Broileri
Broileri on lihantuotantoon kasvatettu kana (tai kukko), joka on jalostettu kasvamaan nopeasti untuvikosta teuraskokoiseksi linnuksi. Broilerit on jalostettu eri alun perin kanaroduista kuin munijakanat. Etelä-Euroopassa myynnissä on myös munijarotuista kanaa, joka on usein laatuluokiteltua.
Ensimmäiset jalostuskokeilut lihantuotantoon tarkoitetusta kananpoikasesta tehtiin 1800-luvun lopun Yhdysvalloissa, jossa varsinainen tuotanto käynnistyi 1926. Samoihin aikoihin perustettiin kolme yhdysvaltalaista yritystä, jotka hallitsevat nykyisin maailman broilerinjalostusta. Vuonna 1916 perustettiin Cobb (nykyinen Cobb-Vantress), vuonna 1921 Hubbard (vuodesta 2005 ranskalaisen Groupe Grimaudin tuotemerkki) ja vuonna 1923 Aviagen, joka on nykyisin maailman suurin broilerintuottaja. Niiden jalostamat broilerit ovat eri puhtaiden linjojen risteytyksia linjojen risteytyksia. Tätä jalostus menetelmää kutsutaan hybridijalostus.
Eurooppaan broilerituotanto tuli toisen maailmansodan jälkeen.
1970- ja 1980 -luvuilla broilereiden jalostaminen johti niin suuriin rintalihaksiin, että se vaikeutti lintujen pystyssä pysymistä.
Suomessa broilerituotanto alkoi vuonna 1959 ja nykyisin syötävä kananliha on peräisin lähes pelkästään broilerirotuisista kanoista. Vuonna 2015 Suomessa kasvatettiin lihaksi 117,1 miljoonaa lintua, kun luku oli vuonna 2005 noin 55 miljoonaa lintua.
Suomessa on noin 230 broileritilaa, joista noin 40 on ja­los­tus­tiloja. Tilat sijaitsevat pääosin Länsi-Suomessa (Etelä-Poh­jan­maalla, Pir­kan­maalla, Sa­ta­kun­nassa ja Var­si­nais-Suomessa). Tilojen määrä on laskussa, mutta tilakoko nousussa. Kes­ki­määrin ti­lal­la on noin 60 000 broi­le­ri­a.
Kasvatushalli on yleensä jaettu useampaan osastoon, ja monilla kanaloilla on useita kasvattamorakennuksia.
Suomessa kasvatetaan lähes yksinomaan broilerialan suurimman toimijan, Aviagen-yhtiön, kehittämiä Ross Ross 308-(suosituin) tai 508 -broileriristeytyksiä. Lisäksi kasvatetaan Cobbin 500-risteytystä ja pienempiä määriä Hubbardin ja Aviagenin hidaskasvuisia kanarotujen risteytyksiä. Suomen Broiler Oy tuo ruoaksi päätyvien broilerien isovanhemmat Skotlannista "Aviagen Broiler Breedersista", josta niitä lennätetään tilauslennoilla kolme kertaa vuodessa 20 000 kappaletta. Tuontikanat tuottavat munia, joista kuoriutuvien poikasten jälkeläiset kasvatetaan syötäviksi. Laki ei rajoita broilerin kasvunopeutta. Yleisimmin käytetyissä roduissa 64 gramman vuorokausikasvu on tavallinen.
Poikaset teurastetaan 1,5 kuukauden ikäisinä, jolloin ne painavat suunnilleen 1,7 kiloa. Muu kuolleisuus on Siipikarjaliiton mukaan broileriparvissa keskimäärin 2–4 prosenttia, mikä on liiton mukaan eläintuotannossa hyvin alhainen luku. Munantuotannosta poistettavat kanat eivät Suomessa laadultaan kelpaa syötäväksi, koska ovat munantuotannon lopettamisen jälkeen liian laihoja syötäviksi. Lopetuksen jälkeen ne joutuvat kaatopaikalle tai turkiseläinten rehuksi.
Kasvuaikanaan broileri syö noin 3 kiloa rehua. Broilerin rehu koostuu useimmiten seoksesta, jossa on kaksi kolmannesta kotimaista viljaa ja loput valkuaisrehua, kivennäisaineita ja vitamiineja. Valkuaisrehu valmistetaan Suomessa nykyisin kasviraaka-aineista, tavallisimmin soijapavusta. Kanojen lajityypillistä nokkimisvaistoa tyydytetään tarjoamalla broilereille kokonaisia jyviä.
Tavanomaisen tuotannon puolella broilereille ei tarvitse tarjota auringonvaloa. Valaistusta on oltava 16 tuntia vuorokaudessa ja pimeää lepoaikaa 6 tuntia, joista neljän tunnin tulee olla yhtäjaksoista pimeyttä. Halleissa on tavallisesti hämärää, sillä broilerin silmät ovat herkistyneet valolle, ja kirkas valo voi aiheuttaa linnuille stressiä ja häiriökäyttäytymistä.
Kasvatustiheyden lain vaatimukset tuottajalle kasvavat kolmiportaisen asteikon mukaan. Suomessa tavanomaisen tuotannon broilerikasvattamot ovat käytännössä joko toisen tai kolmannen portaan kasvatustiheydessä.
Jos broilereita on alle 33 kg neliömetrillä, kasvattajaa koskevat perusvaatimukset. Toisen portaan eli yli 33 kg/m² lintuja kasvattavien tulee laatia tarkka kuvaus tuotantojärjestelmästään. Kuvauksessa tulee kertoa keskeiset tekniset tiedot rakennuksista ja niiden laitteista, mm. pehkun laatu. koska se vaikuttaa hallin ilmanlaatuun, lintujen jalkapohjien ja kintereiden terveyteen. Kuvaus on hyvä pitää ajan tasalla, sillä se tulee voida esittää aluehallintovirastolle pyydettäessä. Tiedot osastojen kasvatustiheyksistä ja niihin liittyvistä muutoksista tehdään myös aluehallintovirastolle.
Jos kasvatustiheys on yli 39 kg/m², broilereiden kuolleisuuden ja jalkapohjatulehdusten määrän on oltava alle laskennallisen raja-arvon, eikä eläinsuojelutarkastuksissa saa ilmetä eläinsuojelusäännösten vastaista toimintaa edeltävän kahden vuoden aikana. 1. heinäkuuta 2010 voimaan astunut broileridirektiivi määrittää broilereiden suurimman sallitun kasvatustiheyden, joka on 42 kg neliömetrillä (eli 25 kpl 1,7 kilon teuraspainoisia broilereita).
Broilerit kasvatetaan suurissa parvissa ja ahtaasti. Kanat pyrkivät hakeutumaan pieniin parviin ja väljiin tiloihin. Yhdellä osastolla saa pitää enintään 15 000 lintua, kun luonnonvaraisessa kanaparvessa on yleensä 5–25 lintua. Kana pitää luontaisesti hajurakoa muihin esimerkiksi syödessään. Parven koon ylittäessä 30 yksilöä kanat alkavat muuttua levottomammiksi ja riitaisammiksi.
Broilerikanaloissa yleensä yhdellä lattianeliömetrillä on 22−25 broileria, kun esimerkiksi lattiakanalassa kanoja saa olla neliömetrillä enintään yhdeksän ja luomukanalassa kuusi.
Broilerien nopeasta kasvusta seuraa terveysongelmia, koska niiden sydän, keuhkot ja jalkojen luut eivät pysy kasvuvauhdissa mukana. Teurastamoiden mukaan jalkaongelmia esiintyy Suomessa noin 0,5 %:lla linnuista, mikä on kansainvälisesti verrattuna vähäinen määrä. Siipikarjaliiton edustajan mukaan syy on lähes aina bakteerin aiheuttama tulehdus. Valtavan määrän takia broilereita ei kyetä tarkkailemaan yksilökohtaisesti ja monet terveysongelmat jäävät huomaamatta
Muita kuin luomubroilereita ei lain mukaan tarvitse päästää ulkoilemaan eikä ulkoilua suurten lintumäärien ja tartuntariskien vuoksi käytännössä järjestetä. Hyvän tuotantohygienian ansiosta broilereille ei Suomessa anneta rokotuksia.
Jopa tietokirjojen tekijöiden on ollut vaikea saada tietoa broilerien kasvatusoloista avoimuuden puutteen vuoksi, joskin todellinen syy on ollut eritäin tiukka tautisuojaus. Broileritiloille pääsy on kerrottu erittäin vaikeaksi ja kuvaamista on kerrottu rajoitettavan.
Elintarviketurvallisuusviraston vuonna 2014 julkaisemien valvontatulosten mukaan lähes puolella tarkastetuista 132 broileritilasta esiintyi epäkohtia. Tavanomaisia epäkohtia olivat riittämätön valon määrä, kuivan ja kuohkean turvealustan puute tai lintujen kasvatustiheyden ylittyminen. Evira ei ole havainnut viimevuosien 2014–2017) tarkastuksissa yhtään puutteita, paitsi vuonna 2015, siloin ongelmat oli muutamalla tilla kasvatustiheyden ylitystä, valaistusta sekä onnistumista eläinten lopettamisessa.
Luomutuotannossa saa sipikarjarakennuksessa olla 4 800 broileria. Maksimi eläintiheys sisätilatiloissa ja ulkotiloissa riippuu ovatko tuotanto tilat kiinteittä vai ei. Kiinteissä tuotantorakennuksissa maksimi tiheys on 10 lintua siten, että elopaino on enintään 21 kg neliömetrillä siirrettävissä rakennuksissa vastaavat luvut ovat 16 lintua siten, että elopaino on enintään 30 kg neliömetrillä. Ulkotiloissa kiinteissä tuotantotiloissa jokaista lintua varten on tilaa oltava 4 m² ja siirrettävät rakennukset 2,5 m². Eläimille on oltava jatkuva pääsy ulos, joskin säävarauksella. Pääsääntöisesti broilereiden ulkona viettämän ajan tulisi olla 1/3 koko elinajasta, Silloin kuin ei ole mahdollisuutta päivittäiseen ulkoiluun, tulee lintujen saatavilla olla pysyvästi riittävä määrä karkearehua, kuten heinää ja muita luontaisten käyttäytymistarpeiden tyydyttämiseen soveltuvia materiaaleja.
Luomutuotannossa on suositus käyttää hidaskasvuisia broilerirotuja tai linjoja näitä ovat mm. Ross Rowan Ranger, Hubbard CY, JA 757, Cobb Sasso. Ne saavat kasvavat korkeintaan 35 grammaa vuorokaudessa. Tällöin teuraspainoon kasvaminen vie noin 2 kk ja viikon. Jos käytetään nopeakasvuisempaa jalostet, vähimmäisteurasiäksi on määrätty 81 vuorokautta eli 2 kk 3 vk.
Kasvatushallissa tulee olla auringonvaloa, mutta broilerien valoherkkyyden takia ikkuna-alan tulee olla vain noin 5 prosenttia lattia-alasta. Valaistus on päällä 16 tuntia vuorokaudessa, jonka jälkeen on 8 tuntia yhtäjaksoista pimeää lepoaikaa.
Vuonna 2016 Suomen eläinsuojeluyhdistysten liitto ja Animalia vaativat viranomaisia puuttumaan broilereille kärsimystä aiheuttavaan jalostukseen nykyistä tehokkaammin. Niiden mukaan broilereilla on liian nopean kasvuvaudin takia paljon sydän- ja jalkavaivoja. Animalia vaatii broilerituotantoa siirtymään hitaammin kasvaviin rotuihin. Siipikarjaliiton toiminnanjohtaja Hanna Hamina ei ymmärrä, mihin väite vaivoista perustuu, koska jalkavaivoja on hänen mukaansa teurastettaessa erittäin vähän.
Suomen Broileryhdistyksen puheenjohtaja ja Maa- ja metsätaloustuottajain Keskusliiton valtuuskunnan jäsenen Suvi Rantala-Sarjeantin mukaan Suomessa sekä eläimillä että niiden parissa työskentelevillä on hyvät olot.
Lihaksi kasvatettavien lintujen eli pääasiassa broilerin kulutus on ollut kasvussa vuosikymmeniä: vuonna 2015 siipikarjaa kulutettiin 27-kertainen määrä verrattuna vuoteen 1970.
Broilerin maustamiseen on markkinoilla erilaisia mausteseoksia. Noin neljä viidesosaa kaikesta Suomesta myydystä broilerista myytiin vuonna 2009 marinoituna. Yli puolet kaikesta marinoidusta broilerista on hunajamarinoitua.