hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Incipit Satan
Incipit Satan on Gorgorothin viides studioalbumi, joka julkaistiin 7. helmikuuta 2000. Levy on Gorgorothin julkaisuhistoriassa kokeellisin, sillä siltä löytyy muun muassa industrial- ja dark ambient -piirteitä.
Coventry Climax
Coventry Climax oli vuonna 1903 perustettu brittiläinen yhtiö, joka muun muassa toimitti moottoreita Formula 1 -sarjaan. Sen moottoreilla voitettiin kaiken kaikkiaan 40 Grand Prix -kilpailua. Coventry Climaxin moottoreita käyttivät muun muassa Cooper-, Lotus- ja Brabham-tallit.
Moottoritoimitusten lisäksi Coventry Climax valmisti trukkeja.
HV71
HV71 on jönköpingiläinen jääkiekkoseura Ruotsista. Se on perustettu vuonna 1971, ja se pelaa Ruotsin pääsarjatasolla SHL:ssä. Joukkueen valmentajana toimii Johan Lindbom.
Joukkue on pelannut yhtäjaksoisesti Elitserienissä/SHL:ssä vuodesta 1985 lähtien ja lisäksi kauden 1979–1980. Kausia pääsarjatasolla on siis kertynyt yhteensä 30. Joukkue on lisäksi pelannut yhdeksän kautta 1. divisioonassa ja neljä kautta 2. divisioonassa. Seuran nimenä on välillä ollut myös HV71 Blue Bulls. Suomalaisista seurassa ovat pelanneet muun muassa Pekka Marjamäki, Hannu Lassila, Reijo Ruotsalainen, Kai Nurminen, Arto Ruotanen, Esa Keskinen, Kari Takko, Kari Eloranta, Jarkko Varvio, Pasi Määttänen, Jere Karalahti ja Jesse Joensuu. Kaudella 2009–2010 HV:ssa pelasi neljä suomalaista: Pasi Puistola, Janne Niinimaa, Jukka Voutilainen ja Teemu Laine. HV71 on voittanut Ruotsin mestaruuden viidesti. Joukkue on SHL:n maratontaulukossa kuudes.Vuonna 1996 HV71 voitti pronssimitalin Euroopan Cupista. Vuonna 2005 se pelasi European Champions Cupissa, mutta ei päässyt alkulohkostaan jatkoon. Kaudella 2008-09 joukkue osallistui Ruotsin mestarina uuteen Champions Hockey Leagueen, jossa se kuitenkin jäi Espoo Bluesin jalkoihin.Lähde:
Glenn Buchanan
Glenn Buchanan (19. marraskuuta 1962 Townsville, Queensland) on australialainen entinen perhosuimari, jonka huippuvuodet osuivat 1980-luvulle. Hän voitti uransa aikana kaksi pronssista olympiamitalia, molemmat vuoden 1984 kesäolympialaisista Los Angelesista.
Hänen kanssaan olympiapronssia voittaneessa viestijoukkueessa uivat Mark Stockwell, Peter Evans sekä Mark Kerry.
Juho Komu
Johan Alfred (Juho tai J.A.) Komu (10. joulukuuta 1877 Haapavesi – 16. joulukuuta 1928 Pietari) oli suomalainen toimittaja ja Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen (SDP) kansanedustaja.
Komu syntyi suntio ja unilukkari "Aleksi Komun" ja "Anna Sofia Pihlajaniemen" perheeseen Haapavedellä 1877. Perheessä oli kahdeksan lasta joista Juho oli vanhin. Hän kävi kansakoulun 1885–1889 ja Haapaveden kansanopistossa hän opiskeli vuosina 1896–1897. Juho Komu toimi kiertokoulunopettajana ja 20-vuotiaana hänet valittiin kansakoulunopettajaksi Haapaveden Karsikkaan koululle. Komu toimi opettajana kuuden vuoden ajan. Tämän jälkeen hänestä tuli SDP:n puhuja ja muuttaessaan Ouluun 1906 Komu siirtyi "Kansan Tahto" -lehden toimittajaksi. Hänen toimituskautensa loi pohjaa sosialismin aatteille Oulun ja Lapin läänien alueilla.
Komu valittiin eduskuntaan Oulun läänin eteläisestä vaalipiiristä vuosiksi 1907–1914 sekä 1917 Vaasan läänin pohjoisesta vaalipiiristä. Eduskunnassa Komu kuului pankki-, talous- ja valtiovarainvaliokuntiin.
Sisällissodan jälkeen tapahtumiin aktiivisesti punaisten puolella osallistunut Komu pakeni Venäjälle, jossa hän osallistui pakolaisten yhteistoimintaan. Komu osallistui elokuussa 1918 suomalaisten sosiaalidemokraattien neuvottelukokoukseen Moskovassa, mutta hän ei kannattanut niin sanottujen Rahjan teesien hyväksymistä eikä siten osallistunut Suomen kommunistisen puolueen perustavaan kokoukseen. Komu kuitenkin liittyi puolueeseen myöhemmin ja hän oli läsnä äänivaltaisena edustajana sen toisessa edustajakokouksessa 1919. Komu työskenteli Venäjällä "Vapaus"-lehden ja petroskoilaisen "Punainen Karjala" -lehden toimittajana sekä opetti Lännen vähemmistökansallisuuksien yliopistossa. Komu kirjoitti teoksen "Kumousvuosi 1905", joka julkaistiin Leningradissa vuonna 1925. Hän kuoli Leningradissa vuonna 1928.
Komu oli naimisissa vuodesta 1910 diakonissa "Lydia Eliaantytär Sarasen" (1879–1966) kanssa.
Podenco
Podenco on ikivanha espanjalainen alkukantainen koiratyyppi, jota käytetään jäniksenmetsästykseen. Omiksi roduikseen Real Sociedad Canina de Españan mukaan luokitellaan andalusianpodenco, ibizanpodenco, kanarianpodenco, maneto ja valencianpodenco. Espanjassa epävirallisia rotuja ovat lisäksi galicianpodenco, hierronpodenco, mallorcanpodenco ja menorcanpodenco eli "ca coniller". Portugalinpodengo on sukua podencoille, mutta podengoja ei ole virallisesti kuin yksi. On kuitenkin olemassa myös brasilianpodengo eli "perro criollo", mutta yksikään suurempi kenneljärjestö Brasilian kennelliitto mukaan luekien ei ole hyväksynyt sitä.
Oikeastaan podenco ja podengo ovat molemmat samaa rotutyyppiä, mutta Portugalissa nimitys eroaa espanjalaisesta yhdellä kirjaimella. Myös galicianpodencon paikallinen nimitys galegon kielellä on podengo galego, sillä Galiciassa puhuttava galego ja portugali ovat toistensa lähimmät sukukielet.
Periaatteessa myös faaraokoira, etnankoira ja uhanalainen lampedusankoira (joka tunnetaan espanjaksi nimillä "podenco de lampedusa" ja "podenco de tunez") ovat samaa pystykorvaisten, etäisesti vinttikoiran kaltaisten jänistä metsästävien podencojen rotutyyppiä: esimerkiksi kanarianpodenco ja faaraokoira ovat erittäin samankaltaisia paitsi alkuperältään ja käyttötarkoitukseltaan, myös ulkonäöltään. Nyt jo sukupuuttoon kuollut ranskanpodenco edusti myös podencojen fenotyyppiä ja sitä käytettiin saman riistan metsästämiseen.
Espanjalaisten oma määritelmä podencolle on seuraava: Hieman pienikokoisempi, mutta vankkarakenteisempi kuin vinttikoira. Pyöreä pää, pystyt korvat, suora selkä, keskipitkä karvapeite, kaartuva häntä, pienet, mutta erittäin voimakkaat käpälät. Se on jonkin verran haukkuherkkä ja erittäin viisas. Metsästyskoirana se on ketterä ja sitkeä, ja sillä on hyvä näkö- ja hajuaisti.
Punaiset (elokuva)
Punaiset ("Reds") on vuoden 1981 yhdysvaltalainen historiallinen draamaelokuva. Sen on tuottanut, ohjannut ja osittain käsikirjoittanut Warren Beatty, joka myös näyttelee pääosan. Naispääosassa esiintyy Diane Keaton. Elokuva keskittyy kirjailija John Reediin, joka kirjoitti kirjan vuoden 1917 Venäjän vallankumouksesta "Kymmenen päivää, jotka järisyttivät maailmaa". Muissa keskeisissä rooleissa ovat lisäksi Edward Herrmann, Jerzy Kosinski, Jack Nicholson, Paul Sorvino, Maureen Stapleton, Ramon Bieri, Nicolas Coster ja M. Emmet Walsh.
Elokuvassa esiintyy lisäksi useita silminnäkijöitä. Toiset heistä ovat kuuluisia henkilöitä. Silminnäkijöinä esiintyvät mm. radikaalikasvattaja ja rauhanaktivisti Scott Nearing, kirjailija Dorothy Frooks, toimittaja ja kirjailija George Seldes ja kirjailija Henry Miller.
Punaiset oli ehdolla 12 Oscarin, kuuden Bafta-palkinnon ja seitsemän Golden Globen saajaksi. Maureen Stapleton voitti roolisuorituksestaan parhaan naissivuosan Oscarin ja Baftan, Warren Beatty ohjauksesta Oscarin ja Golden Globen. Lisäksi Parhaan kuvauksen Oscar-palkinto ja Jack Nicholsonin sivuosa-Bafta menivät elokuvalle.
Elokuvan lokakuun vallankumousjakso on kuvattu Helsingin Senaatintorilla ja sen lähiympäristössä. Elokuvan tarina sijoittuu myös osittain Suomeen. Matkatessaan Suomen halki Neuvostoliittoon Jack Reed jää kiinni ja hänet passitetaan vankilaan Suomenlinnaan. Joitakin kohtauksia kuvattiin Rovaniemellä, Kokkolassa ja Kemijärvellä. Elokuvassa esiintyi pienissä rooleissa myös joitakin suomalaisia näyttelijöitä, kuten Åke Lindman ja Pertti Weckström. Elokuvaa kuvattiin myös Vihdin Otalammen rautatieasemalla.
Ehdokkaana:
Ehdokkaana:
Ehdokkaana:
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Punaiset" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. "Video-oppaassa" vuodelta 1994 Asko Alanen pitää sitä ylipitkänä, jaarittelevana ja pinnallisena ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Boy Charlton
Andrew Murray Charlton (12. elokuuta 1907 – 10. joulukuuta 1975) oli australialainen uimari, jonka päälaji oli vapaauinti. Hänet tunnetaan paremmin nimellä Boy Charlton. Hänen huippuvuotensa osuivat 1920-luvulle, jolloin hän voitti viisi olympiamitalia: kultaa 1 500 metrin vapaauinnissa, hopeaa vapaauintiviestissä ja pronssia 400 metrin vapaauinnissa Pariisissa 1924 sekä hopeaa 400 metrin ja 1 500 metrin vapaauinnissa Amsterdamissa 1928. Hän kilpaili vielä Los Angelesin olympialaisissa 1932 mutta saavutti parhaimmillaan vain kuudennen sijan 400 metrin vapaauinnissa.
Tommy Svensson
Tommy Svensson (s. 4. maaliskuuta 1945) on ruotsalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja.
Svensson kuuluu jalkapalloilevaan sukuun, sillä hänen isänsä Stig Svensson ja siskonpoikansa Joachim Björklund ovat myös jalkapalloilijoita.
Svensson pelasi urallaan muun muassa Östers IF:ssä ja belgialaisessa Standard Liègessä. Hänet palkittiin Ruotsin parhaana jalkapalloilijana 1969 ja hän osallistui MM-kilpailuihin 1970. Hän pelasi maajoukkueessa 40 maaottelua ja teki niissä kolme maalia.
Pelaajauransa jälkeen Svensson on toiminut valmentajana. Hän aloitti entisen seuransa Östers IF:n valmentajana. Valmennettuaan norjalaisen Tromsø IL:n Norjan liigan kakkoseksi 1990, Ruotsin jalkapalloliitto kiinnostui hänestä ja 1991 Svensson aloitti uransa Ruotsin maajoukkueen päävalmentajana. Svenssonin valmennuskausi oli menestyksekäs. EM-kilpailuissa 1992 Svensson johdatti Ruotsin välieriin, joissa se taipui Saksalle 2–3. Kruunu Svenssonin uralle tuli kuitenkin kaksi vuotta myöhemmin Yhdysvalloissa käydyissä MM-kilpailuissa 1994 kun Ruotsi voitti pronssia kaataen pronssiottelussa Bulgarian 4–0. Ruotsi ei selviytynyt vuoden 1996 EM-kilpailuihin ja seuraavana vuonna Svensson jätti maajoukkuevalmentajan tehtävät. Sen jälkeen hän on toiminut televisiokommentaattorina sekä Tromsø IL:n valmentajana 2001.
Josef Julius Wecksell
Josef Julius Wecksell (19. maaliskuuta 1838 Turku, Suomi – 9. elokuuta 1907 Helsinki, Suomi) oli suomalainen runoilija ja näytelmäkirjailija.
Wecksellin vanhemmat olivat hattutehtailija Johan Wecksell ja Sofia Ulrika Björklund. Hän pääsi ylioppilaaksi 1858 Turun lukiosta ja opiskeli sitten estetiikkaa ja kirjallisuutta Helsingin yliopistossa. Wecksellin ura oli erittäin lyhyt mutta menestyksekäs. Wecksell ehti julkaista virallisesti uransa aikana vain kaksi teosta, runokokoelman "Valda ungdomsdikter" (1860) ja näytelmän "Daniel Hjort" (1863). 24-vuotiaana Wecksellin henkinen tasapaino murtui, ja hän joutui Lapinlahden mielisairaalaan, jossa hän vietti loppuelämänsä. Weckselliä pidetään lahjakkaimpana romantiikan jälkimaininkien ruotsinkielisistä kirjailijoista.
Wecksellin muistoksi on pystytetty häntä esittävä patsas Åbo Akademin kirjaston edustalle Turkuun. Hänen mukaansa on myös nimetty Wecksellintie Helsingin Eirassa.
Hänen silinterihattunsa on esillä Kihniössä esinemuseossa.
Chioma Ajunwa
Chioma Ajunwa (s. 25. joulukuuta 1970 Umuihiokwu, Nigeria) on nigerialainen yleisurheilija.
Hän on ensimmäinen nigerialainen olympiavoittaja ja ensimmäinen afrikkalainen nainen, joka on voittanut kultaa yleisurheilun kenttälajeissa, lisäksi hän on vielä tähänkin päivään saakka maansa ainoa henkilökohtainen olympiavoittaja. Ajunwa voitti pituushypyn olympiakultaa Atlantassa 1996 tuloksella 712, joka on Afrikan ennätys. Afrikan mestaruuden hän on voittanut kolme kertaa: 1989, 1990 ja 1998.
Ajunwa osallistui Atlantassa myös 100 metrin juoksuun ja viestiin. Hän on pelannut myös jalkapalloa Nigerian naisten jalkapallomaajoukkueessa. Ammatiltaan Ajunwa on poliisi.
Ajunwa kärsi neljän vuoden kilpailukiellon kiellettyjen aineiden käyttämisestä vuosina 1992–1996. Vuonna 2002 hän jäi uudelleen kiinni, ja sai elinikäisen kilpailukiellon.
Uransa jälkeen Ajunwa on perustanut säätiön tukemaan dopingin vastaista työtä.
Lorraine Crapp
Lorraine Joyce Crapp (myöh. Thurlow, s. 17. lokakuuta 1938 Sydney) on entinen australialainen uimari. Hän osallistui uransa aikana kaksiin olympialaisiin, 1956 Melbournessa ja 1960 Roomassa.
Crapp aloitti uinnin Dawn Fraserin kanssa ja heitä valmensi Harry Gallagher mutta 16 vuoden iässä Crapp vaihtoi Frank Guthrien valmennettavaksi. Hänen valmennettavanaan Crapp rikkoi ensimmäisen maailmanennätyksensä kahdestakymmenestäkolmesta tammikuussa 1954, ja myöhemmin samana vuonna hän voitti kaksi mestaruutta Kansainyhteisön kisoissa 110 jaardin ja 440 jaardin vapaauinnissa.
Olympialaisiin saavuttaessa Crapp ja hänen ystävänsä Dawn Fraser jakoivat 100 metrin vapaauinnin maailmanennätyksen, ja pidemmillä matkoilla Crappin hallussa oli vielä kuusi lisää. Elokuussa 1956 hän oli rikkonut Ragnhild Hvegerin 16 vuotta vanhan 400 metrin vapaauinnin maailmanennätyksen ja alittanut ensimmäisenä naisena viiden minuutin rajan ajallaan 4.50,8. Itse olympialaisissa, 100 metrin vapaauinnin finaalissa, Fraser voitti niukasti Crappin, ja molemmat alittivat entisen maailmanennätyksen. Faith Leech varmisti australialaisille vielä kolmoisvoiton kyseisestä lajista.
Crapp voitti helposti kultaa 400 metrin vapaauinnissa, joka oli 100 metrin lisäksi ainoa naisten henkilökohtainen vapaauintilaji kilpailuissa, jättäen Fraserin taakseen lähes kahdeksan sekunnin päähän. Crapp, Fraser, Leech ja Sandra Morgan voittivat 4 × 100 metrin vapaauintiviestin uudella maailmanennätysajalla 4.17,1.
Vuoden 1960 olympialaisiin lähdön alla Crapp meni salaa naimisiin Australian joukkueen lääkärinä toimineen tohtori Bill Thurlow’n kanssa. Kun paljastui, että Crapp kisakaupungissa hiipi yöksi omalla kustannuksellaan Roomaan matkustaneen ja kisakylän ulkopuolella asuneen aviomiehensä luo, rajoitti Australian joukkueen johto Crappin liikkumista ja ryhtyi valvomaan häntä, mikä vaikutti negatiivisesti hänen kilpailumoraaliinsa. Hän osallistui Roomassa vain 4 × 100 metrin vapaauintiviestiin ja ui loppukilpailussa heikosti kolmannen osuuden, jolloin Australia jäi hopealle 2,4 sekuntia maailmanennätyksen 4.08,9 uineelle Yhdysvalloille hävinneenä.
Crapp toimi yhtenä olympialipun kantajista Sydneyn kesäolympialaisissa vuonna 2000.
10 000 Watts of Artificial Pleasures
10 000 Watts of Artificial Pleasures on Dope Stars Inc -yhtyeen esikoislevy.
Albumi julkaistiin vuonna 2003.
Tero Koskela
Tero Koskela (s. 13. lokakuuta 1976 Kokkola) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja, joka pelasi useimmiten keskellä tai oikeassa laidassa.
Koskela on Kokkolan Pallo-Veikkojen kasvatti, ja ensimmäiset Veikkausliiga-ottelunsa hän pelasi Vaasan Palloseurassa kaudella 1996. Hän on edustanut Suomessa pääsarjatasolla myös Jazzia, Jokereita ja Tampere Unitedia. TamUsta Koskela siirtyi Norjaan, jossa hän edusti puolitoista kautta sekä Tippeligaenin Fredrikstadia että Adeccoligaenin Hønefossia. Kaudeksi 2007 hän siirtyi Honkaan ja kaudeksi 2009 hän palasi Vaasaan. Koskela on saavuttanut muun muassa SM-kultaa TamUssa kaudella 2001 ja Suomen cupin mestaruuden Jokereissa kaudella 1999.
Koskela on toiminut suomalaisten jalkapalloilijoiden edunvalvontajärjestön Jalkapallon Pelaajayhdistys ry:n puheenjohtajana vuodesta 2007 alkaen.
Timo Penttilä
Timo Jussi Penttilä (16. maaliskuuta 1931 Tampere – 25. helmikuuta 2011 Helsinki) oli Suomen merkittävimpiä modernistisia arkkitehteja.
Penttilän vanhemmat olivat karjanjalostuksessa ansioitunut maanviljelysneuvos Arvo Mikko Penttilä ja Ester Elviira Matinheimo. Penttilä valmistui ylioppilaaksi Tampereen yhteiskoulusta vuonna 1950 ja arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1956. Vuosina 1957−1959 hän työskenteli Aarne Ervin arkkitehtitoimistossa ja perusti tämän jälkeen oman toimiston. Hänen läpimurtotyönsä oli vuonna 1958 suunniteltu ja 1960 valmistunut Tampereen työväenopiston talo Sampola, jonka hän suunnitteli yhdessä Kari Virran kanssa. Seuraavana vuonna hän voitti Helsingin kaupunginteatterin arkkitehtuurikilpailun, joka nosti hänet maan eturivin arkkitehtien joukkoon. Kaupunginteatterissa hän vaihtoi varhaisten töidensä betonipinnan vaaleisiin kaakelilaattoihin sekä siirtyi ankarasta rationalismista ekspressiivisemmän ilmaisun suuntaan. Kaupunginteatteri on esimerkki Penttilän pehmeästä, ihmisläheisestä modernismista, jossa on samankaltaisuuksia Reima Pietilän ja Alvar Aallon kypsimpiin töihin.
Penttilä suunnitteli myös tiukan rationaalisia rakennuksia, muun muassa Helsingin Hanasaaren B -voimalaitoksen, joka on saanut ammattipiireissä arvostusta alusta lähtien. Siinä raskaat rakennusmassat on saatu sommittelulla näyttämään keveämmiltä. Vuonna 1967 valmistunut Ratinan stadion Tampereella taas edustaa 1960-luvun niin sanottua betonibrutalismia, jossa raskaat betonirakenteet jätettiin näkyviin hallitsevaksi arkkitehtoniseksi elementiksi. Rakennuksessa on nähty vaikutteita myös italialaisen modernistin Pier Luigi Nervin töistä. Uransa aikana Penttilää kritisoitiin ammattikunnan sisällä liiasta kokeilunhalusta ja modernismin tiukkoja sääntöjä kunnioittamattomasta ekspressiivisestä arkkitehtuurista (eli modernistin perisynnistä, formalismista). Arkkitehtikunnan ulkopuolella esimerkiksi J. P. Roos on arvostellut häntä terävästi liian tinkimättömästä modernista otteesta.
Penttilä oli Suomen rakennustaiteen museon esimiehenä vuodet 1976–1980 ja kirjoitti myös ahkerasti ja poleemisesti Arkkitehti-lehteen. Hän voitti 1970-luvun lopulla useita kulttuurirakennusten suunnittelukilpailuja Lähi-idässä – Bahrainin kulttuurikeskus 1976, kilpailuehdotukset Iranin kansalliskirjastosta Teheranissa 1978 ja Yhdistyneiden Arabiemiraattien ulkoministeriöstä 1979 – mutta ne eivät toteutuneet. Hänen viimeisiksi töikseen Suomessa jäivät muutamat Espoon Tapiolan keskustaan sen täydennysrakentamisen yhteydessä 1980-luvun alussa suunnitellut toimistotalot sekä Heikki Saarelan ja Kari Lindin kanssa suunniteltu Helsingin Salmisaaren B-voimalaitos, joka valmistui 1985. Vuonna 1976 Penttilälle myönnettiin rakennustaiteen valtionpalkinto.
Penttilä toimi Berkeleyn yliopiston vierailevana luennoitsijana 1968–69 ja siirtyi vuonna 1980 arkkitehtuurin mestarikoulun professoriksi Wienin taideakatemiaan. Hän jäi eläkkeelle 1996.
Long Point (Manitoba)
Long Point on noin 40 kilometrin pituinen ja noin kymmenen kilometrin levyinen niemi Winnipegjärven pohjoisaltaassa Manitoban provinssissa Kanadassa. Niemi työntyy järvenselälle länsirannalta Saskatchewanjoen laskukohdan ja Grand Rapidsin kylän eteläpuolelta. Sen itäisin kärki ulottuu lähes järvenselän puoliväliin saakka.
Long Point on muodostunut jäätiköiden sulamisvaiheessa paikalle kasaantuneesta maa-aineksesta, pääasiassa hiekasta, moreenista ja irtokivistä. Niemi on osa nimellä The Pas Moraine tunnettua Kanadan kilven harjanneketjua, johon kuuluvat myös niemen itäpuolella sijaitsevat Cannibal-, Big Sandy-, Little Sandy-, Little George- sekä George-saaret.
Long Pointissa sijaitseva Gull Bayn särkän luonnonsuojelualue on uhanalaisen huilutyllin ("Charadrius melodus") pesimäalue.
Seudulle on suunniteltu Long Point -niemen sisältävää "Manitoba Lowlands" -kansallispuistoa, mutta hanke kohtasi Manitoban ja Kanadan maaliskuussa 2004 solmiman aiesopimuksen (MOU) jälkeen vastustusta.
Raymond E. Feist
Raymond E. Feist (s. joulukuu 1945 Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen fantasiakirjailija.
Feist asuu San Diegossa. Hänen kirjailijanuransa alkoi roolipeliin liittyvistä tarinoista, joita hän kirjoitti ystävilleen. Feistin ensimmäinen fantasiakirja "Magician" ilmestyi 1982, ja se oli alusta alkaen suuri myyntimenestys. Feistin kirjat sijoittuvat pääosin Midkemian maailmaan. Feist on käsikirjoittanut myös tietokonepelejä ja kirjoittanut niiden pohjalta romaaneja. Hänen tuotannostaan on suomennettu vain "Käärmesodan taru" -sarja. Sarja sisältää viittauksia aiempiin tapahtumiin, joista kerrotaan viidessä ensimmäisessä Midkemia-kirjassa, joita ei ole suomennettu.
Feistin isäpuoli on elokuvaohjaaja Felix E. Feist, jonka nimen hän otti, kun hänen äitinsä avioitui Feistin kanssa.
Joe Primeau
A. Joseph Primeau (29. tammikuuta 1906 – 14. toukokuuta 1989 Lindsay, Ontario, Kanada) oli jääkiekon ammattipelaaja ja valmentaja.
Hän pelasi ammattilaisena vuodesta 1927 vuoteen 1936 Toronto Maple Leafsissa ja sen farmiseuroissa. Primeau tuli tunnetuksi Maple Leafsin "The Kid Line" -ketjun pelaajana yhdessä Charlie Conacherin ja Busher Jacksonin kanssa. Hän voitti NHL-mestaruuden eli Stanley Cupin niin pelaajana kuin valmentajana.
Primeaun uran kokonaistehopisteet olivat 310 ottelussa kerätyt 66 maalia ja 177 maaliin johtanutta syöttöä.
Florin Răducioiu
Florin Răducioiu (s. 17. maaliskuuta 1970 Bukarest) on romanialainen entinen jalkapalloilija.
Răducioiun huippuhetket olivat MM-kisoissa 1994, jolloin hän pääsi Romanian maajoukkueen kanssa puolivälieriin asti voitettuaan edellisten kisojen hopeamitalistin Argentiinan. Puolivälierän Ruotsia vastaan joukkue kuitenkin hävisi rangaistuspotkukilpailussa. EM-kisoissa Răducioiu on ollut vuonna 1996, mutta Romania jäi ilman saavutusta pudottuaan alkukierroksilla.
Seurajoukkueessa Răducioiu on voittanut Romanian mestaruuden sekä Serie A:n mestaruuden ja Mestarien liigan vuonna 1994 AC Milanin riveissä. Kaudella 1997–1998 hän pelasi Bundesliigassa VfB Stuttgartissa, mutta siellä hän ei onnistunut, joten ensimmäisen kauden jälkeen hän siirtyi jälleen Italiaan.
Răducioiu aloitti maajoukkueuransa vuonna 1988. Hän lopetti maajoukkueuransa juuri ennen Ranskan MM-kilpailuja vuonna 1998 johtuen vakasta polvivammasta, joka esti pelaamisen pitkäksi aikaa. Răducioiu pelasi 42 maaottelua ja teki niissä 21 maalia. Koko jalkapallouransa hän lopetti vuonna 2002.
Răducioiu on tanskalaisen Christian Poulsenin ohella ainoa jalkapalloilija, joka on pelannut kaikissa Euroopan viidestä suurimmasta sarjasta – Englannin Valioliigassa, Espanjan La Ligassa, Italian Serie A:ssa, Saksan Bundesliigassa ja Ranskan Ligue 1:ssä.
Saksan armeija
Saksan armeija voi viitata seuraaviin armeijoihin:
Toisen maailmansodan jälkeen:
Superliga Española de Hockey Hielo
Superliiga eli espanjalaisittain Palmarés Liga on Espanjan jääkiekon korkein sarjataso. Liigassa pelasi kaudella 2006–2007 ainoastaan kuusi joukkuetta, joista jokainen pääsi pudotuspeleihin. Neljä viimeistä aloitti puolivälierista ja kaksi runkosarjan parasta suoraan välieristä. Kaudella 2007-2008 joukkueita on seitsemän CH Villalban noustua liigaan. Liigassa ei pelata pronssiottelua. Espanjassa pelataan jääkiekossa myös Espanjan Cupia, jonka nimi on Copa del Rey.
Törmäystesti
Törmäystesti on ajoneuvoille suoritettava turvallisuuskoe. Nykyään tormäystesteissä voidaan käyttää myös mallinnusohjelmia.
Euro NCAP -testit (The European New Car Assessment Programme) ovat nykyaikaisimmat eurooppalaiset testit, joissa fyysisesti testataan uusien automallien kolariturvallisuutta. Ne koostuvat useista erilaisista, standardoiduista testeistä, joissa tarkoituksena on tuottaa tietoa, jonka perusteella eri automallien turvallisuutta ja toisaalta aggressiivisuutta voidaan vertailla keskenään.
Euro NCAP:n lisäksi on olemassa muita törmäystestejä, joissa käytettyjen nopeuksien sekä nukketyyppien lukumäärä ja tyyppi vaihtelevat, mutta perusidea on kaikissa sama. Muita törmäystestejä ovat muun muassa:
Bill Cook
William ”Bill” Cook (9. lokakuuta 1896 Brantford, Ontario, Kanada – 6. huhtikuuta 1986) oli kanadalainen jääkiekkoilija. Hyökkääjä Cook pelasi New York Rangersissa National Hockey Leaguessa ja Saskatoon Crescents -seurassa Pacific Coast Hockey Association -sarjassa.
Bill Cook pelasi ”Bun Line” -ketjussa veljensä Bun Cookin ja Frank Boucherin kanssa. Ketju jäi jääkiekon historiaan tehtyään maalin kevään 1928 Stanley Cupin loppuottelun jokaisessa pelissä.
Cook toimi pelaajauransa jälkeen valmentajana. Hän aloitti valmentajauransa Cleveland Baronsissa, jonka valmensi kahdesti Calder Cupin voittoon, vuosina 1939 ja 1941. Hän toimi lyhyen aikaa myös NHL-valmentajana, kausina 1951–1952 ja 1952–1953 New York Rangersissä.
Gregor Cankar
Gregor Cankar (s. 25. tammikuuta 1975 Celje) on slovenialainen yleisurheilija. Sevillan MM-kisoissa 1999 pronssia pituushypyssä saavuttaneen Cankarin ennätys on 840 vuodelta 1997.
Hän jäi karsintaan alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Soulissa 1992, mutta voitti kaksi vuotta myöhemmin, vuonna 1994, saman ikäluokan maailmanmestaruuden Lissabonissa myötätuulituloksella 804. Vuonna 1995 hän osallistui Barcelonan sisäratojen MM-kisoihin, joissa hän jäi karsintaan. Seuraavana vuonna hän oli neljäs Tukholman sisäratojen EM-kisoissa ja kuudes Atlantan olympialaisissa tuloksella 811. Vuonna 1997 hän oli Pariisin sisäratojen MM-kisoissa seitsemäs tuloksella 802. Seuraavana vuonna hän oli kuudes Budapestin EM-kisoissa. Vuonna 1999 hän osallistui Maebashin sisäratojen MM-kisoihin sijoittuen neljänneksi tuloksella 828 ja voitti myöhemmin samana vuonna aikuisten arvokisojen ainoan mitalinsa, pronssia, Sevillan MM-kisoissa tuloksella 836. Hän osallistui vielä vuonna 2000 Sydneyn olympialaisiin, vuonna 2002 sekä Wienin sisäratojen EM-kisoihin että Münchenin EM-kisoihin ja vuonna 2004 Ateenan olympialaisiin, mutta ei selviytynyt enää kertaakaan loppukilpailuun.
George Amick
George Amick (s. 24. lokakuuta 1924, Oregon, Yhdysvallat – 4. huhtikuuta 1959, Florida, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen autourhelija, joka kilpaili Yhdysvaltain sarjoissa.
Amick osallistui Formula 1:n MM-sarjaan kuuluneeseen vuoden 1958 Indianapolis 500 -kilpailuun, minkä vuoksi hänet lasketaan F1-kuljettajaksi. Hän sijoittui toiseksi ja saavutti kuusi MM-pistettä.
Amick kuoli auto-onnettomuudessa kauden 1959 kilpailussa.
Turk Broda
Walter Edward "Turk" Broda (15. toukokuuta 1914 Brandon, Manitoba, Kanada – 17. lokakuuta 1972) oli kanadalainen jääkiekkoilija. Maalivahti Broda pelasi Toronto Maple Leafsissa NHL-liigassa.
Broda syntyi ukrainalais-kanadalaiseen perheeseen. Maple Leafsin vahvuuteen hän liittyi 1936.
Menestyksekkäiden kausien jälkeen Broda piti taukoa urheilusta 1943–1945 palvellakseen armeijassa toisessa maailmansodassa. Asepalveluksen jälkeenkin hän pelasi huipulla voittaen muun muassa Stanley Cupeja; vuonna 1952 Turk Broda lopetti pelaajauransa.
Broda kuoli sydänkohtaukseen vuonna 1972.
Foeke Booy
Foeke Booy (s. 25. huhtikuuta 1962 Leeuwarden) on alankomaalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja.
Booy pelasi urallaan Alankomaiden ja Belgian pääsarjoissa vuosina 1980–1996. Booy voitti Belgian mestaruuden kahteen otteeseen ja Belgian Cupin kerran. Vaikea polvivamma päätti Booyn uran 1996.
Meriitit valmentajanaBooy aloitti valmennusuransa FC Utrechtin nuorisovalmentajana ja ykkösjoukkueen apuvalmentajana vuonna 2000. Vuodesta 2002 lähtien Booy on toiminut Utrechtin päävalmentajana.
Booy on Utrechtin seurahistorian menestyksekkäin valmentaja, heti avauskaudellaan hän johdatti seuran Eredivisien kahdeksanneksi. 2003 ja 2004 Utrecht juhli Amstel Cupin coittoa ja Alankomaiden supercupin voittoa 2004.
Heinäkuussa 2007 Booy siirtyi Utrechtista saudiarabialaisen Al-Nassrin päävalmentajaksi. Booyn viisivuotinen päävalmentajakausi Utrechtissa oli seurahistorian menestyksekkäin ja päättyi yhdeksännelle sijalle kaudella 2006–2007.
Kesällä 2007 hän siirtyi saudiseura Al-Nassrin valmentajaksi. Pesti jäi kuitenkin lyhyeksi ja hän luotsasi joukkuetta vain kahdeksan ottelun ajana. Joulukuussa 2007 hän palasi valmennustehtäviin Alankomaihin Sparta Rotterdamin uudeksi päävalmentajaksi.
Kauden 2008/09 jälkeen Booy jätti tehtävänsä Spartan päävalmentajana ja palasi FC Utrechtiin tekniseksi johtajaksi.
Booy palasi valmennustehtäviin marraskuussa 2012 belgialaisen Cercle Bruggen uutena päävalmentajana. Booy sai potkut huhtikuussa 2013 huonojen tulosten vuoksi. Heinäkuun alussa 2013 hän palasi valmentamaan Alankomaihin Eredivisien nousijajoukkue Go Ahead Eaglesia.
Debyyttikausi Go Ahead Eaglissa sujui kohtuullisen hyvin ja joukkue säilytti 13. sijan turvin sarjapaikkansa. Toinen pääsarjakausi oli vaikeampi ja Booyn suojatit jumittuivat putoamiskamppailuun. Lopulta seurajohto erotti Booyn maaliskuun lopussa 2015 seuran majaillessa putoamisviivan alapuolella.
Meriitit valmentajana
Jordan 198
Jordan 198 oli britti Gary Andersonin ja britti Mike Gascoynen suunnittelema auto, jolla Jordan-talli kilpaili kaudella 1998. Autoa ajoivat vuoden 1996 maailmanmestari britti Damon Hill ja toista vuottaan tallissa ollut saksalainen Ralf Schumacher. Auton voimanlähteenä toimi Mugen Hondan moottorit ja renkaat tallille valmisti edelliskauden tapaan Goodyear. Autolla saavutettiin tallin historian ensimmäinen voitto.
Suurista ododotuksista huolimatta kausi alkoi heikosti, sillä kauden ensimmäiseltä puoliskolta ei saavutettu yhtäkään MM-pistettä, mutta viimein Britannian GP:ssa Scumacher ylsi vihdoin pisteille ollen kuudes. Tämän jälkeen hän oli Itävallan GP:ssa viides. Saksan GP:ssa molemmat kuljettajat selvisivät pisteille, kun Hill ajoi neljänneksi ja Schumacher kuudenneksi. Hill uusi vielä sijoituksensa seuraavaksi ajetussa Unkarin GP:ssa. Belgian GP:ssa se kauan odotettu tapahtuma sitten tapahtui: Hill onnistui voittamaan tallille sen ensimmäisen voiton sateen täysin sotkemassa kilpailussa. Schumacher sijoittui toiseksi, joten Jordan otti ensimmäisen ja viimeisen kaksoisvoiton. Italian GP:ssa Schumacher ajoi vielä kolmanneksi Hillin ajaessa kuudenneksi. Kauden päättäneessä Japanin GP:ssa Hill ohitti Heinz-Harald Frentzenin viimeisellä kierroksella nousten näin neljänneksi.
Valmistajien MM-sarjassa talli sijoittui neljänneksi 34 MM-pisteellään. Benetton jäi viidenneksi yhden pisteen erolla, joka syntyi kun Japanin GP:ssa Hill ohitti Frenzenin.
Kellosepän työkalut
Kellosepän työkalut jakautuvat kahteen ryhmään: isoille ja pienille kelloille tarkoitetut työkalut.
"Kolmikulmasyventäjä" on yksi kellosepän työkaluista. Kolmikulmasyventäjiä on kaksi, suurempi ja pienempi. Suurempi on noin 130 mm pitkä ja 6 mm paksu, kun taas pienempi on noin 130 mm pitkä ja 3 mm paksu. Työkalulla levennetään porauskohtaa poraterän päässä olevan viisteen levyiseksi, ja sillä voidaan poistaa porauksessa syntyneet riisteet.
"Osoittimienkohottaja" on yksi kellosepän työkaluista. Nimensä mukaisesti sitä käytetään kohottamaan kellon osoittimia.
Osoittimien kohottaja valmistetaan hopeateräksestä viilaamalla; se on noin 90 millimetrin pituinen ja 3 millimetrin paksuinen.
Lorne Chabot
Lorne Chabot (5. lokakuuta 1900 Montreal, Québec, Kanada – 10. lokakuuta 1946) oli kanadalainen jääkiekkoilija. Hänen pelipaikkansa oli maalivahti.
Lorne Chabot pelasi National Hockey Leaguessa vuodesta 1926 vuoteen 1937. Hänen seurojaan olivat New York Rangers, Toronto Maple Leafs, Montreal Canadiens, Chicago Blackhawks, Montreal Maroons ja New York Americans.
Maalivahdin pelatessa Rangersissa Lester Patrick loi hänelle pseudonimen Lorne Chabotsky juutalaisen yleisön houkuttelemiseksi. Vuoden 1928 playoffseissa Lorne Chabot loukkaantui pakottaen Patrickin palaamaan maalin suulle.
Edward Charles Pickering
Edward Charles Pickering (19. heinäkuuta 1846 – 3. helmikuuta 1919) oli yhdysvaltalainen tähtitieteilijä, joka keksi tähtien kirkkautta mittaavan medidiaanifotometrin.
Hän toimi mm. Harvardin yliopiston professorina vuosina 1876–87 sekä observatorion esimiehenä 1876–1919. Hän palkkasi observatorion laskenta- ja luettelointitehtäviin naisia, mikä oli tuohon aikaan harvinaista. Heitä kutsuttiin yhteisnimellä Pickeringin haaremi, ja siihen kuului kaikkiaan yli 80 naista Pickeringin johtajan uran aikana.
Hän kehitti myös Annie Cannonin kanssa ns. Harvardin luokittelun, jossa tähdet jaettiin spektriluokkiin.
Janne Ankkanen
Janne Ankkanen oli Ola Fogelbergin piirtämä ja Jalmari Finnen kirjoittama sarjakuva, joka ilmestyi "Suomen Kuvalehdessä" lokakuusta 1917 tammikuuhun 1918. Kyseessä oli Suomen lehdistön ensimmäinen jatkosarjana ilmestynyt sarjakuva, joskaan ei ensimmäinen suomalainen sarjakuva.
Sarjassa kommentoitiin satiirin ja faabelin keinoin Suomen jännittyneitä yhteiskunnallisia oloja dramaattisena aikana. Sarjan päähenkilö, Janne Ankkanen -niminen antropomorfinen ankka oli kuvattu yleensä oman edun tavoittelijana, joka lietsoi epäjärjestystä – ja joutui monesti lopulta itse kärsimään toimintansa seurauksista. Sarjassa voitiin nähdä paljon viittauksia Suomen työväestön ja punakaartien levottomuuteen sisällissodan alla. Jalmari Finne tunnettiinkin porvarillisista mielipiteistään, sen sijaan Ola Fogelberg piirsi samanaikaisesti myös sosiaalidemokraattien "Työmieheen" ja "Kurikkaan". Sarjassa kommentoitiin myös Suomen itsenäistymistä, sillä Janne Ankkanen nähtiin suunnittelemassa maalle lippua, vaakunaa ja kansallislaulua (Jannen suunnittelemassa Suomen lipussa oli tietenkin hänen oma kuvansa). Sisällissodan puhjetessa "Suomen Kuvalehti" lakkasi ilmestymästä ja Janne Ankkasen seikkailut päättyivät vain yhdentoista sarjan jälkeen. Sisällissodan päätyttyä sarja ei palannut lehteen, mutta sen sijaan pian ilmestyi 12-sivuinen sarjakuvakirja "Janne Ankkanen sotajalalla", jossa Janne yllytti huonolla menestyksellä eri eläinryhmiä kapinaan vahvempiaan vastaan.
Fogelberg elvytti Janne Ankkasen hetkeksi vielä vuonna 1943 "Kansan Kuvalehden" sivuilla. Finne oli tuolloin jo kuollut, joten Fogelberg kirjoitti uudet tarinat itse. Uusissa seikkailuissaan Janne kommentoi lähinnä sota-ajan arkipäivään liittyviä erikoisuuksia, kuten säännöstelyä ja mustan pörssin kauppaa. Fogelbergin mielestä Disneyn vuonna 1934 lanseeraama hahmo Aku Ankka muistutti olemukseltaan ja äkkipikaiselta käytökseltään hämmästyttävästi Janne Ankkasta, mutta hän tajusi että kyse täytyi olla sattumasta eikä plagioinnista. Vuonna 1943 hän piirsikin sarjan, jossa Janne Ankkanen kohtaa sopuisasti kilpailijansa Aku Ankan.
Janne Ankkasesta julkaistiin vuonna 2011 postimerkki.
Verhoilukivi
Verhoilukivi on suomen kielessä käytössä niin luonnollista kiveä oleville verhoilumateriaaleille kuin myös kaupallisissa julkaisuissa yleisesti käytetty käännös englanninkieliselle termille "stone veneer". Tarkempi ja oikeampi käännös jälkimmäisessä kohdassa olisi verhoiluun tarkoitettu kiviperäinen komposiittimateriaali, mutta tätä harvemmin näkee johtuen kirjoitusasun ilmeisestä pituudesta. Yleisesti ottaen verhoilukivellä voidaan ymmärtää ihmisen valmistamaa kiviperäistä verhoilumateriaalia.
Verhoilukivi voi olla luonnollista kiveä eri paksuina, muotoiltuina ja pintakäsiteltyinä kappaleina. Verhoilukivi voi olla – ja usein myös on – luonnollisia kivimateriaaleja imitoivaa komposiittimateriaalia. Tyypillisimpiä komposiittimateriaaleja ovat betonipohjaiset materiaalit, joilla saadaan sopivalla pintakäsittelyllä ja pigmentoinnilla aikaiseksi parhaimmillaan huomattavan luonnollisen näköinen lopputulos. Komposiittimateriaalien hyöty luonnolliseen kiveen verrattuna on niiden keveydessä, tasalaatuisuudessa ja hinnassa.
Verhoilussa käytettävä luonnollinen kivi on tyypillisimmin graniittia, kvartsia, marmoria tai hiekkakiveä. Laadukkaita luonnollisen kiven esiintymiä löytyy ympäri maailman ja jokaisen maan kivivalikoimalla on tietyt sille ominaiset piirteet. Keinotekoisten eli komposiittikivien suurimmat valmistajat ovat Yhdysvalloissa, jonka markkinat ovat huomattavasti kehittyneemmät kuin eurooppalaiset. Euroopan suurimpia valmistajia ovat mm. hollantilainen Klimex ja kreikkalainen Mathios.
Vihreän parran ilmiö
Vihreän parran ilmiö viittaa geeniin tai joukkoon geenejä, joka antaa näkyvän "merkin", kuten esimerkiksi vaalean ihon tai vihreän parran, tai jonkin muun silmiinpistävän ominaisuuden ja jolla on taipumus käyttäytyä erityisen altruistisesti toisia silmiinpistävän merkin kantajia kohtaan. On kuitenkin epätodennäköistä, että sama geeni tuottaisi altruismille sekä oikean merkin että oikean toiminnon. Vihreän parran kaltainen täysin mielivaltainen "merkki" on vain yksi tapa, jolla geeni voi "tunnistaa" toisessa yksilössä olevat kopionsa. Teoriassa tällainen kaksivaikutteinen geeni menestyisi populaatiossa hyvin.
Geenillä olisi siis kolme vaikutusta fenotyyppiin: (1) havaittava "merkki" - kuten hypoteettinen vihreä parta; (2) tämän merkin havaitseminen toisissa; (3) valikoiva altruistisuus saman "merkin" omaavia kohtaan.
Idean vihreän parran geenistä esitti William D. Hamilton vuonna 1964 julkaistussa merkittävässä artikkelissaan "The genetical evolution of social behaviour (I and II)" ja sen nimesi kansantajuistamisen professori Richard Dawkins kirjassaan "Geenin itsekkyys" ("The Selfish Gene", 1976). Vihreän parran ilmiö pysyi teoreettisena aina kunnes ensimmäinen vihreän parran geeni löydettiin tulimuurahaisista vuonna 1998.
David Dickson (uimari)
David Dickson (s. 20. helmikuuta 1941 Malesia) oli australialainen 1960-luvulla menestynyt vapaauimari. Hän voitti uransa aikana 3 olympiamitalia. Kaikki pronssisia, ja kaikki viesteistä.
Dickson valittiin tekemään kansainvälinen debyyttinsä 1960 olympialaisissa, samassa viestijoukkueessa John Devittin, Murray Rosen sekä John Konradsin kanssa. Australialaiset selvisivät uinnista kolmansina maaliin, heti Yhdysvaltojen ja Japanin jälkeen, ja näin saivat pronssia.
Dickson valittiin kantamaan Australian lippua Kansainyhteisön kilpailuihin. Kyseisissä kisoissa Dickson yhteensä kolme mitalia. Yhden henkilökohtaisen pronssin, sekä kaksi viestikultaa.
1989, Dickson valittiin ensimmäiseksi Australian Capital Territoryn edustajaksi Australian Olympic Federation:iin.
Carlos Calado
Carlos Calado (s. 5. lokakuuta 1975 Alcanena, Portugali) on portugalilainen yleisurheilija, jonka päälaji oli pituushyppy. Hän on kilpaillut lisäksi olympiatasolla kolmiloikassa ja MM-kisoissa 100 metrin juoksussa.
Calado sai alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 1997 kultaa pituushypyssä ja hopeaa 100 metrin juoksussa. Sisäratojen EM-kisoissa 1998 Calado sijoittui pituushypyssä hopealle. Sydneyn olympialaisissa 2000 hän oli samassa lajissa kymmenes. Kaudella 2001 hän saavutti pronssia sisäratojen MM-kisoissa tuloksella 816 sekä ulkoratojen MM-kisoissa hypättyään 821.
Jukka Nurminen
Jukka Nurminen on Pikku Kakkosen tuottaja, joka on aikoinaan myös juontanut Pikku Kakkosta Ransu-koiran kanssa.
Vuonna 2006 Nurminen esiintyi Joulupukkina Joulupukin kuumalinja -ohjelmassa.
Mirjam Helin
Mirjam Helin (o.s. Rokkanen, 29. maaliskuuta 1911, Pietari – 22. joulukuuta 2006, Helsinki) oli suomalainen oopperalaulaja ja laulunopettaja, Sibelius-Akatemian professori.
Helin opiskeli laulua muun muassa Roomassa, Wienissä ja Pariisissa. Hänen isänsä, Pohjoismainen Sähkö Oy:n perustaja ja äänilevytuottaja Oskar Rokkanen (1882–1973) halusi tyttärensä opiskelevan insinööriksi tai ekonomiksi ja vastusti jyrkästi oopperalaulajan uraa. Hänen tuleva aviopuolisonsa, varatuomari Hans Helin (1907–1973) oli appensa kanssa samaa mieltä. Hän uhkasi purkaa kihlauksen, jos morsian ryhtyisi oopperalaulajaksi. Niinpä Mirjam Helinistä tuli laulunopettaja. Hän piti kuitenkin ensikonserttinsa 1938, suoritti lauludiplomin 1941 ja teki toistakymmentä levytystä, muutamat niistä salanimellä Anja Sini. Hänen tunnetuin levytyksensä on Kalervo Hämäläisen säveltämä ja sanoittama "Lapin äidin kehtolaulu" (1949]).
Helin toimi Lahden musiikkiopistossa (nykyinen Lahden konservatorio) ja Sibelius-Akatemiassa laulupedagogina.
Helin antoi 70-vuotispäivänsä kunniaksi 1981 Suomen Kulttuurirahastolle suuren lahjoituksen, josta muodostettiin Mirjam ja Hans Helin -nimikkorahasto. Näillä varoilla perustettiin vuonna 1984 Kansainvälinen Mirjam Helin -laulukilpailu, joka järjestetään viiden vuoden välein.
Kosti Kotiranta
Kosti Ilmari ”Komo” Kotiranta (12. kesäkuuta 1957 Helsinki – 24. heinäkuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen opettaja, näyttelijä, laulaja ja juontaja.
Kotiranta tunnettiin Ylellä jouluaattoaamuisin esitettävän "Joulupukin kuumalinja" -ohjelman joulupukkina. Hän esiintyi ohjelmassa vuosina 1991–2005 ja 2007–2011. Vuosi 2006 jäi väliin aivoinfarktin takia. Vaikean aivokasvaimen löytyminen esti Kotirannan paluun joulupukiksi vuoden 2011 jälkeen.
Kotiranta toimi monena vuonna myös Lappeenrannassa järjestettävien Lasten Kalenoiden, paikallisen lasten kansantanssitapahtuman, maskottina nimeltä Kalenakatti.
Kotiranta juonsi 1980-luvulla esitettyä lasten "Sanaleikki"-nimistä visailuohjelmaa sekä nuortenohjelmaa "Yykaakoo". Ohjelmassa esiintyi muun muassa Kakopojiksi itseään kutsunut ryhmä, joka teki hurjapäisiä temppuja. Lisäksi Kotiranta muistetaan nuorille suunnatusta televisiovisailusta "Ioxiosta", jota hän juonsi 1990-luvulla yhdessä Sami Aaltosen kanssa.
Kotiranta menehtyi heinäkuussa 2015 pitkän sairastamisen jälkeen 58-vuotiaana.
This Is The Moody Blues
This Is The Moody Blues on vuonna 1974 julkaistu The Moody Blues -yhtyeen kokoelma-albumi."Side A""Side B""Side C""Side D"
Espanjan Cup (jääkiekko)
Espanjan Cup on Espanjassa vuosittain järjestettävä cup-muotoinen jääkiekkokilpailu.
Kyösti Pietiläinen
Kyösti Pietiläinen (30. elokuuta 1945 Kymi – 25. kesäkuuta 2017 Addis Abeba, Etiopia) oli todennäköisesti pisimpään Ranskan muukalaislegioonassa palvellut suomalainen. Legioonassa hänen nimensä oli "Karl Peters".
Kyösti Pietiläinen toimi muun muassa merimiehenä 26-vuotiaaksi saakka kiertäen maapallon viisi kertaa, kunnes hakeutui Ranskan muukalaislegioonaan vuonna 1972. Ennen legioonaan siirtymistä hänen muita ammattejaan olivat sekatyömies, satamajätkä ja tukkijätkä. Pietiläinen palveli muukalaislegioonassa muun muassa kouluttajana, sotapoliisina, taisteluryhmänjohtajana, laskuvarjojääkärinä, bordellinjohtajana sekä iskuryhmänjohtajana. Legioonalaisuransa aikana hän taisteli muun muassa Zairen Kolwezissa, Tšadissa, Djiboutissa, Belgian Kongossa ja Ruandassa. Lisäksi Pietiläinen oli mukana entisen Jugoslavian alueen rauhanturvaamisoperaatioissa. Pietiläisen sotilasarvo kotiutuessa oli ylikorpraali (Caporal-Chef), mikä on ainoastaan Legioonalle ominainen arvo (vastaa korpraalin ja kersantin välistä sotilasarvoa ja myönnetään yleensä vasta pitkän palveluksen jälkeen).
Pietiläinen jäi legioonasta eläkkeelle vuonna 2000 palveltuaan yli 28 vuotta. Hän asui pitkään Etiopiassa, Addis Abebassa ja oli naimisissa etiopialaisen Elsan kanssa. Hän kirjoitti legioonalaisen urastaan muistelmateoksia. Muistelmista saa harvinaisen tarkan, kaunistelemattoman kuvan Muukalaislegioonan toimintatavoista rivisotilaan kannalta nähtyinä, sillä myös taistelutavat kuvataan yksityiskohtaisesti. Kirjoja on toisaalta myös väitetty osittain tai täysin fiktiivisiksi, ja Pietiläisen osallistuminen esim. Ranskan Ruanda-operaatioon on kyseenalaistettu.
Kyösti Pietiläinen on yhdessä sisarenpoikansa Petri Pietiläisen kanssa kirjoittanut seuraavat elämänvaiheitaan ja erityisesti muukalaislegioonan aikaansa kuvaavat teokset:
Kyösti Pietiläinen on yhdessä Juhan-Ville Kaarnakarin kanssa kirjoittanut seuraavat teokset:
Kyösti Pietiläinen on yhdessä Seppo Porvalin kanssa kirjoittanut seuraavat teokset:
Three Dog Night (albumi)
Three Dog Night on yhdysvaltalaisen rock-yhtyeen Three Dog Nightin debyyttialbumi, joka julkaistiin lokakuussa 1968. Albumi pääsi samana vuonna Billboardin listoilla sijalle #11.
Singlenä julkaistu "One" pääsi sijalle #5 ja "Try a Little Tenderness" sijalle #29. Albumin tuotti Gabriel Mekler.
Prognoosi
Prognoosi (, nykykreik. "πρόγνωση", ennaltatietäminen) eli ennuste on lääketieteellinen termi, jolla tarkoitetaan lääkärin tekemää arviota sairauden etenemisestä ja henkilön paranemismahdollisuuksista.
Ennusteelliset eli prognostiset tekijät ovat ominaisuuksia tai ilmiöitä, jotka vaikuttavat sairauden ennusteeseen. Prognostiset tekijät voivat olla muun muassa demografisia (esimerkiksi henkilön ikä), sairauskohtaisia (esimerkiksi syövän luokitus) ja henkilön muihin sairauksiin tai tiloihin liittyviä. Ne voivat vaikuttaa ennusteeseen positiivisesti, negatiivisesti tai ennustaa jotain tiettyä tapahtumaa. Prognostiset tekijät eivät välttämättä ole syy-seuraussuhteessa asioihin, joita ne ennustavat. Niiden on ainoastaan todettu olevan tarpeeksi voimakkaasti korreloituneita tiettyjen tapahtumien kanssa, jotta ne pystyvät ennustamaan niiden kehittymisen.
Abitibi
Abitibi () on Koillis-Ontariossa, Kanadassa sijaitseva joki, joka alkaa Lake Abitibiltä Ontarion ja Québecin rajalta ja laskee luoteeseen Hudsoninlahteen kuuluvaan Jamesinlahteen. Joki on 547 kilometriä pitkä.
Joki oli tärkeä turkiskauppareitti Hudson's Bay Companylle. Nykyään selluloosa ja paperi on alueelle tärkeä teollisuudenala. Joen varrella sijaitsee vesivoimala.
Alaskan tie
Alaskan tie () on Dawson Creekistä (Brittiläinen Kolumbia, Kanada) Delta Junctioniin (Alaska, Yhdysvallat) johtava tie, joka rakennettiin toisen maailmansodan aikana 1941–1942. Se on 2 451 kilometriä pitkä. Tie kulkee muun muassa Whitehorsen (Yukon, Kanada) kautta.
Tie rakennettiin yhdistämään Alaskaan rakennetut lentokentät, joita käytettiin Lend-Lease-avun toimittamiseen Neuvostoliitolle. Rakentamiseen vaikutti myös pelko Japanin mahdollisesta maihinnoususta Alaskaan. Alaskaan ei olisi ilman tietä millään saatu tarpeeksi nopeasti joukkoja sitä puolustamaan. Suunnitteilla oli myös jatko Nomeen Beringinsalmen rannalle. Yhdysvaltain asevoimat rakensi tien käyttäen pääasiassa afroamerikkalaisista koottuja rakennuskomppanioita, joiden epäiltiin aluksi olevan kykenemättömiä näin vaativaan tehtävään.
Tie avattiin siviililiikenteelle 1948 ja on kokonaisuudessaan päällystetty ollen auki ympäri vuoden.
Tikka (Jyväskylä)
Tikka on asuin- ja tilastoalue Jyväskylässä Kuokkalan kaupunginosan etelälaidalla. Se jakaantuu kahteen pienalueeseen: pientalovaltaiseen Tikanmäkeen ja kerrostalovaltaiseen Tikantoriin. Tikan omakotialueen rakennus alkoi 1940-luvun puolivälissä. Pientaloista suurin osa on valmistunut jälleenrakennuskaudella ja 1980-luvulla. Pienalueen kerrostalot ovat enimmäkseen 1980- ja 1990-luvulla rakennettuja.
Tikassa on päiväkotitoimintaa ja 1.–6. vuosiluokkia opettava peruskoulu. Alueella sijaitsee myös elintarvikekauppa K-Market ja liikuntatiloja tarjoava Kuokkalan Graniitti. Tikan vieressä on Yrttisuon puistoalue, jossa sijaitsee urheilukenttä, skeittiparkki ja puisto. Myös Kuokkalan keskustan monipuoliset palvelut ovat Tikan välittömässä läheisyydessä.
FreeVMS
FreeVMS on käyttöjärjestelmäprojekti, joka tähtää avoimen/vapaan VMS-kloonin luomiseen. Sitä kehitetään pääosin muunnellun 2.4-sarjan Linux-ytimen päälle, ja ohjelmointikielenä toimii C. Järjestelmän viimeisin versio on marraskuussa 2010 julkaistu 0.4. Se ei ole valmis hyötykäyttöön; järjestelmän DCL-komentotulkki esimerkiksi tunnistaa tällä hetkellä vain murto-osan kaupallisen OpenVMS-käyttöjärjestelmän ymmärtämistä komennoista.
FreeVMS-projekti ei ole ensimmäinen laatuaan. 1990-luvun loppupuoliskolla oli muun muassa projekti nimeltään Free-VMS, joka kuitenkin hiipui ja käytännössä keskeytettiin 2000-luvun alussa. Sen yhteydessä kehitettyä materiaalia (esimerkiksi pari ohjelmakirjastoa) on sittemmin sisällytetty FreeVMS-projektiin.
FreeVMS:n kehityksestä on vastannut pääasiassa norjalainen Roar Thronæs.
Odessan joukkomurha
Odessan joukkomurha tapahtui 22.–24. lokakuuta 1941 Odessassa ja Transnistriassa, jolloin alueella tapettiin 25 000–34 000 juutalaista. Kokonaisuudessaan Saksan ja Romanian miehityksen aikana Ukrainassa Dnestrin ja Bugin välillä tapettiin noin 100 000 ukrainanjuutalaista.
Odessan kaupungissa oli ennen toisen maailmansotaa suuri juutalaisväestö, arvioiden mukaan lähes kolmannes asukasluvusta, eli noin 180 000 juutalaista. Saksalaisten ja romanialaisten miehitettyä kaupungin juutalaisia oli jäljellä 80 000–90 000.
Pentagram (albumi)
Pentagram on Gorgorothin esikoisalbumi, joka julkaistiin 12. lokakuuta 1994. Albumi on sittemmin uudelleenjulkaistu ainakin kolme kertaa – vuosina 1996, 1999 ja 2005. Back on Black Records julkaisi levystä vinyylipainoksen vuonna 2006.
Ashrah
Ashrah on kuvitteellinen hahmo "Mortal Kombat" -tappelupelisarjassa. Hän esiintyi ensimmäisen kerran ""issa.
Huolimatta kauniin naisen ulkonäöstään, Ashrah on demoni Netherealmista. Hän kuului kerran Quan Chin veljeskuntaan, joka palvoi turmioitunutta jumalaa, Shinnokia. Ashrah pukeutuu kokonaan valkoiseen ja esiintyy pitkänä, mysteerisenä naisena.
Eräänä päivänä Ashrah kieltäytyi noudattamasta Quan Chin käskyjä. Vihainen Quan Chi lähetti siskonsa tappamaan Ashrahia, joka pakeni Netherealmiin. Sieltä Ashrah löysi miekkansa, Krissin. Opittuaan taistelemaan sen kanssa, hän löi muutamia demoneita ja huomasi, että miekka puhdisti hänen pahaa sieluaan jokaisen kuolleen demonin jälkeen ja hän muuttui enemmän ihmiseksi. Hän päättikin alkaa ajaa takaa demoneita saadakseen sielunsa puhtaaksi. Hän kuuli pian Noob Saibotin olevan voimakas demoni ja hän uskoi puhdistuvansa täysin, mikäli tappaisi hänet. Niinpä Ashrah alkoi jahdata Noob Saibotia.