hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Alu Alhanov
Alu Dadaševitš Alhanov (, (s. 20. tammikuuta 1957) on Venäjän varaoikeusministeri. Hän oli vuosina 2004–2007 Tšetšenian tasavallan presidentti.
Alhanov syntyi Kazakstanissa, jonne tšetšeenikansa oli karkotettuna toisen maailmansodan jälkeen. Hän meni Neuvostoliiton armeijaan koulun jälkeen ja liittyi poliisivoimiin 1983, opiskeltuaan Mogilevissa Valko-Venäjällä. Hän opiskeli poliisikorkeakoulussa Donin Rostovissa ja nimitettiin Tšetšeeni-Ingusian hallituksen Pohjois-Kaukasian kuljetusministeriön varajohtajaksi Groznyiin 1992. Hänet pääsi myöhemmin osaston johtajaksi, jossa virassa oli vuoteen 1997.
Alhanov oli Venäjän puolella ensimmäisessä Tšetšenian sodassa 1994. Hän sai urhoollisuusmitalin Groznyin taistelussa 1996.
Huhtikuussa 2003 hänet nimitettiin Ahmad Kadyrovin hallituksen sisäministeriksi ja poliisivoimien kenraalimajuriksi. Kun Kadyrov surmattiin toukokuussa 2004, Alhanovista tuli Venäjän ja Kadyrovin klaanin suosikki pääministerin virkaan.
29. elokuuta 2004 presidentinvaaleissa Alhanov sai virallisten tietojen mukaan 73,67 % äänistä 85,25 % äänestysaktiivisuudella. Vaalikampanja käytiin terroriuhan alla, jota muun muassa Yhdysvaltain ulkoministeriö arvosteli. Separatistit nimittivät vaalia "farssiksi." Surmatun presidentti Kadyrovin pojasta Ramzan Kadyrovista tuli tasavallan pääministeri joulukuussa 2005.
Tasavallassa käytiin hiljaista valtakamppailua presidentin ja pääministerin välillä aina tammikuuhun 2007 asti. 19. tammikuuta entisen presidentti Kadyrovin joukot ratsasivat sanomalehti Daymohin tilat ja polttivat lehden seuraavan päivän 11 000 kappaleen painoksen, jossa onniteltiin presidentti Alhanovia syntymäpäivän johdosta. Viisi päivää myöhemmin Alhanov ilmoitti, ettei aio jatkaa tasavallan johdossa.
Presidentti Vladimir Putin vapautti Alhanovin 15. helmikuuta 2007 tehtävästään, jonka jälkeen hän siirtyi Moskovaan varaoikeusministeriksi. Presidentinvirkaa ryhtyi hoitamaan Ramzan Kadyrov.
Kitka (täsmennyssivu)
Kitka voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Jānis Čakste
Jānis Čakste (14. syyskuuta 1859 Lielsesavas – 14. maaliskuuta 1927 Riika) oli latvialainen poliitikko ja lakimies. Hän toimi maansa ensimmäisenä presidenttinä vuodesta 1922 kuolemaansa saakka vuonna 1927. Urallaan hän teki esimerkiksi valtiovierailun Suomeen.
Jānis Čakste syntyi silloin Venäjän keisarikuntaan kuuluneella Kuurinmaalla Lielsesavasissa lähellä Jelgavaa. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijöitä ja hän kävi lukionsa saksalaisessa kymnaasissa Jelgavassa. Vuonna 1882 hän Moskovaan, jossa hän opiskeli lakia Moskovan yliopistossa valmistuen vuonna 1886. Moskovassa hän osallistui latvialaisten opiskelijajärjestöjen toimintaan ja tapasi muun muassa tulevana vaikuttajana Krišjānis Valdemārsin. Opiskellessaan hän tutki myös Kuurinmaan herttuakuntaa ja etenkin sen siirtomaita. Valmistuttuaan Čakste toimi lakimiehenä Jelgavassa. Vuodesta 1888 hän julkaisi ja toimitti "Tēvija"−nimistä lehteä, jossa hän otti kantaa saksalaisia maanomistajia vastaan. Hän toimi myös kulttuurielämässä ollen mukana järjestämässä latvialaisia laulujuhlia vuonna 1895. Venäjän vuoden 1905 vallankumouksen aikana hän otti puolestaan kantaa Latvian autonomian puolesta Venäjän yhteydessä.
Ensimmäisessä maailmansodassa Čakste toimi johtajana vuodesta 1915 Latvialaisessa järjestössä, joka auttoi pakolaisia Jelgavassa ja Tarossa. Saksalaisten vallatessa Kuurinmaan hän pakeni vaimonsa ja yhdeksän lapsensa kanssa Tartoon. Vuonna 1916 hänen teoksensa "Die Letten und ihr Lettland" ("Latvialaiset ja heidän Latviansa") julkaistiin Tukholmassa ja seuraavana vuonna hänet valittiin Kuurinmaan kuvernööriksi. Hän hoiti kuitenkin tehtäviään ensin Kazanista ja sittemmin Pietarista käsin. Latviaan hän pääsi palaamaan vasta 17. marraskuuta 1918 ja sen jälkeen hänet valittiin Latvian väliaikaisen kansallisen komitean johtoon, joka julisti Latvian sittemmin itsenäiseksi. Tämän jälkeen hän otti osaa muun muassa Pariisin rauhankonferenssiin latvialaisen työryhmän mukana ja luennoi Riian yliopistolla. Vuonna 1920 hänet valittiin Latvian parlamentin puhemieheksi ja vuonna 1922 7. marraskuuta hänet valittiin maan ensimmäiseksi presidentiksi. Hänet valittiin myös toiselle kaudelle 6. marraskuuta 1925.
Presidenttikautensa aikana Čakste allekirjoitti 402 lakia ja armahti 549 henkilöä. Eniten kritiikkiä herättänyt armahdus koski maanpetoksesta tuomittua Andrievs Niedraa, joka joutui tosin maanpakoon. Virkakautensa aikana hän teki myös kaksi ulkomaanvierailua, helmikuussa 1925 Viron Tallinnaan ja vuoden 1926 toukokuussa Helsinkiin Suomeen, jossa hän tapasi Lauri Relanderin. Vierailut liittyivät hänen haluunsa vahvistaa maan suhteita muiden Itämeren valtioiden kanssa. Čakste kuoli kesken kautensa 14. maaliskuuta 1927. Hänet haudattiin Riikaan ja hänen hautajaisseremoniaansa osallistui jopa 150 000 henkilöä.
Vesikalvolliset
Vesikalvolliset ("Amniota") eli amniootit ovat nelijalkaisten selkärankaisten eläimien ryhmä, johon kuuluvat nisäkkäät, matelijat ja linnut. Sammakkoeläimet eivät kuulu amniootteihin. Amniootit on ryhmitelty yhteen alkionkehityksessä ja rakenteessa ilmenevien samankaltaisuuksien takia. Niillä kaikilla alkiota ympäröi vesikalvo eli amnion.
Vesikalvollisilla on muutamia yhteisiä piirteitä, jotka erottavat ne "Tetrapoda"-yläluokkaan kuuluvista sammakkoeläimistä. Ensinnäkin sammakkoeläinten munia ympäröi geelimäinen kerros, kun vesikalvollisilla alkiota ympäröi erilaiset kalvorakenteet. Sammakkoeläinten sydän muodostuu yhdestä osasta, kun vesikalvollisilla niitä on kaksi, kolme tai neljä, ja vesikalvollisten ruumiinpeite (iho) ei läpäise kaasuja tai vettä, toisin kuin sammakkoeläimillä.
Matelijat voidaan jakaa kolmeen ryhmään, joita erottaa pääkallossa olevien aukkojen ("fenestrea") määrä ja paikka. Anapsideihin kuuluvilla matelijoilla ei ole lainkaan aukkoja, kun diapsideilla on niitä kaksi ja synapsideilla yksi. Kaksi ensimmäistä ryhmää luokitellaan vielä kuuluvaksi sauropsideihin, joihin synapsida ei kuulu. Jako on puhtaasti morfologinen, joten siitä ei voi päätellä eläinryhmien välisiä sukulaisuussuhteita. Nisäkkäät ovat kehittyneet synapsideista.
Pimeyden armeija
Pimeyden armeija ("Army Of Darkness") on Sam Raimin ohjaama elokuva vuodelta 1993. Evil Dead -trilogian päätösosa ei edusta kauhua niin kuin edeltäjänsä. Kauhua on toki mukana, mutta vain hitusen kun pääasiallisesti elokuva on humoristinen seikkailufantasia. Trilogiansa kalleimmassa osassa on edelleen pääosassa Bruce Campbell.
Päähenkilö Ash (Bruce Campbell) törmää metsämökillään ihmisnahasta tehtyyn kuolleiden kirjaan, joka yllättäen muuttuukin pahuuden pyörteeksi. Ashin toinen käsi myrkyttyy pahaksi mutta hän katkaisee sen moottorisahalla – ja samassa hän autoineen ja muine varusteineen sinkoutuu menneisyyteen.
Tästä alkaa huikea fantasia, jossa Raimi marssittaa miekkailevat luurangot tappavine maagisine voimineen kohtaamaan Ashin moottorisahan, haulikon, jota hän sanoo pum-kepiksi ja muut 20. vuosisadan keinot. Ash voittaa pelin ja pahuus katoaa.
Vaihtoehtoisessa lopussa taikuri antaa hänelle maagisen uninesteen jolla pääsisi takaisin omaan aikaansa – ja varoittaa visusti että tippoja on otettava kuusi, ei yhtään enempää. Ash telkeytyy varusteineen luolaan ja ottaa lääkkeen – mutta tietenkin tunaroi tipanlaskussa ja herää kaukana tulevaisuudessa!
Teatteriversiossa Taikuri sanoo Ashille että hänen on sanottava sanat "klaatu baratu nikto" muttei muistakkaan niitä ulkoa ja sanoo ne "periatteessa" oikein jolloin herää nykyajassa jossa on samanlaisia olentoja joita Ash tapasi menneisyydessä. Loppukohtauksessa Ash sanoo pelastamalleen naiselle luultavasti kuuluisimman repliikkinsä "Hail to the King baby".
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa ylilyönteihin taipuvaiseksi sarjakuvavisualisoinniksi, jonka kauhu lähinnä naurattaa. Hän antaa "Pimeyden armeijalle" kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Kristján Eldjárn
Kristján Eldjárn (6. joulukuuta 1916 Tjörn, Islanti – 14. syyskuuta 1982 Cleveland, Ohio, Yhdysvallat) oli Islannin kolmas presidentti. Hän toimi virassaan vuosina 1968–1980.
Eldjárn syntyi Tjörnissä vuonna 1916. Hänen vanhempansa olivat Þórarinn Kr. Eldjárn ja Sigrún Sigurhjartardóttir. Eldjárn opiskeli arkeologiaa Kööpenhaminan yliopistossa. Hänestä tuli Islannin presidentti vuonna 1968. Hänet valittiin uudelleen vuosina 1972 ja 1976. Vuonna 1980 Eldjárnia seurasi Islannin presidenttinä Vigdís Finnbogadóttir. Eldjárn kuoli vuonna 1982 Clevelandissä, Ohiossa, jossa häntä oltiin hoitamassa sydänongelmien takia.
Anapsidit
Anapsidit on vanhentunut matelijoiden ryhmä, jonka lajien kallosta puuttuu ohimoaukot. Perinteisesti anapsidit olivat yksi matelijoiden neljästä alaluokasta (Anapsida), joka sisälsi kilpikonnat ja niiden sukupuuttoon kuolleet sukulaiset. Nykyään se kuitenkin sisältää monia kaukaista sukua olevia matelijaryhmiä, joista toiset ovat läheisempää sukua diapsideille kuin toisille anapsideille ja joille oli yhteistä vain ohimoaukoton kallo, mikä tekee anapsideista parafyleettisen ryhmän.
Ennen kilpikonnat sijoitettiin perinteisesti anapsideihin, jolloin ne olivat ainoita nykyisin eläviä anapsideja. Nykyään sukulaissuhde kilpikonnien sekä kivihiilikauden ja permikauden anapsidien välillä on kuitenkin yhä epävarma. Useimmat paleontologit uskovat nykyisin, että kilpikonnat polveutuvat diapsideista, jotka menettivät ohimoaukkonsa. Diapsideissa kilpikonnat luetaan nykyisin yleensä Pantestudines-kladiin, ja ne saattavat olla läheisintä sukua joko arkosaureille (Archosauromorpha tai Archelosauria) tai lepidosaureille (Ankylopoda).
Ensimmäiset anapsidit kehittyivät kivihiilikaudella noin 312 miljoonaa vuotta sitten ja olivat samalla ensimmäisiä matelijoita. Vaikka Procolophonidae-heimo eli vielä triaskaudella, lähes kaikki muut anapsidit, kuten millerettidit, nycteroleteridit ja pareiasaurit, kuolivat sukupuuttoon permikauden lopulla joukkotuhossa. Ensimmäiset kilpikonnat kehittyivät myöhäistriaskaudella noin 220 miljoonaa vuotta sitten.
Eric Lemming
Eric Otto Valdemar Lemming (22. helmikuuta 1880 Göteborg – 5. kesäkuuta 1930 Göteborg) oli ruotsalainen urheilija, joka oli maailman paras keihäänheittäjä 1900-luvun alussa. Lemming oli kolminkertainen olympiavoittaja (1908 ja 1912), lisäksi vuoden 1906 välikisoissa hän voitti kullan ja kolme pronssia. Hän kilpaili keihäänheiton lisäksi useissa muissakin heitto- ja hyppylajeissa sekä köydenvedossa. Ateenan välikisoissa Lemming osallistui jopa yhdeksään lajin.
Lemming heitti 19-vuotiaana vuonna 1899 keihäänheiton epävirallisen maailmanennätyksen 49,31 metriä. Keihäänheitto ei ollut vuoden 1900 olympialaisten ohjelmassa. Lemming osallistui kuitenkin kisoissa kuuteen lajiin. Hän sijoittui korkeushypyssä, seiväshypyssä ja moukarinheitossa neljänneksi sekä kiekonheitossa kahdeksanneksi.
Keihäänheitto oli ohjelmassa vuoden 1906 välikisoissa, joissa Lemming osallistui peräti yhdeksään lajiin. Hän voitti kultaa vapaan tyylin keihäänheitossa ja pronssia kuulantyönnössä tuloksella 11,26, viisiottelussa ja köydenvedossa. Keihäänheitossa hänen tuloksensa oli 53,90, joka oli uusi maailmanennätys. Hän voitti toiseksi sijoittuneen yli kahdeksalla metrillä.
Keihäänheitto oli ensi kertaa virallisten olympialaisten ohjelmassa 1908. Lemming voitti vapaan tyylin keihäänheiton tuloksella 54,44 ja sen jälkeen normaalin keihäänheiton uudella maailmanennätyksellä (54,825 metriä). Hän osallistui kisoissa myös moukarinheittoon, kiekonheittoon ja klassisen tyylin kiekonheittoon. Lemmingin keihäänheiton voittotulos oli lajin ensimmäinen olympiaennätys.
Lemming oli menettänyt maailmanennätyksensä hieman ennen Tukholman olympialaisia 1912, kun suomalainen Julius Saaristo oli heittänyt 61,45. Tukholmassa Lemming voitti kuitenkin keihäänheitossa olympiakultaa omalla ennätystuloksellaan 60,64. Tulos oli jälleen uusi olympiaennätys. Se paransi hänen omaa ennätystään 5,81 metrillä. Olympialaisissa 1912 Lemming osallistui lisäksi sekä molempien käsien keihäänheittoon ja kiekonheittoon, joissa laskettiin kummallakin kädellä heitetty tulos yhteen. Molempien käsien keihäänheitossa Lemming oli neljäs. Olympialaisten jälkeen hän otti haltuunsa myös maailmanennätyksen tuloksella 62,32. Se oli myös keihäänheiton ensimmäinen virallinen maailmanennätys. Tulos pysyi maailmanennätyksenä seitsemän vuotta, kunnes Jonni Myyrä rikkoi sen vuonna 1919.
Olympiamitaliensa lisäksi Lemming sai useita mitaleita kotimaassaan. Ruotsin-mestaruuksia hän voitti 25 kappaletta, niistä 10 oli keihäänheitossa. Muut mestaruudet tulivat kuulantyönnössä, kiekonheitossa, moukarinheitossa ja seiväshypyssä.
Lemming oli naimisissa Ella Winbergin kanssa.
Lemming kuoli kotikaupungissaan Göteborgissa 50-vuotiaana sydänkohtaukseen. Hän oli kaupungissa suosittu henkilö, minkä takia kuolema aiheutti kaupungissa suurta surua.
Vladimir Luttšenko
Vladimir Jakovlevitš Luttšenko (, s. 2. huhtikuuta 1949 Ramenskoje, Neuvostoliitto) on venäläinen entinen jääkiekkopuolustaja. Luttšenko pelasi urallaan vuosina 1967–1980 Neuvostoliiton maajoukkueessa 281 maaottelua, joissa hän teki 34 maalia. Luttšenko teki 58 maalia 459 liigaottelussa ja edusti TsSKA Moskovaa Neuvostoliiton mestaruussarjassa.
Diapsidit
Diapsidit (Diapsida) on sauropsidien ryhmä, jolle kehittyi kallon molemmille puolelle kaksi ohimoaukkoa. Ensimmäiset diapsidit kehittyivät noin 307 miljoonaa vuotta sitten Pennsylvania-kaudella. Diapsidit ovat monimuotoisin sauropsidiryhmä, johon kuuluvat esimerkiksi krokotiilieläimet, liskot, käärmeet, alkuliskot, kalaliskot, joutsenliskot, mosasaurit, lentoliskot, kilpikonnat ja linnut. Vaikka kilpikonnat luetaan perinteisesti anapsidien ryhmään (joiden kallosta puuttuu ohimoaukot), nykyään nekin luetaan kladistisesti diapsideihin, sillä ne ovat kehittyneet diapsideista, jotka menettivät ohimoaukkonsa.
Diapsideihin on perinteisesti luokiteltu vain ne matelijat, joilla on molemmat ohimoaukot kallon kummallakin puolella silmien takana. Tämä mahdollisti monille diapsideille suuremmat ja vahvemmat leukalihakset sekä laajemmin avautuvat leuat. Toinen diapsidien epämääräinen ominaisuus on melko pitkä värttinäluu, verrattuna olkaluuhun.
Diapsidit olivat ennen yksi neljästä matelijoiden alaluokasta, jonka kaikilla lajeilla on diapsidinen kallo. Kolme muuta matelijoiden alaluokkaa olivat Synapsida (jonka lajeilla oli yksi alempi ohimoaukko kallon molemmilla puolilla; "nisäkäsliskot"), Anapsida (jonka lajeilta puuttuu kaikki ohimoaukot; kilpikonnat ja niiden sukupuuttoon kuolleet sukulaiset) ja Euryapsida (jonka lajeilla on yksi ylempi ohimoaukko kallon molemmilla puolilla; sisälsi monia merimatelijoita).
Nykyisessä fylogeneettisessä systematiikassa tätä luokittelua ei kuitenkaan enää käytetä. Nykyään synapsidit ovat sauropsidien sisarryhmä (nisäkkäät ja niiden sukupuuttoon kuolleet sukulaiset), kun taas euryapsidit ja anapsideista kilpikonnat luetaan nykyisin diapsideihin, mikä tarkoittaisi, että euryapsidit on polyfyleettinen ryhmä ja anapsidit on parafyleettinen ryhmä. Kladistisesti myös linnut (jotka ovat diapsidisten matelijoiden jälkeläisiä) luetaan nykyisin diapsideihin.
Alla oleva kladogrammi Bicklemannin (2009) ja Reiszin (2011) mukaan kuvaa diapsidien sukulaisuussuhteita:
Finlandia-hiihto
Finlandia-hiihto on Suomessa vuosittain käytävä pitkän matkan maastohiihtokilpailu. Aluksi hiihdettiin Hämeenlinnasta Lammin kautta Lahteen. Koska kaupunkien välinen reitti kulkee useiden järvien yli ja ne eivät ole joka vuosi riittävän paksussa jäässä, kilpailu on siirtynyt nykyisin Lahden ympäristössä kulkevalle reitille.
Ensimmäistä Finlandia-hiihtoa suunniteltiin vuonna 1973 Hämeenlinnan ja Hyvinkään välille. Lumen vähyyden vuoksi se jouduttiin kuitenkin perumaan. Ensimmäinen startti tapahtui vuonna 1974, jolloin reittinä oli 75 kilometrin matka Hämeenlinnasta Lahteen. Vuonna 1976 osallistujia oli jo 3 500 kaikkiaan 14 eri maasta. Vuodesta 1978 Finlandia-hiihto on kuulunut Ruotsissa Uppsalassa perustettuun Worldloppet-sarjaan ainoana suomalaisena tapahtumana.
Vuonna 1982 hiihtäjiä oli ensi kertaa yli 10 000, mukana muun muassa Japanin prinssi Tomohito. Kahden vuoden kuluttua Finlandia pääsi Guinnessin ennätysten kirjaan maailman suurimpana massahiihtotapahtumana. Tuolloin osallistujia oli jo yli 13 000. Vuonna 1986 sallittii ensimmäistä kertaa perinteisen ohella myös vapaa hiihtotapa. Finlandiaa hiihdettiin yhtä aikaa kummallakin hiihtotavalla, kunnes vuonna 1988 ainoaksi hiihtotekniikaksi vakiintui perinteinen. Perinteisen hiihtotavan rinnalle tuli vuonna 1990 vapaa Finlandia, joka hiihdettiin varsinaista Finlandiaa edeltäneenä päivänä. Vapaa Finlandia jäi tällöin lyhytaikaiseksi, mutta vapaalla hiihdettiin oma kisansa jälleen 2007.
1990-luvulla hiihto jouduttiin siirtämään lumiolojen vuoksi Hämeenlinnasta Lahteen peräti viidesti. Vuoden 2000 hiihdon jälkeen tehtiin päätös, että reitiksi valitaan vuodesta 2001 alkaen pysyvästi Lahti-Hollola-Lahti. Niinpä vuoden 1999 kisa oli viimeinen, joka hiihdettiin Hämeenlinnasta Lahteen.
Vuoden 2011 Finlandia-hiihdossa oli ensimmäistä kertaa FIS maraton cupin arvo, mikä lisäsi hiihdon kilpailullista arvoa ja näkyvyyttä.
Finlandia-hiihdon 40-vuotisjuhlahiihdossa 2013 osallistujamäärä ylitti 7000:n hiihtäjän rajan. Samana vuonna perustettiin Finlandia Ski Team, joka osallistuu kotimaisiin ja kansainvälisiin kilpahiihdon ja massahiihdon tapahtumiin.
Kangas (täsmennyssivu)
Kangas voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Epäsymmetrinen informaatio
Epäsymmetrinen informaatio tarkoittaa taloustieteessä tilannetta, jossa transaktion yhdellä osapuolella on enemmän informaatiota kuin toisella. Tyypillisesti tuotteen myyjällä on enemmän informaatiota kuin tuotteen ostajalla. Myös päinvastainen tilanne on mahdollinen.
Myyjällä on yleensä enemmän informaatiota esimerkiksi käytetyn auton kaupassa ja asuntokaupassa. Näissä tilanteissa myyjä tuntee tuotteen ominaisuudet ja arvon paremmin kuin ostaja. Ostajalla voi olla enemmän informaatiota esimerkiksi terveysvakuutuksen kaupassa ja toimilupakaupassa. Ostaja voi tietää paremmin oman sairastumistodennäköisyytensä kuin vakuutuksen antaja. Toimiluvan ostaja voi tietää paremmin mahdollisuudet luvan hyödyntämiseen kuin sen myöntävä viranomainen.
Epäsymmetrinen informaatio on yksi markkinahäiriön lähde. Tilanteita, joissa on epäsymmetristä informaatiota, analysoidaan peliteorian avulla.
Kenneth Arrow kuvasi ensimmäisenä epäsymmetrisen informaation tilanteen uraauurtavassa artikkelissaan "Uncertainty and the Welfare Economics of Medical Care" American Economic Review:ssä vuonna 1963. Yksi tärkeä perustelu terveydenhuollon kontrolloinnille on juuri lääkäreiden parempi informaatio hoidon tehokkuudesta ja hinnasta.
George Akerlof käytti myöhemmin termiä epäsymmetrinen informaatio kuuluisassa artikkelissaan "The Market for Lemons" vuonna 1970. Artikkelissa hän tarkasteli haitallista valikoitumista käytettyjen autojen kaupassa.
Kriitikot ovat huomauttaneet, ettei epäsymmetriseen informaatioon vetoaminen perustu realistiseen käsitykseen markkinoiden toiminnasta. Markkinat ja kilpailu eivät toteudu olosuhteissa, joissa kaikilla toimijoilla olisi yhtäläiset tiedot käytössään.
Gennadi Tsygankov
Gennadi Dmitrijevitš Tsygankov (, 16. elokuuta 1947 Vanino – 16. helmikuuta 2006 Pietari, Venäjä) oli venäläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Tsygankov pelasi 201 ottelua Neuvostoliiton maajoukkueessa vuosina 1971–1979, joissa hän teki 34 maalia. Seuratasolla hän edusti TsSKA Moskovaa, SKA Habarovskia ja SKA Leningradia. Tsygankov oli hyvä alivoima- ja kulmapelaaja.
Kankaan rautatieasema
Kankaan rautatieasema () on Suomen rataverkon liikennepaikka Kankaan kylässä Ylivieskan kaupungissa Pohjanmaan radalla, Pohjois-Pohjanmaan maakunnassa. Rautatieaseman etäisyys Helsingin rautatieasemalta Haapamäen ja Seinäjoen asemien kautta on 642,5 ratakilometriä. Kankaan asema toimi aikanaan henkilö- ja postiliikenteen lisäksi puutavaran lastauspaikkana. Nykyisin Kankaan asemalla ei ole henkilö- eikä tavaraliikennepalvelua. Liikennepaikan liikenteenohjaustoiminnot on hoidettu kaukokäytöllä Oulusta käsin. Kankaan rautatieasema toimii nykyisin ainoastaan junakohtauspaikkana.
Kankaan asema oli tärkeä Tuomiperän, Rajaperän, Harvaperän, Teikkoperän, Rahkaperän ja Oulaisten Hanhiperän ja Viitaperän asukkaille. Kankaan aseman ympärille kehittyi pieni kylä.
Liskonlantioiset
Liskonlantioiset (Saurischia) on toinen dinosaurusten kahdesta pääryhmästä, toinen on linnunlantioiset (Ornithischia). Nimensä mukaisesti useimmilla liskonlantioisilla oli samanlainen lantio kuin liskoilla. Vuonna 1888 Harry Seeley määritteli dinosaurukset kahteen lahkoon, vaikka nykyään monet paleontologit pitävät liskonlantioisia pikemminkin kladina kuin lahkona.
Perinteisesti liskonlantioiset jaetaa kahteen pääryhmään: Sauropodomorphaan ja teropodeihin. Teropodeihin puolestaan kuuluvat linnut, jotka ovat ainoita liitukauden joukkosukupuutosta selvinneitä liskonlantioisia, kun muut edustajat kuolivat sukupuuttoon asteroidin törmäyksen seurauksena. Toinen dinosaurusten luokittelutapa on Matthew Baronin kehittämä luokittelu, jossa dinosaurukset jaettaisiin Ornithoscelidaan, johon kuuluisivat teropodit ja linnunlantioiset, ja liskonlantioisiin, johon kuuluisivat Sauropodomorpha ja Herrerasauridae.
Scissor Sisters
Scissor Sisters on viisijäseninen yhdysvaltalainen glam rock-pop -yhtye, joka on ottanut vaikutteita New Yorkin homokulttuurista. Yhtye on ottanut nimensä naisten keskenään käyttämästä seksiasennosta. Yhtyeen perustivat laulusolisti Jake Shears (oikealta nimeltään Jason Sellards), Ana Matronic (Ana Lynch) ja kosketinsoittaja-basisti Babydaddy (Scott Hoffman) vuonna 2001.
Scissor Sisters ei ole tehnyt varsinaista läpimurtoa kotimaassaan, mutta on noussut Britanniassa yhdeksi 2000-luvun myydyimmistä pop-ilmiöistä.
Kaivokatu (Helsinki)
Kaivokatu () on lyhyt itä–länsi-suuntainen katu Helsingin ydinkeskustassa Kluuvin kaupunginosassa. Se päättyy lännessä Mannerheimintiehen ja idässä Mikonkatuun, jonka jälkeen se jatkuu Kaisaniemenkatuna. Kadun varrella ovat Helsingin päärautatieasema ja Rautatientori sekä useita muita huomattavia rakennuksia, kuten Ateneumin taidemuseo ja Makkaratalo.
Kaivokadun nimi johtuu "Globrunnet"-nimisestä kaivosta, joka 1800-luvulla sijaitsi tämän kadun ja silloisen Haka­salmen­kadun, nykyisen Keskus­kadun risteyksessä.
Kaivokatu on yksi Helsingin ydinkeskustan vilkkaimmin liikennöidyistä kaduista, sillä se yhdistää toisiinsa kaksi kantakaupungin sisääntuloväylää, Kaisaniemenkadun (joka on Hämeentien jatke) ja Mannerheimintien. Katua pitkin kulkevat useat bussilinjat sekä raitiolinjat 2, 3, 6 ja 9. Asematunneli johtaa Kaivokadun ali rautatieasemalta Makkaratalon maanalaiseen kerrokseen, ja siihen liittyy myös Rautatientorin metroasema.
Kaivokadun muuttamista kävelykaduksi on suunniteltu keskustatunnelin rakentamisen yhteydessä.
Walter Röhrl
Walter Röhrl (s. 7. maaliskuuta 1947 Regensburgissa) on saksalainen ralliautoilija ja maailmanmestari (1980 ja 1982).
Rörhl oli mukana rallin MM-sarjassa heti alusta asti, Monte Carlon rallista alkaen, joka oli historian ensimmäinen virallinen MM-ralli. Menestys ei heti tullut, kun Röhrl pääsi vain kerran maaliin ajamissaan kolmessa rallissa. Röhrlin ensimmäinen voitto oli Akropolis-ralli vuonna 1975. Sen jälkeen Röhrl sai odottaa seuraavia voittoja kolme vuotta. Kaudella 1978 Röhrl onnistui voittamaan uudestaan Akropolis-rallin ja toisena Quebeckin rallin. Rallit hän voitti Fiat 131 Abarthilla.
Kaudella 1979 Röhrl ei voittanut yhtään kilpailua, mutta oli toinen San Remo-rallissa. Pisteitä kertyi 21 ja yhteispisteissä hän oli 9. Seuraavalla kaudella Röhrl oli jo enemmän ammattilaisen tuntuinen. Hän voitti kauden kuudesta ensimmäisestä kilpailusta kolme ja myöhemmin vielä yhden, joilla hän onnistui voittamaan mestaruuden peräti 54 pisteen erolla ennen toiseksi tullutta Hannu Mikkolaa, joka ei kaudella voittanut yhtään kilpailua.
Kaudella 1981 ei Röhrliä nähty kuin yhdessä kilpailussa, San Remo-rallissa, joka oli hänen uransa 40. MM-ralli. Sen hän keskeytti vaihdelaatikon hajottua. 1982 Opelin tallissa Röhrl palasi kultakantaan, voitettuaan kaudella vain kaksi MM-rallia. Mestaruudesta hän taisteli ranskalaisnaisen, Michele Moutonin, kanssa. Röhrl voitti toisen mestaruutensa tasaisella suorituksella 12 pisteen erolla Moutoniin. Kaudeksi 1983 Röhrl siirtyi italialaisen Lancian ohjaimiin ja oli MM-sarjassa toinen, 1985 hän saavutti kolmannen tilan Audi-tallin autolla. 1987 Röhrl osallistui amerikkalaiseen Pikes Peak -ylämäkikilpailuun voittaen sen ennätysajalla. Hän lopetti ralliuransa kauden 1987 jälkeen. Röhrlin urassa oli erikoista se että hän ei kertaakaan osallistunut Jyväskylän suurajoihin.
Ralliuran jälkeen Röhrl kilpaili muun muassa amerikkalaisissa Trans Am- ja IMSA-ratasarjoissa vuosina 1988-89 sekä saksalaisessa DTM-sarjassa 1990.
Linnunlantioiset
Linnunlantioiset (Ornithischia) oli sukupuuttoon kuollut toinen kahdesta dinosauruskladista, jonka edustajat olivat pääasiassa kasvinsyöjiä ja joilla oli lintujen lantiota muistuttava lantio. Linnut kehittyivät kuitenkin liskonlantioisista, toisesta dinosaurusryhmästä, eivätkä siis kuulu linnunlantioisiin.
Linnunlantioisten luokitus Bentonin (2004) mukaan:
Luokittelu Thomas R. Holtz, Jr. mukaan (2011):
Sauvasolu
Sauvasolut ovat silmän verkkokalvolla sijaitsevia hämärässä näkemiseen erikoistuneita näköreseptorisoluja. Värien näkemiseen ovat erikoistuneet verkkokalvon tappisolut. Näiden kahden näköreseptorisolun valoherkät osat sijaitsevat alimmaisena verkkokalvolla. Sauvasoluja on noin 120 miljoonaa. Ne ovat halkaisijaltaan noin kaksi mikrometriä. Sauvasolut aistivat valon intensiteettiä, eivätkä osallistu värien näkemiseen. Siksi hämärässä ihminen pystyy erottamaan vain harmaan eri sävyjä.
Sauvasolujen avulla ihminen aistii valon voimakkuutta harmaan eri vivahteina ja pystyy pimeässä havaitsemaan hyvinkin heikkoja valon lähteitä. Sauvasolujen avulla hämäränäkö on mahdollista. Sauvasoluissa on näköpigmenttinä rodopsiini eli näköpurppura, joka koostuu retinaalista ja opsiinista. Valo vaikuttaakin juuri näihin näköpigmentteihin. Fotonien energia imeytyy eli absorboituu sauvasolujen retinaaliin, jolloin sen tietty sidos muuttuu cis-muodosta trans-muotoon ja samalla myös siihen kovalenttisesti sitoutunut opsiini muuttaa muotoaan. Reaktion tuloksena sauvasolujen solukalvon tietyt kationikanavat sulkeutuvat, minkä seurauksena kalvon kalvojännite kasvaa. Tämä hyperpolarisoituminen aiheuttaa aktiopotentiaalin ensin bipolaarisoluissa, joista se siirtyy gangliosoluihin. Tietyt entsyymit muuttavat retinaalin takaisin aktiiviseen cis-muotoon ja solunsisäisen kalsiumpitoisuuden pieneneminen aiheuttaa kationikanavia avaavien välittäjäaineiden muodostumiseen. Näiden välittäjäaineiden vaikutuksesta kationikanavat aukeavat ja kalvojännite palaa ennalleen.
Ihmisen silmät sopeutuvat helposti pimeästä valoisaan, mutta päinvastoin sopeutuminen on hidasta. Kirkkaasta valosta hämärään siirtyessä ei näe juuri mitään, koska kaikki rodopsiini on hajonnut ja uutta muodostuu hitaasti. Siksi pimeässä käytetään merkkivalona voimakasta punaista, koska se ärsyttää vain tappisoluja. Näin sauvojen valoherkkyys säilyy, eikä silmä sokaistu. Rodopsiinin muodostumiseen tarvitaan retinolia tai beeta-karoteenia, jonka vähäisyyden tyypillinen oire on hämäräsokeus. Rodopsiini hajoaa opsiiniksi ja vitamiini A:ksi. Tämä aktivoi entsyymin, joka sulkee kalvon huokosia ja solun jännite kasvaa. Sauvasoluihin kiinnittynyt gangliosolu alkaa reagoida. Tuotettu pieni energiamäärä kulkee näköhermoa pitkin aivoihin.
Verkkokalvo
Verkkokalvo eli retina on silmän aistiva osa, joka muistuttaa rakenteeltaan keskushermostoa. Se on muodostunut sikiökaudella aivojen aiheen pullistumana. Pullistuman varresta puolestaan on peräisin näköhermo. Kuva kohteesta, jota katsotaan, heijastuu verkkokalvolle. Verkkokalvo on aivan silmän takana, se on kuin silmän valkokangas. Verkkokalvon aistinsoluja, toiselta nimeltään fotoreseptoreita, ovat sauvasolut ja tappisolut.
Verkkokalvon retinoblastooma on lasten yleisin silmäsyöpä.
Eläinten verkkokalvo on periaatteessa samanlainen kuin ihmisellä mutta sauvojen ja tappien määrät ja sijoittuminen verkkokalvolla vaihtelevat. Sauvasoluja on runsaasti eläimillä, jotka saalistavat tai liikkuvat hämärässä. Monilla eläinlajeilla on verkkokalvossa heijastava pinta, tapetum lucidum, joka heijastaa silmään tulleen valon toistamiseen näköhermoihin ja parantaa siten hämäränäköä, "kissansilmät".
Archosauromorpha
Archosauromorpha on diapsidisauropsidien kladi, joka käsittää arkosaurit (kuten krokotiilieläimet ja dinosaurukset, mukaan lukien linnut) ja kaikki muut diapsidit, jotka ovat läheisempää sukua arkosaureille kuin lepidosauromorfeille (kuten liskot, käärmeet ja tuatarat). Ensimmäiset arkosauromorfit kehittyivät permikauden lopulla, mutta ryhmä yleistyi vasta triaskaudella permikauden joukkotuhon jälkeen.
Vaikka Archosauromorpha nimettiin vuonna 1946, se vakiintui vasta 1980-luvulla. Nykyään Archosauromorpha sisältää neljä suurta matelijaryhmää: tanakat, kasvia syöneet allokotosaurit ja rhynchosaurit, monimuotoinen Archosauriformes-kladi (arkosaurit ja niiden lähimmät sukulaiset) ja polyfyleettinen ryhmä erilaisia pitkäkaulaisia matelijoita, kuten "Protorosaurus", tanystropheidit ja "Prolacerta". Jotkut auktorit luokittelevat Archosauromorphaan myös Pantestudines-kladin (kilpikonnat ja niiden sukupuuttoon kuolleet sukulaiset) ja choristoderit.
Alla oleva kladogrammi perustuu M.S. Leen (2013) näkemykseen, jossa Pantestudines ja Choristodera luetaan Archosauromorphaan:
Toinen kladogrammi perustuu M.D Ezcurran näkemykseen (2016), jossa Pantestudines ja Choristodera ovat Archosauromorphan ulkopuolella:
Paul Biya
Paul Biya (s. 13. helmikuuta 1933 Mvomeka'a) on kamerunilainen poliitikko, joka on toiminut maansa presidenttinä marraskuusta 1982 lähtien. Biya syntyi Kamerunissa ja opiskeli Pariisissa. Hänestä tuli Kamerunin pääministeri vuonna 1975 ja presidentti vuonna 1982.
Biya valittiin uudelleen vuosina 1984, 1992, 1997 ja 2004.
Vuonna 2008 Biya muutatti perustuslakia niin että presidenttikausien lukumäärää ei enää rajoiteta. Syntyneissä mellakoissa kuoli kymmeniä ihmisiä. Biya valittiin kuudennelle kaudelle lokakuussa 2011. Kauden pituus on seitsemän vuotta. Hän sai 78 % äänistä, vastaehdokkaan mukaan vaalit olivat epärehelliset. Hänet valittiin seitsemännelle kaudelle lokakuussa 2018. Hän sai äänistä 71 prosenttia. Opposition ehdokas Maurice Kamto sai ääniä 14,2 prosenti. Oppositio väitti vaaleja vilpillisiksi.
Veren hyytyminen
Veren hyytyminen on monimutkainen prosessi. Haavan synnyttyä verisuonen seinämästä vapautuu kollageeniproteiinia. Kollageeni saa verihiutaleet erittämään tromboksaani-hormonia joka saa ne edelleen erittämään adenosiinidifosfaattia (ADP). ADP saa verihiutaleet litistymään ja kiinnittymään haavaan. Samaan aikaan veren hyytymistekijät muodostavat trombiini-nimistä entsyymiä. Trombiini reagoi plasman fibrinogeenin kanssa, ja vereen vapautuu fibriiniä. Säikeisiin fibriineihin juuttuu muita verisoluja. Kun fibriinisäikeet vetäytyvät kokoon, ylimääräinen neste puristuu hyytymästä ja tilalle syntyy rupi.
K-vitamiini on välttämätön veren hyytymiseen tarvittavan entsyymin synnylle. Joskus verisuonen sileä seinä voi olla vioittunut, jolloin verihiutaleet rikkoutuvat siihen saaden aikaan veritulpan eli trombin. Veritulppa voi joskus lähteä liikkeelle, jolloin irti lähtenyttä palaa kutsutaan emboliaksi. Tällöin se voi joutua keuhkoihin aiheuttaen keuhkoveritulpan (keuhkoembolia). Se voi joutua myös sydämeen tai aivoihin (aivoembolia) kohtalokkain seurauksin.
Veren hyytymistä hidastavia lääkkeitä kutsutaan antikoagulanteiksi.
Fibrinogeeni
Fibrinogeeni on veriplasmassa oleva liukoinen valkuaisaine. Fibrinogeeni on tärkeässä osassa veren hyytymisessä. Siinä fibrinogeeni muuttuu veteen liukenemattomaksi ja säikeiseksi fibriiniksi ja päättää hyytymisreaktion.
Neodiapsida
Neodiapsida on sauropsidien kladi, joka on toinen kahdesta diapsidien alaryhmästä; toinen on sukupuuttoon kuollut Araeoscelidia.
Varhaiset permikauden neodiapsidit muistuttivat nykyisiä liskoja, mutta jotkin niistä alkoivat jo palata veteen ("Claudiosaurus") ja liitämään (Weigeltisauridae). Ensimmäiset Sauria-kladin (Archosauromorpha ja Lepidosauromorpha) edustajat kehittyivät permikauden lopulla ennen joukkotuhoa.
Alla oleva kladogrammi M.S Leen (2013) mukaan kuvaa neodiapsidien sukulaisuussuhteita. Kladogrammista on jätetty pois Pantestudines, sillä sen sukulaissuhde muiden matelijoiden välillä on yhä kiistanalainen.
Globuliini
Globuliinit on ryhmä valkuaisaineita eli proteiineja, jotka eivät liukene puhtaaseen veteen, mutta liukenevat laimeisiin suolaliuoksiin. Globuliinit on yksi vanhentuneista, proteiinien luokitteluun tarkoitetuista ryhmistä.
Globuliinit ovat rakenteellisesti ja toiminnallisesti heterogeeninen ryhmä. Niihin kuuluvat muun muassa gammaglobuliinit.
Globuliinit ovat tärkeitä muun muassa elimistön immuunireaktioissa ja hormonien sekä hivenaineiden kuljettajina.
Albumiini
Albumiinit on ryhmä valkuaisaineita eli proteiineja, jotka liukenevat puhtaaseen veteen. Albumiinit on yksi vanhentuneista proteiinien luokitteluun tarkoitetuista ryhmistä. Albumiini syntetisoituu maksassa.
Keskimäärin noin 60 % plasman valkuaisaineista on albumiinia. Se kuljettaa monia siihen sitoutuneita aineita, kuten kalsiumia, rasvahappoja, monia hormoneja sekä lääkeaineita ja muita vierasaineita. Albumiinimolekyylit ovat pieniä, joten se sitoo painoonsa nähden runsaasti vettä. Veren osmoottinen paine johtuukin noin 80-prosenttisesti albumiinista.
Radioisotoopilla leimattua albumiinia voidaan käyttää plasman tilavuuden mittauksessa.
Gail Devers
Yolanda Gail Devers (s. 19. marraskuuta 1966 Seattle, Washington, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen entinen pikajuoksija, joka kilpaili menestyksekkäästi sekä 100 metrin juoksussa että pika-aidoissa. Hän oli eräs 1990-luvun menestyksekkäimpiä yleisurheilijoita lajissaan.
Vuonna 1990 Deversillä todettiin kilpirauhasen liikatoimintaa aiheuttava Basedowin eli Gravesin tauti. Hän kuitenkin toipui sairaudesta ja saavutti Tokion MM-kisoissa 1991 100 metrin aidoissa hopeaa. Barcelonan olympiakisoissa 1992 Devers voitti kultaa sadan metrin sileällä kuuden sekunnin sadasosan erolla Juliet Cuthbertiin, mutta jäi aitajuoksussa viidenneksi kompuroituaan johtoasemassa loppukilpailun viimeisellä aidalla. Sisäratojen MM-kisoissa 1993 hän voitti kultaa 60 metrillä. Samana vuonna ulkoradoilla Stuttgartin MM-kisoissa hän saavutti maailmanmestaruuden molemmilla matkoilla ja voitti pika-aidoissa vielä kolmannen perättäisen maailmanmestaruutensa Göteborgissa 1995.
Atlantan olympialaisten 1996 sadan metrin finaalissa Devers tuli maaliin Jamaikan Merlene Otteyn kanssa samalla ajalla, mutta maalikamerakuvan perusteella Devers julistettiin voittajaksi ja näin hän saavutti toisen peräkkäisen olympiakultansa sadalla metrillä. Aidoissa hän sen sijaan jälleen epäonnistui ja jäi neljänneksi. Kisojen toisen ja uransa kolmannen olympiakullan hän saavutti pikaviestistä. Sisäratojen MM-kisoissa 1997 hän saavutti toisen 60 metrin maailmanmestaruutensa. Sevillan MM-kisoissa 1999 Devers voitti pika-aidoissa kultamitalin. Aikaisemmin samana vuonna hän oli halli-MM-kisoissa 60 metrillä hopealla. Vielä sisäratojen MM-kisoissa 2004 hän saavutti kolmannen 60 metrin maailmanmestaruutensa ja oli 60 metrin aidoissa toinen.
Deversin eräs tavaramerkki olivat hänen erikoisen pitkät ja värikkäät sormenkyntensä.
Ahmed Salah
Hussein Ahmed Salah (s. 31. joulukuuta 1956 Ali Sabieh, Djibouti) on djiboutilainen maratoonari.
Olympialaisista Salah saavutti maratonilla pronssia 1988 Soulista. MM-kisoissa hän juoksi hopealle sekä 1987 Roomassa että 1991 Tokiossa. Hän on maansa ainoa olympiamitalisti ja oli maansa ensimmäinen yleisurheilun MM-mitalisti.
Salahin ennätys maratonilta on 2.07.07, minkä hän juoksi Rotterdamissa 17. huhtikuuta vuonna 1988. Hän on 180 senttimetriä pitkä ja painaa 60 kilogrammaa.
James Michel
James Alix Michel (s. 18. elokuuta 1944) on seychelliläinen poliitikko, joka oli maansa presidentti 2004–2016.
Michel aloitti uransa opettajana, mutta siirtyi sotilasuralle ja kohosi everstiksi. Ennen Seychellien itsenäistymistä vuonna 1976 hän liittyi France-Albert Renén johtamaan poliittiseen puolueeseen jo ennen maan itsenäisyyttä ja oli sen keskuskomitean jäsen vuoden 1977 kaappauksen aikaan. Puolue on muuttanut nimensä kahteen kertaan ja on nykyisin nimeltään Parti Lepup eli Seuchellien kansanpuolue. Michel on sen puheenjohtaja vuodesta 2009 alkaen.
Vuonna 1996 James Michelista tuli Seychellien varapresidentti. Vuonna 2004 hän seurasi vapaissa vaaleissa France-Albert Renéa maan presidenttinä. Hänet valittiin uudelleen heinäkuun 2006 vaaleissa ja jälleen toukokuussa 2011. Michel voitti myös vuoden 2015 vaalit, mutta hän ilmoitti syyskuussa 2016 jättävänsä paikkansa ennenaikaisesti kansanpuolueen hävittyä vuoden 2016 parlamenttivaalit. Kansanpuolue menetti näin 39 vuotta kestäneen valta-asemansa. Michelin seuraajaksi nousi varapresidentti Danny Faure.
Michel on taistellut tarmokkaasti merirosvousta vastaan. Somalialaiset merirosvot ovat vakava uhka seychellien kalastajille. Hän on kiinnittänyt huomiota myös ilmaston lämpenemisen vaikutuksiin, jotka uhkaavat saarivaltion tulevaisuutta.
Sauropterygia
Sauropterygia on muinainen vesimatelijaryhmä, johon kuuluvat esimerkiksi joutsenliskot eli plesiosaurukset sekä plesiosaurusten edeltäjät plakodontit ja notosaurit. Sauropterygia-mateiljoita eli varhaiselta triaskaudelta myöhäisliitukaudelle asti.
YLÄLAHKO "Sauropterygia"
Jyvässolu
Jyvässolut eli granulosyytit ovat polymorfonukleaarisia leukosyyttejä (valkosoluja), joiden päätehtävä on fagosytoosi eli solusyöminen, mutta jotka kykenevät myös ekstrasellulaarisiin puolustusreaktioihin. Granulosyytit kuuluvat myeloidiseen solulinjaan ja ne voi tunnistaa solussa värjättäessä näkyvistä hiukkasista eli granuloista.
Granulosyytit jaetaan värjäytyvyytensä mukaan neutrofiileihin, basofiileihin ja eosinofiileihin.
Neutrofiilisten granulosyyttien tuma on 2–5-liuskainen. Neutrofiilit ovat ihmisen ja koiran yleisimpiä leukosyyttejä. Niiden määrä lisääntyy akuuteissa bakteeritulehduksissa, joissa ne osallistuvat kudokseen muodostuvan märkäeritteen muodostamiseen. Märkäerite muodostuu bakteereista, kuolleesta kudoksesta ja neutrofiilisista granulosyyteistä. Neutrofiilisten granulosyyttien määrää nostavat myös syöminen ja stressi. Linnuilla ei ole lainkaan neutrofiilisia granulosyyttejä, mutta niiden tilalla on heterofiilisiä granulosyyttejä.
Eosinofiilisten granulosyyttien tumat ovat kaksiliuskaisia. Eosinofiiliset granulosyytit hillitsevät tulehdusrektioita, vaimentavat allergisia oireita ja tuhoavat parasiitteja. Niiden määrä verenkierrossa lisääntyy loistartuntojen, leukemian ja allergioiden yhteydessä. Eosinofiilien granuloissa on muun muassa histaminaasia, joka tuhoaa vapaata histamiinia. Ihmisellä eosinofiilien määrä on korkeimmillaan keskiyöllä ja matalimmillaan puolenpäivän aikoihin.
Basofiilisten granulosyyttien tuma on suuri ja epäsäännöllisen muotoinen. Basofiilien granuloissa on hepariinia ja histamiinia, joillakin kotieläimillä lisäksi serotoniinia. Allergisen reaktion yhteydessä tiettyjen immunoglobuliinien liittyminen basofiilien solukalvoon aiheuttaa granuloiden sisällön vapautumisen verenkiertoon. Nämä vapautuneet aineet puolestaan osallistuvat allergiaoireiden syntyyn: esimerkiksi histamiini aiheuttaa verisuonten seinämien läpäisevyyden kasvamista, jolloin plasmaa siirtyy kudoksiin. Pahimmassa tapauksessa tämä voi aiheuttaa šokin, kun veren tilavuus verisuonistossa pienenee.
Sandrew Metronome
Sandrew Metronome on pohjoismainen media-alan yritys. Se muodostettiin vuonna 1990 kun ruotsalainen elokuvayhtiö Sandrews ja tanskalainen mediayhtiö Metronome yhdistyivät. Yhtiön omistuspohja on vaihdellut; vuodesta 2013 asti sen omistajana on ollut sijoittajaryhmä, jota johtaa norjalainen, aiemmin yhtiön toimitusjohtajana toiminut Morten Kongrød.
Sandrew Metronome omisti useita elokuvateattereita Ruotsissa, Tanskassa ja Suomessa. Sandrew Metronome toimi useiden vuosien ajan Warner Bros. -yhtiön tuottamien elokuvien jakelijana Pohjoismaissa, ja lisäksi se oli hankkinut Focus Featuresin, Miramaxin, Pathén ja Lionsgaten elokuvien pohjoismaiset levitysoikeudet.
Sittemmin yhtiö on keskittynyt viihdesisällön tarjoamiseen digitaalisille jakelukanaville ja siihen sijoittamiseen.
Sandrew Metronomella on aineetonta omaisuutta ja viihdesisältöä, kuten elokuvien, televisiosarjojen ja musiikin levitysoikeuksia. Yhtiön elokuvavalikoimaan kuuluvat mm. seuraavat elokuvat: Perikato, The Queen, Lost In Translation, Oopperan kummitus ja Volver – paluu.
Luohua
Luohua on kylä Siikajoen kunnassa. Vuoteen 1973 asti kylä kuului tuolloiselle Paavolan kunnalle. Vuosina 1973–2006 kylä kuului Paavolan ja Revonlahden kuntaliitoksen yhteydessä perustetulle Ruukin kunnalle. Vuoden 2007 alusta lähtien kylä on kuulunut Siikajoen ja Ruukin kuntaliitoksen yhteydessä perustettuun uuteen Siikajoen kuntaan.
Kylä sijaitsee noin 20 kilometriä kuntakeskuksesta Ruukista kaakkoon. Kylän läpi virtaa Luohuanjoki.
Luohuan koulu aloitti toimintansa vuonna 1892. Koulu on toiminut koko historiansa ajan samassa rakennuksessa. Sitä on laajennettu kahteen otteeseen: 1930-luvulla rakennukseen tehtiin toinen kerros, ja 1980-luvulla rakennettiin liikuntasali. Luohuan nykyinen koulupiiri muodostuu entisistä Rankisen ja Heinolanperän koulupiireistä.
Hannu Hautala
Hannu Juhana Hautala (s. 12. toukokuuta 1941 Töysä) on suomalainen luontokuvaaja ja -kirjailija.
Hautala tuli suuren yleisön tietoisuuteen kuuluisalla valokuvallaan "Kotkat parittelevat", joka valittiin vuoden 1973 lehtikuvaksi. Hänelle oli kuitenkin jo edellisenä vuonna myönnetty valokuvataiteen valtionpalkinto ja hän on sittemmin saanut kymmeniä palkintoja ja tunnustuksia, muun muassa filosofian kunniantohtorin arvon vuonna 2002 Oulun yliopistosta. Vuonna 2003 Hautalalle myönnettiin Suomen valokuvajärjestöjen keskusliiton Finnfoto-palkinto ja vuonna 2012 tiedonjulkistamisen elämäntyöpalkinto. Vuonna 2014 hän sai Pro Finlandia -mitalin.
Kuusamossa vuodesta 1979 asunut Hautala tunnetaan erityisesti Koillismaan luonnon ikuistajana. Hänen nimeään kantava Suomen ensimmäinen luontokuvakeskus "Hannun Jäljet – Hannu Hautala luontokuvakeskus" avattiin yleisölle vuonna 2007 matkailukeskus Karhuntassun yhteyteen.
Hautala on alun perin ammatiltaan autonasentaja. Hän myi ensimmäisen kuvallisen luontojuttunsa "Vaasa"-lehteen vuonna 1958. Hänen ensimmäinen kirjansa "Erämetsän elämää" ilmestyi vuonna 1968. Saatuaan valtion puolivuotisen taiteilija-apurahan vuonna 1970 Hautala ryhtyi päätoimiseksi luontokuvaajaksi.
Luohuanjoki
Luohuanjoki on Siikajoen sivujoki Pohjois-Pohjanmaalla. Se sijaitsee pääosin Siikajoen kunnan alueella. Joki laskee Siikajokeen parin kilometrin päässä Ruukin keskustasta itään. Luohuanjokea käytetään pääasiassa virkistys- ja kotitarvekalastukseen. Ammattimaista kalastusta on hyvin vähän tai ei ollenkaan. Yleisimmät kalat ovat ahven, hauki ja särki. Myös harvinaisemmat taimen ja kirjolohi voivat tarttua syötiin.
1970-luvulla suoritetut jokiuoman ruoppaus ja siivoaminen vähensivät joen runsasta keväistä tulvimista.
Emanaatio
Emanaatioiksi () kutsutaan joidenkin tiettyjen uskomusjärjestelmien kosmologiassa tai kosmogoniassa Korkeimmasta Olennosta "emanoituneita" eli alkunsa saaneita tai "virranneita" alempia olentoja. Näiden uskomusten mukaan Korkein Olento ei luonut fyysistä maailmankaikkeutta itse suoraan, vaan näiden alempien emanaatioiden kautta.
Tämän paradigman mukaisesti luominen etenee vuodatuksena alkuperäisestä absoluuttisesta Korkeimmasta Olennosta, tai jopa muutoksena siinä. Korkein Valo tai Tietoisuus polveutuu siitä erilaisten tasojen, asteitten tai hypostaasien (olemusten) kautta. Samalla siitä tulee yhä enemmän ja enemmän materiaalinen ja ruumiillistunut, kunnes se kääntyy lopulta ympäri palatakseen vastakkaisessa järjestyksessä takaisin lähtöpisteeseensä. Useimmissa käsityksissä emanaatioprosessi lähtee yhdestä, joka muuttuu kahdeksi ja sitten kolmeksi, ja lopulta seitsemäksi, joista eri käsitysten mukaan voi emanoitua lukemattomia uusia tasoja.
Ensisijainen klassisen emanationismin kannattaja oli Plotinos, jonka teoksessa "Enneadit" kaikki asiat olivat emanaatioita Yhdestä. Enneadissa 5.1.6. emanationismia verrataan Yhdestä tapahtuneeseen leviämiseen, jossa oli kolme hypostaasia, Yksi ("hen"), äly/järki/tahto ("nous") ja sielu ("psykhe ton pantos"). Plotinokselle emanaatio tai "sielujen polveutuminen" johtui "dyadista", Korkeimman Olennon sisällä tapahtuneesta ensimmäisestä muutoksesta, joka oli oleellinen osa sen luontoa.
Emanationismi on luonteeltaan vastakohta sekä kreationistiselle ajatukselle yhdestä itsetietoisesta luojasta ja nihilistiselle ajatukselle, jonka mukaan tapahtumien taustalla ei ole mitään subjektiivista tai ontologista luonnetta.
Emanationismi on oleellinen osa seuraavia uskomusjärjestelmiä:Joidenkin tulkintojen mukaan sen voidaan katsoa olevan osa myös hindulaisuutta, buddhalaisuutta ja muinaisen Egyptin uskontoa.
No Quarter
No Quarter on brittiläisen Led Zeppelin -yhtyeen kappale. Se on pääosin yhtyeen basistin John Paul Jonesin käsialaa. Kappale sisältyy albumille "Houses of the Holy", joka ilmestyi vuonna 1973. Se on albumin seitsemäs, eli toiseksi viimeinen raita.
Lisäksi Yhdysvaltalainen alternative metal -orkesteri Tool on tehnyt kappaleesta version.
O Cameroon, Cradle of Our Forefathers
O Cameroon, Cradle of Our Forefathers (ransk. ”Chant de Ralliement”, engl. ”Rallying Song”) on Kamerunin kansallislaulu. Laulu sai virallisen aseman 1957, mutta sitä käytettiin epävirallisesti jo vuodesta 1948, siis jo ennen Kamerunin itsenäistymistä. Laulun sävelsi René Djam Afame, joka laati myös laulun tekstin yhdessä Samuel Minkio Bamba ja Moïse Nyatte Nko'o kanssa. Tekstiä muutettiin hieman 1978.
Archie Hahn
Charles Archibald ”Archie” Hahn (14. syyskuuta 1880 Dodgeville, Wisconsin, Yhdysvallat – 21. tammikuuta 1955 Charlottesville) oli yhdysvaltalainen pikajuoksija ja olympiavoittaja. Hän oli yksi 1900-luvun parhaista pikajuoksijoista maailmassa.
Archie Hahn syntyi 1880 Dodgevillessä. Hän aloitti kilpailemaan juoksulajeissa varsinaisesti vasta 19-vuotiaana Michiganin yliopistossa. High school -aikana hän harrasti nyrkkeilyä, yleisurheilua ja amerikkalaista jalkapalloa. Yliopistoon hänet löysi kykyjenetsijät maatalousnäyttelyn juoksukilpailusta.
Hahn kilpaili vuosina 1901–1904 Michiganin yliopiston yleisurheilujoukkueessa. Hän voitti vuosina 1901 ja 1902 yliopistojen Big Ten -kilpailujen 100 jaardin juoksun ja 1903 220 jaardin juoksun.
Vuodet 1903–1905 Hahn juoksi Milwaukee Athletic Clubin riveissä. Hän voitti vuonna 1903 Amateur Athletic Unionin Yhdysvaltain-amatöörimestaruuden 100 ja 220 jaardin juoksussa ja vuonna 1905 220 jaardin juoksun.
Vuoden 1904 St. Louisin olympialaisissa Hahn voitti kolme kultamitalia. Ensimmäiseksi hän voitti 60 metriä ajalla 7,0, toiseksi 200 metrin ajalla 21,6 ja kolmanneksi 100 metrin ajalla 11,0. 200 metrin kilpailu käytiin St. Louisissa suoralla radalla, ja 100 metrillä Hahn voitti toiseksi tulleen Nate Cartmellin noin kahdella metrillä. 60 metrin voittoaika sivusi olympiaennätystä 200 metrillä hän sivusi alkuerissä John Tewksburyn olympiaennätystä ajalla 22,2. Loppukilpailussa hän paransi ennätystä 0,6 sekunnilla.
Vuoden 1906 välikisoissa Hahn uusi 100 metrin voittonsa ajalla 11,2. Kansainvälinen olympiakomitea ei kuitenkaan laske välikisoja virallisesti olympiakilpailuksi. Kahteen peräkkäiseen 100 metrin olympiakultaan ylsi vasta Carl Lewis Soulissa 1988 (tosin vasta Ben Johnsonin hylkäyksen jälkeen).
Hahn valmistui vuonna 1905 Michiganin yliopiston oikeustieteellisestä, mutta hän ei missään vaiheessa toiminut lakimiehenä. Hän valitsi uran valmentajana ja kirjoitti klassisen juoksuvalmennusoppaan "How to sprint".