hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
M/S Corn Lily
M/S Corn Lily () on turkkilaisen Cornships Management -yhtiön omistukseen rekisteröity monikäyttöinen rahtilaiva. Alus on rakennettu vuonna 1988 Miho Shipyard Co. Ltd. -nimisellä telakalla, Japanissa. Alus on rekisteröity Maltan lipun alle ja sen kotisatama on Valletta.
Corn Lilyn sisaraluksia ovat M/S Antigoni I, M/S Corn Rose, M/S Vinashin Express 1, M/S Vinashin Express 2, M/S Corn Tulip, M/S Avataq, M/S MSC Anna, M/S MSC Isabelle, M/S Onego Voyager, M/S Parkgracht, M/S Pietersgracht, M/S Poolgracht, M/S Romny, M/S SCM Tepuy II, M/S Skalva, M/S Corn Crest, M/S Illawarra Chief, M/S Jaco Carrier, M/S Kapitan Grishin, M/S Kochnev, M/S Aleksandrov, M/S Socol 1, M/S Socol 7, M/S Socol-3, M/S Sofrana Kermadec, M/S Tauranga Chief ja M/S Umiavut.
Aluksen valmistuttua elokuussa 1988, se rekisteröitiin Neuvostoliiton lipun alle, nimellä "Kapitan Medvetskiy". Kuitenkin jo saman kuukauden aikana laiva sai uuden nimen: "Pulpca". Seuraavana vuonna Pulpca siirtyi Kyproksen lipun alle. Kesäkuussa 1990 alus siirtyi venälaisen Sovcomflotin omistukseen. Kesäkuussa 1991 alus siirtyi tuntemattoman omistjan haltuun. Toukokuussa 1992 Spliethoff alkoi operoida laivalla ja samalla se sai nimen "Levantgracht". Alus myös rekisteröitiin Alankomaiden lipun alle. C.V. Scheepvaartonderneming Levantgrachtin (Spliethoff) omistukseen Levantgracht siirtyi kesäkuussa. Helmikuussa 1998 alus siirtyi jälleen tuntemattoman omistajan haltuun. Saman vuoden toukokuussa omistajuus palasi C.V. Scheepvaartonderneming Levantgrachtille. 26. marraskuuta 2007 turkkilainen Cornships Management osti aluksen ja rekisteröi sen Maltan lipun alle. Samalla alus myös sai nykyisen "Corn Lily" -nimensä.
Ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1982
Ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1982 järjestettiin 9.–14. helmikuuta Minskissä, Neuvostoliitossa.
Brynolf Honkasalo
Brynolf Honkasalo (vuoteen 1906 Adolfsson; 1. huhtikuuta 1889 Orivesi – 30. marraskuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen lakitieteen tohtori ja rikosoikeuden professori.
Honkasalon vanhemmat olivat ratavartija Erik Johan Gustaf Adolfsson ja Amanda Kolhi. Hän oli naimisissa vuodesta 1913 lähtien Aili Gabriella Jokisen kanssa.
Honkasalo pääsi ylioppilaaksi 1908. Hän suoritti oikeustutkinnon 1911 ja yleisen hallintotutkinnon 1913. Honkasalo valmistui lakitieteen kandidaatiksi 1921 sekä lakitieteen lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1928. Hän sai varatuomarin arvon 1925. Honkasalo opiskeli myös Leipzigissä 1921–1922 ja Pariisissa 1926.
Honkasalo toimi Lappi Tl:n nimismiehenä 1912–1913, Ulvilan kihlakunnan kruununvoutina 1913–1916 sekä asianajajana Raumalla 1916–1920 ja Helsingissä 1922–1930. Honkasalo toimi Helsingin yliopiston rikosoikeuden apulaisprofessorina vuosina 1930–1936 ja rikosoikeuden professorina vuosina 1936–1958.
Honkasalo oli yhteiskunnllisesti aktiivinen. Hän toimi Mannerheimin Lastensuojeluliiton liittoneuvoston jäsenenä, sekä Suomen asianajajaliitossa. Vuosina 1917–1918 hän oli Rauman suojeluskunnan esikunnan jäsen. Hän toimi puheenjohtajana kahdessa komiteassa, joiden tehtävänä oli tutkia venäläisen sotaväen 1917–1918 aiheuttamia vahinkoja eri osissa Turun ja Porin lääniä.
Honkasalo kannatti rotuhygieniaa. Hän kävi vuonna 1934 tutustumassa eri maiden sterilointilakeihin Helsingin yliopiston ja ulkoministeriön rahoittamalla ulkomaanmatkalla. Steriloimalla geneettisesti rappeutuneina pidettyjä ihmisiä haluttiin torjua väestön ominaisuuksien huonontumista. Honkasalo muotoili steriloinnista lakiesityksen, jonka eduskunta hyväksyi laiksi lähes sellaisenaan. Honkasalon esitti aiemmasta mietinnöstä poiketen ihmisten sterilointia ilman heidän suostumustaan.
Honkasalon julkaisemat rikosoikeuden oppikirjat olivat käytössä oikeustieteellisissä tiedekunnissa 1990-luvulle asti, ja hänen vaikutuksensa on edelleen työssä oleviin lakimiehiin ollut tämän johdosta hyvin merkittävä.
Aharon Appelfeld
Aharon Appelfeld (, 16. helmikuuta 1932 Tšernivtsi – 4. tammikuuta 2018) oli israelilainen kirjailija.
Natsit hyökkäsivät Appelfeldin kotikaupunkiin vuonna 1940. Hänen äitinsä sai surmansa, mutta isä ja poika joutuivat keskitysleirille Transnistriassa. Hänen onnistui paeta ja piileskellä kolmen vuoden ajan ennen liittymistä kokiksi Puna-armeijaan. Toisen maailmansodan jälkeen hän vietti kuukausia Italian evakkoleireillä ennen siirtymistään Palestiinaan vuonna 1946. Jouduttuaan eroon isästään Appefeld ei kohdannut tätä kahteen vuosikymmeneen.
Appelfeld puhui äidinkielenään saksaa. Israelissa hän kuitenkin oppi nopeasti heprean ja alkoi käyttää sitä kirjallisessa työssään. Hänen ensimmäiset teoksensa olivat novelleja, mutta hän eteni sittemmin romaaneihin, joista ensimmäiset englanniksi käännetyt olivat "Badenheim 1939" ja "The Age of Wonders". Hän täydensi opintonsa Jerusalemin heprealaisessa yliopistossa. Hän eli kuolemaansa saakka Mevaseret Zionissa ja opetti kirjallisuutta Negevin Ben-Gurionin yliopistossa. Hänen viimeinen romaaninsa "Perplexity" julkaistiin syyskuussa 2017.
Huomattava osa Appelfeldin tuotannosta käsittelee juutalaisten elämää Euroopassa ennen toista maailmansotaa. Hänelle myönnettiin työstään vuonna 1983 Israel-palkinto. Hän on lisäksi saanut omaelämäkerrallaan "D’histoire d’une vie" Ranskan Prix Médicis’n, ja vuonna 2005 Dortmundin kaupunki myönsi hänelle Nelly Sachsin palkinnon.
Gjermund Eggen
Gjermund Eggen (s. 5. kesäkuuta 1941, Engerdal) on entinen norjalainen maastohiihtäjä ja maailmanmestari.
Gjermund Eggen voitti Norjan hiihtäjien olympiakatsastuksen 1964, mutta kisajoukkueeseen valittiin kokeneempia miehiä. Samana talvena hän voitti Norjan mestaruuden 30 kilometrillä ja sijoittui Salpausselän kisojen 50 kilometrillä kolmanneksi. Eggen pääsi Oslon 1966 MM-kisojen joukkueeseen. Hän sijoittui ensin 30 kilometrillä 16:nneksi mutta voitti sitten kultaa 15 kilometrillä, viestissä ja 50 kilometrillä. Hänen kaksoisveljensä Jo Eggen sijoittui 30 kilometrillä 27:nneksi.
Grenoblen 1968 talviolympialaisissa Eggen hiihti vain 30 kilometrin kisan ja sijoittui 34:nneksi. Vuosien 1970 ja 1974 MM-kisoihin hänet valittiin vain varamieheksi.
Menestysvuotenaan 1966 Eggen palkittiin Norjassa useilla eri palkinnoilla. Norjan urheilutoimittajat palkitsivat hänet 'Vuoden urheilunimenä', Morgenbladetin kultamitalilla ja Olavi-patsaalla. Vuonna 1968 hänelle myönnettiin Holmenkollen-mitali. Eggenin kotikunta kunnioitti MM-hiihtäjänsä omalla patsaalla.
Uransa jälkeen Eggen aloitti oman suksimerkin Eggen-ski valmistuksen.
Pointer (langaton puhelin)
Pointer oli Suomen Posti- ja telelaitoksen (nykyinen Telia) tarjoama CT2-matkapuhelinverkko lyhyen aikaa kesästä 1992 alkaen. Tekniikka muistutti tavallisia langattomia puhelimia, joilla sopivissa hotspoteissa kykeni soittamaan puheluita (vrt. Wi-Fi hotspot). Verkkovierailu tai puheluun vastaaminen ei Pointer-puhelimilla onnistunut.
Hotspotteja oli mm. postikonttoreissa ja niitä lienee ollut tarkoitus rakentaa laajemminkin, ehkä jopa 500 tukiasemaa maanlaajuisesti vuoteen 2000 mennessä. Nopeasti yleistynyt ja halventunut GSM-puhelin teki kuitenkin Pointer-palvelun pian kokonaan tarpeettomaksi ennen kuin se ehti yleistyä.
Pointer-hotspotteja merkitseviä kylttejä (katso kuva) on yhä näkyvissä joissakin paikoin Suomessa, esimerkiksi Helsingissä Mechelininkadun varressa.
Helsingin puhelinyhdistys (nyk. Elisa) oli avannut jo vuonna 1990 Telepoint-palvelun, jossa johdottoman puhelimen luurilla pystyi soittamaan puheluita muutoinkin kuin oman tukiaseman välityksellä. Tukiasemia oli aluksi 20 kappaletta Helsingin keskustan alueella.
Hippokamppi
Hippokamppi (, sanoista ἵππος, ”hevonen” ja κάμπος, ”hirviö”)) on foinikialaisessa, kreikkalaisessa ja etruskilaisessa mytologiassa esiintyvä olento. Tarun mukaan hippokampilla oli hevosen eturuumis ja kiemurteleva, suomuinen takaruumis, joka joissain kuvauksissa päättyi kalan pyrstöön. Korvat olivat usein kaarevat ja pitkät, ja ne saatettiin myös tulkita sarviksi.
Hippokamppeja maalattiin koristeiksi maljakoihin ja ne olivat merenjumala Poseidonin vaunujen vetäjiä. Myös profeetta Joonan niellyt suuri kala kuvattiin ensimmäisten kristillisten vuosisatojen aikana toisinaan hippokampiksi.
Merihevosten suku ("Hippocampus") on saanut tieteellisen nimensä hippokampin mukaan. Ilmeisesti sitä kautta juontuu myös keskiaivojen anatomisen osan hippocampuksen eli "aivoturson" nimi.
Odd Martinsen
Odd Martinsen (s. 20. joulukuuta 1942) on entinen norjalainen maastohiihtäjä ja olympiavoittaja. Uransa jälkeen Martinsen toimi Kansainvälisen hiihtoliiton FIS:n tehtävissä.
Odd Martinsen saavutti hiihdon arvokisojen henkilökohtaisilla matkoilla parhaimmillaan hopeaa. Grenoblen 1968 olympialaisten 30 kilometrillä häntä nopeampi oli Italian Franco Nones ja Tatran 1970 MM-kisojen 15 kilometrillä Ruotsin Lars-Göran Åslund.
Viestikilpailuissa Martinsen hiihti avausosuuden ykköseksi Oslon 1966 MM-kisoissa ja Grenoblen 1968 olympiakisoissa, ja molemmilla kerroilla Norja voitti kultaa. Myös Tatran 1970 MM-kisoissa Martinsen tuli ensimmäisenä vaihtoon, mutta lopputuloksissa Norja jäi neljänneksi. Sapporon 1972 olympialaiset Martinsen jätti väliin sairastelun takia, mutta kaksissa seuraavissa arvokisoissa hän sai vielä viestimitalin.
Holmenkollenin kisoissa Martinsen voitti vuonna 1969 15 kilomerin kisan, ja Ruotsin ja Salpausselän hiihtokisoissa hän sijoittui parhaimmillaan neljänneksi. Saavutustensa ansiosta Martinsen sai vuonna 1969 Holmenkollen-mitalin.
Kilpauransa jälkeen Martinsen on toiminut Kansainvälisen Hiihtoliiton johtotehtävissä. Vuonna 1994 Martinsen toimi Lillehammerin talviolympialaisissa murtomaahiihdon kilpailujohtajana.
Hänen tyttärensä Bente Skari (o.s. Martinsen) on hiihdon olympiavoittaja.
K. D. Sethna
Kaikhosru Dadhaboy Sethna (), myös Amal Kiran (, s. 26. marraskuuta 1904 – 29. kesäkuuta 2011) oli intialainen runoilija, kirjailija, filosofi ja kulttuurikriitikko. Hän julkaisi kymmeniä alaansa käsitteleviä teoksia.
K. D. Sethna opiskeli Bombayn yliopistossa ja aloitti vuonna 1927 Ashramissa, jossa hänestä tuli yksi Sri Aurobindon varhaisimpia oppilaita. Sri Aurobindo antoi hänelle myös nimen ”Amal Kiran” vuonna 1930. Sethna toimitti "Mother India" -lehteä lähes puolen vuosisadan ajan vuodesta 1949.
Hindulaisuudestaan huolimatta Sethna oli syntyjään parsilainen.
Valokuvapaperi
Valokuvapaperi on paperia, joka on päällystetty valoherkillä kemikaaleilla, yleensä hopeakloridilla, -bromidilla tai jodidilla, ja jota käytetään valokuvien teossa. Valottamatonta valokuvaperia ei saa altistaa valolle, koska sen jälkeen sitä ei enää voi käyttää. Valokuvia tehdessä valokuvapaperi avataan paketista vasta pimiössä.
Harrastekuvaajat käyttävät yleensä mustavalkopaperia. Värivalokuvia varten on olemassa erilaista paperia.
Pimiö
Pimiö (valokuvalaboratorio) on tila, jota käytetään valokuvien kehitykseen. Pimiössä voidaan käsitellä filmejä tai valokuvapaperia niin, etteivät ne valotu tarkoituksettomasti. Pimiöitä on käytetty jo 1800-luvun loppupuolelta. Pimiön voi harrastelija rakentaa kotonaan tilaan jonka saa täysin pimennettyä. Yksinkertaista kuvien vedostamista varten pimiön varustukseen tarvitaan mm. negatiivien suurennuskone, alan liikkeestä hankittava suojavalo, valokuvapaperia, altaat sekä kemikaalit (kehite ja kiinnite). Filmin kehittämistä varten riittää, että sen saa täysin pimeässä laitettua kehityspurkkiin - loput voi hoitaa huoneenvalossa.
Pimiössä voidaan kehittää mustavalko- tai värivalokuvia. Kun filmi on valotettu, se on ensin kehitettävä. Filmi kierretään spiraalille, joka laitetaan valotiiviiseen tankkiin. Tankista voi kätevästi vaihtaa kemikaalit prosessin aikana. Mustavalkofilmin kehitysprosessin eri vaiheet ovat kehitys, keskeytys (huuhtelu), kiinnitys, loppuhuuhtelu sekä kuivaus. Kun filmi on kehitetty, voidaan siitä vedostaa kuvia. Mustavalkopaperin kehitysprosessiin l. vedostukseen valmiilta negatiivilta sisältyy neljä vaihetta: valokuvauspaperin valotus negatiivin projisoivalla suurennuskojeella ja paperin kemiallinen käsittely kolmessa nesteessä: kehite, keskeyte (tai vain huuhtelu) ja kiinnite. Värifilmeille ja -papereille nämä prosessit ovat erilaiset.
Pankromaattisia mustavalkofilmejä täytyy käsitellä ennen kehitysprosessia täysin pimeässä (poikkeuksena n.s. päivänvalotankki), mutta ortokromaattisten filmien ja valokuvapapereiden kanssa voidaan käyttää suojavaloa helpottamaan työskentelyä. Ortokromaattiset filmit ja mustavalkopaperit eivät ole punaiselle valolle herkkiä, joten suojavalo on usein elokuvistakin tuttu punainen, mutta se voi olla muunkin värinen nykyisillä papereilla. Värikuvat valotetaan useimmiten pimeässä, sillä paperi on kaikille spektrin väreille sensitiivinen, lukuun ottamatta jyrkkää pudotusta herkkyydessä n. 590 nm:n kohdalla. Niinpä värivedostuksessa voidaan käyttää erityistä suojavaloa, joka hohtaa himmeästi hyvin kapealla alueella juuri tuon 590 nm:n aallonpituudella. Pienen totuttelun jälkeen työskentely sujuu tässäkin valaistuksessa eikä tarvitse haparoida täysin pimeässä.
Värivalokuvauksen suosio ja toisaalta kameraseuroissa kiertäneet paikkansapitämättömät huhut sen kehitysprosessin monimutkaisuudesta laskivat 1980- ja 1990-luvuilla pimiötyöskentelyn suosiota valokuvauksen harrastajien keskuudessa. Myöhemmin nopeasti yleistyneen digitaalisen valokuvauksen myötä pimiöt ovat käyneet yhä harvinaisemmiksi, sillä nykyisin filmikuvat useimmiten skannataan ja sitten tulostetaan tai teetetään vedokset ammattilaboratorioissa.
Justin Rose
Justin Peter Rose (s. 30. heinäkuuta 1980 Johannesburg, Etelä-Afrikka) on englantilainen golfaaja, major-voittaja ja olympiavoittaja vuodelta 2016.
Rose nousi ensimmäistä kertaa julkisuuteen vuoden 1998 Britannian avoimessa golfturnauksessa 17-vuotiaana amatöörinä, kun hän onnistui viimeisellä reiällä lyömään suoraan väylältä reikään birdien, ollen lopulta neljäs. Hän siirtyi ammattilaiseksi seuraavalla viikolla, mutta karsiutui viimeisiltä kierroksilta 21 kertaa peräkkäin.
Rose voitti ensimmäisen ammattilaiskilpailunsa, Etelä-Afrikassa pelatun Dunhill Championshipin vuonna 2002. Hänet oli rankattu golfin virallisella ranking-listalla maailman 33. parhaaksi miesgolfinpelaajaksi vuonna 2003. Vuonna 2004 hän pelasi pääosin Amerikassa PGA Tourilla. Rose ei kuitenkaan saavuttanut kovinkaan suurta menestystä ja putosi 50 parhaan joukosta ranking-listalla. Hänen sijoituksensa lasku jatkui alkuvuonna 2005, ja hän päätti lopettaa kokonaan European Tourilla pelaamisen, keskittyen Yhdysvaltain kentille. Rosen suorituksiin tämä ei vaikuttanut, ja vuoden puolessavälissä hän oli pudonnut sadan parhaan joukosta. Saman vuoden elokuussa Rose päätti palata takaisin European Tourille. Hänen vuoden 2005 paras sijoituksensa tuli myöhemmin samalla viikolla, kun hän johti Buick Championshipia ennen päätöskierrosta, jolla putosi kolmanneksi. Hän sai vielä loppuvuodesta vielä muutaman hyvän sijoituksen.
Syyskuussa 2006 pelatussa Kanadan avoimessa turnauksessa Rose johti PGA Tourin kilpailua ensimmäistä kertaa ennen viimeistä kierrosta. Englantilaisen harmiksi hänen kierroksensa (74 lyöntiä) ei riittänyt voittoon. Hän sijoittui toiseksi Disney Resort Tournamentissa ja oli 47. eniten ansainnut golfaaja 1,629 miljoonan dollarin turnauspalkkioillaan. Marraskuussa 2006 Rose voitti Australian Mastersin, joka oli samalla hänen ensimmäinen voittonsa neljään vuoteen. Hänen hyvät sijoituksensa jatkuivat, kun hän sijoittui vuoden 2007 US Mastersissa viidenneksi. Rose oli rankingissa ensimmäistä kertaa 20 parhaan joukossa 2007, ollen 17.
Vuoden 2012 Ryder Cupissa Rosella oli merkittävä rooli Euroopan joukkueen voittaessa Yhdysvallat nousemalla viimeisenä päivänä historiallisesti voittoon neljän pisteen takaa-ajoasemasta. Rose toi Euroopalle finaalipäivänä pisteen voittamalla Phil Mickelsonin.
16. kesäkuuta 2013 Rose voitti ensimmäisen Major-turnauksensa ottamalla Merionin kentällä Yhdysvalloissa Yhdysvaltain avointen mestaruuden ensimmäisenä englantilaisena sitten vuoden 1970, jolloin turnauksen voitti Tony Jacklin. Jaetulle toiselle sijalle kahden lyönnin päähän Rosesta jäivät Yhdysvaltojen Phil Mickelson ja Australian Jason Day. Voittonsa ansiosta Rose nousi maailmanlistalla maailmanrankingissa kolmanneksi.
Rion olympialaisissa vuonna 2016 Rose voitti olympiakultaa tuloksella 16 lyötiä alle kentän ihannetuloksen (parin).
Allauddin Khan
Allauddin Khan (bengaliksi: ওস্তাদ আলাউদ্দীন খান, noin 1881? – 1972) oli intialainen muusikko. Hän tuli tunnetuksi varsinkin sarodin hovisoittajana, mutta soitti ja opetti myös muita paikallisia soittimia. Hän perusti arvostetun Maihar Bandin, opetti muiden muassa Ravi Shankaria ja pysyi Maiharissa vuodesta 1918 kuolemaansa.
Allauddin Khanin syntymäajasta ei ole täyttä varmuutta. Hänen kuitenkin oletetaan syntyneen Brahmanbariassa nykyisen Bangladeshin alueella vuoden 1862 tienoilla, mikä merkitsee, että hän olisi kuollessaan ollut peräti 110 vuoden ikäinen. Toisen tiedon mukaan syntymävuosi olisi kuitenkin ollut vasta noin 1870. Hän oli naimisissa Madanmanjari Devin kanssa ja sai pojan Ali Akbar Khan sekä tyttäret Sharija, Jehanara ja Annapurna Devi.
Ainakin kaksi Khanin lapsista on jatkanut menestyksekkäästi isänsä jalanjäljissä. Ali Akbar Khan (1922–2009) oli maineikas sarodinsoittaja, ja Annapurna Devi (s. 1926) tunnetaan surbaharin taitajana.
NATO (albumi)
NATO on Laibach-yhtyeen lokakuussa 1994 ilmestynyt pitkäsoitto. Sota-aiheinen levy sisältää ainoastaan Laibachin versioita muiden yhtyeiden ja säveltäjien kappaleista. Levyn ilmestymistä seurasi Occupied Europe NATO Tour 1994–95, joka päättyi kahteen konserttiin 20. ja 21. marraskuuta 1995 Sarajevossa, joista ensimmäisen aikana kaupungissa oli vielä sotatila ja joista toinen alkoi vain muutaman tunnin rauhansopimuksen allekirjoittamisen jälkeen. Levyn LP-versiolla "War"-kappale on B-puolen toisena kappaleena "Alle Gegen Alle"n ja "National Reservation"in välissä, vaikka levyn kannessa kappalelista on sama kuin CD-versiossa.
Kappaleiden nimien perässä tekijä ja alkuperäinen nimi, jos se ei ole sama kuin Laibachin version nimiKappaleet tuottanut, sovittanut ja johtanut Laibach. Lisätuotanto: Mark "Spike" Stent. Kuoro- ja orkesterisovitukset: Slavko Avensik nuorempi. Täydentävä rytmiohjelmointi ja sovitus: 300 000 V.K.
Pointer (täsmennyssivu)
Pointer voi tarkoittaa
Abyss
Chris J. Parks (s. 4. lokakuuta 1973), joka tunnetaan paremmin kehänimellään Abyss, on yhdysvaltalainen ammattilaispainija. Hän työskentelee Total Nonstop Action Wrestlingille. Hän on entinen NWA World Heavyweight -mestari.
Teonfilosofia
Teonfilosofia tai toimintateoria () on filosofian osa-alue, joka tutkii prosesseja, jotka saavat ihmisissä aikaan intentionaalista (tahdonvaraista) toimintaa. Teonfilosofia on ollut filosofien tutkimuskohteena aina Aristoteleen "Nikomakhoksen etiikan" kolmannesta kirjasta lähtien. Nykyään teonfilosofia on kiinnostanut kasvavassa määrin yhteiskuntatieteilijöitä. Psykologian ja neurotieteiden kehityksen myötä monista teonfilosofisista teorioista on tullut empiirisesti testattavia.
Teonfilosofiassa toiminta kuvataan yleensä "agentin" tietyssä "tilanteessa" aikaansaamana käyttäytymisenä. Agentin "halut" tai "uskomukset" (esimerkiksi se, että haluan vettä ja uskon, että kirkas neste edessäni olevassa lasissa on vettä) johtaa ruumiin toimintaan (esimerkiksi siihen, että kurottaudun lasia kohden). Yksinkertaisessa teoriassa halut ja uskomukset yhdessä saavat aikaan toiminnan. Tällainen on muun muassa Aristoteleen esittämä käytännöllinen syllogismi. Muun muassa Michael Bratman on huomauttanut yksinkertaisiin teorioihin liittyvistä ongelmista ja esittänyt, että lähtökohdaksi tulisi ottaa aikomukset (intentiot), eikä analysoida niitä uskomuksiksi ja haluiksi.
Joissakin teorioissa toiminnan taustalla on aina halu yhdessä parhaita halun täyttämiskeinoja koskevien uskomusten kanssa. Agentit pyrkivät toiminnallaan maksimoimaan halujensa täyttymisen. Tällainen teoria on monen taloustieteellisen tai yhteiskuntatieteellisen toimintateorian taustalla (esimerkiksi rationaalisen valinnan teoria). Monet teonfilosofiset toimintateoriat kuitenkin esittävät, että rationaalisuus ulottuu kauemmaksi kuin vain sen laskemiseen, mitkä keinot ovat parhaita päämäärän saavuttamiseksi. Esimerkiksi uskomus, että minun pitäisi tehdä X, voi joissakin teorioissa aikaansaada teon X suorittamisen, vaikka en haluaisikaan tehdä X:ää. Tällaisissa teorioissa toiminnan rationaalisuuteen kuuluu myös oikea reagointi havaittuihin syihin, ei pelkästään toiminta omien halujen mukaan.
Vaikka teonfilosofit käyttävät usein kausaalisuuden termistöä teorioissaan, kausaalisen determinismin suhde vapaaseen tahtoon on ollut kiistanalainen kysymys teonfilosofiassa. Sen lisäksi teonfilosofiassa on keskusteltu paljon toiminnan täsmällisestä määritelmästä filosofisessa käytössä. Tutkijat saattavat olla erimielisiä esimerkiksi siitä, mitkä ruumiin liikkeet kuuluvat toiminnan kategoriaan – esimerkiksi onko ajattelu tällaista toimintaa – ja kuinka monimutkainen useita vaiheita sisältävä toiminta tai monimutkaiset päämäärät tulisi nähdä.
Venäjän lentopallon superliiga
Venäjän superliiga on Venäjän korkein lentopallon sarjataso. Superliigan taso on noussut viime vuosina räjähdysmäisesti. Italian A1-liigaa on pidetty viime vuosina maailman kovimpana lentopalloliigana, mutta nykyään superliiga on noussut A1-liigan haastajaksi.
Liigassa on 12 joukkuetta, jotka pelaavat kaksinkertaisen runkosarjan. Runkosarjan kahdeksan parasta joukkuetta jatkaa pudotuspeleihin, joissa lopulta ratkaistaan mestari paras viidestä -järjestelmällä. Pudotuspeleissä runkosarjan voittaja kohtaa kahdeksanneksi sijoittuneen, toinen seitsemänneksi sijoittuneen ja niin edelleen. Sijoille 9–12 jääneet pelaavat niin sanotut play out -ottelut eli pudotuspelimenetelmällä pelattavan putoamissarjan. Sarjan ratkaisuottelut pelataan toukokuun alussa.
Venäjän superliiga on noussut 2000-luvulla maailman kovatasoisimpien lentopallosarjojen joukkoon. 2000-luvulla Venäjän liigan joukkue on juhlinut mestarien liigan voittoa kolmesti. Vuoden 2009 EM-kisoissa koko Venäjän maajoukkue koostui kotimaan liigan pelaajista. Palkat liigassa ovat korkeita. Vuoteen 2008 liigassa pelasi mm. maailman parhaimmaksi lentopalloilijaksi kutsuttu brasilialainen Giba. Ulkomaalaispelaajien määrä on rajoitettu kahteen joukkuetta kohti.
Pepín Bello
José "Pepín" Bello Lasierra (12. toukokuuta 1904, Huesca – 11. tammikuuta 2008, Madrid) oli espanjalainen kirjailija. Hän oli hieman ennen sisällissotaa maineeseen nousseen sukupolven arvostetuimpia edustajia sekä Salvador Dalín, Luis Buñuelin ja Federico García Lorcan läheinen ystävä. Hän vietti 100-vuotispäiväänsä toukokuussa 2004, ja hänen elämästään on tekeillä elokuva.
Jochen Hecht
Jochen Hecht (s. 21. kesäkuuta 1977 Mannheim, Länsi-Saksa) on saksalainen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän on keskushyökkääjä tai vasen laitahyökkääjä. Hän pelaa tällä hetkellä Adler Mannheimin joukkueessa.
Hecht pelasi NHL:ssä kaudesta ja saalisti yhteensä 463 pistettä. Hän on pelannut kolmessa eri NHL-joukkueessa: St. Louis Bluesissa, Edmonton Oilersissa ja Buffalo Sabresissa. Kaudella hän ei pelannut NHL:ssä, vaan DEL:ssä Adler Mannheim -joukkueessa johtuen NHL:n työsulusta. Hecht pelasi kauden varsin hyvin tekemällä 76 ottelussa 19 maalia ja 37 syöttöpistettä. Se oli hänen NHL-kausistaan paras.
Aki Sipilä
Aki Sipilä (s. 24. elokuuta 1985, Kokkola) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttämies. Sipilä pelaa Kokkolan Pallo-Veikkoissa. Sitä ennen hän on pelannut Kuopion Palloseurassa ja Seinäjoen Jalkapallokerhossa.
Pienikokoinen ja nopea Sipilä pelasi kaudella 2006 KuPS Akatemian pelien ohella kahdeksassa Veikkausliigaottelussa. Kokkolan Palloseuran kasvatin Veikkausliigan ensimmäinen ottelu oli 4. toukokuuta 2006 pelattu KuPS-FC Lahti.
Sipilä palasi keväällä 2008 kasvattajaseuraansa KPV:hen Kokkolaan, joka pelasi silloin Ykkösessä. KPV:n kausia kertyi silloin kolme. Aki Sipilä siirtyi keväällä 2011 Seinäjoelle Kakkosessa pelanneen SJK:n riveihin., Seuraavat kaksi kautta hän oli SJK:n kokoonpanossa aina vakavaan loukkaantumiseen asti kesällä 2013. Sen jälkeen hän pelasi seuraavan kauden Kakkosessa pelanneessa SJK:n reservijoukkueessa FC Kerho-07.
Toinen paluu Kokkolaan ja KPV:hen tapahtui keväällä 2015, jolloin hän teki seuran kanssa kaksivuotisen sopimuksen.
Nostotiivistyskorkeus
Nostotiivistyskorkeus eli tiivistymiskorkeus on se korkeus, jossa kohoava kostea ilma tiivistyy pilvipisaroiksi. Kun ilma nousee ylöspäin, se jäähtyy adiabaattisesti, ja sen suhteellinen kosteus kasvaa. Kun on tarpeeksi kylmää, suhteellinen kosteus saavuttaa 100 %, ja alkaa syntyä pilvipisaroita. Mitä kuivempi ilma ja korkeampi lämpötila sitä ylemmäs tiivistymiskorkeus nousee. 
Tiivistymiskorkeuden avulla voidaan arvioida sellaisten pilvien alarajaa, jotka ovat syntyneet maanpinnalta alkaneest konvektiosta. Jos kosteus tiivistyy jo maanpinnalla, on sumua.
Pinnan lähellä mitattujen lämpötilan ja kastepisten perusteella nostotiivistyskorkeus on
Kun ilmakuplat nousevat tiivistymiskorkeuteen asti, niihin saattaa kuitenkin sekoittua matkan varrella kuivempaa ilmaa. Niinpä havaittu konvektiopilvien alaraja on usein hiukan ylempänä kuin kaavasta laskettu tiivistymiskorkeus.
Nostotiivistyskorkeus voidaan määrittää myös graafisesti radioluotauksen avulla.
Kaava ei päde pilvien alarajalle silloin, kun pilvet ovat syntyneet eri ilmamassasta kuin missä lämpötila ja kastepiste mitataan. Tällainen tilanne on usein merituulen yhteydessä.
Leopold Engleitner
Leopold Engleitner (23. heinäkuuta 1905 – 21. huhtikuuta 2013) oli itävaltalainen holokaustista pelastunut.
Engleitner, joka liittyi vuonna 1932 Jehovan todistajiin, vietti toisen maailmansodan vuodet keskitysleireillä. Jo ennen sotaa hän oli kohdannut maassaan uskonnollista vainoa.
Engleitner on tullut kuuluisaksi vasta viimeksi kuluneen vuosikymmenen aikana. Bernhard Rammerstorfer teki vuonna 1999 hänen elämästään kirjan ja elokuvan "Nein statt Ja und Amen". Engleitner on luennoinut yliopistoissa Saksassa, Italiassa, Itävallassa, Sveitsissä ja Yhdysvalloissa.
Engleitnerin elämää käsittelevä teos käännettiin vuonna 2004 englanniksi nimellä "Unbroken Will". Engleitner teki tämän yhteydessä Yhdysvaltain-kiertueen, jolla hänet nähtiin muun muassa United States Holocaust Memorial Museumissa, Columbian yliopistolla ja Simon Wiesenthal -keskuksessa.
Engleitner teki vuonna 2006 toisen kiertueen Yhdysvalloissa. Vuonna 2005 Rammerstorfer julkaisi hänestä dokumentin "Nein statt Ja und Amen – 100 Jahre ungebrochener Wille", ja vuonna 2007 ranskaksi käännettiin "Une volonté de fer". Itävallan presidentti Heinz Fischer on myöntänyt Engleitnerille "Itävallan tasavallan kultaisen ansiomitalin".
Hieronymos Kardialainen
Hieronymos Kardialainen (kuoli 260 eaa.) oli kreikkalainen historioitsija joka eli Aleksanteri Suuren aikaan. Hieronymos oli kotoisin Kardiasta, joka sijaitsi Traakian Khersonesoksella. Hän oli ehkä sukua Eumenes Kardialaiselle.
Hieronymos kirjoitti teoksen diadokkien sodista, mutta siitä on säilynyt ainoastaan 18 katkelmaa nykypäivään. Diodoros Sisilialainen käytti luultavasti Hieronymoksen teosta laatiessaan oman maailmanhistoriansa kirjoja 18–20. Myös Arrianoksen kadonnut diadokkeja käsitellyt kirja perustui luultavasti Hieronymoksen teokseen.
Aleksanteri Suuren kuoleman jälkeen Hieronymos seurasi ystävänsä Eumeneen mukana. Hän joutui kuitenkin Eumeneen vihollisen Antigonos I:n vangiksi, mutta tämä armahti hänet. Hieronymos toimi muun muassa neuvottelijana Eumeneen ja Antigonoksen välillä. Eumeneen kuoleman jälkeen hän palveli Antigonosta eri tehtävissä ja myöhemmin myös Antigonoksen poikaa Demetrios I:tä. Hieronymos kuoli Demetrioksen pojan Antigonos II:n hovissa vuonna 260 eaa. 104 vuoden iässä.
Live 2003
Live 2003 on englantilaisen Coldplay-yhtyeen livealbumi, joka julkaistiin marraskuussa 2003. Levy nauhoitettiin konserteista, jotka esitettiin Sydneyssä Hordern Pavilionissa 21. ja 22. heinäkuuta 2003. Albumi sisältää myös aiemmin julkaisemattoman kappaleen ”Moses”.
Albumi sai Grammy-ehdokkuuden ”Best Music Video: Long Form” -kategoriassa vuonna 2004.
Urho Seppälä
Urho Nikolai Seppälä (s. 23. kesäkuuta 1900 – 16. heinäkuuta 1961, Helsinki) oli suomalainen säveltäjä ja näyttelijä. Urho Seppälä vaikutti lähinnä yhdessä Topi Kärjen kanssa säveltämällä kappaleita suomalaismusiikin tahtiin, mutta Seppälä jäi kuitenkin varsin tuntemattomaksi. Urho Seppälä muistetaan kuitenkin parhaiten muutamasta kotimaisesta elokuvasta lyhyestä esiintymisurastaan huolimatta.
Hän oli aikoinaan mukana myös Sodan Viihdyttäjissä.
Kardia
Kardia tarkoittaa seuraavia:
Lou Adler
Lou Adler (s. 13. joulukuuta 1933) on yhdysvaltalainen äänilevytuottaja. Hän kasvoi Chicagossa juutalais-meksikolaisessa perheessä. Hän perusti Dunhill Records -yhtiön vuonna 1964, mutta myi sen kesällä 1967 ABC Recordsille kolmella miljoonalla dollarilla.
Adler perusti vuonna 1967 Ode Recordsin ja oli suunnittelemassa Montereyn ensimmäistä kansainvälistä popmusiikkifestivaalia. Hän on mm. Jan & Deanin entinen manageri sekä Sam Cooken, The Mamas and the Papasin, Johnny Riversin, Barry McGuiren, Scott McKenzien, Spiritin, Carole Kingin, The Weaver Temptationsin ja Cheech and Chongin tuottaja.
Adler ohjasi Cheech and Chongin ensimmäisen elokuvan "Up in Smoken" vuonna 1978. Hänen yksityiselämäänsä seurattiin 1960–1970-lukujen Yhdysvalloissa varsin tiiviisti, ja tiedotusvälineet uutisoivat hänen suhteistaan ainakin Jill Gibsoniin, Tina Sinatraan, Peggy Liptoniin ja Michelle Phillipsiin. Hänelle ja näyttelijä Britt Eklandille syntyi vuonna 1973 poika Nicholai. Adler oli mennyt vuonna 1964 naimisiin Shelley Fabaresin kanssa ja tuotti useita hänen laulujaan. Pariskunta oli kuitenkin asunut erillään jo vuodesta 1966 ja otti virallisenkin avioeron vuonna 1980.
Adlerin toinen poika Cisco syntyi vuonna 1978. Hän elää nykyisin avioliitossa Daryl Hannahin nuoremman sisko Page Hannahin kanssa, ja heillä on pojat Manny, Pablo, Oscar ja Ike. Hän omistaa The Roxy Theatren West Hollywoodissa Kaliforniassa.
Lou Adleria kunnioitettiin 6. huhtikuuta 2006 omalla tähdellä Hollywood Walk of Famella.
Kardia (kaupunki)
Kardia () oli muinainen kaupunki Traakian Khersonesoksella (nykyinen Galippoli). Kardia oli alkujaan Miletoksen ja Klazomenain kolonia. Myöhemmin sinne muutti myös ateenalaisia kolonisteja.
Kuuluisia kardialaisia olivat diadokki Eumenes Kardialainen ja historioitsija Hieronymos Kardialainen.
Danny Aiello
Daniel Louis ”Danny” Aiello, Jr. (s. 20. kesäkuuta 1933 New York, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen tunnetuimpiin rooleihinsa kuuluu elokuvan "Do the Right Thing – kuuma päivä" (1989) Sal Fragionen rooli, jolla hän oli vuonna 1990 ehdolla parhaan miessivuosan Oscar-palkinnon saajaksi.
Aiellon muihin tunnettuihin elokuviin kuuluvat muiden ohella "Kummisetä osa II" (1974), "Suuri gangsterisota" (1984), "Kairon purppuraruusu" (1985), "Kuuhullut" (1987), "Hudson Hawk – varkaista parhain" (1991) ja "Leon" (1994).
Aiello syntyi Manhattanilla italialais-yhdysvaltalaisten Daniel Louis Aiello Sr:n ja Frances Pietrocovan pojaksi. Perhe muutti Etelä-Bronxiin pojan ollessa seitsemän ikäinen. Hän pääsi 16-vuotiaana Yhdysvaltain maavoimiin onnistuttuaan ilmoittamaan ikänsä väärin. Hänen ammatillinen uransa elokuvien parissa alkoi 1970-luvulla.
Danny Aiello on demokraatti ja sai roomalaiskatolisen kasvatuksen. Hänellä on vaimonsa Sandy Cohenin kanssa neljä lasta.
Rakenneilmaisin
Rakenneilmaisin eli seinäskanneri on sähkötyökalu, jota käytetään rakennustyömailla suunniteltaessa poraus- tai purkukohtia. Laitteella voidaan paikantaa rakennusosan - esimerkiksi seinän tai katon - sisällä olevat päämateriaalista poikkeavat kohteet purkamatta rakenteita. Laite tunnistaa esimerkiksi runkotolpan, sähkö- tai vesijohdon, raudoitukset ja ontelot.
Tunnistettavan rakenneosan on oltava suhteellisen lähellä pintaa, muutamien senttien tai korkeintaan kymmenien senttien etäisyydellä. Tunnistusetäisyys riippuu laitteen tehosta ja tarkkuudesta. Rakenneilmaisimia on saatavissa sekä harraste- että ammattikäyttöön. Ammattikäyttöön tehdyt laitteet ovat herkempiä ja tunnistavat enemmän materiaaleja.
Rakenneilmaisimen käytöllä voidaan estää esimerkiksi jännitteelliseen sähköjohtoon tai paineelliseen vesijohtoon poraaminen.
Miikka Turunen
Miikka Turunen (s. 18. elokuuta 1979 Varkaus) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Turunen on edustanut urallaan Pallo-Kerho 37:aa, Kuopion Palloseuraa, TP-Seinäjokea, Warkauden Jalkapalloklubia ja Mikkelin Palloilijoita. Hän on yleensä pelannut seurassa vain vuoden kerrallaan ja hän onkin edustanut edellä mainittuja joukkueita useaan otteeseen. Vain KuPS:ssa Turunen on pelannut useamman kauden peräkkäin, yhteensä yhdeksän kauden ajan kolmeen eri otteeseen ja pelannut niiden aikana yhteensä 150 ottelua. Myös MP:ssa ja kasvattajaseurassaan PK-37:ssä hän on pelannut kolmeen eri otteeseen.
Turunen on ammatiltaan palomies.
Olli Kosonen (jalkapalloilija)
Olli Kosonen (s. 19. joulukuuta 1979) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttä. Hän edusti viimeksi kaudella 2008 Kuopion Palloseuraa. Kauden päätteeksi hän lopetti liigauransa.
Kosonen on pelannut urallaan KuPSissa (1998–1999 ja 2007–2008), Kopareissa, PK-37:ssa, MP:ssä, Kingseissä ja Warkaus JK:ssa.
Minyas
Minyas () oli kreikkalaisessa mytologiassa tarunomainen kuningas, jonka katsottiin olevan joko Poseidonin tai Khryseen poika.
Minyaalla oli useita lapsia, joista nimeltä on mainittu muiden muassa Orkhomenos, joka perusti Orkhomenoksen kaupungin ja toimi sen kuninkaana, Klymene ja minyadit, kolme Minyaan tytärtä. Minyalaisuuden keskuksia olivat Boiotia ja Thessalian Iolkos.
Minyas oli nin rikas, että hän oli ensimmäinen, jonka sanottiin rakentaneen aarrekammion suojaamaan rikkauksiaan. Minyalaisten kerrotaan polveutuvan hänestä, ja argonauttien sanotaan olleen suurimmaksi osaksi hänen tytärtensä poikia. Heidän johtajansa Iason oli Klymenen poika.
Cherie Blair
Cherie Blair (s. 23. syyskuuta 1954 Bury, Lancashire, Englanti), tai Cherie Booth QC, on englantilainen asianajaja. Hän on Britannian entisen pääministeri Tony Blairin vaimo.
Kun Cherie oli kahdeksan vuotta vanha, hänen isänsä näyttelijä Tony Booth jätti Cherien äidin. Boothin ja hänen siskonsa Lyndseyn kasvattivat heidän äitinsä Gale ja isoäiti Vera Booth. Perhe oli katolinen ja Booth ja hänen siskonsa kävivät katolilaista koulua.
Booth opiskeli lakia London School of Economicsissa. Vuonna 1976 valmistuessaan asianajajaksi Booth tapasi tulevan miehensä, Tony Blairin. He avioituivat 29. maaliskuuta 1980 ja heillä on neljä lasta: Euan (s. 1984), Nicky (s. 1985), Kathryn (s. 1988) ja Leo (s. 2000).
Vuonna 1995 Booth sai Queen's Counsel -arvonimen, joka annetaan arvostetulle ja kokeneelle asianajajalle. Hän sairastui vuoden 2009 pandemian aikana sikainfluenssaan.
Marko Kivilä
Marko Kivilä (s. 1. heinäkuuta 1985 Turku) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Kivilä on Kuopion Palloseuran kasvatti. Hän pelasi KuPSin paidassa muun muassa 31 Veikkausliigaottelua. Kasvattajaseuransa edustusjoukkueessa Kivilä debytoi 20. lokakuuta 2003. Kyseessä oli karsintasarjan ottelu KuPS-TPS, jonka KuPS voitti 5–0. KuPS voitti myös koko karsintasarjan.
Kivilä siirtyi KuPSista joensuulaisseura Jippoon joulukuussa 2006. Jipposta hän siirtyi JJK:hon tammikuussa 2008. Kaudet 2009-2011 Marko Kivilä edusti oululaista Oulun Palloseuraa, joka pelasi ensimmäisen kauden Kakkosessa, josta nousu tapahtui Ykköseen. Ykkösen pelejä Kivilälle on kertynyt kaikkiaan 80.
Kaudella 2012 Marko Kivilä siirtyi torniolaiseen TP-47:ään, joka pelasi Kakkosessa. TP-47:llä oli kaudella 2012 farmisopimus OPS:n kanssa.
Cox &amp; Forkum
Cox & Forkum on John Coxin ja Allen Forkumin piirtämä verkkosarjakuva. Sarjakuvan pääasiallinen julkaisukanava on Internet, vaikka sitä on satunnaisesti julkaistu myös sanomalehdissä. Cox ja Forkum ovat julkaisseet myös kolme sarjakuvakokoelmaa.
Sarjakuva käsittelee yleensä Terrorismin vastaista sotaa ja islamilaista fundamentalismia.
Sarjakuvien ideologinen perspektiivi on objektivismi. Cox ja Forkum ovat kritisoineet republikaanipuoluetta asiakysymyksissä, joista objektivistit ovat perinteisesti olleet eri mieltä republikaanien kanssa, kuten uskonnosta, abortista ja maahanmuutosta.
George Avakian
George Avakian (15. maaliskuuta 1919 Armavir, Venäjä – 22. marraskuuta 2017 New York, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen tuottaja, joka tuli tunnetuksi työstään jazzmusiikin parissa. Columbia Recordsille työskennellessään hän tuotti muun muassa Miles Davisin musiikkia.
Avakianin vanhemmat olivat armenialaisia. Hän opiskeli Yalen yliopistossa ja oli jo nuorena jazzmusiikin ystävä. Uransa aikana hän kiinnitti muiden muassa Miles Davisin ja Dave Brubeckin Columbia Recordsiin; hän toimi vuodesta 1959 tuottajana Warner Bros.illa ja sitten RCA Victorilla. Hän organisoi Benny Goodmanin Neuvostoliiton-kiertueen 1962.
Avakian toimi Keith Jarrettin managerina noin vuosina 1970–1974. Hän oli mukana perustamassa "National Academy of Recording Arts and Sciencesiä" ja sai vuonna 2000 "Down Beatin" palkinnon elinikäisistä saavutuksista. Hänen vaimonsa oli armenialais-amerikkalainen viulisti Anahid Ajemian. Pari ja Ajemianin pianistisisko Maro Ajemian avustivat Alan Hovhanessia tämän kansainvälisessä läpimurrossa 1950-luvulla.
Khryseis
Khryseis () oli kreikkalaisessa mytologiassa troijalainen nainen, Apollonin papin Khryseksen tytär.
Troijan sodan aikana Khryseis joutuu kreikkalaisten vangiksi, ja hänet annetaan sotasaaliina Agamemnonille orjattareksi. Agamemnonin kieltäydyttyä palauttamasta häntä isälleen edes lunnaita vastaan Apollon lähettää ruton kreikkalaisten keskuuteen, ja Agamemnonin täytyy suostua Khryseiksen palauttamiseen. Odysseuksen palautettua tämän Agamemnon hyvittää tappion itselleen vaatimalla Akhilleukselta Briseiksen itselleen, minkä seurauksena Akhilleus kieltäytyy osallistumasta taisteluihin.
Myöhemmän kertomuksen mukaan Khryseis sai pojan Agamemnonille.
Khryseis oli yksi okeanideista, Okeanoksen ja Tethyksen tytär. Sukuluettelojen lisäksi hänet mainitaan nimeltä antiikin kirjoituksissa ainoastaan kerrottaessa hänen olleen Persefonen seurassa sisariensa kanssa kisailemassa ja keräämässä kedon kukkia
Khryseis oli yksi Thespioksen tyttäristä, joka synnytti Herakleelle pojan, Onesippoksen.
Pyry Kärkkäinen
Pyry Kärkkäinen (s. 10. marraskuuta 1986 Kiuruvesi) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa FC Lahtea. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja tai puolustava keskikenttäpelaaja. Kärkkäinen on aiemmin edustanut Veikkausliigassa Kuopion Palloseuraa ja Helsingin Jalkapalloklubia.
Kärkkäisen aloitti jalkapallon pelaamisen Kiuruveden Palloilijoissa. Vuonna 1998 hän siirtyi KuPS:n junioreihin, joissa pelasi kauteen 2002 asti. Kauden 2003 Kärkkäinen pelasi Pallo-Kerho 37:n riveissä Kakkosta. Hän palasi KuPS:aan samana syksynä ja teki pelillisen läpimurtonsa kaudella 2004.
Yhteensä Kärkkäinen on pelannut kauden 2014 jälkeen 231 liigaottelua.
Kärkkäinen on pelannut Suomen alle 19- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Lokakuussa 2007 hänet kutsuttiin Suomen alle 23-vuotiaiden maajoukkueeseen, joka kohtasi Vietnamin Hanoissa pelattavassa Agribank Cupissa Vietnamin, Zimbabwen ja Uzbekistanin alle 23-vuotiaiden maajoukkueet.
15. toukokuuta 2009 Suomen alle 21-vuotiaiden maajoukkueen päävalmentaja Markku Kanerva valitsi Kärkkäisen 40:n pelaajan ehdokaslistalle, josta valitaan lopullinen alle 21-vuotiaiden joukkue 15. kesäkuuta - 29. kesäkuuta Ruotsissa pelattavaan EM-lopputurnaukseen.
SS Alpena
SS Alpena oli höyrykäyttöinen siipiratasalus, joka upposi Pohjois-Amerikan Suuriin järviin kuuluvalla Michiganjärvellä nimellä Big Blow tunnetussa myrskyssä 16. lokakuuta 1880. Onnettomuudessa menehtyi 80 henkeä. Aluksen hylkyä ei ole löydetty.
"Alpena" oli rakennettu vuonna 1866 Marine Cityssä Michiganissa Gallagher & Companyn telakalla, ja sen oli suunnitellut Thomas Arnold. Alus oli 197 jalan (60 metrin) pituinen ja 27 jalan (8,22 metrin) levyinen, ja sen syväys oli 12 jalkaa (3,65 metriä). Aluksen uppouma oli 654 tonnia.
15. lokakuuta 1880 "Alpena" lähti Grand Havenista Michiganista Chicagoon Illinois'hin mukanaan noin 80 matkustajaa sekä suuri omenalasti. Myrskyn raivotessa alus joutui merihätään, ja se havaittiin viimeisen kerran seuraavana päivänä noin kello kahdeksan aamulla voimakkaassa aallokossa. Tämän jälkeen, luultavasti rahdin aiheuttaman siirtymisen vuoksi, alus kääntyi ympäri ja ajelehti luoteeseen. Lokakuun 17. päivänä hylyn kappaleita sekä omenia ajelehti Saugatuckin kylän rannoille. Suurin aluksesta rantaan ajautunut esine oli laivan piano, joka ajautui rantaan Hollandissa Michiganissa.
André Bettencourt
André Bettencourt (21. huhtikuuta 1919 Saint-Maurice-d'Ételan – 19. marraskuuta 2007) oli ranskalainen poliitikko. Bettencourt toimi mm. Ranskan kulttuuriministerinä 1970–1971 ja ulkoministerinä 1973. Hän istui Ranskan kansalliskokouksessa 1956–1977 ja sen jälkeen senaatissa vuoteen 1995.
Bettencourt kuului nuoruudessaan fasistiseen La Cagouleen, jonka tarkoitus oli kaataa Ranskan kolmas tasavalta. Hän kirjoitti vuosina 1940–1942 natsipropagandalehti "La Terre françaiseen" kymmeniä artikkeleita, joista osa sisälsi antisemitistisiä näkemyksiä. Tiedon Bettencourt'n taustoista toi julkisuuteen vasta Jean Frydman 1990-luvulla.
Bettencourt valittiin 23. maaliskuuta 1988 Ranskan instituutin Taideakatemia "Académie des Beaux-Arts'n" jäseneksi. Hän on ollut vuodesta 1950 naimisissa Liliane Bettencourt'n kanssa, ja heillä on yksi yhteinen tytär. Bettencourt kuului L'Oréalin hallitukseen 1990-luvulle saakka, kunnes erosi 75 vuoden iässä.
Hänelle myönnettiin "Croix de guerre", ja hän oli Kunnialegioonan ritari.
Tasapainokorkeus
Tasapainokorkeus on se korkeus, jossa ei teoriassa tapahdu ylöspäisiä ilmavirtauksia, jos
ilmalla ei ole ennestään nousunopeutta. Ylöspäin nousevan ilman nousu perustuu siihen, että se on ympäristöään lämpimämpi ja kevyempi, Kun ylös nouseva ilma joutuu pienempään paineeseen, se jäähtyy, ja sen tiheys lähestyy ympäröivän ilman tiheyttä. Lopulta se jäähtyy niin paljon, että on yhtä painava kuin ympäröivä ilma, ja noste lakkaa. Tällöin ollaan tasapainokorkeudella.
Nousuliike on sitä suurempi, mitä suurempi maanpinnan ja ilmakehän yläosien välinen lämpötilaero on. Niinpä kumpupilvet yleensä nousevat korkealle, kun maanpinnan lähellä on lämmintä ilmaa. Jos pilvi nousee kyllin korkealle, se alkaa ukkostaa.
Käytännössä nostetta omaava lämmin ilmakupla nousee tasapainokorkeutta ylemmäs, koska sillä on nopeutta alussa. MPL:ksi (maximum parcel level, ilmapaketon suurinkorkeus) kutsutaan rajaa, jonka ylös nouseva ilma voi saavuttaa kovalla vauhdilla, joka sillä on vielä tasapainokorkeudella..
Pilven huippu eli "toppi" () ilmoittaa pilven ylärajan korkeuden tai lämpötilan.
Jos kesällä satavan pilven toppi on hyvin korkealla, se voi liittyä ukkoseen.
Ukkonen vaatii jääkiteitä ja pilven huipun lämpötilaa -18 °C 6-7 km korkeuteen tai mieluummin alle, noin -40 - -50 °C joka vallitsee noin 10 km korkeudessa. Pilven nousu hyvin korkeaksi vaatii yleensä suurta ilmavirtauksen nousunopeutta, monesti yli 9 m/s, joka riittää kannattelemaan rakeita. Teoriassa ukkosta voi olla jos pilvi nousee korkeuteen missä sen huipun lämpötila on -15 °C. mutta tämä on harvinaista.
Kaksi vanhaa tukkijätkää
Kaksi vanhaa tukkijätkää on Ossi Elstelän ohjaama vuonna 1954 valmistunut elokuva. Sen päärooleja näyttelevät Elstelä itse sekä Olavi Virta ja Anneli Sauli. Elokuvan nimi on peräisin Reino Helismaan sanoittamasta, Toivo Kärjen säveltämästä iskelmästä ”Kaksi vanhaa tukkijätkää”.
Elokuvassa kuullaan muutamia ikivihreiksi muuttuneita kappaleita, mutta Kärjen ja Helismaan laulu ”Kaksi vanhaa tukkijätkää"” soi vain orkesterisovituksena lopussa.
”Kari Hongan” rooliin oli alkujaan suunniteltu Tapio Rautavaaraa, mutta rooliin tuli kuitenkin Olavi Virta.
Vuorineuvos Saarinen (Ossi Elstelä) on saanut lääkäriltä kehotuksen pitää liikarasituksen vuoksi puolen vuoden loman. Hän päättää lähteä nuoruutensa työmaisemiin Akkakoskelle, jossa oli aikoinaan tukkijätkänä. Saavuttuaan tukkikämpälle hän todellisen henkilöllisyytensä salaamiseksi esittäytyy Taneli Saareksi. Taneli saa ystävän Jaakko ”Moterni Jaska” Naskalista, joka haikailee vanhoja parempia aikoja ja auttaa Tanelia sopeutumaan savotalle. Vuorineuvoksen Liisa-tytär (Anneli Sauli) seuraa pian isänsä jäljessä savotalle ollessaan huolissaan isästään. Tanelin kiivaasta vastustuksesta huolimatta Liisan ja Savotan kympin Kari Hongan (Olavi Virta) välille syttyy romanssi.
Aikalaisarvioijille elokuva oli myönteinen yllätys. Paula Talaskivi ("Helsingin Sanomat") kirjoitti: ”Ossi Elstelä – – on havainnut eräitä 'uusia' piirteitä tarvittavan tukkilaisfilmeissäkin ja pystynyt niitä myös toteuttamaan”. Helismaan käsikirjoituksia on moitittu heppoisiksi, mutta tässä tapauksessa Leo Nordberg ("Uusi Suomi") piti käsikirjoitusta Helismaan siihenastisen uran parhaimpana.
Keemun (tee)
Keemun- eli Qimen-tee (, ’Qimenin punainen tee’) on kiinalaista mustaa teetä, jota tuotetaan Anhuin maakunnan Huangshanin prefektuuritason kaupungin Qimenin piirikunnassa. Se on yli sadan vuoden ajan ollut Kiinan kuuluisin musta tee.
Qimenin piirikunnan keskustaajama sijaitsee noin 50 kilometriä kuuluisasta Huangshanista (Huangvuoresta) länsilounaaseen. Nimi Keemun on Qimenin englanninkielinen kirjoitusasu. Keemunteen kiinankielinen nimi on Qihong lyhennyksenä sanoista "qímén hóngchá" (Qimenin punainen tee).
Tarinan mukaan Qimenin piirikunnassa ei ennen 1870-lukua tuotettu kuin vihreää teetä. Tuotannon aloitti nuori mies, joka virkamiehen tehtävästä työttömäksi jäätyään oli isänsä neuvoa "Ammattitaito on parempi toimeentulon turvaaja kuin kuin epävarma virkamiehen paikka" noudattaen lähtenyt Fujianin maakuntaan oppimaan mustan teen valmistamista. Palattuaan Qimeniin hän käynnisti vuonna 1875 siellä kolme teetehdasta. Mustan teen valmistustapa sopi mainiosti piirikunnan lämpimän kosteassa ilmastossa ja hiekkaperäisessä maassa kasvaneiden teepensaiden lehdille.
Tuotetun Qimen-teen aromikkuus saavutti suurta suosiota. Tee voitti myös kansainvälisiä palkintoja jo varsin varhain: vuonna 1913 tee sai kultaisen palkinnon Italiassa pidetyssä näyttelyssä ja vuonna 1915 Panamassa pidetyssä näyttelyssä. Suurinta suosiotaan tämä tee nautti 1900-luvun alkuvuosikymmeninä. Qimen-tee luetaan yhä nykyäänkin Kiinan kymmenen arvostetuimman teen joukkoon.
Teetä valmistetaan kymmentä eri laatua: hao ya A, hao ya B, erityisluokka ja luokat 1-7. Luokista arvostetuin on hao ya A ja alhaisin on luokan 7 tee. Valmistettaessa parempia teeluokkia teelehdet kierretään tiukoiksi neulasiksi. Kalliimmat qimen-teet tuovat parhaiten esille, mistä teen maine on peräisin.
Suositeltava haudutusaika on 5–6 minuuttia. Keemunin haudutus on lisäksi tehtävä huolellisesti, ja haudutuksen loppuvaiheessa teesuodatin sen sisältämine teelehtineen on poistettava teestä varovasti ja sekoittamatta, etteivät aromit peity.
Juomana Keemun on keskivahvaa, tummanpunaruskeaa. Hienon Keemunin mausta voi löytää esimerkiksi aavistuksen orkideaa ja kevyttä suklaisuutta, samoin kuin kevyttä paahteisuutta. Sitä on joskus kutsuttu kiinalaisen mustan teen burgundinviiniksi.
Keemuntee sopii iltapäiväteeksi sekä nautittavaksi päivällisen jälkeen, ja monet pitävät siitä aamiaisteenä. Periaatteessa Keemunia voi pitää hyvänä yleisteenä.
Ove Aunli
Ove Aunli (s. 12. maaliskuuta 1956) on entinen norjalainen maastohiihtäjä.
Aunli saavutti urallaan kolme henkilökohtaista ja viisi viestihiihdon arvokisamitalia. Viestissä hän voitti maailmanmestaruuden Oslossa 1982 ja Seefeldissä 1985.
Ove Aunlin vaimo on hiihdon olympiavoittaja Berit Aunli (o.s. Kvello).
Sarajevon 1984 olympiakisoissa Ove Aunli hylättiin 15 kilometrin hiihdossa, kun hän silloisten sääntöjen vastaisesti hiihti maalialueella luistelutyylillä. Hylkäyksen suorittaneen juryn jäsenenä oli hänen appensa Kristen Kvello. Aunlin aika olisi riittänyt lopputuloksissa viidenneksi.
Aunli hiihti Salpausselän kisoissa vuonna 1981 15 kilometrin kilpailussa toiseksi ja seuraavana vuonna matkan kuudenneksi.