Satakunnan historiallinen maakunta
Satakunnan historiallinen maakunta käsittää nykyisen Satakunnan maakunnan ja valtaosan Pirkanmaasta. Lisäksi siihen luetaan nykyisestä Etelä-Pohjanmaan maakunnasta Ähtäri, nykyisestä Keski-Suomen maakunnasta Keuruu (mukaan lukien Keuruuseen liittynyt Pihlajavesi) ja Multia sekä nykyisestä Varsinais-Suomen maakunnasta Loimaa ja Oripää. Historiallista maakuntaa rajaavat idässä ja etelässä Häme, etelässä Varsinais-Suomen historiallinen maakunta ja pohjoisessa Pohjanmaan historiallinen maakunta. Alueella asuu nykyisin noin 760 000 henkilöä. Suurimpia kaupunkeja alueella ovat Tampere, Pori, Rauma, Nokia, Ylöjärvi ja Sastamala.
Alueellisena määrittelyperusteena Suomen historiallisille maakunnille muun muassa Kauko Pirinen ja Eino Jutikkala ovat pitäneet myöhäiskeskiajan linnaläänejä, joista rajoiltaan Satakuntaa vastaa likimain Kokemäenkartanon linnalääni 1800-luvulla vakiintunut käsitys Satakunnan historiallisen maakunnan alueesta kuitenkin poikkeaa linnaläänistä jossain määrin, mitä Eino Jutikkalan mukaan "ei voi pitää muuna kuin suoranaisena erehdyksenä". Niinpä esimerkiksi Närpiö, joka nykyään luetaan Pohjanmaan historialliseen maakuntaan, on linnaläänijaossa ollut osa Kokemäenkartanon lääniä.
Toinen mahdollinen määrittelyperusta Suomen historiallisille maakunnille voisivat olla kansanomaisina nimityksinä (joskus myös "heimoina") hahmottuvat kulttuurialueet. Näissä Satakunta ei kuitenkaan ole mukana, vaan vanhoissa kansanomaisissa luokituksissa se on Uudenmaan maakunnan ohessa luettu kuuluvaksi Hämeeseen.
Satakunta mainitaan kirjallisessa lähteessä ensimmäisen kerran vuonna 1331. Maininta on kirjeessä, joka on vahvistettu Satakunnan sinetillä ja joka on kopioitu Turun tuomiokirkon Mustaan kirjaan.
Satakunnan vaakuna on pysynyt muuttumattomana Ruotsin vallan ja kuningas Juhana III:n ajoista lähtien. Muun muassa Kustaa Vaasan hautamuistomerkissä Uppsalan tuomiokirkossa se esiintyy "Pohja-Suomen" (Norra Finland) vaakunana.
Satakunnan on esitetty jakaantuneen myöhäisrautakaudella Ala- ja Ylä-Satakuntaan sekä mahdollisesti kymmeneen muinaispitäjään, joita arkeologi Unto Salon ja historiantutkija Seppo Suvannon mukaan olivat Lempäälä, Vesilahti, Pirkkala, Kyrö, Karkku, Tyrvää, Huittinen, Kokemäki, Köyliö-Säkylä ja Eura. Väinö Voionmaan mukaan Hämeen mahtiasema jatkui Kokemäenjoen vesistön pohjoisilla latvoilla (Kyrö, Sastamala, Pirkkala) sydänkeskiajalle saakka.
Ala-Satakunnan hallinnollisina keskuspaikkoina on pidetty Teljän kauppapaikkaa Kokemäenjoen varressa ja Euran Käräjämäkeä, joissa maanviljely yhtyi tuottoisaan kalastukseen. Ylä-Satakunnassa, jossa tärkeässä asemassa oli eränkäynti, vastaavana keskuksena on ollut Suur-Pirkkalan Käräjätörmä, joka sijaitsee nykyisin Tampereen Tohlopin kaupunginosassa.
Kiistellyn teorian mukaan Satakunnan nimi perustuu skandinaaviseen sanaan 'hund' tai 'hundare'. Tämän on tulkittu viitanneen noin sadan miehen sotajoukkoon, joka sata­kunta­laitoksen vallitessa koottiin tietyltä alueelta. Satakunta olisi tämän tulkinnan mukaan muodostanut hundare-alueen myöhäisrautakaudella. Nykytutkijoista tätä Satakunta-nimen tulkintaa on puolustanut muun muassa Unto Salo ja sitä ovat kritisoineet Jouko Vahtola ja Jaakko Masonen.