hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Prostaglandiinit
Prostaglandiinit ovat kudoshormoneihin kuuluvia tyydyttymättömiä rasvahappoja, joilla on vaikutuksia monien elinten toimintaan. Ne voivat aiheuttaa supistuksia tai supistuksen laukeamista kohdun lihaksistossa, verisuonten seinämissä tai keuhkoputkien sileissä lihaksissa, ja lääketieteessä niitä käytetäänkin usein abortin tai synnytyksen käynnistämisessä. Prostaglandiinien synteesi elimistössä kiihtyy kuumeen ja kivun aikana, sillä ne vaikuttavat tulehdusreaktion syntyyn. Useimmat tulehduskipulääkkeet estävätkin prostaglandiinien synteesiä. Lisäksi niillä on vaikutusta verisolujen yhteenliittymisessä.
Elimistö syntetisoi prostaglandiineja arakidonihaposta, joka on monityydyttymätön rasvahappo. Kaikissa prostaglandiineissa on 20 hiiliatomia, ja ne luokitellaan prostanoideiksi, jotka ovat eikosanoidien alaluokka.
Prostaglandiini I eli prostasykliini (CHO) estää verihiutaleiden yhteenliittymistä.
Peter Shor
Peter W. Shor (s. 14. elokuuta 1959 New York City, New York) on yhdysvaltalainen matemaatikko ja tietojenkäsittelytieteilijä.
Shor on tutkinut erityisesti kvanttitietokoneiden teoriaa. Hänen tunnetuin tuotoksensa on Shorin algoritmi.
Shor suoritti matematiikassa kandidaatin tutkinnon Caltechissa ja tohtorin tutkinnon MIT:ssä. Hän työskenteli pitkään Bell Labsin palveluksessa. Nykyisin Shor toimii MIT:n sovelletun matematiikan professorina. Hänelle on myönnetty muun muassa MacArthur Fellowship, Rolf Nevanlinna -palkinto ja Gödel Prize.
Lepopäivä (liikunta)
Lepopäivällä tarkoitetaan muun muassa kuntosaliharrastajien parissa päivää, jolloin kuntosaliharjoitteita ei tehdä, vaan levätään. Lepopäivä on tärkeä niin kehonrakennuksessa, yleisurheilussa, kuin muissakin liikuntamuodoissa lihaksiston ja hermoston palautumisen vuoksi.
Lepo onkin tärkeässä asemassa urheilussa. Se on vähintään yhtä tärkeää kuin harjoittelu, sillä riittävän levon laiminlyönti johtaa jossain vaiheessa ylikuntoon. Myös ravintopuolen laiminlyönti johtaa samanlaisiin ongelmiin. Riittävällä levolla ja ravinnolla varmistetaan elimistön palautuminen urheilusuoritteesta/suoritteista.
Guwahati
Guwahati () on kaupunki Assamin osavaltiossa Intian itäosassa. Osavaltion pääkaupunki Dispur on nykyisin käytännöllisesti katsoen Guwahatin osa. Kaupungissa asui 809 895 ihmistä vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan.
Kaupunki on rakentunut Brahmaputra-joen varteen: liikekeskusta on joen eteläpuolella, pohjoisrannalla on asuinalueita. Sen nimi tulee sanoista "Guwa" (arekapähkinä) ja "hati" (markkinat).
Guwahati on alueensa kaupan ja koulutuksen keskus. Siellä on yliopiston kampus.
Maailman suurin teelehtien huutokauppapaikka on Guwahatissa.
Manasin kansallispuistoon matkaavat kulkevat usein Guwahatin kautta.
Yamada Shōji
Shōji Yamada on japanilaisen kulttuurin tutkija.
Shōji Yamada valmistui maisteriksi Tsukuban yliopistosta 1988 ja väitteli tohtoriksi 1998 Kioton yliopistossa Japanissa. Hän on toiminut Japanin tutkimuksen kansainvälisen instituutin apulaisprofessorina vuodesta 1996 lähtien. Yamada Shōji on Japanin budo-akatemian "Nihon Budō Gakkain" ja Japanin tietojenkäsittely-yhdistyksen jäsen.
Henkilökohtaiselta budotaustaltaan Yamada on kokenut kyūdōka.
Lockstedter Lager
Lockstedter Lager () oli nykyisen Hohenlockstedtin alueella Holsteinissa sijainnut Saksan armeijan harjoitusalue. Aluetta alettiin rakentaa vuodesta 1870 lähtien. Sen käyttö sotilasharjoitusalueena päättyi vuonna 1927. Suomessa leiri tunnetaan jääkärien koulutuspaikkana. Alueella on suomalaisten jääkärien muistomerkki.
Lockstedter Lager kuului suurimpiin sotilaallisiin harjoitusalueisiin 1910-luvun Saksassa. Se oli kooltaan noin 8×12 kilometriä eli 96 neliökilometriä.
Lockstedter Lager sijaitsi Itzehoen ja Kellinghusen pikkukaupunkien lähellä, noin 60 kilometriä tuolloisen Hampurin luoteispuolella. Aluetta rajaavat Elbe-joki ja Kielin kanava. Alueen rakentaminen oli aloitettu vuosina 1870–1871 Saksan–Ranskan sodan aikana ranskalaisten sotavankien työnä.
Suomalaisia sotilaskoulutusta hakevia vapaaehtoisia pfadfindereitä eli ”partiolaiskurssilaisia”, ensimmäisiä jääkäreitä, alkoi saapua leirille 25. helmikuuta 1915 muodostaen Lockstedtin koulutusjoukon, josta muodostettiin Jääkäripataljoona 27. Viimeisenä suomalaispataljoonaan kuuluneena osastona siellä majaili ja harjoitteli täydennysosasto helmikuuhun 1918 asti. Suomalaisten keskuudessa leiristä käytettiin myös nimilyhennettä ”LoLa” (nimestä Lockstedter Lager).
Pfadfinderit majoitettiin aluksi "Massiv-Baracke 4" -nimellä tunnettuun kaksikerroksiseen tiilikasarmiin. Kasarmi kuului alueen parhaisiin, sillä seitsemän uuden kasarmin ryhmä oli rakennettu vuosina 1912–1914. Kasarmi 4 käsitti kahdeksan tupaa, joista kuhunkin mahtui 20 miestä, sekä yhteisen "Unterhaltungzimmerin", seurusteluhuoneen. Ruokailua varten oli erillinen kanttiini ja siisteydestä huolehtivat aluksi sotilaspalvelijat eli "ordonanssit", sillä pfadfindereitä pidettiin Saksan vieraina. Toiminnan salaamiseksi "partiopoikien" kasarmi kylläkin eristettiin piikkilanka-aidalla muusta leirialueesta.
Kun harjoitusjoukko vähitellen laajeni pataljoonaksi, komppaniat sijoitettiin omiin kasarmeihinsa. Loppuvuonna 1915 perustetut 3. ja 4. komppania sekä tykistöjaos saivat asuakseen kesäkäyttöön tarkoitetut peltiparakit, joita lämmitettiin kehnoilla kivihiiltä käyttävillä kamiinoilla.
Versaillesin rauhansopimus merkitsi Lockstedter Lagerin sotilaskäytön loppua vuonna 1919. Alue suljettiin ja sotilaskäyttöön liittyvät tilat ja laitteet purettiin.
Tyhjilleen jääneitä kasarmeja korjattiin asuntokäyttöön vuodesta 1926 lähtien. Lockstedter Lagerin kunta perustettiin seuraavana vuonna. Alueelle alettiin rakentaa urheilukoulua vuonna 1932. Natsien valtaannousun myötä se muutettiin SA-järjestön urheilukouluksi ja vuonna 1938 edelleen SA:n koulutuskeskukseksi.
Armeijan ammustehtaan rakentaminen alueelle synnytti sotilaallista ja taloudellista toimeliaisuutta. Rakentamiseen osallistui sotilaiden ohella mm. poliittisia vankeja. Saksan tappion II maailmansodassa häämöttäessä talvella 1944-45 Lockstedter Lageriin evakuoitiin suuri määrä pakolaisia Saksan itäosista. Sodan jälkeen sotilasrakennelmat purettiin jälleen.
Vuonna 1956 Lockstedter Lager ja lähitaajamat Springhoe, Bücken, Hungriger Wolf, Ridders ja Hohenfiert yhdistyivät Hohenlockstedtin kunnaksi. Hohenlockstedt on Lapuan ystävyyskunta.
Hoivakoti Helena
Hoivakoti Helena on Helsingin Hämeentiellä sijaitseva venäjänkielinen vanhainkoti. Laitoksen omistaa Venäläinen Hyväntekeväisyysyhdistys Suomessa ry, ja sen perusti yhdistyksen naistoimikunta 1880-luvulla yhdistetyksi lasten- ja vanhainkodiksi Helsingin Kruunuhakaan.
Runsaiden lahjoitusten ja tarmokkaan työn avulla laitokselle valmistui kolmikerroksinen kivitalo Hämeentie 39:ään. Koska talo sijaitsi tuolloin syrjässä ja kaukana kirkoista, rakennuksen kolmanteen kerrokseen sisustettiin jo vuonna 1914 kirkko, joka pyhitettiin lapsimarttyyrien Veran, Nadeždan ja Ljubovin (Pistis, Elpis ja Agape) sekä heidän äitinsä Sofian muistolle. Runsaiden lahjoitusten ansiosta kirkkoon saatiin jo perustamisvaiheessa sisustus ja runsas esineistö, kuten ikonostaasi, tärkeimmät ikonit ja ehtoolliskalusto. Kirkon ulkoseinälle Hämeentien puolelle laitettiin risti kirkon alttarin kohdalle vuonna 2016.
Ensimmäinen maailmansota ja Venäjän vallankumous 1917 lisäsivät asukkaiden määrää jopa lähelle sataa henkeä, ja hätä oli suuri. Helsingin kaupungin ja Amerikan Punaisen Ristin avun turvin selvittiin lopulta vuosiin 1919–1920 asti, jolloin pahin hätä helpotti, tosin osa talosta jouduttiin antamaan vuokralle.
Helsingin ortodoksisen seurakunnan ja Venäläisen hyväntekeväisyysyhdistyksen välit olivat alusta alkaen lämpimät ja läheiset; sotien välisenä aikana seurakunnassa kannetut kolehdit Helena-kodin hyväksi tuottivat vuosina 1929–1934 yli 46 000 markkaa (noin 7 500 euroa).
Sota-ajaksi asukkaat evakuoitiin pommitusvaaran vuoksi Tuusulaan, jossa oli hyväntekeväisyysyhdistyksen kesäsiirtola. Sotien jälkeen, kun sosiaalijärjestelmä lapsilisineen teki lastenkodin vähin erin tarpeettomaksi, laitos muutettiin kokonaan vanhainkodiksi vuodesta 1957 akaen. Porvoon Gammelbackassa sijainneen, vuonna 1974 paloviranomaisten määräyksestä lakkautetun vanhainkoti "Auringon" viimeisistä asukkaista huomattavin osa sai uuden kodin juuri tästä laitoksesta. Samoin merkittävä osa Gammelbackan kirkon esineistä siirrettiin Helena-kodin omaan kirkkoon.
Yli satavuotias laitos palvelee vanhainkotina edelleen. Helsingin ortodoksisen seurakunnan papisto toimittaa kirkossa säännöllisesti palveluksia. Talolla on ollut jo 1970-luvulta alkaen oma pappikin, kun ensin uskonnonopettajana toiminut isä rovasti Mstislav Mogiljanski otti asian huolekseen; hänen kuoltuaan vanhainkodin pappeina ovat toimineet seurakunnan eläkkeelle jääneet papit, nykyään (2017) rovasti Viktor Porokara.
VHY on keväällä 2015 julkaissut juhlakirjan "Ihmiseltä ihmiselle", johon on koottu aikaisemmin päasiassa venäjäksi julkaistua tietoa yhdistyksestä ja sen toiminnasta.
Etiopian lippu
Etiopian lippu on Etiopian kansallistunnus vaakunan ja kansallislaulun ohella. Se otettiin käyttöön 28. elokuuta 2009 ja sen mittasuhteet ovat 1:2. Vihreä-kelta-punainen vaakatrikolori oli ensimmäisen kerran käytössä lippuna jo vuonna 1897. Tuolloin lipun katsottiin viittaavan pyhään kolminaisuuteen. Modernin tulkinnan mukaan vihreä kuvaa maata, hedelmällisyyttä ja toivoa, keltainen rauhaa ja punainen taas uskoa, voimaa ja uhrausta. Viisisakarainen Salomonin sinetti lisättiin vuonna 1996 lippuun ja se symboloi hyvinvointia ja sininen ympyrä taas kuvaa rauhaa.
1930-luvulla jamaikalaiset ottivat etiopialaiset värit käyttöön, koska he ajattelivat, että Afrikka on heidän henkinen kotimaansa. Kun musta lisätään etiopialaisiin väreihin, saadaan rastafariliikkeen tunnusvärit. Etiopian lippu on ollut esimerkkinä monien afrikkalaisten maiden lipuille, sillä sen lipusta on johdettu panafrikkalaiset värit.
Leijonanharjas
Leijonanharjas on kanirotu, joka on kehitelty 1980-luvulla. Se kuuluu kääpiökaneihin. Pohjoismaihin se on levinnyt Suomen kautta. Rotu hyväksyttiin pohjoismaiseen kanistandardiin 1. lokakuuta 2003. Ennen tätä, 1. maaliskuuta 2002, rotu hyväksyttiin standardiin Englannissa. Historia Suomessa on vielä lyhyt, sillä rotu on vielä melko uusi tulokas. Kaikki väriyhdistelmät ovat hyväksyttyjä.
Leijonanharjas on kääpiörotu, joka painaa 1,31–1,7 kilogrammaa. Muita kääpiörotuihin luokiteltavia kanirotuja ovat kokojärjestyksessä kääpiöjänis, hermeliinikani ja kääpiöluppa.
Sen pään ympärillä on 5–8 cm:n pituinen harjas, myös rungolla saattaa olla pidempää karvaa. Korvat ovat pystyt ja niiden ihannepituus on 5–8 cm. Leijonaharjaksen karva on lyhyt muualta paitsi poskissa, otsassa, kaulassa, hännän ympärillä ja rinnassa, joissa se on pitkä.
Ne voivat elää jopa 12-vuotiaiksi. Leijonanharjas voidaan ottaa perheen ensimmäiseksi kaniksi, koska se on ihmisrakkaampi, eikä yhtä arka kuin esimerkiksi hermeliini.
Gilera Ice
Gilera Ice on Gileran moposkootteri, jota ei ole Suomessa myyty muutamaan vuoteen. Ice poikkeaa valtavirrasta omaperäisellään ulkonäöllään, ulkonäön saavuttamiseksi on jouduttu tekemään uhrauksia, muun muassa vähäisillä katteilla ja tavaratilan uupumisella. Ice on melko ketterä ja helppo ohjattava.
Bologna FC 1909
Bologna Football Club 1909 on bolognalainen jalkapalloseura, joka pelaa Italian ylimmällä sarjatasolla Serie A:ssa. Sen menestyksen vuodet ajoittuivat 1920- ja 1930-luvuille, jolloin sen onnistui murtaa Juventuksen valta-asema. Seuran lempinimi "Rossoblù" viittaa seuran tunnusväreihin: punaiseen ja siniseen.
Olkiluodontie
Olkiluodontie eli yhdystie 2176 on luoteis-kaakkoissuuntainen yhdystie Eurajoella. Tie kulkee Raumantien – joka on osa valtatietä 8 – ja Olkiluodon Ulkopään väliä. Ulkopäässä, jossa on Olkiluodon ydinvoimalaitos, tie päättyy Satamatien liittymään, josta se jatkuu sisäisenä tienä (vaaditaan kulkulupa) Olkiluodon satamaan. Olkiluodontie kulkee luoteesta kaakkoon katsoen Olkiluodon ja Ilavaisten saaristokylien läpi ja saapuu niiden jälkeen mantereelle. Mantereella Olkiluodontie noudattaa tien koillispuolella virtaavan Lapinjoen kulkua kulkien Hankkilan kylän läpi. Raumantien risteyksessä on pumppuamo, jonka koillispuolella sijaitsee Lapijoen lähiö.
Olkiluodontien varrella Olkiluodon saaren itäosassa on rakennusalan yrityksiä. Raikan räjähdeyksikkö ja Rauvola & Simulan rakennusliikkeet toimivat kummatkin tien varressa. Raumantien risteyksessä on Ydinportti-niminen ravintola.
Vuonna 2013 Olkiluodontiellä ajoi keskimäärin 3 663 ajoneuvoa vuorokaudessa. Eteläpäädyn ohitti keskimäärin 3 510 ajoneuvoa vuorokaudessa ja pohjoispäädyn 3 816 ajoneuvoa. Niille kohdin Olkiluodontietä, jonka varrella on merkittävästi asutusta sekä koulu, on rakennettu kevyen liikenteen väylä. Tien liikennemäärä on lisääntynyt ydinvoimalan vuoksi ja lisääntyy edelleen. Raumantien liittymää on pohdittu rakennettavaksi eritasoliittymänä. Suunnitelma liittyy valtatie 8:n kehitystyöhön valtakunnallisena päätienä.
Lillian Asplund
Lillian Gertrud Asplund (21. lokakuuta 1906 – 6. toukokuuta 2006) oli kuollessaan viimeinen RMS Titanicilta hengissä selvinnyt yhdysvaltalainen. Hän oli myös viimeinen eloonjäänyt, jolla oli omia muistikuvia uppoamisesta. Titanicilta hengissä selviytyneistä oli Asplundin kuoleman jälkeen elossa enää vuonna 2007 kuollut Barbara West ja 31. toukokuuta 2009 kuollut Millvina Dean.
Asplund oli sukutaustaltaan ruotsalainen, mutta hän syntyi ja kuoli Massachusettsissa Yhdysvalloissa.
Asplund oli viisivuotias, kun hän oli palaamassa Titanicilla vierailulta Ruotsista. Hän ja hänen äitinsä Selma selviytyivät onnettomuuslaivalta, mutta isä ja kolme veljeä kuolivat. Worcesterin kaupunki järjesti pelastuneille perheenjäsenille tukikonsertin ja rahankeräyksen, joka tuotti 2 000 dollaria.
Äiti ei koskaan päässyt tapahtuneesta yli ja kuoli katastrofin vuosipäivänä 1964. Asplundin veljistä Felix selvisi laivalta ja kuoli keuhkokuumeeseen 1983.
Asplund työskenteli sihteerinä Massachusettsissa ja jäi varhain eläkkeelle huolehtimaan äidistään. Hän kuoli kotonaan Shrewsburyssa, Massachusettsissa 99-vuotiaana vuonna 2006.
Brotherus
Sigfrid Stephani Brotherus (1651-52) on Helsingissä asuneen sukuhaaran esi-isä. Muita sukuhaaroja on eri puolilla maata ja Helsingissä. Brotherus on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Mari Vaattovaara
Mari Vaattovaara (s. 19. tammikuuta 1967) on filosofian tohtori ja kaupunkimaantieteen professori Helsingin yliopiston maantieteen laitoksella.
Vaattovaara on opiskellut Oulun yliopistossa, josta valmistui maisteriksi suunnittelumaantieteestä. Hän opiskeli Yhdysvalloissa Wisconsin-Madisonin yliopistossa, josta hän valmistui maisema-arkkitehdiksi. Hän väitteli tohtoriksi 1998 aiheenaan pääkaupunkiseudun sosiaalinen erilaistuminen.
Vaattovaara on toiminut vuodesta 2014 alkaen matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan varadekaanina. Vuonna 2013 Vaattovaaralle myönnettiin Helsingin yliopiston J. V. Snellman -palkinto ansiokkaasta toiminnasta tieteellisen tiedon välittäjänä. Vaattovaara valittiin vuonna 2007 kansainvälisen asunto- ja yhdyskuntasuunnittelun kattojärjestön IFHP:n hallitukseen. Vuonna 2015 Mari Vaattovaaralle myönnettiin Kultainen Helsinki-mitali. Kaupunginhallitus on myöntänyt kultaiset Helsinki-mitalit ansioituneelle kansalaiselle tunnustuksena toiminnasta kaupungin hyväksi. Mitalit luovutti kaupunginjohtaja Jussi Pajunen Helsinki-päivänä.
Mari Vaattovaaran puoliso on tekniikan tohtori Matti Vaattovaara.
Peter Behrens
Peter Behrens (14. huhtikuuta 1868 Hampuri – 27. helmikuuta 1940 Berliini) oli saksalainen arkkitehti ja teollinen muotoilija. Behrensin tunnetuin työ on Berliinissä sijaitseva vuonna 1912 valmistunut turbiinihalli, jonka hän suunnitteli AEG:lle. Hallia on kutsuttu ”ensimmäiseksi moderniksi rakennukseksi”.
Behrens edusti uransa alkuvaiheessa taidemaalarimuotoilijana toimiessaan jugendtyyliä. Myöhemmin hän kuitenkin omaksui tinkimättömän funktionalistisen näkemyksen. Behrensin ei-teollisen tuotannon uusklassismin vaikutteet tulevat hyvin esille Pietarissa sijaitsevassa Saksan lähetystössä.
Uzbekistanin lippu
Uzbekistanin lippu on Uzbekistanin tunnus vaakunan ja kansallislaulun ohella. Se otettiin käyttöön maan itsenäistymisen jälkeen, 18. marraskuuta 1991 ja sen mittasuhteet ovat 1:2. Nykyinen lippu on sini-valko-vihreä trikolori, lisäksi valkoisen kentän ylä- ja alareunassa on kapea punainen raita, raidat kuvaavat ihmisten elinvoimaa. Lipun yläkulmassa on valkoinen puolikuu ja kaksitoista viisisakaraista tähteä kolmessa rivissä. Jokainen tähti symboloi yhtä kuukautta vuodessa, kun taas kasvava kuunsirppi kuvaa uutta tasavaltaa. Sininen väri kuvaa vettä ja taivasta, valkoinen rauhaa, ja vihreä hedelmällisyyttä. Puolikuu lipussa selitetään mieluummin kasvun kuin uskonnon symboliksi, vaikka suurin osa uzbekistanilaisista on muslimeja.
Aizawl
Aizawl (, ) on Mizoramin osavaltion pääkaupunki Intiassa. Vuonna 2001 siellä oli 229 714 asukasta. Aizawl sijaitsee osavaltion pohjoisosassa, juuri Kravun kääntöpiirin pohjoispuolella. Se on Himalajan juurella yli tuhannen metrin korkeudessa.
Kaupungissa toimii Mizoramin yliopisto ja useita alemman tason oppilaitoksia. Se on 
mizo-kansan kulttuurin keskus.
Piñata
Piñata on esimerkiksi paperimassasta valmistettava ja tavallisesti makeisilla täytetty säiliö, jonka pelaaja rikkoo kepillä lyöden silmät sidottuna. Piñata liittyy etenkin Meksikossa vietettäviin maallisiin ja uskonnollisiin juhlapäiviin, joskin tapa on levinnyt myös Meksikon ulkopuolelle esimerkiksi naapuriin Yhdysvaltoihin.
Nykyiset piñatat valmistetaan yleensä paperimassasta. Perinteisemmät piñatat olivat paperilla koristeltuja saviruukkuja ja tähden muotoisia. Nykyisin piñata voi esittää miltei mitä tahansa, kuten vaikkapa paikallista poliitikkoa tai satuhahmoa. pääsiäisenä piñata esittää usein pääsiäismunaa tai pupua. Piñata täytetään usein yksittäin käärityillä kovilla makeisilla tai pääsiäisenä eri pääsiäiseen liittyvillä makeisilla. perinteinen täyte oli "colación", eli sokerilla päällystetyt aniksen siemenet.
Piñatan alkuperä ei ole varsinaisesti Meksikossa, vaan tavan uskotaan syntyneen Kiinassa. Jo 1100-luvulla matkailleen Marco Polon sanotaan törmänneen tapaan uudenvuoden juhlinnan yhteydessä hänen matkustaessaan Kiinassa. Myöhemmin sama tapa levisi Espanjaan ja Italiaan, jossa piñatan rikkomista pelattiin hyvän ja pahan välisen taistelun symbolina paastojuhlallisuuksien aikana. Espanjalaiset toivat tavan mukanaan Amerikkaan, jossa leikistä tuli tapa levittää kristinuskoa paikallisen alkuperäisväestön keskuuteen. Joillakin paikallisilla alkuperäiskansoilla, kuten mayoilla ja asteekeilla oli ollut ennestään joitakin saman kaltaisia tapoja. Asteekit rikkoivat kalleuksilla täytettyjä saviruukkuja jumala Huitzilopochtlin kunniaksi ja mayat tunsivat pelin, jossa pelaajat iskivät silmät sidottuina rikki naruun ripustettuja saviruukkuja.
Katolilaisen kirkon levittämästä piñatasta tuli selvästi uskonnollinen symboli. Alkuperäiset piñatat olivat paperilla koristeltuja saviruukkuja ja muodoltaan seitsemänsakaraisia tähtiä sakarojen edustaessa seitsemää kuolemansyntiä. Koristeltu piñata edusti myös saatanaa, joka ilmeni uskoville viehättävästi naamioituneena. Toisaalta narusta "taivaista" roikkuva piñata edusti myös toivoa ja silmien sitominen puolestaan sokeaa uskoa pahan kukistumisesta. Piñatan rikkomiseen käytetty koristeltu keppi edusti hyveitä. Piñatan uskonnollinen merkitys on nykypäiviin mennessä jo lähes kadonnut. Piñata liittyy kuitenkin Meksikossa edelleen etenkin "posadas"-juhlallisuuksiin.
Learkhos
Learkhos oli kreikkalaisessa mytologiassa Athamaksen ja Inon poika. Hänen oma isänsä, luullen metsästävänsä hirveä, tappoi hänet hulluudenpuuskassaan, jonka häneen oli langettanut Hera rangaistukseksi siitä, että Ino kasvatti Dionysosta, Zeuksen ja Semelen poikaa.
Dante kirjoittaa myöhemmin, että Athamas hulluudessaan, nähdessään vaimonsa palaavan lastensa kanssa, virittää verkon luullen pyydystävänsä leijonia, ja tappaa sieppaamansa Learkhoksen iskemällä tämän kalliota vasten.
Alfred Grenander
Alfred Grenander (s. 1863, Skövde, Ruotsi – k. 1931, Berliini, Saksa) oli ruotsalainen arkkitehti, joka vaikutti pääasiassa Berliinissä. Hänet tunnetaan etenkin hänen suunnittelemistaan Berliinin metron asemista. Suuri osa Berliinin vanhimmista, 1900-luvun ensimmäisellä kolmanneksella rakennetuista metroasemista on hänen suunnittelemiaan.
Tunnettuja esimerkkejä ovat Wittenbergplatzin, Hermannplatzin ja Krumme Lanken metroasemat. Jälkimmäisen aseman edessä oleva pieni aukio on nimetty "Alfred-Grenander-Platziksi". Suurin Grenanderin suunnittelemista asemista on Alexanderplatzin metroasema, jolla risteää kolme metrolinjaa.
Uzbekistanin sosialistisen neuvostotasavallan lippu
Uzbekistanin sosialistisen neuvostotasavallan lippu oli Uzbekistanin sosialistisen neuvostotasavallan tunnus. Se otettiin käyttöön 29. elokuuta 1952. Sininen lipussa kuvaa taivasta, valkoinen puuvillaa ja punainen "vallankumouksellisten työläisten taistelua". Sirppi ja vasara taas kuvaavat maalaisten ja työläisten liittoa. Punainen tähti on kommunismin symboli. Lipusta luovuttiin 30. syyskuuta 1991.
Ensimmäinen lippu nostettiin lipputankoon 22. heinäkuuta 1925 ja se oli punainen, jossa maan nimi oli arabiaksi ja kyrillisin kirjaimin (УзССР) vasemmassa yläkulmassa kultaisella.
9. tammikuuta 1926 lähtien, lippu oli muuten sama, mutta maan nimi lipussa oli uzbekiksi, venäjäksi ja tadžikiksi.
Vuosien 1931 ja 1937 välillä lippu oli muuten sama, mutta uzbekinkielinen nimi lyhennettiin muotoon: OzSSC, ja venäjänkielinen vastaava - УзССР.
Vuosien 1937 ja 1940 välillä, lippu oli muuten sama, mutta maan uzbekinkielinen nimi muutettiin kirjoitettavaksi latinalaisilla kirjaimilla - OZBEKISTAN SSR.
Seuraavaksi maan nimi oli lipun vasemmassa yläkulmassa kultaisella sekä uzbekiksi (Ўзбекистон ССР - Ozbekiston SSR) että venäjäksi (Узбекская ССР - Uzbekskaya SSR).
Ruotsin supercup
Supercup ("Supercupen") on Ruotsin jalkapallossa ottelu, jossa kohtaavat edelliskauden Allsvenskanin voittaja ja Ruotsin cupin voittaja. Ottelu pelattiin ensimmäisen kerran keväällä 2007.
Puistolumikello
Puistolumikello, joskus lumikello, ("Galanthus nivalis") on varhain kukintansa aloittava narsissikasvi, jonka luontainen levinneisyysalue on Etelä-Euroopassa. Suomessa sitä käytetään koristekasvina. Puistolumikellon kukat ovat valkoiset ja kellomaiset.
Suomessa puistolumikello voi aikaisina keväinä kukkia jo maaliskuun lopussa, tavallisin kukkimisaika kuitenkin vaihtelee. Poikkeuksellisen lämpimillä paikoilla, etenkin Etelä-Suomessa, ne voivat lauhoina talvina kukkia jo tammikuun lopussa. Tyypillisenä vuotena ne aloittavat kukintansa Etelä-Suomessa huhtikuun alun pälvillä ja jatkavat huhtikuun loppupuolelle saakka kukintaansa. Pohjoissuomalaisissa puutarhoissa lumikellon kukinta tapahtuu tyypillisesti vapun tienoilla. Kasvin varhainen kukkiminen perustuu sen erikoiseen kykyyn alijäähdyttää kasvinesteensä sokerin avulla. Lumikelloa voi kasvattaa koko Suomessa.
Lumikellojen sipulit istutetaan syyskuussa maahan 8–10 cm syvyyteen. Lumikello ei ole nuuka siitä, millaisessa maassa se kasvaa, sillä se ehtii kukkia ennen kuin keväinen kosteus on ehtinyt haihtua maasta. Tiivistä savimaata tulisi kuitenkin välttää. Lumikello tulee toimeen niin porottavassa auringossa kuin varjossakin. Aurinkopaikoissa kukinta on normaalisti reilua viikkoa tai jopa kahta aikaisempi kuin saman alueen varjopaikoissa.
Lumikellot ovat oivia kasveja perennapenkeissä, sillä ne kukkivat ensimmäisinä ennen kuin muita kasveja on edes näkyvissä. Myöhemmin keväällä ne antavat tilaa muille kasveille. Toinen hyvä vaihtoehto on istuttaa lumikellot pihanurmelle, esimerkiksi omenapuiden juurelle. Lumikello leviää melko hyvin sipuleista, sivusipuleista ja siemenistä, joita muurahaiset levittävät. Puistolumikellon siemenissä on elaiosomi eli rasvalisäke, joka houkuttelee muurahaisia. Sipulit tulisi jakaa kolmen vuoden välein kesällä loistavan kukinnan takaamiseksi. Sipulit sietävät huonosti säilytystä, joten ne kannattaa liottaa yön yli vedessä ennen istutusta.
Puistolumikello sisältää galantamiini nimistä alkaloidia, jota käytetään esimerkiksi Alzheimerin taudin hoidossa.
Ahosuolaheinä
Ahosuolaheinä ("Rumex acetosella") on kaikkialla Suomessa yleinen hierakoiden sukuun kuuluva laji. Sillä on Suomessa kolme alalajia: (varsinainen) ahosuolaheinä ("Rumex acetosella" ssp. "acetocella"), kaitasuolaheinä ("Rumex acetosella" ssp. "tenuifolius") ja somersuolaheinä ("Rumex acetosella" ssp. "arenicola").
Ahosuolaheinä on 10–60 cm korkea monivuotinen ruohovartinen kasvi. Sen lehdet ovat soikeat ja kapeat. Lehtiruodin tyvellä vartta ympäröi kalvomainen korvaketuppi. Lehdet maistuvat happamilta ja suolaisilta. Maku muistuttaa vähän raparperiä tai ketunleipää. Kasvi on kaksikotinen: hedeyksilöiden kukat ovat punertavat ja heteet keltaiset, emiyksilöissä kukat ovat purppuranpunaiset. Kukinto on haaroittunut ja noin puolet kasvin koko korkeudesta. Kukat ovat pieniä. Pähkylät ovat noin 1,5 mm pitkiä, ruskeita ja kolmisärmäisiä. Ahosuolaheinällä on syvälle maahan ulottuva paalujuuri, ja se muodostaa myös juurisilmuja pintajuuristoonsa.
Ahosuolaheinä muistuttaa niittysuolaheinää ("Rumex acetosa"). Sen erottaa niittysuolaheinästä pienemmän koon ja lehtien tyviosien perusteella. Ahosuolaheinällä lehtien tyviliuskat ovat kääntyneet ulospäin, eli lehdet ovat muodoltaan keihäskantaiset.
Kasvi on kotoisin Euraasiasta, mutta se on levinnyt ihmisen mukana muuallekin pohjoisella pallonpuoliskolla. Pohjois-Amerikassa se on harmillinen rikkaruoho muun muassa pensasmustikan viljelmillä.
Ahosuolaheinä menestyy kuivillakin paikoilla, kuten kallioilla, joutomailla, rantahietikoilla ja tienvarsilla. Se vaatii happaman maaperän. Hiekkaisilla pelloilla juuriversoista voimakkaasti leviävä ahosuolaheinä voi olla rikkakasvi.
Ahosuolaheinää on käytetty ravinnoksi keittoihin ja salaatteihin. Oksaalihapon takia sitä ei pidä käyttää liikaa. 
Tekstiilien värjäyksessä siitä saadaan keltaista, tummanruskeaa, mustaa ja vihreää väriä, siemenistä punaista.
Niittysuolaheinä
Niittysuolaheinä ("Rumex acetosa") on kaikkialla Suomessa yleinen hierakoiden sukuun kuuluva ruohovartinen kasvi.
Niittysuolaheinä kasvaa 30–100 cm korkeaksi. Lehdet ovat pitkänsoikeat, nuolikantaiset ja isommat kuin ahosuolaheinällä. Kasvi on kaksikotinen, hedeyksilöiden kukat ovat punertavat ja heteet keltaiset, emiyksilöissä kukat ovat purppuranpunaiset. Lehdet maistuvat happamilta ja suolaisilta, maku muistuttaa vähän raparperiä tai ketunleipää.
Niittysuolaheinää kasvaa villinä lähes koko Euroopassa, ja sitä on viljelty jo muinaisessa Egyptissä ja Intiassa. Lajia esiintyy myös Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa. Lapissa kasvaa alalajia nimeltään lapinsuolaheinä ("Rumex acetosa" ssp. "lapponicus").
Niittysuolaheinää kasvaa niityillä. Sen kasvupaikkoja ovat myös kosteat lähteiköt, puronvarret ja pensastot.
Niittysuolaheinää on käytetty ravinnoksi keittoihin ja salaatteihin. Ranskassa viljellään isolehtistä lajiketta, tarhasuolaheinää ("Rumex acetosa" var. "hortensis"). Oksaalihapon takia sitä ei pidä käyttää liikaa.
Pjongjangin metro
Pjongjangin metro on Pohjois-Korean pääkaupungissa Pjongjangissa toimiva metrojärjestelmä. Se käsittää kaksi linjaa: Ch'ŏlliman linja kulkee Kwangbokin asemalta lounaasta Rakwonin asemalle koilliseen ja Hyŏksin linja kuljee pohjoisesta Puhunin asemalta Taedongin rantaviivaa pitkin Pulgunbyolin asemalle. Kaksi linjaa risteävät Chŏnun asemalla.
Pjongjangin metro on maailman syvimmällä kulkeva metro. Rata kulkee keskimäärin arviolta 110 metriä maanpinnan alapuolella.
Metron linjasto käsittää kaksi linjaa:
Etelä-Korean viranomaislähteiden mukaan metroa rakennettaessa sattui vakava yli sata kuolonuhria vaatinut tunnelin sortumiseen johtanut onnettomuus vuonna 1971, eikä Ch'ŏlliman linjaa tästä syystä vastoin alkuperäisiä suunnitelmia jatkettu Taedong-joen itäpuolelle.
Metroasemien nimet on otettu Pohjois-Korean vallankumouksen historiasta, joten niiden perusteella ei voi suoraan päätellä linjojen uloskulkujen sijaintia maan pinnalla.
Kokonaan maan alla kulkevan linjaston ulkoasu perustuu venäläisen metrorakentamisen antamiin esikuviin, kuten Moskovan metroon. Molemmat metrot jakavat useita tyypillisiä piirteitä, kuten linjojen syvyys ja asemien väliset pitkät etäisyydet. Asemia koristavat sosialistista realismia edustavat mosaiikit, maalaukset ja patsaat.
Metroasemat on suunniteltu toimimaan myös väestönsuojina, tätä varten asemat on varustettu suurilla teräsovilla.
Metro on toiminnassa aamuviidestä iltayhteentoista. Ruuhka-aikoina junat voivat kulkea minimissään kahden minuutin välein. Tavallinen toimintaväli on 5-7 minuuttia, joskin sähkökatkot sekä muut toimintavaikeudet ovat ajoittain aiheuttaneet epäsäännöllisyyttä. Kertamatkaan oikeuttava poletti maksaa 5 Pohjois-Korean wonia (0,005 euroa vuoden 2017 vaihtokurssilla).
Kun metro aloitti toimintansa 1970-luvulla, metrot olivat vastavalmistuneita. Vaikka Pohjois-Korea väitti vaunujen olevan korealaisia, DK4-nimellä tunnetut vaunut valmistettiin Kiinassa vuonna 1972. Vuonna 1998 osa näistä metroista myytiin Pekingin metron käyttöön, jossa ne toimivat kolmen vaunun järjestelminä linjalla 13 vuoteen 2002 asti jolloin ne poistettiin lopullisesti käytöstä.
Vuodesta 1997 Pjongjangin metro on käyttänyt saksalaista kalustoa, joka on ollut aiemmin käytössä Berliinin sekä Ateenan metroilla. Käytössä on ollut kaksi erilaista metrosarjaa:GI-tyypin yksiköt muunnettiin myöhemmin maanpäällisiksi juniksi Korean valtionrautateiden palvelukseen loppujen Pjongjangiin jääneiden kiinalaisten DK4-yksiköiden tapaan, jälkimmäiset poistettiin siitäkin käytöstä vuonna 2016.
D-tyypin yksiköt ovat edelleen käytössä Pjongjangin metrossa muodostaen yhä valtaosan sen kalustosta, vuonna 2015 esiteltiin uusi paikallisesti valmistettu metrojunamalli ja ensimmäinen yksikkö otettiin käyttöön seuraavana vuonna.
Ulkomaalaiset turistit voivat pääsääntöisesti nähdä metron ainoastaan opastetuilla kierroksilla mikä on synnyttänyt runsaasti huhuja sen toimintaan liittyen.
Bedlam
Bethlem Royal Hospital eli Bedlam on Lontoossa sijaitseva maailman vanhin psykiatrinen sairaala. Sanasta "bedlam" on tullut englannin kielessä synonyymi hälinälle ja epäjärjestykselle.
Bedlam perustettiin vuonna 1247 lahjaksi Betlehemin tähti -nimiselle palestiinalaiselle munkkiveljeskunnalle. Laitos toimi aluksi luostarina, mutta henkisistä sairauksista kärsivien hoito aloitettiin jo 1300-lukuun mennessä.
Lontoon kaupunki otti Bedlamin hallintaansa 1547, jolloin laitoksesta tuli yksi viidestä uskonpuhdistuksen jälkeen uudelleenperustetusta ”kuninkaallisesta sairaalasta”. Vaikka noihin aikoihin jotkin potilaat paranivatkin, toiminta oli hyvin tehotonta. Väkivaltaiset potilaat kahlehdittiin ja pantiin käsirautoihin. Sairaalaan järjestettiin myös maksullisia kiertokäyntejä, joilla vierailijat pääsivät katselemaan sairaalan potilaita ja heidän epäinhimillisiä elinolosuhteitaan.
Vuonna 1676 laitos siirtyi uusiin tiloihin Moorfieldsiin barokkityyliä edustavaan rakennukseen, jonka oli suunnitellut Robert Hooke. Vuonna 1815 sairaala sijoitettiin St. George’s Fieldsiin Southwarkiin. Osa sairaalasta toimii nykyään sotamuseona. 1800-luvun puolivälin tienoilla potilaita alettiin hoitaa yhä enemmän erilaisten työmuotojen ja vapaa-ajan aktiviteettien avulla. Potilaiden kahlehdinnasta luovuttiin myös vähitellen.
Vuonna 1930 sairaala uudistettiin jälleen, ja se siirrettiin nykyiselle sijaintipaikalleen. Samalla osastot hajautettiin omiin rakennuksiinsa. Kaikissa rakennuksissa oli keittiö, ruokala ja puutarha.
Suurimman osan historiastaan Bedlam on toiminut akuuttien tapausten hoitolaitoksena. Ne, jotka eivät ole parantuneet 12 kuukauden sisällä, on yleensä lähetetty pois. Kuitenkin 1730-luvun ja vuoden 1919 välillä niin sanottuun parantumattomien siipeen otettiin sellaisia potilaita, joille muuta sijoitusvaihtoehtoa ei ollut.
Vuonna 2013 arkeologit löysivät vuonna 1560 perustetun hautausmaan, jolle on haudattu tuhansia Bedlamin sairaalassa kuolleita potilaita. Lisätutkimusten toivotaan tuovan valoa Bedlamin sairaalan tuolloisiin elinoloihin.
Ruttojuuret
Ruttojuuret ("Petasites") ovat asterikasveja. Suvusta tunnetaan 15–20 lajia. Suomessa kasvaa vain neljä lajia. Pohjanruttojuuri ("Petasites frigidus") kasvaa luonnonvaraisena letoilla, korvissa ja rannoilla Keski-Suomen pohjoisosissa ja Pohjois-Suomessa. Etelänruttojuuri ("Petasites hybridus") kasvaa harvinaisena, alun perin viljelykarkulaisena Etelä-Suomessa. Sitä kasvatetaan myös perennana ja se on tuotu Suomeen alkuaan rohdoskasviksi. Ruttojuuri on tullut Pohjolaan luostarien munkkien mukana. Sitä on käytetty nimensä mukaisesti keskiaikana haavoja parantavana, mutta ennen kaikkea ruttolääkkeenä. Rantaruttojuuri kasvaa yhdessä paikassa rannikolla Helsingissä. Valkoruttojuurta ("Petasites albus") kasvatetaan koristekasvina. Se kukkii aikaisin keväällä, jopa maaliskuussa. Koristekasviksi istutettu ruttojuuri voi vallata suurenkin alan kasvupaikakseen, ja sitä voi olla vaikea hävittää.
Etelä-Korean won
Won on Korean tasavallan eli Etelä-Korean rahayksikkö. Etelä-Korean wonin tunnus on ₩ ja ISO 4217 -koodi KRW.
Etelä-Koreassa on nykyisin käytössä seuraavat kolikot:
Etelä-Koreassa on nykyisin käytössä seuraavat setelit:
Pohjois-Korean won
Won on Korean demokraattisen kansantasavallan eli Pohjois-Korean virallinen rahayksikkö, joka jakaantuu sataan choniin. Rahayksikön tunnus on ₩ ja ISO 4217-koodi KPW. Woneja laskee liikkeeseen Korean demokraattisen kansantasavallan keskuspankki.
Won ei ole vapaasti vaihdettava valuutta. Maassa vierailevien ulkomaalaisten käyttöön vaihdetaan "turistirahoja" tai "fekkejä" (FEC, "Foreign Exchange Certificate"), joita on kahta lajia: kapitalististen maiden kansalaisille vihreä, sosialististen maiden kansalaisille punainen. Vastaavanlainen käytäntö oli yleinen monissa sosialistisissa maissa vielä 1990-luvun alussa.
Nykyään turistirahan rinnalla käytetään yleisesti myös vapaasti vaihdettavia valuuttoja, kuten dollaria, euroa ja Japanin jeniä, koska wonin vaihtokurssi on pahasti inflatoitunut .
Vuoden 2009 lopulla suoritetun rahauudistuksen jälkeen yhtä uutta wonia vastaa sata vanhaa wonia. Liikkeeseen laskettiin 1, 5, 10 ja 50 chonin ja 1 wonin arvoiset kolikot, ja 5, 10, 50, 100, 200, 500, 1000, 2000 ja 5000 wonin arvoiset setelit.
Tim Hunt
Sir Richard Timothy ”Tim” Hunt (s. 19. helmikuuta 1943) on brittiläinen biokemisti. Hän sai Nobelin lääketieteen palkinnon vuonna 2001 yhdessä Leland Hartwellin ja Paul Nursen kanssa löydettyään sykliinit ja sykliineistä riippuvaiset kinaasit, jotka ovat keskeisiä molekyylejä solusyklin säätelyssä. Ensimmäiset sykliinit Hunt löysi merisiilistä ja myöhemmin muistakin lajeista. Nobel-komitean mukaan nämä löydökset avaavat uusia näköaloja syövän diagnosointiin ja hoitoon.
Hunt erosi kunniaprofessorin tehtävästään Lontoon yliopistossa University College Londonissa (UCL) sen jälkeen kun hän oli puheessaan sanonut: ”Kun tyttöjä on laboratoriossa, tapahtuu kolmenlaista, rakastut heihin, he rakastuvat sinuun, ja kun heitä arvostelee, he alkavat itkeä.”
Luonnontieteellinen keskusmuseo
Luonnontieteellinen keskusmuseo Luomus on Helsingin yliopiston alainen erillinen tutkimuslaitos ja luonnontieteellinen museo. Museo säilyttää ja ylläpitää kasvi-, sieni- ja eläintieteellisiä sekä geologisia ja paleontologisia kansalliskokoelmia. Kokoelmat koostuvat näytteistä eri puolilta maailmaa. Ne palvelevat tutkimusta, yleisölle suunnattua informaatiota sekä yliopiston omaa syventävää opetusta.
Vuonna 2015 museoon tutustui yhteensä 167 395 kävijää, joista 63 252 vierailijalle kirjattiin ilmaiskäynti.
Museolla on yleisölle suunnattuja näyttelyitä kolmessa kohteessa Helsingin keskustassa ja sen lähistöllä:
Kumpulan kartanossa säilytettävät museon geologiset kokoelmat ovat avoinna kesäkaudella yleisöpäivinä.
Svenska skolan i Varkaus
Svenska skolan i Varkaus on ruotsinkielinen alakoulu Varkaudessa Pohjois-Savossa. Se on Suomen itäisin ruotsinkielinen koulu. Koulu on perustettu perin vuonna 1919 nimellä "Warkaus privata Svenska Folk- och Samskola". Koulun perustajiin kuului A. Ahlström Oy:n virkamiehiä. Sen yhteydessä on viisivuotiaille leikkikoulu. Vaikka koulu on ruotsinkielinen, nykyisin suurin osa sen oppilaista puhuu äidinkielenään suomea. Lukuvuonna 2008–2009 koulussa oli 20 oppilasta.
Koulu sijaitsi vuodesta 1993 vuoteen 2006 Niittylän historiallisen työläiskorttelin peruskorjatussa puutalossa Unnukan rannalla. Sen jälkeen koulu on välillä ollut Päiviönsaaren sekä Tehtaan koulun yhteydessä, ja tällä hetkellä se toimii "Könönpellon koulun" tiloissa.
William Hogarth
William Hogarth (10. marraskuuta 1697 Lontoo – 26. lokakuuta 1764 Lontoo) oli englantilainen taidemaalari ja graafikko, joka tunnetaan erityisesti suurta suosiota saavuttaneista kuvasarjoistaan. Omien sanojensa mukaan hän kuvasi moderneja moraalisia aiheita. Hogarthin ensimmäinen moralistinen piirrossarja oli vuosina 1731–1732 tehty "Ilotytön tarina". Kirjassaan "The Analysis of Beauty" (1753) hän hyökkäsi ihanteellisen kauneuden käsitettä vastaan. Hän käsitteli piirroksissaan myös esimerkiksi kuuluisaksi nousseen huijarin Mary Toftin tapausta.
Hogarth kokeili myös historiallisia aiheita havaittuaan appensa Sir James Thornhillin saavuttaneen niiden avulla huomattavaa menestystä. Hogarth oli äärimmäisen kansallismielinen eikä koskaan myöntänyt saaneensa vaikutteita ulkomaisilta taiteilijoilta, vaikka olikin käynyt kahdesti matkalla Pariisissa.
Hugo Vasquez
Hugo Sebastiano Vasquez (s. 5. helmikuuta 1978, Caracas, Venezuela) on venezuelalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten telenovelasta "Tuhkimotarina" ("Mi Gorda Bella") "Jordi Rosalesin" roolista. Vasquezilla on ollut muutamia sivurooleja eteläamerikkalaisissa elokuvissa.
Vasquez meni kihloihin floridalaisen Elizabeth Hintonin kanssa. Vasquez ja Hinton erosivat parin vuoden yhdessäelon jälkeen. Myöhemmin Vasquez meni naimisiin argentiinalaisen Julieta Carreñon kanssa. Carreño ja Vasquez saivat tyttövauvan toukokuussa 2007.
Vasquezin äiti Natalie Lazaro de Vasquez oli kotoisin Brasiliasta mutta ollessaan raskaana, (odottaessaan Hugoa) hän muutti Venezuelaan. Hugon isä oli kotoisin Venezuelasta. Vasquez aloitti näyttelemisen 9-vuotiaana. Lapsena Vasquez asui Venezuelassa, mutta lähti aikuisena opiskelemaan näyttelemistä, hän opiskeli New Yorkissa, Saksassa ja Kolumbiassa, ja muutti sitten takaisin Venezuelaan.
Max Frisch
Max Rudolf Frisch (15. toukokuuta 1911 Zürich – 4. huhtikuuta 1991 Zürich) oli merkittävä sveitsiläinen kirjailija.
Frisch syntyi Zürichissä, missä hän ensin opiskeli saksaa ja sen jälkeen rakennustaidetta. Toisen maailmansodan aikana hän palveli Sveitsin armeijassa. Tärkeitä aiheita Frischille olivat ihmisen identiteetti ja Sveitsin itsekuva esimerkillisenä, sitoutumattomana valtiona sekä maan rooli maailmassa.
John Harrison
John Harrison (24. maaliskuuta 1693 – 24. maaliskuuta 1776) oli englantilainen kelloseppä, joka keksi turvalliset valtameripurjehdukset mahdollistavan riittävän tarkan kronometrin. Tarkkoja kelloja oli toki ollut jo aiemminkin, mutta niiden käynnin säätö perustui heiluriin, eivätkä ne siten olleet soveliaita laivoissa käytettäviksi. Laivan keskeytymättömät liikkeet vaikuttavat lisäksi myös liipotin- ja ankkurimekanismien ym. tavanomaisten ratkaisujen käyntinopeuteen ja tästä aiheutuva kellon näyttämän enenevä virhe lisää samassa suhteessa virhettä sekstanttia käyttäen tapahtuvassa pituuspiirin määrityksessä.
Hänen 1726 kehittämässään kompensaatioheilurissa messinki ja teräs kompensoivat toistensa lämpölaajenemisen. Vuonna 1735 keksimällään kronometrillä hän voitti 20 000 punnan palkkion meriministeriöltä, sillä laitteen avulla pituuspiiri pystyttiin määrittämään 50 kilometrin tarkkuudella.
Sunblock
Sunblock on vuonna 2005 perustettu ruotsalainen tyttötrio. Yhtyeen jäseniä ovat Pernilla Lundberg, Rebecka Simonsson ja Oksana Andersson. Yhtyeen ensimmäinen singlejulkaisu oli "I'll Be Ready", joka pääsi ykkössijalle Ruotsissa ja Suomessa. Sunblock on esiintynyt muun muassa Tanskassa, Suomessa ja Englannissa. Toinen singlejulkaisu oli "First Time". Yhtyeen kolmas singlejulkaisu oli "Baby Baby".
"I'll Be Ready"
"First Time"
"I'll Be Ready"
"First Time"
"Baby Baby"
Pukin pikku apuri
Pukin pikku apuri () on kuvitteellinen koira animaatiosarjassa "Simpsonit". Se on Simpsonin perheen lemmikki, rodultaan englanninvinttikoira. Hahmon ääntelyitä näytteli 2.–7. tuotantokaudella eläinten ääniin erikoistunut näyttelijä Frank Welker, myöhemmin Dan Castellaneta. Toisin kuin monet piirrossarjojen eläinhahmot, Pukin pikku apuri käyttäytyy oikean koiran tavoin eikä ole antropomorfinen.
Pukin pikku apurin ensiesiintyminen oli 1. tuotantokauden ensimmäisessä jaksossa ”Joulurauha”, jossa Simpsonit ottivat sen huostaansa. Aiempi omistaja hylkäsi koiran sen hävittyä juoksukilpailuissa. Pukin pikku apuri on perheen yhteinen lemmikki, mutta Bart Simpsonilla on kaikkein läheisin suhde sen kanssa. Bart ja Pukin pikku apuri ovat useasti pelastaneet toisena erilaisista kiperistä tilanteista, ja Bart on aina hankkinut koiran perheelle takaisin, jos siitä on jouduttu tilapäisesti luopumaan. 3. kauden jaksossa ”Koira kuoleman partaalla” johtaja Burns aivopesi Pukin pikku apurin aggressiiviseksi vahtikoiraksi, mutta se palautui entiselleen kohdattuaan Bartin. Pukin pikku apuri on usein melko kuriton koira, joka toistuvasti aiheuttaa tuhoja talossa eikä yleensä ymmärrä sille annettuja käskyjä. Se on kuitenkin ollut Duff-oluen maskottina 14. kauden jaksossa ”Koira joka petti” ja poliisikoirana 20. kauden jaksossa ”Poliisikoira”.
Pukin pikku apuri sai naaraspuolisen vinttikoiran kanssa 25 pentua 6. kauden jaksossa ”Kaksikymmentäviisi pentua”, mutta ne päätyivät johtaja Burnsille, joka kasvatti niistä kilpakoiria. Pukin pikku apuri on saanut poikueen myös tohtori Hibbertin villakoiran kanssa 15. kauden jaksossa ”Varaklovni”.
Simpsoneilla on myös kissa Lumipallo II, jonka osuus sarjassa on paljon pienempi.
Karl Jakob Sundevall
Karl Jakob Sundevall (22. lokakuuta 1801, Högestad, Skåne–2. helmikuuta 1875, Tukholma) oli ruotsalainen eläintieteilijä.
Sundevall opiskeli Lundin yliopistossa vuodesta 1817, ja väitteli siellä filosofian tohtoriksi 1823. Hän matkusteli Itä-Intiassa 1827–1828, minkä jälkeen opiskeli lääketiedettä ja valmistui lääketieteen tohtoriksi 1830.
1833 hänet nimitettiin Tukholman Luonnonhistoriallisen valtionmuseon intendentiksi ja 1836 Lundin yliopiston eläintieteen ja taloustieteen lehtoriksi. Palattuaan 1838 ranskalaisten Huippuvuorille suuntautuneelta tutkimusmatkalta hänet nimitettiin em. museon professoriksi ja intendentiksi, ja hän toimi selkärankaisten osaston professorina 1841–1871.
Sundevall toimi useiden tieteellisten seurojen jäsenenä. Useimmat hänen töistään käsittelivät selkärankaisten systematiikkaa. Merkittävimmät työnsä hän teki ornitologian alalla ja erityisesti lintujen anatomian tutkimuksessa, keskittyen jalkojen ja lantionseudun fylogeniaan. Hän luokitteli suuren joukon tieteelle uusia lintulajeja, erityisesti Johan August Wahlbergin eteläisestä Afrikasta keräämistä näytteistä, muun muassa saharanpussitiaisen. Suomessa tavatuista lajeista hän on luokitellut idänuunilinnun.
Raita (nimi)
Raita on suomalainen naisen etunimi. Suomalaisessa kalenterissa Raitan tai Raidan nimipäivä on 1. huhtikuuta, aprillipäivänä. Raita edustaa luontonimenä pajunsukuista puuta, joten se on henkisesti sukua esimerkiksi nimille Ritva ja Tuija.
Maaliskuuhun 2016 mennessä "Väestörekisterikeskuksen" mukaan 458 naista ja alle 5 miestä oli saanut nimekseen Raita.
Mika Johansson
Mika Johansson (s. 13. maaliskuuta 1984 Kirkkonummi) on suomalainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Kakkosessa pelaavaa FC Honkaa.
Johansson aloitti jalkapalloilun Veikkolan Veikoissa, josta siirtyi B-juniorina Atlantikseen. Debyyttinsä aikuisten sarjatasoilla hän teki Atlantiksen tuolloin nimellä Atlantis Akatemia Kakkosessa pelanneessa joukkueessa kaudella 2002. Ensiesiintymisensä Suomen korkeimmalla sarjatasolla Veikkausliigassa hän teki kaudella 2003 Jokereissa.
Kaudet 2004–2007 Johansson kuului Helsingin Jalkapalloklubin organisaatioon, mutta sai peliaikaa pääasiassa vain reservijoukkue Klubi 04:ssä. Kauden 2008 hän vietti tällä välin Ykköseen nousseessa Atlantiksessa, ja kaudet 2009–2011 hän edusti Veikkausliigan Myllykosken Palloa, jossa hän pelasi yhteensä 18 liigaottelua.
Kaudeksi 2012 Johansson palasi pääkaupunkiseudulle ja liittyi Ykköstä pelanneen HIFK:n riveihin. HIFK:n tippuessa Kakkoseen kaudelle 2013 siirtyi Johansson Viikinkeihin.
Tekevän mylly
Tekevän mylly on toiminnassa oleva vuonna 1921 rakennettu kulttuurihistoriallisesti merkittävänä kohteena suojeltu vesimylly ja sahalaitos Pyhäjoen kunnassa Yppärijoen etelärannalla Pohjois-Pohjanmaalla. Kyläläiset ovat yhteisvoimin pitäneet sitä kunnossa.
Livets teater
Livets teater on ruotsalaisen Magnus Ugglan toinen albumi vuodelta 1976. Viiden ensimmäisen kappaleen jälkeen albumilla tulee pitkä "Livets teater" -niminen osuus, jota voisi luonnehtia rock-oopperaksi. Kaikki albumin kappaleet ovat Ugglan säveltämiä ja sanoittamia.
Jotkut kriitikot sanoivat albumin olleen edellä aikaansa juuri tuon "Livets teater" -osuuden takia.
Kannessa on kuva Ugglasta ja vähäpukeisesta naisesta. Kuvan on ottanut Ugglan veli, Gabriel Uggla.
Johann Heinrich Blasius
Johann Heinrich Blasius (7. lokakuuta 1809 Eckerbach – 26. toukokuuta 1870, Braunschweig) oli saksalainen eläintieteilijä.
Blasius opiskeli luonnonhistoriaa Berliinissä. 1836 hänet nimitettiin Collegium Carolinumin, nykyisin Braunschweigin teknillinen yliopisto, luonnonhistorian professoriksi Braunschweigiin, missä virassa hän toimi kuolemaansa saakka. Hän oli perustamassa Braunschweigin kasvitieteellistä puutarhaa 1840. Hän perusti ja johti Braunschweigin luonnonhistoriallista museota 1859 alkaen. Hän matkusti Venäjän Euroopan puoleisessa osassa vuosina 1840 ja 1841 yhdessä Alexander Keyserlingin kanssa.
Blasiuksella oli ainakin kaksi poikaa, Rudolf Heinrich Paul Blasius ja Wilhelm August Heinrich Blasius, jotka molemmat olivat myös lintutieteilijöitä.
Johann Heinrich Blasius kuvaili ja nimesi muun muassa lapinuunilinnun.
Leland H. Hartwell
Leland H. (Lee) Hartwell (s. 30. lokakuuta 1939 Los Angeles, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen biokemisti, joka johtaa Fred Hutchinson Cancer Research Centeriä Seattlessa, Washingtonin osavaltiossa. Hartwell on väitellyt tohtoriksi Massachusetts Institute of Technologyssa vuonna 1964.
Hän sai Nobelin lääketieteen palkinnon vuonna 2001 yhdessä Tim Huntin ja Paul Nursen kanssa. Hartwell tutki 1960-luvulla leivinhiivan solusykliä ja eristi soluja, joiden geenit olivat muuttuneita. Hän on tunnistanut satakunta solusykliin vaikuttavaa geeniä. Yhdessä Huntin ja Nursen tutkimusten kanssa nämä löydökset avaavat Nobel-komitean mukaan uusia näköaloja syövän diagnosointiin ja hoitoon.
Tony Scott (muusikko)
Tony Scott (oik. Anthony Joseph Sciacca; 17. kesäkuuta 1921 Morristown, New Jersey – 28. maaliskuuta 2007 Rooma, Italia) oli yhdysvaltalainen jazzmuusikko. Scott oli tunnettu klarinetisti, säveltäjä ja sovittaja. Hänen kiinnotuksen kohteenaan oli etenkin maailmanmusiikki.
Useita vuosikymmeniä kestäneellä urallaan Scott soitti monien kuuluisien jazzmuusikoiden, kuten Billie Holidayn, Dizzy Gillespien, Duke Ellingtonin ja Sarah Vaughanin, kanssa. Hän työskenteli ja asui urallaan monella mantereella. Scott jäi Italiaan asumaan 1980-luvulla.
Scott oli myös kiinnostunut valokuvauksesta ja hän tallensi useiden jazzin suurten nimien työtä ja elämää. Hänen kuvansa oli näyttelyssä Ranskassa 1980-luvun lopulla. Scott kirjoitti myös omaelämäkerran "Bird, Lady and Me".
Scott kuoli Roomassa 28. maaliskuuta 2007.
Dominic Brunt
Dominic Brunt (s. 15. huhtikuuta 1970 Englanti) on englantilainen näyttelijä, joka tunnetaan sarjasta Emmerdale. 
Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa ja Cainin tytär. Hän opiskeli Accrington Moorhead Sports yliopistossa.
Emmerdale: Älä katso nyt! Dinglet Venetsiassa
Emmerdale: Älä katso nyt! Dinglet Venetsiassa (eng. "Don't Look Now! The Dingles in Venice") on vuonna 1999 valmistunut englantilainen elokuva, joka perustuu Emmerdale-saippuasarjaan.