hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Sandy Duncan
Sandra Kay "Sandy" Duncan (s. 20. helmikuuta 1946 Henderson, Teksas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen laulaja ja näyttelijä.
Hän on esiintynyt televisiossa vuodesta 1964. Hänellä oli myös 1970-luvun alussa oma televisio-show ("The Sandy Duncan Show", 1972).
Duncan on ollut kolmesti naimisissa. Hänen ensimmäinen aviomies oli Bruce Scott (1968–1972), toinen Thomas Calcaterra (1973–1979) sekä nykyinen Don Correia (1980–), jonka kanssa hänellä on kaksi lasta, Jeffrey (s. 1983) ja Michael (s. 1984).
Hänellä on ollut lukuisia tunnettuja rooleja, joista yksi on sarjassa "The Hogan Family" jossa hän näytteli vuosina 1987–1991 Sandy Hogan -nimistä naista.
Vuonna 1971 hän esiintyi komediasarjassa "Funny Face" esittäen Sandy Stocktonia.
Kansankulttuuri
Kansankulttuuri eli kansanomainen kulttuuri tarkoittaa kansaksi määritellyn ryhmän elämäntapoja. Kansankulttuuri sisältää kansanomaistuneet eli kansalle tavanomaiseksi muodostuneet kulttuuri-ilmiöt. Kansankulttuurin vastakohta on korkeakulttuuri. Korkeakulttuurin tai sivistyneistön piirissä voidaan kuitenkin ihannoida kansankulttuuria (esim. kansallisromantiikka, työväenkulttuuri).
Kansanperinne on vanhaa ja perinteistä kansankulttuuria. Nykyaikaista kansankulttuuria ovat esimerkiksi monet populaarit (rahvaan keskuudessa suositut, laajalle levinneet) kulttuuri-ilmiöt. Kansankulttuuri on jakautunut useisiin alakulttuureihin.
Azov
Azov eli Asov () on satamakaupunki Rostovin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Donin vasemmalla rannalla 7 kilometrin päässä paikasta, jossa se laskee Asovanmeren Taganrogin lahteen. Azovissa on Donin Rostovin ja Bakun väliseltä rautatieltä haarautuvan sivuradan pääteasema ja merisatama.
Kaupunki muodostaa oman kaupunkipiirinsä, mutta on myös ympäröivän Azovin piirin keskus. Asukkaita kaupungissa oli 82 937 henkeä ja ympäröivässä piirissä 93 579 (vuonna 2010).
Ajanlaskun alussa seudulla on sijainnut kaksi maeotien tai skyyttien asutusta, jotka Ptolemaios mainitsee nimillä Paniardis ja Patarva. 900–1100-luvulla paikalla sijaitsi slaavien asutus, joka kuului muinaisvenäläiseen Tmutarakanin ruhtinaskuntaan. Vuoden 1067 tienoilla, kun kumaanit valloittivat Asovan meren rannat, seudulla sai surmansa heidän ruhtinaansa Azun, josta venäläisen Azov-nimityksen arvellaan olevan peräisin. Toisen näkemyksen mukaan paikannimi juontuu turkkilaisesta joen suistoa tarkoittavasta sanasta. Historiankirjoituksessa ja vanhoissa kartoissa kaupungista on käytetty Azovin lisäksi nimiä Azak ja usein myös Tana, joka oli Azovin läheisyydessä olleen genovalaisten perustaman kauppakeskuksen ja siirtokunnan nimi.
1200-luvulla paikalle syntyi Azakin kaupunki, jossa risteytyivät Kiinaan ja Volgan Bulgariaan kulkevat kauppareitit. Vuonna 1395 Timur Lenkin joukot hävittivät kaupungin. 1400-luvun alussa se menetti merkitystään kansainvälisen kaupan keskuksena. Vuonna 1471 sen valtasivat turkkilaiset, jotka rakensivat paikalle linnoituksen. Vuosina 1641–1641 kasakat valtasivat ja hävittivät linnoituksen, jonka turkkilaiset myöhemmin rakensivat uudestaan. Venäläiset valtasivat sen vuonna 1696. Vuodesta 1708 lähtien Azov oli samannimisen läänin keskus ja se sai kaupungin aseman, mutta Venäjän–Turkin sodan 1710-11 hävinnyt Venäjä luovutti sen jälleen turkkilaisille Prutin rauhansopimuksen mukaan. Venäläiset valtasivat sen uudelleen vuonna 1736, mutta Belgradin rauhansopimuksen mukaan Azovista ja Taganrogista tuli puolueettomia alueita, joiden linnoitukset hävitettiin. Venäläiset valtasivat kaupungin jälleen vuonna 1769, ja vuoden 1774 rauhassa se liitettiin lopullisesti Venäjään. Vuosina 1776–1782 Azov oli samannimisen läänin pääkaupunki, mutta se menetti kaupunginoikeutensa vuonna 1801. Vuonna 1926 Azovista tuli jälleen kaupunki.
Turkkilaisesta linnoituksesta on säilynyt osia korkeista maavalleista ja muutamia venäläisajan rakennuksia. Sen lähellä on muinainen skyyttien asuinpaikka. Kaupungin uusi keskusta syntyi 1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alussa.
Aavikkojärvi
Aavikkojärvi tai playa on kuiva tai väliaikaisesti vedellä täyttyvä järviallas tai jäänne muinaisesta sisäisestä valuma-alueesta. Järven pohja koostuu usein hienojakoisesta sedimentistä, jonka seassa on emäksisiä suoloja. Jos pinta muodostuu pääasiassa suoloista aluetta kutsutaan suolajärveksi, -pannuksi tai -tasangoksi.
Aavikkojärvien pinta on yleensä kuiva, kova ja tasainen kuivana aikana, mutta kostea ja pehmeä sadekauden aikana. Aavikkojärvet voivat olla pieniä ja pyöreitä painaumia. Järvi syntyy, kun sadevesi täyttää kuopan. Aavikkojärviä voi muodostua myös pohjaveden pinnan ulottuessa maanpinnalle asti ja veden tihkuessa järveen.
Aavikkojärviä tavataan tyypillisesti maailman puolikuivilla ja kuivilla alueilla. Maailman suurin aavikkojärvien keskittymä on Yhdysvalloissa Texasin eteläosassa ja itäisessä New Mexicossa. Suurin osa aavikkojärvistä on melko pieniä. Maailman suurin suolatasanko Salar de Uyuni sijaitsee Boliviassa.
Tmutarakan
Tmutarakan () on Tamanin niemimaalla Mustaanmerta ja Asovanmerta yhdistävän Kertšinsalmen rannalla sijainnut muinaisvenäläinen kaupunki, joka oli vahvimmillaan 900–1000-luvuilla. Se sijaitsi nykyisen Tamanskajan kylän lähellä.
Ennen ajanlaskun alkua paikalla oli sijainnut kreikkalainen Hermonassan siirtokunta. 700–800-luvulla paikalla oli kasaarien valtakuntaan kuulunut Tamatarhan asutus. Sen jälkeen kun Kiovan ruhtinas Svjatoslav Igorevitš oli vuonna 965 hävittänyt kasaarien valtakunnan, paikalle syntyi Tmutarakanin kaupunki, josta tuli samannimisen ruhtinaskunnan keskus, huomattava kauppapaikka ja satama. Kaupunki toimi venäläisten ruhtinaskuntien, Pohjois-Kaukasian kansojen ja Bysantin välittäjänä. Asukkaina oli venäläisiä, kreikkalaisia, armenialaisia sekä nykyisten adygejen ja osseettien esi-isiä. Ruhtinas Mstislav Vladimirovitšin aikana vuonna 1023 rakennettiin Jumalansynnyttäjän kirkko, josta tuli myöhemmin Tmutarakanin hiippakunnan keskus. Kumaanien hyökkäysten takia Tmutarakanin ruhtinaskunnan yhteydet muuhun Venäjään katkesivat, ja se menetti itsenäisyytensä.
John Harkes
John Harkes (s. 8. maaliskuuta 1967) on entinen jalkapalloilija. Hän oli ensimmäinen Yhdysvalloissa syntynyt pelaaja, joka pelasi Englannin pääsarjassa eurooppalaista jalkapalloa. Hän pelasi keskikentällä Sheffield Wednesdayssä 82 ottelua, ja kuului kokoonpanoon 1993 kun Sheffield oli FA Cupin finaaleissa. Lisäksi Harkes teki pitkän uran Yhdysvaltojen maajoukkueessa, jossa hän pelasi 90 ottelua ja teki kuusi maalia vuosina 1987–2000.
Viherharlekiini
Viherharlekiini ("Calyptomena viridis") on kaakkoisaasialainen leveänokkaharlekiinien heimoon kuuluva varpuslintu.
Linnun pituus on 17–20 cm. Viherharlekiinikoiraan höyhenpuku on kirkkaanvihreä, mikä on mainio suojaväri hämärässä lehvästössä. Naaras on hailakamman värinen ja keskimäärin suurempi kuin koiras. Otsan höyhenet kasvavat leveähkön nokan päälle, ja lintu näyttää hyvin pyöreäpäiseltä ja lyhytnokkaiselta. Pyrstö on lyhyehkö.
Viherharlekiini elää Kaakkois-Aasiassa Myanmarin eteläosissa, Lounais-Thaimaassa, Malesiassa ja Indonesian pohjoisilla saarilla Borneolla, Sumatralla ja pikkusaarilla. Sumatralla tapahtuvat valtaisat metsien hakkuut ovat uhka lajin esiintymiselle.
Lajista tunnetaan kolme alalajia: nimialalaji "viridis" sekä alalajit "caudacuta" ja "siberu".
Viherharlekiinit elävät monenlaisissa metsissä ja taimikoissa, sekä alavilla mailla että vuoristojen rinteillä.
Lajin pesintä tunnetaan puutteellisesti. Naaras rakentaa kasvikuiduista punomalla päärynämäisen, riippuvan pesän matalalle ruohokasvillisuuden varaan lähelle maanpintaa. Valkeahkoja munia on 2–3. Poikaset jättävät pesän 22–23 päivän ikäisinä.
Viherharlekiini syö lähes pelkästään viikunoita ja niiden siemeniä.
Aksai
Aksai () on kaupunki Rostovin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Donin ja sen alajuoksun sivu-uoman Aksain yhtymäkohdassa 18 kilometriä Donin Rostovista koilliseen. Kaupunki on Aksain piirin keskus. Sen läpi kulkee Šahtyn ja Donin Rostovin välinen rautatie. Asukkaita on 41 969 henkeä (vuonna 2010).
Paikalla sijainnut Aksaiskajan kasakkakylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1569. 1600-luvun lopulta lähtien Donin kasakoiden keskuksen, noin 20 kilometriä idempänä sijaitsevan Tšerkasskin etuvartiona. Vuonna 1957 perustettiin Aksain kaupunki.
Alapajevsk
Alapajevsk () on kaupunki Sverdlovskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Uralin itäreunalla Alapaiha- ja Neiva-jokien yhtymäkohdassa 180 kilometriä Jekaterinburgista koilliseen. Kaupunki on Alepajevskin piirin keskus sekä Jekaterinburgista Seroviin ja Nižni Tagiliin johtavien rautateiden risteyspaikka. Asukkaita on 38 200 henkeä (vuonna 2010).
Paikalla sijainnut Alapaihan kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1639. Vuonna 1704 paikkakunnalle ryhdyttiin rakentamaan metallitehdasta. Vuonna 1781 Alapajevskista tuli kaupunki.
Kaupungissa on metalli- ja koneenrakennusteollisuutta. Kotiseutumuseon lisäksi Alapajevskissa toimii siellä lapsena asuneelle säveltäjä Pjotr Tšaikovskille omistettu museo.
Aleisk
Aleisk () on kaupunki Altain aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Obiin laskevan Alei-joen rannalla 125 kilometriä Barnaulista lounaaseen. Kaupunki on Aleiskin piirin keskus. Sen läpi kulkee Barnaulin ja Semipalatinskin välinen rautatie (Aleiskajan asema). Asukkaita on 28 500 henkeä (vuonna 2008).
Vuonna 1939 perustettu kaupunki on maatalousalueen keskus, jossa on lähinnä elintarviketeollisuutta.
Jevgenia Setšenova
Jevgenia Setšenova (11. elokuuta 1919 – kesäkuu 1990) oli neuvostoliittolainen pikajuoksija, joka voitti urallaan kuusi mitalia EM-kilpailuissa.
Setšenova oli vuoden 1946 Oslon EM-kilpailujen paras pikajuoksija. Hän voitti kultaa 100 metrillä ajalla 11,9 s ja 200 metrillä ajalla 25,4 s. Lisäksi hän sai pronssia 4 × 100 metrin viestijuoksussa, jossa Neuvostoliiton joukkueen loppuaika oli 48,7 s. Setšenova juoksi ensimmäisen osuuden.
Lontoon 1948 olympialaisiin Neuvostoliitto ei vielä osallistunut. Brysselin EM-kilpailuissa 1950 hän sijoittui kaukana Fanny Blankers-Koenin takana hopealle sekä 100 metrillä (12,3 s) että 200 metrillä (24,8 s). Viestissä, jossa Setšenova juoksi viimeisen osuuden, sijoittui Neuvostoliitto jälleen pronssille (47,5 s).
Helsingin 1952 olympialaisissa Setšenova ei päässyt henkilökohtaisilla matkoilla loppukilpailuun. Viestissä hän juoksi toisen osuuden ja Neuvostoliitto sijoittui neljänneksi ajalla 46,3 s.
Kiiltosirppisammal
Kiiltosirppisammal ("Hamatocaulis vernicosus") on harvinainen sammallaji. Se on Euroopan luontodirektiivin liitteen II laji, jonka päävastuu kuuluu Ruotsille ja Suomelle. Suomessa se on vaarantunut.
Kiiltosirppisammal on keskikokoinen ja haaroo säännöllisesti. Sen verson kärki on sivulle koukistunut. Sen lehdet ovat kiiltävät ja pitkittäispoimulliset. Sen keskisuoni ulottuu lehden puolivälin ohi. Se muistuttaa ulkonäöltään lettosirppisammalta, lapinsirppisammalta ja luhtasirppisammalta.
Lajia tavataan ympäri pohjoista pallonpuoliskoa boreaalisella vyöhykkeellä. Sitä pidettiin aiemmin yleisempänä, mutta mikroskooppiset tarkastelut ovat erottaneet sen lähilajeistaan. Se esiintyy koko Suomessa harvinaisena ja monet esiintymät ovat hävinneet viime aikoina soiden ojituksen vuoksi. Näin on käynyt muun muassa Turun Pomponrahkalla.
Kiiltosirppisammal kasvaa emäksisillä ja ruosteisilla lettosuoalueilla. Laji esiintyy Suomessa runsasimmillaan rimpisillä koivuletoilla sekä meso-eutrofisilla rimpinevoilla Perä-Pohjolan alueella.
Aleksandrov
Aleksandrov () on kaupunki Vladimirin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Šerna-jokeen laskevan Seraja-joen rannalla 125 kilometriä Vladimirista luoteeseen ja 120 kilometriä Moskovasta koilliseen. Kaupunki on Aleksandrovin piirin keskus. Sen kautta kulkee Moskovan ja Jaroslavlin välinen rautatie, johon kaupungin alueella yhtyy Orehovo-Zujevosta tuleva rata (rautatieasemat Aleksandrov I ja II). Asukkaita on 63 000 henkeä (vuonna 2008).
Kaupunki mainitaan ensimmäisen kerran 1300-luvulla nimellä "Aleksandrovskaja sloboda". Vuosina 1564–1581 se oli Iivana IV:n asuinpaikka ja Venäjän poliittinen, taloudellinen ja kulttuurin keskus. Vuonna 1578 Ivan Fjodorovin oppilas Andronik Timofejev Neveža perusti Aleksandrovskaja slobodaan Venäjän ensimmäisen kirjapainon. Vuonna 1778 kaupungista tuli Vladimirin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. 1800-luvulla paikkakunnalle syntyi tekstiiliteollisuutta.
Nykyään kaupungissa on lähinnä elektroniikkateollisuutta. Nähtävyyksiä ovat vuonna 1513 rakennettu monumentaalinen Kolminaisuuden katedraali, Pokrovan kirkko (1500-luvun puoliväli), Ristiinnaulitun kirkko (1560-luku) ja Neitsyt Marian taivaaseen astumisen kirkko (1500-luvun alku). Kolminaisuuden katedraalissa on ainutlaatuiset 1300-luvun messinkiovet, jotka Iivana IV:n aikana tuotiin Novgorodista ja Tveristä. Pokrovan kirkossa on säilynyt 1500-luvun freskoja. Kotiseutumuseon kokoelmissa on 1400–1600-lukujen ikoneja ja 1500–1700-lukujen koristetaidetta. Kaupunki on yksi Venäjän kultaisen renkaan matkailukohteista.
Altranstädt
Altranstädt on Markranstädtin kaupunginosa Leipzigin piirikunnassa Saksin osavaltiossa Saksassa. Kaupunginosa sijaitsee Markranstädtin ja Bad Dürrenbergin kaupunkien välillä kymmenen kilometriä Leipzigistä länteen. Paikkakunnalla on solmittu kaksi sopimusta.
August II Väkevä kruunattiin Puolan kuninkaaksi 15. syyskuuta 1697. Syksyllä 1699 hän muodosti allianssin Venäjän ja Tanskan kanssa Ruotsia vastaan. Tämä johti toiseen pohjan sotaan. Ruotsin kuningas Kaarle XII voitti nopeasti Venäjän ja Tanskan armeijat vuonna 1700, jonka jälkeen hyökkäsi Puolaan. Syksyllä 1705 ruotsalaiset sotajoukot hyökkäsivät Saksiin, jonka jälkeen vuonna 1706 August II Väkevä oli pakotettu hyväksymään ensimmäisen Altranstädtin sopimuksen. Stanisław Leszczyński nousi hallitsijaksi. Venäjän armeija murskasi ruotsalaiset Pultavan taistelussa heinäkuussa 1709, jonka jälkeen August II Väkevä nousi jälleen Puolan kuninkaaksi.
Toisen Altranstädtin sopimuksen allekirjoittivat Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Joosef I ja Ruotsin kuningas Kaarle XII 31. elokuuta 1707. Sopimuksessa Joosef I takasi uskonnonvapauden Sleesian protestanteille sekä Kaarle XII puolestaan lupasi olla liittoutumatta Ranskan kanssa.
Vuonna 1952 Altranstädtistä tuli osa Leipzigiä (). Myöhemmin Altranstädtistä tuli Großlehnan kunnan osa (). 1. tammikuuta 2006 Großlehna ja Altranstädt siinä samalla liittyivät Markranstädtin kaupunkiin.
Håkan Lidman
Håkan Lidman (31. tammikuuta 1915 – 6. kesäkuuta 2000) oli ruotsalainen pika-aitajuoksija.
Lidman sijoittui Berliinin 1936 olympialaisten 110 metrin aitajuoksussa neljänneksi ajalla 14,4 s. Hän oli juoksussa toiseksi paras eurooppalainen. Pariisin EM-kilpailuissa 1938 hän saavutti hopeaa ajalla 14,5 s. Hänen edellään oli vain olympiahopeamitalisti Donald Finlay.
Lidman jatkoi juoksu-uraansa toisen maailmansodan jälkeen ja voitti Oslon EM-kilpailuissa 1946 ylivoimaisesti kultaa ajalla 14,6 s. Lontoon 1948 olympialaisissa hän pääsi ainoana eurooppalaisena loppukilpailuun mutta jäi siinä kuudenneksi eli viimeiseksi.
Aleksandrovsk (Permin aluepiiri)
Aleksandrovsk () on kaupunki Permin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Uralin länsirinteellä Lytva-joen rannalla 185 kilometriä Permistä koilliseen. Kaupunki on Aleksandrovskin piirin keskus. Sen ohi kulkee Permin ja Solikamskin välinen rautatie (Kopin asema). Asukkaita on 15 000 henkeä (vuonna 2010).
Aleksandrovsk on saanut alkunsa vuonna 1805 toimintansa aloittaneen metallitehtaan asutuksesta. Kaupunki siitä tuli vuonna 1951. Tärkeimmät tuotantolaitokset ovat konepaja ja tiilitehdas.
Aleksandrovsk-Sahalinski
Aleksandrovsk-Sahalinski () on kaupunki Sahalinin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Sahalinin länsiosassa Tatariansalmen rannalla 561 kilometriä Južno-Sahalinskista pohjoiseen. Siellä on huomattava satama, josta on laivayhteys Vaninoon ja Nikolajevsk-na-Amuriin.
Kaupunki muodostaa oman kaupunkipiirinsä, jonka asukasluku oli 13 404 (vuonna 2010). Heistä 10 613 asui varsinaisessa Aleksandrovsk-Sahalinskin kaupungissa.
Aleksandrovskajan kylä tunnetaan vuodesta 1862 lähtien ja Aleksandrovskin tukikohta vuodesta 1881. Vuodesta 1884 lähtien se oli Sahalinin hallinnollinen keskus. Vuonna 1917 Aleksandrovskista tuli kaupunki ja vuodesta 1926 lähtien sen nimenä on ollut Aleksandrovsk-Sahalinski. Vuosina 1918–1920 kaupungissa majailivat amiraali Aleksandr Koltšakin joukot, vuosina 1920–1925 se oli Japanin miehittämä. Vuosina 1932–1947 kaupunki toimi Sahalinin alueen pääkaupunkina.
Nykyään Aleksandrovsk-Sahalinski on kivihiilen tuotannon keskus. Kaupungissa toimii teatteri, kotiseutumuseo sekä siellä vuonna 1890 käyneelle Anton Tšehoville omistettu kirjallisuusmuseo.
Ragnar Lundberg
Ragnar Lundberg (22. syyskuuta 1924 – 10. heinäkuuta 2011) oli ruotsalainen seiväshyppääjä ja pika-aitajuoksija.
"Ragge" Lundberg sijoittui Lontoon 1948 olympialaisissa päälajissaan seiväshypyssä viidenneksi tuloksella 410 cm. Brysselin EM-kilpailuissa 1950 hän voitti seiväshypyssä kultaa tuloksella 430 cm ja sai 110 metrin aitajuoksussa hopeaa ajalla 14,7 s. Tämän jälkeen hän keskittyi jälleen seiväshyppyyn ja saavutti Helsingin 1952 olympialaisissa parhaana eurooppalaisena pronssia tuloksella 440 cm. Bernin EM-kilpailuissa 1954 hän saavutti hopeaa samalla tuloksella (440 cm) voittajan, suomalaisen Eeles Landströmin kanssa. Melbournen 1956 olympialaisissa Lundberg sijoittui viidenneksi tuloksella 425 cm ja Tukholman EM-kilpailuissa 1958 kymmenenneksi tuloksella 420 cm.
Aleksejevka
Aleksejevka () on kaupunki Belgorodin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Doniin laskevan Tihaja Sosna -joen rannalla 306 kilometriä Belgorodista itään. Kaupunki on Aleksejevkan piirin keskus. Sen läpi kulkee Liskin ja Valuikin välinen rautatie (Aleksejevkan asema). Asukkaita on 39 000 henkeä (vuonna 2010).
Aleksejevkan kylä tunnetaan vuodesta 1685 lähtien. Vuonna 1829 paikallinen maaorja keksi tavan puristaa auringonkukkaöljyä, ja vuonna 1833 kylään perustettiin Venäjän ensimmäinen öljynpuristamo. 1800-luvun lopussa Aleksejevka oli väkiluvultaan Venäjän suurimpia kyliä. Vuonna 1954 siitä tuli kaupunki. Nykyään kaupungissa on elintarvike- ja koneenrakennusteollisuutta.
Sivistyneistö
Sivistyneistö tarkoittaa suomalaisessa kielenkäytössä korkeasti koulutettua tai sivistynyttä kansanosaa tai yhteiskuntaluokkaa. Sivistyneistöllä on hieman eri merkitys kuin "älymystöllä", älymystö-termissä painottuu aatteellisuus; sivistyneistö-termissä koulutus tai sivistystaso, sekä myös kiinnostus korkeakulttuuriin. Pelkkä korkea koulutustaso, "lukeneistoon" kuuluminen, ei vielä tee ihmisestä kumpaakaan. Monissa muissa kielissä ei näitä termejä ole eroteltu.
Moderneissa yhteiskunnissa on sivistyneistö. Sivistyneistö on monien aatteiden ja keksintöjen taustalla.
Jo muinaisissa korkeakulttuureissa on ollut koulutettu kansanosa, jota on tarvittu esimerkiksi hallinnon tehtäviin.
Holy Smoke
Holy Smoke on Iron Maidenin single albumilta "No Prayer for the Dying". Se on ensimmäinen single, jolla Iron Maidenin uusi kitaristi Janick Gers esiintyi. "Holy Smoke" on yhtyeen järjestyksessään 21. single.
Kappale on yhtyeelle epätyypillinen lyhyen pituutensa vuoksi. Kappaleen alku on pop-rock -tyylinen. Singlen b-puolina ovat yhtyeen omat esitykset Strayssin "All in Your Mind" ja Golden Earringin "Kill Me Ce Soir"-kappaleista.
Kappaleen sanoitus kertoo tv-saarnaajien ahneudesta ja tekopyhyydestä. Kappaleen sanoissa viitataan myös useisiin tv-skandaaleihin, joita on tapahtunut yhdysvaltojen televisiossa. Esimerkiksi sanoituksiin kätketty Jimmy the Reptile (viittaa Jimmy Swaggartiin) ja The TV Queen (suom. "tv:n kuningatar", viittaus Tammy Fae Bakkeriin). Kappaleessa on myös uskonnollisia viittauksia.
Kappaleella on humoristinen video, jossa kaikki yhtyeen jäsenet ovat kuvattu Steve Harrisin (joka ohjasi videon) farmilla pelaamassa jalkapalloa ja ajamassa traktorilla päivänvalossa. Musiikkivideolla Bruce Dickinson on pomppimassa naurismaalla ja käyttää vaaleapunaista t-paitaa. Yhtyeen tuottaja Martin Birch nähdään videolla käyttämässä sadomasokismi-pukua. Steve Harrisin tytär Lauren esiintyy videolla. Musiikkivideolla yhtye nähdään myös studiolla.
Jauhopunkki
Jauhopunkki ("Acarus siro") on kääpiöpunkkien ("Astigmata") lahkoon kuuluva tuholainen. Se on noin 0,3– 0,7 mm pitkä, väriltään vaalea ja karvainen. Jauhopunkki on hidasliikkeinen ja sillä on neljä paria punertavia raajoja. Jauhopunkki elää vilja- ja siemenvarastoissa ja syö muun muassa viljassa, viljatuotteissa, rehuissa ja kuivatuissa hedelmissä kasvavia homesieniä. Jauhopunkin pilaamissa jauhoissa voi olla äitelä maku ja haju ja sellaisen syöminen voi aiheuttaa myrkytysoireita.
John Archer
John Archer (10. elokuuta 1921 – 29. heinäkuuta 1997) oli brittiläinen pikajuoksija ja olympiamitalisti.
Archer voitti Oslon EM-kilpailuissa 1946 kultaa 100 metrin juoksussa ajalla 10,6 s. Hän juoksi viimeisen osuuden 4 × 100 metrin viestijuoksussa, jossa Britannian joukkue sijoittui viidenneksi ajalla 42,4 s. Lontoon 1948 olympialaisissa hän sai hopeaa viestissä, jossa hän juoksi avausosuuden. Britannian loppuaika oli 41,3 s. Yhdysvallat tuli maaliin 0,7 sekuntia nopeampana mutta hylättiin vaihtorikkeen vuoksi, ja Yhdysvaltain virallisesta vastalauseesta huolimatta palkintojenjako pidettiin ja briteille jaettiin kultamitalit. Kolme päivää myöhemmin kilpailua filmeiltä tarkastellut jury hyväksyi kuitenkin vastalauseen, joten Archer ja muut britit joutuivat luopumaan kultamitaleistaan.
Luettelo poliittisista syistä Suomessa vangituista kansanedustajista
Tämä on luettelo Suomessa poliittisista syistä vangituista entisistä, istuvista ja tulevista kansanedustajista.
Pauliina Kokkonen
Pauliina Kokkonen (s. 23. tammikuuta 1981, Järvenpää) on suomalainen laulunopettaja ja laulaja.
Kokkonen on Scandinavian Music Group -yhtyeen taustalaulaja. Hän on kiertänyt yhtyeen mukana keikoilla vuonna 2007 julkaistua "Missä olet Laila?" -levyä seuranneesta kiertueesta lähtien. Vuodesta 2008 Kokkonen on ollut yhtyeen virallinen jäsen. Hän laulaa taustoja yhtyeen levyillä "Missä olet Laila?", "Palatkaa Pariisiin!", "Näin minä vihellän matkallani" ja "Manner (albumi)".
Kokkonen kuului myös viisihenkiseen a cappella -lauluryhmään Viisi.
Lisäksi Kokkonen on vuodesta 2012 tehnyt folkahtavaa poprokkia Pauliina Kokkonen & Veljet-kokoonpanon kanssa. Yhtyeen kappaleet ovat säveltänyt Pauliina Kokkonen ja sanoituksia
ovat Pauliinan lisäksi kirjoittaneet mm. Kauko Röyhkä ja Kyösti Salokorpi. Yhtyeen kappaleista Lintu lentää pian pois oli vuonna 2013 taustamusiikkina Klikkaa mua-sarjan 7. jaksossa.
Pauliina Kokkonen on Scandinavian Music Groupin laulajan Terhi Kokkosen nuorempi sisar. Heillä on myös vanhempi sisar, näyttelijä Minna Puolanto.
Pauliina vierailee myös Olavi Uusivirran kappaleella "Tuhat vuotta sitten".
NASDAQ-100-indeksi
NASDAQ-100-indeksi on yhdysvaltalainen pörssi-indeksi, jossa on mukana sata suurinta NASDAQissa olevaa yritystä. Sitä ei pidä sekoittaa Nasdaq Composite -indeksiin, johon kuuluvat kaikki Nasdaqin lähes 3000 yritystä, ja jota seurataan mediassa useammin kuin Nasdaq-100 -indeksiä.
Kaikki Nasdaq-johdannaiset kuten optiot, futuurit ja pörssinoteraatut rahastot (ETF) perustuvat NASDAQ-100:een.
Viisi suurinta osaketta Nasdaq-100:ssa edustavat noin 40% koko indeksistä.
Nämä ovat Apple, Google, Microsoft, Amazon ja Facebook, ja toukokuussa 2017 niiden osuus oli 42%. Suurimmat 25 yhtiötä edistavat 72% koko indeksistä.
Työväenmusiikki
Työväenmusiikki on vasemmiston useimmiten poliittista musiikkia ja osa poliittista työväenkulttuuria. Työväenlaulut ottavat sanoillaan yleensä kantaa politiikkaan. Vanhaan työväenmusiikkiin kuuluvat myös marssit. Työväenmusiikin juuret ovat Ranskan suuren vallankumouksen yhteydessä syntyneeseen vallankumoukselliseen musiikkiin.
Näkyvin osa työväenmusiikkia ovat taistelulaulut eli työväenmarssit.
Kuuluisin työväenmusiikin sävelmä on Kansainvälinen-marssi. Alkuperäiset sanat teki Eugène Pottier 1871 ja sävelmän Pierre Degeyter 1888. Suomeksi laulun käänsivät sosialistit Otto Wille Kuusinen, Yrjö Sirola ja Sulo Wuolijoki 1905 ja siitä tuli nopeasti tunnettu.
Muita kuuluisia sävelmiä on punalippua ylistävä "Bandiera Rossa". Laulun tekstin laati Carlo Tuzzi vuonna 1908 kahteen lombardialaiseen kansanlauluun.
Itäsaksalainen Hanns Eisler sävelsi työväenmusiikkia yhteistyössä Bertolt Brechtin kanssa tämän kirjoittamiin teksteihin.
Suomessa työväenlauluja on laulettu 1800-luvun loppupuolelta asti. Jo rekilauluihin ja arkkiveisuihin sisältyi useita työväenlauluja. Aluksi esiintyivät lähinnä kuorot ja torvisoittokunnat, ja myöhemminkin kuorolaulu on ollut suosittua. Laulujen sanat olivat joko korkean aatteellisia (esim. Antti Törneroosin kirjoittama ja Oskar Merikannon säveltämä "Työväen marssi") tai kuvauksia työväen kurjuudesta. Juho Ernst Kujala julkaisi vuonna 1907 kokoelman kuplettityylisiä köyhälistölauluja. Lauluja omaksuttiin myös Venäjältä, Saksasta ja muista työväenliikkeen vahvoista maista.
Suomen ensimmäinen painettu työväenlaulujen kokoelma "Työväen laulukirja" ilmestyi vuonna 1900. Se sisälsi yksitoista laulua. Teoksesta tehtiin myöhemmin laajennettuja uusia versioita, joita vuoteen 1920 mennessä oli painettu yli 200 000 kappaletta.
Sisällissodan aikoihin kehittyi runsaasti lisää työväenmusiikkia, ensimmäiseksi vankileirilauluja. Vuoden 1918 jälkeen työväenliikkeen sekä sosialidemokraattisella että kommunistisella haaralla kehittyi kisällilaulujen eli päivänpoliittisten pilkkalaulujen perinne. Kommunistien laulut saivat paljon vaikutteita Neuvostoliitosta. Kisällilaulu eli kukoistuskauttaan 1950-luvulla.
1960-luvun lopulla ja 1970-luvulla työväenlaulut olivat jälleen suosittuja nuorison vasemmistolaistumisen myötä. Vanhoista työväenlauluista tehtiin uusia levytyksiä. Kaj Chydenius, Eero Ojanen ja muut säveltäjät tekivät uutta yhteiskunnallista musiikkia.
Tunnetuin suomalainen työväenlaulujen esittäjä on ollut Reijo Frank, joka on esiintynyt myös ulkomailla. Suomalaista työväen musiikkikulttuuria ovat tutkineet erityisesti Pekka Gronow, Ilpo Saunio ja Timo Tuovinen sekä vuonna 1979 perustettu Maailman musiikin keskus (vuoteen 1991 Työväenmusiikki-instituutti).
Työväen musiikkikulttuurin vaalijana on Tampereella toimiva, vuonna 1920 perustettu Suomen Työväen Musiikkiliitto (STM). Liitto julkaisee "Työväen Sävel" -lehteä (perustettu vuonna 1926, aiempi nimi "Työväen Musiikkilehti") ja järjestää leirejä ja koulutustilaisuuksia laulajille ja soittajille. STM:n puheenjohtajana toimii nykyisin Jaana Palanterä ja sen kunniapuheenjohtajana on entinen kansanedustaja Pentti Lahti-Nuuttila (SDP).
Frederick Nutter Chasen
Frederick Nutter Chasen (1896 Norfolk–1942 merellä Singaporen edustalla) oli englantilainen eläintieteilijä.
Chasen työskenteli Norwich Museumissa 1919–1921 yhteistyössä Frank Leneyn kanssa. Tammikuussa 1921 hänet nimitettiin "Raffles Museum"in apulaiskuraattoriksi Singaporeen ja 1932 museon johtajaksi. Hän toimi johtajana kuolemaansa saakka. Hän seurasi virassa Cecil Boden Klossia.
Chasen julkaisi runsaasti tieteellisiä kirjoituksia ja tiedonantoja Malesian linnuista. Vuonna 1936 hän julkaisi, yhdessä Herbert Christopher Robinsonin kanssa, kolmannen osan teoksesta "The Birds of the Malay Peninsula", ja neljännen osan yksin vuonna 1939. Chasenin ehkä merkittävimmät kirjoitukset olivat kuitenkin luettelot Malesian linnuista ja nisäkkäistä ("Handlists of Malaysian Birds and Mammals"), jotka hän julkaisi "Bulletin of Raffles Museum"-sarjassa (numerot 11/1935 ja 15/1940).
Chasen nimesi ja kuvaili linnuista muun muassa jaavantyllin ("Charadrius javanicus") ja yhdessä Klossin kanssa siporanpöllösen ("Otus mentawi"). Nisäkkäistä hän nimesi ainakin kolme liito-oravalajia: sipurasaarenliiturin ("Hylopetes sipora"), jaavanliiturin ("Hylopetes bartelsi") ja mentawainliiturin ("Iomys sipora"), viimeksi mainitun yhdessä Klossin kanssa.
Chasen kuoli laivan upottua sotatoimissa pian lähtönsä jälkeen lähellä Singaporea.
Marissa Tait
Marissa Tait (s. 27. toukokuuta 1979 San Diego, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän näytteli Rebecca 'Becky' Moore -nimistä hahmoa saippuasarjassa Kauniit ja rohkeat tuotantokausilla 1999–2000.
Hardstyle
Hardstyle on elektronisen tanssimusiikin tyylilaji, joka on sekoitus hard trancea sekä hardcore- ja ravemusiikkia. Hardstyle on hard dancen alalaji. Sille on gabberin tapaan tyypillistä äänekäs tasatahtia lyövä "säröistetty" bassorumpu, mutta on tempoltaan sitä huomattavasti hitaampaa ja melodisempaa, yleensä noin 140-150 bpm. Tunnettuja hardstylea edustavia yhtyeitä ja artisteja ovat muun muassa Zatox, Headhunterz, Wildstylez, Atmozfears, Brennan Heart sekä Noisecontrollers.
Hardstyle on kehittynyt hard trancesta sekä gabber- ja ravemusiikista. Hardstyle on saanut myös vahvoja vaikutteita hard housesta ja jumpstylestä. Hardstylen uskotaan syntyneen Alankomaissa, missä järjestettiin ensimmäinen hardstyle-tapahtuma vuonna 1999 mutta juontaa juurensa kuitenkin Italian niemimaalle ja vuoteen 1998. Myös Melbourne Shuffle liitetään yleensä Hardstyle-musiikkiin.
Nykyisin suurimmat hardstyle-tapahtumat ovat Alankomaissa järjestettävät Defqon.1 ja Qlimax. Defqon.1 on tanssimusiikkifestivaali, joka pidetään vuosittain Biddinghuizenissa, Hollannissa. Defqon.1-festivaalia organisoi yritys nimeltään Q-dance. Se keskittyy soittamaan rankempaa elektronista tanssimusiikkia: genrejä kuten Hardstyle, Jump, Hard Trance ja Hardcore.
Ensimmäinen Defqon.1 -festivaali pidettiin vuonna 2003, ja sen suosio on kiihtyvässä nousussa. Vuonna 2007 kaikki 30 000 lippua myytiin 90 minuutissa.
Cecil Boden Kloss
Cecil Boden Kloss (1877–1949) oli englantilainen eläintieteilijä.
1900-luvun alussa Kloss liittyi amerikkalaisen luonnontieteilijän William Louis Abbottin seuraan tutkimaan Aandamaanien ja Nikobaarien saariston eläimistöä. Vuodesta 1908 alkaen hän työskenteli Herbert Christopher Robinsonin alaisuudessa Kuala Lumpurin museossa. Vuosina 1923–1932 Kloss toimi "Raffles Museum"in johtajana Singaporessa.
Kloss nimesi ja kuvaili useita uusia nisäkäslajeja ja joitakin uusia lintulajeja, kuten vietnamintimalin ("Jabouilleia danjoui") yhdessä Robinsonin kanssa ja siporanpöllösen ("Otus mentawi") yhdessä Frederick Nutter Chasenin kanssa.
Klossin kunniaksi on nimetty useita kasvi- ja eläinlajeja, muun muassa pikkuharjakotka ("Spilornis klossi").
Hard NRG
Hard NRG on elektronisen tanssimusiikin tyylilaji. Hard NRG on myös hard dancen alalaji. Hard NRG muistuttaa eniten hard housea. Kuten muutkin hard dancen alalaijit, myös hard NRG on tasatahtista. Hard NRGssä on hardcoren verrattuna enemmän mm. sähköistä säröä, joka muistuttanee hieman säröisten äänten takia myös freeformia. Nopeus on suunnilleen 160-180 bpm. Suomen tunnetuin hard NRG -DJ on kansainvälisestikin tunnettu DJ Proteus.
Heikki Jussila (jääkäri)
Heikki Jussila (14. kesäkuuta 1887 Haukipudas - 7. marraskuuta 1941) oli suomalainen jääkärimajuri. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Matti Jussila ja Maria Kristiina Jämsä. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1920 Nanni Olga Marttilan kanssa.
Jussila kävi kansakoulun, maamieskoulun ja Haapaveden kansanopiston vuosina 1908–1909 sekä suoritti yksityisesti viidennen luokan vuonna 1925 ja seitsemännen luokan vuonna 1935 Oulun yhteislyseossa. Hän suoritti sotilasohjaajakurssit vuosina 1921, 1922 ja 1923 ja taktiikan soveltamiskurssin vuonna 1925 sekä komentajakurssin vuonna 1928 Suojeluskuntain päällystökoulussa.
Jussila oli mukana jääkärien värväystoiminnassa ennen liittymistään itsekin vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 21. helmikuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella, josta hänet siirrettiin pataljoonan täydennysjoukkoon 17. joulukuuta 1916, josta hänet komennettiin Saksan yleisesikunnan järjestämille räjäytyskursseille. Takaisin komppaniaansa hän palasi 20. toukokuuta 1917.
Jussila saapui takaisin Suomeen (Vaasaan) vänrikiksi ylennettynä jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918. Suomen sisällissotaan hänet komennettiin joukkueenjohtajaksi 1. Jääkärirykmentin 1. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan ja osallistui sisällissodan taisteluihin Lempäälässä ja Säiniöllä sekä Viipurissa.
Jussila palveli sisällissodan jälkeen joukkueenjohtajana Kaartin jääkäripataljoonan 4. komppaniassa. Armeijasta hän erosi 2. syyskuuta 1918 ja liittyi Suojeluskuntajärjestöön ja hänet sijoitettiin 15. marraskuuta 1918 alkaen paikallispäälliköksi Haukiputaan suojeluskuntaan, mistä hänet määrättiin 1. huhtikuuta 1920 alkaen sotilasohjaajaksi Oulun suojeluskuntapiiriin. Hän hoiti useasti Oulussa piiripäällikön tehtäviä kunnes 1. joulukuuta 1925 hänet nimitettiin edellä mainittuun tehtävään. Armeijassa hän oli komennettuna 5. maaliskuuta 1937 – 4. maaliskuuta 1938 Keski-Suomen rykmentissä, missä hän toimi aluksi aliupseerikoulun johtajana ja hoiti 1. tammikuuta 1934 alkaen 2. pataljoonan komentajan tehtäviä.
Jussila osallistui talvisotaan Oulun suojeluskuntapiirin päällikkönä ollen samalla myös Oulun lohkon komentajana. Myöhemmin hän toimi Kymijokilaakson linnoitustöiden suunnittelijana ja Osasto Jussilan komentajana Utin lohkolla ja myöhemmin Uuraan alalohkolla. Vielä talvisodan lopulla hänet siirrettiin kenttälinnoitustöiiden johtajaksi Säkkijärvelle.
Välirauhan aikana hän toimi Hangon lohkolla Prästkullan alalohkon komentajana, mistä hänet siirrettiin Oulun suojeluskuntapiirin komentajaksi ja toimi komentajana aina jatkosodan puhkeamiseen saakka. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin ensin 3. divisioonan ja divisioona J:n erikoiskäyttöön, josta hänet siirrettiin komentajan viransijaiseksi Jalkaväkirykmentti 53:n 2. pataljoonaan. Lopulta hänet siirrettiin komentajaksi Sissipataljoona 3:een ja osallistui taisteluihin Kiestingissä ja Sohjanassa, missä hänen kohtalokseen tuli kaatua taistelussa 7. marraskuuta 1941. Hänet haudattiin Oulun sankarihautaan.
Korvajärvi (Jalasjärvi)
Korvajärvi on pieni järvi Kurikan kunnassa, entisen Jalasjärven kunnan länsiosan Korvajärvenkylässä. Pinta-alaa järvellä on 0,73531 neliökilometriä, ja se on Kyrönjoen valuma-alueen 18. suurin järvi. Järven eteläosassa sijaitsee uimaranta. Korvajärven rannalla on viisi loma-asuntoa (vuonna 2005).
Lähellä järven länsi- ja pohjoisrantaa sijaitsee turvetuotantoalueita. Tuotantoalueiden ja järven välissä on metsäinen suojavyöhyke, joka vähentää tuotantoalueilta tulevia pölyhaittoja.
Teppo Kivelä
Teppo Jaakko Samuli Kivelä (s. 8. lokakuuta 1967 Espoo) on suomalainen entinen jääkiekkohyökkääjä, joka uransa aikana pelasi kymmenen kauden ajan SM-liigassa kaikkiaan neljässä joukkueessa. Lisäksi Kivelä pelasi kuuden kauden ajan ulkomailla Ruotsin, Italian ja Tanskan sarjoissa.
Kivelä aloitti liigauransa kaudella 1984–1985 Jokereissa. Pelejä kertyi 11 ja niissä yksi maali ja yksi syöttö. Myös seuraava kausi kului Jokereissa, kunnes Kivelä kaudeksi 1986–1987 siirtyi I-divisioonaan Hämeenlinnan Pallokerhoon. Joukkue ylsi liigakarsintaan, mutta liigapaikka aukesi vasta seuraavalla kaudella, silloin suoraan ilman karsintoja. Kivelä oli HPK:n näiden kahden divisioonakauden yksi tärkeimmistä pelaajista ja teki 77 ottelussa 134 tehopistettä.
Kivelä jatkoi HPK:ssa myös liigassa, kaikkiaan neljän kauden ajan 1988–1992, ja sama tehokkuus jatkui: 171 runkosarjaottelussa tehopisteitä merkittiin 87 + 164 = 251. HPK jäi silti ilman mainittavaa menestystä lukuun ottamatta kautta 1990–1991, jolloin se voitti pronssia ja Kivelä sai parhaalle pistemiehelle myönnetyn Veli-Pekka Ketola -palkinnon. Kolmella viimeisellä HPK-kaudellaan Kivelä toimi joukkueen kapteenina. HPK-kausien jälkeen Kivelä pelasi liigassa kaksi kautta HIFK:ssa ja kaksi Ässissä ennen siirtymistään ulkomaille. Viimeisetkään liigavuodet eivät olleet Kivelälle henkilökohtaisesti huonoja, mutta HPK-aikojen tehopisteisiin hän ei enää yltänyt.
Kaudeksi 1996–1997 Kivelä siirtyi Ruotsin Elitserieniin Brynäsin joukkueeseen kolmeksi kaudeksi. Vielä ennen uransa päättymistä Kivelä pelasi yhden kauden Italiassa HC Milanon joukkueessa ja kaksi kautta Tanskan pääsarjassa Herning IK:n joukkueessa.
Pelaajauransa jälkeen Kivelä on muun muassa valmentanut HPK:n A-junioreita ja italialaista HC Pustertal-Val Pusteriaa, HC Neumarktia ja Graz 99ersseja
Nordqvist
Nordqvist Oy on suuri suomalainen teenvalmistaja ja -maahantuoja, joka on toiminut vuodesta 1979.
Yritys harjoittaa teen maahantuontia, sekä tukku- ja vähittäiskauppaa. Yrityksellä on toimitilat Nurmijärvellä, jossa teen maahantuonnissa ja prosessoinnissa tyoskentelee noin 20 henkilöä.
Nordqvistilla on klassikkojen (kuten Earl Grey) lisäksi omia, hedelmillä ja kukkasilla maustettuja teelaatuja (kuten Karibian Aurinko ja Keisarin Morsian). Perinteisen mustan teen lisäksi Nordqvist pakkaa nykyisin vihreää ja valkoista teetä sekä rooibosta ja hedelmähaudukkeita. Nordqvistin suosituin maustettu teelaatu on Keisarin Morsian. Nordqvistin Joulutee oli mukana "Kuningaskuluttajan" jouluteetestissä, jossa se valittiin parhaaksi.
Yritys noudattaa eettisiä periaatteita eli valvoo tuottajatilojen olosuhteita. Kotimaassa sen eettisyys ilmenee muun muassa vajaakuntoisten työllistämisenä.
Mortal Kombat 4
Mortal Kombat 4 on Midway Gamesin kehittämä ja julkaisema taistelupeli. Peli on Mortal Kombat-sarjan viides peli, joka julkaistiin vuonna kolikkopelinä ja myöhemmin myös Game Boy Color, Nintendo 64 ja PlayStation -konsoleille sekä Windowsille. Mortal Kombat 4 oli sarjan ensimmäinen 3D-grafiikkaa käyttävä peli. Pelissä on 16 ottelijaa.
Sister Psyche
Sister Psyche on kuvitteellinen supersankari City of Heroes-universumissa. Sister Psychen ensiesiintyminen tapahtui City of Heroes-sarjakuvan ensimmäisessä numerossa.
Witchblade
Witchblade on yhdysvaltalainen Top Cow Productionsin julkaisema sarjakuvasarja. Sarja alkoi vuonna 1995 ja kotimaassaan se jatkuu yhä. Suomessa Witchbladea julkaisi Egmont Kustannus vuosina 1999–2004. Witchbladen ovat kehittäneet Marc Silvestri, David Wohl, Brian Haberlin, Christina Z ja Michael Turner.
Witchblade kertoo newyorkilaisesta poliisinaisesta Sara Pezzinistä. Hän on työssään kovapintainen eikä kaihda rankempiakaan otteita, mutta on silti varsin oikeudenmukainen. Sattumien kautta Sara päätyy parinsa Michael Yeen kanssa eräänä iltana hylättyyn Rialton teatteriin - paikkaan, jossa muuan pörssihai Kenneth Irons järjestää koetilaisuuden Witchbladen, mystisen taikavoimia omaavan hansikkaan, käytöstä. Ironsin haave on nimittäin jo kauan ollut hallita hansikkaan mittaamattomia voimia, mutta Witchblade päättää itse, kenen kosketusta se tottelee ja siksi Irons yrittää löytää hansikkaan voimia hallitsevan avustajan. Sara saa Witchbladen haltuunsa, mutta hänen parinsa menettää henkensä tulitaistelussa. Sara vierastaa hansikasta, koska sillä selvästi on oma tahto, mutta Witchblade on valinnut Saran ja hänen on vain opittava elämään sen kanssa.
Oman sarjansa lisäksi Sara Pezzini ja Witchblade ovat toimineet cross-over-pareina muun muassa "Tomb Raider" -sarjan Lara Croftin ja "The Darkness" -sarjan Jackie Estacadon kanssa. Lara Croft esiintyikin sarjakuvahahmona ensimmäisen kerran juuri Sara Pezzinin kanssa Witchbladen sivuilla, ennen kuin muutamaa vuotta myöhemmin sai oman lehtensä. Naiskaksikko seikkaili debyyttinsä jälkeen vielä muutaman kerran yhdessä. Jackie Estacadoa sen sijaan on nähty Sara Pezzinin parissa useamminkin.
Sean Garrett
Sean Garrett (s. 30. maaliskuuta 1979 Atlanta, Georgia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen laulaja, lauluntekijä ja musiikkituottaja.
Kelly Preston
Kelly Preston (oik. Kelly Kamalelehua Palzis, s. 13. lokakuuta 1962 Honolulu, Havaiji) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja entinen malli.
Preston syntyi Honolulussa vuonna 1962. Hänen äitinsä Linda Carlson työskenteli terveyskeskuksen hallinnoijana ja isä puolestaan työskenteli maatalousfirmassa, mutta kuoli Prestonin ollessa kolmevuotias. Prestonin äiti meni uusiin naimisiin Peter Palazisin, joka työskenteli henkilökohtaisena ohjaajana, kanssa. Palazis myös adoptoi Prestonin. Preston kasvoi Havaijilla, mutta asui 15 kuukautta Irakissa viisivuotiaana ja myöhemmin myös Australiassa. Australiassa asuessaan Preston kävi Pembroken koulua Adelaidessa. Myöhemmin hän kävi Punahou koulua ja opiskeli draamaa ja teatteria Etelä-Kalifornian yliopistossa.
Preston oli naimisissa Kevin Gagen kanssa vuosina 1986–1988. Sittemmin hän tapaili muun muassa Charlie Sheenia ja George Clooneyta ennen kuin meni naimisiin näyttelijä John Travoltan kanssa syksyllä 1991. He ovat kumpikin skientologeja. Pariskunta on saanut kolme lasta, mutta esikoispoika Jett kuoli 16-vuotiaana epileptiseen kohtaukseen perheen loma-asunnolla Bahamalla tammikuussa 2009.
Preston on osallistunut skientologiaan liittyvän Citizens Commission on Human Rightsin eli CCHR:n toimintaan. Järjestö vastustaa psykiatrian väärinkäytöksiä. Hän oli vieraana ruotsalaisen Kommittén för mänskliga rättigheterin vuosipäivillä 2007 Kirstie Alleyn ja Priscilla Presleyn kanssa, ja CCHR on myöntänyt hänelle kunnianosoituksen toiminnastaan, kuten lakiehdotuksista lääkärien lapsille määräämien pillereiden vaaroista tiedottamisesta vanhemmille.
Preston päätyi 14-vuotiaana median pariin, kun eräs muotivalokuvaaja huomasi hänen kykynsä. Pari vuotta myöhemmin sama kuvaaja auttoi Prestonia pääsemään televisiomainoksiin ja muihin pikkurooleihin. Samalla Preston teki mallintöitä vuoteen 1983 asti, jolloin hän ryhtyi täysipäiväiseksi näyttelijäksi.
Elokuvarooliensa lisäksi Preston on myös esiintynyt Maroon 5 -yhtyeen ”She Will Be Loved” -kappaleen musiikkivideolla.
Live at the Rainbow
Live at the Rainbow on Iron Maidenin livevideo, joka julkaistiin toukokuussa 1981. Videonauha äänitettiin 21. joulukuuta 1980 ja se oli Iron Maidenin ensimmäinen videojulkaisu. Nauha julkaistiin VHS:nä ja Betamaxina (vain Japanissa). Nauha sisältää myös aikaisempia Iron Maidenin konsertteja kitaristi Adrian Smithin kanssa.
Konsertti on myös "The Early Days" -DVD:n ensimmäisellä levyllä.
Video Pieces
Video Pieces on Iron Maidenin toinen videojulkaisu, joka julkaistiin vuonna 1983 VHS:nä, Betamaxina, LaserDiscinä ja Japanissa ainoastaan VHD:nä. Julkaisu sisältää neljä Iron Maidenin videota. Julkaisun kansi ei sisältänyt yhtyeen maskotin Eddien kuvaa.
HR 8799
HR 8799 eli HD 218396 on Pegasuksen tähdistössä oleva 129 valovuoden päässä oleva valkea tähti. Siltä on suoraan valokuvattu kolme massiivista eksoplaneettaa, jotka ovat enimmäkseen kaasumaisia jättiläisplaneettoja kaukana keskustähdestään. HR 8799:llä on ympärillään myös pölyrengas. Planeetat kiertävät pölyrenkaan sisäpuolella.
HR 8799:n näennäinen kirkkaus on 5,964, eli käytännössä se ei näy paljain silmin. Tähden spektrityyppi on A5V, eli se on tyypillinen valkea pääsarjan tähti.
HR 8799 on Gamma Doradus-tyypin muuttuja nimellä "V342 Pegasi". Etäisyys parsekeina 39 +-1.
Absoluuttinen kirkkaus 2,99, väri-indeksi B-V 0,234. Pintalämpötila 7 170 - 7 347 kelviniä. Luminositeetti 4,9 Aurinkoa. Arvioitu massa 1,5 ± 0,3 auringon massaa, säde 1,6 auringon sädettä. Tähti pyörii melko nopeasti: sen pyörimisnopeus näkösäteen suunnassa "v sin i" on noin 45 km/s. Tähden ikä on noin 60 eli välillä 30-160 miljoonaa vuotta. Tähden metallipitoisuus [Fe/H] on −0,47.
Tähden pölyrenkaan sisäreuna on noin 75 AU:n päässä tähdestä.
Pölyrengas on massiivisimpia tunnettuja 300 valovuoden säteellä Maasta. Tähdeltä on kuvattu kolme eksoplaneettaa, jotka koostuvat pääosin kaasusta ja ovat eksoplaneetoiksikin massiivisia. Planeetat näkyvät lähi-infrapunakuvissa pisteinä. Planeettojen nimet ovat etäisyysjärjestyksessä HR 8799 d, HR 8799 c ja HR 8799 b. Planeettojen massat ovat noin 5-13 Jupiterin massaa. Uloin planeetta kiertää juuri Kuiperin vyöhykettä vastaavan pölykiekon sisäpuolella 64 AU:n etäisyydellä. Pölykiekon sisäreunahan on 74 AU:n etäisyydellä. Vertailun vuoksi, jos oletetaan, että keskustähti on 4,9 kertaa kirkkaampi kuin Aurinko, Neptunuksen lämpötilaa vastaava etäisyys on HR 8799:lle noin 66 AU.
Planeetat löytyivät Havaijin Gemini- ja Keck-teleskoopeilla, joissa oli käytetty ilmakehän häiriöitä korjaavaa adaptiivista optiikkaa. Planeetat näkyvät, koska ne ovat niin suuria ja niin kaukana keskustähdestään.
Pian alkuperäisen löydön jälkeen kanadalais-amerikkalainen tutkijaryhmä sovelsi uutta kuvankäsittelyalgoritmia Hubble-avaruusteleskoopin NICMOS-kameralla vuonna 1998 muuta tutkimusta varten otettuihin kuviin, ja planeetta HR 8799 b saatiin näkyviin myös niistä. Näistä kuvista saatu tieto HR 8799 b:n liikkeestä tukee alkuperäisiä havaintoja. Sittemmin HR 8799 b on havaittu myös kuvista, jotka otettiin tähteä ympäröivän pölykiekon tutkimiseen Havaijin Mauna Kealla sijaitsevasta Subaru-teleskoopilla vuonna 2002.
Näiden planeettojen olemassaolo saattaa olla haaste nykyiselle kasautumisteorialle, jonka mukaan planeetat syntyivät pienemmistä kappaleista kasautumalla. Kasautumisteorian mukaan ensin olisi syntynyt törmäilevistä asteroideista kivinen ja jäinen ydin, joka kasvettuaan kyllin suureksi olisi alkanut kerätä kaasua ympärilleen ja olisi syntynyt enimmäkseen kaasusta koostuva planeetta.
Jättisuuret kaasuplaneetat saattavat kertoa, että ainakin joissain tilanteissa kiekkoepävakaisuusteoria selittää planeettojen syntyä paremmin. Kiekkoepävakaisuuteoriassa Aurinkoa ympäröivässä sumussa syntyy tiivistymiä, jotka kutistuvat oman painovoimansa ansiosta kaasuplaneetoiksi.
Behind the Iron Curtain
Behind the Iron Curtain on Iron Maidenin videojulkaisu vuodelta 1984. Video julkaisuformaatit olivat VHS, Betamax, Laserdisc ja VHD. Videolla on materiaalia yhtyeen konsertista Itä-Eurooppasta vuonna 1984. Esiintymispaikat olivat Unkarista, Puolasta ja Jugoslaviasta. Video sisältää kaksi musiikkivideota "Powerslave"-albumilta, kaksi live-esiintymistä ja yhtyeen jäsenten haastattelun.
Videolla on MPAA-ikäraja ja on 30 minuuttia pitkä. 60 minuutin julkaisu on "Live After Deathin" toisella DVD:llä.
Erik Domaschke
Erik Domaschke (s. 11. marraskuuta 1985 Leipzig) on Saksassa syntynyt jalkapalloilija, joka muutti neljävuotiaana Ranskaan. Hän on 177 cm pitkä ja painaa 70 kg. Tällä hetkellä Domaschke pelaa Bayer 04 Leverkusenissa.
Hän on pelipaikaltaan maalivahti.
Tintín Márquez
Tintín Márquez (s. 7. tammikuuta 1962) on espanjalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja.
Márquez aloitti jalkapalloilijan uransa piskuisessa barcelonalaisseura FC Martinencissa, josta siirtyi 1980 RCD Espanyolin organisaatioon. Hän pelasi seurassa uransa menestyksekkäimmät vuodet. Uransa ensimmäiset vuodet hän vietti lainalla CE Sababellissa ja CE Sant Andreussa. Kaikkiaan hän kantoi Espanyolin peliasua kuuden kauden ajan Espanjan pääsarjassa. 29 liigamaalia viimeistelleen Márquezin ikimuistoisimpiin otteluihin kuuluu hattutempun iskeminen 5–3 derbyvoitossa FC Barcelonasta.
Espanyol eteni 1988 UEFA Cupin finaaliin asti, mutta seuran silloinen päävalmentaja Javier Clemente ei antanut Márquezille peliaikaa finaalissa ja kauden päätteeksi 26-vuotias keskikenttäpelaaja jätti seuran. Uransa viimeiset kuusi kautta Márquez pelasi Segunda Divisiónissa UE Figueresin paidassa.
Márquez aloitti valmennusuransa vuonna 1997 Espanjan kolmanneksi ylimmällä sarjatasolla pelanneessa CE Europassa. Márquez nousi otsikoihin, kun piskuinen seura voitti itsensä FC Barcelonan Katalonian Cupissa 1997/98. Saman kauden jälkeen hän palasi takaisin RCD Espanyoliin siirtyen seuran nuorisovalmentajaksi.
Valmennettuaan kuuden kauden ajan Espanyolin junnuja ja reservijoukkuetta, hän nousi lopulta vuonna 2004 ykkösjoukkueen kakkosvalmentajaksi. Hän toimi kakkosvalmentajana neljä kautta Miguel Ángel Lotinan ja Ernesto Valverden alaisuudessa. Yhteistyön suurin saavutus oli Copa del Reyn voitto kaudella 2005/06 Lotinan toimiessa päävalmentajana.
Toukokuussa 2008 Márquez nousi vihdoin Espanyolin päävalmentajaksi Valverden lähdettyä Kreikkaan.
Kausi päävalmentajana ei kuitenkaan sujunut positiivisissa merkeissä. Kehnot otteet ovat pudottaneet seuran kauas kärjestä. Lopulta seurajohto sai tarpeekseen ja 13. kierroksella kärsitty 0–1 kotitappio sarjanousija Sporting Gijónille jäi Márquezin viimeiseksi otteluksi Espanyolin peräsimessä.
Lokakuussa 2009 hän palasi valmennustehtäviin siirryttyään Segunda Divisiónissa pelaavan CD Castellónin päävalmentajaksi. Márquezin pesti päättyi potkuihin huhtikuussa 2010.
Heinäkuussa 2012 Márquezista tuli Belgian 2. divisioonassa pelaavan KAS Eupenin päävalmentaja. Espanjalainen luotsasi Eupenin kaudella 2012/13 sarjassa kahdeksanneksi. Kaudella 2013/14 Eupen sijoittui sarjassa toiseksi, mutta nousi pääsarjaan kariutui nousukarsintasarjaan. Márquez jätti seuran maaliskuussa 2015.
Kesällä 2017 Márquez palasi valmennustehtäviin Sint-Truidense VV:n päävalmentajana. Pesti päättyi kuitenkin potkuihin vain 53 päivää nimityksen jälkeen. Taustalla olivat erimielisyydet seurajohdon kanssa.
Sergije Krešić
Sergije Krešić (s. 29. marraskuuta 1946) on kroatialainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hän on luonut pitkän valmennusuran Espanjassa, ja toimi viimeksi kaudella 2009–2010 Las Palmasin valmentajana maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa.