hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Martigny
Martigny (, , myös ) on vanha sveitsiläinen kaupunki Valais'n kantonin ranskankielisessä osassa. Martigny sijaitsee lähellä Sveitsin, Italian ja Ranskan rajojen risteyskohtaa. Martignyssä oli vuoden 2011 lopulla 16 345 asukasta. Martignyn seutu on tunnettu monistahiihtokeskuksistaan. Martigny on myös samannimisen hallintoalueen keskuspaikka.
Maantieteellisesti kaupunki on Rhônen laakson mutkakohdassa, jossa Drance-joki laskee Rhôneen ja jossa Rhône kääntyy pohjoiseen kohti Genevejärveä. Kaupungin pohjoispuolella sijaitsevat Bernin Alpit, kaakkoispuolella levittäytyvät Valais'n Alpit, eteläpuolella on Mont Blancin massiivi ja Chablaisin Alpit ovat kaupungin länsipuolella.
Rhônen laaksoa seuraava eurooppatie E62 (Autobahn A9, valtatie N9), Alppien yli Italiaan vievä eurooppatie 27 (valtatie N21) sekä pienempi tie Col de la Forclaz -solan yli Ranskaan kulkevat Martignyn kautta. Martigny on SBB-CFF-FFS:n Geneve-Brig-pääradan varrella. Lisäksi Martignystä on RegionAlps-yhtiön junayhteydet vuorille Le Châbleen ja Orsiéresiin sekä Genevenjärven kaakkoisrannalle, Ranskan rajalle St. Gindolphiin. TMR-yhtiön junat kulkevat Ranskaan, Chamonix'hin. Martignystä lähtee myös yhteensä kymmenkunta linja-autoreittiä lähikyliin ja kaupunkeihin sekä Italian puolelle,Ison Sankt Bernhardin solan yli Aostaan . Lähimmät kansainväliset lentokentät ovat Sionissa, Genevessä ja Bernissä.
Luettelo eurooppateistä
Russell–Silverin oireyhtymä
Russell–Silverin oireyhtymä (RSS, SRS) on synnynnäinen epämuodostumaoireyhtymä, jolle on ominaista jo sikiökaudella alkanut lyhytkasvuisuus ja alhainen paino. Kasvojen kolmiomaiset piirteet ja kehon raajojen hentosuus ovat yleisiä. Oireistoon kuuluvat myös matala verensokeritaso eli hypoglykemia, suulakihalkio, maitokahviläiskät, munuaistoiminnan häiriöt ja virtsateiden epämuodostumat. Älyllinen suorituskyky on verrattain normaali. Joskus tavataan oppimisen häiriöitä ja kehitysviivettä ikätovereihin nähden, mutta nämä yleisemmin ovat riippuvaiset mahdollisista fyysisistä epäsymmetrioista ja sosiaalisen ympäristön, henkilöön kohdistuvista, joskus psykosomaattisia oireitakin aiheuttavista paineista kuin varsinaisesta kehitysvammasta. Arviot oireyhtymän yleisyydestä vaihtelevat melko reippaasti. Ne ovat välillä 1/3 000 ja 1/100 000. Suomessa arvellaan olevan kolmisen kymmentä diagnosoitua Russell-Silver-oireyhtymän kantajaa.
Oireyhtymän syynä on yleensä 7. kromosomin lyhyen varren mutaatio (geenikarttamerkintä 7p11.2). Se on useimmiten satunnainen. Joissakin vallitsevasti periytyvissä tapauksissa mutaatio näyttää olevan 17. kromosomin pitkän varren alueella (17q25). Raportteja on myös maternaalisesta uniparentaalisesta disomiasta. Siinä kantajan molemmat 7. kromosomit ovat periytyneet äidiltä. Russell-Silver-oireyhtymä ei vaikuta henkilön eliniän odotteeseen.
Queenslandin tropiikki
Queenslandin tropiikki () on Unescon maailmanperintökohde Australian koillisrannikolla Queenslandissa, 450 kilometrin matkalla Townsvillen ja Cooktownin välissä. Alue on kokonaislaajuudeltaan 894 420 hehtaaria ja se muodostuu 41 kansallispuistosta ja useista muista luonnonsuojelualueista. Yhteensä suojeltuja alueita on 700, joista osa on yksityisessä omistuksessa. 15% alueesta kuuluu johonkin kansallispuistoon.
Queenslandin tropiikki on luonnoltaan merkittävä alue. Alueen sademetsissä elää kolmasosa Australian 315 nisäkäslajista ja 13 lajia, joita ei tavata mistään muualta, sekä melkein puolet Australian 370 lintulajista. Kaikkiaan alueelta löytyy 50 kotoperäistä eläinlajia. Puulajeja Queenslandin tropiikista löytyy yli tuhat.
Uuraan rata
Uuraan rata on Venäjän rataverkkoon kuuluva rautatie Leningradin alueella. Se alkaa Liimatta–Tyrisevä-radan varrella sijaitsevalta Kaislahden (Popovon) asemalta ja kulkee Viipurin eleläpuolella sijaitsevalle Uuraansaarelle (Vysotsk).
Uuraan rata valmistui vuonna 1926. Se kuului alkuaan Suomen rataverkkoon, mutta toisen maailmansodan jälkeen se siirtyi kokonaan Neuvostoliitolle ja kuuluu nykyään Venäjän rataverkkoon.
Myrtti
Välimerenmyrtti eli myrtti ("Myrtus communis") on koppisiemeninen kasvi. Myrtit ovat ikivihreitä pensaita tai pieniä puita, jotka kasvavat noin viiden metrin pituisiksi. Myrtin lehdet ovat 3–5 senttimetrin pituisia ja tuoksuvat hyvänhajuiselle öljylle. Myrtin kukat ovat viisiterälehtisiä ja yleensä valkoisia. Myrtit tuottavat sinimustia marjoja.
Myrttiä esiintyy luonnonvaraisena Etelä-Euroopassa ja Pohjois-Afrikassa. Sitä viljellään myös huonekasvina. Se on vanhimpia huonekasvejamme, ja sitä kasvatettiin yleisesti jo 1800-luvulla. Nykyään huonekasvina käytetään varsinaisen myrtin sijasta pienempilehtistä morsiusmyrttiä ("Myrtus communis" 'Microphylla').
Australian itä-keskiosien sademetsien suojelualueet
Australian itä-keskiosien sademetsien suojelualueet on yksi UNESCOn maailmanperintöluettelon kohteista Australiassa Uuden Etelä-Walesin ja Queenslandin osavaltioiden rajaseudulla. Uuden Etelä-Walesin alueet (3 600 km²) otettiin luetteloon vuonna 1986 ja kohdetta laajennettiin käsittämään myös Queenslandin alueet (592 km²). Yhteensä alue käsittää kahdeksan erillistä osaa.
Pomarkun kirkko
Pomarkun kirkko rakennettiin vuosina 1914–1921 Ilmari Launiksen tekemien suunnitelmien pohjalta. Alun perin seurakunta tilasi suunnitelmat uudeksi kirkoksi arkkitehti Josef Stenbäckiltä, mutta myöhemmin seurakunta päätyi hylkäämään hänen suunnitelmansa ja valitsi arkkitehtiylioppilas Launiksen suunnitelmat. Kirkko edustaa tyyliltään myöhäistä kansallisromantiikkaa ja on alttarifreskoa ja runsaita koristemaalauksia myöten yhtenäinen kokonaisuus.
Kirkon rakennusmateriaalina on harmaa graniitti. Kirkko on pohjaratkaisultaan perinteinen suorakaiteen muotoinen pitkäkirkko, jonka sivuilta ulkonee kaksi vastakkaista, runkohuonetta matalampaa eteiskylkiäistä. Lisäksi kuoripäädyssä on erillisenä ulokkeena matala sakaristo. Sakaristoa vastapäisen päädyn harjalla on pieni huippuun päättyvä kellotorni. Kellotornin puoleisen seinän päätykolmiossa on keskiaikaista tyyliä imitoivaa komerokoristelua. Kirkon kolmilaivaisen kirkkosalin katossa on betoniholvaus. Tavanomaisista ratkaisuista poiketen kirkon saarnastuoli on sijoitettu alttarin yläpuolelle.
Kirkon alttarifresko kuvaa Jeesuksen kuolinhetkeä ristillä ja sitä ympäröivät pelastushistoriaan liittyvät symboliset kuvat. Kuolemasta muistuttaa freskoissa viikatemies, mutta alkuperäiseen freskoon kuulunut viinaa keittävän paholaisen kuva on piispan määräyksen vuoksi myöhemmin maalattu peittoon.
Kirkko restauroitiin alkuperäiseen asuunsa vuonna 1961.
Kirkossa on istumapaikat 1 300 hengelle. Kirkon pneumaattiset urut ovat Kangasalan urkutehtaan vuonna 1921 rakentamat ja 14-äänikertaiset.
Samassa pihapiirissä kivikirkon kanssa on myös seurakunnan vanha, Heikki Lintulan vuonna 1802 rakentama puinen kirkko. Se on 1800-luvun alkupuolen puukirkoista eräs alkuperäisimpänä säilyneitä esimerkkejä.
Espoo United (koripallo)
Espoo United on samannimisen espoolaisen urheiluseuran koripallojaosto. Seura on Suomen suurin koripalloseura.
Seura perustettiin vuonna 1957 yleisseurana nimellä Tapion Honka. Vuonna 1975 lajit erkanivat emoseurasta omiksi seuroikseen. Koripalloilijat perustivat vuonna 1975 Tapiolan Hongan, mitä nimeä koripalloileva Honka-perhe on siitä asti käyttänyt.
Tapiolan Hongan Korisliigassa pelanneen miesten edustusjoukkueen taustayhtiö Korishonka Oy kärsi taloudellisista vaikeuksista ja lopetti toimintansa kauden 2014–2015 jälkeen. Samalla Honka pudottautui Korisliigasta. Päätöksellä ei ollut vaikutusta seuran junioritoimintaan.
Kaudella 2015–2016 Honka pelasi miesten I-divisioona B:ssä, jonka runkosarjan se voitti ja josta se nousi M1DA:han.
Tapiolan Honka kattaa lasten liikuntaleikkikoulutoiminnan, iltapäiväkerhotoiminnan, junioritoiminnan, aikuisten harrastetoiminnan, erityisryhmät sekä naisten huippukoripallon. Seuran toiminta-alueena on Etelä-Espoo ja Suur-Tapiola.
Miesten huippukoripallo oli eriytetty Espoon Honka ry:n alle.
Tapiolan Honka on erikoistunut juniorikoripalloiluun ja sillä on noin tuhat juniori-ikäistä pelaajaa. Junioreiden lisäksi seurassa on miesten ja naisten kehitysjoukkueet nuorille lupaaville pelaajille, miehissä Tapiolan Honka ja naisissa Honka Akatemia, molemmat pelaavat valtakunnallista I divisioonaa. Lisäksi naisten mestaruussarjaa pelaava Espoo Team on Hongan ja toisen espoolaisen koripalloseuran Espoo Basket Teamin yhteinen edustusjoukkue. Aikuisten kilpajoukkueiden lisäksi seuralla on lukuisia aikuisten harrastejoukkueita kaikilla alemmilla sarjatasoilla aina ikämiehiin asti sekä pyörätuolikorisjoukkue.
Tapiolan Hongan kotina voidaan pitää Tapiolan Urheilupuistossa sijaitsevaa Tapiolan Urheiluhallia. Tapiolan Urheiluhallissa pelataan pääsääntöisesti kaikki edustusjoukkuiden ottelut. Honka on myös rakentanut sen taakse Honkahallin. Hallissa on kolme täysmittaista kenttää, oheisharjoittelutilat, seuran toimisto sekä kahvila. Hallin kokonaispinta-ala on 3000 m2.
Tapiolan Honka on ollut Nuori Suomen sinettiseura vuodesta 1994. Vuonna 2002 Nuori Suomi ja Suomen Koripalloliitto uusivat valintakriteereitään ja kaikkien oli anottava sinettiä uudelleen. Honka täytti kriteerit jälleen ja seura valittiin uudelleen Nuori Suomen sinettiseuraksi.
Tapiolan Honka on valittu kymmenen kertaa (2001-2010) peräkkäin Suomen laadukkaimmaksi seuraksi Suomen Koripalloliiton Kultainen Kori –kilpailun perusteella ja on yhteensä valittu kolmetoista kertaa. Kilpailu mittaa seurojen laadukkuutta ja laajuutta.
Korisliigan vuoden tulokas
Korisliigan paras kuudes pelaaja
Korisliigan vuoden valmentaja
Teuvo Valo
Teuvo Ensio Valo (29. elokuuta 1933 Lahti – 18. lokakuuta 2017 Lahti) oli suomalainen iskelmälaulaja. Valo tunnettiin parhaiten Olavi Virran laulamien laulujen tulkitsijana, mistä hän sai lempinimen ”Lahden Olavi Virta”. Hän kiersi Suomen tanssilavoja yli 45 vuotta ja teki yli 250 levytystä.
Valo teki 1950-luvun alussa sekalaisia töitä, mutta ajan kuluessa ajautui tanssiorkesterien päätoimiseksi solistiksi. Vuosina 1956–1960 Valo lauloi ympäri Suomea, muun muassa Erkki Kaalikosken ja Uolevi Janssonin orkesterien solistina.
Valo osallistui Musiikki-Fazerin suureen maakunnallisen iskelmälaulukilpailuun 1957, ja vakuutti tuomariston alkukilpailuissa. Valon holtiton alkoholinkäyttö esti häntä osallistumasta lopulta kilpailun finaaliin. Seuraavan vuonna Valo näytti kuitenkin taitonsa voittamalla Toivo Kärki -laulukilpailun. Kärki tarjosi hänelle levytysmahdollisuutta. Valo kuitenkin kieltäytyi silloin levyttämisestä. Lopulta alkoholi sai vallan hänen elämässään. Valon pitkä ryyppyputki kesti vuoteen 1968, jolloin hän pani pullonkorkin lopullisesti kiinni Olavi Virran syntymäpäivänä 27. helmikuuta 1968.
Valo oli pois musiikkikuvioista melkein koko 1960-luvun. Raitistumispäätöksensä jälkeen hän pääsi heti Kalle Palosen orkesterin solistiksi, mistä alkoi tiivis työrupeama. Vuotta myöhemmin hän perusti oman orkesterin. 1970-luvun puolivälissä Valo alkoi levyttää musiikkiaan. Vuoteen 1985 mennessä hän oli tehnyt viisi albumia tanssimusiikkia. Yksi tunnetuimmista levytyksistä on vuonna 1980 Raul Reimanin säveltämä ”Muistatko Olavi Virran”, 1983 "Miehen Ikään", sekä vuonna 1985 Mai-Lis Könösen säveltämä ”Kätketyt tunteet”. Muita merkittäviä iskelmiä häneltä on Toivo Kärjen ”Elokuun kuutamolla” sekä Mai-Lis Könösen sävellys ”Huoleton humppa”. Kun Valo täytti 50 vuotta vuonna 1983, sävelsi Maj-lis Könösen mies Lasse Könönen hänelle laulun. Tango on nimeltään ”Keväinen rakkaus”. Valo ei liiemmin välittänyt televisioesiintymisistä, mutta Lauantaitanssit-ohjelmassa hän vieraili säännöllisesti. Valo levytti neljä laulua ohjelman tiimoilta, mutta ne julkaistiin vain kasettimuodossa.
Vuonna 1998 julkaistiin kuitenkin CD-kokoelma, mikä sisälsi ”Teuvo Valon parhaat”, ja vuonna 2001 ilmestyi vielä uusi CD-levy joka sisälsi täysin uutta tanssimusiikkia: ”Teuvo Valo – Aito rakkaus”. Vuonna 1995 kulttuuriministeri Claes Andersson myönsi Valolle täyden taiteilijaeläkkeen, joten hän päätti hillitä keikkatahtiaan. Vuonna 2005 hän lopetti aktiiviuran, mutta teki muutaman keikan vuosittain. Vuonna 2008 Valo innostui musisoimaan vielä kerran, ystävänsä Lasse Könösen uuden sävellyksen innostamana, ja näin syntyi laulu ”Keikkakaverit”.
Hovinsaari
Hovinsaari on Kotkan kaupunginosa kaupungin keskustan Kotkansaaren pohjoispuolella. Virallisesti asemakaavassa se käsittää kolme numeroitua kaupunginosaa eli 6, 7 ja 8.
Kaupunginosaan kuuluu Hovinsaaren eteläosat sekä entinen Hietasen saari, joka on nykyisin satama-aluetta. Merkittäviä rakennuksia ovat muiden muassa Kymenlaakson keskussairaala, Hovinsaaren koulu ja Hovinsaaren sellutehtaan konttorirakennus. Hovinsaaressa sijaitsi ennen Hovinsaaren paperitehdas ja sellutehdas.
Kolkansaari
Kolkansaari on saari Kotkassa Kymijoen suistoalueella. Saari rajoittuu Kymijoen Korkeakosken-, Koivukosken- ja Huumanhaaraan sekä eteläosiltaan Suomenlahteen. Saaren asukasluku on 5 499 (31.12.2007). Kolkansaari kuului Kymin kuntaan vuoteen 1950 saakka ja Karhulan kauppalaan vuosina 1951–1976.
Kolkansaaren korkein kohta on Äijönvuori (56 m). Maastoltaan tasaista viljely- ja asuinaluetta on erityisesti Huumanhaaran varrella. Saaren eteläosa (Jumalniemen eteläosa) on suurelta osin luonnontilassa olevaa metsäaluetta. Kolkansaaren kautta kulkevat valtatie 7 ja Kotkan rata.
Kolkansaarella sijaitsevat seuraavat kaupunginosat:
Johann Georg Halske
Johann Georg Halske (30. heinäkuuta 1814 Hampuri – 18. maaliskuuta 1890 Berliini) oli saksalainen mekaanikko, joka perusti F. M. Böttcherin kanssa vuonna 1844 työpajan Berliiniin. Vuonna 1847 Halske ja Werner von Siemens perustivat Siemens & Halsken, joka myöhemmin sai nimekseen Siemens AG. Yritys keskittyi kaukolennätinlinjojen rakentamiseen. Halske oli osallisena sähkölaitteiden suunnittelussa ja rakentamisessa. Vuonna 1867 hän vetäytyi yrityksestä, sillä hänen näkemyksensä yrityksen politiikasta erosivat Siemensin veljesten näkemyksistä. Hän pysyi kuitenkin Werner von Siemensin ystävänä kuolemaansa asti. Vaikka hän jättikin yrityksen, jota oli perustamassa, hän jatkoi sen tukemista ja osallistui taloudellisesti Siemensin vuonna 1872 perustetun eläkekassan tukemiseen.
Luettelo Sibeliuksen sinfonian nro 7 levytyksistä
Luettelo Jean Sibeliuksen sinfonian nro 7 levytyksistä.
Rakkaus kolmeen appelsiiniin
Rakkaus kolmeen appelsiiniin, op. 33, on Sergei Prokofjevin vuonna 1919 säveltämä venäjänkielinen ooppera. Teoksen libreton kirjoittivat Prokofjev ja Vera Janacopoulos. Ensiesitys oli Chicagossa 30. joulukuuta 1921.
Rakkaus kolmeen appelsiiniin perustuu Carlo Gozzin näytelmään "L’amore delle tre melarance". Oopperan kantaesityksessä teos esitettiin ranskaksi nimellä "L’Amour des Trois Oranges".
Sergei Prokofjev sovitti teoksestaan myös kuusiosaisen sarjan orkesterille.
Antifoni
Antifoniksi kutsutaan erityisesti psalmilauluun liittyvää piirrettä, jolla tarkoitetaan psalmin alussa ja lopussa olevaa kehyslausetta. Säe voi olla toinen psalmin kohta tai myös vapaasti Raamatun tekstistä muotoiltu. Sama säe toistuu sekä psalmin alussa että lopussa.
Antifonin ajatuksena on, että mikäli psalmin laulaa joku messun toimittajista, kuoro tai seurakunta voi laulaa psalmin ympärillä olevan antifonin, koska se on lyhyt ja helposti opittava. Usein kuoro laulaa kuitenkin sekä antifonin että itse psalmin.
Rafael Wardi
Rafael Wardi (alk. Waprinsky; s. 5. heinäkuuta 1928 Helsinki) on suomalainen kuvataiteilija. Wardi valmistui Suomen Taideakatemian koulusta vuonna 1949. Hän asuu Helsingin Lauttasaaressa.
Wardin vanhemmat olivat kauppias Isak Waprinsky ja Riko Lea Waprinsky (o.s. Sribnik). Wardin isän Isakin vanhemmat muuttivat Suomeen Mogiljovista Valko-Venäjältä, kun taas äiti Riko Lean vanhemmat ovat Daugavpilsista Latviasta. Kaksi vanhaa juutalaista sukua, isän puolen venäjänjuutalainen sekä äidin perheen edustama balttilainen hasidistinen perinne loivat lapsuudenkotiin vahvan ortodoksijuutalaisuuden ja moninaisuuden tradition. Lapsuudenkodin ja ympäristön monikulttuurisuus ja kielet tekivät Wardin varhain tietoiseksi maailman monipuolisuudesta sekä sytyttivät hänen tiedonjanonsa.
Paitsi Taideakatemian koulussa on Wardi opiskellut myös Taideteollisessa keskuskoulussa ja Vapaassa taidekoulussa. Wardi on kertonut saaneensa oppi-isältään Sam Vannilta seuraavan ohjeen: ”Tee sitä, mitä muut eivät tee.” Taiteilijantyönsä ohella Wardi on opettanut sekä Taideakatemian koulussa että Taideteollisessa korkeakoulussa. Hän aloitti taideterapiatoiminnan Suomessa työskentelemällä Nikkilän mielisairaalassa vuodesta 1959 lähtien 1970-luvulle saakka.
Wardin maalasi uransa alkuvaiheessa 1950-luvulla abstrakteja sommitelmia, Mutta sittemmin hänen teoksensa ovat pohjanneet realistiseen aiheenkäsittelyyn. Hänen teoksiaan oli esillä vuoden 1961 Ars 61 -näyttelyssä Ateneumin taidemuseossa Helsingissä; tuolloin hänen tuotannossaan alkoi näkyä valon ja värin tutkistelu. Wardi tunnetaan hehkuvan värikkäistä öljy- ja pastellimaalauksistaan sekä akvarelleistaan. Hallitseva väri on keltainen.
Aiheet henkilökuville ja sommitelmille ovat löytyneet lähiympäristöstä, usein kotipiiristä. Hyvin tunnettuja ovat Wardin puolisostaan Reeta Wardista maalaamat koskettavat kuvat tämän sairauden ajalta. Reeta Wardi kuoli 2001. Wardin teoksia on monissa julkisissa kokoelmissa. Hänen tunnetuimpia tilaustöitään on kiistaakin herättänyt presidentti Tarja Halosen virallinen muotokuva, joka on esillä Valtioneuvoston linnassa.
Wardi valittiin vuoden taiteilijaksi 1984 ja Helsingin juhlaviikkojen taiteilijaksi 1999. Hänet on palkittu Pro Finlandialla 1973, valtion kuvataidepalkinnolla 1986 ja Alfred Kordelinin säätiön kunniapalkinnolla 1998.
Risto Aaltonen
Risto Kalevi Aaltonen (s. 16. maaliskuuta 1939 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän opiskeli ylioppilastutkinnon jälkeen Suomen Teatterikoulussa 1960–1963. Hän on esiintynyt muun muassa televisiosarjoissa "Kotikatu", jossa hän näytteli Rekku Kaakkoa, ja "Raid", jossa hän näytteli liikemies Hallvikia. Aaltonen on myös tunnettu teatterinäyttelijä, sillä hän on esiintynyt pitkään Tampereella ja Helsingissä. Suomen Kansallisteatterissa Aaltonen oli mukana noin 50 tuotannossa 1970-luvulta vuoteen 2004 saakka.
Aaltonen on esiintynyt monissa elokuvissa: muun muassa "Leikkikalugangsteri", "Uuno Turhapuro menettää muistinsa", "V2 – Jäätynyt enkeli" ja "Emmauksen tiellä".
Hänen äänensä on myös tuttu piirretyistä, muun muassa Disneyn piirrossarjassa "Ankronikka" sekä Disneyn elokuvassa "Aarreplaneetta".
Dave England
Dave England (s. 30. joulukuuta 1969 Ventura, Kalifornia) on yksi Jackass-televisiosarjan vakituisista näyttelijöistä. Hänen hahmonsa nimi on Chef Dave, Dek tai Darf. Hänellä on merkittävä rooli jaksoissa Munakas ("The Omelette"), Melontaa kaupungissa ("Urban Kayaking"), Maitokisa ("Milk Challenge"), Kakkavaippa ("Poo Diaper") sekä Isi ja vauva ("Daddy and Baby"). Hän esiintyi myös molemmissa Jackass-elokuvissa. Jackass-genren ulkopuolella hän on esiintynyt kahdella lumilautailuvideolla.
Seitajärven partisaanihyökkäys
Seitajärven partisaanihyökkäyksessä 7. heinäkuuta 1944 Neuvostopartisaanit hyökkäsivät Savukosken Seitajärven kylään surmaten 11 naista ja lasta sekä myöhemmin Valtteri ja Eliisi Ollilan sekä Jalmari Arajärven.
Valtteri Ollila (s. 8. helmikuuta 1928 – julistettu kuolleeksi 3. syyskuuta 1951, kuolinpäiväksi merkitty 1. tammikuuta 1949) oli Seitajärven kylän Ollilan talon 16-vuotias poika vuonna 1944 joutuessaan neuvostopartisaanien vangiksi.
Partisaanit hyökkäsivät kylään 7. heinäkuuta 1944 noin kolmelta aamuyöllä. Koska kylässä osattiin pelätä mahdollisia hyökkäyksiä, Ollilan perhe nukkui yötään talon navetan talliosassa hyttysteltan eli rankisen alla. Nähtyään neuvostosotilaita pihassa perhe päätti paeta navetan lantaluukun kautta. On sanottu, ettei leveäharteinen Valtteri mahtunut luukusta, mutta hyökkäyksestä pelastunut Sirkka Lakela on arvioinut, että Valtteri jättäytyi tahallaan jälkeen antaakseen muulle perheelle aikaa paeta.
Valtteri kuului sotilaspoikiin, oli saanut siirron toisesta osastosta kotikyläänsä ja asui tapahtumahetkellä kotitalossaan.
Ollilan talosta pakoon päässeet asukkaat menivät Värriön kenttävartioon, josta tehtiin puhelinhälytys hyökkäyksestä kello 5.30. Partisaanit kokosivat paikalle jääneet, hyökkäyksestä hengissä selvinneet kyläläiset ja veivät heidät Paavonmaana tunnettuun maastonkohtaan, jossa ampuivat osan heistä. Teloituspaikalle jäi haavoittuneena henkiin Mirja Arajärvi. Partisaanien takaa-ajoon hälytetyt Osasto Saun sotilaat löysivät heidät. Yhteensä Seitajärven hyökkäys vaati 15 uhria.
Valtteri Ollilan, hänen sisarensa Eliisi Ollilan sekä kylän vartioryhmään kuuluneen sotamies Matti Niirasen partisaanit veivät mukanaan. Heidän kohtalonsa jäi selvittämättä, kunnes kesäkuussa 2006 löydettiin Eliisi Ollilan ja Matti Niirasen jäännökset sekä 3. heinäkuuta 2006 Valtteri Ollilan luut Kieroharjun maastosta. Löydöt tehtiin aiempien tietojen pohjalta käynnistetyissä etsinnöissä. Todennäköisesti heidän luistaan oli osia löydetty jo 1960-luvulla. Uhrit on todettu teloitetun ampumalla.
Yhdysvalloissa ollessaan Olavi Alakulppi yritti keräämänsä todistusmateriaalin ja oman silminnäkijälausuntonsa avulla vakuuttaa YK:n sotarikoksia tutkivan komission Neuvostoliiton partisaani-iskujen yhteydessä tekemistä murhista ja tihutöistä, mutta turhaan. Savukosken Seitajärven tapauksesta hän kirjoitti oman silminnäkijälausuntonsa.
Seitajärven kylässä on kolme hyökkäyksen uhrien muistomerkkiä. Partisaani-iskun uhreille paljastettiin Seitajärventien vierelle 15. heinäkuuta 1979 Ensio Seppäsen suunnittelema muistomerkki, jossa luonnonkiveen kiinnitetyn reliefin liekit ja pistimet kuvaavat partisaanien aiheuttamaa tuhoa ja linnut ihmisten lähtöä ja vapautumista. Vuonna 1990 paljastettiin muistolaatta 11 kyläläisen teloituspaikalla Paavonmaalla, noin neljän kilometrin päässä kylästä. Valtteri ja Eliisi Ollilan muistolaatta paljastettiin 7. heinäkuuta 2001 heidän kotitalollaan.
Marxilainen kansantaloustiede
Marxilainen kansantaloustiede on alun perin vuonna 1966 julkaistu oppikirja, joka nimensä mukaisesti käsittelee taloutta marxilaisen talouden näkökulmasta. Kirja pohjautuu Eino Nevalaisen 1948–1949 kirjoittamaan oppikirjaan.
Bromma Kyrka
Bromma Kyrka on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee kaupungin läntisellä puoliskolla, ja kuuluu Bromman kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosa on muodostunut Bromman kirkon ympärille, josta se on myös saanut nimensä.
Dmitri Kabalevski
Dmitri Borisovitš Kabalevski (, 30. joulukuuta 1904 Pietari – 14. helmikuuta 1987 Moskova) oli neuvostoliittolainen säveltäjä.
Kabalevski syntyi Pietarissa ja opiskeli Nikolai Mjaskovskin johdolla Moskovan konservatoriossa. Toisen maailmansodan aikana hän liittyi Neuvostoliiton kommunistiseen puolueeseen. Hän oli myös Neuvostoliiton säveltäjäliiton johtavia hahmoja. Kabalevski sävelsi muun muassa oopperoita, konserttoja, pianomusiikkia ja myös musiikkia mykkäelokuvia varten. Hänen tunnetuin teoksensa on humoristinen orkesterisarja "Koomikot".
Suomessa Kabalevski kävi tammi–helmikuussa 1945 osana neuvostoliittolaista kulttuuridelegaatiota. Hän tapasi useita suomalaisia, muun muassa Uuno Klamin ja Martti Similän. Hän oli myös kirjeenvaihdossa useiden suomalaisten kanssa vierailunsa jälkeen. Lisäksi hän lähetti Suomeen lahjoituksena useiden neuvostoliittolaisten teosten partituureja, joita otettiin RSO:n ja HKO:n ohjelmistoon 1940-luvun jälkipuoliskolla.
Kabalevski sai monia valtion palkintoja musiikillisista ansioistaan. Palkintoihin kuuluu kolme Stalin-palkintoa.
AFC North
AFC North on amerikkalaisen jalkapallon ammattilaisliigan National Football Leaguen American Football Conferencen pohjoinen divisioona, joka muodostettiin vuonna 2002, kun liigan joukkueiden määrä kasvoi 32:een. Divisioona korvasi vuosina 1970-2001 toimineen AFC Central -divisioonan.
AFC Northissa pelaa neljä joukkuetta: Baltimore Ravens, Cincinnati Bengals, Cleveland Browns ja Pittsburgh Steelers. AFC Centralin alkuperäisiä jäseniä olivat Houston Oilers (nykyään nimellä "Tennessee Titans"), Browns, Bengals ja Steelers. Jacksonville Jaguars liittyi AFC Centraliin vuonna 1995 ja Ravens vuonna 1996, mutta Jaguars ja Titans siirtyivät edelleen vuoden 2002 uudelleenjärjestelyn jälkeen AFC Southiin. Joukkue oli nimeltään Houston Oilers vuoteen 1996 saakka, vuosina 1997 ja 1998 nimi oli Tennessee Oilers ja lopullinen nimi Tennessee Titans otettiin käyttöön vuonna 1999. Titans siirtyi AFC Southiin kaudella 2002.
Vaikka Cincinnati Bengals voitti ensimmäisen AFC Central -divisioonamestaruuden vuonna 1970, Pittsburgh Steelers hallitsi 1970-lukua mielin määrin. Steelers voitti Super Bowlin neljästi saman vuosikymmenen aikana.
Vuonna 1980 Cleveland Browns katkaisi Steelersin kuuden vuoden voittoputken divisioonamestarina, mutta ei kyennyt kukistamaan pudotuspelien toisella kierroksella Oakland Raidersia. 1980-luvulla ainoastaan Bengals selvitti tiensä Super Bowliin asti AFC Centralista, mutta hävisi molemmat niukasti San Francisco 49ersille.
Vuonna 1994 perustettu Jacksonville Jaguars liittyi NFL:ään ja AFC Centraliin kaudelle 1995. Vuonna 1996 Cleveland Browns siirtyi Baltimoreen ja muutti nimensä Baltimore Ravensiksi, mutta säilytti paikkansa AFC Centralissa. Samoin kävi vuonna 1997 Oilersille, joka muutti Memphisiin, mutta säilytti divisioonapaikkansa. Oilerista tuli lopulta Titans vuonna 1999.
Steelers hallitsi divisioonaa vuodesta 1992 lähtien. Joukkue voitti viisi divisioonamestaruutta kuudessa vuodessa ja esiintyi Super Bowl XXX:ssa. Vuoden 1992 Oilers oli ottavana osapuolena eräässä kaikkien aikojen kuuluisimmassa pudotuspelissä Buffalo Billsiä vastaan. Oilers tuhri 32 pisteen johtoaseman toisella puoliajalla ja hävisi ottelun lopulta jatkoajalla luvuin 41-38.
AFC Centralin kokoonpano muuttui jälleen vuonna 1999, kun Cleveland Browns teki paluun liigaan. Divisioonassa pelasi kuusi joukkuetta kausina 1999-2001.
NFL:n divisioonat ryhmiteltiin uudestaan vuonna 2002, kun NFL-joukkueiden määrä oli vakiintunut kolmeenkymmeneenkahteen. NFL:ssä on nyt kahdeksaan divisioonaa, joissa kussakin on neljä joukkuetta. AFC Central nimettiin uudelleen AFC Northiksi ja NFC Central NFC Northiksi. Steelers on voittanut AFC Northin neljä kertaa, Ravensillä divisioonavoittoja on kaksi ja Bengals on voittanut divisioonan yhden kerran.
Simon Preston
Simon Preston (s. 4. elokuuta 1938 Bournemouth) on brittiläinen urkuri, kapellimestari ja säveltäjä. Hän opiskeli urkujensoittoa C. H. Trevorin johdolla ja soitti vuosina 1962-1967 Westminster Abbeyssä ja myöhemmin Oxfordin tuomiokirkossa.
Preston on levyttänyt Johann Sebastian Bachin urkutuotannon Deutsche Grammophonille. Hän on myös levyttänyt muun muassa Georg Friedrich Händelin urkukonsertot. Lisäksi hän on säveltänyt musiikkia uruille.
Lando
Lando (synt. Lando; k. 914 Rooma, Italia) oli 121. paavi. Hän toimi paavina heinä-marraskuulta 913 maaliskuulle 914 saakka. Hän syntyi Sabinassa, Italiassa, mutta hänen syntymävuotensa on tuntematon. Lando kuoli vuonna 914 Roomassa, Italiassa.
Landolla oli paljon vaikutusvaltaisia ystäviä, joiden avulla tämä tuli lopulta valituksi paaviksi. Paaviuskautensa aikana hän järjesteli synnyinmaakuntaansa Sabinaan lahjoituksia ja etuoikeuksia. Hän oli yksi viimeisistä paaveista, jotka ottivat oikean nimensä käyttöön myös noustessaan paaviksi.
Vincent (ooppera)
Vincent on Einojuhani Rautavaaran vuosina 1986–1987 säveltämä kolminäytöksinen ooppera, jonka aiheena on alankomaalaisen taidemaalari Vincent van Goghin elämä.
Vincent sai ensiesityksensä vuonna 1990 Suomen Kansallisoopperassa. Teos oli alun perin suomenkielinen, mutta siitä on tehty myös saksankielisiä produktioita. Oopperan libretto on säveltäjän kirjoittama.
Susijengi
Susijengi on suomalaisen rap-yhtye Kapasiteettiyksikön viides ja yhtyeen jäsenien mukaan kokoelmalevyä lukuun ottamatta viimeinen albumi. Albumi julkaistiin Rähinä Recordsin kautta toukokuussa 2006, ja se nousi Suomen virallisen listan sijalle 10.
Albumilta julkaistiin singleinä kappaleet "Erobiisi" ja "Vielä vähän aikaa", joista tehtiin myös musiikkivideot.
Valu (albumi)
Valu on Mokoman vuonna 1999 julkaistu debyyttialbumi. Albumi on musiikillisesti huomattavasti yhtyeen myöhempiä albumeita kevyempi ja rock-vaikutteisempi. Valu ei saavuttanut ilmestyessään mainittavaa menestystä ja Mokoman silloinen levy-yhtiö EMI tuhosi jäljellä olevat levyt vuonna 2000, eikä levystä otettu uusintapainosta. Sama kohtalo oli myös Valu-albumin seuraajalla, Mokoman toisella levyllä Mokoman 120 päivää. Valu julkaistiin kuitenkin uudelleen vuonna 2004 Mokoman noustua suuremman yleisön tietoisuuteen Kurimus-albumin ja oman levy-yhtiönsä, Sakara Recordsin myötä.
Levyn tunnetuin kappale lienee hieman nyky-Mokomaa muistuttava aggressiivinen ”Viholliset”, jota Mokoma esittää keikoillaan toisinaan vielä nykyäänkin. ”Pillipiipari”-kappale on julkaistu uudelleennauhoitettuna versiona vuoden 2003 "Punainen kukko" -EP:llä. Myös ”Viholliset”-kappaleesta on tehty uusi versio, joka löytyy Mokoman "Viides vuodenaika" EP:ltä.
Mokoman myöhemmistä albumeista poiketen vokalisti Marko Annala vastasi "Valu"-albumilla laulamisen lisäksi myös kitararaidoista.
Sävellykset ja sanoitukset Marko Annala, ellei toisin mainita.
”Toinen kohtu” on alun perin Valu-albumin sessioissa kesällä 1998 äänitetty, varsinaiselta albumilta pois jäänyt kappale, jonka lauluosuudet äänitettiin vuonna 2004, ennen albumin uusintajulkaisua.
Julkaistiin vuonna 1999.
Promosingle, julkaistiin vuonna 1999.
Usko parempaan
Usko parempaan on Kapasiteettiyksikön neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 17. marraskuuta 2004. Se nousi Suomen virallisen listan sijalle 14.
Albumin ainoa hitiksi noussut kappale oli nimikappale "Usko Parempaan", josta tehtiin myös musiikkivideo. Toinen tunnettu kappale oli "Tyttö sinä olet tähti" -elokuvan soundtrackille päässyt "Lähdössä".
7 (Enrique Iglesiaksen albumi)
7 (Seven) on espanjalaissyntyisen poplaulajan, Enrique Iglesiasin vuonna 2003 julkaistu albumi. Kyseessä on hänen seitsemäs täyspitkä julkaisunsa.
Levyn ensimmäinen hitti oli kappale ”Addicted”, josta albumilla on neljä eri versiota. Albumin suurin hitti oli toinen single, paljon radiosoittoakin saanut kappale ”Not In Love”, jonka Iglesias nauhoitti myös duettona Kelisin kanssa.
7 (täsmennyssivu)
7 voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Hiromi Taniguchi
Hiromi Taniguchi (s. 5. huhtikuuta 1960 Nango, Japani) on japanilainen entinen kestävyysjuoksija.
Taniguchi aloitti maratonharjoittelun Takeshi ja Shigeru Sohin valmennuksessa valmistuttuaan yliopistosta 1980-luvun puolivälissä. Vuonna 1986 hän voitti hopeaa Aasian kisoissa ja seuraavana vuonna hän voitti Tokion ja Lontoon maratonit. Häntä ei valittu Japanin joukkueeseen Soulin olympialaisiin 1988, mutta lokakuussa 1988 hän juoksi Pekingin maratonilla ajan 2.07.40, joka jäi hänen ennätyksekseen. Taniguchi voitti maratonin MM-kultaa Tokion MM-kisoissa 1991 aloitettuaan loppukirinsä 38 kilometrin kohdalla. Kilpailu juostiin erittäin kuumassa ja kosteassa säässä, minkä takia voittoaika oli 2.14.57.
Seuraavana vuonna Barcelonan olympialaisissa Taniguchi kaatui puolimatkan jälkeen ja menetti toisen kenkänsä. Samaan aikaan kilpailussa tapahtui irtiotto, ja hän jäi kärkijoukosta auttamatta jälkeen, mutta pystyi nousemaan lopulta kahdeksanneksi. Hän selviytyi Japanin joukkueeseen vielä Atlantan olympialaisiin 1996, jossa juoksi maratonilla yhdeksänneksitoista. Urheilu-uransa jälkeen Taniguchi on toiminut valmentajana Oki Electric -yhtiön joukkueessa.
Wallu
Wallu (oik. Harri Vaalio, s. 1956 Kärkölä) on suomalainen sarjakuvapiirtäjä. Hän on piirtänyt KyöPelit-sarjakuvastrippejä Pelit-lehteen vuodesta 1993 ja Mikrokivikausi-sarjakuvaa "MikroBitti"-lehteen vuosina 1985–2013 ja Skrolli-lehteen vuodesta 2014. OK-lehti julkaisi Wallun Rokratio -sarjakuvaa 1980-luvun alussa. Hänen piirtämänsä Punaniska-sarjakuvaa julkaistiin Helsingin Sanomissa ja myöhemmin omana sarjakuvalehtenään. Hän on piirtänyt myös Hessu-kissa-nimistä sarjaa Lastenmaa-lehteen vuodesta 1985. Wallun vanhin jatkuvasti ilmestyvä sarja on Armas (tunnetaan myös nimellä Lämsänperäläiset), joka on ilmestynyt vuodesta 1977, aluksi sanomalehtistrippinä, nykyään myös sivun kokoisena muun muassa Rondossa. Hänen varhaisimpia sarjojaan oli 1970-luvulla Non Stop -lehdessä Lukijan sarjakuvissa. Hän on piirtänyt myös postikortteja.
Harri Vaalio oli 1980-luvulla luokanopettajana Kärkölän kunnan Vuokkoharjun koulussa. Wallun luokka pääsi mukaan lämsänperäläisiin. Myös muita kärköläläisiä voi sarjakuvasta tunnistaa.
Wallu on voittanut Kemin sarjakuvakilpailun vuosina 1981 ja 1982.
Wallu on tehnyt kuvituksen muun muassa kirjaan "Amigan pelintekijän opas" (1992).
Aleksis Kivi (ooppera)
Aleksis Kivi on Einojuhani Rautavaaran säveltämä kolminäytöksinen ooppera. Sen suomenkielisen libreton kirjoitti säveltäjä itse. Teos sävellettiin vuosina 1995-1996 ja sai kantaesityksensä Savonlinnan oopperajuhlilla 8. heinäkuuta 1997. Rautavaara teki myöhemmin oopperasta uuden version, joka kantaesitettiin Suomen kansallisoopperassa syyskuussa 2009.
Einojuhani Rautavaara aloitti kirjailija Aleksis Kiven elämään pohjautuvan oopperan säveltämisen Jorma Hynnisen aloitteesta . Hynninen lauloi kantaesityksessä pääroolin ja on usein esittänyt otteita kyseisestä oopperasta konserteissa ("Kolme laulua oopperasta "Aleksis Kivi": "Mi ikävyys, mi hämäryys", "Laulu oravasta" ja "Sydämeni laulu"). Rautavaara on sovittanut kyseisiä otteita myös kuorolle. Myös vuonna 1995 sävelletyssä "Isle of Bliss"-teoksessa orkesterille käytetään samoja teemoja kuin oopperassa.
Ivan Ljubičić
Ivan Ljubičić () (s. 19. maaliskuuta 1979 Banja Luka, Bosnia ja Hertsegovina) on kroatialainen tennispelaaja. Hän pelasi ammattilaisena vuodesta 1998 vuoteen 2012.
Ljubičićin parhaita saavutuksia on pääsy vuoden 2006 Ranskan avointen välierään, jossa hän hävisi Rafael Nadalille. Ljubičić voitti urallaan kymmenen ATP-turnausta, kaikki kaksinpelissä. Nelinpelissä hän ylsi neljä kertaa ATP-turnauksen loppuotteluun vuosina 2000–2004. Ateenan olympialaisissa 2004 hän voitti nelinpelissä pronssia parinaan Mario Ančić.
Ljubičićin pelin suurin vahvuus on räjähtävä syöttö, jolla hän tekee useita pisteitä jokaisessa ottelussa. Hänellä on myös perusvarmat, laakamaiset peruslyönnit, jotka ovat lähes kierteettömiä, mutta myös kovia ja tehokkaita.
Ljubičić lopetti uransa huhtikuussa 2012 Monte Carlon Masters-turnaukseen.
Haltya
Haltya on 1990-luvun puolivälissä perustettu helsinkiläinen psykedeelistä elektronista tanssimusiikkia tuottavan Tommi Sirkiän sooloprojekti. Alun perin projekti oli duo, kunnes Jürgen Sachau poistui yhtyeestä 2005 keskittyen oman projektinsa Outolinnun debyyttialbumin tuottamiseen.
Haltyan musiikissa käytetään runsaasti perinteisiä soittimia, kuten kitaroita ja puhaltimia. Projektin levy-yhtiö Exogenic Records on kuvannut sitä termillä "funky forest trance".
Sachau ja Sirkiä ovat perustaneet myös progressiiviseen psytranceen keskittyneen Highpersonic Whomen -projektin. Sachau poistui projektista 2005, ja hänet korvasi Kiwan Markku Louhio.
Haltyan kolmas albumi "Book of Nature" julkaistiin 13. helmikuuta 2008. Albumi on kokonaan Sirkiän käsialaa.
Helsinki Help
Helsingin kaupungin matkailu- ja kongressitoimiston vihreäasuiset Helsinki Help -turistineuvojat antavat turistineuvontaa Helsingin kaduilla käyskenteleville turisteille kesäkuukausina.
Helpit liikkuvat keskustassa päivittäin matkailijoiden suosimilla alueilla, vastaten asiakkaiden kysymyksiin useilla kielillä. Kansainvälistä kiitostakin saanut Helsinki Help -hanke aloitettiin vuonna 1994.
Kesän 2013 aikana Helpit palvelivat yhteensä 150 000 asiakasta. He puhuvat yhteensä 14 kieltä.
Riddarholmen
Riddarholmen eli Ritariholma on Ruotsin pääkaupungin Tukholman keskustassa, Mälaren-järvessä sijaitseva saari sekä kaupunginosa, joka kuuluu Södermalmin kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosa on muodostettu vuonna 1905. Se myös muodostaa osan Tukholman vanhastakaupungista, Gamla stanista.
Riddarholmen on lähinnä Ruotsin valtion virastojen ja laitoksien kansoittama; vuonna 2004 siellä asui vain kaksi ihmistä. Maa-alaa Riddarholmenilla on kuuden hehtaarin verran, joten se on pienin Tukholman kaupunginosista.
Yksi saaren suurimpia turistinähtävyyksiä on Riddarholmenin kirkko, jonne on haudattu monia Ruotsin kuninkaallisia.
Vasastaden
Vasastaden (myös Vasastan) on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee kaupungin keskustan alueella, ja kuuluu Norrmalmin kaupunginosa-alueeseen. Se muodostettiin kaupunginosaksi vuonna 1926. Sitä rajaavat Norrmalmin, Kungsholmenin, Östermalmin ja Norra Djurgårdenin kaupunginosat sekä Solnan kunta.
Noin 52 000 asukkaallaan se on toiseksi väkirikkain kaupunginosa Tukholmassa, kuten myös toiseksi tiheimmin asutettu: 17 220 asukasta yhtä neliökilometriä kohden. Yhteensä kaupunginosalla on maa-alaa 2,94 neliökilometrin verran.
Bonden palatsi
Bonden palatsi () on Ruotsin pääkaupungissa Tukholmassa sijaitseva palatsi. Siinä on vuodesta 1949 alkaen toiminut Ruotsin korkein oikeus, joka muutti sinne Tukholman kuninkaallisesta linnasta.
Palatsi rakennettiin alun perin ruotsalaisen valtiomiehen Gustaf Bonden yksityisasunnoksi vuosina 1662–1673, historialliselle Stadsholmenin saarekkeelle, lähelle kuninkaanlinnaa. Rakennuksen pääsuunnittelijoina toimivat arkkitehdit Nicodemus Tessin vanhempi sekä Jean de la Vallée. Rakennus toimi vuosina 1732–1915 Tukholman raatihuoneena. Riddarhustorgetin puoleiset eteläiset siivet rakennettiin 1754.
Bonden palatsin vieressä sijaitsee sen kanssa samoihin aikoihin rakennettu Ruotsin ritarihuone.
Hankmo
Hankmo on Mustasaaren kunnassa sijaitseva kahden kylän, läntisen ja itäisen (Västerhankmo ja Österhankmo) muodostama kyläkokonaisuus. Lisäksi se tarkoittaa myös Kyröjoen suussa sijaitsevaa niemimaata, joka aikoinaan on ollut suistosaari. Hankmon länsipuolella sijaitsee toinen suuri niemimaa Petsmo. Hankmossa sijaitsee ruotsinkielinen kyläkoulu Hankmo skola.
Vanhoista asiakirjoista löytyvät muodot "Hankama", "Hankamoy" (14443), "Hankkamaa" (n. 1490) ja "Hankkmo". Nimen alkuosaan sisältyy vanhan riistanpyyntivälineen nimi "hanka" tai "hangas", joka esiintyy paikannimissä muuallakin Suomessa (Hankasalmi, Hankavesi, Hankamäki). Loppuosa "maa" tarkoittaa suurta saarta, jollainen Hanganmaa oli ennen kuin se maankohoamisen vuoksi kuroutui kiinni mantereeseen nykyiseksi niemimaaksi.
Petsmo
Petsmo (myös vanhalla suomenkielisellä nimellään Petäjänmaa) on kylä ja niemimaa Mustasaaren kunnan manneralueen pohjoisosassa Pohjanmaan maakunnassa. Petäjänmaan niemimaa oli 300 vuotta sitten saari, mutta maan kohoamisen myötä saaresta tuli sittemmin kiinteä osa mannerta. Petsmossa toimivat muun muassa Petsmon venekerho sekä kyläkauppa.
Kyseessä on varhaisten suomalaisten antama saarennimi, jonka lopussa on suurta saarta merkitsevä sana "maa". T. E. Karsten on palauttanut nimen alun asuun "Petäjäis"- tai "Petäis"-, jotka juontuvat puunnimityksestä "petäjä". Lars Huldén esittää vaihtoehtoisena tulkintana muodon "Pettis"-, joka olisi peräisin sukunimestä "Pettinen". Suomalaisesta nimestä on päästy ruotsalaismurteiseen nimeen "Pettsmo" ~ Petsmo alkuosan vokaalien sisäheiton kautta. Lopun "maa"-elementin pitkä a-vokaali on ensin muuttunut pitkäksi o:ksi ja sitten lyhentynyt painottomassa asemassa ja muuntunut lausuttaessa u:ksi.
Juhani Harri
Juhani Sakari Harri (vuoteen 1962 Wirtanen; 27. helmikuuta 1939 Vaasa – 18. kesäkuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen kuvataiteilija.
Harri varttui Vaasassa pappisperheessä. Hänen isänsä oli kokoomuksen kansanedustaja Johannes Wirtanen. Harri sai varhaisimmat vaikutteensa kirkkomaalauksesta. Hän maalasi nuorena paljon kunnes löysi oman lajinsa, kollaasit ja esinesommitelmat, joista hänet opittiin tuntemaan jo 1960-luvulla. Harri opiskeli Vaasan taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1950 ja Vapaassa taidekoulussa Helsingissä 1960 muun muassa Unto Pusan johdolla. Nuorten taiteilijoiden näyttelyyn hän osallistui ensimmäistä kertaa 1964.
Harri oli mystikko ja surrealisti. Hän käytti teoksissaan vanhoja kirpputoreilta, kaatopaikoilta ja luonnosta löytämiään esineitä, joista hän rakensi koosteita lasilla suojattuihin laatikoihin. Käytetyt ja hylätyt esineet olivat hänelle ”taiteilijan paletti”, kuten hän sanoi.
Ateneumin entinen johtaja Soili Sinisalo arvioi:
Harrin tunnetuimpia teoksia on "Andalusialainen koira" (1971), johon idea löytyi samannimisestä elokuvasta. Harrin esinekooste esittää koiraa, jonka päänä on koiran kallo ja vartalona vanha nahkaleili. Runnellun näköinen eläin luo mielikuvaa ihmisen raakuudesta.
Harri on saanut lukuisia palkintoja ja muita tunnustuksia, muun muassa Alfred Kordelinin säätiön tunnustuspalkinnon 1992. Vuodesta 1976 aina 1980-luvun puoliväliin Harri asui ja työskenteli Somerolla.
Marraskuussa 2011 Espoon modernin taiteen museossa avattiin osana Saastamoisen säätiön kokoelman ripustusta Harrin esinekoosteita esittelevä näyttely "Maailma matkalaukussa – Juhani Harrin esinekoosteita", joka oli esillä 17.3.2013 saakka. Mukana oli teoksia myös Porin taidemuseoon talletetusta kokoelmasta. Harrin teoksia on myös Sara Hildénin säätiön, Wihurin säätiön ja Kiasman kokoelmissa.
Harri on haudattu Hietaniemen hautausmaan Taiteilijainmäelle.
Sally Barsosio
Sally Barsosio (s. 21. maaliskuuta 1978 Keiyo, Kenia) on kenialainen kestävyysjuoksija.
Barsosio on nuorin yleisurheilun nuorten MM-kisoissa mitalin voittanut nainen, kun hän voitti 1992 Soulissa pronssia 10 000 metrin juoksussa ajalla 32.41,76 14 vuoden ja 182 päivän ikäisenä. Seuraavana vuonna hän juoksi aikuisten sarjassa Stuttgartin MM-kisoissa 10 000 metrillä pronssille ajalla 31.15,38. Barsosio hylättiin aluksi kilpailun jälkeen, mutta hylkäys peruttiin ja hänestä tuli nuorin yleisurheilun MM-mitalisti. Seuraavissa MM-kisoissa Göteborgissa 1995 hän sijoittui 5 000 metrin juoksussa yhdenneksitoista ja voitti samana vuonna Afrikan mestaruuden 10 000 metrillä. Vuonna 1997 Barsosio voitti maailmanmestaruuden Ateenan MM-kisoissa 10 000 metrillä ajalla 31.32,92, jolloin hänestä tuli ensimmäinen kenialainen naisten yleisurheilun maailmanmestari. Samana vuonna hän voitti IAAF:n GP-finaalin 5 000 metrillä ajalla 15.13,46.
Barsosio sijoittui 1998 maastojuoksun MM-kisoissa pitkällä matkalla kymmenenneksi. Vuonna 2000 hän oli maastojuoksun MM-kisojen lyhyellä matkalla kahdeksas, Sydneyn olympialaisissa 10 000 metrillä seitsemästoista ja GP-finaalin 3 000 metrin juoksun kolmas. Seuraavana vuonna hän sijoittui Oostenden maastojuoksun MM-kisoissa pitkällä matkalla kahdeksanneksitoista. Vuonna 2004 hän oli maastojuoksun MM-kisoissa pitkällä matkalla kymmenes, Ateenan olympialaisissa 10 000 metrillä seitsemästoista sekä 3 000 metrillä kymmenes.
Visions fugitives
Visions fugitives eli Pakenevia näkyjä op. 22 on Sergei Prokofjevin säveltämä pianosarja vuosilta 1915–1917. Sarja koostuu kahdestakymmenestä osasta, joiden esitys kestää parikymmentä minuuttia. Sarjan innoittajana on Konstantin Balmontin runo.
Prokofjev itse kantaesitti sarjan "Pakenevia näkyjä" Pietarissa 15. huhtikuuta 1918.
Landvetterin lentoasema
Göteborg-Landvetterin lentoasema on matkustajamääriltään Ruotsin toiseksi vilkkain lentoasema heti Tukholman Arlandan jälkeen. Se sijaitsee Härrydan kunnassa noin 20 kilometriä Göteborgista itään ja 40 kilometriä Boråsista länteen. Vuonna 2017 lentoaseman kautta kulki yhteensä 6,8 miljoonaa matkustajaa tehden siitä Pohjoismaiden kuudenneksi vilkkaimman. Lentoasemalla on yksi 3 300 metriä pitkä kiitotie (03/21).
Lentosema on nimetty pienen Landvetterin taajaman mukaan, joka sijaitsee Härrydan kunnassa. Göteborgissa on myös toinen lentoasema nimeltään Göteborg City Airport, mutta sen kaupallinen liikenne lakkautettiin alkuvuodesta 2015.
Lisäksi kesäisin lennetään charter-lentoja lähinnä Espanjaan, Kreikkaan ja Turkkiin. Talvisin lennetään mm. Kanariansaarille ja Thaimaahan.
Matka Flygbussarnan bussilla Göteborgin keskustaan kestää noin 30 minuuttia, ja maksaa 80 kruunua. Matka Boråsiin puolestaan kestää 35 minuuttia ja maksaa saman verran.
Johannes X
122. paavi Johannes X oli paavina maalis-huhtikuusta 914 – touko-kesäkuulle 928. Hänen syntymäaika ja -paikka ovat tuntemattomat. Tiedetään, että hänen kastenimensä oli John (eli suomeksi Johannes), mutta hänen sukunimeään ei tunneta. Tämän Landon ja Leo VI:n välissä hallinneen paavin kuolinpaikkakin on tuntematon. Tiedetään vain, että hän kuoli 928.
Johanneksen syntyperästä ja kuolintavasta on erilaisia kertomuksia.
Maunulan uurnalehto
Maunulan uurnalehto Helsingissä on Suomen ensimmäinen pelkästään uurnahautauksia varten rakennettu hautausmaa. Vuonna 1966 käyttöön vihitty Maunulan uurnalehto on arkkitehti Erik Sommerschieldin suunnittelema.
Bodhidharma
Bodhidharma (; tai vain "Dámó"; ; vietnamiksi "Bồ-đề-đạt-ma"), tunnetaan myös nimellä Tripitaka Dharma-mestari, oli 28. Intian buddhalaisuuden patriarkka ja ensimmäinen patriarkka Kiinassa. Bodhidharmaa pidetään perinteisesti Shaolin-mytologiassa buddahalaisen chán-koulukunnan perustajana (tunnetaan Japanissa ja länsimaissa nimellä zen). Lisäksi häntä pidetään kiinalaisten itsepuolustuslajien Shaolin-koulukunnan perustajana.
Tiedot Bodhidharman syntymäpaikasta, Kiinaan matkustamisesta, kuolemasta ja muista seikoista vaihtelevat eri lähteissä. Syntymä- ja kuolinpäiviksi on ehdotettu seuraavia välejä: noin 440–528 ja noin 470–543.
Perinnetiedon mukaan Bodhidharmalle tärkein sutra oli Lankavatara Sutra, jonka on kehittänyt Buddhalainen Yogacara-koulukunta, joka keskittyy puhtaasti mielen kehitykseen. Koulukunnan perustajat olivat Ghandaralaiset puoliveljet Asanga ja Vasubandhu. Bodhidharma kuvataan Lankavatara Sutran mestariksi ja Zenin muinaishistoriaa Kiinassa käsittelevän kirjan nimi on vapaasti suomennettuna ”Lankavatara Sutran mestarien ja oppilaiden teot” (kiinaksi: Leng-ch'ieh shih-tzu chi). Lankavatara sutran tuominen kiinalaiseen buddhalaisuuteen lasketaan joidenkin lähteiden mukaan Bodhidharman ansioksi.
Bodhidharman lähestymistapa henkiseen elämään suosi intuitiivistä ”buddhamielen” löytämistä jokaisen sisältä meditaation keinoin. Hän suhtautui kieltävästi rituaaleihin, dogmiin, debattiin ja verbaalisiin muodollisuuksiin. Bodhidharman opissa on tärkeä osa henkilökohtaisella valaistumisella ja hän hylkää taivas-lupaukset.
Buddhalaisessa taiteessa Bodhidharma kuvataan temperamenttisena, äärettömän parrakkaana ja suurisilmäisenä barbaarina. Kiinalaisissa teksteissä hänet kuvataan "Sinisilmäisenä barbaarina" (藍眼睛的野人 lán yǎnjīngde yěrén).
Chan-teksteissä Bodhidharmaa kuvataan myös 28. chan-patriarkkana Buddhasta suoran ja ei-verbaalisen siirtymän kautta.
Monien lähteiden mukaan Bodhidharmalla sanottiin olevan kaksi pääasiallista oppilasta, munkit Daoyu ja Huike). Muita Bodhidharman oppilaita ja kuuntelijoita olivat ainakin:
Kiko
Francisco Miguel ”Kiko” Narváez Machón (s. 26. huhtikuuta 1972 Jerez de la Frontera, Cádizin maakunta, Espanja) on espanjalainen entinen jalkapalloilija.
Kiko oli yksi 1990-luvun menestyneimmistä jalkapalloilijoista, jonka ura kuitenkin päättyi ennenaikaisesti loukkaantumisten takia. Hän oli Cádizin kasvatti ja edusti seuraa ensimmäisen kerran Espanjan pääsarjassa kaudella 1990–1991. Vuonna 1993 Kiko siirtyi Atlético Madridiin, jossa hän pelasi kaikkiaan kahdeksan kautta. Hän kuului kaudella 1995–1996 tuplamestaruuden voittaneeseen kokoonpanoon. Atléticon pudottua kaudella 1999–2000 Espanjan pääsarjasta Kiko ei monen muun tähtipelaajan tavoin jättänyt seuraansa, vaan jatkoi Atléticon riveissä tavoitteena pikainen nousu. Kiko päätti pelaajauransa lopulta Extremadurassa vuonna 2002. Kikon pääsarjaura kattoi kaikkiaan 271 ottelua, joissa hän teki 60 maalia.
Kiko teki ensiesiintymisensä Espanjan maajoukkueessa Latviaa vastaan pelatussa ottelussa vuonna 1992. Myöhemmin hän edusti maataan vuoden 1996 EM-kilpailuissa Englannissa sekä vuoden 1998 MM-kilpailuissa Ranskassa. Kaikkiaan Kiko pelasi 28 maaottelua, joissa hän teki viisi maalia. Junioritasolla hän oli mukana voittamassa olympiakultaa vuoden 1992 kesäolympialaisissa Barcelonassa.
Pelaajauransa jälkeen Kiko on toiminut jalkapallokommentaattorina espanjalaisilla televisio- ja radioasemilla.
Hyökkääjä Fernando Torres pitää Kikoa suurena esikuvanaan ja omisti vuoden 2006 MM-kilpailuiden Tunisia-ottelussa tekemänsä voittomaalin juuri Kikolle. Toinen Kikoa esikuvanaan pitävä nykyjalkapalloilija on hyökkääjä Dani Güiza. Alun perin jereziläinen Güiza juhlii jokaista tekemäänsä maalia niin sanotulla jousimiestuuletuksella, jonka Kiko kehitti ja teki tunnetuksi Atléticon vuosinaan. Kiko myös valmensi Güizaa tämän nuoruudessa ja tuuletus on kunnianosoitus vanhalle oppi-isälle.
Kikon kotikunnassa Jerezissä on hänen mukaansa nimetty urheiluhalli "Polideportivo Kiko Narváez".