hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Loeb Classical Library
Loeb Classical Library on Harvard University Pressin julkaisema kirjasarja, jossa julkaistaan merkittäviä antiikin kreikkalaisia ja latinankielisiä teoksia. Tekstit on julkaistu niin, että kreikan- tai latinankielinen alkuteksti löytyy jokaisen aukeaman vasemmanpuoleiselta sivulta, ja sananmukainen englanninkielinen käännös oikeanpuoleiselta sivulta.
Julkaisusarjan perusti ja sitä rahoitti alun perin James Loeb. Ensimmäiset niteet toimittivat T. E. Page, W. H. D. Rouse ja Edward Capps, ja ne julkaisi William Heinemann and company vuonna 1912. Tämän jälkeen on julkaistu kymmeniä uusia niteitä, ja vanhempia käännöksiä on myös uusittu useita kertoja. Harvard University Press on julkaissut sarjaa vuodesta 1989. Viime vuosina on julkaistu vuosittain neljästä viiteen uutta tai uudelleen toimitettua nidettä.
Sarja on tarkoitettu antiikin aikaisten tekstien saattamiseksi suuren yleisön saataville. Se ei kuitenkaan ole varsinaisesti tarkoitettu tutkijoille, koska alkuteksteistä puuttuu kriittinen apparaatti, eikä myöskään aivan tavallisille lukijoille, koska tekstien kieliasussa on pyritty enemmän sananmukaisuuteen kuin kielen sujuvuuteen.
Sarjassa kreikankielisten niteiden kannet ovat vihreät ja latinankielisten niteiden punaiset. Vuonna 2001 Harvard University Press alkoi julkaista lisäksi "I Tatti Renaissance Library" -nimistä sinikantista sarjaa, jossa julkaistaan alkukielisiä (yleensä latinankielisiä) teoksia keskiajalta ja renessanssiajalta.
Electric Funeral
Electric Funeral on B-puolen avauskappale Black Sabbathin levyllä "Paranoid".
Kappale alkaa raskaalla, naukuvalla riffillä jossa käytetään paitsi kitarassa myös bassossa normaalia enemmän wahwah-pedaalia.
Sanoitus on Geezer Butlerin kolkkoa näkyä tulevaisuudesta. Kappale on aikakaudelleen eli jo lähestyvälle hippiajan lopulle (1970) tyypillinen näkemys ydintuhosta, jonka pelättiin - ei niin vahvasti kuin kymmenisen vuotta aiemmin - odottavan aivan nurkan takana: luottamus siihen, että korkeampi mahti estää tuhon viime hetkellä, paistaa viimeisestä säkeistöstä vahvana - aivan kuin ydinkauhu paistaa ensimmäisestä. Black Sabbath - Electric Funeral - Live 1999 YouTubessa
Häntälä (Halikko)
Häntälä on kylä Halikossa Salossa. Kylän pääalue sijaitsee Ahtialan eteläpuolella Halikonjoen ja Kuninkaantien välissä.
Häntälä on kuulunut suomalaisen vero-oikeuden piiriin, joten kylä on perustettu viimeistään 1200-luvulla. Ensimmäinen maininta Häntälästä on vuodelta 1429. Vuoden 1540 maakirjassa Häntälän koko on pienentynyt, sillä se on mainittu yksittäistilana. 1700-luvulle tultaessa kylä on jälleen kasvanut ja siellä on sijainnut yksi armeijan ratsutila. Häntälän tila toimi nimismiehentalona 1500-luvun lopusta lähtien joten kylä oli käräjäpaikka. Nimismiehentalon yhteydessä oli myös kestikievari, joka sai oman rakennuksensa 1800-luvulla.
Ahtialan puolella sijaitsevassa Häntälän koskessa sijaitsi Häntälän mylly, jonka rauniot ja pato on edelleen paikallaan. Myllyä käyttivät myös muiden kylien asukkaat. Kylän läpi kulki Rantarata ennen radan oikaisua ja kylässä oli oma Häntälän seisake.
Oxford Classical Texts
Oxford Classical Texts eli Scriptorum Classicorum Bibliotheca Oxoniensis on Oxford University Pressin julkaisema teossarja, jossa julkaistaan antiikin kreikkalaisia ja latinankielisiä teoksia alkukielillä kriittisellä apparaatilla varustettuna. Sarjassa ei kuitenkaan yleensä ole julkaistu luonnontieteellisiä ja matemaattisia teoksia.
Koska teossarja on tarkoitettu ennen kaikkea tutkijoille ja klassillista filologiaa vakavasti opiskeleville, kirjojen esipuheet ovat olleet perinteisesti latinaksi, eikä teoksissa ole käännöksiä eikä selityksiä, niin että kirjat ovat klassisilla kielillä alusta loppuun saakka. Joissakin uudemmissa niteissä, alkaen Sofokles-niteestä (1990), perinteestä on poikettu ja niteissä on myös englanninkielinen johdanto.
Hand of Doom
Hand of Doom on sävelmä Black Sabbathin levyllä "Paranoid".
Kappale käsittelee huumeita ja sanoitus on Geezer Butlerin käsialaa. Yhtyeen käsitys huumeista ja niiden vaaroista oli vielä tuolloin (1970) varsin suoraviivaisen torjuva.
John Demjanjuk
John Demjanjuk (syntyjään Ivan Demjanjuk, 3. huhtikuuta 1920 Dubovi Maharyntsi, Vinnytsjan alue, Ukraina – 17. maaliskuuta 2012) oli ukrainalainen SS-mies. Hänet on tuomittu sotarikoksista toisen maailmansodan aikana.
Hänen on osoitettu toimineen SS-vartijana pahamaineisessa Treblinkan keskitysleirissä 1942–1943, tehneen leirillä murhia ja käyttäneen raakaa väkivaltaa vankeja vastaan. Eloonjääneiden mukaan hän oli pahamaineinen ”Iivana Julma”.
Toisen maailmansodan jälkeen hän asui seitsemän vuotta Etelä-Saksassa, jossa hän työskenteli Yhdysvaltain armeijan palveluksessa. Vuonna 1952 hän muutti vaimonsa ja tyttärensä kanssa Yhdysvaltoihin, jossa hän asui Ohion osavaltiossa työskennellen autotehtaissa.
Israelin vaadittua Demjanjukin luovuttamista hänet kuljetettiin Israeliin vuonna 1981. Vuonna 1988 hänet tuomittiin holokaustista selvinneiden todisteiden perusteella kuolemaan Israelissa, mutta maan korkein oikeus kumosi tuomion heinäkuussa 1993 ja vapautti Demjanjukin, koska eräs toinen mies osoittautui uusien todisteiden valossa todennäköisemmäksi ”Iivana Julmaksi”. Demjanjuk karkotettiin Israelista ja hänelle määrättiin elinikäinen maahantulokielto Israeliin.
John Demjanjukia vastaan nostettiin Saksassa uusi syyte osallisuudesta 30 000 juutalaisen murhaan Sobiborin keskitysleirissä toisen maailmansodan aikana. Hänet kuljetettiin toukokuussa 2009 Yhdysvalloista Saksaan, jossa hänet vietiin suoraan Stadelhelmin vankilaan Münchenissä. Demjanjukin perhe yritti estää hänen luovuttamisensa vedoten hänen korkeaan ikäänsä ja vakavaan sairauteensa. Oikeudenkäynti Demjanjukia vastaan alkoi marraskuun 2009 lopussa. Oikeus katsoi hänen olleen osallisena lähes 30 000 ihmisen surmaamisessa Sobibórin tuhoamisleirillä toisen maailmansodan aikana ja langetti hänelle viiden vuoden vankeustuomion 12. toukokuuta 2011. Samana päivänä oikeus kuitenkin vapautti hänet vankeustuomiosta korkean iän vuoksi.
Demjanjuk kuitenkin itse sanoo palvelleensa toisen maailmansodan aikana neuvostoarmeijassa ja joutuneensa Saksassa sotavangiksi sekä tulleensa pakotetuksi työskentelemään keskitysleireissä. Länsi-Ukrainan nationalistit pitävä syytteitä perusteettomina ja väittävät niiden olevan tulosta kansainvälisestä salaliitosta Ukrainan maineen mustaamiseksi ja väittävät Venäjän FSB:n väärentäneen Demjanjukin SS-henkilökortin. Lvivin kaupunginvaltuusto on virallisesti tuominnut oikeudenkäynnin.
Synekdokee
Synekdokee on kielikuva jossa:
Radosław Sikorski
Radosław Tomasz "Radek" Sikorski (s. 23. helmikuuta 1963, Bydgoszcz) on puolalainen konservatiivipoliitikko ja toimittaja. Hän on toiminut Puolan puolustusministerinä 2005–2007 ja ulkoministerinä vuodesta 2007 lähtien.
Sikorski toimi nuoruudessaan Solidaarisuus-liikkeessä. Vuonna 1981 hän jäi Puolan poliittisen ilmapiiri vuoksi työ- ja lomamatkaallaan Britanniaan. Hän opiskeli Oxfordin yliopiston Pembroke Collegessa filosofiaa, valtiotiedettä ja kansantaloustiedettä ja sai Britannian kansalaisuuden vuonna 1984.
1980-luvun puolivälissä Sikorski toimi sotakirjeenvaihtajana Afganistanissa 1986–1989 mujaheddinien puolella ja Angolassa. Sikorski haastatteli mm. Jonas Savimbia ja Gulbuddin Hekmatyaria. Hän voitti Afganistanissa ottamastaan valokuvasta vuoden 1988 arvostetun World Press Photo -palkinnon.
Vuonna 1990 hän toimi Rupert Murdochin neuvonantajana Puolassa tehdyissä investoinneissa. Sikorski palasi Puolaan vuonna 1992. Hän oli tukenut Lech Wałęsaa presidentiksi ja pääsi välittömästi varapuolustusministeriksi Jan Olszewskin hallitukseen ja oli varaulkoministerinä Jerzy Buzekin hallituksessa.
Vuosina 2002–2005 hän oli tutkijana yhdysvaltalaisessa American Enterprise Institutessa Washingtonissa sekä New Atlantic Initiativen johtajana.
Hän palasi Puolaan puolustusministeriksi 2005. Hän erosi 5. helmikuuta 2007, ja eron syyksi on sanottu erimielisyyksiä pääministeri Jaroslaw Kaczyńskiin ja sotilastiedustelun päällikön Antoni Macierewiczin kanssa.
Hän erosi Laki ja oikeus -puolueesta ja siirtyi Kansalaisfoorumiin vuoden 2007 vaaleissa. Vaalien jälkeen hänestä tuli Donald Tuskin hallituksen ulkoministeri.
Sikorski tunnetaan Yhdysvaltain ystävänä ja Venäjän arvostelijana. Hän tuki Puolan NATO- ja Euroopan unioni -jäsenyyttä. Hän vertasi puolustusministerinä kirjoituksessaan Financial Times -lehdessä 29.5.2007 Venäjän–Saksan kaasuputkihanketta Molotov-Ribbentrop-sopimukseen. Venäjä, Saksa ja Euroopan komissio tuomitsivat väitteet. 20. elokuuta 2008 Sikorski allekirjoitti sopimuksen Puolaan sijoitettavasta Yhdysvaltain ohjuspuolustuksen ohjustukikohdasta.
Sikorski on naimisissa yhdysvaltalaisen historioitsija-toimittaja Anne Applebaumin kanssa.
WWJ
WWJ on yhdysvaltalainen radioasema Detroitissa Michiganissa, joka aloitti toimintansa nimellä 8MK 20. elokuuta 1920. Se on oman ilmoituksensa mukaan maailman ensimmäinen säännöllistä ohjelmaa lähettävä radioasema.
Aseman perusti Scrippsin perhe nimellä 8MK. Sen ensimmäinen lähetys alkoi kello 8.15 Detroit News Buildingin tiloista sanoilla ""This is 8 MK calling"". Ensimmäinen lähetys kuultiin arviolta 30 kodissa Detroitissa. Aseman omisti Detroit Evening News -lehti, jonka James Edmund Scripps oli perustanut 1873. Hän kiinnostui radiotoiminnasta 1902 kuultuaan kokeellista Thomas E. Clarkin langatonta lähetystä. Hän osallistui poikansa William Edmund Scrippsin kanssa yksityiseen näytökseen, jossa Clark esitteli heille langatonta morse-koodin lähettämistä. He myös rahoittivat Clarkin tutkimustyötä.
William-pojasta tuli innokas radioharrastaja 1918, josta 8MK sai alkunsa. J.E. Scripps oli kuollut jo 1906, mutta lehtiyhtiö oli suopea entisen johtajansa pojan kokeiluille.
13. lokakuuta 1921 asema sai kaupallisen luvan ja sen tunnukseksi tulivat kirjaimet "WBL". 3. maaliskuuta 1922 aseman tunnukseksi vaihtui nykyisinkin käytössä oleva "WWJ". Nykyisin aseman omistaa CBS.
Radioaseman sivusto
WBL
WBL voi olla
Viiru
Viiru (mineralogia) (tarkemmin "mineraalipölyn väri") on mineraalien määrittämiseen ja tunnistamiseen käytettävä menetelmä. Viirulla tarkoitetaan jälkeä joka jää lasittamattomaan posliiniin naarmutettaessa koetettavaa kiveä siihen. Lasittamaton posliini on riittävän kova ja karhea materiaali jauhamaan mineraalista ohuen kerroksen hienoa pölyä joka tarttuu posliiniin ja jättää siihen jäljen. Viiru on verrattavissa esimerkiksi lyijykynään: lyijykynän musta grafiitti jauhautuu hyvin hienoksi pölyksi paperia vasten, ja jättää siihen mustan jäljen.
Mineraalin viiru määräytyy kunkin mineraalin perusväristä, siitä miten kunkin mineraalin väri muodostuu. Jos mineraali on itsessään läpinäkyvä tai kuultava, sen väri muodostuu yleensä mineraalissa olevista epäpuhtauksista: mm. metallioksideista (esimerkiksi kupari, kromi, rauta). Nämä epäpuhtaudet absorboivat läpinäkyvän mineraalin läpi kulkiessaan tietyt aallonpituudet pois, ja läpi pääsevät aallonpituudet muodostavat mineraalin näkyvän värin.
Tällaiset täysin puhtaasti kiteytyneiden, itsessään täysin värittömien mineraalien viirut ovat lähes poikkeuksetta valkoisia. Tätä voi verrata esimerkiksi lasiin: olipa lasi minkä väristä tahansa, sen viiru, perusväri ja näin ollen erittäin ohut pöly on täysin väritöntä.
Sen sijaan läpinäkymättömien, valoa läpäisemättömien mineraalien viiru on yleensä värillinen. Tämä johtuu siitä että mineraali itsessään on periaatteessa täyttä, valoa läpäisemätöntä ja taittamatonta väripigmenttiä. Tällaiset mineraalit heijastavat, tai absorboivat valon tietyt aallonpituudet itseensä.
Esimerkkeinä mineraalien viiruista ovat muun muassa musta turmaliini (schörl), musta granaatti (melaniitti) ja mustana, keltaisena, sinisenä tai ruskeana esiintyvä anataasi. Nämä mineraalit ovat anataasia lukuun ottamatta silminnähden täysin läpinäkymättömiä, mutta perusväreiltään ne ovat kuitenkin värittömiä, ne läpäisevät juuri sen verran valoa että vain muutamien mikrometrien paksuinen viiru läpäisee valon silminnähtävästi. Toisin sanoen esimerkiksi violetin ametistin viiru on valkoinen, mutta mitä paksumpi kide on, sitä suurempi määrä pigmenttiä on sen läpi kulkevan valon matkalla. Näin kiteen läpi kulkevasta valosta ehtivät absorboitua ne aallonpituudet joiden puuttuminen määrää jäljelle jäävän valon, ja mineraalin värin.
Värillisiä, läpinäkyviä tai -kuultavia mineraaleja taas ovat esimerkiksi auripigmentti joka on yleensä heikosti läpikuultava, kuitenkin valoa jonkin verran, ja varsinkin kiteinä hyvin läpäisevä mineraali. Auripigmentti esiintyy joko keltaisena, tai yleensä oranssina, mutta sen viiru on kirkkaankeltainen.
Hematiitin viiru taas on verenpunainen. Hematiitti onkin saanut nimensä tästä: kreikan kielen verta tarkoittavan sanan "hemos" - mukaan.
Timantilla taas ei varsinaisesti ole viirua lainkaan, koska se on itsessään kovempi kuin posliini ja naarmuttaa sitä, mutta periaatteessa timantin viiru on valkoinen, koska sen ohueksi jauhettu pöly on väritöntä.
AccorHotels
AccorHotels (vuoteen 2015 Accor) on ranskalainen hotelli- ja ravintola-alan yritys. Yhtiön tunnetuimpia hotelli- ja motelliketjuja ovat Sofitel, Novotel, Ibis, Etap ja Formule 1. Accorilla on yli 4000 hotellia 90 eri maassa. 
AccorHotels oli 461 719 huoneellaan vuonna 2014 maailman kuudenneksi suurin hotelliyhtiö .
Vuonna 2015 AccorHotels ilmoitti ostavansa kanadalaisen FRHI Hotels & Resorts -yhtiön ja sen luksushotelliketjut Fairmont, Raffles ja Swissôtel. Kauppa saatiin päätökseen kesällä 2016. Accor aikoo sulauttaa FRHI:n kolme hotelliketjua perustettavaan Accor Luxury Brands -yksikköön. Yksikön luksushotelliketjuja ovat silloin Raffles, Fairmont, Sofitel Legend, So Sofitel, Sofitel, MGallery by Sofitel, Pullman ja Swissôtel.
Jussi Jaakonaho
Jussi Petter Jaakonaho (s. 25. marraskuuta 1970 Haapajärvi) on suomalainen kitaristi, äänitetuottaja, miksaaja ja äänittäjä. Hän on soittanut muun muassa Jonna Tervomaan, Siiri Nordinin ja Tuure Kilpeläisen yhtyeissä, The Latebirds -yhtyeessä sekä kokoonpanossa Trio Paula Vesala, Jussi Jaakonaho, Jaakko Murros.
Kitaristina Jaakonaho on itseoppinut. Hän suoritti Sibelius-Akatemian äänittäjä- ja tuottajakurssit vuosina 1994–1996. Tuottajana hän tuli laajempaan tietoisuuteen vuonna 1998 tuotettuaan Jonna Tervomaan esikoisalbumin ja on sen jälkeen työskennellyt tasaiseen tahtiin tuottaen keskimäärin kaksi kokopitkää albumia vuodessa.
Jaakonaho on toiminut lisäksi luennoitsijana alan oppilaitoksissa kuten Sibelius-akatemiassa, Tampereen ammattikorkeakoulussa, Helsingin Pop & Jazz Konservatoriossa sekä Tampereen konservatoriossa.
Säveltäjänä Jaakonaho on toiminut Jonna Tervomaalle, Hope Jolle ja Koop Arposelle.
Drag king
Drag king on naispuolinen esiintyvä taiteilija, joka pukeutuu miehisiin vaatteisiin ja ilmentää miessukupuolen stereotyyppejä esityksessään. Tyypillinen drag king -esitys koostuu tanssista ja laulusta tai playback-esiintymisestä. Drag kingit esittävät yleensä liioitellun machoja mieshahmoja tai imitoivat tunnettuja miehiä, kuten Elvis Presleytä.
Useista drag kingeistä tuli tähtiä brittiläisissä varietee-teattereissa 1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alussa, ja brittiläinen pantomiimi säilytti perinteen naisten esiintymisestä miesrooleissa. 2000-luvulla drag kingit ovat alkaneet saavuttaa sen kaltaista mainetta ja huomiota, mistä drag queenit ovat olleet tunnettuja jo vuosia.
Peter Wyper
Peter Wyper (28. maaliskuuta 1861 Lanarkshire, Skotlanti, Iso-Britannia – k. syyskuu 1920 Strathaven, Skotlanti, Iso-Britannia) oli skotlantilainen "melodeon"-harmonikansoittaja, joka luultavasti teki maailman ensimmäisen harmonikkalevytyksen 1903.
Peter Wyper syntyi Dalzielin kylässä Lanarkshiressä Peter ja Charlotte o.s. MacKenzien kolmanneksi lapseksi. Hänen isänsä oli hiilikaivostyöläinen. Myös hänen nuorempi veljensä Daniel Wyper tuli tunnetuksi melodeoninsoittajana.
Työskenneltyään itsekin hiilikaivoksilla veljekset halusivat nostaa sosiaalista asemaansa ja Peteristä tuli 1890-luvulla ompelukoneiden myyntimies, mikä osoittautui menestyksekkääksi uravalinnaksi. Hän avasi oman liikkeen Hamiltonin Cadzow Streetillä, jossa hän myi soittimia ja musiikkia.
Wyper levytti aluksi tuotantoaan vahasylintereille. Hän ei osannut massatuottaa levyjä, joten hän levytti usealle äänityslaitteelle yht'aikaa tuottaakseen yhdestä sessiosta useamman kuin yhden levyn. Hänen tuotantoaan ei ole säilynyt, mutta esimerkiksi "Talking Machine News" -lehden toimittaja kirjoitti elokuussa 1903 Wyperin lähettäneen hänelle harmonikkalevyn, ja siteeraa lehdessä Wyperin kirjettä: "...Olen myynyt monta tällaista levyä paikallisesti, mutta koska minun pitää soittaa ja tehdä joka levy erikseen, pyytäisin opastusta, kuinka tehdä useampia kerrallaan. On niin monotonista soittaa samaa melodiaa yhä uudelleen."
Vuonna 1906 Wyper teki pari sylinterilevytystä Edison Recordsille. Vuonna 1907 hänen paikallinen tunnettuvuutensa ja levytyskokemuksensa herätti huomiota Columbia Recordsilla ja hän teki siitä lähtien veljensä kanssa noin 130 levytystä Columbialle. Wyperien levyjä myytiin myös Kanadassa, Australiassa, Meksikossa ja Skandinaviassa ja Columbia piti häntä ja Daniel-veljeä Pietro Deiron, Guido Deiron ja John Kimmelin veroisina harmonikkatähtinä aikanaan.
Wyper kuoli Strathavenissa 58-vuotiaana.
Kaarlo Johannes Leinonen
Kaarlo Johannes (Hannes) Leinonen () oli Oulun hiippakunnan piispa 1965-1978 ja teologian tohtori. Ennen piispan uraa Leinonen oli muun muassa Tornion rovastikunnan lääninrovastina.
Hän syntyi Paavolassa kauppias Leonard Aleksanteri Leinosen ja Hilda o.s. Päkkilän lapsena. Käytyään kansa- ja yhteiskoulun kotikonnuillaan ja lukion Oulun lyseossa hän suoritti teologian opintonsa Helsingissä. 1930-luvulla hän osallistui väkevästi kieli- ja ylioppilaspolitiikkaan Akateemisen Karjala-Seuran jäsenenä. Kotiseutunsa miesten kanssa hän näki ja koki käytännössä myös sodat. Hänen hengellinen kotinsa oli vanhoillislestadiolaisuudessa ja korkein haaveensa papinvirka jossain Pohjois-Suomen seurakunnassa. Hänestä tulikin Suomen pohjoisten kiveliöitten ja jokilaaksojen pappi ja piispa. Vanhoillislestadiolaisuuden hajaannuksessa vuonna 1960 Hannes Leinonen valitsi elämänsanalaisuuden.
Haave papinvirasta pohjoisessa uhkasi kaatua vaikeaan haavoittumiseen jatkosodassa, mutta elämä voitti, ja hän pääsi toteuttamaan kutsumustaan Rantsilassa, Uhtuan suunnalla jatkosodassa, Hyrynsalmen sotasairaalassa, länsirajan asevelipapin virassa, Tuusulan sotavammasairaalassa, Kuusamossa, Pellossa ja Kemissä, kunnes hän asettui Ylitornion kirkkoherran virkaan 1953. Tästä virasta hän siirtyi hoitamaan piispan virkaa. Hannes Leinonen toimi pitkään myös Ylitornion kristillisen opiston johtokunnan puheenjohtajana.
Yksi ehkä hänen eniten arvostamiinsa maallisiin arvoihin kuului isänmaallisuus, jota hän ei puheissaan jättänyt tuomatta julki. Leinonen on saanut ansioistaan mm. Suomen valkoisen Ruusun ritarikunnan 1. luokan komentajamerkin sekä 4. lk Vapaudenristin. Leinonen oli ennen kaikkea saarnamies, mutta myös tunnettu huumorimies ja itsekin kaskujen kohde. Hänen kirjallisesta tuotannostaan välittyy myös hänelle ominainen huumori. Jyväskylän helluntaiseurakunnan johtajan Toivo Haapalan tekemissä kaskukokoelmakirjoissa Leinonen mainitaan useita kertoja.
Kaarlo Leinonen (täsmennyssivu)
Kaarlo Leinosella voidaan tarkoittaa
Pekka Viljakainen
Pekka Viljakainen (s. 20. huhtikuuta 1972 Joroinen) on venäläisen Skolkovo-hankkeen neuvonantaja ja Tieto Oyj:n suurin henkilöomistaja.
Viljakainen perusti 14-vuotiaana uusteknologiayritys Oy Visual Systems Ltd:n, jonka myi vuonna 1998 TietoEnatorille. Kauppasumma oli 400 miljoonaa markkaa, josta Viljakainen itse sai puolet ja hänen sukunsa toisen puolikkaan. Viljakainen otti koko summan osakkeina, mikä teki hänestä Tiedon suurimman yksityisen omistajan. Samalla hän aloitti yrityksen strategisista asiakassuhteista vastaavana johtajana. Tässä tehtävässä hän toimi, kunnes irtisanoutui marraskuussa 2010. Viljakainen on sittemmin toiminut Dmitri Medvedevin neuvonantajana. Hän on myös Venäjän postihallituksen jäsen.
Viljakainen opiskeli Lappeenrannan teknillisessä korkeakoulussa.
Viljakainen on naimisissa pianisti Anastasia Injushinan kanssa ja hänellä on kaksi lasta.
As the World Turns
As the World Turns on yhdysvaltalainen saippuasarja, jota esitettiin arkipäivisin CBS-televisiokanavalla. Ohjelmaa esitetään Euroopassa muun muassa Alankomaissa, jossa sitä näyttää kanava RTL4.
Ohjelman kesto on 60 minuuttia, ja sitä esitettiin joka arkipäivä. Sarjan on luonut Irna Phillips.
Ohjelman esittäminen alkoi huhtikuussa 1956, joten se on kaikkien aikojen toiseksi vanhin televisiosarja "Guiding lightin" (Unelmien pelikenttä) jälkeen. Ohjelman viimeinen osa esitettiin syyskuussa 2010.
Ohjelmasta tunnettuja näyttelijöitä ovat muun muassa John Hensley, Van Hansis, Jake Silbermann ja Tala Ashe.
Ohjelma teki historiaa näyttämällä ensimmäisen homosuudelman yhdysvaltalaisessa päiväsaikaan näytettävässä televisiosarjassa syksyllä 2007 Luke Snyderin ja Noah Mayerin välillä.
Ohjelmaa tuotti Procter & Gamble Productions.
Évry
Évry on Ranskan Essonnen departementin pääkaupunki. Évry sijaitsee noin 25 kilometriä Pariisin keskustasta etelään.
Lingqijing
Lingqijing (靈棋經 língqíjīng, "Henkisen šakin klassikko") on kiinalainen ennuskirja. Sen alkuperä on tuntematon. Legendan mukaan strategi ja daoisti Zhang Liang (張良, k. 189 eaa.) sai sen myyttiseltä henkilöltä, "Keltaisen kiven mestarilta" (黃石公 Huángshígōng) useiden muiden merkittävinä klassikoina pidettyjen kirjojen mukana. Kirjan ensimmäinen tunnettu, selityksin varustettu painos on Jin-dynastian ajalta. Lingqijing tuli tunnetuksi lännessä, kun Marc Aurel Stein ja Paul Pelliot löysivät Mogao-luolista muiden teosten ohella neljä Lingqijingin kopiota.
Kirjan ennustusmenetelmä kuuluu šakiksi (qi 棋) kutsuttuihin peleihin, joille on tunnusomaista irrallisten, yleensä pyöreiden pelimerkkien järjestäminen ja liikuttelu määrättyjen sääntöjen mukaan (kts. weiqi, xiangqi). Usein pelimerkkien toiselle puolelle on kaiverrettu ja maalattu tarvittavat symbolit. Lingqi pohjaa yijing-ennustamisen periaatteisiin.
Ennustamiseen käytetään kahtatoista kiekkoa. Kukin niistä on merkitty yhdellä kolmesta kirjainmerkistä, jotka symbolisoivat "kolmea aarretta": taivas, maa ja ihminen.Pelimerkit heitetään alustalle. Ne merkit, joiden kirjainmerkki on näkyvissä, järjestetään kolmeen riviin:Jokaisessa rivissä voi olla 0-4 merkkiä näkyvissä. Lukumäärillä on yinyang-määreet:Näkyvissä olevien merkkien lukumäärä ja niiden keskinäinen vahvuus sekä yinyang-laatu vaikuttavat ennusteen sisältöön.
Karl-Heinz Luck
Karl-Heinz Luck (28. tammikuuta 1945 Unterschönau, Thüringen, Saksa) on itäsaksalainen yhdistetyn hiihtäjä. Hänen uransa paras saavutus oli pronssimitali Sapporon olympialaisten henkilökohtaisesta kilpailusta vuonna 1972; mäkiosuudella hän oli vasta 17:s mutta nosti sijoitustaan hiihdossa. Hän voitti Holmenkollenin kilpailun vuonna 1970 ja Salpausselän kilpailun vuonna 1972. Luck sijoittui kuudenneksi MM-kisoissa 1970 oltuaan hiihto-osuuden nopein. Grenoblen olympialaisissa 1968 hän sijoittui 11:nneksi. Hän lopetti uransa vuonna 1972.
Bajtra
Bajtra on tyypillinen maltalainen likööri, joka valmistetaan viikunaopuntia-kaktuksen hedelmistä.
Viikunaopuntia on lähtöisin Amerikan mantereelta, mistä merenkulkijat toivat sen 1400-luvulla Maltalle. Maltan ritarikunnan jäsenet kehittivät siitä Bajtra-liköörin, jota valmistaa nykyään Zeppi’s Naxxarissa. Viikunaopuntian hedelmä antaa liköörille hedelmäisen makean maun. Maltalla Bajtraa juodaan viilennettynä joko chardonnayn tai limonadin kanssa.
Malta (Puola)
Malta on tekojärvi Poznańin kaupungissa Puolassa. Se rakennettiin vuonna 1952 patoamalla Cybinajoen uoma. Järvi on noin 2,2 kilometriä pitkä, keskimäärin 3,1 m syvä ja syvimmillään 5 m.
Maltalla järjestetään paljon soutukilpailuja. Siellä järjestetään säännöllisesti soudun maailmancupin kilpailuja, ja vuonna 2009 siellä järjestettiin soudun maailmanmestaruuskilpailut.
Onttola
Onttola on kylä Kontiolahdessa. Se sijaitsee Joensuun rajalla ja myös kylän Joensuun puoleista osaa, joka virallisesti on Kytö, kutsutaan usein Onttolaksi. Kontiolahden kuntakeskukseen on matkaa noin 25 kilometriä, Joensuuhun 7 kilometriä.
Onttolan läpi virtaa Höytiäisen kanava, joka syntyi Höytiäisen järvenlaskussa, joka karkasi käsistä. Kanavan laskee Höytiäisestä Puntarikosken kautta Pyhäselkään.
Onttolalla ja Puntarikoskella on yhteinen kylätoimikunta. Asukkaita kylissä on yhteensä noin tuhat.
Onttolassa on alakoulu, jossa on noin sata oppilasta Onttolasta, Kunnasniemeltä ja Puntarikoskelta. Koulussa toimii muun muassa 4H-kerho.
Lykynlammen ulkoilualue on laaja ja monipuolinen virkistysalue, joka on erityisesti joensuulaisten perheiden suosiossa.
Kylällä on terveysasema. Puntarikoskentien varressa on kappeli ja hautausmaa. Idän Maidon entinen viljasiilo on Onttolan korkein rakennus.
Onttolassa pitää päämajaansa Pohjois-Karjalan rajavartiosto. Esikunnan lisäksi yksikköön kuuluu varuskunta. Varuskunnan suuri liikuntahalli on myös kyläläisten käytössä. Ampumarata suljettiin siviiliammunnoilta vuoden 2015 alusta.
Joensuun lentoasema sijaitsee Onttolassa; lentoasemaa on kutsuttu Onttolan lentoasemaksi.
Onttolan rautatieasema () on asema rataosalla . Nykyisin Onttolan liikennepaikan vakituinen käyttäjä on Teboilin öljy- ja kaasuvarastot. Asema sijaitsee Joensuun kaupungin puolella.
Lehtoniemen konepaja
Lehtoniemen konepaja oli Albert Krankin ja Torsten Forsténin vuonna 1888 Joroisiin (nykyisin Varkautta) perustama konepaja ja telakka. Sieltä valmistui 205 höyrylaivaa ja 360 höyrykonetta. Aikoinaan tehtaan tuotteita myytiin kaikkialle Suomeen sekä Pietariin ja Moskovaankin.
1886 insinööri Albert Krank rakensi Taipaleen kanavalle pienen kuivatelakan, konepajan ja vesimyllyn. Seuraavana vuonna insinööri Torsten Forstén myi Krankille osan juuri hankkimaansa, lahden vastakkaisella rannalla sijaitsevaa, Lehtoniemen tonttia. Samalla herrat yhdistivät voimansa ja perustivat yhtiön Tehtaat Taipale & Lehtoniemi Fabriker. Lehtoniemelle valmistui 1888 korjauspaja, valimo, varustamo ja seitsemän asuinrakennusta, ja pian koko tehtaan toimisto siirrettiin Lehtoniemeen.
Albert Krank oli insinööri, keksijä ja visionääri. Hänen yhtiökumppaninsa Torsten Forstén (1855–1911) puolestaan oli opiskellut Pietarissa Mikaelin tykkiopiston pyroteknisellä osastolla ja valmistunut insinööri-mekaanikoksi. Työskenneltyään Nobelin tehtaalla Pietarissa Forstén siirtyi Joroisiin. Forstén myi 1892 osuutensa yhtiökumppanilleen, mutta hänen vaimonsa Olga Forstén jatkoi edelleen työtään tehtaan väen parissa johtamalla konepajan soittokuntaa ja kuoroa. Ajalleen epätyypillisesti nämä harrastuspiirit kokosivat yhteen niin tehtaan työväestöä kuin johtoakin.
Krankin aika oli laivanrakentamisen kannalta menestyksekästä, mutta 1901 tehdas ajautui rahoitusvaikeuksiin. Krank matkusti Saksaan rahoitusta järjestämään, mutta kuoli matkalla 1902 ja Carolus Wrede osti yrityksen. Maailmansodan alkaminen merkitsi tilausten lisääntymistä, mutta kun venäläisten tilaukset loppuivat, ajautui yhtiö jälleen vaikeuksiin. 1920-luvun lama oli lopullinen isku, ja A. Ahlström Osakeyhtiö osti 1929 konkurssiin menneen yrityksen ja lopetti sen toiminnan.
Ensimmäiset valmistuneet laivat olivat 1889 "Juka", "Salmi" ja "Alli". Tehtaan muuta tuotantoa ovat muun muassa laivat S/S Karjalankoski, M/S Taru, S/S Ylä-Keitele, S/S Norrkulla, M/S Koski, S/S Ilona, SS Tarjanne, S/S Suomi, M/S Jyväskylä, S/S Lokki ja SS Vetäjä V.
Peer Steinbrück
Peer Steinbrück (10. tammikuuta 1947, Hampuri) on saksalainen sosiaalidemokraatti (SPD). Hän toimi Merkelin ensimmäisen hallituksen valtiovarainministerinä vuosina 2005–2009. Hän toimi myös SPD:n varapuheenjohtajana vuosina 2005–2009.
Vuosina 2002–2005 Steinbrück toimi Nordrhein-Westfalenin pääministerinä ("Ministerpräsident"). Häntä ei valittu tehtävään uudelleen kevään 2005 vaaleissa, vaan häntä seurasi CDU:n Jürgen Rüttgers. Vuoden 2013 liittopäivävaaleissa Steinbrück on SPD:n ehdokas liittokansleriksi.
Steinbrück on opiskellut kansantaloustiedettä ja yhteiskuntatieteitä Kielin yliopistossa.
Stanislav Tarasov
Stanislav Vasiljevitš Tarasov (s. 18. maaliskuuta 1937) on tverinkarjalainen runoilija, kirjailija ja säveltäjä. Hän asuu sulat ajat syntymäkylässään Vasilkovalla. Vasilkova on yksi monista Medveditša-joen varrella olevista elävistä karjalaiskylistä. Kylä on tunnettu joen törmällä olevista ikiaikaisista hautakummuista "kurgaaneista", joiden tarkkaa ikää ei liene vieläkään selvitetty. Nyttemmin on Vasilkova tunnettu myös Tarasovin sinne rakentamasta tsasounasta, joka on muutaman vuoden ollut käytössä ylhäällä jokitörmällä.
Stanislav Tarasov oli ennen eläkkeelle pääsyään ammatiltaan metsänvartija. Tämä ammatti oli hänelle lähes ihanteellinen, koska luonto ja sen vuodenkierto ovat runoistakin päätellen hänelle hyvin tärkeitä. Talvet hän elää nyt ikäännyttyään vaimonsa kanssa "linnassa", eli Lihoslavlin kaupungissa.Hän on kirjoittanut runsaasti karjalan- ja venäjänkielistä runoutta josta osa julkaistu kirjassa "Oma randa", mikä suoraan käännettynä merkinnee "minun maani" tai "kotiseutuni". Tarasovin voi kesäaikaan löytää kotikylästään talonsa portailta, jossa istuen hän usein mandoliinilla itseään säestäen laulaa säveltämiään ja sanoittamiaan lauluja.
Peter Sarstedt
Peter Eardley Sarstedt (12. joulukuuta 1941 New Delhi, Intia – 8. tammikuuta 2017) oli englantilainen laulaja-lauluntekijä. Hän saavutti suosiota vuoden 1969 singlellään ”Where Do You Go To (My Lovely)?”.
Peter Eardley Sarstedt syntyi New Delhissä, Intiassa 10. joulukuuta 1941. Hänen vanhempansa olivat brittiläisiä virkamiehiä, ja hänellä oli viisi sisarusta. Isä Albert oli saksalaissyntyinen. Seuraavana vuonna perhe muutti Darjeelingiin, missä isä sai johtaakseen teeplantaasin. Sen jälkeen perhe muutti Kalkuttaan, ja vuonna 1954 Lontooseen, Englantiin.
Peterin isoveli Richard perusti vuonna 1957 skiffle-yhtyeen, johon kuuluvat myös Peter ja pikkuveli Clive. Vuonna 1961 Richard otti taitelijanimekseen Eden Kane ja saavutti menestystä, kuten myös Clive myöhemmin nimellä Robin Sarstedt.
Peter Sarstedt alkoi kirjoittaa omia folkhenkisiä poplaulujaan vuonna 1966. Hänen ensimmäiset singlensä eivät menestyneet, mutta vuoden 1969 single "Where Do You Go To (My Lovely)?" nousi listaykköseksi Britannian lisäksi 14 muussakin maassa ja toi Sarstedtille Ivor Novello -palkinnon. Samana vuonna myös single "Frozen Orange Juice" nousi Britannian top-10:een ja esikoisalbumi "Peter Sarstedt" sijalle 8.
Sarstedt esiintyi 1980-luvulta alkaen usein yhteiskiertueilla muiden brittiläisten 1960-luvun lopun ja 1970-luvun poppareiden kanssa. Sarstedtin uusin albumi on "Restless Heart" (2013).
Sarstedt lopetti uransa vuonna 2010 sairauden vuoksi. Hän kuoli vuonna 2017.
Sarstedtin hittikappaleesta ”Where Do You Go To (My Lovely)?” teki Hector suomenkielisen version nimeltään "Kuningatar".
Leopardus
Leopardus on kissaeläinten heimoon kuuluva pienikokoisista lajeista koostuva suku, jonka lajien pääasiallinen esiintymisalue on Keski- ja Etelä-Amerikka. Vain harvoja lajeja esiintyy Yhdysvalloissa saakka. Oselotti on suvun lajeista suurikokoisin, useimmat muista lajeista ovat kooltaan kotikissan luokkaa. Leopardi ei kuulu tähän sukuun vaan suurkissojen ("Panthera") sukuun.Sukua pidettiin aiemmin kissojen ("Felis") suvun alasukuna ja myös aiemmin alalajeina pidettyjä on siirretty kokonaan omiksi lajeikseen.
Township (täsmennyssivu)
Township voi tarkoittaa:
Sererit
Sererit (myös "sereerit") ovat sererin kieltä puhuva kansa Senegalissa ja Gambiassa. He muodostavat 15 prosenttia Senegalin väestöstä ja ovat maan toiseksi suurin etninen ryhmä. Gambiassa oli vuoden 2003 väestönlaskennan mukaan lähes 38 000 sereriä, kolme prosenttia maan väestöstä.
Sererien lähtöalueena pidetään eteläistä Mauritaniaa, josta maurit ajoivat heidät 1000–1100-luvuilla etelään. Vuonna 1186 sererit muodostivat fulbejen kanssa Walon valtakunnan. 1300-luvulta lähtien heillä oli kaksi omaa valtiota, Saloum ja Sine.
Perinteiset elinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maapähkinä, hirssi ja riisi. Aineellinen kulttuuri ei juurikaan poikkea wolofeista. Yhteiskunnan perustan muodostavat suurperheiden yhteisöt.
Suurin osa serereistä on sunnimuslimeja, osa harjoittaa perinteistä uskontoa. Perinteiset painikilpailut ovat näkyvä osa sererien kulttuuria.
Stjernvall
Stjernvall ['∫ä:rnval:] on suomalainen aatelissuku, jonka eräs haara on korotettu vapaaherralliseen arvoon. Suvussa oli varsinkin Suomen autonomian aikana paljon merkittäviä sotilaita ja virkamiehiä.
Suku on lähtöisin Ruotsin Taalainmaan Stora Kopparbergetin alueelta. Varhaisin tunnettu esi-isä oli vuoritilallinen Claes Eerikinpoika (k. 1651). Hän nai 1630 Elisabet Terseran, joka oli kuningas Juhana III:n sihteerin Elof Terseruksen tytär. Pariskunnan poika Jöns Claesinpoika (1631–1691) käytti ensin nimeä Aeribergius ja sittemmin Wallwijk. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Turusta vuonna 1644, toimi Falunin kaupunginsihteerinä ja teki 1666–1668 laajan Euroopan kiertomatkan. Palattuaan Jöns piti kuningas Kaarle XI:lle puheen, johon ihastuttuaan kuningas kutsui hänet Tukholman hovioikeuden asessoriksi. Hän nai 1662 Magdalena Rudbeckin, kuuluisan Västeråsin piispan Johannes Rudbeckin pojantyttären. Jöns Wallwijkin poika Erik Vallwik (1685–1729) muutti Suomeen, jossa hän hankki omistukseensa useita tiloja Turun seudulla ja yleni 1727 Turun hovioikeuden hovioikeudenneuvokseksi. Hänet aateloitiin samana vuonna nimellä "Cedervall", jonka hän kuitenkin pian muutti muotoon "Stjernvall". Suku introdusoitiin Ruotsin ritarihuoneelle aatelisena sukuna numero 1810. Suomen ritarihuoneen järjestäytyessä vuonna 1818 se sai numeron 117. Sukuun kuulunut kenraalimajuri ja todellinen valtioneuvos Knut Stjernvall korotettiin vuonna 1875 vapaaherralliseen arvoon ja hänen sukuhaaransa esiteltiin vuonna 1889 vapaaherrallisena sukuna numero 59.
Suvun eräs haara on omistanut pitkään Linnaisten kartanon.
Kaikki Suomessa eläneet Stjernvallit ovat olleet Erik Stjernvallin ja hänen vaimonsa Brita Hirvon jälkeläisiä.Venäläinen kenraalimajuri Johan Richard Alfred Schleussner (1831–1908) oli Clas Alfred Stjernvallin avioton poika.
Karamzin
Karamzin voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Yskjoki
Yskjoki (v:sta 1948 ) on joki Karjalankannaksella Kyyrölässä Viipurin piirissä Leningradin alueella Venäjällä. Yskjoki sijaitsee alueella, jonka Suomi luovutti Neuvostoliitolle. Suomelle kuuluessaan joki sijaitsi Kyyrölän kunnan alueella vuoteen 1934 asti, jolloin Kyyrölä liitettiin Muolaaseen. Yskjoki kuuluu Vuoksen vesistöön. Joki saa alkunsa Yskjärvestä ja virtaa luoteeseen ja laskee Äyräpäänjärveen. Joen varrella sijaitsevat Kyyrölän ja Sudenojan kylät.
Yskjärvi
Yskjärvi () on järvi Karjalankannaksella Kyyrölän maalaiskunnassa Viipurin piirissä Leningradin alueella Venäjällä. Järvi sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. Suomelle kuuluessaan järvi kuului Muolaan ja Kyyrölän kuntiin vuoteen 1934 asti, jolloin Kyyrölä liitettiin Muolaaseen. Järvi on noin kuusi kilometriä pitkä ja noin 2,5 kilometriä leveä. Järven pinta on 17,7 metriä merenpinnan yläpuolella ja se kuuluu Vuoksen vesistöön. Järven keskellä on Suursaari ja järven pohjoispäässä Piensaari. Järven pohjoispäästä alkaa Yskjoki, jota pitkin järven vedet laskevat Äyräpäänjärveen. Järven rannoilla sijaitsevat Pällilän, Kyyrölän ja Sormulan kylät.
Anarkistimerkki
Anarkistimerkki on anarkismista usein käytetty symboli. Merkki koostuu O-kirjaimen sisällä olevasta A-kirjaimesta. Kirjaimet tulevat sanoista "L'anarchie c'est l'ordre" (Anarkia on järjestystä). Sitaatti on peräisin filosofi Pierre-Joseph Proudhon'lta, joka oli ensimmäinen itseään anarkistiksi kutsunut henkilö. Merkkiä käytetään laajasti graffiteissa, logoissa sekä punkmusiikin yhteydessä.
Maxim’s
Maxim’s on art nouveau -tyylinen ravintola Ranskassa Pariisin Rue de Royalilla. Maxim’s perustettiin belle époque -aikakauden aikana 7. huhtikuuta vuonna 1893.
Ravintolan on noin 50 vuotta omistanut Vaudablen suku, ja 1960- ja 1970-luvuilla ravintolasta tuli kansainvälisen gastronomian keskus ja ranskalaisen keittön symboli. Maxim’s on Pariisin hienompia ja kalleimpia ravintoloita. Se on kuuluisa ruoastaan, palvelustaan ja kalleudestaan. Maxim’sissa on työskennellyt monia Michelin-tähdillä palkittuja ravintoloitsijoita.
Nykyään Maxim’sin omistaa Pierre Cardin. Muita Maxim’s-ravintoloita on Monacossa, Genevessä, Brysselissä, Tokiossa, Shanghaissa ja Pekingissä. Ravintolaketjun pääkonttori sijaitsee Pariisissa.
Saksan 6. armeija
Saksan 6. armeija (6. Armee / Armeeoberkommando 6, AOK 6) oli Wehrmachtin sotilasyksikkö, joka tunnetaan parhaiten sen osallistumisesta Stalingradin taisteluun. 6. armeija oli ainoa saksalainen armeija, joka saarrettiin ja käytännössä tuhottiin kolmesti toisen maailmansodan aikana.
10. lokakuuta 1939 Saksan 10. armeija nimettiin uudelleen 6. armeijaksi. Vuosina 1939–1941 se osallistui taisteluihin länsirintamalla osana armeijaryhmiä A, B, C ja D. Kesäkuussa 1941 se liitettiin Etelän armeijaryhmään operaatio Barbarossaa varten. Se palveli itärintaman eteläisellä lohkolla osana armeijaryhmä B:tä kunnes lopulta antautui 2. helmikuuta 1943 puna-armeijalle Stalingradin taistelun päätteeksi.
Stalingradissa 6. armeijan komentaja toimi sotamarsalkka Friedrich Paulus, joka nimitettiin sen komentajaksi 20. tammikuuta 1941. Paulus oli aikaisemmin toiminut 6. armeijan yleisesikuntapäällikkönä ja esikuntaupseerina OKH:ssa.
Stalingradin taistelun jälkeen 6. armeija perustettiin uudelleen Karl Hollidtin komennossa. Se taisteli Ukrainassa ja Romaniassa osana Etelän ja Etelä-Ukrainan armeijaryhmiä. Se piiritettiin ja tuhottiin jälleen suuressa motissa Itä-Romaniassa elokuussa 1944. Tällä kertaa armeijan esikunta kuitenkin selviytyi. Lokakuussa 1944 uudelleenkoottu Maximilian Fretter-Picon johtama 6. armeija saartoi ja tuhosi kolme puna-armeijan panssariarmeijakuntaa. Vuoden 1945 armeija vetäytyi taistellen Unkariin, jossa se osallistui operaatio Frühlingserwacheniin. Epäonnistuneen operaation jälkeen armeija puolustautui puna-armeijan suurhyökkäystä vastaan kärsien suuria tappioita. Sen rippeet vetäytyivät Itävaltaan, jossa se antautui amerikkalaisille joukoille toukokuussa 1945.
Walter Planckaert
Walter Planckaert (s. 8. huhtikuuta 1948) on belgialainen maantiepyöräilijä. Hänen veljensä Willy ja Eddy Planckaert ovat menestyneet samassa lajissa.
Planckaert voitti muun muassa Amstel Gold Racen 1972, Flanderin ympäriajon 1976, Tour de Belgiquen 1977 sekä Kuurne-Brussels-Kuurnen 1973 ja 1979. Lisäksi hän voitti yhden etapin Ranskan ympäriajossa vuonna 1978.
Kali Gandaki
Kali Gandaki on Gangesin sivujoki, joka sijaitsee suurimmaksi osaksi Nepalissa ja Intiassa. Se saa alkunsa Tiibetin Himalajalta lähellä Nepalin rajaa, josta se virtaa Nepalin keskiosien halki Intiaan laskien Gangesiin Patnan kaupungin lähellä.Joessa toimii maan suurin vesivoimalaitos vuodesta 2002.
Kali Gandaki oli olemassa ennen Himalajan syntyä, ja vuorten kohotessa joki uursi vähitellen uomansa yhä syvemmälle ympäröivään vuoristoon nähden. Nykyisin Kali Gandakin rotko on maailman syvin; mikäli sen syvyys mitataan sitä ympäröivien Dhaulagirin (8167 m) ja Annapurnan (8091 m) massiivien huipuilta rotkon pohjalle (1300–2600 m merenpinnasta), on rotko paikoin lähes seitsemän kilometrin syvyinen.
Willy Planckaert
Willy Planckaert (s. 5. huhtikuuta 1944) on belgialainen maantiepyöräilijä. Hän kuuluu Planckaertin tunnettuun pyöräilysukuun; Eddy sekä Walter ovat veljiä ja Jo poika.
Planckaert voitti muun muassa kaksi etappia Ranskan (1966) ja kolme Italian ympäriajossa (1967). Hän voitti Maillot vert'n 1966.
Naxxar
Naxxar eli In-Naxxar on kaupunki Maltan saaren pohjoisosassa. Joulukuussa 2017 kaupungin väkiluvuksi arvioitiin 14 467. Vuoden 2011 väestönlaskennassa sen asukasluku oli 12 875. Sen pinta-ala on 11,6 neliökilometriä. Alueeseen kuuluvat Naxxarin keskusta, Sghajtarin alue, Santa Marija tax-Xaghra, San Pawl tat-Targa, Birguma, Maghtab, Salina, Bahar ic-Caghaq ja osa Madlienaa.
Naxxarin kirkko on omistettu Voittojen Neitsyt Marialle. Häntä juhlitaan 8. syyskuuta. Naxxarissa järjestettiin aiemmin Maltan kansainväliset messut, mutta ne siirrettiin jokin aika sitten Ta' Qaliin. Naxxarin nähtävyyksiin kuuluu Palazzo Parisio. Seudulla toimiva Maltan kuuluisin liköörin valmistaja Zeppi’s valmistaa muun muassa Bajtra-likööriä.
Eddy Planckaert
Eddy Planckaert (s. 22. syyskuuta 1958) on belgialainen maantiepyöräilijä. Hän on voittanut muun muassa Omloop Het Volkin (1984, 1985), Tour de Belgiquen (1984), Flanderin ympäriajon (1988) ja Pariisi–Roubaix'n (1990).
Planckaert on lisäksi voittanut maillot vert'n Ranskan ympäriajossa vuonna 1988 sekä etappeja Pariisi–Nizza-ajossa.
Myös Eddyn veljet Willy ja Walter Planckaert ovat menestyneet samassa lajissa.
Jack Brooks
Jack Bascom Brooks (22. joulukuuta 1922 – 4. joulukuuta 2012) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän syntyi Louisianassa, mutta muutti jo lapsuusvuosinaan Texasiin.
Brooks palveli toisessa maailmansodassa merijalkaväessä. Hän oli John F. Kennedyn saattueessa, kun tämä salamurhattiin marraskuussa 1963. Hän istui Yhdysvaltain edustajainhuoneessa Teksasista vuosina 1947–1951 ja 1953–1995.
Kirkkojärvi (Muolaa)
Kirkkojärvi (vuodesta 1948 ) on järvi Karjalankannaksella Viipurin piirin Kyyrölän kunnan itäreunalla. Pohjois-etelä-suuntainen järvi on noin 10 kilometriä pitkä mutta hyvin kapea, leveimmilläänkin vain kilometrin. Vastarannalla on Käkisalmen piirin Punnuksen kunta. Suomelle kuuluessaan järvi sijaitsi Muolaan kunnassa.
Järvi kuuluu Vuoksen vesistöön ja järven pinta on 16,2 metriä merenpinnan yläpuolella. Kirkkojärven eteläpäähän laskee Vuotjärvestä tuleva Härkäjoki. Kirkkojärven keskiosaan laskee idästä Himalanjoki, joka on Punnusjärven laskujoki. Kirkkojärven laskujoki, Kannilanjoki, saa alkunsa järven pohjoispäästä ja laskee Äyräpäänjärveen.
Kirkkojärven länsirannalla sijaitsevat Retukylä, Hattula, Kirkkoranta (entisen Muolaan kirkonkylä) ja Koirala sekä itärannalla Peikola ja järven pohjoispäässä Kannila.
Sos Airapetian
Sos Airapetian (s. 12. syyskuuta 1959) on armenialainen entinen maahockeypelaaja, joka edusti Neuvostoliittoa. Airapetian oli mukana olympialaisissa pronssia voittaneessa joukkueessa vuonna 1980 Moskovassa.
Gillian Ayres
Gillian Ayres OBE (3. helmikuuta 1930 – 11. huhtikuuta 2018) oli brittiläinen taidemaalari. Hän syntyi Lontoon Barnesissa ja opiskeli Camberwell School of Artissa vuoteen 1950.
Ayresin tyyli on abstraktia, eikä teosten nimillä aina ole suoraa yhteyttä teosten sisältöön. Hänestä tehtiin vuonna 1986 Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseeri ja vuonna 1991 Kuninkaallisen akatemian jäsen.
Ayres oli ehdolla Turner-palkinnon saajaksi vuonna 1989.
Fedor von Bock
Fedor von Bock (3. joulukuuta 1880 – 4. toukokuuta 1945) oli saksalainen sotamarsalkka, joka toisen maailmansodan aikana komensi Wehrmachtin joukkoja Puolassa, Ranskassa ja itärintamalla.
Von Bock komensi Moskovan taistelun aikana Saksan keskustan armeijaryhmää. Hän menetti komentonsa kun saksalaiset epäonnistuivat Moskovan valloittamisessa. Vuonna 1942 etelän armeijaryhmän komentajan Walter von Reichenaun kuoltua sydänkohtaukseen von Bock asetettiin armeijaryhmän komentajaksi tavoitteenaan Stalingradin valloitus. Adolf Hitler vapautti hänet tehtävistään kun tavoitetta ei saavutettu. 4. toukokuuta 1945 von Bock oli vaimonsa ja tyttärensä kanssa autossa matkalla Hampuriin, kun brittiläinen rynnäkköhävittäjä avasi tulen heidän autoaan vastaan sillä seurauksella että von Bock perheineen sai surmansa.
Simon Špilak
Simon Špilak (s. 23. kesäkuuta 1986 Tišina, Slovenia) on slovenialainen maantiepyöräilijä. Hän on kilpaillut korkeimmalla ammattilaistasolla kaudesta 2008. Hän edusti Lampre-tallia vuosina 2008–2011 ja Katjuša-joukkuetta vuodesta 2012. Hän on voittanut Tour de Romandien ja Sveitsin ympäriajon.
Špilakia pidettiin erittäin lupaavana ajajana jo amatöörivuosinaan, jolloin hän voittikin paljon kisoja. Hän on Slovenian mestari alle 19-vuotiaiden maantie- ja aika-ajossa vuodelta 2004. Hän on myös maansa alle 23-vuotiaiden mestari maantieajossa 2005. Špilak saavutti lisäksi MM-pronssia junioreiden maantieajossa Veronan MM-kilpailuissa 2004.
Špilak sijoittui 2008 12:nneksi Pariisi–Nizzassa, viidenneksi De Pannen kolmen päivän ajossa ja yhdeksänneksi Flanderin ympäriajossa. Vuonna 2009 hän voitti kolmannen etapin Slovenian ympäriajossa. Vuoden 2010 Tour de Romandiessa hän voitti neljännen etapin iritioton jälkeen. Kokonaiskilpailussa hän sijoittui alun perin Alejandro Valverden jälkeen toiseksi, mutta nousi voittajaksi Valverden saatua takautuvasti kilpailukiellon 1. tammikuuta 2010 alkaen. Špilak voitti Tour de Romandiessa myös nuorten kilpailun. Saman vuoden Bayern Rundfahrt -kilpailussa hän oli kolmas.
Spilak sijoittui Pariisi–Nizza-ajossa neljänneksi 2012 ja kuudenneksi 2013. Hän voitti GP Miguel Indurain -kilpailun 2013. Saman vuoden Baskimaan ympäriajossa hän oli neljäs. Tour de Romandiessa hän voitti neljännen etapin ja sijoittui kokonaiskilpailussa toiseksi 54 sekuntia Chris Froomelle hävinneenä. Saman vuoden vappuna hän voitti Rund um den Finanzplatz Eschborn–Frankfurt -kilpailun.
Spilak sijoittui neljänneksi Baskimaan ympäriajossa 2014. Saman vuoden Tour de Romandiessa hän voitti kolmannen etapin ja sijoittui kokonaiskilpailussa toiseksi. Critérium du Dauphinéssa hän voitti viidennen etapin ja Arctic Race of Norwayssa kolmannen etapin. Vuonna 2015 hän sijoittui Pariisi–Nizza-ajossa kolmanneksi ja Tour de Romandiessa toiseksi. Hän voitti saman vuoden Sveitsin ympäriajon viiden sekunnin erolla Geraint Thomasiin. Hän ratkaisi voiton sijoituttuaan viimeisenä etappina ajetussa aika-ajossa toiseksi. Vuoden 2017 Sveitsin ympäriajon hän voitti 48 sekunnin erolla Damiano Carusoon. Hän voitti myös kilpailun seitsemännen etapin. Sveitsin ympäriajossa 2018 hän sijoittui kuudenneksi.
Ludu Daw Amar
Ludu Daw Amar (29. marraskuuta 1915 Mandalay, Burma, Brittiläinen Intia – 7. huhtikuuta 2008 Mandalay, Myanmar) oli burmalainen kirjailija, toimittaja ja poliittinen aktivisti.
Amar julkaisi miehensä Ludu U Hlan kanssa siirtomaavaltaa vastustanutta "Ludu Daily News" -lehteä Burman ollessa vielä brittiläinen siirtomaa. Burman hallitus lakkautti lehden 1960-luvulla. Tämä ei kuitenkaan hillinnyt Amaria, sillä hän antoi Burman ja myöhemmin Myanmarin sotilasjunttaa kritisoivia haastatteluja aina elämänsä loppuun asti. Vielä vuoden 2007 mielenosoitusten aikaan Amar vaati hallitusta lopettamaan voimakeinojen käytön mielenosoittajia vastaan. Hän todennäköisesti säilyi vapaana, vaikka monia toimittaja pidätettiin, korkean ikänsä ansiosta.
Urallaan Amar käänsi myös kirjallisuutta ja kirjoja muun muassa naisten asemasta ja Burman historiasta. Myanmarilaiset toimittajat, kirjailijat ja taiteilijat juhlivat vuosittain kunnianosoituksena Amarin syntymän muistopäivää.
Amar kuoli sydänvaivoihin 92 vuoden ikäisenä mandalaylaisessa sairaalassa. Hänellä oli miehensä U Hlan kanssa kaksi poikaa ja tytärtä.
Esko Mömmö
Esko Mömmö (s. 12. heinäkuuta 1930 Rovaniemi) on entinen suomalainen mäkihyppääjä. Hän oli ensimmäisiä aerodynaamisen tyylin käyttäjiä.
Ounasvaaran Hiihtoseuraa edustanut Mömmö sijoittui Falunin MM-kisojen 1954 mäkihyppykilpailuissa 47:nneksi kaaduttuaan ensimmäisen hyppynsä. Vuonna 1953 hän voitti Falunin ja Ounasvaaran mäkikilpailut, saavutti SM-hopeaa Matti Pietikäisen takana ja sijoittui Salpausselän Kisoissa kuudenneksi. Vuonna 1956 hän kilpaili Yhdysvalloissa ja voitti kahdeksasta kilpailustaan kuusi.
Mömmö hyppäsi 8. tammikuuta 1954 Italiassa Gallion mäkikilpailussa Pietikäisen jälkeen toiseksi.
Vladan Alanović
Vladan Alanović (s. 3. heinäkuuta 1967 Zadar, Jugoslavia) on kroatialainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Alanović voitti Kroatian maajoukkueessa olympiahopeaa Barcelonassa 1992. Atlantassa 1996 Kroatia sijoittui seitsemänneksi. MM-kilpailuista Alanović voitti Kroatian joukkueessa pronssia Kanadassa 1994 ja EM-kilpailuista pronssia vuosina 1993 ja 1995.
John E. Walker
John Ernest Walker (s. 7. tammikuuta 1941 Halifax, Englanti) on brittiläinen kemisti. Hän sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1997 ATP:n synteesimenetelmän keksimisestä. Walker jakoi palkinnon Paul D. Boyerin ja Jens Christian Skoun kanssa.
Walker suoritti alemman korkeakoulututkinnon Oxfordin yliopistossa. Hän aloitti peptidien tutkimisen Edward Abrahamin kanssa vuonna 1965 ja sai filosofian tohtorin arvon vuonna 1969. Tänä aikana hän kiinnostui molekyylibiologiasta.
Vuosina 1969–1971 Walker työskenteli Wisconsin-Madisonin yliopistossa ja vuosina 1971–1974 Ranskassa. Hän tapasi Frederick Sangerin vuonna 1975 Cambridgen yliopistossa. Tapaaminen johti kutsuun töihin molekyylibiologian ja lääketieteen neuvostoon.
Aluksi Walker tutki proteiineja, joiden jälkeen hän siirtyi tutkimaan mitokondrion geneettisen koodin yksityiskohtia. Yhdessä Boyerin kanssa Walker selvitti ATP:n synteesin entsymaattisen mekanismin.