hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kazys Bradūnas
Kazys Bradūnas (11. helmikuuta 1917 – 9. helmikuuta 2009) oli liettualainen runoilija.
Bradūnas valmistui Vilnan yliopistosta, jossa hän opiskeli liettuan kieltä ja liettualaista kirjallisuutta. Hän vietti toisen maailmansodan jälkeiset vuodet evakkoleirillä Saksassa ja muutti vuonna 1944 Yhdysvaltoihin.
Bradūnas asui Baltimoressa ja Chicagossa ennen paluutaan synnyinmaahansa pitkästä aikaa vuonna 1995. Hän asui siitä lähtien Vilnassa.
Bradūnas loi huomattavan työuran Yhdysvaltain-vuosinaan. Hän toimitti liettuankielistä "Draugas"-lehteä ja oli mukana perustamassa Žemė-nimistä kirjallista liikettä. Liettuan kulttuuriministeriö myönsi hänelle vuonna 1993 Kansallispalkinnon.
Runokokoelmiensa ohella Bradūnas julkaisi muun muassa oopperalibreton.
Baranofinsaari
Baranofinsaari (, joskus myös Baranov Island tai Sitka Island) on saari Alexanderin saaristossa Kaakkois-Alaskassa. Saaren alkuperäisasukkaat tlingitit kutsuvat saarta nimellä Sheet’-ká X'áat'l. Pinta-ala on 1 584,36 km². Baranofinsaaren asukasluku oli vuoden 2000 väestönlaskennassa 8 532.
Baranofinsaari on Alaskan kahdeksanneksi suurin saari ja koko Yhdysvaltain yhdeksänneksi suurin. Se on Alexanderin saariston vuoristoisin saari. Maailman saarista Baranofinsaari on 135. suurin. Saaren suurin kaupunki on yli 8 000 asukkaan Sitka, joka kattaa suurimman osa saaresta. Muita asutuskeskuksia ovat Port Alexander, Baranof Warm Springs, Port Armstrong ja Port Walker. Saarella on myös aavekaupunki Goddard.
Ensimmäisen länsimaisen asutuskeskuksen perusti saarelle 1799 Aleksander Baranov, Venäläis-amerikkalaisen kauppakomppanian johtaja ja ensimmäinen kuvernööri. Alexanderin saaristo ja Baranofinsaari ovat saaneet nimensä hänen mukaansa. Baranof Island oli venäläisten hallinnollinen ja turkiskaupan keskus Alaskassa 1804–1867. 1900-luvun vaihteessa saarella oli pienimuotoista kaivosteollisuutta, joka keskittyi etenkin Sitkan ympärille saaren pohjoisosiin. Ruoanjalostus, valaanpyynti ja kettutarhat olivat yleisimmät elinkeinot. Ne kuitenkin loppuivat toiseen maailmansotaan mennessä. Vielä tänäänkin saarella on nähtävissä todisteita näistä elinkeinoista. Nykyään tärkeimmät elinkeinot ovat kalastus, kalastustuotteiden jalostus ja turismi. Saari on tunnettu karhuistaan ja sitkan hirvestä.
Sekvensointi
Sekvensointi on menetelmä nukleiinihapon nukleotidijärjestyksen ja myös polypeptidin aminohappojärjestyksen selvittämiseksi.
Kaikki DNA:n sekvensointimenetelmät pohjautuvat eripituisten DNA-fragmenttien muodostumiseen. Ensimmäiset sekvensointimenetelmät olivat 1970-luvulla kehitetyt "Maxam-Gilbertin menetelmä" ja "Sangerin menetelmä", joista jälkimmäinen on yleisin menetelmä vielä 2000-luvullakin.
Maxam-Gilbertin sekvensointimenetelmä perustuu tiettyjen kemikaalien reagoimiseen tiettyjen emästen kanssa. DNA laitetaan tällöin neljään eri kemikaalia (DMS, metaanihappo, hydratsiini, NaCl + hydratsiini) sisältävään koeputkeen. DNA pilkkoutuu tällöin vain tiettyjen emästen kohdalta. Pilkkoutumisen määrää voidaan säätää kemikaalipitoisuuksilla ja reaktioajoilla. Maxam-Gilbertin menetelmä on työläs ja siinä käytetään myrkyllisiä kemikaaleja. Sitä käytetään yleensä vain jos Sangerin menetelmä ei sovellu.
Sangerin menetelmä on yleisin sekvensointimenetelmä. Se edellyttää DNA:n avaamista yksijuosteiseksi. Avaamiseen käytetään usein polymeraasiketjureaktiota (PCR). PCR:n ja Sangerin menetelmän yhdistelmää kutsutaan sykliseksi sekvensoinniksi.
Kun DNA-pätkät on aukaistu yksijuosteisiksi, niihin liitetään radioaktiivisesti tai fluoresoivasti merkityt alukkeet. Alukkeen sisältävät pätkät jaetaan neljään eri koeputkeen. Koeputkissa on DNA:ta monistavaa polymeraasientsyymiä, tavallisia nukleotideja (A, G, T, C) ja kussakin yhden tyyppisiä muunneltuja nukleotideja, dideoksinukleotideja. Muunnellut nukleotidit pysäyttävät DNA:n kahdentumisen. Tällöin kussakin koeputkessa synteesi katkeaa tietyn (muunnellun) nukleotidin kohdalta (A,G,T tai C) sen mukaan, mitä muunneltuja nukleotideja koeputki sisältää. Vaikka koeputki sisältäisikin tietyn nukleotidityypin muunneltuja nukleotideja, siihen voi liittyä myös normaali nukleotidi. Se mahdollistaa eripituisten sekvenssien syntymisen. Eripituiset sekvenssit erotellaan geelielektroforeesilla ja niiden perusteella muodostetaan käsitys sekvenssin emäsjärjestyksestä.
M/S Mimer
M/S Mimer () on ahvenanmaalaiseen Godby Shipping -ryhmään kuuluvan Minicarriers Ab:n omistukseen rekisteröity ro-ro-rahtialus. Se on rakennettu vuonna 1990 J.J. Sietaksen telakalla Hampurissa, Saksassa. Kuollutta painoa aluksella on 4 491 tonnia ja jääluokitus on 1A eli alus pystyy useimmissa jääolosuhteissa kulkemaan yksin. "Mimer" on rekisteröity Suomen lipun alle ja sen kotisatama on Brändö. Nykyisin laiva on aikarahdattu UPM-Kymmenen liikenteeseen, reitille Rauma–Hamina–Rouen. Lastina alus kuljettaa yleensä paperituotteita, kappaletavaraa ja roro-yksiköitä.
Mimerin sisaralus on M/S Midas.
16. helmikuuta 1990 vastavalmistunut alus luovutettiin ahvenanmaalaisen Minicarriers Ab:n omistukseen, joka rekisteröi aluksen Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Ahvenanmaalla sijaitseva Brändö. Tuolloin aluksen nimi oli "Bore Star". 26. helmikuuta alus aikarahdattiin Bore Linen liikenteeseen, reitille Helsinki–Kotka–Terneuzen–Rotterdam–Chatham. Vuonna 1992 Bore Star aikarahdattiin Finncarriersin liikenteeseen, linjalle Rauma–Rostock–Lyypekki.
Vuonna 1993 rahtaussopimus päättyi ja alus sai nykyisen "Mimer" -nimensä. Tämän jälkeen uudelleenkastettu Mimer aikarahdattiin Transfennican liikenteeseen, Suomen ja Länsi-Euroopan välille. Lokakuussa 1995 alus siirtyi Hangon ja Lyypekin väliseen liikenteeseen. Marraskuussa 1996 Mimer aloitti liikennöinnin linjalla Suomi–Britannia–Ranska. Jo joulukuussa reitti vaihtui jälleen; Hanko–Lyypekki. Helmikuun alussa 1997 Mimer siirtyi Lyypekin ja Rauman välille ja jälleen syyskuussa 1997 Suomen ja Britannian välille.
Alus liikennöi kesästä 2015 lähtien sisaraluksensa Midaksen tapaan Karibian merellä. Se on rahdattu ranskalaisella CMA CGM:lle sekä amerikkalaiselle Marinex Cargo Linelle Karibian linjaliikenteeseen.
Godby Shipping Ab
Liana Isakadze
Liana Aleksandrovna Isakadze (, ; s. 2. elokuuta 1946 Tbilisi, Gruusian SNT, Neuvostoliitto) on georgialainen viulutaiteilija, ja hän on voittanut Jean Sibelius -viulukilpailun ensimmäisen palkinnon. Voittamisen aikoihin vuonna 1970 hän edusti Neuvostoliittoa.
Isakadze alkoi soittaa pianoa ja säveltää kolmivuotiaana. Seitsemänvuotiaana hän ryhtyi soittamaan viulua ja opiskeli vuoteen 1963 saakka kotikaupunkinsa Tbilisin keskusmusiikkikoulussa. Sen käytyään hän muutti Moskovaan, jossa hän sai opetusta David Oistrahin oppilaana Moskovan konservatoriossa ja toimi myöhemmin myös opettajansa assistenttina.
Isakadzen kansainvälinen ora alkoi varsinaisesti, kun hän vuonna 1965 voitti Pariisissa pidetyn Jacques Thibaud -kilpailun. Vuonna 1970 hän jakoi ensimmäisen palkinnon maanmiehensä Pavel Koganin kanssa Jean Sibelius -viulukilpailussa, joka pidettiin Helsingissä. Samana vuonna hän saavutti kolmannen sijan Moskovassa järjestetyssä Tšaikovski-viulukilpailussa. Liana Isakadze on sittemmin kuulunut Jean Sibelius -viulukilpailun tuomaristoon.
Vuonna 1992 Liana Isakadze perusti David Oistrah -akatemian Ingolstadtiin Saksaan. Perustamansa akatemian johtamisesta hän luopui vuonna 1997. Vuonna 2003 hän perusti Kansainvälisen Liana Isakadze -viulukilpailun Pietariin, mutta vuoden 2007 kilpailu peruutettiin.
Hän on tehnyt on yli 500 äänitystä levymerkeille Melodija ja Orpheo sekä Moskovan ja Saksan radioille.
Gunvor Sandkvist
Gunvor Snöfrid Sandkvist (oik. Lampenius; 4. marraskuuta 1923 Helsinki – 18. helmikuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi erityisesti Helsingin ruotsinkielisten näyttämöiden tragediennena. Hänen vanhempansa olivat Harald ja Alva Sandqvist. Sandkvist oli aviossa Börje Lampeniuksen kanssa vuodesta 1951 vuoteen 1970, jolloin he erosivat. Sandkvistilla oli kaksi lasta: Lili Charlotte (1955) ja Bo Harald (1962).
Suomenruotsalainen Sandkvist oli kiinnitettynä Ruotsalaiseen teatteriin 1946–1970 ja edelleen vuodesta 1972 lähtien. Lilla teaternissa hän näytteli 1971–1972. Hänen maineikkaisiin töihinsä kuuluvat muun muassa nimiosa näytelmässä "Euridike", Ofelia "Hamletissa" ja Lady Macbeth "Macbethissä". Huomattavia taiteellisia saavutuksia ovat niin ikään roolit näytelmissä "Fröken Julie", "Maria Stuart" ja "Kameliadamen". Sandkvist näytteli myös Muumi-näytelmissä. Hänen elokuvatöistään merkittävimpiä on eroottisesti latautunut naispääosa Matti Kassilan "Sinisessä viikossa".
Sandkvistille myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1988. Hän harrasti muun muassa öljymaalausta.
Sandkvist kuoli 90-vuotiaana pitkäaikaiseen sairauteen. Hän sairasti Alzheimerin tautia ja asui viimeiset vuotensa Folkhälsanin vanhainkodissa Helsingissä.
Aikuiskoulutustuki
Aikuiskoulutustukea haetaan Koulutusrahastosta. Tukea voi saada omaehtoiseen ammatilliseen koulutukseen osallistuva aikuinen, joka jää opintovapaalle työ- tai virkasuhteesta. Myös yrittäjä voi saada tukea opintoihin. Opintovapaasta sovitaan oman työnantajan kanssa.
Aikuiskoulutustuen saamisen edellytyksenä on opiskelupaikan lisäksi yhteensä vähintään 8 vuoden työkokemus. Lisäksi henkilön tulee olla ollut nykyisen työnantajan palveluksessa tai toiminut YEL- tai MYEL-vakuutettuna yrittäjänä vähintään vuoden tukikauden alkamiseen mennessä. Yhtäjaksoisen opintovapaan keston on oltava vähintään 2 kuukautta. Jos tukea haetaan lyhyempiin opintojaksoihin, niiden on yhdessä kestettävä vähintään 43 päivää, ja tukea haetaan soviteltuna takautuvasti kalenterikuukausittain.
Aikuiskoulutustuen kaikkien saamisehtojen tulee täyttyä, jotta tukea voidaan maksaa.
Tukea maksetaan enintään 15 kuukauden ajalta työuran aikana. Tuen voi hakea yhdessä tai useammassa jaksossa. Palkansaajan aikuiskoulutustuki on ansiosidonnainen etuus, joka koostuu perusosasta ja palkkatulojen perusteella määräytyvästä ansio-osasta. Yrittäjän aikuiskoulutustuki on aina aikuiskoulutustuen perusosan suuruinen.
Palkansaajan tukea voi hakea joko täysimääräisenä tai soviteltuna tukena. Täysimääräistä tukea saava voi ansaita tukiaikana muuta ansiotuloa sivutulona enintään 250 euroa bruttona kuukaudessa. Jos tuloa on enemmän, tuki haetaan kuukausittain jälkikäteen soviteltuna aikuiskoulutustukena.
Tukea myönnetään tutkintoon tai tutkinnon osan suorittamiseen johtavaan opiskeluun sekä ammatilliseen lisä- ja täydennyskoulutukseen julkisen viranomaisen alaisessa oppilaitoksessa. Oppilaitoksen tulee toimia Suomessa. Opintojen tulee tukiaikana olla päätoimisia.
Vuonna 2017 aikuiskoulutustukea maksettiin 24 356 henkilölle yhteensä 188,3 miljoonaa euroa .
Seututie 484
Seututie 484 johtaa Joensuun Honkavaaralta valtatien 6 ja valtatien 9 liittymästä Rääkkylän Rasivaaraan, jossa se liittyy seututiehen 482. Tie ylittää Karjalan radan, kulkee Hammaslahden taajaman ja Niemisen kylän halki. Tien pituus on 28,7 kilometriä. Rasivaarasta on edelleen Rääkkylän kuntakeskukseen matkaa kahdeksan kilometriä.
Tie on kestopäällystetty ja nopeusrajoitus on enimmäkseen 80 kilometriä tunnissa. Tien näkymäalueet ovat paikoin rajoittuneet, ja lähellä piennarta olevat pensaikot lisäävät hirvikolarien riskiä.
Pat Fraley
Patrick Fraley (s. 18. helmikuuta 1949 Seattle, Washington, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka palkittiin vuonna 2008 Voicey-palkinnolla elämäntyöstään ääninäyttelyn parissa.
Fraley opiskeli Whitman Collegessa Walla Wallassa, Washingtonissa Draamaa, sekä Cornellin yliopistolla New Yorkissa. Hän jatkoi opiskeluaan näyttelemisestä muutettuaan Cornelliin, Australiaan, jossa Fraley myös näytteli työkseen teattereissa. Muutettuaan takaisin Yhdysvaltoihin Fraley ryhtyi ääninäyttelijäksi.
Nykyisin hän on keskittynyt ääninäyttelyn ohella tuottamaan ja opettamaan ääninäyttelemistä. Fraley asuu Studio Cityssä, Kaliforniassa vaimonsa ja neljän poikansa kanssa.
Fraleyn ura alkoi vuonna 1979; hänet tunnetaan parhaiten 1980-luvulta, jolloin Fraley oli muun muassa sheriffi Bravestarrin äänenä BraveStarrissa. Erityisesti hänet tunnetaan Turtles – mutanttikilpikonnista, jossa Fraley ääninäytteli Krangin lisäksi myös Baxter Stockmania ja Casey Jonesia. Myöhemmin 1990-luvulla Fraley teki muutamia päärooleja Zorroon sekä Wild West C.O.W.-Boys of Moo Mesaan, jossa Fraley oli samankaltaisessa roolissa 1980-luvulla BraveStarrissa. Hän oli mukana myös The Tickissä useissa sivurooleissa sekä Gargoylesissa, Batmanissa sekä piirrossarjassa Timon ja Pumba.
2000-luvulla Fraley on tehnyt enimmäkseen useita vierailevia äänirooleja animaatioihin kuten Ozzy & Drix, The Grim Adventures of Billy & Mandy, ChalkZone ja Kukkulan kuningas. Lisäksi hän on tehnyt sivuääniä elokuviin Aivan villit, Muurahaisten kauhu ja Karvinen herää todellisuuteen sekä I Am Legend, jossa Fraley oli presidentin äänenä.
Endogeenisen kasvun teoria
Endogeenisen kasvun teoria kehitettiin makrotaloustieteessä 1980-luvulla vastauksena eksogeenisen kasvun mallien saamaan kritiikkiin. Eksogeenisen kasvun malleista poiketen endogeenisen kasvun teoria pyrkii kuvaamaan kasvuprosessin siten, että keskeiset kasvuun vaikuttavat taloudelliset tekijät määräytyvät mallin sisällä eikä niitä oteta annettuna mallin ulkopuolelta.
Perinteisessä kasvuteoriassa on usein ajateltu taloudellisen kasvun riippuvan esimerkiksi väestönkasvusta ja eksogeenisestä tekniikan kehityksestä, jotka ovat mm. vaikuttaneet investointien määrään. Endogeenisen kasvun teorioissa on yleensä keskitytty käsittelemään sitä, kuinka talouden toiminta aiheuttaa teknologian kehitystä. Innovaatioiden tuottaminen aiheuttaa kustannuksia, mutta teknologiaa kehitellään voitontavoittelutarkoituksessa.
Lisäksi keskeisenä käsitteenä on usein ns. pääoman ulkoisvaikutukset: investoinnit ovat sitä kannattavampia, mitä enemmän taloudellista toimeliaisuutta niiden vaikutusalueella on ennestään. Investointi puolestaan lisää tätä toimeliaisuutta, joten toimintaansa laajentava yritys luo tahattomasti lisää liiketoiminta- ja innovaatiomahdollisuuksia muille toimialoille.
Braindamage – Or Still Alive
Braindamage – Or Still Alive on suomalaisen kitaristi Albert Järvisen toinen sooloalbumi. Se julkaistiin vuonna 1988.
Harri Nevanlinna
Rolf Harri Nevanlinna (6. helmikuuta 1922 Helsinki – 4. syyskuuta 1994 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja geenitutkija, joka sai professorin arvonimen.
Nevanlinna kuului Nevanlinnan kulttuurisukuun. Hänen isänsä oli matemaatikko, akateemikko Rolf Nevanlinna ja äitinsä Mary Elise Selin. Nevanlinnan puoliso vuodesta 1945 oli professori Saara Maljanen, perheessä oli neljä lasta. Nevalinna tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta 1940 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi Helsingin yliopistosta 1948. Tohtoriksi Nevanlinna väitteli 1953, ja Helsingin yliopiston veriryhmäserologian dosentti hänestä tuli 1957. Professorin arvonimen hän sai 1968.
Nevanlinna johti Suomen Punaisen Ristin (SPR) Veripalvelua 40 vuotta, laitoksen perustamisesta lähtien vuonna 1948. Hän kehitti laitosta ja nosti sen maailmanmaineeseen muun muassa luomalla Suomeen maailman tehokkaimpiin kuuluneen järjestelmän rhesus-taudin ennaltaehkäisemiseksi. Nevanlinna tutki myös Suomen kansan juuria populaatiogeneettisesti hyödyntämällä veriryhmäserologisia merkkitekijöitä. Lääkintöhallituksen tieteellisen neuvottelukunnan jäsen Nevanlinna oli vuodesta 1955 ja Suomalaisen tiedeakatemian jäsen vuodesta 1975. Nevanlinna, jolla oli runsaasti kansallisia ja kansainvälisiä järjestö- ja luottamustehtäviä, sai tunnustuksena työstään muun muassa Arvo Ylppö -mitalin (1982), Pro Valetudine Fennorum -mitalin (1986) sekä Chydenius-palkinnon (1988).
Mirror Tower
Mirror Tower on suomalaisen kitaristi Albert Järvisen kolmas ja viimeiseksi jäänyt sooloalbumi. Se julkaistiin vuonna 1991.
Albert Järvinen äänitti tämän viimeiseksi jääneen levynsä Helsingissä Finnvoxin studioilla talvella 1990-1991, tuottaja-äänittäjänä T. T. Oksala. Albert ja T. T. ehtivät saada valmiiksi myös levyn ensimmäisen miksauksen ennen Albertin viimeistä ulkomaanmatkaa. Käytyjen keskusteluiden pohjalta T. T. Oksala ja Antero Jakoila tekivät lopullisen miksauksen huhtikuussa 1991.
Tämä levy sisältää Albert Järvisen uusia linjoja etsivää ja myös kokeilevaa tuotantoa. Sen yleisilme ja tunnelma on seesteinen ja valoisa ja antaa viitteitä siitä, mitä Albert Järvinen ehkä suunnitteli seuraavaksi tekevänsä.
"Wrapping Paper" on sovitus Cream - yhtyeen ensimmäisenä julkaistusta single- kappaleesta. "I Love You Anyway " puolestaan on uudelleensovitettu versio Cisse Häkkisen I Love You Anyway - albumin nimikappaleesta.
Michael Swanwick
Michael Swanwick (s. 18. marraskuuta 1950) on yhdysvaltalainen tieteiskirjailija. Hän on saanut Nebula-palkinnon romaanistaan "Stations of the Tide" (1991), ja se oli ehdolla myös Arthur C. Clarke -palkinnon ja Hugo-palkinnon saajaksi. Hänen novellejaan on palkittu Theodore Sturgeon -palkinnolla, Hugo-palkinnolla ja World Fantasy -palkinnolla.
Siionin kirkko
Siionin kirkko (engl. "Church of Zion") oli William Samuel Godben perustama, lyhytikäiseksi jäänyt myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuulunut uskonnollinen yhteisö. Perustajansa mukaan kirkkoa kutsuttiin myös Gudben kirkoksi (engl. "The Godbeite Church") ja sen jäseniä "godbeiiteiksi" (engl. "Godbeites").
William Godbe riitautui Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon toisen profeetan, Brigham Youngin kanssa 1860-luvun lopulla. Hän vastusti eräitä Brigham Youngin opillisia korostuksia sekä ennen muuta hänen itsevaltaista tapaansa johtaa kirkkoa. Godbe vastusti myös Youngin roolia Utahin territorion kuvernöörinä ja sitä maallista valtaa, jonka tämä oli itselleen kerännyt. Välirikon seurauksena Godbe erotettiin kirkosta 1869.
Tämän jälkeen Godbe perusti ystävineen Siionin kirkon vuonna 1870. Siionin kirkko oli MAP-kirkkoa liberaalimpi, ja se vastusti tiukkaa oppikuria ja opillisia määrittelyjä. Oppikeskusteluja tärkeämpää oli jumaluuden kokeminen. Mystiikka olikin tärkeää Siionin kirkossa.
Siionin kirkko hajosi 1880-luvulla.
Kristuksen puhdas kirkko
Kristuksen puhdas kirkko () oli ensimmäinen profeetta Joseph Smithin perustamasta kirkosta eronnut skismaattinen yhteisö. Kirkko kuului siis Myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen. Kirkon perusti Wycam Clarke ja viisi muuta, jotka eivät olleet tyytyväisiä Joseph Smithin tapaan johtaa kirkkoaan. Heidän mukaansa Smithistä oli tullut väärä profeetta. Kristuksen puhdas kirkko perustettiin vuonna 1831, siis vain vuosi Smithin perustaman kirkon jälkeen, Kirtlandissa, Ohiossa. Kirkon jäsenmäärä ei koskaan kasvanut suureksi. Se järjesti muutaman kokouksen ja kuoli pian pois.
Aivokuorukka
Aivokuorukka () on isojen aivojen alaosassa sijaitseva tyvitumake. Aivokuorukan tiedetään vaikuttavan yhdessä häntätumakkeen kanssa muun muassa kehon motoriseen toimintaan.
Aftermath
Aftermath on The Rolling Stonesin vuonna 1966 julkaistu albumi. Levy on ensimmäinen laatuaan, joka sisältää ainoastaan yhtyeen jäsenten Mick Jaggerin ja Keith Richardsin kirjoittamia kappaleita. "Aftermath" oli yhtyeen historian kolmas Isossa-Britanniassa listaykköseksi noussut albumi.
Albumi oli yhtyeen ensimmäinen, joka äänitettiin Britannian ulkopuolella, Yhdysvalloissa RCA-studioilla, Hollywoodissa. Se oli myös yhtyeen ensimmäinen stereoalbumi.
"Aftermath" julkaistiin Yhdysvalloissa erilaisella kannella ja hieman eri kappaleilla (kts. alempi kuva). Yhdysvaltain painos sisältää muun muassa suuren hitin "Paint It, Black". Levy oli korkeimmillaan Billboard -listan sijalla #2 ja myi platinaa.
Levyltä ei tehty Britanniassa yhtäkään singlejulkaisua. Sen sijaan useat muut artisit tekivät cover-versioita albumin kappaleista. Parhaiten menestyi Chris Farlowen versio kappaleesta "Out of Time", joka nousi Britanniassa listaykköseksi heinäkuussa 1966. Muita versioita olivat saman artistin "Think" (UK #37), David Garrickin "Lady Jane" (UK #28) ja The Searchersin "Take It or Leave It" (UK #31). Yhdysvalloissa "Mother's Little Helper", joka ei kuulunut albumin Yhdysvaltain painokselle, julkaistiin singlenä ja se nousi listan sijalle #8.
Albumin nimeksi oli alun perin tarkoitus tulla "Could You Walk on the Water?" ja kansikuvassa yhtyeen jäsenet olisivat olleet kaulaa myöten vedessä. Levy-yhtiö Decca Records ei tähän kuitenkaan suostunut.
Vuonna 2002 Rolling Stone -lehti valitsi albumin Yhdysvaltain version kaikkien aikojen albumien top 500-listalla sijalle 108.
A-puoli
B-puoli
A-puoli
B-puoli
Paul Dobson
Paul Spencer Dobson (s. 7. joulukuuta 1963, Steadfast) on englantilais-kanadalainen ääninäyttelijä. Hänen veljensä Michael Dobson ja Brian Dobson ovat myös ääninäyttelijöitä. Kolmikko on usein työskennellyt kanadalaiselle Ocean Group -yhtiölle, joka dubbaa muun muassa japanilaisia animesarjoja ja -elokuvia.
Dubbaamisen lisäksi Dobson on tehnyt myös alkuperäisiä äänirooleja animaatioihin, kuten Street Fighter, ReBoot, Spider-Man Unlimited, , Alien Racers, Bionicle 3: Web of Shadows ja Ihmeneloset. Hän esiintyi myös televisiosarja The New Addams Familyssä Itt-serkun äänenä.
Kristus Potterin kirkko
Kristus Potterin kirkko () oli Arnold Potterin (1804-1872) 1857 perustama, myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuulunut uskonnollinen yhteisö. Arnold Potter kuului profeetta Joseph Smithin kannattajiin, ja hän oli ensimmäisten myöhempien aikojen pyhien mukana asuttamassa Utahia vuonna 1848. Smithin seuraaja Brigham Young lähetti Potterin 1856 lähetystyöhön Australiaan. Siellä ollessaan Potter koki kertomansa mukaan voimakkaan uskonnollisen kokemuksen, jossa Jumalan voima ja kirkkaus ympäröi hänet. Potter tunsi Jumalan ottaneen hänen omaksi Pojakseen, Kristukseksi. Potter oli vakuuttunut siitä, että hän oli Kristus maan päällä ja lopun aikojen messias. Hän alkoi käyttää itsestään nimeä Kristus Potter. Lisäksi Potter kertoi enkelien sanelleen hänelle uuden pyhän kirjoituksen. Potterin mukaan juuri tämä oli se kirja, jonka perusteella ihmiset tultaisiin tuomitsemaan viimeisellä tuomiolla.
Vuonna 1857 Potter palasi Australiasta Kaliforniaan. Hän alkoi julistaa sanomaansa paikallisissa Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon seurakunnissa, keräten ympärilleen muutamia kannattajia. 1861 Potter ilmoitti muuttavansa seuraajineen lähelle Independenceä Missouriin. Independence oli profeetta Smithin aikoinaan saaman ilmoituksen perusteella se paikka, jonne Siion tultaisiin aikoinaan kokoamaan. He muuttivat ensiksi Saint Marysiin, Millsin piirikuntaan Iowassa. Saint Marys tuhoutui tulvassa 1865 ja Potter seuraajineen muutti läheiseen Council Bluffsiin. Potter vietti päivänsä kulkien pitkin Council Bluffsin katuja saarnaten ihmisille. Hänellä oli pitkä musta parta ja yllään vaalea kaapu. Hänen seuraajansa käyttivät mustia kaapuja. Potterin seuraajat muodostivat eräänlaisen kommuunin, yhteisön, jossa he elivät yhteistaloudessa. Hänen seuraajajoukkonsa oli aikalaisten kertoman mukaan pieni, mutta sitäkin uskollisempi. Potter järjesti seuraajineen kiihkeitä rukouskokouksia, joissa puhuttiin kielillä, nähtiin näkyjä ja saatiin profetioita. Usein nämä kokoukset huipentuivat Potterin saamaan uuteen ilmoitukseen Jumalalta.
1872 Potter ilmoitti eräässä rukouskokouksessa, että oli tullut aika hänen nousta taivaaseen. Opetuslastensa seuraamana hän ratsasti aasilla läheiselle kukkulalle ja hyppäsi alas jyrkänteeltä. Vastoin odotuksiaan Potter kuitenkin syöksyi maahan ja ruhjoutui kuoliaaksi. Tämän jälkeen hänen seuraajansa hajaantuivat.
Sovitus
Sovitus voi tarkoittaa
Supertoonika
Supertoonika on musiikkitermi, joka tarkoittaa duuri- ja mollisävelasteikon II asteen säveltä, joka on heti toonikan yläpuolella. Suomen kielessä supertoonikasta on ainakin ennen käytetty myös nimitystä "teräsävel".
Supertoonikaa vastaa duuriasteikolla solmisaatiotavu "re" ja mollissa "ti" ("si"). Esimerkiksi C-duuriasteikolla supertoonika on nuotti D, a-mollissa nuotti H.
Suosionosoitukset
Suosionosoitukset ovat suosion ilmauksia kuten kättentaputuksia esitykseen, esimerkiksi esittävään taiteeseen, kuten musiikki- tai teatteriesitykseen.
Musiikin piirissä tapa reagoida myönteisesti musiikkiesitykseen on vanha. Käsien taputtaminen eli "aplodit" mieltymyksen ilmaisuna on kuitenkin myöhempää perua. Esimerkiksi 1700-luvulla positiivisten tunteiden lisäksi ilmaistiin myös esitysten herättämät kielteiset tunteet, muun muassa appelsiineja heittelemällä.
Suosionosoitukset saattoivat myös olla maksettuja, mitä tapaa esiintyi 1800-luvulta lähtien. 1900-luvun alun Italiassa suosionosoitusten ostaminen oli oopperassa yleistä, ja lontoolainen "Musical Times" -lehti julkaisi jopa tarkan hinnaston erityyppisistä suosionosoituksista. Gustav Mahler tuli tunnetuksi kiellettyään maksetut suosionosoitukset tultuaan Wienin valtionoopperan johtoon.
Susisävel
Susisävel on jousisoittimissa, eritoten selloissa, mahdollisesti esiintyvä epämiellyttävä, uliseva ääni. Se johtuu äänen nopeasta vaihtelusta sävelen ja sen yläoktaavin välillä. Fysikaalisena aiheuttajana susisävelelle on soivan kielen ja kaikupohjan resonaatiotaajuuksien yhteisvaikutus. Kun kieli värähtelee lähellä kaikupohjan ominaisresonanssia olevaa taajuutta, huojuntailmiö vahvistaa ja heikentää vuorotellen kielen perussäveltä. Susisäveliä ehkäistään asentamalla paino resonoivaan kieleen tallan ja kielen pitimen välille.
Paavo Tiusanen
Paavo Kalervo Tiusanen (11. tammikuuta 1931 Helsinki – 2. heinäkuuta 2018 Vantaa) oli suomalainen harmonikansoiton lehtori ja harmonikkataiteilija;Viljo Vesterinen -killan perustajajäsen-sihteeri 1977–94.
Paavo Tiusanen aloitti harmonikansoiton 11-vuotiaana opettajanaan Helge Pahlman ja teoriaopintojaan hän myöhemmin suoritti yliopettaja Unto Saarisen johdolla.
Suomen harmonikkamestaruuden hän voitti neljä kertaa: 1949, 1952, 1953 ja 1954 sekä Pohjoismaisen nuorisokilpaillun 1.palkinnon 1952 ja CMA:n maailmanmestaruuskilpailun pronssimitalin Helsingissä 1965. Suomen mestaruuden tenniksen sekanelinpelissä hän voitti Kerstin Jämsénin kanssa sarjassa naiset 65, miehet 70. Tasavallan Presidentti Risto Ryti myönsi hänelle hengenpelastus -mitalin 1944.
Paavo Tiusasen sävellys-, sovitus- ja esiintymisskaala on laaja – klassisesta kevyeen. Radion Sinfoniaorkesterin solistina hän esitti Pietro Deiron harmonikkakonserton George de Godzinskyn johdolla 1952. Samoihin aikoihin hän piti harmonikkakonsertit Helsingissä, Tampereella ja Turussa. Fazerin musiikkikoulun opettajana Tiusanen oli 1965–1975, minkä jälkeen hän piti yksityistä harmonikkaopistoa Helsingissä vuoteen 1990. Opetusministeriö myönsi hänelle erivapauden harmonikansoiton lehtorin toimiin 1976 ja valtion taiteilijaeläkkeen vuodesta 1991 lähtien.
Suomen Harmonikkaliiton 1.varapuheenjohtaja 1976–78; kunniajäsen. Viljo Vesterinen -killan sihteeri-rahastonjoitaja 1977–94; kunniajäsen ja kultainen ansiomerkki. Hän toimi harmonikansoiton arvostelutuomarina monissa kilpailuissa mm. Viljo Vesterisen valtakunnallisissa kilpailuissa 1978–93.
Paavo Tiusanen on laatinut Harmonikansoiton Alkeisoppikirjan ABC ja tehnyt levytyksiä yhteensä noin 30, mm. Lasse Pihlajamaan, Matti Viljasen, Jorma Juseliuksen, Veikko Huuskosen, Kalevi Nyqvistin, Aaro Kurkelan ja Kari Tolvasen kanssa sekä soololevyttänyt säveltämiään fuugia ja inventioita.
Sormitus
Sormitus tai sormijärjestys on musiikki-instrumentin hallinnassa käytetty järjestelmä, jonka mukaan sormia liikutellaan suunnitellusti koskettimistolla, kielillä, otelaudalla, sormiaukoilla tai läpillä.
Kosketinsoittimissa käytetään yleensä numeroita sormituksen merkintään siten, että peukalo vastaa numeroa 1, etusormi numeroa 2 ja niin edelleen. Sormitusohjeet ovat osa laajempaa esittämiskäytäntöä, jossa muina osa-alueina ovat kosketus ja artikulaatio.
Koskettimiston mittasuhteet ovat vaikuttaneet merkittävästi sormituksen kehittymiseen. 1800-luvulle asti pianon valkoisten koskettimien etuosa oli niin lyhyt, että peukalon ja pikkusormen käyttäminen oli hankalaa nopeissa kuvioissa, eivätkä sormet tahtoneet mahtua mustien koskettimien väliin. 1500-luku suosi keskimmäisten sormien käyttöä ja peukaloa käytettiin vain vasemmassa kädessä. Sävellysten monipuolistuminen 1600-luvulla toi uusia haasteita ja 1700-luvulla peukaloa ja pikkusormea käytettiinkin jo huomattavasti enemmän. 
Varhaisimpien sormitusten tutkimisen on tapahduttava alkuperäissoittimien äärellä, koska 1800-luvulle saakka sävellyksiin ei juurikaan lisätty soitto-ohjeita.
Urkujen soitossa jalkiokoskettimien pituus aiheutti rajoituksia. 1800-luvulle saakka jalkioita soitettiin enimmäkseen jalan kärjellä, mikä vaikeutti sävelten sidontaa toisiinsa. 1800-luvun puolivälissä alettiin käyttää myös kantapäitä, minkä koskettimiston uudet mittasuhteet mahdollistivat.
Jousi- ja näppäilysoittimissa sormituksilla säädellään soivan kielen pituutta. Otelaudan nauhat ohjaavat sormien paikkaa muun muassa kitarassa ja sen sukulaissoittimissa. Sormitukseen vaikuttaa myös instrumentin käsittelyasento ja rakenne. Esimerkiksi viulua on pidetty eri kohdissa rinnalla tai leuan alla, jolloin vasemman käden asento on vaihdellut. Erityisesti jousisoitinten moniääninen soitto kaksoisotteilla tuo haasteita sormituksen suunnitteluun.
ICF-luokitus
ICF-luokitus (International Classification of Functioning, Disability and Health) on WHO:n luokitusperheeseen kuuluva toimintakyvyn, toimintarajoitteiden ja terveyden kansainvälinen luokitus. Luokitus periaatteessa sitoo WHO:n jäsenvaltioita. Luokituksen on suomennuttanut ja julkaissut Stakes vuonna 2004. ICF täydentää WHO:n toista, terveydenhuollon vakiintunutta ja paljon laajempaa ICD-luokitusta, joka tunnetaan nimellä Kansainvälinen tautiluokitus. Tästä luokituksesta on käytössä jo 10. versio, ICD-10.
ICF tarjoaa yhtenäisen ja kansainvälisesti sovitun viitekehyksen toiminnallisen terveyden kuvaamiseen. ICF:n aihealueet ovat (1) Ruumiin/kehon toiminnot ja ruumiin rakenteet ja (2) Suoritukset ja osallistuminen. ICF ei ole edeltäjänsä, vuonna 1980 ilmestyneen ICIDH-luokituksen tapainen ”sairauksien seurausten luokitus”, vaan siitä on kehitetty ”terveyden osatekijöiden” luokitus. Luokitus koskee kaikkia ihmisiä ja sen mittarit sisältävät sekä positiivisen että negatiivisen pään.
ICF-luokituksen tavoitteena on
Yleisimmällä tasolla luokituksessa on kaksi osaa, joista kumpikin jakaantuvat kahteen osa-alueeseen:
Viimeinen osa-alue, yksilötekijät, on toistaiseksi vielä kehittelemättä.
ICF:n yksiportainen luokitus on
Luokitusopas sisältää kaksiportaisen luokituksen ja sitä tarkentavan yksityiskohtaisen luokituksen määritelmineen.
IFC-luokituksen julkistuksen jälkeen (2001) on laadittu vastaava lapsia koskeva luokitus. Jäsenmaissa on käynnissä myös useita kehittämishankkeita luokituksen arviointimenetelmien ja käyttötapojen kehittämiseksi. ICF-luokitus on laadittu mahdollisimman käyttäjäystävälliseksi ja ISO-standardin periaatteita noudattavaksi. 
ICF-luokituksen käytön tulevaisuutta ja kehitystä ennakoidaan ICF-käsikirjassa seuraavaan tapaan:
Suomessa ICF-luokituksen soveltamisen ja kehittämisen koordinaatio on ollut Stakesin vastuulla. Vuosina 2007–2010 Kansanterveyslaitoksen johdolla toimiva Toimintakykyverkosto-hanke käyttää yhtenä taustateoriana ICF-luokitusta. Heinäkuun alusta 2007 tuli voimaan laki sosiaali- ja terveydenhuollon asiakastietojen sähköisestä käsittelystä (159/2007), jonka soveltamissa potilasasiakirjojen tietorakenteissa on mahdollistaa käyttää ICF-luokitusta. Lain mukaan Kansaneläkelaitos hoitaa potilasasiakirjojen säilytyksen ja Stakes vastaa koodistopalvelun sisällöstä.
Zizi Jeanmaire
Renée Marcelle ("Zizi") Jeanmaire (s. 29. huhtikuuta 1924 Pariisi) on ranskalainen balettitanssija, laulaja ja revyytaiteilija.
Jeanmaire opiskeli Pariisin oopperan balettikoulussa vuosina 1933–1940, ja hän oli kiinnitettynä oopperan klassiseen balettiin vuosina 1934–1942. Vuosina 1944–1945 hän oli klassisen baletin tanssijana "Soirée de Paris" -ryhmässä, josta hän siirtyi vuodeksi 1946 "Ballet de Monte Carlon" jäseneksi ja vuonna 1947 jäseneksi "Ballet Colonel de Basil" -ryhmään.
Suurimman menestyksensä hän klassisen balettitanssijan uralla koki Roland Petit’n ryhmän "Ballet de Paris" -jäsenenä, jonka tähtitanssijana hän loisti erityisesti vuonna 1949 esitetyssä baletissa "Carmen".
Hänen avioliittonsa Roland Petit’n kanssa merkitsi monessa suhteessa suurta elämänmuutosta. Avioliiton solmimisen jälkeen hän näet omistautui revyyteatteriuralle. Hän on esiintynyt eri puolilla maailmaan lukuisissa musiikkiproduktioissa, joissa hän tanssin lisäksi on toiminut laulajana.
Lähde: Elonet
Kemal Derviş
Kemal Derviş (s. 10. tammikuuta 1949 Istanbul) on turkkilainen taloustieteilijä ja poliitikko. Hänen isänsä on turkkilainen ja äitinsä saksalainen.
Derviş oli Turkin valtiovarainministerinä Bülent Ecevit ollessa pääministeri, ja hän oli pääsuunnittelijana Turkin talouden onnistuneessa kolmivuotisessa toipumisohjelmassa, joka käynnistettiin 2001. Ennen nimitystään Yhdistyneiden kansakuntien kehitysohjelman (UNDP) johtajaksi hän oli Turkin parlamentin ja jäsen kuului jäsenenä Turkin ja Euroopan parlamenttien yhteistyökomissioon. Sitä ennen hän oli Euroopan perustuslakineuvoston jäsen.
YK:n pääsihteeri Kofi Annan nimitti Dervişin UNDP:n johtajaksi 26. huhtikuuta 2005 ja hän aloitti nelivuotisen toimikautensa 15. elokuuta 2005. Hän on myös YK:n uudistamistoimikunnan johtaja. Toimikuntaan kuuluvat kehitystyön parissa toimivien YK:n rahastojen, ohjelmien ja osastojen piirissä työskentelevät johtajat. Hän oli myös ehdokkaana YK:n pääsihteeriksi.
Derviş on suorittanut taloustieteiden master-tutkinnon London School of Economicsissa 1970 ja PhD-tutkinnon Princetonin yliopistossa Yhdysvalloissa 1973.
Tauno Rautapalo
Tauno Erik Rautapalo (sukunimi vuoteen 1933 Rapp, käytti myös taiteilijanimeä T(auno) Rautapalo-Rapp ja nimimerkkiä Tauno Tuuri) (29. marraskuuta 1914, Helsinki – 26. huhtikuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen kirjailija ja taidemaalari.
Rautapalon isä oli taidemaalari Oskar Rapp. Myös hänen setänsä Alex Rapp ja veljensä Wiljo Rapp (myöhemmin Rautapalo) olivat taiteilijoita. Lisäksi Taunolla oli veli Lauri Rapp, joka oli myös maalari. Lauri maalasi vähemmän taidetta kuin veljensä, mutta muun muassa Suomenlinnan kirkon/majakkatornin maalaus oli hyvin näyttävä. Hän oli naimisissa Katri o.s. Tarvaisen kanssa, ja heillä oli yksi lapsi Lilja.
Rautapalo kävi Maalariammattikoulun, Taideteollisen keskuskoulun ja ABC-piirustuskoulun. Hän teki opintomatkoja ulkomaille. Hän toimi vapaana kirjailijana ja taidemaalarina vuodesta 1956 alkaen, sitä ennen hän työskenteli muun muassa metsänvartijana, kullankaivajana ja toimittajana. Rautapalo harrasti nuoruudessaan purjehdusta, urheilukalastusta, eräretkeilyä sekä nyrkkeilyä, ja hän oli nyrkkeilyn Suomen nuortenmestari keskisarjassa vuonna 1934.
Rautapalo kirjoitti 19 teosta, joista valtaosa oli nuortenkirjoja. Hän kirjoitti useita Lappiin sijoittuvia teoksia ja maalasi taidemaalarina värikkäitä tunturiaiheisia maisemamaalauksia. Vuonna 1950 Rautapalo osallistui puolen vuoden ajan kullankaivajana Lemmenjoen kultaryntäykseen ja kuvasi myöhemmin kultamaiden elämää teoksissaan "Hippu seikkailee kultamailla" (1950) ja "Kullankaivajat" (1957). Hänelle on myönnetty seuraavat palkinnot
Kairon toinen konferenssi
Kairon toinen konferenssi pidettiin 4. joulukuuta–6. joulukuuta 1943, Kairossa Egyptissä. Konferenssissa käsiteltiin Turkin mahdollista osallistumista liittoutuneiden joukkoihin toisessa maailmansodassa. Kokouksessa olivat läsnä Yhdysvaltojen presidentti Franklin Roosevelt, Britannian pääministeri Winston Churchill ja Turkin presidentti İsmet İnönü.
Persis Khambatta
Persis Khambatta (2. lokakuuta 1948 – 18. syyskuuta 1998) oli intialainen näyttelijä ja malli.
Vuonna 1965 Khambatta valittiin Miss Intiaksi hänen ollessaan 17-vuotias. Samana vuonna hän edusti maataan Miss Universum -kilpailussa. Tuon vuoden kilpailun voitti thaimaalainen Apasra Hongsakula.
Khambatta esiintyi vuoden 1965 jälkeen muutamissa mainoksissa, muun muassa Revlonin mainoksissa.
Vuosina 1965–1974 näyttelijän ura ei auennut, koska intialaisten mielestä hän muistutti liikaa länsimaista naista.
Khambatta palasi Intiaan 1985 ja näytteli elokuvassa "Shingora".
Vuonna 1975 Khambatta sai pienen roolin elokuvasta "The Wilby Conspiracy". Vuonna 1979 hän esiintyi ensimmäisessä "Star Trek" -, josta hänet muistetaan parhaiten. Hänen roolihahmonsa oli luutnantti Ilia. Tämän jälkeen hän näytteli elokuvissa "Nighthawks" (1981) ja "Megaforce" (1982).
Yhden Bollywood-elokuvan jälkeen hän palasi takaisin Yhdysvaltoihin ja näytteli useita rooleja "Mike Hammerin" ja "MacGyverin" kaltaisissa tv-sarjoissa. Hänen viimeinen televisioroolinsa oli sarjassa "Teräsmieheni".
Vuonna 1979 Khambatta oli ensimmäisenä intialaisena näyttelijänä ehdolla yhdysvaltalaisen elokuvapalkinnon voittajaksi. Palkinto oli Saturn, ja rooli oli elokuvasta "". Vuonna 1997 hän kirjoitti ja julkaisi ”kahvipöytäkirjan”, jonka englanninkielinen nimi on "Pride of India". Kirjan kirjoittajina toimivat useat Miss Intia -kilpailun voittajat, ja kirjan myynnistä saadut tuotot menivät Missionaries of Charity -järjestölle.
Vuonna 1998 Persis Khambatta vietiin sairaalaan Etelä-Mumbaissa, hän valitti rintakipuja. Muutaman päivän kuluttua hän kuoli sydänkohtaukseen. Khambatta oli kuollessaan vasta 49-vuotias.
Turkin liira
Liira (, lyhenne "TL" tai "TRL") on Turkin rahayksikkö.
Liira otettiin Turkissa käyttöön 1844. Sitä edeltäneet rahayksiköt "kuruş" ja "para" jäivät käyttöön liiraa pienempinä yksikköinä, niin että 1 liira = 100 kuruşia ja 1 kuruş = 40 paraa. Turkin kolikoissa ja seteleissä käytettiin arabialaista kirjaimistoa 1930-luvulle: پاره tarkoittaa paraa, غروش kuruşia ja ليرا liiraa (تورك ليراسي tarkoittaa "Turkin liiraa"). Monissa eurooppalaisissa kielissä kuruş tunnettiin nimellä piasteri, liira taas oli ranskaksi "livre".
1900-luvun lopulla Turkissa vallitsi niin voimakas inflaatio, että lopulta 10 000 liiraa oli pienin käytössä ollut raha. Vuoden 2005 alussa talousuudistusten vakiinnuttamiseksi ja epävakaan talouden perinnön poispyyhkimiseksi otettiin käyttöön "uusi Turkin liira" (yeni türk lirasi), joka vastasi miljoonaa vanhaa liiraa (1 UTL = 1 000 000 TL). Siirtymävaiheen jälkeen tammikuussa 2009 sana ”uusi” pudotettiin pois rahayksikön nimestä ja siitä tuli jälleen yksinkertaisesti Turkin liira.
Erkki Vuorela
Erkki Olavi Vuorela (12. lokakuuta 1913 Vilppula – 2. marraskuuta 1977 Helsinki) oli suomalainen runoilija.
Vuorela työskenteli muun muassa Elannon mainostoimistossa sekä Taide-lehden toimitussihteerinä. Hänen isänsä Hjalmar Vuorela oli runoilija Einari Vuorelan veli.
Benjamin Elon
Benjamin ”Benny” Elon (‎; 10. marraskuuta 1954 Jerusalem – 5. toukokuuta 2017) oli israelilainen rabbi ja Kansallista unionia knessetissä edustanut poliitikko.
Elon valittiin knessetiin ensimmäisen kerran 1996. Hän oli Ariel Sharonin hallituksessa 2001–2004 matkailuministeri. Hän vastusti tiekarttana tunnettua rauhansuunnitelmaa.
Elon kuoli kurkkusyövän aiheuttamiin komplikaatioihin keväällä 2017.
Luolamies (näytelmä)
Luolamies on Rob Beckerin kirjoittama näytelmä, joka on teatteriesityksenä monologi. Se on komedia, joka on lähellä stand up -komiikkaa.
Näytelmän kantaesitys oli San Franciscossa vuonna 1991 ja se on menestynyt mm. Broadwayllä. Se on eräällä tavalla "Vaginamonologien" miehinen vastine.
Näytelmän on suomentanut Ville Virtanen. Mainostekstin mukaan "Luolamies on hellyttävä tutkielma miehen ja naisen sielunmaisemasta. Se naurattaa, itkettää ja tuntuu kotoiselta."
Suomessa Luolamies-näytelmää on esitetty mm.
Vuonna 2008 luolamiestä esitettiin ainakin Turussa ja Tampereella. Tampereella esittäjänä oli Riku Suokas. Turussa näytelmän esitti Valtteri Roiha. Luolamies tuli estitykseen Lahden Vanhaan Walimoon 27. toukokuuta 2009. Pääosassa oli Martti Suosalo. Vuonna 2011 Suosalo esitti Luolamiestä Linnanmäen Peacockissa,
Lynda Carter
Linda Jean Córdova Carter eli Lynda Carter (s. 24. heinäkuuta 1951 Phoenix, Arizona) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja. Hänet tunnetaan parhaiten roolistaan televisiosarjassa "Wonder Woman" (suomeksi 'Ihmenainen').
Carterin isä on amerikanirlantilainen, ja hänellä on äitinsä puolelta sekä meksikolaisia että espanjalaisia sukujuuria. Hänen aviomiehensä on menestyneen ZeniMax Media Inc. -peliyhtiön johtaja Robert A. Altman.
Vuonna 1972 Carter osallistui paikalliseen Arizonan kauneuskilpailuun, jonka hän voitti. Valtakunnallista huomiota hän saavutti edustaessaan Arizonaa ja voittaessaan Miss World USA (Miss Maailma USA) -missikilpailun. Kilpailun voittajana hän edusti USA:ta Miss Maailma -kisoissa vuonna 1972, yltäen semifinaaliin. Opiskeltuaan näyttelemistä New Yorkin näyttelijäkouluissa hän alkoi esiintyä tv-sarjoissa (mm. Starsky ja Hutch) ja "B-luokan" elokuvissa.
Vuosina 1974–1979 hän esiintyi Wonder Woman -tv-sarjassa sarjakuvahahmoon perustuvana supersankarina. Tästä roolista hänet tunnetaan parhaiten. Carter on sen jälkeen tehnyt pitkän uran näyttelijänä.
Vuonna 1978 Carter äänestettiin maailman kauneimmaksi naiseksi 'The International Academy of Beautyn' ja 'The British Press Organizationin' ('Kansainvälinen kauneusakatemia' ja 'Brittiläinen lehdistöjärjestö') taholta.
Hän on julkaissut laulajana kolme musiikkilevyä: Portrait, At Last ja Crazy Little Things.
Marja-Leena Kemppainen
Marja-Leena Kemppainen (s. 21. tammikuuta 1956 Posio) oli Suomen Kristillisdemokraattien kansanedustajana 1999–2003 Oulun vaalipiiristä. Kemppainen putosi eduskunnasta 2003, kun Kristillisdemokraattien listalta menikin läpi sitoutumaton Lyly Rajala, joka eduskuntaan päästyään loikkasi Kokoomukseen vielä saman vuoden lopulla. Vuoden 2007 eduskuntavaaleissa ilman merkittäviä vaaliliittokumppaneita jääneet kristillisdemokraatit jäivät uudestaan ilman kansanedustajan paikkaa Oulun vaalipiirissä. Politiikkaan Kemppainen on osallistunut myös Oulun kaupunginvaltuuston jäsenenä alkaen vuodesta 1989. Koulutukseltaan Kemppainen on erikoissairaanhoitaja.
Marja-Leena Kemppainen on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Vehkaperä
Vehkaperä on Kyyjärven kunnassa sijaitseva kylä, joka sijaitsee noin 15 kilometrin päästä kunnan keskustasta.
Kylä tunnetaan muun muassa Keski-Suomen suurimmista turvetuotantoalueista, jotka ulottuvat neljän kunnan alueelle.
Vehkaperän kylä sijaitsee Pohjamaan (Alajärven) suuntaan noin 15 kilometrin päässä kunnan keskustasta.
Täällä sijaitsevat Keski-Suomen suurimmat turvetuotantoalueet, jotka ulottuvat nykyisin neljän kunnan alueelle. Vapon Savonnevalta on jo vuodesta 1977 lähtenyt rekkakuormittain polttoturvetta lämmittämään ja tuottamaan sähköä mm. Jyväskylän rauhalahden voimalaitokseen.
Jaiku
Jaiku oli internetissä ja matkapuhelimissa toimiva yhteisö- ja mikroblogipalvelu. Jaiku Oy:n perustivat helmikuussa 2006 Jyri Engeström ja Petteri Koponen, itse palvelu julkaistiin saman vuoden heinäkuussa. 9. lokakuuta 2007 Google osti Jaikun. Palveluun ei saanut rekisteröityä tunnuksia kuin edellisten käyttäjien kutsusta. Käytännössä Jaiku ei ole saanut samanlaista suosiota ja käyttäjämääriä kuin kilpailijansa, joista merkittävin on Twitter.
14. tammikuuta 2009 Google ilmoitti lopettavansa useita palvelujaan ja Jaikun kehittämisen. Jaiku Engine julkaistiin vapaana ohjelmistona Apache Licensen alaisuudessa.
14. lokakuuta 2011 Google ilmoitti sulkevansa Jaiku-palvelun 15. tammikuuta 2012. Käyttäjille tulee mahdollisuus tallentaa heidän omat tietonsa Jaikusta.
Nimi Jaiku tulee sanoista haiku ja joiku. Jaikun tavoite on olla viestintäväline ihmisten välillä heidän kertoessaan toisilleen mitä kokevat tai mitä ovat tekemässä.
Jaiku on Web 2.0 -palvelu, jonka avulla on mahdollista kirjoittaa "jaikuja", lyhyitä viestejä lähes mistä tahansa välineestä (matkapuhelin, www-selain, pikaviestinohjelma), sekä kommentoida niitä. Toinen olennainen ominaisuus on pikaviestimistä tuttu läsnäolotieto, sekä kolmantena ominaisuutena mahdollisuus yhdistää muista palveluista, kuten Flickrista ja Last.fm:stä tulevia syötteitä yhdeksi kokonaisuudeksi.
Teknisesti Jaiku muodostuu WWW-sivustosta ja "vimpaimista", joilla voi käsitellä tietoja verkkoselaimen avulla ja liittää syötteitä muille sivuille. Nokian S60-alustalle tehty Jaiku Mobile -sovellus lisää läsnäolotieto-ominaisuuden puhelimen osoitekirjaan ja mahdollistaa viestien kirjoittamisen matkapuhelimesta. Kolmas osio on Jaiku API, jolla kolmannen osapuolen kehittäjät voivat itse tehdä Jaiku-alustaa hyödyntäviä sovelluksia ja liittää sen sisältämiä tietoja muualle.
Sepitystä
Sepitystä on laulaja Sepi Kumpulaisen vuonna albumi, joka julkaistiin vuonna 1997 levymerkillä Power Records. Albumilta löytyy muutama vanha Kumpulaisen esittämä kappale uudelleensovitettuna sekä uusia kappaleita, joita ovat muun muassa "Nami Nami Laulu" ja "Kännissä on kiva olla", josta on julkaistu erillinen EP.
Vuonna 2001 Snap Records uudelleenjulkaisi albumin.
Jukka Ollila
Jukka Ollila -nimisiä henkilöitä ovat
Marina Sirtis
Marina Sirtis (29. maaliskuuta 1955 Lontoo, Iso-Britannia) on brittiläinen, kreikkalaistaustainen näyttelijä. Sirtis esitti neuvonantaja Deanna Troita televisiosarjassa "Star Trek – uusi sukupolvi". Hän on näytellyt hahmoa myös elokuvissa.
Sirtis meni naimisiin Michael Lamperin kanssa 21. kesäkuuta 1992.
Sirtis esiintyi uransa alkuvaiheilla muun muassa elokuvissa "The Wicked Lady" ja "Death Wish 3". Hän esiintyi myös monissa tv-sarjoissa Englannissa, kuten "Minderissä", "Rafflesissa" ja "The Return of Sherlock Holmesissa".
"Star Trekin luoja" Gene Roddenberry kiinnostui Marinan eksoottisesta ulkonäöstä. Aluksi Marina Sirtisin piti näytellä turvallisuuspäällikköä ja Denise Crosbyn piti näytellä neuvonantajaa, mutta Gene Roddenberry vaihtoi roolitusta. Sirtis oli kaikilla seitsemällä kaudella mukana. Hänen roolihahmonsa muuttui vuosien mittaan passiivisesta terapeutista aktiiviseksi ja lujatahtoiseksi ”tähtilaivaston upseeriksi”.
Lisäksi kuuden muun näyttelijän kanssa hän on näytellyt samaa hahmoa kolmessa eri "Star Trek" -sarjassa.
Haloo Pohjola
Haloo Pohjola on Pohjoismaiden ministerineuvoston ylläpitämä ja koordinoima neuvontapalvelu, joka on suunnattu yksityishenkilöille, jotka liikkuvat Pohjoismaiden välillä ja tarvitsevat tietoa ja opastusta.
Palvelulla on haluttu helpottaa muuttoa toiseen Pohjoismaahan, sillä maiden säännöstöissä on eroja tai sääntöjä ei aina tunneta riittävän hyvin. Haloo Pohjolan tarkoitus on auttaa lakeihin ja sääntöihin liittyvissä asioissa. Haloo Pohjolalla ei kuitenkaan ole oikeutta toimia asiamiehenä – se vain opastaa eteenpäin.
Haloo Pohjola on toiminut puhelinpalveluna vuodesta 1998. Vuodesta 2002 lähtien palvelua on saanut myös internetitse. Nykyisin Haloo Pohjolan verkkosivuilta löytyy tietoa kaikista Pohjoismaista kaikilla pohjoismaisilla kielillä, suomeksi, ruotsiksi, norjaksi, tanskaksi ja islanniksi.
SubConscious Communications
SubConscious Communications ("SubCon") on Kalifornian Toluca Lakessa toimiva itsenäinen levy-yhtiö. Dwayne R. Goettel (mm. Skinny Puppy) ja Phil Western (mm. Download) perustivat sen vuonna 1993 julkaistakseen kahden kappaleen mittaisen vinyylin "Power". Myöhemmin Dwayne Goettel alkoi julkaista musiikkiprojetiensa julkaisuja levy-yhtiön kautta yhdessä Skinny Puppy -toverinsa cEvin Keyn kanssa. Dwaynen kuoleman jälkeen cEvin Key on toiminut yhtiön johtohahmona. SubConin kotisivuilla yhtiön sanotaan olevan ""levy-yhtiö, muusikkokollektiivi, remiksausryhmä, 32-raitainen digitaalinen studio ja analogisyntetisaattorimuseo"".
Vuoteen 2007 mennessä SubCon on julkaissut yhteensä 48 albumia uusintapainokset mukaan lukien.
Arkadiusz Radomski
Arkadiusz "Arek" Radomski (s. 27. kesäkuuta 1977) on puolalainen jalkapalloilija, joka edustaa tällä hetkellä itävaltalaista Austria Wienin joukkuetta, Radomski on paikaltaan keskikenttäpelaaja. Radomski aloitti ammattilaisuransa vuonna 1993 Mieszko Gniezkon joukkueessa, missä hän ei kuitenkaan pelannut yhtään ottelua.
Puolan maajoukkueessa Radomski debytoi vuonna 2003, hän on pelannut 29 ottelua mutta ei ole tehnyt yhtään maalia. Radomski kuului Puolan miehistöön MM-kisoissa 2006.
Albert Ghiorso
Albert Ghiorso (5. heinäkuuta 1915 – 26. joulukuuta 2010) oli huomattava yhdysvaltalainen kemisti.
Ghiorso syntyi Vallejossa Kaliforniassa ja valmistui Kalifornian yliopistosta Berkeleyssä vuonna 1937. Hän teki jo uransa alkuvaiheissa yhteistyötä Nobel-palkitun Glenn T. Seaborgin kanssa.
Laajimman maineensa Ghiorso saavutti jäsenenä tutkimusryhmässä, joka löysi kaikkiaan kaksitoista alkuainetta vuosina 1945–1974. Kyseiset alkuaineet ovat järjestyksessä:Ghiorson kollegat ehdottivat 118. alkuaineen "ununoktiumin" nimeksi "ghiorsiumia". Se nimettiin kuitenkin oganessoniksi Juri Oganesjanin mukaan.