Rauhanyhdistys
Rauhanyhdistykset ovat vanhoillislestadiolaisen herätysliikkeen paikallisorganisaatioita. Myös rauhansanalaisilla on Suomessa yksi suomenkielinen ja useita ruotsinkielisiä paikallisyhdistyksiä, joiden nimessä esiintyy sana "rauhanyhdistys". Useimpien rauhansanalaisten yhdistysten nimessä on kuitenkin "Rauhan Sana". Vanhoillislestadiolaiset rauhanyhdistykset kuuluvat jäseninä Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistykseen eli SRK:hon.
SRK:n mukaan rauhanyhdistykset on perustettu ja vieläkin perustetaan, jotta "Jumalan valtakunnan" työtä voitaisiin tehdä lain suomin mahdollisuuksin.
Ensimmäiset rauhanyhdistykset perustettiin vuonna 1888 Helsinkiin, Turkuun ja Tornioon - niitä on siis perustettu herätysliikkeen alkuajoista alkaen. Useimmat suomalaiset rauhanyhdistykset kuuluvat Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistykseen eli SRK:hon, mutta jotkut rauhansanalaisen liikkeen paikallisyhdistykset toimivat myös rauhanyhdistyksen nimellä.
Rauhanyhdistyksiksi kutsutaan myös yleisesti vanhoillislestadiolaisten kokoontumistiloja. Tämä artikkeli käsittelee rauhanyhdistyksiä yhdistyksinä.
Suomessa toimii tällä hetkellä noin 200 rauhanyhdistystä ja muualla maailmassa 15. USA:ssa, Kanadassa, Ecuadorissa, Togossa ja Keniassa vanhoillislestadiolaisten toimitiloista ja organisaatioista käytetään nimeä "Laestadian Lutheran Church". Jäsenmäärältään suurimpia rauhanyhdistyksiä ovat Oulun (1700 jäsentä), Helsingin (1300), Jyväskylän (950) ja Tampereen (720) rauhanyhdistykset.
Nimi viittaa Jeesuksen omilleen antamaan tunnonrauhaan: "Kristus on meidän rauhamme" (Ef. 2:14).
Toiminnan päämääränä on sääntöjen mukaan "herättää ja elvyttää kristillistä uskonelämää sekä edistää kristillissiveellisten elämäntapojen, kansanraittiuden ja isänmaallisen mielen vakiinnuttamista kansamme keskuudessa". Tärkein toimintamuoto ovat seurat, joita järjestetään "Pyhän Raamatun ja evankelisluterilaisen uskon, tunnustuksen ja opin pohjalta". Lisäksi järjestetään muun muassa diakonia-, päiväkerho-, pyhäkoulu- ja raamattuluokkatoimintaa sekä erilaisissa elämäntilanteissa eläville suunnattuja kerhoja, kursseja ja retkiä. Yli 13-vuotiaille sekä nuorille aikuisille järjestetään monenlaisia keskusteluiltoja ja muita tapahtumia. Seurojen ohella kaikille yhteistä toimintaa ovat talkoot ja myyjäiset sekä joulu-, pääsiäis-, itsenäisyyspäivä-, äitienpäivä- ja muut juhlat.
Useimmilla rauhanyhdistyksillä on omat kokoontumistilat. Pienimmät yhdistykset kokoontuvat kirkoissa, seurakuntakeskuksissa ja kodeissa. Kaikki rauhanyhdistykset tekevät yhteistyötä evankelis-luterilaisten seurakuntien kanssa. Kirkoissa järjestetään muun muassa seuroja ja kirkkopyhiä.
Rauhanyhdistykset tukevat vanhoillislestadiolaistaustaisten kansanopistojen toimintaa ja tekevät lähetystyötä Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistyksen kautta. Myös suurin osa vanhoillislestadiolaisten julkaisutyöstä hoidetaan SRK:n kautta, vaikka paikallisrauhanyhdistykset julkaisevatkin esimerkiksi omia musiikkiäänitteitä.
Jäseneksi voivat liittyä kaikki 15 vuotta täyttäneet. Tilaisuudet ovat avoimia kaikille.
Rauhanyhdistykset toimivat yhdistyslain mukaisina rekisteröityinä yhdistyksinä, joten yhdistyksen hallintoon kuuluvat vähimmillään yhdistyksen kokous, hallitus tai johtokunta sekä toiminnantarkastaja. Suurissa rauhanyhdistyksissä on tavallista, että hallitus nimeää erilaisista toiminnoista vastaavia toimikuntia, joita ovat esimerkiksi seuratoimikunta, lapsi- ja nuorisotyötoimikunta tai myyjäistoimikunta. Yleensä yhdistyksen säännöt määrittävät johtokunnan apuna toimivien sihteerin ja rahastonhoitajan roolit.
Helsingin rauhanyhdistyksen vuonna 1888 vahvistettujen sääntöjen mukaan rauhanyhdistys valitsee keskuudestaan yhdeksänjäsenisen johtokunnan, joka hoitaa juoksevat asiat. Johtokunta valitsee keskuudestaan puheenjohtajan, varapuheenjohtajan, rahastonhoitajan, kirjurin (sihteerin) ja muut toimijat tarpeen mukaan. Sääntöjen mukaan yhdistyksen tulee muun muassa hankkia ja ylläpitää sopiva rakennus toimintaansa varten.