Pilates
Pilates-menetelmä on saksalais-amerikkalaisen Joseph Pilateksen 1900-luvun alussa kehittämä kehonhallintatekniikka, joka vahvistaa keskivartalon syviä lihaksia, syventää hengitystä ja opettaa liikkumaan fysiologisesti oikein. Menetelmä tuli tunnetuksi alun perin 1900-luvun alkupuolella Yhdysvalloissa. Erityisesti filmitähdet kiinnostuivat siitä kuultuaan että on lihaskuntoa kasvattava menetelmä joka tekee vartalosta sopusuhtaisen eikä kasvata lihaksia rumalla tavalla.
Pilatesmentelmä on yhdistelmä länsimaisen voimistelun ja esittävän tanssin (baletin, nykytanssin) tekniikoista. Liikkeet tehdään pääasiassa lattialla, jolloin ryhtiä kannattelevien lihasten löytäminen ja aktivoiminen on helpompaa, eikä harjoittelu rasita niveliä.
Pilates on harvinainen siitä, että se soveltuu yhtä hyvin huonokuntoisille ja liikuntaa vähän harrastaneille kuin aivan huippu-urheilijoille, ammattitanssijoille jne. Tanssijat ja urheilijat käyttävät pilatesharjoittelua myös loukkaantumisista toipuessaan.
Pilates itsessään ei ole tuotemerkki; kuitenkin monet nykyiset pilatesohjaajat ovat rekisteröineet oman versionsa tuotemerkiksi. Tällainen on esimerkiksi Method Putkisto. On myö päteviä opettajia joilla ei ole erityistä tuotemerkkiä. Myös kirjallisia pilatesoppaita on ilmestynyt lukuisia, sillä pilates soveltuu erinomaisesti kotiharjoitteluun. Pilatesmenetelmä elää ja kehittyy jokaisen uuden ohjaajan myötä. Samalla muut liikuntalajit omaksuvat siitä asioita.
Pilateksen avulla on mahdollista korjata ryhtivirheitä ja saavuttaa tanssijoille ominainen kinesteettinen aisti ja liikunnan eheys, mutta se edellyttää sitoutumista ja säännöllistä harjoittelua. Toisaalta pilatesliikkeet vaikuttavat positiivisesti jo ensimmäiseltä tunnilta alkaen. Pilatesmenetelmästä tultiin Suomessa tietoiseksi 2000-luvun alussa ja suosio on siitä lähtien kasvanut kovaa vauhtia.
Pilatesmenetelmän kuusi periaatetta ovat: hallinta, keskittyminen, keskustan käyttö, hengitys, täsmällisyys ja liikkeen virtaus.
Hallinta (control) merkitsee, että liikkeiden oikea suoritustapa on kaikki kaikessa. Toistoja ei tehdä kovin montaa, eikä lihaksia väsytetä äärirajoille. Mutta oikea perusasento ja ryhti ovat tärkeitä. Samaan asiaan tähtää keskittyminen. Pilatestunnilla ei ähkitä eikä rehkitä, eikä hosuta sinne tänne. Se, miten liike suoritetaan, täytyy tietoisesti olla "pään sisällä".
Liikkeen virtaus tarkoittaa myös sitä, että liikkeet pyritään sitomaan toisiinsa sulavasti ilman pysähdyksiä.
Liikkeisiin sisältyy hengitys, useimmiten sillä periaatteella, että liikkeen suorituksella on uloshengitys, ja tauolla tai kevyemmällä osuudella sisäänhengitys. Koska ryhdin, keskivartalokorsetin ylläpito vaatii alavatsan sisäänvetämistä jatkuvasti, on hengitystekniikan oltava hieman erikoinen: hengitysilmaa suunnataan rintakehään, ja siellä sinne missä on tilaa. Tämä on erilainen hengitystapa kuin esim. useissa joogahengitysharjoituksissa, joissa sisäänhengityksellä vatsan annetaan pullistua, jotta pallea saataisiin hyvin liikkumaan.
Hengitysohjeista on pilatesohjaajien kesken myös kiistaa. Tärkeätä on, ettei sotketa pilatesharjoittelussa tarvittavaa hengitystapaa "oikeaan" hengitykseen normaalielämässä.
Joseph Pilates itse oli hyvin innostunut kokeilemaan ja rakentamaan itsekin kaikenlaisia välineitä, jotka helpottivat ja auttoivat harjottelua niin että perusteet olisi helpompi oppia. Vaikka pilatesharjoittelu onnistuu hyvin pelkän joogamaton avulla pienessä tilassa missä vain, on nykyisin saatavana myös lukuisia apuvälineitä, esim. pieniä (0,5 - 1 kg) käsi- ja jalkapainoja, hierontarullia, pilatesrenkaita, jumppapalloja, nauhoja, jne.