hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Ferenc Gyurcsány
Ferenc Gyurcsány ( ; s. 4. kesäkuuta 1961 Pápa) on unkarilainen poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä syyskuusta 2004 huhtikuuhun 2009. Hän edusti pääministeriaikanaan sosialistipuoluetta (Magyar Szocialista Párt), mutta perusti vuonna 2011 uuden puolueen nimeltä Demokraattinen koalitio (Demokratikus Koalíció) .
Gyurcsány suoritti alemman korkeakoulututkinnon Janus Pannonius -yliopistossa Pécsissa ja ylemmän taloustieteessä 1990. Politiikkaan hän lähti kommunistien nuorisojärjestössä KISZ:ssa ja nousi 1988 yliopisto-opiskelijoiden keskuskomitean johtoon. Gyurcsányilla on neljä lasta kahdesta avioliitosta: Péter (1988), Bálint (1990), Anna (1996) ja Tamás (1997) Hän on naimisissa Klára Dobrewin kanssa, joka on opettaja Budapestin yliopistossa.
Vuonna 1990 Gyurcsány aloitti liiketoimet CREDITUM Pénzügyi Tanácsadóssa, EUROCORP International Finance Rt. Hungaryssa ja ALTUS Ltd:ssa. Hän on Unkarin 50. rikkain henkilö.
Gyurcsány palasi politiikkaan 2002 pääministeri Péter Medgyessyn strategisena neuvonantajana. Toukokuusta 2003 syyskuuhun 2004 Gyurcsány oli urheilun ja nuorisotyön ministerinä. Hänen kaudellaan Unkari kärsi vuoden 2004 Ateenan olympialaisissa kohua aiheuttaneen dopingskandaalin.
Gyurcsányista tuli Győr-Moson-Sopronin sosialistipuolueen puheenjohtaja tammikuussa 2004. Kesällä hän ajautui ristiriitaan pääministerin kanssa ja erosi hallituksesta. Viikkoa myöhemmin Medgyessy erosi hallituskoalition hajotessa ja MSZP äänesti Gyurcsányin uudeksi pääministeriksi, jonka myös koalitiokumppani SZDSZ hyväksyi. Vuonna 2006 sosialistipuolue voitti toisen kauden ja sai 210 paikkaa parlamentin 386:sta.
Gyurcsány kovisteli Slovakiaa maassa lisääntyneen etnisen väkivallan vuoksi.
17. syyskuuta 2006 tuli ilmi toukokuussa nauhoitettu ääninauha sosialistiedustajien yksityisestä tapaamisesta, jossa Gyurcsány sanoi valehdelleensa voittaakseen vaalit, eikä hän osannut nimetä yhtään hallituksen tekemistä, josta olisi ollut ylpeä. Pääministeri käytti äänitteellä alatyylistä kieltä ja arvosteli oman hallituksensa toimia voimakkaasti. Äänitteen julkaisun seurauksena tuhannet kerääntyivät parlamentin edustalle vaatimaan hallituksen eroa. Tilanne johti edelleen mellakointiin, jonka yhteydessä televisiotalo vallattiin. Joidenkin arvioiden mukaan ääninauha olisi vuodettu julkisuuteen pääministerin suostumuksella, sillä pääministeri julkaisi nauhan sisällön tekstinä blogissaan.
Gyurcsányn toisella kaudella veroja ja maksuja nostettiin tuntuvasti tavoitteena pudottaa budjettialijäämä 5,7 prosenttiin GDP:sta vuoden 2006 9,2 prosentista. Reaalipalkat laskivat 4,8 % vuonna 2007. Hallitus otti käyttöön mm. yliopistojen lukukausimaksut ja terveyskeskusmaksut, jolloin opposition Fidesz keräsi allekirjoitukset kansanäänestyksen järjestämisestä niiden kumoamiseksi.
Syksyllä 2008 alkanut finanssikriisi iski pahasti Unkariin, joka sai IMF:lta ja muilta 25 miljardia US$ lainaa.
Gyurcsány ilmoitti 21. maaliskuuta 2009 puoluekokouksessa eroavansa hallituksensa heikon suosion vuoksi ja pitäessään itseään esteenä enemmille talous- ja sosiaalisille uudistuksille.
Glory (vuoden 1989 elokuva)
Glory on vuonna 1989 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen sotaelokuva, joka seuraa massachusettsilaisen vapaaehtoisrykmentin vaiheita Yhdysvaltojen sisällissodassa. Kyseessä oli ensimmäinen Yhdysvaltain maavoimien yksikkö, joka koostui pelkästään afroamerikkalaisista lukuun ottamatta upseereja.
Elokuvan on ohjannut Edward Zwick ja käsikirjoituksen on sovittanut Kevin Jarre kirjoista "One Gallant Rush", jonka on kirjoittanut Peter Burchard, ja "Lay This Laurel", joka on Lincoln Kirstein työtä, sekä eversti Robert Gould Shaw'n muistelmista. Elokuvan päärooleissa esiintyvät Matthew Broderick, Denzel Washington, Cary Elwes, Morgan Freeman, Jihmi Kennedy ja Andre Braugher.
Elokuva kuvaa rykmentin vaiheita ja eversti Shaw'n ja muiden valkoisten neekeriorjuuden vastustajien taistelua rodullisia ennakkoluuloja vastaan. Lisäksi Gloryssä käsitellään Shaw'n vaikeuksia, joita hän kohtasi yrittäessään hankkia tarpeita joukolleen, ja rykmentin miesten taistelua todistaa itselleen, että ovat todellisia miehiä, ja tarpeeksi arvokkaita taistellakseen valkoisten rinnalla. Kliimaksissa kuvataan Unionin hyökkäystä Fort Wagnerin tukikohtaan, missä rykmentti kärsi kovia tappioita, mutta osoitti urhoolisuutensa.
Glory voitti kolme Oscaria ja yhden Golden Globen. Denzel Washington palkittiin sekä parhaasta miessivuosan Oscarista että Golden Globella. Lisäksi elokuvalle meni Oscarit kuvauksesta ja äänityksestä. James Horner voitti Grammy-palkinnon parhaasta sävellyksestä elokuvaan tai televisioon.
Ehdokkaana:
Ehdokkaana:
Ehdokkaana:
Domingos Sequeira
Domingos António de Sequeira (10. maaliskuuta 1768, Lissabon Portugali – 8. maaliskuuta 1837, Rooma) oli portugalilainen taidemaalari. Hän aloitti opintonsa Lissabonissa mutta muutti pian Roomaan Antonio Cavalluccin oppilaaksi.
Sequeira työskenteli muun muassa Pariisissa ja vietti elämänsä viimeiset vuodet Roomassa. Hänen teoksiaan ovat esimerkiksi "Camõesin kuolema" (1825) ja "Ouriquen ihme" (1793). Lissabonin vanhan taiteen kansallismuseossa on kokoelma hänen töitään.
Joaquim de Almeida
Joaquim de Almeida (s. 15. maaliskuuta 1957 Lissabon) on portugalilainen näyttelijä. Hän on esiintynyt useissa portugalin-, englannin-, espanjan- ja ranskankielisissä elokuvissa ja televisiosarjassa "24".
Nasarealaiset
Nasarealaiset olivat essealaisiin kuuluva juutalainen lahko Galileassa, muinaisessa Palestiinassa ajanlaskun alun aikoihin. Nasarealaiset vastustivat fariseusten ja saddukealaisten ankaraa laintulkintaa. Liike oli saanut paljon vaikutteita kreikkalaisesta filosofiasta ja pyrki myös miesten ja naisten väliseen tasa-arvoon.
Joidenkin tutkijoiden mukaan kristinuskon Jeesus Nasaretilainen oli mahdollisesti nasarealainen. Teorian mukaan hänen kuolemansa jälkeen kirjoitetuissa kreikankielisissä evankeliumeissa hänen epiteettinsä Ναζωραῖος ("Nazoraios") ilmeisesti tulkittiin virheellisesti tarkoittavan hänen kotipaikkaansa, Nasaretia, jota ei Jeesuksen elinaikana kuitenkaan olisi vielä ollut olemassa. Monet tutkijat ovat kuitenkin sitä mieltä, että Nasaret on ollut olemassa ajanlaskun alussa, vaikkakin se on ollut erittäin pieni kylä. Jeesuksen yhteyttä nasarealaisten kanssa ei ole kyetty varmuudella osoittamaan ja hänen opetuksensa poikkeaa essealaisten opetuksesta sen perusteella, mitä Qumranin löytöjen perusteella aiheesta tiedetään.
Alentejo
Alentejo on alue Algarven pohjoispuolella Portugalissa. Sen suurimpia kaupunkeja ovat Évora, Portalegre, Beja ja Sines. Alueen väkiluku on 757 302 (2011) ja pinta-ala 31 152 km².
Alentejon alue jakautuu Alto Alentejoon, Alentejo Centraliin, Alentejo Litoraliin ja Baixo Alentejoon.
Alue on yhä varsin maatalouspainotteista. Sen nimi viittaa alueen sijaintiin suhteessa Portugalin halki virtaavaan Tejojokeen.
Wesley Clark
Wesley Kanne Clark (s. 23. joulukuuta 1944, Chicago, Illinois, Yhdysvallat) on Yhdysvaltain armeijan neljän tähden kenraali evp. Hän oli Yhdysvaltain Euroopan joukkojen komentaja (CINCEUR) ja NATO:n joukkojen komentaja (Supreme Allied Commander Europe; SACEUR) 1997–2000 ja komensi joukkoja operaatio Allied Forcessa Kosovon konfliktissa.
Clark meni seitsentoistavuotiaana, heinäkuussa 1962 West Pointin sotilasakatemiaan, jonka jälkeen teki 38 vuoden uran Yhdysvaltain asevoimissa. Hän opiskeli myös filosofiaa, taloustiedettä ja valtiotieteitä Oxfordin yliopistossa ja suoritti ylemmän korkeakoulututkinnon elokuussa 1968. Vietnamin sodassa Clark komensi kapteenina mekanisoitua jalkaväkikomppaniaa, mutta haavoittui tarkka-ampujan tulituksessa. Vuodet 1996–1997 Clark komensi USA:n eteläisiä joukkoja Panamassa. Hän jäi eläkkeelle armeijasta kesäkuussa 2000. Clark oli ehdokas demokraattipuolueen ehdokkaaksi vuoden 2004 presidentinvaaliin, mutta vetäytyi 11. helmikuuta 2004 ja tuki John Kerrya.
Clark on palkittu lukuisin mitalein ja kunniamerkein.
João Gonçalves Zarco
João Gonçalves Zarco (n. 1390–1470) oli portugalilainen merenkulkija ja tutkimusmatkailija, joka löysi Madeiran.
Zarco toimi Henrik Purjehtijan palveluksessa ja johti Porto Santon ja Madeiran löytäneitä aluksia. Porto Santon löydyttyä vuonna 1418, Zarco ja Tristão Vaz Teixeira lähetettiin seuraavana vuonna tutkimaan läheistä Madeiran saarta. Zarcolle lahjoitettiin puolet Madeirasta, jonka jälkeen hän aloitti saarten kolonisaation yhdessä Teixeiran ja Bartolomeu Perestrelon kanssa.
Leppymättömät
Leppymättömät ("The Unforgiven") on John Hustonin vuonna 1960 ohjaama western, jonka pääosissa ovat Audrey Hepburn, Burt Lancaster, Lillian Gish, Audie Murphy ja Joseph Wiseman. Elokuva perustuu Alan Le Mayn romaaniin.
Rachel Zachary on syntyjään intiaani, mutta hän ei tiedä sitä, sillä hänen äitinsä Matilda ei ole paljastanut enempää kuin, että hänet on adoptoitu. Perheeseen kuuluu myös kolme poikaa Ben, Cash ja Andy. Kun totuus Rachelista selviää, intiaanit palaavat vaatimaan omaansa takaisin ja nähdään, ketkä ovat todellisia ystäviä.
Eduardo Souto de Moura
Eduardo Elisio Machado Souto de Moura (s. 25. heinäkuuta 1952 Braga) on portugalilainen arkkitehti. Häntä opettivat Fernando Távora ja Álvaro Siza Vieira. Moura on alun perin kotoisin Bragasta mutta asuu ja työskentelee nykyään Portossa. De Mouran tunnetuimpia töitä on entiseen graniittilouhokseen rakennettu Bragan jalkapallostadion, Estádio Municipal de Braga, jossa pelattiin jalkapallon EM-kilpailut vuonna 2004.
De Mouralle myönnettiin arvostettu Pritzker-palkinto maaliskuussa 2011. De Moura on toinen portugalilainen, joka palkitaan Pritzkerillä. Álvaro Siza Vieira sai ensimmäisen vuonna 1992. De Moura työskenteli opiskelijana Sizan toimistossa 1970-luvun puolivälissä viitisen vuotta, yhteistyö on jatkunut sen jälkeenkin. De Moura perusti oman arkkitehtitoimiston vuonna 1980 voitettuaan kilpailun kulttuurikeskuksesta.
Hide and Seek
Hide and Seek on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen kauhuelokuva, jonka on ohjannut John Polson. Elokuvan pääosissa esiintyvät Robert De Niro, Dakota Fanning ja Famke Janssen.
Vaimonsa Alisonin kuoleman jälkeen David Callaway muuttaa tyttärensä Emilyn kanssa pois kaupungista haja-asutusalueelle vanhaan omakotitaloon. Davidille selviää, että Emilyllä on salainen Charlie-niminen mielikuvitusystävä.
Aktiini
Aktiini on pallomainen, polymerisoituva 42-47 kilodaltonin (kDa) suuruinen proteiini. Se polymerisoituu muodostaen pitkiä, kuitumaisia aktiinifilamentteja eli mikrofilamentteja, jotka tukevat solun rakennetta. Ne myös osallistuvat solun jakautumiseen, jonka loppuvaiheessa aktiini muodostaa renkaan tulevien tytärsolujen välille. Monomeeristä aktiinia kutsutaan G-aktiiniksi ja polymerisoitunutta aktiinia F-aktiiniksi.
Aktiinifilamentteja on runsaasti kaikkien aitotumaisten soluissa ja niiden konsentraatio voi olla parhaimmillaan yli 100μM. Solun sisällä aktiinin osuus kaikista proteiineista on jopa 5 %.
Aktiineja on kuutta eri muotoa. Neljää α-aktiinia esiintyy lihassoluissa ja β- ja γ-aktiinia on muissa soluissa, ja ne eroavat vain muutaman aminohapon suhteen toisistaan. Aktiini onkin yksi eliökunnan konservoituneimmista proteiineista: esimerkiksi ihmisen ja levän aktiinit poikkeavat toisistaan vain 5%.
Aktiinifilamentit kuuluvat solun tukirangalle tärkeisiin mikrofilamentteihin eli kierteisiin säikeisiin. Mikrofilamentit koostuvat sadoista valkuaisainemolekyyleistä ja niiden tehtävä on antaa solulle muoto sekä osallistua solujen liikkumiseen kudoksissa.
Kouluikä
Kouluiäksi eli oppivelvollisuusiäksi sanotaan sitä ikäkautta, jolloin käydään peruskoulua. Suomessa kouluikäisinä pidetään 7–16-vuotiaita, mutta monissa muissa maissa lapset aloittavat koulun jo alle 5-vuotiaina. 
Ranskassa, Portugalissa, Espanjassa ja Georgiassa kouluun mennään ja kouluikä alkaa jo 4–5-vuotiaina.
Kouluiässä lapsen aivot kehittyvät ja myös ymmärrys, taidot, motoriikka ja luovuus kehittyvät. Tärkeitä koulussa opittavia taitoja ovat mm. lukeminen, kirjoittaminen ja laskeminen. Kouluiässä myös lapsi voi olla kapinoivampi ja väkivaltaisempi. Kouluiässä myös lapsen keskittymiskyky kasvaa.
Yleisesti kouluiän lopulle tai keskivaiheille osuu kasvupyrähdys, jolloin lapsi kasvaa noin 6–15 cm. Luut lapsella vahvistuvat, pitenevät ja tarvitsevat enemmän kalsiumia.
Energia purkautuu joskus varhaisessa kouluiässä villiintymisenä ja yli-innokkaana touhuamisena. Lapsi yleensä syö enemmän ja tarvitsee enemmän ravintoa kuin aikaisemmassa lapsuudessa.
Álvaro Siza Vieira
Álvaro Joaquim de Melo Siza Vieira (s. 25. kesäkuuta 1933 Matosinhos) on portugalilainen arkkitehti.
Siza Vieira sai Pritzker-palkinnon ensimmäisenä portugalilaisena vuonna 1992. Vuonna 1988 hänelle myönnettiin Alvar Aalto -mitali. Hän on suunnitellut muiden muassa Boa Novan ravintolan Matosinhosissa ja Aveiron yliopiston kirjaston.
Leikki-ikä
Leikki-ikä on vauvaikää seuraava ikäkausi. Rajana vauvaikään voisi pitää sitä, että leikki-ikäinen lapsi osaa jo kävellä ja puhua. Leikki-iän katsotaan alkavan noin kaksivuotiaana. Leikki-iässä lapsi oppii lisää uusia taitoja, kuten syömään ja pukemaan itse, puhtauteen liittyviä asioita ja sosiaalisia taitoja. Leikki-iän loppuna voidaan pitää peruskoulun alkamista, jolloin siirrytään kouluikään, noin 6–7-vuotiaana.
Colombina
Colombina (italiaksi Colombina, "pieni kyyhky", ranskaksi Columbine) on yksi commedia dell'arten tyyppihahmoista. Hän on koominen palvelijatar.
Colombina on yleensä pukeutunut repaleiseen ja paikattuun, köyhälle palvelijattarelle sopivaan asuun. Hänellä on usein myös vahva meikki sekä tamburiini, jolla hän karkottaa lähentelevän Pantalonen.
Charade – vaarallinen peli
Charade – vaarallinen peli (Charade) on Stanley Donenin vuonna 1963 ohjaama jännityselokuva, jonka pääosissa ovat Audrey Hepburn, Cary Grant ja Walter Matthau.
"Charadesta" on vuonna 2002 valmistunut Jonathan Demmen ohjaama uusintaversio "Totuus Charliesta", jonka pääosissa olivat muun muassa Mark Wahlberg, Tim Robbins ja Thandie Newton.
"Charade" on Yhdysvaltojen tekijänoikeuslakiin liittyvän laiminlyönnin takia (esityskopioista unohtui ©-merkki pois) ollut koko olemassaolonsa ajan niin sanotussa public domain -tilassa, jolloin siitä on voinut vapaasti julkaista kopioita. Elokuva on vapaasti nähtävillä myös monessa paikassa verkossa.
Meiko
Meiko on Kirkkonummella sijaitseva kirkasvetinen järvi. Järven vedenlaatu on pysynyt erinomaisena, koska sitä ympäröivä alue on asumatonta ja veden kuormitus on hyvin vähäistä. Ilmansaasteista johtuva happamoituminen uhkaa kuitenkin järveä. Uiminen on sallittua muualla paitsi Meiko-järven vedenottamon läheisyydessä. Eläinten uittaminen on kiellettyä koko järvessä.
Meiko ja sitä ympäröivät maa-alueet ovat Natura 2000 -aluetta ja Meiko itse on suojeltu vesilain nojalla. Vesialue on Myllykylän ja Överbyn kylien osakaskuntien omistuksessa.
Afonso de Albuquerque
Afonso de Albuquerque (1453 – 16. joulukuuta 1515) oli portugalilainen laivaston kenraali, joka osallistui Portugalin siirtomaavallan rakentamiseen Intian valtamerellä avaamalla siellä tuottoisia kauppayhteyksiä.
Vuosina 1503–1504 Afonso de Albuquerque purjehti kuningas Emanuel I:n lähettämänä Hyväntoivonniemen ympäri Intiaan. Etelä-Intian Cochinissa hän auttoi paikallista kuningasta nousemaan valtaistuimelle ja sai vastineeksi luvan rakentaa alueelle portugalilaisen linnoituksen. Tästä alkoi Portugalin itäisen imperiumin rakentaminen. Tavoitteen saavuttamiseksi Portugali hyökkäsi epäröimättä kohtaamiaan arabilaivoja vastaan ja perusti strategisille paikoille sotilastukikohtia.
Vuosina 1504–1508 de Albuquerque toimi Persianlahdella ja Malabariin rannikolla. Tärkeä voitto oli tällä suunnalla Ormusin valtaaminen. Intiaan palattuaan hän yritti 1510 turhaan hyökätä Kalikutiin Keralassa. Myöhemmin samana vuonna hän onnistui saamaan Goan Portugalille.
Vuonna 1511 de Albuquerque lähti idemmäksi valloittamaan Malakkaa, joka oli tärkeä maustekaupan ja Kiinan meritien takia. Hän palasi Goalle, yritti vielä hyökätä Adeninlahdelle ja Punaisellemerelle, mutta kuoli Goalla vuonna 1515. Valloitustyön kruunasi nykyisen Indonesian alueella sijainneiden Maustesaarten (nyk. Molukit) valtaus Portugalille vuonna 1512, mutta sitä de Albuquerque ei enää ollut toteuttamassa. Työn viimeisteli kuvernööri Diogo Lopez de Sequeira. Valloituksen avulla Portugali sai lyhyeksi aikaa haltuunsa muskottipähkinän ja mausteneilikan kaupan.
Olivenza
Olivenza () on kaupunki Portugalin ja Espanjan rajalla Badajozin maakunnassa Extremaduran itsehallintoalueella. Olivenzan asukasluku on noin 12 000 (2015).
Sekä Portugali että Espanja katsovat kaupungin kuuluvan itselleen, mutta käytännössä se on ollut Espanjan hallinnassa vuodesta 1801. Olivenzan asukkaista vain vanhimmat puhuvat portugalia - nuori väestö on enimmäkseen espanjankielistä.
Vauvaikä
Vauvaikä on ihmisen ensimmäinen ikäkausi. Vauvaikä on ihmisen ensimmäinen elinvuosi, jolloin hän kasvaa ja kehittyy enemmän kuin myöhemmässä elämässään koskaan samassa ajassa. Tässä vaiheessa lapsi on täysin muiden avun varassa. Tarpeensa ja tunteensa hän esittää itkemällä ja myöhemmin jokeltelemalla.
"Imeväinen" on suomalainen juridinen termi, joka tarkoittaa alle 12 kuukauden ikäistä lasta. Arkipuheessa samanikäistä lasta kutsuttaisiin vauvaksi. Termi ”imeväinen” esiintyy useissa Suomen asetuksissa ja ministeriöiden päätöksissä. Imeväistä käytetään myös puhuttaessa nisäkkäiden poikasista.
Aluksi lapsi ei osaa liikkua itse. Ensiksi hän opettelee kääntymään, myöhemmin ryömimään ja konttaamaan sekä nousemaan istuma- ja seisoma-asentoon sekä lopulta kävelemään.
Syöminen etenee pelkästä äidinmaidosta tai äidinmaidonkorvikkeesta soseisiin ja myöhemmin kiinteämpiin ruokiin. Suomessa täysimetystä suositellaan 4-6 kuukauden ikään asti.
Imeväisen erityisvalmiste on elintarvike, jota käytetään silloin, kun imeväinen ei voi juoda äidinmaitoa tai äidinmaidonkorviketta sairauden tai muun vastaavan syyn takia.
Vauvaikää seuraa leikki-ikä.
Kolonjën piirikunta
Kolonjën piirikunta () oli yksi Albanian 36:sta piirikunnasta vuoteen 2000 saakka, jolloin se lakkautettiin. Se kuului Korçën prefektuuriin, joka vastaa nykyistä Korçën maakuntaa. Piirikunnan pinta-ala oli 805 neliökilometriä ja vuoden 2001 väestönlaskennassa siellä oli 17 179 asukasta.
Piirikuntaan kuuluivat seuraavat kunnat: Barmash, Çlirim, Ersekë, Leskovik, Mollas, Piskal-Novoselë, Qendër Ersekë ja Qendër Leskovik. Pääkaupunkina toimi Ersekë.
Jalokastanja
Jalokastanja tai kastanja ("Castanea sativa") on pyökkikasvien ("Fagaceae") heimoon kuuluva puu. Sitä kasvatetaan syötävien pähkinöidensä takia. Se on luultavasti kotoisin Aasian länsiosista Iranin ja Balkanin väliltä. Nykyisin sitä kasvaa villiintyneenä Etelä-Euroopassa, Pohjois-Afrikassa ja Lähi-idässä.
Jalokastanja kasvaa 20–30 m korkeaksi, ja sen runko voi olla jopa kolme metriä halkaisijaltaan. Puun kuori on ruskeanharmaa ja verkkomaisesti uurteinen, vanhoissa puissa kuori on syväuurteinen. Hammaslaitaiset lehdet ovat noin 20 cm pitkiä ja 5–10 cm leveitä. Lehdet sijaitsevat kierteisesti ja ovat lyhytruotisia. Laidan hampaat ovat teräviä.
Puu kukkii kesä–heinäkuussa.
Isossa-Britanniassa puu kukkii heinäkuussa ja sen pähkinät kypsyvät lokakuussa.
Kukinto on pysty norkko, jossa on pääosin valkoisia tai vaaleankeltaisia hedekukkia. Vihertäviä emikukkia on norkon tyvessä. Kellanvihreän ja runsaspiikkisen "cupulan" sisällä on yleensä 1–3 pähkinämäistä siementä eli kastanjaa.
Jalokastanja on luultavasti kotoisin alkujaan Aasian länsiosista Iranin ja Balkanin väliltä. Sitä on viljelty yli 3 000 vuoden ajan, ja nykyisin sitä kasvaa villiintyneenä Etelä-Euroopassa, Pohjois-Afrikassa ja Lähi-idässä.
Kastanjat muistuttavat pähkinöitä ja ovat sipulin muotoisia. Pilaantunut kastanja tuntuu kevyemmältä kuin hyvä, joka on kiinteä ja kiiltävä. Kastanjan sisältämä tärkkelys hajoaa kypsennettäessä sokeriksi.
Kastanjoita syödään yleensä paahdettuina. Niitä voi myös keittää, viipaloida muhennokseen tai soseuttaa keitettynä. Englanninkielisissä maissa maustettua kastanjasosetta käytetään usein kalkkunan täytteenä.
Suomessakin koristekasvina kasvatettavat hevoskastanjat kuten balkaninhevoskastanja eivät samankaltaisesta nimestään huolimatta ole sukua jalokastanjalle eivätkä niiden siemenet ole myrkyllisyytensä takia syömäkelpoisia.
Christian Benítez
Christian Benítez (1. toukokuuta 1986 – 29. heinäkuuta 2013) oli ecuadorilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Benítez pelasi vuonna 2004 alkaneella ammattilaisurallaan ecuadorilaisseura El Nacionalissa (vuosina 2004–2007), meksikolaisseura Santos Lagunassa (vuosina 2007–2011), englantilaisseura Birmingham Cityssä (lainalla vuosina 2009–2010), meksikolaisseura Américassa (vuosina 2011–2013) ja qatarilaisseura El-Jaishissa (vuonna 2013). Hän pelasi urallaan myös 58 maaottelua ja edusti Ecuadorin jalkapallomaajoukkuetta muun muassa Saksan MM-kilpailuissa 2006.
Benítez, lempinimeltään Chucho, oli ecuadorilaisen entisen jalkapalloilijan Ermen Benítezin poika.
Benítez meni sairaalaan kovien vatsakipujen takia. Hän kuoli tuntia myöhemmin sydämen pysähtymiseen 27-vuotiaana.
Gil Vicente
Gil Vicente (n. 1465–1536) oli portugalilainen näytelmäkirjailija, runoilija, näyttelijä ja teatteriohjaaja. Hän kirjoitti portugaliksi ja espanjaksi. Vicente syntyi Guimarãesissa ja hänen ensimmäinen teoksensa oli "Monólogo do Vaqueiro" (1502).
Gil Vicenten mukaan on nimetty portugalilainen jalkapalloseura Gil Vicente FC.
Braga
Braga on kunta ja kaupunki Luoteis-Portugalissa. Se on Bragan piirin pääkaupunki.
Bragan kunnan pinta-ala on 184,2 km² ja väkiluku noin 181 000. Pitäjiä kunnassa on 62. Nykyinen pormestari on Ricardo Rio.
Bragasta on kotoisin jalkapalloseura SC Braga.
Krokus
Krokus on vuonna 1974 Solothurnissa Sveitsissä perustettu heavy metal -yhtye, jolla oli aktiivisuus ja suosio huipussaan 1980-1984, jolloin se keikkaili tiheään Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Englannissa. Krokus-yhtyeen perustivat kitaristi Tommy Kiefer ja kosketinsoittaja Chris von Rohr. Vuonna 1976 ilmestyneelle ensilevylle heihin liittyivät Hansi Droz ja basisti Remo Spadino.
Yhtyeen kokoonpano on sittemmin muuttunut ajan mukana huomattavasti. Sen kuuluisimpia jäseniä ovat olleet Mark Storace, Fernando Von Arb, Mark Kohler, Chris Von Rohr ja Freddy Steady. Kiefer kuoli vuonna 1986. Yhtye soitti yleensä menevää rockia, mutta hitaitakin rock-kappaleita mahtui joukkoon.
Yhtye on viime vuosina (2002-2006) yrittänyt comebackia ja onnistunutkin myymään levyä Rock the Block.
Sveitsiläiset perustivat yhtyeen 1974 Solothurnin kaupungissa silloin suosiossa olleen progressiivisen rockin soittamista varten, mutta kun yhteen jäsenet näkivät AC/DC:n lavalla he päättivät alkaa tehdä raskaampaa musiikkia AC/DC-vaikutteiden pohjalta. Toisin kuin monet muut sveitsiläisyhtyeet, yhtye rakensi kansainvälistä imagoa.
Vuoden 1980 levy "Metal Rendez-Vous" nosti yhtyeen näkyville Yhdysvalloissa ja Englannissa. Tämän levyn suosituimpia kappaleita olivat
"Heatstrokes", joka oli jonkin aikaa Britannian metallilistojen ykkönen. Muita yleisön suosimia levyn kappaleita olivat mm. "Bedside Radio" ja reggaevaikutteinen, silti metallisen hidas "Tokyo Nights". Yhtyeen levy "One Vice at a Time" toi sille maineen AC/DC-imitaattorina, mutta Krokusin suosio kasvoi yhä Yhdysvalloissa ja Euroopassa. Krokusta on sanottu "Euroopan AC/DC":ksi.
"Headhunter"ia myytiin Amerikassa platinan verran 1983. Levy sai hyvät arvostelut mys kriitikoilta. Levyllä oli voimametalliballadi "Screaming in the Night". Seuraavalle vuoden 1984 levylle "The Blitz" Krokuskin tuotti kaupallisempaa metallia ajan muiden metalliyhtyeiden tavoin. Vaikka "The Blitz" myi hyvin, kriitikot eivät siitä pitäneet. Vuonna 1986 julkaistu "Change of Address" oli floppi niin ostajien kuin kriitikoidenkin mielestä. Yhtyen ajautui kriisiin, ja sitten MCA-levy-yhtiön avulla julkaistiin levy "Heart Attack". 1990- ja 2000-luvuilla yhtye hiljensi tahtiaan tehden levyjä muutaman vuoden välein. 90-luvulla Krokus oli vuosia tauoilla, mutta palasi tekemään musiikkia vuonna 2001. Yhtye ei enää kerännyt niin laajaa kansainvälistä suosiota. Silti se säilyi sveitsiläisten suosikkina.
Vuoden 1995 levy "To Rock or Not to Be" myi hyvin Sveitsissä.Samoin vuoden 2006 "Hellraiser" myi kultaa Sveitsissä muttei muualla menestynyt niin hyvin, samoin kuin vuoden 2010 "Hoodoo", joka myi Sveitsissä platinaa.
Rudolph Giuliani
Rudolph "Rudy" William Louis Giuliani, (s. 28. toukokuuta 1944 Brooklyn, New York) oli New Yorkin pormestari kolme kautta 1. tammikuuta 1994 – 31. joulukuuta 2001, sittemmin konsulttiyhtiö Giuliani Partners LLC:n johdossa ja osakkaana houstonilaisessa lakiasiaintoimisto Bracewell & Giuliani LLP:ssa.
Giuliani opiskeli lakia New Yorkin yliopistossa ja valmistui 1968. Vuonna 1970 hän liittyi liittovaltion syyttäjäntoimiston palvelukseen.
Giuliani yritti ensi kertaa New Yorkin pormestariksi republikaanien ja liberaalien ehdokkaana 1989, mutta demokraattien David Dinkins voitti niukasti. Vuoden 1993 kampanjassaan hän keskittyi rikollisuuden ja verojen aisoissa pitämiseen ja voitti niukasti 53 367 äänellä saaden 49,25 % äänistä.
Giulianin nollatoleranssilinjan mukaan järjestäytyneen rikollisuuden lisäksi suhteellisen pienet rikkomukset, kuten punaisia päin käveleminen, metrossa pummilla matkustaminen, varomaton rullalautailu ja syljeksiminen, otettiin silmätikuiksi, ja niistä rangaistiin sakoilla. Rikosten määrä laskikin kansallisen tason alle.
Giuliani sai näkyvän roolin syyskuun 11. päivän iskujen jälkeen, jolloin hän määrätietoisesti ohjasi kaupungin laitosten toimintaa ja tuhoutuneen infrastruktuurin uudelleenrakennusta ja antoi lausuntoja. Näistä ansioista "Time"-lehti nimitti hänet vuoden henkilöksi 2001 ja Britannian kuningatar Elisabet II löi hänet ritariksi helmikuussa 2002.
Kun Giulianin sallitut kolme kautta olivat tulossa täyteen, hän ilmoitti pyrkivänsä vuoden 2000 vaaleissa Yhdysvaltain senaattiin. Hän kuitenkin vetäytyi ehdokkuudesta eturauhassyövän ja toisen vaimonsa Donna Hanoverin kanssa läpikäymänsä sotkuisen avioeron vuoksi. New Yorkista valittiin tuolloin senaattiin uutena ehdokkaana Giuliania vastaan asettunut Hillary Rodham Clinton.
Giuliani lähti helmikuussa 2007 virallisesti mukaan maansa vuoden 2008 presidentinvaaleihin. Giuliania pidettiin ajoittain republikaanien vahvimpana ehdokkaana, mutta hän jätti ensimmäiset esivaalit väliin ja osallistui vasta Floridan esivaaliin tammikuun lopussa, kun ehdokaskilpaa oli käyty kuukauden ajan. Floridassa Giuliani keräsi taakseen vain 15 % äänistä ja jäi kolmanneksi, minkä jälkeen hän ilmoitti vetäytyvänsä kilvasta ja tukevansa John McCainia.
Taustaltaan Giuliani on amerikanitalialainen. Hänen vanhempansa olivat ensimmäisen polven amerikkalaisia ja hänen isovanhempansa italialaisia maahanmuuttajia. Hän sai roomalaiskatolisen kasvatuksen.
Giuliani on ollut kolmesti naimisissa. Giuliani solmi 25. lokakuuta 1968 avioliiton Regina Peruggin kanssa, jonka hän oli tuntenut lapsuudesta asti. Avioliitto joutui vaikeuksiin 1970-luvulla, ja pari päätyi asumuseroon 1975. Giuliani haki virallisen avioeron Regina Peruggista vuonna 1982.
Giuliani tapasi Donna Hanoverin vuonna 1982, ja pari meni naimisiin 15. huhtikuuta 1984. Parilla on kaksi lasta, Andrew (s. 1986) ja Caroline (s. 1989). Giuliani haki eroa Hanoverista vuonna 2000, ja avioero saatiin päätökseen vuonna 2002.
Giuliani meni naimisiin Judith Nathanin kanssa 24. toukokuuta 2003. Giuliani sai avioliiton myötä tytärpuolen, Whitneyn.
Mortiis
Mortiis, oikealta nimeltään Håvard Ellefsen, (s. 25. heinäkuuta 1975) on norjalainen muusikko, joka on työskennellyt esimerkiksi ambientin, black metalin ja muun metallimusiikin parissa.
Mortiis oli 1990-luvulla black metal -yhtye Emperorin basistina, mutta hän jäi pois yhtyeestä jo ennen ensimmäisen täyspitkän albumin nauhoitusta, koska hänellä oli huonot välit yhtyeen rumpalin kanssa. Soolouransa Mortiis aloitti 1990-luvun alussa keskittyen aluksi fantasiavaikutteiseen ambient-musiikkiin, jota hän teki vuoteen 2001 asti. Tällöin Mortiis julkaisi albumin The Smell of Rain, joka oli ensimmäinen Mortiis-albumi, joka oli toteutettu oikean bändin kanssa. Tällä levyllä mukaan astuivat sähkökitarat sekä konetehosteet. Mortiis itse toimi vokalistina albumilla. Levyn myötä Mortiis nousi suurempaan suosioon musiikkiskenessä. Livekonserteissa biisejä jouduttiin muuttamaan hieman rankemmiksi käyttäen voimakkaampia sähkökitara-soundeja ja muokkaamalla Mortiisin laulua aggressiivisemmaksi.
Seuraava albumi, vuonna 2005 julkaistu The Grudge muutti musiikkisuuntaa entistä rankemmaksi. Tällä kertaa musiikki muistutti enemmän industrialia, ottaen vaikutteita muun muassa Nine Inch Nailsilta.
Mortiisin imago on helppo tunnistaa lateksisen, pohjoismaisesta mytologiasta vaikutteita ottaneen peikkomaskin ja pitkien suippokorvien ansiosta. Myöhemmin Mortiis on alkanut näyttäytyä julkisuudessa myös ilman naamiota, kuten uusimmassa musiikkivideossaan Decadent & Desperatessa.
Loures
Loures on kaupunki ja kunta Lissabonin piirissä, Portugalissa. Sen pinta-ala on 167,2 km² ja väkiluku 205 054 (2011).
Louresin nykyinen pormestari on Bernardino Soares.
Cascais
Cascais on kunta Portugalissa. Se sijaitsee Atlantin valtameren rannikolla Lissabonin piirissä. Sen pinta-ala on 99,07 km² ja väkiluku noin 206 000.
Cascaisin nykyinen pormestari on Carlos Carreiras.
West Chester (Pennsylvania)
West Chester on Yhdysvaltain Pennsylvaniassa sijaitseva borough. Se on Chesterin piirikunnan pääkaupunki. Alkujaan West Chester tunnettiin nimellä Turk’s Head nykyisen boroughin keskustassa sijainneen majatalon mukaan.
West Chester sijaitsee 40 kilometriä länteen Philadelphiasta ja 27 kilometriä pohjoiseen Wilmingtonista. Vuonna 2000 siellä oli 17 861 asukasta 4,8 neliökilometrin alueella.
Ukiyo-e
Ukiyo-e ( eli ”kelluvan maailman kuvat”) on japanilainen puupiirrostyyli, joka kehittyi 1600-luvulla ja jota harjoitettiin 1800-luvun loppupuolelle asti. Sana ”ukiyo” oli aluksi buddhalainen vertaus, ”hetkellinen” tai ”maallinen” maailma tai elämä. Ukiyo-e-kuvissa se kuitenkin muuttui tarkoittamaan kevytmielisempää ”maallista elämää”, nautintojen maailmaa.
Ukiyo-e-puupiirrokset olivat tavallisen kansan taidetta ja kaupallisia kuvia, joita ei omana aikanaan pidetty taiteena. Kuvien aiheet ovat kirjankuvituksia, mainoksia ja julisteita, kabuki-teatterin näyttelijöiden tai sumopainijoiden ihailijakuvia, eroottisia kuvia, muotikuvia ja muita arkielämän kuvauksia.1900-luvulla puupiirrostyyliä yritettiin elvyttää eurooppalaiseen taiteeseen liittyvissä shin hanga- ja sōsaku hanga -liikkeissä.
Amadora
Amadora on kaupunki ja kunta Lissabonin piirissä Portugalissa. Sen pinta-ala on 23,8 km² ja väkiluku noin 176 000.
Amadora erotettiin Oeirasin kunnasta 11. syyskuuta 1979. Sen pormestari on Carla Tavares.
Kansallinen liitto (Portugali)
Kansallinen liitto () oli Estado Novon aikana Portugalin ainoa laillinen puolue. Asemastaan huolimatta Kansallinen liitto ei ollut Natsi-Saksan NSDAP:n tai Italian fasistipuolueen tavoin yhteiskunnallisesti keskeisessä roolissa, vaan päätöksenteko Portugalissa oli keskittynyt pääministeri António de Oliveira Salazarin ympärille, joka teki päätökset yhteistyössä maan teollisuuden, armeijan ja kirkon luottohenkilöiden kanssa.
Vuoden 1926 vallankaappauksen jälkeen Portugalin taloustilanne heikkeni huomattavasti ja maan armeija nosti Coimbran yliopiston taloustieteen professorin António de Oliveira Salazarin vastuuseen talouspolitiikasta. Salazarille annettiin tätä varten huomattavan suuret valtaoikeudet. Portugalin poliittinen tilanne vakiintui vuoteen 1930 mennessä, jolloin Salazar perusti "Kansallinen liitto" -puolueen. Kansallisesta liitosta tuli osa Salazarin "Estado Novoa", jossa korporativismi korvasi poliittiset puolueet, ammattiliitot ja vapaan lehdistön kaltaiset organisaatiot. Järjestystä maassa valvoi myös salainen poliisi PIDE.
Vuonna 1933 Salazarin johdolla Portugalille luotiin uusi perustuslaki ja hallinto kielsi muiden puolueiden toiminnan. Hallinnon näkemyksen mukaan puolueet olivat osaltaan syyllisiä Portugalin menneisyyden ongelmiin, mistä syystä Kansallinen liitto nähtiin pikemminkin kansalaisjärjestönä kuin poliittisena puolueena. Samalla myös vaalien merkitys minimoitiin, ja esimerkiksi vuoden 1945 vaaleissa vain noin 7,8 prosenttia kansalaisista oli äänioikeutettuja.
Ajan myötä hallintoa alkoivat heikentää kansan tyytymättömyys vallitsevaan taloudellisen, sosiaalisen ja poliittisen pysähtyneisyyden tilaan. Samalla valtion voimavaroja olivat kuluttaneet siirtomaasodat Afrikassa. Salazarin saatua aivoinfarkti vuonna 1968 Kansallisen liiton johtoon astui oikeustieteen professori Marcelo Caetano. Caetano toivoi voivansa uudistaa ja liberalisoida Salazarin luomaa järjestelmää, mutta tämä oli jo liian myöhäistä. Estado Novo ja Kansallinen liitto lakkasivat sotilaiden suorittaman neilikkavallankumouksen myötä 1974.
Jean Nidetch
Jean Nidetch (12. lokakuuta 1923 Brooklyn, New York – 29. huhtikuuta 2015 Parkland, Florida) oli Painonvartijoiden ("Weight Watchers") yhdysvaltalainen perustaja.
Nidetch ryhtyi 1960-luvulla ylipainoisena laihduttamaan yhdessä ylipainoisten tuttaviensa kanssa. Pari vuotta yhdessä laihduttamisen jälkeen Nidetch päätti perustaa yhtiön, Weight Watchers. Vuonna 1978 hän kuitenkin myi yhtiönsä H. J. Heinzille 70 miljoonalla dollarilla.
Setúbal
Setúbal on kunta Setúbalin piirissä, Portugalissa. Kunnan asukasluku oli 121 185 vuonna 2011.
Setúbalin nykyinen pormestari on Maria das Dores Meira .
Setúbalista on kotoisin jalkapalloseura Vitória FC.
Slovenian jääkiekkomaajoukkue
Slovenian jääkiekkomaajoukkue edustaa Slovenian tasavaltaa jääkiekon maajoukkueturnauksissa. Joukkue on vasta 2000-luvulla noussut pelaamaan jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa. Kansainvälisen Jääkiekkoliiton maailmanrankigissa se on 15:s. Slovenian nuorisomaajoukkuet ovat menestyneet nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa.
Slovenia pääsi ensimmäistä kertaa olympiakarsinnoista lopputurnaukseen vuoden 2014 Sotšin talviolympialaisiin. Joukkue voitti karsintalohkonsa kaikki ottelut ja eteni turnauksessa kahdeksan parhaan joukkoon. Turnauksen aikana se onnistui voittamaan Itävallan ja Slovakian olympiajoukkueet.
Napoléon Eugène Louis Bonaparte
Napoléon Eugène Louis Bonaparte (16. maaliskuuta 1856 – 1. kesäkuuta 1879), "Fils de France", "prince impérial", oli Ranskan keisari Napoleon III:n ja keisarinna Eugénie de Montijon ainoa lapsi.
Ranskan–Preussin sodan puhjetessa 1870 Napoléon Bonaparte seurasi isäänsä rintamalle ja joutui taisteluihin Saarbrückenissä. Kun sota alkoi kääntyä keisarikunnan tappioksi, hän pakeni Ranskasta ja asettui perheen kanssa Chislehurstiin Kentiin Englantiin. Isänsä kuoltua bonapartistit julistivat hänet keisari "Napoleon IV:ksi".
Napoléon Bonaparte palveli upseerina brittiarmeijassa ja liittyi vapaaehtoisena sotaretkelle Zulumaahan. Tiedusteluretkellä zulut yllättivät heidät kylässä lähellä iTyotyosijokea. Hän taisteli kunnes hänen revolveristaan loppuivat ammukset, jonka jälkeen hänet keihästettiin kuoliaaksi. Hänen kuolemansa oli suuri pettymys Euroopassa Bonaparten suvun valtaanpaluuta odottaneille.
Bonaparten hajonnut ruumis tuotiin takaisin Eurooppaan, jossa hänet haudattiin aluksi Chislehurstiin ja myöhemmin Saint Michael's Abbeyhin Farnboroughissa isänsä vierelle.
Mathilde Bonaparte
Mathilde-Létizia Bonaparte (27. toukokuuta 1820 Trieste – 2. tammikuuta 1904 Pariisi) oli Jérôme Bonaparten ja Katharina von Württembergin tytär.
Mathilde kasvatettiin Firenzessa ja Roomassa. Hän nai venäläisen tehtailijan, "Prince de San Donaton" arvonimen hankkineen Anatole Demidoff di San Donaton (Anatoli Deminov) 1840 Firenzessa. Venäjällä arvonimeä ei ikinä tunnustettu.
Kahden vahvan persoonan avioliitosta tuli myrskyisä. Demidov halusi pitää rakastajattarensa ja viimein Mathilde lähti Ranskaan rakastajansa ja miehensä jalokivien kanssa. Ero tuli 1847 keisari Nikolai I:n henkilökohtaisella päätöksellä. Pietarilainen oikeusistuin määräsi 200 000 frangin vuosittaisen elatusmaksun.
Pariisissa Mathilde oli seuraelämän keskushenkilöitä ja hyökkäsi kirjallisuuspiireissä vaikuttavien ystäviensä kautta miestään vastaan.
Juho Jokinen (jääkiekkoilija, 1986)
Juho Jokinen (s. 25. heinäkuuta 1986 Kalajoki) on suomalainen jääkiekkopuolustaja. Hän on pelityyliltään peruspuolustaja, jonka vahvuuksiin kuuluu raamit ja suoritusvarmuus. Jokisen heikkouksiin kuuluu pelivarmuus ja virhealttius. Erilaiset loukkaantumiset ovat häirinneet hänen kehitystään ja ovat vaarantamassa Jokisen uraa. Jokinen on viimeksi pelannut kaudella , jolloin hän edusti SM-liigaseura Oulun Kärppiä sekä Mestis-seura Kiekko-Laseria.
Jokisen isoveli Jussi edustaa NHL-joukkue Vancouver Canucksia.
Jokinen on Kalajoen Junkkareiden kasvatti. Hän pelasi juniorina myös Kokkolan Hermeksessä ja siirtyi B-juniorina Oulun Kärppiin, jossa hän pelasi A-junioriksi asti kevääseen 2005.
Jokinen siirtyi kaudeksi 2005–2006 Mestis-joukkue TuToon, jossa hän pelasi ensimmäiset miesten pelinsä. Jokinen pelasi TuTossa ja alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa yhteensä 30 Mestis-ottelua tehopistein 2+4=6. Tammikuussa 2006 hän siirtyi pelaamaan SM-liigaan ja teki kevääseen 2008 ulottuvan pelaajasopimuksen Turun Palloseuran kanssa. Jokinen pelasi siellä ensimmäisen SM-liigaottelunsa 8. helmikuuta 2006 vieraissa Rauman Lukkoa vastaan. Hän pelasi TPS:ssä loppukaudella 2005–2006 kymmenen runkosarja- ja yhden pudotuspeliottelun jääden niissä ilman tehopisteitä.
Jokinen teki ensimmäisellä kokonaisella SM-liigakaudellaan 2006–2007 51 ottelussa tehopisteet 2+4=6. Hän teki ensimmäisen SM-liigamaalinsa 10. lokakuuta 2006 Jokereita vastaan. Kolmannella SM-liigakaudellaan 2007–2008 Jokinen palasi tammikuussa 2008 Kärppiin, kun TPS:llä oli liikaa puolustajia. Hänen rooliaan pienensi myös Aki-Petteri Bergin tervehtyminen loukkaantumisista. Jokinen teki Kärppien kanssa kevääseen 2010 asti ulottuvan pelaajasopimuksen. Hän teki kauden aikana TPS:ssä ja Kärpissä yhteensä 56 ottelussa pisteet 0+6=6. Kärpät voitti keväällä 2008 Suomen mestaruuden ja keväällä 2009 SM-hopeaa.
Kaudella 2009–2010 Jokinen pelasi vain 39 runkosarjaottelua, kun hän loukkasi olkapäänsä tammikuussa 2010 ja joutui olemaan noin kuukauden sivussa. Hän teki siitä huolimatta yhden kauden piste-ennätyksensä tehopisteillä 3+5=8. Jokinen teki huhtikuussa 2010 kaksivuotisen jatkosopimuksen Kärppien kanssa. Hänen kautensa 2010–2011 päättyi kuitenkin neljän ottelun jälkeen polvivamman takia. Lisäksi Jokista vaivasi kesällä 2010 leikattu olkapää.
Jokinen aloitti kauden 2011–2012 lainalla Mestis-joukkue Kiekko-Laserissa, jossa hän pelasi viisi ottelua. Kiekko-Laser ajautui kuitenkin konkurssiin joulukuussa 2011. Jokinen kärsi jälleen erilaisista loukkaantumisista ja pelasi kauden aikana vain seitsemän SM-liigaottelua. Hänen kautensa päättyi tammikuussa 2012. Kärppien päävalmentajan Hannu Aravirran mukaan Jokisen ura jääkiekkoilijana on vaakalaudalla. Hän kertoo lyhyesti:
Jokinen pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2006 ja voitti pronssia.
Tartessos
Tartessos oli satamakaupunki Iberian niemimaan etelärannikolla, Guadalquivir-joen suulla (nykyisin Espanjan Andalusiaa). Se oli olemassa ainakin vuosina 1000-600 eaa. Vuoden 1000 eaa. paikkeilla foinikialaisilla tiedetään olleen yhteyksiä kaupunkiin, mutta mitä ilmeisimmin kaupunki oli ollut olemassa jonkun aikaa ennen sitä. Tartessolaiset olivat kauppiaita ja merenkulkijoita, ja heidän arvellaan käyneen Englannissa, tarkemmin sanottuna Cornwallissa ostamassa tinaa. Toinen mahdollisuus on että tina oli löytynyt heidän oman jokensa yläjuoksulta, nyttemmin ehtyneistä kaivoksista. Tina oli pronssikaudella tärkeää, sillä se on toinen pronssin pääraaka-aineista.
500-luvulla eaa. Tartessos katosi historiasta varsin nopeasti ja selittämättömästi.
Galoppi
Galoppi, alkuperäiseltä nimeltään galoppade on tanssi, joka on saanut nimensä hevosen nopeimman askellajin kiitolaukan () mukaan. Galoppi on eloisa maalaistanssi, joka nousi pariisilaisen seurapiirin suosioon 1820-luvun lopulla herttuatar de Berryn ansiosta, ja levisi sitten Wieniin, Berliiniin ja Lontooseen.
Galoppi oli Prahan tanssisaleissa 1830-luvulla esitellyn polkan edeltäjä ja se oli erityisen suosittu illan viimeisenä tanssina.
Valssikuningas Johann Strauss nuorempi sävelsi useita galoppeja, samoin tanskalainen Hans Christian Lumbye. Dmitri Šostakovitš käytti galoppia 8. sinfoniansa toisessa osassa.
Alfonso I (Portugali)
Alfonso I, tunnettu myös nimellä Afonso Henriques (1109–1185) oli Portugalin ensimmäinen kuningas, joka julisti maansa itsenäiseksi Leónin kuningaskunnan vallasta. Alfonson vanhemmat Burgundin Henrik ja Leónin Teresa, olivat Portugalin kreivipari. Isänsä kuoltua 1112 Afonso Henriques (sananmukaisesti Afonso Henrikinpoika) nousi kreiviksi noin kolmevuotiaana, ja hallitsi muodollisesti äitinsä rinnalla. Hän myös aloitti Burgundin kuningassuvun Portugalissa (vuodet 1139 – 1383).
Afonso Henriques voitti São Mameden taistelun 24. kesäkuuta 1128, ja tätä päivää portugalilaiset pitävät valtionsa perustamispäivänä. Afonso julisti itsensä Portugalin ruhtinaaksi ja 1139 ensimmäiseksi Portugalin kuninkaaksi. Oma julistautuminen ei kuitenkaan riittänyt, vaan tarvittiin naapurimaiden ja ennen kaikkea katolisen kirkon tunnustus Portugalin itsenäisyydelle. Pyhän istuimen edustajien avustuksella 5. lokakuuta 1143 Portugali tunnustettiin viimein itsenäiseksi Zamoran kokouksessa. Afonso jatkoi valloituksia islaminuskoisilta maureilta etelässä Temppeliherrain ritarikunnan avustuksella.
Hortense de Beauharnais
Hortense de Beauharnais (10. huhtikuuta 1783 – 5. lokakuuta 1837) oli Hollannin kuningatar ja kuningas Ludvig Bonaparten aviopuoliso Hän oli tulevan Ranskan keisarin Napoleon III:n äiti.
Hortense syntyi Pariisissa. Hänen isänsä oli kenraali Alexandre Vicomte de Beauharnais ja äitinsä Joséphine de Beauharnais. Hänen isänsä teloitettiin 1794 terrorissa ja kaksi vuotta myöhemmin hänen äitinsä meni naimisiin Napoléon Bonaparten kanssa.
Vuonna 1802 Napoléonin pyynnöstä Hortense nai Louis Bonaparten. Avioparilla oli kolme poikaa: Napoléon Louis Charles (1802–1807), Napoléon Louis (1804–1831) ja Charles Louis Napoléon Bonaparte (1808–1873).
Vuonna 1806 keisari Napoleon I nimitti veljensä Louis’n Hollannin kuningaskunnan kuninkaaksi nimellä Ludvig I. Hortense seurasi miestään Haagiin, vaikka heidän avioliittonsa oli onneton ja lasten isyyttä epäiltiin. Kun Louis luopui kruunusta 1810, Hortense palasi lasten kanssa Pariisiin miehensä asettuessa Saksaan.
Vuonna 1811 Hortense synnytti rakastajalleen kreivi Charles de Flahaut’lle pojan, joka otti nimen Charles de Morny. Velipuoli Napoleon III antoi hänelle aikanaan herttuan arvonimen.
Kun Bourbon-suku palasi Ranskassa valtaan vuonna 1815, Hortense pakeni keisari Aleksanteri I:n suojiin ja hänen vaikutuksestaan sai Saint-Leun herttuattaren arvonimen. Sadan päivän aikana Hortense kuitenkin tuki Napoleonia, mikä johti hänen lopulliseen karkotukseensa Ranskasta. Hän matkusti Saksassa ja Italiassa ennen asettumistaan Sveitsiin ostamaansa Arenenbergin linnaan Thurgaun kantonissa 1817, jossa hän kuoli 1837. Hortense haudattiin äitinsä Joséphinen viereen Pariisin lähistölle St Pierre-St Paulin kirkkoon Rueil-Malmaisonissa.
Village People (albumi)
Village People oli samannimisen diskoyhtyeen debyyttialbumi vuodelta 1977. Kappaleet kertoivat muun muassa San Franciscosta, Hollywoodista sekä New Yorkin lähellä sijaitsevasta Fire Island -saaresta.
Fire Island
Fire Island on noin 48 kilometriä pitkä ja kilometrin leveä saari Long Islandin eteläpuolella New Yorkin osavaltion Suffolkin piirikunnassa. Saari on luonnonsuojelualuetta lukuun ottamatta 8 kilometrin aluetta saaren länsipäässä. Saarelle liikennöi Long Islandilta lukuisia lauttoja.
Fire Islandin asutus on keskittynyt Ocean Beachin ja Saltairen kyliin. Kesän turistikauden aikana ne ovat autottomia, ja ympäri vuoden jaetaan vain rajoitettu määrä ajolupia vakituisille asiakkaille. Fire Islandilla sijaitsee myös useita pienempiä ja järjestäytymättömiä asutuskeskittymiä, joista Fire Island Pines ja Cherry Grove tunnetaan homoseksuaalien lomailupaikkoina. Tämän takia Fire Island pääsi myös Village People -yhtyeen debyyttilevylle, jolle tehtiin saaresta kertova kappale Fire Island. Kappaleessa mainittiin useita silloin saarella sijainneita diskoja, ja kehotettiin välttämään pensaita.
Seixal
Seixal on kunta Setúbalin piirissä, Portugalissa. Sen pinta-ala on 95,5 neliökilometriä ja väkiluku noin 158 300.
Seixal sai kaupunginoikeudet 1993. Nykyinen pormestari on Joaquim Santos. Portugalin kommunistipuolueen vuosittaiset "Avante!-festivaalit" ("Festa do Avante!") pidetään Amoran freguesiassa, Seixalissa.
Vila Franca de Xira
Vila Franca de Xira on kunta Lissabonin piirissä, Portugalissa. Sen pinta-ala on 318,19 neliökilometriä ja väkiluku noin 136 900.
Vila Franca de Xiran nykyinen pormestari on Alberto Mesquita.
Marcelo Caetano
Marcello José das Neves Alves Caetano, eli Marcello Caetano, (17. elokuuta 1906 Lissabon – 26. lokakuuta 1980 Copacabana, Rio de Janeiro), oli portugalilainen poliitikko, joka seurasi pääministerinä diktaattori António de Oliveira Salazaria tämän luovuttua tehtävästä vuonna 1968. Caetano syrjäytettiin Portugalin neilikkavallankumouksessa keväällä 1974.
Caetano oli oikeustieteen professori ja Lissabonin yliopiston rehtori. Hän aloitti poliittisen uransa 1930-luvulla diktaattori António de Oliveira Salazarin suojattina ja oli tämän läheisin avustaja 1950-luvun lopulta alkaen, mutta ei ollut koskaan tämän ilmeinen seuraaja. Hän johti maan "Korporatiivista kamaria" vuosina 1949–1955. Salazarin loukkaannuttua onnettomuudessa vuonna 1968 Caetano nostettiin pääministeriksi. Presidentti Américo Tomás, joka oli Salazarin aikana ollut melko lailla nukkehallitsijana, käytti kuitenkin Caetanon virkakaudella todellista valtaa. Caetano kuitenkin teki joitakin sosiaalipoliittisia aloitteita ja uudistuksia muun muassa maanviljelijöiden sosiaaliturvaan. Väitetään, että hän ei koskaan ymmärtänyt demokratiaa, vaan oli hämmästynyt, kun maan voimistuva oppositio ei ollut kiitollinen hänen tekemistään myönnytyksistä.
Caetano syrjäytettiin neilikkavallankumouksessa keväällä 1974. Hänet lennätettiin Madeiralle kotiarestiin. Sieltä hän muutaman päivän kuluttua pakeni Brasiliaan, missä eli kuolemaansa, vuoteen 1980 asti.
Costea Mușat
Costea Mușat tai Mușatin oli Moldavian voivodi vuosina 1373–1374. Hän oli ensimmäinen Mușatin sukuun kuuluva hallitsija, mahdollisesti kotoisin Valakiasta. Hänen vaimonsa oli Margareta (Mușata), katolinen Bogdan I:n tytär. Heillä oli kolme poikaa: Petru, Roman ja Ștefan, joista kaikista tuli myöhemmin hallitsijoita.
Asiakirja vuodelta 1392 kertoo, että Costean vaimo Mușata rakennutti Siretin kaupunkiin kirkon Johannes Kastajan kunniaksi. Mușata on haudattu sinne.
Carlos Caszely
Carlos Humberto Caszely Garrido (s. 5. kesäkuuta 1950 Santiago de Chilessä, Chilessä) on chileläinen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä, joka sittemmin on toiminut myös valmentajana.
Pelaajauransa Caszely aloitti vuonna 1967 kotimaassaan Colo-Colossa, missä hän pelasi kaikkiaan vuodet 1967–1974 sekä uudelleen 1978–1985. Välissä hän pelasi Espanjassa Espanyolissa. Colo-Colossa hän voitti maansa mestaruuden vuosina 1970, 1972, 1981 ja 1983, ja cup-mestaruuden 1981 ja 1982. Hän lopetti uransa vuonna 1986.
Caszely lukeutui aktiiviuransa aikana myös Chilen maajoukkueen vakiopelaajiin. 1974 MM-kisoissa hän teki jalkapallohistoriaa, kun hän 14. kesäkuuta ottelussa Saksan liittotasavaltaa vastaan sai kautta aikain ensimmäisenä pelaajana MM-kisoissa punaisen kortin. Hän pelasi myös 1982 MM-kisoissa, missä hän epäonnistui rangaistuspotkussa 0-1 tappioon Itävaltaa vastaan pelatussa alkulohkon kamppailussa.
Sotilaallinen uhka
Sotilaallinen uhka tarkoittaa armeijaan kohdistuvaa uhkaa.
Abstrakti sotilaallisen uhan käsite muuttuu konkreettiseksi jaettaessa se kahteen osatekijäänsä. Sotilaallisten uhkien arviointi perustuu poliittiseen aikomukseen ja tahtoon sekä sotilaalliseen kapasiteettiin. Sotilaallisen uhan suuruus on poliittinen aikomus kerrottuna sotilaallisella kapasiteetilla (threat = intent * capacity). Muutokset sotilaallisessa kapasiteetissa tapahtuvat hitaasti, kun sen sijaan poliittinen aikomus ja tahto voi muuttua yhdessä päivässä, kuten lähihistoria osoittaa.
Esimerkiksi Suomen puolustusvoimien kehittäminen perustuu ensi sijassa lähialueilla olevan sotilaallisen kapasiteetin arviointiin ja vasta toissijaisesti poliittisten aikomusten arviointiin. Käytännön tasolla sotilaallista kapasiteettia arvioidaan suorituskykyjen kautta. Suorituskykytarkastelussa arvioidaan järjestelmien teknisiä suorituskykyjä, joukkojen koulutustasoa sekä joukkojen että järjestelmien määrää ja käyttövalmiutta. Sodankäynnissä tapahtuva kehitys näkyy nimenomaan sotilaallisen suorituskyvyn muutoksina.