Suomalainen alkoholikulttuuri
Suomalainen alkoholikulttuuri tarkoittaa etyylialkoholia sisältävien juomien käyttöä Suomessa sekä juomien käyttöön liitettyjä tapoja ja tottumuksia.
Vuonna 2012 alkoholin kokonaiskulutus Suomessa oli 9,6 litraa 100-prosenttista alkoholia asukasta kohti, mikä oli viisi prosenttia vähemmän kuin vuonna 2011. Alkoholin kulutus on laskenut vuodesta 2007 alkaen. Suomessa käytetään alkoholia henkilöä kohti toiseksi eniten Pohjoismaista. 1960-luvun alusta alkoholin kokonaiskulutus on kuitenkin nelinkertaistunut ja samalla alkoholihaitat ovat kasvaneet.
Humalatilaa ei ole suomalaisessa kulttuurissa pidetty häpeällisenä. Päinvastoin sitä ylistetään ja pidetään sosiaalisuuden merkkinä. Juomisen arkistuminen ei ole johtanut kulutuksen tai humalajuomisen vähenemiseen, vaan kehitys on ollut päinvastainen. Suomalainen humalahakuinen alkoholikulttuuri ei kuitenkaan ole poikkeus maailmassa. Eurooppalaisia viinikulttuureita lukuun ottamatta alkoholi on maailmalla ravintoaineen sijasta yleensä päihde.
Alkoholijuomia on tuotettu ja käytetty Suomessa ainakin rautakaudelta lähtien (500 eaa). Kuitenkin alkoholin käyttö nykyisessä mittakaavassa on uusi ilmiö. Tänä päivänä suomalaisten alkoholinkäyttö on yli neljä kertaa runsaampaa kuin vielä viimevuosisadan puolessa välissä. Suomalaisten alkoholinkäyttö ja sen sosiaalinen hyväksyttävyys ei ole koskaan historiassa ollut lähelläkään nykyistä tasoa (ks. kuvaaja). Ikävä kyllä myös alkoholihaitat ovat tämän päivän Suomessa historiallisen suuret.
Perinteistä suomalaista suodattamatonta olutta kutsutaan sahdiksi. Sahdin teossa käytetään etupäässä ohramaltaita. Sahti on rekisteröity Euroopan unionin aidoksi perinteiseksi tuotteeksi vuonna 2002. Olutasiantuntija Michael Jackson sanoi sahdin olevan ”oluenteon historian puuttuva rengas Mesopotamian ja nykypäivän välillä”, kuin ”lasillinen antropologiaa”.
Osaltaan suomalaiseen alkoholikulttuuriin vaikutti raittiusliike ja vuosina 1919–1932 voimassa ollut kieltolaki. Toisaalta myös salakuljetus ja laiton myynti lisääntyivät. On myös väitetty, että väkevien alkoholijuomien käyttö lisääntyi kieltolain aikana. Kieltolain jälkeen alkoholikauppaa harjoitti valtion omistaman Alkon monopoli, ja vuosina 1944–1956 käytössä oli niin kutsuttu viinakortti, jolla alkoholin ostamista rajoitettiin. Lopullisesti viinakortti poistui kuitenkin vasta vuoden 1970 lopussa.
Suomalaisesta kansanperinteestä on tallennettu karhulauluja (Kalevalan 46. runo, säkeet 547–606) ja vainajain muistajaisia. Karhulauluissa kerrotaan kaadetun karhun kunniaksi pidetyistä peijaisista, ”otson häistä”, joiden päätteeksi karhun kallo vietiin ”hääsaatossa” takaisin metsään. Siellä se täytettiin juhlaoluella ja nostettiin uhripuuhun, jotta metsästysonni säilyisi. Hautajaismenoihin liittyviä ikivanhoja piirteitä on kirjoitettu muistiin Tverin Karjalassa vielä vuonna 1958. Haudalla pidettiin muistoateria, johon vainajan ajateltiin osallistuvan. Jos vainaja oli pitänyt viinasta, sitä tarjottiin myös haudalla.
Alkoholinkäyttö on Suomessa lisääntynyt naisten keskuudessa. 1960-luvulla lähes puolet 30–49-vuotiaista naisista ilmoitti olevansa raittiita, vuonna 2000 enää neljä prosenttia. Käytön lisääntyminen on arkipäiväistänyt suhtautumista alkoholiin ja hämärtänyt siihen liittyviä vaaroja. On ehdotettu, että rattijuoppo-ongelmaa vastaan tarkoitettu suomalainen iskulause ”Jos ajat, et ota” muotoiltaisiin uudeksi ohjeeksi ”Jos odotat, et ota” ja lisättäisiin se alkoholia sisältävien juomien etiketteihin.
Alkoholinkäytön lisääntyminen on merkinnyt, että alkoholittomia alueita ei ole enää yhtä paljon kuin ennen. Tämä tuo paineita esimerkiksi nuorten alkoholinkäyttöön ja raittiudesta luopumiseen. Raittius on kuitenkin yleistynyt nuorison keskuudessa. Toisin kuin 1960-luvun ”märän sukupolven” ajattelussa, alkoholinkäyttö saatetaan yhdistää vapautuneisuuden sijasta ärsyttävään teeskentelyyn. Nuorten harrastusmahdollisuudet ovat parantuneet ja päihtymiseen kannustava ryhmäpaine on vähentynyt. Kulutus- ja ruokatietoisuus on lisääntynyt, ja myös alkoholin epäterveellisyys – lihottavuus, vaikutus aivoihin ja niin edelleen – tiedostetaan entistä laajemmin. Jossain määrin Suomeen on levinnyt niin sanottu streittariliike, joka syntyi punk-piireissä vastalauseena itsetuhoisalle elämäntavalle ja välinpitämättömyydelle maailmasta.