NFL:n pudotuspelit
NFL:n pudotuspelit eli amerikkalaisen jalkapallon ammattilaisliigan National Football Leaguen pudotuspelit on kerrasta poikki -menetelmällä pelattava turnaus, joka järjestetään jokaisen 17 viikkoa kestävän runkosarjakauden päätteeksi. Turnauksen voittaja saa paikan NFL:n loppuottelussa, Super Bowlissa.
Nykyään NFL:n pudotuspeleihin valitaan joka vuosi 12 joukkuetta, joista 6 on American Football Conferencen (AFC) ja toiset 6 National Football Conferencen jäseniä. AFC:n ja NFC:n mestarit kohtaavat turnauksen päätteeksi Super Bowlissa, jonka voittaja on samalla lajin epävirallinen maailmanmestarijoukkue.
Vuosina 1920-1932 NFL:n mestari oli automaattisesti NFL:n mestari ilman pudotuspelejä.
Kaudella 1932 kaksi joukkuetta, Chicago Bears ja Portsmouth Spartans olivat tasoissa kauden päätteeksi, joten NFL päätti järjestää yhden pudotuspelin joukkueiden välillä mestaruuden ratkaisemiseksi. Chicago voitti ottelun 9-0 ja kruunattiin mestariksi. Pudotuspeliottelu oli kannattajien keskuudessa niin suosittu, että liiga jakoi seuraavalle kaudelle joukkueensa kahteen divisioonaan, joiden voittajat kohtasivat NFL:n mestaruusottelussa.
Vuosina 1933-1966 NFL:n mestaruus ratkaistiin edelleen yhdellä pudotuspelillä. Vuosina 1933-1949 NFL jakoi joukkueet kahteen divisioonaan ja vuosina 1949-1966 kahteen konferenssiin seuraavasti:Vuonna 1966 kilpailevan liigan AFL:n voittanut joukkue Kansas City Chiefs kohtasi ensimmäisessä Super Bowlissa NFL:n mestarin Green Bay Packersin. Ottelua ei tuolloin vielä kutsuttu virallisesti Super Bowliksi, vaan nimellä "AFL-NFL World Championship Game" l. AFL:n ja NFL:n maailmanmestaruusottelu. Vuosina 1967-1970 NFL:n edustaja Super Bowliin ratkaistiin neljän ottelijan pudotuspelillä ja konferenssien välisen mestaruusottelun voittaja oli samalla NFL:n mestari. AFL:n Super Bowl -edustaja valittiin vuosina 1966-1968 yhden pudotuspelin perusteella ja vuosina 1969 neljän joukkueen pudotuspelisarjalla.
Liigojen yhdistyttyä vuonna 1970 NFL:ksi pudotuspelijärjestelmä muuttui. NFL:n uuden konferenssi- ja divisioonajaon mukaan pudotuspeleihin otettiin kuusi divisioonavoittajaa ja kaksi nk. villin kortin () joukkuetta voitto/tappio-suhteen perusteella. Vuodesta 1975 lähtien käytössä ovat olleet sekä pudotuspeliturnauksen joukkueiden sijoitusjärjestelmä että kotikenttäedut. Vuosien saatossa turnausformaatti on vaihdellut NFL-joukkueiden määrän lisääntyessä, ensin kymmenen joukkueen turnaukseksi vuonna 1978 ja lopulta vuonna 1990 12 joukkueen turnaukseksi.
Nykyinen turnausjärjestelmä on ollut käytössä vuodesta 1970, jolloin American Football League ja NFL yhdistyivät. 
Pudotuspelit pelataan rinnakkain kahden konferenssin, AFC:n ja NFC:n sisäisinä. Turnauksen voittajajoukkueet ovat oman konferenssinsa mestareita. Kummastakin konferenssista selviytyy kuusi joukkuetta pudotuspeleihin seuraavasti:Turnauksen kaavio muodostetaan siten, että joukkueet järjestysnumeroilla 3 ja 6 sekä 4 ja 5 kohtaavat pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella (). Järjestysnumerot 1 ja 2 saaneet joukkueet (eli runkosarjan eniten voittoja keränneet) saavat lepovuoron ja siirtyvät automaattisesti pudotuspelien toiselle kierrokselle (), jossa ne kohtaavat ensimmäisen kierroksen voittajat. Jokaisella turnauksen kierroksella aina pienimmän järjestysnumeron turnauksen alussa saanut kohtaa suurimman järjestysnumeron saaneen. Kotikenttäetu annetaan aina otteluparin paremmin sijoitetulle joukkueelle.
Kun toinen kierros on pelattu, voittajat kohtaavat konferenssin mestaruusottelussa, jonka voittaja saa paikan Super Bowlissa.
Jos kahden joukkueen voittoprosentti on sama runkosarjan päätyttyä, pudotuspelien järjestysnumerot ratkaistaan NFL:n tiebreaker-säännöillä, jossa viimeinen mahdollinen ratkaisija on kolikonheitto:
Joukkueiden valintajärjestys NFL Draftissä määräytyy myös pudotuspelien lopputuloksen mukaan. Liigan 32 joukkuetta järjestetään runkosarjan voittojen ja tappioiden perusteella järjestykseen ja Super Bowlin hävinnyt joukkue valitsee seuraavan kevään valintatilaisuudessa numerolla 31 ja Super Bowlin voittaja numerolla 32. Mikäli kahden tai useamman joukkueen voittoprosentti on ollut edellisellä kaudella sama, käytetään seuraavia tiebreaker-sääntöjä:Nykyjärjestelmä saa joka vuosi osakseen kritiikkiä villien korttien käytöstä, koska periaatteessa on mahdollista, että divisioonan voittajalla (ja automaattisesti kotikenttäedun saavalla joukkueella) voi olla huonompi voitto/tappio-suhde kuin villillä kortilla pudotuspeleihin selviytyneellä. Näin kävi esimerkiksi vuonna 2005, kun Jacksonville Jaguars voitti 12 ottelua ja hävisi vain 4 runkosarjassa. Se ei riittänyt divisioonavoittoon, koska saman divisioonan Indianapolis Colts voitti 14 ottelua ja hävisi vain 2. Tämän vuoksi Jaguars joutui tyytymään villiin korttiin ja matkustamaan pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella vierasotteluun New England Patriotsia vastaan, jonka 10 voittoa ja 6 kuusi tappiota riittivät Patriotsille divisioonavoittoon (ja siten automaattiseen kotiotteluun).
Divisioonajaon ja divisioonavoittajia suosivan järjestelmän (jossa divisioonavoittajan pudotuspelipaikka on taattu) takia on myös mahdollista tilanne, jossa divisioonavoittajalla voi olla paljon huonompi voittoprosentti kuin jonkin toisen divisioonan kakkoseksi jääneellä joukkueella. Näin kävi esimerkiksi kaudella 2008, jolloin Arizona Cardinals voitti oman heikkotasoisen NFC West -divisioonansa vain 9 voitolla ja 7 tappiolla, kun taas omassa AFC East -divisioonassaan 11 voitolla ja 5 tappiolla kakkoseksi jäänyt New England Patriots jäi kokonaan pudotuspelien ulkopuolelle. AFC Eastissä Patriotsin kohtaloksi koitui Miami Dolphins, joka voitti Patriotsin tapaan 11 ja hävisi 5 ottelua, mutta Dolphinsin voitto runkosarjan aikana Patriotsista toi sille divisioonavoiton.
Liigojen yhdistymisen jälkeen NFL:n runkosarja on aina pelattu loppuun ennen kalenterivuoden vaihdetta ja pudotuspelit vuodenvaihteen jälkeen. Siten pudotuspelien vuosi viittaa siihen vuoteen, jona runkosarja on pelattu: esim. kauden 1985 pudotuspelit pelataan kalenterivuonna 1986, mutta niistä käytetään nimitystä "kauden 1985 pudotuspelit".
Vuoden 1970 jälkeen pudotuspelit ovat olleet kolmen kierroksen turnaus, josta voittaneet joukkueet selviytyvät seuraavalle kierrokselle. Ensimmäisen kierroksen joukkueet ovat neljä ns. villin kortin () sekä neljä heikoimman voittoprosentin divisioonavoittajaa, toisella kierroksella villin kortin kierroksen voittaneet joukkueet kohtaavat neljä parhaan voittoprosentin divisioonavoittajaa ja kolmannella kierroksella ratkotaan sekä AFC- että NFC-konferenssien mestaruudet. Konferenssien mestarit kohtaavat Super Bowlissa.
Divisioonakierrokselle osallistuu kahdeksan parasta joukkuetta, joista neljä on selvittänyt tiensä villin kortin kierroksen kautta.
Konferenssin finaaleissa kohtaavat sekä AFC:n että NFC:n kaksi parasta joukkuetta, jotka pelaavat yhden keskinäisen ottelun ja voittaja etenee Super Bowliin.