hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Jean Mouton
Jean Mouton (n. 1459 – 30. lokakuuta 1522) oli renessanssinajan ranskalainen säveltäjä.
Mouton työskenteli pitkään Ranskan hovissa. Häntä suosi myös paavi Leo X, jolle hän sävelsikin musiikkia. Koska säveltäjän tuotanto oli 1500-luvun alussa laajasti julkaistua ja levitettyä, on sitä säilynyt tähän päivään saakka. Teosten joukossa on muun muassa runsaslukuinen määrä motetteja sekä useita messuja, mutta myös chanson-lauluja.
Myös Moutonin pedagogiset ansiot tunnustettiin. Hänen oppilaisiinsa kuului Adrian Willaert.
Heinrich Glarean
Heinrich Glarean (kesäkuu 1488 Mollis, Glarusin kantoni – 28. maaliskuuta 1563 Freiburg) oli sveitsiläinen musiikki­teoreetikko, runoilija ja humanisti.
Opiskeltuaan nuorena perusteellisesti musiikkia hän kirjoittautui Kölnin yliopistoon, jossa hän opiskeli teologiaa, filosofiaa ja matematiikkaa sekä myös musiikkia Siellä hän kirjoitti kuuluisan runon keisari Maksimilian I:n kunniaksi. Vähän myöhemmin hän tapasi Baselissa toisen humanistin, Erasmus Rotter­damilaisen, josta tuli hänen eli­nikäinen ystävänsä.
Ensimmäisen musiikkia koskevan teoksensa "Isagoge in musicen" hän julkaisi vuonna 1516. Siinä hän käsitteli musiikin perustekijöitä, ja todennäköisesti teos oli tarkoitettu opetusta varten. Hänen kuuluisin teoksensa, joka samalla oli yksi kaikkein huomattavimmista musiikin teoriasta renessanssiaikana kirjoitetuista teoksista, oli kuitenkin "Dodecachordon", jonka hän julkaisi Baselissa vuonna 1547. Tämä laaja teos käsittelee musiikin teorian lisäksi myös filosofiaa ja elämäkertoja, ja se sisältää myös 120 kokonaista edellisen sukupolven säveltämää musiikki­teosta, muun muassa Josquin des Prez'n, Johannes Ockeghemin, Jacob Obrechtin ja Heinrich Isaacin teoksista. Kolmiosaisen teoksen alussa käsitellään Boethiusta, joka 500-luvulla oli kirjoittanut laajasti musiikista. Teoksessa johdetaan musikaalisten moodien käyttö laulusta, erityisesti gregoriaanisesta laulusta ja yksi­äänisyydestä. Teoksen lopussa käsitellään laajasti moodien mäyttöä moniäänisessä eli polyfonisessa musiikissa.
Teoksen "Dodecachordon" nimi tarkoittaa sanan­mukaisesti 12-kielistä soitinta. Teoksen tärkein merkitys on Glareanin ehdotuksessa, että moodeja eli kirkko­sävel­lajeja oli itse asiassa kaksi­toista, ei kahdeksan niin kuin kauan oli oletettu ja kuten vielä Glareanin aikalaisen Pietro Aronin teoksissa sanottiin. Glareanin lisäämät neljä uutta moodia olivat autenttinen ja plagaalinen aiolinen (9. ja 10. moodi) sekä autenttinen ja plagaalinen jooninen moodi (11. ja 12. moodi). Nämä uudet moodit vastasivat mollia ja duuria ja luonnollista mollia, jotka ennen pitkää lähes täysin syrjäyttivät vanhat kirkko­sävel­lajit. Jo Glarean väitti, että jooninen sävellaji oli yksi hänen aikansa säveltäjien eniten käyttämistä.
Teoksella oli suunnaton vaikutus. Monet myöhemmät teoreetikot kuten Zarlino hyväksyivät 12 moodia. Nykyisin eroa moodien plagaalisen ja autenttisen muodon välillä ei tosin enää pidetä merkityksellisenä, mikä on vähentänyt moodien lukumäärän kuuteen, mutta muutoin Glareanin selvitystä musikaalisista moodeista pidetään vielä nykyäänkin pätevänä.
Glarean saavutti merkittäviä ansioita myös runouden ja maantieteen aloilla.
The Kink Kontroversy
The Kink Kontroversy on The Kinks -yhtyeen vuonna 1965 julkaistu kolmas studioalbumi. Se sisältää muun muassa singlehitin ”Till the End of the Day” sekä sen B-puolen ”Where Have All the Good Times Gone”.
Yhdysvalloissa "The Kink Kontroversy" julkaistiin erilaisella kannella varustettuna, mutta kappalesisältö oli täysin sama. Italiassa albumi julkaistiin nimellä "United Kinksdom" samalla kappalesisällöllä.A-puoli
B-puoli
Suolayrtti
Suolayrtti eli punasuolayrtti ("Salicornia europaea") on suolamaiden mehevävartinen kasvi. Euroopassa laji kasvaa merenrantahietikoilla. Suomessa suolayrtti on voimakkaasti harvinaistunut ja se on luonnonsuojeluasetuksessa mainittu uhanalainen kasvilaji.
Yksivuotinen suolayrtti kasvaa 3–15 cm pitkäksi. Sirottavahaarainen varsi on pysty ja möyheä. Lehdet ovat vastakkain, mutta ovat muuntuneet hyvin lyhyiksi, suomumaisiksi vartta ympäröiviksi tupeiksi. Suolayrtin versot ovat usein punertavia. Kukinto on 1–8 cm pitkä, tähkämäinen ja jaokkeinen. Kussakin jaokkeessa kaksi vaatimatonta kolmikukkaista viuhkoa. Möyheän kilpimäinen kehä suojelee kukkia. Suolayrtti kukkii elo-syyskuussa.
Suolayrttiä tavataan Euroopan kaikilla merenrannikoilla Vienanmereltä Välimerelle asti. Sitä tavataan myös Afrikan ja Lähi-idän Välimeren rannikoilla sekä Pohjois-Amerikan itärannikolla. Aasiassa laji on levinnyt laajalle sisämaan aroalueilla. Suomessa suolayrttiä tavataan Ahvenanmaalla, Varsinais-Suomessa ja Pohjanlahden rannoilla Satakunnasta sekä Keski- ja Pohjois-Pohjanmaalta. Laji on voimakkaasti taantunut koko Suomessa ja kanta on pienentynyt 1960-luvun jälkeen yli 60 prosenttia. Esimerkiksi Hailuodossa suolayrtti kasvoi yleisenä vielä 1970-luvulla. Nykyisin Hailuodossa on jäljellä enää kaksi kasvustoa.
Suolayrtti kasvaa hiekkaisten merenrantaniittyjen suolalaikuilla, joissa meriveden haihtuminen tekee maaperän suolaiseksi ja vähäkasviseksi. Tällaisia paikkoija syntyy esimerkiksi maakohoamisen takia taikka voimakkaasta karjanlaidunnuksesta aiheutuneesta rantaniittyjen maanpinnan paljastumisesta, joka lisää veden haihtumista. Rantalaidunnuksen loppuminen ja Itämeren rehevöityminen ovat Suomessa johtaneet suolayrtin kasvupaikkojen nopeaan umpeenkasvamiseen ja lajin harvinaistumiseen.
Suolayrtti luokitellaan suolaisen kasvupaikkansa vuoksi suolakkokasviksi eli halofyytiksi.
Suolayrttiä on aikaisemmin käytetty soodan valmistamiseen. Sitä on myös lisätty salaatteihin.
Põhja-Tallinn
Põhja-Tallinn (merkitys suomeksi "Pohjois-Tallinna") on Tallinnan kaupunginosa. Kaupunginosalla on oma hallinto. 1. marraskuuta 2007 kaupunginosan väkiluku oli 55 681. Sen pinta-ala on 17,3 km².
Põhja-Tallinn jakautuu 9 asuinalueeseen, jotka ovat Kalamaja, Karjamaa, Kelmiküla, Kopli, Merimetsa, Paljassaare, Pelgulinn, Pelguranna ja Sitsi.
Asukasluvun kehitys vuosina 2003–2015;
Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Põhja-Tallinnassa oli 53 881 asukasta, joista 26 820 (49,8 %) oli virolaisia, 22 500 (41,8 %) venäläisiä ja 4 455 (8,3 %) muita kansallisuuksia.
Grand Ole Opry
Grand Ole Opry on yhdysvaltalainen countrymusiikkiohjelma, jota lähettää Nashvillessä, Tennesseessä sijaitseva WSM-radioasema. Ohjelman ensimmäinen lähetys tapahtui 5. lokakuuta 1925 ja se on maansa pitkäikäisin radio-ohjelma.
Vuosien varrella lähes kaikki merkittävimmät yhdysvaltalaiset countrymuusikot ovat esiintyneet Grand Ole Opryssa. Heistä mainittakoon muun muassa Hank Williams, Dolly Parton, Garth Brooks, Roy Acuff, Loretta Lynn, Johnny Cash ja Willie Nelson. Myös Elvis Presley on esiintynyt ohjelmassa vuonna 1954.
Grand Ole Opry on päässyt Radio Hall of Fameen, sekä NAB Hall of Fameen. Se on myös voittanut Peabody -palkinnon.
Unai Expósito
Unai Expósito Medina (s. 23. tammikuuta 1980 Barakaldo, Vizcaya) on espanjalainen/baskilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Expósito pelaa nykyään Athletic Bilbaossa. Aiemmin hän pelasi CA Osasunassa.
Face to Face
Face to Face on The Kinksin vuonna 1966 julkaistu neljäs studioalbumi Euroopassa, jonka katsotaan samalla aloittaneen yhtyeen ”klassisen kauden”. Albumi oli ensimmäinen laatuaan, joka sisälsi ainoastaan Ray Daviesin kirjoittamia kappaleita, ja lisäksi yhtye käytti levyn tekoon ensimmäistä kertaa kuukausikaupalla aikaa etenkin päällekkäisäänitysten vuoksi. "Face to Facen" tuottamisessa esiintyi ristiriitoja, ja albumi oli viimeinen, jonka tuottaja Shel Talmy yksin tuotti.Dimery 2010, s.88.
Albumilla yhtyeen tyylilaji siirtyi rhythm and blues -vaikutteisesta rock and rollista lähemmäs pop-tyylistä ilmaisua. Levy on yleiseltä sävyltään synkkä ja se sisältää yhtyeen kotimaassa Britanniassa listaykköseksi nousseen kappaleen ”Sunny Afternoon”.Dimery 2010, s.88. Mukana on myös psykedeelisiä vaikutteita äänitehosteiden muodossa.
Levyn psykedeelinen kansikuva ei miellyttänyt Ray Daviesia, joka olisi kirjavien värien sijaan halunnut kannesta albumin materiaalin mukaisesti synkän ja voimakkaan.Dimery 2010, s.88.A-puoli
B-puoli
Maailman väestöpäivä
Maailman väestöpäivä on Yhdistyneiden kansakuntien UNFPA:n kansainvälinen vuosipäivä, jolloin korostetaan väestönsuunnittelua. Päivää on vietetty vuodesta 1989 lähtien, jolloin Yhdistyneiden kansakuntien kehitysohjelma UNDP suositteli sitä vietettävän vuosittain 11. heinäkuuta.
Marja-Liisa Olthuis
Marja-Liisa Olthuis (9. elokuuta 1967 Partakko, Inari) on suomensaamelainen kielitieteilijä. Olthuis on väitellyt tohtoriksi inarinsaamen lajinimistä ja kirjoittanut inarinsaamen kieliopin ja sanakirjan. Lisäksi hän on kirjoittanut lasten- ja nuortenkirjoja. Hänen lastenkirjansa Njobžâvääri pessijâšmarkkâneh sai syyskuussa 2008 IBBYn kunniamaininnan, joka myönnettiin IBBYn maailmankongressissa Kööpenhaminassa.
Olthuis väitteli Oulun yliopiston Humanistinen tiedekunnan Giellagas-instituutissa 2007. Väitöskirja oli suomenkielinen (´Inarinsaamen lajinnimet: Lintujen ja sienten kansannimien historiaa ja oppitekoisten uudisnimien muodostuksen metodiikkaa´, Engl. ´Species names in Inari Saami: A history of the popular names of birds and mushrooms and methods for creating new names for species". Väitöskielenä oli inarinsaame.
Olthuis on kehitellyt inarinsaamen kielen elvytykseen tähtäävän täydennyskoulutuksen, jossa kieltä opetetaan kielen siirtymistä ajatellen kriittisille ammattiryhmille: päivähoitajille ja opettajille sekä toimittajille, papeille ja virkamiehille. Koulutuksen jälkeen nämä ammattiryhmät voivat toimia inarinsaameksi ja huolehtia omalta osaltaan siitä, että kieli paremmin siirtyy lasten ja nuorten aktiiviseksi käyttökieleksi. Koulutus on katsottava kiireelliseksi inarinsaamen kielen elvytystoimenpiteeksi, sillä nyt kielikylvetettävien lasten ja nuorten kielitaito on saatava riittävän vahvaksi, jotta he saisivat kielelliset valmiudet siirtää erittäin uhanalaisen vähemmistökielen myöhemmin omille lapsilleen ja näin ollen turvata kielen tulevaisuuden. Koulutuksen toteuttaa Oulun yliopiston Giellagas-instituutti. Koulutus koostuu inarinsaamen alkeis- ja jatkokurssista, perusopinnoista sekä laajasta käytännön harjoittelujaksosta. Lisäksi koulutukseen sisällytetään joitakin kursseja aineopinnoista. Harjoittelussa hyödynnetään inarinsaamelaisia työkohteita, Saamelaisalueen koulutuskeskuksen järjestämiä kulttuurikursseja sekä kieltä hyvin tai erinomaisesti puhuvien tavallisten inarinsaamelaisten kielenpuhujien kielitaitoa. Tavalliset kielenpuhujat toimivat ns. kielimestareina, jotka tukevat oppilaiden saamen kielen oppimisprosessia. Inarinsaamen täydennyskoulutus käynnistyy elokuussa 2009.
Olthuis työskentelee Oulun yliopiston Giellagas-instituutissa saamen kielen lehtorina. Hän toimii myös Anarâškielâ servin puheenjohtajana. Aiemmin hän on työskennellyt Kotimaisten kielten tutkimuskeskuksessa inarinsaamen tutkijana sekä Anarâskielâ servin kielentutkimusryhmän johtajana. Hän on osallistunut inarinsaamen kieliteknologiatyöhön Tromssan yliopiston kieliteknologiayksikössä v. 2015 - 2016.
Olthuisin puoliso on hollantilaissyntyinen Henkjan Olthuis. Heillä on kaksi lasta: Maria Sofia (s. 1996) ja Ester Anne (s. 2004). Marja-Liisa Olthuis puhuu lastensa kanssa inarinsaamea.
Feel the Fire
Feel the Fire on thrash metal -yhtye Overkillin ensimmäinen studioalbumi vuodelta 1985. Albumin julkaisun myötä yhtye pääsi lämmittelijäksi Megadethin ”Peace Sells” -kiertueelle Yhdysvalloissa ja kiersi myöhemmin Eurooppaa Anthraxin ja Agent Steelin kanssa.
Zos Kia Cultus (Here and Beyond)
Zos Kia Cultus (Here and Beyond) on puolalaisen metalliyhtye Behemothin vuonna 2002 julkaistu studioalbumi.
Albumi on tyylillisesti jatkoa edelliselle levylle "Thelema.6": itämaiset, Nile-tyyliset vaikutteet sekä erittäin nopea ja tekninen death metal yhdistyvät levyllä jättäen black metal -ainekset hieman vähemmälle huomiolle.
Kruunueetterit
Kruunueetteri on heterosyklinen yhdiste, joka sisältää useita eetteriryhmiä . Kruunueetterit nimesi Charles J. Pedersen niiden kruunua muistuttavan rakenteen vuoksi. Kruunueetterit voivat sulkea sisäänsä metalli-ioneja erittäin selektiivisesti eli ne sitoutuvat vain tiettyyn ioniin eivätkä muodosta sidosta muiden metalli-ionien kanssa. Yleisimpiä kruunueettereitä voidaan pitää etyleenioksidin oligomeereinä. Kruunueettereitä voidaan käyttää ionoforeina eli ionien kuljettajina esimerkiksi vedestä kloroformiin
Vuonna 1967 Charles Pedersen, työskennellesään DuPontilla, löysi yksinkertaisen synteesin etsiessään ainetta, joka pystyisi kationien kelaatioon. Hän liitti katekolimolekyylejä toisiinsa hydroksyyliryhmien välityksellä. Yllätyksekseen Pedersen huomasi, että eräs kuusi happiatomia sisältävä rengasmainen sivutuote kykeni muodostamaan vahvan sidoksen kaliumioniin. Myöhemmin Pedersen tutki erityisesti dibentsokruunueettereitä.
Kruunueetterin happiatomilla on yksi sitoutumaton elektronipari, niillä se muodostaa koordinaatiosidoksen metallikationin kanssa. Selektiivisyys riippuu suuresti kruunueetterin koosta. Mikäli metalli-ioni on säteeltään liian suuri, se ei kykene pääsemään kruunueetterirenkaan sisälle, eikä sidosta muodostu. Vastaavasti liian pieni kationi on liian kaukana happiatomeista eikä tehokas sidoksen muodostaminen onnistu . Kruunueetterit toimivat siis Lewis-emäksinä.
Bentsokruunueettereissä kruunueetterimolekyyliin on liittynyt yksi tai usein kaksi bentseenirengasta. Bentsokruunueettereitä käytetään muodostamaan komplekseja ioniyhdisteiden kanssa . Bentsokruunueetterit ovat myrkyllisiä .
Atsakruunueettereissä yksi tai useampi happiatomeista on korvattu typpiatomilla, joka voi muodostaa metalli-ionin kanssa kolme sidosta. Kaksi- ja useampisyklisiä atsakruunueettereitä kutsutaan kryptandeiksi .
Lariaattisen kruunueetterin runkona on atsakruunu, jonka yhteen typpiatomiin on liittynyt hiilivetyhäntä, jossa on eetteriryhmä. Substraatti muodostaa sidoksen hännän kanssa ja hiilivetyketju taipuessaan asettaa metalli-ionin atsakruunurenkaan sisälle . Yleensä kruunueetterit muodostavat sidoksia pääasiassa alkali- ja maa-alkalimetalli-ionien välillä, mutta lariaattiset kruunueetterit voivat sitoutua myös muidenkin metallien, kuten hopean ja lyijyn, kanssa . Lariaattisten kruunueettereiden häntä voi myös olla vastaanottaa protoneja. Tämä vaikuttaa myös aineen selektiivisyyteen. Lariaattiset kruunueetterit ovat myös huomattavan tehokkaita ionoforeja
Tunturikeulankärki
Tunturikeulankärki ("Oxytropis lapponica") on Euraasian vuoristoalueilla kasvava hernekasvi. Suomessa laji on rauhoitettu ja sitä tavataan vain yhdellä kasvupaikalla.
Monivuotinen tunturikeulankärki kasvaa 5–15 senttimetriä korkeaksi. Varsi on suikerteleva, tyveltä haarova ja koheneva. Varsi on myötäkarvainen ja varren nivelvälit ovat pitkiä. Lehdet ovat päätöparisia ja parilehdykkäisiä, pareja on 7–10 kappaletta. Lehdykät ovat suikeita. Terttumaisessa kukinnossa on 7–9 violetinsävyistä kukkaa. Palko on mustakarvainen, riippuva ja teräväkärkinen. Tunturikeulankärki kukkii heinä-elokuussa.
Tunturikeulankärki muistuttaa väritykseltään hiukan hiirenvirnaa ("Vicia cracca"), ja muodoltaan idänkeulankärkeä ("O. campestris"). Sen voi sekoittaa tunturikurjenherneeseen ("Astragalus alpinus"), mutta ero näkyy kukkien muodossa: keulankärkien venho eli kahden alimman terälehden muodostama osa on suippo, kurjenherneillä tylppä.
Tunturikeulankärkeä tavataan vuoristoalueilla Euroopassa ja Aasiassa. Euroopassa sitä kasvaa Albaniassa, Pyreneillä, Alpeilla sekä Ruotsin ja Norjan tunturialueella, mihin esiintymään myös Suomen ainoa kasvusto liittyy. Aasiassa lajia tavataan muun muassa Kaukasuksella, Altailla ja Tiibetissä.
Suomessa tunturikeulankärkeä tavataan vain Enontekiön Kilpisjärvellä Käsivarren alueella yhdessä paikassa Mallan luonnonpuistossa.
Suomessa tunturikurjenherne kasvaa alapaljakan paisterinteillä paikoilla, joissa maaperä on kulunut esimerkiksi lumen sulamisvesien takia. Laji on kalkinvaatija. Suomen ainutta esiintymää saattaa uhata kasvupaikan umpeenkasvu.
Apostasia
Apostasia (, sanoista από "apó", 'kaukana', στάσις "stásis", 'asento') merkitsee julkista uskosta luopumista. Erityisesti ilmausta käytetään kristinuskosta luopumisesta, mutta sillä voidaan viitata myös muista uskonnoista luopumiseen. Uskonnostaan luopunut henkilö on "apostata". Rooman keisari Julianus Apostata (361–363) sai lisänimen, koska hän luopui kristinuskosta ja tutustui kreikkalaisiin filosofioihin ja erityisesti uusplatonismiin.
Fundamentalismi on Pascal Boyerin mukaan halua säilyttää tietty arvojärjestyksen laji, joka perustuu ajatukseen liittoutumisesta ja jolle luopuruuden helppous on uhka.
Boyerin mukaan fundamentalistinen väkivalta on toimintaa, jonka tarkoitus on lannistaa mahdollisia luopioita osoittamalla luopuruuden kova hinta. Fundamentalismiin liittyy hänen mukaansa neljä keskeistä piirrettä:
Koraanin mukaan pakanat ja erityisesti islamin uskosta luopuneet apostaatit ansaitsevat kuoleman. Koraani ei kuitenkaan käske tappamaan uskosta luopuneita, mutta tähän löytyy kehotuksia hadith-kirjallisuudesta.
Palonkylä
Palonkylä eli Palo on yksi entisen Saloisten kunnan eli Salon vanhimmista kylistä Pohjois-Pohjanmaalla, se on myös maarekisterikylä.
Palo perustettiin 1500-luvulla. Aiemmin Palo oli ollut savolahtelaisten huhtamaita. Ensimmäiset palonkyläläiset olivat veljekset Heikki ja Olli Heikinpojat, joiden tilat perustettiin 1540-luvulle mennessä. Heikin tila oli Isoperet ja Ollin tila Ojala. Kolmannen talon kylälle perusti 1560-luvulla Heikin poika Jaakko ja se tunnettiin tietenkin Jaakkolana. Olli Heikinpojan perustama sukutila oli yhtäjaksoisesti saman suvun hallussa 1548 vuodesta 2000-luvulle asti. Äijälän sukutilaa hoiti 15 sukupolvea. Se kuuluu Talousseuran alueen vanhimpiin sukutiloihin. Palo kuului Salon pitäjään 1800-luvun lopun kuntauudistukseen asti, jolloin pitäjä jaettiin kolmeksi kunnaksi. Kuntauudistuksessa Palo siirtyi hetkeksi Salon emäseurakunnan eli Pattijoen alaisuuteen. Vuonna 1912, Raahen-Salon kirkkoherrakuntaa jaettaessa, Palo palasi jälleen osaksi Saloisten kuntaa. Rautaruukin perustamisen jälkeinen aika 1960-1970-luvuilla oli Palonkylällä vilkasta rakentamisen aikaa. Vuonna 1926 perustettiin Palon koulu, joka lakkautettiin 1980-1990-luvulla.
Nikolai Bolštšakov
Nikolai Bolštšakov (s. 11. toukokuuta 1977 Žakasij) on venäläinen maastohiihtäjä, MM-mitalisti.
Bolštšakov saavutti Canmoren nuorten MM-kilpailuista 1997 hopeaa 10 kilometrin perinteisen tyylin kilpailussa. Aikuisten arvokisoissa hän debytoi Lahden MM-kisoissa 2001, jossa hän sijoittui takaa-ajossa 29:nneksi ja vapaan sprintissä 35:nneksi. Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 hän sijoittui viestissä kuudenneksi ja 30 kilometrin vapaan yhteislähdössä seitsemänneksi.
Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2005 Bolštšakov hiihti ankkuriosuuden Venäjän joukkueessa, joka saavutti pronssia Saksan ja Norjan jälkeen. Kultajoukkue Norja voitti Venäjän noin 20 sekunnin erolla. Joukkueessa hiihtivät hänen lisäkseen Vasili Rotšev, Jevgeni Dementjev ja Nikolai Pankratov. Samoissa kisoissa hän hiihti lisäksi 15 kilometrin vapaalla kahdenneksitoista.
Maailmancupissa hän hiihti ensimmäisen kisansa Kavgolovossa 3. tammikuuta 1998. Hän on sijoittunut kahdesti viestikilpailuissa palkintokorokkeelle; hän oli Kuopiossa 27. marraskuuta 2001 kolmas ja samana talvena 16. joulukuutaDavosissa toinen.
Alice Connor
Alice Connor (s. 2. elokuuta 1990 Buckinghamshire, Englanti) on englantilainen näyttelijä, joka aloitti uransa lapsinäyttelijänä kuusi vuotiaana. Hänet tunnetaan muun muassa elokuvista "Tatuoitu äiti", "Rosvoruhtinas", sekä televisiosarjoista "The New Worst Witch" ja "My Spy Family".
Ann Flood
Ann Flood (s. 12. marraskuuta 1934) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi varsinkin vuodesta 1962 esittämästään Nancy Pollock Karrin roolista televisiosarjassa "The Edge of Night" (1956–1984). Hän esiintyi myös elokuvissa "Mystic Pizza" (1988) ja "The Nostril Picker" (1993).
Bite It Like a Bulldog
Bite It Like a Bulldog on Lordin single, joka julkaistiin 3. syyskuuta 2008. Se on ensimmäinen singlejulkaisu "Deadache"-albumilta. Kappaleen ovat tehneet Mr. Lordi ja OX. Kappaleesta on tehty myös musiikkivideo, joka julkaistiin 30. syyskuuta 2008. Single nousi julkaisuviikollaan Suomen virallisen singlelistan ykkössijalle.
"Bite It Like a Bulldog" sai ensisoittonsa radiossa Radio Rockin iltapäivässä perjantaina 15. elokuuta 2008 kello 15.
27. elokuuta 2008 Lordin jäsenet Awa, Kita ja OX osallistuivat Espoon 550-vuotisjuhliin jakamalla nimikirjoituksia. Nimikirjoituksen hakijoille jaettiin ilmaiseksi rajoitettu erikoispainos singlestä.
Single ylitti kultalevyrajan vuonna 2008.
SPIT
SPIT () eli VoIP-spam tarkoittaa automatisoituja mainospuheluita, palvelunestohyökkäyksiä ja muita haitakkeita IP-puheluissa.
Kuten sähköposti ja muut Internet-palvelut, myös IP-puhelut ovat vaarassa automatisoidulle haittaviestinnälle niiden ilmaisuudesta johtuen. Toistaiseksi haittaviestintä on ollut hyvin vähäistä, vaikka sen torjumiseksi on jo tehty tutkimusta ja muutamia sovelluksia. Teknisesti ottaen tutkimus ja sovellukset ovat kohdistuneet enimmäkseen SIP-protokollaan, joka on tällä hetkellä lupaavin standardi muun muassa IP-puheluyhteyksien luontiin. (Session Initiation Protocol, IETF – Internet Engineering Task Force, RFC 3261)
Ongelma SPIT:n torjumisessa on puheluiden synkroninen luonne. Sähköpostiviestejä on huomattavasti helpompi analysoida etukäteen, koska viesti on kirjoitetussa muodossa, eikä sen tarvitse olla samalla minuutilla käyttäjän luettavissa. Puheluissa sisältöä on kuitenkin vaikea analysoida ilman, että puhelu ohjataan aluksi erilliselle koneelle, joka pyrkii tunnistamaan soittajan ihmiseksi koneen sijaan. Tämä kuitenkin häiritsee jossain määrin oikeita soittajia. Keskeisessä osassa SPIT:n torjumiseksi onkin suunniteltu ns. mustia listoja ja luotettuja kontakteja.
Thomas Klauser
Thomas Klauser (s. 9. kesäkuuta 1964) on Länsi-Saksaa urallaan edustanut saksalainen mäkihyppääjä, joka kilpaili maailmancup-tasolla vuosina 1979–1991.
Klauser kilpaili ensimmäisen kerran aikuisten arvokilpailuissa Sarajevon olympialaisissa 1984, jossa hän sijoittui normaalimäessä sijalle 46. Seefeldin MM-kilpailuissa seuraavana vuonna hän sijoittui suurmäessä 28:nneksi ja normaalimäessä 22:nneksi.
Tauplitz/Bad Mitterndorfin lentomäen MM-kilpailuissa 1986 hän sijoittui kuudenneksi. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 1987 hän liiti suurmäessä viidenneksi, normaalimäessä 20:nneksi ja joukkuemäessä kuudenneksi. Calgaryn olympialaisissa 1988 hän sijoittui suurmäessä neljänneksi ja joukkuekisassa kuudenneksi, mutta epäonnistui normaalimäessä ja jäi sijalle 47.
Lahden MM-kisoissa 1989 Klauser sijoittui normaalimäessä 16:nneksi ja suurmäessä 45:nneksi. Hän oli vielä kahdeksas lentomäen MM-kilpailuissa Vikersundissa 1990. Hän päätti uransa seuraavaan kauteen. Maailmancupin osakilpailuissa hän ylsi viidesti palkintosijalle.
My Spy Family
My Spy Family on brittiläinen Paul Alexanderin luoma televisiosarja, joka keskittyy Bannonin perheeseen, joilla on vahva salaisen agentin tausta. Perheen vanhemmat Dirk ja Talia olivat nuoruudessaan vihollis vakoojia, mutta rakastuivat ja menivät myöhemmin naimisiin. Nykyään heillä on kolme lasta Spike, Elle ja Boris, jotka ovat vanhempiensa myötä tutustuneet enemmän kuin tarkemmin vakoojien tekniikoihin ja laitteisiin.
Sarjaa esitettiin ensi kerran 1. syyskuuta 2007 Britanniassa ja Suomessa maksullisella Cartoon Networkilla 10. tammikuuta 2008.
Aarne Hytönen
Aarne Jonatan Hytönen (joissakin lähteissä virheellisesti "Aarre Jonatan Hytönen") (20. lokakuuta 1901 Turku – 29. huhtikuuta 1972) oli suomalainen arkkitehti. Hänen tunnetuimpia töitään ovat Helsingissä sijaitsevat Töölön kisahalli ja Olympiaterminaali, jotka hän suunnitteli yhdessä Risto-Veikko Luukkosen kanssa.
Hytönen kirjoitti ylioppilaaksi Turun suomalaisesta yhteiskoulusta 1919 ja valmistui diplomiarkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1928. Opintomatkoja hän teki Skandinaviaan, Saksaan, Ranskaan, Alankomaihin ja Italiaan. Hän työskenteli Helsingin kaupungin rakennustoimiston avustavana arkkitehtina 1927–1937. Vuosina 1937–1959 hänellä oli arkkitehtitoimisto R.-V. Luukkosen kanssa. Vuonna 1942 Hytönen työskenteli Waldhof-yhtiön arkkitehtina Käkisalmessa, 1943–1944 professori Alvar Aallon toimistopäällikkönä, 1946–1947 rakennushallituksen yliarkkitehtina ja 1947–1948 hänellä oli Göteborgissa toimisto yhdessä arkkitehti Gustaf Birch-Lindgrenin kanssa.
Ivan Udodov
Ivan Vasilevitš Udodov (, s. 20. toukokuuta 1924 – 16. lokakuuta 1981) oli Neuvostoliittoa urallaan edustanut venäläinen painonnostaja.
Udodovin suurin saavutus on olympiakulta kääpiösarjasta Helsingissä 1952. Hänen punnerrustuloksensa oli 90 kg, tempaustuloksensa 97,5 kg ja työntötuloksensa 127,5 kg. Yhteistuloksellaan 315 kg hän voitti hopealle sijoittuneen Iranin Mahmoud Namdjoun 7,5 kilolla. MM-kilpailuissa hän saavutti kolme mitalia. Hän saavutti höyhensarjassa hopeaa Wienissä 1954 ja Münchenissä 1955. Kääpiösarjassa hän voitti kultaa Tukholmassa 1953 yhteistuloksella 315 kg.
Udodov painoi vuonna 1945 vain 29 kiloa, sillä hän oli sodan aikana keskitysleirillä. Vapauduttuaan keskitysleiriltä hän ei pystynyt liikkumaan ilman apua. Lääkärit suosittelivat Udodoville urheiluharrastuksen aloittamista.
Hadžimurad Akkajev
Hadžimurad Magomedovitš Akkajev (s. 27. maaliskuuta 1985 Tyrnyauz) on venäläinen painonnostaja.
Akkajev saavutti hopeaa Ateenan olympialaisissa 2004 alle 94-kiloisten sarjassa. Pekingissä 2008 hän saavutti pronssisen mitalin samassa painoluokassa. Venäjän mestaruuden hän on voittanut vuonna 2007 molemmissa nostomuodoissa ja vuonna 2008 yhteistuloksessa. Lisäksi hänellä on lukuisia mitaleita alempien ikäluokkien kansainvälisistä arvokilpailuista.
Seuratasolla Akkajev edustaa Venäjän armeijan keskusurheiluseuraa. Hän on 182 senttimetriä pitkä ja painaa 94 kilogrammaa.
Risto-Veikko Luukkonen
Risto-Veikko Luukkonen (25. kesäkuuta 1902 Mikkeli – 7. syyskuuta 1972 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. Hänen tunnetuimpia töitään ovat Helsingissä sijaitsevat Töölön kisahalli ja Olympiaterminaali, jotka hän suunnitteli yhdessä Aarne Hytösen kanssa, sekä Turun kaupunginteatteri ja konserttitalo.
Luukkonen kirjoitti ylioppilaaksi suomalaisesta normaalilyseosta 1920 ja valmistui diplomiarkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1925. Hän teki opintomatkoja Ruotsiin, Skandinaviaan, Keski-Eurooppaan, Neuvostoliittoon ja Yhdysvaltoihin. Luukkonen oli Helsingin kaupungin rakennustoimiston palveluksessa 1925–1935, jonka jälkeen hän perusti arkkitehtitoimiston Aarne Hytösen kanssa vuosiksi 1937–1959. Vuodesta 1959 lähtien hänellä oli oma toimisto.
Manuel Alegre
Manuel Alegre de Melo Duarte GCL (s. 12. toukokuuta 1936 Águeda) on portugalilainen runoilija ja sosialistipuolueen poliitikko. Hän on ollut tuottelias kirjoittaja, jonka tekstejä on tehty myös lauluiksi.
Alegre opiskeli Coimbran yliopistossa. Hän joutui hallituksen epäsuosioon avoimesta vastustuksestaan António de Oliveira Salazaria kohtaan johtuen. Hän olikin pitkään ulkomailla; Angolassa ja Algeriassa. Hän palasi Portugaliin neilikkavallankumouksen jälkeen ja pääsi parlamenttiin ensimmäistä kertaa 1975. Hänen kunniakseen on pystytetty Coimbrassa patsas.
Alegre osallistui tammikuun 2006 presidentinvaaleihin saaden 20,7 % kannatuksen.
Liberian lippu
Liberian kansallislippu on johdettu Yhdysvaltain lipusta. Se koostuu yhdestätoista poikittaisesta raidasta, joista kuusi on punaisia ja viisi valkoisia, sekä vasemmassa yläkulmassa sijaitsevasta valkoisesta viisisakaraisesta tähdestä, joka on sinisellä taustalla. Yksitoista raitaa symboloivat maan itsenäisyysjulistuksen allekirjoittajia ja punainen ja valkoinen rohkeutta ja moraalista erinomaisuutta. Valkoinen tähti kuvastaa entisten orjien vapautta, valkoinen väri esimerkillisyyttä, punainen rohkeutta ja sininen tausta afrikkalaisen kotimaan edustamista.
Vuonna 1827 Liberian siirtokunnat ottivat itselleen lipun, joka oli johdettu Yhdysvaltain lipusta niin, että tähtikuvion sijalla oli valkoinen risti, joka symboloi siirtomaaseuran kristillistä taustaa. Nykyisen lipun piirsi seitsemän monrovialaisnaisen komitea. Tähti kuvaa kirkkaana loistavaa Liberiaa Afrikan tummansinisellä taivaalla.
Marlboro-mies
Marlboro-mies on Marlboro-savukemerkin mainoshahmo. Se keksittiin Yhdysvalloissa, jossa Marlboro-miestä käytettiin savukemainoksissa vuosina 1954–1999.
Marlboro-miehen hahmon kehitteli vuonna 1954 Leo Burnett. Ne ovat karkeita karjapaimenia, jotka esiintyvät luonnossa pelkän savukkeen kanssa. Mainosten alkuperäinen tarkoitus oli lisätä filtterillä varustettujen savukkeiden suosiota. Niitä pidettiin tuohon aikaan usein feminiinisinä. Mainoskampanjaa on usein pidetty yhtenä mainonnan historian parhaista. Cowboy-hahmon lisäksi on ollut muunkin tyyppisiä Marlboro-miehiä, mutta ne eivät ole olleet yhtä suosittuja.
Vuonna 2006 Allan Lazar, Dan Karlan ja Jeremy Slater laittoivat Marlboro-miehen ykkössijalle kirjassaan "The 101 Most Influential People Who Never Lived" (Vaikutusvaltaisimmat ihmiset, jotka eivät koskaan eläneet).
Näyttelijä ja kirjailija William Thourlby oli ensimmäinen Marlboro-mies. Muita ovat olleet muun muassa Charley Conerly, Jim Patton, Darrell Winfield, Dick Hammer, Brad Johnson, Bill Dutra, Dean Myers, Robert Norris, Wayne McLaren, David McLean, Buster Hobbs ja Tom Mattox.
Australialainen George Lazenby, joka näytteli James Bondia elokuvassa Hänen majesteettinsa salaisessa palveluksessa, oli Euroopan Marlboro-mies.
Ainakin kolme entistä Marlboro-miestä on kuollut tupakoinnin aiheuttamiin sairauksiin. David Millar kuoli keuhkoahtaumatautiin vuonna 1985 ja Wayne McLaren keuhkosyöpään 51-vuotiaana heinäkuussa 1992. David McLean, joka esiintyi monissa televisiomainoksissa ja lehti-ilmoituksissa 1960-luvun alkupuolelta, kuoli myös syöpään 73-vuotiaana vuonna 1995. Vuosina 1978–1981 Marlboro-miestä esittänyt Eric Lawson kuoli keuhkosairauteen tammikuussa 2014 72-vuotiaana.
Matti Nurro
Matti Tapani Nurro on suomalainen muusikko. Hänet tunnetaan parhaiten Miljoonasade-yhtyeen kitaristina, vaikka hän on myös säveltänyt ja sovittanut monia yhtyeen kappaleita. Hän on toiminut yli 20 vuotta Miljoonasateen kitaristina. Nykyisin hän myös opettaa Keski-Suomen opistolla Suolahdessa.
My Skin Is Cold
My Skin Is Cold on norjalaisen black metal -yhtye Satyriconin EP.
Se sisältää yhden uuden kappaleen, kaksi remasteroitua kappaletta ja kaksi live-esitystä joilla orkesteri soittaa yhtyeen kanssa.
Bertel Roos
Bertel Arthur Roos (9. lokakuuta 1893 Rautalampi – 10. lokakuuta 1954) oli suomalainen Venäjän armeijan luutnantti ja Suomen armeijan luutnantti. Hänen vanhempansa olivat konsulentti Aapeli Roos ja Vilhelmiina Hiltunen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Priska Laineen kanssa.
Hän kirjoitti ylioppilaaksi Kuopion klassillisesta lyseosta vuonna 1912 ja liittyi Savolaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan fyysis-matemaattisella osastolla vuosina 1913–1914.
Hän ryhtyi sotilaaksi vuoden 1915 alussa ja liittyi vapaaehtoisena Venäjän armeijaan ja suoritti Vladimirin sotakoulun kurssin ja palveli Venäjän armeijaa 50. Siperialaisessa tarkka-ampujarykmentissä, jonka mukana hän otti osaa maailmansotaan ja yleni luutnantiksi.
Venäjän vallankumouksen aikaan hänelle myönnettiin kotiloma armeijasta. Tällä kotilomalla hänelle kerrottiin mahdollisuudesta saada sotilasoppia Saksassa ja näin hän liittyi vapaaehtoisena jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 3. marraskuuta 1917, josta hänet poistettiin 5. tammikuuta 1918.
Hän palasi Suomeen syyskuun alussa vuonna 1918 ja astui 24. lokakuuta 1918 luutnanttina Suomen armeijan palvelukseen ja määrättiin komppanianpäälliköksi Terijoen rajavartiopataljoonaan, josta hänet siirrettiin 17. tammikuuta 1920 samanlaiseen toimeen Käkisalmen läänin rykmenttiin. Armeijasta hän erosi 31. maaliskuuta 1920 ja matkusti sen jälkeen Pohjois-Amerikan Yhdysvaltoihin, jossa on toiminut postivirkailijana. Hänet on haudattu Brooklyniin New Yorkiin Yhdysvaltoihin.
Arvo Ahti
Arvo Johannes Ahti (1. tammikuuta 1894 Turku – 28. lokakuuta 1931) oli suomalainen jääkäriluutnantti.
Ahdin vanhemmat olivat kauppamatkustaja Johan Gustaf Ahlgren ja Vilhelmina Nummelin. Hänen puolisonsa oli Signe Adolfina Parviainen. Ahti kävi kahdeksan luokkaa Turun suomalaista reaalilyseota sekä Turun kauppaopiston. Opintojensa jälkeen hän työskenteli konttoristina Turussa, josta hän matkusti opintomatkalle Saksaan vuonna 1914.
Saksassa Ahti työskenteli Lyypekissä sijaitsevassa Piehl & Fehlingin konttorissa. Ensimmäisen maailmansodan puhjettua matkusti hän takaisin Suomeen ja työskenteli konsuli M. Kramerin agentuuriliikkeen hoitaja Turussa. Ahti oli aikeissa liittyä Jääkäripataljoona 27:ään keväällä 1916, kun santarmit saivat vihiä hänen puuhistaan ja pidättivät hänet 10. toukokuuta 1916 ja toimittivat Katajanokan lääninvankilaan. Katajanokalta hänet kuljetettiin lokakuussa kuulusteluiden jälkeen Spalernajan vankilaan Pietariin. Hän vapautui Spalernajasta Venäjän vallankumouksen alussa 12. maaliskuuta 1917.
Vankilasta vapauduttuaan hän piti alkuperäisen suunnitelmansa ja liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 10. toukokuuta 1916. Pataljoonan täydennysjoukosta hänet siirrettiin 10. elokuuta 1917 haupitsipatteriin. Ahti suoritti intendenttikurrssin Libaussa vuonna 1917, jonka jälkeen hän työskenteli pataljoonan rahastonhoitajan toimistossa.
Ahti saapui takaisin Suomeen (Vaasaan) varavääpeliksi ylennettynä jääkärien pääjoukon mukana 2. helmikuuta 1918. Hänet määrättiin Suomen sisällissotaan ensin jääkäritykistön intendentiksi ja Tampereen valtauksen jälkeen suoritetussa tykistön uudelleen järjestelyssä hänet määrättiin 11. huhtikuuta Jääkäritykistöprikaatin intendentiksi. Suomen sisällissodassa hän otti osaa taisteluihin Tampereella ja Viipurissa.
Ahti erosi puolustusvoimista 7. joulukuuta 1918. Muutaman viikon kuluttua hän otti vastaan Helsingissä Aarno & Lehtinen oy:n agetuuriosaston päällikön tehtävät. Hän teki useita opintomatkoja esimerkiksi Yhdysvaltoihin ja Kanadaan vuonna 1923, Keskuskauppakamarin stipendiaattina Balkanin maihin, Vähään Aasiaan ja Egyptiin hän suoritti opintomatkan vuonna 1925, Ranskaan ja Espanjaan vuonna 1926 ja Italiaan vuonna 1927. Myöhemmin hän perusti oman agentuuriliikkeen.
Jalkapallo kesäolympialaisissa 2004
Vuoden 2004 kesäolympialaisten jalkapalloturnaus alkoi 11. elokuuta (kaksi päivää ennen avajaisia) ja loppui 28. elokuuta. Miesten turnauksen voitti Argentiina häviämättä yhtäkään ottelua tai päästämättä yhtäkään maalia koko turnauksen aikana. Naisten turnauksen voitti Yhdysvallat.
Juho Autio
Juho (Jussi) Autio (21. lokakuuta 1889 Kaukola – 25. heinäkuuta 1947) oli suomalainen jääkärivänrikki. Hänen vanhempansa olivat vanhempi postinkuljettaja Juho Autio ja Maria Parkkonen ja hänen puolisonsa oli Ellen Maria Inkinen.
Hän kävi kansakoulun ja Taistelukoulun kanta-aliupseerikurssin jalkaväkilinjan hän vuonna 1934.
Tämä rautatieharjoittelija liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. konekiväärikomppaniaan 8. marraskuuta 1915, josta hänet siirrettiin 11. heinäkuuta 1917 pataljoonan 2. konekiväärikomppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.
Hän saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana vääpeliksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan komppanianvääpeliksi 4. jääkärirykmentin 8. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan. Suomen sisällissodassa hän otti osaa komppaniansa mukana taisteluihin Raudussa ja rajaseudun kahakoissa.
Sisällissodan jälkeen hän palveli Suomen Armeijassa samassa joukko-osastossa kuin sodan aikana, josta muodostettiin myöhemmin Jääkäripataljoona N:o 4. Kyseisestä pataljoonasta muodostettiin lopulta Kajaanin sissipataljoona. Hänet komennettiin konekiväärikurssin johtajaksi Lapin 2. rajavartiopataljoonaan 20. lokakuuta 1918, josta hänet komennettiin Itä-Suomen jalkaväkirykmentti N:o 5:een ja sen 2. konekiväärikomppaniaan (myöhemmin Pohjois-Savon rykmentti) 26. tammikuuta 1919. Hän erosi armeijan palveluksesta 1. maaliskuuta 1919 ja liittyi Talin suojeluskuntaan, jossa toimi paikallispäällikkönä 14. kesäkuuta – 1. joulukuuta 1919.
Jussi Autio otti osaa heimosotiin Aunuksen retkikunnassa 1. toukokuuta – 31. joulukuuta 1920 aseupseerina retkikunnan ylipäällikön esikunnassa.
Aunuksen retkeltä palattuaan hän asettui Salmin rajavartiostoon, jossa toimi ensin sen esikunnan kanslistina ja myöhemmin konekiväärikomppanian päällikkönä. Elokuussa 1923 hänet siirrettiin 3. komppaniaan joukkueenjohtajaksi. 1. huhtikuuta 1926 alkaen hän toimi tarkastavana vääpelinä ja myöhemmin talousvääpelinä.
Talvisotaan hän osallistui Kuormastokomppania 81:ssä ja Erillinen Pataljoona 18:ssa osallistuen taisteluihin Laatokan karjalassa. Välirauhan aikana hän palveli Asevaraston 5:n talouspäällikkönä sekä 2. komppanian taloudenhoitajana Rajavartiosto 3:ssa. Jatkosotaan hän osallistui rahastonhoitajana Erillisessä Rajapataljoonassa. Vakinaisesta palveluksesta hän erosi vuonna 1942. Hänet on haudattu Hämeenkyröön.
Salmin kunnan taksoituslautakunnan jäsenenä hän toimi vuosina 1929–1940.
Karl Thorsten Brunou
Karl Thorsten Brunou (10. elokuuta 1894 Helsinki – 17. syyskuuta 1968) oli suomalainen jääkäriluutnantti ja liikemies. Hänen vanhempansa olivat asemapäällikkö Torsten Einar Brunou ja Maria Viktoria Galle. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1931 Lydia Alastalon kanssa.
Hän kirjoitti ylioppilaaksi Iisalmen keskikoulun jatkoluokilta vuonna 1915 ja liittyi Savolaiseen osakuntaan. Hän jatkoi opintojaan Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan maanviljelystaloudellisella osastolla kevätlukukauden vuonna 1915. Liikealalle perehtymisopintomatkan hän suoritti vuonna 1923 ja se suuntautui Ranskaan, Englantiin ja Tanskaan.
Hän keskeytti opintonsa, koska liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan jouluaattona 1916, josta hänet siirrettiin 18. huhtikuuta pataljoonan haupitsipatteriin ja edelleen 4. elokuuta 1917 pataljoonan 4. komppaniaan ja takaisen haupitsipatteriin 30. joulukuuta 1917. Saksassa oloaikanaan hänet komennettiin Suomeen 7. tammikuuta 1916, missä toimi jääkärivärvärinä ja Haaparannassa ja Ruotsin Ylitorniolla vastaanottamassa Saksaan matkaavia jääkäreitä. Saksaan hän palasi 1. maaliskuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella, Ekkau-Kekkaussa ja Aa-joella.
Hän saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana varavääpeliksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan nuoremmaksi upseeriksi Jääkäritykistön 1. jääkäripatteriin, josta hänet siirrettiin Tampereen valtauksen jälkeen tykistön uudelleenjärjestelyn seurauksena 11. huhtikuuta 1918 Jääkäritykistöprikaatin 1. jääkäripatteriston adjutantiksi. Hän otti osaa taisteluihin Tampereella ja Viipurissa.
Suomen sisällissodan jälkeen hän palveli Suomen tykistökoulun adjutanttina ja syksystä 1918 Sotaministeriön tykistötoimistossa. Vuonna 1919 hän oli komennettuna erikoistehtävissä Viroon yhden kuukauden ajaksi. Armeijasta hän erosi 3. lokakuuta 1919. Armeijauran jälkeen hän pääsi R. V. Hoffströmin metsätoimiston palvelukseen ja toimi toimistossa vuoteen 1922 asti. Porissa sijainneen Kalle Ritalan puutavaraliikkeen palvelukseen hän astui vuonna 1922 ja palveli liikettä aina vuoteen 1924 asti, jonka jälkeen hän oli lyhyen ajan liikemiehenä, kunnes vuonna 1926 muutti Yhdysvaltoihin ja siirtyi ravintola-alalle ja alalla hän toimi aina vuoteen 1940 asti, jolloin matkusti Suomeen todistamaan sen kohtalonhetkiä.
Jatkosotaan hän liittyi Raahen suojeluskuntapiirin esikuntaan adjutantiksi ja edelleen hänet siirrettiin adjutantiksi Jalkaväenkoulutuskeskus 15:sta, huoltopäällikkönä hän toimi vuodesta 1942 lähtien. Sotien aikana ja jälkeen hän toimi maanviljelijänä Kestilässä vuosina 1941–1946 sekä Kuusjoella vuosina 1947–1968. Henkivakuutusyhtiö Salaman piiritarkastajana hän toimi vuonna 1947. Hän työskenteli H. Brunou Ky:n palveluksessa vuosina 1958–1963.
Kestilän kunnanvaltuuston ja verolautakunnan jäsenenä hän toimi vuosina 1944–1945. Hänet on haudattu Kuusjoelle.
Bill Pertwee
William Desmond Anthony ”Bill” Pertwee (21. heinäkuuta 1926 – 27. toukokuuta 2013) oli brittiläinen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi varsinkin roolistaan William Hodgesina "Ruutiukot"-sarjassa. Hän oli näyttelijä Jon Pertween serkku.
Pertwee hyväksyttiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäseneksi (MBE) vuonna 2007.
John Laurie
John Paton Laurie (25. maaliskuuta 1897 – 23. kesäkuuta 1980) oli brittiläinen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi varsinkin roolistaan "Ruutiukoissa". Teatterin puolella hän esiintyi Shakespearen näytelmissä. Hänet nähtiin myös Shakespearen näytelmistä tehdyissä elokuvissa sekä mm. Alfred Hitchcockin töissä.
Syntyjään skotlantilainen Laurie kuoli Englannissa ollessaan 83-vuotias.
Olli Heikkinen
Olli-Pekka Heikkinen on toiminut Miljoonasade-yhtyeen kosketinsoittajana ja on säveltänyt ja sovittanut sen kappaleita. Hänen tunnetuimmat kappaleensa ovat "506 ikkunaa","Tulkoon rakkaus", "Rakkaus on lihaa".
Heikkinen on soittanut myös tanssiyhtyeessä ja Mestari Orikanto -yhtyeessä, joka voitti humpan suomenmestaruuden.
Heikkinen työskentelee Suomen Akatemian tutkijatohtorina Taideyliopiston Sibelius-Akatemiassa. Tätä aiemmin hän toimi populaari- ja kansanmusiikin lehtorina Tampereen yliopiston musiikintutkimuksen laitoksella ja oli Seinäjokelaisen Rytmimaisterit-hankkeen vastuuopettaja. Heikkisen väitöskirja "Äänitemoodi, äänite musiikillisessa kommunikaatiossa" tarkastettiin Jyväskylän yliopistossa joulukuussa 2009.
Närhet
Närhet ("Garrulus") on varisten heimoon kuuluva euraasialainen varpuslintusuku. Sukuun kuuluu kolme lajia, joista laajimmalle on levinnyt Suomessakin yleinen närhi ("Garrulus glandarius"):
Jalkapallo kesäolympialaisissa 1996
Vuoden 1996 kesäolympialaisten jalkapalloturnaus alkoi 20. heinäkuuta ja loppui 3. elokuuta. Miesten turnauksen voitti Nigeria ja naisten turnauksen Yhdysvallat. Otteluita pelattiin Birminghamissa, Washingtonissa, Orlandossa, Miamissa ja Athensissa.
ASAP
ASAP oli vuonna 1989 toiminut rockyhtye.
Preiļin piiri
Preiļin piiri () oli yksi Latvian 26 piiristä ja sijaitsi Latgalen alueella. Sen naapuripiirejä olivat Jēkabpilsin piiri, Madonan piiri, Rēzeknen piiri, Krāslavan piiri ja Väinänlinnan piiri. Piirin asukasluku oli 41 479. Latvian piirit lakkautettiin vuonna 2009 Latvian aluehallintouudistuksen yhteydessä.
Jalkapallo kesäolympialaisissa 2008
Vuoden 2008 kesäolympialaisten jalkapalloturnaus alkoi 6. elokuuta (kaksi päivää ennen avajaisia) ja loppui 23. elokuuta. Miesten turnaus pelattiin alle 23-vuotiaiden joukkueilla, joissa sai olla mukana kolme yli 23-vuotiasta pelaajaa.
Rayco Hernández
Rayco Hernández (s. 1981) on espanjalainen lentopalloilija, joka pelaa kaudella 2008–2009 Tampereen Isku-Volleyn riveissä Lentopallon SM-liigassa.
Hernándezin ura lähti käyntiin jo nuorena synnyinmaassaan Espanjassa. Hän nousi jo 19-vuotiaana Espanjan Superliigaan. Hän pelasi kaudet 2001–2003 Asturian riveissä Superliigassa. Kaudella 2003 Hernández vaihtoi huippujoukkue Gran Canarian riveihin, jossa hän eteni aina Euroopan Cupin finaaleihin asti kaudella 2004. Hän edusti Gran Canariaa lopulta kaudet 2003–2008, kunnes teki sopimuksen Tampereen Isku-Volleyn kanssa SM-liigaan.
Nothing Is Easy: Live at the Isle of Wight 1970
Nothing Is Easy: Live at the Isle of Wight 1970 on Jethro Tullin livealbumi, joka on nauhoitettu Isle of Wight Festivalilla 1970. Jethro Tull esiintyi päätöspäivänä, toiseksi viimeisenä ennen Jimi Hendrixiä. Esiintyminen on CD:llä mukana kokonaisena lukuun ottamatta editointeja rumpu-, piano- ja huilusooloissa. DVD-julkaisu aiheen tiimoilta julkaistiin 22. maaliskuuta 2005.
Women’s International Boxing Association
Women's International Boxing Association (WIBA) on kansainvälinen naisammattinyrkkeilyliitto, joka perustettiin vuonna 2000. Liiton puheenjohtaja on Ryan Wissow.
Yhteensä 62 maata ja itsehallintoaluetta ovat edustettuina WIBA:ssa: Alankomaat, Argentiina, Aruba, Australia, Barbados, Belgia, Bonaire, Brasilia, Chile, Curaçao, Dominikaaninen tasavalta, Ecuador, Englanti, Espanja, Etelä-Afrikka, Etelä-Korea, Filippiinit, Ghana, Guam, Guatemala, Guyana, Honduras, Israel, Italia, Jamaika, Japani, Kanada, Kenia, Kolumbia, Kongon demokraattinen tasavalta, Mali, Meksiko, Mongolia, Neitsytsaaret, Nicaragua, Nigeria, Panama, Paraguay, Peru, Portugali, Puerto Rico, Puola, Ranskan Guayana, Ruotsi, Saksa, San Marino, Sambia, Sint Maarten, Sveitsi, Tansania, Tanska, Thaimaa, Trinidad ja Tobago, Tšekki, Ukraina, Unkari, Uruguay, Uusi-Seelanti, Valko-Venäjä, Venezuela, Venäjä ja Yhdysvallat.
Liiton nykyisiä ja entisiä maailmanmestareita ovat muiden muassa Laila Ali, Jackie Frazier-Lyde, Ann Wolfe, Leatitia Robinson, Gina Guidi, Sumya Anani, Kara Ro, Chevelle Hallback, Marcela Acuña, Ada Velez, Anita Christensen, Melinda Cooper, Jenifer Alcorn, Mary Jo Sanders ja Duda Yankovich.
WIBA:n perustivat yhdysvaltalainen Ryan Wissow ja kolumbialainen Luis Bello-Diaz vuonna 2000. Liitto kasvoi nopeasti merkittäväksi kansainväliseksi naisammattinyrkkeilyliitoksi.
Vihreä Teatteri
Vihreä Teatteri ry perustettiin vuonna 1961 Porin Teatterin näyttelijöiden - Veikko Roslundin, Matti Niemelän, Toivo Kanamäen, Markus Peltosen, Timo Peltosen, Kalervo Vaittisen ja Pertti Mellinin - esitettyä Porin Teatterin lavastajalle, Veli Tuomas-Kettuselle idean perustaa Poriin oma teatterinsa. Vihreän Teatterin perustavassa kokouksessa Tuomas-Kettunen valittiin puheenjohtajaksi.
Vihreän Teatterin toiminnan tarkoituksena on kehittää ja kouluttaa nuoria ja lahjakkaita teatterityöstä kiinnostuneita henkilöitä, sekä edistää teatteriharrastusta ja toteuttaa teatterityötä käytännössä järjestämällä yleisölle tilaisuuden tutustua yhdistyksen aikaansaamiin työnäytteisiin. Tarkoituksen toteuttamiseksi yhdistys järjestää teatteriesityksiä ja lasten ja nuorten sekä aikuisten koulutustoimintaa.
Vihreä Teatteri on yksi Suomen vanhimmista kesäteattereista. Ohjelmistoon kuuluu monipuolisesti niin uusia kuin vanhojakin lasten- ja aikuistennäytelmiä. Teatterin esitystoiminta sijoittuu Kirjurinluodon kesäteatteriin ja koulutus- sekä harjoitustilana käytetään teatterin toimitiloja Keskuskartanossa (Rautatienpuistokatu 2). Toimitiloissa on myös teatterin toimisto. Aulatiloissa järjestetään muun muassa näyttelytoimintaa ja muita tapahtumia.
Nathan Englander
Nathan Englander (s. 1970 Long Island, New York) on yhdysvaltalainen kirjailija Hänen sai novellikokoelmastaan "For the Relief of Unbearable Urges" tulokaskirjailijalle poikkeuksellisen suuren 350 000 dollarin ennakkopalkkion 2000.
Hänen esikoisromaaninsa Erikoistapausten ministeriö kertoo juutalaispojan katoamisesta Argentiinan 1970-luvun "likaisessa sodassa".
Ari Laaksonen
Ari Kalevi Laaksonen on suomalainen muusikko. Hänet tunnetaan parhaiten Miljoonasade-yhtyeen basistina, vaikkakin hän on vaikuttanut monien heidän kappaleidensa säveltäjänä ja sovittajana. Hänen tunnetuin kappaleensa on "Tomujoki", joka on päätynyt monelle albumille.
Laaksonen on soittanut Teatteri Eurooppa Neljän orkesterissa vuodesta 2005.
Chen Jing
Chen Jing (, s. 20. syyskuuta 1968 Wuhan) on taiwanilainen entinen pöytätennispelaaja ja olympiavoittaja, joka on voittanut olympiamitaleja myös Kiinalle.
Kiinaa edustaessaan hän voitti Soulin olympialaisissa 1988 kultaa kaksinpelistä ja hopeaa nelinpelistä.
Taiwanille Chen voitti hopeaa Atlantan olympialaisten kaksinpelissä vuonna 1996 ja pronssia Sydneyn olympialaisten kaksinpelissä 2000.
Nick Wheeler
Nickolas Don ”Nick” Wheeler (s. 20. maaliskuuta 1982) on yhdysvaltalaisen rockbändin "The All-American Rejectsin" pääkitaristi ja taustalaulaja.
Wheelerin innostus musiikkiin lähti alulle hänen siskonsa levykokoelmasta, joka käsitti esimerkiksi Queenin ja Def Leppardin. Hän alkoi soittaa kitaraa seitsemänvuotiaana.
Teini-ikäisenä Nick soitti bändinsä kanssa juhlissa, joissa Tyson Ritter oli portsarina. Tyson liittyi Nickin bändiin, josta puuttui basisti, laittaen alulle läheisen ystävyyssuhteen. Nick ja Tyson perustivat kahdestaan oman bändin The All-American Rejects ja lähtivät New York Cityyn äänittämään ensimmäistä albumiaan. Myöhemmin Mike Kennerty ja Chris Gaylor liittyivät bändiin.
Nick kävi yhden lukukauden Oklahoman yliopistoa ennen kuin keskeytti.
Hänellä on monia tatuointeja, kuten Mupetit-tatuointi oikeassa kädessään. Kaikilla bändin jäsenillä sekä kiertuehenkilökunnalla on AAR-logo rinnassaan.
Wheeler soittaa kappaleessa ”Snakes on a Plane (Bring It)”, jossa olivat mukana Gabe Saporta (Cobra Starship), William Beckett (The Academy Is…), Travis McCoy (Gym Class Heroes), ja Maja Ivarsson (The Sounds).