Työkyvyttömyys
Työkyvyttömyys tarkoittaa työkyvyn huomattavaa alenemista. Noin 600 000 suomalaista kokee terveydentilansa rajoittavan työkykyään, joista 300 000 osallistuu työelämään, 240 000 on täydellä tai osa-aikaisella työkyvyttömyyseläkkeellä. Lisäksi noin puolet Suomen 82 000 pitkäaikaistyöttömästä elää pitkäaikaisesti työttömyyskorvauksella omaten vamman tai pitkäaikaissairauden, joka vähentää mahdollisuuksia saada työpaikka tai säilyttää se. Heidän joukossaan on 27 000 täysin työkyvytöntä ihmistä.
Suomessa työkyvytön henkilö on oikeutettu Kelan "sairauspäivärahaan" sen jälkeen, kun hänen työkyvyttömyytensä on kestänyt yhtäjaksoisesti omavastuuajan, joka on sairastumispäivä ja yhdeksän seuraavaa arkipäivää. Mikäli työkyvytön henkilö on työsuhteessa, työantaja maksaa yleensä korvausta omavastuuajalta. Mikäli työkyvytön henkilö on työtön ja hän on oikeutettu työttömyyskorvaukseen, työttömyyskassa tai Kela maksavat työttömälle omavastuuajalta työttömyyskorvauksen.
Sairauspäivärahan määrä riippuu työkyvyttömän henkilön viimeistä edellisen vuoden palkkatuloista. Jos niitä ei ole tai jos ne ovat vähäisiä, työkyvyttömälle henkilölle maksetaan vähimmäispäivärahaa muilta päiviltä kuin sunnuntailta ja arkipyhiltä. Vähimmäissairauspäivärahan bruttomäärä on vuonna 2013 keskimäärin 660 euroa kuussa.
Sairauspäivärahaa maksetaan enintään sen kuukauden loppuun, jota seuraavan kuukauden aikana sitä tulisi maksetuksi 300 päivältä."Osasairauspäiväraha" antaa pitkään sairastaneelle mahdollisuuden palata töihin osa-aikaisesti, jolloin palkan lisäksi voi saada Kelan osasairauspäivärahaa. Sairauden on täytynyt jatkua vähintään 60 päivärahapäivää. Osasairauspäiväraha on luonteeltaan vapaaehtoinen sopeuttava toimenpide työntekijän ja työnantajan välillä.
Kelan tuki edellyttää aina lääketieteellistä arviota sairauspäivärahaa hakevan työkyvyttömyydestä, mutta lääkärin kirjoittama sairausloma ei kuitenkaan takaa sitä, että Kela maksaisi työkyvyttömälle henkilölle sairauspäivärahaa. Osa tautiluokituksessa mainituista sairauksista on sellaisia, ettei Kela myönnä niiden perusteella sairauslomaa, vaikka hoitava lääkäri olisi todennut potilaan työkyvyttömäksi.
Jos sairauspäivärahakausi jatkuu yli vuoden, ihminen voi hakea työkyvyttömyyseläkettä.
Pitkäaikaissairaalla tai vammaisella henkilöllä on kansaneläkelain mukaan oikeus saada "kansaneläkettä", jos hänen työkykynsä on alentunut siten, ettei hän kykene elättämään itseään ammattitaidolleen sopivalla työllä. Oikeus täyteen "työeläkkeeseen" muodostuu, jos pitkäaikaissairaan tai vammaisen henkilön työkyky on alentunut vähintään vuoden ajaksi vähintään kolmella viidesosalla. Jos työkyky on alentunut vähintään kahdella viidesosalla, mutta alle kolmella viidesosalla, on henkilö oikeutettu työeläkkeen osalta ainoastaan "osatyökyvyttömyyseläkkeeseen".
Työkyvyn heikentymistä arvioitaessa otetaan työeläkkeiden myöntämisperusteita koskevan lain mukaan huomioon lisäksi se, onko työmarkkinoilta saatavissa työtä, jolla pitkäaikaissairas tai vammainen henkilö kykenisi elättämään itsensä ja jota hänen voitaisiin kohtuudella edellyttää tekevän. Tällöin otetaan huomioon myös työntekijän koulutus, aikaisempi toiminta, ikä, asuinpaikka ja muut näihin rinnastettavat seikat. Jos henkilön työkyky vaihtelee, otetaan huomioon työntekijän vuotuinen ansio.
Pysyvää työkyvyttömyyseläkettä tai määräaikaista kuntoutustukea saavien suomalaisten määrä oli lähes 260 000 vuonna 2011, ja he olivat keskimäärin 50-vuotiaita. Työkyvyttömyyseläkkeelle tai kuntoutustuelle siirtyvien suomalaisten kokonaismäärä on ollut tasaisessa laskussa jo vuosikymmenten ajan ja työkyvyttömyyseläkeläisten kokonaismäärän väheneminen on kiihtynyt entisestään 2010-luvulla. Eniten laskua on tapahtunut verenkiertoelinten ja psykiatristen häiriöiden vuoksi työkyvyttömyyseläkkeelle siirtyneiden kohdalla, joiden määrä on vähentynyt kolmanneksella 2000-luvun alun tasosta. Nuoria työkyvyttömyyseläkkeen saajia on erityisen vähän, sillä yli puolet työkyvyttömyyseläkkeen saajista on täyttänyt 55 vuotta. Vain noin yksi prosentti alle 30-vuotiaista suomalaisista saa vuosittain kuntoutustukea ja alle kolme prosenttia 30-39-vuotiaista.
Täydellä työkyvyttömyyseläkkeellä saa ansaita lisäansioita palkkatyön avulla joko 600 euroa kuukaudessa tai 40 prosenttia työkyvyttömyyttä edeltäneestä vakiintuneesta keskiansiosta Osa-aikaeläkkeellä saa ansaita 60 prosenttia työkyvyttömyyttä edeltäneestä vakiintuneesta keskiansiosta. 
Kuitenkin vain yksi prosentti täydellä työkyvyttömyyseläkkeellä olevista kävi vakituisessa työssä ja vain neljä prosenttia teki satunnaisia työkeikkoja. Jäljellä olevista kolme prosenttia haluaisi vakinaisen työsuhteen ja 18 prosenttia haluaisi satunnaisia työsuhteita, muttei ole löytänyt itselleen soveltuvaa työtä.
Työkyvyttömyyseläkeläiset ovat pääosin 50 vuotta täyttäneitä.
Keskimäärin joka neljäs kuntoutustuki/työkyvyttömyyseläkehakemus hylätään. Eniten hylkäyksiä tehdää pitkäaikaistyöttömien kohdalla, vaikka he ovat tutkimusten mukaan selvästi sairaampia kuin työssäkäyvät. Raportin mukaan pitkäaikaistyöttömien työkyvyttömyyseläkehakemuksista hylätään vajaat yhdeksänkymmentä prosenttia, kun töissäkäyvien kohdalla vastaava luku on kolmekymmentä. Tämä saattaa liittyä siihen, joka kolmas Kelan lääkäri ajattelee, että eläkettä hakevat pitkäaikaistyöttömät eivät ole oikeasti työkyvyttömiä. Pitkäaikaistyöttömille kirjoitetaan lisäksi usein huomattavan puutteellisia lääkärinlausuntoja. Vuonna 2016 tarkastetun väitöskirjan mukaan liian moni työkyvytön pitkäaikaistyötön jää ilman työkyvyttömyyseläkettä, koska työkyvyn arvioinnissa ei oteta huomioon potilaan todellista toimintakykyä.
Kevan työkyvyttömyysratkaisuyksikön Eläkejohtaja Merja Paanasen mukaan Kevassa prosentit eivät ole yllä esitetyt 90 ja 30 vaan 40 ja 20, ja Eläketurvakeskuksen tilastojen perusteella muillakin työeläkevakuuttajilla luvut ovat keskimäärin samaa luokkaa. Hän kirjoittaa työssäkäyvien alhaisemman hylkäysprosentin johtuvan siitä, että työnantaja pystyy työterveyshuollon tuella kokeilemaan muut keinot, kuten kuntoutuksen ja työtehtävien muuttamisen, jo ennen kuin hakemus tehdään sekä selvittämään paremmin työntekijän kokonaistilanteen. Julkisen sektorin osatyökyvyttömyyseläkekin selittää eroa.
Työkyvyttömyyseläkehakemuksia hylätään yksityisellä sektorilla enemmän kuin julkisella. Tämä johtuu siitä, että julkisella puolella vakuutetut työntekijät ovat oikeutettuja saamaan työkyvyttömyyseläkettä ollessaan kyvyttömiä toimimaan omassa ammatissaan, kun yksityisellä puolella vakuutetut työntekijät ovat oikeutettuja saamaan työkyvyttömyyeläkkeen vain siinä tapauksessa, ettei työmarkkinoilta ole saatavissa mitään sellaista työtä, jolla pitkäaikaissairas tai vammainen henkilö kykenisi elättämään itsensä ja jota hänen voitaisiin kohtuudella edellyttää tekevän.
Yleensä vakuutuslaitokset arvioivat, että työkyvyttömyyseläkettä hakevan työkyky palautuu muutaman vuoden sisällä, minkä vuoksi hakijalle ei myönnetä työkyvyttömyyseläkettä, vaan määräaikaista "kuntoutustukea", joka on korvannut aiemmin käytössä olleen määräaikaisen työkyvyttömyyseläkkeen. Kuntoutustuki on tarkoitettu myönnettäväksi niissä tapauksissa, joissa työkyvyttömyyden voidaan odottaa poistuvan asianmukaisella hoidolla tai silloin kun potilaan kohdalla ryhdytään aktiivisiin kuntoutustoimenpiteisiin, joilla katsotaan olevan mahdollisuus saattaa potilas työkykyiseksi. Kun kuntoutustukea ja työkyvyttömyyttä on jatkunut kaksi vuotta, tulisi myöntää toistaiseksi voimassa oleva työkyvyttömyyseläke, ellei hakijan nykyistä työtä voida muokata eikä voida tukea työn vaihtoa terveydentilalle soveltuvaan eikä ole todennäköistä että hakijan toimintakyky paranisi merkittävästi suunnitellulla hoidolla tai kuntoutuksella.