Apostolic Lutheran Church
The Apostolic Lutheran Church of America (ALCA) on rauhansanalaisen lestadiolaisuuden haaran kirkkokunta Pohjois-Amerikassa. Sen perustivat v. 1928 ns. "suurseuralaisuuden" kannattajat, "Finnish Apostolic-Lutheran Congregationin" jakautuessa kahtia. ALCA on löyhä yhteistyöelin Pohjois-Amerikan pikkuesikoisten eli rauhansanalaisten paikallisten "Apostolic Lutheran Church" -seurakuntien välillä.
Amerikan lestadiolaisuudessa alkoi ilmetä erimielisyyksiä jo 1870-luvulla. Liike oli Amerikassa ulkonaisestikin kahtia jakautunut vuosina 1876-1878, ja senkin jälkeen liike oli sisäisesti jakaantuneena erilaisiin kuppikuntiin. Ensimmäisenä näistä erkaantuivat ulkonaisesti "haalilaiset" v. 1886, jotka sanoivat syyksi erkaantumiselleen kyllästymisensä jatkuviin riitoihin. Myöhemmin erkanivat "esikoisuusaatteen" kannattajat nimellä "takkislaisuus" v. 1888 ja lopullisesti 1894, sekä "uusheräys" 1901-1902. Haalilaiset liittyivät löyhästi takaisin vanhoillislestadiolaisiin eli "heidemanilaisiin" vähitellen vuosina 1893-1900.
ALCA on esikoislestadiolaisuudesta "(Jällivaaran esikoisuus)" v. 1903 erkaantuneen "pikkuesikoisuuden" "(Lannavaaran esikoisuus)", Amerikan vanhoillislestadiolaisuuden sisällä vuodesta 1908 lähtien vaikuttaneen suurseuralaisuuden, Amerikan uusheränneiden ja entisten haalilaisten yhteenliittymä. Koska monet entisistä haalilaisista menivät mukaan suurseuralaisuuteen, kutsuivat heidemanilaiset suurseuralaisuutta myös ""haalilaisuudeksi"". Amerikan suurseuralaiset saivat Euroopasta arvovaltaista tukea mm. "Pauli Rantalalta", "August Lundbergilta" ja "Juhani Rautiolta". Suurseuralaisuuden yksi keskeisimmistä puuhamiehistä Amerikassa oli "Juho (John) Pollari", jonka johdolla erkaantui myöhemmin vuonna 1920-1921 erilliseksi lestadiolaisuuden haaraksi "pollarilaisuus".
Suurseuralaisten hallussa oli "Kristillisen Kuukauslehden" ("The Christian Monthly") toimitus, joka ilmestyi vuosina 1916-1966. Heidemanilaisilla sitä vastoin oli lehti nimeltä "Rauhan Tervehdys (Greetings of Peace)", joka on myöhemmin ollut töröläläisten hallussa.
"Kirkkokuntalaisuus"-nimitys tulee siitä että he perustivat kirkkokunnan nimeltä "The Apostolic Lutheran Church of America". Kirkkokuntalaiset kannattivat hajautetumpaa johtamistapaa lestadiolaisten hengelliselle toiminnalle, ja siksi he kannattivat itsenäisemmistä paikallisseurakunnista muodostuvaa kirkkokuntaa keskusjohtoisemman keskusyhdistystyyppisen organisaatiomallin sijaan. Ideana oli erillisten lestadiolaissuuntien yhteinen kirkkokunta, johon pyrittiin aluksi järjestämällä eri lestadiolaissuuntien edustajien yhteisiä "suuria seuroja" v. 1908 alkaen, josta tulee nimitys "suurseuralaisuus".
Vanhoillislestadiolaiset joita kutsuttiin myös ""heidemanilaisiksi"", vastustivat tätä sekaseuraista yhteenliittymää jota kutsuttiin aluksi "suurseuralaisuudeksi", sekä v. 1927 hajaannuksen jälkeen "kirkkokuntalaisuudeksi" "("federation")" ja ""pikkuesikoisuudeksi"", siinä mukana toimineen esikoislestadiolaisista v. 1903 erkaantuneen pikkuesikoisuuden mukaan.
Vuosina 1927-1928 Finnish-Apostolic Lutheran Church jakaantui "The Apostolic Lutheran Church of America:ksi" ja "First Apostolic Lutheran Churchiksi". Myöhemmin Suomessa v. 1934 vanhoillislestadiolaisuudesta eronnut "rauhansanalaisuus" alkoi hengelliseen yhteistyöhön ALCA:n kanssa.
Amerikassa rauhansanalaisia on noin 6000. Rauhansanalaisuus on jakautunut 1990-2000-luvuilla sisäisesti liberaaliin ja konservatiiviin suuntaukseen.
Lisäksi The Apostolic Lutheran Church of America:a kohtasi ulkonainenkin hajaannus 2010-luvun alussa, jolloin siitä erkani ryhmä joka perusti kirkon nimeltä "Grace Apostolic Lutheran Church (GALC)", joka ei kuulu ALCA-kirkkokuntaan. Grace Apostolic Lutheran Church -ryhmä uskoo uudestisyntymisen tapahtuvan kasteessa. Suuntausta kutsutaan nimellä "andersonilaisuus" johtajansa "Steven E. Andersonin" mukaan.