ISAF
ISAF eli International Security Assistance Force oli Naton johtama ja YK:n valtuuttama monikansallinen kriisinhallintaoperaatio Afganistanissa 2001-2014. Sen tehtävänä oli tukea maan väliaikaista hallintoa luomalla vakautta ja turvallisuutta Afganistaniin.
YK:n turvallisuusneuvosto päätti ISAF-operaatiosta joulukuussa 2001 ja se alkoi tammikuussa 2002. ISAFin johtovastuu siirtyi Natolle 11. lokakuuta 2003. Ensimmäiset lähes kaksi vuotta operaation mandaatti käsitti vain Kabulin alueen, mutta 13. lokakuuta 2003 turvallisuusneuvosto laajensi sen koko maahan. Vuodesta 2011 alkaen vastuuta turvallisuudesta siirrettiin asteittain afganistaninlaisille joukoille, ja NATOn missio päättyi 2014.
Operaation vahvuus oli noin 9 500 sotilasta 36 maasta. Suomalaisia ISAF-operaatiossa työskenteli noin 200. ISAFiin osallistuvat: Albania, Bulgaria, Espanja, Irlanti, Islanti, Italia, Itävalta, Kanada, Kreikka, Kroatia, Liettua, Luxemburg, Makedonia, Norja, Portugali, Puola, Ranska, Romania, Ruotsi, Slovakia, Slovenia, Saksa, Suomi, Sveitsi, Tanska, Tonga, Tšekki, Turkki, Unkari, Uusi-Seelanti, Viro, Yhdistynyt kuningaskunta, Yhdysvallat.
Samanaikaisesti ISAFin kanssa Afganistanissa toimi Yhdysvaltain Enduring Freedom, jolla on YK:n peruskirjan 51. artiklan antama valtuutus (lisäksi YK:n turvaneuvoston vahvistama; muun muassa päätöslauselmat 1373 v. 2001, 1662 v. 2006 ja 1659 v. 2006), ja joka käsitti pääasiassa taistelutoimintaa islamilaisia taleban-joukkoja vastaan, lähinnä Pakistanin rajalla pataanien asuinalueilla ja vuoristossa. Yhdysvallat ehdotti ISAFin ja Endurance Freedomin yhdistämistä, mutta sillä ei aluksi ollut kannatusta EU:n piirissä.
Vuonna 2006 Enduring Freedom yhdistettiin ISAFiin. Merkittäviä lisävoimia on operaatiolle tarjonnut Hollanti. Hollannin hallitus lisäsi joukkoja Yhdysvaltain pyynnöstä Afganistanissa ja otti rintamavastuun Kandaharin alueesta, jossa oli jo Enduring Freedominkin aikana käyty taisteluita talebaneja vastaan. Hollanti veti joukkonsa Afganistanista vuonna 2010.
ISAFia johdetaan Kabulista.
Päämajan tapaan keskisen alueen johto on Kabulissa. Sitä komentavat ranskalaiset.
Pohjoisen alueen komentopaikka on Mazar-i-Sharifissa ja johtovaltiona on Saksa. Alueella on viisi jälleenrakennusryhmää, provincial reconstruction teamia.
Läntisen alueen komentopaikka on Heratissa ja johtovaltiona on Italia. Alueella on neljä jälleenrakennusryhmää.
Eteläinen alue on yksi osa Afganistanin operaation lohkoista. Siihen kuuluvat Kandaharin, Uruzganin, Zabulin and Daikondin maakunnat. Komentopaikka sijaitsee Kandaharissa. Alueen johto kiersi ensin Kanadan, Hollannin ja Britannian kesken mutta on sittemmin siirtynyt Yhdysvalloille. NATO-maista eteläisellä alueella toimivat Yhdysvaltojen lisäksi Albania, Britannia, Bulgaria, Kanada, Ranska, Romania ja Slovakia. Natoon kuulumattomista maista alueella toimivat Australia, Jordania ja Singapore.
Alueella on kolme jälleenrakennusryhmää, jotka toimivat Kandaharissa, Qalatissa ja Uruzganissa.
Alue on kaikkein haasteellisin ja se kuului aikaisemmin yhdysvaltalaisjohtoiselle Enduring Freedom -operaatiolle, minkä yhdistämistä ISAFiin epäiltiin. Alueella talibanit ovat käyneet sissisotaa Naton joukkoja vastaan.
Itäisellä alueella toimi Bagramista käsin yksi alue, jossa on 11 jälleenrakennusryhmää.