Liikkuva linna (elokuva)
Liikkuva linna () on Studio Ghiblin vuonna 2004 ensi-iltansa saanut animaatioelokuva, joka pohjautuu Diana Wynne Jonesin kirjaan "Liikkuva linna". Kehutun ja palkitun elokuvan on ohjannut Hayao Miyazaki. Se kertoo hattukaupassa työskentelevästä Sophie-tytöstä. Tämä kohtaa sattumalta velho Howlin, jonka huhutaan syövän nuorten neitojen sydämiä.
Elokuvan musiikista vastasi säveltäjä Joe Hisaishi. Tunnuskappaleen laulaa Chieko Baishō, Sophien japanilainen ääninäyttelijä. Useissa maissa Sophien ääninäyttelijänä toimii kaksi eri henkilöä, toinen nuorelle Sophielle ja toinen vanhalle, mutta Suomessa ja Japanissa Sophien ääni on toteutettu yhdellä näyttelijällä.
Hatuntekijä Sophie on vastuuntuntoinen ja kaunis 18-vuotias tyttö, joka pitää itseään rumana ja pyörittää kuolleen isänsä hattukauppaa. Ollessaan kerran matkalla leipomoon tapaamaan sisartaan Lettietä Sophie kohtaa sattumalta salaperäisen velhon nimeltä Howl, joka tykästyy häneen heti. Tämä saa Turhamaisuuden noidan mustasukkaiseksi, sillä noita halajaa Howlin sydäntä itselleen. Myöhemmin samana iltana noita saapuu Sophien hattukauppaan ja kiroaa Sophien muuttamalla tämän vanhaksi naiseksi. Koska kirous estää Sophieta kertomasta tilanteestaan kenellekään, hän päättää lähteä omille teilleen. Matkalla Sophie ystävystyy tunteisiin kykenevän linnunpelättimen kanssa ja nimeää tämän Naurispääksi. Naurispää johdattaa Sophien lopulta Howlin linnaan.
Linnan sisälle päästyään Sophie tapaa tulidemoni Calciferin, joka toimii linnan energianlähteenä ja huomaa Sophien olevan kirottu. Calcifer tarjoutuu murtamaan kirouksen vastineeksi siitä, että Sophie auttaa puolestaan häntä rikkomaan hänen ja Howlin välillä olevan loitsun, joka kahlitsee hänet linnaan. Seuraavana aamuna Markl, Howlin nuori oppipoika, tulee alakertaan ja alkaa tehdä taikajuomia ja loitsuja Howlin tukijoille. Hän hämmentyy Sophien läsnäolosta, mutta päättää olla heittämättä Sophieta ulos linnasta ja alkaa tarinan edetessä rakastaa tätä kuin isosiskoa. Kun Howl ilmestyy paikalle, Sophie ilmoittaa olevansa linnan uusi siivooja, koska hän ei ole eläissään nähnyt likaisempaa paikkaa. Sophie alkaa pikkuhiljaa tottua linnassa vallitsevaan elämänmenoon ja saa tietää, että linnan etuovi on maaginen portaali, joka johtaa useisiin eri paikkoihin.
Sophien kotimaa on tällä välin joutunut sodan partaalle (tilanne muistuttaa toista maailmansotaa) naapurivaltionsa kanssa, koska kyseisen valtion kruununprinssi Justin on kadonnut selittämättömästi. Sota alkaa hiipiä vähitellen myös Sophien lähipiiriin. Howl saa kuninkaalta kutsun, jossa tämä määrää Howl omaksumat monet henkilöllisyydet osallistumaan sotaan. Howl kuitenkin pelkää hovin velhoa ja entistä ohjaajaansa, Madame Sulimania, ja saa ajatuksen lähettää Sophien Sulimanin puheille suojuksenaan taikasormus sekä naamioitunut Howl. Sophien on määrä esittää Howlin äitiä ja ilmoittaa Sulimanille, millainen pelkuri Howl on ja että tästä ”ei olisi mitään hyötyä”. Palatsissa Sophie kohtaa Sulimanin astmaattisen koiran, Heenin, ja luulee tätä valeasuiseksi Howliksi. Sophie tapaa myös Turhamaisuuden noidan, joka karkotettiin hovista monta vuotta sitten ja joka on nyt tullut hakemaan itselleen jälleen hovin tukea. Tuen sijaan Suliman antaa noidalle rangaistuksen imemällä kaikki tämän voimat ja muuttaen tämän näin harmittomaksi vanhaksi naiseksi, joka ei muista juuri mitään omasta menneisyydestään. Siitä huolimatta noita käyttäytyy edelleen erittäin pakkomielteisesti Howlia kohtaan. Suliman kertoo Sophielle, että Howl kokee samanlaisen kohtalon, jollei tämä tee osaansa sodassa. Sophie esittää kiihkeän vastalauseensa, jolloin Turhamaisuuden noidan loitsu heikkenee hetkellisesti tytön sanoissa olevan rakkauden vuoksi. Suliman käsittää Sophien tunteet Howlia kohtaan ja saa pienimuotoisen voiton löydettyään viimein jonkun, josta Howl itsekin välittää. Howl saapuu pelastamaan Sophieta naamioituneena kuninkaaksi. Hänen valeasunsa kuitenkin paljastuu, kun oikea kuningas saapuu paikalle. Hän pakenee mukanaan entinen Turhamaisuuden noita ja Heen. Howlin antama taikasormus ohjaa Sophien Calciferin luo, mutta Suliman ryhtyy jäljittämään Sophieta löytääkseen Howlin.
Sophie saa tietää, että Howl muuttuu säännöllisesti linnunkaltaiseksi olennoksi puuttuakseen sodan kulkuun, mutta että tämän on jokaisen muodonmuutoksen myötä yhä vaikeampi muuttua takaisin ihmiseksi. (Tulee ilmi, että kuka tahansa moisen muodonmuutoksen tekevä velho voi ajautua lopulta hulluuteen.) Howl osoittaa Sophielle kiitollisuutensa muuttamalla linnan niin, että se vie heidät Sophien vanhaan kotiin. Howl lisää myös linnan oviportaaliin uuden kohteen, joka vie hänen omaan lapsuudenkotiinsa. Hän antaa sen lahjaksi Sophielle. Kävellessään Howlin kanssa tämän lapsuuden maisemissa Sophie muuttuu yhtä mittaa takaisin nuoreksi ja vanhaksi, kunnes hän väliaikaisesti jää nuoreen muotoonsa (mutta säilyttää hopeisen tukkansa). Sophie pelkää Howlin valmistautuvan jättämään heidät, koska velho tietää, ettei hän pian pysty enää palaamaan takaisin ihmiseksi. Yllättäen pommittaja-alus lentää Howlin kodin yli, mutta Howl onnistuu lamauttamaan sen. Hänen täytyy kuitenkin jättää Sophie linnaan palatessaan itse takaisin sodan melskeeseen. Pian sen jälkeen Sophien äiti vierailee talossa ja tunnistaa Sophien tämän iäkkäästä hahmosta huolimatta. Äiti ja tytär kokevat iloisen jälleennäkemisen. Todellisuudessa Sophien äiti on kuitenkin joutunut Sulimanin kiristyksen alaiseksi ja jättää velhon määräysten mukaisesti taloon pussin, jonka sisällä on ”piipittävä ötökkä”. Entinen Turhamaisuuden noita huomaa pussin ja tuhoaa ötökän nopeasti heittämällä sen Calciferin suuhun. Valitettavasti Calcifer sairastuu syötyään ötökän, eikä pysty enää kätkemään linnaa, kun Markl avaa yhden linnan ikkunoista päästääkseen noidan tupakansavun ulos.
Muutamia tunteja myöhemmin vihollisalus ryhtyy mattopommittamaan kaupunkia sillä aikaa, kun Sulimanin kätyrit valtaavat Sophien hattukaupan. Howl saapuu paikalle juuri ajoissa suojelemaan kauppaa pommeilta. Hän vetää vartijat kaupasta pois sillä välin, kun Sophie ja Calcifer siirtävät linnan erämaahan. Sophie vie Calciferin pois linnasta tuhotakseen linnan taian ja katkaistakseen sen kaikki yhteyden kaupunkiin, jotta Howlin ei tarvitsisi jatkuvasti suojella heitä. (Tässä vaiheessa Sophie on muuttunut nuoreksi miltei pysyvästi.) Sophie ja Markl asettavat Calciferin linnan raunioille ja luovat linnasta pienemmän version voidakseen sitten lähteä pelastamaan Howlia. Valitettavasti entinen Turhamaisuuden noita huomaa Haurun sydämen Calciferin liekeissä (kun Calcifer on ensin selittänyt, että hän tarvitsee aina osan jostakusta voidakseen tehdä voimakkaita taikoja) ja sieppaa sen. Pelastaakseen noidan palovammoilta Sophie heittää noidan ja Calciferin päälle vettä. Calcifer sammuu ja linnan jäännökset romahtavat maahan, minkä seurauksena Sophie ja Heen putoavat jyrkänteen reunan yli ja joutuvat eroon Marklista ja noidasta. Noita pitelee käsissään yhä hädin tuskin hohtavaa Calciferia.
Sophie purskahtaa itkuun uskoen tappaneensa sekä Calciferin että Howlin, koska näiden elämät olivat nivoutuneet yhteen. Sophien nyyhkyttäessä Howlin sormus alkaa osoittaa kohti Howlin linnan oven jäännöksiä. Sophie ei kuitenkaan huomaa sitä ennen kuin Heen herättää hänen huomionsa. Sophie kävelee oven läpi vastahakoinen Heen perässään ja löytää itsensä Howlin menneisyydestä. Siellä Sophie näkee, miten nuori Howl sieppaa tähdenlentona putoavan Calciferin käteensä. Howl ja Calcifer tekevät sopimuksen, minkä jälkeen Howl nielaisee Calciferin. Sitten Calcifer ilmestyy esiin Howlin rinnasta pojan sydän mukanaan. Sophie joutuu takaisin nykyisyyteen, mutta ennen lähtöään hän huutaa Howlille ja Calciferille tietävänsä keinon auttaa heitä. Hän lisää, että heidän tulisi etsiä hänet tulevaisuudessa. Howl ja Calcifer katselevat hämmentyneinä, kun maa nielaisee Sophien ja tätä seuraavan pienen koiran. Heen opastaa aikaan ja tilaan eksyneen sekä maata kohti putoavan Sophien takaisin nykyhetkeen usuttaen tätä kiirehtimään ennen kuin heidän kulkemansa käytävä romahtaa.
Nykyisyyteen palannut Sophie löytää Howlin, joka on menettänyt ihmismuotonsa. Sophie käsittää Howlin odottaneen häntä koko tämän ajan. Kun Sophie ja Howl palaavat takaisin toisten luokse, Howl muuttuu takaisin ihmiseksi. Sophie anoo entistä Turhamaisuuden noitaa palauttamaan Howlin sydämen takaisin. Saatuaan Calciferin hyväksynnän Sophie asettaa pienen maanittelun jälkeen sydämen takaisin Howlin rintaan. Vaikka Howl ei ole vielä ehtinyt palata tajuihinsa, Calcifer palaa takaisin alkuperäiseen hahmoonsa ja lentää pois. Nyt kun Calcifer on poissa, linnan jäännökset alkavat liukua jyrkännettä alas vieden koko porukan mukanaan. Naurispää joutuu miltei uhraamaan henkensä pysäyttääkseen liu’un. Sophie suutelee Naurispäätä kiitokseksi, jolloin linnunpelätin muuttuu kadonneeksi prinssi Justiniksi. Eräs noita oli kironnut Justinin linnunpelättimeksi, kunnes tämä saisi suudelman tosirakkaudeltaan.
Tähän mennessä Sophie on saanut nuoren hahmonsa pysyvästi takaisin (hopeista tukkaa lukuun ottamatta). Howl virkoaa tajuttomuudestaan ja nousee istumaan tuntien välittömästi palautetun sydämensä aiheuttaman taakan. Howl on kuitenkin iloinen nähdessään Sophien jälleen ja kommentoi tämän hopeisia hiuksia. Vaikka prinssi Justin on oppinut rakastamaan Sophieta, hän käsittää Sophien rakkauden kuuluvan Haurulle ja lähtee tekemään sodasta lopun. Samoin tekee myös Suliman, joka on käyttänyt Heeniä hyväkseen vakoillakseen Sophieta, Howlia ja kumppaneita. Calcifer palaa takaisin, sillä omien sanojensa mukaan hän ikävöisi kaikkia, jos lähtisi heidän luotaan. Myöhemmin yleisö näkee Howlin, Sophien ja muut uudessa lentävässä linnassa, jota Calcifer hoitaa nyt vapaasta tahdostaan. Kaukana linnan alapuolella pommikoneet ovat palaamassa kotiin sodan päätyttyä. Elokuvan lopuksi Markure ja Heen leikkivät linnan nurmella Calciferin valvoessa heitä samalla, kun entinen Turhamaisuuden noita istuu tuolissa ystävällisen isoäidin tavoin. Howl ja Sophie suutelevat toisiaan linnan keulassa sijaitsevalla parvekkeella.
Suomenkielisen ääninäyttelyn on ohjannut Pekka Lehtosaari, jota kuullaan myös trailerin kertojana.
Diana Wynne Jonesin kirjassa, johon elokuva perustuu, Haurun nimi on Howl. Nimi Hauru tulee siitä, kun Howl kirjoitetaan japanilaisilla kirjoitusmerkeillä. Elokuvan suomalaisessa käännoksessä nimi on kuitenkin pidetty Hauruna.
Lisäksi Turhamaisuuden noidan englanninkielinen nimi, Witch of the Waste, tarkoittaa alun perin Erämaan noitaa.
Elokuva eroaa suuresti alkuperäisteoksesta niin juonessa kuin miljöössäkin. Elokuvan tapahtumat ajoittuvat sodan aikaan, toisin kuin kirjassa, ja se näkyy monessa asiassa koko elokuvan ajan, esimerkiksi kun kadulle pudotetaan taivaalta propagandalappuja ja kun kaupunkia tulitetaan. Kirjassa Hauru kieltäytyy etsimästä kadonneita henkilöitä kuninkaalle, kun taas elokuvassa hän kieltäytyy ottamasta osaa sotaan, koska hän on pasifisti.
Lisäksi monia hahmoja on muunneltu ja laitettu esiintymään eri paikoissa kuin alkuperäisteoksessa; Esimerkiksi Markurea ei ole kirjassa ollenkaan, vaan Haurulla on noin 15-vuotias oppipoika nimeltään Michael, joka ihastuu Sophien pikkusiskoon, Marthaan, jota ei myöskään esiinny elokuvassa.