hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
SdKfz 251
Sonderkraftfahrzeug 251 (SdKfz 251) oli toisen maailmansodan aikainen saksalainen puolitelavaunu. Ensimmäiset mallit valmisti Hanomag-yhtiö ja niiden valmistus jatkui läpi sodan.
Ensimmäiset mallit annettiin 1. panssaridivisioonalle vuonna 1939. Puolitelavaunun mallit olivat A–D- ja niistä oli olemassa useita eri versioita. Alkuperäinen idea oli, että puolitelavaunu voisi kuljettaa ryhmä verran (9 miestä) sotilaita taisteluun suojassa käsiaseiden ja tykistön tulelta. Kahta ensimmäistä mallia valmistettiin vain muutamia kappaleita, D:n ollessa yleisin. A-C-mallien valmistus oli kuitenkin monimutkaista- ja yksinkertaistettu D-malli tuli tuotantoon loppuvuodesta 1943. Vaunut oli suunniteltu kulkemaan maastossa, mutta sen eturenkaat eivät olleet vetäviä, mikä rajoitti vaunujen maastokäyttöä.
Perusmallin (SdKfz 251/1) aseistus oli suojalevyn taakse kuljettajan yläpuolelle asennettu yksittäinen MG-34- tai MG-42-konekivääri. Vaunussa olleen ryhmän konekiväärin pystyi kiinnittämään vaunun takaosan ilmatorjuntajalustaan.
Vaunusta valmistettiin useita eri versioita erikoistehtäviin, kuten ilmatorjuntaan, panssarintorjuntaan- ja esimerkiksi infrapuna-valaisimella varustettu malli.
SdKfz 251:stä valmistettiin virallisesti 23 eri versiota ja niistä oli olemassa muutamia muutoksia. Mallit on eroteltu lisäämällä numero mallin perään.
Margareta
Margareta on kansainvälinen naisen etunimi. Nimestä on runsaasti erilaisia muunnelmia. Useissa kielissä käytetään kirjoitusasua Margaret, Margareth, Margarethe tai Margarita. Suomalaisessa almanakassa nimi on ollut vuodesta 1908 lähtien Margareeta. Nimestä tunnetaan myös suomalaistunut muoto Margareetta ja aikoinaan kalenterissakin ollut Margaretha.
Margaretan ja Margareetan nimipäivä on Suomessa 20. heinäkuuta.
Margareta ja sen muunnelmat ovat lähtöisin kreikan kielen helmeä tarkoittavasta sanasta. Tämä taas saattaa olla johdos persian ”valon lasta” merkitsevästä sanasta. Espanjan kielessä Margarita merkitsee päivänkakkaraa.
Heinäkuuhun 2016 mennessä Suomessa on rekisteröity 21 657 Margareta-nimen, 3 380 Margaretha-nimen, 1 793 Margareeta-nimen ja 1 4543 Margareetta-nimen saanutta naista. Vastaavasti on noin 800 naiselle annettu nimi Margaret ja 758 naiselle nimi Margarita; muut muodot ovat harvinaisempia.
Listan henkilöt ovat suomalaisia, ellei toisin mainita.
Markku Flink
Markku Flink (s. 1964 Oulu) on suomalainen käsikirjoittaja, dramaturgi ja toimittaja.
Flink on käsikirjoittanut Kaija Juurikkalan ohjaaman lastenelokuvan "Valo" (2005), joka on lasten oikeuksia käsittelevä tosipohjainen draamaelokuva. Flink on ohjannut myös useita lyhyitä dokumentteja ja työskennellyt toimittajana niin lehdissä ("Lapin Kansa", "Porvoon sanomat", "Satakunnan Kansa") kuin televisiossakin (MTV Oy: uutistoimitus, Yle TV1: uutistoimitus).
Eki Jantunen
Erkki ”Eki” Jantunen (s. 1. maaliskuuta 1951 Orimattila) on suomalainen muusikko ja televisiokasvo/radioääni.
Tanssikansan kestosuosikki Eki Jantunen & Mutkattomat on pitänyt pitkään kotimaisen tanssimusiikin Suomi-lippua korkealla. Ahkerana levyttäjänä ja monipuolisena keikkayhtyeenä ryhmä on esiintynyt aktiivisesti eri puolilla maamme tanssitaloja, lavoja ja laivoja jo vuosikymmeniä. Vierailuja on tehty vuosien varrella myös ulkomaille mm. Ruotsiin, Neuvostoliittoon, Marokkoon, Turkkiin, Espanjaan, Kreikkaan ja Viroon.
Eki Jantunen & Mutkattomat on tullut suuren yleisön tutuksi huippuhitillään ”Jätkän humppa” vuonna 1976 Mutkattomat-triossa.   Se on keikkunut maamme soitetuimpien kappaleiden kärkiviisikossa (Teosto) jo vuosia. Yhtye on palkittu valtakunnallisella Kullervo Linna-palkinnolla monipuolisen tanssimusiikin esittäjänä  (1993).
Mutkattomien solisti Eki Jantunen on  toiminut juontajana radiossa ja TV:ssä vuosikymmeniä. 
TV:ssä pitkäaikaisia, miljoonakatsojien suosikkiohjelmia ovat olleet mm. Toivotaan – Toivotaan 1986-90 (MTV3, tuottajana Irja-Liisa Ailio), Tanssit Stadissa 1994-96 (TV1, tuottajana Heikki Kahila), Kultainen ja Hopeinen Harmonikka, Valkea Ruusu (tuottajana Matti Ristimäki)  ja Resiinaralli (MTV3,). Radion puolella 1980-92 (Radio Suomi) puolestaan mm. Puhelinlangat, Toivekonsertit, Radioiltamat, Tanssiorkestereiden Suomenmestaruuskilpailut (SMORK, tuottajana Veijo Miettinen)  sekä  ”Juhlanpaikka”-radiosarja (Suomen Sävelradio 2001-2002).
Solisti on ollut tuttu ääni /näky niin televisiossa, radiossa kuin lukemattomien juhlien juontajana jo useamman vuosikymmenen ajan. Pitkäaikaisia juontokohteita ovat olleet mm. Resiinaralli VR/MTV3 (1993-2000), Ylläs Soikoon ja SMORK (1990-2002), Olavi Virta laulukilpailu eri vuosina 1990 ja 2000-luvuilla.
Musiikki on ollut Eki Jantusen kuvioissa mukana vuodesta 1965 alkaen. Popbändinä on saavutettu mm. pronssia popyhtyeiden SM-kisoissa 1968. Bändiniminä ovat olleet mm. The Spellinger, The Face, The Free ja The Freeband. Poppia soitettiin eri kokoonpanoilla kymmenisen vuotta esiintymisten kohdistuessa mm. teinikonviin, klubeihin ja erilaisiin tapahtumiin.
Yhtyeenä 'original' Mutkattomat-trio Pekka Melander (hanuri,laulu)+Hannu Tuominen (rummut,laulu)+Erkki Jantunen (laulu-basso) on ollut mukana mm. Lavalauantai -ja Sävelsilta -ohjelmissa (Radio Suomi, tuottaja Veijo Miettinen) sekä TV-sarjassa ”Rakas kallis auto” (MTV3, tuottaja Markku Veijalainen ) 70-ja 80-luvuilla.
Vuonna 2015 Eki Jantunen & Mutkattomat on juhlatuulella. Myötätuulisen mutkatonta menoa on tarjottu tanssikansalle jo 40 vuotta. Yhtyeen perustamisvuosi on 1975.
Eki Jantunen & Mutkattomat on julkaissut yhteensä 21 albumia, niistä viimeisin on  nimeltään  suoraan tansseista taltioitu kokonaisuus ”Tanssilavakeikka” (Radio Suomi / Lavalauantai  -taltiointi, Orimattilan Kehräämö 2005). Solisti on palkittu mm. Vuoden Kaupunkilainen (Orimattila 2003) ja Vuoden Taiteilija (Lahden Piirin Karjalaiset 2004).
Levytyksiä on tähän mennessä kaikkiaan noin 230 kpl. Eki Jantusen kynänjälki mutkattoman musiikin säveltäjänä/ sanoittajana/sovittajana levytetyistä kappaleista on reilussa sadassa laulussa.
Argentiinan kongressitalo
Argentiinan kongressitalo () on rakennus Argentiinan pääkaupungissa Buenos Airesissa. Sen on suunnitellut italialainen arkkitehti Vittorio Meano. Rakennuksen rakennustyöt käynnistettiin vuonna 1898 ja se avattiin vuonna 1906. Ajan saatossa kongressitalo osoittautui kuitenkin liian pieneksi, ja vuonna 1974 aloitettiinkin lisärakennuksen eli Edifio Anexon rakennustyöt.
Gion matsuri
Gion matsuri () on vuosittainen juhla ("matsuri") Kiotossa Japanissa. Se on yksi Japanin kuuluisimmista festivaaleista. Gion matsuri kestää koko heinäkuun ja huipentuu "Yama-boko junkō" -paraatiin () 17. heinäkuuta. Toinen paraati järjestetään 24. heinäkuuta.
Paraateissa kuljetetaan valtavia koristeltuja vaunuja.
Kioton keskusta-alue suljetaan moottoriliikenteeltä kolmena paraatia edeltävänä yönä. Yöt tunnetaan nimillä Yoiyama () 16. heinäkuuta, Yoiyoiyama () 15. heinäkuuta ja Yoiyoiyoiyama () 14. heinäkuuta. Kadut reunustetaan ruokaa myyvillä kojuilla, joissa tarjotaan esimerkiksi yakitoria, makeisia, taiyakia, takoyakia ja okonomiyakia. Monet kiotolaiset tytöt pukeutuvat yukatoihin ja kantavat perinteisiä kukkaroita ja viuhkoja.
Yoiyama-iltoina jotkut vanhat yksityistalot avaavat eteisensä ("genkan") yleisön nähtäväksi, esitellen arvokkaita perintökalujaan. Tapahtuma tunnetaan "sermifestivaalina" (), ja se on mahdollisuus käydä katsomassa perinteisiä kiotolaisia asuintaloja.
Juhla järjestettiin ensimmäisen kerran puhdistautumisrituaalina. Vuonna 869 kiotolaiset kärsivät kulkutaudista, jonka ajateltiin olevan vihamielisen kamin Gozu tennōn aiheuttamaa. Keisari Seiwa käski asukkaita rukoilemaan apua Gionin kaupunginosan Yasaka-jinjan kamilta, Susano'o-no-mikotolta. 66 tyyliteltyä ja koristeltua hilparia, yksi Japanin jokaiselle provinssille, asetettiin Shinsen-enin puutarhaan yhdessä Yasakan temppeliltä tuotujen siirreltävien pyhäkköjen ("mikoshi") kanssa.
Käytännöstä tuli suhteellisen vakiintunut, ja se toistettiin aina tautiepidemian puhjetessa. Vuonna 970 tapahtumasta tuli vuosittainen. Ajan kuluessa voimakkaammaksi ja vaikutusvaltaisemmaksi tullut kauppiasluokka teki festivaalista monimutkaisemman ja käytti paraatia varakkuutensa esittelyyn.
Avenida de Mayo
Avenida de Mayo () on katu Argentiinan pääkaupungissa Buenos Airesissa. Se on nimetty vuoden 1810 toukokuun vallankumouksen mukaan. Katu on saanut inspiraationsa Espanjan pääkaupungin Madridin Gran Vía -puistokadusta. Katua reunustavat arkkitehtuuriltaan art nouveauta ja uusklassismia edustavat rakennukset. Vuonna 1997 Argentiinan hallitus teki kadusta kansallishistoriallisen kohteen.
Cleaner
Cleaner on yhdysvaltalainen, suomalaisen Renny Harlinin ohjaama jännityselokuva, joka esitettiin ensimmäisen kerran vuonna 2007, ja Suomen ensi-ilta oli tammikuussa 2008. Elokuvassa entinen poliisi ja nykyinen rikospaikkojen siivooja Tom Cutler saa toimeksiannon erääseen kohteeseen, jossa tulisi siivota paikat henkirikoksen jäljiltä.
Cutlerille selviää hyvin pian että toimeksianto onkin lavastettu, lisäksi poliisin kiinnostus häntä kohtaa
kasvaa.
Coliseo General Rumiñahui
Coliseo General Rumiñahui on sisäurheiluareena Ecuadorin pääkaupungissa Quitossa. Areenalle mahtuu noin 16 000 henkeä ja sitä käytetään enimmäkseen koripallo-otteluihin, mutta myös musiikkikonsertteihin ja muihin tapahtumiin. Rakennus valmistui vuonna 1991.
Joni Markkula
Joni Markkula (10. helmikuuta 1983) on suomalainen A-maajoukkuelentopalloilija, joka pelaa kaudella 2009-2010 1-sarjan etelälohkossa A-Volleyn joukkueessa.
Markkula aloitti lentopallon 10-vuotiaana Vaasan Kiiston junioreissa. 16-vuotiaana hän suuntasi Kuortaneen Urheilulukioon. Kuortaneella hän opiskeli ja harjoitteli maan parhaiden lukioikäisten lentopalloilijoiden parissa. Kuortaneella ollessa hän pelasi 2-sarjaa nuorten maajoukkueen mukana, sekä Vaasan Kiiston mukana 1-sarjaa.
Tampereelle Markkula siirtyi 2001–2002 kaudeksi kun hän oli vasta 18-vuotias. Heti ensimmäisellä kaudellaan SM-liigassa Markkula pääsi juhlimaan Suomen mestaruutta. Markkula oli joukkueessa kakkospassarin roolissa, Sami Juvosen hoidellessa ykköspassarin hommia. Näin Markkula pystyi vielä keskittymään opiskeluunkin lentopallon pelaamisen ohessa. Seuraavalla kaudella Markkula sai kaulaansa ripustaa SM-hopean, jonka jälkeen Isku-Volleylle tuli yksi mitaliton kausi. Kaudella 2005 Isku-Volley voitti taas mitalin, tällä kertaa pronssin. Markkula oli vakiinnuttanut paikkansa joukkueen ykköspassarina.
Saksassa pelaava Unterhaching hankki Markkulan riveihinsä 2006 kaudella. Markkula sai ensimmäisellä ulkomaan kaudellaan arvokasta ammattilaiskokemusta. Saksassa vuoden oltuaan hän lähti pelaamaan Espanjan pääsarjaan. Espanjassa Markkulan joukkue koki kuitenkin koko ajan loukkaantumisia. Markkula joutui pelaamaan jopa eri pelipaikoilla kaudella. Vaikea kausi Espanjassa päättyi kauden puolessa välissä kun joukkue päätti valita syntipukiksi Markkulan. Markkula joutui lähtemään seurasta ja tuli loppukaudeksi takaisin Suomeen pelaamaan, Mutalan Riennon riveihin.
Joensuussa Markkula pelasi hyvän ja ehjän loppukauden nostamalla joukkueen profiilia SM-liigassa kärkikahinoihin selvästi. Joensuu aiheutti muun muassa runkosarjan ylivoimaisesti voittaneelle Pielaveden Sammolle sen ainoan tappion runkosarjassa. 2007–2008 kaudeksi Markkula vaihtoi seuraa Vammalan Lentopalloon, jolla oli mitalipelit tavoitteena liigassa.
Markkula pelasi uransa parhainta lentopallo VaLePan väreissä kaudella 2007-2008. Hän johdatti joukkueen runkosarjassa seuran historian parhaimmalle sijalle, kolmanneksi. Sama tahti jatkui pudotuspeleissä ja Markkulan joukkue vei lopulta pronssia, joka oli seuran historian toinen. Markkula valittiin kauden aikana muun muassa kuukauden pelaajaksi lokakuussa.
Kaudeksi 2009-2010 Markkula siirtyi 1-sarjaan akaalaisen A-Volleyn riveihin. Markkula pelasi ilman sopimusta A-Volleysta, ja kun lentopalloliigasta Isku-Veikot tarjosi hänelle sitä, niin vaasalaislähtöinen passari siirtyi kesken kauden Isku-Veikkojen riveihin kauden loppuun kestäneellä sopimuksella.
Markkula kuuluu nykyään myös miesten maajoukkueen vahvuuteen. Ensimmäinen maaottelu oli hänellä kaudella 2005 Saksaa vastaan Euroopan Liigassa. Markkulalla on takanaan 14 A-maaottelua (4.9.2006) mennessä. Hän taistelee maajoukkueessa peliajasta sellaisten pelaajien kuin Mikko ja Antti Eskon sekä Simo-Pekka Ollin kanssa.
Las Lajasin katedraali
Las Lajasin katedraali () on katedraali Kolumbian Nariñon departementissa, Ipialesin kunnassa. Se on rakennettu Guaitarajoen kanjonin sisälle. Katedraali edustaa arkkitehtonisesti uusgotiikkaa. Sen rakennustyöt käynnistettiin 1. tammikuuta vuonna 1916 ja ne saatiin päätökseen 20. elokuuta vuonna 1949. Rakentamisen tekivät mahdolliseksi paikallisten asukkaiden lahjoitukset. Katedraali korvasi 1800-luvulta peräisin olleen kappelin.
Katedraalissa käy vuosittain tuhansia pyhiinvaeltajia.
José Luis Martell
José Luis Martell (21. syyskuuta 1976) on meksikolainen entinen lentopalloilija, joka pelaa hakkurin peliroolissa. Hän pelasi 2008-2009 kaudella Lentopallon SM-liigassa, Vammalan Lentopallon väreissä. Hänet on valittu urallaan muun muassa Pan-Amerikan parhaimmaksi pelaajaksi vuonna 2007.
Martell aloitti uransa kotimaassaan Meksikossa jo hyvin nuorena. Hänen tavoitteensa lentopallon suhteen oli heti selvä: ammattilaisuus. Pian tavoitteet alkoivat toteutua ja Martell nousi yhdeksi Meksikon parhaimmaksi junioripelaajaksi. Meksikossa ei kuitenkaan ollut sellaista aikuisten pääsarjaa, johon Martell olisi voinut nousta. Näin Martell joutui muuttamaan kotimaastaan pois ja aloittamaan lentopallon Espanjassa Malagan juniorijoukkueissa.
Malagassa Martellin kehitys jatkui samaa rataa, ja hän nousi Espanjan kovaan pääsarjaan. Ensimmäinen seura Espanjan pääsarjassa oli Gijon, jossa Martell pelasi muutaman menestyksekkään vuoden. Tämän jälkeen hän vaihtoi pelaamaan Arona Teneriffaan, jonka jälkeen tie vei edelleen Espanjan pääsarjassa Teruelin joukkueeseen.
Teruelissa Martell pelasi uransa toistaiseksi viimeisen kauden Espanjassa yhdessä suomalaisen Joni Markkulan kanssa. Teruelin kausi ei ollut parhain mahdollinen, ja Martell halusi uusia haasteita uralleen, joita hän löysi lopulta Suomesta, Lentopallon SM-liigasta.
Uusi seura oli nimeltään Vammalan Lentopallo, Vammalasta. Martell innostui uudesta haasteesta ennen kautta vielä enemmän kun kuuli että Valepa oli tehnyt kaksivuotisen sopimuksen suomalaisen Joni Markkulan kanssa. Näin suomalainen VaLePa sai hankittua todellisen huippuvahvistuksen.
Ensimmäinen kausi VaLePassa oli Martellille onnistunut, sillä hän löi itsensä heti vammalalaisten ihmisten sydämeen. Martell oli lopulta runkosarjan pistepörssin neljänneksi tehokkain pelaaja, sekä tehotilaston kolmanneksi paras pistemies. VaLePa otti kaudelta historiansa parhaimman SM-liigan runkosarjan sijoituksen ollen kolmannella sijalla. Myös pudotuspelit olivat VaLePalle jättimenestys kun joukkue jatkoi hyviä otteitaan ja ylsi lopulta pronssiin. Mitali oli seuran historian toinen SM-liigassa. Kauden päätteeksi Martell valittiin SM-liigan tähdistöjoukkueeseen.
Menestyksekkään vuoden jälkeen Martell jatkoi uraansa Vammalan Lentopallossa, kun hän teki kaksivuotisen jatkosopimuksen seuran kanssa. Sopimus kattoi kaudet 2008-2010.
Martell aloitti A-maajoukkueuransa Meksikon A-maajoukkueessa jo alle 20-vuotiaana nuorukaisena. Hän nousi nopeasti joukkueensa tähtipelaajaksi hakkurin roolissa, ja johti joukkuetta kapteenina. Vuonna 2006 Martell johdatti A-maajoukkueen Pan-Amerikan kisoissa neljännelle sijalle.
Toistaiseksi arvokkaimman voiton Martell otti A-maajoukkueessa, kun Meksiko voitti Pan-Amerikan mestaruuden historiansa ensimmäisen kerran vuonna 2007. Martell oli läpi kisojen joukkueen tärkein pelaaja, ja valittiin odotetusti kisojen parhaimmaksi pelaajaksi.
Henkilökohtaiset:A-maajoukkueessa:Seurajoukkueessa:
Estadio Hernando Siles
Estadio Hernando Siles on stadion Bolivian pääkaupungissa La Pazissa. Se on Bolivian suurin urheilukompleksi. Stadionilla on 42 000 istumapaikkaa ja se on nimetty Hernando Siles Reyesin, Bolivian 31. presidentin mukaan. Stadion sijaitsee Mirafloresin kaupunginosassa, noin 3 600 metriä merenpinnan yläpuolella. Se on yksi maailman korkeimmalla sijaitsevista stadioneista. Se avattiin vuonna 1931. Sitä käyttävät kotikenttinään Club Bolívarin, The Strongestin ja La Paz FC:n jalkapallojoukkueet.
Timo Haavisto
Timo Haavisto (s. 8. lokakuuta 1981) on suomalainen beach volley pelaaja sekä entinen lentopalloilija. Lentopallossa Haavisto edusti Vammalan Lentopalloa, SM-liigassa. Beach volleyssa hän on Suomen mestari vuodelta 2006, 2009 ja 2011 sekä SM-hopeamitalisti 2008, 2010 ja 2012.
Haavisto aloitti lentopallouransa kotikaupungissaan Huittisissa jo hyvin nuorena. Hänen kasvattajaseuransa oli Lauttakylän Luja, josta huippupelaajiksi on kuoriutunut myös muun muassa Oivasen veljekset Mikko ja Matti.
Vammalan Lentopallon SM-liigajoukkueeseen Haavisto nousi kaudella 2001. Ennen tätä hän oli ehtinyt pelata alemmissa sarjoissa sekä lentopalloa, että beach volleyta. Ensimmäisellä kaudellaan VaLePassa Haavisto murtautui heti joukkueen avauskuusikkoon ja pelasi hyvän kauden. Hän ihastutti katsojia etenkin syöttövoimallaan sekä puolustuspelillään.
Haavisto jatkoi VaLePassa edelleen kausilla 2002–2006. Hän meinasi kuitenkin lopettaa lentopallon lähes kokonaan kauden 2006 päätteeksi kun hän nousi parinsa Toni Vahelan kanssa Suomen parhaimmiksi beach volleyn pelaajiksi voittamalla SM-kultaa.
Haavisto kuitenkin jatkoi uraansa VaLePassa ja pelasi jälleen ehjän kauden 2008, joka päättyi seuran historian toiseen SM-mitaliin, kun Haavisto pääsi juhlimaan SM-pronssia Isku-Volleyn kustannuksella. Haavisto jatkoi lentopallouraansa edelleen VaLePassa kaudella 2008–2009. Kauden 2009–2010 jälkeen Haavisto vetäytyi pelikentiltä olkapääleikkauksen vuoksi. Hän esiintyi muutaman ottelun verran lentopallon 1-sarjassa kyseisellä kaudella, mutta ei pelannut VaLePan riveissä.
Haavisto voitti Beach Volleyssa Suomen mestaruuden vuonna 2006 yhdessä parinsa Toni Vahelan kanssa. Kaudella 2007 he hävisivät pronssiottelun ollen näin neljänsiä. Seuraavalla kaudella he palasivat mitalikantaan, kun he voittivat hopeaa. Kaudella 2009 he voittivat uransa toisen Suomen mestaruuden ja seuraavalla kaudella SM-hopeaa. Kesällä 2011 Haavisto-Vahela-pari voitti kolmannen Suomen mestaruuden. 2012 oli vuorossa jälleen SM-hopea.
Haavisto on siviiliammatiltaan urheiluvälinemyyjä. Vapaa-ajallaan hän harrastaa liikuntaa monipuolisesti laidasta laitaan. Urallaan Haavisto on pelannut sekä hakkurin että myös yleispelaajan roolissa. Myös liberon roolissa hänet nähtiin kaudella 2007–2008.2001–2010 Vammalan Lentopallo
Toni Vahela 2005-
Reza Nazarahari
Reza Nazarahari (s. 1962) on Iranin Suomen-suurlähettiläs, joka aloitti suurlähettilään tehtävät Helsingin Kulosaaren Iranin suurlähetystössä 2. marraskuuta 2006. Nazarahari on edustanut Suomen suurlähetystössä myös Viron tasavaltaa maaliskuusta 2007 lähtien.
Nazarahari on toiminut diplomaatin tehtävissä muun muassa Itävallassa vuosina 1998–2001. Hän puhuu myös sujuvaa englantia ja hyvää arabiaa. Tohtori Reza Nazarahari on opiskellut kansainvälistä diplomatiaa Teheranin yliopistossa Iranissa ja politiikkaa Kentin yliopistossa Isossa-Britanniassa vuonna 1996.
Nazarahari on naimisissa Seddigheh Nazaraharin kanssa ja heillä on kaksi lasta.
Nazarahari on ollut puhujana monissa kansainvälisissä konferensseissa, kuten Dušanbessa järjestetyssä CIMERA-konferenssissa.
Nazarahari on työskennellyt monen historiallisen tai poliittisen kirjan parissa. Häneltä on julkaistu Persianlahden historiallisia karttoja käsittelevän kirjan nimeltä "Persian Gulf: Atlas of old and historical maps (3000 B.C. - 2000 A.D.)". Nazarahari on kirjoittanut artikkelin historiallis-poliittiseen kokoelmaan nimeltä "Anglo-Iranian Relations since 1800".
Suurlähettiläs Nazahari oli julkisuudessa kesäkuussa 2007, kun kaksi suomalaista Nokia Siemens Networksin työntekijää joutui lyhyeksi aikaa vangituiksi Iranissa oltuaan kalastamassa Hormuzinsalmen lähellä olevalla Abu Musan saarella. Heinäkuussa 2007 Suomen ulkoministeriö kutsui Nazaharin kuultavaksi Iranissa toimeenpannun kivitystuomion johdosta: mies kivitettiin aviorikoksesta, mikä Suomen mukaan loukkasi kansainvälisiä ihmisoikeussopimuksia.
Varavänrikki
Varavänrikki tarkoitti Suomen sisällissodan valkoisessa armeijassa reservivänrikkiä. Vara-etuliitettä käytettiin vaihtelevasti ja rinnan reservivänrikki-termin kanssa. Erillistä varavänrikin sotilasarvoa ei ollut. Vara-etuliitettä käytettiin myös reservin luutnanteista. Vara-etuliite poistui käytöstä vähitellen kesän ja syksyn 1918 aikana.
Vara-etuliite sekoitettiin helposti varavääpelin sotilasarvossa, jossa se ei suinkaan tarkoittanut reservin vääpeliä, vaan vääpelin ja aliupseerin välissä olevaa sotilasarvoa.
Stern (lehti)
Stern () on kerran viikossa ilmestyvä saksalainen aikakauslehti. Vuonna 1948 perustettua lehteä kustantaa nykyisin Gruner + Jahr, joka on Euroopan suurin printtaukseen ja julkaisemiseen erikoistunut yritys. Helmikuussa 2004, lehden levikki oli noin 1,07 miljoonaa kappaletta.
Stern -lehti tuli kuuluisaksi huijauksesta, joka tunnetaan nimellä "Hitlerin päiväkirjat".
Hanna Schygulla
Hanna Schygulla (s. 25. joulukuuta 1943 Königshütte, Ylä-Sleesia, Saksan miehitysalue) on saksalainen näyttelijä ja chansonlaulaja.
Schygullan vanhemmat olivat Antonie (o.s. Mzyk) ja Joseph Schygulla. Joseph Schygulla oli jalkaväensotilas Saksan armeijassa toisen maailmansodan aikana. Amerikkalaiset joukot vangitsivat hänet Italiassa, ja hän oli sotavankina vuoteen 1948 asti. Tällä välin äiti ja tytär pakenivat Müncheniin.
Hanna Schygulla opiskeli Münchenissä 1960-luvulla romaanisia kieliä sekä saksan kieltä ja kirjallisuutta. Näyttelijän urallaan hänet tunnetaan etenkin Rainer Werner Fassbinderin luottonäyttelijänä, joka oli pääosassa monissa hänen elokuvissaan, kuten "Maria Braunin avioliitto" (1979) ja "Lili Marleen" (1981) sekä televisiosarjassa Berlin Alexanderplatz (1980). Saksalaisten elokuvien lisäksi hän on näytellyt ranskalaisissa, italialaisissa ja amerikkalaisissa elokuvissa tunnettujen ohjaajien töissä, muun muassa Ettore Scolan ja Jean-Luc Godardin. 1990-luvulla hän tuli tunnetuksi chanson-laulajana. Schygulla on asunut Pariisissa vuodesta 1981.
Kristina Rolin
Kristina Rolin on suomalainen tieteenfilosofi ja vanhempi akatemiatutkija. Hän väitteli Minnesotan yliopistossa filosofian tohtoriksi vuonna 1996 ja työskentelee nykyisin Helsingin yliopistossa. Rolinin tutkimukset ovat keskittyneet ennen kaikkea sosiaaliseen tietoteoriaan, yhteiskuntatieteiden filosofiaan, etiikkaan sekä feministiseen filosofiaan.
Rolin toimi filosofian määräaikaisena professorina Tampereen yliopiston yhteiskunta- ja kulttuuritieteiden yksikössä vuonna 2012.
Réseau Sentinelles
Réseau Sentinelles (Sentinelles-verkosto) on 1 260 vapaaehtoisen Ranskan Euroopassa sijaitsevilla alueilla työskentelevän yleislääkärin muodostama verkosto (2 % kaikista ammatinharjoittajista tällä alueella). Jokainen jäsenlääkäri tunnetaan ”Sentinelles-lääkärinä”. Marraskuussa 1984 professori Alain-Jacques Valleron aloitteesta perustettua verkostoa pitää yllä l’Unité mixte de recherche en Santé Inserm – Université Pierre et Marie Curie (tutkimuskeskus). Verkoston tavoite on tarjota 14 kliinisen terveysindikaattorin seurantaa.
Tämä kansallinen valvontasysteemi mahdollistaa toimintaan osallistuvien lääkärien keräämän reaaliaikaisen epidemiologisen datan vastaanoton, analysoinnin, edelleen jakamisen ja tutkittavana olevien sairauksien ennaltaehkäisyn. Verkosto toimii yhteistyössä Terveydenvalvontainstituutin (Institut de Veille Sanitaire, InVS) kanssa.
11 infektioindikaattoria vastaavat 14 seurattua sairautta
kuten myös seuraavat kolme ei-infektioivat indikaattorit
Flunssan, maha-suolitulehduksen ja vesirokon osalta seuranta mahdollistaa sairauksien löytämisen, varhaisen varoittamisen ja kansallisten ja alueellisten epidemioiden saapumisen ennustamisen.
Sairaustiedot, joista potilaiden henkilötiedot on poistettu, Sentinelles-lääkärit siirtävät internetiin (Paikkatietojärjestelmät: saadut tiedot kerryttävät tietokantaa, joka toimii maantieteellisenä informaatiosysteeminä. Viikoittain julkaistava tiedote, Sentiweb-Hebdo, julkaistaan joka tiistai ”Sentinelles-verkoston” internetsivuilla ja jaetaan sähköpostin välityksellä yli 4 000 tilaajalle sekä suurille ranskalaisille medioille. Niin sanottu vuosiraportti perustuu vuoden aikana kerättyihin tietoihin. Vuosiraportti on Sentinelles-verkoston internetsivuilla kohdassa "dokumentit/vuosiraportit" (”documentation/bilans annuels”)).
Sentinelles-verkosto tekee yhteistyötä Maailman terveysjärjestön (WHO) kanssa ja on vastuussa infektiosairauksien elektronisesta valvonnasta.
Sentinelles-verkoston keräämien tietojen avulla voidaan kehittää:
Orgasm
Orgasm on Head Machinen ensimmäinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1969 levymerkillä Major Minor.
Kaikki kappaleet säveltänyt David Paramor.
Halloween 5
Halloween 5 ("Halloween 5: The Revenge of Michael Myers") on vuonna 1989 valmistunut "Halloween"-sarjan viides elokuva.
Jamie, Michaelin takaa-ajama sisarentytär, ei ole puhunut vuoteen kenellekään ja on edelleen traumojensa takia hoidossa. Rachel, Jamien sisarpuoli, käy katsomassa häntä välillä, sillä hän on ottanut Jamien huostaansa. (kts. ) Kun Michael ammuttiin, Jamielle jäi silti vahva linkki häneen, jolloin hän tiesi, että Michael ei ollut kuollut. Tri. Loomis tulee hänen luokseen, kun hän kuulee vanhan miehen kuolemasta, joka asui Michaelin tappopaikan lähellä. Jamie ei kuitenkaan puhu, ja Loomis ihmettelee, miksi Jamie suojelee häntä. Kuitenkin Jamie sai voimakkaan kohtauksen, kun Michael tappoi miehen.
Lopulta Michael saapuu taas kerran Haddonfieldiin, ja aloittaa raa'an tappamisen ilman minkäänlaista katumusta tai häpeää. Jamietä Michael kuitenkin etsii vimmoissaan, ja on kiehumaisillaan murhaavasta raivosta, joka on kyltymätön verenvuodatukseen. Loomis yrittää pysyä Michaelin vauhdissa mukana, mutta lopulta hän ymmärtää, että Jamie voi olla avain Michaelin rauhoittamiseen. Tri. Loomis menee Jamien ja yhden poliisin kanssa Michaelin asunnolle. Jamie yrittää paeta talosta ulos.
Loomis yrittää puhua Michaelille, ja juuri kun hän on ottamassa veistä pois tämän kädestä, Michael iskee. Loomis jää maahan makaamaan, muttei kuolleena. Michael ryntää Jamien perään. Michael jahtaa Jamieta kunnes saa Jamien ajettua huoneeseen joka on täynnä kynttilöitä. Siinä ei tosi ole kaikki, Michael on asetellut huoneeseen tappamiaan ihmisiä, mm. koiran ja Rachelin. Jamie huomaa että hän on umpikujassa ja päättää mennä talossa olevaan arkkuun makaamaan. Sitten Michael astuu huoneeseen ja huomaa Jamien arkussa. Juuri kun Myers on tappamassa Jamien, Jamie pyytää, että saisi nähdä Michaelin eli setänsä oikeat kasvot. Myers ottaa naamion pois ja Jamie katsoo häntä surullisena, huomattuaan että mies itkee. Jamie kurottautuu lähemmäksi, ja silloin Michael riemastuu ja laittaa naamarin päähänsä ja käy riehumaan.
Loomis herää yhtäkkiä, etsii Jamien ja käyttää tätä syöttinä. Jamie kirkuu kauhuissaan kun Michael tulee lähemmäs. Kun Michael tulee huoneen keskelle, Loomis päästää Jamien irti ja vetää vivusta, jolloin Michaelin päälle tipahtaa verkko. Loomis yrittää tappaa Michaelin ampumalla nukutusnuolia ja lyömällä halolla ja hän hokee "kuole, kuole, kuole!". Michael pyörtyy ja poliisi saapuu paikalle, vieden hänet vankilaan. Jamie istuu poliisin kanssa autossa kunnes salaperäinen mies menee sisälle vankilaan ja alkaa ampua poliiseja. Poliisi ryntää sisälle ja käskee Jamieta jäämään autoon. Tyttö ei tottele vaan seuraa poliisia asemalle. Lattioilla makaa ruumiita ja seinillä on verta. Michaelin vankisellin kalterit on tuhottu, eikä hän enää ole siellä.
Toe Fat (albumi)
Toe Fat on Toe Fatin vuonna 1970 julkaistu studioalbumi.
Puoli 1
Puoli 2
Noasaurus
Noasaurus (nimen merkitys: ”luoteis-Argentiinan lisko”) on sukupuuttoon kuollut abelisaureihin kuuluva lihaa syöneiden teropodidinosaurusten suku. Se eli 71–66 miljoonaa vuotta sitten myöhäisellä liitukaudella Maastricht-vaiheella. "Noasauruksen" fossiileja on löydetty Argentiinasta.
"Noasaurus" tarkoittaa ”luoteis-Argentiinan liskoa”. "Noa" on lyhenne espanjan kielen sanasta ”noroeste Argentina”, joka tarkoittaa luoteis-Argentiinaa. "Saurus" tulee kreikan kielen sanasta ”sauros”, joka tarkoittaa liskoa. Nimi annettiin Saltan maakunnassa, luoteis-Argentiinassa sijaitsevan alueen mukaan, josta "Noasauruksen" jäänteet löydettiin.
Lajiepiteetti "leali" on annettu Don Fidel Lealin mukaan, jonka omistamalta maapalstalta fossiilit löydettiin.
"Noasauruksen" pituus oli arviolta 2,4 metriä, korkeus lonkan kohdalta 0,6 metriä ja paino 15 kilogrammaa.
"Noasauruksen" löytöhetkellä ajateltiin, että sillä oli jalassa suurentunut kynsi, samalla tapaa kuin dromaeosaureilla ja valesirppikynsillä oli yleisesti sirppikynnet. Vuonna 2010 tehdyssä tutkimuksessa kuitenkin tiedotettiin, että kynnen oikea paikka on itse asiassa kädessä.
"Noasauruksesta" on löydetty osittainen kallo ja muita jäänteitä, mukaan lukien sormi ja takajalan luita. Jäänteet löydettiin Saltan maakunnassa, luoteis-Argentiinassa vuosien 1975–1977 välisenä aikana. Jäänteet löysi José Bonaparten johtama ryhmä. "Noasauruksen" holotyyppi koostuu kallosta ja selkänikamista.
Ambulocetus
Ambulocetus ("kävelevä valas") on eläin, jota pidetään valaiden esimuotona. Se oli kolmen metrin pituinen ja 300 kilogramman painoinen. "Ambulocetus" eli 50–48 miljoonaa vuotta sitten, vähän sen jälkeen kun dinosaurukset kuolivat sukupuuttoon.
"Ambulocetus" eli Aasiassa, nykyisen Pakistanin alueella. Tällöin alueella oli paljon merenlahtia, jokisuistoja ja rannikoita, jotka olivat täydellinen ympäristö "Ambulocetukselle".
Se vietti suurimman osan ajastaan rannoilla loikoilemassa auringon lämmössä, kuten krokotiilit. Luultavasti "Ambulocetuksen" elämä ja luonne oli samanlainen kuin krokotiililla. Se väijyi veden alla niin, että vain silmät näkyivät, ja nappasi sitten juomaan tulleen eläimen kitaansa.
Ensimmäiset fossiilit löydettiin Pakistanista vuonna 1904. On arvoitus, millainen iho "Ambulocetuksella" oli: se saattoi olla karvainen kuten saukko tai sitten karvaton kuin valas. "Ambulocetuksella" oli pyrstön tilalla voimakas häntä ja kaviomaiset räpylät.
Kun "Ambulocetus" vuonna 1904 löydettiin, tutkijat saivat vastauksen valaiden alkuperästä. 
Joidenkin tutkijoiden mukaan valaat polveutuvat "Andrewsarchuksen" kaltaisista mesonykeista.
"Ambulocetuksen" korvat, hampaat ja luuranko osoittivat, että se oli selvästi alkeellinen valas, mutta sillä oli myös monia mesonykien piirteitä. Nämä tosiasiat yhdistettynä siihen, että "Ambulocetus" käveli kuivalla maalla, merkitsivät sitä, että kyseessä oli puuttuva lenkki "Andrewsarchuksen" kaltaisten maalla kävelevien mesonykien ja "Basilosauruksen" kaltaisten täydellisesti vesielämään sopeutuneiden valaiden välillä. Se oli samalla vedenpitävä todiste siitä, että valaat ovat kehittyneet maanisäkkäistä. Tämän jälkeen Aasiasta löydettiin lisää primitiivisiä valaita, ja Aasiaa pidetäänkin nyt valaiden syntypaikkana. Viime aikoina tehdyt tutkimukset osoittavat, että valaat ovat kehittyneet "Propalaeotheriumin" kaltaisista kavioeläimistä.
1.↑ Haines, Tim & Chambers, Paul: "Esihistoriallinen eläinmaailma", s. 181. Gummerus, 2007. ISBN 978-951-20-7276-7.
Nanda Devi
Nanda Devi on Intian korkein vuori, joka sijaitsee kokonaan maan alueella. Nanda Devia korkeampi on vain Kanchenjunga, joka sijaitsee Intian ja Nepalin rajalla. Se sijaitsee Himalajan vuoristossa Uttarakhandin osavaltiossa. Vuori on 7 816 metriä korkea ja kokonaisuudessakin maailman 23. korkein.
Nanda Devi on kaksihuippuinen massiivi, joka muodostaa kaksi kilometriä pitkän itä-länsi-suuntaisen harjanteen. Itähuippua kutsutaan nimellä Nanda Devi East ja se kohoaa 7 434 metriin.
Nanda Devi on huomattavasti korkeammalla kuin sen ympäristö ja se kohoaa todella jyrkästi. Se nousee 3 300 metriä 4,2 kilometrin matkalla Dakkhni Nanda Devin jäätiköstä, joka sijaitsee vuoren lounaisella rinteellä, ja samaan tyyliin vuoren pohjoispuolen jäätiköiltä. Tämä tekee Nanda Devistä yhden jyrkimmistä huipuista tässä mittasuhteessa. Nanda Devin tekee vielä vaikuttavammaksi ympäröivät syvät jokilaaksot. Vuori kohoaa 6 500 metriä korkeammalle kuin 50 kilometrin päässä oleva Ghori Ganga -joen laakso.
Nanda Devi sijaitsee kansallispuistossa, joka on myös UNESCOn maailmanperintökohde.
Timmy ja haltijakummit
Timmy ja haltijakummit () on amerikkalainen Emmy-palkittu piirrossarja. Sarja alkoi Yhdysvalloissa vuonna 2001 Nickelodeon-kanavalla. Suomessa ohjelmaa esitetään Disney Channel, Disney XD ja Nickelodeon -televisiokanavilla.
Sarja kertoo 10-vuotiaasta Timmystä, jolla on omat haltijakummit. Timmy pystyy toivomaan haltijakummeilta mitä tahansa, kunhan toive ei riko haltijoiden sääntökirjan sääntöjä. Haltijakummit, Cosmo ja Wanda, ovat kotoisin "Haltijoiden maasta".
Timmyllä on ilkeä lastenvahti nimeltä Vicky. Jotain kamalaa sattuu aina, kun tämä hoitaa Timmyä, mutta Timmyn haltijakummit auttavat kuitenkin usein.
Timothy "Timmy" Turner on 10 vuotta vanha poika. Hänellä on ruskea tukka ja yleensä vaaleanpunainen lippalakki ja paita. Hän on ihastunut Trixie Tang -nimiseen tyttöön, joka käy samaa koulua. Timmyllä on kaksi ystävää, A.J. ja Chester.
Cosmo on Timmyn haltijakummi. Hän on vihreähiuksinen ja hänellä on valkoinen paita. Kun Timmy toivoo häneltä jotain, yleensä jokin menee aina pieleen.
Wanda on Timmyn toinen haltijakummi. Hän pelastaa Timmyn ja Cosmon aina, kun he ovat pulassa.
Vicky on ilkeä lapsenvahti. Timmy joutuu aina vastustuksestaan huolimatta tekemään, mitä Vicky haluaa. Timmy sai haltiakummit Vickyn takia.
Herra Denzel Q. Crocker on opettaja, joka haluaa todistaa, että haltijoita on olemassa.
Herra Crocker sekoaa, kun joku sanoo "haltijakummit". Hän on hyvin laiha ja asuu vielä äitinsä kanssa. Cosmo ja Wanda olivat Crockerin haltijakummeja, kun hän oli 10.
Timmyn isän nimeä ei ole sanottu vielä ohjelmassa. Hän on ohjelman nimen mukaisesti outo.
Timmyn äiti ei ole yhtä outo kuin Timmyn isä. Hänenkään nimeään ei ole mainittu ohjelmassa.
Distrito Federal
Distrito Federal on Brasilian keskiosassa sijaitseva liittopiiri, jossa sijaitsee maan pääkaupunki Brasília. Liittopiiri on Goiásin osavaltion ympäröimä. Alueella on arviolta 2 977 216 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 5 788 neliökilometriä.
Wieniläishiiva
Wieniläishiiva oli vanhalla niin sanotulla painohiivamenetelmällä valmistettua hiivaa. Nimitys johtuu siitä, että menetelmä on itävaltalaista alkuperää. Suomeen sen toi menetelmää huomattavasti parantanut kemisti, filosofian tohtori Wilhelm Juslin ja sitä käytettiin ensimmäisenä 
Rajamäellä Hyvinkään Tehtaan Oy:n hiivatehtaalla.
Tohtori Juslinin työn tuloksena alkuperäinen alle 10 prosentin hiivatulos mäskiin käytetyn viljan määrästä parani huomattavasti: sadasta kilosta viljaa saatiin noin 11 kiloa hiivaa ja 50 litraa väkiviinaa.
Alku oli sama kuin muissakin menetelmissä eli kasvatettiin ensin erillisessä laboratoriossa emähiiva; sen kasvaessa tehtiin viljasta mäskiä. Osa viljasta mallastettiin eli jyviin kasvatettiin muutaman sentin idut erityisessä mallastamossa. Loput jauhettiin karkeiksi jauhoiksi.
Mäskiä tehtäessä maltaat ja jauhot kaadettiin suureen altaaseen mahdollisimman puhtaan lähdeveden sekaan, jossa niitä sekoitettiin aluksi isoilla meloilla ja sittemmin erityisellä sekoittimella eli mäskäyskoneella, joita ennen vuotta 1918 ehdittiin hankkia Hyvinkään Tehtaalle neljä. Kunnolla seonnut mäski jätettiin sokeroitumaan. Kun mäski oli sokeroitunut riittävästi, se laitettiin erillisiin isoihin puusta tehtyihin kasvatusaltaisiin ja sekoitettiin emähiivaan; tähän lisättiin vielä eräitä kemikaaleja sekä steriloitua ja kirkastettua rankkia.
Nyt odotettiin kunnes seos alkoi alkoi kasvaa ja kuohua; riittävästi kasvanut kuohu työnnettiin erityisellä työntimellä eli kolalla kokoon, jotta se voitiin kuoria mäskin pinnalta talteen eli "kummata" isoilla kuparisilla kauhoilla erillisiin astioihin, joilla se vietiin käsikäyttöiseen koneelliseen sihtiin, jossa hiivaseos pestiin jotta siitä poistuisivat viljan kuoriosat.
Kummaajina oli etupäässä naisia; työtä tehtiin ympärivuorokautisesti, yöllä öljylamppujen valossa, kun voimala ei käynyt. Sihtikoneita käyttivät etupäässä nuoret joita kutsuttiin sihtipojiksi tai -tytöiksi ja ainakin kerran iäkäs kumaraselkäinen nainen, jota kutsuttiin "sihtimummuksi". Mäskin alkoholipitoinen loppuosa eli hiivavierre pumpattiin tislaamoon.
Kuorittuun ja pestyyn hiivaan sekoitettiin tärkkelystä eli lähinnä perunajauhoja sitkosaineeksi ja se pantiin alkuaikoina isoihin nahkasäkkeihin, joita sitten puristeltiin kunnes hiiva oli kuivaa; säkit korvattiin jo varhain suotopuristimilla. Lopuksi hiiva sullottiin muotteihin, jotta siitä tulisi paketointikelpoista.
Menetelmä oli miltei täysin käsivaraisena kuitenkin hidas ja kankea, joten se syrjäytyi jo 1890-luvulla ilmahiivamenetelmän tieltä, vaikka pitkään oltiin sitä mieltä, että wieniläishiiva oli korkealaatuisempaa kuin ilmahiiva. Ero kuitenkin tasoittui, kun ilmahiivamenetelmän käyttöön totuttiin.
Johan Verstappen
Johan Verstappen on hollantilainen lentopallovalmentaja. Verstappen valmensi Suomessa kaudella 2007–2008 Rovaniemen Santasportia Lentopallon SM-liigassa.
Ennen Suomeen tuloaan Verstappen valmensi Saksassa kovatasoisessa Bundesliigassa, sekä Belgian arvostetussa liigassa Halenin joukkuetta. Verstappenin Suomeen hankkimisen takana oli suomalainen Nisse Huttunen. Suomeen tultuaan Verstappen oli kovan tehtävän edessä. Hallitseva suomenmestari Santasport, jonka joukkue oli muuttunut kovasti, ja etenkin ykköspassarin vaihtuminen kakkospassariin oli iso muutos. Verstappen otti tehtävän kuitenkin innostuneesti vastaan, ja alkoi kouluttamaan entistä kakkospassaria Kalle Määttää ykköspassarin saappaisiin. Santasport pelasi Verstappenin johdolla runkosarjan vahvasti, ja myös euroopan cupissa hyvin. Lopulta joukkue sijoittui toiseksi runkosarjassa. Pudotuspeleissä joukkue eteni aina finaaleihin asti, jossa Verstappenin joukkue kaatoi yllättäen Pielaveden Sampon. Näin Verstappenista tuli heti suomenmestarivalmentaja.
Kauden 2007-2008 finaalisarjan aikana Verstappenin perheeseen syntyi perheen esikoisvauva. Hänen vaimonsa synnytti lapsen Hollannissa. Verstappen on myös itse pelannut urallaan korkealla tasolla.
Nanda Devin biosfäärialue
Nanda Devin biosfäärialue on biosfäärialue Intian pohjoisosassa Himalajan rinteillä. Sen ydinalueen muodostavat kaksi UNESCOn maailmanperintöluettelon kansallispuistoa: Nanda Devi ja Valley of Flowers.
Biosfäärialue on alueeltaan yhteensä 6 407 neliökilometriä, joista kansallispuistot muodostavat 712 km², puskurivyöhyke 5 149 km² ja siirtymäalue 546 km². Biosfäärialue on luonnoltaan lauhkeanvyöhykkeen metsää ja alppiniittyjä sekä korkeimmailla huipuilla kasvitonta jäätikköä.
Brasilian osavaltiot
Brasilia koostuu 26 osavaltiosta ("estado") ja pääkaupungista, joka on osavaltioiden ulkopuolella ("distrito federal").
Savannihaikara
Savannihaikara ("Ciconia abdimii"), myös afrikansavannihaikaraksi tai abdiminhaikaraksi kutsuttu, on Afrikassa elävä kattohaikaran sukulainen. Lajin yksilö harhautui Pohjois-Suomeen 2. heinäkuuta–2. elokuuta 2007. Rariteettikomitea luokitteli kokouksessaan 5. tammikuuta 2008 havainnon E-kategoriaan (Varma tai melkein/lähes varma tarha- tai häkkikarkulainen).
Savannihaikara kasvaa 75–80 cm pitkäksi. Sen selkäpuoli on musta, vatsa valkea. Lajin silmän ja nokan välissä on sininen ihoalue, ja sen nokan tyvessä on punainen läikkä.
Savannihaikara pesii Sahelin alueella, länsiafrikkalaisella savannilla ja Etiopian ylängöillä. Pieniä populaatioita elää myös Arabian niemimaan eteläosissa, Jemenissä ja Omanissa. Savannihaikara on muuttolintu, joka talvehtii päiväntasaajan eteläpuolella.
Fort Thüngen
Fort Thüngen on historiallinen linnoitus Luxemburgin kaupungissa, eteläisessä Luxemburgissa. Se sijaitsee Dräi Eechelenin puistossa, Kirchbergin kaupunginosassa, kaupungin koillisella puolella.
Suurin osa alkuperäisestä linnoituksesta tuhottiin jälkeen vuoden 1867 Lontoon rauhan, jossa määrättiin tuhottaviksi Luxemburgin kaupungin lukuisat linnoitukset. Fort Thüngenistä jäi jäljelle ainoastaan kolme tornia sekä muun linnoituksen perustukset. 1990-luvulla linnoitus kuitenkin jälleenrakennettiin komeuteensa, ja sinne sijoitettiin Musée d'Art Moderne Grand-Duc Jean -taidemuseo.
Purmerend
Purmerend on kunta ja kaupunki Alankomaissa, Pohjois-Hollannin provinssissa. Se sai kaupunginoikeudet vuonna 1410. Kaupunki on tunnettu muun muassa karjamarkkinoistaan. 1960-luvulta lähtien Purmerend on laajentunut voimakkaasti, monet lähiöt ovat syntyneet Amsterdamin kasvun ja siitä johtuvan asuntopulan tarpeisiin.
Purmerendissa on noin 80 000 asukasta.
Tarkastaja Gadget
Tarkastaja Gadget () on yhdysvaltalaisten, ranskalaisten ja kanadalaisten yhteistuottama lasten piirrossarja. Se oli mukaelma 1960-luvun televisiosarjasta Salainen agentti 86, jossa päähahmoa näytteli myös Gadgetissa pääosan ääninäyttelijänä toiminut Don Adams.
Tarkastaja Gadgetin pohjalta tuotettiin myös näytelmäelokuva vuonna 1999, jossa pääosaa esitti Matthew Broderick. Sarjasta tehtiin myös spin-off vuonna 2001 Gadget & Gadgetinis. Lisäksi sarjasta on tehty vielä samanniminen CGI-animoitu spin-off vuonna 2015.
Tarkastaja Gadget tekee eräässä Katti-Matti-sarjan jaksossa cameon.
Sarja kertoo Gadget-nimisestä teknisin apuvälinein varustetusta agentista sekä hänen päälliköstään Quimbystä, alikersantti Viittamiehestä, veljentyttärestään Pennystä ja koirastaan Brainista. Gadget taistelee MAD-nimistä järjestöä vastaan, jonka johtaja Tohtori Claw ja hänen kissansa yrittää päästä eroon Gadgetistä. Vaikka Gadget on hyvin varustettu ja on aina palveluksessa, hänet nähdään kömpelönä myös onnekkaana toiminnan sattuessa. Poliisipäällikkö Quimby antaa monista erilaisista paikoista "räjähtävän viestin", jossa on Gadgetille uusi tehtävä. Penny ja hänen koiransa Brain lähtevät usein salaa setänsä perään samalla selvittäessään mysteeriä Gadgetin tietämättä mitään asiasta. Kun tapaus selviää, Tohtori Claw sekä päällikkö Quimby luulevat kumpikin Gadgetin olleen aina mysteerin ratkaisija, vaikka usein Penny selvitti mysteerin. Gadget joka tapauksessa saa kiitosta.
Wizard Magazine listasi vuonna 2001 Tarkastaja Gadgetin sijalle 84 laatimassaan kautta aikain sadan parhaan animaatiosarjan listalla. Se listattiin tammikuussa 2009 IGN-sivuston laatiman sadan parhaan animaatiosarjan listalle sijalle 54. Gunaxin listasi vuonna 2009 kaksi kuukautta myöhemmin Tarkastaja Gadgetin sijalle 10 laatimassaan 1980-luvun kymmenen parhaan animaatiosarjan listalle.
Roni Neutroni
Roni Neutroni () on Annie-palkittu lastenohjelma, jota esitetään Nickelodeon-lastenkanavalla ja on esitetty Yle TV2 -televisiokanavalla.
Sarjan loi John A. Davis ja sitä esitettiin Nickelodeonilla vuosina 2002–2006 yhteensä 65 jakson verran. Se oli myös samalla ensimmäinen tietokoneanimoitu animaatiosarja Nickelodeonilla. Esityksien aikana se voitti yhteensä kahdeksan palkintoa ja sai seitsemän ehdokkuutta.
Sarja kertoo 10-vuotiaasta pojasta Roni Neutronista ja hänen ystäviensä seikkailuista. Sarja on puhuttu suomeksi.
Roni Neutronia esitettiin YLE TV2 kanavalla vuosina 2003-2004 Lasten aamussa ja uusintana vuosina 2005-2006 Galaxissa.Roni on lapsinero ja koulukiusattu poika. Hän ei ole erityisen suosittu ja usein Elsi ja Tilda kiusaavatkin häntä tästä. He kuitenkin saavat lähes joka jakson lopuksi opetuksen. Ronilla on salainen labra välinevarastoksi naamioituna. Siellä hän kehittelee erilaisia keksintöjä. Kaikista niistä ei kuitenkaan tule sitä mitä hän tarkoitti niistä tulevan.Kerkko on Ronin paras ystävä. Hänkään ei ole järin suosittu mutta yrittää olla. Hän keräilee kaikkia laama-aiheisia tuotteita.
Hän ei yritä salata tätä ja onkin saanut avoimeisuutensa vuoksi nössön maineen. Kerkko on myös allerginen lähes kaikelle. Hänen on vihjattu olevan ihastunut Ronin äitiin.Sipe kuuluu Ronin ja Kerkon tavoin koulunsa hylkiöiden joukkoon. Hän rakastaa "Ultralord" nimisiä nukkeja. Sipe on mahdollisesti hieman ihastunut Tildaan.
Fall Out Boy’s Evening Out with Your Girlfriend
Fall Out Boy’s Evening Out with Your Girlfriend on yhdysvaltalaisen yhtyeen Fall Out Boyn ensimmäinen levy, joka julkaistiin vuonna 2003.
Lau Nau
Lau Nau (oikealta nimeltään Laura Naukkarinen, s. 1980) on suomalainen laulaja-lauluntekijä, säveltäjä ja tuottaja. Hän soittaa myös artistinimellä Subatlantti, yhtyeessä IAX ja vierailevana jäsenenä The Matti Bye Ensemblessä. Hän on ollut aikaisemmin jäsenenä yhtyeissä Kiila, Päivänsäde, the Anaksimandros, Avarus sekä "Hertta Lussu Ässä" -trio, ja soittanut esimerkiksi Kemiallisten Ystävien levyillä.
Lau Nau käyttää musiikissaan oman äänensä ja laajan soitinvalikoiman lisäksi esineiden tuottamia ääniä sekä kenttänauhoituksia. Hänen ensimmäinen kokopitkä levynsä "Kuutarha" (Locust, 2005) on saavuttanut laajaa kulttisuosiota varsinkin Yhdysvalloissa.
Levytystensä ja konserttiensa lisäksi Laura Naukkarinen säveltää ja tuottaa musiikkia elokuviin, teatteri- ja tanssiesityksiin sekä ääni-installaatioihin. Lau Nau -konserttien lisäksi hän konsertoi usein mykkäelokuvia säestäen.
Neljäs albumi "Hem. Någonstans" sisältää 12 instrumentaalikappaletta, jotka ovat alun perin ääniraita saaristoaiheiseen Lotta Petronellan ohjaamaan dokumenttielokuvaan "Home. Somewhere" (Fisher King Productions 2015). Se on tehty yhteistyössä jouhikonsoittaja Pekko Käpin kanssa.
Viides Lau Nau -albumi "Poseidon" pirskottelee elektronisen kamariorkesterin sointia folkmusiikkiin. Levyllä soittavat Laura Naukkarisen lisäksi sellisti Helena Espvall, kosketinsoittaja Matti Bye, perkussionisti Samuli Kosminen, joka on myös levyn osatuottaja, jouhikonsoittaja Pekko Käppi sekä puhallinsoittaja Antti Tolvi. Poseidon on ehdokas vuoden 2018 Emma-gaalassa.
Harvester Rock
Harvester Rock on vuosittain Pielavedellä järjestettävä musiikkitapahtuma. Tapahtuma järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2004 ja se on laajentunut vuosi vuodelta. Festivaali painottuu rock-musiikkiin ja sen eri genreihin. Tapahtuman järjestää Harvester Rock ry.
Pori Dance Company
Pori Dance Company on suomalainen nykytanssiryhmä. Ryhmän perusti vuonna 1989 tanssitaiteilija Liisa Nojosen ja se tunnettiin aluksi nimellä "Tanssiryhmä Liisa Nojonen". Uudella nimellään "Pori Dance Company" ryhmä on toiminut vuodesta 2001 lähtien. Vuodesta 2014 ryhmän toiminnanjohtajana on toiminut tanssitaiteilija Mikko Lampinen, joka toimii myös ryhmän taiteellisessa johdossa yhdessä tanssitaiteilija Riku Lehtopolun kanssa. Vuonna 2018 ryhmässä on viisi vakituista tanssijaa ja vuosittain ryhmässä työskentelee keskimäärin noin 40 eri taidealojen tekijää.
Ryhmä toteuttaa vuosittain 3-4 kantaesitystä ja esiintyy niin kotimaassa kuin kansainvälisestikin. Ohjelmistossa on vuosien varrella ollut teoksia sekä kokeneilta taiteilijoilta kuten Tero Saarinen, Jorma Uotinen, Marjo Kuusela ja Alpo Aaltokoski kuin myös nuorilta nousevilta kyvyiltä. Ryhmä tekee yhteistyötä myös alan koulutusyksiköiden ja lukuisten muiden taiteenalojen edustajien kanssa. Porin lisäksi ryhmä esiintyy säännöllisesti myös muualla kotimaassa sekä kansainvälisesti.
Ryhmän koreografeina on vieraillut joukko kotimaisia ja ulkomaisia taiteilijoita. Ryhmä on kiertänyt runsaasti ulkomailla, muun muassa Virossa, Hollannissa, Ranskassa, Saksassa, Ruotsissa, Yhdysvalloissa ja Etelä-Koreassa.
Lokakuussa 2017 Pori Dance Companylle myönnettiin Suomi-palkinto.