hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Varaslampi
Varaslampi on Joensuun kaupungin sisäpuolella oleva lampi, ainoa kantakaupungissa oleva lampi. Se sijaitsee Niinivaaran, Karsikon ja Sirkkalan rajamailla, ratapihan ja valtatie 6:n välissä.
Nimensä lampi on saanut siitä, että se varastaa vettä Pielisjoesta. Aikoinaan se on ollut Pielisjoen vanhan uoman suvanto, mutta maan nousu on tehnyt siitä lammen.
Lammella on runsas vesilinnusto ja siellä on nähty 2000-luvulla pesiviä laulujoutsenia ja majavia.
Lammen eteläisellä rannalla asutus ulottuu lähes rantaviivalle. Muut rannat ovat pääasiassa soistunutta luhtaa.
Lammen luonnon- ja kauneusarvojen vaalimiseksi sekä virkistyskäytön parantamiseksi ovat paikalliset asukkaat sekä Joensuun kaupunki tehneet suunnitelmia. Suunnitelmat vaihtelevat laajoista ruoppauksista pusikoiden ja puuston harvennukseen. Kunnostuksella pyritään pysäyttämään lammen rehevöityminen ja umpeenkasvu sekä parantamaan vedenlaatua. Osa rannoista pyritään säilyttämään mahdollisimman luonnontilaisina.
Niinivaaran lukiolaisten luonnonmaantieteen kurssilla toteutettu Varaslampi-projekti sai vuonna 2005 kunniamaininnan valtakunnallisessa Tutki-kokeile-kehitä-kilpailussa.
Lampi tunnetaan myös Soldaninlammen nimellä. Karsikossa sijaitsi aikanaan vuokratalo, jota kutsuttiin Soldanin kasarmiksi.
Seija Karpiomaa
Seija Karpiomaa-Myllys (4. heinäkuuta 1932 Viipuri – 28. kesäkuuta 2002 Helsinki) oli suomalainen 1950–1960-luvun vaihteessa levyttänyt iskelmälaulaja, joka muistetaan tumman täyteläisestä alttoäänestään.
Seija Karpiomaan lapsuuteen ja nuoruuteen vaikuttivat vahvasti talvi- ja jatkosota, joiden vuoksi hän joutui kahdesti lähtemään evakkoon. Monien ikätoveriensa tavoin hän ehti olla myös sotalapsena Ruotsissa. Hänen innostuksensa musiikkiin alkoi varhain. 10-vuotiaana hän oli jo taitava huuliharpisti ja hiukan myöhemmin instrumentiksi vaihtui kitara. Musiikkiharrastuksen ohella hän oli myös lahjakas piirtäjä. Ennen siirtymistään musiikkimaailmaan hän työskenteli kultasepänliikkeen myyjänä ja Hotelli Vaakunan pääkassana Helsingissä.
Laulajanura alkoi solistina Helge Pahlmanin orkesterissa vuonna 1957 ja samana vuonna Karpiomaa voitti iskelmälaulukilpailut Helsingin työväentalolla. Voiton jälkeen laulaja sai kiinnityksen Scandian tuotantopäällikkönä uraansa aloitelleen Jaakko Salon orkesterin solistiksi Brita Koivusen ja Annikki Tähden rinnalle. Hän keikkaili viikonloppuisin, mutta työskenteli edelleen arkisin myyjänä Forumin äänilevyliikkeessä.
Ensimmäinen single "Delfiinipoika / Maruzzella" levytettiin Scandialle vuonna 1957 ja se oli suuri menestys. Muita tunnetuimpia levytyksiä olivat "Tango notturno" (1958), "Vanha musta" (1960) ja "Novgorodin ruusu" (1961).
Seija Karpiomaan ura jäi verrattain lyhyeksi, sillä hän lauloi enemmänkin harrastuksekseen ja omaksi ilokseen. Hän ei missään vaiheessa suunnitellut ammattimaista iskelmätähden uraa eikä keikkailu pidemmän päälle jaksanut innostaa. Viimeiseksi levytykseksi jäi "Kuutamolla", jonka George de Godzinsky sävelsi Tabe Slioorista kertovaan elokuvaan "Se alkoi omenasta" vuonna 1962. Karpiomaa oli myös itse mukana muutamassa elokuvassa vuosina 1959–1960.
Seija Karpiomaan elämää alkoi 1990-luvun lopulla varjostaa vakava sairaus, joka osoittautui munuaissyöväksi. Viimeiset kolme vuotta hän oli pysyvässä sairaalahoidossa ja hän menehtyi vain vajaata viikkoa ennen 70-vuotissyntymäpäiväänsä.
Dave Finlay
David (Dave) Finlay (s. 20. lokakuuta 1958 Belfast, Pohjois-Irlanti) on pohjoisirlantilainen entinen showpainija, joka tunnetaan parhaiten painiajoistaan World Wrestling Entertainment promootiossa. Hänet tunnetaan paremmin paininimellään Finlay. Hän on kolmannen polven painija. Hän on 178-senttinen ja 106-kiloinen. Ensimmäisen kerran hän esiintyi painijana lokakuussa 1978. Hänet tunnetaan King Bookerin, maailmanmestarin "hovin" toisena jäsenenä, ja Booker onkin lyönyt hänet ritariksi ja hän on saanut paininimen Sir Finlay. Hän on ollut piikkinä Bobby Lashleyn lihassa, voittanut hänet lähes joka kerta, tosin useimmiten "shillelagh"-nimisen ryhmysauvan avulla. Hän on myös voittanut kahdesti The Undertakerin pahamaineisen veljen Kanen toisella kerralla ilman "shillelagh"-asetta. Hän on myös käynyt kovia kamppailuja Bookerin "hovin" toisen jäsenen William Regalin kanssa, joiden otteluissa Finlayn nenä murtui ja Regal lensi lasin läpi. He ovat kuitenkin useimmiten ystäviä, jotka ovat otelleet tag team -otteluissakin useita kertoja esimerkiksi Batistaa ja Bobby Lashleyä vastaan. Finlay on myös otellut King Bookeria vastaan ja voitti ottelun "shillelagh"-aseella.
Hänet tunnetaan menninkäisestä, kehän alla olevasta pieneksi jääneestä ihmisestä, Hornswogglesta joka usein sekaantuu otteluihin tuomarin keskittyessä toiseen asiaan ja aiheuttaa Finlaylle voittoja. Hän on esimerkiksi antanut Finlaylle tämän "shillelaghin", ja Finlay on heittänyt Hornswogglen painivastustajaa vastaan.
Hän käyttää yleensä otteluiden voittamiseen "shillelagh"-asettaan, mutta hän käyttää lopetusliikkeinään "Celtic Cross"ia ja "Finlay Roll"ia. Hänen managerinsa on ollut Princess Paula, The Dog ja Brian Knobbs.
Hän on voittanut pitkällä urallaan jo paljon, kuten kertaalleen WWE:n Yhdysvaltain mestaruuden, Irlannin mestaruuden, WCW:n mestaruuden, kaksi kertaa Britannian raskaansarjan mestaruuden ja viisi kertaa Britannian keskisarjan mestaruuden.
28. lokakuuta 2011 ilmoitettiin että Finlay tekee debyyttinsä Yoshihiro Tajirin perustamassa Smash -promootiossa, kun hänet paljastettiin mysteerisellä nimellä "King of Terror" jonka Michael Kovac lupasi tuoda promootioon. Samalla Finlay nimitettiin ensimmäiseksi haastajaksi ensimmäiselle Smash mestarille kanadansuomalaiselle StarBuckille. 24. marraskuuta Smash.23 tapahtumassa Finlay voitti Starbuckin mestaruudesta ja hänestä tuli uusi Smash mestari.
Mea culpa
Mea culpa eli culpa mea on latinankielinen fraasi, joka tarkoittaa ”minun vikani”. Tavallisessa kielenkäytössä sillä tarkoitetaan, että sitä käyttävä ottaa vastuun tapahtuneesta. Se on lähtöisin katolisen messun johdannosta, jossa fraasilla tunnustetaan erityisesti syntien johtuvan niiden tekijän omasta syystä. Rukouksen tässä osassa on tapana kevyesti lyödä oman sydämensä kohdalle.
Latinaksi:
eli
Raija Karppinen
Raija Hellevi Karppinen (nyk. Raija Lindbäck, entinen nimi Partinen, Karppinen on tyttönimi, s. 25. lokakuuta 1939) on suomalainen entinen iskelmäsanoittaja. Karppinen teki kaikki levytetyt sanoituksensa 18–19-vuotiaana 1950-luvun loppupuolella. Hänen isänsä on sellotaiteilija Emil Karppinen.
Alppihiihdon maailmancup 2003–2004
Alppihiihdon maailmancup 2003-2004 oli lajinsa kaiken kaikkiaan 38:s. Sen voitti miesten puolella itävaltalainen Hermann Maier ja naisissa taas ruotsalainen Anja Pärson. Alppiyhdistetty ei kuulunut naisten maailmancup-ohjelmaan.
Patagonianpingviini
Patagonianpingviini ("Spheniscus magellanicus") on eteläamerikkalainen pingviinilaji, joka on kaikkein yleisin juovapingviineistä ("Spheniscus"). Lajin lähimmät sukulaislajit ovat afrikanpingviini, perunpingviini ja galapagosinpingviini.
Patagonianpingviini on keskikokoinen, mustavalkea ja kooltaan 70–76 cm. Pää on musta, jossa kulkee leveä valkea raita lähtien silmän takaa kiertyen korva-aukon ja leuan yhtyen kaulassa. Ylävartalo on mustaharmaa ja alavartalo valkoisen vivahteinen. Pään ja rinnan välissä on kaksi mustaa raitaa, joista alempi on hevosenkengän muotoinen.
Lajin pesintäalueita ovat rannikkoalueet Argentiinassa, Chilessä ja Falklandinsaarilla ja jonkin verran muuttaa Brasiliaan.
Patagonianpingviini pesii pensaiden alla tai koloissa. Naaras munii kaksi munaa. Sekä koiras että naaras osallistuvat haudontaan vaihtaen vuoroa 10–15 päivän välein. Poikaset kuoriutuvat 39–42 päivän haudonnan jälkeen. Pesässä poikaset ovat 29 päivää, jolloin niitä ruokitaan 2–3 päivän välein.
Chilen Punta Arenaksessa sijaitsee suojeltu luontokohde ja pingviinireservaatti nimeltään Isla Magdalena. Pingviinireservaatissa Isla Magdalenalla Patagonian pingviinit kuoriutuvat noin joulukuun alkupäivinä.
Laji syö kaloja, nilviäisiä ja äyriäisiä. Patagonianpingviini juo merivettä, josta se suodattaa suolan erityisillä rauhasilla.
Suomen Filmikamari
Suomen Filmikamari ry on vuonna 1923 perustettu elokuva-alan yhdistysten keskusjärjestö. Sääntöjensä mukaan liiton ”tarkoituksena on toimia koko elokuva-alan terveen kehityksen hyväksi”. Nykyisin siihen kuuluu kolme jäsenjärjestöä: Suomen elokuvateatteriliitto (SEOL), Suomen elokuvatoimistojen liitto (SEL) ja Suomen filmivalmistajien liitto (SFVL). Filmikamarin hallituksen puheenjohtajana toimii Juha "Jussi" Mäkelä (Walt Disney Studios Motion Pictures Finland) ja toimitusjohtajana Tero Koistinen.
Käytännön toiminnassa Filmikamari pyrkii vaikuttamaan elokuvapoliittisiin ratkaisuihin ja elokuva-alaa koskevaan lainsäädäntöön. Se tekee esityksiä ja antaa lausuntoja viranomaisille elokuva-alan kysymyksistä. Lisäksi se pyrkii edistämään elokuva-alan yhdistysten yhteisiä tavoitteita ja tasoittamaan keskinäisten eturistiriitoja.
Jäsenjärjestöistä SFVL on lopettanut itsenäisen toimintansa vuonna 1990. Sen jäsentuottajat ovat liittyneet jäseniksi Suomen elokuvatuottajien keskusliittoon (SEK).
Julkisuudessa näkyvin Filmikamarin toimintamuoto on viikon Top 20 ja viikonlopun Top 20 elokuvatilastojen julkaiseminen. Filmikamari huolehtii Yhdysvaltain elokuva-akatemian pyynnöstä Suomen Oscar-toimikunnan asettamisesta Suomen ehdokkaan valitsemiseksi parhaan ulkomaisen elokuvan Oscar-palkinnon saajaksi.
SFK oli vuoteen 1940 saakka Suomen Biografiliitto ry
Burzum (albumi)
Burzum on Varg Vikerneksen yhden miehen yhtyeen Burzumin debyyttialbumi.
Sen julkaisi alun perin Mayhem-yhtyeen kitaristin Euronymousin levy-yhtiö Deathlike Silence Productions, mutta vuonna 1995 Misantrophy Records julkaisi sen uudestaan. Uusintajulkaisussa ovat mukana myös Aske-EP:n
kappaleet. Tässä versiossa Asken versio kappaleesta "A Lost Forgotten Sad Spirit" korvaa "Burzumin" version.
Side: Hate
Side: Winter
Saint-Émilion
Saint-Émilion on Ranskan kunta Gironden departementissä, lähellä Bordeaux'n kaupunkia. Kunta on pinta-alaltaan 27,02 neliökilometriä, ja asukkaita on 2 005 (2009). Saint-Émilionin ympäristö tunnetaan viinialueena. Kunta valittiin vuonna 1999 UNESCOn maailmanperintöluetteloon.
Saint-Émilion kuuluu Bordeaux'n alueen neljän merkittävimmän viinialueen joukkoon.
Viiniä on viljelty Saint-Émilionissa jo Rooman valtakunnan ajoista lähtien. Jopa runoilija Ausonius työskenteli siellä viininkasvattajana. Nykyisen kylän alkuperä on 700-luvulta, jolloin kiertelevä tunnustaja Emilian asettui alueelle kallioon kaiverrettuun erakkomajaan.
Saint-Émilion oli merkittävä etappi Pyhän Jaakobin pyhiinvaellusreitillä Santiago de Compostelaan.
Aske
Aske (suom. tuhka) on norjalaisen black metal -yhtye Burzumin vuonna 1993 julkaisema EP.
Osa julkaisun painoksesta myytiin yhdessä Zippo-syttyttimen kanssa, jossa oli sama kuva kuin EP:n kansikuvassa. Levyn kansikuva esittää Fantoftin sauvakirkon raunioita sen tuhopolton jälkeen. Yhtyeen ainoa jäsen Varg Vikernes väittää ottaneensa valokuvan itse, mutta tietoa ei ole vahvistettu.
Emperor-yhtyeen Samoth soittaa bassoa EP:n kaikilla kappaleilla.
EP julkaistiin vuonna 1995 yhdessä Burzumin nimikkodebyytin kanssa.
Side: Hate
Side: Winter
Dauði Baldrs
Dauði Baldrs (suomeksi "Balderin kuolema") on norjalaisen black metal -yhtye Burzumin albumi, joka julkaistiin 14. lokakuuta 1997 levymerkillä MIsanthropy Records. Vaikka Burzumin aiemmat levyt olivat olleet black metal -henkisiä, "Dauði Baldrs" edustaa tyylisuunnaltaan ambientia. Albumin musiikki on sävelletty ja esitetty syntetisaattorilla, koska Varg Vikernes ei saanut vankilassa lupaa käyttää muita instrumentteja.
Hliðskjálf
Hliðskjálf on norjalaisen yhden miehen black metal-yhtyeen
Burzumin seitsemäs albumi. Vikernes on aikaisemmin sanonut että hän ei enää tee musiikkia.
Tosin maaliskuussa 2005 antamassaan haastattelussa Varg Vikernes sanoi jatkavansa metallimusiikin tekemistä. Hän myös totesi,
että tämä ja edellinen albumi ovat tyyliltään ambient-musiikkia koska viranomaiset sallivat hänen käyttää ainoastaan
syntetisaattoreita musiikin säveltämiseen vankilan sellissä.
Gironde
Gironde on Ranskan departementti numeroltaan 33. Se kuuluu Akvitania-Limousin-Poitou-Charentesin alueeseen ja sen pääkaupunki on Bordeaux. Departementti jaetaan edelleen kuuteen arrondissementtiin ja 542 kuntaan. Pinta-alaltaan Gironde on Ranskan suurin departementti (10 000 neliökilometriä). Asukkaita Girodessa on 1 393 753 (vuonna 2006).
Pyhän Jaakobin pyhiinvaellusreitti
Pyhän Jaakobin pyhiinvaellusreitti (, , , ) on merkittävä pyhiinvaellusreitti Santiago de Compostelan katedraaliin, jonne uskotaan apostoli Jaakob vanhemman haudatun.
Pyhän Jaakobin reitti on ollut yksi merkittävimpiä kristillisiä pyhiinvaellusreittejä keskiajalta saakka ja se on ollut olemassa jo yli tuhat vuotta. Siitä kerrotaan jo 1100-luvulla laaditussa teoksessa "Codex Calixtinus". Sitä pidettiin yhtenä niistä kolmesta reitistä, jolla kaikki synnit voitiin saada anteeksi – kaksi muuta ovat Via Francigena Roomaan ja pyhiinvaellus Jerusalemiin. Alusta alkaen pyhiinvaellusreitin varrella on ollut augustinolaismunkkien ja muiden veljestöjen luostareita, jotka tarjosivat majoitus- ja ravitsemuspalveluita. Nämä helpottivat 1000-luvun alkupuolella matkantekoa: yhden teorian mukaan Santiago de Compostelasta kehittyi niin suosittu pyhiinvaelluskohde, koska Jerusalemiin oli liian vaikea mutta Roomaan liian helppo päästä.
Pyhän Jaakobin reitti ei ole mikään yksittäinen tie, vaan siksi voidaan katsoa mikä tahansa useista pyhiinvaellusreiteistä Santiago de Compostelaan. Muutamaa tietä kuitenkin pidetään pääreitteinä. Keskiajalla näitä teitä kuljettiin paljon. Uskonpuhdistus ja Euroopan poliittinen epävakaus 1500-luvulla kuitenkin aiheutti reitin rappion. Vain muutama pyhiinvaeltaja saapui Santiago de Compostelaan 1980-luvun alussa. Vuosikymmenen loppupuolella kävijämäärät alkoivat kasvaa, kun nykyajan pyhiinvaeltajat kiinnostuivat reitistä.
Espanjan ja Ranskan rajalta Pyreneitten vuoristosta, Pohjois-Espanjan läpi Santiago de Compostelaan kulkeva pyhiinvaellusreitti (Camino Frances) otettiin UNESCOn maailmanperintöluettelon kohteeksi vuonna 1993. Ranskan alueella kulkevat reitit lisättiin maailmanperintöluetteloon vuonna 1998. Kummassakin tapauksessa yksi maailmanperintöluettelon kohde käsittää joukon reitin (reittien) varrella olevia historiallisia rakennuksia ja rakennelmia, jotka luetellaan kohteen selostuksessa UNESCOn sivuilla.
Samuel Wallis
Samuel Wallis (1720–1795) oli englantilainen (syntyi Cornwallissa) meriupseeri ja löytöretkeilijä. Häntä pidetään Tahitin löytäjänä.
Wallis sai vuonna 1766 tehtäväkseen kartoittaa Tyynen valtameren eteläosia. Hän sai komentoonsa fregatin nimeltä "HMS Dolphin", jolla oli jo kerran aiemmin tehty maailmanympäripurjehdus. Mukaan matkalle lähti myös sluuppi "HMS Swallow", jota komensi Philip Carteret. "Swallow" oli kuitenkin niin huonokuntoinen, että se jäi pian jälkeen "Dolphinista". Tyynelle valtamerelle tultaessa laivat erosivat toisistaan ja jatkoivat purjehdusta yksinään.
Wallisin matkan suurin saavutus oli Tahitin löytyminen 18. kesäkuuta 1767. Aiemmin löydettyihin vähäisiin koralliatolleihin verrattuna Tahiti oli suuri ja vehreä saari, joten Wallis päätti nimetä sen komeasti Britannian hallitsijan mukaan "Kuningas Yrjö III:n saareksi". (Tämä nimi ei siis kuitenkaan vakiintunut käyttöön.) Tahitilla oli ehkä aiemmin käynyt espanjalaisia laivoja, mutta koska näistä vierailuista ei ole säilynyt historiallisesti luotettavia tietoja, pidetään Wallisia Tahitin löytäjänä.
Pienten alkuvaikeuksien jälkeen Wallisin miehistö onnistui solmimaan ystävälliset suhteet Tahitin alkuasukkaisiin. Saarella oli pulaa raudasta, joten sitä arvostettiin siellä yhtä paljon kuin kultaa Euroopassa. "Dolphinin" miehistö huomasikin pian, että muutamalla rautanaulalla saattoi ostaa kauniilta tahitilaisnaisilta seksuaalisia palveluksia. Vähitellen laivasta alkoi kadota niin paljon nauloja, että se uhkasi hajota liitoksistaan. Wallis joutuikin palauttamaan kurin määräämällä suuren osan miehistöstään poistumiskieltoon. Monet miehet kuitenkin rikkoivat poistumiskieltoa, sillä rikkomuksesta seuraava ruoskimisrangaistus oli pieni hinta siitä, että sai nauttia Tahitin kaunottarien seurasta.
Wallis sairasteli paljon Tahitilla oleskelun aikana, ja saaren tarkempi tutkiminen jäi paljolti aliluutnantti Tobias Furneaux'n tehtäväksi. Tahitin jälkeen matka jatkui länteen, josta löydettiin useita aiemmin tuntemattomia saaria. Saaria tuli itse asiassa vastaan niin paljon, että Wallisilla oli lopulta vaikeuksia keksiä niille hyviä nimiä.
"Dolphin" palasi Englantiin 20. toukokuuta 1768. Wallis oli onnistunut monipuolisen ruokavalion avulla pitämään matkan aikana keripukin aisoissa, ja matka oli muutoinkin ollut sen ajan mittapuilla varsin ongelmaton. Wallisin kokemuksista oli paljon apua James Cookille, sillä tämä oli Wallisin paluun aikoihin suunnittelemassa ensimmäistä matkaansa Tyynelle valtamerelle.
Carteret palasi Englantiin kymmenen kuukautta myöhemmin kuin Wallis. Hän oli onnistunut pitämään "Swallowin" jotenkuten koossa, mutta matka oli ollut tuskallisen vaikea. Carteret'n matkallaan tekemistä löydöistä tärkein oli pieni Pitcairnin saari.
Wallis- ja Futunasaarten Wallis on nimetty Samuel Wallisin mukaan.
Juovapingviinit
Juovapingviinit ("Spheniscus") on pingviinisuku, jonka nimitys tulee suvun lajeille ominaisista juovista höyhenpeitteessä.
Nykyisiä juovapingviinilajeja tunnetaan neljä:Lisäksi samaa sukua olevia sukupuuttoon kuolleita lajeja on löytetty fossiileina:Suvun lajit eivät pesi Etelämantereen alueella kuten useimmat pingviinilajit vaan lämpimässä ilmanalassa Etelä-Afrikassa, Argentiinan ja Chilen etelärannikoilla. Pohjoisimpana kaikista pingviinilajeista asuu galapagosinpingviini, jota esiintyy Galápagossaarilla.
Atena (kirjankustantamo)
Atena Kustannus Oy on Jyväskylässä 1986 perustettu kustannusyhtiö. Atena julkaisee sekä kaunokirjallisuutta että tietokirjallisuutta. Nimekemäärä on vuosittain 35-40. Yhtiön toimitusjohtajana toimi pitkään yhtiön perustajiin kuuluva Pekka Mäkelä. Vuodesta 2006 yhtiötä on johtanut Ville Rauvola. Suomalaisten kustantajien joukossa Atena Kustannus kuuluu keskisuuriin. Atena sai Kirjakauppasäätiön myöntämän Kirjapöllö-palkinnon vuoden kustantajana 1999. Myös yrityksen julkaisemat kirjat ovat saaneet useita palkintoja.
Atena Kustannuksen palveluksessa on viisi täysipäiväistä työntekijää.
Rooman valtakunnan hallinto ja politiikka
Rooman valtakunnan poliittinen järjestelmä oli luonteeltaan konservatiivinen, ja uudistuksiin oltiin yleensä varsin haluttomia. Läpi Rooman historian keskeinen poliittinen kysymys oli maanomistus ja maan jakaminen. Varhaisemmissa vaiheissa Rooma oli kuningasvaltainen. Tästä siirryttiin harvainvaltaiseen tasavaltaan, jota hallittiin monimutkaisella senaatin, virkamiesten ja vinoon jyvitettyjen kansankokousten järjestelmällä. Vähitellen tietyt yksilöt omivat enenevissä määrin valtaa. Tästä syntyi keisarijärjestelmä Augustuksen ja hänen seuraajiensa aikana.
Roomalaiset kutsuivat valtiotaan tasavallaksi ("libera res publica"), mutta se ei missään historiansa vaiheessa ollut demokraattinen sanan nykymerkityksessä.
Rooman senaatti oli Rooman tasavallan neuvoa antava neuvosto. Senaatilla ei ollut valtaa säätää lakeja. Lakeja säätivät kansankokoukset "comitia tributa" ja "concilium plebis". Korkeimmat virkamiehet taas valittiin "comitia centuriatassa".
Comitiat eli kansankokoukset olivat Rooman tasavallan poliittisessa järjestelmässä kokouksia, joilla oli sekä lainsäädäntö- että oikeudellista valtaa. Ne myös valitsivat virkamiehet. Comitioiden tyypit olivat comitia calata, comitia curiata, comitia centuriata ja comitia tributa. Lisäksi oli plebeijien concilium plebis.
Rooman valtakunnasta on harhaanjohtavaa puhua valtiona nykyisessä merkityksessä. Rooma koostui lukuisista kaupunkivaltioista ja alueista, jotka oli tehty pääkaupungista riippuvaisiksi erilaisin sopimuksin ja poliittisin järjestelyin.
Rooman hallinnollinen järjestelmä vaihteli eri aikoina. Alussa sitä hallittiin kaupunkivaltiomaisesti, mutta sen laajentuessa oli pakko kehittää uusia keinoja selvitä ilmenneistä hallinnollisista haasteista.
Valtakunnan hallinnollista järjestelmää pidettiin osin tarkoituksellisesti monimutkaisena. Tavoitteena oli minimoida alueiden kapinointi suomalla niille eriarvoisia asemia imperiumin sisällä. Tällä hajota ja hallitse ("divide et impera") -taktiikalla eri alueet usutettiin toistensa kimppuun keskushallinnon asemasta.
Roomalainen oikeus sai ensimmäisen kirjoitetun muotonsa 450 eaa. kahdentoista taulun laeissa ("leges duodecim tabularum"). Niiden pohjalta muodostui Rooman kansalaisille ominainen oikeus "ius civile". Sen rinnalla kehittyi valtion virkamiesten, varsinkin preettorien edikteistä toinen oikeuslähde, "ius honorarium", jonka avulla muodollinen "ius civile" saatiin mukautumaan ajan vaatimuksiin. Lainoppineiden vaikutuksesta roomalainen oikeus kehittyi edelleen, ja keisari Justinianus julkaisi sen kodifioidussa muodossa vuosina 527–565 teoksessa "Corpus iuris civilis".
Eino Katajavuori
Eino Kullervo Katajavuori, vuoteen 1906 Ehnberg (1. joulukuuta 1905 Helsinki – 9. huhtikuuta 1984 Helsinki) oli suomalainen ksylofonisti, laulaja, näyttelijä ja orkesterinjohtaja.
Alun perin sähköasentajana työskennellyt Katajavuori pääsi soittamaan 1920-luvun puolivälissä helsinkiläisen ravintola Cuban orkesteriin. Sieltä hänet kiinnitettiin vuonna 1926 Dallapéhen, jossa hän soittikin aina vuoteen 1938, opiskellen välillä Helsingin musiikkiopistossa ja Helsingin kansankonservatorion näyttämöluokalla. Dallapéssa Katajavuori toimi myös kapellimestarina vuosina 1937–1938 Georg Malmstenin jälkeen. Ksylofoninsoiton lisäksi hän oli aika ajoin yhtyeen laulusolistina myös laulaen muutamalla levyllä. Näistä tunnetuin lienee "Ikkunanpesijä" vuodelta 1938.
Sotien jälkeen Katajavuori näytteli useissa elokuvissa vuosina 1945–1960 . Vuonna 1958 hän liittyi Pumppu-Veikkoihin, josta muotoutui suosittu Humppa-Veikot. Humppa-Veikoissa hän oli niin kauan kuin terveyttä riitti. 1970-luvun alussa Katajavuorelta ilmestyi myös muutama soololevy.
Eino Katajavuoren sisar oli kanteletaiteilija Ulla Katajavuori. Hänen poikansa on jazz- ja viihdepianisti Esa Katajavuori (s. 27. huhtikuuta 1940 Helsinki), joka on toiminut myös teatterikapellimestarina mm. Hämeenlinnan kaupunginteatterissa.
Henry Winkler
Henry Winkler (s. 30. lokakuuta 1945, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja ohjaaja. Maailmanmaineeseen hän nousi "Onnen päivät" -televisiosarjan suosituimmaksi hahmoksi muodostuneen Fonzien roolissa. Vuonna 2007 hän esiintyi televisiosarjassa Hoidon tarpeessa. Hän on myös näytellyt muun muassa elokuvissa "Klik!" ja "Juomahemmo". Ohjaustöistä tunnetuimpia lienee ainakin Burt Reynoldsin tähdittämä "Kyttä ja puolikas".
Winkler on myös klassikkotelevisiosarja "Ihmemies MacGyverin" toinen vastaava tuottaja. Hän on esiintynyt sarjassa kerran, jaksossa "Harryn testamentti (Harry's Will)", jossa hän näytteli MacGyverin isoisän Harry Jacksonin pesänvalvojaa. Hän oli cameo-roolissa elokuvassa "Little Nicky", jossa Nickyn, paholaisen pojan veli Adrian lähetti Winklerin päälle ampiaisia.
Winkler sai uransa ensimmäisen Emmy-palkinnon syyskuussa 2018. Hänet palkittiin parhaasta miessivuosasta HBO:n Barry-sarjassa Gene Cousineaun roolistaan.
Douglas A-4 Skyhawk
Douglas A-4 Skyhawk (lempinimeltään "Heinemann's Hot Rod") on rynnäkkölentokone, joka on alun perin suunniteltu toimimaan Yhdysvaltain laivaston lentotukialuksilla. 50 vuotta konetyypin ensilennon jälkeen lähes 3 000 valmistetusta Skyhawkista jotkin ovat edelleen toiminnassa pienemmissä ilmavoimissa ympäri maailmaa. Kone oli ennen nimetty "A4D Skyhawkiksi". Sen on alun perin suunnitellut Douglas, ja myöhemmin sitä on valmistanut McDonnell Douglas, joka sulautettiin Boeing-yhtymään.
Argentiinan ilmavoimilla oli runsaasti Skyhawkeja Falklandin sodassa. Ne aiheuttivat vakavia laivastomenetyksiä Britannian merivoimille. Muilla sotanäyttämöillä konetyyppi oli kunnostautunut sekä Vietnamin sodassa (Yhdysvallat) että Jom kippur -sodassa (Israel) vuonna 1973. Israelin ilmavoimat (IAF) teki A-4 Skyhawkeilla useita ilmataisteluissa tehtyjä viholliskoneiden pudotuksia erillisiin aseellisiin selkkauksiinkin liittyen.
Pitkän käyttöhistoriansa aikana koneesta tehtiin eri kehitysversioita. Myöhemmät versiot kykenivät kuljettamaan suuremman aselastin, mutta tämä tapahtui muiden lento-ominaisuuksien kustannuksella. Keveänä pidettyä A-4 Skyhawkia korvaamaan saapui raskaampi rynnäkkökone, LTV A-7 Corsair II. Brasilian ilmavoimat käyttävät A-4 Skyhawkin päivitettyä versiota edelleen, lentotukialus NAe São Paulolta. Argentiina käyttää päivitettyjä versioita A-4AR ja OA-4AR Fightinghawk.
Magnetostriktiivisyys
Magnetostriktiivisyys eli Joulen ilmiö on ferromagneettisten materiaalien ominaisuus, jossa materiaalin fyysiset mittasuhteet muuttuvat vähittäin, kun siihen vaikuttaa ulkoinen magneettikenttä. Erityisesti rauta, johon on sekoitettu harvinaisia maa-alkalimetalleja, on hyvin magnetostriktiivinen. Ilmiö selittää muun muassa muuntajien läheisyydessä esiintyvän ääni-ilmiön. Ilmiön havaitsi James Joule.
Curie-lämpötilan alapuolella magneettiset momentit ovat kääntyneet yhdensuuntaisiksi. Kohdistettaessa materiaaliin ulkoinen magneettikenttä elektronispinnit ja orbitaalit kääntyvät magneettivuon suunnan mukaan. Tästä aiheutuvaa kappaleen pituuden muutosta kutsutaan magnetostriktiiviseksi myötymäksi, ΔL:ksi. Ilmiön suuruus riippuu materiaalin mikrorakenteesta, jännitystilasta sekä ulkoisen magneettikentän suuruudesta.
Kaikilla magnetostriktiivisilla ilmiöillä on käänteinen reaktio. Näistä tärkein on Villarin ilmiö, joka on Joulen magnetostriktion vastailmiö.
Herkkyysanalyysi
Herkkyysanalyysi on mallin tuloksen epävarmuuden arvioimista. Sen avulla pyritään selvittämään joko numeerisesti tai laadullisesti, kuinka herkkä mallin tulos on eri lähtöoletusten muuttamiselle. Esimerkiksi jos ennustetaan joen tulvimista mallilla, herkkyysanalyysilla voidaan arvioida sademäärän mittausvirheen vaikutusta ennusteiden laatuun. Herkkyysanalyysia käytetään usein taloudellisten laskelmien kuten kustannus-hyötyanalyysin yhteydessä.
Osittaisherkkyysanalyysilla () tarkoitetaan menetelmää, jossa kutakin lähtöoletusta muutetaan kerrallaan ja pidetään muut oletukset vakiona. Analyysi on yksinkertainen toteuttaa, mutta se ei anna kovin kattavaa kuvaa mallin epävarmuudesta. Menetelmä ei esimerkiksi tuo mallin parametrien välisiä riippuvuuksia esiin. Se ei myöskään tuota tulokselle todennäköisyysjakaumaa vaan yksittäisten estimaattien joukon.
Parhaan ja huonoimman tapauksen analyysi () on menetelmä, jossa lähtöoletukset muutetaan vastaamaan järkevänä pidettävien parametriarvojen ääripäitä. Se poikkeaa osittaisherkkyysanalyysista siinä, että kaikkia lähtöoletuksia muutetaan kerralla. Analyysin tarkoituksena on lähinnä testata, muuttuuko tarkasteltavan mallin tulokset päinvastaisiksi valitussa ääritapauksessa.
Parhaassa tapauksessa valitaan tarkasteltavan ilmiön kannalta mahdollisimman myönteiset lähtöoletukset mallille ja pahimmassa tapauksessa taas epämyönteiset. Esimerkiksi jos tarkastelussa on jonkin projektin kannattavuus, yritetään pahimman tapauksen analyysilla vastata kysymykseen, voiko projekti olla missään tilanteessa kannattamaton.
Menetelmän heikkous on se, että valittaessa kaikki parametrit parhaan tai pahimman tapauksen mukaan, kuvataan mahdollisesti erittäin epätodennäköistä tilannetta. Toisaalta jos mallissa on epälineaarisia riippuvuuksia, saattaa olla epäselvää, mikä on esimerkiksi huonoin mahdollinen arvo parametrille.
Monte Carlo -herkkyysanalyysi () on menetelmä, jossa tarkasteltavan mallin parametrit poimitaan tilastollisesta jakaumasta. Se on Monte Carlo -simulaation soveltamista, ja siihen kuuluu seuraavat vaiheet:
Monte Carlo -herkkyysanalyysin avulla saadaan mallin tulokselle jakauma, josta voidaan raportoida esimerkiksi keskiarvo ja varianssi. Monte Carlo -analyysi voi olla työläs toteuttaa, mutta sen avulla saadaan monipuolisempi kuva mallin epävarmuudesta kuin osittais- tai tapausanalyysilla.
Suomen Pankin siirtymätalouksien tutkimuslaitos
Suomen Pankin siirtymätalouksien tutkimuslaitos eli BOFIT () on Suomen Pankin siirtymätalouksiin erikoistunut tutkimuslaitos, jossa seurataan ja analysoidaan Venäjän ja Kiinan ajankohtaista kehitystä ja tehdään pitkäjännitteistä akateemista tutkimustyötä.
Tutkimus keskittyy makrotalouden ja rahoitusmarkkinakysymyksiin siirtymätalouksissa. Tämän lisäksi se tekee talouden rakenteisiin liittyvää tutkimusta Suomen pankin kannalta keskeisten maiden eli Venäjän ja Kiinan kysymyksistä.
BOFITin johtajana toimii Iikka Korhonen. Henkilöstöä laitoksella on 12.
Siirtymätalouksien tutkimuslaitoksella työskentelee vierailevia ekonomisteja eri puolilta maailmaa Vierailevien tutkijoiden ohjelmassa.
Pekka Sutela toimi BOFITin päällikkönä vuosina 1998-2009.
BOFIT julkaisee kahta tutkimusjulkaisua ja säännöllisiä seurantajulkaisuja. BOFITin julkaisut ovat maksuttomia. Ne ovat luettavissa laitoksen kotisivulla pdf-muodossa. Ilmoituksen uusista julkaisuista BOFITin julkaisusarjoissa voi tilata Suomen Pankin sivulla "Sähköisten julkaisujen tilaaminen -palvelussa".
Calamity Jane
Martha Jane Cannary alias Calamity Jane (1. toukokuuta 1852 Princeton, Missouri – 1. elokuuta 1903) oli tunnettu villin lännen hahmo. Hänet tunnettiin taitavana tiedustelijana, Wild Bill Hickokin ystävänä ja taisteluistaan intiaaneja vastaan.
Martha Jane Cannary syntyi Princetonissa, Missourissa. Jane oli vanhin perheen kuudesta lapsesta. Hänellä oli kaksi veljeä ja kolme sisarta. Janen äiti kuoli vuonna 1866 ja hänen isänsä 1867. Jane otti 16-vuotiaana yksin vastuun koko perheen elätyksestä ja muutti sisaruksiensa kanssa Wyomingin Fort Bridgeriin.
Vuonna 1870 Jane ilmoittautui tiedustelijaksi. On kyseenalaista, oliko hän Yhdysvaltain armeijan listoilla vai ei. Aloitettuaan tiedustelijana hän ei enää juurikaan ollut tekemisissä nuorempien sisarustensa kanssa.
Jane kertoi saaneensa lempinimensä "Calamity Jane" vuonna 1872 pelastaessaan Kapteeni Eganin väijytyksestä.
Vuonna 1876 Calamity Jane muutti Etelä-Dakotan Deadwoodiin, jossa hänestä tuli Wild Bill Hickokin ja Charlie Utterin ystävä.
Pian Hickokin kuoleman jälkeen Jane väitti olleensa naimisissa tämän kanssa ja että tämä oli Janen 1873 syntyneen lapsen isä. Janen mukaan hän oli antanut lapsen adoptoitavaksi. Ei ole olemassa tietoa siitä onko lapsi todellinen vai ei. Sen sijaan Hickokin lapsen isyys on melko varmasti perätön, koska Jane toimi tuohon aikaan armeijassa tiedustelijana ja Hickok työskenteli villin lännen show’ssa. Varmasti tiedetty ystävyysaikakin oli vain 6 viikkoa. Kuitenkin vuonna 1941 Jean Hickok Burkhardt McCormick väitti olevansa Martha Jane Cannaryn ja James Butler Hickokin jälkeläinen, ja hän esitti todisteita siitä että "Calamity Jane" ja "Wild Bill" olivat naimisissa. Todiste oli kirjoitettu Raamattuun ja siinä oli lukuisien todistajien allekirjoituksia.
Vuonna 1876 Deadwoodin alueella oli isorokkoepidemia, jonka aikana Jane toimi sairaanhoitajana. Vuonna 1884 Jane muutti El Pasoon, Teksasiin. Täällä hän tapasi Clinton Burken ja meni tämän kanssa naimisiin vuonna 1885. He saivat tyttären vuonna 1887 ja erosivat 1895.
Vuonna 1896 Calamity Jane aloitti kiertueuran villin lännen show’ssa. Tällä uralla hän vietti vuoteen 1901, jolloin hän sai potkut show’sta. Tämän jälkeen Jane asettui eläkkeelle Deadwoodiin.
Calamity Janella oli tapana väittää olleensa useiden kuuluisien lännen hahmojen ystävä, tyypillisesti näiden kuoleman jälkeen. Hän esimerkiksi väitti vuosia Custerin kuoleman jälkeen, että hän oli toiminut tämän alaisuudessa Fort Russellissa. Usein historiallisesti pätevät merkinnät kyseisistä kohtaamisista puuttuvat.
Jane kuoli keuhkokuumeen komplikaatioihin 51-vuotiaana. Hänet haudattiin toiveidensa mukaisesti Wild Bill Hickokin viereen Mount Moriah Cemeteryyn, Deadwoodiin.
Bentsyylialkoholi
Bentsyylialkoholi eli fenyylimetanoli on aromaattinen alkoholi, jota käytetään pienissä määrin hajuaineena deodoranteissa. Se on myös tärkeä liuotin esimerkiksi maalinpoistoaineissa. Kemiallisesti siinä on bentseenirengas, johon on liittynyt metanolirunko.
Aineen molekyylikoostumus on CHOH, rakennekaava CHCHOH, CAS-numero 100-51-6 ja moolimassa 108,13 g/mol. Huoneenlämmössä se on neste, jonka tiheys on 1 045 kg/m, sulamispiste -15 celsiusastetta, höyrystymislämpötila 205 °C, leimahduspiste 93 °C c.c. ja itsesyttymislämpötila 436 °C. Bentsyylialkoholista käytetään myös nimityksiä "bentseenimetanoli", "fenyylikarbinoli", "alfa-hydroksitolueeni", "bentsoyylialkoholi" ja "fenyylimetanoli".
Bentsyylialkoholia voi valmistaa bentsyylikloridista (CHCl) alkalimetallikarbonaattien avulla) tai pelkistämällä bentsaldehydistä (CHCHO). Yhdiste puhdistetaan tislaamalla. Se on huoneenlämmössä väritön, hieman öljymäinen neste, jossa on mieto, miellyttävä tuoksu. Se on kohtalaisen hyvin veteen liukeneva (4 g/100 ml), samoin moniin orgaanisiin liuottimiin. Se hapettuu ilman vaikutuksesta hitaasti bentsaldehydiksi.
Bentsyylialkoholia on yhtenä ainesosana muun muassa jasmiini- ja neilikkaöljyssä sekä perubalsamissa. Se on muun muassa ihoa ärsyttävä aine, mikä on mainittava käyttöturvallisuustiedoissa.
Bentsyylialkoholia käytetään teollisuudessa liuottimena ja hajusteissa käytettävien estereiden valmistukseen. Bentsyylialkoholi on myös hyväksytty EU:ssa elintarvikkeiden lisäaineeksi. Sen tehtävä on toimia kantaja-aineena makeisissa, leivonnaisissa ja juomissa. Bentsyylialkoholin E-koodi on E 1519.
Yhdistettä esiintyy myös kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Mikko Helander
Mikko Matias Helander (s. 2. kesäkuuta 1960 Kuopio) on suomalainen yritysjohtaja. Hän on Keskon pääjohtaja vuodesta 2015 lähtien. Aiemmin urallaan Helander on ollut vuosina 2003–2006 Metsä Tissuen toimitusjohtajana ja vuosina 2006–2014 Metsä Boardin toimitusjohtajana.
Helander valmistui diplomi-insinööriksi Lappeenrannan teknillisestä yliopistosta vuonna 1985.
Työuransa Helander aloitti Valmetissa, jossa hän työskenteli projekti-insinöörinä ja Järvenpään tehtaan tuotantopäällikkönä vuosina 1984–1990. Valmetin palveluksesta Helander siirtyi Kasten Hövik Oy:n toimitusjohtajaksi vuosiksi 1990–1993, minkä jälkeen hän palasi Valmetille ja työskenteli Järvenpään projektiosaston päällikkönä 1993–1994, operatiivisen toiminnan johtajana Valmet Rotomecilla Italiassa 1994–1997, kalanteri-liiketoimintayksikön johtajana 1997–1999 ja Valmet Converting -ryhmän toimitusjohtajana Britanniassa vuosina 1999–2003.
Helander toimi vuosina 2003–2006 Metsä Tissuen toimitusjohtajana ja vuonna 2006 hänet nimitettiin Metsä Boardin toimitusjohtajaksi. Hän jätti tehtävän syksyllä 2014. Helander valittiin toukokuussa 2014 Keskon seuraavaksi pääjohtajaksi Matti Halmesmäen jäädessä eläkkeelle vuonna 2015. Helander aloitti Keskon varatoimitusjohtajana lokakuussa 2014 ja pääjohtajana vuoden 2015 alusta.
Helander on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. Hän asuu perheineen Hyvinkäällä. Helander harrastaa jalkapalloa.
C More Juniori
C More Juniori (aiemmin "Subtv Juniori", "Sub Juniori", "MTV3 Juniori" ja "MTV Juniori") on maksu-TV-kanava, joka aloitti lähetyksensä vuonna 2006, ja jonka omistaa MTV Oy. Kanava on osa C More Total -kanavapakettia, ja se lähettää lapsille suunnattuja ohjelmia ja elokuvia. Kanavan lähetysaika on aamukuudesta kello 20 asti. C More Juniori näkyy digitaalisessa antenni-, kaapeli-, laajakaista-TV- ja satelliittiverkossa. Kanavan juontajina toimivat Pekka Laukkarinen, Mikko Laine, Laura Haikala, Ella Tarvonen ja Isa Hänninen.
Kanavaa juonsivat pitkään Kana, Janesta tuttu Tea Hiilloste ja Pekka Laukkarinen. Vuoden 2010 lopussa Kana lähti Juniorilta. Kanan tilalla kanavalla aloitti vuoden 2011 alusta kolme uutta juontajaa: Aurora Belegu, Mikko Laine ja Laura Haikala. Kanavalla on nähty myös Miitta Sorvalin esittämä Mummo. Tea Hiilloste keskittyi alkuvuodesta 2013 lähtien lastenmusiikin tekemiseen ja jätti MTV3 Juniorin juontotehtävät. Hänen tilallaan kanavalla aloitti uusi juontaja: Ella Tarvonen.
CombiChrist
Combichrist on norjalainen elektronista musiikkia esittävä yhtye, jonka perusti Icon of Coilin jäsen Andy LaPlegua vuonna 2003. Myöhemmin samana vuonna levy-yhtiö Out of Line Music julkaisi yhtyeen esikoislevyn "The Joy of Gunz". Musiikillisesti Combichrist edustaa raskaan industrial-musiikin nykysuuntausta (aggrotechiä), jolle on leimallista aggressiivinen äänimaailma ja runsas säröefektien käyttö.
Andy LaPlegua tunnettiin nimella DRIVE, mutta ennen ensimmäistä julkaisua "The Joy Of Gunz" hän vaihtoi nimekseen Combichrist.
Syksyllä 2003 Combichristiltä ilmestyi EP "Kiss the blade", joka rajoitettiin 667 julkaisuun. Samana vuonna Combichrist aloitti live-esiintymiset suuren kysynnän myötä. Combichristin fanijoukko kasvoi suureksi "the Combichrist Army:ksi".
2004 EP-julkaisu "Sex, Drogen Und Industrial" oli Saksan alternative-listan sijalla 1 seitsemän viikkoa.
Less Than Jake
Less Than Jake on vuonna 1992 perustettu ska punk -yhtye Floridan Gainesvillestä.
Wizet
Wizet oli eteläkorealainen videopelejä kehittänyt yritys, joka on perustettu vuonna 2001.
Myöhemmin yritys yhdistyi Nexon-yhtiön kanssa, joka oli aiemmin antanut rahallista tukea "MapleStory"-pelin kehitykseen.
Yritys tuli tunnetuksi kehittämästään "MapleStory"-pelistä.
Sven Järve
Sven Järve (s. 25. heinäkuuta 1980) on virolainen miekkailija, jonka pääase on kalpa.
Järve sijoittui vuoden 2006 miekkailun maailmanmestaruuskilpailuissa henkilökohtaisessa kalvassa pronssille hävittyään semifinaaleissa Joaquin Videiralle 15 – 12.
Järven seura on Tallinna Möök.
Markku Jokisipilä
Markku Juhani Jokisipilä (s. 5. helmikuuta 1972 Helsinki) on suomalainen historiantutkija ja valtiotieteen tohtori. Jokisipilä on Turun yliopiston professori ja toiminut sen Eduskuntatutkimuksen keskuksen johtajana elokuusta 2014.
Jokisipilä valmistui ylioppilaaksi vuonna 1991 ja valtiotieteiden maisteriksi vuonna 1997. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 2004 aiheella "Aseveljiä vai liittolaisia? Suomi, Hitlerin Saksan liittosopimusvaatimukset ja Rytin–Ribbentropin-sopimus".
Jokisipilä on työskennellyt Turun yliopiston poliittisen historian laitoksen tutkijana 1998–2001 ja vuodesta 2004. Hän oli assistenttina 2002–2003 ja humanistisen tiedekunnan Baltic Sea Region Studies -ohjelman akateeminen johtaja 2010–2014. Kesäkuussa 2014 Jokisipilä nimitettiin Turun yliopiston Eduskuntatutkimuksen keskuksen johtajaksi viisivuotiskaudeksi 1.8.2014–31.7.2019. Hän toimii myös poliittisen historian vt. professorina maaliskuusta 2015 alkaen.
Vuodesta 1997 Jokisipilä on ollut tutkijan työnsä ohella freelance-kirjoittaja. Hän on toiminut kolumnistina Aamuset-kaupunkilehdessä 2007–2008, Turun Sanomissa vuodesta 2008 ja Seura-lehdessä vuodesta 2013.
Jokisipilä on harrastanut kilpasoutua. Hän on saavuttanut Suomen-mestaruuksia ja osallistui vuonna 1995 lajin MM-kisoihin. Vuosina 1997–2000 Jokisipilä oli Suomen Soutuliiton hallituksen jäsen ja vuosina 2004–2005 koulutus- ja valmennuspäällikkö. Vuodesta 2013 hän on Suomen melonta- ja soutuliiton varapuheenjohtaja. Jokisipilä on ollut Eurosport-kanavalla asiantuntijakommentaattorina vuodesta 2003. Hän on selostanut melontaa (ratamelontaa sekä kanoottipujottelua) ja pikaluistelua.
Markku Jokisipilä on "Vuoden Markku 2017". Valinnan teki Suomalainen Markku-liitto.
Venezuelan osavaltiot
Venezuela on jaettu 23 osavaltioon (), pääkaupunkialueeseen (Caracas) ja yhteen liittovaltiolliseen alueeseen (), joka koostuu suuresta määrästä saaria Karibianmerellä. Osavaltiot on jaettu 335 kuntaan (), jotka on vielä jaettu 1 084 alueeseen ().
Icon of Coil
Icon of Coil on norjalainen futurepop-yhtye, jonka perusti Andy LaPlegua vuonna 1997. Myöhemmin yhtyeeseen liittyivät Sebastian Komor ja Christian Lund.
Andy LaPlegualla on raskaampaa elektronista musiikkia edustava sivuprojekti CombiChrist.
Grizabella
Grizabella on eräs Cats-musikaalin hahmoista. Hän ei esiinny T. S. Eliot's teoksessa, Old Possum's Book of Practical Cats-kirjassa, johon musikaali perustuu, mutta on näyttämösovituksen keskeisimpiä hahmoja.
Grizabella on hyvin vanha kissa, iän kuihduttama, eikä hän enää muistuta sitä ylpeää, huoletonta ja sädehtivää tanssijaa, joka oli nuorena. Nuoremmat kissanaaraat ovat kateellisia Grizabellalle ja ovatkin melko mielissään nähdessään hänen epäsiistin olemuksensa. Hän on joutunut elämään kovia aikoja pitkän elämänsä varrella, eikä kaipaa mitään muuta niin paljon kuin sitä, että toiset hyväksyisivät hänet taas joukkoonsa.
Old Deuteronomy,(suomennettu musikaalin VHS-versiossa vanhaksi Mooses-kissaksi), joka on kissojen henkinen johtaja, sallii Grizabellan syntyä uudelleen Heaviside Layer-tasolle, joka on eräänlainen kissojen versio taivaasta. Muutoksen aikana Grizabella laulaa kappaleen "Memory", jota katsojat ovat pitäneet koskettavana, syvänä ja jopa mystisenä sävellyksenä.
Kontrafaktuaalinen historia
Kontrafaktuaalinen historia eli ”toteutuneiden tosiasioiden vastainen historia” on historiantutkimuksen näkökulma, jossa tarkastellaan toteutumattomia vaihtoehtoja, joita historiassa on ollut. Sitä on kutsuttu myös historialliseksi jossitteluksi.
Monien tutkijoiden mielestä kontrafaktuaalinen historia ei kuulu tieteelliseen historiantutkimukseen ja pitäisi puhua vain siitä, mikä tiedetään tosiasioiksi. Markus Mertaniemi on huomauttanut, että tällainen näkökulma puolustaa helposti poliittista konservatismia. Hänen mukaan historia on yleensäkin jossain määrin kontrafaktuaalinen tiede, koska se kertoo joka tapauksessa nykyajalle vieraista elämäntavoista, asenteista ja ajattelutavoista.
Luettelo kulttuurialan tutkinnoista
Tämä on luettelo Suomessa myönnetyistä kulttuurialan tutkinnoista.Kulttuurialan tutkintonimikkeitä on 11:
Gustav Ludwig Hertz
Gustav Ludwig Hertz (22. heinäkuuta 1887 – 30. lokakuuta 1975) oli saksalainen fyysikko.
Hertz sai Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1925 yhdessä James Franckin kanssa. Heidän tutkimuksensa käsitteli kaasun läpi kulkevia elektroneja. Franckin ja Hertzin kokeena tunnettu koe tuki Bohrin atomimallia. Mallin mukaan elektronit kiertävät atomin ydintä tietyillä diskreeteillä energioilla eli elektronien radat ovat kvantittuneet.
Gustav oli Heinrich Rudolf Hertzin veljenpoika jä hänen poika oli Carl Hellmuth Hertz.
Vuohensaari
Vuohensaari on Salon edustalla oleva saari, joka on liitetty mantereeseen sillalla. Vuohensaari on yksi Salon kaupunginosista.
Vuohensaaressa kasvaa mänty-kuusimetsää, ja siellä sijaitsevat Salon kaupungin leirintäalue ja uimaranta. Siellä toimii myös kesäteatteri. Vuohensaaressa järjestettiin monena vuonna elokuussa Vuohisrock-tapahtuma, mutta se loppui ja tilalle tuli Vrock-tapahtuma, joka järjestetään Karjaskylässä. Saarella on vanha tanssilava. Linnusto on monimuotoinen, pikkulinnuista kyhmyjoutseniin asti.
Vuohensaari kuului alun perin Halikkoon. Viurilan kartano lahjoitti saaren Salon kauppalalle vuonna 1933. Vuohensaari oli suosittu ulkoilualue sotien jälkeen jolloin sinne päästin laivakuljetuksella kun siltaa ei ollut vielä. Laivaliikenne loppui vuonna 1961 jolloin viimeinen vuoro oli elokuun viimeisenä sunnuntaina, ja kun pengertie avattiin, päästiin saarelle helpommin.
James Franck
James Franck (26. elokuuta 1882 – 21. toukokuuta 1964) oli saksalainen fyysikko.
Franck sai Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1925 yhdessä Gustav Ludwig Hertzin kanssa. Heidän tutkimuksensa käsitteli kaasun läpi kulkeviä elektroneja. Franckin ja Hertzin kokeena tunnettava koe tuki Bohrin atomimallia. Mallin mukaan elektronit kiertävät atomin ydintä tietyillä diskreeteillä energioilla eli elektronien radat ovat kvantittuneet.
Franck oli vuodesta 1946 naimisissa fyysikko Hertha Sponerin kanssa.
Matti Konttinen
Matti Juhani Konttinen (8. tammikuuta 1938 Helsinki – 30. heinäkuuta 2013 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja jazzmuusikko. Hän työskenteli vuodesta 1965 Yleisradion ensimmäisenä jazziin erikoistuneena radiotoimittajana ja kehitti monipuolisesti Ylen jazzohjelmia ja tuotantoa. Konttisen aikana alettiin muun muassa aktiivisesti taltioida kotimaisten jazzyhtyeiden musiikkia josta muodostui myöhemmin jazzmusiikin arkisto, "kansakunnan jazzmuisti".
Yleisradion ulkopuolella Konttinen toimi aktiivisesti kotimaisessa jazzissa. Hän on ollut muun muassa Pori Jazzin hallituksessa ja hänellä oli merkittävä rooli Saariselällä pidettävän Kaamosjazz-tapahtuman aloittamisessa. Vuonna 2002 Konttinen toimi Suomen Jazzliiton puheenjohtajana.
Pianistina hän on soittanut muun muassa Ossi Mäkelän, Rolf Kronqvistin, Wille Katzin ja Erkki Valasteen yhtyeissä. Siirryttyään eläkkeelle hän keikkaili taitavana amatöörijazzpianistina.
Traci Lords
Traci Lords, alkuperäiseltä nimeltään Nora Louise Kuzma (s. 7. toukokuuta, 1968 Steubenville, Ohio) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka teki vuosien 1984 ja 1986 välillä lyhyen uran mallina miestenlehdissä kuten "Penthousessa" ja pornonäyttelijänä.
Lordsin pornoura päättyi viranomaisten saatua selville, että väärennettyjä henkilöpapereita käyttänyt Lords oli uransa aloittaessaan ollut todellisuudessa vain 15-vuotias. Lordsin pornouralta on levityksessä vain yksi laillinen elokuva "Traci, I Love You", jonka hän teki 18-vuotissyntymäpäivänsä jälkeen.
Myöhemmin Lords on esiintynyt useissa elokuvissa ja tv-sarjoissa, ja toiminut myös pop-laulajana. Vuonna 2003 hän julkaisi omaelämäkerran "Underneath It All".
Traci Lords on yksi harvoista kuuluisista pornonäyttelijöistä joka on onnistunut vaihtamaan ammattinsa oikeaksi näyttelijäksi. Lopetettuaan aikuisviihteen tekemisen on Lords tehnyt kahdenkymmenen vuoden yhtämittaisen uran ja näytellyt lukuisissa TV-tuotannoissa ja elokuvissa.
"Valikoitu listaus"
Vuodelta 2001 festivaalin juryn palkitsi
Satu Pauri
Satu Marianne Pauri (o.s. Ruotsalainen, s. 21. lokakuuta 1966 Oulu) on suomalainen astrologi, juontaja ja entinen yleisurheilija, jonka päälaji oli seitsenottelu. Seitsenottelun lisäksi hän oli kansainvälisen tason pituushyppääjä. Hän edusti urallaan Oulun Pyrintöä.
Hänen seitsenottelun ennätystuloksensa 6 404 pistettä vuodelta 1991 on edelleen voimassa oleva naisten Suomen ennätys. Hän teki tuloksen Tokion MM-kisoissa sijoittuen neljänneksi. Tämä oli myös hänen paras arvokisasijoituksensa. Hänellä on nimissään myös seitsenottelun 22-vuotiaiden Suomen ennätys 6 101 pistettä vuodelta 1988. Pituushypyssä hänen ennätyksensä on 663 cm vuodelta 1992.
Hän päätti aktiiviuransa vuoteen 1992 ja on sittemmin esiintynyt julkisuudessa astrologina. Hän myös juonsi tv-visailu "Valiojoukkoa" ja vuonna 1994–1995 Petri Keskitalon kanssa "Labyrintti"-ohjelmaa. Kesällä 2007 hän toimi juontajana Filmaattiset Oy ja YLE Viihteen tuottamassa "Satuhäät"-ohjelmassa.
Hän on ollut naimisissa juontaja Arttu Harkin sekä näyttelijäkirjailija, dramaturgi Jussi Parviaisen kanssa ja tästä liitosta on yhteinen lapsi Peppi. Elokuussa 2008 hän meni naimisiin Teppo Paurin kanssa. Pariskunnalla on kaksoset Mila ja Sofia.
Helena Korpela
Lahja Helena Korpela (o.s. Virtanen, 25. tammikuuta 1925 Helsinki – 22. tammikuuta 1981 Helsinki) oli suomalainen sanoittaja ja pakinoitsija. Helena Korpela sanoitti 1950-luvun jälkipuoliskolla ja 1960-luvulla kaikkiaan viitisenkymmentä laulua. Näistä tunnetuimpia on Anneli Sarin ensilevytys "Liian nuori rakkauteen". Salanimellä Tupa-muori Korpela kirjoitti pakinoita ja kertomuksia eri lukemistoihin. Hänen miehensä Seppo Korpela on kahdella levyllä laulanut kuplettilaulaja.
Punapyrstölepinkäinen
Punapyrstölepinkäinen ("Lanius isabellinus") eli arolepinkäinen on Keski-Aasiassa pesivä, satunnaisesti Suomessakin tavattu lepinkäisten suvun varpuslintu. Yleisväritykseltään vaalean, päältä hiekanruskean arolepinkäisen pyrstö on kirkkaan punaruskea ja koiraalla on lepinkäisille tyypillinen musta naamari. Linnun pituus on 16–18 cm.
Punapyrstölepinkäisen pesimäaluetta on keskinen Aasia Iranista Kiinaan ja Etelä-Siperiaan ulottuvalla vyöhykkeellä. Suomessa se on hyvin harvinainen satunnaisvierailija. Lintu pesii kuivilla aroilla, pensasmailla ja jokilaaksoissa.
Punapyrstölepinkäisen ravintoa ovat pistiäiset ja muut isommat hyönteiset, joita se pyydystää maasta, ilmasta ja kasvillisuuden seasta. Myös lantakasoissa ja raadoilla parveilevat hyönteiset voivat joutua saaliiksi.