Spacebus
Spacebus on eurooppalainen tietoliikennesatelliittiperhe, jonka kehitti alun perin ranskalainen Aérospatiale-yhtiö.
Aerospatiale liittoutui 1970-luvulla saksalaisen Messerschmitt-Bölkow-Blohmin (MBB)
kanssa pyrkien Symphonie-tietoliikennesatelliitin rakentamiseen, ts. 
ensimmäisen Länsi-Euroopassa tehdyn tietoliikennesatelliitin toteutukseen. Tällä Saksa ja Ranska pyrkivät murtamaan Yhdysvaltain monopolin tietoliikennesatelliittien valmistuksessa ja operoinnissa. Tämä vaati myös Ariane 1-kantoraketin valmistuksen, koska Yhdysvaltain NASA kieltäytyi laukaisemasta kaupalliseen käyttöön tarkoitettua satelliittia.
Aérospatialen Guy Lebègue keksi Spacebus-myyntinimen tälle tuotteelle tehden
viittauksen Airbus-lentokoneen "bussinimeen". Satelliitin hinta on samaa suuruusluokkaa kuin matkustajalentokoneen.
Spacebus-yhteistyösopimuksen allekirjoittivat 9. joulukuuta 1983 Henri Martre, joka oli Aérospatialen toimitusjohtaja, sekä Hans Vogels, joka oli MBB:n hallituksen puheenjohtaja.
Yli kuusikymmentä Spacebus-runkoista tietoliikennesatelliittia on myyty. Ensimmäinen
oli SB1000 Arabsat vuonna 1981. Esimerkiksi 4000C3 eli AMC 12-satelliitti on Thales Alenia Space -yhtiön tähän perheeseen kuuluva tuote, jonka suunniteltu käyttöikä on 15 vuotta. Satelliittien massa on kasvanut 1100-5000 kg. Uusimpien versioiden teho on 16 kW. Satelliitit toimivat geostationaarisella kiertoradalla. Satelliittien versioiden numerointi on samanlainen kuin Yhdysvalloissa on tapana: Spacebus 1000 painaa noin 1000 kg jne.
Vuonna 1981 Arabsatin ensimmäinen tietoliikennesatelliitti sai myöhemmin myös nimen Spacebus 1000.
Viidelle satelliittitelevisio-ohjelmia välittävälle satelliitille annettiin Spacebus 300-nimi. Ne toteutettiin ranskalais-saksalaisena yhteistyönä. Satelliittien teho oli 4300 W.
Nämä laukaistiin kahdella Ariane-raketilla, Ariane 2:lla ja Ariane 4:llä (2 satelliittia).
Tämä satelliittiperhe tuli mahdolliseksi, kun Ariane 4-kantoraketti tuli käyttöön.
Asiakaskanta laajeni:
10 kaikkiaan 11 satelliitista laukaistiin Ariane 4-kantoraketilla, joista kaksi menetettiin
Vol 69:n laukaisun epäonnistumisessa 24.1.1994, ja yksi Atlas II-kantoraketilla. Eutelsat oli
tuolloin Arianespacen pääosakas.
2000-6000 kiloinen Spacebus 3000 liittyy Ariane 5-kantoraketin käyttöön. 
Vuonna 1991 Saksan ja Ranskan yhteistyötä laajennettiin perustamalla "Satellite Alliance", johon tuli kolme lisäjäsentä: Alcatel Espace, Alenia ja Space Systems/Loral.
Ensimmäiset satelliitit olivat toisen sukupolven Arabsat-satelliittit. Uusia asiakkaita tuli Aasiasta:
Laukaisut tehtiin Ariane 3, Ariane 5 ja Pitkä Marssi kantoraketeilla.
Uusia asiakkaita:
Laukaisuista pääosa tehtiin Ariane 4-raketeille, mutta Atlas, Ariane 5 ja Delta IV laukaisuja tehtiin.
Uudet asiakkaat:
Yksi Ariane 4 laukaisu, Ariane 5, Atlas 5 ja Proton-laukaisuja.
Luxembougilainen SES Astra - Astra 1K.
Uusi asiakas on norjalainen Telenor
Uudet asiakkaat:
Indonesialle, Australialla.
4 laukaisua Ariane 5:llä ja yksi Pitkä Marssi raketilla.
Korea Telecom.
Käyttöön otettin Sea Launchin Zenit-kantoraketti.
Kolme uutta tilaajaa Kiinan kansantasavallasta:
Satelliitit laukaistiin Pitkä Marssi-kantoraketeilla.
Asiakas: SES Americom. Laukaisut Proton-raketilla.
Asiakkaana kanadalainen Ciel Satellite.
Laukaisuista kaksi tehdään Sea Launchin Zenitilla ja yksi Protonilla.
6. joulukuuta 2007 Thales Alenia Space ja venäläinen NPO Prikladnoi Mekhaniki (ven: НПО ПМ), Krasnojarsk solmivat sopimuksen uuden tietoliikennesatelliitin toteutuksesta. Sen nimi on Express-4000 ja se kehitetään Spacebus 4000:sta. Tietoliikennelaitteet tulevat Thales Alenia Spacelta, satelliittirunko tehdään Venäjällä.