Vertaisarviointi
Vertaisarviointi () eli referee-käytäntö on alun perin tieteellisen julkaisemisen tapa, jossa lehteen tai julkaisuun lähetetyt artikkelit arvioi sekä julkaisusarjan toimitus että sen valitsemat ulkopuoliset asiantuntijat.
Vertaisarviointi on myös arvioinnin muoto opetuksessa ja koulutuksessa. Esimerkiksi Opetushallitus on julkaissut vertaisarvioinnin oppaan kansallisista arviointialueista ja -kriteereistä näyttötutkinnon järjestämiseen ja valmistavaan koulutukseen (2010). Myös vertaisarvioinnin arvioimista on kehitetty.
Vertaisarviointia sovelletaan myös päätettäessä tieteen ja eri taidealojen apurahoista. Esimerkiksi Taiteen edistämiskeskuksen asiantuntijaelinten päätösten tulee siitä säädetyn lain mukaan perustua vertaisarviointiin.
Julkaisujen vertaisarvioinnissa toimitus valitsee ulkopuoliset asiantuntijat, jotka ovat alalla aktiivisesti toimivia tutkijoita. Arvioijia on yleensä ainakin kaksi. Yleensä heidän henkillöllisyytensä salataan artikkelin kirjoittajilta ja joissakin julkaisusarjoissa salataan tasapuolisuuden varmistamiseksi myös kirjoittajien henkilöllisyys arvioijilta. Jälkimmäinen käytäntö on harvinainen, sillä tällöin arvioijien on tarvittaessa vaikea varmistua siitä, ettei tarkistettava julkaisu ole plagiaatti, tai että sama tekijäryhmä ei ole jo aikaisemmin julkaissut sitä muualla. Vertaisarvioijana toimiminen on luottamuksellinen tehtävä, josta ei välttämättä makseta palkkiota.
Vertaisarvioinnissa tarkistetaan julkaistavaksi tarjotun artikkelin asiasisällön ja tieteellisen merkittävyyden lisäksi myös sen kieliasu sekä varmistetaan, että tekstin rakenne vastaa tieteellisen kirjoittamisen käytäntöjä. Näitä ovat esimerkiksi tekstin tiiviys, kuvien ja taulukoiden selkeys sekä lähdeviitteiden käyttö. Artikkeliin perehdyttyään asiantuntija eli "referee" kirjoittaa julkaisusarjan toimitukselle raportin, jossa hän määrittelee artikkeliin tehtävät korjaukset ja suosittelee joko artikkelin julkaisemista korjausten jälkeen, tai julkaisematta jättämistä. Julkaisusarjan toimitus toimittaa raportin artikkelin kirjoittajille. Kun toimitus saa kirjoittajilta korjatun artikkelin, se lähetetään uudelleen arvioitavaksi. Kun artikkeli on hyväksytty julkaistavaksi, siihen ei saa enää tehdä mitään muutoksia lukuun ottamatta muusta tekstistä kokonaan erillistä kommenttia. Tämä merkitään usein otsikolla "Note added in proof", jossa tekijät voivat esimerkiksi mainita tuloksen kannalta olennaisesta löydöstä tai havainnosta, joka on tehty arvioinnin aikana.
Vertaisarviointi vie aikaa, ja usein alkuperäisen artikkelin lähettämisestä lopullisen version julkaisemiseen voi kulua useita kuukausia.
Vertaisarviointi tuli käytännöksi tieteellisessä julkaisutoiminnassa 1940-luvulla, jolloin se korvasi aikaisemmin julkaisukäytäntönä olleet laajat monografiatutkielmat. Käytäntö on osoittautunut niin tehokkaaksi, että nykyisin monilla aloilla vain vertaisarvioinnin läpikäyneiden julkaisujen katsotaan olevan käytännössä tieteellisesti varteenotettavia. Vertaisarvioinnin tarkoitus on oman alan ja tieteen lehdessä julkaistujen artikkelien yleisten standardien täyttäminen. Ammattitutkijat, tutkimustiedon ammattimaiset käyttäjät, kuten esimerkiksi esimerkiksi lääkärit ja opettajat, sekä eri tieteenalojen opiskelijat pitävät vertaisarvioimattomia julkaisuja luotettavuudeltaan ja tiedon syvällisyydeltään yleensä heikkotasoisempina.
Vaikka vertaisarvioinnin avulla voidaan saavuttaa tieteellisten artikkelien sisällön ja muodon korkeatasoisuus, myös vertaisarvioiduissa lehdissä esiintyy jossain määrin virheitä ja muita puutteita.
Käytössä on myös avoin vertaisarviointi (engl. "open peer review").