hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Fernandel
Fernandel (oik. Fernand Joseph Désiré Contandin, 8. toukokuuta 1903 Marseille Ranska – 26. helmikuuta 1971 Pariisi Ranska) oli ranskalainen laulaja ja näyttelijä, erityisesti elokuvanäyttelijä. Hänen tunnetuin hahmonsa oli pappi Isä Camillo, jonka ympärille tehtiin useita elokuvia 1951–1965.
Brunein lippu
Brunein lippu on Brunein kansallistunnus vaakunan, moton ja kansallislaulun ohella. Se on otettu käyttöön nykyisessä muodossaan 29. syyskuuta 1959. Lipussa on keltaisella pohjalla musta ja valkoinen vinoraita, lipun keskellä on maan vaakuna.
Brunein lippu oli alun perin kokonaan keltainen. Keltainen pääväri viittaa Brunein sulttaaniin. Vuonna 1888 Brunei siirtyi Britannian suojelukseen ja vuonna 1906 britit toivat Bruneihin omat edustajansa sulttaanin neuvonantajiksi. Uuden hallintojärjestelmän myötä lippuun lisättiin musta ja valkoinen vinoraita. Vinoraidat kuvaavat sulttaanin kahta tärkeintä neuvonantajaa eli visiiriä.
Vuonna 1959 Brunein perustuslakia uudistettiin ja lipun keskelle lisättiin samalla maan vaakuna. Vaakunassa olevat sateenvarjo ja kaksikielekkeinen viiri ovat kuninkaallisia symboleja ja puolikuu taas edustaa islamia. Kädet vaakunan molemmin puolin viestivät kansan oikeuksien puolustamisesta sekä hallituksen jalomielisyydestä ja suojeluksesta. Kaksi nelisulkaista siipeä taas kuvaa rauhan, levon, oikeuden ja hyvinvoinnin puolustamista. Puolikuussa on arabiankielinen teksti: ”Kaikki hyvä tulee Jumalalta” ja rullassa oleva teksti, ”Brunei Darussalam”, tarkoittaa: ”Brunei, rauhan kaupunki”.
Pioneer Corporation
Pioneer Corporation () on japanilainen kansainvälisesti toimiva viihde-elektroniikan valmistaja. Sen kotipaikka on Megurossa Tokion prefektuurissa Japanissa. Yritys perustettiin vuonna 1938 radio- ja kaiutinkorjaamoksi. Pioneer on ollut isossa roolissa kaapelitelevision ja Laserdisc-formaatin kehittämisessä. Se oli suurin Laserdisc-soittimien valmistaja. Pioneer on myös valmistanut ensimmäisen CD-soittimen autokäyttöön ja ensimmäisen irrotettavalla etulevyllä varustetun autosoittimen. Yritys on myös ollut mukana kehittämässä DVD- ja Blu-ray-formaatteja, plasmatelevisiota sekä OLED-televisiota.
Pioneer oli vuonna 2012 maailman 97. suurin autoteollisuuden osatoimittajayritys.
Trogi
Trogi ("Trog") on brittiläinen scifi-/kauhuelokuva vuodelta 1970. "Trogin" on ohjannut Freddie Francis, ja sen pääosassa nähdään Joan Crawford. Sivuosissa esiintyvät muiden muassa Michael Gough, Bernard Kay ja Kim Braden. Peter Bryan ja John Gilling vastasivat elokuvan käsikirjoituksesta. Elokuva on genreltään scifin, kauhun ja trillerin sekoitus. Pituudeltaan se on 93 minuuttia, ja Warner Bros. tuotti elokuvan.
Elokuvan budjetti oli niin tiukka, että osa näyttelijöistä, päätähti Crawford mukaan lukien, joutui itse kustantamaan elokuvassa käyttämänsä asusteet. Trogi-hirviötä näytelleen Joe Corneliuksen käyttämä apinapuku puolestaan oli jäämistöä Stanley Kubrickin elokuvasta "" ("2001: A Space Odyssey", 1968). Näyttelijöille ei tarjottu edes pukeutumistiloja, ja esimerkiksi Crawford käytti omaa autoaan pukuhuoneena. Kuvausten päätyttyä ja elokuvan valmistuttua Crawford kertoi häpeävänsä osuuttaan siihen. "Trogi" jäi hänen viimeiseksi elokuvakseen .
Kolme nuorta miestä ovat retkeilemässä Englannin maaseudulla ja törmäävät sattumalta outoon luolaan. He laskeutuvat luolaan, missä apinamainen olento hyökkää heidän kimppuunsa ja surmaa yhden miehistä. Kaksi muuta pakenevat. Järkyttävällä kohtaamisella on seurauksensa, ja miehet viedään hoidettaviksi Brocktonin tutkimuskeskukseen. Tutkimuskeskuksessa antropologian tohtori Brocktonin (Joan Crawford) kiinnostus miesten kohtaamaa outoa olentoa kohtaan herää.
Brockton palkkaa toisen selvinneistä miehistä apulaisekseen ja yhdessä he palaavat tutkimaan luolaa. He onnistuvat näkemään olennon ja ottavat siitä valokuvia. Brockton on varma, että olento on jonkinlainen apinamies (), puuttuva linkki. Hän ottaa asiakseen tutkia Trogiksi nimeämäänsä olentoa ja yrittää muun muassa kommunikoida tämän kanssa. Brocktonin on lisäksi vakuutettava paikalliset kyläläiset, viranomaiset ja kollegansa löytönsä merkittävyydestä. Paikalliset haluaisivat nimittäin surmata Trogin, jonka he uskovat olevan vaarallinen ja aggressiivinen hirviö.
Brockton saa napattua Trogin laboratorioonsa ja alkaa yhdessä Sam Murdockin (Michael Gough) ja tämän tyttären Annen (Kim Braden) kanssa opettaa apinamiestä. Brocktonin avulla Trogi alkaa kesyyntyä, mutta se ei riitä Murdockille, joka vaatii oikeusistuinta surmaamaan apinamiehen. Oikeuden vastaus on kielteinen. Murdock ei tästä lannistu ja päättää hoitaa asian omakätisesti. Hän murtautuu Brocktonin laboratorioon, vapauttaa Trogin häkistään ja yrittää tappaa tämän. Yritys epäonnistuu, ja Trogi surmaa miehen. Seuraavaksi vihainen Trogi suuntaa kulkunsa kylälle, missä se aiheuttaa tuhoa ja tappaa useita ihmisiä. Lopuksi se nappaa mukaansa pikkutytön ja pakenee entiseen kotiinsa takaisin luoliin.
Viranomaiset lähtevät jahtaamaan Trogia, mutta tohtori Brockton ehättää ensin olennon luo. Hän laskeutuu kielloista huolimatta sen luolaan ja saa Trogin taivuteltua antamaan pikkutytön takaisin. Viranomaiset kuitenkin ryntäävät sisään ja surmaavat Trogin.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Kari Salminen kutsuu "Trogia" aidoksi kalkkunaklassikoksi ja antaa sille yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
Wilhelm Hemprich
Friedrich Wilhelm Hemprich (24. kesäkuuta 1796 Glatz, Preussi – 30. kesäkuuta 1825 Massawa, Eritrea) oli saksalainen luonnontieteilijä ja tutkimusmatkailija.
Hemprich opiskeli lääketiedettä sekä Breslaussa että Berliinissä. Berliinissä hän ystävystyi Christian Gottfried Ehrenbergin (1795–1876) kanssa. Hemprich luennoi vertailevasta lääketieteestä Berliinin yliopistossa, jossa myös kirjoitti teoksensa "Grundiss der Naturgeschichte" (1820). Vapaa-ajallaan hän tutki matelijoita ja sammakkoeläimiä eläinmuseossa Martin Lichtensteinin opastuksella.
Vuonna 1820 Hemprich ja Ehrenberg kutsuttiin Egyptiin suuntautuneen arkeologisen retkikunnan luonnontieteilijöiksi. Retken johtajana toimi preussilainen kenraali von Minutoli. Berliinin Akatemia rahoitti kaksikon matkan. Maaliskuussa 1821 he erosivat retkikunnasta ja matkasivat Niiliä ylös Nubian pääkaupunkiin Dongolaan. Seuraavat kaksi vuotta he tutkivat Dongolan seudun luontoa.
Vuonna 1823 Hemprich ja Ehrenberg purjehtivat Suezinlahden yli ja asettuivat Siinaille El Suriin, jossa he viettivät yhdeksän seuraavaa kuukautta. He muun muassa kiipesivät Siinaivuorelle. Ehrenberg oli ensimmäisiä luonnontieteilijöitä, joka tutki Punaisenmeren merieläimiä. Vuonna 1824 Hemprich ja Ehrenberg tekivät matkan Libanoniin, matkaten maitse Beirutiin.
Marraskuussa 1824 he purjehtivat Punaisenmeren rannikkoa pitkin ja tutustuivat muun muassa Jeddaan. Lopulta he päätyivät Massawaan Eritreaan tarkoituksenaan nousta Etiopian ylängölle. Hemprich kuitenkin kuoli kuumetautiin Massawassa, ja Ehrenberg hautasi hänet Toalulin saarelle. Ehrenberg matkusti takaisin Eurooppaan ja julkaisi vuonna 1828 "Symbolae Physicae" -nimisen yhteenvedon heidän tutkimuksistaan, molempien nimellä. Tutkimusmatkan näytekokoelma sijoitettiin Berliinin museoon, ja se käsitti 46 000 kasvinäytettä 3000:sta lajista ja 34 000 eläinnäytettä 4000:sta lajista. Kokoelmassa oli runsaasti tieteelle uusia lajeja.
Hemprich ja Ehrenberg nimesivät linnuista muun muassa vaaleakultarinnan, kääpiökertun ja punapyrstölepinkäisen.
Hemprichin kunniaksi on nimetty ainakin nokilokki ("Larus hemprichii") ja kalliotoko ("Tockus hemprichii").
Monster Hunter Tri
Monster Hunter Tri on Capcomin kehittämä ja vuonna 2009 julkaisema toimintaroolipeli, joka on julkaistu Wiille, Nintendo 3DS:lle ja Wii U:lle. Pelissä metsästetään erilaisia hirviöitä, hankitaan ja kootaan aseita ja haarniskoja, joissa on omat kyvyt. Pelissä voi metsästää yksin tai netin kautta moninpelinä neljän hengen ryhmissä.
"Monster Hunter Tri" sai tunnetun japanilaisen pelilehden, Weekly Famitsun arvostelussa täydet pisteet (40/40), mikä tekee siitä lehden yhdennentoista täydet pisteet saaneen pelin. 12. tammikuuta 2009 mennessä peliä oli myyty 960 000 kappaletta, tehden siitä Wiin eniten myyneen kolmannen osapuolen julkaiseman pelin.
Campeonato Paulista
Campeonato Paulista lempinimeltään Paulistão on São Paulon osavaltion jalkapallon mestaruussarja. Se on Brasilian osavaltiomestaruussarjoista vanhin. Campeonato Paulista järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1902. Campeonato Paulista on Brasiliassa arvostettu sarja. São Paulon osavaltion alueella pelaa neljä suurseuraa: Corinthians, Palmeiras, Santos FC ja São Paulo FC.
Campeonato Paulista pelataan yleensä tammikuusta huhtikuuhun. Ylimpään divisioonaan (Série A1) osallistuu 20 joukkuetta, jotka pelaavat aluksi yksinkertaisen sarjan ja sen jälkeen neljä parasta joukkuetta pelaavat pudotuspelit. Joukkueet, jotka sijoittuvat sijoille 5-8 eivätkä sijaitse São Paulossa tai Santosissa, kilpailevat keskenään "Campeão do Interiorista". Neljä huonointa joukkuetta putoaa Série A2:een. Série A2:ssa pelaa myös 20 joukkuetta, mutta pelisysteemi on erilainen kuin A1:ssä. A2:ssa joukkueet jaetaan ensin kahteen lohkoon, jotka pelaavat kaksinkertaiset sarjat. Lohkojen kaksi huonointa putoaa Série A3:een ja neljä parasta jatkaa toiseen vaiheeseen. Kahdeksan joukkuetta jaetaan jälleen kahteen lohkoon ja ne pelaavat kaksinkertaiset sarjat. Molemmista lohkoista kaksi parasta nousee A1:een. Série A3 pelataan samalla tavalla kuin A2. Série B:ssä pelaavat pikkuseurat Brasilian liigan aikana.
São Paulon osavaltion ja koko Brasilian ensimmäisen jalkapallosarjan perusti Charles Miller, kun hän palasi opiskelemasta Englannista. Hän oli tutustunut Englannissa jalkapalloon ja toi säännöt mukanaan Brasiliaan. "Liga Paulista de Foot-Ball" perustettiin 14. joulukuuta vuonna 1901 ja ensimmäinen kausi pelattiin huhti-lokakuun aikana vuonna 1902. Ensimmäinen mestari oli São Paulo Athletic Club, jota Charles Miller oli ollut perustamassa, ja Miller voitti myös maalikuninkuuden.
Jalkapallo oli aluksi eliitin laji ja kun alempi luokka alkoi kiinnostua jalkapallosta, LPF:n johto halusi pitää sarjan eliitin sarjana. Tämä synnytti kilpailevan sarjan "Associação Paulista de Esportes Atléticos". LPF lopetti toimintansa vuonna 1917 ja vuoteen 1926 asti APEA oli São Paulon osavaltion ainoa sarja. Vuonna 1925 Paulistano lähti APEA:sta, koska ei halunnut muuttua ammattilaisseuraksi ja se perusti kilpailevan sarjan "Liga de Amadores de Futebol". LAF ja Paulistano lopettivat toimintansa vuonna 1930. Vuonna 1933 syntyi "Bandeirante Football League". APEA lopetti toimintansa vuonna 1938 ja BFL säilyi São Paulon ainoana sarjana käyden kuitenkin läpi nimen muutoksia.
Campeonato Paulistan hallitseva mestari on Santos FC. Eniten mestaruuksia (26) on voittanut Corinthians. Campeonato Paulistassa ovat pelanneet muun muassa Pelé (maalikuningas vuosina 1957–1965, 1969 ja 1973), Leonidas, Sócrates, Rivaldo ja Roberto Carlos.
Christian Gottfried Ehrenberg
Christian Gottfried Ehrenberg (19. huhtikuuta 1795 Delitzsch – 27. kesäkuuta 1876 Berliini) oli saksalainen luonnontieteilijä. Hän oli aikansa merkittävimpiä ja tuotteliaimpia alan tiedemiehiä.
Hänen isänsä oli tuomari. Hän opiskeli ensin teologiaa, sitten lääketiedettä ja luonnonhistoriaa, ensin Leipzigissä ja vuodesta 1817 alkaen Berliinissä, missä hän tutustui kuuluisaan tutkimusmatkailijaan Alexander von Humboldtiin (1769–1859). 1818 hän väitteli tohtoriksi Berliinin ympäristön sienistä, "Sylvae mycologicae Berolinenses".
1820–1825 hän teki tutkimusmatkan Egyptiin, Niilinlaaksoon ja Lähi-itään yhdessä ystävänsä Wilhelm Hemprichin kanssa. Hän tutki muun muassa Punaisenmeren koralleja. Hemprichin kuoltua Massawassa Ehrenberg palasi Eurooppaan. Hän julkaisi tutkimusmatkan tulokset "Symbolae physicae" (1828–1834) molempien nimellä, sekä useita tutkielmia hyönteisistä ja koralleista.
1827 hänet kutsuttiin Berliinin yliopiston lääketieteen professoriksi. 1829 hän osallistui Humboldtin kanssa tutkimusmatkalle Venäjälle. Retkikunnan kolmas jäsen oli Gustav Rose. Paluunsa jälkeen hän keskittyi tutkimuksiinsa mikroskooppisista organismeista, joita siihen mennessä ei ollut juuri lainkaan tutkittu.
1831 Ehrenberg nai Gustav Rosen sukulaistytön Julien. Heille syntyi neljä tytärtä ja poika. Julie kuoli 1848. Vuonna 1852 Ehrenberg avioitui toisen kerran Karolina Fricciuksen kanssa. 1855 hänet äänestettiin Berliinin yliopiston varakansleriksi. Reisiluun murtuma 1864 sorti hänet vuoteeseen pitkäksi ajaksi ja silmäsairaus uhkasi viedä häneltä näön, mutta onnistunut kaihileikkaus vuonna 1867 pelasti hänen näkönsä, ja hän pystyi vielä seitsemän vuotta jatkamaan tutkimuksiaan.
Lähes 30 vuotta Ehrenberg tutki vedessä, maaperässä, sedimenteissä ja kallioissa esiintyviä organismeja ja löysi tuhansia uusia eliölajeja, muun muassa leviä, siimaeliöitä ja alkueliöitä. Hän julkaisi aiheesta yli 400 tieteellistä kirjoitusta. Hän oli Royal Societyn jäsen vuodesta 1837.
Hänen kuolemansa jälkeen hänen mikro-organismien kokoelmansa sijoitettiin Humboldtin yliopistoon Berliinissä. Kokoelma käsittää muun muassa 40 000 mikroskooppista preparaattia, 3 000 kynä- ja mustepiirrosta ja lähes tuhannen kirjeen kirjeenvaihdon.
Ehrenberg ja Hemprich nimesivät linnuista muun muassa vaaleakultarinnan, kääpiökertun ja punapyrstölepinkäisen.
Hydroksitsiini
Hydroksitsiini on vanhan polven antihistamiini, joka on aikuisten ahdistuneisuuden, allergiasta johtuvien unihäiriöiden ja ihon kutinan hoitoon tarkoitettu lääke. Lääkkeen syntetisoi vuonna 1956 "Union Chimique Belge" eli UCB Pharma. Yhtiö on belgialainen. Lääke on edelleen 2010-luvulla käytössä.
Hydroksitsiinia myydään reseptivalmisteena kauppanimellä "Atarax", joka on kolmiolääke. Se lieventää allergisia oireita samalla tavalla kuin muutkin antihistamiinit. Hydroksitsiini on myös sedatiivi, sitä käytetään myös aikuisten ahdistuneisuuden ja vastaavien mielialaongelmien hoitoon. Sedatiivina se toimii myös unilääkkeenä. Hydroksitsiini otetaan yleensä suun kautta, ja sitä valmistetaan tabletteina ja siirappina. Myyntiluvan lääke sai Atarax-nimellä Suomessa 11. kesäkuuta 1969. Lapsille Atarax-siirappia voidaan käyttää lievittämään vesirokon aiheuttamaa kutinaa. Lääkkeen vaikutus edistää samalla myös unen saantia.
Hydroksitsiinin eduksi on mainittuna se, ettei siihen kehity riippuvuutta taikka habituaatiota eli tottumusta. Lääke oli osoittautunut sopivaksi myös päiväkäyttöön. Silloin se muodostui kilpailijaksi esimerkiksi medatsepaamille.
Hydroksitsiini oli myös Vesparax-unilääkkeen yksi kolmesta vaikuttavasta aineesta.
Suomessa lääkettä on ollut saatavilla 10, 25 ja 100 mg vahvuisina tabletteina, joista käytössä on enää 25 mg:n tabletit. Lääkeainesiirapissa on vaikuttavaa ainetta 2 mg/ml. Lääkeaineampulli sisälsi 50 mg vaikuttavaa ainetta, lisäksi siinä oli 1 ml steriiliä vettä. Ampullin sisältämä lääkeaine ruiskutettiin lihakseen (im.).
Omassa teoksessaan Ilmari Vartiainen suositteli aikuisten oireenmukaisen ahdistuneisuuden, jännitystilojen ja neuroosien hoidossa annettavaksi normaalisti 3 x 25 mg/vrk, joka vuorokausiannoksena on 75 mg/vrk.
Sedatiivisten ja antihistamiiniominaisuuksiensa vuoksi hydroksitsiinia käytettiin ainakin 1970-luvulla useissa yhdistelmälääkkeissä. Näitä olivat "Marax" (Pfizer), "Staranox" (Star) sekä edellä mainittu "Vesparax". Pharmaca Fennica 1976:n mukaan aine esiintyy joissain pahoinvoinnin hoitoon arkoitetuissa lääkeyhdistelmissä, joissa on kaksi taikka kolme hoitokomponenttia eli vaikuttavaa lääkeainetta.
Hydroksitsiinia ei pitänyt käyttää näissä sairauksissa: endogeeninen depressio, psykoottisuus, kiihtymystilat eli agitaatio joissa esipsykoottisia piirteitä. Lisäksi esteenä oli varhaisraskaus, joka tavallisesti tarkoitti alkukolmannesta eli ensimmäiset 3 kk.
Hydroksitsiinistä saattaa tulla joitakin haittavaikutuksia. Yleisimmät haittavaikutukset ovat uneliaisuus, päänsärky, väsymys, keskittymiskyvyn heikkeneminen, suun kuivuminen ja uupumus. Antikoagulanttien vaikutus on saattanut lisääntyä. Koska lääke on trankvilloiva atarakti - siis sedatiivisesti vaikuttava, niin sen vaikutus potentoi eli lisää muiden sedatiivien vaikutusta. Hydroksitsiini saattaa heikentää autonajokykyä sekä tarkkaavaisuutta niin liikenteessä kuin teknisiä laitteita käytettäessä.
UCB Pharma oli kehittämässä tämän lääkeaineen johdannaisia: setiritsiinin ja levosetiritsiinin.
Evelyn de Morgan
Evelyn De Morgan (o.s. "Pickering", 30. elokuuta 1855 – 2. toukokuuta 1919 Lontoo Britannia) oli englantilainen prerafaeliittitaiteilija.
Hänen vanhempansa kuuluivat ylempään keskiluokkaan. Hänen isänsä Percival Pickering oli Pontefractin kaupungintuomari. Hänen äitinsä oli Anna Maria Wilhelmina Spencer Stanhope, jonka veli oli taiteilija John Roddam Spencer Stanhope.
De Morgan sai kotiopetusta ja aloitti piirustustunnit 15-vuotiaana. 17-vuotissyntymäpäivänsä aamuna hän kirjoitti päiväkirjaansa: ”Taide on ikuista, elämä lyhyt...” ja ”Ryhdyn heti toimeen, aikaa ei ole hukattavana.” Hän yritti saada vanhemmiltaan luvan mennä taidekouluun. Alkuun he vastustivat, mutta vuonna 1873 hän ilmoittautui Slade School of Artiin.
De Morganin enolla John Roddam Spencer Stanhopella oli suuri vaikutus hänen teoksiinsa. De Morgan kävi usein tämän luona Firenzessä. Siellä hänen oli mahdollista tutustua renessanssin suuriin taiteilijoihin. Erityisesti häntä kiinnostivat Botticellin teokset. Näiden vaikutteiden ansiosta hän etääntyi Slade Schoolin suosimista klassisista aiheista ja kehitti oman tyylinsä.
Hän avioitui 1887 keraamikko William De Morganin kanssa. He asuivat Lontoossa miehen kuolemaan, vuoteen 1917, asti. Evelyn De Morgan kuoli kaksi vuotta myöhemmin.
Lähiöprojekti (Helsinki)
Lähiöprojekti on Helsingin kaupunginhallituksen vuonna 1996 käynnistämä projekti, jonka tarkoituksena on edistää Helsingin lähiöiden korjaustoimintaa ja estää alueiden välisten erojen kasvamista. Lähiöiden vetovoimaisuuden lisäämiseen vaikutetaan asunto-, elinkeino- ja kiinteistöpolitiikalla. Muita tavoitteita ovat muun muassa asukasosallisuuden lisääminen, fyysisen ympäristön kohentaminen ja yhteistyön parantaminen asukkaiden ja muiden tahojen välillä.
Lähiöprojektin kolmas toimikausi alkoi vuonna 2005 ja se kesti vuoteen 2007 asti, ja sen painotuksena olivat 1960- ja 1970-lukujen lähiöiden monipuolisuus, omaleimaisuus ja ympäristö. Vuosina 2002–2004 projekti toimi Kontulassa, Vesalassa, Kivikossa, Myllypurossa, Pihlajamäessä ja Pihlajistossa. Sekä Kontulan että Pihlajiston alueella projekti käynnistyi vuonna 1996.
Krambambulja
Krambambulja () on vuonna 2001 perustettu valkovenäläinen poprock-yhtye. Yhtyeen nimi kuvaa perinteikästä, hunajaa ja yrttejä sisältävää alkoholijuomaa.
Yhtye voitti vuoden parhaan yhtyeen, albumin ja kappaleen palkinnot valkovenäläisen rockin vuoden 2002 palkintojuhlissa (valkoven. Рок-каранацыя, Rok-karanatsyja, Rock-kruunajaiset). Yhtye joutui sittemmin Valko-Venäjän valtionjohdon epäviralliselle mustalle listalle. Siksi tämän suositun yhtyeen musiikkia soitetaan ja yhtye esiintyy ajoittain esimerkiksi Liettuassa, Puolassa ja Venäjällä, mutta sen musiikkia ei soiteta Valko-Venäjän valtiollisilla radiokanavilla eikä yhtyeen uudempia julkaisuja myydä yhtyeen kotimaassa julkisesti. Yhtiö julkaisee tuotantoaan osaksi Internetin välityksellä.
Daikondin maakunta
Daikondi (pataaniksi/parsiksi: دایکندی, muita kirjoitusasuja Dāykondī ja Daykundi) on yksi Afganistanin 34 maakunnasta. Se sijaitsee valtion keskiosassa, ja muodostettiin vuonna 2004 Oruzganin maakunnan pohjoisosista. Vuonna 2006 Daikondin alueella arvioitiin elävän noin 399 600 asukasta. Afganistanissa ei ole vuosikymmeniin tehty väestönlaskentoja; vuonna 1979 asukkaita oli 258 758. Daikondi sijaitsee kolmisensataa kilometriä Kabulista.
Daikondin maakunnan pääkaupunki on eri lähteiden mukaan joko Nili
Dimetyylidisulfidi
Dimetyylidisulfidi on orgaaninen yhdiste (disulfidi), joka on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan tunnusomaisen hajun omaavaa nestettä. Sen kemiallinen kaava on CHS ja rakennekaava CHSSCH. Dimetyylidisulfidista käytetään myös nimitystä "metyylidisulfidi".
Dimetyylidisulfidin moolimassa on 94,2 g/mol, sulamispiste –85 °C, kiehumispiste 110 °C, suhteellinen tiheys 1,06 g/cm (vesi = 1,0 g/cm), leimahduspiste 24 °C c.c., itsesyttymislämpötila > 300 °C ja CAS-numero 624-92-0. Dimetyylidisulfidia liukenee veteen (20 °C) 0,25 g/100 ml.
Dimetyylidisulfidi ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä. Aineelle altistumisesta voi seurata vaikutuksia keskushermostossa.
Katso myös dimetyylisulfidi.
Mike Stone (kitaristi)
Mike Stone (s. 30. marraskuuta 1969) on yhdysvaltalainen kitaristi. Hänet tunnetaan Queensrÿche-yhtyeestä, johon hän kuului vuosina 2003–2009. Hän soitti yhtyeen albumeilla "Tribe", "The Art of Live", "", "Mindcrime at the Moore" ja "Take Cover".
Messier 85
Messier 85 (tunnetaan myös nimillä "M85" ja "NGC 4382") on linssimäinen galaksi Bereniken hiuksissa. Pierre Méchain löysi sen 4. maaliskuuta 1781.
Campeonato Carioca
Campeonato Carioca, tunnetaan myös nimellä Campeonato Estadual do Rio de Janeiro, on Rio de Janeiron osavaltion jalkapallon mestaruussarja. Se on Brasilian osavaltiomestaruussarjoista kolmanneksi vanhin (1906) ja Campeonato Paulistan ohella yksi arvostetuimmista. Brasilian suurseuroista Botafogo, Flamengo, Fluminense ja Vasco da Gama pelaavat Campeonato Cariocassa.
1900-luvun alussa jalkapallon suosio Rio de Janeirossa ja Niteróissa kasvoi voimakkaasti ja vuosina 1902-04 uusien seurojen syntyminen, muun muassa América, Botafogo ja Fluminense, johti siihen, että ne haluttiin saada pelaamaan samaan liigaan. 8. kesäkuuta 1905 perustettiin "Liga Metropolitana de Football". Sen ensimmäinen presidentti oli Bangu Atlético Clubin José Villas Boas, joka kuitenkin lopetti tehtävässä jo joulukuussa. Ensimmäinen kausi pelattiin vuonna 1906. Sarjaan osallistui kuusi joukkuetta ja ensimmäinen mestari oli Fluminense. Vuonna 1908 seurat perustivat "Liga Metropolitana de Sports Athleticosin", joka alkoi järjestää osavaltiosarjaa. Botafogo irtautui siitä vuonna 1911 ja perusti "Associação de Football do Rio de Janeiron", mutta se ei saanut kovin merkittävää asemaa, koska Botafogo oli sarjan ainoa suurseura, ja AFRJ yhdistyikin takaisin LMSA:han jo vuonna 1913. Vuonna 1917 LMSA korvattiin "Liga Metropolitana de Desportos Terrestresillä", koska LMSA:han kohdistui lahjussyytteitä.
Ensimmäinen merkittävä kahtia jakautuminen tapahtui vuonna 1924, kun perustettiin "Associação Metropolitana de Esportes Athleticos". AMEA syrji mustia ja alempia sosiaaliluokkia. Toinen kahtia jakautuminen tapahtui vuonna 1933, kun perustettiin "Liga Carioca de Futebol". Loppuvuodesta 1934 osa seuroista perusti "Federação Metropolitana de Desportosin", joka korvasi AMEA:n. Brasilian jalkapalloseurat muuttuivat ammattilaisseuroiksi vuonna 1937 ja samana vuonna LCF ja FMD yhdistyivät "Liga de Football do Rio de Janeiroksi". Sen jälkeen sarja on kokenut monia nimen vaihdoksia. Yksi merkittävä muutos tapahtui vuonna 1978, kun Guanabaran osavaltion ja Rio de Janeiron osavaltion mestaruussarjat yhdistyivät. Kyseiset osavaltiot olivat yhdistyneet vuonna 1974. Vuonna 1979 käytiin kaksi Campeonato Carioca -turnausta.
Campeonato Cariocan hallitseva mestari on Botafogo. Eniten mestaruuksia on voittanut Flamengo (32).
Artefact
Artefact on ranskalainen black metal -yhtye. Yhtyeen nimi tulee keskiajalta ja nimi muistuttaa taikuutta. Kitaristi Guillaume aka Aldebaran ja Pascal aka Alucard ovat perustaneet yhtyeen vuonna 2000.
Yhtyeen musiikin on kuvattu olevan kokoelma fantastisia tarinoita. Elokuussa 2004 Artefact esiintyi Wacken Open Air-festivaalilla, jossa heidät palkittiin kolmannella palkinnolla.
M74-oireyhtymä
M74 on Itämeren lohta vaivaava lisääntymishäiriö, joka aiheuttaa lohenpoikasten kuolemista ruskuaispussivaiheessa. Oireyhtymä havaittiin ensimmäistä kertaa Ruotsissa vuonna 1974. Tällöin lohihautomoissa huomattiin luonnosta pyydettyjen lohiemojen ruskuaispussipoikasten voimakas kuolleisuus. M74 vaivaa Itämeren luonnollisia kantoja ja luonnonkudusta kasvatettuja poikasia. Sen sijaan laitoksissa kasvatettujen emolohien poikaset eivät kärsi M74:stä.
Kyseessä ei ole bakteerin eikä viruksen aiheuttama tauti, vaan Itämeressä tapahtuneista muutoksista johtuva oireyhtymä. Eräiden orgaanisten klooriyhdisteiden suurentuneilla pitoisuuksilla lohissa havaittiin tilastollinen yhteys M74-esiintymiseen. Näiden yhdisteiden pitoisuudet olivat suuremmat kilohailissa kuin silakassa, ja yhdisteiden pitoisuudet lohissa kasvoivat runsaalla kilohailiravinnolla. Ruskuaispussipoikasten M74-kuolleisuuden tiedetään aiheutuvan mädin B1-vitamiinin eli tiamiinin puutteesta, vaikka myös mädille oranssin värin antavien karotenoidien pitoisuudet ovat tavallista pienemmät M74-lohien mädissä. M74:n ilmeneminen ruskuaispussivaiheessa johtuu siitä, että tässä kehitysvaiheessa lohet elävät pelkästään mätimunasta saamansa ravinnon turvin. Pahimmillaan jonkin naaraan kaikki poikaset kuolevat oireyhtymään noin viikossa, mutta lievemmissä M74-tapauksissa vain osa poikasista kuolee myöhemmin ruskuaispussivaiheessa.
M74:n aiheuttajaksi varmistettiin tiamiinin puutostila. Se on seurausta Itämeren turskan kantojen romahtamisesta, mikä on aiheutunut suolaisuuden vähenemisestä ja turskan ylikalastuksesta. Turskan kantoja on pienentänyt myös se, että kilohaili syö turskan mätiä. Turskan väheneminen on johtanut kilohailin kannan runsastumiseen, jolloin lohet ovat syöneet enemmän niitä silakan sijasta. Kilohailissa on lähes kaksinkertaisesti rasvaa silakkaan verrattuna. Nimenomaan nuorimmissa kilohaileissa on eniten rasvaa, mutta vähiten tiamiinia. Tiamiinin tarve on sitä suurempi, mitä rasvaisempaa kalaa lohi syö. Lohien tiamiinivarastot hupenevat niiden matkatessa kutualueilleen. Lohet, jotka ovat syöneet paljon nuoria kilohaileja, alkavat siksi kärsiä tiamiinin puutteesta, jolloin sitä ei riitä jälkeläisille ruskuaispussivaiheen loppuun saakka.
Gary Sundgren
Kari Juhani "Gary" Sundgren (s. 25. lokakuuta 1967 Vammala) on entinen ruotsalainen jalkapalloilija. Hän oli pääasialliselta pelipaikaltaan puolustaja, mutta pelasi uransa eri vaiheissa myös hyökkääjänä ja keskikenttäpelaajana.
Sundgren syntyi Suomessa, mutta muutti jo alle vuoden ikäisenä perheensä mukana Ruotsin Västeråsiin, jossa aloitti jalkapalloilun Västerås SK:n kuusivuotiaille tarkoitetussa jalkapallokoulussa vuonna 1973. Vuotta myöhemmin hän liittyi toiseen paikallisseuraan IK Frankeen, jossa hän nousi juniorijoukkueesta toiseen ja lopulta myös edustusjoukkueeseen.
Vuonna 1988 Sundgren siirtyi solnalaisen AIK:n riveihin ja pelasi ensimmäisen ottelunsa pääsarja Allsvenskanissa IFK Norrköpingiä vastaan 11. huhtikuuta 1988. Hän edusti AIK:ta yhtäjaksoisesti kymmenen kautta, josta saavutuksina ovat Ruotsin-mestaruus vuonna 1992 ja Ruotsin cupin voitto vuosina 1996 ja 1997. Suurin yksittäinen suoritus oli Sundgrenin omana syntymäpäivänään 25. lokakuuta 1992 Malmö FF:ää vastaan tekemä 3–2-voittomaali, joka ratkaisi AIK:lle sen ensimmäisen Ruotsin-mestaruuden 55 vuoteen.
Kaudeksi 1997–1998 Sundgren siirtyi Espanjan Primera Divisiónin Real Zaragozaan. Espanjassä hän vietti viisi kautta ja voitti Espanjan cupin vuonna 2001 ennen paluutaan Ruotsiin ja AIK:hon vuonna 2002. Sundgrenin toinen kierros AIK:ssa kesti kaksi kautta, jonka jälkeen hän on pelannut alasarjajoukkueissa Tukholman ympäristössä. AIK:ssa hän pelasi 12 kauden aikana yhteensä 227 ottelua Allsvenskanissa ja 19 ottelua Mästerskapsserienissä (vuosina 1991–1992 pelattu jatkosarja), ja on seuran historian kuudenneksi eniten otteluita Allsvenskanissa pelannut pelaaja.
Ruotsin maajoukkueessa Sundgren pelasi vuosina 1994–2000 yhteensä 31 ottelua ja teki yhden maalin. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon vuoden 2000 EM-kilpailuissa.
Cleveland (täsmennyssivu)
Cleveland on ainakin 20 paikkakunnan nimi Yhdysvalloissa ja yhden Englannissa sekä muutaman henkilön.
Etyylibentseeni
Etyylibentseeni on orgaaninen yhdiste (aromaattinen hiilivety), joka on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritöntä nestettä, jolla on aromaattinen haju. Sen kemiallinen kaava on CH ja rakennekaava on CHCHCH. Etyylibentseenista käytetään myös nimityksiä "etyylibentsoli", "EB" ja "fenyylietaani".
Etyylibentseenin moolimassa on 106,2 g/mol, sulamispiste −95 °C, kiehumispiste 136 °C, suhteellinen tiheys 0,9 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm), leimahduspiste 18 °C c.c., itsesyttymislämpötila 432 °C ja CAS-numero 100-41-4. Etyylibentseenia liukenee veteen (20 °C) 0,015 g / 100 ml.
Etyylibentseenistä voidaan valmistaa styreeniä kuumentamalla etyylibentseeniä höyryllä. Palautettavissa oleva reaktio on:
Yhdistettä esiintyy myös kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Etyylibentseeni ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä. Aineelle altistumisesta voi seurata vaikutuksia keskushermostossa. Toistuva tai pitkäaikainen ihokosketus voi aiheuttaa ihotulehduksen.
Rocksteady
Rocksteady on ska-musiikista kehittynyt hitaampi tyylilaji. Soitosta tuli rocksteadyssa taidokkaampaa ja sanoituksista merkityksellisempiä. Rocksteady oli ennen reggaeta, ja voidaan sanoa että ska, rocksteady ja reggae ovat jamaikalaista "reggaemusiikkia". Rocksteady yhdistetään alkuperäiseen skinhead-kulttuuriin ja reggae rastafarikulttuuriin, kun taas ska yhdistetään rude boyhin, joita oli jamaikalla. Toisaalta punkkarit ilmoittivat itsensä usein reggae-faneiksi.
Keskusteluja
Keskusteluja () on Epiktetoksen opetusten kokoelma, jonka on todennäköisesti koonnut luentomuistiinpanoista hänen oppilaansa Arrianos noin vuonna 101. Se on nimensä mukaisesti kokoelma keskusteluja (, "diatribē"), luennon ja saarnan välimuotoja, jotka on pidetty Epiktetoksen koulussa.
"Keskusteluja" koostuu neljästä kirjasta, joissa on yhteensä 95 keskustelua. Alun perin kirjoja on ollut kahdeksan, mutta puolet niistä on kadonnut. Keskustelut käsittelevät stoalaisia elämänfilosofisia oppeja muun muassa filosofian olemuksesta, jumaluudesta, yhteiskuntaelämästä, velvollisuuksista ja tunteista. Keskusteluissa kumotaan myös epikurolaisten ja akatemialaisten skeptikkojen oppeja.
Keskustelu III.22 käsittelee stoalaisten edeltäjien kyynikoiden oppeja, ja se on merkittävä lähde kyyniseen ajatteluun.
Kuttura
Kuttura on kylä Inarin kunnan lounaisosassa Ivalojoen länsipuolella Hammastunturin erämaa-alueen vieressä. Vuoden 2006 lopussa kylässä oli 17 asukasta.
Presidentti Urho Kekkonen poikkesi kylään hiihtoretkellään Enontekiöltä Saariselälle vuonna 1956. Silloin kyläläiset ottivat tieasian puheeksi, ja Kekkonen lupasi hoitaa asian. Maantie Kutturaan valmistui 1959. Tien kerrotaan noudattavan Kekkosen kartalle vetämää suoraa viivaa. Tämä lienee tarinaa, koska kartalta voi todeta, että tielinja ei ole suora. Muistona Kekkosen vierailusta on myös yksi paikannimi: Kekkosenoja. Ivalojoen yli kuljettiin veneellä, kunnes silta valmistui vuonna 1996.
Ihmisen haploryhmän tyyppi
Haploryhmä on ihmisen perimän tyyppi, joka on eri alkuperää olevilla väestöryhmillä erilainen. Haploryhmä määritetään sekä isälinjalle että äitilinjalle. Haploryhmiä vertailemalla on koetettu selvittää kansojen sukulaisuuksia ja alkuperää.
Tarkemmin haploryhmä on keskenään lähisukuisten DNA:n haplotyyppien joukko tai tietyn geenin tai genominosan kehityslinja tietyn lajin sisällä. Haploryhmien taajuudet usein vaihtelevat maantieteellisesti lajin esiintymisalueen eri osissa. Erityisesti ihmisillä eri mantereiden ja eri etnisten ryhmien haplotyyppikoostumus vaihtelee, ja tämä vaihtelu on syntynyt ihmisen levittäytyessä maapallolle alkukodistaan. Haplotyyppien esiintymisestä ja jakaumasta voidaan jäljittää yksilöiden etnistä alkuperää ja populaatioiden tai kansojen historiaa. Tähän perustuu paljolti geneettinen sukututkimus.
Termi haplotyyppi ja haploryhmä voi periaatteessa viitata mihin tahansa DNA- tai kromosomialueeseen. Käytännössä haploryhmiä on ihmisellä tutkittu lähinnä mitokondrion DNA:sta ja Y-kromosomista, jotka molemmat periytyvät vain toiselta vanhemmalta jälkeläisille haploidina, niin ettei niissä tapahdu rekombinaatiota. Siksi niiden polveutumishistoria on varsin helppo määrittää.
Mitokondrio-DNA periytyy maternaalisesti, äidiltä lapsille, ja sisältää informaatiota vain äitilinjan historiasta. Y-kromosomi puolestaan periytyy isältä pojalle, ja kertoo paternaalisesta historiasta. Kaikkien ihmisen mitokondrioiden kantamuotoon on kirjallisuudessa yleensä viitattu raamatullisella nimellä Eeva, ja Y-kromosomien kantamuotoon nimellä Aatami.
Eri kansoilla on tyypilliset ja toisistaan poikkeavat haploryhmien osuudet. Eurooppalaisessa väestössä tyypillisiä mtDNA-haploryhmiä on kymmenkunta.
Eri mitokondrio-DNA-haploryhmien nykyisiä tyypillisimpiä esiintymisalueita ja kansoja:Theodore Scurrin mukaan ihmisen mitokondrio-dna:n tyypit A, B, C ja D ovat iältään 60 000-50 000 vuotta, ja X noin 35 000 vuotta.
Varhaisin miesten Y-kromosomin haploryhmä oli haploryhmä A. Tätä esiintyy yhä Afrikan khoisaneilla, etiopialaisilla ja nilooteilla. Haploryhmä A:ta pidetään yli 50 000 vuotta vanhana. Euroopan väestössä on melko nuoria haploryhmiä, jotka ovat kehittyneet Afrikan ulkopuolella. Theodore Scurrin mukaan Y-kromosomin C- ja D-ryhmät syntyivät 50 000 vuotta sitten, K ja P 40000 vuotta sitten, ja Q 20 000-15 000 vuotta sitten.
Suomen väestön isälinjan Y-kromosomin yleisimmät haploryhmät ovat N1c, I1, R1a ja R2b, R1b. Näistä miesten klaani N1c on tyypillisesti suomalais-ugrilainen ja R:t skandinaavisia ja muita indoeurooppalaisia. I on Skandinavialle ja Balkanille tyypillinen..
I1-klaani on Länsi-Suomessa yleisempi kuin Itä-Suomessa, jossa N1c-klaani on erittäin yleinen. R:ää tavataan eniten Etelä-Pohjanmaalla.
N1-klaani on syntynyt jossain Etelä-Siperiassa.
Suomen väestön mitokondrio-DNA:n yleisimmät haploryhmät ovat yleisyysjärjestyksessä H, U, W, HV0+V, J. Lisäksi K:n, K:n ja X:n yleisyys on yli 1%.. Näistä H on yleinen koko Euroopassa. U on Lähi-Idälle ja Keski-Aasialle tyypillinen.
H:stä yleisimmät ovat H1f, H5 ja H1-3. U:sta yleisin on U5b (U5b1b), seuraavaksi U5a ja 4%:lla U4. 
U5 on yleisin Pohjois-Suomessa.
Makramee
Makramee tai makramee-solmeilu () on käsityötekniikka, jossa solmuja käyttämällä saadaan aikaan koristeellisia nyörejä tai pintoja. Solmeilulla tehty tekstiili eroaa valmistustekniikaltaan kahdesta kankaiden päätyypistä, kudoksesta ja neuloksesta.
Makramee-solmeilua tehdään erilaisilla nauhamaisilla materiaaleilla, kuten puuvillalangalla, helmilangalla, narulla ja nahka- tai muovisuikaleilla. Tekniikassa käytetään monenlaisia solmuja, joita vaihtelemalla työn ulkonäöstä saadaan koristeellinen. Yleisiä solmuja ovat tasosolmu, kaksoistasosolmu, silmusolmu, kohosolmu, vetosolmu ja munkinnyöri. Makramee-työhön voidaan yhdistää helmiä, riipuksia tai muita koristeita.
Makramee-tekniikan avulla voidaan tehdä muun muassa koruja, avaimenperiä, vöitä ja koristetekstiilejä. Useat ystävännauhat on myös tehty makrameeta käyttäen.
Makramee-solmeilu sai luultavasti alkunsa 1200-luvun arabien kehittämänä. Arabikäsityöläiset solmivat tekstiilien päiden ylimääräiset langat reunakoristeiksi. Termi "makramee" tulee arabian kielen sanasta "migramah", joka voi tarkoittaa reunakoristelua tai kirjottua huntua. Tekniikka siirtyi maurien mukana Espanjaan ja sieltä muualle Eurooppaan. Makramee saapui Englantiin 1600-luvun loppupuolella kuningas Vilhelm III:n hallitessa, ja 1800-luvun viktoriaaninen aikakausi oli tekniikan kulta-aikaa. Makramee-solmeilu on ollut suosittua merimiesten keskuudessa, jotka käyttivät tekniikkaa esimerkiksi koristeissa ja riippumatoissa. Myös Etelä- ja Keski-Amerikassa on käytetty erilaisia solmeilutekniikoita. 1900-luvulla makramee saavutti suosiota muun muassa hippiliikkeen keskuudessa.
Jere Elomaa
Jere Elomaa (s. 10. toukokuuta 1998 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän esitti Aleksi Luotolaa Yle TV1:n Kotikatu-sarjassa. Aleksin isää, Teemu Luotolaa esitti Ville Keskilä ja äitiä Liisaa Sari Puumalainen. Aleksin isäpuolta Harria näytteli Kari Hietalahti. Elomaa on näytellyt Aleksia alle vuoden ikäisestä asti.
Lambertin jäätikkö
Lambertin jäätikkö () on Etelämantereella sijaitseva maailman suurin tunnettu jäätikkö. Australialaiset lentäjät kartoittivat sen vuonna 1956. Jäätikkö virtaa yli 400 kilometrin pituisena noin 750 metriä vuodessa Prinssi Charlesin vuorten kautta itään Ameryn jäälakeudelle. Jäälakeudelle tullessaan sen leveys on noin 200 kilometriä.
Martti Ojares
Martti Jaakko Ojares (s. 28. lokakuuta 1942 Ylistaro) on suomalainen yritysjohtaja, viestintäneuvos ja media-alan vaikuttaja. Hän oli Sanoma Oy:n varatoimitusjohtaja vuosina 1990–2002. Sittemmin Ojares on toiminut kristillisen Taivas TV7 -kanavan toimitusjohtajana. Hän oli perustamassa kanavaa, jossa myös hänen vaimonsa Mirja Ojares työskentelee.
Ojares oli 36 vuotta liike-elämän palveluksessa, joista 21 vuotta Sanoma Oy:ssä. Hän jäi eläkkeelle vuonna 2003.
Pharao (albumi)
Pharao on saksalaisen elektronista musiikkia esittävän yhtyeen Pharaon debyyttialbumi. Albumi julkaistiin marraskuussa 1994 ja se sisältää muun muassa yhtyeen tunnetuimman hittisinglen "There Is A Star".
The Return (Pharao)
The Return on saksalaisen eurodanceyhtyeen Pharaon toinen albumi vuodelta 1998.
Kimmo Obiora
Kimmo Obiora (s. 17. joulukuuta 1975 Nigeria) on nigerialais-suomalainen karateka. Hän on yhdeksänkertainen suomenmestari ja nuorten EM-pronssimitalisti. Hän voitti hopeaa olympiakisojen ulkopuolisten lajien World Gamesissa. Koulutukseltaan Obiora on turvallisuusalan tradenomi. Sotilasarvoltaan Obiora on luutnantti reservissä ja hän on palvellut KFOR-joukoissa.
Aristoteleen kantapää
Aristoteleen kantapää on Yle Radio 1:n suomen kieltä ja erityisesti sen käyttöä käsittelevä ohjelma. Ohjelmaa isännöi myös Alivaltiosihteeristä tunnettu Pasi Heikura. Kussakin jaksossa keskitytään tiettyyn kielenkäytön alueeseen, jonka tiimoilta haastatellaan ohjelman vierasta. Vakio-osia ovat "Viikon sitaatti", "Viikon fraasirikos" ja "Viikon sitaattivinkki".
Vuonna 2014 "Aristoteleen kantapään" tekijät saivat tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon. Vuonna 2009 ohjelma palkittiin Bonnierin journalistipalkinto -kilpailussa Vuoden journalistisena tekona.
Charles Edouard Guillaume
Charles Edouard Guillaume (15. helmikuuta 1861 – 13. toukokuuta 1938) oli sveitsinranskalainen fyysikko. 1920 hän sai Nobelin fysiikanpalkinnon "tunnustukseksi fysiikan tarkkuusmittauksille tuottamasta palveluksesta havaitessaan poikkeavuuksia nikkeliteräs-seoksissa".
Hän löysi "invar"- ja "elinvar"-seokset, joita voitiin käyttää tarkkuusinstrumenttien ja antimagneettisten kellojen valmistukseen.
Guillaume työskenteli Kristian Birkelandin kanssa. Hän työskenteli Pariisin observatoriossa, jossa hän suoritti termostaattisia mittauksia. Hän määritti ensimmäisenä avaruuden oikean lämpötilan.
Planckin liikemäärä
Planck liikemäärä formula_1 on liikemäärän yksikkö Planckin yksikköinä tunnetussa luonnollisessa yksikköjärjestelmässä.
Perusyksilöillä ilmaistuna ja likiarvo SI-järjestelmässä:
missä
Maria di Rohan
Maria di Rohan o Il conte di Rohan on italialaisen säveltäjän Gaetano Donizettin säveltämä kolminäytöksinen traaginen melodraama, jonka libreton kirjoitti "Salvadore Cammarano". Libretto pohjautuu Lockroyn (Joseph Philippe Simon) ja Edmond Badon draamaan "Un Duel sous le Cardinal de Richelieu".
Oopperan ensi-ilta oli Wienin Kärntnertortheaterissa 4. kesäkuuta 1843.
Planckin sähkövirta
Planck sähkövirta formula_1 on sähkövirran yksikkö Planckin yksikköinä tunnetussa luonnollisessa yksikköjärjestelmässä.
Perusyksilöillä ilmaistuna ja likiarvo SI-järjestelmässä:
missä
Planckin jännite
Planckin jännite formula_1 on jännitteen yksikkö Planckin yksikköinä tunnetussa luonnollisessa yksikköjärjestelmässä.
missä
Planckin impedanssi
Planckin impedanssi formula_1 on impedanssin yksikkö Planckin yksikköinä tunnetussa luonnollisessa yksikköjärjestelmässä.
Perusyksilöillä ilmaistuna ja arvo SI-järjestelmässä:
missä
Aune Rutonen
Aune Rutonen (o.s. Nousiainen, 17. marraskuuta 1929 Pielavesi – 26. maaliskuuta 2009 Haukipudas) oli suomalainen poliitikko. Rutonen toimi Suomen Maaseudun Puolueen 2. varapuheenjohtajana 1976–1982, kunnes erosi ja perusti sitoutumattoman ryhmän Haukiputaan kunnanvaltuustossa vuonna 1982. Rutonen toimi SMP:n Oulun piirin piirisihteerinä ja vaalipäällikkönä 1974–1982, Haukiputaan kunnanvaltuutettuna tai varavaltuutettuna 1973–1992. Hän oli jäsenenä muun muassa koululautakunnassa ja sosiaalilautakunnassa. Aune Rutonen oli pitkään myös Haukiputaan seurakunnan luottamustehtävissä vuosina 1971–2002. Hän oli muun muassa kirkkovaltuutettuna ja kirkkoneuvoston jäsenenä.
Rutonen toimi aikanaan myymälänhoitajana Pielavedellä. Avioliiton solmimisen jälkeen hän toimi maatilan emäntänä, piirisihteerinä ja myymälänhoitajana Haukiputaalla.
Tapani Tamminen
Tapani Johannes Tamminen (s. 14. huhtikuuta 1937 Helsinki) on suomalainen taidemaalari, säveltäjä ja muusikko.
Tamminen on opiskellut Vapaassa Taidekoulussa 1957–1960 ja Sibelius-Akatemiassa 1955–1957. Vuodet 1974–1983 hän keskittyi musiikkiin. Hän on säveltänyt musiikkia teatterille, kuunnelmiin ja televisiolle. Vuosina 1955–1983 hän toimi myös jazz-, studio- ja tanssimuusikkona Suomessa ja ulkomailla soittiminaan kontrabasso ja sähköbasso.
Tammisen maalauksia on ollut esillä vuodesta 1966 sekä yhteis- että yksityisnäyttelyissä. Teoksia on useissa kokoelmissa, kuten Valtion taidemuseossa, Helsingin kaupungin taidemuseossa, Porin taidemuseossa. Häntä pidetään erityisesti värin mestarina.
Tammisen puoliso on toimittaja Ulla Åström. Hänellä on lapsi Tanno. Tammisen vanhemmat ovat levyseppä Reino Tamminen ja Lea o.s. Wellamo.
Tuomo Suntola
Tuomo Suntola (s. 1943, Tampere) on suomalainen fyysikko ja tekniikan tohtori, joka on tunnettu erityisesti atomikerroskasvatuksen (, aiemmin ) keksijänä ja kehittäjänä. Tästä kemian tekniikkaan liittyvästä keksinnöstä hänelle myönnettiin miljoonan euron suuruinen Millennium-palkinto toukokuussa 2018.
Suntola kävi koulua Turussa ja kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1962. Seuraavana vuonna hän ryhtyi opiskelemaan Teknillisessä korkeakoulussa. Hänen diplomityönsä (1967) käsitteli tutkapaikantimissa käytettyjä mikroaaltoalueen Schottky-diodeja. Jatko-opinnoissaan hän paneutui ohutkalvotekniikalla valmistettujen kytkinten toimintaperiaatteeseen ja valmistui vuonna 1971 aihepiiriin liittyvillä tutkimuksilla tekniikan lisensiaatiksi ja tohtoriksi. Hänen englanninkielinen väitöskirjansa oli otsikoitu "Electrical Conduction and Switching in Chalcogenide Thin Films". Suntola luennoi Tampereen teknillisen yliopistolla puolijohdefysiikkaa vuosina 1972–1978 ja on toiminut saman yliopiston fysiikan dosenttina vuodesta 1975.
Suntola työskenteli perustutkintonsa jälkeen tutkijana Teknillisessä korkeakoulussa ja VTT:ssa vuosina 1968–1973. Keskeisen osan hänen työtään muodosti Vaisala Oyj:lle tilaustutkimuksena suunnitellun Humicap-kosteusanturin kapasitiivisen mittauselementin kehittäminen 1970-luvun alkuvuosina. Hän siirtyi kutsuttuna Instrumentarium Oy:n ja Oy Lohja Ab:n palvelukseen (1974–1987). Hän esitteli vuonna 1974 atomikerroskasvatuksen periaatteet ja kehitti menetelmän käytännön soveltamiseen eli ohutkalvojen valmistukseen sopivia reaktorilaitteita. Hän kehitti työtovereineen elektroluminenssinäyttöjä. Hän toimi tämän jälkeen Mikrokemia Oy:n toimitusjohtajana (1987–1997) ja oli pääasiantuntijana Fortum Oyj:ssä (1997–2003). Suntola siirtyi eläkkeelle vuoden 2004 alussa. Monet Suntolan tekemistä keksinnöistä on patententoitu.
Työnsä ohella hän on ollut muun maussa hallituksen varajäsenenä Tekniikan edistämissäätiössä sekä World Energy Councilin (WEC) työryhmän ”Energy Technologies for the 21st century” jäsen vuosina 2003–2004. Eläkkeellä ollessaan hän on toiminut muun muassa Picosun Oy:n hallituksen jäsenenä.
Suntolan tieteelliseen tutkimustyön aihepiireihin ovat kuuluneet myös aurinkokennot, pintakemia, energia ja ilmasto, maapallon energiavarat, uusiutuva energia ja maapallon CO-tasapaino.
Suntola on Teknillisten tieteiden akatemian jäsen (1983–). Tekniikan Akatemia -säätiön jakaman ja Suomen valtion kustantaman Millennium-teknologiapalkinnon Suntola sai vuonna 2018.Kirjassaan "Dynaamisen Universumin teoreettiset perusteet" Suntola esittelee uuden näkökulman todellisuuteen, jota suhteellisuusteoria, kvanttimekaniikka ja kosmologian standardimalli kuvaavat.
L’incoronazione di Poppea
L'incoronazione di Poppea () on italialaisen Claudio Monteverdin kolminäytöksinen "opera seria", jonka libreton on kirjoittanut Giovanni Francesco Busenello. Libretto perustuu Tacituksen kuvaamiin tapahtumiin. Ooppera sai ensi-iltansa Venetsian Teatro Santi Giovanni e Paolossa vuonna 1642.
Ooppera kertoo Poppaea Sabinasta, Rooman keisari Neron toisesta vaimosta. L'incoronazio di Poppea on Claudio Monteverdin viimeinen ooppera ja näyte hänen sävellystyönsä kypsyydestä. Busanellon libretto on todellinen ironian mestariteos, joka näyttää Amorin ja Fortunan voitoista, kuten jo prologissa luvataan.
Ooppera Poppean kruunaus ”vie meidät keskelle modernia maailmaa, jossa ihmisten välinen itsekkyys juhlii ja korjaa voittoja. Poppea on ensimmäisen modernin säveltäjän yhä huippumoderni puheenvuoro, joka porautuu syvälle ihmismieleen”.
John Law (sosiologi)
John Law on sosiologi ja hän työskentelee nykyisin Lancasterin yliopistossa Britanniassa. Hänet tunnetaan parhaiten työstään toimijaverkkoteorian parissa. Hänen alanaan on myös teknologian kulttuurinen tutkimus.
Ville Repo
Ville Olavi Repo (5. elokuuta 1929 Sortavala – 20. huhtikuuta 2000 Espoo) oli suomalainen kustannusjohtaja, kirjailija ja kääntäjä. Yleisradion entinen pääjohtaja Eino S. Repo oli hänen vanhempi veljensä. Ville Repo oli naimisissa vuodesta 1954 kasvatustieteen maisteri Emmi Inkeri Wariksen kanssa, jonka isä oli professori Heikki Waris.
Revon vanhemmat olivat metsäkasööri, konttorinjohtaja, lehden toimittaja, maallikkosaarnaaja Vihtori Repo (Wiktor Repolainen, 1878–1929) ja Hilja Iina Krank (1886–1973). Hän pääsi ylioppilaaksi 1947 ja valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1953. Repo teki opintomatkat Yhdysvaltoihin 1948–1949 ja 1954–1955.
Ville Repo toimi Gummeruksen kirjallisena johtajana 1957–1963 ja Weilin+Göösin kirjallisena johtajana sekä kirjankustannustoiminnan johtajana 1963–1987.
Ville Repo tunnetaan osallistumisestaan 1960-luvun alun kirjasotiin sekä tulevan menestyskirjailijan Kalle Päätalon löytäjänä. Päätalon ensimmäinen romaanikäsikirjoitus oli ehtinyt kiertää kaikki suuret suomalaiset kustantajat ennen kuin se saapui 1957 Gummerukselle. Repo huomasi Päätalon kertojanlahjat käsikirjoituksen puutteista huolimatta. Repo ja Päätalo muokkasivat tämän jälkeen käsikirjoitusta ja se ilmestyi kirjana syksyllä 1958 nimellä "Ihmisiä telineillä". Kirja oli välitön menestys, ja siitä alkoi Päätalon yli 40 vuotta kestänyt yhteistyö Gummeruksen kanssa.
Toukokuussa 1962 Gummeruksen kustantama ja Pentti Saarikosken kääntämä Henry Millerin romaani "Kravun kääntöpiiri" määrättiin takavarikoitavaksi sen saatua epäsiveellisten julkaisujen valvontalautakunnan kielteisen lausunnon. Gummeruksen toimitusjohtaja Mauno Salojärvi tuomittiin 3. heinäkuuta 1962 Jyväskylän raastuvanoikeudessa epäsiveellisten julkaisujen levittämisestä annetun lain 1 pykälän 1 momentin nojalla sakkoihin ja "Kravun kääntöpiirin" jäljellä ollut painos takavarikoitiin hävitettäväksi. Oikeudessa läsnä ollut Pentti Saarikoski puhkesi tämän tuomion kuultuaan kättentaputuksiin ja sai sakot oikeuden häpäisystä. Teos julkaistiin vuonna 1970 uudelleen ilman ongelmia yhteiskunnallisten asenteiden muututtua. Vuonna 1997 kirjasta ilmestyi 7. painos, jossa on mukana liitteenä Pentti Saarikosken ja Ville Revon välistä kirjeenvaihtoa kirjasodan ajalta.
Ville Repo oli tunnettu amerikkalaisen runouden asiantuntijana. Hän toimi myös kääntäjänä ja suomensi muun muassa yhteistyössä Kersti Juvan kanssa A. A. Milnen Nalle Puh -kirjoja.
Omaniani
Omaniani on Georgian kansalliseepokseen, Šota Rustavelin "Pantterintaljaiseen" kirjoitettu lisäosa. 1500-luvulta alkaen "Pantterintaljaiseen" kirjoitettiin useita lisäyksiä ja pastisseja, joista "Omaniani" kuuluu laajimpien joukkoon. Sen kirjoittajaksi on nimetty neljä ehdokasta, joista Kaikhosro Tšoloqašvili on todennäköisin vaihtoehto. Tällöin teos olisi kirjoitettu 1610-luvulla.
"Omanianissa" Rustavelin eepoksen päähenkilöiden Tarielin ja Nestan Daredžanin poika Omain lähtee vanhempiensa kaltaisille seikkailuille. Teos noudattaa samankaltaista kaavaa kuin "Pantterintaljainen".