hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Korvat auki
Korvat auki r.y. on vuonna 1977 perustettu suomalainen kulttuuriyhdistys, jonka tarkoituksena on edistää ja tehdä tunnetuksi uutta suomalaista musiikkia ja joka on merkittävästi vaikuttanut modernin eurooppalaisen taidemusiikin tuomiseen Suomeen. Yhdistyksen perustajiin kuuluvat muun muassa Kaija Saariaho, Jouni Kaipainen, Magnus Lindberg, Olli Kortekangas, Jukka Tiensuu, Eero Hämeenniemi ja Esa-Pekka Salonen, ja sen ”henkisenä isänä” toimi säveltäjä Erik Bergman.
Korvat auki -yhdistys toimii Helsingissä ja järjestää konsertteja ja seminaareja. Yhdistyksen säveltäjien teosten esittämistä varten on perustettu Toimii-yhtye, joka on kantaesittänyt useitten jäsenten sävellyksiä, muun muassa Magnus Lindbergin teokset "Action – Situation – Signification" (1982) ja "Kraft" (1982–85).
Korvat auki -yhdistys toimii edelleen aktiivisesti uuden musiikin ja nuorten säveltäjien esiintuojana. Yhdistys muun muassa juhli 30-vuotista toimintaansa järjestämällä 24.11.–1.12.2007 juhlafestivaalin, johon kuului neljä tapahtumaa. Viime vuosina Korvat auki on oman konserttitoimintansa ohella ollut näkyvästi esillä muun muassa Musica nova Helsinki- ja Viitasaaren Musiikin aika -festivaaleilla sekä Runokuu-festivaalilla Helsingin Juhlaviikoilla. Yhdistyksen konserttitoiminta on myös levinnyt pääkaupunkiseudun ulkopuolelle, muun muassa Turkuun. Korvat auki -yhdistyksen viime vuosien aktiivijäseniä ovat olleet muun muassa Jarkko Hartikainen, Markku Klami, Jaakko Kortesharju, Salla Hakkola ja Jouni Hirvelä.
CEN
CEN, ( tai ) on yksityinen voittoa tavoittelematon järjestö, jonka päätehtävinä on edistää eurooppalaista standardisointia.
EEC ja EFTA-maiden standardisointijärjestöt perustivat CEN:n vuonna 1961. Järjestön kansalliset jäsenet tuottavat yhteistyössä vapaaehtoisia eurooppalaisia "EN-standardeja". CENin vastuualueeseen kuuluvat elektroniikkaa (Cenelec) ja tietoliikennettä (ETSI) lukuun ottamatta kaikki standardit.
CENiin kuuluvat tällä hetkellä Alankomaat, Belgia, Bulgaria, Espanja, Islanti, Irlanti, Italia, Itävalta, Kreikka, Kroatia, Kypros, Latvia, Liettua, Luxemburg, Makedonia, Malta, Norja, Puola, Portugali, Ranska, Romania, Ruotsi, Slovakia, Saksa, Slovenia, Suomi, Sveitsi, Tšekki, Tanska, Turkki, Unkari, Viro ja Yhdistynyt kuningaskunta. Suomea CENissä edustaa Suomen Standardisoimisliitto SFS. CENin standardit vahvistetaan Suomessa SFS-EN-standardeiksi.
Kansainvälisen standardoimisjärjestön ISO:n kanssa CEN on tehnyt Wienin sopimuksen.
CEN kotisivut
Avanti! (orkesteri)
Avanti! () on suomalainen kamariorkesteri, jonka perustivat Esa-Pekka Salonen ja Jukka-Pekka Saraste vuonna 1983. Orkesterin kokoonpano vaihtelee jousikvartetin ja sinfoniaorkesterin välillä tilanteesta riippuen, lähtökohtana on itse musiikki eikä orkesterin kokoonpano. Avanti! syntyi tarpeesta korkealaatuiseen yhteismusisointiin innostuneiden ja taitavien muusikoiden kesken, sekä tietoisuudesta siitä, että suuri osa nykymusiikista ja muusta harvoin kuullusta ohjelmistosta saattaisi muutoin jäädä soittamatta.
Vuodesta 1986 on orkesteri järjestänyt Porvoossa "Avanti!n Suvisoitto" -musiikkijuhlan, joka kuuluu taidemusiikkiin keskittyneiden kesätapahtumien eturiviin. Orkesteri on esiintynyt ulkomailla muun muassa Salzburgin, Edinburghin ja Lockenhausin musiikkijuhlilla. Avantin taiteellisena johtajana toimii klarinetisti Kari Kriikku.
Avanti on tehnyt yhteistyötä myös tanssiryhmä Tero Saarinen Companyn kanssa, koreografi Tero Saarisen George Crumbin "Valaan ääniä" -sävellykseen perustuvassa teoksessa "Vox Balaenae" (2011).
Avantin toiminnanjohtaja on syyskuusta 2015 alkaen Maati Rehor. Hänen edeltäjänsä on Maija Kylkilahti.
Espanja talviolympialaisissa 2006
Espanja osallistui Torinin talviolympialaisiin 2006 16 urheilijan voimin. Joukkueen edustaja kisojen avajaisissa oli alppihiihtäjä María José Rienda.
Andrea Casanovas
Leyre Morlans
María José Rienda
Carolina Ruiz Castillo
Luis Alberto Hernando
Nuria Montané
Jordi Font
Ibón Idigoras
Iker Fernández
Queralt Castellet
Clara Villoslada
Laia Aubert Torrents
Juan Jesús Gutiérrez
Laura Orgue
Diego Ruiz
Vicenç Vilarrubla
Dracula – vanha vampyyri
Dracula – vanha vampyyri () on Tod Browningin ohjaama kauhuelokuva vuodelta 1931. Garrett Fortin käsikirjoitus perustuu Bram Stoker romaaniin "Dracula" (1897) sekä Hamilton Deanen ja John L. Balderstonin romaanin pohjalta kirjoittamaan näytelmään (1927). Karpaateille sijoittuva elokuvan alkuosa seuraa enemmän Stokerin romaania, kun taas Englantiin sijoittuvat kohtaukset seuraavat näytelmää.
Draculaa esitti Bela Lugosi, joka oli näytellyt saman roolin myös näytelmäsovituksessa. Lugosin Dracula on ollut esikuvina lukuisille myöhemmille Draculan esittäjille.
Elokuvan leikkauksessa on mahdollisesti tapahtunut virhe, sillä useassa kohdassa on näkyvillä pöytälampun edessä valosuojaksi asetettu pahvi. Monet tosin uskovat pahvin olleen tarkoituksellinen, sillä elokuvan käsikijoituksessa mainitaan ohimennen "lampun varjostimesta", joka saattaa viitata pahviin.
Elokuvasta kuvattiin samanaikaisesti myös espanjankielinen versio "Drácula" (1931). Kun Browning oli saanut englanninkieliset kohtaukset kuvattua päivällä, George Melford ja Enrique Tovar Avalos kuvasivat öisin samoissa lavasteissa espanjankielistä versiota. Sen pääosissa olivat
"Dracula – vanha vampyyri" valittiin vuonna 2000 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Per Nørgård
Per Nørgård (s. 13. heinäkuuta 1932, Gentofte) on tanskalainen säveltäjä. Hän aloitti musiikinopintonsa Kööpenhaminassa Vagn Holmboen johdolla ja jatkoi niitä myöhemmin Pariisissa opettajanaan Nadia Boulanger. Nørgård sai erityisesti uransa alkuvaiheissa vaikutteita Vagn Holmboelta, Carl Nielseniltä ja Jean Sibeliukselta. Myöhemmin sveitsiläinen taiteilija Adolf Wölfli on toiminut inspiraation lähteenä monille Nørgårdin teoksille.
Nørgårdin tuotantoon kuuluu muun muassa kuusi oopperaa, kaksi balettia, kahdeksan sinfoniaa ja konserttoja. Hän on julkaissut myös useita musiikkiin liittyviä kirjoituksia.
Per Nørgårdille myönnettiin Sibelius-palkinto 2006.
Xian Xinghai
Xian Xinghai (13. kesäkuuta 1905 – 30. lokakuuta 1945) oli kiinalainen säveltäjä.
Xian Xinghai syntyi Macaossa vuonna 1905. Hän aloitti klarinetinsoiton vuonna 1918. Myöhemmin hän opiskeli myös pianon- ja viulunsoittoa. Vuonna 1929 Xian Xinghai siirtyi Pariisiin. Vuodesta 1931 lähtien hän opiskeli Pariisin konservatoriossa sävellystä Vincent d’Indyn ja Paul Dukasin johdolla. Xian Xinghai palasi Kiinaan vuonna 1935. Vuonna 1940 hän kuitenkin muutti Neuvostoliittoon, jossa hän kuoli tuberkuloosiin vuonna 1945.
Xian Xinghai sävelsi yli kolmesataa teosta. Niihin kuuluu muun muassa "Keltainenjoki" -kantaatti.
Karhu 1
Karhu 1 oli Karhumäen veljesten ensimmäinen omatekoinen ja yksi koko Suomen ensimmäisistä omatekoisista lentokoneista. Kone rakennettiin 1920-luvun puolessa välissä alkaen syksystä 1924 omassa verstaassa saksalaisen lentokonerakennekirjan pohjalta.
Kone oli yksipaikkainen, puinen ylätaso ja se oli varsin matala. Sitä on pidetty lähinnä moottoroituna liitokoneena. Siipi oli vapaastikantava, sillä ainoastaan yksi tuki yhdisti kummankin siiven laskutelineeseen. Kone oli kokonaan käsityötä, esimerkiksi vaneri oli hiottu millimetrin verran ohuemmaksi. Runko oli tehty haapavanerista ja se oli poikkileikkaukseltaan munan muotoinen. Siivet oli rakennettu pääsalon ja apusalon varaan. Koneessa ei ollut lainkaan siivekkeitä, vaan siiven jättöreunat taipuivat tarpeen mukaan ohjaussauvaa liikuttamalla. Siipikangas oli vernissamaalilla maalattua liimasiveltyä sertinkiä. Kone oli suunniteltu pelkästään talvikäyttöön, joten se oli vain suksilla varustettu. Potkuri oli itsesuunniteltu. Ensimmäinen noin neljän hevosvoiman venemoottori ei jaksanut nostaa konetta ilmaan edes auratulta jäältä, vaikka lähtöpaikalla oli torni, josta putoava paino kiihdytti koneen lentoonlähtöä. Vasta kevättalvella 1926 suoritettu lento parannetulla Harley-Davidsonin HD 24 FE -moottorilla toi tulosta 25. maaliskuuta 1926.
Karhu 1 -koneella suoritettiin useita kymmeniä lentoja. Suurimmat ongelmat olivat moottorin heikkotehoisuus ja itsesuunniteltu potkuri. Kone ei loppujen lopuksi täyttänyt Karhumäen veljesten asettamia vaatimuksia ja veljekset ryhtyivät suunnittelemaan parempaa lentokonetta. Karhu 1 luovutettiin syksyllä 1926 Keljon lentokerholle.
Sananlasku
Sananlaskut ovat lyhyitä, usein vertauskuvalliseen muotoon puettuja mietelauseita ja elämänohjeita, jotka leviävät suullisesti kansan keskuudessa. Sananlasku on usein muodoltaan rytmikäs ja sisällöltään kuvaannollinen.
Valtaosa sananlaskujen luojista on tuntemattomia, koska sananlaskut edustavat kansanperinnettä. Sananlaskun vastine kirjallisuudessa on aforismi.
Sananlaskuissa korostetaan yleensä perinteisiä hyveitä, kuten oikeudenmukaisuutta, maltillisuutta, rehellisyyttä ja järkeä.
Blaž Arnič
Blaž Arnič (31. tammikuuta 1901, Luče – 1. helmikuuta 1970, Ljubljana) oli slovenialainen säveltäjä ja urkuri.
Arnič siirtyi 19-vuotiaana Ljubljanaan, missä hän aloitti musiikkiopintonsa. Myöhemmin hän opiskeli musiikkia myös Wienissä. Säveltäjän tuotantoon kuuluu muun muassa yhdeksän sinfoniaa, sinfonisia runoelmia ja kantaatti.
Marianne Alopaeus
Marianne Alopaeus (o.s. Rosenbröijer; 9. lokakuuta 1918 Tammisaari – 10. marraskuuta 2014 Helsinki) oli suomenruotsalainen kirjailija, joka muutti Ruotsiin 1973. Hänen esikoisromaaninsa oli "Lähtö" ("Uppbrott", 1945), joka käsitteli naisen itsenäisyyttä. Hänen tunnetuin teoksensa on vuonna 1965 ilmestynyt "Pimeyden ydin" ("Mörkrets kärna"), jossa on voimakkaita vaikutteita Simone de Beauvoirin eksistentialistisesta tyylistä. Ruotsalaisuutta ja Ruotsin valtiota ruotinut keskustelukirja "Ruotsin pauloissa" ("Drabbad av Sverige") vuodelta 1983 puhuttaa Ruotsissa edelleen. Teos oli ehdokkaana Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnon saajaksi.
Tuva Korsström toteaa, että Alopaeus on monelle 1960-luvun kulttikirjailija, yhden kirjan kirjailija, "tai ehkä hän on kahden kirjan kirjailija niille, jotka yhä muistavat 80-luvulla teoksen "Ruotsin pauloissa" ympärillä käydyn polemiikin". Kritiikki suhtautui kuitenkin myönteisesti jo hänen esikoisromaaniinsa "Lähtö", ja teos sai ruotsalaisen "Svenska Dagbladetin" kulttuuripalkinnon 1946.
Alopaeuksen ensimmäinen puoliso oli vuodesta 1940 Karl-Gustaf Alopaeus. Avioliitosta syntyi kaksi lasta; puolisot erosivat vuonna 1963. Vuonna 1974 Alopaeus avioitui tuomari ja kirjailija Jan Gehlinin (1922–2010) kanssa. Paitsi Suomessa ja Ruotsissa Alopaeus asui myös Ranskassa ja Yhdysvalloissa. Hän käänsi Eeva Joenpeltoa ruotsiksi.
Marianne Alopaeus asui Ruotsissa vuoteen 2014 saakka. Viikkoa ennen kuolemaa hänet siirrettiin omasta pyynnöstä ”kotiin” Suomeen, ja hän kuoli Helsingissä Eiran sairaalassa 10. päivänä marraskuuta 2014.
Alopaeus sai useita merkittäviä palkintoja sekä Suomessa että Ruotsissa.
Vltava
Vltava () on Elben sivujoki ja Tšekin pisin joki. Se alkaa Böhmerwaldilta ja virtaa muun muassa Prahan läpi.
Elokuussa 2002 Vltava tulvi runsaasti, ja tulviminen surmasi useita ihmisiä sekä aiheutti valtavia tuhoja.
Tšekkiläissäveltäjä Bedřich Smetana omisti joelle tunnetuimman osan sävelrunoelmastaan Má vlast ("Isänmaani").
Mesías Maiguashca
Mesías Maiguashca (s. 24. joulukuuta 1938, Quito) on ecuadorilainen säveltäjä. Hän syntyi ja aloitti pianonsoiton ja sävellyksen opiskelunsa Quitossa. Myöhemmin hän jatkoi opintojaan New Yorkissa ja Buenos Airesissa. Säveltäjä on asunut vuodesta 1965 lähtien Saksassa. Hän on erikoistunut elektroniseen musiikin.
Askøy
Askøy on kunta ja saari Norjassa. Se sijaitsee Midhordlandin seutukunnassa, Hordalandin läänissä. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 26 835 asukasta.
Kunnan pinta-ala on noin 100 km². Kunnan asukasluku on yksi Norjan nopeimmin kasvavia. Kunnan kasvu alkoi 1992, kun saareen rakennettiin 1 057 metriä pitkä silta Norjan toiseksi (2006) suurimmasta kaupungista Bergenistä. Kunnan hallinnollinen keskus on Kleppestø, josta ajaa autolla Bergeniin noin 20 minuutissa.
Mohammed Mourhit
Mohammed Mourhit (s. 10. lokakuuta 1970 Khouribga, Marokko) on belgialainen kestävyysjuoksija.
Mourhit voitti maastojuoksun maailmanmestaruuden pitkällä matkalla 2000 Vilamourassa ja 2001 Oostendessa. 1999 yleisurheilun MM-kisoissa Sevillassa hän oli 5 000 metrillä kolmas ja 2001 sisäratojen MM-kisoissa Lissabonissa 3 000 metrillä toinen.
Mourhit sai Belgian kansalaisuuden avioliiton myötä vuonna 1997. Hän oli kilpailukiellossa kesäkuusta 2002 kesäkuuhun 2004 kiellettyjen lääkeaineiden käytön takia. Hän on 164 senttimetriä pitkä ja painaa 55 kilogrammaa.
Sandro Mazzola
Alessandro (Sandro) Mazzola (s. 8. marraskuuta 1942 Torino, Italia) on italialainen jalkapalloilija.
Mazzola edusti koko uransa ajan milanolaista Interiä. Hän pelasi ensi kerran Serie A:ssa ottelussa Juventusta vastaan 10. kesäkuuta 1961. Inter hävisi ottelun 9-1. Hän voitti seurajoukkueurallaan neljä kertaa Italian mestaruuden, eli Serie A:n, vuosina 1963, 1965, 1966 ja 1971. Vuosina 1964 ja 1965 hän voitti lisäksi Euroopan Cupin ja Inter-Continental Cupin. Kaudella 1964/65 Mazzola oli myös liigan maalikuningas. Yhteensä hän teki Interissä 116 pääsarjamaalia.
Italian maajoukkueessa Mazzola pelasi 70 ottelua, joissa hän teki 22 maalia. Hän pelasi ensi kerran maajoukkueessa 12. toukokuuta 1963 ottelussa Brasiliaa vastaan vain 20-vuotiaana. Mazzola edusti Italiaa kolmissa MM-kisoissa, 1966, 1970 ja 1974. Maajoukkueessa hänen paras saavutuksensa oli vuoden 1968 EM-kisojen voitto.
Myös Mazzolan isä Valentino oli kuuluisa jalkapalloilija.
Planet Hollywood Resort &amp; Casino
Planet Hollywood Resort & Casino on Hollywood-teeman mukaan rakennettu ja sisustettu hotelli ja kasino Las Vegasissa. Se sijaitsee kuuluisan Las Vegas Stripin varrella. Planet Hollywood avattiin vuonna 1963 nimellä Aladdin Casino & Resort, ja nykyään siellä on 2 567 huonetta, pelikasino, teatteri ja 44 000 neliömetrin ostoskeskus nimeltä Miracle Mile Shops.
Bellagio
Bellagio on Clarkin piirikunnassa, Las Vegas Stripin varrella sijaitseva hotelli ja kasino. Sen omistaa MGM Resorts International. Bellagio on varsin uusi hotelli: se avattiin vuonna 1998.
Bellagion suunnitteluun vaikutti Italiassa olevan Como-järven rannalla oleva kylä. Bellagio on kuuluisa eleganssistaan, ja se on yksi näyttävimpiä hotelleja ja kasinoita maailmassa. Yksi suosituimmista nähtävyyksistä on hotellin edessä oleva yli kolmen hehtaarin kokoinen tekojärvi ja järvelle rakennettu vesisuihkujärjestelmä. Bellagion sisätiloissa on Dale Chihulyn "Fiori di Como", yli 2 000 käsin puhallettua lasikukkasteosta, jotka on ripustettu hotellin aulan kattoon.
Bellagion tilalla oli aikaisemmin tunnettu Dunes-hotelli. Steve Wynnin omistama Mirage Resorts Inc. osti Dunesin, purki sen ja rakennutti tilalle Bellagion. Bellagion ovat suunnitelleet Marnell Corrao Associates ja Jon Jerde.
Bellagiolla on ollut useita elokuvarooleja (mm. elokuvassa "Ocean’s Eleven"), ja se toimii kotipaikkana Cirque du Soleil’n kuuluisalle produktiolle "O."
ZIS-5
ZiS-5 (ЗиС-5) -kuorma-auto oli Neuvostoliiton tärkein kuljetusajoneuvo toisessa maailmansodassa. ZiS-5 perustuu yhdysvaltalaiseen Autocar-kuorma-autoon. Vuonna 1931 neljä kuorma-autoa laitettiin kokeeseen, jossa testattiin ajoneuvojen kestävyyttä ja luotettavuutta: kuorma-autot purettiin osiksi ja jokainen osa tutkittiin tarkasti. Uusi kuorma-auto, Zis-5, todettiin erittäin kestäväksi. ZiS-5 kulki huonoimmallakin polttoainelaadulla, ja kesti huoltajien laiminlyöntiäkin. Myöhemmin ZiS-5:stä tehtiin monia muunnoksia. Auto varustettiin esimerkiksi ”Stalinin urkuina” tunnetulla BM-13-raketinheitinjärjestelmällä.
ZiS-5 oli ensimmäinen Neuvostoliiton ulkomaille myymä automalli; vuonna 1934 sata autoa myytiin Turkkiin.
Curtis Davies
Curtis Davies (s. 15. maaliskuuta 1985 Lontoossa, Englannissa) on englantilainen jalkapalloilija, joka pelaa keskuspuolustajana Hull Cityssä.
Davies aloitti ammattilaisuransa Lutonissa vuonna 2003. Elokuussa 2005 hän siirtyi Valioliigan West Bromwichiin kolmen miljoonan punnan siirtosummalla. Tammikuusta 2011 kevääseen 2014 hän pelasi Birmingham Cityn joukkueessa. Davies debytoi Englannin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa 28. helmikuuta 2006 ottelussa Norjaa vastaan.
Taksikuljetus
Taksikuljetus Oy on vuonna 1954 perustettu helsinkiläinen taksi- ja linja-autoliikennettä harjoittava yritys. Sen päätoimipaikka sijaitsee Malmilla. Linjaliikennettä yhtiöllä on eri puolilla pääkaupunkiseutua. Yhtiö liikennöi lähinnä matkustajamääriltään tavallista hiljaisempia linjoja, joita ajetaan yleensä pikkubusseilla. Taksikuljetus Oy työntekijämäärä on noin 50 ja liikevaihto noin 4 milj. € (2010).
Tomaž Svete
Tomaž Svete (s. 29. tammikuuta 1956, Ljubljana) on slovenialainen säveltäjä ja kapellimestari.
Svete syntyi Ljubljanassa ja aloitti siellä musiikinopintonsa. Myöhemmin hän opiskeli sävellystä Wienissä Friedrich Cerhan johdolla. Sveten tuotantoon kuuluu muun muassa oopperoita.
Raimundo Orsi
Raimundo Bibian "Mumo" Orsi (2. joulukuuta 1901 Avellaneda, Argentiina – 6. huhtikuuta 1986 Santiago, Chile) oli jalkapalloilija, joka edusti uransa aikana sekä Argentiinaa että Italiaa maajoukkuetasolla.
Orsi aloitti uransa Independienten joukkueessa vuonna 1920. Vuonna 1928 hän siirtyi Italiaan, Juventuksen riveihin. Siellä hän saavutti suurimmat seuratason voittonsa, kirkkaimpina viisi peräkkäistä Serie A:n voittoa vuosina 1931-1935. Hän jätti Italian heti viidennen mestaruuden jälkeen, ja edusti vielä muutamia eteläamerikkalaisseuroja, tunnetuimpia hänen kasvattajaseuransa Independiente sekä Peñarol ja Flamengo.
Maajoukkuetasolla Orsi debytoi 10. elokuuta 1924 ottelussa Argentiina – Uruguay. Seuraavien 12 vuoden aikana hän pelasi Argentiinan paidassa 13 maaottelua, joissa teki kolme maalia. Vuosina 1929–1935, jotka hän pelasi Italiassa, hän edusti Argentiinan sijaan Italian maajoukkuetta, mikä olisi nykysääntöjen mukaan täysin mahdotonta. Italian joukkueessa Orsi pelasi 35 ottelua ja teki niissä 13 maalia. Tämän jälkeen hän pelasi vielä joitakin otteluita Argentiinaa edustaen.
Maajoukkueuralla hän voitti maailmanmestaruuden vuonna 1934 Italian paidassa ja olympiakultaa 1928 Argentiinan joukkueessa.
Marij Kogoj
Marij Kogoj (20. syyskuuta 1892 Trieste - 25. helmikuuta 1956 Ljubljana) oli slovenialainen säveltäjä. Hän opiskeli sävellystä muun muassa Wienissä Franz Schrekerin johdolla. Kogoj sävelsi uransa aikana muun muassa pianokappaleita, sinfonista musiikkia sekä sloveeninkielisen oopperan "Črne maske", joka sai ensiesityksensä Ljubljanassa vuonna 1929.
Marek Jankulovski
Marek Jankulovski (s. 9. toukokuuta 1977 Ostrava, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitalinkki. Hän pelasi pitkään Italiassa Napolin, Udinesen ja Milanin joukkueissa.
Jankulovski pelasi vuosina 1994—2000 Banik Ostravassa, 2000—2002 Napolissa ja 2002—2005 Udinesessa ennen siirtymistään Milaniin. Jankulovski kuului Tšekin maajoukkueen vakiopelaajiin ja pelasi joukkueessa sekä vuoden 2000 että 2004 EM-turnauksessa. Hän pelasi maajoukkueessa myös Saksan MM-kisoissa 2006. Kaikkiaan hän pelasi 78 maaottelua ja teki niissä 11 maalia.
Karvion kanava
Karvion kanava on yksisulkuinen kanava Karvion kylässä Heinävedellä, Etelä-Savossa. Kanava yhdistää Kermajärven Varisveteen, siitä Suvasveteen. Karvionjärveltä on yhteys Suvasveteen, jota pääsee Kuopioon asti. Kanava on 300 metriä pitkä ja se on Heinäveden vanhin kanava, rakennettu 1895–1896. Kanavassa menee varsinkin kesäaikaan paljon laivoja, ja on Heinäveden reitin vilkkaimpia kanavia. Kanavan yli kulkee silta, jonka alikulkukorkeus on 11 metriä ja sen vierestä menee Karvionkoski, joka on suosittu kalastuskoski. Kanavan ja kosken ympärillä on Karvion kylän keskus, jossa on palveluja, vierassatama ja Karvio Camping-retkeilyalue. Pudotuskorkeutta kanavalla on 1,8 metriä.
Kanavaan mahtuvat 31,2 metrin pituiset, 7,1 metrin levyiset ja 1,8 metrin syvyydessä kulkevat laivat. Kanavan yli kulkevan maantiesillan alituskorkeus on 11 metriä.
Talvella 1892 alettiin perata Suvasveden ja Kermajärven välistä kulkuväylää Kärängänvirran ja Rusinvirran kautta Varisveteen ja siitä Karvioon. Kuitenkin huomattiin väylän olevan paikoin liian kapea, alle 30 jalkaa. Näin päätettiin tehdä esitys väylän oikaisemisesta.
Karvionkosken viereen oli seuraavaksi rakennettava kanava, joka ratkaisi kuljetuspulmat Heinävedeltä Kuopioon. Kanavan rakennustyöt aloitettiin 1895 heinäkuun alussa. 31. elokuuta 1896 kanava oli sulkuportteineen valmis ja kanavahenkilökunnan asunnot valmiita. Rakentaminen maksoi kunnalle 120 206 markkaa. Pituutta kanavalle tuli 175 metriä, pohjaleveydeksi 9 metriä. Sen sululle tuli pituutta 35,5 metriä, syvyyttä 2,1 metriä ja leveyttä 7,5 metriä.
Kanava on osa historiallista, kansallismaisemaksi valittua Heinäveden reittiä. Heinäveden reitti on yksi Suomen suosituimmista venereiteistä.
Kanava on automatisoitu, eikä siellä ei ole miehistöä.
Alojz Ajdič
Alojz Ajdič (s. 6. syyskuuta 1939, Fojnica) on slovenialainen säveltäjä.
Ajdič syntyi Fojnicassa, Bosniassa ja Hertsegovinassa, lähellä Sarajevoa. Hän siirtyi toisen maailmansodan aikana vanhempineen Kroatiaan ja sittemmin Sloveniaan. Ajdič opiskeli Ljubljanassa klarinetinsoittoa ja valmistui vuonna 1968. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa sinfonioita ja kantaatti. Ajdič asuu tällä hetkellä Kranjissa.
Matarenki
Matarenki (, ) on Ruotsin Ylitornion kunnan keskustaajama. Taajama sijaitsee Ruotsin ja Suomen rajan tuntumassa Tornionjoen länsirannalla. Suomen puolella on Aavasaksan kylä; Suomen Ylitornion keskustaajama on noin 5 km etelämpänä. Taajaman väkiluku on 1 965, ja sen pinta-ala on 268 hehtaaria.
Taajama sijaitsee Tornionjokilaaksossa Särkivaaran ja Isovaaran välisellä alueella, tien 98 sekä tien 99 risteyskohdassa.
ZiL
ZiL (ЗиЛ) eli Zavod imeni I. A. Lihatšova (Завод имени И. А. Лихачёва), suom. I. A. Lihatšovin mukaan nimetty tehdas on suuri venäläinen kuorma-autojen ja raskaiden ajoneuvojen valmistaja. Yhtiö on valmistanut panssaroituja autoja useimmille neuvostojohtajille, samoin kuin myös käsityönä tehtyjä limousiinejä ja korkealaatuisia luksus-autoja pienissä määrissä, enimmäkseen Venäjän hallitukselle. ZiLin henkilöautot vastaavat hinnoiltaan Maybachin ja Rolls-Roycen tuotteita, mutta ovat suhteellisen tuntemattomia entisen Neuvostoliiton ulkopuolella ja niitä valmistetaan vuosittain vain tusinan verran.
"Avtomobilnoje Moskovskoje Obštšestvo" (AMO) perustettiin 1916. Ensimmäinen kuorma-auto tuli tuotantoon 1924. Vuonna 1931 tehtaan nimeksi tuli 1. J. V. Stalinin mukaan nimetty valtion automobiilitehdas (1-й государственный автомобильный завод имени И. В. Сталина) eli ZiS (ЗиС). Tehdasta vuosina 1926–1939 ja 1940–1950 johtanut Ivan Aleksejevitš Lihatšov kuoli vuonna 1956, jolloin tehdas päätettiin nimetä uudelleen hänen mukaansa. Uudeksi nimeksi tuli "Zavod imeni I. A. Lihatšova" eli ZiL.
Neuvostojohtajien suosiossa olleen Zil-loistoautojen tuotannon uudelleenaloittamista on harkittu Venäjällä. Moskovan kaiku -radioaseman mukaan presidentti Dmitri Medvedev on antanut määräyksen tutkia, voitaisiinko edustusautoiksi hankkia Zilejä.
Willemstad
Willemstad on Alankomaiden kuningaskuntaan kuuluvan Curaçaon autonomisen alueen pääkaupunki. Se oli aikaisemmin myös lokakuussa 2010 hajotetun Alankomaiden Antillien pääkaupunki. Sen väkiluku on 135 000. Kaupungin jakaa kahteen osaan: Pundaan ja Otrobandaan, jotka erottaa St. Annan lahti, joka muodostaa luonnonsataman nimeltä Schottegat.
Pundan perustivat 1634 hollantilaiset, jotka valtasivat saaren espanjalaisilta. Nimi oli alun perin "De Punt". Otrobanda perustettiin 1707. Sen nimi tulee papiamentun sanoista "otro banda", toisella puolella. Pundan ja Otrobandan yhdistää ponttonisilta. Willemstadin keskus on Otrobandan puolella. Kaupungissa on runsaasti siirtomaa-ajan arkkitehtuuria, ja sen eurooppalaisen tyylin vuoksi sitä pidetään koko Länsi-Intian eurooppalaistyylisimpänä. Kaupungin keskusta on UNESCOn maailmanperintökohde.
Kaupunki on matkailukohde ja sitä palvelee Haton kansainvälinen lentoasema.
Milan Baroš
Milan Baroš (s. 28. lokakuuta 1981 Vigantice, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi Tšekin maajoukkueessa 93 maaottelua ja teki niissä 41 maalia. Seuratasolla hän on pelannut muun muassa Englannissa Liverpoolin, Aston Villan ja Portsmouthin joukkueissa sekä Turkissa Galatasarayn ja Antalyasporin joukkueissa.
Baroš aloitti uransa Baník Ostravassa. Hyvät esitykset kotimaan kentillä herättivät kiinnostusta ulkomailla ja kesällä 2002 Liverpool FC hankki hyökkääjän 3,2 miljoonan punnan siirtosummalla. Peliaika seurassa oli vaihtelevaa eivätkä peliesitykset vastanneet sitä, mitä hän oli esittänyt Tšekin maajoukkueessa kesän 2004 EM-kilpailuissa, missä hän oli turnauksen paras maalintekijä 5 osumallaan. Liverpoolissa Baroš voitti vuonna 2005 Mestarien liigan ja 2003 Liigacupin. Baroš kärsi myös pahasta loukkaantumisesta, joka piti hänet sivussa pitkään kaudella 2003/04. Hän siirtyi elokuussa 2005 Aston Villaan 6,5 miljoonalla punnalla.
Barošin seurajoukkueura eteni repaleisena, peliaikaa tuli niukasti eikä hyökkääjä onnistunut lunastamaan maalinteko-odotuksia uusissa seuroissaan. Hän edusti Lyonia ja Portsmouthia, kunnes siirtyi kesällä 2008 Turkin Superliigaan Galatasarayn joukkueeseen. Debyyttikausi 2008/09 oli Barošin uran paras, kun hän tehtaili 20 maalia ja voitti liigan maalikuninkuuden. Paha loukkaantuminen syksyllä 2009 pilasi Barošin hyvin alkaneen kauden ja hän oli pitkään sivussa pelikentiltä. Sittemmin peliaika jäi vähäiseksi ja helmikuussa 2013 hän siirtyi FK Baník Ostravaan. Kevätkauden jälkeen hän palasi vielä Turkkiin, jossa pelasi Antalyasporin joukkueessa. Kausi meni piloille loukkaantumisen takia.
Syksyllä 2014 Baroš teki paluun pelikentille Baník Ostravassa. Kauden jälkeen hän siirtyi FK Mladá Boleslaviin kaksivuotisella sopimuksella.
Baroš valittiin Tšekin maajoukkueeseen Saksan MM-kilpailuihin 2006, mutta loukkaantumisen vuoksi hän pystyi pelaamaan ainoastaan yhdessä ottelussa.
Gjumri
Gjumri tai Kumairi (, , ) on kaupunki Širakin maakunnassa Armeniassa lähellä Turkin rajaa. Kaupungin nimi oli Aleksandropol 1840–1924, sitten Leninakan 1924–1990. Väkiluku oli 121 976 (väestönlaskenta 2011), mikä tekee siitä Armenian toiseksi suurimman kaupungin.
Linnoituksen ympärille kasvanut kaupunki nimettiin 1840 Aleksandropoliksi Venäjän keisari Nikolai I:n puolison Aleksandra Fjodorovnan mukaan. Se oli tärkeä Venäjän sotilastukikohta Kaukasiassa. Venäjän-Turkin sotien aikana sinne pakeni armeeneja Osmanien valtakunnasta. Nykyisestä Armenian pääkaupunki Jerevanista tuli tärkeämpi vasta itsenäistä Armenian tasavaltaa 1918 ja Armenian neuvostotasavaltaa 1920 perustettaessa. Vuonna 1924 kaupunki nimettiin uudelleen Leninakaniksi Leninin kuoleman muistoksi. Se oli neuvostotasavallan tärkeä teollisuuskeskus.
Vuonna 1988 maanjäristys tuhosi suuren osan kaupunkia ja tappoi 24 000 asukasta.
Gjumri on merkittävä rautateiden risteyspaikkakunta Armeniassa. Sinne saapuu Georgian Tbilisistä Armenian länsiosien läpi kulkeva päärata Tbilisi–Armenian raja–Ajrum–Gjumri(risteysasema)–Armavir–Masis (risteysasema). Gjumrista erkanee länteen, Turkin puolelle (Kars–...) johtava ratayhteys sekä pistorata kaakkoon Maralikiin. Kaupungissa on myös lentoasema.
Kaupungissa on Venäjän Armeniassa olevien sotajoukkojen päämaja.
Serkukset, syntyivät entisessä Aleksandropolin kaupungissa, nykyisessä Gjumrissa.
Gjumrin kaupungissa on paljon nähtävyyksia. Gjumrissa on paljon vanhoja kirkkoja, joista monia on kunnostettu. Kaupungissa on paljon patsaita muun muassa Äiti Armenian patsas. Gjumrissa on useita museoita, teattereita ja taidegallerioita. Kaupungissa on myös säilynyt muutamia historiallisia rakennuksia.
Amadeo Roldán
Amadeo Roldán (12. kesäkuuta 1900 Pariisi – 7. maaliskuuta 1939 Havanna) oli säveltäjä ja viulisti, joka syntyi Ranskassa kuubalaiseen perheeseen. Hän opiskeli Euroopassa. Roldán käytti useissa teoksissaan afrokuubalaisia lyömäsoittimia. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa baletti "La Rebambaramba" sekä "Ritmicás" -sarja.
ZIS-101
ZIS-101 on Zavod Imeni Stalina-tehtaan valmistama seitsemänpaikkainen, neliovinen limusiini. Zis-101 esiteltiin vuonna 1936, siinä oli kolmivaihteinen synkronoitu vaihteisto, 90-hevosvoimainen, 5 766:n kuutiosentin suora kahdeksansylinterinen moottori, ja sen huippunopeus oli 115 km/h. Auton suunnittelussa oli saatu vaikutteita sen ajan Packard-malleista. Siitä valmistettiin myös viisiovista ambulanssi-mallia.
Myöhemmin autosta kehiteltiin uusi 101-A malli, jossa oli paranneltu 110 hv moottori ja 130 km/h:n huippunopeus. Autoa valmistettiin kaikkiaan 8 752 kappaletta 1936-1939.
Vuonna 1939 Valentin Nikolajevitš Rostko suunnitteli ZIS-101A:n alustalle kaksipaikkaisen 101-A Sport-mallin, jonka rakensivat Anatoli Puhalin, Vladimir Kremenetski ja Nikolai Pulmanov. Sen moottori oli sama kuin 101-A:ssa, mutta 141 hevosvoimaiseksi viritettynä, ja huippunopeus nousi 162 km/h:een (Pravdan artikkelin mukaan, 170-180 km/h). Autoa ei kuitenkaan tehty kuin mallikappale.
ZIS-, ZIM-, ZIL- ja Tshaika-autoja on Neuvostoliitossa ja myöhemmin Venäjällä kutsuttu nimellä 'tshlenovozy', 'jäsenkyyti'. Jäsen tarkoitti sekä Politbyron tai Keskuskomitean jäsentä että miehen sukupuolielintä.
Haiku
Haiku () on japanilainen kolmisäkeinen runo, jossa on 17 tavua. Tavut on jaettu säkeiksi suhteessa 5-7-5. Haikujen aiheet liittyvät yleensä luontoon, ja runot ovat asultaan pelkistettyjä, mietelauseenomaisia. Haikut kirjoitetaan japaniksi perinteisesti yhdelle pystyriville, mutta länsimaisittain kolmelle vaakariville.
Tavujaon lisäksi haikulle on ominaista "leikkaus" ("kiru"), millä tarkoitetaan kahden poikkeavan ajatuksen tai mielikuvan esittämistä. Mielikuvat erottaa toisistaan "kireji", leikkaussana, joka esittää esimerkiksi hämmästystä tai huudahdusta. Haikun luontoteemaa korostaa yleensä "kigo", eli haikun johonkin vuodenaikaan sitova sana. Kigoja ovat esimerkiksi kirsikankukat ("sakura", kevät), sadekausi ("tsuyu", kesä), hyönteiset ("mushi", syksy) ja pudonneet lehdet ("ochiba", talvi).
Haiku-runoa kutsuttiin aiemmin nimellä "hokku", mutta haikuksi sen nimesi 1800-luvun lopulla japanilainen kirjailija Masaoka Shiki. Nykyhaiku ei aina noudata tiukkaa 17 tavun kaavaa tai sisällä vuodenaikasanaa, mutta kahden mielikuvan esittäminen on keskeinen osa myös modernia haikua.
Eräs kenties tunnetuimmista japanilaisista haikuista on Matsuo Bashōn runo vuodelta 1681.
Haiku jakautuu yksittäisiin tavuihin ("on") seuraavasti:
Suomen kielelle käännettynä:
G. J. Ramstedt (1953):
Kai Nieminen (2012):
Goran Gavrančić
Goran Gavrančić (, s. 2. elokuuta 1978 Belgrad) on serbialainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli puolustaja.
Gavrančić aloitti uransa Belgradin Punaisen Tähden juniorijoukkueessa, mutta hänen ensimmäinen seuransa aikuistasolla oli FK Cukaricki Stankom. Hän vakuutti otteillaan valmentajalegenda Valeri Lobanovskin, joka hankki hänet Kiovan Dynamoon. Siellä Gavrančić pelasi vuosia ja oli joukkueen tärkeimpiä pelaajia. Hän teki paljon maaleja pelipaikkaansa nähden, 107 ottelussa 20 maalia.
Gavrančić kuului maansa maajoukkueen kuuluisaan puolustusnelikkoon, jonka ansiosta Serbia ja Montenegro päästi vuoden 2006 MM-kisojen karsinnoissa taakseen vain yhden maalin. Muut puolustajat ovat Ivica Dragutinović, Mladen Krstajić ja Nemanja Vidić. MM-kisoissa Gavrančić pelasi joukkueensa kaikki kolme ottelua alusta loppuun mutta ne kaikki päättyivät tappioon ja päästettyjä maalejakin oli yhteensä kymmenen.
Ligne claire
Ligne claire eli "selkeä viiva" on sarjakuvan piirrostyyli, jonka ensimmäisenä edustajana pidetään Hergéä, Tintin luojaa. Termin keksi Jooste Swarte vuonna 1977. Tyylissä viiva on selkeä ja paksuudeltaan sama. Varjostusta joko ei käytetä ollenkaan tai vain hyvin vähän. Värit ovat kirkkaita. Vaikka taustat ovat realistisia, hahmot voivat olla tyyliteltyjä tai humoristisia.
Hergé piirsi aluksi yhdysvaltalaisia 1920–1930-luvun sanomalehtisarjakuvia muistuttavalla tavalla, kunnes hänen tyylinsä kehittyi toisen maailmansodan jälkeen "ligne claireksi". Viivan lisäksi myös tarinoiden juonet olivat suoraviivaisen selkeitä.
Suuri osa ”Brysselin koulukuntaa” alkoi käyttää tätä tyyliä, kuten Edgar P. Jacobs, Bob De Moor, Roger Leloup ja Jacques Martin, joista monet myös tekivät töitä Tintin-lehdelle.
"Ligne claire" oli huipussaan 1950-luvulla, mutta sen vaikutus alkoi heiketä seuraavalla vuosikymmenellä ja monet uuden sukupolven sarjakuvantekijät pitivät sitä vanhanaikaisena.
1970-luvun lopulla se tuli kuitenkin jälleen muotiin, suurelta osin hollantilaisten piirtäjien Joost Swarten ja Theo van den Boogartin sekä ranskalaisen Jacques Tardin ansiosta.
Nykyään "ligne claire" on usein itseironista. Van den Boogart käyttää selkeää tyyliä vastakohtana hahmojensa moraalittomuudelle. Tardi taasen loi sillä Adèle-sarjaansa nostalgisen tunnelman, jolle juoni luo kontrastin.
Ligne claire ei ole rajoittunut ranskalaisbelgialaisiin sarjakuviin. Brittiläinen Martin Handford ja yhdysvaltalainen Geof Darrow ovat myös tätä tyyliä käyttäneet.
Pohjois-Brabant
Pohjois-Brabant () on yksi Alankomaiden provinsseista. Pohjois-Brabant sijaitsee maan eteläosassa ja rajoittuu lännessä Zeelandiin, pohjoisessa Maasjokeen, idässä Limburgiin ja etelässä Belgiaan. Provinssin pääkaupunki on ’s-Hertogenbosch.
Pohjois-Brabantin pinta-ala on , ja siellä oli vuonna 2010 yhteensä .
Vanadzor
Vanadzor () on Lorrin maakunnan pääkaupunki Armenian pohjoisosassa Pambakjoen laaksossa. Kaupungin väkiluku oli 107 394 (2001) ja 86 199 (2011). Se on kolmanneksi suurin kaupunki Armeniassa.
Kaupunki sijaitsee jo tuhansia vuosia asutulla seudulla. Kaupungin koillisosasta on löydetty kivikautisen asutuksen (noin 3 000 eaa.) jäänteitä. Kaupungista on löydetty myös pronssikauden kivinen sarkofagi (11.–8. vuosisadalta eaa.). Kaupunki sai nimensä luultavasti 1200-luvulla; nimi johtui läheisen mäen mustasta kirkosta. Kaupunki tunnettiin tsaarin aikaan turkkilaisella nimellä Karakilisa (Ղարաքիլիսա, Караклис; musta kirkko), ja neuvostovuosina 1935–1992 se oli nimetty Sergei Kirovin mukaan Kirovakaniksi.
Kaupunkia pidetään pittoreskinä ja maisemia luonnonkauniina, vaikka osin sen ilmettä hallitsee suuri kemiallinen tuotantolaitos. Hasan-kaani tuhosi kaupungin perinpohjaisesti Venäjän–Persian sodan aikana 1826. Rautatien avautuminen 1899 edesauttoi kaupungin kehittymistä. Kaupungin läheisyydessä käytiin toukokuussa 1918 Karakilisan taistelu, jossa kenraali Tovmas Nazarbekianin joukot puolustivat menestyksekkäästi seutua maahan tunkeutunutta Turkin armeijaa vastaan muutamaa päivää ennen Sardarapatin ratkaisutaistelua. Taistelun muistopaikalla olevan kirkon raunioihin, jotka sijaitsevat kaksi kilometriä kaupungin länsipuolella Spitak–Vanadzor-valtatien pohjoispuolella, on pystytetty pieni pyhäkkö.
Melko lähellä kaupunkia samassa Lorrin maakunnassa sijaitsee maailmanperintöluettelon kohde, joka koostuu Haghpatin ja Sanahinin kylien luostareista. Seudulla on myös runsaasti muita tutustumisenarvoisia luostareita ja kirkkoja.
Gəncə
Gəncə (lausutaan [gändžä], myös "Gandža"; , tai Ганджа́, "Gandža"; vuosina 1804–1918 "Jelizavetpol" ja vuosina 1935–1989 "Kirovabad") on Azerbaidžanin toiseksi suurin kaupunki. Se sijaitsee Pienen-Kaukasuksen koillispuolella Kuran sivujoen Gəncəçayn varrella 375 kilometriä Bakusta länteen. Kaupunki muodostaa erillisen hallintoalueen, joka rajoittuu Göygölin ja Samuxin piireihin. Asukkaita on 314 600 henkeä (vuonna 2010).
Aikaisemmin kaupungissa oli huomattavat armenialais- ja venäläisvähemmistöt (27,1 ja 13,4 % vuonna 1959). Vuoden 1999 väestönlaskennan mukaan 98,5 % asukkaista on azereja.
Gəncə on perustettu 400- tai 600-luvulla. 900-luvulta 1200-luvun alkuun saakka se oli huomattava kaupan, käsityöammattien ja kulttuurielämän keskus. Vuoden 1138 tuhoisan maanjäristyksen jälkeen kaupunki siirrettiin uudelle paikalle. Se tunnetaan runoilija Nizamin kotipaikkana. Mongolit hävittivät Gəncən vuonna 1231, minkä jälkeen sen kehitys taantui. Nykyiselle paikalleen kaupunki siirrettiin 1600-luvun alussa.
1700-luvulla kaupungista tuli Gəncən kaanikunnan keskus. Sen ensimmäinen hallitsija oli Persian Nadir-šaahia vastaan taistellut Şahverdi-kaani. Gəncən kaanikunta tasapainoili Persian, Turkin ja Venäjän laajentumispyrkimysten keskellä sekä kävi sotaa Karabahin kaanikuntaa ja Georgiaa vastaan. Cavad-kaani tuki persialaisten hyökkäystä vuonna 1795.
Venäläiset valtasivat Gəncən vuonna 1804 ja nimesivät sen "Jelizavetpoliksi" (ven. Елизаветпо́ль) Aleksanteri I:n puolison mukaan. Vuonna 1868 siitä tuli Jelizavetpolin läänin keskus. Vuonna 1883 rakennettiin kaupungin läpi kulkeva rautatie. Vuonna 1892 Jelizavetpolissa oli 25 800 asukasta, joista 52,0 % oli azereja ja 40,9 % armenialaisia. Asukkaat harjoittivat etupäässä puutarhanhoitoa, viininviljelyä ja silkin tuotantoa.
Vuonna 1918 Gəncə oli muutaman kuukauden ajan itsenäisen Azerbaidžanin tasavallan pääkaupunki. Puna-armeija valtasi sen toukokuussa 1920. Vuonna 1935 kaupunki nimettiin Sergei Kirovin mukaan "Kirovabadiksi" (ven. Кироваба́д). Neuvostoaikana siitä kehittyi huomattava teollisuuskeskus.
Kaupungin kautta kulkee Bakun ja Tbilisin välinen rautatie. Se on myös tärkeä maantieliikenteen risteyspaikka. Vuonna 2006 uudistetulta Gəncən lentokentältä on säännölliset lennot Bakuun, Nahitševaniin, Istanbuliin ja Moskovaan.
Nähtävyyksiin kuuluvat vuonna 1606 rakennettu perjantaimoskeija minareetteineen, entinen madrasa, posliinimuseona toimiva Çökək-hamam, 1800-luvun karavaaniseraiji, Tatlarin korttelimoskeija, venäläinen ja armenialainen kirkko sekä erikoinen pulloista rakennettu talo. Kaupungin ulkopuolella sijaitsevat 1600-luvulla uudistettu İmam-zadən mausoleumikokonaisuus ja vuonna 1947 pystytetty Nizamin mausoleumi. Gəncəssä on historiallinen museo, Məhsəti Gəncəville nimetty miniatyyrimuseo ja taidegalleria.
Bobby Pearce
Henry Robert ”Bobby” Pearce (30. syyskuuta 1905 – 20. toukokuuta 1976) oli australiassyntyinen, myöhemmin Kanadassa asunut soutaja ja olympiavoittaja. Miesten yksikkösoudussa hän voitti kaksi olympiakultaa: Amsterdamissa 1928 ja Los Angelesissa 1932.
Amsterdamin kisojen neljännesfinaalissa Pearce joutui pysähtymään kesken matkan kun sorsaperhe ui hänen soutulinjansa läpi. Hän kuitenkin voitti eränsä. Finaalissa hän voitti peräti 9,8 sekunnin erolla seuraavaan. Olympiakisojen välissä hän muutti Hamiltoniin Kanadaan. Vuoden 1932 kisoissa hänestä tuli ensimmäinen yksikkösoudun kaksinkertainen olympiavoittaja.
Sumqayıt
Sumqayıt () on Azerbaidžanin kolmanneksi suurin kaupunki. Se sijaitsee Kaspianmeren rannalla Apšeronin niemimaan tyvessä 31 kilometriä Bakusta luoteeseen. Kaupungissa on 329 300 asukasta (vuonna 2014).
Kaupunki on perustettu kemian ja metallitehtaiden asutukseksi vuonna 1949. Neuvostoaikana siitä kehittyi Azerbaidžanin toiseksi tärkein teollisuuskeskus. Vuonna 1952 toimintansa aloitti kumitehdas, seuraavana vuonna terästehdas ja vuonna 1955 alumiinitehdas. Vuonna 1960 alettiin rakentaa Euroopan suurinta öljynjalostuslaitosta. Vuonna 1964 avattiin superfosfaattitehdas ja vuonna 1968 rakennustarviketehdas.
Nykyään Sumqayıtissa on öljy- ja kemian teollisuutta, kone- ja laiteteollisuutta, energiateollisuutta, kevyttä ja elintarviketeollisuutta sekä rakennustarvikkeiden tuotantoa. Kaupungissa toimii yliopisto ja joukko ammattioppilaitoksia. Sieltä on rautatie- ja maantieyhteydet Bakuun ja Venäjälle.
Kaupungissa helmikuussa 1988 tapahtunut Sumgaitin verilöyly oli yksi Armenian–Azerbaidžanin konfliktin ensimmäisistä yhteenotoista.
Insinöörityö
Insinöörityö on insinööritutkintoon kuuluva ammatillinen kypsyysnäytetyö. Insinöörityön tavoitteena on soveltaa teoreettista tietoa käytännön työelämään sekä helpottamaan opiskelijan pääsyä työmarkkinoille insinöörin tehtäviin. Insinöörityö arvostellaan arvosanoilla 1–5 sekä aihe merkitään päättötodistukseen.
Insinöörityöllä tarkoitetaan myös kaikkea insinöörien tekemää luovaa teknistä työtä, erityisesti suunnittelua ja tuotekehitystä. Tässä merkityksessä se erottaa insinöörin työn varsinaisesta suorittavasta työstä ja toisaalta puhtaasta tieteestä.
Azio Corghi
Azio Corghi (s. 9. maaliskuuta 1937, Cirié) on italialainen säveltäjä. Hän opiskeli Torinossa ja Milanossa. Corghin tuotantoon kuuluu muun muassa oopperoita ja orkesterimusiikkia.
Overijssel
Overijssel on yksi Alankomaiden provinsseista. Maan keskiosassa sijaitsevan provinssin pinta-ala on ja vuonna 2010 siellä asui .
Provinssin pääkaupungin on Zwolle.
Stefan Wolpe
Stefan Wolpe (25. elokuuta 1902 – 4. huhtikuuta 1972) oli saksalaissyntyinen säveltäjä.
Wolpe syntyi Berliinissä ja opiskeli musiikkia muun muassa Franz Schrekerin ja Ferruccio Busonin johdolla. Hänen varhaiset teoksensa olivat usein atonaalisia. Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen noustessa valtaan Saksassa Wolpe siirtyi Itävaltaan ja sieltä Palestiinaan. Vuodesta 1938 lähtien hän asui New Yorkissa. Wolpe sairastui Parkinsonin tautiin vuonna 1964 ja kuoli vuonna 1972.
Peräpohjalaiset murteet
Peräpohjalaiset (tai Peräpohjan) murteet ovat maantieteellisesti toiseksi laajin suomen kielen seitsemästä murrealueesta, heti savolaismurteiden jälkeen. Peräpohjalaisten murteiden puhuma-alue kattaa lähes koko Suomen-puolisen Lapin maakunnan sekä Pohjois-Ruotsissa ja -Norjassa puhutut suomalaismurteet. Peräpohjan murteet luetaan kuuluviksi länsimurteisiin.
Peräpohjalaiset murteet jaetaan viiteen ryhmään:
Tornion murretta, jota puhutaan molemmin puolen Tornionjokea kutsutaan Ruotsin puolella yhdessä Jällivaaran murteiden kanssa meänkieleksi ja sillä on Ruotsissa tasaveroinen vähemmistökielen asema suomen kielen kanssa.
Geelong
Geelong on kaupunki Victorian osavaltiossa Australian kaakkoisrannikolla. Kaupungissa on 182 182 (2014) asukasta ja 221 515 City of Greater Geelong -paikallishallintoalueella ("Local Government Area"). Geelong sijaitsee Corio Bayssa, 75 km päässä Melbournesta. Kaupunkeja yhdistää kolmikaistainen moottoritie.
Geelong on merkittävä satamakaupunki. Suurimmat teollisuuslaitokset ovat Shellin öljynjalostamo, Alcoa of Australian alumiinisulatto ja Fordin tehdas.
Kaupungin yliopisto, Deakin University, perustettiin vuonna 1994.
Vuoden lämpimintä aikaa on tammikuu ja helmikuu, jolloin keskimääräinen ylin lämpötila on 23 °C. Viileintä on heinäkuussa, jolloin keskimääräinen alin jää viiden asteen vaiheille. Sadetta saaadaan melko tasaisesti ympäri vuoden 30-50 mm kuukaudessa.
Julio Fonseca
Julio Fonseca (22. toukokuuta 1885 – 22. kesäkuuta 1950) oli costaricalainen säveltäjä.
Fonseca syntyi San Joséssa ja opiskeli vuodesta 1902 lähtien Euroopassa. Hän palasi Costa Ricaan vuonna 1906. Fonsecan tuotantoon kuuluu muun muassa operetti, pianokonsertto ja messuja.
Valuuttajärjestelmä
Valuuttajärjestelmä on mekanismi, joka säätelee valtion valuutan vaihdettavuutta muihin valuuttoihin nähden sekä valuutan arvon määräytymistä valuuttamarkkinoilla.
Kelluva ja kiinteä valuutta ovat valuuttajärjestelmien päätyypit. Kelluvan valuutan arvo määräytyy vapaasti kansainvälisillä valuuttamarkkinoilla. Tyypillisesti suuret valuutat, kuten Yhdysvaltain dollari, euro ja jeni, ovat kelluvia. Keskuspankki voi halutessaan nostaa kelluvan valuutan arvoa muun muassa nostamalla korkoa tai ostamalla valuttaa. Jos kelluvan valuutan arvo nousee liian vahvaksi, voi keskuspankki pyrkiä heikentämään sitä laskemalla korkoa tai pumppaamalla markkinoille lisää omaa valuuttaa.
Kiinteän valuutan tapauksessa keskuspankki on kiinnittänyt valuutan arvon toiseen valuuttaan tai useammasta valuutasta muodostettuun valuuttakoriin. Tällöin keskuspankki sitoutuu vaihtamaan valuuttaa valitulla kiinteällä kurssilla. Kiinteä valuutta vähentää kansainvälisen taloudellisen toiminnan riskejä, mutta on toisaalta altis spekulatiivisille hyökkäyksille, jos valittua kurssia pidetään markkinoilla epäuskottavana. Kiinteän valuutan arvon laskemista sanotaan devalvoinniksi ja nostamista revalvoinniksi.
Liian kireä rahapolitiikka käytännössä pysäyttää talouskasvun. Kiinteän ja kelluvan valuutan välimuodossa valuutan arvo voidaan sitoa johonkin kurssiin, mutta sille sallitaan vaihteluväli. Tällöin valuutan arvo määräytyy vapaasti markkinoilla vaihteluvälin sisällä. Jos valuutan arvo uhkaa poiketa liikaa, keskuspankki on sitoutunut tekemään intervention. Menestyvimmät maat, erityisesti Saksa, käyttivät ra­han määrän kontrollia joustavasti niin, että rahapolitiikka saattoi sopeutua ky­synnän muutoksiin.
Useimmat valuutat ovat vapaasti vaihdettavissa. Joidenkin maiden valuutta on vain rajoitetusti vaihdettavissa ulkomaisen valuutan kanssa tai ei lainkaan vaihdettavissa. Esimerkiksi suunnitelmatalouksissa voi olla kaksi valuuttaa, joista toinen, valtion sisäistä tarvetta varten luotu valuutta, ei ole vapaasti vaihdettavissa.
Ennen toista maailmansotaa valtioiden rahajärjestelmät perustuivat yleensä niin sanottuun kultakantaan. Tällöin liikkeellä olevan rahan arvo määräytyi pankkien holvissa olevien arvometallien määrän mukaan. Kultakanta rakoili ensimmäisen maailmansodan 1930-luvun laman aikana, jolloin valtiot laskivat liikkeelle katteettomia seteleitä.
Toisen maailmansodan jälkeen perustettiin Bretton Woods -järjestelmä. Se perustui Yhdysvaltain dollariin kiinnitettyihin valuuttakursseihin. Dollarin arvo perustui kultakantaan. Järjestelmään kuului lisäksi Kansainvälisen valuuttarahaston IMF:n perustaminen. Bretton Woods heikkeni myöhemmin kelluvien valuuttakurssien yleistyessä ja romuttui lopullisesti 1976. Nykyisin suuret valuutat ovat pääasiassa vapaasti kelluvia.
Euroopan valuuttajärjestelmä () perustui vuosina 1979–1999 laskennalliseen valuuttayksikköön, ECUun () ja valuuttakurssimekanismiin (, ERM), jossa valuuttojen kurssit saivat vaihdella tiettyjen rajojen sisällä. Suomi harjoitti ns. vahvan markan politiikkaa 1990-luvulla valitsemalla kiinteän valuuttakurssin suhteessa Saksan markkaan. Suomi luopui vahvan markan politiikasta vuonna 1992.
Molempain Sisiliain kuningaskunta
Molempain Sisiliain kuningaskunta () oli vuosina 1130–1282, 1442–1458 ja 1816–1860 toiminut kuningaskunta, johon kuului Etelä-Italia ja Sisilian saari. Kuningaskunnan pääkaupunkina oli ensin Palermo ja myöhemmin Napoli.
Molempain Sisiliain kuninkaan (tai Sisilian kuninkaan) arvo oli vuosina 1130–1282 hallinneilla Etelä-Italian kuninkailla. Heistä ensimmäinen oli normannisukuinen herttua Roger II, joka valtasi Palermon vuonna 1091 ja piti sitä pääkaupunkinaan. Hän peri vuonna 1127 toisen herttuakunnan Italian mantereelta ja julistautui vuonna 1130 kuninkaaksi ”molemmissa Sisilioissa”. Tätä kautta kutsutaan myös nimellä Sisilian kuningaskunta. Merkittävä maan myöhempi kuningas oli Fredrik I, joka hallitsi keisarina nimellä Fredrik II Palermon asukkaiden kapina ranskalaisia hallitsijoita vastaan eli Sisilian iltamessu vuonna 1282 hajotti valtion kahtia: mantereen puoli (nimellä Sisilian kuningaskunta) oli siitä alkaen eri valtio kuin Sisilian saari (Trinacria).
Vuonna 1442 Aragonian ja Sisilian kuningas Alfonso V Loistava valloitti Napolin ja palautti siten molemmat Sisiliat jälleen yhteen. Alfonson kuoltua 1458 maat kuitenkin jaettiin perinnönjaossa erilleen.
Kuningaskunta muodostettiin uudelleen Wienin kongressissa 1815 nostamalla Bourbon-suvun kuningas Ferdinand valtaan Napoleonin valloitusten jälkeen. Vuonna 1861 Sardinian kuningaskunta valloitti alueen ja Viktor Emanuel II julistautui yhtenäisen Italian kuninkaaksi.
Huntsville (Alabama)
Huntsville on Yhdysvaltojen eteläosassa sijaitsevan Alabaman osavaltion neljänneksi suurin kaupunki. Sen pinta-ala on 451,8 km² (vettä 1 km²) ja asukasluku vuonna 158 216 (metropolialue 510 088). Asukkaista 64,5 prosenttia on valkoisia, 30 prosenttia mustia ja 2 prosenttia latinoja. Kaupunki on perustettu vuonna 1805. Kaupunki tunnetaan siitä, että Yhdysvaltojen Avaruus- ja rakettikeskus Marshall Space Flight Center sijaitsee siellä; kaupungin lempinimi onkin "rakettikaupunki".
LiveJournal
LiveJournal (usein lyhennettynä LJ) on blogipalvelu. Sen perusti maaliskuussa 1999 Brad Fitzpatrick. Yksi LiveJournalin merkittävimpiä eroja muihin suosittuihin blogipalveluihin verrattuna on sen yhteisöllisyys: sivusto tarjoaa mahdollisuuden kattavaan yhteydenpitoon ja vuorovaikutukseen muiden käyttäjien kanssa.
Tammikuuhun 2007 mennessä LiveJournaliin oli luotu yhteensä noin 12 miljoonaa käyttäjätiliä, joista noin 2 miljoonaa on aktiivisessa käytössä. Käyttäjistä ylivoimaisesti suurin osa on kotoisin Yhdysvalloista. Iältään eniten on 18–19-vuotiaita. LiveJournal on suosittu myös Venäjällä, jossa se tunnetaan nimellä Живой журнал ja lyhenteellä ЖЖ (ŽŽ). Suomalaiset muodostavat kymmenenneksi suurimman maakohtaisen käyttäjäryhmän.
LiveJournal on paitsi itse sivuston myös sitä pyörittävän avoimen lähdekoodin ohjelmiston nimi.
Fitzpatrick myi LiveJournalin vuonna 2005 Six Apart -yhtiölle. Joulukuun 2007 alussa sen osti venäläisen liikemiehen Aleksandr Mamutin hallitsema SUP-Fabrik.