hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Tervaliha
Tervaliha eli DFD-liha on nimitys, jota käytetään pääasiassa naudanlihasta silloin, kun se on tummaa ja heikosti säilyvää, usein myös epämiellyttävän makuista. Termi "DFD-liha" tulee englanninkielisistä sanoista "dark" (tumma), "firm" (kiinteä) ja "dry" (kuiva). Tervalihaa esiintyy myös poron- ja hirvenlihassa. Liha, jonka pH-arvo on vuorokausi teurastuksen jälkeen 6,0 tai suurempi luokitellaan tervalihaksi.
Tervalihan syntyyn vaikuttaa voimakkaasti eläimen ennen teurastusta kokema pitkäaikainen stressi, joka laskee lihasten glykogeenipitoisuutta, sekä stressin aiheuttama adrenaliinin ja noradrenaliinin voimakas eritys, joka muuttaa lihassolujen aineenvaihdunnan anaerobiseksi jo ennen teurastusta.
Elävän lihaksen pH on noin 7,0–7,2. Teurastuksen jälkeen lihassolujen pyrkimys säilyttää sisäinen ATP-pitoisuutensa tasolla 8–10 µmol/g aiheuttaa sen, että solut alkavat käyttää glykogeeniä energiantuotantoon. Koska verenkierto on teurastuksen jälkeen loppunut, solut eivät voi tuottaa energiaa aerobisesti. Siksi ne käyttävät glykogeeniä hajottaen sen laktaatiksi. Normaalisti tämä aiheuttaa lihassa sen pH:n laskun tasolle 5,5, joka on siis normaalin tuoreen lihan pH-arvo. Stressaantuneen eläimen lihassolut ovat jo ennen teurastusta käyttäneet glykogeenin loppuun, joten reaktio ei saa tarvitsemaansa "polttoainetta" ja lihan pH jää tasolle 6,0–6,4. Korkea pH vaikuttaa paitsi lihan epänormaaliin väriin, myös säilyvyyteen.
Lihan normaalia korkeampi pH-arvo mahdollistaa useampien bakteerien kasvamisen ja lisääntymisen. Koska lihassa ei ole itsessään kovin runsaasti hiilihydraatteja ja tervalihassa glykogeenikin on käytetty, käyttävät bakteerit energianlähteenään proteiineja ja aminohappoja. Tämä johtaa nopeasti virhehajuihin ja -makuihin.
Valvonnasta huolimatta tervalihaa pääsee toisinaan markkinoille asti. Lihateollisuudessa ja lihan kaupassa tervaliha ja tervalihainen tuote luokitellaan virheelliseksi elintarvikkeeksi, jonka voi palauttaa.
Pelopidas
Pelopidas (, k. 364 eaa.) oli thebalainen valtiomies ja sotilas.
Pelopidas kuului merkittävään thebalaiseen aristokraattiperheeseen. Vuonna 384 eaa. hän palveli sotilaana thebalaisessa armeijassa, joka lähetettiin Mantineian taisteluun. Pelopidas haavoittui pahasti, mutta Epameinondas pelasti hänen henkensä. Pelopidas pakeni Ateenaan sen jälkeen kun spartalaiset valtasivat Theban linnoituksen ja karkottivat Spartaa vastustaneet thebalaiset vuonna 383 eaa.
Ateenassa Pelopidas järjesti Spartan vastaisen vastarinnan, ja vuonna 379 eaa. Pelopidaan kannattajat surmasivat poliittiset vastustajansa ja yllyttivät kansan kapinaan spatalaisia vastaan. Spartalainen varuskunta antautui Pelopidaan kokoamalle armeijalle.
Samana vuonna Pelopidas valittiin boiotarkiksi. Pelopidaan ja Epameinondaan johtamat thebalaiset voittivat spartalaiset Tegyran taistelussa vuonna 376 eaa. ja Leuktran taistelussa vuonna 371 eaa..
Vuonna 369 eaa. Peolopidas lähetettiin Thessaliaan, jonka asukkaat olivat pyytäneet apua Ferain tyrannia Aleksanteria vastaan. Pelopidas kukisti Aleksanterin ja jatkoi sotaretkeään Makedoniaan, jossa hän sekaantui maan sisäisiin asioihin. Hän sai muun muassa panttivankina mukaansa kuninkaan veljen Filippos II:n.
Seuraavana vuonna Pelopidas lähetettiin jälleen Makedoniaan, mutta Ferain Aleksanteri otti hänet paluumatkalla vangiksi. Thebalaiset lähettivät retkikunnan vapauttamaan Pelopidasta.
Vuonna 364 eaa. Pelopidas lähetettiin taas kukistamaan Aleksanteria, ja hän kukistikin ylivoimaiset thessalialaiset joukot Kynoskefalain taistelussa. Pelopidas itse kuitenkin kuoli taistelussa.
René Sommerfeldt
René Sommerfeldt (s. 2. lokakuuta 1974 Zittau, Itä-Saksa) on entinen saksalainen hiihtäjä. Vuonna 2010 huippu-uransa lopettaneen Sommerfeldtin paras saavutus on MM-hopea 50 kilometrin matkalta Lahden kisoista 2001. Monipuolinen ”Sommi” hiihti arvokisoissa kaikkia matkoja, ja sai myös sijoituksen kymmenen parhaan joukkoon niin sprintissä kuin 50 kilometrilläkin. Sommerfeldt voitti maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 2003–2004. Hän voitti kolme osakilpailua, sijoittui toiseksi kahdeksan kertaa ja kolmanneksi kuusi kertaa. Vuodenvaihteessa 2007–2008 hän sijoittui toiseksi Tour de Skillä.
Sommerfeldt lopetti uransa Vancouverin olympialaisten jälkeen vuonna 2010.
Sommerfeldt asuu Oberwiesenthalissa. Hän edusti WSC Erzgebirge Oberwiesenthalia.
Dan Blocker
Dan Davis Blocker (10. joulukuuta 1928 – 13. toukokuuta 1972) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet muistetaan parhaiten Eric "Hoss" Cartwrightin roolistaan televisiosarjassa "Bonanza", jota kuvattiin 14 vuotta (1959–1973). Blocker oli mukana sarjassa 13 vuotta eli vuosina 1959–1972. Blockerin kuoleman jälkeen sarjan kuvaukset vähitellen lopetettiin laskevan suosion takia.
Blocker syntyi De Kalbin kaupungissa itä-Texasissa. Hänen isänsä oli Ora Shack Blocker ja äitinsä Mary Davis Blocker. Pian Blockerin syntymän jälkeen perhe muutti O'Donnellin kaupunkiin. Hän kävi "Texas Military Institutea" ja valmistui myöhemmin draamataiteiden maisteriksi "Sul Ross State Teacher's Collegesta". Ennen näyttelijän uraansa Blocker oli lukion englannin ja draaman opettaja.
Blocker oli armeijassa ja palveli Korean sodan aikana kersanttina. Myöhemmin hän meni naimisiin Dolphia Lee Parkerin kanssa. He saivat neljä lasta ja kaikkien nimet ovat D-alkuisia, näyttelijä Dirk Blocker, elokuvatuottaja David Blocker ja kaksostytöt Danna Lynn ja Debra Lee, joka opiskeli kampaajaksi.
Vuonna 1972 13. toukokuuta Blocker menehtyi äkillisesti sappikivileikkauksen komplikaatioihin. "Bonanzan" näyttelijät ja muu henkilökunta olivat järkyttyneitä hänen kuolemastaan ja käsikirjoittajat kirjoittivat Blockerin henkilöhahmon, Hoss Cartwrightin, kuoleman osaksi juonta.
Tästä juonenpätkästä kirjoitettiin myös oma nuortenkirjansa nimellä "Hoss ja puuma".
Meneksenos (dialogi)
Meneksenos (; ) on Platonin kirjoittama dialogi. Sen toinen nimi Thrasylloksen jaottelussa on "Hautajaispuhe" (, "Epitafios"). Dialogissa keskustelevat Sokrates ja Meneksenos.
Platonin teosten joukossa "Meneksenos" kuuluu tämän keskivaiheen dialogeihin. Näin se on kirjoitettu siihen aikaan, jolloin Platon oli perustanut oman Akatemiansa. Teos voidaan nähdä myös kuuluvaksi siirtymäkauteen varhaisvaiheen ja keskivaiheen dialogien välillä. Tarkemmin dialogi on ajoitettu vuoteen 387 eaa. Holger Thesleff näkee dialogin Platonin eräänlaisina jäähyväisinä Ateenan todellisuudelle hänen vetäydyttyään julkisesta elämästä filosofian pariin.
Diogenes Laertioksen esittämässä, Thrasylloksen tekemässä Platonin teosten jaottelussa dialogi kuuluu VII tetralogiaan yhdessä laajemman ja lyhyemmän "Hippiaan" sekä dialogin "Ion" kanssa. Aiheensa puolesta Thrasyllos luki dialogin Platonin eettisten teosten joukkoon.
"Meneksenos" koostuu dialogimuotoisen kehyskertomuksen lisäksi pitkästä hautajaispuheesta. Kehyskertomuksessa Sokrates sanoo esittävänsä Aspasialta, Perikleen rakastajattarelta, kuulemansa puheen. Näin dialogin voi nähdä satirisoivan Perikleen tunnettua hautajaispuhetta, jonka Thukydides on kuvannut teoksessaan "Peloponnesolaissota".
Pääosan ”dialogista” muodostaa puhe, joka ylistää Ateenaa ja sodassa kaatuneita. Teoksessa dialogi toimii siis ainoastaan kehyksenä itse puheelle. Puhe jäljittelee tyylillisesti vastaavia todellisia puheita. Ilman satiirin paljastavaa kehyskertomusta se onkin joskus erehdytty tulkitsemaan yksiselitteisesti isänmaan ylistykseksi.
Dialogi on mielenkiintoinen siksi, että se on yksi harvoista lähteistä ateenalaisiin hautajaispuheisiin, huolimatta siitä että se on puheen parodia.
Hargeisa
Hargeisa eli Hargeysa on kaupunki Somaliassa Woqooyi Galbeedin alueella eli "gobol"issa. Kaupunki oli Brittiläisen Somalimaan pääkaupunki kunnes se yhdistyi ja itsenäistyi Somalian kanssa vuonna 1960. Somalian sisällissodan aikana Somalimaa julistautui itsenäiseksi pääkaupunkinaan Hargeisa, mutta sen itsenäisyyttä ei olla tunnustettu kansainvälisesti. Vuonna 2015 Hargeisassa oli arviolta 760 000 asukasta.
Nykyisen Hargeisan alue on historiallisesti ollut Habar Awal -klaanin käyttämää laidunaluetta. Kiinteää asutusta alueelle syntyi suufilaisen Qadiriyya-veljeskunnan jäsenten aloitettua viljellä maata 1800-luvun puolivälin paikkeilla. Asutuksen perustajana pidetään šeikki Maddaria (Habar Awal, Huseyn Abokor, Rer Hosh, 1825-1918) joka tuli tunnetuksi hurskaudesta ja toteuttamistaan ihmeistä. Tärkein viljelykasvi oli durra ja paikka sijaitsi karavaanireittien varrella Harariin ja Ogadeniin. Asutus houkutteli ajan kuluessa asukkaita useista eri somaliklaaneista. Hargeisassa 1800-luvun lopulla vieraillut H. G. C. Swayne kuvaili Hargeisan käsittävän muutaman sata muta- ja ruokohökkeliä, joita ympäröi korkea aita. Egyptin hallitessa alueen rannikkoa Hargeisan šeikki sai aseita heiltä ja brittien tullessa alueelle rahaa.
Šeikkin kuoltua Hargeisaa kehitettiin hallinnollisena keskuksena ja se sai nykyisen ilmeensä etenkin sen jälkeen, kun Brittiläisen Somalimaan pääkaupunki siirrettiin Berberasta Hargeisaan. Samalla se menetti luonteensa suufilaisena keskuksena, mutta šeikki Maddarin haudalla käy edelleen muistelijoita siunausten toivossa. Brittiläinen Somalimaa ja tuolloin YK:n alainen Somalia yhdistyivät 1. heinäkuuta 1960. Itsenäistyneen maan politiikkaa johdettiin etelästä ja Etiopian vastaisen vuosina 1977-78 käydyn Ogadenin sodan jälkeen Siad Barren johtaman hallinnon sortotoimet lisääntyivät. Somalimaalaiset ryhtyivät Etiopian tuella vastarintaan vuonna 1981 ajaen hallituksen joukot alueelta. Hallinnan menettänyt Siad Barre määräsi ilmavoimansa pommittamaan Hargeisaa. Pommitukset ja muut hallinnon hyökkäykset johtivat kymmeniin tuhansiin uhreihin. Somalia ajautui sisällissotaan ja paikalliset klaanien päälliköt julistivat Somalimaan itsenäiseksi toukokuussa 1991, vaikkakaan maan itsenäisyyttä ei olla tunnustettu kansainvälisesti. Hargeisa toimii nykyisin Somalimaan pääkaupunkina.
CIA:n julkaiseman The World Factbookin mukaan Hargeisassa asui vuonna 2015 arviolta 760 000 henkilöä. Paikallisten somalien lisäksi kaupungissa asuu joitakin siirtolaisia esimerkiksi Jemenistä ja Syyriasta.
Nedo Nadi
Nedo Nadi (9. heinäkuuta 1894 Livorno – 29. tammikuuta 1940) oli italialainen miekkailija ja kuusinkertainen olympiavoittaja. Häntä pidetään yleisesti kaikkien aikojen monipuolisimpana miekkailijana, sillä hän voitti Antwerpenin olympiakisoissa 1920 kultaa kaikissa kolmessa miekkailumuodossa: kalvalla, floretilla ja säilällä. Tähän ei ole pystynyt kukaan toinen miekkailija. Myös hänen viisi miekkailun olympiakultaansa yksistä kisoista ovat ainutkertainen saavutus.
Nadi voitti Tukholman olympialaisissa kultaa floretilla 18 vuoden ja 29 päivän ikäisenä ja on kaikkien aikojen nuorin floretin kultamitalisti.
Nadi palveli Italian armeijassa ensimmäisessä maailmansodassa. Hänet palkittiin kunniamerkillä rohkeudesta.
Nedo Nadin vuoden 1920 kisojen suoritus oli lähes täydellinen. Eräät Keski-Euroopan maat ja Neuvostoliitto eivät osallistuneet kisoihin, näin ollen erityisesti unkarilaisten kovien miekkailijoiden puuttuminen helpotti Nadin tehtävää.
Florettikilpailussa Nadi sai kultaa finaalisarjan ennätyksellisen 10 voiton jälkeen. Joukkueena Italia otti kultaa kaikissa kolmessa miekkailumuodossa: floretti, kalpa ja säilä. Kalpajoukkueessa miekkaili myös Nedon veli Aldo. Veljesten isä, italialainen miekkailumestari Giuseppe (Beepe) Nadi ei arvostanut kalpaa vaan piti sitä "karkeana ja kurittomana aseena". Nadi voitti myös säilän henkilökohtaisen kullan ilman suuria vaikeuksia: finaalisarjassa hän voitti kaikki 11 otteluaan. Veli Aldo otti hopeaa.
Kisoissa Nedo Nadi voitti viisi kultaa, tämän lisäksi veli Aldo sai kolme joukkuekultaa ja yhden hopean: saalis oli suurempi kuin minkään perheen yksissä olympialaisissa missään lajissa saavuttama.
Antwerpenin olympialaisten jälkeen Nadi siirtyi ammattilaiseksi ja aloitti Buenos Aires Jockey Clubin valmentajana. Hän palasi Roomaan joitakin vuosia myöhemmin ja ryhtyi uudelleen amatööriksi. Vuodesta 1935 kuolemaansa tammikuussa 1940 asti hän oli Italian miekkailuliiton puheenjohtajana.
Hän kuoli Roomassa aivoverenvuodon seurauksena.
Gabriella Paruzzi
Gabriella Paruzzi (s. 21. kesäkuuta 1969 Udinessa, Italiassa) on aktiiviuransa lopettanut italialainen maastohiihtäjä.
Paruzzi hiihti maailman huipulla monen vuoden ajan ja osallistui tuona aikana lukuisiin arvokisoihin. Hän saavutti lukuisia hopea- ja pronssimitaleita Italian viestijoukkueessa. Ainoan henkilökohtaisen arvokisamitalinsa, olympiakultaa, Paruzzi saavutti 2002 Salt Lake Cityn olympialaisten 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailusta.
Paruzzi voitti maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 2003–2004.
Italian tasavallan ansioritarikunnan komentajamerkki 26.4.2004
Separoituva avaruus
Topologiassa ja vastaavilla matematiikan aloilla topologista avaruutta sanotaan separoituvaksi jos se sisältää numeroituvan tiheän osajoukon eli joukon, jossa on numeroituvan monta alkiota ja jonka sulkeuma on koko avaruus. Tämä ehto esiintyy tyypillisesti geometriassa ja matemaattisessa analyysissä. Esimerkiksi reaalilukuja voidaan approksimoida mielivaltaisella tarkkuudella rationaaliluvuilla. Rationaaliluvut ovat myös numeroituva joukko, joten reaalilukujen joukko on separoituva.
Separoituvuus asettaa topologisen avaruuden koolle rajoituksia. Separoituvuus luetaan usein erääksi numeroituvuusaksioomaksi. Aksiomaattiselta kannalta separoituvuutta tutkittiin 1940–1960-luvuilla, jota ennen se luettiin kuuluvaksi deskriptiiviseen joukko-oppiin.
Esimerkiksi ottamalla separoituva kompleksinen ääretönulotteinen Hilbertin avaruus saadaan avaruus konstruoitua isomorfiaa vaille yksikäsitteisesti. Toisaalta esimerkiksi teoreettisessa fysiikassa on tutkittu myös epäseparoituvia Hilbertin avaruuksia.
Separoituvuus on erityisen tärkeä käsite numeerisessa analyysissä ja konstruktiivisessä matematiikassa, sillä monet matematiikan lauseet voidaan todistaa separoituvissa avaruuksissa konstruoimalla esimerkki, mikä ei ole mahdollista epäseparoituvissa avaruuksissa. Saatu konstruktiivinen todistus voidaan kirjoittaa numeeriseksi algoritmiksi. Kuuluisa esimerkki on Hahnin-Banachin lause.
Kuniwo Nakamura
Kuniwo Nakamura (s. 24. marraskuuta 1943) on palaulainen poliitikko. Hän toimi maansa presidenttinä ja ulkoministerinä vuosina 1993-2001. Hänellä oli keskeinen rooli Palaun itsenästymisessä Yhdysvalloista. Ennen presidenttiyttään hän oli toiminut viisi vuotta Palaun varapresidenttinä.
Nakamuran poika Aric Nakamura valittiin senaattiin vuonna 2016.
Max Savikangas
Max Savikangas (s. 31. maaliskuuta 1969 Helsinki) on suomalainen säveltäjä ja alttoviulisti. Hän valmistui musiikin maisteriksi Sibelius-Akatemiasta vuonna 1998, ja hän on opiskellut myös musiikkitiedettä Helsingin yliopistossa. Esiintyvänä muusikkona Savikangas on erikoistunut nykymusiikkiin, kun taas säveltäjänä hänen vaikutuksensa alttoviulun uusien soittotapojen kehittämiseen on erityisen suuri. Savikangas on toiminut varsinkin Uusinta-kamariyhtyeen piirissä, minkä lisäksi hän on tehnyt useita monitaiteellisia produktioita taiteilija Teemu Mäen kanssa (esimerkiksi Sulkapallo-ooppera, 2005). Savikankaan ensimmäinen sävellyslevytys, kahden CD:n "Extraterrestrial" ilmestyi vuonna 2004.
Savikangas on soveltanut useissa teoksissaan live-elektroniikkaa sekä käyttänyt epätavallisia soitinkokoonpanoja, kuten esimerkiksi kahdelle harmonikalle, jousikvintetille sekä elektronisesti muokatulle kanteleelle sävelletyssä teoksessa "Geeniparanneltu Väinämöinen laulaa Kyborg-Joukahaisen lumeavaruuden mustaan aukkoon" (2006).
Savikankaan laajimpia teoksia on elektroakustinen ääni-installaatio "Vasara, alasin, jalustin", joka julkaistiin 30.8.2005 näkövammaisten palvelu- ja toimintakeskus Iiriksessä Helsingin Itäkeskuksessa. Teos on periaatteessa pysyvä, ja se oli ensimmäinen Valtion taideteostoimikunnan tilaama julkiseen tilaan sijoitettu ääni-installaatio. Kuuloluuteoksessa yhdistyvät palvelukeskuksen 3. kerroksen sisääntuloaulan fyysis-akustinen tila, sen arkiäänet, kuulijan liikkuminen tilassa sekä teosta varten sävelletty, yhdistelmiltään muuntuva ja tilassa liikkuva musiikki, jonka kokonaiskesto on n. 7 tuntia. Teos hyödyntää nykyteknologiaa, mm. suuntaavia elektromekaanisia kaiuttimia, infrapunasensoreita, permutointia sekä äänen liikuttelua tilassa releohjauksella. Teos on poissa käytöstä teknisten ongelmien vuoksi.
Haruo Remeliik
Haruo Ignacio Remeliik (1. kesäkuuta 1933 – 30. kesäkuuta 1985) oli palaulainen poliitikko. Hänet valittiin vuonna 1981 Palaun ensimmäiseksi presidentiksi. Hänet salamurhattiin vuonna 1985. Remeliik toimi maansa presidenttinä kuolemaansa saakka.
Remeliikin murhasta tuomittiin kolme miestä, mutta heidät armahdettiin myöhemmin. Myös hänen seuraajansa kuoli väkivaltaisesti.
Kilpuan rautatieasema
Kilpuan rautatieasema () on Suomen rataverkon liikennepaikka Pohjanmaan radalla. Se sijaitsee Kilpuan kylässä Oulaisten kaupungissa Pohjois-Pohjanmaalla lähellä Vihannin kunnanrajaa kantatien 86 varrella. Liikennepaikan etäisyys Helsingin päärautatieasemalta Haapamäen ja Seinäjoen asemien kautta on 668,9 ratakilometriä.
Kilpuan asema oli tärkeä Oulaisten Piipsjärven ja Vihannin Korvenkylän asukkaille, jotka asuivat kaukana kuntiensa keskustoista. Kilpuan aseman ympärille kehittyi pieni kyläyhteisö.
Nykyisin Kilpuan rautatieasemalla ei ole lainkaan henkilö- tai tavaraliikennettä. Aseman miehitys lopetettiin 1986 ja liikenteenohjaustoiminnot hoidetaan nykyisin kaukokäytöllä Oulusta käsin. Liikennepaikka toimii nykyisin pelkästään junakohtauspaikkana.
Hipparkhos (dialogi)
Hipparkhos (; ) on Platonin nimiin pantu dialogi. Sen toinen nimi Thrasylloksen jaottelussa on "Voitontavoittelija" (, "Filokerdēs"). Dialogissa keskustelevat Sokrates ja tuntemattomaksi jäävä "ystävä". Dialogia pidetään yleisesti epäperäisenä.
Dialogi luettiin Platonin teosten joukkoon antiikin aikana. Nykyään tutkijat pitävät dialogia yleisesti epäperäisenä eli jonkun toisen henkilön kirjoittamana. Sen arvellaan mahdollisesti olevan Akatemian myöhempää tuotantoa. Tämä perustuu dialogin tyylistä ja eräistä muista seikoista tehtyihin havaintoihin.
Diogenes Laertioksen esittämässä, Thrasylloksen tekemässä Platonin teosten jaottelussa dialogi kuuluu IV tetralogiaan yhdessä dialogien "Alkibiades I", "Alkibiades II" ja "Kilpailijat" kanssa. Aiheensa puolesta Thrasyllos luki dialogin Platonin eettisten teosten joukkoon.
Dialogissa keskustelevat Sokrates ja tuntemattomaksi jäävä ”ystävä”. Kuten dialogin nimi kertoo, se käsittelee Ateenan tyranni Hipparkhosta, joka eli 500-luvulla eaa. ja oli kuollut jo kauan ennen dialogin kirjoittamista.
Dialogin päämääränä on määritellä ahneus. Sokrateen ystävä esittää, että ahneus on voitontavoittelua asioista, joilla ei ole arvoa. Sokrates vastaa, ettei kukaan yritä hyötyä arvottomista asioista; jos ahneus on voitontavoittelua, se on halua hyvään, ja näin jokainen on ahne. Sokrateen ystävä katsoo, että tässä näkemyksessä täytyy olla jotakin vialla, mutta ei osaa sanoa suoraan, missä vika on.
Pohjois-Hollanti
Pohjois-Hollanti () on maakunta Alankomaiden luoteisosassa. Sen pääkaupunki on Haarlem. Maakunnan suurin kaupunki on Alankomaiden pääkaupunki Amsterdam. Provinssin väkiluku on ja pinta-ala .
Pohjois-Hollanti muodostaa niemimaan, joka sijaitsee Pohjanmeren ja IJsselmeerin välissä. Yli puolet maakunnan maapinta-alasta on patoamalla paljastettua merenpohjaa ja on korkeudeltaan merenpinnan tason alapuolella.
Pohjois-Hollannin tärkeimmät kaupungit ovat Amsterdam, Haarlem, Hilversum, Den Helder, Alkmaar, Zaandam ja Hoorn. Texelin saari on myös osa Pohjois-Hollantia.
Pohjois-Hollanti muodostettiin vuonna 1840, kun Hollanti jaettiin kahteen maakuntaan: Pohjois- ja Etelä-Hollantiin.
Länsi-Friesland on alue, joka on osa Pohjois-Hollantia, mutta sitä ei tule sekoittaa Frieslandin maakuntaan. Se koostuu seuraavista kunnista:
Sabina Valbusa
Sabina Valbusa (s. 21. tammikuuta 1972 Verona, Italia) on italialainen uransa lopettanut maastohiihtäjä. Hän on saavuttanut arvokisoista Italian viestijoukkueessa hopean ja kolme pronssia.
Ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan maailmancupin osakilpailuvoittonsa Valbusa saavutti 13. maaliskuuta 2004 Pragelaton laduilla. Urallaan hän on ollut yhdeksän kertaa maailmancupissa palkintokorokkeella.
Valbusa on käynyt läpi viidet talviolympialaiset. Ramsaussa 1998 hän sijoittui 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa sijalle 17. Salt Lake Cityssä 2002 15 km:n perinteisellä kymmenes, 10 km:n yhdistelmäkisassa yhdeksäs, sprintissä 17:s ja viestissä kuudes. Torinossa 2006 Valbusa oli 15 km:n yhditelmäkisassa 17:s, viestissä hän otti joukkueensa kanssa pronssia ja 30 km:llä hän oli kymmenes. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän sijoittui 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa sijalle 17.
Sabina Valbusan veli Fulvio on myös menestynyt hiihtäjänä.
Archiv Produktion
Archiv on Deutsche Grammophonin (DG) omistama vuonna 1947 perustettu levymerkki, joka on erikoistunut vanhan musiikin julkaisemiseen. Levymerkille äänittävistä taiteilijoista tunnetuimpia ovat Helmut Walcha, Karl Richter, sir John Eliot Gardiner ja Trevor Pinnock.
DG julkaisee Archiv Blue -merkillä vanhempia äänityksiä halvempaan hintaan.
Brad Gushue
Bradley Raymond "Brad" Gushue (s. 16. kesäkuuta 1980 St. John'sissa, Newfoundland ja Labradorissa, Kanadassa) on kanadalainen curling-pelaaja. Gushue toimi Kanadan joukkueen nelosheittäjänä sen voittaessa olympiakultaa 2006 Torinon kisoissa.
Gushue on voittanut kuusi kertaa (1995, 1996, 1998, 1999, 2000, 2001) Newfoundlandin ja Labradorin provinssin juniorimestaruuden, joista viisi kertaa joukkueen kapteenina. Vuonna 2001 hän voitti lisäksi juniorien maailmanmestaruuden sekä maansa mestaruuden. Gushue jatkoi menestyksekkäitä otteitaan myös aikuisten kilpailuissa.
Toukokuussa 2005 Gushue kutsui joukkueeseensa kokeneen kaksinkertaisen maailmanmestarin Russ Howardin Kanadan olympiakarsintoihin. Aluksi Howard oli vain varamies, mutta Mike Adam teki vapaaehtoisesti tilaa kokeneelle Howardille, joka käytännössä toimi myös joukkueen kapteenina. Joukkue selviytyi Kanadan kovatasoisista sisäisistä karsinnoista olympialaisiin, missä se sijoittui alkusarjassa toiseksi ja eteni loppuotteluun. Loppuottelussa joukkue voitti Markku Uusipaavalniemen kipparoiman Suomen ja saavutti olympiakultaa. Joukkueessa pelasivat Gushuen lisäksi Mark Nichols (kolmosheittäjä), Russ Howard (kakkosheittäjä ja kapteeni), Jamie Korab (ykkösheittäjä) ja Mike Adam (varamies).
Roskaruoka
Roskaruoka on ravintosisällöltään epäterveelliseksi luokiteltavaa ruokaa. Usein roskaruoassa on päivittäisiin saantisuosituksiin nähden liikaa jotain yksittäistä ravintoainetta ja tämän lisäksi annoskoot ovat yleisesti katsoen monesti energiapitoisuuksiltaan liian suuria päivittäiseen energiantarpeeseen suhteutettuna.
Roskaruoaksi luokitellaan muun muassa hampurilaiset, ranskanperunat, pizza, makkara, sipsit, eineskala ja kebab. Tämä luokittelu on kuitenkin virheellinen, koska esimerkiksi perushampurilaisen rasvasisältö on lähellä ravitsemussuosituksia ja toisaalta kotiruoka voi olla ravintosisällöltään epätasapainoista. Pizzan terveellisyys tai epäterveellisyys riippuu siitä, mitä täytteitä ja kuinka paljon juustoa käytetään. Vastoin yleistä käsitystä kotiruoka ei automaattisesti ole pika- tai valmisruokaa terveellisempää, vaan kotiruoka voi olla runsasrasvaista, tai -sokerista, sisältää paljon energiaa ja sen vitamiini- ja kivennäisainepitoisuus voi olla niukka. Ravitsemuksellisesti ruokaa täytyisi tarkastella vähintään ateriatasolla, jolloin aterialla nautittavien ruokalajien kokonaisuus on ravitsemuksellisesti ratkaiseva tekijä.
Roskaruoka-sanan alkuperäinen englanninkielinen nimitys on "junk food" (engl. "junk", 'hylätty tai vanha tavara, joka on tarpeetonta tai arvotonta; roju'). Suomenkielisen nimen on arveltu viittaavan runsaaseen roskan määrään, jota pikaruoasta syntyy osin kierrättämiskelvottomine käärepapereineen ja pakkauksineen.
Alkibiades I
Alkibiades I eli Ensimmäinen Alkibiades (; ) on Platonin nimiin pantu dialogi. Sen toinen nimi Thrasylloksen jaottelussa on "Ihmisen luonnosta" (, "Peri anthrōpou fyseōs"). Dialogissa keskustelevat Sokrates ja Alkibiades. Monet tutkijat pitävät dialogia epäperäisenä.
Dialogin aitous on kyseenalaistettu, samoin kuin "Toisen Alkibiadeen". Dialogi on kuitenkin todennäköisesti kirjoitettu sadan tai kahdensadan vuoden sisällä Platonin muiden teosten jälkeen. Antiikin aikana ensimmäistä "Alkibiadesta" pidettiin parhaana johdantona platonilaiseen filosofiaan. Todennäköisesti tämän vuoksi se on jo antiikin ajoista lähtien luettu mukaan Platonin teosten korpukseen.
Diogenes Laertioksen esittämässä, Thrasylloksen tekemässä Platonin teosten jaottelussa dialogi kuuluu IV tetralogiaan yhdessä dialogien "Alkibiades II", "Hipparkhos" ja "Kilpailijat" kanssa. Aiheensa puolesta Thrasyllos luki dialogin Platonin kätilöivien ("maieutikos") teosten joukkoon.
Dialogissa Alkibiades keskustelee Sokrateen kanssa samoin kuin dialogissa "Alkibiades II". Sokrates yrittää taivutella Alkibiadeen pois politiikasta kohti filosofista elämää. Dialogin lyhyessä johdannossa Sokrates julistaa suunnatonta rakkauttaan Alkibiadesta kohtaan. Keskustelussa käsitellään muun muassa politiikkaa ja poliitikkoja, sotaa ja rauhaa, itsensä tuntemista ("gnothi seauton"), sielua ja aitoa rakkautta. Dialogin loppuosassa Sokrates käsittelee monia elintärkeitä syitä, joiden vuoksi Alkibiades tarvitsee häntä. Vaikka Sokrateen yritykset taivutella Alkibiades politiikasta filosofian puoleen epäonnistuvat lopulta, dialogin loppua kohti Alkibiades on melko lailla vietelty Sokrateen tyyliin päätellä ja keskustella.
Alkibiades II
Alkibiades II eli Toinen Alkibiades ( tai ; ) on Platonin nimiin pantu dialogi. Sen toinen nimi Thrasylloksen jaottelussa on "Rukouksesta" (, "Peri eukhēs"). Dialogissa keskustelevat Sokrates ja Alkibiades. Dialogia pidetään yleisesti epäperäisenä.
Dialogin aitous on kyseenalaistettu samoin kuin "Ensimmäisen Alkibiadeen". "Toisen Alkibiadeen" epäaitoudesta tutkijat ovat kuitenkin vielä yksimielisempiä. Tämäkin dialogi on kuitenkin todennäköisesti kirjoitettu sadan tai kahdensadan vuoden sisällä Platonin muiden teosten jälkeen.
Diogenes Laertioksen esittämässä, Thrasylloksen tekemässä Platonin teosten jaottelussa dialogi kuuluu IV tetralogiaan yhdessä dialogien "Alkibiades I", "Hipparkhos" ja "Kilpailijat" kanssa. Aiheensa puolesta Thrasyllos luki dialogin Platonin kätilöivien ("maieutikos") teosten joukkoon.
Dialogissa Alkibiades keskustelee Sokrateen kanssa samoin kuin dialogissa "Alkibiades I". Keskustelussa Sokrates yrittää vakuuttaa Alkibiadeelle, että tämän on vaarallista rukoilla jumalia, ellei tiedä onko se mitä hän pyytää tosiasiassa hyvä vai huono asia hänelle itselleen.
Konsertot (Bach)
Johann Sebastian Bachin säveltämistä konsertoista ylivoimaisesti tunnetuimpia ovat Brandenburgin varakreiville sävelletyt concerto grosso -muotoiset brandenburgilaiset konsertot BWV 1046 - 1051, mutta säveltäjä sävelsi konserttoja myös muille soittimille. Säilyneiden teosten joukossa on kaksi viulukonserttoa (1041 ja 1042), kuuluisa kaksoisviulukonsertto kahdelle viululle, BWV 1043 ja osa viulukonsertosta D-duurissa BWV 1045 sekä cembalokonsertot (BWV 1052–1065) yhdelle, kahdelle, kolmelle ja jopa neljälle cembalolle. Cembalokonsertoista on myöhemmin rekonstruoitu joukko viulu-, oboe- ja huilukonserttoja.
Suomi kesäolympialaisissa 1920
Suomi osallistui vuoden 1920 kesäolympialaisiin Antwerpenissä 66 urheilijan joukkueella. Kyseessä olivat ensimmäiset kisat, joihin Suomi osallistui itsenäisenä valtiona siniristilipun alla.
Myrskyävä matka olympialaisiin tehtiin höyrylaiva Oihonnalla, joka pysähtyi kesken matkan Cuxhavenissa ostamaan hiiltä. Suomen joukkueen ylijohtajana toimi K. E. Levälahti.
Suomen joukkueen "maskottina" oli elävä karhunpentu jonka uimahyppääjä Kalle Kainuvaara oli kielloista huolimatta järjestänyt laivaan. Kainuvaaran tarkoitus oli myydä karhu Euroopassa. Perillä Antwerpenissa karhun onnistui kertaalleen myös karata, mutta yhdeksän suomalaisen painijan voimin se onnistuttiin saamaan kiinni ja taltutettua. Lopulta karhu myytiin läheiseen eläintarhaan.
Suomi saavutti Antwerpenissä ensimmäisen olympiamitalinsa itsenäisenä valtiona, kun Ludowika ja Walter Jakobson voittivat kultaa pariluistelussa.
Katarina Witt
Katarina Witt (s. 3. joulukuuta 1965 Staaken, Itä-Saksa) on entinen saksalainen taitoluistelija ja kaksinkertainen olympiavoittaja. Hän edusti urallaan Itä-Saksaa. Hänet tunnettiin aktiiviaikanaan yleisesti nimellä "Kati".
Witt voitti urallaan olympiakultaa 1984 Sarajevossa sekä 1988 Calgaryssä. Hän oli ensimmäinen naistaitoluistelija, joka puolusti menestyksekkäästi olympiakultaansa sitten Sonja Henien. Lisäksi hänellä on neljä maailmanmestaruutta ja kuusi Euroopan-mestaruutta.
Witt aloitti vuonna 1988 ammattilaisuran, joka oli harvinaista itäsaksalaisille urheilijoille. Hän kierteli Yhdysvalloissa toisen olympiavoittaja Brian Boitanon kanssa. Heidän show’nsa "Witt and Boitano Skating" (”Witt ja Boitano luistelemassa”) oli niin suosittu, että ensimmäisen kerran kymmeneen vuoteen Madison Square Garden oli loppuunmyyty jääshow’ssa.
Lillehammerissa 1994 Witt palasi olympiajäille, nyt jälleenyhdistyneen Saksan edustajana. Hän sijoittui kisoissa seitsemänneksi. Wittin esiintyminen oli enemmän iloitsemisesta vapaasta Itä-Saksasta kuin voittotaistelusta. Hänen vapaaohjelmansa musiikki herätti huomioita, sillä se oli sovitus Pete Seegerin kappaleesta ”Where Have All the Flowers Gone”. Esitys oli taiteellisesti vakuuttava ja se sisälsi ajatuksen rauhasta Sarajevoon.
Uran jälkeen Witt on saanut huomattavasti tunnustuksia. Vuonna 1995 hänet valittiin World Figure Skating Hall of Fameen. Lisäksi hänet on äänestetty muun muassa vuosisadan suosituimmaksi naistaitoluistelijaksi.
Uransa päättymisen jälkeen Katarina Witt näytteli elokuvissa ja työskenteli mallina. Vuonna 1998 Witt poseerasi alasti "Playboyssa". Numero, jossa kuvat julkaistiin, oli toinen loppuunmyyty "Playboy"-lehti (ensimmäisessä oli kuvia Marilyn Monroesta) kautta aikain.
Suomi kesäolympialaisissa 1912
Suomen joukkueen vahvuus Tukholman kesäolympialaisissa 1912 oli 164 urheilijaa.
Suomen suuriruhtinaskunnan joukkue osallistui kisoihin erillään Venäjän keisarikunnan joukkueesta. Suomen osallistumisesta omana joukkueenaan oli sovittu Ruotsin ja Venäjän kesken.
Kisojen avajaisissa suomalaiset marssivat Venäjän joukkueen takana Finland-kyltin kanssa sekä myös ajoittain Helsingin ruotsinkielisen naisvoimisteluseuran lippua heiluttaen. Suomen suuriruhtinaskunnalla ei ollut omaa virallista lippua. Kisojen aikana Suomen jalkapallomaajoukkue pelasi voitokkaasti Venäjää vastaan. Tuolloin salkoon nostettiin Venäjän lippu, ja näkyville asetettiin lakana, jossa luki "Finland vunnit" (eli Suomi voitti). Myöhemmin kisojen aikana muodostui käytännöksi, että suomalaiset mitalinsaajat ilmoitettiin Venäjän lipun ja sen alle nostetun sinivalkoisen Finland-viirin kanssa.
Suomen jalkapallomaajoukkue sijoittui neljänneksi, joka on miesten maajoukkueen kaikkien aikojen paras sijoitus arvokisoissa.
Suomen jalkapallomaajoukkue sijoittui neljänneksi, joka on miesten maajoukkueen kaikkien aikojen paras sijoitus arvokisoissa.
Kharmides (dialogi)
Kharmides (; ) on Platonin kirjoittama dialogi. Sen toinen nimi Thrasylloksen jaottelussa on "Kohtuullisuudesta" (, "Peri sōfrosynēs"). Dialogissa Sokrates ja Kharmides keskustelevat sen nimen mukaisesti kohtuullisuudesta.
Platonin teosten joukossa "Kharmides" on luettu tämän varhaisvaiheen dialogeihin, toisin sanoen se on mitä ilmeisimmin kirjoitettu suhteellisen pian Sokrateen kuoleman jälkeen. Tämä on päätelty useista tyylillisistä ja sisällöllisistä seikoista: dialogi on suhteellisen lyhyt ja yksinkertainen, se ei pääty mihinkään selkeään lopputulokseen, eikä se sisällä Platonille myöhemmin yleisiä teemoja, kuten ideaoppia.
Diogenes Laertioksen esittämässä, Thrasylloksen tekemässä Platonin teosten jaottelussa dialogi kuuluu V tetralogiaan yhdessä dialogien "Theages", "Lakhes" ja "Lysis" kanssa. Aiheensa puolesta Thrasyllos luki dialogin Platonin koettelevien ("peirastikos") teosten joukkoon.
"Kharmides" on muodoltaan epäsuora eli referoitu dialogi. Dialogissa keskustelevat Sokrates, Platonin eno Kharmides, Kharmideen ja Platonin sukulainen Kritias sekä Sokrateen ystävä Khairefon. Keskustelu sijoittuu Ateenan Taureaan palaistraan.
Nimihenkilö Kharmides on teoksessa nuori ja kaunis ateenalainen, joka vaikuttaa olevan dialogin aiheena olevan ”kohtuullisuuden” tai ”järkevyyden” ("sōfrosynē") ruumiillistuma. Tästä keskustelu siirtyykin kohtuullisuuden määritelmään. Kharmides ehdottaa alussa, että kohtuullisuus on kaiken tekemistä rauhallisesti tai häveliäästi. Tämä määritelmä hylätään, koska Kharmides myöntää, että kohtuullisuus on täysin hyvää eikä millään muotoa pahaa, ja koska nopeus joissakin toimissa on parempaa kuin rauhallisuus ja hitaus samoissa toimissa, kohtuullisuus ei voi olla rauhallisuutta.
Seuraavaksi Kharmides määrittelee kohtuullisuuden vaatimattomuudeksi. Sokrates hylkää myös tämän määritelmän, lainaten Homeroksen sanoja "Odysseiasta": ”vaatimattomuus ei ole hyvä tarpeenalaiselle”, ja koska kohtuullisuus on täysin hyvää, se ei voi olla vaatimattomuutta.
Tämän jälkeen Kharmides kertoo Sokrateelle kohtuullisuuden määritelmän jonka oli kuullut toiselta: kohtuullisuus on omien asioiden hoitamista. Tämäkään ei kuitenkaan kelpaa vastaukseksi, koska se vaatisi lisäselityksen siitä, mitä tämä tarkoittaa. Esimerkiksi toisen käsityöläisen töitä tekevä käsityöläinen voi olla järkevä, mutta ei silti tee omia töitään.
Lopuksi Kritias nostaa esille Delfoin tunnetun kirjoituksen "gnothi seauton" (”tunne itsesi”). Tästä keskustelu siirtyy ajatukseen kohtuullisuudesta tai järkevyydestä tietoa koskevana tietona. Ehdotetaan, että järkevä tietäisi, mitä tietää ja mitä ei tiedä.
Lysis (dialogi)
Lysis (; ) on Platonin kirjoittama dialogi. Sen toinen nimi Thrasylloksen ryhmittelyssä on "Ystävyydestä" (, "Peri filias"). Dialogissa keskustelevat Sokrates, Lysis, Meneksenos ja Hippothales.
Platonin teosten joukossa "Lysis" kuuluu tämän varhaisvaiheen dialogeihin, toisin sanoen se on kirjoitettu suhteellisen pian Sokrateen kuoleman jälkeen.
Diogenes Laertioksen esittämässä, Thrasylloksen tekemässä Platonin teosten jaottelussa dialogi kuuluu V tetralogiaan yhdessä dialogien "Theages", "Kharmides" ja "Lakhes" kanssa. Aiheensa puolesta Thrasyllos luki dialogin Platonin kätilöivien ("maieutikos") teosten joukkoon.
Dialogin päähenkilöt ovat Sokrateen lisäksi ystävykset Lysis ja Meneksenos sekä Lysikseen rakastunut Hippothales. Käyty keskustelu käsittelee dialogin nimen mukaisesti ystävyyttä. Sokrates ehdottaa useita mahdollisia huomautuksia koskien ystävyyden luonnetta. Hän käsittelee ystävyyttä kahden samanlaisen välillä, ystävyyttä kahden erilaisen välillä, sekä ystävyyttä ei-hyvän-eikä-pahan ja hyvän välillä pahan läsnä ollessa.
Lopussa Sokrates hylkää kaikki nämä vääränä. Vaikka mihinkään lopulliseen johtopäätökseen ei päästä, ehdotetaan, että yhteinen päämäärä ”hyvästä ja kauniista” ("kalos kagathos") on todellinen motivaatio ystävyydelle.
A Day at the Races
A Day at the Races on vuonna 1976 julkaistu brittiläisen Queen-yhtyeen viides albumi. Se äänitettiin vuonna 1976 Isossa-Britanniassa ja julkaistiin samana vuonna 18. joulukuuta. Albumi pääsi Ison-Britannian, Japanin ja Alankomaiden listoilla ykköseksi. Albumi oli ensimmäinen jota tuottamassa ei ollut neljä ensimmäistä albumia tuottanut Roy Thomas Baker, yhtye tuotti albumin omin voimin.
Albumi on nimetty Marx-veljesten komediaelokuvan "Päivä kilpa-ajoissa" englanninkielisen nimen mukaan samoin kuin edellinenkin albumi "A Night at the Opera".
Albumin single "Long Away" on yksi Queenin kappaleista, joita pääasiallinen solisti Freddie Mercury ei laula. Hänen sijaansa lauluosuudesta vastaa kitaristi Brian May. Levyn tunnetuimmat kappaleet ovat "Somebody To Love", "Good Old-Fashioned Lover Boy" ja "Tie Your Mother Down", joista viimeisin oli julkaisunsa jälkeen lähes aina Queenin konserttien avauskappale.
Albumi julkaistiin 10. joulukuuta 1976 Britanniassa ja 18. joulukuuta 1976 Yhdysvalloissa vinyylilevynä ja C-kasettina. Albumi nousi Britannian myyntilistalla parhaimmillaan ensimmäiselle sijalle 24 listaviikon aikana ja se palkittiin kultalevyllä 1. joulukuuta 1976. Yhdysvaltojen myyntilistalla albumi kipusi viidennelle sijalle 19 listaviikon aikana ja palkittiin myös kultalevyllä.
CD-levynä albumi julkaistiin ensimmäistä kertaa vuonna 1986. Vuonna 1991 Hollywood Records julkaisi CD-levyn uudelleen kahden bonuskappaleen kera. Euroopassa ja Japanissa CD-levy julkaistiin uudelleen vuosina 1993-1994 sekä Japanissa vielä 1998. Vuonna 2001 Japanissa julkaistiin äänenlaadultaan parannettu remasteroitu CD-levy, joka sittemmin julkaistiin myös Euroopassa ja Japanissa uudelleen vuonna 2004.
A-puoli
B-puoli
Hollywood Recordsin vuonna 1991 julkaisema CD-levy sisältää myös kaksi uudelleensovitettua bonuskappaletta:
Jack Beresford
Jack Beresford (nuorempi) (1. tammikuuta 1899 Chiswick – 3. joulukuuta 1977) oli brittiläinen soutaja ja olympiavoittaja. Hän voitti mitalin viisissä peräkkäisissä olympialaisissa (1920–1936). Samaan on miessoutajista kyennyt vain toinen britti Steve Redgrave (1984–2000) ja parempaan kaikista soutajista Romanian Elisabeta Lipă (1984–2004).Vuoden 1940 kisojen peruuntuminen vei Beresfordilta mahdollisuuden kuudensiin olympialaisiin. Vuoden 1952 kesäolympialaisissa hän toimi Britannian soutujoukkueen johtajana. Hänen isänsä Julius Beresford voitti soudussa hopeaa kahdeksikossa vuoden 1912 kisoissa.
Clara Schumann
Clara Josephine Wieck Schumann (13. syyskuuta 1819 – 20. toukokuuta 1896) oli saksalainen säveltäjä ja pianisti. Hän oli säveltäjä Robert Schumannin vaimo.
Schumann aloitti pianonsoiton harjoittelun jo hyvin nuorena isänsä Friedrich Wieckin opastuksella. 13-vuotiaasta naimisiinmenoon asti hänellä oli loistava ura pianistina. Avioiduttuaan Robert Schumannin kanssa Clara jatkoi esiintymistä ja säveltämistä ja kasvatti ohessa kahdeksan lasta. Hän oli usein vastuussa perheen taloudellisesta toimeentulosta ja jatkoi senkin vuoksi konsertointia.
Robert Schumannin eläessä hänen työnsä eivät olleet useinkaan suosittuja eivätkä teknisesti tarpeeksi näyttäviä Claran makuun, mutta Robertin kuoleman jälkeen Clara Schumann omistautui pääasiassa Robertin töiden tulkitsemiseen. Vuonna 1878 hänet nimitettiin konservatorion opettajaksi Frankfurt am Mainiin.
Pakalitha Mosisili
Bethuel Pakalitha Mosisili (s. 14. maaliskuuta 1945) on lesotholainen poliitikko. Hän on toiminut maansa pääministerinä toukokuusta 1998 kesäkuuhun 2012 ja uudelleen maaliskuusta 2015 alkaen.
Mosisili on naimisissa ja hänellä on neljä lasta.
Anne-Lise Boge
Anne-Lise Boge (s. 1939) on norjalainen kirjailija, joka on varsinaiselta ammatiltaan opettaja. Hän on tullut tunnetuksi etenkin romaanisarjastaan "Arvesynd". Arvesynd-sarja käsittää yhteensä 23 kirjaa ja sen on julkaissut Egmont-kustannus.
Batman – paluu
Batman – paluu () on vuonna 1992 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen Tim Burtonin ohjaama supersankarielokuva. Se oli ensimmäinen Dolby Digital (AC-3) -ääniformaatilla äänitetty teatterielokuva. Elokuva oli Oscar-ehdokkaana parhaasta maskeerauksesta ja parhaista erikoistehosteista. Elokuva jäi viimeiseksi elokuvaksi koko sarjassa, jossa Batmanin roolissa nähtiin Michael Keaton. Elokuva ei myöskään ollut yhtä suuri menestys kuin edeltäjänsä. Elokuva on myös edeltäjäänsä tummanpuhuvampi ja synkempi.
Madonna kieltäytyi Kissanaisen roolista ennen kuin roolia tarjottiin Michelle Pfeifferille.
Gotham City on jouluisissa tunnelmissa, kunnes Pingviini apureineen iskee kesken jouluparaatin aiheuttaen kaaosta. Batman saapuu hoitamaan asiat kuntoon, mutta Pingviini pääsee karkuun. Pingviini aikoo ryhtyä pormestariksi saadakseen rahaa ja mainetta. Batmanin epäonneksi kaduille on ilmestynyt myös toinen rikollinen, Kissanainen. Tämä ei kuitenkaan tiedä, auttaako Batmania vai Pingviiniä. Lisäksi ongelmia aiheuttaa Pingviiniä pormestariksi auttava häikäilemätön liikemies Max Shreck, joka on myös vastuussa Kissanaisen identiteetin syntyyn.
Joosef – unten kuningas
Joosef – unten kuningas (englanniksi "Joseph: King of Dreams") on vuonna 2000 valmistunut DreamWorksin tuottama animaatioelokuva. Elokuva kertoo Raamatun Ensimmäisen Mooseksen kirjan Joosefista, Jaakobin pojasta, jonka hänen veljensä myivät orjaksi Egyptiin ja josta lopulta tuli Egyptin faaraon käskynvaltias.
Elokuvan tekijöiltä on aiemmin valmistunut toinenkin raamattuaiheinen animaatio, "Egyptin prinssi". Silti "Joosef – unten kuningas" -elokuvasta ei muodostunut samanlaista menestystä kuin "Egyptin prinssistä".
Muissa rooleissa: Markus Degerman, Jaana Hovinen, Vaula Hyry, Ralf Öhberg, Viivi Tamminen ja Salla Virman.
Kuoro: Markus Bäckman, Matti Holi, Pekka Kuorikoski ja Ulla Renko.
Suomenkielisen version ovat ohjanneet Kari Tamminen ja Ulla Renko.
Russ Howard
Russ Howard (s. 19. helmikuuta 1956 Midland, Ontario, Kanada) on kanadalainen curling-pelaaja.
Howard on osallistunut Kanadan mestaruuskilpailuun 13 kertaa, joista kahdeksan kertaa Ontarion ja viisi kertaa New Brunswickin edustajana. Hän on voittanut mestaruuden kahdesti, vuosina 1987 ja 1993. Hän on voittanut myös kahdesti maailmanmestaruuden, 1987 ja 1993.
Vuonna 2005 Brad Gushue kutsui Howardin joukkueeseensa Kanadan olympiakarsintoihin, jotka joukkue voitti ja pääsi Kanadan edustajaksi 2006 Torinon olympialaisiin. Mike Adam väistyi suosiolla varamieheksi Howardin tieltä. Kisoissa Kanadan joukkue voitti olympiakultaa voitettuaan finaalissa Markku Uusipaavalniemen kipparoiman Suomen. Kisojen aikana Howard täytti 50 vuotta.
Howard tunnetaan myös hieman lajin luonnetta muuttaneen ns. "Moncton"-säännön kehittäjänä, josta myöhemmin kehitettiin ns. "Free Guard Zone" -sääntö, jonka mukaan ykkösheittäjät eivät saa poistaa toistensa suojakiviä.
Mooseksen kirja
Mooseksen kirja voi tarkoittaa:
Ben Affleck
Benjamin Geza Affleck-Boldt (s. 15. elokuuta 1972 Berkeley, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä, elokuvakäsikirjoittaja ja -ohjaaja.
Affleckin näyttelijän ura alkoi jo lapsena, jolloin hän esiintyi PBS-kanavalla esitetyssä televisiosarjassa sekä useissa televisioelokuvissa. Varsinaisen näyttelijän uran Affleck aloitti 1990-luvulla, jolloin hän esiintyi useissa merkittävissä elokuvissa. Affleckin varsinainen läpimurto koitti vuoden 1997 jälkeen, jolloin Affleck sai Oscar-palkinnon yhdessä Matt Damonin kanssa elokuvakäsikirjoituksestaan elokuvaan "Will Hunting". Affleck on myös ohjannut elokuvan nimeltä "Gone Baby Gone", jonka pääosaa näyttelee hänen pikkuveljensä Casey Affleck. Affleck sai toisen Oscar-palkintonsa ohjaamastaan ja yhdessä Grant Heslovin ja George Clooneyn kanssa tuottamastaan elokuvasta "Argo".
Affleckilla on irlantilais-englantilais-saksalais-skotlantilaiset sukujuuret.
Affleck avioitui näyttelijä Jennifer Garnerin kanssa vuonna 2005. Kesäkuussa 2015 pariskunta ilmoitti eroavansa ja lopullinen ero myönnettiin kesällä 2017. Heillä on kolme lasta. Affleck kärsii päihdeongelmista ja on ollut vuosina 2001–2018 ollut kolmasti vieroitushoidossa.
Ranskan Polynesian lippu
Ranskan Polynesian lippu on Ranskalle kuuluvan Ranskan Polynesian virallinen lippu. Se otettiin käyttöön virallisesti vuonna 1984. Lipun punainen ja valkoinen väri on otettu historiallisista Tahitin lipuista ja ne ovat myös perinteisiä värejä Polynesiassa.
Tässä Ranskan merentakaisessa territoriossa trikolori on virallinen lippu, vaikka sen rinnalla liehuu myös paikallinen polynesialaisväreissä (punainen ja valkoinen) oleva lippu. Tuon lipun keskellä valkoisessa kentässä on pirogi (kaksipaikkainen palkovene, jota voidaan meloa tai purjehtia). Sen takana on kultainen sädekoroinen aurinko. Sininen ja valkoinen viittaavat merestä saatavaan hyvinvointiin ja pirogeja käytetään yhä kalastukseen. Viisi soutajaa edustavat Ranskan Polynesian departementteja: Tuamotun saaristoa, Marquesas- ja Tubuaisaaria, ja Seurasaaria, jotka koostuvat Windwardsaarista ja Leewardsaarista.
Sandro Munari
Sandro Munari (s. 27. maaliskuuta 1940), joka tunnetaan myös nimellä II Drago, oli italialainen rallikuljettaja ja lajin epävirallinen maailmanmestari.
Munari oli mukana rallin MM-sarjassa alusta asti (1973). Hänen ensimmäinen MM-rallinsa oli Monte Carlo-ralli, joka päättyi ulosajoon. Seuraavan MM-rallinsa hän ajoi seuraavana vuonna. Toisessa MM-rallissaan hän sijoittui heti sijalle 3., mutta jo seuraavassa kahdessa kilpailussa hän oli voittaja. RAC-rallissa hän ajoi kolmanneksi. 1975 Munarin ainoa voitto tuli Monte Carlo-rallissa. Safari-rallissa hän tuli toiseksi. Muut kauden kolme MM-ralliaan hän keskeytti.
Vuonna 1976 Munari oli ehdottomasti kauden parhaimpia kuljettajia. Hän ajoi seitsemän MM-rallia ja ajoi yhtä lukuun ottamatta jokaisessa niistä neljän parhaan joukkoon. Seitsemännen hän keskeytti. Jos tuolloin olisi laskettu pisteitä samalla tavalla kuin vuodesta 1979 vuoteen 1996 asti, olisi pisteitä kertynyt hänelle mukavat 97 kappaletta.
Kaudella 1977 Munari voitti "FIA"-cupin, mutta vain yhden MM-rallin, jälleen Monte Carlo-rallin. Se oli hänen uransa 7. MM-rallivoitto. Kaudella 1978 hän oli vain kerran pisteillä ajamistaan kuudesta MM-rallista. Siinä hän oli kolmas.
Kun MM-pisteitä jaettiin ensi kertaa ei Munari ollut enää entinen mestarikuljettaja. Hän osallistui vuosina 1979–1984 yhteensä vain kuuteen MM-ralliin eli yhteen ralliin kaudessa. Pisteitä hän keräsi -79 vain yhden ja kaudella 1980 kuusi. Tuon jälkeen hän ei enää pisteitä saanut. Hän lopetti uransa kauden -84 jälkeen.
Berkeley (Kalifornia)
Berkeley on kaupunki Pohjois-Kaliforniassa. Kaupungin pinta-ala on 45,9 km², ja siellä oli Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 112 580 asukasta. Berkeleyn läheisyydessä on kaksi suurkaupunkia, Oakland ja San Francisco. Berkeley tunnetaan erityisesti Kalifornian yliopiston Berkeleyn kampuksesta.
AMBER-hälytys
AMBER-hälytys (englanniksi AMBER Alert) on alun perin yhdysvaltalainen järjestelmä, jossa lapsen tai nuoren kadotessa (kidnappaus yms.) annetaan "etsintäkuulutus" eri medioissa henkilön löytämiseksi ja yhteyden saamiseksi kidnappaajiin. Järjestelmää on alettu kehittää paremmaksi, ja järjestelmä on saanut tukensa lainsäätäjiltä. Lisäksi järjestelmä on saanut kannatusta myös muualla maailmassa.
Järjestelmä sai alkunsa vuonna 1996, kun 9-vuotias texasilainen Amber Hagerman kidnapattiin ja myöhemmin murhattiin. Järjestelmä on nimetty Amberin mukaan, mutta nimelle on myöhemmin otettu käyttöön aukikirjoitettu muoto "America's Missing: Broadcast Emergency Response".
Rocinha
Rocinha on Rio de Janeiron ja Brasilian suurin yksittäinen slummi eli favela. Sen asukasluvusta ei ole tarkkaa tietoa, väestönlaskennan mukaan asukkaita on 70 000 mutta arvioitu väkimäärä on 180 000 henkeä. Rocinha sijaitsee Rio de Janeiron eteläosassa eli "Zona Sul"issa, São Conradon ja Gávean kaupunginosien välissä jyrkällä vuorenrinteellä noin kilometrin päässä kaupungin suosituimmista rannoista.
Vaikka Rocinha onkin yhä favela, sen elinolot ja infrastruktuuri ovat suhteellisen hyvät verrattuna moniin muihin Brasilian ja Etelä-Amerikan slummeihin. Suurin osa taloista on rakennettu sementistä ja tiilistä ja jotkut ovat monikerroksisia. Lähes kaikkiin tulee vesi ja sähkö. Alueella on paljon liike- ja muuta toimintaa, kuten pankkeja, apteekkeja, bussilinjoja ja myös oma TV-kanava. Rocinhassa toimii myös useita asukasyhdistyksiä ja kansalaisjärjestöjä, jotka pyrkivät kohentamaan alueen oloja ja integroimaan sitä tiiviimmin muuhun kaupunkiin.
Monen muun favelan tavoin Rocinha on ollut vaihtelevasti erilaisten rikollis- ja huumeliigojen hallinnassa. Viimeisin vaikutusvaltainen Rocinhan rikollisjohtaja Bem-Te-Vi joutui poliisien tappamaksi vuonna 2005. Vaikka tällaiset liigat toisaalta suojelevat faveloita muilta jengeiltä ja tuovat paljon kaivattuja resursseja niiden kehitykselle, ne myös pitävät alueitaan hyvin tiukassa kontrollissa sekä pyörittävät huumekauppaa ja muuta rikollisuutta, kuten pankkiryöstöjä, muualla kaupungissa. Tämän tiukan kontrollin vuoksi tavallinen katurikollisuus on Rocinhassa vähäistä, mutta yhteenotot muiden jengien välillä ja toisaalta poliisin kanssa johtavat monesti dramaattisiin, aseellisiin selkkauksiin.
Vuonna 2011 uutisoitin, että Brasilian poliisi valtasi Rocinhan. Tarkitus oli rajoittaa rikollisuutta ennen lähestyviä jalkapallon maailmancupia (2014) ja olympiakisoja (2016).
Rocinhan alueella väestönkasvu on nopeaa ja kaupunginhallinnon näkökulmasta hallitsematon rakentaminen vilkasta. Uutta väestöä muuttaa erityisesti Brasilian köyhistä koillisosista.
Joseph Mascolo
Joseph Mascolo (13. maaliskuuta 1929 West Hartford, Connecticut – 8. joulukuuta 2016 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnettiin erityisesti rooleistaan Kauniiden ja rohkeiden Massimo Maronena ja Päivien viemää -sarjan Stefano DiMerana.
Mascolo kuoli 87-vuotiaana 8. joulukuuta 2016 sairastettuaan pitkään Alzheimerin tautia.