hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Alfried Krupp von Bohlen und Halbach
Alfried Krupp von Bohlen und Halbach (13. elokuuta 1907 Essen, Saksan keisarikunta - 30. heinäkuuta 1967 Essen, Länsi-Saksa) oli isänsä Gustavin seuraaja Kruppin suvun teollisuusyrityksen johtajana. Isänsä lailla Alfried jatkoi panssarivaunujen, aseiden ja ammusten tuottamista muun muassa natsi-Saksalle.
Alfried Krupp voitti vuoden 1936 kesäolympialaisissa Berliinissä pronssimitalin purjehduksessa.
Isä-Gustavin terveys heikkeni merkittävästi toisen maailmansodan alkamisen aikoihin. Vuonna 1941 hän sai aivohalvauksen, joka jätti hänet osittain halvaantuneeksi. Hän alkoi myös dementoitua, joten hänen virkaansa jo muutaman vuoden hoitanut Alfried astui virallisesti yhtiön johtoon 1943. Samaan aikaan Adolf Hitler määräsi yhtiön lailla täysin suvun haltuun. Kruppin yritys oli ollut pörssiyhtiö vuodesta 1903.
Lähes kaikkien muiden saksalaisten yritysten lailla Krupp käytti vanki- ja valloitetuista maista tuotua pakkosiirtotyövoimaa. On mahdotonta sanoa kuinka monta pakkotyöläistä toimi Kruppilla yhteensä suuren vaihtuvuuden vuoksi. Tammikuussa 1943 heitä oli samanaikaisesti töissä noin 25 000.
Sodan jälkeen Alfried Krupp sai amerikkalaisessa sotaoikeudenkäynnissä 12 vuoden vankilatuomion. Myös Alfriedin avustajat saivat tuomioita. Hän istui siitä vain kolme, jolloin Yhdysvaltojen miehitysalueen pääkomissaari John J. McCloy kumosi syytteet ja palautti Alfriedille suvulta takavarikoidun omaisuuden. McCloyn päätöksiä on myöhemmin kritisoitu ankarasti. McCloy myös määräsi Krupp-konsernin pilkottavaksi pienempiin osiin, mutta Alfried Kruppin onnistui kiertää säännökset ja pitää yhtymä kokonaisena.
Elektra (okeanidi)
Elektra () oli kreikkalaisessa mytologiassa okeanidi, Okeanoksen ja Tethyksen tytär. Hän oli Thaumaan puoliso, ja synnytti tälle Iriksen ja harpyijat.
Linna (romaani)
Linna () on Franz Kafkan pääteoksiin kuuluva saksankielinen romaani.
Kafka alkoi kirjoittaa "Linnaa" illalla 22. tammikuuta 1922 palattuaan vuoristolomalta Špindlerův Mlýnistä. Tuohon aikaan tuberkuloosi vaivasi häntä jo pahasti, ja romaani jäi kesken, kun hän kuoli 3. kesäkuuta 1924.
Kirjeessään Max Brodille 11. syyskuuta 1922 Kafka ilmoitti luopuneensa "Linnan" kirjoittamisesta. Hän myös pyysi ystäväänsä tuhoamaan kaiken kirjoittamansa hänen kuoltuaan. Brod ei kuitenkaan noudattanut Kafkan toivomusta vaan julkaisi teoksen vuonna 1926.
Jaakko Pakkasvirta on vuonna 1986 ohjannut "Linnan" pohjalta elokuvan. Myös itävaltalainen ohjaaja Michael Haneke ohjasi siitä elokuvan "Das Schloß" vuonna 1997. Aribert Reimann on säveltänyt teokseen pohjautuvan oopperan.
Naoki Hattori
Naoki Hattori (, s. 13. kesäkuuta 1966 Tokio, Japani) on japanilainen kilpa-autoilija.
Hattori voitti vuonna 1990 Japanin Formula 3 -sarjan mestaruuden. Vuonna 1990 hän siirtyi ajamaan Japanin Touring Caria ja voitti mestaruudet All Japan Touring Car Class 3 -luokassa vuonna 1993 ja Japanin Touring Car Championshipissa vuonna 1996.
Kauden 1991 lopussa Hattori osallistui kahteen F1-osakilpailuun Coloni-tallin autolla, mutta ei selvittänyt karsintoja kertaakaan.
Lyhyeksi jääneen F1-uran jälkeen Hattori siirtyi kilpailemaan Pohjois-Amerikkaan CART-sarjaan vuonna 1999. Hänen parhaaksi saavutukseksi jäi 14. sija.
Greatest Hits (Sweet)
Greatest Hits on brittiläisen Sweet-yhtyeen kokoelma-albumi, joka julkaistiin vuonna 2000. Levy sisältää yhtyeen tunnetuimpia kappaleita vuosilta 1971-1976.
Caduceus
Caduceus tai kerykeion () on sanansaattajan sauva, jonka ympärille on symmetrisesti kietoutuneena kaksi käärmettä, jotka katsovat toisiaan. Toisinaan sauvaan on myös sijoitettu siipipari. Kreikkalaisessa mytologiassa Hermes kuvattiin usein kantamassa sauvaa kädessään; myös Hermeen vastine roomalaisessa mytologiassa, Mercurius, kuvattiin vastaavasti. Näistä juontavat juurensa nimitykset Hermes-sauva ja Merkurius-sauva. Myös aamuruskon jumalatar Iris, kreikkalaisen mytologian jumalten viestinviejä, esiintyi kantaen caduceusta koska hänen katsottiin olevan auringon sanansaattaja.
Modernissa kuvasymboliikassa caduceus on kaupan ja talouselämän tunnus, vaikka etenkin Yhdysvalloissa se ajoittain sekoittuu myös lääketieteen tunnuksen, Asklepioksen sauvan, kanssa. Kyseessä on kuitenkin kaksi erilaista ja eri yhteyksissä käytettävää symbolia.
Sauva esiintyy antiikin kuvataiteessa myös yksinkertaisemmassa muodossaan, jossa käärmeitä ei ole kuvattu lainkaan.
Suomessa caduceusta käytetään kauppateknikon, merkantin ja merkonomin ammattisormuksissa, ja se esiintyy myös Jyväskylän, Kotkan ja Tampereen vaakunassa.
Paradise in Flames
Paradise in Flames on saksalaisen power metal -yhtye Axxisin vuonna 2006 julkaistu studioalbumi.
Rajoitetun version bonukset:
Suprom
Suprom Oy oli Sonkajärven kunnan Sukevan kylässä Pohjois-Savossa toiminut metallialan yritys. Yritys aloitti toimintansa vuonna 1977. Yritys ajautui kuitenkin konkurssiin kevättalvella 1986. Yrityksen päätuotteet olivat kevytrakenteiset teräksiset kaari- ja harjakattohallit. Supromin päämarkkina-alue oli Neuvostoliitto mutta pienempää liiketoimintaa oli myös Norjaan, Ruotsiin ja kotimaahan. Supromin tuotantotiloissa Sukevalla on Supromin toiminnan päättymisen jälkeen toiminut pellavaeristeitä valmistanut Savolinum Oy. Nykyään tilat ovat pääosin hauta- ja rakennuskivivalmistaja Sukevan Kivi Oy:n käytössä.
Heikki Gummerus
Eino Henrik Gummerus (11. syyskuuta 1893 Nivala – 28. maaliskuuta 1918 Tampere) oli suomalainen jääkärivaravääpeli. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä August Gummerus ja Greta Ruuska.
Tämä kansakoulun käynyt maanviljelijä Nivalasta liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 7. joulukuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Jatkokoulutusta Gummerus sai Libaussa 25. maaliskuuta 1917 alkaen.
Hän astui Suomen armeijan palvelukseen 11. helmikuuta 1918 varavääpeliksi ylennettynä ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan aluksi joukkueenjohtajaksi 1. Jääkärirykmentin 1. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 24. maaliskuuta 1918 alkaen joukkueenjohtajaksi 2. Jääkärirykmentin 6. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan ja vain neljä päivää myöhemmin hän kaatui Tampereen Kalevankankaalla 24-vuotiaana. Gummerus haudattiin Nivalan sankarihautaan.
Sweetlife
Sweetlife on Sweet-yhtyeen vuonna 2002 julkaistu studioalbumi.
Albumia on verrattu tyyliltään vuoden 1978 "Level Headed" -albumiin ja sanoituksia on kehuttu jopa yhtyeen kaikkien aikojen parhaimmiksi.
Provo
Provo kaupunki Yhdysvalloissa, Utahin osavaltiossa. Sen asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 112 488. Aikanaan aluetta asuttivat ute-intiaanit ja varsinaisen kaupungin perustivat alun perin linnoituksena mormonit vuonna 1849.
Provo sijaitsee Utahin osavaltion keskiosan pohjoiskolkassa Utahin piirikunnassa. Kaupunki on rakennettu Provojoen varrelle Utahjärven ja Wasatchvuoriston väliin. Matkaa Salt Lake Cityyn pohjoisessa on noin 70 kilometriä. Provon lähistöllä sijaitsevat myös Uintan kansallismetsä ja Timpanogosin luolan kansallismonumnetti.
Tiettävästi ensimmäiset eurooppalaiset nykyisen Utahin piirikunnan alueella olivat espanjalaiset fransiskaaniveljekset Francisco Dominguez ja Silvestre de Escalante. Heidän tarkoituksenaan oli löytää reitti Santa Festä New Mexicosta Montereyhyn Kaliforniaan. Vuonna 1776 he olivat saapuneet Provon laaksoon, jonka säätä he kuvailivat ihastelevaan sävyyn. Paikallisille intiaaneille opetettiin kristinuskoa, mutta veljekset eivät lupauksistaan huolimatta koskaan palanneet takaisin jatkettuaan matkallaan edelleen eteenpäin. Munkkien jälkeen seuraava länsimaalainen alueella oli kanadanranskalainen turkistenmetsästäjä Étienne Provost ja hänen johtamansa 22 miehen joukko. Intiaanit hyökkäsivät joukkion kimppuun vuonna 1825 ja 17 heistä sai surmansa. Provost pakeni henkiinjääneiden kanssa vuorille.
Provostin jälkeen saapuivat puolestaan mormonit. Brigham Young oli johtanut seuraajansa Ison Suolajärven laaksoon vuonna 1847. Vuonna 1849 mormonit perustivat nykyiseen Provoon Fort Utah-nimisen linnoituksen, joka sai nimensä paikellisten ute-intiaanien mukaan. Myöhemmin sama linnoitus sai uuden nimen Fort Provo turkismetsästäjä Provostin mukaan. Linnoitus rakennettiin suojaamaan mormonmeja utejen hyökkäyksiltä, joista vastaan käytiin sotia vuosina 1850 ja 1853. Nykyinen Provon kaupunki muodostui linnoituksen ympärille muodostuneesta asutuksesta. Kaupunkiin tuli rautatie Salt Lake Citystä vuonna 1873 ja Scofieldistä vuonna 1878, mikä teki Provosta lähialueen kaivosten logistisen keskuksen. Viime vuosikymmenien ajan Provo on ollut yksi Yhdysvaltojen nopeimmin kasvavista kaupunkialueista.
Provosta on kehittynyt korkean teknologian ja ohjelmistoteollisuuden keskus.
Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Provossa aikavälillä 2012–2016 olivat 42 600 USD ja henkilöä kohden 18 181 USD. 27,2 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.
Provon asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 112 488 ja vuoden 2016 arvion mukaan 116 868. Kaupungin asukkaista 88,6 % oli taustaltaan valkoisia, 3,5 % oli kahdesta tai useammasta rodusta ja 2,5 % oli aasialaistaustaisia. Latinot mistä tahansa rodusta muodostivat 16,5 % väestöstä.
Provo on vuonna 1875 perustetun Brigham Youngin yliopiston kotipaikka. Oppilaitos aloitti akatemiana ja siitä tuli yliopisto vuonna 1903. Kaupungissa sijaitsee myös Utah Valley State College.
Asklepioksen sauva
Asklepioksen sauva on antiikin Kreikasta periytyvä lääkärien ja lääketieteen symboli sekä apteekkien tunnus, joka edustaa sairauksien parantamista lääkkeiden avulla. Asklepios, Apollonin poika, oli kreikkalaisessa mytologiassa lääketieteen jumala, joka kuvattiin parrakkaana miehenä nojaamassa sauvaansa, jota kiersi käärme.
Kreikkalaisessa mytologiassa Asklepioksen ja käärmeen yhteyden selitetään juontavan juurensa tapauksesta, jossa Minos oli määrännyt hänet herättämään poikansa Glaukoksen kuolleista. Hänen miettiessä, miten saisi tämän tehtyä, paikalle oli kiemurrellut käärme, joka oli kietoutunut hänen sauvansa ympärille. Asklepios oli tappanut käärmeen sauvallaan, mutta pian oli paikalle tullut toinen käärme, joka oli herättänyt ensimmäisen kuolleista mukanaan tuomalla yrtillä. Tällä samalla yrtillä Asklepios oli herättänyt kuolleista myös Glaukoksen. Myöhemmin lääkärit olisivat alkaneet käyttää käärmeitä esimerkin mukaisesti lääketieteessä, ja ylijumala Zeus nosti Asklepioksen itsensä taivaalle asumaan Käärmeenkantajan tähtikuvioksi.
Asklepioksen sauvan ympärille kiertynyt käärme on pensaskäärme ("Zamenis longissimus"), joka on Välimeren alueen yleisimpiä käärmeitä. Niitä pidettiin antiikin aikoina Asklepiokselle pyhitetyissä temppeleissä, jonne ihmiset tulivat pyytämään apua sairauksiinsa. Pensaskäärmeiden avulla saatiin apua lääkintätaidon jumalalta. Käärmeen nahanluonnin on katsottu symbolisoivan uudestisyntymistä ja voimien palaamista.
Asklepioksen sauvan edeltäjiä ovat sumerilais-akkadilaisen parantamisen jumalan Ningišzidan sauva, jota kiersi kaksi käärmettä. Lisäksi foinikialaisten jumala Eschmun kuvattiin usein käärmeen kanssa.
Etenkin Yhdysvalloissa caduceus, kaupan ja talouselämän tunnus, sekoittuu ajoittain Asklepioksen sauvan kanssa. Kyseessä on kuitenkin kaksi erilaista ja eri yhteyksissä käytettävää symbolia.
Starzinger
Starzinger () on Leiji Matsumoton luoma manga- ja animesarja, jota esitettiin vuosien 1978–1979 välisenä aikana yhteensä 73 jakson verran. Suomessa sarjasta näytettiin vain hyvin rajallinen määrä jaksoja, ja ne julkaistiin seitsemällä VHS-kasetilla. Suomessa ensimmäinen jakso oli alun perin viides jakso. Siitä tehtiin myös elokuva vuonna 1979. Starzinger-manga kesti 3 numeroa.
Miljoonien valovuosien päässä on aurinkokunta, jota on kohdannut suuri onnettomuus. Jostain ulkoavaruudesta saapuneet hirviöt ovat muuttaneet aurinkokunnan planeettojen ennen niin kiltit asukkaat ilkeiksi ja omituisiksi olioiksi. Kuun kaunis prinsessa Aurora saa Tohtori Kittyltä tehtäväkseen lähteä Suuren Kuninkaan Planeetalle (The Great King) palauttaakseen Galaktisen energian, jotta rauha palautuisi. Avukseen vaaralliselle matkalleen hän saa kolme kyborgia Gogon, Darcon ja Hakan. Suomalaisessa dubbauksessa kyborgien nimet ovat Kokko (Pauli Olavi Virta), Haka ja Korkki.
Suluissa jaksojen suomenkieliset nimet.
Navaronen tykit
Navaronen tykit ("The Guns of Navarone") on Alistair MacLeanin samannimiseen romaaniin perustuva, vuonna 1961 ensi-iltansa saanut sotaelokuva, jonka tapahtumat sijoittuvat Välimerelle toisen maailmansodan aikana. Elokuvan on ohjannut J. Lee Thompson, ja siinä näyttelee aikansa kärkinimistä koostunut näyttelijäjoukko.
Alun perin ohjaajaksi palkattiin Alexander Mackendrick, mutta tuottaja Foreman erotti hänet luovien erimielisyyksien vuoksi. Myös korpraali Millerin näyttelijä David Niven tuli Kenneth Moren tilalle. Gregory Peckin rooliin oli alun perin harkittu Rock Hudsonia ja sitä oli tarjottu William Holdenille, jonka palkkavaatimus, 750 000 dollaria ja 10 prosenttia tuotosta, oli tuottajille liian korkea.
Anthony Quayle näytteli elokuvassa englantilaista majuria. Toisessa maailmansodassa Quayle oli englantilainen armeijan tiedustelun majuri, joka organisoi partisaanitoimia Albaniassa. David Niven pitää elokuvassa kevyen jalkaväen yksikön tunnusta baretissaan. Hän palveli kyseisessä yksikössä sodan aikana.
Kaksi Navaronen saarella sijaitsevaa erittäin tehokasta saksalaista tykkiä valvoo Kreikan edustalla kulkevaa meriliikennettä. Koska tykeille on rakennettu bunkkerikompleksi vuorenrinteeseen, niitä ei voi tuhota ilmahyökkäyksen avulla. Kuudesta liittoutuneiden sotilaasta muodostuva joukko lasketaan saarelle. Heidän tulee ottaa yhteys paikallisiin partisaaneihin ja yrittää räjäyttää tykit ennen kuin britit ehtivät toteuttaa alueella kaavaillun laivasto-operaation.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Asko Alanen kutsuu "Navaronen tykkejä" sujuvaksi ja vauhdikkaaksi ja antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
The Ogre
The Ogre tai Baintha Brakk on jyrkkä ja rosoinen vuori, jonka huippu yltää 7 285 metrin korkeuteen merenpinnan tasosta. Se sijaitsee Panmah Muztaghin osassa Karakorum-vuoristoa, Pakistanin Pohjoisilla alueilla. Se tunnetaan yhtenä maailman vaikeimmin kiivettävissä olevista huipuista. Vuoden 1977 ensimmäisestä huipulle noususta oli kulunut kaikkiaan 24 vuotta, ennen kuin sinne onnistuttiin pääsemään toisen kerran vuonna 2001.
The Ogren huippu kohoaa Biafon jäävirran, joka on yksi Keski-Karakorumin pääjäätiköistä, pohjoispuolella. Se sijaitsee noin 75 kilometriä pohjoiseen päin alueen pääkylästä Skardusta ja noin 30 kilometriä Askolen tienpäästä pohjoiseen.
Kotirintama
Kotirintama on sotaa käyvän valtion siviiliväestöstä käytetty termi, joka käsittää siviiliväestön aktiivisena osana valtion sodankäyntiä.
Kotirintaman rooli on toimia valtion sotaa käyvän armeijan tukena ja kotina. Termi voi olla propagandasävytteinen, sillä sitä käyttävä poliitikko tai sotavoimien edustaja saattaa tähdätä valtion siviiliväestön alistamiseen yhteisönä pelkästään sotilaallisten tarkoitusperien käyttöön. Fyysisesti ja poliittisesti eheä ja yhtenäinen kotirintama on etu ja usein edellytys valtion sodankäynnille. Se tukee sodankäyntiä sekä poliittisesti että materiaalisesti, mikä tekee siviiliväestön tuen ehdoksi sodan tehokkaalle jatkamiselle.
Ilman toimivaa kotirintamaa, joka muodostuu poliittisesti myötämielisestä siviiliväestöstä, riittävästi toimivasta infrastruktuurista sekä riittävästä määrästä sotaponnistukseen osallistuvia työkykyisiä siviilejä valtion sodankäynti on yleensä tuomittu häviämään. Siksi totaalisen sodankäynnin aikana valtion kotirintama on myös vihollisen sotatoimien, vakoilun ja propagandan tärkeä kohde.
De Galindo
De Galindo on Suomen suuriruhtinaskunnassa vaikuttanut suku. Yksi suvun jäsenistä adoptoitiin vapaaherralliseen Cronstedt-sukuun. Hänen jälkeläisensä käyttävät nyt nimeä "Cronstedt".
Bernd Kannenberg
Bernd Kannenberg (s. 20. elokuuta 1942 Königsberg) on entinen länsisaksalainen kävelijä. Hän voitti olympiakultaa 50 kilometrin kävelyssä vuoden 1972 kesäolympialaisissa Münchenissä.
Kannenberg sijoittui Helsingin EM-kilpailuissa 1971 yhdeksänneksi 20 kilometrin kävelyssä ajalla 1.32.06,4. Toukokuussa 1972 hän käveli 50 kilometrillä maailman kaikkien aikojen parhaan ajan 3.52.44,6. Münchenin olympialaisissa hän voitti 50 kilometrillä kultaa ajalla 3.56.11,6. Hän osallistui myös 20 kilometrin kilpailuun mutta keskeytti.
Toukokuussa 1974 Kannenberg käveli 20 000 metrin ratakävelyssä maailmanennätyksen 1.24.45,0. Rooman EM-kilpailuissa 1974 hän saavutti 20 kilometrillä hopeaa ajalla 1.29.38,2 ja sijoittui 50 kilometrillä yhdeksänneksi ajalla 4.21.47,8. Montréalin 1976 olympialaisten ohjelmassa oli vain yksi kävelylaji, 20 kilometriä, jolla Kannenberg keskeytti.
Nikolett Szabó
Nikolett Szabó (s. 3. maaliskuuta 1980 Budapest) on unkarilainen keihäänheittäjä.
Hänen ennätyksensä on 64,62 metriä, jonka hän heitti 22. heinäkuuta 2001 Patrasissa, tulos on myös Unkarin ennätys.
Alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Szabó on voittanut vuosina 1997 ja 1999. Alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden hän voitti vuonna 2001.. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän on sijoittunut toiseksi vuonna 1996 ja neljänneksi vuonna 1998.
Kesäolympialaisissa hän on karsiutunut loppukilpailusta Sydneyssä 2000, Ateenassa 2004 ja Pekingissä 2008. Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa hän on sijoittunut 12:nneksi Pariisissa 2003. Ateenan MM-kilpailuissa 1997, Edmontonissa 2001 ja Helsingissä 2005 hän karsiutui loppukilpailusta. Yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän on sijoittunut kahdeksanneksi Budapestissä 1998 ja Münchenissä 2002. hän sijoittui kolmanneksi.
Unkarin mestaruuden Szabó on voittanut vuosina 1999–2001, 2003–2005 ja 2008–2009.
Frankie Negrón
Frankie Negrón (s. 21. tammikuuta 1977 Newark, New Jersey, Yhdysvallat) on salsa-artisti, joka on sekoittanut mukaan poppia, rockia, gospel, R&B, hip hoppia sekä reggaetonia. Hän on tehnyt kappaleen esimerkiksi yhdessä N.O.R.E.n kanssa. Frankie Negrónilla on myös sisko, Jaqueline (Jackie) Negrón, joka on tanssia ja laulaja. Lisäksi hänellä on veli David Negrón. Negrónin vanhemmat ovat Zaida Gonzalez ja Francisco Negrón Santos.
Negrón laulaa pääasiassa espanjaksi, mutta myös englanniksi. Hän on ollut myös mukana Val Lik´n ohjaamassa elokuvassa Bronxin pojat (Boricua´s Bond), joka julkaistiin Suomessa DVD:llä vuonna 2000.
Blitz (sarjakuvahahmo)
Blitz on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä superroisto, jonka ensiesiintyminen tapahtui amerikkalaisen "Web of Spider-Man" -lehden numerossa 99 (1993). Blitzin loivat Terry Kavanagh, Alex Suviek ja Joe Rubinstein.
Suomessa Blitz esiintyi ensimmäisen kerran "Hämähäkkimies"-lehden numerossa 9 (1994).
Vain vähän tiedetään Blitzin alkuperästä. Ei ole tiedossa miten hän sai voimansa tai mistä syystä hän valitsi superroiston uran. Hän teki itsensä tiettäväksi liittyessään Uusiin Suostuttelijoihin.
Kun Uudet Suostuttelijat palkkasivat Hopeasapelin entisen aviomiehen, palkkasoturi Muukalaisen tappamaan Veriruusun, juuri Blitz ja Ankerias lähetettiin tätä vastaan. Parivaljakko hyökkäsi Muukalaisen toimistoon yrittäen tuhota kaikenlaiset todisteet, jotka mustaisivat Uusien Suostuttelijoiden mainetta. Sattumalta myös Hämähäkkimies osui paikalle tehdessään omia tutkimuksiaan. Blitz ja Ankerias hyökkäsivät supersankarin kimppuun, mutta neuvokas Hämähäkkimies käänsi Ankeriaan sähköisyyden Blitziä vastaan.
Haihtuja pelasti kaksikon siirtämällä nämä turvaan Hämähäkkimiehen luota. Myöhemmin Veriruusu jäljitti Uudet Suostuttelijat näiden päämajalle ja Blitz, yhdessä Uusien Suostuttelijoiden Ulkorenkaan jäsenten kanssa riisui tämän aseista. Hämähäkkimies kuitenkin saapui paikalle luomassaan teräshaarniskassa ja onnistui voittamaan superroistot. Blitz luovutettiin myöhemmin poliisille.
Blitz omaa suuret fyysiset voimat. Hänen arvellaan nostavan noin kymmenen tonnia.
Astrid (Belgian prinsessa)
Astrid Joséphine-Charlotte Fabrizia Elisabeth Paola Marie (s. 5. kesäkuuta 1962 Laeken Belgia) on Belgian prinsessa ja Itävalta-Esten arkkiherttuatar.
Arkkiherttuattaren vanhemmat ovat belgialaisten kuningas Albert II:n ja kuningatar Paola. Hän on myös Itävalta-Esten arkkiherttuatar. Hänen puolisonsa on (22. syyskuuta 1984) arkkiherttua Lorenz. Avioliitosta heillä on lapset:Vuosina 1984–1993 Astrid ja hänen miehensä elivät tavallisen kansalaisen elämää Sveitsissä, jossa Lorenz työskenteli pankissa. Astridilla ei ollut tänä aikana lainkaan virallisia velvollisuuksia Belgiassa. Kun saalilainen laki, jonka mukaan naisilla ei ole oikeutta kruununperimykseen, kumottiin Belgiassa vuonna 1991, perhe tuli perimysoikeuden piiriin, ja siten myös avioparin lapset saivat belgialaiset arvonimet. Astrid sai myös elinikäisen Belgian senaattorin arvon ja aseman ja määrärahan valtion varoista.
Ankerias (sarjakuvahahmo)
Ankerias on nimi kahdelle eri Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä esiintyneelle superroistolle, Leopold Strykelle ja Edward Lavellille. Hahmon ensiesiintyminen tapahtui "Strange Tales" -lehden numerossa 112 (1963). Ensimmäisen Ankeriaan loivat Stan Lee ja Steve Ditko, toisen Kurt Busiek ja Denys Cowan.
Alkuperäinen Ankerias ja hänen veljensä Jordan Stryke olivat jäseninä Matelijaryhmän ensimmäisessä ja toisessa kokoonpanossa. Myöhemmin Madame Hydra kuitenkin murhasi Jordanin ja otti tämän paikan ryhmän johtajana. Myöhemmin Stryke toimi Kasvimiehen, Linnunpelätin, Yksisarvisen ja Piikkisian kanssa Kreivi Nefarian palveluksessa. Lopulta Stryke kohtasi loppunsa Gladiaattorin käsissä. Gladiaattori oli määrätty hakemaan Ankeriaan omistama tuhoisa haihdutussäde ja seuranneessa taistelussa Ankerias kuoli.
Toinen Ankerias, Edward Lavell teki itsensä tiettäväksi yrittäessään vapauttaa Nuijapäätä vankilasta. Ankerias koki kuitenkin tappion taistelutaitojen mestarin Rautanyrkin käsissä. Ankerias liittyi Justin Hammerin kokoamaan Pahuuden Mestareihin, jotka voitettiin Ukonnuolten toimesta.
Ankerias omaa ikäisensä, aktiivisesti harjoittelevan miehen fyysisen kunnon. Ankerias on kuitenkin aktiivisesti harjoittanut notkeuttaan ja omaa jonkin verran kokemusta lähitaistelusta.
Ankerias käyttää erikoisvalmistettua pukua, johon on kiinnitetty generaattoreita. Nämä luovat suuria määriä sähkövarausta, tarpeeksi tainnuttamaan tai tappamaan normaalin ihmisen. Ankeriaan puku on luonnollisesti eristetty niin, ettei hän itse kärsi sähköiskuistaan. Ankerias kykenee ohjaamaan sähköpurkauksia käsissään olevien hanskojen avulla. Käyttämällä sähkölatausta hyödykseen Ankerias kykenee hohtamaan heikosti pimeässä ja käyttää tätä apunaan pimeissä paikoissa. Ankerias kykenee myös sähköistämään pukunsa kokonaan niin, että häneen koskeva kärsii suuresta sähköiskusta. Ankerias kykenee myös luomaan sähköisen kentän ympärilleen ja käyttämään tätä eräänlaisena tutkana. Toiminnon avulla Ankerias kykenee aistimaan lähistöllä piileskelevät ihmiset.
Ankeriaan puku on päällystetty rasvaisella aineella, jonka ansiosta vastustajan on erittäin vaikea pidellä kiinni hänestä.
Philippe (Belgia)
Philippe Léopold Louis Marie (hollanniksi "Filip", saksaksi "Philippe," s. 15. huhtikuuta 1960 Laeken, Bryssel) on belgialaisten kuningas.
Philippe on entisen kuninkaan Albert II:n ja kuningatar Paolan vanhin lapsi. Albert II luopui kruunusta Philippen hyväksi Belgian kansallispäivänä 21. heinäkuuta 2013.
Belgian liittovaltion kaksikielisyyden vuoksi maassa ollaan tarkkoja hallitsijahuoneen jäsenten koulutuksesta. Siksi Philippe suoritti peruskoulun ranskankielisessä koulussa Etterbeekin esikaupungissa Brysselissä. Lukion hän kävi Bruggessä sijaitsevassa Zevenkerken luostarin sisäoppilaitoksessa.
Philippe on palvellut Belgian armeijassa sekä maavoimissa, merijalkaväessä että lennostossa, jossa hän on toiminut hävittäjälentäjänä. Armeijan jälkeen hän opiskeli Oxfordin ja Stanfordin yliopistoissa. Valtiotieteiden maisterina Philippe on ensimmäinen Belgian kuninkaallinen, jolla on akateeminen loppututkinto.
Philippe avioitui 4. joulukuuta 1999 Mathilde d’Udekem d’Acozin kanssa, joka sai kuninkaallisen korkeuden nimen ja miehensä arvon. Aviopari asuu Laekenin linnassa, ja heillä on neljä lasta:
Ennen kruunaamistaan Philippe oli Brabantin herttua. Tässä asemassa hän toimi useiden järjestöjen suojelijana tai puheenjohtajana. Hän osallistui Belgian ulkomaankaupan kehittämiseen ja oli tässä tarkoituksessa mukana useissa sekä Belgiaa että kehitysmaita koskevissa hankkeissa. Philippellä oli elinikäinen oikeus olla jäsenenä Belgian senaatissa, joskin ilman äänioikeutta. Oikeus päättyi, kun hänestä tuli kuningas.
John Molinari
John Molinari (1912 San Francisco – 1989 San Francisco) oli yhdysvaltalainen pianoharmonikkavirtuoosi, jota pidetään eräänä alan suurista nimistä erityisesti taituruutensa ja tulkintakykynsä vuoksi.
John oli italialaisperäisen siirtolaisperheen ainut poika. Jo nelivuotiaana hän sai vanhemmiltaan pienen harmonikan, jossa oli kaksi bassoääntä. Kahdentoista ikäisenä hän esiintyi jo häissä ja tanssisoittajana. Teini-iässä hän oli mukana vaudeville-näytöksissä ympäri Kalifornian. Hän opiskeli pianonsoittoa ja musiikin teoriaa Adolph Finkin johdolla, joka oli puolestaan ollut Antonín Dvořákin oppilas.
Toisen maailmansodan aikana John oli viihdytyskiertueilla eteläisellä Tyynellä Valtamerellä. Sodan jälkeen hän esiintyi konserttitaloilla ja klubeilla eri puolilla Yhdysvaltoja ja Kanadaa. Hän esiintyi yhdessä muun muassa oopperasopraano Jamilla Novotnan, The Andrews Sistersin sekä vaudeville-tähtien Veloz ja Yolanda kanssa, minkä lisäksi hän oli usein Fred Waringin mukana kansallisissa radio-ohjelmissa.
Vuodesta 1949 lähtien hän teki useita soololevytyksiä, soittaen enimmäkseen omia sovituksiaan. Levytysuransa myötä hän teki vuonna 1952 kiertueet Havaijilla ja Islannissa, minkä jälkeen hän rajoitti kiertue-elämää perhesyistä, esiintyen vain valikoiduissa yökerhoissa, kuten New Yorkin Waldorf Astoriassa ja San Franciscon Fairmont Hotelissa.
Vuosina 1967, 1969 ja 1972 Molinari kiersi yhdessä Veikko Ahvenaisen kanssa Euroopassa, Skandinaviassa, Baltian maissa ja Neuvostoliitossa. Muutoin hän pysytteli enimmäkseen San Franciscossa, jossa hän konsertoi ja opetti harmonikansoittoa aina kuolemaansa asti.
Myös Billboard huomioi, että John Molinari vieraili Helsingissä syksyllä 1967.
Molinarin tuotantoa on julkaistu myös postuumisti hänen kuolemansa jälkeen, esimerkiksi konserttitaltioinnit hänen ja Veikko Ahvenaisen yhteiskonserteista Michiganista vuosilta 1966 ja 1968
Molinarin poika, John Molinari Jr. (1944 – 23. lokakuuta 1996), oli myös taitava harmonikansoittaja, joka esiintyi yhdessä isänsä kanssa sekä useissa musikaaleissa.
Robert Lansing
Robert Lansing (17. lokakuuta 1864 Watertown – 30. lokakuuta 1928 New York) oli Yhdysvaltain ulkoministeri presidentti Woodrow Wilsonin kabinetissa vuosina 1915–1920 ja sitä ennen ulkoministeriön lainopillinen neuvonantaja. Hän johti ulkoministerinä Yhdysvaltain valtuuskuntaa Pariisin rauhankonferensissa 1919. Pariisin rauhankongressiin osallistumisen lisäksi Lansing muistetaan ulkoministerinä muun muassa Tanskan Länsi-Intian (eli nykyisten Neitsytsaarten) ostamisesta Yhdysvalloille sekä Japanin kanssa solmitusta Lansing–Ishii-sopimuksesta. Lansingin ura ulkoministerinä päättyi ennenaikaisesti helmikuussa 1920, kun hän ajautui kiistoihin presidentti Wilsonin kanssa. Lansing oli Wilsonin kanssa eri mieltä Yhdysvaltain suhtautumisesta Kansainliittoon, minkä lisäksi Wilson ei Lansingin mielestä ollut heikentyneen terveytensä vuoksi kykenevä jatkamaan presidenttinä.
Politiikan ohella Lansing työskenteli lakimiehenä ja oli erikoistunut kansainväliseen lainsäädäntöön. Kansainvälisen oikeuden tuntemisesta oli Lansingille merkittävää apua hänen työskennellessään ulkoministeriössä.
Dreadnought (sarjakuvahahmo)
Dreadnought on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä robotti. Hahmon loi Jim Steranko. Dreadnoughtin ensiesiintyminen tapahtui amerikkalaisen "Strange Tales" -lehden numerossa 154 (1967). Dreadnoughtin palveluksia ovat yleisesti käyttäneet Marvel-universumin suuret rikollisjärjestöt, kuten HYDRA ja Maggia.
Dreadnoughtin ensiesiintyminen tapahtui Suomessa "Hämähäkkimies"-lehden numerossa 9 (1994).
Dreadnought on HYDRAn luoma robotti, jota järjestö on käyttänyt useissa eri iskuissaan ympäri maailmaa. Ensimmäisen kerran Dreadnought osallistui taisteluun HYDRAn iskiessä YPKVV:n Helialusta vastaan. Samalla HYDRA yritti surmata YPKVV:n johtajan Nick Furyn tässä kuitenkaan onnistumatta. Myöhemmin HYDRA myi Dreadnoughtin piirustukset rikollisryhmä Maggialle, joka rakensi robotista uuden version ja iski sen avulla Lontoossa.
Myöhemmin Dreadnought on toiminut Uusien Suostuttelijoiden kanssa Hämähäkkimiestä ja Veriruusua vastaan. Veriruusu kuitenkin sai robotit kääntymään toisiaan vastaan. Dreadnoughtin tämän hetkisestä olinpaikasta ei ole täyttä varmuutta.
Dreadnought on valmistettu titaanin ja teräksen sekoituksesta. Sen muoto muistuttaa suuresti humanoidia ja robotti kykenee operoimaan täydellisen ihmismäisestä. Robotti saa käyttövoimansa kannettavasta fuusiogeneraattorista ja tuottamansa voiman avulla Dreadnought omaa valtavat fyysiset voimat. Dreadnought nostaa maksimissaan noin 10 tonnia tai lyömään nyrkkinsä läpi kuuden tuuman terässeinästä. Robotin reaktiokyky on noin kaksi kertaa tavallista ihmistä suurempi ja se kykenee liikuttamaan käsiään noin 50 kertaa ihmistä nopeammin. Dreadnought on ohjelmoit taistelemaan lähikontaktissa nyrkkeilijän tavoin. Dreadnoughtin juoksunopeus on noin 56 km/h.
Dreadnoughtilla on lukuisia sisäänrakennettuja aseita. Robotin kädet sisältävät putket, jotka syöksevät hydratsiinin ja nestemäisen hapen seosta sytytettynä palamaan. Tulisuihkun keskilämpötila on noin 3300 °C (riittävästi sulattamaan rautaa) ja sen kantama on noin kuusi metriä. Kummassakin kädessä on tarpeeksi nestettä pitämään yllä tulisuihkua 3,2 minuutin ajaksi. Rystyset ovat päällystetty piikeillä, jotka voidaan ampua vastustajaa kohden kuin .30 kaliiperin kiväärinluodit. Jokainen kahdeksasta piikistä voidaan ampua yksitellen ja niiden kantama on 365 meträ.
Dreadnoughtin korvissa sijaitsevat moduulit kykenevät generoimaan voimakkaan sähkölatauksen (arviolta 100 000 volttia, tarpeeksi tappamaan ihminen välittömästi) jonka Dreadnought voi kanavoida kattamaan koko ruumiinsa. Dreadnoughtin päähän silmien taakse on asennettu gammasäteitä ampuvat projektorit, joiden avulla robotti kykenee säteilemään pistemäistä gammasäteilyä. Dreadnoughtin suu on kytketty sen sisällä sijaitsevaan säiliöön, joka sisältää jäätävää freonikaasua (-75 °C). Kaasua Dreadnought kykenee kanavoimaan vastustajansa päälle suunsa kautta (maksimietäisyys 30 metriä). Robotilla on riittävästi kaasua 15 sekunnin yhtäjaksoiseen puhallukseen.
Kantamansa fuusiogeneraattorin voimalla Dreadnought kykenee toimimaan tehokkaasti 4,5 tuntia ennen kuin sen metalliseos väsyy ja hienoelektroniikka kokee vakavia häiriöitä.
Kultainen keskitie
Kultainen keskitie tarkoittaa filosofiassa tavoiteltua puoliväliä kahden ääripään, joista toinen edustaa liiallisuutta ja toinen puutteellisuutta, välillä. Käsite liittyy erityisesti antiikin kreikkalaiseen filosofiaan, ja se tunnetaan ennen kaikkea Aristoteleen ajattelusta. Kultaisesta keskitiestä on tullut myös suomalainen sanonta, joka tarkoittaa äärimmäisyyksien välttämistä.
Varhaisin esimerkki kultaisen keskitien ajatuksesta on mahdollisesti mytologisessa kreetalaisessa tarussa Daidaloksesta ja Ikaroksesta. Paetakseen vankilastaan ja kuningas Minoksen kynsistä Daidalos suunnitteli sekä itselleen ja pojalleen parin siipiä, jotka oli valmistettu vahasta ja sulista. Daidalos varoitti poikaansa ”lentämään keskitietä” meren pärskeiden ja auringon kuumuuden välillä. Ikaros ei kuunnellut isäänsä ja lensi liian lähelle aurinkoa, jolloin hänen siipensä sulivat.
Toinen varhainen esimerkki kultaisen keskitien ajatuksesta löytyy doorilaisesta sanonnasta, joka oli kaiverrettu temppelin seinään Delfoissa: ("mēden agan", ”ei mitään liikaa”).
Sokrates opetti, että ihmisen ”tulee valita keskitie ja välttää kumpaakin äärimmäisyyttä, niin pitkälle kuin mahdollista”.
Sokrates antaa esimerkin kasvatuksesta: minkälainen vaikutus on sillä, jos joku harjoittaa joko liikaa voimistelua tai liikaa musisointia? Liika voimistelu tuottaa kovan ja raa'an mielenlaadun, liika musisointi taas pehmeän ja naisellisen mielenlaadun. Kummankin ominaisuuden omaaminen sen sijaan tuottaa harmonian; eli kauneuden ja hyvyyden. Hän painotti myös matematiikan merkitystä kauneuden ja totuuden ymmärtämisessä.
Platonille kaikki epäsuhtainen oli pahaa ja siksi vältettävää: liikaa purjeita laivassa, liikaa ravintoa ruumiille tai liikaa valtaa sielulle, seurauksena on aina haaksirikko. "Laeissa" Platon soveltaa tätä periaatetta määrittäessään ideaalivaltion hallitusmuodon: ”Näin toimeenpantuna valinta osuu monarkian ja demokratian puoleen väliin.”
Aristoteles käsitteli hyvettä laajalti eettisissä teoksissaan. Hänen "Nikomakhoksen etiikassa" ja "Eudemoksen etiikassa" usein toistamansa ajatus on, että jokin on puoliväli kahden ääripään välillä. Hänen sielun ja sen hyveiden psykologiansa perustui samoin kultaiseen keskitiehen ääripäiden välillä. "Politiikassa" Aristoteles kritisoi Spartan hallitusmuotoa sen perustuslain epäsuhtaisten ainesten vuoksi: spartalaiset kouluttivat miehiä, mutta eivät naisia, ja he valmistautuivat sotaan, mutta eivät rauhaan. Tämä epäsointu tuotti erilaisia ongelmia, joita Aristoteles käsittelee.
Jacques Maritain hyödynsi filosofian johdannossaan kultaisen keskitien ajatusta sijoittaessaan aristoteelisen ja tomistisen filosofian muiden filosofisten järjestelmien muodostamien ääripäiden puoleen väliin.
Iivari Leiviskä
Iivari Gabriel Leiviskä (22. elokuuta 1876 Oulu – 2. syyskuuta 1953 Helsinki) oli suomalainen maantieteilijä ja Helsingin yliopiston maantieteen professori. Leiviskä kirjoitti monia maantieteen oppikirjoja ja oli myös mukana perustamassa Akateemista Karjala-Seuraa 1922.
Leiviskän vanhemmat olivat seppä Juho Leiviskä ja Maria Kujala. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun suomalaisesta lyseosta 1896 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1901 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1907. Leiviskä teki opintomatkan Müncheniin 1909 ja myöhemmin kaksi tutkimusmatkaa Islantiin 1927 ja 1928. Leiviskä tuli tunnetuksi erityisesti Salpausselkää ja muita Suomen poikittaisharjusysteemejä koskeneista tutkimuksistaan.
Leiviskä aloitti uransa toimien Keski-Pohjanmaan kansanopiston johtajana 1902–1905 ja Suomen liikemiesten kauppaopiston opettajana 1907–1909. Hän oli Helsingin yliopiston maantieteen dosenttina 1908–1921, vt. professorina 1914–1917 ja henkilökohtaisena ylimääräisenä professorina 1921–1945. Leiviskä toimi myös Pohjois-Pohjalaisen osakunnan inspehtorina 1921–1931 ja oli Suomalaisen tiedeakatemian jäsen vuodesta 1921 alkaen. Hän oli mukana perustmassa Akateemista Karjala-Seuraa 1922 ja oli seuran kunniajäsen. Leiviskä oli myös Aitosuomalaisten liiton esimiehenä 1931 ja 1937–1938.
Leiviskä oli naimisissa vuodesta 1902 Sofia Castrénin (1880–1950) kanssa; heillä oli kolme lasta.
William P. Rogers
William Pierce Rogers (23. kesäkuuta 1913 Norfolk – 2. tammikuuta 2001 Bethesda) oli yhdysvaltalainen poliitikko.
Rogers palveli toisessa maailmansodassa USS Intrepid -lentotukialuksella. Hänet nimitettiin apulaisoikeusministeriksi presidentti Dwight D. Eisenhowerin hallitukseen 1953 ja oikeusministerinä hän toimi 1957–1961. Presidentti Richard Nixonin ulkoministerinä hän toimi 1969–1973.
Kristina Groves
Kristina Groves (s. 4. joulukuuta 1976 Ottawa) on kanadalainen pikaluistelija, maailmanmestari ja nelinkertainen olympiamitalisti.
Groves voitti ensimmäisen arvokisamitalinsa matkakohtaisissa MM-kisoissa 2005, jossa hän voitti pronssia 3 000 metrillä ja myöhemmin hopeaa joukkuetakaa-ajossa. Hän voitti kaksi mitalia Torinon olympialaisista 2006, jolloin hän sai hopeaa 1 500 metriltä ja joukkuetakaa-ajossa. Samana talvena hän sai pronssia yleisluistelun MM-kisoissa.
Matkakohtaisissa MM-kisoissa 2007 hän voitti maailmanmestaruuden joukkuetakaa-ajossa, ja lisäksi pronssia 1 500 metriltä ja 5 000 metriltä. Vuotta myöhemmin hän voitti mestaruuden 3 000 metrillä, sijoittui hopealle 1 000 metrillä sekä joukkuetakaa-ajossa ja saavutti pronssia 1 500 ja 5 000 metrillä. Yleisluistelun MM-kisoissa hän sai pronssia 2008 ja hopeaa 2009. Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa 2009 hän saavutti kultaa joukkuetakaa-ajossa sekä pronssia 3 000 ja 5 000 metrillä.
Vancouverin olympialaisissa 2010 hän sijoittui 1 500 metrillä toiseksi ja 3 000 metrillä kolmanneksi. Saman vuoden yleisluistelun MM-kisoissa hän sai hopeaa.
Groves on voittanut 1 500 metrin maailmancupin kokonaiskilpailun kausilla 2007–2008, 2008–2009 ja 2009–2010 sekä ollut kolmas 2006–2007. Yhdistetyssä 3 000 ja 5 000 metrin maailmancupissa hän on sijoittunut kolmanneksi kausilla 2005–2006 ja 2008–2009.
Fred ”Sonic” Smith
Fred ”Sonic” Smith (14. syyskuuta 1949 – 4. marraskuuta 1994) oli yhdysvaltalainen kitaristi ja laulaja, joka muistetaan parhaiten yhtyeistä MC5 ja Sonic’s Rendezvous Band sekä laulaja Patti Smithin aviomiehenä. Hän soitti myös Patti Smithin albumilla "Dream of Life".
Fred ja Patti Smith saivat yhdessä kaksi lasta: Jacksonin (s. 1981) ja Jessen (s. 1987).
Wayne Kramer
Wayne Kramer (s. 30. huhtikuuta 1948 Detroit, Michigan) on yhdysvaltalainen kitaristi ja laulaja, joka vaikutti MC5-yhtyeessä vuosina 1964–1972. Tämän jälkeen hän on soittanut muun muassa yhtyeissä Gang War ja Was (Not Was). 1990-luvulta eteenpäin Kramer on jatkanut uraansa sooloartistina. Sen lisäksi hän on kiertänyt MC5-perintöä vaalivan MC5/DKT-kokoonpanon kanssa.
Merilukit
Merilukit (Pycnogonida) on yksi niveljalkaisten pääjaksoon kuuluvan leukakoukullisten alajakson luokista ja sen ainoa nykyinen lahko on Pantopoda. Merilukit elävät merissä kaikkialla maailmassa, mutta niitä tavataan erityisen runsaasti Välimeressä ja Karibianmerellä sekä Pohjoisella ja Eteläisellä jäämerellä. Merilukkeja tunnetaan yhteensä noin 1300 eri lajia. Vaikka suurin osa lajeista on pienikokoisia, usein vain muutaman millimetrin mittaisia, joukossa on myös suurikokoisia kuten lähes metrin mittaiset syvänmeren merilukit.
Merilukit elävät meren pohjassa, syvimmillään jopa muutaman kilometrin syvyydessä. Niiden tunnusomaisin piirre on pitkät jalat, joiden suuruus korostuu pieneen keskiruumiiseen nähden. Keskiruumis on niin pieni, että jotkin siellä normaalisti niveljalkaisilla sijaitsevat elimet ovat lukeilla siirtyneet jalkoihin.
Varhaisimmat merilukkien lahkon Pantopoda fossiileista on ajoitettu devonikaudelle (noin 400 miljoonaa vuotta sitten), ja luokan Pycnogonida kauemmas kambrikaudelle. Merilukit kuuluvat siten hyvin vanhoihin nykyisinkin vielä jäljellä oleviin eläinryhmiin.
Risto Heiskala
Risto Kalevi Heiskala (s. 11. marraskuuta 1956 Rovaniemi) on professori ja Tampereen yliopiston Institute for Advanced Social Research (IASR) -tutkijakollegiumin johtaja. Vuosina 2008–2011 Heiskala oli Tampereen yliopiston sosiologian professori ja 2002–2008 Jyväskylän yliopiston yhteiskuntapolitiikan professori.
Heiskala valmistui ylioppilaaksi vuonna 1976. Vuonna 1985 hän valmistui valtiotieteen maisteriksi sosiologian oppiaineesta Helsingin yliopistosta ja väitteli vuonna 1997 tohtoriksi Helsingin yliopistossa tutkimuksella "Society as semiosis: Neostructuralist theory of culture and society". Vuonna 1998 hänestä tuli sosiologian dosentti Helsingin yliopistossa.
Heiskalan tutkimuskohteita ovat muun muassa yhteiskunta- ja kulttuuriteoriat, historiallinen sosiologia, institutionaalinen organisaatioiden tutkimus sekä tiedon sosiologia. Hänen teoksiinsa kuuluu muun muassa "Toiminta, tapa ja rakenne: Kohti konstruktionistista synteesiä yhteiskuntateoriassa" (2000).
John Sturges
John Eliot Sturges (3. tammikuuta 1910 – 18. elokuuta 1992) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja.
Sturges syntyi Illinoisissa ja aloitti Hollywoodissa leikkaajana vuonna 1932. Hän alkoi saavuttaa mainetta ohjaajana toisen maailmansodan jälkeen ja oli vuonna 1956 ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi.
Sturgesin ohjauksia ovat "Kuolemanloukku O.K. Corral" (1957), "Vanhus ja meri" (1958), "Viimeinen juna Gun Hillistä" (1959), "7 rohkeata miestä" (1960), "Suuri pakoretki" (1963), "Jääasema Zebra" (1968), "Marooned – avaruuslento Ironman I" (1969), "Joe Kidd" (1972) ja "Kotka on laskeutunut" (1976). Hän kuoli emfyseemaan ja sydäntautiin Kaliforniassa 81 vuoden ikäisenä.
Sturgesilla on tähti Hollywood Walk of Famella.
Esikaupunki
Esikaupunki () on kantakaupungin ulkopuolella oleva, kaupunkiin hallinnollisesti kuuluva osa. Esikaupungeiksi nimitetään kuitenkin yleensä kaikkia keskustasta etäämpänä sijaitsevia asuinalueita riippumatta siitä, sijaitsevatko ne kaupungin alueella tai sen ulkopuolella. Esikaupunkialueet ovat usein asuntovaltaisia, ja asukastiheys ja rakennustehokkuus on matalampi kuin keskustassa.
Alun perin esikaupunki on tarkoittanut kaupungin laidalla olevia, varsinaiseen kaupunkiin kuulumattomia ja kaavoittamattomia alueita. Antiikin aikana esikaupunkialueet olivat kaupunginmuurin ulkopuolella olevia kyliä ja maaseutuvilloja. Kaupungin ja esikaupungin välinen selvä ero jatkui läpi keskiajan ja renessanssin. Kaupungit pysyivät pinta-alaltaan pieninä ja asutus tiiviinä. Teollistumisen myötä kaupungit alkoivat kuitenkin kasvaa erittäin nopeasti, eikä ylikansoitettujen kaupunkien alueella enää riittänyt tilaa kaikille. Suurimpien kaupunkien ympärille syntyi esikaupunkivyöhyke, jonne siirtyi kaupungeissa työskentelevää väestöä. Esikaupunkialueille rakennettiin toisaalta työväestön asutusta, toisaalta vauraan keski- ja yläluokan maaseutuasuntoja. Ydinkaupungin ja esikaupunkien välinen ero hämärtyi vähitellen, ja monet esikaupungit liitettiin osaksi kaupunkia. Autoistuminen ja voimakas kaupungistuminen ovat 1900-luvulta lähtien kasvattaneet esimerkiksi Yhdysvalloissa kaupunkien ympärille laajoja esikaupunkialueita, mikä on johtanut kaupunkirakenteen hajautumiseen.
Yhdysvalloissa esikaupungeista tuli alun alkaen vauraamman keskiluokan henkilöautoa vaativia omakotialueita, kun taas eurooppalaisissa kaupungeissa hyvätuloiset haluavat pysyä kaupunkien keskustoissa ja esikaupungeista on usein tullut alemman sosiaaliluokan kerrostalolähiöitä, joihin vie julkinen liikenne. Amerikkalaisten kaupunkien keskustat ovat näin usein slummiutuneet ja rapistuneet, kun vähittäiskauppa ja palvelutkin ovat siirtyneet esikaupunkien ostoskeskuksiin. Tehokas amerikkalainen esikaupunkirakentaminen synnytti valmistaloteollisuuden, jossa kokonainen kaupunginosa saatettiin varustaa lähes identtisin, tehdastekoisin omakotitaloin. Esikaupunkien pientaloelämästä kotiäiteineen tuli 1950-luvulta lähtien amerikkalaisen elämäntavan normi, joka heijastui mainonnassa, televisiosarjoissa, elokuvissa ja muussa viihdeteollisuudessa. 1960-luvulta lähtien Yhdysvaltojen esikaupungeista alkoi kuitenkin kehittyä itsenäisiä asuinyhteisöjä, kun teollisuus- ja toimistotyöpaikatkin alkoivat siirtyä keskustoista loitommas. Tämä mahdollisti osaltaan naisten työskentelyä myös kodin ulkopuolella.
Suomessa perinteiset esikaupunkialueet ovat usein syntyneet kantakaupungin laidalle, ja ne liittyvät yleensä selvemmin vanhaan kaupunkirakenteeseen kuin 1960–1970-luvuilla rakennetut lähiöt, jotka on sijoitettu jo alun perin etäämmälle kantakaupungista.
Alexander R. Todd
Alexander Robertus Todd (2. lokakuuta 1907 Glasgow – 10. tammikuuta 1997 Cambridge) oli skotlantilainen biokemisti. Hän sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1957 nukleotidien, nukleosidien ja nukleotidien koentsyymien rakenteiden tutkimisesta ja niiden syntetisoinnista.
Todd valmistui vuonna 1928 Glasgow’n yliopistosta. Tohtoriksi hän väitteli Johann Wolfgang Goethe -yliopistossa Frankfurt am Mainista aiheenaan virtsahappojen kemia. Myöhemmin hän opiskeli Oxfordissa ja sai sieltäkin tohtorin arvon. Sen jälkeen hän työskenteli muun muassa Lontoon yliopistossa.
Vuonna 1938 Toddista tuli kemian professori Manchesterin yliopistoon. Siellä hän aloitti nukleosidien tutkimisen. Hän toimi orgaanisen kemian professorina Cambridgen yliopistossa vuosina 1944–1977. Vuonna 1949 Todd syntetisoi ATP:n ja FAD:n.
Vuonna 1955 Todd selvitti B-vitamiinin rakenteen. Myöhemmin hän työskenteli B- ja E-vitamiinin rakenteen tutkimisen ja niiden syntetisoinnin parissa. Lisäksi hän tutki hyönteisten antosyaaniväriaineita ja hasiksen ja marihuanan alkaloideja.
Todd toimi useissa Britannian hallituksen alaisissa tieteellisissä toimikunnissa. Hänet aateloitiin vuonna 1954 ja vuonna 1962 hänestä tehtiin Trumpingtonin paroni. Toddista tuli Strathclyden yliopiston johtaja vuonna 1975. Vuonna 1977 hänestä tuli ansioritarikunnan jäsen. Todd toimi Royal Societyn puheenjohtajana vuosina 1975–1980. Vuosina 1978–1986 hän toimi Hertfordshiren yliopistossa vierailevana professorina.
Tony Attwood
Tony Attwood (s. 1952) on Australiassa asuva englantilainen psykologian tohtori, joka tunnetaan yhtenä johtavina Aspergerin oireyhtymän tutkijoista. Hänen kirjoittamansa "Asperger's Syndrome: A Guide for Parents and Professionals" (1998) on käännetty useille kielille ja on saavuttanut oireyhtymää käsittelevän perusteoksen aseman.
Attwood syntyi Birminghamissa. Hän opiskeli Hullin, Surreyn sekä Lontoon yliopistoissa ja on työskennellyt myös kotimaansa ulkopuolella, Australiassa.
The Psychedelic Sounds of the 13th Floor Elevators
The Psychedelic Sounds of the 13th Floor Elevators on The 13th Floor Elevatorsin vuonna 1966 julkaisema levy, jota pidetään kaikkien aikojen ensimmäisenä psykedeelisenä albumina. Levyltä löytyy myös yhtyeen ainoa singlehitti "You're Gonna Miss Me"
Ann-Luise Bertell
Ann-Luise Maria Bertell (aik. Gammelgård; s. 25. lokakuuta 1971 Oravainen) on suomenruotsalainen näyttelijä, kirjailija ja ohjaaja. Vöyrillä asuva Bertell toimi Wasa Teaterin johtajana vuosina 2010–2015.
Bertell on ammatiltaan näyttelijä, mutta on aina pitänyt myös kirjoittamista tärkeänä. Hän sijoittui toiseksi Svenska folkskolans vännerin Arvid Mörne -kilpailussa 1996. Seuraavana vuonna hän julkaisi esikoiskokoelmansa "Rus av Gul". Hän on kirjoittanut myös näytelmiä ja revyitä.
Ann-Luise Bertell valmistui Teatterikorkeakoulusta vuonna 1995, minkä lisäksi hän on opiskellut myös taloustiedettä, psykologiaa ja luovaa kirjoittamista.
Vuonna 2017 Bertell sai Olof ja Siri Granholmin säätiön Michael Choraeuksen mukaan nimetyn kirjallisuuspalkinnon.Bertellin teoksia ei ole suomennettu.
Käsipallon Suomen Cup
Käsipallon Suomen Cupia on pelattu kaudesta 1974–1975 lähtien. Ensimmäisen Suomen Cupin voitti helsinkiläisseura HIFK. Joinakin vuosina Suomen Cupin finaalit on järjestetty suuressa yhteisturnauksessa, jossa on ollut mukana myös muita sisäpalloilulajeja. Näin oli esimerkiksi vuonna 2005, kun finaalit pelattiin Helsingin jäähallissa. Vuonna 2007 salibandyn, käsipallon, lentopallon ja koripallon Suomen Cupin finaalit pelattiin Vantaan Energia Areenalla. Ensimmäinen SM-sarjan ulkopuolinen joukkue finaalissa oli vuonna 2004 William Team. Vuoteen 1996 asti pelattiin myös erikseen A- ja B-sarjat. Joinakin vuosina finaali on pelattu kaksiosaisena.
Weio Henriksson
Weio Vilho Henriksson (7. tammikuuta 1903 Pohja – 21. huhtikuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen varatuomari ja Kekkosen V:n hallituksen puolueisiin sitoutumaton oikeusministeri. Henriksson oli Helsingin kunnallispormestarina eli maistraatin puheenjohtajana 1940–1970-luvulla. Oikeusministerinä hän ehti olla 484 päivää, 6.11.1954–3.3.1956.
Raatteentie (täsmennyssivu)
Raatteentie voi viitata seuraaviin:
Aleksandr Zaitsev
Aleksandr Gennadijevitš Zaitsev (, s. 16. kesäkuuta 1952) on taitoluistelun pariluistelun Euroopan-mestari, maailmanmestari ja olympiavoittaja. Zaitsev muistetaan parhaiten Irina Rodninan parina taitoluistelussa. He voittivat pariluistelun olympiakultaa 1976 talviolympialaisissa ja 1980 talviolympialaisissa ja pariluistelun maailmanmestaruuden 1973–1978. Euroopan-mestaruuden taitoluistelun pariluistelussa he voittivat 1973–1978 ja 1980. Heidän valmentajana toimi Stanislav Žuk.
Zaitsev ja Rodnina menivät naimisiin vuonna 1975, mutta erosivat myöhemmin.
Jason Koumas
Jason Koumas (s. 25. syyskuuta 1979 Wrexham, Wales) on walesilainen, kreikkalaiset sukujuuret omaava jalkapalloilija. Hän oli keskikenttäpelaaja ja edusti seuratasolla Tranmere Roversia, West Bromwich Albionia, Cardiff Cityä ja Wigan Athleticiä.
Koumas pelasi Walesin maajoukkueessa 34 ottelua ja teki niissä kymmenen maalia.
Veritas Formula 1 -sarjassa
Veritas oli saksalainen autonvalmistaja, jonka perustivat entiset BMW-insinöörit Ernst Loof ja Lorenz Dietrich. Formula 1:n MM-sarjassa Veritas oli mukana vuosina –. Veritas kilpaili hopeanvärisillä V6-moottorilla varustetuilla Meteor-autoilla. Veritas ei saavuttanut suurta menestystä ja loppu sille tuli, kun Loof palasi BMW:lle. Tallin parhaaksi tulokseksi jäi Fritz Riessin vuoden Saksan GP:n seitsemäs sija.