hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Himiko
Himiko (, fl. 200-luvulla), myös Pimiko, oli legendaarinen japanilainen naishallitsija. Kiinalaisten kronikoiden mukaan hän oli Wan eli Japanin saariston länsiosan kuningatar ja hallitsi Yamatai-nimistä valtakuntaa 100-luvun lopusta 200-luvun puoliväliin saakka. Yamatain sijainti jakaa tutkijoita: se lienee sijainnut joko Kyūshūlla tai Kansain alueella. Himiko on ensimmäinen tunnettu japanilainen hallitsija. Hän saattoi olla paitsi kuningatar myös ylipappi: tällöin varhaista Japania olisivat mahdollisesti hallinneet naisšamaanit. Himiko lieneekin osoitus uskonnollisen ja maallisen vallan kietoutumisesta toisiinsa ja joidenkin naisten vaikutusvaltaisesta asemasta varhaisessa Japanissa. Aiemmin jotkut tutkijat päättelivät japanilaisen "Nihonshoki"-kronikan perusteella myös, että Himiko olisi ollut sama henkilö kuin kronikassa mainittu keisarinna Jingū ja siten nykyisen keisarisuvun esiäiti.
Chen Shoun (233–297) kirjoittaman kiinalaisen "Kolmen kuningaskunnan kronikan" mukaan Himiko oli naimaton ja hallitsi valtakuntaansa taikojen avulla. Hänellä oli tuhat naispalvelijaa, ja hän asui vartioidussa palatsissa eikä juuri näyttäytynyt kansalle. Himiko lähetti Kiinan Wei-kuningaskuntaan lähetystön vuonna 238; Wei hyväksyi hänen suojelurahansa ja lähetti hänelle lahjoja. Lahjoja vaihdettiin jälleen vuonna 243, jolloin Himiko oli kuitenkin sodassa Kunu-nimisen valtion kanssa. Himikon kuoltua hänelle rakennettiin suuri hautakumpu. Hänen jälkeensä valtaistuimelle nousi mies, mutta lopulta vallan sai käsiinsä Himikon sukulainen Taiyo, 13-vuotias tyttö.
Sakurain alueella Naran prefektuurissa on 280 metriä pitkä kofun-hautakumpu, jonka rakentamisen tutkijat ovat ajoittaneet vuosien 240–260 välille. Tutkijaryhmä on arvellut haudan kuuluneen Himikolle, mutta tutkimuksessa käytetyn radiohiiliajoituksen tarkkuudesta on kiistaa, eikä hautaa ole avattu. Jos Himikon hautakumpu oli näin suuri, hän lienee pitänyt hallussaan suuria resursseja. Hänen valtakautensa ajoittuu vaatimattomista hautatavoistaan tunnetun Yayoi-kauden ja suurista hautakummuistaan tunnetun Kofun-kauden väliin.
Ferdinand Ries
Ferdinand Ries (28. marraskuuta 1784 – 13. tammikuuta 1838) oli saksalainen säveltäjä. Hän opiskeli Ludwig van Beethovenin johdolla. Riesin tuotantoon kuuluu muun muassa yhdeksän sinfoniaa, viulukonsertto sekä yhdeksän pianokonserttoa. Riesin teoksissa oli vaikutteita sekä klassismin että romantiikan musiikista.
Fujiwara no Kamatari
Fujiwara no Kamatari (, 614 Yamaton provinssi – 14. marraskuuta 669 Yamaton provinssi) oli japanilainen Asuka-kauden poliitikko ja Fujiwara-klaanin perustaja. Klaani hallitsi Japanin politiikkaa vuosisatojen ajan. Hänen alkuperäinen nimensä oli Nakatomi no Kamatari ().
600-luvun alkupuolen Japanissa vaikutusvaltaiseen asemaan oli noussut buddhalaisuutta tukeva Soga-klaani. Klaani kuitenkin kukistui vuonna 645 keisari Jomein pojan prinssi Naka no Ōen johtamassa vallankaappauksessa, jota Nakatomi no Kamatari avusti. Kaappauksessa Soga no Iruka surmattiin, Soga no Emishi teki itsemurhan ja keisarinna Kōgyoku pakotettiin astumaan valtaistuimelta. Kamatari nimitettiin sisäministeriksi ("naidaijin"). Hän aloitti laajat Taika-uudistukset, jotka vahvistivat keskushallintoa. Niiden tarkoitus oli uudistaa Japanin politiikkaa ja taloutta Tang-dynastian Kiinan mallin mukaan: niihin kuului muun muassa yksityisen maanomistuksen lakkauttaminen, valtion jakaminen provinsseihin, uudet tiet ja postiasemat, lakien kirjaaminen ylös, uusi verojärjestelmä ja kaikkien kotitalouksien rekisteröinti. Uudistusten myötä keskushallinnon sata vuotta aiemmin aloittama kiinalaistamisprosessi saatiin päätökseen.
Keisari Tenjiksi noussut prinssi Naka no Ōe antoi vuonna 669 Kamatarille sukunimen ”Fujiwara”. Hänestä tuli siten vaikutusvaltaisen Fujiwara-klaanin perustaja. Hänen poikansa oli Fujiwara no Fuhito.
Serge Dupire
Serge Dupire (s. 23. toukokuuta 1958, Beloeil, Québec) on kanadalainen näyttelijä, joka on näyttelyt muun muassa tv-sarjassa Mistralin tuulet.
Antonio Tabucchi
Antonio Tabucchi (s. 23. syyskuuta 1943 Pisa, Italia – 25. maaliskuuta 2012 Lissabon, Portugali) oli italialainen kirjailija, kääntäjä ja Portugalin kirjallisuuden professori Sienan yliopistossa.
Portugali ja portugalin kieli olivat Tabucchille tärkeitä. Tabucchi käänsi italiaksi muun muassa Fernando Pessoan tuotantoa. Tabucchi kirjoitti myös itse portugaliksi.
Tabucchin teoksille tyypillisiä aineksia ovat ratkeamattomat arvoitukset, kysymykset minuudesta. Teokset ovat avoimia ja tulkinnoille alttiita. Tabucchin mukaan yksi kirjailijan tehtävä on herättää epävarmuutta, ”kylvää epäilyksen siemeniä”, ja taistella näin ajattelun jähmettymistä vastaan.
Tabucchin tunnetuimpia teoksia ovat romaanit "Intialainen yösoitto" ja "Kertoo Pereira" (1994), josta on myös tehty elokuva ("Sostiene Pereira", 1996, ohjaus Roberto Faenza). Hänen teoksiaan on käännetty yli 40 kielelle.
Eurooppalaiseksi intellektuelliksi kuvattu Tabucchi arvosteli ankarasti Silvio Berlusconia.
Tabucchi kuoli sattumalta löytyneeseen laajalle levinneeseen syöpään lissabonilaisessa sairaalassa.
Grotrian-Steinweg
Grotrian-Steinweg GmbH on saksalainen pianonvalmistaja, jonka pääpaikka on Braunschweigissa. Se muodostui vuonna 1856, kun oman Grotrian-pianotehtaansa vuonna 1835 perustanut Friedrich Grotrian (1803–1860) tuli osakkaaksi Heinrich Engelhard Steinwegin perustamaan pianotehtaaseen. Steinweg itse oli muuttanut kuusi vuotta aiemmin Yhdysvaltoihin, jossa hän muutti nimensä Henry Steinwayksi ja perusti Steinway & Sons -pianotehtaan. Hän jätti Saksan-yhtiönsä poikansa Theodorin johdettavaksi. Friedrich Grotrian kuoli pian ja jätti pianoyhtiön osakkuutensa pojalleen Wilhelmille (1843–1917).
1800-luvun loppuvuosikymmeninä sekä Steinwaystä että Grotrian-Steinwegista tuli omilla mantereillaan erittäin arvostettuja pianomerkkejä, mutta yhtiöiden kesken oli monia oikeusriitoja Steinweg-nimen käyttöoikeudesta. 1900-luvun alussa Grotrian-Steinweg valmisti jopa 3 000 soitinta vuodessa. Yrityksen nykyinen pianotuotanto on noin 500 kappaletta pianoja ja satakunta flyygeliä vuodessa.
Vuonna 2015 Grotrian-Steinwegin pääomistajaksi tuli hongkongilainen perheyritys Parsons Music Group.
Andrew Clarke (näyttelijä)
Andrew Clarke (s. 1954 Adelaide) on australialainen näyttelijä ja entinen divisioonatason jalkapalloilija sekä liikunnanopettaja, joka tunnetaan parhaiten televisiorooleistaan. Clarke aloitti näyttelijän uransa teatterissa, esiintyen muun muassa Macbethissä sekä monissa muissa näytelmissä. Hän on näytellyt useissa merkittävissä elokuvissa sekä televisiosarjoissa. Parhaiten hänet tunnetaan Matt McGregorin roolista television draamasarjassa Lumisen virran mies ("Snowy River: The McGregor Saga"). Hänen muihin televisiorooleihinsa kuuluvat myös saippuasarjaesiintymiset sekä minisarjat. Clarke voitti Logie Awardin rooleistaan minisarjoissa "Anzacs" ja "Sword of Honour". Palkinto myönnetään Australiassa suosituimmalle minisarjojen näyttelijälle.
Jozef Golonka
Jozef Golonka (s. 6. tammikuuta 1938 Bratislava, Tšekkoslovakia) on slovakialainen entinen jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja.
Keskushyökkääjänä pelannut Golonka aloitti uransa Slovan Bratislava -joukkueessa, jossa hän pelasi vuodet 1955–1957 ja 1959–1969. Näiden kausien välissä hän pelasi Dukla Jihlavassa. Yhteensä Golonka pelasi Tšekkoslovakian pääsarjassa 300 ottelua tehden 298 maalia. Vuonna 1969 hän siirtyi Länsi-Saksaan SC Riesersee -joukkueeseen. Hän pelasi siellä vuoteen 1972 asti. Tänä aikana hän saalisti 44 maalia 104 ottelussa.
Maajoukkueurallaan Golonka pelasi Tšekkoslovakian paidassa 134 ottelua ja teki niissä 82 maalia. Hän osallistui viisiin maailmanmestaruuskilpailuihin ja kolmiin olympialaisiin. Mitaleita turnauksista kertyi kaksi MM-hopeaa, kaksi MM-pronssia, olympiapronssi (1964) ja olympiahopea (1968).
Golonka aloitti valmentajauransa 1975 SC Reiserseen peräsimessä. Hän valmensi seuraa vuoteen 1979 saakka saavuttaen Saksan mestaruuden 1978. 1979 hän palasi Tšekkoslovakiaan ja alkoi valmentaa Zetor Brno -seuraa, juniorimaajoukkuetta sekä B-maajoukkuetta. 1982 hän palasi valmentamaan Saksaan. Hän valmensi eri Euroopan seurajoukkueita vuoteen 1995 asti. Vuosina 1996–1997 hän toimi vielä Slovakian jääkiekkomaajoukkueen neuvonantajana. Golonka nimitettiin IIHF:n Hall of Fameen vuonna 1998.
Bösendorfer
Bösendorfer on itävaltalainen, Wienissä sijaitseva pianotehdas, viralliselta nimeltään "L. Bösendorfer Klavierfabrik GmbH", jonka on vuodesta 2008 omistanut japanilainen soitinvalmistaja Yamaha. Sen perusti Ignaz Bösendorfer (1794–1859) vuonna 1828, minkä jälkeen sen johto siirtyi hänen pojalleen Ludwigille (1835–1919). 1900-luvun alkuvuosikymmeninä tehtaan omisti Carl Hutterstrasser (1863–1942).
Bösendorferin valmistamat konserttiflyygelit ovat kolmas vaihtoehto arvostetuimmalle merkille Steinwaylle ja suosituimmalle merkille Yamaha, ja Bösendorferin soinnin sanotaan sopivan erityisen hyvin romantiikan ajan musiikkiin. Vuodesta 2008 japanilainen Yamaha on omistanut Bösendorferin pianotehtaan kokonaan.
Bösendorferin lippulaivatuote on vuonna 1900 Ferruccio Busonin toiveesta valmistettu Imperial-flyygeli, jonka ääniala käsittää kahdeksan oktaavia.
Steinway & Sons yrittää saada mahdollisimman monet maailman konserttipianisteista omaan talliinsa erilaisin sponsorisopimuksin ja suorastaan estämällä heitä soittamasta muita merkkejä, etenkin Bösendorferia. Soolokonserteissaan molemmilla flyygeleillä vuorotellen soittanut Andras Schiff pitää Steinwayn taktiikkaa samana kuin automaailmassa pyrittäisiin saamaan kaikki ajamaan Mercedes-Benziä.
Jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut
Jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut ovat Afrikan jalkapalloliiton CAF:n järjestämä maajoukkueiden maanosamestaruuskilpailu.
Ensimmäisen kerran kilpailut pidettiin vuonna 1957, jolloin osallistuneita maita oli kolme. Vuodesta 1968 lähtien turnaus on pidetty joka toinen vuosi. Vuodesta 2013 lähtien turnaus järjestetään parittomina vuosina, jotta ne eivät osu samaan vuoteen MM-kisojen kanssa. Nykyisin turnaukseen osallistuu 16 Afrikan maata.
"Vuonna 1957 Etelä-Afrikka suljettiin pois kisoista apartheidpolitiikan takia. Etelä-Afrikka osallistui Afrikan mestaruuskilpailuihin vasta vuonna 1996 jolloin kisat pidettiin Etelä-Afrikassa".
Lyhenteet taulukossa:
Vaivaispaju
Vaivaispaju ("Salix herbacea") on arktisilla alueilla kasvava hyvin matala paju. Hyvin pohjoisessa paju kasvaa suikerona, eli kiemurtelee maata pitkin. Laji kasvaa mattomaisesti 1–5 cm korkeaksi.
Vaivaispajua tavataan Suomen, Ruotsin ja Norjan kylmillä alueilla, Islannin ja Grönlannin rannikoilla sekä paikoin Alpeilla ja Pyreneillä.
Suomessa vaivaispaju kasvaa tunturipaljakalla alle 1270 m:n korkeuteen. Vaivaispaju kasvaa tuntureilla paljakan kankailla, puronvarsilla, kallioilla ja lumenviipymillä. Vaivaispajua kasvaa paikoin Lapin koivumetsävyöhykkeessä, mutta vain hyvin harvinaisena havumetsävyöhykkeessä jokivarsilla. Eteläisimmät vaivaispajut ovat Pallastuntureilla, Aakenustuntureilla ja Saariselällä.
Mattias Ekström
Mattias Ekström (s. 14. heinäkuuta 1978 Falun, Ruotsi) on ruotsalainen kilpa-autoilija, joka ajaa sekä ratakilpailuja että rallia menestyksekkäästi.
Vuonna 1999 Ekström voitti Audilla Ruotsin vakioautojen mestaruuden. Vuodesta 2001 hän on ajanut Saksan DTM-sarjassa Abt-Audi TT-R:llä. Tulokaskaudellaan hän oli sarjassa kahdeksas, ja kaudella 2004 hän voitti sarjan mestaruuden. Samana vuonna hän voitti Ruotsin rallissa ja Katalonian rallissa N-ryhmän Mitsubishilla.
Vuonna 2005 Ekström oli DTM-sarjassa toinen. Samana vuonna hän ajoi Ruotsin rallissa Skoda Fabia WRC:llä kymmenenneksi. Ruotsin rallissa vuonna 2006 hän oli kahden päivän jälkeen viidentenä, mutta Skodan etujousitus hajosi rallin loppuvaiheissa, ojaan päätyneen hypyn seurauksena.
Joulukuussa 2006 Ekström voitti kuuluisan Race of Champions-tapahtuman. Ruotsalainen kukisti finaalissa ranskalaisen, moninkertaisen rallinmaailmanmestarin Sébastien Loebin.
Miliisi
Miliisi (lat. "militia", sotapalvelu) on puolisotilaallisesti järjestetty joukko. Sanalla on hieman toisistaan eroavia merkityksiä; se voi tarkoittaa:
Kaikissa tapauksissa miliisi on erillään valtion varsinaisista asevoimista ja toimii niitä täydentävänä tai haastavana organisaationa. Suomessa miliisi sopii terminä historiallisessa kontekstissa punakaarteihin ja suojeluskuntiin.
Gary Paffett
Gary Paffett (s. 24. maaliskuuta 1981 Bromley, Englanti, Iso-Britannia) on brittiläinen autourheilija.
Monien muiden autourheilijoiden tapaan myös Paffett aloitti uransa kartingista. Vuonna 1999 hän voitti Formula Vauxhall -luokan mestaruuden, ja British Racing Drivers' Club palkitsi hänet vuoden nuorena kuljettajana. Vuonna 2002 hän voitti Saksan Formula 3 -mestaruuden.
2003 Paffett aloitti DTM-sarjassa Keke Rosbergin Team Rosberg -tallissa vuoden vanhalla autolla. Vuonna 2004 hän siirtyi AMG Mercedesin tehdastalliin ja voitti heti kauden avauskilpailun. Kauden loppupisteissä hän sijoittui toiseksi. Vuonna 2005 hän kirkasti edellisvuoden kakkossijan mestaruudeksi.
Kaudet 2005–2014 Paffett toimi McLarenin Formula 1 -tallin testikuljettajana. Tallin siirryttyä Hondan moottoreihin kaudella 2015 Paffett siirettiin syrjään testikuljettajan roolista.
Bernd Schneider (kilpa-autoilija)
Bernd Schneider (s. 20. heinäkuuta 1964 Sankt Ingbert) on saksalainen kilpa-autoilija.
Schneider aloitti uransa kartingissa, missä voitti vuonna 1980 Saksan mestaruuden, vuonna 1982 Euroopan mestaruuden Saksan joukkueessa ja vuonna 1983 Afrikan mestaruuden. Kartingista Schneider siirtyi Formula Ford -luokkaan, missä kilpaili eri puolilla Euroopaa. Vuonna 1986 hän aloitti Euroopan Formula 3 -sarjassa, ja voitti heti seuraavana vuonna sarjan mestaruuden. Schneider pääsi ajamaan Zakspeedin talliin Formula 1 -sarjaan kausiksi 1988–1990, mutta ei yksityistallin kalustolla saavuttanut mainittavaa menestystä.
Huomattavasti paremmin Schneider menestyi siirryttyään vuonna 1992 DTM-sarjaan Mercedes-Benzin tehdastalliin. Hän voitti vuonna 1995 sarjan mestaruuden. Kun DTM-sarja lopetettiin, hän ajoi Mercedesillä FIA GT -sarjaa, missä saavutti mestaruuden vuonna 1997.
Vuonna 2000, kun DTM herätettiin jälleen henkiin, Schneider voitti sarjan mestaruuden Mercedesillä vuosina 2000, 2001 ja 2003. Vuonna 2002 hän sijoittui toiseksi.
Schneider asuu Monte Carlossa vaimonsa Nicolen ja kahden lapsensa kanssa. Hän harrastaa kartingia, tennistä, golfia, squashia ja biljardia.
Bernd Schneider
Bernd Schneider on ainakin seuraavien henkilöiden nimi:
Nürburgringin 24 tunnin ajo
Nürburgringin 24 tunnin ajo () on Nürburgringin moottoriradalla Saksassa ajettava urheilu- ja vakioautojen kestävyyskilpailu. Kilpailun järjestää ADAC-autoseura.
Kilpailu järjestettiin ensimmäistä kertaa vuonna 1970. Sen esikuvina toimivat perinteikkäät Le Mansin ja Daytonan 24 tunnin ajot. Kilpailu luotiin kalliiden urheiluautojen Nürburgringin 1 000 kilometrin kilpailun rinnalle edullisemmaksi vaihtoehdoksi.
24 tunnin kilpailu käydään perinteikkäällä Nordschleifen pitkällä radalla, jonka pituus on historian saatossa vaihdellut 22,8 ja 26 kilometrin välillä. Kilpailuun osallistuukin vuosittain noin 230 autokuntaa ja 700 kuljettajaa. Itse kilpailuun pääsee mukaan 210 autokuntaa, joissa kussakin 2–4 kuljettajaa.
Ernest Bloch
Ernest Bloch (24. heinäkuuta 1880 – 15. heinäkuuta 1959) oli juutalainen amerikansveitsiläinen säveltäjä.
Bloch syntyi Genevessä ja opiskeli musiikkia Brysselin konservatoriossa, missä hänen opettajanaan oli muun muassa Eugène Ysaÿe. Myöhemmin hän opiskeli Frankfurtissa Hoch-konservatoriossa. Hän muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1916 ja sai maan kansalaisuuden vuonna 1924. Yhdysvalloissa hän toimi vasta perustetun Institute of Musicin musiikillisena johtajana Clevelandissä vuosina 1920–1925 ja San Franciscon konservatorion johtajana vuosina 1925–1930. Suurimman osan 1930-luvusta hän vietti Sveitsissä ennen kuin palasi Yhdysvaltoihin. Hän kuoli Portlandissa, Oregonissa.
Blochin varhaisissa sävellyksissä on vaikutteita ranskalaisesta impressionismista (Claude Debussy) sekä saksalaisilta säveltäjiltä (Bruckner, R. Strauss, Mahler). Myöhemmissä teoksissa on juutalainen perussävy, jossa on vaikutteita juutalaisesta liturgisesta ja kansanmusiikista. Toisen maailmansodan jälkeen sävelletyt teokset ovat vaihtelevampia tyyliltään, vaikka niissä säilyy Blochin pohjimmiltaan romanttinen muotokieli. Joissakin teoksissa jatkuu juutalainen teema, toisissa on aineksia uusklassismista tai atonaalisesta musiikista.
Miia Nuutila
Miia Kristiina Nuutila (s. 12. lokakuuta 1972 Forssa) on suomalainen näyttelijä.
Nuutila kirjoitti ylioppilaaksi Forssan yhteislyseosta vuonna 1991. Hän opiskeli Pohjois-Karjalan kansanopistossa näyttämötyönlinjalla 1991–1992 ja voitti Veikko Sinisalo -kilpailun vuonna 1992. Nuutila opiskeli Teatterikorkeakoulussa näyttelijäntyön koulutusohjelmassa vuosina 1992–1996 ja valmistui teatteritaiteen maisteriksi. Hänen pro gradu -työnsä "Suurta rakkautta metsästämässä" käsitteli rakkautta työn lähtökohtana, suuntana ja päämääränä.
Nuutila on näytellyt muun muassa Yleisradion vuosina 1997–2006 esittämissä "Maalaiskomedia"-sarjoissa, televisiosarjassa "Tahdon asia" (2005) sekä elokuvassa "FC Venus" (2005). Hän on juontanut "Maajussille morsian" -sarjaa vuosina 2007–2016. Hänet on nähty myös "Jopet Show’ssa". Keväällä 2009 Nuutila osallistui "Tanssii tähtien kanssa" -ohjelmaan, jossa hän sijoittui kuudenneksi tanssiparinsa Vesa Anttilan kanssa.
16-vuotiaaksi asti Nuutila pelasi menestyksekkäästi koripalloa, ja hänen joukkueensa voitti A-tyttöjen SM-kultaa.
Nuutila oli naimisissa ohjaaja-muusikko Kari Nenosen kanssa 1990-luvulta saakka ja heillä on kaksi lasta. He saivat virallisen eron tammikuussa 2016. Nuutila seurusteli Jean S. -yhtyeen laulusolistin Antti Paavilaisen kanssa keväästä 2015 alkaen ja he avioituivat syyskuussa 2016. Nuutila on tehnyt sanoituksia muun muassa Tuohimaa-yhtyeelle ja Nenosen "Nainen kuin omena – Kai puusta pudonnut" -näytelmän sävellyksiin.
Nuutila toimii myös energiahoitajana ja henkisenä valmentajana.
Luettelo thrash metal -yhtyeistä
Tämä on aakkosellinen luettelo thrash metal -yhtyeistä.
Kotiseutuoikeus
Kotiseutuoikeus on Ahvenanmaan maakunnassa käytössä oleva oikeus, jonka perusteella vain kotiseutuoikeuden omaava henkilö on oikeutettu äänestämään maakuntapäivävaaleissa, omistamaan tai hallinnoimaan kiinteää omaisuutta tai harjoittamaan elinkeinoa. Kotiseutuoikeuden saavat kaikki, joiden toisella vanhemmalla on se. Sitä voi hakea myös maakuntaan muuttanut asuttuaan Ahvenanmaalla yhtäjaksoisesti viisi vuotta. Kotiseutuoikeuden saadakseen henkilön on todistettava hyvä ruotsin kielen taito.
Ahvenanmaan itsehallinto ja kotiseutuoikeus pohjautuvat vuonna 1921 Kansainliiton tekemään kompromissipäätökseen, jossa maakunnan hallinto annettiin Suomelle edellyttäen, että se takasi paikalliselle väestölle sen ruotsin kielen, kulttuurin, paikalliset tavat ja itsehallintojärjestelmän.
Świętochłowice
Świętochłowice [ˌɕvʲɛ̃tɔxwɔˈviʦɛ] () on 54 182 asukkaan kaupunki (2009) Puolan eteläosassa Sleesian voivodikunnassa.
Kaupunkiin perustettiin vuonna 1943 Auschwitzin alaleiri, jossa kuoli vuoden 1945 aikana noin 2 500 ihmistä. Leiri avattiin uudelleen sodan jälkeen kommunistien vankileiriksi.
Kris Draper
Kris Draper (s. 24. toukokuuta 1971 Toronto, Ontario) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelasi NHL:ssä Winnipeg Jetsissä ja Detroit Red Wingsissä. Hän oli osa kuuluisaa ”The Grind Line” -hyökkäysketjua Kirk Maltbyn ja Darren McCartyn ohella, ja mukana voittamassa neljää Stanley Cupia vuosina 1997, 1998, 2002 ja 2008. Draper lopetti uransa kauden 2010–2011 jälkeen.
Winnipeg Jets varasi Draperin numerolla 62 vuoden 1989 varaustilaisuudessa. Draperin erikoisuutena on, että hän pelasi AHL:ssä ja NHL:ssä ennen junioriliiga OHL:ää. Alkuaikoinaan NHL:ssä Draper ei saanut juurikaan peliaikaa, ja kolmella ensimmäisellä kaudella otteluita kertyi yhteensä vain 20. Vuonna 1993 hän siirtyi Detroit Red Wingsiin, jossa seuraavalla kaudella pelaamassaan 39 ottelussa teki 5 maalia ja antoi 8 maalisyöttöä keräten yhteensä 13 pistettä.
Vuoden 1996 pudotuspeleissä Colorado Avalanchen Claude Lemieux taklasi Draperin kasvot edellä vaihtoaition päädyssä olevan pleksin reunaan sillä seurauksella, että leuka täytyi raudoittaa ja kasvoihin ommella useita tikkejä. Joukkueiden kohdatessa uudestaan 26. maaliskuuta 1997, Red Wings aloitti kostona yhden NHL:n suurimmista joukkotappeluista.
Draperin toistaiseksi paras kausi NHL:ssä oli 2003–2004, jolloin hän keräsi 67 ottelussa 24 maalia, 16 maaliin johtanutta syöttöä ja yhteensä 40 pistettä. Kauden päätteeksi hänet palkittiin liigan parhaalle puolustavalle hyökkääjälle annettavalla Frank J. Selke Trophyllä.
Draper on voittanut nuorten maailmanmestaruuden 1991 ja 1992. Hän on edustanut Kanadan maajoukkuetta neljästi MM-kisoissa ja voittanut maailmanmestaruuden 2003 ja 2005. Lisäksi hän pelasi Torinon olympialaisissa 2006 ja World Cupissa 2004, jonka Kanada voitti.
Haitin presidentinvaalit 2006
Vuoden 2006 presidentinvaalit Haitissa pidettiin samanaikaisesti parlamenttivaalien kanssa. Vaalit olivat ensimmäiset sen jälkeen, kun presidentti Jean-Bertrand Aristide syöstiin vallasta 2004 ja maahan asetettiin väliaikaishallitus. Vaalit olivat viivästyneet jo neljä kertaa ennen kuin ne saatiin lopulta pidettyä 7. helmikuuta. Presidentin lisäksi valittiin 129 edustajaa maan parlamenttiin. Presindentiksi valittiin René Préval hänen saatuaan 51 % äänistä ensimmäisellä kierroksella.
Prévalin julistaminen voittajaksi vaati neuvotteluja vaalilain tulkinnasta: lain mukaan voittajan pitää saada yli 50% äänistä. Jos kaikki äänet laskettiin, Prévalin osuus oli alle 50%, mutta kun tyhjät lipukkeet suljettiin pois kokonaisäänimmäärästä, prosenttiosuus oli yli vaaditun rajan eikä toista kierrosta tarvittu.
Prévalin ylivoima oli kuitenkin selvä: Leslie Manigat sai vain 12% äänistä ja muut ehdokkaat alle 10%.
Vaalit pidettiin MINUSTAH:n valvonnan alla. MINUSTAH koostuu monikansallisista joukoista YK:n alaisuudessa. Vaalipäivä ei sujunut rauhallisesti. Yhteenottoja sattui sen jälkeen, kun maan köyhimmissä paikoissa äänestyskopit avattiin myöhemmin kuin oli alun perin ilmoitettu.
Vaaleissa oli kaikkiaan 35 ehdokasta. Heidän lisäkseen kolmen poliitikon ehdokkuus hylättiin: kahdella oli kaksoiskansalaisuus ja yhdellä oli liian pieni kannatusyhdistyksen tuki.
Viisi eniten ääniä saanutta ehdokasta olivat
Jussi Snellman
Samuli Johannes (Samuel Jussi) Snellman (28. kesäkuuta 1879 Oulu – 25. huhtikuuta 1969) oli suomalainen näyttelijä. Hän työskenteli Suomen Kansallisteatterissa 1901–1947. Hän oli naimisissa Ruth Snellmanin kanssa vuodesta 1916 alkaen, ja heillä oli kaksi lasta: Erkki Virkkunen (1917–2013) ja Laura Enckell (s. 1919).
Jussi Snellman esiintyi ensimmäisissä Suomessa tehdyissä näytelmäelokuvissa. Hänellä oli myös Buddhismin ystävät – Buddhismens vänner -yhdistyksen ensimmäisenä puheenjohtajana merkittävä osuus buddhalaisuuden leviämisessä Suomeen.
"Käännökset"
Svengaava Lontoo
Svengaava Lontoo (engl. "Swinging London") on nimitys, jota käytetään kuvaamaan 1960-luvun lontoolaisnuorison värikästä, trenditietoista ja huvittelunhaluista vapaa-ajankulttuuria. Ilmiö on saanut seuraajia ja jäljittelijöitä muuallakin maailmassa.
Muoti-ilmiöt yhdistettiin nimenomaan Lontooseen viimeistään 1966, kun Time-lehti nimesi Lontoo-erikoisnumeronsa "London: the Swinging City".
Kulttuuri-ilmiön määrittivät muodikkaat rock-klubit, joista The Rolling Stonesin, The Whon ja The Kinksin kaltaiset yhtyeet ponnistivat maailmanmaineeseen. Svengaava Lontoo ilmeni myös vaatemuodissa, elokuvissa, pop art -tyylisessä kuvataiteessa ja monissa muissakin kulttuuriin liittyvissä trendeissä. Sellaiset 1960-luvun populaarikulttuurin ikonit kuin minihame, huippumalli Twiggy ja James Bond liitetään usein svengaavaan Lontooseen.
Sittemmin svengaava Lontoo on ollut nostalgian, muistelun ja samaistumisen kohde brittipop-ilmiössä. 1990-luvulla muotoutunut ilmaisu "Cool Britannia" viittaa paljolti juuri 1960-luvun lontoolaisen populaarikulttuurin muistoon. Arvostelijat ovat muistelleet svengaavaa Lontoota pinnallisuuden ja itsekeskeisyyden tyyssijana.
Pythia
Pythia () oli Delfoin oraakkelin ennuspapittarien nimi antiikin Kreikassa. Samaa nimeä käytettiin kaikista papittarista henkilöstä riippumatta useita vuosisatoja. Laajimmassa vaiheessa oraakkelin ja Apollonin temppelin palveluksessa oli yhtä aikaa kolme Pythiaa. Pythia-papittaria (monikossa "Pythiai") oli siis sekä samanaikaisesti että historian kuluessa lukuisia. Kyseessä oli siis eräänlainen virkanimi.
Nimi Pythia oli peräisin Delfoin alkuperäisestä nimestä "Pytho". Tämän nimen kreikkalaiset johtivat sanasta "pythein" (πύθειν, ”mädäntyä”), mikä viittasi Apollonin paikalla surmaaman Python-hirviön mätänevään ruumiiseen.
Alun perin tehtävään valittujen tuli olla nuoria, neitsyitä ja vailla fyysisiä vammoja. Myöhemmin käytäntö vaihtui, sillä Ekhekrates-nimisen thessalialaisen kerrotaan kerran ihastuneen yhteen neitoon niin paljon, että raiskasi tämän. Tämän jälkeen ennuspapittarina käytettiin 50-vuotta täyttäneitä naisia, jotka pukeutuivat neidoiksi muistona aiemmasta käytännöstä. Viimeistään Aleksanteri Suuren vieraillessa oraakkelin luona 300-luvulla eaa. paikalla oli vanhempi Pythia.
Plutarkhos kertoo, että Pythia-ehdokkaat testattiin pirskottamalla heidän päällensä kylmää vettä. Ne ehdokkaat, jotka saivat vilunväreitä, hylättiin. Osa Pythioista oli tavallisia maalaistyttöjä, osa puolestaan varakkaista perheistä ja koulutettuja. Osa oli naimisissa ja osalla oli lapsia, mutta oletettavasti tehtävään kuului perheen jättäminen, kun papitar omistautui Apollonin palvelukseen. Papittaret pysyivät koko ikänsä Apollonin palvelijattarina. He saivat palkkaa, asunnon ja elatuksen, olivat vapaita verotuksesta ja saivat osallistua julkisiin tilaisuuksiin. On arveltu, että Delfoissa on saattanut olla eräänlainen Vestan neitsyitä muistuttava ammattikunta, jonka tehtävänä on ollut huolehtia temppelin "hestia"-tulesta, ja jonka joukosta Pythiat on valittu.
Ennuspapittarilla oli myös oikeat nimet, jotka olivat yleisesti tiedossa. Kreikkalaisessa perinteessä ensimmäinen Pythia oli nimeltään Femonoe. Myöhemmissä kertomuksissa nimestä tuli jopa arkkityyppinen Pythian nimi. Herodotos mainitsee Perialla-nimisen Pythian, joka poistettiin tehtävästään, koska oli ottanut lahjuksia, sekä Aristonike-nimisen Pythian, joka ennusti ateenalaisille juuri ennen Salamiin meritaistelua. Pausanias puolestaan mainitsee Ksenokleia-nimisen Pythian, joka kieltäytyi ennustamasta Herakleelle, koska tämä oli surmannut Ifitoksen. Piirtokirjoituksissa mainitaan lisäksi Theoneike-niminen Pythia.
Riippuen käytöstä, termillä ”Delfoin oraakkeli” voidaan viitata joko Pythiaan, laajemmin koko oraakkeli-instituution ennustuksia muotoilleine pappeineen, tai Apollon-jumalaan itseensä, jonka välikappaleena kukin Pythia toimi ennustukset lausuessaan.
August Derleth
August Derleth (24. helmikuuta 1909 – 4. heinäkuuta 1971) oli yhdysvaltalainen kauhu- ja jännityskirjailija. Hän kirjoitti yli 150 jännitysnovellia ja 100 romaania, joiden joukossa oli Sherlock Holmes-tyyppisiä salapoliisitarinoita sekä mystisempiä kauhutarinoita. Hänen Englantiin sijoittuvien teostensa yksityiskohdat ovat joskus ontuvia, sillä Derleth ei koskaan itse käynyt Englannissa.
Hänet tunnettiin myös H. P. Lovecraftin oppipoikana, joka viimeisteli Lovecraftilta kuolemansa vuoksi kesken jääneen romaanin "Kauhun kynnys" sekä lisäsi Cthulhu-mytologiaan hyvän ja pahan vastakkainasettelun.
Minna Haapkylä
Minna-Maria Erika Haapkylä (s. 10. kesäkuuta 1973 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän on tehnyt useita roolitöitä televisiossa, teatterissa ja varsinkin elokuvissa. Hän on tehnyt elokuvarooleja myös Ranskassa.
Ennen näyttelijäuraansa Haapkylä toimi Tarharyhmä-yhtyeen basistina.
Haapkylä on näytellyt lukuisissa suomalaisissa elokuvissa ja televisiosarjoissa sekä eräissä ranskalaisissa elokuvissa. Hänen tunnetuimpia elokuvaroolejaan ovat pääosat elokuvissa "Kuutamolla", "FC Venus" ja "Lapsia ja aikuisia". Television puolelta Haapkylä muistetaan Yle TV2:n historiallisen draamasarjan "Hovimäki" Ester Lindhofina sekä pääroolistaan sarjassa "Rikospoliisi Maria Kallio". Hän on lisäksi esiintynyt Maija Vilkkumaan musiikkivideolla "Ei".
Haapkylä oli kiinnitettynä Lahden kaupunginteatteriin vuosina 1998–1999. Hän on esiintynyt myös muun muassa Kansallisteatterissa, Svenska Teaternissa ja Lilla Teaternissa.
Haapkylä kävi peruskoulun ja lukion Helsingin ranskalais-suomalaisessa koulussa. Sen jälkeen hän suoritti korkeakouluopintoja Teatterikorkeakoulussa 1993–1997 ja "Conservatoire National Supérieur d’Art Dramatique de Paris’ssa" vuosina 1994–1996.
Nuoruudessaan hän soitti bassoa Tarharyhmä-yhtyeessä, jonka hän perusti Maija Vilkkumaan, Nöksy Niiniluodon ja Isa-Eerika Lehdon kanssa. Yhtye teki muutaman esiintymisen ajaksi paluun ollen mukana Vilkkumaan juhlakiertueella vuodenvaihteessa 2009–2010.
Minna Haapkylä on voittanut uransa aikana Jussi-palkinnon kahdesti: parhaasta naissivuosasta elokuvassa "Rakkaudella Maire" vuonna 1999 ja parhaasta naispääosasta elokuvassa "Kuulustelu" vuonna 2009. Vuonna 2002 hän voitti Troian kansainvälisillä elokuvafestivaaleilla "Silver Dolphin" -palkinnon parhaasta naispääosasta elokuvassa "Kuutamolla".
Vuonna 2011 Haapkylä valittiin Stadin Friiduksi.
Minna Haapkylä oli naimisissa vuodesta 2002 vuoteen 2014 näyttelijä Hannu-Pekka Björkmanin kanssa. Heillä on kaksi poikaa. Nykyisin Haapkylä seurustelee näyttelijä Joanna Haartin kanssa.
Suomen elokuvasäätiö
Suomen elokuvasäätiö () on vuonna 1969 perustettu yksityisoikeudellinen säätiö. Sen tarkoituksena on edistää ja kehittää suomalaista elokuva- ja audiovisuaalista kulttuuria Suomessa ja ulkomailla.
Elokuvasäätiö tukee suomalaista elokuva- ja ohjelmatuotantoa sekä elokuvien levittämistä ja pyrkii vahvistamaan suomalaista elokuvakulttuuria. Säätiö toimii Helsingin Katajanokalla. Elokuusta 2016 lähtien säätiön toimitusjohtajana on ollut Lasse Saarinen.
Elokuvasäätiö aloitti toimintansa helmikuun alussa 1970. Perustamissopimuksen allekirjoittivat opetusministeriö, Suomen Elokuvateatterinomistajain Liitto, Suomen elokuvatoimistojen liitto sekä Suomen filmivalmistajien liitto.
Suomen opetus- ja kulttuuriministeriö myöntää säätiölle määrärahoja elokuvien tuotannon ja jakelun, esittämisen sekä elokuvakulttuurin tukemiseksi. Elokuvasäätiön tukitoiminta on tärkeää erityisesti pitkille elokuville, sillä lähes kaikkien suomalaisten elokuvien rahoitus perustuu ainakin osittain elokuvasäätiön tukeen. Vuonna 2017 säätiön tuen osuus pitkistä fiktioensi-iltojen tuotantokustannuksista oli 37,8 %.
Suomen elokuvasäätiö toimii itsenäisesti, mutta sen tukitoimintaa tulosohjataan opetus- ja kulttuuriministeriöstä. Säätiö saa tukitoimintaansa tarkoitetut määrärahat valtion budjetista opetus- ja kulttuuriministeriön pääluokkaan sisältyvästä Veikkauksen ja raha-arpajaisten voittovaroista taiteen edistämiseen -momentilta.
Vuonna 2014 säätiö sai ministeriöltä määrärahoja noin 26,5 miljoonaa euroa, josta valtaosa (22,5 miljoonaa euroa) suunnattiin elokuva- ja televisiotuontantoon ja jakeluun. Lasten ja nuorten elokuvakulttuurin kehittämiseen suunnattiin varoja noin 1,1 miljoonaa euroa. Lisäksi rahoituksesta käytettiin noin 2,5 miljoonaa euroa elokuvakulttuurin edistämiseen, mihin kuuluvat säätiön menot ja kansainvälisistä elokuvafestivaaleista aiheutuvat kulut.
Säätiön myöntämiin avustuksiin sovelletaan valtionavustuslakia. Lisäksi säätiön tulee tukitoiminnassaan noudattaa sen voimassa olevia tukiohjeita ja Euroopan komission päätöstä Suomen elokuvatuotannon tukiohjelmasta.
Elokuvasäätiö tuki elokuvia 29 miljoonalla eurolla vuonna 2010, keskimäärin 40 % pitkien näytelmäelokuvien rahoituksesta. Tuki on kolminkertaistunut vuodesta 2000. Levittäjät rahoittivat 14 % ja tv-yhtiöt 13 %. Sponsorit, kansainväliset tahot ja tekijät itse rahoittivat loput.
Esimerkiksi "Pahat pojat" -elokuva sai Elokuvasäätiön tukea 1,25 euroa katsojaa kohden mutta "Broidit"-elokuva 667 euroa katsojaa kohden, yhteensä 383 638 euroa vuonna 2003. Katsojamäärä ei ole keskeinen tukiperuste.
Alkuvuosikymmeninä elokuvasäätiötä johti asiamies ja myöhemmin pääsihteeri. Vuodesta 1981 elokuvasäätiöllä on ollut toimitusjohtaja. Toimitusjohtaja voidaan valita enintään kahdelle peräkkäiselle kaudelle.
Yoshida Brothers
Yoshida Brothers on japanilainen maailmanmusiikkiyhtye, joka tunnetaan shamisen-nimisen kielisoittimen käytöstä sen kappaleissa. Yhtyeen muodostaa kaksi veljestä, Kenichi ja Ryoichiro Yoshida, jotka syntyivät Noboribetsun kaupungissa Hokkaidon saarella ja aloittivat shamisenin soiton 5-vuotiaina. Yhtyeellä on levytyssopimus Domo Recordsin kanssa.
Yoshida Brothersin kappale "Fukaki Umi No Kanata" on julkaistu myös Putumayo World Musicin kokoelmalevyllä "".
Hannu-Pekka Björkman
Hannu-Pekka Juhani Björkman (s. 11. helmikuuta 1969 Kannonkoski) on suomalainen näyttelijä. Helmikuussa 2013 hän aloitti Vesa Vierikon seuraajana näyttelijäntyön professorina Teatterikorkeakoulussa. Professorikausi päättyi helmikuussa 2018.
Björkman valmistui vuonna 1988 ylioppilaaksi Ilmajoen lukiosta. Hän opiskeli Lahden kansanopiston teatterilinjalla vuosina 1991–1992. Vuosina 1993–1997 Björkman opiskeli Teatterikorkeakoulussa teatteritaiteen maisteriksi. Vuosina 1997–1999 hän näytteli Lahden kaupunginteatterissa ja on ollut vuodesta 1999 freelancernäyttelijä. Björkman näytteli KOM-teatterissa vuosina 2001–2008 ja vuosina 2009–2011 Suomen Kansallisteatterissa.
Teatterin lisäksi Björkman on näytellyt elokuvissa ja televisiosarjoissa. Vuonna 2005 Björkman sai parhaan miespääosan Jussi-palkinnon elokuvasta "Eläville ja kuolleille". Joulukuussa 2010 hän sai Suomen opetus- ja kulttuuriministeriön myöntämän Suomi-palkinnon.
Björkman oli vuoteen 2014 saakka naimisissa näyttelijä Minna Haapkylän kanssa. Heillä on kaksi lasta.
Kratinos
Kratinos (kr. Κράτινος, n. 520 eaa-423 eaa.), oli ateenalainen komediarunoilija. Hän oli vanhan komedian merkittävin edustaja ja poliittisen komedian perustaja.
Viktor Zinger
Viktor Aleksandrovitš Zinger (, 29. lokakuuta 1941 Davydovo, Rjazanin alue, Venäjän SFNT – 24. syyskuuta 2013 Moskova, Venäjä) oli Neuvostoliittoa edustanut jääkiekkomaalivahti, olympiavoittaja, maailman- ja euroopanmestari. Zinger oli yksi parhaimmista Neuvostoliiton maalivahdeista. Zinger pelasi Neuvostoliigassa 340 ottelua ja 57 maaottelua Neuvostoliiton maajoukkueessa. Zinger oli kuuluisa ”perhostyylistä” torjunnoissa.
Jokin ihmisessä (elokuva)
Jokin ihmisessä on 1956 valmistunut film noir -elokuva, jonka on ohjannut Aarne Tarkas. Mika Waltarin 1944 ilmestyneeseen pienoisromaaniin perustuva elokuva on toisen maailmansodan aikaan sijoittuva onneton rakkaustarina. Elokuvan virallinen ensi-ilta oli 13. huhtikuuta 1956 Helsingissä Adamsissa ja Tuulensuussa.
Elokuva alkaa nuoren naisen kuolinvuoteen viereltä ja kertoo takaumana toisensa jo lapsena tunteneiden Kaukon (Jussi Jurkka) ja Osmin (Anneli Sauli) synkän tarinan, joka ajoittuu sotavuosien molemmin puolin. Romaanista poiketen Tarkas sijoitti tapahtumat toisen suursodan äärelle, päähenkilöiden Venäjä vaiheet Ruotsiin ja Aunuksen retken Lapin sodaksi. Elokuvan päätös oli silloisten mittapuiden mukaan "moraaliton". Loppua muutettiin, mutta silti elokuvalle määrättiin 30 prosentin rangaistusvero. Tarkas on itse pitänyt elokuvaa ohjaustöistään parhaana.
Inkeri Lius (Suomen Sosialidemokraatti) esittää aikalaisarviossaan pahoittelunsa siitä, että tekijät joutuvat kärsimään ankarasta 30 prosentin verosta, vaikka hän ruotiikin elokuvaa kriittisesti toteamalla muun muassa, että sen 'moraalittomat' kohtaukset vaikuttavat voimakkaammin kuin alkuperäisessä novellissa. Kriitikoiden yleinen linja olikin, ettei elokuva ole onnistunut.
Tarkas saa kuitenkin kiitosta elokuvallisten keinojen taitajana (Ywe Jalander, Vapaa Sana), samoin kuvaaja: "- - karun realistista tyyliä noudatteleva elokuva [kuuluu] kotimaisessa tuotannossamme huippuluokkaan" (Modest Savtschenko, Työkansan Sanomat).
Eräs myöhempi kriitikko luonnehtii elokuvaa kunnianhimoiseksi melodraamaksi, jonka päähenkilöt ovat poikkeuksellisen moderneja ja ristiriitaisia, toinen taas aidoksi film noir -elokuvaksi, synkäksi rikosfilmiksi. Vuorosanat lähentelevät sietokyvyn rajaa, mutta miespääosan näyttelijä Jussi Jurkka on oikealla tavalla mysteeri.
Tarharyhmä
Tarharyhmä oli vuonna 1990 perustettu ja vuonna 1995 toimintansa lopettanut helsinkiläinen poprock-yhtye.
Maija Vilkkumaa, Minna Haapkylä ja Isa-Eerika Lehto soittivat muun muassa lastenlauluja kadulla soittiminaan akustinen kitara ja tamburiini. Jossain vaiheessa he päättivät, että jatkaisivat juttua syksyllä sähköisenä. Harjun nuorisotalolta he löysivät yhtyeeseensä rumpalin. Ensimmäiset demonauhat yhtye äänitti vuonna 1991. Poko Rekords solmi yhtyeen kanssa levytyssopimuksen ja ensimmäinen albumi Tappopoppia julkaistiin vuonna 1993.
Toisen pitkäsoiton Hysteerinen harmonia valmistuessa vuonna 1994 opinnot vetivät yhtyeen jäseniä erilleen, yhteistä aikaa soittamiseen ei enää tahtonut löytyä ja yhtyeen toiminta hiipui. Albumista tehtiin vielä kesäpainos kahdella bonuskappaleella varustettuna.
Yhtye teki muutaman englanninkielinen demo-kappaleen 1990-luvun puolivälin jälkeen Japanin markkinoita ajatellen. Japanissa oli tuolloin kova naisrockari- ja skandinaavibuumi. Ulkomaiden valloitusta ajatellen Tarharyhmä sai nimen "Kindergarten" (suomeksi lastentarha). Yhtye herättikin huomiota japanilaisissa levy-yhtiöissä, mutta Tarharyhmän englanninkieliselle levylle ei löytynyt julkaisijaa.
Maija Vilkkumaa loi myöhemmin menestyksekkään soolouran ja Minna Haapkylästä tuli tunnettu näyttelijä.
Vuonna 2009 Tarharyhmä oli mukana Maija Vilkkumaan juhlakiertueella.
Jääkiekon 3. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut
Jääkiekon 3. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut pelataan joka vuosi maailman huonoimmin sijoittuneiden jääkiekkomaajoukkueiden välillä. Kisojen voittaja (ennen vuotta 2012 kaksi parasta) nousee 2. divisioonaan seuraavaksi vuodeksi. 2. divisioonan B-lohkon (ennen vuotta 2012 molempien lohkojen) viimeinen putoaa 3. divisioonaan.
1900-luvun lopulla MM-kisat pelattiin neljässä sarjassa, joista D-sarja oli alin. Vuoden 2000 D-sarjan MM-kisojen jälkeen siirryttiin kahden divisioonan ja karsintojen järjestelmään, jolloin alimmat joukkueet pelasivat 2. divisioonan karsintasarjan. Vuonna 2003, uusien joukkueiden liittyessä MM-kisoihin, karsintasarja laajennettiin nykymuotoisiksi 3. divisioonan MM-kisoiksi.
Theopompos
Theopompos (s. n. 380 eaa.) oli antiikin kreikkalainen historioitsija ja reettori.
Theopompos oli kotoisin Khioksesta. Varhaisessa nuoruudessaan Theopompos vaikuttaa viettäneen jonkun aikaa Ateenassa yhdessä isänsä kanssa, joka oli karkotettuna spartalaismielisyytensä vuoksi. Ateenassa hänestä tuli Isokrateen oppilas, ja hän eteni nopeasti retoriikassa. Isokrateen kerrotaan sanoneen, että Eforos olisi tarvinnut kannuksia mutta Theopompos suitset (Cicero, "Brutus", 204). Täsmälleen samaa tarinaa kerrotaan Platonista, jonka kerrotaan sanoneen samaa koskien Ksenokratesta ja Aristotelesta.
Theopompos vaikuttaa kirjoittaneen ensin epideiktisiä puheita, jossa hän oli niin taitava, että sai joskus vuosina 352-351 eaa. puhujapalkinnon, jonka Artemisia II Karialainen myönsi miehensä kunniaksi, vaikka itse Isokrates oli kilpailijoiden joukossa. Opettajansa neuvosta hänestä tuli lopulta historioitsija, sillä hän sopi siihen laajan ihmsten ja paikkojen tuntemuksensa vuoksi. Aleksanteri Suuren avulla hän saattoi palata Khiokseen vuonna 333 eaa, ja hän toimi jonkun aikaa synnyinkaupunkinsa aristokraattisen puolueen yhtenä johtajana. Aleksanterin kuoltua hänet karkotettiin uudelleen ja hän pakeni Ptolemaioksen luo Egyptiin. Siellä hän sai jossain määrin kylmän vastaanoton. Hänen kuolemansa ajankohtaa ei tiedetä.
Theopompoksen teoksia ei ole säilynyt nykyaikaan . Ne olivat enimmäkseen historiallisia. Monet myöhemmät kirjailijat ovat lainanneet niitä. Teoksiin kuuluvat:
Lidokaiini
Lidokaiini eli ksylokaiini on amidityyppinen puudute, jonka vaikutus alkaa nopeasti ja on kestoltaan keskipitkä. Vaikutus alkaa minuuteissa ja kestää puudutuksen tyypin mukaan 30–240 minuuttia. Lidokaiini sulkee palautuvasti hermosolujen natriumkanavat ja estää hermoimpulssien välittymisen. Ionisoitumaton lidokaiini läpäisee helposti solukalvon, mikä mahdollistaa lääkeaineen leviämisen kudoksiin ja hermosäikeiden sisälle. Tulehduksessa kudoksen pH laskee, lidokaiini ionisoituu ja tunkeutuminen vaikutuskohtaan heikkenee.
Sitä käytetään usein hammashoidoissa paikallispuudutteena sekä ennenaikaisen siemensyöksyn hoitoon. Lidokaiini on myös tehokas suonensisäisenä lääkkeenä sydämen rytmihäiriöissä.
Lidokaiini on WHO:n listalla yhteiskunnalle tärkeimmistä lääkkeistä.
Lidokaiinin kemiallinen kaava on CHNO, moolimassa 234,34 g/mol ja CAS-numero 137-58-6.
Suomessa myytävistä lääkeaineista lidokaiinia sisältää mm. Emla emulsiovoide.
Walt Disney Pictures
Walt Disney Pictures on yhdysvaltalainen elokuvastudio, jolla on studioita Yhdysvalloissa ja Japanissa. Se on The Walt Disney Companyn elokuvatuotannon päästudio. Walt Disney Pictures on osa yhtiön Walt Disney Studios -tytäryhtiötä. Walt Disney Pictures perustettiin vuonna 1983, ja se on keskittynyt lastenelokuviin. Yhtiön ensimmäinen elokuva oli "Hiidenpata" vuodelta 1985.
Juuso Lahtela
Juuso Aleksi Lahtela (s. 11. kesäkuuta 1985 Kemijärvi) on suomalainen uransa lopettanut kumparelaskija. Lahtelan seura aktiiviurallaan oli Pyhätunturin Slalom Seura ja hänen valmentajanaan toimi Pekka Lehtikallio.
Lahtela valittiin ensin varamieheksi Torinon olympialaisiin, mutta Tapio Luusuan jouduttua jäämään pois pääsi Lahtela myös kisoihin mukaan. Hän sijoittui olympialaisten kumparelaskussa kahdeksanneksi. MM-kilpailuissa hän oli parhaimmillaan 20:s kumparelaskussa Rukalla 2005.
Lahtela kilpaili maailmancupissa vuosina 2002–2011. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti oltuaan 23:s Špindlerův Mlýnin kumparelaskussa helmikuussa 2006. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kymmenes Jisanin kumparelaskussa maaliskuussa 2006. Parhaimmillaan hän sijoittui yhdeksänneksi Åren kumparelaskussa maaliskuussa 2010.
Juuso Lahtela ei ole sukua kumparelaskun olympia- ja maailmanmestari Janne Lahtelalle, joka on kotoisin myös Kemijärveltä.
Jääkiekon 2. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut
Jääkiekon 2. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut pelataan joka vuosi niiden jääkiekkomaajoukkueiden kesken, jotka sijoittuivat edellisen vuoden kisoissa 2. divisioonaan. 1. divisioonan B-ryhmän viimeinen putoaa 2. divisioonan A-ryhmään, ja 3. divisioonan voittaja nousee 2. divisioonan B-ryhmään. Kisat pelataan kahdessa erillisessä ryhmässä, joista A on ylempi ja B alempi ryhmä. A-ryhmän voittaja nousee 1. divisioonan B-ryhmään ja viimeinen putoaa 2. divisioonan B-ryhmään ja B-ryhmän voittaja nousee A-ryhmään ja viimeinen vastaavasti putoaa 3. divisioonaan.
Ennen kautta 2012 ryhmät olivat rinnakkaisia ja kummankin voittaja nousi 1.divisioonaan ja vastaavasti viimeiset putosivat 3. divisioonaan.
Vuoteen 2000 jääkiekon MM-kisoissa pelattiin neljä sarjaa: A, B, C ja D. Vuoden 2001 kisoihin muodostettiin 2. divisioona D-sarjan seitsemästä parhaasta ja C-sarjan viidestä huonoimmasta joukkueesta.
Uusi turnaussysteemi otettiin käyttöön vuodesta 2012 lähtien, jossa 2. divisioonan A-lohkon voittaja nousee 1. divisioonan B-lohkoon ja sen viimeinen puolestaan tippuu 2. divisioonan A-lohkoon, sama systeemi on käytössä muissakin divisioonissa.
Viktor Žluktov
Viktor Vasiljevitš Žluktov (, s. 29. tammikuuta 1954 Inta, Neuvostoliitto) on venäläinen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Žluktov pelasi armeijan joukkueessa TsSKA Moskova Neuvostoliiton mestaruussarjassa 456 ottelua ja Neuvostoliiton maajoukkueessa 196 maaottelua, joissa hän teki 79 maalia vuosina 1975–1985.
Jääkiekon 1. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut
Jääkiekon 1. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut pelataan joka vuosi niiden jääkiekkomaajoukkueiden kesken, jotka sijoittuivat edellisen vuoden kisoissa 1. divisioonaan. Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailujen kaksi huonoiten sijoittunutta maata putoaa seuraavaksi vuodeksi 1. divisioonan A-lohkoon.
Vuonna 2012 turnausjärjestelmä muuttui kaikissa divisioonissa: 1. divisioonan A-lohkosta nousee kaksi joukkuetta jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuihin, ja huonoin joukkue putoaa 1. divisioonan B-lohkoon. Vastaavasti B-lohkosta nousee yksi joukkue 1. divisioonan A-lohkoon. Aikaisemmin jokaisen divisioonan A- ja B-lohkon paras joukkue nousi ylemmälle sarjatasolle, esimerkiksi Kazakstan nousi vuoden 2011 kisoissa 1. divisioonan B-lohkosta jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuihin. Toisin sanoen, nykyisin A-lohkojen joukkueet ovat parempia kuin saman divisioonan B-lohkon joukkueet.
Vuoteen 2000 asti jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut pelattiin neljässä sarjassa, A–D. Vuoden 2001 kisoihin muodostettiin 1. divisioona B-sarjasta ja C-sarjan neljästä parhaasta joukkueesta. B-sarjan voittaja nousi 2001 jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuihin.
Chang'e
Chang'e, Ch'ang-O tai Chang-Ngo (), tunnetaan myös Heng-E tai Heng-O (姮娥; Héng'é), on kiinalainen Kuun jumalatar. Toisin kuin monet kuuta henkilöittävät kuuhahmot muissa kulttuureissa, Chang'e vain asuu kuussa.
Khaos
Khaos tai kaaos ( “ammottava tyhjyys”) on kreikkalaisessa mytologiassa olemassaolon alkutila, tyhjyys tai avaruus, johon kaikki luotiin. Hesiodos kertoo, että Khaoksesta syntyivät positiiviset voimat Gaia ja Eros sekä negatiiviset voimat Nyks, Erebos ja myös Tartaros. Näistä alkuvoimista syntyivät puolestaan Aither (Ilma), Hemera (Päivä) ja Uranos (Taivas). Useimpien antiikin kirjoittajien näkemysten mukaan Kaaos oli tyhjyys, josta kaikki sai alkunsa tai tila, missä kaikki asiat olivat olemassa sekavassa ja epämääräisessä muodossa, ennen kuin ne saivat hahmon. Ovidius kutsui Kaaosta sekavaksi ja muodottomaksi alkukantaiseksi ainekseksi, ja antiikin myöhempinä aikoina vakiintui käsitys siitä, että Kaaos oli hahmoton alkutila, josta universumi kehittyi Kosmokseksi, järjestyneeksi maailmaksi.
Wilhelm Friedemann Bach
Wilhelm Friedemann Bach (22. marraskuuta 1710 Weimar – 1. heinäkuuta 1784 Berliini) oli saksalainen säveltäjä ja urkuri. Hän oli Johann Sebastian Bachin ja hänen ensimmäisen vaimonsa Maria Barbaran esikoinen.
Wilhelm Friedemann Bach syntyi Weimarissa ja opiskeli Leipzigissä. Wilhelm Friedemann oli Johann Sebastian Bachin lapsista kenties lahjakkain, mutta kenties myös epäonnekkain. Vuonna 1733 hänet nimitettiin urkuriksi Dresdenin Sophienkircheen. 1746 hän sai paikan Hallen Liebfrauenkirchen urkuriksi ja musiikinjohtajaksi. Tästä lähtien Wilhelm Friedemannia kutsuttiin myös ”Hallen Bachiksi”. Pari kuukautta isänsä kuoleman jälkeen Wilhelm Friedemann solmi avioliiton ja alkoi viettää yhä epäsäännöllisempää elämää. 1762 Bachille tarjottiin kapellimestarin virkaa Darmstadtissa, mutta hän kieltäytyi tarjouksesta. Vuonna 1764 hän luopui paikastaan Hallessa.
Wilhelm Friedemann ansaitsi elantonsa opettamalla ja esiintymällä. Viimeisinä vuosinaan hän muutti Berliiniin, missä hän kärsi köyhyydestä ja sairauksista. Isänsä Johann Sebastian Bachin kuoleman jälkeen tämän nuottikäsikirjoitukset jaettiin hänen kahden poikansa Carl Philipp Emanuelin ja Wilhelm Friedemannin kesken. Wilhelm Friedemann oli jo isänsä elinaikana joutunut usein taloudellisiin vaikeuksiin ja tämän kuoleman jälkeen hänen täytyi rahapulassa myydä monia isänsä käsikirjoituksia, joista osa katosikin näin jäljettömiin. Wilhelm Friedemann Bach kuoli vuonna 1784 Berliinissä köyhänä ja unohdettuna.
Bachin tuotantoon kuuluu kamarimusiikkia, sinfonioita, konserttoja ja kantaatteja. Hänen kuuluisimpiin sävellyksiinsä kuuluu muun muassa useita pianokonserttoja, 4 urkufuugaa, 6 pianosonaattia, 12 pianopoloneesia sekä lukuisia fugettoja ja muita pienempiä tai suurempia teoksia usein uruille tai muille klaveerisoittimille. Teoksista käytetään usein Martin Falckin vuonna 1913 julkaisemaa numerointijärjestelmää.
Kaaos
Kaaoksella () tarkoitetaan epäjärjestystä, sekasortoa. Kaaos oli äitijumalatar. Kaaoksella tarkoitetaan myös kaikkeuden (kosmoksen) muodostumista edeltänyttä oletettua järjestymätöntä olotilaa. Kaaosteoria on fysiikassa (näennäisen) säännöttömiä ilmiöitä koskeva teoria, mutta yleisesti oletus jonka mukaan epäjärjestys eli kaaos on maailmankaikkeuden perustila.