Malminkartano
Malminkartano () on Kaarelan kaupunginosan ja peruspiirin osa-alue Helsingissä . Siellä asuu 8 495 asukasta (2014) ja työpaikkoja se tarjoaa 1 489 henkilölle (2012).
Malminkartano sijaitsee Helsingin luoteisnurkassa. Aluetta rajoittavat Vihdintien itäpuolella sijaitseva teollisuusalue lännessä, Mätäjoki etelässä sekä Vantaan raja pohjoisessa. Itäpuolella sijaitsee vanhaa kartanoa ympäröivä Kaarelanpuisto. Alueen talokanta on pääosin matalaa, kerrostaloja sekä rivitaloja.
Alueella sijaitsevan kartanon ensimmäinen haltija oli amiraali Bengt Juusten 1579–1602. Tämän jälkeen haltijoita on ollut kaiken kaikkiaan 19 aina luutnanteista ratsumestareihin. Joitain edellä mainittuja voidaan nykyään tapailla Helsingin Pitäjän vanhan kirkon hautausmaan hautakivistä. Berggreniä lukuun ottamatta kaikki haltijat kuuluivat aatelisiin.
Kartanon päärakennus on yksikerroksinen vaaleanharmaa puurakennus, rakennettu 1734. Kartanon sisäänlämpiävä savusauna oli Mätäojan rannalla. Kartanoa ympäröi laaja ja vehmas omenatarha. Ympärillä oli myös navetta, talli ja lantalarakennus sekä paja, valjas- ja maitohuonerakennukset.
Vuodelta 1881 olevan tarkastuspöytäkirjan mukaan Malminkartanossa on 7 torppaa, Weckborgin, Stärken, Honkasuon, Alkärrin, Magnuskärrin, Pilslätin ja Nabon torpat.
1800-luvulla kartanossa vietettiin usein raisuja ja riehakkaita juhlia metsästyksineen. Vankisiirtolan aikana tilalla tehtiin kuitenkin huomattavia parannuksia ja uudistuksia, raivattiin ja kunnostettiin uudelleen suuret alat metsittyneitä peltoja ja niittyjä. Suurin osa tilan pelloista, yli 128 hehtaaria salaojitettiin. Sähkövirta vedettiin vuonna 1934 Strömbergiltä Pitäjänmäeltä tilalle. Osa tilan rakennuksista oli vuokrattavana vankilahenkilökunnalle.
Yliopiston maatalous-metsätieteellinen tiedekunta otti tilan haltuunsa vuonna 1942. Vankisiirtola jäi silti edelleen tilalle vuoteen 1945. Kartano on toimiessaan maatalousylioppilaiden käytännön harjoittelupaikkana antanut mahdollisuuden erikoiskurssien pitämiseen ja havainto-opetukseen. Aina ei päättäjien eikä tavallisten kansalaisten suhtautuminen ole ollut suopeaa tätä työtä kohtaan. Aika, jonka tila on ollut koe- ja opetustilana, on varmasti Malminkartanon pitkässä ja värikkäässä historiassa ollut arvokkain aikakausi.
Malminkartanossa on toiminut Valtion maatalouskoneiden tutkimuslaitos 1946–1979.
Malminkartanon lähiö alkoi syntyä suunnitelmissa 1969. Nykyisen kaupunginosan läpi linjattiin kulkemaan Vantaankosken kaupunkirata (Martinlaakson rata), joka määritti Malminkartanon keskustan paikan. Rataa lukuun ottamatta alueen suunnitelmat olivat vielä avoinna. Malminkartanon asemakaavan pääsuunnittelija oli Heikki Kaitera. Hänen ajatuksenaan oli toimintojen sekoittaminen suunnittelemalla työpaikkoja ja asumista samoihin kortteleihin. Vanhoja peltoteitä käytettiin osittain hyödyksi katuverkon pohjana. Heikki Kaitera halusi Malminkartanosta erilaisen kuin muista vanhemmista lähiöistä. Kaavan tavoitteena oli luoda vaihtelevaa kaupunkitilaa eurooppalaistyylisesti inhimillisellä mittakaavalla, sen vuoksi kaavaan sisältyivät useat torit, kujat sekä viheralueet. Rautatieasemalta on koko alueelta kävelyetäisyys ja autoliikennettä on rajoitettu. Alueen keskusta-alueen omaleimaisen Erskinen korttelin suunnitteli arkkitehti Ralph Erskine vuosina 1978–1981. Erskine kutsuttiin mukaan suunnitteluun vuonna 1978, sillä keskustaan haluttiin omaleimainen ilme. Talojen julkisivujen elävöittämiseen osallistui myös alueen asukkaita.
Martinlaakson rata avattiin vuonna 1975, mutta 220 m pitkässä tunnelissa sijaitseva Malminkartanon rautatieasema avattiin kolme vuotta myöhemmin vuonna 1978.
Alueen suurin koulutuslaitos on AEL alueen pohjoisosissa (Kaarnatie 4). Malminkartanossa on kaksi ala-asteen koulua: Malminkartanon ala-aste (Puustelli) eteläosassa sekä Pihkapuiston ala-aste pohjoisosissa. Apollon yhteiskoulussa toimivat sekä lukio että yläaste.
Malminkartanossa toimii useita päiväkoteja ympäri kaupunginosaa.
Malminkartanossa toimii Helsingin kaupungin Malminkartanon terveysasema (Luutnantintie 12–14). Terveysasemalla toimii kunnallinen hammashoitola ja neuvola. Terveysasemalla ei enää ole laboratoriota.
Malminkartanon kuntoutussäätiö toimii osoitteessa Pakarituvantie 4 ja tuottaa kuntoutuspalveluita työikäisille sekä vajaakuntoisille. Se harjoittaa myös tutkimusta, koulutusta ja kehittämistoimintaa.
Alueen eteläosissa Malminkartanonaukiolla ja sen lähistöllä sijaitsevat Alepa, R-kioski, kuntosali Fit Malminkartano, kirjasto, apteekki, pizzeria, baarit sekä kampaamot. Pohjoisosissa Tuohiaukiolla on baari, K-Market ja sen yhteydessä Posti.
Alueen länsilaidalla, Vihdintien itäpuolella sijaitsee Helsingin korkein kohta, Malminkartanonhuippu eli Malminkartanon täyttömäki, joka muodostettiin rakentamisen ylijäämämassoista vuosina 1976–1996. Paikalliset tuntevat mäen nimellä Jätemäki tai ”Jättäri”. Täyttömäki nousee merenpinnasta 90 m:n korkeuteen ja sen ympäristö on paikallisten keskuudessa suosittua ulkoilu- ja lenkkeily-ympäristöä. Huipulla on Hanna Vainion suunnittelema ympäristötaideteos ”Tuulet ja suunnat”. Täyttömäen huipulle johtavat portaat ovat Helsingin pisimmät ja käsittävät 426 askelmaa.
Mätäjoen alue sijaisee alueen eteläosissa Malminkartanon ja Kannelmäen välissä.
Kartanonhaka sijaitsee Mätäjoen molemmin puolin. 1980-luvulla rakennettu puisto suosittu ulkoilualue. Alue on suureksi osaksi tasaista nurmialuetta, mutta länsireunassa on maanpintaa nostettu ja puustoa istutettu näkösuojaksi Konalan teollisuusaluetta vasten. Kartanonhaan alueella on Kartanonhaan palstaviljelyalue, nurmikenttä sekä koirapuisto. Mätäjoen lähistöllä aivan Konalan rajalla on skeittipuisto. Kannelmäen Voimistelijat ry järjestää toukokuussa Mätäjoki-juoksun ja Kaarela-seura järjestää vuosittain kesäkuussa Mätäjoki-festivaalin.
Kaarelanpuisto sijaitsee alueen itäosissa. Kaarelanpuistossa sijaitsee historiallisen Malminkartanon tupa ja sen pihapiiriä. Pihapiirin alueella sijaitsevassa Fruticetumissa eli Yliopiston koetilan hedelmäpuutarhassa oli alun perin yli 2 500 hedelmäpuuta. Nykyisin omenatarhasta on enää jäljellä sen itäosa, sillä sen länsiosaan rakennettiin vuonna 1998 kerrostalon ja viiden rivitalon muodostama taloyhtiö. Nykyisin jäljellä on noin 350 puuta enimmäkseen omenapuista, mutta myös päärynä-, luumu- ja kirsikkapuita. Hedelmätarhan omistaa nykyisin Helsingin kaupungin rakennusvirasto ja siellä järjestetään vuosittain avoimen ovien päiviä.
Kaarelanpuistossa toimii myös Kaarelan Ratsutalli Oy:n hevostalli.
Piianpuisto sijaisee alueen eteläosissa. Puisto keskellä ovat ennen lähiön syntyä rakennetut vanhat rakennukset Renki ja Piika. Rengin tiloissa toimii Malminkartanon asukasyhdistys ja Piiassa leikkipuisto Piika. Asukasyhdistys järjestää leikkipuistossa vuosittain loppukesästä perinteiset Malminkartanon Elojuhlat. Piianpuisto länsiosan suunnitteli vuonna 1982 arkkitehtiopiskelija Alf Lindström. Puiston kohdalla olleen suuren valtaojan kohdalle kaivettiin lampi ja ylijäämämaa kasattiin sen ympärille kumpareiksi. Vuonna 2014 Piianpuisto remontoitiin, lampi kunnostettiin sekä leikkikenttää ja oleskelualueita parannettiin.
Muita eteläosissa sijaisevia puistoja ovat Arentipuisto sekä Von Glanin puisto. Pohjoisosissa sijaitsevat Kartanonmetsä, Pihkapuisto ja Kaarnapuisto.
Kätevin yhteys Malminkartanoon on Helsingin ja Lentoaseman suuntiin ajavat I- ja P-junat. -juna kulki väliä Helsinki–Vantaankoski kesäkuun 2015 loppuun asti. Heinäkuussa avattu Kehärata avasi Malminkartanosta junayhteyden myös Lentoasemalle ja Tikkurilaan.
HSL:n bussien 37 ja 39N päätepysäkki sijaitsee Honkasuon puolella ja linjan 51 päätepysäkki Malminkartanonhuipun juurella Neulastiellä. Bussi 37 ajaa Kamppiin, 51 Hakaniemeen sekä 39N Asema-aukiolle öisin. 37 ja 39N ajavat eteläisen osan kautta. Malminkartanontietä ajaa bussi 39 välillä Kamppi–Myyrmäki sekä Konalan teollisuusalueelle Kampista 39B. Myös Vihdintien bussit sekä runkolinja 560 ovat hyvä yhteys kaupunginosaan.
Alueen päätienä toimii Konalasta Vihdintieltä (seututie ) kohti Vantaan Kaivokselaa kulkeva Malminkartanontie, joka johtaa Hämeenlinnanväylälle eli valtatielle . Alueen päätienä eteläosia kiertää Kartanonkaari, josta erkanevat kaaren sisälle asuinkadut. Alueen pohjoisosan päätieverkon muodostavat radan itäpuolella Korutie, joka johtaa Myyrmäkeen sekä radan länsipuolella Naapuripellontie.
Malminkartanon suunnittelussa on ollut tärkeänä osana kävelykatujen ja aukioiden verkostot. Kävelykatujen verkoston voidaan katsoa haarautuvan Malminkartanon asemalta eri suuntiin. Alueen eteläosissa sijaitsevalta Malminkartanonaukiolta lähtee lounaan suuntaan Puustellinpolku, joka jatkuu Puustellinaukiolta etelään ja Vuokraajanpolkuna länteen. Radan itäpuolelta Luutnantinaukiolta johtaa Luutnantinpolku etelään. Alueen pohjoisosista Tuohiaukiolta lähtevät Kaarnapolku länteen sekä Tuohipolku luoteeseen.
Alueen teiden nimistö jakaantuu eri teemoihin jokseenkin neljän lohkon mukaisesti. Eteläosassa, radan länsipuolella ovat kartanoaiheiset nimet (kuten Kartanonvoudintie, Puustellintie, Viljelijäntie), kun taas radan itäpuolella on alueen historiaan ja sen henkilöihin viittaavaa nimistöä (esimerkiksi Juustenintie, Jägerhornintie, Luutnantintie). Pohjoispuoliskon länsiosassa nimet ovat enimmäkseen puuaiheisia (Pihkatie, Kaarnatie, Neulastie, Naavapolku, Tuulenpesäntie ym.) ja itäosassa eli Rukkilassa nimet liittyvät luontevasti rukkeihin ja kutomiseen (Rukkilantie, Rukkilanrinne, Rukkilanpolku, Kehruutie, Kehruuaukio ja Värttinäkuja.)