hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Arto Ruotanen
Arto Sakari Ruotanen (s. 11. huhtikuuta 1961 Pyhäjärvi) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja ja olympiamitalisti.
Ruotanen oli 1980-luvulla ja 1990-luvun alussa Suomen jääkiekkomaajoukkueen vakiopuolustajia: hän edusti Suomea kolmissa olympiakisoissa (1984, 1988 ja 1992), kuusissa maailmanmestaruuskisoissa (1985, 1986, 1987, 1990, 1991 ja 1992) sekä Canada Cupissa vuonna 1991. Ruotanen voitti olympiahopeaa Calgaryssa 1988 ja MM-hopeaa 1992.
Jääkiekon SM-liigassa Ruotanen voitti yhden Suomen mestaruuden Oulun Kärpissä sekä neljä pronssia. Ruotanen on valittu jääkiekkoleijonaksi #131.
Ruotanen pelasi Suomessa Kärppien riveissä vuosina 1979 - 1986 kunnes siirtyi Ruotsin liigan HV71:n riveihin. Ruotanen pelasi yhtä Saksassa vietettyä kautta lukuun ottamatta Ruotsin pääsarjassa yhdeksän kautta ja tämän päälle vielä kaksi kautta alasarjoissa kunnes lopetti pelaajauransa kevääseen 1998.
Pelaajauran jälkeen Ruotanen toimi HV71:n apuvalmentajana neljä ja puoli kautta. Helmikuussa 2003 HV71 irtisanoi koko valmennusryhmänsä. Tämän jälkeen Ruotanen jatkoi kolme kautta kolmannella sarjatasolla pelanneen Tranås AIFn päävalmentajana kunnes jätti jääkiekon ainakin toistaiseksi ja siirtyi muiden työtehtävien pariin.
Never Mind the Bollocks, Here’s the Sex Pistols
Never Mind the Bollocks, Here's the Sex Pistols on punk-yhtye Sex Pistolsin ensimmäinen ja ainoaksi "viralliseksi" jäänyt studioalbumi. Levy sisältää muun muassa klassikot "Anarchy in the U.K..", "God Save the Queen", "Pretty Vacant" ja "Holidays in the Sun". Albumia pidetään yleisesti yhtenä kaikkien aikojen merkittävimmistä rock-levyistä. "Pure Pop Magazine" sijoitti albumin vuonna 2004 ykköseksi listallaan "The Most Important Albums of All Time".
Sex Pistols lähetti levymateriaalin ensin EMIlle, joka aikaisemmin julkaisi bändin ensimmäisen singlen "Anarchy in the U.K.", mutta ei suostunut julkaisemaan albumia. A&M Recordsin kanssa sopimus tehtiin, mutta pari viikkoa myöhemmin sekin purki sopimuksen. Virgin Records loppujen lopuksi teki sopimuksen, ja albumi julkaistiin 28. lokakuuta 1977. Yhdysvalloissa albumi julkaistiin Warner Bros. -levymerkillä 10. marraskuuta samana vuonna.
Glen Matlock soittaa bassoa ainoastaan raidalla "Anarchy in the U.K.", kitaristi Steve Jones soittaa lähes kaikki bassoraidat albumilla. Vicious soitti albumin sessioissa alun perin "Bodies" ja "God Save the Queen" -kappaleiden bassoraidat, mutta Steve Jones soitti kummankin bassoraidat uudelleen, ja jälkimmäisen kappaleen Viciousin basso-osuudet poistettiin lopullisesta versiosta. "Bodies" on ainoa kappale, missä Sidin basson soitto kuultavissa. Kuitenkin Jonesin mielestä se on hyvällä onnella edes kuultavissa, sillä Sidin suoritus on laitettu miksauksessa pienelle volyymille.
Steve Passmore
Steve Passmore (s. 29. tammikuuta 1973 Thunder Bay, Ontario, Kanada) on uransa lopettanut kanadalainen jääkiekkomaalivahti. Hän liittyi Helsingin Jokereiden miehistöön kesken kauden 2005–2006. Hän pelasi 93 NHL-ottelua kausien 1998–1999 ja 2003–2004 välillä joukkueinaan Edmonton Oilers, Chicago Blackhawks ja Los Angeles Kings. Hän lopetti pelaajauransa vuonna 2007.
Kantalukulajittelu
Tietojenkäsittelytieteessä kantalukulajittelu (kantalukujärjestäminen, reikäkorttijärjestäminen, ) on lajittelualgoritmi, joka lajittelee lukuja suuruusjärjestykseen numeroiden merkitsevyyden perusteella. Siten se ei ole yleiskäyttöinen vertailuun pohjautuva lajittelualgoritmi, mutta käyttäen apuna laskentalajittelua se suoriutuu lineaarisessa ajassa. Myös kirjaimia voidaan ajatella numeroina, jolloin voidaan lajitella merkkijonoja. Kantalukulajittelu on vakaa eli se ei sotke alkioiden alkuperäistä järjestystä.  A: taulukko, jonka alkiot ovat lukuja
Kantalukulajittelun asymptoottinen aikavaativuus on "O"("d" · ("n" + "k")), missä
Aikavaativuus voidaan johtaa yksinkertaisesti siitä, että laskentalajittelua toistetaan "d" kertaa.
Kantalukulajittelu ei ole yksiselitteisesti parempi kuin yleiset, ajassa "O"("n" log "n") suoriutuvat algoritmit. Apuna käytetty laskentalajittelu vie muistia kantaluvun koosta riippuen, siinä missä pikalajittelu toimii vakiotilassa ja käyttää välimuistia tehokkaasti hyväkseen.
Lajiteltavat:
Ensin lajitellaan vähiten merkitsevien numeroiden (ykkösten) mukaan. Tulos on:
Seuraavaksi lajitellaan kymmenten mukaan. Järjestys säilyy oikeana, koska käytetään vakaata lajittelualgoritmia:
Lopuksi lajitellaan satojen mukaan:
Tuloksena luvut on lajiteltu vakaasti suuruusjärjestykseen.
Kantalukulajittelua voidaan ajatella yleisenä periaatteena, jossa vähiten merkitsevä tieto lajitellaan ensin. Päivämäärät voidaan lajitella ensin päivien, sitten kuukausien ja lopuksi vuosien mukaan. Nimet voidaan lajitella ensin etunimen mukaan ja lopuksi sukunimen mukaan. Jokainen kantalukulajittelun periaatteella toimiva lajittelu vaatii ehdottomasti vakaan lajittelualgoritmin ja on hyvä esimerkki vakauden avulla saavutettavasta hyödystä.
Nicolas Cage
Nicolas Cage (oikealta nimeltään Nicolas Kim Coppola, s. 7. tammikuuta 1964 Long Beach, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä. Lisäksi hän on toiminut ohjaajana ja tuottajana.
Cage on ohjaaja Francis Ford Coppolan veljenpoika ja ohjaaja Sofia Coppolan serkku.
Cage on saanut Oscar-palkinnon roolistaan elokuvassa "Leaving Las Vegas" (1995). Hän on esiintynyt sekä toimintaelokuvissa että vakavammissa rooleissa ja joissakin mustissa komedioissa.
Kolmannen avioliiton Cage solmi Alice Kimin kanssa vuonna 2004, mutta he ovat sittemmin eronneet. Heillä on vuonna 2005 syntynyt poika Kal-El, joka on saanut nimensä Teräsmiehen alkuperäisnimen mukaan. Hän on ollut aiemmin naimisissa Patricia Arquetten ja Lisa Marie Presleyn kanssa. Hänellä on vuonna 1990 syntynyt poika Weston Coppola Cage Christina Fultonin kanssa. Cage harrastaa brasilialaista jujutsua, keräilee sarjakuvia ja on Elvis Presleyn suuri fani.
Cage muutti sukunimen Coppola nimeksi Cage, jotta häntä ei suosittaisi setänsä Francis Ford Coppolan maineen vuoksi. Nimen Cage hän otti Marvelin sarjakuvahahmon Luke Cagen mukaan.
Kannattajakortti
Kannattajakorteilla todistetaan puolueen tai valitsijayhdistyksen perustamiseen tarvittavien kannattajien määrä. Kannattajakorttiin tulee merkitä kannattajan henkilötiedot, vakuutus äänioikeudesta seuraavissa vaaleissa, päivämäärä, joka saa olla enintään vuoden vanha, ja kannattajan omakätinen allekirjoitus. Puolueen perustamiseen ja rekisteröintiin sekä puoluerekisteristä poistetun puolueen uudelleenrekisteröintiin vaaditaan kannattajakortteja 5 000.
Ehdokkaan valitsijayhdistyksen perustamiseen vaaditaan kannattajakortteja
Suomen Laskuvarjokerho
Suomen Laskuvarjokerho ry oli Suomen suurin laskuvarjokerho ja toimi Helsingissä ja Utissa. Jäseniä oli noin 1 000, joista aktiivisia noin 300. Kerhossa hypättiin vuosittain noin 15 000 hyppyä, joista pääosa hypättiin Utissa. Vuosittain uusia alkeiskurssilaisia oli noin 200–300, lisäksi tandem-hyppääjiä noin 300. Suuren hyppymäärän mahdollistaa laskuvarjokerho oma 2009 valmistunut 18-paikkainen Cessna Grand Caravan (OH-DZF). Suomen Laskuvarjokerho ja Utin Laskuvarjokerho liittyivät toisiinsa ja muodostivat uuden yhdistyksen Skydive Finland ry:ksi.
Hyppytoiminta Utissa vilkastuu keväällä, kun kerhon toiminta vakinaistuu ja alkaa oppilashyppykausi. Utissa toimintaa on läpi kesän lähes joka päivä. Hyppääminen Utissa hiljenee lokakuun lopussa.
Laskuvarjourheilua on harrastettu Suomessa vuodesta 1960, jolloin Suomen Laskuvarjokerho (SLK) ry perustettiin.
Suomen Laskuvarjokerhon perusti toukokuussa 1960 parinkymmentä lajista kiinnostunutta. Parina ensimmäisinä vuonna toiminta Suomessa rajoittui kokoontumisiin ja harrastuksesta haaveiluun. Hyppäämässä käytiin ulkomailla, lähinnä Ranskassa ja Yhdysvalloissa.
Ensimmäiset siviilihypyt Suomessa tehtiin vuonna 1962, jolloin hyppyjä kertyi 22 kpl. Läpi 1960-luvun toimintaa kehitettiin ja toiminnalle haettiin ja saatiin julkisuutta. Vuoteen 1965 mennessä innokkaita hyppääjiä oli jo niin paljon, että Helsinki-Malmille perustettiin hyppykeskus ja ostettiin oma lentokone, OH-CSE Cessna 195, joka poistettiin käytöstä pakkolaskun jälkeen 1972. Kerholla oli tuolloin oma huone käytössään Malmin lentokenttä rakennuksessa, Pyöreällä.
Kymmenvuotisjuhlia vietettiin vuonna 1970, ja tällöin kerhossa oli lähes kaksisataa asiasta innostunutta jäsentä.
Cessna palveli kerhoa vain neljä vuotta, ja seuraava kone oli seitsemänpaikkainen OH-POA Pilatus Porter, joka saattaa olla maailman vanhin lentävä yksilö. Kerhotoiminnan jäsen- ja hyppymäärien kasvettua voimakkaasti – 1979 hyppyjä 4 701 – kerho vaihtoi jälleen konetta, ja siirryttiin potkuriturbiini-aikaan.
Vuonna 1980 kerho juhli 20-vuotista taivaltaan jäsenmäärän lähennellessä jo kolmeasataa. Uusin kone, 10-paikkainen OH-POB Pilatus Turbo Porter palveli kerhoa hienosti, kunnes 1980-luvun puolivälin jälkeen alkoi ilmetä suuremman koneen tarvetta, ja alettiin miettiä jälleen uutta ratkaisua.
Samaan aikaan lentoyhtiö Svedair Ruotsissa, oli luopumassa Twin Otterista. Elokuussa 1987 pidettiin neuvoa-antava yleiskokous asiasta. Äänestyksen tuloksena konekauppa päätettiin tehdä. Lentäjien ja hyppymestarien talvikausi 1987-1988 oli vilkasta aikaa, lentäjiä koulutettiin ja hyppymestarit suunnittelivat koneen tuomia muutoksia hyppytoiminnassa ja -koulutuksessa.
OH-SLK Twin Otter saapui Suomeen maaliskuussa 1988, ja Malmin Pyöreällä järjestettiin virallinen luovutustilaisuus. Toisaalla spekuloitiin, kauanko kerho pysyisi pystyssä hankinnan vuoksi. Koneen hankinta silloin ei ollut helppo tehtävä, mutta käytäntö osoitti hankkeen kannattavuuden. Vuonna 2009 Laskuvarjokerholle valmistui oma Cessna Grand Caravan hyppykoneeksi.
Komplikaatio
Komplikaatio lääketieteessä on lisätauti, jälkitauti, sivuhäiriö, (hoidon) sivuvaikutus tai aikaisempaan tautitilaan tai hoitoon liittyvä uusi häiriö.
Sairauden varhainen komplikaatio on esimerkiksi diabetekseen liittyvä veren glukoositason noususta johtuva diabeettinen kooma, myöhäinen komplikaatio taas on esimerkiksi diabetekseen liittyvä neuropatiaksi kutsuttu tuntoaistin heikkeneminen raajoista tai näköaistin menetys.
Hoidon komplikaatio voi olla esimerkiksi insuliinišokki, joka johtuu sokeritason laskusta esimerkiksi liiallisen insuliiniannoksen tai syömättömyyden vuoksi.
Kirurgiset komplikaatiot voidaan jakaa välittömiin ja viivästyneisiin komplikaatioihin. Välittömät komplikaatiot ilmenevät jo toimenpiteen aikana tai välittömästi sen jälkeen. Syynä on joko toimenpiteen epäonnistuminen tai väärä toimenpide. Välittömiä komplikaatioita voidaan vähentää koulutuksella ja harjoituksella. Viivästyneitä komplikaatioita ovat muun muassa verenpurkaumat, laskimotukokset, imunestekertymä, infektio tai vaivan, esimerkiksi tyrän, uusiutuminen.
Leikkauksien yhteydessä aiheutuvia komplikaatioita on alettu vuodesta 2008 vähentää WHO:n 29-kohtaisilla tarkistuslistoilla. Komplikaatioita tapahtuu leikkaushoidossa koko maailmassa vuodessa noin miljoona, joista noin puolet voisi estää karsimalla inhimilliset virheet. Ennen listan käyttöön ottoa kehittyneissä maissa komplikaatioita oli 10 %:ssa leikkauksista, käyttöönoton jälkeen 7,1 %:ssa. Päivystysleikkauksissa vähennys oli suurempi, sillä ne vähenivät 18 %:sta 11,7 %:iin, ja kuolemat vähenivät 3,7 %:sta 
1,4 %:iin. Tarkistuslista on käytössä vuoden 2011 tilanteen mukaan maailmassa 4 000 sairaalassa, Suomessa kahdeksassa. Kun Suomessa listaa kokeiltiin neurokirurgiassa, haavakomplikaatioita oli 19 %:ssa, mutta ne vähenivät 7,5 %:iin, kun lista otettiin käyttöön.
Lista jakautuu kolmeen osaan: ennen nukutuksen aloitusta varmistettavat, ennen leikkausviiltoa varmistettavat ja ennen leikkauksesta poistumista varmistettavat. Ennen anestesiaa varmistetaan muun muassa leikattavan potilaan henkilöllisyys ja toimenpide. Varmistetaan myös leikattava puoli. Toisessa vaiheessa leikkaustiimin jäsenet esittäytyvät toisilleen ja varmistetaan vielä toimenpide. Kolmannessa vaiheessa ennen leikkauksesta poistumista varmistetaan, että kaikki instrumenttien, neulojen ja taitosten määrät täsmäävät, ja merkitään potilaan tiedot näytteisiin.
Konstantinos Dukas
Konstantinos Dukas (noin 1074 – 1096) oli Bysantin keisari Mikael VII:n ja tämän vaimon Maria Bagrationin poika. Hän oli tärkeän Dukas-suvun jäsen. Mikael VII syrjäytettiin vuonna 1078 ja Konstantinoksen äiti Maria meni uusiin naimisiin uuden keisarin Nikeforos Botaniateksen kanssa sillä ehdolla että tämä julistaisi Konstantinoksen perillisekseen. Marian toiveesta kuuluisa filosofi Teofylaktos kirjoitti nuorelle prinssille tarkoitetun oppikirjan. Pian tuli kuitenkin selväksi ettei Nikeforos aikonut pitää lupaustaan Konstantinosta kohtaan. Vuonna 1081 Marian tukema Aleksios Komnenos syrjäytti Nikeforosken ja julistautui itse keisariksi. Aleksios kihlautti myös oman tyttärensä Anna Komnenan Konstantinoksen kanssa ja julisti Konstantinoksen seuraajakseen.
Vuonna 1087 Aleksios sai kuitenkin pojan Johanneksen jonka hän heti julisti seuraajakseen. Annan ja Konstantinoksen kihlaus purettiin. Konstantinos kuoli vuonna 1096.
Ilmapallo
Ilmapallo on kaasulla täytettävä, kevyestä materiaalista yleensä koristelu- tai mainontatarkoituksiin valmistettu pallo.
Ilmapallon kuori on yleensä elastinen, jolloin se vie vähän tilaa ja venyy halutun kokoiseksi palloa täytettäessä. Kuoret valmistetaan useimmiten muovista tai hajoavasta luonnonkumista, mutta myös foliopallot ovat yleisiä. Ilmapallon kuoressa on suuaukko, josta palloon puhalletaan kaasua. Tavalliset ilmaa sisältävät pallot täytetään yleensä puhaltamalla tai pienellä käsikäyttöisellä ilmapallopumpulla. Jos pallo täytetään ilmaa kevyemmillä kaasuilla kuten heliumilla, se kohoaa ilmaan nosteen ansiosta. Tällöin täyttöön käytetään tavallisesti painekaasusäiliötä. Täytön jälkeen pallo sidotaan umpeen, ja karkaamisen estämiseksi ilmaa kevyempiin palloihin kiinnitetään usein naru. Foliopalloissa on tavallisesti venttiili, jolloin niitä ei tarvitse sulkea sitomalla. Aikaisemmin ilmapalloja täytettiin myös vedyllä, mutta helium on turvallisempi vaihtoehto reagoimattomuutensa ansiosta. Se ei myöskään ole yhtä haitallista sisään hengitettynä.
Useimmat ilmapallot ovat muodoltaan yksinkertaisen soikeita, ja kumista valmistettujen pallojen muotoiltavuus onkin rajallinen. Tavallisten pallomaisten ilmapallojen lisäksi kumista valmistetaan usein pidempiä, makkaramaisia palloja. Foliopallot sen sijaan voivat olla minkä muotoisia tahansa. Ne eivät veny kumipallojen tapaan, joten niiden pintaan voidaan myös helpommin painaa yksityiskohtaisia ja värikkäitä kuvia. Foliopallot valmistetaan yleensä muovista, joka on päällystetty metallilla. Siksi niiden on pelätty aiheuttavan oikosulkuja voimajohtoihin takertuessaan.
Kumipalloja voidaan täyttää myös nesteillä, yleensä vedellä. Nämä ns. vesi-ilmapallot hajoavat melko herkästi, ja niitä voi siten käyttää vesisodassa tai muussa keppostelussa.
Ilmapallot tuovat myös paljon iloa lapsille. Etenkin vapun aikoihin pallot ovat hyvin suosittuja. Eikä vain ainoastaan lasten keskuudessa, koska ne soveltuvat myös hyvin koristeiksi iloa tuomaan.
Ilmapalloja käytetään tavallisimmin koristeina ja mainonnassa. Ne kuuluvat usein riehakkaisiin, karnevaalimaisiin juhliin kuten vappuun Suomessa. Myös erilaisissa tapahtumissa värikkäitä ilmapalloja käytetään huomion kiinnittäjinä ja tunnelman kohottajina. Mainosilmapalloja jaetaan usein ilmaiseksi kansalaisille: niiden etuja ovat heliumtäytteisten pallojen hyvä näkyvyys ja ihmisten myönteinen suhtautuminen varsinkin lapsille mieluisiin ilmapalloihin.
Kaupoista ilmapalloja voi ostaa tavallisesti vain täyttämättöminä. Erityistapahtumissa ilmapallokauppiaat myyvät täytettyjä palloja. Ilmapallokauppias sitoo pallot usein korkeaksi torniksi, jonka hän sitoo vyötärölleen, ja irrottaa nipusta asiakkaan haluaman pallon. Suomessa ilmapallokauppiaiden tornit ovat vappuisin yleisiä katukuvassa.
Erityisen pitkiä ja kapeita ilmapalloja voi taivuttaa kuvioiksi, jolloin ne säilyttävät muotonsa taivutuksen jälkeen. Useita tällaisia ilmapalloja voi liittää yhteen monimutkaisiksi hahmoiksi kuten päähineiksi tai eläimiksi. Tämä on synnyttänyt oman, usein erilaisissa tapahtumissa tai huvipuistoissa toimivan ilmapallotaiteilijoiden ammattikunnan.
Ahvenanmaan maakunnan vaalipiiri
Ahvenanmaan maakunnan vaalipiiri on yksi Suomen 13 eduskuntavaalipiiristä. Perustuslain 25 §:n mukaan vaalipiiristä valitaan aina yksi kansanedustaja (0,5% Suomen eduskunnasta). Määrä ei siis muiden vaalipiirien tapaan riipu vaalipiirin asukasluvusta (joka oli 0,53 % valtakunnan väkiluvusta vuoden 2016 lopussa). Mikäli määrä riippuisi väkiluvusta, niin vaalipiiristä valittaisiin silti vain yksi edustaja.
Vaalipiiri käsittää alueellisesti Ahvenanmaan itsehallinnollisen maakunnan kunnat. Vuoteen 1948 saakka nykyisen Ahvenanmaan maakunnan vaalipiirin alue oli osa Turun läänin eteläistä vaalipiiriä.
Vaalipiiriin kuuluvat Brändö, Eckerö, Finström, Föglö, Geta, Hammarland, Jomala, Kumlinge, Kökar, Lemland, Lumparland, Maarianhamina, Saltvik, Sottunga, Sund ja Vårdö.
Ahvenanmaalta valittu kansanedustaja on perinteisesti muodostanut RKP:n kansanedustajien kanssa Ruotsalaisen eduskuntaryhmän.
Turun läänin eteläisestä vaalipiiristä valittiin RKP:n listoilta useita ahvenanmaalaisia kansanedustajiksi vuosina 1907-1945. Useat heistä ovat vaikuttaneet myös maakuntapäivillä ja parhaimmillaan, 1933 eduskuntaan valituista 3:sta RKP:läisestä peräti 2 oli ahvenanmaalaisia. Kansanedustajat:
Laskentalajittelu
Laskentalajittelu (Counting sort) on eräs lajittelualgoritmeista. Se perustuu jakauman laskemiseen. Ajatuksena on, että aineiston järjestäminen voidaan suorittaa tehokkaasti, jos alkioiden keskinäistä vertailua ei tarvitse tehdä aina kokonaisilla alkioilla.
Algoritmin aikakompleksisuus on lineaarinen eli formula_1. Se on stabiili, mutta ei toimi minimitilassa. 
Algoritmin kompleksisuudesta käytetään yleisesti myös muotoa formula_2, missä formula_3 tarkoittaa järjesteltävien alkioiden määrää ja formula_4 alkioiden mahdollisten arvojen lukumäärää. Usein formula_4 lasketaan dynaamisesti alkioiden maksimi ja minimiarvojen erotuksena avulla.
Koska n-suuruisen syötteen järjestäminen kokonaisia alkioita vertaamalla vaatii pahimmassa tapauksessa Ω(n log n) vertailua, on laskentalajittelu varsin tehokas menetelmä, kunhan oletettu formula_4 on tarpeeksi pieni. Tarkemmin sanottuna, kun formula_7.
Laskentalajittelu tarvitsee väliaikaistaulukkoa. Näin ollen laskentalajittelu ei ole minimitila-algoritmi (vaatii ylimääräistä tilaa).
Laskentalajittelun periaate on seuraava:
Edellä oleva periaate soveltuu tapauksiin, joissa avainavaruus on pienempi kuin lajiteltavien alkioiden määrä. Ts. menetelmästä tulee käyttökelvoton, jos mahdollisia avaimia on enemmän kuin lajiteltavia avaimia, koska apuvektorin koko kasvaa valtavaksi. Tästä syystä yleisessä tapauksessa em. menetelmää sovelletaan järjestämällä aineisto samalla periaatteella useampaan kertaan eri avaimen osien suhteen: ensin vähiten merkitsevien avaimen osien suhteen edeten kohti eniten merkitseviä avaimen osia. Koska menetelmä on stabiili, säilyttävät vähiten merkitsevien osien mukaan järjestetyt osat järjestyksensä. Näin aineisto voidaan järjestää "paloittain".
Esimerkki laskentalajittelusta:
Havaitaan, että vektorin A pienin arvo on 0 ja suurin 5. 
Periaatteen mukaisesti kohta 1. on nyt tehty. 
Näin ollen muodostetaan apuvektori B:
Apuvektori B:n sisällöksi sijoitetaan numeroiden esiintymien lukumäärät:
Nollia siis 2, ykkösiä 2, kakkosia 0, kolmosia 1, nelosia 3 ja vitosia 2.
Periaatteen kohta 2. on nyt tehty.
Seuraavaksi kohta 3, eli lukujen kumulointi:
Eli:
Nyt kohta 3. on tehty. Havaitaan myös, että B:n viimeisen alkion kumuloitunut arvo (10) on
sama kuin syötevektorin A viimeinen indeksi.
Seuraavaksi kohta 4.
Kohta 4. tehty, siirrytään kohtaan 5.
Näin koko syötevektori käytiin läpi ja tulosvektori sisältää samat arvot kuin syötevektori, stabiilisti lajiteltuna.
Varsinais-Suomen vaalipiiri
Varsinais-Suomen vaalipiiri (vaaleihin 1995 Turun läänin eteläinen vaalipiiri) on yksi Suomen eduskuntavaalien kolmestatoista vaalipiiristä. Vuoteen 1948 asti vaalipiiriin kuului myös Ahvenanmaa. Vuonna 1991 Somero siirtyi Hämeen läänin eteläisestä vaalipiiristä Turun läänin eteläiseen vaalipiiriin. Vuonna 2003 Kodisjoki siirtyi maakuntajaon mukaisesti Satakunnan vaalipiiriin. Vaalipiiristä valitaan eduskuntaan 17 kansanedustajaa.
Vaalipiiri käsittää nykyisin Varsinais-Suomen maakunnan alueen ja siihen sisältyvät Aura, Kaarina, Kemiönsaari, Koski Tl, Kustavi, Laitila, Lieto, Loimaa, Marttila, Masku, Mynämäki, Naantali, Nousiainen, Oripää, Paimio, Parainen, Pyhäranta, Pöytyä, Raisio, Rusko, Salo, Sauvo, Somero, Taivassalo, Turku, Uusikaupunki ja Vehmaa.
Vaalipiirin entisiä kuntia ovat Alastaro, Angelniemi, Askainen, Dragsfjärd, Halikko, Hiittinen, Houtskari, Iniö, Kakskerta, Kalanti, Karinainen, Karjala, Karuna, Kemiö, Kiikala, Kisko, Korppoo, Kuusisto, Kuusjoki, Lemu, Loimaan kunta, Lokalahti, Maaria, Mellilä, Merimasku, Metsämaa, Mietoinen, Muurla, Naantalin maalaiskunta, Nauvo, Paattinen, Paraisten maalaiskunta, Perniö, Pertteli, Piikkiö, Pyhämaa, Rymättylä, Suomusjärvi, Särkisalo, Tarvasjoki, Uskela, Uudenkaupungin maalaiskunta, Vahto, Velkua, Västanfjärd ja Yläne.
Turun läänin eteläinen vaalipiiri muodostettiin vuoden 1907 eduskuntavaaleja varten Suomen suuriruhtinaskunnan valtiopäivien talonpoikaissäädyn valtiopäiväedustajien vaalipiirinä käytetyistä Ahvenanmaan, Vehmaan, Mynämäen, Piikkiön, Halikon ja Maskun kihlakunnista.
Turun eteläisessä vaalipiirissä sijaitsivat vuonna 1940 seuraavat maalaiskunnat:
Lisäksi vaalipiirissä sijaitsivat Turun, Naantalin ja Uudenkaupungin vanhat kaupungit sekä Salon kauppala.
Suurin puolue Varsinais-Suomessa on viime vuosikymmeninä ollut Kokoomus, jonka kannatus on melko tasaisesti jakautunut sekä maaseudulle että kaupunkiin. Se on suurin puolue myös Turun kaupunginvaltuustossa. Tosin esimerkiksi vuoden 1962 eduskuntavaaleissa se oli jäädä viidenneksi, kun edellä olivat SKDL, Keskusta ja SDP, ja Kansanpuoluekin jäi vain 312 äänen päähän. SDP:tä kannatetaan perinteisesti teollisuuspaikkakunnilla, joita ovat Uusikaupunki, Raisio, Salo ja Länsi-Turunmaan Parainen. Keskustaa kannatetaan laajalti maaseudulla, mutta esimerkiksi Vihreät eivät ole kovin suuri puolue. Huomattavaa on RKP:n kannatus Turunmaan saaristossa ja Turussa.
Lähde
Oulun vaalipiiri
Oulun vaalipiiri on yksi eduskuntavaalien 13 vaalipiiristä. Alueelta valitaan 18 kansanedustajaa (9 % 200:sta). Nimestään huolimatta vaalipiiri kattaa Kainuun maakunnan sekä Oulun lisäksi koko Pohjois-Pohjanmaan maakunnan alueet.
Vaalipiiriin kuuluvat Alavieska, Haapajärvi, Haapavesi, Hailuoto, Hyrynsalmi, Ii, Kajaani, Kalajoki, Kempele, Kuhmo, Kuusamo, Kärsämäki, Liminka, Lumijoki, Merijärvi, Muhos, Nivala, Oulainen, Oulu, Paltamo, Pudasjärvi, Puolanka, Pyhäjoki, Pyhäjärvi, Pyhäntä, Raahe, Rantsila, Reisjärvi, Ristijärvi, Sievi, Siikajoki, Siikalatva, Sotkamo, Suomussalmi, Taivalkoski, Tyrnävä, Utajärvi, Vaala ja Ylivieska.
Vaalipiirin entisiä kuntia ovat Haukipudas, Kajaanin maalaiskunta, Kestilä, Kiiminki, Kuivaniemi, Oulujoki, Oulunsalo, Paavola, Pattijoki, Piippola, Pulkkila, Rantsila, Rautio, Revonlahti, Ruukki, Saloinen, Temmes, Vihanti, Vuolijoki, Yli-Ii ja Ylikiiminki.
Pohjois-Suomen kolme vaalipiiriä eli Oulun läänin eteläinen vaalipiiri, Oulun läänin pohjoinen vaalipiiri ja Lapinmaan vaalipiiri järjestettiin uudelleen, kun Lappi erotettiin Oulun läänistä omaksi Lapin lääniksi ja samalla Lapin läänin vaalipiiriksi 1938. "Oulun läänin vaalipiirin" pääosan muodosti aiemman eteläisen vaalipiirin alue kokonaan, mutta lisäksi uuteen vaalipiiriin yhdistettiin aiemman pohjoisen vaalipiirin Oulun läänissä pysynyt eteläosa, koska se olisi ollut liian pieni muodostaakseen oman vaalipiirinsä.
Lääniuudistuksen yhteydessä 1997 vaalipiirien nimiä muutettiin, jolloin Oulun läänin vaalipiiristä tuli vuoden 1999 vaaleista lähtien Oulun vaalipiiri, alueen pysyessä kuitenkin samana.
Oulun vaalipiirin kansanedustajamäärä on vaihdellut vain vähän. 1970-luvun maaltamuutto etelään vähensi äänestäjiä ja kansanedustajamäärää, mutta 1980-luvulla kansanedustajamäärä palautui vanhalle 1950-luvun tasolleen, 18 edustajaan, jossa se on siitä lähtien pysynyt.
Syyrian kieli
Syyria (ܣܘܪܝܝܐ "suryoyo", "suryāyā") on aramean sukuinen, itäaramealainen kieli, jota aikoinaan puhuttiin laajalti hedelmällisen puolikuun alueella. Laajimmassa määritelmässään syyriaa käytetään usein viittaamaan kaikkiin itä-aramealaisiin kieliin, joita puhutaan alueen erilaisten kristinuskoa tunnustavien ryhmien kuten assyrialaiskristittyjen parissa; erityisimmässä merkityksessään sillä viitataan Edessan klassiseen kieleen, josta muotoutui syyrialaisen kristillisyyden kieli. Syyriaa kirjoitetaan oikealta vasemmalle kuten arabiaa ja hepreaa.
Syyria kuuluu afroaasialaiseen kieliryhmään, seemiläisten kielten alaryhmään, länsiseemiläisten kielten haaraan ja aramealaiseen kieliryhmään. Syyriaa kirjoitetaan syyrialaisella aakkostolla. Lähi-idässä syyriaa äidinkielenään puhuvia asuu Syyriassa, Irakissa, Georgiassa, Azerbaidžanissa, Armeniassa, Turkissa ja Israelissa. Myös useissa länsimaissa on merkittäviä diasporassa asuvia yhteisöjä, mm. Ruotsissa.
Isä meidän-rukous syyrian kielellä "estrangelo"-kirjaimistolla:
translitteroituna:
Daniel Alfredsson
Daniel Alfredsson (s. 11. joulukuuta 1972 Göteborg, Ruotsi) on ruotsalais-kanadalainen ammattilaisuransa päättänyt jääkiekkoilija. Hän pelasi urallaan 19 kautta NHL-liigassa. Hänet muistetaan urastaan Ottawa Senatorsissa, jonka kapteeni hän oli 1999–2013.
Senators varasi Alfredssonin NHL:ään vuoden varaustilaisuudessa. Hänen varausnumeronsa oli 133. Alfredsson pelasi koko ammattilaisuransa kolmessa seurassa: Ruotsissa Vastra Frölunda HC:ssa, Ottawa Senatorsissa ja Detroit Red Wingsissä. Alfredsson on voittanut Calder Memorial Trophy –palkinnon ja olympiakultaa Ruotsin maajoukkueessa 2006. Vuonna 2007 mies johdatti Senatorsin Stanley Cup -finaaleihin asti, mutta joukkue hävisi Anaheim Ducksille. Kaudella 2011–2012 Alfredsson toimi yhdessä Boston Bruinsin puolustaja Zdeno Charan kanssa n kapteenina.
Heinäkuussa 2013 Alfredsson teki vapaana pelaajana yksivuotisen sopimuksen Detroit Red Wingsin kanssa. Hän ehti toimia Ottawan kapteenina kaudesta alkaen, yhteensä 14 kautta, mikä tekee hänestä yhden NHL:n pitkäaikaisimmista kapteenista kautta aikojen.
Alfredsson ilmoitti joulukuussa 2014 lopettavansa uransa ottawalaisjoukkueessa, allekirjoittaen päivän mittaisen sopimuksen joukkueen kanssa. Hänen viimeinen pelinsä tapahtui Ottawa Senatorsissa alkulämmittelyssä New York Islandersia vastaan.
Alfredssonille myönnettiin syyskuussa 2016 Kanadan kansalaisuus.
Julian Huxley
Sir Julian Sorell Huxley () oli brittiläinen biologi, kirjailija ja humanisti. Hän oli Unescon ensimmäinen johtaja ja mukana perustamassa WWF:ää. Huxley lyötiin ritariksi vuonna 1958. Hän toimi biologian professorina Oxfordin yliopistossa ja King's Collegessa Lontoossa. Lontoon eläintieteellisen seuran sihteerinä hän johti Lontoon eläintarhaa 1935–1942.
Julian Huxley kävi 1930-luvulla Keniassa ja muualla Itä-Afrikassa tutustumassa kansallispuistoihin ja muuhun eläinsuojelutyöhön. Brittihallitus lähetti hänet myös Länsi-Afrikkaan etsimään Kansainyhteisön maista soveliaita yliopiston paikkoja. Näillä matkoillaan Huxleylle kehittyi näkemys koulutuksesta ja luonnonsuojelusta maailman eri puolilla, ja niinpä hän oli tärkeässä asemassa Unescon ja WWF:n perustamisessa.
1920-luvulla Huxley kirjoitti yhdessä H. G. Wellsin ja tämän pojan kanssa kirjasarjan "Elämän ihmeet" ("The Science Of Life"), joka pyrki kuvaamaan biologian eri puolia kansantajuisesti. Hän teki myös dokumenttifilmejä linnuista ja esiintyi televisiossa ja radiossa "Luontoiltaa" ja "Viisasten kerhoa" vastaavissa visailuissa.
Ensimmäisen maailmansodan aikana Huxley työskenteli tiedustelussa GCHQ:ssa.
Julian Huxleyn veli oli kirjailija Aldous Huxley, velipuoli Nobelin lääketieteen palkinnon saanut Andrew Huxley, isä kirjailija Leonard Huxley ja isoisä Thomas Henry Huxley, Charles Darwinin kollega ja tukija.
Otto-Iivari Meurman
Otto-Iivari (Otto-Ivar) Meurman [mö:rman] (4. kesäkuuta 1890 Ilmajoki – 19. elokuuta 1994 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. Hänen vanhempansa olivat piirilääkäri Otto Meurman (1859-1929) ja Aina Ignatius (1864-1944). Meurman työskenteli asemakaavoittajana ja oli Suomen ensimmäinen asemakaavaopin professori (v. 1940).
Meurman oli Viipurin asemakaava-arkkitehti vuodesta 1918 vuoteen 1937. Hänen käsialaansa ovat muun muassa Viipurin, Joensuun, Kajaanin, Karhulan, Riihimäen ja Tornion asemakaavat. Mouhijärven kirkon sankarihautausmaan Vapaussodan muistomerkki, joka paljastettiin 1920, on hänen suunnittelemansa.
Hän oli Teknillisen korkeakoulun asemakaavaopin professorina vuodesta 1940 vuoteen 1959 asti.
Meurman vietti yli satavuotiaaksi saakka kesiään Karkussa, jossa hänen isänsä Otto Meurman oli asunut toimiessaan 1900-luvun alkupuolella Tyrvään piirilääkärinä. Vuonna 1989 hän julkaisi muistelmateoksen "Mörrin muistelmia". Otto-Iivari Meurman kuoli 104-vuotiaana 19. elokuuta 1994. Hänet on haudattu sukuhautaan Kangasalan kirkon hautausmaalle.
Meurmanien sivistyssukuun kuulunut Otto-Iivari Meurman oli poliitikko Agathon Meurmanin pojanpoika. Hänen pojanpoikansa on professori Jukka H. Meurman.Hänen pojanpojanpoikansa on Idols-laulaja Kristian Meurman Meurmanin serkkuja olivat lakimies ja poliitikko Antti Tulenheimo ja urkutehtailija Martti Tulenheimo.
Espoon Tapiolassa sijaitsee hänen mukaansa nimetty puisto. Hänellä on nimikkopuisto myös Helsingissä Käpylässä.
Suomen arkkitehtiliitto on nimennyt Meurmanin työn kunniaksi Otto-Iivari Meurman -palkinnon.
M/28
M/28 tai ”Pystykorva” on Suojeluskuntajärjestön pulttilukkoinen kiväärimalli, joka valmistettiin kokoamalla vanhoista Mosin Nagant M/1891 -kiväärin osista (joita hankittiin myös ulkomailta) sekä uusimalla piippu sekä etutähtäin. Alkuperäiset valmistajatehtaan merkit poistettiin hiomalla ennen uudelleensinistystä. Puuosat puhdistettiin, hiottiin ja lakattiin uudelleen.
Kiväärissä on kiinteä viiden patruunan makasiini. Patruuna on alun perin venäläinen 7,62x54R. Merkintä tarkoittaa sitä, että piipun nk. pikkukaliiberin mitta on 7,62 millimetriä, hylsyn pituus 54 millimetriä ja hylsy on laippakantainen eli "rimmed". 
Suomalainen versio kaliiberista on merkitty 7,62x53R Finnish, piipun pikkukaliiberi (rihlan päältä mitattu) sekä isokaliiberi (rihlauran pohjalta mitattu) ovat suomalaisessa versiossa ahtaammat.
Kiväärin pituus on 119 cm, piipun pituus 68,5 cm ja paino 4,88 kg. Takatähtäin on alkuperäinen Mosin Nagant 1891 -kiväärin ”rotanloukku”, mutta sen oikeaan kylkeen on lisätty etäisyydet metreinä venäläisten arsinoiden lisäksi. Etutähtäin on suomalainen ja sen jyvä on suojattu korvakkeilla, tästä tulee aseen lempinimi ”Pystykorva”.
Kivääri suunniteltiin vuonna 1927 ja Suojeluskuntain Ase- ja Konepaja "valmisti" sitä noin 30 000 kappaletta vuosien 1928–1933 välillä.
M/28:n erottaa M/27-kivääristä Suojeluskunnan leiman ja erilaisen etuhelan sekä takatukin hihnan kiinnityksen ansiosta.
Aseen käyttäjiin kuului myös talvisodan tarkka-ampuja Simo Häyhä, joka suosi avotähtäimiä tuolloin jo tarkka-ampujakäytössä yleisten kiikaritähtäinten sijasta.
Zardoz
Zardoz (1974) on John Boormanin ohjaama post-apokalyptinen tieteiselokuva, pääosassa Sean Connery. Elokuva tehtiin noin miljoonan dollarin budjetilla.
20th Century Fox ei pitänyt elokuvan sekavuudesta, minkä vuoksi siihen lisättiin harhaanjohtava johdanto. Elokuva ei menestynyt kovin hyvin, mutta nykyisin se on saanut kulttimainetta.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Ilkka Jauhiainen kutsuu elokuvaa laahaavaksi ja näennäisfilosofiseksi fantasiaksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”. "VideoHound’s Golden Movie Retriever" pitää "Zardozia" visuaalisesti kiinnostavana mutta teeskentelevänä.
Eduskuntavaalit 1907
Suomen yksikamarisen eduskunnan ensimmäiset vaalit järjestettiin 15. ja 16. maaliskuuta 1907. Eduskuntaan valittiin 181 miestä ja 19 naista. Ensimmäiset kansanedustajat ehtivät istua täysistuntojaan vain runsaan vuoden ajan, sillä eduskunta hajotettiin 6. huhtikuuta 1908.
Eduskunnan valta oli rajoitettua, koska Venäjän keisari saattoi halutessaan jättää lakeja vahvistamatta ja hajottaa eduskunnan. Keisari käytti valtaa senaatin kautta. Itsenäistyneessä Suomessa parlamentarismi tuli virallisesti voimaan vuoden 1917 lopussa.
20. heinäkuuta 1906 annettu vaalilaki takasi puolueille vahvan aseman. Vaalien alla perustettiin kaksi uutta puoluetta: Ruotsalaisen puolueen perustuksille vuonna 1906 syntynyt Ruotsalainen Kansanpuolue, joka tavoitteli kaikkien ruotsinkielisten ääniä ja, pienviljelijöiden asiaa ajanut Maalaisliitto. Vaaleihin osallistui myös yhden kansanedustajan saanut Etelä-Pohjanmaan Nuorsuomalainen Maalaisliitto, joka oli vaaliliitoissa nuorsuomalaisten kanssa. EPNM yhdistyi Maalaisliittoon 1908.
Vaaleissa olivat äänioikeutettuja lähes kaikki 24 vuotta täyttäneet Suomen kansalaiset joitakin ryhmiä lukuun ottamatta. Puolueiden keskinäinen kamppailu vaalien alla oli varsin kiihkeä, ja porvarillisissa piireissä päähuomio kohdistui perustuslaillisten ja vanhasuomalaisten menestykseen. Työväen uskottiin yleisesti saavan vain parikymmentä edustajaa. Suurin yllätys olikin sosialidemokraattien nousu eduskunnan suurimmaksi ryhmäksi. Vanhasuomalaiset saivat 59 paikkaa, mikä merkitsi voittoa perustuslaillisista (nuorsuomalaiset 26 paikkaa ja ruotsalaiset 25 paikkaa).
Ehdokkaita asetettiin 762, joista 62 oli naisia.. Miesehdokkaista valittiin 25,9 % ja naisista 30,6 %. Naiskansanedustajista kuului sosialidemokraatteihin yhdeksän, vanhasuomalaisiin kuusi, nuorsuomalaisiin kaksi sekä ruotsalaisiin ja Maalaisliittoon kumpaankin yksi.
Uuden eduskunnan ensimmäinen täysistunto pidettiin 23. toukokuuta 1907. Istunnon avasi ikäpuhemies, Suomalaisen Puolueen Iisakki Hoikka, minkä jälkeen puhemieheksi valittiin nuorsuomalaisten P. E. Svinhufvud, ensimmäiseksi varapuhemieheksi SDP:n N. R. af Ursin ja toiseksi varapuhemieheksi vanhasuomalaisten E. G. Palmén.
Valituista kansanedustajista varsin tunnettuja olivat mm. SDP:n Anni Huotari, Albin Koponen, Matti Paasivuori, Miina Sillanpää, Yrjö Sirola, Taavi Tainio, Väinö Tanner, Oskari Tokoi, Matti Turkia, N. R. af Ursin, Edvard Valpas-Hänninen, Sulo Wuolijoki ja Wäinö Wuolijoki, Suomalaisen puolueen J. R. Danielson-Kalmari, Hannes Gebhard, Hedvig Gebhard, Aleksandra Gripenberg, Lauri Ingman, Kaarlo Kares, Wilhelmi Malmivaara, Juho Kusti Paasikivi, Artturi H. Virkkunen, Sakari Yrjö-Koskinen ja Yrjö Koskinen Yrjö-Koskinen, nuorsuomalaisten Pekka Ahmavaara, Santeri Alkio, Eero Erkko, Pekka Pennanen, Emil Nestor Setälä ja Pehr Evind Svinhufvud, RKP:n Leo Ehrnrooth, Ernst Estlander, Emil Schybergson ja Julius Sundblom, sekä maalaisliiton Kyösti Kallio ja Juhani Leppälä.
Viimeinen valtiopäivillä mukana ollut ensimmäisen eduskunnan jäsen oli Väinö Tanner, joka jätti eduskunnan vuoden 1962 vaaleissa. Viimeinen elossa ollut oli Juhani Leppälä, joka kuoli joulukuussa 1976.
Metallin lämpökäsittely
Metallin lämpökäsittelyllä tarkoitetaan prosessia, jossa metallikappaleen lämpötilaa korotetaan ja metallin mikrorakenteessa ja mekaanisissa ominaisuuksissa tapahtuu haluttuja muutoksia. Metallikappale ei sula lämpökäsittelyissä. Lämpökäsittelyillä voidaan vaikuttaa kappaleen kovuuteen, lujuuteen, sitkeyteen ja kulutuskestävyyteen. Lämpökäsittelyn vaikutus voi ulottua koko kappaleeseen tai rajoittua vain sen pintaan tai rajattuun osaan. Esimerkkejä lämpökäsitellyistä esineistä ovat hammaspyörät, puukon terät ja vaativat akselit.
Karkaisussa kappale kuumennetaan ja kuumennuksen jälkeen jäähdytetään hyvin nopeasti.
Teräskappaleen karkaisun jälkeen tehdään päästöhehkutuksia, joiden ansiosta kappaleen kovuus laskee ja myötöraja ja venymä nousevat. Päästöhehkutus on olennainen osa karkaisuprosessia ja päästöhehkutuksen lämpötilalla ja ajalla on merkittävä vaikutus teräskappaleen ominaisuuksiin.
Hehkuttamalla useat materiaalit kuten kupari pehmenevät.
Metallia hehkutetaan solvus-lämpötilan yläpuolella, kunnes aiemmissa käsittelyissä erkautuneet faasit ovat liuenneet ja rakenne on muuttunut homogeeniseksi jähmeäksi liuokseksi.
Esimerkiksi teräkselle ennen karkaisua tehtävä austenointihehkus on liuoshehkutus.
Kylmämuokatun kappaleen rakeet litistyvät muokkaussuunnassa ja kappale muokkauslujittuu. Rekristallisaatiohehkutuksessa kiderakenne järjestyy uudelleen. Kappaleen kovuus ja venymä palaavat kylmämuokkausta edeltäviin arvoihinsa.
Erkautuskarkenevat metalliseokset saavuttavat lopullisen kovuutensa keinovanhennushehkutuksessa. Liuoksessa olevat seosaineet ydintyvät ja muodostavat yhdisteitä, dispersioita tai erkaumia, perusmetallin rakenteeseen. Erkaumat vastustavat tehokkaasti dislokaatioiden liikettä.
Erkautuskarkaistavia metalliseoksia ovat esimerkiksi duralumiini ja kromikupari.
Metallirakenteisiin saattaa tulla haitallisia jännityksiä esimerkiksi hitsauksen yhteydessä. Jännityksenpoistohehkutus tehdään metallin päästölämpötilan alapuolella.
Mikäli metallikappale on ollut ympäristössä, missä kaasujen osapaineet ovat olleet korkeita, on usein olemassa riski, että kaasut (etenkin vety) rikastuvat metallirakenteen raerajoille ja aiheuttavat haurautta. Tyypillinen lämpötila kaasunpoistohehkutuksessa on 200 °C. Kaasunpoistohehkutus on ehdottoman välttämätön esimerkiksi kovakromauksen jälkeen.
Sintraushehkutuksessa metallijauheesta puristettu ns. vihreä kappale saavuttaa kiinteän, tiheän rakenteen. Prosessissa metallijauhepartikkelit sulautuvat toisiinsa diffuusion vaikutuksesta. Partikkelit tai niiden osat eivät sula prosessissa.
Lämpökäsittelyissä käytetyt uunit ovat joko jatkuvatoimisia tai panostyyppisiä. Osassa uuneja on kontrolloitava atmosfääri, eli prosessin aikana uunissa on joko inertti tai pelkistävä atmosfääri.
Charlottetown
Charlottetown on Kanadan itärannikolla sijaitsevan Prinssi Edwardin saaren provinssin pääkaupunki ja suurin kaupunki. Kaupungin väkiluku oli vuoden 2011 väestönlaskennassa 34 562, ja sen pinta-ala on 44,33 neliökilometriä. Charlottetown sijaitsee Hillsborough-, Yorke- ja Eliot-jokien suistossa.
Charlottetownin perusti vuonna 1765 kapteeni Samuel Holland ranskalaisen "Port La Joye" -siirtokunnan paikalle. Kaupunki on saanut nimensä kuningatar Charlotten, Yrjö III:n vaimon mukaan.
Vuonna 1864 brittiläisen Pohjois-Amerikan siirtokuntien edustajat kokoontuivat Charlottetownissa ja muodostivat Kanadan liittovaltion.
Charlottetownissa sijaitsee Prince Edward Island University. Vuosina 1993–1996 kaupungissa pelasi Ottawa Senatorsin AHL-farmijoukkue Prince Edward Island Senators.
Tenhi
Tenhi on suomalainen progressiivista folkmusiikkia soittava yhtye. Yhtyeen perusti Tyko Saarikko vuoden 1996 lopulla. Vuonna 1997 saksalainen Prophecy Productions solmi kolmen täyspitkän levyn kattavan sopimuksen tuolloin kaksimiehisen Tenhin kanssa. Ilkka Salminen oli liittynyt yhtyeeseen hieman aikaisemmin ja ennen studioon astumista Ilmari Issakaista pyydettiin liittymään. Session tuloksena syntynyt "Hallavedet" -mini-CD sisälsi kaksi kappaletta. Vuonna 1999 Eleanor Lundell liittyi yhtyeeseen ja esikoisalbumi "Kauan" julkaistiin samana vuonna. -mini-CD julkaistiin vuonna 2001 ja toinen kokopitkä "Väre" vuonna 2002.
Vuonna 2006 Tenhi julkaisi uuden pitkäsoittonsa "Maaäet", joka jatkoi tuotantoa edellisten albumien kaltaisella tummanpuhuvalla tyylillä.
Myöhemmin samana vuonna Prophecy Productions uudelleenjulkaisi Tenhin sivuprojektina vuonna 2004 äänitetyn levyn "". Elokuussa 2007 Tenhi julkaisi kolmen CD:n kokoelmalevyn "Folk Aesthetic 1996–2006", jolle on koottu harvinaista ja julkaisematonta materiaalia, muun muassa "Hallavedet"-ep, "" -ep sekä "Kertomuksia"-demo vuodelta 1997.
Kaikki levyt on julkaissut Prophecy Productions.
Galena
Galena on kaupunki Alaskassa. Se sijaitsee Yukonjoen pohjoisrannalla 72 kilometriä itään Nulatosta. Innokon luonnonpuisto on lounaaseen Galenasta.
Vuoden väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli 675. Näistä 63,41% edusti etnisesti Amerikan alkuperäiskansoja.
Koyukon athabaskoilla oli alueella tilapäisiä leirejä, joita he käyttivät villiriistan vaeltaessa alueelta toiselle. Kesäisin monet perheet siirtyivät lautoilla Yukonille kalastamaan lohta. Koyukukjoen ja Nowitnajoen väliltä on löydetty 12 kesäkalastusleiriä. Galena perustettiin vuonna 1918 lähelle athabaskojen kalastusleiriä, jota kutsuttiin Henry's Pointiksi. Siitä tuli tukikohta läheisille lyijymalmikaivoksille, jotka avattiin 1918 ja 1919.
Vuonna 1920 athabaskat, jotka asuivat yläjuoksulla Loudenissa alkoivat muuttaa Galenaan. He alkoivat myydä puuta höyrylaivoille ja toimia rahdinkuljettajina kaivoksille. 1920-luvun puolivälissä Galenaan perustettiin ensimmäinen koulu. Toisen maailmansodan aikana rakennettiin armeijan lentokenttä Galena Air Force Station. 1950-luvun aikana armeijan tukikohdan rakennustyöt, lentokentän ja teiden parantaminen saivat aikaan Galenan alueen taloudellisen kasvun.
Vuosina 1945 ja 1971 kaupunkia koettelivat tulvat. Näiden vuoksi uusi kaupunkikeskus nimeltään New Town perustettiin Alexanderinjärven rannalle noin 2,5 kilometriä itään alkuperäisestä keskuksesta. Kaupungin virastot, terveysasema, koulut, kauppa ja yli 150 asuntoa rakennettiin New Towniin.
Ilmavoimien tukikohta suljettiin vuonna 1993.
Suomen presidentin valinta 1944
Tasavallan presidentiksi 1944 toimestaan eronneen Risto Rytin seuraajaksi sekä vuosien 1940 ja 1943 presidentinvaalien erityismenettelyjen jälkeen ja edelleen sodan kestäessä määrättiin eduskunnan 5/6 enemmistön säätämällä poikkeuslailla kuuden vuoden toimikaudeksi puolustusvoimain ylipäällikkö, Suomen marsalkka Carl Gustaf Emil Mannerheim.
Neuvostoliiton aloitettua 9. kesäkuuta 1944 suurhyökkäyksen suomalaisjoukkoja vastaan Karjalan kannaksella ja tehtyä läpimurron presidentti Risto Ryti lähetti 27. kesäkuuta Saksaan henkilökohtaisen, Ryti–Ribbentrop-sopimukseksi kutsutun kirjeen aseavun saamiseksi. Kirjeessä Ryti vakuutti, ettei Suomi, hänen ollessaan presidenttinä, solmi erillisrauhaa Neuvostoliiton kanssa. Rintamatilanteen vakiinnuttua ja ulkopoliittisen paineen helpotuttua Suomi irtautui Ribbentrop-sopimuksesta siten, että Ryti erosi presidentin tehtävistä 1. elokuuta. Taustalla oli Suomen pyrkimys päästä rauhansopimukseen Neuvostoliiton kanssa. Hallitukselle antamassaan kirjelmässä Ryti ilmoitti eronsa muodolliseksi syyksi heikentyneen terveytensä ja sen, että ”"ylin toimeenpanovalta sekä sotilas- että siviilihallinnon alalla olisi tällä hetkellä keskitettävä samalle henkilölle".” Näin Ryti määritteli seuraajakseen marsalkka Mannerheimin. 
Hallitus antoi 1. elokuuta eduskunnalle esityksen laiksi ”"tasavallan presidentin määräämisestä ilman vaalia"”. Lain käsittely eduskunnassa oli ennätyksellisen ripeä: neljässä tunnissa lakiesitys läpäisi lähetekeskustelun, perustuslakivaliokunnan, ensimmäisen täysistuntokäsittelyn, suuren valiokunnan ja toisen täysistuntokäsittelyn. Perustuslakivaliokunta totesi mietinnössään, että presidentin valitseminen ei ”"Suomen valtiosäännön edellyttämällä tavalla ole nykyisenä ajankohtana mahdollista"” ja että Mannerheimin valinta vastaa parhaiten valtakunnan etua. Kolmannessa täysistuntokäsittelyssä 4. elokuuta eduskunta julisti lakiesityksen kiireelliseksi ja hyväksyi sen ilman keskustelua yksimielisesti.
Ribbentrop-sopimus mitätöityi lopullisesti, kun Mannerheim ilmoitti 17. elokuuta Suomeen saapuneelle saksalaiselle marsalkalle Wilhelm Keitelille olevansa vapaa sopimuksen velvoitteista.
Martinlaakson rautatieasema
Martinlaakson rautatieasema () on pääkaupunkiseudun lähiliikenteen asema Vantaankosken radalla Vantaan Martinlaaksossa. Se sijaitsee Louhelan ja Vantaankosken asemien välissä, noin 14 kilometriä  Helsingin päärautatieasemasta pohjoiseen. Asemien välimatkat Martinlaakson asemalta seuraaville asemille ovat lyhyimmät Suomessa: Louhelan asemalle on vain 800 metriä ja Vantaankosken asemalle 900 metriä. Asemien laitureiden päistä matka on vielä 150 metriä lyhyempi, etenkin Louhelan ja Martinlaakson välillä. Suoraa näköyhteyttä naapuriasemille ei radan mutkittelevuuden takia silti ole. Lentoasemalle liikennöidään raiteelta 1 ja Helsinkiin raiteelta 2. Kehäradan vuoksi liikenne kaupunkiradan raiteilla muutettiin syksyllä 2013 oikeanpuoleisesta vasemmanpuoleiseksi. Asemalla on keskilaituri.
Martinlaakson asema valmistui vuonna 1975. Asema oli Martinlaakson radan pääteasema vuoteen 1991 asti, jolloin rataa jatkettiin Vantaankoskelle, joka on Martinlaaksosta seuraava asema. Rata nimettiin tuolloin Vantaankosken radaksi. M-junien tunnuskirjain viittasi Martinlaaksoon vaikka pääteasemana oli vuoteen 2015 asti Vantaankoski. Asemalla on HSL:n lippuautomaatti, mutta ei muuta lipunmyyntiä.
Käpylän rautatieasema
Käpylän rautatieasema (, , ratakm 5+840) on pääkaupunkiseudun lähiliikenteen rautatieasema -radan varrella Helsingin Käpylän ja Oulunkylän kaupunginosien rajalla. Asema sijaitsee Pasilan ja Oulunkylän asemien välissä noin 6 kilometriä Helsingin päärautatieasemalta pohjoiseen. Liikenneviraston virallisessa rautatieliikennepaikkaluettelossa (2012) Käpylä on Helsingin liikennepaikan osa.
Käpylän rautatieasema avattiin 1910, jolloin sitä kutsuttiin Kottbyn laituriksi.
Kottbyn seisakkeelle rakennettiin puinen asemarakennus 1921. Se sijaitsi radan pohjoispuolella nykyisen Metsälän, tuolloisen "Kottbyn" vieressä. Rakennus käsitti odotushuoneen, lipunmyyntihuoneen ja "pakaasihuoneen" sekä asemahenkilökunnan asuintilat. Asemalla oli jonkin aikaa myös pieni kanttiini sekä oma järjestyspoliisi, joka partioi asemalla iltaisin.
Asemarakennus poistettiin käytöstä vuonna 1963 ja purettiin 1970-luvulla.
Riihimäen suuntaan liikennöidään raiteelta 3 ja Helsinkiin raiteelta 4. Aseman länsipuolella on kaksi raidetta, joita käyttää aseman ohittavat kauko- ja lähijunat.
Oulunkylän rautatieasema
Oulunkylän rautatieasema (, , ratakm 7+399) on pääkaupunkiseudun lähiliikenteen asema Suomen pääratoihin kuuluvalla rataosalla Helsingin Oulunkylässä. Se sijaitsee Käpylän ja Pukinmäen asemien välissä, noin 7 kilometriä Helsingin päärautatieasemalta pohjoiseen. Aseman ali kulkee Oulunkyläntie.
Asemalla on kaksi laituriraidetta, jotka on numeroitu numeroin 3 ja 4. Raiteelta 3 liikennöidään pohjoisen suuntaan ja raiteelta 4 Helsingin suuntaan. Asemalaiturin toisessa päässä on portaat ja hissi ja toisessa päässä tasainen nousu, jotka vievät kahteen suuntaan haarautuviin alikulkutunneleihin.
Oulunkylän asemalla pääradasta haarautui Herttoniemen satamarata. Sitä käytettiin sataman liikenteeseen vuoteen 1992 asti ja sen jälkeen vuoteen 2012 Helsingin metron varikon huoltokuljetuksiin.
Helsinki–Tikkurila–Lentoasema–Huopalahti–HelsinkiOulunkylässä on ollut rautatiepysäkki vuodesta 1873. Se tuli asemaksi vuonna 1881. Oman asemarakennuksen Oulunkylä sai 1907. Asema sijaitsi tuolloin radan itäpuolella.
Nykyisin Oulunkylän asemalla on vuonna 1922 rakennettu puinen asemarakennus. Sen jälkeen kun Oulunkylän kautta kulkeva rata, Keravan kaupunkirata, 1990-luvulla levennettiin neliraiteiseksi, lähiliikennejunat siirtyivät kuitenkin kahdelle itäisimmälle raiteelle (raiteet 3 ja 4). Tällöin vanha asemarakennus jäi lähiliikenteen kannalta väärälle puolelle rataa ja syrjään matkustajien kulkureiteiltä. Nykyisin se ei ole enää junaliikenteen käytössä, eikä asemalla ole lipunmyyntiä. Asemarakennuksessa toimii fysio-, toiminta- ja psykoterapiapalveluita tuottava yritys nimeltään Lapsen Asema.
Tapanilan rautatieasema
Tapanilan rautatieasema (, ) on pääkaupunkiseudun lähiliikenteen asema Helsinki–Riihimäki-radalla Helsingissä. Se sijaitsee Malmin ja Puistolan asemien välissä, noin 13 kilometriä Helsingin päärautatieasemalta koilliseen.
"A.B. Parkstand-Vanda-Puistokylä O.Y". -niminen maakeinotteluyhtiö alkoi palstoittaa asuntotontteja Tapaninkylän alueelta vuonna 1906 ja anoi rautatieseisakkeen perustamista alueelle. Liikennepaikka otettiin käyttöön vuonna 1907, aluksi seisakkeena. Seisakkeen alkuperäinen nimi oli Vanda, mutta se muutettiin jo seuraavana vuonna Mosabackaksi, koska nykyistä Vantaankosken aluetta kutsuttiin tuolloin samalla nimellä. Tapanila siirtyi osaksi Helsinkiä vuoden 1946 alussa toteutetussa suuressa alueliitoksessa.
Tapanila oli aluksi hyvin mitätön liikennepaikka, mutta jo vuonna 1910 se korotettiin pysäkiksi. Samalla liikennepaikkaa siirrettiin puoli kilometriä etelämmäksi, jonne maakeinotteluyhtiö rakensi ensimmäisen pysäkkirakennuksen. Pysäkin tuntumaan perustettiin tapettitehdas, joka oli yksi Helsingin maalaiskunnan suurimmista teollisuuslaitoksista. Vuonna 1939 sinne rakennettiin puinen asema­rakennus, joka vuonna 1991 purettiin ja siirrettiin Pikku-Huopalahteen kulttuurikohteeksi. Varsinaista asemarakennusta ei Tapanilassa enää ole.
Riihimäen suuntaan liikennöidään raiteelta 3 ja Helsinkiin raiteelta 4. Aseman länsipuolella on kaksi raidetta, joita käyttää aseman ohittavat kauko- ja lähijunat.