hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Astia
Astia on esine, jolta voidaan syödä ruokaa, jossa valmistetaan sitä tai jota käytetään lähinnä ruoan ja ruokatarpeiden säilyttämiseen. Ruokailuastioita valmistetaan muun muassa fajanssista, posliinista, kivitavarasta, lasista, savesta, puusta, muovista ja pahvista, josta valmistetaan kertakäyttöastioita. Monesti keraamiset astiat on tapana koristella värityksillä ja lasittaa pinnaltaan, jotta ne kestävät paremmin käyttöä. Ruoan valmistuksessa käytettäviä astioita valmistetaan, paitsi keramiikasta, myös muun muassa metalleista kuten pinnoitetusta alumiinista, ruostumattomasta teräksestä, valuraudasta, pinnoitetusta kuparista sekä emalista, joka on lasin ja metallin seos. Juhlallisempia tarjoiluastioita voidaan valmistaa myös jalometalleista, käytännössä lähinnä hopeasta. Muusta materiaalista valmistettu astia voidaan myös päällystää lehtikullalla.
Suomen astioita valmistaa mm. Arabia, joka on valmistanut pääasiallisesti fajanssista, posliinista ja kivitavarasta kaikkea ruokailu- ja kahviastioista tarjoiluastioihin, vuokiin ja säilytysrasioihin. Lasiastioita tekevät mm. Iittala, Nuutajärvi, Riihimäki, Muurla ja Kumela. Teräksen ja emalin tärkeä valmistaja on nykyisin Hackmann, jonka omistukseen niin Arabia kuin Iittalakin nykyisin kuuluvat. Suomalaisen designin kultakauden emaliastioiden tunnetuin valmistaja oli Finel ja muovin Sarvis ja Orthex.
Adelaiden sinfoniaorkesteri
Adelaiden sinfoniaorkesteri (, "ASO") on Adelaidessa, Australiassa toimiva sinfoniaorkesteri. Se perustettiin vuonna 1936. Vuosina 1949-1975 orkesteri toimi nimellä Etelä-Australian sinfoniaorkesteri. Tällä hetkellä orkesterissa on 74 vakituista jäsentä.
Adelaiden sinfoniaorkesteri on esiintynyt muiden muassa Plácido Domingon, Luciano Pavarotin, Split Enzin, Shirley Basseyn, Tony Bennettin, James Morrisonin, Dionne Warwickin, Andrea Bocellin, Lalo Schifrinin ja k.d. Langin kanssa.
Orkesterin tämänhetkinen pääkapellimestari on Arvo Volmer ja konserttimestari Terence Tam.
Tasmanian sinfoniaorkesteri
Tasmanian sinfoniaorkesteri () on Hobartissa, Tasmaniassa toimiva sinfoniaorkesteri. Se perustettiin vuonna 1948.
Tasmanian sinfoniaorkesterin tämänhetkinen pääkapellimestari on Sebastian Lang-Lessing. Orkesteri konsertoi säännöllisesti kaikkialla Tasmaniassa.
Ante Čović
Ante Čović (s. 13. kesäkuuta 1975 Sydney, Australia) on australialainen 193 senttimetriä pitkä jalkapallomaalivahti, joka pelaa Ruotsin Allsvenskanissa IF Elfsborgissa.
Aikaisemmin urallaan Čović on pelannut Australiassa Marconi Stallionsissa ja Sydney Olympicissa, Kreikassa PAOK Salonikassa ja AO Kavalassa sekä Kroatiassa Dinamo Zagrebissa. Ruotsiin Covic tuli vuonna 2002 liityttyään Hammarbyn joukkueeseen. Hän edusti joukkuetta vuoteen 2006 saakka, kunnes palasi takaisin kotimaahansa Newcastle United Jetsiin. Kolmen kauden jälkeen hän palasi jälleen takaisin Ruotsiin liityttyään maaliskuussa 2009 IF Elfsborgin joukkueeseen.
Maajoukkueurallaan Čović nousi 2006 MM-kisojen karsinnoissa Australian kolmosmaalivahdiksi. Hän teki ensiesiintymisensä maajoukkueessa 22. helmikuuta 2006 Aasian mestaruuskilpailujen karsinnoissa Bahrainia vastaan. Čović oli Australian maajoukkueen kolmosmaalivahti Saksan MM-kisoissa 2006.
Laura Mikkola
Laura Imola Mikkola (s. 3. helmikuuta 1974 Helsinki) on suomalainen pianisti. Hän on opiskellut Sibelius-Akatemiassa, Philadelphiassa ja Indianassa. Mikkola sai Nuoren taiteilijan Suomi-palkinnon vuonna 1995, 21-vuotiaana, jolloin hän oli jo voittanut useita kansainvälisiä pianokilpailuita. Samana vuonna hän piti ensikonserttinsa Tokiossa, ja jatkoi seuraavana vuonna Yhdysvaltojen suuriin konserttisaleihin.
Mikkola on asunut vuodesta 1999 Pariisissa. Hän on toiminut vuodesta 2003 lukien Iitin musiikkijuhlien taiteellisena johtajana.
Mikkola tunnetaan muun muassa Einojuhani Rautavaaran pianoteosten tulkinnoistaan. Hän on levyttänyt Naxokselle kaikki Einojuhani Rautavaaran soolopianoteokset. Rautavaara omisti teoksen Passionale Mikkolalle.
Vello Pähn
Vello Pähn (s. 30. toukokuuta 1958, Tallinna) on virolainen kapellimestari. Hän 
opiskeli Tallinnan konservatoriossa ja Pietarin konservatoriossa. Vuosina 1982-1994 hän johti oopperoita Estonia-teatterissa.
Pähn on esiintynyt mm. Savonlinnan oopperajuhlilla. Hän toimi syksystä 2003 kesään 2007 Kuopion kaupunginorkesterin pääkapellimestarina.
Savonlinnan normaalikoulu
Savonlinnan normaalikoulu oli Itä-Suomen yliopistoon kuuluva perusopetuksen luokkien 1–9 harjoittelukoulu. Savonlinnan normaalikoulu sijaitsi Savonlinnan kampuksella Heikinpohjan kaupunginosassa. Koulun toiminta loppui keväällä 2018 Itä-Suomen yliopiston siirrettyä opettajankoulutuslaitoksen Joensuuhun. Sen tilalle perustettiin Talvisalon koulun Heikinpohjan toimipiste entisiin opettajankoulunlaitoksen tiloihin.
Koulun painoalueita olivat taito-, taide- ja viestintäkasvatus sekä esiopetus. Koulun tehtävänä oli myös uuden pedagogisen tiedon soveltaminen ja tuottaminen kokeilu-, tutkimus- ja kehittämistoiminnan avulla ja tämän tiedon välittäminen opetusharjoittelijoille. Lisäksi koulun tehtävänä oli kokonaisvaltainen opetuksen ja oppimisen laadun kehittäminen yhteistyössä yliopiston kanssa.
Savonlinnan seminaari toimi aluksi Puistokadun kansakoulun tiloissa. Niinpä opetusharjoittelukin suoritettiin vuosin 1954–1963 Puistokadun koulun luokissa.
Seminaarin siirryttyä Kuninkaankartanonmäelle omiin tiloihin käynnistyivät vuonna 1961 seminaarin kansakoulun rakennustyöt. Koulurakennus valmistui keväällä 1963.
Vuoteen 1973 asti koulussa toimi sekä kansakoulu että kaksiluokkainen kansalaiskoulu. Koulun laajentuessa 1980-luvun alkupuolella kolmiluokkasarjaiseksi peruskoulun ala-asteeksi vanhat tilat osoittautuivat riittämättömiksi. Seurauksen oli uuden lisäosan rakentaminen ja vanhan koulurakennuksen peruskorjaus. Uusi kokonaisuus vihittiin käyttöön vuoden 1986 keväällä.
Vuonna 2008 Savonlinnan normaalikouluun perustettiin kaksi 7. luokkaa näin tehden koulusta 1-7 luokkien yhteiskoulun.(Vuodesta 2009 1-8 luokkien ja vuonna 2010 1-9 luokkien)
Kuluneiden vuosien aikana on koulun johtajina ja rehtoreina toimineet Sointu Strandman, Jaakko Salminen, Pirkko Salminen, Kalervo Seppälä, Petri Salo ja viimeisenä Mikko Ripatti.
Muki
Muki on korvallinen astia, josta nautitaan juomaa, useimmin kuumaa juomaa kuten teetä tai kahvia. Mukeista juodaan myös kylmiä juomia, mutta ne tarjotaan tavallisemmin juomalasista. Mukeja valmistetaan muun muassa savesta, muovista ja lasista. Oluen nauttimiseen tarkoitettua yleensä lasista mukia kutsutaan kolpakoksi. Mukeja käytetään myös lasten juoma-astioina ennen juomalaseja. Pikkulasten mukit on yleensä valmistettu muovista.
Mukin erottaa kupista paksumpi reuna, useimmiten suurempi koko sekä monesti suora seinä.
Footbagin MM-kilpailut 2005
Footbagin MM-kilpailut 2005 järjestettiin Helsingissä. Niissä Suomi sai lajissa historiansa ensimmäisen MM-mitalin, kun Felix Zenger voitti pronssia.
Japanilainen ristikko
Japanilainen ristikko (tunnetaan myös nimillä Hanjie, Picross ja Nonogram) on sanaristikkotyyppi, jossa on tarkoituksena värittää ristikon ruuduista vihjeiden avulla ruutuja. Väritetyistä ruuduista muodostuu kuva.
Ristikkotyyppi sai alkunsa 1980-luvun lopussa Tokiossa järjestetyissä kilpailussa, jossa pilvenpiirtäjien seiniin hahmoteltiin kuvia sytytetyillä ja sammutetuilla ikkunavaloilla.
Ruuturivien ylä- ja sivumarginaaleissa kerrotaan vihjeenä kunkin rivin peräkkäisten väritettävien ruutujen määrä. Väritettyjen ruuturyhmien väliin on aina jätettävä vähintään yksi tyhjä ruutu. Esimerkiksi vihje ”3 6 2” tarkoittaa, että rivillä on yksi kolmen, yksi kuuden ja yksi kahden värillisen ruudun ruuturyhmä. Japanilaiset ristikot ovat yleensä mustavalkoisia. On myös samalla tavalla ratkaistavia, mutta monella eri värillä täytettäviä ristikoita. Niissä vihjenumeroiden värit kertovat, minkä väriseksi kyseiset ruudut tulee värittää. Eriväristen vihjenumeroiden väliin ei välttämättä tule yhtään tyhjää ruutua.
Japanilaisen ristikon ratkaiseminen kannattaa aloittaa etsimällä ruudukosta rivejä, joilta väritetään kaikki ruudut. Jos väritettävien ruutujen määrän kertova numero on suurempi kuin puolet rivin pituudesta, voi päätellä ruudut, jotka varmasti väritetään. Risteäviltä riveiltä kannattaa etsiä rivit, joista väritetään vain yksi ruutu tai yksi ruuturyhmä. Sen avulla selviää varmasti tyhjiksi jäävät ruudut.
Jos yleisimmillä metodeilla ei saada täytettyä enempää ruutuja, on hyvä alkaa miettimään pidemmälti ja verrata eri vaihtoehtoja. Katsomalla esimerkiksi mitkä väritetyt ruudut aiheuttaisivat konfliktin risteävän rivin kanssa ja sulkea sitä kautta ruutuja/vaihtoehtoja pois.
Ristikkoa ratkoessa ei ikinä tulisi arvailla tai todennäköisyyksien mukaan lähteä täyttämään ruutuja. Jo yksikin väärin väritetty ruutu voi muuttaa ritsikon lopputuloksen totaalisesti, ja vikaa voi olla mahdoton jälkeenpäin paikantaa/korjata.
Reggio nell’Emilia
Reggio nell’Emilia on kaupunki Pohjois-Italiassa, Emilia-Romagnan alueella. Siellä asuu runsaat 170 000 asukasta (2015), ja se on Reggio Emilian maakunnan keskuspaikka. Kaupunkia kutsutaan myös nimellä "Reggio Emilia". Kaupunkilaiset itse kutsuvat kaupunkia yksinkertaisesti Reggioksi. Joissakin muinaisissa kartoissa kaupunki esiintyy myös nimellä Reggio di Lombardia. Vanhakaupunki on muodoltaan kuusikulmainen, mikä johtuu muinaisista muureista. Päärakennukset ovat peräisin 1500–1700-luvuilta. Yhteisön maaperä on täysin tasainen. Crostolojoki kulkee alueen halki.
Kaupunki tunnetaan myös reggiolaisen pedagogiikan syntykaupunkina.
Reggio Emilia -pedagogiikan filosofia pohjautuu yhteisön arvoihin, joita ovat lasten ja aikuisten oikeus olla oman elämänsä tärkeitä toimijoita, moninaisuuden kunnioitus, demokratia ja osallisuus, oppiminen, leikki, ilo ja tunteet. Reggiolaista pedagogiikkaa kutsutaankin usein sadan kielen pedagogiikaksi.
Reggio Emilia -pedagogiikan tärkein työväline on pedagoginen dokumentointi ja tutkiminen. Lapsilähtöiset projekti- ja pienryhmätoiminnat ovat yleisiä tapoja toteuttaa reggiolaista pedagogiikkaa. Sen avulla päiväkotien ja koulujen lasten toiminta tehdään kaikille näkyväksi ja kaikkien reflektion ja suunnittelun pohjaksi. Lisäksi lapset voivat syventää kiinnostuksensa kohteita ja seurata oman kasvamisensa polkuja. Päivähoidon ja koulun työntekijät taas voivat dokumentoimisen ja tutkimisen avulla reflektoida omaa työskentelyään sekä luoda uutta. Vanhemmat ovat mukana lastensa kasvamisessa. Ympäröivä yhteiskunta ja kaikki vierailijat pääsevät lähemmäksi tämän päivän lapsuutta ja sen avulla he voivat reflektoida omaa työtään ja toimintaansa.
Tali-Ihantala 1944
Tali-Ihantala 1944 on Åke Lindmanin ohjaama elokuva, joka perustuu jatkosodan lopulla käytyyn Talin–Ihantalan taisteluun. Elokuvan kuvaukset alkoivat kesällä 2006. Åke Lindman toivoi elokuvan olevan mahdollisimman todenmukainen ja muistuttavan katsojia suomalaisten sotilaiden tekemistä uhrauksista. Ensi-iltaan elokuva tuli joulukuussa 2007, jolloin Suomen itsenäistymisestä tuli kuluneeksi 90 vuotta.
Elokuvan budjetti oli 3 200 000 euroa ja se sai 350 000 euroa tuotantotukea Suomen elokuvasäätiöltä. 2 100 000 euroa elokuvan budjetista kerättiin Syväriltä Kannakselle elokuvien tuki ry:n kautta suomalaisilta yrityksiltä, järjestöiltä, yhteisöiltä ja yksityisiltä kansalaisilta. Elokuvassa on yli sata puheroolia ja mukana on ollut satoja avustajia. Elokuvassa ei ole päähenkilöitä, eikä ulkoista fiktiivistä juonta, jossa tosiasioihin perustuvat tapahtumat olisivat vain taustalla. "Tali-Ihantalaa" voi siis kuvata hyvin dokumentaariseksi elokuvaksi.
Elokuvassa käytettiin aitoja sodanaikaisia T-34/85-panssarivaunuja ja saksalaista, Flug Werk -yrityksen valmistamaa Focke-Wulf Fw 190 -hävittäjälentokoneen jäljennöstä. Fw 190 oli kuvauksien ajan maalattu lento-osasto Kuhlmeyhin kuuluneen II./JG 54:n komentajan, Erich Rudorfferin nimikkokoneen tunnuksin. Koneen lentokohtaukset kuvattiin Münchenissä.
Elokuvaa kuvattiin muun muassa Parolannummen varuskunnassa sekä Niinisalon varuskunnassa ja siihen liittyvällä Pohjankankaan ampuma-alueella. Koeampumalaitos tuki elokuvan tekemistä ampumalla muun muassa trailerissa näkyvän raskaan haupitsin ammunnan (152H38) koeammuntana, koska kyseinen tykkimalli on jo poistunut sotavarustelistoilta eikä sitä voitu antaa muiden ammuttavaksi.
Elokuva sai elokuvakriitikoilta varauksellisen vastaanoton. Selkeän juonen ja päähenkilöiden puuttumista moitittiin. Elokuva tuli DVD-levitykseen Puolustusvoimien lippupäivänä 4. kesäkuuta 2008.
Juomalasi
Juomalasi eli lyhyesti lasi on lasimassasta valmistettu lieriömäinen tai jalallinen astia, josta juodaan. Juomalasit ovat useimmiten ohutreunaisia ja läpinäkyviä, ja yleisin koko on noin 15–25 senttilitraa. Lasista juodaan useimmiten kylmiä juomia, kuten vettä, maitoa tai mehua sekä alkoholijuomia. Erityyppisiä alkoholijuomia varten on erilaisia laseja, kuten 30–50 senttilitran olutlasi, viinilasi, shottilasi ja samppanjalasi.
Juomalasi täytyy jäähdyttää hitaasti, jottei lämpötila laskisi massassa epätasaisesti. Jos kylmään lasiin kaataa kuumaa juomaa, epätasaisesti tapahtuvasta lämpenemisestä johtuvat massan jännitykset voivat purkautua ja lasi särkyä. Tästä syystä tavalliseen lasiin ei saisi kaataa kuumaa juomaa, vaan käyttää mieluummin mukia tai kuppia.
Samuel Salmi
Samuel Salmi (s. 19. maaliskuuta 1951 Muonio) on suomalainen pappi ja piispa emeritus. Salmi toimi Oulun hiippakunnan piispana vuoden 2001 alusta, kunnes jäi eläkkeelle 1.11.2018. Ennen piispaksi valintaa hän on toiminut useissa eri papin viroissa, viimeisimpänä Turun Katariinan seurakunnan kirkkoherrana 1993–2000. Hän toimi vuonna 2000 myös Turun tuomiorovastikunnan lääninrovastina.
Salmi oli ensimmäinen piispa, jonka nimitti tasavallan presidentin sijasta kirkko uuden, 1. maaliskuuta 2000 voimaan tulleen perustuslain puitteissa.
Salmi kirjoitti ylioppilaaksi Pellon yhteiskoulusta 1970. Teologian maisteriksi hän valmistui Helsingin yliopiston teologisesta tiedekunnasta vuonna 1974. Pappisvihkimyksen hän sai Oulussa 1974, jonka jälkeen hän suoritti pastoraalitutkinnon Oulun tuomiokapitulissa 1976. Ylemmän pastoraalitutkinnon hän suoritti Oulun tuomiokapitulissa 1983.
Samuel Salmesta tuli teologian lisensiaatti Helsingin yliopistossa 1983, jossa hän jatkoi opintojaan ja valmistui teologian tohtoriksi 1990 väitöskirjallaan "Yksi Herra, yksi usko, yksi kaste". Synodaaliväitöskirja Oulun hiippakuntaan syntyi 1984 aiheesta "Kaste -avain kirkkojen ykseyteen". Hän on opiskellut Kirkkojen maailmanneuvoston stipendiaattina Genevessä vuosina 1976 ja 1986. Salmi oli ehdokkaana arkkipiispaksi vuonna 2010 ja sai viidenneksi eniten ääniä.
Toisin kuin edeltäjänsä Salmi suhtautuu myönteisesti naispappeuteen, ja Oulun hiippakunnan ensimmäiset naispapit vihittiin hänen ensimmäisessä pappisvihkimyksessään.
Lähde:Samuel Salmen puoliso on ekonomi Hannele Salmi (s. Zeitlinger), joka työskentelee Oulun tuomiokapitulissa. Heillä on kaksi lasta: Demokraatti- lehden päätoimittaja Mikko (s. 1975) ja teologian maisteri Johanna (s. 1982).
Neeme Järvi
Neeme Järvi (s. 7. kesäkuuta 1937 Tallinna) on virolainen kapellimestari.
Järvi opiskeli Tallinnassa ja myöhemmin Leningradissa Jevgeni Mravinskin ja Nikolai Rabinovitšin johdolla. Vuonna 1980 hän muutti Yhdysvaltoihin. Vuosina 1982–2004 hän toimi Göteborgin sinfoniaorkesterin pääkapellimestarina. Sitä ennen hän oli johtanut muun muassa Viron kansallista sinfoniaorkesteria. Vuosina 1990–2005 hän johti Detroitin sinfoniaorkesteria, ja nykyään hän toimii New Jerseyn sinfoniaorkesterin ja Haagin Residentie-orkesterin musiikillisena johtajana.
Järven diskografia koostuu yli 417 levytyksestä. Hänet tunnetaan parhaiten romanttisten ja 1900-luvun teosten tulkinnoistaan. Myös Järven pojat, Paavo ja Kristjan ovat kapellimestareita.
Gulbenkian-orkesteri
Gulbenkian-orkesteri () on Lissabonissa, Portugalissa toimiva sinfoniaorkesteri. Calouste Gulbenkian -säätiö perusti sen vuonna 1962.
Petteri Jussila
Tero Petteri Jussila (26. tammikuuta 1970 – 27. heinäkuuta 2004 Ylöjärvi) oli suomalainen liikemies. Hän tuli tunnetuksi suoramarkkinointivalmentajana ja ternimaitoyrittäjänä.
Jussila tuli kansallisesti tunnetuksi työskentelemällä ternimaitokapseleiden verkostomarkkinoinnissa. Hän oli naimisissa entisen poliisin Jutta Jussilan (nyk. Larm) kanssa, joka oli tullut tunnetuksi Miss Galaxyna ja varsinkin "Suuri seikkailu" -tositelevisiosarjan kilpailijana. Pariskunta esiintyi säännöllisesti keltaisen lehdistön sivuilla ja oli tunnettu näyttävästä elämäntyylistään. Petteri Jussila harrasti kehonrakennusta. Jussila tuomittiin 25-vuotiaana törkeästä veropetoksesta ja kirjanpitorikoksesta ehdolliseen vankeuteen. Petteri Jussilan entinen puoliso oli Sari Peltonen.
Jussila aloitti GNLD:n jälleenmyyjänä, toimi muun muassa Matti Nykäsen managerina ja työskenteli keskeisessä osassa ternimaitovalmisteiden verkostomarkkinoinnissa. Tuotteen myynninedistäjinä olivat urheilijat kuten Mika Myllylä. Jussila oli myös mukana yrityksessä kehittää ternimaitokapseleiden myyntiä Pietarissa, mutta yritys ei menestynyt.
Petteri Jussila esiintyi 17. toukokuuta 2004 Yle TV1:n "Päivärinta"-ohjelmassa "Ternimaitovalmisteet testissä" puolustamassa tuotteitaan. Susanne Päivärinta uteli Jussilalta selvitystä tämän veroveloista ja ternimaitokapseleita markkinoivan yrityksensä omistusjärjestelyistä, miksi Jussilalla ei ollut verotettavaa tuloa ja miksi Petteri Jussila ilmoitti asuvansa ulkomailla. Jussila ei vastannut kysymyksiin ja jätti 31. toukokuuta rikosilmoituksen ohjelmasta. Jussila puolisoineen katsoi Päivärinnan syyllistyneen kunnianloukkaukseen. Petteri Jussilan hukkumisen jälkeen Jutta Jussila kuitenkin peruutti tekemänsä rikosilmoituksen.
Jussilan oli tarkoitus osallistua julkisuuden henkilöiden tositelevisiosarjaan "V.I.P. Seikkailu" MTV3:lla . Jussila hukkui kotinsa edustalla Näsijärvellä yrittäessään pelastaa veden varaan joutuneen poikansa 27. heinäkuuta 2004. Petteri Jussila siunattiin hautaan Kalevan kirkossa Tampereella.
YLE TV2 esitti ensimmäisen kerran 7. marraskuuta 2006 Petteri Jussilasta kertovan dokumentin "Kansalainen Jussila".
Slovakian filharmoninen orkesteri
Slovakian filharmoninen orkesteri (slovakiksi Slovenská filharmónia) on Bratislavassa, Slovakiassa toimiva sinfoniaorkesteri.
Slovakian filharmoninen orkesteri perustettiin vuonna 1949. Se esiintyy säännöllisesti eurooppalaisilla musiikkifestivaaleilla ja on tehnyt kansainvälisiä esiintymisiä esimerkiksi Kyproksella, Turkissa, Japanissa ja Yhdysvalloissa. Orkesteri on levyttänyt muun muassa Naxokselle.
Voisarvi
Voisarvi eli kroisantti () on leivonnainen. Se tehdään lehtevästä voitaikinasta perinteisesti kaulimalla taikina ympyräksi, jakamalla sektoreiksi ja kiertämällä sektori löysälle rullalle reunasta keskustaa kohti. Näin syntyy sille ominainen puolikuun muoto (ransk. "croissant" = kuunsirppi).
Voisarvia syödään sellaisenaan, voin tai marmeladin kera tai täytettyinä esimerkiksi juustolla, salaatilla tai katkaravuilla. Ranskalainen aamiainen sisältää usein voisarven ja kupin kahvia.
Voisarven reseptin kerrotaan tulleen Ranskaan Marie-Antoinetten leipurin mukana Itävallasta.
Tätä voi pitää tarinana, sillä voisarvi on mainittu ensimmäisen kerran kirjallisissa lähteissä vasta puoli vuosisataa myöhemmin, 1850-luvulla.
Voisarven edeltäjänä pidetään itävaltalaista Kipferlia, joka on tunnettu jo 1200-luvulta. Vielä 1800-luvulla ranskalaiset pitivät voisarvea ulkomaisena erikoisuutena, jota myytiin lähinnä Pariisin kalliimmissa wieniläisissä leipomoissa.
Erään tarinan mukaan croissant on puolikuun muotoinen, koska sillä juhlistettiin voittoa muslimien piirityksen jälkeen joko Puolassa, Budapestissa tai Wienissä.
Postituslista
Postituslista on erityinen tapa käyttää sähköpostia viestien jakeluun monille Internetin käyttäjille. Lista toteutetaan yleensä postituslistapalvelimella, jolla olevaan postituslistan osoitteeseen lähetetty viesti välitetään edelleen listalla olevien osoitteisiin. Postituslistapalvelimia on saatavilla runsaasti, ja postituslistapalvelimen voi myös hankkia palveluna.
Osa listoista on avoimia kaikille aiheesta kiinnostuneille, mutta postituslistoja käytetään myös ryhmien sisäisessä tiedotuksessa. Postituslistoilla voi myös olla keskustelua, mutta ilman hyvää moderointia eli asiattomien viestien siivoamista pois ja hyviä sovittuja käyttösääntöjä postituslistan keskustelujen seuraaminen voi muodostua vaikeaksi. WWW-selaimella käytettävät keskustelualueet ovatkin yleistyneet viime vuosina.
Slovenian filharmonikot
Slovenian filharmonikot (sloveeniksi Slovenska filharmonija) on Sloveniassa toimiva sinfoniaorkesteri. Se on toiminut nykyisessä muodossaan vuodesta 1947 lähtien, mutta sen varhaisin edeltäjä, Academia philharmonicorum perustettiin jo 1701. Ensimmäisen konserttinsa orkesteri piti Salvador Bacarissen johtamana 13. tammikuuta 1948.
Slovenian filharmonikkojen nykyinen pääkapellimestari on George Pehlivanian ja konserttimestari Miran Kolbl.
Varavoima
Varavoima on tavallisesti reservissä olevaa energiantuotantokapasiteettia, jota otetaan käyttöön, kun perusvoima ei riitä täyttämään kysyntää. Varavoimaa voidaan tarvita esimerkiksi silloin, kun suuri tuotantoyksikkö kuten ydinvoimala joutuu huoltoon tai kulutukseen tulee suuri piikki, vaikkapa tavanomaista kylmemmän sään vuoksi. Mikäli varavoimakaan ei riitä, ryhdytään säännöstelyyn.
Tavallisimmat sähköntuotannon varavoiman muodot ovat kaasuturbiini-voima ja hiilivoima, josta Suomessa on esimerkkinä Meri-Porin voimalaitos. Vesivoimaa käytetään säätövoimana ja ydinvoima taas on tyypillistä perusvoimaa. Varavoimalla korvataan pois käytöstä olevaa perusvoimaa tai täydennetään sitä, koska säätövoimaa tarvitaan myös huippukulutuksen aikana.
Varavoimalta vaaditaan riittävän runsas ja verrattain nopea saatavuus. Pois lukien vesivoima varavoima on tavallisesti energiantuotantomuoto, jota on halpa rakentaa mutta kallis käyttää, koska sitä ei tarvita jatkuvasti. Tyypillinen esimerkki tästä on kaasuturbiinivoimalaitos ilman kombi-kytkentää.
Laajat sähkömarkkinat, joissa on eri alueilla erilainen tuontantorakenne tuovat joustavuutta alueellisiin energiavajeisiin, koska tällöin sähköä voidaan tuoda toisaalta. Ongelmia muodostuu kuitenkin silloin, jos sähköntarve kaikilla sähkömarkkinaan osallistuvilla alueilla lisääntyy samanaikaisesti. Tällöin sähkönhintaa määrittää se, miten nopeasti varavoimaa voidaan ottaa käyttöön perusvoiman jatkeeksi.
Pohjoismaissa pohjoismaisilla sähkömarkkinoilla Nordpoolissa sähkönhinta riippuu paljolti Norjan vuotuisista sademääristä. Mikäli Norjassa sataa vähän, ovat vesivoimaloiden vesivarastot vähissä eikä sähköenergian nettokäyttäjämailla, kuten Tanskalla, Ruotsilla ja Suomella ole Norjan tuontia varavoimamahdollisuutenaan sähkömarkkinan kautta.
Kaukolämpöverkkoihin on tavallisesti sähköä ja kaukolämpöä tuottavan nk. pääkuormalaitoksen lisäksi kytketty useita pelkästään lämpöä tuottavia lämpökeskuksia, jotka ovat tarpeen mukaan otettavissa nopeasti käyttöön. Näitä huippu/varalämpökeskuksia ovat usein vanhat öljylämpökeskukset. Maakaasulämpökeskuksia rakennetaan varavoimaksi siellä missä maakaasua on saatavilla, sillä maakaasulämpökeskus on verrattain halpa rakentaa. Myös biolämpökeskuksia saatetaan rakentaa varavoimaksi. Myös lämpöakkuja voidaan käyttää kaukolämmön säädössä. Yleensä kaukolämmöstä ei ole pulaa ja ylimäärän kaukolämpöä tuottavien voimalaitosten hukkalämpö ohjataan vesistöihin.
Tony Levin
Tony Levin (s. 6. kesäkuuta 1946 Boston) on yhdysvaltalainen basisti.
Levin alkoi soittaa kontrabassoa noin kymmenvuotiaana. High school -aikoinaan hän soitti tuubaa ja pääasiassa klassista musiikkia. Hän muutti 1970-luvulla New York Cityyn ja alkoi soittaa bassoa sessiomuusikkona. Vuosikymmenen lopussa hän liittyi Peter Gabrielin yhtyeeseen, minkä ansiosta hän alkoi esiintyä myös konserteissa. Samaan aikaan hän opetteli soittamaan Chapman Stickiä.
Vuonna 1980 Levinistä tuli King Crimson -yhtyeen jäsen. Levinin ja King Crimsonin tiet erosivat 1990-luvulla, jonka jälkeen Levin soitti muun muassa Liquid Tension Experiment -yhtyeessä, kunnes liittyi jälleen King Crimsoniin vuonna 2004.
John
John on englantilainen miehen etunimi, Johannes-nimen vastine.
Tatjana Komarova
Tatjana Komarova (s. 11. syyskuuta 1968, Brest, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto) on valkovenäläinen säveltäjä. Myös hänen molemmat vanhempansa ovat muusikkoja.
Komarova opiskeli vuodesta 1987 lähtien Moskovan Tšaikovski-konservatoriossa. Hän on säveltänyt muun muassa sonaatin pianolle (1990) ja "Triptychonin" sellolle ja pianolle (1993).
Sam Vaherlehto
Sam Vaherlehto on suomalainen balettitanssija ja koreografi. Hän opettaa street-tanssia StepUp Show Schoolissa. Vuonna 2010 hän voitti Suomen ensimmäisen Dance -kilpailun ja ansaitsi tittelin "Suomen suosituin tanssija".
Hän on syntynyt Thaimaassa, mistä hänet on adoptoitu Suomeen.
Sam Vaherlehto on baletin lisäksi erikoistunut street-lajeihin ja ollut osallisena SCrew-muodostelmassa, joka on voittanut SM-kultaa kolmesti. Vuoden 2006 Sam Vaherlehto toimi SCrewin koreografina.
Vuonna 2005 Sam Vaherlehto voitti myös kultaa miesten hip hop -soolossa ja hip hop -duossa yhdessä Haza Hajipoorin kanssa. Vaherlehdon soolo päätyi Itävallan Grazissa pidetyissä streettanssien EM-kilpailuissa 12. sijalle ja duo saavutti 7. sijan.
Sam Vaherlehto oli myös disco-tanssin miesten soolo freestylessa maailmanmestaruuskisoissa Oslossa 6. sijalla. Vaherlehto valmistui ammattibalettitanssijaksi keväällä vuonna 2007.
HARP
HARP () oli Yhdysvaltain ja Kanadan yhteinen projekti, jonka tarkoitus oli tutkia mahdollisuuksia ampua tykillä satelliitteja avaruuteen. HARP käytti suurinta tykkiä, mikä on koskaan laukaistu. Suurempiakin tykkejä on ollut, muun muassa natsi-Saksassa Lontoon pommituksia varten rakennettu V3-tykki ja projekti Babylon Irakissa, suurin koskaan valmisteltu tykki. Kumpikaan näistä ei kuitenkaan ehtinyt laukaisukuntoon.
HARP:in tykin kaliiperi oli 406 mm ja pituus oli aluksi 20 m, jota sittemmin kasvatettiin 40 metriin. Parhaimmillaan tykki ampui 180 kilon ammuksen 180 kilometrin korkeuteen. Laukaisuhetkellä ammus lensi 3 600 metrin sekuntivauhdilla. Tällä ei vielä ylletty kiertoradalle. Projekti lakkautettiin ennen kuin se pääsi tavoitteisiinsa.
Projektin johtohahmo Gerald Bull siirtyi sittemmin Irakiin Saddam Husseinin palvelukseen, jossa hän alkoi suunnitella paljon suurempaa tykkiä, projekti Babylonia. Projektin tarkoitus oli aluksi ilmeisesti pystyä ampumaan Israeliin, sitten minne tahansa maapallolle.
Rod Morgenstein
Rod Morgenstein (s. 19. huhtikuuta 1953 New York) on yhdysvaltalainen rumpali.
Morgenstein soitti 1980-luvulla yhtyeissä Winger ja Dixie Dregs. Myöhemmin hän on soittanut muun muassa Fionassa, Platypusissa ja Jelly Jamissa. Nykyisin hän on lyömäsoittimien soittamisen professori Berklee College of Musicissa Bostonissa.
Kähkönen
Kähkönen on suomalainen sukunimi. Väestörekisterikeskuksen mukaan nimi on nykyisenä nimenä 3 349 henkilöllä ja entisenä 1 342:lla.
Tunnettuja Kähkösiä:
Carlos Damas
Carlos Damas (s. 8. huhtikuuta 1973, Coimbra) on portugalilainen viulisti. Hän siirtyi 6-vuotiaana synnyinkaupungistaan Coimbrasta Lissaboniin.
Damas esiintyi ensimmäistä kertaa solistina orkesterin kanssa 15-vuotiaana. Vuonna 1990 hän muutti Pariisiin. Vuonna 1995 levy-yhtiö Numérica julkaisi hänen ensimmäisen levytyksensä. Hän on tähän mennessä levyttänyt muun muassa Ludwig van Beethovenin, Felix Mendelssohn-Bartholdyn ja Sergei Prokofjevin sonaatteja.
Wienin metro
Wienin metro ("U-Bahn Wien") on Itävallan pääkaupungin Wienin metro. Se koostuu viidestä enimmäkseen maan päällä kulkevasta metrolinjasta, jotka on numeroitu U1–U6. Linjaa U5 rakennetaan parhaillaan yhdessä linjan U2 laajennuksen yhteydessä. Metrolla pääsee helposti paikasta toiseen koko Wienin alueella, ja se on yhteydessä muun julkisen liikenteen lisäksi S-Bahn-järjestelmän kanssa. Vuodesta 2025 U2 kulkisi Wienerbergistä Seestadtiin, sekä U5 Karlsplatzilta Arne-Carlsson-Parkiin asti. Linjat kohtaisivat Rathausin asemalla.
Mirumaru
Mirumaru oli suomalainen lauluyhtye. Yhtyeeseen kuuluivat:
Didier Drogba
Didier Drogba (s. 11. maaliskuuta 1978 Abidjan, Norsunluurannikko) on norsunluurannikkolainen ammattilaisuransa lopettanut jalkapalloilija, joka edusti viimeksi yhdysvaltalaista Phoenix Risingia kaudella 2017–2018.
Norsunluurannikolla syntynyt Drogba muutti viisivuotiaana Ranskaan jalkapalloa ammatikseen pelanneen setänsä luokse. Asuttuaan kolme vuotta Ranskassa hän muutti takaisin Norsunluurannikkoon, kunnes muutti teini-ikäisenä jälleen Ranskaan ja alkoi pelata jalkapalloa. 15-vuotiaana hän teki sopimuksen Levallois-joukkueen kanssa ja nousi 18-vuotiaana Ligue 2 -sarjassa pelaavan joukkueen kokoonpanoon. Vuonna 1998 hän teki sopimuksen Le Mansin kanssa ja siirtyi vuonna 2002 Ligue 1:ssä pelaavaan En Avant Guingampiin. Drogba pelasi Guingampissa puolitoista kautta ja teki ainoalla joukkueessa pelaamallaan kokonaisella kaudella 17 maalia.
Drogban hyvät otteet Ranskan korkeimmalla sarjatasolla herättivät suurten seurojen kiinnostuksen, ja niinpä hän teki sopimuksen Olympique de Marseillen kanssa. Marseillessa Drogba teki 19 maalia. Kauden jälkeen heinäkuussa 2004 Chelsea osti hänet 24 miljoonalla punnalla (noin 33 miljoonaa euroa). Ensimmäisellä Valioliiga-kaudellaan hän teki 10 maalia, ja Chelsea voitti mestaruuden. Toisella kaudellaan hän onnistui maalinteossa 12 kertaa. Kolmannellaan kaudellaan Drogba teki 20 maalia ja voitti liigan maalikuninkuuden. Kaudella 2007–2008 hän teki 8 maalia.
Chelsea saavutti Valioliigan mestaruuden kaudella 2009–2010, ja Drogba voitti maalikuninkuuden 29:llä osumalla. Kaudella 2010–2011 Drogba teki liigassa 12 maalia.
Drogba voitti Mestarien liigan Chelsean paidassa vuonna 2012. Finaalissa Bayern Müncheniä vastaan Drogba puski 1–1-tasoitusmaalin 88 peliminuutin kohdalla. Drogba laukoi myös ratkaisevan maalin rangaistuspotkukilpailun viimeisenä laukojana. Kyseessä oli tuolloin myös Drogban viimeinen ottelu Chelseassa. Kauden jälkeen kesäkuussa 2012 Drogba siirtyi kiinalaiseen Shanghai Shenhuaan. Tammikuussa 2013 hän siirtyi turkkilaiseen Galatasarayhin, jonka kanssa hän voitti Turkin Cupin, Turkin Supercupin ja Turkin Liigan. Galatasarayn kanssa tehdyn 18-kuukautisen sopimuksen päätyttyä Drogba palasi takaisin Chelseaan heinäkuussa 2014. Kauden 2014-15 jälkeen Drogba ilmoitti jälleen jättävänsä Chelsean. 
Vuosina 2006 ja 2009 Drogba valittiin Afrikan vuoden jalkapalloilijaksi.
Marraskuussa 2018 Drogba ilmoitti uransa olevan ohi.
Maajoukkueurallaan Drogba oli Norsunluurannikon jalkapallomaajoukkueen kantava voima. Saksan MM-kisojen 2006 karsinnoissa hän teki yhdeksän maalia kahdeksassa karsintaottelussa, minkä ansiosta Norsunluurannikko selvitti tiensä ensimmäistä kertaa lopputurnaukseen. Drogba on edustanut Norsunluurannikkoa jalkapallon maailmanmestaruuskisoissa yhteensä kolme kertaa; 2006, 2010 ja 2014. Vuosien 2010 ja 2014 kisoissa Drogba toimi joukkueen kapteenina. Drogba on myös Norsunluurannikon maajoukkueen kaikkien aikojen eniten maaleja tehnyt pelaaja. Vuoden 2014 MM-kisojen jälkeen Drogba ilmoitti lopettavansa maajoukkueessa.
Bubbi Morthens
Bubbi Morthens, oikealta nimeltään Ásbjörn Kristinsson Morthens (s. 6. kesäkuuta 1956 Reykjavík, Islanti) on laulaja, joka on ollut tunnettu islantilaisessa musiikkielämässä 1980-luvulta lähtien. Hän on uransa aikana myynyt Islannissa enemmän levyjä kuin kukaan muusikko, sen koommin islantilainen kuin ulkomaalainenkaan. Bubbi on ensi sijassa trubaduuri, joka kiertää maata yksin kitaransa kanssa. Hän on myös ollut jäsenenä eri bändeissä, joista tunnetuimmat ovat Utangarðsmenn ja Egó.
Maksym Kalynytšenko
Maksym Serhijovytš Kalynytšenko (, s. 26. tammikuuta 1979 Harkova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen jalkapalloilija. Keskikenttäpelaaja Kalynytšenko oli suhteellisen taitava ja nopea mutta hieman epätasainen esityksissään.
Vuodet 1996–2000 Kalynytšenko pelasi Ukrainan pääsarjassa Dnipro Dnipropetrovskissa. Hän pelasi sarjassa 45 ottelua, joissa teki seitsemän maalia. Vuonna 2000 hän siirtyi Venäjän liigan Spartak Moskovaan. Hän on voittanut joukkueessa Venäjän mestaruuden vuosina 2000 ja 2001 sekä Venäjän cupin vuonna 2003.
Kalynytšenko on pelannut Ukrainan maajoukkueessa 24 ottelua ja tehnyt neljä maalia . Hän oli mukana MM-kilpailuissa ja pelasi ensimmäistä alkulohko-ottelua lukuun ottamatta Ukrainan avauskokoonpanossa. Alkulohko-ottelussa Saudi-Arabiaa vastaan hän teki Ukrainan neljännen maalin (ottelu päättyi 4–0).
Çanakkale
Çanakkale on satamakaupunki Turkin Çanakkalen maakunnassa Dardanellien eteläisellä, Aasian puoleisella rannalla. Kaupungissa on arviolta 119 806 asukasta (vuonna 2014).
Çanakkale on toinen Turkin kahdesta maakunnasta, jotka ovat sekä Euroopassa että Aasiassa. Kaupungista kulkee lauttaliikennettä mantereiden välillä. Se on myös muinaista Troijaa lähin kaupunki. Çanakkale oli alun perin Ottomaanien linnoitus ("Kale-i Sultaniye"), joka myöhemmin tuli tunnetuksi keramiikastaan, josta myös juontuu nykyinen nimi (turk.: "çanak" ruukku ja "kale" linnoitus).
Juha Kivi
Juha Veikko Kivi (s. 26. tammikuuta 1964 Orivesi) on suomalainen pituushyppääjä. Kiven ennätys on 802 cm ja hypätty Tampereen Ratinassa vuonna 1989. Kivi on viides suomalainen 8 metrin ylittäjä.
Kalevan kisoista Kivellä on kaksi kultaa (1989 Turku: 796 cm ja 1993 Mikkeli: 799 cm), kaksi hopeaa (1987 ja 1990) ja kaksi pronssia (1982 ja 1988). Sisäratojen SM-kilpailuista hänellä on yksi kulta (1989) Tampere: 784 cm ja kolme pronssia (1986, 1992 ja 1994). Suomi–Ruotsi-maaottelun Kivi voitti vuonna 1989 tuloksella 798 cm. Sisäratojen Pohjoismaiden mestaruuden Kivi voitti 1986 ja poliisien Euroopan mestaruuden 1994. Nuorten Suomen mestaruuksia Kivi voitti kolme.
Arvokisaedustuksia Kivellä on viisi. Hänen maajoukkueuransa alkoi 18-vuotiaana vuonna 1982 ja päättyi 30-vuotiaana vuonna 1994. Kiven valmentajana toimi Raimo Virtanen.
Elisabet (elokuva)
Elisabet tai Elisabeth ("Elizabeth") on Shekhar Kapurin ohjaama elokuva Englannin kuningattaren Elisabet I elämästä ajasta ennen kruunaamista ja valta-ajan alkupuolelle. Pääosaa esittää Cate Blanchett.
British Film Instituten valitsemat asiantuntijat äänestivät "Elisabetin" vuonna 1999 yhdeksi kaikkien aikojen sadasta parhaasta brittielokuvasta.
On vuosi 1558. Roomalaiskatolinen Englannin Maria I (Kathy Burke) kuolee kohtusyöpään, jolloin hänen protestanttisesta sisarpuolestaan, Elisabetista (Cate Blanchett), tulee uusi kuningatar. Elisabet on aiemmin ollut vangittuna epäiltynä juonittelusta Marian murhaamiseksi. Nyt hänet kuitenkin vapautetaan kruunajaisia varten. Elokuva näyttää Elisabetin kosijoiden ympäröimänä (kosijoihin kuuluu muun muassa Anjoun herttua Henrik (Vincent Cassel), Ranskan tuleva kuningas, jolle Elisabet antaa kuitenkin rukkaset), ja Burghleyn paroni William Cecil (Richard Attenborough) usuttaa nuorta kuningatarta menemään naimisiin, sillä se turvaisi tämän vallan. Elisabet aloittaa kuitenkin suhteen lapsuudenrakastettunsa, Leicesterin jaarli Robert Dudleyn (Joseph Fiennes), kanssa. Cecil on kuitenkin hyvin tietoinen salasuhteesta ja tekee selväksi sen, ettei monarkilla ole oikeutta yksityiselämään.
Elisabet joutuu valtakautensa aikana kohtamaan useita uhkia, kuten Norfolkin herttuan (Christopher Eccleston), hänen katolisen serkkunsa Skotlannin Maria Stuartin, joka juonittelee hänen murhaansa, sekä Skotlannin nykyisen hallitsijan, Marie de Guisen (Fanny Ardant), joka liittoutuu Ranskan kanssa voidakseen hyökätä Englannin kimppuun. Elokuvan lopussa Norfolk teloitetaan rangaistukseksi juonistaan, ja Elisabetin neuvonantaja Francis Walsingham (Geoffrey Rush) salamurhaa Marie de Guisen.
Elisabet karkottaa Dudleyn pysyvästi hovistaan, kun hän saa tietää tämän olevan naimisissa. Seuraavaan elokuvaan mennessä Elisabet lakkaa harrastamasta miesten kanssa seksiä kokonaan, koska hän uskoo sellaisten suhteiden antavan miehille liiaksi valtaa häneen. Katkaistuaan yhteydet Dudleyyn Elisabet alkaa käydä yhä ankarammaksi ja määrätietoisemmaksi: eräässä kohtauksessa hän valmistelee huolella puhetta uppiniskaiselle parlamentille muuttaakseen Englannin protestanttiseksi maaksi.
Elisabet saattaa myös käyttäytyä silloin tällöin armottomasti; hän esimerkiksi tuomitsee silmääkään räpäyttämättä teloitettavaksi ihmisiä, joiden hän uskoo olevan uhaksi vallalleen, ja ottaa oikeaksi kädekseen machiavelliläisen Walsinghamin, joka on täysin kykynevä kiduttamaan ja tappamaan ihmisiä omin käsin.
Elisabet on näin ollen muuttunut paljon elokuvan alusta, jolloin hän oli lämminsydäminen ja melko romanttinen nuori neito. Kyseinen naiivi tyttö ei olisi kuitenkaan sopinut kuningattareksi, joka hallitsi ja kontrolloi ympärillään parveilevia miehiä. Elisabetin luoteen muutos onkin yksi elokuvan suurimmista teemoista.
Elokuva päättyy Elisabetin omaksuessa valkeakasvoisen ja -pukuisen ”Neitsytkuningattaren” roolin ja aloittaessa Englannin kultaisen aikakauden.
Ian Hamilton
Ian Standish Monteith Hamilton (16. tammikuuta 1853 – 12. lokakuuta 1947) oli brittiarmeijan kenraali ja tuli tunnetuksi ensimmäisessä maailmansodassa Välimeren joukkojen komentajana Gallipolin taistelussa.
Hamiltonin sotilasura alkoi 1873 ja hän palveli Intiassa sekä Afrikassa. Hän oli Lordi Kitchenerin esikuntapäällikkö toisessa buurisodassa. Hänet aateloitiin vuonna 1902.
Kitchener nimitti Hamiltonin johtamaan ympärysvaltojen retkikuntaa, jonka tarkoituksena oli ottaa haltuun Dardanellit Turkilta ja valloittaa Konstantinopoli.
Saudi-Arabian jalkapallomaajoukkue
Saudi-Arabian jalkapallomaajoukkue on Saudi-Arabian jalkapalloliiton hallinnoima Saudi-Arabiaa kansainvälisissä otteluissa edustava joukkue. Joukkue on selviytynyt MM-kilpailuihin neljästi ja sen paras saavutus on Yhdysvaltojen kisoissa 1994 selviytyminen toiselle kierrokselle. Saudi-Arabia on voittanut Aasian mestaruuden kolmesti vuosina 1984, 1988 ja 1996.
Leonard Pietari Tapaninen
Leonard Pietari Tapaninen (Pekka Tapaninen, L. P. Tapaninen) (5. huhtikuuta 1893 Hämeenlinna – 24. helmikuuta 1982 Espoo) oli Suomen evankelis-luterilaisen kirkon pappi, Oulun hiippakunnan piispa 1963–1965 ja IKL:n kansanedustaja 1933–1935. Hän toimi vanhoillislestadiolaisen herätysliikkeen saarnaajana mutta eriytyi niin sanotun pappislinjan eli elämänsanalaisuuden piiriin sen syntyvaiheissa 1960- ja 1970-luvuilla. Tapaninen oli pappislinjan voimahahmo. Hänen toimintansa herätti keskustelua vanhoillislestadiolaissuuden piirissä jo pikkuesikoisuuden eriydyttyä Euroopan vanhoillislestadiolaisuudesta vuonna 1934. Pekka Tapanisen uskonnolliseen kehitykseen saattoi vaikuttaa se että hänen appivanhempansa ja vaimonsa Anna-Greta menivät vuoden 1934 hajaannuksessa rauhansanalaisuuteen eli pikkuesikoisuuteen. Pekka Tapanisen appi pyysi hänet usein saarnaamaan pikkuesikoisten seuroihin ja niinpä Tapaninen usein saarnasikin rauhansanalaisten seuroissa. Pekka Tapanisella oli myös suhteita uusevankeliseen lestadiolaissaarnaajaan August Lundbergiin.
Tapanisen vanhemmat olivat vanginvartija Pietari Tapaninen ja Elina Vilhelmina Heikkilä. Vuonna 1934 hän avioitui Anna-Greta Forssin kanssa. Lapset Johan Pietari Tapaninen, rovasti, kirurgi (s. 15.2.1936, k. 20.5.2016), Paulus Mikael Tapaninen, diplomaatti (s. 25.4.1937, k. 21.3.2015) ja Martti Alfred Rafael Tapaninen, rehtori (s. 26.3.1947, k. 30.4.2012).
Vuonna 1911 Tapaninen pääsi ylioppilaaksi, ja teologisten opintojen jälkeen hänet vihittiin papiksi 1915. Pastoraalitutkinnon hän suoritti 1917. Sisällissodan aikana Tapaninen toimi valkoisten joukoissa pappina ja lääkintämiehenä. Ennen Ylitornion kirkkoherraksi valintaa 1922 hän ehti olla töissä eri seurakunnissa, Iissä, Pyhäjoella, Kolarissa, Rovaniemellä, Kittilässä ja Vesilahdella. Hän oli Ylitorniolla vuoteen 1952 ja sen jälkeen vuoteen 1963 asti Oulun tuomiokirkkoseurakunnan kirkkoherrana. Hän oli Oulun hiippakunnan piispa Olavi Heliövaaran jälkeen vuosina 1963–1965. Tapanisen siirryttyä eläkkeelle piispaksi tuli Hannes Leinonen.
Tapaninen oli Ylitornion kunnanvaltuuston varapuheenjohtajana. Presidentin valitsijamiehenä hän oli vuosien 1931, 1937, 1940 ja 1943 vaaleissa.
Hän osallistui talonpoikaismarssille ja tunsi sympatioita Mäntsälän kapinaa kohtaan, mikä aiheutti paheksuntaa vanhoillislestadiolaisten keskuudessa. Vuonna 1933 hän pyrki eduskuntaan IKL:n ehdokkaana Oulun pohjoisesta vaalipiiristä ja tuli valituksi. Vuonna 1936 hän ei enää asettunut ehdolle.
Tapaninen oli myös silloin vanhoillislestadiolaisen Ylitornion kristillisen kansanopiston johtokunnan puheenjohtajana sen alkuvaiheissa ja yksi sen perustajista.
Ponnahdusikkuna
Ponnahdusikkuna () on WWW-mainonnassa käytetty pienikokoinen selainikkuna, josta puuttuu tyypillisesti työkalupalkit ja osoiterivi. Ponnahdusikkuna voi aueta sivustolle saapuessa. Se sisältää yleensä mainosviestin ja linkin mainostajan sivulle. Ponnahdusikkunoiden tehokkuus mainonnassa on nykyään kyseenalainen, koska useimmat internet-selaimet sisältävät ponnahdusikkunaeston. Mainonnan lisäksi ponnahdusikkunoita käytetään esimerkiksi kuvagallerioissa, joissa pientä kuvaa napsauttaessa suurempi avautuu uuteen ikkunaan, tai tekstiä tukevien selitteiden käyttöön.
Tekninen toteutus tapahtuu yleensä JavaScriptillä. Koko ruudun kokoisia ponnahdusikkunoita kutsutaan väli-ikkunoiksi.
Ihmiset
Ihmiset ("Homo") on isojen ihmisapinoiden ("Hominidae") heimoon kuuluva nisäkässuku, joka sisältää modernit ihmiset ja niiden läheiset sukulaislajit. Suvun on arvioitu olevan 1,5–2,5 miljoonaa vuotta vanha. Kaikki muut suvun lajit ja alalajit paitsi ihminen ("Homo sapiens") ja sen nimialalaji "Homo sapiens sapiens" ovat kuolleet sukupuuttoon.
Jotkut tutkijat ovat arvelleet joidenkin "Australopithecusten" saattaneen olla ihmisen esivanhempia. Kenianesi-ihminen ("Kenyanthropus platyops") on noin 3,5 miljoonan vuoden ikäinen laji. Kenianesi-ihmisen suhdetta ihmisen kehityslinjaan ei vielä tiedetä varmasti. Jos se osoittautuu ihmisen kantamuodoksi, useimmat "Australopithecukset" eivät sitä silloin voisi olla.
Ihmisten suvun ("Homo") katsotaan yleisimmin kehittyneen 2–2,5 miljoonaa vuotta sitten, vaikkakin jotkut katsovat sen kehittyneen jo yli neljä miljoonaa vuotta sitten. Ihmisten kehityslinjaan kuuluvia mutta usein harvalukuisia fossiileja on ollut usein vaikea sijoittaa apinaihmisiin tai ihmisiin. Joidenkin tutkijoiden mukaan Etiopian Ledi-Gerarusta löydetty 2,8 miljoonaa vuotta vanha fossiili edustaa varhaisinta tunnettua ihmistä ja yhdistää "Australopithecus afarensiksen" ihmisen sukuun.
Pystyihmisiin luetaan useita kahdella jalalla liikkuvia ihmislajeja, jotka elivät eri puolilla Vanhaa maailmaa 1,9 miljoonaa – 50 000 vuotta sitten. Ne polveutuivat mahdollisesti jostakin kantapystyihmislajista, vaikkakin aiemmin on pidetty mahdollisena että niitä edeltävä laji olikin kätevä- tai turkananihminen. Pystyihmiset hävisivät yksi kerrallaan sukupuuttoon kehittyneempien ihmistyyppien tieltä.
Heidelberginihmisen uskotaan yleisimmin kehittyneen Afrikassa afrikanihmisestä ("Homo ergaster") 700 000–600 000 vuotta sitten ja levinneen sitten Eurooppaan ja Aasiaan. Heidelberginihmisestä kehittyi Euroopassa neandertalinihminen, Aasiassa denisovanihminen ja Afrikassa nykyihminen.
Nykyihmiset lähtivät Afrikasta noin 60 000 vuotta sitten. He levittäytyivät Etelä-Aasiaan noin 50 000 vuotta sitten ja saapuivat Australiaan viimeistään 40 000 vuotta sitten. Euroopasta on löytynyt nykyihmisen jäänteitä 41–45 tuhannen vuoden takaa. Viimeisimpänä ihminen saapui Alaskan kautta Aasiasta Amerikkaan 30 000–10 000 vuotta sitten.
Ihmisen historiassa on ollut tavallista, että samaan aikaan on elänyt useita ihmislajeja. Nykyihminen on ainoa jäljellä oleva ihmislaji. Nykyihmisen kanssa samaan aikaan esiintyivät ennen sukupuuttoaan myös neandertalinihminen (28 000 vuotta sitten), floresinihminen (12 000 vuotta sitten), denisovanihminen (40 000 vuotta sitten), pystyihminen (50 000 vuotta sitten) ja mahdollisesti myös "Homo naledi" (236 000–335 000 vuotta sitten).
Kuhmoisten ase- ja varusmuseo
Kuhmoisten ase- ja varusmuseo on yksityinen museo valtatie 24:n varrella Kuhmoisten keskustassa. Valtatiellä liikkuja tunnistaa museon helposti rakennuksen pihalla olevista tykeistä sekä rakennuksen katolla olevasta toisen maailmansodan aikaisen hävittäjän pienoismallista. Museossa on runsaasti erilaisia kiväärikaliberisia aseita 1800-luvun lopulta toisen maailmansodan aikoihin saakka.
Ahonkylän flikat
Ahonkylän Flikat on suomalainen neljän tytön muodostama lauluyhtye Ilmajoelta. Yhtye syntyi keväällä 1972. Vakavammin he alkoivat suhtautua lauluharrastukseensa seuraavana vuonna, kun maankuulu ilmajokinen musiikkimies Lasse Lintala otti heidät ohjaukseensa. Lintala ohjasi yhtyettä parikymmentä vuotta.
Togon jalkapallomaajoukkue
Togon jalkapallomaajoukkue on Togon jalkapalloliiton hallinnoima joukkue, joka edustaa Togoa kansainvälisissä otteluissa. Joukkue selvisi jalkapallon MM-kilpailuihin ensimmäisen kerran vuonna 2006.
Maailman huomion kohteeksi Togon jalkapallomaajoukkue joutui tammikuussa 2010, kun se joutui Cabindan vapautusliikkeeksi julistautuva FLEC-järjestön väijytykseen Angolassa 8.1.2010. Afrikan mestaruusturnaukseen matkalla olleen joukkueen kaksi jäsentä kuoli hyökkäyksessä, jonka FLEC kertoi olleen suunnattu saattueena toimineita sotilaita vastaan . Joukkueen apuvalmentaja ja tiedottaja saivat surmansa ja yhdeksän pelaajaa haavoittui väijytyksessä. Pahiten loukkaantui maalivahti Kodjovi Obilale. Pelaajat olisivat halunneet pelata kuolleiden tovereidensa muistoksi, mutta Togon valtiojohto päätti vetää joukkueen Angolan kisoista huonon turvallisuuden takia.
Alan Miehet
Alan Miehet oli yhtye, jossa esiintyivät Vesa Nuotio, Petri Hohenthal ja Hannu Karlsson. Se teki kaksi albumia, joista ensimmäinen, "Yhtä soittoa", ilmestyi vuonna 1980. Yhtyeen tyyli oli lähinnä irlantilaisesta ja suomalaisesta kansanmusiikista vaikutteita saanutta folkia.
Alan miehet syntyi, kun Finntrio, jossa Nuotio ja Karlsson olivat jäseninä, hajosi erimielisyyksiin huhtikuussa 1979. Nuotio ja Karlsson pyysivät mukaan sillä hetkellä Cumulus-yhtyeessä vaikuttaneen ja Finntriossakin sijaisena toimineen Petri Hohenthalin. Alan Miesten tunnetuimmaksi levytykseksi muodostui vuonna 1980 tehty "Niin gimis on stadi".
Alan Miehet lopetti toimintansa alkuperäisessä kokoonpanossaan 1983. Siihen mennessä yhtye oli esiintynyt noin 230 kertaa, mukaan lukien radio- ja tv-esiintymiset, joista mainittakoon "El Canto De Kämäräinen" (1980) ja "Alan Miehet – Vetonaula" (1981), sekä vuonna 1982 esitetty vappuohjelma "Vaputtelua".
Alkuperäisen kokoonpanon hajottua Hohenthal ja Nuotio jatkoivat esiintymisiä Alan Miehet -nimellä ja julkaisivat LP:n "Murheet pois". Televisioon he tekivät kahdestaan vappuohjelman "Kuplia". Yhtye ei koskaan varsinaisesti lopettanut esiintymisiä, vaikkakin toiminta oli huomattavasti satunnaisempaa kuin alkuperäisellä kokoonpanolla.
Yhtye kookoontui jälleen kuudentoista vuoden tauon jälkeen alkuperäisessä kokoonpanossaan vuonna 1998, jolloin myös Hannu Karlsson palasi yhtyeeseen. Uuteen kokoonpanoon liittyi myös Petri Hohenthalin poika Jan Hohenthal, joka toimi satunnaisesti yhtyeen basistina. Hannu Karlsson menehtyi vuonna 2000 ja Alan Miehet jatkoivat esiintymisiä vakituiseksi jäseneksi tulleen Ari Talkamon kanssa. Lopullisesti yhtyeen ura päättyi Petri Hohenthalin kuoltua 23. helmikuuta 2005.
Muhammad al-Da’ayya’
Muhammad al-Da’ayya’ (, myös "Mohamed al-Deayea"; s. 2. elokuuta 1972) on saudiarabialainen jalkapallomaalivahti.
Al-Da’ayya’ pitää hallussaan maailmanennätystä pelattujen maaottelujen määrässä. Hän pelasi vuonna 2006 päättyneen maajoukkueuransa aikana 181 A-maaottelua. Hän on ollut Saudi-Arabian jalkapallomaajoukkueen kantavia voimia, kun se selvisi MM-kisoihin 1994, 1998, 2002 ja 2006. Seuratasolla al-Da’ayya’ edusti pitkään Saudi-Arabian pääsarjassa pelaavaa al-Hilalia. Hän oli siirtymässä Manchester Unitediin vuonna 2001, mutta ei saanut työlupaa ja siirto kariutui.
Hamad al-Muntaširi
Hamad al-Muntaširi (s. 22. kesäkuuta 1982) on saudiarabialainen jalkapalloilija, joka pelasi pitkään Saudi-Arabian pääsarjajoukkue al-Ittihadissa. Pelipaikaltaan hän oli puolustaja.
Al-Muntaširi on voittanut al-Ittihadin mukana Aasian Mestareiden liigan kahdesti, vuosina 2004 ja 2005. Vuonna 2005 hänet valittiin Aasian vuoden jalkapalloilijaksi. Al-Muntaširi kuului Saudi-Arabian jalkapallomaajoukkueeseen Saksan MM-kisoissa 2006 ja pelasi joukkueen kaikki kolme ottelua alusta loppuun.
Muhammad Nur
Muhammad Nur (s. 26. helmikuuta 1978) on saudiarabialainen jalkapalloilija, joka pelasi pitkään Saudi-Arabian pääsarjajoukkue al-Ittihadissa. Pelipaikaltaan hän oli keskikenttäpelaaja.
Nur oli mukana joukkueensa kanssa vuonna 2005 seurajoukkueiden MM-turnauksessa, jossa al-Ittihad selvisi välieriin. Hän on pelannut Saudi-Arabian jalkapallomaajoukkueessa muun muassa vuoden 2002 ja vuoden 2006 MM-kisoissa.