Esko Seppänen
Esko Olavi Seppänen (s. 15. helmikuuta 1946 Oulu) on vasemmistoliittoa edustanut entinen Euroopan parlamentin jäsen. Ennen meppiuraansa Seppänen toimi SKDL:n ja vasemmistoliiton kansanedustajana Helsingin vaalipiiristä vuosina 1987–1996. Tätä ennen, Yleisradion toimittajana ollessaan, hänet palkittiin kahdesti tiedonjulkistamisen valtionpalkinnolla. Euroopan parlamentissa hän istui vuosina 1996–2009. Seppänen kertoi lokakuussa 2018 pyrkivänsä takaisin eduskuntaan seuraavissa eduskuntavaaleissa
Seppänen valmistui ekonomiksi Helsingin Kauppakorkeakoulusta vuonna 1969 ja kaksi vuotta myöhemmin kauppatieteen kandidaatiksi. Hän osallistui aktiivisesti opiskelijapolitiikkaan ja kuului ylioppilaskuntansa edustajistoon sekä hallitukseen. Seppänen oli ensimmäinen julkisesti vasemmistolainen poliitikko kyseisissä elimissä. Hän on kertonut vasemmistolaistuneensa, koska kauppakorkean opettama taloustiede oli epäoikeudenmukaista ja -sosiaalista. Ennen kansanedustajuuttaan Seppänen työskenteli 1970-luvun alussa Radio- ja televisiotoimittajien liiton asiamiehenä ja vuodesta 1973 alkaen Yleisradion taloustoimittajana. Yleisradion toimittajana ollessaan hänet palkittiin kahdesti tiedonjulkistamisen valtionpalkinnolla: vuonna 1972 radion taloustoimittajan työstään yhdessä Jukka Ikosen ja Reijo Rajamäen kanssa sekä vuonna 1975 kirjastaan Oy Suomi – Finland Ab.
Seppänen aloitti politikoinnin demarinuorissa. Vuonna 1974 hän liittyi Suomen kommunistiseen puolueeseen. Ennen vasemmistoliiton muodostamista Seppänen kuului kommunistien enemmistöryhmään. Vuonna 1989 Seppänen vastusti SKP:n sulauttamista uuteen vasemmistoliittoon. Hän kritisoi myös hankkeen epädemokraattista valmistelua. Seppänen toimi Vasemmistoliiton puoluehallituksessa 1990–1995 ja 1998–2001. Jälkimmäisellä kaudella hän oli myös vasemmistoliiton 2. varapuheenjohtaja. Vuonna 2001 Seppänen hävisi paikkansa Minna Sirnölle.
1970-luvulla Seppänen tuli tunnetuksi sukuomistukseen (20 perhettä) sekä suomalaisten liikepankkien teollisuusryhmiin kriittisesti suhtautuvana taloustoimittajana, joka osallistui osakkaana yhtiökokouksiin hankkien tietoja yritysten omistussuhteista, mistä aiheesta hän teki runsaasti radio-ohjelmia, kuten "Käyrä korkealla", sekä kirjoitti kirjoja.
1980-luvulla Seppäsen kritiikki sai yleispoliittisempaa luonnetta, mikä johti yhteistyöhön Yleisradion toimittaja Hannu Taanilan kanssa. Tasapuolisesti Seppänen kritisoi myös työväenliikkeen omistamista kirjoittaen E-liikkeeseen, rakennuskunta Hakaan ja SKP:n säätiöiden yritystoimintaan liittyvän kriittisen kirjan punapääoman tuhosta. Tuloksena yhteistyöstä Taanilan kanssa on ajatus politiikan rapautumisesta, poliittisesta entropiasta.
Syksyllä 1988 Seppänen vieraili Neuvostoliitossa. Moskovassa pidetty puhe aiheutti suuren kohun Seppäsen sanottua asioita, joita muut eivät uskaltaneet lausua ääneen. Puheessaan Seppänen mm. esitti retorisen kysymyksen oliko viisasta valita Mihail Gorbatšov sekä pääsihteeriksi että presidentiksi ja siten keskittää valta. Itänaapurin maataloustilastot Seppänen kyseenalaisti kysymällä, punnittiinko vilja kuivana vai märkänä. Ruplaa Seppänen nimitteli paperirahaksi. Viittaukset liikemiesten hotelleissa päivystäviin ilotyttöihin toivat punan isäntien poskille.
Seppänen tunnetaan puolueen sisällä vasenta ja euroskeptistä suomalais-kansallista laitaa edustavan siiven keulahahmona Esko-Juhani Tennilän ohella ja europarlamentissa EU:n perustuslakia vastustavan ryhmän toimijana.
Hän on korostanut vasemmistoliitossa perinteiseen SKDL:n ja SKP:n enemmistön tapaan kansallista vasemmistolaisuutta, perinteistä kansallista sosiaalidemokratiaa välttäen eurososiaalidemokraattista suuntausta, mistä on aiheutunut keskustelua vasemmistoliiton SAK- ja SDP-hakuisen ammattiyhdistyssiiven, mm. SAK:n apulaisjohtaja Matti Viialaisen sekä puoluejohdon, muun muassa Suvi-Anne Siimeksen kanssa sekä vasemmistoliiton pää-äänenkannattajan, Kansan Uutisten entisen päätoimittajan, Yrjö Raution kanssa.
Hän on mukana kampanjassa, jonka tarkoituksena on saattaa EU:n perustuslaki Suomessa kansanäänestykseen. Niin ikään Seppänen tunnetaan mahdollisen NATO -jäsenyyden sekä EU:n sotilaallisen varustautumisen ankarana kriitikkona. Seppänen on myös kritisoinut EMU:a. Ennen europarlamenttia Seppänen toimi useamman vaalikauden kansanedustajana sekä Suomen Pankin pankkivaltuutettuna 1991–1996.
Ulkopoliittisesti Seppänen on itsemääräämisoikeutta kannattavana kansallinen, sisäpoliittisesti valtionyhtiöitä Esko-Juhani Tennilän tapaan elinkeinopolitiikan tukina kannattava vasemmistolainen ja europoliittisesti edellisistä johtuen skeptinen. 2002 Seppänen vastusti Suomen osallistumista Irakin sotaan tai sen miehitykseen sekä kritisoi pääministeri Paavo Lipposta. Tätä ennen hän oli vastustanut vasemmistoliiton ja vihreiden päätöksiä suostua taisteluhelikoptereiden hankkimiseen, minkä puolueet olivat nähneet keinona olla jatkossa hallitusyhteistyössä SDP:n kanssa.
Europarlamentissa Seppänen vastusti englantilaisen tutkimuksen mukaan johdonmukaisimmin kaikista suomalaiseurokansanedustajista ohjelmistopatentteja. Hän osallistui lisäksi onnistuneeseen aloitteeseen erottaa Jacques Santerin komissio.
Esko Seppäsen puoliso on toimittaja Kirsti Tulonen-Seppänen. Vuonna 1972 avioituneella parilla on kaksi lasta. Heistä Iiro Seppänen on menestynyt kansainvälisesti taikurina. Kaapo Seppänen kuoli 37-vuotiaana toukokuussa 2010 sappitiehyen syöpään.
Esko Seppäsellä on diagnosoitu Parkinsonin tauti 2006 ja hänellä otsassa ollut tyvisolusyöpä leikattiin pois lokakuussa 2016.Lisäksi Seppäsen kolumneja on julkaistu Voima-lehdessä otsikolla "Liittovaltio. Nyt?" ja Hymy-lehdessä otsikolla "KotiBryssä".
Wikisitaateissa on Esko Seppäsen lainauksia. ( fi.wikiquote.org/wiki/Esko_Sepp%C3%A4nen )