hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Balineesi
Balineesi on siamilaisen pitkäkarvainen muoto. Sen ulkomuoto on peräisin siamilaisilta sukulaisilta: solakat linjat, siamilaisen naamiointi, sama kiilamainen pää ja safiirisilmät. Se on kuin siamilaisen ja persialaisen risteytys, mutta sen turkki on lyhyempää kuin persialaisilla ja kaulurikin puuttuu. Nimensä se on saanut balilaiselta tanssijalta, koska kissan astellessa häntä pystyssä, hännänpää heilahtelee puolelta toiselle.
Ensimmäinen balineesi oli epäilemättä pitkäkarvageeniä kantava siamilainen. Ensimmäiset pitkäkarvaiset siamilaiset rekisteröitiin 1928. Itämaisesta pitkäkarvasta innostuttiin ja rotua alettiin kasvattaa. Rotu alkoi yleistyä Amerikassa 1950-luvulla, jolloin sitä alettiin jalostaa. 1970-luvulla CFA (amerikkalainen Cat Fanciers Association) hyväksyi sen viralliseksi roduksi. Suomeen ensimmäinen balineesi tuli Ruotsista 1980-luvulla. Suomessa BaJaVa ry edustaa balineesien, itämaisten pitkäkarvojen ja seychellien pitkäkarvojen kasvatus- ja harrastustoimintaa. Balineesin kerrotaan olevan hiljaisempi ja rauhallisempi kuin siamilainen. Tyypillistä itämaisille roduille on silti rodusta riippumatta puheliaisuus. Balineesi on vilkas ja leikkisä, mutta myös rauhallinen, tasapainonen ja sylissä viihtyvä. Se on ihanteellinen koko perheen lemmikki.
Balineesilla on siamilaisen tapaan naamioväritys. Värejä on useita ja yleisimpiä niistä ovat ruskea-, sini-, suklaa-, lila-, puna- ja creme-naamio. Myös erilaisia tabby- ja kilpikonnakuvioita esiintyy sekä kokovalkoista turkkia.
Vsevolod III
Vsevolod III (, "isopesä", 1154 – 2. huhtikuuta 1212) oli Vladimirin suuriruhtinas vuosina 1176–1212. Hän hallitsi myös Rostovin, Jaroslavin ja Kiovan Venäjän ruhtinaskuntia.
Vsevolod tuli veljensä Mikael I:n jälkeen Vladimirin suuriruhtinaaksi, jona sitten oli 36 vuotta. Hän valloitti Novgorodin, mutta joutui tappiolle liettualaisia vastaan. Myös Pihkova ja Smolensk tunnustivat hänen yliherruutensa. Novgorodia hallitsivat peräkkäin hänen puolestaan useat hänen pojistaan, joista Jaroslav II teki 1227 sotaretken jäämejä vastaan ja lähetti pappeja kastamaan karjalaisia kreikkalaiseen uskoon. Jaroslav II:n poika oli Aleksanteri Nevski.
Vallihauta
Vallihauta on sotilaallinen puolustusvarustus, jonka tehtävänä on estää hyökkääjän, ennen kaikkea jalka- ja ratsuväen, eteneminen tai hidastaa sitä. Yksinkertaisimmillaan vallihauta voi olla vain pitkänomainen tai pyöreä vedellä täytetty tai kuiva (kuivahauta) kaivanto. Vallihauta on vanhimpia ihmisen tuntemia puolustusvarustelmia ja ollut käytössä ympäri maailman.
Englannin kreivikunnat
Englanti on jaettu 81 kreivikuntaan, joista kuusi on metropolikreivikuntia ("metropolitan counties") ja loput 75 muita kreivikuntia ("non-metropolitan counties"). Jälkimmäiset jaetaan usein shire-kreivikuntiin ("shire counties") sekä yhden tason hallintoyksiköihin ("unitary authorities"). Lisäksi Suur-Lontoon alue (Greater London) ja Scillynsaaret muodostavat omat, muihin luokkiin kuulumattomat hallintoyksikkönsä.
Metropolikreivikunnat ovat kokonaan kaupungeista ja kaupunkiseuduista muodostuvia tiheään asuttuja alueita. Näissä kreivikunnissa suuri osa päätäntävallasta on delegoitu alaspäin kaupungeille sen jälkeen kun Margaret Thatcherin hallitus lakkautti kreivikuntien valtuustot vuonna 1986.
Shire-kreivikunnat ovat ei-metropolikreivikuntia jotka muodostuvat useammista kunnista ("districts"). Shire-nimitys tulee siitä, että näistä kreivikunnista suurimman osan (ei kuitenkaan kaikkien) nimi päättyy "-shire". Nämä kreivikunnat ovat harvemmin asuttuja kuin metropolikreivikunnat ja useimmat yhden tason hallintoyksiköt. Kaikissa shire-kreivikunnissa, ainoana poikkeuksena Berkshire, paikallishallinnolla on kaksi tasoa: kreivikunta ja kunta.
Yhden tason hallintoyksiköissä on, nimensä mukaisesti, vain yksi paikallishallinnon taso - kunta. Näihin kreivikuntiin kuuluu vain yksi kunta, ja niillä ei ole kreivikuntavaltuustoja, vaan päätöksenteko tapahtuu kunnan tasolla (paitsi Isle of Wightillä, jossa on vain kreivikuntavaltuusto, ei kunnanvaltuustoja). Suurin osa näistä kreivikunnista on pieniä ja keskisuuria kaupunkeja.
Suur-Lontoon alue muodostaa oman hallinnollisen alueensa, joka ei kuulu mihinkään kreivikuntaan. Alue koostuu 33 kunnasta, ja se on myös oma lääninsä. Suur-Lontoossa on oma aluevaltuusto ("London Assembly") ja pormestari ("Mayor of London"), sekä kunnanvaltuusto jokaisessa kunnassa.
Mihail Jaroslavitš
Mihail Jaroslavitš (, 1271 – 1318) oli Vladimirin viimeinen suuriruhtinas, vuodesta 1304. Vuonna 1318 Moskovan ruhtinaskunta valloitti Vladimirin suuriruhtinaskunnan ja Mihail Jaroslavitš teloitettiin 22. marraskuuta 1318.
Kingston upon Hull
Kingston upon Hull (yleensä vain Hull) on kaupunki ja yhden tason hallintoyksikkö Englannin itärannikolla Yorkshiressa.
Se perustettiin syvälle jokisuistoon satamakaupungiksi, joka kukoisti siihen aikaan kun Yorkshiren villa oli merkittävä vientituote. 1970-luvulle asti se oli myös merkittävä valaanpyynnin ja syvänmerenkalastuksen tukisatama. Alueella on edelleen merkittävää elintarviketeollisuutta. 1900-luvun alussa Suomen ja Hullin välillä oli vilkas rahti- ja matkustajaliikenne. Hull toimi Pohjois-Amerikkaan matkaavien siirtolaisten välietappina ja lisäksi sinne vietiin Suomesta voita ja metsäteollisuuden tuotteita.
Nykyisin Hullin kautta kulkee päivittäistavaraliikennettä manner-Eurooppaan.
Kaupungin suuria nähtävyyksiä ovat Humberin silta, joka on maailman suurimpia riippusiltoja, sekä monipuolinen yleisöakvaario.
Musiikin puolella Hullia ovat tehneet tunnetuksi Paul Heatonin johtamat pop-yhtyeet The Housemartins ja The Beautiful South. The Housemartinsin itseironisena tunnuslauseena oli "the 4th best band in Hull" eli "Hullin neljänneksi paras bändi" ja he myös nimesivät esikoisalbuminsa toiveikkaan jalkapallofanin tavoin "London 0 Hull 4". The Beautiful South puolestaan on viitannut kotikaupunkiinsa muun muassa kappaleissa "I May Be Ugly" ja "Pretenders to the Throne". Lisäksi Hull on esillä The Beautiful Southin musiikkivideoissa "How Long's A Tear Take To Dry?" ja "One Last Love Song".
Jalkapallojoukkue Hull City AFC on perustettu vuonna 1904 ja nousi vuonna 2013 Englannin korkeimmalle sarjatasolle Valioliigaan. Hull pelasi pääsarjatasolla ensimmäisen kerran vuosina 2008–2010.
Rajajääkäri
Rajajääkäri (lyhenne rj) on Suomen rajavartiolaitoksen kouluttamille varusmiehille sotamiestä vastaava miehistön sotilasarvo. Rajajääkäristä seuraava ylempi sotilasarvo on korpraalin sijasta ylirajajääkäri.
Rajavartiolaitos kouluttaa vuosittain pienen määrän varusmiehiä omiin kriisinajan tehtäviinsä. Rajajääkärin koulutus on verrattavissa Suomen puolustusvoimien antamaan sissi- ja tiedustelukoulutukseen. Lisäksi varusmiehille koulutetaan poikkeusolojen rajanvartioinnin perusteet. Rajajääkärikomppaniaan varusmiespalvelukseen hakeutuessa ei ole erillisiä pääsykokeita, mutta halukkuus täytyy ilmoittaa suoraan kutsunnoissa. Vaativaan koulutukseen hakeutuvilta edellytetään hyvää fyysistä kuntoa ja asennetta. Rajajääkärin tunnus on barettimerkkinä Rajavartiolaitoksen kultainen karhunpää, sekä RVL:n rintamerkki, joiden käyttöoikeus varusmiehen tulee ansaita palveluksensa aikana.
Koulutusta annetaan nykyisin kolmessa rajavartiostojen yhteydessä toimivassa komppaniassa:Kukin komppania on vahvuudeltaan noin 100 miestä. Kajaanin rajajääkärikomppania lakkautettiin kokonaan 5. heinäkuuta 2007 ja Ivalon rajajääkärikomppanian vahvuutta lasketaan säästösyiden vuoksi. Palvelusaika miehistöllä on 6 kuukautta ja aliupseereilla sekä reserviupseereilla 12 kuukautta. Naisia rajajääkäreiksi otetaan vuosittain 10 ja heidät koulutetaan Onttolassa.
Heinäkuusta 2007 lähtien Immolassa koulutetaan vuosittain yksi saapumiserä erikoisrajajääkäreitä, joiden toimintaan kuuluvat vaativat tiedustelu- ja iskuosastotehtävät. Koulutukseen haetaan erillisillä pääsykokeilla, ja kaikki hyväksytyt palvelevat 12 kuukautta, joka neljäs koulutetaan reservinupseereiksi, muut kotiutuvat vähintään aliupseerin arvossa.
Dover (Englanti)
Dover on 28 000 asukkaan satamakaupunki Englannin etelärannikolla, Kentissä. Se on 34 kilometrin päässä Calaisista eli lähempänä Ranskaa kuin mikään muu kohta Englannin rannikkoa. Kaupunkien välillä on vilkas lauttaliikenne. Dover on tunnettu myös valkoisista kallioistaan.
Dover on sijaintinsa vuoksi ollut strategisesti tärkeä jo pitkään. Doverin läheltä on löytynyt pronssikautinen vene, joka on ajoitettu 1500-luvulle eaa. Se on maailman vanhin löydetty vene, jolla on liikuttu merellä. Muun muassa roomalaiset käyttivät Doveria linnoitettuna satamana. Ensimmäisessä maailmansodassa Dover oli Englannin kanaalin puolustuksen keskuspaikka. Toisessa maailmansodassa saksalaiset pommittivat kaupunkia pahoin.
Suur-Lontoo
Suur-Lontoo () on hallintoalue Englannissa. Se koostuu Lontoon Citystä (), joka on noin 2,6 neliökilometrin kokoinen alue sen keskustassa, sekä 32 kaupunkipiiristä (). Yleisessä kielenkäytössä Lontoosta puhuttaessa tarkoitetaan tätä kaupunkiseutua. Alueen koko pinta-ala on 1 579 neliökilometriä, ja sen väkiluku oli vuoden 2011 väestönlaskennassa 8 174 000.
Alueen hallintoelimenä toimii Suur-Lontoon yleishallintoviranomainen (, GLA), jota johtaa pormestari yhdessä kaupunginvaltuuston () kanssa. Sekä pormestari että valtuusto valitaan suorilla vaaleilla neljän vuoden vaalikaudeksi.
Thatcherin aikana Lontoon keskushallinto GLC hajotettiin ja valta siirtyi Lontoon kaupunkipiireille ("borough"). Vuonna 2000 Tony Blairin hallitus perusti nykyisen GLA:n.
Thunderstone
Thunderstone on melodista power metal -musiikkia soittava, vuonna 2000 perustettu helsinkiläinen yhtye. Se on julkaissut kuusi studioalbumia, joista uusimpana "Apocalypse Again" (2016).
Thunderstone osallistui vuoden 2007 Suomen euroviisukarsintoihin kappaleillaan ”Forevermore” ja ”Face in the Mirror”. Finaalissa yhtye esitti kappaleista jälkimmäisen ja sijoittui toiseksi.
Laulaja Pasi Rantanen ja kosketinsoittaja Kari Tornack erosivat yhtyeestä elokuussa 2007 henkilökohtaisten syiden ja motivaation puutteen vuoksi. Loka–marraskuussa 2007 järjestetyllä Euroopan-kiertueella heidän paikkansa täyttivät Tommi Salmela ja Jukka Karinen. Karinen jäi yhtyeeseen vakituisesti, ja uudeksi laulajaksi valittiin myöhemmin Rick Altzi, jonka kanssa julkaistiin albumi "Dirt Metal". Julkaisun jälkeen yhtye vietti hiljaiseloa, ja vuonna 2013 Altzi väistyi Rantasen tieltä hänen palatessaan Thunderstoneen. Helmikuun alussa 2014 Thunderstone tiedotti valinneensa videohakuprosessilla uudeksi rumpalikseen Atte Palokankaan
Vladimir
Vladimir () on kaupunki Venäjällä 200 kilometriä Moskovasta itäkoilliseen. Vuonna 2010 kaupungissa oli 345 373 asukasta. Kaupunki on Vladimirin alueen hallinnollinen keskus.
Vladimir on perustettu vuonna 1108, ja se oli keskiajalla Vladimirin ruhtinaskunnan eli Vladimir-Suzdalin pääkaupunki.
Vladimirissa sijaitsevat Uspenskin katedraali (1158–1161) ja Kultainen portti (1100-luvulta).
Pasi Rantanen
Pasi Rantanen (s. 1969 Helsinki) on suomalainen laulaja. Parhaiten hänet tunnetaan power metal -yhtye Thunderstonesta, jonka laulajana hän toimi yhtyeen perustamisvuodesta 2000 vuoteen 2007 asti erottuaan henkilökohtaisista syistä. Hän palasi yhtyeeseen vuonna 2012. Tällä hetkellä hän laulaa ja soittaa kitaraa yli 20 vuoden tauon jälkeen paluun tehneessä Strike-yhtyeessä, jota hän oli itse perustamassa vuonna 1985.
Rantanen on myös toiminut taustalaulajana muun muassa Stratovariuksen, Kotipellon ja Ari Koivusen albumeilla. Lisäksi "Raskasta joulua" -albumilla on hänen tulkitsemansa versio kappaleesta ”Valkea joulu”. Rantanen toimi vuoden 2006 Euroviisuissa Lordin taustalaulajana Gene Simmonsin The Demon -maskissa.
Rantanen toimii siviilissä varastopäällikkönä.
Rinkebynruotsi
Rinkebynruotsi (, myös "shobresvenska") on yleinen termi tietyille ruotsin kielen murteille, joita puhutaan lähinnä monissa Ruotsin suurten kaupunkien lähiöissä, joissa maahanmuuttajien osuus väestöstä on suuri. Sana viittaa Rinkebyn lähiöön Tukholmassa, mutta sitä voidaan käyttää mistä tahansa tietyn tyyppisestä murteesta.
Bat &amp; Ryyd
Bat & Ryyd on suomalainen 1980-luvun lopulla toimintansa aloittanut, Kemijärveltä lähtöisin oleva elektronista huumori-, pop- ja rockmusiikkia esittävä duo. Duon tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa ”Ehtaa tavaraa”, ”Lentävä puliukko” ja ”Fiilaten ja höyläten”. Batin ja Ryydin lauluäänet on transponoitu korkeammaksi, samoin kuin esimerkiksi Smurffit- ja Pikku-Orava-levyillä. Hahmot perustuivat Pirkka-Pekka Peteliuksen ja Aake Kallialan televisiosketsiin, jossa he rinnastivat Batmanin ja Robinin Kaj Chydeniukseen ja Kari Rydmaniin.
Alun perin duo tuli tunnetuksi Lapin Radiossa esitetyistä hupailuohjelmista. He myivät ensimmäisellä omakustanteena julkaistulla "Ehtaa tavaraa" -levyllään platinaa. ÄKT:n tilastojen mukaan levyä on myyty yhteensä yli 52 000 kappaletta.
Myöhemmin duon toinen jäsen Mr. Ryyd on lähtenyt soolouralle tekemällä kappaleen ”"Sixpack"”, joka on parodia Tom Jonesin kappaleesta "Sex Bomb".
Vaikka Bat & Ryyd ei ole tehnyt uutta musiikkia vuoden 1998 jälkeen, keikkailevat he silti edelleen aktiivisesti.
Kabuki-teatteri
Kabuki-teatteri on eräs japanilaisen teatteritaiteen muoto.
Kabukin historia alkaa 1600-luvun alusta. Aluksi se oli naisten esittämää, varsin rohkeaa varietee-tyyppistä teatteria, johon yhdistyi tanssia, pornografiaa ja prostituutiota. 1629 naisten esiintyminen näyttämöllä kiellettiin siveettömänä. Koska kabuki oli jo hyvin suosittua, poikanäyttelijät alkoivat esittää naisrooleja ja esitykset jatkuivat.
Genroku-kaudella (1688-1704) kabuki kukoisti ja monet sen nykyiset elementit ja näyttämötyypit kehittyivät. Se oli läheisessä vuorovaikutuksessa bunraku-nukketeatterin kanssa.
1700-luvulla kabukin suosio hiipui. Toisen maailmansodan jälkeen on alkanut uusi kukoistus television myötävaikutuksella.
Kabuki-näyttelijälle tyypillinen meikki on riisijauholla paperinvalkeaksi puuteroitu iho, ja kasvonpiirteitä korostavat ilmeviivat jotka voivat kehittyä eläin- tai paholaisnaamioksi.
Näytelmiä on kolmea päätyyppiä:
Kabuki kuuluu Unescon luetteloon aineettoman kulttuurin perintökohteista.
Heikki Vihinen
Heikki Tapani Vihinen (s. 1964 Tampere) on suositun Kummeli-koomikkoryhmän jäsen, käsikirjoittaja ja näyttelijä. Hän toimi myös Tampereen Teatterin johtajana vuosina 1998-2010.
Koulutukseltaan Vihinen on filosofian ylioppilas pääaineenaan teatterin ja draaman tutkimus (opinnot kesken Tampereen yliopistossa).
Luultavasti tunnetuin Vihisen esittämä fiktiivinen hahmo on Kummeli-sarjoissa Lihaksia ja luoteja, Lääkärit tulessa ja Jurismia! esiintynyt pyörätuolissa istuva hikoileva ja kovaääninen Jukka Emil Vanaja.
Vihinen tunnetaan myös muusikkona taiteilijanimellä Pointero erityisesti 1980-luvulla toimineesta bändistä, nimeltä "Catwalk", johon kuuluivat myös Kummelista tunnettu näyttelijä Heikki Silvennoinen, basisti Mikko Löytty sekä rumpali Matti A. Takala. Vihinen on toiminut myös useiden bändien roudarina.
Heikki Vihinen on käsikirjoittanut ja ohjannut useita näytelmiä Tampereen Teatteriin. Timo Kahilaisen kanssa Vihinen on käsikirjoittanut näytelmät komedian "Saunailta" (2001) ja farssin "Alivuokralainen" (2003) Tampereen Teatteriin, sekä musiikkinäytelmän "Kalliolle kukkulalle" (2008) Pyynikin kesäteatterille. Vihinen on Kahilaisen kanssa käsikirjoittanut myös Kummeli-ryhmän elokuvat "Kummeli Kultakuume" (1997), "Kummelin Jackpot" (2006) sekä "Kummeli Alivuokralainen" (2008), joka perustuu edellä mainittuun näytelmään.
Lahden Sibeliustalon entinen toimitusjohtaja Antti Vihinen on Heikki Vihisen veli.
Falmouth
Falmouth () on 21 000 asukkaan satamakaupunki Cornwallissa Englannin etelärannikolla. Se on maailman kolmanneksi suurin luonnonsatama. Sinne vedettiin rautatie vuonna 1863. Nykyisin sen merkitys rahtiliikenteessä on vähentynyt, ja monien Cornwallin pikkukaupunkien tavoin Falmouth on lähinnä turistipaikka. Siellä on kansallinen merenkulkumuseo.
Paikallishallinto
Paikallishallinto tarkoittaa hallinnossa tasoa, joka on valtion tai osavaltion keskushallintoa alempi ja yleensä sille alisteinen. Tällainen taso voi olla esimerkiksi lääni, maakunta, provinssi, alue tai kunta. Käytännöt paikallishallinnon tasojen ja niiden nimeämisen suhteen vaihtelevat suuresti eri valtioiden välillä, ja usein jopa valtion sisällä. Esimerkiksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa on useita erilaisia paikallishallinnon muotoja. Erityisesti Englannissa järjestelmä on monimutkainen.
Nykyaikaisissa vahvan keskushallinnon valtioissa paikallishallinnon rooli päätöksenteossa valtion tasolla on usein selvästi pienempi kuin keskushallinnolla. Nimensä mukaisesti paikallishallinnon yksiköt hoitavat paikallisia asioita. Niillä on joko jonkinlainen oikeus kerätä veroja tai niiden toiminta rahoitetaan keskushallinnon keräämillä veroilla. Yleensä kyseessä on näiden yhdistelmä. Veroja keräävillä paikallishallinnon yksiköillä on usein demokraattisesti valittu edustus. Paikallishallinnon tavallisimpia tehtäviä ovat muiden muassa koulutuksen ja terveydenhuollon järjestäminen, infrastruktuurin rakentaminen ja kunnossapito sekä kaavoitus. Tällaiset tehtävät kuuluvat yleensä hierarkian alimmalle eli kuntatasolle.Muita paikallishallinnon yksiköitä ovat muiden muassa kreivikunnat (Englannissa, Walesissa ja Irlannissa) ja piirikunnat (Yhdysvalloissa).
Londonderry
Londonderry (myös Derry; ; ulsterinskotiksi "Derrie" tai "Lunnonderrie") on kaupunki Pohjois-Irlannissa Derryn kreivikunnassa. Vanha kaupunki on Foylejoen länsirannalla, mutta nyttemmin kaupunki on levittäytynyt joen molemmin puolin. Vuonna 2008 kaupungissa oli 93 512 asukasta.
Londonderry sijaitsee lähellä Irlannin tasavallan rajaa. Se on Pohjois-Irlannin toiseksi suurin ja Irlannin saaren neljänneksi suurin kaupunki. Kaupungin asukkaat kiistelevät nimestä – paikallisista useimmat käyttävät Derryä, mutta osa unionisteista on sitä mieltä, että Londonderry olisi oikea nimi.
Londonderry on ikivanha kaupunki. Seutu on ollut asuttuna tuhansia vuosia.
Irlantilainen pyhimys Colmcille perusti luostarin kaupunkiin vuonna 546. Hänen kunniakseen nimettiin vuonna 1633 valmistunut Pyhän Columban katedraali ("St Columb's Cathedral"). Se oli ensimmäinen Britteinsaarille rakennettu katedraali uskonpuhdistuksen jälkeen.
Kaupunkiin tehtiin Irlannin ensimmäinen asemakaava 1613.
Kaupungin suojamuurit valmistuivat vuonna 1618. Londonderry on nykypäivänä yksi Euroopan parhaiten säilyneistä muurin ympäröimistä kaupungeista. Muuri, joka on paikoin jopa kahdeksan metriä korkea ja yhdeksän metriä leveä, on ympärysmitaltaan noin kaksi kilometriä pitkä. Muurilla on yhä 24 alkuperäistä tykkiä.
Muurit suojasivat kaupunkia Derryn piirityksessä vuosina 1688-1689.
Piirityksen ratkaisut saivat alkunsa kun 13 kisälliä ("Apprentice Boys") sieppasivat kaupungin avaimet ja lukitsivat kaupungin portit kuningas Jaakko II:lta ja hänen jakobiittijoukoiltaan. Protestanttinen varuskunta sinnitteli kuukausia kaupungissa huonoissa olosuhteissa. Piiritys loppui kun kolme laivaa, "Mountjoy", "Phoenix" ja "Jerusalem", purjehtivat Foylen poikki ja toivat muonaa nälkiintyneille kaupunkilaisille.
Londonderryn talous oli viime vuosikymmenille asti riippuvainen tekstiiliteollisuudesta. DuPont on tehnyt siellä useita moderneja keinokuituja.
Sunderland
Sunderland on 281 000 asukkaan rannikkokaupunki Englannin itärannikolla. Se on telakoiden ja hiilikaivosten ympärille rakentunut teollisuuskaupunki, jota 1900-luvun lopulla vaivasi massatyöttömyys ja sosiaaliset ongelmat. Viimeinen telakka suljettiin 1988 ja viimeinen hiilikaivos 1994. Vauxin panimo suljettiin 1999.
Uutta teollisuutta on noussut hitaasti alueelle, mm. Nissanin autotehdas, Nike ja Barclays. Eurooppalainen IT-teollisuus on alkanut sijoittaa tukitoimintojaan ja muita puhelinpalveluita alueelle.
Teollisuuskaupunkina Sunderland kärsi pahasti toisen maailmansodan pommituksista. Niinpä sen keskustasta tuhoutuivat monet vanhat rakennukset. Joitakin hienoja kirkkoja on jäljellä, mm. Arts and Crafts -tyylin hieno esimerkki St Andrew's Roker.
Sunderland ja läheinen Newcastle ovat kilpailleet keskenään erinäisissä asioissa joskus hyvinkin vihamielisesti jo vuosisatojen ajan. Kiistojen sanotaan juontavan juurensa Englannin sisällissotaa edeltävään aikaan, jolloin Newcastlen kaupungille myönnettiin yksinoikeus alueen kivihiilikauppaan. Keskinäinen kilpailu ilmenee nykyään etenkin kaupunkien jalkapalloseurojen välillä.
Sunderlandin kaupunki on tunnettu jalkapallojoukkueestaan Sunderland AFC, joka kuului aikoinaan Englannin menestyneimpiin jalkapalloseuroihin, ja joka pelaa Englannin mestaruussarjassa.
Sunderlandissa puhutussa englannin murteessa on paljon skottivaikutteita.
Sunderlandin ystävyyskaupunkeja ovat Saint-Nazaire Ranskassa ja Essen Saksassa.
Mikael I (Vladimir)
Mikael Jurjevitš (Михалко (Михаил) Юрьевич, ? - 20. kesäkuuta 1176) oli Vladimir-Suzdalin suuriruhtinas vuosina 1175-1176 ja Kiovan suuriruhtinas vuonna 1171.
Mikael oli Juri Dolgorukin vanhin poika tämän toisesta avioliitosta. Hänen velipuolensa Andrei Bogoljubski (Andrei I) karkotti hänet Suzdalista ja hän asui 1162–1169 Ostjorissa lähellä Tšernigovia, mutta muutti sitten Tortšeskiin. Andrei asetti hänet hallitsemaan Kiovaan Gleb Jurjevitšin kuoleman jälkeen 1171, mutta Mikael kieltäytyi ja lähetti sen sijaan nuoremman veljensä Vsevolodin. Kiovaa vaatinut Smolenskin ruhtinas Rurik piiritti Tortšeskia, mutta Mikael teki rauhan ja siirtyi Perejaslavliin. Seuraavana vuonna Andrei teki sotaretken etelään, ja Mikael rikkoi välinsä Rurikiin ja liittoutui veljensä kanssa.
Andrein kuoltua Mikael seurasi häntä Vladimirin suuriruhtinaana, mutta Suzdalin ja Rostovin pajarien vihamielisyys sai hänet siirtymään Tšernigoviin. Vladimirilaiset kutsuivat hänet pian taistelemaan Jaropolk Rostislavovitšia vastaan. Mikael löi tämän Andrein veljenpojan ja sai jälleen Vladimirin haltuunsa 1175.
Mikael kuoli seuraavana vuonna 1176, ja häntä seurasi Vladimirin valtaistuimelle veljensä Vsevolod III.
Filokalia
Filokalia on viisiosainen kokoelma 300–1400-luvuilla eläneiden munkkien kirjoituksia. Se on tärkeä osa ortodoksista hartauskirjallisuutta. Nimi tulee kreikan kielen sanoista "filín" ’rakastaa’ ja "kalós" ’kauneus’, ’hyvyys’: kauneuden rakastaminen. "Filokaliassa" painotetaan hiljentymisen ja sisäisen kilvoituksen merkitystä uskonnollisessa elämässä. Filokalia on käännetty useille kielille: kirkkoslaaviksi, venäjäksi, romaniaksi, italiaksi, ranskaksi, saksaksi, espanjaksi, arabiaksi ja suomeksi.
Filokalian suomenkieliseen laitokseen valittujen tekstien kirjoittajista 24 on voitu varmasti tunnistaa. Heistä 18 kirkko on tunnustanut pyhiksi, viisi on ”kunnioitusta nauttivaa” ja on joukossa yksi harhaoppinenkin. Kaikki kirjoittajat ovat munkkeja. Erakkoelämä on hengellinen korkeakoulu, mysteeri, jossa ihminen elää jo tämän- ja tuonpuoleisen rajalla. ”Vaitiolo on tulevan ajan mysteeri, sanat taas tämän ajan apuvälineitä”, sanoi Iisak Syyrialainen.
Kirjoittajista varhaisin on Jesaja Erakko 300-luvulta, kotoisin Egyptin Thebasta ja alun pitäen orja. Abba Jesajan aikalainen on myös Filokalian harhaoppinen Euagrios Pontoslainen, joka vietti nuoruutensa Kappadokian suurten esipaimenten vaikutuspiirissä ja eli myöhemmin autiomaassa. Euagrios kehitti erämaan demonologiaa.
Johannes Cassianus syntyi vuoden 350 paikkeilla varakkaaseen perheeseen ja asui Beetlehemissä ja Egyptissä. Hän perusti ensimmäiset Gallian luostarit. Cassianus on tunnettu erityisesti arvostelukykyä käsittelevästä opetuksestaan.
Filokalian toisen osan kirjoittaja on pyhä Maksimos Tunnustaja, joka syntyi 580 Konstantinopolissa aatelisperheeseen. 82-vuotiaana häneltä leikattiin kieli, ettei hän pystyisi puhumaan, ja hänet kuljetettiin korissa keikkuen muulin selässä Skemaronin linnoitukseen. Filokaliassa on hänen tuotannostaan ”400 kohtaa rakkaudesta” ja kreikkalaisessa Filokaliassa myös 700 kohtaa teologiasta.
Kolmannen ja neljännen osan kirjoittajien joukossa on Simeon Uusteologi (949–1022), joka syntyi Vähä-Aasian Paflagoniassa maalaisaateliin. Hän oli aikansa moderni nuori mies, joka halusi löytää henkilön, joka auttaisi etsiessään yhteyttä Jumalaan. Kirkollinen elämä oli rutinoitua Bysantissa. Eräänä iltana hän seisoi rukoilemassa ja unohti täysin ajan ja paikan. Kaikkialla hän näki valoa eikä tuntenut maata jalkojensa alla. Hän ei pelännyt putoavansa ja täyttyi ilolla. Valokokemukset uusiutuivat myöhemmin. ”Älkää sanoko, ettei Jumala näyttäydy ihmisille!”
Tässä luetellut osat ovat suomenkielisen käännöksen mukaisia.
Luettelo tähdistöistä pinta-alan mukaan
Tähdistöt peittävät koko taivaanpallon, jonka ala on noin 41 252,961 neliöastetta.
Trieste
Trieste (saks. Triest) on kaupunki Koillis-Italiassa, Triestenlahden pohjukassa. Siellä on runsaat 200 000 asukasta. Trieste on Friuli-Venezia Giulian hallintoalueen ja Triesten maakunnan pääkaupunki.
Trieste on ollut aina kulttuurien kohtauspaikka. Aikoinaan se oli Itävalta-Unkarin merkittävin satamakaupunki. Se liitettiin Italiaan vasta vuonna 1919. Toisen maailmansodan jälkeen se muodosti seitsemän vuoden ajan Triesten vapaa-alueen. Nykyisin Slovenia on vaatii Kroatialta Triesten lähialuetta, jonka se katsoo kuuluvan historiallisesti kaupunkiin.
Trieste on kuuluisa arkkitehtuuristaan ja hiekkarannoistaan. Se muistuttaa edelleen enemmän Itävaltaa kuin Italiaa, ja sitä kutsutaankin toisinaan Pikku-Wieniksi.
Kaupungista 10 kilometrin päässä Triestenlahden rannalla oleva Miramaren linna, "Castello di Miramare", on kaupungin tärkeimpiä nähtävyyksiä. Sen rakennutti Itävallan arkkiherttua Ferdinand Maximillian von Habsburg 1850-luvulla itselleen ja vaimolleen Prinsessa Charlottelle residenssiksi. Linna ja sitä ympäröivä puutarha on nykyään museona.
Triestessä on moottoritehdas, johon Wärtsilä siirsi tuotantoaan Turusta vuonna 2005.
Sic
Sic on latinankielinen sana, joka tarkoittaa ”siten”, ”sillä tavalla” tai ”juuri näin”. Sic voidaan kirjoittaa suluissa (sic) tai hakasuluissa [sic] jonkin epätavallisen tai virheelliseltä näyttävän sanan tai ilmaisun perään, jolloin se tarkoittaa, että kyseessä ei ole virhe tai että virhe on tarkoituksellinen eikä sitä tule korjata. Sic on lyhenne lauseesta "sic erat scriptum" - näin se oli kirjoitettu.
Jos esimerkiksi lääkäri kirjoittaa lääkereseptin, jossa poiketaan lääkkeen normaalista annostelusta, kirjoittaa hän reseptiin ”Sic!”, jotta apteekki tietää, että tarkoitettu annostus ei ole virheellinen.
Ilmaisua käytetään myös tieteellisessä kirjoittamisessa silloin, kun lainatussa tekstissä on virhe. Jos kyseessä on suora lainaus, teksti on toistettava täsmälleen samanlaisena kuin alkuperäisteoksessa. Kirjoittaja voi kuitenkin osoittaa huomanneensa virheen lisäämällä virheen perään [sic]. Näin lukija voi varmistua siitä, että virhe on alkuperäisessä tekstissä eikä lainauksessa.
Nykyään [sic] on käytössä myös useilla Internetin keskustelufoorumeilla ilmaisemassa tekstiä, joka on kirjoitettu tahallaan väärin, huomiota herättävästi tai provokatiivisessa mielessä.
Esimerkki sanan käytöstä:
Paijaaminen
Paijaaminen on fyysinen hellyydenosoittamisen muoto, jossa paijaamisen kohteena olevaa ihmistä tai eläintä voidaan esimerkiksi silittää eri paikoista, halata, rutistaa varovasti, taputtaa hiljaa kädellä, keinutella kevyesti, hyssytellä, suukottaa ja pitää tiukasti sylissä.
Paijaaminen liitetään useimmiten ihmisten käyttäytymiseen, mutta eläimillä esiintyy usein vastaavanlaista käytöstä. Parisuhteessa paijaamisen määrä riippuu osapuolten mieltymyksistä. On myös ihmisiä, jotka eivät tunne tarvetta tämäntyyppiseen fyysiseen läheisyyteen.
Parisuhteen ulkopuolella paijaaminen kohdistuu usein pikkulapsiin. Tällöin paijaajana ovat yleensä lapsen vanhemmat tai sisarukset, mutta joskus myös ulkopuoliset henkilöt. Pikkulapset useimmiten pitävät paijattavana olemisesta, mutta kasvaessaan he saattavat jossain vaiheessa ruveta hylkimään muiden ihmisten taholta tulevaa paijaamista sekä muita hellyydenosoituksia. Paijaaminen liittyy usein myös paijattavan lohduttamiseen. Tätä tapahtuu usein silloin, kun pienet lapset satuttavat itseään tai heillä on muita murheita ja rupeavat itkemään.
Ihminen voi myös helliä eläimiä. Tällöin on usein kyse kiintymyksestä eläintä kohtaan tai hellyydenosoittamisen tarpeesta. Esimerkiksi kissa osoittaa mieltymystään omistajaa kohtaan kehräämällä. Eläinten suhtautuminen vaihtelee kuitenkin lajeittain sekä yksilöittäin. Ihmisen kanssa muutenkin paljon kommunikoivat eläimet, kuten esimerkiksi koirat ja kissat, pitävät yleensä paijaamisesta.
Andrei I
Andrei Bogoljubski (Андрей Боголюбский) (n. 1112–29. kesäkuuta 1174) oli Rostovin ja Suzdalin ruhtinas ja ensimmäinen Vladimirin suuriruhtinas.
Andrei oli ruhtinas Juri Dolgorukin poika. Hänen isänsä antoi hänelle 1149 Višgorodin Kiovan pohjoispuolella hallittavakseen ja myöhemmin Turovin, Pinskin ja Peresopnitsan. Kun Juri kuoli 1157, Rostov, Suzdal ja Vladimir valitsivat Andrein ruhtinaakseen. Hän alkoi haalia valtaa itselleen mm. heikentämällä kansankokouksen ("vetše") valtaa. Andrei kohteli pajareita vasalleinaan ja 1161 ajoi veljensä ja veljenpoikansa Suzdalista. Andrei siirsi pääkaupungin suurten Rostovin ja Suzdalin sijaan pieneen Vladimiriin, jossa muu ylimystö ei pääsisi jakamaan hänen valtaansa. Hän rakensi palatsinsa Bogoljubovoon.
Andrei lisänimi Andrei Bogoljubski tarkoittaa "Andrei Jumalaarakastava". Hän rakennutti kaikkiaan kolmekymmentä kirkkoa, joista suurin on Vladimiriin valmistunut Uspenskin katedraali.
Andrei laajensi valtakuntaansa Volgan bolgaarien kustannuksella ja otti haltuunsa Muromin ja Rjazanin. Hän ei kuitenkaan yrityksistään huolimatta saanut Vladimiriin itsenäistä patriarkaattia.
Kun Kiovan Rostislav Mstislavitš kuoli, Andreista tuli vanhin Vladimir Monomahin jälkeläisistä ja Kiovan hallintaan oikeutettu. Volynin Mstislav Izjalavitš kuitenkin teki tyhjäksi Andrein haaveet ja nimitti poikansakin Novgorodin hallitsijaksi. Andrei piti tätä perintöoikeuden loukkauksena ja lähetti joukon ruhtinaita 1169 syrjäyttämään Mstislavin. Seurannutta Kiovan ryöstöä pitävät jotkut historioitsijat käännepisteenä voimatasapainon siirtymisessä Kiovasta Vladimiriin. Andrei rikkoi perinnettä, eikä asettunut itse hallitsemaan Kiovaan, vaan asetti sinne veljensä Glebin. Kansalaiset kuitenkin ilmeisesti myrkyttivät hänet.
Andrei määräsi Smolenskin Rostislavitšien pajarisuvun hallitsemaan kaupunkia, mutta sen asukkaat vangitsivat hänen luutnanttinsa. Andrei järjesti sotaretken Tšernigovin ruhtinaan kanssa, mutta he eivät saaneet kaupunkia. Andrein pajarit murhasivat hänet 1174.
Andrein kuoltua Vladimirin hallitsijaksi nousi hänen veljensä Mikael I.
Venäjän ortodoksinen kirkko kunnioittaa Andreita marttyyrinä ja kirkkoisänä.
Vuoden kylä
Suomen valtakunnallinen Vuoden kylä on valittu vuodesta 1985 lähtien. Valinnan suorittaa Suomen Kylätoiminta ry.
Alkuvuosina Vuoden kylä valittiin koko maasta tulleiden ehdotusten joukosta ja kunakin vuonna oli tietty teema. 1990-luvulla valintaa muutettiin siten, että kukin maakunta antaa ehdokkaansa valtakunnalliselle raadille eikä enää ole nimetty hakuvaiheessa teemaa. Lähes kaikki ehdokkaat ovat nykyään oman maakuntansa Vuoden kyliä.
Cecil Rhodes
Cecil John Rhodes (5. heinäkuuta 1853 Bishop Stortford, Hertfordshire, Yhdistynyt kuningaskunta – 26. maaliskuuta 1902 Muizenberg, lähellä Kapkaupunkia, Etelä-Afrikka) oli englantilainen liikemies ja Kapmaan pääministeri vuosina 1890-1896. Hän oli myös Rhodesian tosiasiallinen perustaja. Hänen mukaansa nimetystä Rhodesiasta tuli myöhemmin Pohjois- ja Etelä-Rhodesia ja näistä edelleen Sambia ja Zimbabwe. Rhodes rikastui eteläafrikkalaisilla timanttikaivoksilla ja perusti varallisuudestaan testamentilla säätiön, joka jakaa stipendejä 90 ulkomaalaiselle opiskelijalle vuosittain. Stipendillä kustannetaan opiskelijan opinnot Oxfordin yliopistossa kahden vuoden ajan.
Elinaikanaan Rhodes käytti varallisuuttaan vahvistamaan brittien valtaa Afrikassa. Hänen yksityinen British South Africa Company -yhtiönsä ylläpiti puolisotilaallisia poliisijoukkoja ja hallitsi käytännössä nykyisen Zimbabwen aluetta. Hän osallistui voimakkaasti Kairo–Kapkaupunki-rautatien rakennuttamiseen. Buurisodan aikana hän oli edelleen näkyvä hahmo Etelä-Afrikan politiikassa vaikka kärsikin jo heikkenevästä terveydestä.
Milton Obote
Apollo Milton Obote (28. joulukuuta 1925 – 10. lokakuuta 2005 Johannesburg, Etelä-Afrikka) oli Ugandan pääministeri vuosina 1962–1966 ja presidentti vuosina 1966–1971 sekä uudelleen vuosina 1980–1985.
Obote syntyi vuonna 1925 pienessä Akokoron kylässä, missä hänen isänsä oli kyläpäällikkö. Hän pääsi Makereren yliopistoon opiskelemaan kauppatieteitä, mutta ei koskaan valmistunut. Hän osallistui opiskeluaikana langojen kansallista itsetuntoa herättelevään liikehdintään. Opintojensa jälkeen hän työskenteli Keniassa ja osallistui ammattiyhdistysliikkeeseen ja paikallisen Kenya African Party puolueeseen. Hän palasi Ugandaan keskelle itenäistymispyrkimyksiä vuonna 1957.
Obote oli merkittäviä hahmoja Ugandan itsenäistymisessä Britannian hallinnosta vuonna 1962. Vuonna 1971 sotilasdiktaattori Idi Amin syöksi hänet vallasta, ja Obote lähti maanpakoon Tansaniaan. Obote nousi presidentiksi jälleen vuonna 1980. Toista valtakautta synkensivät taloudellinen ahdinko ja maan sisällissota. Amnesty International ja Kansainvälinen Punainen risti raportoivat ihmisoikeusloukkauksista.
Vuonna 1985 Obote syrjäytettiin toistamiseen sotilasvallankaappauksella. Hän lähti maanpakoon Keniaan ja myöhemmin Sambiaan. Vuonna 2005 Obote kuoli munuaisvaivoihin Johannesburgissa Etelä-Afrikassa.
Klingonit
Klingonit ovat kuvitteellisia kuvitteelliselta Qo'noS-planeetalta kotoisin olevia humanoideja
"Star Trek" -universumissa. Klingonit olivat romuluslaisten ohella ihmiskunnan ja Yhdistyneiden planeettojen liiton vastustajia ensimmäisessä "Star Trek" -sarjassa. Elokuvan "Star Trek VI – Tuntematon maa" () tapahtumien seurauksena ihmisten ja klingonien suhteet lämpenivät ja lopulta klingonit liittyivät samaan rintamaan ihmisten, romuluslaisten ja monien muiden kanssa Dominionia ja kardassialaisia vastaan.
Klingonien kulttuuri on muovattu osittain japanilaisten kunniakäsityksen mukaan. Kaikkia klingoneja (niin miehiä kuin naisiakin) pidetään sotureina ja heidän tulee aina puolustaa omaa ja perheensä kunniaa.
Klingonit esiintyvät ensimmäisen kerran alkuperäisen sarjan jaksossa "Armon asialla" (Errand of Mercy) ja ovat Star Trekin käsikirjoittaja/tuottaja Gene L. Coonin luomus. Kielitieteilijä Marc Okrand loi "Star Trek III: Spockin paluu" -elokuvaa varten klingonin kielen (klingoniksi "tlhIngan Hol"). Monet Star Trek -fanit ovat opetelleet puhumaan klingonin kieltä.
Alkuperäisessä Star Trek-sarjassa klingonit muistuttavat ihmisiä paitsi ovat iholtaan tummempia. Alun perin Klingonit luotiin koska sarjan luojat halusivat sarjan päähahmoille toistuvan vastustajan, jotka olisi helpompi ja halvempi luoda maskeeraamalla kuin sarjassa jo aiemmin esiintyneet romuluslaiset. -elokuvaa varten heidän ulkomuotoan muokattiin ja he saivat otsalleen sittemmin lajille tyypillisen kuvion. Tämä kuitenkin aiheutti sarjaan jatkumovirheen, jota ei sen tarkemmin selitelty. -sarjan jaksossa "Trials and Tribble-ations" Worf sanoo "heidän olevan klingoneita" mutta biologisen eroavuuden syyksi hän sanoo vain "etteivät he puhu asiasta ulkopuolisten kanssa" ("We do not discuss it with outsiders").
Samuli Torssosen luomassa "Star Wreck" -elokuvasarjassa parodioidaan klingoneita nimellä "plingonit".
Romuluslaiset
Romuluslaiset (joskus myös romulanit tai romulaanit, ) ovat Romuluksen tähti-imperiumin keskusplaneetan Romuluksen asukkaita "Star Trek" -televisiosarjoissa ja elokuvissa. Alkuperäisessä sarjassa romuluslaiset olivat klingonien ohella Yhdistyneiden Planeettojen Federaation päävastustajia kylmässä sodassa.
Romuluslaiset ovat hyvin läheistä sukua vulkanuslaisille. Vulkanuslaisen filosofin Surakin filosofian aiheuttamien ristiriitojen vuoksi pieni toisinajattelijoiden ryhmä muutti Romulukselle ja orjuutti sen kuun Remuksen asukkaat remaanit.
Romuluslaiseen filosofiaan kuuluu salaperäisyys ja kylmäpäisyys, jota monet muut pitävät petollisuutena ja salamyhkäisyytenä.
Noin sata vuotta ennen sarjan tapahtumia ihmiset törmäsivät ensimmäistä kertaa romuluslaisiin ja pian alkoi Maan-Romuluksen Sota. Sota käytiin kokonaan avaruudessa ja rodut eivät missään vaiheessa tavanneet toisiaan kasvotusten, eikä tuon aikaisissa aluksissa ollut videokommunikaatiotakaan. Pian sodan jälkeen Federaatio perustettiin ja Federaation ja Romuluksen Tähti-Imperiumin rajalle perustettiin neutraali vyöhyke jonka ylittämistä molempien osapuolten tapauksessa pidetään sotatoimena.
Romuluslaiset esiintyivät Star Trekissä ensimmäisen kerran alkuperäisen sarjan jaksossa "Kauhun tasapaino" ("Balance of Terror"). Tarinassa yksi navigointiupseereista, jonka esi-isä oli kaatunut taistelussa romuluslaisia vastaan, syyttää Spockia salailusta. Tämä myöntää epäilleensä, että romuluslaiset olisivat vulkaanialkuperää. Ennen Surakin kautta vulkaanit olivat julmia valloittajia, joista Spock käytti poikkeuksellisen vahvaa ilmaisua ""raakalaisia jopa Maan mittapuulla"". Vulkanuslaisten joukosta muodostui Remuksen valloittajien ryhmä, ja välit kotiplaneettaan katkesivat pitkiksi ajoiksi. Toisinajattelijoiden ryhmä kehittyi omaan suuntansa samaan aikaan kun vulkaanit rauhanomaistuivat Surakin oppien myötä.
Vahvistus tälle kaukaiselle sukulaisuudelle saatiin, kun Enterprise sieppasi pakenevan Romuluksen aluksen lähettämän sanoman, jossa aluksen miehistö näkyi.
Romuluslaiset tunnetaan myös romuluslaisesta oluesta, väriltään sinisestä alkoholijuomasta joka saa humalan aikaan todella nopeasti. Juoma on Federaatiossa laitonta mutta tästä huolimatta sarjan päähahmoja nähdään useaan otteeseen nauttimassa sitä.
Ivo Andrić
Ivo Andrić (9. lokakuuta 1892 – 13. maaliskuuta 1975) oli jugoslavialainen, serbokroaatiksi kirjoittanut kirjailija, jolle myönnettiin Nobelin kirjallisuuspalkinto vuonna 1961. Hänen tuotantonsa muodostuu romaaneista, novelleista, lyriikasta ja esseistä.
Andrić syntyi Travnikin kylässä nykyisessä Bosniassa. Hänen isänsä kuoli pojan ollessa kolmevuotias, ja poika muutti äitinsä kanssa Višegradiin. Hän kävi koulunsa Višegradissa ja Sarajevossa, ja aloitti yliopisto-opinnot Zagrebissa mutta siirtyi Wieniin. Andrić liittyi nuorbosnialaisten liikkeeseen, jossa harrastettiin itsenäisyyspyrkimysten ohella kirjallisuutta. Kun liikkeen jäsen Gavrilo Princip ampui Sarajevon laukaukset, Andrić pidätettiin salaliittoon osallisena ja vapautettiin vasta 1917.
Andrić on ehkä paras esimerkki jugoslavialaisesta identiteetistä, ja hän oli serbokroatian kielen puolestapuhuja. Hän syntyi ja kasvoi Bosniassa, aloitti kirjoittamisensa kroatiaksi, mutta Serbien, Kroaattien ja Sloveenien kuningaskunnan perustamisen jälkeen vaihtoi kirjoituskielensä ekaaviseksi murteeksi, jota pidetään leimallisesti serbikielenä. Jugoslavian hajoamisen jälkeen sen seuraajamaiden kirjallisuuspiirejä on ravistellut kysymys siitä kenelle Andrić "kuuluu".
Andrićin kyynisiä sitaatteja lainataan monin paikoin ajatelmakirjoissa ja blogien mottoina. "Jumala varjele meitä maineelta, kuuluisien henkilöiden vierailulta ja suurtapahtumilta" (kirjasta "Konsulit").
Andrić toimi 1920- ja 1930-luvuilla diplomaattitehtävissä. Toisen maailmansodan alkaessa hän työskenteli lähettiläänä Berliinissä. Jugoslavian saksalaismiehityksen aikana hän puutteessa ja syrjään vetäytyneenä kirjoitti kolmiosaisen bosnialaistrilogian, jonka pääteos on "Drina-joen silta". 1950-luvulla hänen tuotantonsa alkoi tulla tunnetuksi kautta Euroopan.
Yasunari Kawabata
Yasunari Kawabata (, 14. kesäkuuta 1899 Osaka – 16. huhtikuuta 1972) oli japanilainen kirjailija, joka sai Nobelin kirjallisuuspalkinnon vuonna 1968.
Kawabatan proosa on niukkaa ja runollista. Kawabata oli Japanin Pen-klubin puheenjohtaja ja edisti japanilaisen kirjallisuuden käännöksiä länsimaisille kielille. Hän kirjoitti tekstinsä seisoma-asennossa.
Kawabata tuomitsi itsemurhat Nobel-palkintopuheessaan, mutta silti itse mahdollisesti teki itsemurhan neljä vuotta myöhemmin vuonna 1972. Itsemurhaan ryhtyminen saattoi johtua hänen ystävänsä, japanilaiskirjailija Yukio Mishiman itsemurhasta, josta Kawabatan sanottiin nähneen painajaisia yli 300 kertaa peräkkäin. Lisäksi Kawabatan terveys oli jo pitkään ollut huono, sillä hän kärsi Parkinsonin taudista. Kawabatan leski ja läheiset ystävät eivät ole kuitenkaan hyväksyneet ajatusta itsemurhasta. He katsovat, että kuolema oli onnettomuus. Tätä tukee se, ettei Kawabata jättänyt minkäänlaista viestiä läheisilleen.
Salvatore Quasimodo
Salvatore Quasimodo (20. elokuuta 1901 Modica – 14. kesäkuuta 1968 Napoli) oli italialainen kirjailija, joka sai Nobelin kirjallisuuspalkinnon 1959. Hän on Italian tunnetuimpia 1900-luvun runoilijoita.
Quasimodo syntyi Midicassa lähellä Syrakusaa. Hän aikoi insinööriksi ja kävi teknillistä koulua Syrakusassa ja jatkoi korkeakoulussa Roomassa. Siellä hän luki samaan aikaan yliopistossa latinaa ja kreikkaa. Taloudellisista syistä hänen oli jätettävä opintonsa kesken ja pestauduttava pikkuvirkamieheksi. Ensimmäiset runonsa hän julkaisi vuonna 1930.
Quasimodo käänsi italiaksi sekä kreikkalaisia ja roomalaisia klassikoita että Shakespearea, Molièrea ja modernimpia runoilijoita kuten Nerudaa.
Giórgos Seféris
Giórgos Seféris (; 13. maaliskuuta 1900 Smyrna – 20. syyskuuta 1971 Ateena) oli kreikkalainen runoilija ja diplomaatti. Hän sai Nobelin kirjallisuuspalkinnon 1963. Hän toimi maansa suurlähettiläänä Ankarassa ja Lontoossa.
Seféris syntyi Smyrnassa (nykyinen İzmir Turkissa) ja muutti perheensä kanssa Pariisiin vuonna 1918. Siellä hän opiskeli yliopistossa ja kiinnostui kirjallisuudesta. Palattuaan Kreikkaan vuonna 1925 hän pääsi ulkoministeriöön töihin. Seféris oli maanpaossa maansa hallituksen kanssa toisen maailmansodan aikana.
Seférikseen vaikuttivat voimakkaasti mm. T. S. Eliot ja Ezra Pound. Vuonna 1952 hän kävi ensimmäistä kertaa Kyproksella, ja rakastui saareen, joka muistutti hänen lapsuusmaisemiaan. Tämä vaikutti sekä hänen myöhäiseen runouteensa että poliittiseen toimintaansa.
Vuonna 1969 Seferis tuomitsi Kreikan sotilasvallankaappauksen ja juntan.
T Tauri -assosiaatio
T Tauri-assosiaatio (T Tau-assosiaatio) tai T-assosiaatio on nuori tähtijoukko, joka koostuu
hyvin nuorista suurin piirtein Auringon massaisista T Tauri -tähdistä.
Assosiaatioiden tapaan T Tauri -assosiaatiot hajoavat aikanaan. Aurinko on ollut joskus jonkun hajonneen assosiaation jäsen. Esimerkkejä T Tauri -assosiaatioista ovat Ajomiehen T-assosiaatio, TW Hydrae -assosiaatio, Vela T1 ja T2 Purjeessa.
T Tauri -tähtiä löytyy myös muista assosiaatioista, esimerkiksi Skorpionin-Kentaurin OB-assosiaatiosta on löytynyt 2000 T Tauri -tähteä.
Ekliptika
Ekliptika on näennäisesti ajateltuna Auringon keskimäärin kulkema vuotuinen rata taivaankannen ympäri. Todellisuudessa ekliptika on maapallon kiertoradan taso. Maapallon akselin kallistuman vuoksi se on 23,5 asteen kulmassa taivaanekvaattoriin nähden. Aurinkokunnan muiden planeettojen kiertoradat ovat melkein samassa tasossa, joten niiden kulkemat näennäiset radat sijaitsevat lähellä ekliptikaa. Eläinradan tähtikuviot ovat juuri tästä syystä tärkeässä asemassa astrologiassa. Taivaalla Aurinko ja planeetat näyttävät vaeltavan näiden tähtikuvioiden läpi.
Nimi ”ekliptika” juontuu menetelmästä, jolla ekliptika muinoin määriteltiin. Siinä taivaankanteen merkittiin kohdat, joissa auringonpimennysten ("eclipsis solis") havaittiin kulloinkin tapahtuvan. Itse auringonpimennys tapahtuu, kun Kuu leikkaa ekliptikan kohdassa, jossa Aurinko kyseisenä hetkenä sattuu sijaitsemaan. Kuun käyttämä rata on noin viiden asteen kulmassa ekliptikaan nähden, joten joka kuukausi näin ei tapahdu.
Mihail Šolohov
Mihail Aleksandrovitš Šolohov (, 24. toukokuuta 1905 – 21. helmikuuta 1984) oli venäläinen kirjailija. Hän sai Nobelin kirjallisuuspalkinnon vuonna 1965.
Šolohov syntyi Venäjän keisarikunnan Donin kasakoiden alueella 1905. Sisällissodan aikana hän liittyi bolševikkeihin ja joutui kaksi kertaa lähes teloitetuksi tämän vuoksi. Vuonna 1922 hän siirtyi Moskovaan ja ryhtyi kirjallisella uralle. Vuoden 1924 jälkeen hän kuitenkin palasi lapsuudenseuduilleen ollakseen lähempänä tarinoidensa tapahtumapaikkoja.
Šolohovin tärkein teos on "Hiljaa virtaa Don" (Tihi Don), joka julkaistiin 1928. Se kertoo Donin kasakoiden kamppailusta puna-armeijaa vastaan sisällissodan aikana ja on merkittävä siitä, ettei siinä ole yhtään positiivista bolševikkihahmoa. Kirjasta julkaisiin vielä kaksi jatko-osaa. "Hiljaa virtaa Don" on silti sosialistisen realismin merkkiteoksia. Toinen Šolohovin suuri teos on "Aron raivaajat" ("Podnjataja tselina"), joka kertoo 1930-luvun maatalouden kollektivisoinnista. Tätä teosta on ylistetty sosialistisen realismin mestariteoksena, joka kuvasi kollektivisoinnin vaiheet valtaapitävän kommunistipuolueen näkökulmasta.
Šolohov liittyi puolueeseen 1932 ja pysyi sille uskollisena koko uransa. Hän oli vuodesta 1937 korkeimman neuvoston jäsen, seurasi Nikita Hruštšovia tämän ulkomaanmatkalle 1959 ja valittiin keskuskomiteaan 1961. Hänestä tuli tiedeakatemian jäsen 1939. Hän oli kaksinkertainen sosialistisen työn sankari ja palkittiin sekä Leninin että Stalinin palkinnolla Nobelin lisäksi.
Dmitri Ivanovitš
Dmitri Ivanovitš (29. lokakuuta 1582 Moskova – 25. toukokuuta 1591 Uglitš) oli Iivana Julman ja hänen viidennen tai seitsemännen vaimonsa Maria Nagajan poika. Dmitri oli mahdollisesti laillinen kruununperijä, tosin ortodoksinen kirkko hyväksyi vain kolme avioliittoa.
Iivana Julman kuoltua Dmitrin vanhempi veli Fjodor I nousi valtaistuimelle. Tosiasiallinen hallitsija oli kuitenkin Fjodorin lanko, pajari Boris Godunov, jolla oli myös vaade valtaistuimeen. Boris lähetti Dmitrin ja hänen äitinsä apanaasikaupunkiinsa Uglitšiin. 15. toukokuuta 1591 Dmitri kuoli hämärissä olosuhteissa, joko tapaturmaisesti surmattuaan itsensä veitsellä epilepsiakohtauksen aikana tai Boris Godunovin surmauttamana.
Tsarevitšin kuolema aiheutti Uglitšissa mellakoita ja väitteitä murhasta. Kansa lynkkasi viisitoista väitettyä murhaajaa, mukaan lukien Moskovan virkamiehen ja yhden Dmitrin leikkitovereista. Virallinen tutkinta Vasili Šuiskin johtamana päätyi siihen, että Dmitri oli puukottanut itseään kurkkuun. Hänen äitinsä suljettiin kaukaiseen luostariin.
Myöhemmin Vasili Šuiski pyörsi puheensa ja väitti Borisin murhauttaneen Dmitrin. Dmitrin ruumis siirrettiin Moskovaan, ja häntä kunnioitettiin pyhänä oikeamielisenä tsarevitšina.
Tsaarinkruunua vaati useita itseään Dmitriksi väittäneitä Vale-Dmitrejä, joista yksi nousikin tsaariksi.
François Mauriac
François Mauriac (11. lokakuuta 1885 Bordeaux, Ranska – 1. syyskuuta 1970 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen kirjailija. Häntä pidetään yhtenä 1900-luvun suurimmista katolisista kirjailijoista.
Mauriacin isä kuoli pojan ollessa puolitoistavuotias, ja hän kasvoi suojaisassa ympäristössä ensin äitinsä, myöhemmin nunnien koulun kasvattamana. Hän opiskeli kirjallisuutta Bordeaux’ssa ja Pariisissa, mutta jättäytyi pian vapaaksi kirjailijaksi.
Hän julkaisi nuorena ensin runokokoelmia, mutta hänen kutsumuksenaan oli kirjoittaa romaaneita. Romaania "Le Nœud de vipères" (1932) ("Käärmesolmu") pidetään hänen mestariteoksenaan.
Mauriacin tuotantoon kuuluu 30 romaania, näytelmiä ja runoja. Toisen maailmansodan aikana hän työskenteli vastarintaliikkeen parissa, ja sodan jälkeen hän tuki de Gaullea. Hän kannatti Algerian itsenäistymistä.
Mauriac valittiin Ranskan akatemiaan vuonna 1933, ja hän sai 1952 Nobelin kirjallisuuspalkinnon.