Hilary Putnam
Hilary Whitehall Putnam (31. heinäkuuta 1926 Chicago, Illinois – 13. maaliskuuta 2016) oli yhdysvaltalainen filosofi, joka edusti analyyttisen filosofian suuntausta.
Putnam oli tärkeimpiä mielenfilosofian tutkijoita 1900-luvulla. Hänet tunnettiin mielenfilosofiassa alun perin yhtenä funktionalismin tärkeimmistä edustajista ("aivot ovat vain tietokone"), vaikka hän hylkäsikin myöhemmin teoksessaan "Representation and reality" näkemyksensä mahdottomana. Alun perin Putnam esitti funktionalismia vaihtoehtona mielenfilosofiassa vallalla olleelle identiteettiteorialle, jonka mukaan jokainen mielentila on identtinen tietyn aivotilan kanssa. Putnam tuli kuuluisaksi esitettyään monitoteutuvuuden argumenttinsa identiteettiteoriaa vastaan. Perustelu sanoo, että jos mielentila voidaan palauttaa tiettyyn fysikaaliseen rakenteeseen, toteuttaakseen samanlaista mielen toimintaa kahdella eliöllä on oltava identtinen fysiologinen rakenne. Tämä on mahdoton ajatus. Jo pelkästään eri ihmisillä aivoissa on eroja, mutta on myös täysin ristiriidatonta kuvitella fysiologialtaan täysin erilainen organismi, jolla on kuitenkin esimerkiksi kivun aistimuksia. Ei ole mitään syytä olettaa, etteikö tällainen eliö todella tuntisi kipua, vaikka sen aivot ovatkin rakenteeltaan erilaiset. Tästä syystä identiteettiteoria on epätosi.
Kielenfilosofiassaan hänen tärkeimpiin näkemyksiinsä kuului eksternalismi eli "merkitys ei ole vain pään sisällä", jonka hän on tiivistänyt "kaksoismaan ajatuskokeeseensa". Hänen mukaansa, jos näet jonkin nesteen jota kutsut "vedeksi" ja jokin muukalais-kaksoisolentosi vieraalla planeetalla näkee täysin samannäköistä nestettä ja kutsuu myös sitä vedeksi ja se lopulta osoittautuukin XYZ:ksi eikä HO:ksi, sinä ja kaksoisolentosi tosiasiassa tarkoitatte eri asioita sanalla vesi, vaikka sillä onkin teille sama funktio (tämä liittyy läheisesti siihen, miksi Putnam hylkäsi funktionalismin). Argumentti puolustaa Putnamin ja Saul Kripken esittämää uutta merkitysteoriaa.
Putnam myös esitti argumentin, jota useat pitävät pätevänä refutaationa "aivot altaassa" -ajatuskokeelle. Hänen mielestään kukaan ei voi loogisesti todeta olevansa pelkät aivot, jotka ovat kiinni laitteessa joka luo havaintomaailmamme, kuten esimerkiksi Matrix-elokuva kuvasi. Jos tosiasiassa joku väittäisi olevansa todella pelkät "aivot laitteessa", hän ei tietenkään voisi puhua oikeista "aivoista", koska ei olisi ikinä nähnyt niitä, vaan pelkästään jotain aivojen kaltaista, joka olisi havaintomaailman luojan luomaa joka tapauksessa. Jos joku siis toteaisi, "olen pelkät aivot laitteessa", hän tosiasiassa tarkoittaisi "olen pelkät laite-aivot laite-laitteessa", mikä ei tietenkään vastaisi sanojan sanoilleen toivomaa merkitystä. Jos toisaalta sanoja olisi oikeasti olemassa "tässä" maailmassa, hänen puheissaan olisi vielä vähemmän järkeä. Argumentilla Putnam pyrki esittämään vastaesimerkin sille, mitä hän kutsui maagiseksi referenssin teoriaksi, jota hänen mukaansa myös totuuden korrespondenssiteoria vaatii. Vaihtoehdoksi hän esitti nk. kausaalista referenssin teoriaa.
Ontologiassa Putnam on tunnettu erottelustaan metafyysiseen realismiin ja sisäiseen realismiin. Metafyysinen realisti ajattelee, että on todella olemassa ulkoinen todellisuus, jolla on tietty meistä riippumaton rakenne. Todellisuudesta voidaan esittää yksi ja vain yksi tosi kuvaus, totuus on korrespondenssi- eli vastaavuussuhde kielen ja todellisuuden välillä. Putnam arvosteli tätä ja kannatti sisäistä realismia, jonka mukaan todellisuudesta on mahdollista esittää useita yhtä tosia kuvauksia. Metafyysinen realismi on "Jumalan näkökulma", jollaista ei ihmisellä voi olla. Myöhemmin Putnam hylkäsi tämän erottelun, mutta arvosteli edelleen kiivaasti sitä, mitä hän kutsui Ontologiaksi. Ontologia on paitsi mieletöntä, myös oleellisesti epäeettistä. Näin Putnam lähestyi Emmanuel Levinas'n ajatusta etiikasta ensimmäisenä filosofiana.
Putnam oli uskonnollisesti suuntautunut ajattelija. Hänen väitetään haastattelussa sanoneen, että lause ”Jumala on olemassa” ei ole ristiriidassa väitteen ”Jumala ei ole olemassa” kanssa. Perinteisen filosofian mukaan lauseet ”Jumala on olemassa” ja ”Jumala ei ole olemassa” muodostavat yhdessä ristiriitaisen lausejoukon, niin ettei kukaan järkiperäinen henkilö voi kannattaa molempia lauseita yhtä aikaa.
Putnam edellytti uskovaiselta uskon arvioimista käytännön ja kokemuksen valossa ja sitoutumista kommunikaation periaatteeseen, valmiutta keskustella kaikista käsityksistä, joita väittää tosiksi.