hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kemin piiri
Kemin piiri () on hallinnollinen alue Vienmeren rannalla ja Vienan Kemijoen alajuoksun ympärillä Karjalan tasavallan pohjoisosassa Venäjällä. Piirin hallinnollinen keskus on Kemin kaupunki. Kemin piirin pinta-ala on noin 8 000 km² ja alueella oli 24 300 asukasta vuonna 1996.
Kemin piiriin kuuluu neljä kuntaa: yksi kaupunkikunta (ven. "gorodskoje poselenije") ja kolme maalaiskuntaa (ven. "selskoje poselenije").
Kaupunki:
Maalaiskunnat:
Muita asutuskeskuksia ovat Kalkalahti, Kriitinä, Paanajärvi ja Ponkama.
Kemin piiri perustettiin 29. elokuuta 1927, jolloin siihen liitettiin Ponkaman ja Usmanan kunnat, Kemin kaupunki, sekä osia Paanajärven ja Vitsataipaleen kunnista.
Vuonna 1963 suoritettiin hallintouudistus, jonka myötä Louhen, Kiestingin ja Uhtuan piirit liitettiin Kemin piiriin. Kuitenkin jo vuonna 1965 Kemin piiri jaettiin taas pienempiin osiin, perustamalla uudelleen Louhen ja Kalevalan (aik. Uhtuan) piirit.
Tatravuoret
Tatravuoret sijaitsevat Slovakian ja Puolan rajalla. Tatravuoret muodostavat Karpaattien korkeimman vuoriston. Vuoriston korkein huippu Slovakian puolella on Gerlachovský štít (2 655 m) ja Puolan puolella Rysy (2 499 m). Vuoristo peittää noin 785 km kokoisen alueen.
Suurin osa huipuista sijaitsee Slovakian puolella. Tatravuorilla sijaitsee yli 30 järveä. Suurin osa jääkylmistä vuoristojärvistä, jotka saavat vetensä vuorten huipuilta jatkuvasti virtaavasta vedestä, sijaitsevat Puolan puolella. Vuorien huipuilla on ympärivuotisesti lunta. Luonto on kaunista ja kiipeilyreitit ovat laadukkaasti toteutettu, yöpymis- ja ruokailupaikkoja on runsaasti.
Tatravuorten juurilla olevista kylistä menee ylös vuorille hiihtohissejä, "vuoristoraitiovaunuja" ja kaapelikärryjä. Tunnetuin lienee Lomnický štítille 2 634 metrin korkeuteen nouseva köysiratahissi.
Carl Icahn
Carl Celian Icahn (s. 16. helmikuuta 1936 Queens, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen pääomasijoittaja ja miljardööri. Hänen omaisuutensa arvo oli vuonna 2009 yhdeksän miljardia dollaria. Icahn kasvoi Queensissä New Yorkissa. Hän valmistui kandidaatiksi (psykologia) Princetonin yliopistosta, ja jatkoi lääketieteen opinnoilla New Yorkin yliopistossa, jossa opinnot jäivät kuitenkin kesken. Icahnilla on 1980-luvulta periytyvä maine aggressiivisena aktivistisijoittajana.
Yleisurheilustadion Icahn Stadium New Yorkissa on nimetty Icahnin mukaan. Hän rahoittaa muun muassa myös Princetonin yliopiston perinnöllisyystieteen laboratoriota, joka myös on nimetty hänen mukaansa.
Vuonna 1985 Icahn osti rahoitusta tarvinneen Trans World Airlinesin. Saatuaan yhtiön hallintaansa hän myi sen kannattavimpia osia kilpailijoille. Icahn pakotettiin eroamaan 1992, jolloin yhtiön konkurssianomus oli jo vireillä. TWA meni konkurssiin 1993. Icahn omisti 1980-luvulla myös Texacoa ja USX:ia.
Icahn omisti 2000-luvun alussa 3,3 % Time Warnerista. Hän pyrki erottamaan pääjohtaja Richard Parsonsin ja jakamaan yhtiön vuonna 2006, mutta ei saanut osakkeenomistajien kannatusta. Helmikuussa 2006 tehdyn sopimuksen mukaan Time Warner osti omia osakkeita 20 miljardin dollarin arvosta, leikkasi kustannuksia 500 miljoonan dollarin edestä vuonna 2007 ja nimitti hallitukseen kaksi Icahnia konsultoivaa riippumatonta jäsentä.
Icahn sijoitti kaksi miljardia dollaria ruotsalaiseen Cevian Capitaliin. Cevian Capital hankki vuonna 2005 noin neljän prosentin osuuden suomalaisesta Metsosta. Keväällä 2006 Cevian Capitalin johtava osakas Christer Gardell valittiin yhtiön hallitukseen. Icahn ja Cevian Capital ostivat vuonna 2004 3 % Skandiasta ja 9,9 % Lindexistä. Cevian vähensi 27. kesäkuuta 2006 Lindex-omistustaan 5,6 prosenttiin ja 18. heinäkuuta 2006 4,4 prosenttiin.
Kun lääkealan yritys Mylan Laboratories julkaisi 2004 aikeensa ostaa King Phamaceuticalsin, Icahn osti yrityksen osakkeita. Icahnin mukaan Mylan tarjosi King Pharmaceuticalsista liikaa. Hän arvosteli myös Mylanin pääjohtajan palkkaa liian korkeaksi ja oli sitä mieltä, että yritystä johdettiin väärin. Vuonna 2005 Mylan luopui yrityskaupasta perustellen sitä sillä, että oli saanut yhtiöstä uusia tietoja.
Icahn oli merkittävä vähemmistöomistaja Yahoossa, kun se neuvotteli 2008 ostotarjouksesta Microsoftin kanssa. Icahn vaati, että Microsoftin tarjous olisi hyväksyttävä, kun taas varsinkin toimitusjohtaja Jerry Yang vastusti hyväksymistä. Tarjousta ei hyväksytty. Yahoon kurssi putosi sittemmin tuntuvasti ja toimitusjohtaja Yang erosi.
Arno Breker
Arno Breker (19. heinäkuuta 1900 Wuppertal – 13. helmikuuta 1991 Düsseldorf) oli saksalainen kuvanveistäjä, joka tunnetaan suosiostaan natsi-Saksan aikana ja siitä, että hänen taiteensa vetosi vahvoihin vallanpitäjiin myös toisen maailmansodan jälkeen.
Breker syntyi Eberfeldissä Pohjois-Saksassa ja opiskeli kuvanveistoa Düsseldorfin taideakatemiassa. Vuonna 1927 hän muutti Pariisiin, missä hän tutustui moniin merkittäviin taidemaailman vaikuttajiin. Vuosina 1932–1933 Breker oleskeli Roomassa Preussin kulttuuriministeriön hänelle myöntämän apurahan turvin, ja palasi Saksaan 1934 taiteilija Max Liebermannin neuvosta. Breker voitti hopeamitalin vuoden 1936 olympialaisten kuvanveistokilpailussa.
Arno Breker tunnetaan ennen muuta yhtenä natsien ”hovitaiteilijoista”. Hän liittyi natsipuolueeseen vuonna 1937. Varsinkin Adolf Hitler piti Brekerin aikaansaannoksista, ja natsit työllistivät häntä runsaasti vuosina 1933–1942 tilaamalla veistoksia muun muassa Berliinin olympialaisiin ja julkisiin rakennuksiin.
Breker osallistui natsi-Saksan kulttuurihallintoon Valtakunnan kuvataidekamarin varapuheenjohtajana ja kulttuurisenaattorina. Hän myös veisti muotokuvat suurimmista natsijohtajista. Breker esiintyy Adolf Hitlerin ja Albert Speerin rinnalla useissa valokuvissa, jotka otettiin Pariisissa kesäkuussa 1940.
Brekerin veistotyyli on uusklassista ja sellaisena yhteensopivaa natsien arkkitehtonisten ihanteiden kanssa. Tietyt yksityiskohdat hänen töissään, kuten esimerkiksi tummien ja vaaleiden sävyjen vahvat kontrastit sekä hahmojen lihasten melodramaattinen jännittyneisyys ovat tuoneet tutkijoiden mieleen 1500-luvun italialaisen manierismin.
Kun Arno Brekerin veistokset olivat olleet esillä Pariisin maailmannäyttelyssä Saksan paviljongissa 1937, Josif Stalin lähetti agenttinsa Brekerin luokse pyytäen häntä tekemään töitä Neuvostoliitossa. Breker kieltäytyi. Kun Stalin pyysi toistamiseen hävinneen maan luultavasti vaikeissa sodanjälkeisissä olosuhteissa työskennellyttä kuvanveistäjää Neuvostoliittoon vuonna 1946, Breker kieltäytyi jälleen ja sanoi ”yksi diktatuuri riittää minulle”.
Breker toimi Hitlerin nimittämänä kuvataiteen professorina Berliinissä toisen maailmansodan loppuun saakka. Vaikka hänen työnsä eivät sodan tuhoista sanottavammin kärsineet, tuhosivat liittoutuneet niistä suurimman osan miehitysaikana. Vuonna 1948 Breker tuomittiin sakkoihin toiminnastaan natsien ”myötäjuoksijana”.
Hän jatkoi työskentelemistä tuttuun uusklassiseen tyyliinsä veistäen huomattavan paljon muotokuvia vahvoista johtajista. Kuuluisiin malleihin lukeutuvat Konrad Adenauer, Ludwig Erhard ja Anwar Sadat. Breker veisti myös muun muassa ystävänsä Jean Cocteaun rintakuvan. Veistäjä sai yhä enemmän tilaustöitä saksalaisilta yrityksiltä 1950-luvulta alkaen.
Breker onnistui häivyttämään läheiset suhteensa natsihallintoon ja hänen maineensa normalisoitui vähitellen. Hänen nimeään kantava museo avattiin Nörvenichin linnaan vuonna 1985.
Kesällä 2006 hänen näyttelynsä avaaminen Schwerinissä, Saksassa herätti protesteja ja keskustelua siitä, pitäisikö natsitaidetta esittää.
Vempele
Vempele on Abloy-lukkojen auki saamiseksi käytettävä väline, kansankielellä tiirikka. Vempeleellä voi avata vanhanmallisen Abloy Classic -lukon, jossa ei vielä ollut vapaasti pyörivää ensimmäistä haittaa. Vempeleen käyttö vaatii kuitenkin taitoa, joten Abloy-lukon saa auki yleensä vain tiirikoinnin harrastaja, ammattirikollinen tai lukkoseppä.
Viesti miljardien vuosien takaa
Viesti miljardien vuosien takaa () on tieteen popularisoija Richard Dawkinsin evoluutiota käsittelevä kirja, joka ilmestyi vuonna 1995. Teos kertoo darwinistisesta evoluutiosta, eli siitä miten luonnonvalinta on ohjannut ikivanhaa geenien keskeytymätöntä virtaa ja miten tämä on johtanut nykyiseen elämän monimuotoisuuteen. Teos sisältää myös lainauksia Dawkinsin aikaisemmista kirjoituksista.
Teos on julkaistu 26 maassa ilmestyvässä Tieteen huiput -sarjassa, jossa merkittävät tutkijat kertovat tieteenalojensa uusista saavutuksista lyhyesti ja kansantajuisesti. Dawkinsin kirjoittamista teoksista se on siten lyhyin. Kirjan kuvitti Dawkinsin puoliso Lalla Ward ja suomeksi sen käänsi Risto Varteva.
Teos koostuu viidestä luvusta, alkusanoista ja hakemistosta.
Ensimmäisessä luvussa "Digitaalivirta" valotetaan tietä myöhemmille kertomalla geenien keskeytymättömästä virrasta läpi geologisten aikajaksojen.
Toinen luku "Juurille Afrikkaan" käsittelee sitä miten ihmisten historiaa pystytään jäljittämään geenien avulla aina lähimpiin yhteisiin esi-isiin saakka. Toisessa luvussa keskitytään myös Raamatusta tuttuun tarinaan ihmisten esiäiti Eevasta, eli äitilinjan tutkimukseen.
Kolmas luku "Hiljaa hyvä tulee" selittää miten evoluution päämekanismi luonnonvalinta on ainoa vaihtoehto, mikä voi luoda luonnossa havaittavaa elämän monimuotoisuutta ja monimutkaisuutta.
Neljäs luku ,"Jumalan hyötyfunktio", keskittyy käsittelemään elämän "hyötyfunktiota", geenien toimintaa ja sitä miten itsekkäästi ne ajavat omaa etuaan jatkaakseen DNA:n säilymistä. Neljännessä luvussa selitetään myös miten tarkoituksenmukaisuuden näkeminen monimuotoisessa elämässä on tyypillinen harha.
Kirjan viimeinen eli viides luku "Monistumispommi" kertoo elämän kehittymisen merkkipaaluista Maassa ja spekuloi miten vastaava prosessi voisi tapahtua kaukana avaruudessa.
Studio Pierrot
Studio Pierrot () on tokiolainen animaatiostudio, jonka perustivat vuonna 1979 tammikuussa Tatsunoko Productionin entiset työntekijät.
Tämä lista voi olla epätäydellinen"Tämä lista voi olla epätäydellinen
Korallikaktukset
Korallikaktukset ("Rhipsalis") on suku kaktuskasvien ("Cactaceae") heimossa. Lajit kasvavat päällyskasveina. Useita suvun lajeja kasvatetaan huonekasveina.
Korallikaktusten tieteellinen nimi tulee kreikankielen sanasta, joka tarkoittaa korinpunontaa. Se viittaa niiden hoikkiin ja taipuisiin varsiin, jollaiset useimmilla lajeilla on.
Korallikaktukset ovat trooppisten metsien päällyskasveina riippuvaoksaisia pensaita. Varren nivelvälit ovat liereitä, toisinaan kulmikkaita, palteisia tai litteitä, ja enemmän tai vähemmän piikittömiä. Uudet varret kehittyvät yksittäin tai ryhmittäin vanhempien kärkeen tai sen lähelle. Areolit ovat pieniä. Kukat ovat pieniä, niiden kehä ratasmainen ja tavallisesti valkoinen; pohjus on tavallisesti kalju mutta toisinaan pehmeäsukasellinen. Toisinaan kukassa on rengasmainen mesiäiskehrä (diskus). Hedelmä on pieni, marjamainen ja pinnalta paljas, ja siinä on runsaasti pienen pieniä, mustia siemeniä, joissa on tahmea ja hyytelömäinen lisäke. Tämä on selvästi sopeutuma lintujen suorittamaan levitykseen.
Korallikaktuksia kasvaa luonnonvaraisena Etelä-Amerikan keski- ja pohjoisosissa, Keski-Amerikassa ja Karibian saarilla. Hiuskorallikaktus ("Rhipsalis baccifera") on levinnyt mahdollisesti lintujen levittämänä myös Afrikkaan, Madagaskariin ja Intian valtameren saarille Sri Lankaan asti, ei kuitenkaan Intian niemimaalle. Lajien keskittymä on Itä-Brasiliassa.
Korallikaktusten suvussa katsotaan olevan 35 lajia:
Paanajärven kansallispuisto
Paanajärven kansallispuisto on kansallispuisto Karjalan tasavallan luoteisosassa, Louhen piirissä Suomen rajan pinnassa. Puisto sijaitsee Suomelle ennen sotia kuuluneella Sallan-Kuusamon alueella, ja sen alueella sijaitsi aiemmin Paanajärven kylä.
Paanajärven kansallispuistossa on lähes koskematon luonto. Eläimistö ja kasvisto on runsasta ja maisemat erinomaiset. Kansallispuisto perustettiin vuonna 1992 ja on 1 040 neliökilometrin laajuinen, heti rajan takana Suomessa on Oulangan kansallispuisto. 
Paanajärven kansallispuiston tunnetuimpia nähtävyyksiä ovat Ruskeakallio, Kivakkakoski ja Kivakkatunturi, Mäntykoski, Nuorunen ja itse järvi, Paanajärvi.
Puisto on saanut WWF:n PAN Parks sertifikaatin.
Kansallispuistoon pääsyyn vaaditaan lupa. Sen voi lunastaa maksua vastaan kansallispuiston vierailijakeskuksesta, joka sijaitsee Pääjärven kylässä.
Puiston "helmenä" on Paanajärvi, joka on 24 km pitkä, 1,5 km leveä ja 128 m syvä. Puiston joissa on paljon koskia ja melkoisia vesiputouksia. Vesistöissä on paljon arvokalaa.
Edgar Purnell Hooley
Edgar Purnell Hooley (1860–1942) keksi öljysoran. Hän oli vuonna 1901 matkalla ohi paikan, missä tehtiin tervaustyötä. Maanmittarina Nottinghamshiressä työskennellyt Hooley näki kerran, miten tervatynnyri oli kaatunut tielle ja tahraamisen välttämiseksi tervan päälle oli levitetty soraa. Tämä alue oli selkeästi vähemmän pölyinen kuin ympäröivä tie, mikä innosti Hooleyn kehittämään ja patentoimaan öljysoran Isossa-Britanniassa.
Hooley antoi yhtiölleen nimeksi Tar Macadam (Purnell Hooley's Patent) Syndicate Limited. Hän ei kuitenkaan ollut liikemiehenä yhtä taitava kuin keksijänä, eikä saanut tuotettaan myydyksi. Pian hänen yhtiönsä osti kansanedustaja Sir Alfred Hickman. Tämä omisti terästehtaan, jonka toiminnasta syntyi huomattava määrä kuonaa. Öljysorayhtiö käynnistettiin uudelleen vuonna 1905, ja saavutti heti suurmenestyksen. Nykyään yhtiö toimii nimellä Tarmac plc, ja se on yksi Ison-Britannian suurimmista rakennusmateriaalien tuottajista.
Aapo
Aapo on suomalainen miehen etunimi, Abraham-nimen lyhentymä. Väestö­rekisteri­keskuksen mukaan kesäkuun 2017 alkuun mennessä on Aapoksi nimetty 6 549 miestä ja alle 5 naista. Aapon nimipäivä on 18. joulukuuta. Nimestä esiintyy almanakassakin samalla päivällä myös muunnos "Aappo", joka on annettu 775 miehelle.
Aleksis
Aleksis on suomalainen miehen etunimi, joka juontaa juurensa kreikan nimestä "Alexandros" (Ἀλέξανδρος, ). Useissa muissa kielissä nimi esiintyy muodossa Alexis, ja joissakin maissa se on käytössä myös naisen nimenä. Kreikan kielessä nimi merkitsee ’auttajaa, puolustajaa’..
"Aleksiksen" nimipäivä on suomalaisessa kalenterissa 10. lokakuuta, Aleksis Kiven päivänä. Väestörekisterikeskuksen mukaan nimi "Aleksis" on Suomessa vuoden 2015 loppuun mennessä annettu 1 843 miehelle ja alle viidelle naiselle. Vierasperäisessä "Alexis"-muodossa nimi on annettu 457 miehelle ja alle 57 naiselle.
"Aleksis"-nimeä on vanhastaan taivutettu muodossa "Aleksin". Näin taivutettuna nimi saattaa kuitenkin sekaantua viime vuosina suosittuun Aleksi-nimeen. Nykyohjeen mukaan nimeä voidaankin taivuttaa kolmella tapaa: Mahdollisia genetiivimuotoja ovat "Aleksiksen", "Aleksisin" ja "Aleksin". Vastaavat partitiivimuodot ovat "Aleksista", "Aleksisia" ja "Aleksia". Vierasperäistä "Alexis"-nimeä taivutetaan yleensä käyttämällä "i"-sidevokaalia: "Alexisin", "Alexisia".
Pohjoinen pallonpuolisko
Pohjoinen pallonpuolisko on maapallon päiväntasaajan pohjoispuolinen osa. Pohjoinen pallonpuolisko kattaa suurimman osan maapallon maa-alueista ja 88–90 prosenttia väestöstä.
Maanosista pohjoiseen pallonpuoliskoon kuuluvat kokonaan vain Pohjois-Amerikka ja Eurooppa. Melkein koko Aasia on pohjoisella pallonpuoliskolla joitain kaakkoisia, pääasiassa Indonesiaan kuuluvia saaria lukuun ottamatta. Afrikasta on pohjoisella pallon­puoliskolla noin kaksi kolmas­osaa, muun muassa koko Sahara. Oseaniasta pohjoiseen pallonpuoliskoon kuuluu vain muutama saari Tyynellä valtamerellä. Etelä-Amerikassa vain muutama valtio sijaitsee kokonaan tai edes osittain pohjoisella pallonpuoliskolla. Australia ja Antarktis ovat kokonaan eteläisellä pallonpuoliskolla. Kun pohjoisella pallonpuoliskolla on kesä, eteläisellä pallonpuoliskolla on talvi. Kun Suomessa on juhannus, Aurinko paistaa kohtisuoraan Kravun kääntöpiirille.
Nauvon keskiaikainen hylky
Nauvon keskiaikainen hylky on Nauvon ulkosaaristoon 1300-luvulla uponneen puurakenteisen aluksen hylky. Hylky löydettiin sattumalta vuonna 1996 biologisten sukellustutkimusten yhteydessä. Uppoamispaikalta on löydetty kirkonkello, pronssipatoja sekä niiden osia, hioimia sekä 10–15 metrin mittaisen puurunkoisen aluksen jäänteitä. Meriarkeologisia kaivauksia on suoritettu elokuussa 2006. Kirkonkellon lisäksi hylystä on nostettu joitain metalliosia, jotka on jo konservoitu.
Uppoamispaikka sijaitsee Saaristomeren kansallispuistossa Storskärin saariryhmän alueella Egelskärin lähellä. Luonnonsuojelusyistä alueella liikkuminen on kielletty ilman kansallispuiston lupaa.
Aluksen jäänteet sekä lasti lepäävät merenpohjassa rinteessä noin 5–20 metrin syvyydessä alueella, jonka halkaisija on noin 30 metriä. Itse hylyn runko lepää vedenalaisessa kanjonissa ja on suurimmalta osaltaan hautautunut pohjasedimentin alle.
Aluksen keramiikkalastin osia on ajoitettu aiempien löytöjen perusteella 1310–1330-luvuille, ja ne ovat todennäköisesti alasaksilaista alkuperää nykyisen Kölnin lähettyviltä. Lastiin kuului myös norjalaista liuskekiveä sekä tanskalaista kalkkikiveä. Todennäköisesti alus oli haaksirikkoutuessaan matkalla jostain hansakaupungista Turkuun.
Aluksesta on lisäksi löytynyt ehjänä säilynyt tynnyri, jonka ympärille on muodostunut ruostekerros. Museoviraston meriarkeologisessa konservointilaboratoriossa suoritetuissa tutkimuksissa tynnyristä löytyi rautaharkkoja, jotka ovat todennäköisesti ns. Osmond-rautaa.
Piiskakäärme
Piiskakäärme ("Dryophis prasinus" tai "Ahaetulla prasina") on käärmelaji, joka elää laajalla alueella Kaakkois-Aasiassa kuten Indonesiassa, Filippiineillä, Thaimaassa, Vietnamissa, Intiassa ja eteläisessä Kiinassa. Sitä pidetään myös lemmikkinä, ja Vietnamissa siitä tehdään lääkettä.
Ann Bell
Ann Bell (s. 29. huhtikuuta 1940, Wallasey, Cheshire) on brittiläinen televisionäyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten toisen maailmansodan ajan vankileirille sijoittuvasta "Tenko"-sarjasta 1980-luvulta sekä vuoden 2002 versiosta Forsytein tarusta Hester-tätinä. Hän on usein vieraillut myös monissa muissa tunnetuissa brittisarjoissa kuten Sydämen asialla, Holby Cityn sairaala sekä Hercule Poirot.
Sara Wacklin
Sara Elisabeth Wacklin (26. toukokuuta 1790 Oulu – 28. tammikuuta 1846 Tukholma) oli oululaissyntyinen kirjailija ja naiskoulutuksen edelläkävijä.
Wacklin aloitti jo nuorena apuopettajana elättääkseen itsensä sekä leskeksi jääneen äitinsä. Hän toimi Gustafva Sofia Hjärnen perheessä kotiopettajattarena 1810-luvulla ja sai Hjärnen salongista kirjallisia vaikutteita. Vierailtuaan ulkomailla Wacklin palasi Ouluun ja perusti tasokkaan tyttökoulun, jossa annettiin muun muassa korkeampaan teoreettiseen ajatteluun ohjaavaa opetusta. Tyttökoulu tuhoutui Oulun suurpalossa vuonna 1822. Tulipalo kohtasi myös hänen Turussa sijainnutta pensionaattiaan vuonna 1827.
Toimittuaan Turun-aikojensa jälkeen Oulussa Wacklin muutti 1830-luvulla Helsinkiin, jonne hän avasi koulun aivan ydinkeskustaan. Vuonna 1835, 45 vuoden ikäisenä, Wacklin suoritti opettajattaren tutkinnon Pariisin yliopistossa tiettävästi ensimmäisenä suomalaisena naisena.
Ennen kuolemaansa Wacklin kirjoitti kolmiosaisen teoksen "Hundrade minnen från Österbotten" (1844–1845, suom. "Sata muistelmaa Pohjanmaalta", 1872–1876), joka on Suomen historian kannalta merkittävä teos. Kirjasarja sisältää lyhyitä kertomuksia, jotka sijoittuvat enimmäkseen Ouluun ja sen lähiseuduille. Päähenkilöinä on tavallisia ihmisiä, mutta myös kuuluisia henkilöitä. Teoksessa on nähty olevan sekä romanttisia että realistisia piirteitä.
Lipunryöstö
Lipunryöstö (tai viirinryöstö) on leikki, josta on useita versioita. Videopelien Capture the Flag -pelimuotoa kutsutaan toisinaan suomeksi lipunryöstöksi.
Pelialueena voi olla esimerkiksi jalkapallokenttä. Ensin jaetaan pelaajat kahteen yhtä suureen joukkueeseen. Sitten pelialue jaetaan kahteen osaan. Kummankin joukkueen lippu laitetaan näkyviin oman alueen päähän. Lippu voi olla tavallinen lippu. Lippuja pitää olla kummallakin puolella yksi kappale, ja ne laitetaan molempien joukkueiden omaan aloituspaikkaan. Lippu voi olla myös pieni ja kevyt esine.
Tavoitteena pelissä on saada toisen joukkueen lippu/viiri omalle alueelle (niin että ei jää kiinni). Jos joku vastapuolen pelaajista on toisen joukkueen alueella hänet voidaan ottaa kiinni ja laittaa ”vankilaan”. Oman joukkueen jäsen voi pelastaa ”vangin” juoksemalla ”vankilaan” (penkki tai muu, hiekkaan piirretty ympyrä) ja koskettamalla ”vankia”. ”Vanki” ja pelastaja ovat turvassa kun ovat päässeet omalle puolelleen. Toisessa versiossa on muuten samat säännöt, mutta tällä kertaa lippu/viiri piilotetaan. Eli vastapuolen pitää ensiksi löytää lippu ja saada se omalle puolelleen niin ettei jää kiinni.
Pelin toinen versio on lähes samanlainen. Lipunryöstön paikka voi olla esimerkiksi metsä, jossa lippu pitää olla puussa, eikä maassa. Pelialue rajataan esimerkiksi sinisten ja punaisten puoliin. Lipun tai vankilan luona ei saa olla vartioimassa, vaan koko ajan pitää liikkua. Lipun voi myös ottaa omalta puolelta käymättä vastustajan puolella, mikäli yltää ottamaan lipun, joka on onnistuttu siirtämään lähelle rajaa.
Lipunryöstö () on videopelien moninpelimuoto, jossa kaksi kilpailevaa joukkuetta pyrkii sieppaamaan toisen joukkueen lipun ensimmäisenä omalle alueelleen. Alue määräytyy useimmiten rajalla, joka ympäröi omaa lippua ja joka pelistä riippuen erikokoinen. Oman ja vieraan lipun tunnistaminen on yleensä toteutettu niin että kummallekin ryhmälle on määrätty oma värinsä (useimmiten punainen ja sininen), jota myös lipun väri tottelee.
Pyreneittenkurjenpolvi
Pyreneittenkurjenpolvi ("Geranium pyrenaicum") on 20–60 senttimetriä korkeaksi kasvava, kesä-syyskuussa sinipunaisena kukkiva kasvi. Pienehköillä, usein pareittain asettuneilla kukilla on läpimittaa 15–20 mm. Kasvia tavataan useimmiten niityillä ja metsien tai pensaikkojen reunoilla. Suomessa pyreneittenkurjenpolvea tavataan lähinnä puutarhoissa ja vain harvoin viljelyksiltä luontoon karanneena. Sen nokalliset hedelmät sijaitsevat yleensä pareittain.
Pyreneittenkurjenpolvea esiintyy luonnonvaraisena Pyreneiden niemimaalla, Britteinsaarilla ja paikoin Keski-Euroopassa sekä Ruotsissa Skoonesta Upplantiin.
Stadio Giuseppe Meazza
Stadio Giuseppe Meazza eli San Siro on jalkapallostadion Milanossa, Italiassa. Se on kahden Serie A:ssa pelaavan suurseuran kotikenttä. Se myös täyttää 4. luokan.
San Sirosta tuli vuonna 1926 AC Milanin kotiareena. Stadionille mahtui tuolloin 35 000 katsojaa. Vuonna 1955 Internazionale jätti oman Arena-stadioninsa ja muutti San Sirolle. Nykyään 80 018-paikkaisella stadionilla on pelattu kaksi Euroopan Cupin loppuottelua sekä vuosien 1934 ja 1990 MM-kilpailuja. Stadion on nimetty 1920-, 1930- ja 1940-luvuilla AC Milanissa ja Internazionalessa pelanneen Giuseppe Meazzan kunniaksi.
Ahkeraliisa
Ahkeraliisa ("Impatiens walleriana") on "Balsaminaceae"-heimoon kuuluva, koristekasvina yleinen palsami- eli häpykannuslaji. Sen kantamuotojen luontaista kasvualuetta ovat Itä-Afrikan tropiikki ja etenkin Sansibarin saari Afrikan itärannikolla. Suomessa ahkeraliisaa on kasvatettu huonekasvina 1800-luvulta alkaen, nykyisin se on myös suosittu ulkoistutuskasvi.
Lehdet ovat soikeita suippokärkisiä ja hammaslaitaisia. Terälehdet ovat ruusumaiset. Kukat ovat lajikkeesta riippuen valkoiset, erilaisten punaisten sävyiset tai violetit, joskus myös kaksivärisenä valkoisen kanssa. Yksittäiskukat ovat litteät. Kukat ovat yksinkertaisia tai kerrottuja. Kasvutapa on matala ja leveäkasvuinen.
Sisäkasvina ahkeraliisa viihtyy valoisalla ikkunalla, suojattuna kaikista voimakkaimmalta auringonpaisteelta. Se vaatii runsaasti kastelua, mutta mullan pitää kuivahtaa ennen seuraavaa kastelukertaa. Kesäkuumalla alustalle voi jättää hieman vettä seisomaan. Lannoitus pitäisi tehdä kerran viikossa. Eduksi on, jos kasvin voi sijoittaa talveksi 14–18 °C lämpöön. Leikataan myös kesällä.
Puutarhakasvina ahkeraaliisaa kasvatetaan yksivuotisena kesäkukkana. Huolehditaan runsaasta kastelusta ja lannoituksesta. Niitä käytetään ryhmäkasvina kesäkukkaryhmässä, tai peittämään aukkoja perennaryhmissä. Ahkeraliisaa voi lisätä sekä pistokkaista, joita voi ottaa elokuussa, että siemenistä, jotka kylvetään helmikuussa hiekansekaiseen multaan.
Uudenguineanliisa eli sateenkaaripalsami ("Impatiens" x "hawkeri") on ahkeraliisalle läheistä sukua oleva "Impatiens"-risteymä, joka on yleistynyt viime vuosina Suomessa kesäisissä ulkoistutuksissa.
Justin Whalin
Justin Whalin (s. 6. syyskuuta 1974, San Francisco, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten esiintymisistään Dungeons & Dragons ja Child's Play 3 elokuvissa sekä roolistaan Daily Planetin valokuvaaja Jimmy Olsenina televisiosarjassa Teräsmieheni.
Isokäenrieska
Isokäenrieska ("Gagea lutea") on 15–25 senttimetriä korkeaksi kasvava, monivuotinen kasvi. Se kukkii huhti-toukokuussa pienin, 1,5–2,5 cm levein kukin. Kukat ovat tähtimäisiä ja niissä on kuusi kehälehteä, joiden selkäpuolella on vihreä juova. Verson tyvellä kasvava aluslehti on tasasoukka ja kouruinen, kasvin tukilehdet ovat karvalaitaisia. Isokäenrieskan hedelmät ovat pieniä kotia, jotka sisältävät runsaasti siemeniä. Siemenet sisältävät muurahaisia houkuttelevan rasvalisäkkeen (elaiosomin). Vaateliasta kasvia tavataan puolivarjossa kosteahkoilla lehtoalueilla ja puistonurmikoilla. Isokäenrieska muistuttaa harvinaista puistokäenrieskaa ("Gagea pratensis").
Heinätorin puisto
Heinätorin puisto on Hollihaan kaupunginosassa Oulun kantakaupungin ruutukaava-alueella sijaitseva puisto.
Puistoa rajaavat Torikatu, Heinätorinkatu, Kirkkokatu ja Limingankatu, joka puiston kohdalla on katkaistu moottoriajoneuvoliikenteeltä. Limingankadun puolella puistoa rajaa arkkitehti Wolmar Westlingin suunnittelema Heinätorin koulu, joka on valmistunut vuonna 1875. Heinätorinkadun puolella on leikkikenttäalue. Puiston halkaisevat diagonaalisesti käytävät, joiden leikkauksessa puiston keskellä on suihkulähde.
Puistokortteli oli vuoden 1824 asemakaavassa varattu heinätoriksi. Heinätori oli yksi kolmesta Oulun torista, joilla ympäröivien maalaiskuntien asukkaat saivat myydä tuotteitaan. Nimensä mukaisesti torilla on ollut tarkoitus käydä heinäkauppaa. Tori toimi nykyisen puiston paikalla vuoteen 1913 saakka.
Heinätorille rakennettiin Oulun ensimmäisen vesijohtosuunnitelman mukaisesti arkkitehti Viktor J. Sucksdorffin suunnittelema vesisäiliö vuonna 1902. Vesisäiliön toiminta jatkui 1920-luvun loppuun, mutta vesijohtoverkon laajenemisen myötä vedenjakelupaikan tarve väheni. Torni purettiin vuonna 1937. Puistoksi aukio istutettiin vuonna 1915.
Johan W. Miesmaan suunnitelmien mukaisesti puiston reunoille istutettiin vuonna 1915 puistolehmuksia, mutta varsinainen puistoalue oli perunapeltona 1918-1923, kunnes se nurmetettiin. 1950-luvulla puistoon istutettiin poppeleita ja 1965 istutuksia uusittiin, samalla kun leikkikenttää laajennettiin. Kun puistoa uudistettiin 2006-2007, kesäkukkaistutuksia lisättiin. Puistossa on lehmusten ja poppeleiden ohella hopeakuusia, vaahteroita ja venäjänomenapuita. Kukka- ja pensasistutuksiin kuuluvat verenpisara ja unkarinsyreeni.
Salmi (Karjalan tasavalta)
Salmi () on maalaiskunta ja sen keskustaajama Karjalan tasavallan Pitkärannan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Laatokan Lunkulanlahteen laskevan Tulemajoen suussa 36 kilometriä Pitkärannasta kaakkoon. Taajamassa on 1 900 ja kunnassa 3 700 asukasta (vuonna 2011).
Salmin kunnan pinta-ala on 1 256 neliökilometriä. Se rajoittuu koillisessa Pitkärannan, pohjoisessa Loimolan, koillisessa Vieljärven ja kaakossa Viteleen kuntiin sekä etelässä Laatokkaan. Pinta-alasta suurin osa on metsää ja vesialuetta.
Kunta sijaitsee Laatokkaan rajoittuvan Aunuksen tasangon luoteisosassa. Sen alueella virtaavia jokia ovat Uuksunjoki, Tulemajoki ja Miinalanjoki eli Änäjoki. Järviä ovat Laatokan lisäksi Karkunlampi, Muljana, Vepsäislampi, Sudimusjärvi, Pitkäjärvi eli Kaijanpää, Palojärvi, Saarijärvi, Ponkolanjärvi, kaksi Likolampea ja Mustalampi. Hyötykaivannaisiin kuuluvat Karkun uraani, mineraalivärit, rautamalmi, hiekka, sora, turve ja sapropeeli.
Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluu 11 kylää: Karkku, Kaukajärvi (ven. Kavgozero), Kavaino (ven. Kovaino), Kirkkojoki, Lunkulansaari, Manssila, Mantsinsaari, Miinala, Orusjärvi, Rajakontu ja Räimälä. Suurimmat asutuskeskukset ovat Salmin ohella 700 asukkaan Räimälä ja 500 asukkaan Miinala. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kunnan asukkaista 66 % on kansallisuudeltaan venäläisiä, 10 % valkovenäläisiä, 10 % karjalaisia, 4 % suomalaisia, 3 % ukrainalaisia ja 2 % tataareja.
Salmi oli Suomeen kuuluneen Salmin kunnan keskustaajama talvi- ja jatkosotaan asti, jolloin alue luovutettiin Neuvostoliitolle. Rajakonnun, Kavainon ja Kaukajärven kylät sijaitsivat vanhan rajan Venäjän-puolella.
Salmin kautta kulkee Aunuksen ja Värtsilän välinen A130-maantie. Taajamasta on linja-autoyhteydet Pitkärantaan, Aunukseen ja Petroskoihin. Kunnan läpi menee myös Lotinapellon ja Jänisjärven välinen rautatie, jolla on Salmin asema, Karkunkylän, Rajakonnun sekä 97 ja 109 kilometrin pysähdyspaikat. Salmin asemalla pysähtyy päivittäin kaksi kaukojunaa.
Kunnassa toimii pienimuotoista puunjalostus-, rakennus-, elintarvike- metalli- ja ompelimoteollisuutta. Maatalous on keskittynyt lihakarjan kasvatukseen ja kalanviljelyyn. Tulemajoella on kaksi vesivoimalaa. Kaivannaisista hyödynnetään uraania, mineraalivärejä, turvetta, hiekkaa ja soraa.
Keskustaajaman palveluihin kuuluvat lastentarha, peruskoulu, sisäoppilaitos, kansantaiteen talo kirjastoineen ja paikallissairaala. Siellä on myös joukko kauppoja, kahvila, posti, pankki ja huoltoasema.
Kunnan alueella sijaitsevia kulttuuriperintökohteita ovat Mantsinsaaren arkeologiset löydöt, Stolbovan rauhan rajakivi Rajakonnussa, Salmin raunioitunut Pyhän Nikolauksen kirkko (1824), Orusjärven talvikirkko (1910), Rajakonnun ja Orusjärven vanhat asuintalot sekä toisen maailmansodan sotilashaudat. Majoituspalveluja tarjoavat Salmin länsipuolella sijaitseva lomakylä sekä Räimälän ja Lunkulansaaren vierasmajat. Karkussa on lasten kesäleiri ja Hiilikankaan länsipuolella metsästys- ja kalastusmaja.
Gareth Gates
Gareth Paul Gates (s. 12. heinäkuuta 1984, Bradford, Iso-Britannia) on brittiläinen pop-laulaja, joka tuli tunnetuksi vuonna 2002 sijoituttuaan toiseksi Britannian Pop Idol -kisassa.
Vaikka Gareth ei voittanut kilpailua, hän kuitenkin sai nopeasti levytyssopimuksen Simon Cowellin levy-yhtiöstä BMG. Hänen ensimmäinen singlensä oli cover-versio "Unchained Melody", joka muistetaan parhaiten Righteous Brothersin esittämänä vuonna 1965. Garethin versio nousi listan kärkeen Britanniassa ja pudotti samalla kolme viikkoa kärjessä olleen Pop Idol -voittajan, Will Youngin toiseksi. Albumi julkaistiin marraskuussa ja nousi listalla toiseksi heti David Grayn jälkeen myyden tuplaplatinaa.
Myös seuraavat julkaisut pärjäsivät hyvin ja keväällä 2003 hän sai esittää Comic Relief -hyväntekeväisyyssinglen, cover-version vuoden 1970 Norman Greenbaumin hitistä "Spirit In The Sky". Kappale meni listan kärkeen, kuten Comic Relief -singleillä on tapana. Toinen albumi ei sen sijaan pärjännyt Britanniassa yhtä hyvin kuin edeltäjänsä mutta saavutti kuitenkin hyviä sijoituksia Aasiassa.
Vuonna 2005 Gareth alkoi työskennellä kolmannen albumin parissa mutta jätti levy-yhtiönsä huhtikuussa 2006. Hän aikoo kuitenkin julkaista uutta materiaalia tulevaisuudessa uuden levy-yhtiön kautta.
Gareth muistetaan myös hänen vaikeasta änkytyksestään, josta hän pääsi lopulta eroon McGuire-ohjelman avulla. Toisen albumin jälkeen hän alkoi kouluttautua ohjaajaksi samaan ohjelmaan auttaakseen muita saman ongelman kanssa kamppailevia.
Kaukovainion suuralue
Kaukovainion suuralue on yksi Oulun kahdestakymmenestäkolmesta suuralueesta. Suuralue käsittää Oulun kaupungin eteläiset kaupunginosat Kaukovainion ja Hiirosen, ja se sijaitsee Oulujoen eteläpuolella, rajoittuen keskustan, Oulunsuun, Maikkulan, Kaakkurin ja Höyhtyän suuralueisiin. Suuralueella asuu noin 6 500 asukasta, ja siellä on yhteensä 1 841 työpaikkaa. Ruokakuntia on yhteensä 3 805 (1.1.2012).Peruspalvelut on keskitetty pääasiassa Kaukovainion keskukseen.
Kaukovainion keskuksessa sijaitsee perusasteen 1.–9. luokille koulutusta tarjoava Kaukovainion koulu. Kotkantiellä sijaitsevat myös Oulun seudun ammattikorkeakoulun kulttuurin ja tekniikan yksiköt, OSAO:n liiketalouden ja tekniikan yksiköt sekä Oulun aikuiskoulutuskeskus.
Alueen tärkeimmät liikenneväylät ovat Poikkimaantie ja Joutsentie sekä valtatiet Vt 4 ja Vt 22.
Kupittaan rautatieasema
Kupittaan rautatieasema (, ) on Suomen rataverkolla Turussa rataosalla sijaitseva rautatieasema. Se sijaitsee noin kolmen kilometrin päässä Turun päärautatieasemalta Kupittaalla Turku Science Parkin välittömässä tuntumassa. Kupittaan vanha asemarakennus on vuodelta 1914 ja sijaitsee noin sata metriä nykyisestä asemasta luoteeseen. Rakennuksen on suunnitellut John Stolpe. Aseman entinen nimi vuoteen 1946 saakka oli Turku Itäinen (ruots. Åbo Östra).
Kupittaan asema sijoittui jo vanhastaan tiheään asutulle alueelle; Turun tuomiokirkko sijaitsee vain noin kilometrin päässä asemalta länteen. Aseman itäpuolella sijaitsi Kaarinan kuntaan kuulunut Nummen taajaväkinen yhdyskunta, joka liitettiin Turkuun vuonna 1939. Asemalta rakennettiin 1920-luvulla tehdasradat halkosahalle, tiilitehtaalle ja betonivalimolle. Aseman läheisyyteen maailmansotien välisenä aikana rakentuneelle Itäharjun teollisuusalueelle rakennettiin sivuraide vuonna 1949, mutta se jäi tarpeettomaksi kuljetusten siirryttyä junista autoihin ja purettiin vuonna 1993. Kupittaan asema alennettiin Turun rautatieaseman alaiseksi linjatoimistoksi vuonna 1963. Henkilöliikenne Kupittaan asemalla lopetettiin rantaradan paikallisliikenteen lakkautuksen myötä vuonna 1979. Se aloitettiin kuitenkin jälleen vuonna 1988, kun kaikki rantaradan henkilöjunat alkoivat pysähtyä Kupittaalla.
Asemalla pysähtyvät kaikki Helsingin ja Turun välillä liikennöivät junat. Asemalla on keskilaituri, jonka kummallakin puolella on raide. Helsinkiin liikennöidään raiteelta 1 ja Turkuun raiteelta 2. Kupittaan rautatieasema kuuluu osana Turun liikennepaikkaan, ja liikenteenohjaus hoidetaan Turun asemalta käsin. Asemalta on yhteys Turun kaupungin sisäisiin linja-autovuoroihin 32, 42 ja 58.
Kupittaan alkuperäinen puinen asemarakennus vuodelta 1914 poistui VR:n käytöstä, kun nykyinen asema valmistui vuonna 1995. Arvokasta puurakennusta ei kuitenkaan purettu, se on ollut sittemmin muun muassa ravintolakäytössä. Kupittaan uuden aseman rakentamisen yhteydessä koko ratalinja siirrettiin useita metrejä alemmas. Uusi asema rakennettiin radan yläpuolelle. Radan yli rakennettiin myös uusi silta korvaamaan entinen tasoristeys. Radan rinnalle rakennettiin uusi ykköstien moottoritielinjaus. Aseman läheisyyteen on noussut useita uudisrakennuksia, joissa on muun muassa liiketiloja sekä yliopistojen ja Turun yliopistollisen keskussairaalan tiloja.
Aseman lipunmyynti lakkautettiin 2. elokuuta 2014, mutta asemalla on kaksi lippuautomaattia sisällä ja yksi ulkona.
DHA
DHA () on roskapostittajien käyttämä tekniikka, jonka avulla he keräävät toimivia sähköpostiosoitteita.
Tekniikkaa käytettäessä roskapostittajat lähettävät postia järjestelmällisesti muodostettuihin osoitteisiin. Sähköpostiosoitteiden käyttäjätunnusosa on muodostettu esimerkiksi generoimalla kaikki alle 15 merkkiä pitkät kirjainten ja numeroiden yhdistelmät tai käyttämällä eri etu- ja sukunimien yhdistelmiä. Jokainen käytetty sähköpostiosoite, jota sähköpostipalvelin ei ilmoita olemattomaksi tulkitaan toimivaksi osoitteeksi. 
Kerättyjä osoitelistoja myydään tavallisesti toisille roskapostittajille.
Eugenie (prinsessa)
Yorkin prinsessa Eugenie (Eugenie Victoria Helena; s. 23. maaliskuuta 1990) on Yhdistyneen kuningaskunnan hallitsijan Elisabet II:n pojan prinssi Andrew'n nuorempi tytär. Prinsessa Eugenie on kruununperimysjärjestyksessä yhdeksäntenä.
Prinsessa Eugenie meni naimisiin yökerhon omistajan ja tapahtumajärjestäjä Jack Brooksbankin kanssa 12. lokakuuta 2018. Häät pidettiin Windsorin linnan Pyhän Yrjön kappelissa.
Stockmannin Moskovan tavaratalot
Stockmannilla () oli 31. tammikuuta 2015 asti Venäjän pääkaupungissa Moskovassa neljä eri tavarataloa. Niistä yksi sijaitsi keskikaupungilla Metropolis-kauppakeskuksessa ja kolme muuta keskustan ulkopuolella sijaitsevissa kauppakeskuksissa; yksi kauppakeskus Mega Etelässä, yksi kauppakeskus Mega Pohjoisessa ja yksi kauppakeskus Mega Idässä. Lisäksi Smolenskajan tavaratalo lakkautettiin jo aiemmin.
Tavaratalot siirtyivät pois Stockmannin omistuksesta Reviva Holdings Limited -yhtiölle 1. helmikuuta 2016 alkaen. Uusi omistaja aikoo siirtää tavaratalot omistamansa Debenhams-brändin alle vuoden 2018 alkuun mennessä.
Stockmann avasi ensimmäiset myymälänsä Moskovassa jo Neuvostoliiton aikana vuonna 1989, mutta ensimmäinen täysimittainen tavaratalo avautui Smolenskajalle vasta vuonna 1998. Näin se oli Stockmannin toinen täysimittainen tavaratalo ulkomailla Tallinnan tavaratalon jälkeen. Tavarataloa on avaamisen jälkeen laajennettu vuonna 2002.
Toukokuussa 2008 Stockmann joutui sulkemaan tavaratalon vuokranantajien laittoman toiminnan vuoksi. Siitä huolimatta, että Moskovan kansainvälinen välitystuomioistuin ratkaisi Smolenskajan tavaratalon vuokrakiistan Stockmannin eduksi, lopettivat vuokranantajat sähkönjakelun Stockmann-tavarataloon ja tekivät toiminnallaan tavaratalon aukipitämisen mahdottomaksi. Smolenskajan tavaratalon korvikkeeksi avattiin kuitenkin helmikuussa 2009 Venäjän uusin Stockmann Moskovan uudessa Metropolis-kauppakeskuksessa.
Tavaratalon kellarikerroksessa sijaitsi elintarvikkeita myynyt Herkku-osasto () sekä kioski, joka myi lehtiä ja tupakkatuotteita.
Ensimmäisessä kerroksessa sijaitsivat miesten pukeutuminen, aluspukeutuminen, sukat ja asusteet, kosmetiikka, laukut, palvelupiste sekä löytötavarat. Toisessa kerroksessa sijaitsivat naisten pukeutuminen, aluspukeutuminen, sukat ja asusteet, nuorten pukeutuminen sekä lasten pukeutuminen. Kolmannessa kerroksessa oli kodin tuotteiden myymälätilat, joissa myytiin kodin tekstiilejä, keittiötuotteita sekä leluja.
Vuonna 2004 Stockmann avasi Moskovassa kaksi uutta tavarataloa Ikealta vuokratuissa tiloissa. Mega Etelän tavaratalo aloitti toimintansa 17. huhtikuuta ja Mega Pohjoisen 15. joulukuuta. Vuonna 2006 avattiin uusi tavaratalo Moskovan kaakkoispuolella sijaitsevaan Mega Itä -kauppakeskukseen. Stockmann aikoi alun perin sulkea Mega-keskusten tavaratalot, mutta päätti sittemmin luopua koko Venäjän liiketoiminnasta ennen niiden lopullista sulkemista. Uusi omistaja päätti jatkaa myös Mega-keskusten tavaratalojen toimintaa.
Tavaratalojen lisäksi Stockmannilla on ollut liiketoimintaa Moskovassa Seppälä- ja Bestseller-myymäläketjujen kautta.
Stonetone
Stonetone on Espoossa vuodesta 2004 hiljalleen muotoansa saanut ja vuonna 2006 "Giants II"-EP:n myötä syntynyt punkrock -yhtye, jonka musiikissa on vaikutteita vaihtoehtorockista sekä reggaesta. Yhtye on tehnyt uransa aikana yhden levyn, viisi EP:tä ja kaksi musiikkivideota. Yhtye julkaisi "Would be Warriors" -debyyttialbuminsa lokakuussa 2014.
Bonus Track: Red to White -single
M/S Crown Princess
M/S Crown Princess on uusin Princess Cruises -risteily-yhtiön niin kutsutun "Grand Class" -alusluokan risteilyaluksista. Alus lähti neitsytmatkalleen Brooklynin Red Hookista New Yorkista 14. kesäkuuta 2006 ja suuntasi Turks- ja Caicossaariin kuuluvalle Grand Turkin saarelle. Aluksen kastoi julkaisija ja tunnettu televisiokasvo Martha Stewart.
Yhdeksäntoistakantisen aluksen pituus on 289,85 metriä, ja aluksella on hyttitilat 3 110 hengelle. Miehistöä laivalla on 1 200 henkeä.
18. kesäkuuta 2006 "Crown Princess" oli matkalla takaisin New Yorkiin, kun päällystö ilmoitti aluksen kallistuneen tai tehneen jyrkkiä käännöksiä paapuuriin, ja otti yhteyttä Yhdysvaltain merivartiostoon. Alus joutui tekemään hätäpysähdyksen Port Canaveralissa Floridassa ohjausjärjestelmässä ilmenneen vian vuoksi. Vika aiheutti aluksen kallistumisen, joka johti jopa sadan ihmisen loukkaantumiseen ja materiaalisiin vahinkoihin. Alukselta ilmoitettiin, että muun muassa kalusteita oli kaatunut ja ikkunoita särkynyt. Kallistuma oli niin suuri, että uima-altaiden vettä oli päässyt valumaan pois. Noin sadasta loukkaantuneesta kahden vammat olivat kriittisiä ja kahdellatoista oli vakavia vammoja.
Linnatuuli
Linnatuuli on valtatie 3:n päälle rakennettu liikenneasema, joka sijaitsee Janakkalassa noin 20 kilometriä Hämeenlinnasta etelään. Linnatuuli on valmistunut vuonna 1992 ja se on ainoa tien päälle rakennettu liikenneasema Suomessa.
Liikenneasemalla on matkailuneuvonta, Motorest-ravintola, Subway- ja Hesburger-pikaruokaravintolat, K-Market, pankkiautomaatti ja linja-autonkuljettajille ja matkanjärjestäjille oma klubitila.
Linnatuulen lähistöllä on Kernaalanjärvi ja Hakoisten linnavuori.
Tom Nyariki
Tom Nyariki (s. 27. syyskuuta 1971) on kenialainen kestävyysjuoksija.
Nyariki aloitti kansainvälisen uransa 1997 maastojuoksun MM-kisoissa Torinossa, joissa hän voitti pitkällä matkalla MM-pronssia. Samana vuonna Ateenan MM-kisoissa hän juoksi kolmanneksi 5 000 metrin juoksussa ja IAAF:n GP-finaalissa toiseksi samalla matkalla.
Vuonna 1998 Nyariki oli neljäs maastojuoksun MM-kisoissa Marrakechissä pitkällä matkalla. Hän sijoittui samana vuonna GP-finaalissa kahdeksanneksi 3 000 metrin juoksussa ja oli yleisurheilun maailmancupissa samalla matkalla kolmas. Seuraavana vuonna hän oli maastojuoksun MM-kisoissa Belfastissa pitkällä matkalla kolmaskymmenesyhdeksäs. Nyariki on naimisissa kenialaisen entisen keskimatkojen juoksijan Jackline Marangan kanssa.
Arominvahvenne
Arominvahvenne on lisäaine, jota käytetään muun muassa mausteseoksissa sekä liha- ja kalavalmisteissa aromin vahvistajana. Tunnetuin arominvahvenne on natriumglutamaatti.
Tuoteselosteissa natriumglutamaatti mainitaan useimmiten nimellä arominvahvenne ja siitä käytetään E-koodia E621. Arominvahventeet ilmoitetaan E-koodeilla E620-E641.
Dachstein
Dachstein on Pohjoisiin kalkki-Alppeihin lukeutuva vuoristoalue Itävallassa. Sen korkein huippu on 2 995 metriä merenpinnan tasoa korkeammalle kohoava Hoher Dachstein. Dachstein on yhdessä Hallstattin ympäristön kanssa UNESCOn maailmanperintöluettelossa.
Dachsteinin jäätiköstö (Dachsteingletscher) koostuu kahdeksasta jäätiköstä.
Luangu
Luangu (kirjoitetaan kongoksi Luangu ja portugaliksi Loango) oli afrikkalainen kuningaskunta 1400-luvulta 1800-luvulle. Se sijaitsi nykyisen Kongon tasavallan länsiosassa, mutta siihen kuului myös osia Gabonista ja Cabindasta. Laajimmillaan sen alue ulottui rannikolla Mayumbasta lähes Kakongoon saakka.
Luangun asukkaat olivat kongoihin kuuluvia vilejä, joita on kutsuttu myös luanguiksi. Luangun naapureita olivat pieni Kakongon ruhtinaskunta ja Kongon kuningaskunta.
Luangun alkuperä on hämärän peitossa. Alueen varhaisin kehittynyt yhteisö oli Madingo-Kayesin kaupungin tienoilla, joka oli jo ensimmäisellä vuosisadalla monisavuinen kylä. Ensimmäinen maininta Luangusta on kuitenkin vasta 1580-luvulta, jossa kerrotaan että alkujaan Luangu oli ollut Kongon vasallikunta, joka oli sittemmin itsenäistynyt. Hollantilaisten merenkulkijoiden kuvaus 1630-luvulta puolestaan kertoo, että Luangu oli ennen itsenäitymistään osa Kakongoa, joka vuorostaan oli osa Kongoa.
Luangusta ei tiedetä paljon muuta kuin se, että se oli merkittävä orjakaupan keskus 1800-luvulle saakka.
Princess Cruises
Princess Cruises on brittiläis-amerikkalainen risteily-yhtiö, joka tuli tunnetuksi televisiosarjan "Lemmenlaiva" myötä. Sarjassa esiintyivät yhtiön risteilyalukset "Pacific Princess" (nykyisin "Pacific") sekä "Island Princess" (nykyisin "Discovery"). Maailmanlaajuisesti Princess Cruisesilla on useampia matkakohteita kuin millään muulla risteily-yhtiöllä.
Princess Cruisesin toiminta alkoi 1960-luvulla, kun Stanley MacDonald vuokrasi Canadian Pacific Limitedin lautta "Princess Patrician". Lautta liikennöi Los Angelesista aikana, jolloin alus normaalisti olisi ollut käyttämättömänä. Alusta ei kuitenkaan oltu suunniteltu tropiikinristeilyjä varten, joten yhtiö hankki tarkoitusta varten rakennetun "Italia"-aluksen.
"Italia" oli alun perin tilattu vuonna 1963 ja se oli ensimmäisiä moderneja aluksia. Modernia suunnittelua korostivat muun muassa pelastusveneiden kiinnitys alemmas runkoon jotta yläkannet olisivat tilavampia, ja pääkoneiden sijoittaminen peräosaan. Laivan sisustuksen suunnittelivat Gustavo Finali ja Romano Boico, jotka olivat sisustaneet myös risteilyalukset "Augustus", "Raffaello", "Oceanic" ja "Homeric".
Rakentaminen edistyi hitaasti, ja "Italia" laskettiin vesille vasta keväällä 1965. Kun alusta varusteltiin telakalla, julistettiin sen omistajat sekä rakentajayhtiö vararikkoon. Alus joutui pankin haltuun, joka perusti yhtiön aluksen myyntiä tai vuokrausta varten. Pankkiyhtiö vuokrasikin aluksen Princess Cruisesille.
Princess Cruises markkinoi alusta nimellä "Princess Italia", muttei koskaan virallisesti uudelleennimennyt alusta. Yhtiön logo ilmestyi alukselle vasta vuotta myöhemmin. Alusta käytettiin Los Angelesista Meksikon rannikolle suuntautuviin risteilyihin. Vuonna 1969 alusta käytettiin Alaskaan suuntautuvilla risteilyillä, mutta vuoteen 1973 mennessä vuokrasopimus peruttiin ja alus palautettiin Eurooppaan, jossa se vuokrattiin Costa Cruise Linelle.
Brittiläinen Peninsular & Oriental Steam Navigation Company (P&O) hankki Princess Cruisesin omistukseensa vuonna 1974, ja sen omistama "Spirit of London" siirtyi Princessin laivastoon, jossa alus sai nimen "Sun Princess", ollen ensimmäinen yhtiön kahdesta samannimisestä aluksesta.
Samana vuonna P&O hankki Princessille kaksi uutta alusta, vuonna 1971 Nordseewerkellä Flagship Cruisesille rakennetut "Sea Venturen" ja "Island Venturen", jotka saivat uudet nimet "Pacific Princess" ja "Island Princess". Nämä kaksi alusta esiintyivät useaan otteeseen televisiosarjassa "Lemmenlaiva".
P&O hankki Princess Cruisesille useita uusia aluksia aina 23. lokakuuta 2000 saakka, jolloin Princess Cruises erosi yhtiöstä ja muodosti itsenäisen yhtiön. 17. huhtikuuta 2003 miamilainen Carnival Corporation fuusioitui Princess Cruisesin kanssa, muodostaen Carnival Corporation & plc -yhtiön. Princess Cruisesin lisäksi Carnival operoi nykyisin kaikkiaan yhtätoista muuta risteily-yhtiötä.
Karyn Parsons
Karyn Parsons (s. 8. lokakuuta 1966 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan Hilary Banksina televisiosarjassa "Bel-Airin prinssi" vuosina 1990-1996. Hän on myös esiintynyt elokuvissa, kuten "Class Act", "Majuri Payne" ja "The Ladies Man".
Parsons on ollut naimisissa elokuvaohjaaja Alexandre Rockwellin kanssa 8. helmikuuta 2003 lähtien, ja heillä on yksi tytär.
Nkayi
Nkayi (vanhalta nimeltään Kayes) on Kongon tasavallan neljänneksi suurin kaupunki. Se on myös asemakaupunki Brazzaville-Pointe-Noire-radan varrella. Vuonna 2005 siellä asui 56 700 ihmistä.
Dolisie
Dolisie (aiemmin Loubomo) on kaupunki Kongon tasavallassa. Se sijaitsee Brazzaville-Pointe-Noire-rautatien varrella Niari-joen laaksossa. Vuonna 2005 siellä asui 106 300 asukasta.
Dolisie on nimetty tutkimusmatkailija Pierre Savorgnan de Brazzan kumppanin Albert Dolisien mukaan. Kaupungin toinen nimi, Lubomo, tulee kongon kielestä. Alun perin Dolisie sijaitsi kongoihin kuuluvan kunji-heimon alueella.
Dolisiessa asui hädin tuskin tuhat asukasta vuonna 1950. Vuonna 1962 Gabonilainen kaivosyhtiö COMILOG (Compagnie minière de l'Ogooué) rakensi Dolisien kohdalla Kongon rautatiehen liittyvän sivuradan mangaanin kuljetusta varten Etelä-Gaboniin. Rautatie piristi Dolisien seudun taloudellista elämää ja kaupunki alkoi kasvaa voimakkaasti. Siellä oli 20 000 asukasta 1962, 30 000 vuonna 1974 ja 50 000 vuonna 1980.
1986 Gabonin rautatie ulottui Francevilleen saakka ja mineraalien kuljetus Dolisien reittiä päättyi ja paljon dolisielaisia muutti työn perässä Pointe-Noireen.
Dolisie sijaitsee Mayombe-viidakon tuntumassa. Ilmastoltaan se on suotuisampi kuin muut alueet Kongossa. Siellä ei ole niin kosteaa ja kuumaa kuin muualla.
Kaupungista on rautatieyhteydet itään, pohjoiseen ja länteen. Valtatie ("Route Nationale № 1") kulkee sen läpi. Etäisyys Brazzavilleen on 378 km ja Pointe-Noireen 208 km.