hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Macbeth
Macbeth on William Shakespearen kirjoittama näytelmä. Se perustuu Skotlannin todellisen kuninkaan Macbethin vaiheisiin, mutta ei ole historiallisesti tarkka. Macbeth on Shakespearen säilyneistä tragedioista lyhin.
Vaikka tätä ei suoraan sanota näytelmässä, Banquosta periytyvän suvun katsotaan olevan Skotlannin, ja myöhemmin myös Englannin, Stuart-hallitsijasuku. Mahdollisesti Shakespeare halusi tällä mielistellä kuningas Jaakko I:tä.
Jotkut näyttelijät eivät suostu lausumaan näytelmän nimeä pukuhuoneissa, koska sen kerrotaan tuovan huonoa onnea. Britanniassa käytetään sen sijaan usein nimitystä "The Scottish Play" (”Skottilainen näytelmä”).
Taistelusta voittoisana palaava Macbeth ja hänen ystävänsä Banquo törmäävät kolmeen noitanaiseen. Nämä ennustavat Macbethin saavan haltuunsa ensin Cawdorin kreivikunnan ja myöhemmin tulevan kuninkaaksi. Banquolle ei luvata kuninkuutta, mutta hänestä ennustetaan kuningassuvun kantaisää.
Pian Macbethin luokse tulee sanansaattaja, joka ilmoittaa kuninkaan lahjoittaneen hänelle Cawdorin kreivikunnan. Kuningas itse kunnioittaa Macbethia läsnäolollaan. Tämä ei pääse eroon kuninkuusajatuksesta ja laatii vaimonsa kanssa murhasuunnitelman. Macbeth murhaa kuninkaan ja lavastaa syylliseksi juopuneet henkivartijat. Kuninkaan pojat pelkäävät vaaraa ja pakenevat maasta, Macbeth kruunataan kuninkaaksi.
Macbeth surmauttaa Banquon, jonka poika kuitenkin pääsee pakoon. Tappotuomittu ylimys Macduff pakenee, mutta hänen perheensä surmataan. Macbeth hallitsee hirmuvaltiaana, mutta alkaa pian nähdä tunnontuskissaan harhoja, kuten Banquon haamun omassa tuolissaan.
Macbethin vastainen liitto kokoontuu Englannissa: Macduff ja vanhan kuninkaan poika Malcolm kokoavat armeijan ja lähtevät vapauttamaan Skotlantia.
Macbeth menee vielä kerran tapaamaan noitia, jotka antavat hänelle tapansa mukaan totuudenmukaisia, mutta harhaanjohtavia lupauksia. Hän jatkaa hirmuhallintoa kärsien tunnontuskista yhä enemmän. Hänen vaimonsa alkaa kärsiä samoista kohtauksista ja lopulta kuolee, ilmeisesti itsemurhan tehneenä. Tässä vaiheessa Macbeth pitää kuuluisan monologinsa: ”Elämä on kuin varjo häilyväinen, vain näyttelijä rukka, joka riehuin lavalla keikkuu aikansa ja häipyy; se kertomus on, hupsun tarinoima, täys ääntä, vimmaa - tarkoitusta vailla”.
Macbethin armeija ja hovi hylkäävät hänet. Macbeth kuolee lopulta taistellessaan Macduffia vastaan. Malcolmista tulee kuningas.
Filippos
Nimi Filippos voi viitata seuraaviin henkilöihin:Filippos sekoitetaan joskus seuraaviin:
Suomen MAD
Suomen MAD oli yhdysvaltalaiseen MAD-lehteen suurelta osin perustunut, kotimaisella aineistolla väritetty suomalainen huumorilehti. Ensimmäinen Suomen MAD julkaistiin huhtikuussa 1970 nimellä Suomalainen MAD. Suomalaisia MADeja julkaistiin 30 kpl, 1970 - 9 kpl, 1971 - 12 kpl ja 1972 - 9 kpl. Vuonna 1971 julkaistiin myös kaksi pokkaria ("Tyypillisesti MAD" ja "Don Martin keittää sopan").
Suomalainen MAD lopetettiin vuonna 1972, mutta vuodesta 1982 lähtien Kustannus Oy Semic ja myöhemmin vuodesta 1998 lähtien Egmont-kustannus julkaisivat MAD:ia uudestaan Suomessa nimellä Suomen MAD. Lehden päätoimittajana toimi vuodesta 1982 lähtien Marjaana Tulosmaa ja 1980- sekä 1990-luvuilla näkyvimpänä toimittajana lehden sivuilla esiintyi the Metsänen (Timo Metsänen). Ensimmäinen spesiaali ilmestyi vuonna 1984 ja oli nimeltään "Kino-MAD".
Suomen MADissä esiintyneistä suomalaispiirtäjistä mainittakoon esimerkiksi Juba, Tapani Rytöhonka, Ari Kutila, Wallu, Kyky Ahonen, Kari Korhonen, Ilkka Heilä, Jukka Murtosaari, Petri Hiltunen, Samson, Jari Rasi ja Eeli Aalto.
Suomen MADin viimeinen numero ilmestyi 9. marraskuuta 2005. Lehtiä julkaistiin yhteensä 245 kappaletta, taskukirjoja ilmestyi kymmenkunta kappaletta.
Paattinen
Paattinen () on entinen kunta ja nykyisin osa Turun kaupunkia sen pohjoisosassa. Kunta oli pitkän ja kapean kiilan muotoinen ja päättyi pohjoisessa Kuhankuonon kahdeksan kunnan rajapyykkiin. Alueen halki virtaa Paattistenjoki, joka tunnetaan myös Vähäjokena lähempänä Turkua. Ennen Paattisten kunnan lakkauttamista sen naapurikunnat olivat Aura, Lieto, Mynämäki, Nousiainen, Pöytyä, Rusko, Turku, Vahto ja Yläne.
Paattinen liitettiin Turkuun vuonna 1973. Tämä on viimeisin kerta, kun kokonainen kunta on liitetty osaksi Turkua. Tällä hetkellä Paattinen muodostaa Turussa Maaria-Paattisten suuralueen pohjoispuoliskon. Paattinen oli yksikielisesti suomenkielinen kunta, joten kuntaliitoksessa kieliolot muuttuivat niin, että alueesta tuli kaksikielinen enemmistön kielenään suomi.
Paattisten seurakunta perustettiin vuonna 1690 Maariaan kuuluneena kappeliseurakuntana. Vuonna 1909 se siirrettiin kuulumaan Vahdon seurakuntaan, ja itsenäiseksi seurakunnaksi se tuli vuonna 1937. Nykyisin Paattisten seurakunta kuuluu Turun ja Kaarinan seurakuntayhtymään. Jugend-tyylinen, puurakenteinen Paattisten kirkko on vuodelta 1909, ja sen on suunnitellut Helge Rancken.
Paattisten vaakunan suunnitteli Ahti Hammar, ja se vahvistettiin vuonna 1958.
Vuosien 1960 ja 1970 taajamarajausten mukaan Paattisissa ei ollut lainkaan taajamia. Nykyisin Paattisten kirkonkylä kuitenkin määritellään taajamaksi.
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Paattisten väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1880–1970.
Paattisilla on Paattisten koulu, johon yhdistettiin entiset Kreivilän ja Paavolan koulut. Uusi koulu aloitti toimintansa marraskuussa 2011. Koulun yhteydessä toimii myös Paattisten kirjasto ja neuvola.
Paattisten päiväkoti toimii kahdessa toimipisteessä, Toffinkujalla koulun yhteydessä ja Seuravuorenkadulla. Paattisilla on lisäksi useita perhepäivähoitajia.
Paattisilla on aluetalo, jossa on nuorisotila, kuntosali sekä uimahalli. Aluetalon lähellä on urheilukenttä, jonka yhteydessä on skeittiramppi ja rantalentopallokenttä sekä leikkipuisto.
Harrastustoimintaa edustavat partiolippukunta Vaakun Vartijat sekä urheiluseurat Paattisten Pamaus ja Paattisten Puhti. Turun suomenkielinen työväenopisto ja Turun Weikot tarjoavat jumppaa koulun tiloissa. Alueen palo- ja pelastustoimintaa hoitaa muun muassa Paattisten VPK yhteistyössä koko Varsinais-Suomen kattavan pelastuslaitoksen kanssa. Paattisilla toimii aktiivisesti monia yhdistyksiä, kuten Paattisten neuvotteluyhdistys, Paattisten omakotiyhdistys, Lions Club Paattinen ja MLL Paattinen.
Paattisten keskustassa on lähikauppa, Osuuspankki, baari sekä kampaamo. Vanhassa keskustassa toimii myös vaateliike sekä nahkapaja.
September
Petra Linnea Paula Marklund (s. 12. syyskuuta 1984 Tukholma) on ruotsalainen poplaulaja, joka esiintyy englanniksi taiteilijanimellä September. Septemberin musiikkia säveltävät, sanoittavat ja tuottavat ruotsalaiset Jonas von der Burg, Niclas von der Burg ja Anoo Bhagavan. Hänen tunnetuimmat kappaleensa ovat ”Satellites”, ”Cry For You” ja ”Until I Die”. Vuonna 2012 hän julkaisi albumin omalla nimellään.
September tuli Ruotsissa tunnetuksi ensimmäisen albuminsa "Septemberin" myötä vuonnan 2003. Siltä julkaistiin singleinä kappaleet ”La La La (Never Give It Up)”, ”We Can Do It” ja ”September All Over”.
Vuonna 2005 julkaistiin hänen toinen albuminsa "In Orbit", jolta tuli monta radiohittiä. Levyn tunnetuimmaksi kappaleeksi nousi ”Satellites”. Muut tunnetut kappaleet olivat myös Suomessa singleinä julkaistut ”Looking For Love”, ”Flowers On The Grave”, ”It Doesn’t Matter” ja ”Cry For You”.
Syksyllä 2007 julkaistu Septemberin uran kolmas albumi on nimeltään "Dancing Shoes". Levyn ensimmäinen single ”Can’t Get Over” käväisi Suomen virallisella singlelistalla sijalla 10 (viikolla 28/2007). Albumin tunnetuimmaksi kappaleeksi nousi ”Until I Die”, joka soi Suomessa radioissa ja televisiossa. Kappaleesta julkaistu single ylsi julkaisuviikollaan (viikolla 2) Suomen virallisen singlelistan 16. sijalle. Seuraavalla viikolla single nousi jo kahdeksannelle sijalle.
Lokakuussa 2012 Marklund julkaisi Ruotsissa omalla nimellään "Inferno"-levyn, jolla hän laulaa ruotsiksi. Se nousi heti julkaisun jälkeen Ruotsin albumilistan ykköseksi. Marklund kirjoitti levyn kappaleet yhdessä tiimin kanssa, johon kuului muun muassa Kent-yhtyeen laulaja-kitaristi-säveltäjä Joakim Berg. Levy on tyyliltään popmusiikkia, kun Marklund oli edeltävinä vuosina julkaissut September-taiteilijanimellä pääasiassa dance-musiikkia.
Septemberin musiikkia julkaisee Ruotsissa levy-yhtiö Catchy Tunes ja Suomessa levityksestä huolehtii Bonnier Music.
September voitti parhaan dance-artistin palkinnon NRJ Radio Awards -gaalassa vuonna 2006.
Septemberin pukeutumistyyli vaihtelee jatkuvasti, mutta hän suosii värejä ja hienostuneisuutta. Fanisivuillaan hän kertoi olevansa hyvin tunteellinen ihminen, joka nauraa ja itkee paljon.
Marklundin isä tekee töitä avaruustutkimuksessa ja äiti on ruotsalais-slovenialainen.
Albumilta "September"
Albumilta "In Orbit"
Albumilta "Dancing Shoes"
Albumilta "Love CPR"
Albumilta "Inferno"
Paavola (kunta)
Paavola (aiemmin Pehkola) oli Pohjois-Pohjanmaalla sijainnut, entinen Suomen kunta. Paavola yhdistettiin 1973 Revonlahden kanssa Ruukin kunnaksi, ja edelleen 1. tammikuuta 2007 Siikajoen kanssa Siikajoen kunnaksi. Paavolan naapurikunnat olivat Liminka, Revonlahti, Pattijoki, Vihanti ja Rantsila.
Paavolassa risteävät seututie 807 ja kantatie 86.
Paavolan puukirkko on vuodelta 1756, ja sen on suunnitellut Matti Honka.
Hartaanselkä, Kirkonkylä (Pehkola, Paavola), Lappi (myöhemmin Tuomioja), Luohua, Ruukki
Vuoden 1970 taajamarajauksen mukaan Paavolan taajamat olivat Ruukki (1 148 asukasta, joista 1 145 Paavolan puolella) ja kirkonkylä (282 asukasta). Vuonna 1960 taajamaksi määriteltiin myös Luohua, joka ei kuitenkaan enää ollut taajama vuonna 1970.
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Paavolan väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1880–1970.
Rochen raja
Rochen raja kuvaa etäisyyttä, jota lähempänä planeettaa tai emäkappaletta oleva toinen taivaankappale hajoaa palasiksi. Esimerkiksi Saturnuksen renkaat ovat todennäköisesti muodostuneet planeetan lähellä kuun tai pikkuplaneetan hajoamisen seurauksena. Rochen raja riippuu pääosin keskuskappaletta kiertävän kappaleen tiheydestä. Rochen rajaksi voidaan kutsua myös Rochen ekvipotentiaalipintaa eli Rochen pintaa.
missä formula_3 on keskuskappaleen säde, formula_4 on keskuskappaleen tiheys,
ja formula_5 on satelliitin tiheys.
Nestemäisellä kappaleella hajoaminen tapahtuu kauempana.
Tarkkaa laskukaavaa ei ole, likimääräistyksiä 
on helpompi käyttää:
Tarkempi matemaattinen kaava tietokoneille:
jossa formula_8 on keskuskappaleen litistyneisyys.
Knut Nylander
Knut Leonard Nylander (8. lokakuuta 1839 Oulu – 18. syyskuuta 1886 Bogskär) oli Valtionrautateiden arkkitehti. Nylanderin isä Anders oli tunnettu oululainen tervaporvari, jonka muita lapsia ovat muun muassa kasvitieteilijä William Nylander ja taidemaalari Oskar Nylander.
Nylander lähti Oulusta Hämeenlinnaan 1857, jossa kouluttautui arkkitehdiksi lääninarkkitehti Carl Albert Edelfeltin oppilaana. Edelfeltin johdolla suunniteltiin Suomen ensimmäisten rautateiden rakennukset. Nylander on suunnitellut Riihimäen–Pietarin rautatien rautatien pienemmät asemarakennukset. Todennäköisesti Nylander on suunnitellut myös rataosien Hämeenlinna–Tampere, Turku–Toijala, Tampere–Haapamäki–Seinäjoki–Vaasa sekä Seinäjoki–Oulu asemarakennukset. Näitä piirustuksia ei kuitenkaan ole signeerattu. Myöhemmin piirustuksia on käytetty rakennettaessa asemarakennuksia Savon radalle ja Tampere–Pori-radalle. Nylander toimi valtionrautateiden rataosaston ensimmäisenä arkkitehtina vuosina 1876–1878.
Rautatierakennusten lisäksi Nylander suunnitteli joitakin taloja ja kirkkoja sekä toimi useiden majakoiden rakennustöiden valvojana. Hän kuoli onnettomuudessa Bogskärin majakan rakennustyömaalla syyskuussa 1886.
Kyttälä
Kyttälä on kahden kaupunginosan muodostama alue Tampereen keskustassa. Se koostuu XI ja XII kaupunginosista. Kyttälän pohjoisrajana on Satakunnankatu. Etelässä Kyttälä rajoittuu Ratinaan Suvantokatua ja Vuolteenkatua myöten. Lännessä Kyttälä rajoittuu Tammerkoskeen ja idässä rautatiehen. Hämeenkatu jakaa Kyttälän Pohjois- ja Etelä-Kyttälään. Nimi on johdettu todennäköisesti jousiampujaa tarkoittavasta ruotsin sanasta "skytte". Nimen alku on Skyttälä-nimisessä torpassa, joka sijaitsi nykyisen Suomen Pankin rakennuksen paikalla. Kyttälän alue liitettiin useiden ostojen kautta 1600-luvulla Tammerkosken kartanoon, ja 1790-luvulla se siirtyi Hatanpään kartanon omistukseen.
Alun perin Tampereen kaupunki sijaitsi kokonaan Tammerkosken länsipuolella. Kun Tampereen teollistuminen alkoi 1850-luvulla, kaupunkiin virtasi työväkeä, jolle ei riittänyt asuinsijoja. Hatanpään kartano alkoi vuokrata maapalstoja Tammerkosken itäpuolelta Messukylän puolelta. Nimensä alue sai Skyttälän talosta. Kaavaa tai rakennusjärjestystä ei ollut, ja talot rakennettiin pellolle sikin sokin. Monin tavoin puutteellisista asuinoloista johtuen Kyttälässä rehottivat erilaiset sairaudet, ja myös rikollisuus oli alueen ongelma.
Hallinnollisesti alue liitettiin Tampereeseen 1. heinäkuuta 1877, jolloin kaupunki myönsi Kyttälän torpille 15 vuoden vuokra-ajan. Kun vuokra-aika läheni loppuaan, kaupunki sanoi vuokrasopimukset irti, jolloin suuri osa asukkaista jouduttiin häätämään asunnoistaan. Häädetyille osoitettiin kuitenkin uudeksi asuinalueeksi Soukanlahden vuoret, ja näin syntyi Armonkallion kaupunginosa. Vuonna 1892 aluetta ryhdyttiin purkamaan uuden asemakaavan tieltä. Kyttälän asemakaavan perusratkaisuksi valittiin sama ruutukaava, joka oli jo käytössä Tammerkosken länsipuolella. Kaavan runkona olivat kosken länsipuolelta sen yli jatkuvat Hämeenkatu ja Satakunnankatu (silloin Uudensillankatu). Rongankadun nimi viittaa sen kohdalla sijainneeseen, nykyisen Litukan siirtolapuutarhan tienoilta alkunsa saaneeseen Ronganojaan, joka laski Tammerkoskeen. Ojassa oli runsaammin vettä vain kevättulvien aikana; talvisin oja oli lasten luistelupaikkana. Ronganojan länsipää putkitettiin 1800-luvun lopulla. Kyttälän etelärajalla sijaitsevan Sorin aukion nimen taustalla on paikalla aikoinaan sijainnut Sorinahde-niminen torppa; Sorinahde on myös Ratinasta Kalevankankaalle nouseva jyrkkä, joskin sittemmin loivennettu mäki. Tuomiokirkonkadun nimi oli vuoteen 1936 saakka Viinikankatu; nimenmuutoksen syynä oli se, ettei katu enää asemakaavamuutosten jälkeen johtanut Viinikan kaupunginosaan.
Kyttälän pohjoisosan rakennukset ovat enimmäkseen 1900-luvun alusta, jolloin Hämeenkadun puoleiset tontit rakennettiin liikerakennuksiksi. Kyttälä kärsi pahoja vahinkoja Tampereen valtauksessa 1918. Toisaalta Hatanpään valtatien pohjoispään rakentaminen tuli mahdolliseksi, kun katulinjalla sijainneet rakennukset tuhoutuivat.
Hillin pallo
Hillin pallo on taivaankappaleen ympärillä oleva vyöhyke, jossa tämän taivaankappaleen vetovoima hallitsee. Esimerkiksi Maan ympärillä on vyöhyke, jolla jokin kappale voi kiertää Auringon sijaan Maata, koska maan vetovoima on tällä alueella voimakkaampi. Hillin pallon määritti amerikkalainen tähtitieteilijä George William Hill. Hillin palloa kutsutaan myös toisen keksijänsä mukaan Rochen palloksi.
Hillin pallon merkitys on siinä, että sen sisäpuolella dynamiikka on olennaisesti kahden kappaleen välistä ja muiden taivaankappaleiden vaikutukset vain vähäisiä häiriöitä.
Jos pienemmän kappaleen massa on "m" ja se kiertää raskaampaa kappaletta "M" etäisyydellä "a", Hillin pallon säde "r" pienemmälle kappaleelle on
Käytännössä vakaita satelliittiratoja on vasta 1/2 – 1/3 Hillin säteen päässä, taannehtivat eli retrogradiset radat ovat vakaampia kuin myötäsuuntaiset radat. Usein käytetään 1/3 Hillin sädettä. Taannehtiva rata on yleisen kiertoliikkeen vastainen: jos Jupiter kiertää Aurinkoa myötäpäivään päin, retrogradinen rata on vastapäivään päin.
Tilanteessa, jossa ollaan hyvin lähellä suurta kappaletta, Hillin pallo uppoaa helposti pienten kappaleiden sisään, jolloin stabiileija kiertoratoja ei ole lainkaan.
Rochen pinta
Rochen pinta (joskus Rochen raja) on kahden taivaankappaleen ympärillä oleva kuvitteellinen pinta, joka on kappaleiden vetovoimaraja. Se on raja, jota suuremmaksi laajennuttuaan tähti alkaa vuodattaa massaa tähtien välissä olevan leikkauspisteen L1 kautta toiseen tähteen. Tätä leikkauspistettä kutsutaan Lagrangen pisteeksi.
Tähti voi ylittää eli "täyttää" Rochen rajansa elämänsä loppuvaiheessa, kun vedyn loppumisen seurauksena tähden ydin supistuu ja sen ulkokerrokset laajenevat voimakkaasti. Rochen pintaa on molempia tähtiä ympäröivä gravitaatiokentän ekvipotentiaalipinta, jonka jokaisessa pisteessä gravitaation potentiaalienergia on yhtä suuri.
Jos kappaleiden massat ovat yhtä suuria, Rochen pinta muistuttaa kaksiulotteisessa kuvassa makaavaa kahdeksikkoa tai ääretön-merkkiä. Kolmiulotteisena Rochen pinta on kuin kaksi vesipisaraa vastakkain; "vesipisaroiden" pyöreiden päiden keskipisteissä ovat Rochen pinnan luovat massapisteet, esimerkiksi tähdet.
Rochen pinta täyttyy monissa kaksoistähdissä toiselta puolen. Näissä tähdissä massaa virtaa tähdestä toiseen Lagrangen pisteen L1 kautta. Hyvänä esimerkkinä tästä massan siirtymisestä ovat novat.
Rochen pinnan laskemisessa otetaan huomioon painovoimapotentiaali ja keskipakoisvoima.
Rochen pinta on saanut nimensä tähtitieteilijä Édouard Rochelta.
Retrogradinen liike
Retrogradinen liike eli taannehtiva liike on liikettä, joka suuntautuu järjestelmän yleisen liikkeen vastaiseen suuntaan.
Aurinkokunnassa yleinen liikkumissuunta on vastapäivään tarkasteltuna Maapallon tämänhetkisen pohjoisnavan puolelta. Alkuperäinen pyörimissuunta on tullut Aurinkokuntaa edeltäneen kaasu- ja pölypilven pyörimissuunnasta.
Kaikki planeetat ja suurin osa pienemmistä kappaleista kiertävät Aurinkoa vastapäivään.
Planeettojen lähimpien ja suurimpien kuiden yleinen kiertosuunta on sama kuin planeetan pyörimisliikkeen suunta. Aurinkokunnan jättiläisplaneetoilla on paljon pieniä "epäsäännöllisiä" kuita, joiden kiertoratojen inklinaatio on suuri tai kiertoradat ovat elliptisiä. Näiden kuiden arvellaan olevan planeetan sieppaamia asteroideja tai Kuiperin vyöhykkeen kohteita (tai niiden osia), joista suurin osa kiertää planeettaa taannehtivasti. Esimerkiksi Jupiterin kuista 48 on taannehtivasti kiertävää ja 8 yleiseen suuntaan kiertävää.
Planeettojen yleinen pyörimissuunta on sama kuin planeetan liikkeen suunta kiertoradalla: vastapäivään. Planeetoista retrogradisesti (myötäpäivään) pyörivät Venus ja Uranus.
Taivaankappaleiden keskinäisestä liikkeestä voi seurata myös näennäinen taannehtiva suunta, esimerkiksi muiden planeettojen kiertoliike maasta katsottuna voi hidastua tai tehdä silmukoita verrattuna taustatähtiin monien kuukausien aikana. Näiden liikkeiden selittäminen oli ongelmallista geosentrisessä aurinkokuntamallissa.
Kaikkien tähtien ja planeettojen voidaan havaita liikkuvan yöllä taivaalla idästä länteen Maan pyörimisliikkeen seurauksena. Ulkoplaneettojen voidaan havaita liikkuvan, useiden peräkkäisten öiden havaintojen perusteella, taustatähtiin verrattuna yleensä hitaasti itään päin.
Maasta katsottuna kaikki planeetat vaihtavat säännöllisesti suuntaansa. Ulkoplaneettojen kohdalla tämä johtuu siitä, että Maa ohittaa kiertoradallaan ulkoplaneetan. Sisäplaneettojen näennäinen retrogradinen liike selitetään vastaavanlaisella mekanismilla, johon liittyy lisäksi konjunktiot Auringon kanssa.
Hirvineva
Hirvineva on kylä Limingan kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla, Pohjanmaan radan varrella noin 13 kilometriä kuntakeskuksesta etelälounaaseen ja noin 35 kilometriä Oulusta etelään. Kylä on saanut nimensä "Hirvineva"-nimisestä suosta. Nimensä mukaisesti Hirvinevan alueella hirvivaara on tielläliikkujille todellinen uhka.
Hirvinevan suolta ei nosteta enää turvetta. Entisellä Vapon turvetuotantoalueella sijaitsee nykyisin 137 hehtaarin tekojärvi, Hirvinevan lintujärvi. Järven rannalla on ympäristöpolku, lintutorneja, nuotiopaikka sekä lato kahvitaukoa varten.
Vuorovesilukkiutuminen
Vuorovesilukkiutuminen (engl. "tidal locking") on ilmiö, jossa taivaankappaleen kiertoaika keskuskappaleen ympäri ja pyörähdysaika oman akselinsa ympäri ovat vuorovesivoimien vaikutuksesta tahdistuneet keskenään. Tällainen lukkiutuminen on tavallista suurimassaisen keskuskappaleen lähellä. Jos ajat ovat tahdistuneet suhteessa 1:1 (esimerkiksi Maata kiertävä Kuu), kiertolainen kääntää aina saman puolen keskuskappaletta kohti. Tahdistuminen voi tapahtua muussakin suhteessa, esimerkiksi 3:2 (Aurinkoa kiertävä Merkurius).
Kuu kääntää aina saman puolen Maata kohti. Libraation vuoksi Maasta kyetään näkemään hiukan yli puolet Kuun pinnasta, mutta 41 % jää kokonaan näkymättömiin (Kuun Maahan näkymätön puoli).
Merkuriuksen kiertoaika (87 d 23,3 h) ja pyörähdysaika (58 d 17,5088 h) ovat lukkiutuneet suhteessa 3:2 niin, että kiertäessään kaksi kierrosta Auringon ympäri Merkurius pyörähtää ympäri kolme kertaa. Pitkään sen luultiin kääntävän aina saman puolen Aurinkoa kohti, koska harvat mahdolliset havaintohetket sattuivat planeetan ollessa samassa asennossa keväällä ja syksyllä.
Pluto ja sen kuu Kharon ovat lukinneet toistensa pyörimisen 1:1-resonanssiin. Marsin molemmat kuut sekä Jupiterin, Saturnuksen, Uranuksen ja Neptunuksen monien kuiden joko tiedetään tai oletetaan olevan vuorovesilukittuneita.
Spektrimittausten mukaan Tau Bootis -järjestelmässä tähti ja planeetta kääntävät aina saman puolen toisiaan vastaan.
Hyvin lähellä toisiaan kiertävät kontaktikaksoistähdet vuorovesilukitsevat toisensa. Myös monien muiden lähekkäisten kaksoistähtien oletetaan olevan vuorovesilukittuja.
Aurinkoa pienemmälle punaiselle kääpiölle on ominaista, että se lukitsee lähellä kiertävän planeetan joko resonanssiin tai kääntämään saman puolen itseään kohti. Punaisen kääpiön lähellä
elokehässä lämpötilaltaan Maata vastaavalla etäisyydellä punaisen kääpiön planeettaan kohdistamat vuorovesivoimat saattavat olla kymmeniä kertoja suurempia kuin Aurinkoa kiertävän Merkuriuksen radalla. Alle 20 kertaa Merkuriuksen radalla vallitsevaa vuorovesivoimaa suurempi voima riittää lukitsemaan planeetan.
Planeetan tai kuun vuorovesilukkiutuminen keskuskappaleen vetovoimasta kääntämään aina saman puolensa kohti keskuskappalettaan vie ajan
jossa
formula_11 ja formula_12 tunnetaan yleensä huonosti, paitsi tiedetään että Maan Kuulle formula_13. Karkeasti voidaan arvioida formula_14, joka monesti antaa yliarvioituja pyörimisen lukkiutumisaikoja.
jossa
ja 4 Nm jäisille kappaleille.
Kaava tuottaa lukkiutumiselle aikoja jopa dekadin (kymmenkertaisella) epätarkkuudella.
Kaavaa voidaan yksinkertaistaa, kun oletetaan, että formula_19 ja pyörähdysaika on 12 tuntia. Useimmat asteroidit pyörähtävät kerran 2 tunnissa–2 päivässä.
massa kilogrammoina, etäisyys metreinä, μ on Nm. μ voi olla 3 Nm kivisille ja 4 Nm jäisille kappaleille.
Vuorovesilukkiutuminen nopeutuu suurella vauhdilla säteen kasvaessa. Pienemmät kappaleet lukkiutuvat hitaammin kuin suuremmat. Esimerkki tästä lienee se että Saturnuksen kuu Hyperion pyörii epäsäännöllisesti, mutta kauempana oleva Japetus on vuorovesilukkiutunut Saturnukseen nähden.
,missä
Frank Capra
Francesco Rosario ”Frank” Capra (18. toukokuuta 1897 Bisacquino, Sisilia, Italia – 3. syyskuuta 1991 La Quinta, Kalifornia) oli italialaissyntyinen yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja.
Capra aloitti ohjaajan uransa mykkäelokuvista. Ennen toista maailmansotaa hänen tunnetuimpia teoksiaan oli "Arsenikkia ja vanhoja pitsejä". Toisen maailmansodan aikaan hän osallistui merkittävällä tavalla propagandaelokuvien tekoon. Hän johti Armed Forces Motion Picture Unitia ja loi muun muassa Private Snafun hahmon. Heti sodan jälkeen, 1946, hän ohjasi elokuvan "Ihmeellinen on elämä" ("It’s a Wonderful Life"), jota on sittemmin esitetty Suomessakin jouluisin televisiossa
Uskonnoltaan Capra oli katolilainen, mikä vaikutti elokuvakriitikko Maria Elena de las Carrerasin mukaan myös hänen taiteelliseen näkemykseensä.
Capralle myönnettiin Yhdysvaltain elokuvainstituutin elämäntyöpalkinto vuonna 1982.
Frengers
Frengers on vuonna 2003 julkaistu tanskalaisyhtye Mewin kolmas albumi. Levy sai huomattavaa suosiota arvostelijoilta ja se nosti Mewin kansainväliseen maineeseen. Levy on pääosin kokoelma kappaleita aikaisemmilta levyiltä "Half The World Is Watching Me" ja "A Triumph For Man".
Tunnetuimmat kappaleet levyltä ovat "Am I Wry? No", "156", "Snow Brigade" ja "Comforting Sounds". Levyn nimi tulee englannin kielen sanoista "friend" (ystävä) ja "stranger" (tuntematon, vieras), "frenger" (monikossa frengers) on henkilö jota ei voi sanoa ystäväksi muttei myöskään tuntemattomaksi.
Galina Kulakova
Galina Aleksejevna Kulakova (; s. 29. huhtikuuta 1942 Logatši, Udmurtien ASNT, Neuvostoliitto) on neuvostoliittolainen hiihtäjä.
Kulakova oli 1970-luvun alun paras naishiihtäjä arvokisaohjelmaan kuuluvilla matkoilla. Hän voitti neljä olympiakultaa, joista kaksi oli henkilökohtaisilta matkoilta 1972 ja kaksi viestikultia (1972 ja 1976). Hiihdon maailmanmestaruuskilpailuista Kulakova voitti kolme henkilökohtaista ja kaksi viestikultaa. Kulakova jäi kiinni dopingin käytöstä Innsbruckin olympialaisissa 1976 ja menetti 5 kilometrin hiihdon pronssimitalin. Hän ei kuitenkaan saanut kilpailukieltoa vaan hiihti vielä samoissa kisoissa viestin.
Kulakova voitti Salpausselän Kisoissa 10 kilometrin kilpailun vuosina 1972–1975 ja 1979, Holmenkollenin kisoissa 10 kilometriä vuosina 1970 ja 1979 sekä Falunissa 5 kilometriä vuonna 1973, 10 kilometriä vuosina 1973, 1975 ja 1977 sekä 20 kilometriä vuonna 1979.
Kulakova voitti 39 kertaa Neuvostoliiton mestaruuden vuosina 1969–1981. Hän lopetti huippu-urheilu-uransa vuonna 1982 saavutettuaan vielä samana vuonna Oslon MM-kilpailuissa viestissä hopeaa.
Emil Nervander
Emil Fredrick Nervander (salanimi Emlekyl, 11. marraskuuta 1840 Helsinki – 27. tammikuuta 1914 Pori) oli merkittävä suomalainen kirjailija ja taidehistorioitsija.
Emil Nervander oli fyysikko ja runoilija Johan Jakob Nervanderin poika. Emil Nervander vietti lapsuudessaan ja nuoruudessaan paljon aikaa Voipaalassa.
Nervander kävi Karl Gabriel Leinbergin yksityislyseota ja pääsi ylioppilaaksi 1858. Yliopistossa hän opiskeli aluksi luonnontieteitä mutta vaihtoi sitten taidehistoriaan. Kandidaatin tutkinnon hän suoritti 1869.
Nervander toimi "Åbo Postenin" päätoimittajana 1874–1879. Vuosina 1868–1873 hän kirjoitti taide- ja teatteriarvosteluja "Hufvudstadsbladetiin". Nervander kirjoitti kansa- ja maantieteellisiä kuvauksia, kulttuurihistoriallisia muoto- ja muistikuvia, matkakertomuksia, kirkkotaidetta koskevia teoksia sekä teatteriin liittyviä artikkeleita. Häneltä ilmestyi 70–80 painotuotetta, ja hän kirjoitti 30–40 sanomalehteen. Nervander toimitti lisäksi Fredrik Cygnaeuksen ja J. V. Snellmanin kootut teokset.
Nervander oli Turun tuomiokirkon muinaismuistojen järjestämiskomitean sihteerinä 1875–1879 ja tuomiokirkon korjausvaltuuskunnan jäsenenä 1894–1896 sekä toimi muinaistieteen toimikunnan tehtävissä 1892. Hän oli myös perustamassa Suomen muinaismuistoyhdistystä.
Kertomuskokoelma "Honkain tarinat" ilmestyi 1869, ja samana vuonna tuli julki myös ensimmäinen runokokoelma "Dikter" (Runoja). "Dikterin" hän julkaisi salanimellä Emlekyl (Muistoksi), ja se sisältää useita Voipaalassa kirjoitettuja runoja. Nervander on Suomen ensimmäinen novellikirjailija. Nervander oli myös Suomen kansalliskirjailijan Aleksis Kiven hyvä ystävä.
Nervanderin murhatarina "Uotilan isäntä" ilmestyi suomeksi 1870. Teos perustuu Etelä-Suomessa tapahtuneeseen tositarinaan. Kirjassa olennainen teema on rankaisematta jääneen murhan aiheuttama syyllisyys paljolti Fjodor Dostojevskin "Rikoksen ja rangaistuksen" tapaan mutta suomalaiselle maaseudulle sijoitettuna. Kirjassa mainitaan Uotilaa lähellä oleva Myllykylä, joten paikallisväriäkin on mukana.
Toisen runokokoelmansa "Efter femtio år" ('50 vuoden kuluttua') Nervander julkaisi 1907 omalla nimellään. Kuvaus keisari Aleksanteri I:n matkoista Suomessa ilmestyi 1906.
Nervanderin kirjoitti koko tuotantonsa ruotsiksi, mutta suurin osa hänen teoksistaan suomennettiin. Osa Nervanderin teoksista ilmestyi jopa ainoastaan suomeksi.
Kesä 1901 oli todennäköisesti Nervanderin viimeinen Sääksmäellä viettämä kesä. Hän asui silloin Sillantaassa.
Nervander vietti viimeiset elinvuotensa pienessä vuokramökissä Harjavallassa. Hän kuoli Porin kaupunginsairaalassa 27. tammikuuta 1914 yksinäisenä erakkona. Eräiden lähteiden mukaan Nervander olisi kuitenkin kuollut mökissään Harjavallan Merstolassa, jossa on hänen mukaansa nimetty katu sekä muistomerkki. Nervander on haudattu Harjavallan hautausmaalle. Hän ei ole halunnut hautaansa merkittävän, joten hautausmaalta löytyy kirjailijan omasta toivomuksesta vain pieni luonnonkivestä tehty muistokivi.
Thomas de Maizière
Karl Ernst Thomas de Maizière (s. 21. tammikuuta 1954 Bonn) on saksalainen konservatiivipoliitikko (CDU), joka on toiminut Saksan sisäasiainministerinä 2009–2011 ja uudelleen vuodesta 2013 alkaen. Maaliskuussa 2011 hän siirtyi puolustusministeriksi eroamaan joutuneen Karl-Theodor zu Guttenbergin paikalle. Merkelin ensimmäisessä hallituksessa (2005–2009) de Maizière toimi kansliaministerinä. Vuosina 2001–2005 hän toimi Saksin osavaltion ministerinä eri tehtävissä.
Maizièren isä oli kenraali Ulrich de Maizière, Bundeswehrin tarkastaja ja pääesikunnan päällikkö 1966–1972.
Koulutukseltaan de Maizière on oikeustieteen tohtori. Tohtorin väitöskirjansa hän sai valmiiksi vuonna 1986. Hän työskenteli ensin Berliinin pormestarille ennen kuin liittyi Länsi-Berliinin edustajistoon neuvotteluissa Saksan yhdistämisestä. Vuodesta 1990 de Maizière työskenteli entisen DDR:n osavaltion demokratisoimisen hyväksi. DDR:n viimeisenä pääministerinä toiminut Lothar de Maizière on hänen serkkunsa.
Vuonna 2001 de Maizière sai paikan Saksin osavaltion talousministerinä, myöhemmin oikeusministeriksi ja edelleen sisäministeriksi.
Thomas de Maizièren suku oli hugenotteja, jotka pakenivat Ranskasta vainojen takia Preussiin 1600-luvulla.
Nurmikko
Nurmikko on tavallisimmin pihamaahan tai puistoon tms. kuuluva alue, jolla kasvaa mataliksi leikattuina nurmikasveja kuten ruohoa, apilaa ja muita matalia kasveja, mutta ei yleensä esimerkiksi sammalta tai jäkälää. Nurmikkoa hoidetaan pitämällä se lyhyenä ruohonleikkurin avulla. Lisäksi erityisesti kuivemmilla alueilla käytetään keinokastelua.
Wolfgang Schäuble
Wolfgang Schäuble (s. 18. syyskuuta 1942 Freiburg) on saksalainen kristillisdemokraattinen (CDU) poliitikko. Hän toimi CDU:n puheenjohtajana Helmut Kohlin jälkeen, ennen Angela Merkeliä vuosina 1998–2000. Hän on toiminut liittohallituksessa erityisasioiden ministerinä, kahdesti sisäministerinä ja valtiovarainministerinä.
Schäuble opiskeli 1961–1966 oikeus- ja taloustiedettä Freiburgin ja Hampurin yliopistoissa. Hän oli jo opiskeluaikana poliittisesti aktiivinen ja liittyi 1961 Südbadenin nuorisoliittoon, hän oli 1963–1964 kristillisdemokraattisten opiskelijoiden liiton puheenjohtaja Hampurissa ja Freiburgissa. Schäuble liittyi 1965 kristillisdemokraattiseen unioniin (CDU).
Valmistumisensa jälkeen Schäuble toimi muun muassa apulaisena Freiburgin yliopistossa ja oikeusavustajana. Hän väitteli itsensä tohtoriksi tilintarkastajien ammatillisesta asemasta tilitoimistoissa.
Schäuble valittiin 1972 edustajaksi Saksan liittopäiville. Vuosina 1975–1984 hän oli jäsenenä Euroopan neuvoston parlamentaarisessa yleiskokouksessa ja 1976–1984 CDU:n liittovaltion urheilukomitean puheenkohtajana.
Helmut Kohlin ehdotuksesta Schäuble valittiin yhdeksi CDU/CSU-parlamenttiryhmän johtajista. Schäublesta oli 1984–1989 Kohlin hallituksen erityisasioiden ministeri ja kansliapäällikkö. Hän nousi samalla yhdeksi Kohlin lähemmistä neuvonantajista. Schäuble valmisteli 1987 Itä-Saksan valtioneuvoston puheenjohtajan Erich Honeckerin ensimmäisen virallisen vierailun Länsi-Saksaan.
Kun Kohlin hallitusta järjestetään uudelleen 1989, Schäublesta tuli sisäministeri. Hän johti seuraavana vuonna neuvotteluita, jossa käsiteltiin Saksojen yhdistymissopimusta. Hän julkaisi vuonna 1991 tapahtumista kirjan "Der Vertrag. Wie ich über die deutsche Einheit verhandelte".
Vuonna 1990 Schäuble joutui hyökkäyksen kohteeksi: Psyykkisesti sairas mies ampui häntä puhetilaisuudessa Oppenaussa. Hän sai hengenvaarallisia vammoja, mutta pystyi pian palaamaan poliittiseen työhön. Hän kuitenkin halvaantui kolmannesta rintanikamastaan ja on joutunut käyttämään sen jälkeen pyörätuolia.
Kun Kohl ilmoitti vuonna 1997 pyrkimänsä seuraavan vuoden vaaleissa uudelleen liittokansleriksi, hän painotti kuitenkin sitä, että halusi Schäublen olevan hänen seuraajansa. CDU hävisi kuitenkin vuoden 1997 vaalit. Kohl erosi puolueen johdosta, ja Schäublesta tuli puolueen seuraava johtaja. Hän joutui kuitenkin korruptiosyytöksiin, ja hän myönsi tammikuussa 2000 ottaneensa yli 100 000 Saksan markkaa asekauppias Karlheinz Schreiberilta. Friedrich Merz korvasi helmikuussa Schäublen puoluejohdossa.
Schäuble on uudelleen sisäasiainministerinä Merkelin ensimmäisessä hallituksessa vuosina 2005–2009. Sisäministerinä hän keskittyy erityisesti turvallisuuspolitiikkaan.
Vuonna 2009 Schäuble valittiin Merkelin toisen hallituksen valtiovarainministerinä. Hän oli Merkelin kanssa vahvasti edistämässä Euroopan talouskurisopimuksen hyväksymistä vuonna 2012. Hän oli myös vahvasti ajamassa talouskriisimaiden pelastuspolitiikkaa. Schäuble sai pitää paikkansa valtiovarainministerinä vuonna 2013 valitussa Merkelin III hallituksessa.
Johann Friedrich Herbart
Johann Friedrich Herbart (4. toukokuuta 1776, Oldenburg – 14. elokuuta 1841, Göttingen) oli saksalainen filosofi, psykologi ja ”tieteellisen pedagogiikan” perustaja.
Herbartin pyrkimyksenä oli luoda systemaattinen ja looginen kasvatustieteellinen oppirakennelma, joka rakentui etiikasta ja psykologiasta. Etiikan tehtävänä oli osoittaa päämäärät, johon kasvatuksen tulee pyrkiä ja psykologian tuli näyttää keinot, joiden avulla nämä päämäärät voitiin saavuttaa. Tästä huolimatta on tätä järjestelmää pidettävä spekulatiivisena sillä se muodostuu toisiinsa liittyvistä päätelmistä, jotka perustuvat hänen omiin filosofisiin näkemyksiinsä.Neljän vaiheen opetusteoria: niin sanottujen muodollisten asteiden järjestelmä, eli oikeaoppisen tunnin tai jakson rakenne:
Kirurgi
Kirurgi on lääkäri, joka suorittaa leikkauksia. Kouluttautuakseen kirurgiksi Suomessa ensin tulee suorittaa 6-vuotinen lääketieteen lisensiaatin (LL) tutkinto ja sen lisäksi erikoislääkärin kuusi vuotta kestävä tutkinto.
Kirurgisia erikoistumisaloja Suomen lääketieteellisissä tiedekunnissa ovat:Erikoislääkäritutkintoon kuuluu yhdeksän kuukautta kestävä perusterveydenhuollon jakso, kahden vuoden ja kolmen kuukauden mittainen kirurgian runkokoulutusvaihe, sekä kolme vuotta kestävä eriytyvä koulutus. Runkokoulutusvaihe palvellaan pääsääntöisesti yliopistosairaalan ulkopuolisissa sairaaloissa käytännön työssä sairaalalääkärinä, eri kirurgian osa-alueilla. Runkokoulutuksen jälkeen suoritettava eriytyvä koulutusosio palvellaan pääsääntöisesti yliopistosairaalassa, yhteensä kolmen vuoden ajan.
Neurokirurgiaan erikoistuminen ei sisällä kirurgian runkokoulutusta, vaan erikoistuminen tapahtuu Helsingin yliopistossa täysin erillisenä koulutusohjelmassa.
Suu- ja leukakirurgiaan erikoislääkärit ovat suorittaneet joko hammaslääketieteen tai lääketieteen lisensiaatin tutkinnon sekä vuodesta 1999 lähtien kuuden vuoden kirurgisen erikoistumisjakson. Suu- ja leukakirurgian erikoistuminen hammaslääketieteen puolelta sisältää valikoidusti kolme vuotta yleislääketieteen opintoja (mm. sisätaudeista mutta ei gynekologiasta) sekä kolme vuotta kirurgian opintoja. Yleislääkärin erikoistuminen suu- ja leukakirurgiaan sisältää hammaslääketieteen yleisiä opintoja sekä kirurgian opintoja. Hammaslääketieteen lisensiaatti voi suu- ja leukakirurgiaan erikoistuessaan opiskella opintosuunnitelmansa lisäksi vielä yhden vuoden lisää, jolloin hän saavuttaa erikoistumisensa lisäksi myös lääketieteen lisensiaatin tutkinnon.
Lääketieteen ja kirurgian tohtorin (LKT) tutkinto on Helsingin yliopiston nykyisen lääketieteen tohtorin (LT) tutkinnon vanha tutkintonimike, joka ei välttämättä tarkoita sitä, että lääkäri olisi koulutukseltaan kirurgi.
Kirkwoodin aukko
Kirkwoodin aukot ovat Aurinkokunnan asteroidivyöhykkeen kohtia, joilla on hyvin vähän asteroideja. Ne ovat Jupiterin aiheuttamia. Kiertoaika kunkin Kirkwoodin aukon kohdalla on jokin tasainen murtoluku Jupiterin kiertoajasta. Esimerkiksi 2,5 AU:n kohdalla on 1:3 kiertoaikaresonanssi Jupiterin kanssa. 1:3 kiertoaikaresonanssi tarkoittaa kiertoaikojen tasamurtolukuista suhdelukua.
Kirkwoodin aukkoja vastaavia ovat myös esimerkiksi Saturnuksen renkaiden aukot, kuten Encken ja Cassinin jaot.Merkittävimmät aukot ovat 1:3, 2:5, 3:7, ja 1:2 resonanssit. 1:1 resonanssissa ovat ns. troijalaiset asteroidit.
234/50 Be
234/50 Be (234 millimetrin 50 kaliiperin järeä merikanuuna mallia Bethlehem Steel) on suomalainen nimi yhdysvaltalaiselle kaliiperiltaan 234 millimetrin tykille, jonka valmistaja oli Bethlehem Steel Corporation.
234/50 Be:n kaliiperi oli 233,68 millimetriä eli 9,2 tuumaa. Putken pituus oli 11 684 millimetriä. Tykin toisen maailmansodan aikainen suurin kantama oli 25,5 kilometriä. Teoreettinen tulinopeus oli 2 laukausta minuutissa ja käytännön tulinopeus 1,5 laukausta minuutissa. Täysmiehistö oli 3 aliupseeria ja 25 miestä.
Tykit oli alun perin 1910-luvulla tilattu Chilen laivastolle. Kauppa kuitenkin peruuntui, mutta 14 tykkiä saatiin myytyä Venäjälle Pietari Suuren merilinnoituksen tarpeisiin. Tykit toimitettiin vuonna 1915, ja ne saatiin sijoitettua linnakkeille vuoteen 1917 mennessä. Kuusi 234/50 Be:tä sijoitettiin Russaröhön, neljä Naissaareen ja neljä Suurupiin.
Russarön 234/50 Be -patteri jäi Suomen itsenäistyttyä hyvään kuntoon, paitsi että venäläiset olivat hävittäneet tykkien osia. Suomi korjasi tykit ampumakuntoon 1920-luvun alussa. Russarön tykkien uudistus 1930-luvulla paransi kantamaa. Tykit evakuoitiin talvisodan jälkeen, sillä tykkiasemat jäivät Neuvostoliiton vuokra-alueen sisäpuolelle. Kolme tykkiä palautettiin jatkosodan aikana Russaröhön, kun neuvostoliittolaiset olivat poistuneet. 1960-luvulla loputkin tykit asennettiin takaisin. Patteri purettiin pois käytöstä 1983.
Suomalaisilla oli 234/50 Be:n kanssa ongelmia jatkuvassa tulitoiminnassa, sillä tykin lukko jumiutui aina viimeistään viidennen laukauksen jälkeen. Ongelma korjattiin 1970-luvulla vaihtamalla lampaantaljatiiviste neopreenikumitiivisteeseen.
Rainer Barzel
Rainer Candidus Barzel (20. kesäkuuta 1924 Itä-Preussi – 26. elokuuta 2006 München) oli saksalainen poliitikko, joka toimi Saksan kristillisdemokraattisen puolueen (CDU) puheenjohtajana vuosina 1971–1973. Vuonna 1972 hän oli puolueensa ehdokkaana Saksan liittokansleriksi, mutta hävisi SPD:n ehdokkaalle Willy Brandtille.
Litistyneisyys
Litistyneisyys on tähtitieteessä taivaankappaleen ominaisuus, joka riippuu mm. kappaleen rakenteesta ja pyörimisnopeudesta. Maa on litistynyt vain hiukan, jättiläisplaneetat runsaasti. Myös nopeasti pyörivät tähdet ovat huomattavan litteitä. Litistyneisyys johtuu päiväntasaajalla vaikuttavasta suuresta keskipakoisvoimasta. Litistyneisyys on päiväntasaajasäteen ja napasäteen erotus jaettuna päiväntassajasäteellä.
Taivaankappaleen litistyneisyys lasketaan jakamalla planeetan päiväntasaajasäteen ja napasäteen erotus planeetan päiväntasaajasäteellä.
Jos napasäde jaetaan päiväntasaajasäteellä, b/a, saadaan aspektisuhde.
Litistyneisyys f saadaan, kun ykkösestä vähennetään aspektisuhde. Tuloksen käänteisluku 1/f kutsutaan "käänteiseksi litistyneisyydeksi".
Lyhyesti tämä ilmaistaan
Maan päiväntasaajasäde a on 6378,137 km ja napasäde b on noin 6356,752 km. Silloin Maan litistyneisyys on 1:298,2572 ja soikeus 0,99664717.
Litistyneisyys lasketaan matemaattisesti kaavasta
missä formula_3 on taivaankappaleen päiväntasaajasäde ja formula_4 on napasäde.
Likimääräinen kaava sopii nestemäiselle planeetalle,
jolla on tasainen tiheys.
Se riippuu gravitaatiovakio formula_5:stä,
pyörähdysaika formula_6:stä 
ja tiheydestä formula_7.
Todelliset planeetat koostuvat eri ainaista koostuvista kerroksista, ja nämä aineet puristuvat sisäänpäin mentäessä kasaan.
Godfrey Reggio
Godfrey Reggio (s. 29. maaliskuuta 1940 Louisiana) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hän on erikoistunut kokeelliseen dokumenttielokuvaan. Hänen kuvaajakumppaninaan on toiminut Ron Fricke.
Reggion tunnetuin teos on "Qatsi"-trilogia: "Koyaanisqatsi" (1982), "Powaqqatsi" (1988) ja "Naqoyqatsi" (2002). Tähän liittyen hän on maininnut, ettemme me käytä teknologiaa vaan elämme sitä, ja että teknologiasta on tullut yhtä olennainen asia kuin ilmasta jota hengitämme. Reggion mukaan teknologisen maailmanjärjestyksen utopiaan kuuluu ”virtuaalinen kuolemattomuus”, ja keskuudessamme on uusi Pantheon, jonka keskellä istuu tietokone.
Filmeistään Reggio sanoo, että hän on pyrkinyt pelkistämään koko etualan pois, eli esimerkiksi näyttelijät ja juonen, ja jättänyt taka-alan pääosaan.
Bolometrinen kirkkaus
Bolometrinen kirkkaus tarkoittaa kaikkea tähdestä tulevaa säteilyä, johon on laskettu yhteen säteily kaikilta sähkömagneettisen säteilyn aallonpituuksilta. Se on todellisesta luminositeetista laskettu tähden suuruusluokka M. Bolometrinen kirkkaus on hieman vaikea määrittää, koska tähden koko säteilyä ei pystytä yleensä mittamaan. Bolometrinen kirkkaus voidaan arvioida väri-indeksistä CI tai B-V ja näennäisestä kirkkaudesta M. Bolometrisen kirkkauden laskemisessa käytetään "bolometristä korrektiota" eli korjaustermiä BC (B.C.).
Olga Korbut
Olga Valentinovna Korbut (, , s. 16. toukokuuta 1955 Grodno) on neuvostoliittolainen entinen voimistelija. Korbut on kansallisuudeltaan valkovenäläinen. Hän kilpaili kesäolympialaisissa 1972 ja 1976 ja voitti yhteensä neljä kultaista ja kaksi hopeista mitalia.
11-vuotiaana Korbut liittyi Valko-Venäjän urheilukouluun, jota johti valmentaja Renald Knysh. Korbutin ensimmäinen valmentaja oli Jelena Voltšetskaja, joka oli kilpaillut 1964 olympialaisissa. Vuotta myöhemmin Korbut siirtyi Knyshin valmennettavaksi. Knyshin valmennuksessa Korbut oppi tekemään takaperinvoltin puomilla.
Ensimmäisissä Neuvostoliiton mestaruuskilpailuissaan vuonna 1969 Korbut sijoittui viidenneksi, mutta jo seuraavana vuonna hän voitti kultaa puomilla. Sairastelujen ja loukkaantumisen takia Korbut joutui jäämään pois monista kilpailuista ennen vuoden 1972 Münchenin olympialaisia, joissa hän voitti kolme kultamitalia (puomilta, permannolta ja joukkuekilpailusta) sekä lisäksi hopeaa eritasonojapuilta. Vuonna 1974 Korbut osallistui maailmanmestaruuskisoihin, joista hän voitti viisi mitalia: kaksi kultaista ja kolme hopeaa. Vuoden 1976 olympialaisissa Montrealissa Korbut voitti vielä kultaa joukkuekilpailussa ja hopeaa puomilla, kun suurimman osan kirkkaimmista mitaleista vei sirovartaloisten tyttöjen aikakautta Korbutin jälkeen jatkanut Romanian Nadia Comăneci.
Vuonna 1977 Korbut valmistui Grodnon kasvatusopillisesta instituutista ja lopetti urheilu-uransa. Hän meni naimisiin valkovenäläisen kansanmusiikkiyhtyeen Pesnjaryn jäsenen Leonid Bortkevitšin kanssa, ja he saivat Richard-nimisen pojan vuonna 1979.
Korbutin katsotaan aloittaneen sirovartaloisten nuorten naishuippuvoimistelijoiden aikakauden. Ennen 1972 olympiakisoja naistelinevoimistelijat olivat aikuisia naisia, kuten Larissa Latynina, joka jatkoi loisteliasta uraansa vielä lapsen synnyttämisen jälkeenkin.
Vuodesta 2004 lähtien Korbut on asunut Yhdysvalloissa, jossa hänellä on ollut ongelmia viranomaisten kanssa. Korbut on tuomittu myymälävarkaudesta, ja hänen poikansa on sekaantunut dollarien väärentämiseen. Erottuaan Bortkevitšista 1990-luvun lopulla on Korbut mennyt uusiin naimisiin Alex Voinichin kanssa.
Kansanparannus
Kansanparannus tai kansanlääkintä tarkoittaa vuosituhansien kokemuksiin ja perinteisiin kansanuskomuksiin ja myytteihin perustuvia käsityksiä sairauksista ja vammoista, ja niiden hoitokeinoja. Kansanparantajat ovat olleet usein maallikkoja, jotka ovat saaneet oppinsa suvultaan. Toisaalta myös yhteisöjen arvostetut tietäjät eli samaanit ovat olleet kansanparantajia, mutta he ovat osanneet paljon muutakin.
Nykyaikainen lääketiede on kehittynyt kansanparannuksesta, mutta vastustaa usein ankarasti kansanparannuksen hoitokeinoja ennen kuin löydetään tieteellinen selitys miksi perinteinen hoitokeino toimii. Näin on käynyt usein. Esimerkiksi (kuusen)pihkavoide, joka on ikivanha kansanlääkinnän keino haavojen ja ihon infektioiden hoidossa, hyväksyttiin vasta vuonna 2008 lääkinnälliseksi tuotteeksi. Kuusenpihka on näin ensimmäinen suomalainen luonnontuote, joka on läpäissyt Lääkelaitoksen testin ja saanut CE-hyväksynnän.
Nykyisin aito kansanparannus eroaa nykyajan näennäistieteellisistä hoitomuodoista siten, ettei se edes yritä olla tieteellistä. Näennäistieteelle tunnusomainen tieteellisyyden esittäminen ja tieteellisten termien väärinkäyttö ei kuulu aitoon kansanperinteeseen, vaan on nykyajan ilmiö. Myös näennäistieteellisiä hoitoja on kuitenkin yritetty markkinoida kansanparannuksena.
Kansanparannuksen ja jäsenkorjauksen historia ulottuu alkuaikojen hämäriin. Kansanparannus on kansan keskuudesta lähtöisin olevaa parannustoimintaa, joka on kehittynyt aikojen kuluessa kokemuksen kautta ja perinteen mukaisesti. Lähes 80 prosenttia maailman väestöstä on vielä nykyisinkin länsimaisen lääketieteen ulottumattomissa.
Kansanparannus elää ja on voimissaan vielä nykyisinkin myös teollistuneissa maissa. Kansanparantajiin on totuttu luottamaan ja heiltä haetaan apua moniin sellaisiin vaivoihin, joihin ei lääketieteestä ole löytynyt apua. Aikaisemmin kansanparannuksessa käytettiin apuna taikoja, loitsuja ja erilaisia maagisia parantamisrituaaleja. Lääkkeitten tehoa voitiin myös lisätä lukemalla erilaisia loitsuja. Usein käytettiin erilaisia taikakaluja sairauden määrittelyssä sekä kertomaan parantajalle, mistä tauti oli tullut.
Kansanparannukseen kuului jo varhaisina aikoina hyvin monenlaisia puhtaasti mekaanisiakin hoitoja. Hierominen, kuppaus, veren lasku, jäsenten sitominen ja jopa jotkut alkeelliset kirurgiset toimenpiteet kuuluivat kansanparantajien hoitokeinoihin, samoin kuin erilaiset lääkeyrtit, hauteet ja voiteet, joita valmistettiin sukupolvelta toiselle säilyneiden reseptien mukaan. Kansanlääkintätaidot ovat kehittyneet satojen vuosien kuluessa yritysten ja erehdysten — joskus kohtalokkaidenkin — kautta.
Massa-luminositeettirelaatio
Massa-luminositeettirelaatio on tähtitieteessä pääsarjan tähdille laskettavissa oleva massan ja luminositeetin eli kirkkauden suhde. 
Pääsarjan tähti on sitä kirkkaampi, mitä painavampi se on.
Tähden säteilemä energiamäärä kasvaa jyrkästi massan kasvaessa. Pääsarjan tähden luminositeettiin vaikuttaa myös tähden metallipitoisuus ja ehkä pyöriminenkin, sillä se kiihdyttää tähden magneettista aktiivisuutta.
ja
Hjalmar Andersen
Hjalmar Johan ”Hjallis” Andersen (12. maaliskuuta 1923 Rødøy – 27. maaliskuuta 2013 Oslo) oli norjalainen pikaluistelija, joka voitti Oslon talviolympialaisista 1952 kolme kultamitalia. Hän voitti lisäksi kolme maailman- ja Euroopan mestaruutta. 10 000 metrin maailmanennätystä hän piti hallussaan 12 vuoden ajan ja oli ensimmäinen kyseisellä matkalla 17 minuutin rajan alittanut luistelija.
”Hjallis” Andersen syntyi Rødøyn kunnassa Nordlandin rannikolla. Hän eli lapsuusvuotensa Trondheimin Lademoenissa työläisten alueella, jossa urheilu ja yhdessäolo olivat olennainen osa ihmisten elämää.
Kansainvälisen debyyttinsä Andersen teki Sankt Moritzin olympiakisoissa 1948. Hän voitti karsintakilpailun 1 500 metrille, mutta ei silti tullut valituksi Norjan kisajoukkueeseen kyseiselle matkalle. 10 000 metrin joukkueeseen hänet valittiin, mutta jää oli niin surkeassa kunnossa ettei hän koskaan luistellut maaliin saakka.
Andersen oli 1950-luvun alussa kiistatta maailman paras luistelija. Vuosien 1950–1952 aikana hän voitti kolme yleisluistelun maailmanmestaruutta, kolme Euroopan mestaruutta ja kolme olympiakultaa Oslosta 1952 (1 500, 5 000 ja 10 000 metrillä). 5 000 metrillä hän voitti 11 sekunnin erolla seuraavaan, ja 10 000 metrillä eroa syntyi lähes 25 sekuntia.
Olympiakisojen jälkeen Andersen lopetti luistelun mutta palasi radoille vuonna 1954 ja voitti 5 000 ja 10 000 metrin matkat EM-kisoissa Sveitsin Davosissa sijoittuen lopputuloksissa toiseksi. Yhteensä Andersen voitti Euroopan-mestaruuskilpailuista kolme kulta- ja kaksi hopeamitalia. Cortina d'Ampezzon 1956 olympialaisissa hän sijoittui kuudennelle sijalle 10 000 metrillä.
Uransa aikana Andersen teki neljä maailmanennätystä. 10 000 metrin ennätys 16.57,4 vuodelta 1949 oli kautta aikain ensimmäinen 17 minuutin alitus.
Andersen oli 1950-luvulla myös kansallisen tason kilpapyöräilijä.
Andersen kuoli oslolaisessa Ullevålin sairaalassa 27. maaliskuuta 2013 90 vuoden iässä. Hänet oli viety sairaalaan kotona tapahtuneen kaatumisen vuoksi.