hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Franz Kutschera
Franz Kutschera (22. helmikuuta 1904 Oberwaltersdorf, Itävalta – 1. helmikuuta 1944 Varsova, Puola) oli SS-kenraali ("SS-Brigadeführer") ja Kärntenin alueen Gauleiter.
Hän toimi Varsovan SS- ja poliisijohtajana, jolloin Puolan kotiarmeija ja Puolan pakolaishallitus tuomitsivat hänet kuolemaan.
Kutschera oli laivapoikana vuosina 1918–1919 Itävalta-Unkarin laivastossa. Myöhemmin hänestä tuli puutarhuri. 1920-luvulla hän asui Tšekkoslovakiassa. Hän liittyi NSDAP:hen vuonna 1930 ja SS:ään seuraavana vuonna.
Vuodesta 1935 aina maaliskuuhun 1938 saakka Kutschera oli 90. Kärntenin SS-osaston jäsen, joka hänen kuolemansa jälkeen tunnettiin Kutscherana. Anschlussin aikana hän oli vähän aikaa (helmi-toukokuussa 1938) Kärntenin vara-Gauleiter ja Gauleiter vuosina 1940–1941. Hänestä tuli myös valtiopäivien jäsen ja vuonna 1939 kunniatuomari. 
Kutschera nimitettiin SS-kenraalimajuriksi vuonna 1940 ja 1942 poliisin kenraalimajuriksi. Hän keskittyi partisaanitoiminnan eli bandiittien, kuten saksalaiset heitä kutsuivat, kukistamiseen. Hänestä tuli SS- ja poliisijohtaja vuonna 1943 ensin Mogilevin alueelle ja myöhemmin syyskuussa 1943 Varsovan poliisijohtaja. Virassaan hän pysyi kuolemaansa asti 1. helmikuuta vuonna 1944.
Kutschera tuomittiin salaisessa Puolan pakolaishallituksen järjestämässä sotaoikeuden istunnossa kuolemaan. Syytteiden mukaan Kutschera oli syyllinen rikoksiin Puolan kansaa vastaan ja siviilien joukkomurhiin Varsovassa. Oikeuden päätös toteutettiin salaisella Puolan kotiarmeijan operaatioilla nimeltä Operaatio Kutschera. Puolalaiset kotiarmeijan sotilaat tappoivat hänet Varsovan SS-päämajan edessä helmikuussa 1944.
Rolf Wolfshohl
Rolf Wolfshohl (s. 27. joulukuuta 1938) on entinen saksalainen kilpapyöräilijä. Hän voitti vuonna 1965 Espanjan ympäriajo, vuosina 1960, 1961 ja 1963 cyclocrossin maailmanmestaruuskilpailut sekä vuonna 1968 Pariisi–Nizza-ajon.
Wolfshohl oli vuoden 1967 Ranskan ympäriajossa 15. etapin ykkönen ja sijoittui vuonna 1968 kokonaiskilpailun kuudenneksi.
Junininuikku
Junininuikku eli juninjärvenuikku, aikaisemmalta nimeltään isohopeauikku ("Podiceps taczanowskii") on silkkiuikkuihin kuuluva uikkulintu. Se on nimetty lintutieteilijä Władysław Taczanowskin mukaan, joka kirjoitti muun muassa kirjan "Ornithology of Peru" vuosina 1884–1886.
Junininuikku on äärimmäisen uhanalainen lintu, ja niitä on jäljellä alle 300 yksilöä. Populaatio on luultavasti pienentynyt pääosin epävakaiden olosuhteiden seurauksena.
Junininuikku on mustavalkoinen pitkäkaulainen 35 senttiä pitkä uikku, jolla on musta päälaki, niska, selkä ja siivet. Valkoista linnulla on päävärinä kurkussa, kaulassa ja vatsassa. Linnun silmän iiris on punainen.
Lajia on nähty ainoastaan Juninjärvellä, Perun keskiosassa, mikä onkin ainut paikka missä junininuikku elää. Juninjärvi sijaitsee 4 080 metrin korkeudessa, mikä voi olla syynä juninuikun esiintymiseen juuri siellä. Vuonna 1963 lajia havaittiin luultavasti yli 1 000 yksilöä, mutta vuoteen 1993 mennessä määrä oli laskenut 50 yksilöön. Nyttemmin kanta on elpynyt 100–300 yksilöön.
Junininuikku syö ravinnokseen kaloja ja selkärangattomien toukkia ja täysikasvuisia aikuisia. Pesä on rakennettu ruo’oista kelluvaksi lautaksi, tyypillisessä pesässä on kaksi munaa.
Zwoleń
Zwoleń on Masovian voivodikuntaan kuuluva kaupunki Kaakkois-Puolassa. Se sijaitsee noin 30 kilometriä Radomista itään.
Kaupungin pinta-ala on 15,78 neliökilometriä ja asukkaita on noin 8 048 (vuonna 2009), joten sen väestötiheys on 510,01 asukasta neliökilometrillä. Kaupunki perustettiin vuonna 1425. Kaupungin nykyinen johtaja on Bogusław Jaworska.
Wilhelm Mohnke
Wilhelm Mohnke (15. maaliskuuta 1911 – 6. elokuuta 2001) oli SS-kenraalimajuri ja yksi SS-Stabschwache Berlinin alkuperäisistä jäsenistä vuodelta 1933.
Mohnke taisteli toisessa maailmansodassa SS-divisioona Leibstandarte Adolf Hitlerin mukana Ranskassa, Puolassa ja Balkanilla toimien komppanianpäällikkönä ja myöhemmin pataljoonankomentajana. Mohnke haavoittui vakavasti Jugoslavian ilmavoimien hyökkäyksessä huhtikuussa 1941 ja menetti osan toisesta jalastaan. Hän ei saanut uutta joukkoyksikköä komentoonsa ennen kuin syksyllä 1943, jolloin hänet määrättiin vastaperustetun 12. SS-panssari­divisioona "Hitler­jugendiin" kuuluneen 26. SS-panssari­krenatööri­rykmentin komentajaksi. Mohnke rykmentteineen osallistui Normandian taisteluihin kesällä 1944, jossa sai Rautaristin ritariristin 11.7.1944. 12. SS-panssaridivisioonan vetäytymisvaiheen aikana loppukesällä 1944 Mohnken komennossa oli hänen rykmenttinsä ympärille muodostettu taisteluosasto, "osasto Mohnke" (Kampfgruppe Mohnke). Osasto Mohnke suojasi muun muassa saksalaisjoukkojen vetäytymistä Seinejoen itäpuolelle elokuussa 1944.
20. elokuuta 1944 Mohnke määrättiin hänen vanhan divisioonansa, 1. SS-panssaridivisioona Leibstandarte SS Adolf Hitlerin komentajaksi. Tässä tehtävässä hän toimi helmikuun 1945 alkuun saakka, osallistuen divisioonineen muun muassa Ardennien taisteluun. Hän ei ollut suosittu komentaja SS-miesten keskuudessa, joskin Taisteluosasto Peiperin komentaja Joachim Peiper tuli hänen kanssaan toimeen hyvin.
Mohnke haavoittui vuoden 1945 alkupuolella ja palasi palvelukseen saman vuoden keväällä, jolloin valtakunnankansleri Adolf Hitler määräsi hänet Valtakunnankanslian (hallituskorttelin) puolustuksen "Zitadellen" (linnoitus) komentajaksi. Mohnken komennossa oli sekalaisista SS-yksiköistä koottu noin 2 000 miehen vahvuinen osasto, johon liittyi myöhemmin osia muun muassa 11. SS-panssari­krenatööri­divisioona "Nordlandista". Berliinin puolustuksen luhistuttua Mohnke yritti paeta Berliinistä länteen pienen osaston kanssa, mutta joutui neuvostoliittolaisten vangiksi 2. toukokuuta 1945.
Hän oli neuvostoliittolaisten sotavankeudessa 1950-luvun puoleen väliin saakka. Valmistellessaan sodan jälkeisiä sotaoikeudenkäyntejä vuosina 1945-1946 länsiliittoutuneiden tutkijat olivat löytäneet todisteita hänen osallisuudestaan sotarikoksiin yhteensä 22 asiakirjakansion verran. Vaikka Mohnkea pidettiin osallisena sotavankien teloituksiin Wormhoudtin verilöylyssä toukokuussa 1940 ja Malmedyn verilöylyssä joulukuussa 1944 sekä juutalaisten joukkoteloituksiin Venäjällä, Mohnkea ei kuitenkaan syytetty oikeudenkäynnissä sotarikoksista liittoutuneiden joukkoja kohtaan, sillä hänen vapautuessaan 1955 asiakirjat olivat jo unohdettu ja hän palasi kaikessa hiljaisuudessa Länsi-Saksaan.
Vapautumisensa jälkeen hän pääsi Länsi-Saksan hallituksessa olleiden ystäviensä suojelukseen ja työskenteli autokauppiaana Barsbüttelissa, yhdessä Hampurin esikaupungeista. Mohnke kuoli rikkaana miehenä vuonna 2001.
Vuonna 2004 valmistuneessa saksalaisessa elokuvassa "Perikato" Mohnkea esitti näyttelijä André Hennicke. Elokuvaa kritisoitiin siitä, että se esitti Mohnken sympaattisena sotilaana.
Raymond Poulidor
Raymond Poulidor (s. 15. huhtikuuta 1936) on entinen ranskalainen maantiepyöräilijä. Hän sijoittui Ranskan ympäriajon kakkossijalle kolmesti ja kolmoseksi viidesti. Hän voitti vuoden 1964 Espanjan ympäriajon.
Poulidor sijoittui mitaleille myös maantiepyöräilyn maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 1961, 1964, 1966 ja 1974, mutta jäi vaille kultaa.
Poulidorilla on vaimonsa Gisèlen kanssa tytär Corinne, joka on naimisissa Adri van der Poelin kanssa.
Bernardo Ruiz
Bernardo Ruiz Navarrete (s. 8. tammikuuta 1925) on espanjalainen maantiepyöräilijä. Hänet muistetaan maailmalla vuoden 1948 Espanjan ympäriajon voittajana.
Ruiz voitti Katalonian ympäriajon vuonna 1945. Hän saavutti menestystä myös Ranskan ympäriajossa, jonka kokonaiskilpailussa hän parhaimmillaan saavutti kolmannen sijan vuonna 1952.
Angelo Conterno
Angelo Conterno (13. maaliskuuta 1925 Torino – 1. joulukuuta 2007) oli italialainen maantiepyöräilijä. Hänestä tuli maansa ensimmäinen Espanjan ympäriajon voittaja vuonna 1956, jolloin hän voitti kokonaiskilpailun lisäksi kilpailun toisen etapin.
Conternon muiden saavutusten joukossa ovat etappivoitot Italian ympäriajossa vuosina 1952, 1954 ja 1955. Hän voitti vuonna 1959 Züri-Metzgeten.
Kanadan Grand Prix 1983
Kanadan Grand Prix 1983 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin Circuit Gilles Villeneuven radalla 12. kesäkuuta 1983. Kilpailun voitti paalupaikalta lähtenyt René Arnoux.
Federico Bahamontes
Federico Martín Bahamontes (s. 9. heinäkuuta 1928 Santo Domingo-Caudilla, Toledo) on entinen espanjalainen maantiepyöräilijä, joka voitti vuoden 1959 Ranskan ympäriajon. Hän loi menestyksekkään uran myös Tourin ulkopuolella ja sijoittui muun muassa Espanjan ympäriajossa toiseksi vuonna 1957.
Bahamontes sijoittui vielä vuonna 1963 Ranskan ympäriajon kokonaiskilpailun toiseksi ja vuonna 1964 kolmanneksi. Häntä pidetään yhtenä kaikkien aikojen parhaista mäkiajajista ja hän voittikin Ranskan ympäriajon mäkikilpailun kuusi kertaa. Tämän ennätyksen rikkoi vasta Richard Virenque vuonna 2004.
K. A. Järvi
Kaarlo August Järvi (vuoteen 1892 Mällinen, ) oli suomalainen kirjailija ja opettaja.
Järvi kirjoitti ylioppilaaksi Oulun suomalaisesta yksityislyseosta vuonna 1889. Hän opiskeli jonkin aikaa Helsingin yliopistossa. Opinnot yliopistossa kuitenkin keskeytyivät. Järvi siirtyi opiskelemaan Sortavalan seminaariin, josta valmistui kansakoulun opettajaksi 1901.
Kirjailijana Järvi oli realisti, joka kuvasi teoksissaan köyhemmän kansanosan elämää ja sen kautta yhteiskunnallisia epäkohtia. Monet Järven pienoisromaaneista sijoittuvat hänen lapsuuden kotikaupunkiinsa Ouluun.
Kirjailijan uransa lisäksi Järvi työskenteli sekä sanomalehtimiehenä että varsinaisessa ammatissaan opettajana. Sanomalehti Keski-Suomen päätoimittajana Järvi toimi vuosina 1910-1912. Opettajana Järvi toimi muun muassa Parikkalan yhteiskoulussa, jonka rehtorina hän oli vuodet 1921-1922. Järvi muutti Parikkalasta Keravalle, jossa toimi Keravan yhteiskoulun opettajana vuoteen 1939 asti. K.A. Järvi kuoli Keravalla marraskuussa 1942.
George Noory
George Ralph Noory (s. 4. kesäkuuta 1950 Detroitissa, Michigan) on yhdysvaltalainen radiojuontaja. Hän on yhdysvaltalaisen yöradion "Coast to Coast AM":n arkipäivien juontaja.
Noory eli nuoruusvuotensa Dearborn Heightsissa. Nykyään hän asuu Los Angelesissa, Kaliforniassa, ja hän lähettää ohjelmaansa myös St. Louisista, Missourista. George Nooryllä on yli 37 vuoden kokemus radio-alalta, ja hän on voittanut kolme Emmy-palkintoa.
Japanin Grand Prix 2008
Japanin Grand Prix 2008 (virallisesti 2008 Formula 1 Fuji Television Japanese Grand Prix) oli Formula 1 -kauden 2008 16. osakilpailu, joka ajettiin 12. lokakuuta Fuji Speedwan moottoriradalla Japanissa. Kilpailun voitti Renault'n Fernando Alonso, jolle voitto oli kauden toinen.
Belgian Grand Prix 1983
Belgian Grand Prix 1983 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin Spa-Francorchamps'n radalla 22. toukokuuta 1983. Kilpailun voitti paalupaikalta lähtenyt Alain Prost.
Ruben Aquino
Ruben A. Aquino on filippiiniläinen Annie-palkittu animaattori, joka on työskennellyt useiden Disney-elokuvien parissa, kuten "Mulan" ja "Leijonakuningas".
Formula Ford
Formula Ford on kilpa-autoilun luokka jossa kilpaillaan avorenkaisilla autoilla. Formula Ford -sarjoja ajetaan useassa maassa, myös Suomessa. Formula Ford on ponnahduslauta ylempiin formulaluokkiin, kuten Formula 1-luokkaan. Moni Formula 1 -maailmanmestari on tehnyt läpimurtonsa Formula Fordissa, kuten esimerkiksi Ayrton Senna, Nigel Mansell, Mika Häkkinen ja Michael Schumacher.
Formula Ford -luokka syntyi 1960-luvulla täyttämään kuilua kartingin ja kalliimpien formulasarjojen välillä. Ford Motor Company otti vastuun sarjan rakentamiseen ja järjesti myös kilpailut. Ensimmäinen Formula Ford -auto oli Team Lotus -tallin "Type 31", rakennettu vuonna 1966. Auto perustui Formula Junior -luokan "Lotus 22" -autoon. Ensimmäinen kilpailu ajettiin Brands Hatch-radalla Englannissa 2. heinäkuuta 1967 ja siihen osallistui 17 autoa.
Alkuperäinen luokka oli Formula Ford 1600, jossa käytettiin 1600 cc:n Kent-moottoreita. Vuonna 1994 siirryttiin Formula Ford 1800 -luokkaan, jossa ajetaan 1800 cc:n ja 16 venttiilin Ford Zetec -moottoreilla. Vuonna 2006 käyttöön tuli 1600 cc:n Duratec-moottori.
Autot ovat yksipaikkaisia kilpa-autoja. Rungon valmistajan saa valita vapaasti, mutta moottorin toimittaa Ford. Siivet ja muut ilmanohjaimet eivät ole sallittuja.
Auton tulee painaa vähintään 450 kiloa ilman kuljettajaa ja 525 kiloa kuljettajan kanssa. Vuodesta 1995 on käytetty kuivan kelin renkaita (slicks). Yhden kilpailun aikana saa käyttää yhden sarjan (4 kpl) kuivan kelin renkaita, mutta sadekelin renkaita saa käyttää vapaasti. Renkaita ei saa lämmittää. Pohjoismaissa moottorin ääni ei saa ylittää 95 dB.
Rantakukka
Rantakukka eli pohjanrantakukka ("Lythrum salicaria") on komea, punakukkainen kosteikkokasvi, jota tavataan lähes koko Euroopassa. Suomessa laji on yleinen sekä luonnonvaraisena että puutarhojen koristekasvina.
Monivuotinen rantakukka kasvaa 40–120 cm korkeaksi. Kasvin varsi on pysty, nelisärmäinen ja tavallisesti hienon karvan peitossa. Ruodittomat lehdet ovat varressa vastakkain, säteittäisesti tai kierteisesti. Muodoltaan ne ovat kapeanpuikeita, hertta- tai pyöreätyvisiä ja 4–10 cm pitkiä. Purppuranpunaiset kukkatähkät lähtevät lehtihangoista, ja ne voivat kasvaa jopa 40 cm pitkiksi. Rantakukka kukkii Suomessa heinä-elokuussa. Siemenet ovat tummia, ja ne leviävät joko veden mukana tai jään pinnalla.
Rantakukkaa tavataan kosteilla paikoilla lähes koko Euroopassa. Laji puuttuu Islannista, Skotlannin ylänköalueilta, Keski- ja Pohjois-Norjasta ja -Ruotsista sekä Pohjois-Suomesta ja Venäjän pohjoisosista. Euroopan ulkopuolella lajia tavataan Pohjois-Afrikassa Marokosta Tunisiaan, Turkissa, paikoitellen Kiinassa, Korean niemimaalla sekä koko Japanissa. Pohjois-Amerikkaan laji on levinnyt ihmisen mukana, ja voimakkaan leviämisen takia sitä pidetään yhtenä sadasta haitallisimmasta vieraslajista.
Suomessa rantakukkaa tavataan paikoin hyvinkin yleisenä Keski-Lappiin saakka. Runsaimmillaan laji on Suomenlahden ja Pohjanlahden rannikolla Vaasan korkeudelle saakka.
Rantakukkaa kasvaa monenlaisissa kosteissa paikoissa, kuten järvien, jokien ja meren rantaniityillä ja -kivikoissa, rantakallioiden raoissa, luhdilla, ojissa ja lammikoissa. Toisinaan kasvupaikka saattaa olla vedessä.
Rantakukkaa kasvatetaan perennana, ja se kasvaa myös kuivemmilla kasvupaikoilla kuin luonnossa. Rantakukka on vanha rohdos- ja hyötykasvi. Versoista keitettyä haudetta on käytetty vatsa- ja suolistotautien, kuten ripulin, hoitoon sekä tyrehdyttämään verenvuotoa ja parantamaan esimerkiksi peräpukamia. Nuoria versoja voi keittää vihannekseksi, ja kukista saadaan punaista väriä leivonnaisiin. Parkkihappopitoisuutensa vuoksi rantakukkaa on myös aikanaan käytetty nahan parkitsemiseen.
S/S Drotten
S/S Drotten oli vuonna 1928 valmistunut matkustajahöyrylaiva. Sen rakensi ruotsalainen Oskarshamns Varv Oskarshamnissa. Laiva oli Viking Linen käytössä vuosina 1964–1965.
Laiva luovutettiin maaliskuussa 1928 Ångfartygs Ab Gotland -varustamolle. Vuosina 1946–1962 laiva liikennöi välillä Nynäshamn/Tukholma – Visby. Vuodesta 1949 lähtien edellä mainitun lisäksi se liikennöi kesäisin päivittäin Oskarshamniin aina vuoteen 1962. Elokuussa 1963 laiva siirrettiin Hammarbyverketille Tukholmaan, tammikuussa 1964 Rederi Ab Vikinglinjen osti sen. Laiva liikennöi välillä Kapellskär – Maarianhamina. Vuodesta 1965 se palveli kahvilana. Laiva romutettiin 1979.
Kauppa-Lopo
Kauppa-Lopo on Minna Canthin kirjoittama novelli, joka ilmeistyi vuonna 1889. Sen päähenkilön on katsottu olevan suomalaisen kirjallisuuden naturalistisin hahmo. Canth halusi viestittää novellillaan, ettei yhteiskunnallisella asemalla ole vaikutusta ihmisen hyvyyteen.
Naispuolinen päähenkilö Kauppa-Lopo on ulkoisesti ja tavoiltaan varsin vastenmielinen henkilö: hänen nenänalustansa ja suupielensä ovat limaisia, kasvot turpeat, hiukset takkuiset ja hän nuuskaa sekä juopottelee. Lukija tutustutetaan nimihenkilöön vankilassa, jossa Lopo istuu tuomiotaan julkisesta sunnuntaijuopottelusta. Hän on tavoiltaan ja olemukseltaan huomattavan miesmäinen ja pärjää kohtuullisesti maailmassa, vaikka mies on jäänyt Kuopioon.
Kaikesta groteskiudestaan huolimatta Lopo osoittautuu hyväsydämiseksi ja epäitsekkääksi auttaessaan leskeksi jäänyttä naista loistavilla kaupankäyntitaidoillaan. Lopon hyvyyttä ei silti palkita, vaan häntä vieroksutaan. Kleptomanian vaivaama Lopo päätyy vihdoin vankilaan muutaman vaivaisen lantin tähden, kun taas Loposta hyötynyt, yhteiskunnallisesti moitteeton leskirouva jatkaa rauhassa elämäänsä.
Konservatiivisista mielipiteistään tunnettu kriitikko F. Ahlman kertoi "Uudelle Suomelle" kirjoittamassaan arvostelussa, että hän luuli Lopoa ensin mieheksi. Novelli lähinnä inhotti häntä: "En muista koskaan vielä lukeneeni mistään luonteesta, joka olisi ollut kaikin puolin yhtä haisevan iljettävä kuin tämä kaikenlaiseen riettauteen tahrattu irvikuva naisekseen."
Alexander Keyserling
Alexander Friedrich Michael Lebrecht Nikolaus Arthur Keyserling, Keyserlingin kreivi (15. elokuuta 1815 Kabillen Kuurinmaa – 8. toukokuuta 1891 Raikküla Viro) oli saksalainen geologi, paleontologi, kasvi- ja eläintieteilijä.
Keyserling kuului varakkaaseen baltiansaksalaiseen sukuun. Hän oli Venäjän geologisen tutkimuksen perustajia. Hän ja hänen sukunsa olivat keisari Nikolai I:n ystäviä ja perhetuttuja. Keyserling suoritti monia tutkimusretkiä Venäjän eri puolilla.
Keyserling nimesi ja kuvaili lintuja, muun muassa pyiden suvun "Tetrastes" vuonna 1840 yhdessä Blasiuksen kanssa.
Ranskan Grand Prix 1983
Ranskan Grand Prix 1983 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin Paul Ricardin radalla 17. huhtikuuta 1983. Kilpailun voitti paalupaikalta lähtenyt Alain Prost.
Bobby Podesta
Bobby Podesta on yhdysvaltalainen animaattori, joka sai Annie ehdokkuuden vuonna 2007 elokuvasta Autot.
Infinite (Eminemin albumi)
Infinite on yhdysvaltalaisen hip hop -artisti Eminemin ensimmäinen albumi. Albumi nauhoitettiin vuonna 1995 ja se ilmestyi ensimmäisen kerran vuonna 1996 vain vinyyleinä ja kasetteina. Taiteilijanimi "Eminem" otettiin debyytin myötä ensimmäisen kerran käyttöön korvaamaan aikaisemman nimen "M&M".
Omakustanteinen albuminmyynti ei riittänyt tuotettuihin 1 000 kasettiin ja 100 vinyyliin, vaan myynti kävi ensimmäisen julkaisun myötä erittäin heikosti. Lisäksi Eminemin tyyliä albumilla kritisoitiin vahvasti samankaltaisuudesta artistien Nas ja AZ kanssa ja Eminemiä pidettiinkin lähinnä plagioijana. Pettyneenä Eminem tarttui mikrofoniin seuraavan kerran vasta The Slim Shady EP:n (1997) myötä.
Albumi julkaistiin uudelleen vuonna 2003 nimikkeellä "Infinite - The European Re-Issue", jolloin se ilmestyi kasettien ja vinyylien sijaan CD-levynä. "The European Re-Issue" sisältää alkuperäisen albumin lisäksi bonusmateriaalia, kuten vanhoja freestyleja.
Wilhelmsen Ship Management
Wilhelmsen Ship Management (ennen "Barber Ship Management" ja BAR-WIL, "Barber–Wilhelmsen") on yksi maailman suurimmista laivojen hallintayhtiöistä. Se vuokraa laivoja ulkopuolisten toimijoiden käyttöön ("third-party ship management services"). Näitä ovat esimerkiksi henkilöautojen valmistajat. Yhtiön kotipaikka sijaitsee Oslossa, Norjassa. Yhtiö on sataprosenttisesti Wilhelmsen Maritime Services -yhtiön omistuksessa, joka taas on kokonaan Oslon pörssissä noteeratun Wilh. Wilhelmsen konserniyhtiön omistuksessa. Henkilökuntaa Wilhelmsen Ship Managementilla on noin 11 000.
Lähes kaikki yhtiön hallinnassa olevat 160 alusta ovat kauppa-aluksia, kuten esimerkiksi konttialuksia, ro-ro-aluksia, autonkuljetuslaivoja, matkustaja-aluksia, irtolastialuksia ja raakaöljytankkereita. Oslon lisäksi yhtiöllä on toimistot Southamptonissa, Singaporessa, Kuala Lumpurissa, Pusanissa ja Houstonissa. Pääkonttori on Kuala Lumpurissa.
Yhdysvaltain Grand Prix 1983
Yhdysvaltain Grand Prix 1983 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 5. kesäkuuta 1983 Detroitissa. Kilpailun voitti Michele Alboreto.
Paikkarin torppa
Paikkarin torppa on Sammatissa sijaitseva Suomen kansalliseepoksen "Kalevalan" kokoajan Elias Lönnrotin lapsuudenkoti.
Paikkarin torppa rakennettiin Valkjärven rannalle noin vuonna 1800 ja siinä asui räätäli Fredrik Johan Lönnrot perheineen. Elias-poika syntyi torppaan neljäntenä lapsena vuonna 1802. Hän asui Paikkarin torpassa vuoteen 1814 saakka, jolloin lähti kouluun Tammisaareen.
Museoviraston luovuttua Paikkarin torpasta se on nykyisin Lohjan museon ylläpitämä kotimuseo, ja se on auki yleisölle kesäaikaan. Siellä on esillä Lönnrotiin liittyvää esineistöä, muun muassa Lönnrotin kehto sekä hänen käyttämänsä kantele.
Paavo Haanpää
Paavo Jalmari Haanpää (20. marraskuuta 1893 Merikarvia – 4. maaliskuuta 1985) oli suomalainen jääkärivääpeli. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Frans Vihtori Haanpää ja Maria Josefiina o.s. Antinluoma. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Suoma Rauha Santavuoren kanssa.
Haanpää kävi kansakoulun.
Tämä kotitilaansa viljellyt maanviljelijä oli perimätiedon mukaan kaivostöissä Norjassa, kun hän kuuli värväriltä jääkäriliikkeestä. Niinpä hän matkusti Malmöön, sieltä Trelleborgiin ja edelleen lautalla Sassnitziin. Viimeisen vaiheen Saksan‐matkastaan hän kulki samaa tietä kuin muutkin jääkäritarjokkaat: Hampuri–Altona–Neumünster‐junalla pohjoiseen, sitten junan vaihto länteen Keisari Wilhelmin kanavalle johtavaa rautatietä. Sen varrella sijaitsi Lockstedter Lager, missä Haanpää liittyi vapaaehtoisena sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 29. joulukuuta 1915. Pataljoonan mukana hän osallistui ensimmäiseen maailmansotaan Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.
Haanpää astui Suomen armeijan palvelukseen 11. helmikuuta 1918 aliupseeriksi ylennettynä ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan 3. Jääkärirykmentin 7. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan, joka siirrettiin 25. maaliskuuta 1918 alkaen 4. Jääkärirykmentin 11. jääkäripataljoonan 2. komppaniaksi. Hänet siirrettiin myöhemmin 5. Jääkärirykmentin esikuntaan, missä hän toimi rykmentin muonitus- ja rehumestarina. Hän otti osaa sisällissodassa taisteluihin Karjalankannaksella muun muassa Kuokkalassa.
Haanpää palveli sisällissodan jälkeen edelleen 5. Jääkärirykmentissä, jonka nimi muutettiin Kuopion jalkaväkirykmentti n:o 4:ksi. Armeijasta hän erosi 15. helmikuuta 1919 ja liittyi suojeluskuntajärjestön palvelukseen, jossa hänet sijoitettiin paikallispäälliköksi Kuortaneen suojeluskuntaan 1. heinäkuuta 1919. Tässä tehtävässä hän oli 14. maaliskuuta 1920 saakka, jonka jälkeen hän astui uudelleen armeijan palvelukseen 1. huhtikuuta 1921 alkaen ja hänet määrättiin Kajaanin sissipataljoonaan, missä hän toimi ensin konekiväärikomppanian ja 28. helmikuuta 1922 alkaen 2. komppanian vääpelinä. Toisen kerran hän erosi armeijasta 1. huhtikuuta 1923 ja siirtyi erottuaan maanviljelijäksi omistamalleen tilalle Merikarvialle. Maanviljelyksen ohella hän teki myös kaivos-, kirves- ja satamamiehen töitä muun muassa Norjassa ja Kanadassa, missä hän oleskeli vuodet 1926–1929.
Talvi- ja jatkosotaan Haanpää osallistui Merikarvialla nostoväen kouluttajana ja Suojeluskunnan harjoituspäällikkönä. Sotien jälkeen hän jatkoi maanviljelyä tilallaan. Haanpää kuoli 92 vuoden iässä 4. maaliskuuta 1985 Satakunnan viimeisenä jääkärinä, ja hänet haudattiin Merikarvialle.
Sponde
Sponde on Jupiteria retrogradiseen suuntaan kiertävä, epäsäännöllinen, Pasiphaë-ryhmän kuu. Sen löysi ryhmä Havaijin yliopiston astronomeja vuonna 2001. Kuu sai silloin väliaikaiseksi nimekseen S/2001 J 5. Sponde on läpimitaltaan noin 2 kilometriä ja se kiertää Jupiteria noin 23,8 miljoonan kilometrin etäisyydellä kiertoajan ollessa 748 päivää. Radan inklinaatio on 151° ja eksentrisyys 0,3132.
Kuu on saanut nykyisen nimensä kreikkalaisesta mytologiasta.
Gabe Hordos
Gabriel Hordos on yhdysvaltalainen animaattori, joka palkittiin vuonna 2007 Anniella elokuvasta Virran viemää. Hän on usein työskennellyt DreamWorksin tuottamissa animaatioelokuvissa, joista ensimmäinen oli Joosef – unten kuningas.
The X Factor (televisio-ohjelma)
The X Factor on brittiläinen televisio-ohjelmaformaatti musiikkilahjakkuuksien etsintäohjelmasta. Kilpailun voittaja saa levytyssopimuksen – sarjan myötä tulevan julkisuuden lisäksi.
Ohjelman nimessä oleva ”X” viittaa siihen määrittelemättömään ominaisuuteen, joka tekee toisista tähtiainesta.
Ohjelmaformaatin suomalainen versio "X Factor" alkoi MTV3-kanavalla 24. tammikuuta 2010. Ensimmäiset koelaulut käynnistyivät 7. marraskuuta 2009 Kuopiossa. Ennakkoon ilmoittautuneiden ikäjakauma oli 16–65 vuotta. Koelauluissa kilpailtiin kolmessa eri kategoriassa: 16–24-vuotiaat, yli 25-vuotiaat ja ryhmät.
Ohjelmaa juonsi Heikki Paasonen ja tuomareina toimivat Linda Lampenius, Renne Korppila ja Gugi Kokljuschkin. Ohjelman voitti 16. toukokuuta 2010 Elias Hämäläinen ja toiseksi tuli Samuli Taskinen.
Toisen kauden esittäminen alkoi MTV3-kanavalla 4. helmikuuta 2018. X Factoria juontavat Ile Uusivuori ja Viivi Pumpanen. Matti Roth juontaa rinnakkaisohjelma "Xtra Factor"ia Sub-kanavalla. Tuomareina toimivat Michael Monroe, Saara Aalto, Suvi Teräsniska ja Mikael Gabriel.
Länsi-Yhdysvaltain Grand Prix 1983
Länsi-Yhdysvaltain Grand Prix 1983 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 27. maaliskuuta 1983 Long Beachissa. Kilpailun voitti John Watson.
Antonín Mrkos
Antonín Mrkos (27. tammikuuta 1918 – 29. toukokuuta 1996) oli tšekkiläinen tähtitieteilijä, joka muistetaan ahkerana asteroidien ja komeettojen löytäjänä. Hän vietti 1950-luvulla puolitoista vuotta tutkimustyössä Antarktiksella ja oli Kleť-observatorion pitkäaikainen johtaja.
S/2003 J 9
S/2003 J 9 on Jupiteria retrogradiseen suuntaan kiertävä, epäsäännöllinen, Carme-ryhmän kuu. Sen löysi ryhmä Havaijin yliopiston astronomeja vuonna 2003.
S/2003 J 9 on läpimitaltaan noin kilometrin ja se kiertää Jupiteria noin 23 858 000 kilometrin etäisyydellä. Radan inklinaatio on 165° ja eksentrisyys 0,276.
Harwich
Harwich on satamakaupunki Essexin shire-kreivikunnan koillisosassa Englannissa Britanniassa. Asukkaita kaupungissa on noin 15 500 (lukuun sisältyy läheisen pienen merenrantakaupunki Dovercourtin asukkaat). Harwich sijaitsee Stour- ja Orwell-jokien suulla Pohjanmeren rannalla, ja kaupungissa on satama, josta on säännöllistä liikennettä Alankomaiden Hoek van Hollandiin ja Tanskan Esbjergiin. Harwich sai kaupunkioikeudet vuonna 1238.
Kaupunki on Harwich & Parkeston F.C. -jalkapalloseuran kotipaikka.
Talo 2000
Talo 2000 on rakennusalalla Suomessa käytettävä "nimikkeistö", standardisoitu rakennushankkeen tiedon erittelytapa. Nimikkeistö toimi tiedonvaihdon perustana hankkeen eri osapuolten välillä ja koko hankkeen olemassaolon ajan.
Nimikkeistön on määritellyt Talo 2000 -toimikunta, jossa on kattava edustus rakennusalan eri osapuolilta. Nykyiseen päätoimikuntaan kuuluu edustus suurimmista rakennusyhtiöistä, alan etujärjestöistä ja muun muassa Suomen arkkitehtiliitosta, Senaatti-kiinteistöistä, Helsingin kaupungin rakennusvirastosta ja VTT:ltä. Koordinaattorina toimii Rakennustietosäätiö RTS. Lisäksi toimikunnassa on asiantuntijajäseniä muun muassa Teknillisestä korkeakoulusta. Kansallisen nimikkeistön laatimisen ohella toimikunnan tehtävänä on osallistua kansainväliseen nimikkeistötyöhön.
"Talo 2000" pohjautuu aikaisempaan nimikkeistöjen kehitystyöhön. Talo-toimikunta on kehittänyt nimikkeistöjä jo 40 vuotta. Työ alkoi 1960-luvun lopullaTalo 70-nimikkeistöllä, joka sisälsi kustannuslaskentaohjeen, pientalonimikkeistön, laskutyö- ja tavoitehintaurakoiden osittelun sekä rakennustapaselostus- ja rakennusselitysohjeen. Talo 80 -nimikkeistö laajeni erityisesti määrälaskennan yksityiskohtaisempaan määrittelyyn. 1990-luvulla laadittu, joissakin projekteissa yhä käytössä oleva Talo 90 laajensi nimikkeistöä ja standardisoi tiedonsiirtoa hankkeen eri vaiheissa.
Samaan aikaan Suomessa laadittiin myös muita rakennusalan nimikkeistöjä. Talo-toimikunnan lisäksi "Rauta-, rakennus- ja sisustustarvikekaupan yhdistyksellä Rasi ry:llä" oli oma nimikkeistönsä, Rasi-koodipankki, ja myös Haahtela-yhtiöt kehittivät kustannuslaskentaa ja nimikkeistöjä. Talo 2000 hanketta käynnistettäessä tavoitteeksi asetettiin näiden kolmen nimikkeistön yhteensovittaminen. Nimikkeistö onkin rakenteeltaan ja tavoitteeltaan kokonaan uudistettu Talo 90-nimikkeistöön verrattuna. Talo 2000 on valmis rakennuksen tuotemallipohjaiseen kustannuslaskentaan, joka perustuu 3D-malleihin ja tuoterakenteiden sekä vaadittavien panosten erittelyyn.
Siitä tuntee joulun
”Siitä tuntee joulun” on Kari Tuomisaaren säveltämä ja sanoittama ikivihreä joululaulu. Sen levytti ensimmäisen kerran Brita Koivunen vuonna 1964. Kappaleen on tulkinnut myös muun muassa Pedro Hietanen.
Kari Tuomisaari sai aiheen joululauluunsa vuonna 1963 lukemastaan joulukiireistä kertovasta runosta ”Tis the Season to Be Frantic”. Tästä joulun kiireisimpien valmistelupäivien kuvauksesta onkin jo tullut kuolematon jouluiskelmä.
Kensington and Chelsea
Kensington and Chelsea on yksi Lontoon 32:sta hallintoalueesta. 
Vuoden 2001 väestönlaskennassa se todettiin Ison-Britannian tiheimmin asutetuksi alueeksi – kahdentoista neliökilometrin alalla asui melkein 159 000 henkeä.
Alue on Westminsterin länsinaapurina, ja siellä sijaitsee useita kaupungin tärkeitä kohteita kuten yliopistoja, museoita ja suuria tavarataloja sekä suurlähetystöjä. Kensington and Chelsea on yksi Lontoon kalleimmista asuinalueista. Vuonna 2004 siellä asui suurempi osuus ylimmän tuloluokan (vuositulot yli 60 000 puntaa) ihmisiä kuin millään muulla alueella.
Hallintoalue muodostettiin vuonna 1965 yhdistämällä Kensington ja Chelsea.
Kensington
Kensington on alue Lontoossa Kensington and Chelsean hallintoalueella. Se on tiheään asuttua varakasta asuinaluetta, jossa on myös paljon julkisia rakennuksia. Vuoden 2001 väestönlaskennassa Kensingtonissa oli 158 919 asukasta.
Kensigtonin sydän ja tärkein ostoskatu on Kensington High Street, jossa on monia kalliita myymälöitä. Toinen keskeinen liikekeskittymä on metroaseman ympärillä South Kensingtonissa.
Kensingtonin tärkeitä nähtävyyksiä ovat kolme suurta museota Natural History Museum, Science Museum ja Victoria and Albert Museum, konserttisali ja kulttuurikeskus Royal Albert Hall sekä Kensingtonin palatsi, jossa Walesin prinsessa Diana asui viimeiset elinvuotensa.
Laurent Nkunda
Laurent Nkunda alias Laurent Nkundabatware (s. 2. helmikuuta 1967) on entinen Kongon demokraattinen tasavallan asevoimien kenraali, joka johti Itä-Kongossa Pohjois-Kivussa toimivaa kapinallisryhmäänsä, joka tukee Kongon tutseja ja naapurimaan Ruandan tutsihallitusta.
Nkunda on entinen psykologian opiskelija, joka matkusti Ruandan kansanmurhan aikaan Ruandaan tukemaan tutsien Ruandan isänmaallista rintamaa (RPF) hutujen hallitsemaa kansanmurhaa tekevää armeijaa vastaan. RPF:n voitettua sisällissodan Nkunda palasi Kongoon.
Hän taisteli ensimmäisessä Kongon sisällissodassa Laurent-Désiré Kabilan ja Joseph Kabilan rinnalla Mobutu Sese Sekoa vastaan, joka syöstiin vallasta.
Toisen Kongon sisällissodan alkaessa Nkunda liittyi 1998 kapinallisryhmään Rassemblement Congolais pour la Démocratie (RCD-Goma) taistellen lähinnä tutsien rinnalla. Häntä syytettiin toukokuussa 2002 160 kapinallisen teloituksesta Kisanganissa. Vuonna 2003 sodan lähestyessä loppuaan Nkunda liittyi Kongon demokraattisen tasavallan siirtymäkauden hallituksen armeijaan everstinä ja hänet ylennettiin 2004 kenraaliksi. Hän sanoutui pian irti hallituksen alaisuudesta ja vetäytyi joukkoineen Masisin metsiin Pohjois-Kivuun.
Nkunda on ilmoittanut suojelevansa Kongon tutsivähemmistöä maahan paenneilta kansanmurhaajajoukkioilta. Samalla paikallisia on pakotettu kaivamaan kultaa, timantteja, kasseriittia (tinadioksidi) ja muita mineraaleja, jotka viedään maailmalle Ruandan pääkaupungin Kigalin kautta.
Nkundan ryhmittymä aiheutti levottomuuksia Pohjois-Kivussa lokakuusta 2008 lähtien, mikä ajoi 200 000 paikallista pakolaisiksi. Nkundan joukot etenivät lähellä Gomaa ja hänen raportoitiin saavan apua Ruandaa johtavan Paul Kagamen hallitukselta. Nkunda uhkasi myös kaataa maan hallituksen.
Nkunda on harras helluntailainen ja kirkon pastori. Hän sanoo myös suuren osa joukkojaan kääntyneen.
Nkundan sissijoukon Kansan puolustuksen kansallisen kongressin toiset johtajat ilmoittivat tammikuussa 2009 Nkundan syrjäyttämisestä ja liittyivät Kongon armeijan rinnalle riisumaan aseista toista sissiryhmää, FDLR:ta.
Nkunda pidätettiin 22. tammikuuta 2009 Ruandan puolella rajaa.
Kallioniemi
Kallioniemi on kirjailija Kalle Päätalon lapsuudenkoti Taivalkosken Jokijärvellä. Hän asui siellä vuosina 1922–1939.
Päätalo syntyi vuonna 1919 Jokijärven Mäkelässä meijerikamariin, jonka hänen isänsä Herman Päätalo purki ja uitti hirret Kallioniemeen kesällä 1922. Yhdeksän vuotta myöhemmin 1931 pirtin yhteyteen rakennettiin laajennusosa, uusi pirtti.
Herman Päätalo asui Kallioniemessä kuolemaansa saakka, Kalle Päätalon äiti Riitu vuoteen 1970 saakka. Sen jälkeen Kallioniemi oli Kallen ja hänen sisarustensa kesäpaikkana, kunnes vuonna 1986 Taivalkosken kunta osti rakennuksen tontteineen.
Kallioniemi-Säätiö hankki paikan itselleen 1990, minkä jälkeen se on toiminut kotimuseona sekä muun muassa Päätalo-päivien tapahtumapaikkana. Kallioniemi on ollut myös Päätalo-elokuvien kuvauspaikkana.
Kalle Päätalo on kuvannut Kallioniemen rakennusvaiheita sekä elämää talossa hyvin tarkasti Iijoki-sarjassaan.
Luis Aparicio
Luis Ernesto Aparicio Montiel (s. 29. huhtikuuta 1934) on venezuelalainen baseballpelaaja, joka pelasi shorttina Major League Baseball -tasolla vuosina 1956–1973. Hänen joukkueinaan olivat:Aparicio äänestettiin Baseball Hall of Fameen vuonna 1984.
Oscar-gaala 2008
Oscar-gaala 2008 oli 80. kerran järjestetty palkintogaala, jossa Yhdysvaltain elokuva-akatemia jakoi vuotuiset Oscar-palkinnot vuoden 2007 parhaille elokuville. Gaala järjestettiin Kodak-teatterissa Hollywoodissa, Kaliforniassa 24. helmikuuta 2008. Tämä oli seitsemäs kerta, kun gaala järjestettiin Kodak-teatterissa ja 33. kerta, kun ohjelman televisioi ABC. Gilbert Cates tuotti ohjelman ennätyksellisesti 14. kerran. Juontajana toimi aiemmin vuoden 2006 Oscar-gaalan juontanut Jon Stewart.
Ehdokkaat julkistettiin 22. tammikuuta 2008 kello 15.30 Suomen aikaa. Eniten ehdokkuuksia saivat Paul Thomas Andersonin ohjaama "There Will Be Blood" ja Coenin veljesten "Menetetty maa", jotka kumpikin saivat kahdeksan ehdokkuutta. Parhaiten menestyi "Menetetty maa", joka sai neljä keskeistä Oscaria, muun muassa parhaana elokuvana ja parhaasta ohjauksesta. Muita useammalla Oscarilla palkittuja elokuvia olivat "Medusan sinetti", "Pariisin varpunen – Edith Piaf" ja "There Will Be Blood".
Kaikki näyttelijäpalkinnot menivät Eurooppaan, kun miesten puolella ennakkosuosikit Daniel Day-Lewis ("There Will Be Blood") ja Javier Bardem ("Menetetty maa") sekä naisissa yllättäjät Marion Cotillard ("Pariisin varpunen – Edith Piaf") ja Tilda Swinton ("Michael Clayton") voittivat omat kategoriansa.
Gaala järjestettiin vain muutamassa viikossa, sillä käsikirjoittajien lakko päättyi vasta 11 päivää ennen tilaisuutta. Tästä syystä vuoden 2008 gaalasta puuttuivat esimerkiksi suurelliset laulu- ja tanssinumerot sekä juontajan esittämät elokuvaparodiat. Niiden sijaan juhlagaalassa näytettiin 80. tilaisuuden kunniaksi useita montaaseja menneiden vuosien kohokohdista ja voittajista.
Pietari I (Portugali)
Pietari I (1320–1367, portugaliksi "Pedro") oli Portugalin ja Algarven kahdeksas kuningas. Hän hallitsi vuosina 1357–1367. Hänen lisänimensä oli "Oikeudenmukainen", mutta elämäkertureiden mukaan hän nautti oikeuden jakamisesta silloin kun hän sai tehdä sen itse.
Pietari I oli Alfonso IV:n kolmas, mutta ainoa eloonjäänyt poika.
Pietari I oli nuorena naimisissa Kastilian Blancan kanssa, mutta avioliitto julistettiin mitättömäksi eikä siitä syntynyt yhtään lasta. Poliittisista syitä hän meni isänsä toivomuksesta naimisiin Kastilian kruununprinsessa Constanzen kanssa, mutta rakastuikin tämän hovinaiseen Inês de Castroon. Hän sai Constanzen kanssa tyttären ja kaksi poikaa, joista nuorempi jäi eloon, ja hänestä tuli Portugalin seuraava kuningas Ferdinand I. Inês de Castron kanssa hän sai tyttären ja kaksi poikaa. Teresa Lourençon kanssa hän sai myös João-nimisen pojan, joka hallitsi Portugalia Ferdinandin jälkeen nimellä Juhana I. Isä Alfonso murhautti Inêsin 1355. Pietari väitti menneensä Inêsin kanssa salaa naimisiin Constanzen kuoltua, jolloin Inêsin kanssa saadut lapset olisivat olleet aviolapsia ja virallisia kruununperijöitä. Tarinaa ei uskottu ja lapset kasvoivat Kastiliassa.
Musiikkituottajat Group
MTG Musiikkituottajat Group Oy eli MTG oli suomalainen levy-yhtiö, jonka toimitusjohtajana toimi Aku Toivonen, tuotantopäällikkönä Vekke Mäki ja julkaisupäällikkönä sekä AD:nä Jussi Eriksson. Yhtiö julkaisi musiikkia laidasta laitaan painotuksen ollessa kuitenkin iskelmämusiikissa.
Flo Hyman
Flora Jean Hyman (31. heinäkuuta 1954 – 24. tammikuuta 1986) oli yhdysvaltalainen lentopalloilija. Hän syntyi perheensä kahdeksasta lapsesta toisena ja kasvoi peräti 196 senttimetrin mittaiseksi.
Valmistuttuaan Morningside High Schoolista Flo Hyman opiskeli Houstonin yliopistossa. Ura kilpaurheilussa vei kuitenkin voiton, eikä hän koskaan saattanut yliopisto-opintojaan päätökseen.
Hyman voitti joukkueensa kanssa naisten lentopallon hopeaa vuoden 1984 kesäolympialaisissa Los Angelesissa. Hänellä oli vuonna 1985 rooli elokuvassa "Order of the Black Eagle".
Hyman kuoli Japanissa, johon hän oli muuttanut olympialaisten jälkeen. Hänen oli ollut tarkoitus palata Yhdysvaltoihin kesällä 1986, mutta kuolema tuli yllättäen 24. tammikuuta. Alun perin syyksi uutisoitiin sydänkohtaus, mutta ruumiinavauksessa hänellä havaittiin Marfanin oireyhtymä, joka oli aiheuttanut aortan repeämän.
Hyman kelpuutettiin vuonna 1988 postuumisti Volleyball Hall of Fameen.
Carlos Baena
Carlos Baena (s. Kanariansaaret) on espanjalainen animaattori, joka sai Annie ehdokkuuden vuonna 2007 elokuvasta Autot.
Baena syntyi Kanariansaarilla, mutta vietti lapsuutensa Madridissa. Vuonna 1994 hän muutti Yhdysvaltoihin opiskelemaan taidetta ja valmistui vuonna 1998. Baena päätti jäädä Yhdysvaltoihin ja työskenteli muun muassa Will Vinton studiolla, Wildbrainillä ja Ligh & Magicissa, kunnes kesällä 2002 hän sai töitä Pixarilta.
Abu Nidal
Abu Nidal (; toukokuussa 1937–16. elokuuta, 2002), alkuperäiseltä nimeltään Sabri Khalil al-Banna, () oli palestiinalainen poliittinen johtaja, palkkasoturi ja Fatahin vallankumousneuvoston () perustaja. Fatahin vallankumousneuvosto tunnettiin myös Abu Nidal -järjestönä (ANO). Valtansa huipulla 1970- ja 1980-luvuilla Abu Nidalia eli "taistelun isää" pidettiin laajalti maailman vaarallisimpana terroristijohtajana.
ANO perustettiin vuonna 1974 sen jälkeen kun Abu Nidal ja Jasser Arafatin Palestiinan vapautusjärjestöön kuuluva Fatah-siipi olivat riitaantuneet. PLO erotti Abu Nidalin jäsenistöstään ja tuomitsi tämän poissaolevana kuolemaan. Abu Nidalin alettua toimia freelancerina uskotaan, että hän oli määrännyt 20 eri maassa iskuja, joissa kuoli tai haavoittui yli 900 ihmistä. Järjestön tunnetuimpiin iskuihin kuuluivat vuonna 1985 El Al -lipunmyyntitiskillä tapahtuneet iskut Rooman ja Wienin lentoasemilla, kun neljä aseistautunutta palestiinalaista terroristia alkoi tulittaa matkustajia lähes samanaikaisesti molemmissa maissa. Iskuissa kuoli 18 ihmistä ja 138 haavoittui. Abu Nidalin elämäkerran kirjoittaja Patrick Seale kirjoitti, että iskujen "mielivaltaisesta raakuudesta oli helppoa tunnistaa ne tyypillisiksi Abu Nidal -iskuiksi".
Abu Nidal kuoli saamiinsa 1–4 ampumahaavaan Bagdadissa elokuussa 2002. Palestiinalaiset lähteet uskoivat tappokäskyn tulleen Saddam Husseinilta kun hänelle esitettiin todisteet Nidalin osuudestaan Irakin hallinnon syrjäyttämissuunnitelmiin.Irakin sisäinen turvallisuuspalvelu oli luultavasti Nidalin murhan takana. Abu Nidal oli yksi maailman etsityimmistä miehistä. Hänen uskotaan olleen mukana järjestämässä satoja ihmisiä tappaneita iskuja pariinkymmeneen eri maahan., vaikka Irakin hallitus väitti Nidalin kuolleen oman käden kautta. "The Guardian" kirjoitti Nidalista tämän kuoleman paljastettuaan: "Hän oli patriootti, josta tuli psykopaatti. Hän palveli vain itseään, vain omia kieroutuneita tarpeitaan, jotka ajoivat hänet kammottaviin rikoksiin. Hän oli palkkasoturien palkkasoturi."
Off the Wall
Off the Wall on Michael Jacksonin albumi vuodelta 1979. Sitä pidetään usein hänen itsenäisen uransa alkuna. Ennen sitä Jackson oli levyttänyt neljä soololevyä Motownille, mutta ne tehtiin tiukassa levy-yhtiön kontrollissa, eikä Jacksonilla ollut juurikaan vaikutusta niiden sisältöön. "Off The Wall" oli hänen ensimmäinen albuminsa Epic-levy-yhtiön suojissa, ja siitä tuli kansainvälinen menestys. "Off the Wallilla" Jackson aloitti yhteistyönsä Quincy Jonesin kanssa, joka toimi hänen tuottajanaan "Bad"-levyyn saakka. Albumi sai positiivista palautetta kriitikoilta ja sitä on myyty kansainvälisesti yli 20 miljoonaa kappaletta.
Pyhä Stefanos
Pyhä Stefanos (koinee: "Στέφανος Stephanos") eli Pyhä Tapani, tunnettu myös nimellä Protomarttyyri (koinee: "Πρωτομάρτυρας Protomartyras") oli Apostolien teoissa mainittu kristillisen alkuseurakunnan jäsen, jonka kuolemaa Jerusalemissa noin vuonna 36 pidetään kristinuskon ensimmäisenä marttyyrikuolemana. Nimi Stefanos tarkoittaa laakeriseppelettä tai kruunua kreikan kielessä. Vanhassa kirkkoraamatussa vuodelta 1938 Stefanos tunnetaan Stefanuksena.
Apostolien tekojen mukaan Stefanos oli kristinuskon alkuaikana Jerusalemissa yksi seitsemästä miehestä, luultavasti kreikanjuutalaisesta, jotka oli valittu avustamaan kristittyjen yhteisöjen leskiä (asema tuli myöhemmin tunnetuksi nimellä diakoni). Stefanos oli myös tunnettu evankeliointikyvystään ja hän julisti Jeesuksen opetuksia Jerusalemin asukkaille, myös kreikkalaisten synagogien jäsenille. Tällöin Stefanosta syytettiin jumalanpilkasta ja puhumisesta temppeliä ja lakia vastaan. Tähän hän vastasi pitämällä pitkän puheen, jossa hän kertasi Vanhan testamentin historian pääkohdan kiinnittäen erityisesti huomiota siihen, että profeetat olivat aikoinaan joutuneet suoranaisen vainon kohteeksi ja että samoin oli nyt tapahtunut Jeesukselle. Stefanos oli esiintynyt myös rohkeana Mooseksen kulttimenojen vastustajana. Tämän jälkeen raivostunut väkijoukko kivitti hänet kuoliaaksi. Tällöin kivityksen hyväksyi myös Saul Tarsolainen, joka myöhemmin tuli tunnetuksi apostoli Paavalina. Kivityksen ajan Stefanos rukoili kivittäjiensä puolesta.
Stefanos kuvataan usein taiteessa kolmen kiven ja marttyyrin palmukasvin kanssa. Itäisessä ortodoksisuudessa hänet kuvataan nuorena parrattomana miehenä, jolla on tonsuuri, diakonin asu ja usein kantaen pienikokoista kirkkorakennusta ja suitsukeastiaa.
Stefanoksen muistoa alettiin kristittyjen keskuudessa viettää 300-luvulla. Stefanosta kunnioitetaan pyhimyksenä tai pyhänä miehenä useimmissa kristillisissä kirkkokunnissa. Hänen muistopäiväänsä vietetään läntisissä kirkkokunnissa 26. joulukuuta, tapaninpäivänä, ortodoksisessa kirkossa 27. joulukuuta. Myös 3. elokuuta on hänen perinteinen muistopäivänsä, jolloin juhlitaan hänen ruumiinsa löytymistä Länsi-Rooman keisari Honoriuksen aikana.
Biopolymeeri
Biopolymeerit ovat eloperäisiä eli orgaanisia polymeereja. 
Tärkkelys, selluloosa, proteiinit, peptidit, DNA ja RNA ovat kaikki esimerkkejä biopolymeereista, jotka koostuvat monomeereista eli sokerista, aminohapoista ja nukleotideista.
Toisin kuin tavalliset polymeerit biopolymeerit koostuvat monenlaisista monomeereistä ja muodostavat erilaisia, usein hyvin mutkikkaita rakenteita. Monomeerien (esimerkiksi proteiinissa aminohappojen) järjestys määrää biopolymeerin "primaarirakenteen". Biopolymeerin muoto (α-kierteet ja β-laskokset) määrää biopolymeerin "sekundäärirakenteen". "Tertiäärirakenteella" viitataan koko molekyylin avaruudelliseen rakenteeseen. Jokaisella rakenteenosalla on oma merkityksensä biopolymeerin toimintaan.
Suurin ero biololymeerien ja keinotekoisten polymeerien välillä on biopolymeerien useimmiten paljon yksinkertaisempi rakenne.
Joitakin biopolymeereja, kuten maissin sisältämä proteiini ja polyhydroksibutyraatti ("PHB") voidaan käyttää monen keinotekoisen polymeerin tilalla. Biopolymeerit ovat tavallisia polymeereja luontoystävällisempiä, sillä ne hajoavat luonnossa huomattavasti nopeammin (90% 6 kuukaudessa) kuin tavalliset öljyperäiset polymeerit ja hajotessa ne vapauttavat yhtä paljon hiilidioksidia kuin mitä kasvit - joista biopolymeerit tuotetaan - sitovat.
Biopolymeereja voidaan valmistaa muun muassa sokerijuurikkaasta, perunasta ja vehnästä. Biopolymeerien valmistukseen voidaan käyttää myös monimuotoiseen metanotrofien ryhmään kuuluvia gramnegatiivisia bakteereja, jotka hapettavat metaania ja tuottavat poly-β-hydroksibutyraattia metaanista, kun niiden kasvualustasta puuttuu jokin ravinne.
Mikael Stierncreutz
Jan Mikael Stierncreutz ['šä:rnkröits] (21. helmikuuta 1936 Helsinki – 22. elokuuta 1976) oli suomalainen kuvataiteilija. Hän oli mukana 1965 Helsingin Kulttuuritalolla järjestetyssä protestinäyttelyssä ""Reputettujen salonki"", jossa kuusi Ateneumim Suomen Taideakatemian 3-vuotisnäyttelystä karsittua taiteilijaa esitteli uusia töitään. Stierncreutz sekä Leo Lindsten, Niilo Hyttinen, Igor Eriksson, Kari Jylhä ja Alpo Karjalainen kuuluivat kaikki nuoreen, amerikkalaisesta popista vaikutteita ottaneeseen taiteilijapolveen. Heidän teoksissaan esiintyivät niin sarjakuvasuurennokset, television välittämät kansainväliset uutisaiheet, arkipäivän kuvasto lehtileikkeineen kuin uutta naiskuvaa heijastaneet elementit.
Stierncreutzin vanhemmat olivat mainosgraafikko Helge Mether-Borgström ja Ulla o.s. Stierncreutz.
Hänen puolisonsa oli May-Britt o.s. Seitava, ja heidän lapsensa Zachris Alexander Stierncreutz eli Egotrippi-yhtyeestä tuttu Knipi.
Vapaa taidekoulu 1960–1961, Suomen Taideakatemian koulu 1961–1965. Det Kongelige Akademiet for de Skønne Kunster, Kööpenhamina 1964.
Daniel Giraud Elliot
Daniel Giraud Elliot (7. maaliskuuta 1835 New York, Yhdysvallat – 22. joulukuuta 1915 New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen eläintieteilijä.
Elliotin vanhemmat olivat George T. ja Rebecca Giraud Elliot. Hänen isänsä suku oli Englannista ja äitinsä Ranskasta. 1858 Elliot avioitui Ann Eliza Hendersonin kanssa ja heille syntyi kaksi lasta.
Elliot matkusteli Euroopassa ja Lähi-idässä 1856–1857 ja opiskeli eläintiedettä. Hän keräsi yhden aikansa hienoimmista eläinkokoelmista, joka hankittiin 1869 Museum of Natural Historyn kokoelmiin.
Elliot oli yksi Amerikan luonnonhistoriallisen museon (American Museum of Natural History) ja Amerikan lintutieteellisen yhdistyksen (American Ornithologists' Union, AOU) perustajista. Hän toimi AOU:n puheenjohtajana 1890–1891. Hän oli Field Museumin Chicagon eläintieteen intendentti 1894–1906.
Elliot käytti varallisuuttaan julkaisemalla sarjan loistavilla värikuvilla varustettuja kirjoja linnuista ja muista eläimistä. Elliot laati itse tekstin ja pääosan maalauksista ja palkkasi taiteilijoita, sellaisia kuin Joseph Wolf ja Joseph Smit, jotka olivat työskennelleet jo John Gouldille, tekemään lisää maalauksia. Näitä kirjoja olivat "A Monograph of the Phasianidae (Family of the Pheasants)" (1870-72), "A Monograph of the Paradiseidae or Birds of Paradise" (1873), "A Monograph of the Felidae or Family of Cats" (1878) ja "Review of the Primates" (1913). Näiden kirjojen lisäksi hänen muiden tieteellisten julkaisujensa määrä oli suuri.
1896 hän organisoi ja johti retkikunnan Somaliaan keräämään näytteitä New Yorkin museolle. Huhtikuussa 1907 Elliot saapui Eurooppaan etsimään materiaalia tutkimukselleen kädellisistä. Hän kiersi museoita ja matkusti sitten Egyptiin ja Ceylonille sekä muualle Aasiaan. Hän palasi laivalla Japanista Yhdysvaltoihin 1909.
Ensimmäisenä amerikkalaisena hänet valittiin British Ornithologists' Unionin jäseneksi. Tämän lisäksi hän oli lukuisien tieteellisten seurojen jäsen. Columbian yliopisto vihki hänet kunniatohtoriksi 1906.
Yhdysvaltain kansallinen tiedeakatemia (The National Academy of Sciences) jakaa Daniel Giraud Elliot -mitalia eläintieteessä ja paleontologiassa kunnostautuneille ja julkaisseille tutkijoille. Palkinnon on lahjoittanut säätiö "Daniel Giraud Elliot Fund", lahjana neiti Margaret Henderson Elliotilta.
Elliot kuvaili ja nimesi suuren määrän lintuja, muun muassa amurinpyyn suvun "Falcipennis". Hänen kunniakseen on nimetty peruukkifasaani ("Syrmaticus ellioti"), pikkukolibri ("Atthis ellioti"), kafiaunparatiisikalastaja ("Tanysiptera ellioti"), pikiotsatikkanen ("Dendropicos elliotii"), viherpitta ("Pitta elliotii") ja keltasiipitimali ("Garrulax elliotii").