hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Konon
Konon () oli ateenalainen sotilas peloponnesolaissodan ja Korintin sodan aikana.
Peloponnesolaissodan loppuvuosina Konon lähetettiin estämään Lysandroksen laivastoa, joka oli matkalla Hellespontokselle. Konon oli yksi kuudesta ateenalaisesta kenraalista jotka johtivat Ateenan laivastoa ratkaisevassa Aigospotamoin taistelussa. Ateenan laivasto kärsi taistelussa murskatappion ja ainoastaan Kononin johtamat yhdeksän laivaa selvisivät. Konon pakeni taistelun jälkeen Kyprokselle Salamiin kuninkaan Euagoraan luokse, koska hän uskoi ateenalaisten tuomitsevan hänet kuolemaan taistelun menetyksen johdosta.
Spartan voitettua peloponnesolaissodan se alkoi laajentaa valtapiiriään. Pian spartalaiset alkoivat tehdä hyökkäyksiä persialaisten satraappien Farnabazoksen ja Tissaferneen alueille. Vuonna 397 eaa. Farnabazos pyysi kuningas Artakserkseeltä luvan hyökätä spartalaisia vastaan meritse. Hän kokosi 300 laivaa käsittäneen laivaston Foinikiasta ja Kyprokselta. Farnabazos tarvitsi laivastolleen kokeneen komentajan ja hän valitsi Kononin, joka tietysti oli valmis kostamaan spartalaisille. Samalla persialaiset yllyttivät Ateenan, Korintin, Argoksen ja Theban aloittamaan niin sanotun Korintin sodan Spartaa vastaan. Konon suuntasi ensin Kaariaan, ja sieltä Rhodokselle, jossa spartalaismieliset oligarkit syrjäytettiin ja valtaan nousivat demokraatit. Spartalaiset päättivät lähettää laivastonsa Kononia vastaan, mutta antoivat laivaston komennon eräälle Peisandrokselle, joka ei ollut tarpeeksi kokenut. Vuonna 394 eaa. käydyssä Knidoksen taistelussa spartalaisten laivasto tuhoutui täydellisesti.
Voittonsa jälkeen Konon palasi Ateenaan. Farnabazos antoi Kononin ottaa mukaansa osan laivastosta ja avusti tätä rahallisesti Ateenan ja Pireuksen välisten Pitkien muurien jälleenrakentamisessa.
Kun spartalaiset lähettivät Antalkidaan neuvottelemaan satraappi Tiribazoksen kanssa, päättivät ateenalaiset lähettää Kononin myös hänen luokseen. Spartalaiset ehdottivat yleistä rauhaa joka perustuisi kaikkien kaupunkien itsenäisyyteen, tähän ateenalaiset eivät voineet suostua koska he halusivat pitää vallassaan Aigeianmerellä valtaamansa saaret. Kokouksessa ei päästy yhteisymmärrykseen, mutta Tiribazos pelästyi spartalaisten sanoja ja antoi vangita Kononin. Hän pääsi kuitenkin pian pakenemaan persialaisten vankeudesta, mutta kuoli pian tämän jälkeen Kyproksella.
Nina Grieg
Nina Grieg (o.s. Hagerup, s. 24. marraskuuta 1845 – k. 9. joulukuuta 1935) oli tanskalais-norjalainen laulaja, äänialaltaan sopraano. Hän oli säveltäjä Edvard Griegin serkku ja vuodesta 1867 lähtien vaimo.
Nina Grieg syntyi Bergenissä Norjassa Herman Hagerupin ja Adelina Werlighin tyttäreksi. Edvard Griegin kuoltua vuonna 1907 hän muutti Tanskaan ja asui siellä loppuelämänsä. Hän tuli tunnetuksi paitsi laulajana myös konserttipianistina.
Bulevardi (Helsinki)
Bulevardi () on Helsingissä sijaitseva bulevardimainen puistokatu, joka alkaa Erottajalta ja päättyy Hietalahdentorille. Se sijaitsee suurimmaksi osaksi Kampin kaupunginosassa, läntisin osa on kuitenkin Kampin ja Punavuoren rajana. Sen varrella sijaitsee ravintoloita, kahviloita, taidegallerioita ja muita erikoisliikkeitä sekä Aleksanterin teatteri ja Sinebrychoffin taidemuseo. Katu kulkee myös Vanhan kirkkopuiston ohi.
Bulevardilla kulkevat raitiovaunulinjat 1 ja 3 Fredrikinkadulta Erottajalle ja linja 6 Hietalahdenkadulta Erottajalle sekä bussilinja 20 Erottajalta Lauttasaaren Katajaharjuun.Bulevardin varrella on historiallisia ja huomattavia rakennuksia ja puistoja. Kadun itäpään rakennuskanta on muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta noin sata vuotta vanhaa. Fredrikinkadun länsipuolella mukaan sekoittuu 1930-luvun funktionalismia edustavia asuintaloja sekä myös muutamia sotien jälkeen rakennettuja toimistotaloja, joista yksi rakennettiin suurpommituksissa tuhoutuneen rakennuksen paikalle. Bulevardin pohjoispuolella Annankadun ja Yrjönkadun välissä sijaitsee Vanha kirkkopuisto ja puistoa vastapäätä, osoitteessa Bulevardi 8, entinen Helsingin suomalaisen tyttökoulun rakennus. Annankadusta länteen Bulevardin eteläpuolella on Helsingin yliopiston tiloja.
Albertinkadun ja Bulevardin risteyksen pohjoispuolella sijaitsevat Helsingin maistraatti ja Aleksanterin teatteri, josta edelleen länteen päin sijaitsee Metropolia Ammattikorkeakoulun toimintoja entisissä Teknillisen korkeakoulun tiloissa Hietalahden torin itäpuolella. Kadun eteläpuolella Sinebrychoffinkadusta länteen sijaitsee kaksikerroksisessa rakennuksessa Sinebrychoffin taidemuseo ja vielä lännempänä entisiä Sinebrychoffin tehdasrakennuksia, jotka nykyisin ovat toimistokäytössä. Taidemuseon molemmilta puolilta on pääsy Sinebrychoffin puistoon.
Troldhaugen
Troldhaugen oli säveltäjä Edvard Griegin koti Bergenissä, Norjassa. Talo toimii nykyään museona.
Troldhaugenin suunnitteli Griegin serkku, arkkitehti Schak Bull. Grieg asui siellä vaimonsa Nina Griegin kanssa vuosina 1885–1907. Heidän hautansa sijaitsee talon pihalla. Talon läheisyydessä on laakso, johon rakennettiin vuonna 1985 pieni konserttitalo.
Tälle kodille on omistettu eräs Griegin rakastetuimpia sävellyksiä, "Hääpäivä Troldhaugenilla".
Hammasproteesi
Hammasproteesilla (puhekielessä usein tekohampaat) tarkoitetaan omia hampaita, menetettyä luuta ja suun alueen pehmytkudoksia korvaavaa suussa kiinteästi tai irrotettavasti olevaa laitetta. Proteesin tarkoituksena on mahdollistaa syöminen ja puhuminen. Proteesin tulisi myös olla esteettinen, palauttaa kasvojen muoto ja tarvittaessa tukea kasvojen pehmytkudoksia.
Irrotettavat proteesit ovat osaproteeseja, kokoproteeseja tai peittoproteeseja. Nämä voidaan vielä jakaa levyproteeseihin tai rankaproteeseihin. Levyproteesit ovat yleensä akryylimuovista valmistettuja ja niiden kiinnipitävänä voimana ovat adheesio sekä suun lihaksiston automaattinen ja tahdonvarainen toiminta tai osaproteesien kohdalla yleisesti mekaaninen pinnekiinnitys. Pinteet kiinnittyvät suussa jäljellä oleviin omiin hampaisiin. Rankaproteesit ovat useimmiten metallirunkoisia osaproteeseja, joissa on ns. satulaosat akryylimuovia ja niiden kiinnipysyminen perustuu pääosin kromi-koboltti -metallirungon yhteydessä oleviin valettuihin tai taivutettuihin pinteisiin. Peittoproteesin kiinnitys perustuu leukaluuhun ruuvattuihin implantteihin tai proteesin alle jääviin omien hampaiden jäännöksiin, jotka on peitetty esim. kullalla tai amalgaamilla (ns. hammaskappa)
Kiinteisiin proteeseihin kuuluu kruunut, sillat ja implanttikiinnitteiset rakenteet. Hammas kruunutetaan kun ikenen päällä oleva hammasmateriaali on enää vähäinen esimerkiksi karioitumisen tai juurihoidon jälkeen tai siinä oleva paikka ei kestä purentarasitusta. Ennen kruunutusta hammas hiotaan pilariksi ja sen jälkeen hammaslaboratiossa valmistettu joko metallinen, keraaminen tai metallokeraaminen kruunu sementoidaan hampaaseen. 
Mikäli hammasrivistä puuttuu hammas voidaan se korvata siltarakenteella. Tällöin viereiset hampaat toimivat pilareina, aluksi ne hiotaan kuten kruunutuksessa, mutta laboratoriosta tuleva kappale on yhtenäinen pala, joka sisältää pilarihampaiden kruunut sekä hampaiden väliin ikenen päälle tulevan välihampaan. 
Implantilla voidaan korvata yksittäisen hampaan puutos. Mikäli leukaluuta on tarpeeksi porataan luuhun ruuvi, jonka päälle kruunu liitetään. Implantointi on hyvä vaihtoehto, mikäli viereiset hampaat ovat ehjät, eikä niitä haluta hioa sillan pilarihampaiksi.
Kultainen salama
Kultainen salama on Taru Mäkisen kirjoittama nuortenkirjasarja. Sen ensimmäinen osa ilmestyi vuonna 1989. Sarjaan kuuluu kymmenen osaa. Tyyliltään kirjat muistuttavat Enid Blytonin Viisikko-sarjaa. Kultainen salama on viiden nuoren salaseura, joka ratkoo rikoksia. Kirjoissa käsitellään myös ennakkoluuloja ja ihmisten välistä tasa-arvoa.
Reko on 11-vuotias (sarjan alkaessa) ja hän on Kultaisen salaman puheenjohtaja. Hän on ikäistään vanhemman näköinen, rohkea ja ainakin ulkoisesti itsevarma.
Terhi on Rekon pikkusisko. Hän on 10-vuotias, pieni ja hiljainen.
Elisa on Kultaisen salaman rahastonhoitaja ja Terhin paras ystävä. Hän on kiinnostunut luonnosta ja hänellä on Bella-niminen kultainennoutaja. Elisan äiti on yksinhuoltaja ja vuorotyössä sairaanhoitajana.
Visa on Rekon ja Hakkerin luokkatoveri. Hänen äitinsä on luonnonsuojelija. Luontoharrastuksen lisäksi Visa pitää ruoanlaitosta. Visa toimii salaseuran sihteerinä. Visa ja Terhi ovat ihastuneita toisiinsa.
Hakkeri eli Harri on joukon älykkö ja nimensä mukaisesti kiinnostunut tietokoneista.
Lisäksi kirjoissa esiintyvät lasten vanhemmat, tyttöjen koulukaveri Niina, eläkeläinen Jere Virta ja Taisto-poliisi.
Kaikki osat ovat Tammen kustantamia.
Taru Mäkinen
Taru Mäkinen oli nimimerkki, jonka takana oli kaksi henkilöä: aviopari Tarmo ja Taru Väyrynen. Molemmat ovat päätoimisia kirjailijoita ja ovat julkaisseet teoksia myös omilla nimillään. Mäkinen oli Taru Väyrysen sukunimi hänen ensimmäisessä avioliitossaan, ja vuosina 1980–1988 kirjoitetut teokset ovat "Salakielisakkeja" lukuun ottamatta kokonaan Tarun kirjoittamia. Taru Mäkinen -nimellä on julkaistu lähinnä nuorille lukijoille suunnattuja kirjoja.
Arsinoe
Arsinoe () voi viitata seuraaviin:
Arsinoë (Makedonia)
Arsinoë oli makedonialainen nainen, joka oli Filippos II jalkavaimo, mutta joka meni myöhemmin naimisiin erään Lagoksen kanssa. Arsinoën isä oli eräs Meleagros, jonka väitettiin olleen Makedonian kuninkaiden sukua. Arsinoë oli Ptolemaios I:n ja luultavasti myös Menelauksen äiti. Pausanias ja Quintus Curtius Rufuksen mukaan Ptolemaioksen todellinen isä olisi ollut Filippos eikä Lagos, mutta tätä pidetään nykyään Ptolemaioksen propagandana.
Tarmo Väyrynen
Tarmo Väyrynen (s. 11. elokuuta 1950 Säräisniemi) on suomalainen kirjailija.
Väyrynen on kirjoittanut runsaasti kirjoja vaimonsa Taru Väyrysen kanssa. Osa näistä kirjoista on kirjoitettu nimerkillä Taru Mäkinen. Väyryset asuvat Helsingissä.
Uruguayn lippu
Uruguayn lippu on Uruguayn tunnus vaakunan, moton ja hymnin ohella. Lippu on otettu käyttöön 1828. Lipussa oleva toukokuun aurinko symboloi Uruguayn itsenäistymistä. Yhdeksän poikkiraitaa edustaa Uruguayn yhdeksää maakuntaa.
Uruguayn virallisiin lippuihin kuuluvat myös suurimman kansallissankarin ja vapauttajan José Artigasin lippu sekä Bandera de los Treinta y Tres Orientales, 33 vapauttajan lippu. Molempia lippuja käytetään kansallispäivinä, kaikissa julkisissa rakennuksissa sekä virastoissa, eli teoriassa Uruguaylla on kolme kansallislippua.
Jokainen Uruguayn kansalainen on kerran velvollinen kansallislippuvalaan, joka pidetään julkisesti jokaisena itsenäisyyspäivänä 19. kesäkuuta.
Uruguayn ensimmäinen lippu oli Arigasin lippu vuonna 1815. Vuoden 1825 kapinan aikana lippuun kirjoitettiin sanat "libertad o muerte" (). Uruguayn itsenäistyttyä vuonna 1828 luotiin uusi lippu, jossa otettiin mallia Yhdysvaltain lipusta ja värit ja aurinko kopioitiin Argentiinan lipusta, sillä Yhdysvallat olivat esikuvana uudelle maalle ja Argentiina oli avustanut sitä itsenäisyystaisteluissa.
Aikaisemmin Uruguayn lipussa oli 19 raitaa (10 valkoista ja 9 sinistä) ja pelkkien sinisten raitojen määrä edusti maakuntien määrää, mutta 1830 raitojen lukumäärä vähennettiin 9:ään siten, että kaikkien raitojen määrä edustaa maakuntien määrää (mukaan lukien sekä siniset että valkoiset raidat).
Abdul Rahman
Abdul Rahman (syntynyt 1965; kaksiosainen etunimi ilman sukunimeä) on afganistanilainen, joka oli Afganistanissa pidätettynä kääntymisestä islamista kristinuskoon. Abdul Rahman uhattiin teloittaa, mutta 27.3.2006 hänet kuitenkin voimakkaan kansainvälisen painostuksen alla vapautettiin, ja hän siirtyi Italiaan, josta sai turvapaikan. Rahman on etniseltä taustaltaan tadžikki.
Abdul Rahmanin tapaus nosti esille ristiriidan Afganistanin perustuslaissa. Perustuslaki toisaalta toteaa valtion kunnioittavan YK:n ihmisoikeusjulistusta, mutta toteaa kuitenkin, ettei mikään laki saa olla ristiriidassa islamin oppien kanssa, joihin kuuluu kuolemantuomio islamin hylkäämisestä.
Abdul Rahmanin pidätys ja teloituksen uhka herättivät kansainvälistä huomiota. Ihmisoikeusjärjestöistä esimerkiksi Amnesty International vaati Abdul Rahmanin vapauttamista. Poliitikot monissa länsimaissa esittivät vastalauseensa. Juttua käsittelevät tuomarit kokivat painetta myös kotimaansa suunnalta, sillä uskonnolliset johtajat ja suuret kansanjoukot vaativat Abdul Rahmanin teloittamista.
Tuomarit keksivät porsaanreikänä pidetyn keinon välttyä tekemästä kansainvälisesti kiusallista teloituspäätöstä. Abdul Rahmanin mielenterveys asetettiin kyseenalaiseksi, jotta hänet olisi voitu julistaa syyntakeettomaksi. Tällöin Abdul Rahmania ei olisi tarvinnut teloittaa. Abdul Rahman kuitenkin vapautettiin "tutkimuksellisten aukkojen" perusteella.
Taru Väyrynen
Taru Väyrynen (o.s. Järvilehto, ent. Mäkinen; s. 2. tammikuuta 1944 Vaasa) on suomalainen kirjailija.
Väyrynen toimi pitkään opettajana ja ohjaajana ja oli sen jälkeen parikymmentä vuotta päätoiminen kirjailija. Vuoden 1988 jälkeen nimimerkillä Taru Mäkinen julkaistut kirjat ovat Tarun ja hänen miehensä Tarmo Väyrysen yhdessä kirjoittamia. Vuonna 1998 hän sai Tarmo Väyrysen kanssa Topelius-palkinnon "Vuorileijonan varjo" -sarjaan kuuluvasta teoksesta "Jääsilmä". Vuonna 2001 hänelle myönnettiin Vantaan kulttuuripalkinto.
Väyrynen on väitellyt tohtoriksi yleisen kirjallisuustieteen alalta ja tutkinut Pentti Holapan tuotantoa ja toimittanut tämän kolumneista kootun kirjan "Ajan hermolla: kolumnit 1968–1978".
Teoksen "Kissan kuolema" pohjalta on Raimo O. Niemi ohjannut elokuvan "Kissan kuolema" (1994).
Kardinaali Mazarin
Jules Mazarin, syntyjään Giulio Raimondo Mazzarino (14. heinäkuuta 1602 Pescina, Italia – 9. maaliskuuta 1661 Vincennes, Ranska) oli italialaissyntyinen ranskalaispoliitikko ja kardinaali, joka toimi kardinaali Richelieun seuraajana Ranskan pääministerinä vuodesta 1642 kuolemaansa asti. 
Kun Ludvig XIV peri Ranskan kruunun viisivuotiaana vuonna 1643, hänen äidistään, kuningatar Anna Itävaltalaisesta tuli alkuun sijaishallitsija. Käytännössä valtaa kuitenkin käytti pääministeri, kardinaali Jules Mazarin. Paavi oli lähettänyt italialaisen Mazarinin Ludvig XIII:n hoviin diplomaatiksi, ja Ranskan silloinen pääministeri, kardinaali Richelieu sai nuoren diplomaatin siirtymään Ranskan hovin palvelukseen vuonna 1638.
Mazarinin ura eteni salamavauhtia: hän sai Ranskan kansalaisuuden jo seuraavana vuonna ja hänet nimitettiin kardinaaliksi vuonna 1641.
Richelieun kuoltua Mazarin nousi pääministeriksi ja johti Ranskaa määrätietoisesti kolmikymmenvuotisen sodan viime vaiheiden läpi. Hän joutui puolustautumaan myös sisäisesti fronde-kapinallisia vastaan ja lähti jopa kahdesti maanpakoon, kun osa aatelistosta ja kuningas­suvusta vastusti hänen toimiaan. Mazarinin johdolla Ranska neuvotteli rauhansopimuksen, joka vahvisti Ranskan aseman sodan voittajana. Mazarin myös edisti Ranskan etuja Etelä-Italiassa lietsomalla Espanjan vastaista mielialaa. Hän pyrki heikentämään Habsburg-suvun asemaa myös Saksassa ja Alankomaissa. Nämä tavoitteet onnistuivat vain osittain, mutta Pyreneiden rauha 1659 oli Ranskalle merkittävä voitto. Mazarin joutui vuosien varrella useiden murha­yritysten kohteeksi. Hänen onnistui silti säilyttää niin henkensä kuin poliittisen asemansakin. Ludvig XIV julistettiin täysi-ikäiseksi 1651, mutta hän jätti yhä vallankäytön Mazarinille. Kolmen vuoden kuluttua Ludvig voideltiin kuninkaaksi, ja Mazarin pysyi pää­ministerinä kuolemaansa saakka vuonna 1661.
Enterogastrinen heijaste
Enterogastrinen heijaste kuuluu mahalaukun hermostolliseen säätelyyn. Enterogastrisen heijasteen saa aikaan happaman ruokasulan siirtyminen mahalaukusta ohutsuolen alkuosaan, jolloin maharauhaset erittävät vähemmän mahanestettä ja mahalaukun liikkeet eli peristalttiset aallot vähenevät. Tällöin ruoansulatukselle jää enemmän aikaa. Muita mahalaukun toiminnan säätelijöitä ovat muun muassa gastriini, joka lisää mahanesteen eritystä ruoan saapuessa mahalaukkuun. VIP ja GIP, jotka erittyvät ohutsuolen seinämästä, puolestaan vähentävät mahalaukun toimintaa.
Nibris
NIBRIS oli puolalainen videopelejä kehittävä yritys, joka kehitti videopelejä Wiille ja Nintendo DS:lle. Yhtiö on tunnettu Wiille kehittämästään "Sadness"-selviytymiskauhupelistä, joka kuitenkin peruutettiin.
Yhtiö on lopettanut toimintansa. Verkkosivut lopetettiin helmikuussa 2010 ja vuoden loppuun mennessä työntekijät oli siirretty Bloober Team -pelitaloon.
Ibn Warraq
Ibn Warraq () on tutkija ja usean tunnetun islamia käsittelevän kirjan tekijä. Hän elää nykyisin Yhdysvalloissa. Hän on arvosteleva islamia kohtaan, ja hänen mukaansa islam ja uskonnot yleensäkin ovat luonteeltaan sortavia. Ibn Warraq on salanimi, joka tarkoittaa ”rauhantekijän poikaa”. Tätä nimimerkkiä ovat käyttäneet monet muslimikirjoittajat vuosisatojen aikana.
Ibn Warraq syntyi Intiassa muslimiperheeseen, joka pian muutti Pakistaniin. Ibn Warraq opiskeli Edinburghin yliopistossa. Useissa kirjoissaan Ibn Warraq käsittelee Koraania ja Muhammadin elämää. Hän kannattaa humanistisia arvoja ja maallistunutta islamilaisuutta. Hän katsoo olevansa vasemmistolainen.
Warraq on yhdessä useiden muiden tunnettujen islamilais- ja arabitaustaisten islamin arvostelijoiden, mukaan luettuna Salman Rushdie ja Ayaan Hirsi Ali, kanssa julkaissut maaliskuussa 2006 kansainvälistä huomiota herättäneen kirjoituksen, nimeltään "MANIFESTO: Together facing the new totalitarianism" (Julistus: Yhdessä kohtaamme uuden totalitarismin). Manifestissaan he tuomitsevat islamismin totalitarismina, joka on maailmanlaajuinen uusi uhka kansallissosialismin ja stalinismin jälkeen. He hylkäävät länsimaisen moraalirelativismin, joka kulttuurien tasa-arvoon vedoten jättää puuttumatta islamin piirissä tapahtuviin ihmisoikeusloukkauksiin. Heidän mukaansa käsite ”islamofobia” on epäonnistunut, ja sitä käytetään pelotteena arvostelun torjumiseen.
Byron Erickson
Byron Erickson (s. 3. helmikuuta 1951 Tucson, Arizona) on yhdysvaltalainen Disney-sarjakuvien käsikirjoittaja. Erickson ahmi lapsena sarjakuvia, erityisesti 1950-luvun Disney-sarjakuvia. Hän omisti nuoruutensa sarjakuville ja keräsi lähes 30 000 sarjakuvalehteä käsittävän kokoelman. Vuonna 1983 Erickson sai työpaikan Another Rainbow -kustannusyhtiöstä ja pääsi toimittamaan "The Carl Barks Library" -kirjasarjaa, jossa oli Carl Barksin koko Disney-tuotanto. Erickson värväsi Gladstoneen uusia taiteilijoita, muun muassa Don Rosan ja William Van Hornin.
Myös tanskalaisten ja hollantilaisten Disney-sarjakuvat pääsivät Ericksonin ansiosta amerikkalaisiin lehtiin. Kun sarjojen julkaisuoikeus siirtyi takaisin Disney-yhtiölle, muutti Erickson Chicagoon ja meni First Publishingin palvelukseen. Hän pääsi toimittamaan muita sarjakuvia. Hänellä oli kuitenkin ikävä Disney-sarjakuvia. Egmont-kustantamo tarjosi Ericksonille töitä vuonna 1991, ja hän muutti tarjouksen jälkeen Tanskaan. Ensimmäisen sarjakuvakäsikirjoituksen Erickson teki jo Gladstonella, mutta tarina jäi valmistumatta. Erickson piirrätti sen vuonna 1992 César Feriolilla.
Erickson on edelleen Egmontin palveluksessa ja vastaa yhtiön sarjakuvatuotannosta. Päätoimensa ohella hän kirjoittaa kuukausittain vähintään yhden tarinan. Ericksonin käsikirjoittamat sarjat ovat hyvin kekseliäitä.
Stafettkarnevalen
Stafettkarnevalen on Suomessa järjestettävä ruotsinkielisten koulujen välinen suuri viestijuoksukilpailu. Kilpailu järjestetään vuosittain toukokuun puolessavälissä, useimmiten Helsingin olympiastadionilla. Kilpailu on kaksipäiväinen, perjantaina ala-asteet kilpailevat ja lauantaina ala-asteet, yläasteet sekä lukiot ja ammattikoulut. Osa kilpailuista juostaan nurmikentällä ilman kenkiä. Stafettkarnevalen on Euroopan suurimpia koulu-urheilukilpailuja. Vuonna 2016 Vaasassa osallistujia oli noin 8000.
Stafettkarnevalenin esikuva on maailman vanhin ja suurin viestijuoksutapahtuma, Philadelphian Penn Relays, johon Stafettkarnevalenin idean isä Carl-Olaf Homén osallistui vuonna 1960 Delawaren yliopiston joukkueessa. Pian hänet valittiin "Svenska Finlands Skolidrottsförbundin" puheenjohtajaksi ja ensimmäinen "Stafettkarnevalen" järjestettiin vuonna 1961 Eläintarhan kentällä Helsingissä. Tuolloin kilpailuihin osallistui 606 koululaista. Vuonna 1964 kilpailua pidettiin ensimmäistä kertaa Olympiastadionilla. Sen jälkeen Stafettkarnevalen on pidetty Olympiastadionilla, muutamaa kertaa lukuun ottamatta. Vuonna 1971 Olympiastadionia parannettiin yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuja varten, ja silloin Stafettkarnevalen järjestettiin Kokkolassa. Vuodet 1993 ja 1994 stadionia parannettiin vuoden 1994 EM-kisoja varten ja silloin kilpailupaikkana oli Vaasa. Stafettkarnevalen pidettiin Vaasassa myös vuonna 2005, vuoden 2005 yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailujen parannustöiden takia.
Vuonna 1961 lähtöjä oli noin 700. (Lähtömäärä on kilpailijamäärä jos kilpailijat jotka osallistuvat useampaan lajiin lasketaan eri kilpailijoina.) Seuraavana vuonna lähtömäärä oli 1 164 ja jo vuonna 1969 lähtöjä oli 2 002. Vuonna 1987 lähtöjä oli 5 004. Ensimmäisenä vuonna kilpailulajeja oli 11, ja nykyään määrä on yli kaksinkertainen. Stafettkarnevalissa on myös huutosakkikisa (hejarklack).
Stafettkarnevalen palkittiin vuoden 2008 Urheilugaalassa parhaana urheilutapahtumana.
Olympiastadionin remontin aikana (2016–2018) kisat järjestetään vuonna 2016 Vaasassa, vuonna 2017 Espoossa ja vuonna 2018 Turussa.
Penn Relays
Penn Relays (myös "Penn Relays Carnival") on maailman vanhin ja suurin viestijuoksutapahtuma. Se järjestetään vuosittain Franklin Fieldin stadionilla Philadelphiassa, Pennsylvaniassa. Penn Relays on järjestetty joka vuosi vuodesta 1895 lähtien ja nykyään viisipäiväisen tapahtuman aikana käydään yli 300 kilpailua, joihin osallistuu noin 15 000 urheilijaa. Tapahtuman järjestää Pennsylvanian yliopisto.
Ahmasjärvi (Utajärvi)
Ahmasjärvi on rehevä järvi Ahmaksen kylässä Utajärvellä Pohjois-Pohjanmaalla, lähellä Rokuan kansallispuistoa. Järven pinta-ala on noin 424 hehtaaria, ja se laskee Oulujokeen.
Järvi on matala, osin hiekkapohjainen ja osin muta- sekä liejupohjainen vesiallas, joka kuuluu Oulujoen vesistöalueeseen. Järveä ympäröivä maasto on pääosin hiekkamaita sekä suota, ja rannat on suurimmaksi osaksi muokattu pelloiksi. Lähes koko järvi on järvikorte- sekä -ruokokasvustojen ympäröimä.
Järvi on myös tärkeä lintuvesi, ja siellä pesii säännöllisesti noin 30 eri lintulajia. Silkkiuikkujen kanta on runsas, keskikesällä niitä voi järvenselällä nähdä jopa kahdensadan yksilön parvena. Järvellä pesii sisämaassa harvinainen kahlaaja, punajalkaviklo. Järven kaakkoisrannalle rakennettiin vuonna 1997 viisi metriä korkea lintutorni, johon mahtuu 8–10 henkilöä kerrallaan.
Toukokuu on lintubongarin kannalta paras kuukausi Ahmasjärven äärellä. Silloin sekä pesivät että muuttomatkallaan järveä taukopaikkanaan pitävät linnut ovat saapuneet sinne. Kesäkuussa järvellä pesii satoja nauru- ja pikkulokkipareja. Moni vesilintulaji, tavallisimmin jouhisorsa, haapana, tavi ja tukkasotka, pesii lokkien tuoman suojan turvin. Järven lähistöllä pesivät kaakkurit, kalasääsket ja kuikat käyvät siellä kalassa. Satunnaisesti järvellä pesii mm. harmaasorsa sekä kultasirkku. Syksyllä Ahmasjärvi hiljenee. Lokakuussa voi järvellä tosin nähdä satoja isokoskeloita kalassa.
Kuopion hiippakunta
Kuopion hiippakunta on yksi Suomen evankelis-luterilaisen kirkon yhdeksästä hiippakunnasta. Hiippakunta perustettiin 1939, ja siihen kuuluu 52 seurakuntaa, jotka on jaettu kuuteen rovastikuntaan. Hiippakunnan alueeseen kuuluvat Keski- ja Pohjois-Savo, Kainuu, Pohjois-Karjala lukuun ottamatta Keski-Karjalaa sekä Pyhäjärvi ja Vaala Pohjois-Pohjanmaalta. Alueen seurakunnilla on 397 947 jäsentä ja sen alueen suurimmat kaupungit ovat Kuopio, Joensuu ja Kajaani. Hiippakunnan pääkirkko on Kuopion tuomiokirkko.
Alun perin Kuopion hiippakunta perustettiin 1851, mutta vuonna 1900 tuomiokapituli ja piispanistuin siirrettiin keisari Nikolai II:n julistuksella Kuopiosta Ouluun, ja vuonna 1923 hiippakunnan nimi muutettiin Oulun hiippakunnaksi. Nykyinen Kuopion hiippakunta perustettiin 1939 palvelemaan itäistä Suomea.
Ossauskosken voimalaitos
Ossauskosken voimalaitos on Kemijoki Oy:n omistama vesivoimalaitos Kemijoessa Tervolassa. Se sijaitsee Tervolan kirkonkylästä 17 kilometriä seututie 926:ta pohjoiseen eli Rovaniemelle päin. Voimalaitosalueen läheisyyteen on syntynyt Ossauskosken kylä.
Voimalaitos rakennettiin vuosien 1961 ja 1965 välisenä aikana, työvoimaa rakennustöissä oli enimmillään 820 henkeä. 
Voimalan suunnittelusta vastasi Imatran Voima Oy, arkkitehtina toimi Kai Blomstedt ja rakennustyömaan päällikkönä diplomi-insinööri Eino Manninen.
Ossauskosken voimalan alueella on maapatoa 1,875 kilometriä, korkeimmillaan 18,7 metriä, sekä betonipatoa 160,6 metriä. Voimalapadossa on viisi tulva-aukkoa. Voimalan putouskorkeus on 15 metriä ja siinä on kolme pystyakselista koneistoa. Niissä on Kaplan-turbiinit, jotka aluksi tuottivat tehoa yhteensä 93 MW eli jokainen 31 MW. Turbiinien juoksupyörän halkaisija on 6,45 metriä ja pyörimisnopeus 88,2 kierrosta minuutissa. Keskivesiolosuhteissa voimalan vuotuinen energiantuotto oli 454 GWh, kun rakennusvirtaama on 750 kuutiota vettä sekunnissa.
Koneistojen peruskorjauksien yhteydessä vuosina 2007-2008 nousi Ossauskosken teho 31 megawattia. Nykyään on laitoksen teho 124 MW ja vuosituotanto 501 GWh.
Voimalan alakanava on 1,8 kilometriä pitkä ja sen pohjan leveys on 100 metriä.
Ivalojoen Kultala
Ivalojen Kultala on Suomen valtion vuonna 1870 rakentama rakennusryhmä Ivalojoen pohjoistörmällä Kehäpään tunturista lounaaseen. Kultalaa käytettiin alkujaan kullan kaivamisen ja kaupan valvontaan. Alue on nykyään museona, ja siellä on myös majoittumismahdollisuus vaeltajille.
Ivalojoen Kultala kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin kulttuuriympäristöihin, ja se on rakennussuojelukohde.
Kultalan rakentaminen ja toiminta sijoittuu kultaryntäyksen keskeisimpään aikaan. 1860-luvulla Suomen senaatti oli lähettänyt retkikunnan kartoittamaan kultaesiintymiä. Senaatin lähettämä retkikunta kartoitti Lapin kultaesiintymiä kesällä 1868. Syksyllä 1868 viimeisenä kohteena oli Ivalojoki, josta löytyi retkikunnan etsimää kultaa. Parin päivän huuhtomisen jälkeen oltiin varmoja, että Lapin merkittävin kultaesiintymä oli löytynyt. Todellinen kultaryntäys Ivalojoelle alkoi kesällä 1869, kun kaksi kokenutta kullankaivajaa, Jakob Ervast ja Nils Lepistö huuhtoi paikalta kaksi kiloa kultaa.
Kultalaa alettiin rakentaa sen jälkeen, kun keisari Aleksanteri II hyväksyi asetuksen kullanetsinnästä. Kultala valmistui kevättalvella 1870 valtion viranomaisten tukikohdaksi, jossa viranomaiset jakoivat etsintälupia, valtauskirjoja, lunastivat kultasaaliit, valvoivat kultamaiden järjestystä ja laativat tehdaspiirikarttoja. Valtion palveluksessa oli alkuvuosina 38 miestä, joiden lisäksi Kultalan lähellä oleva kapakka houkutteli niin tehdaspiirien omistajia kuin työmiehiäkin.
Kultalan toiminta hiljeni pikkuhiljaa 1880-luvulle tultaessa, jolloin päärakennus korjattiin revontulitutkimusta varten. Seuraavina vuosikymmeninä alueen kultapalstat ja rakennukset vuokrattiin yksityisille.
Fade to Black
Fade to Black on yhdysvaltalaisen metalliyhtye Metallican kappale vuodelta 1984. Kappale nauhoitettiin heidän toiselle levylleen "Ride the Lightningille".
Metallicalle kappale merkitsi uudenlaisen tyylisuunnan avautumista, sillä se on rakenteeltaan yhtyeen ensimmäinen hidas, balladimainen kappale, vaikkakin loppua kohden kappale muuttuu akustisen kitaroinnin vallinnasta voimakkaaseen ja tällöin yhtyeelle tyypillisempään raskaaseen särösoundimaailmaan. Yhtye käytti myöhemmin samanlaista kaavaa seuraavilla levyillä kappaleissa "Welcome Home (Sanitarium)", "One" ja "The Day That Never Comes". Näissä on yhteisenä piirteenä, että ne ovat albumin neljäntenä kappaleena.
Kappale on sanoituksiltaan synkkäluonteinen, ja lyriikoiden teemana on itsemurha. Kappaleen erilaisuus yhtyeen edellisen albumin Kill ’Em All:iin sisältämiin mullistaviin thrash metal -raitoihin herätti aluksi joidenkin fanien keskuudessa ristiriitaisia tunteita, mutta ajan myötä kappaleesta on tullut yksi yhtyeen hiteistä ja se kuuluu melko yleisenä osana myös Metallican keikkasettiin.
Kappaleen säveltäjiksi on merkitty koko silloisen Metallican kokoonpano, eli James Hetfield, Lars Ulrich, Cliff Burton ja Kirk Hammett.
Kari Sainio
Kari Sainio (s. 24. toukokuuta 1975 Virrat) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Sainio on Killinkosken Myrskyn kasvatti. Hän edusti urallaan Sääksjärven Loisketta, Tampereen Kisatovereita, Nokian Pyryä sekä Veikkausliigassa pelannutta Tampere Unitedia, jonka riveissä hän voitti Suomen mestaruuden 2001 ja 2006. Hänellä on takanaan 159 Veikkausliiga-ottelua, joissa hän viimeisteli 6 maalia.
Sainio valmentaa tätä nykyä Ilveksen ikäkausijunioreita.
Porvoon hiippakunta
Porvoon hiippakunta () on yksi Suomen evankelis-luterilaisen kirkon yhdeksästä hiippakunnasta. Siihen kuuluu 56 seurakuntaa (2018), jotka on jaettu yhdeksään rovastikuntaan (). Hiippakunnan alue on hajanainen ja siihen kuuluvat kaikki Suomen ruotsinkieliset seurakunnat sekä ne kaksikieliset seurakunnat, joissa ruotsi on enemmistökieli. Porvoon hiippakuntaan kuuluvat myös Suomen saksalainen seurakunta ja Ruotsin kirkon kirkkokäsikirjaa ja kirkollisia tapoja noudattava Olaus Petri -seurakunta. Kirkon kielisäännösten uudistamisen jälkeen 2006 hiippakunta ei ole enää ruotsinkielinen vaan kaksikielinen.
Porvoon hiippakunnan tuomiokapituli sijaitsee Porvoossa ja sen tuomiokirkko on Porvoon tuomiokirkko.
Porvoon hiippakunta on perustettu uutena hiippakuntana Suomen evankelis-luterilaisen kirkon ruotsinkieliseksi hiippakunnaksi vuonna 1923.
Vuonna 1554 perustettu Viipurin hiippakunta siirrettiin 1723 Porvooseen, koska Ruotsi menetti Uudenkaupungin rauhassa 1721 Viipurin ja laajan osan Kaakkois-Suomea. Kun Porvooseen perustettiin ruotsinkielinen hiippakunta tasan 200 vuotta myöhemmin 1923, siirrettiin vanha Viipurin-Porvoon hiippakunta Tampereelle Tampereen hiippakunnaksi. Porvoon tuomiokirkko on siten toiminut tuomiokirkkona jo vuodesta 1723 lähtien.
Julkinen kaupankäynti
Julkinen kaupankäynti on arvopaperimarkkinalain mukaan arvopapereilla tapahtuvaa joko arvopaperipörssin pörssilistalla tapahtuvaa kaupankäyntiä tai muuta julkista kaupankäyntiä. Muuta julkista kaupankäyntiä voi järjestää arvopaperinvälittäjä. Molemmissa tapauksissa valtiovarainministeriön on hyväksyttävä kaupankäynnin säännöt.
Sikspäkki ja salmiakkia
Sikspäkki ja salmiakkia on Viivin ja Wagnerin ensimmäinen sarjakuva-albumi. Albumi on julkaistu vuonna 1998 ja sisältää numeroimattomia strippejä vuosilta 1996 (20 kpl), 1997 (49 kpl) ja 1998 (101 kpl) yhteensä 170 kpl. Strippien järjestys albumissa ei vastaa alkuperäistä julkaisujärjestystä. Albumista julkaistiin vuonna 2005 ruotsinkielinen versio "Sexpack och salmiak".
Paukaneva
Paukaneva on neva Seinäjoella, Nurmon keskustasta länteen. Se rajoittuu lounaassa Alajoen peltoaukeaan ja lännessä Seinäjoen suuosan oikaisu-uomaan. Nevan pohjoisosaa halkoo tie, niin sanottu Kiikun suora. Paukanevan kaakkoisreunalla kulkee Pohjanmaan rata. Alueella sijaitsee näkötorni ja vuonna 2000 valmistunut pitkospuureitti, joka toimii luontoretkeilyreittinä.
Paukanevan kasvillisuus on suon tyypille ominaisesti karua: rahka- ja lyhytkortista nevaa sekä keidasrämettä ja isovarpuista rämettä. Nevan linnusto on sangen runsasta. Paukanevalla pesii muun muassa iso- ja pikkukuoveja sekä monia lokkilajeja. Muuttoaikana neva toimii levähdyspaikkana joutsenille ja hanhille.
Paukanevan ympäristön peltoaukeat, kuten Pajuneva ja koko lounaispuolen Alajokilakeus, on saatu viljelyskäyttöön kydöttämällä eli polttamalla nevoja jo 1700-luvulla. 1860-luvun nälkävuosien seurauksena koko Paukaneva pyrittiin saamaan viljeltäväksi. Kruunu avusti nevan ojittamisessa, mutta työ osoittautui mahdottomaksi suon märkyyden takia. Alueella on harjoitettu 1700- ja 1800-luvuilla myös tervanpolttoa.
1700-luvun alussa Paukanevalle rakennettiin pitkospuureitti samassa yhteydessä Nurmon saarnashuoneen kanssa. Pitkospuita pitkin seinäjokelaiset, joilla ei ollut omaa kirkkoa, pääsivät Nurmoon. Pitkospuut tuhoutuivat vuonna 1752 suuressa metsäpalossa.
Sisällissodan aikana 1918 niin sanotuissa Paukanevan teloituksissa suon laidalla ammuttiin ainakin 27 vangittua punakaartilaista. Teloitetut haudattiin nevaan, josta 20 vainajan ruumiit kaivettiin ylös vielä saman vuoden aikana. Osa teloitetuista lepäsi suohaudassaan aina vuoteen 1944, minkä jälkeen heidät siirrettiin Nurmon hautausmaalle. Paikalle on myöhemmin pystytetty muistomerkki.
Paukanevalle on EU:n avustuksella rakennettu pitkospuut, laavu sekä lintutorni.
Loco Live
Loco Live on järjestyksessä kolmas Ramonesin live-levy, ja se sisältää kappaleita kahdesta eri konsertista.
Albumi äänitettiin 11. maaliskuuta 1991 ja 12. maaliskuuta 1991 Sala Zelestessa, Barcelonassa, Espanjassa. Loco Live on ensimmäinen virallinen levy, jolla CJ Ramone on mukana.
Apua, sängyssäni on sika!
Apua, sängyssäni on sika! on toinen Viivin ja Wagnerin sarjakuva-albumi. Albumi on julkaistu vuonna 1999 ja sisältää numeroimattomia strippejä vuosilta 1998 (74 kpl) ja 1999 (100 kpl) yhteensä 174 kpl. Albumista julkaistiin vuonna 2006 ruotsinkielinen versio "Hjälp, jag har en gris i sängen!".
Ei banaaninkuoria paperikoriin!
Ei banaaninkuoria paperikoriin! on Viivin ja Wagnerin kolmas sarjakuva-albumi. Albumi on julkaistu vuonna 2000 ja sisältää numeroimattomia strippejä vuosilta 1999 (134 kpl) ja 2000 (40 kpl) yhteensä 174 kpl. Strippien järjestys albumissa ei vastaa alkuperäistä julkaisujärjestystä.
Oi, mikä karju!
Oi, mikä karju! on Viivin ja Wagnerin neljäs sarjakuva-albumi. Albumi on julkaistu vuonna 2001.
Albumi sisältää numeroidut stripit vuodelta 2000 seuraavassa järjestyksessä: 752-753, 560-561, 564-567, 570-571, 754-755, 576-577, 596-597, 580-581, 756, 757, 584-589, 591, 704, 592-595, 758-759, 598-599, 602-603, 600-601, 760-761, 608-611, 614-615, 618-621, 624-625, 632-633, 626-631, 622-623, 634-649, 654-663, 652-653, 664-699, 706-745, 748-751 ja 746-747 yhteensä 174 kpl.
Väliltä 560-761 puuttuvat stripit: 562-563, 568-569, 572-575, 578-579, 582-583, 590, 604-607, 612-613, 616-617, 650-651, 700-703 ja 705 yhteensä 28 kpl.
Strippien järjestys albumissa ei vastaa alkuperäistä julkaisujärjestystä.
Kuumaa hiekkaa
Kuumaa hiekkaa on Viivin ja Wagnerin viides sarjakuva-albumi. Albumi on julkaistu vuonna 2002.
Albumi sisältää numeroidut stripit seuraavassa järjestyksessä: 762-765, 770-773, 780-783, 778, 784, 786-789, 792-803, 806-807, 812-817, 804-805, 818-823, 791, 825-835, 838-841, 844-849, 854-865, 870-871, 852-853, 872-891, 896-897, 892, 898, 902-911, 914-919, 924-927, 900, 929-939, 966-981, 1000-1007, 1012-1015, 1024, 1029, 1025-1026, 1028 ja 1027, joista numeroon 819 asti kuuluvat vuoteen 2000 ja numerosta 820 alkaen vuoteen 2001.
Väliltä 762-1029 puuttuvat stripit: 766-769, 774-777, 779, 785, 790, 808-811, 824, 836-837, 842-843, 850-851, 866-869, 893-895, 899, 901, 912-913, 920-923, 928, 940-965, 982-999, 1008-1011 ja 1016-1023, yhteensä 94 kpl.
Strippien järjestys albumissa ei vastaa alkuperäistä julkaisujärjestystä.
Viriili vesipeto
Viriili vesipeto on Viivin ja Wagnerin kuudes sarjakuva-albumi. Albumi on julkaistu vuonna 2003.
Albumi sisältää numeroidut stripit seuraavassa järjestyksessä: 1030-1031, 1034-1047, 1050-1053, 1104, 1133, 1103, 1073, 1054-1055, 1058-1063, 1130, 1135, 1066, 1056, 1064-1065, 1076-1087, 1090-1091, 1074-1075, 1092-1093, 1088-1089, 1094-1097, 1180, 1183, 1106-1107, 1262, 1187, 1108-1109, 1120-1123, 1140-1141, 1161, 1048, 1267, 1067, 1142-1159, 1162-1165, 1168-1179, 1184-1185, 1188-1189, 1071, 1182, 1190-1191, 1196-1215, 1218-1219, 1224-1227, 1216, 1099, 1114, 1192, 1222-1223, 1136-1137, 1228-1231, 1244-1245, 1232-1235, 1246-1247, 1252-1256 ja 1291, joista numeroon 1114 asti kuuluvat vuoteen 2001 ja numerosta 1120 alkaen vuoteen 2002.
Väliltä 1030-1249 puuttuvat stripit: 1032-1033, 1049, 1057, 1068-1070, 1072, 1098, 1100-1102, 1105, 1110-1113, 1115-1119, 1124-1129, 1131-1132, 1134, 1138-1139, 1160, 1166-1167, 1181, 1186, 1193-1194, 1217, 1220-1221, 1236-1243, ja 1248-1249, yhteensä ??? kpl.
Väliltä 1250-1291 albumi sisältää stripit: 1252-1256, 1262, 1267 ja 1291, yhteensä 8 kpl.
Strippien järjestys albumissa ei vastaa alkuperäistä julkaisujärjestystä.
Lapuan hiippakunta
Lapuan hiippakunta on yksi Suomen evankelis-luterilaisen kirkon yhdeksästä hiippakunnasta. Sen tuomiokirkko on Lapuan tuomiokirkko. Hiippakuntaan kuuluu 7 rovastikuntaa, jotka koostuvat 46 seurakunnasta, jotka sijaitsevat viiden maakunnan alueella Etelä-Pohjanmaalla, suuressa osassa Keski-Suomea, Pohjanmaan rannikolla,Pohjois-Hämeen ja Pohjois-Satakunnan alueella. Hiippakunnan seurakuntiin kuuluu 421 185 jäsentä. Suurimmat seurakunnat hiippakunnan alueella ovat Jyväskylän seurakunta, Vaasan suomenkielinen seurakunta ja Seinäjoen seurakunta, jotka kuuluvat Jyväskylän, Isonkyrön ja Etelä-Pohjanmaan rovastikuntaan. Lapuan hiippakunnan seurakunnat ovat suomenkielisiä paitsi Kaskisten seurakunta, joka on kaksikielinen enemmistökielenään suomi.
Lapuan hiippakunnan koulutuskeskus Haapaniemen hiippakuntakartano sijaitsee Kuortaneella Ruonankylässä Kuortaneenjärven rannalla.
Sohvaperunoiden kuningas
Sohvaperunoiden kuningas on Viivin ja Wagnerin seitsemäs sarjakuva-albumi. Albumi on julkaistu vuonna 2004.
Albumi sisältää numeroidut stripit seuraavassa järjestyksessä: 1258-1259, 1264, 1268-1269, 1250, 1270, 1272, 1274, 1276-1279, 1284-1287, 1292-1293, 1296-1300, 1303, 1316-1317, 1322-1323, 1326-1327, 1329, 1332, 1334-1335, 1330, 1336-1341, 1374-1375, 1346-1347, 1352-1356, 1372, 1376-1391, 1368-1369, 1392-1393, 1396-1403, 1406-1407, 1404-1505, 1408-1409, 1412-1421, 1424-1425, 1428, 1432-1435, 1438-1445, 1448-1453, 1470-1472, 1466-1467, 1462-1463, 1394-1395, 1474-1475, 1482, 1488-1489, 1492, 1494-1495, 1294, 1499, 1508-1509, 1512-1515, 1524-1525, 1534-1541, 1530-1531, 1558-1563, 1521, 1564-1574, 1577 ja 1576, joista numeroon 1355 asti kuuluvat vuoteen 2002 ja numerosta 1356 alkaen vuoteen 2003.
Väliltä 1250-1577 puuttuvat stripit (,joita ei myöskään ole julkaistu aikaisemmin): 1251, 1257, 1260-1261, 1263, 1265-1266, 1271, 1273, 1275, 1280-1283, 1290, 1295, 1301-1302, 1304-1315, 1318-1321, 1324-1325, 1328, 1331, 1333, 1342-1345, 1348-1351, 1357-1367, 1370-1371, 1373, 1410-1411, 1422-1423, 1426-1427, 1429-1431, 1436-1437, 1446-1447, 1454-1461, 1464-1465, 1468-1469, 1473, 1476-1481, 1490-1491, 1493, 1496-1498, 1500-1507, 1510-1511, 1516-1520, 1522-1523, 1526-1529, 1532-1533, 1542-1557 ja 1575, yhteensä ??? kpl.
Strippien järjestys albumissa ei vastaa alkuperäistä julkaisujärjestystä.
Parisuhteellisuusteoria
Parisuhteellisuusteoria on Viivin ja Wagnerin sarjakuva-albumi. Kirja julkaistiin kesäkuussa 2006. Parisuhteellisuusteoria on tyyliltään pokkarimuotoinen. Kaikki kirjan stripit ovat aiemmin julkaistuja. Kirjassa on osioita jotka käsittelevät eri aiheita kuten "ekotripit", "egotripit" ja "romantiikka ja erotiikka, "kodinhoito" ja "muoti".
Vuonna 2006 teosta myytiin 29 300 kappaletta.
Tähtiassosiaatio
Tähtiassosiaatio (tähtitieteen sisällä pelkkä assosiaatio) on joukko tähtiä, jotka liikkuvat suunnilleen samalla alueella yhtenäisellä nopeudella, mikä viittaa tähtien syntyneen yhtä aikaa. Koska tähtijoukot hajoavat yleensä nopeasti syntymänsä jälkeen, tähtien kuulumista samaan alkuperäiseen assosiaatioon on usein vaikea osoittaa. Selvimmin todennettavat assosiaatiot keskittyvät Linnunradan spiraalihaaroihin.
Ison karhun eli Ursa Majorin tähdet lukuun ottamatta
Dubhea ja Alkaidia muodostavat liikkuvan ryhmän ja tähtivirran, joka on assosiaatio. Tunnetumpia assosiaatioita ovat OB-assosiaatiot ja T Tauri -assosiaatiot.
Assosiaatiot keksi Viktor Ambartsumjan vuonna 1947.
Oulun hiippakunta
Oulun hiippakunta on yksi Suomen evankelis-luterilaisen kirkon yhdeksästä hiippakunnasta. Sen tuomiokapituli sijaitsee Oulussa ja sen tuomiokirkko on Oulun tuomiokirkko. Hiippakunnan alue käsittää suurimman osan Pohjois-Pohjanmaan maakunnasta ja koko Lapin maakunnan. Hiippakunnan eteläisin seurakunta on Perho Keski-Pohjanmaalla, pohjoisin Utsjoen seurakunta, joka on myös koko Suomen pohjoisin. Hiippakunta rajoittuu etelässä Lapuan ja Kuopion hiippakuntiin. Hiippakunnassa on yhdeksän rovastikuntaa, joissa on 60 seurakuntaa (2011).
Oulun hiippakunnan piispa on Jukka Keskitalo. Hänestä tuli hiippakunnan piispa 1. marraskuuta 2018.
Hiippakunta perustettiin alun perin "Kuopion hiippakunnaksi" vuonna 1851 ja piispain istuinkin oli Kuopiossa. Tuomiokapituli ja piispanistuin siirrettiin keisari Nikolai II:n julistuksella Kuopiosta Ouluun 1. kesäkuuta 1900 lähtien. Hiippakunnan nimenä säilyi "Kuopion hiippakunta" 17. heinäkuuta 1923 asti, jolloin nimi muutettiin asetuksella "Oulun hiippakunnaksi". Niinpä alla olevan luettelon kolmen ensimmäisen piispan toimipaikka oli Kuopiossa eikä Oulussa. Ensimmäinen Oulussa vaikuttanut piispa oli Juho Koskimies.
Tatsumi Kimishima
Tatsumi Kimishima (, s. 21. huhtikuuta 1950) on Nintendon nykyinen toimitusjohtaja. Hän toimi "Nintendo of American" toimitusjohtajana 2002–2006. Hän tuli entisen toimitusjohtajan Minoru Arakawan paikalle tämän siirryttyä eläkkeelle. Kimihiman paikalle tuli Reggie Fils-Aime. Ennen Nintendolle töihin tuloa vuonna 2000 hän oli työskennellyt 27 vuotta Sanwa Bank of Japanissa. Syyskuussa 2015 hänet nimitettiin Nintendon toimitusjohtajaksi Satoru Iwatan paikalle tämän kuoltua. Kesäkuussa 2018 hän jätti paikkansa Nintendon toimitusjohtajana ja hänen tilalleen nimitettiin Shuntaro Furukawa.
Howard Philips
Howard Philips oli yksi "Nintendo of American" varhaisimmista työntekijöistä. Työskennellessään alkuperäisellä Tukwilan varastolla liukuhihnalla, hänet havaittiin potentiaaliseksi yritysedustajaksi. Hän oli luomassa Nintendo Power -lehteä ja oli sen ensimmäinen toimittaja. Philips oli myös virallinen "Game Master" ja yksi kolmesta johtohenkilöstä, jotka olivat vastuussa Pohjois-Amerikan pelikehityksestä. Philips esiintyi hahmona "Howard & Nester" -sarjakuvassa, jonka päähahmon Nesterin hän oli luonut.
Vuonna 1991 kykyjenmetsästäjät onnistuivat hankkimaan Philipsin pois Nintendon leivistä, ja hän pääsi Lucas Ranchille kehittämään pelejä kehittyvälle LucasArtsille. Hän jätti tämän aseman puolessa vuodessa ja siirtyi THQ:lle jossa hän tuotti useita pelejä. Tällä hetkellä hän työskentelee Microsoftin Game Studiosille tuottajana.
Mikkelin hiippakunta
Mikkelin hiippakunta on yksi Suomen evankelis-luterilaisen kirkon yhdeksästä hiippakunnasta. Sen tuomiokapituli sijaitsee Mikkelissä, ja sen tuomiokirkko on Mikkelin tuomiokirkko. Hiippakunta perustettiin 1897 Savonlinnan hiippakuntana tuomiokirkkonaan Savonlinnan tuomiokirkko. Hiippakunnan keskus siirrettiin Viipuriin 1924. Viipurin tuomiokirkko menetettiin sodissa 1944 Neuvostoliitolle, jolloin piispanistuin siirtyi Mikkeliin. Hiippakunta muodostettiin pääasiallisesti Viipurin hiippakunnan seurakunnista seuraavana vuonna.
Hiippakuntaan kuuluu 40 seurakuntaa, jotka muodostavat seitsemän rovastikuntaa. Yksi seurakunnista, Pyhtään seurakunta, on kaksikielinen enemmistön kielenään suomi.
Meänteis
Meänteis, tai Määnteinen (s. 27. heinäkuuta 1936 Sortavala) on 1950- ja 1960-luvulla Saariselän Lankojärvellä turvekammissa asunut erakko. Nimi tarkoitti saamelaisen mytologian "metsänhaltijaa". Hänen oikea nimensä on Reijo Savinainen. Hän kuuluu Lapin legendaarisiksi henkilöiksi päätyneiden joukkoon, vaikkei ole niin tunnettu kuin esimerkiksi Mosku, Raja-Jooseppi tai Nätti-Jussi.
Muiden vastaavien henkilöiden tavoin tarinat hänestä ovat muokkautuneet eri muotoihin riippuen kulloisestakin kertojasta. Hän tuli hyvin tutuksi monelle 1950-luvulla Saariselän alueella vaeltaneelle. Kerrotaan kämppien jääneen hänen käyntinsä jälkeen erityisen siistiin kuntoon ja joskus vieraskirjaan oli jäänyt häneltä viesti.
Kirjailija Kullervo Kemppinen kertoo hänestä kirjoissaan. Kemppisen mukaan Meänteis pihisti retkeilijöiden eväitä ja muutenkin välillä hätyytteli, syyksi on sanottu halua karkottaa ihmiset pois erämaasta. Tästä hän joutui myös käräjille. Meänteis oli rakentanut Lankojärvelle kammin lisäksi niliaitan ja yhdestä puusta veistetyn ruuhen. Virkavalta ei antanut miehen elää erakkona pitkään, vaan Meänteis joutui lähtemään Lankojärveltä. Sittemmin Saariselän alueelle perustetun UKK-kansallispuiston vuoksi asuinkenttä hävitettiin. Jotain merkkejä asuinkentästä on silti vielä nähtävillä Lankojärvellä. Meänteis meni naimisiin ja muutti myöhemmin Koillismaalle, Taivalkoskelle, jossa hän nykyisin asuu.
Yrjö Teeriahon kirjassa "Pitkin poikin Saariselkää ja muita Lapin takamaita" (Ykin Kartat Oy, 2005 ISBN 9529181744) Meänteis kertoo oman tarinansa ja oikaisee samalla Kemppisen kirjoissa hänestä kerrottuja tietoja. Lapin Kansa-lehdessä julkaistiin myös silloin 69-vuotiaan Meänteisin haastattelu 1. lokakuuta 2005.
Stewartin lause
Geometriassa Stewartin lause kuuluu seuraavasti: Olkoon "ABC" kolmio jolle "AB=c", "AC=b" ja "BC=a". Olkoon lisäksi "X" piste kolmion sivulla "BC" jolle "BX=x" ja "XC=y". Jos "p" on janan "AX" pituus, on voimassa
Stewartin lause voidaan todistaa kosinilauseen avulla: Olkoon formula_2 kulma "AXB". Soveltamalla kosinilausetta kolmioon "AXB" saadaan
Koska formula_5, soveltamalla kosinilausetta kolmioon "AXC" saadaan 
Siten 
Jakamalla lauseke puolittain "2p":llä ja järjestelemällä termejä saadaan
eli
Koska formula_10, saadaan
Apolloniuksen lause on Stewartin lauseen erikoistapaus.
Giovanni Battista Viotti
Giovanni Battista Viotti (12. toukokuuta 1755 – 3. maaliskuuta 1824) oli italialainen viulisti ja säveltäjä.
Viotti syntyi Valzarettossa (nykyisin Vercellin provinssia), joka oli osa Sardinian kuningaskuntaa. Hän oli Gaetano Pugnanin oppilas ja palveli Torinon hovissa ja kiersi solistina aluksi Pugnanin kanssa. Vuosina 1780–1781 he tekivät konserttimatkan Sveitsiin, Saksaan, Puolaan ja Venäjälle. Sen jälkeen hän matkasi yksin Pariisiin. Hän oli siellä erityisen suosittu, ja palveli jonkin aikaa Versailles’n hovissa kunnes perusti uuden oopperatalon, Théâtre de Monsieurin, vuonna 1788. Hän siirtyi Lontooseen, koska Ranskan vallankumous teki oopperaproduktiot mahdottomiksi. Hän palasi myöhemmin Pariisiin, mutta luopui konsertoinnista toimiakseen viinialalla. Se ei osoittautunut kuitenkaan tuotteliaaksi, ja hän Pariisin oopperan johtajuusvuosien jälkeen (1819–1822) hän siirtyi Lontooseen 1823, jossa hänen oli rahapulan vuoksi jälleen aloitettava konsertointi. Hän kuoli Lontoossa.
Viotti oli hyvin merkittävä muusikko ja viulunsoiton kehittäjä. Hän oli muun muassa Pierre Roden, Pierre Baillot’n ja August Duranowskin opettaja ja toimi tärkeänä vaikuttajana Rodolphe Kreutzerille. Häntä pidetään 1800-luvun ranskalaisen viulukoulun perustajahahmona.
Viottin huomattavimpiin sävellyksiin kuuluu 29 viulukonserttoa, jotka tekivät muun muassa Ludwig van Beethoveniin vaikutuksen. A-mollikonsertto nro 22 on yleisimmin soitettu. Hänen tuotannossaan viululla on soitinäänenäkin hallitseva osuus: jousikvartetoissa Viotti antoi ensiviululle hyvinkin solistisia rooleja (toisin kuin esimerkiksi Haydnin balansoidummat soitinosuudet). Viotti omisti Stradivarius-viulun, joka tuli myöhemmin tunnetuksi juuri omistajansa nimellä.
Sixpack
Sixpack, six pack tai sikspäkki voi viitata seuraaviin:
Jade (kirjasarja)
Jade on Taru Mäkisen kirjoittama, vuosina 1992–1997 julkaistu seitsenosainen nuortenkirjasarja.
Kirjojen päähenkilö on 14-vuotias Janni Garcia. Hänen isänsä on chileläinen, minkä takia Janniin ja hänen perheeseensä kohdistuu ennakkoluuloja. Jannilla on toinenkin persoona, Jade. Jannin äiti on poliisi, joten Janni tahtomattaankin kuulee rikoksista. Janni lähtee tutkimaan johtolankoja Jade-pojaksi pukeutuneena. Hän on niin hyvä näyttelijä, etteivät edes äiti ja ystävät tunnista häntä Janniksi.
Kaikki sarjan osat ovat Tammen kustantamia.
Kritiikin Kannukset
Kritiikin Kannukset on Suomen arvostelijain liiton vuosittain jakama palkinto. Se myönnetään suomalaiselle luovalle tai esittävälle taiteilijalle tai ryhmälle ansiokkaasta suorituksesta jollakin taiteen alalla. Palkinto annetaan tunnustuksena parhaasta vuoden aikana tapahtuneesta taiteellisesta läpimurrosta tai siihen verrattavasta suorituksesta lähinnä nuorille taiteilijoille.
Palkinnon saajan määrää liiton nimeämä lautakunta, jossa tulee olla edustettuna eri taiteenalojen asiantuntemus ja jonka tulee pyrkiä valtakunnalliseen edustavuuteen.
Mongolian jalkapallomaajoukkue
Mongolian jalkapallomaajoukkue edustaa Mongoliaa kansainvälisissä jalkapallon miesten maajoukkuekilpailuissa. Joukkuetta hallinnoi Mongolian jalkapalloliitto, joka kuuluu FIFA:n Aasian maanosaliittoon AFC:hen. Mongolia on eräs heikoimmista jalkapallomaajoukkueista. Se on pelannut kansainvälisiä otteluita vuodesta 1960 lähtien, mutta saavuttanut historiansa aikana ainoastaan kolme voittoa, kaikki Tyynenmeren pikkusaaren Guamin joukkuetta vastaan.