteen ja saksan kielen professori. Müller oli sangen oppinut mies, siilä hän luennoi myös muun muassa logiikasta, metafysiikasta, retoriikasta, politiikasta, hollannin kielestä, kasvitieteestä, Linnén systematiikasta ja maantieteestä. Kirkollisissa tehtävissä hän saavutti valtionkirkon arkkidiakonin arvon 1771.
Vuosien 1773 ja 1776 välillä hän toimitti saksankielisen laitoksen Linnén "Natursystem"istä. Vuoden 1776 täydennysosassa hän kuvaili useita uusia eläinlajeja, muun muassa dugongin, guanakon, potton, karibianhaikaran, kylälesken, afrikanvariksen ja amerikankurmitsan.