hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Hydra (kuu)
Hydra, joka tunnetaan myös nimellä (134340) Pluto II, on Pluton ja Kharonin kiertoradalta löytyneen kiertolaisen nimi. Se on toinen kahdesta Hubble-avaruusteleskoopin kesäkuussa 2005 löytämästä kiertolaisesta. "Pluto Companion Search Team" -työryhmään kuuluivat Hal A. Weaver, S. Alan Stern, Max J. Mutchler, Andrew J. Steffl, Marc W. Buie, William J. Merline, John R. Spencer, Eliot F. Young ja Leslie A. Young. Nimensä kuu on saanut kreikkalaisen mytologian yhdeksänpäiseltä Hydralta. Aluksi Hydra tunnettiin väliaikaisella nimellä S/2005 P 1.
Kappaleen löytämiseen johtaneet valokuvat otettiin 15.–18. toukokuuta 2005 välisenä aikana. Ensimmäisenä kiertolaiset havaitsi Max J. Mutchler 15. kesäkuuta 2005. Havainnoista tiedotettiin 31. lokakuuta 2005, kun löytö oli varmistunut.
Hydra kiertää Pluton ja Kharonin yhteistä painovoimakeskusta samantasoisella kiertoradalla kuin kaksoiskääpiöplaneettajärjestelmän komponentit toisiaan ja näiden toinen kuu Nix noin 65 000 kilometrin etäisyydellä kääpiöplaneetasta. Nixistä poiketen Hydran kiertorata on lähes ympyränmuotoinen, eksentrisyyden ollessa 0,0052. Kiertoaika on 38,2 vuorokautta, joka eroaa sen emokääpiöplaneettojen keskinäisestä kiertoajasta vain 0,3 prosenttia. Eron uskotaan selittävän Pluton ja Kharonin painovoimakenttien 15 prosentin suuruisen paikallisen ja säännöllisen vaihtelun.
Hydran kokoa ei ole vielä tarkasti mitattu, mutta sen halkaisijan arvellaan olevan noin 44—130 kilometriä. Kappaleen kirkkaus on lähes sama kuin Nixin, mutta kirkkausvaihteluiden eroksi on havaittu jopa 25 %. Tämän vuoksi Hydran uskottiin aluksi olleen kappaleista suurempi. Kirkkauserot johtunevat pinnanmuodoista. Hydra vaikuttaa olevan spektrisesti jopa neutraalimpi kuin Kharon, Pluton ja Nixin ollessa punaisempia. Punainen ja harmaa ovat yleisiä värejä Kuiperin vyöhykkeen taivaankappaleilla. Pluton ja sen kiertolaisten värejä on kuitenkin hankala selittää törmäysteorian avulla.
New Horizons -luotain tutki Plutoa ja sen kumppaneita vuonna 2015.
Troija (elokuva)
Troija ("Troy") on Wolfgang Petersenin ohjaama elokuva vuodelta 2004. Se perustuu Homeroksen kirjoittamaan Iliakseen, joka kertoo Troijan sodasta. Elokuva on tehty runoelmaa toimintapitoisemmaksi.Elokuva oli ehdolla Oscar-palkintoon parhaasta puvustuksesta.
Bob Lind
Bob Lind (s. 25. marraskuuta 1942) on yhdysvaltalainen muusikko ja kirjailija. Hän solmi vuonna 1965 levytyssopimuksen World Pacificin kanssa. Seuraavana vuonna hän julkaisi listoille päässeen singlensä "Elusive Butterfly". Hän vetäytyi musiikkibisneksestä vuonna 1969 julkaistuaan kolme albumia ja kaksi singleä. Nykyään Lind asuu Floridassa ja työskentelee kirjailijana. Hän on kirjoittanut viisi romaania.
Alli Paasikivi
Allina Amanda ”Alli” Paasikivi (o.s. Valve, vuoteen 1907 saakka Hildén, 19. joulukuuta 1879 Kärkölä – 13. kesäkuuta 1960 Helsinki) oli presidentti Juho Kusti Paasikiven toinen vaimo. Heidät vihittiin vuonna 1934, kolme vuotta Anna Paasikiven kuoleman jälkeen.
Alli syntyi marraskuussa 1879 Kärkölän pitäjässä kenkäkauppias Andreas Hildénin perheeseen. Hän oli perheen kolmesta tyttärestä keskimmäinen. Perhe muutti Helsinkiin, kun Alli oli yhdeksänvuotias. Vuonna 1907 Hildénit vaihtoivat nimensä Valveeksi. Hän kävi Helsingin Suomalaista Yhteiskoulua, mutta lopetti jo 7. luokalta, koska halusi näyttelijäksi. Hän oli huomattu seurapiirien kaunotar ja pääsi näyttelemään Suomalaiseen teatteriin, jota johtivat Kaarlo ja Emilie Bergbom. Kun teatteritalo valmistui 1902, teatterin nimeksi tuli Suomen Kansallisteatteri. Alli Valve oli lähes 30 vuotta Kansallis-Osake-Pankin työntekijänä yleten vähitellen prokuristiksi. Vuonna 1934 hän avioitui kokoomuksen puheenjohtajan, pankinjohtaja J. K. Paasikiven kanssa.
Alli ei osallistunut suoranaisesti politiikkaan, vaikka toimikin satunnaisesti aviomiehensä tukijoukoissa. Hän oli sotien aikana Lotta Svärdissä ja toimi myöhemmin sotainvalidien auttajana. Hänen kunniakseen on perustettu Alli Paasikivi -säätiö, joka myöntää avustuksia ja apurahoja perheen sosiaalisen turvallisuuden lisäämiseksi yhteiskunnassa sekä Suomen kotien aineellisen ja henkisen tason kohottamiseksi.
Alli Paasikivi on ikuistettu myös suomalaiseen tuberkuloosia vastustavaan postimerkkiin 1947.
Iän tai muun syyn takia roikkuvat käsivarren ojentajalihakset ovat saaneet Alli Paasikiven mukaan nimityksen ”allit”. Paasikivien avioituessa Alli Paasikivi oli reippaasti yli viisikymppinen, ja kun J. K. Paasikivestä tuli tasavallan presidentti, rouva Paasikivi oli 66-vuotias. Hän pukeutui näyttävästi ja käytti hihattomia iltapukuja, vaikka hänen käsivarsistaan oli jo kadonnut nuoruuden piukeus. Asuvalintaa kerrotaan jopa paheksutun. Lehtikuvista Paasikiven ”allit” oli tapana retusoida pois.
Kun Reino Helismaan 1948 sanoittama ja esittämä kappale ”Suutarin tyttären pihalla” joutui Yleisradiossa esityskieltoon, kansan keskuuteen levisi huhu, että kiellon takana oli presidentin rouva Paasikivi. Peter von Bagh ja Ilpo Hakasalo arvioivat myöhemmin Ylen musiikkiraadin olleen yksinkertaisesti eri mieltä Helismaan esityksen taiteellisuudesta.
Eric Bana
Eric Bana (oik. Eric Banadinovich; s. 9. elokuuta 1968) on australialainen näyttelijä. Hän syntyi Melbournessa, Australiassa kroatialaiselle Ivanille ja saksalaiselle Eleanor Banadinovichille. Hänellä on myös vanhempi veli Anthony, joka syntyi 1965. Eric on naimisissa Rebecca Gleesonin kanssa ja heillä on kaksi lasta, Klaus (s. elokuussa 1999) ja Sophia (s. huhtikuussa 2002).
Bana on näytellyt muun muassa elokuvissa "Troija, Isku Mogadishuun, Hulk ja München".
Aksel Schiøtz
Aksel Schiøtz (1906 Roskilde – 1975 Kööpenhamina) oli tanskalainen tenorilaulaja.
Schiøtz debytoi vuonna 1931 Kööpenhaminassa esiintymällä Mozartin oopperassa "Così fan tutte".
Schiøtz tulkitsi oopperan lisäksi Schubertin, Schumannin ja Bellmanin lauluja. 1940-luvulla hän saavutti suosiota laulamalla tanskalaisia kansanlauluja. Vuosina 1955-1957 Schiøtz toimi musiikin professorina Minnesotan yliopistossa.
Natalja Podolskaja
Natalja Podolskaja (, s. 20. toukokuuta 1982 Mahiljou) on valkovenäläinen laulaja, joka edusti Venäjää toukokuun 2005 Euroviisuissa kappaleella ”Nobody Hurt No One”.
Podolskaja syntyi Mahiljoussa ja aloitti pianonsoiton yhdeksänvuotiaana. Pian hän alkoi myös laulaa. Hän muutti Moskovaan vuonna 2002. Vuosina 1999–2004 hän opiskeli lakia.
Suomalainen iskelmälaulaja Laura Voutilainen on julkaissut Natalian ”Жар-птица” (Zhar-ptica) -kappaleesta oman versionsa ”Monta monta”.
Lentokapteeni
Lentokapteeni on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 15. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko .
Arvonimi voidaan myöntää ansioituneille ilmailun parissa työskenteleville tai ansioituneille ilmailun harrastajille. Vuosien 1918–2013 aikana lentokapteenin arvonimi on myönnetty 93 henkilölle.
Tasavallan presidentti myönsi ensimmäiset lentokapteenin arvonimet 19. lokakuuta 1934. Molemmat arvonimen saajat Gunnar Lihr ja Ville Leppänen olivat Aero Oy:n, nykyisen Finnairin edeltäjän, lentäjiä.
Tasavallan presidentin myöntämiä lentokapteenin arvonimiä vuodesta 1934 alkaen. Luettelossa ei ehkä ole kaikkia myönnettyjä arvonimiä vuosilta 2014–2018.
Jõhvi
Jõhvi on epäitsenäinen kaupunki koillisessa Virossa. Se on myös Jõhvin kunnan hallinnollinen keskus ja Itä-Virumaan maakunnan keskuspaikka. Jõhvi sijaitsee noin 50 kilometrin päässä Venäjän rajalta, ja vironkieliset ovat kaupungissa vähemmistönä (35 prosenttia väestöstä vuonna 2011).
Asukkaita Jõhvissä on noin 10 669 ja asukastiheys 1 413 asukasta neliökilometrillä (1.1.2015). Sen pinta-ala 7,55 neliökilometriä.
Jõhvi mainittiin ensimmäisen kerran vuonna 1241 tanskalaisissa asiakirjoissa, jolloin paikasta käytettiin nimeä "Gevi". Paikan kehitykseen on vaikuttanut sijainti vanhojen kauppateiden varrella. Vuonna 1782 rakennettiin Jõhvin kautta kulkeva Tallinnan ja Pietarin välinen postitie ja samana vuonna Jõhviin rakennettiin myös postirakennus.
Kaupunginoikeudet Jõhvi sai vuonna 1938 ja vuodesta 1949 kaupungista tuli kunnan keskus. Jõhvi liitettiin Kohtla-Järveen vuonna 1960, mutta sitä tuli itsenäinen kaupunki jälleen vuonna 1991. Kaupunki liitettiin osaksi Jõhvin kuntaa 16.6.2005, ja siitä tuli epäitsenäinen kaupunki ().
Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Jõhvin epäitsenäisessä kaupungissa oli 10 775 asukasta, joista 3 717 (34,5 %) oli virolaisia, 6 003 (55,7 %) venäläisiä ja 1 035 (9,6 %) muita kansallisuuksia.
Mauno Ahonen
Mauno Ahonen voi tarkoittaa:
Karl Söderholm
Karl Gustaf (K. G.) Söderholm (9. joulukuuta 1859 Loviisa – 17. kesäkuuta 1948 Pernaja) oli Vaasan hovioikeuden ja korkeimman hallinto-oikeuden presidentti sekä Åbo Akademin kansleri. Hän oli RKP:n kansanedustajana ja toimi oikeusministerinä neljässä eri hallituksessa. RKP:ssä Söderholm kuului sen sisäiseen ryhmittymään nimeltä Svensk Vänster.
Söderholmin vanhemmat olivat kauppias Gustaf Gabriel Söderholm ja Christina Sofia Nyman. Hän pääsi ylioppilaaksi 1877, valmistui filosofian kandidaatiksi 1882 ja lakitieteen kandidaatiksi 1886 sekä sai varatuomarin arvon 1888. Naimisiin Söderholm meni vuonna 1885 Eva Öhbergin kanssa.
Opintojensa jälkeen Söderholm toimi senaatin oikeusosaston ylimääräisenä kopistina 1889–1892, maanviljelyshallituksen kanslistina 1892–1893, senaatin oikeustoimituskunnan kanslistina 1893–1897 ja senaatin oikeusosaston protokollasihteerinä 1897–1899. Tämän jälkeen Söderholm siirtyi Vaasan hovioikeuteen ja oli siellä asessorina 1899–1909, hovioikeudenneuvoksena 1909–1917 ja hovioikeuden presidenttinä 1917–1923. Viimeksi Söderholm oli korkeimman hallinto-oikeuden presidenttinä 1923–1929 ja Åbo Akademin kanslerina 1933–1941. Åbo Akademi myönsi Söderholmille filosofian kunniatohtorin arvon 1927.
Söderholm oli porvarissäädyn jäsenenä 1904–1906 säätyvaltiopäivillä ja sen jälkeen RKP:n kansanedustajana 1907–1913 ja 1917 edustaen Uudenmaan läänin vaalipiiriä. Hän oli eduskunnan ensimmäinen varapuhemies 1910–1912, toinen varapuhemies 1909, 1910 ja 1913 sekä toimi lakivaliokunnan puheenjohtajana 1907–1908, 1909 ja 1913 sekä perustuslakivaliokunnan puheenjohtajana 1912. Söderholm oli RKP:n mandaatilla oikeusministerinä Ingmanin I hallituksessa 1918–1919, Kaarlo Castrenin hallituksessa 1919, Erichin hallituksessa 1920 ja Svinhufvudin II hallituksessa 1930–1931.
Vuoden 1925 presidentinvaalissa Söderholm oli RKP:n ehdokkaana ja sai ensimmäisellä kierroksella 35 valitsijamiesääntä. Hän oli myös jäsenenä Helsingin kaupunginvaltuustossa ja toimi Suomen lainopillisen yhdistyksen sihteerinä.
Matti Väisänen (kansanedustaja)
Matti Väisänen (25. helmikuuta 1887 Kaavi – 24. huhtikuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen vasemmistopoliitikko. Hän oli Suomen ammattijärjestön puheenjohtaja vuosina 1920–1923 ja Suomen sosialistisen työväenpuolueen kansanedustaja syyskuusta joulukuuhun 1922, jolloin hänet julistettiin edustajantoimeen oikeudettomaksi.
Vuoden 1925 presidentinvaalissa Väisänen oli Sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden vaaliliiton ehdokas. Kommunistien ehdokaslistat saivat 16 valitsijamiestä ja 41 213 ääntä (6,6 %). Väisänen oli tuomittu 1923 poliittisista syistä 16 muun kansanedustajan kanssa vankilaan, ja hänelle annetut äänet hylättiin.
SAJ:n sihteerinä 1920- ja 1930-luvun vaihteessa toiminut Väisänen kuului kommunisteja arvostelleen sosialistisen Suomen työväen vasemmistoryhmän tunnetuimpiin aktivisteihin. Hän oli vasemmistoryhmän ammattiyhdistysvaliokunnan puheenjohtaja.
Johan Helo
Johan Helo (vuoteen 1906 Helenius; 22. elokuuta 1889 Helsinki – 25. lokakuuta 1966 Helsinki) oli suomalainen poliitikko.
Helo valmistui ylioppilaaksi vuonna 1908, filosofian kandidaatiksi 1911, vihittiin filosofian maisteriksi 1914, filosofian lisensiaatiksi 1914 ja filosofian tohtoriksi samoin 1914 aiheenaan "Ueber die Newtonsche Naerungsmethode und eine Verallgemeinerung derselben". Hän suoritti myös kasvatusopin tutkinnon 1913, ylemmän oikeustutkinnon 1928, lainopin kandidaatin tutkinnon samoin 1928 ja sai varatuomarin arvon 1934.
Helo toimi matematiikan, fysiikan ja kirjanpidon opettajana eri lyseoissa 1911–1922 ja 1925–1928.
Puoluekannaltaan Helo oli alkuun sosiaalidemokraatti, sotien jälkeen kansandemokraatti. Hän toimi Tannerin hallituksen sosiaaliministerinä 13. joulukuuta 1926–15. marraskuuta 1927 ja myöhemmin kulkulaitosten ja yleisten töiden ministerinä 15. marraskuuta 1927 – 17. joulukuuta 1927. Siirtyessään Helsingin kaupungin rahatoimenjohtajaksi hän luopui kansanedustajuudesta. Hänen tilalleen nousi Toivo Nokelainen.
Vuoden 1940 presidentinvaalissa Helo oli SDP:stä erotettujen perustaman Sosialistisen eduskuntaryhmän eli niin sanottujen kuutosten ehdokas ja sai neljä valitsijamiesääntä. Sotien aikana hän oli vankilassa poliittisista syistä. Sotien jälkeen Helo valittiin Suomen Kansan Demokraattisen Liiton kansanedustajaksi, mutta hän luopui virasta tammikuussa 1946 tultuaan valituksi Suomen Pariisin lähettilääksi. Hänen tilalleen nousi Antti Virtanen. (Suur)lähettiläänä hän oli vuoteen 1956 asti.
Helon puoliso oli näyttelijä Lullan Helo (Anna Elina, o.s. Valve), joka on käyttänyt salanimeä Kari Wilkman.
Luis Javier García Sanz
Luis Javier García Sanz (s. 24. kesäkuuta 1978 Badalona, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, joka edustaa Australian pääsarjassa pelaavaa Central Coast Marinersia. Hän on monipuolinen hyökkäyspään pelaaja, sillä hän voi pelata molemmilla laidoilla hyökkääjänä ja keskikentällä.
García on Barcelonan kasvatti ja on edustanut Espanjassa myös Real Valladolidia, Toledoa, Tenerifeä, Atlético Madridia ja Racingia. Nousuun hänen uransa lähti englantilaisessa Liverpoolissa, jonne hän siirtyi Barcelonasta 9 miljoonalla eurolla elokuussa 2004. García oli yksi Liverpoolin monista espanjalaispelaajista ja oli pelannut Liverpool-valmentaja Rafael Benítezin alaisuudessa myös Tenerifen paidassa. García palasi Espanjaan kesällä 2007 liityttyään Atlético Madridin joukkueseen toisen kerran urallaan.
Ennen Panathinaikosiin siirytmistään García edusti Racing Santanderia.
Espanjan maajoukkueessa García debytoi harjoitusottelussa Kiinaa vastaan 26. maaliskuuta 2005. Hän kuului maajoukkueen kokoonpanoon vuoden 2006 MM-kilpailuissa. Hän on pelannut Espanjan maajoukkueessa 18 ottelua tehden niissä neljä maalia.
Garcían perheeseen kuuluvat vaimo Raquel ja poika Joel.
Paavo Aitio
Paavo Johannes Aitio (14. heinäkuuta 1918 Turku – 1. kesäkuuta 1989 Turku) oli suomalainen poliitikko, joka toimi Suomen Kansan Demokraattisen Liiton (SKDL) kansanedustajana (1951–1977), ministerinä kahdessa hallituksessa sekä Turun ja Porin läänin maaherrana (1977–1985).
Aitio syntyi turkulaisen kirvesmiehen perheeseen. Hän eteni kansakoulupohjalta jo nuorella iällä suurehkon turkulaisen Nylundin konetehtaan apupojasta konttoripäälliköksi. Hän astui politiikkaan sotien jälkeen sosialidemokraattien riveissä ja hänet valittiin Turun kaupunginvaltuustoon ja -hallitukseen vuonna 1945. Aitio kuitenkin siirtyi jo seuraavana vuonna kansandemokraatteihin, ensin Sosialistiseen yhtenäisyyspuolueeseen (SYP) ja lopulta 1948 varsinaiseen Suomen kommunistiseen puolueeseen (SKP). Hän toimi koko uransa lähinnä SKDL:n piirissä, joten SKP:n jäsenyys oli luultavasti pelkkä muodollisuus, jolla hän sai poliittisen uransa käyntiin. Aitio nousi eduskuntaan vaaleissa 1951. Hän johti SKDL:n liittoneuvostoa vuodet 1955–1979. Tunnetummaksi hän tuli kohotessaan eduskunnan varapuhemieheksi kesken kauden kuolleen Toivo Kujalan tilalle vuonna 1959. Hän jatkoi puhemiehistössä vuoteen 1968. Aitio oli myös presidentin valitsijamies vaaleissa 1950, 1956 ja 1968.
1960-luvulla Aitio oli vaaleissa saamiensa äänimäärien perusteella SKDL:n suosituimpia poliitikkoja, minkä vuoksi SKP antoi hänelle enemmän aatteellista liikkumavaraa reformistiseen suuntaan kuin monille muille. Hän oli SKDL:n ehdokkaana presidentinvaaleissa 1962 ja vuoden 1968 valitsijamiesvaaleissa Urho Kekkosen valitsijamiehenä hän sai lähes 21 000 ääntä. Aitio sai vuodesta 1964 alkaen tunnustella yhteistyötä SDP:n Väinö Leskisen ja maalaisliiton Arvo Korsimon kanssa, mikä johti lopulta kansanrintamahallituksen syntyyn vuoden 1966 vasemmiston vaalivoiton jälkeen. Aitio ei vielä tähän hallitukseen tullut mukaan, mutta siirtyi johtamaan eduskuntaryhmää.
Aitio toimi kulkulaitosten ja yleisten töiden ministerinä Koiviston I hallituksessa 1968–1970 (nimeke muuttui 1.3.1970 liikenneministeriksi) sekä työvoimaministerinä hätätilahallituksena tunnetussa Miettusen II hallituksessa 1975–1976. Jälkimmäisessä hänen poliittisena sihteerinään oli Jorma Hentilä. Vasemmisto yritti 1970-luvulla useasti nostaa Aition takaisin eduskunnan puhemiehistöön, mutta eduskunnan porvarienemmistö äänesti toiseksi varapuhemieheksi aina kokoomuslaisen, vaikka SKDL oli 1972–1979 toiseksi suurin puolue ja kokoomus vasta neljänneksi suurin. Aitio nimitettiin vuoden 1977 alussa Turun ja Porin Läänin maaherraksi, jolloin hän jätti muun politiikan.
Häntä kyseltiin vielä vuoden 1982 presidentinvaalien ehdokkaaksi, mutta hän kieltäytyi. Aitio vihittiin Turun yliopiston valtiotieteen kunniatohtoriksi vuonna 1980 ja hän sai ministerin arvonimen 1988, vuotta ennen kuolemaansa.
Sukulaiset polttivat Aition laajan yksityisarkiston hänen kuoltuaan. Tarkoituksena oli tuhota mahdollisesti arkaluontoisia tietoja sisältäneet paperit. Aitiolla oli tapana tehdä yksityiskohtaisia muistiinpanoja lähes kaikista käymistään keskusteluista.
Africando
Africando on senegalilais-yhdysvaltalainen maailmanmusiikkiyhtye. Sen musiikissa on vaikutteita salsasta ja afrikkalaisesta musiikista.
Ryhmä senegalilaisia ja yhdysvaltalaisia muusikoita perusti Africandon vuonna 1990. Sen alkuperäisiä jäseniä olivat muun muassa Pape Seck, joka toimi aiemmin Star Bandissa sekä Medoune Diallo, joka toimi aiemmin Orchestra Baobabissa. Yhtyeen ensimmäinen albumi oli vuonna 1993 julkaistu "Trovador". Pape Seckin kuoltua vuonna 1995 hänen korvaajakseen valittiin beniniläinen Gnonnas Pedro.
Malakiitti
Malakiitti (emäksinen kuparikarbonaatti CuCO(OH)) on kuparimalmien muuttumistuloksena muodostuva voimakkaan vihreä mineraali.
Malakiitti on nimetty kreikan kielen sanan "malche" (malva) – mukaan. Oletettavasti myös sanan "malakos" – pehmeä – mukaan.
Malakiitti on tiivis, hienokiteinen mineraali ja esiintyy yleensä pyöreinä, munuaismaisina muodostumina: aggregaatteina (geol. termi: toisiinsa vain ulkonaisesti liittyvien osien kokonaisuus) (ks. kuvat). Malakiitti muodostaa harvoin silminnähtäviä kiteitä tai suuria yksivärisiä kappaleita; nämä ovatkin keräilijöiden keskuudessa haluttuja harvinaisuuksia.
Malakiitti muodostaa myös toisinaan aggregaatteja atsuriitin (atsuurimalakiitti); turkoosin ja krysokollan (eilatinkivi) kanssa.
Tunnetuimmat esiintymät olivat aikoinaan Uralilla, Venäjällä, Sverdlovskin lähellä, mistä Venäjän tsaarit louhituttivat malakiittia linnojensa sisustukseen seinäkoristeisiin ja kiviupotuksiin.
Nykyisin Kinshasan Kongo tuottaa eniten, ja hienolaatuisinta malakiittia. Osa kivestä hiotaan paikan päällä muotoonsa, osa siirtyy suoraan raakakivenä maailmanmarkkinoille.
Muita esiintymiä on mm. Australiassa, Chilessä, Arizonassa Yhdysvalloissa, ja Namibiassa, josta löytyy erityisesti kirkkaanvärisiä muunnoksia.
Malakiittia on käytetty jo antiikin ajoilta asti. Sitä ovat käyttäneet mm. egyptiläiset, kreikkalaiset ja roomalaiset koruihin, amuletteihin, ja malakiittijauhetta luomivärinä. Keskiajalla sen uskottiin suojaavan noidilta, ja pikkulapsia vaaroilta.
Malakiitti on suhteellisen pehmeä ja helposti naarmuuntuva (Mohs’in asteikolla 3,5-4): puukko (teräs) ja lasi naarmuttavat sitä helposti. Naarmuuntuvuudestaan huolimatta se on erittäin suosittu korukivenä ympäri maailman, ja etevästä lohkeavuudestaan huolimatta pyöröhionta kuitenkin jakaa kiveen kohdistuvat mahdolliset kolhut niin, ettei se halkea helposti.
Malakiitti on myös erittäin suosittu materiaali erilaisten veistosten, pienten laattojen ja koriste-esineiden raaka-aineena. Mineraali näet esiintyy suhteellisen suurina kappaleina ja pehmeytensä ansiosta sitä on erittäin helppo työstää.
Malakiitin viiru on vihreä mineraalin perusvärin mukaan. Tämä on huomattavissa esimerkiksi jo mineraalia työstettäessä: kivipöly on kirkkaanvihreää.
Sylvester James
Sylvester James (s. 6. syyskuuta 1947 Los Angeles, Kalifornia – k. 16. joulukuuta 1988 San Francisco, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen disko-, soul- ja R&B-artisti.
Sylvesterin ura alkoi hänen muutettuaan Los Angelesista San Franciscoon ja liityttyään The Cockettes -musikaaliryhmään. Ryhmästä tuli nopeasti erittäin suosittu, etenkin paikallisissa homopiireissä. Sylvester jätti ryhmän vuonna 1973 saatuaan levytyssopimuksen laulajana The Hot Bandissä. Yhtye levytti kaksi albumia: "Scratch My Flower" ja "Bazaar" ja olivat mukana kahdella kappaleella kokoomalevyllä "Lights Out In San Francisco".
Sooloartistiksi Sylvester siirtyi 1978 tavattuaan tuottaja-säveltäjä Harvey Fuquan. Ensimmäinen albumi "Sylvester" oli pienoinen menestys molemmin puolin Atlanttia, mutta vasta seuraava levy "Step II" toi hänelle supertähden statuksen. Todellinen hitti oli ”You Make Me Feel (Mighty Real)”, joka oli alun perin sävelletty gospeliksi. Tässä vaiheessa Sylvesterin taustalaulajiksi oli palkattu Izora Rhodes ja Martha Wash, jotka esiintyivät nimellä Two Tons of Fun ja tunnetaan nykyään paremmin alkuperäisenä The Weather Girls -duona.
Taiteellisten erimielisyyksien vuoksi Sylvester lähti Fuquan tallista ja liittyi säveltäjä/tuottaja Patrick Cowleyn levymerkille ja levytti ehkä suurimman kansainvälisen hittinsä ”Do Ya Wanna Funk”. Yhteistyö ei kuitenkaan kestänyt kovin kauan Cowleyn kuoleman johdosta.
Seuraavat albumit Sylvester teki yhteistyössä parivaljakon Ken Kessie & Morey Goldstein kanssa, mutta syntyneet albumit ("M-1015", "Call Me") eivät saavuttaneet huippusuosiota, vaikkakin tanssilattialla soivat hitit ”Sex”, ”Take Me To Heaven” ja ”Band of Gold”. Sylvesterin viimeiseksi albumiksi jäi Warner Bros yhtiölle 1986 tehty "Mutual Attraction". Kesken jäänyt, kolme uutta kappaletta sisältänyt "Immortal", julkaistiin Sylvesterin kuoleman jälkeen.
Lopetettuaan esiintymiset Sylvester jatkoi kuolemaansa saakka työtä AIDS-tiedottamisen parissa.
Gore Verbinski
Gregor ”Gore” Verbinski (s. 16. maaliskuuta 1964 Oak Ridge, Tennessee, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hän aloitti uransa ohjaamalla musiikkivideoita muun muassa Bad Religionille ja Monster Magnetille.
Hänen tunnetuimmat työnsä ovat "Pirates of the Caribbean" -elokuvasarjan kolme ensimmäistä osaa.
Pape Seck
Pape Serigne Seck (s. 20. heinäkuuta 1946 Dakarissa, k. 2. helmikuuta 1995) oli senegalilainen laulaja. Hän aloitti uransa yhtyeessä Star Band 1960-luvulla. Vuonna 1990 hän oli yksi Africando-yhtyeen perustajajäsenistä. Seck kuoli maksasyöpään vuonna 1995. Seckin kuoltua hänen paikkansa Africandon laulajana otti beniniläinen Gnonnas Pedro.
Kiilleliuske
Kiilleliuske on metamorfinen, väriltään harmahtava ja yleisesti tummahko liuskekivilaji. Se on koostumukseltaan hyvin samankaltainen kuin fylliitti, mutta fylliittiä selvästi karkearakeisempi. Yksittäiset mineraalirakeet ovat usein erotettavissa silmämääräisesti. Toisinaan se lohkeilee levyiksi.
Kiilleliuskeen päämineraaleja ovat kvartsi, maasälvät sekä kiilteet (biotiitti ja muskoviitti).
Kiilleliuskeet ovat usein syntyisin savikivistä, josta se metamorfoosin myötä muuttuu ensin saviliuskeeksi, sitten fylliitiksi ja edelleen kiilleliuskeeksi.
Kiilleliusketta käytetään rakennuskivinä, erityisesti verhouksissa ja laattoina.
Gigi (laulaja)
Gigi (s. 1974; oikealta nimeltään Ejigayehu Shibabaw) on etiopialainen laulaja. Hän syntyi kymmenlapsiseen perheeseen Etiopian maaseudulla ja siirtyi 24-vuotiaana San Franciscoon. Gigin ensimmäinen albumi oli vuonna 1997 julkaistu "Tsehay".
Gigi
Gigi tarkoittaa seuraavia asioita:Gigi on myös seuraavien henkilöiden nimi:
Israelin presidentti
Israelin presidentti (hepreaksi נשיא המדינה, "Nesi HaMedina") on Israelin valtionpäämies. Vaikka se on de jure Israelin korkein virka, sillä ei ole yhtä suurta valtaa kuin esimerkiksi pääministerillä, kuten muissakin parlamentaarisissa demokratioissa. Presidentin valitsee Israelin parlamentti knesset enemmistöäänestyksellä. Nykyään presidenttinä voi olla vain yhden, seitsevuotisen kauden ajan. Ennen vuotta 2000 presidenttikausi kesti viisi vuotta, ja sama henkilö voitiin valita presidentiksi korkeintaan kahdelle kaudelle.
Nykyinen Israelin presidentti on Reuven Rivlin, joka aloitti virassaan 24. heinäkuuta 2014.
Tshala Muana
Elisabeth Tshala Muana (s. 13. toukokuuta 1958) on kongolainen laulaja ja tanssija. Hän laulaa mutuashi-musiikkia lingalan kielellä. Muanan levyjä ovat julkaisseet muun muassa levy-yhtiöt Mélodie ja Sonima. Tshala Muana voitti vuonna Kora All Africa Music Awardsin Keski-Afrikan sarjan parhaan naissolistin palkinnon.
Ali Farka Touré
Ali Ibrahim "Ali Farka" Touré (31. lokakuuta 1939 Timbuktu – 7. maaliskuuta 2006 Bamako) oli malilainen muusikko. Hän aloitti kitaran soiton nähtyään guinealaisen kitaristin Keita Fodeban esiintyvän Bamakossa vuonna 1956. Touré lopetti esiintymisen 1990-luvulla voidakseen keskittyä maanviljelyyn. Hän sairastui luusyöpään loppuvuodesta 2005 ja menehtyi sairauteensa maaliskuussa 2006.
Mini-ITX
Mini-ITX on VIA Technologiesin kehittämä erittäin pieni emolevyjen kokoluokka, jonka ansiosta PC-yhteensopiva tietokone mahtuu pieniin ympäristöihin sekä erikoisiin käyttötarkoituksiin. Kooltaan Mini-ITX on 170mm x 170mm eli hieman Micro-ATX-standardia pienempi. Mini-ITX -emolevyjen virrankulutus on pieni, mikä tekee niistä sopivia kotiteatterijärjestelmiin, sillä lämmöntuoton ollessa alhainen voidaan käyttää hiljaista passiivijäähdytystä. Samalla emolevytyyppi sopii hyvin myös teollisuustietokoneisiin.
Kiinnityskolot ovat samoissa paikoissa kuin ATX-spesifikaatiota seuraavien koteloiden, minkä lisäksi taustalevyn ja laajennuskorttien paikat ovat samat. Mini-ITX-emolevyjä voi siis käyttää koteloissa, jotka on suunniteltu ATX- ja microATX-emolevyille tai muille ATX-standardin muunnelmille.
Mini-ITX-emolevyissä on tavallisesti integroituna yleisimmät oheislaitteet ja usein myös suoritin. Tehokkaammissa malleissa käytetään erillistä suoritinta. Emolevyissä on yksi laajennuspaikka, joka on yleensä tavanomainen PCI-väylä, tai joissain malleissa PCI Express x16-väylä.
VIA on julkaissut myös vielä pienemmän emolevyn jota kutsutaan nimellä Nano-ITX.
Bonga
Bonga (s. 1942, Luanda; oikealta nimeltään Barceló de Carvalho) on angolalainen muusikko. Hän julkaisi ensimmäisen albuminsa, "Angola '72:n" vuonna 1972. Samoihin aikoihin Bonga otti käyttöönsä taiteilijanimen Bonga Kwenda, joka myöhemmin lyheni pelkäksi Bongaksi. Bonga on tähän mennessä julkaissut seitsemäntoista albumia.
The Battle of Mexico City
The Battle of Mexico City on Rage Against the Machinen vuonna 2001 julkaistu konserttitallenne-DVD. Konsertti nauhoitettiin vuonna 1999 Méxicossa.
Konsertti oli yhtyeelle erityisen tärkeä, sillä Rage Against the Machine tuki pitkään monia meksikolaisia poliittisia ryhmiä, mikä näkyy yhtyeen raivoisasta asenteesta lavalla. DVD:llä on paljon bonus-materiaalia, kuten Zack De La Rochan tekemä haastattelu kirjailija Noam Chomskysta. Lisäksi DVD:llä on pieniä dokumentteja sekä näytetään materiaalia yhtyeen sound checkistä ja valmistautumisesta keikkaan.
Manhattan Brothers
Manhattan Brothers oli eteläafrikkalainen laulukvartetti. Sen sanoitukset olivat zulun, shonan, xhosan ja englannin kielillä.
Laulajat Joe Mogotsi, Rufus Khoza, Ronnie Majola Sehume ja Nathan Mdledle perustivat Manhattan Brothersin vuonna 1946. Yhtye äänitti ensimmäiset singlensä vuonna 1948. Laulajia säestivät usein saksofonistit Mackay Davashe ja Kippie Moeketsi sekä pianisti Sol Klaaste ja rumpali General Duze. 1950-luvun alussa kokoonpanoon liittyi laulaja Miriam Makeba. Yhtyeen ensimmäinen äänitys Makeban kanssa oli vuonna 1953 julkaistu "Lakutshona Ilanga". Vuonna 1958 yhtye esiintyi musikaalissa "King Kong". Yhtye on nykyään hajonnut, mutta suurin osa sen jäsenistä on yhä elossa. Vuonna 1999 ilmestyi kokoelmalevy "The Best of the Manhattan Brothers", jolle on koottu Manhattan Brothersin tunnetuimpia kappaleita.
Rage Against the Machine (DVD)
Rage Against the Machine on samannimisen yhtyeen vuonna 1997 julkaisema DVD/VHS. DVD sisältää live-materiaalia keikoilta sekä bändin kaikki musiikkivideot sensuroimattomina versioina. DVD:n mukana "The Ghost of Tom Joad" -single.
Ballaké Sissoko
Djeli Moussa "Ballaké" Sissoko (s. 1967, Bamako) on malilainen koran soittaja. Hän on kaukaista sukua muusikko Toumani Diabatélle, jonka kanssa hän on äänittänyt muun muassa albumin "New Ancient Strings". Ballaké Sissokolla on levytyssopimus Indigon kanssa ja hän on julkaissut kaksi sooloalbumia.
Toumani Diabaté
Toumani Diabaté (s. 10. elokuuta 1965, Bamako) on malilainen koran soittaja. Myös hänen isänsä, Sidiki Diabaté, oli muusikko. Diabaté on kaukaista sukua muusikko Ballaké Sissokolle, jonka kanssa hän on yhdessä levyttänyt albumin "New Ancient Strings".
Diabaté on tehnyt yhteistyötä muun muassa flamencoyhtye Ketaman, bluesmuusikko Taj Mahalin, pasunisti Roswell Ruddin, Ballaké Sissokon ja Ali Farka Tourén kanssa.
Penikkatauti (virus)
Penikkatauti on tarttuva, monioireinen nisäkkäiden virustauti, jonka aiheuttaa penikkatautivirus CDV ().
Penikkatautia esiintyy ensisijaisesti koirilla. Penikkataudin tavallisia ensioireita koiralla ovat lämmönnousu, sierainvuoto, silmätulehdukset sekä hengitystie- ja suolisto-oireet. Joillakin koirilla esiintyy polkuanturoiden ja kirsun paksuuntumista.
Penikkatauti-infektio altistaa koiran bakteeritulehduksille. Taudin edetessä voi ilmaantua hermosto-oireita, kuten hallitsemattomia jalkojen tai pään lihasten nykimisliikkeitä, tuntoaistin heikkenemistä ja halvaus- ja kouristuskohtauksia.
Penikkatautia vastaan on kehitetty rokotteita, jotka suojaavat hyvin tartunnalta.
Suomessa oli viimeksi laaja penikkatautiepidemia vuosina 1994–1995.
Tauti tarttuu koirasta toiseen pisaratartuntana hengitystie-eritteiden välityksellä. Tartunnan saanut koira voi erittää virusta jopa yhdessä päivässä. Koira voi tartuttaa sairauden myös villieläimiin, ja siksi koiran liikkumista kannattaa rajoittaa.
Sairauden alkuvaiheessa yleisiä oireita ovat kuume, sierainvuoto, silmätulehdukset sekä hengitystie- ja ruoansulatuskanavaoireet. Joillakin koirilla voi esiintyä polkuanturoiden ja kirsun paksuuntumista. Tautia sairastava koira on herkkä sekundaarisille bakteeritulehduksille. Erilaisia hermosto-oireita voi ilmetä myöhemmin, yleensä parin viikon kuluttua ensioireiden parantumisesta. Taudille ominaisia hermosto-oireita ovat lihasnykäykset jalkojen tai pään lihaksissa, tuntopuutokset ja halvaukset sekä erilaiset kouristuskohtaukset. Vakavat hermosto-oireet ovat invalidisoivia ja johtavat usein koiran lopettamiseen.
Kolmioraide
Rautatieliikenteen terminologiassa kolmioraide on kolmion muotoinen raidejärjestely, jossa kolmion jokaisessa kärjessä on vaihteet. Kolmioraiteella voidaan kääntää kokonaisia junia mikäli raidepituus kolmioraiteen ulkopuolella on riittävä. Yleisin käyttömalli kolmioraiteelle on kuitenkin pääradan ja sivuradan risteysasema, jossa pääraiteelta molemmista suunnista on tarpeen päästä haararadalle suuntaa vaihtamatta.
Kaluston kääntäminen kolmioraiteella (Helsingin metrossa "kolmiokääntö") on tarpeen, kun kalustossa on ohjaamo vain yksikön toisessa päässä. Helsingin metrossa metrojunat käännetään, jotta kaluston pyöräkerrat ja telilaitteisto kuluisivat tasapuolisesti. Esimerkiksi höyryveturit on käännettävä kattila menosuuntaan, sillä tenderi edellä ajettaessa näkymä veturinkuljettajan paikalta on huono ja tenderi edellä ajettaessa on ajettava alhaisemmalla nopeudella. Myös useimmat pohjoisamerikkalaiset dieselveturit ovat yksiohjaamoisia.
Yksittäiset veturit ja vaunut voidaan kääntää kääntöpöydällä, johon kokonaiset junat eivät kuitenkaan mahdu.
Kolmioraiteet ovat yleisimpiä juuri Pohjois-Amerikassa, sillä maassa on runsaasti rautatielinjoja ja niiden välistä yhdysliikennettä. Euroopassa kalustoyksiköt ovat pääasiassa kaksiohjaamoisia.
Griotti
Griotti tarkoittaa länsiafrikkalaista kiertelevää muusikkoa ja runoilijaa. Naispuolista griottia kutsutaan joskus jelimusoksi. Griotit kuuluvat nykyään muun muassa Malin, Gambian, Guinean ja Senegalin kulttuureihin. Griottiperinne sai alkunsa 1300-luvulla muinaisessa Malin kuningaskunnassa.
Nykyajan esimerkkejä griottiperinteestä ovat esimerkiksi senegalilaiset muusikot Amadou Diagne ja Yamar Thiam.
Kandia Kouyaté
Kandia Kouyaté (s. 1958) on malilainen laulaja. Hän on kotoisin Kitan kaupungista, Länsi-Malista. Kouyaté aloitti uransa 1980-luvun alkupuolella. Hänen esikoisalbuminsa oli vuonna 1999 ilmestynyt "Kita kan".
Pölläkkälä
Pölläkkälä (vuodesta 1948 ) oli taajaväkinen yhdyskunta ja kylä Äyräpään kunnassa Vuoksen varrella Karjalankannaksella. Se kuului Suomen Neuvostoliitolle luovuttamiin alueisiin. Nykyään Pölläkkälä on Viipurin piirin Kähärin maalaiskuntaan kuuluva taajama.
Pölläkkälän taajaväkinen yhdyskunta oli merkittävä sahateollisuuskeskus: Hackmanin Pölläkkälän saha aloitti toimintansa vuonna 1891 ja A. Ahlström Osakeyhtiön Suursaaren saha vuonna 1895. Pölläkkälän taajaväkisessä yhdyskunnassa oli muun muassa Keski-Vuoksen yhteiskoulu (perustettu 1924), kahdeksanpaikkainen sairaala sekä lukuisia kauppa- ja erikoisliikkeitä. Pölläkkälässä toimi vuonna 1921 perustettu "Voimistelu- ja urheiluseura Pölläkkälän Ura". Taajaväkisellä yhdyskunnalla oli lääninhallituksen vahvistamat rakennus-, palotoimi-, terveydenhoito- ja järjestyssäännöt.
Asukkaita taajaväkisessä yhdyskunnassa oli noin 2 500. Äyräpään kunnantoimisto sijaitsi taajaväkisen yhdyskunnan alueella.
Pölläkkälän kylä sijaitsi taajaväkisestä yhdyskunnasta luoteen suuntaan. Kylä oli Äyräpään asemanseutu ja Äyräpään kirkonkylä, sillä siellä oli vuonna 1934 rakennettu Äyräpään kirkko ja hautausmaa.
Pölläkkälä oli myös Äyräpään liikenteellinen keskus. Sieltä oli linja-autoyhteydet Viipuriin, Käkisalmeen, Äyräpään eri kyliin ja naapurikuntiin. Vuoksessa ollut Paakkolan kanava mahdollisti matkustaja- ja tavaralaivaliikenteen Pölläkkälästä Antreaan ja Sakkolan Kiviniemeen. Pölläkkälän kylästä Vuosalmelle pääsi 400 metriä leveän Vuoksen yli moottorilautalla. Maantiesilta oli suunnitteilla, mutta sitä ei ehditty rakentaa ennen sotia.
Pölläkkälä sijaitsi Viipuri–Valkjärvi-radan varrella. Rautatieasemia olivat Äyräpään rautatieasema kylässä ja Pölläkkälän rautatieasema taajaväkisessä yhdyskunnassa. Myös rautatien rakentaminen Pölläkkälästä Vuoksen yli Käkisalmeen oli suunnitteilla.
Sota-aikana suurin osa Pölläkkälän rakennuskannasta tuhoutui. Pölläkkälä luovutettiin Neuvostoliitolle sekä talvi- että jatkosodan jälkeen. Nykyisin Pölläkkälässä ei ole teollisuutta ja rautatiekin on purettu. Vuonna 2010 asukkaita oli 314.
Cheikh Lô
Cheikh Lô (s. 1959 Burkina Faso) on burkinalais-senegalilainen maailmanmusiikin laulaja, kitaristi ja rumpali.
Lô syntyi Bobo Dioulassossa, Burkina Fasossa senegalilaiseen perheeseen. Hän muutti vuonna 1978 Senegaliin, jossa hän toimi lukuisissa mbalax-yhtyeissä mutta lähti myöhemmin soolouralle. Ensimmäisen äänitteensä, kasetin, Lô julkaisi 1990, mutta se ei levinnyt paikallisia markkinoita laajemmalle. Hän harkitsee sen julkaisemista uudelleen. Kansainvälinen läpimurto oli levy "Nè La Thiass" (1996), jonka tuotti Youssou N'Dour.
Ajatuksiltaan Lô edustaa suufilaista muridi-veljeskuntaa, ja se heijastuu myös hänen lauluistaan. Hän vieraili Suomessa marraskuussa 2011.
Aster Aweke
Aster Aweke (s. 1960, Gondar) on etiopialainen maailmanmusiikin laulaja. Hän lauloi nuorena Hager Fikir Theaterissa. Vuonna 1978 hän toimi hetken aikaa Roha Band -yhtyeessä, mutta muutti vuoden kuluttua Yhdysvaltoihin. Aweke asuu ja työskentelee tällä hetkellä Floridassa.
Níkos Skalkótas
Níkos Skalkótas (usein "Skalkóttas", , 1904 Chalkída – 1949 Ateena) oli kreikkalainen säveltäjä.
Skalkótas opiskeli viulun soittoa isänsä ja setänsä johdolla. Hän muutti lapsena perheineen Ateenaan, jossa hän opiskeli Ateenan konservatoriossa ja valmistui vuonna 1920. Vuosina 1921–1933 Skalkótas asui Berliinissä, jossa hän opiskeli sävellystä Arnold Schönbergin ja viulun soittoa Willy Hessin johdolla. Vuonna 1933 Skalkótas palasi Ateenaan, jossa hän kuoli vuonna 1949.
Kuollessaan Skalkótas oli lähes tuntematon kotimaassaankin, mutta myöhemmin hän on saanut arvostusta kansainvälisesti. Kaikki sävellyksensä hän sävelsi 12-säveltekniikalla.
Suurin osa säveltäjän varhaisimmista teoksista on kadonnut. Varhaisimmat säilyneet teokset ovat vuosilta 1922–1924.
Donato Bramante
Donato Bramante (1444  Fermignano – 11. maaliskuuta 1514 Rooma) oli italialainen renessanssiajan arkkitehti. Yhdessä Michelangelon ja Rafaelin kanssa hän edusti Italian renessanssin kärkeä. Paavi Julius II tilasi kolmikolta useita merkittäviä rakennuksia ja kokonaistaideteoksia. Bramanten tunnetuin teos on pieni temppeli eli Tempietto (1502–1503) Roomassa, apostoli Pietarin oletetulla ristiinnaulitsemispaikalla.
Bramante aloitti myös Pietarinkirkon suunnittelu- ja rakennustyöt 1506.
Filippo Brunelleschi
Filippo Brunelleschi (1377 Firenze – 15. huhtikuuta 1446 Firenze) oli italialainen renessanssiajan arkkitehti ja kuvanveistäjä. Hän hylkäsi gotiikan muodot ja otti esikuviksi antiikin rakennusten mittasuhdejärjestelmät ja koristeaiheet. Hän pyrki selkeisiin, kuutiomaisiin tiloihin, joihin yhdisti kupolin. Näistä ideoista kehittyi sittemmin suosittu keskeiskirkkomuoto. Santa Croce -kirkon pihalle rakennettu Pazzi-kappeli on hyvä esimerkki selkeistä mittasuhteista: julkisivu on suunniteltu neliöistä.
Brunelleschin tunnetuin työ on Firenzen katedraalin (Santa Maria del Fiore) kahdeksantahoinen kupoli, joka valmistui 1436. Brunelleschi keksi kaksoiskupolirakenteen, jossa kuoret tukevat toisiaan, ja näin päästiin samalla sekä kevyisiin että kestäviin rakenteisiin. Teknisesti samaa ideaa käytti myöhemmin Michelangelo suunnitellessaan Rooman Pietarinkirkon kupolia.
Brunelleschia pidetään yhtenä keskeisperspektiivin kehittäjistä Paolo Uccellon ja Leon Battista Albertin ohella.
Luettelo Xbox 360 -peleistä
Tämä on luettelo Microsoft Xbox 360:n peleistä.
Gustav Klimt
Gustav Klimt (14. heinäkuuta 1862 Baumgarten lähellä Wieniä, myöhemmin osa Wieniä – 6. helmikuuta 1918 Wien) oli itävaltalainen symbolistinen taidemaalari ja yksi Wienin art nouveau -taidesuuntauksen kärkihahmoja.
Hänen töilleen ovat tunnusomaisia kullanväriset taustat sekä mosaiikkimainen pinnan täyttö. Hän sai vaikutteita egyptiläisestä, minolaisesta, antiikin Kreikan ja Bysantin maalaus- ja mosaiikkitaiteista. Aikanaan hänen eroottiset ja symbolistiset maalauksensa aiheuttivat myös paljon kohua ja kritiikkiä. Hän kuului myös kuuluisan wieniläisen Sesessionistit-taideryhmän perustajiin.
Klimtin tunnetuimpia töitä ovat "Suudelma" ja "Kultainen Adele", muita ovat muun muassa "Omenapuu I", "Adele Bloch-Bauerin muotokuva II", "Pyökkimetsä" ja "Unterachin taloja Atterjärven rannalla".
Maalausten ohella hän teki myös seinämaalauksia muun muassa Wienin taidehistorialliseen museoon 1890–1891 ja seinämaalauksia ja Beethoven-friisin (1902) sesessionistien talon seinille sekä Brysseliin Stoclet-palatsin seinämaalaukset vuosilta 1909–1911.
Hän teki myös seinämaalaukset yliopistolle 1890-luvun puolivälissä. Niistä syntyi kuitenkin skandaali. Maalaukset Klimt kiinnitti niin, että ne saattoi irrottaa. Hän osti ne myöhemmin ja siirrätti pois, ja ne tuhoutuivat toisessa maailmansodassa.
Klimt sairastui syfilikseen (kuppa), sillä hänellä oli suhteita paitsi muusaansa Emilie Flögeen, myös useisiin muihin naisiin, joiden kanssa hän sai lapsia. Hänellä oli paljon naismalleja, joihin hänellä oli läheinen suhde. Sairaus ei kuitenkaan koitunut Klimtin kuolemaksi mutta saattoi heikentää hänen kuntoaan. Hänen poikansa on elokuvaohjaaja Gustav Ucicky.
Nichollsin osavaltionyliopisto
Nichollsin osavaltionyliopisto (Nicholls State University, NSU) on vuonna 1948 perustettu yliopisto, joka sijaitsee Thibodaux'ssa, Louisianassa. Alun perin yliopistoa kutsuttiin nimellä Francis T. Nicholls Junior College. Vuonna 1956 yliopisto ositettiin Louisianan osavaltionyliopistosta (LSU) omaksi kokonaisuudekseen ja on osa Louisianan osavaltion yliopistojärjestelmää. Toukokuussa 1958 yliopistosta valmistuivat ensimmäiset opiskelijat. Vuonna 1970 yliopisto muutti nimensä Nichollsin osavaltionyliopistoksi. Yliopisto on nimetty Francis T. Nichollsin mukaan, joka oli sisällissodan prikaatikenraali, Louisianan kuvernööri ja lakimies.
Nichollsin osavaltionyliopisto värit ovat punainen ja harmaa (kaksivärinen), ja heidän kutsumanimensä on Colonels (suomeksi "everstit"). Nichollsin urheilujoukkueet kisaavat NCAA:n I-divisioonassa Southland-konferensissa.
Kampuksen koko on 85 hehtaaria. Kampusalue oli historiallisesti osana Acadia-plantaasia, ja sijaitsee noin 80 kilometriä New Orleansista ja noin 97 kilometriä osavaltion pääkaupungista Baton Rougesta.
Nicholls sijaitsee Cajun-alueen sydämessä, jossa perinne ja kulttuuri elävät rikkaana ja jossa paikoin edelleen äidinkielenä monille on ranska. Nicholls sijaitsee myös Mississippijoen suiston sydämessä, josta on helppo pääsy joelle, sivujokiin, Lousianan suoalueille sekä Meksikonlahdelle. Yliopiston editse virtaa Bayou Lafourche.
Yliopiston nykyinen presidentti (2006) on Stephen Hulbert.
Heidi Liehu
Heidi Irene Liehu (s. 17. elokuuta 1967 Helsinki) on suomalainen eksistenssifilosofi, feministi ja runoilija.
Liehu kirjoitti ylioppilaaksi 1986, valmistui filosofian kandidaatiksi 1988 ja lisensiaatiksi 1989. Hän väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistossa vain 22 vuoden iässä Esa Saarisen oppilaana. Liehun vuonna 1990 tarkastettu väitöskirja käsitteli Kierkegaardin filosofian suhdetta Hegelin metafysiikkaan. Liehu teki opintomatkan Tanskaan ja Yhdysvaltoihin sekä toimi tutkijana Pariisissa 1990–1992 ja 1994–1995. Hän on toiminut Helsingin yliopiston teoreettisen filosofian dosenttina vuodesta 1992 lähtien.
Myöhemmin Liehu on kirjoittanut useita runokokoelmia, joita on käännetty eri kielille, sekä teokset "Kirsikankukkia" ja "Perhosten valtakunta".
Liehulle myönnettiin valtion viisivuotinen taiteilija-apuraha vuonna 2000. Heidi Liehun äiti on kirjailija Rakel Liehu.
Renoir
Renoir voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Keskuskauppakamari
Keskuskauppakamari (lyhenne K3) on Suomen kauppakamarien yhteistyöelin. Se pyrkii edistämään yritysten toimintaedellytyksiä ja yrittäjyyttä. Keskuskauppakamarin toimintaa säätelee kauppakamarilaki (1.11.2002/878).
Keskuskauppakakamarin toimintaa ovat yritysten edunvalvonta, elinkeinoelämän itsesääntelytehtävät ja julkiset tehtävät. Keskuskauppakamarin yhteydessä toimivat muun muassa seuraavat toimielimet: välimieslautakunta ja lunastuslautakunta (nimeävät jäsenet välimiesoikeuksiin), kiinteistönarviointilautakunta (hyväksyy ja valvoo auktorisoituja kiinteistöarvioijia (AKA)), tavarantarkastajalautakunta (hyväksyy ja valvoo tavarantarkastajia (HTT)) ja liiketapalautakunta (antaa lausuntoja hyvän liiketavan mukaisesta toiminnasta).
Keskuskauppakamarin alaisuudessa aiemmin toiminut tilintarkastuslautakunta on siirtynyt Patentti- ja rekisterihallitukselle 1.1.2016 alkaen.
Keskuskauppakamari myöntää Suomen elinkeinoelämän tunnustuksena ansiomerkkejä.
Keskuskauppakamari perustettiin 17. heinäkuuta 1918 Helsingin pörssitalossa.
Keskuskauppakamari ja 19 alueellista kauppakamaria muodostavat Suomen kauppakamariryhmän. Kauppakamareilla on yli 20 000 jäsentä, joista valtaosa on yrityksiä (2016). Yrityksistä 45 prosenttia edustaa palvelualoja, 25 prosenttia kauppaa, 20 prosenttia teollisuutta ja 10 prosenttia muita toimialoja. Lisäksi kauppakamarien jäseniin kuuluu julkisyhteisöjä, elinkeinonharjoittajia, kuntia ja yhdistyksiä. Jäsenyys on organisaatiokohtainen.Kauppakamarit perustettiin 1500-luvulla taistelemaan merirosvoja vastaan
Keskuskauppakamarissa ylintä päätösvaltaa käyttää valtuuskunta, joka muodostuu alueellisten kauppakamarien valitsemista edustajista. Edustajien lukumäärä määräytyy suhteessa kauppakamarien jäsenten lukumäärään. Hallituksen puheenjohtaja on UPM-Kymmene Oyj:n toimitusjohtaja Jussi Pesonen. Keskuskauppakamarin toimitusjohtaja oli toukokuun 2010 alusta syksyyn 2017 asti filosofian tohtori Risto E. J. Penttilä. Maaliskuussa 2018 toimitusjohtajana aloitti Juho Romakkaniemi.
Keskuskauppakamarin organisaatio koostuu kuudesta yksiköstä. Yksiköt ovat markkinat ja pelisäännöt, liikenne ja infra, verotus ja talouspolitiikka, riidanratkaisu, palvelut ja resurssit sekä viestintä ja sidosryhmät. Lisäksi Keskuskauppakamarin kanssa tiiviissä yhteistyössä toimivat Suomen Nuorkauppakamarit ry, ICC Suomen osasto sekä European Business Leaders’ Convention (EBLC).
Keskuskauppakamarin ansiomerkki on tunnustus työstä yrityksen ja Suomen elinkeinoelämän puolesta. Merkkejä myönnetään työvuosien, elämäntyön tai erityisen merkittävän teon johdosta elinkeinoelämän palveluksessa.
Maria Kaisa Aula
Maria Kaisa Aula (s. 27. maaliskuuta 1962 Tervola) on suomalainen poliitikko. Hän oli keskustan kansanedustaja kolme kautta vuosina 1991–2003. Vuosina 2005–2014 Aula oli Suomen ensimmäinen lapsiasiavaltuutettu.
Vuoden 2014 alusta Aula on toiminut Väestöliiton hallituksen puheenjohtajana.
Aula valmistui ylioppilaaksi vuonna 1981, valtiotieteiden kandidaatiksi vuonna 1987 ja valtiotieteiden lisensiaatiksi vuonna 1990 Helsingin yliopistosta. Vuosina 1985–1986 hän oli Keskustan Opiskelijaliiton puheenjohtaja. Aula oli myös Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan puheenjohtaja vuosina 1988–1989. Vuonna 2013 Aula promovoitiin Jyväskylän yliopiston yhteiskuntatieteellisen tiedekunnan kunniatohtoriksi.
Vuonna 1986 Aula työskenteli keskustan lainsäädäntösihteerinä ja vuosina 1988–1989 tutkijana Yleisradion tutkimus- ja kehitysosastolla. Vuodet 1989–1990 hän vietti ASLA-Fulbright-stipendiaattina Harvardin yliopistossa Yhdysvalloissa. Vuonna 1991 Aula työskenteli assistenttina Helsingin yliopiston valtio-opin laitoksella.
Vuoden 1991 eduskuntavaaleissa Aula valittiin kansanedustajaksi Lapin vaalipiiristä, jota hän edusti 12 vuotta, kunnes jätti eduskunnan vuonna 2003. Vuosina 1993–1994 Aula toimi pääministerin talouspoliittisena neuvonantajana. Hän oli keskustan varapuheenjohtaja vuosina 1994–2002.
Eduskunnassa Aula oli valtiovarainvaliokunnan puheenjohtaja vuosina 1999–2003. Hän oli jäsen myös sivistysvaliokunnassa, ympäristövaliokunnassa ja suuressa valiokunnassa sekä Yleisradion hallintoneuvostossa. Vuosina 1995–1999 hän oli ETYJ:n parlamentaarisen yleiskokouksen Suomen valtuuskunnan varapuheenjohtaja. Vuonna 2003 Aula toimi pääministerien Anneli Jäätteenmäen ja Matti Vanhasen talouspoliittisena neuvonantajana.
Vuosina 2004–2005 Aula työskenteli Lastensuojelun Keskusliiton puheenjohtajana. Syksyllä 2005 hänet nimitettiin Jyväskylään perustettuun lapsiasiainvaltuutetun virkaan. Hänen toinen viisivuotiskautensa olisi päättynyt syyskuussa 2015, mutta hän ilmoitti tammikuussa 2014 eroavansa tehtävästä huhtikuun lopussa. Syyksi hän kertoi toimiston riittämättömät resurssit ja työn kuormittavuuden. Aulan seuraajaksi nimitettiin Suomen Vanhempainliiton toiminnanjohtaja, teologian ja hallintotieteiden maisteri Tuomas Kurttila.
Jätettyään eduskunnan Aula muutti Keski-Suomeen Viitasaarelle. Hän avioitui Ilmavoimien projektipäällikkö Seppo Pietiläisen kanssa ja sai kaksoset vuonna 2003.