hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Elias Katz
Elias Katz (22. kesäkuuta 1901 Turku – 26. joulukuuta 1947 Palestiina) oli suomenjuutalainen, myöhemmin Palestiinaan muuttanut keskimatkojen juoksija ja olympiavoittaja.
Katz aloitti urheilu-uransa pelaamalla Turun Makkabé-seurassa jalkapalloa. Hän muutti Helsinkiin 1922 ja liittyi juoksijana helsinkiläiseen Stjärnan-seuraan. Tampereen Pyynikillä kesäkuussa 1922 3 000 metrin estejuoksun ensimmäisessä SM-kilpailussa 21-vuotias Katz oli neljäs Paavo Nurmen, Nestori Järvelän ja Väinö Sipilän jälkeen.
Pariisin olympialaisissa 1924 Elias Katz voitti kultaa 3 000 metrin joukkuejuoksussa yhdessä Paavo Nurmen ja Ville Ritolan kanssa. Nurmi voitti juoksun, Ritola sijoittui toiseksi ja Katz viidenneksi, joten Suomi voitti joukkuekilpailun ylivoimaisesti. Ritola voitti kisoissa myös 3000 metrin estejuoksun olympiaennätyksellä Katzin voittaessa hopeaa. Katz oli parantanut ennätystä alkuerissä (9.43,8). Hopea tuli vaikka Katz ehti viimeisellä kierroksella kaatuakin.
Katz oli mukana kahdesti maailmanennätystä parantaneessa 4 × 1 500 metrin viestijoukkueessa: heinäkuussa 1926 juostiin aika 16.26,2 ja myöhemmin samana vuonna 16.11,4. Jalkavaivat estivät Katzin osallistumisen vuoden 1928 olympialaisiin.
1920- ja 1930-lukujen vaihteessa Katz asui Saksassa, josta muutti Palestiinaan 1933. Hänet valittiin Israelin yleisurheilun olympiajoukkueen valmentajaksi tavoitteena vuoden 1948 Lontoon kisat. Israel ei kuitenkaan päässyt kisoihin eikä myöskään Katz. Hän sai surmansa Israelin itsenäistymiseen liittyneiden levottomuuksien puhjettua jouluna 1947 Gazan brittiläisessä varuskunnassa arabisissien ampumana.
Auto &amp; Technik Museum Sinsheim
Auto- und Technikmuseum Sinsheim on suuri tekniikan museo Saksassa Sinsheimin kaupungissa. Museo sisältää saksankielisen nimensä mukaisesti suuren määrän autoja ja muuta tekniikkaa sivuavaa esineistöä.
Museon näyttelytila on 30 000 neliömetriä sisätiloissa ja 50 000 neliömetriä ulkona. Näytteillä on yli 3 000 esinettä, muun muassa Air Francen entinen Concorde, neuvostoliittolainen Tupolev Tu-144 ja 50 muuta lentokonetta. Museossa on myös 300 autoa, 200 moottoripyörää, 27 veturia ja muita liikennevälineitä.
FastTrack
FastTrack on vertaisverkkoprotokolla, jota käytetään erityisesti mp3-tiedostojen lataamiseen. Sitä käyttävät mm. ohjelmat Kazaa, Morpheus, Grokster ja iMesh. FastTrackin ominaisuuksiin kuuluvat mm. keskeytyneen latauksen jatkaminen sekä saman tiedoston osien lataaminen samanaikaisesti usealta käyttäjältä.
Ensimmäinen FastTrack-verkko ja ensimmäinen sitä käyttävä ohjelmisto, Kazaa, julkaistiin vuonna 2001 ensimmäisen sukupolven P2P-ohjelmistojen aikakauden ollessa lopuillaan. Vuonna 2004 käytössä oli kolme yhteensopimatonta FastTrack-verkkoa - Kazaa, Grokster ja iMesh.
FastTrack on niin sanottu toisen sukupolven vertaisverkko, jossa ei ole kiinteitä keskuspalvelimia. Sen sijaan tehokkaat ja nopeiden internet-yhteyksien päässä olevat asiakaskoneet muuttuvat automaattisesti supersolmuiksi (supernode), jotka tarjoavat hakupalveluja hitaammille koneille.
Ohjelmistoon on sisäänrakennettu lista niiden supersolmujen IP-osoitteista, joihin asiakasohjelma käynnistyessään yrittää ottaa yhteyttä. Löytäessään toimivan supersolmun asiakas pyytää supersolmua lähettämään uuden listan toimivista supersolmuista. Tästä listasta asiakas valitsee yhden supersolmun, jolle asiakas lähettää listan tiedoistoista jotka aikoo jakaa. Asiakas suorittaa myös tiedostohaut tämän supersolmun kautta. Löytäessään halutun tiedoston asiakas ottaa yhteyttä suoraan tiedoston omistavaan asiakkaaseen ja siirtää tiedoston itselleen HTTP-protokollan yli. FastTrack käyttää UUHash-tiedostontiivistysalgoritmia mahdollistaakseen lataamisen useista lähteistä.
Aake Kalliala
Aarne Elis ”Aake” Kalliala (s. 5. lokakuuta 1950 Heinola) on suomalainen näyttelijä.
Kalliala on valmistunut Teatterikorkeakoulusta 1980-luvun alussa.
Kalliala teki 1980- ja 1990-lukujen taitteessa yhteistyötä Pirkka-Pekka Peteliuksen kanssa. Kalliala aloitti näyttelijänuransa Spede Pasasen elokuvien sivuroolien näyttelijänä 1980-luvun alussa. Hän on toiminut myös laulajana ja levyttänyt muun muassa albumit "Aake presidentiksi" ja "Mikset jätkä itke".
7 Päivää nro 23/2014
Konserttimestari
Konserttimestari () on sinfoniaorkesterissa ensimmäisten viulujen äänenjohtaja, jonka tehtäviin kuuluu vastata koko jousiston jousituksista, soittaa orkesterikirjallisuuteen sisältyvät viulusoolot sekä toimia soittajien ja kapellimestarin välisenä yhdyssiteenä. Konserttimestari on osaltaan vastuussa esityksistä, ei vain omassa ryhmässään, vaan käytännössä koko jousiston osalta mm soittotapansa, valitsemiensa jousitusten sekä olemalla aloitteellinen kaikissa sisääntuloissa. Osoittamansa musiikillisen aloitekykynsä johdosta konserttimestaria voidaan pitää tavallaan koko orkesterin äänenjohtajana.
Alun perin konserttimestari johti konsertteja yhdessä cembalistin kanssa, mutta kapellimestarin osuus konsertin johtajana kävi välttämättömäksi Ranskan suuren vallankumouksen jälkeisinä vuosina musiikin monimutkaistumisen ja orkestereiden suurentumisen vuoksi: orkesterin johtaminen siirtyi kokonaan konserttimestarilta varsinaiselle orkesterinjohtajalle. Tämä entisajan johtava asema heijastuu vieläkin Isossa-Britanniassa, missä konserttimestarilla () on tärkeä asema ja hänen nimensä painetaan ohjelmaan erikseen orkesterin kapellimestarin jälkeen.
Joissakin pienemmissä kokoonpanoissa konserttimestari johtaa edelleen esityksiä. Tällaisia ovat esimerkiksi kamariorkesteri Europa Galante, johtajana viulutaiteilija Fabio Biondi ja Akademie für Alte Musik Berlin.
Anitta Niemi
Anitta Eliisa Niemi (s. 22. lokakuuta 1951 Tampere) on suomalainen näyttelijä, joka tunnetaan erityisesti televisiosarjasta "Kotikatu".
Niemi opiskeli Tampereen yliopiston ammattinäyttelijäkurssilla vuosina 1969–1973. Valmistuttuaan hän sai kiinnityksen Helsingin Kaupunginteatteriin.
Teatterin lisäksi Niemi on näytellyt elokuvissa ja televisiosarjoissa. Ensimmäisen televisioroolinsa hän teki vuonna 1971 elokuvassa "Mareena", jossa hänellä oli pääosa. Niemi on esiintynyt myös elokuvissa "Viu-hah hah-taja" (1974), "Runoilija ja muusa" (1978) ja "Kaikenlaisia karkulaisia" (1981). Vuosina 1994–1997 hän näytteli Seija Viitalaa "Kovaa maata" -sarjassa.
Tunnetuimman roolityönsä Niemi teki televisiosarjassa "Kotikatu" (1995–2012), jossa hän esitti Karin Luotolaa seitsemäntoista vuotta.
Niemi jäi eläkkeelle vuonna 2014.
Niemi sairastui vakavasti joulukuussa 2000, kun hän sai rajun aivoverenvuodon ollessaan Helsingin Kaupunginteatterin harjoituksissa. Niemelle tehtiin kaksi leikkausta, ja hän vietti sairaalassa puoli vuotta. Hänen sairauslomansa aikana "Kotikadun" Karinia näytteli tilapäisesti Virve Larimo. Niemi palasi töihin elokuussa 2001, mutta hänen arkensa oli raskasta vielä pitkään sen jälkeenkin. Niemi on sanonut kärsineensä muistiongelmista, väsymyksestä ja masennuksesta. Toipuminen aivoverenvuodosta vei kaikkiaan kahdeksan vuotta.
Niemi on ollut aikoinaan naimisissa unkarilaisen Istvan Dechyn kanssa. Heidän esikoisensa Tapani syntyi vuonna 1982 ja tytär Sarolta vuonna 1984.
Niemen entinen avopuoliso oli näyttelijä Ville-Veikko Salminen.
Bryan Talbot
Bryan Talbot (s. 24. helmikuuta 1952) on englantilainen sarjakuvapiirtäjä ja -käsikirjoittaja. Hänet tunnetaan muun muassa teoksistaan "Luther Arkwright" ja "Tuhman rotan tarina". Hän on kuvittanut myös Nemesis the Warlockia ja Judge Dreddiä.
No Rest for the Wicked
No Rest For The Wicked on Ozzy Osbournen viides sooloalbumi ja se julkaistiin syksyllä 1988. Albumi oli Ozzyn ensimmäinen kitaristi Zakk Wylden kanssa. Albumin tunnetuimmat kappaleet ovat "Miracle Man", "Crazy Babies" sekä '"Bloodbath in Paradise", johon Ozzy äänitti "Suicide Solution" -piiloviestiväitteisiin tympääntyneenä piiloviestin väärin päin. "Bloodbath in Paradise" kertoo joukkomurhaaja Charles Mansonista. Albumin kiertueella Geezer Butler soitti bassoa.
Vuoden 2002 painoksen bonuskappaleet:
Luther Arkwright
Luther Arkwright on Bryan Talbotin luoma sarjakuvahahmo. Talbot aloitti tieteissarjakuvan "The Adventures of Luther Arkwright" tekemisen 1978, mutta sai sen loppuun vasta vuosina 1987–1989. Sarjakuvan ensimmäisistä osista koottu albumi ilmestyi suomeksi 1993 nimellä "Luther Arkwrightin seikkailut", mutta myöhempiä osia ei ole suomennettu. Vuonna 1999 julkaistiin sarjakuvalle jatko-osa "Heart of the Empire".
Luther Arkwright seikkailee vaihtoehtoisessa todellisuudessa, jossa Englanti on 1600-luvulta lähtien ollut Oliver Cromwellin hengessä hallittu uskonnollis-fasistinen diktatuuri. Luther Arkwright on useita vaihtoehtoistodellisuuksia valvovan salaisen järjestön huippuagentti. Hänen tehtävänään on etsiä myyttinen ulkoavaruudesta tullut sotakone ennen sen joutumista "entroopeiksi" kutsuttujen arvoituksellisten vihollisten käsiin.
Röykkiöhauta
Röykkiöhauta on kivistä tai kivestä ja maasta rakennettu esihistoriallinen hauta, joita Suomen alueella esiintyy kivikauden lopulta myöhäiselle rautakaudelle saakka. Röykkiöhautoja esiintyy myös monissa muissa maissa, kuten Virossa ja Ruotsissa.
Vaihtoehtoinen nimitys on "rauniohauta", jota kuitenkin yleensä käytetään kuvaamaan vain pelkästä kivestä kasattuja hautoja. Maasta ja kivestä rakennettuja röykkiöitä kutsutaan maansekaisiksi röykkiöiksi. Hämeessä röykkiöhauta tunnetaan nimellä "kääppä" (joka on kantana sanassa "kääpiö" - siis kääpän asukas eli haltija) ja Lapissa "rova". Suomen eri murteissa röykkiöhautoja on kutsuttu myös kansanomaisilla nimillä hiidenkiuas, "vare" ja "kruunu". Nimitys kruunu tulee siitä, että röykkiö on usein korkean kalliomäen päällä ikään kuin kruununa.
Rauniohaudat kuuluvat pääasiassa pronssikaudelle, joissakin tapauksissa jo kivikauden lopulle. Rauniot ovat usein kooltaan monumentaalisia, ja niissä saattaa olla selkeitä rakenteita (kivikehiä, muurilatomuksia, kiviarkkuja jne.). Ne sijaitsevat yleensä kallioiden laella. Eniten rauniohautoja on rannikolla. Sisämaassa esiintyy lapinraunioita, jotka kuuluvat pääasiassa rautakaudelle. Myös Turunmaan saaristossa ja Etelä-Pohjanmaalla on rautakautisia rauniohautoja.
Raunioiden suuri koko ja niihin tehtyjen hautausten pieni määrä viittaavat siihen, että ainakin varhaispronssikaudella ne olivat yhteiskunnan ylimmän kerroksen hautoja. Oletetaan, että monumentaalisten rauniohautojen sijainnilla viestitettiin sukuyhteisön tai jonkin muun ihmisryhmän oikeuksia ympäröiviin kalavesiin ja rantaniittyihin.
Myöhäispronssikaudelta lähtien raunioiden koko on pienentynyt, ja ne ovat muuttuneet maansekaisiksi röykkiöiksi. Maansekainen röykkiö, johon yleensä tehdään polttohautauksia, pysyy tyypillisenä rautakautisena hautamuotona merovingi- tai viikinkiajalle saakka. Maansekaisista röykkiöistä löytyy toisinaan suurehko määrä metalliesineitä, joita pantiin hautaan vainajien mukana.
Tribute (Ozzy Osbourne)
Tribute on Ozzy Osbournen vuonna 1987 julkaisema livealbumi, jonka hän julkaisi 1982 kuolleen kitaristinsa ja ystävänsä Randy Rhoadsin muistoksi. Albumi nousi top-10:neen Yhdysvalloissa ja on myynyt tuplaplatinaa. Albumista on julkaistu remasteroidut cd-painokset vuosina 1995 ja 2002. Kappale "Crazy Train" julkaistiin singlenä ja siitä tehtiin myös promovideo. Alkuperäisen vinyyli-julkaisun levypusseissa on paljon kuvia Rhoadsista ja yhtyeestä sekä myös kuvia Rhoadsin kitaroista ja nuottivihkoista. Kannesta löytyy myös Osbournen ja Rhoadsin äidin Delores Rhoadsin muistokirjoitukset.
Albumilla Rhoadsin kitaratyöskentely on hyvin esillä mm. "Suicide Solution"-kappaleella olevassa kitarasoolossa sekä klassis-vaikutteisessa akustisessa "Dee"-kappaleessa (studio-otto vuodelta 1980). Materiaalin julkaisua suunniteltiin jo vuonna 1982, mutta Rhoadsin kuoleman johdosta julkaisu hyllytettiin ja Osbourne julkaisi "Speak Of The Devil" -albumin, jolla hän versioi ex-yhtyeensä Black Sabbathin kappaleita.
Kaikki albumin kappaleet on otettu Clevelandin radiota varten nauhoitetulta esiintymiseltä 11. toukokuuta, 1981, mutta Rhoadsin kitarasoolo kappaleessa "Suicide Solution" on nauhoitettu Kanadan Montrealissa 28. heinäkuuta 1981 ja kappaleet "Goodbye To Romance" ja "No Bone Movies" Ison-Britannian Southamptonissa 2. lokakuuta 1980. Kappale "Dee" on varhainen 1980 keväällä nauhoitettu studioversio Osbournen debyyttialbumin "Blizzard Of Ozz"in samannimisestä kappaleesta.
Iron Savior
Iron Savior on saksalainen power metal -yhtye. Yhtyeen jäsenistä Kai Hansen ja Piet Sielck tunsivat toisensa jo 1970-luvun loppupuolella, jolloin he soittivat koulubändissä nimeltä Gentry. Gentrystä tuli Helloween vuonna 1984. Sielck perusti Iron Saviorin tammikuussa 1997, jolloin myös Hansen liittyi yhtyeeseen.
Hansen lähti yhtyeestä vuonna 2001, kun ajat menivät päällekkäin hänen pääyhtyeensä Gamma Rayn kanssa.
Iron Saviorin sanoitukset ovat futuristisia, ja ne sisältävät avaruusteemoja.
Nykyiset:
Entiset:Singlet ja EP:t
Evil Dead
Evil Dead (televisioesityksessä myös Evil Dead – kauhun riivaamat) on Sam Raimin ohjaama kauhuelokuva vuodelta 1981. Sen pääosissa ovat Bruce Campbell, Ellen Sandweiss, Hal Delrich, Betsy Baker ja Sarah York. Vaikka elokuva tehtiin pienellä budjetilla, on se kerännyt arvostusta ja nykyisin siitä on tullut kulttiklassikko. Aikanaan sitä pidettiin hyvinkin pelottavana, mutta se sisältää myös runsaasti huumoria. Elokuva oli pitkään kielletty monissa maissa, myös Suomessa, missä se sai elokuvateatteriensi-iltansa vasta vuonna 2003. Elokuva on saanut myös kaksi jatko-osaa; "Evil Dead II" (1987) ja "Pimeyden armeija" (1993), sekä "uusintaversion".
Ash, Linda, Cheryl, Shelly ja Scott päättävät lähteä syrjäiselle seudulle mökkireissulle. Nuorten siellä ollessa salaperäinen lattialuukku aukeaa, jonne Ash ja Scott menevät. He tuovat sieltä mukanaan nauhurin, Necronomicon-kirjan, haulikon ja rituaaliveitsen. He kuuntelevat professorin tekemän nauhan, mutta yllättäen sieltä alkaa kuulua manaamista ja ulkoa alkaa nousta sumerilaisen demonin henki. Myöhemmin Cheryl kuulee jonkun kutsuvan häntä ulkona, ja hän menee metsään ottamaan selvää äänestä. Syvällä metsässä puut heräävät henkiin ja käyvät Cherylin kimppuun raiskaten hänet. Hän juoksee takaisin mökille ja pyytää veljeään Ashiä viemään hänet takaisin kaupunkiin, huutaen että "metsä ja puut ovat elossa", mutta häntä ei oteta todesta. He eivät kuitenkaan pääse kaupunkiin, sillä silta on poikki.
Vähän myöhemmin yöllä Cheryl muuttuu lihanhimoiseksi, valkosilmäiseksi sumerilaiseksi demoniksi ja vie viattomia sieluja mukanaan. Siitä alkaa verinen kauhun yö ja kamppailu elämästä ja kuolemasta.
Bruce Campbell
Bruce Campbell (s. 22. kesäkuuta 1958, Royal Oak, Michigan, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan muun muassa pääroolistaan "Evil Dead" -elokuvasarjassa.
Campbellilla on rooleja muun muassa elokuvissa "Pimeyden armeija" (1992), "Bubba Ho-Tep" (2002) ja "Sky High" (2005). Elokuvien lisäksi Campbell on esiintynyt useissa televisiosarjoissa, kuten "Veijari nimeltä Brisco", "Burn Notice", "Hercules," "Xena ja Ash vs. Evil Dead". Hän on myös tehnyt äänirooleja animaatioihin ja videopeleihin. Campbell on kirjoittanut kirjat "" (2002) ja "Make Love the Bruce Campbell Way" (2005).
CD-soitin
CD-soitin on laite, jolla toistetaan CD-levyjä. Soittimia on kannettavasta soittimesta aina suuriin stereolaitteisiin, jotka sisältävät muitakin toimintoja. Yleinen yhdistelmä on laite, josta löytyvät CD-soittimen lisäksi radioviritin, kasettisoitin ja vahvistin. Useimmilla nykyaikaisilla CD-soittimilla on mahdollista soittaa myös tietokoneella pakattuja musiikkitiedostoja, kuten esimerkiksi MP3- ja WMA-tiedostoja. Joissakin soitinmalleissa on myös USB-tuki.
Soittimen toiminta perustuu lasersäteeseen, joka lukee levyllä olevan digitaalisen tiedon. Digitaalinen signaali muutetaan DA-muuntimessa analogiseksi ja vahvistetaan kuulokkeita tai kaiuttimia varten, jotka toistavat äänen.
Penn &amp; Teller
Penn & Teller on yhdysvaltalainen taikuri- ja komediakaksikko, jonka jäsenet ovat Penn Fraser Jillette (Penn) ja Teller. He ovat tunnettuja muun muassa siitä, että paljastavat taikatemppujensa salaisuudet tehtyään ne. Kaksikko on esiintynyt useissa TV-sarjoissa ja elokuvissa.
Heidän imagonsa rakentuu ateismin, skeptismin, libertarianismin ja Las Vegasin ympärille.
Penn & Tellerin esiintymisessä on erikoista se, että Penn on erittäin vuolassanainen kertoja ja Teller ei puhu lainkaan. Moni luuleekin, että Teller on mykkä, mutta sitä hän ei oikeasti ole.
Heidän "Magician vs. Juggler" -ohjelmanumerossaan Teller esittää korttitemppuja mykkänä samalla kun Penn jonglööraa ja puhuu. Penn kertoo kuinka hän ja Teller eroavat toisistaan:
Jonglöörit ovat tavallisesti sosiaalisesti aktiivisia lapsia jotka menevät ulos ja oppivat jonglööraamista toisilta lapsilta ja maagikot taas ovat epäsosiaalisia lapsia jotka linnoittautuvat taloon harjoittelemaan ja keksimään taikatemppuja.
Heidän ohjelmansa koostuu tavallisesti groteskeista taikatempuista, huijareiden paljastamisesta ja erikoisista jekuista.
Sarjassaan "Penn & Teller: Bullshit!" Penn ja Teller taikovat kuitenkin melko vähän ja keskittyvät tämän sijasta käsittelemään skeptisesti eriasteisia taikauskoisia oppeja ja huijauksia, kuten maailmanlopun kultteja, fengshuita, teholaihdutustuotteita ja pullovesimarkkinoita.
August III
Fredrik August II (; 17. lokakuuta 1696 Dresden – 5. lokakuuta 1763 Dresden) oli Saksin vaaliruhtinas vuosina 1733–1763 ja Puolan perimyssodan seurauksena Puola-Liettuan kuningas nimellä August III () vuosina 1734–1763.
Fredrik August II oli vaaliruhtinas Fredrik August I:n (Puolan kuninkaana August II) ainoa laillisesta avioliitosta syntynyt poika. Hänet kasvatettiin luterilaiseksi, mutta hän kääntyi isänsä tavoin katoliseksi vuonna 1712 ollessaan matkalla Italiassa. Fredrik August tuli isänsä kuoltua vuonna 1733 Saksin vaaliruhtinaaksi, mutta saadakseen myös isälleen kuuluneen Puolan kuninkuuden hänen piti voittaa kuninkaanvaali. Hän varmisti Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Kaarle VI:n tuen ilmoittamalla tukevansa tämän antamaa vuoden 1713 pragmaattista sanktiota ja Venäjän keisarinna Annan tuen lupaamalla tukea Kuurinmaan luovuttamista Venäjälle. Fredrik August voitti täpärästi 5. lokakuuta 1733 pidetyn kuninkaanvaalin ja hänet kruunattiin Krakovassa 17. tammikuuta 1734. Käynnissä olleen Puolan perimyssodan vuoksi meni kuitenkin useampi vuosi ennen kuin kilpaileva kuningas Stanisław Leszczyński saatiin kukistettua. Vasta kesäkuussa 1736 Fredrik August eli kuningas August III tunnustettiin myös Varsovassa.
Fredrik August II oli kiinnostuneempi kulttuurista ja helposta elämästä kuin valtionjohdosta. Hän jätti vuodesta 1738 alkaen valtiolliset asiat paljolti neuvonantajalleen Heinrich von Brühlille, joka puolestaan antoi Puolan vaikutusvaltaisen Czartoryskin suvun haltuun. Tämä ajoi Puolan hyvin epävaakaaseen tilaan. Fredrik August liittoutui Itävallan kanssa Preussia vastaan sekä Itävallan perimyssodassa vuonna 1742 että seitsenvuotisessa sodassa vuonna 1756. Jälkimmäisessä sodassa Preussin kuningas Fredrik Suuren armeija miehitti nopeasti koko Saksin, jolloin Fredrik August joutui perääntymään Puolaan. Seuraavina vuosina Czartoryskin ja Poniatowskin mahtisukujen vaikutusvalta sekä Venäjän hallitsija Katariina Suuren sekaantuminen Puolan asioihin lisääntyivät entisestään, mikä vain pahensi maan hajaannusta. Fredrik August sai Saksin takaisin vuoden 1763 Hubertusburgin rauhassa, mutta kuoli vielä samana vuonna.
Fredrik August oli vuodesta 1719 naimisissa keisari Joosef I:n tyttären, arkkiherttuatar Maria Josephan kanssa. Heillä oli 14 lasta, joista vanhin, Fredrik Kristian, seurasi isäänsä vaaliruhtinaan valtaistuimelle, mutta hallitsi Saksia vain kolme kuukautta ennen omaa kuolemaansa eikä ehtinyt päästä Puolan kuninkaaksi, joten Wettinin suvun valtakausi Puolassa päättyi. Fredrik Augustin tyttäristä Maria Amalia nai Espanjan kuningas Kaarle III:n, Maria Anna Baijerin vaaliruhtinas Maksimilian III Joosefin ja Maria Josepha Ranskan kruununprinssi Ludvigin.
Fredrik August keräsi pääkaupunkiinsa Dresdeniin suuren taidekokoelman ja rakennutti sinne katolisen Hofkirche-kirkon.
Duetto
Duetto on musiikkiteos, joka on sävelletty kahta esittäjää varten.
Renessanssimusiikissa duetosta, joka oli sävelletty harjoituskappaleeksi opettajalle ja oppilaalle, käytettiin nimitystä "bicinium".
Datasähkö
Datasähköllä (myös PLC, "Powerline Communications", ja BPL, "Broadband over Powerlines") tarkoitetaan datasiirtoa eli tiedonsiirtoa sähköverkossa.
Datasähkön etu moniin kilpailijoihinsa nähden on, että sen kanssa voidaan käyttää olemassa olevia sähköjohtoja eikä näin ollen tarvita uutta kaapelointia. Huonoja puolia ovat kilpailijoihin verrattuna hidas tiedonsiirtonopeus ja säteilyn vuotaminen radiotaajuuksille. Jälkimmäinen johtuu siitä, että tiedonsiirtoon suunnittelemattomia sähkökaapeleita ei ole eristetty lainkaan.
Tekniikkaa vastaan ovat protestoineet massiivisesti mm. radioamatöörit ja DX-kuuntelijat, jotka ovat valittaneet korkeiden taajuuksien tukkeutumisesta datasähkön käyttöalueilla.
Datasähkö ei ole mikään uusi tekniikka, mutta nykyisellä nimellään sitä on kutsuttu vasta viime vuosina. Aiemmin sitä käyttivät sähköyhtiöt huoltopuheluiden välittämiseen voimalinjoissa. Tällöin puhuttiin "kantoaaltolaitteesta". Tässä käyttöyhteydessä datasähköä hyödynnettiin 1960-luvulle saakka. Myöhemmin tekniikkaa on käytetty laitteiden kauko-ohjaukseen ja Internet-yhteyksien tarjoamiseen.
Alun perin datasähkö suunniteltiin vain hyvin pienien tietomäärien (kuten vaikkapa sähköerottimen aukaiseminen ja sulkeminen) siirtämiseen, missä se toimi välttävästi. Tätä suuremmilla nopeuksilla haitat ovat kuitenkin olleet liian suuria saavutettuun hyötyyn nähden, joten tekniikka ei ole menestynyt laajakaistayhteyksien tarjoajana. Suomessa datasähköä ei saa toukokuun 2010 jälkeen enää millään paikkakunnalla Turku Energian ja Kuopion Energian luovuttua siihen liittyvästä liiketoiminnasta.
Aari (täsmennyssivu)
Aarilla tarkoittaa seuraavia:
Huojunta
Huojunta on kahden taajuudeltaan vain hieman erilaisen aallon välisestä interferenssistä aiheutuva ilmiö. Tunnetuin se on ääniaalloilla, jolloin huojunta havaitaan kuullun äänen voimakkuuden jaksollisena vaihteluna. Ilmiö esiintyy samanlaisena kuitenkin myös muiden kuin ääniaaltojen tapauksessa.
Otetaan esimerkiksi sähkökitara ja soitetaan yhtä aikaa kaksi selvästi erikorkuista ääntä. Tällöin ihminen havaitsee äänet erillisinä. Aletaan nyt kiristää toista kieltä siten, että äänten välinen taajuusero pienenee. Hiukan ennen kuin taajuudet ovat samat, kuullaan huojunta: ääni kuuluu välillä voimakkaampana, välillä heikompana, eikä kahta säveltä voida enää erottaa toisistaan.
Ilmiön syy on fysikaalinen: kaksi eri ääniaaltoa interferoivat eli muodostavat summa-aallon. Interferoivat aallot vahvistavat toisiaan, jos ne ovat samassa vaiheessa; vastakkaisessa vaiheessa ollessaan ne heikentävät toisiaan. Ääni kuullaan voimakkaampana kun interferenssi on luonteeltaan vahvistavaa eli konstruktiivista. Eri vaiheissa olevat aallot puolestaan sammuttavat toisensa ja ääni kuulostaa heikolta.
Voidaan todistaa, että äänenvoimakkuuden maksimin ja minimin vaihtelu muodostaa aallon, jonka taajuus on interferoivien aaltojen taajuuksien erotus. Tämä nk. huojuntataajuus on
Yksinkertaisimmin ilmiötä voidaan tarkastella laskemalla kahden perusmuotoisen (sinimuotoisen), samalla amplitudilla värähtelevän aallon summa:
Jos interferoivien aaltojen taajuudet ovat lähellä toisiaan (ero muutaman hertsin luokkaa) eli formula_3, yhtälössä oikealla olevan kosiniaallon taajuus on kuuloalueen alapuolella, minkä vuoksi sitä ei havaita erillisenä sävelenä. Sen sijaan se ilmenee siniaallon amplitudin eli äänen voimakkuuden jaksollisena vaihteluna; kosinin sanotaan muodostavan ns. verhokäyrän, joka värähtelee hitaasti. Siniaallon taajuus on formula_4 eli interferoivien aaltojen taajuuksien keskiarvo. Tämän aallon amplitudi on formula_5. Kun formula_6 on yksi, aallot ovat samassa vaiheessa ja vahvistavat toisiaan (amplitudi on 2a). Kun se on nolla, aallot sammuttavat toisensa (amplitudi on 0).
Huojuntaa esiintyy myös monimutkaisemmissa tapauksissa, esimerkiksi äänten soidessa eri voimakkuuksilla. Tällöin laskennallinen käsittely on mutkikkaampaa.
Huojunta tarkoittaa myös äänen korkeuden hidasta vaihtelua, jota esiintyy analogisissa äänentallennuslaitteissa, tavallisimmin nauhureissa ja vanhoissa elokuvissa. Näissä ilmiö aiheutuu tallennusvälineen epätasaisesta liikkestä. Esimerkiksi nauhaa kuljettavan moottorin pyörimisnopeuden vaihtelut aiheuttavat toistetun taajuuden heilahtelua eli huojuntaa.
Muumio
Muumio on muumioinnin tai muumioitumisen seurauksena mätänemiseltä säästynyt ruumis. Muumiointia on tavattu monien eri kansojen keskuudessa. Kuuluisimmat muumiot ovat peräisin muinaisesta Egyptistä, missä vainajat oli tapana palsamoida ikuisen elämän takaamiseksi. Ympäristöolosuhteiden takia ruumis voi muumioitua myös itsestään.
Muinaiset egyptiläiset uskoivat, että vainaja jatkoi elämäänsä tuonpuoleisessa. Tämän varmistamiseksi he palsamoivat kuolleiden ihmisten ruumiit huolellisesti, jotta ne säilyisivät ehjinä mahdollisimman pitkään. Ruumiin säilyminen hajoamattomana varmisti vainajalle ikuisen elämän. Vainajilta poistettiin kaikki muut sisäruumiin osat paitsi sydän. Muut sisäelimet käärittiin pellavaan ja laitettiin ruukkuun muumion vierelle. Muumion aivot poistettiin nenän kautta. Kuninkaalliseen sukuun kuuluneet muumioitiin ja vietiin hautakammioihin. Köyhät taas muumioitiin ja vietiin perheelleen.
Egyptissä on palsamoitu myös kissoja, krokotiileja, paviaaneja, hevosia ja jopa kotkia.
Egyptiläiset kehittyivät palsamointitaidossa pitkälle ja saavuttivat taidokkuudessaan korkean tason.
Tunnettuihin suomalaisiin muumioihin kuuluu vuonna 1629 kuollut Kemin kirkkoherra Nikolaus Rungius. Hänen muumioitunut ruuminsa on näytteillä Keminmaan vanhassa kirkossa.
2000-luvulla paljon julkisuutta saanut tapaus on Maunulan muumio.
Jim Courier
Jim Courier (s. 17. elokuuta 1970) on yhdysvaltalainen entinen tennispelaaja. Hän voitti urallaan neljästi Grand Slam -turnauksen kaksinpelin: Ranskan avoimet kahdesti ja Australian avoimet samoin kahdesti.
Courier aloitti ammattilaisuransa vuonna 1988 ja teki läpimurtonsa Grand Slam -tasolla vuonna 1991, jolloin hän voitti maanmiehensä Andre Agassin viisi erää kestäneessä Ranskan avointen loppuottelussa. Hän selviytyi samana vuonna myös Yhdysvaltain avointen loppuotteluun, jossa kuitenkin hävisi Stefan Edbergille.
Vuonna 1992 Courierilla oli 25 ottelun mittainen voittoputki ja hän voitti vuoden kaksi ensimmäistä Grand Slam -turnausta, Australian avoimet ja Ranskan avoimet. Saman vuoden helmikuussa hänestä tuli kautta aikojen kymmenes ATP-maailmanlistan kärkeen noussut pelaaja. Hän päätti kauden maailmanlistan kärjessä ja oli myös osa Davis Cupin voittanutta Yhdysvaltain joukkuetta.
Vuonna 1993 Courier uusi Australian avointen voittonsa. Hän pääsi samana vuonna kolmannen kerran peräkkäin Ranskan avointen loppuotteluun, jossa hävisi Sergi Brugueralle, ja uransa ainoan kerran Wimbledonin loppuotteluun, jonka hävisi maanmiehelleen Pete Samprasille.
Courier oli mukana voittamassa Davis Cupia myös vuonna 1995.
Courier voitti urallaan yhteensä 23 kaksinpeli- ja 6 nelinpeliturnausta. Hän oli maailmanlistan kärjessä vuosina 1992 ja 1993 yhteensä 58 viikkoa. Hän on International Tennis Federationin maailmanmestari vuodelta 1992.
Courier lopetti ammattilaisuransa vuonna 2000. Hänet valittiin tenniksen kansainväliseen Hall of Fameen (International Tennis Hall of Fame) vuonna 2005.
Pelaajauransa jälkeen Courier on toiminut muun muassa USA Networkin ja NBC Sportsin tenniskommentaattorina.
Kouvola-pyörä
Kouvola-pyörä on Tykkimäen huvipuistossa sijaitseva maailmanpyörä. Laite oli alun perin Boston-pyöränä, ja sittemmin Helsinki-pyöränä vuosikymmeniä tunnettu Linnanmäen maailmanpyörä, kunnes se myytiin maaliskuussa 2006 Tykkimäen huvipuistolle Kouvolaan. Siellä laite otettiin käyttöön kunnostuksen jälkeen kesällä 2007 ja nimi muutettiin Kouvola-pyöräksi. Linnanmäki osti kesällä 2006 käyttöön otetun uuden Rinkeli-maailmanpyörän.
Maailmanpyörän kehän halkaisija on 21 metriä. Jalustan päälle pystytetty maailmanpyörä nousee noin 25 metrin korkeuteen. Vuoteen 1998 se oli Suomen suurin maailmanpyörä, kunnes Suomen Tivolin hankkima maailman suurin siirrettävä maailmanpyörä vei ennätyksen.
Maailmanpyörä tunnettiin Linnanmäellä aluksi Boston-pyörän nimellä. Se kantoi samannimisen tupakkamerkin logoa, jota mainostettiin muutenkin laajasti kaupungilla. Nimi muutettiin Helsinki-pyöräksi uuden, tiukemman tupakkalain myötä 1970-luvun alussa.
Rakentamisaikaan 1964 Linnanmäen maailmanpyörää mainostettiin maailman toiseksi suurimmaksi. Vain Itävallan Wienissä sijaitsevan Praterin huvipuiston maailmanpyörän piti olla suurempi. Helsinki-pyörän pystyttäjät tulivat Saksasta. Silloisten lehtitietojen mukaan maailmanpyörä oli rakennettu Hollannissa. Se oli ollut aikaisemmin käytössä Münchenissä, Bremenissä ja Hampurissa. Se oli aikanaan maailman suurin siirrettävä maailmanpyörä.
Vuonna 1964 Helsingin Sanomat kertoi, että uuteen maailmanpyörään kiinnitettiin 9 200 lamppua. Maalia pyörään kului peräti 2 500 markan edestä.
Basso continuo
Basso continuo (tai vain continuo) on barokin ajan teosten osuus, joka soi yleensä koko musiikkikappaleen ajan ja joka luo sille harmonisen ja rytmisen pohjan. Soittajia, jotka esittävät tämän osuuden nimitetään basso continuo -ryhmäksi. Continuoryhmä on barokkiyhtyeen kivijalka ja vastaa nykyaikaisen rytmimusiikin "komppisektiota". Basso continuo -osuus on teoksen matalimmalta soiva osuus ja koko ryhmä soittaa yhteistä stemmaa, kukin omalla instrumentillaan.
Basso continuo -ryhmän kokoonpano on yleensä esittäjien päätettävissä. Aikanaan se vaihteli paljonkin toisaalta saatavilla olevien muusikoiden ja soittimien mukaan ja toisaalta esitettävän musiikin mukaan. Nykyään pyritään kokoamaan nimenomaan esitettävään musiikkiin parhaiten sopiva kokoonpano. Yleensä ryhmään kuuluu ainakin yksi sointusoitin, esimerkiksi cembalo, urut, luuttu tai harppu. Sen lisäksi mukana useimmiten yksi tai useampi matala melodiasoitin, kuten sello, viola da gamba tai fagotti. Soitinten valintaan vaikuttaa esimerkiksi se, onko esitettävä musiikki maallista vai hengellistä. Karkeasti yleistäen voidaan sanoa, että edellisessä käytetään useammin cembaloa ja jälkimmäisessä urkuja.
Continuosoittoon kuuluu olennaisesti improvisaatio, sillä nuotteihin on merkitty ainoastaan numeroitu bassomelodia. Sointusoittajan tehtävä on tiettyjen sääntöjen ja käytäntöjen perusteella tulkita tämä pikakirjoitus niin, että syntyy diskanttisoittajia tukeva harmoniapohja. Cembalolla karaktääriä säädellään erityisesti arpeggioiden nopeudella ja laajuudella sekä soitettavien äänten määrällä. Uruilla äänten pituus ja määrä ovat tärkeimpiä ilmaisukeinoja.
Vaikka basso continuo oli elimellinen ja tunnusomainen osa nimenomaan barokkimusiikissa, sitä käytettiin myös myöhemmin, erityisesti hengellisissä kuoroteoksissa klassisen tyylisuunnan aikana.
Kustaa Pihlajamäki
Kustaa Kustaanpoika Pihlajamäki (17. huhtikuuta 1902 Nurmo – 10. helmikuuta 1944 Helsinki) oli suomalainen painija ja kaksinkertainen olympiavoittaja.
Pihlajamäen vanhemmat olivat maanviljelijä Kustaa Pihlajamäki ja Maria Matilda Tervala. Pihlajamäki oli todellisesta painisuvusta, hänen veljensä Paavo ja Arvi olivat molemmat Suomen mestareita ja serkku Hermanni olympiavoittaja. Tuoreimmista painijoista Juha Ahokas on Pihlajamäelle sukua.
Suomen vapaapainimestaruuden Pihlajamäki voitti ensimmäisen kerran 1924, olympiakultaa hän voitti kahdesti eli 1924 ja 1936. Vuoden 1928 olympialaisissa hän oli hopealla ja Los Angelesissa 1932 hänen sijoituksensa oli viides. Pihlajamäkeä voidaan pitää yhtenä kaikkien aikojen parhaista kevyiden sarjojen painijoista. Hän voitti olympiamitalien lisäksi kreikkalais-roomalaisen painin Euroopan mestaruuden seitsemän kertaa ja vapaapainin kahdesti. Suomen mestaruuksia Pihlajamäellä oli 29, viimeisen niistä hän otti höyhensarjassa 61 kg lokakuussa 1943 41-vuotiaana. Maaotteluissa Pihlajamäki edusti Suomea kolmisenkymmentä kertaa, painien niissä yhteensä 41 ottelua, joista hän hävisi vain kolme.
Pihlajamäki oli siviiliammatiltaan poliisi, vuodesta 1925 ylikonstaapeli Helsingin poliisilaitoksessa. Siirryttyään Pohjanmaalta Helsinkiin hän edusti Helsingin Kilpa-Veljiä ja Helsingin Poliisi-Voimailijoita. Pihlajamäki kuoli vain 41-vuotiaana umpilisäkkeen puhkeamisesta seuranneeseen vatsakalvontulehdukseen.
Pihlajamäen puoliso vuodesta 1926 oli Maija Kaunismäki.
Gloria
Gloria () viittaa muun muassa seuraaviinSukunimenä:
Kyrie
Kyrie (vokatiivimuoto sanasta , herra) on katolisen ja joidenkin muiden kirkkokuntien messujen alussa oleva osa, jonka sanat ovat:
eli
Kyrie lauletaan messussa heti synnintunnustuksen jälkeen, ja se kuuluu messun "Missa Ordinarium" osiin, joten sen teksti ei vaihtele kirkkovuoden mukaan. Sävelletyt kyriet noudattavat yleensä tekstin mukaista ABA-rakennetta.
Sanctus
Sanctus () on messun osa ja keskeinen kristillinen hymni. Sanctus lauletaan eukaristisen rukouksen keskellä heti prefaatiorukouksen jälkeen. Hymnin latinankielinen teksti, joka on otettu Jesajan kirjasta (6:3) missä profeetta kuvaa näkyään Jumalan enkelien ympäröimästä valtaistuimesta. Joskus hymnin loppuosa, Benedictus katsotaan omaksi hymnikseen.
Sanctus kuuluu messun ordinarium-osiin ja sen teksti ei siten muutu kirkkovuoden mukana.
Oboe d’amore
Oboe d’amore eli lemmenoboe (saks. "Liebeshoboe", "Liebesoboe"; ransk. "hautbois d’amour"; ital. "oboe d’amore") on oboeperheeseen kuuluva puupuhallin. Se on tavanomaista oboeta hieman suurempi, ja siinä on putken alaosan päätteenä ns. lemmenjalka, päärynän tai pallon muotoinen ontto sointia pehmentävä osa; oboe d’amoren sointia pidetään rauhallisempana ja seesteisempenä kuin tavanomaisen oboen sointia. Oboe d’amoren ääniala on mezzosopraano- tai alttorekisterissä. Soitin on A-vireinen eli soi pientä terssiä alempaa kuin oboe.
Oboe d’amore kehitettiin 1700-luvulla, ja esimerkiksi Johann Sebastian Bach, Christoph Graupner ja Georg Philipp Telemann ovat käyttäneet sitä sävellyksissään. Oboe d’amore menetti suosionsa 1700-luvun lopulla ja pysyi harvinaisena sadan vuoden ajan. 1800-luvun loppupuolelta alkaen säveltäjät, esimerkiksi Richard Strauss, Claude Debussy ja Maurice Ravel, alkoivat käyttää sitä uudelleen teoksissaan.
Janet K. Page "et alii": "Oboe". Grove music online , haettu 16.2.2016.
Henri Nestlé
Henri Nestlé, oikealta nimeltään "Heinrich Nestlé" (10. elokuuta 1814– 7. heinäkuuta 1890), oli saksalaissyntyinen sveitsiläinen liikemies ja farmaseutti, joka parhaiten tunnetaan monikansallisen Nestlé-yrityksen perustajana.
Henri Nestlé syntyi Johann Ulrich Matthias Nestlén ja Anna-Maria Catharina Ehemannin neljäntenätoista lapsena Frankfurtissa, Saksassa. Perinteiseen eurooppalaiseen tapaan Henri Nestlé peri isänsä liiketoiminnan. Johann Ulrich Nestlé toimi lasinpuhaltajana Töngesgassessa.
Nestlé kehitti yhden ensimmäisistä äidinmaidonvastikkeista vuonna 1867. Tavoitteena oli tehdä terveellistä ja edullista ravintoa vauvoille jotka eivät saa äidinmaitoa. Sen nimeksi tuli Farine Lactée Henri Nestlé. Vuonna 1905 se fuusioitui tiivistemaitoa tuottaneen yrityksen kanssa ja alkoi tuottaa myös suklaata.
Veräjämäki
Veräjämäki () on vajaan 3000 asukkaan rivitalo- ja omakotivaltainen osa-alue Helsingin 28. kaupunginosassa eli Oulunkylässä Pohjois-Helsingissä.
Alue rajoittuu lännessä päärataan, pohjoisessa Oulunkylästä Herttoniemeen johtavaan vanhaan satamarataan, idässä Vantaanjokeen ja etelässä Koskelan kaupunginosaan.
Veräjämäessä on Vantaanjoen rannalla Pikkukosken uimala. Pikkukosken pohjoispuolinen, auringonotto- ja piknik-paikkana suosittu jyrkkäreunainen kallio tunnetaan nimellä Pirunkallio.
Veräjämäen pohjoispuolella on uusi Veräjälaakson asuntoalue. Sen ja Vantaanjoen välissä on Oulunkylän siirtolapuutarha.
Bussilinja 65 ajaa Veräjämäkeen ja sillä on viikonloppuöisin aamuyölähtöjä. Veräjämäkeä palvelee myös runkolinja 550, jolla pääsee esimerkiksi Oulunkylän rautatieasemalle.
Harri Larva
Harry Edvin ”Harri” Larva (vuoteen 1928 Harry Lagerström, 9. syyskuuta 1906 Turku – 15. marraskuuta 1980 Turku) oli suomalainen keskimatkojen juoksija ja 1 500 metrin juoksun olympiavoittaja Amsterdamin kisoista 1928. Hän on kaikkien aikojen nuorin suomalainen juoksun olympiakultamitalisti.
Larva tuli suuren yleisön tietoisuuteen kesällä 1926 juostuaan 1 500 metrillä 4.07,1. Seuraavan vuoden lokakuussa hän paransi Viipurissa ennätyksekseen 3.59,6. Larva voitti Suomen mestaruuden 800 metrin juoksussa vuosina 1928, 1929 ja 1930 sekä 1934, mutta 1 500 metrillä hän sai vain yhden pronssin (1927).
Larvan paras vuosi oli 1928, jolloin hän juoksi ennätyksensä kaikilla matkoilla 800 metristä mailiin. Olympiakarsinnoissa Eläintarhan kentällä hän sivusi Suomen ennätystä tuloksellaan 3.52,6 voittaen sekä Eino Purjeen että Paavo Nurmen. Amsterdamin olympiakisoissa Larva kävi kovan kamppailun Jules Ladoumègueta vastaan ja voitti olympiakultaa ajalla 3.53,2 ohittaen ranskalaisen loppusuoralla. Syksyllä 1928 Helsingin Kalevan kisoissa hän juoksi 800 metrin SE-tulokseksi 1.53,7 ja voitti Viipurissa matkan entisen ME-miehen Saksan Otto Peltzerin. Larva juoksi vielä Turussa mailin maailman toiseksi parhaalla ajalla 4.11,0 ja paransi Berliinissä 1 500 metrin Suomen ennätykseksi 3.52,0.
Los Angelesin kisoissa 1932 Larva oli 1 500 metrillä kymmenes.
Larva tunnettiin erityisesti kyynärpäät korkealla -juoksutyylistään.. Ammatiltaan Larva oli kaivertaja.
Paita
Paita on ylävartalon päälle puettava vaate. Paidoissa käytetään joskus kiinnittiminä ja koristeina nappeja sekä vetoketjuja.
Lovi
Lovi on suomalaisessa mytologiassa yliluonnollinen olotila tai paikka. Lovi oli ilmeisesti veden- tai maanalainen Tuonela tai aukko vainajalan ja todellisuuden välillä. Lovi saattoi sijaita järven alla, esimerkiksi järven pohjassa olevan kuopan takana olevassa toisessa järvessä, kuten saamelaisten Saivo-vainajala. Lovi tunnetaan varsinkin loveenlankeamisesta sekä lovesta nostosta kertovasta perinnetiedosta.
On myös arveltu, että lovi voisi tarkoittaa vaginaa. Vagina on koettu reitiksi todellisuuden ja tuonpuoleisen välillä, sillä sitä kautta synnytään. Vaginaan kuvitelluista väkevistä taikavoimista kertoo myös harakointi.
Ehkä vainajan sielun on ajateltu menevän vaginan kautta takaisin, ja ehkä myös tietäjä on voinut käyttää tätä reittiä käydessään vainajien maassa. Useat muinaiset hautaustavat viittaavat siihen, että vainajat on pyritty palauttamaan kohtuun ainakin vertauskuvallisessa mielessä. Hautakammio on saattanut muistuttaa ihmisen sisäpuolta, hautaan on voitu laittaa punamultaa kuvastamaan verta, ja joissakin perinteissä vainajat on haudattu sikiöasentoon. Vainajan ruumiille on usein tehty vertauskuvallisesti siten, kuin hänen sielulleen toivotaan käyvän.
Loveen lankeaminen tarkoittaa suomalaisessa kansanperinteessä matkaa vainajalaan, mahdollisesti tietäjän eli šamaanin vaipumista transsitilaan. Joskus loveenlankeaminen voi tarkoittaa muidenkin kansojen harjoittamaa transsia. Kulttuurintutkijat ja antropologit ovat perinteisesti nimittäneet myös saamelaisten transsimatkaa loveenlankeamiseksi, vaikka saamelaisilla on toimituksesta oma terminsä. Myös Raamatun suomennoksessa mainitaan "loveen lankeemus". Lovessa käydään yleensä kysymässä tietoja esivanhemmilta.
Puhekielessä loveenlankeamiselle on muodostunut myös rakastumista tarkoittava merkitys johdannaisena englannin kielen sanasta "Love".
Oman suvun vainajien sieluja on saatettu muun muassa loitsimalla nostaa lovesta ihmisten ilmoille esimerkiksi luonnoiksi eli suojelushaltijoiksi.
Toivo Loukola
Toivo Aarne Loukola (2. lokakuuta 1902 Kortesjärvi – 10. tammikuuta 1984 Helsinki) oli suomalainen juoksija ja 3 000 metrin estejuoksun olympiavoittaja.
Loukola aloitti urheilu-uransa korkeushyppääjänä, mutta vaihtoi lajia muutettuaan Helsinkiin. Pieni, kalpea ja laiha Loukola vapautettiin vuonna 1923 asepalveluksesta. Seuratasolla Loukola edusti Helsingin Poliisi-Voimailijoita.
Vuonna 1928 Loukola juoksi kuukautta ennen kisoja olympiakarsinnoissa uuden 3 000 metrin esteiden epävirallisen maailmanennätyksen 9.25,2. Amsterdamin olympialaisissa hän selvitti tiensä estekisan finaaliin helposti ja oli 10 000 metrin juoksussa seitsemäs (aika 31.39,0). 4. elokuuta juostussa loppukilpailussa häntä vastassa olivat maanmiehet ja erilaisten vaivojen vaivaamat Paavo Nurmi ja Ville Ritola, jotka olivat edellisenä päivänä juosseet 5 000 metriä. Ritola antautui aikaisessa vaiheessa kärkivauhdista ja 2 000 metrin kohdalla Loukola hyökkäsi Nurmen kompuroidessa esteellä ja kehitti 30 metrin etumatkan, joka kesti loppuun asti. Loukola voitti kilpailun uudella maailmanennätysajalla 9.21,8 lähes kymmenen sekuntia edellä Nurmea. Ritola keskeytti toiseksi viimeisellä kierroksella. Ove Andersen täydensi kuitenkin Suomen kolmoisvoiton Nurmen ja Ritolan uran viimeisessä olympiajuoksussa.
Vuonna 1929 Loukola juoksi maailman kärkiajan 10 000 metrillä: 31.12,9. Tätä nopeammin olivat juosseet vain Nurmi ja Ritola. Esteissä hän juoksi alikorkuisilla aidoilla Aalborgissa 9.17,5. Vuosina 1936 ja 1948 hän osallistui vielä maratonin olympiakarsintoihin.
Ammatikseen Loukola toimi Helsingin poliisilaitoksen passiosastolla.
Paavo Yrjölä
Paavo Ilmari Yrjölä (18. kesäkuuta 1902 Hämeenkyrö – 11. helmikuuta 1980 Hämeenkyrö) oli suomalainen yleisurheilun moniottelija ja kymmenottelun olympiavoittaja Amsterdamin kisoista 1928.
Olympialaisissa hän sai juosta kymmenottelussa 110 metrin aitajuoksun kahteen kertaan: neljäs aita oli sijoitettu väärään kohtaan ensimmäisessä startissa. Yrjölän jälkeen hopealle tullut Akilles Järvinen toi Suomelle lajin kaksoisvoiton. Yrjölä teki kilpailussa uuden maailmanennätyksen.
Yrjölä teki kymmenottelussa kolme maailmanennätystä: 6460 pistettä (silloisen pistelaskun mukaan 7 832,030, 1926), 6586 (silloisen pistelaskun mukaan 8 053,290, 1927) ja 6587 (silloisen pistelaskun mukaan 8 053,290, 1928).
Paavo Yrjölän veli Iivari Yrjölä oli myös moniottelija. Poika Matti Yrjölä menestyi kuulantyöntäjänä. Paavo Yrjölän lempinimi oli ”Hämeenkyrön karhu”. Paavo Yrjölä oli teatterineuvos Tapani Pertun kummisetä. 
Paavo Yrjölän muistomerkki sijaitsee Hämenkyrön Timin kylässä Timintien varrella. Muistokiven on valmistanut Hämeenkyrön Kiviveistämö ja refielin Taisto Mäkinen.
Valtaneuvos
Valtaneuvos () oli "valtaneuvoston" jäsen. Kustaa Vaasan aikoihin asti valtaneuvokset edustivat Ruotsin valtakunnan eri osia. 1600-luvulta lähtien valtaneuvosto kokoontui säännöllisesti ja sen jäseninä olivat valtakunnan ylimmät virkamiehet: kansleri, drotsi, marski, kamarimestari ja valta-amiraali.
Korppu
Korppu on leipä- tai pullaviipale tai halkaistu sämpylä, joka on paistamisen jälkeen kuivattu uunin miedossa lämmössä rapeaksi. Taikinasta tehdään löysää, ja siinä käytetään melko runsaasti rasvaa. Jauhoina on vehnä-, graham- tai ruisjauhoja, ja taikinasta muotoillaan pyöreitä tai tankomaisia leivonnaisia, joiden annetaan kohota ennen paistamista.
Kanelilla ja sokerilla maustetut "kanelikorput" on leivottu makeaan pullataikinaan. "Hapankorppu" sisältää tavallisesti vain ruisjauhoja ja suolaa, ja se on nostatettu pienellä määrällä leivinhiivaa. Murskatusta korpusta saadaan korppujauhoa, jota käytetään muun muassa leivonnaisten pohjissa estämään tarttumista paistoalustaan sekä lihapullataikinan jatkeena. Korppujauhoa käytetään myös joulukinkun kuorrutuksena kinkun paistannan loppuvaiheessa.
Korppu kastetaan usein maitoon tai kahviin ennen sellaisenaan syöntiä.
Etelä-Afrikassa korppu on perinteinen pikkuleipä (Afrikaansin kielellä nimeltään "bescuit"), jota syödään sen jälkeen, kun sitä on kastettu kahviin, teehen tai rooibos-teehen.
Historiassa korput ovat kehittyneet (biltong-ruoan kanssa) aikaisilla edelläkäyntipäivillä, tapana tarjota korppua kuivassa ilmapiirissä. Sitä on käytetty myös matkustettaessa pitkiä matkoja tai sodan aikana.
Perinteisesti korput on leivottu kotona, mutta nykyään niitä saa myös ruokakaupoista. Luultavasti kaikista tunnetuimpia korppuja ovat "Ouma Rusks" -nimiset korput. Useat leipomot ja kotitaloudet myyvät niitä, yleensä käyttäen enemmän eksoottisia ainesosia kuin ruokakaupat.
Normaalien korppujen lisäksi on olemassa piimä-, anisruoho-, kokovehnä-, nestemaito, mysli ja sitruuna unikonsiemenmakuja.
International Socialist -suuntaus
Brittijohtoinen International Socialist -suuntaus (IS) on Lev Trotskin perintöön nojautuva vallankumouksellinen yhteenlittymä, jolla ei ole varsinaista organisaatiota. IS edustaa trotskilaisuuden ns. cliffiläistä suuntausta perustajansa Tony Cliffin mukaan. IS:n piirissä puhutaan "sosialismista alhaalta", joka eroaisi huomattavasti esimerkiksi byrokraattisesta sosialismista, jota muun muassa IS:n "valtiokapitalistisena" pitämässä Neuvostoliitossa sen mielessä harjoitettiin.
IS-suuntaukseen kuuluu yli parikymmentä järjestöä eri puolilta maailmaa. Suurimmat järjestöt ovat Englannissa (SWP), Saksassa, Kreikassa, Irlannissa ja Kanadassa. Suomesta IS:n kuuluu Sosialistiliitto. IS:llä on ollut keskeinen rooli antikapitalistista protesteissa muun muassa Prahassa ja Genovassa ja Euroopan sosiaalifoorumien järjestämisessä sekä sodanvastaisen liikkeen rakentamisessa.
Kalashit
Kalashit ovat etninen ryhmä Chitralin alueella Pakistanissa. Kalashit puhuvat kalašan kieltä, joka kuuluu dardilaisiin kieliin. Heitä on arviolta noin 4 000 ja he poikkeavat suurimmasta osasta Hindukušin alueen kansoista siinä, että he harjoittavat edelleen omantyylistä suuntaustaan hindulaisuudesta siinä missä useimmat muut alueen väestöryhmät ovat historian aikana kääntyneet islamin uskoon.
Kalashien oman perimätiedon mukaan heidän esi-isänsä tulivat "Tsyam"-nimiseltä alueelta, joka viittaa ehkä Syyriaan. Vuonna 2004 tehdyn tutkimuksen mukaan heidän mitokondrio-DNA-haploryhmät kuuluvat lähinnä Länsi-Euraasiassa tavattaviin ryhmiin ja tutkimuksessa todetaan heidän olevan todennäköisesti peräisin tältä alueelta. Kalashien on ehdotettu polveutuvan kreikkalaisista tai slaaveista. 1950-luvun aikana monet kalashien kylistä pakkokäänytettiin islamin uskoon. Perusteluna käytettiin naisten "moraalittomuutta". Sittemmin kalashien ja alueen muslimivaltaväestön välille on syntynyt myös muita jännitteitä. Tilanne parani hieman kun alueen laaksoihin alettiin rakentaa kouluja, jotka mahdollistivat myös kalashilapsien koulunkäynnin. 1970-luvun lopulla alueelle rakennettiin myös teitä, jotka ovat lisänneet turismia ja metsäteollisuutta alueella. Näistä saadut hyödyt ovat kuitenkin jääneet kalashien osalta vähäisiksi.
Kalashien pääasiallinen elinkeino ovat maatalous ja paimentolaisuus. Naiset hoitavat tavallisesti viljelystä, kun taas miehet paimentavat vuohilaumojaan kesäisin ylärinteille ja vastaavasti talvisin alarinteille. Vuohien uskotaan olevan pyhiä. Tavallisimpiin viljelykasveihin kuuluvat maissi, vehnä ja hirssi. Naisilla on suhteessa Pakistanin muslimivaltaväestön naisiin enemmän oikeuksia.
Lippuäänestys
Lippuäänestys on vaalitapa,
jossa valitsijat kirjoittavat ehdokkaan nimen tai numeron äänestyslipulle
ja pudottavat lipun vaaliuurnaan. Äänestyksen loputtua ehdokkaiden saamat äänet lasketaan lipuista.
Suljettu lippuäänestys on salainen: valitsijat eivät näytä kenellekään lipun sisältöä eikä lipusta voida jälkikäteen tunnistaa valitsijaa. Avoimessa äänestyksessä tiedetään, mitä ehdokasta kukin valitsija äänestää tai on äänestänyt.
Sierra Nevada (Yhdysvallat)
Sierra Nevada on 650 km pitkä vuoristo Kalifornian itäosassa, Yhdysvalloissa. Alue tunnetaan myös nimillä Sierra tai Sierras. Vuoriston korkein kohta on Mount Whitney -vuori (4 421 m), se on samalla myös Yhdysvaltojen korkein vuori Alaskan ulkopuolella. Alueella sijaitsee Yosemiten kansallispuisto.