hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Lausannen sopimus
Lausannen sopimus oli rauhansopimus, jolla määritettiin nykyisten Kreikan ja Turkin rajat. Sopimus allekirjoitettiin Lausannessa Sveitsissä 24. heinäkuuta 1923, ja allekirjoittajina olivat Kreikka, Turkki sekä maita, jotka ottivat osaa ensimmäiseen maailmansotaan ja Turkin itsenäisyyssotaan (Kreikan–Turkin sotaan) vuosina 1919–1922.
Kreikka pyrki sodan avulla hyötymään Turkin sekavasta tilanteesta. Versaillesissa käydyissä ensimmäisen maailmansodan rauhanneuvotteluissa kreikkalaisilla oli suuria aluevaatimuksia, varsinkin niistä Turkin alueista, joiden väestö oli kreikkalaista. Se saikin Sèvresin rauhassa Smyrnan (nyk. Izmirin) seudun, Egeanmeren saaria ja Itä-Traakian. Kreikassa riemuittiin, että on syntynyt ”uusi Kreikka kahdelle mantereelle ja viiden meren rannoille”. Alueensa laajentamiseksi Kreikka aloitti hyökkäyksen Turkkia vastaan Smyrnassa. Tilanne muuttui kuitenkin nopeasti Turkin itsenäisyysodan sytyttyä toukokuussa 1919, sillä se menestyi taisteluissa Kreikkaa paremmin.
Kolme vuotta myöhemmin Kreikka evakuoi armeijansa Smyrnasta, ja Turkki syyskuussa 1922 aloitti kaupungin ryöstämisen ja kristityn väestön surmaamisen, joka vaati 30 000 ihmisen hengen. Lausannen rauhansopimus palautti Turkille ne alueet, jotka Sèvresin rauhassa olivat joutuneet Kreikalle. Näillä seuduilla vanhastaan asunut kreikkalaisväestö joutui suurimmaksi osaksi Kreikan ja Turkin väestönvaihdossa: Kreikasta Turkkiin siirtyi 400 000 muslimia ja Vähästä-Aasiasta Kreikkaan lähes 1,1 miljoonaa kristittyä. Istanbulin, Imbroksen ja Tenedoksen kreikkalaisia (silloin noin 400 000) väestönvaihto ei koskenut eikä myöskään Länsi-Traakian muslimiväestöä (silloin noin 25 000).
Lausannen sopimuksella muutettiin Sèvres'n sopimusta, jota Turkki piti mahdottomana hyväksyä. Rauhankonferenssi alkoi 20. lokakuuta 1922, ja rasittavien neuvottelujen jälkeen se keskeytettiin 4. helmikuuta 1923. İsmet İnönü oli Turkin pääneuvottelija, ja Kreikan pääneuvottelijana oli Eleftherios Venizelos. Kokousta jatkettiin jälleen 23. huhtikuuta, ja sopimus allekirjoitettiin 24. heinäkuuta kahdeksan kuukauden pitkien ja työläiden keskustelujen jälkeen. Sopimus takaa Turkin tasavallan itsenäisyyden, mutta myös suojan etnisesti kreikkalaiselle vähemmistölle Turkissa ja muslimivähemmistölle Kreikassa. Lausannen sopimuksella myös lakkautettiin kapitulaatiosopimusjärjestelmä Turkin osalta.
Sopimuksen allekirjoittamisesta lähtien sekä Turkki että Kreikka ovat syyttäneet toisiaan sen ehtojen rikkomisesta. Kreikan mukaan sen etninen vähemmistö on pienentynyt Turkissa vuoden 1923 sadoista tuhansista vain muutamaan tuhanteen nykyisin ja väittää tämän johtuneen järjestelmällisistä vähemmistövastaisista toimista. Toisaalta Kreikan muslimivähemmistö on kasvanut huomattavasti vuodesta 1923, mutta Turkki syyttää Kreikkaa näiden etnisen identiteetin tukahduttamisesta sekä omaisuus- ja kansalaisoikeuksien polkemisesta. Turkki syyttää Kreikkaa myös itäisten Aigeian saarten, kuten Lesboksen, militarisoimisesta sopimuksen vastaisesti.
Historiallinen Aikakauskirja
Historiallinen Aikakauskirja on Suomen Historiallisen Seuran ja Historian Ystäväin Liiton julkaisema tieteellinen aikakauslehti. Lehden aineisto on vertaisarvioitu.
Aikakauskirja on perustettu vuonna 1903, ja se ilmestyy nykyisin neljästi vuodessa. Siinä julkaistaan historiaa ja historiantutkimusta koskevia tieteellisiä artikkeleita, katsauksia ja kirja-arvosteluja sekä tutkijoiden välisiä keskustelupuheenvuoroja.
Vuoden 2016 alusta lähtien Historiallisen Aikakauskirjan päätoimittaja on dosentti Anu Lahtinen.
Emil Skog
Emil Albert Skog (30. kesäkuuta 1897 Helsingin maalaiskunta – 20. syyskuuta 1981 Helsinki) oli suomalainen vasemmistopoliitikko. Hän oli alkuperäiseltä ammatiltaan puhelinasentaja.
Skog toimi vuonna 1918 punakaartissa tykkimiehenä ja osallistui Messukylän sekä Tampereen puolustustaisteluihin. Skog oli posti- ja lennätinlaitoksen huoltotarkastajana 1946–1964. Hän toimi Suomen puolustusministerinä vuodet 1948–1950, 1951–1953 ja 1954–1957.
Skog toimi Suomen sosialidemokraattisen puolueen (SDP) puheenjohtajana 1946–1957. Väinö Tannerin palattua puheenjohtajaksi 1957 muodostui puolueeseen niin sanottu skogilainen oppositio, joka tunnettiin alun perin nimellä "Ryhmä 94".
Oppositio erosi SDP:stä vuoden 1958 eduskuntavaalien jälkeen ja muodosti oman eduskuntaryhmänsä. Vaaleissa 1962 puolue esiintyi jo omana ryhmänään, nimellä Työväen ja pienviljelijöiden sosialidemokraattinen liitto (TPSL). Skog hoiti TPSL:n puheenjohtajan tehtäviä puolueen perustamisesta vuoteen 1964 saakka. Presidentinvaaleissa 1962 hän oli TPSL:n ehdokkaana saaden kaksi valitsijamiestä.
Tannerin väistyttyä SDP:n puheenjohtajan paikalta 1963 Skog kannattajineen liittyi seuraavana vuonna takaisin vanhaan puolueeseensa TPSL:n jatkaessa itsenäistä toimintaansa Aarre Simosen johdolla. Vuonna 1971 Skog oli perustamassa eläkeläissosialidemokraattien "Vanhat toverit – Aatteen miehet" -järjestöä ja samana vuonna julkaistiin hänen muistelmansa "Sosialisti ja patriootti muistelee". Vuonna 1975 Skog julkaisi vielä toisen muistelmateoksen "Veljet vastakkain."
Fokker C.X
Fokker C.X oli kaksitasoinen ja kaksipaikkainen kevyt tiedustelu- ja pommikone, jonka hollantilainen Fokker-tehdas suunnitteli vuonna 1933.
Kone suunniteltiin vuonna 1933 korvaamaan vanhentuva Fokker C.V. Prototyyppi lensi ensimmäisen kerran vuonna 1934 ja se esiteltiin samana vuonna Pariisin ilmailunäyttelyssä. C.X:ssä oli Fokkerille tyypillinen sekarakenne: siivet olivat puuta ja runko teräsputkea. Verhoiluna olivat rungon etuosassa kevytmetallilevyt ja muutoin koneessa oli kangasverhoilu. Prototyypissä oli Rolls-Royce Kestrel II V-moottori.
Alankomaiden Itä-Intian ilmavoimat tilasi 10 konetta, joiden toimitukset alkoivat vuonna 1937. Alankomaiden kuninkaalliset ilmavoimat tilasivat 20 konetta, joista viimeiset 15 oli varustettu kuomulla. Kaksi konetta myytiin Espanjan tasavaltalaisille ja neljä Suomen ilmavoimille. Kaikkiaan 36 sarjakonetta rakennettiin Alankomaissa.
Saksan hyökättyä Alankomaihin 10. toukokuuta 1940 C.X-koneet toimivat tiedustelukoneina mutta pystyivät toimimaan vain miltei maanpinnan tasolla - tätä lentomenetelmää kutsuttiin nimellä "hu-bo-be" ("huisje-boompje-beestje", hollantia: talo-puu-eläin).
Puolustusministeriö tilasi hollantilaiselta Fokkerilta neljä Bristol Pegasus -moottorilla varustettua Fokker C.X -konetta ja hankki valmistuslisenssin 18. toukokuuta 1936. 12. lokakuuta 1936 Valtion lentokonetehdas sai alustavan 13 koneen tilauksen. 2. joulukuuta 1936 tilaus laajennettiin 30 koneeseen. Fokkerin rakentamat mallikoneet (FK-78..81) toimitettiin Suomeen vuoden 1937 alussa ja lentokonetehdas toimitti lisenssillä rakennetut sarjakoneet (FK-82..111) vuoden 1938 kuluessa. Kertyneistä varaosista koottiin vielä viisi konetta (FK-111...115) vuosina 1942–1943. Tunnus FK-111 oli kahdella koneella.
Fokker C.X:ää käytettiin useissa tiedustelulaivueissa tiedustelu- ja pommikoneena talvi-, jatko- ja Lapin sodassa vuosina 1939–1945. Hitaudestaan johtuen "Frans-Kalle" kärsi suuret tappiot. Konetta käytettiin vaativissakin tulenjohtotehtävissä, esimerkiksi Tuuloksen suurhyökkäyksessä 1941. Sodissa menetettiin 17 konetta ja 25 lentäjää. Onnettomuuksissa menetettiin koneen käyttöaikana 1938–1955 yhteensä 20 konetta ja 17 lentäjää. Tyypillä saatiin jatkosodassa jopa yksi ilmavoitto, vaikka aseistuksena oli hyvin vaatimaton konekivääri. Vain kaksi konetta poistettiin loppuunlennettyinä. Viimeinen kone tuhoutui onnettomuudessa vuonna 1958.
N. R. af Ursin
Nils Robert af Ursin (18. huhtikuuta 1854 Kuopio – 8. toukokuuta 1936 Hämeenlinna) oli suomalainen poliitikko ja yksi Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen perustajajäsenistä ja sen edeltäjän, Suomen työväenpuolueen ensimmäinen puheenjohtaja. Hän kuului vuosisadan vaihteen työväenliikkeen ja ensimmäisen yksikamarisen eduskunnan näkyviin hahmoihin. Häntä on pidetty työväen aatteellisena herättäjänä. Hänen osuutensa sosialismin leviämisessä Suomen työväenliikkeeseen on nähty tähänastisessa historiankirjoituksessa poikkeuksetta merkittävänä.
Filosofian tohtoriksi af Ursin väitteli antiikin roomalaisten sotataidosta ja toimi Viipurissa ja Turussa klassisten kielten lehtorina. Hän oli aatelissukunsa päämiehenä valtiopäiväedustaja säätyvaltiopäivillä, mutta hänet valittiin myös ensimmäiseen eduskuntaan vuonna 1907 Hämeen läänin pohjoisesta vaalipiiristä. Kansanedustajana hän toimi vain yhden kauden, vuonna 1908 pidettyihin eduskuntavaaleihin saakka.
Hän oli Viipurin työväenyhdistyksen perustajia 1886 ja Turun työväenyhdistyksen puheenjohtaja 1891–1900. Vuoteen 1899 nuorsuomalaisilla oli enemmistö työväenyhdistyksissä ja useimmat yhdistykset olivat liberaaleja, mutta tuolloin sosialistit (kuten af Ursin) saivat enemmistön. Muualla Euroopassa vastaava oli tapahtunut jo aiemmin. Myös af Ursin oli pitkään nuorsuomalaisen puolueen aktiivi ennen liukumistaan sosialistiksi.
Vuonna 1918 hän siirtyi sisällissodan loppuvaiheessa maanpakolaiseksi Neuvosto-Venäjälle. 1918–1919 hän toimi Pietarin Suomalaisen Yhteiskoulun johtajana ja 1919–1920 Venäjän Sosialistisen Akatemian jäsenenä. Vuonna 1920 hän siirtyi Ruotsiin, josta hän palasi Suomeen vuonna 1922.
Karsin sopimus
Karsin sopimus oli ystävyyssopimus Turkin ja Neuvostoliiton välillä. Se allekirjoitettiin Karsissa 23. lokakuuta 1921 ja ratifioitiin Jerevanissa 11. syyskuuta 1922. Turkki luovutti Neuvostoliitolle Batumin kaupungin vastineeksi Karsin ja Ardahanin kaupungeista. Sopimus käytännöllisesti katsoen päätti lyhytaikaisen Armenian tasavallan, joka oli perustettu edellisen Sévres’n sopimuksen pohjalta. Nykyinen Armenia ei tunnusta Karsin sopimusta.
Albireo
Albireo ("β Cygni", "Beeta Cygni") on kaksoistähti Joutsenen tähtikuviossa. Molempien tähtien etäisyys Maasta on 386 ± 26 valovuotta ja yhteenlaskettu suuruusluokka 2,90. Komponenteista kirkkaampi on väriltään oranssi ja himmeämpi sininen; niiden sijaitessa vierekkäin silmän havaitsema väriero korostuu, ja kaksoistähti on siten erityisen näyttävä. Tähtien näennäinen väli on 35 kaarisekuntia, joten ne on erotettavissa tehokkaalla, jalustaan tuetulla kiikarilla tai pienellä kaukoputkella. Aiemmin Albireoa on pidetty pelkkänä optisena kaksoistähtenä, mutta huolimatta komponenttien välisestä suuresta etäisyydestä niiden on havaittu muodostavan fyysisen parin.
Tähtiä kutsutaan joko nimellä Albireo A+B tai β / β Cygni. Koko systeemin absoluuttinen kirkkaus on −2,31 ± 0,15 magnitudia. Oranssin Albireo A:n näennäinen kirkkaus on 3,05 magnitudia ja sinisen B:n kirkkaus 5,17. Tähtien todellinen väli on 4 400 AU ja kiertoaika 7 300 vuotta. Albireo Aa:n pintalämpötila on 4 100 kelviniä, säteilyntuotto 950 kertaa Aurinkoa suurempi ja säde 20 Aurinkoa sekä massa 5 Aurinkoa. Tähden spektrityyppi on K3II ja väri-indeksi +1,13. Albireo A on itsessäänkin kaksoistähti, ja oranssia tähteä kiertää aivan lähellä B8V-tyyppinen sininen tähti Albireo Ab, jonka pintalämpötila on 11 000 kelviniä, säteily 100 aurinkoa ja massa 3,2 auringon massaa. Näiden väli on 40 AU ja kiertoaika toistensa ympäri 96,84 vuotta. Radan eksentrisyys (soikeus) on 0,719, mikä merkitsee hyvin soikeaa rataa. Näiden tähtien näennäinen väli on 0,586 kaarisekuntia.
Albireo B:tä ympäröi kaasukiekko, sillä se pyörii ainakin 250 km/s menettäen nopeasti massaansa. Albireo B:n spektrityyppi on B8–B9eV ja pintalämpötila 12 100 kelviniä, kokonaissäteily 190 Aurinkoa ja massa 3,3 Aurinkoa. Väri-indeksi (B–V) on −0,1. Tähteä ympäröivä kaasukuori aiheuttaa emissioviivoja tähden spektriin. Albireo B:stä katsottuna Albireo A paistaisi 33 kertaa täysikuuta kirkkaampana.
Karl Fredrik Hellsten
Karl Fredrik Hellsten (21. lokakuuta 1866 Alastaro – 13. marraskuuta 1956 Turku) oli suomalainen poliitikko, joka toimi Suomen Työväenpuolueen puheenjohtajana vuosina 1900–1903 ja uudelleen virkaa tekevänä puheenjohtajana touko–lokakuussa 1904. Hellsten oli turkulainen ja ammatiltaan puuseppä. Oulun edustajakokouksessa 1906 hän vastusti kaikenlaista väkivaltaista toimintaa ja piti vaalilippua ainoana oikeana aseena.
Hän kuului ryhmään, joka perusti Länsisuomen Työmies -lehden, ja hän oli myös sen toimittaja vuosina 1900–1905. Hellsten oli vastaava toimittaja, kun päätoimittaja oli N. R. af Ursin
Gourdou-Leseurre GL-21
Gourdou-Leseurre GL-21 oli ranskalainen hävittäjälentokone. Koneen ensimmäinen versio, GL-1, lensi ensilentonsa 10. toukokuuta 1918. Kone osoittautui Ranskan ilmavoimien tekemissä kokeissa heikkorakenteiseksi ja liian painavaksi. Parannettu GL-2 Type B -muunnos esiteltiin vuonna 1920. GL-2:a rakennettiin 20 koneen sarja. Seuraavat kehitetyt muunnokset olivat GL-21 Type B2 (valmistettiin 30 kpl), sekä GL-22 Type B3, jota valmistettiin 50 kappaletta.
Suomen ilmavoimat hankki 19 kappaletta GL-22 (B3) -konetta ja yhden GL-21 (B2) -kokeilukoneen, ja käytti niitä vuodesta 1923 vuoteen 1931 asti. Tyypillä muodostettiin Suomen ensimmäinen määrävahvuinen hävittäjälaivue Utin Maalentoeskaaderin yhteyteen.
Koneet olivat ahkerassa käytössä etenkin vuosina 1925–1927, ja niillä lennettiin paljon taitolentoa. Sitä varten perustettiin viiden koneen osasto, ”Keisarin sirkuslaivue”, jota johti kapteeni Väinö Bremer. Koneita alettiin poistaa käytöstä vuodesta 1928 alkaen niissä havaitun metallin väsymisen vuoksi.
Suomessa kutsumanimen "Gurduu" saaneen koneen viimeinen lento lennettiin 31. tammikuuta 1931.
Viimeisen lennon lentänyt koneyksilö, rekisteriltään GL-12, on nykyisin entisöitynä Keski-Suomen ilmailumuseossa.
Puolustusvoimien kansainvälinen keskus
Puolustusvoimien kansainvälinen keskus (lyhenne PVKVK, englanniksi Finnish Defence Forces International Centre FINCENT) oli Suomen puolustusvoimien Pääesikunnan alainen sotilaslaitos. Vuoden 2015 alussa keskus itsenäisenä sotilaslaitoksena lakkautettiin ja sen toiminnot liitettiin osaksi Maanpuolustuskorkeakoulua. Keskus sijaitsee Helsingissä Santahaminan saarella, jonne rakennettu Santahamina-talo valmistui helmi-maaliskuussa 2015.
Keskuksen nimi oli vuosina 1982-2000 YK-Koulutuskeskus (lyhenne YK-KoulK). Toiminta alkoi vuonna 1966. Keskus vastasi rauhanturvaamistoimintaan tarkoitettujen joukkojen kouluttamisesta ja perustamisesta Kankaanpäässä Niinisalon varuskunnassa vuoden 2008 alkuun saakka, jonka jälkeen tehtävä siirtyi Porin Prikaatille Säkylään. Samalla keskus muutti Tuusulan Hyrylään varuskunta-alueelle.
PVKVK järjestää sotilaallisen kriisinhallinnan kursseja johtaja- ja asiantuntijahenkilöstölle YK:n, Naton ja EU:n johtamiin kriisinhallintaoperaatioihin sekä tukee muiden hallinnonalojen osallistumista kansainväliseen siviilikriisinhallintaan. Yhteispohjoismaisen vuonna 1997 solmitun NORDCAPS-sopimuksen perusteella osa kursseista suoritetaan muissa Pohjoismaissa. Kurssitoimintaan liittyviä kansainvälisiä keskuksia on neljässä Pohjoismaassa: Suomessa, Ruotsissa, Norjassa ja Tanskassa. PVKVK järjestää Suomessa sotilastarkkailijakurssit UNMOC.
Yhdessä Kuopiossa sijaitsevan Kriisinhallintakeskuksen (CMC Finland) kanssa PVKVK muodostaa Kokonaisvaltaisen Kriisinhallinnan Osaamiskeskuksen.
Keskuksen johtajina ovat toimineet:Laitoksen vuosipäivä on edelleen YK:n päivä eli 24.10.
http://www.mil.fi/ruotuvaki/?pid=2625
www.fincent.fi
Avro 652 Anson
Avro 652A "Anson" Mk I oli englantilainen kaksimoottorinen kuljetuslentokone. Koneen ensilento lennettiin maaliskuussa 1935, ja ensimmäinen sarjakone valmistui joulukuussa samana vuonna. Kone otettiin RAFin palveluskäyttöön maaliskuussa 1936. Anson oli alun perin meritiedustelukone, jota käytettiin paljon yhteyskoneena ja harjoituspommikoneena. Ansoneita rakennettiin Englannissa 8 138 kappaletta ja Kanadassa 2 882 kappaletta. Viimeiset RAF:n Ansonit poistettiin käytöstä vuonna 1968.
Konetta käyttivät Australia, Kanada, Egypti, Suomi (3 kpl), Englanti, Grönlanti, Irlanti, Uusi-Seelanti, Etelä-Afrikka, Turkki ja Yhdysvallat.
Suomen ilmavoimat käyttivät Ansoneita koulutuskäytössä. Kolme konetta hankittiin 1937 samaan aikaan Blenheim-pommittajien kanssa, ja niiden tarkoituksena oli helpottaa ajanmukaiseen lentokalustoon siirtymistä. Koneilla koulutettiin ohjaajia, tähystäjiä ja radiosähköttäjiä. Tyyppi oli Ilmavoimien ensimmäinen sisäänvedettävällä laskutelineellä varustettu. Viimeinen kolmesta ilmavoimien Ansonista lensi viimeisen lentonsa vuonna 1947, ja se poistettiin kirjanpidosta vuonna 1952. Suomen ilmailumuseossa on näytteillä yksi Cheetah-tähtimoottori.
Delta Centauri
Kentaurin tähtikuvioon kuuluva Delta Centauri on taivaan 100. kirkkain tähti. Se näkyy ainoastaan eteläisellä pallonpuoliskolla. Tähden kirkkaus V on 2,6. Tähden spektri on B2IVne tai B3p ja väri-indeksi B-V -0,13. Tähden kirkkaus muuttuu 2,51 - 2,65V, koska sillä on ympärillään laajeneva kaasuvaippa. Tähti on nopeasti pyörivä Gamma Cassiopeiae -tyypin sininen jättiläinen. Koska se täyttää painovoimarajan, kaasua vuotaa ulos tähden päiväntasaajalta.
Markab
Markab ("α Pegasi",α Peg, "Alfa Pegasi") on 140 valovuoden päässä oleva sininen tähti, joka sijaitsee Pegasuksen tähdistössä.
Tähden näennäinen kirkkaus on 2,49 ja spektrityyppi B9III. Väri-indeksi on B-V −0,04 ja absoluuttinen kirkkaus −0,70. Markabin massa on hieman yli 3 Aurinkoa, säde 5,2 aurinkoa, kokonaissäteily ultravioletti mukaan lukien 231 Aurinkoa. Pintalämpötila on 8 920 kelviniä ja pyörähdysaika 1,5 päivää. Tähti on juuri jättänyt pääsarjan. Markab on melko keskinkertainen, tyypillinen "normaali" tähti.
Gundishapurin akatemia
Gundishapurin akatemia (myös "Jondishapoor", "Jondishapur", "Jondishapour", "Gondeshapur", "Gondê Shâpûr") oli Sassanidien valtakunnan älyllinen keskus. Akatemia tarjosi koulutusta lääketieteen, filosofian, teologian ja luonnontieteiden alalla. Tiedekunta jatkoi paitsi zarathustralaisia ja persialaisia perinteitä, mutta myös antiikin Kreikan ja Intian perinteitä. Sassanidien dynastian hallitsija perusti akatemian vuonna 271.
Koulu oli muinaisen maailman (mukaan lukien Eurooppa, Välimeren alue ja Lähi-itä) merkittävin lääketieteen keskus 500- ja 600-luvuilla. Siellä toimi maailman vanhin opetussairaala, sekä suuri kirjasto ja yliopisto. Koulu sijaitsi nykyisessä Khūzestānissa, Lounais-Iranissa, lähellä Karun-jokea.
Koululla oli suuri merkitys antiikin Kreikan filosofisen perinnön säilyttämisessä sen jälkeen, kun Platonin akatemia oli lakkautettu ja filosofit oli ajettu maanpakoon. Koulun välityksellä kreikkalainen filosofia päätyi myöhemmin islamilaisen maailman haltuun Umaijadien ja Abbasidien kalifaatteihin näiden saatua Persian haltuunsa. Tämän seurauksena se vaikutti suuresti islamilaiseen filosofiaan, ja tätä kautta edelleen keskiajan eurooppalaiseen filosofiaan.
Flygvapenmuseum
Flygvapenmuseum on Ruotsin ilmavoimien ilmailumuseo Linköpingissä.
Sen näyttelyssä on täten Ruotsin ilmavoimien käyttämiä lentokoneita, etenkin Saabin valmistamia. Sen kokoelmiin kuuluu 120 konetta, joista kaikki eivät ole esillä. Osa näytteille asetetuista Ruotsin ilmavoimien väreihin maalatuista lentokoneista ei ole koskaan ollut Ruotsissa käytössä, vaan museo on hankkinut niitä vaihtamalla mm. Lansen- ja Draken-koneita ulkomaiden kanssa. Tämä ei täysin vastaa museon toimintaperiaatteita, mutta tuo yleisön nähtäville kattavasti Ruotsin ilmavoimien lentokaluston konetyypit. Museo uudistettiin vuonna 2010.
Museolla on myös Gripen-lentosimulaattori.
Motown
Motown Records, Inc. (Yhdysvaltain ulkopuolella tunnetaan myös nimellä Tamla-Motown) on rhythm and bluesiin, popiin, souliin ja hip hopiin erikoistunut levymerkki. Levymerkki on alun perin kotoisin Detroitista (”Motor Town”) ja nimi assosioituu kaupungin merkittävään autoteollisuuteen. Motown oli ensimmäinen kansainvälisesti menestynyt levy-yhtiö, jonka omistivat afroamerikkalaiset. Sen suosio ylitti roturajat.
Yhtiön perusti 14. joulukuuta 1958 Berry Gordy Jr. nimellä Tamla Records. Vuonna 1972 yritys muutti Los Angelesiin ja pysyi itsenäisenä yhtiönä aina vuoteen 1988, jolloin Gordy myi sen MCA:lle. Nykyään päämajaansa sekä Detroitissa että New Yorkissa pitävä Motown Records on Universal Motown Records Groupin alamerkki. Universal Motown Records Groups taasen on osa Universal Music Groupia.
1960-luvulla Motown Records alamerkkeineen tuli erityisen tunnetuksi soul- ja rhythm and blues -musiikin tyylistä, jota kutsuttiin nimellä Motown Sound. Sen tunnusmerkkejä ovat esimerkiksi rumpujen, tamburiinin ja bassokitaran kuuluva rooli sekä solistin ja taustalaulajien välinen dialogi. Soundin perustana oli Motownin studio-orkesteri The Funk Brothers, joka usein levytti tietämättä soittamiensa kappaleiden lopullista solistia. Lukemattomat hitit äänitettiin Motownin alkukodissa, vaatimattoman näköisessä ”Hitsville U.S.A.” -talossa.
Motownin tuotantolinja tuotti hittejä yhtä varmasti kuin Detroitin tehtaat autonosia. Tavaramerkkisoundista johtuen Motownin levyt oli myös yhtä helppo tunnistaa kuin eri automerkit. Lauluja kilpailutettiin eri esittäjillä, kunnes lopullinen julkaisu sai sinettinsä. Lauluntekijänäkin kokeillut Berry Gordy vastasi usein henkilökohtaisesti siitä, mitkä levyt julkaistaisiin. Motown henkilöityikin pitkälti Gordyyn. Esiintyjät, muusikot ja lauluntekijät pidettiin lyhyessä lieassa.
1960-luvulla yhtiön artisteja olivat muun muassa Stevie Wonder, Rare Earth, Marvin Gaye, Diana Ross & The Supremes, The Temptations, The Four Tops, Smokey Robinson & The Miracles, Martha Reeves & the Vandellas, The Jackson 5 ja Gladys Knight & the Pips.
Motownin ensimmäinen listaykönen Billboard Hot 100 -singlelistalla oli The Marvelettesin ”Please Mr. Postman” vuodelta 1961.
Ulkopuolisista Motown Soundia sovelsi varmasti menestyksekkäimmin The Beatles, jonka ensilevyillä vaikutteet ovat selvästi kuultavissa.
Sigma Sagittarii
Sigma Sagittarii (σ Sgr / σ Sagittarii) eli Nunki
on Jousimiehen tähdistön toiseksi kirkkain tähti. Sinisen Nunkin näennäinen kirkkaus on 2,05 ja spektriluokka B2,5V. Tähden etäisyys on 224 ± 14 valovuotta. Tähdellä on seuralainen, Sigma Sagittarii B eli Nunki B, 5,2 kaarisekunnin päässä. Nunki B loistaa meille kirkkaudella 9,2. Tähden väri-indeksi on -0,22.
Tähden lämpötila on noin 22000 kelviniä, läpimitta 
5,6 Auringon läpimittaa ja massa 14 aurinkoa.
Ypykkävaara
Ypykkävaara on kylä Kuhmon kunnassa Kainuussa. Nimen "ypykkä"-osa tarkoittaa lehmää. Kylä sijaitsee kantatien 89 varrella, noin 25 kilometriä länteen Vartiuksesta. Kylän laidalla sijaitsee Ypykkävaaran rautatieasema, jota käytetään pääasiassa puutavaran kuormaukseen.
Alfa Lupi
Alfa Lupi eli Kakkab on Suden tähdistössä sijaitseva tähti, jonka näennäinen kirkkaus on 2,30. 548 valovuoden päässä oleva Alfa Lupi on sykkivä sininen Beta Cephei -tyyppinen muuttuva tähti, jonka jakso on 0,259847 vuorokautta ja kirkkauden vaihtelu noin 0,03 välillä 2,29–2,34. Toinen jakso 3,145 päivää. Alfa Lupi on luokkansa pitkäjaksoisimpia. Tähden spektrityyppi on B1,5III/Vn, absoluuttinen kirkkaus -3,83, säteilyntuotto eli luminositeetti 18 000 aurinkoa, pintalämpötila 21 600 kelviniä, massa 10–11 Auringon massaa ja pyörimisnopeus noin 24 km/s. Tähti säteilee pehmeitä röntgensäteitä.
Ämmänsaari
Ämmänsaari on Suomussalmen kunnan keskustaajama. Taajaman väkiluku vuonna 2005 oli 4 909 ja pinta-ala 8,9 km², josta vettä 0,5 km². Vuoden 2011 tietojen mukaan Ämmänsaaren väkiluku oli 4 454 asukasta.
Emäjoki lähtee Kiantajärvestä kahtena haarana, Ämmäkoskena ja Jalonkoskena, jotka yhtyvät noin kilometrin kuljettuaan. Näiden jokihaarojen väliin jäävä alue on nimeltään Ämmänsaari. Nykyisin Jalonkoski on padottu suvannoksi ja käytännössä kaikki vesi virtaa Ämmäkoskeen vuonna 1959 valmistuneen voimalaitoksen kautta. Vain tavaraliikenteen käytössä oleva Ämmänsaaren rautatieasema sijaitsee joen pohjoisrannalla.
1841 Hyrynsalmen kirkkoherra perusti Ämmäkoskeen Ämmän ruukin ja sen ympärille alkoi rakentua asutusta. Järvimalmia raudaksi jalostanut Ruukki työllisti aikoina 1860- ja 1870-luvuilla antoi töitä jopa yli 400 paikkakuntalaiselle.
Ämmänsaaresta tuli kunnan hallinnollinen keskus valtioneuvoston päätöksellä sotien jälkeen ja se kasvoi suuremmaksi kuin sodassa tuhoutunut Suomussalmen kirkonkylä.
Ämmänsaaressa toimii vuodeosastollinen Suomussalmen terveysasema, joka kuuluu Kainuun Soteen. 1967 valmistunut Ämmänsaaren kirkko on osa Ämmänsaaren seurakuntakeskusta, johon kuuluu myös 1977 rakennettu seurakuntasali muine tiloineen. Keskustassa on lisäksi 1953 rakennettu Ämmänsaaren työväentalo, jossa pidetään muun muassa vappujuhlia ja tansseja. Kylpylähotelli Kiannon Kuohujen yhteydessä toimivat teatteri Retikka ja elokuvateatteri Kino Retikka. Ämmänsaaressa on myös ruokaravintola Kultainen kukko sekä Kiantajärven Jalonniemessä turistipysäyttäjänä Jalonniemi-talo, jonka pihassa sijaitsee Kain Tapperin veistämä Ilmari Kiannon patsas. Se paljastettiin 1974 ja siirrettiin nykyiselle paikalleen 1998. Jalonniemen rannasta on kesäisin laivayhteys Kiannon taiteilijakodin, kahdesti tuhoutuneen Turjanlinnan maisemiin. Laivamatkaan sisältyy opastettu kierros Suomussalmen suurikatsomoinen kesäteatteri on toiminut jo vuosia hieman keskustaajaman eteläpuolella Kaunisniemen mäntykankaalla.
Taivalalanen ja Pitämä ovat keskustasta noin kilometrin päässä olevia lähiöitä. Niiden asukasluku on 1 545 (2001), ja niissä on sekä kolmikerroksisia kerrostaloja että pientaloasutusta. Taivalalasella sijaitsi peruskoulun ala-aste, joka lakkautettiin 2016 ja koulun oppilaat siirrettiin Ruukinkankaan kouluun. Taivalalasella sijaitsee päiväkoti. Pitämän vieressä sijaitsevalla Akonvaaran niemimaalla on hyvät ulkoilu- ja retkeilymahdollisuudet. Siellä on myös lampi johon on istutettu arvokaloja, esimerkiksi kirjolohta.
Carl Michael Bellman
Carl Michael Bellman (4. helmikuuta 1740 Tukholma – 11. helmikuuta 1795 Tukholma) oli ruotsalainen runoilija ja muusikko, jota on kutsuttu myös Ruotsin kansallisrunoilijaksi.
Bellman aloitti kirjoittamalla juomalauluja ja satiirisia runoja, ja kääntämällä runoutta saksasta ja ranskasta. Kaikkiaan hän kirjoitti yli 1700 runoa, joista useimmat on sävelletty.
Hänen runoistaan tunnetuimman ryhmän muodostavat vuosina 1790 ja 1791 julkaistut kokoelmat Fredmanin epistoloita ("Fredmans Epistlar") ja lauluja ("Fredmans Sånger"). Niihin Bellman keräsi runoja, joista suuren osan hän oli kirjoittanut jo 1760-luvulla.
Yksittäisistä Bellmanin lauluista tunnetuin on "Ukko Nooa" ("Gubben Noach"), joka on eräänlainen parodiamukaelma Raamatun Vanhan testamentin pohjalta. Myös Suomessa suosittu kevätlaulu "Tuuli hiljaa henkäilee" (suomalainen teksti Olli Vuorinen) kuuluu Bellmanin lauluihin ("Solen glimmar blank och trind", ep. 48).
Laulujen melodiat olivat yleensä sovitettuja ajan suosituista sävelmistä ja harvemmin Bellmanin täysin itse säveltämiä.
Jolos
Jolos on Oulun 45. kaupunginosa. Se muodostettiin 1.1.2009 Oulun ja Ylikiimingin kuntaliitoksen yhteydessä.
Kaupunginosan keskuksen muodostava Joloksen kylä sijaitsee Joloksentien varrella lähellä valtatietä 20 noin 13 kilometrin päässä Ylikiimingin taajamasta pohjoiseen. Noin 300 asukkaan kylä on muodostunut pääasiassa Jolosjärven rannalle.
Joloksen ala-asteen koulu lakkautettiin keväällä 2001 kosteus- ja homevaurion vuoksi.
Joloksella toimii heinäkuussa 2010 toimintansa aloittanut Sortolan Kotijäätelö, joka on Pohjois-Suomen ensimmäinen kotijäätelöä valmistava yritys.
Kota
Kota on pieni perinteinen asumus tai virkistyskäyttöön tarkoitettu rakennus.
Perinteinen kota on joko rakennettu riukujen varaan "korvakodaksi" tai "keila- eli pirrikodaksi", ja katettu esimerkiksi nahalla, tuohilevyillä, kankaalla tai turpeella. Kota voi olla myös puista salvettu "turve- eli multakota". Kodan keskellä on yleensä tulisija. Kota voi olla kupumainen tai telttamainen. Intiaanitelttoja ei kuitenkaan kutsuta kodiksi vaan teltoiksi tai tiipiiksi.
Suomalaiset siirtyivät jo esihistoriallisena aikana käyttämään pysyvämpiä rakennustyyppejä varsinaisina asumuksina, mutta kotaa käytettiin vielä pitkään pihapiirissä ruoanlaittoon tarkoitettuna tilana, keittokotana sekä tilapäisasumuksena metsästys- ja kalastusmatkoilla ja poropaimenien siirrettävänä asumuksena.
Sana "kota" on hyvin vanha asumusta tarkoittava sana, josta nykysuomen sana "koti" on johdettu ja sillä on vastineet kaikissa suomen lähisukukielissä ja useimmissa etäsukukielissä. Suomen kirjakielessä "kota" on esiintynyt Agricolan ajoista lähtien.
Kotamaiset rakennukset ovat yleisiä virkistyskäytössä, yleensä taukopaikkana, jossa on tulisija tai grilli ja istuinpenkit. Tyypillinen kota on puurakenteinen monikulmainen rakennus, jossa tulisija on keskellä, penkit kiertävät seinänvieriä, jokaisella seinällä on ikkuna ja yhdellä ovi. Kota voidaan salvaa hirrestä tai tehdä lankuista ja laudoista. Kodassa on usein huopakatto, joskus tosin sekin on tehty laudoista. Perustuksena voi olla betonilaatta tai nurkkakivet. Kotia valmistetaan myös teollisesti.
Eta Ophiuchi
Eta Ophiuchi (η Oph / η Ophiuchi) eli Sabik on tähti
Käärmeenkantajan tähtikuviossa. Sabik on kaksoistähti.
Molempien tähtien summattu kirkkaus 2,43, etäisyys 84 valovuotta, 
absoluuttinen kirkkaus 0,37. Tähti on sinivalkoinen, väri-indeksi B-V -0,05. Spektrityyppi A2.5Va, lämpötila 8920 K, säteilyntuotto 70 Aurinkoa. Säde 2 Aurinkoa, massa
3 Aurinkoa. Kaksoistähden komponenttien väli on 22 AU, rata hyvin soikea, mikä tekee planeettojen muodostumisen ehkä mahdottomaksi.
Kaksoistähden tähtien A ja B kirkkaudet ovat 2,9 ja 3,4.
Kiertoaika on 88 vuotta. A:n tyyppi on A2V ja B:n A3V.
Näiden luminositeetit ovat 36 ja 23 Aurinkoa.
Kotihiiret
Kotihiiret ("Mus") on varsinaisten hiirten ja rottien alaheimoon kuuluva jyrsijäsuku, johon kuuluu noin 40 lajia.
Tunnistettavana piirteenä kotihiirillä on kallon muoto ja selkeä hampaiden rakenne. Sekä ylä- että alaleuassa on kaksi kaarevaa ja talttamaista etuhammasta. Hampaiden etureuna on hyvin kestävää hammaskiillettä ja takareuna pehmeämpää hammasluuta. Hiiren hampaat kasvavat koko sen elinajan, koska jyrsiminen kuluttaa hampaita kärjestä. Koska kasvisravinto sulaa vaikeasti suolistossa, hiirillä on iso umpisuoli, jossa bakteerit hajottavat ruokaa edistäen näin sulamista.
Kotihiiret käyttävät ravinnokseen erilaisia jyviä, juuria, marjoja, ihmisen elintarvikkeita, toukkia sekä pieniä hyönteisiä. Jyrsijälajeille selkeä, yhteinen piirre on suuri lisääntymiskyky ja kannanvaihtelujen suuri vaihtelu eri vuosina. Kannanvaihteluiden suuri merkitys vaikuttaa myös jyrsijöitä pääravintonaan käyttäviin petolajeihin, kuten pöllöihin, kettuihin ja kissoihin. Vaikutus näkyy myös hiirten aiheuttamien vahinkojen määrässä maataloudessa. Hiiren elinikä on lyhyt, kuten lähes kaikilla muillakin nopeasti lisääntyvillä pikkujyrsijöillä.
H’erson
H’erson (; ) on noin 299 000 asukkaan (2013) kaupunki Ukrainan eteläosassa. Se on Hersonin alueen hallinnollinen keskus.
H’erson on merkittävä Mustanmeren ja Dneprjoen satamakaupunki, jossa on myös laivanrakennusteollisuutta. H’ersonin perusti venäläinen sotamarsalkka Grigori Potjomkin vuonna 1778.
Kalevi Pollari
Kalevi Pollari (s. 15. tammikuuta 1958) on suomalainen pitkän linjan radiotoimittaja.
Pollarilla on oma paikkansa Radio Suomen Yöradiossa, jossa hän kunkin vuorokauden varhaisilla alkutunneilla kertoo jonkin tietyn kyseiseen päivään liittyvän tarinan, jonka jälkeen kuullaan enemmän tai vähemmän läheisesti asiaan liittyvä musiikkikappale otsikolla Nuotin vieressä. Pollari toimittaa tai on toimittanut lisäksi Radio Suomessa musiikkiohjelmia kuten Iskelmäradio, Kersantti Pippuri, Rockradio, Nyrokradio, Nuotin vieressä, Suomi soi sekä Kadonneen levyn metsästäjät.
Pollari tunnetaan myös intohimoisena englantilaisen jalkapalloilun ystävänä. Hän antoi monien vuosien ajan vakioveikkausvihjeitä lauantaiaamupäivisin Yle TV2-kanavalla lähetettävissä Peliuutisissa. Hänen suosikkijoukkueensa on Ipswich Town.
Habarovskin sotarikosoikeudenkäynti
Habarovskin sotarikosoikeudenkäynti käytiin Habarovskissa 25. joulukuuta – 31. joulukuuta 1949 Japanin Kwantungin armeijan upseereita vastaan, jotka olivat valmistaneet ja käyttäneet toisen maailmansodan aikana biologisia aseita.
Tuomiot jaettiin 1. tammikuuta 1950. Kaikki tuomitut palautettiin Japaniin 1956. Sinä vuonna Neuvostoliitto ja Japani solmivat perussopimuksen diplomaattisuhteiden avaamiseksi. Rauhansopimusta ei voitu tehdä Kuriilien saariin liittyvän avoimen kysymyksen vuoksi.
Tuomioiden arveltiin olevan lieviä siksi, että syytettyjen epäillään toimittaneen yksikkö 731:n tutkimustuloksia myös neuvostoliittolaisille. Yhdysvaltalaisten tiedetään saaneen tietoja japanilaisten kiinalaisilla tekemien ihmiskokeiden tuloksista.
Matti Närhi
Juha Matti Närhi (s. 17. elokuuta 1975 Viitasaari) on suomalainen arvokisoissa kilpaillut keihäänheittäjä. Närhen urheiluseura oli Viitasaaren Viesti.
Nuorena Närhi oli yksi maailman lupaavimmista keihäänheittäjistä. Hän saavutti hopeaa alle 20-vuotiaiden EM-kisoissa 1993, alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 1994 ja alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa 1997. Vuonna 1998 Närhi pääsi mukaan ensimmäisiin aikuisten arvokisoihinsa EM-kilpailuihin Budapestiin, jossa hän selviytyi loppukilpailuun ja sijoittui kahdeksanneksi tuloksella 82,59. Närhi oli yhdessä Aki Parviaisen kanssa syrjäyttänyt vanhat konkarit Kimmo Kinnusen ja Seppo Rädyn Suomen mieskeihäänheiton terävimmältä huipulta.
Närheltä odotettiin paljon vuodelle 1999, mutta epäonnekseen reiden lähentäjä kramppasi kuitenkin juuri ennen Sevillan MM-kilpailuja. Närhi kuitenkin heitti karsinnassa tuloksen 85,05 ja pääsi loppukilpailuun. Lopulta Aki Parviaisen kultamitalijuhliin päättyneen loppukilpailun kolmannessa heitossa Närheltä kuitenkin katkesi akillesjänne ja hän sijoittui 12:nneksi tuloksella 79,47.
Sinnikkäästi Närhi kuitenkin kuntoutti itsensä seuraavalle kesälle, vaikka ei vielä täysin huippukuntoon kerennytkään. Olympiapaikka jäi lunastamatta ja katse oli suunnattu jo seuraavaan kauteen. Myös vuosi 2001 oli vaivoja täynnä, ja kaiken huipennus oli olkapään hajoaminen Edmontonin MM-kilpailujen karsinnan avausheitossa. Närhi harkitsi uransa jatkoa, ja päätti yhdessä valmentajansa Kari Ihalaisen kanssa yrittää vielä kerran ja tavoitteeksi asetettiin Ateenan olympiakisoihin 2004 kaikki tai ei mitään -asenteella.
Vuosi 2002 menikin olkapäätä parannellessa, ja vielä 2003 heitot jäivät 77 metriin, mutta tärkeintä olikin pitää käsi ehjänä ja kokeilla sen kestävyyttä. Toipumisaikana Närhen nimi pudotettiin pois Suomen Olympiakomitean ja Urheiluliiton tukilistoilta pois. Hän myös valmistui diplomi-insinööriksi. Myös painoharjoittelua piti hieman soveltaa, koska kaksi kertaa leikattu selkä asetti sille omat rajoituksensa.
Talvikausi 2003–2004 meni harjoitellessa viisaasti, ja kevään ensimmäinen kisa Äänekosken sateessa sujui hyvin. Pihtiputaan Keihäskarnevaalit osoittivat Närhen olevan parhaiden vuosiensa vireessä. Keihäs lensi 86,61 metriä ja paikat kestivät ehjinä. Keihäskarnevaalien voitto varmisti olympiapaikan saman tien. Olympialaisissa Närhi selvitti tiensä keihäsfinaaliin ja sijoittui kymmenenneksi tuloksella 80,28.
Luettelo Suomen joukkueen lipunkantajista talviolympiakisojen avajaisissa
Tämä on luettelo Suomen talviolympialaisten joukkueen lipunkantajista kilpailujen avajaisissa.
J. A. Salminen
Johan Adolf Salminen (3. heinäkuuta 1859 Turku – 5. helmikuuta 1926 Paimio) oli suomalainen faktori ja varhaisessa työväenliikkeessä vaikuttanut poliitikko. Hän toimi Suomen Työväenpuolueen puheenjohtajana tammikuusta 1900 saman vuoden maaliskuuhun.
Turkulainen Salminen meni 15-vuotiaana töihin kirjaltajaksi G. V. Wilénin kirjapainoon. Myöhemmin hän työskenteli pitkäämn "Åbo Underrättelser" -lehden taittajana. Hänen aloitteestaan perustettiin vuonna 1890 Turun vanhin ammattiosasto Turun Kirjanpainajain Yhdistys, jonka ensimmäiseksi kirjuriksi hänet valittiin. Salminen yritti perustaa kirjatyöntekijöiden ammattiosastoa Turkuun jo vuonna 1887 ja julkaisi silloin hetken ajan "Käsi Prässi" -nimistä lehteä, joka lakkautettiin pian kirjapainonomistajan painostuksesta. Salminen osallistui vuonna 1899 yhtenä Turun työväenyhdistyksen edustajista Turussa pidettyyn Suomen Työväenpuolueen perustavaan kokoukseen, johon hän tuli N. R. af Ursinin varamiehenä kun tämä oli valittu kokouksen puheenjohtajaksi. Salminen osallistui myös muihin varhaisiin puoluekokouksiin ja oli vuoden 1900 alussa kaksi kuukautta puolueen puheenjohtajana. Hän oli vielä lokakuusta 1904 syksyyn 1905 SDP:n varapuheenjohtajana.
Salminen valittiin Turun edustajana vuoden 1904 säätyvaltiopäiville porvarissäätyyn perustuslaillisten listalta. Hän perusti vuonna 1906 Turkuun oman kirjapainon, jonka hän myi syksyllä 1918 "Kauppalehdelle", koska punakaartilaiset olivat hajottaneet sitä sisällissodan aikana. Sen jälkeen hän muutti Paimioon viljelemään maatilaansa.
Riihimäki–Lahti-rata
Riihimäki–Lahti-radalla tarkoitetaan Suomen rataverkon osuutta Riihimäeltä Lahteen. Rataosuus on osa vuonna 1870 valmistunutta Riihimäki–Pietari-rataa, ja sen pituus on 59 kilometriä. Lahden oikorata valmistui syksyllä 2006 ja kaukojunat siirtyivät sille. Jäljelle jäivät tavarajunat sekä taajamajunat, joiden liikennöintiä muutettiin. VR:n maaliskuun 2016 muuttuneiden aikataulujen myötä junia alkoi kulkea päivässä 18 kumpaankin suuntaan. Vuoroväli on yksi tunti, maaliskuusta joulukuuhun 2016 asti kaksi tuntia. Kesäkuussa 2017 radan lähijunat saivat oman tunnuskirjaimen G. Ennen oikoradan avaamista taajamajunayhteyksiä oli ollut rataosalla 12 vuoroparin verran. Yksi rataosan taajamajunista kulki ennen kumpaankin suuntaan Helsinki–Riihimäki–Lahti–Kouvola-reittiä. Ennen oikoradan avaamista radalta kaikki junat kulkivat suoraan Helsinkiin. Riihimäen ja Helsingin välillä junat kulkivat lähijunina tunnuskirjaimella H tai R. Vuonna 2010 rataosuudella Riihimäeltä Hakosiltaan tehtiin noin 275 000 matkaa. Riihimäki–Lahti-radan viimeinen vartioitu tasoristeys poistettiin marraskuussa 2007, mutta Järvelän rautatieasemalla on edelleen käytössä vartioimaton laituripolku, ollen ainoa tasoristeys rataosalla.
Pirkko
Pirkko on suomalainen naisen etunimi. Vuoden 2016 maaliskuuhun mennessä nimi on Suomessa annettu 34 975 naiselle ja alle 25 miehelle. Yli puolet Pirkoista on syntynyt 1940- ja 1950-luvuilla.
Nimen alkulähteenä on Birgitta. Pirkon samoin kuin Birgitankin nimipäivä on 7. lokakuuta, Pyhän Birgitan muistopäivänä. Vuosina 1890–1907 Pirkko vietti päiväänsä myös 1. helmikuuta, irlantilaisen Pyhän Brigidan muistopäivänä.
The Independent
The Independent on brittiläinen sanomalehti. Se perustettiin vuonna 1986, joten se on yksi nuorimmista brittiläisistä sanomalehdistä. Perustajina olivat kolme "The Daily Telegraphin" jättänyttä journalistia: Andreas Whittam Smith, Stephen Glover ja Matthew Symonds.
Lehden omistaa Aleksandr Lebedevin ESI Media, joka omistaa myös "London Evening Standardin". Aiemmin lehteä julkaisi Tony O’Reillyn Independent News & Media.
"The Independent" teki vuonna 2009 tappiota 12,4 miljoonaa puntaa. Lehden levikki on 92 000. Paperilehti lakkautettiin vuonna 2016. Viimeinen numero ilmestyi maaliskuun lopussa. Sen sisarlehti myydään Johnston Pressille, ja osa työntekijöistä siirtyy uuden omistajan palvelukseen.
"The Independent" on puolueista riippumaton, mutta se on kampanjoinut vaaliuudistuksen ja luonnonsuojelun puolesta ja kansallista henkilökorttia vastaan, ja sitä pidetään usein vasemmalle kallistuvana. Lehti on tukenut Bonon Product Red -kampanjaa ja julkaisee ajoittain punaisen "The (RED) Independentin", jonka tuotosta puolet menee Afrikan AIDSin vastaiseen taisteluun. Ensimmäinen The (RED) Independent ilmestyi toukokuussa 2005 Bonon toimittamana ja houkutteli paljon ostajia.
Lehden perustamisen aikaan Rupert Murdochin News International taisteli ammattiliittoja vastaan ja irtisanoi yli viisi tuhatta työntekijää. Useat ammattijournalistit jättivät Murdochin lehdet, ja "Independent" sai ammattitaitoista toimituskuntaa. "Independent" haastoi "The Guardianin" liberaalien lukijoiden markkinoilla, ja sen levikki nousi vuonna 1989 ennätykselliseen 400 000:een. Kova kilpailu johti myös hintasotaan, eikä "Independentin" sunnuntainumero kerännyt tarpeeksi ostajia.
1990-luvun alussa julkaisijan Newspaper Publishing talousvaikeudet kävivät ilmeisiksi. Maaliskuussa 1995 Tony O’Reillyn yhtiöt ja Mirror Group Newspapers jakoivat yhtiön äänivallan (O’Reilly 43 %, MGN 43 % ja Prisa (El País), 12 %). Huhtikuussa 1996 O'Reilly osti 54 % yhtiöstä ja otti vastattavakseen sen velat. Päätoimittajaksi tuli Simon Kelner huhtikuussa 1998. Lehden levikki oli tällöin enää alle 200 000.
Syyskuussa 2003 lehti julkaisi ensimmäisen tabloid-kokoisen numeronsa, jota nimitetään ”compactiksi” tabloid-lehtiin liittyvien ennakkoluulojen vuoksi. Murdochin "The Times" seurasi pian perässä, ja 14. toukokuuta 2004 "Independent" julkaisi viimeisen broadsheet-kokoisen numeron. Maaliskuussa 2010 venäläinen Aleksandr Lebedev osti talousvaikeuksiin ajautuneen lehden yhden punnan nimellisellä hinnalla.
Kriittisestä näkökulmastaan tunnettu toimittaja Robert Fisk oli pitkään lehden Lähi-idän kirjeenvaihtaja.
The Daily Telegraph
The Daily Telegraph on vuonna 1855 perustettu brittiläinen sanomalehti. Vuonna 2014 "The Daily Telegraph" oli suurilevikkisin brittiläinen broadsheet-muodossa julkaistava sanomalehti, sen levikki on 523 048.
"The Daily Telegraph" tunnetaan näkökannaltaan oikeistolaisena. Leikillisesti lehteä on usein nimitetty ”Daily Torygraphiksi” (konservatiivipuolueen kannattajien tory-kutsumanimestä).
"The Daily Telegraphin" perusti eversti Arthur B. Sleigh vuonna 1855. Hän myi sen pian Joseph Moses Levylle. Hän laski lehden myyntihinnan yhteen pennyyn, ja pian lehti myi enemmän kuin "The Times".
Vuonna 1928 Levyn poika, Levy-Lawson, paroni Burnham myi lehden Camrosen varakreiville. Molemmat perheet olivat mukana hallinnossa, kunnes lehti myytiin vuonna 1986 Conrad Blackille.
Vuonna 1937 "Telegraphiin" liitettiin konservatiivinen "The Morning Post". Telegraphin sisarlehti "The Sunday Telegraph" perustettiin 1961.
Tammikuussa 2004 lordi Black syrjäytettiin lehden omistavan Hollinger Internationalin johtokunnasta ja haastettiin oikeuteen. Telegraph Groupin ostivat veljekset sir David ja Frederick Barclay heinäkuussa 2004 665 miljoonan punnan hintaan.
Luettelo sotakirjailijoista
Tämä on luettelo kirjailijoista, jotka ovat kirjoittaneet sota-aiheisia kirjoja.
Paavo Cajander
Paavo (Paul) Emil Cajander (24. joulukuuta 1846 Hämeenlinna – 14. kesäkuuta 1913 Helsinki) oli suomalainen runoilija ja kaikkien aikojen työteliäin suomentaja.
Cajanderin vanhemmat olivat nahkuri Frans Henrik Cajander ja Maria Sofia Ylén. Hän tuli ylioppilaaksi 1863 ja valmistui filosofian maisteriksi 1873. Cajander oli Helsingin yliopiston suomen kielen lehtori 1890–1912, oltuaan ensin viran vt. hoitaja 1886–1888. Yliopiston kunniatohtoriksi hänet vihittiin 1907.
Cajander tunnetaan etenkin William Shakespearen näytelmien ensimmäisenä suomentajana. Suomennokset ovat säilyttäneet asemansa uudempien suomennosten rinnalla. Myös J. L. Runebergin "Vänrikki Stoolin tarinat" tunnetaan parhaiten Cajanderin vuoden 1889 suomennoksena. Suomen kansallislauluna tunnettu "Maamme" on usein laitettu Cajanderin nimiin, mutta se periytyy Julius Krohnin vuoden 1867 käännöksestä.
Merkittävän työn Cajander teki myös Zacharias Topeliuksen "Maamme kirjan" suomennostyössä. Hän muokkasi perusteellisesti Johan Bäckwallin suomennosta vuoden 1878 toisesta painoksesta lähtien lukuisissa uusissa painoksissa vuosisadan vaihteeseen asti. Cajanderin suomentama on myös Josef Julius Wecksellin näytelmä "Daniel Hjort".
Cajanderin oma tuotanto runoilijana oli niukka ja on pääosin jäänyt unohduksiin. Kansanvalistusseura julkaisi hänen runojaan "Valikoima runoelmia" -nimisenä kokoelmana "Helmiä Suomen runoudesta" -teoksen 6. vihkona vuonna 1898 ja A. V. Koskimies toimitti hänen runoistaan teoksen "Runoelmia" vuonna 1914.
Guarana
Guarana ("Paullinia cupana") on saippuamarjakasvien heimoon kuuluva pieni puu tai pensas, joka on kotoisin Etelä-Amerikasta. Sen kasvualue on pääosin Orinoco-joen varrella Venezuelassa ja Amazon-virran alueella Brasiliassa.
Kasvin nimi tulee guaraní-heimosta, joka on käyttänyt sitä poistamaan nälän tunnetta. Kasvia viljellään koska sitä käytetään virvoitusjuomien valmistuksessa. Kasvissa syötäviä ovat lehdet, mehu ja siemenet. Guaranamassan valmistamiseksi kasvin siemenet korjataan talteen, jauhetaan sekä sekoitetaan veteen ja tärkkelykseen. Näin saadaan massa, joka sitten kuivataan auringossa tai savustetaan kuivaksi.
Guarana sisältää kofeiinia, teobromiinia, teofylliinia ja muita aineosia, joilla on samanlainen piristävä vaikutus kuin kahvilla. Runsas käyttö voi aiheuttaa ylimääräisiä sydämenlyöntejä eli ekstrasystoliaa.
Brasiliassa guaranaan pohjautuvat virvoitusjuomat ovat erittäin suosittuja. 90-luvulta lähtien niitä on myyty myös Portugalissa. Pepsi pyrki, tosin huonolla menestyksellä, Josta-merkkisellä juomalla USAn guaranamarkkinoille. Coca Colalla on Brasiliassa oma merkkinsä, Kuat, mutta paikallisia myyntitilastoja johtavat brasilialaiset merkit kuten AmBev-yhtiön Guaraná Antarctica ja Guaraná Brahma sekä Guaraná Jesus.
Ailigas
Ailigas on saamen kieltä ja tarkoittaa pyhää tai tietynmuotoista (pyöreälakista) tunturia. Suomen Lapissa on kolme Ailigas-nimistä tunturia ja kaikki ne ovat Utsjoen kunnassa lähellä kuuluisaa lohivirtaa, Tenojokea.
Ylimmäinen Ailigas on Karigasniemellä, lähellä paikkaa missä rajajoki Norjan kanssa muuttuu Teno-nimiseksi. Tämä Ailigas on näyttävä 620 metriä korkea tunturi. Seuraava Ailigas lähtee jyrkkään nousuun aivan Tenon rannasta, Nuvvus-kylän kohdalta, ja on saanut siitä nimekseen Nuvvus-Ailigas. Sekin on näyttävä tunturi ja korkeutta komeat 535 metriä. Kolmas ja alimmainen Ailigas kohoaa Utsjoen kirkonkylän kotitunturina ja on sisaruksista pienin vain 342 metriä korkea.
Jokaisen Ailikkaan laella kohoaa TV:n ja muun viestiliikenteen linkkimasto.
Pachycephalosaurus
Pachycephalosaurus ("Paksupäinen lisko") oli myöhäisellä liitukaudella 76-65 miljoonaa vuotta sitten elänyt hirmulisko. Luukupoli pään päällä oli paksuudeltaan peräti 25 senttimetriä. On arveltu, että pedon hyökätessä "Pachycephalosauruksen" kimppuun se turvautui ainakin ensimmäiseksi pakoon juoksemiseen. Lajin löytöpaikka oli Pohjois-Amerikka, ensimmäinen löytö tehtiin Montanassa. "Pachycephalosaurus" liikkui kahdella jalalla.
"Pachycephalosauruksen" pituus oli 4,5–5 metriä. Se oli suurin paksupäisistä dinosauruksista.
"Pachycephalosaurus"-koiraiden on uskottu puskeneen toisinaan päät vastakkain pässien tapaan, mutta kaikki eivät hyväksy tätä teoriaa.
Jotkut tutkijat eivät usko että niiden kaulat olisivat kestäneet tällaisia törmäyksiä. Joidenkin mielestä ne ovat voineet huitoa toisiaan päällään sivusuunnassa kirahvin tapaan. 
Luukupoli on myös saattanut olla vain koriste kumppanin hurmaamiseksi.
"Pachycephalosaurus" kuului paksupäädinosauruksiin eli pakykefalosauruksiin ("Pachycephalosauria").
Kaksi muuta paksupäädinosaurusta, "Dracorex" ja "Stygimoloch" saattavat olla keskenkasvuisia "Pachycephalosauruksia". "Dracorex" oli nuorin ja "Stygimoloch" oli esiaikuinen ennen "Pachycephalosaurusta". Siinä tapauksessa ne ovat "Pachycephalosauruksen" synonyymejä.
"Pachycephalosauruksen" hampaat olivat kolmionmuotoiset ja sahalaitareunaiset sitkeiden kasvien jauhamiseksi.
Elimistö
Elimistö on kemiallis-fyysillinen kokonaisuus. Elimistöllä tarkoitetaan elinryhmää, organismia tai elimien muodostamaa kokonaisuutta. Elinjärjestelmät muodostuvat samoihin tehtäviin erikoistuneista elimistä, esimerkiksi verenkiertoelimistö muodostuu sydämestä ja verisuonista.
Elimistössä eri elimissä toimivat solut ovat erikoistuneet tiettyyn, yksilön elämän kannalta oleelliseen, tehtävään. Eliön kasvun alussa solut ovat omnipotentteja, eli ne voivat erikoistua minkä tahansa täysikasvuisen yksilön elimen rakentumiseen. Näitä ns. kantasoluja tutkitaan nykyään laajalti.
Elimistön toimintaa ohjaa keskushermosto ja sen osasta varsinkin aivoilla on suuri merkitys.