Roni Leimu
Roni Leimu (s. 23. elokuuta 1982) on suomalainen kilpauransa lopettanut koripalloilija, pelipaikaltaan heittävä takamies.
Vuonna 2003 pääsarjauransa Porvoon Tarmossa aloittanut Leimu edusti Korisliigassa Tarmon lisäksi myös Kauhajoen Karhua sekä Lappeenrannan NMKY:tä. Lisäksi hän pelasi ammattilaiskoripalloilijana kaksi pelikautta Islannin pääsarjassa, missä hän oli ensimmäinen suomalainen pelaaja.
Leimu valittiin koripallon SM-sarjan vuoden tulokkaaksi tulokaskaudellaan 2003–2004. Vuoden I-divisioonapelaajaksi hänet valittiin kaudella 2008–2009.
Leimun ura kansallisissa sarjoissa alkoi kaudella 2000–2001, kun hän pelasi I-divisioonaa Torpan Poikien joukkueessa 12 ottelua 3,2 pisteen keskiarvolla. Seuraavan kauden hän pelasi I-divisioonaa Playboysien joukkueessa, jossa hän teki 24 ottelussa pistekeskiarvokseen 21,5 ja oli joukkueen toiseksi paras pistemies vain yhden ottelun pelanneen Heikki Zittingin jälkeen. Kaudeksi 2002–2003 Leimu siirtyi I-divisioonaan nousseen kasvattajaseuransa Helsingin NMKY:n riveihin. Leimu oli tuolloin sarjan kolmanneksi paras pistemies ja samalla sarjan paras suomalainen pistetilastossa 22,8 pisteen keskiarvollaan.
Hyvin sujuneen divisioonakauden jälkeen Leimu teki sopimuksen kaudeksi 2003–2004 SM-Koriksessa pelaavan Porvoon Tarmon kanssa. Hän pelasi tulokaskaudellaan 28 runkosarjan ottelua, joista aloituskokoonpanossa hän oli 18 kertaa. Pistekeskiarvokseen Leimu merkkautti tulokaskaudellaan 8,6 pistettä. Kauden aikana yksittäisen pelin paras pistemäärä oli 21, joka syntyi helmikuussa Pyrbasketia vastaan. Leimu palkittiin ensimmäisen pääsarjakautensa päätteeksi SM-Koriksen vuoden tulokkaana.
Kaudella 2004–2005 Leimun vastuu Tarmossa hieman pieneni, sillä joukkueeseen uutena pelaajana saapui maajoukkuetakamies Petri Virtanen. Leimu viimeisteli runkosarjassa keskimäärin 6,5 pistettä pelaamissaan 30 runkosarjaottelussa. Aloituskokoonpanossa hän pelasi kauden aikana yhdeksässä runkosarjan ottelussa. Tarmo sijoittui runkosarjassa kuudenneksi ja pääsi siten mukaan pudotuspeleihin. Pudotuspeleissä Leimu teki keskimäärin 5,8 pistettä pelaamassaan kymmenessä ottelussa. Tarmo eteni pudotuspeleissä välieriin asti, mutta pronssiottelusarjassa Joensuun Katajaa vastaan edes Leimun pussittamat 15 pistettä ratkaisevassa ottelussa eivät riittäneet nostamaan seuraa SM-mitaleille.
Kauden 2005–2006 Leimu pelasi Tarmossa aloittavana takamiehenä ja paransi tilastojaan edellisiin kausiin verrattuna lähes jokaisessa kategoriassa. Hän oli joukkueensa paras kotimainen pistemies runkosarjassa 13,1 pisteen ottelukohtaisella keskiarvollaan. Kauden muiksi keskiarvoiksi Leimu kirjautti 2,4 levypalloa, 1,4 koriin johtanutta syöttöä ja 1,1 pallonriistoa ottelua kohti. Ottelukohtaisen piste-ennätyksensä hän kasvatti tammikuussa UU-Korihaita vastaan 22 pisteeseen.
Tarmo sijoittui kaudella 2005–2006 runkosarjassa viimeistä edelliseksi ja joutui siten SM-karsintasarjaan I-divisioonassa toiseksi ja kolmanneksi sijoittuneiden joukkueiden kanssa. Karsintasarjassa Leimu oli lähes pitelemätön. Hän oli pistekeskiarvoltaan karsintasarjan paras suomalainen 17,0 pisteellä. Leimun tarkkuudet vapaaheitoissa ja kahden pisteen heitoissa olivat karsintasarjan parhaat. Lisäksi kolmen pisteen heittoprosentti oli sarjan kolmanneksi paras. Hän voitti lisäksi karsintasarjan riistotilaston 2,75 riiston keskiarvolla. Porvoon Tarmo säilytti niukasti paikkansa Korisliigassa.
Kaudeksi 2006–2007 Leimu siirtyi Islannin pääsarjassa pelaavaan Haukariin. Samalla hänestä tuli historian ensimmäinen suomalainen Islannin pääsarjassa. Leimu teki koreja runkosarjassa 19,6 pisteen keskiarvolla. Tällä lukemalla hän oli sarjan seitsemänneksi tehokkain korintekijä pelaajista, jotka pelasivat vähintään puolet otteluista. Leimu valittiin Islannissa EU-pelaajien tähtiviisikkoon.
Kaudeksi 2007–2008 Leimu teki sopimuksen Korisliigassa pelaavan ja Eurocupiin osallistuvan Lappeenrannan NMKY:n kanssa. Pelit seurassa loppuivat kuitenkin lyhyeen, sillä seura irtisanoi Leimun sopimuksen kahden Korisliiga-ottelun jälkeen. Leimu irtisanottiin, koska hän oli käyttänyt joukkueen harjoituksissa väärän valmistajan asusteita. Leimu haastoi joulukuussa 2007 Lappeenrannan NMKY:n käräjille työsuhteen perusteettomasta päättämisestä. Osapuolet saivat kuitenkin sovittua kiistansa ennen käräjille menoa heinäkuussa 2008.
Lyhyen Lappeenrannan visiitin jälkeen Leimu siirtyi loppukaudeksi takaisin Islannin pääsarjaan, tällä kertaa Hamarin joukkueeseen. Hamarille kausi 2007–2008 oli pettymys, sillä se voitti runkosarjan 21:stä ottelusta vain neljä ja putosi siten yhden sarjaportaan alaspäin Islannin I-divisioonaan. Leimu pussitti joukkueelleen keskimäärin 15,9 pistettä pelaamissaan 11 ottelussa.
Heinäkuussa 2008 julkistettiin Leimun sopimus edelliskaudella Korisliigasta I-divisioonaan pudonneen Kauhajoen Karhun kanssa. Hänelle tarjottiin edelliskauden irtisanomiskiistan sovittelun yhteydessä sopimusta myös Lappeenrannan NMKY:n liigajoukkueeseen. Leimu kuitenkin päätti ottaa opiskelupaikan vastaan Vaasasta ja pelata siten koripalloa lähiseudun I-divisioonajoukkueessa, Kauhajoella.
Karhun voittaessa kauden 2008–2009 runkosarjan Leimu oli Eric Washingtonin jälkeen joukkueensa toiseksi paras korintekijä 18,3 pisteen keskiarvolla. Pistekeskiarvo oli sarjan kotimaisista pelaajista runkosarjan kolmanneksi paras. Hänen kolmen pisteen heittoprosenttinsa 44,3 % oli runkosarjan neljänneksi paras. Lisäksi hänelle merkittiin runkosarjan keskiarvoiksi 3,3 levypalloa, 1,4 koriinjohtanutta syöttöä sekä 1,1 pallonriistoa. I-divisioonan pudotuspelit päättyivät Karhun voittoon ja joukkueen suoraan nousuun Korisliigaan. Leimu teki pudotuspeleissä koreja 16,1 pisteen keskiarvolla, otti 4,3 levypalloa ja jakoi koriinjohtaneita syöttöjä 2,3 ottelua kohti. Leimu valittiin I-divisioonan joukkueiden päävalmentajien ja kapteenien äänestyksessä I-divisioonan vuoden pelaajaksi.
Leimu teki toukokuussa 2009 kausille 2009–2010 ja 2010–2011 ulottuvan sopimuksen Korisliigaan nousseen Karhun kanssa.
Heinäkuussa 2010 Leimu purki Karhun kanssa edellisenä kesänä tehdyn pelaajasopimuksen, jota olisi ollut vielä vuosi jäljellä. Aloite sopimuksen purkamiseen tuli Leimulta itseltään, jonka siviilityökiireet veivät hänet takaisin pääkaupunkiseudulle.