Uno Cygnaeus
Uno Cygnaeus (12. lokakuuta 1810 Hämeenlinna – 2. tammikuuta 1888 Helsinki) oli suomalainen pappi, joka tunnetaan Suomen kansakoulun isänä. Hän toimi 1861–1888 Suomen kansakoulujen ylitarkastajana. Cygnaeuksella oli vahva kutsumus Suomen koululaitoksen kehittämiseen, samoin myöhemmällä iällään vahva uskonnollinen vakaumus. Ruotsinkielisyydestään huolimatta Cygnaeus oli myös suomenmielinen.
Uno Cygnaeus kuului Cygnaeusten tunnettuun pappissukuun. Hänen isänsä oli Hämeen läänin veromestari Jakob Cygnaeus, joka kuoli pojan ollessa kahdeksanvuotias, ja äitinsä Johanna Fredrika, omaa sukua Aejmelaeus. Isoisä Zacharias Cygnaeus ja setä Zacharias Cygnaeus nuorempi olivat molemmat luterilaisia piispoja. Kansallisena herättäjänä tunnettu Fredrik Cygnaeus oli Uno Cygnaeuksen serkku.
Uno Cygnaeus sai ensimmäisen opetuksensa Granfelt-suvun kotiopettajalta Abraham Melleniukselta Ryttylän kartanossa. Mellenius suosi ankaria rangaistuksia, joista lievimmän on sanottu olleen rangaistavan komentaminen pöydän alle muiden potkittavaksi. Käytyään Hämeenlinnan triviaalikoulun Cygnaeus ehti aloittaa yliopisto-opintonsa vain 16-vuotiaana vuonna 1827 ja suunnitteli itselleen lääkärin uraa. Opiskeluaika kuitenkin venyi yhdeksän vuoden mittaiseksi hänen vaihtaessaan useasti pääainetta ja viettäessään riehakasta opiskelijaelämää sekä elättäessään itsensä yksityisopetusta antamalla. Cygnaeus luki muun muassa kasvi- ja eläintiedettä, fysiikkaa, historiaa, kaunopuheisuutta ja runoutta, kreikkalaista ja itämaista kirjallisuutta sekä matematiikkaa ja tähtitiedettä. Hänet promovoitiin maisteriksi keväällä 1836. Päätettyään ryhtyä papiksi hän liitti oppiaineisiin teologian ja valmistui siitä yhdessä vuodessa.
Papinuransa alussa Cygnaeus toimi 1837–1839 Viipurissa kirkkoherran apulaisena, mutta syyllistyi melko pian tuolloin paheksuttuun avioliiton ulkopuoliseen suhteeseen. Hän siirtyi venäläis-amerikkalaisen kauppakomppanian palvelukseen ja pääsi suomalaissyntyisen Alaskan kuvernöörin Arvid Adolf Etholénin valitsemana juuri perustettuun Alaskan luterilaisen seurakunnan saarnaajan virkaan Novo-Arkangeliin Sitkan saarelle, jossa oli vuodet 1840–1845. Kolmannes Venäjälle tuolloin kuuluneen Alaskan siirtokunnan asukkaista oli luterilaisia. Cygnaeus matkusteli pinta-alaltaan valtavan, mutta vain satajäsenisen seurakuntansa alueella ja rakennutti Novo-Arkangeliin 24. elokuuta 1843 vihityn Alaskan ensimmäisen protestanttisen kirkon. Sitkan vuosinaan hän kiinnostui entisestään opetustyöstä.
Palattuaan Siperian halki Cygnaeus toimi 1846–1858 Pietarin ruotsalaisessa Pyhän Katariinan seurakunnassa pappina ja suomalaisessa Pyhän Marian seurakunnassa kirkkokoulun opettajana. Vuonna 1854 hän meni naimisiin helsinkiläisen pankkivirkailijan tyttären Anna Diederichsin (1817–1912) kanssa. Heillä oli neljä lasta, joista Kuopion lääninsairaalan ylilääkäri Walter Cygnaeus (1856–1930) sai aikanaan professorin ja Johan Jakob Cygnaeus (1858–1914) maanviljelysneuvoksen arvon.
Vuonna 1856 Suomen senaatti pyysi tuomiokapituleilta lausuntoja yleisen koululaitoksen järjestämisestä ja lausunnot julkaistiin kansalaisten kommenttien saamiseksi. Lausunnoissa ehdotettiin maaseudulle lukkarien johtamia kansakouluja, joiden tehtävä olisi ollut lähinnä rippikouluun valmistaminen. Kun Cygnaeuksen kiinnostus oli siirtynyt papin tehtävistä kansansivistykseen, hän laati 1857 kannanoton, jossa esitti oman ohjelmansa kansakoulun järjestämisestä. Hän kannatti yleissivistävää ja myös käytännöllisiä oppiaineita sisältävää kansakoululaitosta, joka edistäisi yksilöiden henkistä ja fyysistä kehitystä. Kouluopetusta oli annettava sekä tytöille että pojille, säätyyn katsomatta. Tämä kaikki lisäisi myös kansakunnan aineellista hyvinvointia. Hänen ajatuksensa seurasivat Johann Heinrich Pestalozzin kehittelemiä teemoja. Cygnaeus tähdensi myös asiaselitysten merkittävyyttä kieliopin opetuksen sijaan, sillä hänen mielestään lukutaidon opetus ei kehittänyt tarpeeksi luetun ymmärtämistä.
Cygnaeus sai tukea ajatuksilleen useilta senaatin jäseniltä sekä erityisesti J. V. Snellmanilta. Cygnaeus tekikin 1858–1859 senaatin kustannuksella opintomatkan useisiin Skandinavian ja Keski-Euroopan maihin, kuten Saksaan. Palattuaan hän puolusti itsenäiseen kehitykseen tähtäävää Friedrich Fröbelin kasvatusfilosofiaa. Tätä Snellman ei enää hyväksynyt, vaan tyrmäsi Cygnaeuksen ajatukset "Litteraturbladetissaan" marraskuussa 1860. Snellmannin vastustus ei enää kuitenkaan voinut katkaista kansakoulu-uudistuksen etenemistä Cygnauksen viitoittamalla tiellä. Cygnaeus laati senaatin pyynnöstä aikanaan vallankumouksellisen ehdotuksen Suomen kansakoulutoimesta, jonka mukaan kansakoulusta tulisi kaikille yhteiskuntaluokille ja molemmille sukupuolille yhteinen valtion koulu, jossa opetettaisiin sekä teoreettisia että käytännöllisiä aineita. Vuonna 1861 hänet nimitettiin kansakoulujen ylitarkastajaksi, missä tehtävässä hän jatkoi kuolemaansa saakka. Hän teki usein kouluihin yllättäviä pistotarkastuksia.
Cygnaeuksen suunnitelmaan sisältyi kansakoulunopettajaseminaarin perustaminen Jyväskylään, mikä toteutettiin vuonna 1863. Cygnaeus toimi virkansa ohella opettajaseminaarin ensimmäisenä johtajana vuoteen 1869 saakka. Ensimmäinen kansakouluasetus annettiin 17. toukokuuta 1866, mutta kansakoulujen perustaminen maaseudulle eteni sen jälkeenkin hyvin hitaasti. Cygnaeus tuli myös vuonna 1870 toimintansa aloittaneen kouluhallituksen jäseneksi.
Cygnaeuksen aikana perustettiin toinen suomenkielinen seminaari Sortavalaan 1880. Cygnaeuksen aloitteesta koulutettiin ja nimitettiin myös joukko kansakoulujen tarkastajia valvomaan opetuksen tasoa kouluissa, millä Cygnaeus pyrki poistamaan erityisesti kirkon ja papiston tuolloin vielä vahvat epäluulot kansakoulua kohtaan.
Cygnaeus ehti saada arvonantoa jo elinaikanaan ja 1877 hänet vihittiin Uppsalan yliopiston filosofian kunniatohtoriksi.
Cygnaeus teki ajalleen varsin radikaaleja ehdotuksia, jotka olivat poliittisesti kauaskantoisia, mutta eivät aluksi muuttaneet niin kutsuttua "kansan koulupohjaa". Kansakoululaitoksen kehittäjänä tunnetun Cygnaeuksen tavoitteet toteutuivat pitkän ajan kuluessa. Käsityö sai koulun tuntijaossa ja käytännöissä maailmanlaajuisesti harvinaisen lujan aseman, samoin joissain määrin liikunta, ja myös naiskysymys nousi tärkeäksi niin Suomessa kuin sen koululaitoksessakin.
Cygnaeus pyrki luomaan käsityön opetuksesta yleissivistävän oppiaineen, joka samalla lisäisi käytännön työn kunnioitusta ja antaisi oppilaille valmiuksia suoriutua aiempaa paremmin 1800-luvun Suomen maatalousyhteisössä tarpeellisista teknisistä töistä.
Cygnaeuksen käsityöaineessa tärkeimmäksi oppisisällöksi muodostuikin erilaisten maataloustyökalujen valmistaminen puu- ja metallityön keinoin. Metallityön korostaminen antoi kuitenkin oppilaille valmiuksia toimia myös teollistuvassa yhteiskunnassa. Tyttöjen käsityönopetus muodostui vastaavalla tavalla palvelemaan kotitalouden naisellisiksi katsottuja tehtäviä.
Uno Cygnaeuksen ihmisihanne ruumiillistui opettajaseminaarien opetusohjelmassa. Musiikillista lahjakkuutta pidettiin erittäin tärkeänä ja seminaarilaisilta vaadittiin hyvää laulutaitoa jo pääsyvaatimuksena. Soittotaito opeteltiin seminaarissa. Toisaalta myös käden taitojen kehittäminen muodostui erittäin tärkeäksi ja siihen käytettiin useita tunteja viikossa jokaisena opiskeluvuotena. Nämä ainekset yhdessä vahvan, kristilliseen arvomaailmaan perustuneen kasvatusihanteen ja voimakkaan isänmaallisen hengen kanssa muodostivat Cygnaeuksen käsityksen tasapainoisesta ihmisestä, jollaiseksi tuore kansakoulunopettaja haluttiin kasvattaa.
Cygnaeus halusi myös korostaa uskonnon merkitystä kansansivistyksessä, mitä on jälkeenpäin korostettu vähemmän.
Uno Cygnaeuksen hauta on Helsingin Hietaniemen hautausmaan uudella alueella, korttelissa U18-13-11. Kansakoulunopettajien lahjoitusvaroilla hankittu obeliskinmuotoinen hautamuistomerkki pystytettiin 1896. Siihen lisättiin Cygnauksen vaimon kuoleman jälkeen hänen perheensä tilauksesta vuonna 1914 Ville Vallgrenin veistämä iso enkeliveistos.
Cygnaeuksen mukaan on nimetty kouluja useissa kaupungeissa, muun muassa Jyväskylässä (Cygnaeuksen koulu ja Cygnaeus-lukio) ja Porissa. Jyväskylässä on myös hänen mukaansa nimetty Cygnaeuksenpuisto, jossa on vuonna 1899 valmistunut Ville Vallgrenin veistämä Uno Cygnaeuksen rintakuva. Vuonna 1965 valmistui Harry Kivijärven suunnittelema muistomerkki hänen synnyinkaupunkiinsa Hämeenlinnaan ja 1966 Armas Hutrin suunnittelema hänen lapsuudenkotipaikkakunnalleen Janakkalaan.
Suomen kouluhallitus, sittemmin opetushallitus, on vuodesta 1981 jakanut Cygnaeus-palkintoa opetuksen ja kasvatuksen saralla ansioituneille henkilöille ja yhteisöille.
Erik Wahlström on kirjoittanut Cygnaeuksen elämän pohjalta romaanin Tanssiva pappi (2004, Alkuteos "Den dansande prästen").
13. lokakuuta 1960 julkaistiin violettinen Uno Cygnaeus -postimerkki, jonka arvo oli 30 markkaa ja painos 2 000 000 kappaletta.
Vuonna 2010 vietettiin niin Uno Cygnaeuksen kuin Wolmar Schildtin syntymän 200-vuotisjuhlavuotta. Tällöin Jyväskylän kaupunki ja Jyväskylän yliopisto tuottivat molemmista omat postimerkit, jotka suunnitteli jyväskyläläinen graafikko Jyrki Markkanen.
4. marraskuuta 2013 julkaistiin ”Kansakoulusta PISAan” -niminen kuuden 1. luokan ikimerkin vihko, jossa on postimerkki myös Uno Cygnaeuksesta.