McCoy Tyner
Alfred McCoy Tyner (s. 11. joulukuuta 1938 Philadelphia, Pennsylvania) on amerikkalainen jazzpianisti. Tyner tuli tunnetuksi John Coltranen yhtyeessä, johon hän liittyi vuonna 1960.
Tynerin ollessa 13-vuotias koulukuorolainen hänen kampaajaäitinsä Beatrice ehdotti lahjakkaan tuntuiselle pojalle joko laulu- tai piano-opintoja. Poika valitsi pianon ja ryhtyi opiskelemaan Philadelphia Music Centerissä, vaikka isä ei niin innostunut ajatuksesta. Ensimmäisen vuoden Tyner kävi harjoittelemassa naapurien pianoilla, kunnes hänen äitinsä sai säästetyksi rahaa spinettiin, joka sijoitettiin äidin liikkeeseen. Tyner harjoitteli, ja äiti ja asiakkaat saivat kampaamosalonkiin taustamusiikkia. Kampaamossa Tyner piti harjoituksia myös 15-vuotiaana koulutovereidensa kanssa perustamalle rhythm and blues -yhtyeelle.
Kaikkiaan Tynerin muodolliset piano-opinnot kestivät vain kolmisen vuotta, kunnes poika kiinnostui Tyner kiinnostui Charlie Parkerin ja Bud Powellin levyjen kautta jazzista ja alkoi opiskella sitä itsenäisesti. Hänen muita esikuviaan olivat Thelonious Monk ja Art Tatum. Philadelphiassa asuvan Bud Powellin Tyner tapasi 16-vuotiaana ja kutsui tämän kotiinsa soittamaan. Koulun kesälomilla Tyner kulki junalla Philadelphiasta soittamassa Atlantic Cityn jazzklubeissa muun muassa saksofonisti Paul Jeffriesin ja trumpetisti Lee Morganin kanssa. Näinä aikoina Tyner tapasi ensi kerran John Coltranen, kun tämä oli keikalla Cal Masseyn kanssa. He alkoivat pitää yhteyttä ja myös soittaa yhdessä aina kun Coltrane kävi Philadelphiassa. Coltrane soitti tuolloin Miles Davisin yhtyeessä, mutta suunnitteli omaa yhtyettä ja vihjaili Tynerille ottavansa tämän pianistikseen.
Tyner valmistui high schoolista 1959, ja pian saksofonisti Benny Golson kutsui hänet soittamaan San Franciscoon hänen ja trumpetisti Art Farmerin Jazztetissa. Tyner soitti yhtyeessä puolisen vuotta, jona aikana yhtye levytti albumin "Meet the Jazztet". John Coltrane oli kuitenkin jälleen yhteydessä Tyneriin, ja vuonna 1960 McCoy Tyner siirtyi Coltranen yhtyeeseen. Sen muita jäseniä olivat tuolloin rumpali Elvin Jones ja basisti Steve Davis, joka vaihtui vuonna 1961 Reggie Workmaniin ja 1962 Jimmy Garrisoniin. Näin muodostui John Coltrane Quartet ehkä tunnetuimmassa kokoonpanossaan, joka vei sekä yhteissoittoa että eri soitinten jazzilmaisua uudelle tasolle.
McCoy Tynerin soittoon alkoi Coltrane Quartetissa ilmestyä niitä elementtejä, joista hänet opittiin tuntemaan, kuten kvarttiharmoniaa ja pentatonisille ja heksatonisille asteikoille perustuvaa soittoa. Yhtyeen tunnetuimpia levytyksiä on uskonnollissävytteinen "A Love Supreme" vuodelta 1965. Coltrane kulki kohti yhä vapaampaa ilmaisua ja aikoi kokeilla kahden rumpalin käyttöä. Tässä vaiheessa, loppuvuodesta 1965 Tyner päätti lähteä yhtyeestä.
Jätettyään Coltranen 1960-luvun puolivälin jälkeen Tyner työskenteli yhä Blue Notella muun muassa Tina ja Ike Turnerin kanssa. Hänen uransa oli käännekohdassa, ja hän harkitsi jopa ammatin vaihtoa taksinkuljettajaksi. Hän kuitenkin levytti 1960-luvun lopulla Blue Notelle omalla nimellään arvostettuja albumeja kuten "The Real McCoy".
Vuonna 1972 Tyner vaihtoi Milestone-yhtiöön ja sai uransa uuteen nousuun. Tunnetuimpiin levytyksiin kuuluvat "Sahara" (1972) ja "Enlightenment" (1973). Näillä levyillä on eeppisen tuntuista, suurellista modernia jazzia, joka on saanut selviä vaikutteita myös intialaisesta ja muusta aasialaisesta musiikista. Tynerin soittotyyli on pysynyt varsin samanlaisena 1970-luvulta asti. Tyner sairastaa Alzheimerin tautia, mikä heikentää hänen soittokuntoaan.
Tyner kääntyi 18-vuotiaana joiksikin vuosiksi muslimiksi ja otti musliminimekseen Sulaimon Saud, mutta enää hän ei harjoita mitään uskontoa. Hänen veljensä Jarvis Tyner on Yhdysvaltain kommunistisen puolueen varapuheenjohtaja, mutta McCoy Tyner ei itse kannata mitään poliittista ideologiaa. Tynerilla on kolme lasta entisestä avioliitostaan.Tyner esiintyi kvartetteineen maaliskuussa 2012 Helsingin Savoy-teatterissa. Pori Jazz -festivaaleilla Tyner on yhtyeineen vieraillut vuosina 1973 (McCoy Tyner Quartet), 1990 (McCoy Tyner Trio featuring Freddie Hubbard & Ralph Moore), 1993 (McCoy Tyner Trio featuring Bobby Hutcherson) ja 1996 (McCoy Tyner Trio featuring Michael Brecker).