hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Bill Irwin
Bill Irwin (s. 11. huhtikuuta 1950, Santa Monica) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja klovni. Irwin aloitti uransa vaudeville-esiintyjänä ja esiintyi useissa sirkuksissa 1970-luvulla. Hän on näytellyt myös useissa televisiosarjoissa. Irwin voitti Tony-palkinnon roolistaan "Kuka pelkää Virginia Woolfia?" -näytelmässä Broadwayllä. Hänet tunnetaan myös Mr. Noodlen roolista palkitussa lastensarjassa "Seesamtie". Vuosina 2008–2011 Irwin näytteli yhdeksän jakson verran "C.S.I."-rikossarjassa sarjamurhaaja Nate Haskellia. Hän näytteli tohtori Buck Tierneytä sairaaladraamassa "Monday Mornings". Vuonna 2017 Irwin näytteli Cary Loudermilkia FX:n ja Marvelin televisiosarjassa "Legion".
Bill Irwin sai oppiarvon Oberlin Collegesta vuonna 1973. Vuonna 1975 hän oli perustamassa Pickle Family Circusta San Franciscoon. Hän lähti tästä sirkuksesta vuonna 1979.
Dollin perhe
Dollin perhe oli neljän lyhytkasvuisen sisaruksen muodostama sirkusryhmä, joka esiintyi 1920–1950-luvuilla Yhdysvalloissa.
Dollin eli Schneiderin perhe oli alun perin kotoisin Saksasta. Bert W. Earles toi heidät Yhdysvaltoihin, jossa he esiintyivät monissa kuuluisissa sirkuksissa. Perheen muut jäsenet Gracie ja Tiny muuttivat Harryn ja Daisyn luokse Yhdysvaltoihin 1920-luvulla. Dollit esiintyivät useissa elokuvissa. Harry ja Daisy olivat pääosissa elokuvassa "Freaks – kummajaiset" (1932), jossa he esittivät pariskuntaa. Kaikki neljä sisarusta olivat mukana elokuvassa "Ihmemaa Oz" (1939). Daisy teki viimeisen roolinsa elokuvassa "Suuri maailmansirkus" (1952).
Dollin perheen jäsenet olivat:
Liiteri
Liiteri eli "lisä-" tai "liiterakennus" on yleensä puusta rakennettu varasto tms. pienehkö rakennus tontin reunassa tai toisen rakennuksen jatkeena; nykyisin yleensä osana toista rakennusta, esimerkiksi autotallia. Liiteriin varastoidaan useimmiten polttopuita, työkaluja tai pihanhoitovälineitä.
Emmett Kelly
Emmett Leo Kelly (9. joulukuuta 1898 Sedan, Kansas – 28. maaliskuuta 1979 Sarasota, Florida) oli yhdysvaltalainen sirkusklovni. Hänet tunnetaan erityisesti surumielisestä ”Weary Willie” -hahmostaan, joka perustui lama-ajan kulkureihin.
Aluksi Kelly työskenteli trapetsitaiteilijana ja aloitti päätoimisen klovnin uran vasta vuonna 1931. Vuosina 1942–1956 hän esiintyi Ringlingin veljesten, Barnumin ja Baileyn sirkuksessa. Hän esiintyi myös useissa Broadway-tuotannoissa ja elokuvissa.
Kelly kuoli sydänkohtaukseen 80-vuotiaana kotonaan Floridan Sarasotassa.
Jaardi
Jaardi (engl. "yard", lyhenne "yd") on perinteinen brittiläinen pituusmitta.
Jaardi on alun perin vanhana mittana tarkoittanut yhden askeleen pituutta, mutta myöhemmin sille on annettu tarkka arvo, kolme jalkaa. Ennen mittayksikköjen vakiintumista erilaiset epätarkat ihmisen ulottuvuuksiin tai muihin arkipäiväisiin ilmiöihin perustuvat yksiköt olivat yleisiä.
Jaardia käytetään edelleen hyvin yleisesti erilaisten määrälaskentojen, kuten kangaskulutusten yhteydessä.
Esim. jalkapallomaalin leveys on 8 jaardia eli 7,32 metriä.
Jan Peter Balkenende
Jan Peter Balkenende (7. toukokuuta 1956) on hollantilainen poliitikko ja entinen Kristillisdemokraattisen puolueen (CDA) johtaja. Balkenende oli Alankomaiden pääministerinä vuosina 2002–2010.
Balkenende opiskeli Amsterdamin Vrije Universiteitilla lakia ja historiaa ja työskenteli myöhemmin yliopiston professorina. Hänen ensimmäisessä hallituksessaan olivat kristillisdemokraattien lisäksi liberaali VVD sekä populistinen LPF eli Pim Fortuynin lista. Ennenaikaisissa vaaleissa tammikuussa 2003 Balkenende sai jatkaa pääministerinä ja muodosti toisen hallituksensa. Hallituskoalition pienin puolue Demokraatit 66 kuitenkin lähti hallituksesta kesäkuussa 2006 menetettyään luottamuksensa liberaalien pakolaisministeri Rita Verdonkin toimintaan Ayaan Hirsi Alin tapauksessa. Balkenende jätti tämän jälkeen eroanomuksensa 30. kesäkuuta. Hallituksen ero hyväksyttiin, minkä jälkeen Balkenende sai tehtäväkseen muodostaa uuden hallituksen. Balkenenden III hallitus astui virkaansa 7. heinäkuuta 2006.
Balkenenden kolmannesta hallituksesta tuli väliaikainen, sillä kesän hallituskriisin jälkeen hän määräsi parlamenttivaalit pidettäviksi ennenaikaisesti. Marraskuussa 2006 pidettyjen vaalien jälkeen alkaneet hallitusneuvottelut kestivät kolme kuukautta. Lopulta kristillisdemokraattinen CDA muodosti hallituksen aiemmin oppositiossa olleen työväenpuolueen (PvdA) sekä kristillisen unionin (CU) kanssa, ja Jan Peter Balkenende jatkoi pääministerinä. Balkenenden neljäs hallitus astui virkaansa 22. helmikuuta 2007. Hallitus kaatui 20. helmikuuta 2010, kun se ei päässyt sopuun Afganistanissa olevien alankomaalaisten joukkojen kohtalosta.
Grock
Grock (oik. Karl Adrien Wettach, 10. tammikuuta 1880 Loveresse, Sveitsi – 14. heinäkuuta 1959 Imperia, Italia) oli sveitsiläinen sirkusklovni, joka huvitti pianon ja viulun kanssa.
Karl Adrien Wettach syntyi kellosepän poikana. Wettach opiskeli sirkuskouluissa ja esiintyi toisen kuuluisan klovnin Brickin kanssa. Wettach vaihtoi nimensä Grockiin vuonna 1903. Yhdessä Brickin kanssa he esiintyivät mm. Ranskassa, Pohjois-Afrikassa ja Etelä-Amerikassa. Brickin mentyä naimisiin, Grock ystävystyi toisen klovnin, Antoneten (oikealta nimeltään Umberto Guillaume) kanssa. Grock loi uransa 1910- 1930-luvuilla. Hänen viimeinen esityksensä oli 30. lokakuuta vuonna 1954 Hampurissa, jolloin hän oli 74-vuotias.
Grock kirjoitti monta kirjaa, joihin lukeutuu myös hänen elämäkertansa, joka ilmestyi vuonna 1956 saksaksi. Alkuperäisteoksen nimi on "Memoiren des Königs der Clowns" (suom. "Grock, Klovnien kuningas"). Grock eli viimeiset päivänsä rakentamassaan linnassaan Italian Rivieralla.
Fratellinin perhe
Fratellinin sirkusperhe oli maailman kuuluisin klovniperhe, jonka kolme veljestä olivat ehkä koko 1900-luvun kuuluisimpia klovneja. 1920-luvulla Fratellinin klovnikolmikko loi uransa Circus Medranossa. Jo vuonna 1923 Fratellinin veljekset saavuttivat suuren suosion pariisilaisissa viihdehalleissa ja cabaréissa. Fratellinin perhe tunnetaan hauskoista esityksistään, joita he esittivät koko 1920–1930-lukujen ajan.
Fratellinin veljekset ovat:
Veljesten isä Gustavo Fratellini (1842–1905) oli mukana Giuseppe Garibaldin Italian yhdistämisessä.
Paul Fratellini
Paul Fratellini (1877 Catania, Sisilia, Italia – 1940 Perreux, Ranska) oli sirkusklovni. Hän oli Fratellinin perheen jäsen. Hänen veljensä olivat François Fratellini ja Albert Fratellini.
François Fratellini
François Fratellini (1879–1951 Pariisi, Ranska) oli sirkusklovni ja Fratellinin perheen jäsen. Hänen veljensä olivat Paul Fratellini ja Albert Fratellini.
Albert Fratellini
Albert Fratellini (1886 Moskova, Venäjä – 1961 Epinay, Ranska) oli sirkusklovni. Hän oli kuuluisan Fratellinin perheen jäsen. Hänen veljensä olivat François ja Paul Fratellini.
Annie Fratellini
Annie Fratellini (14. marraskuuta 1932, Alger, Ranskan Algeria – 30. heinäkuuta 1997, Pariisi) oli ranskalainen sirkusklovni ja näyttelijä. Hän oli ensimmäinen ranskalainen naisklovni. Fratellini loi uransa Circus Medranossa ja Pinderissa. Hän oli kuuluisan sirkusklovni Paul Fratellinin pojantytär.
Pariisissa sijaitseva Fratellinin sirkuskoulu on saanut nimensä Annie Fratelliinilta.
Mika Sundqvist
Yrjö Mikael ”Mika” Sundqvist (s. 22. helmikuuta 1947 Kihniö) on suomalainen musiikkituottaja, kevyen musiikin säveltäjä ja sanoittaja, muusikko ja laulaja. Sundqvistin omistamalla MSL-studiolla on äänitetty suuri joukko suomalaisia äänilevyjä, erityisesti suuri osa Poko Rekordsin tuotannosta. Myös valtaosa Juice Leskisen levytyksistä on tehty hänen studiollaan.
Sundqvist soitti 1970-luvun alkupuolella bassoa Paula Koivuniemen ja Irwin Goodmanin taustayhtyeissä. Vuonna 1974 Jukka Rautiainen pyysi hänet mukaan Alwari Tuohitorvi -yhtyeeseen, josta kolme jäsentä oli juuri eronnut asepalveluksen vuoksi. Yhtye oli erittäin suosittu keräten monella paikkakunnalla Hurriganesin veroisia yleisömääriä. Yhtyeen loppuvaiheessa se teki musiikkia englanniksi ja yhtyeen nimi lyhentyi muotoon Alwari T. Yhtyeen hajottua vuonna 1979 Sundqvist levytti suureksi hitiksi muodostuneen huumorilaulunsa ”Moottoripyörä on moottoripyörä”.
Hän perusti myös Seppo Tammilehdon kanssa lyhytaikaiseksi jääneen Nonstop-yhtyeen. ”Moottoripyörän” humoristista tyyliä edusti myös Sundqvistin vuoden 1982 Syksyn Sävel -voittokappale ”Hormoonihiiret”. Myöhemmin Sundqvist on keikkaillut muun muassa haitaristi Veli-Matti Järvenpään kanssa nimellä Veli-Matti Järvenpää & Mika Sundqvist Tex Mex Duo. Sundqvist säveltää ja sanoittaa kappaleita myös muille artisteille, esimerkiksi Popedan vuoden 1992 ”Kersantti Karoliina” -hitin sanoitus on Sundqvistin käsialaa. Sundqvist on myös tehnyt tilaustyönä moottoriurheilusankareista kertovia kappaleita: ”Häkkisen Mika” (1998), Tommi Mäkisestä kertova ”Puuppolan paholainen” (2001) sekä Marcus Grönholmista kerova ”Marcus” (2003, uusi versio 2007).
Mika Sundqvist on käyttänyt sanoittajana myös salanimeä Mr. Spirit. Popedan vuoden 1984 "Harasoo"-albumilla Sundqvistin nimi on kannessa muodossa ”Ludmila Sundqvistova” (albumi oli hyvin ”Venäjä-henkinen”, ja kannetkin kuvattiin Moskovassa). Levyn ”Palle & The Boys” -kappaleessa taustalla kuuluva, falsetissa laulettu ”venäläinen sopraano” -osuus on Sundqvistin laulama. Tämän lisäksi Sundqvist on tehnyt mainosmusiikkia, kuten 1990-luvulla huvipuisto Visulahden tv-mainoksen musiikin sekä huvipuisto Wasalandian tunnuskappaleen.
Suomen Talvisota 1939–1940
Suomen Talvisota 1939–1940 oli vuosina 1969–1970 toiminut suomalainen underground-rockyhtye ja performanssiryhmä. Sen keskeisiä perustajahahmoja olivat turkulaiset runoilijat Jarkko Laine ja Markku Into sekä somerolainen muusikko M. A. Numminen. Yhtyeen tunnetuin kappale on ”Kekkonen-rock”. Ryhmä teki myös "Aamurusko" -nimistä sanomalehteä sekä radio-ohjelmaa "Maanalaista menoa", jota varten osa yhtyeen musiikista alun perin tehtiin.
Suomen Talvisota
Suomen Talvisota tarkoittaa seuraavia asioita:
Kylpylä
Kylpylä on paikka, jossa oleskellaan vesialtaissa virkistäytymisen tai terveyden takia. Kylpylöissä käyminen on sosiaalista toimintaa. Tarjolla on yleensä myös monenlaisia hoitoja, kuten hierontaa sekä kasvo-, vartalo-, käsi- ja jalkahoitoja. Ensimmäiset kylpylät perustettiin kuumien lähteiden tai mineraalipitoisten vesien äärelle.
Perinteisiä kylpyläkulttuuripaikkoja ovat olleet Japani ja muinainen Rooman valtakunta. Antiikin Rooman kylpylöistä käytettiin nimitystä termit. Rooman vallan aikana rakennettiin käytännössä jokaisesta valtakunnan kaupungista kylpylä tai kylpylöitä. Monet kaupungit, kuten Tivoli Italiassa tai Bath Englannissa, ovat syntyneet ja kasvaneet juuri kylpylänsä ansiosta.
Islaminuskoiset maat perivät Rooman valtakunnan kylpyläperinteet, mistä alkoi esimerkiksi Turkin ja Marokon kylpemisen ja kylpylöiden pitkä historia. Roomalaisen kylpyläperinteen perillisiä on esimerkiksi turkkilainen sauna ja hamam. Muslimien Espanjan-valloituksella 700-luvulla ja myöhemmällä Itä-Euroopan valloituksella oli merkitystä myös paikalliseen kylpyläkulttuuriin.
Uuden ajan alussa kylpyläperinne kuihtui, sillä niissä levisivät kulkutaudit ja kuppa. Osansa kylpylöiden häviämisessä on ollut protestanttisella moraalikäsityksellä. Myöhemmin uudella ajalla ja erityisesti teollisen vallankumouksen luoman uuden vauraan keskiluokan myötä alkoi kylpylöiden uusi nousukausi.
Suomessa sauna on hoitanut kylpylän sosiaalista ja kulttuurillista tarvetta. 1830-luvulta alkaen Suomeen alkoi kuitenkin syntyä keskieurooppalaisten esikuvien mukaisia kylpylöitä. Monet niistä perustettiin vanhojen tunnettujen terveyslähteiden äärelle. Niiden kukoistusaikaa olivat 1800-luvun loppupuoli ja 1900-luku toiseen maailmansotaan saakka.
Monista vanhoista suomalaiskylpylöistä tuli sotien jälkeen parantoloita ja sotaveteraanien kuntoutuskeskuksia. Uudentyyppisiä kylpylöitä syntyi 1970-luvulla, kun veteraaneja alettiin kuntouttaa julkisin varoin vuodesta 1977 ja lakisääteisesti vuodesta 1983. 1980-luvulta alkaen alkoivat tulla muotiin viihdekylpylät, jotka tarjoavat ajanvietettä lapsiperheille. Niiden rinnalle on syntynyt nykyaikainen spa-kulttuuri. Samalla monia perinteisiä kunnallisia uimahalleja on muutettu pienoiskylpylöiksi.
Dagobah
Dagobah on fiktiivinen planeetta Tähtien sota -elokuvasarjan viidennessä osassa Tähtien sota: Episodi V – Imperiumin vastaisku. Dagobah on ulkokehän planeetta Dagobahin järjestelmässä. Kaukainen kartoittamaton ja asumaton soiden ja metsien planeetta, joka palveli Jedineuvoston jäsenen, tunnettu nimellä Yoda, suojapaikkana maanpaon aikana. Dagobah ei muutoin omaa mainittavampia älyllisiä elämänmuotoja.
Jedimestari Yoda pakeni Dagobahiin , mutta planeettaa saati kyseistä kohtausta ei elokuvassa näytetty. Yoda pakeni planeetalle maanpakoon, koska juuri muodostettu hirmuvalta Galaktinen Imperiumi oli tuhonnut aikaisemman Vanhan Tasavallan kloonisotien päätteeksi. Obi-Wan Kenobia ja Yodaa lukuun ottamatta lähes kaikki muut tunnetut jediritarit salamurhattiin. Dagobah oli sopiva paikka piiloutua Galaktiselta Imperiumilta, syrjäisestä sijainnista johtuen planeetta oli lähes tuntematon ja kartoittamaton, eikä siellä ollut tunnettua älyllistä elämää, teknologiasta puhumattakaan. 
Yodan varsinainen syy valita Dagobah piilopaikakseen oli kuitenkin se, että planeetalla oli voimakas Voiman pimeän puolen vaikutus, joka peitti Yodan läsnäolon Voiman pimeän puolen käyttäjiltä.
Dagobah on elinkelpoinen planeetta. Planeetan ilmakehä on valtaosin paksun sumukerroksen ja pilvien peitossa. Planeetan pinta koostuu lähes yksinomaan rämeiköistä, joista, pienistä järvistä ja usvaisista soista. Aluskasvillisuus on vähäistä, mutta mangrovepuita muistuttavissa puissa on kiemuraisia juuria, taipuneita runkoja, joissa oksat alkavat korkealta. Koko planeetta on käytännössä yhtä rämeistä suota. Kaupunkeja eikä rakennuksia ei ole. Eläimistöä on kuitenkin runsaasti, enimmäkseen vedessä eläviä sekä lentäviä suurpetoja ja maalla eläviä niveljalkaisia. Dagobahissa ei tiettävästi ole muita älyllisiä olentoja kuin Yoda.
Jukka Härmälä
Jukka Sakari Härmälä (s. 15. lokakuuta 1946 Helsinki) on entinen Stora Enso Oyj:n toimitusjohtaja, vuorineuvos ja yksi Suomen talouselämän keskeisistä vaikuttajista.
Härmälä valmistui ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1969. Hän toimi Enso-Gutzeitin palveluksessa 1970–1984 mm. talousjohtajana ja sahaliiketoiminnasta vastaavana varatoimitusjohtajana. KOP:n varatoimitusjohtajana Härmälä toimi vuosina 1984–1988, josta siirtyi takaisin Enson palvelukseen vuonna 1988.
Jukka Härmälä jätti Stora Enson toimitusjohtajan tehtävät yhtiökokouksen jälkeen maaliskuussa 2007. Ennakkospekulaatioissa Härmälän seuraajana pidettiin yleisesti Stora Enson hienopaperidivisioonan johtaja Pekka Laaksosta, mutta Stora Enson uudeksi toimitusjohtajaksi valittiin Jouko Karvinen. Laaksonen puolestaan valittiin Valion toimitusjohtajaksi. Karvisen valinnassa Stora Enson hallituksen puheenjohtaja Claes Dahlbäck korosti hänen kykyään parantaa yhtiön kannattavuutta. Härmälä jatkoi Stora Enson palveluksessa elokuuhun 2007, jolloin hän jäi eläkkeelle.
Härmälä oli Stora Enson toimitusjohtajana myös Suomen suurimpia palkansaajia. Syyskuussa 2007 suomalaisessa lehdistössä kritisoitiin suuresti Jukka Härmälän johtamista, koska Stora Enson epäonnistunut Amerikan valloitus johti viiden miljardin euron tappioon.
Härmälä toimii lisäksi muun muassa seuraavissa tehtävissä:Härmälä on naimisissa ekonomi Marjatta Härmälän kanssa ja heillä on kolme lasta. Härmälä harrastaa hiihtoa, tennistä, metsästystä ja kalastusta. Jukka Härmälä nauttii Suomen suurinta eläkettä. Eläkkeellä olevan Härmälän kuukausiansio oli vuonna 2010 62 089 euroa.
Jukka Härmälän työhistoriaan sisältyy Consolidated Papers osto vuonna 2000. Se oli yksi Suomen taloushistorian suurimmista ja epäonnistuneimmista yrityskaupoista. Yhtiön ostohinta vuonna 2000 oli 5 mrd. € ja myyntihinta v. 2007 NewPage-paperiyhtiölle 1,8 mrd. €. DI-työ (2010) arvioi tappioiksi 2-2,7 mrd. €.
C. J. Ramone
C. J. Ramone (oik. Christopher Joseph Ward, s. 8. lokakuuta 1965) oli Ramones-yhtyeen basisti vuosina 1989–1996. CJ liittyi Ramonesiin vuonna 1989 Dee Dee Ramonen erottua yhtyeestä. CJ soitti yhtyeessä aina vuoteen 1996 saakka, jolloin yhtye hajosi. Hän myös kirjoitti kaksi kappaletta yhtyeen viimeiselle studioalbumille "¡Adios Amigos!"ille. Kappaleet olivat ”Scattergun” ja ”Got a Lot to Say”.
CJ Ramonen omia yhtyeitä ovat olleet Los Gusanos, Warm Jets ja Bad Chopper. Hänen nimeään kantavassa yhtyeessä ovat soittaneet tai soittavat yhä esimerkiksi Brant Björk , Daniel Rey ja Steve Soto.
Kelja
Kelja (, , ) on ortodoksisen munkin asunto. Kreikassa se merkitsee sekä munkin asumaa taloa tai huonetta että pientä, joskus luostariin kuulumatontakin kilvoituspaikkaa. Sanan latinalainen muoto merkitsee kammiota, ja siitä on muotoutunut myös sana selli.
Slaavilaisessa perinteessä kelja merkitsee ainoastaan munkin asuinhuonetta.
Clem Burke
Clement "Clem" Burke (s. 24. marraskuuta 1955 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen muusikko. Burke on ollut rumpalina muun muassa yhtyeissä Blondie, Ramones, Eurythmics, The Plimsouls, Dramarama ja The Romantics. Hän on soittanut myös Bob Dylanin, Pete Townshendin ja Nancy Sinatran taustayhtyeissä.
Ramonesin rumpalina Burke oli lyhyen aikaa vuonna 1987, nimellä "Elvis Ramone". Levytyksiä Ramonesin kanssa ei ilmestynyt. Burke on sittemmin soittanut muiden entisten Ramonesin jäsenten kanssa syöpäsairaiden avustuskonserteissa.
Arusha
Arusha on Tansanian Arushan alueen pääkaupunki, joka sijaitsee maan pohjoisosassa. Kaupunki sijaitsee Itä-Afrikan hautavajoaman ylängöllä Serengetin, Ngorongoron kraatterin ja Kilimanjaron vuoren luonnonpuistojen keskellä. Vuonna 2012 kaupungissa asui 416 442 asukasta.
Kaupungissa on solmittu monia merkittäviä sopimuksia. Tansanian itsenäisyyden myöntävät asiakirjat allekirjoitettiin kaupungissa vuonna 1961. Vuonna 1993 kaupungissa solmittiin Arushan rauhansopimus Ruandan hallituksen ja RPF kapinallisliikkeen kanssa tarkoituksena lopettaa Ruandan sisällissota. Nykyisin kaupungissa toimii YK:n Ruandan kansanmurhaa tutkiva kansainvälinen sotarikostuomioistuin, Ruanda-tuomioistuin.
Tansanian ylimmässä jalkapallosarjassa, Vodacom Premium Leaguessa, Arushaa edustaa joukkue JKT Oljoro.
Domina
Domina (latinan sanasta "rouva") on eroottisissa sadomasokistisissa roolileikeissä hallitseva naistyyppi, "valtiatar". Domina voi tehdä mitä tahansa subin, alistujan eli ”uhrinsa” turhauttamisesta ja nöyryyttämisestä sitomiseen tai piiskaamiseen. Tällaisista roolileikeistä syntyvä tyydytys on luonteeltaan seksuaalista, vaikkei niihin välttämättä liity suoraa yhdyntää.
Domina voi olla maksullinen ammattilainen, jonka palveluihin saattaa kuulua myös seksi. Tällöin käytetään joskus nimitystä Dominatrix.
Jumalallistuminen
Jumalallistuminen (joskus myös jumaloituminen) eli teosis tai theosis () tarkoittaa ortodoksisessa teologiassa ihmisten pyhittymistä Jumalan armolla takaisin alkuperäiseen olemukseensa Jumalan kuvaksi ja kaltaiseksi. Jumalallistumisen tarkoitus on saavuttaa synergisesti uudelleen Jumalan ja ihmisen yhteys, joka hajosi syntiinlankeemuksessa. Jumalallistuminen saavutetaan sielun ja ruumiin "puhdistumisen" () kautta. Ortodoksisessa ajattelussa jumalallistuminen on ihmiselämän tarkoitus.
Metropoliitta Hierotheos Vlachoksen mukaan jumalallistumisen korostus ortodoksisessa teologiassa johtuu siitä, että ortodoksinen teologia perustuu pyhien ja askeetikkojen henkilökohtaisiin ja suoriin kokemuksiin Jumalasta, toisin kuin läntinen roomalaiskatolinen ja protestanttinen teologia, jotka nojautuvat rationalistisiin teologian muotoihin, esimerkiksi skolastiikkaan. Ortodoksiteologi Vladimir Losskyn mukaan: "Kukaan, joka ei kilvoittele yhteyteen Jumalan kanssa, ei voi olla teologi".
Ihmisluonnon jumalallistuminen on osa tätä maailmankaikkeuden pyhittymistä ja siihen pyritään mm. askeettisen elämäntavan avulla. Siinä tavoitteena on muuttaa ja kehittää ihmisluontoa kohti Kristuksen antamaa esikuvaa.
Jumalallistumisen teologia perustuu ortodoksisessa kirkossa Raamattuun ja kirkkoisien kirjoituksiin. 2. Pietarin kirjeessä on suora viittaus jumalallistumiseen "jumallallisen luonnon osallisuutena."
Athanasios Suuren, Aleksandrian patriarkan mietelause, ""Hän (Jumala) tuli ihmiseksi, tehdäkseen meistä jumalia."" () tiivistää jumalallistumisen teologian. Teosis perustuu siihen, että Jumala syntyi ihmiseksi, että ihminen voisi saada takaisin "Jumalan kaltaisuuden", jonka hän menetti syntiinlankeemuksessa.
CQD
CQD on vanha radiosähkötyksessä käytetty hätämerkki, jota käytettiin ennen SOS-hätämerkin käyttöönottoa. Legendan mukaan hätämerkki on muodostettu sanoista "Come Quick Danger". Todellisuudessa koodi ei kuitenkaan ole lyhenne mistään sanoista. Morseaakkosilla CQD on  — · — ·    — — · —    — · ·
Alku CQ tarkoittaa sähkötyksessä ""Attention All Stations"" eli ""huomio kaikki asemat"". CQ-alkuisia kutsuja oli aikoinaan useita ja kolmas kirjain oli kutsun tarkoitus. D tarkoitti hätää, .
Matkustaja-alus "RMS Titanic" lähetti uppoamisyönään huhtikuussa 1912 useita CQD- ja SOS-viestejä. Radiosähkötyksen sääntöjen mukaan "Titanicin" lähettämät hätäsanomat alkoivat esimerkiksi "CQD CQD CQD MGY", jossa MGY oli "Titanicin" kutsutunnus.
Speden saluuna
Speden saluuna oli keväällä 1965 esitetty suomalainen Spede Pasasen 13-osainen televisiosarja. Sarjan ohjasi Pekka Parikka. Ensimmäinen ohjelma lähetettiin 6. tammikuuta 1965. Sketseistä koostuneesta sarjasta ei ole säilynyt kokonaisia jaksoja MTV3:n arkistoissa, ainoastaan muutamia yksittäisiä sketsejä.
Ohjelma sijoittui "Speden saluuna" -nimiseen saluunaan. Spede Pasanen perusti vuonna 1967 Simo Salmisen kanssa Kouvolaan samannimisen ravintolan, joka toimii yhä.
Spedevisio
Spedevisio on vuosina 1965–1970 lähetetty suomalainen Spede Pasasen sketsisarja. Ensimmäinen lähetys oli 1. syyskuuta 1965 nimellä "Spede Pasanen esittää". Ohjelmatiedoissa ohjelman nimi on ollut myös muodossa "SpedeVisio". Puolituntinen sketsikimara esitettiin kahden viikon välein vuosina 1965–1966 ja vuodesta 1967 alkaen ohjelma esitettiin kerran kuukaudessa. Käsikirjoituksesta vastasi Spede Pasanen. Myös Jukka Virtanen kirjoitti jonkin verran sketsejä. Vuosien aikana ohjaajina toimivat Pekka Parikka, Ilkka Linnasalmi, Jouko Sorjanen, Juhani Tiikkanen, Ere Kokkonen ja Jukka Virtanen.
"Spedevision" ajalta on säilynyt vain kaksi koostejaksoa MTV3:n arkistossa, koska tuohon aikaan kalliita kuvanauhoja käytettiin uudelleen. Jaksot on julkaistu "Spede Show – Pääasia että on kivvaa 1965-1972" DVD:llä. Kyseiseltä DVD:ltä löytyy Spedevision jakso numero 37 (esityspäivä 2. elokuuta 1967) sekä Spedevisioksi nimetty jakso (esityspäivä 30. huhtikuuta 1967), jonka alkuperäinen nimi on "Speden toiseksi parhaat".
"Spedevisiossa" nähtiin vuonna 1968 ensimmäinen versio Speden ”Rautakauppa”-sketsistä, joka toteutettiin vuonna 1978 uudelleen elokuvaan "Rautakauppias Uuno Turhapuro – presidentin vävy". Alkuperäisessä sketsissä Spede esittää hidasta ja epäkohteliasta rautakaupan myyjää. "Aamulehden" vuonna 2005 järjestämässä lukijaäänestyksessä Rautakauppa-sketsi äänestettiin kaikkien aikojen parhaaksi suomalaiseksi tv-sketsiksi.
Stuart (panssarivaunu)
Stuart oli yhdysvaltalainen kevyt panssarivaunu, jonka valmistus aloitettiin maaliskuussa 1941. Sitä käytettiin toisen maailmansodan aikana. Brittien antama nimi viittaa Yhdysvaltain sisällissodan aikaiseen kenraaliin ja sitä käytettiin sekä M3 että M5-sarjan vaunuista.
Stuartissa oli paksumpi panssari kuin aiemmissa M2-sarjan vaunuissa. Aseina oli 37 millimetrin tykki ja viisi konekivääriä. Mallia M3 valmistettiin vuosina 1941–1943 ja mallia M5 1942–1944. Vaunua käyttivät yhdysvaltalaiset, britit, kansainyhteisön joukot ja kiinalaiset.
Brittien sanotaan usein pitäneen vaunusta ja siksi antaneen vaunulle lempinimen Honey. Tämä ei kuitenkaan pidä paikkaansa sillä honey-sanan käyttäminen tällä tavalla on amerikkalainen tapa. Briteille honey tarkoittaa yksinkertaisesti vain hunajaa.
Nieuport 10
Nieuport 10 oli ranskalaisen Nieuportin valmistama puurakenteinen, yksi- ja kaksipaikkainen tiedustelukone. Koneen suunnitteli Nieuportille tullut Gustave Delage, jonka menestyksekäs Nieuport-kaksitasojen sarja alkoi tästä mallista. Eturunkoa lukuun ottamatta Nieuport 10 oli verhoiltu kokonaan kankaalla. Kone lensi ensimmäisen kerran vuonna 1914.
Nieuport 10 oli käytössä tiedustelukoneena ja hävittäjänä ensimmäisessä maailmansodassa länsirintamalla vuosina 1914-1915. Tyyppiä valmistettiin lisenssillä myös Italiassa (Nieuport-Macchi) ja Venäjän keisarikunnassa (A/O Duks). Kone oli käytössä Ranskan lisäksi ainakin Britanniassa, Italiassa ja Venäjällä.
Valkoinen armeija sai ensimmäisen Nieuport 10 -koneensa sotasaaliiksi Lylyjärvellä Vilppulan eteläpuolella 17. maaliskuuta 1918 Lento-osasto I:n siirryttyä entiselle punaisten lentoasemalle. Pietarista hankittiin siellä olleiden suomalaisten toimesta vuoden 1918 alkupuolella kaksi Nieuport 10 -konetta värväämällä viisi punaisten palveluksessa ollutta entistä tsaarin armeijan upseeria lentämään koneet Suomeen. Ohjaajat Mihail Safonov (Mikko Vuorenheimo) ja Igor Zaizewsky (Erik Ilmarinen) lensivät koneet Antreaan 11. huhtikuuta 1918 ja liittyivät valkoiseen armeijaan.
Lylyjärveltä saatu kone oli purettuna ainakin joulukuulle 1918 asti, mutta venäläisten Suomeen lentämiä koneita käytettiin heti.
Kolehti
Kolehti on kristillisen jumalanpalveluksen aikana kerättävä vapaaehtoinen rahalahjoitus. Se käytetään yhteisöstä riippuen joko yhteisön toiminnan ylläpitämiseen tai laupeudentyöhön. Kolehdin kerääminen oli jo varhaiskristillinen tapa, siitä puhutaan Paavalin kirjeissä. Sen taustalla on vanhatestamentillinen tapa kymmenysten antamisesta. Kristillisessä kolehdissa rahasumman suuruutta ei ole kuitenkaan määritelty.
Sanaa käytetään myös kuvaannollisesti pienimuotoisesta rahankeräyksestä: "Kerättiin kolehti ja ostettiin autokuskille pullakahvit." Kolehtia käytetään rahankeräykseen ja siitä lahjoitetaan jonkin verran hyväntekeväisyyteen.
Evankelis-luterilaisen jumalanpalvelusoppaan mukaan: ""kolehti [on] osoituksena seurakunnan diakonisesta huolenpidosta. Seurakunta antaa lahjaksi siitä, mitä se itse on saanut lahjaksi Jumalalta (1. Kor. 4:7). Samalla se rukoilee, että sen antama uhrilahja tulisi siunaukseksi lahjan saajalle (kolehdin siunaaminen)."" Kolehti on osa kristillistä rakkaudenpalvelua.
Kolehti kerätään pääsääntöisesti esirukouksen jälkeen. Ennen kolehdin keräämistä ilmoitetaan sen kohde. Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa kirkkohallitus määrittelee pääosan kirkkopyhien kolehdinkeräyskohteista, osasta päättää hiippakunnan tuomiokapituli ja osasta paikallinen seurakunta.
Käytännössä keräys tapahtuu jumalanpalveluksissa siten, että kolehdinkantajat kiertävät salissa kolehtihaavin kanssa. Kolehtihaavin pussi tuodaan osanottajan eteen. Hän voi halutessaan laittaa haaviin sopivaksi katsomansa summan rahaa. Sopivasta määrästä on sanottu, että vasen käsi ei saisi tietää, mitä oikea käsi tekee. Etenkin erityismessuissa kolehti saatetaan (afrikkalaiseen tapaan) viedä salin etuosassa olevaan koriin.
Yleisimmän tavan mukaan kolehtihaavit viedään keräyksen jälkeen kirkon etuosaan telineeseen näkyville. Joissakin kirkoissa kolehtihaavit viedään suoraan sakastiin.
Jumalanpalveluksen jälkeen rahat lasketaan ja tilitetään pankkiin. Kolehdista laaditaan kuitti, josta käy ilmi kolehdin kantopaikka, -päivä ja -kohde. Sen allekirjoittaa tavallisesti kaksi jumalanpalveluksen toimittajaa, esim. suntio ja liturgi.
356 mm/52 -tykki vm. 1913
356 mm/52 -tykki vm. 1913 oli venäläinen 14-tuumainen taistelulaivoille kolmoistykkitorniin ja Pietari Suuren merilinnoitukselle kaksoistykkitorniin tarkoitettu tykki. Tykki ei ehtinyt valmistua alkuperäisiin tarkoituksiinsa, mutta muutama palveli puna-armeijassa toisessa maailmansodassa rautatietykkinä.
Tykin kaliiperi oli 356 millimetriä. Putken pituus oli 52 kaliiperia eli noin 18,5 metriä. Suurin kantama olisi ollut 1910-luvun ampumatarvikkeilla kolmoistykkitornissa noin 23 kilometriä ja kaksoistykkitornissa noin 25 kilometriä. Suurin kantama oli toisen maailmansodan aikaisilla ampumatarvikkeilla rautatietykkinä noin 53 kilometriä. Tulinopeus oli kolmoistykkitornilla korkeintaan 3 laukausta minuutissa, kaksoistykkitornilla 2 laukausta minuutissa ja rautatietykillä 1,5 laukausta minuutissa.
Tykin suunnittelu alkoi 1910. Se tarkoitettiin Imperatritsa Maria -luokan taistelulaivojen pääaseeksi. Yhteensä 76 tykkiä tilattiin Obuhovin terästehtaalta ja Vickersiltä, ja tuotanto alkoi 1913. Tykkien valmistuksen viivästymisen vuoksi ne päätettiin vaihtaa myöhemmin valmistuvan Izmail-luokan taisteluristeilijöiden pääaseeksi. 18 tykkiä oli tarkoitettu Pietari Suuren merilinnoitukselle, joista kolme kaksoistornia Mäkiluotoon. Obuhov ehti valmistaa yhden tykin ja Vickers 16, joista se toimitti Venäjälle kymmenen. Tykkejä ei ehditty sijoittaa laivoille eikä rannikkopattereihin ennen lokakuun vallankumousta.
Britit yrittivät kehittää toimittamatta jääneistä tykeistä rautatietykkiä, mutta tykit eivät palvelleet. Puna-armeija suunnitteli 1920- ja 1930-luvuilla tykkien sijoittamista erilaisiin rannikkopuolustuksen tehtäviin, mutta kehitti lopulta tykistä rautatietykin tyyppimerkinnällä TM-1-14. Toisessa maailmansodassa Puna-armeijan TM-1-14:t palvelivat kahtena rautatietykkipatterina. Toinen taisteli Leningradin piirityksessä ja toinen palveli muttei taistellut Venäjän kaukoidässä.
Alderaan
Alderaan on kuvitteellinen planeetta George Lucasin luomassa "Tähtien sodan" kuvitteellisessa universumissa. Planeetta oli prinsessa Leia Organan kotiplaneetta. Todennäköisesti planeetan nimi on peräisin oikealta Aldebaran-tähdeltä.
"Planeetasta on olemassa kolme keskenään ristiriitaista kuvausta"
Alderaanilaiset arvostivat oppineisuutta ja koulutusta, taiteita, arkkitehtuuria, runoutta, näyttämötaiteita, ja rauhanomaisia ratkaisuja konflikteihin. He arvostivat myös osallistumistaan Galaktiseen (ja myöhempään) Imperialiseen Senaattiin.
Vaikka Alderaan oli pääosin demokraattinen yhdyskunta, sen hallitusmuoto oli perustuslaillinen monarkia. Kuningasperheen nimi oli "Royal House of Organa", joka oli hierarkiassa korkeimman oikeuden lainsäädännöllisen korkeimman neuvoston yläpuolella. Kuningasperheen jäsenet saivat usein tittelikseen "prinssi", "puheenjohtaja" ja "varakuningas". Perinteisesti Alderaanin hallitsija toimii myös korkeimman neuvoston puheenjohtajana sekä Alderaanin senaattorina. Planeetan viimeinen hallitsija oli Bail Organa, hänen hallituskautensa päättyi Kuolemantähden tuhotessa planeetan. Tuolloin prinsessa Leia toimi Alderaanin senaattorina.
Kloonisotien jälkeen Alderaanin massiivinen taistelulaitteisto purettiin ja aseet sijoitettiin asevarastona toimineeseen "Another Chance" -nimiseen taistelulaivaan. Alus oli ohjelmoitu liikkumaan hyperavaruudessa jatkuvasti siihen saakka, kunnes se kutsuttaisiin takaisin Alderaanille.
Taisteluasema Kuolemantähti tuhosi Alderaanin planeetan suurmoffi Tarkinin käskystä, todistaakseen prinsessa Leialle taisteluaseman tehon. Planeetan alkuperäisasukkaista vain noin 60 000 pelastui, koska he olivat muilla planeetoilla. Planeetan tuhoutuessa miljoonat sen asukkaat menettivät henkensä.
Alderaanin suojakenttä ei ollut läheskään riittävän vahva estääkseen Kuolemantähden laseraseen tuhovoiman. Suojakenttä kesti hyökkäyksen vain noin 0,13 sekunnin ajan, jonka jälkeen planeetta räjähti kappaleiksi.
Muotkatunturin erämaa
Muotkatunturin erämaa-alue perustettiin 1991 erämaalailla samoin kuin 11 muutakin Lapin erämaa-aluetta. Muotkatunturien erämaa sijaitsee Lapin maakunnassa Utsjoen ja Inarin kuntien alueella. Pinta-alaltaan se on 1 570 km². Muotkatunturit ovat poronhoitoaluetta ja siellä harjoitetaan myös metsätaloutta.
Retkeilijöille ei ole merkittyjä reittejä, ja alueella on vain neljä autiotupaa. Koilliskulmassa on laajoja soita, pohjoisessa ja lännessä tunturiharjanteita ja niitä halkovia jokilaaksoja, lounaasta löytyy mäntymetsää. Erämaan keskellä on Peltojärvi. Korkein tunturi on 590 metrin korkeuteen nouseva Kuárvikozza (Koarvikodds). Peltojärvestä kohoaa Peltoaivi (567 m m.p.y.).
Aluetta rajoittaa etelässä Inarin–Angelin tie, lännessä Angelin–Karigasniemen tie, pohjoisessa Kaamasen–Karigasniemen tie ja idässä valtatie 4. Aluetta hoitaa Metsähallitus.
Kryptoniitti
Kryptoniitti on "Teräsmies"-sarjakuvalehdissä esiintyvä kuvitteellinen mineraali. 
Vuoden 1938 jälkeen Teräsmiehen voimat kasvoivat siinä määrin, että hahmolle täytyi kehittää myös tiettyjä heikkouksia. Kryptoniitti ei kuitenkaan esiintynyt ensimmäisenä sarjakuvissa vaan radiokuunnelmassa vuonna 1943. Vihreä kryptoniitti on alkuperäinen ja yleisin kryptoniitti-mineraali. Erityisesti 1960- sekä 70-luvuilla sarjakuviin lisättiin useita erilaisia kryptoniitteja.
Kryptoniittia ei tule sekoittaa krypton-alkuaineeseen. 
Kryptoniittia syntyi Krypton-planeetan tuhoutuessa, kun planeetan sisältä alkanut suunnaton paine oli aiheuttanut ketjureaktion, joka lopulta johti Kryptonin tuhoon. Planeetan jäljelle jääneet meteoriitin kappaleet olivat ketjureaktiosta johtuen radioaktiivisia. Tästä mineraalin nimi krypto"niitti". Lyijy suojaa kryptoniitin säteilyltä (mm. tästä syystä Teräsmiehen avaruuspuvuissa käytetään lyijyä).
"Teräsmies III" -elokuvassa aine analysoitiin, ja sen koostumukseksi todettiin "kuuman fuusion yhdiste": 15,08 % plutoniumia, 18,06 % tantaalia, 27,71 % ksenonia, 24,02 % prometiumia, 10,62 % dialiumia (joka on todellisuudessa palkokasvi, ei alkuaine), 3,94 % elohopeaa ja loput 0,57 % jaksolliseen järjestelmään kuulumatonta alkuainetta.
Kryptoniiteista tunnetuin. Vihreän kryptoniitin radioaktiivisuustason vuoksi pitkäaikainen altistuminen sille voi olla vahingollista myös ihmiselle, mutta erityisen kuolettavaa se on syntyperäisille kryptonilaisille (ks. Teräsmies, Terästyttö, Kenraali Zod ja Krypto). Kryptoniitti tuottaa suurta kipua kryptonilaisille ja heikentää näiden kehon sisäistä immuunijärjestelmää.
Käänteisuniversumissa asuva Teräsmiehen paha kaksoisolento Ultramies saa aina uuden superkyvyn vihreästä kryptoniitista.
Osaa näistä kryptoniiteista ei ole nähty sarjakuvissa enää vuoden 1986 jälkeen. Osa taas on kehitelty "Smallville"-televisiosarjaa varten. Joidenkin kryptoniittien esiintyminen on ollut kertaluonteista.
"Kryptoniitti"-sana on piirtynyt "akilleen kantapään" tavoin myös pop-kulttuuriin; kryptoniitilla saatetaan tarkoittaa heikkoutta tai arkaa kohtaa.
Minä (ego)
Minä (latinaksi "ego") on psykoanalyysin näkemyksessä yksi persoonallisuuden osa. Se on ihmisen psyyken keskimmäinen kerros viettipohjan (lat. "id") ja yliminän ("superego") välissä. Tietoista toimintaa ohjaileva ego tasapainottelee viettipohjan vaistonalaisuuden ja yliminän järjen välillä. Ristiriitatilanteissa se ottaa käyttöön puolustusmekanismit.
Minä kehittyy, kun lapsen kognitiivinen kehitys etenee ja kun hän saa ympäristöstä palautetta. Ihminen kokee minänsä minähavaintona. Minän toiminnot ovat suurelta osin tietoisia.
Yliminä
Yliminä eli superego (saks. "Über-Ich") on psykoanalyyttisen teorian mukaan yksi ihmisen psyyken kolmesta kerroksesta.
Metapsykologiassaan Sigmund Freud jakoi psyyken kolmeen osaan tai asteeseen: minä (latinaksi "ego"), viettipohja ("id") ja yliminä.
Psykoanalyysin mukaan persoonallisuuden kolmas rakenne yliminä muotoutuu lapsen oppiessa kasvattajiltaan, millainen toiminta on hyväksyttävää. Lapsi siis sisäistää lähiympäristön normit, ja se vastaa osin omaatuntoa. Yliminän muodostumiseen ja lujittumiseen vaikuttavat lapsen myöhemmätkin kokemukset, vaikkapa kouluajan samastumiset auktoriteetteihin.
Yliminää voidaan luonnehtia oidipuskompleksin perilliseksi. Kun lapsi havaitsi, että isä on esteenä oidipaalisten toiveiden täyttymiselle, minä muodosti saman esteen itseensä ja jäljittelemällä pääsi osalliseksi isän voimasta. Yliminä ei kuitenkaan ole vain varhaisimpien eroottisten kohteenvalintojen jäänne, vaan sen perustana on myös reaktionmuodostusta: paitsi että lapsen pitää olla sellainen kuin isä, hän ei toisaalta saa tehdä kaikkea, mitä isä tekee. Minän heikkous yliminän vaatimusten ja syytösten edessä johtuukin juuri siitä, että yliminän muodostuessa minä oli vielä heikko ja riippuvainen, ja tämä suhde on jäänyt vallitsevaksi. Yliminä on etäämpänä tietoisuudesta kuin minä, ja se yltää syvälle viettipohjaan. Yliminä on lapsen kuvitelmien ja viettipyrkimysten värittämä, ei vanhempien realistinen jäljennös. Yliminä on paitsi rankaiseva myös suojeleva: se ennakoi ympäristön reaktioita lapsen toimintaan.
Yliminä sisältää yksilön ja yhteisön arvomaailman — tai sen, mitä yksilö luulee tuon arvomaailman olevan. Yliminän arvot periytyvät menneisyydestä ja ne voivat siksi olla ristiriidassa yksilön nykyisten arvojen kanssa. Yliminän tehtäviin kuuluvat paitsi itsetarkkailu myös minäihanteen ylläpito ja moraaliarvojen vakiinnuttaminen sekä omantunnon tehtävät. Velvollisuudentunto kuuluu yliminään, eikä siihen liity moraalista harkintaa: sama yliminä vaatii sodan ja rauhan velvollisuuksia noudatettavan.
Uusimmissa psykoanalyysin suuntauksissa on pyritty luopumaan rakennemallista ja korostamaan psyykkisen kehityksen prosessiluonteisuutta ja vuorovaikutusta
Pullonkaulailmiö
Populaation pullonkaulailmiö on evoluutioteorian käsite tapahtumalle, jossa yli 50 % populaatiosta tai ekosysteemin lajeista tuhoutuu. Syynä voivat olla äkillinen kuolleisuuden kasvu tai lisääntymisen estyminen. Nämä taas voivat johtua ympäristön muutoksista tai yksilöiden siirtymisestä uudelle elinalueelle. Jälkimmäisessä tapauksessa puhutaan usein perustajavaikutuksesta. Pullonkaulailmiön nimi tulee tapahtumaa kuvaavan populaation kokokuvaajan muodosta.
Pullonkaulat voivat aiheuttaa evoluutioon hyppäyksiä, koska ne lisäävät geneettisen ajautumisen ja sisäsiitoksen todennäköisyyttä.
Yleisemmin nimitystä pullonkaula voidaan käyttää eri yhteyksissä myös muista vastaavista ilmiöistä eri elämänaloilla.
1900-luvun alussa 12 yksilöön supistunut visenttipopulaatio oli vuonna 2000 noin 3600 yksilön suuruinen. Populaatiossa esiintyy vain kahta erilaista Y-kromosomia.
Suomalaisen tautiperinnön muodostumisessa on vaikuttanut kaksi pullonkaulailmiötä: ensin Suomea asutettaessa Suomeen tuli pienen asuttajajoukon mukana vain osa eurooppalaisesta tautiperinnöstä. Sitten Suomen eri osia asutettaessa pienet asuttajien joukot rikastivat eri tautigeenien esiintymistä paikallisesti uusilla asuinalueillaan.
Luotsaus
Luotsaus on merenkulussa termi, joka tarkoittaa tietylle väylälle henkilön, jolla on paikallistuntemusta, eli luotsin antamaa navigointiapua. Kyseinen henkilö on saanut merenkulun yleiskoulutuksen lisäksi oman erikoiskoulutuksensa. Valtiot yleensä huolehtivat luotsauksen järjestämisestä aluevesillään. Suomessa alusten luotsauksesta on määritelty lailla ja asetuksella. Tietyin edellytyksin ulkomaalainen alus voi saada luotsausvapautuksen tietylle väylälle tai sen osalle. Lisäksi on niin sanottu Itämeren luotsaus, jonka Itämeren reunavaltiot järjestävät koko Itämeren alueella, mutta se on käymässä harvinaiseksi kehittyneen navigointitekniikan myötä.
Suomessa luotsauksen hoitaa valtakunnallisesti valtionyhtiö Finnpilot Pilotage Oy.
Katariina (Turku)
Katariina tai Katariinanlaakso () on kaupunginosa Turun kaakkoisosassa noin kuusi kilometriä kaupungin keskustasta. Alue on saanut nimensä joko Ispoisten kartanon rouvan Katarina Bergin tai kenties Katariina Jagellonican mukaan. Sen asukasluku on noin 1 300 (2007). Alueen asutus on rakentunut vuoden 1988 asuntomessualueen ympärille, ja se koostuu pääosin pientaloista ja matalista kerrostaloista.
Katariinassa sijaitsee lintuvetenä tunnettuun Rauvolanlahteen rajoittuva luonnonsuojelualue, Ispoisten kartanon nykyisin yksityisenä päiväkotina toimiva päärakennus vuodelta 1784 ja Erik Bryggmanin suunnittelema varhaisfunktionalistinen huvila, Villa Solin (1926-29).
Katariina kuuluu aluekumppanuusprojektiin Turku74, joka kattaa alueet Ilpoinen-Peltola-Koivula-Harittu-Katariina.
The Jam
The Jam oli brittiläinen uuden aallon punk rock -yhtye, joka perustettiin Wokingissa 1970-luvun puolivälissä. Yhtyeen keulahahmo oli kitaristi-laulaja Paul Weller. Yhtye oli mod revivalin -tyylilajin johtava edustaja.
The Jam herätti henkiin 1960-luvun puolivälin brittiläisen modtyylin, joka nousi nyt uudestaan katu-uskottavan nuorisomuodin ilmiöksi punktyylin rinnalle. Myös The Jamin musiikissa oli selviä vaikutteita Small Facesin ja The Whon kaltaisilta modien suosikkiyhtyeiltä. Modien musiikkiin viittasivat myös soul- ja skavaikutteet. Merkittävä The Jamin esikuva oli myös The Kinks, jolta Paul Weller omaksui tavan säveltää brittiläistä arkitodellisuutta kuvaavia lauluja. Voimakkaista 1960-lukuvaikutteistaan huolimatta The Jam kuitenkin edusti myös oman aikakautensa rocktyyliä kovanaamaisen imagonsa sekä vasemmistolaisesti kantaa ottavien, usein synkkien ja väkivaltaisten laulujensa johdosta. Yhtyeen debyyttilevy ilmestyi "punkin kapinavuonna" 1977.
The Jamin levyistä varsinkin "All Mod Cons" (1978) ja "Setting Sons" (1979) saavuttivat sekä rockyleisön että arvostelijoiden suosion. Vuonna 1980 ilmestyneellä "Sound Affects" -levyllä oli mukana selviä dub- ja psykedeliavaikutteita. Yhtyeen suuri hitti "Going Underground" nousi kolmeksi viikoksi Ison-Britannian singlelistan ykkössijalle keväällä 1980. Vuonna 1982 julkaistiin yhtyeen viimeinen studioalbumi "The Gift", joka nousi suoraan Britannian albumilistan ykkössijalle. Albumin tunnetuinta antia lienee yhtyeen viimeinen suuri hitti "A Town Called Malice".
Suomessa The Jam esiintyi kerran Turun Ruisrockissa vuonna 1980. Ruisrock 40 vuotta -dokumentin mukaan The Jam halusi olla pääesiintyjä ja kielsi ohjelmaan heidän jälkeensä merkityn Eppu Normaali -yhtyeen esiintymisen. Eppu Normaalia odottanut yleisö raivostui tästä ja seurauksena oli kaikkein pahin suomalaisilla rockfestivaaleilla nähty mellakka.
The Jam lopetti toimintansa yllättäen jo vuonna 1982, eikä comeback-kiertuetta ole nähty. Paul Weller on ollut mukana The Style Council -yhtyeessä ja julkaissut sittemmin tiuhaan tahtiin soololevyjä.
Hauli
Hauli on tavallisimmin pyöreä metallikuula. Yleisemmin hauleja käytetään ammuksina, mutta hauleiksi nimitetään myös esimerkiksi ongessa painona käytettäviä lyijykuulia.
Haulikon patruunassa käytetään tavallisimmin pieniä, halkaisijaltaan useimmin 2-9 mm:n hauleja, jotka on valmistettu lyijystä, nykyisin myös tinasta, sinkistä, volframista, teräksestä tai vismutista. Pienimpiä hauleja on yhdessä ammuksessa jopa useita satoja latauksesta ja kaliiperista riippuen. Tähän saakka tavallisin "lataus" on ollut 36 grammaa (12- tai 20 mag. kaliiperisissa ammuksissa). Haulien koko ilmaistaan joko halkaisijan mukaan millimetreinä tai numero- ja kirjaintunnuksin, esimerkiksi nro 9 (2,03 mm) tai BB (4,57 mm).
Metsästäjät ja sotilaat valmistivat itse ampumatarvikkeensa aina 1700-luvulle saakka. Pienten ammushaulien valmistus oli luotien valamista vaikeampaa, suuremmat 5–6 millin ns. susihaulit voitiin tehdä kuten luodit eli käsityönä luotipihtejä muistuttavissa valupihdeissä. Esimerkiksi musketit tai kiväärin patruunat voitiin ladata vain yhdellä isolla ”haulilla”. Tällöin puhutaan kuitenkin palloluodista tai kuulasta, eroksi hauleihin tai ns. täyteisiin. Pienet haulit tehtiin alun perin valuttamalla lyijyä siivilän läpi vesiastiaan, mutta näin saadut pisaranmuotoiset haulit olivat huonokäyntisiä. Pyöreitä hauleja varten piti valuttaa sulaa lyijyä 20–30 metriä korkeasta "haulitornista" seulan läpi, josta ne lähes vapaassa pudotuksessa muotoutuivat pallonmuotoisiksi ja kovettuivat hauleiksi. Pudottamisen jälkeen haulit lajiteltiin kokonsa mukaan. Suomen kuuluisin haulitehdas on ollut Pispalan Haulitehdas Tampereella, joka perustettiin 1855. Haulikon ohella myös pienoiskivääreihin on valmistettu pienin haulein ladattuja patruunoita tuhoeläinten torjuntaan. Pyöreiden haulien ohella valmistetaan myös kuutionmuotoisia tarkoituksena saavuttaa lähietäisyyksiltä tavallista laajempi osuma-alue.
Lyijy on ympäristömyrkky, joka kulkeutuu esimerkiksi petolintujen elimistöön niiden saaliseläimiin jääneiden haulien kautta. Eniten se kertyy merikotkiin: joka kolmas Suomen uhanalaisista merikotkista kuolee lyijymyrkytykseen, joka todennäköisesti johtuu lyijyhauleista niiden ravinnossa: riistassa tai vesilinnuissa. Lyijymyrkytys aiheuttaa yleensä hitaan kuoleman. Eviran tutkijan mukaan lyijyammusten käyttö tulisi kieltää kokonaan.
Tanska on kieltänyt lyijyammusten käytön kokonaan. Norjassa oli aiemmin täyskielto, mutta vuonna 2015 lakia muutettiin, ja lyijyhaulien käyttö kiellettiin vain kosteikkoalueilla ja ampumaradoilla. Ruotsissa ja vuodesta 1996 lähtien myös Suomessa lyijyhaulien käyttö on kielletty vesilintujen metsästyksessä kuten sorsastuksessa. Poikkeuksena on lintujen tärkeä talvehtimisalue Ahvenanmaa, jossa kieltoa ei ole.
Iževsk
Iževsk (, tai Ижкар, "Ižkar") on Venäjän Udmurtian tasavallan pääkaupunki. Se sijaitsee Ižjoen varrella Venäjän Euroopan-puoleisella alueella Volgan ja Uralvuorten välissä 1 129 kilometrin päässä Moskovasta. Kaupungissa oli 627 734 asukasta vuonna 2010 ja sen pinta-ala on 315,15 neliökilometriä.
Se on perustettu vuonna 1760. Vuosina 1985–1987 kaupunki tunnettiin nimellä "Ustinov" Dmitri Ustinovin mukaan.
Kaupungin talous on keskittynyt metalliteollisuuteen, kuten koneiden ja aseiden valmistukseen. Mihail Kalašnikov suunnitteli kuuluisan AK-47:n juuri Iževskissä. Kaupungissa valmistetaan myös autoja ja moottoripyöriä merkillä IŽ (ИЖ).
Iževskin rautatieasemalta johtaa pohjois-eteläsuuntainen dieselkalustolla liikennöitävä junarata reitillä Balezino–Igra–Iževsk–Alnaši. Tämän osuuden pääteasemien kautta liitytään Venäjän sähköistettyihin, poikittaisiin päärataverkkoihin. Maantieyhteyksistä mainittakoon esimerkiksi Latviasta Moskovan kautta saapuva eurooppatie Kazan–Možga–Iževsk–Igra, joka jatkaa muun muassa Tjumeniin. Iževskssä on lentoasema, josta tasavallan oma lentoyhtiö Ižavia operoi. Esimerkiksi syksyllä 2012 Iževskistä oli lentovuoroja Jak-42-kalustolla Moskovaan (kaksi vuoroa päivittäin Domodevoon), Pietariin (kaksi vuoroa viikoittain), sekä harvakseltaan Ufaan ja Permiin.
Yksi kaupungin merkittävimmistä kulttuurikohteista on "Kalašnikovin asemuseo", jossa kerrotaan sekä Mihail Kalašnikovin elämästä että venäläisten ampuma-aseiden historiasta. Udmurtian kansallismuseon näyttely on myös tutustumisen arvoinen; museo on tehnyt kulttuuriyhteistyötä muiden suomalais-ugrilaisten kansallismuseoiden kanssa. Kaupungissa toimii myös Udmurtian kansalliskirjasto.
Kulttuuriohjelmasarjassa Suomensukuiset 30 päivässä (2013) Ville Haapasalo tutustuu Udmurtian osuudessa esimerkiksi kuuluisan rynnäkkökiväärin historiaan Kalašnikovin asemuseossa Iževskissä.
Alexandria (Virginia)
Alexandria on kaupunki Virginiassa Yhdysvalloissa, jossa asui 150 575 henkilöä vuonna 2014. Kuten loputkin Pohjois-Virginiasta, modernia Alexandriaa on muovannut sen läheisyys maan pääkaupunkiin. Sen asukkaista huomattava osa on ammattilaisia, jotka työskentelevät liittovaltion hallinnon tehtävissä sekä sotilaallisissa toimissa.
Suurin osa nykypäivän Alexandriasta oli osa noin kymmenen kilometrien maapalaa, jonka Virginian kuvernööri luovutti englantilaiselle kapteenille, Robert Howsonille vuonna 21. marraskuuta 1669. Noin kuukautta myöhemmin Howson myi maan 6 000 punnasta tupakan kasvattaja John Alexanderille.
Vuoteen 1732 mennessä Hugh West oli rakentanut paikalle varastot tupakan viljelyä varten. Maata olivat raivanneet jo 1720-luvulla John Summers ja Gabriel Adams. Vuonna 1748 brittikauppiaat pyysivät Virginiaa hallinneelta neuvostolta lupaa perustaa kylä Hugh Westin varastojen läheisyyteen mahdollistaakseen tupakan kuljetuksen. Vuonna 1749 keväällä paikka valittiin, ja perustettiin kylä nimeltä Alexandia John Alexanderin kunniaksi. Tontit huutokaupattiin kesällä 1749.
Alexandria muodostui vilkkaaksi satamaksi ja suureksi viennin keskukseksi. Kaupunkikuvaa leimasivat kookkaat tiilitalot. Vuonna 1789 Alexandria liitettiin Virginian osavaltion päätöksellä osaksi Columbian kuntaa.
Sisällissodan alkaessa Alexandria oli yksi tärkeimmistä vaihdon keskuksista ja satamista. Alexandria oli myös poliittisen elämän keskus, ja esimerkiksi nuori George Washington omisti sieltä talon, vaikka asuikin pääsääntöisesti Mount Vernonilla.
Unionin joukot valloittivat Alexandrian melkein heti sisällissodan alettua 24. toukokuuta 1861. Siitä tuli tärkeä huoltokeskus. Joukkoja ja tarvikkeita siirreltiin Alexandrian kautta sekä meriteitse että rautateitse. Junat toivat takaisin haavoittuneita sotilaita, jotka täyttivät kaupungin sairaalat. Samana aikana Alexandriaan rakennettiin useita linnoituksia Washingtonin kaupungin puolustusstrategian mukaisesti.
Vaikka Alexandria toimi orjakaupan keskuksena ennen sisällissotaa, siellä oli myös useita vapaita mustien yhteisöjä, joiden piirissä toimi paljon kulttuuriorganisaatioita sekä taitavia käsityöläisiä.
Alexandria, joka on noin 50 vuotta Washingtonin kaupunkia vanhempi, on yksi Amerikan vanhimmista yhteisöistä. Kaupungissa on edelleen paljon 1700-luvun rakennuksia, joita on suojeltu huolellisesti. Nämä suojeluprojektit aloitettiin vuonna 1960.