hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Ludvig IV (Ranska)
Ludvig IV (n. 920 — 10. syyskuuta 954) oli länsifrankkien kuningas vuosina 936–954.
Ludvig IV kuului karolingien hallitsijasukuun, ja hänen isänsä oli Kaarle III "Yksinkertainen". Hänen äitinsä, Englannin Eadgifu, oli kuningas Edvard Vanhemman tytär. Kun Kaarle Yksinkertainen vangittiin vuonna 923, äiti vei Ludvigin Englantiin. Isänsä kuoltua Ludvig kutsuttiin takaisiin Ranskaan ja kruunattiin kuninkaaksi. Herttua Hugo Suuri oli Ludvigin äidin lanko, ja hän toivoi voivansa hallita maata nuoren sukulaiskuninkaansa avulla. Ludvig ei kuitenkaan suostunut nukkehallitsijaksi, vaan pyrki vastustamaan herttuan ja muiden aatelisten pyrkimyksiä.
Ludvig oli vuodesta 939 naimisissa Saksin Gerbergan kanssa ja sai kahdeksan lasta. Hän kuoli hevosen selästä putoamisen aiheuttamiin vammoihin. Hänen leskensä eli vielä kolmekymmentä vuotta luostarissa ennen kuolemaansa 5. toukokuuta 984.
Ludvig IV:tä seurasi valtaistuimelle hänen vanhin poikansa Lothair ja tämän poika Ludvig V. Tällä ei ollut omia lapsia, ja valtaan nousivat Hugo-herttuan jälkeläiset eli Capetien suku, joita kutsutaan nimellä Kapetingit.
Ludvig IV
Ludvig IV -nimisiä hallitsijoita ovat olleet:
Learjet 35
Learjet 35 on kaksimoottorinen, kahdeksanpaikkainen yhdysvaltalainen liikesuihkukone. Se on Learjet 25 -koneen Garrett Airesearch TFE 731-2-2B -suihkumoottoreilla varustettu edelleenkehitelmä. Kone lensi ensilentonsa 22. elokuuta 1973. Vuonna 1984 Yhdysvaltain ilmavoimat hankki 84 Learjet 35:ttä C-21A- rahti- ja henkilökuljetuskoneiksi.
Learjet 36 on Learjet 35:n kuusipaikkainen, pidemmän lentosäteen malli. Vuonna 1976 koneisiin tehtiin suuremman lentoonlähtöpainon mahdollistavia parannuksia ja mallinimiksi tulivat 35A ja 36A, joita valmistettiin vuoteen 1994 asti. Yhteensä Learjet 35/36-koneita on valmistettu 676 kappaletta.
Learjet 31:ssä on yhdistetty 35/36:n runko ja moottorit 55/60 modernimpaan siipeen ja pyrstön alla oleviin delta-siivekkeisiin. 31:n kehitysmalli lensi ensimmäisen kerran toukokuussa 1987 ja sai lentokelpoisuustodistuksensa elokuussa 1988.
Nykyiset tuotantomallit ovat Learjet 31A ja 31A/ER.
Learjet-koneiden valmistaja (Learjet Inc.) on ollut vuodesta 1990 kanadalaisen Bombardier Inc:n omistuksessa.
Suomessa Ilmavoimien Tukilentolaivue käyttää Learjet 35A/S -koneita moniin tarkoituksiin – niitä ovat muun muassa merivalvonta, kartoituskuvaus, ilmanäytteenotto, maalinhinaus ja henkilökuljetus.
Ensimmäinen kolmesta tilatusta koneesta saapui Suomeen syyskuussa 1982.
Oho! sano Eemeli
20 suosikkia – Oho! sano Eemeli on vuonna 2002 julkaistu Eemelin kokoelmalevy.
Buster Crabbe
Clarence Linden ”Buster” Crabbe (7. helmikuuta 1908 – 23. huhtikuuta 1983) oli yhdysvaltalainen uimari ja näyttelijä.
Crabbe syntyi Oaklandissa, Kaliforniassa, mutta asui lapsena Havaijilla, jossa hän valmistui Puna Hou High Schoolista. Hän voitti Amsterdamin kesäolympialaisissa 1928 pronssia 1 500 metrin vapaauinnissa ja Los Angelesissa 1932 kultaa 400 metrin vapaauinnissa. Lisäksi hän sijoittui Amsterdamissa 400 metrillä neljänneksi ja Los Angelesissa 1 500 metrillä viidenneksi. Hän opiskeli Etelä-Kalifornian yliopistossa.
Crabbe näytteli vuonna 1933 Tarzania ja esiintyi menestyksekkään näyttelijänuransa aikana paitsi lukuisissa elokuvissa (esimerkiksi "Flash Gordon"), myös televisiossa. Vaikka hänen suosionsa alkoi hiipua jo 1950-luvulla, hän ei lopettanut uraansa tykkänään. Hän kuoli sydänkohtaukseen Scottsdalessa Arizonassa 1983. Crabbella on tähti Hollywood Walk of Famella.
Master Series
Master Series on Pink Fairiesin kokoelma vuosilta 1971–1973. Se kuuluu Master Series -kokoelmasarjaan.
Erkki Koponen
Erkki Adolf Koponen (27. joulukuuta 1899 Helsinki – 25. kesäkuuta 1996) oli taidemaalari ja pikajuoksija. Hän sai professorin arvonimen vuonna 1964.
Koponen opiskeli Suomen taideyhdistyksen piirustuskoulussa ja pääsi siten julkisuuteen.
Koponen on työskennellyt myös André Lhôten akatemiassa, jossa ilmentyi Ranskan modernin maalaustaiteen kubistisia suuntauksia. Hän kuului Pro Natura -ryhmään. Koponen maalasi paljon muotokuvia ja teki useita monumentaalimaalauksia.
Koposen työhön kuului yleensä opetus taidekouluissa, julkiset teokset ja Taide-lehden päätoimittajuus. Tunnettuja Koposen töitä olivat aikanaan Ollin (Väinö Nuorteva) pakinoiden kuvitukset "Uudessa Suomessa" ja pakinakokoelmissa. Koponen on tehnyt mm. Kemin kirkon alttaritaulun, Hämeenlinnan suomalaisen säästöpankin seinämaalauksen, Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan kirjaston seinämaalauksen, Valkeakosken tehtaan seinämaalauksen ja Joensuun kaupunginkirjaston seinämaalauksen.
Pikajuoksijana Koponen edusti Helsingin Kisa-Veikkoja. Hän saavutti Suomen mestaruuden 100 metrin juoksussa vuosina 1929–1930 ja 4 × 100 metrin viestijuoksussa vuosina 1925–1932. Hän edusti myös Suomea maaotteluissa.
Twista
Carl Terrell Mitchell (artistinimeltään Twista, aikaisemmin Tung Twista ; s. 27. marraskuuta 1973 Chicago, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen rap-artisti. Guinness World Recordsin (1992) mukaan hän pystyy lausumaan 11,2 tavua sekunnissa. Hänen vuonna 2004 julkaistu albumi ""Kamikaze"" nousi Yhdysvaltojen Billboard 200 -listalla listaykköseksi. Twista on laulanut muun muassa peliin "L.A Rush" ja sitä myöten tullut entistäkin kuuluisammaksi. Hän on myös laulanut hitin ""Kill Us All"", joka on yksi hänen kuuluisimpia kappaleitaan.
Twistan uusimman "Category F5" -albumin "On Top" -kappaleen ovat säveltäneet GoodWill ja suomalainen MGI. MGI on kirjoittanut kappaleen kertosäkeen. Kappaleen myötä MGI:stä tuli korkeimman Yhdysvaltain albumilistasijoituksen koskaan saavuttanut suomalainen tuottaja/lauluntekijä Twistan levyn Category F5:n debytoitua kahdeksantenta Billboard Album Chart -listalla.
SS Tahoe
SS Tahoe oli Tahoejärvellä Nevadassa Yhdysvalloissa vuosina 1896–1940 liikennöinyt höyrylaiva. Alus palveli Tahoejärvellä risteilyaluksena. Vuoteen 1934 saakka alus kuljetti myös postia. Alus upotettiin vuonna 1940, ja sen hylky lisättiin kansalliseen historiallisten paikkojen rekisteriin vuonna 2002.
Tahoejärven alue kehittyi vapaa-ajankeskukseksi 1800-luvun lopussa. Järven rannoilla sijaitsi muutamia pieniä kyliä ja hotelleja. Liikenneyhteydet järven asutuskeskusten ja hotellien välillä hoidettiin pienillä höyryaluksilla. Kun sahateollisuusmoguli Duane Leroy Bliss näki mahdollisuuden päästä hyötymään liikenteestä taloudellisesti, hän tilasi uuden höyrylaivan sanfranciscolaiselta Union Iron Worksin pajalta vuonna 1894. Alus rakennettiin San Franciscossa ja kuljetettiin osina rautateitse Carson Cityyn, josta osat vedettiin edelleen vankkureilla Glenbrookiin. Glenbrookissa laiva koottiin ja laskettiin juhlallisesti vesille 24. kesäkuuta 1896.
SS "Tahoe" oli 51,51 metrin pituinen ja samalla suurin järvellä liikennöivistä aluksista. Alus oli varustettu kahdella mäntähöyrykoneella, jotka kykenivät kehittämään yhteensä 1 200 hevosvoimaa ja jotka pyörittivät kahta kolmilapaista potkuria.
Aluksen matkustajakapasiteetti oli 200 henkeä, ja aluksen yleiset ja hyttitilat oli sisustettu yleellisesti. Istuimet olivat nahkapäällysteisiä, lattiat oli peitetty matoin, ja mukavuuslaitokset oli varustettu marmorialtain. Alus oli varustettu myös sähkövaloin ja -soittokelloin. Laivalla oli myös juokseva kylmä ja kuuma vesi sekä höyrylämmitys.
Vuodesta 1901 lähtien "Tahoe" liikennöi kesäkautena päivittäin Tahoe Cityn laiturista. Alus lähti reitilleen aamulla, kiersi järven rantakylät sekä hotellit ja palasi lähtöpaikkaansa takaisin illalla. Matkustajien lisäksi alus kuljetti myös rahtia ja postia.
Vuonna 1926 Tahoejärven kiertävä maantie valmistui, ja sitä seurasi postinkuljetussopimuksen menettäminen vuonna 1934. Koska matkustajamäärät vähenivät eikä rahti- tai postituloja ollut, muuttui toiminta tappiolliseksi. Vuonna 1940 Blissin poika William L. Bliss osti aluksen laivaliikennettä hoitaneelta yhtiöltä, tarkoituksenaan upottaa alus matalaan veteen Glenbrookin lähistölle muistoksi menneestä ajasta ja nähtävyydeksi, jota turistit voisivat katsella lasipohjaveneistä.
SS "Tahoe" upotettiin 29. syyskuuta 1940. Upotuspaikka oli kuitenkin valittu huonosti, sillä järven pohja oli jyrkkärinteinen. Alus vaipui pohjaan ja liukui rinnettä pitkin näkymättömiin. Lopulta alus pysähtyi perän upottua 140 metrin syvyyteen keulan jäädessä 117 metrin syvyyteen.
Vuonna 2002 renolainen New Millennium Dive Expeditions teki sekä Tahojärven sukellussyvyysennätyksen että korkean paikan sukellussyvyysennätyksen etsiessään "Tahoen" hylkyä.
9885 Linux
9885 Linux on Spacewatch-ryhmän Kitt Peakin observatoriossa 12. lokakuuta 1994 löytämä asteroidi. Asteroidi sijaitsee Jupiterin ja Marsin välisellä asteroidivyöhykkeellä. Se on nimetty Linux-käyttöjärjestelmäytimen mukaan. Ennen nimeämistään asteroidi tunnettiin tunnuksella 1994 TM14.
Tahoejärvi
Tahoejärvi () on makeanveden järvi Sierra Nevadan vuorilla Yhdysvalloissa. Se sijaitsee Kalifornian ja Nevadan osavaltioiden välisellä rajalla, länteen Nevadan Carson Citystä. Järvi on tunnettu kirkkaasta vedestään ja ympäröivästä vuorimaisemastaan. Järveä ympäröivää aluetta kutsutaan Lake Tahoeksi tai lyhyemmin Tahoeksi.
Tahoejärvi on 501 metrin maksimisyvyydellään Yhdysvaltain toiseksi syvin järvi Oregonin Crater Laken (594 m) jälkeen. Koko maailman mittakaavassa se on 12. syvin ja keskisyvyytensä puolesta 4. syvin. Järvi on noin 35 kilometrin pituinen ja 19 kilometrin levyinen. Sillä on rantaviivaa noin 116 kilometrin edestä ja sen pinta-ala on 495 neliökilometriä. Noin kaksi kolmasosaa rantaviivasta sijaitsee Kalifornian puolella. Eteläisellä rantaviivalla sijaitsee järveä ympäröivistä kaupungeista suurin, Kalifornian noin 24 000 asukkaan South Lake Tahoe. Järven ainoa saari on Fannette Island.
Swordmaster
Swordmaster oli Ruotsin Strömstadissa vuonna 1993 perustettu death-/black metal-yhtye. Vuonna 2001 yhtye hajosi, ja osa sen soittajista perusti industrial metal-yhtyeen nimeltä Deathstars.
Miekkailu kesäolympialaisissa 1968
Méxicon kesäolympialaisissa 1968 miekkailussa kilpailtiin kahdeksassa lajissa. Miehet kilpailivat sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että joukkuekilpailussa kalvalla, säilällä ja floretilla. Naiset kilpailivat sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että joukkuekilpailussa floretilla.
Julius Sang
Julius Sang (19. syyskuuta 1948 Kapsabet – 9. huhtikuuta 2004 Eldoret) oli kenialainen pikajuoksija ja olympiavoittaja. Hänen päämatkansa oli 400 metriä.
Sang voitti Münchenin 1972 olympialaisissa kultaa 4 × 400 metrin viestissä. Kenian joukkueessa juoksivat hänen lisäkseen Robert Ouko, Charles Asati ja Hezakiah Nyamau. Lisäksi hän voitti samoissa kisoissa pronssia 400 metrillä. Nämä jäivät hänen vuonna 1981 päättyneen juoksu-uransa ainoiksi arvokisamitaleiksi.
Sang kuoli äkilliseen sairauteen 9. huhtikuuta 2004.
Tuppinokat
Tuppinokat ("Chionidae") on rantalintujen lahkoon ja kahlaajien alalahkoon kuuluva lintuheimo. Heimon nimesi Charles Lucien Bonaparte 1832 ja "Chionis"-suvun Johann Reinhold Forster 1788.
Tuppinokat ovat kokonaan valkoisia, paljasnaamaisia, lyhytsiipisiä, noin 40 cm kokoisia merilintuja. Ne elävät Etelämantereella ja mannerta ympäröivillä saarilla. Ne asuvat lintu- tai hyljeyhdyskunnissa. Ne ovat kaikkiruokaisia haaskansyöjiä. Pesä on maassa kolossa.
Tuppinokkia on ainakin kaksi lajia, keltatuppinokka ("Chionis alba") ja mustatuppinokka ("C. minor"). Toisinaan myös hopeakurmitsa ("Pluvianellus socialis") luetaan kuuluvaksi tuppinokkien heimoon.
Elastica
Elastica oli englantilainen brittipopyhtye. Musiikillisesti se sai suurimmat vaikutteensa punkista. Yhtye perustettiin vuonna 1992 ja se hajosi 2001. Perustajajäseniin kuuluivat Sueden ex-jäsen Justine Frischmann, joka lauloi ja soitti kitaraa, sekä rumpali Justin Welch, kitaristi Donna Matthews ja basisti Annie Holland.
Elastica julkaisi kehutun esikoisalbuminsa "Elastican" vuonna 1995. Se menestyi hienosti etenkin Britanniassa. Lukuisten kokoonpanovaihdosten jälkeen yhtye sai seuraavan "The Menace" -levyn valmiiksi vasta vuonna 2000. Se ei kuitenkaan menestynyt enää esikoislevyn tavoin. Elastica hajosi seuraavana vuonna.
Kanssasi sun
Kanssasi sun on vuonna 1996 julkaistu "20 suosikkia" -sarjaan kuuluva Eija Sinikan kokoelmalevy.
Allison Hayes
Mary Jane (Allison) Hayes (6. maaliskuuta 1930 – 27. helmikuuta 1977) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja vuoden 1949 Miss Americassa kilpaillut malli.
Vaikka Hayesistä ei tullut Miss Americaa, kilpailuun osallistuminen auttoi häntä saamaan töitä paikallisessa televisiossa. Hän muutti Hollywoodiin, jossa hänen onnistui saada sopimus Universal Picturesilta. Hän vaihtoi vuonna 1955 Columbia Picturesille.
Eräs elokuvista, joissa Hayesillä oli olennainen rooli, oli "Jättiläisnaisen hyökkäys" (1958).
Myöhemmän uransa aikana Hayes alkoi kärsiä oireista, jotka osoittautuivat todennäköisesti lyijymyrkytyksen aiheuttamiksi. Vuonna 1976 hänellä havaittiin leukemia, johon hän tehokkaasta hoidosta huolimatta menehtyi 27. helmikuuta 1977 Kaliforniassa vain 46 vuoden ikäisenä.
Yes sir, alkaa polttaa
20 suosikkia – Yes Sir, alkaa polttaa on Einin kokoelma-albumi, joka julkaistiin 30. elokuuta 1996 levymerkillä Fazer Records.
Eisenhüttenstadt
Eisenhüttenstadt on kaupunki Saksassa, Brandenburgin osavaltiossa Oderin rannalla, noin 100 kilometrin matkan päässä Berliinistä. Vuoden 2013 joulukuussa siellä oli 27 205 asukasta. Kaupunki tunnetaan terästehtaistaan, ja siellä toimii ArchelorMittal Eisenhüttenstadt  Gmbh:n terästehdas. 13. lokakuuta 1961 asti kaupunki oli nimeltään Stalinstadt. Kaupunki sijaitsee Oderin-Spreen kanavan itäpäässä. Vastaavalla kohdalla Oderin itärannalla Puolassa sijaitsee Kłopot.
Stalinistisen arkkitehtuurin ohella kaupungissa on muitakin nähtävyyksiä. Merkittävimpiä niistä ovat Fürstenbergin vanha kirkko, joka on valmistunut noin vuonna 1400, Diehloer kukkuloiden talviurheilukeskus, palokuntamuseo ja Saksan demokraattisen tasavallan arkielämää esittelevä dokumentaatiokeskus. Kulttuurielämän tärkein edustaja on vuonna 1955 avattu Friedrich Wolff -teatteri.
Saksan demokraattisen tasavallan johtavan puolueen SED:n III puoluepäivillä 20. – 24. heinäkuuta 1950 tehtiin päätös terästehtaan ja siihen liittyvän asuinalueen rakentamisesta. Tehdas sai nimen "Eisenhüttenkombinat Ost", ja asuinalue, josta haluttiin tehdä ensimmäinen sosialistinen kaupunki Saksan maaperällä, sai nimen "Stalinstadt". Kaupunkia ei kuitenkaan perustettu asumattomalle seudulle, vaan paikalla on ollut asutusta jo kauan, ja noin vuodesta 1250 paikalla on sijainnut Fürstenbergin kaupunki. Lisäksi asiakirjat tuntevat alueella vuodesta 1268 sijainneen Neuzellen munkkiluostarin. Kolmikymmenvuotinen sota tuhosi seutua pahoin.
Rakennustyöt aloitettiin symbolisella ensimmäisen puun kaadolla 18. elokuuta 1950. Ensimmäiset kaupunkia koskevat suunnitelmat laati modernismia edustanut, Bauhaus -koulukuntaan kuulunut Franz Erlich. DDR:n hallitus kuitenkin hylkäsi suunnitelmat ja asemakaavan laati arkkitehti Kurt Walter Leucht. Aluksi kaupunki rakennettiin uusklassistisen stalinistisen tyylisuunnan mukaan, myöhemmin kaupunkiin rakennettiin taloja elementeistä (plattenbau).
Kaupungissa on paljon stalinistista arkkitehtuuria ja DDR:n valtiojohdon suosimien taiteilijoiden, kuten Walter Womackan töitä. Se on samankaltainen stalinistinen mallikaupunki kuin Puolan Nowa Huta ja Venäjän Magnitogorsk.
Vuonna 1988 kaupungissa oli 53 000 asukasta, mutta sittemmin asukasluku on kääntynyt laskuun. Tehtaalla oli kannattavuusvaikeuksia Saksojen yhdistyttyä ja SEV-talousyhteisön romahdettua, ja sieltä saneerattiin paljon työpaikkoja. Vuosina 1991–1992 Saksojen yhdistymisen jälkeen ihmisillä oli huoli tehtaan ja kaupungin tulevaisuudesta. Mielenosoitusten tunnuslauseena oli "Jos tehdas kuolee, kuolee kaupunki". Yksityistäminen kuitenkin takasi tehtaan ja kaupungin tulevaisuuden.
Euroopan Grand Prix 1984
Euroopan Prix 1984 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 7. lokakuuta 1984 Nürburgringilla Saksassa. Kilpailun voitti McLarenilla ajanut Alain Prost, jolle voitto oli kauden kuudes.
Lauantaina ajetussa aika-ajossa ei kukaan 26 kuljettajasta pystynyt sateen takia parantamaan perjantaina ajamaansa aikaa. Siksi perjantaina ajettu aika määräsi lähtöjärjestyksen. Sadekelin renkailla ajetut kierrosajat olivat noin 20 sekuntia hitaampia kuin perjantaina ajetut. Useat kuljettajat pyörähtelivät radalla lauantaina, mutta mitään vakavampaa ei tapahtunut.
Paalupaikan sai Nelson Piquet ajalla 1.18,871, joka merkitsi 207,315 km/h keskinopeutta. Paalupaikka oli Piquet'n kahdeksas kauden aikana. Piquet'n vierestä starttasi Alain Prost, joka oli ainoa jolla oli vielä mahdollisuus uhata Niki Laudan mestaruutta. Seuraavat lähtöruudut valtasivat Patrick Tambay, Keijo Rosberg ja Michele Alboreto. Lauda starttasi ruudusta 15.
Rengasvalinta kilpailuun oli vaikea, sillä kovimmalle joutui oikea eturengas ja vasen takarengas. Kilpailu ajettiin kylmässä poutasäässä. Prost ampaisi heti startista johtoon ja hän pystyi pitämään kärkipaikkansa kaikki 67 kierrosta. Koska yhden kierroksen pituus oli 4 542 metriä, oli kilpailun pituus 304,3 kilometriä. Prostin keskinopeus oli 191,751 km/h.
Niki Lauda ehti maaliin neljäntenä. Kilpailun 22. kierroksella hänelle oli käydä hullusti, sillä hän joutui ohitustilanteessa väistämään hitaampaa autoa. Paniikkijarrutuksen takia hänen autonsa pyörähti muutaman kierroksen, mutta hän pystyi jatkamaan kilpailua.
Joseph Juran
Joseph Moses Juran (24. joulukuuta 1904 – 28. helmikuuta 2008) oli tuotantotalousvaikuttaja, joka kuuluu 1900-luvun laatujohtamisen keskeisiin nimiin. Hän syntyi Brăilassa, Romaniassa juutalaiseen perheeseen, mutta asui vuodesta 1912 Yhdysvalloissa.
Juran valmistui Minnesotan yliopistosta. Hänen veljensä oli tunnettu elokuvaohjaaja Nathan Juran, joka kuoli 95 vuoden ikäisenä 23. lokakuuta 2002.
Vilfredo Pareton elämäntyöhön perehdyttyään Juran kehitti Pareton periaatteen.
"Juran Institute" perustettiin vuonna 1979. Juran julkaisi Japanissa ja Yhdysvalloissa lukuisia kirjoja, joista eräs on omaelämäkerta "Architect of Quality" (2003). Ohjaajaveljensä tavoin hän oli erittäin pitkäikäinen; hän menehtyi 103-vuotiaana kärsittyään aivoverenkiertohäiriön.
Gustav Hartlaub
Karel Johan Gustav Hartlaub (8. marraskuuta 1814, Bremen–29. marraskuuta 1900) oli saksalainen lääkäri ja eläintieteilijä.
Hartlaub opiskeli Bonnissa ja Berliinissä ja suoritti lääketieteen tohtorin oppiarvonsa Göttingenissä 1838. Hän avioitui Caroline H. Stachowin kanssa vuonna 1844. Hän alkoi vuonna 1840 perehtyä eksoottisiin lintulajeihin, jotka hän lahjoitti Bremenin luonnonhistorialliselle museolle. Hän kuvaili ja nimesi joitakin näistä lajeista ensimmäisenä, muun muassa mustatuppinokan. Yhdessä Cabaniksen kanssa Hartlaub perusti lintutieteellisen aikakauslehden "Journal für Ornithologie" vuonna 1852.
Vuonna 1857 hän teki retken Afrikkaan ja retken tuloksena syntyi Länsi-Afrikan linnustoa selvittävä teos "System der Ornithologie Westafrica’s" (1857), jossa hän kuvailee 758 lintulajia. Vuonna 1860 hän julkaisi Madagaskarin linnustoa esittelevän teoksen "Systematische übersicht der Vögel Madagascar's". Yhdessä Otto Finschin kanssa hän tutki Polynesian linnustoa.
Useita lintuja on nimetty hänen kunniakseen: namibianfrankoliini ("Francolinus hartlaubi"), kanelisorsa ("Pteronetta hartlaubii"), keniantrappi ("Lissotis hartlaubii"), namibianlokki ("Larus hartlaubii"), kenianturako ("Tauraco hartlaubi"), saotomenpöllönen ("Otus hartlaubi"), aarnitoko ("Tockus hartlaubi"), ruskoruostepyrstö ("Cercotrichas hartlaubi"), punasilmätimali ("Turdoides hartlaubii"), principenmedestäjä ("Anabathmis hartlaubii"), luhtapiispa ("Euplectes hartlaubi") ja kolumbiankerttulitangara ("Dacnis hartlaubi").
Nathan Juran
Nathan Juran (1. syyskuuta 1907 – 23. lokakuuta 2002) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hän syntyi Gura Humoruluissa, joka kuului vuoteen 1918 saakka Itävalta-Unkariin, mutta joka nyt sijaitsee Romaniassa.
Juran asui lähes koko ikänsä Yhdysvalloissa. Hänelle myönnettiin Oscar-palkinto vuonna 1942, ja hän oli jälleen ehdolla vuonna 1947.
Juranin elokuvien joukkoon lukeutuvat "Jättiläisnaisen hyökkäys" (1958), "Sinbadin uudet seikkailut" (1958) ja "Ensimmäiset miehet kuussa" (1964).
Kuollessaan Kaliforniassa 23. lokakuuta 2002 Juran oli 95-vuotias. Myös hänen taloustieteilijäveljensä Joseph Juran oli varsin pitkäikäinen: hän eli kyllin kauan viettääkseen 100-vuotispäiväänsä jouluna 2004, ja menehtyi 103-vuotiaana.
Lappi-areena
Lappi-areena on monitoimihalli Rovaniemellä, jossa järjestetään urheilutapahtumia, konsertteja ja messuja. Hallissa on 3500 istumapaikkaa, lisäksi permannolle saadaan 1700 istumapaikkaa. Yhtä aikaa esimerkiksi konsertissa voi hallissa olla 4780 henkeä. Lappi-areena voidaan muuttaa jäähallista konsertti- tai konferenssitilaksi noin neljässä tunnissa.
Urheilukäytössä Lappi-areena palvelee lähinnä jääurheilua, mutta Areenalla on pelattu myös muun muassa lentopallon SM-sarjan pelejä. Areenalla on kolme jäätä kisakaukalo (28 x 58 m) ja harjoituskaukalot hh1 ja hh2. Myös harjoituskaukalossa voidaan pelata otteluilta. Areenalla on kolme ravintolaa ja VIP-tiloja muun muassa saunallinen VIP-aitio. Areenan yhteydessä on myös crossfit- sali.
Lappi-areenalla harjoittelee säännöllisesti Rovaniemen Kiekon (Roki Hockey Oy) edustusjoukkue ja juniorit, Rovaniemen Taitoluistelijat, Napapiirin Kaukalopallo (1-div), Napapiirin Pantterit (juniorit), Rovaniemi Rebels (2-divisioona) ja Reidars Hockey Team (harrastesarja).
Adobe After Effects
Adobe After Effects on Adobe Systemsin kehittämä videokuvan käsittelyohjelma, jolla tehdään digitaalisia kuvakompositioita ja erikoistehosteita. Ohjelma on tarkoitettu ammattilaiskäyttöön. Logiikaltaan se muistuttaa Photoshopia, lopullinen kuvakompositio kootaan useista päällekkäisistä kuvaraidoista eli tasoista (layers), joita voidaan animoida ja sekoittaa keskenään. Adobe After Effectsiä käytetään paljon tv-, musiikkivideo- ja elokuvatuotannossa.
After Effectsiin on saatavilla runsaasti liitännäisohjelmia, joista tunnetuin lienee Trapcoden Shine-tehoste, jota käytetään runsaasti elokuvissa ja mainoksissa. Osa liitännäisistä toimii myös Adobe Premiere Pro -ohjelmistossa.
Rannikkosääasemat
Suomen rannikon säätilannetta havainnoidaan 38 rannikkosääasemalla. Ilmatieteen laitos päivittää säätiedot rannikkosääasemilta 24–144 kertaa päivässä; kerran tunnissa -periaatteesta 10 minuutin havainnointitiheyteen. Kaikilta asemilta ilmoitetaan lämpötila sekä tuulen suunta ja nopeus. Osalta asemista ilmoitetaan lisäksi vallitseva säätila ja näkyvyys.
Ilmatieteen laitoksen keräämien havaintojen lisäksi esimerkiksi satamilla on paikoin omia automaattisia sääasemiaan, joiden tietoa käytetään paikallisen päätöksenteon pohjana.
Thirteen Senses
Thirteen Senses on brittiläinen indie rock-yhtye. Yhtye julkaisi syyskuussa 2004 albumin The Invitation, jolta löytyivät singlet: "Thru the Glass", "Do No Wrong", "Into the Fire" ja "The Salt Wound Routine". Heidän seuraava albumi, Contact, julkaistiin huhtikuussa 2007. Yhtyeen kolmas albumi ilmestyi heinäkuussa 2009.
PowerLine
PowerLine on suomalainen varustamo. Varustamon omistaa kauhavalainen Lillbacka Powerco Oy.
Varustamo lopetti liikennöinnin joulukuussa 2005, ja aloitti sen jälleen kesäkuussa 2009.
PowerLine on operoinut kahdella ro-ro-aluksella, jotka ovat vuonna 1977 rakennettu M/S Global Freighter ja vuonna 1978 rakennettu sisaralus M/S Global Carrier. Alukset ovat kulkeneet Suomen lipun alla. Sittemmin PowerLine liikennöi esimerkiksi M/S Global Carrierilla Turusta Ruotsin Oxelösundiin. Liikenne Turusta lopetettiin 2011 joulukuussa. Alukset myytiin ja ne päätyivät romutettavaksi.
Keväästä 2011 lähtien varustamo liikennöi Maltan lipun alla purjehtivalla M/S Balticalla Helsingistä Saksan Lyypekin Travemündeen. Marraskuussa 2011 varustamo keskitti liikennöintinsä tälle linjalle; aluksi liikennöitiin kahdella aluksella. Kesällä 2012 liikenteessä oli enää yksi alus. Sittemmin, M/S Baltican ollessa huollettavana telakalla loppuvuodesta 2012, linjaliikenne Helsingistä Travemündeen oli poikki tovin (marraskuun 19. päivästä 2012-).
Philip Rabinowitz
Philip Rabinowitz (16. helmikuuta 1904 – 29. helmikuuta 2008) oli juoksija, joka pääsi 10. heinäkuuta 2004 Guinnessin ennätysten kirjaan maailman nopeimpana satavuotiaana. Hän kuoli 104 vuoden iässä.
Rabinowitz juoksi sadan metrin matkan ajassa 30,86 sekuntia. Vertailun vuoksi saman lajin miesten maailmanennätys on Usain Boltin saavuttama 9,58 sekuntia.
Rabinowitz syntyi Liettuassa juutalaiseen perheeseen, mutta lähti 21-vuotiaana Etelä-Afrikkaan, johon hän asettui vakituisesti.
Mark Rakita
Mark Semenovitš Rakita (, s. 22. heinäkuuta 1938 Moskova) on entinen Neuvostoliittoa edustanut miekkailija ja olympiavoittaja. Hänen aseenaan oli säilä.
Rakita voitti säilämiekkailun joukkuekilpailussa olympiakultaa Tokiossa 1964 ja Méxicossa 1968. Henkilökohtaisen kilpailun olympiahopeaa hän saavutti Méxicossa. Vielä Münchenin 1972 olympialaisissa hän sai hopeaa joukkuekilpailussa.
Henkilökohtaisen maailmanmestaruuden Rakita voitti vuonna 1967 Montréalin MM-kilpailuissa. Kolme vuotta myöhemmin Ankaran MM-kilpailuissa hän sijoittui hopealle.
Canon EF 17–40mm
Canon EF 17–40mm 4L USM on Canonin valmistama laajakulmainen zoom-objektiivi. Se on suunniteltu varsinkin digitaalisia järjestelmäkameroita ajatellen. Se on yhteensopiva Canonin EOS-kamerarunkojen kanssa.
Objektiivi kuuluu Canonin laadukkaisiin L-sarjan objektiiveihin ja on suunnattu ammattilaisille ja vaativille harrastajille. Se sopii esimerkiksi päivitykseksi useiden kameroiden mukana ns. kit-objektiivina tulevalle EF-S 18–55mm -objektiiville. Objektiivissa on äänetön ja nopea ultraäänimoottorilla toimiva USM-tarkennus ja se on suojattu kosteudelta ja pölyltä.
Casablanca-luokka
Casablanca-luokka oli Yhdysvaltain laivaston saattuetukialusluokka. Tämän luokan aluksia valmistettiin Kaiserin telakalla 50 kappaletta vajaan kahden vuoden aikana - 3. marraskuuta 1942 - 8. heinäkuuta 1944. Casablanca-luokka on lukumääräisesti suurin koskaan rakennettu lentotukialusluokka. Vain 5 alusta menetettiin toisessa maailmansodassa, mutta kaikki sodasta selvinneet alukset on joko romutettu tai upotettu harjoitusmaaleina. Ainuttakaan Casablanca-luokan alusta, kuten ei muitakaan saattuetukialuksia ole säilynyt.
Yhdysvaltojen sitouduttua pitkittyvään Tyynenmeren sotaan Japania vastaan ja laivaston toimintatapa oli muodostunut niin todettiin tarvittavan lisää lentokoneiden kuljettamiseen kykeneviä aluksia. Lisäksi Britannian Kuninkaallisen laivaston lisääntynyt saattuelentotukialustarve Pohjois-Atlantin saattuereiteillä tuli täyttää.
Nopea palveluskäyttöön saaminen oli ensiarvoisen tärkeää ja siten Henry J. Kaiser esitti 1942 Yhdysvaltain hallinnolle alusten massatuotantoa, jonka perustana olisi S4 laivastorunko. Runko oli jo käytössä Kaiserin telakan valmistamissa kauppalaivoissa. Kaiser ehdotti kunnianhimoisen valmistussuunnitelman, jonka mukaan 50 alusta valmistettaisiin vuodessa yhdellä telakalla. Tähän suunnitelmaan ei hallitus uskonut. Laivat rakennettiin Kaiser Company, Incorporated'n Vancouverin telakalla, Washingtonin osavaltiossa.
Casablanca-luokan alukset olivat hieman pienempiä kuin Bogue-luokan alukset, mutta alusten lentokonekapasiteetti oli sama. Aluksilla oli kaksi potkuria, joiden voimanlähteenä oli höyrykattilat.
Alusten aseistuksena oli kaksiputkinen 40 millimetrin ja yksiputkiset 20 millimetrin ilmatorjuntatykit. Kaikkiin aluksiin asennettiin SC ilmavalvontatutka tai sen paranneltu versio SC-2, SK tai SK-2 sekä merivalvontatutka SG. Näiden lisäksi aluksille asennettiin laskeutumismajakka YE maston huippuun tukialuksen löytämisen ja laskeutumisen helpottamiseksi.
Alusten lentokonekoostumukseksi oli suunniteltu yhdeksän F4F hävittäjää sekä joko yhdeksän TBF torpedokonetta ja yhdeksän SBD syöksypommittajaa tai kahdeksantoista torpedokonetta.
Sodan loppuun mennessä alusten ilmatorjunta-aseistusta oli vahvennettu jopa kahdeksalla kaksiputkisella 40 millimetrin ja 30 20 millimetrin ilmatorjuntatykillä, jotka oli asennettu hyllyille lentokannen tasalle. Alusten tutkavarustus säilyi ennallaan lukuun ottamatta yksittäisiä alkupään aluksia, joiden tutkat päivitettiin viimeisimpien tasolle.
Jelena Grušina
Jelena Grušina (, s. 8. tammikuuta 1975 Odessa) on ukrainalainen taitoluistelija ja olympiamitalisti, joka kilpaili jäätanssissa parinaan Ruslan Gontšarov. Grusinan suurin saavutus on jäätanssin olympiapronssi vuodelta 2006.
Grusina on ollut Gontsarovin parina vuodesta 1995 lähtien. Hänen muita saavutuksiansa ovat kaksi EM-hopeaa vuosilta 2005 ja 2006 ja yksi EM-pronssi 2004 ja MM-pronssi vuodelta 2005.
Viktor Sidjak
Viktor Aleksandrovitš Sidjak (, s. 24. marraskuuta 1943 Moskova) on entinen Neuvostoliittoa edustanut miekkailija ja olympiavoittaja. Hänen aseenaan oli säilä.
Sidjak voitti säilämiekkailussa kultaa neljissä peräkkäisissä kesäolympialaisissa. Méxicossa 1968, Montréalissa 1976 ja Moskovassa 1980 hän voitti kultaa joukkuekilpailussa ja Münchenissä 1972 henkilökohtaisessa kilpailussa. Yhteensä hänellä on kuusi olympiamitalia.
Henkilökohtaisen maailmanmestaruuden Sidjak voitti vuonna 1969 Havannan MM-kilpailuissa. MM-hopeaa hän sai vuonna 1973 sekä MM-pronssia vuosina 1971 ja 1974. Lisäksi hän voitti maailmanmestaruuksia joukkuekilpailussa.
Naurattajat
Naurattajat – Suomalaisen komiikan tekijät 2007–1907 on tietokirja suomalaisesta komediasta elokuvissa ja televisiossa. Kirjan on tehnyt Tuomas Marjamäki ja sen on julkaissut Edita Publishing Oy vuonna 2007.
Naurattajissa lähes sata suomalaista koomikkoa, komedianäyttelijää tai -ohjaajaa kertoo työstään. Kirjassa on myös tietoiskuja, anekdootteja ja valokuvia.
Kirja on kirjoitettu käänteisessä aikajärjestyksessä. Se lähtee vuodesta 2007 ja päättyy vuoteen 1907. Luvut on jaksotettu vuosikymmenien mukaan.
2007–2000 – Häpy endkö? Eli kuinka suomalainen komiikka pirstaloitui niin pieniksi palasiksi
Luku käsittelee suomalaisen komiikan pirstaloitumista, tulevaisuutta sekä ilmiöitä kuten stand up -komiikka, Star Wreck -elokuva, camp-huumori, elokuvien tuotteistaminen ja viimeinen Uuno Turhapuro -elokuva.
1999–1990 – Paluu menneisyyteen
Luku käsittelee Kummelin, Pekko Aikamiespojan ja Markku Pölösen kukoistuksen aikaa, imitaattoribuumia sekä poliittista huumoria, kuten "Hyvät herrat".
1989–1980 – Sketsikkoaika
Luku käsittelee sketsien kulta-aikaa, Aki Kaurismäen elokuvia ja lastenhuumoria.
1979–1970 – Jäniksen vuosikymmen
Luku käsittelee Neil Hardwickin tv-sarjoja, Risto Jarvan elokuvia, Uuno Turhapuroa ja Kivikasvoja.
1969–1960 – Vanhat kulissit kaatuvat
Luku käsittelee Spede Pasasen, Vesa-Matti Loirin ja Simo Salmisen suosion huippua, Leo Jokelaa, elokuva-alan lakkoa, televisioteatteria ja Komisario Palmu -elokuvia.
1959–1950 – Hyi ruma rillumarei!
Luku käsittelee elokuvakriitikkoja, Suomen Filmiteollisuuden Liisankadun elokuvastudioita, Matti Kassilan elokuvia, Pekka Puupää -elokuvia, rillumarei-ilmiötä sekä Tuntematon sotilas -elokuvaa.
1949–1940 – Naurua juoksuhaudoissa
Luku käsittelee Hannes Häyristä, Suomisen perhettä, totisia koomikoita ja sota-ajan komediatuotantoa.
1939–1930 – Sano se suomeksi!
Luku käsittelee Sotilasfarsseja, Valentin Vaalan elokuvia, Siiri Angerkoskea, Aku Korhosta ja Uuno Laaksoa, Lapatossu-elokuvia ja Suomen Filmiteollisuus oy:tä.
1929–1920 – Mykkä kausi
Luku käsittelee Erkki Karun elokuvia, Suomi-Filmi oy:tä, kadonneita mykkäelokuvia sekä ensimmäistä suomalaista näytelmäelokuvaa "Salaviinanpolttajat" (1907).
Daniel Revenu
Daniel Revenu (s. 5. joulukuuta 1942) on entinen ranskalainen miekkailija ja olympiavoittaja. Hänen aseenaan oli floretti.
Revenu voitti olympiakultaa florettimiekkailun joukkuekilpailussa Méxicossa 1968. Lisäksi hän sai neljissä peräkkäisissä kesäolympialaisissa yhteensä viisi pronssimitalia, kaksi niistä henkilökohtaisessa kilpailussa.
Maailmanmestaruuskilpailuissa Revenu sai henkilökohtaisessa kilpailussa hopeaa Pariisissa vuonna 1965 maanmiehelleen Jean-Claude Magnanille hävinneenä. Joukkuekilpailussa Revenu voitti MM-kultaa vuosina 1971 ja 1975 sekä MM-pronssia vuosina 1963, 1965 ja 1974.
Edward German
Sir Edward German (17. helmikuuta 1862 – 11. marraskuuta 1936) oli brittiläinen säveltäjä. Hänet tunnetaan parhaiten hänen koomisista oopperoistaan.
German syntyi Whitchurchissa, Shropshiressä vanhempiensa viidestä lapsesta toiseksi ja aloitti pianon- ja urkujensoiton viisivuotiaana kirkkourkuri-isänsä johdolla. Saatuaan yksityisopetusta Walter Haylta hän pääsi 18-vuotiaana Royal Academy of Musiciin, jossa hän opiskeli urkujensoiton ja sävellyksen ohella viulunsoittoa.
German voitti vuonna 1885 mitalin teoksellaan "Te Deum". Sitä seurasivat ooppera "The Two Poets" (1886) ja ensimmäinen sinfonia (1887). Säveltäjästä tuli vuonna 1888 Globe Theatren kapellimestari ja musiikillinen johtaja Lontoossa. Hän oli teostensa suhteen ankara ja julkaisi niistä uudistettuja versioita jatkuvasti.
German oli vanhoilla päivillään oikeasta silmästään sokea. Hänestä tehtiin ritari vuonna 1928, ja hänelle myönnettiin Royal Philharmonic Societyn kultamitali vuonna 1934. Hän kuoli 74-vuotiaana Lontoossa.
Sage Francis
Paul "Sage" Francis on yhdysvaltalainen hip-hop artisti
Nonpoint
Nonpoint on yhdysvaltalainen nelihenkinen alternative metalia soittava yhtye, joka on kotoisin Fort Lauderdalesta, Floridasta. Yhtyeen musiikissa on myös paljon vaikutteita latinomusiikista yhtyeen rumpali Robb Riveran ja laulaja Elias Sorianon sukujuurien vaikutuksesta.
Jean-Claude Magnan
Jean-Claude Magnan (s. 4. kesäkuuta 1941) on entinen ranskalainen miekkailija ja olympiavoittaja. Hänen aseenaan oli floretti.
Magnan osallistui olympialaisten florettimiekkailuun ensimmäisen kerran Roomassa 1960 mutta jäi vielä mitalisijojen ulkopuolelle. Hän voitti olympiakultaa joukkuekilpailussa Méxicossa 1968. Lisäksi hän sai joukkuekilpailussa olympiapronssia Tokiossa 1964 ja Münchenissä 1972. Paras henkilökohtainen olympiasaavutus oli hopeamitali Tokiossa 1964, jolloin hän hävisi vain Puolan Egon Frankelle. Méxicossa 1968 Magnan sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa viidenneksi.
Henkilökohtaisen maailmanmestaruuden Magnan voitti Gdańskissa 1963 ja Pariisissa 1965. Moskovan MM-kilpailuissa 1966 hän hävisi Neuvostoliiton German Svešnikoville ja sai hopeaa. Joukkuekilpailussa Magnan voitti MM-kultaa vuonna 1971 sekä MM-pronssia vuosina 1963 ja 1965.
Risto Leppänen (taikuri)
Risto Leppänen on tuusulalainen taikuri ja koomikko, joka tunnetaan myös magikoomikkona. Hän on voittanut urallaan taikuuden suomenmestaruuksia ja näyttämötaikuuden pohjoismaiden mestaruuspronssia vuonna 2011. Suomen Taikapiiri palkitsi Leppäsen 2015 Timo Tuomivaara -palkinnolla sinnikkäästä ja määrätietoisesta työstä taikuuden parissa. Leppänen on esiintynyt Suomen lisäksi useita kertoja Yhdysvalloissa, Aasiassa ja Afrikassa.
Nicolas de Staël
Nicolas de Staël (5. tammikuuta 1914 – 16. maaliskuuta 1955) oli ranskalais-venäläinen taidemaalari. Hän on abstraktia tyyliä käyttävä impressionisti joka tunnetaan voimakaista värien käytöstä ja paksusta öljymaalikerroksista, impastostoista joita hän teki monesti palettiveistä käyttäen. Hänen aiheitaan olivat maisemat ja asetelmat.
Staël syntyi Pietarissa vuonna 1914 aristokraattiseen perheeseen. Hänen isänsä oli Tsaarin armejan upseeri vuonna 1917. Vuonna 1919 perhe joutui pakenemaan Venäjän vallankumousta Puolaan jossa hänen vanhempansa kuolivat vuonna 1921. Heidän kuolemansa jälkeen hänet lähetettiin vuonna 1922 kahden sisarensa kanssa Brysseliin jossa he asuivat venäläisessä perheessä. Hän opiskeli Brysselissä Académie Royale des Beaux-Artsissa arkkitehtuuria ja taitedetta. 1930-luvulla hän asui Pariisissa. Hän matkusteli myös paljon Euroopassa. Myöhemmin Pohjois-Afrikassa etsiessään kirkasta valoa ja vuonna 1936 hän kohtasi kumppaninsa Jeannine Guilloun Marokossa. Vuonna 1939 hän vietti kesän Jeanninen serkun Jean Deyrollen kanssa Concarneaussa ja he kehittivät jälkikubistisen, geometrisen maalaustyylin.
Hän liittyi Ranskan Muukalaislegioonaan alkuvuodesta 1940, mutta se lopetettiin saman vuoden syyskuussa. Sen jälkeen Staël ja Jeanninne asuivat Nizzassa Vichyn Ranskan alueella Natsi-Saksan miehitettyä Ranskan. Hän teki sisustussuunnittelijan töitä vuoteen 1943 asti jolloin luopui työstä joka takasi toimeentulon. Hän muutti Pariisiin ja alkoi täysipäiväiseksi taitelijaksi. Vuonna 1944 oli Jeanne Bucherin taidegalleriassa Staëlilla uransa ensimmäinen näyttely yhdessä César Domelan ja Wassily Kandinski kanssa. Samana vuonna Pariisi vapautettiin. He elivät vaikeita aikoja ja Jeannine Guillou kuoli 1946 ja Staëlin jäi poikapuolen ja tyttövauvan yksinhuoltajaksi.
Hän sairasti masennusta, joka johti hänen itsemurhaansa 41-vuotiaana.
Christian Noël
Christian Noël (s. 13. maaliskuuta 1945) on entinen ranskalainen miekkailija ja olympiavoittaja. Hänen aseenaan oli floretti.
Noël saavutti florettimiekkailun joukkuekilpailussa mitalin neljissä peräkkäisissä kesäolympialaisissa: kultaa hän voitti Méxicossa 1968 ja sai lisäksi kolme pronssia. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän saavutti olympiapronssia Münchenissä 1972. Lisäksi hän sijoittui neljänneksi Méxicossa 1968 ja seitsemänneksi Montréalissa 1976.
Henkilökohtaisen maailmanmestaruuden Noël voitti Göteborgissa 1973 ja Budapestissa 1975.
Claude Arabo
Claude Arabo (3. lokakuuta 1937 Nizza – 3. heinäkuuta 2013) oli ranskalainen miekkailija. Hänen aseenaan oli säilä.
Arabo saavutti säilämiekkailun henkilökohtaisessa kilpailussa olympiahopeaa Tokiossa 1964. Ratkaisevassa ottelussa hän hävisi Unkarin Tibor Pézsalle osumapistein 5–2. Neljä vuotta aiemmin Rooman 1960 olympialaisissa Arabo sijoittui neljänneksi vaikka voittikin kultamitalin lopulta vieneen unkarilaisen Rudolf Kárpátin keskinäisessä ottelussa. Méxicossa 1968 Arabo oli yhdeksäs. Joukkuekilpailussa Arabon edustama Ranskan joukkue sijoittui viidenneksi Roomassa 1960 sekä neljänneksi Tokiossa 1964 ja Méxicossa 1968.
Buenos Airesin maailmanmestaruuskilpailuissa 1962 Arabo saavutti pronssia henkilökohtaisessa kilpailussa, ja myöhemmin kolme pronssia säilän joukkuekilpailussa.
Arabo kuoli 3. heinäkuuta 2013, 75-vuotiaana.
Tibor Pézsa
Tibor Pézsa (s. 15. marraskuuta 1935, Esztergom) on entinen unkarilainen miekkailija ja olympiavoittaja. Hänen aseenaan oli säilä.
Pézsa voitti säilämiekkailun henkilökohtaisessa kilpailussa olympiakultaa Tokiossa 1964 vaikka hävisikin 19 ottelustaan seitsemän. Joukkuekilpailussa Unkarin joukkue sijoittui viidenneksi. Méxicon 1968 olympialaisissa Pézsa sai pronssia sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että joukkuekilpailussa. Vielä Münchenin 1972 olympialaisissa hän sai joukkuekilpailussa pronssia.
Henkilökohtaisen maailmanmestaruuden Pézsa voitti Ankaran MM-kilpailuissa 1970. MM-hopeaa hän sai vuonna 1966 ja MM-pronssia vuonna 1967.
Turengin rautatieasema
Turengin rautatieasema () on Janakkalan kunnassa, Turengin taajamassa rataosuudella Riihimäki–Tampere sijaitseva rautatieasema. Turengissa pysähtyy nykyisin vain taajamajunia, eikä asemalla ole lipunmyyntiä. Helsinkiin liikennöidään raiteelta 1 ja Tampereelle raiteelta 3. Aseman ohittavat kaukojunat käyttävät raidetta 2.
Turengin aseman sijaan radan väliasemaksi kaavailtiin 1850-luvulla alun perin Leppäkoskea, joka sijaitsee kuuden kilometrin päässä Riihimäen suuntaan. Vuonna 1858 suunnitelmiin ilmaantui Turenki, joka oli yksi vaihtoehto Pietarin radan risteysasemaksi. Rautatien tullessa paikkakunnalle Turenki oli melko vaatimaton maalaiskylä, josta oli kuuden kilometrin matka Janakkalan kirkolle. Se sijaitsi kuitenkin melko hyvien yhteyksien varrella, koska aseman kohdalla oli vanhan Helsinki–Hämeenlinna-maantien risteys, ja läheltä haarautui tie myös Lammin suuntaan. Lisäksi kylän arvioitiin kasvavan Hämeenlinnan vaikutuksesta. Turengin asukasluku alkoi kasvaa sotien jälkeen sinne vuonna 1940 perustetun sokeritehtaan ansiosta. Vuonna 1960 Turengissa oli noin 2 600 asukasta, vuonna 1980 jo liki 6 000 ja 2000-luvun alussa yli 7 000. Turengista muodostuikin Janakkalan kunnan keskustaajama.
Turengin asema on Suomen vanhimpia, sillä se kuuluu vuonna 1862 avatun Suomen ensimmäisen rataosuuden (Helsinki–Hämeenlinna) alkuperäisiin liikennepaikkoihin. Carl Albert Edelfeltin piirtämä puinen asemarakennus samalta vuodelta on lähes alkuperäisessä asussaan, vain katolla ollut torni on purettu. Asemarakennus piti alun perin rakentaa tiilistä, mutta suunnitelmia jouduttiin kustannussyistä muuttamaan. Turenki on vanhan Helsinki–Hämeenlinna-radan asemista ainoa, jossa alkuperäinen laiturikatos on säilynyt. Asema-alueella sijaitsee myös vanha asuinrakennus. Asema on Museoviraston suojelukohde. Aseman miehitys lopetettiin vuonna 1995 ja asemarakennus siirtyi Senaatti-kiinteistöille vuonna 2007.
Alkuperäisessä asemarakennuksessa oli kolme odotushuonetta, kaksi pakaasihuonetta ja kaksi postihuonetta. Yläkerrassa oli asemapäällikön asunto. Rakennuksessa oli etelän puolella kellotorni, jonka kelloa soitettiin junan saapumisen ja lähtemisen merkiksi. Erityisenä ominaisuutena oli rakennuksen eristäminen, joka oli tehty tuohella. Lisäksi asemarakennuksen takana oli erillinen asuinrakennus, jossa asui asema kirjuri ja jota laajennettiin toisen asunnon verran. Siihen sijoittui asumaan aseman sähköttäjä.
Turengin asemalta rakennettiin jo 1800-luvulla sivuraide kaakkoon sorakuopalle ja 1940-luvulla aseman pohjoispuolelta sokeritehtaalle. Sorakuopan raide on nykyisin viljavaraston raiteena, mutta sokeritehtaan raide ei ole enää liikennöitävässä kunnossa.
Turenki on esimerkiksi Lammin keskustaajaman lähin rautatieasema noin 32 kilometrin etäisyydellään tasaväkisesti Järvelän kanssa.
Nykyisin asemarakennuksessa sijaitsee ravintola, josta voi esimerkiksi vuokrata tilaa juhlia varten.
Pari kilometriä Turengin asemalta Hämeenlinnan suuntaan sattui juuri ennen talvisodan päättymistä maaliskuussa 1940 Suomen kaikkien aikojen pahin junaonnettomuus, joka vaati 39 ihmishenkeä.
Kuka kukin luulee olevansa
Kuka kukin luulee olevansa on "Kuka kukin on" -tietokirjaa parodioiva teos. Sen ovat toimittaneet Esa Mäkinen ja Mikko Metsämäki ja kustantanut Ajatus Kirjat.
Kirja on julkaistu kahdesti, vuosina 2005 ja 2007.
"Kuka kukin luulee olevansa" esittelee tunnettuja suomalaisia matrikkelimaisesti kahdesta näkökulmasta: mitä he luulevat olevansa ja mitä he todellisuudessa ovat.
"Kuka kukin luulee olevansa '07" sisältää 600 suomalaisjulkkiksen kuvauksen. Kirja on kirjastoissa luokiteltu huumoriksi.
Casablanca (täsmennyssivu)
Casablanca voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Highway
Highway on Jukka Kuoppamäen vuonna 1973 julkaistu albumi. Se on englanninkielinen versio "Valtatie"-albumista.
A-puoli
B-puoli
Mikko Huhto
Mikko Huhto (s. 23. maaliskuuta 1984 Parainen) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Suomi-sarjajoukkue HC Indians Kaarinassa. Hän toimii joukkueen kapteenina. Huhto on pelannut urallaan aiemmin myös ulkomailla Latvian, Tšekin ja Sveitsin sarjoissa.
Huhto on Turun Palloseuran kasvatti. Hän voitti joukkueessa B-nuorten Suomenmestaruuden vuonna 2001 ja A-nuorten SM-hopeaa vuonna 2002. Huhto toimi kaudella 2003–2004 TPS:n A-nuorten kapteenina ja hän oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 8+11=19. Huhto jakoi koko A-nuorten SM-liigan puolustajien pistepörssin kahdeksannen sijan neljän muun pelaajan kanssa. Hänellä oli myös TPS:n paras teholukema (+19). Kaudeksi 2004–2005 Huhto siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Kokkolan Hermekseen, jossa tulokaskausi toi 29 runkosarjaottelussa kaksi syöttöpistettä. Hänen kautensa päättyi kuitenkin polven sivusidevammaan tammikuussa 2005.
Kaudeksi 2005–2006 Huhto siirtyi kaksivuotisella sopimuksella TuToon. Hän pelasi joukkueessa lopulta vain viisi ottelua ja siirtyi kesken kauden Forssan Palloseuraan. Loukkaantumisten takia Huhto pelasi kuitenkin TuTossa ja FPS:ssä yhteensä vain 20 runkosarjaottelua tehden niissä kuusi syöttöpistettä. Kaudeksi 2006–2007 hän siirtyi Latvian pääsarjajoukkue DHK Latgalen paitaan. Huhto oli joukkueen tehokkain puolustaja ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 8+20=28, joilla hän jakoi liigan puolustajien pistepörssin viidennen sijan ASK Ogren Petr Chvojkan kanssa. Kaudeksi 2007–2008 Huhto siirtyi Tšekin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 1. Národní Hokejová Ligassa pelaavaan HC Havířoviin, jonka tehokkain puolustaja hän oli tehoilla 4+9=13. Kesken kauden 2008–2009, joulukuussa 2008 Huhto siirtyi sieltä Sveitsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle National League B -joukkue HC Thurgaun riveihin.
Huhto oli kauden 2009–2010 kokonaan pelaamatta, mutta kaudella 2010–2011 hän palasi kaukaloihin turkulaisen III-divisioonajoukkue HC Mean Machinen paidassa. Kaudella 2011–2012 Huhto toimi pelaamisen ohella myös joukkueen päävalmentajana. Kesken kauden hän siirtyi kuitenkin sarjatasoa ylemmäs II-divisioonajoukkue Kaarinan Kiekko-Poikiin. Kaudella 2012–2013 Huhto nousi joukkueen kapteeniksi ja hän oli KaKiPon paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Topi Taavitsaisen jälkeen tehtyään pelipaikkaansa nähden hurjasti 36 runkosarjaottelussa tehot 16+45=61. Huhto voitti koko II-divisioonan puolustajien piste- ja syöttöpörssin. KaKiPo eteni jokaisella hänen kolmella kaudellaan lohkovoittoon ja Suomi-sarjan karsintoihin, mutta sarjanousu tapahtui lopulta keväällä 2014. Kaudeksi 2014–2015 joukkue lähti Suomi-sarjakauteen uudella HC Indians Kaarina -nimellä.
Huhto edusti Suomen Mestis-pelaajista koottua B-maajoukkuetta marraskuussa 2004, jolloin joukkue kohtasi Minskissä kahdesti Venäjän alle 20-vuotiaiden maajoukkueen.
Live from Radio City Music Hall
Live from Radio City Music Hall on heavy metal -yhtye Heaven and Hellin (eli Black Sabbath-yhtyeen vuosien 1980-1982 ja 1991-1992 kokoonpanon) vuonna 2007 julkaistu livealbumi. Se nauhoitettiin yhtyeen konsertissa New Yorkin Radio City Music Hallissa 30. maaliskuuta 2007.
Kiertueella yhtye promotoi "The Dio Years"-kokoelmaa, jossa oli materiaalia Dion aikaisilta Sabbath-albumeilta. Kokoonpano käytti nimeä Heaven and Hell väärinkäsitysten välttämiseksi, sillä alkuperäinen Sabbath-kokoonpano oli tehnyt edellisvuosina kiertueita vokalisti Ozzy Osbournen johdolla ja myös valittu vuonna 2006 Rock and Roll Hall of Fameen. Heaven and Hell-yhtyeen oli alun perin tarkoitus tehdä vain yksi kiertue kokoelman promotoimiseksi, mutta hyvän vastaanoton jälkeen yhtye jatkoi toimintaansa aina Dion kuolemaan (2010) saakka. Radio City Music Hallin taltioitu konsertti oli kiertueen alkupäästä. Yhtyeen oli tarkoitus soittaa pidempi setti, mutta New Yorkin kaupungin työntekijöiden liiton säännöt estivät sen. Tämän vuoksi kappale "Ear in the Wall"-kappale jäi pois konsertista.
Albumi julkaistiin alun perin sekä CD- että DVD-formaatissa ja siitä on myös saatavilla kummatkin formaatit sisältävä pakkaus, joka sisältää myös muita oheistuotteita. Vuonna 2008 konsertti julkaistiin editoituna 2LP-versiona ja vuonna 2011 HD-versiona (teräväpiirto) Blu-ray-formaatissa. Alun perin konsertti oli kuvattu HD-tekniikalla, mutta DVD-julkaisuissa kuvanlaatu oli kuitenkin vielä SD-tekniikalla (standardi-laatu) toteutettua.
Randy Turpin
Randolph Adolphus "Randy" Turpin (7. heinäkuuta 1928 Royal Leamington Spa, Warwickshire, Englanti - 17. toukokuuta 1966) oli englantilainen keskisarjan ammattinyrkkeilijä. Häntä on pidetty yhtenä sarjansa parhaista eurooppalaisista nyrkkeilijöistä kautta aikojen. Hänen lempinimensä oli The Leamington Licker.
Randy Turpin aloitti ammattilaisuransa Lontoossa vuonna 1946. Hän aloitti voitolla Gordon Griffithistä ja takoi 16 voittoa kotimaassaan peräjälkeen kunnes hävisi Albert Finchille.
Randy Turpin sai tunnetuimman saavutuksensa 10 heinäkuuta 1951 voittamalla silloisen maailmanmestarin Sugar Ray Robinsonin pistein 15-eräisessä ottelussa, Turpin kyllä menetti Robinsonille maailmanmestaruutensa takaisin jo 12. syyskuuta samana vuonna.
Turpin palasi vielä kehiin vaihtelevalla, mutta suhteellisen hyvällä menestyksellä. Hänelle kertyi paidattomana 75 ottelua. Näistä 66 hän voitti ja peräti 48 tyrmäyksellä. Hän koki vain kahdeksan tappiota ja yhden ratkaisemattoman.
Randy Turpin teki ampumalla itsemurhan.