hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Jakob Piil
Jakob Storm Piil (s. 3. syyskuuta 1973 Odense) on entinen tanskalainen maantiepyöräilijä. Hän oli aggressiivinen yleisajaja, jolla oli taito huomata ratkaisevat irtiottoyritykset ja olla niissä mukana. Hän on entisen tanskalaisen ammattilaispyöräilijän Jørgen V. Pedersenin serkku.
Piil aloitti pyöräilyuransa ratapyöräilijänä ja kilpaili ratapyöräilyn erikoislajissa kuuden päivän kisoissa. Vuonna 1997 hän teki sopimuksen ammattilaistalli RDM:n kanssa. Ensimmäisen vuoden aikana hän sijoittui vain muutaman kerran kilpailun lopputuloksissa kymmenen parhaan joukkoon. Kaudet 1998–1999 hän ajoi tanskalaisessa Team Acceptcard -tallissa. Heti vuonna 1998 hän saavutti ensimmäisen voiton GP Skive -kilpailussa. Vuodesta 1999 muodostui Piilin kansainvälisen läpimurron kausi ja hän saavutti useita hyviä tuloksia. Vuonna 2000 hän siirtyi silloiseen "Team Memory Card - Jack & Jones" (nyk. Team CSC) -talliin.
Piilin ensimmäinen vuosi CSC:ssä ei ollut erityisen menestyksekäs. Juuri ennen Milano–San Remo-kilpailua hän kolaroi auton kanssa ja toipuminen kesti neljä kuukautta. Vuosi 2001 oli parempi, hän voitti Rauhanajon ja sijoittui toiseksi Ranskan ympäriajon 17. etapilla. Viisi kilometriä ennen maalia 16 ajajan ryhmä irtautui pääjoukosta ja Piil oli yksi ryhmän kolmesta ajajasta, joiden onnistui pitää pääjoukko takanaan. Loppukirissä hän kuitenkin hävisi Serge Baguetille. Vuonna 2002 Piil voitti Pariisi–Tours-kilpailun sekä Tanskan ympäriajon. Hän oli myös jälleen mukana taistelemassa etappivoitosta Ranskan ympäriajossa. 18. etapilla Piil oli suotuisassa asemassa loppukiritaistelussa, mutta hänen jalkansa lipesi varvaskoukusta vain 250 metriä ennen maalia ja hän sijoittui lopulta kolmanneksi.
Vuoden 2003 Ranskan ympäriajossa Piil viimein sai tavoittelemansa etappivoiton. 219 kilometrin mittaisen 10. etapin lopussa Piil oli mukana 9 ajajan irtiotossa, joka päättyi kaksintaisteluun Piilin ja Fabio Sacchin välillä. Ajajien lähestyessä maaliviivaa he kättelivät rehdin loppukirin merkiksi ja Sacchi avasi kirin Piilin seuratessa. Piil käytti takaa-ajoasemansa hyödykseen ja ohitti Sacchin vain hetkeä ennen maaliviivaa. Vuoden 2004 ympäriajossa Piil yritti jälleen etappivoittoa, mutta ei onnistunut. Sen sijaan hänet palkittiin kilpailun aggressiivisimpana ajajana. Suurimman osan vuotta 2005 Piil kärsi loukkaantumisista eikä osallistunut Ranskan ympäriajoon. Sen sijaan hän kilpaili Espanjan ympäriajossa ja jälleen kerran osoitti kykynsä hyökkäävänä ajajana, ennen kuin joutui keskeyttämään kilpailun. Hän kuitenkin toipui syksyn maailmanmestaruuskilpailuihin ja sijoittui maantieajossa kuudenneksi.
Kaudella 2006 Piil ei kilpaillut yhdessäkään kolmesta suuresta ympäriajosta. Pian sen jälkeen kun häntä ei valittu CSC:n joukkueeseen Espanjan ympäriajoon Piil allekirjoitti sopimuksen T-Mobile Teamin kanssa. Piil lopetti uransa kauden 2007 jälkeen.
Hiihtomuseo
Hiihtomuseo on Lahden kaupunginmuseon ylläpitämä hiihto- ja talviurheiluaiheinen museo Lahden urheilukeskuksessa Salpausselän hyppyrimäkien juurella. Lahden kaupunki otti museon hoitoonsa vuonna 1974. Tämä Lahden kaupunginmuseoon kuuluva erikoismuseo avattiin remontoituna kesällä 2017.
Hiihtomuseotoiminta Lahdessa käynnistyi vuonna 1959, kun Lahden Hiihtoseuran veteraaniosasto avasi näyttelyn Hiihtoseuran vanhassa saunassa. Arkkitehti Esko Hämäläisen suunnittelema museorakennus avattiin marraskuussa 1989. Vuonna 2000 valmistui rakennuksen nykyinen uudistettu vinoseinäinen julkisivu, jonka suunnitteli arkkitehti Pekka Salminen.
Museon perusnäyttely "Hiihdon henkeä" kertoo suomalaisesta hiihdon historiasta. Näyttely valottaa Salpausselän kisat -tapahtuman historiaa ja välinekehitystä. Perinteisempien hiihtolajien lisäksi vaihtuvissa ja erikoisnäyttelyissä on esitelty muun muassa alppilajeja, naisten kilpahiihdon ja mäkihyppy historiaa sekä suksen valmistuksen ja muotoilun historiaa. Hiihtomuseossa on myös toimintaosasto, jossa voi kokeilla mäkihyppysimulaattoria, ampumahiihtoa infrapuna-aseella sekä Aikalatu multimedia aikajanatietopankkia.
Aapeli Hautanen
Abel Evert ("Aapeli" Eevertti) Hautanen (9. syyskuuta 1899 Jalasjärvi, Suomen suuriruhtinaskunta – 1984 Jalasjärvi, Suomi) oli suomalainen mestaripelimanni, 1- ja 2-rivisen harmonikan soittaja, pienviljelijä ja suutari. Hänen soittotyyliään on pidetty eteläpohjalaisen vähärivisten harmonikkojen soiton esikuvana.
Hautanen sai 10-vuotiaana huuliharpun ja ensimmäisen harmonikkansa 14-vuotiaana. Jo nuoruusvuosina hän soitti 1- ja 2-rivistä harmonikkaa tansseissa ja häissä. Hautanen lopetti soittamisen 1920-luvulla monirivisten harmonikkojen vallatessa alaa kolmeksikymmeneksi vuodeksi.
1950-luvulla Hautanen aloitti soittamisen uudelleen ja hänen vanhahtava ja laaja ohjelmistonsa tyylikkääksi kuvatun soittotavan myötä herättivät runsaasti kiinnostusta. Hänen soittotyyliään on tallennettu ja tutkittu 1960-luvulta lähtien ja se on ollut esikuvana monille vähärivisten harmonikkojen soittajille, kuten Teppo Välimäelle. Hänen soittotyylinsä mainitaan jopa yleisesti ottaen eteläpohjalaisen vähärivisoiton esikuvana.Hautanen kommentoi saavutuksiaan itse muun muassa seuraavasti 73-vuotiaana:
Haastattelija: ""No mites, te ootte siis mestaripelimanni, miten tällasen tittelin saa?""
Hautanen: ""No ku ottaa tällaasen huonon haitarin ja menee Helsinkiin ja pelaa siel.""
Haastattelija: ""Niin yksinkertastako se…?""
Hautanen: ""Joo joo. Sitte annetaan ensipalkinto.""
Isosysisirkkunen
Isosysisirkkunen ("Sporophila maximiliani") on eteläamerikkalainen tangara. Se on nimetty Maximilian zu Wied-Neuwiedin kunniaksi.
Linnun pituus on noin 15 cm. Koiras on musta, sillä on pitkähkö pyrstö ja korkea, vaalea siemensyöjän nokka. Siivellä on valkoinen kuvio. Naaras ja nuori lintu ovat ruskehtavia.
Isosysisirkkunen elää paikoitellen Etelä-Amerikassa. Sen tyypillisiä elinympäristöjä ovat soistuneet pensaikkoalueet, suot ja sademetsä. Ravinnokseen se syö siemeniä.
Laiton pyynti häkkilinnuksi Brasiliassa on saanut kannan taantumaan uhanalaisuuden partaalle. Lisäksi sademetsien hakkuut vähentävät lajin elinalueita.
Naaras munii tavallisesti 2 munaa, joita se hautoo noin 18 päivää. Poikaset lähtevät pesästä noin 3-viikkoisina.
Lathenin maglev-turma
Lathenin maglev-turma tapahtui 22. syyskuuta 2006 Transrapidin testiradalla lähellä Lathenin kaupunkia Saksan Alankomaiden vastaisen rajan tuntumassa. Turmassa kuoli 23 henkilöä, ja se oli ensimmäinen maglev-junalle sattunut vakava onnettomuus.
Turma tapahtui, kun noin 200 kilometriä tunnissa kulkenut juna törmäsi kello puoli kymmenen aikaan aamulla radalla olleeseen huoltovaunuun. Maglev suistui osittain radalta, ja sen osia levisi noin 400 metrin pituiselle matkalle. Junan kyydissä oli Transrapidin, RWE-sähköyhtiön sekä erään sairaanhoitoyrityksen työntekijöitä. Heistä 23 kuoli ja kymmenen loukkaantui vakavasti. Huoltovaunussa olleet kaksi henkilöä selviytyivät hengissä.
Mikrosatelliitti (biologia)
Mikrosatelliitti eli SSR- tai STR-markkeri ("simple sequence repeat", "short tandem repeat") on DNA-alue (lokus), joka koostuu muutaman emäsparin aiheen toistoista. Tyypillinen dinukleotiditoistoista koostuva mikrosatelliitti on esimerkiksi CACACACACACACA eli (CA). Genomissa esiintyessään mikrosatelliittien pituus, so. toistojen lukumäärä, vaihtelee yksilöiden välillä ja niitä voidaan käyttää tehokkaina merkkiominaisuuksina populaatiogeneettisissä tutkimuksissa, rikostutkinnassa, isyystestauksessa ja geenikartoituksessa.
Mikrosatelliittien käyttökelpoisuutta vahvistaa se että ne ovat yhtäältä tyypillisesti luonnonvalinnan kannalta neutraaleja ja toisaalta periytymiseltään kodominantteja. Mikrosatelliittien runsaan vaihtelevuuden takia ne ovat erittäin tehokkaita yksilöiden erottelussa "geneettisinä sormenjälkinä" ("genetic fingerprints"): jo muutamalla merkkigeenillä voidaan luotettavasti tunnistaa yksilöitä ja varmistaa sukulaisuussuhteita. Mikrosatelliitteja on genomissa tuhansittain.
Mikrosatelliittimarkkerit jaotellaan toistojakson pituuden perusteella, mono- di- tri- ja tetranukleotidimarkkereihin, joissa toistojakson pituus on joko yksi, kaksi, kolme tai neljä emästä. Mikrosatelliittilokuksen eri alleelit puolestaan eroavat toisistaan perättäisten toistojaksojen kappalemäärän perusteella. Toistojen määrä vaihtelee yleensä kymmenen ja sadan välillä.
First Racing
First Racing eli FIRST oli italialainen Formula 1 -talli, joka ei kuitenkaan päässyt osallistumaan yhteenkään osakilpailuun. Richard Divila suunnitteli tallille auton kaudeksi , mutta se ei läpäissyt FIAn kolaritestejä, eikä näin ollen saanut lupaa osallistua kauden avauskilpailuunkaan.
F1-sarjassa FIRSTillä olisi ajanut italialaiskuljettaja Gabriele Tarquini ja moottorina autossa oli Juddin valmistama V8. Life-talli käytti FIRSTin valmistamaa runkoa omassa L190-autossaan kaudella .
FIRST osallistui Formula 3000 -sarjaan kausina 1987–1991.
Cristina Sánchez
Cristina Sánchez de Pablos (s. 20. helmikuuta 1972 Madrid) on espanjalainen härkätaistelija. Hän debytoi Madridissa 13. helmikuuta 1993 ja saavutti myös kansainvälistä mainetta ennen vetäytymistään vuonna 1999.
Kiyohiko Azuma
Kiyohiko Azuma (; s. 27. toukokuuta 1968) on japanilainen mangaka. Hänet tunnetaan muun muassa alun perin vuosina 1999–2002 julkaistusta "Azumanga Daioh" -sarjasta.
Azuma syntyi Takasagossa, Hyōgon prefektuurissa, ja tuli uransa alkuvaiheessa tunnetuksi hentaista. Vuodesta 2003 hän on työstänyt uutta sarjaansa Yotsuba&!a.
Frank Chapman
Frank Michler Chapman (12. kesäkuuta 1864 West Englewood, New Jersey – 15. marraskuuta 1945 New York) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä.
Frank Chapmanin vanhemmat olivat lakimies Lebbeus Chapman Jr. ja Mary Augusta Parkhurst. Hän kävi Englewood Academya ja valmistui sieltä 16-vuotiaana. Hän liittyi American Exchange National Bank of New Yorkin henkilökuntaan 1880 ja erosi pankista 1886. Vuonna 1888 hän pääsi Joel Asaph Allenin apulaiseksi American Museum of Natural Historyyn New Yorkissa ja sai palkkaa 50 dollaria kuukaudessa. 1901 hänestä tuli museon nisäkäs- ja lintuosaston apulaisintendentti ja 1908 lintuosaston intendentti. 1920 hänet nimitettiin uuden lintuosaston johtajaksi, josta virasta hän jäi eläkkeelle 1942 palveltuaan museossa 54 vuotta.
Vuonna 1898 hän avioitui Fanny Bates Emburyn kanssa. Heille syntyi vuonna 1900 yksi lapsi, Frank Chapman Jr.
Brown University promovoi Chapmanin tohtoriksi 1913. Ensimmäisen maailmansodan aikana Chapman toimi Amerikan Punaisen ristin julkaisupäällikkönä. Kuuluisa joululintulaskenta (Christmas Bird Count) oli alun perin Chapmanin ideoima. Hän toimi American Ornithologists' Unionin puheenjohtajana ja hänet äänestettiin Kansallisen tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1921.
Chapman nimesi lukuisia uusia lintulajeja ja alalajeja, muun muassa baudovuortentinamin ("Crypturellus kerriae") ja juovatinamin ("Crypturellus casiquiare"). Hänen kunniakseen on nimetty silkkikiitäjä ("Chaetura chapmani") ja rusosiipinapsija ("Phylloscartes chapmani").
Chapman on haudattu Brooksiden hautausmaalle kotikaupunkiinsa Englewoodiin.
Kaksinveto
Kaksinveto tai moniveto tarkoittaa veturien kytkemistä peräkkäin raskaan junan eteen.
Kaksinvetoa käytettiin alun perin silloin, kun yhden veturin teho ei riittänyt raskaan junan vetoon eikä riittänyt, että liikkeelle lähdössä avusti erillinen työntöveturi.
Höyryveturiaikana sitä käytettiin linja-ajossa vain poikkeustilanteessa; vaihtotyössä se oli yleisempää; mm. Vr5- eli Kalkkuna-vetureita käytettiin kaksinvedossa silloin, kun ne toimivat laskumäkivetureina.
Joskus toinen veturi kytkettiin junan taakse työntäjäksi, ja vielä harvemmin nähtiin kolmas veturi junan keskellä. Menettely vaati taitoa, koska jokaista veturia piti ohjata tarkkaan samalla tavalla.
Höyryveturien monivetoa on Suomessa nähty vuoden 1975 jälkeen vain muutamia kertoja eri tapahtumien yhteydessä: Jokioisten museorautatie on käyttänyt sitä muun muassa Humppilan rataosuuden vihkiäisissä vuonna 1994 ja sittemmin vuosina 1999–2001 liikennekauden päätösajossa, jossa veturit oli sijoitettu junan päihin. Käytännöstä luovuttiin vuodesta 2002 alkaen, koska todettiin, että kahta pienempää junaa oli helpompi hallita kuin yhtä maksimikokoista.
Nyttemmin, kun kaikkien leveäraiteisten moottoriveturien ohjauksessa käytetään puolijohde- tai mikropiiritekniikkaa entisen mekaanisen toiminnan sijasta, ja vaihteistokin on täysin automaattinen, on siirrytty ns. yhden ohjauspöydän ajoon eli moniajoon, jossa saman junan edessä olevia diesel- tai sähkövetureita ohjataan etummaisen veturin hallintalaitteista käsin ja toinen tai useat apuveturit on kytketty välikaapelein samaan ohjaukseen – mikä ei höyryvetureissa ole mahdollista.
Tätä kirjoitettaessa kaikissa Suomessa vakituisessa linja-ajossa käytetyissä diesel- ja sähkövetureissa on moniajolaitteet.
Muun muassa Dr13–veturien poistuessa pikajunakäytöstä niitä korvattiin kolminajossa olevilla Dv12-vetureilla, koska aikataulussa pysyminen olisi muuten ollut vaikeaa.
Joillakin rataosuuksilla, joille osuu pitkiä ja raskaita nousuja, kuten Pollarin mäki Vilppulassa, moniajo on ainoa keino nousta tällaisista paikoista.
Yhdysvalloissa ja Kanadassa moniajo on tavallinen: siellä tavallisin tapa on kolmen veturin “nippu“, amerikkalaisessa kielenkäytössä “lash-up“. Kaksi johtoveturin takana olevaa apuveturia voivat olla hiukan sitä pienempiäkin, erityisesti silloin, kun johtoveturina on uudentyyppinen, entisiä huomattavasti tehokkaampi veturi.
Erikoistarkoituksiin, kuten täysin kauko-ohjatuilla radoilla ajetuissa yli 200 vaunun malmijunissa, käytetään useampaa kahden ison dieselsähköveturin paria, joita kaikkia ajetaan etummaisen veturin ohjaimista käsin; tavallista on, että yksi veturipareista sijoitetaan junarungon keskelle, ja muut ovat päissä.
Moniajo on yleinen kaikkialla maailmassa, koska se mahdollistaa tehokkaamman liikenteen suurempien junapainojen johdosta.
Johann Baptist von Spix
Johann Baptist Ritter von Spix (9. helmikuuta 1781 Höchstadt – 14. maaliskuuta 1826 München) oli saksalainen luonnontieteilijä.
Spix opiskeli filosofiaa Bambergissa ja teologiaa Würzburgissa. 1810 hän pääsi avustajaksi Münchenin luonnonhistoriallisen museoon ja 1811 intendentiksi. Hän matkusti vuonna 1817 Brasiliaan Carl Friedrich Philipp von Martiuksen kanssa. Hän palasi Saksaan 1820 mukanaan kokoelma, joka käsitti 6 500 kasvia, 2 700 hyönteistä, 85 nisäkästä, 350 lintua, 150 sammakkoeläintä ja 116 kalaa. Tämä kokoelma muodosti Münchenin luonnonhistoriallisen museon perustan.
Hän kirjoitti 4-osaisen teoksen "Reise in Brasilien in den Jahren 1817 bis 1820" (München 1823–1831).
Spix nimesi ja kuvaili useita lintulajeja, muun muassa pampatinamin ("Rhynchotus rufescens") suvun. Hänen kunniakseen on nimetty siniara ("Cyanopsitta spixii"), punalakkiorneero ("Synallaxis spixi") ja helmirintakipuaja ("Xiphorhynchus spixii").
Wolfgang Reitherman
Wolfgang ”Woolie” Reitherman (26. kesäkuuta 1909 – 22. toukokuuta 1985) oli animaationtekijä, ohjaaja ja tuottaja. Hän syntyi Münchenissä, Saksassa, mutta muutti jo lapsena perheineen Yhdysvaltoihin, jossa hän loi uransa.
Reitherman työskenteli Disneyllä vuodesta 1933 aina eläkkeelle jäämiseensä vuonna 1981 saakka. Hän kuului yhtiön ”yhdeksän vanhan miehen” joukkoon. Hän oli mukana työstämässä Disneyn tunnetuimpiin kuuluvia elokuvia, kuten "Liisaa Ihmemaassa" (1951), "101 dalmatialaista" (1961), "Viidakkokirjaa" (1967), "Aristokatteja" (1970), "Robin Hoodia" (1973), "Pelastuspartio Bernard ja Biancaa" (1977) ja "Topia ja Tessua" (1981).
Reitherman kuoli 75-vuotiaana auto-onnettomuudessa Kalifornian Burbankissa 22. toukokuuta 1985. Hänet nimitettiin vuonna 1989 postuumisti Disney-legendaksi.
Memmy Posse
Memmy Posse on itähelsinkiläinen suomenkielistä rap-musiikkia esittävä yhtye. Possen jäsenet ovat Aave (myös nimellä Vaeltava Aave, oikea nimi Juha Madetoja), Lerha, Säkki (myös nimellä HC Kives), Pressa (myös nimellä Prez B) ja Asbesti. Yhtye on julkaissut albumin, EP:n ja singlen Monsp-levy-yhtiön kautta.
Memmy Posse tarkoittaa vapaasti suomennettuna "Mellunmäki-Myllypuro jengi".
Memmy Possen levyillä ovat esiintyneet vierailevina artisteina mm. Notkea Rotta, Petos, Setä Koponen, Kone, Tuomio, Vapaapudotus, Didier, Raimo ja Ässä.
Konvehdinmussuttajat on mellunmäkeläisten Memmy Possesta tuttujen Aaveen ja Säkin muodostama rap-duo.
Live in Stockholm (Deep Purple)
Live in Stockholm on brittiläisen Deep Purple -yhtyeen vuonna 2005 julkaistu livealbumi. Materiaali äänitettiin Tukholman konsertissa Ruotsissa marraskuussa 1970. Alun perin konsertti julkaistiin vuonna 1988 albumilla "Scandinavian Nights".
Palmaria
Palmaria on saari Ligurianmerellä Italian rannikolla Portoveneren kylän lähellä. Saaren pinta-ala on 1,6 km².
Palmaria muodostaa yhdessä Tinon ja Tinetton saarten sekä Portoveneren kylän ja Cinque Terren rannikkoalueen kanssa Unescon maailmanperintökohteen.
Saarella on muun muassa vanha armeijan linnoitus, joka on ollut toiminnassa toisen maailmansodan aikana. Sen läheisyydessä kuvattiin elokuva Navaronen tykit. Saarelta on aikoinaan tuotu mantereelle marmoria. Palmaria on aikoinaan muodostanut luonnonlinnakkeen, joka suojasi Portoveneren satamaa. Saaren länsisivulla on luola, josta tutkija Giovanni Capellini vuonna 1869 löysi kivikautisen asuinpaikan.
Batman: Gothamin ritari
Batman: Gothamin ritari ("Batman: Gotham Knight") on vuonna 2008 suoraan DVD:lle julkaistu kuudesta lyhytanimaatiosta koostuva anime-elokuva, joka sijoittuu elokuvien "Batman Beginsin" ja "Yön ritarin" väliin. Se kertoo Batmanin alkuvuosista ensimmäisen elokuvan tavoin ja päättää tarinansa samana vuonna ilmestyvään jatko-osaan "Yön ritariin". Batman kohtaa samalla vanhoja ja hieman tuntemattomampia vihollisiaan kuten Linnunpelättimen, Killer Crocin ja Deadshotin.
Jokaisen lyhytanimaation ovat kirjoittaneet eri käsikirjoittajat, jotka ovat Brian Azzarello, Josh Olson, David S. Goyer, Greg Rucka, Jordan Goldberg ja Alan Burnett. Lisäksi elokuvan jokaisella lyhytanimaatiolla on omat ohjaajansa, kuten Jong-Sik Nam, Toshiyuki Kubooka, Shojiro Nishimi, Futoshi Higashide, Hiroshi Morioka ja Yasuhiro Aoki.
Elokuva tekee poikkeuksen Batmanin edellisiin animaatioelokuviin, sillä sen animointi on toteutettu animena. Batmanin äänenä toimii näyttelijä Kevin Conroy, joka on jo aikaisemmin toiminut hahmon äänenä yli kymmenen vuotta. Alun perin elokuvaan kaavailtiin ottaa pääasiassa "Batman Beginsissä" ja "Yön ritarissa" esiintyneitä näyttelijöitä, kuten Christian Bale, mutta heidän aikataulunsa olivat turhan kiireisiä projektia varten. Bruce Timmin mukaan tämän myötä hän mietti yhdessä Andrea Romanon kanssa kuka olisi Batmanina tässä elokuvassa ja yksi vaihtoehdoista Kevin Conroyn lisäksi oli Jeremy Sisto, joka oli Batmanin roolissa elokuvassa "".
Suomessa elokuva julkaistiin 27. elokuuta 2008.
Josh Olsonin käsikirjoittamassa tarinassa kolme neljästä nuorukaisesta väittää nähneensä Batmanin ja kertovat oman näkemyksensä yön ritarista.
Toisen tarinan käsikirjoitti Greg Rucka Jordan Goldbergin tarinan pohjalta, jossa etsivä Crispus Allen epäilee Batmanin luotettavuutta. Pian hän saa vastauksen jouduttuaan etsiväparinsa Ramirezin kanssa kahden mafian ristituleen.
Jordan Goldbergin käsikirjoittamassa kolmannessa tarinassa nuori Bruce Wayne kokeilee uusia huipputeknisiä laitteita Batman-asuunsa. Pian hän kuitenkin huomaa että jotkut asiat eivät vain ole tarkoitettu Batmanin elämässä.
David S. Goyerin käsikirjoittama jakso Jordan Goldbergin tarinan pohjalta vie Batmanin Gothamin viemäristöön, jossa hän kohtaa Killer Crocin. Hänet on huumattu Linnunpelättimen pelkokaasulla, mikä aiheuttaa myös sekasortoa syvemmällä viemärissä.
Viidennessä Brian Azzarellon käsikirjoittamassa tarinassa käydään läpi Bruce Waynen alkuvaihetta harjoitellessaan hyödyllisiä tekniikoita Batmanin roolia varten. Hän saa opastusta intialaiselta naiselta Cassandralta, kuinka hallita fyysisen ja henkisen kivun aiheuttamat seuraukset.
Alan Burnett käsikirjoitti elokuvan viimeisen tarinan, jossa Batman joutuu kohtaamaan salamurhaajan Deadshotin, jonka intohimon kohteena ovat aseet. Batmanilla onkin tehtävänä pysäyttää asia, josta kaikki sai alkunsa.
Radio- ja tv-museo Mastola
Radio- ja tv-museo Mastola sijaitsee Lahdessa Radiomäellä 150 metrin korkuisten, kaupungin tunnusmerkeiksi muodostuneiden, radiomastojen juurella. Museossa on esillä radio- ja televisiotoimintaan liittyviä esineitä sekä perinteitä. Radio- ja tv-museo peruskorjauksen kohteena 2014-2016, jonka jälkeen se avattiin Mastola-nimisenä. Uusi nimi ratkesi Lahden kaupunginmuseon järjestämän yleisökilpailun tuloksena. Museo avautui jälleen vuoden 2017 alussa.
Vuodesta 1998 lähtien museo on toiminut vuonna 1935 rakennetussa lähetysasemassa, mitä ennen se toimi 1927 rakennetun Lahden ensimmäisen radioaseman, Lahden vanhan radioaseman, tiloissa.
Museon perusnäyttelyn teemoja ovat radiotekniikan laitteet 1920-luvulta lähtien. Esillä on niin koti- kuin teollisuuskäyttöisiäkin laitteita, minkä lisäksi esitellään lahtelaisen puhelintoiminnan historiaa. Erikoisnäyttelyissä on ollut aiheena muun muassa puhelinmuotoilu. Kaikkiaan museossa on yli 18 000 erilaista esinettä, noin 5 000 valokuvaa, 10 000 lehteä ja kirjaa sekä muuta aineistoa. Entiseen yleisradioaseman halliin rakennettu noin 80 hengen auditorio soveltuu erilaisten seminaarien ja tilaisuuksien järjestämiseen.
Minnesota (joki)
Minnesotajoki on Mississippijoen sivujoki, joka sijaitsee Minnesotan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Se on noin 540 kilometriä pitkä. Sen valuma-alue on noin 44 000 km, josta 38 205 km² Minnesotan osavaltiossa ja noin 5 180 km² Etelä-Dakotassa ja Iowassa.
Minnesotajoki liittyy Mississippiin Minneapolisin ja St. Paulin muodostaman kaksoiskaupungin eteläpuolella, lähellä Fort Snellingiä.
Nimi Minnesota tulee dakota-intiaanien kielen sanoista "mini", joka tarkoittaa vettä, ja "sota", joka tarkoittaa usvaa.
Minnesotajoen jokilaakso on leveimmillään kahdeksan kilometriä leveä ja syvimmillään 80 metriä syvä. Jokilaakso syntyi noin 10 000 vuotta sitten, kun huomattavasti nykyistä Minnesotajokea suurempi jääkautinen joki Warren vei Laurentian mannerjäätikön sulamisvesiä veistäen syvän laakson maisemaan.
Mallomys
Mallomys on varsinaisten hiirten ja rottien alaheimoon ("Murinae") kuuluva jyrsijöiden suku, johon kuuluvat ainakin seuraavat lajit:
Vanhentuneen luokittelun (1980) mukaan Uudessa-Guineassa elävä pehmeähäntärotta oli "Mallomys"-suvun ainoa laji. "M. gunung" ja "M. istapantap" löydettiin vasta vuonna 1989, ja "M. aroaensis"-lajin yksilöitä pidettiin ennen pehmeähäntärotan lajiin kuuluvina.
Edellä mainittujen lajien lisäksi Uudesta-Guineasta on 2000-luvulla löydetty kaksi uutta "Mallomys"-suvun lajia, joilla ei vielä ole tieteellistä nimeä. Bruce Beehlerin johtama Conservation Internationalin ja Indonesian tiedeinstituutin () tieteilijäryhmä raportoi 17. joulukuuta 2007 löytäneensä uuden "Mallomys"-sukuun kuuluvan jättiläisrottalajin kesäkuussa 2007 Papuan saaren Indonesian puoleisesta osasta Foja-vuoristosta. Lajinmääritys ja tutkimus oli joulukuussa 2007 yhä meneillään. Rottalaji on noin viisi kertaa normaalin kaupunkirotan kokoinen ja kesy. Vuonna 2009 kansainvälinen tutkijoista ja BBC:n kuvaajista koostunut ryhmä löysi Papua-Uuden-Guinean Bosavi-vuoren kraatterista entuudestaan tuntemattoman "Mallomys"-lajin, joka kasvaa 1,5 kilogramman painoiseksi.
NHL:n täydennysvaraus
NHL:n täydennysvaraus ("NHL Supplemental Draft") oli National Hockey Leaguen vuotuinen varaustilaisuus, joka järjestettiin in jälkeen vuosina 1986–1994.
Täydennysvarauksessa varattiin aikoinaan varaamattomia pelaajia, jotka jatkoivat uraansa Pohjois-Amerikan juniori- ja yliopistosarjoissa. Suurin osa täydennysvarauksessa varatuista pelaajista ei kuitenkaan koskaan pelannut NHL:ssä. Vain harvat ja valitut pääsivät kokeilemaan taitojaan NHL-jäillä. John Cullen, Bob Kudelski, Dave Snuggerud, Shawn Chambers, Jamie Baker, Todd Krygier, Gary Shuchuk, Chris Tancill, Cory Cross, Steve Rucchin, Steve Guolla ja Steve Martins ovat ainoat täydennysvarauksessa varatut pelaajat, jotka ovat pelanneet yli 100 ottelua NHL:ssä. Vuosittain täydennysvarauksessa varattiin 8-28 pelaajaa.
NHL otti täydennysvaraustilaisuuden käyttöön Adam Oatesin takia. Oates pelasi Yhdysvalloissa yliopistojääkiekkoa Rensselaer Polytechnic Instituten joukkueessa. Joukkue voitti NCAA-sarjan mestaruuden 1985, minkä jälkeen Oatesista tuli haluttu pelaaja. Oatesia ei oltu varattu NHL:ään, joten hän saattoi neuvotella useamman joukkueen kanssa ja muita tulokkaita paremman sopimuksen. Korjataakseen ongelman NHL loi täydennysvarausjärjestelmän, jossa NHL-joukkueet varasivat itselleen 21 vuotta täyttäneitä yliopistopelaajia. Järjestelmän avulla NHL piti tulokkaiden palkat alhaisina.
Täydennysvaraustilaisuus lopetettiin vuoden 1995 NHL:n työehtosopimuksen seurauksena.
Eldar Rjazanov
Eldar Aleksandrovitš Rjazanov (; 18. marraskuuta 1927 Samara – 30. marraskuuta 2015 Moskova) oli venäläinen elokuvaohjaaja. Hänet tunnettiin varsinkin komedioistaan laajalti koko entisen Neuvostoliiton alueella.
Rjazanoville myönnettiin Neuvostoliiton valtiopalkinto vuonna 1977 ja Neuvostoliiton kansantaiteilijan arvonimi vuonna 1984. Hän saavutti myös kansainvälistä arvostusta: vuonna 1983 työ elokuvassa "Asema kahdelle" toi ohjaajalleen Kultainen palmu -ehdokkuuden Cannesin elokuvajuhlilla.
Rjazanovin tunnetuimpien ohjausten joukossa ovat "Karnevaaliyö" (1955), "Husaarit" (1962), "Varo autoa" (1966), "Kohtalon ivaa" (1975) ja "Julma romanssi" (1984).
Hector 60v-juhlatupla
Hector 60v-juhlatupla on vuonna 2007 Hectorin juhlavuoden kunniaksi julkaistu DVD, joka sisältää ensimmäisellä DVD:llä Hectorin 40-vuotistaiteilijajuhlakonsertin, joka taltioitiin vuoden 2006 alussa Hartwall Areenalla. Toisella DVD:llä on Hectorin eri esiitymisiä TV:ssä sekä musiikkivideoita.
DVD ylsi Suomen virallisen listan toiselle sijalle, ja pysyi listalla yhteensä viisi viikkoa.
Léon Brillouin
Léon Nicolas Brillouin (7. elokuuta 1889 Sèvres, Ranska – joulukuu 1969) oli ranskalainen fyysikko. Hän tutki uransa aikana mm. kvanttimekaniikkaa, radioaaltoja, kiinteän olomuodon fysiikkaa ja informaatioteoriaa. Hänen isänsä Marcel Brillouin oli myös fyysikko.
Brillouinin mukaan on saanut nimensä kiinteän aineen kidehilan käänteishilan alkeiskoppi, Brillouinin vyöhyke.
Kulomäen täyttömäki
Kulomäen täyttömäki eli Kulokukkula on ylijäämämaasta kasattu laaja ja korkea täyttömäki Vantaan Korson suuralueen Korson kaupunginosan Kulomäessä, Tuusulan kunnanrajan lähellä. Sieltä näkee esimerkiksi Helsingin Vuosaareen. Kulokukkulan huippu kohoaa yli 93 metrin korkeudelle merenpinnasta. Alkuvuonna 2015 uutisoitiin kaupungin aikomuksesta jatkaa täyttömaiden kasaamista mäelle, joilla toimilla täyttömäen korkeimpia huippuja nostettaisiin noin 95- ja 105-metrisiksi.
Täyttömäkeä alettiin rakentaa jo 1980-luvun lopulla ja se ottaa vastaan Tuusulan ja Vantaan seutujen ylijäämämaita. Laskettelurinne on tarkoitus toteuttaa ylijäämämaiden nykyiselle vastaanottopuolelle. Täyttömäeltä on näköalat Vantaalle, Tuusulaan sekä Keravalle. Horisontissa näkyvät myös Helsinki ja Sipoo.
Kulonkukkulan pinta-ala oli jossain vaiheessa 14 hehtaaria ja siinä oli maata viisi miljoonaa kuutiometriä.
Tommy Byrne (baseballpelaaja)
Thomas Joseph ”Tommy” Byrne (31. joulukuuta 1919 – 20. joulukuuta 2007) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja ja poliitikko. Hän pelasi ensimmäisen pelinsä MLB:ssä 24. huhtikuuta 1943 ja viimeisensä 21. syyskuuta 1957.
Byrne muistetaan parhaiten New York Yankeesin pelaajana. Hän kuitenkin pelasi 1950-luvun alussa myös St. Louis Brownsissa, Chicago White Soxissa ja Washington Senatorsissa.
Vetäydyttyään peliuraltaan vuonna 1957 Byrne palasi Pohjois-Carolinan Wake Forestiin, jossa hän oli aikoinaan käynyt yliopistoa. Hän toimi kaupungin pormestarina vuosina 1973–1987 ja kuoli samassa kaupungissa hieman ennen kuin olisi täyttänyt 88 vuotta.
Tommy Byrne
Tommy Byrne voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Ko Un
Ko Un (; s. 8. elokuuta 1933) on eteläkorealainen runoilija.
Ko Un syntyi Gunsanissa ja kärsi Korean sodassa sekä henkisiä että fyysisiä vaurioita. Hän vietti vuodet 1952–1962 buddhalaisena munkkina. Asuttuaan vuosina 1963–1966 Jejussa hän muutti pääkaupunki Souliin.
Ko Unista tuli aktiivinen demokratian puolestapuhuja, ja hän joutui vangituksi useaan otteeseen. Syvinten henkisten kriisiensä aikana hän yritti kahdesti itsemurhaa.
Ko Un on erittäin tuottelias runoilija, jonka teoksia on myös käännetty vieraille kielille. Hän on voittanut useita palkintoja sekä Etelä-Koreassa että kansainvälisesti, ja häntä on ehdotettu Nobelin kirjallisuuspalkinnon saajaksi.
Scandic Hotels
Scandic Hotels Oy on pohjoismainen hotelliketju, joka perustettiin 1960-luvulla Ruotsissa. Vuonna 2018 Scandicilla oli noin 280 hotellia kuudessa eri maassa.
Vuonna 2014 Scandic osti Rica Hotels -hotelliketjun. Kesäkuussa 2017 Scandic ilmoitti ostavansa Restelin koko hotelliliiketoiminnan. Oston kautta 43 Cumulus- ja kaikki Intercontinental Hotels Groupin hotellit siirtyvät työntekijöineen Scandicin nimiin. Intercontinental Hotels Group hotellien nimet eivät kuitenkaan muutu. Kilpailu- ja kuluttajavirasto hyväksyi yrityskaupan joulukuussa 2017.
Suomen markkinoille Scandic pyrki ensin 1990-luvun alussa lahtelaisen hotelli Salpauksen avulla mutta vetäytyi, kunnes palasi vuonna 1998 ostamalla Alkon tytäryhtiön Arctian hotellit ja ravintolat.
Vuonna 2010 Scandic osti Next Hotels Finland -ketjulta Paasitorni-hotellin Helsingistä, Hotel Rivolin Järvenpäästä, Hotel Linnean Riihimäeltä sekä hankki uudelleen omistukseensa 1990-luvun alussa rakennuttamansa Hotelli Salpauksen Lahdesta.
Vuonna 2018 Scandicilla on Suomessa 55 hotellia 31 eri paikkakunnalla.
Norval Morrisseau
Norval Morrisseau CM (14. maaliskuuta 1932 – 4. joulukuuta 2007) oli kanadalainen taidemaalari. Hän kuului maansa alkuperäiskansoihin, ja teoksiin heijastuu usein kiinnostus mystiikkaan.
Morrisseau oli itseoppinut, mutta töitä päätyi näytille jopa Kanadan kansallisgalleriaan Ottawaan.
Morrisseau sairasti Parkinsonin tautia ja vietti viimeiset kuukautensa pyörätuolissa. Hän kuoli sydänpysähdykseen sairaalassa Torontossa.
Mehiläisen elokuva
Mehiläisen elokuva () on DreamWorksin tuottama animaatioelokuva vuodelta 2007, joka oli ehdolla Golden Globe -palkinnon saajaksi parhaana animaatioelokuvana. Elokuva kertoo mehiläisestä, joka huomaa ihmisten varastavan hunajaa ja alkaa vaatia mehiläisten oikeuksia.
Elokuvan tuottajana ja käsikirjoittajana toimi Jerry Seinfeld, joka antoi äänensä myös elokuvan päähenkilölle, Barry-mehiläiselle. Jotkut elokuvan alkuperäisistä ääninäyttelijöistä olivat "Seinfeld"-komediasarjan näyttelijöitä ja muita tekijöitä. Jerry Seinfeld esitti aikanaan lähinnä vitsinä Steven Spielbergille ideansa mehiläisistä kertovasta elokuvasta, joka saisi nimekseen "Bee Movie" (B-Movie, ”b-elokuva”). Spielberg kuitenkin innostui ajatuksesta ja rohkaisi Seinfeldia toteuttamaan sen.
Elokuvan pohjalta tehtiin videopeli Bee Movie Game.
Juuri yliopistosta valmistunut mehiläinen Barry (Jerry Seinfeld) haluaa elämältään enemmän kuin elinikäisen työn hunajanvalmistuksen parissa. Lähtiessään ensi kertaa tutkimaan pesän ulkopuolista maailmaa hän rikkoo yhtä mehiläiskunnan tärkeimmistä säännöistä puhuessaan ihmiselle, newyorkilaiselle Vanessa-floristille (Renée Zellweger), ja heistä tulee ystävät. Tutustuessaan ihmiskunnan tekemisiin Barry saa selville, että ihmiset syövät ja varastavat mehiläisten hunajaa, ja hän päättää haastaa ihmiskunnan oikeuteen mehiläisille kuuluvan hunajan ryöväämisestä.
Silvinha
Silvia Andrea ”Silvinha” Santos Luz (s. 5. maaliskuuta 1975 Araçatuba) on brasilialainen kilpauransa päättänyt koripalloilija, olympiamitalisti ja Amerikan mestari. Hän oli kilpaurallaan 173 cm pitkä ja painoi 66 kg.
Silvinha kuului hopeaa voittaneeseen Brasilian maajoukkueeseen Atlantan olympialaisissa, ja neljä vuotta myöhemmin Sydneyn olympiakisoissa hän ylsi joukkueineen pronssille. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän oli mukana kahdesti vuosina 1998 ja 2002. Saksassa 1998 Brasilia sijoittui neljänneksi ja Kiinassa 2002 seitsemänneksi. Silvinha voitti mitaleita myös Amerikan-mestaruuskilpailuista, Pan-Amerikan kisoista ja Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuista. Seuratasolla hän voitti muun muassa Brasilian mestaruuden vuosina 1998 ja 2000 sekä Brasilian cup-mestaruuden vuosina 1994, 1995 ja 1997.
Yōji Yamada
Yōji Yamada (; s. 13. syyskuuta 1931) on japanilainen elokuvaohjaaja. Hänet tunnetaan parhaiten kymmeniä osia käsittämään kasvaneesta Tora-san-sarjasta, jossa pääosan esittäjänä oli Kiyoshi Atsumi.
Yamada on voittanut useita Japanin akatemian palkintoja. Hän oli vuonna 2003 ehdolla myös parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnon saajaksi.
Yamada on jatkanut uraansa menestyksellä vielä Kiyoshi Atsumin kuoltua vuonna 1996. Hänen myöhäisempää tuotantoaan on Shūhei Fujisawan novellien ja romaanien pohjalta tehty elokuva-trilogia, jonka muodostavat elokuvat "Samurai hämyisen illan" (2002), "Kakushi ken oni no tsume" (2004) ja "Bushi no ichibun" (2006).
Richard Leigh
Richard Leigh (16. elokuuta 1943 New Jersey – 21. marraskuuta 2007 Lontoo, Britannia) oli amerikkalaissyntyinen, Britanniassa suurimman osan elämäänsä asunut kirjailija.
Leigh nousi maineeseen teoksen "Pyhä veri, pyhä Graal" yhtenä tekijänä Michael Baigentin ja Henry Lincolnin ohella. Leigh oli tavannut Baigentin vuonna 1975 kesäyliopistossa, jossa he olivat luennoimassa kirjallisuudesta.
"Pyhä veri, pyhä Graal" oli paitsi kiistelty, myös viime vuosikymmenien myydyimpiä teoksia. Siinä esitettiin, ettei Jeesus kuollutkaan ristiinnaulittuna, vaan jäi henkiin, meni naimisiin Magdalan Marian kanssa ja muutti perheineen Etelä-Ranskaan ja tämän virallisen kertomuksen takana olisi salaliitto jonka takana olisivat olleet temppeliritarit
Leigh opiskeli kirjallisuutta Tuftsin ja Chicagon yliopistoissa ja sai filosofian tohtorin arvon väiteltyään New Yorkin valtionyliopistossa. Hän muutti Lontooseen 1970-luvun puolivälissä.
Ekumeeninen liike
Ekumeeninen liike on kristittyjen parissa toimiva maailmanlaajuinen suuntaus, joka pyrkii edistämään kristillisten kirkkokuntien ja yhteisöjen yhteyttä ja maailmanlaajan kirkon näkyvää ykseyttä. Sana ekumeeninen juontuu kreikankielisestä sanasta "oikū´menos", joka merkitsee asuttua maailmaa. Sanalla on kirkollisessa kielenkäytössä alettu tarkoittaa ’koko kristikuntaa koskevaa’, sellaista toimintaa, joka ajaa kirkkojen välisen yhteyden asiaa.
Kirkon keskeisimmät ekumeeniset ongelmat liittyvät kasteen, ehtoollisen ja kirkollisen viran erilaisiin tulkintoihin, eivät niinkään kirkkojen hallinnollisiin kysymyksiin.
Kristuksen kirkko oli lähes 1000 vuoden ajan muodollisesti yhtenäinen. Sen jälkeen se on hajaantunut opillisten erimielisyyksien vuoksi useisiin eri suuntauksiin ja nämä suuntauksetkin usein vielä edelleen.
Yhteyspyrkimyksiä varten on perustettu 1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alkupuolella muun muassa seuraavat järjestöt:Edellä mainitut järjestöt raivasivat eräänlaisina edelläkävijäliikkeinä tietä kirkkojen väliselle yhteisymmärrykselle. Kirkkojen Maailmanneuvoston juurina olivat varsinaisesti seuraavat kolme syntynyttä liikettä:Yhteyspyrkimykset ovat vaikuttaneet myös tunnustuskunnallisten maailmanjärjestöjen, kuten Luterilaisen maailmanliiton perustamiseen vuonna 1947. Kristittyjen välistä hengellistä yhteistoimintaa yksilötasolla ovat harjoittaneet esimerkiksi Evankelinen allianssi, NMKY, NNKY, kristillinen ylioppilasliike ja jotkut lähetysseurat.
Manuel Ferrara
Manuel Ferrara (s. 1. marraskuuta 1975) on ranskalainen pornonäyttelijä. Hän syntyi Gagnyssä, aloitti uransa vuonna 1997 ja on tähän mennessä esiintynyt sadoissa elokuvissa. Hän meni tammikuussa 2005 naimisiin pornonäyttelijä Dana Vespolin kanssa.
Ferraralle on myönnetty useita XRCO- ja AVN-palkintoja. Hän on tehnyt yhteistyötä muiden muassa Angelica Costellon ja Katsunin kanssa.
Angelica Costello
Angelica Costello (s. 5. kesäkuuta 1978) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä ja -malli. Hän syntyi Plattsburghissa, New Yorkissa, ja hänellä on italialaista ja intiaanitaustaa.
Sadoissa elokuvissa esiintynyt Costello jakoi vuonna 2005 AVN-palkinnon Manuel Ferraran kanssa.
Costello oli kesäkuussa 1999 "Penthouse"-lehden Pet of the Month.
PKZIP
PKZIP on tiedonpakkausohjelma, jonka kirjoitti Phil Katz, ja jota markkinoi hänen perustamansa yhtiö PKWARE. PKZIP on akronyymi sanoista Phil Katz ZIP. PKZIPin ensiversio julkaistiin 1989, ja se oli täysin komentorivipohjainen shareware-ohjelma, jonka rekisteröinti maksoi 25 Yhdysvaltain dollaria.
Tiedostojen arkistointi oli yleistä jo 1970-luvulla, sillä siihen tarvittavat työkalut (ar, shar, tar) sisältyivät Unix-käyttöjärjestelmiin. Nämä apuohjelmat oli tarkoitettu tiedostojen varmuuskopiointiin ja levitykseen yhtenä suurena pakettina.
1980-luvulla "System Enhancement Associates" -yhtiö (SEA) kehitti ARC-nimisen shareware-ohjelman, joka pohjautui edellä mainittuihin Unix-apuohjelmiin, mutta tiedostojen arkistoinnin lisäksi se kykeni myös pakkaamaan datan pienempään tilaan. Tämä ominaisuus oli tärkeä, koska levytila oli kallista ja tietoliikenneyhteydet hitaita. ARC-ohjelman tiedostopääte oli arc.
Myöhemmin Phil Katz kehitti ARCista omat versionsa PKARC ja PKXARC, joista edellinen pakkasi ja jälkimmäinen purki pakatun tiedoston. PKARC oli ARCia nopeampi ja sen muistivaatimukset olivat pienemmät, koska pakkaus- ja purkuohjelmat olivat erilliset toisin kuin esikuvansa ARC. Pienempi koodi mahdollisti myös itsepurkautuvien pakettien luomisen, sillä purkuohjelma voitiin sisällyttää pakattuun tiedostoon. Vastaanottaja saattoi näin avata paketin vain antamalla tiedoston nimen komentokehotteessa, vaikka hänellä ei olisi ollutkaan itse pakkaus- ja purkuohjelmaa hallussaan.
SEA haastoi Katzin oikeuteen tavaramerkki- ja tekijänoikeusrikkomuksesta, koska heidän mukaansa Katz oli käyttänyt ARCin koodia omassa ohjelmassaan. Katz hävisi oikeuskäsittelyn ja tuomittiin maksamaan 62 500 dollaria SEA:n oikeudenkäyntikuluja. Oikeuskäsittelyn aikana kävi ilmi, että Katz oli käyttänyt melkein pelkästään ARCin lähdekoodia ja oli ainoastaan parantanut sitä toimimaan nopeammin. Pääasiassa hän oli muuttanut algoritmin sananpituutta kahdestatoista bitistä kolmeentoista, mikä nosti binääritiedostojen pakkausastetta tavallisissa tapauksissa. Oikeuskäsittelyn seurauksena Katz muutti ohjelmansa nimeä PKPAKiksi ja PKUNPAKiksi ja kehitti sitten uudet PKZIPin and PKUNZIPin, jotka perustuivat erilaiseen pakkaustekniikkaan. SEA:n oikeustoimet ärsyttivät monia sharewaren käyttäjiä, koska SEA nähtiin "suurena kasvottomana yrityksenä" ja Katz "tavallisena kadunmiehenä", vaikka todellisuudessa molemmat olivat siihen aikaan pieniä autotalliyrityksiä. Siitäkin huolimatta monet tietokoneharrastajat suosivat Katzia, koska hänen ohjelmiensa pakkauskyky oli kilpailijaansa parempi. SEA:n ARC jäi vähitellen syrjään, jolloin PKZIPistä ja PKUNZIPistä tuli MS-DOS -ympäristön hallitseva pakkausohjelma.
1980-luvulla ilmaantui myös muita pakkausohjelmia, kuten Rahul Dhesin ZOO, Dean Cooperin DWC, Robert K. Jungin ARJ sekä Haruhiko Okomuran ja Haruyasu Yoshizakin LHarc.
Kiyoshi Atsumi
Kiyoshi Atsumi (; 10. maaliskuuta 1928 – 4. elokuuta 1996) oli japanilainen näyttelijä.
Atsumi aloitti showuransa vuonna 1951 ja teki debyyttinsä televisiossa vuonna 1956 sekä elokuvassa vuonna 1957. Hän tuli tunnetuksi kymmenistä "Tora-san"-elokuvista, jotka ilmestyivät vuosina 1969–1995.
Atsumi kuoli keuhkosyöpään 78 vuoden ikäisenä.
Rudolf Schuster
Rudolf Schuster (s. 4. tammikuuta 1934) on slovakialainen poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä vuodesta 1999 siihen, kunnes hävisi presidentinvaalit 2004. Hän oli myös Košicen pormestari (1983–1986, 1994–1999).
Hän on syntynyt slovakialais-saksalaiseen perheeseen, ja hänen äitinsä on unkarilainen. Hän puhuu sujuvasti slovakiaa, unkaria, tšekkiä, englantia, saksaa ja venäjää.
Michal Kováč
Michal Kováč (5. elokuuta 1930 Ľubiša – 5. lokakuuta 2016) oli slovakialainen poliitikko. Hän kuului Kansanpuolue – Demokraattisen Slovakian liike -puolueeseen.
Kováč vastusti ankarasti Vladimír Mečiarin hallitusta. Hän toimi itse maansa presidenttinä vuosina 1993–1998.
Al-Qudsin yliopisto
Al-Qudsin yliopisto on palestiinalaishallinnon ylläpitämä yliopisto Jerusalemissa, joka on perustettu vuonna 1984.
Yliopistolla on kymmenen tiedekuntaa neljällä kampuksella, jotka ovat hammaslääketieteellinen, koraanin ja islamintutkimuksen, luonnontieteellinen, lääketieteellinen, oikeustieteellinen, taiteiden, teknillinen ja terveystieteiden tiedekunnat.
Reborn (Northern Kingsin albumi)
Reborn on Northern Kings -yhtyeen debyyttialbumi, joka julkaistiin 31. lokakuuta 2007. Levyllä on uusia sovituksia tunnetuista hiteistä. Levyn ensimmäinen single on Tina Turnerin ”We Don’t Need Another Hero”. Toisena singlenä julkaistiin Lionel Richien ”Hello”. Albumi debytoi Suomen virallisen listan seitsemännellä sijalla, ja pysyi listalla yhteensä 12 viikkoa., ja se myi julkaisuvuonnaan kultalevyyn oikeuttavan määrän eli 15 000 kappaletta.
Alkuperäinen esittäjä suluissa.
Parhaan draamasarjan Golden Globe -palkinto
Tämä on luettelo Golden Globe -palkinnon voittaneista draamasarjoista.
Pioneerirykmentti
Pioneerirykmentti (lyhenne PIONR, aik. PionR) oli Suomen maavoimiin kuulunut Keuruulla toiminut rauhanajan joukko-osasto. Rykmentti sijaitsi Keski-Suomessa ja se oli samalla pioneeri- ja suojelualojen koulutus- ja kehittämiskeskus. Rykmentissä koulutettiin varusmiehiä, reserviläisiä ja palkattua henkilökuntaa. Rykmentissä työskenteli noin 250 palkattuun henkilökuntaan kuuluvaa ja siellä koulutettiin vuosittain noin tuhat varusmiestä. Sen rauhanajan kokoonpanoon kuului Pioneeri- ja Suojelukoulu (Pion- ja SluK), Keski-Suomen Pioneeripataljoona (KSPionP) ja Huoltokeskus (Hkesk/PIONR).
Rykmentin koulutuspaikoista uusin oli vuonna 1991 rakennettu moderni koulutushalli, jossa pioneeri- ja suojelutaistelijoille annettiin alansa kalustokoulutusta erilaisille järjestelmille. Joukkoyksiköt muodostivat Keurusselkä-järven luoteisrannalla sijaitsevan Keuruun varuskunnan.
Pioneerirykmentti oli perustettu 1. tammikuuta 2004 ja sen vuosipäivää vietettiin 25. heinäkuuta, joka on Saksan jääkäreiden 1916 Latviassa venäläisiä vastaan käymän Schmardenin taistelun vuosipäivä. Preussilaiseen jääkäripataljoona 27:ään kuului neljäntenä komppaniana alusta alkaen myös pioneerikomppania teknisenä aselajina.
Puolustusvoimat päätti lakkauttaa joukko-osaston osana puolustusvoimauudistusta vuoden 2014 loppuun mennessä.
Varuskunnalta vapautuviin tiloihin on suunnitteilla kansainväliset mitat täyttävä ampumaurheilukeskus vuodesta 2015 lukien. Syksyllä 2015 kasarmeihin jouduttiin majoittamaan väliaikaisesti pakolaisia. 
Alueen palvelussuhdeasunnot tulivat myyntiin jo vuonna 2014.
Rykmentin komentaja toimi samalla Keuruun varuskunnan päällikkönä.Rykmentin kunniamarssina oli Kristeri Westerin ja Heikki Klemetin säveltämä Koljonvirran marssi.
Pioneerirykmentin historia alkoi vuodesta 1919, jolloin annettiin käsky Pioneeripataljoona 1 -nimen käytöstä. Sittemmin joukon nimenä on ollut myös Pioneeripataljoona ja vuodesta 1944 lukien Pioneerirykmentti aina sen lakkauttamiseen saakka 1967. Tämän jälkeen joukko-osasto toimi nimellä Keski-Suomen Rykmentti (KeSR).
Pilar Bardem
Pilar Bardem Muñoz (s. 14. maaliskuuta 1939 Sevilla) on espanjalainen näyttelijä. Hänen poikansa on näyttelijä Javier Bardem.
Bardemille myönnettiin vuonna 1996 parhaan naissivuosan esittäjän Goya-palkinto.
Paras naispääosa musikaali- tai komediasarjassa (Golden Globe)
Paras naispääosa musikaali- tai komediasarjassa on yksi Golden Globe -palkinnon televisio-ohjelmille jaettavien palkintojen palkintosarjoista.
Javier Bardem
Javier Ángel Encinas Bardem (s. 1. maaliskuuta 1969 Las Palmas, Espanja) on espanjalainen Oscar-palkittu näyttelijä. Hän on tehnyt kymmeniä elokuvia kotimaassaan, mutta kansainvälinen tähti hänestä tuli vasta elokuvan "Ennen yötä" Oscar-ehdokkuuden saaneen pääosaroolin jälkeen. Roolistaan antagonisti Anton Chigurhina elokuvassa "Menetetty maa" hänet palkittiin parhaan miessivuosan Oscarilla, Golden Globella, Baftalla ja Screen Actors Guildilla. Bardem on ensimmäinen espanjalainen niin Oscar-ehdokas kuin -voittajakin. Bardem näyttelee Raoul Silva -nimistä antagonistia James Bond -elokuvassa "007 Skyfall".
Ennen menestystään elokuva-alalla Bardem pelasi rugbya ja eteni jopa Espanjan maajoukkueeseen.
Hän nousi kansainväliseen kuuluisuuteen 1990-luvun alussa elokuvalla "Kinkkua, kinkkua", jossa hän näytteli tulevan vaimonsa Penélope Cruzin kanssa.
Bardemin isoisä Rafael Bardem, isoäiti Matilde Muñoz Sampedro, äiti Pilar Bardem, veli Carlos Bardem ja sisko Carmen Bardem ovat tai olivat näyttelijöitä. Eno Juan Antonio Bardem oli ohjaaja ja käsikirjoittaja. Bardem ja Penélope Cruz avioituivat heinäkuussa 2010. Bardem ei osaa ajaa autoa ja hän käyttää itsestään nimikettä ”työmies” näyttelijän sijaan.
Lyypekin satama
Lyypekin satama (, LOCODE: DE LBC tai DE TRV ) on Lyypekissä Pohjois-Saksassa, Itämeren lounaisosassa ja sijaitseva merkittävä kauppasatama. Lyypekin satamaan kuuluu useita terminaaleja, esimerkiksi lauttaliikenteen käyttämä Skandinavienkai Lyypekkiin kuuluvassa Travemündessä. Satama on Saksan suurin Itämeren satama ja tärkeä usean Suomen sataman logistiikkaketjussa. Lyypekin satamatoiminnoista vastaa pääasiallisesti satamayhtiö Lübecker Hafen-Gesellschaft, joskin Lehmannkain terminaalia operoi oma yhtiönsä.
Lyypekin satama kattaa 2,2 neliökilometrin alueen. Sataman laiturien yhteispituus on 7,5 kilometriä. Satamaan on rautatieyhteys ja kanavayhteys Elbelle ja jokiliikenteeseen sopivilla aluksilla lukuisiin sisämaan satamiin. Viikoittain satamasta lähtee noin 150 rahtijunaa. Satamaan liikennöi runsaasti Itämeren sisäisillä reiteillä kulkevaa, lyhyenmatkan Ro-ro-alusta. Satama on Euroopan suurin paperiteollisuuden satama; esimerkiksi vuonna 2009 sataman kautta kulki 3,5 miljoonaa tonnia paperia. Sataman kautta kulki myös noin 250 tuhatta uutta tai käytettyä autoa vuosittain.
Rahtimäärällä mitattuna ehdottamasti merkittävintä oli liikenne Travemünden Skandinavian laiturin (Skandinavienkai) kautta; terminaalin kautta kulki vuonna 2011 luokkaa 70 prosenttia koko sataman rahdista.
Lyypekin sataman vuosittainen rahtimäärä:Lehmannkai on Finnlinesin käyttämä, Lehmann GmbH:n operoima terminaali Lyypekissä (osoite Lehmannkai 2, Seelandstr. 15, D-23569 Lübeck).
Bertil Antonsson
Hans Bertil August Antonsson (19. kesäkuuta 1921 – 27. marraskuuta 2006) oli ruotsalainen painija, joka kilpaili sekä kreikkalais-roomalaisessa että vapaapainissa.
Antonsson voitti urallaan kolme maailmanmestaruutta: 1950 Tukholmassa kreikkalais-roomalaisessa painissa, 1951 Helsingissä vapaapainissa ja 1953 Napolissa jälleen kreikkalais-roomalaisessa painissa. Kaikki maailmanmestaruudet tulivat raskaasta sarjasta (yli 87 kg). Vapaapainissa Antonsson voitti myös Euroopan mestaruuden 1946 Tukholmasta. Lisäksi hän saavutti MM-hopeaa vapaapainista 1954 ja kreikkalais-roomalaisesta painista 1955 Karlsruhessa.
Olympialaisissa Antonsson kilpaili neljästi. Lontoosta 1948 hän saavutti yli 87 kilon sarjasta hopeaa. Helsingissä 1952 hän saavutti myös Raskaassa sarjassa hopeaa. Hän sijoittui 87 kilon sarjassa viidenneksi Melbournessa 1956 ja seitsemänneksi Roomassa 1960.
Glynis Johns
Glynis Johns (s. 5. lokakuuta 1923 Pretoria, Etelä-Afrikka) on brittiläinen näyttelijä. Hän on työskennellyt sekä elokuvissa, televisiossa että teatterissa. Hän sai parhaan naissivuosan Oscar-ehdokkuuden roolistaan elokuvassa "Maankiertäjät" (1960). Hänet palkittiin Tonylla vuonna 1973 roolistaan Stephen Sondheimin "A Little Night Music" -musikaalissa. Hänet tunnetaan myös muun muassa Vilma Pankin roolistaan musikaalielokuvassa "Maija Poppanen" (1964).
Johns on ollut neljästi naimisissa. Hänellä oli yksi lapsi. Glynis Johns nimettiin Disney-legendaksi vuonna 1998.
Kingcharlesinspanieli
Kingcharlesinspanieli on pienikokoinen seurakoirarotu, joka on kotoisin Japanista tai Kiinasta. Niitä tuotiin Ranskasta Englantiin 1500-luvulla. Kingcharlesinspanielit ovat ystävällisiä ja hyväluonteisia ja sopivat mainiosti lasten ja muiden koirien seuraan. Cavalierkingcharlesinspanieli on hyvin läheinen tämän rodun kanssa, koska cavalier on jalostettu kingcharlesinspanielista.
Kingcharlesinspanieli on vankkarakenteinen, pienikokoinen kääpiökoirarotu. Korvat ovat erittäin pitkät ja riippuvat. Koiran karva on pitkää ja silkkistä. Väriltään se voi olla joko musta punaruskein merkein ("black and tan"), kolmivärinen, blenheim tai ruby. Kolmivärisen koiran pohjaväri on helmenvalkoinen, jossa on mustia laikkuja ja punaruskeat merkit. Myös blenheimin pohjaväri on helmenvalkea, mutta laikut ovat kastanjanruskeat. Ruby tarkoittaa yksiväristä kastanjanpunaista.