Teen laatuluokitus
Teen laatuun vaikuttavat monet seikat. Korkealla vuorilla kasvanutta teetä pidetään usein parempana kuin matalalla kasvanutta, mutta se ei ole aina yksiselitteinen laatukriteeri. Lisäksi vaikuttavat muun muassa kasvupaikan maaperä, sadonkorjuuaika, teelehtien valmistusprosessin huolellisuus sekä teelehtien koko. Viimeksi mainittua varten on syntynyt laatuluokitus, joka koskee etupäässä mustaa teetä entisten Euroopan valtioiden siirtomaiden teetuotannossa. Sen ovat kehittäneet hollantilaiset ja englantilaiset.
Tavallisimpia perinteisesti (ortodoksisesti) valmistetun mustan lehtiteen laatulyhenteitä:
Lyhenteitä käytetään mustan lehtiteen laatuluokissa, esimerkiksi:
Korkealuokkaisen lehtiteen laatunimikkeen yhteydessä voidaan mainita myös satokausi, jonka aikana teenlehdet on kerätty. Tämä voidaan kertoa esimerkiksi ilmaisuilla "First flush" (ensimmäinen sato, kevätkausi), "Second flush" (kesäsato) tai "Autumn flush" (syyssato).
Rikotun mustan (lehti)teen laatulyhennyksinä ovat muun muassa:
Raekooltaan pienimmät mustan teen osat (Fannings ja Dust etuliitteineen) voidaan tulkita ortodoksisen lehtiteen tuotannon jäännöseriksi tai CTC-menetelmän pienirakeiseksi jauhamaksi teeksi. Näitä käytetään muun muassa pussiteen tuotannossa. Lyhennyksiä ovat esimerkiksi:
Joskus teentuottajamaiden uutisissa näkyy mainintoja hyväksyttyjä tuotantostandardeja heikkolaatuisempien, teepensaan latvalehtiä vanhempien lehtien ("refuse tea", hylkytee, hylätty tee) rikollisesta markkinointiyrityksistä ulkomaille teejuomien raaka-aineeksi.
CTC-menetelmä (Crush, Tear, and Curl) on erityisesti mustan teen massatuotannon teollinen valmistusmenetelmä. Parempilaatuisen teen ortodoksisen valmistuksen sijaan CTC:tä suositaan erityisesti halpoja teelaatuja prosessoidessa ja pussiteen tuotannossa. CTC-teetä on myydään myös irtoteenä, esimerkiksi Ceylonin teen kohdalla ja sen tunnistaa siitä, että tee on pientä ja rakeista. CTC-tee on aina rikottua tai raekooltaan pieneksi murskattua teetä, ja on yleensä laadultaan BOP:ta huonompaa. Tuotantomäärältään suuren CTC-teelle on teollisuuden lisäluokitteluja, jotka helpottavat teejauheiden kaupankäyntiä ja valintaa.
Kiinalaisen teen laatuluokitukset ovat monimutkaisempia. Congou (esimerkiksi Keemun Congou) tulee sanasta gongfu (kung fu), mikä tässä yhteydessä merkitsee teelehtien huolellista monivaiheista valmistusprosessia. Souchong merkitsee nykyisin täyteen mittaansa kasvaneita lehtiä.
Japanilainen tee luokitellaan yleensä valmistusmenetelmän perusteella. Usein useiden viljelmien teetä sekoitetaan keskenään tasapainoisen maun synnyttämiseksi. Miltei kaikki tee on vihreää teetä. Teetyyppejä ovat muun muassa sencha (noin 77,9 % tuotannosta), bancha (9,8 %), kabusecha (5,2 %, vähintään 2 viikkoa varjostusverkkojen alla kasvatettua senchaa), tamaryokucha (4,7 %, eteläosan Kyushun saaren pallomaiseksi muokattu vihreä tee), matcha (ja tencha eli jauhamaton matcha, 1,1 %), gyokuro (0,3 %), hojicha (muutaman minuutin 200 °C:ssä paahdettu bancha) ja genmaicha (arkiteetä, paahdetulla ruskealla riisillä jatkettu bancha tai sencha, joskus matchaa). Teetä viljellään tyypillisesti vuorten juurilla ja alarinteillä. Tasangoille perustetuilta teeviljelmiltä tuotetaan yleisemmin raaka-ainetta teeteollisuudelle ja koneellisen leikkuun mahdollistamiseksi tasankoviljelmillä ei yleensä ole varjostavia puita. Keruupussilla varustetut leikkuukoneet vaihtelevat kooltaan kannettavista malleista suurempiin teeleikkuupuimureihin. Laadukkain tee kerätään kuitenkin käsin. Teen satokausi on tyypillisesti toukokuusta syyskuulle, jona aikana kerätään neljä tai viisi satoa. Erityisen laadukasta senchaa kutsutaan nimellä Jô Sencha (上煎茶) ja huippulaatua nimellä Toku Jô Sencha (特上煎茶). Yleisesti vuoden ensimmäinen sato on usein odotetuin ja siitä valmistettu tee arvokkainta. Teepensaiden varjostus ennen sadonkorjuuta pehmentää makua (vähentää tanniineja) ja muuttaa teelehtien aminohappopitoisuutta toivotummaksi. Gyokuro, vain kerran vuodessa, yleensä toukokuussa kerätty ja käsintehty erikoistee, jota on varjostettu ainakin kolme viikkoa ennen sadonkorjuuta, on erityisen arvossa pidettyä ja kallista.
Oolong-teen ylemmät laatuluokat ovat parhaasta lukien Fanciest/Extra Fancy, Fancy ja Extra Choice/Extra Fine. Oolongin laatuluokitus on, toisin kuin mustalla teellä, suoremmin verrannollinen teen makuun.
Teen laadun suhteen on huomionarvoista, että mitä laadukkaanpaa tee on, sitä huolellisemmin se tulee hauduttaa. Jos teejuoman valmistaa huonosti, esimerkiksi hauduttaa teelehdet liian kuumassa vedessä tai liian pitkään, hienokaan laatu ei välttämättä ilmene lopputuloksesta. Tee voi jäädä maultaan tavanomaiseksi tai siitä voi esimerkiksi tulla kitkerää. Lisäksi vääränlainen lehtiteen säilytys voi pilata teen nopeasti. Hienoimmat aromit eivät säily teessä vuosia.