hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Jason White
Jason White (s. 11. marraskuuta 1973 Little Rock, Arkansas) on yhdysvaltalainen muusikko. Hän on tullut tunnetuksi muun muassa Pinhead Gunpowder -yhtyeen jäsenenä, avustajana Green Dayn keikoilla ja myös the Network-yhtyeessä (salanimellä Balducci). White on ollut neljällä Green Dayn musiikkivideolla: Ensin "When I Come Aroundilla" (1994), seuraavaksi "Wake Me Up When September Endsillä" (2005) "Working Class Herolla" (2007) ja viimeisimpänä "21 Guns" (2009). Hän omistaa Green Dayn keulakuvan Billie Joe Armstrongin kanssa levy-yhtiön Adeline Records ja vaatelinjan Adeline Streetin.
Kaimar Saag
Kaimar Saag (s. 5. elokuuta 1988 Viljandi, Viron SNT, Neuvostoliitto) on virolainen jalkapalloilija, joka on kotimaansa lisäksi pelannut seuratasolla Tanskassa, Ruotsissa, Norjassa ja Färsaarilla. Hän pelaa hyökkääjänä.
Ennen siirtymistään tanskalaiseen Silkeborgiin tammikuussa 2008 Saag pelasi SK Kirm Suure-Jaanissa, JK Viljandi Kodugaasassa ja FC Levadiassa. Kaudella 2007 hän oli Levadiasta lainassa JK Tallinna Kaleville. Hän on voittanut Levadiassa Viron cupin vuonna 2005.
Saag on kuulunut Viron maajoukkueeseen. Pelejä hän on maajoukkueurallaan pelannut 46. Maaottelumaaleja hän on tehnyt kolme, joista ensimmäisen Färsaaria vastaan EM-karsinnoissa 11. elokuuta 2010.
Tarmo Kink
Tarmo Kink (s. 6. lokakuuta 1985 Tallinna, Viron SNT, Neuvostoliitto) on virolainen jalkapalloilija, joka on pelannut muun muassa englantilaisessa Middlesbroughin joukkueessa hyökkääjänä.
Ennen siirtymistään Englantiin kaudeksi 2010 Kink pelasi FC Levadiassa, Győri ETO FC:ssa, FC Viimsissa, SC Real Tallinnassa, JK Narva Transissa ja kaksi vuotta venäläisessä huippuseurassa FK Spartak Moskovassa.
Viron maajoukkueessa Kink pelasi 82 maaottelua ja teki niissä kuusi maalia vuosina 2004–2014.
Rakel Laakso
Rakel Regina Emilia Laakso (o.s. Kivekäs, myös Raakel Laakso, 2. huhtikuuta 1904 Helsinki – 9. maaliskuuta 1985 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän näytteli elokuvissa varsinkin 1950-luvulla. Hän teki merkittävän teatteriuran 1923–1970 muun muassa Tampereen Työväenteatterissa ja näytteli kesäisin Pyynikin kesäteatterissa.
Kansannaisten tulkitsijana hän esitti vuosina 1943–1962 kolmisenkymmentä filmiroolia, joista tunnetuin on Oprin (1954) nimiosa. Elokuvauran jälkeen Laakso näytteli vuosina 1962–1970 Kaijan äitiä televisiosarjassa Heikki ja Kaija.
Laaksolle myönnettiin Pro Finlandia -mitali 1958. Hän sai kolme Jussi-palkintoa, 1950 elokuvan "Maija löytää sävelen" naissivuosasta, 1955 elokuvan "Opri" naispääosasta ja 1959 parhaasta naissivuosasta elokuvassa "Punainen viiva".
Rakel Laakson puoliso 1927–1953 oli näyttelijä Uuno Laakso.
Polydektes
Polydektes () oli kreikkalaisessa mytologiassa Serifoksen kuningas, Magneen ja nimettömäksi jääneen najadin poika.
Polydektes rakastui Danaeen, jonka hänen veljensä Diktys oli pelastanut luokseen, mutta ei voinut saada tätä tämän pojan Perseuksen vartuttua aikuiseksi. Niin hän kokosi ystävänsä, ja teeskennellen keräävänsä myötäjäisiä Hippodameiaa varten, vaati näitä tuomaan hänelle hevosia häälahjaksi. Perseuksella, joka eli kalastajan suojissa, ei hevosia ollut, joten hän ilmestyi hoviin tyhjin käsin. Sen sijaan hän lupasi tuoda kuninkaalle mitä tahansa tämä haluaisi. Polydektes lähetti Perseuksen tällöin noutamaan Medusan päätä, jonka Perseus oli itse maininnut aiemmin olevan mahdollista toivoen pääsevänsä tästä eroon. Samalla hän painotti, ettei Perseus voisi tulla takaisin ilman päätä.
Kun Perseus lopulta palasi Serifokseen gorgon pää mukanaan, hän joutui huomaamaan, että hänen poissa ollessaan hänen äitinsä ja Diktys olivat joutuneet pakenemaan temppeliin Polydekteen väkivaltaisuuden vuoksi. Raivoissaan tästä hän syöksyi palatsiin, jossa Polydektes, yllättyneenä edes näkevänsä Perseusta enää koskaan, ei uskonut, että hän todellakin olisi surmannut Medusan. Tällöin Perseus otti säkistään gorgon pään esiin kehottaen heitä katsomaan todistetta, jolloin sekä kuningas että tämän avustajat kivettyivät niille sijoilleen.
Miniatur Wunderland
Miniatur Wunderland (lyhenne "MiWuLa") on maailman suurin pienoisrautatie, joka sijaitsee Saksan Hampurissa vanhankaupungin eteläpuolella HafenCityn kaupunginosassa, Speicherstadtin alueella. Se on yksi Hampurin suosituimmista matkailukohteista. Sen pinta-ala on 1 200 m². Rata on rakennettu H0-mittakaavaan eli 1:87.
Radassa käytetään Märklinin, Rocon, Pecon ja Fleischmannin kiskoja ja vetureita.
Rautatieaiheiden lisäksi Miniatur Wunderlandissa on muun muassa liikkuvia autoja sekä vedessä liikkuvia laivoja. Vesialtaaseen on mallinnettu jopa vuorovesivaihtelu. Kävijöillä on tilaisuus aktivoida mallissa erilaisia pieniä toimintoja painamalla käynnistyskytkimiä. Laivaliikennettä lukuun ottamatta muu liikenne on ohjattavissa täysin automatisoidusti, jolloin henkilökunnan tarve on melko vähäinen. Laivaliikenteen automatisointikokeilut ovat epäonnistuneet toistaiseksi. Nykyisin henkilökunta ohjaa laivaliikennettä radio-ohjaimilla.
Liikkuvat autot on toteutettu Fallerin kehittämällä menetelmällä, jossa sähkömoottorilla ja akuilla toimiva auto seuraa tien pinnan alle sijoitetun teräslangan magneettikenttää. Lanka ohjaa vipumekanismin avulla etupyöriä kääntymään oikeaan suuntaan, jotta auto pysyy reitillänsä.
Näyttely on jaettu maantieteellisiin teema-alueisiin:
Vuonna 2010 MiWuLassa oli:
Näyttelyn rakennuskustannukset ovat olleet 12 miljoonaa euroa ja työtunteja on tarvittu 500 000. Pisin juna on ollut 14,51 metriä. Koko näyttelyn arvellaan valmistuvan vuonna 2020.
Hampurin alueessa on pienoismalli Volksparkstadionista. Stadionin mittakaava on sen suuresta koosta johtuen 1:150.
John Aston, Sr.
John Aston (s. 3. syyskuuta 1921 - 31. heinäkuuta 2003) oli englantilainen jalkapalloilija.
Poikansa John Aston Jr.:in tavoin Aston Sr. nousi Manchester Unitedin nuorisojoukkueesta aina edustusjoukkueeseen asti. Ammattilaisuransa hän aloitti joulukuussa 1939. Debyyttinsä Unitedissa hän teki melkein 7 vuotta myöhemmin kun hän pelasi 18. syyskuuta 1946 ottelussa Chelseaa vastaan. Aston tunnettiin voimakkaana ja kovasti taklaavana puolustaja. Vuosien 1948 ja 1950 välillä 17 ottelua Englannin maajoukkueessa pelannut Aston edusti maataan vuoden 1950 MM-kisoissa. Aston edusti ManUa aina vuoteen 1954 saakka, missä ajassa hän oli tehnyt 30 maalia.
Thoughts of a Predicate Felon
Thoughts of a Predicate Felon on Tony Yayon ensimmäinen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2005.
Pensselisika
Pensselisika ("Potamochoerus porcus") on sorkkaeläin, jonka pituus on 100–150 cm, hännän pituus 30–40 cm ja säkäkorkeus 58–96 cm. Pensselisika painaa 60–80 kg. Sen korvat ovat teräväkärkiset, ja niissä on pitkiä harjaskarvoja.
Pensselisikaa tavataan Afrikan länsi- ja keskiosissa. Laji on suhteellisen laajalle levinnyt ja yleinen.
Pensselisika asustaa tiheissä metsissä, alangoilla ja vuorilla sekä jokivarsien metsissä ja pensaistossa.
Pensselisika elää yleensä 4–20 yksilön laumoissa, mutta joskus yhdessä saattaa elää jopa sata eläintä.
Pensselisian pääravintoa ovat mukulat, sipulit ja muut maanalaiset kasvinosat sekä lisäksi erilaiset siemenet, ruohot, hyönteiset ja niiden toukat, linnunmunat, matelijat ja haaskat.
Kantoaika on noin neljä kuukautta. Emakko synnyttää vuodessa 1–2 pahnuetta, joissa kussakin 3–6 porsasta.
Torgny Lindgren
Gustav Torgny Lindgren (16. kesäkuuta 1938 Raggsjö, Norsjö, Västerbotten – 16. maaliskuuta 2017 Kinda, Itä-Götanmaa) oli ruotsalainen kirjailija.
Lindgrenin vanhemmat olivat Andreas Lindgren ja Helga o.s. Björk. Hän opiskeli Uumajassa opettajaksi ja oli pitkään myös aktiivinen paikallispoliitikko Ruotsin sosiaalidemokraattisessa työväenpuolueessa. Hän kääntyi aikuisiällään katolilaiseksi.
Lindgren aloitti uransa runoilijana vuonna 1965, mutta läpimurto tapahtui vasta vuonna 1982 romaanilla "Ormens väg på hälleberget", josta Bo Widerberg ohjasi elokuvasovituksen. Hän kuului maansa kirjallisuuden kärkinimiin, ja hänen tuotantoaan on käännetty laajalti myös suomeksi. Hän oli Ruotsin akatemian jäsenenä vuodesta 1991.
Eye of the Tiger (kappale)
Eye of the Tiger on Survivor-yhtyeen rock-kappale, joka tehtiin "Tiikerinsilmä – Rocky III" -nyrkkeilyelokuvaa varten Sylvester Stallonen pyynnöstä.
Kappaletta soitetaan usein urheilutapahtumien käynnistysmusiikkina ja pelitaukojen täytesävelenä. Tunnettuutensa takia sitä on myös usein parodioitu (esimerkiksi ”Weird Al” Yankovicin "Theme from Rocky XIII: Rye of the Kaiser").
Yann Martel
Yann Martel (s. 25. kesäkuuta 1963) on kanadalainen kirjailija. Hänen tunnetuin teoksensa tähän mennessä on "Piin elämä", joka toi kirjoittajalleen Booker-palkinnon vuonna 2002.
Martelin tuotantoon kuuluu romaaneja ja novelleja. "Piin elämän" suomennos on julkaistu Keltaisessa kirjastossa vuonna 2003.
Martel syntyi Salamancassa Espanjassa ja opiskeli filosofiaa Trentin yliopistossa Kanadan Ontariossa. Hän on matkustellut laajalti ja asui aiemmin pitkän ajanjakson Intiassa. Hänen julkaisu-uransa alkoi vuonna 1993 teoksella "Seven Stories".
Saskatoonissa asuvan Martelin muuhun tuotantoon kuuluu muun muassa novellikokoelma "Totuus Helsingin Roccamatioista" (The Facts Behind the Helsinki Roccamatios, suom. 2008), johon kohdistunut yleinen mielenkiinto alkoi kasvaa "Piin elämän" julkaisun jälkeen 2000-luvun alussa.
Johnny Carey
John Joseph Carey (23. helmikuuta 1919 Dublin, Irlanti – 23. elokuuta 1995) oli irlantilainen jalkapalloilija ja valmentaja. Pelaajaurallaan Carey edusti suurimmaksi osaksi Manchester Unitedia, jonka kapteenina toimi vuosien 1946 ja 1953 välillä. ManUssa Carey pelasi yhteensä 344 ottelua, joissa hän teki 18 maalia. Hän myös johdatti Unitedin FA Cupin voittoon vuonna 1948 ja Englannin liigamestaruuteen kaudella 1951/52.
17-vuotiaana ManUssa ensi kertaa esiintynyt Carey oli monipuolinen jalkapalloilija, pystyen pelaamaan oikeastaan mitä pelipaikkaa tahansa. Urallaan hän pelasi yhdeksällä eri paikalla.
Carey edusti maajoukkuetasolla Irlantia 27 ottelussa ja Pohjois-Irlantia yhdeksässä ottelussa.
Valmennusurallaan Carey toimi muun muassa Blackburn Roversin, Irlannin, Evertonin ja Nottingham Forestin valmentajana.
Roger Myerson
Roger Bruce Myerson (s. 29. maaliskuuta 1951 Boston) on yhdysvaltalainen ekonomisti. Myerson tunnetaan erityisesti mekanismin suunnitteluun liittyvästä tutkimustyöstään, josta hänelle myönnettiin yhdessä Leonid Hurwiczin ja Eric Maskinin kanssa vuoden 2007 taloustieteen Nobel-palkinto.
Chicagon yliopistossa taloustieteen professorina vuodesta 2001 toiminut Myerson suoritti tohtorintutkintonsa sovelletussa matematiikassa Harvardin yliopistossa vuonna 1976. Ennen siirtymistään Myerson toimi professorina Nortwesternin yliopistossa.
Nicolas Born
Nicolas Born (31. joulukuuta 1937 – 7. joulukuuta 1979) oli saksalainen kirjailija.
Born kuuluu sukupolvensa johtaviin saksankielisiin kirjoittajiin. Muun muassa hänen romaaninsa "Die Fälschung" (1979) on käännetty lukuisille kielille, mukaan lukien suomeksi vuonna 1981 nimellä "Väärennös".
Born oli tuottelias myös runoilijana. Hänen uransa kuitenkin katkesi lyhyeen, sillä hänellä todettiin maaliskuussa 1979 keuhkosyöpä, johon hän menehtyi saman vuoden joulukuussa vain 41-vuotiaana.
Jussi Nikkilä
Jussi Nikkilä (s. 28. kesäkuuta 1982 Lahti) on suomalainen näyttelijä ja ohjaaja. Hän valmistui teatteritaiteen maisteriksi Teatterikorkeakoulusta vuonna 2008. Suuri yleisö muistaa hänet ehkä parhaiten elokuvista "Pussikaljaelokuva", "Hulluna Saraan" ja "Ganes", jossa hän esittää Albert Järvistä. Nikkilä on myös näytellyt Q-teatterissa, KOM-teatterissa, KokoTeatterissa ja Kansallisteatterissa. Nikkilä on ohjannut Q-teatteriin yhdessä Elena Leeven ja Pihla Penttisen kanssa kirjoittamansa näytelmän "Täydellinen päivä" ja Juha Itkosen kirjoittaman näytelmän "Hämeenlinna". Keväällä 2014 hän toimi "Teatteri & Tanssi" -lehden kolumnistina. Vuonna 2013 Nikkilä opiskeli Shakespearea Lontoossa London Academy of Music and Dramatic Art -oppilaitoksessa. Nikkilä on Kuninkaiden Laakson laulaja-kitaristi.
Cyprian Ekwensi
Cyprian Odiatu Duaka Ekwensi (26. syyskuuta 1921 – 4. marraskuuta 2007) oli nigerialainen novellikirjailija.
Ekwensi syntyi Minnassa. Hän kirjoitti englannin kielellä, ja häntä pidettiin taidokkaana afrikkalaisen elämänmenon kuvaajana. Hän oli ennen kirjailijanurallaan menestymistä metsätöissä ja opettajana.
Ekwensi opiskeli Ibadanin Government Collegessa. Hänen tunnetuimpien teostensa joukkoon lukeutuu "People of the City" (1954). Hänellä oli vaimonsa Eunice Anyiwon kanssa viisi lasta.
Ekwensi menehtyi Enugussa 86 vuoden ikäisenä.
Gertrude B. Elion
Gertrude Belle Elion (23. tammikuuta 1918 – 21. helmikuuta 1999) oli yhdysvaltalainen biokemisti ja farmakologi. Hän voitti vuonna 1988 Nobelin lääketieteen palkinnon yhdessä James W. Blackin ja George H. Hitchingsin kanssa.
Elion syntyi New Yorkissa juutalaisille vanhemmille. Hän valmistui Hunter Collegesta vuonna 1937 ja New Yorkin yliopistosta 1941, mutta hänen etenemistään jatko-opinnoissa haittasi Yhdysvalloissa yhä tuohon aikaan vallinnut seksismi.
Elion oli alun perin Hitchingsin avustaja, mutta tuli myöhemmin tunnetuksi myös omilla saavutuksillaan; hän kehitti itsenäisestikin useita yhä yleisessä käytössä olevia lääkeaineita. Hänelle myönnettiin Nobelin lisäksi vuonna 1991 National Medal of Science. Hän eli naimattomana ja kuoli Pohjois-Carolinassa 81-vuotiaana.
Elion valittiin vuonna 1991 National Inventors Hall of Fameen.
Jukka Toijala
Jukka Mikael Toijala (s. 9. toukokuuta 1972 Kouvola) on suomalainen koripallovalmentaja ja aktiiviuransa lopettanut koripalloilija. Hän on toiminut muun muassa Kouvojen ja Joensuun Katajan päävalmentajana sekä Suomen miesten maajoukkueen apuvalmentajana.
Toijalan kasvattajaseura on Kouvot. Hän pelasi pääsarjassa Kouvojen ja Joensuun Katajan joukkueissa yhteensä 343 runkosarjaottelua ja 87 playoffs-ottelua. Toijalalla on hallussaan kaikkien aikojen toiseksi pisin putki Korisliigassa onnistuneiden kolmosten perättäisissä otteluissa. Hän keräsi uransa aikana 1 082 koriin johtanutta syöttöä, jolla sijoitutaan Korisliigan kaikkien aikojen tilastossa kärkipäähän. Toijala pelasi urallaan 11 miesten ja 28 nuorten maaottelua. Hän pelasi myös Belgian mestaruussarjassa.
Toijala lopetti pelaajauransa Kouvojen paidassa vaikean lonkkavaivan takia kaudella 2005–2006. Myöhemmin samalla kaudella hän siirtyi Kouvojen apuvalmentajaksi Risto Piiparin toimittua päävalmentajana. Seuraavaksi kaudeksi 2006–2007 Toijala siirtyi Kouvojen päävalmentajaksi.
Kaudella 2007–2008 Suomen Koripalloliitto valitsi Toijalan Korisliigan vuoden valmentajaksi, kun Kouvot voitti SM-hopeaa. Vuonna 2010 hän siirtyi Joensuun Katajan päävalmentajaksi.
Kahdeksan vuotta päävalmentajan toimessa uuvutti Toijalan, ja tämä piti välivuoden valmentamisesta kaudella 2014–2015, jolloin Katajan päävalmentajana toimi Pekka Salminen. Toijala kierteli välivuotenaan Euroopan huippuseuroissa ja Yhdysvalloissa. Kauden päätyttyä Toijala palasi Katajan päävalmentajaksi kaksivuotisella sopimuksella.
Kaudella 2015–2016 Toijalan valmentama Kataja voitti vahvalla esityksellä Korisliigan runkosarjan ja pelasi hyvin europeleissä. Korisliigan pudotuspeleissä joukkue putosi kuitenkin katastrofaalisesti jo puolivälierissä. Toukokuussa 2016 Toijala erotettiin päävalmentajan tehtävästään.
Kesällä 2016 Toijala nimettiin Suomen Koripalloliiton valmennuksen johtajaksi kaksivuotisella sopimuksella. Hänen tehtäviinsä kuului muun muassa yläkouluikäisten koripalloleirien integroiminen osaksi Koripalloliiton maajoukkuepolkujärjestelmää.
Toijala valmensi helmikuusta 2017 kevääseen 2018 Romanian pääsarjassa pelannutta CSA Steaua Bukarestia, jonka hän johdatti kummallakin valmentajakaudellaan hopealle.
James W. Black
James Whyte Black (14. kesäkuuta 1924 – 21. maaliskuuta 2010) oli skotlantilainen farmakologi. Hänet palkittiin lääketieteen Nobelilla vuonna 1988.
Black kehitti 1950-luvulla propranololin. Hänelle myönnettiin Nobelin lisäksi Albert Lasker -palkinto kliinisestä lääketieteellisestä tutkimustyöstä vuonna 1976 ja Wolfin palkinto vuonna 1982. Hän toimi vuosina 1992–2006 Dundeen yliopiston rehtorina.
Blackista tehtiin "Knight Bachelor" vuonna 1981, ja vuonna 2000 hän sai Order of Meritin. Hän oli Royal Societyn jäsen.
James Black
James Black on muun muassa seuraavien henkilöiden nimi:
Anthony Dowell
Sir Anthony James Dowell CBE (s. 16. helmikuuta 1943) on brittiläinen tanssija ja baletinjohtaja.
Dowell syntyi Lontoossa ja aloitti uransa Royal Balletissa vuonna 1961. Hänestä tuli vuonna 1966 sen ensitanssija, ja vuosina 1986–2001 hän toimi Royal Balletin taiteellisena johtajana.
War of the Dead
War of the Dead – Stone’s War on vuonna 2011 ensi-iltansa saanut toimintakauhuelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Marko Mäkilaakso. Elokuva on Mäkilaakson ensimmäinen täyspitkä elokuvaohjaus, ja sen pääosassa ovat Andrew Tiernan, Mikko Leppilampi, Samuli Vauramo, Andreas Wilson ja Jouko Ahola.
Elokuva kuvattiin Liettuassa kesällä 2007, ja sen piti valmistua vuonna 2008. Rahoitusongelmien takia lähes valmiin elokuvan julkaisu kuitenkin lykkääntyi vuosilla. Elokuvan ensi-ilta oli viimein Toronto After Dark -filmifestivaalilla vuonna 2011. ja teatterilevitykseen elokuva pääsi vuonna 2012. Suomessa elokuvan teatteriensi-ilta oli 4. toukokuuta 2012.
Toisessa maailmansodassa suomalaisista ja yhdysvaltalaisista sotilaista koostuvalle valiojoukolle annetaan tehtävä, tuhota natsien salainen bunkkeri. Tehtävä menee pahasti pieleen sotilaiden huomatessa, että natsit olivat tehneet bunkkerissa kokeita kuolemattomuudella eivätkä heidät tappamansa natsi- ja neuvostosotilaat pysy kuolleina.
British Movement
The British Movement (BM) on entisen brittiläisen uusnatsismia edustavan puolueen nimi. Sitä käyttää edelleen pieni oikeistolainen ääriryhmä.
Alkuperäisen BM:n perusti nimellä National Socialist Movement Colin Jordan vuonna 1962. Nimenvaihdos British Movementiksi oli vuorossa 1968. Jordanin johtama puolue kampanjoi avoimen kansallissosialististen tunnusten kuten hakaristin ja Adolf Hitlerin kuvien alla.
British Movement osallistui vaaleihin 1970 ja 1974, mutta ei saanut juuri kannatusta avoimen natsisminsa ja National Front -puolueen äärioikeiston parissa nauttiman korkeamman kannatuksen takia.
Kattilakivi
Kattilakivi on höyrykattiloissa syntyvää kivettymää. Se syntyy kattilavedessä olevista kivennäisaineista. Kattilan korkeissa lämpötiloissa ne kiteytyvät ja muodostavat kerrostumia kulma- ja liitoskohtiin.
Kattilakiven syntymistä pyritään nykyään ehkäisemään lisäämällä kattilaveteen erityisiä suojakemikaaleja. Ennen kemikaalien kehittymistä kattilakivi poistettiin määräajoin hakkaamalla se irti erityisillä kattilavasaroilla. Työ oli raskasta ja vaarallista.
British National Front
British National Front, yleensä tunnettu muodossa National Front, on brittiläinen äärioikeistolainen puolue, jonka aktiivisinta aikaa olivat 1970- ja 1980-luvut. Sen ideologia on valkoinen nationalismi.
Puolue perustettiin 1967.
Johanna Debreczeni
Johanna Debreczeni (s. 28. huhtikuuta 1980) on suomalainen iskelmälaulaja. Hänet kruunattiin tangokuningattareksi Seinäjoen Tangomarkkinoilla vuonna 2004. Hänen isänsä oli unkarilainen muusikko Gabriel Debreczeni. Vuoden 1998 tangokuningas Jouni Keronen on Debreczenin serkku.
Debreczeni syntyi Tampereella ja esiintyi vuosina 1997–1998 "Grease"-musikaalissa. Kirjoitettuaan ylioppilaaksi Tampereen lyseon lukiosta vuonna 1999 hän suuntautui ravintoalalle, mutta toimi myös ala-asteen koulunkäyntiavustajana.
Debreczeni harrastaa teatteria ja on hakenut Teatterikouluun. Hänen laulujaan ovat muun muassa ”Parempaa” (2004), ”Ikävä jää” (2004) ja ”En kuole kyyneliin” (2006).
Nykyisin hän asuu puolisonsa kanssa Nokialla ja hänellä on yksi lapsi.
Tiikerililja
Tiikerililja ("Lilium lancifolium") on liljalaji, joka kasvaa luonnonvaraisena Kiinassa, Koreassa ja Japanissa. Se kasvaa noin 60–120 senttimetrin pituisiksi. Kasvin varren lehdet ovat kierteisesti asettuneita ja muodoltaan lähes suikeita. Varren yläosassa on itusilmuja. Tiikerililjan kaarevaperäisissä kukissa on oranssinpunaiset, tummalaikkuiset kehälehdet, jotka ovat enintään 10 cm pitkiä.
Tiikerililja on helppohoitoinen puutarhakasvi, joka menestyy auringossa tai puolivarjossa. Tiikerililjan erottaa esimerkiksi ruskoliljasta siitä, että tiikerililjan kukat roikkuvat alaspäin, keisarinkruunun eli ruskoliljan kukat aukeavat ylöspäin.
Hölmöläisten laiva
Hölmöläisten laiva on Dingon ensimmäinen demo vuodelta 1983. Demo sisälsi muun muassa hitit "Nimeni on Dingo" ja "Lakatut varpaankynnet". Yhtye lähetti demon useisiin levy-yhtiöihin, muttei saanut kaikilta positiivista vastaanottoa. CBS lähetti demonauhan yhtyeelle takaisin toteamalla, ettei Neumannin kappaleissa ole kaupallista potentiaalia. Poko Rekordsilta demo ei koskaan palautunut takaisin ja myöhemmin ilmeni Epe Heleniuksen heittäneen sen roskakoriin tyytymättömänä kuulemaansa. Lopulta Finnlevy kiinnostui yhtyeestä demon kuultuaan ja solmi levytyssopimuksen Dingon kanssa. Seuraavana vuonna julkaistiin yhtyeen ensimmäinen studioalbumi, "Nimeni on Dingo".
Ensimmäiset viisi kappaletta nauhoitti Dingon alkuperäinen trio-kokoonpano Annankatu 6:ssa vuonna 1982. Mukana soittamassa oli saksofonisti Juha Unkila, mutta hänen soittamansa osuudet jätettiin pois yhtyeen päästyä myöhemmin levyttämään. Loput demosta äänitettiin ulvilalaisessa Lapan studiossa Jarkko Even ja Tuomo Vähä-Pesolan liityttyä vuonna 1983.
Demon kappaleista "Nimeni on Dingo", "Aino", "Lakatut varpaankynnet", "Sinä ja minä", "Nahkatakkinen tyttö" ja "Levoton Tuhkimo" levytettiin vuonna 1984. "Hölmöläisten laiva" levytettiin Neumannin sooloversiona vuonna 1992. "Radio Rodadero" levytettiin vuonna 1994 nimellä "Inshallah Rock". Kappaleita "Kuumat kuninkaat" ja "Tiikeri" ei levytetty koskaan. Vuonna 2006 osa demon sisällöstä julkaistiin Dingon kokoelmalla "Kunnian päivät 1983–1986". Demoversioita kappaleista "Sinä ja minä", "Nahkatakkinen tyttö" ja "Levoton Tuhkimo" ei julkaistu, sillä niistä ei löydetty julkaisukelpoisia kopioita.
Osa demon kappaleista poikkesi levytetyistä versioista. Esimerkiksi "Levoton Tuhkimo", "Nimeni on Dingo" ja "Aino" olivat hitaampia sekä "Nahkatakkinen tyttö" oli alun perin reggae. Viimeksi mainittu oli tehty jo Neumannin aiemmalle MAC -yhtyeelle vuonna 1981.
Demo on ainoa, jolla soittaa Dingon alkuperäinen kokoonpano, sillä ennen ensimmäisen studioalbumin äänittämistä kosketinsoittaja Tuomo Vähä-Pesola erotettiin yhtyeestä ja hänen tilalleen liittyi Pete Nuotio.
Isaac Titsingh
Isaac Titsingh (10. tammikuuta 1745, Amsterdam – 2. helmikuuta 1812 Pariisi oli hollantilainen lääkäri, tutkija, kauppias ja suurlähettiläs. Hän työskenteli pitkään itä-Aasiassa ja toimi Hollannin Itä-Intian kauppakomppanian (VOC) vanhempana virkamiehenä. Hän edusti Eurooppaa koko Aasian kattaneen kauppasopimuksen neuvotteluissa Japanin Tokugawan kanssa. Hän matkusti kahdesti Edoon tapaamaan Shōgunia muita bakufun korkeita edustajia. Myöhemmin hän toimi Hollannin ja VOC:n pääsihteerinä Chinsurassa, länsi-Bengalissa. Titsingh työskenteli yhdessä Englannin Itä-Intian kauppakomppanian edustajan Charles Cornwallisin kanssa. Vuonna 1795 hän edusti Hollantia ja VOC:tä Kiinassa, jossa Keisari Qianlong vastaanotti hänet, toisin kuin Englannin edustajan. Kiinassa Titsingh toimi käytännössä Hollannin suurlähettiläänä ja toimi samaan aikaan VOC:n kaupallisena edustajana.
Öhringen
Öhringen on kaupunki Hohenlohen piirikunnassa Baden-Württembergin osavaltiossa Saksassa.
Vuoden 2008 lopussa Öhringenin asukasluku oli 22 811, joten se on asukasluvultaan Hohenlohen piirikunnan suurin kaupunki.
Nordman (yhtye)
Nordman on ruotsalainen yhtye joka yhdistelee tuotannossaan kansanmusiikkiia, rockia ja popia. Sen muodostavat laulaja Håkan Hemlin sekä avainviulua soittava Mats Wester, hän on myös yhtyeen lauluntekijä. Nordmanin hittejä ovat olleet mm. kappaleet "Förlist", "Be mig", "Det sista du ser" ja " Vandraren". Yhtye hajosi vuonna 1998 yhtyeen keulahahmon Hemlinin huumeongelman vuoksi, mutta teki uuden tulemisen vuonna 2004 Hemlinin läpikäytyä huumevieroituksen ja palattua töihin.
Nordman on osallistunut Melodifestivalen-kilpailuun (Ruotsin Euroviisukarsintaa vastaava kilpailu) kahdesti: vuonna 2005 kappaleella "Ödet var min väg", sijoitus loppukilpailussa oli 9. sija. Vuonna 2008 yhtye osallistui Karlskronan esikarsinnassa 1.3.2008 kappaleella "I lågornas sken" ja pääsi Kirunassa 8.3.2008 pidettyyn toiseen osakilpailuun ja selviytyi edelleen Globenilla 15.3.2008 järjestettyyn finaaliin, sijoittuen kuudenneksi.
HowStuffWorks
HowStuffWorks.com on englanninkielinen tieteeseen ja tekniikkaan keskittynyt WWW-sivusto, joka selittää erilaisten asioiden toimimista.
Sivuston perusti entinen Pohjois-Carolinan osavaltionyliopiston opettaja Marshall Brain vuonna 1998 harrastuksenaan. Seuraavana vuonna hän haki riskipääomaa ja perusti HowStuffWorks, Inc:in kehittämään sivustoa. Maaliskuussa 2002 se myytiin atlantalaiselle Convex Groupille, jolloin yhtiön päämaja siirtyi Carysta Pohjois-Carolinasta Atlantaan.
Sivusto laajentui alkuperäiseltä alaltaan käsittämään muitakin aiheita kuten biologiaa ja selittämään yliluonnollisia ilmiöitä. Tavaramerkillä on julkaistu myös neljä kirjaa: "HowStuffWorks" ja "More HowStuffWorks", "How Much Does the Earth Weigh?" ja "What If?".
Lokakuussa 2007 Discovery-tiedekanavaa pyörittävä Discovery Communications osti sivuston 250 miljoonalla dollarilla.
Little Fish
Little Fish on australialainen elokuva vuodelta 2005. Sen ohjasi Rowan Woods.
Little Fish kertoo Tracy Heartista (Cate Blanchett), entisestä heroiiniaddiktista, joka pyrkii pakenemaan menneisyyttään.
Jaakko Uhlbäck
Jaakko Uhlbäck (s. 31. elokuuta 1978 Kuopio) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, jonka kasvattajaseura on KalPa.
KalPassa Uhlbäck pelasi 103 SM-liiga-ottelua, mukaan lukien viisi ottelua liigakarsinnoissa, jossa Uhlbäck ei saanut tilastomerkintöjä. Karsintojen jälkeen Uhlbäck pelasi vielä kaksi kautta Kuopiossa, kunnes hän siirtyi Tampereelle Tapparan paitaan. Uhlbäck pelasi viisi kautta saalistaen 48 tehopistettä eli 9,6 pistettä per kausi.
Tapparassa tehty uusi pisteennätys oli kaudella 2000–2001 tehty 19 pistettä, 9+10. Uhlbäck siirtyi kaudeksi 2003–2004 JYPiin, jossa pelasi kaksi kautta. Uusi pisteennätys oli 10 pistettä suurempi kuin Tapparassa saavutettu, 29 pistettä. Uhlbäck iski 13 maalia ja 16 syöttöä kaudella 2004–2005. Tämän kauden jälkeen Uhlbäck siirtyi Espooseen Bluesin paitaan, jossa mies pelasi kaikkiaan viisi kautta.
Ennätyspisteiden kasvu:
Birgitta Dahl
Birgitta Dahl (s. 20. syyskuuta 1937) on ruotsalainen sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen poliitikko. Hän istui Ruotsin valtiopäivillä vuosina 1969–2002.
Dahl oli valtiopäivien puhemies vuosina 1994–2002. Hän oli aiemmin toiminut vuosina 1982–1990 maansa energia- ja vuosina 1986–1991 ympäristöministerinä.
Dahlin puolisona on ollut vuodesta 1986 poliitikko Enn Kokk. Myös hänen tyttärensä Anna Berger Kettner (s. 1961) on poliittinen vaikuttaja.
Dahl on todennut Ruotsin radiossa, että suurin osa siitä, mitä sanottiin Kambozan vallankumouksesta, oli valetta ja spekulointia.
Jaettu Berliini
Jaettu Berliini on yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 2006. Sen ohjasi Steven Soderbergh. Elokuva perustuu Joseph Kanonin romaaniin. Elokuva sijoittuu Berliiniin, heti toisen maailmansodan jälkeiseen aikaan.
Elokuva pyrkii imitoimaan 1940-luvun film noir -elokuvaa ja on siksi mustavalkoinen. Toisaalta se sisältää seksikohtauksia, joita 1940-luvulla ei olisi suvaittu.
Émile Picard
Émile Picard (24. heinäkuuta 1856 Pariisi – 11. joulukuuta 1941 Pariisi) oli ranskalainen matemaatikko ja tieteen historioitsija. Picard oli sekä Ranskan tiedeakatemian että Ranskan akatemian jäsen.
Silkkitehtaanjohtajaisänsä kuolemasta ja Pariisin vuoden 1870 piirityksestä huolimatta Picard saattoi jatkaa opintojaan Napoléon-lyseossa. Hän pääsi toisena maineikkaaseen École polytechniqueen ja ensimmäisenä École normale supérieureen, ja opiskelupaikakseen hän valitsi jälkimmäisen. Sieltä hän valmistui 1877. Hän toimi assistenttina Pariisissa ja sitten Toulousessa ja pääsi yliopistonlehtoriksi vuonna 1881. Samana vuonna hän avioitui professorinsa Charles Hermiten tyttären Marien kanssa. He menettivät kolme viidestä lapsestaan ensimmäisen maailmansodan aikana.
Émile Picard sai pian mainetta matemaatikkojen keskuudessa ratkaisemalla vaikeiksi tunnustettuja teoreemoja. Näiden töittensä tähden hänet haluttiin valita Ranskan tiedeakatemian jäseneksi, mutta valintaa lykättiin vuoteen 1889, koska Picardia pidetiin liian nuorena.
Vuonna 1885 hänet valittiin Pariisin yliopiston luonnontieteellisen tiedekunnan professoriksi, ja hänestä tuli Joseph-Alfred Serret'n seuraaja differentiaalilaskennan professorina. Myöhemmin hänen oppituolikseen tuli analyysi ja algebra. Hän toimi vuosina 1894–1937 myös Pariisin "École centrale des arts et manufacturen" professorina, ja tässä tehtävässä hän toimi yli 10 000 insinöörin opettajana.
Rance Howard
Harold Rance Howard, alun perin Beckenholdt (17. marraskuuta 1928 – 25. marraskuuta 2017) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi Oklahomassa ja oli vuoden 1982 Emmy-ehdokas.
Howard tunnettiin televisiosta mm. 1960-luvun "Gentle Ben" - ja 1990-luvun "Babylon 5" -sarjasta. Lisäksi hän vieraili esimerkiksi "Seinfeldissä" ja "The Andy Griffith Show’ssa". Elokuvarooleja Howardilla oli esimerkiksi "Musiikkimiehessä" (1962), "Lannistumattomassa Lukessa" (1967) ja "Suuressa autopuhalluksessa" (1977).
Howard oli naimisissa näyttelijä Jean Speegle Howardin kanssa vuodesta 1949, kunnes tämä kuoli 2. syyskuuta 2000. Parin avioliitosta syntyivät lapset Ron ja Clint Howard, molemmat tunnettuja elokuva-/televisioalan vaikuttajia. Näyttelijä Bryce Dallas Howard (s. 1981) on Rance Howardin lapsenlapsi.
Howard meni uusiin naimisiin 29. kesäkuuta 2001, ja hänestä tuli isoisoisä 16. helmikuuta 2007 Bryce Dallas Howardin synnytettyä poikavauvan.
The New Pornographers
The New Pornographers on kanadalainen indie rock -yhtye, joka aloitti vuonna 1997.
Ella ja seitsemän törppöä
Ella ja seitsemän törppöä on Timo Parvelan kirjoittama Ella-sarjan kahdestoista kirja. Se julkaistiin vuonna 2007.
Ellan luokalle on tullut uusi oppilas, Paavo, jonka Ella tunsi jo ennestään. Paavo on kova kilpailemaan ja väittää, että hänellä on enemmän isiä kuin kenelläkään muulla oppilaalla. Tuukka ei usko Paavon höpinöitä ja lyö Paavon kanssa vetoa: he matkustavat kaupunkiin Paavon isää tapaamaan. Vedonlyönnin häviäjä ei enää jatkossa pääse heidän lempikivelleen.
Kaupungissa luokka kilpailee lapsikuoro Pampuloiden kanssa kuumailmapallokyydistä (luokka haluaa tähystellä Paavon isää). Ellan luokka laulaa vain "Lentävää kalakukkoa," mutta kuoro vaihtaa kappaletta, kunnes kuumailmapallo karkaa kuoro kyydissään. Samalla myös Paavo on kadonnut, ja oppilaat lähtevät seuraamaan hänen bussiaan taksilla. Muotinäytöksessä Pate ja Samppa esiintyvät kuuluttajan vastustuksesta huolimatta. Oppilaat myös kohtaavat opettajan, joka on vaimonsa kanssa viikonloppuostoksilla. Paavo on tehnyt edellisenä päivänä isänpäiväkortteja, joita oppilaat löytävät sieltä täältä. Tuukka tunnustaa huijanneensa Paavon bussiin, koska halusi voittaa vetonsa.
Luokka näkee Paavon televisiossa, ja he epäilevät tämän olevan ohjelmassa esiintyvien seitsemän törpön vankina. He lähtevät jäähallille kuuluttaakseen Paavoa, mutta laulavatkin lapsikuoro Pampuloina Suomen ja Ruotsin kansallislauluna "Lentävän kalakukon" ja saavat seurakseen jäähallin pysäköintialueelta koiran. Musta auto, jota ajava mies halajaa koiraa, pelästyttää luokan karkuun pimeälle varastoalueelle, missä he tapaavat seitsemän törppöä.
Televisioaseman ulkopuolella luokka näkee Paavon, ja he pääsevät lähetykseen. Opettaja yrittää kotonaan katsoa vaimonsa kanssa televisiota, mutta siellä näkyy oppilaita kuten kaupungillakin. Televisiossa Paavo tapaa isänsä, ja he ovat jälleen yhdessä. Oppilaat kuulevat runsaasti selityksiä ja ymmärtävät kaiken. Seuraavana päivänä, joka on isänpäivä, Paavo kertoo muulle luokalle muuttavansa pois. Tuukka siis saa istua kivellä edelleen. Lopuksi oppilaat antavat Paten isänpäivälahjaksi opettajalle.
Diktys
Diktys viittaa seuraaviin asioihin:
Diktys viittaa neljään eri kreikkalaisen mytologian hahmoon:
Diktys oli kalastaja ja Serifoksen kuninkaan Polydekteen veli; molemmat Magnesin poikia. Argoksen kuninkaan Akrisioksen saatua ennustuksen, että hänen oman tyttärensä poika surmaisi hänet, hän tyttärensä saatua pojan sulki molemmat arkkuun ja heitätti heidät merelle. Arkku kuitenkin ajautui Serifokseen, ja siellä sen löytänyt Diktys otti huomaansa äidin ja kasvatti tämän pojan, Perseuksen, aikuiseksi huolehtien heistä hyvin. Perseus myöhemmin surmasi Medusan ja pelastettua Andromedan, mutta palattuaan takaisin Serifokseen joutui huomaamaan, että hänen äitinsä ja Diktys olivat joutuneet piiloutumaan temppeliin Polydekteen väkivaltaisuutta. Tapettuaan Polydekteen näyttämällä tälle Medusan päätä, hän asetti Diktyksen kuninkaaksi.
Diktys oli yksi kahdestatoista merimiehestä, joita Dionysos – silloin nuorukainen – pyysi viemään hänet Naksokseen. Nämä kuitenkin halusivat irstailla matkalaisensa kanssa tämän kauneuden vuoksi, jolloin Dionysos sai viininlehviä nousemaan, ja leijonia ja panttereita tulemaan esiin ympäri laivaa. Tällöin merimiehet peloissaan hyppäsivät mereen, jossa he muuttuivat delfiineiksi yhtä lukuun ottamatta, joka oli vastustanut tovereitaan.
Diktys oli kentauri, joka osallistui Peirithooksen ja Hippodameian häihin. Lapiittien ja kentaurien välille syntyneessä taistelussa Diktys joutui pakenemaan Peirithoosta mutta liukastui ja putosi alas jyrkänteeltä seivästäen itsensä suureen saarni-puuhun.
Diktys oli Poseidonin ja Agameden, Augeiaan tyttären, poika.
Juan José Ibarretxe
Juan José Ibarretxe Markuartu (s. 15. maaliskuuta 1957, Llodio) on baskinationalistipoliitikko. Hän oli Espanjan Baskimaan aluehallinnon johtaja eli lehendakari (baskiksi "Eusko Jaurlaritzako Lehendakaria", espanjaksi "Presidente del Gobierno Vasco") 1999–2009. Hän edustaa nationalistipuolue Baskien kansallispuoluetta.
Ibarretxe opiskeli taloustiedettä Baskimaan yliopistossa. Hän oli Llodion pormestari neljä vuotta ja hänet valittiin autonomisen alueen parlamenttiin 1984. Hän oli 1983–1994 talouskomissiossa ja 1995 tuolloinen pääministeri José Antonio Ardanza nimitti hänet varapääministeriksi. Vuoden 1998 vaalien jälkeen Ibarretxe seurasi Ardanzaa pääministerinä. Hänen hallitustaan tukivat myös Eusko Alkartasuna ja Ezker Batua Berdeak. Ibarretxe pysyi Baskimaan johdossa kolmien vaalien ajan.
Ibarretxe esitteli 2003 suunnitelmansa "Plan Ibarretxen" Baskimaan muuttamisesta "vapaasti Espanjaan assosioituneeksi yhteisöksi", jolla olisi oma oikeusjärjestelmänsä ja edustus Euroopan unionissa.
Vuoden 2009 Baskimaan vaaleissa paikallinen sosialistipuolue nousi suurimmaksi puolueeksi ja päätti näin baskinationalistien 30-vuotisen valtakauden. Ibarretxen seuraajaksi tuli Patxi López Partido Popularin tuella.
Panu Hämäri
Panu Pertti Juhani Hämäri (s. 10. toukokuuta 1962 Helsinki) on entinen SM-tason amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, joka on sittemmin toiminut yrittäjänä ja poliittisissa kampanjoissa.
2010-luvulla Hämärin näkyvin toiminta on ollut toiminta yrittäjien (erityisesti pienyrittäjien, joihin Hämäri itse on kuulunut 1980-luvulta lähtien) ja yrittäjyyden puolestapuhujana ja taustavaikuttajana eri organisaatioiden kautta.
Hämärin peliura alkoi Helsinki Roostersissa vuonna 1982 ja päättyi Kannelmäki Whipsissä vuonna 1991. Vuosina 1983 ja 1986 Hämäri voitti Roostersissa Suomen mestaruuden. Pelaamisen jälkeen hän toimi yhden kauden hyökkäyksen linjan apuvalmentajana Whipseissä.
Kaudella 1985 Hämäri joutui hakemaan vauhtia Roostersin "apujoukkueen" Breakersin riveissä loukattuaan polvensa kauden ensimmäisessä ottelussa.
Ennen amerikkalaisessa jalkapallossa pelaamistaan Hämäri harrasti muun muassa judoa Heikki Arpiaisen valmennuksessa sekä uintia HTU:n (Nykyisin HTU Stadi) erikoisvalmennusryhmässä.
Urheilu-uransa jälkeen Hämäri on toiminut varsin värikkäästi liike-elämässä ja konsulttina. Lisäksi Hämäri on kääntänyt internetiin amerikkalaisia ja englantilaisia itsensä valmentamisen oppikirjoja sekä omia kirjoituksiaan muun muassa myyntityön kehittämisestä ja osaamisen johtamisesta. Brian Tracy Internationalin kotisivujen mukaan hän toimi myös Tracyn perustaman iLearningGlobalin Suomen johtajana.
Ilmeisesti tätä osaamista ja Hämärin solmimia kontakteja liike-elämään hyödynnettiin Hämärin toimiessa Atlantis FC:n varainhankintayhtiöksi perustetun Atlantis Palvelut Oy:n toimitusjohtajana, joka teki ainakin osan toimeksiannoistaan yhtiön kautta. Yhtiön kotisivuilla mainostettiin toiminnan lisäksi joukkueen kotisivuja ja junioritoimintaa. Hämäri jatkoi urheilutoiminnassa Atlantis FC:n varainhankkijana ja markkinointivastaajana. Hän jätti tehtävän joukkueen sekavan tilanteen vuoksi kesällä 2009.
2012 keväästä 2013 loppuun Hämäri toimi Casa Business Servicen operatiivisena johtajana ja julkaisi muun muassa kirjan "52 tapaa kehittää itseään" sekä muita pienempiä teoksia. 2013 syksyllä Hämäri siirtyi QITS Finland Oy/ HRD Finlandin johtajaksi.
Hän on viime vuosina toiminut aktiivisesti myös kokoomuksen kampanjoissa, muun muassa vuoden 2007 eduskuntavaaleissa ehdokas Marja Vuennon kampanjan PR-vastaavana ja vuoden 2008 kunnallisvaaleissa Jorma Karlstedtin kampanjapäällikkönä. Vuoden 2009 eurovaaleissa Hämäri löytyy eurovaaliehdokas Nina Suomalaisen tukijoukoista. Vuoden 2012 presidentinvaalin aikana hän oli Sauli Niinistön kampanjassa aktiivisesti mukana.
Vuonna 2008 Hämäri valittiin Helsingin Kokoomusyrittäjien hallituksen jäseneksi ja yrittäjyysvaliokunnan puheenjohtajaksi. Vuonna 2013 Hämäri valittiin Helsingin Kokoomusyrittäjien puheenjohtajaksi. Hän on toiminut aktiivisena pienyrittäjien tukemisen lobbarina ja tuonut näyvästi esille yrittäjyyden haasteita.
Publius Aelius Hadrianus Afer
Publius Aelius Hadrianus Afer oli roomalainen virkamies, joka eli ensimmäisellä vuosisadalla. Hän oli keisari Trajanuksen serkku ja tulevan keisarin Hadrianuksen isä.
Publius Aelius Hadrianus Afer syntyi Espanjassa, lähellä nykyistä Sevillaa. Hän sai lisänimen "Afer", afrikkalainen, palveltuaan hyvin Mauritaniassa. Hän sai preettorinviran, mutta kuoli pian sen jälkeen noin vuonna 85. Orvoksi jäänyt poika jäi Trajanuksen ja Publius Acilius Attianuksen kasvatettavaksi.
Theun de Vries
Theun(is) Uilke de Vries (26. huhtikuuta 1907 – 21. tammikuuta 2005) oli alankomaalainen kirjailija, jonka tuotantoon kuuluu sekä proosaa että runoutta. Hän syntyi Veenwoudenissa ja kuoli keuhkokuumeeseen Amsterdamissa 97-vuotiaana.
Vriesin ensimmäinen runokokoelma "De terugkeer" on vuodelta 1927; myöhempiin tunnettuihin teoksiin lukeutuvat "Rembrandt" (1931), "Stiefmoeder aarde" (1936), "Het meisje met het rode haar" (1956) ja "Het zwaard, de zee en het valse hart" (1966).
Vriesin romaaneista useat käsittelevät historiallisia aiheita, ja kirjailijalle myönnettiin useita keskeisiä alankomaalaisia kulttuuripalkintoja, kuten P. C. Hooftin palkinto vuonna 1962. Hänen teostensa alkuperäiskieli on hollanti.
Toimintatutkimus
Toimintatutkimus on pääosin laadullisen tutkimuksen suuntaus, jolla pyritään kehittämään kohteena olevaa organisaatiota sen toimintatapoihin vaikuttamisen kautta. Toimintatutkimuksessa on keskeistä vaikuttamisen pyrkimys ja toisaalta tutkijan osallistuminen toimintaan ja mukanaolo organisaation arkipäivässä. Taustaltaan toimintatutkimus on yhteiskunta- ja suunnittelutieteellistä, mutta sitä sovelletaan laajalti myös kasvatustieteellisissä yhteyksissä.
Toimintatutkimuksessa yhdistyy kohteen analyysi ja siihen vaikuttaminen. Stephen Kemmis ja Mervyn Wilkinson kuvaavat tätä tunnetulla, paradoksaaliselta kuulostavalla lausumallaan, jonka mukaan "todellisuutta muutetaan, jotta sitä voitaisiin tutkia ja todellisuutta tutkitaan, jotta sitä voitaisiin muuttaa".
Tutkimuksen aluksi kartoitetaan nykytilanne ja selvitetään tutkimukseen vaikuttavia lähtökohtia. Kartoituksen pohjalta ideoidaan tutkimuksen toimintamalli eli vaikuttamisohjelma. Toteutetaan ns. interventioita eli vaikuttavia toimenpiteitä, seurataan ja havainnoidaan niiden vaikutuksia. Ns. evaluaatio merkitsee erityistä toiminnan vaikuttavuuden arviointia.
Prosessin lopulla pyritään vaikuttamaan siihen, että kehittyneempi toimintamalli juurtuisi toimintatutkimuksen kohteena olleeseen organisaatioon. Tätä vaihetta voidaan nimittää jälkihoidoksi, vaikka nimitys saattaa johtaa harhaan. On toivottavaa, että prosessi jatkuisi omavaraisena tutkimuksen tai sen tietyn vaiheen päätyttyä. 
Toimintatutkimuksessa interventiolla tarkoitetaan kohdeorganisaatiossa tehtävää muutosta, jolla pyritään avaamaan uusia näkökulmia organisaation toimintatapoihin. Interventiolla ei sinänsä siis välttämättä uskota saavutettavan esimerkiksi toiminnan tehostumista tai parantumista vaan tuloksena voi olla myös uusi tapa ajatella, jonka tehty muutos mahdollistaa purkaessaan tottumukseksi muodostuneita ajattelu- ja toimintamalleja.
Katupoikia
Katupoikia on suomalaisen Problems?-yhtyeen debyyttialbumi. Sen julkaisi Johanna-levymerkki kesällä 1980 ja CD-versio lilmestyi vuonna 1989. Albumin B-puolen kappaleet ovat live-esityksiä Problemsin keikoilta Tavastialta ja Kill Citystä kesältä 1979.
”Lanka palaa” on versio vuonna 1967 ensi-illan saaneesta Hair-musikaalin laulusta ”Flesh Failures (Let The Sun Shine In)”. Sen on aiemmin esittänyt suomeksi nimellä ”Kulje valoon kulje Aurinkoon” Tampereen Popteatteri. ”Tiina on niin nuori” on versio The Ramones -yhtyeen kappaleesta ”Sheena Is a Punk Rocker”.
Flemming Flindt
Flemming Ole Flindt (30. kesäkuuta 1936 – 3. maaliskuuta 2009) oli tanskalainen nykytanssija ja koreografi.
Flindt syntyi Kööpenhaminassa ja aloitti uransa 19-vuotiaana. Hän oli ennättänyt niittää mainetta jo Lontoota ja Pariisia myöten ennen kiinnitystään solistitanssijaksi Pariisiin (1960–1965).
Flindt toimi vuosina 1966–1978 Tanskan kuninkaallisen balettin johtajana. Monet hänen koreografioistaan ovat syntyneet Eugène Ionescon näytelmiin pohjautuen.
Eric Maskin
Eric Stark Maskin (s. 12. joulukuuta 1950 New York City, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen taloustieteen tutkija ja professori Princetonissa sijaitsevassa Institute for Advanced Study tutkimuslaitoksessa. Lisäksi hän toimii vierailevana luennoijana Harvardin yliopistossa. Vuonna 2007 Eric Maskin palkittiin taloustieteen Nobelin palkinnolla mekanismin suunnitteluun liittyvästä tutkimustyöstään yhdessä Leonid Hurwiczin ja Roger Myersonin kanssa.
Nona Gaprindašvili
Nona Terentjevna Gaprindašvili (; s. 3. toukokuuta 1941) on georgialainen shakin suurmestari. Hän syntyi Zugdidissa ja oli kuudentena shakin naisten maailmanmestarina vuosina 1962–1978. Gaprindašvili sai ensimmäisenä naisena suurmestarin arvonimen 1978.
Georgian itsenäistyttyä hän johti vuoteen 1996 asti maan olympiakomiteaa.
Gaprindašvili johtaa Georgian presidentti Mikheil Saakašvilia vastustavaa, oligarkki Badri Patarkatsišvilin rahoittamaa Yhdistynyttä demokraattista puoluetta.
Yleisön pyynnöstä
Yleisön pyynnöstä on suomalaisen Problems? -yhtyeen toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1981.
Keith Haring
Keith Haring (4. toukokuuta 1958 – 16. helmikuuta 1990) oli yhdysvaltalainen kuvataiteilija. Hän syntyi Pennsylvaniassa ja tuli alun perin tunnetuksi julkisella katutaiteellaan. Hän kuoli AIDSiin 31-vuotiaana.
Haring opiskeli aluksi taidetta lyhyen aikaa Pittsburghissa, mutta muutti 1978 New Yorkiin jatkaakseen siellä taideopintojaan. Hän tutustui Kenny Scharfiin ja Jean-Michel Basquiatiin ja uppoutui heidän kanssaan kaupungin punk-klubien ja katutaiteen maailmaan.
Vuonna 1981 Haring alkoi piirtää graffiteja New Yorkin metroon. Omintakeinen kuvakieli ja röyhkeä piirtäminen julkisissa tiloissa tekivät hänestä nopeasti kuuluisan. Haring teki sittemmin tilaustyönä suuria seinämaalauksia eri puolille maailmaa. Haring myös avasi vuonna 1986 oman liikkeen New Yorkissa, joka myi hänen piirroksillaan varustettuja tuotteita. Haring kuoli AIDSiin vuonna 1990.
Ajan hermo
Ajan hermo on suomalaisen Problems? -yhtyeen 9. studioalbumi. Se julkaistiin 4. syyskuuta 2006.
Albumilla on mukana myös ""Looking for Problems?"" -niminen bonus-DVD.
Kunnian kentät (kirja)
Kunnian kentät – Tarinaa Dingosta on vuonna 1985 julkaistu Kari Levolan kirja Dingo-yhtyeestä. Kirjassa kerrotaan yhtyeen ja sen jäsenten menneisyydestä sekä seurataan yhtyeen kiertue-elämää. Kirja julkaistiin syksyllä 1985 samoihin aikoihin Dingon samannimisen "Kunnian kentät" -maxisinglen kanssa. Kirjan kustansi Artmix.
Magnes
Magnes () viittaa kreikkalaisessa mytologiassa kolmeen eri hahmoon:
Nikke Nikamo
Vladimir ”Nikke” Nikamo (s. 29. joulukuuta 1947) on suomalainen kitaristi ja balalaikan soittaja. Hänet tunnetaan parhaiten Wigwam-yhtyeen alkuperäisenä kitaristina. Nikamo soitti kitaraa Wigwamin ensimmäisellä LP:llä "Hard N' Horny" (1969) sekä ensimmäisillä singleillä.
Wigwamin lisäksi Nikamo on soittanut kitaraa mm. Beatnics-, The First-, Creatures-, Mosaic-, The Roosters- ja Sperm-yhtyeissä. Balalaikkaa Nikamo on soittanut mm. Helsingin balalaikkaorkesterissa. Hän on pitkään vaikuttanut myös indonesialaista perinnemusiikkia esittävässä Gamelan Hanuman -kokoonpanossa sekä multimediaryhmässä Tollstoys.
Onni Mansnerus
Onni Mansnerus (5. tammikuuta 1906 Viipuri – 18. toukokuuta 1980 Kouvola) oli suomalainen taidemaalari ja graafikko. Hän oli ammattitaiteilija, joka eli sodan jälkeen vapaana taiteilijana Helsingissä. 
Mansneruksen taiteellinen tuotanto koostuu kolmesta pääkaudesta: naturalistiset asetelmat ja maisemamaalaukset sekä herkullisilla väreillä loihditut satukuvitukset, kuten "Mestaritontun seikkailut", "Päivikin satu" sekä "Kulunut kultaviitta" 1940–50 -luvuilla, abstrakti kausi pulppuavine raakunkuoritekniikoineen 1960-luvulla ja fotorealistiset asetelmat 1970-luvulla. Näiden lisäksi hän teki laajan kokoelman puupiirroksia ja litografioita.
Onni Mansnerus oli tunnettu myös muotokuvistaan, joita hän teki niin yksityisistä kuin julkisuudenkin henkilöistä, muun muassa professori Henrik Renquist (1963), omistaa Helsingin yliopisto ja professori Väinö Auer (1965), omistaa Helsingin yliopisto. Kyseiset muotokuvat edustavat taiteilijalle hyvin tyypillistä tapaa ottaa suora kontakti itse maalattavaan – persoona kuvataan pikkutarkan huolellisesti.
Mansnerus muutti Kouvolaan 1973 ja loi kattavan kokoelman asetelmia, joissa ajan pysähtyneisyys ja estetiikka suorastaan huokuvat levollisuudessaan. Myös asetelmia on lukuisissa julkisissa kokoelmissa, muun muassa Kouvolan taidemuseossa, Etelä-Karjalan taidemuseossa ja Imatran taidemuseossa.
Taiteilijan elämä päättyi Kouvolassa 1980 uran ollessa kukkeimmillaan. Mansnerus nautti saamastaan arvostuksesta ja suosiosta. Kouvolan kaupunginjohtaja Eino Brofeldt tituleerasikin Mansnerusta Kouvolan ‘hovimaalariksi’.
Jean Ziegler
Jean Ziegler (s. 19. huhtikuuta 1934 Bern, Sveitsi) on sveitsiläinen sosiologi, poliitikko, virkamies ja tietokirjailija.
Ziegler opiskeli useissa yliopistoissa sosiologiaa, taloustiedettä ja politiikan tutkimusta. Hän on väitellyt kahdesti, ja hänellä on tohtorin arvo sekä oikeustieteestä että sosiologiasta. Hän on toiminut politiikan tutkimuksen professorina Grenoblen yliopistossa ja sosiologian professorina Geneven yliopistossa.
Ziegler valittiin 1967 Sveitsin kansallisneuvostoon eli parlamentin alahuoneeseen sosiaalidemokraattisen puolueen listoilta. Hän on istunut siellä kahteen otteeseen, 1967–1983 ja 1987–1999. Vuosina 2000–2008 hän oli YK:n elintarvikevaltuutettu. Ziegler toimi 2008–2012 ja uudestaan vuodesta 2013 eteenpäin YK:n ihmisoikeusvaltuutetun toimiston neuvoa antavassa komiteassa.
Ziegler on yksi merkittävimmistä vaihtoehtoisen globalisaation kannattajista. Hän on kirjoittanut aiheesta useita kirjoja, ja jo vuonna 1964 julkaistussa teoksessa "Sociology of the New Africa" Ziegler hyökkäsi imperialismin, kapitalismin ja epäoikeudenmukaisuuden kimppuun.