Ostrakismos
Ostrakismos (, sanasta "ostrakon" eli ruukunsirpale) oli antiikin Ateenassa saviastian palasilla suoritettu äänestys. Sen perusteella saatettiin tuomita kuka tahansa kansanvallan uhkaajaksi katsottu 10 vuodeksi maanpakoon eli karkotetuksi Ateenasta. Karkotuspäätöksen tekemiseen tarvittiin vähintään 6 000 ääntä. Käytännössä äänestysperusteet saattoivat olla mielivaltaisia. Ostrakismoksen otti käyttöön ateenalainen Kleisthenes.
Ostrakismos otettiin käyttöön, jotta kukaan ei enää voisi Ateenaa 500-luvulla eaa. yksin­valtaisesti hallinneen Peisistratoksen tavoin kaapata valtaa itselleen. Se ei siis ollut rangaistus mistään, mitä karkotettava oli jo tehnyt, vaan sillä pyrittiin estämään epäillyt vallan­kaappaus­hankkeet jo ennakolta. Mitään todisteita tällaisesta hankkeesta ei tarvittu, vaan äänestys­päätös riitti.
Toisin kuin tavallisia kansankokoukset, jotka pidettiin Pnyks-kukkulalla, ostrakismos-äänestykset pidettiin Agoralla. Sellainen suoritettiin korkeintaan kerran vuodessa, talvella poseideon- tai anthesterion-kuussa, ja silloinkin vain, jos valmisteleva kansankokous oli päättänyt sellaisen äänestyksen järjestää.
Ostrakismos-kokouksen ajaksi Agora ympäröitiin lauta-aidoilla, johon jätetyistä kymmenestä aukosta kansalaiset saapuivat paikalle fyleittäin. Kokousta valvoivat Ateenan yhdeksän arkonttia sekä viidensadan neuvosto.
Äänestyslippuina käytettiin saviliuskoja, joihin kirjoitettiin karkotettavaksi halutun henkilön nimi. Tällaisia saviliuskoja on löydetty runsaasti amerikkalaisten Agoralla suorittamissa kaivauksissa. Periaatteessa äänestys oli salainen, mutta kun osa ääni­oikeutetuista kansalaisistakin oli kirjoitus­taidottomia, heidän oli pyydettävä naapuriaan kirjoittamaan liuskaan haluttu nimi.
Ääntenlaskijoina toimivat arkontit. Ensin he laskivat jätettyjen saviliuskojen kokonaismäärän. Jos niitä kaikkiaan oli vähemmän kuin 6000, ääntenlaskenta lopetettiin eikä ketään karkotettu. Muussa tapauksessa liuskat lajiteltiin niissä esiintyvän nimen mukaan ja jokaiselle annetut karkotusäänet laskettiin erikseen.
Jos joku määrättiin karkotettavaksi, hänellä oli kymmenen päivää aikaa poistua Ateenasta. Toisin kuin rikoksesta tuomitun maanpaon tapauksessa, ostrakismoksella karkotetun omaisuutta ei takavarikoitu vaan hän sai sitä vapaasti käyttää karkotuksensakin aikana. Hän ei saanut tulla Euboiaa tai Argolista lähemmäksi Ateenaa, mutta muita rajoituksia hänen asuinpaikalleen tai liikkumiselleen ei asetettu.
Karkotus kesti tavallisesti kymmenen vuotta. Joskus karkotettu saatettiin kuitenkin kansankokouksen päätöksellä kutsua takaisin jo aikaisemmin. Näin tehtiin esimerkiksi vuonna 480 eaa., Salamiin taistelun edellä, Persian kuningas Kserkseen uhatessa Ateenaa, jolloin ateenalaiset havaitsivat olevansa suuressa vaarassa. Tällöin he julistivat yleisen armahduksen muodostaakseen "pyhän unionin", ja sitä ennen karkotettujen Megakleen, Alkibiades vanhemman, Ksanthippoksen ja Aristeideen sallittiin palata Ateenaan.
Viimeisen kerran ostrakismos oli käytössä peloponnesolais­sodan aikana, jolloin demagogi Hyperbolos päätettiin karkottaa.Ateenan ostrakismosta vastaava menettely oli käytössä myös ainakin Megarassa, Miletoksessa, Argoksessa ja Syrakusassa. Syrakusassa siitä käytettiin nimeä "petalismi" ("petalismos"), koska karkotettavaksi vaadittujen nimet kirjoitettiin oliivipuun lehdille. Näistä on kuitenkin säilynyt vain vähän tietoa. Lisäksi "ostrakoneiksi" tunnistettuja ruukun­sirpaleita on löydetty Taurien Khersonseoksesta, mikä on saanut historioitsijat päättelemään, että sielläkin olisi ollut käytössä vastaava menettely, vaikka sitä ei mainitakaan säilyneissä antiikin aikaisissa kirjallisissa lähteissä.