Superroisto
Superroisto tai superrikollinen on eräs konnan ilmenemismuoto. Lajityyppiä tavataan useimmiten sarjakuvissa (varsinkin niin kutsutuissa supersankarisarjakuvissa), toimintaelokuvissa ja tieteistarinoissa. Superroistolle tyypillistä on hyvin monimutkaisten ja kunnianhimoisten suunnitelmien kehittely, joiden päämääränä on saavuttaa valtaa ja alistaa vastustajat. Superroistoilla on tyypillisesti värikkäitä nimiä, pukuja tai muita erikoisia piirteitä.
Superroisto on tärkeä jumalvoimaisten supersankarien tai muiden fiktiivisten sankarien vastustajana. Superroiston älynlahjat tai yli-inhimilliset voimat tekevät heistä varteenotettavia vastustajia jopa kaikkein voimakkaimmallekin sankarille.
Monilla superroistoilla on yhteisiä piirteitä todellisen maailman diktaattorien, pahantekijöiden ja terroristien kanssa.
Useimpien mielestä ensimmäinen varsinainen superroisto oli Paul Févalin luoma Fantômas (ensiesiintyminen vuonna 1862) tai Févalin miltei kuolematon roisto, eversti Bozzo-Corona (ensiesiintyminen vuonna 1863). Muita varhaisia superroistoiksi luokiteltavia hahmoja ovat esimerkiksi Professori James Moriarty (ensiesiintyminen vuonna 1891). Tohtori Fu Manchua (Sax Rohmerin suosittujen kirjojen arkkipaha) on useimmiten pidetty modernin superroiston perustyyppinä. Fu Manchu omaa paljon superroistojen peruskuvastoa, kuten halun valloittaa maailman, pirulliset ansat, sadistinen mielenlaatu, tiettyä teemaa (pukeutuminen, aseet) noudattavat kätyrit/rikokset ja monimutkaiset juonet sankarin päänmenoksi. Rohmerin luomalla hahmolla oli voimakas vaikutus Ian Flemingiin, jonka James Bond -romaanit ja elokuvasovitukset lisäsivät superroistoja populaarikulttuurissa.
Ensimmäinen värikkääseen asuun pukeutunut superroisto oli Lightning (Salama) 1938 tehdyssä elokuvassa "Fighting Devil Dogs". Tämä tapahtui jo ennen kuin Teräsmies luotiin (mikä tapahtui tosin samana vuonna).
Ensimmäinen superroisto, joka alkoi säännöllisesti vastustaa supersankaria, oli "Ultra-Humanite", jonka ensiesiintyminen tapahtui "Action Comics"-lehden numerossa 13 (1939).
Vaikka superroistot ovatkin kaikki erilaisia, löytyy silti teittyjä ominaisuuksia jotka määrittelevät arkkityypin. Useimmilla superroistoilla on ainakin jokin seuraavista ominaisuuksista: Vaikka kaikkien superroistojen käyttäytymismuodoista on löydettävissä yhtäläisyyksiä, eivät kaikki superroistot kuitenkaan jaa samanlaista persoonallisuutta. Henkilöt ryhtyvät superroistoiksi useista eri syistä: Useat superroistoista esitetään vastustajiensa vastakohtina. Esimerkiksi Wolverine yrittää jatkuvasti hillitä eläimellisiä vaistojaan, kun taas hänen arkkivihollisensa Sapelihammas antaa vaistoilleen jatkuvasti vallan. Batman esitetään usein huumorittomana synkkänä hahmona, joka fanaattisesti kannattaa lakia ja järjestystä, kun taas Jokeri on irrationaalinen, sarkastinen kirkkaaseen asuun pukeutunut mielipuoli, jonka ainoa tarkoitus tuntuu olevan vallalla olevan järjestyksen saattaminen kaaokseen. Hulk on raivoava väkivahva peto, nerokkaan tiedemiehen Bruce Bannerin alter ego, kun taas Johtaja on erittäin älykäs, mutta fyysisesti heikko mies. Molempien muutos syntyi gammasäteilystä. Professori X etsii jatkuvasti rauhanomaisia keinoja, joiden avulla mutantit ja tavallisten ihmiset saattaisivat elää rauhaisaa rinnakkaisoloa, kun taas Magneto uskoo, että mutantit ovat herrakansaa ihmisiin verrattuna.
Joskus kontrasti on suorempikin. Bizarro on Teräsmiehen epätäydellinen klooni. Venom on Hämähäkkimiehen synkempi versio, joka käyttää aikoinaan supersankarille kuulunutta symbioottia. Venom tosin käyttää voimiaan niiden tappamiseksi, jotka hänen moraalikäsityksensä tuomitsee arvottomiksi.
Nämä kontrastit auttavat pääsankarin loiston nostattamisessa ja toimivat superroiston toimimisessa sankarin vastakohtana.
Luettelossa on mainittu lopuksi kyseisen roiston vastapuoli.