Giganotosaurus
Giganotosaurus oli teropodeihin kuulunut hirmulisko, joka eli myöhäisliitukaudella 93–89 miljoonaa vuotta sitten. "Giganotosaurus" on eräs suurikokoisimmista tunnetuista petohirmuliskoista, mutta siitä on löydetty vain yksi kokonainen fossiili.
"Giganotosauruksen" ensimmäiset jäänteet Patagoniasta Argentiinan eteläosista löysi alun perin amatööriarkeologi Rubén Dario Carolini vuoden 1993 kesäkuussa. Carolini ilmoitti löydöstä kahdelle paleontologille, Rodolfo A. Corialle ja Leonardo Salgadolle, jotka aloittivat kaivaustyön hirmuliskon fossiilin ympäriltä. Fossiili kuitenkin osoittautui paleontologialle uuden, tuntemattoman petohirmuliskon jäännöksiksi. Coria ja Salgado kirjoittivat löydöstä ensimmäisen kerran julkisesti arvostetussa brittiläisessä tiedelehdessä Naturessa vuonna 1995. Carolinin fossiilissa "Giganotosauruksesta" oli jäljellä noin 70 prosenttia. Luurankoon kuuluivat muiden muassa pääkallo, lantio, selkäranka ja molemmat reisiluut. 
Hiljattain samasta kivimuodostelmasta Argentiinasta löydettiin peräti kuuden "Giganotosauruksen" luita. Ne olivat luultavasti hukkuneet äkillisen tulvan aiheuttamaan maanvyörymään. Tästä on päätelty, että "Giganotosaurukset" elivät pienissä perheryhmissä, jotka saalistivat yhdessä ja söivät yhdessä. Alkuperäinen fossiili on säilössä argentiinalaisessa Carmen Funesin luonnontieteellisessä museossa Plaza Huinculissa, mutta luurangosta on myös tehty useita kopioita, jotka ovat esitelty museoissa ympäri maailmaa. Yksi tällainen kopio on Suomessa Helsingin Luonnontieteellisessä museossa, johon se hankittiin vuonna 2005 aloitetun ja vuonna 2008 päättyneen remontin aikana.
Nimi "Giganotosaurus" on peräisin kreikankielisistä sanoista "gigas" ("jättiläinen"), "notos" ("etelätuuli") ja "sauros" ("lisko"), joten hirmuliskon nimi merkitsee "jättiläismäistä etelän liskoa".
"Giganotosaurus" oli yksi suurimmista eläneistä petoeläimistä, mutta sen tarkkaa kokoa on mahdotonta mitata koska vain yksi täydellinen luuranko on löydetty. Suurin tunnettu "Giganotosauruksen" luuranko on arviolta 
13,2 metriä pitkä, ja 3,9 metriä korkea lantion kohdalta. Painoa sillä oli arviolta 6,5-13,8 tonnia.
Tämä tekee siitä yhden kaikkien aikojen suurikokoisimmista maalla liikkuneista lihansyöjistä. "Giganotosaurus" oli noin yhtä suuri kuin paljon kuuluisampi "Tyrannosaurus rex", mutta se ei ollut yhtä pitkä kuin 20 metrin pituinen "Spinosaurus". "Giganotosauruksen" tunnetut sukulaislajit ovat "Tyrannotitan", "Mapusaurus" ja "Carcharodontosaurus", jotka olivat myös epätavallisen kookkaita petohirmuliskoja. Jotkin tutkijat kuitenkin kiistelevät, mikä näistä äsken mainituista pedoista oli suurin.
"Giganotosauruksen" suurin kallo on arviolta 1,95 metriä pitkä, ja siinä sijitsivat sen suurikokoisuuteen nähden pikkuruiset aivot. Aivojen koosta päätellen "Giganotosaurus" ei ollut erityisen älykäs saalistaja, mutta tutkijoiden mukaan sillä saattoi olla saalistuksessa erittäin tarkka hajuaisti, koska pääkallon muodosta päätellen sillä oli kehittyneet hajuhermot.
"Giganotosauruksen" suussa oli rivistö partaveitsimäisiä hampaita, joiden avulla hirmulisko irrotti ja paloitteli saaliseläintensä lihan. Hampaiden muoto viittaa siihen, että ne oli tarkoitettu ensisijaisesti puremiseen luiden murskaamisen sijasta, toisin kuin esimerkiksi "Tyrannosauruksella". Ensimmäisen löydetyn "Giganotosauruksen" löytöpaikalta on kaivettu myös "Titanosaurusten" fossiileja, minkä vuoksi sen uskotaan saalistaneen suurikokoisia sauropodeja, kuten haavoittuneita tai nuoria "Argentinosauruksia". Uusimpien tietojen mukaan Argentiinasta löydetty ainoa luuranko oli vielä keskenkasvuinen yksilö, joten "Giganotosaurus" saattoi kasvaa jopa 16-metriseksi ja jopa yhdeksän tonnin painoiseksi.
"Giganotosaurus" on kiehtonut tutkijoita sen löytymisestä lähtien. Se myös poikkesi useista dinosauruksista: "Giganotosaurus" pystyi pitämään ruumiinlämpönsä melko tasaisena. Se ei tehnyt tätä kuin nisäkkäät tai muut matelijat, vaan se varastoi itseensä lämpöä. Tästä oli monenlaista hyötyä: ensinnäkin sen ei tarvinnut lämmittää lihaksiaan joka aamu auringossa toisin kuin muiden matelijoiden. Toiseksi sen energiantarve pysyi melko pienenä, toisin kuin nisäkkäillä. Tämän tiedon pohjalta on arvioitu, että täysikasvuinen "Giganotosaurus" tarvitsi päivässä noin 20 kiloa lihaa, jonka se sai syömällä keskikokoisen koiran verran lihaa.↑ Haines, Tim & Chambers, Paul: Esihistoriallinen eläinmaailma, s. 181. Gummerus, 2007. ISBN 978-951-20-7276-7.