hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Ernst Heinkel
Ernst Heinkel (24. tammikuuta 1888 – 30. tammikuuta 1958) oli saksalainen lentokoneinsinööri ja lentokonetehtaan omistaja.
Heinkel syntyi Grunbachissa, Württembergissä. Hän innostui lentokoneista käydessään Saksan ensimmäisessä kansainvälisessä ilmailunäyttelyssä (International Aviation Exhibition eli ILA), joka pidettiin Frankfurt am Mainissa vuonna 1909.
Heinkel opiskeli koneinsinööriksi vuodesta 1907 alkaen Stuttgartissa. Hän rakensi oman lentokoneen, jolla joutui onnettomuuteen vuonna 1911. Hän keskeytti yliopisto-opintonsa ja pestautui Albatros-lentokonetehtaalle vuonna 1913. Siellä Heinkel nousi pian pääsuunnittelijaksi. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän toimi myös Hansa-Brandenburg-tehtaassa ja suunnitteli muun muassa Suomen ilmavoimissa käytetyn W.33 (eli I.V.L. A.22 Hansa) -koneen.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Heinkel toimi päällysmiehenä autokorjaamossa. Vuonna 1920 hän pääsi Caspar-lentokonetehtaalle, jossa hän suunnitteli sukellusveneiden torjuntaan sopivan lentokoneen.
1. joulukuuta 1922 hän perusti Warnemündeen Heinkel Flugzeugwerke -yhtiön, jossa hän suunnitteli tusinoittain lentokoneita 1920-luvulla. Asiakkaina oli muun muassa Neuvostoliitto, jolla oli vaikeuksia ostaa lentokoneita muista maista. Versailles’n rauha kielsi Saksaa valmistamasta lentokoneita, mutta kauppa Neuvostoliittoon ei ollut julkista eikä siten valvonnan kohteena. Saksan pyrkimys kiertää rauhansopimusta valmistamalla lentokoneita Ruotsissa, Alankomaissa ja niin edelleen oli laaja-alainen operaatio.
1930-luvulla Heinkel kehitti muun muassa He 112 -hävittäjälentokoneen, joka kilpaili Messerschmitt Bf 109:n kanssa siitä, kumpi oli maailman nopein lentokone ja kummasta tulisi uudelleenperustetun Luftwaffen päähävittäjäkone. Muistelmissaan Heinkel väittää Messerschmittin voittaneen muun muassa nopeusennätyksen poliittisilla suhteilla eikä todellisella lentosuorituksella. He 112 -konetta valmistettiin lopulta vain 98 kappaletta, joista Espanjan ilmavoimille toimitettiin 15, Japanin ilmavoimille 30, Unkarin ilmavoimille kolme ja Romanian ilmavoimille 24 kappaletta. Yleinen kirjallisuudessa jälkikäteen esitetty mielipide on, että He 112 oli huono hävittäjä. Konetta tarjottiin myös Suomen ilmavoimille, mutta sitä pidettiin liian kalliina Fokker D.XXI:een verrattuna.
Heinkel kehitti Heinkel He 178 -suihkukoneen vuoden 1939 syksyyn mennessä. Natsi-Saksan johto oli kuitenkin asettanut Heinkelin tehtaan vain pommikoneiden valmistajaksi. Niistä Heinkel He 111 oli kuuluisin. Sodan jälkeen Heinkel rakensi aluksi moottoreita, sitten skoottereita ja kääpiöautoja (Heinkel Kabine). Hän suunnitteli Egyptissä suihkumoottoreita ja hävittäjäkoneita.
1950-luvun puolivälissä hän palasi Saksaan suunnittelemaan lentokoneita. Hän lähti yhteistyöhön Willy Messerschmittin perustaen vuonna 1956 "Flugzeugunion Süd" eli Entwicklungsring Süd-yhteenliittymän.
Ernst Heinkel kuoli 30. tammikuuta 1958.
Brussels Airlines
Brussels Airlines on Belgian kansallisen lentoyhtiön Sabenan seuraaja. Brussels Airlinesin kotikenttä on Brysselin Zaventemin lentoasema. Brussels Airlinesin lentoverkosto kattaa yli 50 kohdetta Euroopassa, 14 Afrikassa, yhden Lähi-idässä ja kolme Yhdysvalloissa. Yhtiön palveluksessa on yli 2 800 työntekijää. Suomen toimipiste sijaitsee Helsingissä ja työllistää kuusi henkilöä.
Päätökset Brussels Airlinesin perustamisesta tehtiin vuonna 2006, kun SN Airholding päätti yhdistää omistamiensa, Belgian kansallisen lentoyhtiön seuraajan SN Brussels Airlinesin (per. 15.2.2002) ja Virgin Expressin (ostettiin keväällä 2005) toiminnot. Lentoyhtiö lanseerattiin 7. marraskuuta 2006, toimintansa tämä yhtiö aloitti 25. maaliskuuta 2007.
Tammikuussa 2018:
Brysselin lentoasema
Brysselin Zaventemin lentoasema (, flaamiksi "Luchthaven Brussel", ) on Brysselin kansainvälinen lentoasema. Se sijaitsee 12 kilometrin päässä Brysselin keskustasta Zaventemin kunnassa Flanderin alueella. Kentän ovat perustaneet natsi-Saksan miehitysjoukot toisen maailmansodan aikana.
Kentän pinta-ala on 1 245 hehtaaria ja korkeus merenpinnasta on 56 metriä.Brysselin lentoasemalle tehtiin 22. maaliskuuta 2016 terrori-isku.
Pyhätunturi
Pyhätunturi on seuraavien suomalaisten tunturien nimi:
Pyhätunturi (Pelkosenniemi)
Pyhätunturi on Pelkosenniemen ja Kemijärven kuntien alueilla sijaitseva usean tunturilaen ryhmä. Tunturijono on vajaan kymmenen kilometrin pituinen ja itä-länsisuuntainen. Se on muodostunut yli kaksi miljardia vuotta sitten, jolloin paikalla sijaitsi korkea vuorijono. Pehmeä kiviaines on rapautunut pois ja jäljelle on jäänyt lähinnä kova kvartsiitti.
Tunnetuin huippu on itäinen "Kultakero". Muut laet eli kerot länteen päin ovat "Ukonhattu" ja korkein huippu "Noitatunturi" (540 m, aiemmalta nimeltään Seitakero). Seuraavina lännessä ovat matalammat "Laakakero" ja "Peurakero". Tunturijono jatkuu edelleen luoteeseen Luosto-tuntureille saakka. Kultakeron koillispuolella Pyhäjärven itärannalla on 370-metrinen "Soutaja".
Kultakeron ja Ukonhatun välissä sijaitsee vajaan kilometrin pituinen, jyrkkäreunainen "Isokuru" eli Pyhäkuru. Pyhätunturin alueella on saamelaisten muinaisia uhri- ja muita palvontapaikkoja. "Uhriharjun" läheisyydessä on "Karhunjuomalampi". 1600-luvulla saamelaisia kastettiin kristinuskoon, jolta ajalta ovat nimistössä peräisin Isokurun perillä sijaitsevat "Pyhänkasteenlampi" ja "Pyhänkasteenputous".
Osia "Taivaan tulet" -televisiosarjasta kuvattiin Pyhätunturilla ja sen ympäristössä. Jukolan viesti kilpailtiin Pyhä-Luoston alueella vuonna 1994.
Lähes koko Pyhätunturin alue kuuluu vuonna 1938 perustettuun kansallispuistoon, joka yhdistettiin vuonna 2005 Luoston alueen kanssa Pyhä-Luoston kansallispuistoksi. Alueella on kävelyreittejä, tupia, laavuja ja nuotiopaikkoja retkeilijöiden käytössä. Isokurun lohkareisella pohjalla on kulkemista helpottavat pitkospuut. Talvella siellä esiintyy lumivyöryjä.
Pyhätunturin laskettelukeskus eli Pyhä matkailupalveluineen sijaitsee Kultakerolla ja on Aho Groupin omistuksessa. Alueella on hotelli ja muuta majoituskapasiteettia. Laskettelukeskuksessa on 14 rinnettä. Laskettelukeskus sisältää FIS-luokitellun Piste Palander -laskettelurinteen, joka on Suomen suurin laskettelurinne. Hiihtokeskus valittiin 2010–2011 tehtyjen uudistusten ansiosta Vuoden hiihtokeskukseksi 2011.
Heinrich Isaac
Heinrich Isaac (noin 1450 – 26. maaliskuuta 1517) oli alankomaalainen säveltäjä.
Isaacin lapsuudesta ja nuoruudesta ei ole kovin paljoa tietoa. Hänen tiedetään aloittaneen säveltäminen viimeistään 1470-luvulla. 1480-luvun alkupuolella hän toimi hovisäveltäjänä Innsbruckissa. Vuonna 1485 hän lähti Firenzeen urkuriksi, kuoromestariksi ja opettajaksi Lorenzo de’ Medicin lapsille. Vuonna 1497 Isaacin tiedetään toimineen keisari Maximilian I:n palveluksessa. Hän myös matkusteli Saksassa, jossa useat säveltäjät ottivat vaikutteita hänen musiikistaan. Vuonna 1514 Isaac palasi Firenzeen ja kuoli siellä kolme vuotta myöhemmin.
Isaac sävelsi monenlaista musiikkia, kuten messuja, motetteja, erilaisia lauluja sekä soitinmusiikkia. Hän oli yksi aikansa arvostetuimmista säveltäjistä.
Ludwig Senfl
Ludwig Senfl (syntynyt noin vuonna 1486, kuollut 2. joulukuuta 1542 – 10. elokuuta 1543 välisenä aikana) oli saksalais-sveitsiläinen säveltäjä. Noin vuonna 1496 Senfl ryhtyi kuoropojaksi keisari Maximilianin hovikappelin kuoroon. Hänen arvellaan lähteneen äänennmurroksen jälkeen pappisuralle.
Senfl opiskeli arvostetun säveltäjä Heinrich Isaacin johdolla. Myöhemmin hän sävelsi useita kappaleita.
Filippo Azzaiolo
Filippo Azzaiolo oli italialainen säveltäjä. Hänen tiedetään toimineen ainakin Bolognassa.
Azzaiolon elinvuosista ei ole tietoa. Kaikki hänen tunnetut sävellyksensä on sävelletty vuosien 1557 ja 1569 välillä. Azzaiolon tunnetuin kappale lienee vuonna 1557 julkaistu "Chi passa", josta suosittu säveltäjä William Byrd teki hieman myöhemmin oman versionsa.
Pompeius Trogus
Gnaeus Pompeius Trogus oli ensimmäisellä vuosisadalla elänyt historioitsija, joka kirjoitti Rooman keisari Augustuksen aikana. Hän oli keltti Gallia Narbonensisin provinssista
Hänen tärkein teoksensa oli "Historiae pillippicae et totius mundi origines et terrae situs" jonka pääaihe on Makedonian nousu suurvallaksi Filippos II:n ja Aleksanteri Suuren aikana. Tämä teos ei ole säilynyt nykypäivään, mutta Junianus Justinus kirjoitti siitä oman lyhennetyn versionsa joka on säilynyt.
Lähteenään Trogus käytti pääasiassa kreikkalaista historioitsijaa Theopomposta.
Puuro
Puuro on yleensä viljasta vedessä tai maidossa keittämällä tehty paksuhko, lusikalla syötävä ruoka. Puuroa voidaan tehdä esimerkiksi vehnästä, kaurasta, ohrasta, riisistä tai rukiista. Puuron mausteena käytetään yleisesti suolaa. Puuroon saatetaan joskus lisätä esimerkiksi voita ("voisilmä"), sokeria, hunajaa, maitoa tai siirappia. Riisipuuron päälle ripotellaan usein kanelia. Puurojen lisukkeena voidaan käyttää puurosta riippuen myös esimerkiksi kiisseliä, marja- tai sekahedelmäkeittoa, tuoreita marjoja, marjasosetta tai hilloa. Puuroa syödään perinteisesti aamiaisella mutta myös lounaalla tai päivällisellä. Varsinkin vispi- tai riisipuuroa tarjotaan usein jälkiruoaksi. Varsinkin aiemmin oli tapana paistaa tähteeksi jäänyt puuro voilla voidellussa pannussa. Nestepitoista, laihaa puuroa sanotaan velliksi.
Puuro voidaan valmistaa esimerkiksi mikroaaltouunissa, kattilassa liedellä tai hauduttaa uunissa. Mikroaaltouunissa valmistettavasta puurosta voidaan käyttää esimerkiksi nimitystä mikropuuro ja pikapuuro.
Puuroja voidaan myös valmistaa keittämättä; tällaisia puuroja kutsutaan tuore- tai raakapuuroiksi. Tuore- ja raakapuuroja valmistetaan laittamalla hiutaleet esimerkiksi illalla nesteeseen turpoamaan, ja aamulla puuro on valmis nautittavaksi. Nestettä voi vaihdella mielensä mukaan tai käyttää esimerkiksi jogurttia.
Puuronkeitto voi olla myös välivaihe muun ruokalajin valmistamisessa. Esimerkiksi porkkanalaatikko perustuu riisi-, ohraryyni- tai mannapuuroon ja porkkanasoseeseen. Myös karjalanpiirakat täytetään yleens riisipuurolla.
Erilaiset puurot ovat olleet suosittuja myös kouluruokana, ja nykyisinkin ne sopivat täyttämään vaatimusta kasvisruokien tarjoamisesta koulussa. Puurot ovat myös edullisia valmistaa. Puuro kouluruokana kuitenkin jakaa mielipiteitä aiempaa enemmän.
Jean-Paul Marat
Jean-Paul Marat [ʒɑ̃pɔl maʁa] (24. toukokuuta 1743 – 13. heinäkuuta 1793) oli sveitsiläissyntyinen ranskalainen vallankumousmies ja lääkäri. Hän kuului jakobiineihin.
Marat’n isä muutti Sardiniasta Sveitsiin ja kääntyi katolilaisuudesta kalvinismiin. Jean-Paul ranskalaisti italialaisperäisen nimensä Mara Marat’ksi.
Marat kiihotti sanomalehdessään "L’ami du peuple" ("Kansan ystävä") kansaa aatelisia ja rikkaita vastaan. Hän oli kuolemanrangaistuksen äänekäs puolustaja ja oli ehdottomasti sitä mieltä, että vallasta syöstyt ylimystön edustajat olisi teloitettava heti. Hän kirjoitti:
”Jos viisi- tai kuusisataa kaulaa olisi katkaistu heti, olisitte saaneet aikaan muutosta, vapautta ja onnea. Väärä humaanisuus on pidättänyt käsiänne; nyt miljoonat veljenne ovat kuoleman omat.”
Marat hyväksyi vuoden 1792 vangittujen ”vallankumouksen vihollisten” joukkomurhat. Hän perusti pahamaineisen ”Valvontakomitean”, jonka tehtävä oli etsiä ja kitkeä vastavallankumoukselliset yhteiskunnasta. Marat teki kuolemanlistoja, joilta teloitettiin sekä syylliset että syyttömät.
Girondisti Charlotte Corday murhasi Marat’n vuonna 1793. Vaikeaa ja pitkäaikaista ihosairauttaan ihokeliakiaa hoitanut Marat istui kylpyammeessa, kun Corday tuli ja puukotti häntä rintaan. Tekonsa perusteluksi hän sanoi tuhansien jakobiinien vastustajien likvidoinnin. Niin rojalisteja kuin girondisteja teloitettiin salaliitosta epäiltyinä. Corday itse teloitettiin neljä päivää Marat’n murhan jälkeen giljotiinilla kyseisestä murhasta tuomittuna.
Marat’n murha laukaisi terrorin, joka lopulta vei mukanaan jopa terrorin johtajatkin.
Marat haudattiin Panthéoniin pois viskattujen Mirabeaun luiden tilalle.
Place du Carouselille pystytettiin hänen muistokseen pyramidi, jossa säilytettiin hänen kylpyammettaan, veren tahrimaa kirjettä ja pikkuesineitä. Samoin patsaita ja rintakuvia oli joka paikassa.
Terrorin loputtua korkeimpien johtajiensa mestaukseen Marat herätti enää pelkkää kauhua. Hänen luunsa siirrettiin syrjäiseen Sainte-Genevièven hautausmaahan eikä yhteishautaan kuten edeltäjänsä. Asialla ei käytännössä ollut suurtakaan eroa: patsaat ja muistomerkit hävitettiin sekä palvonta loppui totaalisesti.
Jean-Paul Marat’n mukaan nimettiin vuonna 1921 neuvostoliittolainen taistelulaiva Marat. Toisen maailmansodan aikana alus sai takaisin alkuperäisen nimensä Petropavlovsk, kun vallankumoussankarien nimet menivät pois muodista ja isänmaallisuuteen viittaavat nimet palasivat.
Neville Chamberlain
Arthur Neville Chamberlain, PC, FRS (18. maaliskuuta 1869 – 9. marraskuuta 1940) oli brittiläinen liikemies ja konservatiivipoliitikko, joka oli Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri ennen toista maailmansotaa vuosina 1937–1940. Chamberlain allekirjoitti kohutun Münchenin sopimuksen Adolf Hitlerin kanssa syyskuussa 1938. Chamberlainia pidetään 1900-luvun epäsuosituimpana pääministerinä, koska hänen myöntyväisyyspolitiikkansa johti Tšekkoslovakian luovuttamiseen Saksalle. Samana vuonna hän luopui Kuninkaallisen laivaston tukikohdista Irlannin vapaavaltiossa, mikä antoi saksalaisille sukellusveneille mahdollisuuden pysyä 200 mailin päässä Irlannin länsirannikolta, jossa ne saattoivat pysäyttää kauppalaivoja.
Chamberlain työskenteli liike-elämässä, paikallishallinnossa ja ensimmäisen maailmansodan aikana lyhyen aikaa Kansallisen huollon johtajana (Director of National Service) 1916–1917. Neville Chamberlain seurasi isäänsä ja vanhempaa velipuolta politiikkaan tullessaan parlamentin jäseneksi vuoden 1918 vaaleissa 49-vuotiaana. Hän kieltäytyi ministerin asemasta, kunnes hänet valittiin Posti- ja viestintälaitoksen johtajaksi vuoden 1922 vaalien jälkeen. Vuonna 1923 hänestä tuli nopeassa tahdissa terveysministeri ja valtiovarainministeri, mutta hän ei esitellyt budjettia ennen hallituksen kaatumista vuonna 1924. Hän palasi terveysministeriksi ja toteutti laajan joukon uudistusohjelmia vuosina 1924–1929. Hänet valittiin vuonna 1931 valtiovarainministeriksi Kansallisen rintaman koalitiohallitukseen, ja hän toteutti kuusi vuotta sodan jälkeisen valtionvelan maksua ja verojen helpottamista. Stanley Baldwinin erotessa pääministerin virasta Edvard VIII:n kruunusta luopumisen ja Yrjö VI:n kruunajaisten jälkeen Chamberlainista tuli pääministeri 28. toukokuuta 1937 ja muutaman päivän kuluttua konservatiivisen puolueen johtaja.
Solmittuaan Adolf Hitlerin kanssa Münchenin sopimuksen vuonna 1938 ja palattuaan Englantiin Chamberlain lausui historiaan jääneet sanat: ”Rauha meidän elinajaksemme.” Sopimus antoi Saksalle oikeuden liittää Tšekkoslovakian saksankieliset sudeettialueet Saksaan. Se avasi myös Saksalle tien vallata koko Tšekkoslovakian. Sopimusta onkin pidetty yhtenä askeleena kohti toista maailmansotaa. Chamberlain solmi puolustusliiton Saksan uhkaaman Puolan kanssa, mutta Saksan hyökätessä Puolaan 1. syyskuuta 1939 hän ei voinut tehdä suoraan mitään Puolan auttamiseksi. Iso-Britannia julisti sodan Saksalle 3. syyskuuta (kuuntele: ) ja aloitti hyökkäykset sen laivoja vastaan. Valesodan aikana syyskuusta 1939 toukokuuhun 1940 Chamberlain lähetti 300 000 miehen Brittiläisen siirtoarmeijan Ranskan ja Belgian rajalle. Chamberlain pakotettiin eroamaan 10. toukokuuta 1940, kun Saksa valtasi Alankomaat, Belgian ja Ranskan. Häntä seurasi pääministerinä Winston Churchill.
Chamberlain kuoli syöpään puoli vuotta virasta eroamisensa jälkeen.
John Connally
John Connally (27. helmikuuta 1917 – 15. kesäkuuta 1993) oli yhdysvaltalainen poliitikko. Hän toimi Yhdysvaltain laivastoministerinä Kennedyn kabinetissa vuonna 1961, Texasin kuvernöörinä 1963–1969 ja Yhdysvaltain valtiovarainministerinä Richard Nixonin kabinetissa vuosina 1971–1972.
22. marraskuuta 1963 Connally istui vaimonsa kanssa samassa autossa presidentti John F. Kennedyn kanssa, kun tämä ammuttiin. Connally haavoittui itsekin ampumavälikohtauksessa, mutta selvisi siitä hengissä.
Venetpalo
Venetpalo on noin 500 asukkaan kylä Kärsämäen kunnan eteläosassa Oulun läänissä. Kylässä on muun muassa vesivoimalaitos ja maastohiihtokeskus. Kylän läpi virtaa Pyhäjoki. Lähin postikonttori sijaitsee Kärsämäen keskustassa.
Kylän yleisilmettä leimaavat kumpareinen maasto sekä kylää halkovat Nelostie ja Pyhäjoki, johon on kylän kohdalle rakennettu vesivoimalaitos. Maatalous on eräs pääasiallisista elinkeinoista. Venetpalossa on myös oma hiihtomaja ja sen ympäristössä kulkeva hiihtolatu, jossa voi talvella käydä hiihtämässä sekä kesällä kiertää kävellen luontopolkua. Kylällä on myös uimaranta noin 1,8 kilometrin päässä Nelostien risteyksestä.
Kylälle on tehty oma kyläkirja, "Veneet palo, airot jäi".
Hautajoen kylä on Venetpalon naapurikylä. Kylä sijaitsee Hautajoen varrella.
Alueen postinumero ja -toimipaikka ovat 86710 Kärsämäki.
Luulajansaame
Luulajansaame on uralilainen kieli. Se kuuluu saamelaiskielten länsisaamelaiseen haaraan. Sen lähimpiä sukukieliä ovat pohjoissaame, piitimensaame, uumajansaame ja eteläsaame.
Kielellä on noin 2 000 puhujaa. Heistä suurin osa asuu Ruotsissa lähinnä Jällivaaran ja Jokimukan alueilla, loput Norjassa. Se on 1800-luvulta saakka ollut jatkuvasti myös kirjallisessa käytössä, jonka pani alulle Lars Levi Laestadius , itsekin luulajansaamen puhuja. Norjassa on suunniteltu luulajansaamenkielistä lukiota , joka toteutuessaan olisi maailman ensimmäinen.
Uumajansaame
Uumajansaame on uralilainen kieli, jota puhuvat uumajansaamelaiset. Se kuuluu saamelaiskielten länsisaamelaiseen haaraan. Sen lähimpiä sukukieliä ovat pohjoissaame, luulajansaame, piitimensaame ja eteläsaame.
Kieltä puhuu noin 20 ihmistä, ja suurin osa heistä on vanhuksia. Kieli on kuitenkin siirtynyt nuorelle sukupolvelle äidinkielenä tiettävästi ainakin yhdessä perheessä. Puhujat asuvat pääasiassa Uumajanjoen varrella Lyckselessä, Malåssa, Tärnassa ja Sorselessa.
Uumajansaamelaisasutuksen pohjoisraja on Piitimenjoki. Tutkijat ovat havainneet Arjeplogissa huomattavan kielimuurin piitimensaamea puhuvien vuorisaamelaisten ja uumajansaamea puhuvien metsäsaamelaisten välillä. Etelärajan on perinteisesti katsottu kulkevan Uumajanjoessa.
J.A. Nensénin löydöt 1830-luvun Åselen Lapista viittaavat kuitenkin siihen, että tuohon aikaan uumajansaamea puhuttiin jopa siellä päin, siis etelämmässä kuin perinteisesti on ajateltu. Eteläraja on siis ehkä siirtynyt ajan myötä pohjoisemmaksi. Uumajansaamea puhuivat niin Piitimen Lapissa, Åselessä kuin Lyckselessäkin nimenomaan metsäsaamelaiset. He kuitenkin sulautuivat samaan aikaan ruotsalaiseen väestöön, mikä johti kielen käytön vähenemiseen. Sen lisäksi kieleen ovat etelärajalla vaikuttaneet lukuisat hallinnolliset toimet, kuten valtion rajojen vahvistaminen.
Vuonna 2012 julkaistussa tutkimuksessa emeritusprofessori Lars-Gunnar Larsson veti uumajansaamelaisten etelärajan Uumajanjoen ja Vojmånin väliseen vedenjakajaan.
Vuonna 1755 julkaistiin Petrus Fiellströmin (1697–1764) kääntämä saamenkielinen Uusi testamentti. Teoksen kielessä on piirteitä uumajansaamesta. Hän pyrki luomaan käännöksellään ruotsinlapin kirjakielen, ja sen oli tarkoitus olla käyttökelpoista niille, jotka puhuivat Uumajan Lapissa puhuttuja saamen kielten ja murteiden muotoja. Suomalais-ugrilaisten kielten professorin ja eteläsaamen kielen asiantuntija Knut Bergslandin mukaan teoksen kieli muistuttaa kuitenkin enemmän piitimensaamea kuin uumajansaamea. Raamattu ilmestyi uumajansaameksi vuonna 1811.
Muita vanhoja uumajansaameksi käännettyjä teoksia ovat:
Eteläsaame
Eteläsaame on uralilainen kieli, jota puhuvat eteläsaamelaiset. Se kuuluu saamelaiskielten länsisaamelaiseen haaraan. Sen lähin sukukieli on uumajansaame, ja hieman etäämpänä siitä ovat pohjoissaame, luulajansaame ja piitimensaame. Eteläsaamen suurin ero muihin saamenkieliin on astevaihtelun puuttuminen. Murteita on kaksi, pohjoinen ja eteläinen. Murteet poikkeavat toisistaan vain vähän.
Eteläsaamen äännerakenne on seuraavanlainen:Vokaalipituus on foneemista ei-suppeilla vokaaleilla . Suppeat vokaalit esiintyvät vain lyhyinä.
Eteläsaamen diftongit ovat /ie/ ⟨ie⟩; /yo/ ⟨yø⟩, ⟨yö⟩; /ʉe/ ⟨ue⟩; /ɨe/ ⟨ïe⟩, ⟨ie⟩; /uo/ ⟨oe⟩; /ʉa/ ⟨ua⟩; /oe/ ⟨øø⟩, ⟨öö⟩; /eæ/ ⟨ea⟩; /oæ/ ⟨åe⟩; /oa/ ⟨åa⟩.
Eteläsaamen nykyisin käytetty oikeinkirjoitus standardoitiin vuonna 1976. Siihen kuuluu 24 kirjainta, joista ä ja ö ovat käytössä Ruotsissa sekä vastaavasti æ ja ø Norjassa. Oikeinkirjoitus mukailee ruotsin ja norjan kielten kirjoitustapaa, minkä vuoksi jotkin äänteet ilmaistaan konsonanttiyhtymillä tai diftongeilla. Esimerkiksi äänne kirjoitetaan "sj".
Joissakin yhteyksissä käytetään myös kirjainta "ï" ilmaisemaan äännettä .
Eteläsaame eroaa merkittävästi kaikista muista saamelaiskielistä siinä, ettei kielessä ole lainkaan astevaihtelua. Toinen eteläsaamelle tyypillinen piirre ovat varsin yleiset painottoman tavun diftongit. Lisäksi sanojen taivutuksessa painottoman tavun vokaalimuutokset vaikuttavat myös sitä edeltävän painollisen tavun vokaaleihin, esimerkiksi:Seuraavassa taulukko sanan ensimmäisen tavun vokaalimuutoksista:
Myös kieliopillisesti eteläsaamessa on säilynyt monia alkukantaisena pidettyjä piirteitä. Sijamuotoja on kahdeksan: nominatiivi, genetiivi, akkusatiivi, illatiivi, inessiivi, elatiivi, komitatiivi sekä essiivi. Useista muista saamelaiskielistä poiketen genetiivi ja akkusatiivi eroavat toisistaan ja ovat säilyttäneet kumpikin oman päätteensä. Samaan tapaan inessiivi (missä) ja elatiivi (mistä) ovat erilliset sijamuodot. Possessiivisuffiksit ovat olemassa, mutta niitä käytetään erittäin harvoin ja silloinkin vain tietyissä yhteyksissä.
Sijapäätteet ovat seuraavanlaiset:
Verbit taipuvat kolmessa persoonassa ja kolmessa luvussa (yksikkö, kaksikko ja monikko). Muiden uralilaisten kielten tapaan eteläsaamessa on kieltoverbi, joka taipuu tapaluokan, persoonan ja luvun sekä muiden saamelaiskielten kieltoverbeistä poiketen aikamuodon mukaan.
Eteläsaame on hyvin uhanalainen kieli. Sillä on arviolta 600–1 000 puhujaa, joista valtaosa asuu Norjan Trøndelagissa ja Nordlandin läänin Helgelandissa sekä Ruotsin Jämtlandissa ja Västerbottenissa. Lastentarhoissa ja alakouluissa eteläsaamen opetusta annetaan ainakin Norjan Snåsan ja Hattfjelldalin kunnissa. Vuodesta 2008 alkaen eteläsaamella on ollut virallisen kielen asema Snåsan kunnassa.
Toisen maailmansodan jälkeen etelä­saamea on alettu jonkin verran käyttää myös kirja­kielenä, jolla on julkaistu oppi­kirjoja, kauno­kirjallisuutta ja lasten­kirjoja.
Eteläsaamen kirjakielen perustan loi 1700-luvulla ruotsalainen pappi Per Fjellström. Myös pappi Jonas Nensén laati kielellä useita kirjoituksia 1820-luvulla.
Tapani Niku
Tapani Niku (alk. Karsikas, 1. huhtikuuta 1895 Haapavesi – 6. huhtikuuta 1989 Lahti) oli suomalainen maastohiihtäjä, suksiseppä ja metsätyönjohtaja. Hän edusti pitkän ja menestyksekkään uransa aikana Haapaveden NSU:ta, Haapaveden Hiihtäjiä ja Lahden Hiihtoseuraa.
Nikun aloittaessa kilpauraansa 1910-luvulla hiihtokilpailut olivat Suomessa siirtymässä tasamaalta (käytännössä usein meren tai järven jäältä) mäkiseen maastoon, murtomaalle – kehitys, jossa Suomessa oli jääty jälkeen muista Pohjoismaista. Muutos vaati perinpohjaista uudistusta niin hiihtotekniikassa kuin -välineissäkin. Tässä murrosvaiheessa Niku oli suomalaisen kilpahiihdon näkyvin edelläkävijä. Haapavetisen hiihtokoulun kasvattina hän pystyi käyttämään hyväkseen vanhan koulukunnan parhaat opit, joihin hän yrityksen ja erehdyksen menetelmällä yhdisti murtomaahiihdon vaatimaa uutta tekniikkaa. Esimerkiksi nopeuttaan Niku kehitti hiihtämällä kovaksi pakkautuneita, jopa jäätyneitä ”kylärännejä”. Tarpeellista kestävyyttä hän haki muun muassa "suokävelyllä" toimiessaan työnjohtajana suonkuivatustyömailla (vrt. myöhempi pohjoispohjalainen hiihtäjä Mika Myllylä). Näillä keinoin Niku onnistui hankkimaan erinomaisen ja murtomaaladuille hyvin soveltuvan hiihtotekniikan, jonka sulavuutta esimerkiksi Lauri ”Tahko” Pihkala ihasteli lehtikirjoituksissaan.
Niku oli 1920-luvun alun hiihtokuningas Suomessa. Hänen uransa ehkä suurin hetki oli vuoden 1924 Chamonix'n olympiakisojen 18 kilometriä, jossa hän otti pronssia. Mitali on Suomen kaikkien aikojen ensimmäinen hiihdon olympiamitali. Kolmannen tilansa Niku saavutti huolimatta kahdesta katkenneesta kylkiluusta, jotka olivat seurausta kolmen päivän takaisesta keskeytykseen johtaneesta kaatumisesta 50 kilometrin hiihdossa. Kisojen avajaisissa hän oli marssinut Suomen joukkueen nimikyltin ("Finlande") kantajana. Niku saavutti merkittäviä voittoja ja kärkisijoituksia myös muun muassa Holmenkollenilla, Åressa ja Salpausselällä. Hän oli ensimmäinen, joka sai Salpausselkä-mitalin voitettuaan Salpausselällä neljä kertaa vuosina 1923–1925.
Tapani Nikun syntymäpitäjässä Haapavedellä, Karsikkaan kylässä, järjestetään hänen muistokisojaan. Nikun puoliso oli pakinoitsijana ja poliitikkona tunnetuksi tullut Hilja Maria Niku, o.s. Oinonen.
Kirby
Kirby () on yksi Nintendo-pelien suosituimmista hahmoista. Se on vaaleanpunainen, pyöreä ja pallomainen hahmo, joka pystyy imemään sisäänsä melkein mitä tahansa. Kirbyn on kehittänyt HAL Laboratory. Pelien lisäksi Kirby on esiintynyt sekä Hoshi no Kirby -animessa että mangasarjoissa.
Kirby aloitti uransa vuonna 1992, jolloin "Kirby's Dream Land" julkaistiin Nintendon Game Boy -käsikonsolille. Peli oli perinteistä 2D-tasohyppelyä, ja siitä tuli hyvin suosittu uusien ideoidensa ja hyvän pelattavuutensa ansiosta. 1990-luvun aikana Nintendo julkaisi vielä yhdeksän muuta Kirby-peliä.
Imemiskykynsä avulla Kirby on alusta asti pystynyt lentämään täyttämällä itsensä ilmalla. Kirbyn tavallisin kyky on kuitenkin vihollisten, tavaroiden ja ruo'an imeminen. Ensimmäisessä pelissään Kirby vain muutti sisään imetyt viholliset tähdiksi, joilla pystyi pommittamaan muita vihollisia, mutta "Kirby's Adventure" -pelistä lähtien on Kirby pystynyt nielaisemaan imemänsä viholliset ja ottamaan niiden erityiskyvyt käyttöönsä.
Vuonna 2015 julkaistiin Wii U -konsolille Kirby-seikkailu "Kirby and the Rainbow Curse", ja Nintendo on aloittanut Kirby-fanituotteiden valmistamisen Japanissa. Eurooppaan fanituotteet todennäköisesti eivät tule, mutta jo uusi peli kertoo Kirbyn yhä vahvasta suosiosta. Fanituotteiden kohtalo kuitenkin ratkennee ehkä tulevaisuudessa, sillä niille löytyy kuitenkin toisinaan vankkaa kysyntää.
Cibi
Cibi on fidžiläinen sotatanssi. Fidžin rugby union -maajoukkue esittää sen yleensä aina ennen peliä, mutta vuodesta 2012 lähtien myös "bole"a (haasteen vastaanottotanssia) esitetään cibin ohella.
Kebes
Kebes (, 400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen filosofi. Hän oli Sokrateen ja Filolaoksen oppilas. Hän oli kotoisin Thebasta.
Kebes esiintyy Platonin dialogissa "Faidon" yhtenä puhujista. Hänet esitetään siinä vakavana hyveen ja totuuden etsijänä, joka on pureva argumenteissaan ja varovainen johtopäätöksissään.
Diogenes Laertioksen mukaan Kebes kirjoitti kolme dialogia. Niistä vain yksi, "Pinaks" ("Taulu"), on säilynyt, ja tutkijat pitävät sitäkin jonkun muun kirjoittamana – sen on kirjoittanut mahdollisesti Kebes Kyzikoslainen tai joku tuntematon henkilö. Teos saattaa olla mahdollisesti peräisin ensimmäiseltä vuosisadalta ajanlaskun alun jälkeen. Se esittää olevansa tulkinta allegorisesta kuvasta, joka oli sijoitettu Kronoksen temppeliin joko Ateenassa tai Thebassa. Kirjoittaja esittelee platonilaisen teorian sielujen ennalta olemisesta, ja osoittaa, ettei todellinen oppiminen koostu pelkästään oppineisuudesta, vaan enemmänkin luonteen muovautumisesta.
Click OK
Click OK on virolainen popmusiikkiryhmä.1. "Intro." 2. "Click OK" 3. "Lase lõdvaks" 4. "Psühhoterror" 5. "Öö on kuum" 6. "Vehi mis sa vehid" 7. "Hüpertoonia" 8. "Must meel" 9. "Selle ilma mured" 10. "Kui sulgub ring" 11. "Tantsi edasi" 12. "Psühhoterror : extended."
Kriton
Kriton (, 400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen filosofi. Hän oli kotoisin Ateenasta. Hän oli Sokrateen oppilas ja ystävä. Hänet tunnetaan lähes ainoastaan Platonin dialogista "Kriton" sekä "Sokrateen puolustuspuheesta". Kritonin kerrotaan kirjoittaneen useita dialogeja. Niistä yksikään ei ole säilynyt.
Adolfo Suárezin Barajasin Madridin kansainvälinen lentoasema
Adolfo Suárezin Barajasin Madridin kansainvälinen lentoasema (; ) Madridissa, Espanjassa on maan tärkein kotimaisten ja kansainvälisten lentojen lähtö- ja laskeutumispaikka. Se avattiin vuonna 1928 ja siitä on kasvanut Euroopan suurimpiin kuuluva lentoasema. Euroopan lentoasemista Barajasista on eniten suoria lentoja espanjankieliseen Amerikkaan.
Lentoasema nimettiin 24.3.2014 uudelleen Espanjan entisen pääministerin Adolfo Suárezin muistolle. Lentoaseman uusi nimi on espanjaksi Aeropuerto Adolfo Suárez, Madrid-Barajas ja englanniksi Adolfo Suárez Madrid-Barajas Airport.
Aseman matkustajamäärä on viime vuosina ollut aleneva: 39,7 miljoonaa vuonna 2013 (52,1 milj. vuonna 2007). Vuonna 2014 matkustajamäärä nousi 41,8 miljoonaan, joka oli 5,3% enemmän kuin edellisenä vuonna.
Barajasista on suora metroyhteys keskikaupungin Nuevos Ministeriosin liikekeskukseen. Viimeinen osuus tästä reitistä avattiin toukokuussa 2002. Matkustajien on ollut mahdollista suorittaa lähtöselvitys Nuevos Ministeriosissa jo ennen siirtymistään lentoasemalle.
Cercanías-lähijunayhteys lentoaseman ja Madridin Chamartínin rautatieaseman välillä otettiin käyttöön syykuussa 2011.
Barajasin lentoasemalla on tapahtunut useita suuria lento-onnettomuuksia. Vuonna 1983 Bogotásta, Kolumbiasta tulossa ollut Aviancan Boeing 747 putosi lähettyville surmaten lähes 200 matkustajaa. Vain kaksi viikkoa myöhemmin Iberian Boeing 727 ja Aviacon DC-9 törmäsivät kentällä. Onnettomuudessa kuoli 100 matkustajaa. Vuonna 1985 Barajasista lähtenyt Iberian Boeing 727 putosi ollessaan laskeutumassa Valenciaan surmaten kaikki lennolla olleet matkustajat. 20. elokuuta 2008 Spanairin MD-82 suistui kiitotieltä nousun aikana. Viranomaisten vahvistamien tietojen mukaan onnettomuudessa kuoli 150 ihmistä.
Barajas toimii Iberian tukikohtana ja on myös pääportti Iberian niemimaalle Euroopasta ja muualta maailmasta, erityisesti Latinalaisesta Amerikasta.
Neljännen terminaalin ja kahden uuden kiitotien rakennustyöt aloitettiin vuonna 2000. Uusi terminaali avattiin helmikuussa 2006.
Terminaaleja 1, 2 ja 3 käyttävät Star Alliance- ja SkyTeam-alliansseihin kuuluvat lentoyhtiöt sekä liittoutumattomat yhtiöt. Terminaali 4 on varattu yksinomaan Iberian, sen tytäryhtiöiden ja Oneworld-kumppanien liikenteelle.
Bonifatius VIII
Paavi Bonifatius VIII (syntymänimeltään Benedictus Gaetani tai Benedetto Gaetano, (n. 1235 – 11. lokakuuta 1303) oli paavina 24. joulukuuta 1294 – 11. lokakuuta 1303. Bonifatius oli opiskellut Pariisissa oikeustiedettä ja väitellyt siellä tohtoriksi. Hänet nimitettiin kardinaaliksi vuonna 1281.
Bonifatius vaati bullassa "Unam sanctam" (1302) paaville rajatonta valtaa kirkossa ja määräämisvaltaa myös maallisissa asioissa. Hän päättää bullansa lauseeseen "Lisäksi julistamme ja määrittelemme, että pelastuakseen jokaisen ihmisolennon on ehdottoman välttämättömästi alistuttava Rooman Paavin vallan alle."
Hän kärsi tappion Ranskan Filip IV Kaunista vastaan yrittäessään estää papiston verotusta. Riita Filipin kanssa kärjistyi lopulta siihen pisteeseen, että paavi julisti Filipin pannaan vuonna 1303. Filipin kansleri Guillaume de Nogaret saarsi paavin Anagniin ja vaati häntä eroamaan. Bonifatius kieltäytyi jyrkästi. Bonifatius vapautettiin kolmen päivän päästä, mutta hän kuoli kuukauden kuluttua tapauksesta.
The Osbournes
The Osbournes oli 5. maaliskuuta 2002 alkanut tositelevisiosarja, jossa seurattiin Ozzy Osbournen ja hänen perheensä elämää Los Angelesissa. Sarja oli alkaessaan kaikkien aikojen katsotuin Music Televisionilla esitetty ohjelma. "The Osbournesin" viimeinen jakso lähetettiin Yhdysvalloissa 17. huhtikuuta 2005. Sarjaa tehtiin neljä tuotantokautta. Suomessa sarja näkyi sekä MTV Finlandilta, että Neloselta. Nelosella sarjan nimenä oli pelkkä "Osbournes" ilman the-artikkelia.
Sarjan loppumisen jälkeen jokainen Osbournen perheenjäsen on kertonut sarjan aiheuttaneen heille hirveästi paineita, jotka johtivat sekä Jack että Kelly Osbournen joutumiseen vieroitushoitoon. Lisäksi Ozzy ryhtyi uudestaan juomaan ja Sharon Osbourne sairastui syöpään. Ozzy on myös kertonut olleensa huumeiden vaikutuksen alaisena koko sarjan kuvaamisen ajan.
Näkkileipä
Näkkileipä on alun perin pohjoismaalainen kova leipätyyppi, joka leivotaan yleensä täysjyvärukiista veteen. Ruisnäkkileipää paistetaan korkeassa lämpötilassa (250 °C) muutama minuutti. Näkkileipä on tyypillinen länsisuomalainen leipä. Hapan- tai hiivaleipätaikinasta valmistetut, hyvin ohuet leivät koristeltiin pistelemällä tai ns. leipäkammalla. Leivissä oli aikoinaan keskellä tai toisessa laidassa pieni reikä, josta ne ripustettiin vartaaseen kuivumaan. Gluteeniton näkkileipä valmistetaan käyttämällä perunaa, riisiä, maissia tai vehnätärkkelystä. Myös spelttiä käytetään näkkileivän raaka-aineena.
Teolliselle näkkileivälle on ominaista pakkaamisen kannalta taloudellinen suorakaidemuoto, johon annospalat on sahattu. Muita näkkileivän muotoja ovat pyöreä yhtenäinen levy ja reikäleipää jäljittelevä rengasmainen muoto. Annospalaa suurempina levyinä olevassa näkkileivässä voi olla katkaisua helpottava ura. Leivän pintaan painetut reiät sitovat pohjan ja pinnan toisiinsa, estäen ilmakuplien syntymisen leivän sisään paiston aikana.
Armeijat ja koulut käyttävät paljon näkkileipää, koska se säilyy hyvin ja on keveytensä ja muotonsa ansiosta helppoa kuljettaa. Talvi- ja jatkosodan aikana Suomessa lotat valmistivat sitä armeijan käyttöön. Armeijan näkkileipää kutsutaan nimellä "vaneri" tai "vanikka". Kovuuteen viittaavat nimitys "panssarivanikka" ja slanginimitys "pomminkestävä". Tosin nykyään Suomen armeija käyttää samoja näkkileipiä kuin mitä myydään kuluttajille, yleensä kovaa Vaasan Voimaa tai pehmeämpää Koulunäkkiä.
Pohjoismaiden ulkopuolella näkkileipää pidetään yleensä erikoisena terveystuotteena. Maailman näkkileipämarkkinoita hallitsevat kolme suuryritystä: nykyisin italialaisomistuksessa oleva, alun perin ruotsalainen Wasabröd, toiseksi suurimpana suomalainen Vaasan sekä kolmantena englantilainen Ryvita. Kansainvälisesti tunnettuja näkkileipämerkkejä ovat mm. Suomessa valmistettu Vaasan Finn Crisp, Isossa-Britanniassa jo vuosikymmeniä valmistettu Ryvita sekä amerikkalainen Ry-Krisp, jota alettiin valmistaa vuonna 1899. Tunnettuja ruotsalaisia näkkileipiä ovat Wasabrödin lisäksi Leksandin näkkileivät. Spelttinäkkileipää valmistavat ainakin Leipomo J Martin Tammelassa sekä SunSpelt Oy.
1900-luvun suomalaisia näkkileipätehtaita olivat Ipnos Turussa ja Ylhäisten Tehtaat Salossa.
Menedemos (kyynikko)
Menedemos (, 200-luku eaa.) oli kreikkalainen kyynikoiden koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli epikurolaisen Kolotes Lampsakoslaisen oppilas. Hänen filosofiastaan ei tiedetä juurikaan mitään.
Simmias
Simmias (, 400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen filosofi. Hän oli Kebeen ystävä ja tämän lailla kotoisin Thebasta. Häntä opetti pythagoralainen Filolaos. Simmiaasta ei tiedetä paljoakaan. Hän esiintyy Platonin dialogissa "Faidon". Diogenes Laertios kertoo, että hän kirjoitti useita dialogeja.
Simon
Simon on miehen etunimi. Nimi on muunnos heprealaisesta nimestä Simeon, joka esiintyy myös Raamatussa ja tarkoittaa ”hän on kuullut”.. Nimen suomenkielinen vastine on Simo. Suomenruotsalaisessa kalenterissa Simonin nimipäivä on 28. lokakuuta, joka on suomalaisessa kalenterissa Simon nimipäivä. Läntisissä kirkkokunnissa päivä on vanhastaan apostoli Simon Kananeuksen muistopäivä.
Lokakuun 2017 loppuun mennessä nimi Simon oli annettu Suomessa noin 2 600 henkilölle, joista hieman yli puolet on 1980- ja 1990-luvuilla syntyneitä.
Simon (sokraatikko)
Simon (, 400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen filosofi. Hän oli kotoisin Ateenasta ja alun perin suutari. Hän ryhtyi filosofiksi, kun Sokrates tuli keskustelemaan hänen kanssaan. Diogenes Laertios sanoo hänen olleen ensimmäinen, joka käytti Sokrateen tapaa argumentoida eli niin sanottua sokraattista menetelmää. Hänen ajattelustaan ei tiedetä paljoakaan. Hänen sanotaan kirjoittaneen useita dialogeja.
Simonin talo on mahdollisesti tunnistettu Ateenan Agoran arkeologiselta alueelta. Yhden Agoran yksinkertaisen talon raunioista on nimittäin löydetty sekä suutarin ammattiin viittaavia jäänteitä että juomakupin osa, jossa on Simonin nimi. Diogenes Laertioksen mukaan Sokrates opetti Simonin talossa erityisesti silloin, kun halusi opettaa oppilaita, jotka olivat liian nuoria astumaan Agoralle.
Axel Julius De la Gardie
Axel Julius De la Gardie (1637 – 17. toukokuuta 1710) oli ruotsalainen kreivi, upseeri ja valtiopäivämies. Hän sai valtaneuvoksen arvon vuonna 1674 ja marsalkan arvon 1675. Suuren Pohjan sodan aikaan vuosina 1687–1704 hän toimi Viron kenraalikuvernöörinä.
Hän kuului De la Gardien sukuun; hänen vanhempansa olivat Jakob De la Gardie ja Ebba Brahe. Hänen puolisonsa oli Sofia Juliana Forbus. Heidän lapsiaan olivat Adam Carl De la Gardie (1664–1721), Magnus Julius De la Gardie (1668–1741) ja Pontus Fredrik De la Gardie (1669–1717).
Sumatran maanjäristys 2005
Vuoden 2005 Sumatran maanjäristys havaittiin 28. maaliskuuta 2005 klo 16:09:36 (UTC) Pohjois-Sumatran länsirannikolla.
Järistyksen arvioidaan olleen vuoden 2004 tapaninpäiväisen järistyksen jälkijäristys voimakkuudeltaan 8,7 Mw.
Järistyksen keskipiste oli Niasin saaren pohjoispuolella (2.065°N, 97.010°E) 205 km luoteeseen Sibolgasta, 30 km:n syvyydessä Intian valtameressä. Järistys tuntui Indonesiassa, Malesiassa, Singaporessa ja Thaimaassa.
Alueella oli useita jälkijäristyksiä voimakkuudeltaan 5,0 – 6,1.
Järistyksen jälkeen alueelle annettiin tsunamivaroitus ja ihmisiä evakuoitiin Thaimaan, Sri Lankan ja Malesian rannikkoalueilta. Pieniä hyökyaaltoja havaittiin Malediiveilla ja Australialle kuuluvilla Kookossaarilla (Keeling-saarilla), mutta mitään suurempia aaltoja järistys ei aiheuttanut.
Kuolleita oli arviolta noin 1 300 Niasin, Simeuluen ja Banyuakin saarilla. Niasin suurimman kaupungin Gunung Sitolin rakennuksista sortui jopa kolme neljäsosaa.
Kekrops I
Kekrops oli Ateenan ja Attikan tarunomainen ensimmäinen kuningas ja sen kulttuurin sekä linnan perustaja. Hän on puolimyyttinen henkilö, joka on taruissa puoliksi ihminen ja puoliksi käärme. Hänen ajatellaan hallinneen noin vuosina 1556 - 1506 eaa. Ateenaa kutsutaan antiikin lähteissä joskus "Kekropsin kaupungiksi".
Aaron
Aaron (hepreaksi אַהֲרֹן) oli Vanhassa testamentissa Mooseksen vanhin veli. Hän oli myös juutalaisten ensimmäinen ylipappi.
Vanhassa testamentissa kerrotaan, kuinka Mooses vastusteli ja valitti kankeaa kieltään, kun Jumala käski hänen johtaa israelilaiset pois Egyptin orjuudesta. Siksi Jumala antoi Aaronin Moosekselle avuksi ja puhemieheksi. Aaron teki niin sanotun kultaisen vasikan Mooseksen ollessa hakemassa kymmentä käskyä. Kirkoissa yleisesti luettava Herran siunaus on alun perin Aaronin ylipapillinen siunaus kansalle. Vanhan liiton pappeudesta käytetään nimeä "Aaronin pappeus". Uuden liiton aikana voimassa on niin sanottu "yleinen pappeus". Aaron eli 123-vuotiaaksi.
Juutalaisen, kristillisen ja islamilaisen perinteen mukaan Aaronin hautapaikka sijaitsee Aaronin vuorella (Jabal Haroun) Jordaniassa.
Erämaavaelluksen aikana osa johtajista kyseenalaisti Aaronin auktoriteetin ylipappina. Jumala käski Mooseksen järjestämään testin, jossa kaikkien pappien sauvat koottiin yhteen. Seuraavana aamuna Aaronin sauva oli täynnä lehtiä, nuppuja ja kukkia ja kypsiä manteleita, kun taas muut sauvat pysyivät kuivina keppeinä.
Abaddon
Abaddon (hepreaa: "hävitys, tuho") oli Vanhassa testamentissa tuonpuoleinen tai yksi Helvetin eli Gehennan osastoista. Johanneksen ilmestyksessä esiintyy "Abaddon" -niminen syvyyden enkeli, jonka merkityksestä on esitetty erilaisia, hyvinkin vastakohtaisia selityksiä. Joidenkin mielestä Abaddonilla kuvataan paholaista henkilöityneenä "syvyyden enkeliksi". 1800-luvulla yritettiin osoittaa tämän raamatunkohdan soveltuvan profeetallisesti sellaisiin yksilöihin kuin keisari Vespasianukseen, Muhammediin ja jopa Napoleoniinkin, ja tätä enkeliä pidettiin yleensä ”saatanallisena”. Abaddonin kreikankielinen nimi on Apollyon, tuhoaja.
Toisaalta on kiinnitetty huomiota siihen, että Johanneksen ilmestyksen yhdeksäs luku kuvailee Jumalaa palvelevien enkelien toimintaa ja Jumalan aiheuttamia vitsauksia hänen vastustajilleen. Ilmestyksessä enkelin, jolla on "syvyyden avain", kerrotaan sitovan Saatanan.
Ilmestyskirjan lisäksi useimmiten kirjoitukset kuvaavat Abaddonia paikkana eikä yksikkönä. Babylonialaisessa Talmudissa sen kerrotaan olevan toinen alamaailman seitsemästä paikasta. Arameankielisessä Uudessa testamentissa Johanneksen ilmestys 11:9: “Ja niiden kuninkaana oli syvyyden enkeli, jonka nimi on hebreaksi Abdo, ja arameaksi hänen nimensä on Shra”.
Sana ’abdo’ merkitsee työläistä tai palvelijaa, ei siis mitään tuhoajaa kontekstinkaan mukaan. Aramean Shra on ’johtaja’ tai verbinä ’murtaa, hajottaa, avata solmu’.
Absalom
Vanhan testamentin Absalom oli Israelin kuninkaan Daavidin kolmas poika. Hän kuoli isäänsä vastaan nostamassaan kapinassa. Hän oli kuulu kauneudestaan.
Absalomin sisko Tamar oli joutunut Daavidin vanhimman pojan Amnonin raiskaamaksi. Absalom odotti kaksi vuotta ennen kuin lähetti palvelijansa murhaamaan Amnonin kostoksi. Tämän jälkeen Absalom pakeni äidinisänsä hoiviin. Tapahtumasta kerrotaan toisessa Samuelin kirjassa Vanhassa testamentissa.
Laajalle levinnyt käsitys Absalomin kuolemasta on, että hän tarttui "hiuksistaan" puuhun, mihin takaa-ajajat hänet surmasivat, mutta Raamatussa sanotaan vain "päästään" (siis esimerkiksi oksanhankaan). Yleistä mielikuvaa lienee ruokkinut Raamatun maininta, että Absalomin tukka oli pitkä ja tuuhea.
Lucius Aemilius Paullus
Lucius Aemilius Paullus oli roomalainen sotapäällikkö. Hän oli konsulina vuosina 219 eaa. ja 216 eaa. Toisena konsulivuotenaan hän osallistui Cannaen taisteluun ja sai surmansa. Hänen poikansa Lucius Aemilius Paullus Macedonicus voitti vuonna 168 eaa. kolmannessa makedonialaissodassa Makedonian kuninkaan Perseuksen. Hän kuoli 160 eaa.
Aëtius
Flavius Aëtius (noin 390–454) oli roomalainen sotapäällikkö ja Länsi-Rooman valtakunnan hallintovirkamies. Aëtiuksen isä oli ratsuväen kenraali Gaudentius, joka lienee ollut germaani. Nuorena Aëtius joutui olemaan pitkiä aikoja panttivankina goottien ja hunnien luona, ja oppi tuntemaan nämä kansat hyvin.
Aëtius oli Gallian magister militum eli joukkojen komentaja 425–433 ja koko Länsi-Rooman magister militum 433–454. Aëtius oli konsulina neljä kertaa, ja hän oli Länsi-Rooman tosiasiallinen hallitsija keisari Valentinianus III:n ollessa alaikäinen.
Hänen johtamansa roomalais-germaaninen armeija voitti hunnit Katalaunien kentillä nykyisessä Ranskassa vuonna 451. Aëtius joutui voittojensa jälkeen juonittelujen uhriksi. Syyskuussa 454 itse keisari Valentinianus surmasi Aëtiuksen Ravennassa. Aëtiusta on usein kutsuttu ”viimeiseksi roomalaiseksi”.
Agamemnon
Agamemnon () oli kreikkalainen tarusankari, Atreuksen poika, Mykenen kuningas, kreikkalaisten ylipäällikkö Troijan sodassa.
Kun hän oli tappanut erään Artemiille pyhitetyn hirven, nosti jumalatar epäsuotuisan sään, joka esti kreikkalaisia purjehtimasta Auliin satamasta kohti Troijaa. Lepyttääkseen jumalattaren vihan Agamemnon uhrasi hänelle tyttärensä Ifigeneian. Sodan aikana Agamemnon riitautui Akhilleuksen kanssa ja oli ylimielisyydellään aiheuttaa koko sotajoukon tuhon. Agamemnonin palatessa kotiin sotasaaliikseen saamansa Kassandran kanssa hänen vaimonsa Klytaimnestra surmasi hänet rakastajansa Aigisthoksen avustamana. Agamemnonin ja Klytaimnestran poika Orestes kosti myöhemmin isänsä kuoleman. Tapahtumista kertoo muun muassa Aiskhyloksen trilogia "Oresteia", ja Agamemnonin surmasta sen ensimmäinen tragedia "Agamemnon".
Yksi Mykenestä löydetyistä kultaisista kuolinnaamioista on saanut nimen Agamemnonin kuolinnaamio, mutta se on todellisuudessa 300 vuotta Troijan sotaa ja mahdollista historiallista Agamemnonia varhaisempi.
Agasias
Agasias oli kreikkalainen kuvanveistäjä ensimmäisellä vuosisadalla eaa.
Efesolaisen Agasiaksen ainoa tunnettu teos on "Borghesen miekkailija". Veistos on tehty jonkun Lysippoksen piiriin kuuluneen veistäjän teoksen mukaan. Se löytyi 1600-luvulla Anziosta Italiasta. Teos sai nimensä Villa Borghesesta, jonka kokoelmissa se ensin oli. Vuodesta 1806 veistos on ollut Louvressa.
Agesilaos
Agesilaos () oli Spartan kuningas noin vuosina 400–360 eaa.
Hänen isänsä oli kuningas Arkhidamos II ja Agis II oli hänen velipuolensa. Agesilaos seurasi Agista noin vuonna 400 eaa. Agiksen poikaa Leotykhidasta ei hyväksytty kuninkaaksi koska epäiltiin että hänen isänsä oli todellisuudessa ateenalainen Alkibiades.
Agesilaos soti Persiaa vastaan 397–394. Spartan hegemoniaan tyytymättömät Kreikan valtiot aloittivat niin sanotun Korintin sodan, mutta Agesilaos voitti nämä Koroneian taistelussa Boiotiassa vuonna 394. Theba kuitenkin jatkoi vastarintaa.
Agesilaoksen sisar oli Kyniska, joka on ensimmäinen Olympian kisojen voittajaksi merkitty nainen. Voitot ajoittuvat Agesilaoksen valtakaudelle. Joidenkin tutkijoiden mukaan Kyniska saattoi osallistua kisoihin veljensä päämäärien ajamiseksi.
Aineias
Aineias (, ) oli troijalainen tarusankari, Ankhiseen ja Afroditen poika. Vergiliuksen mukaan Aineias onnistui pakenemaan Troijasta ja saapui monien vaiheiden jälkeen, käytyään mm. Afrikassa, lopuksi Italiaan, jonne perusti Laviniumin kaupungin. Mytologiassa hänestä polveutuivat Rooman perustajat Romulus ja Remus, sekä Julius Caesar ja keisari Augustus. Aineiaassa personoituvat Vergiliuksen mukaan roomalaisten kunto ja hyveet.
Ruotsalainen kalenteri
Ruotsalainen kalenteri oli Ruotsissa 1. maaliskuuta 1700 – 30. helmikuuta 1712 käytössä ollut kalenteri.
Ruotsissa (mukaan lukien Suomi ja Ruotsin Itämerenmaakunnat) oli päätetty 1600-luvun lopulla siirtyä käyttämään gregoriaanista kalenteria jättämällä väliin 11 karkauspäivää vuosina 1700–1740. Tämä päätös merkitsi sitä, että 40 vuoden ajan välillä 1.3.1700–28.2.1740 Ruotsin käyttämä kalenteri olisi poikennut maailman kaikista muista kalentereista. Lisäksi poikkeama ei olisi ollut vakiosuuruinen, vaan se olisi muuttunut yhdellä päivällä joka neljäs vuosi. Siitä huolimatta päätös tehtiin Kaarle XII:n ollessa kuninkaana.
Ruotsissa ei siten vuonna 1700 ollut karkauspäivää, vaan tämän jälkeen ruotsalainen kalenteri oli yhden päivän edellä juliaanista kalenteria ja kymmenen päivää jäljessä gregoriaanisesta kalenterista. Päätöksestä huolimatta vuosien 1704 ja 1708 kalentereihin oli lisätty karkauspäivät. Syynä saattoi olla käynnissä ollut Suuri Pohjan sota.
Huomattuaan maakohtaisen kalenterin epäonnistuneeksi Kaarle XII määräsi, että Ruotsissa palattaisiin takaisin vanhaan juliaaniseen kalenteriin lisäämällä vuoden 1712 kalenteriin helmikuun 30. päivä. Helmikuun 30. päivä 1712 on merkitty kalenteriin nimellä "Tilökelsedag". Tämä merkitsi todennäköisesti sitä, että Ruotsista tuli viimeinen valtio, jossa otettiin käyttöön juliaaninen kalenteri.
Lopullisesti gregoriaaniseen kalenteriin siirryttiin Ruotsissa vuonna 1753 jättämällä helmikuusta pois 11 päivää, ja niinpä vuonna 1753 helmikuun 17. päivää seurasi maaliskuun 1. päivä.