hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Warrenin piirikunta (Ohio)
Warrenin piirikunta on piirikunta Ohiossa, Yhdysvalloissa, joka on nimetty Joseph Warrenin mukaan. Sen suurin kaupunki on Mason.
Warrenin naapuripiirikuntia ovat Montgomery pohjoisessa, Greene koillisessa, Clinton idässä, Clermont etelässä, Hamilton lounaassa ja Butler lännessä.
Piirikunnassa oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 212 693 ihmistä ja 74 144 kotitaloutta. Etniset ryhmät jakautuivat valkoisiin (90,8%), mustiin (3,5%), alkuperäisamerikkalaisiin (0,2%) ja aasialaisiin (4,1%).
Rakenneisomeria
Rakenneisomeriassa eli konstituutioisomeriassa atomien, sidosten ja funktionaalisten ryhmien paikat vaihtelevat. Yhdisteillä on sama molekyylikaava, mutta niiden rakenne on erilainen. Tähän lajiin kuuluu "ketjuisomeria", jossa pitkät hiiliketjut haarautuvat ja rakentuvat eri tavoilla. "Paikkaisomeereillä" funktionaalinen ryhmä voi sijaita eri paikoissa ketjua, kun taas "funktioisomeereillä" on sama molekyylikaava, mutta erilaiset funktionaaliset ryhmät.
Runkoisomeriassa eli ketjuisomeriassa molekyylin hiiliketju voi olla haarautunut, haarautumaton tai rengasmainen. Haarautumatonta muotoa kutsutaan n-muodoksi ja haarautunutta iso-muodoksi. Runkoisomeriaa voi esiintyä lähes kaikilla hiilivedyillä.
Hyvin yleisessä käytössä oleva runkoisomeeri on moottoribensiinin sisältämä oktaani. Kun varsinainen oktaani on kahdeksan hiilen pituinen ketju, bensiinin iso-oktaanissa pisin yhtenäinen ketju on viiden hiilen mittainen ja kolme hiiliatomia on siirtynyt haaroiksi ketjun varrelle. Rakenteelliselta nimeltään aine on 2,2,4-trimetyylipentaani. Koska tyydyttyneissä hiilivedyissä ketjun päässä oleva hiiliatomi reagoi etusijalla, on tällä rakenteella saavutettu optimaaliset palamisominaisuudet, sillä tämän isomeerin ketjussa on viisi päätä.
Myös 2,2,3,3-tetrametyylibutaani olisi yksi mahdollinen oktaani-isomeeri, siinä olisi 6 ketjunpäätä, mutta se olisi liian epävakaa ja vaikeasti hallittava yhdiste.
Paikkaisomeria on seurausta funktionaalisesta ryhmästä, jonka paikka vaihtelee isomeereilla.
Esimerkiksi propanolilla on isomeereja: sen molekyylikaava on CHO ja isomeerit
1-propanoli (vasemmalla) ja 2-propanoli (oikealla):
1-propanoli (vasemmalla) ja 2-propanoli (oikealla):
Funktioisomeereilla on erilaiset funktionaaliset ryhmät. Esimerkiksi yllä olevan propanolin funktionaalinen isomeeri on metyylietyylieetteri, jonka molekyylikaava on CHO.
Sampson Cudjoe
Sampson Cudjoe (s. 22. kesäkuuta 1988) on ghanalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigan FC Honkaa. Hän siirtyi joukkueeseen 12. syyskuuta 2008 loppukauden kattavalla sopimuksella kotimaansa pääsarjassa pelaavasta Kessbenistä.
Cudjoe kuului Ghanan olympiajoukkueeseen, joka karsi vuoden 2008 olympialaisiin.
Valtakunnanamiraali
Valtakunnanamiraali eli valta-amiraali () oli 1500- ja 1600-luvulla yksi Ruotsin ylimmistä virkamiehistä. Ensimmäinen merkki tällaisesta virasta on Eerik XIV:n ajalta vuoden 1561 lopulta tai vuoden 1562 alusta, jolloin käytetään nimitystä ylin amiraali ("öfverste amiral"). Tämän amiraalin tuli huolehtia Ruotsin laivaston rakentamisesta, varustamisesta ja johtamisesta. Aiemmin amiraaleiksi oli kutsuttu vain sotilaita, ei hallinnollisia virkamiehiä. Juhana III teki virasta pysyvän ja nimitti 1571 tähän virkaan Klaus Flemingin, jonka viran nimikkeenä oli Ruotsin valtakunnan amiraali ("Svea rikes amiral"). Vuosina 1602–1682 valtakunnanamiraalin arvo kuului laivaston hallinnolliselle ja sotilaalliselle johtajalle. Viran viimeinen haltija oli Gustaf Otto Stenbock, jonka aikana vuodesta 1682 viran nimikkeenä oli ylin amiraali. Stenbock kuoli 1685 ja hänen seuraajansa oli kenraaliamiraali Hans Wachtmeister, jonka virkatehtävät erosivat edeltäjän tehtävistä.
Valtakunnanamiraalin virkaa hoitivat
Daan Huiskamp
Daan Huiskamp (s. 10. marraskuuta 1985 Eerbeek) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa AGOVV Apeldoornia, jota ennen hän on pelannut FC Utrechtissa ja SBV Vitessessa.
Huiskamp ei ole pelannut urallaan yhtäkään maaottelua.
Cambuurstadion
Cambuurstadion on monikäyttöinen stadion Leeuwardenissa Alankomaissa. Stadion avattiin vuonna 1936. Nykyään sitä käytetään enimmäkseen jalkapallossa SC Cambuur-Leeuwardenin kotikenttänä. Stadionille mahtuu 10 000 ihmistä.
Posetiivinen orkesteri
Posetiivinen orkesteri on huumorirock-yhtye Turo's Hevi Geen vuonna 2005 ilmestynyt kokoelma-albumi. Se sisältää yhtyeen vähemmän tunnettuja kappaleita vuosilta 1989–1995.
Ammunta kesäolympialaisissa 2008 – naisten 25 metrin urheilupistooli
Naisten 25 m urheilupistooli ammuttiin 13. elokuuta Pekingin ampumaradalla. Kilpailun voitti Kiinan Chen Ying tuloksella 793.4 (585+208.4), joka on uusi finaali olympiaennätys.
Ennen olympialaisten alkua voimassa olleet maailman- ja olympiaennätykset:
M/S Rigel
M/S Rigel () on vuonna 1973 Wärtsilän Turun telakalla Suomessa rakennettu autolautta. Nykyisin alus liikennöi Italian Barin ja Albanian Durrëksen välillä. Alus oli 1970-luvulla nimeltään "Bore I" ja sillä liikennöi Silja/Bore-varustamo. Laiva oli aikansa suurimpia autolauttoja Itämerellä ja se liikennöi tuolloin reitillä Turku–Tukholma. Turusta laiva lähti aamuvuorolla, kun taas Tukholmasta iltavuorolla. Lähes saman kokoluokan alus M/S Fennia liikennöi yhtenä Bore I:n parina Turku–Tukholma -reitillä. M/S Fennia lähti Turusta iltaisin.
Manuel Bandeira
Manuel Carneiro de Souza Bandeira (19. huhtikuuta 1886 – 13. lokakuuta 1968) oli brasilialainen runoilija. Hän syntyi Recifessä ja haaveili alun perin arkkitehdin urasta.
Bandeira julkaisi ensimmäisen kokoelmansa vuonna 1917. Hän sairastui nuorena tuberkuloosiin ja tutustui Sveitsissä hoidettavana ollessaan runoilijakollegaansa Paul Éluardiin.
Bandeira valittiin vuonna 1940 Brasilian kirjallisuuden akatemiaan. Hän työskenteli paitsi runoilijana, myös prosaistina, kriitikkona, kääntäjänä ja kirjallisuuden professorina. Hän kuoli Rio de Janeiron Botafogossa 82-vuotiaana.
Estadio Olímpico Universitario
Estadio Olímpico Universitario on urheilustadion Universidad Nacional Autónoma de Méxicon pääkampuksen alueella, Méxicossa. Se valmistui vuonna 1952 ja sinne mahtuu 63 186 katsojaa. Estadio Olímpico Universitario Méxicon olympialaisten olympiastadionina.
Stadionia käytettiin 1950- ja 1960-luvulla Universidad Nacional Autónoma de Méxicon ja Instituto Politécnico Nacionalin välisiin amerikkalaisen jalkapallon otteluihin. Stadionilla käytiin myös jalkapallo-otteluita sekä kilpailtiin yleisurheilussa. Kansainvälisen olympiakomitean vaatimuksesta stadionin kapasiteettia kasvatettiin olympialaisiin 83 700:taan. Estadio Olímpico Universitario pidettiin olympialaisten yleisiurheilukilpailut, joitakin jalkapallo-otteluita ja avajaiset sekä päättäjäiset. Stadion oli näyttämönä myös jalkapallon MM-kilpailuissa 1986.
Nykyään Estadio Olímpico Universitario on amerikkalaisen jalkapallon joukkueen Pumas Dorados de la UNAMin ja jalkapallojoukkue Club Universidad Nacionalin kotikenttä
AIM-4 Falcon
AIM-4 Falcon on yhdysvaltalaisen Hughes Aircraftin kehittämä ilmataisteluohjus.
Ohjuksen kehitystyö aloitettiin vuonna 1946, jolloin Hughes Aircraft sai sopimuksen kehittää projekti MX-798:na tunnettua aliääninopeudella lentävää ilmataisteluohjusta. Vuonna 1947 projekti väistyi ääntänopeamman MX-904:nä tunnetun ohjuksen kehittämisen tieltä. Alun perin ohjusta oli tarkoitus käyttää hävittäjälentokoneissa vihollisen pommikoneiden torjuntaan, mutta vuoden 1950 jälkeen sen tehtäväksi tuli hävittäjätorjunta.
Ohjusta testattiin vuonna 1949, jolloin se tunnettiin nimellä AAM-A-2 ja kutsumanimellä Falcon. Nimeämiskäytäntöjen muutosten johdosta se uudelleennimettiin vuonna 1951 F-98:ksi ja vuonna 1958 GAR-1:ksi. Ensimmäiset GAR-1- ja GAR-2-versiot otettiin palveluskäyttöön vuonna 1956. Niillä varustettiin yhdysvaltalaiset F-89 Scorpion-, F-101B Voodoo- ja F-102 Delta Dagger -koneet. Yhdysvaltain ulkopuolelle ohjuksia vietiin Kanadaan, Ruotsiin, Suomeen ja Sveitsiin, joissa ne kuuluivat CF-101 Voodoo-, Saab 35 Draken-, Mirage III -hävittäjien aseistukseen.
GAR korvattiin myöhemmin nimityksellä AIM.
GAR-1 l. AIM 4 A on ohjuksen tutkaohjattu puoliaktiivinen versio. GAR-2 l. AIM 4 D on lämpösäteilyyn hakeutuva infrapunaohjus. Draken-koneissa käytettiin Ruotsissa lisenssillä valmistettua infrapunaversiota nimillä Rb-28 ja Rb-24.
Falcon on myös puoliaktiivisen AIM-26-tutkaohjuksen nimi. Tämä ohjus on ollut lisenssivalmisteisena Draken-koneen aseistuksessa nimellä Rb 27.
Artturi Aalto
Artturi Aalto (ent. "Silfver"; 2. toukokuuta 1876 Karjalohja – 25. huhtikuuta 1937 Tuusula) oli suomalainen toimittaja ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Nuoruudessaan Aalto työskenteli ajurina ja renkinä Karjalohjalla sekä myöhemmin kaakelinmuovailijana ja uuniseppänä. Tehdästyöstä Aalto siirtyi työskentelemään toimittajana ja hän teki mittavan työuran työväenlehtien parissa toimien muun muassa Sorretun Voiman toimittaja Jyväskylässä, Työmiehen toimittaja Helsingissä sekä Suomen Sosialidemokraatin toimittaja. Lisäksi Aalto oli aktiivinen toimija ammattiyhdistysliikkeessä ja hän toimi Suomen tehdas- ja sekatyöväen liiton luottamusmiehenä sekä Sos.dem. sanomalehtimiesliiton taloudenhoitajana.
Aalto oli SDP:n kansanedustajana 1919–1933 Uudenmaan läänin vaalipiiristä. Eduskunnassa hän toimi muun muassa Suuren valiokunnan ja Kulkulaitosvaliokunnan jäsenenä. Lisäksi hän oli usean vuoden ajan Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen.
Aalto oli naimisissa vuodesta 1900 lähtien Anna Sofia Jääskeläisen kanssa ja ensimmäisen puolison kuoltua vuodesta 1934 lähtien Hilda Vainikaisen kanssa.
Bentsyylivioletti
Bentsyylivioletti (CHNOSNa) on violetti väriaine, jota on käytetty muun muassa elintarvikevärinä sekä kosmetiikkavärinä. Sen sulamispiste on melko korkea, 245-250 astetta.
Kärsäkorennot
Kärsäkorennot ("Mecoptera") on noin 750 lajia maailmanlaajuisesti käsittävä pieni hyönteislahko. Suomessa on tavattu seitsemän lajia. Useimmat lajit ovat petohyönteisiä.
Nykyiset kärsäkorennot ovat jäänteitä hyvin vanhasta ja aikanaan monimuotoisesta hyönteislahkosta, sillä kärsäkorentoja esiintyy fossiilisena jo permikautisissa kerrostumissa. Lahkoa edustavien sedimentteihin hautautuneiden fossiilien määrä on tavattoman suuri ja monipuolinen. Aineistoa löytyy runsaasti permi-, trias- ja jurakausilta erilaisten nimettyjen fossiilisten lajien määrän ollessa lähes 750, joskin osa näistä lienee synonyymejä. Liitukauteen mennessä lahkon diversiteetti vähenee huomattavasti. Vastaavasti nuoremmat, meripihkaan fossiloituneet kärsäkorennot ovat harvinaisia.
Molekyylibiologisten vertailujen perusteella kirput ovat kärsäkorentojen sisarryhmä.
Kärsäkorennot ovat saaneet nimensä voimakkaasti pidentyneestä ja alaspäin suuntautuneesta pään etuosasta, jonka päässä sijaitsevat purevat suuosat. Verkkosilmät ovat suuret ja tuntosarvet pitkät, yleensä enemmän kuin puolet ruumiin pituudesta. Myös jalat ovat pitkät. Osalla lajeista siivet ovat surkastuneet. Jos korennolla on kuitenkin siivet, ne ovat huomattavasti takaruumista pidemmät, mistä myös lahkon tieteellinen nimi juontaa juurensa (kreikkaa: "meco" pitkä, "pteron" siipi). Etu ja takasiivet ovat suunnilleen samankokoiset ja levätessään korento pitää niitä vaakatasossa takaruumiin päällä. Skorpionikorennoilla koiraan takaruumiin kärki on muuntunut pihtimäiseksi ulokkeeksi. Kärsäkorennot ovat noin 2,5 cm pituisia.
Kosintamenot ovat usein monimutkaisia. Koiras tekee syljestä pallon jota naaras syö parittelun aikana. Naaras munii maahan. Toukat muistuttavat kovakuoriaistoukkia; ne elävät maaperässä ja syövät kuollutta orgaanista materiaalia. Toukkavaiheita on kolmesta neljään. Toukat menevät koteloituessaan maan alle. Muodonvaihdos on täydellinen. Kotelosta kuoriutuu aikuinen alku- tai keskikesällä.
Suomesta on tavattu seitsemän kärsäkorentolajia. Suomen lajien uhanalaisarvioinnin 2010 mukaan yksikään lajeista ei ole uhanalainen, mutta yksi on katsottu silmälläpidettäväksi (NT).
Lajit ovat systemaattisessa järjestyksessä.
Myron Scholes
Myron Samuel Scholes (s. 1. heinäkuuta 1941 Timmins, Ontario) on kanadalainen taloustieteilijä.
Scholes on erikoistunut rahoituksen tutkimukseen. Hän sai tutkimuksistaan Nobelin taloustieteen palkinnon vuonna 1997 yhdessä Robert Mertonin kanssa.
Scholes on tutkinut erityisesti johdannaisten hinnoittelua. Hän kehitti yhdessä Fischer Blackin kanssa Black-Scholes-mallin.
Scholes opiskeli McMasterin ja Chicagon yliopistoissa. Hän on opettanut Chicagon ja Stanfordin yliopistoissa sekä MIT:ssä.
Scholes oli mukana LTCM:ssä, jonka arvo romahti vuonna 1998. Sen jälkeen hän toimi PGAM:ssä, josta hänen kerrottiin jääneen eläkkeelle 2011.
Lechia Gdańsk
Lechia Gdańsk on puolalainen, vuonna 1945 perustettu jalkapalloseura, jonka kotipaikka on Gdańskin kaupunki. Se pelaa kaudella 2018–2019 maansa pääsarjassa Ekstraklasassa.
Sinivaleunikko
Sinivaleunikko ("Meconopsis betonicifolia") on Kiinasta kotoisin oleva kasvi. Se kukkii keskikesällä heinäkuun aikoihin.
Kasvin kukat ovat taivaansiniset väriltään ja ne ovat noin 5 senttiä halkaisijaltaan. Keltaiset heteet keskellä kukkaa erottuvat erittäin selvästi. Kukat kasvavat yksitellen pitkien varsien latvoissa. Lehdet ovat vaalean/taivaansinisen värisiä ja munanmuotoisia. Kukan maavarsi on lyhyt.
Sinivaleunikko kasvaa yleensä noin 90 senttimetriä pitkäksi, joskus korkeammaksi. Se kasvaa mieluiten humuspitoisella kosteutta pidättävällä, huokoisella ja etenkin kunnolla ojitetulla maalla. Kasvupaikkana sille kelpaa puolivarjoinen paikka.
Tlatelolcon verilöyly
Tlatelolcon verilöyly oli Meksikon asevoimien toimeenpanema sotilasoperaatio aseistautumattomia yliopisto-opiskelijoita ja muita siviilejä vastaan, joka tapahtui 2. lokakuuta 1968 "Plaza de las Tres Culturas" -aukiolla Tlatelolcon alueella Méxicossa vain kymmenen päivää ennen Méxicon kesäolympialaisten avajaisia. Virallisten tahojen mukaan verilöylyssä kuoli 20 ihmistä, mutta epävirallisten arvioiden mukaan Meksikon armeija tappoi 150–325 protestoijaa.
Meksikossa 1960-luvulla kansa oli tyytymätön PRI-puolueen hallintoon. Asiat kärjistyivät vuonna 1968. Yliopisto-opiskelijat olivat aktiivisesti protestoimassa hallintoa vastaan. Universidad Nacional Autónoma de Méxicon rehtori Javier Barros Sierra järjesti 1. elokuuta 50 000 opiskelijan rauhanomaisen marssin. Viikkoa myöhemmin sekä UNAMin että IPN:n yliopisto-opiskelijat uhkasivat lakolla ja laajemmilla julkisilla protesteilla, jos hallitus ei suostuisi heidän vaatimuksiin. Presidentti Gustavo Díaz Ordaz uhkasi voimatoimilla pitääkseen opiskelijat kurissa, eikä suostunut suurimpaan osaan vaatimuksista.
Meksikon johto halusi kontrolloida rauhattomuutta, sillä kesäolympialaiset olivat alkamassa Méxicossa lokakuussa. Syyskuun 18. päivänä Meksikon asevoimat valtasivat UNAMin pääkampuksen. Sisäministeri Luis Echeverría Álvarezin mukaan yliopisto oli ajautunut kauaksi sen tarkoituksestaan ja sen oli vallannut poliittiset tahot, jotka aikoivat mahdollisesti suorittaa rikollista toimintaa. Tämän seurauksena rehtori Sierra ilmoitti eroavansa. Syyskuun 23. päivänä IPN:n opiskelijoiden ja poliisin kohtaaminen kärjistyi veriseksi yhteenotoksi, jossa kuoli neljä ihmistä ja useita haavoittui. Seuraavana aamuna asevoimat löysi yliopistokampuksesta suuren määrän aseita. Seuraavien päivien aikana rauhattomuus lisääntyi ja olosuhteet rauhoittuvat hieman, kun Sierra peruutti eroilmoituksensa. Syyskuu 30. päivänä armeija vetäytyi UNAMin kampukselta.
Opiskelijat päättivät järjestää 2. lokakuuta suurmielenosoituksen Plaza de las Tres Culturas -aukiolla. Meksikon hallinto suunnitteli vastatoimia tapahtumalle. Varhain tuona päivänä presidentin valiojoukkojen miehiä sijoitettiin aukiota ympäröivien rakennusten ylimpiin kerroksiin. Mielenosoituksen alkaessa 5 000–10 000 sotilasta ja yli 300 panssarivaunua ja muuta ajoneuvoa piirittäisi aukion ja olympiapataljoonan joukot estäisivät ihmisten pakenemisen Chichuahua-asuinrakennuksesta, jossa mielenosoituksen järjestävät kokoontuisivat.
Arvioiden mukaan 6 000–15 000 ihmistä oli kokoontuneena aukiolle, kun poliittisen opiskelijajärjestön jäsenet alkoivat puhua Chihuahua-rakennuksen kolmannen kerroksen parvekkeelta ihmisjoukolle kello 18. Reilun kymmenen minuutin kuluttua kaksi helikopteria lensi alueen yli ja armeijan joukot aloittivat toimenpiteensä. Tarkka-ampujat rakennusten huipuilta alkoivat ampua yleisöjoukkoon ja rakennuksiin. Olympiapataljoonan miehet hyökkäsivät lisäksi Chihuahua-rakennukseen. Tulitus kesti noin tunnin ja keskiyöhön mennessä aukio oli täysin armeijan hallinnassa.
Maailmannäyttely (EP)
Maailmannäyttely on YUP:n kappale ja EP-levy, joka julkaistiin 8. lokakuuta 2008. Ainoastaan EP:n nimikkokappale sekä EP:llä videona julkaistu ”Kunhan kuluu tuhat vuotta” ovat mukana toukokuussa julkaistulla "Vapauden kaupungit" -albumilla.
EP debytoi Suomen virallisen singlelistan sijalla 8.
Jean-Paul Aimé Gobel
Jean-Paul Aimé Gobel (s. 14. toukokuuta 1943) on katolisen kirkon ranskalainen pappi. Hänet vihittiin papiksi 29. kesäkuuta 1969 ja piispaksi 6. tammikuuta 1994. Hänet nimitettiin 7. joulukuuta 1993 Calatian titulaariarkkipiispaksi, joka hän on yhä.
Gobel on luonut uran kirkon diplomaattisissa tehtävissä. Hän on toiminut nuntiuksena ("nuncio") eli Pyhän istuimen suurlähettiläänä Georgiaan, Armeniaan, Azerbaidžaniin, Senegaliin, Guinea-Bissauhun, Maliin, Kap Verdelle, Nicaraguaan ja Iraniin.
ECM
ECM voi tarkoittaa seuraavia:
Nuntius
Nuntius, virallisesti "apostolinen nuntius", ("nuncio") on diplomaattien arvonimi, joka merkitsee Pyhän istuimen suurlähettilästä. Pyhällä istuimella on nuntius tai delegaatti useimmissa maailman maissa. Hän johtaa apostolista nuntiatuuria.
Kirkolliselta arvoltaan apostolinen nuntius on titulaariarkkipiispa.
Johan Fredrik Aalto
Johan Fredrik Aalto (entinen Ståhlberg) (1. heinäkuuta 1886 Hausjärvi – 3. marraskuuta 1946 Helsinki) oli suomalainen kauppalanjohtaja ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Aallon vanhemmat olivat työmies Johan Ståhlberg ja Augusta Ojala. Nuoruudessaan Aalto työskenteli konemonttöörinä aina vuoteen 1917 asti, jolloin hän siirtyi SDP:n piirisihteeriksi Jyväskylään Vaasan läänin itäiseen vaalipiiriin. Tämän jälkeen hän työskenteli useissa eri työväenlehdissä toimien muun muassa Vapaan Sanan toimitussihteerinä Vaasassa 1920, Kansan Työn päätoimittajana Viipurissa 1920–1922 ja 1924–1930 sekä Suomen Sosialidemokraatin päätoimittajana 1922–1923. Toimittajatyöstä hän siirtyi kuntahallinnollisiin tehtäviin toimien ensin Viipurin apulaiskaupunginjohtajana vuosina 1930–1940 ja myöhemmin Lauritsalan kauppalanjohtajana vuosina 1940–1946.
Aalto oli SDP:n kansanedustajana 1924–1930 Viipurin läänin läntisestä vaalipiiristä. Eduskunnassa hän toimi muun muassa Suuren valiokunnan ja Puolustusasiainvaliokunnan puheenjohtajana sekä Perustuslakivaliokunnan jäsenenä. Lisäksi hän toimi Sosialidemokraattisen eduskuntaryhmän puheenjohtajana.
Aalto oli naimisissa vuodesta 1910 lähtien Impi Aurora Härkösen kanssa.
Nimellä "J. F. Aalto":
Pietro Sambi
Pietro Sambi (27. kesäkuuta 1938 – 27. heinäkuuta 2011) oli italialainen pappi, joka toimi Vatikaanin nuntiuksena Yhdysvaltoihin vuodesta 2005. Aikaisemmin hän oli nuntiuksena Burundiin, Indonesiaan, Kyprokselle ja Israeliin sekä delegaattina Jerusalemiin ja Palestiinaan.
Sambi vihittiin papiksi 14. maaliskuuta 1964 ja piispaksi 9. marraskuuta 1985. Hän oli Bellicastrumin titulaariarkkipiispa.
Baborów
Baborów () on pieni kaupunki Puolan lounaisosassa, lähellä Głubczycea, Opolen voivodikunnassa. Kaupungin asukasluku oli 3 009 vuonna 2015. Väestötiheys on 254 as./km² ja pinta-ala 11,86 km².
Baborówilla on kaksi ystävyyskaupunkia: tšekkiläinen Hradec nad Moravicí ja saksalainen Teublitz.
Kalle Aalto
Kalle Aalto (22. helmikuuta 1884 Halikko – 14. joulukuuta 1950 Halikko) oli suomalainen kivenhakkaaja ja pienviljelijä sekä sosialidemokraattien kansanedustaja.
Nuoruudessaan Aalto työskenteli kivenhakkaajana ja rakennusmiehenä sekä myöhemmin pienviljelijänä Halikossa. Hän nousi varasijalta eduskuntaan vuonna 1919 Turun läänin eteläisestä vaalipiiristä kansanedustaja Sikstus Rönnbergin kuoltua kesken kauden. Kansanedustajana Aalto toimi vuoteen 1922 asti ja eduskunnassa hän oli Suuren valiokunnan jäsen. Kansanedustajatoimensa lisäksi Kalle Aalto oli jäsenenä Halikon kunnanvaltuustossa.
Aalto oli naimisissa vuodesta 1915 lähtien Signe Aaltosen kanssa ja ensimmäisen puolison kuoltua vuodesta 1916 lähtien Rauha Matilda Winkin kanssa.
Izborsk
Izborsk (, ) on muinaisvenäläinen kaupunki, joka sijaitsi nykyisen Staryi Izborskin kylän paikalla Pihkovan alueen Petserin piirissä 30 kilometriä Pihkovasta länteen. Vuonna 2010 Izborskin maalaiskunnassa asui 1 172 henkeä.
Kaupunki mainitaan ensimmäisen kerran Nestorin kronikassa vuoden 862 kohdalla legendaarisen varjagiruhtinaan Truvorin asuinpaikkana. Vuosina 1232 ja 1240 Izborskin linnoituksen valtasi Saksalainen ritarikunta, jolta Aleksanteri Nevalainen valloitti sen takaisin vuonna 1241.
Izborskin laakson yläpuolella kohoavalla harjanteella on ns. Truvorin linna, josta ovat säilyneet 1000–1200-luvulla rakennetut maavallit. Vallihaudan reunalla on yli kaksi metriä korkea kiviristi ja 1400–1500-luvun hautakiviä. Linnan sisällä on 1400–1500-luvulla rakennettu ja 1600–1700-luvulla uudistettu kaksikupolinen pyhän Nikolaoksen kirkko kellotorneineen.
Vuonna 1303 kaupunki siirrettiin 250 metriä idemmäs Žeravja-mäelle. Vuoteen 1330 mennessä sinne valmistui uusi kivilinna, jota 1300–1400-lukujen aikana vielä uudistettiin ja vahvistettiin. Kalkkikivestä rakennetussa linnoituksessa on kuusi tornia ja sen pinta-ala on noin 15 000 neliömetriä. Sisällä on vuonna 1302 rakennettu pieni Lukovka-torni ja vuonna 1341 valmistunut yksikupolinen pyhän Nikolaoksen kirkko.
1300- ja 1400-luvulla saksalaisritarit piirittivät linnoitusta kahdeksan kertaa onnistumatta valtaamaan sitä. Vuonna 1510 Izborsk yhdessä Pihkovan kanssa liitettiin Moskovan Venäjään. Pihkovan piirityksen aikana vuonna 1581 puolalaiset valtasivat linnoituksen, mutta seuraavana vuonna se palautettiin Venäjälle.
Vuonna 1708 Izborsk liitettiin Pietarin lääniin. Vuosina 1719–1777 se oli samannimisen Pihkovan läänin kihlakunnan keskus.
Vuosina 1920–1944 Izborsk kuului Viron Petserimaan maakuntaan. Nykyisin se on yksi Pihkovan alueen turistinähtävyyksistä.
Vuonna 1919 paikkakunnalla tapahtui ns. Izborskin tragedia, jossa Viron joukot teloittivat 25 virolaista ammattiyhdistysaktiivia sen jälkeen kun 76 eturintamaan pakotettua Viron ammattilittojen edustajakokouksen jäsentä oli paennut Neuvosto-Venäjän puolelle.
Kaukolanjärvi
Kaukolanjärvi () on Karjalankannaksen eteläosassa Leningradin alueen Seuloskoin piirissä Toksovan luoteispuolella sijaitseva järvi. Sen pinta-ala on 6,8 neliökilometriä ja keskisyvyys 2,5 metriä. Suurin syvyys on 3,5 metriä.
Järvi on saanut nimensä sen länsipuolella sijaitsevasta Kaukolan kylästä.
Lempaalanjärvi
Lempaalanjärvi () on järvi Karjalankannaksen eteläosassa Leningradin alueen Seuloskoin piirissä Venäjällä. Syvälle työntyvät niemet jakavat sen neljään osaan. Järven pinta-ala on 12,5 neliökilometriä ja syvyys 0,9–3,4 metriä. Suurin syvyys on 8,3 metriä.
Järvi on saanut nimensä sen luoteispuolella sijainneesta Lempaalan kylästä (). Siihen virtaavat Nenimäisenjoki (), Kosenjoki (), Roikanjoki () ja Hullarijoki () sekä Viisjoki, jonka kautta se laskee Taipaleenjokeen ja Laatokkaan.
Lempaalanjärven niemistä Mäntysaaressa entisessä yksityishuvilassa järjestettiin kansalaissodan pakolaisten keskuudessa 1920-luvun alkuvuosina opintokursseja, joissa opettajina toimivat muun muassa Kullervo Manner, Otto Wille Kuusinen ja Yrjö Sirola ja vierailevina myös Toivo Antikainen, Eino Rahja ja Mikko Evä. Kurssin henkilökuntaan kuului myös Kuusisen klubilla murhatun Väinö Jokisen puoliso Alma Jokinen. Marxilaisen teorian, Suomen tilanteen ja sisällissodan arvioinnin lisäksi kursseila käsiteltiin sotilaallisia kysymyksiä Inno-nimisen virolaisen entisen tsaarinupseerin johdolla. Vallinnutta ravintoniukkuutta korjasi järven kalaisuus. Mäntysaareen majoittui myös merkittävä joukko SKP:n edustajakokoukseen Suomesta saapunutta väkeä vuonna 1921.
Viisjoki
Viisjoki () on Taipaleenjoen eteläinen sivujoki Karjalankannaksella Leningradin alueen Seuloskoin ja Käkisalmen piireissä Venäjällä. Se virtaa Silantienjärvestä () Lempaalanjärven kautta koilliseen, jossa siihen yhtyy lännestä Koskitsanjoki ().
Vuoteen 1940 saakka Viisjoki yhdessä Koskitsanjoen kanssa toimi noin 20 kilometrin matkan Suomen ja Neuvostoliiton välisenä rajana. Nykyään ne erottavat Leningradin alueen Seuloskoin ja Käkisalmen piirejä.
Murjajoki
Murjajoki () on Nevan vesistöön kuuluva joki Leningradin alueen Seuloskoin piirissä Venäjällä. Se virtaa Toksovan länsipuolella sijaitsevasta Hepojärvestä laajojen metsä- ja suoalueiden läpi ja laskee Laatokkaan lähellä Murjan kylää.
Morje
Morje voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Heikki Ahmala
Heikki Ahmala (16. heinäkuuta 1879 Lumijoki – 10. marraskuuta 1940 Helsinki) oli suomalainen vahtimestari ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Nuoruudessaan Ahmala työskenteli renkinä, satamatyöläisenä, kirvesmiehenä ja muurarina sekä myöhemmin muun muassa SDP:n puhujana ja Kajaanin osuuskaupan kaupanhoitaja. SDP:n kansanedustajana Oulun läänin eteläisestä vaalipiiristä hän toimi vuosina 1914–1917. Eduskunnassa hän oli jäsenenä Laki- ja talousvaliokunnassa.
Eduskuntatyönsä jälkeen Ahmala työskenteli Paperityöväen liiton sihteerinä Tampereella, Euran kunnankirjurina sekä muurarina ja Vallilan työväentalon vahtimestarina Helsingissä. Lisäksi hän toimi Kansan tahdon hallituksen puheenjohtajana.
Ahmala oli naimisissa vuodesta 1920 lähtien Lyyli Maria Lembergin kanssa.
Vartiamäki
Vartiamäki () on kylä Karjalankannaksen eteläosassa Leningradin alueen Seuloskoin piirin Ohalatvan kunnassa Ohtajoen rannalla. Asukkaita on 900 henkeä (vuonna 2007).
Vartiamäki mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1499/1500. Tuolloin se kuului Pähkinälinnan läänin Korpiselän pogostaan. Nimi perustunee Venäjän ja Ruotsin välisellä Pähkinäsaaren rauhan rajalla sijainneeseen vartiopaikkaan.
Vuosina 1628–1656 Vartiamäessä sijaitsi Korpiselän luterilaisen seurakunnan kirkko. 1900-luvun alkuun saakka kylässä asui venäläisten lisäksi myös inkerinsuomalaisia, jotka kuuluivat Toksovan seurakuntaan.
Vuosina 1743–1917 Vartiamäen kartano kuului Šuvalovin kreivisuvulle. Vuosina 1826–1840 Šuvalovit rakennuttivat kylään arkkitehti Viscontin suunnitteleman ortodoksikirkon, joka nykyään kuuluu pyhän Johanneksen nunnaluostarille.
Gösta Rosenberg
Gösta Mauritz Rosenberg (6. marraskuuta 1911 Vaasa – 10. syyskuuta 1987 Kirkkonummi) oli suomalainen vasemmistopoliitikko. Suomen kansan demokraattista liittoa edustanut Rosenberg toimi muun muassa kansanedustajana (1945–1966), Helsingin ja Kirkkonummen valtuutettuna, lehtien toimitusneuvostoissa sekä SKDL:n ja Suomen kommunistisen puolueen johtoelimissä. Rosenberg vaikutti etenkin ruotsinkielisten järjestöjen, jaostojen ja lehtien piirissä.
Rosenberg aloitti työuransa 1920-luvun lopussa putkioppilaana. 1930-luvulla hän työskenteli varastomiehenä, makaronitehtaalla, laitosmiehenä ja vuorotyönjohtajana. Vuonna 1939 Rosenberg vangittiin poliittisten mielipiteidensä takia, mutta hän vapautui jo 1940. Jatkosodan jälkeen Rosenberg oli aloittamassa Suomi–Neuvostoliitto-Seuran toimintaa.
Rosenberg nousi eduskuntaan syksyllä 1945 Cay Sundströmin siirryttyä lähettilääksi Moskovaan. Tämän jälkeen hän uusi paikkansa vaaleissa vuoteen 1966 asti. Vuosien 1950, 1956, 1962 ja 1968 presidentinvaaleissa Rosenberg toimi valitsijamiehenä. Lisäksi hän toimi kunnallispolitiikassa ja monissa järjestöissä. Rosenberg oli muun muassa n puheenjohtaja, Folkets Bildningsförbundin varapuheenjohtaja ja Suomen Rauhanpuolustajien ruotsinkielisten toiminnanjohtaja. Rosenberg kuului myös SKDL:n liittohallitukseen, SKP:n keskuskomiteaan, rauhanpuolustajien keskustoimikuntaan sekä Yleisradion ruotsinkieliseen ohjelma­neuvostoon.
Gösta Rosenbergin isä oli kansanedustaja, Terijoen hallituksen ministeri Mauritz Rosenberg.
Punastuminen
Punastuminen on tila, jossa ihmisen kasvoihin, kaulaan ja ylävartalolle ilmestyy läiskittäistä punoitusta pintaverisuonten laajentuessa ja pintaverenkierron lisääntyessä. Punastumisreaktion synnyttää autonominen eli tahdosta riippumaton sympaattinen hermojärjestelmä.
Punastuminen on hyvin yksilöllistä. Joillakin ihmisillä punastuminen on yleistä sosiaalisissa tilanteissa, mutta toisilla sitä ilmenee vain hyvin harvoin. Punastumisen aiheuttaa yleensä jännitys, joka voi liittyä nolostumiseen, epävarmuuteen tai esimerkiksi ihastumiseen. Voimakas kiukku tai viha voivat myös aiheuttaa punastumista. Punastumiseen liittyy usein samanaikainen voimakas hikoilun tunne.
Vaikka punastumisen mekanismi tunnetaan hyvin, sen perimmäistä tarkoitusta ei ole toistaiseksi kyetty kovin hyvin selvittämään. On kuitenkin arveltu, että ihmisen varhaisten edeltäjien keskuudessa punastuminen on saattanut olla tärkeä signaali. Ennen puheeseen perustuvan viestinnän kehittymistä kasvojen värin vaihtumisella saattoi olla ilmeiden ja eleiden ohella huomattava merkitys yksilön todellisen mielentilan välittämisessä muille lajikumppaneille.
Sosiaalista punastelua voidaan hoitaa beetasalpaajilla tai kirurgisella hoidolla, jossa salvataan rintaontelossa kulkeva sympaattisen hermoston osa.
Somalianvilliaasi
Somalianvilliaasi ("Equus asinus somalicus") on äärimmäisen uhanalainen, vain Somaliassa tavattava afrikanvilliaasin alalaji. Se kasvaa noin 140 senttimetriä korkeaksi.
Somalianvilliaasia tavattiin ennen lukuisissa muissa maissa, mutta nykyään sitä tavataan Somalian lisäksi vain eteläisessä Etiopiassa. Kantaa on jäljellä enää arviolta noin 2 000 yksilöä. Alalaji on Somaliassa rauhoitettu kokonaan.
Eläimellä on hyvin voimakkaan väriset juovat jaloissaan, mutta aasinristi on hyvin heikko tai sitä ei ole lainkaan. Aasien elinympäristö on hyvin kuumaa ja kuivaa, joten talven ja kesän turkin karvojen ero värissä ei ole suuri.
Brian Gilmour
Brian Thomas Gilmour (s. 8. toukokuuta 1987) on skotlantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigan FC Hakaa. Hän siirtyi joukkueeseen 9. elokuuta 2008 kauden 2009 loppuun ulottuvalla sopimuksella skotlantilaisen Queen of the Southin riveistä.
Gilmour on edustanut Skotlantia alle 19-vuotiaiden EM-lopputurnauksessa sekä alle 20-vuotiaiden MM-lopputurnauksessa.
Elías Yanes Álvarez
Elías Yanes Álvarez (16. helmikuuta 1928 – 9. maaliskuuta 2018) oli espanjalainen kirkonmies. Hän sai vihkimyksensä katoliseksi papiksi 31. toukokuuta 1952 ja piispaksi 28. marraskuuta 1970. Hänestä tuli vuonna 1970 Oviedon arkkihiippakunnan vihkipiispa ja Mullin titulaaripiispa. Hän toimi vuosina 1977–2005 Zaragozan arkkipiispana. Häntä seurasi Manuel Ureña Pastor.
Redaktio
Redaktio on perinteentutkimuksen termi, jolla tarkoitetaan toisiaan lähemmin kuin muita muistuttavia toisintoja eri runoista, saduissa tai tarinoista eli muunnoksia.
Eksegetiikassa redaktiolla tarkoitetaan Raamatun suurempien tekstikokonaisuuksien toimitustyötä. Sana "redaktori" tarkoittaa toimittajaa. Redaktiokritiikissä tutkitaan niitä tapoja, joilla Raamatun kirjan kirjoittaja on toimittanut teoksensa. Siinä kiinnitetään huomiota siihen, miten lyhyet kertomukset on koottu yhteen. Useimmiten redaktikriittisen tutkimuksen tavoitteena on antaa selitys, miten evankelista on hyödyntänyt traditiota tuodakseen esille oman teologisen painotuksensa. Redaktiokritiikki on nuorin raamatuntutkimuksen perusmenetelmistä. Reflektoitu redaktiokriittinen metodi syntyi 1950-luvun keskivaiheilla.
Manuel Ureña Pastor
Manuel Ureña Pastor (s. 4. maaliskuuta 1945) on espanjalainen kirkonmies. Hän sai vihkimyksensä katoliseksi papiksi 14. heinäkuuta 1973 ja piispaksi 11. syyskuuta 1988. Hän on aiemmin toiminut Ibizan (1988–1991), Alcalá de Henaresin (1991–1998) ja Cartagenan (1998–2005) piispana. 2. huhtikuuta 2005 hänet nimitettiin Zaragozan arkkipiispaksi Elías Yanes Alvarezin seuraajana.
Gabino Díaz Merchán
Gabino Díaz Merchán (s. 26. helmikuuta 1926) on espanjalainen kirkonmies. Hän sai vihkimyksensä katoliseksi papiksi 13. heinäkuuta 1952 ja piispaksi 22. elokuuta 1965. Hän toimi ensin Guadixin hiippakunnan piispana 1965–1969, sitten Oviedon arkkihiippakunnan arkkipiispana vuosina 1969–2002.
Carlos Osoro Sierra
Carlos Osoro Sierra (s. 16. toukokuuta 1945 Castañeda) on espanjalainen katolisen kirkon kardinaali ja Madridin arkkipiispa.
Osoro Sierra sai vihkimyksensä katoliseksi papiksi 29. heinäkuuta 1973 ja piispaksi 22. helmikuuta 1997. Hän on toiminut Ourensen piispana, Oviedon arkkipiispana, Valencian arkkipiispana ja Madridin arkkipiispana.
Tuulen valtakunta
Tuulen valtakunta on Juha Tapion vuonna 1999 julkaistu debyyttilevy. Albumista julkaistiin vuonna 2008 uudelleen miksattu painos, johon sisältyy kaksi livekappaletta.
LASEK
LASEK () on silmien taittovoimaleikkauksista viimeisin markkinoille tullut menetelmä.
Lasek-menetelmässä sarveiskalvon pintaepiteelikerros pehmennetään noin 8 mm alueelta 20 % alkoholiliuoksella noin 30 sekunnin ajan. Tämän jälkeen epiteeli voidaan "rypyttää" sivuun hionta-alueelta ja suorittaa kylmävalolaserilla tarvittava taittovoimahionta sarveiskalvon pintaan. Hionnan jälkeen epiteelimassa kastellaan parilla tipalla BSS-liuosta ja se pyritään levittämään takaisin sarveiskalvon päälle ehjänä.
Lasek-leikkaus markkinoitiin aikanaan korvaamaan PRK-leikkaus, koska sen piti olla jälkihoidoltaan kivuttomampi kuin PRK. Suoritetut leikkaukset ovat kuitenkin olleet jälkihoidoiltaan aivan samat kuin PRK:nkin. Eroa paranemisessa, epiteelin poistamisen (PRK) ja epiteelin säästämisen (LASEK) välillä ei käytännössä ole. Molemmissa on 2-3 kipupäivää ja UV-kalvo tuhoutuu sarveiskalvolta noin vuodeksi (Bauman:in kalvo). Samoin näön vakiintuminen ja sen muuttuminen on selvästi hitaampaa, kuin LASIK-leikkauksessa.
Isak Andersson
Isak Otto Andersson (10. huhtikuuta 1881 Munsala – 16. syyskuuta 1925 Pietarsaari) oli suomalainen maanviljelijä ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Nuoruudessaan Andersson oleskeli Yhdysvalloissa, josta palattuaan hän suoritti Ruotsissa maamieskoulukurssin vuonna 1911. Kurssin suoritettuaan hän muutti takaisin synnyinkuntaansa Munsalaan, jossa hän hankki elantonsa maanviljelijänä.
Andersson toimi SDP:n kansanedustajana Vaasan läänin pohjoisesta vaalipiiristä vuosina 1919–1922. Eduskunnassa hän oli jäsenenä Laki- ja talousvaliokunnassa sekä Maatalousvaliokunnassa. Lisäksi hän toimi presidentin valitsijamiehenä vuonna 1925.
Andersson kirjoitti nimimerkillä "Otto Dickman" näytelmän nimeltä "Midsommarnatten på Sandskär" (Fram, Vasa 1920).
Andersson oli naimisissa vuodesta 1915 lähtien Ester Elisabet Nybyn kanssa.
Liguurit
Liguurit (, ) olivat muinainen kansa, joka asutti Apenniinien niemimaan luoteisosaa ja nykyistä Liguriaa, jolle liguurit ovat antaneet nimensä. Ennen roomalaisia valloituksia liguurit pitivät hallussaan nykyisen Ligurian lisäksi Pon eteläpuolista Piemonten aluetta. Tosin 2000-luvulla e.a.a. liguurit asuttivat yleisen käsityksen mukaan tätäkin suurempaa aluetta, joka käsitti koko rannikon Rhônen suulta Arnoon. Uusien maahanmuuttoaaltojen (keltit, veneetit) vallatessa maita liguurit vetäytyivät historiallisten rajojensa taakse. Tämän vetäytymisen luonteesta on paljon keskusteltu. On esitetty lähinnä kolme oletusta: rauhallinen sekoittuminen muihin kansoihin, vapaaehtoinen vetäytyminen, sodat ja etninen puhdistus.
Liguurit joutuivat jo varhain tekemisiin kelttien ja myöhemmin 200-luvulla eaa. roomalaisten kanssa. Roomalaiset käyttivät karaistuneita liguureja myös armeijassaan, muun muassa linkomiehinä ja palkkasotureina.
Miekkahirvenjuuri
Miekkahirvenjuuri ("Inula ensifolia") on noin 30 sentin kokoinen keltakukkainen kasvi, joka kukkii kesä-elokuussa. Se on kotoisin Etelä-Euroopan ja Kaukasuksen alueelta. Kaikkialle Eurooppaan se levisi 1700-luvun lopulla.
Kasvin versot ovat ohuet ja haaroittuneita. Niissä on paljon pitkänomaisia, ruodittomia lehtiä. Kukinnot ovat noin 5 sentin levyisiä ja sijaitsevat yksittäisenä versojen kärjessä. Mykerön keskusta on melko tasainen.
Miekkahirvenjuuren suositeltu kasvualusta on hyvin vettä läpäisevä, mielellään aurinkoinen ja melko kuiva maa on kasville suorastaan ihanteellinen kasvupaikka.
Antero Arho
Antero Oskari Arho (entinen Alanen) (27. toukokuuta 1870 Isojoki – 16. toukokuuta 1929 Helsinki) oli suomalainen lakitieteen tohtori ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Arho valmistui ylioppilaaksi vuonna 1893 ja jatkoi opintojaan suorittaen filosofian maisterin tutkinnon vuonna 1897 sekä lakitieteen kandidaatin tutkinnon 1902 ja lakitieteen tohtorin tutkinnon vuonna 1916. Lisäksi hän suoritti kasvatusopin tutkinnon vuonna 1898. Varatuomarin arvon hän sai 1906.
Arho työskenteli vuosina 1902–1903 asianajajana Kotkassa, josta hän siirtyi Suomen senaatin kopistiksi ja myöhemmin Kajaanin ja sittemmin Tornion tuomiokunnan tuomariksi.
Kansanedustajana Arho toimi Oulun läänin pohjoisesta vaalipiiristä vuosina 1919–1922. Eduskunnassa hän toimi Suuren valiokunnan ja Lakivaliokunnan jäsenenä. Kansanedustajakautensa jälkeen Arho työskenteli Tampereen kaupunginvaltuuston sihteerinä ja holhouslautakunnan puheenjohtajana.
Arho oli naimisissa vuodesta 1904 lähtien Lahja Aleksandra Nurmisen kanssa.
Sanoman toimittajakoulu
Sanoman toimittajakoulu eli Sanomien toimittajakoulu on Sanoman (ent. SanomaWSOY) ja aiemmin sen tytäryhtiö Sanoma Osakeyhtiön (nyk. Sanoma News) järjestämä toimittajan työhön keskittyvä koulutusohjelma. Koulu on kurssimuotoinen, ja yhden kurssin pituus on ollut yleensä noin puolitoista vuotta. Kurssin käyneistä moni on työllistynyt Sanoma-yhtiöiden palvelukseen.
Sanoman toimittajakoulun ensimmäinen kurssi järjestettiin vuonna 1967. Vuosina 1967–2008 on järjestetty yhteensä kolmetoista yleistoimittamiseen keskittynyttä peruskurssia. Lisäksi on järjestetty erillinen taloustoimittajakurssi (1997–1998) sekä uuden median kurssi (2000–2001).
Sanoman toimittajakoulu on historiansa aikana kouluttanut 250 yleistoimittajaa, 19 taloustoimittajaa ja 18 uuden median toimittajaa pitkillä kursseillaan. Sanoma järjestää Toimittajakoulu-nimen alla myös henkilöstönsä täydennyskoulutusta.
Sanoman toimittajakoulun 13. peruskurssi päättyi elokuussa 2008. Sitä edellinen peruskurssi järjestettiin vuosina 1989–1990.
Sanoman toimittajakoulun ovat käyneet muun muassa Helsingin Sanomien entinen vastaava päätoimittaja Janne Virkkunen, Yleisradion uutisankkuri Matti Rönkä, STT:n päätoimittaja ja toimitusjohtaja Mika Pettersson, Helsingin Sanomien toimittaja Ilkka Malmberg, Suomen Kuvalehden päätoimittaja Tapani Ruokanen, Sanoma Magazinesin toimitusjohtaja Eija Ailasmaa, toimittaja Aarno Laitinen, Helsingin Sanomien entinen vastaava päätoimittaja Mikael Pentikäinen, Helsingin Sanomien entinen uutistoiminnasta vastannut päätoimittaja Reetta Meriläinen ja MTV3:n rikostoimittaja ja kirjailija Jarkko Sipilä.
Toivo Aro
Toivo Johannes Aro (entinen Käck) (3. heinäkuuta 1891 Joroinen – 5. helmikuuta 1950 Savonlinna) oli suomalainen toimistonhoitaja ja poliitikko. Aro toimi sosialidemokraattien kansanedustajana (1929–1930) sekä kaupunginvaltuutettuna Savonlinnassa.
Nuoruudessaan Aro työskenteli rakennusmiehenä ja myöhemmin rakennustyön johtajana. Hän suoritti kansakoulun ja teollisuuskoulun, jonka jälkeen hän sai pätevyyden toimia rakennuspiirtäjänä. Kansanedustajaksi Aro valittiin Mikkelin läänin vaalipiiristä vaaleissa 1929. Kansanedustajana Aro oli jäsen Suuressa valiokunnassa ja Pankkivaliokunnassa. Eduskuntatyön jälkeen hän työskenteli Savonlinnan kaupungin työnvälitystoimiston johtajana vuoteen 1950 asti.
Aalto oli naimisissa vuosina 1921–1946 Sofia Ottavaisen kanssa ja vuodesta 1947 lähtien Martta Elina Laukkasen kanssa.
Juho Aromaa
Juho Oskar (J.O.) Aromaa (vuoteen 1901 Norrbacka) (27. marraskuuta 1878 Ahlainen – 7. huhtikuuta 1956 Pori) oli suomalainen posteljooni, osuuskaupan johtaja ja poliitikko. Aromaa toimi sosialidemokraattien kansanedustajana vuosina 1922–1924 sekä kaupunginvaltuutettuna Porissa.
Aromaa syntyi torppari Fredrik Erland Norrbackan ja Kaisa Johanna Henrikintyttären perheeseen Ahlaisissa vuonna 1878. Aromaa suoritti kansakoulun, jonka jälkeen hän työskenteli vuoteen 1918 asti posteljoonina. Suomen sisällissodan jälkeen vuonna 1918 hän oli vuoden vangittuna poliittisista syistä. Vapauduttuaan hän työskenteli osuusliikkeen varastonhoitajana Porissa ja myöhemmin Kyläsaaren osuuskaupan johtajana Porin maalaiskunnassa.
Kansanedustajana Aromaa toimi Turun läänin pohjoisesta vaalipiiristä. Eduskunnassa hän kuului valtiovarainvaliokuntaan. Lisäksi hän oli aktiivinen Porin kunnallispolitiikassa ja erilaisissa työväenteatteritoimintaan liittyvissä luottamustoimissa. Kansanedustajakautensa jälkeen Aromaa palasi entiseen toimeensa posteljooniksi, jona hän työskenteli vuoteen 1946 asti.
Aromaa oli naimisissa vuodesta 1901 lähtien Emilia Katariina Sälliluoman kanssa.
Työn ohessa Aromaa kirjoitti artikkeleita Postimies-lehteen usean vuoden ajan. Hän harrasti myös työväen kulttuuritoimintaa ja kansanmusiikkia. Hän oli taitava viulisti ja hän soitti pelimanniyhtyeissä esiintyen häissä ja muissa juhlatilaisuuksissa. Lisäksi Aromaa esiintyi lukuisia kertoja Porin radion aluelähetyksissä, joissa hän esitti muun muassa valsseja, masurkkaa, sottiiseja, katrilleja ja muuta kansanmusiikkia.
Sinipellava
Sinipellava ("Linum perenne"), jota kutsutaan myös "tarhapellavaksi", on puolen metrin kokoinen Itä-Euroopasta kotoisin oleva pellavakasvi. Sen kukat ovat väriltään vaaleansiniset.
Kasvin varret ovat hentoja ja pystykasvuisia, lehdet ovat kapeita, melkeinpä neulaismaisia ja väriltään kirkkaanvihreitä. Se kukkii kukinta-aikanaan heinä-elokuussa erittäin runsaasti. Kukat ovat pari senttimetriä läpimitaltaan.
Sinipellava kasvaa mieluiten aurinkoisella, ojitetulla, hiekkapitoisella, mutta ei liian ravinnepitoisella paikalla. Se viihtyy kalkitulla maalla. Sinipellava on myrkyllinen, mutta pienen määrän syöminen ei yleensä aiheuta oireita.
Sinipellavan alalajeja ovat alppisinipellava ("Linum perenne subsp. alpinum") ja preeriansinipellava ("Linum perenne subsp. lewisii").
The Stranglers
The Stranglers on brittiläinen rockyhtye, joka perustettiin 11. syyskuuta 1974, alkuperäisellä nimellään Guildford Stranglers. Yhtyeen kuuluisimpia hittejä ovat muun muassa ”"No More Heroes"”, ”"Peaches"”, "Duchess" ja "Golden Brown". The Stranglers siirtyi perustamisensa jälkeen musiikillisesti kohti punkrockia, mutta erottavana tekijänä moniin muihin ajan punkbändeihin oli erityisesti kosketinsoittimien (mm. Minimoog, Hohner Cembalet, Hammond ja Oberheim FVS) merkittävä rooli yhtyeen musiikissa. Yhtyeeltä ilmestyivät vuonna 1977 niin debyyttialbumi "Rattus Norvegicus", kuin myös kakkosalbumi "No More Heroes". Seuraavilla levyillä "Black and White" (1978) ja erityisesti "The Raven" (1979) yhtye siirtyi punkista kokeellisempaan ja monipuolisempaan ilmaisuun. Vuonna 1981 Stranglers julkaisi jälleen kaksi albumia: "The Gospel According to the Meninblack" oli monia tunnettuja salaliittoteorioita käsittelevä konseptialbumi, jonka kaupallinen menestys jäi heikoksi. Seuraaja "La Folie" oli konseptialbumi rakkaudesta. Levy sisälsi suurhitin "Golden Brown" ja se siivitti myös albumin menestykseen.
Vuonna 1983 julkaistulla albumillaan "Feline" yhtye uudisti jälleen tyyliään ja levyn äänimaailmaa hallitsevat akustiset kitarat, sähkörummut (rumpali Jet Black siirtyi pysyvästi käyttämään sähkörumpuja studiolevytyksissä) ja syntetisaattorit. Albumi nousi brittien albumilistan neljänneksi. Singlejulkaisuja olivat "European Female", "Midnight Summer Dream" ja "Paradise".
Yhtyeen johtohahmoina toimivat bändin aloituksesta 1970-luvun puolivälistä aina 1990-luvun alkuun Hugh Cornwell (laulaja/kitaristi) sekä Jean-Jacques Burnel (laulaja/basisti). Hugh Cornwell erosi yhtyeestä vuonna 1990. Hänen viimeinen keikkansa Stranglersin riveissä (Alexandra Palace, Lontoo, 11. elokuuta) on taltioitu bändin livealbumille "Saturday Night, Sunday Morning".
Rumpali Jet Blackin (Oik. nimeltään Brian Duffy) terveysongelmien vuoksi yhtyeen kiertuerumpalina on vuodesta 2013 lähtien toiminut Jim MacAulay. Black on vetäytynyt sivuun yhtyeen aktiivitoiminnasta ja kiertueilta.
Page Fletcher
Page Fletcher on kanadalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi science fiction -televisiosarjasta The Hitchhiker, jossa hän esitti pääosaa. Myöhemmin hän toimi myös RoboCopin roolissa minisarjassa , jonka myötä Fletcheristä tuli eniten ruutuaikaa saanut näyttelijä kyseisen hahmon roolissa. Useimmiten hän on näytellyt televisiosarjoissa ja independent-elokuvissa, kuten Amerikan painajainen, Aina valmiina, Kirous haudan takaa, Alfred Hitchcock esittää ja Rankaisupari.
Hong Myung-bo
Hong Myung-bo (, s. 12. helmikuuta 1969, Soul) on entinen eteläkorealainen jalkapalloilija. Puolustajan paikkaa pelannut Hong on mahdollisesti kaikkien aikojen paras korealainen jalkapalloilija. Hän oli ainoa eteläkorealainen Pelén laatimalla 125 suurimman elossa olevan pelaajan listalla. Hong Myung-bo on pelannut neljässä MM-lopputurnauksessa ja sai ensimmäisenä eteläkorealaisena Pronssisen pallon vuoden 2002 turnauksen päätteeksi.
Kesäkuussa 2013 hän siirtyi valmentamaan Etelä-Korean maajoukkuetta.
Kultahelokki
Kultahelokki ("Oenothera tetragona") on Pohjois-Amerikasta peräisin oleva puolen metrin korkuinen kasvi. Sen kukat ovat keltaiset ja se kukkii heinä-elokuussa.
Kasvi on pystykasvuinen, voimakkaasti haaroittunut. Lehdet ovat pitkänpyöreitä, väriltään useimmiten punaruskeaan vivahtavia. Kukat ovat halkaisijaltaan 2–4 senttimetriä ja ne avautuvat täysin vasta illalla. Kasvi menestyy aurinkoisella kasvupaikalla.
Kaliningrad K-5
Kaliningrad K-5 (), tunnettu myös nimillä RS-1U ja ShM, on neuvostoliittolainen ilmataisteluohjus. Sen kehitystyö alkoi vuonna 1951. Ensimmäistä kertaa sitä testattiin vuonna 1955. Ohjus hakeutui maaliin siitä heijastuneen tutkasäteilyn ohjaamana.
Clodoaldo
Clodoaldo Tavares de Santana , alias Clodoaldo (s. 26. syyskuuta 1949, Aracaju) on entinen brasilialainen jalkapalloilija ja lajin maailmanmestari. Kevytrakenteinen ja nopea Clodoaldo pelasi niin Brasilian jalkapallomaajoukkueen kuin Santos Futebol Clubenkin keskikentällä sekä hyökkäävässä että puolustavassa roolissa..
III: So Long Suckers
III: So Long Suckers on suomalaisen doom metal -yhtye Reverend Bizarren kolmas ja viimeinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2007. Levyltä julkaistiin 30. toukokuuta 2007 16-minuuttinen single "Teutonic Witch", joka nousi suoraan Suomen singlelistan ykköseksi. Itse albumi nousi ilmestyttyään Suomen albumilistan kuudenneksi.
Kaikessa soi blues – Toivo Kärkeä sinisin sävyin
Kaikessa soi blues – Toivo Kärkeä sinisin sävyin on tribuuttilevy, joka sisältää eri suomalaisartistien tulkintoja Toivo Kärjen sävellyksistä. Levy julkaistiin vuonna 2003.
Kaikki sävellykset Toivo Kärki, ja sovitukset Kalle Elkomaa.
Yssouf Koné
Yssouf Koné (s. 19. helmikuuta 1982 Korogho, Norsunluurannikko) on burkinafasolainen entinen jalkapalloilija. Vuodesta 2011 hän edusti norjalaista Vålerengaa.
Koné pelasi aiemmin Marokossa Raja Casablancan ja Olympique Safin joukkueissa, Italiassa US Leccessa ja Norjassa Rosenborgissa. Hän on edustanut myös romanialaista CFR Clujia. Joukkueissa hän on voittanut Norjan mestaruuden 2006 ja Romanian mestaruuden 2010.
Raymarine
Raymarine PLC on alkujaan vuonna 1923 perustettu, Portsmouthissa toimiva, merenkulussa käytettävien kuluttajaelektroniikkatuotteiden valmistaja. Sillä on palveluksessaan noin 430 henkeä. Tämän englantilaisen yrityksen kohderyhmänä ovat pääasiassa harrastusveneilijät ja kevyt ammattikäyttö, jolla markkinasegmentillä yritys on maailman johtava.
Yrityksen alkuperäinen nimi oli Nautech Limited, jonka Derek Fawcett perusti tehdäkseen edullisen automaattiohjauslaitteen (autopilotin), jolle hän antoi tuotenimen "Autohelm". Tuotteen suosio mahdollisti tuotevalikoiman laajentumisen, ja vuonna 1990 yritys myytiin yhdysvaltalaiselle puolustusalan yritykselle Raytheonille. 25. helmikuuta 2008 Raymarine osti suomalaisen NavSystems Oy:n. Raymarinen osake noteerattiin aiemmin Lontoon pörssissä, mutta vuonna 2010 Raymarine siirtyi yritysostolla osaksi yhdysvaltalaista FLIR Systemsiä. FLIR Systems on noin 3 500 hengen pörssiyritys, jonka kotipaikka on Oregonin osavaltion Wilsonville.
Tuotevalikoimaan kuuluvat nykyään lähes kaikki merenkulussa käytettävät kuluttajatuotteet, GPS-navigointilaitteet, VHF-radiot, kaikuluotaimet, tutkat, automaattiohjauslaitteet (tuotemerkillä Autohelm) sekä omiin laitteisiin liittyvät PC-ohjelmistot.