hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Luettelo suomalaisista olympiaratsastajista
Tämä artikkeli erittelee suomalaiset olympiaratsastajat eli kaikki olympialaisten ratsastuslajeihin osallistuneet suomalaiset hevosineen ja sijoituksineen.
Nykyiset ratsastuksen olympialajit (kouluratsastus, rataesteratsastus ja kenttäratsastus) ovat kaikki olleet mukana kesäolympialaisissa Tukholman olympialaisista 1912 lähtien. Suomalaisratsukoita ei lainkaan osallistunut vuosien 1912, 1932, 1960, 1964, 1968, 1972, 1976 eikä 2004 kesäolympialaisiin.
Kouluratsastuksessa kultaa voittanut Ernst Linder oli syntynyt Suomessa, mutta edusti Ruotsia jonne oli nuorena muuttanut. Olympialaisiin lähti myös kenttäkilpailuratsukko Viljo Forssell / Amor, joka kuitenkaan ei voinut kilpailla hevosen ontumisen takia.
Australian tiukkojen eläinkaranteenisäännösten vuoksi ratsastuslajeissa kilpailtiin erillisissä "ratsastusolympialaisissa" Tukholmassa.
Kyra Kyrklundin menestyksekäs ratsu "Matador II" oli myyty edellisenä vuonna Japaniin, ja se päätyi uuden ratsastajansa Yoshinaga Sakurain kanssa 41. sijalle.
Piia Pantsulla olisi hevosellaan "Cyna" ollut osallistumisoikeus kenttäratsastukseen, mutta hevosen loukkaantumisen vuoksi hän ei voinut lähteä olympialaisiin.
Kouluratsastukseen oli tarkoitus lähettää nelihenkinen joukkue. Kyra Kyrklundin hevonen "Lillemarkens Arkibal" kuitenkin sairastui karanteeniaikana eikä voinut matkustaa olympialaisiin, ja Janne Bergh hevosellaan "Chimkent" joutui jäämään pois kilpailusta hevosen loukkaannuttua kilpailupaikalla.
Kyra Kyrklundin ("Andiamo Tyme") oli tarkoitus osallistua kouluratsastukseen ja Piia Pantsun (Ypäjä Karuso) kenttäratsastukseen, mutta molemmat joutuivat jäämään pois olympialaisista hevosen loukkaantumisen takia.
Thiruvananthapuram
Thiruvananthapuram (), aikaisemmin tunnettu nimellä Trivandrum, on Keralan osavaltion pääkaupunki ja Thiruvananthapuramin seudun keskus Etelä-Intiassa. Kaupungissa asui 744 983 ihmistä vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan.
Intian isä Mahatma Gandhi ehdotti tämän kukkulaisen rantakaupungin suunnitelmaksi "Intian vihreä kaupunki".
Thiruvananthapuramin talous perustuu palveluihin ja 70 % työvoimasta työskentee hallitukselle. Suuret teolliset laitokset ovat vähäisiä verrattuna muihin Etelä-Intian pääkaupunkeihin kuten Chennai tai Bangalore.
Teknologiapuisto Technoparkin vuoden 1995 perustamisesta lähtien Thiruvananthapuram on kasvanut kilpailukykyiseksi tietotekniikan keskukseksi. Technoparkissa on kansainvälisiä suuryrityksiä kuten Infosys, TCS, McKinsey & Co., Ernst & Young, Allianz Cornhill, US Technologies.
Thiruvananthapuramin kaupungista 10 kilometriä luoteeseen sijaitsee luotainrakettien laukaisukeskus, Thumban rakettikeskus‎.
Smirnoff
Smirnoff on tunnettu alkoholijuomamerkki. Alun perin yhtiön perusti 1860-luvulla Pjotr Smirnov Moskovassa.
Hänen tislaamonsa käytti ensimmäisenä maailmassa tislauksessa hiilimenetelmää. Pjotr Smirnov kuoli vuonna 1910, ja hänen seuraajakseen tuli Vladimir Smirnov. Lokakuun vallankumouksen aikana tehdas kuitenkin kaapattiin, ja perhe joutui pakenemaan maasta. Vladimir Smirnov käynnisti tehtaan toiminnan uudestaan 1920 Istanbulissa, Osmanien valtakunnassa. Neljä vuotta myöhemmin hän muutti Lviviin, Puolaan ja alkoi myydä vodkaa siellä nimellä "Smirnoff". Uusi tuote oli menestys, ja 1930-luvun loppuun mennessä sitä vietiin kaikkiin Euroopan maihin. Toinen tehdas perustettiin Pariisiin vuonna 1925.
Suuri lama pakotti vuonna 1934 Vladimir Smirnovin kuitenkin myymään tuotemerkin yhdysvaltalaiselle Rudolph Kunettille, joka muutti yhtiön Yhdysvaltoihin. Vodkacocktailien suosion ja menestyneiden mainoskampanjoiden vuoksi Smirnoff-vodka on nykyisin maailman myydyin vodkamerkki. Nykyisin sen omistaa brittiläinen juomajätti Diageo.
Smirnoff-vodka on tuotesijoittelun ansiosta vilahtanut vuosien varrella monissa James Bond -elokuvissa, ensimmäisestä "Salainen agentti 007 ja tohtori No" -elokuvasta lähtien. Alkuperäisissä Ian Flemingin romaaneissa Bond kuitenkin suosi nimetöntä puolalaista tai venäläistä vodkaa.
1990-luvulla Smirnoff esitteli uusia nuorille suunnattuja juomia Britanniassa, myöhemmin Manner-Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa.
Desibelimittari
Desibelimittari (äänenpainemittari, äänitasomittari) on laite, jolla mitataan äänen voimakkuutta.
Desibelimittari muuntaa ääniaallot sähköisiksi signaaleiksi ja näyttää käyttäjälle mitatun voimakkuuden lukeman. Laite koostuu kuudesta perusosasesta: Mittaria käytetään meluntorjunnan tutkimiseen ja sitä kautta kuulovaurioiden ennaltaehkäisyyn, esimerkiksi mitataan työntekijän melualtistusta työpaikalla, ja myös tapahtumien lupaehtoihin kuten mittaamaan ulkoilmatapahtumien häiriövaikutusta lähialueille.
Yksittäisten laitteiden aiheuttaman melun mittauksessa käytetään nykyään ns. A-suodinta (=taajuuspainotus, vanhemmat suotimet C ja Z) kuvaamaan ihmiskorvan toimintaa. Normaali mittausetäisyys on 1 m laitteesta.
Starčevon kulttuuri
Starčevon kulttuuri (Starčevo-Körösin kulttuuri, Starčevo-Crişin kulttuuri) oli varhainen maatalouskulttuuri.
Kulttuurin tunnetuin löytöpaikka on Starčevon kylä Belgradin lähellä. Vaikka Starčevon kulttuurissa viljeltiin vehnää, erityisesti emmervehnää, ja kasvatettiin lampaita, karjaa ja sikoja, metsästys oli silti merkittävä ravinnonlähde. Kulttuurista on löydetty muutamia asuinpaikkoja, ja talot ovat olleet kahta eri tyyliä. Toiset talot ovat 3–5 metriä pitkiä ja 2–4 metriä leveitä ja toiset neliömäisiä.
Autopommi
Autopommi on autoon asetettu pommi, joka voidaan laukaista kauko-ohjaimella tai ajamalla räjähteillä täyteen lastattu auto haluttua kohdetta päin riittävällä nopeudella. Autopommi voi olla myös säädetty laukeamaan tietyssä ajonopeudessa tai ajastetusti.
Autopommi-iskuja käytetään usein salamurhien, terrorismin tai sissisodankäynnin välineenä. Tavoitteena voi olla ajoneuvossa tai lähellä olijoiden surmaaminen tai vahingon aiheuttaminen rakennuksille ja muulle omaisuudelle. Autopommi toimii itse omana kuljetusmekanisminaan, ja siihen voi sijoittaa suuren määrän räjähteitä sen herättämättä epäilyksiä.
Hollolan kirkonkylä
Hollolan kirkonkylä on taajama ja Hollolan entinen kuntakeskus. Taajamassa oli vuoden 2011 lopussa 563 asukasta. Hollolan nykyinen kuntakeskus, joka perustettiin Lahden seudulle suuntautuneen suuren muuttoliikkeen aikana 1960-luvun lopulla, sijaitsee Salpakankaalla.
Hollolan kirkonkylä sijaitsee kunnan länsiosassa Vesijärven rannalla. Kirkonkylän alueen länsi- ja eteläpuoli kuuluu Uskilan kylään. Kirkonkylässä on Kapatuosian linnavuori, jonka huipulla on kesäisin auki oleva puinen näkötorni, jota käytetään lintuhavaintojen tekemiseen.
Kirkonkylässä sijaitsevia rakennuksia ovat muun muassa Hollolan keskiaikainen kivikirkko, vanha pappila, kunnan entinen hallintorakennus, kunnantupa ja kauppa. Hollolan kivikirkon itäpuolella Vesijärven niin sanotussa Pappilanrannassa on venelaitureita. Museoita on kolme: kotiseutumuseo, Hollolan kotiseutumuseo ja Hentilän talomuseo. Kirkonkylältä löytyy lisäksi Kunnantupa-niminen lounasravintola, Katinhäntä-niminen baari ja taideateljee, joka toimii entisen osuuskaupan rakennuksessa.
Parinpellontien varrella ennen Hollolan seurakunnan leirikeskusta tien pohjoispuolella on vakaumuksensa puolesta kaatuneiden pyramidia muistuttava hautamuistomerkki myös niiden muistoksi, jotka teloitettiin antautumisen jälkeen metsässä ja joita ei haudattu esivaltaa vastaan nousseina kapinallisina silloin Hollolan hautausmaalle.
Hollolan kirkonkylällä järjestetään Hollolan keskiaikatapahtuma kesäisin parillisina vuosina.
2016 avattiin Hollolan kirkonkylällä viidentoista metrin pienoishöyryjunarata.
Kirkonkylälle liikennöidään Lahden bussiliikenteen linjoja 11A, joka kiertää Kirkonkylän myötäpäivään, ja 11B, joka kiertää Kirkonkylän vastapäivään. Lisäksi myös joitakin Hollolan kouluvuoroja liikennöidään Kirkonkylälle.
Hollolan keskiaikatapahtuma
Hollolan keskiaikatapahtuma on Hollolan kirkonkylässä parillisina vuosina järjestettävä keskiaikatapahtuma, jonka teemat vaihtelevat. Sen järjestää Hollolan keskiaikaseura "Medium Aevum Hollolense ry".
Vuoden 2014 tapahtuma on järjestyksessään kymmenes. Se järjestetään 25.–27.7.2014.
FIM-92 Stinger
FIM-92 Stinger on olalta laukaistava infrapunahakuinen ilmatorjuntaohjus. Ensimmäisen kerran Stinger otettiin käyttöön vuonna 1981. Ohjuksella on tehty yli 250 varmistettua ilma-aluksen pudotusta.
Ohjuksen kehitys alkoi vuonna 1967 korvaamaan FIM-43 Redeye. Ensimmäinen olalta laukaisu tehtiin vuonna 1975.
Ohjuksen ensimmäinen tuotantosopimus annettiin huhtikuussa 1978 General Dynamicsille, joka kehitti ohjuksen.
Ohjuksen valmistaja on yhdysvaltalainen Raytheon Missile Systems.
Ohjusta valmistaa Raytheon Missile Systems Yhdysvalloissa sekä EADS lisenssillä Saksassa. Stingeriä ovat käyttäneet Yhdysvaltojen armeijan lisäksi 29 maata. Ohjusta on valmistettu noin 70 000 kappaletta.
FIM-92Stingeristä on kehitetty AIM-92 Stinger, ilmasta ilmaan ohjus käytettäväksi taisteluhelikoptereissa.
FIM-92 Stingerin laukaisualustoiksi on kehitetty M6 Linebacker ja M1097 Avenger. Ohjus voidaan laukaista myös HMMWV:n lisätystä ohjustelineestä.
FIM-92 Stinger on 1,52 metriä pitkä ja halkaisijaltaan 70 mm lisänä 10 mm siivekkeet. Ohjus painaa 10,1 kg ja laukaisijan kanssa 15,2 kg. Stinger saavuttaa 2,2 machin nopeuden (750 m/s). 
Ohjuksen taistelukärki painaa 3 kg.
Ensimmäisen kerran Stingeriä käytettiin sotatilanteessa 21. toukokuuta 1982 Falklandin sodassa. Ensimmäinen laukaus pudotti argentiinalaisen FMA IA 58 Pucará-lentokoneen. Brittien myöhemmät laukaukset eivät tuottaneet tulosta lähinnä puutteellisen koulutuksen vuoksi.
Afganistanin sisällissodan aikana CIA toimitti Mujahideen taistelijoille noin 500 Stingeriä (jotkin lähteet sanovat 1500). Ohjusten on sanottu pudottaneen lähes 300 neuvostoliittolaista lentokonetta ja helikopteria, ennen kuin Neuvostoliitto veti joukkonsa pois Afganistanista vuonna 1989. Toisen kerran Stingereitä toimitettiin ulkopuolisille kun Reaganin hallitus antoi ohjuksia UNITAn taistelijoille Angolaan, tavoitteena kaataa Angolan hallitus 1980-luvun lopulla. Kummassakin tapauksessa pyrkimykset kerätä käyttämättömät ohjukset takaisin vihollisuuksien loputtua olivat tuloksettomia.
Afganistanin sisällissodan jälkeen Yhdysvaltojen yritys kerätä käyttämättömät ohjukset takaisin epäonnistui, jonka seurauksena niistä 16 kappaletta päätyi Iraniin. Stingerien avulla Iran sai haltuunsa teknologiaa kehittää itselleen omia ohjuksia.
Suomessa tehtiin päätös tammikuussa 2014 hankkia kyseisiä ohjuksia Yhdysvalloista 90 miljoonalla eurolla. Ohjuksilla korvataan aikaisemmin käytössä olleet vastaavat venäläisvalmisteiset ohjukset.
Keskiaikatapahtuma
Keskiaikatapahtumat ovat kulttuuritapahtumia, joissa esitellään keskiaikaista elämää. Suomessa nämä tapahtumat ovat syntyneet 1990-luvulla, ja niiden teemat ulottuvat viikinkiajalta aina katolisen keskiajan loppuun. Keskiaikatapahtumien keskiaikaisuus on yleensä melko viitteellistä. Täsmällistä historiallista aitoutta tärkeämpinä pidetään tunnelmaa ja yleisön viihtymistä.
Vanhin ja valtakunnallisesti kuuluisin suomalainen keskiaikatapahtuma ovat Turun keskiaikaiset markkinat, jotka kestävät useita päiviä, ne järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1996. Turku oli keskiajan Suomen tärkeimpiä keskuksia.
Toinen hallinnon keskuspaikkoihin liittyvä laaja tapahtuma on Hämeenlinnan keskiaikaiset markkinat, jotka pidettiin ensimmäisen kerran vuonna 1997. Myös Hämeen linna on ollut keskiaikainen hallinnon keskus.
Muita keskiaikaan liittyviä tapahtumia ovat Saltvikin viikinkimarkkinat ja Hollolan keskiaikatapahtuma, jonka järjestää parillisina vuosina Hollolan keskiaikaseura "Medium Aevum Hollolense".
Suomen lähialueilla laajoja keskiaikatapahtumia järjestetään muun muassa Viron Tallinnassa Tartossa ja Visbyssä Gotlannin saarella.
Kilpailijat
Kilpailijat tai Kilpakosijat (; ) on Platonin nimiin pantu dialogi. Sen toinen nimi Thrasylloksen jaottelussa on "Filosofiasta" (, "Peri filosofias"). Sokrates esiintyy teoksessa yksinään. Dialogia pidetään yleisesti epäperäisenä.
Dialogi luettiin Platonin teosten joukkoon antiikin aikana. Nykyään tutkijat pitävät dialogia yleisesti epäperäisenä eli jonkun toisen henkilön kirjoittamana. Sen arvellaan mahdollisesti olevan Akatemian myöhempää tuotantoa. Toisaalta jotkut tutkijat ovat myös puolustaneet sen aitoutta.
Diogenes Laertioksen esittämässä, Thrasylloksen tekemässä Platonin teosten jaottelussa dialogi kuuluu IV tetralogiaan yhdessä dialogien "Alkibiades I", "Alkibiades II" ja "Hipparkhos" kanssa. Aiheensa puolesta Thrasyllos luki dialogin Platonin eettisten teosten joukkoon.
Sokrates esiintyy ”dialogissa” yksinään ja selostaa Dionysioksen grammatiikkakoulun oppilaiden kanssa käymäänsä keskustelua. Keskustelu saa alkunsa siitä, että kaksi nuorta miestä on rakastunut samaan poikaan. Toinen miehistä on urheilija, toinen taiteiden ("mousikē", käsittää musiikin, runouden ja filosofian) harrastaja. He päätyvät keskustelemaan filosofoimisen arvosta. Sokrates liittyy keskusteluun ja määrittelee, millaista taitoa filosofointi on. Lopuksi hän saa urheilijanuorukaisen puolelleen.
Kleitofon (dialogi)
Kleitofon (; ) on Platonin nimiin pantu dialogi. Sen toinen nimi Thrasylloksen jaottelussa on "Kehotus" (, "Protreptikos"). Dialogissa Sokrates ja Kleitofon keskustelevat Sokrateen tavasta filosofoida. Monet tutkijat pitävät dialogia epäperäisenä.
Dialogi on ajoitettu 390-luvulle. Se luettiin Platonin teosten joukkoon antiikin aikana. Nykyään sen aitous on yleisesti kyseenalaistettu. Holger Thesleffin mukaan dialogin kirjoittaja saattaa olla joku Platonia lähellä ollut sokraatikko, ja teos on saattanut säilyä tämän teosten korpuksessa siksi, että Platon on ollut samaa mieltä kirjoittajan kanssa.
Diogenes Laertioksen esittämässä, Thrasylloksen tekemässä Platonin teosten jaottelussa dialogi kuuluu VIII tetralogiaan yhdessä dialogien "Valtio", "Timaios" ja "Kritias" kanssa. Aiheensa puolesta Thrasyllos luki dialogin Platonin eettisten teosten joukkoon.
Dialogissa keskustelevat Sokrates sekä Kleitofon, Aristonymoksen poika. Keskustelu alkaa tilanteesta, jossa Kleitofon on keskustellut Lysiaan kanssa ja todennut Sokrateen opetukset virheellisiksi. Sen sijaan Kleitofon ylistää Thrasymakhoksen opetuksia. Kleitofon valittaa, että Sokrateen puheet ovat vain kehottavia; ne synnyttävät halun oikeudenmukaisuuteen ja hyveeseen, mutta eivät kerro, miten tullaan oikeudenmukaisiksi tai mitä oikeudenmukaisuus on. Näin dialogi asettaa Sokrateen filosofoimisen tyylin Kleitofonin odotuksia vastaan ja tuo samalla esille Sokrateen itsekin mainostaman tietämättömyyden. Sokrates ei kumoa Kleitofonin syytteitä.
Salmisaari
Salmisaari () on Helsingin alue, joka kuuluu Länsisataman kaupunginosan Ruoholahden osa-alueeseen.
Salmisaari (aikaisemmin nimeltään "Tammasaari", ) sijaitsee Helsinginniemen länsipuolella. Se liitettiin Länsisataman varhaisaikoina maantäytön avulla kiinteäksi osaksi kantakaupunkia. Salmisaaren pienalue on saanut nimensä tästä saaresta.
Vielä 1900-luvun alussa Salmisaari oli kalastajien ja kesäasukkaiden asuttama saari, kunnes sen ja Helsinginniemen välinen salmi täytettiin ja Salmisaaresta tuli osa mannerta. Salmisaaren teollistuminen alkoi 1930-luvulla, kun kieltolain kumoamisen myötä syntyi Oy Alkoholiliike Ab. Sille tarvittiin tuotantotiloja, ja paikaksi valikoitui Salmisaari. Vuonna 1940 valmistunut Salmisaarentalo Lauttasaaren sillan pielessä toimi pitkään Alkon pääkonttorina, ja vieressä oli alkoholijuomien tuotantotiloja. Alkosta eriytetty Altia piti Salmisaarentalossa pääkonttoriaan vuoteen 2004 saakka, kunnes talosta tuli Helsingin oikeustalo. 1930-luvun lopulla Alkoholiliikkeen rakennusten eteläpuolelle rakennettiin Suomen Kaapelitehtaan rakennus, joka nyt tunnetaan Kaapelitehdas-kulttuurikeskuksena. Vuodesta 1953 lähtien Salmisaaressa on toiminut Helsingin Energian omistama Salmisaaren voimalaitos.
Salmisaaren entisen voimalan hiilivarastoalueelle Länsiväylän välittömään läheisyyteen on rakennettu muun muassa eläkevakuutusyhtiö Varman toimitalo (arkkitehtitoimisto Tuomo Siitonen, 2009), muita toimistotiloja ja liikuntatalo. Ne kaikki noudattavat alkuperäisten teollisuusrakennusten punatiilistä julkisivutyyliä.
Minos (dialogi)
Minos () on Platonin nimiin pantu dialogi. Sen toinen nimi Thrasylloksen jaottelussa on "Laista" (, "Peri nomou"). Dialogissa Sokrates keskustelee tuntemattomaksi jäävän ystävän kanssa laeista. Dialogia pidetään yleisesti epäperäisenä.
Dialogi luettiin Platonin teosten joukkoon antiikin aikana. Nykyään tutkijat pitävät dialogia yleisesti epäperäisenä eli jonkun toisen henkilön kirjoittamana. Sen arvellaan mahdollisesti olevan Akatemian myöhempää tuotantoa. Holger Thesleffin mukaan dialogi on mahdollisesti tarkoitettu osaksi Akatemian sisäistä keskustelua koskien lainsäädäntöä.
Diogenes Laertioksen esittämässä, Thrasylloksen tekemässä Platonin teosten jaottelussa dialogi kuuluu IX tetralogiaan yhdessä dialogien "Lait" ja "Epinomis" sekä Platonin kirjeiden kanssa. Aiheensa puolesta Thrasyllos luki dialogin Platonin poliittisten teosten joukkoon.
Dialogi käsittelee lakia. Sokrateen keskustelukumppani on tuntemattomaksi jäävä ystävä. Keskustelu alkaa, kun Sokrates kysyy, ”mitä on laki?” Sen jälkeen dialogissa tutkitaan lain luonnetta. Sokrateen keskustelukumppani määrittelee lain yhteiskunnan käsitykseksi siitä, mikä on oikein. Sokrates vastaa, että lakien säätäminen on tietynlaista tietoa ja taitoa, ja lait ovat niin kirjavia siksi, etteivät ihmiset tiedä mikä on oikein. Lainsäätäjän tehtävä on jakaa jumalallinen tieto lain muodossa ihmisille. Loppuosassa ylistetään Minosta, Kreetan myyttistä kuningasta ja Ateenan muinaista vihollista, koska tämä oli lainsäätäjä, jolla oli läheisimmät suhteet jumaliin.
Lunastusvelvollisuus (arvopaperimarkkinalaki)
Arvopaperimarkkinalain mukainen lunastusvelvollisuus tarkoittaa arvopaperimarkkinalaissa säädettyä velvollisuutta tietyissä tilanteessa lunastaa osakeyhtiön kaikki osakkeet sekä niihin oikeuttavat arvopaperit kuten optio-oikeudet. Lunastusvelvollisuus ei kuitenkaan koske warrantteja.
Arvopaperimarkkinalain mukainen lunastusvelvollisuus koskee yhtiötä, jonka osake tai siihen oikeuttava arvopaperi on julkisen kaupankäynnin kohteena.
Lunastusvelvollisuus syntyy, kun luonnollisen henkilön, oikeushenkilön tai intressipiirin hallinnassa oleva äänimäärä ylittää 30 % tai 50 % yhtiön koko äänimäärästä. Lunastusvelvollisuutta ei synny, jos mainittu äänimäärä on ylittynyt jo siinä vaiheessa, kun arvopaperi on otettu julkisen kaupankäynnin kohteeksi. Jos ääniosuus kuitenkin laskee ja nousee uudelleen yli 30 % tai 50 %, lunastusvelvollisuus syntyy(?). Huomioon otetaan paitsi omistuksen perusteella, myös sopimuksen perusteella hallinnassa oleva äänimäärä. Jos kaksi tahoa toimii yksissä tuumin, näiden hallinnassa olevat äänet lasketaan yhteen.
Ääniä laskettaessa ei oteta huomioon äänestysrajoituksia eikä yhtiön itsensä omistuksessa olevia osakkeita.
Yhtiön vähemmistöosakkaat eivät ole velvollisia lunastusvelvollisuuden perusteella myymään osakkeitaan. Lunastusvelvollisuuden tarkoitus yleensäkin on vähemmistöosakkaiden suoja. Yli 30 % äänimäärästä hallitseva taho voi esimerkiksi siirtohinnoittelulla aiheuttaa vahinkoa yhtiölle niin, ettei vahinkoa kuitenkaan synny hänelle itselleen(?).
Osakkeista ja niihin oikeuttavista arvopapereista on maksettava käypä hinta. Käypää hintaa määritettäessä otetaan huomioonJos lunastusvelvollisuus syntyy usealle yksissä tuumin toimivalle taholle, sen kuka joutuu lunastusvelvolliseksi päättää Rahoitustarkastus.
Arvopaperimarkkinalaissa säädetystä lunastusvelvollisuudesta on erotettava osakeyhtiölain mukainen lunastusvelvollisuus. Näistä molemmista on erotettava osakeyhtiön yhtiöjärjestyksessä säädetty lunastusvelvollisuus (ns. myrkkypilleri).
Erektiohäiriölääke
Erektiohäiriölääkkeitä eli potenssilääkkeitä käytetään erektiohäiriöiden hoidossa eli tiloissa, joissa paisuvaiskudos ei täyty verellä riittävästi. Nykyään tablettimuotoiset lääkkeet ovat yleistyneet, myös suoraan siittimen paisuvaiskudokseen injisoitavia valmisteita käytetään. Myös joillakin luontaistuotteilla voi olla erektiota vahvistavia vaikutuksia. Nykyään on myös mielenkiinnon kohteena, olisiko joistakin potenssilääkkeistä apua naisten seksuaalisten häiriöiden hoidossa.
Erektiohäiriöön tarkoitettuja lääkkeitä myytiin Suomessa vuonna 2009 noin 23 miljoonan euron arvosta. Näistä sildenafiilivalmisteita oli puolet ja niiden osuus myynnistä runsaat 10 miljoonaa euroa. Vuoden 2014 jälkeen suurten ikäluokkien ennakoidaan kasvattavan potenssilääkkeiden kysyntää. Lääkeyhtiöiden kilpailun ennakoidaan voimistuvan lähivuosina, kun rinnakkaisvalmisteiden tarjonnan odotetaan räjähtävän.
Yleisimmät tablettimuotoiset potenssilääkkeet ovat Viagra® (sildenafiili), Cialis® (tadalafiili), Levitra® (vardenafiili) ja Spedra® (avanafiili). Nämä lääkkeet eivät aiheuta erektiota ilman seksuaalista kiihottumista.
Nämä lääkkeet estävät cGMP-spesifistä (syklinen guanosiinimonofosfaatti) tyypin 5 fosfodiesteraasia 
(PDE5), joka normaalisti estää cGMP:tä paisuvaiskudoksessa. cGMP:llä on paisuvaiskudoksessa verisuonia laajentava vaikutus. cGMP:n määrä paisuvaiskudoksessa kasvaa, kun seksuaalisen kiihottumisen myötä paisuvaiskudoksessa vapautuu typpioksidia (NO) parasympaattisen hermoston aktivoitumisen myötä. Typpioksidi sitoutuu guanylaatisyklaasientsyymin reseptoreihin, jolloin cGMP:n määrä kasvaa.
Tyypillisiä sivuvaikutuksia ovat mm. päänsärky, nenän tukkoisuus, kasvojen punoitus, vatsavaivat, 
sydämen tykytys ja valonarkuus. Jotkut lääkitykset, kuten nitrojen käyttö, voivat kontraindikoida eli vasta-aiheistaa PDE5-estäjien käytön.
Suomessa on käytössä lähinnä alprostadiili (prostaglandiini E1 -johdos) siittimeen injisoitavista lääkkeistä. Lääke relaksoi paisuvaiskudoksen verisuonia, jolloin verimäärä lisääntyy ja muodostuu erektio. Lääke ruiskutetaan siittimeen tyviosaan. Pistokohdassa voi tuntua kipua. Lisäksi pistokohtaa tulisi vaihdella, koska pistämisestä voi aiheutua arpikudosta paisuvaiskudokseen.
Alprostadiilia voidaan ruiskuttaa myös virtsaputkeen (transuretraalisesti), mikä on helpompaa, mutta aivan yhtä tehokasta se ei tällöin ole.
Luontaistuotekaupat mainostavat paljon potenssia parantavia luontaistuotteita ja ravintolisiä. Näistä tunnetuimpia lienee Muira puama (potenssipuu). Monissa potenssia parantavissa luontaistuotteissa on sinkkiä, seleeniä ja guaranaa. Myös karnosiinin lupaillaan parantavan potenssia. Monet saavat avun luontaistuotteista, mutta täytyy muistaa, ettei niiden tehoa useinkaan ole testattu ja tutkittu varsinaisten lääkkeiden tavoin.
Fagosyytti
Fagosyytti eli syöjäsolu on fagosytoosiin osallistuva eli elimistön immuunijärjestelmään kuuluva solu, joka tuhoaa elimistöön päässeitä mikrobeja ja muita vierasaineita. Fagosyyteillä on kyky tunnistaa solukalvonsa reseptoreilla vieraita molekyylejä, niellä vierasaine sekä lopuksi tappaa se. Tätä prosessia kutsutaan "fagosytoinniksi". Veren fagosyyttejä ovat valkosoluihin kuuluvat monosyytit ja neutrofiilit.
Monosyytit kasvavat ja kehittyvät kudoksiin siirryttyään aktiivisiksi makrofageiksi. Ne kykenevät fagosytoimaan suuria määriä mikrobejatai elimistön omia kuolleita tai vaurioituneita soluja. Paikalliset kudosmakrofagit muodostavat elimistön sisäisen puolustuksen ensimmäisen linjan, joka huolehtii puolustuksesta siihen saakka, kunnes muut mekanismit käynnistyvät. Infektion seurauksena monosyyttien tuotanto luuytimessä vilkastuu ja muutaman päivän kuluttua makrofagien määrä on suurentunut niin paljon, että pääasiassa ne vastaavat tulehdusalueen solusyönnistä.
Jyvässoluihin kuuluvat neutrofiilit vastaavat infektioalueella solusyönnistä pari ensimmäistä päivää. Ne saapuvat nopeasti tulehdusalueelle lisääntyneen verenkierron mukana ja siirtyvät hiussuonten seinämien läpi syömään mikrobeja. Neutrofiilien määrä infektioalueella kasvaa nopeasti, koska siellä muodostuu syöjäsoluja houkuttelevia aineita.
Neurosis
Neurosis on Yhdysvalloissa Kaliforniassa vuonna 1985 perustettu yhtye. Albumeilla Pain of Mind ja The World as Law yhtye soitti crust/hardcore punkia, mutta tämän jälkeen tyyli on ollut lähinnä kokeellista metallimusiikkia, johon on otettu vaikutteita monista tyyleistä, esimerkiksi ambientista, doom metalista ja hardcoresta. Neurosis on myös niin sanotun post-metal -alalajin tärkein pioneeri Godfleshin ohella. Yli kahdenkymmenen vuoden uransa aikana yhtye on kehittänyt tyyliään jatkuvasti, eikä sen vaikutusta myöskään progressiiviseen metalliin voi liioitella. Neurosiksen jäsenet ovat perustaneet myös oman levy-yhtiönsä, "Neurot Recordingsin".
Yhtye on konsertoinut Suomessa kolme kertaa, Tuska-festivaaleilla 2009 ja 2014 sekä vuonna 2009 Ruissalon Ruisrockissa.
P. J. Patterson
Percival Noel James Patterson (s. 10. huhtikuuta 1935) oli Jamaikan pääministeri 1992–2006. Patterson on kerännyt mainetta etenkin kansainvälisillä saavutuksillaan. Hän on johtanut ACP-maiden välisiä neuvotteluja ja on yksi Karibian yhteisön (CARICOM) isistä ja sen puhemies.
Patterson opiskeli Länsi-Intian yliopistossa (University of West Indies) englantia ja valmistui 1959. Hän jatkoi opintoja London School of Economicsissa, jossa suoritti 1963 tutkinnon oikeustieteessä. Hänen poliittinen uransa alkoi jo UWI:ssa, ja valmistuttuaan hän liittyi People's National Partyn (PNP) organisaatioon ja organisoi puolueen toimintaa maaseudulla. Hän oli puoluesihteeri 1958–1960, vaalikampanjan johdossa 1972, 1976 ja 1989 ja puolueen johdossa 1983 lähtien.
Senaattorina hän toimi 1967–1970 ja oppositiojohtajana 1969–1970, jolloin hänet valittiin edustajainhuoneeseen South East Westmorelandista. Hän oli vaalipiirin edustaja kymmenen vuotta ja uudelleen vuodesta 1989. Vuonna 1972 hän sai ensimmäisen ministerinsalkun teollisuuden, ulkomaankaupan ja matkailun ministerinä. Patterson edusti Jamaikaa EC:n konferenssissa Pariisissa 1976–1977, kansainyhteisön konferensseissa, sitoutumattomien maiden ja G77:n kokouksissa. Vuonna 1979 hänestä tuli varapääministeri vuoteen 1980, jolloin PNP hävisi vaalit Jamaica Labour Partylle (JLP).
PNP voitettua vaalit 1989 Patterson nimitettiin jälleen varapääministeriksi ja kehitys-, suunnittelu- ja tuotantoministeriksi. Huhtikuussa 1989 puhkesi mellakoita, kun hän ilmoitti bensiinin hinnan kohoavan 30 prosenttia. Tammikuussa 1992 hän joutui kuitenkin eroamaan eturistiriidan vuoksi. Hallitus oli myöntänyt 1,47 miljoonaa dollaria verohelpotuksia eräälle puolueen jäsenelle. Patterson sanoi, ettei ollut itse hyötynyt tapauksesta.
Kun pääministeri Michael Manley erosi huonon terveydentilan vuoksi, Patterson valittiin puolueen puheenjohtajaksi. Hän vannoi virkavalan 30. maaliskuuta 1992 Jamaikan kuudentena pääministerinä itsenäisyyden jälkeen. Hän säilytti asemansa maaliskuun 1993 vaalien jälkeen. Hän toimi pääministerinä seuraavat neljä vuotta. Joulukuun 1997 vaaleissa PNP sai murskavoiton. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun joku puolue oli voittanut kolmet vaalit peräjälkeen. Jo vuosi ennen vuoden 2001 vaaleja puhkesi levottomuuksia, joita Patterson hillitsi armeijan joukoin ja ulkonaliikkumiskielloin.
Uusi PNP:n johtaja Portia Simpson-Miller astui pääministerin virkaan 30. maaliskuuta 2006.
Lonkkaproteesi
Lonkkaproteesi on keinotekoisesta materiaalista tehty lonkan tekonivel.
Ensimmäisen lonkan nykyaikaisen tekonivelleikkauksen suoritti Sir John Charnley 1961. Suomessa ensimmäinen lonkan tekonivelleikkaus tehtiin 1967. Suomessa tehdään nykyään vuosittain noin 5 000 lonkan ensimmäistä tekonivelleikkausta ja 1 000 lonkan uusintaleikkausta. Leikkausmäärät ovat viime vuosina lisääntyneet. Toimenpiteistä 3/4 suoritetaan yli 60-vuotiaille potilaille. Kipu on tärkein syy lonkan tekonivelleikkauksen.
Noin 85 prosentissa tapauksista tekonivelleikkauksen syynä on nivelrikko. Muut syyt (lähinnä luunmurtumat) selittävät loput 15 prosenttia.
Portia Simpson-Miller
Portia Lucretia Simpson-Miller (s. 12. joulukuuta 1945 Wood Hall) on ollut Jamaikan pääministeri vuodesta 2012 alkaen. Hän toimi maansa pääministerinä myös 2006–2007.
Simpson-Miller on keskusta-vasemmistolaisen People's National Partyn (PNP) johdossa. 2007 hän seurasi pääministerinä saman puolueen P. J. Pattersonia. Tätä ennen hän toimi ministerinä vuodesta 1989 lähinnä työvoima-, hyvinvointi-, matkailu-, ja urheiluministerinä.
3. syyskuuta 2007 järjestetyissä vaaleissa hänen puolueensa sai 27 paikkaa Jamaikan keskusta-oikeistolaisen työväenpuolueen 33 paikkaa vastaan, mikä oli työväenpuolueen ensimmäinen vaalivoitto sitten vuoden 1983.
Joulukuun 2011 vaaleissa People's National Party sai 42 paikkaa ja työvenpuolue 21 paikkaa. Tammikuussa 2012 Simpson-Milleristä tuli pääministeri.
Simpson-Millerillä on julkishallinnon BA-tutkinto ohiolaisesta Union Institute & Universitysta.
Tupaijat
Tupaijat ("Scandentia") ovat pieniä Kaakkois-Aasiassa eläviä nisäkkäitä. Ne muodostavat oman lahkonsa eivätkä ole sukua päästäisille. Aikaisemmin ne on luettu kuuluvaksi osaksi hyönteissyöjiä ja kädellisiä. Joskus tupaijista näkee käytettävän myös englanninkielisestä "tree shrew" -nimestä käännettyä nimitystä puupäästäiset.
Tupaijat ovat hoikkavartaloisia ja tiheäturkkisia nisäkkäitä. Turkinväri vaihtelee punertavasta tummanruskeaan ja on useimmiten vaaleampi vatsapuolelta. Pitkissä raajoissa on viisi varvasta, joissa on terävät kynnet helpottamassa puussa kiipeilyä. Tupaijoilla on kokoonsa nähden isot aivot. Pituudeltaan tupaijoiden vartalo on 10–23 senttimetriä ja painoltaan 40–350 grammaa. Häntä on samanpituinen kuin vartalo.
Tupaijat asuvat Kaakkois-Aasian metsissä Intiasta ja kaakkoisesta Kiinasta aina Filippiineille, Borneolle, Jaavalle ja Balille asti. Sulkahäntätupaijaa lukuun ottamatta kaikki lajit ovat päiväaktiivisia. Vaikka tupaijat elävät metsissä, ne viettävät pääosan ajastaan maanpinnalla. Tupaijat ovat kaikkiruokaisia ja syövät pieniä selkärangattomia ja kasviravintoa.
Tähän lahkoon kuuluva kuuluva sulkahäntätupaija ("Ptilocercus lowii") on ainoa nisäkäslaji, jonka tiedetään nauttivan alkoholia päivittäin. Se viettää keskimäärin yli kaksi tuntia päivästä nuollen käynyttä mettä palmujen kukista.
Tupaijoita tunnetaan nykyään 20 lajia, joista kaikki paitsi sulkahäntätupaija kuuluvat "Tupaiidae"-heimoon.
Annikeris
Annikeris (, 300-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen kyreneläiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hänen ajoituksestaan ei ole täyttä varmuutta, mutta koska hänen kerrotaan olleen Paraibateksen oppilas, vaikuttaa siltä, että hän oli jotakuinkin Aleksanteri Suuren aikalainen.
Annikeris oli Aristippoksen seuraaja. Hän kielsi, että nautinto olisi ihmiselämän yleinen päämäärä. Sen sijaan hän katsoi, että jokaisella teolla oli erityinen päämäärä, nimittäin siitä tosiasiallisesti seuraava nautinto. Toisekseen hän katsoi, että nautinto ei ole pelkästään kivun vastakohta, koska kuolema lopettaa kaikki kivut, mutta sitä ei silti voida pitää nautintona. On kuitenkin olemassa absoluuttinen nautinto, joka liittyy tiettyyn hyveisiin, kuten isänmaan, vanhempien ja ystävien rakastamiseen. Näissä suhteissa ihminen kokee nautintoa, vaikka se voi johtaa kivuliaisiin tai jopa kuolettaviin seurauksiin. Ystävyys ei ole pelkästään tarpeidemme tyydytyttämiseksi, vaan se on itsessään nautinnon lähde.
Annikeris katsoi myös, päinvastoin kuin suurin osa kyreneläisestä koulusta, että viisaus tai harkitsevaisuus eivät yksinään riitä virheiden välttämiseksi. Viisas on se, joka on saavuttanut viisaan toiminnan tavan; inhimillinen viisaus on altis hairahduksille hetkellä minä hyvänsä.
Diogenes Laertios kirjoitti, että Annikeris lunasti Platonin vapaaksi Dionysiokselta, Syrakusan tyrannilta, kahdenkymmenen minan hinnalla. Jos Annikeris kuitenkin ajoitetaan 300-luvun eaa. jälkimmäiselle puoliskolle, kyseessä on saattanut olla toinen Annikeris, joka Klaudios Ailianoksen mukaan oli menestynyt kilpavaunujen ajaja.
Worldcon
Worldcon, tai virallisemmin The World Science Fiction Convention eli maailman science fiction -convention, on pisimpään toiminut tieteiskirjallisuuden kokous. Worldconia on järjestetty vuodesta 1939 vuoteen 1941 ja toisen maailmansodan aiheuttaman keskeytyksen jälkeen joka vuosi vuodesta 1946 lähtien.
Nimen "Worldcon" omistaa World Science Fiction Society (WSFS) eli maailman tieteiskirjallisuusseura, jonka jäsenet ovat kokoukseen saapuvia maksavia osallistujia.
Worldcon-tapahtumia järjestävät ei-kaupalliset fanijärjestöt, jotka kilpailevat tapahtuman järjestämisestä. Worldconin kävijät valitsevat joka vuosi äänestämällä kahden vuoden päästä järjestettävän tapahtuman järjestäjät. Worldconia on järjestetty pääasiassa Pohjois-Amerikassa, mutta tapahtuma on järjestetty myös Euroopassa, Australiassa ja Japanissa. 75. Worldcon järjestettiin elokuussa 2017 Suomessa, Helsingin Messukeskuksessa.
Worldconin jäsenet valitsevat myös joka vuosi jaettavan Hugo-palkinnon voittajat. Ensimmäiset Hugot jaettiin vuonna 1953, vuonna 1954 palkinnon jakaminen jätettiin väliin ja vuodesta 1955 palkinnot on jaettu joka vuosi. Palkinnon jakaminen on sittemmin kirjattu WSFS:n sääntöihin yhdeksi Worldconin pakollisista tehtävistä.
Nizam al-Mulk
Abu Ali al-Hasan al-Tusi Nizam al-Mulk (1018 – 14. lokakuuta  1092) oli persialainen oppinut ja seldžukkien visiiri.
Tusissa, Iranissa syntynyt Nizam al-Mulk toimi seldžukkien visiirinä vuosina 1063-1092. Hän vaikutti suuresti seldžukkien valtio-organisaatioon ja perusti useita korkeampia oppilaitoksia, joiden ansiosta häntä pidetään yhtenä islamilaisen kulttuurin merkittävimmistä edistäjistä. Hän tuki vanhaa ystäväänsä tähtitieteilijä ja runoilija Omar Khaijamia muun muassa rakennuttamalla tälle observatorion. Vanhan käsityksen mukaan assassiinit murhasivat Nizam al-Mulkin 10. ramadania 1092. Toisen teorian mukaan hänet murhattiin seldžukkien sisäisen valtakamppailun aikana.
Jeffrey Walker
Jeffrey Walker (s. 25. maaliskuuta 1969 Prescot, Englanti) on brittiläinen muusikko, bassokitaristi ja laulaja Liverpoolista. Hänet tunnetaan parhaiten Carcass-yhtyeestä. Ennen Carcassia Walker soitti punk-yhtyeessä Electro Hippies. Carcassin hajottua Walker perusti Blackstar-yhtyeen kahden entisen Carcassin jäsenen kanssa.
Carcass aktivoitui jälleen vuonna 2007 ja Walker on myös mukana kokoonpanossa.
Walker on tehnyt myös kansikuvituksia muutamille albumeille. Parhaiten tunnettu on Napalm Death -yhtyeen "Scum" albumin kannet.
Kreikkalainen musiikki
Kreikkalainen musiikki on yhtä monimuotoista ja vaihtelevaa kuin sen historiakin. Kyproslaisella musiikilla on paljon yhtäläisyyksiä kreikkalaiseen musiikkiin, sillä saarella on suuri määrä etnisiä kreikkalaisia.
Antiikin aikaan musiikki oli olennainen osa kreikkalaista teatteria. Myöhemmin Rooman, Itä-Euroopan ja Bysantin vaikutteet muuttivat kreikkalaista musiikkia. 1800-luvulla oopperasäveltäjät kuten Nikólaos Mántzaros (1795–1872), Spyrídon Xýndas (1812–1896) ja Spyrídon Samáras (1861–1917) auttoivat elvyttämään perinteistä kreikkalaista musiikkia. 1900-luvulla syntyneitä suosittuja kreikkalaisia musiikkityylejä ovat éntechno (jonka suosituimpia varhaisia esittäjiä oli Míkis Theodorákis), laïkó/rebetiko (jonka juuret olivat turkkilaisessa musiikissa) ja tsifteteli, joka on suosittua nykymusiikkia (myydyimpiä tsifteteli-artisteja on muun muassa Déspoina Vandí). Kreikkalaisen popmusiikin suurimpiin tähtiin kuuluu esimerkiksi Eurovision laulukilpailuissakin esiintynyt Ánna Víssi, joka on Kreikan myydyin naisartisti. Kuten monet muutkin Kreikassa suositut laulajat, Víssi on kotoisin Kyprokselta.
Tavallisia kreikkalaisen musiikin soittimia ovat muun muassa buzuki, viulu, cimbalom, säkkipilli, rummut, luuttu, klarinetti, zurna ja lyyra.
Jaakko IV
Jaakko IV (17. maaliskuuta 1473 – 9. syyskuuta 1513) oli Skotlannin kuningas vuosina 1488–1513.
Jaakko IV oli Jaakko III:n ja Margaret Tanskalaisen poika. Hän syntyi todennäköisesti Stirlingin linnassa. Kun hänen isänsä kuoli Sauchieburnin taistelussa 11. kesäkuuta 1488, 15-vuotias Jaakko nousi valtaistuimelle ja kruunattiin 24. kesäkuuta Sconessa, Perthshiressa.
Nuori kuningas osoittautui pian eteväksi hallitsijaksi. Hän taivutteli aateliston valtaansa, kukisti kapinan vuonna 1489 ja kehitti hallituskaudellaan oikeuskäytäntöä ja voitti Skotlannin rannikkoja uhkaavat merikansat. Jaakko oli saanut hyvän koulutuksen, ja hänen väitettiin hallitsevan sujuvasti Alamaan skottia, englantia, gaelia, latinaa, ranskaa, saksaa, italiaa, flaamia, espanjaa ja tanskaa. Jaakko oli viimeinen skottien kuningas, joka osasi skottigaelia.
Jaakko oli todellinen renessanssiprinssi; häntä kiinnostivat niin käytännölliset kuin teoreettisetkin asiat. Hänen aikanaan perustettiin Skotlannin ensimmäinen kirjapaino ja Edinburghin linnasta tehtiin Britannian merkittävin asevalimo. Hän myös rakasti laivoja ja tajusi kuinka tärkeää Skotlannille oli kehittää suuri laivasto. Hän hankki Skotlannin kuninkaalliselle laivastolle 38 uutta laivaa ja perusti kaksi uutta telakkaa.
Jaakko myös tuki Englannin kuninkaaksi pyrkivää vallantavoittelijaa, Perkin Warbeckia, ja teki tämän puolesta lyhyen hyökkäyksen Englantiin. Myöhemmin hän kuitenkin myönsi, että Skotlannin ja Englannin välillä vallitseva rauha oli molempien maiden etujen mukainen ja pyrki säilyttämään sen vuonna 1502 tehdyllä sopimuksella sekä naimalla tuolloisen kuninkaan, Henrik VII:n tyttären Margareeta Tudorin vuonna 1503. Heidän kolme ensimmäistä lastaan kuolivat jo nuorina, mutta myöhemmin Jaakko V:ksi kruunattu poika selviytyi.
Kun Englannin ja Ranskan välille syttyi sota Italiassa käydyn selkkauksen seurauksena, Jaakko joutui vaikeaan asemaan. Englannin uusi kuningas Henrik VIII yritti vallata Ranskan vuonna 1513 ja Jaakko reagoi julistamalla sodan Englannille. Hän oletti hyötyvänsä Henrikin poissaolosta ja johti armeijansa etelään. Hänet kuitenkin surmattiin Flodden Fieldin taistelussa, kuten suuri joukko hänen armeijastaankin. Jaakon kuolema päätti Skotlannin osallistumisen Italian sotiin. Hänen ruumiinsa vietiin Lontooseen haudattavaksi ja julistettiin kirkonkiroukseen. Palsamoitu ruumis jätettiin moneksi vuodeksi Sheenin luostariin Surreyyn, kunnes se poistettiin reformaation myötä. Skotlantilaisten keskuudessa liikkuneet perättömät huhut kertoivat kuninkaan selviytyneen taistelusta ja lähteneen maanpakoon.
Laillisia lapsia Margareeta Tudorin kanssa olivat:Jaakolla oli laillisten lastensa lisäksi seitsemän muuta jälkeläistä neljältä eri naiselta. Janet Kennedyn kanssa hän sai James Stewartin, josta tuli Morayn jaarli. Marion Boyd synnytti hänelle St Andrewsin arkkipiispan Alexander Stewartin ja Catherine Stewartin. Isabella Buchanin kanssa hän sai Lady Janet Stewartin, josta tuli Ranskan kuninkaan Henrik II:n rakastaja.
Sinikka Luja-Penttilä
Sinikka Marjatta Luja-Penttilä, omaa sukua Luja, vuoteen 1977 Luja-Vepsä (s. 9. kesäkuuta 1924 Antrea) on suomalainen poliitikko, joka sai 1988 sosiaalineuvoksen arvon. Luja-Penttilä edustaa Suomen Sosialidemokraattista Puoluetta ja hän oli kansanedustaja vuosina 1966–1983 sekä sosiaali- ja terveysministeri 1979–1982. Luja-Penttilä oli eduskunnan sosiaalivaliokunnan puheenjohtaja 1978–1979.
Sinikka Luja syntyi Karjalankannaksella Antreassa 1924. Hänen vanhempansa olivat varastomies Erkki Luja ja Venla Salome Kallio. Hän valmistui ylioppilaaksi 1945 ja työskenteli tämän jälkeen julkaisualalla. Luja oli Tammen kustannustoimittajana lähes kaksi vuosikymmentä vuodesta 1947 aina kansanedustajuutensa alkuun saakka. Luja meni mukaan SDP:n toimintaan ja Espoon kunnallispolitiikkaan ja oli Espoon valtuuston jäsen vuodet 1957–1982. Sosialidemokraattisten Naisten Keskusliiton johtajistossa hän oli 1961 alkaen, ensin varapuheenjohtajana ja 1972–1978 pääsihteerinä. Hän oli järjestössä keskeisessä asemassa lähes koko Suomen sosialidemokraattisen naisliikkeen hajaannuksen ajan.
Luja valittiin kansanedustajaksi 1966 vaaleissa Uudenmaan läänin vaalipiiristä, ja hän istui eduskunnassa viisi peräkkäistä kautta. Eduskunnassa hän oli sosiaalivaliokunnan jäsen 1970–1979, tästä viimeisen vuoden sen puheenjohtajana. Vuonna 1979 Mauno Koivisto nousi pääministeriksi ja sosiaalipolitiikan asiantuntija Luja-Penttilästä tuli sosiaali- ja terveysministeri Koiviston II hallitukseen. Hänen poliittisena sihteerinään oli Leena Luhtanen. Koiviston hallitus erosi pääministerin tultua valituksi presidentiksi. Vuonna 1983 Luja-Penttilä jätti eduskunnan.
Poliittisen uransa jälkeen Sinikka Luja-Penttilä on toiminut eläkeläisjärjestöissä, ja hän oli Eläkkeensaajien keskusliiton puheenjohtaja 1987–1993. Hän oli naimisissa kaksi kertaa, ensin Torsti Vepsän 1971–1976 ja sitten Metalliliiton puheenjohtajan Sulo Penttilän 1977–1994 kanssa. Vuonna 1983 hän julkaisi romaanin "Venla", jonka aiheena ovat hänen isoäitinsä ja äitinsä, ja kirjoitti 1989 Uudenmaan sosialidemokraattisen naispiirin 25-vuotishistoriikin.
Rodrigo Pessoa
Rodrigo Pessoa (s. 29. marraskuuta 1972 Pariisi) on brasilialainen esteratsastaja. Hän voitti esteratsastuksen henkilökohtaisen kilpailun vuoden 2004 kesäolympialaisissa. Vuosien 1996 ja 2000 kesäolympialaisissa Pessoa sai joukkuekilpailussa pronssimitalin. Hänen nykyinen ratsunsa on nimeltään Baloubet du Rouet. Hänen muita hevosiaan ovat Oasis, Couer, Rufus, Palouchin ja Cantate 2. Pessoan isä Nelson Pessoa oli ennen mestari esteillä, mutta iän painaessa hän tuli valmentajaksi. Rodrigo aloitti ratsastuksen 11–12-vuotiaana ja voitti juniorimestaruuksia. Euroopan mestaruuden voitettaessa hänelle ei myönnetty palkintoa, koska ei ollut virallisesti eurooppalainen.
Marco Uccellini
Marco Uccellini (n. 1603 Forlimpopoli – 1680) oli italialainen säveltäjä, viulisti ja pappi.
Uccellini toimi kapellimestarina Modenan hovissa vuodet 1641–1662 ja katedraalissa 1647–1665. Sen jälkeen hän toimi hovikapellimestarina Parmassa. Uccellinin sävellystuotantoon kuuluu muun muassa oopperoita, baletteja, kamarimusiikkia ja viulusonaatteja.
Puupiikkisiat
Puupiikkisiat ("Erethizontidae") on piikkisikamaisten osalahkon heimo. Heimoon kuuluu 16 uudessa maailmassa elävää lajia.
Puupiikkisiat elävät metsissä ja ruohoaroilla. Piikkisioilla ja puupiikkisioilla on samankaltaiset piikit, hampaat ja leukalihakset. Puupiikkisikojen takajalat ovat sopeutuneet puissa kiipeämiseen.
Tutkijat eivät vielä ole selvittäneet, polveutuvatko puupiikkisiat ja piikkisiat samoista esi-isistä vai onko konvergentti evoluutio johtanut kahdessa heimossa samaan rakenteeseen.
Heimolle on ehdotettu myös uutta suomenkielistä nimeä amerikanpiikiköt.
Imukudos
Imukudos eli lymfaattinen kudos on yksi tärkeimmistä elimistön immuunipuolustuksen osista, joka estää mikrobien pääsyä elimistöön. Imukudos muodostuu pääasiassa lymfosyyteistä eli imusoluista sekä niiden varhaismuodoista ja erilaistuneista muodoista. Lisäksi imukudoksessa on verkkosäikeitä, jotka muodostavat verkkorakenteita tukemaan yksittäisiä kudoksen soluja. Imukudosta on runsaasti lymfaattisissa elimissä, joita ovat muun muassa perna, kateenkorva, kitarisa, kielirisa, nielurisat ja luuydin.
Imukudosta on runsaasti myös limakalvonalaisissa imukeräsissä etenkin suolistossa. Eräs imukudoksen tehtävä on muodostaa imusoluja ja vasta-aineita.
Filmtown
Video Filmtown Oy on vuonna 1991 perustettu videovuokraamoketju. Sen ensimmäinen liike perustettiin Turun ydinkeskustaan Eerikinkadulle, missä se toimi huhtikuuhun 2018 saakka. Myös yhtiön pääkonttori sijaitsee Turussa. Sen toimitusjohtaja on Tero Nurminen.
Filmtownilla oli vuonna 2012 noin 350 työntekijää ja 70 myymälää sekä lisäksi pienempiä vuokrauspisteitä muiden liikkeiden, kuten huoltoasemien ja kioskien, yhteydessä. Yhtiön liikevaihto oli tuolloin noin 14,9 miljoonaa euroa. Oheismyynnin kuten irtokarkkien osuus myynnistä on noin 40 prosenttia.
Makeiskonseptin laajentamiseksi Filmtown Oy avasi maaliskuussa 2011 ensimmäiset myymälät uudelle omistamalleen CandyTown-makeismyymäläketjulle. Filmtowniin kuuluu myös Unileverin franchising-periaatteella toimivia Spice Ice-jäätelöbaareja. Vuoden 2018 lopulla Filmtownilla oli kolmisenkymmentä Filmtown-videovuokraamoa ja lisäksi parikymmentä karkki- ja jäätelöpistettä ilman elokuvavuokrausta.
Peter Collins
Peter John Collins (8. marraskuuta 1931 Kidderminster, Englanti, Iso-Britannia – 3. elokuuta 1958 Bonn, Nordrhein-Westfalen, Saksa) oli brittiläinen kilpa-autoilija ja Formula 1 -kuljettaja.
Collins aloitti F1-uransa 1952, mutta kilpailukyvyttömällä kalustolla ilman menestystä. Hän alkoi voittaa kisoja päästyään Ferrarin rattiin kaudella 1956. Hän saavutti kaikkiaan kolme GP-voittoa ja yhdeksän muuta palkintosijaa sekä 47 MM-pistettä.
Lähimpänä maailmanmestaruutta Collins oli kaudella 1956. Viimeisessä, ratkaisevassa Italian GP:ssä Collinsin tallitoverin Juan Manuel Fangion Ferrari hajosi jo kisan alkuvaiheessa. Collins luovutti oman autonsa Fangion käyttöön, mikä 1950-luvun sääntöjen mukaan oli mahdollista. Fangio ajoi Stirling Mossin jälkeen toiseksi, ja Fangio sekä Collins saivat kumpikin puolet pisteistä, jotka jaettiin kakkossijasta. Näiden pisteiden turvin Fangio nousi maailmanmestariksi täpärästi ohi Mossin. Jos Collins ei olisi antanut autoaan Fangiolle, hänestä olisi tullut maailmanmestari yhden pisteen marginaalilla, nyt hän jäi kolmanneksi. Hänestä olisi tullut siihen aikaan nuorin maailmanmestari vain 24-vuotiaana.
Collinsia pidettiin etukäteen vahvana ehdokkaana vuoden 1958 maailmanmestariksi, mutta hän sai surmansa ajettuaan rajusti ulos Nürburgringin GP:ssä, Vanwallia kuljettanutta Tony Brooksia vastaan kilpaillessaan. Hän olisi tuskin yltänyt mestaruuteen ilman kohtalokasta onnettomuuttakaan, sillä Mike Hawthorn, joka lopulta ajoi maailmanmestariksi, ja Stirling Moss hallitsivat kautta vahvoin ottein.
Collinsin kuolemaan johtanut onnettomuus tapahtui oikealle kaartuvassa mutkassa. Hänen autonsa syöksyi radan vasemmalle puolelle ja kulki kahdella pyörällä ojassa pitkän matkaa. Auto palasi takaisin radalle pyörien useita kertoja ympäri pudoten lopulta täysin romuttuneena radalle. Collins viskautui ilmalennon aikana ulos autostaan, pää edellä puuta vasten.
Collins vietiin ensiavun jälkeen Adenaun sairaalaan, josta hänet kuljetettiin helikopterilla Bonnin yliopiston sairaalaan. Hän oli saanut kallonmurtuman ja aivot olivat pahasti vioittuneet. Parhaat aivospesialistit yrittivät pelastaa Collinsin hengen, mutta hän kuoli samana päivänä.
Piikkisikamaiset
Piikkisikamaiset (Hystricognathi) on toinen piikkisikamaisten jyrsijöiden (Hystricomorpha) alalahkoon kuuluvista osalahkoista. Ryhmän tieteellinen luokittelu on muuttunut useita kertoja. Wilsonin & Reederin (2005) luokituksessa siihen luetaan 17 heimoa.
Snorklaus
Snorklaus on pintasukellusta, jossa vartalo pysyy koko ajan pinnalla. Snorklaajan kasvot ovat vedessä, ja hän hengittää erillisen putken, Snorkkelin" avulla. Snorklauksessa hengitys tapahtuu suun kautta. Veden joutuminen nenään on useimmiten estetty uimanaamarilla, joka suojaa silmät ja nenän. Snorklauksessa myös sukelletaan joskus pohjaan asti, ja pinnalle palatessa putkeen jäänyt vesi puhalletaan pois. On siis mahdollista olla veden alla koko ajan.