hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Deianeira
Deianeira () oli kreikkalaisessa mytologiassa Herakleksen kolmas vaimo.
Deianeira oli Althaian ja Oineuksen, Kalydonin kuninkaan, tytär ja Meleagroksen sisar. Hänen isänsä lupasi hänet kauhistuttavannäköiselle jokijumala Akhelookselle, mutta Deianeira itse ei halunnut olla missään tekemisissä härkää muistuttavan sulhasehdokkaansa kanssa. Herakleksen ja Akhelooksen välillä syntyikin kamppailu Deianeiran kädestä, ja sen aikana Akheloos muutti muotonsa häräksi ja käärmeeksi. Herakles kuitenkin sai kukistettua Akhelooksen maahan ja katkaistua tältä toisen sarvista ja voitti siten oikeuden saada Deianeira puolisokseen.
Hyginuksen version mukaan Deianeira olisi ollut Deksamenoksen, Olenoksen kuninkaan, tytär. Herakleksen rikottua lupauksensa naida tämä kentauri Eurytion oli pyytänyt Deianeiraa vaimokseen, johon isä oli peloissaan suostunut. Hääpäivänä Herakles kuitenkin keskeytti menot tappaen kentaurin ja vieden kihlattunsa takaisin kotiin. Tämä versio on kuitenkin ristiriitainen toisten kertomusten kanssa, joissa Herakleen kerrotaan tappaneen Eurytionin Hippolyteen tai Mnesimakheen vuoksi.
Deianeira tunnetaan kuitenkin parhaiten osuudestaan tarinassa Nessoksen viitasta. Kentauri Nessos kantoi selässään matkalaisia Euenos-joen yli maksua vastaan. Ollessaan matkalla maanpakoon Herakles ja Deianeira saapuivat joelle. Herakles antoi vaimonsa Nessoksen kuljetettavaksi, mutta hän itse lähti kahlaamaan joen yli. Kesken matkaa Nessos kuitenkin yritti maata väkisin Deianeiran, ja Herakleksen kuultua huudon hän ampui Hydran vereen kastetun nuolen suoraan kentaurin sydämeen tämän noustua takaisin maalle. Kuoleva Nessos kertoi Deianeiralle, että mikäli tämä halusi valmistaa lemmenjuoman Heraklesta varten, tämän tulisi sekoittaa hänen siementään ja nuolen tekemästä haavasta valuvaa verta keskenään. Deianeira tekikin näin ja myöhemmin, kun hän sai kuulla Herakleksella ihastuneen Ioleen, hän sekoitti tekemänsä seoksen Herakleksen paitaan toivoen tämän elvyttävän miehensä rakkauden itseensä. Herakleksen palvelijan Likhaksen haettua paidan Deianeira huomasi maahan tippuneiden pisaroiden alkavan palaa auringon osuessa niihin. Tajutessaan Nessoksen valehdelleen hänelle hän kauhuissaan lähetti miehen estämään Heraklesta pukemasta paitaa päällensä. Herakles oli kuitenkin ehtinyt jo pukea paidan ylleen ja siinä oleva myrkky oli jo alkanut hitaasti vaikuttamaan ja polttamaan hänen ihoaan, jolloin hän tuskan käydessä sietämättömäksi heittäytyi hautarovioon hyläten siten kuolevaisen elämänsä. Herakleksen kohtalosta aiheuttavasta häpeästä johtuen Deianeira päätti itse päivänsä.
Nerima
Nerima () on yksi Japanin pääkaupungin Tokion erillisalueista. Se sijaitsee sisämaassa kaupungin pohjoisosassa Tokion keisarillisen palatsin luoteispuolella ja rajautuu Itabashin, Nakanon, Suginamin ja Toshiman erillisalueisiin, Tokion metropolin Musashinon ja Nishitōkyōn kaupunkeihin sekä Saitaman prefektuurin Wakōn, Asakan ja Niizan kaupunkeihin. Nerimassa on 726 809 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 48,08 neliökilometriä.
Neriman erillisalueella on 46 kaupunginosaa, jotka jakautuvat yhteensä 202 osa-alueeseen (). Yhteen kaupunginosaan kuuluu yhdestä yhdeksään osa-aluetta.
Nerima on pääasiassa asuinaluetta, mutta alueella on myös eniten maatalousmaata kaikista Tokion erillisalueista. Nerimassa sijaitsee useita anime-tuotantoyhtiöitä, kuten Toei Animation, Mushi Production ja Anime International Company.
Brandon (artisti)
Brandon Bauer (s. 31. lokakuuta 1984 Tallahassee, Florida, Yhdysvallat) on Helsingissä asuva hip hop -artisti.
Brandon muutti äitinsä mukana Suomeen lapsena. Hän kävi peruskoulun Helsingin Käpylässä. Muun ohella hän harrasti korkeushyppyä Helsingin Kisa-Veikoissa ja otti osaa nuorten SM-kisoihin.
Vuonna 2004 Elastinen tarjosi Brandonille levytyssopimusta Rähinä Recordsin uuden alalevymerkin Alarm Entertainmentin kanssa. Jo samana kesänä Alarm Entertainment julkaisi Brandonin ensimmäisen äänitteen nimeltään "This Town: The Mixtape".
Brandonin ensimmäinen täyspitkä albumi "The Outcome" julkaistiin 17. elokuuta 2005. Vierailijoina albumilla ovat muun muassa Elastinen, Boy Mike ja Mike Mechanix ruotsalaisesta Spotrunnazista.
Brandon on vieraillut mm. Signmarkin, Boy Miken ja Luminaten julkaisuilla. Hän on ollut myös mukana DJ Mike Lawryn sekä DJ K2:n ja Skemin mixtapeilla. Brandon on lämmitellyt mm. The Gamen, Lloyd Banksin, D12:n, Afu-Ran ja De La Soulin Suomen keikoilla.
Brandon kirjoitti yhteistyössä Signmarkin kanssa Signmarkin Breaking the Rules -albumin kappaleet ja antoi äänensä levylle.
Päivästtoiseen
Päivästtoiseen on suomalaisen rap-yhtye Kapasiteettiyksikön esikoisalbumi, joka julkaistiin Warner Music Finlandin kautta 27. helmikuuta 2001. Albumilta lohkaistiin singlet "Etenee", "4elementtii", "Heineidit" ja "A-Ay!", jolla on mukana norjalainen rap-artisti Diaz. Viimeksi mainitusta kappaleesta on tehty myös musiikkivideo. Albumin tuotannosta vastasivat Ääretön, Elastinen, Wretch, Hawk, Kkassi ja Iso H.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 11.Levyn ensimmäisessä kappaleessa "Valuuttaintro", kuullaan yhtyeen lisäksi Jussi Valuuttaa. Kappale "Hei neidit" oli alun perin Uniikin idea, jota Ääretön ja Tasapaino eivät aluksi halunneet toteuttaa.
Ōta (Tokio)
Ōta () on yksi Japanin pääkaupungin Tokion erillisalueista. Se sijaitsee Tokionlahden rannalla kaupungin eteläosassa Tokion keisarillisen palatsin eteläpuolella ja rajautuu Kōtōn, Meguron, Setagayan ja Shinagawan erillisalueisiin sekä Kanagawan prefektuurin Kawasakin kaupunkiin. Kawasakin vastaisen rajan muodostaa Tamajoki. Ōtassa on 722 099 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 60,75 neliökilometriä.
Tokion kansainvälinen lentoasema (Hanedan lentoasema) sijaitsee Ōtassa. Useilla yhtiöillä on pääkonttorinsa alueella: niihin kuuluvat esimerkiksi Canon, Namco ja Sega.
Ōtan erillisalueella on 61 kaupunginosaa, jotka jakautuvat yhteensä 216 osa-alueeseen (). Yhteen kaupunginosaan kuuluu yhdestä kahdeksaan osa-aluetta.
Lauri Äijö
Lauri Alfred Äijö (17. toukokuuta 1917 Kauhajoki – 20. tammikuuta 2004 Mikkeli) oli Suomen ilmavoimien tähystäjä ja Mannerheim-ristin ritari. Äijö lensi jatko- ja Lapin sodassa pommikoneen tähystäjänä kaikkiaan 110 sotalentoa. Luutnantti Äijö nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 21. joulukuuta 1944 numerolla 182, viimeisenä Suomen ilmavoimien 19:stä ritarista. Hän oli myös viimeisenä elossa ollut lentäjäritari.
Äijö syntyi Kauhajoella, Etelä-Pohjanmaalla, maanviljelijä Alfred ja Maria (o.s. Pakkala) perheeseen. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Kauhajoen yhteiskoulusta vuonna 1938, jonka jälkeen hän astui suorittamaan asepalvelustaan 3. lokakuuta 1938 Kenttätykistörykmentti 3:een Viipuriin. Äijö siirtyi vapaaehtoisena tykistöstä ilmavoimiin, Kauhavan ilmasotakouluun, jossa hän suoritti Tähystäjäkurssi 2:en. Kurssi loppui juuri ennen kuin talvisota päättyi, ja vänrikiksi ylennetty Äijö siirrettiin reserviin 6. toukokuuta 1940.
Jatkosodan alkaessa Äijö komennettiin Lentolaivue 44:ään 17. kesäkuuta 1941. Hän lensi Bristol Blenheim -pommikoneen tähystäjänä 13. toukokuuta 1942 asti, jolloin hänet komennettiin Lentolaivue 48:an yhteydessä toimivaan erilliseen valokuvauslentueeseen (Lentue Ahtiainen). Joulukuussa 1942 hänet komennettiin takaisin Lentolaivue 44:ään, jossa hän lensi sodan loppuun Junkers Ju 88 -koneen tähystäjänä. Hänet kotiutettiin 25. marraskuuta 1944. Luutnantti Äijö nimitettiin ilmavoimien komentajan 7. heinäkuuta 1944 tekemän nimitysesityksen perusteella Mannerheim-ristin ritariksi 21. joulukuuta 1944.
Siviilissä Äijö jatkoi keskeytyneitä opintojaan valmistuen maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi. Hän toimi vuoteen 1980 asti Savo-Karjalan Meijeriliiton toiminnanjohtajana. Äijö ylennettiin reservissä kapteeniksi 6. joulukuuta 1968. Maanviljelysneuvoksen arvonimi myönnettiin Äijölle vuonna 1978. Äijö osallistui myös Mannerheim-ristin ritarien Säätiön toimintaan ollen säätiön valtuuskunnan varajäsen vuosina 1976–77, hallituksen varajäsen vuosina 1977–87 sekä jäsen vuodesta 1987 aina kuolemaansa vuonna 2004 asti.
Tauno Suhonen
Tauno Suhonen (18. helmikuuta 1918 Tuupovaara – 7. joulukuuta 1999 Tuupovara) oli panostaja ja Mannerheim-ristin ritari numero 179.
Suhonen nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 21. joulukuuta 1944. Sotilasarvoltaan Suhonen oli sodan aikana korpraali ja toimi konepistoolimiehenä ja ryhmänjohtajana.
Hänet ylennettiin reservissä alikersantiksi 10. maaliskuuta 1966. Hän osallistui jatkosodan hyökkäysvaiheen aikana Syvärin sillanpääaseman muodostamiseen johtamalla hyökkäystä Lotinanpellossa ja myöhempiin viivytystaisteluihin ampuen henkilökohtaisesti 30 vihollista hänen ryhmänsä murtautuessa ulos saartorenkaasta. Esityksen tehnyt Jalkaväkirykmentti 9:n komentajan viransijainen everstiluutnantti Viljo Laakso toteaa esityksessään: "Korpraali Suhonen on osoittautunut esimerkillisen rohkeaksi taistelijaksi ja partionjohtajaksi".
Nessos
Nessos () oli kreikkalaisessa mytologiassa tunnettu kentauri, jonka Herakles tappoi jousellaan, ja jonka myrkytetty veri puolestaan tappoi myöhemmin Herakleen. Hän oli Iksionin ja Nefelen, pilven, jälkeläinen.
Nessos osallistui kentaurien ja lapiittien väliseen taisteluun, jonka aikana hänelle ennustettiin hänen oma kohtalonsa kuolla Herakleksen jousesta. Myöhemmin hänestä tuli lautturi Euenos-joelle.
Nessos tunnetaan parhaiten osuudestaan tarinasta Nessoksen viitasta. Ollessaan matkalla maanpakoon Herakles ja Deianeira saapuivat joelle. Herakles antoi vaimonsa Nessoksen kuljetettavaksi, mutta hän itse lähti kahlaamaan joen yli. Kesken matkaa Nessos kuitenkin yritti maata väkisin Deianeiran, ja Herakleksen kuultua huudon hän ampui Hydran vereen kastetun nuolen suoraan kentaurin sydämeen tämän noustua takaisin maalle. Kuoleva Nessos kertoi Deianeiralle, että mikäli tämä halusi valmistaa lemmenjuoman Heraklesta varten, tämän tulisi sekoittaa hänen siementään ja nuolen tekemästä haavasta valuvaa verta keskenään. Deianeira tekikin näin, ja myöhemmin, kun hän sai kuulla Herakleen ihastuneen Ioleen, hän sekoitti tekemänsä seoksen Herakleksen viittaan toivoen tämän elvyttävän miehensä rakkauden itseensä. Herakleen palvelijan Likhaan haettua paidan Deianeira huomasi maahan tippuneiden pisaroiden alkavan palaa auringon osuessa niihin. Tajutessaan Nessoksen valehdelleen hänelle hän kauhuissaan lähetti miehen estämään Heraklesta pukemasta viittaa päällensä. Herakles oli kuitenkin ehtinyt jo pukea sen ylleen, ja siinä oleva myrkky oli jo alkanut hitaasti vaikuttamaan ja polttamaan hänen ihoaan, jolloin hän tuskan käydessä sietämättömäksi heittäytyy hautarovioon polttaen itsensä mieluummin elävältä.
Nessoksen viitta, esikuvansa mukaisesti, merkitsee kielikuvana sitoutumista tuhoon johtavaan tavoitteeseen – mahdollisesti petoksen uhrina – josta on mahdotonta enää myöhemmin päästä irti.
China National Petroleum Corporation
China National Petroleum Corporation (CNPC) (kiinaksi "Zhongguo Shiyou") on Kiinan kansantasavallan kansallinen öljy- ja kaasuyhtiö. Tämä erittäin suuri yhtiö harjoittaa tytäryhtiöineen öljynetsintä-, -poraus- ja jalostustoimintaa. Vuoden 2017 Fortune Global 500 -listalla yhtiö luokiteltiin 262,5 miljardin dollarin liikevaihtonsa perusteella maailman neljänneksi suurimmaksi julkisesti noteeratuksi yhtiöksi.
Konserniyhtiöllä oli vuoden 2016 lopussa yhteensä 1,4 miljoonaa työntekijää.
CNPC:n öljyreservit ovat noin 3,7 miljarda barrelia, ja kotimaista toimintaa hoitaa pörssiissä noteerattu PetroChina. CNPC:llä on hankkeita monissa maissa, kuten Azerbaidžanissa, Indonesiassa, Kanadassa, Myanmarissa, Omanissa, Perussa, Sudanissa, Thaimaassa, Turkmenistanissa ja Venezuelassa.
CNPC aloitti lokakuussa 2004 putken rakentamisen Keski-Aasiasta Xinjiangiin. Elokuussa 2005 CNPC:n ilmoitettiin olevan halukas ostamaan PetroKazakhstanin 4,2 miljardilla Yhdysvaltain dollarilla. 26. lokakuuta 2005 kanadalainen tuomioistuin torjui LUKoilin vaatimuksen torjua kauppa, minkä jälkeen kauppa toteutui.
Valter Sipiläinen
Valter Sipiläinen (29. tammikuuta 1923 Muolaa – 29. joulukuuta 1995 Kauniainen) oli suomalainen sotilas ja Mannerheim-ristin ritari numero 178. Jalkaväkirykmentti 2:ssa taistelulähettinä palvellut sotamies Sipiläinen nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 21. joulukuuta 1944. Siviiliammatiltaan Sipiläinen oli koneenhoitaja. Hänet ylennettiin korpraaliksi 6. joulukuuta 1968.
Aarne Salonen
Aarno Kaarle Valtteri Salonen (10. tammikuuta 1923 Porin maalaiskunta – 5. heinäkuuta 2003 Pori) oli suomalainen ylikersantti ja Mannerheim-ristin ritari numero 177. Mannerheim-ristin ritarin arvon hän sai 21. joulukuuta 1944. Sotavuosien jälkeen Aarne Salonen työskenteli autoilijana.
Location: COLD
Location: COLD on Catamenian seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 25. elokuuta 2006. Se jatkaa viimeisimpien albumien tapaan aggressiivista, raskasta ja melodista linjaa.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Catamenia, ellei toisin mainittu.
Arvo Pentti
Arvo Veikko Pentti (13. helmikuuta 1915 Hämeenkyrö – 1. helmikuuta 1986 Hämeenkyrö) oli suomalainen keskustalainen poliitikko, sotilas ja Mannerheim-ristin ritari numero 29. Mannerheim-ristin ritariksi hänet nimitettiin 19. lokakuuta 1941. Sotilasarvoltaan Pentti oli everstiluutnantti. Myöhemmin hän toimi myös puolustusministerinä ja suojelupoliisin päällikkönä.
Pentin muistolaatta on kiinnitetty Hämeenkyrön kunnantalon seinään. Maanviljelijä Pentti toimi kansanedustajana 1958–1970 ja hoiti neljästi puolustusministerin tehtäviä. Suojelupoliisin päällikkö hänestä tuli 1972.
Pentti osallistui asekätkentään toimimalla kätkennän johtajana Etelä-Satakunnan suojeluskuntapiirissä asemapaikkanaan Vammala. Hän oli pidätettynä 22 kuukautta, minkä jälkeen hänet tuomittiin kahdeksan kuukauden ehdolliseen vankeuteen.
Pentin puoliso oli Margrethe Marie Pentti (o.s. Torp), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1942. Heidän poikansa Klaus Pentti (s. 1943) oli keskustan kansanedustajana 2003–2011.
KGB:n arkistohoitajan taltioiman raportin mukaan peitenimelle ”Mauri” myönnettiin rahasumma, 150 000 markkaa, yhteistyöstä KGB:n kanssa Nato-maiden tiedustelupalvelujen toiminnan paljastamiseksi. On arvioitu, että ”Maurin” liikkeet vastaisivat Pentin liikkeitä hänen toimiessaan Supon päällikkönä. Ei kuitenkaan tiedetä varmasti, että Pentti olisi koskaan vastaanottanut KGB:ltä raportissa mainittua summaa. Supon vastavakoilu näki KGB:n agenttien ja Pentin tapaamisia, jotka tämä myönsikin. Tähän liittyy KGB:tä 20 vuotta avustaneen tullihallituksen yliaktuaari Olavi Pihlmanin pidätys, jonka jälkeen Pentin ja KGB:n suhteet viilenivät.
Vennolan I hallitus
Vennolan I hallitus työskenteli 15. elokuuta 1919 – 15. maaliskuuta 1920 213 päivän ajan. Järjestyksessään hallitus oli Suomen 5. hallitus. Vennolan I hallitus oli Juho Vennolan johtama, Maalaisliiton ja Edistyspuolueen muodostama vähemmistöinen keskustahallitus ja ensimmäinen tasavallan presidentin nimittämä hallitus.
Juho Vennola, joka oli siviiliviraltaan kansantaloustieteen professori Helsingin yliopistossa, yritti aluksi muodostaa yleisporvarillisen enemmistöhallituksen edeltäjänsä Kaarlo Castrénin tavoin. Valtiomuototaistelun ja presidentinvaalin jättämät arvet eivät kuitenkaan olleet umpeutuneet ja Ruotsalainen kansanpuolue kieltäytyi tulemasta hallitukseen. Myös Kokoomus jäi Vennolan taivutteluista huolimatta oppositioon. Näin K. J. Ståhlbergin presidenttikauden ensimmäisestä hallituksesta tuli edeltäjäänsä nähden muutosten hallitus, vaikka presidentti ei toivonutkaan näin käyvän. Edellisen hallituksen ministereistä jatkoi entisessä tehtävässään ulkoministeri Rudolf Holsti.
Uusi hallitus joutui käsittelemään jo aikaisemmin kiistaa aiheuttanutta kysymystä sotaväen ylipäällikön viran haltijasta. Hallitus asettui kenraalimajuri Karl Fredrik Wilkmanin (Wilkama) kannalle, mikä merkitsi varovaisempaa ja vähemmän sotaisaa suhtautumista Venäjän sisällissotaan. Lokakuun lopussa 1919 hallitus torjui kenraali Nikolai Judenitšin ja Luoteis-Venäjän valkoisen hallituksen pyynnön hyökkäyksestä Petrogradiin. Hallituksen kantaan vaikutti se, että Venäjän valkoisen luoteisen rintaman komentaja amiraali Aleksandr Koltšak ei tunnustanut Suomen itsenäisyyttä.
Hallituksen toimikaudella juhlistettiin joulukuun 6. päivää ensimmäisen kerran Suomen itsenäisyyspäivänä. Samoin uudistettiin asetus ylioppilastutkinnosta siten, että jokainen ylioppilaskokelas suoritti tutkinnon omassa koulussaan tarvitsematta enää tehdä sitä varten matkaa Helsingin yliopistoon. Tammikuussa 1920 annettiin ensimmäinen punavankien armahduslaki, jonka nojalla vapautettiin kaksi kolmasosaa vajaasta 4 000 vangista ja palautettiin kansalaisluottamus noin 40 000 entiselle punakaartilaiselle.
Vennolan II hallitus
Vennolan II hallitus työskenteli 9. huhtikuuta 1921 – 2. kesäkuuta 1922 419 päivää. Se oli järjestyksessä Suomen 7. hallitus. Vennolan II hallitus oli Juho Vennolan johtama, Maalaisliiton ja Edistyspuolueen muodostama vähemmistöinen keskustahallitus.
Vennolan hallitus keskittyi toimikaudellaan ulkopolitiikkaan. Viimeisten Itä-Karjalaan siirtyneiden sissien palattua Suomeen ja Sallan ja Savukosken kuntien alueilla sattuneen ns. läskikapinan rauettua tyhjiin Suomi ja Neuvosto-Venäjä allekirjoittivat sopimuksen rajarauhan turvaamisesta. Kysymys Ahvenanmaan asemasta ratkesi Kansainliitossa Suomelle myönteiseen päätökseen ja eduskunta hyväksyi sitä vastaavat lait. Lisäksi armahdettiin separatistien vangitut johtomiehet Julius Sundblom ja Carl Björkman.
Sotaministeri Onni Hämäläinen joutui eroamaan virastaan suojeluskuntaselkkauksen vuoksi ja hänen tilalleen tuli kenraali Bruno Jalander. Vuosien 1921–1922 sisäpoliittinen kriisi johti lopulta siihen, että hallituksen sisäministeri Heikki Ritavuori ammuttiin kotiovelleen Helsingissä 14. helmikuuta 1922. Ampuja Ernst Tandefelt toimi ilmeisesti yksin, vaikka liikkeellä oli huhuja myös laajemmasta salaliitosta.
Hallitus joutui eroamaan siksi, että sen ulkoasiainministeri, Rudolf Holsti, oli allekirjoittanut reunavaltiopolitiikkaa tarkoittavan Varsovan sopimuksen, jota eduskunta kieltäytyi ratifioimasta. Näin hallitus joutui eroamaan eduskunnan luottamuksen puutteesta ja Suomeen nimitettiin Suomen tasavallan itsenäisyyden ajan ensimmäinen virkamieshallitus.
Dreams of the Black Earth
Dreams of the Black Earth on Throes of Dawnin toinen pitkäsoitto. Albumilla yhtye on ottanut askeleen "Pakkasherra"-albumin black metal-soundista tunnelmallisempaan ja melankolisempaan soundiin, eikä blast beatia kuulla enää ollenkaan. Levyllä on myös enemmän puhtaita vokaaleja kuin debyytillä.
Cajanderin I hallitus
Cajanderin I hallitus oli Aimo Kaarlo Cajanderin johtama virkamieshallitus 2. kesäkuuta 1922 – 14. marraskuuta 1922. Hallitus toimi 165 päivän ajan. Järjestyksessään Cajanderin I hallitus oli Suomen 8. hallitus.
Edeltäneen Vennolan hallituksen ulkoministeri Rudolf Holsti joutui eroamaan saatuaan eduskunnalta epäluottamuslauseen sen jälkeen, kun hän oli allekirjoittanut Suomen puolesta Varsovan sopimuksen, joka olisi sitonut Suomen ns. reunavaltiopolitiikkaan. Ulkoministerin ero merkitsi Holstille lojaalin pääministeri Juho Vennolan mukaan koko hallituksen eroa. Vennolan hallituksen erottua ei saatu syntymään uutta poliittista hallitusta, koska poliitikkojen katseet olivat jo enemmän lähestyvissä eduskuntavaaleissa kuin hallitusvastuun kantamisessa. Uuden hallituksen muodosti lopulta metsähallituksen pääjohtaja ja Metsäntutkimuslaitoksen perustaja Aimo Cajander.
Parlamentarismista poiketen Cajanderin hallitus ei jättänyt paikkaansa täytettäväksi eduskuntavaalien 1922 jälkeen.
Cajanderin hallituksen lyhytikäisyydestä huolimatta sen toimikaudella pantiin toimeen tai hyväksyttiin joukko tärkeitä lakeja. Aviottomat lapset saivat tasa-arvoisen aseman muiden kanssa ja kuntiin nimettiin lastenvalvojat valvomaan aviottomien lasten ja heidän äitiensä etuja. Uusi asevelvollisuuslaki määräsi varusmiespalveluksen pituudeksi yhden vuoden. Maantieliikenteen vilkastuessa määrättiin autoasetuksen nojalla kaikki autot ja moottoripyörät rekisteröinti- ja katsastusvelvollisuuden alaisiksi. Uudistuksista tärkein ja kiistellyin oli Lex Kallioksi ristitty asutuslaki, joka mahdollisti uusien tilojen muodostamisen ja niiden luovuttamisen tilattomalle väestölle valtion myöntämien lainojen ja tarvittaessa pakkolunastusten turvin.
Cajanderin II hallitus
Cajanderin II hallitus oli Aimo Kaarlo Cajanderin johtama virkamieshallitus 18. tammikuuta 1924 – 31. toukokuuta 1924. Hallitus toimi 135 päivän ajan. Järjestyksessään Cajanderin I hallitus oli Suomen 10. hallitus.
Cajanderin hallitus seurasi Kallion hallitusta, jonka ministerit presidentti K. J. Ståhlberg vapautti tehtävistään eduskunnan hajottamisen yhteydessä tammikuussa 1924. Eduskunnan hajottaminen oli seuraus Sosialistisen Työväenpuolueen kansanedustajien elokuussa 1923 tapahtuneesta vangitsemisesta. Eduskuntavaalit toimitettiin huhtikuun alussa 1924, ja uusi poliittinen hallitus astui toimeensa professori Lauri Ingmanin johdolla toukokuun lopussa. Cajanderin hallituksen aikana asetettiin puolustusneuvosto tasavallan presidentin ylimmäksi neuvottelukunnaksi maanpuolustuskysymyksissä.
Agusta A129 Mangusta
Agusta A129 Mangusta on AgustaWestlandin valmistama taisteluhelikopteri. Se on ensimmäinen Euroopan unionissa suunniteltu ja valmistettu taisteluhelikopteri.
Agusta A129 Mangustan suunnittelu alkoi vuonna 1978, kun helikoptereita valmistava italialainen Agusta-yhtiö sai Italian armeijalta pyynnön rakentaa taisteluhelikopteri. Helikoptereita rakennettiin viisi prototyyppiä, joista ensimmäinen suoritti ensilentonsa 15. syyskuuta 1983. Vuonna 2000 Agusta ja brittiläinen Westland fuusioituivat AgustaWestlandiksi omistajakonsernien Finmeccanican ja GKN:n solmiman sopimuksen ansiosta.
Toistaiseksi A129 Mangusta on ainoastaan Italian armeijan käytössä, mutta Turkin armeija on neuvotellut AgustaWestlandin kanssa taistelukopterien ostamisesta. Helikopteria on käytetty myös Yhdistyneiden kansakuntien rauhanturvaoperaatioissa Angolassa ja Somaliassa.
A129 Mangustan pääasiallisena tehtävänä on panssarintorjunta, minkä vuoksi sen voi aseistaa AGM-114 Hellfire - ja BGM-71 TOW -panssarintorjuntaohjuksilla. Jotta kopteri kykenisi puolustamaan itseään suihkuhävittäjiltä, Agusta A129 Mangustan voi varustaa myös FIM-92 Stinger- ja Matra Mistral -ilmatorjuntaohjuksilla. Erilaisten ohjusten ohella vakiovarustukseen kuuluu konetykki.
Kopterin avioniikkaan kuuluvat tutka, pimeänäkölaitteisto ja nykyaikaiset sensorijärjestelmät. Miehistöön lukeutuvat lentäjä ja ampuja.
Ingmanin II hallitus
Ingmanin II hallitus oli Lauri Ingmanin johtama porvarillinen enemmistöhallitus, joka työskenteli 31. toukokuuta 1924 – 31. maaliskuuta 1925, yhteensä 305 päivää. Hallituksen muodostivat Maalaisliitto, Kokoomus, RKP ja Kansallinen Edistyspuolue. Ingmanin II hallitus oli järjestyksessä Suomen 11. hallitus.
Huhtikuun alussa 1924 pidetyissä ennenaikaisissa eduskuntavaaleissa vasemmisto menetti porvaripuolueille kaksi paikkaa. Vaalien jälkeen porvaripuolueet pääsivät nopeasti yhteisymmärrykseen uuden hallituksen pohjasta, ja kokoomuslainen Helsingin yliopiston teologian professori, myöhempi arkkipiispa Lauri Ingman muodosti uuden hallituksen. Yleinen poliittinen virtaus näytti vievän oikealle, ja Sosialistisen Työväenpuolueen kohtalon jälkeen sosialidemokraatit alkoivat pelätä joutuvansa äärioikeiston painostuksen kohteeksi. Kaiken julkisen sosialismin vastaiset äänet voimistuivatkin, ja niiden vahvimmaksi puhetorveksi nousi Suomen Suojelusliitto. Niinpä SDP omaksui aikaisempaa jyrkemmän oppositioasenteen.
Ingmanin hallitus jätti paikkansa vuoden 1925 presidentinvaalin jälkeen.
Rangellin hallitus
Rangellin hallitus oli Jukka Rangellin johtama koalitiohallitus, joka työskenteli 3. tammikuuta 1941 – 5. maaliskuuta 1943 yhteensä 790 päivän ajan. Hallituksen muodostivat Maalaisliitto, Kokoomus, Edistyspuolue, Suomen sosialidemokraattinen puolue, Ruotsalainen kansanpuolue ja Isänmaallinen kansanliike.
Edellinen pääministeri Risto Ryti oli tullut valituksi uudeksi tasavallan presidentiksi joulukuussa 1940 ja hän antoi uuden hallituksen muodostamisen hyvän ystävänsä, Suomen Pankin johtokunnan jäsenen Jukka Rangellin tehtäväksi. Rangellilla ei kuitenkaan ollut sanottavaa poliittista eikä varsinkaan ulkopoliittista kokemusta. Ulkoministerinä jatkoi RKP:n Rolf Witting ja muutoinkin hallitus oli kokoonpanoltaan paljolti edeltäjänsä kaltainen. Suurin muutos hallituspohjaan oli Isänmaallisen kansanliikkeen mukaantulo Helsingin yliopiston taloushistorian professorin Vilho Annalan saadessa toisen kulkulaitosministerin salkun.
Järjestyksessään Rangellin hallitus oli Suomen 25. hallitus. Hallitus joutui heti vaikeuksiin evakkoja koskevan pika-asutuslain ja vastikemaakysymyksen osalta. Vastakkain olivat käytännössä maalaisliitto ja RKP. Koska ratkaisu ei tyydyttänyt RKP:tä, sisäministeri v. Born erosi jo keväällä hallituksesta.
Hallituksesta tuli jatkosodan hallitus leimautuen vahvasti saksalaissuuntautuneeksi hallitukseksi. Ernst von Bornin tilalle toukokuussa 1941 sisäministeriksi tullut kokoomuksen ammattiministeri Toivo Horelli teki jopa päätöksen Saksan alueilta paenneiden juutalaisten luovuttamisesta saksalaisille. Luovutukset lopetettiin kuitenkin muun muassa sosiaaliministeri Karl-August Fagerholmin painostuksesta.
Kauppa- ja teollisuusministeriksi tuli heinäkuussa 1941 SDP:n vahva mies Väinö Tanner, joka oli elokuussa 1940 joutunut Neuvostoliiton painostuksesta eroamaan edeltäneen Rytin hallituksen kansanhuoltoministerin paikalta. Toukokuussa 1942 Tanner siirtyi Mauno Pekkalan paikalle valtiovarainministeriksi. Tannerin seuraajaksi kauppa- ja teollisuusministerinä tuli OTK:n johtaja Uuno Takki, joka oli siitä lähtien valtioneuvoston jäsenenä yhtäjaksoisesti lähes kahdeksan vuotta maaliskuuhun 1950 saakka.
Hallituksen ero liittyi Rytin presidenttikauden päättymiseen maaliskuussa 1943. Erotessaan Rangellin hallitus oli noussut hallitusten ikätilaston kolmannelle sijalle Kivimäen hallituksen ja Cajanderin kolmannen hallituksen jälkeen.
Binding of the Spirit
Binding of the Spirit on Throes of Dawnin kolmas pitkäsoitto. Albumi sisältää kahdeksan kappaletta dark metalia, joksi yhtye musiikkinsa luokittelee. Kappaleet ovat nopeita, mutta sisältävät doom metal -tyyliin kuuluvia hitaita ja raskaita sävelmiä.
Quicksilver Clouds
Quicksilver Clouds on Throes of Dawnin neljäs pitkäsoitto ja se julkaistiin viiden vuoden tauon jälkeen vuonna 2004. Yhtyeen kokoonpano on muuttunut perustajajäseniä, Koivulaa ja Heinolaa, lukuun ottamatta. Albumilla puhtaat vokaalit ovat suuressa roolissa, ja koskettimiin on otettu enemmän konemaisia soundeja mukaan.
Bolintin-Vale
Bolintin-Vale on kaupunki Romaniassa Giurgiunin piirikunnassa. Kaupungin asukasluku on 12 929 (2011). Kaupungin väestö koostuu pääasiassa romanialaisista, mutta kaupungissa asuu vankka romanivähemmistö.
Tarimin allas
Tarimin allas on maanpinnan painautuma Tarim-joen laaksossa Kiinan kansantasavallan Sinkiangissa. Sen pinta-ala on 920 000 neliökilometriä. Altaan keskellä on Taklimakanin hiekka-aavikko ja pohjoisreunalla Turfanin hautavajoama, joka ulottuu merenpinnan alapuolelle.
Allasta ympäröivät etelässä Kunlun-vuoret ja pohjoisessa Tienšanin vuoret. Alueen reunoilla on kaupunkeja sekä niitä yhdistävä tie.
Tarimin allas on Kiinan suurin öljyn- ja kaasuntuotantoalue, ja sieltä on löydetty 30 öljy- ja kaasukenttää. Energiateollisuuden keskus alueella on Korlan kaupunki.
Tarimin altaalta on löytynyt satoja pronssikautisia muumioita, joiden asusteet ja DNA osoittavat niiden olevan eurooppalaista alkuperää. Muumiolöydön teki ruotsalainen arkeologi Folke Bergman vuonna 1934. Hänen uiguurisukuinen oppaansa Ördek kertoi hänelle kokonaisesta muumioiden hautausmaasta. Aluksi siitä erottui satojen maahan juntattujen paalujen metsä. Paalut olivat hautojen merkkinä. Muumioiden tausta jäi tuolloin selvittämättä.
Vuonna 2000 kiinalaistutkijat lähtivät selvittämään Bergmanin tietoja. Alueelta löydettiin kaikkiaan 167 muumionhautaa. Ruumiit oli haudattu ylösalaisin käännettyjen veneiden alle. Haudoissa oli ruokaa ja muita hauta-antimia, jotka osoittivat, että haudatut tunsivat karjanhoidon. Muumioiden DNA-näytteet viittasivat ihmisiin, joita nykyään elää Itä-Euroopassa ja Siperiassa. Professori Viktor Mair on esittänyt teorian, että kyseinen kansa hajaantui 2000-luvulla eaa. vaeltamaan eri suuntiin, niin että nykyiset eurooppalaiset lähtivät länteen ja tämä kansa itään. Idässä kansa asettui eristyksissä olleelle Tarimin altaalle, joka tuolloin oli vehreä alue.
Gießen
Gießen on vanha yliopistokaupunki Saksan Hessenin osavaltiossa. Gießen sijaitsee 70 kilometrin päässä Frankfurt am Mainista pohjoiseen. Se on tunnettu suurten moottoriteiden risteyskohtana. Gießenin läpi virtaa Lahnjoki. 1980-luvun lopulla kaupunki oli muutaman vuoden Lahn-nimisenä yhdistettynä läheiseen Wetzlarin kaupunkiin. Nykyisin kaupungit ovat taas erilliset.
Gießenissä on arviolta 84 455 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 72,56 neliökilometriä.
Gießeniin perustettiin aatelislinna vuonna 1152. Vielä sitäkin vanhempi maininta on Wieseck-nimisestä nykyisestä kaupunginosasta vuodelta 775. 1500-luvulla alue kuului Hessenin-Marburgin maakreivikuntaan ("Landgraf") ja 1600-luvulla Hessenin-Darmstadtin maakreivikuntaan, jotka olivat osa Pyhää saksalais-roomalaista keisarikuntaa. Kaupungin yliopisto on perustettu 1604. Toisen maailmansodan aikana alueella oli Buchenwaldin keskitysleirin alaleiri ja kaupunki tuhoutui pahoin liittoutuneiden pommituksissa.
Gießenin yliopistolla on pitkät perinteet. Viralliselta nimeltään se on Justus-Liebig-Universität Gießen. Se on saanut nimensä Justus von Liebigin mukaan, joka tuli tunnetuksi maatalouskemian uranuurtajana. Myös radiologian kehittäjä Wilhelm Röntgen toimi yliopistossa jonkin aikaa. Hänen hautansa on Gießenin vanhalla hautausmaalla. Suomalaisittain yliopisto on tunnettu siitä, että Arvo Ylppö on yliopiston kunniatohtori. Monet suomalaiset ovat opiskelleet ja opiskelevat Gießenin yliopistossa. Suosituimpia opiskelijavaihdon aineita ovat eläinlääketiede ja hammaslääketiede.
Forests of Witchery
Forests of Witchery on Thy Serpentin debyyttialbumi. Kappaleet ovat pitkiä ja osittain hitaita.
Kaikki kappaleet säveltänyt Thy Serpent.
Hiili Hiilesmaa
Kai Hiili Markus Hiilesmaa (s. joulukuu 1966 Helsinki) on suomalainen muusikko, tuottaja, miksaaja ja äänittäjä. Hän on tuottanut useiden kansainvälisesti menestyneiden yhtyeiden kuten The 69 Eyesin, Apocalyptican, HIMin, Lordin, Moonspellin, Negativen, Ensiferumin ja Sentencedin julkaisuja.
Tuottamisen ohella Hiilesmaa on soittanut rumpuja Road Crew’ssä sekä Kypck:ssä ja koskettimia Itä-Saksassa. Nykyään hän toimii The Skreppersin laulajana.
Beninin jalkapallomaajoukkue
Beninin jalkapallomaajoukkue on Beninin kansallinen edustusjoukkue jalkapallossa. Joukkuetta hallinnoi Beninin jalkapalloliitto ("Fédération Béninoise de Football"). Benin ei ole kertaakaan esiintynyt jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuissa, ja Afrikan-mestaruuskilpailuissakin vain kerran, vuonna 2004. Tuolloin Benin hävisi kaikki alkulohko-ottelunsa ja teki vain yhden maalin.
Jean Arthur
Jean Arthur (oik. Gladys Georgianna Greene, 17. lokakuuta 1900 – 19. kesäkuuta 1991) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän kuului aikansa suosituimpiin komedienneihin. Hänet tunnettiin käheästä äänestään, joka korosti hänen viehättävyyttän ja älyään.
Hän aloitti uransa jo mykän elokuvan kaudella. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli "Kuohuvaa verta" ("Cameo Kirby", 1923). Hänen uransa tunnetuimpia elokuvia ovat mm. "Mr. Deeds tulee kaupunkiin" ("Mr. Deeds Goes to Town", 1936), "Komedia meistä ihmisistä" ("You Can't Take It with You", 1938), "Mr. Smith lähtee Washingtoniin" ("Mr. Smith Goes to Washington", 1939) ja "Berliinin raunioitten keskellä" ("A Foreign Affair", 1948). "Etäisten laaksojen mies" ("Shane", 1953) jäi hänen viimeiseksi elokuvakseen. Hän kuului Frank Capran suosikkinäyttelijöihin, jonka kanssa hän teki monta elokuvaa. Elokuvauransa jälkeen hän palasi Broadwaylle. Hänellä on tähti elokuvaurastaan Hollywood Walk of Famella.
1930-luvun lopulla Jean Arthur lauloi radiossa “Once in a While” -kappaleen, jota säesti Jan Garber & His Orchestra, mutta lähetyksen tarkkaa ajankohtaa ei tunneta.
Kuolemankello
Kuolemankello ("Hadrobregmus pertinax") on jumilaji, jonka elinympäristö on lahoava puu. Aikuinen kuolemankello on musta ja noin 4–5 mm pitkä. Etuselän takanurkissa on keltaiset karvatupsut. Toukat ovat noin 5 mm pitkiä, vaaleita ja käyriä. Toukat elävät lahoavassa puussa. Toukkavaihe kestää useita vuosia.
Kuolemankellon nimi tulee kellon tikitystä muistuttavasta äänestä, joka syntyy kun uros iskee päätään puuta vasten. Äänen tarkoitus on naaraiden houkuttaminen.
Kuolemankellot ovat pahimpia rakennusten tuhohyönteisiä Suomessa. Ne kestävät pakkasta, joten talon talveksi kylmilleen jättäminen ei tapa niitä. Koska kuolemankellot elävät vain lahoavassa puussa, niiden esiintyminen talon rakenteissa on viite kosteusvaurioista. Kosteusvaurioiden korjaaminen hävittää myös kuolemankellot.
Surfacing
Surfacing on kanadalaisen Sarah McLachlanin studioalbumi vuodelta 1997. Sen tuotti Pierre Marchand.
"Surfacing" oli menestys ja nousi listojen ensimmäiselle tai toiselle sijalle useissa maissa, Kanadan lisäksi mm. Yhdysvalloissa.
"Surfacing"-albumilta julkaistiin singleinä ”Building a Mystery” (1997), "Sweet Surrender" (1998), "Adia" (1998), "Angel" (1999) ja "I Love You" (2000). Vaikka "Angel" sävellettiin alun perin heroiinin yliannostukseen menehtyneen Jonathan Melvoinin muistolle, se sai laajalti uuden merkityksen 9/11-iskujen jälkeen 2001.
Kaikki "Surfacing"-albumin laulut ovat Sarah McLachlanin, Pierre Marchandin ja Colleen Wolstenholmen käsialaa.
Urho Lehtovaara
Urho Sakari Lehtovaara (27. lokakuuta 1917 Pyhäjärvi – 15. tammikuuta 1949 Lapinlahti) oli suomalainen hävittäjälentäjä ja Mannerheim-ristin ritari. Sotilasarvoltaan hän oli lentomestari. Hän lensi noin 400 taistelulentoa joilla saavutti 44 ilmavoittoa ja tuhosi ainakin 6 veturia, useita junia, kuljetuskolonnia ja useita yksittäisiä ajoneuvoja. Lehtovaara nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 9. heinäkuuta 1944 numerolla 142. Lehtovaara tunnettiin lyhyytensä vuoksi nimellä "Pikku-Jätti".
Urho Lehtovaara syntyi Pyhäjärvellä, Oulun läänissä, liikkeenharjoittaja Emil ja Anni (o.s. Kantonen) Lehtovaaran perheeseen. Perhe muutti Saloon vuonna 1934. Lehtovaara suoritti ohjaajakurssin (RAOK 4) Kauhavan Lentosotakoulussa vuonna 1938.
Helmikuussa 1940 hänet komennettiin Lentolaivue 28:aan, jonka kalustona oli Morane-Saulnier M.S. 406 -koneet. Lehtovaara saavutti ensimmäisen ilmavoittonsa talvisodassa, kun hän ampui alas SB-2 -pommikoneen Kiikalan Rekijoella 2. maaliskuuta 1940.
Jatkosodan Lehtovaara aloitti samassa Morane -laivueessa, ollen lentokonetyypin kärkiässä 15 ilmavoitolla. 28. maaliskuuta 1943 Lehtovaara komennettiin Lentolaivue 34:ään, jossa hän saavutti Messerschmitt Bf 109 -koneilla lentäen 29 ilmavoittoa. Lehtovaara palveli vielä Lentolaivue 28:ssa 15. syyskuuta 1944 alkaen, osallistuen Lapin sotaan.
Lehtovaara erosi palveluksesta 28. marraskuuta 1946, siviilissä hän toimi Lapinlahdella elokuvateatterin toimitusjohtajana. Lehtovaara teki itsemurhan 15. tammikuuta 1949, ja hänet on haudattu samaan hautaan vanhempiensa kanssa Salon hautausmaalle.
Mariehäll
Mariehäll on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee läntisen Tukholman alueella ("Västerort"), Sundbybergin kunnan ja Tukholman rajalla, sekä kuuluu hallinnollisesti Bromman kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosa on maa-alaltaan 0,72 neliökilometrin suuruinen, ja siellä asuu noin 1600 ihmistä.
Võron instituutti
Võron instituutti (võroksi "Võro Instituut", ) on Viron valtiollinen tutkimus- ja kehityslaitos, jonka tavoitteena on võron kielen ja kulttuurin kehittäminen ja tutkiminen.
Viron valtio perusti instituutin vuonna 1995 etelävirolaiseen kaupunkiin Võruun. Instituutin johtajina ovat olleet Enn Kasak, Kaido Kama ja Külli Eichenbaum. Nykyisin toimii johtajana Rainer Kuuba.
Instituutilla on monenlaista toimintaa võron kielen ja kulttuurin kehittämisen ja tutkimisen alalla: koulutusohjelmat, kielentutkimus ja kielenhuolto paikannimien tutkimus, kielineuvonta, võronkielisten oppimateriaalien, tieteellisten kokoelmien ja kaunokirjallisuuden julkaiseminen, jokavuotisten kansainvälisten pienten itämerensuomen kielten konferenssien järjestäminen.
Toiminnan päätavoitteena on rohkaista võrolaisia käyttämään heidän omaa kieltään ja säilyttämään heidän perinteistä elämäntapansa.
Hässelby gård
Hässelby gård on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee läntisen Tukholman alueella ("Västerort"), ja kuuluu hallinnollisesti Hässelby-Vällingbyn kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosaa rajaavat Hässelby strandin, Hässelby villastadin, Vinstan, Vällingbyn ja Grimstan kaupunginosat. Nykyisen Hässelby gårdin alue on rakennettu pääosin vuosina 1953-1955, mutta alueella on historiaa keskiajalta lähtien. Maa-alaltaan kaupunginosa on 1,34 neliökilometrin suuruinen, ja asukkaita siellä on noin 8 500. Siellä sijaitsee Hässelby gårdin metroasema.
Älä riko kaavaa
Älä riko kaavaa on Irinan toinen albumi. Se julkaistiin 26. lokakuuta 2005. Albumi sijoittui parhaimmillaan suomen virallisella albumilistalla sijalle #5.
Hässelby strand
Hässelby strand on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee läntisen Tukholman alueella ("Västerort"), ja kuuluu hallinnollisesti Hässelby-Vällingbyn kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosaa rajaavat Hässelby gårdin, Hässelby villastadin ja Grimstan kaupunginosat, ja sillä on myös vesirajaa Ekerön kunnan kanssa Mälaren-järven kautta.
Hässelby strandin kaupunginosa muodostettiin vuonna 1954, ja se on maa-alaltaan 0,94 neliökilometrin suuruinen. Asukkaita siellä on noin 6 400. Useimmat Hässelby strandin rakennuksista on rakennettu vuosina 1956–1957.
Grimsta
Grimsta on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee läntisen Tukholman alueella ("Västerort"), ja kuuluu hallinnollisesti Hässelby-Vällingbyn kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosaa rajaavat Hässelby Strandin, Hässelby Gårdin, Vällingbyn ja Blackebergin kaupunginosat, ja sillä on myös vesirajaa Ekerön kunnan kanssa. Grimsta muodostettiin vuonna 1956. Nykyisin siellä on asukkaita noin 3700. Maa-alaltaan kaupunginosa on noin 2,66 neliökilometrin suuruinen.
Vahva (albumi)
Vahva on Irinan ensimmäinen albumi. Se julkaistiin 22. maaliskuuta 2004 ja myöhemmin Kultapainoksena 1. lokakuuta 2004. Albumi sijoittui Suomen virallisella albumilistalla kuudenneksi ja kultapainos 24:nneksi.
De las Islas del Mar Oceano
De las Islas del Mar Oceano on teos, jossa kuninkaan neuvoston jäsen, tohtori Juan López de Palacios Rubios määrittelee Ferdinand Katolilaisen toimeksiannosta kuninkaan oikeuden hallita vallattujen alueiden intiaaneja ja käydä oikeutettua sotaa näitä vastaan. Palacios Rubios sanoo itse, että teos "keskittyy pääasiassa uskontoon ja siihen osuuteen joka uskonnolla on oltava määriteltäessä kastilialaisten ja intiaanien välisiä suhteita". Palacios Rubios omisti teoksensa kuninkaalle.
Kun intiaanien kohtelua säätelevä lakikokoelma oli valmistunut, Saarnaajien sääntökuntaan kuuluva Salamancan yliopiston opettaja Matías de Paz ja kuninkaan neuvoston jäsen tohtori Juan López de Palacios Rubios selvittivät Burgosissa vuonna 1512 perusteellisesti kuninkaan oikeutta ja suhdetta vallattuihin alueisiin ja niiden alkuperäisiin asukkaisiin. Syynä Ferdinandin toimeksiantoon oli Hispaniolasta saapuneen dominikaanin Antonio Montesinosin tekemät paljastukset espanjalaisten vakavista väärinkäytöksistä intiaaneja kohtaan.
Matías de Pazin teos on nimeltään "Del Dominio de los Reyes de España sobre de los Indios" ja sisältyy López de Palacios Rubiosin saamansa tehtävän mukaisesti kirjoittamaan, oikeutettuun sotaan kantaa ottavan teoksen "De las Islas del Mar Oceano".
Bartolomé de las Casas mainitsee Rubios Palaciosta puhuessaan, miten tämä oli eräs niitä harvoja, joka ei tuona helpon saalistamisen aikana sortunut rikkauksien tavoitteluun. Las Casas, josta tuli myöhemmin dominikaani, lausuu kardinaali Cisnerosille vuonna 1516 toimittamassaan muistiossa mielipiteensä Palacios Rubiosin ja Matías de Pazin joistakin teksteistä, että ne olisi lähetettävä painettaviksi.
Aku Sumu
Toimi Aku Sumu (9. huhtikuuta 1907 Helsinki – 31. heinäkuuta 1988) oli SDP:tä edustanut suomalainen poliitikko ja ammattiyhdistysjohtaja.
Aku Sumu oli SAK:n sihteeri 1932–1949 ja puheenjohtaja 1949–1954. Hänen kaudellaan SAK oli työväenpuolueiden SDP:n ja SKP:n välisten riitojen näyttämönä. Tyypillisesti kommunistisiipi esitti suurempia palkankorostusvaatimuksia ja laajempia lakkoja kuin SDP. Paljon riitaa syntyi myös niin sanotuista korpilakoista eli epävirallisista paikallisista työtaisteluista, joilla ei ollut ammattiliiton lupaa.
Myös kansainvälinen ammattiyhdistystoiminta jakautui 1940-luvulla. SAK oli aluksi innokkaasti mukana Maailman ammattiyhdistysten liitossa (MAL), mutta vuonna 1949 perustettu Vapaiden ammattiyhdistysten kansainvälinen liitto VAKL sai jäsenikseen muiden Pohjoismaiden ammattiliitot. Suomen SAK pyrki Sumun johtamana tasapainoilemaan asiassa. SAK pysyi MAL:n jäsenenä, mutta ammattiliitot saattoivat SAK:n luvalla liittyä myös VAKL:iin.
Sumu toimi II kulkulaitosten ja yleisten töiden ministerinä ja II sosiaaliministerinä Törngrenin hallituksessa 1954 sekä kulkulaitosten ja yleisten töiden ministerinä von Fieandtin virkamieshallituksessa vuosina 1957–1958. Hän ei ollut kovin halukas lähtemään ministeriksi, mutta taipui jotta SDP:n ministeriryhmään saatiin ay-liikkeen edustus.
Sumu nimitettiin 14. lokakuuta 1954 Kansaneläkelaitoksen johtajaksi. Vuonna 1961 Helsingin hovioikeus tuomitsi Sumun yhdessä Reino Kuuskosken, Onni Hiltusen ja V. J. Sukselaisen kanssa viralta pantaviksi Kansaneläkelaitoksen hallituksesta virkarikosten ja virheiden vuoksi. Tuomio kuitenkin muuttui Korkeimmassa oikeudessa virkavirheeksi ja Sumu saattoi jatkaa tehtävässään.
Bride of Chucky
Bride of Chucky (televisioesityksessä käytetty nimeä Chuckyn morsian) on vuonna 1998 ensi-iltansa saanut Ronny Yun ohjaama kauhuelokuva. Se on neljäs vuonna 1988 ensi-iltansa saaneen "Child’s Play" -elokuvan jatko-osista.
Tappajanukke Chuckyn entinen tyttöystävä Tiffany Ray haluaa herättää kuolettavan nuken jälleen henkiin, jotta pari voisi mennä vihille. Chucky tappaa kuitenkin Tiffanyn ja siirtää tämän sielun tyttönukkeen. Jotta kummatkin voisivat palata ihmiskehoihin, heidän on päästävä Chuckyn edellisen ihmismuodon, Charles Lee Rayn, haudalle, jossa sijaitsee Damballan sydän -amuletti. Saadakseen haluamansa he salamatkustavat pakomatkalla olevan nuorenparin kyydissä, joiden ruumiita nuket haavittelevat itselleen.
Liiba laaba
Liiba Laaba on Irinan kolmas albumi. Se julkaistiin 28. maaliskuuta 2007. Albumi myi yhdessä päivässä kultaa ja oli samalla viikolla Suomen virallisen albumilistan ykkössijalla.
Kun albumin ensimmäinen single "Pokka" soitettiin YleX-radiokanavalla, Irina kertoi albumin nimen "Liiba Laaba" tulevan "diiba daaba"sta.
Albumilta julkaistiin neljä singleä, "Pokka", "Miksi hänkin on täällä", "Selkä selkää vasten" ja viimeisenä "Liiba laaba".
Albumin ensimmäinen single "Pokka" soitettiin ensimmäistä kertaa YleX:n aamulähetyksessä helmikuussa vuonna 2007. "Pokka" -kappaleelle on tehty myös musiikkivideo. Videolla esiintyy neljä erilaisiin vaatteisiin pukeutunutta Irinaa. Erikoisefektien avulla kaikki neljä Irinaa ovat videolla yhtä aikaa.
Videosta on kaksi eri versiota. Toinen on alkuperäinen ja toinen on The Voice-tv-kanavan oma versio. The Voicen versio oli alun perin osa huhtikuussa 2007 päättynyttä kilpailua, jossa piti tietää kenen neljästä Irinasta "pokka" pettää videon lopussa.
Albumin toisena singlenä julkaistiin kappale "Miksi hänkin on täällä" 4. kesäkuuta 2007. Kappaleelle on myös musiikkivideo, joka näytettiin ensimmäistä kertaa YLE Extra-kanavan Musiikki-tv ohjelmassa. Kappaleen videon aiheena on Irinan päivä, ja se on kuvattu kaitafilmikameralla. Videolla on myös vanhoja kaitafilmipätkiä Irinan enon arkistoista.
Irinan Liiba laaba levyn kolmas single on "Selkä selkää vasten". Se on paljon rauhallisempi, kuin kaksi edellistä singleä.
Albumin viimeisenä, eli neljäntenä singlenä julkaistaan albumin nimikappale "Liiba laaba". Single oli 26. maaliskuuta 2008 alkaen ladattavissa viikon ajan Nokian musiikkikaupasta ilmaiseksi. Singlellä on mukana silloin ennen julkaisematon kappale "Pidä kii".
Brownin luku
Brownin luku on kahden luonnollisen luvun "m" ja "n" muodostama pari, jotka toteuttavat Brocardin ongelman formula_1. Brocardin ongelmalle tiedetään ainoastaan kolme ratkaisuparia 
("m", "n"), jotka ovat (5, 4), (11, 5) ja (71, 7). Arvellaan, että muita ratkaisuja ei ole, mutta tätä ei ole todistettu.
Arthur ja minimoit
Arthur ja minimoit ("Arthur et les Minimoys") on Luc Bessonin ohjaama ranskalainen vuonna 2006 ensi-iltansa saanut elokuva, josta suurin osa on animaatiota ja osa ihmisten näyttelemää. Elokuva perustuu Céline Garcian alkuperäiseen ideaan ja Luc Bessonin kirjoihin. Sen ensi-ilta Suomessa oli 2. maaliskuuta 2007. Elokuvassa ääninä ovat Freddie Highmore, Madonna, Douglas Rand, David Bowie, Snoop Dogg, Mia Farrow, Robert De Niro ja Jason Bateman.
Arthur-elokuvasarja koostuu kolmesta elokuvasta, josta toinen, Arthur ja Maltazard ("Arthur et la vengeance de Maltazard") sai ensi-iltansa joulukuussa 2009. Elokuvan kolmas ja viimeinen osa, Arthur ja kaksi maailmaa ("Arthur et la guerre des deux mondes", Arthur and the war of two worlds) sai ensi-iltansa vuonna 2010.
Brinkhallin kartano
Brinkhallin kartano on historiallinen kartano rakennuksineen ja puistoineen Kakskerran saarella Turussa. Kartanon tilan historia ulottuu 1500-luvulle. Sen uusklassinen päärakennus on peräisin 1790-luvulta, ja se on tyylilajinsa ensimmäinen Suomessa. Päärakennuksen suunnitteli Turun akatemian professori Gabriel von Bonsdorff. Päärakennuksen sisätilat eivät ole alkuperäisessä asussaan, vaan ne saivat nykyisen klassistisen ilmeensä 1920-luvulla. Päärakennuksen tuntumassa sijaitsee kaksi samanikäistä siipirakennusta. Museovirasto on määritellyt kartanon ympäristöineen valtakunnallisesti merkittäväksi rakennettuksi kulttuuriympäristöksi.
Kartanon yli 300-vuotias Hedelmäpuutarha on alkuperäisessä ruutukaavassaan. Lisäksi kartanolla on englantilainen maisemapuutarha. Alueen monimuotoinen kasvillisuus ja eläimistö käsittää useita suojeltuja luontotyyppejä.
Vuosina 1998–2002 Brinkhallin kartano oli kuvauspaikkana Yleisradion historialliselle Hovimäki-draamasarjalle sekä Aku Louhimiehen elokuvalle Käsky (2008). Kartanon nykyinen omistaja on Suomen Kulttuuriperinnön Säätiö, joka osti sen vuonna 2001 Turun kaupungilta. Osto pystyttiin toteuttamaan Anna ja Signe von Bonsdorffin sukurahastolta saaduilla lahjoitusvaroilla.
Kartanossa on kahvio ja siellä järjestetään kiertokävelyjä sekä pidetään kokouksia.
Romanttinen komedia
Romanttinen komedia on elokuvan tyylilaji, joka yhdistää rakkauden ja komedian. Romanttinen komedia on ollut 1990-luvun alusta alkaen toimintaelokuvan rinnalla Hollywood-elokuvan tyypillisimpiä lajityyppejä.
Epafos
Epafos () oli kreikkalaisessa mytologiassa Zeuksen ja Ion poika. Zeuksen maattua Ion ja muutettua tämän lehmäksi salatakseen tapahtuneen vaimoltaan Heralta, tämä Heran lähettämän paarman takaa-ajamana pakeni aina Egyptiin saakka, jossa Zeus vihdoin muutti hänet takaisin ihmishahmoonsa ja teki hänet egyptiläisille jumalatar Isikseksi.
Io synnytti Epafoksen Niilin varrella. Egyptiläiset tunsivat hänet nimellä Apis, joskin he itse kielsivät kyseessä olevan saman henkilön vedoten siihen, että Apis oli vieraillut ihmiskunnan luona jo tuhansia vuosia aiemmin, kun taas Epafos olisi syntynyt myöhempinä aikoina. Apiksen kuitenkin kerrotaan syntyneen lehmästä, jonka olisi tehnyt tiineeksi taivaasta osunut salama.
Hera halusi nyt eroon vastasyntyneestä, jonka takia hän lähetti kureetit sieppaamaan tämän. Kun Zeus huomasi tämän, hän löi kureetit kuoliaiksi. Io lähti etsimään poikaansa löytääkseen hänet Syyriasta kuningas Bybloksen vaimon huomasta. Palattuaan poikansa kanssa takaisin Egyptiin hän meni naimisiin Telegonoksen kanssa, joka hallitsi Egyptiä.
Epafoksen perittyä valtaistuimen hän nai Memfisin, Niilin tyttären, jonka mukaan hän nimesi perustamansa Memfisin kaupungin. He saivat tyttären, jonka he nimesivät Libyaksi.