HMS Beagle (1820)
HMS Beagle oli Kuninkaallisen laivaston Cherokee-luokan kymmenkanuunainen prikitakiloitu sluuppi.
Juuri palvelukseen otettuna alus osallistui heinäkuussa 1820 kuningas Yrjö IV:n kruunajaisia juhlistavaan kuninkaallisen laivaston laivastokatselmukseen, missä se kulki ensimmäisenä laivana uuden London Bridgen alta. Tuon tapahtuman jälkeen alusta ei käytetty viiteen vuoteen. Se muutettiin parkiksi, ja se osallistui kolmelle tutkimusmatkalle. Toisella tutkimusretkellä nuori luonnontieteilijä Charles Darwin oli mukana aluksella.
Alus tilattiin 13. kesäkuuta 1817 Woolwichin telakalta. Sen köli laskettiin kesäkuussa 1818, ja se laskettiin vesille 11. toukokuuta 1820 Thamesjokeen. Alus otettiin palvelukseen 19. heinäkuuta 1820 kuningas Yrjö IV:n kruunajaisiin. Sen valmistuskustannukset olivat 7 803 puntaa ja lisäksi vuosina 1825-1826 tehtyyn varustamiseen tutkimusmatkaa varten kului 5 913 puntaa.
"Beagle" telakoitui 27. syyskuuta 1825 Woolwichiin muutostöitä varten. Kanuunoiden määrää vähennettiin kymmenestä kuuteen ja lisättiin mesaanimasto käsiteltävyyden parantamiseksi, jolloin priki muuttui parkiksi. Muutostyöt saatiin päätökseen 16. maaliskuuta 1826, ja alus lähti Plymouthista 22. toukokuuta ensimmäiselle tutkimusmatkalleen kapteeni Pringle Stokesin alaisuudessa. Tehtävänä oli avustaa suurempaa alusta, HMS "Adventurea" (380 tonnia), Patagonian ja Tulimaan vesialueiden tutkimuksessa. Kapteeni Pringle masentui syvästi Tulimaan vesiä kartoittaessaan ja sulki itsensä hyttiinsä kahden viikon ajaksi. Sitten hän ampui itseään 1. elokuuta 1828 ja kuoli houretilassa 12 päivää myöhemmin. Aluksen päällikkyyden otti luutnantti William George Skyring, joka luovutti päällikkyyden 13. marraskuuta edelleen Robert FitzRoylle. Hän osoittautui kyvykkääksi johtajaksi, ja hänen johdollaan alus palasi 14. lokakuuta 1830 Englantiin, jossa alus poistettiin palveluksesta 27. lokakuuta Plymouthissa.
"Beagle" valittiin mukaan myös toiselle Etelä-Amerikan tutkimusmatkalle. Nyt kapteeniksi ylennetyn FitzRoyn johdolla aluksella suoritettiin Devonportin telakalla suuria muutostöitä. Kantta korotettiin huomattavasti käsiteltävyyden parantamiseksi ja alukselle asennettiin myös uusia mittalaitteita, mm. 22 kronometria ja ilmanpainemittalaitteita. FitzRoy halusi välttää Pringlen osittain yksinäisestä vastuullisesta asemasta johtuneen kohtalon ja pyysi esimiestään kapteeni Francis Beaufortia etsimään matkalle matkustajan, joka toimisi kumppanina ja tarvittaessa luonnontieteilijänä. Näin Charles Darwin pääsi mukaan matkalle.
Vihdoin 27. joulukuuta 1831 "Beagle" pääsi lähtemään toiselle tutkimusmatkalleen mistä tulisi uraauurtava tieteellinen tutkimusmatka. Suoritettuaan laajoja tutkimuksia Etelä-Amerikassa alus palasi Uuden-Seelannin kautta Falmouthiin, Cornwalliin, Englantiin 2. lokakuuta 1836.
Kuusi kuukautta myöhemmin "Beagle" lähti vuonna 1837 tutkimaan Australian rannikkoa John Clements Wickhamin alaisuudessa. Wickham oli osallistunut toiselle tutkimusmatkalle luutnanttina. Hänen apunaan oli luutnantti John Lort Stokes, joka Wickhamin sairastuttua ja luopuessa päällikkyydestä vastasi mm. Timorin ja Uuden-Seelannin tutkimuksesta. Kolmas matka saatiin päätökseen vuonna 1843.
Vuonna 1845 "Beagle" muunnettiin rannikkovartioston käyttöön tarkkailualukseksi ja siirrettiin sittemmin tullin käyttöön Essexin rannikon salakuljetuksen kontrolloimiseksi. "Beagle" ankkuroitiin keskelle Roach-jokea, ja vuonna 1851 osterikauppiaat valittivat aluksen häiritsevän jokiliikennettä. Vuoden 1851 laivastoasiakirjan mukaan alus oli nimetty uudestaan (Southend "W.V. No. 7" at Paglesham). Alus myytiin 13. toukokuuta 1870 Murray and Trainerille romutettavaksi.