hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Venäjän duuman vaalit 2003
Joulukuun 7. 2003 pidettiin Venäjän federaation lainsäädäntöelimen vaalit. Venäjän duumaan valittiin 450 uutta kansanedustajaa.
Fantoftin sauvakirkko
Fantoftin sauvakirkko () on uudelleenrakennettu sauvakirkko Fanassa, Bergenissa, Norjassa. Kirkko rakennettiin alun perin vuonna 1150 Fortuniin, Sogniin. 1800-luvulla kirkkoa uhkasi purku, koska Norjassa oli sadoittain sauvakirkkoja. Konsuli F. Gade kuitenkin osti kirkon, ja vuonna 1883 se siirrettiin purettuna Fantoftiin lähelle Bergeniä. Kirkko tuhoutui tuhopoltossa 1992, mutta siitä rakennettiin tarkka kopio, joka valmistui 1997.
Kirkko rakennettiin 1150 Fortuniin, Sogniin, Sognin ja Fjordanen lääniin, mutta se siirrettiin purettuna Fantoftiin 1883. Työtä johti konservaattori Anders Lorange. Hän valvoi työtä, kun kirkko purettiin ja vietiin veneellä osissa Bergeniin. Arkkitehti Joakim Mathiesen oli myös mukana työssä. Ennen purkua kirkon kattorakenteita oli muutettu ja siihen oli 1600-luvulla lisätty länsitorni. Fantoftiin siirtäessä nämä muutokset kuitenkin hylättiin, ja kirkko rakennettiin uudelleen niin kuin sen oli alun perin luultu olevan. Puuttuvat osat tehtiin muiden sauvakirkkojen mukaan, erityisesti Borgundin sauvakirkon mallin perusteella.
6. kesäkuuta 1992 kirkko tuhoutui tuhopoltossa. Norjassa tehtiin noihin aikoihin useita kirkonpolttoja, joihin olivat syyllistyneet norjalaiset black metal -piirit. Fantoftin sauvakirkko on kuuluisin kirkonpolttojen kohteista, sillä se oli yksi Norjan arkkitehtuurin suurimmista aarteista. Aluksi palon luultiin alkaneen salamaniskusta tai sähköhäiriöstä. Poliisi epäili teosta Varg Vikernesiä, mutta häntä ei tuomittu, sillä oikeudenkäynnissä valamiehistö äänesti hänet syyttömäksi. Tuomarit pitivät tätä virheenä, mutta kieltäytyivät uusimasta oikeuskäsittelyä. Kirkosta alettiin heti rakentaa tarkkaa kopiota.
Myöhemmin oli yritetty sytyttää tuleen varastoa, jossa kirkon pelastettuja osia säilytettiin. Uudelleenrakentaminen oli haastavaa rakennusmestarille ja rakentajille, sillä Norjassa ei ollut rakennettu sauvakirkkoja vuosisatoihin, ja saatavilla olevat rakennusohjeet olivat vähäiset. Suurin osa rakennusuunnitelmista tehtiin paikan päällä arvioiden sekä olemassa olevien piirrosten pohjalta.
Työ oli valmis avajaisia varten 1997. Tämä oli identtinen kopio poltetusta sauvakirkosta. Uutta kirkkoa varten oli palkattu puunkaatajat Kaupangerista. Kirkon kuorissa olevan krusifiksin veisti Sven Valevatn ja maalasi Solrun Nes. Vanhasta kirkosta ei jäänyt paljoa käyttökelpoista materiaalia, paitsi mahdollisina jäänteinä alttarin risti ja onnenkivi, joka on esillä yhdellä seinällä. Alkuperäisessä kirkossa olleita maalauksia ei pystytty entisöimään.
Kirkon ulkopuolella on kiviristi, joka on peräisin Tjorasta, Solan kunnasta.
Luigi Legnani
Luigi Rinaldo Legnani (7. marraskuuta 1790 – 5. elokuuta 1877) oli italialainen kitaristi ja säveltäjä. Hän syntyi Ferrarassa, mutta muutti vuonna 1799 perheineen Ravennaan ja kuoli siellä 86 vuoden ikäisenä. Hänen pääteoksiinsa lukeutuvat "36 kapriisia" (op. 20).
Tecno
Tecno oli veljesten Luciano ja Gianfranco Pederzanin perustama italialainen Formula 1 -talli. Talli osallistui kymmeneen osakilpailuun 1972–1973 saavuttaen yhden MM-pisteen.
Tecno nousi Formula 1 -sarjaan Martinin tukemana kaudella 1972. Talli rakensi itselleen PA123-auton, jossa oli Tecnon itse valmistama V12-moottori. Kuljettajina toimivat Nanni Galli ja Derek Bell.
Ainoan MM-pisteen tallille toi Chris Amon Belgian GP:sta 1973. Kauden 1973 jälkeen Tecnoa ei enää nähty F1:sissä, koska Martini siirsi rahansa Brabham-tallin tukemiseen ja Amon siirtyi kehittämään omaa talliaan.
Philippe Cattiau
Philippe Cattiau (28. heinäkuuta 1892 – 17. helmikuuta 1962) oli ranskalainen miekkailija ja olympiavoittaja.
Cattiau voitti urallaan floretilla ja kalvalla kahdeksan olympiamitalia, joista kolme oli kultaisia. Antwerpenin 1920 olympialaisissa hän sai floretilla sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että joukkuekilpailussa hopeaa. Pariisin 1924 olympialaisissa hän voitti kultaa floretin joukkuekilpailussa. Floretin henkilökohtaisessa kilpailussa hän sijoittui hopealle voitettuaan 23 ottelua ja hävittyään vain pistein 4–5 maanmiehelleen Roger Ducret'lle, joka aiemmissa otteluissaan oli hävinnyt kuudesti.
Cattiau saavutti Amsterdamin 1928 olympialaisissa hopeaa floretin joukkuekilpailussa, Los Angelesin 1932 olympialaisissa kultaa sekä floretin että kalvan joukkuekilpailussa ja Berliinin 1936 olympialaisissa pronssia kalvan joukkuekilpailussa.
Kalvalla Cattiau voitti Euroopan mestaruuden sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että joukkuekilpailussa kahdesti. Viimeisen arvokisamitalinsa hän saavutti vuonna 1937, jolloin ensi kertaa kilpailtiin Euroopan-mestaruuksien sijasta maailmanmestaruuksista.
Mandy Patinkin
Mandel Bruce ”Mandy” Patinkin (s. 30. marraskuuta 1952) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänelle on myönnetty Tony- (1980) ja Emmy-palkinnot (1995). Hän on lisäksi ollut Golden Globe -ehdokkaana vuosina 1984 ja 1995.
Patinkin syntyi juutalaiseen perheeseen Chicagossa, Illinoisissa. Hän saavutti menestystä alun alkaen musikaaleissa (kuten "Evita", 1979), mutta siirtyi sitten elokuviin. Hänellä on ollut rooleja muiden muassa elokuvissa "Jentl" (1983), "Danielin kirja" (1983), "Prinsessan ryöstö" (1987), "Rakkauden sävel" (1991), "Katkera rohto" (1991) ja "Valtapeliä" (1999).
Patinkin esitti Jason Gideonia televisiosarjassa "Criminal Minds – FBI-tutkijat" vuodesta 2005 vuoteen 2007. Hän sairasti 1990-luvulla kartiopullistumaa ja sai kaksi sarveiskalvonsiirtoa (oikea 1997, vasen 1998). Hän näyttelee myös televisiosarjassa "Isänmaan puolesta".
Tec-Mec
Tec-Mec oli Valerio Colottin perustama italialainen Formula 1 -talli, joka osallistui ainoastaan yhteen osakilpailuun, Yhdysvaltain GP:hin 1959. Kilpailussa tallin brasilialainen kuljettaja Fritz d'Orey keskeytti. Tec-Mec käytti kilpailussa Maserati 250F -auton muunnosta.
Stebro
Stebro oli kanadalainen Formula 1 -talli, joka osallistui ainoastaan Yhdysvaltain GP:hin kaudella . Talli osallistui kilpailuun Formula Junior autolla, joka oli selvästi muita hitaampi. Aika-ajoissa Peter Broeker oli muita yli 15 sekuntia hitaampi ja kilpailussa hän jäi voittajasta 22 kierrosta. Autossa oli Fordin nelisylinterinen moottori, joka kehitti noin 110 hevosvoimaa.
I Love New York
I Love New York on tositelevisiosarja, jota esittää Yhdysvalloissa televisiokanava VH1 ja jonka päähenkilö on Tiffany Pollard (paremmin tunnettu nimellä "New York"). Sarjassa Tiffany Pollard etsii hänen "todellista rakkauttaan". Sarjasta on ilmestynyt kaksi tuotantokautta.
Sarja on spin-off televisiosarjasta Vaimomatskua ("Flavor of Love"), jossa Tiffany oli molemmilla kausilla mukana ja jäi molemmissa kausissa toiseksi.
Sarjassa "I Love New York" New York äiti, Michelle Patterson, auttaa häntä valitsemaan "elämänsä miehen". Mauricio Sanchez oli New Yorkin avustaja, "Chamo", mutta vain ensimmäisellä kaudella. Suomessa Sub alkoi esittää 1. tuotantokautta maaliskuussa 2009.
Kiusanhenki
Kiusanhenki on nuortenkirjailija R.L. Stinen The Nightmare Room -kirjasarjan yhdestoista teos ja se keskittyy tällä kertaa Sam-nimiseen poikaan ja hänen uuteen kouluunsa.
Sam Waterbury saapuu uuteen kouluunsa Wilton Middle Schooliin. Hän on myöhässä ja etsii luokkaa, jonne häntä on neuvottu menemään. Ankeassa koulussa käytävät ovat ilman valoja ja seinistä puuttuu maalia. Pimeydessä Sam on näkevinään vihreän pirun käytävällä, ja myöhemmin hän saa todisteita näylleen, kun Tonya-nimisen tytön reppu löytyy pureskeltuna kahtia. Samin uudet ystävät, Simpson ja Tonya kertovat Samille tarinan Imp-nimisestä kiusanhengestä, joka kiusaa oppilaita ja erityisesti uusia oppilaita, koska haluaa näyttää olevansa paikan pomo. Sam tuo kouluun näytille harvinaisen kanin, joka on hänen isänsä omaisuutta. Kun se katoaa, Sam ryhtyy taisteluun Imp-hirviötä vastaan palauttaakseen rauhan käytäville. Imp jättää Samille viestin, jossa ilmeisesti piilee mysteerin ratkaisu. Sam ei kuitenkaan tiedä, että tuon viestin ratkaisemisella saattaa olla vaarallisia seuraamuksia. Lopulta kun viesti selviää Samille, hän kohtaa kokonaisen piruperheen.
Kailasa
Kailasa (sanskrit) on monen eteläintialaisen temppelin nimitys. Se on johdos Shiva-jumalalle pyhitetystä tiibetiläisestä Kailas-vuoren nimestä. Tunnetuin Kailasa-temppeli on Intian Ellorassa. Se on 700–1000-luvuilla rakennettu kalliotemppeli, jonka veistos- ja maalauskoristelu on mestarillista työtä. Kailasa on kuuluisin Elloran noin kolmestakymmenestä kallioon louhitusta temppelistä.
Amerikanviirupöllö
Amerikanviirupöllö ("Strix varia") on Euraasiassa esiintyvän viirupöllön amerikkalainen vastinlaji.
Linnun pituus on noin 44 cm ja siipien kärkiväli 112 cm. Se painaa 500–1 050 grammaa, naaras keskimäärin 779 g ja koiras 617 g. Se muistuttaa suuresti pienikokoista viirupöllöä, josta sen erottaminen höyhenpuvun perusteella on vaikeaa. Kooltaan lähempänä lehtopöllöä, joka on väritykseltään ruskeampi ja tummajuovaisempi. Silmät ovat mustat tai tummanruskeat ja nokka on keltainen. Sukupuolet ovat samannäköiset mutta naaras on huomattavasti suurempi. Nuori lintu on poikassulkasadon jälkeen aikuisen linnun näköinen. Huhuilee melko aktiivisesti läpi vuoden, joskus myös päivällä.
Vanhin luonnossa elänyt amerikanviirupöllö oli 10-vuotias. Vankeudessa se on elänyt 23-vuotiaaksi.
Amerikanviirupöllön pesimäalueet ovat Kanadassa ja Yhdysvaltain itäosissa, jatkuen Meksikoon saakka. Se on tavattu myös Bermudalla. Joinakin vuosina lajin esiintymisalue kattaa myös keskilännen ja paikoitellen mantereen länsiosan. Se on runsastunut ja laajentaa elinaluettaan länteen. Lajin esiintymisalueen koko on noin 6,4 miljoonaa neliökilometriä, maailman populaation koko on noin 560 000 yksilöä ja lajin kanta on elinvoimainen. Laji on enimmäkseen paikkalintu mutta pesimäajan jälkeiset vaellukset ovat tavallisia.
Amerikanviirupöllöt elävät tiheissä tuoreissa metsissä, sekä laajoissa metsäerämaissa että asutuksen läheisyydessä, ja puustoisilla soilla. On havaittu, että asutuksen läheisyydessä elävät populaatiot menestyvät hyvin. Niiden pahimmat uhat ovat autot, joihin ne törmäävät öisillä saalistuslennoillaan. Yhdysvaltain luoteisissa osavaltioissa laji voi mahdollisesti syrjäyttää paikallisia täpläpöllöpopulaatioita ("Strix occidentalis"), sillä lajit kilpailevat samassa ekologisessa lokerossa ja amerikanviirupöllö aggressiivisempana lajina voi karkottaa täpläpöllön reviiriltään.
Amerikanviirupöllö on yksiavioinen. Sen reviirin koko on 85-365 hehtaaria. Pesä on tavallisesti puunkolossa tai -onkalossa, joskus pöntössä tai vanhassa variksen tai oravan pesässä. Emot voivat puolustaa pesää hyvin aggressiivisesti. Naaras munii 2-4 valkoista munaa, joita se hautoo 28-33 päivää. Koiras kantaa sille ruokaa haudonta-aikana ja myös pienten poikasten aikana. Poikaset lähtevät pesäkolosta kiipeilemään pesäpuun oksille noin 4 viikon ikäisinä, ja ne oppivat lentämään 35-40 päivän ikäisinä. Emot huolehtivat poikueesta sen jälkeen vielä noin 4 kuukautta.
Pääravintoa ovat myyrät, hiiret ja muut pikkujyrsijät, joita se saalistaa pääasiassa öisin. Saalistaa myös muita pieniä nisäkkäitä, kuten maaoravia, kaneja, opossumeja ja kettuja. Lintuja se saalistaa aina kyyhkyn ja riekon kokoisiin saakka. Se saattaa myös kalastaa ja syödä sammakoita, liskoja ja isoja hyönteisiä.
Scirocco-Powell
Scirocco oli yhdysvaltalainen Formula 1 -talli, joka piti majapaikkaansa Lontoossa. Talli osallistui seitsemään osakilpailuun vuosina – saavuttamatta ainuttakaan MM-pistettä sekä kilpaili myös sarjan ulkopuolisissa kilpailuissa. Talli ei päässyt kertaakaan maaliin.
Tallin perustajana toimi Hugh Powell, joka otti haltuunsa Emeryson -tallin jäänteet vuonna 1962, mutta Sciroccon autojen osoittautuessa epäluotettaviksi möi ne myöhemmin kuljettajalleen André Pilettelle, joka kilpaili niillä vielä useammassa kilpailussa.
Paksunnos tarkoittaa paalupaikkaa ja "kursivoitu" kilpailun nopeinta kierrosta.
Scarab
Scarab oli yhdysvaltalainen Formula 1 -talli. Tallin perustajana toimi monimiljonääri Lance Reventlow. Scarab kilpaili viidessä osakilpailussa kaudella etumoottorisella autolla, joka oli jo selvästi aikaansa jäljessä. Tallin parhaaksi saavutukseksi jäi Chuck Daighin ajama kymmenes sija Yhdysvaltain GP:sta.
Paksunnos tarkoittaa paalupaikkaa ja "kursivoitu" kilpailun nopeinta kierrosta.
Tiffany Pollard
Tiffany Pollard (s. 6. tammikuuta 1982) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja tosi-tv-persoonallisuus. Hänet tunnetaan parhaiten yhdysvaltalaisen VH1-kanavan televisiosarjoista Vaimomatskua ("Flavor of Love") ja I Love New York. Lempinimen "New York" hänelle antoi räppäri Flavor Flav, jota hän tapaili "Vaimomatskua"-sarjan ensimmäisellä ja toisella tuotantokaudella. Pollard on keksinyt itselleen myös arkikielessä lempinimen "HBIC" (Head Bitch In Charge).
Pollardin ensimmäinen elokuvarooli oli vuonna 2008 komediaelokuvassa "First Sunday". Elokuvassa näyttelivät myös Ice Cube, Regina Hall ja C. J. Sanders. Pollard osallistui vuonna 2009 Vaginamonologeja-näytelmän kiertueelle.
8D
8D eli Eight Disciplines Problem Solving on ongelmanratkaisumenetelmä. Yhdysvaltain hallitus kehitti menetelmän toisen maailmansodan aikana ja sitä käytettiin aluksi kuvaamaan valmistusprosessissa tapahtuneiden virheiden korjaamisessa toteutettavia toimenpiteitä.
1960- ja 1970-luvuilla Ford Motor Company otti menetelmän käyttöön ja siitä tuli standardi tapa virheiden käsittelyyn autoteollisuudessa ja myös kokoonpano- ja muussa valmistavassa teollisuudessa.
Menetelmää käytetään ongelmien tunnistamiseen, korjaamiseen ja estämiseen ja sitä voidaan käyttää paitsi tuotannossa, myös prosessinkehittämisessä. 8D tarjoaa toimintatavat, jotka perustuvat faktoihin ja se keskittyy ongelman perimmäisen syyn määrittämiseen.8D-prosessiin sisältyy useita laadunvarmistuksessa yleisesti käytettyjä menetelmiä, kuten kalanruotodiagrammi ja "miksi analyysi".
8D-prosessia kehitettiin Ford Motor Companyssä usean vuosikymmenen ajan. 1990-luvun lopulla Ford kehitti parannetun version 8D:stä, josta se käytti nimitystä "Global 8D". Sen suurimmat muutokset verrattuna alkuperäisen 8D-prosessiin ovat:
Benjamin Smith Barton
Benjamin Smith Barton (10. helmikuuta 1766 Lancaster, Pennsylvania – 19. joulukuuta 1815 New York, New York) oli yhdysvaltalainen kasvitieteilijä ja lääkäri.
Hän opiskeli aluksi Philadelphiassa, mutta 1786 hän lähti Edinburghiin ja Lontooseen opiskelemaan lääketiedettä. Hän opiskeli myös Göttingenissä, jossa hän saavutti lääketieteen tohtorin arvon 1789. Hän palasi Yhdysvaltoihin 1789 ja sai lääkärin sekä luonnonhistorian ja kasvitieteen professorin viran Pennsylvanian yliopistosta. Hän on tunnettu erityisesti ensimmäisestä yhdysvaltalaisesta kasvikirjasta, "Elements of Botany" (1804). Muita hänen teoksiaan ovat muun muassa "On the Fascinating Quality Ascribed to the Rattlesnake" (1796), "New Views of the Origin of Tribes in the United States" (1797) ja "Collections Toward a Materia Medica of the United States" (1798). Hän toimitti erästä ensimmäisistä yhdysvaltalaisista tieteellisistä julkaisuista, "Philadelphia Medical and Physical Journal" vuosina 1805-1808.
Hän toimi lääkärinä Pennsylvania Hospitalissa Philadelphiassa 1798–1815. Hän oli Amerikan filosofisen seuran varapresidentti 1802–1815.
Bartonin oli tarkoitus osallistua Lewisin ja Clarkin tutkimusretkelle Yhdysvaltain tuolloin vielä tuntemattomiin länsiosiin, mutta hän luopui matkasta ja opetti Lewisin keräämään, kuivaamaan ja varastoimaan kasvinäytteitä. Lewisin ja Clarkin palattua matkaltaan he toivat useimmat näytteet Bartonille analysoitavaksi, mutta Barton kuoli tuberkuloosiin 1815.
Barton tutki myös lintuja ja nimesi muun muassa amerikanviirupöllön.
VH1
VH1 (VH-1: Video Hits One vuodesta 1994 ja VH1: Music First vuodesta 2003) on yhdysvaltalainen digitaalikanava, joka on ollut toiminnassa tammikuusta 1985 lähtien. VH1 lähettää musiikkivideoita sekä vanhempia klassikoita 60-, 70-, 80- ja 90-luvuilta ja uusia hittejä. Suomessa VH1 on katsottavissa joidenkin kaapeli- ja satelliittioperaattoreiden verkoissa.
Zefyros
Zefyros () oli kreikkalaisessa mytologiassa anemos, tuulen jumaluus, ja länsituulen henkilöitymä; jossain yhteyksissä myös luonnonvoima, jonka Aiolos saattoi halutessaan vangita tai vapauttaa. Roomalainen vastine Zefyrokselle oli Favonius.
Zefyroksella oli useita puolisoja. Hän sieppasi Khloriin, jonka hän otti myöhemmin puolisokseen. Tästä suhteesta syntyi poika nimeltä Karpos.
Myös harpyija Podargen kerrottiin olleen hänen vaimonsa. Tämä synnytti Zefyrokselle kaksi tuulen nopeaa hevosta, Ksanthoksen ja Balioksen, jotka myöhemmin olivat Akhilleuksella valjastettuina vetämään hänen vaunujaan Troijan sodassa.
Zefyroksella on osuutensa myös Hyakinthoksen kohtalossa. Tämä oli komea nuorukainen, jonka suosiosta kamppailivat sekä Zefyros että Apollon. Hyakinthoksen valittua Apollonin, Zefyros vaipui mustasukkaisuuden valtaan. Kun myöhemmin Apollon ja Hyakinthos heittelivät kiekkoa keskenään, Zefyros puhalsi kiekkoon niin, että se osui Hyakinthosta päähän ja tämä kuoli. Suruissaan Apollon loi rakkaansa maahan vuotaneesta verestä hyasintin.
Psykhen tarinassa Zefyros auttoi Erosta kantamalla Psykhen tämän luolaan.
Itzehoe
Itzehoe [] on kaupunki Schleswig-Holsteinin osavaltiossa, pohjoisessa Saksassa. Se on Steinburgin piirikunnan hallintokaupunki. Kaupunki sijaitsee Elben sivujoen Störin varrella, noin 50 kilometriä Hampurista luoteeseen ja runsaat 20 kilometriä Glückstadtista pohjoiseen.
Vuoden 2014 lopussa Itzehoen asukasluku oli 31 094. Sen pinta-ala on 28,03 neliökilometriä ja asukastiheys 1 109 as./km².
Varhaisin maininta Itzehoesta on peräisin Saxo Grammaticuksen kirjoituksista 1100-luvulta. Tuolloin se tunnettiin nimellä "Ekeho". Myöhäisempiin muotoihin lukeutuvat muun muassa "Ezeho", "Esseveldoburg" ja "Eselsfleth". Kaupunki tuhoutui 1200-luvun alussa, mutta rakennettiin nopeasti uudelleen. Sille myönnettiin kaupunginoikeudet vuonna 1238 ja tapulioikeudet vuonna 1260.
Liivinmaan sodassa vuonna 1657 ruotsalaiset sotilaat tuhosivat Itzehoen lähes täydellisesti. Tämän johdosta ainoastaan Laurentii-Kirche on ainoa ainakin osittain keskiaikainen rakennus kaupungissa. Vuonna 1867 kaupungin hallinta siirtyi Preussille Schleswig-Holsteinin ruhtinaskunnan myötä.
Burnout 3: Takedown
Burnout 3: Takedown on Criterion Gamesin kehittämä ja EA Gamesin julkaisema ajopeli. Peli julkaistiin PlayStation 2:lle ja Xboxille vuonna 2004. 
Peli on "Burnout"-pelisarjan kolmas osa.
Pelin pääidea on selkeä: pelaajan tehtävänä on ajaa pitkin katuja maaliin ensimmäisenä ja kiilata vastustajia matkan varrella. Pelin päätehtävä on ottaa riskejä ja kerätä lisänopeutta (boostia). Lisänopeutta saa muun muassa ajamalla tien toisella puolella tai menemällä törmäyksen läpi, mutta pääpiste pelissä on tehdä Takedowneja, eli kiilata muita kilpailjoita pois pelistä. Peli sisältää tavallisten kisamuotojen lisäksi törmäysmuodon (Crash Mode), jossa pelaajan pitää ajaa ruuhkaan ja aiheuttaa niin paljon tuhoa kuin mahdollista. Pelissä on 40 eri rataa, yli 100 kilpailua, 72 erilaista ajoneuvoa ja 100 kolariristeystä. Se sisälsi myös kuuden pelaajan verkkomoninpelin.
Ragnar Nurkse
Ragnar Nurkse (5. lokakuuta 1907 Käru, Viro – 6. toukokuuta 1959 Mont Pèlerin, Chardonne, Vaud, Sveitsi) oli virolainen taloustieteilijä ja yksi tunnetuimmista virolaisista tiedemiehistä.
Ragnar Nurksen isä oli ammatiltaan metsuri ja äiti kuului Viron ruotsinkieliseen vähemmistöön. Nurkse kävi koulunsa Tallinnan perinteisessä huippukoulussa Domschule zu Revalissa ja valmistui erinomaisin arvosanoin. Sieltä hän siirtyi jatkamaan opintojaan Tarton yliopistoon, missä hän opiskeli sekä lakia että taloustiedettä. Taloustieteiden opintojaan Nurkse jatkoi Edinburghissa ja vuosina 1932–1934 Wienissä. Vuodet 1934–1945 hän työskenteli Kansainliiton sihteeristössä vastuualueenaan talousasiat ja vuosittaisen talouskatsauksen toimittaminen.
Toinen maailmansota ja Viron neuvostomiehitys saivat Nurksen siirtymään pysyvästi ulkomaille ja luomaan uraa Yhdysvalloissa. Vuonna 1946 hän avioitui Harriet Bergerin kanssa ja liitosta syntyi kaksi poikaa, joista Dennis Nurkse on luonut uraa runoilijana. Vuonna 1947 Ragnar Nurkse nimitettiin Columbian yliopiston professoriksi. Vuonna 1953 hän julkaisi teoksen ”Pääoman muodostumisen ongelmista alikehittyneissä maissa”, jota pidetään alansa klassikkona. Kuuluisuutta saavutti myös hänen 1944 ilmestynyt tutkimuksensa maailmansotien välisten vuosien talousolosuhteista.
Nurksea muistettiin syntymänsä satavuotispäivänä paljastamalla hänen lapsuuspaikkakunnallaan Kärussa muistokivi.
Friedenau
Friedenau on kaupunginosa () Saksan pääkaupungissa Berliinissä. Se kuuluu Tempelhof-Schönebergin hallintoalueeseen ("Bezirk") ja on pinta-alaltaan 1,65 neliökilometrin suuruinen. Kaupunginosassa asui vuoden 2011 lopussa 26 972 ihmistä. Sen asukastiheys on siten 16 347 as./km².
Poiketen lukuisista muista Berliinin kaupunginosista, Friedenaulla ei ole varsinaista kylähistoriaa. Se perustettiin tyhjästä niin kutsutulla vilhelmiinisellä ajalla, eli kuningas Vilhelm II:n hallintokaudella 1800-luvun toisella puoliskolla. Nimen alueelle antoi Hedwig Hähnel, rakennusmestari Hermann Hähnelin puoliso. Vuonna 1874 Friedenausta muodostui oma maalaiskuntansa Teltowin piirikunnassa. Vuotta myöhemmin Friedenaulla oli 1 104 asukasta. Vuonna 1912 asukasluku oli jo 43 000.
Raatihuone Friedenauhun rakennettiin vuosien 1913 ja 1916 välillä jugend-tyyliin arkkitehti Hans Altmannin suunnitelmien pohjalta. Altmann suunnitteli silloiseen maalaiskuntaan useita muitakin julkisia rakennuksia. Vuonna 1920 Friedenaun maalaiskunnasta tehtiin Berliinin kaupunginosa. Yhdessä Schönebergin kaupunginosan kanssa se muodosti Berliinin 11. hallintoalueen, jonka nimi oli myös Schöneberg.
Toisen maailmansodan loputtua Friedenau oli Neuvostoliiton valvonnassa toukokuun 29. päivästä kesäkuun 30. päivään vuonna 1945. Se myös toimi lyhyen aikaa omana hallintoalueenaan. Berliinin jaossa Friedenausta tuli osa yhdysvaltalaista sektoria. Vuodesta 2001 lähtien Friedenau on ollut osa tuolloin perustettua Tempelhof-Schönebergin hallintoaluetta.
Georges Laraque
Georges Laraque (s. 7. joulukuuta 1976 Montreal, Quebec) on kanadalainen jääkiekkoilija, kommentaattori ja poliitikko. Hän pelasi NHL-liigassa Montreal Canadiensin joukkueessa kaudella 2009–2010. Hän oli rooliltaan neljännen ketjun tappelija. Laraque ja Canadiens purkivat sopimuksensa tammikuussa 2010 ja hän lopetti uransa samana vuonna.
Laraque aloitti uransa QMJHL-liigassa Kanadassa vuonna 1993. Hän keräsi mainetta tappelijana, ja kahden St. Jean Lynxissä pelatun kauden jälkeen Edmonton Oilers varasi hänet toisella kierroksella vuonna 1995. Hän pelasi vielä yhden kauden QMJHL:ssä, jolloin hän vaihtoi seuraa kahdesti.
Kaudeksi 1996–1997 Laraque teki sopimuksen Edmontonin kanssa, mutta pelasi seuran farmijoukkue Hamilton Bulldogsissa AHL:ää. Jo seuraavalla kaudella hänet nostettiin lyhyeksi aikaa NHL:ään, mutta seuraavalla kaudella hän teki läpimurron. Seitsemän Edmonton-kauden aikana Laraque teki itsensä tunnetuksi yhtenä NHL:n parhaista tappelijoista.
Kesällä 2006 Laraque siirtyi vapaana agenttina Phoenix Coyotesiin, joka kuitenkin kauppasi hänet Daniel Carcilloa ja kolmannen kierroksen varausvuoroa vastaan Pittsburgh Penguinsiin.
Laraque on vegaani. Hänen sukujuurensa ovat Haitilta. Georgesin pikkuveli Jules-Edy Laraque pelasi jääkiekkoa QMJHL:ssä vuosituhannen vaihteessa. Heidän serkkunsa on aiemmin NHL:ssä pelannut puolustaja Jean-Luc Grand-Pierre.
Luettelo konserttisaleista
Konserttisali on tila, joka on tarkoitettu musiikin, erityisesti akustisen musiikin esittämiseen. Monet konserttisaleista kuuluvat useamman salin tai suuremman monikäyttöisen kulttuurikeskuksen yhteyteen.
Monilla suuremmilla kaupungeilla on niin julkisia kuin myös yksityisiä konserttisaleja. Erityisesti pienemmissä kaupungeissa, joissa on vähemmän vaihtoehtoisia konserttipaikkoja, konserttisaleja saatetaan käyttää niiden päätarkoituksen lisäksi myös muihin aktiviteetteihin, kuten kokouksiin ja juhliin.
Tämä luettelo ei sisällä muita paikkoja, kuten urheilustadioneita tai kokouskeskuksia, joita saatetaan ajoittain käyttää myös konsertteihin.
The Yellow and Black Attack
The Yellow and Black Attack! on kristillisen metalliyhtye Stryperin ensimmäinen julkaisu. EP:ltä ei julkaistu yhtään singleä, ja sitä painettiin vain noin 20 000 kappaletta, koska levy-yhtiö oli epävarma siitä, kuinka hyvin kristillinen metallimusiikki myisi markkinoilla.
Yhtyeen menestyksekkään esikoisalbumin "Soldiers Under Command" jälkeen "The Yellow and Black Attackista" tehtiin uusi painos. Se julkaistiin 10. elokuuta 1986. EP:hen oli lisätty kaksi kappaletta: "Reason for the Season" (joka ilmestyi alun perin jouluaiheiselle 12-tuumaisella singlellä "Winter Wonderland") sekä yksi aivan uusi kappale, "My Love I'll Always Show".
Vaikka "The Yellow and Black Attack" oli alun perin EP, monet pitävät sitä oikeastaan yhtyeen toisena kokopitkänä albumina.
Lichtenrade
Lichtenrade on kaupunginosa () Saksan pääkaupungissa Berliinissä. Se kuuluu Tempelhof-Schönebergin hallintoalueeseen ("Bezirk") ja sijaitsee aivan kaupungin etelärajalla. Kaupunginosassa asui vuoden 2011 lopussa 49 489 asukasta. Sen pinta-ala on 10,1 km² ja väestötiheys 4900 as./km².
Varhaisin maininta Lichtenradesta on peräisin keisari Kaarle IV:n kirjoituksista vuodelta 1375. Alue kehittyi ja moninkertaisti asukaslukunsa 1800-luvulla. Vuonna 1920 Lichtenrade yhdessä lukuisten muiden paikkakuntien ja kaupunkien kanssa liitettiin osaksi Berliiniä. Siitä tuli tuolloin osa silloista Tempelhofin hallintoaluetta. Vuodesta 2001 lähtien Lichtenrade on kuulunut tuolloin perustettuun Tempelhof-Schönebergin hallintoalueeseen.
Lichtenradessa on sijainnut vuodesta 1883 lähtien Berliini–Dresden-radan pysäkki. Nykyisin ratalinjalla liikennöi ainoastaan Berliinin S-Bahn.
Ilaria D’Amico
Ilaria D'Amico (s. 30. elokuuta 1973 Rooma, Italia) on italialainen televisiojuontaja. Hänen tunnetuimmat ohjelmansa ovat liittyneet jalkapalloon.
Opiskellessaan Rooman "La Sapienza"-yliopistossa, D'Amico debytoi televisiossa vuonna 1997 ohjelmassa "La giostra dei gol" ("Maaliturnajaiset"), joka sai jatkoa kuuden kauden ajan RAIlla. Hänen kiinnostuksensa jalkapalloon johti vuoden 1998 jalkapallon MM-kisojen juontamiseen ja vuoden 2000 EM-kisaspesiaalin toimittamiseen.
Vuonna 2001 hän teki "RAI Tre"lle matka-aiheisen ohjelman "Cominciamo bene estate". Seuraavana vuonna hän isännoi jalkapallon MM-kisaspesiaalia ja esiintyi Vittorio Feltrin ja Sandro Curzin kanssa ohjelmassa W l'Italia. Vuodesta 2003 hän on isännöinyt Sky-kanavan jalkapallo-ohjelmaa SKY Calcio Show, jossa hän raportoi "Serie A"'n kierrosten otteluista. Televisiouran ohella D'Amico on toiminut myös dubbaajana, antaen äänensä "Eragon"-elokuvan lohikäärmeelle, Saphiralle.
Hänen suosionsa perustana pidetään suositun jalkapalloaiheisen tosi-tv-ohjelman, "Campioni"n juontamista Italia 1'lle vuonna 2004.
Mariendorf
Mariendorf on kaupunginosa () Saksan pääkaupungissa Berliinissä. Se kuuluu Tempelhof-Schönebergin hallintoalueeseen ("Bezirk"). Mariendorfin pinta-ala on 9,38 neliökilometriä ja sen asukasluku vuoden 2011 lopussa oli 49 917. Asukastiheys on 5322 as./km².
Varhaisin kirjallinen maininta Mariendorfista on peräisin vuodelta 1373. Vuonna 1435 sen hallinta siirtyi yhdessä Tempelhofin ja Marienfelden kanssa Berliinille ja sen sisarkaupungille Cöllnille Johanniittain ritarikunnalta. Berliini osti Cöllnin hallitsemat Tempelhofin, Marienfelden ja Mariendorfin alueet itselleen vuonna 1590.
Uskonpuhdistus Mariendorfiin saapui vuosina 1539–40. 1600-luvun ensimmäisellä puoliskolla alueella riehui rutto ja kolmikymmenvuotinen sota aiheutti myös vaurioita. Vuoden 1748 tienoilla tulipalo vaurioitti Mariendorfin kirkon eteläpäätyä.
Mariendorfin läpi kulkeva Berliinin ja Dresdenin välinen tieyhteys valmistui vuonna 1838. Vuonna 1872 Mariendorfin alueelle perustettiin Südenden huvilayhdyskunta. Vuonna 1920 Berliinin seudulla toteutettiin laaja kuntaliitos, jonka myötä myös Mariendorfista, Tempelhofista, Marienfeldestä ja Lichtenradesta tuli Berliinin kaupunginosia. Nämä kaupunginosat muodostivat yhdessä Berliinin 13. hallintoalueen, jolle annettiin nimi Tempelhof. Südenden alue siirtyi Steglitzille.
Vuonna 1966 Mariendorfiin valmistui Berliinin U-Bahnin linjan U6:n kaksi asemaa.
Mariendorfissa sijaitsee vuonna 1913 perustettu Saksan suurin ravirata "Trabrennbahn Mariendorf", joka on Karlshorstin lisäksi toinen Berliinin kahdesta raviradasta.
Lahest!
Lahest! on Turo’s Hevi Geen albumi, joka julkaistiin 10. toukokuuta 2006. Se oli yhtyeen ensimmäinen julkaisu, jossa laulajana toimi Janne Piiroinen, yhtyeen alkuperäisen laulaja-sanoittaja Harri "Hara" Laukkasen kyllästyttyä keikkailuun ja erottua yhtyeestä.
Kaikki kappaleet sanoittanut Janne Piiroinen.
Marienfelde
Marienfelde on kaupunginosa () Saksan pääkaupungissa Berliinissä. Se kuuluu Tempelhof-Schönebergin hallintoalueeseen ("Bezirk"). Marienfelde sijaitsee eteläisen Berliinin alueella. Vuoden 2011 lopussa kaupunginosan asukasluku oli 30 338. Kaupunginosan pinta-ala on 9,15 km² ja väestötiheys 3316 as./km².
Varhaisin tunnettu maininta Marienfeldestä on peräisin vuodelta 1344. Tuolloin se tunnettiin nimellä "Merghenvelde". Marienfelden alue kuului Temppeliherrain ritarikunnalle, kunnes sen hallinta siirtyi vuonna 1312 Johanniittain ritarikunnalle. Vuonna 1435 Marienfelde siirtyi Berliinin maistraatin haltuun.
1800-luvulle saakka Marienfelde oli pieni, noin 200 asukkaan paikkakunta. Marienfelden rautatieaseman avauduttua vuonna 1875 alkoi alue kehittyä ja teollistua. Ensimmäisen maailmansodan aikoina Marienfelden asukasluku oli jo noin 4 000.
Vuonna 1920 Berliinin seudulla toteutettiin laaja kuntaliitos, jonka myötä myös Marienfeldestä tuli Berliinin kaupunginosa ja osa silloista Tempelhofin hallintoaluetta. Toinen maailmansota pommituksineen vaurioitti Marienfelden aluetta ja pudotti sen asukaslukua parilla tuhannella. Sodan jälkeen kehitys kuitenkin lähti taas nousuun, ja vuonna 1970 alueen asukasluku oli noin 18 000.
Putket mutkalla
Putket mutkalla on Turo's Hevi Geen vuonna 1995 julkaistu viides albumi.
Eldzier Cortor
Eldzier Cortor (10. tammikuuta 1916 Richmond, Virginia – 26. marraskuuta 2015 Seaford, New York) oli afroamerikkalainen taidemaalari. Hän syntyi Virginiassa, mutta muutti Chicagoon ollessaan noin vuoden ikäinen.
Cortor kiinnostui varhain sarjakuvasta. Hän aloitti taideopintonsa Yhdysvalloissa (mm. Art Institute of Chicago), mutta opiskeli myös Jamaikalla, Haitilla ja Kuubassa.
Monissa Cortorin töissä keskeisessä osassa on afroamerikkalainen nainen.
Soldiers Under Command
Soldiers Under Command on kristillisen metalliyhtye Stryperin vuonna 1985 julkaistu ensimmäinen kokopitkä albumi. Se oli ensimmäinen kristillinen julkaisu, joka sai kulta-arvon myytyään yli puoli miljoonaa levyä.
Stryperin ensimmäinen albumi, EP-levy "The Yellow and Black Attack", ilmestyi vuonna 1984. "Soldiers Under Command" on yhtyeen toinen julkaisu.
Edmund Morgan
Edmund Sears Morgan (17. tammikuuta 1916 – 8. heinäkuuta 2013) oli yhdysvaltalainen historioitsija. Hän loi merkittävän julkaisu-uran ja voitti Pulitzer-palkinnon vuonna 2006.
Minneapolisissa syntynyt Morgan opiskeli Belmont Hill Schoolissa ja Harvardin yliopistolla. Jälkimmäisessä häntä opetti kuulu, itsekin Pulitzer-palkittu professori Perry Miller.
Morgan opetti vuosina 1945–1946 Chicagon ja sen jälkeen vuoteen 1955 Brownin yliopistolla. Vuonna 1955 hänestä tuli Yalen yliopiston professori. Hänet tunnetaan hänen Yhdysvaltain historiaa käsittelevästä tutkimuksestaan.
Bruce Gordon
Bruce Gordon (1. helmikuuta 1916 Fitchburg, Massachusetts – 20. tammikuuta 2011 Santa Fe, New Mexico) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi Frank Nittin roolistaan vuosina 1959–1963 esitetyssä televisiosarjassa "The Untouchables". Hän esiintyi myös Marxin veljesten elokuvassa "Sardiinimysteerio" (1949).
Denham Harman
Denham Harman (14. helmikuuta 1916 San Francisco, Kalifornia – 25. marraskuuta 2014 Omaha, Nebraska) oli yhdysvaltalainen biogerontologi ja Nebraskan yliopiston professori. Hän esitti ensimmäisenä niin kutsutun vapaaradikaaliteorian 1950-luvulla. Hän perusti vuonna 1970 "American Aging Associationin", jonka johtajana hän toimi vuoteen 1993.
Frank Crean
Francis Daniel ”Frank” Crean (28. helmikuuta 1916 – 2. joulukuuta 2008) oli australialainen Australian työväenpuoluetta edustava poliitikko. Hän istui Australian parlamentissa vuosina 1951–1977 ja oli ulkomaankauppaministerinä Gough Whitlamin hallituksessa vuosina 1972–1975. Hän toimi vuonna 1975 Australian varapääministerinä ja Australian työväenpuolueen varapuoluejohtajana.
In God We Trust (Stryperin albumi)
In God We Trust on kristillisen metalliyhtye Stryperin viides julkaisu ja neljäs kokopitkä albumi, joka julkaistiin vuonna 1988. Rajumman "To Hell with the Devilin" jälkeen yhtye päätti jatkaa popmaisemmalla ja radioystävällisemmällä linjalla, minkä seurauksena monet arvostelijat pitävät levyä liian kaupallisena ja ylituotettuna. Viileästä vastaanotosta huolimatta "In God We Trust" sai silti kultaa, myyden yli puoli miljoonaa levyä.
Basisti Tim Gaines ei osallistunut levyn tekemiseen, mutta soitti yhtyeessä "In God We Trust" -kiertueella.
Kappaleet kirjoittanut Michael Sweet, paitsi missä merkitty.
Jani Uhlenius hauskimmillaan
Jani Uhlenius hauskimmillaan on vuonna 2005 julkaistu Jani Uhleniuksen kokoelmalevy.
Paksusarvilammas
Paksusarvilammas ("Ovis canadensis") kuuluu onttosarvisten heimoon ja ne elävät laumoissa. Nimensä paksusarvilammas on saanut kookkaista sarvistaan. Tämä villilammas on tullut Siperiasta Pohjois-Amerikkaan jo yli 100 000 vuotta sitten. Paksusarvilampaan keskimääräinen elinikä on 9 vuotta, mutta ne voivat elää jopa 24-vuotiaiksi.
Paksusarvilampaan karvoitus on ruskeasta vaaleankeltaiseen, mutta turpa, peräpeili, vatsa ja takajalkojen takasivut vaaleammat ja häntä on tumma. Sarvet kääntyvät ympyräksi ja ne voivat painaa 6–15 kg eli 8–12 prosenttia koko eläimen painosta. Naaraalla sarvet ovat aina suoremmat ja lyhyemmät kuin uroksella. Sarvet alkavat kasvaa vasta noin kahden kuukauden ikäisenä, vaikka paksusarvilampaan karitsan luutappien aiheet voi erottaa jo aikaisemmin ja ne kasvavat koko eläimen eliniän ajan.
Uroksen pituus on 160–195 senttiä, säkäkorkeus 90–105 senttiä ja paino 57–135 kiloa. Naaraan pituus 128–158 senttiä, säkäkorkeus 75–90 senttiä ja paino 34–72 kiloa. Paksusarvilampaan hännän pituus on 7–15 senttiä.
Paksusarvilampaat elävät vuoristoissa ja aavikoilla. Ennen laji oli levinnyt laajemmalle, mutta nykyisin sitä on jäljellä vain hajanaisina populaationa Kanadassa Brittiläisen Kolumbian ja Albertan provinsseissa, Yhdysvaltain länsiosissa ja Pohjois-Meksikossa. Uusia kantoja on istutettu erityisesti Washingtoniin, Oregonin, Pohjois- ja Etelä-Dakotan sekä Uuden Meksikon osavaltioihin.
Kesäisin paksusarvilammas asustaa 3000 metrin korkeudessa, mutta Sierra Nevadassa se kiipeää jopa 4500 metrin korkeudessa olevilla rinteillä. Talvella ne laskeutuvat metsäisille seuduille 800-1600 metrin korkeuteen.
Paksusarvilammas on kasvinsyöjä. Kesät ne viettävät korkeilla laidunmailla syöden heinä- ja ruohokasveja ja keräävät mahdollisimman paljon kalsiumia ja fosforia talven varalle. Paksusarvilammas voi syödä myös lupiinia ja pärskäjuurta - toisin kuin muut kasvinsyöjät, joille ne ovat myrkyllisiä. Juolavehnää ja natoja se karttaa. Suolakiviä ne nuolevat mielellään, sillä paksusarvilampaat tarvitsevat kivennäissuoloja. Juomaveden ne saavat puroista, joita vuoristossa on runsaasti.
Paksusarvilammas märehtii ja lepää päivän aikana 4-5 kertaa omissa lepokuopissaan, jotka se merkitsee virtsallaan jokaisella käynnillään. Lepokuoppansa se kaivaa noin 30 senttiä syväksi ja metrin pitkäksi sekä nukkuu siellä yönsä.
Talvella paksusarvilampaat yrittävät löytää syötävää lumen alta kaivamalla sitä sorkallaan. Jos lunta on paljon, ne etsivät tuulten paljaiksi tai ohutlumisiksi lakaisemia paikkoja. Paksusarvilammas ei selviydy paikoissa, joilla saattaa pyryttää lunta lähes pari metriä vuodessa. Talvisin ne menevät märehtimään puiden suojaan.
Juhani Tuomola
Juhani Olavi Tuomola (s. 3. kesäkuuta 1942 Turku) on entinen suomalainen kiekonheittäjä.
Tuomola osallistui Kalevan kisoihin 30 kertaa vuosina 1965–1994. Kuuden parhaan joukkoon hän sijoittui 18 kertaa ja mitaleille 12 kertaa. Yleensä hänen edelleen sijoittuivat Markku Tuokko ja Pentti Kahma ja myöhemmin Tuokko ja Ari Huumonen. Kajaanin Kalevan kisoissa 1984 pahimmat kilpakumppanit olivat kuitenkin poissa ja 42-vuotias Tuomola voitti uransa ainoan SM-kullan. Hopealle hänen jälkeensä sijoittui myös 42-vuotias Risto Myyrä. Tuomolan kultamitali jäi hänen viimeiseksi SM-mitalikseen, mutta Kalevan kisoihin hän osallistui vielä kymmenen vuoden ajan. Tuomola oli kiekonheiton vanhin SM-voittaja vuoteen 2004 asti, kun Pertti Hynni voitti Suomen mestaruuden.
Tuomola oli siviiliammatiltaan poliisi ja hän kilpaili myös poliisien arvokilpailuissa, voittaen muun muassa EM-kultaa 1974 Berliinissä. Yleisurheilun EM-kisoihin hän osallistui kahdesti (1974 ja 1978).
Tuomola edusti urallaan Turun Rientoa ja Helsingin Poliisi-Voimailijoita.
Against the Law
Against the Law on kristillisen metalliyhtye Stryperin kuudes julkaisu, ja viides kokopitkä albumi, joka julkaistiin vuonna 1990.
Tämä albumi oli yhtyeen jyrkkä muutos niin musiikillisesti kuin visuaalisestikin. Keltamustat esiintymisasut olivat poissa, samoin kuin rohkeat evankeliset sanoitukset ja logosta tuttu teksti "Jesaja 53:5". Tilalle olivat tulleet nahka-asut, ja sanoitukset keskittyivät enemmän rock'n'rolliin ja ihmissuhteisiin, vaikkakin kristillisestä näkökulmasta. Arvostelijat pitivät albumia yhtyeen vahvimpana julkaisuna siihen mennessä, mutta moni Stryperin kristityistä ihailijoista tunsi tulleensa petetyksi tämän yllättävän muodonmuutoksen vuoksi, ja moni heistä syytti Stryperia itsensä myymisestä ja uuden viestin kautta laajemman kuulijakunnan tavoittelemisesta. Tuloksena oli, että "Against the Law" myi huonosti verrattuna yhtyeen aiempiin platina- ja kultalevyihin.
Albumin ilmestymisen aikoihin metallimusiikki oli menettämässä suosiotaan valtavirrassa, koska nouseva grunge-suuntaus alkoi tehdä kaupallisemmasta metallista epäsuosittua. Metallimusiikin underground-aikakausi oli alkamassa, ja monet suuntauksen harrastajista alkoivat katsoa alaspäin koreaa ulkonäköä korostavia pop metal -yhtyeitä. Tyylimuutoksellaan Stryper virkaveljineen yritti epätoivoisesti pelastaa suosiotaan:
Vuotta myöhemmin ilmestyneen "Can't Stop the Rock" -kokoelmalevyn jälkeen Stryperin menestys laantui, ja yhtye hajosi 1992.
"Shining Star" on heavy metal -cover klassisesta Earth, Wind and Firen kappaleesta.
"Against the Lawin" rajoitettu painos sisältää Stryperin 14 minuuttia kestävän haastattelun, jossa yhtye selittää jyrkkää ulkonäkönsä ja musiikkityylinsä muutosta.
Kappaleet kirjoittanut Michael Sweet, paitsi missä merkitty.
Merzario
Merzario oli Arturo Merzarion perustama italialainen Formula 1 -talli. Merzario toimi myös tallin pääsuunnittelijana ja kuljettajana.
Talli oli mukana MM-sarjassa kausilla ja , mutta Merzarion autoa ei nähty kertaakaan maalissa. Kaudella 1979 tuloksena oli lähes aina karsiutuminen kilpailusta. Myös Alberto Colombo ja Gianfranco Brancatelli kokeilivat Merzarion autoa heikolla menestyksellä.
F1-kokeilun jälkeen Merzario nähtiin vielä F2-sarjassa sen lopettamisvuoteen (1984) saakka.
Tahtiteatteri
Tahtiteatteri on vuonna 2006 perustettu ammattiteatteri. Sen päätehtävä on tuottaa musiikki- ja puheteatteria työllistäen produktiokohtaisesti 10-20 teatterin ammattilaista. Tahtiteatteri toimii kiertueteatteripohjalla kotipaikkanaan Pöljä. Toiminta käynnistyi vuonna 2006, jolloin ensimmäisenä tuotantona esitettiin Juhlatoti-revyy. Vuoden 2007 tuotantona ensi-iltansa sai Hikiboksi-revyy. Vuoden 2008 aikana teatteri laajensi voimakkaasti toimintaansa julkaisemalla alkavan yhteistyön Kotkan kaupunginteatterin kanssa: Tammikuussa 2009 sai ensi-iltansa uusi kantaesitysrevyy Maapalloilua. Vuonna 2010 Tahtiteatteri aloitti Kuopion Rauhalahden kesäteatteriareenalla Kuopion Uuden Kesäteatterin, joka työllistää 20-40 alan ammattilaista. Avajaistuotantona nähtiin Kaiken takana on nainen! -Matti ja Teppo -musikaali, jonka ovat kirjoittaneet Johanna Keinänen, Kimmo Virtanen ja Sami Kojonen. Vuonna 2011 nähtiin saman käsikirjoittajaryhmän uusi kantaesitys Olen Suomalainen! -musiikkinäytelmä, jonka näki yli 9000 katsojaa.
Teatterin perustajajäseniin kuuluvat edellä mainitut näyttelijä (FIA), teatteri-ilmaisun opettaja Sami Kojonen, tanssitaiteilija-koomikko Johanna Keinänen sekä teatteriohjaaja (STOHL) Kimmo Virtanen.
Thescelosaurus
Thescelosaurus ("ihastuttava lisko") oli aiemmin Hypsilophodontidae-heimoon lueteltu dinosaurus. Se eli liitukauden lopulla 77–65 miljoonaa vuotta sitten, mutta varmat "Thescelosaurus"-jäännökset tunnetaan vain myöhäisen Maastrichtian-ajan kerrostumista. Kasveja ravintonaan käyttänyt "Thescelosaurus" kasvoi jopa 4 metriä pitkäksi ja 300 kg painavaksi, joten se oli yksi heimonsa suurimmista jäsenistä. Sen fossiileja on löydetty Yhdysvaltojen Wyomingista, Montanasta, Coloradosta ja Etelä-Dakotasta sekä Kanadan Albertasta ja Saskatchewanista.
Ensimmäisen "Thescelosauruksen" fossiilin löysivät paleontologit John Bell Hatcher ja William H. Utterback vuonna 1891 Yhdysvaltojen Wyomingista. Suurin osa luurangosta oli säilynyt päätä ja kaulaa lukuun ottamatta, jotka olivat hävinneet eroosion myötä. Charles Gilmore nimesi sen 22 vuotta myöhemmin vuonna 1913.
"Thescelosauruksen" lähimpiä sukulaisia olivat "Parksosaurus" ja "Bugenasaura", jotka aluksi luokiteltiin uusiksi "Thescelosaurus"-lajeiksi.
Raskasrakenteinen "Thescelosaurus" oli kaksijalkainen, mutta saattoi liikkua myös neljällä raajalla. Pää oli pitkä ja matala, toisin kuin monilla sukulaisistaan. Sillä oli lyhyet viisisormiset eturaajat, nelivarpaiset takaraajat ja jänteiden tukema pitkä häntä. Koska reisiluu oli pidempi kuin sääriluu, toisin kuin esimerkiksi "Hypsilophodonilla", "Thescelosaurus" oli luultavasti hitaampi kuin muut hypsilophodontit. "Thescelosauruksella" kuitenkin oli kevyt panssarointi, joka suojasi sitä jonkin verran saalistavilta teropodeilta.
Samoista kerrostumista kuin "Thescelosaurus" on löydetty muita samaan heimoon kuuluneita dinosauruksia. Sen levinneisyysalueilla tavattiin myös sorsa-, kilpi-, paksupää-, ja sarvikuonoliskoja sekä niitä saalistaneita teropodeja.
Vuonna 1993 löydettiin Etelä-Dakotasta ainutlaatuinen 66 miljoonaa vuotta vanha "Thescelosauruksen" fossiili, jossa oli säilynyt kivettynyt sydän. Fossiili on nykyään näytteillä Pohjois-Carolinan luonnontieteellisessä museossa. "Willoksi" kutsuttu dinosauruksen fossiili kuvattiin tietokonetomografiassa vuonna 2000, jolloin paljastui, että sydän oli nelikammioinen ja sisälsi yhden aortan. Rakenteeltaan sydän muistutti enemmän nisäkkään tai linnun kuin matelijan sydäntä, joten se tukee teoriaa dinosaurusten tasalämpöisyydestä. Joidenkin tutkijoiden mielestä tämä "sydän" on vain kivettyneitä mineraaleja. Se, kumpaa sukupuolta Willo on, ei tiedetä.
Ogre (vuoriryhmä)
Ogre on jyrkkien ja terävien kallionhuippujen muodostama ryhmä Karakorum-vuoriston Panmah Muztaghin osassa, Pakistanissa.
Huiput sijaitsevat Latok-huippujen muodostaman ryhmän länsipuolella, Choktoin jäävirran päädyssä. Ogre-ryhmästä länteen sijaitsee yksi Karakorumin pääjäätiköistä, Biafon jäävirta.
Ogren ryhmään kuuluu kaksi päähuippua:
Muita mainittavia Ogre-ryhmän huippuja:
Vera Kiiskinen
Vera Kiiskinen (s. ) on suomalainen näyttelijä.
Hän on näytellyt muun muassa "Pikkusisar"-elokuvassa, televisioelokuvassa "Enkeli tulessa" ja sarjassa "Irtiottoja". Lisäksi Kiiskinen on ohjannut teatteria ja käsikirjoittanut muun muassa sarjaa "Kaikki kunnossa". Hän on myös valmistunut elokuvakäsikirjoittamisen maisteriksi Salfordista, Englannista vuonna 2009.
Vera Kiiskinen esittää Elina Koskelaa Timo Koivusalon elokuvissa "Täällä Pohjantähden alla" ja "Täällä Pohjantähden alla II".
Hän ääninäytteli Martta Koskisen roolin dokumenttielokuvassa Ompelijatar vuonna 2015.
Lähde:
Lähde:
Keksimonsteri
Keksimonsteri () on nukkehahmo lasten televisiosarjasta "Seesamtie" (). Keksimonsterin tunnistaa sinisen värisestä karvasta ja kieroista silmistä. Eniten Keksimonsteri tunnetaan mahtavasta syömishalustaan ja "Om nom nom nom" -syömisäänestään.
Frank Oz toimii hahmon esittäjänä sarjassa.
Favonius
Favonius (< , ”suosia”) oli suotuisien länsituulien jumala roomalaisessa mytologiassa. Hänen vastineensa kreikkalaisessa mytologiassa oli Zefyros.
Favonius oli yksi neljästä pääilmansuunnasta puhaltavasta tuulesta (”Vetus Venti”) muiden Aioloksen ja Auroran poikien kanssa: Aquilon, Vulturnus ja Auster. Hänet liitettiin kevään tuloon ja kasvien itämiseen.
V Is for Vagina
”V” Is for Vagina on yhdysvaltalaisen Pusciferin esikoisstudioalbumi, joka julkaistiin 30. lokakuuta 2007.
Jemanželinsk
Jemanželinsk () on Venäjän kaupunki Tšeljabinskin alueella, Ural-vuorten eteläosassa ja itäpuolella, noin 50 km Tšeljabinskista etelään.
Kaupunki perustettiin kasakkakylänä vuonna 1770 ja se on tunnettu "Jemanželinskaja"n stanitsana vuodesta 1866 lähtien. Vuosina 1930–1931 paikkakunnalle perustettiin hiilikaivos. Kaupunkistatuksen se sai 25. syyskuuta 1951.
Vuoden 1989 väestönlaskennassa paikkakunnalla oli 31 153 asukasta, joten väestömäärä on vähenemässä.
NBA:n tähdistöviikonloppu
NBA:n tähdistöviikonloppu () on koripallosarja NBA:n joka helmikuu järjestämä tapahtuma, joka koostuu useista erilaisista koripalloon liittyvistä tapahtumista. Näistä tärkein on sunnuntain .
Beggars Banquet
Beggars Banquet on brittiläisen rockyhtyeen The Rolling Stonesin joulukuussa 1968 julkaistu albumi. 
Albumilla yhtye palasi sille perinteisempään rhythm and blues -musiikkiin edellisen albumin "Their Satanic Majesties Requestin" psykedeelisten vaikutteiden jälkeen. Paluusta musiikillisille juurille vihjasi tosin jo alkukesästä julkaistu single "Jumpin' Jack Flash", joka nousi listaykköseksi Britanniassa.
Albumi oli ensimmäinen, jonka tuotti Jimmy Miller, ja samalla se jäi viimeiseksi, jolla kitaristi Brian Jones oli kunnolla mukana.
"Beggars Banquetin" tunnetuin kappale on avausraita "Sympathy for the Devil". Myös kakkospuolen aloittava "Street Fighting Man" luetaan yhtyeen klassikoihin.
Joulukuun 10.–11. päivä 1968 yhtye kuvasi The Rolling Stones Rock and Roll Circus -konserttielokuvan yhdessä muiden huippuartistien kanssa tarkoituksenaan promovoida uutta albumia. Yhtye kuitenkin hyllytti elokuvan, ja se julkaistiin vasta vuonna 1996.
Levyn alkuperäistä Barry Feinsteinin suunnittelemaa kansikuvaa, jossa oli kuvattuna WC, jonka seinillä on kirjoitusta, ei aikoinaan hyväksytty levy-yhtiössä (ks. ylin kuva). Siksi albumi julkaistiin alun perin sovinnaisemmalla kannella varustettuna (ks. muut kannet; alempi kuva).
Idea korvaavaan kansikuvaan tuli The Beatlesin "nimikkoalbumista", joka oli julkaistu vain pari viikkoa ennen "Beggars Banquetia". Alkuperäisellä kansikuvalla varustettuna albumi julkaistiin vasta vuonna 1984, jolloin siitä ilmestyi ensimmäinen cd-versio.
Vuonna 2003 Rolling Stone -lehti valitsi albumin kaikkien aikojen top 500 -albumilistallaan sijalle 57.A-puoli
B-puoli
Ben Chaplin
Ben Chaplin (syntymänimeltään Benedict John Greenwood, 31. heinäkuuta 1970 Lontoo) on englantilainen elokuva- ja teatterinäyttelijä.
Chaplin valmistui Guildhall School of Music and Drama -koulusta. Hän tuli laajempaan tietoisuuteen Matthew Malonen roolissa BBC:n televisiosarjan "Kaksi miestä ja blondi" ensimmäiseltä tuotantokaudelta. Jätettyään sarjan hän on näytellyt muun muassa elokuvissa "Veteen piirretty viiva", "", "Numeromurha" ja "Cinderella – Tuhkimon tarina" sekä televisiosarjoissa "Mad Dogs" ja "Maailma vailla loppua".
Chiru
Chiru eli orongo ("Pantholops hodgsonii") on aasialainen sorkkaeläinlaji. Sen luontainen elinalue on Tiibetin alueella Kiinassa. Chiru oli yksi Pekingin vuoden 2008 olympialaisten viidestä maskotista. EU:n komissio on määritellyt lajin uhanalaiseksi. Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus lajin uudeksi suomenkieliseksi nimeksi on "khiru".
Chirun pituus on 120–170 senttiä, korkeus 80–100 senttiä ja paino 35-50 kiloa. Sen sarvien pituus on 60–70 senttiä. Chirut suojautuvat myrskyiltä ja lumipyryiltä kuoppiin kaivautumalla. Tarkkanäköisenä chiru huomaa vaaran jo kilometrien päästä.
Chirut elävät jopa 200 yksilön laumoina, urokset ja naaraat erillään. Eri sukupuolet kohtaavat paritteluaikana marras-joulukuussa. Raskaus kestää 6 kuukautta.