hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Eeva Poranen
Eeva Poranen (s. 1968, Espoo) on suomalainen kirjailija ja valokuvaaja.
Eeva Poranen on opettanut englantia presidentin turvamiehille Mäntyniemessä ja italian kieltä työväenopistossa. Hän tekee käännöstöitä italian kielestä suomeen ja pyörittää matkailu- ja konsulttiyrityksiä.
Eeva Poranen aloitti vastakeskustelun Berlusconin hyökkäyksille suomalaista ruokaa vastaan.Iltalehti 22.6.2006 
Hän asuu perheineen Espoon Nuottalahdessa.
Eeva Poranen on kahden lapsen äiti, joka on kirjoittanut toisesta lapsestaan kirjan. Autistisesta Miro-pojasta kirjoitettu kirja "Miro ja meri" (2007), hänen esikoisteoksensa, on ensimmäinen suomalainen kuvaus siitä, mitä autistisen lapsen vanhemmat joutuvat kokemaan.
Samassa yhteydessä hän esitteli valokuvakokoelman, joka kuvaa autistisen lapsen maailmaa. 
Jo tämän kirjan perusteella Porasta on alettu pitää omaperäisenä taiteilijana niin kirjailijana kuin valokuvaajanakin.
Eeva Porasen tuotanto on lyhyessä ajassa herättänyt paljon julkista keskustelua ja omakustannekirjasta on otettu jo uusia painoksia. Porasen teoksen ilmestymisen jälkeen isot kustantajat ovat tuoneet markkinoille monia autismista kertovia käännösteoksia. Hänellä on työn alla matkakertomus, jossa hänen poikansa Miro on jälleen pääosassa.
Hän haluaa lisätä ihmisten ymmärrystä ja suvaitsevaisuutta autismiin: "Olisi tärkeää ymmärtää, että autistiset eivät kärsi erilaisuudestaan. He ovat ylpeitä siitä, mitä ovat."
Eeva Porasen valokuvissa toistuu samat kaksi elementtiä: horisontissa häämöttävä meri ja pieni poika, joka tuijottaa kaukaisuuteen mietteisiinsä vaipuneena. Yhdessäkään kuvassa ei näy pojan kasvoja.
Porasella on ollut useita näyttelyitä Espoossa ja Helsingissä, mm. Lastenlinnassa ja erilaisissa kulttuurikeskuksissa.
Onnellisten aika
Onnellisten aika ("Days of Heaven") on Terrence Malickin ohjaama draamaelokuva vuodelta 1978. Siinä näyttelevät Richard Gere, Brooke Adams, Sam Shepard ja Linda Manz.
Elokuva kertoo Billistä (Gere), chicagolaisesta työmiehestä, joka pakenee vuonna 1916 murhasyytettä Texas Panhandleen tyttöystävänsä Abbeyn (Adams) ja pikkusiskonsa (Manz) kanssa. Texasissa Bill ja Abbey esittävät sisaruksia. Rikas farmari (Shepard) palkkaa heidät töihin. Kun farmari rakastuu Abbeyyn, Bill kannustaa tätä menemään naimisiin rahan vuoksi. Bill jää farmille ja lopulta farmari ymmärtää ”sisarusten” välisen suhteen todellisen laadun. Farmari hyökkää Billin kimppuun, joka kuitenkin tappaa hänet. Bill ja Abbey pakenevat, mutta poliisi ampuu Billin kiinniottoyrityksen aikana.
American Cinematographer -lehden mukaan Néstor Almendrosin kuvaustyö on ”yksi taitavimmista ja useimmin jäljitellyistä kuvaustaiteen esimerkeistä nykyaikaisen elokuvan historiassa”. Almendros voitti työstään Oscarin.
Elokuvan ilme juontaa juurensa kuvaajan Vermeeriä ja Andrew Wyethiä kohtaan tuntemaan ihailuun sekä ohjaajan kiinnostukseen vuosisadanvaihteen valokuvajournalismiin. Pyrkimyksenä oli tavoitella varhaisten mykkäelokuvien luonnollista ilmettä, joten ulkokohtaukset kuvattiin luonnonvalossa ja sisäkuvissa keinovaloa käytettiin säästeliäästi.
Kun kuvauksille varattu aika ylittyi, Almendrosin oli lähdettävä aiemman sitoumuksensa perusteella kuvaamaan toista elokuvaa. Hän uskoi työnsä loppuun saattamisen kollegalleen Haskell Wexlerille, joka jäljitteli Almendrosin työtä menestyksekkäästi.
Malick voitti "Prix de la mise en scène" eli parhaan ohjaajan palkinnon Cannesin elokuvajuhlilla vuonna 1979.
"Onnellisten aika" nimettiin Oscar-palkintoehdokkaaksi pukusuunnittelusta, sävellystyöstä sekä äänityöstä. Se palkittiin parhaasta kuvauksesta. Palkinnot jakavan Elokuva-akatemian tavan mukaan palkinto annettiin pääkuvaaja Nestor Almendrosille, vaikka myös Haskell Wexlerin työ mainittiin lopputeksteissä. Wexler on myöhemmin valittanut siitä, ettei hän saanut Oscaria työstään.
Elokuva valittiin vuonna 2007 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Onnellisten ajan" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
"Onnellisten aika" sai Suomessa ensi-iltansa vasta 1979, jolloin se keräsi suomalaisilta elokuvakriitikoilta viidenneksi eniten ääniä elokuvakerholehti Projektion järjestämässä äänestyksessä vuoden parhaista ensi-iltaelokuvista.
Paramount Pictures julkaisi vuonna 1999 peruslaatuisen DVD-version, jonka kuva näyttää ylettömän likaiselta. Criterion Collectionin julkaiseman erikoispainoksen teräväpiirtokuvassa on puolestaan arvioitu olevan poikkeuksellinen värintoisto, vähäinen rakeisuus ja varjojen tarkka esitys. Paramount Picturesin julkaisuun verrattuna Criterionin versio on ”ylivertainen”.
Gnesin-musiikkiakatemia
Gnesin-musiikkiakatemia eli Gnesin-instituutti (, "Gnesineille nimetty Venäjän musiikkiakatemia") on Venäjän valtion maineikas musiikkikorkeakoulu Moskovassa.
Sisarukset Jelena, Jevgenija ja Marija Gnesina perustivat yksityisen musiikkioppilaitoksen ("Музыкальное училище Е. и М. Гнесиных") vuonna 1895. Vuonna 1920 koulu jaettiin musiikin perusopetuksen ja edistyneemmän opetuksen yksiköihin. Vuonna 1944 nimeksi tuli "Gnesinien valtiollinen musiikillis-pedagoginen instituutti" ("Государственного музыкально-педагогического института имени Гнесиных"), ja vuonna 1946 koulu tarjosi täyden kymmenvuotisen peruskoulutuksen. Koulun nimi muuttui nykyiseksi "Gnesinien venäläiseksi musiikkiakatemiaksi" ("Российская Академия музыки имени Гнесиных") vuonna 1992 .
Nykyisin instituutti tarjoaa neljä koulutustasoa: alkeisopinnot, täysi 10-vuotinen peruskoulu, korkeakoulu ja akatemiataso jatko-opintoja varten. Koulussa voi suorittaa kandidaatin- ja maisterintutkinnon ja musiikin ammattitutkintoja useilla aloilla, kuten eri orkesteri-instrumenteissa ja solistisissa aineissa, jazzissa ja kansanmusiikissa.
Elias Koteas
Elias Koteas (11. maaliskuuta 1961 Montréal, Québec, Kanada) on kanadalaissyntyinen näyttelijä.
Koteasin molemmat vanhemmat ovat kreikkalaisia ja hän puhuu itsekin kreikkaa. Hän opiskeli Vanier Collegessa Montrealissa ennen lähtöään New Yorkin American Academy of Dramatic Arts -kouluun. Valmistuttuaan Koteas osallistui New Yorkin Actors Studioon, jossa hän opiskeli näyttelemistä Ellen Burstynin ja Peter Mastersonin johdolla.
Koteasin elokuvadebyytti oli elokuvassa "Joulukuun kaksi päivää" (1985). Koteasin merkittävimpiin rooleihin kuuluvat Casey Jones elokuvissa "Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat" ja "Teinimutanttininjakilpikonnat III". David Cronenbergin keskustelua herättäneessä elokuvassa "Crash" (1996) Koteas esittää perversoitunutta jännityksenmetsästäjä Vaughania. Terrence Malickin filosofisessa sotaelokuvassa "Veteen piirretty viiva" (1998) Koteas esittää miehistään huolehtivaa komppanianpäällikköä, kapteeni Starosia.
Väänäsen rysäys
Väänäsen rysäys on Antti Korhosen (s. 1969) kirjoittama dekkari, joka ilmestyi Pilot-dekkarisarjan ensimmäisenä osana syksyllä 2007. Kirja on kustannussopimuksella täyskustannettu teos, kuten muutkin Pilot-dekkarit, ja erillään Pilot-kustannusyhtiön omakustannustoiminnasta.
Antti Korhonen (kirjailija)
Antti Korhonen (s. 1969) on suomalainen kirjailija. Hänen esikoisteoksensa, rikosromaanin Väänäsen rysäys (2007) on julkaissut tamperelainen Pilot Kustannus. Toinen dekkari nimeltään Väänänen ja Jeesushullut ilmestyi 2014. Korhonen on lisäksi kirjoittanut käsikirjoituksen lastenelokuvaan.
Hashim Thaçi
Hashim Thaçi (s. 24. huhtikuuta 1968, Srbica, Kosovo, Serbia, Jugoslavia) on Kosovon nykyinen presidentti, joka on ollut virassaan huhtikuusta 2016 lähtien. Hän on aiemmin toiminut Kosovon pääministerinä, ulkoministerinä, Kosovon demokraattisen puolueen (PDK) puheenjohtajana ja Kosovon vapautusarmeija UÇK:n poliittisena johtajana.
Hashim Thaçi syntyi Broćnan kylässä (), Srbicassa ("Skenderaj") Jugoslavian sosialistiseen liittotasavaltaan kuuluneessa Serbiassa. Srbica sijaitsee Drenican ("Drenicë") laaksossa, joka on historiallisesti ollut albaanivastarinnan keskus. Myöhemmin Drenicasta kehittyi Kosovon vapautusarmeijan kehto 1990-luvulla.
Thaçi opiskeli filosofiaa ja historiaa Pristinan yliopistossa. Asuttuaan vuonna 1993 Sveitsissä hän liittyi poliittiseen albaanipakolaisten ryhmään. Hän ilmoittautui jatko-opiskelijaksi Zürichin yliopistoon historian ja kansainvälisten suhteiden laitokselle, mutta jätti myöhemmin opinnot kesken.
Länsimaat pitävät Kosovon vapautusarmeijaa albaanien terroristijärjestönä ja Thaçin tekemät useat serbipoliisien ja – siviilien murhat vuosina 1992–1996 tekivät hänestä etsintäkuulutetun rikollisen. 11. heinäkuuta 1997 Pristinan tuomioistuin tuomitsi Thaçin 10 vuodeksi vankeuteen terrorismista. Myös Haagin kansainvälinen sotarikostuomioistuin tutkii Hashim Thaçin toimia UÇK:n sotilaallisena johtajana ja valmistelee syytteitä kansanmurhasta ja rikoksista ihmisyyttä vastaan.
Saksan tiedustelupalvelu Bundesnachrichtendienstin ja Bundeswehrin raportin mukaan pääministeri Thaçi, entinen pääministeri Ramush Haradinaj ja parlamenttiryhmän puheenjohtaja Xhavit Haliti ovat sotkeutuneet syvälle paikalliseen rikollisuuteen. 1990-luvun lopulla Thaçi johti koko Kosovon alueella toimivaa rikollisverkostoa, lisäksi hänellä on yhteyksiä Tšekin ja Albanian mafioihin ja hän on asioinut palkkamurhaaja 'Afrimin' kanssa, joka on murhannut ainakin 11 ihmistä.
Joulukuussa 2010 Euroopan neuvoston raportti syytti Thaçia sekaantumisesta mafiatyylisen rikollisverkostoon, joka harjoitti aseiden, huumeiden ja elinten salakuljetusta Itä-Euroopassa. Raportin mukaan Thaçin lähipiiri kuljetti vankeja sodan jälkeen rajan yli Albaniaan, jossa serbivangit murhattiin ja heidän munuaisensa myytiin elinsiirtomarkkinoille. Raportin laati Dick Martyn johtama työryhmä kaksivuotisen tutkimuksen jälkeen. Thaçin hallitus on leimannut raportin Venäjän ja Serbian mustamaalaukseksi.
Myös Guardian-sanomalehden haltuunsa saamien NATO:n salaisten raporttien mukaan Thaçi oli yksi maansa järjestäytyneen rikollisuuden korkeimmista päälliköistä.
Pristinan yliopistossa filosofiaa ja historiaa opiskellut Thaçi nousi UÇK:n johtoon maaliskuussa 1999. 17. marraskuuta 2007 pidetyissä parlamenttivaaleissa Thaçin johtama PDK sai 34 prosenttia äänistä ja julistautui vaalien voittajaksi.
Kolmikko
Kolmikko eli triaali on kieliopillinen luku, jota käytetään puhuttaessa täsmälleen kolmesta esineestä tai asiasta. Kolmikko esiintyy tolomakon, lihirin, manamin ja tok-pisinin kielissä, joista viimeisessä ainoastaan pronomineissa.
Eri kieliopilliset luvut noudattavat keskinäistä järjestystä: mikäli kielessä esiintyy kolmikko, esiintyy siinä myös kaksikko, ja mikäli kielessä esiintyy kaksikko, esiintyy siinä myös monikko (Greenberg 1972). Joissakin kielissä esiintyy ainoastaan yksikkö.
Jylhämän voimalaitos
Jylhämän voimalaitos on vuonna 1951 valmistunut vesivoimalaitos, joka sijaitsee Oulujoessa Vaalan kunnan alueella Jylhämässä.
Jylhämän voimalaitoksen rakennustyöt aloitettiin vuonna 1946. Ykköskoneisto kytkettiin valtakunnan sähköverkkoon 19. kesäkuuta 1950. Kakkos- ja kolmoskoneistojen käyttöönoton mukana voimalaitos valmistui vuonna 1951. Voimalaitostyömaalla oli enimmillään työväkeä yli 2000 henkeä.
Jylhämä on Oulujärven alapuolisista voimalaitoksista ensimmäinen eli se säännöstelee Oulujärven vedenkorkeutta.
Koska se on säännöstelyvoimala, sen pudotuskorkeus vaihtelee 11 ja 14 metrin välillä. Voimalaitoksessa on kolme Kaplan-turbiinia, joiden yhteinen maksimiteho on 55 MW. Voimalan läpi menevä vesimäärä täydellä teholla on 450 kuutiota sekunnissa, ja vuotuinen sähköntuotto on noin 200 GWh. Jylhämän voimalaitoksen omistaa Fortum Oyj.
Mikko Uola
Mikko Juha Uola (s. 26. elokuuta 1943 Eurajoki) on toimittaja, valtiotieteen tohtori ja vuodesta 1997 alkaen Turun yliopiston poliittisen historian dosentti. Uola valmistui Turun yliopistosta filosofian kandidaatiksi vuonna 1969 ja lisensiaatiksi vuonna 1972. Hän toimi vuosina 1974–1980 Tampereen kaupunginarkiston hoitajana ja vuodesta 1980 Raumalla ilmestyvän Länsi-Suomi-lehden päätoimittajana. Vuonna 1995 Uola väitteli valtiotieteen tohtoriksi.
Uola on julkaissut monia tutkimuksia erityisesti 1930-luvulla Suomessa toimineista oikeistoliikkeistä.
Otsoniterapia
Otsoniterapia on yleisnimitys hoitomuodolle, jossa käytetään lääkeaineena otsonikaasua. Otsonia annostellaan elimistöön joko nestemuodossa, otsonoimalla verta tai annostelemalla kaasua vaginan tai peräaukon kautta.
Otsonia on käytetty terveydenhoidossa etenkin desinfiointimenetelmänä vielä ensimmäisen maailmansodan aikana. Erilaisia otsoniin perustuvia hoitomuotoja on markkinoitu syöpään, AIDSiin, Alzheimerin tautiin, astmaan sekä muihin sairauksiin. Väitteisiin on suhtauduttu varauksin. Italiassa julkaistiin otsoniterapialehteä vuoteen 2014 asti.
Hoitomuotoa on käytetty erilaisiin oireisiin myös Saksassa, Kuubassa ja eräissä entisen Neuvostoliiton maissa.
Cop Land
Cop Land on vuonna 1997 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintatrilleri, jonka on ohjannut James Mangold. Elokuvan pääosissa ovat Sylvester Stallone, Harvey Keitel, Ray Liotta ja Robert De Niro.
"Cop Land" kertoo Freddy Heflinistä, joka toimii New Jerseyssä sijaitsevan Garrisonin kuvitteellisen pikkupaikkakunnan šeriffinä. Garrisonissa asuu paljon New Yorkissa työskenteleviä poliiseja, joiden johdossa on Ray Donlan. Freddy tottelee poliiseja minkä kerkiää, sillä hän on hiukan kateellinen heille – hänestä kun ei koskaan tullut poliisia nuoruudessa kärsityn kuulovamman vuoksi.
Donlanin veljenpoika Murray Babitch lähtee ajamaan takaa kahta nuorta, jotka kolhivat hänen autoaan. Babitch ampuu vahingossa kolhijat, mutta Donlan lavastaa heidän kuolemansa. Freddy kuitenkin huomaa Babitchin olevan elossa, samalla kun New Yorkista saapuu poliisin sisäisen tutkinnan etsivä Moe Tilden, joka epäilee kaupungin poliisien olevan lahjottuja. Freddy ei aluksi halua uskoa koko asiaa, mutta kun hän tapaa Gary Figgisin, hän tulee toisiin aatoksiin.
The Rookie – tulokas
The Rookie – tulokas on vuonna 1990 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva. Elokuvan on ohjannut Clint Eastwood, joka myös näyttelee elokuvan pääosaa Charlie Sheenin kanssa.
Elokuva kertoo kovaotteista poliisista Nick Pulovskista, joka ei aina tee niin kuin esimies käskee. Nick tutkii kumppaninsa kanssa juttua, jossa autovarkauksien takana on suuri rikollisliiga. Kaksikon yrittäessä ottaa kiinni liigan jäseniä Nickin pari menettää henkensä. Hänen tilalleen Nick saa David Ackermanin (Sheen), eikä kaksikon yhteistoiminta aluksi suju, mutta yhteinen sävel löytyy lopulta ja kaksikko on valmis saattamaan suuren rikollisliigan oikeuden eteen.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano sanoo elokuvan tarjoavan paljon toimintaa, raakaa väkivaltaa ja kovaa kielenkäyttöä. Hän antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Dwight Thomas
Dwight Thomas (s. 23. syyskuuta 1980) on jamaikalainen pikajuoksija. Hän on kilpaillut sekä 100 metrin juoksussa että 110 metrin aitajuoksussa.
Vuonna 1998 Thomas voitti pronssia alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 100 metrillä ja kultaa pikaviestissä. Aikuisten arvokilpailuissa Jamaikan pikaviestijoukkueessa hän on voittanut hopeaa Osakan MM-kilpailuissa 2007 ja Berliinin MM-kilpailuissa 2009. Hän voitti alun perin kultaa myös Pekingin olympialaisissa 2008, mutta myöhemmin Jamaika hylättiin, kun Thomasin joukkuekaveri Nesta Carter kärysi dopingista. Jokaisella kerralla hän on juossut joukkueessa alkuerissä. Sydneyn olympialaisissa 2000 ja Helsingin MM-kilpailuissa 2005 hän sijoittui pikaviestissä neljänneksi. 100 metrin juoksussa hän sijoittui viidenneksi Helsingin MM-kilpailuissa ja 60 metrin aitajuoksussa hän oli kahdeksas Budapestin MM-hallikilpailuissa 2004. hän sijoittui toiseksi 100 metrillä. Pan-Amerikan kisoissa 1999 hän voitti pronssia pikaviestistä ja vuoden 2002 kansainyhteisön kisoissa hopeaa pikaviestissä.
Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän kilpaili 110 metrin aitajuoksussa ja sijoittui seitsemänneksi ajalla 13,56. Saman vuoden hän oli 110 metrin aitajuoksussa kolmas. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän selviytyi 110 metrin aidoissa loppukilpailuun, jossa hän ei kuitenkaan päässyt maaliin asti.
Victor Cherbuliez
Victor Cherbuliez (19. heinäkuuta 1829 Genève Sveitsi – 2. heinäkuuta 1899 Combs-la-Ville Ranska) oli ranskalainen romaanikirjailija, dramaturgi, esseisti ja kirjallisuuskriitikko.
Hän syntyi Sveitsiin Nantesin ediktiä vuonna 1598 paenneeseen ranskalaisperheeseen, mutta hän sai takaisin Ranskan kansalaisuuden vuonna 1880, kun sovellettiin vuonna 1814 tehtyä lakia suuresta kansalaistamisohjelmasta. Seuraavana vuonna 18. joulukuuta 1815 hänet valittiin Ranskan akatemian jäseneksi.
Cherbuiliez kirjoitti kolmisenkymmentä romaania, joista suurin osa on nykyisin painunut unohduksiin. Niistä voidaan mainita "Le Comte Kostia" (1863), "Prosper Randoce" (1868), "L’Aventure de Ladislas Bolski" (1869), "Meta Holdenis" (1873) ja "La Ferme du choquard" (1883).
Hän kirjoitti myös kirjallisuusarvosteluja "La Revue des Deux Mondes" -aikakauskirjaan, ja niistä on koottu teokset "Études de littérature et d’art" (1887), "Hommes et choses du temps présent" (1883), "Profils étranges"(1889).
Kuolemansa jälkeen Victor Cherbuiliez haudattiin Monparnassen hautausmaalle Pariisiin.
Manuela Henkel
Manuela Henkel (s. 4. joulukuuta 1974 Neuhaus am Rennweg, Thüringen) on saksalainen entinen maastohiihtäjä ja olympiavoittaja.
Henkel voitti ensimmäisen arvokisamitalinsa talviolympialaisissa 2002, jolloin hän saavutti kultaa viestistä. Seuraavana vuonna Val di Fiemmen MM-kisoissa tuli jälleen viestikulta, joka on hänen viimeisin arvokisamitalinsa. Samoissa kisoissa hän oli 15 kilometrin kilpailussa yhdeksäs. Torinon olympialaisissa 2006 hän oli 12. sprintissä.
Manuelan sisko Andrea on tunnettu ampumahiihtäjä, hän edustaa WSV Oberhofia.
André Chaumeix
André Chaumeix (6. kesäkuuta 1874 Chamailières Puy-de-Dôme Ranska – 23. helmikuuta 1955 Passy Ranska) oli ranskalainen toimittaja, kriitikko ja Ranskan akatemian jäsen.
André Chaumeix'n vanhemmat olivat Alexandre Chaumeix ja Solange Fargeix. Hän suoritti opintonsa pariisilaisessa lycée Henri V -koulussa ja jatkoi École normale supérieuressa Pariisissa vuonna 1895. Hän suoritti perustutkinnon vuonna 1898 ja agregaation samana vuonna. Kaksi seuraavaa vuotta hän opiskeli École française de Romessa.
Vuonna 1900 hän aloitti työn toimittajana Journal des Débats -lehdessä, jonka päätoimittajaksi hänet valittiin vuonna 1905.
Tämän jälkeen hän toimi yhteistyössä sellaisten lehtien kuin La Gazette des Beaux-Arts ja Le Gaulois kanssa, joissa hänen tehtävänään oli vastata kirjallisuudesta. Hän oli päätoimittajana La Revue de Paris -lehdessä vuodesta 1929 lähtien. Arvostetun pariisilaisen sanomalehden Le Figaron päätoimittajana hän toimi vuosina 1926–1930. Hän oli jatkuvasti toiminut kirjallisuuskriitikkona La Revue des deux mondes -aikakauskirjassa, jonka johtoon hän astui vuonna 1937.
Cousteau
Cousteau voi viitata seuraaviin:
Philippe Cousteau
Philippe Cousteau (30. joulukuuta 1940 Toulon, Ranska – 28. kesäkuuta 1979 Lissabon, Portugali) oli ranskalaisen valtameritutkija Jacques-Yves Cousteaun ja Simone Cousteaun toinen poika, sukeltaja ja valtameritutkija.
Cousteau aloitti laitesukelluksen isänsä opastuksella nelivuotiaana. Hän toimi myös useiden riskialttiiden tutkimusmatkojen johtajana eri puolilla maailmaa. Hän osallistui myös isänsä tutkimusmatkoihin ja oli valokuvaajana "Calypsolla" vuodesta 1967 lähtien.
Cousteau menehtyi lento-onnettomuudessa Lissabonin lähellä Portugalissa vuonna 1979, kun PBY Catalina -tyypisen lentokoneen potkurin lapa irtosi sen ollessa laskeutumassa Tagusjokeen. Lapa syöksyi koneen ohjaamoon tappaen Cousteaun välittömästi ja haavoittaen apupilottia erittäin vaikeasti. Hänellä on kaksi lasta, vuonna 1976 syntynyt tytär Alexandra Cousteau ja poika Philippe Cousteau Jr., joka syntyi hänen kuolemansa jälkeen tammikuussa 1980.
Korean Grand Prix
Korean Grand Prix oli Formula 1 -sarjan kilpailu, joka järjestettiin neljä kertaa kausina – Korean International Circuitilla.
Kilpailun järjestämisestä tehtiin seitsemänvuotinen sopimus lokakuussa 2006. Sopimuksen mukaan kilpailut tulisi järjestää kausina 2010–2016. Kilpailu kuitenkin pudotettiin kalenterista kaudeksi . Jokaiset neljä kilpailua tuottivat runsaasti tappiota järjestäjille, esimerkiksi kauden 2013 kilpailun tulos jäi 28 miljoonaa euroa tappiolle.
Radan pituus on 5,45 kilometriä, ja se sijoittuu satama-alueelle ja on osittain katurata. Infrastruktuuri oli valmis vuonna 2009, mutta itse rata saatiin valmiiksi vain paria viikkoa ennen ensimmäistä kilpailua lokakuussa.
Squeeze
Squeeze on englantilainen uuden aallon power pop -yhtye, joka oli suosituimmillaan 1970-luvun lopulla. Yhtye perustettiin Lontoossa vuonna 1974. Se toimi vuosina 1974–1982, 1985–1999 ja teki paluun esiintymislavoille vuonna 2007. Squeezen menestyneimpiä singlejä olivat "Cool for Cats", "Up the Junction" ja "Labelled With Love".
Squeezen alkuperäiskokoonpano oli Chris Difford (kitara, laulu, sanoitukset), Glenn Tilbrook (laulu, kitara, sävellykset), Jools Holland (koskettimet) ja Paul Gunn (rummut). Yhtye nimettiin The Velvet Undergroundin samannimisen albumin mukaan.
Glitnir
Glitnir banki h.f. on Islannin kolmanneksi suurin pankki.
29. syyskuuta 2008 kansainvälisen finanssikriisin yhteydessä Islannin valtio ilmoitti hankkivansa 75 prosenttia pankin osakkeista 600 miljoonan euron hintaan turvatakseen pankin toiminnan jatkumisen. Suomen Glitnir vakuutti, ettei toimenpide vaikuta suomalaisiin asiakkaisiin. Myöhemmin 8. lokakuuta pankki siirtyi kokonaan Islannin rahoitustarkastuksen alaisuuteen.
Glitnir hankki vuonna 2007 suomalaisen sijoituspalveluyhtiön FIM Group Oyj:n ja muutti sen nimen Glitnir Oyj:ksi. Yhtiö jatkoi FIM Groupin sijoituspalvelutoimintaa ja harjoitti lisäksi talletuspankkitoimintaa, johon se sai toimiluvan Rahoitustarkastukselta elokuussa 2007. FIM Group Oyj:n suurin omistaja ja perustaja Seppo Sairanen ansaitsi noin 110 miljoonaa euroa kun FIM myytiin.
Suomen Glitnir Oyj:llä oli viisi tytäryhtiötä:
Suomen Glitnirin pääkonttori oli Helsingissä, minkä lisäksi yhtiöllä oli sivukonttoreita usealla paikkakunnalla Suomessa. Pankilla oli Suomessa noin 17 000 tallettajaa, jotka olivat sijoittaneet korkotileille 300 miljoonaa euroa.
Yrityksen toimiva johto ilmoitti 14. lokakuuta 2008 ostaneensa Glitnir Oyj:n osakkeet ja vaihtavansa yhtiön nimen takaisin FIM Oyj:ksi.
Madame Hydra
Madame Hydra on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä superroisto, jonka ensiesiintyminen tapahtui amerikkalaisen "Captain America" -lehden numerossa 110 (1969). Madame Hydran loi Jim Steranko.
Suomessa Madame Hydra esiintyi ensimmäisen kerran "Mega-Marvel"-lehden numerossa 6 (1998).
Vain vähän tiedetään Madame Hydrana tunnetun naisen taustasta. Tiedetään, että hän orpoutui lapsena Itä-Euroopassa Unkarissa. Vartuttuaan hän liittyi HYDRAan, Marvel-universumin suurimpaan rikollisjärjestöön ja ajautui konflikteihin useasti niin Kapteeni Amerikan ja YPKVV:n kanssa.
Myöhemmin hän erosi HYDRAsta auttaakseen toista superroistoa, Kyytä. Madame Hydra kuitenkin toimi omien tarkoitusperiensä ajamana ja surmasi Kyyn ottaen samalla tämän identiteetin itselleen. Madame Hydra aloitti toiminnan Matelijaryhmän kanssa ja osallistui lukuisiin terroristi-iskuihin eri puolella maailmaa. Madame Hydran nihilistisen ja sadistisen luonteen vuoksi jopa toisten superroistojen on vaikea tulla hänen kanssaan toimeen (ainoastaan Punakallo on pitänyt luonteenpiirrettä viehättävänä). Lopulta Kobra pettikin hänet ja Kapteeni Amerikan onnistui pidättämään Madame Hydra.
Jonkin aikaa Madame Hydran luultiin olevan Merriem Drew niminen nainen ja täten Jessica Drewn, Hämähäkkinaisen äiti. Kävi kuitenkin ilmi, että yksi Vanhoista jumalista, Chthon oli istuttanut Madame Hydraan vääriä muistoja yrittäessään saada molemmat naiset valtansa alle.
Madame Hydra on ajautunut usein konflikteihin myös Ryhmä-X:n kanssa. Yrittäessään murhata Mariko Yashidaa Hopeasamurain toimeksiannosta. Seuranneessa taistelussa Madame Hydra miltei surmasi Stormin ja Roguen. Myöhemmin turvatakseen Madripoorissa sijaitsevan rikollisimperiuminsa toiminnan, Madame Hydra kiristi Wolverinen menemään naimisiin kanssaan. Wolverinen onnistui kuitenkin saamaan avioero Ogunin riivatessa Madame Hydran kehon. Wolverine oli pakotettu lävistämään kynsillään vaimonsa ja vaati avioeroa vastineeksi Madame Hydran parantamisesta.
Nykyisin Madame Hydra on liittynyt Helvetintulen Klubiin ja luonut suhteita Käteen, mystiseen ninjakulttiin. Madame Hydra on myös luopunut "Kyy"-identiteetistään ja kutsuu itseään jälleen Madame Hydraksi.
Marvel-universumissa vaikutti myös toinen "Madame Hydra" -identiteetin alla vaikuttanut nainen, jonka HYDRA korotti Madame Hydra VI:ksi (ei ole tietoa, ketkä olivat Madame Hydra I-V tai onko pääartikkelissa käsitelty nainen yksi heistä). Tämän Madame Hydran tehtävä oli kidnapata Nick Fury, mutta hän liittoutui lopulta YPKVV:n kanssa. Lopulta psykkotiisuuteen taipuvaisena hänet toimitettiin mielisairaalaan.
Madame Hydra ei omaa yliluonnollisia kykyjä, mutta hänen refleksinsä ja notkeutensa vastaavat huippu-urheilijan tasoa. Madame Hydra on erinomainen taktikko ja organisoija, varsinkin mitä tulee alamaailman suhteissa. Hän on mestarillinen miekkailija ja ampuja. Madame Hydran tiedetään käyttäneen rikoksissaan käärme-teemaisia aseita ja erilaisia käärmeenmyrkkyjä. Madame Hydra omaa myös teleportaatioon kykenevän sormuksen.
Aarne Laitakari
Aarne Vihtori Laitakari (vuoteen 1906 Nybergh; 12. joulukuuta 1890 Helsingin mlk. – 6. helmikuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen geologi, professori ja Geologian tutkimuslaitoksen ylijohtaja.
"Suomen kansallisbiografia" luonnehtii Aarne Laitakaria Suomen 1900-luvun geologian ja mineralogian tutkimuksen ja opetuksen merkittäväksi vaikuttajaksi, jonka elämäntyö tuki erityisesti mineralogian teollista hyödyntämistä. Viime sotien jälkeen hänen työssään tieteellinen puoli jäi vähäisemmäksi: hän keskittyi hallintoon ja Geologisen tutkimuslaitoksen työn sekä työskentelyolosuhteiden kehittämiseen.
Laitakari valmistui filosofian kandidaattiksi 1916 ja filosofian tohtoriksi 1921 Helsingin yliopistosta. Väitöskirja käsitteli Paraisten kalkkikiviesiintymää. Hän toimi Helsingin yliopiston dosenttina 1926–1940. Teknillisessä korkeakoulussa hän työskenteli opettajana ja mineralogis-geologisen laitoksen esimiehenä 1922–1936. Geologian tutkimuslaitoksen johtajana hän toimi 1935–1960. Professorin arvon hän sai 1936.
Laitakarin laajaan kirjalliseen tuotantoon kuuluu tutkimusten lisäksi historiaa ja mineraalien tunnistusoppaita luonnossa liikkuville. Laitakari oli myös ahkera keräilijä ja merkittävä lahjoittaja. Hän harrasti numismatiikkaa, ja hän muun muassa julkaisi teoksen Suomen mitaleista. Laitakari oli aktiivinen kunnallispolitiikassa sekä maanpuolustus- ja yhdistystoiminnassa. Hän oli muun muassa kiivas aitosuomalainen ja raittiusmies. Laitakari oli myös perustamassa Suomen luonnonsuojeluyhdistystä 1938 ja toimi sen varapuheenjohtajana 1942–1964.
Laitakari kävi Suomen sisällissodan aikana 1918 ns. Vöyrin sotakoulun ja osallistui taisteluihin Etelä-Suomessa. Jatkosodan aikana hän toimi Itä-Karjalan sotilashallinnon geologisen toimiston päällikkönä ja hänet ylennettiin luutnantiksi 1942.
Laitakariitti-niminen mineraali on nimetty Laitakarin mukaan. Aarne Laitakari etsi pitkään spektroliitin emäkalliota Kaakkois-Suomesta. Lopulta sen löysi sattumalta Ylämaalta hänen poikansa, vänrikki Pekka Laitakari (1920–1941) Salpalinjan linnoitustöiden yhteydessä 1940. Spektroliitin yleistyminen korukivenä johtui paljolti Laitakarin aktiivisesta opetus- ja valistustyöstä.
Turun yliopisto myönsi Laitakarille kunniatohtorin arvon 1960. Suomalaisen tiedeakatemian varsinainen jäsen hän oli vuodesta 1937. Lapin kullankaivajain liitto nimitti Laitakarin kunniajäsenekseen vuonna 1950.
Aarne Laitakarin vanhemmat olivat Vihtori Nybergh (1857–1938) ja Elin o.s. Kalm (1857–1930). Aarne Laitakari oli naimisissa voimistelunopettaja Anna-Liisa Laitakarin (o.s. Collan) kanssa. Hän asui pitkään Helsingin Pukinmäessä, missä hänen mukaansa on nimetty "Aarne Laitakarin puisto" nykyisen Unikkotien varrella. Laitakarilla oli kuusi lasta: Jouko (1917), Mikko (1918), Pekka (1920), Ritva (1923), Anna-Maija (1926) ja Ilkka (1929). Aarne Laitakarin veli Erkki Laitakari (1892–1978) oli Helsingin yliopiston metsänhoitotieteen professori.
Havas Worldwide Helsinki
Havas Worldwide Helsinki Oy (aiemmin Euro RSCG Oy) on integroituun markkinointiviestintään erikoistunut mainostoimisto. Se kuuluu kansainväliseen Havas Worldwide" -ketjuun.
Yrityksen toiminta on jaettu neljään liiketoimintayksikköön:
Havas Worldwide Helsinki Oy:n liikevaihto vuonna 2011 oli 2,5 miljoonaa euroa ja henkilöstömäärä 31.
Euro RSCG -ketju tuli Suomeen vuonna 1992 ostamalla helsinkiläisen mainostoimisto Exitin. Vuonna 1995 Euro RSCG Exitiin liitettiin Mainostoimisto Varis Poteri Veistola Oy.
Toimisto fuusioitui vuonna 2004 viestintätoimisto BNL Information Oy:n kanssa, joka oli aloittanut toimintansa vuonna 1986 ja tullut sittemmin tunnetuksi niin sanottua "tutkivaa viestintää" harjoittavana toimistona. Fuusioitunut yritys toimi nimellä BNL Euro RSCG Oy, kunnes vuonna 2005 vaihtoi nimekseen Euro RSCG Oy ja vuonna 2012 Havas Worldwide Helsinki Oy.
Havas Worldwide (aiemmin Euro RSCG Worldwide) on yksi maailman suurimmista markkinointiviestintäyrityksistä. Ketjulla on toimistoja Euroopassa, Pohjois-Amerikassa, Latinalaisessa Amerikassa ja Aasiassa, pääkonttori sijaitsee New Yorkissa.
McGuire (Formula 1)
McGuire oli australialaisen Brian McGuiren perustama Formula 1 -talli, joka osallistui ainoastaan Britannian GP:hin kaudella . Tulokseksi kilpailusta jäi karsiutuminen. Talli kaatui lopullisesti McGuiren kuoltua myöhemmin samana vuonna.
DNPQ = Karsiutui esikarsinnoissa.
Herman Stigzelius
Herman Stigzelius (14. elokuuta 1917 Helsinki – 10. toukokuuta 1993 Karjaa) oli suomalainen geologi ja professori. Stigzelius aloitti uransa kaivosinsinöörinä Viljakkalan Haverin kaivoksella ja toimi myöhemmin kauppa- ja teollisuusministeriön kaivostoimiston päällikkönä 1947–1970 ja Geologisen tutkimuslaitoksen ylijohtajana 1970–1980.
Fritz Fischer
Fritz Fischer (s. 22. syyskuuta 1956 Kelheim) on saksalainen entinen ampumahiihtäjä, olympiavoittaja ja moninkertainen arvokisamitalisti.
Ensimmäisen arvokisamitalinsa Fischer voitti Lahden MM-kisoissa 1981, kun hän sai hopeaa viestissä. Kaikkiaan hän on saavuttanut seitsemän MM-mitalia, joista kaksi on kultaista, kaksi hopeista ja kolme pronssista. Olympialaisissa hän voitti viestissä kultaa 1992, hopeaa 1988 ja pronssia 1984. Hän voitti maailmancupin kaudella 1987–1988. Uransa Fritz Fischer lopetti 1993.
Martini
Martini oli Tico Martinin perustama ranskalainen kilpa-autovalmistaja, joka kilpaili Formula 1:n MM-sarjassa kaudella .
Ennen F1:een siirtymistä Tico Martinin autot olivat menestyneet hyvin. Kuninkuusluokka osoittautui kuitenkin haastavaksi eikä Martini saavuttanut toivottua tulosta. René Arnoux osallistui tallin autolla seitsemään osakilpailuun, joista parhaaksi saavutukseksi jäi yhdeksäs sija Belgian ja Itävallan GP:sta.
F1-kokeilun jälkeen Martini palasi muihin Ranskan autoilusarjoihin.
Jazzrytmit
Jazzrytmit on suomalainen jazz-aikakauslehti, joka ilmestyi paperisena vuodesta 1994 vuoteen 2008 ja on siitä lähtien ilmestynyt verkkolehtenä. Paperilehti ilmestyi kuusi kertaa vuodessa, kun taas nykyinen verkkolehti päivittyy jatkuvasti. Jazzrytmit-paperilehti oli ilmoituksensa mukaan Pohjoismaiden suurilevikkisin jazzlehti, ja Kulttuuri-, mielipide- ja tiedelehtien liitto Kultti ry:n jäsen.
Jazzrytmien päätoimittaja on Osku Rajala. Lehden julkaisija Jazzaimaa ry järjestää vuosittain muun muassa kansainvälisen Lady Summertime -jazzlaulukilpailun.
Jazzrytmit valitsee vuosittain instrumenttiensa parhaat muusikot, parhaan yhtyeen, albumin, säveltäjän ja tapahtuman kriitikkoäänestyksessä, johon osallistuu suomalaisia jazzvaikuttajia median, tapahtumien ja yhdistysten parista.
Jazzrytmit syntyi vuonna 1994, kun Suomen Jazzliiton hallitus päätti, että Helsingissä pidettävään Jazzjamboree-tapahtumaan tehtäisiin oma lehti. Lehden toimittamisen otti vastuulleen Osku Rajala, joka oli aiemmin ollut tekemässä Jazzavo-yhdistyksen jäsenlehteä. Jazzrytmit -lehteä oli alun perin tarkoitus tehdä vain yksi numero, mutta sitä päätettiin kuitenkin jatkaa ja liittää siihen Jazzliiton jäsenlehti Jazz'It. Tämän jälkeen Jazzrytmit jaettiin jokaiselle Jazzliiton jäsenelle. Jazzliitto kuitenkin irtisanoi yhteistyönsä Jazzrytmien kanssa sisällöllisten erimielisyyksien vuoksi.
Georges Buchard
Georges Buchard (21. joulukuuta 1893 – 22. tammikuuta 1987) oli ranskalainen miekkailija ja olympiavoittaja. Hänen aseenaan oli kalpa.
Bouchard voitti kalpamiekkailussa kuusi olympiamitalia, joista kaksi oli kultaisia. Pariisin 1924 olympialaisissa hän voitti joukkuekilpailussa kultaa. Amsterdamin 1928 olympialaisissa hän saavutti hopeaa sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että joukkuekilpailussa. Los Angelesin 1932 olympialaisissa hän voitti kultaa joukkuekilpailussa ja sijoittui hopealle henkilökohtaisessa kilpailussa. Berliinin 1936 olympialaisissa hän sai pronssia joukkuekilpailussa.
Kalpamiekkailun henkilökohtaisen Euroopan mestaruuden Buchard voitti vuosina 1927, 1931 ja 1933. Joukkuekilpailun Euroopan mestaruuden hän voitti kahdesti.
Prenzlauer Berg
Prenzlauer Berg on kaupunginosa () Pankowin hallintoalueella ("Bezirk") Saksan pääkaupungissa Berliinissä. Se on pinta-alaltaan 11 neliökilometrin suuruinen ja sen asukastiheys on 13 590 as./km². Vuoden 2011 lopussa kaupunginosan asukasluku oli 148 878.
Vuosina 1920–2000 Prenzlauer Berg oli paitsi kaupunginosa, myös oma hallintoalueensa. Vuonna 2001 Prenzlauer Bergin hallintoalue liitettiin Pankowin hallintoalueeseen, jonka alaisuudessa Prenzlauer Bergin kaupunginosa jatkaa.
Prenzlauer Berg sijaitsee Berliinin keskustan koillispuolella. Prenzlauer Bergiä rajavaat kaupunginosat ovat lännessä Gesundbrunnen, lounaassa Mitte, etelässä Friedrichshain, kaakossa Fennpfuhl, koillisessa Weißensee ja pohjoisessa Pankow. Prenzlauer Bergin korkein kohta sijaitsee 91 metriä merenpinnan yläpuolella Volkspark Prenzlauer Bergissä.
Varhaisin säilynyt maininta nimestä "Prenzlauer Berg" on vuodelta 1826. Aluetta alettiin kehittää 1800-luvun toisella puoliskolla James Hobrechtin vuonna 1862 laatiman kaupunkisuunnitelman, niin kutsutun Hobrechtin suunnitelman pohjalta.
Entisessä Saksan demokraattisessa tasavallassa eli Itä-Saksassa aluetta asuttivat pääsääntöisesti intellektuellit, taiteilijat ja opiskelijat. Saksan jälleenyhdistyttyä Prenzlauer Bergin rakennuskanta on suurimmaksi osaksi kunnostettu ja asuntojen arvo alueella on noussut.
Asukkaista ulkomaalaisia on noin 11,1 prosenttia. Suurimmat ulkomaalaisryhmät ovat ranskalaiset, italialaiset, yhdysvaltalaiset, britit, espanjalaiset ja tanskalaiset.
Ruokahalu
Ruokahalu on eläimen halu syödä. Ruokahalun aiheuttaja on usein nälkä, joskin ruokahalua kiihottavia asioita on useita. Ruokahaluun vaikuttavat fyysinen ja henkinen olotila sekä ympäristö. Myös syömiseen liittyvät muistot voivat vaikuttaa mielitekoihin ja ruokahaluun. Esimerkiksi ruokarauhan puute voi haitata ruokahalua. Sairaudet saattavat heikentää ruokahalua ja pitkällä aikavälillä aiheuttavat erinäisiä puutostiloja.
Ruokahaluun liittyviä syömishäiriöitä ovat esimerkiksi bulimia nervosa eli bulimia eli ahmimishäiriö ja anoreksia nervosa eli anoreksia eli laihuushäiriö.
Terho Itkonen ehdotti sanan "ruokahalu" korvaamista hämäläismurteista peräisin olevalla sanalla "maitti".
Rysän päältä
Rysän päältä – siikahyvä ruokakirja on vuonna 2005 julkaistu elokuvaohjaaja Timo Koivusalon, ravintoloitsija Jani Lehtisen ja toimittaja Mikko Peltolan kirjoittama keittokirja. Keittokirja julkaistiin osittain siitä syystä, että edellisenä kesänä Poriin oli avattu Koivusalon ja Lehtisen yhteinen ravintola, Trattoria Bucco.
Jos sais kerran
Jos sais kerran oli vuosina 2002–2003 Yle TV2:lla esitetty musiikkiohjelma. Ohjelman juontajina toimivat Joel Hallikainen ja Arja Koriseva. Ohjelmassa vieraili tunnettuja suomalaisia muusikoita laulamassa musiikkikappaleita. Ohjelmassa oli mukana myös studioyleisö, jolla oli mahdollisuus osallistua laulamiseen. Ohjelmaa tehtiin kaksi tuotantokautta.
Miekkailu kesäolympialaisissa 1928
Amsterdamin kesäolympialaisissa 1928 miekkailussa kilpailtiin seitsemässä lajissa. Miehet kilpailivat sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että joukkuekilpailussa kalvalla, säilällä ja floretilla. Naiset kilpailivat ainoastaan henkilökohtaisessa kilpailussa floretilla.
Peter Esenwein
Peter Esenwein (s. 7. joulukuuta 1967 Göppingen) on saksalainen keihäänheittäjä.
Esenweinin ennätys on 87,20, jonka hän heitti 31. toukokuuta 2004 Saksan Rehlingenissä. Hän on ennätyksellään Saksan kaikkien aikojen tilastossa neljäntenä.
Esenwein karsiutui Ateenan olympialaisissa 2004 tuloksella 78,41. Hän oli kolmas ja saman vuoden EM-kisoissa kuudes, joka on hänen paras arvokisasijoituksensa. Hän karsiutui MM-kisoissa 2007 tuloksella 79,61.
Timo Favorin
Timo Favorin (s. 19. toukokuuta 1969 Tampere) on tamperelainen jääkiekkoerotuomari, ammatiltaan opettaja. Hän opetti fysiikkaa, kemiaa ja matematiikkaa Tampereen Puistokoulun Liisanpuiston koulutalossa. Hän aloitti tuomarina kaudella 1997–1998 ja on sen jälkeen tuominnut yli 900 SM-liiga-ottelua. Hänet on valittu liigan parhaaksi erotuomariksi kolmesti (vuosina 2004, 2007 ja 2008). 24. tammikuuta 2014 Favorin ohitti 754 ottelulla Seppo Mäkelän ja nousi SM-liigan päätuomarien kaikkien aikojen ottelutilaston kärkipaikalle. 3.2.2017 Favorin tuomitsi 900. ottelun ensimmäisenä tuomarina Suomessa.
Favorinin merkittävimmät kansainväliset erotuomaritehtävät ovat olleet päätuomarina toimiminen A-ryhmän MM-kisoissa 2003 ja Torinon olympialaisissa 2006. Torinossa hän tuomitsi ottelut Latvia–Yhdysvallat, Italia–Saksa ja Ruotsi–Slovakia. Hän on lisäksi ollut päätuomarina B-ryhmän MM-kisoissa 2001, 3. divisioonan MM-kisoissa 2004, 20-vuotiaiden MM-kisoissa 2002 ja 2003 sekä 18-vuotiaiden MM-kisoissa 1999 ja 2000.
Ennen tuomariuraansa Favorin pelasi jääkiekkoa Suomen I-divisioonassa 1988–1989 sekä Saksan II Bundesliigassa 1987–1988.
LEC Refrigeration Racing
LEC Refrigeration Racing tai lyhyemmin LEC oli Brittiläinen Formula 1 -talli. Tallin perustajana ja kuljettajana toimi David Purley. Aluksi Talli kilpaili March-tallin kalustolla MM-sarjassa kaudella , mutta palasi omalla autolla sarjaan kaudeksi .
Purley ajoi Mike Pilbeamin suunnittelemalla CRP1-autolla viidessä osakilpailussa, joista parhaaksi saavutukseksi jäi 13. sija Belgian GP:sta. Silverstonen radalla ajetuissa Britannian GP:n esikarsinnoissa Purley loukkaantui ulosajossa vakavasti, mikä johti tallin lakkauttamiseen.
Attila Petschauer
Attila Petschauer (14. joulukuuta 1904 Budapest, Unkari – 20. tammikuuta 1943 Davidovka, Ukraina) oli unkarilainen miekkailija ja olympiavoittaja. Hänen aseenaan oli säilä.
Petscahuer voitti säilämiekkailun joukkuekilpailussa kultaa Amsterdamin 1928 olympialaisissa. Hän voitti kaikki 20 otteluaan. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän sai hopeaa hävittyään loppuottelussa maanmiehelleen Ödön Tersztyánszkylle pistein 2–5. Los Angelesin 1932 olympialaisissa Petschauer voitti joukkuekilpailussa kultaa ja sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa viidenneksi.
Euroopan-mestaruuskilpailuissa Petschauer saavutti säilällä kaksi kultamitalia joukkuekilpailussa ja yhteensä viisi mitalia henkilökohtaisessa kilpailussa.
Toisen maailmansodan aikana juutalainen Petschauer joutui työleirille Ukrainaan, jossa hän kuoli kidutettuna tammikuussa 1943. Hänet valittiin International Jewish Sports Hall of Fameen vuonna 1985.
Kongemosen kulttuuri
Kongemosen kulttuuri oli keskimesoliittinen kulttuuri Tanskan ja Etelä-Ruotsin Skånen seuduilla 6800–5500 eaa. Ilmasto oli tällöin nykyistä lämpimämpi. Ilmastokausi oli niin sanottu atlanttinen lämpökausi jonka huipentumana 6500 eaa. keskilämpötila oli 2–3 astetta nykyistä korkeampi. Kulttuuriin kuuluivat piistä tehdyt ydin- ja levykirveet, ja kauden aikana jäivät pois käytöstä pienet piikiviterät eli mikroliitit. Luu- ja puuesineet säilyivät varhaismesoliittista vastaavina.
Sándor Gombos
Sándor Gombos (4. joulukuuta 1895 Sombor – 27. tammikuuta 1968 Budapest) oli unkarilainen miekkailija ja olympiavoittaja. Hänen aseenaan oli säilä.
Gombos voitti säilämiekkailun joukkuekilpailussa kultaa Amsterdamin 1928 olympialaisissa. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän sijoittui viidenneksi. Euroopan-mestaruuden hän voitti henkilökohtaisessa kilpailussa kahdesti ja joukkuekilpailussa kahdesti.
Juutalainen Gombos valittiin International Jewish Sports Hall of Fameen vuonna 1997.
Ted Key
Theodore "Ted" Key(ser) (25. elokuuta 1912 Fresno, Kalifornia – 3. toukokuuta 2008) oli yhdysvaltalainen sarjakuvataiteilija ja käsikirjoittaja. Hän aloitti vuonna 1943 sarjakuvan "Hazel", josta tehtiin myös Shirley Boothin vuosina 1961–1966 tähdittämä televisiosarja. Hän lisäksi käsikirjoitti muun muassa Disney-elokuvan "Ihmeellisen asteen yhteys" ("The Cat from Outer Space", 1978).
Key kuoli 95-vuotiaana kärsittyään virtsarakon syövästä ja aivoverenkiertohäiriöistä.
Filippiinienkotka
Filippiinienkotka ("Pithecophaga jefferyi") on yksi maailman suurimmista petolinnuista. Se on sukunsa ainoa edustaja.
Linnun pituus on 86–102 cm, siipien kärkiväli noin 2 m ja paino noin 7 kg. Naaras on huomattavasti koirasta kookkaampi. Valtavan kokoinen kotka, jolla on pitkä pyrstö ja suhteellisen lyhyet mutta leveät siivet. Se on samaa suuruusluokkaa kuin harpyija ja kuningasmerikotka. Sen höyhenpuku on yläpuolelta ruskea ja alapuolelta valkoinen. Niskassa on joukko pidentyneitä höyheniä. Nokka on hyvin vahva, korkea ja sivuilta hieman litistynyt. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Lajin elinajan odotus on 30–60 vuotta.
Filippiinienkotka esiintyy vain Filippiineillä, sen neljällä pääsaarella Luzonilla, Samarilla, Leytellä ja Mindanaolla. Laji on äärimmäisen uhanalainen, sillä populaatio oli vuonna 1992 kooltaan 350–670 yksilöä, joista noin 226 oli lisääntymisikäisiä yksilöitä. Valtaosa kannasta elää Mindanaolla, jossa on noin 82–223 pesivää paria. Lajin suurin uhka ovat sademetsien hakkuut. Myös laiton metsästys sekä kaivostoiminnan takia elinkelvottomiksi jäävät alueet pienentävät kantaa.
Filippiinienkotkat elävät sademetsissä.
Reviirin koko on 25–50 neliökilometriä. Pari muodostaa elinikäisen liiton. Pesä on usein dipterokarpuspuun ("Dipterocarpaceae") latvassa jopa 30 metriä maan pinnan yläpuolella. Pesän halkaisija voi olla kolme metriä. Naaras munii yhden munan. Pari huolehtii yhdessä poikasestaan noin 20 kuukauden ajan, joten laji pesii vain joka toinen vuosi.
Filippiinienkotka saalistaa lentäen matalalla latvuston yläpuolella tai istuen oksalla saalista väijyen. Se syö etupäässä apinoita ja puoliapinoita. Sille maistuvat myös pienet sorkkaeläimet ja suuret sademetsän linnut, esimerkiksi sarvinokat.
Wolfgang Suschitzky
Wolfgang Suschitzky (29. elokuuta 1912 Wien, Itävalta-Unkari – 7. lokakuuta 2016) oli itävaltalaissyntyinen elokuvaaja ja valokuvaaja, joka teki uransa pääosin Britanniassa. Hänen tuotantoonsa kuuluivat muun muassa Joseph Strickin ohjaama "Odysseus" (1967) ja Mike Hodgesin "Tappakaa Carter" (1971). Hänelle myönnettiin vuonna 2012 Baftan erikoispalkinto. Myös hänen poikansa, Peter Suschitzky, on tullut tunnetuksi elokuvaajana.
Venäjän duuman vaalit 1999
19. joulukuuta 1999 pidettiin Venäjän federaation lainsäädäntöelimen vaalit. Pelissä oli 450 Venäjän lainsäädäntöelimen alemman huoneen eli valtioduuman paikkaa (Gosudarstvennaya Duma).
Masterbatch
Masterbatcheiksi kutsutaan kestomuovin lisäaineita, joissa on usein 30-70% pigmenttiä tai muita apuaineita sekoitettuna muovimatriisiin; carrier-materiaaliin.
Hans Hollein
Hans Hollein (30. maaliskuuta 1934 Wien – 24. huhtikuuta 2014 Wien) oli itävaltalainen arkkitehti. Saatuaan diplomin Wienin taideakatemiasta hän lähti opiskelemaan Yhdysvaltoihin. Hänet palkittiin Itävallan suurella valtionpalkinnolla (1983) ja Pritzker-palkinnolla (1985).
Holleinin työn jälkiä on nähtävillä useissa maanosissa, ja yksi tunnetuimmista rakennuksista on Wienin Haas-Haus. Hän oli jo 1960-luvulla vierailevana professorina Yhdysvalloissa, vuosina 1967–1976 professorina Düsseldorfissa ja myöhemmällä urallaan Wienissä. Hollein suunnitteli Albertina-museon uuden sisäänkäynnin katoksen, josta on tullut museon tunnus.
Sadegh Ghotbzadeh
Sadegh Ghotbzadeh (persiaksi: صادق قطبزاده) (vuonna 1936 – 15. syyskuuta 1982) oli iranilainen poliitikko. Hän toimi maansa ulkoministerinä (30. marraskuuta 1979 alkaen elokuuhun 1980. Tälle ajalle osui Iranin panttivankikriisi.
Ghotbzadeh kannatti Iranin Kansallista rintamaa ja oli ajatolla Khomeinin läheinen avustaja tämän ollessa maanpaossa Ranskassa. Hän esiintyi Khomeinin seurassa, kun tama palasi Iraniin 1. helmikuuta 1979. Heti Iranin vallankumouksen jälkeen Ghotbzadeh nimitettiin maan yleisradioyhtiön toimitusjohtajaksi. Hän pyrki saattamaan sen sopusointuun islamin opetusten kanssa. Tätä arvosteli sekä ryhmä iranilaisia intellektuelleja että maan väliaikainen hallitus. Hänet nimitettiin ulkoministeriksi virkaa tekevän ulkoministerin Abolhassan Banisadrin erottua tehtävästään, kun kiista yhdysvaltalaisten panttivankien kohtalosta oli yltynyt. Hän erosi tehtävästä myöhemmin, kun hänen yrityksensä kriisin laukaisemiseksi diplomaattisesti olivat ajautuneet umpikujaan.
Huhtikuussa 1982, Iran-Contra-skandaalin paljastuttua pidätettiin Ghotbzadeh sekä useita armeijan upseereita ja uskonnollisia opettajia. Näiden joukossa oli uskonnollisen johtajan, ajatolla Kazem Šariatmadarin vävy. Heitä kaikkia syytettiin hankkeesta Khomeinin salamurhaamiseksi ja islamilaisen tasavallan kumoamiseksi. Ghotbzadeh piti syytteitä perusteettomina, mutta myönsi hankkeen presidentti Ali Khamenein hallinnon syrjäyttämiseksi. Ghotbzadeh teloitettiin hänen vankeusaikanaan tehdyn äänitteen perusteella. Siinä hän tunnusti maksaneensa rahaa ja välittäneensä Ranskassa oleskelleiden liittolaistensa yhteystietoja vapauttamistaan vastaan.
Ghotbzadeh opiskeli Georgetownin yliopistossa, Yhdysvalloissa vuosina 1959–1963. Ennen valmistumistaan hänet kuitenkin erotettiin tiedekunnastaan hänen jätettyään väliin osan kurssinsa opinnoista ja tutkinnoista johtaakseen Mohammad Reza Pahlavin vastaista protestiliikehdintää.
Imatran Pallo-Salamat
Imatran Pallo-Salamat (lyh. PaSa) on imatralainen urheiluseura, joka perustettiin vuonna 1963 Imatran Pallon (ImPa) ja Ylä-Vuoksen Palloseuran (YVPS) yhdistyessä. Seuran alkuperäiset lajit olivat jalkapallo ja jääpallo. Jääpallossa seura on tunnettu vuodesta 1984 nimellä PaSa Bandy ja jalkapallossa vuodesta 1997 nimellä FC PaSa.
PaSan parhaat saavutukset jääpallossa ovat SM-sarjan kuudes sija, C- (1999, 2015), D- (2009, 2013) ja E- (2008) junioreiden Suomen-mestaruudet sekä D- (2011, 2012) ja C- (2013) junioreiden Suomen-mestaruus hopeat. Pääsarjassa se on pelannut yhteensä kahdeksan kautta. Nykyisin seura keskittyy lajissa junioritoimintaan.
Jalkapallossa PaSa on pelannut toiseksi korkeimmalla sarjatasolla kaksi kautta (1967, 1972) ja kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla kolme kautta (1993–1994, 1998). Jalkapallossa seuran edustusjoukkue pelasi Kolmosessa ja reservijoukkue Kutosessa, kunnes vuonna 2012 seura lakkautettiin.
Vuonna 1997 seura aloitti salibandytoiminnan nimellä SB PaSa ja 2000-luvulla seuraan on perustettu myös racketlonjaosto RC PaSa. PaSa oli yksi Suomen racketlonliiton perustajista vuonna 2005.