Ferenc Puskás
Ferenc Puskás Biró, syntyjään Ferenc Purczeld, (2. huhtikuuta 1927 Kispest – 17. marraskuuta 2006 Budapest) oli unkarilainen jalkapalloilija ja valmentaja. Hänellä oli myös Espanjan kansalaisuus. Puskásia pidetään yhtenä kaikkien aikojen parhaista jalkapalloilijoista.
Puskás edusti Unkarin maajoukkuetta sen kulta-aikoina 1940-luvun lopussa ja 1950-luvun alussa. Hän pelasi 85 ottelua Unkarin paidassa ja teki niissä ennätykselliset 84 maalia. Hän oli myös mukana Unkarin voittaessa kultaa Helsingin olympialaisissa 1952 ja hävitessä MM-loppuottelun 1954.
Seuratasolla Puskás edusti Honvédia vuodesta 1943. Vuonna 1956 hän jäi maanpakoon Unkarin kansannousun jälkeen ja siirtyi 1958 Real Madridiin, jossa hän voitti viisi Espanjan-mestaruutta ja kolme Euroopan cupia. Puskás pelasi neljä ottelua myös Espanjan maajoukkueessa. Valmentajana Puskás johdatti kreikkalaisjoukkue Panathinaikosin vuoden 1971 Euroopan cupin finaaliin.
Puskás syntyi Budapestin laitamilla sijaitsevassa Kispestissä. Hänen isänsä oli myös aikanaan jalkapalloilija ja toimi valmentajana Kispest AC:ssa. Puskás liittyi seuraan 10-vuotiaana salanimellä "Miklós Kovács", sillä liittymiseen vaadittiin 12 vuoden ikää. Uransa alusta asti vasempana välihyökkääjänä pelannut Puskás teki debyyttinsä Unkarin liigassa marraskuussa 1943. Kaksi vuotta myöhemmin hän pelasi ensimmäisen maaottelunsa Unkarin paidassa. Vuonna 1949 Kispestistä tehtiin armeijan seura ja sen nimi vaihtui Honvéd FC:ksi. Honvédiin hankittiin asevelvollisuuden nimissä maan parhaat pelaajat kuten Zoltán Czibor ja Sándor Kocsis. Puskás sai majurin arvon, mistä juontuu yksi hänen lempinimistä – "Laukkaava majuri". Honvédissa Puskás voitti kaikkiaan viisi mestaruutta ja teki pelaamissaan 340 ottelussa yhteensä 352 maalia.
Maajoukkueessa Puskás loisti samalla tavalla kuten seurajoukkueessakin. Unkari hallitsi kapteenina toimineen Puskásin johdolla eurooppalaista jalkapalloa 1950-luvun alussa. Se voitti kultaa Helsingin olympialaisissa 1952. Unkarista tuli myös ensimmäinen joukkue Ison-Britannian ulkopuolelta, joka voitti Englannin sen kotikentällä. Wembleyllä lukemat olivat 6–3 ja Unkarissa se ryöpytti Englantia numeroin 7–1. Unkari olikin selvä ennakkosuosikki 1954 MM-kisoissa, sillä se ei ollut hävinnyt otteluakaan yli neljään vuoteen. Puskás loukkaantui Länsi-Saksaa vastaan pelatussa alkusarjan ottelussa, jonka Unkari voitti 8–3. Puskás palasi kokoonpanoon puolikuntoisena vasta finaalissa, jossa vastassa oli jälleen Länsi-Saksa. Finaalin piti olla Unkarin näytöstä, mutta Länsi-Saksa onnistui kaatamaan "Bernin ihmeeksi" kutsutussa ottelussa ennakkosuosikin 3–2. Tappioon päättyi Kultaiseksi joukkueeksi nimitetyn Unkarin 33 ottelun mittainen tappioton putki.
Honvédin pelatessa vuoden 1956 Euroopan cupissa vierasottelua Athletic Bilbaoa vastaan, Unkarin kansannousu alkoi Budapestissa. Useat joukkueet jäsenet, myös Puskás, päättivät olla palaamatta takaisin Unkariin. Toinen osaottelu pelattiin Brysselissä ja Honvéd tippui jatkosta. Maanpaossa olleet pelaajat kiersivät Italiassa, Portugalissa, Espanjassa ja Brasiliassa keräämässä rahaa näytösotteluilla. Fifa ja Uefa eivät hyväksyneet näitä otteluita ja Puskás sai kahden vuoden pelikiellon kieltäydyttyään palaamasta Budapestiin.
Puskás vietti vuoden Itävallassa, mutta ei päässyt pelikiellon vuoksi pelaamaan. Puskás lihoi ja häntä pidettiinkin liian vanhana ja lihavana hänen yrittäessä saada sopimusta italialaisiin joukkueisiin. Lopulta hän päätyi pelikiellon päätyttyä 1958 Real Madridiin, joka oli valmis ottamaan riskin. Puskás vastasi tekemällä heti ensimmäisellä kaudella 21 maalia ja muodosti Alfredo Di Stéfanon kanssa hyökkäyskaksikon, joka oli aikansa tehokkaimpia. Hän ylsi yli 20 maaliin myös viidellä seuraavalla kaudella.
Puskás oli tehokas myös Euroopan cupissa. Vuoden 1960 finaalissa Eintracht Frankfurtia vastaan Puskás teki neljä maalia. Hän onnistui hattutempussa myös 1962 finaalissa vaikka Real Madrid hävisi ottelun. Puskás on ainoa pelaaja, joka on pystynyt hattutemppuun kahdessa finaalissa. Puskás pelasi Real Madridissa 40-vuotiaaksi asti ja lopetti uransa seuran voitettua Euroopan cupin 1966. Hän pelasi Madridissa yhteensä 182 ottelua ja teki niissä 157 maalia.
Maanpakonsa aikana Puskás sai Espanjan kansalaisuuden ja hän pääsi edustamaan myös Espanjan maajoukkuetta. Hän pelasi MM-kisoissa 1962, joissa Espanja ei kuitenkaan menestynyt. Puskás pelasi Espanjalle yhteensä neljä maaottelua tekemättä niissä yhtään maalia.
Pelaajauransa päätyttyä Puskás lähti Kanadaan valmentajaksi. Vietettyään siellä muutaman vuoden hän palasi Eurooppaan ja päätyi Panathinaikosin valmentajaksi. Hänen johdollaan Panathinaikos voitti kaksi Kreikan mestaruutta ja pääsi Euroopan cupin finaaliin 1971, mutta hävisi sen Ajaxille. Panathinaikosissa vietetyn viiden vuoden jälkeen hän valmensi muun muassa Real Murciaa Espanjassa, Colo-Coloa Chilessä, AEK Ateenaa Kreikassa sekä seurajoukkueita Egyptissä, Paraguayssa ja Australiassa. Hän ei saavuttanut niissä mainittavaa menestystä. Vuonna 1993 Puskás valittiin Unkarin maajoukkueen väliaikaiseksi valmentajaksi 1994 MM-kisojen karsintojen aikana.
Puskás joutui sairaalaan vuonna 2000 ateroskleroosin takia, ja myöhemmin hänellä todettiin Alzheimerin tauti. Puskás menehtyi keuhkokuumeeseen pitkällisen sairastamisen jälkeen 17. marraskuuta 2006.
Puskásille järjestettiin valtiolliset hautajaiset 9. joulukuuta 2006 ja hänet haudattiin Budapestin Pyhän Tapanin kirkkoon.
Puskásia pidetään yhtenä kaikkien aikojen parhaista jalkapalloilijoista. Hänet on valittu kansainväliseen jalkapallon Hall of Fameen, ja vuonna 1999 hän sijoittui seitsemänneksi "World Soccer" -lehden äänestyksessä 1900-luvun parhaasta pelaajasta maailmassa. Puskás oli mukana myös parhaiden elävien jalkapalloilijoiden FIFA 100 -listalla vuonna 2004. Vuonna 2001 Unkarin kansallisstadion nimettiin hänen mukaansa.
Kansainvälinen jalkapalloliitto Fifa julkisti 2009 Puskásin mukaan nimetyn uuden palkinnon. Puskás-palkinto jaetaan vuosittain erityisen näyttävän maalin tehneelle pelaajalle.