hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Görlitzer Bahnhofin metroasema
Görlitzer Bahnhofin metroasema on asema Berliinin metron linjalla U1. Metroasema on saanut nimensä samalla paikalla ennen maailmansotia sijainneesta rautatieasemasta, joka puolestaan oli nimetty Saksin osavaltiossa sijaitsevan Görlitzin kaupungin mukaan. Ensimmäinen juna asemalta kulki 13. kesäkuuta 1866; metrojunat aloittivat liikennöinnin 12. helmikuuta 1902. Asema sijaitsee Kreuzbergissä alueella, jolla on rajuja vappumellakoita. Asemalla pysähtyy myös MetroBus-linja M29.
Schlesisches Torin metroasema
Schlesisches Tor on Berliinin metron asema linjalla U1. Asema sijaitsee itäisessä Kreuzbergissa Spreen länsirannalla. Hissejä asemalla ei ole.
Torkkelinmäki
Torkkelinmäki () on osa-alue Helsingin Kalliossa. Sen virallisina rajoina ovat idässä Hämeentie, pohjoisessa Helsinginkatu, lännessä Kaarlenkatu ja etelässä Viides linja. Kuten muuallakin Kalliossa, alueen asunnot ovat pieniä, pääosaksi yksiöitä tai kaksioita.
Asukkaita tässä pienessä kaupunginosan osassa on enemmän kuin monessa pikkukaupungissa (7 172 kpl, tilanne 1.1.2015) ja työpaikkoja alue tarjoaa 1 225 hengelle (31.12.2013). Asukastiheys – yli 30 000 henkeä neliökilometrillä – on Suomen suurin ja samaa luokkaa Manhattanin kanssa. Alueen reunoilla, Hämeentien, Helsinginkadun ja Kaarlenkadun varsilla onkin varsin korkeita ja tiheään rakennettuja kerrostaloja. Näiden tiiviiseen kantakaupunkiin kuuluvien kortteleiden palvelutarjonta kahviloineen ja ravintoloineen on monipuolista.
Mäen päällä Torkkelinpuistikon ympärillä oleva Torkkelinmäen keskiosa eroaa ympäröivistä kaupunginosista täysin. Se rakennettiin vuosina 1926-28 uusklassisen tyyliin puutarhakaupunkimaiseksi alueeksi, jossa kadut ovat kapeita ja kaarevia, eivätkä rakennukset muodosta umpikortteleita vaan sijaitsevat yleensä tontin keskellä. Usein, joskaan ei kaupungin virallisessa aluejaossa, Torkkelinmäellä tarkoitetaankin vain tätä Franzéninkadun, Torkkelinkadun ja Agricolankujan väliin jäävää arvostettua puutarhakaupunkialuetta, jota on kutsuttu myös Kallion Kaivopuistoksi ja Kallion Eiraksi. Museovirasto on määritellyt tämän Torkkelinmäen asuinalueen valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.
Torkkelinmäen liikenneyhteydet ovat useimpina kellonaikoina erinomaiset. Alueen pikkukatuja pitkin ei kulje mikään joukkoliikennelinja, mutta Sörnäisten metroasema sijaitsee alueen koillisnurkassa ja Hakaniemen metroasema vastakkaisessa suunnassa. Hämeentietä pitkin kulkevat useimmat bussit keskustasta Helsingin ja pääkaupunkiseudun pohjois- ja koillisosiin. Myös useimmat raitiolinjat sivuavat Torkkelinmäkeä. Alueen kaikissa neljässä nurkassa on kaupunkipyöräasemat.
Torkkelinmäen puolella sijaitsevat mm. Karhupuisto ja Kallion kirjasto sekä opinahjoista mm. Kallion lukio, Helsingin kuvataidelukio ja yksi Metropolia AMK:n toimipisteistä.
Lee Van Cleef
Lee Van Cleef (oik. Clarence Leroy Van Cleef Jr, 9. tammikuuta 1925 Somerville, New Jersey – 16. joulukuuta 1989 Oxnard, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvanäyttelijä. Hän näytteli pääasiassa spagettiwesterneissä ja joissakin toimintaelokuvissa. Kaikkiaan hän esiintyi noin 90 elokuvassa ja sadassa televisiotuotannossa.
Toisessa maailmansodassa Van Cleef palveli Yhdysvaltain laivastossa. Pian sodan jälkeen hän aloitti näyttelijänuransa. Hänen ensimmäinen roolinsa oli vuonna 1952 valmistuneessa lännenelokuvaklassikossa "Sheriffi". Suuren yleisön tietoisuuteen hän kuitenkin tuli roolisuorituksistaan Sergio Leonen dollaritrilogia-klassikoissa "Vain muutaman dollarin tähden" sekä "Hyvät, pahat ja rumat", joissa hän toimi Clint Eastwoodin vastanäyttelijänä. Eastwoodin siirryttyä tämän jälkeen Hollywoodiin toimintaelokuvien pariin, jatkoi Van Cleef edelleen lännenelokuvien parissa. 1960-luvun loppupuolella ja 1970-luvun alkupuolella hänet nähtiin muiden muassa Gianfranco Parolinin "Sabata"-trilogian ensimmäisessä ja viimeisessä osassa "Sabata – salaperäinen ratsastaja" ja "Sabatan paluu", sekä elokuvassa "Kosto odottaa". Yhdysvaltalaisista lännenelokuvista tunnetuimpia ovat muun muassa "Mies joka ampui Liberty Valancen" sekä "7 rohkeata miestä" -elokuvan kolmas jatko-osa" Seitsemän rohkean kosto".
1980-luvulle tultaessa lännenelokuvien kulta-aika oli jo takana päin. Van Cleef kuitenkin jatkoi uraansa erilaisten toimintaelokuvien parissa. Hän muun muassa esitti pääosaa "Master Ninja" -nimisessä elokuvasarjassa sekä joissakin muissa toimintaelokuvissa, kuten John Carpenterin kulttimaineen saavuttaneessa klassikossa "Pako New Yorkista" ja Chuck Norrisin tähdittämässä "The Octagon – hiljaiset tappajat" -elokuvassa.
Van Cleef kuoli sydänkohtaukseen vuonna 1989.
Charlies (rockyhtye)
The Charlies on lahtelainen rockyhtye, joka toimi vuosina 1964–1975. Vuodesta 1997 alkaen yhtye on esiintynyt muutaman kerran vuodessa nostalgiamielessä. Yhtye oli "hevibluestrio", jonka keikkaesiintymisiin kuuluivat pitkät improvisaatiot, yli kymmenminuuttiset rumpusoolot ja bassosoolot, jotka tuohon aikaan olivat Suomessa perin harvinaisia. Musiikillisena esikuvana olivat Cream-yhtye ja Jimi Hendrix.
The Charliesin perustivat basisti Kari "Pitkä" Lehtinen ja kitaristi Eero "Ebro" Ravi vuonna 1964. Muut soittajat olivat laulaja-rumpali Ermo "Eko" Sivonen, laulaja Juha Saali ja soolokitararisti Jarmo "Rödis" Jääskeläinen, joka tosin erosi pian yhtyeestä. Yhtye sai nimensä Kari "Pitkä" Lehtisen tuonhetkisestä lempinimestä "Charlie" ja Juha Saalin sukunimestä, jotka erilaisista kirjoitusasuistaan huolimatta lausuttiin samalla tavalla.
Vuoteen 1968 mennessä, useiden miehistönvaihdosten jälkeen, yhtye oli kutistunut trioksi, johon kuuluivat Ebro, Pitkä ja laulaja-rumpali Vesa "Wellu" Lehtinen. Myöhemmin yhtyeessä oli rumpalina Ari "Kusti" Ahlgren, kun Wellu halusi keskittyä pelkästään laulamiseen. Lisämiehenä keikoilla ja 1970-luvun levytyksillä oli huilisti-saksofonisti Erkki Summala taiteilijanimellään Igor Sidorow.
Kummankin pitkäsoittolevynsä, nimeltään "Julisteiden liimaajat" ja "Buttocks", yhtye julkaisi vuoden 1970 aikana. "Julisteiden liimaajat" oli tilaustyö Tuomo-Juhani Vuorenmaan anarkismin teoriaa käsitelleeseen elokuvaan, jota on luonnehdittu "maailman huonoimmaksi elokuvaksi". Levy sen sijaan on saanut paremmat arvostelut kuin elokuva.
The Charlies soitti ensimmäisen Ruisrockin ensimmäisenä esiintyjänä vuonna 1970.
Vuonna 1971 yhtye hajosi sisäisiin ristiriitoihin. Eero Ravi ja Wellu Lehtinen lähtivät yhtyeestä. Yhtye kuitenkin perustettiin pian uudestaan, mutta Eero Ravi ei ole enää siinä esiintynyt vuoden 1971 jälkeen.
Yhtyeen vanhoista nauhoista koottu levy "Jail Sessions" julkaistiin 2015. Nauhoitukset on tehty vanhassa treeinikämpässä, joka oli ennen ollut putka. Mukana on myös yksi Yleisradion vanha nauha Helsingin Kulttuuritalolta helmikuulta 1970. "Buttocksiin" yhtye oli ja on tyytymätön. "Buttocks"-albumin ja toisen vanhan albumin, "Julisteiden liimaajat", julkaisi saksalainen Shadoks Music uudelleen vuonna 2014.
Siltasaari
Siltasaari () on Pitkänsillan pohjoispuolinen osa-alue Helsingin Kallion peruspiirissä. Käytännössä Siltasaaren osa-alue kattaa Hakaniemen torin lähiseudut.
Siltasaaren osa-alue määrittyy kaupungin peruspiirien osa-alueiden jaoissa seuraavasti: alue rajoittuu etelässä ja lännessä mereen (Eläintarhanlahti-Kaisaniemenlahti-Siltavuorensalmi). Pohjoisraja nousee Porthaninkatua ylös Toiselle linjalle, sieltä alas Hämeentielle, josta Näkinkujalle, josta Hakaniemen torin pohjoisreunan tasolla Sörnäisten rantatien yli. Itäraja kulkee Merihaan länsipuolelta etelään Siltavuorensalmeen.
Naapurikaupunginosia ovat Pitkänsillan lounaispuolella Kluuvi ja Hakaniemen sillan eteläpuolella Kruununhaka. Siltasaaren pohjoispuolella on toinen Kallion kaupunginosan osa-alue Linjat ja koillis- ja itäpuolella Sörnäinen, johon viereinen Merihaka kuuluu. 
Siltasaaressa asuu 2378 henkeä (tilanne 1.1.2014) ja työpaikkoja alue tarjoaa 4827 hengelle (31.12.2012).
Aikoinaan Siltasaari oli saari, jonka kautta Helsingistä pohjoiseen johtanut vanha tie kulki. Se sijaitsi kahden sillan välissä, joista Pitkäsilta johti kaupunkiin ja Pikkusilta pohjoispuoliselle manterelle, Hämeentielle. 1890-luvulla kuitenkin saaren pohjoispuolinen salmi täytettiin, ja paikalla on nyt Hakaniemen tori. Nykyiseen Siltasaaren osa-alueeseen kuuluu kuitenkin entisen saaren lisäksi myös sen pohjoispuolista mannerta, muun muassa alkuperäinen Hakaniemi.
Kadunnimi Säästöpankinranta viittaa alueella 1800-luvun alkupuolella sijainneeseen Sparbanken-nimellä tunnettuun ravintolaan. Nimi syntyi alkujaan kyseisessä ravintolassa ahkerasti aikaansa viettäneiden ja rahojaan kuluttaneiden ylioppilaiden keskuudessa. Säästöpankinranta on ollut virallinen kadunnimi vuodesta 1893 lähtien; kadun suomenkielinen nimi oli vuoteen 1928 saakka Säästöpankinrantakatu.
Siltasaaressa sijaitsevat muun muassa:
Turvakielto
Turvakielto on väestötietojärjestelmästä ja Väestörekisterikeskuksen varmennepalveluista annetun lain (661/2009) 4 luvun 36 §:n mukainen tietojenluovutuskielto, joka koskee vain henkilön kotikuntaa ja osoitteita. Henkilön muita tietoja turvakielto sen sijaan ei koske.
Turvakieltoa voi hakea kirjallisesti maistraatista, jos henkilö voi olettaa perustellusti oman tai perheensä turvallisuuden olevan vaarassa. Turvakielto on ensimmäisellä kerralla voimassa enintään viisi vuotta ja sitä voidaan sen jälkeen jatkaa kaksi vuotta kerrallaan. Eniten turvakieltoa ovat hakeneet poliisit ja parisuhteesta eronneet naiset. Huhtikuussa 2008 turvakiellon piirissä oli noin 7 200 henkilöä.
Turvakieltoa ei saa automaattisesti, kuten esimerkiksi osoitepalvelukiellon, vaan turvakielto myönnetään vain, kun hakijalla on esittää perustellut syyt pelätä oman tai perheensä turvallisuuden olevan hakijan ammatin tai esimerkiksi hakijaan aikaisemmin kohdistuneen rikoksen vuoksi vakavassa vaarassa.
Turvakiellon saa ulotettua myös Liikenteen turvallisuusviraston tietoihin, jolloin ajoneuvon omistajan/haltijan nimi/osoitetietoja ei luovuteta.
Tieto turvakiellosta annetaan myös niille viranomaisille, jotka virkatehtävää hoitaakseen saavat turvakiellon suojaamia tietoja. Heillä on virkatehtävää hoitaessaan erityinen velvollisuus huolehtia, etteivät turvakiellon suojaamat tiedot pääse ulkopuolisten käsiin. Monet viranomaiset, kuten Kela ja Verohallinto, ovat keskittäneet turvakieltoasiakkaiden palvelun valittuihin puhelinkeskuksiin.
Turvakielto tulee yleensä voimaan koko perhettä koskevaksi, tosin se täytyy maistraatille osoitetussa turvakieltohakemuksessa erikseen pyytää.
Teoreettinen fysiikka
Teoreettinen fysiikka on fysiikan osa-alue, jossa tutkimus ei välittömästi perustu kokeelliseen tutkimukseen vaan tutkittavaa kohdetta kuvaavien matemaattisten mallien tarkasteluun. Teoreettisen fysiikan pyrkimyksenä on selvittää mekanismit luonnossa kokeellisesti havaittavien prosessien taustalla. Matematiikka on teoreettisen fysiikan keskeisin työväline ja monilla osa-alueilla fysiikan ja matematiikan välistä rajaa onkin vaikeaa – ellei mahdotonta – määritellä.
Teoreettinen fysiikka elää kuitenkin jatkuvassa vuorovaikutuksessa kokeellisen tutkimuksen kanssa, sillä kun ilmiötä selittävä malli on luotu, sen pohjalta tehtyjä ennusteita tulee pystyä varmentamaan myös kokeellisesti, jotta mallia voitaisiin pitää merkityksellisenä kuvauksena luonnosta. Teoreettinen malli ilman kokeellista varmennusta ei ole sinänsä vielä pätevä. Teoreettisen fysiikan ehkä käytännöllisimpänä piirteenä voidaan kuitenkin pitää sen kykyä tuottaa tietoa sellaisista luonnon ilmiöistä, joiden tuottaminen laboratoriossa tai havaitseminen paikan päällä on käytännössä mahdotonta. Nykyään teoreettista fysiikan tutkimusta tehdään hyvin pitkälti tietokoneilla, jolloin puhutaan myös laskennallisesta fysiikasta.
Teoreettista fysiikkaa opetetaan Suomessa ainakin Turun, Helsingin, Oulun ja Jyväskylän yliopistoissa. Koulutus sisältää fysiikan lisäksi huomattavan runsaasti puhtaan matematiikan opiskelua.
Pinokkio
Pinokkion seikkailut (, suomennettu myös mm. nimillä "Pitkänenän seikkailut" ja "Pinokkio") on italialaisen Carlo Collodin kirjoittama saturomaani. Sen alkupuoli julkaistiin sarjamuodossa vuosina 1881–1883, ja koko kirja ilmestyi helmikuussa 1883. Kirja kertoo eläväksi muuttuvan Pinokkio-puunuken ja hänen isänsä, köyhän nukentekijän Geppetton, seikkailuista. Pinokkion nenä on yleensä lyhyt, mutta se pitenee jos hänellä on stressiä tai jos hän valehtelee.
Kirja kuuluu nykyään lastenkirjallisuuden klassikoihin. Tämä maailmanhistorian eräs eniten painetuista tarinoista on käännetty yli 200 kielelle. Kirjan pohjalta on tehty useita muita teoksia, muun muassa Disneyn animaatioelokuva "Pinocchio" (1940) sekä elokuvat "Pinokkion seikkailut" (1996) ja "Pinocchio" (2002). Pinokkiosta on myös tehty myös useita animesarjoja, kuten Nippon Animationin tekemä vuonna 1976 valmistunut sarja, ja saksalainen animaatiosarja, jossa Pinokkio seikkailee muun muassa huvipuistossa. Lisäksi Ruotsiin on tehty pronssinen Pinokkiota esittävä patsas.
Kvanttiväridynamiikka
Kvanttiväridynamiikka eli kvanttikromodynamiikka eli QCD on kvarkkien ja gluonien välistä vuorovaikutusta eli vahvaa vuorovaikutusta kuvaava fysiikan teoria. QCD on oleellinen osa hiukkasfysiikan standardimallia. Kvarkit ja gluonit ovat hadronien, kuten neutronien ja protonien rakenneosasia. QCD:ssä vahvaa vuorovaikutusta, eli värivoimaa kantavat gluonit sitovat kvarkit hadroneiksi. Gluoneilla on kahdeksan väristä ja jostakin antiväristä koostuvaa väriyhdistelmää, kun taas kvarkeilla on kolmea eri väriä (ja antikvarkeilla kolmea eri antiväriä).
QCD:lle ominaista on asymptoottinen vapaus, mikä tarkoittaa sitä, että kvarkkien lähestyessä hadronissa toisiaan niiden välinen vuorovaikutus pienenee kohti nollaa. Vastaavasti hadronissa olevien kvarkkien irrottaminen toisistaan vaatii lähes äärettömän suuren voiman. Teorian asymptoottisesta vapaudesta keksi David Politzer, Frank Wilczek ja David Gross vuonna 1973.
QCD on jossain määrin analoginen kvanttisähködynamiikalle eli QED:lle, jossa välittäjähiukkasena massaton sähkömagneettista voimaa kuljettava fotoni vastikkeena QCD:n värivoimaa kuljettavalle gluonille. Oleellisin ero QCD:n ja QED:n välillä lienee se, että gluonit voivat vuorovaikuttaa keskenään värivarauksensa takia, mutta fotoneilla ei ole sähkövarausta, joten ne eivät vuorovaikuta keskenään.
Kvarkkeja on kuutta eri tyyppiä eli "makua": u ("up", ylös), d ("down", alas), s ("strange", outo), c ("charm", lumo), t ("top", huippu), b ("bottom", pohja). Alkeisvarausyksiköissä mitattuna u-, c- ja t-kvarkkien varaukset ovat +2/3 ja d-, s- ja b-kvarkkien -1/3, jolloin niiden yhdistelmistä saadaan nukleonien ja muiden hadronien varaukset ja koostumus. Hadronit ovat ns. värineutraaleja, eli niiden värivaraus on aina nolla. Joten hadronin sisällä olevilla kvarkeilla on joko kaikki kolme väriä (punainen, sininen ja vihreä), kaikki kolme antiväriä (antipunainen, antisininen ja antivihreä) tai väri ja sitä vastaava antiväri (esim. sininen ja antisininen).
Vitali Višnevski
Vitali Viktorovitš Višnevski (, s. 18. maaliskuuta 1980 Harkova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelaa tällä hetkellä KHL-seura SKA Pietarissa.
Višnevski pelasi kauden 1998–1999 Venäjän superliigan Torpedo Jaroslavlissa. Mighty Ducks of Anaheim varasi hänet NHL:ään vuoden 1998 varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella numerolla viisi. NHL-tulokaskautensa 1990–2000 Višnevski pelasi puoliksi Anaheimissa ja AHL-farmiseura Cincinnati Mighty Ducksissa. NHL-uransa parhaat tehot hän kirjasi kaudella 2003–2004 tehtyään 73 ottelussa kuusi maalia ja 10 syöttöä. NHL-kauden 2004–2005 peruunnuttua työsulun vuoksi Višnevski pelasi Venäjän superliigan Himik Voskresenskissa.
Kesällä 2006 Višnevski siirtyi Atlanta Thrashersiin vaihdossa Karl Stewartiin ja toisen kierroksen varausoikeuteen vuoden 2007 varaustilaisuudessa. Thrashersissa Višnevski ehti pelata runsaat puoli kautta, kunnes helmikuussa 2007 Nashville Predators hankki hänet vahvistamaan puolustustaan vaihdossa keskushyökkääjä Eric Belangeriin . Kauden jälkeen Višnevski vaihtoi jälleen joukkuetta. Hän teki sopimuksen vapaana agenttina New Jersey Devilsin kanssa kesällä 2007..
Vaikka Višnevski on syntynyt nykyisen Ukrainan alueella, hän on kansalaisuudeltaan venäläinen, ja pelasi Venäjän joukkueessa vuoden 2006 talviolympialaisissa Torinossa. Hän on voittanut jääkiekon maailmanmestaruuden Venäjän joukkueessa vuonna 2009.
Arthur Dent
Arthur Dent voi tarkoittaa seuraavia:
Aichi D3A
Aichi D3A (, "kyū-kyū-shiki kanjō bakugekiki", lyhyemmin "Kyūkyūkanbaku", liittoutuneiden raportointinimi "Val") oli Aichi Kōkūkin tukialuskäyttöön valmistama yksimoottorinen syöksypommittaja, joka palveli keisarillisen Japanin laivaston ilmavoimissa toisessa maailmansodassa. Tyyppi muistetaan parhaiten vuoden 1941 Pearl Harborin hyökkäyksen pääkonetyyppinä.
Aichi D3A tilattiin vuonna 1936 vanhan Aichi D1A -konetyypin korvaajaksi. Uudessa koneessa oli katettu ohjaamo, mutta laskutelineet olivat kiinteät ja muotolevyillä päällystetyt. Prototyyppejä ja palveluskoekäyttökoneita valmistettiin yhteensä kahdeksan, ja ensimmäinen niistä teki ensilentonsa tammikuussa 1938. Prototyyppi- ja esituotantovaiheesta edettiin D3A1-sarjatuotantomallin valmistukseen. 1 000-hevosvoimaisella (746 kW) Mitsubishi Kinsei 43- tai hieman tehokkaammalla, 1 070-hevosvoimaisella (898 kW) Mitsubishi Kinsei 44 -tähtimoottorilla varustettua mallia tuotettiin kaikkiaan 470 yksilöä. Konetyyppi oli keisarillisen Japanin laivaston ilmavoimien tukipilari toisen maailmansodan alkuvuosina, ja osallistui merkittävässä roolissa muun muassa Pearl Harborin hyökkäykseen.
Ensimmäisen version seuraajaksi kehitettiin paranneltu D3A2-versio, joka tuli palveluskäyttöön syksyllä 1942. Konetyyppi oli jo tuolloin vanhentunut, mutta D3A2-versiota rakennettiin tästä huolimatta 1 016 yksilöä. Suuri osa säästyneistä koneista muunnettiin vuodesta 1943 eteenpäin D3A2-K-harjoituskoneiksi. Monia koneita käytettiin myös kamikazehyökkäyksissä liittoutuneiden aluksia vastaan.
Talvipuutarha
Helsingin Talvipuutarha on yleisölle avoin kasvihuone Helsingissä Eläintarhan alueella Töölönlahden pohjoispuolella osoitteessa Hammarskjöldintie 1 B. Talvipuutarhassa on nähtävillä laaja kirjo kasveja, joista merkittävä osa tropiikista.
Talvipuutarhan takana on yleisöltä suljettu Helsingin kaupunginpuutarha, jossa kasvatetaan muun muassa kukkia kaupungin puistoihin. Mäen korkeimmalla kohdalla on kaupunginpuutarhurin virka-asunto.
Talvipuutarhan rakennus rakennettiin alun perin kenraalimajuri Jakob Julius af Lindforsille, joka lahjoitti sen Suomen puutarhayhdistykselle. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti Gustaf Nyström. Talvipuutarha avattiin yleisölle 1893. Lahjoittajan toivomuksen mukaisesti pääsy kokoelmiin on alusta lähtien ollut maksuton. Helsingin kaupunki osti vuonna 1907 talvipuutarhan sekä muut puutarhayhdistyksen rakennukset, joiden alueelle kaupunginpuutarha luotiin.
Lasinen rakennus on kolmiosainen, palmuhuone, kaktushuone ja länsisiipi. Talvipuutarhassa oli ennen vuonna 2012 valmistunutta remonttia kaikkiaan noin kaksisataa vierasperäistä kasvia, kattoon asti ulottuvia palmuja ja satavuotiaita kamelioita. Toinen kamelioista kuoli. Päädyssä on seinämaalaus, jonka on 1893 tehnyt Salomo Wuorio.
Talvipuutarhan kasvihuoneissa on lapsille suunnattuja erityisnäyttelyitä: joulu- ja pääsiäissisustukset. Aikaisemmin pääsiäissisustukseen kuuluivat pienet tiput, mutta keväällä 2006 niitä ei tuotu esille lintuinfluenssapelon takia. Isossa kasvihuoneessa on myös allas, jossa ui koikarppeja.
Talvipuutarhan edessä, kohti Töölönlahden rantaa pitkin kulkevaa Helsinginkatua, on pengerretty ruusutarha. Paikka on lämmin ja aurinkoinen. Niinpä se on ensimmäisiä paikkoja, joissa sipulikukat nousevat keväällä.
Talvipuutarha oli suljettuna remontin takia keväästä 2010 syksyyn 2011. Remonttiin jouduttiin, kun vuonna 2007 tehty kuntotarkastus paljasti, että teräsrunko on huonokuntoinen. Remontissa kaikki lasit irrotettiin, murskattiin ja vietiin kaatopaikalle, sillä kitin vuoksi niitä ei voinut kierrättää. Murskaa tuli 40 tonnia. Teräsosat hiekkapuhallettiin ja maalattiin. Säilyneet kasvit istutettiin kesän 2011 aikana uudelleen, jopa kuolleen kamelian runko säilytettiin köynnöstukena. Suuria rahapuita ja monia korkeita kasveja ei voitu säilyttää.
Puutarhaan on tuotu uusia kasveja Helsingin ja Tarton yliopistojen kasvitieteellisistä puutarhoista. Huonekuuset kaadettiin, koska niitä ei voitu siirtää. Niiden hävittämisen ansiosta suihkulähdeallas näkyy paremmin, samoin Wuorion tekemä seinämaalaus.
Mr. Bad Guy
Mr. Bad Guy oli Queenin laulajana tunnetuksi tulleen Freddie Mercuryn ensimmäinen sooloalbumi. Se äänitettiin vuosina 1984-1985 ja julkaistiin 29. huhtikuuta 1985. Levy-yhtiö oli Columbia Records. Kaikki albumin yksitoista kappaletta ovat Freddie Mercuryn kirjoittamia. Hän on omistanut kyseisen albumin kissoillensa.
Albumin neljästä singlestä ensimmäinen oli "I Was Born to Love You", joka ylsi brittilistan sijalle 11. Kappale on sovitukseltaan syntetisaattori-riffien vetämä ja tahallisesti 1970-luvun diskomusiikkia muistuttava. Muut singlet olivat pianoballadi "Made in Heaven", "Living on My Own" ja "Love Me Like There's No Tomorrow". "Living on My Own" on syntetisaattorilla tehdyn bassoriffin hallitsema, mutta mukana on myös paljon pianoa ja scat-vokaaleja. Albumin päättävä "Love Me Like There's No Tomorrow" on myös pianoballadi, samoin kuin B-puolen "There Must Be More to Life than This".
Levyn avausraita "Let's Turn It On" sekä "Foolin' Around" ovat syntetisaattorivetoista poppia. "Your Kind of Lover" taas on gospel-tyylinen nopea pianokappale. Levyn nimikappale on parodia 1960- ja 1970-luvun James Bond -elokuvien roistoista kertovista kappaleista, ja kappale on sovitettu samaan tapaan mahtipontisesti. Kappaleen roisto, Mr. Bad Guy, on Mercury itse. "Man Made Paradise" on humoristinen kappale, jonka lopussa on moniäänistä vokaaliharmoniaa "Bohemian Rhapsodyn" tyyliin. "My Love Is Dangerous" on albumin rockmaisimpia kappaleita kitarariffeineen.
"Living on My Own" julkaistiin kokonaan uudelleen miksattuna vuonna 1993, jolloin se nousi Britannian virallisen singlelistan kärkeen ja keräsi kolmetoista listaviikkoa. Kappaleet "I Was Born to Love You" ja "Made in Heaven" lisättiin vuonna 1995 julkaistulle Queenin "Made in Heaven" -albumille kokonaan uusilla miksauksilla, joissa alkuperäisistä versioista on jäljellä vain Mercuryn laulu.
Levy on ollut pitkään pois myynnistä. Se on tosin ollut saatavana osana erästä kolmen CD:n kokoelmaa.
Varaustiheys
Varaustiheys on sähköopissa termi, joka kuvastaa sähköisen varauksen jakaumaa ja se voi tarkoittaa joko lineaarista varaustiheyttä, pintavaraustiheyttä tai tilavuusvaraustiheyttä.
Lineaarista varaustiheyttä merkitään symbolilla formula_1 ja se kuvastaa sähkövarauksen jakaumaa viivamaisen kappaleen pituusyksikköä kohti. SI-yksiköissä se voidaan ilmoittaa coulombia metriä kohden (C/m). Pintavaraustiheys formula_2 sen sijaan ilmaisee varauksen määrän pinta-alayksikköä kohden (C/m²). Tilavuusvarausjakaumaa merkitään symbolilla formula_3 ja se määrittelee varauksen tilavuusyksikköä kohden (C/m³).
Buster Brown
Buster Brown on sarjakuvahahmo, jonka Richard Felton Outcault loi vuonna 1902. Hahmo yhdistetään Brown Shoe Companyyn. Hahmon etunimi on peräisin joko suoraan tai epäsuorasti Buster Keatonilta, joka oli siihen aikaan vaudevillen suosittu lapsitähti. Vintiömäinen vesseli on saanut osan piirteistään pojalta, joka asui lähellä Outcaultin kotia (Flushing, New York).
Buster Brown, hänen sisarensa Mary Jane ja koiransa Tige olivat hyvin tunnettuja Yhdysvalloissa 1900-luvun alussa. Tigeä pidetään amerikkalaisen sarjakuvan ensimmäisenä puhuvana lemmikkinä; ja kuten niin monilla sen seuraajillakin, aikuiset eivät huomaa sen puhetta.
Sarjakuva alkoi New York Heraldissa 4. toukokuuta 1902. Outcault erosi William Randolph Hearstin palveluksesta 1906. Oikeudenkäynnin jälkeen Outcault sai jatkaa strippinsä piirtämistä, nyt nimettömänä, Hearstin lehdissä. Heraldissa sarjan piirtämistä jatkettiin muiden tekijöiden voimin. Outcault piirsi sarjaansa vuoteen 1911, Heraldin versio jatkui vuoteen 1921.
Stern Bros. tuotti Buster Brownista sarjan lyhytelokuvia 1920-luvun loppupuolella. Pete the Pup (Tigen roolissa) ja ohjaaja Gus Meins siirtyivät myöhemmin suosittuun komediasarjaan Our Gang (Little Rascals).
Brown Shoe Co. osti Buster Brownin oikeudet ja uusi kenkämerkki esiteltiin yleisölle St. Louisin maailmannäyttelyssä vuonna 1904. Tuotemerkkiä käytetään nykyään Brownin kengissä. Kenkäkaupoissa, tavarataloissa ja teattereissa kiersi Buster Brownia esittäviä kääpiöitä kenkiä markkinoimassa 1904–1930.
Amerikalainen kuvakirja (Minerva, 1904), jota pidetään ensimmäisenä suomenkielisenä sarjakuvakirjana, sisälsi (ehkä uudelleen piirrettyinä) vanhoja yhdysvaltalaisia sanomalehtisarjakuvia, joista yksi oli Buster Brown. Sirkka-lehdessä Buster Brown esiintyi nimellä Ville Veitikka (Ville-veitikan autokepponen, Sirkka 13/1926).
Hormonihoito
Hormonihoito on lääketieteen hoitomuoto, jossa elimistöön tuodaan keinotekoisesti valmistettua hormonia kehon toimintojen, esimerkiksi solunjakautumisen säätelemiseksi. 
Tyypillisesti käytettyjä hormoneita ovat kasvu- ja sukupuolihormonit. Ehkäisypillereitä voidaan pitää hormonihoidon yleisimpänä muotona. Muita käyttökohteita ovat
Axel Olof Freudenthal -mitali
Axel Olof Freudenthal -mitali on Ruotsalaisen kansanpuolueen vuosittain pidettävien puoluepäiviensä yhteydessä jakama mitali. Se on nimetty tunnetun kielentutkija-svekomaanin Axel Olof Freudenthalin mukaan. RKP jakaa mitaleja niille henkilöille, joiden se katsoo ansioituneen ruotsin kielen aseman edistämisessä erityisesti Suomessa. Vuonna 2006 jaettiin viisi Axel Olof Freudenthal -mitalia ja tuoreimmat kaksi mitalia jaettiin vuonna 2007. Tähän asti ainoa kultainen Freudenthal-mitali on myönnetty Elisabeth Rehnille. Hopeisia mitaleita on jaettu 16 ja pronssisia 29.
Mitalia ei ole jaettu vuoden 2007 jälkeen. Julkisessa keskustelussa perussuomalaisten kansanedustaja Jussi Niinistö arvosteli mitalin jakamista kysymällä, miten ”tunnetun rasistin nimellä voidaan jakaa mitalia?” RKP:n puheenjohtaja Carl Haglundin mukaan RKP ei enää jaa mitalia, koska vaikka Freudenthal olikin ansiokas kielentutkija, ”Freudenthalin mielipiteet olivat kyseenalaisia” ja RKP ei ”halua jakaa palkintoa, joka loukkaa ihmisiä”.
RKP:n viestintäpäällikön Marcus Hagstromin mukaan mitalia ei tietenkään anneta jostakin, joka liittyy rasismiin, mutta koska väitteet rasistiyhteyksistä ja Freudenthalin rotuopista ovat tulleet mitalin yhteydessä yhä enemmän esille, on mitalin asemaa pohdittu puolueessa. Hänen mukaan päätöstä mitalin jatkamisesta tai lopettamisesta ei vielä ole tehty.
Jamie Lynn Spears
Jamie Lynn Marie Watson o.s. Spears (s. 4. huhtikuuta 1991 McComb, Mississippi) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja. Hänet tunnetaan parhaiten Nickelodeonin sarjasta "Zoey 101", jossa hän näyttelee päähenkilö Zoey Brooksia. Spears on pop-laulaja Britney Spearsin pikkusisko.
Spears esiintyi "Total Britney Live" -konsertissa vuonna 2001 ja Pepsi-mainoksessa vuonna 2002. Samana vuonna hän teki pienen roolin elokuvassa "Crossroads – tienristeyksessä" esittäen isosiskonsa Britneyn näyttelemää Lucya nuorempana. Spears esiintyi kahden kauden ajan komedia-varieteeohjelmassa "All That", mutta lähti ohjelmasta vuonna 2004 saatuaan pääroolin uudessa "Zoey 101" -sarjassa. Spears myös laulaa sarjan tunnussävelmän "Follow Me", jonka ovat kirjoittaneet Emily Bob ja Britney Spears. Vuonna 2006 Spears voitti Nickelodeonin Kids' Choice -palkinnon suosituimpana televisionäyttelijättärenä.
Marraskuussa 2011 Jamie Lynn piti ensimmäisen konserttinsa laulajana baarissa Nashvillessä, ja seuraavana päivänä hän piti jo toisen konserttinsa Nashvillen kirkossa. Spears lauloi kirjoittamiaan kantrikappaleita kummallakin keikalla.
Jamie Lynn laulaa siskonsa Britneyn kanssa dueton kappaleessa "Chilling Whit you", joka löytyy Britneyn kahdeksannelta studioalbumilta "Britney Jean".
Marraskuussa 2013 Jamie Lynn julkaisi ensimmäisen sinkkunsa "How Could I Want More".
Toukokuun 2014 lopulla julkaistiin Spearsin debyyttialbumi The Journey.
Maaliskuussa 2015 Jamie Lynn oli mukana kirjoittamassa Jana Kramerin kappaletta "I Got the Boy".
26. kesäkuuta 2016 Spears julkaisi Dokumentin "Jamie Lynn Spears: When the Lights Go Out". Dokumentissa hän kertoo elämästään lapsuudestaan, nuoruudestaan näyttelijänä, elämästään teiniäitinä, sekä nykyisestä elämästään vaimona, äitinä ja muusikkona. Myös hänen perheensä esiintyy dokumentissa mukaan lukien Britney Spears ja Bryan Spears.
Samana vuonna hän julkaisi myös toisen singlensä "Sleepover".
Spears syntyi McCombissa nuorimpana Jamien ja Lynnen perheeseen. Siskonsa Britneyn lisäksi hänellä on isoveli Bryan. Bryan on ollut myös mukana "Zoey 101" -sarjassa. Kun Jamie Lynn oli pieni, perhe muutti New Yorkiin, koska hänen vanhempansa auttoivat siellä Britneytä luomaan uraansa.
Spears kävi koulunsa McCombissa Parklane Academyssä. Hän toimi kouluaikanaan cheerleaderinä ja oli mukana muissakin urheilulajeissa. Hän sai opintonsa valmiiksi helmikuussa 2008.
Joulukuussa 2007 uutisoitiin vasta 16-vuotiaan Spearsin olevan raskaana. "Zoey 101:n" neljäs tuotantokausi kuvattiin kuitenkin tästä huolimatta normaalisti. Spearsin tytär Maddie Briann Aldridge syntyi kesäkuussa 2008. Lapsen isä on hänen pitkäaikainen poikaystävänsä, tuolloin 18-vuotias Casey Aldridge.
Vuonna 2014 Spears meni naimisiin James Watsonin kanssa.
Vuonna 2018 Spears ja Watson saivat ensimmäisen yhteisen lapsensa. Tytär Ivey Joan Watson syntyi 11.4.2018.Nickelodeon Kids’ Choice -palkinto
Young Artist Awards
Teen Choice Awards
Young Hollywood Awards
Kids' Choice Awards Germany
2007 UK Kids' Choice Awards
Ivan Basso
Ivan Basso (s. 26. marraskuuta 1977 Gallarate, Italia) on italialainen entinen maantiekilpapyöräilijä. Hän on Italian ympäriajon kaksinkertainen voittaja.
Ivan Basson ammattilaisura alkoi pienessä Amica Chips -tallissa vuonna 2000. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi italialaiseen Fassa Bortolo-talliin ja kahden vuoden hyvät suoritukset takasivat hänelle paikan Bjarne Riisin CSC-talliin kaudeksi 2004. Ensimmäisenä CSC-vuotenaan italialainen oli Ranskan ympäriajossa kolmas ja seuraavana vuotena heti Lance Armstrongin jälkeen toinen. Ivan Basso voitti Italian ympäriajon vuonna 2006 yli yhdeksän minuutin erolla toiseksi sijoittuneeseen José Enrique Gutiérreziin. Hän voitti CSC-vuosinaan yhden osuuden Ranskan ympäriajossa ja viisi osuutta Italian ympäriajossa.
Basso liitettiin kesäkuussa 2006 alkaneeseen Operaatio Puerto -nimen saaneeseen ammattipyöräilyn dopingtapaukseen. Bassoa epäiltiin veridopingin käytöstä, mutta häntä ei kuitenkaan tuolloin virallisesti syytetty dopingin käytöstä, mutta tallien välisen sopimuksen mukaisesti kukaan ajaja, johon liittiin minkäänlaisia epäilyjä dopingin käytöstä, ei saanut osallistua ProTour-sarjan kilpailuihin. Näin ollen Basso ei voinut osallistua vuoden 2006 Ranskan ympäriajoon.
Basso teki sopimuksen 6. marraskuuta 2006 Discovery Channel Pro Cycling Team -tallin kanssa, mutta puolisen vuotta myöhemmin 24. huhtikuuta, 2007 Discovery Channel -talli päätti kieltää Bassoa kilpailemasta, koska Italian olympiakomitea oli päättänyt ryhtyä jälleen tutkimaan Basson epäiltyä dopingin käyttöä. 30. huhtikuuta talli ilmoitti päättävänsä Basson sopimuksen.
Basso oli Italian olympiakomitean kuultavana 2. toukokuuta 2007 ja 7. toukokuuta hän myönsi komitealle sekaantuneensa doping-tapaukseen. Myöhemmin järjestetyssä tiedotustilaisuudessa Basso sanoi, että hän oli "yrittänyt" dopingin käyttöä ja vaikkei hän varsinaisesti ollut käyttänyt dopingaineita, hän ymmärsi rikkeensä ja oli valmis kärsimään kilpailukiellon ja haluavansa tämän jälkeen palata kilpailemaan. Basso sai kilpailukieltoa lokakuuhun 2008 asti.
Basson kärsiessä vielä dopingtuomiotaan hän allekirjoitti kaksivuotisen sopimuksen Liquigas-tallin kanssa vuosiksi 2009 ja 2010. Ensiesiintymisensä uuden joukkueensa väreissä Basso teki 26. lokakuuta 2008 ajetussa Japan Cup -kilpailussa, vain kaksi päivää kilpailukieltonsa päättymisen jälkeen. Hänen sijoituksensa 1.HC -kategorialuokituksen kilpailussa oli kolmas. Vuonna 2009 hän sijoittui Italian ympäriajossa viidenneksi ja Espanjan ympäriajossa neljänneksi.
Basso voitti Italian ympäriajon 2010. Hän voitti lisäksi Monte Zoncolanin jyrkkään nousuun päättyneen 15. etapin.
Bassolla todettiin heinäkuussa 2015 kesken Ranskan ympäriajon kivessyöpä. Myöhemmin samana vuonna hän ilmoitti lopettavansa ammattilaisuransa, mutta jatkavansa taustaroolissa Tinkoff-Saxo-tallissa.
Flatline
Flatline ("aka Flatline Rockers") on suomalainen Porista kotoisin oleva yhtye, joka sekoittaa musiikissaan punk-vaikutteita vanhempaan rock'n'rolliin.
Ensimmäisen kokopitkän levyn "Neonlights And Hell Calling" (2005) maailmanlaajuinen julkaisija oli brittiläinen "Axis Of Evil" ("Empire Records"). Toinen kokopitkä levy "Let The Fires Burn" on suunniteltu julkaistavaksi 2010 syksyllä.Flatline - Neonlights And Hell Calling (AXE-CD-101)
Selim A. Lindqvist
Selim Arvid Lindqvist (19. toukokuuta 1867 Helsinki – 17. toukokuuta 1939) oli suomalainen arkkitehti. Hän oli jugend-tyylisuunnan tunnetuimpia edustajia Suomessa ja on suunnitellut lukuisia arkkitehtuuriltaan merkittäviä rakennuksia Helsinkiin.
Lindqvist valmistui vuonna 1888 Polyteknillisestä opistosta (nyk. Teknillinen korkeakoulu). Lindqvist työskenteli Kiseleff & Heikelin toimistossa ensin harjoittelijana ja Konstantin Kiseleffin kuoltua rakennusmestari-arkkitehti Elia Heikelin yhtiökumppanina vuosina 1888–1901, mutta perusti oman arkkitehtitoimiston vuonna 1888 pysytellen yksilöllisessä tyylissään.
Lindqvist oli ensimmäisiä teräsbetonin käyttäjiä Suomessa ja kantavan pilarin muotokielen kehittäjä. Lindqvistin töihin liitettiinkin toistuvasti sanonta "ensimmäistä kertaa Suomessa" hänen soveltaessaan suunnitelmiinsa uusia keksintöjä. Hän piirsi erityisesti liike- ja teollisuusrakennuksia, mutta myös huviloita ja asuintaloja. Teknisenä suunnitteluapuna Lindqvistillä oli insinööri Jalmar Castrén. Useita Lindqvistin piirtämiä merkittäviä rakennuksia on purettu. Esimerkiksi basaari-tyyppisistä rakennuksista on jäljellä vain Hietalahden kauppahalli.
Tuotteliaana suunnittelijana tunnetun Lindqvistin suunnittelutöitä ovat muun muassa:
Myös Helsingin Katajanokan asuinrakennukset Satamakatu 5 (1902–1903) ja Wellamo (1903–1904), Vyökatu 9, sekä Vuorilinna Kruununhaassa ovat Lindqvistin käsialaa.Lindqvistin lapsuudenperhe ei ollut varakas: hänen isänsä oli entinen vääpeli ja äiti piti leipomoa.
Jason Isaacs
Jason Isaacs (s. 6. kesäkuuta 1963 Liverpool, Englanti) on brittiläinen näyttelijä. Hän on esittänyt muun muassa Lucius Malfoyta "Harry Potter" -elokuvissa ja Kapteeni Koukkua "Peter Panissa".
Isaacs on juutalainen. Hänen puolisonsa on dokumenttiohjaaja Emma Hewitt, johon hän tutustui teatterikoulussa. Heillä on kaksi 2000-luvulla syntynyttä tytärtä.
Luettelo Yhdistyneiden kansakuntien suurlähettiläistä
Tämä on luettelo Yhdistyneiden kansakuntien suurlähettiläistä.
Berhane Adere
Berhane Adere (s. 21. heinäkuuta 1973 Shewa, Etiopia) on etiopialainen kestävyysjuoksija.
Adere aloitti kilpailemisen kansainvälisissä arvokilpailuissa vuonna 1991, jolloin hän sijoittui Antwerpenin maastojuoksun MM-kisoissa pitkällä matkalla 34:nneksi. Seuraavana vuonna hän oli Bostonin maastojuoksun MM-kisoissa pitkän matkan 38:s. Vuonna 1993 hän voitti Afrikan mestaruuden 10 000 metrin juoksussa ja sijoittui 3 000 metrillä viidenneksi. Samana vuonna hän osallistui Stuttgartin MM-kisoihin, mutta jäi 10 000 metrillä alkueriin ajalla 33.20,62. Vuoden 1995 Göteborgin MM-kisoissa hän karsiutui 10 000 metrin alkuerissä. Vuonna 1996 Adere sijoittui Stellenboschissa maastojuoksun MM-kisojen pitkällä matkalla kymmenenneksi. Samana vuonna hän oli Atlantan olympialaisissa 10 000 metrillä kahdeksastoista ajalla 32.57,35 ja maantieviestijuoksun MM-kisoissa mukana voittamassa kultaa.
Adere osallistui vuonna 1997 Torinon maastojuoksun MM-kisojen pitkälle matkalle, jolla sijoittui neljänneksitoista. Samana kesänä hän oli Ateenan MM-kisoissa 10 000 metrillä neljäs ajalla 31,48,95. Saman vuoden yleisurheilun GP-finaalissa hän sijoittui 5 000 metrillä viidenneksi ajalla 15.26,51. Vuonna 1998 hän voitti Afrikan mestaruuden 5 000 metrillä sekä sijoittui Johannesburgissa yleisurheilun maailmancupin 5 000 metrillä kolmanneksi. Vuonna 1999 hän sijoittui Sevillan MM-kisoissa 10 000 metrillä seitsemänneksi ajalla 31.32,51. Vuonna 2000 hän oli Vilamourassa maastojuoksun MM-kisojen pitkällä matkalla neljästoista. Samana kesänä hän sijoittui Sydneyn olympialaisissa 10 000 metrillä 12:nneksi. Adere voitti ensimmäisen MM-mitalinsa vuoden 2001 Edmontonin MM-kisoissa sijoittumalla 10 000 metrin juoksussa toiseksi. Myöhemmin samana vuonna hän juoksi IAAF:n GP-finaalissa 3 000 metrin juoksussa neljänneksi ajalla 9.32,27 sekä voitti puolimaratonin MM-kisoissa Bristolissa pronssia ajalla 1.08.17.
Adere voitti vuonna 2002 Afrikan mestaruuden 5 000 metrillä sekä puolimaratonin maailmanmestaruuden Brysselissä. Saman vuoden syyskuussa hän sijoittui yleisurheilun GP-finaalissa kolmanneksi ja voitti maailmancupin 3 000 metrillä. Vuoden 2003 Birminghamin halli-MM-kisoissa Adere voitti maailmanmestaruuden 3 000 metrillä ajalla 8.40,25. Samana vuonna hän voitti Pariisissa ulkoradalla 10 000 metrin MM-kultaa uudella Afrikan ennätysajalla 30.04,18. 5 000 metrillä hän oli kymmenes. Loppukaudesta hän juoksi 3 000 metrillä viidenneksi ajalla 8.39,26 ja puolimaratonin MM-kisoissa Vilamourassa toiseksi. Vuoden 2004 Budapestin sisäratojen MM-kisoissa hän oli 3 000 metrillä toinen. Vuonna 2005 hän voitti Helsingissä 10 000 metrillä MM-hopeaa sekä sijoittui 5 000 metrillä kolmanneksi ajalla 14.46,91.
Adere juoksi 2008 Lontoon maratonilla seitsemänneksi ajalla 2.27.42.
Adere työskentelee Etiopiassa UNICEFin hyvän tahdon lähettiläänä lasten puolesta.
Als
Als () on Tanskalle kuuluva saari Itämeressä, Jyllannin niemimaan itäpuolella. Saaren pinta-ala on 321 neliökilometriä, joten se on Tanskan seitsemänneksi suurin saari. Vuonna 2009 asukkaita oli noin 52 000.
Sønderborgin kaupunki ulottuu mantereelta Alsin saaren puolelle. Saari on maanviljelysaluetta ja siellä kasvatetaan etenkin sikoja. Aiemmin myös saaren hedelmätarhat olivat kuuluisia.
Janne Piiroinen
Janne Piiroinen (s. 25. maaliskuuta 1968 Joensuu) on suomalainen laulaja-lauluntekijä, joka kuuluu yhtyeeseen Turo's Hevi Gee. Hän myös säveltää ja sanoittaa kappaleita Turo´s Hevi Geelle sekä muille artisteille.
Piiroinen on opiskellut Mikkelin ammattikorkeakoulussa Kulttuuri- ja ohjelmapalvelualaa ja soittanut useissa yhtyeissä, muun muassa yhtyeissä Tö Blöös Söös, Squier, Dos Buenos Amigos -duo sekä esiintynyt trubaduurina. Vuosina 2000–2003 Piiroinen toimi myös Lahden Rytminystävät Ry:n (RyRy) hallituksenjäsenenä sekä Lahti Blues & Roots festivaalin järjestelytoimikunnassa.
Plantin-Moretus-museo
Plantin-Moretus-museo on museo Antwerpenissä, Belgiassa. Se on erikoistunut kuuluisiin kirjanpainajiin Christoffel Plantijniin ja Jan Moretukseen. Museo sijaitsee heidän entisen painoyrityksensä tiloissa.
Plantijn perusti 1500-luvulla painoyhtiön, joka siirtyi hänen vävynsä Moretuksen omistukseen Plantijnin kuoltua. Vuonna 1876 Edward Moretus myi yrityksen Antwerpenille, ja vuotta myöhemmin kaupunki oli avannut asuin- ja painotilat yleisölle. Vuonna 2005 museo listattiin UNESCOn maailmanperintöluetteloon ensimmäisenä museona.
Plantin-Moretus-museo omistaa poikkeuksellisen kokoelman typografista materaalia. Museossa on vanhimmat säilyneet painokoneet muotteineen, loistava kirjasto, loisteliaasti koristetut sisätilat ja Plantijnin yrityksen koko arkisto.
Psykosomatiikka
Psykosomatiikka on lääketieteellinen ja psykologinen käsite henkisen ja ruumiillisen hyvinvoinnin välisestä yhteydestä. Henkiset sairaudet kuten masennus ja normaalit tunnereaktiot kuten ahdistus voivat aiheuttaa psykosomaattisia fyysisiä oireita.
Historian aikana on ollut useita psykosomaattisia teorioita, kuten refleksiteoria ja neurastenia, jotka ovat osoittautuneet vääriksi. Myös allergiaa, astmaa ja epilepsiaa luultiin aiemmin psykosomaattisiksi sairauksiksi, koska niiden fysiologisia perusteita ei tuolloin ymmärretty. Impotenssia pidettiin niin ikään psykosomaattisena sairautena, mutta sittemmin on saatu selville, että se voi johtua esimerkiksi somaattisista sairauksista, alkoholin ja tupakkatuotteiden käytöstä, hormonitoiminnan häiriöistä tai lääkityksestä.
Pitkään elänyt teoria siitä, että psykologiset tekijät kuten stressi tai myönteinen elämänasenne lisäisivät syöpäriskiä tai edesauttaisivat syövästä parantumista on osoittautunut vailla tieteellistä pohjaa olevaksi.
Psykosomatiikkaa on myös se, että fyysiset oireet ja sairaudet vaikuttavat psyykkiseen tilaan.
Kirkkonummen rautatieasema
Kirkkonummen rautatieasema (, ) on lähi- ja kaukojunien rautatieasema rantaradalla Kirkkonummella, Siuntion ja Tolsan asemien välissä. Kirkkonummi on X-, U- ja L-lähijunien pääteasema, jossa myös Y-junat pysähtyvät. Asemalla pysähtyvät Helsinki – Turku/Turku satama kaukojunista IC 941, IC 943, IC 966, IC 986, IC 972 ja IC 974. Kirkkonummen rautatieasemalta lähtee kolme linja-autovuoroa Karjaalle päivässä arkisin klo 7.30, 13.30 ja 17.30, josta on yhteys Turkuun.
Välittömästi Kirkkonummen ratapihan jälkeen rantarata jatkuu Turun suuntaan yksiraiteisena, Helsingin suuntaan kaksiraiteisena.
Asema kuuluu Uudenmaan liiton inventoimiin kulttuuriympäristöihin. Asemarakennuksen suunnitteli arkkitehti Bruno Granholm samoin piirustuksin kuin Kauklahden rautatieasema Espoossa. Se on rakennettu 1901–1903 ja sen lähellä on lisäksi tavaramakasiini, huoltorakennuksia ja työntekijän asunto. Aseman vieressä oli toinenkin työntekijän asunto, mutta se purettiin vuonna 2009 koska sen tilalle rakennettiin uusi tie sekä linja-autoasema.
Kirkkonummen rautatieasema jäi vuonna 1944 Moskovan välirauhansopimuksen nojalla Porkkalan vuokra-alueelle. Viimeinen suomalainen juna lähti asemalta 28. syyskuuta 1944 ja asema suljettiin suomalaiselta junaliikenteeltä virallisesti 3. lokakuuta samana vuonna. Neuvostoliiton miehitysaikana Kirkkonummi oli vuokra-alueen keskeinen liikennepaikka, ja tavara- ja sotilasliikenne Kirkkonummelta Pasilan kautta Leningradiin alkoi 4. marraskuuta 1944. Porkkalan palautuksen jälkeen Kirkkonummen rautatieasema avattiin suomalaisena liikennepaikkana jälleen toukokuun alussa 1956. Vuonna 1969 Kirkkonummesta tuli ensimmäisen sähköistetyn rataosan ja samalla rantaradan lähijunien pääteasema. Neuvostoliittolaisten miehitysaikana rakentamassa veturitallissa toimi veturikorjaamo 1980-luvun puoliväliin saakka; rakennus on sittemmin purettu. Asemalle rakennettiin alikulkutunneli vuonna 1988 ja samassa yhteydessä tavaramakasiini siirrettiin asemarakennuksen itäpuolelta sen länsipuolelle. Tavaraliikenne Kirkkonummen asemalla lopetettiin vuonna 2002, mutta matkustaja-asemana Kirkkonummi on edelleen tärkeä.
Aseman lipunmyynti lakkautettiin 2. elokuuta 2014, mutta asemalla on lippuautomaatti.
Napakelkka
Napakelkka on jään tai lumen päällä kehää kiertävä kelkka, jota pyöritetään ihmisvoimin kehän keskelle asetettuun akselitappiin kiinnitetyn pitkän aisan varassa. Kelkan perusperiaate on keskipakoisvoima. Jo pienellä voimalla, saadaan kelkkaan kohdistumaan niin suuri keskipakoisvoima, että kelkan kyydissä olevan on vaikea pysyä mukana. Napakelkka tunnetaan myös nimillä hoijakka, pirunkelkka ja hullu hevonen.
Kirjailija Sakari Pälsi pakinoi napakelkasta kirjassaan "Jetsulleen, sanoi fallesmannin Arvo" (1956) luvussa "Meidän hulluhevosemme olikin tarpeeksi hullu hulluhevonen".
Olivier Boumelaha
Olivier Hakim Boumelaha (s. 27. toukokuuta 1981) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän kuuluu Sveitsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelaavan FC Gossaun joukkueeseen. Miehen mitat ovat 180 cm ja 78 kg.
Suomessa hän on edustanut veikkausliigan IFK Mariehamnia sekä ykkösessä pelannutta PP-70tä . Boumelaha on urallaan edustanut myös useita muita sveitsiläisseuroja sekä hieman eksoottisempia Al-Ittihadia ja Al-Ahlia.
Glomma
Glomma eli Glåma (eri nimiä käytetään eri osissa jokivartta) on Norjan pisin joki. Joen pituus on 604 km. Se alkaa Rørosin läheltä Etelä-Trøndelagista ja laskee Oslovuonoon Fredrikstadissa, Østfoldissa. Se kulkee lisäksi Hedmarkin ja Akershusin läänien alueella. Joen valuma-alueen pinta-ala on 42 441 km², josta 422 km² sijaitsee Ruotsissa.
Fantasía para un gentilhombre
Fantasía para un gentilhombre on espanjalaisen Joaquín Rodrigon vuonna 1954 säveltämä kitarakonsertto. Sen neljä osaa pohjautuivat Gaspar Sanzin 1600-luvulla säveltämiin kuuteen tanssiin soolokitaralle. Rodrigo sävelsi konserton kitaristi Andrés Segovian pyynnöstä.
Fantasía para un gentilhombre sai kantaesityksensä San Franciscossa 5. maaliskuuta 1958. Kitaraosuuden soitti Segovia.
Tournain katedraali
Tournain Notre-Damen katedraali on yksi Belgian merkittävimmistä arkkitehtonisista monumenteista. Paikallisesta siniharmaasta kivestä tehty kirkkorakennus kohoaa Scheldejoen eteläisellä törmällä Tournain kaupungissa. Katedraalin rakentaminen aloitettiin 1100-luvulla ja rakennus yhdistää kolmen eri aikakauden tyyliä: päälaiva edustaa raskasta ja karua romaanista arkkitehtuuria, poikkilaiva siirtymävaiheen aikakautta ja kuori goottilaista tyyliä. Poikkilaiva on rakennuksen ominaisin piirre viisine kellotorneineen ja puoliympyrän muotoisine päineen.
Päälaivan rakentaminen aloitettiin 1100-luvun ensimmäisellä kolmanneksella. Gotiikkaa enteillen siinä on parvi toisessa kerroksessa arkadin ja triforion välissä. Klerestorion (keskilaivan yläosa) pilasterit pyöreäkaaristen ikkunoiden välissä kannattelevat 1700-luvun holvausta, joka tehtiin korvaamaan alkuperäinen puinen sisäkatto.
1100-luvun keskivaiheilla rakennetun poikkilaivan siipien puoliympyrän muotoiset päät on ominaisuus, joka on lainattu tietyiltä Reininmaan kirkoilta, ja joka myös siirtyi eteenpäin Koillis-Ranskan Noyon’n ja Soissons’n katedraaliin. Poikkilaivaa reunustavat keskustornit kohoavat 83 metrin korkeuteen.
Piispa Gautier de Marvis puratti alkuperäisen romaanisen kuorin ja korvasi sen uudella gotiikkatyyliin tehdyllä kuorilla, joka sai inspiraationsa muun muassa Amiens’n katedraalista. Uutta kuoria tehtiin vuodesta 1242 vuoteen 1255. Koko katedraali piti uudelleenrakentaa samalla tyylillä, mutta nämä suunnitelmat eivät ikinä edenneet. Kuori on paikalla, jossa aiemmin oli roomalainen temppeli, joka kuitenkin tuhottiin melko pian valmistumisensa jälkeen. Sekä kirkon kuori että sitä ympäröivät kappelit on koristeltu eri aikojen veistoksilla ja maalauksilla. Katedraalin taidekokoelmiin kuuluukin lukuisia merkittäviä taidetoksia, kuten myös erilaisia esineitä pyhäinjäännösten säilyttämiseksi.
Pääsisäänkäynti julkisivulla on rakennettu 1300-luvulla ja koristeltu patsailla eri aikakausilta. Siinä olevat profeettojen patsaat tekivät alueen kivenhakkaajat 1300-luvulla. Kahden oven väliin on sijoitettu kirkon suojelijan Neitsyt Marian patsas.
Ainoat myöhemmät lisäykset olivat läntinen eteinen ja suuri goottinen kappeli, joka rakennettiin yhden sivulaivan viereen niin, että alkuperäiset seinät ja ikkunat hävisivät prosessissa.
UNESCO tunnusti katedraalin kulttuurisen arvon ja listasi sen vuonna 2000 maailmanperintöluetteloon.