hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Angelus
Angelus "- Herran Enkeli" on perinteinen katolinen rukous, jota rukoillaan kuudelta aamulla, keskipäivällä ja kuudelta illalla. Herran enkelin rukouksen rukousajan ilmoittamiseksi soittavat katoliset kirkot kellojaan.
Sana "Angelus" on latinaa ja tarkoittaa enkeliä ja rukous kertoo Jumalan ihmiseksi tulemisesta alkaen sanoilla, joilla Herran enkeli toi viestin Marialle. .
Rukouksen nykyinen muoto kehittyi askel askelelta. Sydänkeskiajalla uskovia opetettiin rukoilemaan se kolme kertaa päivässä Kristuksen ihmiseksitulon muistoksi.
Enkelin tervehdyksen rukoileminen kolme kertaa päivässä löytyy nykyäänkin käytännössä kaikista katolisista rukouskirjoista ja paavi suosittelee uskovia rukoilemaan sen. Vuosisataista esimerkkiä näyttäen nykyinenkin paavi rukoilee sen sunnuntaisin ja pyhäpäivisin Pietarinkirkon aukiolla. Tällöin hän asettuu aukiolle suuntauvan asuntonsa ikkunan ääreen niin, että ikkunan läheisyydessä aukiolla olevat ihmiset näkyvät ja kuulevat hänet. Pääsiäisaikana rukoillaan Angeluksen sijasta "Regina Coeli"-rukous.
Useamman ihmisen rukoillessa yhdessä se rukoillaan vuorotellen siten, että yksi sanoo E-kohdat ja muut vastaavat V-kohdilla.
E: Herran enkeli toi sanoman Marialle,
V: ja hän tuli raskaaksi Pyhästä Hengestä.
E: Terve, Maria, armoitettu, Herra sinun kanssasi, siunattu sinä naisten joukossa ja siunattu kohtusi hedelmä, Jeesus.
V: Pyhä Maria, Jumalanäiti, rukoile meidän syntisten puolesta nyt ja kuolemamme hetkenä. Aamen
E: Maria sanoi: Katso, minä olen Herran palvelijatar.
V: Tapahtukoon minulle sanasi mukaan.
E: Terve, Maria, armoitettu, Herra sinun kanssasi, siunattu sinä naisten joukossa ja siunattu kohtusi hedelmä, Jeesus.
V: Pyhä Maria, Jumalanäiti, rukoile meidän syntisten puolesta nyt ja kuolemamme hetkenä. Aamen
E: Ja Sana tuli lihaksi
V: ja asui meidän keskellämme.
E: Terve, Maria, armoitettu, Herra sinun kanssasi, siunattu sinä naisten joukossa ja siunattu kohtusi hedelmä, Jeesus.
V: Pyhä Maria, Jumalanäiti, rukoile meidän syntisten puolesta nyt ja kuolemamme hetkenä. Aamen
E: Rukoile puolestamme, pyhä Jumalansynnyttäjä,
V: että me Kristuksen lupausten arvoisiksi tulisimme.
E: Rukoilkaamme. Kaikkivaltias Jumala, vuodata armosi sydämeemme, että me, joille enkeli on antanut tiedoksi Poikasi Kristuksen ihmiseksi tulemisen, pääsisimme hänen kärsimisensä ja ristinsä kautta ylösnousemuksen kirkkauteen. Tätä pyydämme saman Kristuksen, Herramme, kautta.
V: Aamen.
Teksti latinaksi:Grátiam tuam, quaésumus, Dómine, méntibus nostris infúnde; ut qui, ángelo nuntiánte, Christi Fílii tui incarnatiónem cognóvimus, per passiónem eius et crucem, ad resurrectiónis glóriam perducámur. Per eúndem Christum Dóminum nostrum.
Sorboosi
Sorboosi on ketohektoosi (CHOH(CHOH) - COCHOH), jota syntetisoituu kasveissa ksyluloosista. Sorboosi on koivusokerin (ksylitoli) esiaste ja sitä valmistetaan sorbitolista, "Acetobacter suboxydans" -bakteerin hapettaessa (~käymisen avulla). Sorboosia käytetään askorbiinihapon (C-vitamiini) valmistuksessa.
Keskimatkan juoksu
Keskimatkan juoksulla tarkoitetaan juoksumatkoja, jotka ovat vähintään 800 metriä ja alle 3 000 metriä. 3 000 metriä ylittävät matkat luetaan kestävyysjuoksuihin ja lyhyet matkat pikajuoksuihin. 800 metriä ja 1 500 metriä ovat suosituimmat keskipitkät juoksumatkat, sillä ne juostaan yleisurheilun arvokilpailuissa. Myös mailin juoksu (1 609 metriä) on suosittu juoksumatka, vaikka sitä järjestetään nykyisin enää harvemmissa kilpailuissa Ison-Britannian ulkopuolella. Joissain tapauksissa myös 3 000 metrin sekä kahden mailin kilpailut saatetaan lukea kuuluviksi keskimatkoihin.1 500 metrin juoksussa suomalaiset ovat voittaneet olympiakullan kolme kertaa. Paavo Nurmi voitti matkan vuonna 1924, Harri Larva vuonna 1928 ja Pekka Vasala vuonna 1972.
Mailin juoksu
Mailin juoksu on nimensä mukaisesti mailin (1 609 metriä) mittainen juoksumatka. Maili ei ole yleisurheilun arvokisaohjelmassa, mutta varsinkin britit pitävät sitä yleisesti yleisurheilun kuninkuuslajina, ”Sinisenä nauhana” ().
Haamurajana maililla pidettiin pitkään neljää minuuttia, jonka ensimmäisenä alitti englantilainen Roger Bannister 6. toukokuuta 1954.
Nykyaikana urheilukilpailuissa juostaan pääasiassa metrillisen järjestelmän mukaisesti 1 500 metriä, mutta myös mailia juostaan monissa kilpailuissa varsinkin Isossa-Britanniassa. Kovatasoiset ja tunnetut mailin kilpailut juostaan nykyisin vuosittain Rooman Golden Galassa ja Lontoon Crystal Palacen Norwich Union Grand Prix’ssa.
Lähteet:
Lähteet:
Lähteet:
Lähteet:
Alle 3.47,5 juosseet miehet (tilanne heinäkuu 2018):
Alle 4.18 juosseet naiset (tilanne heinäkuu 2018):
Rhône-Alpes
Rhône-Alpes [ʁon.alp] (arpitaaniksi "Rôno-Arpes") on yksi Ranskan 26:sta hallintoalueesta. Rhône-Alpes sijaitsee Itä-Ranskassa. Sen pääkaupunki Lyon on Ranskan toiseksi suurin metropolialue Pariisin jälkeen. Hallintoalue on nimetty Rhônejoen ja Alppien mukaan.
Alueen tasaista keskistä osaa hallitsevat Rhône- ja Saônejoet, jotka yhtyvät Lyonissa. Koillis- ja itäosat ovat vuoristoista, kuuluen Alppeihin ja Juravuoristoon. Lännessä alkaa Ranskan keskiylänkö.
Hallinnollisesti alueeseen kuuluu kahdeksan Ranskan departementtia, jotka ovat Ain, Ardèche, Drôme, Isère, Loire, Rhône, Haute-Savoie ja Savoie.
Rhône-Alpesin virallisena valtakielenä on ranska, mutta alueen paikalliskieli arpitaani ei ole kokonaan hävinnyt.
Rhône (departementti)
Rhône on Ranskan departementti numero 69. Se sijaitsee Itä-Ranskassa, Rhône-Alpesin hallintoalueella. Departementti on saanut nimensä sen läpi virtaavan Rhônejoen mukaan. Pääkaupunki on Lyon.
Maarit Verronen
Maarit Verronen (s. 20. elokuuta 1965 Kalajoki) on suomalainen kirjailija.
Verronen valmistui filosofian kandidaatiksi Oulun yliopistosta vuonna 1989 pääaineenaan tähtitiede. Filosofian lisensiaatin tutkinnon hän suoritti 1991. Verronen on työskennellyt Oulun yliopiston tähtitieteen laitoksella opetus- ja tutkimustehtävissä ja opiskellut myös aate- ja oppihistoriaa. Päätoiminen kirjailija hän on ollut vuodesta 1994 lähtien. Verronen asuu Helsingissä.
Verronen on ollut kahdesti Finlandia-ehdokkaana ja saanut useita kirjallisuuspalkintoja. Verronen kuvaa teoksissaan usein ohikulkijoita ja tarkkailijoita, matkaajia tai ulkopuolelle jääneitä. Monet hänen teoksistaan sisältävät joitakin fantasia-aineksia, hänen teoksiaan voidaan kuvailla käsitteillä reaalifantasia tai maaginen realismi.
Ksyluloosi
Ksyluloosi (engl. "xylulose") on viisihiilinen ketoosi CHO, jonka CAS-numero on 5962-29-8. Ksyluloosin rakennekaava:Ksyluloosia esiintyy muun muassa fotosynteesin pimeäreaktiossa (Calvinin kierto). Ksyluloosista on kaksi isomeeristä muotoa eli D-ksyluloosi (CAS 551-84-8) ja L-ksyluloosi (CAS 527-50-4). L-ksyluloosi on harvinainen ja arvokas sokerialkoholi.
Volskin kieli
Volskin kieltä puhuttiin Italiassa ennen latinan valta-asemaa. Se on itaalinen kieli ja sukua latinalle, umbrille ja oskille.
Läänitys
Läänitys eli lääni oli keskiajalla ja uudella ajalla valtiovallan tai hallitsijan alaiselleen yksityishenkilölle myöntämä tulo tai oikeus palkkiona alamaisen suorittamista palveluksista. Tavallisesti jonkun ylimyksen saama läänitys oikeutti hänet hallitsemaan sitä ja nauttimaan sen tuloista korvauksena myöntäjälle suoritettavista palveluksista, kuten sotapalveluksesta tai virkapalveluksesta, tai palkkiona jo aiemmin suorittamistaan palveluksista. Joskus läänitys oli kruunulle myönnetyn velan panttina. Läänitys, jolla kruunun tulonlähde eli vero tai vuokra siirrettiin yksityiselle, myönnettiin joko sovituksi ajaksi tai se voi olla perinnöllinen. Läänitykseksi kutsuttiin myös maaomaisuutta, jota hallittiin maksamatta siitä korvausta. Myös sitä aluetta, jonka läänitetyistä tuloista tai oikeuksista nautittiin, kutsuttiin lääniksi.
Ruotsissa ja Suomessa läänityslaitos poikkesi jonkin verran länsieurooppalaisesta vastineestaan. Näissä maissa läänitykset jaetaan neljään ryhmään sen perusteella, millaiset olivat lääninhaltijan eli lääninpitäjän velvollisuudet kuningasta kohtaan:
Tartto–Valga-rata
Tartto–Valga-rata () on Viron rataverkkoon kuuluva rautatie, joka kulkee Tartosta Elvan kautta Valgaan Latvian rajalle. Valgasta on ratayhteys Valkan kautta edelleen Latvian pääkaupunkiin Riikaan.
Arabinoosi
Arabinoosi () on viisihiilinen monosakkaridi (pentoosi). Se sisältää viisi happiatomia. Polysakkarideista hemiselluloosat ( = solu) ovat polymerisoituneet erilaisista sokeritähteistä kuten arabinoosista.
Arabinoosia on muun muassa havupuissa ja arabikumissa.
Viluvere–Vändra-rata
Viluvere–Vändra-rata () on vuosina 1928–1969 käytössä ollut Viron rataverkon kapearaiteinen rautatie. Se erkani Tallinna–Mõisaküla-radasta Viluveressa ja jatkui 10 kilometriä itään päin Vana Vändraan asti. Rata avattiin liikenteelle 16. helmikuuta 1928 ja suljettiin 8. syyskuuta 1969. Kiskot purettiin pois pian sulkemisen jälkeen. Radalla oli sekä henkilö- että tavaraliikennettä.
Merimakkarat
Merimakkarat ("Holothuroidea") eli merikurkut ovat makkaran muotoisia, meressä eläviä piikkinahkaisiin luettavia selkärangattomia eläimiä. Merimakkaroiden luokkaan kuuluvia lajeja tunnetaan noin 1400. Merimakkaroiden hengityseliminä ovat peräsuoleen liittyvät vesikeuhkot, kaksi viemärisuolesta ruumiinonteloon ulottuvaa haaraista putkea. Niillä on nahkaa muistuttava, haarakkeeton ruumis, josta puuttuvat muille piikkinahkaisille ominaiset piikit, kalkkilevyt (ossikkelit) ja pedikellaariat. Suuta ympäröivät lonkerot, ja imujalkoja on runsaasti varsinkin vatsapuolella. Lonkeroiden kiinnittymiskohdassa on kalkkia sisältävä rengas, ja näitä renkaita on löytynyt fossiileina. Pienimmät lajit ovat alle sentin mittaisia, suurin laji, "Synapta maculata", voi kasvaa yli viisimetriseksi.
Merimakkarat ovat yleensä yksi-, joskus kaksineuvoisia. Toukka, "auricularia", ui vapaana. Merimakkarat voivat puolustautua syöksemällä peräaukosta ulos suuren osan sisäelimiään; niiden tilalle kasvavat uudet.
Merimakkarat siilaavat ravintonsa merenpohjan läheltä. Ne syövät lähinnä kasviplanktonia. Yleisin ravinnonhankintatapa on asettua melko voimakkaan virtauksen kohdalle, levittää pyyntihapsut ja siepata ohi ajelehtivaa syötävää. Toinen tapa on tonkia itse aktiivisesti pohjalietettä. Merimakkarat ovat monin paikoin ryhtyneet hyödyntämään kalanviljelylaitosten alle kertyvää ravinnepitoista lietettä.
Merimakkaroita tavataan lähes kaikilla merialueilla Eteläistä jäämerta myöten, mutta eniten lajeja elää trooppisilla koralliriutoilla. Toiset lajit pysyvät vuorovesivyöhykkeellä, jossa ne voivat joutua ajoittain kuiville, toiset taas syvimmissä merenpohjan haudoissa.
Merimakkaroita käytetään Aasiassa, varsinkin Kiinassa ja Malesiassa sekä ravinnoksi että terveysvalmisteiden raaka-aineena, niin kansanlääkinnässä kuin lääketeollisuudessa. Kiinalaiset valmistavat "Holothuria"- ja "Stichopus"-lajin merimakkaroista savustamalla ruoaksi "trepang"ia. Tyynenmeren saarilla kalastajat käyttävät merimakkaran myrkkyä saaliin tainnuttamiseen, ja hätääntyneen merimakkaran ulos työntämiä suolia verenvuodon tyrehdyttämiseen. Lääketeollisuus on kiinnostunut joidenkin lajien erittämistä myrkyistä, joilla on mikrobien kasvua estäviä, tulehdusta hillitseviä ja hyytymistä sääteleviä ominaisuuksia.
Joitakin merimakkaralajeja pidetään riutta-akvaarioissa. Jotkut harrastajat kuitenkin välttävät niitä, koska kuoleva merimakkara voi myrkyttää akvaarion muuta eliöstöä.
Käärmetähdet
Käärmetähdet ("Ophiuroidea") ovat piikkinahkaisia, meritähtien lähisukulaisia. Niiden sakarat ovat paljon ohuempia ja notkeampia kuin meritähdillä. Sakaroidensa avulla käärmetähdet luikertelevat pitkin merenpohjaa ja kallionkoloja. Useimmilla käärmetähdillä on viisi sakaraa ja kolikkomainen keskivartalo. Suurimpien käärmetähtien sakarat eli lonkerot voivat kasvaa 60 cm pitkiksi.
Nykyiset käärmetähdet jaetaan kolmeen lahkoon ja 17 heimoon. Niitä tunnetaan noin 2 000 lajia, mutta koska ne elävät yleisesti yli 500 metrin syvyydessä, tuntemattomia lajeja lienee vielä paljon.
Käärmetähdet liikkuvat ruiskuttamalla vettä sakaroissaan olevien reikien läpi. Jos sakara tarttuu kiinni kivenkoloon tai pedon suuhun, käärmetähti voi katkaista sen ja luikerrella vielä pakoon.
Käärmetähtiä elää kaikilla maailman merillä Jäämeriltä tropiikkiin asti.
Pienemmät käärmetähdet, etenkin ruskeankirjava "Ophiolepis superba" ovat suosittuja riutta-akvaarion asukkaita. Vihreänsävyinen "Ophiarachna incrassata" on peto, ja saattaa koitua turmioksi muille akvaarion asukkaille.
Roomalainen tervehdys
Roomalainen tervehdys on tervehtimiseen tai kunnioituksen osoittamiseen käytetty ele, jossa oikea käsi nostetaan vilkutusasentoon ilman vilkutukseen kuuluvaa toistuvaa sivuttaisliikettä.
Roomalaisen tervehdyksen väitetään olleen antiikin roomalaisten sotilaallinen ja valtiollinen tevehdys, mutta tästä ei ole selkeitä todisteita. Käsitys on saattanut syntyä 1700-luvulla Ranskassa.
Renessanssin jälkeen tervehdyksen ovat ottaneet käyttöön monet tahot. Yhdysvalloissa tervehdys tunnettiin Bellamyn tervehdyksenä keksijänsä Francis Bellamyn mukaan. Bellamyn tervehdyksellä vannottiin uskollisuutta Yhdysvaltain lipulle muun muassa kouluissa. Italian fasistit ottivat roomalaisen tervehdyksen käyttöön vuoden 1920 tienoilla ja fasistien vallan aikana se oli laajassa käytössä. Fasistit omaksuivat tervehdyksen käytön kirjailija Gabriele D’Annunziolta, joka otti sen käyttöön vuonna 1919 johtaessaan italialaisten aktivistien tilapäisesti hallitsemaa Fiumen kaupunkivaltiota. D’Annunzio itse poimi sen ilmeisesti vuonna 1914 valmistuneesta, antiikin Roomaan sijoittuvasta italialaisesta historiallisesta spektaakkelielokuvasta "Cabiria", jonka käsikirjoituksen laatimiseen hän itse oli osallistunut. Benito Mussolinin hallinto määräsi vuonna 1923 käyttämään roomalaista tervehdystä koulujen lipunnostoseremonioissa.
Natsi-Saksa seurasi perässä ja vuonna 1926 Kansallissosialistisen puolueen jäsenet alkoivat kättelyn sijaan tervehtiä toisiaan näin. Siitä lähtien se on tunnettu ”natsitervehdyksenä”. Eräät muut tahot, mukaan luettuna Yhdysvaltain koulut, lopettivat tällöin tervehdyksen käytön.
Toisen maailmansodan jälkeen roomalainen tervehdys on ollut käytössä muun muassa Chilen puolustusvoimissa ja Hizbollah-taistelijoiden valatilaisuudessa.
Nikkilä
Nikkilä () on kylä Sipoon keskiosassa Uudellamaalla. Nikkilästä noin kymmenen kilometriä etelään sijaitsee Etelä-Sipoon paikalliskeskus Söderkulla.
Nikkilä on Sipoon kunnan keskus, jossa sijaitsee muun muassa kunnanvirasto. Nikkilässä on kolme ruokakauppaa ja useita baareja. Nikkilässä on myös kaksi yläastetta ja lukiota, yksi suomen- ja yksi ruotsinkielinen. Vuoden 1995 taajamarajaukseen asti Nikkilä muodosti oman taajamansa, nykyisin se on osa kuntarajat ylittävää Helsingin keskustaajamaa.
Nikkilässä toimi 1914–1999 Helsingin kaupungin rakentama Nikkilän mielisairaala. Vuonna 2001 sairaalarakennuksia peruskorjattiin asunnoiksi.
Brent Spiner
Brent Jay Spiner (s. 2. helmikuuta 1949 Houston, Texas) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Parhaiten hänet tunnetaan "Star Trek" -televisiosarjasta ja -elokuvista, joissa hän näyttelee Enterprisen operaatioupseerina toimivaa androidi Dataa.
Toinen merkittävä rooli hänellä on ollut elokuvassa "Independence Day – Maailmojen sota". Pienempiä rooleja Spiner on näytellyt muun muassa televisiosarjoissa "Kova laki", "Frendit", "Deadly Games", "Hulluna sinuun", "Frasier", "Joey", "Äärirajoilla" sekä elokuvissa "Ihmeiden aika", "Dude, Where’s My Car?", "Vanhat herrat vesillä" ja "Lentäjä".
Spiner on kunnostautunut myös laulajana; hän julkaisi albumin "Ol’ Yellow Eyes Is Back" vuonna 1991.
Spiner ja Loree McBride menivät naimisiin vuonna 2001. Heillä on yksi lapsi, Jackson Spiner.
Ankeriaat
Ankeriaat ("Anguillidae") on ankeriaskalojen lahkoon kuuluva kalaheimo, johon kuuluu vain yksi suku, ankeriaat ("Anguilla"). Heimoon ja sukuun kuuluu 18-22 eri lajia, jotka elävät osan elämässään makeassa vedessä, osan meressä. Ankeriaat ovat merkittäviä ruokakaloja, joita syödään varsinkin savustettuina. Tärkeimmät ruokakaloina käytetyt heimon jäsenet ovat Australiassa ja Japanissa elävät lajit.
Eurooppalainen, Suomessakin elävä ankerias ("Anguilla anguilla") kuuluu tähän heimoon.
Heimoon kuuluu 19 lajia.
Lisäksi heimoon on tunnistettu uusi suku "Neoanguilla" ja sen ainoa laji "Neoanguilla nepalensis" , lajin varmentaminen kuitenkin tarvitsee lisää tutkimuksia.
Svetozar Marović
Svetozar Marović (, s. 31. maaliskuuta 1955 Kotor, Jugoslavia) on montenegrolainen poliitikko, joka oli Serbia ja Montenegron presidentti 7. maaliskuuta 2003 – 3. kesäkuuta 2006. Hänen kautensa päättyi Montenegron julistautuessa itsenäiseksi.
Marović suoritti oikeustieteen tutkinnon silloisen Titogradin, nykyisen Podgorican yliopistolla. Hän on naimisissa Đina Prelevićin kanssa ja heillä on kaksi lasta.
Marović oli perustamassa Montenegron demokraattista sosialistipuoluetta ("Demokratska partija socijalista Crne Gore"), jonka edeltäjä oli Montenegron kommunistinen puolue. Marović valittiin 1990 Montenegron parlamenttiin ja toimi sen puhemiehenä kolme kautta.
Marović keksi 1990-luvun alussa moton: "Sota rauhan puolesta", jolla hän kuvasi ja oikeutti Montenegron reserviläisten hyökkäystä Dubrovnikiin ja Konavleen 1991.
Vuonna 2001 entinen Montenegron presidentti Momir Bulatović syytti muistelmateoksessaan "Pravila ćutanja" Marovićia lahjusten ottamisesta öljyn ja tupakan salakuljetuksen jättämiseksi huomiotta.
Presidentiksi Marović valittiin heinäkuussa 2003 nelivuotiskaudelle Serbia ja Montenegron parlamentin valitsemana. Hän pyysi anteeksi Kroatian ja Bosnia-Hertsegovinan kansalaisilta. Kroatian Stjepan Mesić vastasi anteeksipyyntöön omallaan, mutta kukaan Bosnian presidenttineuvostosta ei esittänyt vasta-anteeksipyyntöä.
Syyskuun alussa 2005 Serbian valtiovarainministeri Mlađan Dinkić kertoi lehdistökonferenssissa Marovićin solmineen Mile Dragićin puolustusvälinetarviketarvikkeiden valmistajan kanssa 296 miljoonan euron sopimuksen muun muassa 69 000 kypärän ja 60 000 luotiliivien toimittamisesta Serbia ja Montenegron 28 000 miehen asevoimille.
Hänen DSP-puolueensa kannatti Montenegron itsenäisyyttä ja Marović kampanjoi sen puolesta 2006. Kun 55,5 prosenttia äänesti 21. toukokuuta 2006 itsenäisyyden puolesta, Montenegro julistautui itsenäiseksi 3. kesäkuuta.
Merisiilit
Merisiilit ("Echinoidea") ovat piikkisen pallon muotoisia, piikkinahkaisiin kuuluvia merten selkärangattomia. Luokkaan kuuluu noin 940 lajia. Aikuinen yksilö on halkaisijaltaan tyypillisesti 3–10 cm. Ne etenevät merenpohjalla imujalkojensa avulla. Merisiilit voivat elää jopa 20 vuotta.
Joidenkin merisiilien piikit voivat aiheuttaa kivuliaan tulehduksen, jos niiden päälle astuu. Tiettyjä merisiililajeja voi pitää merivesiakvaariossa. Merisiilin mätiä käytetään esim. Japanissa ruoanlaitossa, etenkin sushiannoksissa.
Useimmat merisiililajit ovat kasvinsyöjiä. Ne voivat syödä kaikkia levälajeja, myös kalkkipitoisia leviä, kuten "Halimeda". Merisiilejä pidetään koralliriuttojen avainlajeina: jos merisiilit vähenevät, levät ottavat vallan ja koko biotooppi muuttuu. Kylmemmissä vesissä runsastuneet levät saattavat myös aiheuttaa melkoista tuhoa rakkolevämetsille.
Vaikka merisiilejä suojaa piikikäs kuori, ne eivät ole turvassa eläimiltä, jotka ovat erikoistuneet niiden pyyntiin. Tällaisia ovat esim. merisaukko ja merikissa. 1800-luvun puolivälissä merisaukot vähenivät rajusti Amerikan länsirannikolta. Sen seurauksena merisiilien määrä kasvoi räjähdysmäisesti.
Eräät kalat, kuten säppikalat, pystyvät keikauttamaan merisiilin kumoon ja iskevät sitten herkkään alapuoleen. Merisiilit pystyvät kuitenkin puolustamaan itseään työntämällä piikit pohjahiekkaan tai -mutaan, jolloin kala ei pääse käsiksi niiden herkkään vatsaan.
Merisiilien terävät piikit suojaavat hyvin eläintä petoja vastaan. Niiden piikit voivat olla jopa 30 cm pitkiä, ja tavallisesti ne pitävät pedot loitolla. Piikkien pisto aiheuttaa kipua, ja lisäksi joidenkin lajien piikeistä vuotaa myrkkyä. Pahimmillaan piikkien pisto voi aiheuttaa verenmyrkytyksen. Kivun lisäksi myrkyn vaikutuksia ovat mm. pahoinvointi, puutuminen ja hengitysvaikeus.
Merisiilejä on ollut maapallolla jo satoja miljoonia vuosia. Merisiilit ilmestyivät maapallolle ordovikikaudella (n. 490–443,5 miljoonaa vuotta sitten), eli ne kuuluvat vanhimpiin eläimiin. Niiden fossiileja on löydetty mm. Virosta, Ranskasta ja Australiasta.
Meritähdet
Meritähdet (Asteroidea) ovat piikkinahkaisiin kuuluvia merten selkärangattomia. Niiden ruumiinmuoto muistuttaa tähteä, jossa yleensä on viisi sakaraa, tai viidellä jaollinen määrä. Meritähtien sakarat ovat suhteessa lyhyemmät ja leveämmät kuin lähisukulaisilla käärmetähdillä. Meritähden alapinnalla on putkijalat, joiden avulla meritähti liikkuu ja syö. Meritähdillä ei ole päätä eikä aivoja, ja niiden ruoansulatuselimistö on varsin yksinkertainen. Jotkut meritähdet ovat petoja, jotkut syövät kivien pinnalle muodostuvaa bakteerikasvustoa, jotkut levää ja jotkut pohjalietettä. Jotkut lajit ruokailevat pullauttamalla ruoansulatuselimistönsä vartalon aukosta ulos, valuttamalla ruoan päälle entsyymejä ja imaisemalla sulaneen ruoan sisäänsä yhdessä vatsapussinsa kanssa.
1990-luvun alussa meritähtiä tunnettiin noin 1 600 lajia kaikista maailman suolaisista meristä. Itämeren sisäosissa meritähtiä ei vähäisen suolapitoisuuden takia esiinny.
Meritähdet jaetaan seitsemään lahkoon, mutta niiden keskinäisistä sukulaisuussuhteista on eri näkemyksiä.
Pihlajakoski
Pihlajakoski on kylä Kuhmoisten kunnan koillisosassa Päijänteen rannalla, 20 kilometriä kirkonkylältä. Pihlajakoskella on ollut pysyvää asutusta ainakin 1540-luvulta lähtien. Kylän nimi viittaa sen läpi virtaavaan koskeen. Maanteitse kylään saavutaan Pihlajakoskentietä, joka kääntyy 24-tieltä Harjunsalmelta, josta matkaa on 4 km. Pihlajakosken kylän asutus sijoittuu Ison Pihlajajärven ja Päijänteen sekä useiden pienempien järvien ja lampien lomaan.
Pihlajakoski valittiin Keski-Suomen Vuoden kyläksi vuonna 2003. Pihlajakosken sataman alue on kaunista kylämaisemaa vanhoine rakennuksineen, peltoaukeamineen, laivalaitureineen ja rantamakasiineineen. Kylän kaakkoispuolella, Pyhänpään tien tuntumassa, on Pyhänpään kalliomaalausten alue.
Pihlajakoski on Pekko Aikamiespoika -elokuvien kuvauspaikka, joka esittää kuvitteellista Tyräahon kylää. Elokuvien tuottajana ja leikkaajana oli Jorma K. Lehtonen, joka edelleen pitää elokuvakylää Pihlajakoskella.
Kansainvälinen kehitysjärjestö
Kansainvälinen kehitysjärjestö eli IDA ("The International Development Association") on osana Maailmanpankkia toimiva YK:n perustama organisaatio. Se aloitti toimintansa 24. syyskuuta 1960. Sen tehtävänä on tukea kehitystä ja vakautta myöntämällä köyhimmille maille 30-40 vuoden lainoja, joihin tyypillisesti sisältyy lupaus 5-10 ensimmäisen vuoden korottomuudesta.
IDAn alkupääoma oli 912,7 miljoonaa Yhdysvaltojen dollaria. Sen viisitoista perustajavaltiota olivat Australia, Britannia, Intia, Italia, Kanada, Kiina, Malesia, Norja, Pakistan, Saksa, Sudan, Ruotsi, Thaimaa, Vietnam ja Yhdysvallat. Kahdeksassa kuukaudessa jäsenmäärä nousi 51:een ja nykyisin jäseniä on 172.
Pako tulevaisuudesta
Pako tulevaisuudesta ("Logan's Run") on eräs 1970-luvun merkittävistä tieteiselokuvista, joka kertoo tulevaisuuteen sijoittuvasta dystopistisesta yhteiskunnasta. Elokuvan pääosissa nähdään Michael York ja Jenny Agutter. Sivuosaa esittää ansiokkaasti näyttelijäveteraani Peter Ustinov ja pienessä sivuroolissa tavataan "Charlien enkeleistäkin" tuttu Farrah Fawcett.
"Pako tulevaisuudesta" perustuu William F. Nolanin ja George Clayton Johnsonin samannimiseen vuonna 1967 julkaistuun romaaniin. Tekeillä on myös uusi elokuva samasta aiheesta, jonka ilmestymisajankohta ei ole tiedossa. Tarina on kiehtonut katsojia jo kolmenkymmenen vuoden ajan ja säilynyt tuoreena ja mielenkiintoisena.
Vuonna 1966 ilmestyi sävyltään ja osin juoneltaankin samantyyppinen yhteiskuntakriittinen tieteiselokuva "Fahrenheit 451". Molemmat elokuvat kuvaavat futuristista yhteiskuntaa, jossa kansalaisia hallitaan, ja yksi valvovien omista riveistä nousee vastarintaan havaitessaan olevansa väärällä puolella, taistelevansa väärien arvojen puolesta.
"Pako tulevaisuudesta" on tulevaisuuteen sijoittuva tarina hedonistisesta ja utopistisesta yhteiskunnasta, jossa kukaan ei elä vanhaksi. He uskovat "uusiutuvansa" karuselliksi kutsutun seremonian kautta, johon kaikki tietyn iän ylittäneet osallistuvat. Toisinaan kupoliin rakennetusta kaupungista yritetään paeta eli "juosta" tarkoituksena löytää Pyhätöksi kutsuttu turvapaikka kaupungin ulkopuolelta. "Juoksijoita" ottavat kiinni Nukkumatit, aseistetut poliisit, jotka "lopettavat" juoksijan. Kaupungin asukkaat uskovat että kuolema kohtaa vain niitä, jotka kaupungista poistuvat. Ikääntyvät ihmiset "uudistuvat" ja juoksijat "lopetetaan".
Michael Yorkin esittämä Nukkumatti nimeltään Logan 5 saa kaupungin toimintaa ohjaavalta tietokoneelta tehtäväkseen tekeytyä juoksijaksi ja etsiä Pyhättö kaupungin ulkopuolelta. Hänen onnistuu saada liittolaisekseen nuori Jennifer 6 ja hänen avullaan soluttautua juoksijoiden joukkoon. Jennifer 6:n kanssa hän pakeneekin lopulta kaupungista ja löytää ulkomaailman, villin luonnon. He tapaavat Peter Ustinovin esittämän vanhan herran, joka on elänyt koko ikänsä vapaassa maailmassa.
Maailman ja elämän todellinen luonne valkenee Loganille, joka on koko ikänsä elänyt valheellisessa, epätodellisessa maailmassa. Hän päättää välittää tiedon muillekin, ja vapauttaa kaupungin asukkaat heidän keinotekoisesta, valheellisesta pikkumaailmastaan, jossa yli 30-vuotiaita ei ole.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano sanoo viihdyttävyyden jäävän elokuvassa välillä toiseksi mutta kehuu erikoistehosteita. Hän antaa elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Ída
Ída () tai Ídi (Ίδη) eli Psiloreítis (Ψηλορείτης) on vuori Kreetan saarella Kreikassa. Sekä sen korkeus että prominenssi ovat 2 456 metriä. Ída on Kreetan korkein vuori ja Kreikan kaikista vuorista yhdeksänneksi korkein. Vuoren alue muodostaa luonnonpuiston ja geopuiston nimellä Psiloreítiksen geopuisto (Γεωπάρκο/Φυσικό Πάρκο Ψηλορείτη, "Geopárko/Fysikó Párko Psiloreíti"). Se on osa Euroopan geopuistojen verkostoa (EGN) ja samalla Unescon geopuistojen verkostoa (GGN).
Ídavuori sijaitsee Réthymnon alueyksikön alueella Kreetan keskiosissa. Vuoren korkeimman huipun nimi on Tímios Stavrós (Τίμιος Σταυρός). Muut korkeimmat huiput ovat Agkathiás (Αγκαθιάς, 2 424 m), Stolístra (Στολίστρα, 2 325 m), Vouloménou (Βουλομένου, 2 267) ja Koúsakos (Κούσακος, 2 209 m). Prominenssiltaan Ída on Kreikan korkein vuori ja koko Euroopan vuorista kahdeksanneksi korkein. Kreetalla Ída on vain kolme metriä korkeampi kuin saaren toiseksi korkein vuori Páchnes Lefká Óri -vuorilla.
Vuori on lähes puuton, puustoa on ainoastaan sen alarinteillä. Aiemmin puustoa oli enemmän. Yli 2 000 metrin korkeudessa ei ole kasvillisuutta lainkaan. Vuorelta on louhittu kultaa, kuparia ja rautaa. Nykyisin Psiloreítiksen ympäristö muodostaa suojelualueen. Skínakas (Σκίνακας) -huipulla 1 750 metrin korkeudessa sijaitsee Kreetan yliopiston observatorio. Vuoren itäpuolella sijaitsee Nídan ylätasanko. Tasangon laidalla vuoren itärinteessä 1 495 metrin korkeudessa sijaitsee Ídan luola ("Idaío ántro"), jota pidettiin antiikin aikana Zeuksen syntymäpaikkana (yhdessä Díktin luolan kanssa). Paras polku vuorelle kulkee Nídan tasangolta.
Ídavuori vaikuttaa olleen minolaisen kulttuurin aikana pyhä vuori. Sen satulanmuotoinen huippu näkyy hyvin erityisesti Faistoksen palatsikeskukselle. Ídavuori liitettiin varhain erityisesti Zeukseen, mihin perustuu myös kreikkalaisen mytologian kertomus tämän syntymästä Ídan luolassa. Kristillisellä ajalla vuoren huipulle pystytettiin Pyhälle Ristille ("Tímios Stavrós") omistettu kappeli, mistä myös vuoren korkein huippu on saanut nimensä. Kappelilla juhlitaan aina 14. syyskuuta, jolloin vuorelle kiipeää suuri joukko ihmisiä.
Puolukan ("Vaccinium vitis-idaea") tieteellisessä nimessä "vitis" tarkoittaa latinaksi "viiniköynnöstä" ja "idaea" Ídavuorella asuvaa. Nimestä huolimatta puolukka ei silti kasva vuorella. Nimi on otettu antiikin kreikkalaisen Theofrastoksen tutkimuksesta, jossa hän todennäköisesti kuvailee vuorella kasvavaa mustikkaa, ja jota tieteellisen nimen antanut Carl von Linné tulkitsi ilmeisesti väärin yhdistäen Ídavuodella asuvan lajin puolukkaan.
Faina Ranevskaja
Faina Grigorjevna Ranevskaja (oik. Feldman, 27. elokuuta 1896 – 19. heinäkuuta 1984) oli neuvostoliittolainen teatteri- ja elokuvanäyttelijä.
Faina Ranevskaja syntyi Feldman-nimisenä Taganrogissa rikkaaseen juutalaiseen perheeseen. Hänen isänsä omisti kuivamustetehtaan, rakennuksia, kaupan ja höyrylaivan. Hän myös johti kaupungin synagogaa ja perusti juutalaisen vanhainkoden. Hänen äitinsä oli suuri taiteen ja kirjallisuuden ystävä, ihaili erityisesti Anton Tšehovia. Perheeseen kuului myös kaksi veljeä ja sisko. Alakoulun hän kävi paikallisessa tyttökoulussa, mutta sai sittemmin kotiopetusta, joka painottui erityisesti musiikkiin ja vieraisiin kieliin.
Teatterista Faina Feldman innostui 14-vuotiaana nähtyään Moskovassa Tšehovin Kirsikkapuiston. Kun hän kertoi vanhemmilleen halusta ryhtyä näyttelijäksi, aiheutti se skandaalin ja välit menivät poikki. Hän myös otti käyttöön taiteilijanimen "Ranevskaja", mistä sittemmin tuli hänen virallinen sukunimensä. Näyttelijänuransa hän aloitti avustajana Malahovin kesäteatterissa Moskovan lähistöllä vuonna 1915. Feldmanin perhe lähti maasta, mutta Ranevskaja jäi jatkamaan näyttelijänuraansa ja esiintyi näytöksissä ympäri Neuvostoliittoa.
Vuonna 1931 Ranevskaja siirtyi "Kamera"-teatterin palkkalistoille. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli vuonna 1934 valmistunut Guy de Maupassantin novelliin "Rasvapallo" pohjautunut mykkäfilmi "Pyška", jonka ohjasi Mihail Romm. Neuvostoliitossa vierailulla ollut ranskalainen elokuvakriitikko Romain Rolland näki elokuvan ja piti siitä. Elokuvaa ryhdyttiin näyttämään teattereissa myös Ranskassa, jossa se oli katsojamenestys. Vuosina 1935–1939 Ranevskaja työsekenteli Puna-armeijan keskusteatterissa, vuosina 1943–1949 nykyisessä Majakovski-teatterissa, vuosina 1955–1963 Puškin-teatterissa ja 1949–1955 ja uudelleen 1963–1983 Mossovet-teatterissa Juri Zavadskin kanssa.
Vuonna 1949 Ranevskajalle myönnettiin Stalinin valtionpalkinto ja vuonna 1961 Neuvostoliiton kansan taiteilijan arvonimi.
Unelmien sielunmessu
Unelmien sielunmessu ("Requiem for a Dream") on yhdysvaltalainen vuonna 2000 ensi-iltansa saanut psykologinen draamaelokuva, joka perustuu vuonna 1978 ilmestyneeseen samannimiseen Hubert Selbyn romaaniin. Elokuvan on ohjannut Darren Aronofsky ja sen pääosia näyttelevät Jared Leto, Ellen Burstyn, Jennifer Connelly ja Marlon Wayans. Burstyn sai roolistaan parhaan naispääosan Oscar-palkintoehdokkuuden. Elokuvan budjetti oli noin 4,5 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria.
Vuonna 2016 elokuva äänestettiin BBC:n kyselyssä vuosisadan sadan parhaan elokuvan joukkoon. Vastaajina oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa.
Sara Goldfarb on yksinäinen leski, jonka päivät kuluvat television ostoskanavaa katsoessa. Hänen poikansa Harry on huumeiden väärinkäyttäjä. Harry keksii ystävänsä Tyronen ja tyttöystävänsä Marionin kanssa alkaa myös myymään huumeita, pystyäkseen maksamaan oman käyttönsä.
Eräs päivä Sara saa puhelinsoiton, jossa hänelle ilmoitetaan, että hänet on valittu tv-visailuohjelmaan. Tästä innostuneena Sara suunnittelee pukevansa päälleen punaisen mekkonsa, jota hän käytti viimeksi Harryn valmistujaisjuhlissa. Ajan myötä puku on jäänyt pieneksi ja Sara koettaa laihduttaa dieettikirjan avulla. Siinä onnistumatta hän turvautuu lääkärin apuun ja saa laihdutuslääkkeitä.
Samaan aikaan Harry ja Tyrone tekevät huumeiden myynnillä hyvää tuottoa. Harry ja Marion suunnittelevat vaateliikkeen avaamista. Harry päättää ostaa äidilleen uuden television ja menee käymään äitinsä luona. Saran ylienerginen ja edestakaisin ryntäilevä käytös herättää Harryn huomion. Sara kertoo iloisena ottavansa erivärisiä pillereitä joka vuorokaudenaikaan.
Harry yrittää vakuuttaa äitiään lopettamaan lääkkeiden käytön, mutta epäonnistuu ja lähtee itkien pois. Pian visailuun pääsystä ja mekkoon mahtumisesta tulee Saralle pakkomielle. Harry ja Tyrone ovat tehneet paljon rahaa huumebisneksellään, ja kaikki näyttää valoisammalta. Tyronen tehdessä huumekauppoja autossa, auton kuljettaja joka on piilossa ollut kilpaileva kauppias, alkaa ampua, ja Tyrone pidätetään. Harry kuluttaa lähes kaikki heidän säästöt Tyronen takuisiin.
Sara huomaa, että laihdutuspillerit eivät enää vaikuta samalla tavalla ja alkaa ottaa suurempia annoksia. Kun Harryltä ja Marionilta ovat huumeet loppu, vieroitusoireet alkavat ja Marion suuttuu Harrylle. Lopulta Harry ja Tyrone päättävät lähteä hakemaan huumeita Floridasta. Matkan aikana Harryn vasen käsi tulehtuu vakavasti ja Tyrone vie hänet sairaalaan. Lääkäri huomaa Harryn kyynärvarressa olevat pistosjäljet ja soittaa poliisit. Harry ja Tyronen joutuvat vankilaan.
Marion on alkanut myydä itseään saadakseen päivittäisen huumeannoksensa. Harryn käsi joudutaan amputoimaan. Sara alkaa nähdä harhoja ja vaipuu psykoosiin. Hän lähtee harhailemaan kaupungille kylmään talvisäähän vain punainen mekko yllään. Hän onnistuu pääsemään visailuohjelman tv-kanavan toimistoon, jossa hän kyselee milloin hän pääsee televisioon. Hänet viedään sairaalaan pakkohoitoon ja katoaa lopulta omaan haavemailmaansa.
Elokuva päättyy ylöspäin nousevaan kuvaan sairaalan sängyllä makaavasta Sarasta, joka hallusinoi itsestään ja Harrysta TV-visailussa.
Vantaanlaakso
Vantaanlaakso () on noin 2 700 asukkaan kaupunginosa Vantaan länsiosassa, Myyrmäen suuralueella. Lännessä Vantaanlaakson kaupunginosa alue rajoittuu Hämeenlinnanväylään, pohjoisessa Kehä III:een, koillisessa ja idässä Vantaanjokeen. Alueen eteläraja kulkee Viherkummun siirtolapuutarhan eteläpuolella.
Vantaanlaakson naapureina sijaitsevat Kaivokselan kaupunginosa etelässä, Martinlaakso lännessä, Piispankylä ja Viinikkala pohjoisessa sekä Ylästö Vantaanjoen itäpuolella.
Vantaanjoen varren maisemat ovat jo pitkään suosineet asumista. Jo kivikaudella tiedetään asutusta olleen alueen pohjoisrajalla Vantaankosken ympäristössä. Keskiajalla samoista seuduista kehittyi jokea pitkin liikkuneen vesiliikenteen ja maanteitä kulkeneen tieliikenteen solmupiste ja kylien rajaseutu, jonne rakennettiin kylien yhteismyllyjä jo 1500-luvulla. Vantaankosken äärelle, Kuninkaantien ja Vanhan Nurmijärventien varrelle, syntyivät keskiajalla viiden talon "Martinkylän" (Mårtensby) ja kahden talon "Myllymäen" (Kvarnbacka) kylät. 1830-luvulla alkoi Kvarnbackan koskella Vantaan ruukin (Wanda Masugn) toiminta ja malminjalostus. 1890-luvulle tultaessa Vantaankoskesta oli kehittynyt monipuolinen tuotantoalue, jossa sijaitsi myllyn ja ruukin lisäksi sahoja, päretuotantoa, huovutuslaitos, trasselitehdas, viilatehdas ja hopeasulatto. Kosken rannalle rakennettiin asuntoja, toimistoja ja varastoja. Tuotantoaan "Dahlforsin viilatehdas" jatkoi aina 1960-luvulle saakka. Maanviljelyä on harrastettu Vantaanjoen äärellä pitkään; tämä elinkeino on yhä voimissaan. Vantaanjokilaakso on luokiteltu valtakunnallisesti arvokkaaksi maisema-alueeksi.
Vantaanlaaksolaisia on noin 2 700. Työttömyysaste on alueella alhainen, korkeakoulutettujen osuus ja tulotaso korkeampi kuin Vantaalla keskimäärin.
Vantaanlaakso on arvostettu asuinalue. Ennen 1950-lukua maatalousvaltaisella alueella oli vain 17 pientaloa. Alue kasvoi, kun sinne 1950–1970-luvuilla rakennettiin runsas 250 uutta asuntoa. Kiivainta Vantaanlaakson rakentaminen oli kuitenkin 1980-luvulla; tuolloin syntyi ostoskeskus, sekä noin 640 asuntoa, joista neljännes sijaitsi kerrostaloissa. Alueen täydennysrakentaminen jatkuu yhä muutaman rakennuksen vuosivauhdilla. Vuoteen 1990 saakka kaikki rakennetut asunnot olivat omistusasuntoja. Sen jälkeen vuokra- tai asumisoikeusasunnot ovat muodostaneet enemmistön uusista asunnoista.
Alueella oli 1 170 asuntoa (vuonna 2015). Tyypillisimpiä ovat yksityisomisteiset pientalot, joita on neljä viidesosaa asuntokannasta. Asunnot ovat varsin tilavia, keskimääräinen asumisväljyys oli 38,6 neliömetriä asukasta kohden (2015). Tyypillisimmin asunnoissa on yleensä 3–4 huonetta (62 % asuntokannasta) tai enemmän (esimerkiksi 5 h+k/kk: 17 %).Alueella sijaitsi myös "Myllymäen koulu" (eli Vantaankosken koulun Myllymäen toimipiste), vuoteen 2008 saakka toiminut peruskoulun yläaste. Koulun entisiin oppilaisiin kuuluu entinen F1-kuljettaja Mika Häkkinen.
Vantaanlaakso kuuluu laajempaan Vantaankosken seurakuntaan, jonka pääkirkko on Louhelassa sijaitseva Myyrmäen kirkko.
Christ Illusion
Christ Illusion on yhdysvaltalaisen thrash metal -yhtyeen Slayerin kymmenes studioalbumi. Yhtyeen alkuperäinen rumpali Dave Lombardo palasi yhtyeeseen vuonna 2001 ja soitti 14 vuoden tauon jälkeen uudella Slayer-albumilla.
"Christ Illusion" nousi heti ensimmäisellä listaviikollaan Suomen albumilistan sijalle kaksi. Albumi nousi Yhdysvaltain Billboard 200 -listalla sijalle viisi, joka on yhtyeen toiseksi korkein listasijoitus albumin "Repentless" (2015) neljännen sijan jälkeen.
Kerry King ja Dave Lombardo äänittivät "Christ Illusionin" ensimmäiset demot maaliskuussa 2004. Kappaleen "Catalyst" oli määrä ilmestyä jo edellisellä albumilla "God Hates Us All", mutta Tom Arayan lauluosuudet äänitettiin vasta "Christ Illusionin" studiosessioissa. Kerry King soitti kaikkien kappaleiden rytmikitararaidat käyttäen Hannemanin komppiosuuksissa Hannemanin kitaroita ja vahvistimia.
Albumilta julkaistiin singlenä kappaleet "Cult" ja "Eyes of the Insane", lisäksi albumin uudella painoksella on uusi kappale Final six.
Slayer voitti vuonna 2007 Grammy-palkinnon parhaasta metalliesityksestä "Christ Illusion" -albumin kappaleella "Eyes of the Insane" ja vuonna 2008 "Christ Illusion" -albumin erikoispainoksen kappaleella "Final Six".
Kaikki kappaleet kirjoittanut Kerry King, ellei toisin mainita.
"Christ Illusionista" julkaistiin erikoisversio 24. heinäkuuta 2007. "Christ Illusion Edit" sisältää alkuperäisten kappaleiden lisäksi kaksi ylimääräistä raitaa ja DVD:n, jolla on kolme musiikkivideota.
Billboard (Pohjois-Amerikka)
Jan Stenerud
Jan Stenerud (s. 26. marraskuuta 1942 Fetsundissa Norjassa) on norjalainen entinen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän pelasi uransa aikana AFL:ssa ja NFL:ssa 20 kauden ajan. Hän pelasi 1967-69 AFL:n Kansas City Chiefsissa 1967-1969, samassa joukkueessa NFL:ssa 1970-1979. Lisäksi hän pelasi NFL:ssa Green Bay Packersissa 1980-1983 sekä Minnesota Vikingsissa 1984-85. Stenerud on ensimmäinen Euroopassa syntynyt ja kasvanut henkilö, joka on pelannut NFL:ssa.
Stenerud, joka oli Norjassa lupaava mäkihyppääjä, saapui Montanan yliopistoon hiihtolajien stipendillä. Norjalaisen toisena vuonna paikallinen baseball-valmentaja huomasi Stenerudin potkimassa jalkapalloa ilmeisen lahjakkaasti. Valmentaja välitti tiedon paikalliselle amerikkalaisen jalkapallojoukkueen valmentajalle, joka kosi Stenerudin mukaan joukkueeseen. Yliopistouransa aikana Stenerud potkaisi 59 jaardin pituisen potkumaalin, joka oli aikanaan yliopistosarjojen ennätys.
Stenerud oli yksi ensimmäisistä pelaajista NFL:ssa, jonka vakituisena pelipaikkana oli potkaisija. Hänen erinomaisen tarkkuutensa ansiosta Stenerud sai maineen yhtenä liigan parhaista potkaisijoista. Kansas City Chiefs valitsi norjalaisen vuoden 1966 varaustilaisuuden kolmannella kierroksella. Stenerud voitti kauden 1969 Super Bowl IV:n Kansas City Chiefsissa. Finaalissa kaatui Minnesota Vikings luvuin 23-7 ja Stenerud teki 9 pisteen arvoiset kolme potkumaalia, joista yksi oli 48 jaardin pituinen, Super Bowlin historian pisin potkumaali aina tammikuuhun 1994 asti.
Uransa aikana Stenerud teki 373 potkumaalia 558 yrityksestä (66 prosenttia) ja onnistui 580 lisäpisteyrityksessä 601:tä (96 prosenttia). Yhteensä Stenerud teki kokonaiset 1699 pistettä. Jan Stenerud nimettiin Pro Football Hall of Fameen 1991. Hän on edelleen Hall of Famen ainoa pelkästään potkaisijana uransa tehnyt pelaaja. Kansas City Chiefs poisti käytöstä Stenerudin pelinumeron 3 vuonna 1994.
Piispankylä
Piispankylä () on noin 900 asukkaan kaupunginosa Vantaan länsiosassa. Kaupunginosa rajoittuu idässä Vantaanjokeen, etelässä Kehä III:een ja lännessä Hämeenlinnanväylään. Pohjoisessa Piispankylän kaupunginosan raja kulkee nykyisin Riipiläntietä pitkin ja jatkuu Kehäradan kohdalla Vantaanjokeen.
Piispankylän naapurikaupunginosia ovat Vantaanlaakso etelässä, Myllymäki lännessä, Kivistö ja Lapinkylän pohjoisessa sekä Viinikkala idässä Vantaanjoen toisella puolella. Piispankylä kuuluu Kivistön suuralueeseen (2007-).
Piispankylässä on kaksi yritysaluetta: "Åbyn yritysalue" Vanhan Nurmijärventien varressa ja nuorempi, 1980- ja 1990 luvuilla kehittynyt "Piispankylän yritysalue" Vanhan Hämeenlinnantien itäpuolella. Piispankylän teollisuusalueella sijaitsee esimerkiksi Laattapiste-konsernin pääkonttori.
Kaupunginosan itäosat ovat maatalouskäytössä olevaa viljelyaluetta, joka suurelta osalta kuuluu Vantaanjokilaakson valtakunnallisesti arvokkaaksi luokiteltuun maisema-alueeseen. Lännempänä maa on metsäisempää ja kohoaa jokilaaksoa ylemmäs.
Kaupunginosan pohjoisreunalle rakennettiin Kehärata vuosina 2009–2015 ja Tikkurilantien jatke, jotka ylittävät Vantaanjoen.
Piispankylän eteläosissa sijaitsee Vantaanpuisto, kahdeksankerroksisista tornitaloista ja matalista lamellitaloista koostuva kerrostaloalue, jonka rakensi Silta ja Satama 1965–1970. Ympäristössä on rivitaloja.
Asuinalueesta piti suunnitelmien mukaan tulla oleellisesti laajempi Luoteis-Vantaan keskus. Vantaanpuiston rakentaminen kuitenkin pysähtyi 1972, kun sisäasiainministeriö jätti hyväksymättä poikkeusluvan kaavoituksen keskeneräisyyden ja lentomelun vuoksi. Sisäasiainministeriö jätti 1977 ja 1981 myös asemakaavat vahvistamatta. 1985 vahvistettiin vain jo rakennettu osa. Korkein hallinto-oikeus kielsi lisärakentamisen 1987.
Vantaanpuiston alueella ei ollut alkuaikoina kaukolämpöä, joten taloissa oli kiinteistökohtainen lämmitys. Vesihuoltoa varten rakennettiin oma vedenottamo. Kunnallisen vesijohdon myötä vedenottamo poistettiin käytöstä veden fluoripitoisuuden vuoksi ja jäi varavedenottamoksi.
Alueella asuu nykyään noin 900 henkeä. Vantaanpuiston varhaisaikoina 1970-luvun alkupuolella alueella asui jopa 1600 henkeä. "Vantaanpuiston ostoskeskus" toimii alueen sydämenä ja tarjoaa palveluja myös naapurikaupunginosille.
Markkinatrendi
Markkinatrendeistä puhutaan usein sijoittamisen ja finanssimarkkinoiden yhteydessä. Yleensä trendit erotellaan lyhyt- ja pitkäaikaisiksi, toissijaiseksi ja ensisijaiseksi.
Käsitettä "härkämarkkina" käytetään pitkään jatkuneesta nousukaudesta, joka ylittää historiallisen keskiarvon. Härkämarkkinoilla odotukset ovat hyvin myönteisiä. Vastaavasti käsitettä "karhumarkkina" käytetään pitkään jatkuneesta laskukaudesta. Karhumarkkinoilla vallitsee pessimismi, sijoittajat myyvät mikä johtaa markkinoiden laskukierteeseen. Ehkäpä tunnetuin härkämarkkinatilanne oli valloillaan 1990-luvulla, jolloin markkinat kasvoivat ennätysvauhtia, ja joka loppui teknokuplan puhkeamiseen 2000-luvun alussa. Suurta lamaa 1930-luvulla voidaan pitää pörssihistorian pahimpana karhumarkkinatilanteena.
Pitkään jatkuneilla kasvu- tai laskukausilla tapahtuu yleensä äkillisiä lasku- tai nousupiikkejä. Niitä kutsutaan "korjausliikkeiksi".
Käsitettä "kuolleen kissan pomppu" () käytetään sijoitusmarkkinoilla tilanteesta, jolloin osakekurssi on laskenut jyrkästi ja noussut hieman sen jälkeen ylöspäin. Pessimistiset sijoittajat kuvaavat tilannetta tällä käsitteellä, joka juontuu sanonnasta "jopa kuollut kissa pomppaa ylöspäin, jos se putoaa korkealta." Sitä käytti tiettävästi ensimmäisenä eräs talouslehti "Financial Timesin" vuonna 1985 haastattelema osakevälittäjä, jolloin Singaporen ja Malesian markkinat pomppasivat ylöspäin kovan laskun jälkeen.
Messerschmitt-Bölkow-Blohm
Messerschmitt-Bölkow-Blohm GmbH (lyhenne MBB) oli saksalainen ilmailu- ja avaruustekniikan konserni.
Messerschmitt-Bölkow-Blohm syntyi vuonna 1968, kun Bölkow ja Messerschmitt yhdistyivät. Tähän yhtymään liittyi vuonna 1969 vielä Hamburger Flugzeugbau GmbH, joka oli laivoja ja lentokoneita valmistavan Blohm & Vossin tytäryritys.
Vuonna 1981 yhtiö hankki Vereinigte Flugtechnische Werken.
Vuonna 1988 Daimler-Benz AG hankki MBB:n ja yhtiö yhdistettiin vuonna 1989 Deutsche Aerospaceen. Vuonna 2000 DASA muuntui osaksi EADSia. MBB valmisti myös tuulivoimaloita.
Kokomo
Kokomo on Yhdysvaltain kaupunki Indianan osavaltiossa. Se on Howardin piirikunnan pääkaupunki. Kokomo on osavaltionsa kaupungeista kahdenneksitoista suurin.
United States Census Bureaun mukaan Kokomon pinta-ala on 42,1 km², josta vettä on 0,2 km² eli 0,37 %. Kokomo on nimetty miamien päällikkö Ma-Ko-Ko-Mon mukaan. Siitä tuli kaupunki vuonna 1865.
Kokomossa oli vuoden väestönlaskennan aikaan 46 113 asukasta, 20 273 taloutta ja 12 204 perhettä.
Herrat nauraa
Herrat nauraa oli keväällä 1999 valmistettu ja MTV3-kanavalla esitetty televisiosarja, joka oli lyhyt jatko-osa vuosina 1990–1996 valmistuneelle satiirisarjalle "Hyvät herrat".
Sarjan päähenkilöt olivat jo "Hyvissä herroissa" esiintyneet kauppaneuvos Johannes Paukku (Matti Tuominen) sekä hänen vävypoikansa Raimo "Tollo" Koskivuo (Eero Melasniemi). Kylvettäjänä oli edelleen Tyyne Hurskainen (Anja Pohjola) ja hänen apulaisenaan toimi Raimo T. Koskivuon avioliiton ulkopuolisesta suhteesta syntynyt muun muassa eläinaktivistina toiminut Rosa (Vilma Melasniemi).
Sarjassa vieraili julkisuuden henkilöitä, kuten muun muassa Hjallis Harkimo, Tanja Karpela ja Johannes Virolainen.
Hoitovirhe
Hoitovirhe tarkoittaa lääketieteessä potilaan hoidossa tapahtunutta virhettä tai hoidon laiminlyöntiä.
Hoitovirheet johtuvat paitsi lääkärin laiminlyönnistä, myös joskus esimerkiksi kiireisen työtahdin aiheuttamia inhimillisiä virheitä. Muun muassa resurssien puutteet (kuten henkilökuntavaje) nopeuttavat hoidon aloittamista ennen kuin potilasta koskevat tutkimukset on saatettu kunnolla päätökseen, jolloin hoitovirheiden määrä kasvaa.
Väärästä diagnoosista johtuva virheellinen hoito katsotaan hoitovirheeksi.
Korvauksia voi hakea Potilasvakuutuskeskukselta. Lomakkeita saa esimerkiksi Kansalaisen palvelut yhdestä osoitteesta Suomi.fi portaalisivustolta.
Terveyden ja hyvinvoinnin laitos arvioi Suomessa kuolevan hoitovirheisiin vuosittain 700–1 700 henkeä. Joka kymmenes sairaalapotilas kärsii hoitovirheestä ja joka sadas saa vakavan haitan. Suomen Potilasturvallisuusyhdistyksen mukaan puolet hoitovirheistä olisi estettävissä.
Kollektiivinen hoitovirhe tarkoittaa yhteisön säännösten tai asetusten takia tekemää hoitovirhettä. Myös lääkärinvalan rikkovat määräykset, asetukset ja säännökset katsotaan kollektiiviseksi hoitovirheeksi.
Kollektiivisista hoitovirheistä on useita esimerkkejä myös Suomesta. Esimerkit liittyvät lähinnä huumeiden ja alkoholin vieroitushoitojen säännösten aiheuttamaan syrjintään. Myös hoitojen toteuttamista koskevissa säännöksissä on ollut määräyksiä, jotka ovat aiheuttaneet kollektiivisia hoitovirheitä.
Julkinen valta
Julkinen valta on nimitys, jolla kuvataan julkisyhteisöjen luonnollisiin ja oikeushenkilöihin kohdistamaa vallankäyttöä. Julkiselle vallalle on ominaista, että se on luonteeltaan yksipuolista: valtaa käyttävällä on oikeus tehdä lainvoimainen oikeustoimi ilman toisen osapuolen suostumusta. Esimerkkinä toimii kaavoitus, joka voidaan toteuttaa maanomistajan tahdon vastaisesti. Tosiasiallisessa julkisen vallan käytössä oikeussuhteita ei sen sijaan muuteta vaan toteutetaan jokin käytännön toimi, esimerkiksi häirikön poistaminen julkisesta sisätilasta. Tällaista tosiasiallisen julkisen vallan käyttöä sisältyy muun muassa poliisityöhön, opetukseen ja hoitotyöhön.
Yleensä julkista valtaa käyttävät valtio ja kunnat, joissa käytännön vallankäyttö on delegoitu virkamiehille ja monijäsenisille hallintoelimille ja tuomioistuimille. Vähäisiä julkisen vallan käyttömahdollisuuksia on delegoitu lailla myös yksityisille kansalaisille (esimerkiksi kalastuksenvalvojat), julkisomisteisille liikelaitoksille ja yksityisille yhteisöille (esimerkiksi yksityiset perusopetuksen antajat).
Suomen perustuslaki rajoittaa mahdollisuutta delegoida julkista valtaa muille kuin julkisyhteisöille. Suomessa julkisen vallan käyttöön liittyvät kysymyksiä on ollut yksityisen pysäköinninvalvonnan alalla, jota koskevan lakiehdotuksen eduskunnan perustuslakivaliokunta kielsi. Valvira kielsi Rääkkylän kuntaa ulkoistamasta sosiaalipalvelujaan yksityiselle yritykselle. Julkista valtaa koskevaa oikeudenalaa kutsutaan julkisoikeudeksi.