hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
James Coburn
James Coburn (31. elokuuta 1928 Laurel, Nebraska – 18. marraskuuta 2002 Beverly Hills, Kalifornia) oli Oscar-palkittu yhdysvaltalainen näyttelijä.
Coburn tunnettiin etenkin karskeista rooleistaan, joita hän näytteli muun muassa lännenelokuvissa "7 rohkeata miestä", "Maahan, senkin hölmö!" sekä "Pat Garrett ja Billy the Kid", toiseen maailmansotaan sijoittuvassa sotavangeista kertovassa elokuvassa "Suuri pakoretki", vakoiluelokuvassa "Derek Flint erikoistehtävissä", lama-ajan katutappeluelokuvassa "Haastaja" ja Sam Peckinpahin elokuvissa "Rautaristi" ja "Majuri Dundee".
Pahan nivelreuman takia hän esiintyi vain muutamassa elokuvassa 1980-luvulla. Hän väitti parantuneensa rikkitablettien avulla. Coburn palasi täten elokuviin 1990-luvulla.
Coburn esiintyi 1990-luvulla muun muassa elokuvissa "Nuoret sankarit 2", "Nunnia ja Konnia 2", "The Player", "Eraser – suojelija", "Pähkähullu professori", "Maverick", "Payback" ja "Lumihauvat". Hän voitti parhaan miessivuosan Oscar-palkinnon elokuvasta "Verijäljet", jossa hän näytteli Nick Nolten isää. Coburn antoi äänensä myös Disneyn ja Pixarin animaatioelokuva Monsterit Oy:n herra Rumilukselle.
Coburnin poika David Coburn on myös näyttelijä ja on esiintynyt muun muassa Renny Harlinin läpimurtoelokuvassa Jäätävä polte vuonna 1985.
Coburnin viimeisin rooli oli pääosa elokuvassa "Amerikka aseiden armoilla" vuonna 2002. Samana vuonna hän kuoli yllättäen sydänkohtaukseen 74-vuotiaana.
Christiaan Barnard
Christiaan Neethling Barnard (8. marraskuuta 1922 – 2. syyskuuta 2001) oli eteläafrikkalainen kardiologinen kirurgi. Hän tuli tunnetuksi tehtyään maailman ensimmäisen sydämensiirtoleikkauksen.
Barnard syntyi ja kasvoi Beaufort Westissä Etelä-Afrikassa, ja hänen äidinkielensä oli afrikaans. Hän opiskeli lääketiedettä Kapkaupungin yliopistossa, teki harjoittelunsa Groote Schuurin sairaalassa ja lähti yleislääkäriksi Ceresiin, maalaiskaupunkiin Western Capen provinssissa. Vuonna 1948 hän avioitui sairaanhoitaja Aletta Louwin kanssa. 1951 Barnard palasi Kapkaupunkiin työskentelemään kahteen sairaalaan ja suorittamaan loppuun maisterintutkintonsa, jonka hänelle luovutti 1953 Kapkaupungin yliopisto. Vuodesta 1956 lähtien hän opiskeli kirurgiaa Minnesotan yliopistossa. Siellä hän joutui kosketuksiin kardiologisen kirurgian kanssa, ja myöhemmin hän erikoistui siihen.
Barnard valittiin kardiologiseksi kirurgiksi Groote Schuurin sairaalan ensimmäiselle sydänosastolle vuonna 1958. 1959 Barnard suoritti Etelä-Afrikan ensimmäisen munuaisensiirtoleikkauksen. Hän myös luennoi Kapkaupungin yliopistossa, ja vuonna 1961 hän sai ylennyksen yliopiston kardiologisen kirurgian esimieheksi.
Maailman ensimmäinen sydämensiirtoleikkaus suoritettiin 3. joulukuuta 1967 Etelä-Afrikassa. Toimenpide kesti yhdeksän tuntia, ja työryhmässä oli 30 henkeä. Potilas, Louis Washkansky, oli 55-vuotias ja kärsi diabeteksesta sekä sydänsairaudesta. Hänelle siirretty sydän oli peräisin nuorelta naiselta, Denise Darvallilta, joka oli kuollut auto-onnettomuudessa. Washkansky selviytyi leikkauksesta ja eli 18 päivää, kunnes menehtyi keuhkokuumeeseen, jonka aiheuttivat hänen nauttimansa lääkkeet.
Barnard oli melko valokuvauksellinen ja nautti median huomiosta, joka seurasi hänet tunnetuksi tehneestä operaatiosta. Barnard jatkoi elinsiirtoleikkauksien tekemistä: hänen 2. tammikuuta 1968 tekemänsä elinsiirtoleikkauksen potilas, Philip Blaiberg, eli leikkauksen jälkeen 19 kuukautta. Barnardin viimeinen potilas eli 24 vuotta leikkauksesta selviydyttyään. 1969 Barnard erosi vaimostaan ja avioitui vuonna 1970 Barbara Zoellnerin kanssa.
Barnard myös raivasi tietä uusille ja riskejä sisältäville tekniikoille, muun muassa kaksoiselinsiirroille (1974), keinotekoisille läpille ja eläinten sydänten käyttämiselle hoitotarkoituksiin.
Barnard erosi Zoellnerista vuonna 1982, ja vetäytyi eläkkeelle 1983.
Hän oli kiinnostunut ikääntymisen hidastamista koskevasta tutkimuksesta, ja hänen maineensa kärsi, kun hän vuonna 1986 toi markkinoille Glycelin, tuotteen, jonka Yhdysvaltain elintarvike- ja lääkintäviranomainen Food and Drug Administration FDA veti nopeasti pois markkinoilta.
Hän avioitui kolmannen kerran 1988 Karin Setzkornin kanssa ja erosi tästä vuonna 2000. Christiaan Barnard menehtyi akuuttiin astmakohtaukseen lomaillessaan Páfoksessa Kyproksella. Häneltä jäi viisi lasta.Lisäksi Chris Logan on kirjoittanut Barnardista elämäkertakirjan "Celebrity Surgeon: Christiaan Barnard - A Life" (2004)
Paul O’Dette
Paul O’Dette (s. 1954) on yhdysvaltalainen luutisti ja kapellimestari. Hän on toiminut vuodesta 1976 lähtien vanhan musiikin johtajana Eastman School of Musicissa, Rochesterissa.
O’Dette on tehnyt yli sata levytystä. Hän on levyttänyt muun muassa kaikki John Dowlandin luuttukappaleet Harmonia Mundi -levy-yhtiölle. O’Dette on johtanut useita barokkioopperoita.
Fazerin Sininen
Fazerin Sininen on Fazerin valmistama suklaalevy, -patukka ja irtomakeinen. Fazerin Sininen oli vuonna 2016, kuten monina aiempinakin vuosina, Suomen myydyin makeistuote, ja siitä on muodostunut suomalaisen suklaan symboli. Fazerin Sininen valittiin vuonna 2017 jo yhdeksännen kerran peräkkäin Suomen arvostetuimmaksi tuotemerkiksi "Markkinointi & Mainonta" -lehden ja Taloustutkimuksen vuosittaisessa Brändien arvostus -kyselyssä. Kolmanneksi arvostetuimmaksi äänestettiin yrityksen kattobrändi Fazer.
Karl Fazerin pojalla Svenillä oli 1920-luvulla englantilainen liiketuttava Shaller, jonka vävyllä oli vakava silmäsairaus. Sven Fazer auttoi suhteillaan miehen silmäsairauksiin erikoistuneen lääkärin hoitoon. Vävyn parannuttua Shaller lahjoitti Fazerille kiitokseksi hallussaan olleen sveitsiläisen suklaareseptin.
Suomessa tuote tuli markkinoille vuonna 1922. Suklaan valmistuksessa käytetään monista muista nykypäivän suklaatuotteista poiketen tuoretta maitoa. Kaakaopavuista kaksi kolmasosaa tulee Ecuadorista ja loput Länsi-Afrikasta. Fazerin Sinisen tuoteperheen suosituimmat tuotteet ovat maitosuklaalevy, maitosuklaarasia ja hasselpähkinälevy.
Maitosuklaan raaka-aineet ovat maito, sokeri, kaakaovoi, kaakaomassa, emulgointiaine (soijalesitiini), ruokasuola, aromit (vanilja) ja (vanilliini). Vähintään 30 % ainesosista on kaakaota.
Alusta asti suklaan sinisestä pakkauksesta on löytynyt Karl Fazerin kultainen nimikirjoitus. Sininen väri oli Karl Fazerille tärkeä, sillä se symboloi Suomen luontoa ja itsenäisyyttä. Suklaalevyjen käärepaperissa käytetty sininen väri on rekisteröity ainoastaan Fazerin käyttöön, ja se on merkitty Patentti- ja rekisterihallituksen ylläpitämään tavaramerkkirekisteriin 30. huhtikuuta 2001 ensimmäisenä Suomessa hyväksyttynä väritavaramerkkinä.
Vuoden 2013 alussa Fazerin Sininen -tuoteperhe sai ympärilleen uudistetun kääreen.
Taisteluplaneetta Galactica
Taisteluplaneetta Galactica voi tarkoittaa seuraavia:
Béla Fleck
Béla Fleck (s. 10. heinäkuuta 1958 New York) on yhdysvaltalainen banjonsoittaja. Hän on ollut Grammy-ehdokkaana useammassa eri kategoriassa kuin kukaan muu. Fleck on mullistanut banjon aseman musiikissa ja osoittanut sen soveltuvan muuhunkin kuin bluegrass-musiikkiin. Normaalisti hänen musiikkinsa liikkuu bluegrassin ja jazzin rajamailla.
Klassista musiikkia sisältävällä "Perpetual Motion" -albumilla Fleck sanoi halunneensa ottaa musiikkia, jota ei ole kirjoitettu banjolle ja saada se kuulostamaan hyvältä.
Fleck aloitti banjon soittamisen vuonna 1973, jolloin hän sai isoisältään ensimmäisen banjonsa. 1970-luvun lopulla Fleck toimi Jack Tottlen ja Mark Schatzin kanssa yhtyeessä Tasty Licks. Ensimmäisen sooloalbuminsa "Crossing the Tracksin" Fleck julkaisi vuonna 1979. Vuonna 1981 Fleck liittyi yhtyeeseen New Grass Revival, jossa hän soitti yhdeksän vuotta. Fleck on toiminut vuodesta 1988 lähtien yhtyeen Béla Fleck and the Flecktones keulahahmona.
Verijäljet
Verijäljet () on vuonna 1997 julkaistu yhdysvaltalainen draamaelokuva, joka perustuu Russell Banksin romaaniin "Affliction". Elokuvan on ohjannut ja käsikirjoittanut Paul Schrader.
"Verijäljet" kertoo pikkukaupungin poliisista Wade Whitehousesta (Nick Nolte), jolla on väkivaltainen ja alkoholistinen isä (James Coburn) ja jonka tutkimukset vääristyvät hänen pakkomielteestään menneisyyteen.
James Coburn voitti roolistaan parhaan miessivuosan Oscar-palkinnon. Nick Nolte oli ehdolla parhaan miespääosan Oscarin ja parhaan draamaelokuvan miespääosan Golden Globen saajaksi.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Verijäljet" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta.
Taisteluplaneetta Galactica (1980)
Taisteluplaneetta Galactica (1980) ("Galactica 1980") on yhdysvaltalainen, vuonna 1980 tuotettu jatkokausi 1978–1979 tuotetulle scifi-sarjalle Taisteluplaneetta Galactica.
Tässä sarjassa cylon–robotteja pakenevat ihmiset ovat löytäneet Maan, joka on kuitenkin teknologisesti kehittymätön, eikä pysty tarjoamaan pakomatkalaisille suojaa cyloneilta. Galactican väki yrittää jouduttaa maan teknistä kehitystä paljastamatta kuitenkaan itseään maan asukkaille.
Sarjan tuotanto lopetettiin alhaisten katsojalukujen vuoksi kymmenen jakson jälkeen. Suurin osa alkuperäisen sarjan faneista pettyi katkerasti jatkosarjan huonoon laatuun.
Taisteluplaneetta Galactica (1978)
Taisteluplaneetta Galactica () on vuosina 1978–1979 tuotettu yhdysvaltalainen television tieteissarja, jonka loi Glen A. Larson. Sarja kertoo ihmiskunnan viimeisistä eloonjääneistä, jotka pakenevat cylon-nimisiä robotteja avaruuden halki. Sarjan pääosissa nähdään muun muassa Richard Hatch, Dirk Benedict ja Lorne Greene. Sarjan pilottijakso maksoi 7 miljoonaa dollaria, ja se oli aikanaan kallein siihen mennessä tehty; pilottijaksoa esitettiin myös elokuvateattereissa.
Sarjan tuotanto Yhdysvalloissa lopetettiin 21 jakson jälkeen huhtikuussa 1979 (pilottijakso lasketaan joissain yhteyksissä kolmeksi jaksoksi ja sarjan pituudeksi ilmoitetaan 24 jaksoa), mutta vuotta myöhemmin sitä seurasi spin-off-sarja "Galactica 1980". Sarja on saanut sittemmin huomiota vuonna 2003 alkaneen "Taisteluplaneetta Galactican" myötä, joka pohjautuu löyhästi alkuperäiseen 1970-luvun sarjaan.
Sarjaa esitettiin Suomessa Mainostelevisiossa 17. helmikuuta 1981 (jakso: "Kadonnut Planeetta I") - 28. lokakuuta 1982 (jakso: "Jumalan Käsi). Pilottijaksoa ei esitetty Suomen televisiossa ennen kuin 1980-luvun lopulla.
Limerick
Limerick (iiriksi "Luimneach") on Irlannin kolmanneksi suurin kaupunki. Se sijaitsee Limerickin kreivikunnassa, Munsterin provinssissa Länsi-Irlannissa. Limerickin asukasluku on noin 94,192 (2016).
Limerickin perustivat viikingit vuonna 812 Shannon-joen keskellä sijaitsevalle saarelle. Alueella oli mahdollisesti asutusta jo aiemmin. Normannit suunnittelivat kaupungin uudelleen 1100-luvulla, ja sinne rakennettiin suuri linna, King John's Castle. Kaupunkia piiritettiin 1600-luvulla kolmeen otteeseen, ensin Oliver Cromwellin Irlannin-sotaretken yhteydessä vuonna 1650 sekä kahdesti vilhelmiläissodan yhteydessä vuosina 1690 ja 1691.
Limerickin kreivikunta
Limerickin kreivikunta (, ) on Irlannin kreivikunta Munsterin historiallisessa provinssissa maan lounaisosassa. Sen pääkaupunki ja suurin kaupunki on Limerick. Kreivikunnassa on arviolta 195 175 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 2 683,04 neliökilometriä.
Limerickin kreivikunta rajoittuu pohjoisessa Claren kreivikuntaan, etelässä Corkin kreivikuntaan, lännessä Kerryn kreivikuntaan ja idässä Tipperaryn kreivikuntaan. Shannonjoki virtaa Limerickin kaupungin läpi Atlantin valtamereen.
Kastanjetit
Kastanjetit ovat idiofoneihin kuuluva lyömäsoitin, joka koostuu kahdesta kuperasta palasta puuta (tai muuta kovaa materiaalia), jotka on yhdistetty toisiinsa narulla. Soittajalla on yleensä käytössään kaksi kastanjettia.
Tyypillisesti klassisessa soittotavassa kastanjetteja pidetään soittajan kämmenissä peukaloon kiinnitettynä (yksi soitin kummassakin kädessä), ja sormilla soittimen vastakappaleet painetaan yhteen äänen synnyttämiseksi. Klassisessa soittotavassa vasemman käden soitinparilla luodaan taustarytmiä ja oikean käden korkeampiäänisellä kastanjetilla soitetaan monimutkaisempaa rytmiä.
Kastanjetteja käytetään paljon espanjalaisessa, latinalaisamerikkalaisessa ja romanien musiikissa. Esimerkiksi flamencoa tanssivat voivat säestää niillä tanssiaan erityisesti Espanjassa, Baleaareilla ja eteläisessä Italiassa.
Kastanjettien kaltaisia koverrettuja, yhdellä kädellä soitettavia "taputin"soittimia käytettiin jo muinaisessa Egyptissä 2000 eaa. Nykyisen kastanjetin esimuodot ilmestyivät populaarimusiikin käyttöön Egyptissä ja Kreikassa noin 500 eaa. Soitinten käyttö koptilaisten uskonnollisessa musiikissa nykypäivänä on kehittynyt tästä. Myös antiikin Roomassa tunnettiin kastanjetit. Espanjasta on kirjallisia kuvauksia keskiajalta, jossa kerrotaan sarabandea tanssitun kanstanjettien rytmissä. Niitä käytettiin espanjalaisen laulun ja myös kirkkomusiikin säestyksessä 1200-luvun toisella puoliskolla.
Klassisessa musiikissa kastanjetteja on käytetty barokin ajoilta lähtien. Klassisen musiikin teoksia, joissa kastanjetteja käytetään, ovat muun muassa Emmanuel Chabrierin "España" ja Georges Bizet'n "Carmen". Orkesterikäytössä kastanjetit on usein kiinnitetty varteen ja niitä soitetaan ravistamalla tai ne on kiinnitetty jalustaan, jolloin niitä voidaan soittaa sormilla tai rumpukapuloilla.
Anicetus
Pyhä Anicetus (k. 160) oli Rooman piispa eli paavi noin vuosina 152-160.The Book of Saints: 45 Hän oli kotoisin Syyrian Homsista. Anicetus antoi Smyrnan (nyk. İzmir) piispalle Polykarpokselle luvan juhlia ylösnousemusjuhlaa tarvittaessa muuna viikonpäivänä kuin roomalaisten oikeana pitämänä sunnuntaina, sillä smyrnalaisessa kirkossa juhlan ajankohta ei määräytynyt viikonpäivän mukaan. Ristiriita aiheutti vastakkainasettelua myöhempinä vuosisatoina. Anicetus oli ensimmäinen kerettiläisyystuomion antanut Rooman piispa, kun hän tuomitsi montanolaisuuden. Hän vastusti myös aktiivisesti gnostilaisuutta ja markionismia. Anicetuksen on kerrottu kärsineen marttyyrikuoleman, mutta sitä koskevat yksityiskohdat ovat tuntemattomia. Hänen muistopäivänsä on 17. huhtikuuta.
Kerryn kreivikunta
Kerryn kreivikunta () on Irlannin kreivikunta Munsterin historiallisessa provinssissa maan lounaisosassa. Se rajoittuu idässä Limerickin kreivikuntaan, kaakossa Corkin kreivikuntaan, lännessä Atlantin valtamereen ja pohjoisessa Shannonjokeen. Kreivikunnassa on 147 554 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 4 678,84 neliökilometriä. Sen pääkaupunki on Tralee.
Kerryn kreivikunnassa sijaitsee Killarneyn kaupunki, suosittu matkailukohde. Siellä ovat myös Irlannin korkeimmat vuoret, Macgillycuddy's Reeks ("Na Cruacha Dubha"). Maailmanperintökohde Skellig Michael -saari sijaitsee Kerryn rannikolla.
Crack (tietotekniikka)
Crack tai kräkki tarkoittaa tietotekniikassa yleensä ohjelmaa, joka poistaa tai ohittaa toisen ohjelman kopiosuojauksen tai esimerkiksi trial/demo-versiosta aikarajoituksen. Crack-nimitystä käytetään usein myös salasanan purkuohjelmista. Esimerkiksi ns. No-CD-crackit poistavat pelin vaatimuksen asettaa pelin CD-asemaan peliä käynnistettäessä.
Pyhä Soter
Pyhä Soter (k. n. 174) oli paavi vuosina 166–174. Hän määräsi, että avioliitto oli pätevä ainoastaan papin siunaamana. Hän oli kotoisin Italian Fondista ja kuoli perimätiedon mukaan marttyyrinä. Hänet haudattiin Calixtus I:n hautausmaalle Roomaan. Hänen muistopäivänsä on 22. huhtikuuta. Soter ilmeisesti perusti pääsiäisen vuotuiseksi juhlapäiväksi Roomassa.
Myyttiset alkuasuttajat
Myyttiset alkuasuttajat ovat useissa mytologioissa esiintyviä kuvitteellisia kansoja tai olentoja, jotka ovat asuttaneet jotain maata tai aluetta ennen sen nykyistä väestöä, mutta joutuneet sittemmin väistymään. Tällaisten alkuasuttajien toiminnalla on selitetty muun muassa poikkeuksellisia maastonmuotoja.
Usein myyttiset alkuasuttajat olivat jumalia tai jumalaisia, mutta toiset saattoivat olla pahoja ja arvaamattomia. Pohjoismaissa ja Baltiassa on laajalti uskottu alueella muinoin asuneisiin jättiläisiin, ja joskus myös kääpiöihin. Myös lappalaiset on uskottu alkuasuttajiksi monin paikoin fennoskandiassa. Australian alkuasukkaat uskoivat jumalten tehneen maanmuotoja uniajaksi kutsuttuna alkuaikana.
Suomessa muun muassa maanpinnan ja kallioiden muotoa, kasvillisuutta, saaria, vesistöjä, soita, isoja kiviä, aarteita, virvatulia ja kivirakennelmia on selitetty muinaisilla olennoilla. Maanpinnan ja vedenpohjan muodot syntyivät erään käsityksen mukaan jo maailman alussa, kun jokin jättikokoinen olento tai ihminen, esimerkiksi Väinämöinen, liikutteli ruumistaan. Väinämöinen tai joku muu saattoi myöhemminkin iskeä tai raaputtaa viivoja ja merkkejä kallioon. Jättiläiset ja hiidet ovat heitelleet ja vieritelleet isoja kiviä, ja asetelleet niitä korkeille paikoille siirtolohkareina sittemmin tunnettuihin muodostelmiin. Lappalaiset ja hiidet ovat koonneet kiviröykkiöitä, jotka tunnettiin esimerkiksi hiidenkiukaina.
Moni aarretta koskeva tarina kertoo hiitten, peikkojen tai lappalaisten asuneen joskus alueella, ja jättäneen lähtiessään aarteen piilopaikkaansa.
Joskus on jopa kerrottu useammasta asutusaallosta. Esimerkiksi Pohjanlahden rannoilla kerrotaan asuneen ensin isokokoisen jatulien kansan, sitten pienikokoisten lappalaisten, ja lopuksi suomalaisten.
Muun muassa seuraavat ryhmät tarujen mukaan syrjäyttivät myyttisiä alkuasuttajia
Jakov Sverdlov
Jakov Mihailovitš Sverdlov (, 3. kesäkuuta 1885 Nižni Novgorod – 16. maaliskuuta 1919 Moskova) oli venäjänjuutalainen bolševikkipoliitikko.
Sverdlov syntyi Nižni Novgorodissa varakkaaseen aškenasijuutalaiseen kauppiasperheeseen. Hän liittyi vuonna 1902 Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen ja otti osaa vuoden 1905 tapahtumiin. Vuosina 1906–1917 välisen ajan Sverdlov oli joko vangittuna tai karkotettuna.
Lokakuun vallankumouksen alussa Sverdlov valittiin yhdessä Josef Stalinin kanssa bolševikkipuolueen keskuskomiteaan. Sverdlovin tiedetään keskuskomitean puheenjohtajan ominaisuudessa hyväksyneen silloisen Uralin neuvoston päätöksen tsaari Nikolai II:n ja tämän perheen teloittamisesta vuonna 1918.
Sverdlov toimi yleisvenäläisen toimeenpanevan keskuskomitean puhemiehenä eli Neuvosto-Venäjän nimellisenä valtionpäämiehenä marraskuusta 1917 aina maaliskuussa 1919 tapahtuneeseen kuolemaansa asti. Hänen virallinen kuolinsyynsä oli influenssa. Sverdlovin kuoleman jälkeen Jekaterinburgin nimi vaihdettiin hänen kunniakseen Sverdlovskiksi. Boris Jeltsinin aikana nimi kuitenkin palautettiin muiden nimipalautusten mukana Jekaterinburgiksi, mutta ympäröivä alue kantaa kuitenkin yhä neuvostoaikaista nimeään Sverdlovskin alue.
Nikkoliitti
Nikkoliitti eli nikkeliini (NiAs) on kidejärjestelmältään heksagonaalinen. Tämä mineraali, kuten sen alkuainekin, on 
saanut nimensä saksan kielisestä sanasta, joka tarkoittaa "paholaisen nikkeli". Kiteet ovat harvinaisia, yleensä nikkoliitti on satunnaisina rakeina tai tiiviinä massana. Nikkoliitti on väriltään kirkkaan kuparinpunainen, mutta hapettuu harmaaksi. Viiru on ruskeanmusta. Kiilto on metallinkiilto. Nikkoliitin kovuus on 5,0-5,5 Mohsin asteikolla ja ominaispaino on 7,5-7,8 g/cm³.
Nikkoliitti on tärkeä nikkelimineraali. Sitä esiintyy mm. Kanadassa ja Saksassa.
Vasili Kuznetsov
Vasili Vasiljevitš Kuznetsov (12. helmikuuta 1901, Sovilofka – 31. tammikuuta 1990, Moskova) oli neuvostoliittolainen poliitikko. Hän toimi Neuvostoliiton korkeimman neuvoston puhemiehistön puheenjohtajana ja valtionpäämiehenä kolmeen eri kertaan; vuosina 1982–1983, 1984 ja 1985.
Kuznetsov ei toiminut koskaan pitkäaikaisesti virassaan, sillä hänet oli valittu väliaikaiseksi korkeimman neuvoston puhemiehistön puheenjohtajaksi ja valtionpäämieheksi. Syyt tähän olivat vuonna 1982 Leonid Brežnevin kuolema, vuonna 1984 Juri Andropovin kuolema ja vuonna 1985 Konstantin Tšernenkon kuolema. Uransa aiemmassa vaiheessa Kuznetsov toimi Neuvostoliiton varaulkoministerinä vuosina 1955–77. Hänet valittiin 7. lokakuuta 1977 Neuvostoliiton ensimmäiseksi varapresidentiksi.
Insinööriksi kouluttautunut Kuznetsov liittyi kommunistiseen puolueeseen 1927. Työskenneltyään monien tehtaiden johdossa hän sai 1940 nimityksen valtion suunnitteluelimen varapuheenjohtajaksi. Sodan aikana hän palveli puolustuskomiteassa. Vuosina 1944–1954 Kuznetsov oli Neuvostoliiton ammatillisen järjestön puheenjohtaja ja Maailman ammattiyhdistysten liiton WFTU:n varapuheenjohtaja. Vuonna 1954 hänet nimitettiin suurlähettilääksi Pekingiin ja 1955 varaulkoministeriksi.
Maria Normanbylainen
Äiti Maria Normanbylainen (1912 – 1977), siviilinimeltään "Lydia Gysi", oli ensimmäisen Englantiin perustetun Ekumeeniseen patriarkaattiin kuuluvan ortodoksisen naisluostarin perustaja ja sen igumenia.
Äiti Maria syntyi Baselissa, opiskeli sairaanhoitajaksi ja työskenteli näissä tehtävissä Ranskassa sotilassairaalassa ja Punaisen Ristin palveluksessa. Myöhemmin hän aloitti teologian opinnot ja suoritti siinä tohtorin tutkinnon. Väitöskirjan aiheena oli platonismi ja kartesiolaisuus Ralph Cudworthin filosofiassa (väitöskirja: "Platonism and Cartesianism in the Philosophy of Ralph Cudworth").
Motorola 68010
Motorola 68010 oli Motorolan valmistama 16/32-bittinen suoritin, joka julkistettiin vuonna 1982. Siihen voidaan viitata numeroyhdistelmällä "010".
Se oli samankaltainen edeltäjänsä (Motorola 68000) kanssa, poikkeuksena kuitenkin muutamien käskyjen lisääminen keskeytyskohtien ja rekistereiden hallintaa varten. Toisaalta 68010 ei ollut täysin yhteensopiva 68000:lle kirjoitettujen ohjelmistojen kanssa, suurimmat ongelmat liittyivät pinokehysten hallintaan. Suorittimen liitäntä oli identtinen edeltäjänsä kanssa, kellotaajuudet ylettyivät 8 megahertsistä 20:een.
Lisätyt käskyt ja korkeampi hinta eivät houkutelleet mahdollisiä käyttäjiä, 68010:sta ei tullut koskaan niin suosittua kuin edeltäjästään. Useimmat valmistajat odottivat mieluummin Motorola 68020:n julkistamista.
Adam Victorilainen
Adam Victorilainen oli ranskalainen runoilija ja säveltäjä. Hän vaikutti Pariisissa 1100-luvulla. Adam Victorilainen oli aikakautensa ensimmäisiä sequentia- eli sekvenssirunoilijoita. Hänen tyylinsä oli suuntaa antava seuraaville sekvenssirunoilijapolville.
Amiens
Amiens [aˈmjɛ̃] on kaupunki Pohjois-Ranskassa, 120 kilometriä Pariisin pohjoispuolella. Kaupunki on Sommen departementin pääkaupunki. Vuoden 2014 väestönlaskennan mukaan Amiensissa oli 132 479 asukasta. Amiensin tunnetuin nähtävyys on Notre-Damen katedraali, joka kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon.
Kari Pekkonen
Kari Kalevi Pekkonen (28. heinäkuuta 1945 Kajaani – 23. maaliskuuta 2017 Kajaani) oli Suomen tasavallan presidenttinä vuosina 2000–2012 toimineen Tarja Halosen tyttären Anna Halosen isä. Pekkonen ja Halonen olivat avoliitossa 1970-luvulla. Tytär Anna syntyi vuonna 1978 ja suhde Haloseen päättyi 1980-luvun vaihteessa.
Puoluetaustaltaan sosiaalidemokraatti Pekkonen osallistui 1970-luvulla myös politiikkaan ja oli ehdokkaana kansanedustajaksi Oulun vaalipiiristä, mutta ei tullut valituksi. Hän toimi SDP:n eduskuntaryhmän sihteerinä vuosina 1977–1982 ja sisäasiainministeri Matti Ahteen poliittisena sihteerinä vuosina 1982–1983. Hän työskenteli myös muun muassa Kainuun seutukaavaliiton seutukaavajohtajana ja Työeläkelaitosten liiton tiedotuspäällikkönä. Pekkonen oli ehdolla Kajaanin kaupunginvaltuustoon kuntavaaleissa 2017, mutta kuoli pari viikkoa ennen vaaleja.
T-38
T-38 oli neuvostoliittolainen kevyt amfibio-tiedustelupanssarivaunu, jota käytettiin toisessa maailmansodassa.
T-38 suunniteltiin vuonna 1936 AMO-ajoneuvopajassa. T-38 oli kehitelty aikaisemmasta T-37:stä, joka perustui ranskalaiseen AMR 33-kevyeen tiedustelupanssarivaunuun. Panssarivaunussa oli normaali GAZ (Ford) -moottori, joka oli halpa valmistaa. Kelluvuus perustui suureen runkotilavuuteen ja kylkikellukkeisiin. Vedessä ajoneuvo kulki pienen kolmilapaisen potkurin voimalla.
T-38 oli suunniteltu tiedustelutehtäviin ja jalkaväen tueksi. Tiedustelukäytössä sen etuina olivat profiilin mataluus sekä hyvä liikkuvuus kelluvuudesta johtuen. T-38:sta suunniteltiin tehdä myös ilmateitse kuljetettava versio; Kiovassa järjestetyissä sotaharjoituksissa vuonna 1936 panssareita kuljetettiin Tupolev TB-3 -pommikoneiden rungon alle kiinnitettyinä. Jokainen jalkaväkipataljoona sai 38 kappaletta T-38:aa ja jokainen lentokuljetettava panssaripataljoonalle sai 50 vaunua. Ohut panssari ja ainoastaan yksi pikakivääri aseistuksena rajoittivat T-38:n taistelukäyttöä. Radion puuttuminen useimmista vaunuista rajoitti taas niiden tiedustelukäyttöä. T-38:n puutteiden vuoksi se aiottiin korvata T40:llä, mutta toisen maailmansodan alkamisen vuoksi vain muutama T-40 valmistettiin.
T-38 valmistettiin kaikkiaan noin 1 500 kappaletta, mikä kertoo amfibisten tiedustelupanssarivaunujen tärkeydestä puna-armeijalle. Jotkin T-38:t varustettiin 20 mm ShVAK-tykillä.
T-38 oli puna-armeijan palveluksessa talvisodassa Suomea vastaan 1939–1940, mutta T-38:t olivat heikon panssarointinsa ja aseistuksensa vuoksi lähinnä käyttökelvottomia suomalaismaastossa. Malli ei menestynyt myöskään saksalaisia vastaan, jotka saivat runsaasti T-38:ia sotasaaliiksi. T-38:ia nähtiin harvoin taistelukäytössä vuoden 1941 jälkeen, vaikkakin niitä käytettiin Dnepr-joen ylityksessä 1944. Toisen maailmansodan aikana puna-armeijan tärkein amfibioajoneuvo oli kuitenkin Ford GPA -maastoauto, joita Yhdysvallat toimitti Neuvostoliitolle Lend-Lease-ohjelman myötä.
Wehrmacht ei juurikaan käyttänyt T-38:aa varsinaisena taisteluvaununa, toisin kuin T-26:ia ja T-34:iä, tai muita parempia panssarivaunuja. Osan T-38:ista väitetään muutetun 37 mm:n ilmatorjuntatykkien alustoiksi, vaikka kyseinen ase kuulostaakin liian kookkaalta T-38:n rungolle.
Vappu Jurkka
Vappu Sinikka Jurkka (8. marraskuuta 1927 Viipuri − 12. huhtikuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja.
Vappu Jurkan vanhemmat olivat näyttelijät Eino Jurkka (1894–1953) ja Emmi Jurkka (1899–1990). Vappu oli pariskunnan keskimmäinen lapsi ja ainoa tytär. Hänen isoveljensä oli Sakari Jurkka (1923–2012) ja pikkuveljensä Jussi Jurkka (1930–1982). Vappu ja hänen veljensä olivat suurimman osan lapsuudestaan yksin tai palvelijoiden seurassa kotona, kun vanhempien teatteriura meni perheen edelle.
Helsingin Kansanteatteri-Työväenteatterin johtajana toiminut Eino Jurkka sai kuvataiteista kiinnostuneen tyttärensä pyrkimään Suomen Teatterikouluun tämän veljien Jussin ja Sakarin tavoin. Hän ei menettänyt kiinnostustaan kuvataiteisiin, vaikka ammatti löytyi lopulta teatterista. Hänen ensimmäinen suuri roolinsa oli Kansanteatterissa Minna Canthin näytelmässä "Anna Liisa".
Vappu Jurkka perusti äitinsä kanssa Teatteri Jurkan 1953. Emmi Jurkka johti teatteria aluksi, Vappu Jurkka hänen jälkeensä 1981–1993. Oman teatterin lisäksi Vappu Jurkka teki monologikiertueita muun muassa vankiloissa ja sairaaloissa oman Thespis-teatterinsa nimellä sekä esiintyi kotimaisissa elokuvissa ja televisiosarjoissa. Hänet muistetaan "Ruusun aika" -televisiosarjan isoäitinä 1990-luvun alusta.
Vappu Jurkka eli 1950-luvun lopulta tuolloin vielä harvinaisessa avoliitossa kuvataiteilija-kirjailija Rolf Sandqvistin kanssa tämän kuolemaan 1994 saakka. Heidän lapsiaan ovat teatteriohjaaja ja näyttelijä Ville Sandqvist (s. 1960) ja muun muassa Teatteri Jurkan taloutta hoitanut Kalle Sandqvist (s. 1964).
Vappu Jurkka kuoli sairauskohtaukseen kotonaan Helsingin Vuosaaressa huhtikuussa 2012.
Priit Pärn
Priit Pärn (s. 26. elokuuta 1946 Tallinna) on virolainen animaationtekijä.
Pärn asui lapsena Tapassa ja ryhtyi pilapiirtäjäksi 1960-luvun loppupuolella. Hän opiskeli biologiaa Tarton yliopistossa ja valmistui vuonna 1970. Pärn työskenteli biologina Tallinnan kasvitieteellisessä puutarhassa vuoteen 1976 saakka. Hänestä tuli Tallinnfilm-studion ohjaaja 1976 ja Joonisfilm-studion johtaja vuonna 1994. Vuosina 1994–2007 Pärn oli Turun taiteen ja viestinnän oppilaitoksen animaatiokoulutuksen taiteellinen johtaja. Pärn on opettanut animaatioiden tekemistä Viron ja Suomen lisäksi monissa muissa Euroopan maissa sekä pitänyt työpajoja Australiassa ja Kanadassa.
Pärnin kuvituksia voi löytää esimerkiksi Kari Hotakaisen teoksista "Lastenkirja" (1990) ja "Ritva" (1997). Hän on laatinut kuvituksia myös muihin lapsille ja nuorille suunnattuihin kirjoihin. Lisäksi Pärn on järjestänyt piirros- ja grafiikkanäyttelyitä. Vuonna 2010 Pärn teki kuvituksen virolaiskirjailija Mehis Heinsaaren tarinakokoelmaan "Ebatavaline ja ähvardav loodus" (suom. "Epätavallinen ja uhkaava luonto").
Pärnin animaatioille tyypillistä ovat itseironiset ja absurdit piirteet. Hänen mielestään pienellä kielialueella tuotettavissa animaatioissa käsikirjoituksen laatimiseen on kiinnitettävä erityisen paljon huomiota.
Motorola 68881
Motorola 68881 ja 68882 olivat Motorolan valmistamia matematiikkasuorittimia.
Motorola 68881 oli Motorolan valmistama matematiikkasuoritin, jota käytettiin Motorola 68020 - tai Motorola 68030 -suorittimia käyttävissä järjestelmissä. 68881-matematiikkasuorittimen lisääminen järjestelmään toi suuresti tehoa liukulukulaskuihin tukeutuviin toimintoihin.
Aikanaan matematiikkasuorittimit olivat tarpeellisia monissa tieteellisissä ja matemaattisissa sovelluksissa. Nykyaikaiset suorittimet sisältävät yhden tai useamman liukulukuyksikön.
Motorola 68882 oli paranneltu versio 68881:stä, sen ominaisuuksiin kuuluivat paranneltu liukuhihnatyöskentely ja aikanaan nopeammat kellotaajuudet. 68882:n käskykanta oli täysin identtinen 68881:n kanssa.
68881/68882 oli käytössä Sun Microsystemsin Sun 3 -työasemassa, Applen Macintosh II -sarjan tietokoneissa ja Commodore Amiga 3000:ssa.
Motorola 68040 oli ensimmäinen Motorolan suoritin, jossa oli sisäänrakennettu matematiikkasuoritin. Monet sen käskyistä olivat yhteensopivia 68881:n kanssa, mutta muutamia jouduttiin emuloimaan ohjelmistopohjaisesti.
Besançon
Besançon [bə.zɑ̃.ˈsɔ̃] on Doubs'n departementin ja Bourgogne-Franche-Comtén alueen pääkaupunki Itä-Ranskassa. Vuoden 2015 väestönlaskennan mukaan kaupungin asukasluku oli 116 676.
Kaupungin tiedetään olleen olemassa jo antiikin Rooman aikaan, sillä Julius Caesar mainitsi kaupungin latinankielisen nimen "Vesontio" Gallian sotaretkiä käsittelevissä kirjoituksissaan. Nimen mainitsi myös keisari Julianus kirjeissään. Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan aikana Besançonista tuli piispanistuin, vuonna 1184 kaupungille myönnettiin autonominen asema, ja vuonna 1288 kaupungin arkkipiispoille myönnettiin keisarikunnassa ruhtinaan asema. Kaupunki joutui Burgundin kreivien vaikutusvaltaan 1400-luvulla, ja myöhemmin kaupunki siirtyi osaksi Habsburgien valtapiiriä. Se siirtyi ensin Itävallan ja sittemmin Espanjan vaikutuksen alle. Osaksi Ranskaa kaupunki siirtyi Nijmegenin sopimuksessa.
Kaupungin tunnetuimpia nähtävyyksiä ovat historiallinen keskusta-alue "la Boucle", Vaubanin rakennuttama linnoitus, 1100-luvulla rakennettu katedraali ja kardinaali Granvellen 1500-luvulla rakennuttama kaupunkipalatsi.
Kaupungissa järjestetään vuosittain Besançon Young Conductor's -kapellimestarikilpailu, jonka toinen voittaja oli vuonna 1982 Osmo Vänskä.
Kaupungin merkitävimmät teollisuudenalat ovat kellosepänteollisuus ja mikroteknologia.
Kaupunki on Kuopion ystävyyskaupunki.
Sävellys
Sävellys on yleisnimitys sävelletyille musiikkiteoksille. Sävellyksen tekijää kutsutaan säveltäjäksi. Etenkin populaarimusiikin yksittäisistä sävellyksistä käytetään usein nimeä "kappale", puhekielessä myös "biisi" (< ). Tekijänoikeuslaissa käytetään nimitystä "sävellysteos" kaikkien musiikinlajien teoksista.
Kappale sisältää perinteisessä tonaalisessa musiikissa melodian ja harmonian. Musiikin lajista riippumatta kappaleella on subjektiivisesti tulkittava rakenne.
Taidemusiikin sävellys- eli teostyyppejä ovat esimerkiksi sonaatti, fuuga, lied, sinfonia ja ooppera.
Populaarimusiikin pääasialliset teostyypit ovat laulettu teos eli laulu ja instrumentaaliteos, joiden kokoelmia nimetään teoskokonaisuuksiksi tyypillisesti niitä äänitallenteina julkaistaessa (levyalbumi, äänilevy).
Ilmeen kirkko
Ilmeen luterilainen kirkko sijaitsi Ilmeessä luovutetussa Karjalassa. Kirkko oli omistettu Neitsyt Marian äidille pyhälle Annalle. Nykyisin siitä on jäljellä vain kellotorni.
Ilmeen kirkko valmistui vuonna 1777 ja se vihittiin 12. maaliskuuta samana vuonna. Kirkon rakennutti Ilmeen hovin omistaja Johan de Scott. Ilmeen kirkko oli malliltaan pitkäkirkko, jonka toisessa päässä oli kolminivelinen nelikulmainen kellotorni. Kuorin puoleisessa päässä oli puolestaan muuta kirkkoa matalampi sakaristo. Varsinainen kirkkosali oli muodoltaan poikkeuksellinen, soikea kahdeksankulmio. Kirkkosalissa oli aumakatto ja sakaristossa satulakatto. Kirkon pääsisäänkäynti oli kellotornin alaosassa. Lisäksi kirkon kummallakin sivulla oli sisäänkäynnit katoksineen. Kirkkosalissa oli neljä isoa ikkunaa yksi kullakin sivulla, ovisivuilla oli pienet ikkunat ovien yläpuolella. Kirkossa ei ollut alttaritaulua, vaan sen tilalla oli krusifiksi.
Kirkkoa korjattiin vuonna 1910, jolloin muun muassa alkuperäinen pärevuoraus korvattiin vaakalaudoituksella ja kirkkoon rakennettiin pieni lehteri. Tuolloin kirkko myös maalattiin keltaiseksi ja nurkkalaudat ynnä muut valkoisiksi.
Talvisodan ilmapommitukset eivät tehneet tuhoja Ilmeen kirkolle. Ilmee jäi Moskovan rauhassa aivan uuden rajan tuntumaan Neuvostoliiton puolelle. Sodan jälkeen venäläiset olivat tuhonneet kirkon sisustusta, muun muassa seiniä ja kattoa oli vaurioitettu sekä saarnastuoli, krusifiksi ja alttari oli hävitetty. Jatkosodan alussa 1941 Suomi valtasi alueen takaisin ja kirkkoa korjattiin. Vuonna 1944 kirkko jäi kuitenkin Neuvostoliitolle.
Kirkon irtaimistoa saatiin pelastettua ennen talvisodan jälkeistä alueluovutusta. Ilmeen kirkon kaksi kirkonkelloa lahjoitettiin sotien jälkeen Lahden seurakunnalle, jossa ne on sijoitettu Laikon rukoushuoneeseen.
Kun ilmeeläiset pääsivät vierailemaan entisellä kotiseudullaan 1990-luvulla, todettiin hylätty kirkkorakennus korjauskelvottomaksi. Vain kellotorni oli korjauskelpoinen. Vuonna 1997 kellotorni saatiin korjattua. Se maalattiin keltaiseksi. Kellotorni on nykyisin kirkon muistomerkkinä.
Ilmeen ensimmäinen kirkko rakennettiin jo 1600-luvun lopulla.
Tokyo Mew Mew
Tokyo Mew Mew () on Reiko Yoshidan tarinasta Mia Ikumin piirtämä, kaikille suunnattu shōjo-manga. Sen julkaisija on Kōdansha, joka julkaisi ensimmäisen osan vuonna 2001. Sarja on suunniteltu sopivaksi yli 10-vuotiaille. Sarjan pohjalta on tehty myös TV-anime.
Tokyo Mew Mew sisältää komediaa, draamaa, taikuutta, romanssia ja scifiä.Masaya Aoyama (Sininen ritari & Deep Blue)
Ichigo, Minto, Retasu, Purin ja Zakuro joutuvat eräänä päivänä maagisen säteen kohteeksi ja kukin heistä saa jonkin uhanalaisen eläimen geenejä. Säteen takana ovat rikas lukiolaispoika Ryoo Shirogane sekä Keiichiro Akasaka, jotka palkkaavat Ichigon puolustamaan maapalloa. Ichigo joutuu työskentelemään Café Mew Mewissä, joka on myös heidän tukikohtansa, ja etsimään loput neljä kumppaniaan. Heidän työnsä on taistella avaruusolioita ja kimairoiksi muuttuneita eläimiä vastaan ja pelastaa maailma, minkä jälkeen eläimien geenien vaikutuksien pitäisi taantua, jolloin he palaavat takaisin tavallisiksi ihmisiksi. He keräävät taistelujen välissä Mew Aquaksi kutsuttua ainetta, jolla on mahdollista pelastaa suuri määrä luontoa. Ichigon suurin ongelma on, ettei hän voi kertoa ihastukselleen Masayalle olevansa mewmew.
Tokyo Mew Mew -ryhmään kuuluvat Ichigo, Mint (Minto), Lettuce (Retasu), Pudding (Purin) ja Zakura (Zakuro) sekä myöhemmin Berry. Ichigo on päähenkilö ja joukon johtaja, mutta sarjan jatko-osassa, Ichigon lähdettyä Masayan kanssa vaihto-oppilaaksi Iso-Britanniaan, Berrystä tulee uusi johtaja.
Tokyo Mew Mewin viholliset ovat Kisshu (muut nimet: Kishu, Kish, Quiche), Pai (Pie) ja Taruto (Tart).
ja St. Rose Crusaders:it
Tokyo Mew Mew -mangaa on toistaiseksi julkaistu kaiken kaikkiaan yhdeksän osaa: varsinainen sarja on seitsemänosainen ja kaksi Tokyo Mew Mew à la mode -jatko-osaa. Suomenkielisen julkaisun kustantajana toimii Sangatsu Manga.
"Tähtivaeltaja"-lehden Toni Jerrman arvioi, että ”esiteinitytöille suunnattu ultrasöpöily” aiheuttaa kohdeyleisön ulkopuolella ”lähinnä pahaa päänsärkyä”.
Rudolf Carnap
Rudolf Carnap (18. toukokuuta 1891 – 14. syyskuuta 1970) oli saksalainen filosofi, joka oli Wienin piirin tunnetuimpia jäseniä.
Carnap syntyi Ronsdorfissa ja opiskeli Barmenin lukiossa. Freiburgin yliopistossa hän opiskeli fysiikkaa, matemaattista logiikkaa ja filosofiaa. Aluksi Carnap oli pääasiallisesti kiinnostunut fysiikasta, mutta hänen opintonsa keskeytyivät hänen sotiessaan ensimmäisessä maailmansodassa. Sodan jälkeen Carnap jatkoi opiskelua ja kirjoitti väitöskirjansa "Der Raum" ajan ja avaruuden teoriasta.
Vuonna 1926 Carnap muutti Wieniin saadakseen akateemisen viran Wienin yliopistossa, jossa hän tutustui ja liittyi Wienin piiriin, Moritz Schlickin johtamaan älykköjen joukkoon. Carnap ja jotkut muut piirin jäsenet tapasivat silloin tällöin Ludwig Wittgensteinin hänen ollessaan Wienissä. Vuonna 1928 Carnap julkaisi teoksen "Der logische Aufbau der Welt", jossa hän käsitteli tieteellisen tietämyksen empirististä rekonstruktiota. Vuonna 1929 hän julkaisi matemaattisen logiikan oppaan "Abriss der Logistik" ja vuonna 1930 Carnap ja Hans Reichenbach perustivat filosofisen aikakauslehden, "Erkenttniksen". Vuonna 1931 Prahan yliopisto palkkasi Carnapin luonnonfilosofian professoriksi. Carnap toimi virassa vuoteen 1935, jolloin hän muutti Yhdysvaltoihin.
Vuosina 1936–1952 Carnap toimi Chicagon yliopiston professorina. Siellä hän kiinnostui semantiikasta ja kirjoitti aiheesta kolme kirjaa 1940-luvulla. Carnap työskenteli vähän aikaa Princetonissa ennen kuin hän sai professorin viran Kalifornian yliopistosta Los Angelesissa (UCLA) vuonna 1954.
Suvaitsevuusperiaate on Carnapin tunnettu filosofinen periaate.
Timperilä
Timperilä on kylä Ylämaalla Lappeenrannan kaupungissa. Kylä jäi suurelta osin viime sotien rauhanteossa Neuvostoliitolle luovutetulle alueelle. Luovutettuun kylänosaan jäi muun muassa kansakoulu, osuuskauppa, tanssilava, sekä Timperilän VPK:n talo. Luovutetun alueen pinta-ala oli noin 12 km².
Christopher Wilson
Christopher Wilson (s. 23. toukokuuta 1951) on brittiläinen luutunsoittaja. Hän opiskeli vuosina 1970–1972 luuttua Diana Poultonin johdolla Royal College of Musicissa. Wilson debytoi vuonna 1977 ja on sen jälkeen esittänyt ja levyttänyt paljon lähinnä 1500- ja 1600-lukujen soololuuttumusiikkia. Wilson on soittanut myös duossa Shirley Rumseyn kanssa.
Häsälä
Häsälä on ennen sotia Vahvialaan kuulunut kylä. Häsälä oli alkujaan Säkkijärven kyliä, mutta vuonna 1921 se liitettiin pari vuotta aiemmin perustettuun Vahvialan kuntaan.
Viime sotien rauhanteoissa uusi valtakunnanraja halkaisi Häsälän kylän kahtia. Suurin osa kylästä luovutettiin Neuvostoliitolle ja Suomen puolelle jäänyt osa liitettiin vuonna 1946 Ylämaan kuntaan. Luovutetulle alueelle jäi muun muassa Häsälän kansakoulu.
Willem Drees
Willem Drees (5. heinäkuuta 1886 – 14. toukokuuta 1988) oli hollantilaisen sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen (Partij van de Arbeid) jäsen ja Alankomaiden pääministeri vuosina 1948–1958.
Drees syntyi Amsterdamissa, jossa hänet tunnettiin "Isä Dreesinä" ("Vadertje Drees"). Hänen pääministerikaudellaan Alankomaat toipui toisesta maailmansodasta, kolonisaatio purkautui ja nykyaikainen hyvinvointivaltio muodostui. Drees kuoli Haagissa vuonna 1988.
Asian Kung-fu Generation
Asian Kung-fu Generation on japanilainen punkia ja muunneltua rockia soittava yhtye. Yhtyeen jäsenet ovat Gotō Masafumi (laulu, kitara), Kita Kensuke (kitara), Yamada Takahiro (basso) ja Ijichi Kiyoshi (rummut).
Asian Kung-fu Generation perustettiin vuonna 1996 ja se jatkaa yhä toimintaansa aktiivisesti. Julkaistuja albumeja ovat "Hōkai amplifier" (2003), "Kimi Tsunagi Five M" (2003), "Sol-fa" (2004), "Fan Club" (2006) ja kaksi uutta kappaletta, livetaltiointeja sekä aikaisempien singlejen B-puolien kappaleita sisältävä "Feedback File" (2006). Yhtye on myös julkaissut singlejä suosituista kappaleistaan, sekä tehnyt kaksi DVD:tä: "Eizou Sakuhin-shou 1-maki" ja "Eizou Sakuhin-shou 2-maki". Yhtye on myös julkaissut NANO-MUGEN FESTIVAL ja NANO-MUGEN FESTIVAL 2-nimiset albumit, joiden tarkoituksena on tuoda esille indie-yhtyeitä. Kummallakin albumilla on yksi Asian Kung-Fu Generationin kappale (Fanclubillekin ilmestynyt Blackout sekä Jyuni Shinhou no Yukei) ja albumien loput kappaleet ovat yhtyeiltä, jotka olivat mukana esiintymässä Nano-Mugen Festivalissa.
Asian Kung-Fu Generation julkaisi uuden levynsä vuoden 2008 maaliskuussa. Albumi kantaa nimeä World, World, World ja sisältää mm. kappaleen After Dark. World, World, World albumilla Asian Kung-Fu Generation siirtyy koko ajan melodisempaan suuntaan.
Hiivaniemi
Hiivaniemi on ennen sotia Vahvialaan kuulunut kylä, jonka Suomen puolelle jäänyt osa liitettiin Lappeen kuntaan vuonna 1946. Nykyisin kylä on kuntaliitosten myötä osa Lappeenrannan kaupunkia.
Urho Kekkonen omisti ennen sotia Paarmakallio-nimisen maatilan Hiivaniemessä, mutta tila jäi Neuvostoliitolle luovutetulle alueelle.
Kasapanos
Kasapanos oli pioneeripataljoonassa palvelleen kapteeni "Kaarlo Tuurnan" vuonna 1936 kehittelemä panssarintorjunta-ase. Panosta käytettiin panssareiden lisäksi myös pesäkkeitä vastaan.
Kasapanoksesta oli sekä tehdastekoinen että kenttäolosuhteissa koottava versio. Tehdasvalmisteinen kasapanos oli painoltaan joko kaksi, kolme tai neljä kilogrammaa.
Panoksen rakenne oli seuraavanlainen: räjähteet oli sijoitettu puisen varren päässä olevaan metallilaatikkoon, räjäytin ja sokka sijaitsivat varressa. Panoksessa käytettiin saksalaisen M/32-käsikranaatin räjäytintä.
Talvisodan aikana huomattiin nopeasti, että 1-2 kg TNT:tä oli riittävä määrä vahingoittamaan telaketjuja pahasti, jos panos räjäytettiin panssarivaunun telan alla tai vieressä. Kuuden kilon kasapanos oli riittävä tuhotakseen jokaisen sodassa käytetyn panssarivaunun, mikäli se räjäytettiin panssarivaunun moottoritilan kannella.
Helmikuussa 1940 Suomen Päämaja ilmoitti seuraavat TNT-määrät riittäviksi eri panssarivaunujen tuhoamisessa:
John Goodman
Jonathan Stephen ”John” Goodman (s. 20. kesäkuuta 1952) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on näytellyt muun muassa elokuvissa "The Flintstones – Kiviset ja Soraset" (1994) ja "Blues Brothers 2000" (1998). Hän saa useimmiten sivuosia, joko perheen isänä ("Roseanne"-televisiosarjassa) tai sankaripäähenkilön vähemmän koulutettuna toverina ("Sea of Love", "Kadotettu", "The Big Lebowski"). "West Wing" -televisiosarjassa hän esiintyi lyhytaikaisena Yhdysvaltojen presidenttinä. Joel ja Ethan Coen ovat käyttäneet Goodmania monissa elokuvissaan.
Goodman on opiskellut Southwest Missouri State Universityssä, jonne hän pääsi jalkapallostipendillä.
Wittenberg
Wittenberg (virallisesti saksaksi "Lutherstadt Wittenberg") on kaupunki Saksassa, jossa Martti Luther 31. lokakuuta 1517 legendan mukaan naulasi 95 teesiä linnankirkon oveen. Wittenbergistä tuli luterilaisen uskonpuhdistuksen keskus, jonne kerääntyi oppilaita ympäri Eurooppaa. Wittenberg sijaitsee Saksi-Anhaltin osavaltiossa Elben varrella, ja se on Wittenbergin piirikunnan hallinnollinen keskus. Vuoden 2011 väestönlaskennassa siellä oli 47 390 asukasta.
Kaupungissa sijaitsee Wittenbergin yliopisto.
Linnankirkossa ("Schloßkirche Wittenberg") ovat Lutherin ja hänen työtoverinsa Philipp Melanchthonin haudat sekä taidemaalari Lucas Cranach nuoremman tekemiä uskonpuhdistajien muotokuvia. Osa Lutherin asumasta augustinolaisluostarista on entisöity ja toimii nykyään Luther-museona ("Lutherhaus"). Myös Melanchthonin talo toimii museona ("Melanchthonhaus"). Kaupungissa on lukuisia Lutherin ja Melanchthonin patsaita ja muita muistoesineitä. Lutherin ja Melanchthonin talot sekä kaupungin- ja linnankirkko kuuluvat myös yhdessä Eislebenin Luther-kohteiden kanssa UNESCOn maailmanperintöluetteloon.
Eero Kasanen
Eero Olavi Kasanen (s. 25. joulukuuta 1952, Turku) on suomalainen kauppa- ja taloustieteilijä.
Kasanen syntyi lääketieteen tohtori Antero Kasasen ja Sylvi Järven perheeseen. Hän on suorittanut filosofian kandidaatin tutkinnon Turun yliopistossa vuonna 1974 ja väitellyt kauppatieteiden tohtoriksi Turun kauppakorkeakoulussa vuonna 1982. Lisäksi hän on suorittanut kauppatieteiden tohtorin (Doctor of Business Administration) tutkinnon Harvardin yliopistossa vuonna 1986. Kasanen toimi Helsingin kauppakorkeakoulun (HSE) rehtorina 1996–2009. Vuonna 2010 hän toimi Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulun johtavana dekaanina ja vuodesta 2011 alkaen rahoituksen professorina. Ennen valintaansa HSE:n rehtoriksi Kasanen työskenteli useissa opetus- ja tutkimustehtävissä eri yliopistoissa Suomessa ja Suomen Akatemiassa, HSE:n laskentatoimen professori hän oli vuoden 1996 alusta. Kasasen tutkimustyö käsittelee lähinnä rahoitusteoriaa.
Akateemisten tehtäviensä lisäksi Kasanen on toiminut esimerkiksi Keskon, Emil Aaltosen säätiön, Suomen Kansallisteatterin ja Henki-Sammon hallituksissa. Vapaa-ajallaan Kasanen harrastaa purjehdusta ja moottoripyöräilyä.
Sonia Gandhi
Sonia Gandhi (सोनिया गाँधी, syntyään "Edvige Antonia Albina Màino", s. 9. joulukuuta 1946, Lusiana, Italia) on italialaissyntyinen intialainen poliitikko ja intialaisen Indian National Congress -puolueen puheenjohtaja. Gandhi on Intian entisen pääministeri Rajiv Gandhin leski. "Forbes" valitsi Gandhin maailman kolmanneksi vaikutusvaltaisemmaksi naiseksi vuonna 2004.
Gandhi tapasi tulevan puolisonsa ollessaan kielikurssilla Cambridgessä ja he menivät naimisiin vuonna 1968. Intian kansalaisuuden Gandhi sai vuonna 1983.
Gandhia pyydettiin mukaan Intian politiikkaan Rajiv Gandhin salamurhan jälkeen vuonna 1991, mutta Gandhi ei lähtenyt mukaan valtakunnan politiikkaan ennen vuotta 1999. Gandhi toimi oppositiojohtajana vuodesta 1999 ja hänen puolueensa voitti maan parlamenttivaalit vuonna 2004. Gandhi oli jo valittu pääministeriksi, mutta hänen syntyperänsä aiheuttaman kohun saattelemana Gandhi luopui tehtävästä Manmohan Singhin hyväksi.
Rein Raud
Rein Raud (s. 21. joulukuuta 1961) on virolainen Japanin-tutkija. Hän on toiminut Helsingin yliopiston Japanin kielen ja kulttuurin professorina vuodesta 1995. Hän oli Tallinnan yliopiston rehtori 2006–2011.
Raud valmistui Leningradin yliopistosta vuonna 1985 japanologian laitokselta ja väitteli filosofian tohtoriksi kirjallisuuden teoriasta Helsingin yliopistossa vuonna 1994.
Raudin isä oli virolainen lastenkirjailija Eno Raud.
FAI (auto)
FAI eli Ford A Ižorski (Легкий бронеавтомобиль ФАИ) oli neuvostoliittolaisten 1930-luvun alusta 1940-luvun alkuun käyttämä panssariauto. Sen valmistus aloitettiin Neuvostoliitossa vuonna 1933, koska edelliset panssariautot D8 ja D12 eivät tyydyttäneet puna-armeijan tarpeita. Ensimmäiset autot hyväksyttiin puna-armeijan palvelukseen 1931, mutta niissä oli suunnitteluvirheitä, kuten torni, jota ei voinut kääntää ympäri. Tämän seurauksena Ižorskin tehdas valittiin suunnittelemaan uusi runko ja torni. Uusi auto nimettiin Ford A Ižorskiksi, tai vain yksinkertaisesti FAI:ksi. FAI:n massatuotanto alkoi vuonna 1933. FAI:sta kehitettiin uusi malli FAI-M vuonna 1938. Tässä mallissa oli uusi runko ja siinä oli uusi tehokkaampi moottori: kaasutinmoottori GAZ-M1.
FAI:ta käytettiin Espanjan sisällissodassa, talvisodassa, jatkosodassa ja operaatio Barbarossan alussa. Talvisodassa Suomi sai FAI-panssariautoja sotasaaliiksi moteista, ja käytti niitä vuoteen 1943 asti.
U1 (Berliinin metro)
U1 on yksi Berliinin metron linjoista. Linjan itäinen osa on verkoston vanhin. Se avattiin vuonna 1902 ja kulkee suurimmaksi osaksi maan päällä, Warschauer Straßen ja Gleisdreieckin välillä. Linjalla on 13 asemaa ja radan pituus on 8,8 kilometriä.