hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Pohnpeinluri
Pohnpeinluri ("Trichoglossus rubiginosus") on sateenkaarilurien sukuun kuuluva kaija.
Linnun pituus on noin 24 cm. Aikuisen linnun höyhenpuku on yleisväriltään kastanjanruskea ja kaulan sekä alapuolen höyhenten reunat ovat tummemmat synnyttäen raidallisen värityksen. Siipi- ja pyrstösulat ovat oliivinkeltaiset, nokka oranssi (koiras) tai kellanoranssi (naaras), iiris kellanoranssi (koiras) tai vaaleanharmaa (naaras) ja koivet tummanharmaat. Sukupuolet ovat muuten samanvärisiä. Nuoren linnun väritys on samanlainen kuin aikuisen.
Paikallisten asukkaiden lajille antama nimi tarkoittaa "suojautuu aina sateelta", mikä havainnollistaa sen taipumusta suojautua sateella ison lehden alle.
Pohnpeinluri esiintyy Pohnpein eli Ponapén saarella Mikronesiassa.
Lajin kantaa pidetään silmälläpidettävänä, sillä sen populaatio on saavuttamassa vaarantuneen rajaa ja on pienenemässä. Lajin levinnäisyysalue on melko suppea, mutta se ei todennäköisesti ole kaventumassa, sillä laji on hyvin sopeutuva.
Pohnpeinlurit elävät metsissä, erityisesti kookospalmumetsiköissä.
Laji on ilmeisesti yksiavioinen. Pesintä tunnetaan puutteellisesti. Pesä sijaitsee kolossa joko kookospalmun latvassa tai jonkin muun suuren puun onkalossa. Naaras munii vain yhden munan.
Pohnpeinlurit liikkuvat yleensä pienissä muutaman yksilön parvissa ja ruokailevat enimmäkseen kookospalmuissa. Ne syövät siitepölyä, mettä, kukkia, siemeniä ja hedelmiä. Niiden nokka ja kieli ovat erilaistuneet siten, että nokka on kapea ja kielen päässä on eräänlainen harja siitepölyn nuolemista varten.
Jillian Henry
Jillian Marisa Henry (s. 22. lokakuuta 1996 Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on esiintynyt ääninäyttelijänä useissa eri animaatioelokuvissa. Jillianilla on kaksi isoveljeä, jotka ovat Aaron Henry ja Michael Tyler Henry, he kummatkin ovat myös näyttelijöitä. Jillian tunnetaan melko hyvin animaatioelokuvasta "Lilo & Stitch 2", jossa hän esitti Elenan ääntä. Hänen ensiesiintymisensä oli vuonna 1997 televisiosarjassa "Unsolved Mysteries", jossa hän esiintyi yhdessä jaksossa. Tuolloin hän oli 1-vuotias. Jillian on esiintynyt myös televisiosarjassa "Mullan alla" vuonna 2003 yhdessä jaksossa.
Kaukalopallon maailmanmestaruuskilpailut 2000
Kaukalopallon maailmanmestaruuskilpailut 2000 pelattiin Ruotsin Skellefteåssa. Suomi voitti kaikki neljä peliään ja otti MM-kullan. Suomi voitti alkusarjassa Ruotsin, Valko-Venäjän ja Venäjän, joka kaatui myös MM-finaalissa.
John Baldessari
John Baldessari (s. 17. kesäkuuta 1931) on yhdysvaltalainen käsite- ja nykytaiteilija. Hän syntyi Kalifornian National Cityssä ja on pitänyt satoja yksityisnäyttelyitä eri puolilla Yhdysvaltoja ja Eurooppaa.
Vuonna 1996 Baldessarille myönnettiin Itävallassa Oskar Kokoschka -palkinto.
Miller Barber
Miller Barber (31. maaliskuuta 1931 – 11. kesäkuuta 2013) oli yhdysvaltalainen golfaaja. Hän syntyi Louisianan Shreveportissa ja valmistui vuonna 1954 Arkansasin yliopistosta.
Vaikka Barber saavutti yksitoista voittoa ammattilaisurallaan PGA Tourilla, hän ei voittanut kertaakaan ”major championshipia”, joihin lukeutuvat The Masters Tournament, Yhdysvaltain avoin golfturnaus, Britannian avoin golfturnaus ja PGA Championship. Muun muassa nykyisellä FBR Openilla hän kuitenkin ylsi mestaruuksiin vuosina 1971 ja 1978.
Yli 50-vuotiaana Barber saavutti menestystä senioripelaajana nykyisellä Champions Tourilla. Hän voitti muiden muassa Senior PGA Championshipin (1981), Senior Players Championshipin (1983) ja kolmesti U.S. Senior Openin (1982, 1984, 1985).
Mandelbrotin joukko
Mandelbrotin joukko eli Mandelbrotin fraktaali on eräs tunnetuimmista fraktaaleista. Joukko on nimetty puolalais-ranskalaisen matemaatikon Benoît Mandelbrotin mukaan, ja se perustuu kompleksilukufunktioon "x = x" + "c", jossa "x" ja "c" ovat kompleksilukuja.
C on vakio ja x:lle annetaan alkuarvoksi x = (0,0), tällöin yhtälöstä saadaan x = c ja edelleen x = x + c. Iterointia jatketaan kunnes x:n itseisarvo ylittää arvon 2. Jos c:n itseisarvo on lähellä nollaa, niin x ei milloinkaan saavuta arvoa 2. Tätä vastaa fraktaalin kuvaajan keskellä oleva musta alue. Jos c:n itseisarvo on suuri, esim 2, niin heti ensimmäinen iteraatio saa x:n ylittämän arvon 2. Tätä vastaa kuvan reunoilla olevat tummimmat alueet. Tällä välillä on epämääräisen muotoinen alue, jossa tarvittavien iteraatiokierrosten määrä on vaikeasti ennustettavissa.
Kuvassa kukin piste vastaa yhtä c:n arvoa ja kyseisen pisteen väri kertoo tarvittujen iterointikierrosten lukumäärän kyseisellä C:n arvolla. Kaikki pisteet, joiden väri on sama, ovat tarvinneet saman määrän iterointeja. Iterointien lukumäärän kasvun myötä väri muuttuu tumman sinisestä sinisen ja vihreän kautta keltaiseen ja edelleen muihin väreihin. Kuvaan muodostuu selvä reuna-alue, jossa värit vaihtuvat nopeasti. Tällä alueella on tyypillistä, että aivan mitättömän pieni c:n muutos vaikuttaa voimakkaasti ja arvaamattomasti tarvittavien iterointien määrän ja sitä kautta pisteen väriin.
Sana fraktaali kuvaa sitä, että jos otamme pienen alueen jostain reunasta ja suurennamme sitä, niin kuva saa aina uusia yksityiskohtia rajattomasti. Nimenomaan tämä ilmiö tekee fraktaaleista mielenkiintoisia ja myös näyttäviä.
Suomuluri
Suomuluri ("Trichoglossus chlorolepidotus") on sateenkaarilurien sukuun kuuluva kaija.
Linnun pituus on noin 23 cm. Aikuisen linnun höyhenpuku on yleisväriltään vihreä. Rinnan ja vatsan höyhenet ovat keltaisia levein vihrein reunoin saaden ne näyttämään suomumaisilta. Pyrstön alapeitinhöyhenet, reidet ja kupeiden alaosa ovat vihreät voimakkain keltaisin kuvioin. Siipien alapeitinhöyhenet ja siipisulkien alapinnalla oleva leveä vyö ovat oranssinpunaiset. Nokka punainen, iiris oranssinkeltainen ja koivet harmaanruskeat. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Nuorella linnulla iiris on vaaleanruskea ja nokka ruskehtava keltaisin täplin.
Suomuluri esiintyy yleisenä Koillis-Australiassa Queenslandin Cooktownista Uuden Etelä-Walesin Illawaran alueelle sekä joillakin rannikon edustan saarilla. Ne ovat vaelluslintuja, jotka vaeltavat ravinnon perässä.
Lajin esiintymisalueen laajuus on 100 000–1 000 000 neliökilometriä ja sen kanta on elinvoimainen.
Suomulurit elävät avoimissa metsissä, savanneilla ja teepuutiheiköissä.
Laji on ilmeisesti yksiavioinen. Pesintää tapahtuu koska tahansa toukokuun ja helmikuun välillä. Pesä sijaitsee tavallisesti korkealla puunkolossa. Naaras munii kaksi tai harvoin kolme munaa. Haudonta kestää noin 25 päivää ja ilmeisesti vain naaras hautoo. Molemmat emot ruokkivat poikasia kolmasti päivässä. Poikaset lähtevät pesästä 6–7 viikon ikäisinä.
Suomulurit liikkuvat usein suurissa parvissa ja ruokailevat enimmäkseen eukalyptuspuissa. Ne syövät siitepölyä, mettä, kukkia, siemeniä, marjoja ja hedelmiä. Niiden nokka ja kieli ovat erilaistuneet siten, että nokka on kapea ja kielen päässä on eräänlainen harja siitepölyn nuolemista varten.
Cycles
Cycles on grindcore-yhtye Rotten Soundin viides albumi. Se julkaistiin 9. tammikuuta 2008 levymerkillä Spinefarm Records.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 12. Kappaleista ”Praise the Lord” ja ”Blind” kuvattiin musiikkivideot.
Oulun Fröökynät
Oulun Fröökynät on oululainen tyttökuoro, joka on perustettu vuonna 1988. Nimi muutettiin vuonna 2006 nuorisokuoro Oulun Fröökynöiksi. Kuoro esittää hengellistä sekä viihteellistä musiikkia. Kuoro toimii Oulun NMKY:n alaisuudessa.
Kuorossa on kolme eri ryhmittymää, lapsikuoro "Lauluflikat", nuorisokuoro "Fröökynät" ja nuorten naisten ryhmä "Friidut". Harjoitukset ovat kerran viikossa ja leireillä käydään noin neljästi vuodessa. Esityksiä järjestetään yleisesti Oulussa. Fröökynät ovat esiintyneet myös ulkomailla.
Ranskan Grand Prix 1979
Ranskan Grand Prix 1979 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 1. heinäkuuta 1979 Dijonin radalla Ranskassa. Kilpailun voitti Renault'lla paalupaikalta startannut Jean-Pierre Jabouille. Voitto oli ensimmäinen, joka saavutettiin turbomoottorilla.
Kilpailu tunnetaan myös taistelusta, joka käytiin toisesta sijasta Ferrarin Gilles Villeneuven ja Renault'n René Arnouxin välillä. He ohittivat ja ottivat rengaskontaktia toisiinsa useasti viimeisten kierrosten aikana. Taistelua on usein kuvailtu yhdeksi ikimuistoisimmista hetkistä Formula 1-sarjassa. Vaikka Arnoux jäi lopulta kolmanneksi, hän on myöhemmin kuvaillut tapausta yhdeksi parhaista Formula 1- muistoistaan.. Kilpailu oli F1-historian ensimmäinen, jossa kumpikin Williams-tallin autoista ylsi pisteille.
Karl Schranz
Karl Schranz (s. 18. marraskuuta 1938 Sankt Anton am Arlberg, Itävalta) on itävaltalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä, kolminkertainen maailmanmestari ja olympiamitalisti.
Schranz voitti urallaan maailmanmestaruuden syöksylaskussa ja alppiyhdistetyssä vuonna 1962 sekä suurpujottelussa 1970. Suurpujottelun hopeaa hän saavutti Chamonixissa 1962 ja pronssia Portillossa 1966. Innsbruckin talviolympialaisissa 1964 Schranz sijoittui suurpujottelussa hopealle Ranskan François Bonlieun jälkeen. Grenoblen olympialaisissa neljä vuotta myöhemmin Schranz oli syöksylaskussa viides ja suurpujottelussa kuudes. Hänen MM-uraltaan löytyvät vielä neljännet tilat pujottelusta 1962 ja syöksylaskusta 1970.
Vuonna 1968 Schranz laski Grenoblen olympialaisissa pujottelukilpailun voittoon. Kilpailun tuomaristo kuitenkin hylkäsi hänet myöhemmin, sillä Schranz oli saanut uusia olympiakultaan johtaneen laskunsa, koska väitti, että "mustiin pukeutunut mies" oli pilannut hänen ensimmäisen laskunsa. Pujottelun olympiakullan voitti lopulta kisojen isäntämään Jean-Claude Killy.
Alppihiihdon maailmancupin kokonaiskilpailun voittoon Schranz ylsi urallaan kaksi kertaa, vuosina 1969 ja 1970. Hän voitti lisäksi 12 osakilpailua, joista 8 tuli syöksylaskussa ja 4 suurpujottelussa. Syöksylaskun maailmancupin Schranz voitti kaksi kertaa vuosina 1969 ja 1970 ja suurpujottelun cupin kerran vuonna 1969.
Schranz lopetti uransa vuonna 1972.
William Goldman
William Goldman (12. elokuuta 1931 – 16. marraskuuta 2018) oli yhdysvaltalainen romaanikirjailija ja elokuvakäsikirjoittaja. Hänet palkittiin kahdella Oscarilla, yhdellä Bafta-palkinnolla ja kahdella Edgarilla.
Goldman kasvoi juutalaisessa perheessä Illinoisin Highland Parkissa. Hän valmistui Oberlin Collegesta vuonna 1952 ja Columbian yliopistosta 1956. Muutamia elokuvia, joihin Goldman on antanut panoksensa, ovat "Maratoonari" (1976), "Presidentin miehet" (1976), "Yksi silta liikaa" (1977), "Piina" (1990), "Näkymättömän miehen muistelmat" (1992) ja "Pedon sydän" (2001).
Goldman oli naimisissa Ilene Jonesin kanssa, kunnes he erosivat vuonna 1991; parille syntyi kaksi tytärtä. Myös Williamin veli James Goldman (1927–1998) oli käsikirjoittaja.
Goldman kuoli 87-vuotiaana keuhkokuumeen ja paksusuolen syövän aiheuttamiin komplikaatioihin.
Afrikanlepinkäiset
Afrikanlepinkäiset ("Malaconotidae") on heimo pienenkokoisissa varpuslinnuissa. Niitä löytyy luonnonvaraisina ainoastaan Afrikasta, ja ne elävät pensaikkoisilla tai avoimilla alueilla. Afrikanlepinkäiset ovat pienehköjä lintuja. Näiden lintujen tapa pyydystää hyönteisiä pensaikossa oksilta, on samantapainen kuin lepinkäisillä. Afrikanlepinkäiset ovat yleensä värikkäitä tai suurimmaksi osaksi mustia, jolloin lajia on vaikea nähdä. Tyypillinen pesä on kovera ja puussa, ja sinne on munittu 4 munaa tai enemmän. Jotkin afrikanlepinkäislajit pörhistävät höyhenensä siten, että lintu näyttää hyvinkin pallomaiselta
Afrikanlepinkäisiin kuuluu 9 sukua ja 44 lajia.
HansaWorld
HansaWorld on IT-alan yritys, joka tuottaa ohjelmistoja PK-yrityksille. Sillä on noin 78 000 asiakasta 110 maassa. HansaWorld Finland Oy Ab on rekisteröity vuonna 2000.
HansaWorldin tuotteet käsittävät toiminnanohjauksen, asiakkauudenhallinnan, taloushallinnon ja sähköisen liiketoiminnan. HansaWorld konserni työllistää maailmanlaajuisesti noin 300 työntekijää.
HansaWorldin tuotteet ovat monikielisiä ja tukevat useita käyttöjärjestelmiä. HansaWorld-tuotteiden ohjelmointikieli on C++.
T. A. Engström
Toivo Armas (Johannes) Engström (1. elokuuta 1917 Helsinki – 16. joulukuuta 1982 Porvoon mlk) oli suomalainen kirjailija ja kääntäjä. Hän kirjoitti useita nuortenkirjoja, muun muassa kaksi "Avaruuspallo"-tieteiskirjaa. Hän käänsi Seppo Ilmarin nimellä muun muassa Edgar Rice Burroughsin teoksia, kuten Tarzan- ja Mars-kirjoja (John Carter of Mars), ja julkaisi niitä omistamansa Taikajousi-kustannusyhtiön kautta.
Asturian vanhan kuningaskunnan kirkot
Asturian vanhan kuningaskunnan kirkot edustavat esiromaanista tyyliä - ne rakennettiin ennen kuin romaaninen tyyli levisi Eurooppaan. Asturia oli Iberian niemimaan ensimmäinen kristitty kuningaskunta. Se ei silti elänyt erittyksissä muusta kristikunnasta. Useita Asturian kaupunkeja ol ikiaikaisen Santiago di Compostolan pyhiinvaellusreitin varrella. Muutenkin yhteydet Ranskaan olivat tiiviit. Alfonso II:n aikana (791-842) Oviedon kaupungissa toteutettiin useita suurellisia rakennushankkeita. Tyypillisiset asturialaiset kirkot on rakennettu basilikan malliin kantavien pilarien ja niiden väliin muurattujen melko ohuiden tiiliseinien avulla. Niissä on keskilaiva ja kaksi sivulaivaa. Sisäseinät on koristettu freskoilla.
Oviedossa on useita UNESCOn maailmanperintöluettelon kohteita. Asturian kirkot lisättiin niihin erityismaininnalla.
San Millán
San Millán on kahden luostarin paikkakunta Riojan alueella Espanjan pohjoisosassa. Luostareista tuli pyhiinvaelluskohde 500-luvun puolessavälissä. Suson luostarin sanotaan olevan paikka, jossa espanjan ja baskin kieliä on ensi kerran kirjoitettu. Susossa on jäljellä romaanista tyyliä edustava kirkko tuolta ajalta. 1500-luvulla lluostarin veljestö muutti uudempiin tiloihin Yuson luostariin, alamäkeen edellisestä luostarista. Yhteisö on oedelleen elinvoimainen.
Luostarit ovat Unescon maailmanperintökohde esimerkkinä puolitoista vuosituhatta jatkuneesta luostariperinteestä, ja eräänä espanjan kielen kehittymisen ja vaalimisen tyyssijana.
Luolatutkimus
Luolatutkimus on harrastuksena tehtävää luonnonluolien etsintää ja niissä retkeilemistä. Sitä harrastetaan eniten alueilla, joiden kallioperä on pehmeää kalkkikiveä, joka suosii veden kaivertamien luolien muodostumista.
On epäselvää, milloin luolatutkimus harrastuksena alkoi. 1800-luvun lopussa speleologia tai tieteellinen luolien tutkimus sai alkunsa, ja harrastusluonteinen luolatutkimus erosi siitä 1900-luvulla.
Ensisijaisesti luolatutkija tarvitsee lämpimän ja kosteutta kestävän vaatekerran, kypärän ja valonlähteen.
Luolatutkimuksen harrastajat perustivat Suomessa vuonna 2010 yhdistyksen nimeltä Suomen luolaseura.
Sam Snead
Samuel Jackson "Sam" Snead (27. toukokuuta 1912 – 23. toukokuuta 2002) oli yhdysvaltalainen golfaaja, joka voitti menestyksekkään uransa aikana 82 turnausta PGA Tourilla. Voitoista seitsemän oli niin kutsuttuja "major championshipeja": The Masters Tournament (1949, 1952, 1954), Britannian avoin (1946) ja PGA Championship (1942, 1949, 1951).
Snead aloitti ammattilaisuransa vuonna 1934. Hän on kuulunut World Golf Hall of Fameen vuodesta 1974, ja hänelle myönnettiin vuonna 1998 PGA Tourin palkinto elämäntyöstä.
Snead julkaisi myös kirjallisuutta ja lehtikolumneja golfista. Vuonna 2000 hän sijoittui "Golf Digest" -lehden listauksella kaikkien aikojen kolmanneksi suurimmaksi golfaajaksi Jack Nicklausin ja Ben Hoganin jälkeen. Hän menehtyi synnyinosavaltiossaan Virginiassa aivoverenkiertohäiriön komplikaatioihin vain neljä päivää ennen kuin olisi täyttänyt 90.
Normitettu aaltofunktio
Kvanttimekaniikassa normitetulla aaltofunktiolla (eli tilafunktiolla) tarkoitetaan sellaista funktiota, jonka normi on ykkösen suuruinen. Koska kvanttimekaniikan tila-avaruus on aina sisätuloavaruus, voidaan normitus määrittää myös sisätulon kautta, eli tila formula_1 on normitettu jos
formula_2
missä formula_3 on tilan formula_4 konjugaattitila. Esimerkiksi paikkaesityksessä normitus voidaan esittää muodossa
formula_5
missä formula_6 on avaruuden ulottuvuus ja integraali kulkee yli koko ko. avaruuden.
Owensboro
Owensboro on kaupunki Kentuckyn osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Se on Daviessin piirikunnan hallintokaupunki ja noin 56 000 asukkaallaan Kentuckyn kolmanneksi suurin kaupunki. Se sijaitsee U.S. Route 60 -tien varrella, noin 54 kilometriä kaakkoon Indianan Evansvillestä. Kaupungin metropolialueella asuu noin 112 000 ihmistä.
Pinta-alaltaan Owensboro on 48,3 neliökilometrin suuruinen. Pinta-alasta maa-alaa on 45,1 neliökilometriä ja vesialaa 3,2 neliökilometriä. Asukastiheys kaupungissa on 1 200 as./km².
Owensboron alue asutettiin 1790-luvulla ja se tuli tunnetuksi nimellä Yellow Banks. Vuonna 1817 sille myönnettiin kaupunginoikeudet nimellä Owensborough. Nimi lyhennettiin nykyiseen muotoonsa vuonna 1893.
Mm. tunnettu näyttelijä Johnny Depp on kotoisin Owensborosta.
M/S Cotentin
M/S Cotentin () on ranskalaisen SOMACOTin omistama ro-ro-rahtialus. SOMACOT on sataprosenttisesti ranskalaisen Brittany Ferries -varustamon omistuksessa. Alus on valmistunut vuonna 2007 Aker Finnyardsin Helsingin telakalla Suomessa. "Cotentin" on rekisteröity Ranskan lipun alle ja sen kotisatama on Cherbourg. Nykyisin Brittany Ferries liikennöi aluksella reitillä Cherbourg–Poole / Poole–Santander.
2. elokuuta 2005 alus tilattiin. Suunniteltu luovutusajankohta oli keväällä 2007. Aker Finnyardsin Rauman ja Helsingin telakat jakoivat rakennustyöt keskenään. Luovutus Brittany Ferriesille tapahtui 9. marraskuuta 2007. 26. marraskuuta alus kastettiin, jonka jälkeen se aloitti liikennöinnin nykyisellä reitillään Cherbourg–Poole / Poole–Santander.
Lonja de la Seda
Lonja de la Seda on vanha silkin tukkukauppaa varten rakennettu rakennusryhmä Valencian kaupungissa Espanjassa. Se on rakennettu vuosina 1482–1533 ja edustaa myöhäisgoottilaista arkkitehtuuria hienoimmillaan. Rakennusryhmä on Unescon maailmanperintökohde.
Veneskosken kesäteatteri
Veneskosken kesäteatteri on Kankaanpään Veneskosken kylässä toimiva ulkoilmateatteri. Se on perustettu vuonna 1990.
Veneskosken kesäteatterissa on 800 hengen katsomo ja se kuuluu Suomen suurimpiin kesäteattereihin. Veneskosken kesäteatteri sijaitsee vanhassa kyläkulttuurimiljöössä Karvianjoen rannalla. Teatteritoimintaa ylläpitää Veneskosken kyläyhdistys. Ohjelmistotuotannosta ovat vastanneet vuorotellen Veneskoskosken kyläyhdistys sekä Kankaanpään Nuorisoseura.
Teatterialue on rakennettu kyläläisten talkoovoimalla ja se sijaitsee Kankaanpään kaupungilta vuokratulla maa-alueella. Veneskoski on saanut teatterikipinän kylässä asuneen kirjailija Jaakko Kaapan näytelmäkäsikirjoituksista, joista osa kertoo kylän historiasta.
Cerveteri
Cerveteri on kunta Italiassa Lazion alueella lähellä Roomaa. Kunnassa on vajaat 40 000 asukasta.
Se on alun perin tunnettu nimellä Caere. Cerveteri on tunnettu etruskien haudoista. "Necropoli della Banditaccia" on etruskien hauta-alue, joka on yhdessä läheisen Tarquinian kanssa hyväksytty Unescon maailmanperintölistalle. Necropoli della Banditaccia on 400 hehtaarin laajuinen, Välimeren seudun laajin nekropoli. Vierailijoita päästetään kymmenen hehtaarin osaan. Alueella on yli tuhat hautakammiota, useimmat niistä etruskeille tyypillisissä hautakummuissa.
Nekropoli on kehittynyt 900-luvulta eaa. Sitä laajennettiin 600-luvulta eaa. alkaen tarkan suunnitelman mukaan.
Kristuksen veljeskunta
Kristuksen veljeskunta oli portugalilainen sotilaallinen ritarikunta, joka jatkoi temppeliherrain ritarikunnan perinteitä. Vasco da Gama oli ritarikunnan jäsen. Hänen lippulaivaansa Sāo Gabrielin purjeita esittävissä kuvissa näkyy järjestön tunnus, punareunainen risti valkoisella pohjalla. Järjestö perustettiin vuonna 1318, kun Portugalin kuningas Dinis I otti ritarit suojelukseensa heidän paettuaan vainojen vuoksi muualta Euroopasta. Temppeliherrojen rahoilla Portugali saattoi rakentaa laivastoaan ja hankkia siirtomaita.
Mestarien liigan kausi 1998–1999
Mestarien liigan kausi 1998–1999 oli Mestarien liigan seitsemäs kausi ja Euroopassa pelattavan jalkapallocupin 44. kausi. Loppuottelu pelattiin Camp Noulla, Barcelonassa 26. toukokuuta 1999 Manchester Unitedin ja Bayern Münchenin välillä. Manchester United voitti ottelun 2–1 ja varmisti seurahistoriansa toisen Mestarien liigan voiton. Liigassa oli ensimmäistä kertaa mukana myös suomalaisjoukkue, Helsingin Jalkapalloklubi.
8 maalia:
7 maalia:
6 maalia:
5 maalia:
4 maalia:
3 maalia:
Diagrammi
Diagrammit ja kaaviot ovat tiedon graafista esittämistä (visualisointia) kaksiulotteisesti tai kolmiulotteisesti.
Sana diagrammi tulee kreikan verbistä "diagraphein", 'merkitä viivoilla'.
Yleisimpiä diagrammityyppejä, jossa joko diskreetit (erilliset, epäjatkuvat) tai jatkuvat arvot esitetään kahden muuttujan suhteena, ovat:
Tilastodiagrammeilla on tiettyjä osia, joita käytetään useimmissa diagrammityypeissä. Yleisimpiä rakenneosia ovat:
Numeerista tietoa kuten tilastotietoa voi esittää tekstinä, taulukkona ja diagrammina. Valittu esitystapa vaikuttaa siihen, kuinka ymmärrettävää ja sovellettavaa tieto on. Tilastodiagrammissa määrällinen tieto esitetään piirrossymbolien suhteina, jotta lukija hahmottaisi lukujen erot nopeasti yhtenä kokonaisuutena. Kuvion avulla voidaan myös tehokkaasti tuoda esille tiedon säännönmukaisuudet ja riippuvuudet. Toisaalta kuviomuotoinen tieto on epätarkempaa kuin taulukkomuotoinen.
Eri diagrammityyppejä käytetään eri tarkoituksiin. Taulukossa taloustieteilijä Andrew Abelan (2006) suositukset:
Tilastografiikan tutkija Edward Tufte (1983) on määritellyt yhdeksän kriteeriä, joita hyvältä tilastodiagrammilta vaaditaan. Hyvä diagrammiesitys:
Tilastodiagrammin luomisen mahdollisti ranskalaisen René Descartesin 1600-luvun puolivälissä kehittämä suorakulmainen koordinaattijärjestelmä. Ensimmäiset tilastodiagrammit laati 1700-luvun lopussa skotlantilainen taloustieteilijä William Playfair (1759–1823). Hän myös kehitti suurimman osan nykyisin käytössä olevista diagrammityypeistä. Playfairin kehittämät kaaviot yleistyivät laajaan käyttöön 1800-luvun lopulla.
Matemaattisiin graafeihin eli verkkoihin perustuvat diagrammit, joissa oliot (solmut) asetetaan kaksiulotteiseen avaruuteen ja niiden suhteet kuvataan olioiden välisillä kaarilla:
Matti Åkerblom
Matti Åkerblom (aiemmin Pärnä, 1740 – 1819), oli suomalainen rakennusmestari ja kirkonrakentaja.
Åkerblom syntyi Eräjärvellä Koppalan ratsutilalle kuuluneessa Pärnän torpassa. Hän lähti Längelmäeltä kotoisin olleen Antti Piimäsen luokse Turkuun puusepän, kirvesmiehen ja kirkonrakentajan oppiin. Åkerblom oli viisi vuotta kirvesmiehen oppipoikana ja toiset viisi vuotta kisällinä ennen kuin rakensi vuonna 1773 mestarinäytteenään Halikon kirkon kellotapulin.
Tunnettuja rakennuksia:
John Shalikashvili
John Malchase David Shalikashvili (, 27. kesäkuuta 1936 Varsova, Puola – 23. heinäkuuta 2011 Tacoma, Washington) oli yhdysvaltalainen kenraali, joka oli Yhdysvaltain Euroopan joukkojen ja NATO:n komentaja 1992–1993 ja Yhdysvaltain puolustushaarakomentajien neuvoston puhemies 1993–1997.
John Shalikashvili syntyi Varsovassa georgialaiseen aristokraattiperheeseen. Hänen isänsä ruhtinas Dimitri oli aikoinaan Georgian demokraattisen tasavallan armeijan everstiluutnantti ja palveli myös Waffen-SS-joukoissa. Perhe pakeni Puolaan Puna-armeijan miehitystä 1920-luvulla ja edelleen Yhdysvaltoihin 1952.
John Shalikashvili opiskeli sähkötekniikkaa Bradley Universityssa ja sai Yhdysvaltain kansalaisuuden 1958. Hänet otettiin asevelvolliseksi samana vuonna, josta alkoi hänen sotilasuransa. Hän oli neuvonantajana Vietnamissa ja komensi 1. panssaridivisioonan tykistöä Länsi-Saksassa ja sai vuonna 1987 9. jalkaväkidivisioonan komentajuuden.
Hän oli ensimmäinen maahanmuuttaja, joka kohosi neljän tähden kenraaliksi. Hän johti operaatio Provide Comfortia ensimmäisessä Irakin sodassa, jonka jälkeen hänet nimitettiin NATO:n komentajaksi. Presidentti Clinton nimitti hänet Yhdysvaltain asevoimien korkeimpaan asemaan aselajien yhteisen pääesikunnan päälliköksi 1993, jossa asemassa hän oli, kunnes jäi eläkkeelle 1997.
Shalikashvili oli Stanford Universityn Kansainvälisen turvallisuuden ja yhteistyön vierailevana professorina. Vuonna 2004 hän oli neuvonantajana John Kerryn vaalikampanjassa. Saman vuoden elokuussa hän kärsi vakavan halvauskohtauksen.
Hän ilmoitti myöhemmin muuttaneensa mieltään Yhdysvaltain asevoimien homoseksuaaleja koskevasta “don’t ask, don’t tell” (älä kysy, älä kerro) -politiikasta, joka vahvistettiin 1993 hänen ollessaan johdossa.
Alkuvuodesta 2008 hän jätti neljän muun NATO-maiden entisen huippukomentajan kanssa pääsihteeri Jaap de Hoop Schefferille 150-sivuisen manifestin, jossa ajettiin sotilasliiton perinpohjaista uudistamista.
Grönhagen
Grönhagen on ruotsalainen aatelissuku, jonka yksi sukuhaara on liitetty Suomen Ritarihuoneeseen aatelisena sukuna numero 68. Saksalainen suku on alun perin kotoisin Verdenistä. Gotlannin laamanni "Clas Henrik Grönhagen" aateloitiin vuonna 1678 ja liitettiin Ruotsin ritarihuoneeseen vuonna 1680 aatelisena sukuna numero 929.
La Fronde (sanomalehti)
La Fronde ('Linko') oli ranskalainen feministinen sanomalehti, jota alkoi julkaista Pariisissa 9. joulukuuta 1897 aktivisti Marguerite Durand (1864–1936). Durand oli tunnettu näyttelijä ja toimittaja, ja hän käytti julkisuutta hyväkseen houkutellakseen merkittäviä pariisilaisia naisia kirjoittamaan julkaisemaansa päivälehteen, jonka toimittamisesta ja juttujen kirjoittamisesta huolehtivat yksinomaan naiset. Edistääkseen tasa-arvon asiaa lehti esitti päivämäärän erilaisten kalentereiden mukaan, kuten vallankumouskalenterin, juutalaisen kalenterin ja gregoriaanisen kalenterin mukaan.
Lehti käsitteli feministisiä asioita hyvin laajasti ja toi esille muun muassa Jeanne Chauvinin vaatimuksen, että Ranskan hallituksen pitäisi myöntää hänelle oikeus toimia asianajajana ja Madeleine Pelletierille tämän vaatima oikeus toimia psykiatrina.
La Fronden levikki nousi lyhyeksi aikaa 50 000 kappaleeseen, mutta syyskuussa 1903 taloudelliset vaikeudet pakottivat lehden supistamaan ilmestymistään yhteen kertaan kuukaudessa, ja kokonaan se jouduttiin lopettamaan maaliskuussa 1905.
Marguerite Durand
Marguerite Durand (24. tammikuuta 1864 – 16. maaliskuuta 1936) oli ranskalainen näyttelijä, toimittaja ja johtava suffragetti.
Durand kenraalin ja kirjailijan aviottomana lapsena, ja isovanhemmat kasvattivat hänet. Hän kävi koulua roomalaiskatolisessa luostarissa. Alkeisopetuksen jälkeen hän siirtyi Pariisin konservatorioon ja sen jälkeen Comédie Françaiseen.
Hän luopui teatteriurastaan 1888 ja avioitui lupaavan nuoren juristin Georges Laguerren kanssa. Hänen miehensä oli poliittisesti kunnianhimoisen kenraalin Georges Boulangerin ystävä ja kannattaja. Hän tutustutti vaimonsa radikaalin politiikan maailmaan ja teetti hänellä pamfletteja "boulangistien" liikkeelle. Avioliitto jäi kuitenkin lyhyeksi, pariskunta erosi 1891, minkä jälkeen Durand ryhtyi toimittajaksi ajan johtavaan sanomalehteen Le Figaroon. Vuonna 1896 lehti lähetti hänet tekemään juttua "Congrès Féministe International" (kansainvälinen feministikongressi) ja näennäisesti kirjoittamaan siitä humoristisen artikkelin. Durand palasi tilaisuudesta aivan toisena ihmisenä, niin että seuraavana vuonna 9. joulukuuta 1897 hän perusti feministisen päivälehden La Fronde jatkaakseen siitä, mihin Hubertine Auclert'n "La Citoyenne" jäi.
Naisten toimittama Durandin sanomalehti puolusti naisten oikeuksia, joihin kuului oikeus asianajotoimintaan ja pääsy École des Beaux-Artsiin. Pääkirjoituksissa lehti vaati myös, että naisille oli myönnettävä Kunnialegioonan kunniamerkki ja oikeus osallistua parlamentin väittelyihin. Myöhemmin, 1910, Durand yritti saada naisehdokkaita parlamenttiehdokkaiksi. Vuoden 1900 Pariisin maailmannäyttelyyn hän järjesti Naisten oikeuksien kongressin. Durand perusti kesänviettopaikan naistoimittajille Pierrefondsiin Picardien seudulle, ryhtyi aktivoimaan työläisnaisia ja oli mukana perustamassa ammattiliittoja.
Marguerite Durand kävelytti Pariisin kaduilla lemmikkileijonaansa, jonka nimi oli "Tiger". Hän vaikutti osaltaa koirien hautausmaan perustamiseen pariisilaiseen Asnières-sur-Seine esikaupunkiin, ja sinne haudattiin lopulta myös hänen leijonansa. Hänen toimintansa toi mainetta Ranskan ja Euroopan feminismille ja kohotti sen arvostetulle tasolle. Hän laati valtavat määrät artikkeleita, jotka hän lahjoitti valtiolle 1931. Seuraavana vuonna avattiin Pariisissa Bibliothèque Marguerite Durand, Marguerite Durandin kirjasto.
Nikolai Pankratov
Nikolai Vladimirovitš Pankratov (, s. 23. joulukuuta 1982 Jekaterinburg) on venäläinen maastohiihtäjä, kaksinkertainen viestin MM-mitalisti.
Pankratov hiihti avausosuuden Venäjän viestijoukkueessa, joka saavutti Norjan ja Saksan jälkeen pronssia Oberstdorfin MM-kisoissa 2005. Hän sijoittui lisäksi yhteislähtökilpailussa kymmenenneksi. Pankratov avasi Venäjän viestin myös Sapporon MM-kilpailuissa 2007, jolloin tuloksena oli hopeaa Norjan voittaessa. 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa hän oli yhdeksäs.
Maailmancupin henkilökohtaisissa kilpailuissa Pankratov on päässyt kolme kertaa palkintokorokkeelle (kauden 2007–2008 jälkeen). Ensimmäisen voittonsa hän saavutti yhdistelmäkilpailussa Canmoressa 22. tammikuuta 2008. Lisäksi hän on ollut toinen 15 kilometrin perinteisen kilpailussa Davosissa joulukuussa 2003 sekä vapaan tyylin sprintissä Rybinskissä tammikuussa 2007. Keväällä 2004 hän voitti Vasili Rotševin kanssa parisprintin Lahdessa ja kuului joulukuussa 2006 Venäjän voittoisaan viestijoukkueeseen La Clusaz'ssa.
Syyskuussa 2010 Pankratovin hallusta löytyi dopingaineita ja dopingvälineistöä ja tammikuussa 2011 hän sai kahden vuoden kilpailukiellon.
Aili Laitinen
Aili Anja Aleksandra Laitinen (o.s. Pylvänäinen, 4. huhtikuuta 1935 Toivakka – 20. joulukuuta 2001 Savonlinna) oli suomalainen lääkäri ja kansanedustaja.
Laitinen valmistui lääketieteen lisensiaatiksi vuonna 1964. Hän toimi Keski-Suomen parantolan osastonlääkärinä vuosina 1964–1967 ja Savonlinnan tuberkuloositoimiston lääkärinä vuodesta 1967.
Laitinen oli Liberaalisen Kansanpuolueen kansanedustajana vuosina 1972–1975. Hän edusti silloista Mikkelin läänin vaalipiiriä. Hän kuului myös Savonlinnan kaupunginvaltuustoon.
Hallitus ja eduskunta joutuivat keväällä 1972 ottamaan kantaa varsin epätavalliseen asiaan. Laitinen nimittäin tiedusteli hallitukselle jättämässään kirjallisessa kysymyksessä: "Mihin toimenpiteisiin hallitus aikoo ryhtyä sukupuolitautien ja ammattimaisen prostituution leviämisen ehkäisemiseksi ja aikooko hallitus ryhtyä toimenpiteisiin valtion bordellijärjestelmän luomiseksi, joka palvelisi sekä mies- että naisasiakkaita terveydellisesti turvatuissa olosuhteissa vai aikooko hallitus ryhtyä kiireellisiin toimenpiteisiin asiallisen ja tehokkaan sukupuolivalistuksen ja terveiden asenteiden kasvatuksen saamiseksi kaikkiin oppilaitoksiin ja valtion tiedotusvälineisiin irrallisten sukupuolitautien aiheuttamien haittojen ehkäisemiseksi?"
Hallituksen puolesta Laitisen kysymykseen vastasi silloinen sosiaali- ja terveysministeri Osmo Kaipainen. Kaipaisen mielestä valtion bordellijärjestelmä olisi ollut huono ratkaisu, joka olisi pikemminkin synnyttänyt uusia ongelmia kuin ratkaissut vanhoja. Bordellilaitos lakkautettiin Suomessa 1800-luvulla, eikä hallitus katsonut "olevan aihetta palata viime vuosisadalle tämän päivän ongelmien ratkaisemiseksi", Kaipainen totesi. Henkilökohtaisesti Kaipainen sanoi uskovansa valtiojohtoiseen yrittämiseen, mutta ei uskonut, että tällainen elinkeino olisi ollut kovin lähellä työväenhallituksen sydäntä. Sen sijaan Kaipainen sanoi hallituksen pitävän parempana vaihtoehtona tehokasta sukupuolivalistusta.
2007 TU24
2007 TU on asteroidi, jonka löysi Catalina Sky Survey -tutkimusryhmä 11. lokakuuta 2007.
Asteroidi kuuluu Apollo-asteroideihin ja se ohitti Maan 29. tammikuuta 2008 noin klo 10.33 Suomen aikaa vain 0,0037 AU:n eli 553 000 kilometrin etäisyydeltä. Tämä vastaa vain 1,4 Kuun ja Maan välimatkaa ja kyseessä onkin lähin tällä hetkellä tunnettu potentiaalisesti vaarallisen asteroidin suorittama Maan lähiohitus ennen vuotta 2027. Se on myös lähin Maan ja asteroidin kohtaaminen vuoden 2006 jälkeen. Ohitukseen ei liittynyt törmäysriskiä.
Ohituksen aikana asteroidin näennäinen magnitudi kohosi 10,3:een, jolloin se oli havaittavissa jo melko pienelläkin kaukoputkella (noin 7,5 cm läpimitasta ylöspäin). Kohde himmeni loitontuessaan nopeasti.
2007 TU:n fysikaalisista ominaisuuksista ei tiedetä mitään, mutta sen uskotaan olevan S-tyypin asteroidi. Kohteen kirkkauden ja tyypin perusteella oletetun albedon perustella sen läpimitan arvellaan olevan noin 0,15–0,6 km. Ensimmäisten tutkamittausten perusteella kohde näyttäisi olevan hyvin epäsäännöllisen muotoinen ja sen läpimitaksi arvioidaan noin 250 metriä. Lähiohituksen aikana 2007 TU:aa oli tarkoitus havaita mm. Goldstonen sekä Arecibon radioteleskoopeilla. Näiden havaintojen perusteella saatettiin saada aikaan kolmiulotteinen kuva asteroidista.
George Lansbury
George Lansbury (22. helmikuuta 1859 Halesworth, Suffolk – 7. toukokuuta 1940 Lontoo) oli brittiläinen labour-puolueen poliitikko, kristitty pasifisti ja sanomalehtitoimittaja. Hän oli parlamentin jäsen 1910–1912 ja 1922–1940 ja Työväenpuolueen Labourin johtaja 1932–1935.
Suffolkissa syntyneestä Lansburystä tuli sosiaalisen oikeudenmukaisuuden ja työläisten työolosuhteiden puolustaja hänen työskennellessään Lontoon East Endissä köyhien parissa. Hänet valittiin ensi kerran parlamenttiin 51-vuotiaana vuonna 1910. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän esitti pasifistisia näkemyksiä ja julkaisi sosialistista Daily Herald -lehteä 1919–1923.
Vuonna 1929 Lansburysta tuli Ramsay MacDonaldin toisen työväenpuolueen hallituksen yleisten töiden ministeri (First Commissioner of Works). Hallituksen kaaduttua kaksi vuotta myöhemmin ja työväenpuolueen kärsittyä vaalitappion 1931 Lansbury kieltäytyi ministerintehtävästä seuraavassa MacDonaldin ja Stanley Baldwinin kokoomushallituksessa. Hänet valittiin kuitenkin työväenpuolueen johtajaksi 1932, koska oli ainoa ministeritason poliitikko joka onnistui uusimaan paikkansa parlamentissa. Vähitellen hän alkoi kohdata vastustusta kristillisen elämänkatsomuksensa takia. Vuonna 1935 hänet korvasi Clement Attlee.
Vuonna 1937 Lansbury yritti estää sodan syttymistä käymällä tuloksetta neuvottelemassa muun muassa Adolf Hitlerin kanssa.
Pekka Haukinen
Pekka Jaakko Juhani Haukinen (14. syyskuuta 1940 Ylivieska – 1. lokakuuta 1966 Huittinen) oli suomalainen kustannusvirkailija, kriitikko ja kirjailija.
Pekka Haukisen vanhemmat olivat Johannes Konstantin Haukinen ja Elma Eliina Ihalainen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1959 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa. Haukinen oli naimisissa 1959–1964 Päivi Astrid Rannan kanssa ja vuodesta 1966 näyttelijä Eeva-Maija Haukisen kanssa. Haukinen kuoli syksyllä 1966 liikenneonnettomuudessa.
Haukinen näytteli Maunu Kurkvaaran ohjaamissa elokuvissa "Rakas" (1961), "Raportti eli balladi laivatytöistä" (1964) ja "Kielletty kirja" (1965) sekä Aito Mäkisen ohjaamassa elokuvassa "Onnelliset leikit" (1964). Hän oli Ralf Långbackan ohjaamassa Mainos-tv:lle tehdyssä näytelmäelokuvassa "Poikkeus ja sääntö, (1965) käsikirjoittaja, tuottaja ja kuvaaja.
Haukinen tuli tunnetuksi pakinoistaan, joita hän kirjoitti "Ylioppilaslehteen" nimimerkillä "Johnny Walker", mutta hän julkaisi myös runokokoelman ja kuunnelman, suomensi jännityskirjallisuutta ja toimi teatterikriitikkona.
Neobatrachia
Neobatrachia eli "uussammakot" on sammakoiden (lahko "Anura") alalahko, johon kuuluu noin 5000 lajia eli 95 % kaikista maailman sammakkolajeista. Joissakin lähteissä alalahko jaetaan edelleen kolmeen yläheimoon: "Bufonoidea", "Ranoidea" ja "Microhyloidea", mutta näiden asema on epäselvä. Integrated Taxonomic Information System (ITIS) ei käytä luokittelussaan alalahkoa lainkaan.
Alalahko jaetaan seuraaviin heimoihin:
Niklas Bengtsson
Niklas Bengtsson on suomalainen kirjallisuudentutkija, kriitikko ja tietokirjailija. Omien kirjojen ohella hän on kirjoittanut ja toimittanut teoksia yhdessä muiden (Ismo Loivamaa, Tittamari Marttinen, Yrjö Repo, Marion Rung & Doris Stockmann) kanssa.
Bengtsson on opiskellut Helsingin yliopistossa kotimaista kirjallisuutta ja uskontotiedettä. Hän on järjestänyt paikallisia kirjahistoriallisia näyttelyitä (kirjan muotoilusta, pomppiskirjoista ja miniatyyrikirjoista) eri paikkakunnilla, muun muassa Turun kirjamessuilla 2007.
Herta Bothe
Herta Bothe (s. 8. tammikuuta 1921 Teterow, Mecklenburg, Saksa) oli saksalainen toisen maailmansodan aikana keskitysleirivartijana toiminut SS-nainen. Hänet tuomittiin sodan jälkeen vankilaan sotarikoksista, mutta vapautettiin myöhemmin.
Vuonna 1938 (17-vuotiaana) Bothe auttoi isäänsä Teterowissa puukaupassa, ja sen jälkeen työskenteli tehtaassa ja Natsi-Saksan sairaaloissa sairaanhoitajana. Vuonna 1939 Bothesta tuli BDM:n jäsen, ja hän menestyi esimerkillisesti urheilussa.
Syyskuussa 1942 Bothe nimitettiin leirinvartijaksi Ravensbrückin keskitysleirille. Entinen sairaanhoitaja sai neljän viikon koulutuksen, jonka jälkeen hänet siirrettiin Aufseheriniksi Stutthofin leirille lähelle Danzigia (nykyinen Gdańsk). Siellä hänet tunnettiin ”Stutthofin sadistina”. Heinäkuussa 1944 Oberaufseherin Gerda Steinhoff lähetti hänet Bromberg-Ostin alaleiriin.
24-vuotias Bothe oli 21. tammikuuta 1945 mukana vankien kuolemanmarssilla Puolasta Bergen-Belseniin. Matkalla Bergen-Belseniin hän ja vangit olivat väliaikaisesti Auschwitzin keskitysleirillä ja saapuivat perille Bergen-Belseniin helmikuun lopussa 1945.
Leirissä Bothe oli 60 naisvangin päällikkö. Leiri vapautettiin 15. huhtikuuta 1945.
Bothen sanotaan olleen pisin nainen, joka pidätettiin. Bothe erosi myös muista SS-naisista, sillä hän ei käyttänyt mustia nahkasaappaita vaan siviilikenkiä. Liittoutuneiden sotilaat pakottivat hänet hautaamaan leirillä kuolleiden ruumiita. Hän muisteli 60 vuotta myöhemmin, etteivät työhön komennetut SS-sotilaat saaneet käyttää hansikkaita, ja hän pelkäsi saavansa lavantaudin. Hän sanoi, että ruumiit olivat niin mätiä, että raajat irtosivat hautaamisessa. Hän muisteli myös haudattavien olleen niin painavia, että hänen selkänsä kipeytyi. Hänet pidätettiin ja vietiin vankilaan Cellessa.
Belsen-oikeudenkäynnissä Bothen todettiin olleen ”julma leirinvartija”, ja hänet tuomittiin kymmeneksi vuodeksi vankilaan vankien uhkailusta pistoolilla. Hänet vapautettiin vankilasta jo 1951 brittihallituksen armahtamana. Vapauduttuaan hän meni naimisiin ja vaihtoi nimensä Herta Langeksi.
Rantavakkisten kansakoulu
Rantavakkisten kansakoulu oli Mietoisissa Rantavakkisten kylässä Mettalan tilan mailla sijainnut kansakoulu, joka aloitti toimintansa vuonna 1912. Koulun perustamispäätös oli tehty jo vuonna 1911. Koulun suunnitteli arkkitehti Oiva Kallio ja hänen suunnitelmansa mukaisesti kouluun rakennettiin yksi luokkahuone, kansliatilat sekä veistosali, joka toimi aluksi myös voimistelu- ja ruokasalina. Koulun yhteydessä sijainnut opettajan huoneisto käsitti keittiön ja kaksi huonetta. Vuonna 1925 kouluun saatiin sähkövalaistus tuotua Raukkaan myllyltä asti.
Koulu lakkautettiin vuonna 1969 liian vähäiseksi katsotun oppilasmäärän vuoksi. Koulurakennus peruskorjattiin 1970-luvun alkupuolella yksityisasunnoksi, mutta rakennuksen julkisivu säilyi remontissa lähes muuttumattomana. Pihapiirissä sijaitsevat, myös asuinkäytössä olevat alakoulun ja keittolan rakennukset on samoihin aikoihin lohkottu omiksi tonteikseen.
Avoimet sisällöt
Avoimet sisällöt (open content) on avoimen lähdekoodin myötä syntynyt uudissana, joka kattaa kaikenlaiset siten julkaistut teokset, jotka nimenomaisesti sallivat teoksen vapaan käytön, kopioinnin ja edelleenlevittämisen kenelle tahansa, ei vain tekijänoikeuden haltijalle. Maailman suurin avoimen sisällön hanke on Wikipedia.
Kuten ohjelmistojenkin osalta puhutaan avoimen lähdekoodin ohjelmista sekä vapaista ohjelmista, voidaan sisältöjenkin osalta erottaa avoimet sisällöt sekä vapaat sisällöt. Sisältö voi olla sekä vapaata että avointa, muttei joka tapauksessa. Pääero lisensseissä on "vapauden" määritelmä: jotkin lisenssit pyrkivät maksimoimaan kaikkien tulevien mahdollisten käyttäjien vapaudet, kun taas toiset maksimoivat vain ensimmäisen vastaanottajan vapaudet. Käytännössä vapaat sisällöt antavat vapauden muokata ja edelleenjulkaista muokattuja teoksia, kun taas ainoastaan avoimet sisällöt eivät tätä oikeutta sisällä.
Ann Haydon-Jones
Ann Haydon-Jones (oik. Adrianne Shirley Haydon, s. 7. lokakuuta 1938 Birmingham, Englanti) on entinen brittiläinen pöytätennis- ja tennispelaaja. Hän voitti urallaan kahdeksan Grand Slam -mestaruutta, joista kolme tuli kaksinpelistä, kolme nelinpelistä ja kaksi sekanelinpelistä.
Ann Haydonin vanhemmat olivat tunnettuja pöytätennispelaajia, ja myös Ann ryhtyi nuorena tyttönä harrastamaan lajia. Pian hänestä kuitenkin kehittyi erinomainen tennispelaaja nurmikentillä, ja hän vei nimiinsä Britannian juniorimestaruuden 1954 ja 1955. Lisäksi hän voitti Wimbledonin tennisturnauksen tyttöjen kaksinpelimestaruuden 1956.
Haydon-Jones kilpaili samalla aikakaudella eräiden tennishistorian parhaiden naispelaajien, kuten Billie Jean Kingin, Margaret Courtin ja Maria Buenon, kanssa. Kovasta vastuksesta huolimatta Haydon-Jones onnistui voittamaan Ranskan mestaruuskilpailut 1961. Hän pääsi loppuotteluun myös Yhdysvaltain mestaruuskilpailuissa 1961 mutta hävisi sen puolustavalle mestarille, Darlene Hardille. Vuonna 1962 hän meni naimisiin P. F. Jonesin kanssa ja voitti Ann Haydon-Jones -nimisenä toisen mestaruutensa Ranskassa 1966.
Sekä Wimbledonissa että Yhdysvaltain mestaruuskilpailuissa 1967 Haydon-Jones hävisi loppuottelun Kingille. He kohtasivat kuitenkin uudelleen Wimbledonin finaalissa kaksi vuotta myöhemmin, ja sillä kertaa Haydon-Jones vei nimiinsä lajin halutuimman tittelin. Näin hänestä tuli historian ensimmäinen Wimbledonin voittanut vasenkätinen naispelaaja. Hän voitti samassa turnauksessa myös sekanelinpelin Australian Fred Stollen kanssa. Näiden saavutusten myötä hänet valittiin BBC:n järjestämässä äänestyksessä vuoden urheilupersoonallisuudeksi.
Tenniksen avoimen aikakauden sarastaessa 1968 Haydon-Jones, King ja eräät muut kokosivat ensimmäisen ammattimaisen naisten tenniskiertueryhmän. BBC palkkasi Haydon-Jonesin vieraskommentaattorikseen 1970, ja hän työskenteli tuossa tehtävässä yli kolmen vuosikymmenen ajan. Haydon-Jones valittiin International Tennis Hall of Famen jäseneksi 1985.
Jerusalemin taistelu (1917)
Jerusalemin taistelu vuonna 1917 päättyi Jerusalemin valtaukseen osmaneilta, jotka pian Megiddon taistelun jälkeen menettivät Palestiinan briteille.
Brittien komentaja Edmund Allenby oli voittanut ottomaanit Mughar Ridgen taistelussa kuukautta aiemmin. Molemmat osapuolet välttivät taistelua itse kaupungissa. Britit aloittivat hyökkäyksen kahdeksas päivä ja valtasivat kaupungin seuraavana päivänä.
Heinz Barth
Heinz Barth (15. lokakuuta 1920 Gransee, Brandenburg, Saksa – 6. elokuuta 2007 Gransee, Brandenburg, Saksa) oli SS-Obersturmführer ja sotarikollinen. Hänet tunnettiin ”Oradour-sur-Glanen murhaajana” osallisuudestaan Oradour-sur-Glanen joukkomurhaan 1944. Barth oli ainoa tästä joukkomurhasta tuomittu natsiupseeri. Hänet tuomittiin vuonna 1983 Itä-Saksassa ja vapautettiin vankilasta vuonna 1997.
Barth liittyi Hitler-Jugendiin vuonna 1932 ja ansaitsi organisaation kultaisen ansiomerkin. Vuonna 1938 hän liittyi kansallissosialistisiin moottoroituihin joukkoihin ja sai sotilaskoulutuksen. Hän liittyi kansallissosialistiseen puolueeseen 9. marraskuuta 1939 oluttupavallankaappauksen vuosipäivänä.
Barth liittyi sotilaspoliisiin, jolloin hänestä tuli upseeri. Vuonna 1983 itäsaksalainen oikeusistuin totesi hänen syyllistyneen erään poliisiyksikön mukana 92 tšekkiläisen partisaanin ampumiseen Klatovyssä ja Pardubicessa. Hän oli myös 1942 ampumassa 32 Ležákyn kylän asukasta.
Barth liittyi SS:ään 10. helmikuuta 1943 (nro 458037) Untersturmführerina ja sai komennuksen SS-pioneerijoukkoihin. 15. tammikuuta 1943 hän sai siirron 10. SS-panssaridivisioona Frundsbergiin ja myöhemmin 3. SS-divisioona Totenkopfiin, ja lokakuussa 1943 itärintamalle 2. SS-divisioona Das Reichiin. Hän johti 3. komppanian osastoa 4. panssarirykmentti Der Führerissa. Vuonna 1944 hän joutui Adolf Diekmannin prikaatiin Otto Erich Kahnin alaiseksi. Hän otti osaa kesäkuussa 1944 Oradour-sur-Glanen joukkomurhaan. Kylässä Diekmannin SS-miehet polttivat talot asukkaineen kostona SS-pataljoonankomentaja Helmut Kämpfen murhasta. Vuoden 1983 oikeudenkäynnissä hän todisti ampuneensa 15 laukausta väkijoukkoon. Hän myös todisti, ettei 642 siviilin (koko kylän, mukaan lukien yli 200 lapsen) surmaamisessa ollut sotilaallista tavoitetta.
Elokuussa 1944 Barth haavoittui pahoin Normandiassa ja menetti osan jalastaan. Hänet siirrettiin 2. harjoituspataljoonaan SS-panssarikrenatööreihin ja ylennettiin Obersturmführeriksi 9. marraskuuta 1944.
Sodan jälkeen Barth palasi kotikaupunkiinsa Brandenburgiin Saksan demokraattiseen tasavaltaan väärällä nimellä. Hänet tuomittiin poissaolevana kuolemaan Ranskassa vuonna 1953.
Hänet tunnistettiin ja pidätettiin Granseessa kesäkuussa 1981. Barth joutui uudestaan oikeuteen 1983 Saksan demokraattisessa tasavallassa ja tuomittiin elinkautiseen sotarikoksista. Barth, joka väitti vain noudattaneensa käskyjä, oli ainoa saksalainen upseeri joka tuomittiin tapauksesta. Toiset tapauksesta vastanneet upseerit olivat paenneet Länsi-Saksaan kuten Das Reichin komentaja Heinz Lammerding.
Barth vapautettiin 1997 ikänsä ja terveytensä vuoksi, ja ”koska hänen todettiin osoittaneen katumusta”.
Keskustelua herätti se, että Barth sai 800 mk:n korvausta Normandiassa menetetystä jalastaan haavoittuneena veteraanina. Vuonna 2000 oikeuslaitos Potsdamissa päätti, ettei sotarikollisen tullut saada korvausta. Vuonna 2001 Bundestag sääti lain, jolla estettiin korvauksen määrääminen sotarikollisille.
Barth kuoli syöpään 86-vuotiaana 14. elokuuta 2007.
J. W. Enqvist (yritys)
J. W. Enqvist Oy oli pääosin Tampereen seudulla vuosina 1875–1965 toiminut metsäteollisuusyritys , jonka perusti tehtailija ja liikemies J. W. Enqvist (1853–1907). Yrityksen toiminta alkoi 1875, ja aluksi se omisti vain Enqvistin isän Johan Reinhold Enqvistin perustaman Santalahdessa sijainneen sahalaitoksen. 1900-luvun alussa yritys omisti jo useita sahoja, paperitehtaan sekä oman laivanvarustamon. Yritys muutettiin osakeyhtiöksi vuonna 1908.
J. W. Enqvist Oy perusti vuonna 1914 Tampereen Lielahteen sulfiittiselluloosatehtaan ostettuaan Lielahden kartanon, joka oli kuulunut aikoinaan myös paroni Wilhelm von Nottbeckille. Yhtiö osti vuonna 1916 myös viereisen 1889 perustetun Niemen sahan.
J. W. Enqvist Oy siirtyi G. A. Serlachius Oy:n haltuun yritysostolla vuonna 1965. Serlachius rakennutti Lielahden alueelle vaahtomuovitehtaan 1970 ja aaltopahvitehtaan 1971. Niemen saha suljettiin 1965, ja sulfiittiselluloosan valmistus Lielahdessa päättyi 1985. Metsäteollisuuden tuotantoa jatkoi alueelle perustettu CTMP-kemihierretehdas, joka kuitenkin suljettiin vuonna 2008.
Lisl Goldarbeiter
Lisl Goldarbeiter (oik. "Liesl-Elisabeth"; 23. maaliskuuta 1909, Wien – 14. joulukuuta 1997) oli itävaltalainen valokuvamalli ja missi.
Goldarbeiter voitti ensimmäisenä ei-amerikkalaisena Miss Universum -tittelin vuonna 1929. Samana vuonna hän oli voittanut Miss Itävalta -kilpailun ja tullut toiseksi Miss Eurooppa -kilpailussa.
Vuonna 2006 Peter Forgacs ohjasi Goldarbeiterista kertovan dokumenttifilmin "Miss Universe 1929 Lisl Goldarbeiter – a Queen in Wien".
Paul McKee
Paul McKee (s. 15. lokakuuta 1977) on irlantilainen pikajuoksija.
McKee karsiutui 2001 Pekingin Universiadeissa 200 metrin juoksun toisissa alkuerissä ajalla 21,42. Seuraavana vuonna hän putosi Münchenin EM-kisoissa 400 metrin juoksun välierissä ajalla 45,92. Vuonna 2003 McKee voitti matkan MM-pronssia Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa, mutta karsiutui Pariisin ulkoratojen MM-kisoissa alkuerissä. Vuonna 2006 hän juoksi toiseksi Euroopan cupin kakkosliigassa 200 metrillä ajalla 21,15 ja karsiutui Göteborgin EM-kisoissa 400 metrin alkuerissä.