hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Olli Järvinen
Olli Juhani Järvinen (3. lokakuuta 1950 Jyväskylä – 29. marraskuuta 1990 Helsinki) oli Helsingin yliopiston eläintieteen professori ja Suomen Akatemian tutkijaprofessori.
Olli Järvinen kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin normaalilyseosta vuonna 1969 ja valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1973. Filosofian tohtoriksi Järvinen väitteli vuonna 1980. Vuonna 1981 Järvinen nimitettiin Helsingin yliopiston ekologis-morfologisen eläintieteen professoriksi ja vuonna 1988 Suomen Akatemian tutkijaprofessoriksi. Järvinen oli modernin ekologian uranuurtaja Suomessa. Hänen erikoisalojaan olivat linnustotutkimukset ja sukupuuttojen eliömaantiede.
Helsingin yliopiston Bio- ja ympäristötieteiden laitoksen jatko-opiskelijoiden Kevätsymposiossa (Spring Symposium) parhaan esityksen pitäjälle vuodesta 1992 alkaen jaettu Ollin palkinto (Olli's Prize) on nimetty O. Järvisen mukaan. Palkintosumma on tarkoitettu ulkomaiseen tieteelliseen kokoukseen osallistumisesta koituvien kulujen kattamiseksi.
Järvisen yhdessä Kaarina Miettisen kanssa kirjoittama luonnonsuojelubiologian oppikirja "Sammuuko suuri suku?" (ruots. "Sista paret ut?") oli 1990-luvulla yksi biologian yhteisvalinnan pääsykoekirjoista.
Kupittaan urheiluhalli
Kupittaan urheiluhalli on Turussa Kupittaalla sijaitseva monitoimihalli. Hallissa voi harrastaa yleisurheilua, ammuntaa ja keilailua. Rakennuksessa sijaitsee myös kuntosali. Urheiluhallissa on 170 metriä pitkä kiertävä rata ja yksi 100 metrin suora. Halli valmistui vuonna 1971.
Frank Bello
Frank Bello (s. 9. heinäkuuta 1965 Bronx, New York, Yhdysvallat) on Anthrax-yhtyeen basisti. Hän korvasi yhtyeen entisen basistin Dan Lilkerin "Spreading the Disease" -albumin (1985) äänitysten aikana.
Bello jätti Anthraxin huhtikuussa 2004, jolloin hän liittyi yhtyeeseen Helmet. Hän liittyi kuitenkin takaisin Anthraxiin maaliskuussa 2005 reunion-kokoonpanoon, joka koostui hänestä, Scott Ianista, Joey Belladonnasta, Charlie Benantesta, ja Dan Spitzistä. Bellolla on oma Fenderin tuottama nimikkobassonsa.
Bello tunnetaan energisestä lavaesiintymisestä, jossa hän omien sanojensa mukaan ”hyppii kuin idiootti”.
Matti Toivonen
Matti Toivonen (s. 21. elokuuta 1964 Kokemäki) on suomalainen toimittaja, laulaja, rumpali ja humoristi. Hänet tunnetaan muun muassa Alivaltiosihteeri-yhtyeestä ja samannimisestä tv-sketsisarjasta. Toivonen liittyi Alivaltiosihteeriin vuonna 1990, ja hän toimii yhä harvakseltaan keikkailevan yhtyeen laulusolistina. Muista Alivaltiosihteerin jäsenistä poiketen Toivonen ei kuitenkaan ollut mukana vuosina 1990–2017 lähetetyssä radiohupailussa "Alivaltiosihteeri – Suomen virallinen ohjelma".
Toivonen toimii nykyisin Yleisradion "Puoli seitsemän"-ohjelman toimittajana. Hän on toiminut myös Yleisradion tv-uutisten kotimaan toimittajana ja ollut mukana tekemässä MTV3:lle ohjelmia "Lööpin takana", "Suuret setelit", "Saldo" ja "Kauppalehden talousuutiset".
Matti Toivonen asuu nykyisin Helsingissä.
Tuulikaappi
Tuulikaappi on ensimmäinen tila huoneiston sisäänkäynnin jälkeen. Tilan tarkoitus on estää ilman virtaus suoraan ulko-ovesta. Tuulikaappi estää vetoa asunnossa ulko-ovea avattaessa. Se parantaa myös lämpötaloutta; lämmintä sisäilmaa virtaa ulos vähemmän ulko-ovea aukaistaessa.
Tuulikaappi on muuntunut ajan myötä "verannasta", sisäänkäynnin edessä olevasta lämmittämättömästä etutilasta. Nykyrakentamisessa tuulikaapista usein luovutaan; ulko-ovien parantuneen eristekyvyn myötä ne ovat jääneet pitkälti tarpeettomiksi.
Julkisissa ja liikerakennuksissa tuulikaappi korvataan usein pyöröovella tai puhaltamalla oviaukon eteen lämmin "ilmaverho". Tämä on lämmitetty ilmavirta, joka estää kylmää ilmaa virtaamasta tilan sisäpuolelle. Sellaista käytetään mm. teollisuusrakennuksissa ja tavarataloissa.
Planckin paine
Planckin paine on paineen yksikkö, jota merkitään p. Planckin paine on johdettu Planckin perusyksiköistä kaavalla, 
formula_1 4.63309 × 10 Pa
jossa formula_2 on Planckin voima, formula_3 on valonnopeus tyhjiössä, formula_4 on Diracin vakio ja formula_5 on yleinen gravitaatiovakio.
Landbo
Landbo on Helsingin Ultunan kaupunginosaan kuuluva osa-alue. Rakennuskanta muodostuu lähinnä omakotitaloista, joiden suunnittelussa on ollut asukkailla vapaat kädet. Alueella sijaitsee päiväkoti (suomen- ja ruotsinkieliset ryhmät). Landbon osa-alueella asuu noin 850 henkeä (1.1.2013).
Landbossa toimii aktiivinen asukasyhdistys, joka järjestää vuosittain useita alueen asukkaille suunnattuja tapahtumia (mm. syysjuhla, lasten disco, talvirieha, myyjäiset) sekä kehittää lasten ja nuorten harrastusmahdollisuuksia.
Landbo lukeutuu ennen Sipooseen kuuluneeseen Östersundomin alueeseen, nykyiseen Östersundomin peruspiiriin, joka liitettiin Helsinkiin 1. tammikuuta 2009. Helsingin esitettyä alueliitosta valtioneuvosto päätti 28. kesäkuuta 2007 hyväksyä selvitysmiehen esityksen mukaisen alueliitoksen.
Landbolla on oma moottoritieliittymä (nro 54) valtatie 7:ltä. Kaupunginosaan liikennöi myös Itäkeskuksesta Helsingin sisäinen linja 93(K).
Cape Race
Cape Race on maantieteellinen piste Kanadassa Newfoundlandin provinssissa sijaitsevan Avalonin niemimaan kaakkoisnurkassa. Nimen arvellaan juontuvan alkuperäisestä portugalinkielisestä nimestä "Raso".
Cape Race ilmestyi 1500-luvun alussa karttoihin nimellä "Cape Raso", joka taas saattaa juontua samannimisestä niemestä Tagusjoen suulla Portugalissa.
Avaruuskappale
Avaruuskappale on kolmiulotteinen, äärellinen eli suljettu kappale. Avaruuskappaleen rajaa kaksiulotteinen pinta. Avaruuskappale on äärellinen, joten esimerkiksi tason halkaiseman avaruuden kaksi eri puoliskoa eivät ole avaruuskappaleita, sillä ne ovat äärettömän kokoisia. Sääntönä voi pitää myös sitä, että avaruuskappaleesta voi aina, ainakin teoriassa, laskea sen tilavuuden.
Avaruuskappaleita ovat muun muassa pallot ja monitahokkaat.
Bruce Fairbairn
Bruce Fairbairn (30. joulukuuta 1949 Vancouver, Kanada – 17. toukokuuta 1999) oli musiikkituottaja 1980- ja 1990-luvuilla. Hän tuotti muun muassa Bon Jovin ja Aerosmithin levyjä.
Fairbairn oppi soittamaan trumpettia jo pienenä ja soitti teini-ikäisenä paikallisissa R&B-yhtyeissä. 1970-luvun lopulla hän oli perustamassa kanadalaista Prism-yhtyettä. Loverboyn esikoisalbumi lanseerasi kansainvälisiä hittejä, kuten ”Turn Me Loose” ja ”The Kid Is Hot Tonite”. "The Revölution by Night" (1983) ja "The Blitz" (1984) tekivät Fairbairnista tunnetun hard rock -tuottajan. Vuonna 1986 hän tuotti Bon Jovin albumin "Slippery When Wet", joka myi yli 12 miljoonaa kappaletta. Fairbairnin viimeiseksi tuotannoksi jäi Yesin albumi "The Ladder".
Fairbairn sai urallaan kolme vuoden tuottajan Juno-palkintoa.
Antonio da Cividale
Antonio da Cividale eli Antonius de Civitate Austrie oli varhainen renessanssisäveltäjä, joka vaikutti Italiassa 1300-luvun lopussa ja 1400-luvun alussa.
Cividale oli dominikaanimunkki. Säveltäjän nimestä on päätelty hänen olleen kotoisin Cividale del Friulista. Vuonna 1392 hän liittyi munkkiluostariin Venetsiassa. Hänestä tuli myöhemmin luostarin johtaja, ja ennen vuotta 1414 Cividale oli muuttanut Firenzeen. Vuonna 1420 hänen uskotaan lähteneen Roomaan, ja vuoden 1421 jälkeisestä ajasta Cividalen elämässä ei ole tietoa.
Cividalen sävellystuotantoon kuuluu sekä maallista että hengellistä vokaalimusiikkia. Hengellisistä teoksista on säilynyt messu- ja motettimusiikkia, lisäksi maallisista teoksista kolme rondeauta, kolme virelaita sekä yksi balladi. Rondeaut ja virelait ovat ranskaksi.
Nils Rinkama
Nils "Nisse" Rikhard Rinkama, vuoteen 1935 Ringbom (4. joulukuuta 1920 Pori – 12. elokuuta 1961 Cadiz Espanja) oli suomalainen säveltäjä ja kapellimestari.
Nils Rinkaman vanhemmat olivat kauppias, muusikko Niilo Rikhard Rinkama ja Dagmar Salminen ja puoliso vuodesta 1943 Irja Tuulikki Harju. Rinkama tuli ylioppilaaksi 1940 ja opiskeli musiikkia Helsingin yliopistossa 1945–1946 ja Sibelius-Akatemiassa 1938–1939 ja 1945–1947, pääaineena huilunsoitto. Pianonsoittoa hän opiskeli Kerstin Karstenin ja Martti Paavolan johdolla. Rinkama toimi Suomalaisen oopperan kapellimestarina vuodesta 1946. Vakinaiseksi kapellimestariksi oopperaan Rinkama kiinnitettiin vuonna 1953. Orkesterien johtamisen ja sävellystyön lisäksi hän toimi myös konserttien säestäjänä ja johtajana Suomessa ja ulkomailla. Rinkama kuoli sydänkohtaukseen kesken oopperan baletin työmatkaa Espanjassa.
Antonius Romanus
Antonius Romanus oli italialainen renessanssiajan säveltäjä 1400-luvun alussa.
Romanus oli ilmeisesti kotoisin Roomasta ja toimi vuosien 1420–1432 aikana laulajana Basilica di San Marcossa Venetsiassa. Hän sai sävellystuotantoonsa vaikutteita ainakin Johannes Ciconialta.
Romanukselta on säilynyt kuusi hengellistä teosta: Säveltäjän vaiheista vuoden 1432 jälkeen ei ole tietoa. Häneltä on säilynyt messu- ja motettiteosten lisäksi yksi maallinen sävellys, ballata "Deh s'i t'amo con fede". Romanuksen tuotannolla uskotaan olleen vaikutusta Guillaume Dufayn myöhempiin teoksiin.
Pohjantähti (täsmennyssivu)
Pohjantähti voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Arnold de Lantins
Arnold de Lantins oli flaamilaisen koulukunnan säveltäjä, jonka tuotannossa on piirteitä myöhäisestä keskiajan musiikista ja varhaisesta renessanssimusiikista.
Lantins oli kotoisin Flanderista tai sen lähialueilta. Hän oli ilmeisesti 1420-luvun alussa Malatesta-suvun palveluksessa Riminissä tai Pesarossa. Guillaume Dufay mainitsi säveltäjän vuosien 1420 ja 1424 väliltä peräisin olevan rondeaun tekstissä.
Lantins oli Venetsiassa 1428 ja Roomassa 1431. Jälkimmäisessä kaupungissa hän toimi yhdessä Dufayn kanssa laulajana paavillisessa kuorossa. Roomassa vietetyn puolen vuoden jälkeen Lantinsin liikkeistä ei ole tietoa.
Arnoldin mahdollisista sukulaisuussuhteista 1400-luvun säveltäjä Hugo de Lantinsiin ei ole varmuutta. Säilyneeseen tuotantoon kuuluu mm. motetti "Tota pulchra es", ainakin yksi kokonainen messu, balladeja ja rondeau-kappaleita.
Samuel Gottlieb Gmelin
Samuel Gottlieb Gmelin (4. heinäkuuta 1744 Tübingen – 27. kesäkuuta 1774 Achmetkend) oli saksalainen lääkäri, kasvitieteilijä, ornitologi ja tutkimusmatkailija.
Samuel Gmelin syntyi 1744 Tübingenissä kuuluisaan luonnontutkijasukuun. Hänen isänsä Johann Conrad Gmelin oli apteekkari ja kirurgi. Hänen setänä Johann Georg Gmelin oli kasvi- ja maantieteilijä.
Gmelin sai 19-vuotiaana tutkimuksella "Arzneygelahrtheit" tohtorin arvon Leidenin yliopistossa. Asuessaan Hollannissa Gmelin kiinnostui levistä.
Katariina suuri kutsui Gmelinin vuonna 1766 kasvitieteen professorin virkaan Pietariin. Seuraavana vuonna hän lähti ensimmäiselle tutkimusretkelle Venäjän luonnonhistoriaa tutkimaan. Hän kartoitti Volgan ja Donin sekä Kaspianmeren länsi- ja itärannat. Toisella tutkimusmatkalla sinne hän jäi 1774 tsaitakien vangiksi ja kuoli samana vuonna.
Vuonna 1768 Gmelin julkaisi ensimmäisen meribiologiaa käsittelevän teoksen "Historia Fucorum", jossa hän paneutui etenkin leviin ja niiden nimeämiseen Linnén luoman binominimijärjestelmän perusteella. Kirja sisältää yksityiskohtaisia kuvia muun muassa merilevästä. Gmelinin luomat levien nimet eivät kuitenkaan ole enää nykyisin käytössä (Dixon & Irvine, 1970). Hänen retkiensä tulokset on julkaistu "Reise durch Russland zur untersuchung der drey natur-reiche" teoksessa (1770–1784, 4 osaa). Peter Simon Pallas kustansi sarjan viimeisen osan.
Vaikka Gmelin oli kasvitieteilijä, hän nimesi ja kuvaili myös lintuja, muun muassa arosuohaukan, mustaleppälinnun, kiinankottaraisen ja taigasirkun.
Toisella tutkimusmatkallaan Kaukasuksella Gmelin joutui Khan Amir Hamsan vangiksi ja kuoli Achmetkendissä epäinhimillisen kohtelun takia 29-vuotiaana.
Gmelin muistomerkki on Dagestanissa Kajakent-nimisessä kylässä.
Bartolomeo da Bologna
Bartolomeo da Bologna oli italialainen säveltäjä 1400-luvun alkupuolella.
Bologna oli kotoisin Bolognasta tai sen läheltä ja vietti osan elämästään Ferrarassa. Hän oli benediktiini, jonka tiedetään varmuudella toimineen Ferrarassa urkurina vuonna 1407.
Bartolomeo da Bolognan on mainittu olleen elossa vielä alkuvuodesta 1427, mutta tätä myöhemmästä ajasta ei ole tietoa.
Bolognalta on säilynyt seitsemän teosta:
Annie Oakley
Annie Oakley (oik. Phoebe Ann Mosey, 13. elokuuta 1860 – 3. marraskuuta 1926) oli yhdysvaltalainen tarkka-ampuja, joka myös toimi eräänlaisena ”show-ampujana” muun muassa Buffalo Billin Villin lännen sirkuksessa. Jotkut tuntevat Oakleyn nimellä Annie mestariampuja hänestä tehdyn musikaalin mukaisesti.
Oakley, alkuperäiseltä nimeltään Phoebe Ann Mosey, syntyi North Starin kylässä Darke Countyssä, Ohiossa 13. elokuuta vuonna 1860. Hänen vanhempansa Susan ja Jacob Mosey olivat alkujaan kotoisin Pennsylvaniasta. Annie oli viides perheen seitsemästä lapsesta. Hänen isänsä kuoli kuusi vuotta myöhemmin keuhkokuumeeseen. Susan-äiti meni uudelleen naimisiin ja sai lapsen uuden miehensä kanssa. Hän jäi kuitenkin uudelleen leskeksi ja joutui lähettämään lapsensa kotoaan. Oakley joutui työskentelemään paikalliselle köyhälle farmille, jossa häntä pahoinpideltiin ja hyväksikäytettiin sekä fyysisesti että henkisesti. Hänen palatessaan kotiin oli äiti mennyt jo kolmannen kerran naimisiin. 
Koska perhe oli köyhä, ei Oakley voinut käydä säännöllisesti koulussa. Hän ei nuoruusvuosinaan edes osannut kirjoittaa omaa sukunimeään. Hän myös aloitti metsästyksen 9-vuotiaana voidakseen hankkia syötävää äidilleen ja sisaruksilleen. Suurimman osan metsästämästään riistasta Oakley kuitenkin myi paikallisille. Hän alkoi myös saada nimeä tarkka-ampujana. 21-vuotiaana hän voitti ampumakilpailussa kuulun ampujan Francis ”Frank” E. Butlerin. He menivät naimisiin vuotta myöhemmin vuonna 1882 ja muuttivat Cincinnatiin.
Aluksi Oakley, joka otti taiteilijanimensä kotikaupunkinsa Cincinnatin Oakley-nimisestä naapurustosta, toimi miehensä apulaisena tämän omassa show’ssa. Pian Butler kuitenkin tajusi vaimonsa olevan heistä kahdesta lahjakkaampi. Butler ryhtyi vuorostaan Oakleyn avustajaksi ja manageriksi. He liittyivät vuonna 1885 Buffalo Bill Codyn Villin lännen show’hun, jossa Annie sai lempinimen ”Little Sure Shot” kanssaesiintyjältään Istuvalta Härältä.
Buffalo Billin kanssa Oakley kiersi myös Eurooppaa ja esiintyi muun muassa kuningatar Viktorialle ja muille hallitsijoille. Oakleyn sanottiin olleen niin taitava, että hän kykeni ampumaan tuhkat myöhemmän Saksan keisarin Vilhelm II:n suussaan pitämästä sikarista. Vuonna 1901 hän loukkaantui pahasti rautatieonnettomuudessa ja jätti saamiensa vammojen takia Buffalo Billin show’n. Seuraavat vuodet hän esiintyi hänelle varta vasten kirjoitetussa näytelmässä "The Western Girl".
Annie Oakley kuoli 3. marraskuuta vuonna 1926. Hänen kuolinsyykseen on pitkään arveltu B12-vitamiinin puutoksesta aiheutunutta anemiaa, mutta myöhemmin kuolinsyyksi on epäilty myös lyijymyrkytystä pitkäaikaisen altistumisen seurauksena. Hänet haudattiin Greenvilleen, Ohioon. Frank Butler, Annien 74-vuotias aviomies, oli musertunut vaimonsa kuolemasta ja kuoli itsekin vain 18 päivää tämän kuoleman jälkeen.
Annie mestariampuja
Annie mestariampuja voi tarkoittaa
Johannes Brassart
Johannes Brassart eli Jean Brasart (n. 1400 – 1455) oli Burgundin koulukunnan säveltäjä. Hänen säilynyt tuotantonsa koostuu yksinomaan hengellisestä vokaalimusiikista.
Brassart syntyi Limburgissa, ilmeisesti Lowaigen kaupungissa. Tarkkaa ajankohtaa ei tunneta. Vuosina 1422–1431 hän työskenteli kirkossa Liègessä. Hän siirtyi tämän jälkeen Roomaan, jossa toimi paavillisen kuoron laulajana samanaikaisesti mm. Guillaume Dufayn ja Arnold de Lantinsin kanssa.
Vuonna 1432 Brassart lähti Baseliin ja vuonna 1445 jälleen Liègeen. Hän kuoli vuonna 1455, ilmeisesti lokakuussa.
Brassart sävelsi 11 motettia, 8 introitusta ja useita messunosia. Tuotantoon uskotaan kuuluvan myös kadonneita teoksia.
Max Bentley
Maxwell Herbert Lloyd Bentley (1. maaliskuuta 1920 Delisle, Saskatchewan, Kanada – 19. tammikuuta 1984) oli kanadalainen jääkiekkoilija. Hyökkääjänä pelanneen Bentleyn seuroja olivat National Hockey Leaguen Chicago Blackhawks, Toronto Maple Leafs ja New York Rangers.
Vuonna 1947 hänet myytiin Maple Leafsiin yhdessä Gus Bodnariin vaihdetun Cy Thomasin sekä Bud Poilen, Gaye Stewartin, Ernie Dickensin ja Bob Goldhamin kanssa. Kauppa osoittautui kannattavaksi Leafsille, joka voitti kolme seuraavina neljänä kautena jaetuista Stanley Cupeista. Chicago Blackhawks taas vajosi liigan alakertaan lähes vuosikymmeneksi.
Hänen muodosti veljensä Doug Bentleyn ja Bill Mosienkon kanssa niin sanotun "Pony Line" -ketjun Chicagossa. Bentley teki NHL historiaa kaudella 1942–43 pelatessaan samassa ketjussa veljiensä Dougin ja Regin kanssa. Ketju oli NHL:n historian ensimmäinen kolmen veljeksen muodostama ketju.
Mustatetra
Mustatetra ("Gymnocorymbus ternetzi") on eteläamerikkalainen tetrojen heimoon kuuluva kala, joka on myös suosittu ja melko helppohoitoinen akvaariokalana.
Mustatetra on mustavalkoraitainen tetra. Useimpien sukulaistensa tavoin se on sivuilta litistynyt parvikala. Mustatetra on yleensä nuorempana tummemman värinen ja väri hiipuu vanhempana. Se voi elää jopa kahdeksanvuotiaaksi. Naaraat tunnistaa siitä, että niiden evät myötäilevät niiden alavatsaa, kun taas koiraiden evät ovat isommat. Kutevan naaraan huomaa sen pulleasta mahasta.
Mustatetra kuuluu eteläamerikkalaisiin tetrakaloihin. Mustatetra on kotoisin Paraguay-joelta, enimmäkseen Bolivian alueelta.
Mustatetraa on helppo viljellä. Laji uiskentelee akvaarion keskikerroksessa, josta yksilöt voivat myös varata pieniä reviireitä itselleen. Viljely onnistuu hyvin, kun kaloille tarjoaa vaihtelevaa ruokaa ja pitää lämpötilan noin 26 °C:ssa. Mustatetra on parvikala. Koska mustatetra on isommanpuoleinen tetra, riittää parveksi 7–10 yksilöä. Akvaarion minimikoko sata litraa.
Mustatetrat viihtyvät luonnossa vesissä, joissa on paljon kasvillisuutta ja juurakoita. Siksi ne viihtyvät akvaario-oloissakin paremmin, kun niille suodaan vastaavanlaisia piilopaikkoja. Mustatetralle kelpaa kaikenlainen ruoka. Mustatetran suosikkiruokaa ovat elävät hyttyset.
Leviraattiavioliitto
Leviraattiavioliitto eli lankousavioliitto on avioliitto, jossa lapsettomaksi jääneestä avioliitosta kuolleen miehen leski menee naimisiin lankonsa (puolison veljen) kanssa turvatakseen kuolleen veljen suvun jatkumisen. Menettely oli yleinen juutalaisten keskuudessa, mutta laajalti käytössä myös muiden kansojen keskuudessa.
Usein leviraattiin sisältyy piirre, että uudessa avioliitossa syntyvän ensimmäisen pojan nimeksi annetaan velivainajan nimi. Sana leviraatti on uudismuodoste myöhäislatinan "levir"-sanasta, joka tarkoittaa lankoa. Vanhassa testamentissa leviraattiavioliitto mainitaan Viidennessä Mooseksen kirjassa (25:5–10). Menettelyä pidettiin tärkeänä miehen puolen suvun jatkuvuuden ja erityisesti perinnön säilyttämisen kannalta. Uudessa avioliitossa syntyneitä lapsia pidettiin kuolleen miehen lapsina. Tällainen avioitumismenettely on ollut käytössä useilla muillakin kansoilla kuin muinaisilla israelilaisilla.
Tämän tyyppinen avioliitto on yleisimpiä klaaniyhteiskunnissa, joissa sisäryhmäavioliittoisuus eli endogamia on olennainen osa yhteiskuntaa, esimerkiksi punjabeilla, juutalaisilla, hunneilla (xiongnut), mongoleilla ja tiibetiläisillä.
Sororaattiavioliitto eli kälyavioliitto on leviraatin kaltainen avioliittomuoto, jossa leskeksi jääneellä miehellä on oikeus tai velvollisuus mennä naimisiin kuolleen vaimonsa sisaren eli kälyn kanssa. Sana sororaatti tulee latinan "soror"-sanasta, joka tarkoittaa sisarta.
Monika Pedersen
Monika Pedersen tanskalainen laulaja, joka oli norjalaisen Sirenia-yhtyeen laulaja. Eroamisen syyksi kerrottiin musiikilliset erimielisyydet.
Stripped (Christina Aguileran albumi)
Stripped on yhdysvaltalaisen poplaulajan Christina Aguileran lokakuussa 2002 julkaistu albumi. Levyn tyyli on huomattavasti Aguileran aikaisempia levyjä rohkeampi niin kansikuvaltaan, sanoituksiltaan kuin sävellyksiltäänkin.
Levyn ensimmäinen singlejulkaisu oli "Dirrty", joka on Aguileran suurimpia hittejä. Sen räväkkä ja vahvasti seksuaalinen video herätti vanhempien keskuudessa paljon keskustelua ja kohua. Yhdysvalloissa single ylsi Billboard Hot 100 -listalla vain sijalle 48. Seuraava singlejulkaisu ”Beautiful” menestyi hyvin useassa maassa, myös Yhdysvalloissa, jossa se nousi Billboard Hot 100 -listalla parhaimmillaan kakkoseksi. Kappaletta pidetään yhtenä Aguileran nimikkokappaleista. Albumilta julkaistiin myös singlet ”Fighter”, ”Can't Hold Us Down” ja ”The Voice Within”.
Albumia on myyty Yhdysvalloissa yli neljä miljoonaa kappaletta. Singlejä ”Beautiful” ja ”Hurt” on kumpaakin myyty maassa digitaalisesti yli miljoona kappaletta.
Swollen Members
Swollen Members on 1990-luvun puolivälissä perustettu hip hop -yhtye Vancouverista Kanadasta.
Pak 40
Pak 40 eli 7,5 cm Panzerabwehrkanone 40 (L/46) oli saksalainen toisen maailmansodan aikainen 75 mm panssarintorjuntatykki.
Rheinmetall-Borsig AG aloitti aseen suunnittelun jo ennen Saksan Neuvostoliiton-sotaretkeä. Kuitenkin vasta kesällä 1941, saksalaisten kohdattua neuvostoliittolaisia vahvasti panssaroituja T-34/76- ja KV-1-vaunuja, tykin kehitystyö sai todella vauhtia. Saksalaisten tuolloin raskain pst-tykki, 5 cm Pak 38 (L/60) osoittautui selvästi alitehoiseksi uusien Neuvostoliiton panssarivaunujen etupanssarin läpäisemiseksi.
Uutta tykkiä alettiin jakaa rintamajoukoille vuoden 1942 alkupuoliskolla, ja se osoittautui erinomaiseksi aseeksi. Pak 40 kykeni tuhoamaan kaikki liittoutuneiden yleisimmät panssarivaunutyypit tyypillisillä taisteluetäisyyksiltä aina sodan loppuun saakka. Kaikkein raskaimpien sodan loppupuolen vaunujen, kuten Josif Stalin-2:n etupanssaria tykki ei kuitenkaan kyennyt läpäisemään aivan lähietäisyyksiä lukuun ottamatta.
Tykkiä käytettiin myös erityyppisten panssarintorjuntavaunujen ja -ajoneuvojen aseena. Pak 40:llä aseistetuista panssarintorjuntavaunuista tärkeimpiä olivat Marder I- sekä eräät Marder II- ja III-vaunujen alatyypit. Muita aseella varustettuja panssarintorjunta-ajoneuvoja olivat esimerkiksi Sd.Kfz. 251/22 -puolitelavaunu sekä harvinainen tela-alustainen versio, 7,5 cm Pak 40/4 auf RSO, jossa oli sama alusta kuin Raupenschlepper Ost-telaketjutraktorissa. Monissa muissa saksalaisissa rynnäkkötykeissä ja panssarintorjuntavaunuissa oli myös 75 mm tykki, mallia 7,5 cm Pak 39 (L/48) tai 7,5 cm StuK 40 (L/48). Nämä tykit olivat kuitenkin hieman pidempiputkisia, minkä lisäksi niissä oli merkittävästi lyhyempi ja paksumpi hylsy, joten ampumatarvikkeet eivät olleet Pak 40-tykkien kanssa vaihtokelpoisia.
Pak 40 pysyi koko sodan ajan saksalaisten panssarintorjuntajoukkojen tärkeimpänä tykkiaseena. Kuten muillakin saman kaliiperiluokan tykeillä, oli Pak 40:llä painoa niin paljon, että sitä oli miltei mahdotonta liikutella miesvoimin. Tämä teki tuliaseman vaihdosta taistelun kestäessä vaikeaa. Muita olennaisia huonoja puolia tykissä ei juurikaan ollut. Ampumatarvikkeina Pak 40:lle oli saatavilla panssarikranaatti, sirpalekranaatti, ontelokranaatti, kiinteäkuorinen alikaliiperiammus, savukranaatti ja meltorautainen panssariammus. Näistä kahta viimeisenä mainittua ampumatarviketyyppiä ei toimitettu Suomeen. Aseen kokonaisvalmistusmäärä oli koko sodan aikana noin 23 300 kappaletta.
Pak 40-tykkejä toimitettiin Saksasta Suomen puolustusvoimille jatkosodan aikana 210 kappaletta. Suomessa tykistä käytettiin nimityksiä 75 K/40 ja 75 PstK 40. Liikkuvaa panssaria sillä ammuttiin yleensä korkeintaan 700 metriin asti ja vaunun tuhoamiseen tarvittiin keskimäärin kaksi laukausta. Ase oli paras Suomessa koskaan käytössä ollut pst-tykki ja pysyi varauskalustona 1980-luvulle asti. Järämän linnoitusalueella Enontekiöllä on yksi armeijan tyyppimerkinnällä 75 JvK 40 käytöstä poistettu Pak 40-tykki, koska siellä olleen saksalaisten Sturmbock Stellung -puolustusaseman jäänteistä on voitu päätellä paikalla olleen juuri samanlaisia tykkejä.
Jacobus Vide
Jacobus eli Jacques Vide oli flaamilaisen koulukunnan säveltäjä 1400-luvulla.
Vide syntyi 1300-vuosisadan lopussa. Varhaisin säilynyt maininta hänestä on vuodelta 1405, jolloin hänen uskotaan toimineen kuoropoikana Notre Damen katedraalissa Pariisissa. Hän työskenteli tämän jälkeen mm. Bruggessa. Vide palveli Burgundin hovia ja kuoli vuonna 1433 tai myöhemmin.
Kaikki Viden säilyneet kahdeksan teosta ovat rondeau-kappaleita.
Lehtovuori
Lehtovuori on rakennusneuvos Olli Lehtovuoren mukaan nimetty asuinalue Helsingin Konalan kaupunginosassa. Se sijoituu Vantaan ja Espoon rajojen tuntumaan ja on Helsingin läntisin kolkka. Naapureina ovat mm. Uusmäki lännessä ja Malminkartano idässä.
Alueen on suunnitellut arkkitehti Eric Adlercreutz. Lehtovuoreen on rakennettu vuosina 2002-2005 88 asuntoa, jotka sijaitsevat 2- tai 3-kerroksisissa puuverhoilluissa erillis- ja paritaloissa.
Alueen pohjoisosaan on myös rakennettu kaksi Nuorisoasuntoliiton kerrostaloa, joissa on yhteensä 72 asuntoa.
Luettelo Naruton jaksoista
Tämä on luettelo animesarja Naruton jaksoista.
Adrien Basin
Adrien Basin (k. 1498 tai myöhemmin) oli flaamilaisen koulukunnan säveltäjä ja laulaja varhaisen renessanssin ajalla.
Basin toimi henkilökohtaisena laulajana Burgundin herttua Kaarle Rohkealle. Hän vietti huomattavan osan ammattiurastaan Bruggessa. Kaarle Rohkea sai surmansa taistelussa 1477, jonka jälkeen Basinin tiedetään toimineen diplomaattina. Viimeinen löydetty maininta hänestä on vuodelta 1498.
Kaikki Basinin säilyneet teokset ovat maallisia. On epäselvää, jatkoiko hän sävellystyötään enää Kaarle Rohkean kuoltua.
Gilles Mureau
Gilles Mureau tai Mureue (n. 1450–1512) oli ranskalainen renessanssisäveltäjä ja -laulaja. Hän vaikutti Keski-Ranskassa, etupäässä Chartresissa.
Mureau aloitti kuoropoikana ja nousi vuonna 1469 kuoromestariksi. Hänestä tuli kaniikki 1472, ja hän teki maaliskuusta marraskuuhun 1483 pyhiinvaellusmatkan Jerusalemiin. Hän vieraili myös Santiago de Compostelassa. Mureaun tiedetään tunteneen Johannes Tinctoris ja Johannes Ockeghem henkilökohtaisesti. Mureau kuoli heinäkuussa 1512 tai hieman tätä aiemmin.
Mureaulta on säilynyt vain neljä teosta, kaikki rondeau-kappaleita.
Ferrari 330 P4
Ferrari 330 P4 on Ferrarin valmistama GT-luokan kilpa-auto. Autoja valmistettiin vain kolme kappaletta vuonna 1967. Auton suunnitteli Drogo. Siinä oli V12, josta saatiin 450 hevosvoimaa (113 hv/l).
Moottoriurheilun puolella 330 P4 mallia edelsi Ferrarin ensimmäinen keskimoottorinen kilpa-auto Ferrari Dino 246. Muutama vuosi tämän jälkeen julkaistiin Ferrari 250 P, jossa oli ensimmäinen V12-moottori automerkin historiassa. Autolla voitettiin 1963 Le Mansissa kautta historian ensimmäinen keskimoottoristen voitto. Henry Ford oli halukas ostamaan koko Ferrarin 1960-luvun puolivälissä, mutta Enzo Ferrarin kieltäydyttyä kaupoista Ford alkoi valmistaa tulevaa mestarikilpuria Ford GT40. Ford GT40:llä voitettiin useita kilpailuja.
Eila Pellinen
Eila Pellinen (oik. Eila Reima, 6. elokuuta 1938 Sulkava – 10. huhtikuuta 1977 Espoo) oli suomalainen iskelmälaulaja.
Eila Pellinen syntyi viisilapsisen sulkavalaisperheen esikoiseksi. Muutettuaan Helsinkiin 1956 Pellinen meni töihin kirjapainoon ja aloitti lauluopinnot päivätyönsä ohessa. Toivo Kärki keksi hänet vuonna 1957 koelaulutilaisuudesta ja antoi hänelle levytysmahdollisuuden samana vuonna. Kärjen näkökulmasta Eila Pellisen tulo musiikkimaailmaan tapahtui juuri oikealla hetkellä, sillä hän kaipasi talliinsa nuorta, persoonallista ja varsinkin huippulahjakasta naislaulajaa. Iskelmä eli tuolloin murrosvaihettaan, kun tango oli syrjäytymässä foxtrotien tieltä, ja levytilastojen kärjessä olivat kilpailevan levy-yhtiön Scandian naislaulajat Annikki Tähti, Brita Koivunen ja Laila Kinnunen.
Pellinen levytti useita Kärjen sävellyksiä, joista tunnetuimpia on "Onni jonka annoin pois". Hänen asemaansa Kärjen sävelmien luotettavana tulkkina osoitti se, että Kärki antoi hänen levytettäväkseen foksin "Things happen that way", jolla Kärki oli osallistunut voitokkaasti kansainväliseen sävellyskilpailuun vuonna 1939. Reino Helismaan sanoin kappale päätyi levylle nimellä "Näin kai määrätty on". Pellisen ominta alaa olivat lisäksi käännöskappaleet, kuten "Kaksi kitaraa", "Kultaiset korvarenkaat", "Vihreät niityt", "Surullinen sunnuntai" ja "Särkyneen toiveen katu".
Pellinen liittyi Ossi Runnen yhtyeeseen 1950-luvun lopulla. Hän esiintyi myös elokuvissa sekä lauluäänenä lukuisille näyttelijöille.
Pellisellä oli oma orkesteri 1960-luvulla. Uudet tuulet musiikkirintamalla vähensivät kuitenkin levytyksiä sekä myös esiintymisiä. 1970-luvulle tultaessa hän esiintyi enää oikeastaan pääkaupunkiseudulla. Viimeisen levynsä hän julkaisi vuonna 1975. Eila Pellinen kuoli syöpään 38-vuotiaana.
Jean Braconnier
Jean Braconnier (k. noin 1512) oli ranskalainen renessanssinajan säveltäjä ja laulaja.
Varhaisin maininta asiakirjoista on löytynyt vuodelta 1478. Hän toimi vuodesta 1496 Filip IV:n palveluksessa ja matkusti pariin otteeseen Espanjaan. Vuonna 1507 hän liittyi Ludvig XII:n laulajiin ja toimi Ranskan hovissa ilmeisesti loppuikänsä. Maininta Braconnierin kuolemasta on säilynyt useissa merkinnöissä. Se tapahtui ilmeisesti 22. tammikuuta 1512 tai hieman tätä aiemmin.
Guillaume Crétin kirjoitti Braconnierin muistolle elegian. Ainoa tunnettu kappale, joka varmuudella on Braconnierin käsialaa, on neliosainen polyfoninen chanson "Amours me trocte par la pancé". Ajalle tyypillisesti useat sävellykset ovat saattaneet säilyä anonyymeinä tai väärille tekijöille merkittyinä.
Borovitinovin senaatti
Borovitinovin senaatti oli toinen ns. "sapelisenaatti", jossa oli yhdenvertaisuuslakiin perustuen myös syntyperäisiä venäläisiä. Suomalaisetkin olivat lisäksi hyvin pitkään Venäjällä uraa tehneitä sotilaita, jotka olivat täysin lojaaleja kenraalikuvernööri Seynin johdolla tehtävissä venäläistämistoimissa.
Keisari Nikolai II luopui vallasta 15. maaliskuuta 1917. Seuraavana päivänä vangittiin kenraalikuvernööri Seyn ja talousosaston varapuheenjohtaja Borovitinov ja toimitettiin vangittuina junalla Pietariin. Helmikuun manifestista lähtien säädetyt venäläistämislait peruttiin. Autonomia astui siis voimaan. Vara-amiraali Wirenius hoiti talousosaston puheenjohtajan tehtäviä vt:nä aina parlamentaarisen suomalaisen Tokoin senaatin nimittämiseen 26. maaliskuuta 1917 asti.
Albiitti
Albiitti on maasälpiin kuuluva plagioklaasimineraali. Plagioklaasi on kahden eri maasälvän, albiitin ja anortiitin, seossarja, ja albiitti onkin plagioklaasin kiinteäliuosseossarjan päätejäsen. Albiitin kemiallinen kaava on NaAlSiO, ja sen anortiittipitoisuus on alle 10 %. Albiitti on natriumrikas mineraali, ja siksi sitä kutsutaan joskus natriummaasälväksi.
Albiitin kovuus Mohsin asteikolla on 6–6,5 ja ominaispaino noin 2,62. Mineraalin väri on yleensä valkoinen tai vihertävä. Albiitin nimi tulee latinan kielen sanasta "albus" eli valkoinen. Mineraalia käytetään raaka-aineena muun muassa lasi- ja posliiniteollisuudessa.
Corey Feldman
Corey Scott Feldman (s. 16. heinäkuuta 1971, Chatsworth, Kalifornia) on yhdysvaltalainen televisio- ja elokuvanäyttelijä. Corey sai ensikosketuksensa viihdemaailmaan jo kolmen vuoden ikäisenä, kun hän esiintyi McDonalds-mainoksessa. Pian tämän jälkeen vuonna 1979, Corey sai ensimmäisen televisioroolinsa lyhytaikaiseksi jääneessä sarjassa "The Bad News Bears". Vaikka sarja oli käytännössä floppi, se toimi kuitenkin päänavauksena Coreyn uraa ajatellen.
Corey on urallaan esiintynyt yli 50 elokuvassa, joista kenties tunnetuimpia ovat "The Lost Boys" ja "Stand by Me – viimeinen kesä", joissa hän esiintyi muun muassa Kiefer Sutherlandin kanssa. Myös elokuva "Arkajalat" ("The Goonies", 1985) on hyvin tunnettu.
Feldman on naimisissa Susie Feldmanin kanssa ja heillä on yhteinen lapsi nimeltään Zen Scott Feldman, s. 7. elokuuta 2004.
Léon Boëllmann
Léon Boëllmann (s. 9. syyskuuta 1862, Alsace – 15. elokuuta 1897, Pariisi) oli ranskalainen säveltäjä. Hänen opettajiaan olivat Eugène Gigout, joka oli hänen anoppinsa lanko, ja Gustave Lefèvre. Boëllmann nimitettiin urkuriksi Saint-Vincent-de-Paul -kirkkoon Pariisissa, mutta ehti toimia virassa vain lyhyen aikaa, sillä hän kuoli tuberkuloosiin 35-vuotiaana.
Hänen tunnetuimpiin teoksiinsa kuuluu uruille sävelletty "Suite gothique" (Goottilainen sarja), jonka osat ovat 
Boëllmann muistetaan etenkin tästä ja muista urkuteoksistaan, mutta etenkin elinaikanaan hän sai ansaittua huomiota myös mm. kamarimusiikillaan.
Soil
SOiL on vuonna 1997 Yhdysvalloissa perustettu viisihenkinen hard rock -yhtye.
SOiLin perustivat death metal -yhtye Oppressorin (Tim King – laulu ja basso, Adam Zadel – kitara, Tom Schofield – rummut) sekä Broken Hopen (Shaun Glass – basso) entiset jäsenet. Yhtyeen kolme ensimmäistä julkaisua eli EP:t "SOiL" ja "El Chupacabra" sekä täyspitkä albumi "Throttle Junkies" eivät saaneet suurempaa suosiota. Näihin aikoihin SOiLin jäsenet sitoutuivat soittamaan SOiLissa muiden yhtyeiden sijaan.
SOiLin läpimurto tuli, kun orlandolainen radioasema WJRR otti SOiLin demon "Halo" laajaan soittoon, minkä ansiosta yhtye pääsi J Records -levy-yhtiölle (osa RCA Recordsia). SOiLin seuraava albumi "Scars" saavuttikin jopa maailmanlaajuista suosiota. J Recordsin ja SOiLin tiet kuitenkin erosivat, kun seuraava albumi "Re•de•fine" oli paha pettymys. Heti sen jälkeen Ryan McCombs ilmoitti jäävänsä taka-alalle perheensä takia. McCombs korvattiin AJ Cavalierilla
21. syyskuuta 2005 SOiL teki levysopimuksen newyorkilaisen DRT Entertainmentin kanssa. Yhtyeen neljäs levy "True Self" julkaistiin keväällä 2006.
2008 SOiL on kertonut soittavansa muiden kirjoittamaa materiaalia uuteen julkaisuunsa. Uuden levyn, Picture Perfect, on luvattu ilmestyvän vuoden 2009 syyskuussa.
Maria Pietilä-Holmner
Maria Pietilä-Holmner (s. 25. heinäkuuta 1986 Uumaja, Ruotsi) on ruotsalainen alppihiihtäjä, jonka suurin saavutus on suurpujottelun MM-hopea Åren maailmanmestaruuskilpailuista 2007. Maria Pietilä-Holmneria valmentaa hänen suomalainen isänsä Tom Pietilä, joka on entinen pääsarjatason jääkiekkoilija.
Pietilä-Holmner sijoittui Santa Caterinan MM-kilpailuissa 2005 pujottelussa 13:nneksi ja suurpujottelussa 16:nneksi. Torinon olympialaisissa 2006 hän oli suurpujottelussa kymmenes ja pujottelussa sijalla 21. Samana talvena hän voitti pujottelun junioreiden maailmanmestaruuden.
Pietilä-Holmner saavutti Åressa 2007 suurpujottelun MM-hopeaa Nicole Hospin jälkeen. Lisäksi hän sijoittui yhdenneksitoista pujottelussa. Val d'Isèren MM-kilpailuissa 2009 hän oli suurpujottelussa kahdeksas ja Vancouverin olympialaisissa 2010 pujottelussa neljäs. Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 hän otti pronssia joukkuekilpailussa ja pujottelussa. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 hän kuului Ruotsin hopeajoukkueeseen joukkuekilpailussa, oli kuudes pujottelussa ja 18:s suurpujottelussa. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui suurpujottelussa kuudenneksi. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 hän sai joukkuekilpailussa pronssia sekä sijoittui suurpujottelussa yhdeksänneksi ja pujottelussa 14:nneksi. Hän sai MM-pronssia joukkuekilpailussa myös Sankt Moritzissa 2017. Pujottelussa hän oli neljästoista.
Pietilä-Holmner saavutti ensimmäisen palkintokorokepaikkansa maailmancupissa oltuaan toinen Levin pujottelussa kaudella 2008–2009. Ensimmäisen maailmancupin voittonsa hän otti kaudella 2010–2011 Aspenin pujottelussa. Myöhemmin samalla kaudella hän voitti myös Münchenin olympiapuistossa käydyn paripujottelukilpailun. Pujottelucupissa hän sijoittui neljänneksi. Kaudella 2011–2012 hän sijoittui Aspenin pujottelussa toiseksi. Kaudella 2013–2014 Pietilä-Holmner sijoittui Val d’Isèren suurpujottelussa kolmanneksi, Bormion pujottelussa toiseksi, Flachaun pujottelussa kolmanneksi ja Åren pujottelussa toiseksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli seitsemäs, suurpujottelucupissa kolmas ja pujottelucupissa neljäs. Maailmancupkaudella 2014–2015 Pietilä-Holmner voitti Åren pujottelun. Kaudella 2015–2016 hän oli kolmas Tukholman paripujottelussa.
Noita palaa elämään (elokuva)
Noita palaa elämään on suomalainen kauhuelokuva vuodelta 1952. Sen on ohjannut Roland af Hällström ja tuottanut Mauno Mäkelä. Käsikirjoituksen ovat tehneet Kaarlo Nuorvala ja Hällström itse kirjailijanimellään Viljo Hela. Se pohjautuu Mika Waltarin samannimiseen näytelmään, joka sai ensi-iltansa vuonna 1946. Näytelmästä suunniteltiin elokuvaa jo vuonna 1950, jolloin ohjaajana olisi ollut Hannu Leminen ja miespääosassa Hannun roolissa Tauno Palo, mutta Birgitin osaan ei löydetty sopivaa näyttelijää. Elokuvan ensi-ilta oli 3. lokakuuta 1952 Helsingissä Rexissä ja Tuulensuussa.
Elokuvaa on pidetty yhtenä ensimmäisistä suomalaisista kauhuelokuvista "Valkoisen peuran" (1952) ja "Linnaisten vihreän kamarin" (1945) rinnalla. Sen alastomuuskohtaukset herättivät aikoinaan kohua, ja niiden ansiosta se myytiin sekä Yhdysvaltoihin että Länsi-Saksaan. Suomessa sensuuri leikkasi elokuvasta 14 metriä, ja siitä poistettiin muun muassa arkeologin repliikki: ”Tahdon sulkea syliini nuoren lämpimän ruumiin - niityllä, kukkien luona alastomana, tulen lämmössä, veren lämmössä.”
"Noita palaa elämään" sai kaksi Jussi-palkintoa: parhaasta kuvauksesta (Esko Töyri) ja parhaasta lavastuksesta (Lauri Elo).
Nuori Mirja Mane sai osastaan sekä kiitosta että kritiikkiä: Panu Rajala on laskenut, että naiskriitikot yleensä kritisoivat häntä, mutta joidenkin mieskriitikoiden mielestä hänen suorituksensa ilmensi selvää lahjakkuutta.
Myöhemmät arviot elokuvasta ovat usein olleet kielteisiä. Sitä on luonnehdittu kömpelöksi ja jopa tahattoman koomiseksi. Ohjausta on pidetty epätasaisena. Rajalan mukaan elokuva ei löydä omaa tyyliään, ja kun se harhailee unen ja toden rajamailla, se ei ole kovin uskottava. Toisaalta se on yksi harvoja kotimaisia kauhuelokuvia ja siten kuriositeettina kiehtova.
Eila Pienimäki
Eila Pienimäki (nyk. Pienimäki-Kuukkula) (s. 18. helmikuuta 1939 Töysä) on suomalainen iskelmälaulaja. Hän osallistui useisiin iskelmälaulukilpailuihin ja voitti niistä useita. Vuonna 1958 saavutettu voitto vei hänet levytysstudioon. Hänen läpimurtonsa tapahtui maaliskuussa 1959 kappaleella "Vanhan veräjän luona". Muita hänen tunnettuja levytyksiään ovat muun muassa "Laulu tulipunaisesta kukasta", "Tulenliekki" ja "Älä lähde pois". 1960-luvulla hän avioitui yhdysvaltalaisen seiväshyppääjän John Cramerin kanssa ja muutti Yhdysvaltoihin. Avioliiton purkauduttua vuonna 1980 Pienimäki palasi Suomeen ja jatkoi keikkailua ja levyttämistä. Nykyisin hän asuu maaseudun rauhassa Ikaalisissa.
Ylösvetovastus
Ylösvetovastus on vastus, joka varmistaa, että elektronisen komponentin tuloliitäntä on ylätilassa eli looginen ykkönen silloin, kun liitäntään ei ole kytketty muuta signaalia.
Avokollektorilähtöinen kytkentä ei ykköstilassa ollessaan anna ollenkaan jännitettä, mutta ylösvetovastuksella seuraavan komponentin tuloon saadaan oikea ykköstilaa merkitsevä jännite. Kun avokollektorilähtö siirtyy nollatilaan, transistori alkaa johtaa, jolloin ylösvetovastuksen kautta tuleva sähkövirta ei riitä pitämään lähtöä ykköstilassa ja jännite putoaa nollatilaa vastaavaksi. Transistorin tilalla voi olla myös vaikkapa kytkin, jolla tulon tila saadaan tarvittaessa pakotettua nollaksi. Mikäli transistorin tilalle kytketään kondensaattori, asettuu jännite virran kytkemishetkellä nollatasolle, mutta kondensaattorin varauduttua jännite nousee ykköstasoa vastaavaksi. Tällaista vastuksen ja kondensaattorin muodostamaa RC-piiriä käytetään, kun halutaan esimerkiksi nollata mikropiiri virran kytkemishetkellä.
Alasvetovastus toimii samalla periaatteella kuin ylösvetovastus, mutta varmistaa tuloliitännän tilan nollaksi, jos muuta signaalia ei ole kytketty.
Vanhan veräjän luona
20 suosikkia – Vanhan veräjän luona on Eila Pienimäen vuonna 1999 julkaistu kokoelmalevy.
Hardyn–Littlewoodin maksimaalifunktio
Hardyn–Littlewoodin maksimaalifunktio eli Hardyn–Littlewoodin maksimaalioperaattori avaruudessa formula_1 on lokaalisti Lebesgue-integroituville funktioille formula_2 määritelty operaattori 
formula_3:
missä formula_5 on formula_6-keskisen formula_7-säteisen pallon formula_8 Lebesguen mitta.
Funktio on alaspäin puolijatkuva ja sublineaarinen, eli formula_9
kaikilla lokaalisti integroituvilla funktioilla "f" ja "g" ja skalaareilla "a" ja "b".
Ensimmäisen yksiulotteisen maksimaalifunktion kehitti intohimoisena kriketinpelaajana tunnettu matemaatikko G.H. Hardy kollegansa J.E. Littlewoodin kanssa 1900-luvun ensimmäisellä puoliskolla (ks. Hardy ja Littlewood 1930, ja Young 1981). Tämä mietiskeli pelin pisteiden laskua ja totesi kuinka yhdessä pelissä epäonnistuminen tasoittuu aiempien taikka tulevien pelien hyvillä tuloksilla, ja etenkin, mikäli jokin edeltävä peli on ollut todellinen menestys, voisi se keskiarvoja laskeskelemalla vaikuttaa tulevien pelien tuomaan tason notkahdukseen lohduttavasti vielä pitkänkin ajan päästä. Tutkiakseen suurimpien arvojen vaikutusta keskiarvoihin, Hardy ja Littlewood kehittivät reaalisuoralle etäisyydellä painotetun ”suurimman keskiarvon” funktion: maksimaalifunktion, joka kuvaa funktioita niiden suurimpien ”massakeskittymien” avulla.
Eräs keskeisimpiä maksimaalifunktiota koskevia tuloksia on Maksimaalilause.
Olkoon formula_10.
(a) Jos formula_11, niin funktio formula_12 on äärellistä melkein kaikkialla.
(b) Jos formula_13 , niin jokaiselle formula_14
(c) Jos formula_19, niin formula_20 ja
Maksimaalilauseen seurauksena saadaan (ks. esimerkiksi Stein 1970) muun muassa Lebesguen differentioituvuuslause.
Alppihiihto talviolympialaisissa 1994
XVII talviolympialaiset järjestettiin vuonna 1994 Lillehammerissa, Norjassa. Alppihiihdossa järjestettiin kymmenen kilpailutapahtumaa.
Tervenitši
Tervenitši (, ) on noin 300 asukkaan kylä ja kylähallinto Lotinapellon piirissä Leningradin alueella Venäjällä. Kylässä sijaitsee kaunis luostari.
Kylähallintoon kuuluvat seuraavat kylät:
R U Still Down? (Remember Me)
R U Still Down? (Remember Me) on ensimmäinen Tupac Shakurin albumi, jonka kokoamisessa Tupac ei enää ollut mukana, ja samalla toinen albumi, joka julkaistiin hänen kuolemansa jälkeen. Albumi julkaistiin marraskuussa 1997 Amaru Entertainmentin kautta. Kokonaan ennen julkaisematonta materiaalia sisältävän albumin kappaleet ajoittuvat Strictly 4 My N.I.G.G.A.Z... ja Thug Life Vol. 1 -albumien ajanjaksolle, myyden avausviikolla 549 000 kopiota ja saavuttaen nopeasti moninkertaista platinaa yltäen lopulta nelinkertaisen platinan myyntilukuihin. R U Still Down? (Remember Me) -tupla-cd on hänen äitinsä Afeni Shakurin perustaman Amaru Entertainmentin ensimmäinen julkaisu, toimien samalla lähtölaukauksena tuleville postuumialbumeille. Albumilta julkaistiin kaksi menestyssingleä: "Do for Love" ja "I Wonder If Heaven Got a Ghetto". Näistä kappaleista tehtiin myös musiikkivideot. Do for Love -single myi RIAA:n mukaan kultaa.
Open Fire
R U Still Down? (Remember Me)
Where Do We Go From Here (Interlude)
I Wonder If Heaven Got A Ghetto
Lie To Kick It
Fuck All Y'all
Let Them Thangs Go
Definition Of A Thug Nigga
Ready 4 Whatever
Hold On Be Strong
Do For Love
Enemies With Me
Nothin But Love
I Wonder If Heaven Got A Ghetto (Hip-Hop Version)
When I Get Free II
Black Starry Night (Interlude)
Ternin maakunta
Ternin maakunta () on maakunta Umbrian alueella Italiassa. Se on pienempi kahdesta Umbrian alueen maakunnasta.
Ternin maakunnassa on 33 kuntaa, ja sen pääkaupunki on Terni. Muita kaupunkeja ovat Narni, Orvieto ja Amelia.
Janne Marvaila
Janne Marvaila (s. 1965) on suomalainen urheiluvalmentaja. Hän on koulutukseltaan liikuntatieteiden maisteri ja hänellä on ammattivalmentajan tutkinto.
Marvaila toimi Suomen Golfliitossa valmennus- ja nuorisopäällikkönä vuosina 1995–1998 ja kilpa- ja huippu-urheilupäällikkönä 2010–2017. Suomen Hiihtoliiton mäkihypyn ja yhdistetyn lajijohtaja hän toimi vuosina 1998–2008. Nuori Suomi ry:ssä hän toimi kehityspäällikkönä vuosina 2009–2010. Marvaila oli Kansainvälisen hiihtoliiton FIS:n mäkihypyn "Varusteet ja kehitys" -alakomitean jäsen toimikaudella 2008–2010.
Kudosluovutuskortti
Kudosluovutuskortti on samanlainen kuin elinluovutuskortti: sen avulla autetaan elinsiirtoa odottavia potilaita sekä sairauksien tutkimista ja parantamista. Lisäksi sen avulla voi elinten lisäksi luovuttaa myös kudoksia lääketieteellisiin tutkimuksiin. Kudokset otetaan vasta kuoleman jälkeen. Tämä edesauttaa uutta vaihtoehtoa eläinkokeille. Kudosluovutuskortin ottaja toivoo erityisesti, että luovuttamalla kudoksiaan hän poistaa koe-eläinten kärsimystä ja vähentää eläinkokeita. Kudosluovutuskortin voi ottaa kuka vain, myös alaikäinen, ja sen on ottanut käyttöön Juliana von Wendtin säätiö.
Propaganda (lehti)
Propaganda on vuonna 1978 perustettu suomalainen pienlehti, joka ilmestyi aktiivisesti vuosina 1979–1984. Lehden päätoimittajana ja kustantajana toimi Heikki Vilenius. Propaganda records -levy-yhtiö on perustettu lehden vaikutuksesta vuonna 1981 punkmusiikin kustannustoimintaan. Lehtiä ilmestyi myös levyjen välissä bookletteina vuosina 1982–1984. Barabbas korvasi lehden kuitenkin ulkoisena mediana vuosien 1982–1984 pyörteissä. Uusin jälkipainos Propaganda-lehdestä on muun muassa "Hardcore`83"-levyn välissä vuodelta 2006.
Keväästä 2015 alkaen joitain Propaganda-lehden numeroita on voinut lukea Oranssi ry:n pienlehtiarkistosta internetistä.
Propaganda records
Propaganda records on vuonna 1981 perustettu suomalainen riippumaton levy-yhtiö. Yhtiön perusti Heikki Vilenius jatkamaan kustannustoimintaa punk-musiikin saralla liittyen vuodesta 1979 toimineeseen Propaganda-fanzineen. Yhtiön tuotanto on yhä tunnettua muun muassa Yhdysvalloissa ja Brasiliassa. 2000-luvulla tämän aikakauden suomalaiset yhtyeet ovat tehneet myös enemmän kiertueita näissä maissa. Tärkeimpänä musiikkisuuntauksena on ollut hardcore.
Propagandan ensimmäiset kokoelma-LP:t olivat Propaganda I – Russia Bombs Finland ja Propaganda – Hardcore'83, jotka jättivät vahvan jälkensä musiikkisuuntaukseen ja genreen hardcore -nimeen. Viime vuosina useammilta alun perin vain kokoelmayhtyeiltä on julkaistu albumi nyt jälkikäteen Saksassa jaeltavaksi usealla mantereella. Ensimmäiset yhtyeiden LP-julkaisut olivat 1982 joulukuussa Riistetyt LP "Valtion vankina" ja Appendix LP "Ei raha oo mun valuuttaa". Seuraavana vuonna levyt jo julkaistiin Länsi-Saksassa parin kymmenen seuraavan albumin ohella. Appendix-yhtyeessä aloittanut Olli Lindholm ja sanoittaja Jussi Hakulinen saivat myös seuraavana vuonna albumistaan timanttilevyt uudella Yö-yhtyeellään. Alusta asti yhtiö on silti julkaissut myös R&B- ja poprock-tyyppisiä äänitteitä.
Propaganda-levymerkin yhteydessä on toiminut muun muassa Kill City -levymerkki ja musiikkikustantaja Kill City Sound Oy. Muutoin yhtiön levyjä on julkaistu useilla levymerkeillä lisensoituna Suomessa, Euroopassa ja muillakin mantereilla. Tuotantoa löytyy muun muassa näillä levymerkeillä: Megamania, Megafon records, Fazer Finnlevy/Warner Music Finland, Lighthouse, Flamingo, Rock-O-Rama, Höhnie Records, Havoc Records, Assel Records, Lost and Found, Usina de Sangue ja Punk Rock Discos. 1991 perustettu Kråklund Records toimi lisensoijana ja jakeluyhtiönä tuotannolle vuoden 2007 loppuun asti. Nykyinen tuotannon jakelija on Playground Music Scandinavia.