hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Pathogenic Ocular Dissonance
Pathogenic Ocular Dissonance on kalifornialaisen thrash metal -yhtye Tourniquetin kolmas albumi vuodelta 1993. Albumin julkaisi Intense Records, ja Metal Blade Records jakeli albumia yleisille markkinoille. Albumi tunnetaan yhtyeen maineikkaimpana, aggressiivisimpana ja teknisimpänä. HM Magazinen lukijat äänestivät "Pathogenic Ocular Dissonancen" 1990-luvun suosikkialbumiksi. Vuonna 2010 saman lehden toimitus sijoitti albumin 23. sijalle 100 kaikkien aikojen parasta kristillistä metallialbumia -listallaan.
"Pathogenic Ocular Dissonancea" äänitettiin monella studiolla Mixing Lab A & B:n lisäksi, ja tuottajana toimi Bill Metoyer. Laulaja Guy Ritter ei itse pitänyt albumin aggressiivisesta suunnasta. Hän kertoi myöhemmin HM-lehden haastattelussa, että toivoi Tourniquetin siirtyvän enemmän kaupallisempaan suuntaan, mutta rumpali Ted Kirkpatrick taas oli ehdoton yhtyeen raskaammasta suunnasta. Tyytymättömänä tähän Ritter erosi yhtyeestä äänitysten jälkeen. Hän laulaa pääasiassa nimikappaleella, "Phantom Limbilla", "Exoskeletonsilla" ja "Theodicy on Trialilla". Kitaristi Gary Lenaire vastasikin suuresta osasta albumin huutolauluista. Guy Ritterin sanotaan lähteneen yhtyeestä kesken albumin nauhoitusten, mutta hän tarkensi HM-lehden haastattelussa:
Syiksi yhtyeestä lähtemiseen Ritter kertoi samassa lehdessä:
Ritterin mukaan levy-yhtiön kanssa oli myös joitain epäkohtia:
Kappaleet ovat sekä monimutkaisia että teknisiä ja sisältävät kokeiluja eri tyylien kuten jazzin ja bluesin kanssa "Phantom Limb" -kappaleella. Yhtyeen omaleimainen tapa yhdistää klassista musiikkia kitarariffeihin käy ilmi albumilla varsinkin nimikappaleen alussa.
Sanoitukset vietiin "Psychosurgerystä" astetta eteenpäin, eivätkä monet niitä välttämättä ymmärrä ilman sanakirjan apua: sanoituksissa käytetään hyvin erikoisia lääketieteellisiä termejä, ihmisen syndroomia ja tiloja kuvaannollisesti. Albumin nimi viittaa värisokeus-puutostilaan. Kappale "Gelatinous Tubercles of Purulent Ossification" taas kertoo nikotiiniaddiktiosta ja siitä seuranneesta kurkunpään rappeutumisesta. Eräät kappaleen ääninäytteet on tuotettu Western Electic 5000 -puhesyntetisaattorilla.
Kymmenminuuttinen "The Skeezix Dilemma" käyttää kantaa ottavasti yhdysvaltalaisen "Uncle Wiggily" -lautapelin (myös Howard Roger Garisin lastenkirjasarja) konseptia allegoriana lapsen kaltoinkohtelulle. Kappaleen alussa on minuutin verran sirkusmusiikkia, jota seuraa hermostuneen lapsen lukema pätkä lautapelin johdantoa. Heavy metal -kappale "Exoskeletons" taas on tribuutti Black Sabbathille: kappaleen lopussa on lyhyt osa "Supernautin" kitarariffiä. "The Tempter" on Metal Blade Records -version lisäkappale. Kappale on Trouble-coveri, joka julkaistiin myös Tourniquetin "Intense Live Vol. 2" EP:llä.
Albumi julkaistiin uudelleen vuonna 2001 remasteroituna ja uusitulla ulkoasulla. Lisäraitoina ovat live-äänitteet vuodelta 2000 nimikappaleesta sekä "Bearing Gruesome Cargo" -kappaleesta, joka on alun perin "Vanishing Lessons" -albumilta.
Aatto Sirén
Adolf Johan (Aatto) Sirén (23. joulukuuta 1873 Orimattila – 14. maaliskuuta 1955 Orimattila) oli Suomen sosialidemokraattisen puolueen (SDP) kansanedustaja (1907–1913, 1917, 1929–1930, 1933–1935) ja torppariaktivisti. Sirén kuului puolueensa siltasaarelaisen suuntauksen ydinjoukkoon. Hän oli myös Orimattilan kunnanvaltuutettu ja kuntansa hätäaputöiden johtaja (1914–1916).
1918 Sirénistä tuli työväen pääneuvoston ulkoasiainvaliokunnan puheenjohtaja ja kansanvaltuuskunnan maatalousosaston jäsen. Suomen sisällissodan jälkeen Sirén siirtyi muutamaksi vuodeksi Neuvosto-Venäjälle. Palattuaan hän kirjoitti kokemuksistaan kirjan "Hajamuistelmia pakolaiselämästä" (Työväen sanomalehti 1923).
Gene Vincent
Gene Vincent (oik. Eugene Vincent Craddock, 11. helmikuuta 1935 Norfolk, Virginia, Yhdysvallat – 12. lokakuuta 1971) oli yhdysvaltalainen rock and roll -laulaja, jonka ainoa suuri hitti oli "Be-Bop-A-Lula".
Gene Vincentin musiikkiura alkoi kantriyhtyeissä soitellessa. Vuonna 1956 hän kirjoitti suurimman hittinsä "Be-Bop-A-Lula" ja teki julkaisusopimuksen Bill Loweryn The Lowery Group -yhtiön kanssa. Lowery äänitti Vincentin laulaman "Be-Bop-A-Lulan", ja Loweryn avulla Vincent sai levytyssopimuksen Capitol Records -yhtiön kanssa. Vincentin taustayhtyeenä oli tuolloin The Blue Caps. "Be-Bop-A-Lulasta" tuli suuri hitti, ja se oli 20 viikkoa Billboard Pop -listalla ollen parhaimmillaan seitsemäntenä. Yhtä suurta hittiä Vincent ei enää tehnyt, mutta muita tunnettuja kappaleita olivat "Bluejean Bop", "Lotta Lovin", "Dance To The Bop", "Say Mama".
Vincent kävi kiertueella Australiassa Little Richardin ja Eddie Cochranin kanssa jo 1957. Lisäksi hän oli yksi ensimmäisistä elokuvassa esiintyneistä rock-tähdistä esiintyessään elokuvassa "The Girl Can't Help It", yhdessä Jayne Mansfieldin kanssa. 1950-luvun lopulla Vincentin ura Yhdysvalloissa oli pahoissa vaikeuksissa, mutta Euroopassa menestys vielä jatkui. Hän oli suosittu live-esiintyjä varsinkin 1960-luvun alkuvuosina Ranskassa ja Britanniassa, jossa asuikin useita vuosia. Hän vieraili myös Suomessa lokakuussa 1964, esiintyen Helsingin Työväentalolla ja Lahden Kansantalolla, taustallaan The Esquires.
Vincentin vuonna 1955 ajaman moottoripyöräkolarin seurauksena hänen vasen jalkansa oli vioittunut lähes amputointikuntoon, ja hänen tavaramerkikseen muodostuikin 1960-luvulla mustan, nahkaisen esiintymisasun ohella voimakas ontuminen (havaittavissa kaikilla kuvatallenteilla joita on tuolta ajalta). Hän käytti (ainakin vuoden -64 Helsingin konsertissaan) toisessa jalassaan kengän alle ulottuvaa metallitukea, joka yhdessä nahkaisen asun kanssa lisäsi Vincentin karskiin olemukseen tietynlaista traagisuutta.
Krooniset kivut pahenivat vuonna 1960 sattuneen toisen pahan kolarin jälkeen, jossa menehtyi muusikko-ystävä Eddie Cochran. Levytyssopimus Capitol-yhtiön kanssa päättyi v. 1962 eikä Columbia Recordsilla jatkunut ura enää tuottanut listamenestyksiä. Vammautuneen jalan hoidon toistuva laiminlyönti ja runsas alkoholin käyttö tekivät tehtävänsä, ja Vincent oli 1960-luvun puoliväliin tultaessa, vain kolmekymppisenä, jo parhaat päivänsä nähnyt.
Levytykset 1965-1971 eivät menestyneet kaupallisesti, ja levy-yhtiö vaihtui usein. Vincent esiintyi kuitenkin loppuun saakka, kunnes kuoli mahahaavaan vuonna 1971 Los Angelesissa.
Gamalielin evankeliumi
Gamalielin evankeliumi on nimitys apokryfiselle kirjoitukselle, joka kertoo Pontius Pilatuksen vaiheista Jeesuksen noustua kuolleista. Evankeliumi on laitettu farisealaisen Gamalielin nimiin. Hänet mainitaan Apostolien teoissa kahdesti.
Nimityksen "Gamalielin evankeliumi" on antanut A. Baumstark, joka havaitsi tiettyjä yhtäläisyyksiä joukossa koptilaisia tekstikatkelmia. Myös Lacau piti osia omana evankeliuminaan. Reveillout oli otaksunut näiden olevan osa "Kahdentoista apostolin evankeliumia". Baumstarkin mukaan evankeliumi on kirjoitettu 400-luvulla.
Evankeliumi on riippuvainen Johanneksen evankeliumista ja lainaa siitä usein. Tämän lisäksi evankeliumiin on todennäköisesti vaikuttanut kirjoitus "Pilatuksen teot", joka on osa "Nikodeemuksen evankeliumia".
Turengin junaturma
Turengin junaturma, joskus myös Harvialan junaturma, tapahtui rataosalla Riihimäki–Tampere talvisodan aikana 12. maaliskuuta 1940, ja se on eniten uhreja vaatinut junaturma Suomessa.
Turmassa pohjoisesta tullut Loimaalta Viipuriin matkaavia 71. kuormastokomppanian sotilaita ja hevosia kuljettanut sotilasjuna törmäsi aamulla kello 5.28 yhteen etelästä tulleen tavarajunan numero 53 kanssa Harvialan ja Turengin välillä paikassa, joka oli 95. kilometripylväästä pohjoiseen noin sata metriä nykyisen pellettitehtaan kohdalla. Turmassa kuoli 39 ihmistä ja loukkaantui 69, minkä lisäksi useita sotilasjunassa olleita hevosia kuoli tai jouduttiin ampumaan niiden vauhkoonnuttua. Eräs onnettomuudesta hengissä selvinnyt muisteli "Laitilan Sanomien" haastattelussa vuonna 1990, että miehet ja hevoset jäivät murskaantuneisiin vaunuihin puristuksiin "kuin hiirenloukkuun". Surmansa saaneet sotilaat olivat kotoisin Etelä-Satakunnasta ja Vakka-Suomesta; yksinomaan laitilalaisia oli 15, mikä oli viidesosa Laitilan kunnan koko talvisodan uhrimäärästä.
Onnettomuuden uhrien lukumäärä kasvoi suureksi, sillä sotilasjunan miehistönkuljetusvaunut oli Toijalassa siirretty heti veturin perään, vaikka ne Loimaalta lähtiessä olivat junan loppuosassa. Törmäyksessä miehistönkuljetusvaunut, joita oli kolme (yksi III luokan matkustajavaunu ja kaksi niin sanottua härkävaunua), murskautuivat täysin, ja vaunujen kamiinat sytyttivät myös tulipaloja vaunujen jäännöksissä. Myös pelastustoimet onnettomuuden jälkeen viivästyivät.
Onnettomuuden syynä oli Harvialan rautatieasemalla junanlähettäjänä toimineen rautatievirkamiesharjoittelijan virhe: hän antoi lähtöluvan Turengista päin tulossa olleelle tavarajunalle, vaikka sotilasjuna oli jo ohittanut Harvialan aseman. Alun perin junien oli tarkoitus kohdata Harvialan asemalla. Harjoittelijan kerrotaan ennen onnettomuutta olleen valveilla jo 36 tuntia yhteen menoon. Harjoittelija tuomittiin myöhemmin oikeudessa kahden vuoden, yhden kuukauden ja kymmenen päivän vankeusrangaistukseen sekä vahingonkorvauksiin.
Voimassa olleen sotasensuurin vuoksi onnettomuudesta ei kerrottu sen tapahduttua julkisuudessa mitään. Sen sijaan seuraavan päivän sanomalehtien pääuutisaiheena oli juuri allekirjoitettu ja voimaan astunut Moskovan rauhansopimus.
Onnettomuuden uhrien muistoksi paljastettiin vuonna 2000 muistomerkki Turengin rautatieasemalla.
Metsänemä
Metsänemä ("Epipogium aphyllum") on Euroopassa ja Aasiassa kasvava kämmekkälaji. Se on lehtivihreätön kasvi, joka elää yhteyttämisen sijaan sienijuuren varassa. Metsänemän tieteellinen sukunimi "Epipogium" (, "parran päällä") viittaa kukan muotoon, sen huulen alapuolelle kääntyneisiin kehälehtiin, ja lajinimi "aphyllum" viittaa varren lehdettömyyteen.
Metsänemässä ei ole lainkaan lehtivihreää, vaan se on läpikuultavan kellertävä tai rusehtava kasvi. Juurakko on korallimaisen haarova ja vailla juuria. Kasvin juurakko elääkin maan sisässä sienirihmaston varassa. Metsänemä leviää juurakosta kasvavien maarönsyjen avulla, ja kukkaversot nousevat niistä loppukesästä. Kukkavarret kasvavat 10–30 cm korkeiksi. Kasvin vähäiset lehdet ovat suomumaisia. Kellertäviä, punasävyisiä kukkia on 1–5 kappaletta. Kukat ovat yli senttimetrin leveitä, kukan huuli on kääntynyt ylöspäinen kehälehtien yläpuolelle. Kannus on paksu ja tylppä. Kukat tuoksuvat lievästi banaanille. Metsänemä kukkii Suomessa elo-syyskuussa, mutta ei kuitenkaan joka vuosi. Kasvin on havaittu myös kukkineen maan alla. Kukista kehittyy kotia vain harvoin.
Metsänemä lienee hyönteispölytteinen. Kukkien rakenne viittaa kimalaispölytykseen, mutta toisaalta kimalaiset harvoin eksyvät lajin suosimiin kasvupaikkoihin.
Metsänemä on pohjoinen ja mantereinen kasvi. Sen levinneisyysalue on varsin laaja ja ulottuu Britteinsaarilta ja Keski-Euroopasta itään Aasian havumetsävyöhykkeen kautta Japaniin saakka. Pohjoismaissa metsänemää tavataan Suomessa, Ruotsissa ja Norjassa. Suomessa lajia on tavattu harvinaisena koko maassa etelärannikolta Pohjois-Lappiin ja sen havaintoja on kaikista eliömaankunnista. Suuri osa Etelä- ja Keski-Suomen havainnoista on kuitenkin vanhoja. Epäsäännöllinen ja lyhyt kukinta vaikeuttaa metsänemän havainnointia, joten lajin nykytilaa Suomessa on vaikea arvioida.
Metsänemä viihtyy vanhoissa, varjoisissa, multavissa lehti- ja sekametsissä, puronvarsissa, lähteikköjen äärellä sekä lehto- ja lettokorvissa. Pohjoisessa lajia tavataan myös tunturikoivikoissa.
Suomessa metsänemä on uhanalaisuudeltaan vaarantunut. Metsänemän elinympäristöjä uhkaavat erityisesti raskaat metsänhoitotoimet kuten avohakkuu ja auraus. Myös metsänojitus voi kuivattaa kasvupaikkoja liikaa. Aikaisemmin laji kärsi pellonraivauksesta.
Metsänemä on Suomessa rauhoitettu laji Ahvenanmaata lukuun ottamatta. Myös Ruotsissa se on rauhoitettu.
Pako Alcatrazista
Pako Alcatrazista ("Escape from Alcatraz") on Don Siegelin ohjaama, vuonna 1979 ensi-iltansa saanut tositapahtumiin perustuva elokuva, jonka pääosaa esittää Clint Eastwood Frank Morrisin roolissa. Elokuva kuvaa neljän vangin suunnitelmaa paeta pahamaineisesta Alcatrazin vankilasta. Vangeista kaksi olivat veljeksiä – John ja Clarence Anglin. Paossa mukana olleen Allen Westin nimi on tuntemattomasta syystä muutettu Charley Buttsiksi.
Kriitikko Arto Pajukallion mielestä ohjauksessa pakosuunnitelman toteuttamista seurataan hyvin kihelmöivästi, mutta itse päähenkilö jää hahmottumatta. "Video-oppaassa" vuodelta 1994 Asko Alanen pitää elokuvaa jäntevästi ohjattuna ja antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Paneurooppa-liike
Paneurooppa-liike (alun perin suomeksi Pan-Eurooppa -liike) on Richard Coudenhove-Kalergin ajatuksille perustuva, 1920-luvulla muodostunut liike, jonka tavoitteena oli järjestää Länsi-Eurooppa kristilliseksi valtioliitoksi, jotta se saavuttaisi keskinäisen rauhan ja toisaalta pystyisi taloudellisesti kilpailemaan Neuvostoliiton kanssa. Aatteen keskeisenä perustana oli kristillisen elämänkatsomuksen vastaisten aatteiden kuten ateismin, nihilismin ja konsumerismin karkoittaminen eurooppalaisista yhteiskunnista.
1930-luvun alussa Eino Kaila kannatti Paneurooppa-liikettä.
Paavo Väyrynen on kirjoittanut kommentaarin Coudenhove-Kalergin ajatuksista.
Suomessa paneurooppalaisuutta on käytetty perusteluna niin Euroopan unionin pidättämiseen jäsenvaltioiden välisenä valtioliittona kuin myös eurooppalaisen yhteistyön pidemmälle viemisenä liittovaltioon saakka.
Turun kauppakorkeakoulun yhteyteen on perustettu Pan-Eurooppa-instituutti.
Esikot
Esikot ("Primula") on esikkokasvien heimoon kuuluva suku, jossa on 400–500 lajia. Lisäksi koristekasveina käytetään hybrideitä. Esikkoja kasvaa villeinä pohjoisen pallonpuoliskon lauhkealla vyöhykkeellä, Etelä-Amerikan vastaavassa ilmastossa sekä korkealla Etiopian, Indonesian ja Uuden Guinean vuorilla. Monia esikkoja kasvatetaan koristekasveina; joitakin käytetään rohtoina. Esimerkiksi kultaesikosta ("Primula auricula") on kehitetty erilaisia lajikkeita ja hybridimuotoja koristekasveiksi yli 350 vuoden ajan.
Esikot kasvavat kosteassa, ravinteikkaassa maassa yleensä varsin varjoisissa paikoissa.
Monivuotiset esikot kukkivat varhain keväällä. Suvun tieteellinen nimi ("Primula") tulee sanasta ensimmäinen () ja viittaa kasvin aikaiseen kukkimiseen.
Kevätesikko
Kevätesikko ("Primula veris") on keväällä kukkiva esikkolaji.
Kevätesikon lusikanmuotoiset, noin 5–15 cm pitkät lehdet kasvavat ruusukkeena maata vasten. Niiden keskeltä nousee 5–30 cm korkeita kukkavarsia, joiden päässä on 10–20 keltaista kukkaa. Kevätesikko kukkii touko-kesäkuussa. Kevätesikon voi sekoittaa helposti etelänkevätesikkoon ("Primula elatior").
Kevätesikkoa tavataan Euroopan ja Länsi-Siperian lauhkealla vyöhykkeellä, lähinnä sen eteläosassa eli lehtimetsävyöhykkeellä. Etelässä se esiintyy harvinaisena välimerenilmaston alueella lähinnä vuoristoissa ja puuttuu Unkarin pustalta ja Kaakkois-Euroopan aroilta.
Suomessa kevätesikkoa esiintyy lähinnä Ahvenanmaalla ja Etelä-Suomessa, mutta suotuisilla paikoilla niitä tavataan jopa Lapissa asti. Vakiintunut alkuperäinen kasvi tai muinaistulokas se on vain Lounais-Suomessa. Pohjoisempana sen satunnaiset esiintymät lienevät peräisin koristekasvina viljellyistä esikoista.
Kevätesikko on Ahvenanmaan maakuntakasvi.
Kevätesikkoa tavataan lehtoniityillä ja lehdoissa, sekä asutuksen läheisyydessä puutarhakarkulaisena.
Kevätesikon kukkia on aikaisemmin käytetty paloviinan ja nuuskan värjäämiseen. Kukista on tehty myös viiniä ja tuoreita lehtiä syöty salaattina.
Amatööriporno
Amatööriporno on yksi pornografian alalajeista, jossa päähenkilöt, toisin kuin ammattimaisissa pornoelokuvissa, ovat harrastelijoita eli eivät saa palkkaa työstään vaan kuvaavat elokuvansa itse. Amatööripornon tuottaminen on halpaa, koska se ei vaadi minkäänlaista teknistä tietämystä toisin kuin ammattimaisen elokuvan tuottaminen. Amatööripornoa on kutsuttu yhdeksi kannattavammista ja pitkäaikaisemmista pornografian tyylilajeista.
Satu Rasila
Satu Rasila (o.s. Laiho, s. 1972 Tampere) on suomalainen näytelmäkirjailija, dramaturgi ja teatteriohjaaja. Rasila aloitti vuoden 2012 alussa Turun kaupunginteatterin dramaturgina. Hän toimi samassa tehtävässä myös vuosina 1998–1999.
Rasila on kirjoittanut Turun Linnateatterin suosituimman teoksen, "Mieletön Turun historia" -nimisen komedian. Kesällä 2007 Rasila osallistui Uuden Iloisen Teatterin revyyn "Da Lintsi -koodin" työryhmään. Näytäntökaudella 2015–2016 Rasila oli yksin tai muiden kanssa kirjoittamilla näytelmillään kirjoittajakohtaisen katsojatilaston ykkönen Suomessa. Hänen kirjoittamansa näytelmät "Tamara", "Katoava maa", "Hockey Night" (Miska Kaukosen kanssa) ja "Linnan juhlat" (Tuomas Parkkisen kanssa) keräsivät vuoden aikana yhteensä 52 663 katsojaa.
Rasila valmistui Teatterikorkeakoulusta dramaturgiksi vuonna 1998 ja teatteritaiteen maisteriksi vuonna 2002. Hänen opinnäytetyönsä käsitteli dramaturgin työnkuvaa laitosteatteriyhteisössä. Rasila on toiminut Suomen Näytelmäkirjailijaliiton puheenjohtajana.
Satu Rasila on naimisissa näyttelijä Kimmo Rasilan kanssa.
Eppu Salminen
Jarmo Juhani ”Eppu” Salminen (s. 10. joulukuuta 1965 Lahti) on suomalainen näyttelijä ja juontaja.
Salminen opiskeli Lahden kansanopiston teatterilinjalla vuosina 1985–1986, ja aloitti sen jälkeen opinnot Teatterikorkeakoulussa.
Salminen on tehnyt uransa tärkeimmät roolityöt teatterissa. Hän on näytellyt monia suuria päärooleja Hitleristä Katto-Kassiseen. Salminen on ollut muun muassa Tampereen Teatterin ja Helsingin kaupunginteatterin palkkalistoilla.
Hän on esiintynyt muun muassa "Nousukausi"-elokuvassa ja "Tahdon asia" -televisiosarjassa. Salminen on myös juontanut "Ennätystehdas"-ohjelmaa. Keväällä 2009 hän teki siskonsa Krissen kanssa yhteisen televisio-ohjelmasarjan "Ne Salmiset". Eppu Salminen osallistui kilpailijana "Tanssii tähtien kanssa" -ohjelmaan 2. tuotantokaudella sijoittuen neljänneksi parinsa Anna Sainilan kanssa. Salminen toimii myös juontajana Radio Novalla syksystä 2010 alkaen.
Hän on ääninäytellyt Keniä elokuvassa "Toy Story 3".
Hän piti 2016–2017 sapattivuoden näyttelemisestä asumalla Korsikan saarella pienessä vuoristokylässä. Hänellä on päärooli vuoden 2018 Viikinkisaaren kesäteatterin musiikkikomediassa "Aatamin puvussa ja vähän Eevankin".
Salminen aloitti Teatterikorkeakoulussa opiskelun vuonna 1986 päästyään sinne kolmannella yrittämällä. Hän kuitenkin piti välivuoden koulusta Teatterikorkeakoulun vuoden 1987 tapahtumien jälkeen. Välivuoden aikana hän suoritti siviilipalveluksen. Välivuoden jälkeen hän palasi kouluun, mutta valmistui lopulta koulusta vasta 2000-luvulla.
Salmisen lopputyö Teatterikorkeakoulusta ilmestyi "Lasten ristiretki" -nimisenä kirjana vuonna 2009. Kirja kuvaa Salmisen näyttelijäksi kasvua. Tärkeässä osassa on Teatterikorkeakoulun tapahtumat vuonna 1987, kuten Jumalan teatteri ja sitä seuranneet levottomuudet sekä Jouko Turkan opetusmenetelmät.
Salmisen isä on television tietovisailuista tuttu Reijo Salminen ja äiti Lahden kaupunginteatterin näyttelijä Kaarina Turunen. Stand up -koomikko, näyttelijä Krisse Salminen on Eppu Salmisen sisar.
Salmisella on kuusi lasta: Roope (Minna Turusen kanssa), Santtu (Riitta Havukaisen kanssa) ja neljä lasta käsikirjoittaja Kaisa Kuikkaniemen kanssa. Salminen asuu perheineen Korsikalla.
Salminen on myös Tampereella, Turussa ja Helsingissä sijaitsevien Hook Wings -nimisten kanansiipiravintoloiden osaomistaja.
Picasa
Picasa on Googlen ilmainen kuvankäsittely- ja arkistointiohjelma. Google alkoi jakaa ohjelmistoa ilmaiseksi hankittuaan ohjelmiston Idealab-yritykseltä heinäkuussa 2004. Picasa toimii Windows-, Linux- ja OS X -käyttöjärjestelmissä ja se on käännetty usealle kielelle, myös suomeksi.
Google ilmoitti helmikuussa 2016 lopettavansa Picasan kehityksen maaliskuun 2016 aikana ja keskittyvänsä jatkossa Google Kuvat -palveluun.
Ohjelmalla voi muokata ja järjestellä kuvia. Kuvien perusmuokkauksiin kuuluvat mm. punasilmäisyyden poisto sekä kuvien rajaus ja suoristus. Ohjelma tarjoaa useita erilaisia tehosteita. Kuvia voi katsella helposti myös diaesityksenä sekä luoda halutuista kuvista esimerkiksi näytönsäästäjän tai kuvakollaasin. Kuvia voi luokitella folksonomisesti eli ns. avainsanojen ("tags") avulla. Kuvia voi tallentaa eri tiedostomuotoihin.
Picasa tukee kuvien geotaggausta joko Google Earth -ohjelmiston tai Google Maps -palvelun avulla.
Ohjelma osaa tunnistaa kuvista automaattisesti samankaltaiset kasvot, jotka nimeämällä ohjelma luo kansiot jokaista henkilöä kohden ja näin kuvien selailu ja käyttö halutun henkilön perusteella helpottuu. Apuna nimeämisessä voidaan käyttää käyttäjän Google-tiliin liitettyjä yhteystietoja, jos Picasa on yhdistetty käyttäjän Google-tiliin.
Picasa ei tee muutoksia suoraan kuviin, vaan tallentaa tehdyt muutokset asetustiedostoon, ja näyttää sen avulla alkuperäisen kuvan muokattuna. Jos muutokset haluaa näkyviin muuallakin kuin Picasassa, ne voi tallettaa kuviin erikseen. Ohjelma luo tällöin automaattisesti varmuuskopiot alkuperäisistä kuvista. Vientityökalulla kuvat haluttuun tiedostomuotoon ja kokoon tallentamalla muutokset tallentuvat luonnollisesti myös.
Picasasta kuvat voi siirtää Googlen yhteisölliseen kuvienjakopalveluun, Picasa-verkkoalbumeihin. Picasassa on myös mahdollista luoda albumeita, jotka synkronoidaan automaattisesti verkkoalbumien kanssa aina kun muutoksia tulee. Picasa-verkkoalbumien käyttö vaatii Google-tunnuksen, mutta palvelun kuvia voi katsella ilman tunnustakin.
Kuvien siirto verkkoalbumeihin on mahdollista OS X -käyttöjärjestelmällä myös ilman Picasaa, iPhoto-sovellukseen saatavan lisäosan tai erillisen ohjelman avulla .
Verkkoalbumit tukevat laajasti itse Picasan edistyneitä ominaisuuksia, mukaan lukien kasvojentunnistus, geotaggaus ja avainsanojen hallinta. Muutokset synkronoidaan automaattisesti alkuperäisiin kuviin Picasassa.
Verkkoalbumit mahdollistavat yhteiskäyttöisen kuva-albumin luomisen, johon albumin luojan sallimat henkilöt voivat ladata uusia ja muokata kansiossa ennestään olevia kuvia. Toimintaperiaate on sama kuin Googlen yhteiskäyttöisessä Google Docs & Spreadsheets -verkko-ohjelmistossa. Kansion yhteiskäyttäjät tarvitsevat Google-tunnuksen eivätkä voi käyttää jaettua kansiota Picasan kautta, ainoastaan www-käyttöliittymällä.
Picasa on integroitu myös Googlen Gmail-sähköpostipalveluun, eli kuvia voi lähettää sähköpostitse suoraan Picasasta. Tätä kautta esimerkiksi integraatio Flickr-verkkopalveluun on mahdollinen .
New Line Cinema
New Line Cinema on Robert Shayen vuonna 1967 perustama yhdysvaltalainen elokuvastudio. Studio päätyi Time Warnerin omistukseen vuonna 1996, ja vuonna 2008 se liitettiin suuremman sisaryhtiönsä Warner Bros. Picturesin alaisuuteen.
Shaye perusti New Line Cineman 27-vuotiaana 1967. Alkuun yhtiö levitti collegekampuksille halpoja ulkomaisia ja indie-elokuvia, kuten tekijänoikeuksiltaan rauenneen marihuananvastaisen propagandaelokuvan "Reefer Madness" vuodelta 1936. Yhtiön ensimmäinen oma tuotanto oli vuonna 1977 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva "Stunts". Vuonna 1979 New Line Cineman levittämä ranskalaisen Bertrand Blierin "Préparez vos mouchoirs" palkittiin parhaan vieraskielisen elokuvan Oscarilla. 1970–1980-lukujen taitteessa Shaye palkkasi vanhan opiskelutoverinsa Michael Lynnen huolehtimaan yhtiön taloudellisesta puolesta. Vuonna 1990 Lynne kohosi operatiiviseksi johtajaksi ja 2001 Shayen rinnalle toiseksi toimitusjohtajaksi.
Ted Turnerin Turner Broadcasting System osti New Line Cineman vuonna 1994 yli 500 miljoonan dollarin kauppasummalla. Kaksi vuotta myöhemmin Time Warner osti TBS:n. New Line Cinema toimi yli vuosikymmenen Time Warnerin alaisuudessa sen suuremman elokuvastudion Warner Bros. Picturesin rinnalla, mutta emoyhtiössä studioiden päällekkäisiä toimintoja katsottiin karsaasti.
New Line Cineman rohkein riskinotto ja suurin taloudellinen menestys oli Peter Jacksonin "Taru sormusten herrasta" -elokuvatrilogia, joka sai ensi-iltansa kolmena perättäisenä vuonna 2001–2003. Sen jälkeen seurasi kuitenkin sarja epäonnistumisia ja pettymyksiä, kuten Shayen itsensä ohjaama "Maaginen Mimzy" (2007) ja budjetiltaan valtava fantasiatarina "Kultainen kompassi" (2007), jotka molemmat floppasivat. 28. helmikuuta 2008 Time Warnerin johtaja Jeff Bewkes liitti New Line Cineman Warner Bros. Picturesiin ja irtisanoi Shayen sekä Lynnen. Myös suurin osa New Line Cineman 600 työntekijästä irtisanottiin huhtikuussa 2008.
Hank Williams
Hiram ”Hank” King Williams (17. syyskuuta 1923 – 1. tammikuuta 1953) oli amerikkalainen country-muusikko. Hän on säveltänyt ja esittänyt kymmeniä tyylin klassikoita, jotka levinneet myös muualle, muun muassa rock and rollin suuntaan. Hänen kappaleisiinsa kuuluvat muun muassa ”Jambalaya”, ”Your Cheatin’ Heart”, ”Hey Good Looking”, ”I Can’t Help It”, ”Lovesick Blues” ja ”I’m So Lonesome I Could Cry”. Hank Williamsin tyyliä kuvataan usein nimellä "honky-tonk", ja se nousi ensimmäiseen kukoistuskauteensa juuri Williamsin ja aikalaisten myötä 1930-luvulla ja 1940-luvun alussa. Rockabillyn ja Nashville-tyylin jälkeen honky tonkin – ja samalla Hank Williamsin vanhojen levyjen – arvostus kasvoi uudelleen 1980-luvulta alkaen.
Hank Williamsilla oli synnynnäinen kivulias epämuodostuma selkärangassaan, spina bifida occulta, jonka sanotaan vaikuttaneen hänen myöhempään alkoholinkäyttöönsä.
Hank Williams aloitti uransa likimain lapsitähtenä 1937. Hän soitti kitaraa koulun jälkeen jalkakäytävällä WSFA-radion studion edessä, tuli huomatuksi ja toisinaan kutsuttiin soittamaan suorassa radiolähetyksessä. Radiomenestyksensä turvin hän perusti oman yhtyeen, ja jätti koulun 1939. Hankin äiti toimi aluksi yhtyeen managerina. Sodan aikana yhtyeen jäsenet liittyivät armeijaan ja Hankin alkoholismi otti ylivallan.
Laulajalahjakkuus kuoli alkoholin ja huumeiden yhteisvaikutukseen uudenvuodenaattona 1953. Hänen piti soittaa Cantonissa, Ohiossa, mutta sääolosuhteiden vuoksi hän ei voinut lentää, joten hän palkkasi autonkuljettajan ja lähti hotellilta Knoxvillestä, Tennesseestä. Williams otti mukaansa B12-vitamiinia ja morfiinia. Auto oli Cadillac. Lopulta hän huomasi, että hän oli unohtanut ottaa viskiä mukaansa. Takapenkillä oli kuitenkin oluttölkkejä. Kun kuljettaja pysähtyi bensa-asemalla, hän tankattuaan huomasi, että Hank Williams oli kuollut. Hän oli vain 29-vuotias. Hänet haudattiin Montgomeryyn, mistä hänen uransa alkoikin.
Hank Williams on yksi kaikkien aikojen arvostetuimmista countrymusiikin tekijöistä.
Amazing Race (2. tuotantokausi)
Amazing Race on tosi-TV-ohjelma, jossa kilpailijat matkustavat ympäri maailmaa haastavien tehtävien johdattelemina. Sarjan toinen tuotantokausi esitettiin Yhdysvalloissa vuonna 2002. Ohjelma alkoi 11. maaliskuuta ja päättyi 15. toukokuuta. Tällä kaudella otettiin käyttöön monet kilpailun elementeistä, jotka tulisivat tutuiksi kaikilla myöhemmillä kausilla. Näiden joukossa on muun muassa vihjelaatikkotelineen käyttö, varikkopysähdysmatto, Phil Keoghan tervehtimässä kädestä kaikkia ryhmiä varikkopysähdyksellä ja ohjelman selkeästi kiihkeämpi tahti. Kisa alkoi Las Vegasista ja päättyi San Franciscoon. Kisan aikana käytiin muun muassa Rio de Janeirossa, Kapkaupungissa ja Hongkongissa. Ensimmäisen kerran sarjan historiassa juontaja joutui odottamaan viimeistä paria varikolle yli 24 tuntia. Kyseessä oli myös ainoa kausi, jonka aikana ei käyty Euroopassa lainkaan.
Suomessa toinen tuotantokausi näytettiin MTV3:lla alkuvuodesta 2004.
Kilpailun voittivat ystävykset Chris ja Alex.1. The World is Waiting: Go!
2. Help Me, I'm American
3. My Alarm Clock Didn't Go Off
4. This Game Is About Minutes
5. Welcome to the World of Being Human
6. I'm Gonna Take His Girl
7. I'm Gonna Throw Up on Phil's Shoes
8. I'm Not a Miner! No, You're an Idiot!
9. Ready to Lose Our Lives
10. It's Hammer Time
11. Follow That Plane!
Dohan kansainvälinen lentoasema
Dohan kansainvälinen lentoasema (IATA: DOH, ICAO: OTBD) () on Qatarin Dohassa sijaitseva lentoasema, joka suljettiin vuonna 2014, kun Hamadin kansainvälinen lentoasema aloitti toimintansa. Lentoasemalla oli kolme moskeijaa, ilmainen langaton verkkoyhteys, iso verovapaiden tuotteiden kauppa ja muutamia ravitsemusliikkeitä. Dohan 4 572 metrin mittainen kiitotie oli pisin siviililentoasemilla käytetty.
Lentoasemaa laajennettin sen olemassaolon aikana, mutta siitä huolimatta monet matkustajat väittivät sen olleen todella pieni, ahdas ja muutenkin kaukana kansainvälisestä tasosta.
Hamadin lentoaseman piti korvata Dohan kansainvälinen lentoasema jo vuonna 2009. Uuden aseman avaaminen kuitenkin viivästyi viidellä vuodella. 27. toukokuuta matkaan lähtenyt Qatar Airwaysin lento 183 Wieniin oli viimeinen Dohan lentoasemalta lähtenyt lento. Sen jälkeen kaikki lentoliikenne siirrettiin Hamadiin.
Galilein luku
Galilein luku (Ga) on dimensioton virtausdynamiikan parametri. Se on nimetty Galileo Galilein mukaan.
Luku kuvaa gravitaation ja viskoosien voimien suhdetta. Sitä käytetään muun muassa viskoosien virtausten ja termisen laajentumisen kuvauksessa, esimerkiksi lauhduttimissa kuvaamaan nestefilmin virtausta pitkin seinämää.
Numero-ooppera
Numero-ooppera on nimitys oopperateokselle, joka koostuu jyrkkärajaisista toisistaan erottuvista aarioista, resitatiiveista ja muista jaksoista. Numero-oopperan vastakohtana on esimerkiksi Richard Wagnerin teoksille tyypillinen läpisävelletty tyyli, jossa aariat ja resitatiivit sulautuvat toisiinsa ilman selviä rajoja.
Joutsijärvi (kylä)
Joutsijärvi on 162 asukkaan kylä Kemijärvellä valtatien 5 ja kantatien 82 varrella noin 40 kilometrin päässä Sallasta ja 25 kilometrin päässä Kemijärvestä.
Kylän matkailunähtävyyksiä ovat Mäntyselässä ja Mäntyvaarassa talvisodan taisteluiden muistomerkit sekä Moskovan rauhan aikana rakennetut Salpa-linjan osat. Joutsijärven kylän keskellä Hunajalammen rannalla on yksi kunnostettu Suomen Salpa-linjan bunkkereista, jossa on esineitä ja valokuvia.
Talvisodassa osasto Roininen perääntyi Joutsijärvelle asti ennen etenemistään jälleen kohti Märkäjärveä.
Joutsijärvellä toimii vielä yksi Lapin harvoista kyläkaupoista, jonka nimi taivutetaan usein muotoon Joutsjärven kyläkauppa.
Apostolo Zeno
Apostolo Zeno (11. joulukuuta 1669 Venetsia – 11. marraskuuta 1750 Venetsia) oli italialainen runoilija, libretisti ja lehtimies, joka vuodesta 1718 toimi Wienissä Habsburgien hovin hovirunoilijana. Pietro Metastasion ohella Zeno oli yksi myöhäisbarokin vaikutusvaltaisimmista oopperalibretisteistä ja vaikutti merkittävästi "opera serian" kehitykseen.
Seututie 923
Seututie 923 on eteläisessä Lapissa kulkeva seututie. Se haarautuu seututieltä 924 Simojoen varrella Alaniemen kylässä Simossa ja johtaa Keminmaan Sompujärven kylän kautta Tervolan keskustaajamaan, jossa se liittyy seututeihin 926 ja 929 sekä valtatiehen 4. Vaikka kyseessä on suhteellisen tärkeä läpikulkutie Tervolasta Simoon ja Ranualle, se on silti kapea ja sorapintainen välillä Sompujärvi–Tervola.
Walesin jalkapallomaajoukkue
Walesin jalkapallomaajoukkue edustaa Walesia kansainvälisissä jalkapallon maajoukkuekilpailuissa. Se toimii Walesin jalkapalloliiton alaisuudessa.
Wales on selviytynyt historiansa aikana kaksi kertaa arvokisoihin. Vuoden 1958 maailmanmestaruuskilpailuissa joukkue onnistui pääsemään lohkovaiheesta jatkoon kolmella tasapelillä. Puolivälierissä tuleva maailmanmestari Brasilia pudotti Walesin jatkosta, tuolloin 17-vuotiaan Pelén maalilla.
Euroopan-mestaruuskilpailuissa Wales teki ensiesiintymisensä 2016. Se voitti alkulohkonsa kukistettuaan Slovakian ja Venäjän sekä hävittyään Englannille. Neljännesvälieräottelussa se voitti Pohjois-Irlannin ja puolivälierässä Belgian, kunnes hävisi välieräottelussa Portugalille. Jo EM-kilpailuissa 1976 Wales oli selviytynyt puolivälieriin, mutta lopputurnauksessa pelasi tuolloin vain neljä joukkuetta.
Alimmillaan FIFA-rankingissa Wales oli elokuussa 2011, sijalla 117. Kuitenkin jo seuraavan vuoden toukokuussa sijoitus oli noussut yli 70 paikkaa, sijalle 41. Korkeimmillaan se on ollut kahdeksantena lokakuussa 2015.
Vale Canada
Vale Canada Ltd (vuosina 2007–2010 "Vale Inco Ltd.", mitä ennen "Inco Ltd.") on brasilialaisen Vale-monialayrityksen kanadalainen tytäryhtiö, jonka pääkonttori sijaitsee Torontossa Ontariossa. Se on mukana nikkelin, rautamalmien ja pellettien, hiilen, kuparin, lannotteiden, mangaanin ja erilaisten rautaseosten kaivostoiminnassa ja tuotannossa. Ennen yhdistymistään Inco oli maailman toiseksi suurin nikkelin tuottaja sekä maailman kolmanneksi suurin kaivosyhtymä.
The International Nickel Company (Inco) perustettiin New Jerseyssä Yhdysvalloissa 1902, kun Canadian Copper, Oxford Copper Company ja Société Minière Caledonienne muiden pienempien yhtiöiden ohella fuusioituivat. Uuden yhtiön hallinta siirrettiin International Nickel Company of Canada, Ltd.:lle sen perustamisvuonna 1916. Yhtiö alkoi käyttää lyhyempää nimeä Inco vuonna 1919.
Inco aloitti toimintansa yhdessä Canadian Copperin kanssa, kun Ontarion Sudburysta löydettiin kuparimalmiesiintymiä. Aluksi kuparimalmi laivattiin Oxford Copper Companyn sulattamolle Constable Hookiin New Jerseyhin. Tuotannon yhteydessä havaittiin malmin sisältävän myös runsaasti nikkeliä. Vuonna 1902 perustettiin Oxford Copperin ja Canadian Copperin yhteistyöyritys International Nickel. Vuonna 1918 yhtiö rakensi uuden jalostamon Ontarion Port Colborneen. Yhtiö on joutunut Port Colbournessa oikeuteen vastaamaan asukkaiden nostamaan joukkokanteeseen maaperän saastuttamisen vuoksi. Suuria ympäristöongelmia on myös Sudburyn seudulla. Inco Limited oli myös Petsamon Nikkeli -yhtiön perustaja.
Vuonna 1929 yhtiö laajeni huomattavasti, kun se hankki omistukseensa brittiläisomisteisen Mond Nickel Companyn. Samalla yhtiön pääkonttori siirrettiin Torontohon.
Inco-yhtiöllä on ollut kaivostoimintaa pääosin Kanadassa ja Indonesiassa. Toimintaa on ollut myös Guatemalassa, jossa olevasta Sky Resources-yrityksestä Inco omistaa edelleen osan. Viimeiseksi avattu kaivos on Kanadassa, Voiceys Bay:ssä, innujen ja inuittien asuttamalla alueella. Uuden-Kaledonian alkuperäiskansa kanakit vastustavat yhtiön pyrkimystä rakentaa kaivos alueelleen.
Lokakuussa 2006 Incon osti brasilialainen kaivosyhtiö Vale (tuolloin CVRD) 19,4 miljardin Kandan dollarin kauppahinnalla. Ostajakonsernilla on maailmanlaajuista toimintaa.
Kingdom Come (albumi)
Kingdom Come on rap-artisti Jay Z:n yhdeksäs sooloalbumi, joka julkaistiin 21. marraskuuta 2006. Vuonna 2003 Jay Z ilmoitti lopettavansa uransa hip hop -artistina ja The Black Albumin piti jäädä hänen viimeisekseen. Huhut hänen paluustaan alkoivat kuitenkin lähes välittömästi albumin ilmestyttyä ja lopulta, vuonna 2006, ilmestyi Kingdom Come. Albumin nimi tulee samannimisestä sarjakuvasta, jossa Teräsmies palaa maanpaosta kaaokseen ajautuneelle Maapallolle.
Ilmestymisviikollaan levy meni Yhdysvaltojen albumilistan kärkeen, myyden kultaa viikossa.
Gods Lake
Gods Lake on järvi Manitoban provinssin pohjoisosassa Kanadassa. Sen pinta-ala on 1 151 neliökilometriä, ja se on provinssin seitsemänneksi suurin järvi. Järvi sijaitsee pohjoiseen Island Lake -järveltä, noin 280 kilometriä itään Thompsonista. Järven rannalla sijaitsee Gods Lake Narrowsin kylä. Järvi laskee Gods River -jokea pitkin Hayes-jokeen.
Gods Lake Narrows
Gods Lake Narrows on noin 110 asukkaan kylä Gods Lake -järven rannalla Manitoban provinssin pohjoisosassa Kanadassa. Se sijaitsee noin 280 kilometriä itään Thompsonista. Kylään ei ole pysyvää tieyhteyttä. Talviaikaan kylään johtaa talvitie, ja huolto hoidetaan lentokonein ympäri vuoden.
Hannu Jortikka
Hannu Jortikka (s. 16. joulukuuta 1956 Turku) on entinen suomalainen jääkiekkoilija ja nykyinen jääkiekkovalmentaja. Koulutukseltaan Jortikka on rakennusmestari. Jortikka on valmentanut Suomen nuorten jääkiekkomaajoukkuetta ja toiminut olympiahopeaa saavuttaneen Suomen jääkiekkomaajoukkueen kakkosvalmentajana Calgaryn olympialaisissa. Joulukuussa 2006 hänet nimettiin Jääkiekkoleijonaksi numerolla 183. Jortikka on kuudella mestaruudellaan eniten Suomen mestaruuksia voittanut päävalmentaja, nämä kaikki Turun Palloseurassa.
Hannu Jortikka oli pelipaikaltaan puolustaja. Hän edusti SM-sarjassa ja SM-liigassa ainoastaan TPS:aa (1972–1979 ja 1980–1981). Yhden kauden hän kävi välillä kiekkoilemassa Ruotsissa AIK:ssa. Jortikka voitti pelaajana yhden Suomen mestaruuden, yhden hopean ja kolme pronssia.
Jortikka pelasi kolme B-maaottelua sekä nuorten ja poikien maaotteluita, mutta ei koskaan noussut A-maajoukkueeseen.
Jortikka on Suomen menestyksekkäimpiä valmentajia, hänen valmennuksessaan TPS (1988–1992, 1998–2001 ja 2005–2007) on voittanut yhteensä kuusi Suomen mestaruutta. TPS:n lisäksi hän on valmentanut Suomessa HPK:ta (1992–1993), JyP HT:tä (1995–1996) ja Jokereita (2003–2005). 25. marraskuuta 2009 hän palasi kesken kauden Jokereiden valmentajaksi Hannu Aravirran saadessa potkut. Kuuden Suomen mestaruuden lisäksi hänellä on myös kaksi hopeaa. Jortikka on valittu SM-liigan parhaaksi valmentajaksi viisi kertaa.
Jortikka on valmentanut myös ulkomailla. Kaudella 1993–1994 hän oli Sveitsissä Bernissä ja Malmössä hän on valmentanut kaksi kertaa (1994–1995 ja 1997–1998).
Marraskuun lopulla 2009 Jortikka palasi SM-liigavalmentajaksi, kun hänestä tuli sarjan hännille juuttuneen Jokerien päävalmentaja. Jortikka jatkoi myös nuorten maajoukkuevalmentajana tammikuun 2010 MM-kisoihin asti. Marraskuussa 2010 Jortikka vapautettiin Jokereiden valmennuksesta, ja hänen tilalleen tuli Erkka Westerlund. Kaudeksi 2011–2012 Jortikka siirtyi jatkamaan valmennusuraansa KHL:n Amur Habarovskiin. Seura irtisanoi sopimuksen joulukuussa 2012. Kausiksi 2013–2015 Jortikka solmi sopimuksen KHL-liigaan uutena seurana liittyneen Admiral Vladivostokin kanssa. Sopimus purettiin kuitenkin jo joulukuussa 2013 Jortikan aloitteesta.
Torremolinokseen muuttanut Jortikka ilmoitti toukokuussa 2016, että hänen valmennusuransa on todennäköisesti ohi. Paluuta SM-liigaan hän piti mahdottomana, mutta sanoi harkitsevansa mahdollista KHL-tarjousta.
Vuosina 1987–1988 Jortikka valmensi Suomen 20-vuotiaiden maajoukkuetta voittaen maailmanmestaruuden ja MM-pronssin. Nuorten maajoukkueesta hän siirtyi A-maajoukkueen kakkosvalmentajaksi (1988–1990) ja oli voittamassa olympiahopeaa. Jortikka ei ole koskaan ollut A-maajoukkueen päävalmentaja, vaikka hän on monesti ollut spekulointien kohde, kun maajoukkueelle on oltu valitsemassa uutta luotsia.
Jortikka toimi Suomen alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkueen valmentajana kesäkuusta 2014 tammikuuhun 2015.
Forum Marinum
Forum Marinum on Turussa IX kaupunginosassa sijaitseva merenkulun valtakunnallinen erikoismuseo ja meripuolustuksen museo sekä toiminnallinen merikeskus. Se sijaitsee Aurajoen varrella Turun sataman tuntumassa sijaitsevissa vanhoissa Osuuskaupan ja valtion varastorakennuksissa Linnanpuomissa ja Kruununmakasiinissa. Museo syntyi vuonna 1977 perustetun Turun merenkulkumuseon ja vuonna 1936 perustetun Åbo Akademin Merihistoriallisen museon yhdistyessä, ja se avattiin vuonna 1999. Forum Marinumin tiloissa toimii edelleen Åbo Akademin merihistorian laitos.
Vuonna 2006 Forum Marinumissa vieraili 55 864 kävijää, mikä teki siitä Varsinais-Suomen kahdeksanneksi suosituimman matkailukohteen.
Forum Marinumin Suomen laivaston ja Lounais-Suomen merenkulun historiasta kertova perusnäyttely "Skuutasta Ro-Roon, Kaleerista Ilmatyynyyn" oli esillä Kruununmakasiinissa vuosina 2002-2015. Uusittu päänäyttely "Töissä merellä" avautui toukokuussa 2016. Muita pysyviä näyttelyitä ovat "Suomen Joutsenen viisi elämää", "Suomalainen laivanrakennus" ja Bore-laivalla sijaitseva Boren historiaa esittelevä näyttely. Näiden lisäksi museossa järjestetään vaihtuvia näyttelyitä.
Vaihtuvat näyttelyt käsittelevät suomalaista merenkulun historiaa eri näkökulmista. Vuoden 2016 alkuun asti museossa oli esillä risteilymatkustuksen historiaa 1945−1975 esittelevä Suomi liikkeelle -näyttely. Vuonna 2013 esillä oli suomalaisesta valtamerikalastuksesta 1920-luvulta 1970-luvulle kertova näyttely. Muita näyttelyitä ovat muun muassa olleet:
Forum Marinumin kokoelmiin kuuluvat muiden muassa seuraavat alukset:
Lisäksi kokoelmissa on talonpoikaisveneitä ja ruuhia sekä soutu-, huvi- ja kilpaveneitä.
Alter real
Alter real on hevosrotu Portugalista. Alun perin rotua jalostettiin Portugalin hovin tarpeisiin korkean kouluratsastuksen hevoseksi.
Väriltään hevonen on useimmiten ruunikko tai musta. Ulkonäöltään alter real muistuttaa andalusianhevosta ja lusitanoa.
Alter real -hevoset soveltuvat rakenteensa puolesta korkeaan kouluratsastukseen.
Alter real on peräisin 1700-luvulta ja polveutuu andalusianhevosista. Alkuperäinen alter real periytyi Portugalin kuninkaan Juhana V:n Espanjasta hankkimista tammoista. Hän perusti 1700-luvun puolivälissä Alentejon maakuntaan kaksi siittolaa, jotka yhdistyivät 1784 Alter do Chaoon. Rodun nimi muodostuu paikannimestä, johon yhdistyy kuninkaalliseen alkuperään viittaava "real". Alter real -hevoset olivat arvostettuja korkean kouluratsastuksen ratsuja 1700-luvun Euroopassa.
1800-luvun alkupuolella Alterin siittola joutui kahteen kertaan hyökkäyksen kohteeksi: ensin Napoleonin joukot valtasivat Portugalin ja veivät siittolan parhaat hevoset sotaratsuiksi, ja vuonna 1834 tuli uusi hyökkäys, jossa tallit tuhoutuivat. Portugalin kuningatar Maria Pia yritti pelastaa rodun ristetyttämällä siihen englantilaisia rotuja, mutta yritys epäonnistui ja alter real oli kadota kokonaan. Andalusianhevoseen risteyttämällä rotu saatiin kuitenkin pelastettua, mutta siittolan paperit tuhoutuivat Portugalin vallankumouksessa.
Nykyiset alter realit periytyvät Ruy d’Andraden 1940-luvulla löytämistä oreista. d’Andrade teki sinnikkäästi töitä etsien käsiinsä myös puhdasrotuisia tammoja ja yhdessä Escola Portuguesa de Arte Equestren kanssa hän piti huolta, että myös alter realien ominaisuudet pysyivät korkeaan kouluun soveltuvina.
Ranskalainen feminismi
"Ranskalainen feminismi" oli erityisesti Ranskassa 1970-luvulta 1990-luvun alkupuolelle vaikuttanut feministinen liike, joka voidaan lukea osaksi mannermaista filosofiaa.
Ranskalaista feminismiä erottaa esimerkiksi englanninkielisestä feminismistä lähestymistapa, joka on samaan aikaan sekä filosofisempi että kirjallisempi. Ranskalaisten feministien kirjoitukset ovat metaforisia ja käsitteellisesti rikkaita enemmän kuin pragmaattisia. Yleisiä teemoja ovat anti-essentialismi, écriture féminine sekä fallogosentrismin kritiikki.
Lothar de Maizière
Lothar de Maizière (s. 2. maaliskuuta 1940) on saksalainen konservatiivinen poliitikko, joka oli Saksan demokraattisen tasavallan viimeinen pääministeri ja ainoa vapailla vaaleilla valittu pääministeri.
Itä-Saksan ensimmäiset vapaat parlamenttivaalit järjestettiin 18. maaliskuuta 1990 ja niiden selväksi voittajiksi nousi kristillisdemokraattien johtama konservatiiviliittouma. DDR:n kansankamari valitsi Lothar de Maizièren pääministeriksi 12. huhtikuuta 1990. Lothar de Maizièren pääministeriys päättyi 3. lokakuuta 1990 Saksan jälleenyhdistyessä.
Lothar de Maizièren suku oli hugenotteja, jotka pakenivat Ranskasta vainojen takia Preussiin 1600-luvulla. Saksan sisäministeri Thomas de Maizière on hänen serkkunsa.
Hof
Hof on kaupunki Saalejoen varrella Baijerin osavaltion pohjoisosissa Saksassa. Kaupungin pinta-ala on 58,02 km² ja väkiluku 44 660 (2015). Se sai kaupunginoikeudet vuonna 1319.
Lassi (nimi)
Lassi on jo 1500-luvulla käytössä ollut suomalainen miehen etunimi, Laurentius- tai Lauri-nimen muunnelma. Lassin nimipäivää vietetään 10. elokuuta. Silloin on myös Lassen ja Laurin nimipäivä.
Väestörekisterikeskuksen mukaan nimi Lassi on Suomessa 1900-luvun alusta vuoden 2015 loppuun mennessä annettu 6 446 henkilölle.
Valko-Venäjän jalkapallomaajoukkue
Valko-Venäjän jalkapallomaajoukkue edustaa Valko-Venäjää kansainvälisissä jalkapallon maajoukkuekilpailuissa. Se toimii Valko-Venäjän jalkapalloliiton alaisuudessa.
Valko-Venäjä pelasi ensimmäiset maaottelunsa Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen vuonna 1992. Se ei ole koskaan pääsyt MM- tai EM-kisojen lopputurnaukseen. Valko-Venäjän maajoukkue oli kuitenkin mukana Lontoon olympialaisten jalkapalloturnauksessa, jonne se sai paikkansa nuorten EM-kisoista vuonna 2011.
Kotiottelunsa Valko-Venäjä pelaa Minskissä Dinamo-stadionilla.
In Trance
In Trance on saksalaisen heavy metal -yhtye Scorpionsin vuonna 1975 julkaisema albumi. Albumin tyylisuunta poikkeaa täysin kahdesta edellisestä albumista, joissa oli vaikutteita progressiivisesta krautrockista. Albumin musiikissa on enemmän vaikutteita heavy metalista, ja yhtye saavuttikin enemmän suosiota tämän ansiosta verrattuna kahteen edelliseen albumiin.
Labradoriitti
Labradoriitti (synonyymi spektroliitti ja plagioklaasi) kuuluu maasälpäryhmään ja on kemialliselta koostumukseltaan natrium-kalsium-alumiinisilikaattia. Labradoriitin Mohsin kovuus on 6–6,5 ja ominaispaino 2,69–2,70. Sen väri vaihtelee tummanharmaasta harmaanmustaan ja värittömään. Kivessä esiintyy labradoriitille ominainen värileikki. Värileikki sisältää sateenkaaren eri sävyt, useimmiten vihreät ja siniset värisävyt. Kivienharrastajille kivi, jossa on koko värikirjo on halutuin. Värileikki eli labradorisointi johtuu suotautumalamellien aiheuttamista interferenssi-ilmiöistä.
Labradoriitti on hauras, paineelle ja hapoille herkkä kivi. Myös lämmönvaihtelut tekevät kiveen rakoja ja halkeamia. Labradoriitin voi sekoittaa ortoklaasiin, enstatiittiin tai amblygoniittiin.
Labradoriitti sai nimensä ensimmäisen löytöpaikkansa Labradorin niemimaan mukaan vuonna 1770. Labradoriitti on ollut jo kauan suosittu koriste-esineiden materiaali mutta se kiinnostaa eniten keräilykohteena.
Parhaimman laatuiset labradoriitit löytyvät Suomen Ylämaalta. Ylämaan esiintymä löytyi vuonna 1940, kun Salpalinjan panssariestekiviä louhittiin. Ylämaan spektroliitti on saanut kansainvälistä kuuluisuutta kauniin, monivärisen värileikkinsä ansiosta. Toisaalta Ylämaan spektroliitin kovuus jää vähän jalokiviluokan suositusten alle. Suomesta spektroliittia on löytynyt myös mm. Mäntyharjulta ja Lounais-Suomen rapakivistä. 
Labradoriittia esiintyy myös Madagaskarilla, jossa on tavattu voimakkaan sinisen hohdon omaavaa labradoriittikuukiveä. Läpinäkyviä labradoriitteja on löytynyt Meksikosta. Esiintymiä on löytynyt myös mm. Kanadasta, USA:sta ja Venäjältä.
The Source
The Source on yhdysvaltalainen kuukausittain ilmestyvä hip hop -musiikkiin, kulttuuriin ja politiikkaan keskittynyt aikakauslehti. Lehden perusti David Mays ja Jon Shecter vuonna 1988 uutiskirjeenä. Nykyään sen omistaa Black Enterprise Incorporated. Toimitusjohtajana on Jeremy Miller. The Sourcesta on tullut yksi suurimmista ja vaikutusvaltaisimmista hip hop -julkaisuista Yhdysvalloissa. Se on saanut lempinimen "Hip hopin raamattu".
Evald Iljenkov
Evald Vasiljevitš Iljenkov (, 18. helmikuuta 1924 Smolensk – 21. maaliskuuta 1979 Moskova) oli neuvostoliittolainen filosofi, joka uudisti neuvostofilosofiaa 1950–1970-luvuilla. Hän teki itsemurhan vuonna 1979.
Berlin Alexanderplatz
Berlin Alexanderplatz on Alfred Döblinin vuonna 1929 julkaistu romaani. Se on yksi saksalaisen kirjallisuuden suurista klassikoista.
Alexanderplatzin työläiskaupunginosan mukaan nimetyn kirjan keskiössä on Franz Biberkopf -niminen pikkurikollinen ja satunnainen tappaja. Tarina alkaa hänen vapautuessaan vankilasta ja kuvaa hänen hankalaa tasapainotteluaan vankilan muurien ulkopuolella. Miestä vetävät syrjään kaidalta polulta niin hänen omat demoninsa kuin hänen uudet ystävänsäkin, joista läheisin on Reinhold. Reinhold saa Franzin moneen pulmaan niin naisineen kuin rikollisine juonineenkin.
Döblinin kerronta on monikerroksista, hän sekoittaa kertojanääneen muun muassa sisäistä monologia, uutissähkeitä ja äänitehosteita.
Romaani on filmatisoitu kahteen otteeseen. Döblin oli itse muokkaamassa käsikirjoitusta Piel Jutzin vuonna 1931 ohjaamaan "Berlin – Alexanderplatz" -elokuvaan. Vuonna 1980 Rainer Werner Fassbinder työsti romaanista 14-osaisen televisiosarjan.