hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Suotniemen hovi
Suotniemen hovi eli Suotniemen kartano (aikaisemmin myös "Sotaniemi") oli kartano Käkisalmen maalaiskunnan länsiosassa Suotniemen kylässä.
Suotniemi kuului Räisälän läänitykseen, jonka Ruotsin kuningas antoi sotakomissaari Eerikki Antinpoika Tranalle vuonna 1626. Läänityksen mukaan Eerikki Trana kutsui itseään "Räisälän ja Sotaniemen herraksi". Trana kaatui sodassa vuonna 1634 ja läänitys siirtyi hänen lapsilleen ja sitten vävylleen maaherra Jakob Törnsköldille ja lopulta tämän toisesta avioliitosta eloon jääneelle leskelle Brita Appelgreenille. Suotniemi oli koko Ruotsin vallan ajan Eerikki Tranan ja tämän perillisten hallussa. Siellä sijaitsi Tranan Räisälän hovissa asuneen voudin alainen Suotniemen hovi. Suotniemen hovi oli 1600-luvun loppupuolella vuokrattuna käkisalmelaiselle kauppiaalle Viktor Gröönille.
Kun Venäjä valloitti Käkisalmen 1710 siirtyi kaupungin asukkaita asumaan Suotniemen hovin alueelle, josta he vuokrasivat pieniä maatilkkuja tai harjoittivat kalastusta. Vuonna 1728 Suotniemen kartanoa viljeli porvari Henrik Wolter. Vuonna 1818 kartanon omistajiksi mainitaan Schadanovin perilliset ja Artmjevin leski.
Vuonna 1841 kuvermentinsihteeri Cristian Wilhelm Löfström ja kauppias Arseni Artmjev perustivat Suotniemen kartanon yhteyteen fajanssitehtaan. Tehdas oli toiminnassa 52 vuotta ja sen tuotanto oli erittäin kysyttyä. Merkittävä markkina-alue oli Pietari, mutta myös kotimaahassa riitti kysyntää laadukkaalle posliinille.
Vuonna 1864 kostromalainen kunniaporvari Feodor Artemjeff osti kuvernementinsihteeri Löfströmiltä Suotniemen tehtaan ja pääosan maatilasta. Artemjeff oli mennyt naimisiin käkisalmelaisen neiti Katariina Bojarinoffin kanssa ja asettunut sen vuoksi pysyvästi paikkakunnalle asumaan. Artemjeff siirsi hovin omistusoikeuden vaimollensa vuonna 1866. Vuonna 1871 tilaan kuului maarekisterin mukaan 1404,61 hehtaaria. Vuonna 1883 Katariina Artemjeff myi tilan pojalleen Arseni Artemjeffille 130 000 markan hinnasta. Tilalla toimi tuolloin fajanssitehdas, höyrymylly ja saha. Tehtailija Artemjeffin kuoltua konkurssipesä myi hovin tehdaslaitoksineen huutokaupalla 13. kesäkuuta 1889. Uudeksi omistajaksi tuli kruununnimismies Berndt Söderström, ja kauppahinta oli 79 600 markkaa. Saman vuoden heinäkuun 17. päivänä tilan osti everstiluutnantti Lars Herman Löfström, joka puolestaan myi tilan seuraavana vuonna everstiluutnantti Alarik Jernströmille ja varatuomari Carl Johan Ahlbergille. Vuonna 1904 Jernström osti Ahlbergin omistaman osan tilasta. Samana vuonna tilasta lohkottiin 18 uutta tilaa. Jernströmin kuoleman jälkeen vuonna 1905 konkurssipesä myi tilan kruununvouti Strömstenille. Seuraavana vuonna tilan osti maanviljelijä John Löfgren. Löfgen myi hovin Matilda Asikaiselle vuonna 1908, jonka jälkeen tilan osti henkikirjoittaja A. Bergh vuonna 1911. Bergh myi tilan Käkisalmen maalaiskunnalle vuonna 1912.
Linköpingin käräjäoikeus
Linköpingin käräjäoikeus () on ruotsalainen käräjäoikeus, jonka on toimipaikka Linköpingissä. Käräjäoikeudella oli vuoden 2008 loppuun saakka toimipaikka myös Motalassa. Käräjäoikeuden viranomaispäällikkö () on Rolf Holmgren.
Käräjäoikeuden piiriin kuuluvat seuraavat kunnat: Boxholm, Kinda, Linköping, Mjölby, Motala, Vadstena, Ydre, Åtvidaberg ja Ödeshög.
Vuonna 2002 Mjölbyn käräjäoikeus ja Motalan käräjäoikeus yhdistettiin Linköpingin käräjäoikeuteen.
Toinen Kanava
Toinen Kanava on suomalainen hip hop -yhtye, jonka ovat perustaneet MC:t Justus (ent. Jotflow) ja Jaise vuonna 2002.
Toinen Kanava on vaikuttanut muun muassa Urbaanilegendan ja VilleVillen levyillä; se kuuluu samaan 2Fly Entertaiment -levy-yhtiöön. Toinen Kanava myös kuuluu suomalaiseen Rockin da North -yhteisöön. Heidän tunnetuin kappaleensa on YOR123:n kanssa tehdyn ”Katujen ääni” / ”Sun kanssa” RDN-singlen kappale "Katujen ääni". Toinen Kanava on konsertoinut paljon yhdessä Royal Familyn ja Rockin da Northin kanssa.
Toinen Kanava on julkaissut kaksi street tapea, "Välimerkki" ja "Monnimusiikkia Vol. 1", joista ensimmäisen yhdessä Urbaanilegendan kanssa.
Jaise on suomalainen rap-artisti. Hän on Toisen Kanavan lisäksi suorittanut vierailuja eri rap-artistien levyillä.
Justus (ent. Jotflow) on suomalainen rap-artisti. Hän on suorittanut Toisen Kanavan lisäksi vierailuja muun muassa Skandaalin ja Joniveljen levyillä.
Voimakenttä
Voimakenttä on suomalaisen Mustat Enkelit -yhtyeen toinen studioalbumi. Se julkaistiin 31. lokakuuta 2008.
Albumin työstäminen tapahtui niin, että koko yhtye oli samaan aikaan studiossa. Kyseessä on siis perinteiseen tapaan tehty yhtyelevy. Albumin 11 kappaletta valittiin noin 30 laulun joukosta. Ohjenuorana oli, että "jokainen biisi voisi olla single".
Lähes kaikki albumin laulut on säveltänyt Markku Petander. Häntä pidetään yhtyeen epävirallisena kuudentena jäsenenä - ulkojäsenenä - joka tekee yhtyeelle biisejä ja on mukana keikoilla kun ehtii.
Singlenä albumilta julkaistiin Petanderin säveltämät "Voimakenttä" ja "Nyt aika on", joista ensin mainitun on sanoittanut Pauli Hanhiniemi ja jälkimmäisen Matti Kalliomäki. "Nyt aika on" -singlen tuotto (7000 €) lahjoitettiin Sotiemme Veteraaneille, ja kappaleesta kuvattiin myös video. Kolmantena singlenä jaettiin radioille tuplasingle "Kaksi maailmaa / Onnen pohjasakkaa", jotka molemmat ovat Petanderin säveltämiä.
Albumin tuottivat yhtyeen lisäksi Markku Petander ja äänittäjä Jani Viitanen.
Steven Dean Moore
Steven Dean Moore on yhdysvaltalainen animaatio-ohjaaja ja animaattori, joka on kirjoittanut 34 "Simpsonit"-jaksoa. Hän oli ohjaajatiimissä elokuvassa "The Simpsons Movie".
Leksaksmuseet
Leksaksmuseet on Vadstenassa Itä-Götanmaan läänissä Ruotsissa sijaitseva lelumuseo. Museossa on esillä leluja 1800- ja 1900-luvulta. Museon tiloissa toimii myös kahvila, lahjatavarakauppa ja huhtikuussa 2007 avattu kameramuseo, jossa on noin 500 kameraa.
Leksaksmuseet sijaitsee Vadstenan linnan vieressä.
Heloseitikki
Heloseitikki ("Cortinarius cinnabarinus") on seitikkeihin kuuluva helttasieni. Se on luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi lajiksi. Suomessa sitä on tavattu Ruissalossa.
Ari Helenius
Ari Henrik Helenius (s. 3. syyskuuta 1944 Oulu) on kansainvälisen uran tehnyt suomalainen biokemisti.
Helenius opiskeli biokemiaa Helsingin yliopistossa. Hän väitteli 1973 tohtoriksi Kai Simonsin ohjauksessa. Helenius toimi vuosina 1975-1981 European Molecular Biology Laboratoryn tutkijana Heidelbergissä, sen jälkeen Yhdysvaltalaisessa Yalen yliopistossa ensin apulaisprofessorina ja solubiologian varsinaisena professorina vuodesta 1983 ja edelleen vuosina 1992-1997 tiedekunnan dekaanina.
Vuonna 1997 hän siirtyi biokemian professoriksi ETH Zürichiin, jossa hän myös toimi 1999-2004 biokemian tiedekunnan esimiehenä (”Denkan”).
Heleniuksen pääaiheita ovat proteiinien laskostutuminen sekä virusten ja solujen keskinäiset vuorovaikutukset. Hän on saanut maailmanlaajuisesti tunnustusta solumekanismeja koskevistä töistään.
Vuonna 1999 Helenius nimitettiin European Molecular Biology Organizationin jäseneksi ja vuonna 2001 Saksan kansallisen tiedeakatemian, Deutschen Akademie der Naturforscher Leopoldinan biofysiikan ja biokemian jaoston jäseneksi.
Kaarlo Kaiharju
Kaarlo Kaiharju (e. Hildén; 30. elokuuta 1891 Tervola – 24. kesäkuuta 1960 Tervola) oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hänen vanhempansa olivat kansakoulunopettaja Isak August Hildén ja Edla Margareeta Holck.
Kaiharju kävi kansakoulun ja Peräpohjolan kansanopiston.
Tämä kotitilaansa viljellyt maanviljelijä liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 18. tammikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hän suoritti Polangenissa vuonna 1917 järjestetyn erikoiskurssin (pommarikurssi).
Kaiharju saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana varavääpeliksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 3. Jääkärirykmentin 9. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 15. huhtikuuta 1918 alkaen 6. Jääkärirykmentin 18. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Hotakassa, Ilveksessä ja Muolaassa ja etenemiseen Viipurin–Pietarin rautatielle.
Sisällissodan jälkeen Kaiharju palveli 6. jääkärirykmentistä muodostetussa Jääkäripataljoona n:o 6:ssa, josta muodostettiin myöhemmin Kajaanin sissipataljoona ja edelleen Pohjanmaan jääkäripataljoona. Hän toimi nuorempana upseerina eri komppanioissa. Armeijasta hän erosi 20. joulukuuta 1922 ja siirtyi maanviljelijäksi Tervolaan.
Talvisotaan Kaiharju osallistui Ylimääräisten harjoitusten aikana komppanianpäällikkönä Länsi-Lapin Rajavartiostossa, josta hänet siirrettiin joukkueenjohtajaksi Sallan ryhmään. Lopulta hänet sijoitettiin komppanianpäälliköksi Jalkaväenkoulutuskeskus 6:een ja edelleen koulutuskeskus 8:aan. Talvisodan jälkeen hän jatkoi viljelijänä Tervolassa. Hänet haudattiin Tervolaan.
Tan Jiazhen
Tan Jiazhen (, pinyin: Tán Jiāzhēn; 15. syyskuuta 1909 – 1. marraskuuta 2008) oli kiinalainen geneetikko. Hän oli Kiinan tiedeakatemian ja Kolmannen maailman tiedeakatemian jäsen. Hän oli ulkomaalaisjäsenenä Italian ja Yhdysvaltain kansallisissa tiedeakatemioissa.
Tan Jiazhen syntyi Ningbossa, Zhejiangin maakunnassa. Suoritettuaan opintoja niin Kiinassa kuin Yhdysvalloissakin hän loi huomattavan akateemisen uran ja kirjoitti tutkimusaiheistaan laajasti.
Väinö Kaikkonen
Väinö Antero Kaikkonen (7. huhtikuuta 1895 Kemi – 14. kesäkuuta 1946) oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Jaakko Kaikkonen ja Ida Maria Pajari. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Ida Maria Suutarin kanssa.
Kaikkonen kävi kansakoulun ja suoritti yksityisesti viidennen luokan Helsingin suomalaisessa lyseossa vuonna 1921 ja seitsemännen luokan Jämsän yhteiskoulussa vuonna 1932. Reserviupseerikoulun Kaikkonen kävi vuosina 1924–1925 ja Kadettikoulun poikkeuksellisen kurssin vuonna 1934.
Tämä kemiläinen maanviljelijä liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 26. marraskuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Myöhemmin hänet siirrettiin pataljoonan ratsuosastoon.
Kaikkonen saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan ryhmän- ja joukkueenjohtajaksi 3. Jääkärirykmentin 7. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Tampereella, Aittolahdella, Lyykylässä, Mannikkalassa ja Talissa.
Kaila toimi sisällissodan jälkeen edelleen 3. Jääkärirykmentissä, joka nimettiin myöhemmin ensin Jääkärirykmentti n:o 3:ksi ja myöhemmin Savon jääkärirykmentti n:o 3:ksi sekä lopuksi Uudenmaan rykmentiksi. Hän toimi rykmentissä 4. komppanian vääpelinä ja 10. helmikuuta 1920 alkaen 2. pataljoonan kuormastoaliupseerina. Hänet siirrettiin 1. lokakuuta 1922 Hyökkäysvaunurykmenttiin (tunnettiin myöhemmin nimillä Hyökkäysvaunupataljoona ja Erillinen hyökkäysvaunukomppania), missä hän toimi asevaraston hoitajana, komppanianvääpelinä ja nuorempana upseerina. Panssarijoukoista hänet siirrettiin 1. heinäkuuta 1933 alkaen Huoltopataljoona 2:een ja 30. toukokuuta 1934 alkaen Viestipataljoonaan, mistä hän oli komennettuna takaisin Erilliseen hyökkäysvaunukomppaniaan 1. lokakuuta 1935 saakka, jolloin hän tuli aluksi komennetuksi 20. helmikuuta 1937 nuoremmaksi upseeriksi Huoltopataljoonan autokomppaniaan. Vakinaisesta palveluksesta hänet vapautettiin 10. marraskuuta 1937.
Kaikkonen osallistui talvisotaan työnjohtajana Työryhmä Kärkkäisessä, missä tehtävässä hän jatkoi aluksi välirauhan solmimisen jälkeen, josta hänet kumminkin siirrettiin myöhemmin Työryhmä 210:een. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin huoltoupseeriksi 4. Armeijakunnan Henkilötäydennyskeskukseen, josta hänet siirrettiin rintamajoukkoihin aluksi joukkueenjohtajaksi ja myöhemmin komppanianpäälliköksi Jalkaväkirykmentti 45:n 3. pataljoonan 9. komppaniaan ja osallistui taisteluihin Viipurinlahden suunnalla ja Itä-Karjalassa. Hän haavoittui Käppäselässä 3. marraskuuta 1941. Haavoista toivuttuaan hänet siirrettiin koulutusupseeriksi Jalkaväenkoulutuskeskus 19:sta, josta hänet siirrettiin yhdysupseeriksi Viipurin Ilmasuojelupiiriin. Vuonna 1942 hänet siirrettiin työnjohtajaksi eri linnoitusyksiköihin, joissa hän toimikin sodan loppuun saakka.
Munuaisten vajaatoiminta
Munuaisten vajaatoiminta, "insufficientia renalis", on munuaisten sairaus, joka voi ilmaantua äkillisenä vaikean tulehduksen, nestehukan tai elimistöön joutuneen myrkyn vuoksi, tai se voi kehittyä vähitellen, mikä on tavallisempaa. Vähitellen kehittyvän vajaatoiminnan taustalla on yleensä jokin pitkäaikaissairaus, kuten diabetes tai verenpainetauti, mutta sen voivat aiheuttaa myös perinnölliset tekijät. Vaikeaan maksavaurioon liittyvä munuaisten pettäminen tunnetaan nimellä hepatorenaalinen oireyhtymä. Tutkimuksen mukaan nykyisin noin 10 % maailman väestöstä täyttää munuaistaudin kriteerit.
Taudin oireita ovat muun muassa verenpaineen kohoaminen, väsymys, huimaus, korkea lämpötila. Hoitona ovat ruokavalio ja lääkkeet sekä verenpaineen, kolesterolin ja diabeteksen hoito. Pitkälle edenneen vajaatoiminnan hoitona ovat dialyysi ja munuaisensiirto.
Lähes kaikilla munuaisten vajaatoimintaa sairastavilla esiintyy anemiaa, koska munuaiset eivät tuota riittävästi erytropoietiinia, joka stimuloi punasolujen toimintaa.
Ulf Långbacka
Ulf Långbacka (s. 1957) on suomenruotsalainen säveltäjä, kapellimestari ja kuoronjohtaja.
Långbacka suoritti kuoronjohdon diplomin Sibelius-Akatemiassa vuonna 1987. Hän on johtanut Cantabile-kamarikuoroa ja toiminut vuodesta 1991 Åbo Akademin musiikin opettajana. Långbacka on Åbo Akademin opiskelijakuorojen Florakörenin ja Brahe Djäknarin johtaja. Hän toimi vuosina 1993–1996 suomenruotsalaisen kuoroliiton (Finlands Svenska Körförbund) liittokapellimestarina. Hän on johtanut myös Key Ensembleä.
Långbacka on säveltänyt sekä kuoro- että kamarimusiikkia. Hän kirjoitti teoksen "Det Inre Ljuset" (1998) Åbo Akademin 80-vuotispäiville. Långbacka oli myös kuoronjohdon dosentti Sibelius-Akatemiassa.
Manhattan Community District 9
Manhattan Community District 9 on New Yorkin Manhattanin saaren hallinnollinen osa-alue (Community District), johon kuuluu Hamilton Heights, Manhattanville ja Morningside Heights. Alue sijaitsee manhattanin saaren länsilaidalla, Keskuspuiston pohjoispuolella. Columbian yliopisto toimii tällä alueella, samoin Manhattan School of Music ja City college of NY.
Vuonna 2000 alueella asui 111 724 henkeä. Sen väkiluku oli kymmenessä vuodessa kasvanut. Asukkaista 17,8% laskettiin "white non-hispanic" -ryhmään, eli valkoisiin, joilla ei ole latinalaisamerikkalaista taustaa. Ulkoimailla syntyneitä on 35,7% asukkaista, suurin osa heistä on kotoisin Latinalaisesta Amerikasta.
Manhattan Community District 8
Manhattan Community District 8 on New Yorkin Manhattanin saaren hallinnollinen osa-alue (Community District), johon kuuluu Upper East Side, Lenox Hill, Yorkville, ja Roosevelt Island. Alue sijaitsee Manhattanin saaren itälaidalla Rooseveltin saaren kohdalla.
Vuonna 2000 alueella asui 217 063 henkeä. Sen väkiluku oli kymmenessä vuodessa kasvanut hiukan. Asukkaista 82,6% laskettiin "white non-hispanic" -ryhmään, eli valkoisiin, joilla ei ole latinalaisamerikkalaista taustaa. Ulkomailla syntyneitä on 21,5% asukkaista, suurin osa heistä on kotoisin Euroopasta.
Urmia
Urmia tai "Urumie" (, , ; aiemmin myös Reẕāʾīyeh, tai Riẕāiyeh) on suurkaupunki Iranin luoteisosassa lähellä Turkin rajaa, Urmiajärven länsirannalla. Urmia on Āzārbāyjān-e Gharbīn (Länsi-Azerbaidžan) provinssin pääkaupunki.
Kaupungin väkiluku on kasvanut seuraavasti: 357 399 (1996), 435 200 (2001), 583 255 (2006) ja 667 499 (2011). Suurin osa Urmian asukkaista on azereita; lisäksi kaupungissa asuu muun muassa kurdeja, persialaisia, assyrialaisia ja armenialaisia.
Kaupungin nimi tulee syyrialais-aramealaisista sanoista "ur" ’kaupunki’ ja "mia" ’vesi’ ja tarkoittaa ”kaupunkia veden äärellä”. Vuosina 1925–1979 kaupungin nimi oli Rezaieh tuolloin hallinneiden šaahien Reza Pahlavin ja Mohammad Reza Pahlavin kunniaksi.
Kaupungissa toimii vuonna 1878 perustettu Urmian yliopisto, sekä erikseen lääketieteellinen korkeakoulu, teknillinen korkeakoulu ja islamilainen yliopisto.
Urmia sijaitsee ylänköalueella noin 1 300 metrin korkeudessa. Hedelmällisellä seudulla viljellään muun muassa omenia ja tupakkaa.
Zarathustralaisen uskonnon perustajan Zarathustran on oletettu syntyneen Urmian lähistöllä, mutta tieto on kiistanalainen.
Menneinä vuosisatoina kaupunkia hallitsivat useat persialaiset dynastiat, kunnes turkinsukuiset oguusit valtasivat alueen 1000-luvulla. Vuonna 1184 kaupungin puolestaan valtasivat seldžukit. Myös turkkilaiset hallitsivat kaupunkia useaan otteeseen, kun se sijaitsi Osmanien valtakunnan rajalla.
Viimeistään 1100-luvulta Urmiassa on sijainnut kristillinen piispanistuin. Vuonna 1835 paikkakunnalle perustettiin protestanttinen lähetysasema. Sen vaikutuksesta paikallisesta nykysyyrian murteesta tuli kirjakieli. Vuonna 1900 yli 40 % kaupungin asukkaista oli kristittyjä. Ensimmäisen maailmansodan aikana kristityt joutuivat vainojen kohteeksi ja pakenivat kaupungista. Nykyään kaupunki on 95-prosenttisesti islaminuskoinen.
Manhattan Community District 6
Manhattan Community District 6 on New Yorkin Manhattanin saaren hallinnollinen osa-alue (Community District), johon kuuluu Stuyvesant Town, Tudor City, Turtle Bay, Peter Cooper Village, Murray Hill, Gramercy Park, Kips Bay, ja Sutton Place. Alue sijaitsee Manhattanin saaren itälaidalla Rooseveltin saaren eteläpuolella. Alueella on Yhdistyneiden kansakuntien päämaja.
Vuonna 2000 alueella asui 136 152 henkeä. Sen väkiluku oli kymmenessä vuodessa kasvanut hiukan. Asukkaista 76,3 % laskettiin "white non-hispanic" -ryhmään, eli valkoisiin, joilla ei ole latinalaisamerikkalaista taustaa. Ulkoimailla syntyneitä on 21,5% asukkaista, suurin osa heistä on kotoisin Aasiasta.
Walter Andersin
Walter August Andersin (2. marraskuuta 1871 Rantasalmi – 16. marraskuuta 1944 Rantasalmi) oli suomalainen tuomari ja kansanedustaja. Hän valmistui ylioppilaaksi vuonna 1889, suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1893 ja sai varatuomarin arvon 1896. Hän toimi eri viroissa Viipurin hovioikeudessa, kunnes nimitettiin senaatin oikeusosaston jäseneksi vuonna 1909. Kurkijoen tuomiokunnan tuomarina hän oli 1918–1919 ja korkeimman oikeuden jäsen eli oikeusneuvos 1919–1941.
Hänet valittiin kansanedustajaksi Kuopion läänin itäisestä vaalipiiristä vuonna 1909, mutta vapautettiin edustajatoimesta jo saman vuoden aikana, kun hän siirtyi tuolloin ylimpänä oikeusasteena toimineeseen senaatin oikeusosastoon senaattoriksi.
Walter Andersin seurasi työurallaan isäänsä Emil Frithiof Andersinia (1843–1906), joka myös oli varatuomari ja senaattori. Hänen äitinsä oli Selina Aurora Pontán (1846–1914).
Andersin avioitui 30. elokuuta 1902 Kuopiossa Helmi Suomalaisen kanssa.
Manhattan Community District 5
Manhattan Community District 5 on New Yorkin Manhattanin saaren hallinnollinen osa-alue (Community District), joka käytännössä kattaa Midtownin bisneskeskittymän. Se ulottuu Keskuspuiston eteläreunalle asti.
Vuonna 2000 alueella asui 44 028 henkeä. Sen väkiluku oli kymmenessä vuodessa kasvanut hiukan. Asukkaista 72.3 % laskettiin "white non-hispanic" -ryhmään, eli valkoisiin, joilla ei ole latinalaisamerikkalaista taustaa. Ulkoimailla syntyneitä on 25.3 % asukkaista, suurin osa heistä on kotoisin Aasiasta.
Jyväskylän helluntaiseurakunta
Jyväskylän helluntaiseurakunta on yksi Suomessa toimivista helluntaiseurakunnista. Vuonna 1926 perustetussa seurakunnassa on noin 1 850 jäsentä (2011). Seurakunnan johtajana on vuodesta 2013 toiminut Jyrki Palmi. Seurakunnan ensimmäinen johtaja oli Aabel Yrjölä. Seurakunnassa työskentelee yhdeksän pastoria sekä muuta henkilökuntaa. Seurakunnalla on myös useita lähetystyöntekijöitä.
Seurakunnan kirkkorakennus, Siion-temppeli, sijaitsee Jyväskylän keskustassa osoitteessa Lyseonkatu 3. Seurakunnalla on lisäksi Toivonkulma-niminen toimitila Palokan keskustassa sekä leirikeskus Toivakassa, jossa järjestetään vuosittain noin 25 leiriä ja muuta vähintään päivän kestävää tapahtumaa.
Jyväskylän helluntaiseurakunnalla on monipuolista toimintaa Jyvässeudulla. Toimintamuotoja ovat jumalanpalvelukset, rukousillat, lapsityö, varhaisnuorisotyö, nuorten ja nuorten aikuisten työ, perhe- ja avioliittotyö, eläkeläistyö, aluetyö, evankeliointi, maahanmuuttajatyö, mediatyö, musiikkitoiminta, romanityö, diakonia, päihdetyö ja koulutus. Seurakunta tekee myös aktiivista lyhyt- ja pitkäaikaista lähetystyötä ulkomailla. Monimuotoisen viikko-ohjelman keskeisiä tilaisuuksia ovat muun muassa:Jyväskylän helluntaiseurakunnan tiedotuslehti "Keskipiste" julkaistaan 6 kertaa vuodessa jäsenille tilatun RV-lehden liitteenä.
Sairas sinus -oireyhtymä
Sairas sinus -oireyhtymä () on sydämen rytmihäiriö, joka johtuu sydäntä tahdistavan sinussolmukkeen toimintahäiriöstä. Termiä käytetään kuvaamaan laajaa ryhmää sydämen sähköisen rytmin poikkeavuuksia. Oireyhtymä voi ilmetä esimerkiksi sinuspysäyksinä (), eteisvärinänä, sydämen bradykardiana eli hidaslyöntisyytenä tai takykardiana eli nopealyöntisyytenä. Oireyhtymän perussyytä ei tunneta, mutta sinussolmukkeen toiminnan heikkeneminen liittyy usein ikääntymiseen. Sairas sinus -oireyhtymän esiintymishuippu on 50-60 vuoden iässä.
Sairas sinus -oireyhtymä voi alkuvaiheessa olla oireeton. Yleisimpiä oireita ovat pyörtyminen, huimaus, tykytystuntemukset, muljahdukset, rintakipu ja hengenahdistus. Muita oireita voivat olla esimerkiksi väsymys, ärtyneisyys ja päänsärky. Oireyhtymän hoitona käytetään sydämentahdistimen asentamista. Joskus saatetaan käyttää myös rytmihäiriölääkkeitä.
Manhattan Community District 4
Manhattan Community District 4 on New Yorkin Manhattanin saaren hallinnollinen osa-alue (Community District), johon kuuluu Clinton ja Chelsea. Alue sijaitsee Manhattanin saaren länsilaidalla.
Vuonna 2000 alueella asui 136 152 henkeä. Asukkaista 60,3 % laskettiin "white non-hispanic" -ryhmään, eli valkoisiin, joilla ei ole latinalaisamerikkalaista taustaa. Ulkomailla syntyneitä on 25,1 % asukkaista,ja heistä noin kolmannes on kotoisin Euroopasta, kolmannes Aasiasta ja kolmannes Latinalaisesta Amerikasta.
Manhattan Community District 2
Manhattan Community District 2 on New Yorkin Manhattanin saaren hallinnollinen osa-alue (Community District), johon kuuluu Greenwich Village, NoHo, SoHo, ja Little Italy. Alue sijaitsee Manhattanin saaren länsilaidalla lähellä saaren eteläkärkeä. Sen keskellä sijaitsee Washington Square. New York Universityn kampus on myös tällä alueella.
Vuonna 2000 alueella asui 93 119 henkeä. Sen väkiluku oli kymmenessä vuodessa laskenut hiukan. Asukkaista 74,8 % laskettiin "white non-hispanic" -ryhmään, eli valkoisiin, joilla ei ole latinalaisamerikkalaista taustaa. Ulkoimailla syntyneitä on 23,6 % asukkaista, suurin osa heistä on kotoisin Aasiasta.
Arno Kaila
Arno Ilmari Kaila (1. toukokuuta 1895 Helsinki – 25. elokuuta 1919 Turenki) oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hänen vanhempansa olivat arkkipiispa Erkki Kaila ja Aina Maria Drake. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1918 Elma Johanna Hjelmmanin kanssa.
Kaila kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta vuonna 1913 ja liittyi Eteläsuomalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan historiallis-kielitieteellisellä osastolla ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1915 ja filosofian maisterin tutkinnon 1919.
Kaila liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 21. lokakuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hän suoritti Libaussa vuonna 1917 järjestetyn sotakoulun B-kurssin.
Kaila astui 11. helmikuuta 1918 Suomen armeijan palvelukseen luutnanttina, mutta hän joutui jäämään tuberkuloosipotilaana hoidettavaksi Saksaan. Hän saapui Suomeen 13. toukokuuta 1918, ja hänet merkittiin armeijan rulliin Suomen valkoiseen kaartiin kuuluvana 16. lokakuuta 1918 alkaen.
Kalahuuhkajat
Kalahuuhkajat ("Ketupa") on pöllöjen heimoon kuuluva lintusuku.
Pakistanin maahockeyliitto
Pakistanin maahockeyliitto ("eng. Pakistan Hockey Federation, PHF") hallinnoi maahockeyta Pakistanissa. Liiton alaisena toimii myös Pakistanin maahockeymaajoukkue. Se on Kansainvälisen Maahockeyliiton jäsen.
Liiton presidenttinä toimii Pakistanin entinen pääministeri Zafarullah Khan Jamali.
Naisylioppilaiden Karjala-Seura
Naisylioppilaiden Karjala-Seura (NYKS, vuodesta 1938 Akateemisten Naisten Karjala-Seura, ANKS) oli Akateemisen Karjala-seuran sisarjärjestö, johon kuului akateemisesti koulutettuja naisia. Sillä oli samanlainen kansallismielinen ohjelma kuin AKS:llä ja se aloitti toimintansa AKS:n naisosastona, mutta muutettiin pian erilliseksi sisarjärjestöksi samalla kun varsinainen AKS varattiin ainoastaan miehille. Useat ANKS:n toiminnassa mukana olleet henkilöt toimivat myös IKL:n naisjärjestössä Uudessa Huomenessa.
Naisosaston perustamisesta päätettiin AKS:n yleisessä kokouksessa 18.10.1922. Naisosaston perustamisen käytännön järjestelyt annettiin ylioppilas Viena Pantsarin tehtäväksi. Lokakuun 20. päivänä 1922 pidettiin Akateemisen Karjala-seuran naisosaston perustamiskokous Helsingissä Erottajankatu 4:ssä olevassa AKS:n huoneistossa. Perustamiskokouksessa oli 12 jäsentä yliopiston eri osakunnista. Perustamiskokouksessa olivat läsnä puheenjohtaja Viena Pantsar, sihteeri Aino Oksanen sekä jäsenet Inkeri Alroth, Sirkka Alroth, Elvi Eljala, Sirkka-Liisa Hultin, Anna Isoniemi, Anna Karjalainen, Alli Korhonen, Inkeri Paavola, Elsa Pakaslahti ja Katri Sainio.
Kevättalvella 1923 AKS ja sen naisosasto päättivät erottaa toimintansa. Naisosaston suhde pääseuraansa oli jäänyt tarkemmin määrittelemättä, eivätkä naisosaston jäsenet kokeneet kuuluvansa täysvaltaisina jäseninä AKS:aan. Naisosaston toiminta päätettiinkin lopettaa ja eriyttää toiminta omaksi itsenäiseksi seurakseen. Joulukuun 7. päivä 1923 pidettiin Naisylioppilaiden Karjala-seuran perustamiskokous, ja seuran nimi ja säännöt vahvistettiin helmikuun 3. päivä 1924. Uuden seuran puheenjohtajana jatkoi Viena Pantsar. NYKS:n tunnus on samankaltainen AKS:n tunnuksen kanssa, mutta NYKS:n tunnuksessa miekkaa pitävän käsivarren tilalla on soihtu. Rintamerkkejä joissa tunnus on painettuna jaettiin jäsenistölle seuran vuosipäivänä 20. lokakuuta sekä Kalevalapäivänä 28. helmikuuta.
Naisylioppilaiden Karjala-seura muutti nimensä vuonna 1938 "Akateemisten Naisten Karjala-seuraksi". Akateemisten Naisten Karjala-seura lakkautettiin AKS:n tavoin 23. syyskuuta 1944.
Arto Oksanen
Arto Oksanen on suomalainen tähtitieteen harrastaja. Hän on aktiivisesti toiminut muuttuvien tähtien, asteroidien etsimisprojektien, gammapurkausten ja CCD-fotometrian sekä uusinta huutoa olevien harrasteobservatorioiden parissa. Oksanen on toiminut pääasiassa Nyrölän observatoriossa.
Vuonna 2004 Oksaselle myönnettiin American Association of Variable Star Observersin Directors Award hänen töistään muuttuvien tähtien tutkimisen ja havainnoinnin parissa.
Lokakuussa 2007 Oksanen oli ensimmäinen, joka havaitsi gammapurkaus 071010B:n jälkihehkun, jonka Swift-teleskooppi oli havainnut vain 17 minuuttia aiemmin.
Omberg
Omberg on Vadstenan ja Ödeshögin kuntien rajalla Itä-Götanmaan läänissä Ruotsissa sijaitseva horsti. Omberg kohoaa tasangolta viettäen jyrkästi Ruotsin toiseksi suurimpaan järveen, Vätterniin. Horstilla on monia kulttuurikohteita sekä kasveja, kuten harvinainen kämmekkälaji tuoksukirkiruoho. Ombergiä kutsutaankin ”kukkavuoreksi”.
Ombergin korkein kohta Hjässan sijaitsee 264 metriä merenpinnan yläpuolella. Omberg muodostuu graniitti- ja porfyyriperuskalliosta, jolla on ikää 1,7 miljardia vuotta. Horstilla sijaitsee myös Ombergs Naturum, jossa on alueen kulttuuria ja luontoa käsittelevä näyttely. Naturumista lähtee monia vaellusreittejä sekä yksisuuntainen autotie Vadstenan alueella sijaitsevaan Borghamnin taajamaan. Tämän tien varrella sijaitsevat Ombergin alueen nähtävyyksistä muun muassa Storpissanin luonnonsuojelualue ja Västra Väggar. Västra Väggar on näköalapaikka, josta on mahdollista nähdä Vätternin toisella rannalla sijaitsevaan Länsi-Götanmaan lääniin.
Ombergillä sijaitsevat luonnonsuojelualueet ovat Ombergsliden, Bokskogen, Storpissan ja Mörkahålkärret.
Augusto Roa Bastos
Augusto Roa Bastos (13. kesäkuuta 1917 – 26. huhtikuuta 2005) oli paraguaylainen kirjailija. Hän sai Cervantes-palkinnon vuonna 1989.
Roa Bastosin tuotantoon kuuluu romaaneja, novelleja, runoutta ja muuta. Romaaneista ensimmäinen, "Hijo de hombre", ilmestyi vuonna 1960. Sitä seurasi historiallisen diktaattori José Gaspar Rodríguez de Francian elämän inspiroima "Yo el supremo" (1974).
Roa Bastos puhui kaksikielisesti espanjaa ja guarania. Hän vietti huomattavan osan elämästään maanpaossa – ensin Argentiinassa, sitten Ranskassa. Lopulta hän kuitenkin palasi kotimaahansa, jonka pääkaupungissa Asunciónissa kuoli vuonna 2005.
Waldemar Erfurth
Waldemar Erfurth (4. elokuuta 1879 Berliini, Saksa – 2. toukokuuta 1971 Tübingen, Saksan liittotasavalta) oli saksalainen jalkaväenkenraali toisen maailmansodan aikana. Erfurth oli komennettu Suomeen yhteysupseeriksi Suomen armeijan esikuntaan Mikkelin Päämajaan.
Erfurth liittyi Saksan keisarilliseen armeijaan vuonna 1897. Ensimmäisen maailmansodan alkaessa hän palveli kapteenin arvoisena XX armeijakunnan päämajassa. Erfurth ehti jäädä eläkkeelle vuonna 1931, ennen kuin kansallissosialistit nousivat valtaan kaksi vuotta myöhemmin.
Syyskuussa 1934 maavoimat kutsuivat Erfurthin armeijan pääesikuntaan, jossa hän pysyi, kunnes sai kesällä 1941 siirron Suomeen Mikkeliin yhteysupseeriksi saksalaisten yhdysesikunta Nordiin. Tehtävänimikkeenä oli "saksalainen kenraali Suomen päämajassa" ("Deutscher General im Finnischen Hauptquartier"). Hän toimi Saksan itärintaman sotatoimien johtamisesta vastaavan Oberkommando des Heeresin (OKH) alaisuudessa päätehtävänään toimia Hitlerin ja Mannerheimin välisenä yhteysupseerina. Hän piti yhteyttä Johtajanpäämajaan (Führerhauptquartier) ja Wehrmachtin operaatioiden suunnittelusta vastaavaan Alfred Jodliin. Hänen välittömiä esimiehiään olivat OKH:n esikuntapäällikkö Franz Halder ja Jodl. Pekka Visurin mukaan Ehrfurt ei missään vaiheessa ollut natsi.
Erfurth pysyi tehtävissään Suomessa syksyyn 1944 asti, jolloin Suomi solmi aselevon Neuvostoliiton kanssa ja aloitti sotatoimet Saksaa vastaan. Erfurth siirrettiin Führer-reserviin. Joulukuusta 1944 sodan loppuun hän oli pääesikunnan käytössä. Yhdysvaltalaiset joukot vangitsivat hänet 6. toukokuuta 1945. Hänet vapautettiin sotavankeudesta kesällä 1947.
Toisen maailmansodan jälkeen Erfurth kirjoitti muun muassa ajastaan Suomessa kertovia kirjoja, kuten suomennetut "Suomi sodan myrskyissä 1941–1944" ja "Muurmannin radan ongelma". Edellistä teosta Visuri pitää käyttökelpoisena, kun haetaan jälkikäteisiä selityksiä Erfurthin ja saksalaisten toiminnalle Suomessa jatkosodan aikana, sen sijaan historiallisena dokumenttina hän ei päiväkirjaan verrattuna näe siinä ansioita, sillä se kuvastaa kylmän sodan aikakautta ja myötäilee amerikkalaisten näkökantoja, ja Erfurth joutui siinä salaamaan Suomen ja Saksan pitkälle menevää yhteistyötä.
Hänen päiväkirjoistaan on julkaistu "Sotapäiväkirja vuodelta 1944" ja teoksessa "Saksan kenraali" sotapäiväkirja vuodelta 1941. Hän aloitti päiväkirjan pitämisen heti saatuaan tehtävän lähteä Suomeen yhteyskenraaliksi. Sodan päätyttyä hän oli yhteistyössä Yhdysvaltoihin siirtyneen Franz Halderin kanssa ja laati muun muassa Saksan yleisesikunnan historian "Die Geschichte des deutschen Generalstabes von 1918 bis 1945"..
Erfurthin koko laajan, 1070-sivuisen päiväkirjan käsikirjoitusta säilytetään Suomen kansallisarkistossa ja toista kappaletta Saksan sota-arkistossa (Bundesarchiv-Militärarchiv) Freiburgissa.
Käenkukka
Käenkukka ("Lychnis flos-cuculi", syn. "Coccyganthe flos-cuculi") on Euraasiassa kasvava monivuotinen ruohovartinen kasvi.
Käenkukka tunnetaan samalla nimellä useilla eri kielillä. Myös tieteellinen nimi tarkoittaa ”käen kukkaa”. Nimen alkuperälle on monia selityksiä. Keski-Euroopassa laji kukkii juuri käen kukunnan aikaan. Toisaalta nimi saattaa juontua siitä, että käenkukan varsissa on usein sylkikaskaiden aiheuttamia sylkipalloja, ”käensylkeä” eli ”käärmeensylkeä”. Suomessa lajin kansanomaisia nimiä on muun muassa käärmeenkukka, silkkikukka ja morsiamenkukka.
Monivuotinen käenkukka kasvaa 30–70 senttimetriä korkeaksi. Pystyt varret ovat alaspäisesti lyhyt- ja karkeakarvaisia. Maanrajassa olevat aluslehdet muodostavat lehtiruusukkeen, jonka lehdet ovat kapean vastapuikeita. Varsilehdet ovat kapean tai pitkulaisen suikeita. Harsussa kukinnossa on halkaisikaltaan noin 5 cm leveisiä ruusunpunaisia kukkia. Sekä verhiö että teriö ovat viisilehtisiä. Ulkoverhiötön verhiö on yhdislehtinen ja väriltään tummanpunaruskeajuovainen. Terälehdet ovat syvään neliliuskaisia, lisäteriöllisiä, kynnellisiä ja kooltaan 12–18 mm pitkiä. Emin vartaloita on viisi kappaletta. Suomessa käenkukka kukki kesä-heinäkuussa. Hedelmä on viisiliuskaisesti aukeava kota. Käenkukka muistuttaa ulkonäöltään ja väriltään samaan sukuun kuuluvaa mäkitervakkoa ("L. viscaria").
Käenkukkaa tavataan luonnonvaraisena lähes koko Euroopassa. Pyreneiden niemimaan keski- ja eteläosissa, Islannissa, Fennoskandian pohjoisosissa, Etelä-Ukrainassa ja Pohjois- ja Etelä-Venäjällä laji on kuitenkin satunnaisempi. Euroopasta levinneisyysalue jatkuu Länsi-Siperiaan. Ihmisen mukana käenkukka on levinnyt myös Uuteen-Seelantiin sekä Pohjois-Amerikkaan mantereen itärannikolle. Suomessa käenkukka on Oulun korkeudelle saakka yleinen alkuperäislaji. Pohjoisempana se on harvinaisempi uustulokas. Laji puuttuu aivan pohjoisimmasta Lapista.
Käenkukka viihtyy kosteilla kasvupaikoilla niin auringossa kuin varjossakin. Tyypillisiä kasvupaikkoja ovat lähteikköpinnat, lähdekorvet, kosteat rantaniityt, merenrannat, tien- ja pellonojat sekä heinäpellot.
Käenkukkaa voi kasvattaa perennana puutarhoissa, jossa se kasvaa usein luonnonvaraista runsaskukkaisemmaksi. Lajista on jalostettu myös puutarhalajikkeita.
Ristisorsat
Ristisorsat ("Tadorna") on sorsien heimoon kuuluva lintusuku.
Linpus Linux
Linpus Linux on taiwanilaisen Linpus Technologies Inc.:n kehittämä Fedora-projektiin perustuva Linux-käyttöjärjestelmän jakeluversio. Linpus tukee Aasian markkinoilla täysin Unicode-merkistöä kiinan ja japanin kielessä. Erikoisversio Linpus Lite on tarkoitettu toimimaan edullisemmissa laitteistoissa kuten UMPC-tietokoneissa. Uusille käyttäjille tarkoitettu "yksinkertaisuustila" perustuu kuvakkeisiin ja välilehtiin, kun taas perinteinen "PC-tila" on tarkoitettu Microsoft Windowsin kaltaista käyttöliittymää haluaville. Se on tarkoitettu pienillä näytöillä varustetuille kämmentietokoneille ja toimii jopa VGA-tasoisissa näytöissä (640x480).
Linpus Linux tulee esiasennettuna Acer Aspire Onen mukana. Linpus Linuxista on versio myös pöytätietokoneille ja palvelintietokoneille sekä multimediaversio Linpus Media Center. Linpus Media Centerin päivityspaketti tarjoaa laillisen tavan käyttää DVD-, MP3-, WMV- ja muita "ei-vapaita" koodekkeja.
81 Krh/32
81 Krh/32 oli Suomen armeijan käyttämä ensimmäinen Suomessa valmistettu kranaatinheitin, joka perustui Stokes-Brandt -kranaatinheittimeen. Se perustui Ranskan armeijan kapteenin, Hans Otto Brandin Ranskasta malliksi tuomaan kranaatinheittimeen ja oli sen kopio putken, vastalevyn ja suuntaimen osalta, mutta tuen vaakituslaitteen kiinnitys ja rakenne poikkesivat brittiläis-ranskalaisesta mallistaan.
Koekappaleen jälkeen Suomen puolustusministeriön taisteluvälineosasto tilasi 104 kappaletta, jotka saivat tyyppimerkinnän 81 Krh/33. Seuraava malli, 81 Krh/35, Tampellan esitteiden mukaan 81 Krh/34, poikkesi ranskalaisesta jo merkittävämmin. Vastalevyn muotoilu erosi jo brittiläis-ranskalaisesta ja tuen korotuskoneiston paikka oli muutettu jalkojen yläpuolelta nivelkohdan alapuolelle.
Virtus Bologna
Virtus Pallacanestro Bologna on bolognalainen koripalloseura, joka pelaa Italian pääsarjassa Serie A:ssa.
Seura perustettiin jo vuonna 1871, mutta se oli aluksi voimisteluun painottunut. Vasta 1920-luvulla perustettiin ammattimainen koripallojoukkue. Seuran menestysvuodet alkoivat toisen maailmansodan jälkeen ja Virtus voitti neljä Italian mestaruutta perättäin vuosina 1946–1949. Suurta kansainvälistä menestystä Virtus saavutti 2000-luvun taitteessa, jolloin se voitti kaksi kertaa Euroliigan mestaruuden. Kaudella 2002–2003 seuralla oli talousongelmia ja se joutui putomaan niiden takia alemmalle sarjaportaalle. Virtus kuitenkin nousi kaudeksi 2005–2006 takaisin Serie A:han.
Jordan (suku)
Von Jordan on alkuaan sleesialainen aatelissuku, jonka yksi sukuhaara on naturalisoitu Ruotsin ja Suomen ritarihuoneeseen. Suvun ensimmäiset jäsenet saapuivat 1500-luvulla Pommerista Liivinmaalle ja 1600-luvulla Suomeen. Suomalainen sukuhaara naturalisoitiin vuonna 1638 ja introdusoitiin Ruotsin ritarihuoneeseen samana vuonna sukuna numero 243, nimellä Jordan. Suomen ritarihuoneen järjestäytyessä vuonna 1818 suomalainen sukuhaara sai numeron 21. Suvun hautakappeli on Rauman kirkossa.
Reijo Hirvelä
Reijo Hirvelä (s. 1943) on suomalainen iskelmä- ja jazzlaulaja. Hän aloitti uransa 1960-luvun alussa kotikaupungissaan Vaasassa, johon hän oli perustamassa jazzklubi Bohemiaa. Myöhemmin hän perusti Roy Rabben kanssa yhtyeen nimeltä a la Agents. Yhtyeen debyyttialbumilla bassoa soitti Heikki Laurila ja rumpuja Erkki Valaste.
Myöhemmin Hirvelä on asunut ulkomailla, muun muassa Espanjassa ja New Yorkissa.
Hirvelä on esiintynyt myös muutamissa elokuvissa ja televisiosarjoissa, kuten muun muassa viihdesarjassa "ÄWPK – Älywapaa palokunta".
Benedictus Olai
Benedictus Olai (1524 Örebro – 1582), alkujaan Bengt Olsson, oli Ruotsin ensimmäinen lääketieteen tohtori. Hän julkaisi Ruotsin ensimmäisen lääkärikirjan "Een Nyttigh Läkere Book" vuonna 1578. Teos julkaistiin vuonna 2008 lääkintöneuvos Sakari Härön suomentama.
Benedictus Olai valmistui maisteriksi Wittenbergin yliopistoss vuonna 1549 ja opiskeli sen jälkeen lääketiedettä Leipzigin yliopistossa ja mahdollisesti muuallakin Saksassa sekä Italiassa. Hän on valmistunut lääketieteen tohtoriksi todennäköisesti 1552, mutta vuosi ja oppilaitos ovat epävarmat. Hän aloitti lääkärin praktiikan harjoittamisen Tukholmassa viimeistään maaliskuussa 1561, vaikka kuningas oli jo 1554 komentanut hänet ja muutaman muun alan opiskelijan kotimaahan. Hänestä tuli Eerik XIV:n lääkäri.
Kuninkaalla oli toinenkin lääkäri, hollantilainen Wilhelm Lemnius, ja lääkäreiden välit olivat huonot.
Marcel Pronovost
Marcel Pronovost (15. kesäkuuta 1930 Lac á la Tortue, Quebec – 26. huhtikuuta 2015 Windsor, Ontario) oli kanadanranskalainen jääkiekkoilija. Puolustajana pelannut Pronovost edusti Detroit Red Wingsiä ja Toronto Maple Leafsia National Hockey Leaguessa.
Marcel Pronovost oli aikansa parhaita puolustajapelaajia ja auttoi merkittävällä panoksella Detroitia saavuttamaan Stanley Cupin neljästi 1950-luvulla.
Useita kolhuja vastaanottanut Pronovost laski uransa jälkeen murtaneensa yksin nenänsä 14 kertaa.
Sofija Guljak
Sofija Guljak (s. 29. joulukuuta 1979 Kazan, Tatarstan, Neuvostoliitto) on venäläinen pianisti. Hän voitti kansainvälisen Maj Lind -pianokilpailun 2007.
Guljak aloitti musiikinopinnot kotikaupungissaan Kazanissa ja myöhemmin Valtion
konservatoriossa. Hän on opiskellut vuosina 2004–2006 Pariisissa École Normale de
musiquessa ja myöhemmin Imolassa Italiassa.
Guljak on voittanut useita pianokilpailuja, muun muassa pianokilpailun San Marinossa, tullut toiseksi 2002 Kansainvälisen Franz Liszt -pianokilpailun Wrocławissa Puolassa ja voittanut 2007 William Kapell International Piano Competition & Festivalin pianokilpailun 2007
Von Jordan
Von Jordan oli ruotsalainen aatelissuku. Se on introdusoitu Ruotsin ritarihuoneeseen sukuna numero 914. Suvun kerrotaan olevan alkuaan skotlantilainen. Suku sammui 1700-luvulla.
Gagran piiri
Gagran piiri (abhasiaksi Гагра араион) on yksi seitsemästä Abhasian tasavallan hallinnollisesta piiristä. Gagran piirin väkiluku on vain 37 002. Gagran piiri sijaitsee Abhasian tasavallan koillisosassa rajoittuen Venäjän federaation Krasnodarin aluepiiriin ja Abhasian tasavallassa Gudautan piiriin.
Gagran piiri ympäröi piiritasoista Gagran kaupunkia (abhasiaksi Гагра; Gagra), jonka väkiluku on ollut Neuvostoliiton väestönlaskennassa 1989 77 709. Gagran piirin toinen piiritasoinen kaupunki on Pitsunda (abhaksiaksi Пиҵунда) .
Kaupunkityyppisiä kyliä ovat Gjatšrypš (abhasiaksi Гьачрыҧшь) ja Tandrypš (abhasiaksi Цандрыҧшь).
Piirissä on myös suurehko Gagran piiriin hallintoon elimellisesti ilman itsenäistä paikallishalinnolista asemaa kuuluva kylä Bzypta.
M27 (valtatie)
Valtatie M27 () on Venäjän Krasnodarin aluepiirissä Novorossijskista Abhasian (Georgia) rajalle johtava liittovaltiotason päävaltatie ("magistral"). Tie kulkee vuoristossa Mustanmeren rannikon suuntaisesti ja sitten lomarannikkoa pitkin muun muassa Tuapsen, Sotšin ja Adlerin kautta. M27 on osa eurooppatie E97:ää.
Neuvostoliiton aikana, vuoteen 1991, M27 jatkui Georgian halki ja kulki Tbilisin kautta edelleen Azerbaidžaniin ja Kaspianmeren rannalle Bakuun. Georgiassa tie kulkee Gorin pohjoispuolelta läheltä Etelä-Ossetiaa ja sen pääkaupunkia Tskhinvalia. Vuonna 2008 kysymys tien hallinnasta muodostui tärkeäksi Etelä-Ossetian taisteluiden aikana, koska se on rautatien ohella toinen merkittävä Georgian poikittaisväylä raskaille kuljetuksille ja siis myös sotilaskuljetuksille.
Nurmivalmuska
Nurmivalmuska ("Lepista luscina") on kupera tai laakeneva harmaanruskea ja pilkullinen valmuskalaji. Sen heltat ovat lakkia vaaleammat ja vanhemmiten harmaanpunaiset. Jalka on lakkia vaaleampi. Sienen malto on harmaanvalkoista ja maku on mieto. Sieni on syötävä. Se kasvaa yksittäin tai sieniympyröinä nurmikoilla, laitumilla, puistoissa jne. Se on Etelä-Suomessa harvinainen.
Orvokkivalmuska
Orvokkivalmuska ("Lepista sordida") on kupera tai laakealakkinen valmuskalaji. Sen lakki on väriltään ruskeanvioletti tai harmaanruskea ja vaalenee vanhetessaan. Se on alle kymmenen senttimetrin levyinen. Heltat ovat ohuet, sinivioletit tai lihanväriset. Jalka on lakkia vaaleampija noi kolmesta kuuteen senttimetrin mittainen. Sienen malto on harmaanviolettia. Se kasvaa harvinaisena Etelä- ja Keski-Suomessa muun muassa komposteissa, tienvarsilla, puistoissa eli kyseessä ei ole metsäsieni. Sienellä on selkeä erikoinen mieto maku ja haju. Sienen käyttö ruoaksi onnistuu yleensä parhaiten esikypsennyksen avulla eikä laji ole myrkyllinen.
Iso Huopalahti
Iso Huopalahti () on Laajalahdesta pohjoiseen työntyvä merenlahti Helsingin ja Espoon rajalla. Se on nykyisellään muodoltaan pyöreähkö, noin kilometrin pituinen ja levyinen. Sen erottaa Laajalahdesta Tarvon saari ja sen pohjoisreunaa sivuava Turunväylän maapenger, jonka ali johtaa nykyisin vain kapea vesiväylä. Turunväylän silta ja vieressä olevan kevyen liikenteen väylän sillat ovat niin matalia, että niiden ali ei voi kulkea veneellä. Isoon Huopalahteen laskevat Mätäjoki ja Monikonpuro.
Vielä 1900-luvun alussa Iso Huopalahti oli huomattavasti nykyistä laajempi ja ulottui melkein rantaradalle ja Turuntielle saakka. Sen pohjoisosa oli kuitenkin jo hyvää vauhtia mataloitumassa ja muuttumassa kosteikoksi. Se oli myös pääkaupunkiseudun parhaita lintukohteita. Kuitenkin 1960-luvun alussa lahden perukasta täytettiin 27 hehtaaria, ja alueelle perustettiin kaatopaikka, joka oli käytössä vuosina 1963-1980. Sinne kuljetetuista jätteistä ja niiden päälle kasatuista maa-aineksista alueelle muodostui korkea täyttömäki, "Talinhuippu", jonka päälle on istutettu metsää. Täyttömäki sijaitsee Mätäjoen ja Monikonpuron välissä Helsingin ja Espoon rajalla.
Kaupunkiasutusta on Ison Huopalahden rannalla vain Talinrannassa. Muilta osin sen rannat ovat rakentamattomia, ja länsirannalla on vielä suotakin. Lahtea ympäröivillä laajoilla viheralueilla sijaitsevat Talin golfkenttä ja Vermon ravirata.
Paikannimen Huopalahti alkumuoto on ollut Haapalaksi. Suomen sana "lahti" oli aikaisemmin "laksi", jolloin se taipui samoin kuin lukusanat "yksi" ja "kaksi", siis "lahden", "lahdella" jne. Kun seudun asutus kuitenkin vuosisatojen ajan oli etupäässä ruotsinkielistä, nimi vääntyi ruotsinkieliseen muotoon Hoplax, josta se sittemmin lainautui takaisin suomeen muodossa Huopalahti. Lähempänä Helsingin keskustaa on myös Pikku Huopalahti, ja niiden välinen alue on aikoinaan kuulunut Huopalahden kuntaan.
Kalvasvalmuska
Kalvasvalmuska ("Lepista irina") on rusomalikoihin toisten "Lepista"-lajien lailla kuuluva valmuskalaji. Sen lakki on kupera tai laakeneva. Heltat ovat vaalean harmaanruskeat. Jalka on säämiskänvärinen. Malto on sienessä likaisenvalkoista. Tuoksu on makea ja sieni on maultaan syötävän mieto. Se kasvaa suurina sieniympyröinä tai kimppuina lehti- ja havumetsäalueilla. Sieni viihtyy usein saarnen seurassa ja sitä tavataan vain Etelä-Suomessa.
Syysvalmuska
Syysvalmuska ("Lepista personata") on kupera tai laakealakkinen likaisenvalkoinen malikoihin kuuluva valmuskalaji. Sienen heltat ovat lakin väriset. Jalka on violetti. Malto on likaisenvalkoista ja maku on mieto. Sientä voi syödä mutta se saattaa keittämättömänä aiheuttaa pahoinvointa. Se kasvaa myöhäissyksyinä mahdollisesti Etelä-Suomessa, joskin erittäin harvinaisena.
Keltareunavalmuska
Keltareunavalmuska ("Tricholoma sejunctum") on keskikokoinen, keltainen valmuskalaji. Sen 5-10 cm leveässä lakissa on usein ruskeita säteittäisviiruja, ja se on märkänä hieman tahmea, keskeltä tummempi, usein epätasainen tai halkeillut. Heltat ovat vaaleat ja hieman harmahtavat, paksuhkot. Malto valkeaa, tiivistä. Jalka on vaalea ja siinä on keltaisia täpliä. Jalan tyvessä voi olla punertavaa sävyä. Malto on valkoista. Sieni maistuu miedolta tai hieman karvaalta ja tuoksuu jauholta. Se kasvaa myöhäisenä hiekkaisissa mäntymetsissä koko Suomessa yleisenä.
Rengasvalmuska
Rengasvalmuska ("Tricholoma cingulatum") on kupera tai laakealakkinen kehnäinen harmaanruskea valmuskalaji. Sienen heltat ovat valkoiset. Jalka on valkoinen tai harmaanvaalea ja yläosassa on pumpulimainen rengas. Malto on valkoista. Sieni kasvaa harvinaisena Etelä-Suomen lehdoissa ja pensaikoissa pajujen seuralaisena.
Harmaavalmuska
Harmaavalmuska ("Tricholoma terreum") on kellomainen tai laakea harmaa tai harmaanmusta valmuskalaji. Sen heltat ovat harmaanvalkoiset tai harmaat. Jalka on valkoinen ja siinä on harmahtavia säikeitä. Malto on valkoista. Sieni maistuu jauholta ja kelpaa ruokasieneksi muttei ole kovin hyvä. Sieni kasvaa mäntyjen seuralaisena kalkkimailla harvinaisena Suomessa.
Champaignin piirikunta (Ohio)
Champaignin piirikunta on piirikunta Ohiossa, Yhdysvalloissa, jonka suurin kaupunki on Urbana. Sen väkiluku oli 38 890 vuonna 2000.
Champaignin naapuripiirikuntia ovat Logan pohjoisessa, Union koillisessa, Madison kaakossa, Clark etelässä, Miami lounaassa ja Shelby luoteessa.
Piirikunnassa oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 40 097 ihmistä. Etniset ryhmät jakautuvat valkoisiin, joita on 95,0%, mustiin (2,4%), alkuperäisamerikkalaisiin (0,4%) ja aasialaisiin (0,4%).
Kotitalouden mediaanitulo on 48 335 ja köyhyysrajan alapuolella oli 15,1% väestöstä vuosina 2007–2011.
Hugh Syme
Hugh Syme on kanadalainen graafinen suunnittelija ja muusikko, joka on suunnitellut eri yhtyeiden ja muusikkojen levyjen kansia. Hän on erityisesti suunnitellut monien rock- ja heavy metal -yhtyeiden, kuten Iron Maidenin ja Megadethin, levyjen kansia. Hän on soittanut kosketinsoittimia Rushin kappaleissa ja suunnitellut kaikki yhtyeen levyjen kannet vuodesta 1975 alkaen. Muihin yhtyeisiin, joiden kanssa Syme on tehnyt taiteellista yhteistyötä, lukeutuvat Klaatu, Extol, Megadeth, Nevermore, Stone Sour, Styx, Fates Warning, Whitesnake, Queensrÿche, Aerosmith ja Dream Theater.
Syme vietti suuren osan lapsuuttaan Sunderlandissa Britanniassa. Hän opiskeli Yorkin yliopistossa ja sen jälkeen New School of Artissa Torontossa.Hän aloitti perinteisenä taidemaalarina, mutta viime vuosina hän on myös käyttänyt digitaalista aineistoa.