hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Marshallin kieli
Marshallin kieli on austronesialainen kieli. Sitä puhuu äidinkielenään noin 43 900 ihmistä (1979) Marshallinsaarilla, yhteensä kielen puhujia on 54 600.
Marshallin kieli kuuluu malaijilaispolynesialaisten kielten ryhmään. Siinä on kaksi päämurretta: läntinen ralik ja itäinen ratak.
Marshallilla on runsaahko konsonantivarasto, ja lähes jokaisella konsonantilla on jokin toissijainen artikulaatio (palatalisointi, velarisointi, labialisointi). Konsonantit jaetaan palataalisoituihin ”kevyisiin” ja velarisoituihin ”painaviin”. Tämä kontrasti on verrattavissa venäjän koviin ja pehmeisiin tai goidelisten kielten leveisiin ja kapeisiin konsonantteihin.
Kielessä ei ole foneemista eroa soinnillisten ja soinnittomien konsonanttien välillä. Klusiilit voivat kuitenkin ääntyä allofonisesti soinnillisina vokaalien välissä kun ne eivät ole geminaattoja. Sananloppuiset klusiilit ovat usein laukeamattomia.
Liu'ut katoavat useissa ympäristöissä ympäröivien vokaalien assimiloituessa takaisuudeltaan ja pyöreydeltään. ei koskaan varsinaisesti edes esiinny sellaisenaan, vaan sitä käytetään vain edellämainitun ilmiön selittämiseen. Lisäksi ja esiintyvät sellaisinaan vain sanan alussa tai lopussa.
Dorsaalit ovat yleensä velaarisia mutta hieman takaisempia; .
Nasaalit ääntyvät retrofleksisinä .
Tremulantit ovat koronaaleja ja täystremulantteja. ääntyy alveolaarisesti, mutta ääntyy dentaalisesti .
Painavat lateraalit ääntyvät velaarisina .
Marshallissa on pystysuora neljävokaalinen systeemi, jossa foneemeilla on kuitenkin runsaasti allofoneja. Eri lähteet analysoivat vokaaleille eri allofonit.
Kun vokaali esiintyy sellaisten konsonanttien välissä, joilla on eri toissijainen artikulaatio, sen äännearvo on seuraavan taulukon mukainen:
Sallittuja tavurakenteita marshallissa ovat KV, KVK ja VK. Foneemisesti sanat aina alkvavat konsonantilla ja päättyvät konsonanttiin. Sananalkuiset ja -loppuiset sekä pitkät vokaalit voidaan selittää foneemisella tasolla esiintyvillä liu'uilla. Sananalkuiset vokaalit ääntyvät joskus :llä tai :llä, mutteivät johdonmukaisesti:
Ainoastaan homorgaaniset konsonanttirykelmät ovat sallittuja; rykelmän kaikilla konsonanteilla tulee siis olla sama artikulaatiopaikka. Seuraavissa tapauksissa tapahtuu konsonanttiassimilaatio:
Tyhjissä ruuduissa konsonanttien väliin tulee epenteettinen vokaali, jonka korkeus riippuu sitä ympäröivistä vokaaleista.
Marshallin kielen numeraalit yhdestä kymmeneen ovat:
Marshall
Marshall on yleinen paikannimi Yhdysvalloissa. Lisäksi Marshall on yleinen englanninkielinen sukunimi.
Marshall-nimisiä henkilöitä ovat esimerkiksi:
Afarin kieli
Afar on kuušilaisiin kieliin kuuluva afroaasialainen kieli. Äidinkielenään sitä puhuu arviolta noin 1 379 200 ihmistä. Heistä suurin osa asuu Etiopiassa, Eritreassa ja Djiboutissa. Vain 1–3 % kielen puhujista on luku- ja kirjoitustaitoisia. Afar on melko läheistä sukua sahon kielelle.
Basseterre
Basseterre on Länsi-Intian saaristossa sijaitsevan Saint Kitts ja Nevisin pääkaupunki. Sen väkiluku vuoden 2001 laskennassa oli 13 220; vuoden 2010 arvioitu asukasluku on 13 360.
Basseterressä vallitsee trooppinen ilmasto, ja lämpötila on ympäri vuoden melko tasainen. Sadekausi kestää toukokuusta marraskuuhun.
Ranskalaiset perustivat kaupungin vuonna 1627, ja se on Itä-Karibianmeren vanhimpia kaupunkeja. Kaupungin rekennuksia ovat vuosisatojen kuluessa tuhonneet monta kertaa siirtomaasodat, maanjäristykset, tulipalot, tulvat, mellakat ja pyörremyrskyt.
Saint Kitts ja Nevisin kansallismuseo sijaitsee Basseterressä, vuonna 1894 alun perin hallintorakennukseksi rakennetussa talossa. Kaupungin keskus on Itsenäisyyden aukio, jonne sekä turistit että paikalliset kokoontuvat rentoutumaan ja syömään eväitä.
Kaupungissa on risteilyalusten suosima satama. Lentokenttä on naapurikunnan, St. Peter Basseterren puolella.
Castries
Castries on Saint Lucian pääkaupunki. Se on satamakaupunki Länsi-Intian saaristossa. Kaupungin asukasluku vuoden 2001 väestönlaskennassa oli 10 873, arvio vuodelle 2010 on 9 469 .
Castries sijaitsee suojaisan lahden rannalla samannimisen joen suulla. Lahdesta saa kalaa ja äyriäisiä, joesta raikasta vettä. Se on ollut suosittu merenkulkijain levähdyspaikka jo kahdentuhannen vuoden ajan. Kaupungin sinne perustivat ranskalaiset 1760-luvulla. Kaupungin rakennukset ovat vaurioituneet pahasti tulipaloissa vuosina 1813, 1927 ja 1948, sekä hurrikaanien kynsissä vuosina 1817, 1831 ja 1980.
Bugin kieli
Bugi on austronesialainen kieli. Sitä puhuu äidinkielenään noin viisi miljoonaa ihmistä Indonesiassa ja 18 700 Malesiassa. Lisäksi bugia puhuu toisena kielenä noin 500 000 ihmistä. Bugin puhujat elävät pääosin Sulawesin saarella, Indonesiassa. Kieli kuuluu malaijilaispolynesialaisten kielten ryhmään ja sitä kirjoitetaan latinalaisilla aakkosilla ja lontaralla.
Lingala
Lingala on nigeriläis-kongolainen kieli. Sitä puhutaan pääasiassa Kongon tasavallassa ja Kongon demokraattisessa tasavallassa. Virallinen kieli se on Kongon demokraattisessa tasavallassa. Kieltä puhuu äidinkielenään yhteensä noin kaksi miljoonaa ihmistä.
Kielelle ei ole vakiintunut mitään kirjoitusjärjestelmää, mutta useimmiten sitä kirjoitetaan latinalaisilla aakkosilla. Suurin osa lingalaa äidinkielenään puhuvista on täysin luku- ja kirjoitustaidottomia.
Joidenkin kielitieteilijöiden mukaan lingala on Keski-Afrikan bantu-pohjainen kreoli. Lingalan perussanastossa on monia lainasanoja eri kielistä kuten ranskasta, espanjasta, portugalista ja englannista.
Eternal Darkness: Sanity’s Requiem
Eternal Darkness: Sanity’s Requiem on Silicon Knightsin kehittämä ja Nintendon GameCubelle vuonna 2002 julkaisema toimintaseikkailu- ja selviytymiskauhupeli, joka pohjautuu etäisesti kauhukirjailija H. P. Lovecraftin tarinoihin.
Pelin keskeinen esine on mysteerinen kirja "The tome of Eternal Darkness", jonka myötä pelaajalle avautuu lähes 2 000 vuotta kestävä tarina. Pelissä pelaaja ottaa ohjattavakseen lukuisia eri aikakausilla eläneitä henkilöitä, kuten roomalaisen sotilaan Pious Augustuksen, arabialaisen seikkailijan Karimin, fransiskaanimunkki Lutherin ja ensimmäisessä maailmansodasta kirjoittaneen reportterin Peter Jacobin. Näiden osioiden välissä pelaaja ohjailee Alexandra Roivasta, nuorta naista joka löytää kirjan isoisänsä kartanosta kun hän yrittää selvittää tämän väkivaltaista murhaa.
Peli oli monella tapaa erilainen kuin muut selviytymiskauhupelit. Pelin uusin elementti on mielenterveysmittari, joka vähenee aina kun pelaaja kohtaa hirviöitä, ja joka kasvaa joko loitsujen ("magic") avulla tai tuhoamalla hirviön lopetusliikkeellä. Mielenterveyden huvetessa pelaaja alkaa nähdä harhoja, jotka vaikeuttavat etenemistä pelissä. Peli antaa myös pelaajan valita kuka pelin kolmesta jumalolennoista, "ancient"stä on pelaajan varsinainen vastustaja. Tämä valinta tapahtuu pelin alussa Pious Augustuksen osion lopussa ja vaikuttaa siihen minkä elementin hirviöitä pelaaja kohtaa eniten pelin myötä. Näitä ovat:
Näiden kolmen ohella pelin eräänlaisena takapiruna toimii heidän vartijansa, Mantorok, jonka Pious vangitsee tämän omaan temppeliin joka pelin mukaan sijaitsee jossain Kambodžassa. Mantorok ei hallitse muita otuksia kuin normaaleja Mantorok-zombeja, mutta auttaa pelaajaa tietyissä kohtaa peliä ja tuntuu ohjailevan pelin tapahtumia kulisseista.
Kuten Star Fox Adventures (Dinosaur Planet), myös Eternal Darknessin kehittäminen aloitettiin jo Nintendo 64:llä, josta johtuen pelin grafiikat eivät aivan vastanneet konsolin parhaimmistoa. Vaikka peli saikin hyvän vastaanoton, sitä ei koskaan ole vakavasti harkittu "Resident Evilin" kilpailijaksi, lähinnä siksi, koska peli keskittyy enemmän psykologiseen kuin ”klassiseen” pelottelukauhuun. Tässä suhteessa peli muistuttaa hiukan enemmän "Silent Hill" -pelejä.
Resident Evil (vuoden 1996 videopeli)
Resident Evil (Japanissa Biohazard ) on Capcomin kehittämä ja 1996 PlayStationille julkaisema "Resident Evil" -selviytymiskauhupelisarjan ensimmäinen videopeli.
Pelistä julkaistiin uudelleen vuonna 1997 varustettuna "Director's Cut" -lisänimellä, ja siinä uudistuksina oli pelata peliä kolmella eri vaikeusasteella. "Director's Cut" sisältää myös pelattavan Resident Evil 2 -demon. Seuraavana vuonna peli julkaistiin jälleen uudelleen, "Director's Cut Dual Shock Ver." -nimellä, joissa näkyvimpinä uudistuksina oli uudistetut musiikit sekä nimenmukaisesti mahdollisuus PlayStationin DualShock -ohjaimella pelaamiseen. Vuonna 2006 peli julkaistiin "Resident Evil: Deadly Silence" -nimisenä Nintendo DS:lle uusin grafiikoin ja ääninäyttelyin varustettuna. Pelistä on kehitetty uusi versio ("remake"), joka julkaistiin Nintendo GameCubelle vuonna 2002 ja Wiille 2008. Grafiikan lisäksi uusitussa versiossa on paranneltu pelin kauhuelementtiä ja tarinaa.
Pelin pelattavia hahmoja ovat Alpha-tiimin jäsenet Chris Redfield ja Jill Valentine. Sivuhenkilöitä ovat ase-expertti Barry Burton, lääkintäexpertti Rebecca Chambers ja STARS-ryhmän komentaja Albert Wesker. Tarinan aikana pelihahmo tapaa myös muita STARS-ryhmän jäseniä, eläviä ja kuolleita.
Yhdysvaltain keskilännessä sijaitsevan teollisuuskaupunki Raccoon Cityn läheisessä Arklayn vuoristossa on tapahtunut outoja murhia, joiden yhteydessä on löydetty viitteitä kannibalismista. Raccoon Cityn poliisi päätyy kansalaisten kovan painostuksen takia lähettämään paikalle erikoisyksikkönsä "Special Tactics and Rescue Servicen" eli STARS-ryhmän.
Yhteys ensimmäisenä paikalle lähetettyyn Bravo-tiimin menetetään, joten Alpha-tiimi lähetetään Bravon perään. Paikalle saavuttuaan Alpha löytää moottorivian takia metsikköön pudonneen Bravon helikopterin ja sen kuolleen lentäjän. Tutkiessaan aluetta ja etsiessään vihjeitä Alpha joutuu raivokkaiden koirien hyökkäyksen kohteeksi, ja yksi tiimin jäsenistä saa surmansa. Helikopterilentäjä Brad Vickers joutuu paniikkiin ja pakenee yksinään Alphan helikopterilla. Alphan jäsenet pakenevat koiria läheiseen kartanoon uskoen sen olevan hylätty.
Koirien vaeltaessa ulkona Alphan selviytyneet jäsenet Albert Wesker, Chris Redfield, Barry Burton ja Jill Valentine ovat loukussa kartanossa. He kuulevat laukauksen ja pelihahmo lähtee tutkimaan asiaa. Yksi ensimmäisistä löydöistä on Bravon Kenneth J. Sullivan, joka on joutunut zombin raatelemaksi. Pelihahmo löytää kartanosta arvoituksia ja ansoja sekä biolääketieteen monialayritys Umbrella Corporationin järjestämistä tutkimuksista seuranneita kauheuksia: kartanossa vaeltaa T-viruksen kehittämisen yhteydessä syntyneitä olentoja.
Kun pelihahmo paljastaa suuren, maanalaisen laboratorion, Wesker paljastaa olevansa Umbrellalle työskentelevä kaksoisagentti. Weskerin vapauttama hirviö, Tyrant T-002 käy hänen kimppuunsa. Pelihahmo kukistaa Tyrant T-002:n ja pakenee kartanosta pelastamiensa henkilöiden kanssa Vickersin helikopterikyydillä.
Selviytymiskauhupeli
Selviytymiskauhupeli on videopelilajityyppi, joka kuuluu toimintaseikkailupeleihin. Tähän genreen kuuluvissa peleissä pelaaja on usein loukussa rakennuksessa tai alueella, joka on täynnä hirviöitä. Peleissä pelaajan on usein selvittävä vähäisellä varustuksella ja harvassa olevien tallennuspisteiden varassa. Vaikka Capcomin "Resident Evil" -pelit tekivätkin tämän genren tunnetuksi, ensimmäinen varsinainen survival horror -peli kotitietokoneilla oli "Alone in the Dark".
"Resident Evilin" myötä genre on kuitenkin laajentunut. Useimmat kauhupelit luottavat usein ns. pelottelukauhuun jossa pelaaja yritetään yllättää usuttamalla hirviö pelaajan kimppuun varoittamatta. Toiset pelit sen sijaan keskittyvät ilmapiirin kehittämiseen ja ns. psykologisempaan kauhuun. Molemmissa tyypeissä joudutaan kuitenkin kohtaamisiin hirviöiden kanssa. Jälkimmäistä ryhmää edustavat Konamin "Silent Hill" -sarja sekä Nintendon "".
Varhaisemmat survival horror -pelit keskittyivät suurelta osin pulmanratkontaan ja taistelua vihollisten kanssa oli vain rajoitetussa määrin. Näissä peleissä pelaaja saa yleensä vain vähän aseiden ammuksia, joten aseita on käytettävä säästeliäästi, ja usein on kannattavampaa paeta kuin jäädä taistelemaan. Tähän vanhaa tyyppiin on kuitenkin palannut muun muassa "". Jotkut uudemmat pelit ovat menneet enemmän toiminnalliseen suuntaan, jossa pääpaino on taistelulla, ja aseita ja ammuksia on runsaasti käytössä. Näistä esimerkkejä ovat "Resident Evil 4" ja "Left 4 Dead". Uusimpia selviytymiskauhupelejä on myös "Dead Space" ja "Dead Space 2", joissa pelin tekijät ovat tehostaneet tunnelmaa raakuudella.
Kauhuelementtejä on myös käytetty paljon toiminta- ja ensimmäisen persoonan ammuntapeleissä kuten "Doomissa" ja "Quakessa", mutta selvin esimerkki lienee "Clive Barker’s Undying", sekä tietyssä määrin tieteisfiktiohenkinen "Half-Life".
Hieman erilaisena esimerkkinä voidaan pitää 2015 vuonna ilmestynyttä Bloodbornea, joka poikkeaa melko suuresti muista kauhupeleistä.
Peppi Pitkätossu
Peppi Pitkätossu () on lastenkirjailija Astrid Lindgrenin luoma satuhahmo, itsenäinen ja suunnattoman voimakas pikkutyttö. Pepin tarina syntyi 1940-luvun alussa, kun Lindgrenin piti kertoa sairaana olevalle tyttärelleen tarinoita. Muutamia vuosia myöhemmin, kun hän oli kirjoittanut jo pari muuta kirjaa, hän päätti viimeistellä Pepin kirjaksi. Vuonna 1945 hän lähetti Pepin lastenkirjakilpailuun ja sai sillä ensimmäisen palkinnon.
Peppi asuu yksinään Huvikumpu-nimisessä talossa. Hän on maailman voimakkain tyttö. Hänen koko nimensä on Peppilotta Sikuriina Rullakartiina Kissanminttu Efraimintytär Pitkätossu. Hänellä on hullunkuriset vaatteet sekä oranssinpunaiset hiukset, jotka ovat kahdella sivuille päin sojottavalla letillä sekä pisamat. Huvikummussa asustavat myös Pepin apina Herra Tossavainen sekä hevonen, josta Peppi käyttää kirjan alkuperäisversiossa hellittelynimeä Lilla Gubben (Pikku-Ukko). Pepin isä on merikapteeni ja alkuasukaskuningas Etelä­meren saarella. Pepin äiti on enkelinä taivaassa. Pepillä on matkalaukullinen kultarahoja, jota rosvokaksikko, Kukkanen ja Jymy-Juntunen, yrittää ryövätä. Pepin parhaat kaverit ovat naapurissa asuvat sisarukset Tommi ja Annika.
Myöhemmin on pohdittu Peppi Pitkätossu -kirjojen valkoista maailmankuvaa ja rasismia. Uudemmissa suomennoksissa Pepin isä ei ole enää alkutekstin mukaisesti ”neekerikuningas” () vaan ”hottentottien kuningas”. Vuoden 2015 jälkeen Ruotsissa julkaistuissa uusissa Peppi-kirjojen painoksissa Pepin isä ei ole enää neekerikuningas vaan Etelämeren kuningas.
Norjan radion lastenkuunnelmissa hän on puolestaan ”kuningas Etelämeren saarella”.
Pepistä on tehty useita näytelmäelokuvia ja pari piirroselokuvaa. Tunnetuimmat näytelmäelokuvat olivat Olle Hellbomin ohjaamia, ja pääosissa nähdään Inger Nilsson (Peppi), Pär Sundberg (Tommi) ja Maria Persson (Annika). "Peppi Pitkätossu" -animaatioelokuvissa Pepin ääninäyttelijä on Henni-Liisa Stam.
Vuonna 2014 Peppi Pitkätossu valittiin sanomalehti "Dagens Nyheterin" yleisöäänestyksessä Ruotsin tärkeimmäksi kulttuuri-ilmiöksi.
Sleepy Sleepers
Sleepy Sleepers eli Sliipparit on vuonna 1974 perustettu lahtelainen huumorirock-yhtye. Yhtye herätti alusta asti huomiota provosoivilla sanoituksillaan.
Lahtelaisyhtye perustettiin nimellä Sleepy Sleepers ja Raavaat Naiset. Sleepy Sleepersin ensimmäinen levy oli vuonna 1975 ilmestynyt "Sinulle äiti", jonka avauskappale oli "Kuka, mitä, häh".
Vuonna 1977 yhtye aiheutti pienehkön skandaalin levyllään "Takaisin Karjalaan". Alun perin nimi oli "Karjala takaisin", mutta tällä nimellä levy-yhtiö EMI ei uskaltanut sitä julkaista. Levyllä kuultiin muun muassa kappaleet "Kapina Wiipurin asemalla", "Anarkiaa Karjalassa", "IC:llä Karjalaan", "Jytinää Eestissä", "Mennään Karjalaan" ja "Kaapataan lentokone Moskovaan". Levy oli vallitsevan itsesensuurin aikana liikaa. Suomi-Neuvostoliitto-Seuran Kajaanin osasto paheksui helmikuussa 1978 julkisesti yhtyeen musiikkia ala-arvoiseksi ja Suomen ja Neuvostoliiton hyviä suhteita vahingoittavaksi. Raha-automaattiyhdistys reagoi nopeasti ulkopoliittiseen keskusteluun: ”Kaapataan lentokone Moskovaan” -single poistui levyautomaateista.
Yhtye levytti parhaimmillaan vuodessa useita albumeja; esimerkiksi vuonna 1984 julkaistiin viisi albumia. Yhtyeen viimeisin studioalbumi on vuodelta 2007 oleva "Kekkonen Helsingissä", jolla laulaa 6-vuotias Roni Aaron.
Sleepy Sleepersistä muotoutui 1980-luvun lopussa kansainvälistäkin mainetta saavuttanut Leningrad Cowboys ja Sleepy Sleepersin toiminta hiipui. 2000-luvulla Sleepy Sleepers on aktivoitunut uudelleen ja julkaisi huhtikuussa 2007 uuden studioalbuminsa 18 vuoden levytystauon jälkeen.
Elokuussa 2014 yhtye ilmoitti aktivoituvansa uudestaan ja tekevänsä sarjan erikoiskeikkoja bändin 40-vuotisen taipaleen kunniaksi. Kiertue alkoi Jämsästä 20.9.2014.
Yhtyeestä kertova rockmusikaali "Kuka Mitä Häh?" sai ensi-iltansa Lahden Sibeliustalossa 8. lokakuuta 2013. Tosielämään perustuvan fiktiivisen kertomuksen käsikirjoituksesta vastaavat Mato Valtonen, Sakke Järvenpää ja Sibeliustalon ohjelmapäällikkö Jalle Niemelä, joka myös ohjaa musikaalin. Musikaalin keskushenkilönä on yhtyeen mukana pitkään kiertänyt DJ−roudari Pulu Asunmaa.
Päärooleissa on Markku Häkkinen (Pulu), Roope Salminen (Mato), Ilari Hämäläinen (Sakke) ja PMMP:n Mira Luoti (Saara). Koreografina toimii Hilppa Lampi ja kapellimestarina Costello Hautamäki. Musikaalista esitettiin kaksitoista näytöstä lokakuun ja marraskuun 2013 aikana sekä kuusi esitystä keväällä 2014.
Sananmuunnos
Sananmuunnos eli kääntösana on sanojen alkujen keskinäiseen vaihtamiseen perustuva sanaleikki.
Sananmuunnoksissa kahden sanaryhmän (tai joskus vain kahden sanan) sanojen ensimmäiset kirjaimet yleensä kummankin sanan ensimmäiseen vokaaliin saakka vaihtavat keskenään paikkaa.
Jos ensimmäisen sananmuunnossanan ensimmäinen vokaali on pitkä ja toisen lyhyt, muuttuvat sananmuunnoksessa niiden vaihtaessa paikkaa niiden pituudet päinvastaisiksi. Ideana on, että lopputulos kuulostaa mielekkäältä myös käännöksen jälkeen. Sananmuunnos voi kuulostaa tarpeeksi hassulta kerrottavaksi, vaikkeivät sen sanat sinällään tarkoittaisikaan mitään hassua.
Useat tunnetut sananmuunnokset ovat sellaisia, jotka muuntavat jonkun soveliaan, mutta hieman hassulta kuulostavan ilmaisun riettaaksi tai muuten alatyyliseksi ilmaisuksi.
Sananmuunnoksia voidaan käyttää myös vihjailevaan tai piilottelevaan ilmaisuun, ja laulu ”Retuperän Vihtorin talossa” on kokonaan sananmuunnoksista koottu. Sanaa "sananmuunnos" voidaan itsessäänkin pitää alatyylisenä sananmuunnoksena ("munansaannos").
Suomen kielen sananmuunnoksissa takavokaaliset a-, o- ja u-äänteet muuttuvat usein etuvokaalisiksi ä-, ö- ja y-äänteiksi ja toisin päin, mikä johtuu vokaaliharmoniasta. Myös muita näennäisiä ja lähinnä kirjoitetussa kielessä ilmeneviä epätäsmällisyyksiä on havaittavissa. Esimerkiksi tekijä-sanoissa oleva j-kirjain ilmestyy toisinaan tyhjästä. Sananmuunnoksissa tärkeintä ei kuitenkaan ole kirjoitusasu tai normien mukainen ja systemaattinen rakennusperiaate vaan se, että muunnettu sana kuulostaa suomen kieleen sopivalta.
Myös muissa kielissä kuin suomessa on kääntösanoja. Tietyt suomen kielen piirteet, kuten vokaaliharmonia ja melko kapea äännejärjestelmä, tekevät kielestä otollisen kääntösanoja ajatellen. Muissa kielissä kääntösanojen idea on usein hieman toisenlainen. Englannin kielessä kääntösanojen () muutamat konsonantit tai vokaalit vaihtavat paikkaa. Lopputulos muistuttaa kuitenkin suomen kielen kääntösanoja. Ranskan kielelle on ominaista sanamuunnosten adoptoiminen yleiskielen käsitteiksi ("verlan").
Unitauti
Afrikkalainen trypanosomiaasi eli unitauti on ihmisten ja eläinten loistauti. Sen aiheuttaa "Trypanosoma brucei" -lajin loinen. Ihminen saa tautia kahdesta loislajista, "Trypanosoma brucei gambiensesta" (T.b.g) ja "Trypanosoma brucei rhodesiensesta" (T.b.r.). T.b.g aiheuttaa yli 98 % ilmoitetuista tartunnoista. Kumpikin loinen tarttuu ihmiseen yleensä tartunnan saaneesta tsetsekärpäsestä, ja tartunnat ovat yleisiä Afrikan maaseudulla.
Tautia esiintyy säännöllisesti joillakin Saharan eteläpuolisen Afrikan alueilla, ja tartuntavaarassa on noin 70 miljoonaa ihmistä 36 maassa. Vuonna 2010 tautiin kuoli noin 9 000 ihmistä, kun vuonna 1990 kuolleita oli vielä 34 000. Arviolta 30 000 ihmistä on tällä hetkellä saanut tartunnan. Vuonna 2012 uusia tartuntoja oli 7 000. Yli 80 % tartunnan saaneista on Kongon demokraattisessa tasavallassa. Lähihistoriassa on kolme suurta unitautiepidemiaa: ensimmäinen 1896–1906 pääasiassa Ugandassa ja Kongon altaan alueella ja kaksi muuta vuosina 1920 ja 1970 useissa Afrikan maissa. Eläimet, esimerkiksi lehmät, voivat kantaa tautia ja saada tartunnan.
Unitautia tiedetään esiintyneen Afrikassa ainakin 1300-luvulta lähtien. Paul Ehrlich ja Kiyoshi Shiga kehittivät sairauteen ensimmäisen lääkkeen vuonna 1906. Lääkkeellä havaittiin kuitenkin pian mahdollinen vakava sivuvaikutus, sokeus. Unitauti oli jo lähes hävinnyt 1960-luvulla, mutta se on ollut taas yleistymässä viimeisten vuosikymmenten aikana.
Taudin ensimmäiset oireet ovat kuume, päänsärky, kutina ja nivelkivut. Oireilu alkaa viikosta kolmeen viikkoa pureman jälkeen. Taudin toinen vaihe alkaa viikkoja tai kuukausia myöhemmin, ja sen oireita ovat sekavuus, huonovointisuus, puutuneisuus ja univaikeudet. Diagnoosi voidaan tehdä löytämällä loinen sivelyvalmisteesta tai imusolmukenesteestä. Ensimmäisen ja toisen vaiheen erottamiseksi tehdään usein selkäydinpunktio. Edetessään sairaus voi vaurioittaa sydäntä ja munuaisia. Unitauti on erittäin vakava sairaus ja saattaa ilman kunnollisia hoitotoimenpiteitä johtaa kuolemaan verrattain nopeastikin.
Taudin ehkäisemiseksi tehdään tartuntavaarassa olevalle väestölle verikokeita, joista etsitään T.b.g.-loista. Hoito on helpompaa, kun tauti on havaittu varhaisessa vaiheessa ja ennen kuin neurologisia oireita ilmenee. Ensimmäisessä vaiheessa tautia lääkitään pentamidiinilla tai suramiinilla. Toisen vaiheen hoidossa käytetään eflornitiinia ja T.b.g.-tartunnan hoidossa nifurtimoksin ja eflornitiinin yhdistelmää. Vaikka melarsoproli tehoaa lääkkeenä kumpaankin, sitä käytetään vakavien sivuvaikutustensa vuoksi yleensä vain T.b.r.-tartunnan hoitoon.
"Trypanosoma"-loinen tuottaa aineenvaihduntatuotteenaan tryptofolia, joka aikaansaa unen ihmisillä.
Taskukello
Taskukello on pieni taskuun mahtuva kello, joka toimii rataksilla. Taskukellon keksijänä pidetään lukkoseppä Peter Henleiniä (noin 1480–1542). Hänen kehittämänsä taskukello tehtiin vuonna 1510. 1900-luvun alkuun asti taskukelloja käytettiin yleisesti, kunnes rannekellot syrjäyttivät ne. Nykyään taskukello kuuluu hienostuneeseen miesten pukeutumiseen, ja perinteisessä arkikäytössä sekä taskukellon että rannekellon ovat paljolti syrjäyttäneet matkapuhelimet, joissa on myös kello.
Teen kieli
Tee on nigeriläiskongolainen kieli. Sitä puhutaan pääasiassa Nigeriassa. Tee on erittäin läheistä sukua khanan kielelle, jonka murteena sitä joskus pidetäänkin. Kieltä puhui vuonna 2006 äidinkielenään 313 000 ihmistä. Tee kuuluu benuekongolaisten kielten ryhmään.
Rock’n’Roll Band
Rock'n'Roll Band oli suomalainen rock-yhtye. Yhtye oli lyhytikäinen: Se toimi vuoden 1975 aikana ja hajosi ennen jouluksi ilmestynyttä albumiaan "Everybody Needs Dancemusic Sometimes", joka sisältää yhtyeen tunnetuimman kappaleen "I'm Gonna Roll". Yhtye koottiin uudelleen vuonna 2005 lyhyeksi aikaa. Vuonna 2008 Rock'n'Roll Band esiintyi Remu Aaltosen 60-vuotisjuhlissa, ja vuonna 2018 se kokoontui jälleen hetkeksi yhteen, kun se esiintyi Remu & Hurriganes-yhtyeen jäähyväiskonsertissa.
Rock'n'Roll Band juontaa juurensa vuoden 1974 kesästä, jolloin kitaristi Janne Ödner sekä Affe Forsman päättivät perustaa yhtyeen Pave Maijasen kanssa. Syksyllä 1974 he äänittivät version Little Willie Johnin ensimmäisenä levyttämästä "Fever"-kappaleesta, ja se julkaistiin singlenä seuraavan vuoden alkupuolella. Ödner soitti samoihin aikoihin Orfeus-yhtyeessä Dave Lindholmin kanssa ja pyysi tätä Rock'n'Roll Bandiin Orfeuksen hajottua. Lindholm ei aluksi halunnut liittyä yhtyeeseen, mutta muutti myöhemmin mielensä, jolloin Ödner itse lähti pois yhtyeestä ennen yhtyeen ensiesiintymistä Virroilla vappuna 1975.
Suurimmaksi hitiksi yhtyeen kappaleista nousi "I'm Gonna Roll". Sen lauloi Lindholmin sijaan basisti Pave Maijanen, ja se valittiin vuonna 1975 musiikkilehti Soundin lukijaäänestyksessä vuoden singleksi. Yhtye esiintyi viimeisen kerran syyskuussa 1975 Helsingin Kulttuuritalolla Pekka Strengin ja Matti Kurkisen muistokonsertissa. Tämän jälkeen Dave Lindholm kokosi yhtyeen Pen Lee & Co ja Maijanen perusti Albert Järvisen ja Ippe Kätkän kanssa Royalsin. Rock'n'Roll Bandin esikoisalbumi "Everybody Needs Dancemusic Sometimes" julkaistiin vuoden 1975 joulukuussa yhtyeen jo hajottua. Ödner kuoli vuonna 1981.
Kesällä 2005 Rock'n'Roll Band palasi lavoille alkuperäiskokoonpanossaan. Esiintymisiä edelsi yhtyeen uusi singlejulkaisu "Rock'n'Roll Fire" / "Rock'n'Roll Water", joka julkaistiin huhtikuussa 2005. Puistoblues-festivaaleilla yhtye äänitti live-levyn ja DVD:n "New Memories", joka julkaistiin marraskuussa 2005. Yhtye jatkoi esiintymisiä ja teki 30th Anniversary -kiertueen loka-marraskuussa 2005. Se käsitti 15 esiintymistä, joista viimeinen oli VR:n makasiineilla Helsingissä 19. marraskuuta 2005.
Vuonna 2008 Rock'n'Roll Band esiintyi Remu Aaltosen 60-vuotisjuhlissa Helsingissä Vanhalla Ylioppilastalolla 10. tammikuuta.
Vuonna 2018 Rock'n'Roll Band esitti Remu & Hurriganes -yhtyeen jäähyväiskeikalla Helsingin jäähallissa 20. tammikuuta kappaleen "I'm Gonna Roll".Janne Ödneriä ei aina pidetä varsinaisena jäsenenä, vaikka hän olikin perustamassa yhtyettä.
Satunnaisesti keikoilla 1970-luvulla oli mukana myös Albert Järvinen.
Kingstown
Kingstown on Saint Vincent ja Grenadiinien pääkaupunki ja Saint Vincentin saaren tärkein satama.
Kingstown on saaren maatalousteollisuuden keskus ja turistien sisääntulosatama. Vienti käsittää banaanit, pähkinät ja arrowjuuret eli nuolijuuret. Kingstown sijaitsee Saint Georgen kunnassa, joka on koko maan hallinnollinen keskus.
Kingstornissa itsessään on noin 13 000 asukassa ja lähiöissä suunnilleen saman verran.
Matkailupalvelut keskittyvät Kingstownin lähikaupunkeihin Villa ja Indian Bay.
Barbareskivaltiot
Barbareskivaltiot (engl. "Barbary") on Pohjois-Afrikan rannikon valtioiden (Algerian, Marokon, Tunisian ja Tripolitanian, nykyisen Libyan) vanha nimitys, joka viittaa erityisesti näiden maiden historialliseen menneisyyteen merirosvovaltioina. Sikäläiset merirosvot tunnettiin nimellä barbareskit. Samoista maista on käytetty myös nimeä Berberia, mikä viittaa berbereihin.
Barbareskivaltiot tulivat kuuluisiksi merirosvoudestansa, jonka vuoksi useimpien Euroopan valtioiden oli turvatakseen laivansa maksettava niille veroa. Ranskan vallattua Algerian 1830 loppui merirosvous, viimeksi Marokossa.
Näiden barbareskivaltioiden tuottoisa merirosvous alkoi 1400-luvulla. Nimitys lienee sekoitus alueella asuneen berberiheimon nimestä ja sanasta barbaari. Merirosvoilu alkoi Espanjasta karkotettujen maurien ryhtyessä häiritsemään voittajiensa meriyhteyksiä. Samalla barbareskivaltiot kävivät Turkin yliherruuden alaisina pyhä sotaa islamin puolesta kristittyjä vastaan. Merirosvojen toiminta oli voimakkaimmillaan 1600-luvulla, jolloin he muodostivat alituisen uhan Välimeren satamakaupungeille ulottaen ryöstöretkensä aina Irlantiin ja jopa Islantiin saakka. Gibraltarin itäpuolelle uskaltautuneet eurooppalaiset kauppa-alukset menettivät lastinsa merirosvolaivastoille, ja vangitut merimiehet myytiin orjiksi tai vapautettiin korkeita lunnaita vastaan.
Kauppavaihto Välimeren maiden kanssa järjestettiin siten, että useimmat Euroopan valtiot suorittivat barbareskivaltioille vuosittain tietyn maksun saadakseen oikeuden vapaaseen purjehdukseen. Useista merirosvoja vastaan lähetetyistä rangaistusretkikunnista huolimatta kaappaustoiminta jatkui 1800-luvulle saakka. Vasta amerikkalainen kommodori Decatur sekä lordi Exmouthin johtama brittiläis-hollantilainen laivasto saivat barbareskivaltiot 1815-16 luopumaan omaksumistaan menettelytavoista. Ranskan suorittama Algerian valloitus 1830 merkitsi merirosvojen toiminnan loppumista. Marokko vaati vuosittaisia maksujaan edelleenkin, kunnes Tanska ja Ruotsi viimeisinä maina lopettivat ne 1845.
Bangassou
Bangassou on Mbomoun alueen pääkaupunki Keski-Afrikan tasavallan kaakkoisosassa, Mbomoujoen pohjoisrannalla. Bangassoun asukasluku on 31 553 vuoden 2003 väestönlaskennan mukaan.
Aitokissanminttu
Aitokissanminttu ("Nepeta cataria") on Euroopasta kotoisin oleva mintuntuoksuinen yrtti. Se jää alle metrin korkuiseksi, varsi ja lehdet ovat harmahtavan karvan peitossa. Kukat ovat valkoisia, niiden alahuulessa punaisia pisteitä. Tieteellisen nimen osa "cataria" tulee latinan kielen sanasta "catus", joka tarkoittaa kissaa.
Aitokissanminttua on käytetty 1400-luvulle saakka yleisesti elintarvikkeena ja lääkinnällisiin tarkoituksiin. Paistin pintaan saatettiin hieroa kissanminttua, ja sitä käytettiin myös salaattiaineksena. Sitä käytettiin rauhoittavana ja ruuansulatusta edistävänä rohtona sekä hoidettiin haavoja, särkyä ja naistenvaivoja. Aitokissanminttu saattaa aiheuttaa poltettuna lieviä harha-aistimuksia.
Aitokissanminttua tavataan Keski- ja Etelä-Euroopassa sekä Skandinavian eteläosissa. Sen alkuperäiset kasvualueet ovat Vähässä-Aasiassa. Se on levinnyt ihmisen mukana myös Pohjois-Amerikkaan.
Aitokissanmintun haihtuva öljy sisältää mm. karvakrolia, tymolia, nepetalaktonia ja nepetahappoa. Nepetalaktoni vaikuttaa kissojen käyttäytymiseen. Aitokissanmintun kukinnot ovat valkoiset, ja se on kasvustoltaan harvempi kuin sukulaisensa mirrinminttu ("Nepeta" × "faassenii"), jolla on vaaleansiniset kukinnot.
Sango
Sango on Keski-Afrikan tasavallan suurin kieli ja toinen virallisista kielistä. Kieltä äidinkielenään puhuvia asuu Keski-Afrikan tasavallan lisäksi Tšadissa, Kamerunissa, Kongon tasavallassa ja Kongon demokraattisessa tasavallassa.
Sangoa puhuu äidinkielenään noin 400 000 ja toisena kielenään noin viisi miljoonaa ihmistä. Siinä on paljon lainasanoja ranskasta.
Sangon luokitus on ollut kiistanalainen: kieleen perehtyneet tutkijat ovat väitelleet, onko kyseessä kreolikieli vai ei. William J. Samarinin näkemyksen mukaan sango on kreolikieli, jonka rakenteet perustuvat täysin lähialueen afrikkalaisille kielille ranskalaisista lainasanoista huolimatta. Vastaväitteitä ovat esittäneet mm. Marcel Diki-Kidiri ja Charles H. Morrill, joiden mukaan kreolisoituminen ei ole ainoa sangon rakenteita selittävä taustateoria.
Sango oli alun perin ubangilaisiin kieliin perustuva yksinkertainen välikieli, jota käytettiin heimojen välisen kaupankäynnin yhteydessä. Vasta Keski-Afrikan pääkaupungin, Banguin, nopea kasvu 1960-luvulta lähtien loi ensimmäisen sangoa äidinkielenä puhuvan sukupolven, kun kieli muuttui siirtolaisvanhempien markkinakielestä kaupunkilaislasten arkikieleksi. Ensin se johti kielen kehittymiseen erityisesti sanaston kasvamisen osalta. Toiseksi sango sai pääkaupungin kielenä lisää arvovaltaa ja siitä tehtiin Keski-Afrikan kansallinen kieli 1964 ja virallinen kieli 1991.
Sangossa on seitsemän vokaalia: a, e, ɛ, i, o, ɔ, u. Niistä viisi (i, a, ɛ, ɔ, u) voi ääntyä myös nenän kautta. Virallisessa oikeinkirjoituksessa e ja ɛ kirjoitetaan e:nä sekä o ja ɔ kirjoitetaan o:na. Niinpä nenävokaalit kirjoitetaan in, en, an, on, un.
Vokaaleilla voi olla jokin kolmesta äänenkorkeudesta, jotka vaikuttavat sanan merkitykseen. Kirjoituksessa matalaa korkeutta ei merkitä (e), keskikorkeus merkitään yläpisteillä (ë) ja korkea äänenkorkeus väkäsellä (ê). Siten do-re-mi kirjoitettaisiin do-rë-mî.
Sangon konsonantit ovat: p, b, t, d, k, g, kp, gb, mb, mv, nd, ng, ngb, nz, f, v, s, z, h, l, r, y, w. Ääntämyksestä on huomattava, että ng ääntyy [ŋg] ja ngb ääntyy [ŋb].
Kivikkokäenminttu
Kivikkokäenminttu ("Clinopodium nepeta") on läheistä sukua kynteleille ("Satureja").
Se kasvaa 30 cm korkeaksi. Sillä on sinivioletit kukat ja tumanvihreät lehdet. Sitä viljellään koristekasvina kivikoissa ja käytetään myös mausteyrttinä. Sitä voidaan käyttää kyntelin sijaan, jos halutaan hieman muunnella kyntelin makua. Meillä käytetään kuitenkin kynteliäkin niin harvoin, että kivikkokäenminttu ei tässä mielessä ole yleistynyt elintarvikeyrttinä.
Aivan tavallinen yrtti se ei myöskään yrttilääketieteessä ole, sillä sekä timjameilla että oreganoilla on lähes samat lääkinnälliset vaikutukset. Kivikkokäenminttu kuuluu huulikukkaisyrtteihin ja esiintyy luonnonvaraisena Pohjois-Afrikassa, Kaukasuksella ja Euroopassa. Yrttiä käytetään enimmäkseen Italiassa.
Platina mainitsee, että kasvi on hyväksi vatsalle ja rinnalle sekä elvyttää maksaa. Tässä kohtaa on kuitenkin hieman epävarmaa, tarkoittaako Platina juuri kivikkokäenminttua, sillä hän sanoo, että se, jota latinaksi kutsutaan nimellä "nepeta" on kreikaksi "calamintha". Latinan "nepeta" viittaisi selvästi aitokissanminttuun ("Nepeta cataria"). Toisaalta M. E. Millham on päätynyt ratkaisuun, että kyseessä on "Calaminthan" suku. "Calaminthan" suvussa on sitten lajinimellä "nepeta" juuri kivikkokäenminttu-niminen kynteli. Kumpaakin on tuona aikana esiintynyt Italiassa ja käytetty siellä yrttinä.
Ninai Games
Ninai Games (ent. Detonium Interactive) oli suomalaisen Mikko Miettisen vuonna 1998 perustama pelitalo, joka on erikoistunut palikkapulmapeleihin. Sen Game Boy Advancelle julkaistu "Rampage Puzzle Attack" oli ensimmäinen suomalainen konsolipeli.
Ninai Gamesin toiminta lakkasi huhtikuussa 2010.
Seuraavat pelit ovat Ninai Gamesin kehittämiä:
Vihreäsaari
Vihreäsaari – Oulun murteella ja usein myös kartoissa "Vihriäsaari" – on saari ja Oulun kaupunginosa, joka sijaitsee Oulujoen suistossa keskustan länsipuolella. Vihreäsaaressa ei ole lainkaan vakituista asutusta. Vihreäsaaressa sijaitsevat vuonna 1963 avattu Oulun öljysatama sekä eri yhtiöiden öljy- ja polttoainevarastot.
Vihreäsaari on osin keinotekoinen saari, joka tehtiin yksinomaan sataman ja öljyvarastojen rakentamista varten. Saaren erottaa Oritkarista ja Nuottasaaresta Rommakonväylä-niminen kapea salmi, jota pitkin pääosa Oulujoen virtaamasta laskee Perämereen. Johteensalmi erottaa Vihreäsaaren Hietasaaresta.
Vihreäsaaren liikenne on nykyisellään hiipumassa, pääasiassa öljy- ja polttoainevarastojen siirtyessä muualle. VR lopetti öljyvaraston käytön keväällä 2007. Toppilan rautatieasemalta johti Vihreäsaareen kaupungin omistama vuonna 1971 liikenteelle avattu sivurata, jolla päivystäjäjunia liikennöi aiemmin VR Cargo (nyk. VR Transpoint). Raide suljettiin liikenteeltä keväällä 2007 lukuun ottamatta kesäviikonloppuina harrastajien ajamaa lättähattumuseojunavuoroa, ja se purettiin kokonaan syksyllä 2010.
Vihreäsaaressa sijaitsi kaksi tuulivoimalaa, joista suurempi oli vuonna 2006 Suomen suurin tuulivoimala: 3 MW tehoinen WinWind 3, joka otettiin käyttöön 20. kesäkuuta 2005. Voimalat purettiin vuonna 2015, mutta niiden tilalle on tulossa kaksi uutta voimalaa.
Jarmo Porola
Jarmo Jouni Juhani Porola (29. maaliskuuta 1943 Lapua – 17. toukokuuta 2005 Nueva Andalucia, Espanja) oli televisiotuottaja ja -ohjaaja.
Porola aloitti uransa suomalaisen televisiotoiminnan alkuaikoina. Hän oli Tesvision studio- ja televisio-ohjaajana 1960-luvun alkuvuodet. Tesvisiosta hän siirtyi Yleisradion TV 2:n viihdetoimitukseen, jossa työskenteli vuosina 1964–1987 toimittajana, toimituspäällikkönä ja suunnittelupäällikkönä. Vuodet 1973–1974 hän toimi Mainos-TV:n viihdepäällikkönä. Hän perusti VipVisionin yhdessä Kalervo Kummolan kanssa 1986.
”Porski” Porola arvioi itse ohjanneensa uransa aikana noin 2 400 televisio-ohjelmaa. Elämänsä loppuvaiheet hän vietti Espanjassa.
Henrik IV (Englanti)
Henrik IV (3. huhtikuuta 1367 – 20. maaliskuuta 1413) oli Englannin kuningas vuosina 1399–1413. Hän oli ensimmäinen Lancasterin hallitsijahuoneen kuningas.
Henrik oli häntä edeltäneen kuningas Rikhard II:n serkku. Hänen isänsä oli Juhana Gent, Edvard III:n poika ja Rikhardin setä. Henrik syntyi Bolingbroken linnassa Lincolnshiressa, mistä juontuu hänen alkuperäinen nimensä Henry Bolingbroke. Hän ja Rikhard olivat lapsuudessaan leikkitovereita ja heidät hyväksyttiin yhdessä sukkanauharitarikuntaan vuonna 1377.
Kaikesta huolimatta Henrik osallistui isänsä Juhanan johtaman aatelisten neuvoston ("Lords Appellant") kapinaan Rikhardia vastaan vuonna 1387 tämän ollessa kuningas. Rikhard ei kuitenkaan rankaissut serkkuaan, vaan jopa ylensi tämän Derbyn kreivistä Herefordin herttuaksi.
Serkusten välejä koeteltiin uudelleen vuonna 1398, kun Rikhard karkotti Henrikin ja Norfolkin herttuan Thomas de Mowbrayn estääkseen veriset riidat näiden välillä. Henrikin isä kuoli karkotusta seuranneena vuonna, ja Rikhard mitätöi Henrikin oikeuden tämän perintömaihin. Maanpaossa Henrik tapasi toisen karkotetun, Thomas Arundelin, ja yhdessä he palasivat Englantiin Rikhardin ollessa sotaretkellä Irlannissa. Henrik aloitti sotatoimet, joilla hän valtasi alueita Englannista ja saikin pian tarpeeksi valtaa kaapatakseen kuninkuuden itselleen. Rikhard vangittiin ja perimysjärjestyksessä virallisesti seuraavana ollut Edmund de Mortimer ohitettiin.
Vuonna 1380 Henrik avioitui Mary de Bohunin kanssa. He saivat kaksi tytärtä ja neljä poikaa, joista yksi oli tuleva kuningas Henrik V. Vuonna 1406 heidän tyttärensä Filippa avioitui Kalmarin unionin maita hallinneen Eerik Pommerilaisen kanssa. Mary kuoli vuonna 1394 ja vuonna 1403 Henrik nai Navarran Joannan, Navarran kuninkaan Kaarle II:n tyttären. He eivät kuitenkaan enää saaneet lapsia. Sillä, että Henrikillä oli neljä poikaa jo valtaannousun vuonna 1399, oli todennäköisesti suuri merkitys hänen kuninkaaksi hyväksymisekseen. Olihan Rikhard lapseton ja Rikhardin laillinen perijä vasta seitsemänvuotias.
Henrikin perinnöllinen oikeus valtaistuimeen oli heikko, mikä osaltaan johti suureen määrään kapinayrityksiä. Suuri osa hänen hallituskaudestaan kuluikin puolustautumiseen erilaisilta salajuonilta ja liittoutumilta. Kuninkaalle oli hyödyksi hänen poikansa sotilaalliset taidot, vaikka Henrik V myöhemmin anastikin paljon valtaa isältään. Ongelmista huolimatta Henrik IV selviytyi niistä ja onnistui vakiinnuttamaan Lancaster-suvun vallan.
Hallituskautensa loppupuolella Henrikiä vaivasi heikkenevä terveys. Hän kärsi ihosairaudesta ja ajoittaisista kohtauksista, jotka lopulta johtivat hänen kuolemaansa maaliskuussa 1413. Tautia ei ole osattu määritellä, mutta sille on annettu useita mahdollisia selityksiä epilepsiasta sydänsairauteen. Henrikiä ei haudattu Westminster Abbeyyn, vaan tapojen vastaisesti Canterburyn tuomiokirkkoon.
Henrik IV oli päähenkilönä William Shakespearen kaksiosaisessa näytelmässä: "" (1596–1597) ja "" (1597–1599).
Lamu (Oulu)
Lamu eli "Lamula" tai "Lamunkylä" on kylämainen alue Vesalan kaupunginosassa Oulussa. Se sijaitsee Lamunkankaalla aivan Kiimingin kunnanrajan tuntumassa Ouluntien (seututie 833) varressa kunnan läntisimmässä osassa, noin 14 kilometriä Ylikiimingistä länteen. Kylän voidaan katsoa sijaitsevan osaksi molempien kuntien puolella, ja Kiimingin puoleinen seututeiden St 833 ja St 848 liittymän lähellä sijaitseva Lamunkankaan alue on kehittymässä omakotitaloalueeksi. Matka Ouluun tai Kiiminkiin kestää noin 15 minuuttia.
Ylikiimingin yrityskylä, Ahmasjärven yrityspuisto, sijaitsee Lamussa. Yrityspuiston suurimmat yritykset ovat palo- ja pelastuslaitoksille erikoisajoneuvoja valmistava Conlog, muovi- ja lasikuitutuotteita valmistava Ylikiimingin Muovi, sekä trukkilavoja kierrättävä LavaJussi Oy. Ahmasjärvenä tunnettu suoperäinen järvi sijaitsee kylän itäpuolella.
Henrik V (Englanti)
Henrik V (9. elokuuta tai 16. syyskuuta 1387 – 31. elokuuta 1422) oli Englannin kuningas vuosina 1413–1422 ja yksi myöhäiskeskiajan menestyksekkäimmistä sotapäälliköistä. Kahdeksan vuoden aikana hän loi brittiläisen imperiumin, otti Ranskan kruunun ja suurelta osalta hävitti Ranskan ritariluokan .
Henrik V oli edellisen kuninkaan Henrik IV:n ja Mary de Bohunin poika. Hänen tarkasta syntymäajastaan ei olla varmoja, sillä syntyessään Rikhard II:n hallituskaudella hän oli varsin kaukainen perijä. Syyskuu vuonna 1387 on kuitenkin yleisemmin käytetty.
Karkotettuaan Henrik V:n isän vuonna 1398 Rikhard II otti huolehtiakseen pojasta ja kohteli häntä suopeasti. Vuonna 1399, Lancaster-suvun anastettua vallan, isä Henrik kruunattiin kuninkaaksi ja nuorempi Henrik kohosi yhtäkkiä kruununperijäksi. Hänet nimitettiin Lancasterin herttuaksi 10. marraskuuta 1399, ja hän oli arvonimen kolmas haltija samana vuonna.
Lokakuusta 1400 lähtien hallintoa johdettiin hänen nimissään. Alle kolme vuotta myöhemmin Henrik oli Englannin sotajoukkojen tosiasiallinen johtaja, ja hän taisteli Harry Hotspuria vastaan Shrewsburyssa vuonna 1403. Siellä noin 16-vuotias prinssi haavoittui vakavasti kasvoihinsa saamastaan nuolesta. Normaalisti tällainen haavoittuminen johti kuolemaan, mutta Henrik sai parhaan mahdollisen hoidon ja selviytyi, muistonaan luultavasti kasvojaan koristavat arvet.
Henrik IV kuoli 20. maaliskuuta 1413, ja Henrik V seurasi häntä kuninkaana 21. maaliskuuta 1413. Kruunajaiset pidettiin 9. huhtikuuta 1413.
Henrik V jatkoi satavuotista sotaa menestyksekkäästi. Hän voitti ranskalaisten ylivoimaisen armeijan Agincourtin taistelussa vuonna 1415 ja sai lopulta pitkällisten sotien ja juonittelujen jälkeen Burgundin aateliston tuella Ranskan hallintaansa. Hän solmi Troyesin rauhansopimuksen, jonka mukaan hänestä ja hänen pojastaan tulisi Ranskan kuningas silloisen kuninkaan Kaarle VI:n kuoltua. Hän meni tämän takia naimisiin Kaarle VI:n tyttären Valois'n Katariinan kanssa.
Henrik V kuoli yllättäen punatautiin 31. elokuuta 1422. Häntä seurasi kuninkaana hänen ainoa poikansa, vasta yhdeksän kuukautta vanha Henrik VI.
Henrik V on päähenkilö William Shakespearen näytelmässä "Henrik V" (1599). Hän on myös eräs päähenkilöistä Shakespearen näytelmissä "" (1596-1597) ja "" (1597-1599).
Karahka
Karahka on kylä Ylikiimingin kaupunginosassa Oulussa. Se sijaitsee noin neljä kilometriä Ylikiimingin taajamasta etelään Muhoksentien (seututie 834) varrella. Kylä sijaitsee pääosin ympäröivästä korpimaasta nousevalla harjanteella.
Karahkan kylä on pääasiassa maatalousyhteisö, jonka pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjankasvatus. 1980-luvulla Valkiaisenjärven rannoille alkoi nousta pääasiassa oululaisten kesämökkejä.
Alueen suurin järvi on Karahkanjärvi. Se on laaja ja matala suoperäinen järvi, jonka keskisyvyys on noin 1 metri. Järven pinta-ala on noin 30 ha. Virkistyskalastuskäytössä olevat Iso Seluskanjärvi ja Tervalampi sijaitsevat kyläkeskuksen eteläpuolella.
Hereron kieli
Herero on eteläisessä Afrikassa elävien hererojen puhuma nigeriläiskongolainen kieli. Useimmat kieltä äidinkielenään puhuvista elävät Namibiassa. Kieltä puhuu äidinkielenään yhteensä noin 237 000 ihmistä. Herero kuuluu bantukielten ryhmään.
Lappeenrannan Lyseon lukio
Lyseon lukio on lukio-opetusta antava oppilaitos Lappeenrannan keskustassa Leirin kaupunginosassa. Opiskelijoita koulussa on noin 660 ja opettajia noin 40. Lyseon lukio on Kimpisen lukion ohella toinen Lappeenrannan kunnallisista lukioista.
Koulun yhteydessä toimii myös venäjän kieleen painottuneen Itä-Suomen koulun lukio-osasto. Vuodesta 2004 lähtien samassa rakennuksessa on toiminut Etelä-Karjalan IB-lukio, joka noudattaa International Baccalaureate -organisaation opetussuunnitelmaa. Sen opetus on yhteistä Imatran yhteislukion kanssa ja iso osa tunneista järjestetään etäopetuksena videoyhteydellä.
Koulu perustettiin nimellä Lappeenrannan reaali- ja porvarikoulu vuonna 1892. Helsinkiläisen arkkitehdin Onni Tarjanteen suunnittelema uusi koulurakennus valmistui 1897. Tyyliltään punainen tiilitalo oli pohjoista uusrenessanssia. Rakennus oli kaksikerroksinen ja sitä oli koristeltu runsaasti. Koulu oli aikoinaan kaupungin hienoin rakennus.
1908 valmistui viipurilaisen arkkitehdin Karl Hård af Segerstadin suunnittelema laajennus päärakennukseen. Pohjapiirustukseltaan rakennus oli nyt H-kirjaimen muotoinen. Samalla päärakennuksen läheisyyteen rakennettiin puinen voimistelusali.
Koulurakennus sai nykyisen muotonsa 1939. Rakennushallituksen arkkitehti Matti Välikangas suunnitteli rakennuksen kolmikerroksiseksi, ja kellarikerrokseen rakennettiin lisätiloja. Myös portaikkojen lukumäärää vähennettiin ja Lönnrotinkadun puoleinen pääovi muurattiin umpeen. Talvi- ja jatkosodassa rakennus toimi sairaalana. Vuosina 1958–1960 rakennusta korjattiin ja ulkoasua hieman muutettiin ajan henkeen sopivammaksi.
Vanhan tiilirakennuksen saneeraus vuosina 1974–1976, sekä uuden ja tarpeellisen lisärakennuksen valmistuminen vanhan voimistelusalin tilalle. Vuonna 1975 koulu jaettiin Lönnrotin lukioksi ja Lönnrotin yläasteeksi.
Samuil Feinberg
Samuil Jevgenjevitš Feinberg (; 26. toukokuuta 1890 Odessa, Venäjän keisarikunta – 22. lokakuuta 1962 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) oli venäläinen säveltäjä ja pianisti. Säveltäjänä Feinberg tunnetaan erityisesti kahdestatoista pianosonaatistaan, pianistina taas Johann Sebastian Bachin "Das wohltemperierte Klavierin" kokonaislevytyksestä (1959) ja monien Aleksandr Skrjabinin teosten, mm. pianokonserton, 2., 4. ja 5. pianosonaatin sekä masurkoitten, levytyksistä. Feinberg laati myös useita pianosovituksia, mm. Pjotr Tšaikovskin kuudennen sinfonian scherzo-osasta ja etenkin Bachin koraaleista. Pianonsoittoa koskevia näkemyksiään Feinberg esitti postuumisti julkaistussa kirjassaan "Pianizm kak iskusstvo" ("Pianonsoitto taiteena", 1962), jota Heinrich Neuhausin "Pianonsoiton taide" -teoksen ohella pidetään alan klassikkona.
Feinberg sai Stalin-palkinnon palkinnon vuonna 1946 toisesta pianokonsertostaan.
Giorgio Moroder
Giovanni Giorgio Moroder (s. 26. huhtikuuta 1940) on italialainen tuottaja ja säveltäjä, jonka työ syntetisaattoreiden parissa on vaikuttanut suuresti nykyaikaiseen elektroniseen musiikkiin. Esimerkiksi Donna Summerin tuottajana toiminutta Moroderia voidaan hyvällä syyllä pitää yhtenä teknomusiikin esi-isistä. Moroder on kotoisin Italian Etelä-Tirolista ja kuuluu alueen saksalaisväestöön.
Moroder löi läpi soolohitillä ”Son of My Father”. Moog-vetoinen kappale nousi Chicory Tip -yhtyeen tuoreeltaan coveroimana kolmeksi viikoksi Ison-Britannian singlelistan kärkeen vuonna 1972. Vuonna 1975 Moroderin ja Pete Bellotten Münchenin Musicland-studioilla syntyi yksi diskomusiikin kulmakivistä, kun kaksikko tuotti Donna Summerin kappaleen ”Love to Love You Baby”. Summerin kiihkeä laulusuoritus ja tuottajakaksikon luoma loputon jytke olivat omiaan lietsomaan diskokuumetta. Kappaleen 17-minuuttinen miksaus täytti kokonaisen LP-levyn puoliskon.
Moroderin Donna Summerille tuottama ”I Feel Love” (1977) oli ensimmäisiä diskohittejä, jotka oli tehty lauluääntä lukuun ottamatta kokonaan koneilla. Moroderin syntetisoitu soundi loi pohjaa 1980-luvun popmusiikille. Verrattuna aikalaisiinsa, kuten Kraftwerkiin, Moroderin tyyli on aina ollut enemmän massoille suunnattua. Hän on jopa sanonut, ettei hänen musiikissaan ole kyse niinkään suuren taiteen tekemisestä kuin silkasta viihdyttämisestä. Kaupallinen suosio on kuitenkin vain vankistanut Moroderin edelläkävijän asemaa ja kasvattanut hänen seuraajiensa joukkoa.
1970-luvun lopulla Moroder julkaisi soololevyt "Knights in White Satin" (1976) ja "From Here to Eternity" (1977). Kummankin nimikappale oli myös singlehitti. ”Knights in White Satin” on versio Moody Bluesin ”Nights in White Satin” -rockklassikosta.
Punkin ja new waven vallattua markkinat 1980-luvulla Moroder onnistui Blondielle tuottamallaan hitillä ”Call Me” (1980). Vuonna 1985 Moroder teki albumin Human League -yhtyeen laulajan Philip Oakeyn kanssa. Yhteistyön kruunasi ”Together in Electric Dreams” -hitti.
Lukuisia palkintoja ja miljoonia myytyjä levyjä poikineen tuottajan työn ohella Moroder on tullut tunnetuksi etenkin elokuvien soundtrack-säveltäjänä. Hän on voittanut kolme Oscar-palkintoa: "Keskiyön pikajuna" -elokuvan musiikista sekä "Top Gun" ja "Flashdance" -elokuvien lauluista ”Take My Breath Away” ja ”Flashdance... What a Feeling”. Moroder muistetaan myös "Scarfacen" soundtrackin tekijänä. Moroderin omista elokuvaprojekteista tunnetuin on Fritz Langin "Metropolis"-mykkäelokuvaklassikon vuonna 1984 valmistunut restoraatio, jonka soundtrackilla Moroder käytti muun muassa Bonnie Tylerin ja Freddie Mercuryn palveluksia.
Moroderin tekemät tunnuslaulut ovat soineet Los Angelesin (”Reach Out”) ja Soulin olympialaisissa (”Hand in Hand”) sekä jalkapallon MM-kisoissa 1990 (”To Be Number One”).
Muun muassa issa on kuusi Moroderin kappaletta.
Daft Punkin "Random Access Memories" -albumilla on kappale nimeltään ”Giorgio by Moroder”, jolla kuullaan itse Giorgio Moroderia.