hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Naiivi realismi
Naiivi realismi eli suora realismi on arkijärjen mukainen havaitsemisen teoria. Naiivin realismin mukaan havaitsemme asiat sellaisina kuin ne todellisuudessa ovat. Esimerkiksi elektronit ovat oikeasti olemassa, eivätkä ne ole vain teoreettinen käsite, jolla selitetään havaintoja.
Naiivin realismin mukaan maailma on sellainen kuin miltä se näyttää arkijärjen valossa. Kaikki havaitut oliot koostuvat aineesta, niillä on avaruudellinen ulottuvuus, ja niillä on ominaisuuksia kuten koko, muoto, koostumus, väri, tuoksu, maku jne. Nämä ominaisuudet havaitaan yleensä oikein. Asioita katsoessamme ja koskiessamme näemme ja tunnemme ne oikein, ja siksi havaitsemme ne sellaisina kuin ne "todellisuudessa" ovat. Oliot noudattavat fysiikan lakeja ja säilyttävät kaikki ominaisuutensa riippumatta siitä, onko joku havaitsemassa ne vai ei.
Naiivi realismi eroaa tieteellisestä realismista, joka katsoo, että todellisuus sisältää vain ne ominaisuudet jotka esiintyvät sen tieteellisessä kuvauksessa. Näin todellisuus ei sisällä sellaisia ominaisuuksia kuin värejä itsessään, vaan sen sijaan olioita, jotka heijastavat pintarakenteensa ominaisuuksien ansiosta valon tiettyjä aallonpituuksia. Naiivi realisti sen sijaan sanoisi, että olioilla todellakin on sellainen ominaisuus kuin väri, jonka niillä havaitsemme. Esimerkiksi John Locke oli tieteellinen realisti, kun hän katsoi, että todellisuus käsittää vain ne primaariset ominaisuudet, jotka esiintyvät korpuskulaariteorian mukaisessa maailmankuvassa, ja että muut ominaisuudet ovat vain subjektiivisia, koska ne riippuvat ne havaitsevasta havaitsijasta.
Naiivia realismia on usein vastustettu erityisesti perustuen samasta asiasta saataviin ristiriitaisiin havaintoihin (esimerkiksi Bertrand Russellin "Filosofian ongelmat"). Sama olio voi vaikuttaa eri henkilöille erilaiselta, tai jopa samalle henkilölle eri aikoina. Omenat voivat vaikuttaa punaisilta päivällä, mutta harmailta hämärässä. Siksi omena ei voi "todellisuudessa" (tai sisimmältään, tai objektiivisesti) olla punainen, se vain vaikuttaa punaiselta tietyissä havainto-olosuhteissa.
Jotkut kriitikot, kuten Myles Burnyeat (”Conflicting Appearances”, 1979), ovat kuitenkin hylänneet tällaisen kritiikin epäoleellisena. Jos väittäisi, ettei jollakin voi todellisuudessa olla jotain ominaisuutta jos se vaikuttaa erilaiselta eri aikoina, eri näkökulmista tai eri olosuhteissa, se olisi loogisesti sama kuin jos väittäisi, ettei jollakin voi todellisuudessa olla jotain ominaisuutta ellei sillä vaikuta olevan tuo ominaisuus "aina". Tästä seuraisi, että meidän olisi tehtävä johtopäätös, jonka mukaan kepin joka on todella suora tulisi kaikissa olosuhteissa näyttää suoralta. Tämä on kuitenkin selvästi epätotta: jokainen hyväksyisi, että suora keppi voi näyttää taitetulta vedessä, mutta kukaan ei ajattele, että se johtuisi siitä, ettei keppi ole todellisuudessa suora. Siksi havainnon ristiriitaisuuteen perustuva argumentti on pätemätön.
Kalle Korhonen (kansanedustaja)
Karl (Kaarlo, Kalle) Korhonen (27. joulukuuta 1878 Säräisniemi – 11. helmikuuta 1938 Karhumäki, Neuvostoliitto) oli kainuulainen maanviljelijä ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Venetheiton kylässä syntyneen Korhosen vanhemmat olivat puuseppä Eero Korhonen ja Eeva Kustaava Leinonen. Kansakoulun käytyään Korhonen toimi renkinä ja maanviljelijänä Säräisniemellä. Hän liittyi SDP:hen 1902 ja toimi puolueessa agitaattorina, kassanhoitajana, sihteerinä ja paikallisen puoluejärjestön puheenjohtajana. Hän oli SDP:n kansanedustajana 1917 edustaen Oulun läänin eteläistä vaalipiiriä.
Suomen sisällissodan aikana 1918 Korhonen siirtyi Venäjälle, jossa hän oli vuonna 1920 Aro-nimisen kommuunin puheenjohtajana Kostromassa Volgan varreella. Kesäkuussa 1920 hänet lähetettiin Neuvosto-Karjalaan, jossa hän työskenteli uittomiehenä Sunu-joella, radanvartijana Kemissä ja virkailijana Uhtuan hallintopiirin maa-asiain osastossa. Korhonen oli nuorisokoulun talousasiain hoitajana 1923–1930, Uhtuan valtiontilan talousosaston johtajana 1930–1933 ja koulun johtajana 1932–1936.
Korhonen erotettiin NKP:stä 26. marraskuuta 1935 ja hänet vangittiin 30. marraskuuta 1937 vastavallankumouksellisesta kansalliskiihkoisesta toiminnasta syytettynä. Korhonen tuomittiin ammuttavaksi ja hänet teloitettiin 11. helmikuuta 1938 Karhumäen lähellä. Korhosen maine palautettiin 1988.
Korhonen oli naimisissa Hilma Vilhelmiina Nissinahon kanssa vuosina 1902–1937; liitto päättyi avioeroon.
Christian Danner
Christian Danner (s. 4. huhtikuuta 1958 München, Länsi-Saksa) on saksalainen autourheilija. Hän osallistui urallaan yhteensä 47 Formula 1 -osakilpailuun, joissa hän saavutti neljä MM-pistettä.
Danner voitti kaudella 1985 ensimmäistä kertaa järjestetyn Formula 3000 -sarjan mestaruuden ja sai samana vuonna mahdollisuuden osallistua kahteen Formula 1 -kilpailuun Zakspeedin autolla. Dannerin F1-uran parhaaksi saavutukseksi jäi hänen viimeisellä kaudellaan ajama neljäs sija Yhdysvaltain GP:sta.
F1-uran jälkeen Danner on osallistunut muun muassa Champ Car -sarjaan, DTM:ään ja Grand Prix Mastersiin. Hän toimii myös saksalaisen RTL-kanavan F1-lähetysten kommentaattorina. Nykyään hän ajaa Speedcar-sarjassa.
Emil Tabell
Emil Johannes Tabell eli Eemeli Lehtokivi (; 17. huhtikuuta 1899 Kiuruvesi – 7. joulukuuta 1937 Leningrad) oli sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden eduskuntaryhmän kansanedustaja ja Neuvostoliiton suomenkielisten lehtien toimittaja.
Tabellin vanhemmat olivat suutari Jaakko Heikki Tabell ja Anna Augusta Glad. Hän kävi kansakoulun ja työskenteli sitten jalkinetyöntekijänä ja sahatyömiehenä Kemin maalaiskunnassa. Suomen sisällissodan jälkeen 1918 Tabell tuomittiin vankeuteen poliittisista syistä. Vapauduttuaan vankilasta Tabell toimi Karihaaran työväentalon vahtimestarina ja oli sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden eduskuntaryhmän kansanedustaja vuosina 1924–1926 ja 1927–1930 edustaen Oulun läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän oli myös Kemin maalaiskunnan kunnanvaltuuston jäsenenä.
Lapuan liikkeen edustajat kyyditsivät 25. kesäkuuta 1930 Ouluun matkalla olleen Tabellin Kuusamon kautta Neuvostoliittoon. Siellä Tabell otti nimekseen Lehtokivi. Hän opiskeli Leningradissa Lännen vähemmistökansallisuuksien yliopistossa vuosina 1931–1934 ja suoritti Petroskoin jääkäripataljoonan reservikomentajakurssin vuonna 1933. Vuodesta 1934 lähtien hän toimi Vapaus, Rintama ja Punainen Karjala -lehtien toimittajana Leningradissa sekä Lännen vähemmistökansallisuuksien yliopiston kirjallisuuden ja sanomalehtityön opettajana. Lehtokivi vangittiin Stalinin puhdistusten yhteydessä 30. lokakuuta 1937, tuomittiin kuolemaan syytettynä vastavallankumouksellisesta toiminnasta ja ammuttiin. Hänen maineensa palautettiin vuonna 1957. Hänet on luultavasti haudattu Levassovan hautausmaalle Pietariin.
Tabell-Lehtokivi oli naimisissa vuodesta 1922 Eeva Johanna Hartikaisen kanssa. Hänen perheensä, vaimo ja kaksi pientä tytärtä jäivät Suomeen muilutuksen yhteydessä, mutta hekin muuttivat pian Neuvosto-Karjalaan.
Yhdystie 1543
Yhdystie 1543 on Porvoossa sijaitseva maantie, joka vie Näsistä Tolkkisiin ja Emäsaloon. Tie kulkee Porvoon suurimman lähiön Gammelbackan kautta, ja tieosuudella on yksi Suomen suurimmista silloista, Emäsalon silta.
Oili Vainio
Oili Vainio (oik. Vainio-Roine) (21. lokakuuta 1940 Helsinki – 15. marraskuuta 2001 Helsinki) 
oli suomalainen iskelmälaulaja, jonka paras menestys sattui 1960-luvun alkupuolelle. Hän varttui Mäntsälässä Kaanaan kylässä ja teki ensimmäisen keikkansa 16-vuotiaana paikallisen kyläorkesterin solistina. Vuonna 1960 hän pääsi Esko Könösen yhtyeen solistiksi. Veljensä, hanuristi Taito Vainion kautta hän pääsi vuonna 1961 koelauluun ja sai Toivo Kärjen vakuuttumaan taidoistaan, mikä johti ensimmäiseen levytykseen. Oili Vainion tunnetuin levytys on saksalainen tango "Tanssin sun kanssasi aamuun" (), jonka hän levytti vuonna 1962. Samana vuonna Vainio meni Musiikki-Fazerin palvelukseen ja vähensi keikkailuaan. 1960-luvun lopulta lähtien hän keskittyi perhe-elämään. Viimeiset levytyksensä hän teki vuonna 1974 ja lopetti samalla myös keikkailun. Sen jälkeen hän jatkoi kuorolaulun parissa. Hän levytti kaikkiaan 28 laulua 13 vuoden aikana. Varsinaisen työuransa Oili Vainio teki virkailijana liikenneministeriössä.
1960-luvun lopulla Oili Vainio muodosti vähän aikaa esiintyneen Kolmiapila-trion Sirkka Keiskin ja Iris Raution kanssa. Toivo Kärki kaavaili kokoonpanoa Metro-tyttöjen seuraajaksi, mutta ajankohta ei ollut enää otollinen ja Kolmiapila jäi levyttäväksi televisioprojektiksi ehtimättä lainkaan tanssilavoille. Trion levytykset supistuivat kahteen vuosina 1967 ja 1968 julkaistuun singlelevyyn. Levytetyistä kappaleista kaksi oli valsseja ja toiset kaksi tangoja.
Nikula v. Suomi
Tapaus Nikula vastaan Suomi oli Euroopan Ihmisoikeustuomioistuimen käsiteltävänä ollut sananvapauden loukkaustapaus (nro. 31611/96) vuonna 2002. Tapaus on saanut huomiota muun muassa kansainvälisessä alan käytännön ja tieteellisissä lehdissä.
Helsinkiläinen lakimies Anne Nikula oli tuomittu maksamaan syyttäjälle korvauksia herjauksesta. Taustalla oli tapaus, jossa Nikula oli toiminut syytetyn puolustusasianajajana. Henkilön, joka oli aiemmin ollut syytteessä petoksesta syytetyn kanssaepäilty, oli syyttäjä kutsunut todistajaksi - ja henkilö, joka aiemmin oli ollut todistaja, oli pantu syytteeseen, joten Nikulan päämies ei voinut kuulla tätä todistajana. Nikula oli kutsunut syyttäjän menettelyä kaksinkertaiseksi roolimanipulaatioksi ja virkavallan väärinkäyttämiseksi. Suomen korkein oikeus oli katsonut Nikulan syyllistyneen syyttäjän kunnianloukkaukseen (KKO:1996:17).
Ihmisoikeustuomioistuimen mukaan Suomen valtio oli, tuomitessaan Nikulan herjauksesta, loukannut Euroopan ihmisoikeussopimuksen 10. artiklaa, jonka mukaan sananvapaus on turvattava. EIT-jutun loppuvaiheessa asiaan osallistui amicus curiae –roolissa kansainvälinen ihmisoikeusjärjestö Interights sekä lukuisia lakimiehiä muun muassa Kanadasta, Britanniasta, Belgiasta, Ranskasta, Australiasta ja Etelä-Afrikasta.
Tuomioistuin päätti äänin 5–2, että Nikulalle oli maksettava korvausta 5 042 euroa epäsuorasta vahingosta, 1 900 euroa taloudellisesta vahingosta sekä 6 500 euroa kuluja.
Kuvataideakatemian ylioppilaskunta
Kuvataideakatemian ylioppilaskuntaan (KUVYO) oli Kuvataideakatemian ylioppilaskunta, joka lopetti toimintansa Taideyliopiston aloittaessa toimintansa 1.1.2013. Toimintaa jatkaa Taideyliopiston ylioppilaskunta.
Näkyvää Kuvataideakatemian ylioppilaskunnan järjestämää toimintaa olivat mm. ryhmänäyttelyt, juhlat, info- sekä keskustelutilaisuudet. Uutta ylioppilaskunnan toiminnassa oli mm. 2007 alkanut oma residenssi Utön saarella.
Caran d’Ache
Caran d'Ache (Emmanuel Poiré, 6. marraskuuta 1858, Moskova – 25. helmikuuta 1909, Pariisi) oli ranskalainen pilapiirtäjä ja kuvittaja. Taiteilijanimi Caran d'Ache tulee venäjänkielisestä sanasta Карандаш eli lyijykynä.
Moskovassa syntynyt Poiré opiskeli synnyinkaupungissaan, mutta muutti Pariisiin, jossa hänestä tuli suosittu aikakauslehtien kuvittaja. Hän kuului ensimmäisiin, jotka tekivät sanomalehtistrippejä, muutamasta kuvasta muodostuvia sarjakuvakertomuksia. Hänen tyyliinsä vaikuttivat voimakkaasti saksalaiset piirtäjät Wilhelm Busch ja Adolf Oberländer.
Tunturi City
Tunturi City on Tunturipyörä Oy:n valmistama automaattivaihteinen mopomalli. Sen ensimmäinen vuosimalli oli 1979. Tunturin tarkoitus oli tehdä kevyt kaupunkimopedi Puch Maxin tyyliin. City edusti "tankkaa ja aja" -periaatetta ja oli siitä syystä yksinkertainen kokonaisuus. Cityn voimanlähde oli Puch E50 1-vaihteinen automaattimoottori. Mopo on kaksitahtinen ja siinä on kolmen ja puolen litran bensatankki. Mopo ei ollut mikään myyntimenestys, mutta ikäihmiset ostivat sitä kauppakassikseen. Mopedin valmistus lopetettiin vuonna 1985. Moposta on myös uudempi versio, jossa on voimanlähteenä Morini M101K-moottori. Uusi Morinin moottorilla oleva malli keräsi kehuja reippaasta alaväännöstä ja kestävyydestään. Vakioina molempien Cityjen huippunopeus jäi vain 40km/h.
Oakley (yritys)
Oakley on yhdysvaltalainen lähinnä valmistamistaan aurinkolaseistaan tunnettu yritys. Yritys kuitenkin valmistaa muun muassa myös kelloja, vaatteita, laukkuja, kenkiä sekä silmälaseja. Yrityksen pääkonttori sijaitsee Kaliforniassa. 21. heinäkuuta 2007 Italialainen Luxottica ilmoitti suunnitelmasta fuusioitua Oakleyn kanssa. Sopimuksen arvoksi on ilmoitettu 2,1 miljardia dollaria ja se saatettiin 
loppuun vuoden 2007 aikana. Luxottican merkkejä ovat mm. Ray-Ban, Persol ja Vogue.
Oakleyn tunnusmerkkinä on lasien sankoihin sijoitettu 'O'-logo. Vaatteissaan ja joissakin muissa tarvikkeissa Oakley käyttää pääkallologoa. Muotitietoisille suunnatuissa malleissa, kuten Gascan, on 'tavanomaisesta O'-logosta muokattu kulmikkaampi versio. Oakleyn tuotteiden muotoilu on futuristinen.
Kuten monet merkkituotteet, myös Oakley kärsii väärennöksistä, joista käytetään toisinaan nimitystä "Foakleys".
Oakleyn pääjohtajana toimii Jim Jannard ja hän omistaa noin 68 % yhtiön osakkeista. Jannard oletettavasti nimesi yrityksen Englanninsetterinsä Oakleyn mukaan.
Jim Jannard perusti Oakleyn vuonna 1975. Alussa yritys myi motocross-pyörissä käytettäviä kädensijoja. Vuonna 1980 Oakley valmisti ensimmäiset aurinkolasinsa ja antoi mallille nimen "O-Frame". 1984 Oakley toi markkinoille mallin "Factory Pilot", jossa oli muovilinssit ja jota käytti muun muassa Ranskan ympäriajon voittaja Greg LeMond. Pian tämän jälkeen Oakley laajensi valikoimaansa ja toi markkinoille "Blades", "Razor Blades", "Frogskins" sekä "Mumbos" -mallit.
Pekka Haarla
Pekka Rafael (Pekka R.) Haarla (s. 3. toukokuuta 1923 Tampere) on toimitusjohtaja, konsuli ja kokoomuksen entinen kansanedustaja.
Haarlan vanhemmat olivat tehtaanjohtaja Eino Toivo Rafael Haarla ja Elma Kaarin Laurila ja hänen isoisänsä oli tunnettu teollisuusmies Rafael Haarla. Haarla pääsi ylioppilaaksi 1942 Tampereen suomalaisesta yhteiskoulusta ja valmistui ekonomiksi 1946 Helsingin kauppakorkeakoulusta ja paperi-insinööriksi (Bachelor of Science) Syracusen yliopistosta Yhdysvalloissa 1950. 1950-luvulla hän oli perustamassa Tampereen nuorkauppakamaria.
Haarla toimi Haarlan paperitehdas Oy:ssä käyttöinsinöörinä ja konttoripäällikkönä 1950–1961 ja toimitusjohtajana 1961–1964 sekä 1971–1977. Hän oli myös Haarla & Co Internationalin toimitusjohtajana vuosina 1960–1974. Haarla oli välillä Suomen teollisuuden keskusvaliokunnan pääsihteerinä Helsingissä 1964–1971. Haarla toimi myös Itävallan konsulina Tampereella vuosina 1975–1977. Hän sai konsulin arvonimen 1995. Haarla oli kokoomuksen kansanedustajana 1966–1972 edustaen Hämeen läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamies vuoden 1968 presidentinvaaleissa.
Haarlan tehtaat yhdistyi UPM:n kanssa vuonna 1976, ja Pekka Haarla jäi pois paperitehtaan palveluksesta vuonna 1977. Hän asettui perheineen Pariisiin aloittaen uuden elämän poliittisena toimittajana. Hän kirjoitti Uuteen Suomeen, Kauppalehteen ja Aamulehteen Ranskan politiikasta ja taloudesta. Tämän jälkeen hän jatkoi kirjeenvaihtajana vielä Washingtonissa ja Genevessä.
Haarla on ollut naimisissa vuodesta 1946 Ulla Mai Camilla Takkulan kanssa. Perheessä on neljä tytärtä.
Kuolleisuus
Kuolleisuus on väestön mittaluku, joka ilmoittaa vuoden aikana kuolleiden lukumäärän tuhatta asukasta kohden. Kun kuolleisuus ja syntyvyys vähennetään keskenään, jää jäljelle väestönkasvua osoittava luku (ilman nettomaahanmuuttoa). Kuolleisuus voidaan ilmoittaa numeromääräisenä tai promilleina. Jos kuolleisuus on 9,5 tuhatta asukasta kohden eli 9,5/1 000 as. (9,5 ‰), 100 000 ihmisen väestössä se tarkoittaisi 950 kuollutta.
Usein ollaan kiinnostuneita rajatummista populaatioista, jolloin puhutaan esimerkiksi äitiyskuolleisuudesta, perinataalisesta kuolleisuudesta, imeväiskuolleisuudesta, lapsikuolleisuudesta tai vakioidusta kuolleisuusluvusta.
Venäjän sosialistisen federatiivisen neuvostotasavallan lippu
Venäjän neuvostotasavallan lippu () otettiin virallisesti käyttöön Venäjän neuvostotasavallan perustuslain myötä kesällä 1918. Tätä aiemmin, marraskuussa 1917 bolševikkien suorittamasta lokakuun vallankumouksesta lähtien käytettiin ensin kommunismin punaista lippua ja sitten huhtikuusta kesäkuuhun 1918 punaista lippua, jossa valkoisin kirjaimin Россійская Соціалистическая Федеративная Совѣтская Республика, "Rossijskaja Sotsialistitšeskaja Federativnaja Sovetskaja Respublika".
Kesällä 1918 käyttöön otetussa punapohjaisessa lipussa oli keltaisella viivalla erotettu tangonpuoleinen yläreuna, jossa perinteisellä kyrillisellä kalligrafialla tyylitellyt keltaiset kirjaimet РСФСР, "RSFSR" viitaten neuvostotasavallan virallisen nimen alkukirjaimiin. Lippu vaihtui vuonna 1937 lippuun, jossa yläreunaa ei erotettu ja РСФСР on tavallisin kirjaimin.
Seuraava lippu otettiin käyttöön 1954. Siinä punaisen osan vasemmassa yläkulmassa on neuvostotasavallan vaakunan symboleista sirppi ja vasara sekä punainen tähti. Tangonpuolisen reunan sininen väri viittaa Venäjään.
Elokuun 1991 vallankaappausyrityksen jälkeen lipuksi tuli valko-sini-punainen trikolori, joka oli sellaisenaan pari vuotta myös Venäjän federaation lippuna.
Gerald Ouellette
Gerald Raymond Ouellette (14. elokuuta 1934 – 2. syyskuuta 1975) oli kanadalainen kilpa-ampuja ja olympiavoittaja.
Melbournen 1956 olympialaisissa Ouellette epäonnistui pienoiskivääriammunnan kolmen asennon kilpailussa. Hän ja hänen maanmiehensä Gilmour Boa päättivät sen jälkeen, että pienoiskiväärin makuuammuntakilpailussa molemmat ampuvat Boan aseella. Tämä tarkoitti sitä, että kummallakin oli käytettävissään vain puolet sääntöjen sallimasta ajasta. Boa ampui ensin omat 60 laukaustaan ja sivusi maailmanennätystään 598. Sitten hän antoi aseen Ouellettelle, joka ampui ainoana kilpailijana täydet 600 pistettä ja voitti kultamitalin. Maailmanennätykseksi tulosta ei hyväksytty, koska järjestäjät olivat sijoittaneet maalitaulut 1,5 metriä liian lähelle sääntöjen vaatimasta 50 metristä. Gilmour Boa sai kilpailussa pronssia.
Méxicon 1968 olympialaisissa Ouellette sijoittui kuudenneksi pienoiskivääriammunnan kolmen asennon kilpailussa tuloksella 1151.
Alppinaakka
Alppinaakka ("Pyrrhocorax graculus") on musta Euraasian alueella pesivä varislintulaji. Laji muistuttaa suuresti alppivarista ("Pyrrhocorax pyrrhocorax"). Alppinaakat ovat taitavia lentäjiä. Ne osaavat käyttää hyväkseen elinympäristölleen tyypillisiä nousevia ilmavirtauksia.
Alppinaakka on väritykseltään musta. Sillä on punaiset jalat ja keltainen, lyhyehkö, suora nokka. Se on noin 36–39 senttimetrin mittainen ja sen siipien kärkiväli on noin 65–74 senttimetriä. Se painaa keskimäärin noin 210 grammaa. Sukupuolet ovat samannäköisiä.
Aikuiset alppinaakat sulkivat täydellisesti pesinnän jälkeen loppukesällä.
Alppinaakat pesivät Euroopassa ja Aasiassa pääasiassa vuoristoseuduilla. Alalaji "graculus" pesii Etelä-Euroopassa ja mahdollisesti Marokossa, Kaukasuksella ja Pohjois-Iranissa. Alalaji "digitatus" (Hemprich & Ehrenberg, 1833) pesii Etelä-Turkissa ja Levantista Lounais-Iraniin. Alalaji "forsythi" (Stolickza, 1874) pesii Keski-Aasiassa Afganistanista Himalajalle ja Keski-Kiinaan. Euroopassa elää 260 000–620 000 yksilöä ja lajin kanta on elinvoimainen. Lajia ei ole tavattu Suomessa.
Alppinaakkaa tavataan vuoristoseuduilta. Alppinaakka välttää rannikkoseutuja, joita läheinen laji alppivaris suosii. Alppinaakka suosii puolestaan korkeita vuoristoja, joihin alppivaris ei juurikaan nouse. Alppinaakkaa on tavattu jopa yli 8 000 metrin korkeudesta Himalajalta.
Laji tekee pesänsä tavallisesti kallionkielekkeelle tai -syvänteeseen, toisinaan rakennukseen. Pesä on löyhästi kasattu risuista, juurista, kuiduista ja sammalista, ja se on vuorattu karvoilla, juurilla, ruohoilla ja höyhenillä. Naaras munii 3–5, joskus 6 munaa. Muna painaa keskimäärin 14,1 grammaa. Muninta 1–2 päivän välein. Haudonta-aika on 18–21 päivää, vain naaras hautoo. Naaras lämmittää poikasia kolme päivää. Molemmat emot ruokkivat poikasia oksentamalla ruokaa kurkkupussistaan. Poikaset ovat lentokykyisiä noin kuukauden ikäisinä.
Alppinaakan ravintoa ovat kesäaikaan erityisesti hyönteiset (heinäsirkat sekä perhosten ja kovakuoriaisten toukat) ja talviaikaan marjat ja ruoantähteet, joita löytyy hiihtokeskusten lähettyviltä. Monet yksilöt kesyyntyvät niin, että syövät kädestä. Se syö myös linnunmunia ja -poikasia, liskoja, pikkujyrsijöitä, siemeniä ja viljaa.
Bruno Vale
Bruno Miguel Esteves Vale (s. 8. huhtikuuta 1983, Mafamude, Vila Nova de Gaia, Portugali) on portugalilainen jalkapallomaalivahti. 193 senttimetriä pitkä Vale edustaa UD Leiriaa, joka lainasi hänet FC Portosta kaudeksi 2006/07.
Vale nousi FC Porton ykkösjoukkueeseen vuonna 2003 pelattuaan ennen sitä seuran kakkosjoukkueessa vuodesta 2001 lähtien. Hän on kuitenkin edustanut FCP:ta toistaiseksi vain yhdessä virallisessa sarjaottelussa. Kauden 2005/06 Vale pelasi lainalla Estrela da Amadorassa.
Portugalin maajoukkueessa Vale on pelannut yhden ottelun. Kyseessä oli vuonna 2003 pelattu ystävyysottelu Kazakstania vastaan, jossa hän tuli vaihdosta kentälle 22 minuutiksi. Vale valittiin maajoukkueeseen myös 2006 MM-kisoihin, mutta loukkaantui turnauksen alla pelatuissa alle 21-vuotiaiden EM-kisoissa ja joutui jäämään pois lopullisesta kisajoukkueesta.
Unholy Terror
Unholy Terror on heavy metalia soittavan yhdysvaltalaisen W.A.S.P.-yhtyeen vuonna 2001 julkaistu studioalbumi.
Dying for the World
Dying for the World on heavy metal -yhtye W.A.S.P.:in vuonna 2002 julkaistu studioalbumi. Albumi on kunnianosoitus syyskuun 11. päivän terroriteoissa kuolleille ihmisille.
Agneta Ara
Agneta Birgitta Ara (oik. Laurent; s. 4. lokakuuta 1945 Helsinki) on suomalainen ruotsinkielinen kirjailija ja runoilija.
Ara valmistui merkonomiksi 1969, ylioppilaaksi 1972 ja filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1980. Työuransa alussa hän toimi Teollistamisrahasto oy:n toimistovirkailijana 1966–1967 ja Rautakonttori oy:n kirjeenvaihtajana 1969–1972. Ara oli Suomen Pankin sihteerinä 1973–1974 ja 1978–1980 ja aloitti vapaana kirjailijana 1980. Hän on myös kääntänyt kirjallisuutta suomesta ruotsiksi.
Aralla on ollut lukuisia luottamustehtäviä. Hän oli Finlands svenska författareföreningin hallituksen jäsen 1985–1991 ja puheenjohtaja 1995–1998, Lukukeskuksen hallituksessa 1988–1991 ja 1994–1995 sekä ruotsinkielisen kirjallisuuden edistämisen valtuuskunnassa 1992–2002. Vuosina 2003–2007 Ara oli Kirjallisuuden edistämiskeskuksen varapuheenjohtaja ja 2005–2010 tekijänoikeusjärjestö Sanaston hallituksen jäsen. Hän on ollut myös Pyhän Henrikin katedraaliseurakunnan seurakuntaneuvoston jäsen 2000–2006 sekä Suomen ja Meksikon kulttuurivaihdon tuki ry:n hallituksen jäsen 2006–2008.
Ara on saanut Svenska litteratursällskapet i Finlandin kirjallisuuspalkinnon vuosina 1976, 1984, 1991 ja 1996. Hän sai vuonna 1991 myös valtion kirjallisuuspalkinnon. Vuonna 1996 Ara sai Runeberg-palkinnon teoksesta "Huset med de glömda dörrarna" (suom. "Unohdettujen ovien talo"). Hänelle myönnettiin vuonna 2006 valtion taiteilijaeläke. Vuonna 2007 Aran teos "Det har varit kallt i Madrid" (suom. "Matalapaine lähestyy Madridia") oli Finlandia-palkintoehdokkaana.
Aran isä oli oopperalaulaja Ture Ara ja äiti näyttelijä Birgit Kronström. Hänen puolisonsa oli vuosina 1982–1986 lääketieteen lisensiaatti Nils Laurent. Aran sisar on kuvanveistäjä Birgitta Ara.
The Neon God: Part 1 – The Rise
Neon God: Part I The Rise on heavy metal -yhtye W.A.S.P.:in vuonna 2004 julkaiseman kaksiosaisen albumin ensimmäinen osa.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 26.
The Neon God: Part 2 – The Demise
Neon God: Part II The Demise on heavy metal -yhtye W.A.S.P.:in vuonna 2004 julkaiseman kaksiosaisen albumin toinen osa.
Isolaatiomekanismi
Isolaatiomekanismit ovat eliöiden biologisia ominaisuuksia, jotka estävät lajien risteytymisen keskenään tai rajoittavat lajiristeymien menestymismahdollisuuksia. Niiden seurauksena lajien välille syntyy lisääntymisisolaatio. Isolaatiomekanismit ovat erityisen tärkeässä asemassa biologisessa lajikäsitteessä, jossa lajit määritellään lisääntymisisolaation avulla.
Toisinaan isolaatiomekanismit ”vuotavat”, minkä seurauksena syntyy kahden lajin risteymä. Risteymien syntyminen johtaa kuitenkin vain hyvin harvoin kahden eri lajin populaatioiden laajaan sekoittumiseen ja uuden lajin syntyyn. Sen sijaan kasveilla risteytyminen voi allopolyploidian kautta johtaa uuden lajin nopeaan syntymiseen.
Isolaatiomekanismit ovat eliöiden geneettisiä, morfologisia, ekologisia tai käyttäytymisen piirteitä. Ne voidaan jakaa pretsygoottisiin eli parittelua edeltäviin mekanismeihin ja posttsygoottisiin eli parittelun jälkeisiin mekanismeihin. Pretsygoottiset mekanismit estävät lajien yksilöitä pariutumasta keskenään, kun taas posttsygoottiset mekanismit vähentävät lajiristeymien menestymismahdollisuuksia.
Irja Lappalainen
Irja Lappalainen (aiemmin "Irja Malmila", oik. "Irja Malmila-Lappalainen", 23. syyskuuta 1919 Jyväskylä – 16. syyskuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen lastenkirjailija, suomentaja ja lastenkirjallisuuden puolestapuhuja. Hänen ensimmäinen romaaninsa oli tyttökirja "Hymyillään kun tavataan".
Lappalainen kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1940 ja aloitti seuraavana vuonna kustannusvirkailijana Gummeruksella. Sitten hän työskenteli 1940-luvun lopulla Savo-lehden toimittajana, jona aikana hän aloitti kirjailijan uransa. Lappalainen palasi kustannusvirkailijan työhön vuonna 1950, tällä kertaa WSOY:lle. Myöhemmin hän siirtyi kaunokirjallisuudesta tietokirjallisuuden kirjoittajaksi. Hänen merkittävimpiä teoksiaan oli "Suomalainen lasten- ja nuortenkirjallisuus" vuodelta 1976. Hän toimi aktiivisesti lastenkirjajärjestöissä ja palkintoraadeissa. Lappalainen oli myös ahkera kirjallisuuden suomentaja, joka teki käännöksiä esimerkiksi Selma Lagerlöfin, Sonja Hedbergin ja Enid Blytonin kirjoista.
Nimellä Irja Malmila:
Nimellä Irja Lappalainen:
Club Universidad Nacional
Club Universidad Nacional tai lyhyemmin Universidad on jalkapalloseura Méxicosta Meksikosta. Seura edustaa Universidad Nacional Autónoma de México -yliopistoa (UNAM) ja se tunnetaankin yleisesti nimillä "Pumas" ja "Pumas de la UNAM". Se on perustettu vuonna 1954. Seura pelaa maansa pääsarjatasolla. Seuran kotikenttänä toimiin lähes 70 000 katsojaa vetävä Estadio Olímpico Universitario. Seura on voittanut Meksikon mestaruuden viidesti. vuonna 2004 se voitti molemmat pääsarjan kilpailut.
Gary Suter
Gary Lee Suter (s. 24. kesäkuuta 1964 Madison, Wisconsin, Yhdysvallat) on entinen yhdysvaltalainen maajoukkuetason NHL-jääkiekkoilija. Suter pelasi puolustajana.
Juniorina hän pelasi Dubuque Fighting Saints -joukkueessa. Lukiovaiheessa edustus vaihtui Culver Military Academy -oppilaitokseen ja sitten hän eteni University of Wisconsin-Madisonin yliopistojoukkueeseen. Gary Suterin varasi NHL:ään Calgary Flames kierroksella 9 kaikkiaan 180:n joukosta vuonna . Gary Suter pelasi myös Chicago Blackhawksissa ja San Jose Sharksissa.
Myös Gary Suterin veli Bob ja veljenpoika Ryan Suter, sekä sisarenpoika Jeremy Dehner ovat tunnettuja jääkiekkoilijoita.
Rial Racing
Rial on entinen saksalainen Formula 1 -talli. Talli osallistui yhteensä 32 Grand Prix'in kausina 1988–1989, joissa se saavutti kuusi MM-pistettä. Rialin parhaaksi saavutukseksi jäi vuosien 1988 ja 1989 Yhdysvaltain GP:sta ajetut neljännet sijat.
Rialin perusti Günther Schmidt, joka on myös perustanut ATS-tallin.
Rial valmistaa nykyään erikoisvanteita autoihin.
Keräkaali
Keräkaali ("Brassica oleracea" var. "capitata") on kaalin ("Brassica oleracea") muunnos. Keräkaalista on jalostettu viljelyyn runsaasti erilaisia lajikkeita, jotka muodostavat "Capitata"-lajikeryhmän. Tähän kuuluu tavallisen keräkaalin eli valkokaalin lisäksi punakaali- ja suippokaalilajikkeet.
Keräkaalilla on kookkaat lehdet, ja osa, joka syödään, on yhteen kiertyneiden nuorten lehtien muodostama kasvin keskiosa eli päätesilmu. Kaali sisältää runsaasti C-vitamiinia ja kalsiumia. Suomalaiset syövät vuodessa keskimäärin noin kolme kiloa valkokaalia henkeä kohti.
Santa Maria Maggiore
Basilica di Santa Maria Maggiore on yksi Rooman neljästä suuresta varhaiskristillisestä (paavillisesta, patriarkaalisesta) basilikasta, joita ovat sen ohella San Giovanni in Laterano, San Paolo fuori le mura ja Pietarinkirkon edeltäjä Konstantinuksen basilika – ja ainoa, jonka interiööri on säilynyt alkuperäisessä asussaan suurista ulkoisista muutoksista huolimatta.
Aiemmin samalla paikalla tai lähellä sitä oli ollut paavi Liberiuksen 360 rakennuttama "Basilica liberiana". Katolisen legendan mukaan lapseton senaattori Giovanni Patricio ja hänen vaimonsa lahjoittivat omaisuutensa kirkolle, jonka jälkeen Neitsyt Maria ilmestyi senaattorille ja paavi Liberiukselle ja käski heidän rakentaa hänelle omistettu kirkko paikkaan, johon sataisi lunta.
Nykyinen Santa Maria Maggioren basilika rakennettiin Esquilinus-kukkulalle Efesoksen kirkolliskokouksen jälkeen Sixtus III:n pontifikaatin aikana 432–440. Osa kirkon marmoripylväistä otettiin läheisestä Juno Lucinan temppelistä. Basilika oli ensimmäinen kristillisen maailman Neitsyt Marialle omistetuista kirkoista, ja sen tarkoituksena oli kääntää pakanallinen palvonta kristilliseen Marian kulttiin.
Kirkkoon on yhdistetty useita eri aikakausia. Se on säilyttänyt varhaiskristillisen kolmilaivaisuutensa. Julkisivu on 1700-luvulla eläneen Florentine Fugan suunnittelema. 75 metriä korkea kellotorni on keskiaikainen.
Kirkon päälaivan katto on koristeltu runsaasti kullalla. Se on tehty 1400-luvulla. Legendan mukaan koristeluun käytetyn kullan lahjoitti Kastilian kuningatar Isabella Katolilainen Kristoffer Kolumbuksen Amerikasta tuomasta aarteesta. Legenda on kuitenkaan tuskin totta, koska Kolumbus toi ensimmäiseltä Amerikan matkaltaan vain vähän tavaroita.
Kirkko on tunnettu runsaista mosaiikeistaan. Huomattavin mosaiikki on apsiksessa kirkkosalin päässä oleva suuri, Neitsyt Marian taivaan kuningattareksi kruunausta esittävä mosaiikki, jossa on myös muita pyhimyksiä, eläimiä ja kasveja. Kuorin 46:sta alkuperäisestä mosaiikista 27 on edelleen olemassa.
European Wind Energy Association
European Wind Energy Association (EWEA) on tuulivoimatuottajien edunvalvontajärjestö, joka edistää tuulivoiman käyttöä Euroopassa ja maailmassa. Jäseninä on runsaat 300 yritystä yli 40 maasta. Jäsenyritysten markkinaosuus tuulivoiman maailmanmarkkinoista on lähes 98 prosenttia. Suomesta jäseninä ovat Winwind ja Tekes.
EWEA pyrkii vaikuttamaan tuulivoimatuotantoon liittyvään poliittiseen päätöksentekoon, antaa lausuntoja ja rahoittaa aiheeseen liittyvää tutkimusta. Järjestön toimisto on Brysselissä (Renewable Energy House). Järjestö on Global Wind Energy Council (GWEC) jäsen ja Euroopan uusiutuvan energian neuvoston European Renewable Energy Council] (EREC) perustajajäsen.
Tuulivoiman lisäämiseksi EWEAN:n mukaan valtioiden olisi nopeasti säädettävä lainsäädäntö, joka sisältäisi: kansallisen toimintasuunnitelman, yksityiskohtaiset ja sitovat tavoitteet eri sektoreille (sähkö, lämpö ja kuljetus), lainsäädännöllisesti vakaan uusiutuvan sähköntuotannon, EU:ssa merituulivoiman vauhdittamisen, uusiutuvan energian sähköverkkoyhteyksien kehittämisen ja tuulivoiman tutkimuksen lisäämisen.
EWEA:n mukaan EU:ssa on alkanut tuulivoimakausi vuonna 2010. EWEA:n mukaan tuulivoima on yleisin sähköntuotantomuoto Eurooppaan rakennettavassa uudessa sähkövoimassa; vuonna 2008 36 prosenttia ja seuraavana vuonna 39 prosenttia rakennetusta sähkövoimasta oli tuulivoimaa. EWEAn mukaan tuulivoiman etuja ovat omavaraisuus, taloudellisuus, polttoaineettomuus, teollisuuden, viennin ja kotimaisen työllisyyden kehitys, sähköntuoton savukaasuttomuus ja hiilidioksidittomuus ja kansalaisten enemmistön kannatus.
Tuottajajärjestö on asettanut omat tavoitteensa tuulivoimalla tuotetun sähkön tuotantomääräksi Euroopassa:
Ugra-Karma
Ugra-Karma on suomalaisen black metal -yhtye Impaled Nazarenen vuonna 1993 julkaistu toinen studioalbumi. Albumin alkuperäinen kansikuva kopioi laittomasti Madame Koslovskyn taidetta. Vuoden 1998 uusintapainokseen kansitaide vaihdettiin sekä levylle lisättiin kaksi bonuskappaletta, mutta tästä huolimatta muutamista levyistä kyseiset kappaleet puuttuivat kokonaan.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Kimmo Luttinen ja Mika Luttinen.
Harmaahilse
Harmaahilse on perunan tauti, jonka aiheuttaa "Helminthosporium solani" -sieni. Taudin oireena ovat perunan mukulan pinnalla olevat hopeanharmaat laikut. Kosteassa laikkuihin muodustuu taudinaiheuttajan mustia itiöitä, jolloin mukulat näyttävät nokisilta. Ruokaperunassa harmaahilse on lähinnä ulkonäköhaitta. Ruokaperunateollisuudessa harmaahilseisten perunoiden nopeampi nahistuminen aiheuttaa tappioita.
Harmaahilse leviää sairaan siemenperunan mukana, mutta taudinaiheuttajan itiöt voivat myös säilyä maassa ainakin seuraavaan kasvukauteen asti. Harmaahilseinen peruna ei idä normaalisti, mikä voi aiheuttaa aukkoisuutta perunakasvustoon. Tauti ei kuitenkaan yleensä alenna merkittävästi sadon määrää.
Harmaahilseen torjunta perustuu terveen siemenperunan käyttöön. Taudin leviämismahdollisuuksia voidaan vähentää sadon nopealla kuivauksella noston jälkeen ja ehkäisemällä veden tiivistyminen perunoiden pintaan varastossa. Harmaahilsettä voidaan torjua myös kemiallisesti siemenperunan peittauksella. Peittauksen tehoaineita voivat olla iprodioni ja imatsaliili.
SELL Student Games
SELL Student Games, tuttavallisemmin SELL-kisat on monilajiurheilutapahtuma, joka on avoin kaikille yliopisto- ja korkeakouluopiskelijoille ympäri maailman. Kisojen nimi on lähtöisin järjestäjämaiden Suomen, Viron, Latvian ja Liettuan maiden nimistä, kunkin maan omalla kielellä. Kisat järjestetään vuorovuosin kussakin maassa ja ne keräävät vuosittain 1800-2000 opiskelijaa.
SELL-kisojen periaatteisiin kuuluu, että tulosrajoja ei aseteta, jolloin samalla viivalla kilpailevat niin maailman huiput, kuin tavalliset harrastelijat. 
Nykyään kilpailut järjestetään pääsääntöisesti nk. kesälajeissa. Lajeina ovat yksilölajeista yleisurheilu, uinti, suunnistus, judo ja shakki. Joukkuelajeista puolestaan kisoissa esiintyy koripallo, lentopallo, (mini)jalkapallo ja salibandy. Lisäksi järjestäjästä riippuen SELL-kisoissa on myös ollut lajeina mm. tennis, sulkapallo, pöytätennis, paini, ultimate, joukkuevoimistelu ja jääkiekko.
Vuonna 1923 Suomen, Viron, Latvian ja Liettuan opiskelijaurheilujärjestöt solmivat yhteistyösopimuksen, jonka tuloksena syntyi SELL-kisat. Ennen toista maailmansotaa ehdittiin SELL-kesäkisoja pitää 13 kappaletta. Tuona aikana myös pidettiin erikseen SELL-talvikisoja sekä SELL-shakkiturnauksia. Viimeiset kisat ennen sotaa olivat Otepäässä pidetyt talvikisat 1940.
Miehityksen aikana kisoja ei luonnollisesti pystytty pitämään, mutta 21.4.1997 pidettiin jälleen Suomen, Viron, Latvian ja Liettuan opiskelijaurheiluliittojen kokous, jossa allekirjoitettiin sopimus SELL-kisojen herättämisestä henkiin. Tällöin kisat myös aukenivat kaikille yliopisto- ja korkeakouluopiskeljoille ympäri maailman.
Jouko Arho
Jouko Olavi Kaarlo Arho (14. joulukuuta 1908 Tampere – 27. helmikuuta 1950 Turku) oli suomalainen sotilas ja Mannerheim-ristin ritari numero 104. Miinalaiva Ruotsinsalmen päällikkönä toiminut Arho nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 8. helmikuuta 1944. Sotilasarvoltaan Arho oli nimityshetkellä komentajakapteeni, komentajaksi hänet ylennettiin 4. kesäkuuta 1949.
Arhon erikoisala oli miinoitus ja miinanraivaus. Miinalaiva Louhen päällikkönä hän laski huomattavan osan talvisodan aikaisista miinoituksista. Hän myös otti osaa sodanjälkeiseen miinanraivaukseen koko virallisen keston ajan vuosina 1944–1950.
Esko Kausti
Esko Kausti (3. syyskuuta 1916 – 24. kesäkuuta 1944) oli talvi- ja jatkosotaan osallistunut suomalainen sotilas ja Mannerheim-ristin ritari numero 136.
Luutnantti Kausti johti jatkosodassa panssarintorjunta-joukkuetta. Joukkue tuhosi Neuvostoliiton 26 raskasta hyökkäysvaunua kahden päivän aikana kesäkuussa 1944. Kausti osallistui taisteluihin käyttäen panssarintorjuntatykkejä ja muita pienempiä lähitorjuntavälineitä.
Kausti kaatui kesäkuussa 1944 27-vuotiaana ollessaan tuhoamassa hyökkäysvaunua. Hänet nimitettiin kaatumisensa jälkeen Mannerheim-ristin ritariksi numero 136.
Jenna Dewan
Jenna Dewan Tatum (alk. Jenna Lee Dewan; s. 3. joulukuuta 1980 Hartford, Connecticut) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja tanssija.
Dewanin äiti Nancy on sukujuuriltaan saksalainen ja englantilainen ja isä Darryl puolestaan libanonilaista ja puolalaista syntyperää. Hänellä on kolme veljeä, Dawson, Dayne ja Daniel. Dewanin vanhemmat erosivat hänen ollessa nuori ja hänen äitinsä meni uusiin naimisiin. Perhe muutti Jennan lapsuudessa usein, ja hän valmistui Grapevine High Schoolista Texasissa. Dewan on harrastanut tanssia viisivuotiaasta alkaen ja oli myöhemmin koulunsa cheerleader. Valmistuttuaan high schoolista vuonna 1999 Dewan aloitti opiskelut Etelä-Kalifornian yliopistossa.
Dewan aloitti uransa Janet Jacksonin taustatanssijana. Lisäksi hän on esiintynyt muiden artistien kuten Sean Paulin, Ciaran ja Christina Aguileran musiikkivideoilla.
Dewan debytoi näyttelijänä vuonna 2002 elokuvassa "The Hot Chick". Hänen läpimurtonsa oli naispääosa tanssiaiheisessa elokuvassa "Step Up" (2006). Samana vuonna tuli ensi-iltaan elokuva "Kauna 2", jossa Dewan teki sivuroolin. Sittemmin hän on näytellyt merkittäviä rooleja televisiossa, kuten sarjoissa "Witches of East End" ja "Supergirl".
Jenna Dewan seurustellut Justin Timberlaken ja Shane Westin kanssa. Nykyisen aviomiehensä Channing Tatumin hän tapasi "Step Upin" kuvauksissa ja pari kihlautui Mauin saarella vuonna 2008. Kesällä 2009 he avioituivat Malibussa, Kaliforniassa. Dewanin ja Tatumin esikoistytär Everly Elizabeth Maiselle Tatum syntyi 31. toukokuuta 2013 Lontoossa. Aviopari ilmoitti huhtikuussa 2018 erovansa.
Dewan on eläinoikeusaktivisti sekä vegaani.
Eero Leppänen
Eero Kaarlo Olavi Leppänen (12. marraskuuta 1907 Kauhava – 27. kesäkuuta 1944 Portinhoikka) oli Mannerheim-ristin ritari numero 135. Jääkäripataljoona 4:n pataljoonankomentajana toiminut Leppänen nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi kuolinpäivänään 27. kesäkuuta 1944. Sotilasarvoltaan hän oli nimityshetkellä majuri.
Leppänen kaatui jatkosodassa johtaessaan vastahyökkäystä Portinhoikassa.
M/S Apollo (1964)
M/S Apollo () oli vuonna 1964 Ruotsissa Rederi Ab Slitelle valmistunut matkustaja-autolautta. Slite oli yksi Viking Linen osakasvarustamoista, ja "M/S Apollo" oli ensimmäinen laiva, joka maalattiin yhtiön punaisella tunnusvärillä. Alus sai kylkiinsä suuret "Ålandspilen"-tekstit.
Alus romutettiin Kreikassa "Agios Nektarios" -nimisenä vuonna 2006.
Kauno Turkka
Kauno Josef Vilhelm Turkka (6. marraskuuta 1898 Alahärmä – 17. tammikuuta 1944 Rajajoki) oli Mannerheim-ristin ritari numero 126. Pataljoonankomentajana Jalkaväkirykmentti 27:ssä toiminut Turkka nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 16. tammikuuta 1944. Sotilasarvoltaan hän oli nimityshetkellä everstiluutnantti. Turkka on haudattu Kalevankankaan hautausmaan sankarihautaan.
Eve 6
Eve 6 on rockbändi Etelä-Kaliforniasta, joka tunnetaan parhaiten kappaleista "Inside Out" "Leech" ja "Here's to the night". Yhtyeen musiikkityyli on useimmiten rockia ja punkrockia. Bändi hajosi vuonna 2004, mutta se perustettiin uudestaan niin, että mukana entisestä kolmesta jäsenestä ovat Max Collins (laulu, basso) ja Tony Fagelson (rummut). Vuonna 1995-2004 vaikuttaneessa kokoonpanossa oli edellä mainittujen lisäksi mukana myös Jon Siebels (kitara).
Huonomyyntistä "It's All In Your Head" -levyä seurasi se, että Eve 6 menetti levytyssopimuksensa RCA:n kanssa. Eve 6 soitti viimeisen kerran yollä 15. heinäkuuta 2004. Max ja Tony perustivat uuden yhtyeen, The Sugi Tapin, jonka kanssa he ovat nauhoittaneet muutamia demoja ja esiintyneet muutamilla keikoilla.
1. lokakuuta 2007 The Sugi Tap vaihtoi nimeänsä, ja siitä muodustui uusi Eve 6. Tässä ote Tonyn ja Maxin kirjeestä, jonka he julkaisivat MySpace-sivustollaan.
"Hei tytöt ja pojat,
Meillä on suuria uutisia. Ette ehkä voineet kuvitelle sitä, mutta kyllä, Eve 6 on täällä taas. Kolmen vuoden tauon jälkeen laitoimme kamamme yhteen ja soitamme jälleen yhdessä..."
Niilo Korhonen
Niilo Juhani Korhonen (15. joulukuuta Nilsiä 1915 – 26. syyskuuta 1943 Ontajoki) oli Mannerheim-ristin ritari numero 107. Jalkaväkirykmentti 10:ssä komppanian päällikkönä toiminut Korhonen nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 8. helmikuuta 1943. Sotilasarvoltaan hän oli nimityshetkellä luutnantti. Korhonen on haudattu Kuopion sankarihautaan.
Toimi Ovaskainen
Toimi Ovaskainen (17. syyskuuta 1909 Karttula – 29. marraskuuta 1991 Kaarina) oli Mannerheim-ristin ritari numero 108. Moottoritorpedoveneen päällikkönä toiminut Ovaskainen nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 8. maaliskuuta 1943. Sotilasarvoltaan hän oli nimityshetkellä sotilasmestari. Ennen sotatoimien päättymistä hänet ylennettiin aliluutnantiksi. Sotien jälkeen Ovaskainen toimi muun muassa yksityisyrittäjänä sekä isännöitsijätoimiston johtajana.
Veikko Leskinen
Veikko Kullervo Leskinen (31. toukokuuta 1920 Kuhmo – 21. maaliskuuta 1958 Nilsiä) oli suomalainen sotilas ja Mannerheim-ristin ritari numero 112. Kaukopartio-osaston johtajana 3. divisioonassa toiminut Leskinen nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 4. kesäkuuta 1943. Sotilasarvoltaan hän oli nimityshetkellä luutnantti. Leskisen sotien aikana suorittamien partioretkien pituus oli yli 5 000 kilometriä. Leskinen kuoli 37-vuotiaana sydänkohtaukseen.
Leevi Moisander
Leevi Veli Moisander (18. lokakuuta 1907 Muolaa – 29. toukokuuta 1997 Turku) oli Mannerheim-ristin ritari numero 113. Tähystäjäaliupseerina KevPsto 14:ssä palvellut Moisander nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 4. kesäkuuta 1943. Sotilasarvoltaan hän oli vääpeli. Sotien jälkeen Moisander työskenteli kiinteistönvälittäjänä.
Arvi Liikkanen
Arvi Anton Liikkanen (1. joulukuuta 1912 Sippola – 8. tammikuuta 1980 Sippola) oli Mannerheim-ristin ritari numero 114. Jalkaväkirykmentti 25:ssä joukkueenjohtajana toiminut Liikkanen nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 4. kesäkuuta 1943. Sotilasarvoltaan hän oli kersantti. Sotien jälkeen Liikkanen työskenteli paperityöntekijänä Myllykoski Oy:ssä.
Eino Laisi
Eino Laisi (20. maaliskuuta 1908 Säkkijärvi – 29. syyskuuta 1986 Salo) oli Mannerheim-ristin ritari numero 115. Tykkiryhmän johtajana 4. divisioonan 34. tykkikomppaniassa (34.TykK/4.D.) toiminut Laisi nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 4. kesäkuuta 1943. Sotilasarvoltaan hän oli korpraali, mutta ylennettiin alikersantiksi vuonna 1968 Sotien jälkeen Laisi työskenteli maanviljelijänä. Hänet on haudattu Saloon Helisnummen hautausmaalle.
"Ylipäällikkö on pvm:llä 4.6.43 nimittänyt Vapaudenristin 2. luokan Mannerheim-ristin ritariksi korpraali Eino Laisin. Korpraali Laisi on koko sodan ajan toiminut panssaritorjuntatykin ampujana osoittaen tänä aikana erinomaista oma-aloitteisuutta, suurta urhoollisuutta ja alallaan hyvää taituruutta. Erikoisesti kunnostautui hän Viipurin taistelujen aikana. Vihollisen tehdessä voimakkaan, hyökkäysvaunujen ja tykistön tukeman ulosmurtoyrityksen Viipurin motista Säiniön aseman luona tuhosi korpraali Laisi seitsemän vihollisen hyökkäysvaunua, sekä jääden käteen haavoittuneena yksin vihollisen saartamalle tykille, vielä viisi kuorma-autoa. Tällä teollaan korpraali Laisi ratkaisevasti vaikutti Säiniön suurmotin muodostumiseen pysäyttäessään suurkolonnan alkupään. Sairaalasta palattuaan on hän edelleen osoittanut erinomaista taituruutta ja pelottomuutta tuhotessaan tykillään vihollisen bunkkereita."
Miou-Miou
Miou-Miou (oik. Sylvette Héry tai Herry; s. 22. helmikuuta 1950 Pariisi) on ranskalainen näyttelijä.
Miou-Miou sai vuonna 1980 parhaan naisnäyttelijän César-palkinnon roolistaan elokuvassa "Minun tarinani" ("La dérobade", 1979). Lumiere-palkinnon hän sai 1998 roolistaan elokuvassa "Nettoyage à sec" (1997). Muita hänen elokuviaan ovat "Riipukset" (1974), "Iltapuku" (1986) ja "Milou toukokuussa" (1989).
Miou-Mioulla on kaksi lasta. Ensimmäisen isä on näyttelijä Patrick Dewaere ja toisen laulaja Julien Clerc. Näyttelijästä oli käytetty kissan nau'untaan viittaavaa lempinimeä jo ennen huomattavaa menestystä 1970-luvulla.
Timo Puustinen
Timo Johannes Puustinen (19. kesäkuuta 1909 Iisalmi – 13. helmikuuta 1962 Kuopio) oli Mannerheim-ristin ritari numero 117. Jalkaväkirykmentti 10:ssä pataljoonan komentajana toiminut Puustinen nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 1. elokuuta 1943. Sotilasarvoltaan hän oli nimityshetkellä majuri.
Ylioppilaaksi tultuaan Puustinen kävi reserviupseerikurssi 21:n 1931–1932 sekä kadettikurssi 16:n 1932–1934. Puustinen toimi nuorempana upseerina Pohjan rykmentissä 1934–1939 sekä reserviupseerikoulussa 1939. Talvisodan aikana Puustinen toimi kouluttajana ja komppanianvarapäällikkönä Sotakoulutuskeskuksessa. Jatkosodan alettua Puustinen oli komppanianpäällikkönä JR 10:ssä ja sittemmin pataljoonan komentajana 1942–1944. Sodan jälkeen Puustinen toimi muun muassa toimistoupseerina Kuopion sotilaspiirin esikunnassa 1944–1945, JR 2:n esikuntapäällikkönä 1945–1946, toimistopäällikkönä Kuopion sotilaspiirissä 1946–1947, huoltopäällikkönä 1947–1948 ja järjestelytoimiston päällikkönä 1948–1953. Savo-Karjalan sotilasläänin esikunnassa Puustinen oli toimistopäällikkönä 1953–1955. 2. prikaatissa ja myöhemmin Pohjois-Savon prikaatissa hän oli pataljoonankomentajana 1955–1961 sekä esikuntapäällikkönä 1961–1962.
Asekätkentäjutun yhteydessä 1945–1947 Puustinen oli pidätettynä 23 kuukautta.
Ylennykset: reservivänrikki 14.10.1932, vänrikki 16.5.1934, luutnantti 16.5.1936, kapteeni 20.9.1940, majuri 1.11.1942, everstiluutnantti 13.1.1960.
Penteeni
Penteeni on alkeeneihin kuuluva hiilivety, jossa molekyylin muodostaa 5 hiiliatomia ja 10 vetyatomia. Penteenin kemiallinen kaava on CH ja moolimassa 70,13 g/mol. 
Joidenkin hiiliatomien välillä on siis kaksoissidos. Penteenillä on isomeerisia muotoja.
Suoraketjuisia penteenin isomeereja ovat:
Haaraketjuisia penteenin isomeereja ovat:
Julien Clerc
Paul Alain Leclerc eli Julien Clerc (s. 4. lokakuuta 1947) on ranskalainen laulaja.
Clerc teki tiivistä yhteistyötä lauluntekijä Étienne Roda-Gil in kanssa aina vuoteen 1980. Hän oli noussut Ranskassa maineeseen jo vuonna 1969 esittämällä pääroolin "Hair"-musikaalin ranskankielisessä tuotannossa.
Vuonna 2003 Julien Clercistä tehtiin UNHCR:n hyvän tahdon lähettiläs. Eräs hänen tunnetuimmista lauluistaan on "Partir", jonka oikeudet hän myi YK:lle. Hänellä ja näyttelijätär Miou-Mioulla on vuonna 1978 syntynyt yhteinen tytär.
Kari Piironen
Kari Piironen (s. 31. lokakuuta 1947 Mellilä) on suomalainen iskelmälaulaja, joka kruunattiin tangokuninkaaksi Seinäjoen Tangomarkkinoilla 1988. Yli 50 vuotta keikkaillut Piironen on levyttänyt 14 albumia ja lähes 200 kappaletta.
Nuorena Ruotsiin muuttanut Piironen osallistui ensimmäisen kerran Seinäjoen Tangomarkkinoille vuonna 1987. Seuraavana vuonna hän osallistui kilpailuun toisen kerran ja voitti.
Piironen valmistui vuonna 2006 musiikkipedagogiksi. Hän on toiminut Lappeenrannan musiikkiopistossa laulun lehtorina. Piironen on asunut vuodesta 1996 saakka Viitasaarella yhdessä vaimonsa kanssa. Myös Piirosen sisko Vuokko oli iskelmälaulaja.
Piirosella todettiin vuoden 2017 alussa keuhkosyöpä ja hän joutui peruuttamaan kaikki keväälle Suomeen ja Ruotsiin suunnitellut 50-vuotisjuhlakonserttinsa.
Santo André
Santo André [-dre:´] on kaupunki Brasiliassa, São Paulon osavaltiossa.
Kaupunki on São Paulon kaakkoinen esikaupunki. Vuonna 1996 siellä oli 625 000 asukasta. Santo Andréssa on tekstiili-, metalli- ja lentokoneteollisuutta.
Patrick Dewaere
Patrick Dewaere (26. tammikuuta 1947 – 16. heinäkuuta 1982) oli ranskalainen näyttelijä. Hän syntyi Saint-Brieuc'ssa ja teki läpimurtonsa vuonna 1974 roolilla Bertrand Blierin elokuvassa "Riipukset". Lupaava ura päättyi itsemurhaan Pariisissa 35-vuotiaana.
Dewaeren mukaan on nimetty palkinto. Hänestä on lisäksi tehty dokumentti, ja Raphaël on levyttänyt hänen kunniakseen laulun "Chanson pour Patrick Dewaere".
Dewaeren tunnettuihin myöhäisiin elokuvarooleihin lukeutuu mm. osa "Isäpuolessa" (1981).
Kriittinen realismi
Kriittinen realismi on tietoteoreettinen näkemys ja havaitsemisen teoria, jonka mukaan todellisuutta ei pystytä havaitsemaan sellaisenaan, mutta tiede yrittää saavuttaa yhä parempaa tietoa todellisuudesta. Käsitykset eivät siis vastaa totuutta täydellisesti, mutta tieteen itseäänkorjaavan menetelmän myötä lähestyvät sitä, eli käsitysten totuudenkaltaisuus kasvaa.
Kriittinen realismi oli myös Venäjällä vaikuttaneen taiteilijaryhmä Vaeltajien taiteellinen metodi.
Raphaël
Raphaël Haroche eli Raphael (s. 7. marraskuuta 1975) on ranskalainen laulaja. Hänen äitinsä on argentiinalainen ja isä venäläinen.
Raphael tuli alun perin tunnetuksi duetollaan "Sur la route" Jean-Louis Aubertin kanssa. Hänet valittiin "Victoires de la Musique" -gaalassa 2006 vuoden miesartistiksi, ja samana vuonna "NRJ Music Awards" valitsi hänet vuoden ranskankieliseksi miesartistiksi.
Raphael on noussut kuuluisuuteen 2000-luvun alkuvuosina.