Valtasormus
Valtasormus (, "Ruling Ring" ja "Ring of Power") on kuvitteellinen esine, joka esiintyy J. R. R. Tolkienin Keski-Maassa. Valtasormusta kutsutaan Tolkienin kirjoissa myös nimellä Sormusten Sormus, Suurin Sormus, Herrasormus, Hallitsijasormus tai ainoastaan yksinkertaisesti Sormus. Klonkku kutsui Sormusta nimellä Aarre ("Precious"). Elrondin neuvonpidossa mainitaan nimitys Isildurin Turma. "Tarun sormusten herrasta" juoni kertoo Frodo Reppulin tehtävästä tuhota Sormus.
Valtasormuksen takoi Musta Ruhtinas Sauron Tuomiovuoren uumenissa noin vuonna 1600 Toista Aikaa. Sauron vuodatti Sormukseen suurimman osan pahansuopuudestaan, ahneudestaan, julmuudestaan ja osan omasta elinvoimastaan. Sormuksen leikkasi Sauronin sormesta Isildur, kuningas Elendilin poika. Elrond Puolhaltia neuvoi Isilduria tuhoamaan Sormuksen, mutta Isildur vastusti ja julisti Sormuksen omakseen, tarkoituksenaan tehdä siitä sukunsa perintökalleus. Isildur kuoli Kurjenmiekkakenttien lähistöllä vuonna 2 Kolmatta Aikaa ja Sormus upposi Anduin-jokeen.
Miltei 2 500 vuotta myöhemmin kaksi hobittien kaukaista sukulaista, Déagol ja Sméagol olivat kalastamassa, kun Déagol löysi joenpohjasta Sormusten Sormuksen. Sméagol halusi Sormuksen itselleen, mutta kun Déagol ei suostunut luovuttamaan Sormusta vapaaehtoisesti, Sméagol kuristi hänet ja otti Sormuksen. Sormus turmeli Sméagolin ja häntä alettiin kutsua nimellä Klonkku. Sméagol-Klonkku asui miltei 500 vuotta Sumuvuorten alaisessa luolassa, kunnes Sormus hylkäsi Klonkun. Sormuksen löysi kaikkein epätodennäköisin olento, hobitti Bilbo Reppuli.
Bilbo ei tiennyt Sormuksen taustasta ja piti sitä harmittomana taikasormuksena, joka kykeni muuttamaan näkymättömäksi. Bilbo vei Sormuksen takaisiin Kontuun, mutta velho Gandalf sai selville, että Bilbon taikasormus oli Suurin Sormus.
Aikanaan Sormus periytyi Bilbolta hänen veljenpojalleen Frodo Reppulille. Gandalf neuvoi Frodoa viemään Sormuksen Rivendelliin. Päätettiin, että Sormus tuhottaisiin ja Frodoa suojaamaan muodostettiin Sormuksen Saattue. Sauron oli saanut tietää Sormuksen löytyneen ja lähetti palvelijansa etsimään sitä.
"Tarun sormusten herrasta" lopussa Valtasormus tuhoutui Tuomiovuoren liekeissä ja Sauron lyötiin ikiajoiksi. Sauron menetti Sormuksen mukana suurimman osan mahdistaan ja hävisi olemattomiin.
Valtasormukseen kaiverrettu riimukirjoitus:
Tolkien kuvaili Sormuksen harmittoman näköiseksi kultasormukseksi. Toisin kuin muissa Mahtisormuksissa, Valtasormuksessa ei ollut jalokiveä tai muita koristeita. Kun Sormusta kuumensi, siihen ilmestyi kirjoitus:
Kirjoitus oli haltiariimuilla, mutta kieli oli Mustaa Kieltä. Kirjoitus merkitsi:
Kyseessä oli loitsu, jonka Sauron lausui takoessaan Sormuksen.
Sormusruno:
Sormus kykeni muuttamaan kantajansa näkymättömäksi. Toisaalta Sauron itse pysyi näkyvänä hahmona sormusta käyttäessään.
Näkymättömyys oli joskus hyvin hyödyllistä, mutta käyttö kiinnitti Sauronin Silmän ja nazgûlin huomion.
Tolkien ei varsinaisesti kuvaillut, minkälaisena Sormuksen kantaja näki maailman näkymättömäksi muuttuneena, mutta "Hobitissa" Bilbo ei aluksi huomaa tulleensa näkymättömäksi tai muita muutoksia. Frodo huomasi Sormusta käyttäessään Viimapäällä, että maailma ja muut seurueen jäsenet muuttuivat epäselviksi kun taas Sormusaaveet muuttuivat "hirvittävän selviksi". Frodo näki haltijaylimys Glorfindelin todellisen olemuksen kuten myös Sormusaaveet Sormuksen ja Morgulin veitsen vaikutuksen miltei saatua hänet valtaansa. Frodosta olisi tällöin tullut Sormusaaveiden kaltainen mutta niiden käskyvallassa oleva olento.
Peter Jacksonin "Taru sormusten herrasta" -elokuvatrilogiassa Sormus saa kantajansa näkemään oikean maailman varjoina ja näyttää Sormusaaveiden olemuksen.
Gandalf totesi, että Sormuksella oli oma tahto. Bilbo kertoi hänelle sen vaativan huomiota yhä enemmän ja että hän tunsi Sormuksen kuluttavan häntä samalla, kun se antoi hänelle epätavallisen pitkän eliniän. Sormus pidensi myös Smeágolin ikää, mutta vääristi hänet sekä henkisesti että fyysisesti.
Sormus saattoi fyysisesti laajeta ja kutistua ja se etsi aina vahvempaa kantajaa ja pyrki takaisin Sauronille. Se että Bilbo löysi Sormuksen saattoi näin olla vain osaksi sattuma. "Keskeneräisten tarujen kirjassa" J. R. R. Tolkien kuvaa Isildurin viimeisistä hetkistä, että Sormus vaikutti hetkellisesti siihen, miten muut näkevät kantajan kun tämä oli ottanut Sormuksen pois. Pelastaessaan Frodoa Sam näytti örkeistä uhkaavalta ja kookkaalta ja että hahmossa oli jokin merkillinen voima.
Sormus turmeli hiljaa kantajansa, ja jopa Gandalfin ja Galadrielin kaltaiset henkilöt eivät uskaltaneet käyttää Sormusta. Se olisi tehnyt heistä Sauronin kaltaisia ja kaikki Sormuksen avulla tehty olisi muuttunut lopulta turmeltuneeksi. Puutarhurina Sam oivalsi, ettei hän tarvitse koko maailman kokoista puutarhaa. Soturina Boromir näki Sormuksen aseena Sauronia vastaan. Frodon viattomuus antoi hänelle voiman kestää Sormusta, vaikka se hallitsi häntä yhä enemmän taivuttaen häntä pois tavallisesta maailmasta.
Frodo kysyi Galadrielilta, miksi hän ei näe mahtisormusten käyttäjien ajatuksia. Hän vastasi että yritys murtaisi Frodon ja että kyky käyttää sormusta on kantajansa mukaan.
Jotkut henkilöt, kuten Saruman ja Boromir lankesivat himoitsemaan Sormusta, ja se koitui heidän kohtalokseen. Ainoa, johon Sormus ei vaikuttanut, oli Tom Bombadil. Sormuksen tuhouduttua sekä Bilbo että Frodo kokivat tyhjyyttä, jota elämä ei voinut enää täyttää. Kymmeniä vuosia myöhemmin myös Sam lähti Harmaisiin satamiin, vaikka hän käytti Sormusta vain lyhyen aikaa.
Peter Jacksonin elokuvissa Sormus on nostettu miltei elävän hahmon kaltaiseksi. Elokuvissa sen voi kuulla joskus jopa tuottavan hengityksen kaltaisia ääniä erityisesti eripuraisuuksien ja epäilysten hetkinä.
Sormuksen oli tehnyt kultaseppä. Jackson antoi elokuvien kuvausten jälkeen Frodon näyttelijälle Elijah Woodille ja Klonkun näyttelijälle Andy Serkisille omat Sormukset.