hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Energiavirasto
Energiavirasto () on työ- ja elinkeinoministeriön hallinnonalaan kuuluva asiantuntijavirasto. Sen nimenä oli aluksi Sähkömarkkinakeskus (SMK) ja ennen uusinta nimenvaihdosta Energiamarkkinavirasto (EMV).
Energiaviraston tehtäviin kuuluu sähkönsiirtoverkon ja maakaasumarkkinoiden hinnoittelun valvonta ja Suomen kansallisen päästökaupparekisterin ylläpito. Virasto tarjoaa myös tietoa sähkön hinnasta kuluttajille sähköenergian toimittajan kilpailuttamisen tueksi. Lisäksi Energiavirasto valvoo sähkön alkuperätakuun toteutumista, eli sitä, että energiayhtiön kuluttajille esimerkiksi tuulisähkönä myymää energiamäärää vastaava energia on tuotettu tuulivoimalla. Energiavirasto hallinnoi myös vuonna 2011 voimaan tulleita uusiutuvan energian syöttötariffeja.
Sähkönsiirto on Suomessa monopoliliiketoimintaa, josta vastaavat alueelliset siirtoyhtiöt. Energiavirasto valvoo, etteivät siirtoyhtiöt käytä monopoliasemaansa väärin ja peri ylihintaa asiakkailtaan.
Päästökauppaan liittyen Energiavirasto myöntää ja valvoo päästölupia, ja valvoo päästökaupan toteutumista, hyväksyy päästökauppatodentajat sekä toimii päästöoikeuksien huutokaupanpitäjänä Suomessa.
Vuoden 2014 alussa Energiavirasto sai nykyisen nimensä ja sille siirtyi työ- ja elinkeinoministeriöltä tehtäviä liittyen energiatehokkuuteen ja uusiutuvan energian edistämiseen. Tuolloin Energiaviraston palveluksessa oli 70 henkilöä. Viraston ylijohtaja on huhtikuusta 2015 Simo Nurmi.
Alois Šmolík
Alois Šmolík (16. huhtikuuta 1897, Býšovec – 28. heinäkuuta 1945, Brno) oli tšekkiläinen lentokonesuunnittelija. Hän suunnitteli etenkin yksimoottorisia koulukoneita. Hän oli Letov-yhtiön pääsuunnittelija 1920- ja 1930-luvuilla.
Miekojärvi
Miekojärvi on Ylitornion ja Pellon kunnan alueilla sijaitseva Länsi-Lapin suurin järvi. Se on suosittu kalastuspaikka. Järvellä on Pessalompolossa ja Sirkkakoskella kalasatamat, joista voi lähteä uistelemaan. Myös perhokalastus on suosittua. Järven keskiosat ovat erämaata. Kalastusaluetta on noin 5 000 hehtaaria. Miekojärvi laskee Tengeliönjokea pitkin Tornionjokeen. Alposjokea pitkiin järveen laskevat Alinen ja Ylinen Alposjärvi ja Kaaraneskosken luona Vietonen.
Kilpailuvirasto
Kilpailuvirasto (lyhenne Kivi tai KIVI) oli työ- ja elinkeinoministeriön alainen virasto, joka perustettiin 1988. Viraston tehtävänä oli turvata taloudellinen kilpailu Suomessa. Tarvittaessa kilpailuvirasto voi puuttua kilpailunrajoituksiin tekemällä selvityksiä joko omasta aloitteesta tai toimenpidepyynnön perusteella. Tietyn kokoiset yrityskaupat tai yritysfuusiot oli myös ilmoitettava kilpailuvirastolle, jonka tehtävänä oli selvittää, voiko kauppa johtaa merkittävään kilpailun rajoittumiseen tai jopa monopoliin. Virasto saattoi hyväksyä kaupan sellaisenaan tai ehdollisena tai esittää markkinaoikeudelle kaupan kieltämistä.
Vuoden 2013 alussa Kilpailuvirasto yhdistettiin kuluttajaviraston kanssa kilpailu- ja kuluttajavirastoksi.
WC (täsmennyssivu)
Lyhenne WC voi tarkoittaa:
Susanna Rahkamo
Susanna Rahkamo (s. 25. helmikuuta 1965) on suomalainen taitoluistelija. Hän kilpaili puolisonsa Petri Kokon kanssa jäätanssissa. He voittivat Euroopan-mestaruuden ja MM-hopeaa vuonna 1995, MM-pronssia 1994 ja EM-pronssia 1993.
Vuoden 1995 jälkeen Rahkamo ja Kokko ryhtyivät ammattilaisiksi. He luistelivat erilaisissa näytöksissä ja kilpailuissa viisi vuotta kunnes päättivät uransa Suomessa Tango Cafe -kiertueella vuoden 2000 lopussa. Heitä valmensi Martin Skotnicky.
Rahkamo ja Kokko kehittelivät jäätanssiin oman tanssinsa nimeltä Finnstep. Kansainvälinen luisteluliitto ISU pyysi paria kehittelemään kaudella 1994–1995 käyttämästään rytmitanssista uuden pakollisen tanssin jäätanssiin. Finnstep otettiin ohjelmaan kaudella 2008–2009.
Vuosina 2004–2014 Rahkamo toimi Suomen Taitoluisteluliiton puheenjohtajana. Marraskuusta 2008 alkaen hän on toiminut Suomen Olympiakomitean hallituksessa ja vuodesta 2012 sen varapuheenjohtajana. Hän toimi tuomarina Tanssii tähtien kanssa -ohjelmassa keväällä 2009.
Rahkamolla ja Kokolla on kaksi lasta. Rahkamo on poliitikko Kari Rahkamon tytär.
Petri Kokko (taitoluistelija)
Petri Kokko (s. 21. helmikuuta 1966) on suomalainen kilpauransa lopettanut taitoluistelija, joka urheilu-uransa jälkeen on toiminut markkinoinnin johtotehtävissä kansainvälisissä yrityksissä.
Hän luisteli yhdessä Susanna Rahkamon kanssa ja he kilpailivat jäätanssissa. Heidän parhaimpiin saavutuksiinsa kuuluvat Euroopan mestaruus vuodelta 1995, sekä samalta vuodelta maailmanmestaruuskilpailujen toinen sija. Vuoden 1995 jälkeen he ryhtyivät ammattilaisiksi. Heidän valmentajansa oli Martin Skotnicky.
Rahkamo ja Kokko ovat kehitelleet jäätanssiin oman tanssinsa nimeltä Finnstep. Kansainvälinen Luisteluliitto ISU pyysi paria kehittelemään kaudella 1994–1995 käyttämästään rytmitanssista uuden pakollisen tanssin jäätanssiin. Finnstep otettiin ohjelmaan kaudella 2008–2009.
Luistelu-uran jälkeen Kokko on toiminut mainonnan ja liikkeenjohdon alalla muun muassa Niken Suomen-maajohtajana, Urheilukanavan ohjelmajohtajana sekä mainostoimisto Stream Helsingin toimitusjohtajana. 23. lokakuuta 2006 hänet nimitettiin Googlen ensimmäiseksi Suomen maajohtajaksi. Kokko nimitettiin 24. marraskuuta 2009 Googlen kansainvälisen myynnin kehitysjohtajaksi 1. tammikuuta 2010 alkaen. Hän ilmoitti muuttavansa Kaliforniaan pääkonttorin lähettyville kesäkuuhun 2010 mennessä. Elokuussa 2011 ilmoitettiin Kokon siirtymisestä Googlen myyntijohtajaksi Saksaan.
Rahkamo ja Kokko ovat naimisissa, ja heillä on kaksi lasta, Max ja Camilla.
Vegaaniliitto
Vegaaniliitto ry on vuonna 1993 Suomessa perustettu yhdistys, jonka tarkoituksena on edistää kasvissyöntiä ja veganismia. Tarkoituksensa toteuttamiseksi yhdistys tekee tiedotus- ja valistustyötä, harjoittaa julkaisutoimintaa, järjestää tiedotus- ja esitelmätilaisuuksia, organisoi opintopiirejä ja järjestää mielenosoituksia ja kampanjoita. Tärkeä osa tiedotusta on vegaanisesta arjesta kertominen muun muassa jakamalla reseptejä sekä tietoa ravitsemuksesta.
Vegaaniliitto julkaisee erilaisten esitteiden lisäksi Vegaia-nimistä lehteä, joka ilmestyy neljästi vuodessa. Yhdistyksellä on oma kirjasto, josta voi lainata veganismia käsitteleviä kirjoja ja ulkomaalaisia lehtiä. Vegaaniliitolla on myös vapaaehtoisvoimin toimiva Vegaanipuoti, jossa on myynnissä veganismiin liittyviä tuotteita, joita tilaamalla tukee myös yhdistyksen toimintaa.
Journalistin ohjeet
Journalistin ohjeet on Julkisen sanan neuvoston kannatusyhdistyksen laatima ammatillinen eettinen ohjeistus sanomalehtien, tv-kanavien ja vastaavien viestimien toimittajille. Ohjeiden nykyinen versio on astunut voimaan vuoden 2011 alusta.
Journalistin ohjeiden noudattamista valvoo kustantajien ja muiden sidosryhmien jäsenten muodostama Julkisen sanan neuvosto.
Pilvimetsä
Pilvimetsä on vuoristoissa esiintyvä kasvillisuustyyppi trooppisella ja subtrooppisella vyöhykkeellä. Vuoristossa on viileämpää kuin alavilla mailla. Niissä vesihöyry tiivistyy uduksi, sumuksi tai pilviksi, ja kasvillisuus on pilvimetsää. Puiden oksat ovat sammalten, orkideojen ja muiden päällyskasvien peittämät. Puusaniaisia, palmuja ja bambuja voi kasvaa.
Pilvimetsää kasvaa Afrikan, Keski- ja Etelä-Amerikan, Indonesian ja Uuden-Guinean vuoristojen rinteillä. Tietyillä alueilla lauhkealla vyöhykkeellä voi kasvaa pilvimetsää suuresti muistuttavia metsiä.
Kristillinen teologia
Kristillinen teologia tarkoittaa määritelmästä riippuen kahta eri asiaa:
"Pääartikkeli: teologia"
Koska kristinuskolla on ollut suuri vaikutus länsimaiseen yhteiskuntaan, kristillinen teologia kummassakin merkityksessä läpäisee koko länsimaisen kulttuurin ja usein heijastelee kulttuuria monella tavoin.
Kristillisen teologian osa-alueita ovat:Kristillisen teologian historia on läheisesti yhteydessä kristinuskon historiaan, kirkkohistoriaan ja kristillisen filosofian ja aatehistorian kehittymiseen yleensä.
Teologiaa voidaan tutkia useilla erilaisilla metodeilla. Alla luetelluista koulukunnista osa käsittelee mahdollisesti vain yhtä edellä annetuista osa-alueista, osa useampia.
Skeleton talviolympialaisissa 2006
XX talviolympialaisissa vuonna 2006 järjestettiin skeletonissa eli mahakelkkailussa kaksi kilpailutapahtumaa: miehille ja naisille. Kilpailut käytiin Cesana Torinesessa 1 435 metriä pitkällä radalla, jossa on 19 mutkaa ja kokonaispudotusta 114 metriä.
17. helmikuuta
Ensimmäisen laskun jälkeen Gibson johti kisaa 0,18 sekunnin erolla Painiin. Lopulta voitto tuli 0,26 sekunnin erolla kahden edellisen maailmancupin voittajaan Painiin. Voittonsa myötä 39-vuotiaasta Gibsonista tuli talviolympialaisten historian vanhin henkilökohtaisten kilpailujen kultamitalisti. Pronssimitalisti Stähli oli ensimmäisen kierroksen jälkeen vasta viides.
16. helmikuuta
Hallitseva maailmanmestari Pedersen voitti Sveitsille maan ensimmäisen Torinon kisojen kultamitalin, Iso-britannian Shelley Rudman toi hopeallaan puolestaan iso-britannian ainoan mitalin.
Pekka Räty
Pekka Kullervo Räty (s. 9. joulukuuta 1954 Eno) on suomalainen näyttelijä ja poliitikko. Hän on näytellyt Lahden kaupunginteatterissa ja Seinäjoen kaupunginteatterissa. Hän tuli tunnetuksi Veikko Kerttulan "Simpauttaja"-televisioelokuvan (1975) Imppana.
Vuosina 1991–1995 hän toimi kansanedustajana tultuaan valittua eduskuntaan Lahdesta sitoutumattomana Vihreän liiton listoilta. Räty on toiminut myös Lahden kaupunginvaltuuston jäsenenä. Räty on toiminut myös SDP:ssä. Vuoden 2007 ja vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Räty oli Suomen Keskustan ehdokkaana Vaasan vaalipiirissä. Räty valittiin Imatran kaupunginvaltuustoon kuntavaaleissa 2017.
Kanadanmustikka
Kanadanmustikka ("Vaccinium angustifolium") on puolukoiden sukuun kuuluva laji, joka kasvaa luonnonvaraisena Kanadan itä- ja keskiosissa ja Yhdysvaltojen koillisosassa. Eteläisimmät esiintymisalueet ovat Länsi-Virginiassa ja läntisimmät Minnesotassa ja Manitobassa.
Kanadanmustikka on kesävihanta varpu, joka kasvaa parhaimmillaan 60 senttimetrin pituiseksi, mutta yleensä pituus on 35 cm tai vähemmän. Lehdet ovat kiiltävän sinivihreitä kesällä ja muuttuvat syksyllä purppuranvärisiksi. Kukat ovat valkoisia, 5 mm pitkiä. Marja on makea ja väriltään tummansinisestä mustaan.
Kanadanmustikka kestää metsäpaloja ja yleistyy usein alueilla, joilla on ollut metsäpalo. Joillakin alueilla se peittää laajoja alueita lähes ainoana lajina.
Kanadanmustikkaa kasvatetaan kaupallisesti Kanadassa ja Yhdysvaltojen Mainessa. Siitä on jalostettu Ruotsissa pakkasta kestävä lajike "Putte".
Kaukalopikaluistelu talviolympialaisissa 2006
XX talviolympialaisissa Torinossa järjestettiin kaukalopikaluistelussa kahdeksan kilpailutapahtumaa. Kisat käytiin Palavelan 8 285-paikkaisella areenalla. Olympialaisissa lajiin osallistui noin 110 urheilijaa.
Monista muista lajeista poiketen kaukalopikaluistelussa on käytössä ikärajat, sillä kilpailijan pitää olla täyttänyt 15 vuotta viimeistään 1. heinäkuuta.
18. helmikuuta
12. helmikuuta
(*) Oh Se-jong ei kilpaillut loppukilpailussa mutta sai mitalin.
15. helmikuuta
Kanada valitti lopputuloksesta Urheilun vetoomustuomioistuimeen (CAS), sillä Kanadan mielestä Radanovalla oli oikea luistin ilmassa hänen ylittäessään maaliviivan. Sääntöjen mukaan molemmat luistimet pitää olla kiinni jään pinnassa maaliin tultaessa. Vetoomus ei kuitenkaan mennyt läpi ja maaliintulojärjestys säilyi.
18. helmikuuta
22. helmikuuta
Paul Tergat
Paul Kibii Tergat (s. 17. kesäkuuta 1969 Baringo, Kenia) on kalenjin-heimoon kuuluva kestävyysjuoksija.
Ratajuoksuissa Tergat on usein joutunut tyytymään arvokisoissa kakkossijoihin. Sekä 1996 Atlantan ja 2000 Sydneyn olympiakisojen 10 000 metrillä Tergat johti kilpailua ennen viimeistä kierrosta, mutta molemmilla kerroilla etiopialainen Haile Gebrselassie vei kultamitalin. Lopputulosten osalta sama asetelma toistui kympillä myös 1997 Ateenan ja 1999 Sevillan MM-kisoissa. Vuosina 1999 ja 2000 Tergat voitti puolimaratonin MM-kullan. Vuonna 2002 Lontoon maratonilla Tergat voitti ensimmäistä maratoniaan juosseen Gebrselassien sijoittuen toiseksi Khalid Khannouchin perässä. Maastojuoksun maailmanmestaruuskilpailuista Tergatilla on henkilökohtaisesta kilpailusta viisi kultaa ja yksi pronssi ja joukkuekilpailusta lisäksi kahdeksan kultaa.
Tergat juoksi 28. syyskuuta 2003 Berliinin maratonilla maratonin maailmanennätyksen 2.04.55, vaikka hänen jalkansa oli kipeä ja hän harhautui eräässä kohtaa reitiltä. Haile Gebrselassie rikkoi hänen ennätyksensä juoksemalla vuoden 2007 Berliinin maratonilla ajan 2.04.26.
Ennen vuoden 2004 Ateenan olympiakisoja Tergat ilmoitti Ateenan olympiamaratonin olevan hänen viimeinen arvokisaedustuksensa Kenian joukkueessa. Maratonilla Tergat joi väärän lämpöistä vettä, mikä aiheutti hänelle kramppeja ja hän sijoittui lopulta kymmenenneksi. Tergat tavoitteli pääsyä vuoden 2008 Pekingin olympialaisten maratonille, mutta ilmoitti huhtikuussa 2008 ettei ole tarpeeksi hyvässä kunnossa kilpaillakseen Pekingissä.
Paul Tergat valittiin vuonna 2013 KOK:n jäseneksi ja vuonna 2017 Kenian olympiakomitean puheenjohtajaksi.
Ferriitti
Ferriitti (α-Fe) on raudan ja rautavaltaisten metalliseosten kiderakenne (tilakeskinen kuutio) tai mikrorakenteen faasi. Ferriitillä on suuri magneettinen permeabiliteetti, minkä takia sitä käytetään monissa sähkötekniikan sovelluksissa. Ferromagneettiset teräkset ja valuraudat sisältävät aina jotain ferriitin muotoa.
Ferriitti on puhtaan raudan kiderakenne (lujuus = 280 N/mm). Ferriittinen kiderakenne voi kuitenkin sisältää hieman hiiltä, 0,03% 723C lämmössä ja 0,006% huoneen lämmössä. Ferriittisen rakenteen lujuus on niin alhainen, että sillä ei juurikaan ole käyttöä rakennemateriaalina. Puhtaasti ferriittisiä rautaseoksia käytetäänkin lähinnä magneettisten ominaisuuksiensa vuoksi. Sähkötekniikassa ferriittisiä rautaseoksia käytetään ohuista levyistä koottuina erilaisten käämien sydäminä esimerkiksi muuntajissa ja sähkömoottoreissa.
Useimmat pehmeät teräkset (maks. 0,2% hiiltä) muodostuvat pääosin ferriitistä. Mikäli hiilipitoisuus on suurempi, on huoneenlämpöinen rakenne ferriittis-perliittinen ja hiilimäärän edelleen lisääntyessä täysin perliittinen. Mikäli hiilipitoisuus on vielä suurempi, syntyy perliitin raerajoille runsaasti hiiltä sisältävää sementiittiä.
Perliitti on mikrorakenne, jossa esiintyy ohuina lamelleina sekä niukkahiilistä ferriittiä että runsashiilistä raudan ja hiilen muodostamaa karbidia, sementiittiä. Bainiitti ja martensiitti ovat hiiliylikylläisiä ferriitin muotoja, joita syntyy lämpökäsittelemällä sellaisia teräksiä, joiden hiilipitoisuus on niin suuri, etteivät ne normaalisti esiinny huoneenlämmössä puhtaasti ferriittisinä.
Pajarit
Pajarit eli bojaarit (, 'ylimys') olivat Venäjän ylimmän ruhtinaallisen palvelusluokan jäseniä ennen Pietari Suuren aikaa, joka lakkautti pajarien neuvoston eli pajariduuman 1711. Pajarit toimivat sotureina ja hallitsijan neuvonantajina.
Pajari-nimitystä käytettiin myös muun muassa Unkarin ja Romanian alueella.
Venäläiset pajarit on perinteisesti jaettu kolmeen eri kategoriaan:
Intro
Intro (lyhennys sanasta "introduction") eli alkusoitto, johdanto, on musiikillisen teoksen alussa tai teoksen kahden jakson välissä oleva osa, joka johdattelee kuulijan kappaleeseen tai uuteen jaksoon.
Intro ei välttämättä noudata itse teoksen tahtijakoa tai sävellajia, eikä se välttämättä ole edes musiikkia sanan varsinaisessa merkityksessä. Intro voi olla myös puhetta, linnunlaulua, hälyääniä tms. Klassisessa musiikissa alkusoittoa kutsutaan usein myös preludiksi. Laajemmin ymmärrettynä preludi on lyhyt musiikkikappale, jolla yleensä ei ole tarkkaan määriteltyä sisäistä rakennetta, urkusävellyksiä lukuun ottamatta. Urkusävellyksen nimenä preludi viittaa tavallisesti kokonaisuuteen, jossa improvisatoriset fantasia-ainekset vuorottelevat ankarampien fuugajaksojen kesken.
Musiikkikappaleen lopussa oleva, hiljaisuuteen johdatteleva osa on vastaavasti nimeltään "outro" (yhdistelmä sanoista "out" ja "intro").
Introlla voidaan laajemmin tarkoittaa myös esimerkiksi tietokoneohjelman tai multimediaesityksen alussa esitettävää erillistä materiaalia kuten lyhyttä videoesitystä. Tietotekniikassa intro voi viitata muun muassa demoskenen yhteydessä tehtyihin tuotoksiin tai esimerkiksi niin sanottuihin "cracktroihin", joita tyypillisesti liitetään järjestelmällisesti levitettyjen luvattomien ohjelmakopioiden, yleensä pelien alkuun.
Vastapaino (kirjankustantamo)
Vastapaino on vuonna 1981 Tampereella perustettu ja siellä toimiva tiede- ja tietokirjakustantamo. Julkaisutoiminnan painopiste on koko toiminnan ajan ollut yhteiskuntatieteellisessä, humanistista ja filosofista tutkimus- ja tietokirjallisuudessa.
Vastapainon kirjoja käytetään runsaasti yliopistojen ja korkeakoulujen oppi- ja kurssikirjoina, mutta niillä on ollut paikkansa myös osana yliopistomaailmaa laajempaa yhteiskunnallista keskustelua. Käännösten osuus julkaisuista on noin puolet. Vastapaino julkaisee vuosittain 20-30 uutuutta. Yhä suurempi osa julkaisuista löytyy myös e-kirjoina.
Yritysmuodoltaan Vastapaino on osakeyhtiö (vuodesta 2016), jonka suurin osakas on Osuuskunta Vastapaino. Jäseniä osuuskunnassa on noin 2 500 (vuonna 2014). Yrityksen toimitusjohtaja on ollut Kimmo Jylhämö vuodesta 2015.
Gaudeamus
Gaudeamus on Helsingin yliopiston omistama kustantamo, joka julkaisee oppi- ja tietokirjoja. Vuoden 2016 alkuun saakka sen omisti Helsingin yliopiston ylioppilaskunta. Gaudeamus julkaisee vuosittain noin 30 uutta nimekettä.
Kustantamon erikoisaloja ovat yhteiskuntatiede, filosofia, historia, humanistiset tieteet, ympäristö, talous ja kasvatus. Otatieto-sarjassa julkaistaan tekniikan alan kirjallisuutta. Palmenia-julkaisusarjassa on ilmestynyt erityisesti aikuiskoulutuksen, avointen yliopistojen ja täydennyskoulutuksen oppimateriaaleja.
Kustantamo harjoittaa myös käännöstoimintaa ja on julkaissut suomeksi muiden muassa Aristoteleen, Descartesin, Michel Foucault’n, Jacques Derridan ja Norbert Eliasin tuotantoa. Gaudeamuksen vuonna 2006 valmistunut Aristoteleen teosten yhdeksänosainen suomennossarja on kansainvälisestikin harvinaislaatuinen.
Gaudeamus on latinaa ja tarkoittaa ”iloitkaamme”.
Taksvärkki
Taksvärkki ( 'päivätyö') oli alun perin "vuokratilallisen päivätyövelvollisuus". Vuokratilallisia olivat torpparit ja mäkitupalaiset. Vuokralaisen oli työskenneltävä isäntätalossa tietty määrä päiviä viikossa tai tarjottava työmies, jos vuokra oli sovittu suoritettavaksi osin tai kokonaan päivätyönä; näitä kutsuttiin arkikielessä "taksvärkkipäiviksi". Sana poistui alkuperäisestä käytöstään vuokratilallisten vähetessä 1900-luvun alkupuolella torpparilain vaikutuksesta.
Nykyään sanalla tarkoitetaan peruskoulun yläluokilla vuosittain järjestettävää taksvärkkipäivää, jolloin koululainen käy päivän töissä jossakin ja saa sovitun summan palkakseen, joka annetaan hyväntekeväisyyteen.
TV-kortti
TV-kortti on tietokoneen lisälaite, jonka avulla televisiolähetys voidaan vastaanottaa tietokoneella. Suurin osa tietokoneiden TV-vastaanottoon tarkoitetuista laitteista on malliltaan koneen sisään asennettavia kortteja, mutta on olemassa myös muilla tekniikoilla toteutettuja vastaanottimia, kuten tietokoneen USB-liintäntään kytkettäviä pieniä ulkoisia laitteita. Tällaiset ovat erityisen käteviä matkakäytössä ja esimerkiksi kannettavan tietokoneen kanssa. TV-kortteja on olemassa kahta pääryhmää, analogiset ja digitaaliset. Digitaaliset TV-kortit toimivat kuten tavalliset televisioiden digivastaanottimet. Osa valmistettavista tv-korteista osaa myös pakata tv-lähetystä reaaliaikaisesti tietokoneen ymmärtämään digitaaliseen videomuotoon, mahdollistaen tietokoneen toiminnan kiintolevytallentimena.
Videokuvan tallentaminen mahdollistaa myös ns. ajansiirtotoiminnon käytön. Tällöin reaaliaikainen TV-lähetys voidaan keskeyttää milloin tahansa ja jatkaa katsomista myöhemmin samasta kohtaa mihin aiemmin jäi. Toiminto perustuu televisiolähetyksen tallentamiseen kiintolevylle tauon aikana ns. puskurimuistiin. Kun katsoja jälleen jatkaa ohjelman katsomista, se esitetään kiintolevyltä samalla kun meneillään oleva lähetys tallentuu edelleen levylle. Puskurimuistin koosta riippuu, kuinka pitkä tauko voi olla.
Uusissa digitaalisissa TV-korteissa voi olla kaksi viritintä, jolloin voidaan katsoa toista ohjelmaa ja tallentaa samalla toisen kanavan lähetystä. Kaksi viritintä mahdollistaa myös ns. PiP-toiminnon (Picture in Picture), jolloin kahden kanavan lähetys näytetään päällekkäin samassa ruudussa. Yleensä ensisijaisen kanavan lähetys näkyy taustalla koko ruudun kokoisena ja toisen kanavan lähetys pienenä kuvana ensimmäisen lähetyksen päällä. Toisinaan on mahdollista kytkeä tietokoneeseen kaksi TV-korttia omiin lisäkorttipaikkoihinsa, jolloin saadaan käyttöön yllä mainitut ominaisuudet kuten kahdella virittimellä varustetun kortin kanssa.
Digitaalisilla TV-korteilla voi lisäksi kuunnella joitakin digitaalisia radiokanavia. Uusista korteista löytyy monesti tuki HDTV-kuvan vastaanottoon ja esittämiseen. TV-korttien mukana toimitetaan kaukosäädin, jonka infrapunavastaanotin kytketään tietokoneen USB- tai sarjaliitäntään. Kaukosäätimellä pystyy ohjaamaan varsinaisen televisionkatseluohjelman lisäksi muita tietokoneen ohjelmia.
Joistakin televisiokorteista löytyy analogiselle signaalille S-video- tai komposiittisisäänmenoliitäntä, jonka kautta pystytään kaappaamaan analogista tv-kuvaa vaikkapa VHS-nauhurista. Kortilla olevat piirit muuntavat kuvan digitaaliseksi, pakkaavat sen esimerkiksi MPEG2-muotoon ja tallentavat pakatun videokuvan kiintolevylle. Muihin ominaisuuksiin kuuluvat elektroninen ohjelmaopas EPG, kuvakaappausten ottaminen lähetyksestä sekä tallennuksen ajastustoiminto.
Idan Raichel
Idan Raichel () on Kfar Sabasta läheltä Tel Avivia Israelista kotoisin oleva muusikko. Hän on saavuttanut kotimaassaan ja kansainvälisesti suurta suosiota elektronista musiikkia, juutalaisia balladeja ja Israelin etiopianjuutalaisten vähemmistön kansanmusiikkia yhdistävällä maailmanmusiikillaan, jota soittaa yhtyeensä "Idan Raichel Projectin" (הפרוייקט של עידן רייכל) kanssa.
Ennen yhtyeen perustamista Raichel oli tunnettu taitavana kosketinsoittajana. Hänen ensilevynsä myi Israelissa 120 000 kappaletta, eli moninkertaisen platinalevyn verran, ja toi Raichelille muun muassa ”vuoden artisti”- ja ”vuoden albumi” -palkinnot. Myös seuraava levy "Mimaamakim" nousi Israelin albumilistan kärjeen ja myi platinaa. Suurin osa Raichelin musiikista esitetään hepreaksi, mutta osa lauluista lauletaan myös amharaksi.
Sigfrid Edström
Johannes Sigfrid Edström (21. marraskuuta 1870 Orustin kunta – 18. maaliskuuta 1964 Tukholma) oli ruotsalainen tehtailija ja Kansainvälisen olympiakomitean puheenjohtaja vuosina 1942–1952.
Edström syntyi Morlandassa ja opiskeli Chalmersin Teknillisessä korkeakoulussa Göteborgissa ja myöhemmin Sveitsissä ja Yhdysvalloissa. Nuorena Edström oli pikajuoksija; Edströmin ennätys oli 100 m 11 sekunnissa.
Edström oli ruotsalaisen teknologiayrityksen ASEAn johtaja vuosina 1903–1933. Sen jälkeen Edström toimi ASEA:n hallituksen puheenjohtajana vuosina 1934–1939.
Samaan aikaan Edström oli aktiivinen Ruotsin urheiluliiton jäsenenä. Edström oli mukana järjestelemässä vuoden 1912 kesäolympialaisia, jotka pidettiin Tukholmassa. Samana vuonna hänestä tuli perustetun Kansainvälisen yleisurheiluliiton (IAAF) pitkäaikainen puheenjohtaja aina vuoteen 1946 asti. Tähän ajanjaksoon liittyy vuoden 1932 Los Angelesin kesäkisojen yhteydessä tapahtunut Paavo Nurmen ammattilaiseksi julistaminen, joka esti häntä osallistumasta näihin kisoihin. Kieltopäätöksen syntymisessä Edströmillä oli keskeinen rooli, ja päätös henkilöityi Edströmin ja Suomen silloisen yleisurheiluliiton puheenjohtajan Urho Kekkosen keskinäiseksi kiistaksi ja keskeytti vuosiksi mm. Suomen ja Ruotsin väliset yleisurheilumaaottelut.
Edströmistä tuli Kansainvälisen olympiakomitean jäsen vuonna 1920 eversti Viktor Balckin erottua KOK-jäsenyydestään ja varapuheenjohtaja vuonna 1931. Vuonna 1942 Kansainvälisen olympiakomitean silloinen puheenjohtaja Henri de Baillet-Latour kuoli, ja Edströmistä tuli uusi puheenjohtaja. Sigfrid Edströmillä oli tärkeä rooli sodan jälkeisellä olympiatoiminnalla. Vuonna 1952 Sigfrid Edström jäi eläkkeelle. Kansainvälisen olympiakomitean puheenjohtajaksi tuli hänen jälkeensä yhdysvaltalainen Avery Brundage. Edströmille myönnettiin 9. maaliskuuta 1955 Suomen Urheilun kultainen ansioristi.
Vuonna 1899 hän meni naimisiin Ruth Miriam Randallin kanssa. Heillä oli neljä lasta: Miriam, Björn, Janesie ja Lenore.
Afro Celt Sound System
Afro Celt Sound System tai Afro Celts on irlantilainen Simon Emmersonin perustama yhtye, joka yhdistelee musiikissaan elektronisen musiikin tanssirytmejä kelttiläiseen ja afrikkalaiseen kansanmusiikkiin. Yhtyeen levyillä on vieraillut suuri määrä musiikin supertähtiä kuten Robert Plant, Peter Gabriel ja Sinéad O'Connor. Yhtye levyttää Peter Gabrielin johtamalle Real World Records levy-yhtiölle.
Fat Beat Sound System
Fat Beat Sound System on Hepa Halmeen, DJ Bunuelin, Jarmo Saaren, Jukkis Kiviniemen ja Abdissa Assefan 1990-luvun alussa perustettu yhtye, joka soittaa jamaikalais- ja afrikkalaisvaikutteista tanssimusiikkia. Yhtyeen jäsenet vaikuttavat Fat Beat Sound Systemin lisäksi muun muassa yhtyeissä Nu Spirit Helsinki, Giant Robot ja Soul Tattoo. Yhtyeen laulajina ovat toimineet muun muassa Hosni Boudali, Paleface ja Tommy Lindgren.
Kössi Kenguru
Kössi Kenguru on suomalainen pala-animaatiosarja, jota valmistettiin vuosina 1968–1978 sekä 1997, 2000 ja 2002. Sarjaa esitettiin pääasiallisesti "Pikku Kakkosen" yhteydessä. Hahmon loi animaattori Heikki Prepula. Kössi Kenguru seikkaili myös sarjakuvassa, joka ilmestyi "Me"-lehdessä vuosina 1973–1990.
Kössi Kenguru on yksinkertaisista geometrisista paloista muodostuva vihreä kenguru. Kössin ohella animaatioissa esiintyvät hänen ystävänsä Masa Myyrä, Anselmi Avaruusapina ja Allu Alligaattori.
YLE TV2:n tuottamat jaksot:
Heikki Prepulan tuottamat Kössi-jaksot:
Zoetrooppi
Zoetrooppi on optinen lieriönmuotoinen laite, jonka sisälaidalle piirretyt kuvat synnyttävät liikkeen illuusion, kun kuvia katselee sen pyöriessä lieriön laidoille tehdyistä rei'istä. Laitteen esitteli 1834 bristolilainen William George Horner.
Mikkelin teatteri
Mikkelin Teatteri on suomalainen Mikkelissä toimiva kannatusyhdistyksen ylläpitämä ammattiteatteri.
Teatteri on aloittanut toimintansa vuonna 1919 Mikkelin työväen näyttämö -nimisenä harrastajateatterina. Vuosina 1929–1944 se oli nimeltään Mikkelin työväen teatteri. Tuolloin teatteri toimi yhdistyspohjaisena. Vuonna 1930 teatterille palkattiin ensimmäiset päätoimiset henkilöt: teatterinjohtaja ja kaksi näyttelijää. Vuonna 1944 teatterista tuli Mikkelin Teatteri.
Ensimmäinen näytelmä, Minna Canthin "Anna Liisa", sai ensiesityksensä 28. syyskuuta 1919.
1940-luvun alusta teatterin harjoitustilana toimi kaupungin juhlasali palokuntatalossa, minne teatterin koko toiminta vähitellen siirtyi. Teatterin 50-vuotisjuhlassa 15. marraskuuta 1969 Mikkelin kaupunki luovutti kaupungin juhlasalin kokonaan teatterin käyttöön.
Kesäteatteriesitykset Naisvuorella aloitettiin kesällä 1956. Ensimmäinen näytelmä oli Artturi Järviluoman "Pohjalaisia".
Nykyisin Mikkelin teatterin henkilökuntaan kuuluu johtajan lisäksi taiteellisena henkilökuntana ohjaaja, 11 päätoimista näyttelijää, lavastaja-pukusuunnittelija sekä teknistä henkilökuntaa. Teatterin suurella näyttämöllä on 315 paikkaa. Lisäksi teatteritalossa on 70-paikkainen pieni näyttämö. Naisvuorella toimivalla kesäteatterilla on 558-paikkainen katettu katsomo. Syksyllä 2009 teatteri juhli 90-vuotista taivaltaan. Teatterinjohtajana aloitti 1. elokuuta 2011 Mika Nuojua. Hänen määräaikainen johtajasopimuksensa päättyy heinäkuun 2014 lopussa, ja uutena teatterinjohtajana aloitti Katriina Honkanen syksyllä 2014.
Lindsay ja Sidney Greenbush
Kaksoset Rachel Lindsay Rene ja Robin Sidney Danae Bush (s. 25. toukokuuta 1970 Hollywood, Kalifornia) ovat yhdysvaltalaisia näyttelijättäriä. Vuosina 1974–1982 he esiintyivät yhdessä Michael Landonin tuottamassa draamasarjassa "Pieni talo preerialla", jossa he näyttelivät Ingallsin perheen tytärtä, Carrieta. Sarjassa heidät oli esitelty yhteisnimellä Lindsay Sidney Greenbush eikä heitä erikseen mainittu identtisiksi kaksosiksi. He eivät ole näytelleet teini-iän jälkeen.
Lindsay Greenbush on nykyisin naimisissa Frank Dornanin kanssa ja heillä on yksi tytär, Katlynn (s. 1995) sekä kaksi ottolasta, Shaylene (s. 1986) ja Dan (s. 1990).
Sidney Greenbush oli naimisissa William "Rocky" Fosterin kanssa. Foster oli ammatiltaan eläinlääkäri ja hevosjalostaja. Foaster teki itsemurhan toukokuun 5. päivänä 2009 pariskunnan yhteisessä kodissa.
Naisvuori
Naisvuori on Mikkelin keskustan välittömässä läheisyydessä sijaitseva korkea mäki. Mäen huippu on 43 metriä Saimaan ja 122 metriä meren pinnan yläpuolella. Naisvuori vesitorneineen on tunnetuimpia Mikkelin maamerkkejä. Naisvuori on osittain Maunukselan ja osittain Kalevankankaan kaupunginosan alueella.
Tarinan mukaan Naisvuori ja sen pohjoispuolella oleva Akkavuori olisivat saaneet nimensä naisista, jotka näiltä korkeilta paikoilta seurasivat Porrassalmen taistelun kulkua vuonna 1789. Tarinan mukaan silloisen Mikkelin kirkonkylän vanhimmat naiset kiipesivät Akkavuorelle ja nuoremmat Naisvuorelle nähdäkseen edes jotain kuuden kilometrin päässä riehuvasta taistelusta. Ainakin Naisvuori-nimi esiintyy kuitenkin jo vuonna 1775 piirretyssä kartassa. Toisen tarinan mukaan nimet liittyisivät siihen, kuinka naiset olisivat seuranneet Nuijasodan loppuvaiheiheen 1597 joukkosurmaa Suur-Savon Kenkäveron pappilan pihalla.
Naisvuorelle rakennettiin 1800-luvun lopulla puisto ravintoloineen ja huvimajoineen. Vuosina 1911–1912 paviljongin paikalle rakennettiin Selim A. Lindqvistin suunnittelema vesitorni, sen pohjakerrokseen sijoitettiin keittiö ja sen reunaan katoksellinen paviljonkihuone. Rakennuksen avajaisia vietettiin vappuna 1912. Se on Suomen toiseksi vanhin varsinainen vesitorni ja vanhin säilynyt. Vesitorni on ollut pelkästään näkötornina vuodesta 1953 lähtien.
Naisvuoren kupeeseen valmistui vuonna 1911 Mikkelin työväentalo. Suomen sisällissodan alussa Mikkelin punakaarti piti Naisvuorta päivän ajan hallussaan, mutta antautui 29. tammikuuta 1918 valkoisten kehotuksesta ilman vastarintaa.
Talvi- ja jatkosodan aikana Naisvuoressa toimi päämajakaupunkia suojannut ilmavalvonta. Välirauhan aikana louhittiin Naisvuoren matalampaan osaan eli Pikku-Naisvuoreen luolasto, johon jatkosodan sytyttyä sijoitettiin Päämajan viestikeskus Lokki. Uudelleen rakennettu Lokki avattiin museona yleisölle vuonna 1996.
Sotien jälkeen vuoreen louhittuja luolastoja on laajennettu. Kesällä 1971 Naisvuoren kallion sisään rakennettiin maanalainen uimala, Naisvuoren uimahalli, "maailman vahvin uimahalli". Lisäksi Naisvuoren luolia käyttää muun muassa Mikkelin maakunta-arkisto ja teleoperaattorit. Lisäksi niitä käytetään väestönsuojina.
Naisvuoren matalammalla osalla on myös toiminut Mikkelin teatterin kesäteatteri vuodesta 1956.
Vesitornin vieressä Naisvuoren laella on Johannes Haapasalon pronssiveistos "Vaeltaja", joka on 1920-luvulta. Se esittää tähyilevää alastonta miestä.
Ladysmith Black Mambazo
Ladysmith Black Mambazo on eteläafrikkalainen kuoro, joka esittää säestyksetöntä mbube-musiikkia. Kuoro saavutti kansainvälistä mainetta esiintyessään Paul Simonin albumilla "Graceland".
Kuoron perusti Joseph Shabalala. Köyhään kahdeksanlapsiseen perheeseen Etelä-Afrikan Ladysmithissä syntynyt Shabalala lauloi zulukuoro Blacksissa, jonka johtaja hänestä sittemmin tuli. Ladysmith Black Mambazon hän perusti 1975 kuultuaan Jumalan äänen, joka määräsi hänet paastolle. Paasto sai hänet näkemään näkyjä uudenlaisesta laulumusiikista, joka syntyikin kun Shabalala yhdisti zulu-perinteen kolme erillistä laulutapaa ja otti vaikutteita myös amerikkalaisesta gospelista.
Vuonna 1973 Ladysmith Black Mambazo julkaisi ensimmäisen albuminsa "Amabutho", jota myytiin kuoron kotimaassa kultalevyyn oikeuttava määrä. Tämän jälkeen kuoro on esiintynyt laajalti Yhdysvalloissa ja Euroopassa muun muassa The Corrsin, Stevie Wonderin, Dolly Partonin ja George Clintonin kanssa. Kuoro on voittanut Grammy-palkinnon vuonna 1987 parhaasta folk-levystä albumilla "Shaka Zulu" ja parhaan maailmanmusiikkialbumin palkinnon vuonna 2005 albumilla "Raise Your Spirit Higher".
Ladysmith Black Mambazo vieraili Pori Jazz -festivaaleilla vuonna 2004.
Savilahden kivisakasti
Savilahden kivisakasti on Mikkelin Maunukselassa keskellä Porrassalmenkatua sijaitseva vanhan Savilahden pitäjän kirkkorakennuksen kivinen sakastiosa, joka säilyi kirkon tuhoutuessa. Alkuperäisestä rakennuksesta on säilynyt seinät, joiden jatkeena aikoinaan oli hirsiset päätykolmiot ja laakea puukatto.
Kivisakastia on pidetty Savon vanhimpana rakennuksena. Rakennusajankohtaa ei ole kuitenkaan pystytty varmistamaan. Nykyään se on tunnetuimpia Mikkelin kaupunkiin liitettäviä symboleja. Nykyisen ulkoasunsa sakasti sai 1930-luvun korjauksissa.
Kaupunginvaltuusto myönsi vuonna 1930 museoyhdistykselle varoja kivisakastin muodostamiseksi kirkollisaiheiseksi museoksi. Museo avattiin seuraavana vuonna. Siellä on esillä kirkollisia museoesineitä Mikkelistä ja Mikkelin ympäristöstä. Kivisakasti kuuluu Mikkelin kaupungin ylläpitämään Suur-Savon museoon.
Samalla paikalla Savilahden pohjukkaan laskevan virran länsirannalla, jossa keskiajalta peräisin oleva kivisakasti vieläkin on, on ollut Savilahden katolisen pitäjän vanhin tunnettu kirkko.
Kivisakasti pystytettiin vanhan puukirkon viereen luultavasti 1500-luvun ensi puoliskolla, todennäköisimmin vuosivälillä 1520–1560. Se oli tarkoitettu ensi askeleeksi kivikirkon rakentamiseen. Suunnitelma raukesi kruunun takavarikoitua seurakunnalta siihen tarkoitetut varat. Uusi puukirkko rakennettiin 1664, joskin sen puumateriaali on kaadettu Leniuksen tilan kirkkotallin puulustotutkimusten mukaan talvella 1661–1662. 1700-luvun alkupuolella kirkko oli jo pahasti rappeutunut, ja se alkoi käydä ahtaaksi seurakunnalle. Tästä syystä rakennettiin vuonna 1753–1754 seurakunnalle uusi kirkko nykyisen Kirkkopuiston koilliskulmaan. Kirkko paloi 1806 salaman sytytettyä sen.
Kylmilleen jätettyä vanhaa kirkkoa käytettiin tämän jälkeen enää säätyläisten hautapaikkana. Kivisakastissa lepää kaikkiaan 22 vainajaa. Vuonna 1769 pitäjänkokouksessa tehtiin päätös kirkon purkamisesta. Asia kuitenkin raukesi, kunnes vuonna 1776 kirkko päätettiin myydä huutokaupalla. Kirkon puisen osan lunastaja käytti hirret läheisen rusthollin ulkorakennuksien pystyttämiseen.
Myös itse kivisakasti olisi myyty ja purettu jo 1700-luvulla, mutta ostajia ei löytynyt, ja se jäi paikalleen rappeutumaan. Uudelleen kivisakasti aiottiin hävittää 1850-luvulla, mutta siitä luovuttiin ja huonokuntoinen sakasti päätettiin korjata, ja 1853 sille tehtiinkin korjauksia. Perusteellisiin korjauksiin ryhdyttiin 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa. Tällöin kivisakasti sai nykyisen ulkoasunsa: korkean paanukaton, kattoratsastajan ja koristeelliset tiilipäädyt. Suunnitelmat laati arkkitehti Magnus Schjerfbeck. Sakariston liittävät muihin keskiajan kivisakaristoihin pohjoisseinän sakramenttikomero ja itäseinän ikkuna.
Pappila on 1440 säilyneen tiedon mukaan aikaisemmin sijainnut kirkon pohjoispuolella, mutta siirretty myöhemmin kirkon eteläpuoliselle saarelle.
Kirkon kellot ovat olleet telineessä varsinaisen kirkon länsipuolella sijaitsevalla Kellokalliolla.
Isicathamiya
Isicathamiya (zuluksi "vaanien") tai Mbube ("leijona") eteläafrikkalaista, erityisesti zulujen vokaalimusiikkia, jonka tunnetuimipia esittäjiä on eteläafrikkalainen Ladysmith Black Mambazo -kuoro.
Isicathamiyan ensimmäisiä edustajia oli Johannesburgiin Zulumaasta 1930-luvun puolivälissä muuttanut Solomon Linda. Lindan johtama lauluyhtye The Evening Birds oli yksi isicathamiya-musiikin uraanuurtajista.
Iscathamiyaa on ollut olemassa jo kauan, mutta nykyiseen muotoonsa se kehittyi 1960-luvulla. Musiikkia esitetään tavallisesti ilman säestystä, ja sen harmonioissa on paljon gospel-vaikutteita. Laajemman yleisön tietoisuuteen tyyli tuli Paul Simonin "Graceland" -levyn myötä, jolla Ladysmith Black Mambazo esiintyy muun muassa kappaleilla "Diamonds on the Soles of her Shoes" ja "Homeless".
Sven Hedin
Sven Anders Hedin (19. helmikuuta 1865 Tukholma – 26. marraskuuta 1952) oli ruotsalainen tutkimusmatkailija, maantieteilijä ja poliittinen vaikuttaja.
Hedin opiskeli vuosina 1886–1892 geologiaa, mineralogiaa, eläintiedettä ja latinaa Tukholmassa, Uppsalassa, Berliinissä ja Hallessa. Hän oli maantieteilijä Ferdinand von Richthofenin oppilas. Vuosina 1892–1935 Hedin johti useita menestyksekkäitä Keski-Aasian tutkimusretkikuntia, jotka tekivät hänestä maailmankuulun. Vuonna 1902 hänet aateloitiin viimeisenä henkilönä Ruotsissa. Ruotsin akatemian jäsen Hedinistä tuli 1913.
Hedin laati ensimmäiset yksityiskohtaiset kartat laajoilta alueilta Pamiria, Taklimakania, Tiibetiä, muinaista silkkitietä ja Himalajaa. Hän saattoi olla ensimmäinen eurooppalainen, joka ymmärsi Himalajan olevan yhtenäinen vuoristo. Vaikkakin Hedin oli enemmän seikkailija ja tutkimusmatkailija kuin arkeologi, hänestä tuli ensimmäinen muinaisen keskiaasialaisen buddhalaisen kaupungin esiinkaivanut länsimaalainen, kun hän löysi muinaisen kiinalaisen Loulanin varuskuntakaupungin Taklimakanin aavikolta. Monet sieltä löytyneet kirjoitukset osoittautuivat historiallisesti hyvin merkittäväksi. Myöhemmillä matkoillaan hän kartoitti suuren osan Tiibetin ylänköä ja löysi ennen tuntemattoman Transhimalajan vuoriston, mutta ei koskaan päässyt tavoittelemaansa Lhasan kiellettyyn kaupunkiin.
Hedin oli kuningas Kustaa V:n henkilökohtainen ystävä ja kirjoitti yhdessä Carl Bennedichin kanssa tunnetun, hallituksenvastaisen puheen, jossa hän puolusti kuninkaan vaatimuksia puolustusmäärärahojen kasvattamiseksi. Hedin oli suuri Saksan (tai germaanien) ystävä ja kannatti lämpimästi Ruotsin kuningatar Viktorian ajamaa liittoutumista Saksan kanssa ensimmäisessä maailmansodassa. Tämän takia hän menetti paljon merkittäviä ystäviä Britanniassa ja Yhdysvalloissa (eräässä brittilehdessä hänestä väännettiin pilkkanimi "Hun Sweden".)
Hedin piti Venäjää vakavana uhkana lännelle ja ehkä osin siitä syystä kannatti ja kunnioitti Adolf Hitleriä, joka myös kunnioitti Hediniä, sekä ennen että jälkeen natsien valtaannousun. Tätä on pidetty erikoisena sikäli, että Hedin oli taustaltaan osittain juutalainen. Hitlerin tukemisen takia Hedin menetti toisen maailmansodan jälkeen maineensa.
The Wreck of the Edmund Fitzgerald
”The Wreck of the Edmund Fitzgerald” on kanadalaisen folkmuusikko Gordon Lightfootin sanoittama ja esittämä kappale, joka on omistettu 10. marraskuuta 1975 Pohjois-Amerikan Yläjärvellä tapahtuneessa höyrylaiva SS Edmund Fitzgeraldin haaksirikossa menehtyneiden 29 merimiehen muistolle. Kappale julkaistiin vuonna 1976 Lightfootin albumilla "Summertime Dream" ja myöhemmin myös singlenä. Se on yksi Lightfootin tunnetuimpia singlejä. Kappale nousi marraskuussa 1976 Billboard-listan kakkossijalle, mikä on Lightfootin toiseksi korkein listasijoitus vuoden 1974 ”Sundownin” ykkössijoituksen jälkeen. Kappale myös teki "ss" "Edmund Fitzgeraldin" haaksirikosta Suurten järvien tunnetuimman yksittäisen onnettomuuden, ja se kuuluu edelleen Lightfootin vakiokappaleisiin.
Kappaleen sanoituksessa laivan kerrotaan olevan täyteen lastattuna matkalla Clevelandiin, kun alus tosiasiassa oli matkalla Detroitiin.
Christy Moore lainasi kappaleen sävelmän vuonna 1984 lauluunsa ”I Wish I Were Back Home in Derry”, joka puolestaan on mukaelma Bobby Sandsin runosta ”The Voyage”. Myös Tony Rice esitti kappaleen albumillaan "Chuch Street Blues".
Myös The Dandy Warhols esitti kappaleen kahteen otteeseen albumeillaan "Come On Feel The Dandy Warhols" sekä "The Black Album". "Come On Feelillä" esitetty versio on tyyliltään samanlainen kuin Lightfootin alkuperäisesitys, kun taas "The Blackillä" lyhyemmin ”The Wreckiksi” nimetty versio on paljon kovempi.
Camille West on tehnyt kappaleesta parodiaversion ”The Nervous Wreck of Edna Fitzgerald”, joka on julkaistu Four Bitchin' Babesin albumilla "Gabby Road".
Henri Oreiller
Henri Oreiller (s. 5. joulukuuta 1925 Pariisi, Ranska – 7. lokakuuta 1962) oli ranskalainen alppihiihtäjä ja kaksinkertainen olympiavoittaja.
Oreiller otti ylivoimaiset voitot St. Moritzin talvikisoista sekä syöksylaskussa että alppiyhdistetyssä. Syöksylaskussa Oreiller voitti toiseksi tulleen Franz Gablin neljällä sekunnilla. Alppiyhdistetyn syöksyssä Oreiller oli viisi sekuntia nopeampi kuin toiseksi paras. Pujotteluosuudessa hän sijoittui viidenneksi, mikä riitti koko alppiyhdistetyn voittoon. Vielä pujottelukisassakin Oreiller onnistui nousemaan palkintokorokkeelle pronssimitalin voittajana.
Oreiller osallistui olympialaisiin myös Oslossa 1952, mutta ei päässyt kymmenen joukkoon syöksylaskussa eikä pujottelussa.
Myöhemmin Oreiller siirtyi autourheilun pariin. Hän kuoli onnettomuudessa Montlhéryn radalla käydyssä autokisassa menetettyään Ferrarinsa hallinnan.
Tendu
Tendu ("taandyy"), koko nimeltään battement tendu, on baletissa käytetty - ja siitä myös muiden tanssilajien käyttöön lainattu - termi jalan ojentamiselle suorana pitkin lattiaa "harjaten" siten, että nilkka samalla ojentuu. Liike voidaan tehdä eri suuntiin (sivulle, eteen, taakse) alkaen suljetusta jalkojen asennosta - ensimmäisestä, kolmannesta tai viidennestä. Muissa tanssilajeissa - esimerkiksi Cunningham-tekniikassa (nykytanssitekniikka) - saatetaan käyttää myös viistosuuntia.
Tendu on monen tanssiliikkeen perusosa ja harjoittaa nilkkaa, jalkojen aukikiertoa (baletin tapaan aukikierretyssä asennossa tehtäessä - muissa tanssilajeissa tendu voidaan tehdä myös "paralel"-asennossa), vartalon asennon hallintaa ja painonsiirtoa yhdelle jalalle. Siitä on myös olemassa monia muunnelmia kuten "battement tendu jeté", "battement tendu pour le pied", "battement tendu plié soutenu" jne. Balettitunnilla battement tendu -harjoitussarjat tehdään yleensä tankoharjoitusten alussa "plié-harjoitusten jälkeen" ja toistetaan vielä keskilattiaharjoitusten yhteydessä. Nykytanssissa liikkeestä käytetään rinnakkaisesti suomenkielistä nimikettä "harjaus".
Veniamin Aleksandrov
Veniamin Veniaminovitš Aleksandrov (, 18. huhtikuuta 1937 Moskova – 6. marraskuuta 1991 Moskova) oli neuvostoliittolainen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli oikea laitahyökkääjä.
Aleksandrov pelasi kaudet 1955–1969 TsSKA Moskovassa, jossa voitti Neuvostoliiton mestaruuden kymmenen kertaa (1956, 1958–1961, 1963–1966 ja 1968). Vuonna 1963 Aleksandrov voitti liigan maalikuninkuuden tehtyään kauden aikana ennätykselliset 53 maalia. Koko uransa aikana hän teki sarjassa 345 maalia 400 ottelussa.
Aleksandrov pelasi Neuvostoliiton maajoukkueessa vuosina 1956–1968. Sinä aikana hän voitti kaksi olympiakultaa (1964 ja 1968, olympiapronssin (1960) sekä lisäksi neljä maailmanmestaruutta (1963, 1965, 1966 ja 1967). Hänet valittiin MM-kisojen tähdistökentälliseen vuosina 1966 ja 1967. Uransa aikana Aleksandrov teki 161 maaottelussa 119 maalia. Hän muodosti aluksi vaarallisen hyökkäysketjun Aleksandr Almetovin ja Konstantin Loktevin kanssa. Myöhemmin hän pelasi Boris Mihailovin ja Vladimir Petrovin kanssa, kunnes Valeri Harlamov otti hänen paikkansa.
Entertainment Software Rating Board
Entertainment Software Rating Board (ESRB) on itsesäätelevä organisaatio, jonka ikäluokitusjärjestelmä videopeleille ja muulle multimedialle toimii Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Sen perusti Interactive Digital Software Association vuonna 1994.
Åke Seyffarth
Åke Seyffarth (15. joulukuuta 1919 Tukholma, Ruotsi – 1. tammikuuta 1998) oli ruotsalainen pikaluistelija ja olympiavoittaja.
Seyffarth oli yksi 1940-luvun parhaista luistelijoista. Hän teki 3. helmikuuta 1941 5 000 metrin uudeksi maailmanennätysajaksi 8.13,7. Tasan vuotta myöhemmin hän luisteli 1 500 metrin maailmanennätykseksi ajan 4.45,7 ja nousi niin sanotun aateliskalenterin kärkipaikalle, jota hän piti hallussaan kuukautta vaille kymmenen vuotta.
Toisen maailmansodan takia kansainvälisiä kilpailuja ei järjestetty. Yleisluistelun MM-kilpailut järjestettiin ensimmäisen kerran sodan jälkeen vuonna 1946. Seyffarth sijoittui seitsemänneksi. Seuraavana vuonna hän voitti kultaa EM- ja pronssia MM-kisoista.
Vuonna 1948 järjesttiin St. Moritzissa talviolympialaiset. Seyffarth jäi 5 000 metrillä vasta seitsemänneksi törmättyään valokuvaajaan, joka oli hypännyt radalle. Kaksi päivää myöhemmin hän voitti 10 000 metriä 9,7 sekunnin erolla seuraavaan ajalla 17.26,3. Lisäksi Seyffarth sai kisoista hopeaa 1 500 metrillä ajalla 2.18,1.
Kristinebergin Kristus
Kristinebergin Kristus on kiveen muotoutunut hahmo Kristinebergin kaivoksessa Lyckselen kunnassa Ruotsissa.
Pohjoisruotsalaisen Kristinebergin kunnan kaivoksessa ilmestyi räjäytystöiden yhteydessä 1946 kaivosseinämään yli kaksi metriä korkea kuvio, joka tulkittiin Kristuksen hahmoksi. Paikasta tuli pian matkailunähtävyys ja kaivostyöt lopetettiin, koska työläiset kieltäytyivät räjäyttämästä kuvaa. Myöhemmin paikalle rakennettiin maanalainen Pyhän Annan kirkko. Erään kristillisen lahkon mukaan asiaan liittyy 1900-luvun alussa esitetty ennustus, jonka mukaan lopun aikoina Kristus löydetään Pohjoismaissa sijaitsevasta vuoresta. Lahkon mukaan tähän viittaa myös nimi ”Krist in i berget” eli ”Kristus sisälle vuoreen”.
Suomen II armeijakunta (talvisota)
II armeijakunta (II AK) oli Suomen armeijan sotatoimiyhtymä talvisodassa. II armeijakunta sekä III armeijakunta ja myöhemmin II armeijakunnasta irrotettu I armeijakunta muodostivat Kannaksen armeijan. Armeijakuntaa komensi kenraaliluutnantti Harald Öhquist, jonka johtamana se osallistui kiivaisiin taisteluihin Mannerheim-linjalla Summassa ja Viipurin puolustuksessa.
Armeijakunnan tehtävänä oli sodan alkaessa viivyttää neuvostojoukkojen etenemistä kohti pääasemaa (jota ryhdyttiin myöhemmin kutsumaan Mannerheim-linjaksi) ja pysäyttää puna-armeijan hyökkäys pääasemassa Suomenlahden ja Vuoksen välisellä alueella. Armeijakunnan 75 kilometriä leveän vastuualueen arvioitiin olevan neuvostojoukkojen tärkein hyökkäyssuunta.Ryhmittymistä suojanneet ja vain pääpuolustuslinjalle vetäytymisen ajan toiminnassa olleet Suojajoukot:
Talvisodan alkaessa Suomen alueelle Karjalankannaksella hyökkäsi 2. luokan armeijakomentaja V. Jakovlev komentama Neuvostoliiton 7. armeija, johon kuului yhteensä yhdeksän divisioonaa ja panssariarmeijakunta eli määrävahvuuksien mukaan laskettuna lähes 200 000 miestä, noin 1 500 panssaroitua ajoneuvoa sekä noin 900 tykkiä ja kranaatinheitintä. Puna-armeijan Karjalankannaksella toimineiden joukkojen tavoitteena oli talvisodan aikana lyödä Suomen puolustusvoimat taistelualueellaan. Hyökkäyksen painopisteeksi oli määrätty Viipurin ja Leningradin välisen rautatien suunta.
Armeijakunta aloitti 23. joulukuuta kello 6.30 laajan vastahyökkäyksen peitenimeltään "Verhous". Hyökkäystä varten armeijakunnalle alistettiin jo siihen kuuluneiden divisioonien lisäksi Kannaksen armeijan reservidivisioona ja Päämajan reservidivisioona:
Armeijakunnan komentajan Harald Öhquist suunnittelema ja johtama hyökkäys ei kuitenkaan saavuttanut tavoitteitaan, vaan Öhquist keskeytti hyökkäyksen iltapäivällä kello 14.30 raskaiden tappioiden jälkeen. Hyökkäyksessä kaatui 361, haavoittui 777 ja katosi 190 miestä eli tappiot olivat yhteensä 1 328 miestä.
Helmikuussa 1940 Kannaksen armeija uudelleen organisoitiin ja armeijakuntaan liitettiin täydennysjoukoista muodostettu divisioona, mutta 25. helmikuuta armeijakunnasta siirrettiin kaksi divisioonaa muodostettavaan I armeijakuntaan. II AK:n kokoonpanoksi jäi:
Suomen ja Neuvostoliiton välisen talvisodan taistelut taukosivat 12. maaliskuuta tehdyn Moskovan rauhan perusteella seuraavana päivänä 13. maaliskuuta klo 11.
II armeijakunta vetäytyi uudelle valtakunnanrajalle tehdyn rauhansopimuksen mukaisesti 15. maaliskuuta klo 10 ja 19. maaliskuuta klo 20 välisenä aikana. Rauhansopimuksessa vetäytymismatkaksi oli määritelty vähintään seitsemän kilometriä vuorokaudessa.
Joukkojen kotiuttamista ei aloitettu vielä tämänkään jälkeen vaan asteittain siten, että ensin lomautettiin muun muassa maatalousväestöä lähestyvien kevättöiden vuoksi. Aluksi ei myöskään puhuttu kotiuttamisesta vaan lomauttamisesta, jotta miehien nopea uudelleen kutsuminen palvelukseen olisi ollut mahdollista. Lomauttamiset alkoivat vanhimmista ikäluokista 15. huhtikuuta ja päättyivät pääosin kesäkuun puoleenväliin mennessä.