hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kokonaistuote
Kokonaistuote on itse tuotteen ja palvelun muodostama kokonaisuus. Kun itse tuote, esimerkiksi "auto", voi hyvinkin olla markkinoissa, pyritään kokonaistuotemarkkinoinnilla antamaan tuotteelle lisäarvoa, jotta voitaisiin joko nostaa tuotteen hintaa tai laajentaa markkinaosuutta.
Esimerkiksi Mooren innovaatioiden omaksujaluokkien mukaan kokonaistuote muodostuu hyvin tärkeäksi myöhäisessä enemmistössä, jotka haluaa ennen kaikkea valmiin ja vakaan tuotteen kohtuullisella hinnalla.
Kokonaistuotetta käytetään myös mm. open source -ohjelmistoissa, jolloin alkuperäiseen vapaaseen ohjelmistoon voidaan liittää uusia ominaisuuksia ja palveluita, niin että itse kokonaisuudesta tulee ehyempi ja uusi tuote myytäväksi.
Anshelm Kannisto
Anders Anshelm (A.A.) Kannisto aik. Käck () oli puutarhuri, asioitsija ja yksi Suomen ensimmäisistä kansanedustajista. Kannisto toimi eduskunnassa SDP:n ryhmässä vuosina 1907–1910. Hänet valittiin kansanedustajaksi Mikkelin läänin vaalipiiristä.
Torppareiden Gustaf Johan Käckin ja Gustava Vilhelmina Braskin poika Anshelm työskenteli puutarhurina Joroisissa ja Säämingissä vuoteen 1908. Tuona vuonna hän aloitti Mikkelin työväentalon vahtimestarina.
Vuonna 1918 Kannisto vangittiin poliittisista syistä. Vankeuden jälkeen hän työskenteli SDP:n Mikkelin piirin piirisihteerinä ja asioitsijana kuolemaansa saakka.
Kannisto oli naimisissa Maria Silvennoisen kanssa.
Tim Lovejoy
Timothy Paul "Tim" Lovejoy (s. 28. maaliskuuta 1968) on englantilainen tv-juontaja ja käsikirjoittaja. Hänen suosituin ohjelmansa on Sky Sportsin humoristinen jalkapallo-ohjelma Soccer AM, jota hän juontaa yhdessä Helen Chamberlainen kanssa. Lovejoyn suosikkiseura on jalkapallossa Chelsea FC.
Mikko Vainio
Mikko Ilmari Vainio (15. lokakuuta 1923 Mäntsälä – 12. marraskuuta 2017 Lahti) oli suomalainen poliitikko. Vainio oli SMP:n kansanedustaja Hämeen läänin eteläisestä vaalipiiristä vuosina 1970–1975 ja 1983–1987 sekä presidentin valitsijamies vaaleissa 1978. Vainio oli myös Lahden kaupunginvaltuuston ja -hallituksen jäsen sekä Neste oy:n hallintoneuvoston jäsen.
Vainio kuului Suomen maaseudun puolueen puoluehallitukseen, ja hän oli eduskuntaryhmän varapuheenjohtaja. Vainio oli n puheenjohtaja 1970–1990 ja puolueen lehteä kustantaneen Pientalonpoika-yhtiön hallituksen puheenjohtaja.
Vainio työskenteli 1940-luvulla hitsaajana ja 1950-luvulta alkaen metallialan sekä käsityön ja teknisten aineiden opettajana Lahden kotiteollisuuskoulussa ja -opettaja-opistossa sekä Salpausselän yhteiskoulussa. Hän viljeli myös pientilaa Mäntsälässä ja harjoitti salaojitus- ja maanrakennusalan yritystoimintaa.
Vainion vanhemmat olivat pientilallinen Lauri Ilmari Vainio ja Hellin Heta Lehtonen. Hän oli kahdesti naimisissa, ensin kauppias Linda Meeri Salon kanssa 1944–1986 (kuollut) ja sitten myymälänhoitaja Tellervo Kyllikki Lehtosen kanssa vuodesta 1987. Ensimmäisestä liitosta syntyi yksi tytär vuonna 1952.
Vainion toinen tytär on kansanedustaja Anne Louhelainen, joka vuoden 2011 eduskuntavaaleissa valittiin kansanedustajaksi SMP:n seuraajapuolue Perussuomalaisten listoilta Hämeen vaalipiiristä.
Vainio kuului Perussuomalaisten Tukisäätiön hallitukseen.
Veikko Turunen
Veikko Johannes Turunen (19. kesäkuuta 1930 Harlu – 18. heinäkuuta 2006) oli rovasti (1984) ja kansanedustaja. Hän toimi kansanedustajana vuosina 1972–1975 valittuna Suomen kristillisestä liitosta Keski-Suomen läänin vaalipiiristä ja presidentin valitsijamiehenä vuonna 1978.
Turusen vanhemmat olivat asemamies Eino Johannes Turunen ja Alina o.s. Veripää. Turunen valmistui Helsingin yliopistosta teologian kandidaatiksi, vihittiin papiksi 1957 ja suoritti pastoraalitutkinnon 1983. Hän toimi eri kouluissa uskonnonopettajana ja pappina eri seurakuntien palveluksessa. Hän toimi myös paikallispolitiikassa Petäjävedellä ja Jyväskylässä.
Veikko Turusen lapsia ovat vanhimmasta nuorimpaan: Tero Turunen, Ora Turunen, Saara Suomalainen os Turunen ja Kari Turunen.
Juhani Surakka
Väinö Juhani Surakka (19. lokakuuta 1944 Lievestuore – 27. elokuuta 2002 Jyväskylä) oli paperikoneenhoitaja ja kansanedustaja. Hän toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1975–1987. Hän oli kansanedustajana Keski-Suomen läänin vaalipiiristä.
Putkiasentaja Väinö Surakan ja kotiäiti Toini Inkeri Lesosen poika Juhani kävi 4 luokkaa keskikoulua ja pääsi paperikonemieheksi Kankaan paperitehtaalle vuonna 1960. Tehtaan pääluottamusmieheksi hänet valittiin 1968. Tässä luottamustehtävässä hän jatkoi vuoteen 1971, kunnes tuli valituksi SAK:n Keski-Suomen piiriasiamieheksi. Työn ohessa Surakka opiskeli ammattiyhdistysopistossa ja kansankorkeakoulussa. Kansanedustajavuosien jälkeen hän palasi SAK:n toimitsijaksi vuosiksi 1987-1991, jolloin hän siirtyi yksityiseksi konsultiksi. Hän oli Jyväskylän kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1972–1980 ja 1984-2002. Presidentin valitsijamiehenä Surakka oli vuosien 1978 ja 1982 vaaleissa.
Surakka oli naimisissa etuussihteeri Marja-Liisa Kovasen kanssa. Heillä on kaksi lasta.
Julian Schwinger
Julian Seymour Schwinger (12. helmikuuta 1918 – 16. heinäkuuta 1994) oli yhdysvaltalainen teoreettinen fyysikko, joka tunnetaan renormalisaation kehittämisestä. Schwinger ja japanilainen Shin’ichirō Tomonaga keksivät renormalisaation samaan aikaan toisistaan riippumatta ja saivat molemmat Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1965.
Schwinger oli eräänlainen lapsitähti, joka julkaisi ensimmäisen tieteellisen artikkelinsa 16-vuotiaana. Isidor Isaac Rabi päästi hänet opiskelemaan Columbian yliopistossa jo alaikäisenä. Hän väitteli vuonna 1939 väitöskirjalla, joka oli kirjoitettu jo muutamia vuosia aikaisemmin. Hän jatkoi Berkeleyn yliopistoon Robert Oppenheimerin ohjaukseen, sieltä Purduen yliopistoon ja sodan alettua MIT:n säteilylaboratorioon, johon kerättiin monia huipputiedemiehiä ratkomaan tutkaan liittyviä ongelmia.
Tutka-asioissa käytetään suuria mikroaaltotehoja, mikä sai Schwingerin miettimään elektronien kiihdyttämistä, mikä johti kysymykseen siitä, miten elektronit säteilevät magneettikentässä, ja havaintoon, että elektronin kentässä tapahtuva reaktio muuttaa hiukkasen ominaisuuksia, myös massaa. Tämä johti Nobelilla palkittuun työhön kvanttisähködynamiikan parissa.
Paavo Vesterinen
Paavo Viktor (Vihtori) Vesterinen (2. maaliskuuta 1918 Laukaa – 26. kesäkuuta 1993 Laukaa) oli kansanedustaja. Hän toimi kansanedustajana vuosina 1975–1987. Hän oli kansanedustajana Keski-Suomen läänin vaalipiiristä ja hänet valittiin Keskustapuolueen ehdokkaana.
Vesterinen on käynyt keskikoulu 1935 ja maamieskoulun 1936. Hän valmistui agrologiksi 1940. Hän oli ammatiltaan maanviljelijä. Hänelle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvo 1970.
Vastakaarijousi
Vastakaarijousi on jousiase, jossa kaaren päät kaartuvat ulospäin. Vastakaarijousia käytetään nykyisin urheiluaseina ja metsästyksessä. Ne ovat yleensä heikkotehoisempia kuin nykyiset talja-, varsi- tai pitkäjouset, mutta helppokäyttöisempiä.
Vastakaarijousen ideana on, että kaartuvat päät varastoivat jännittyessään enemmän energiaa ja antavat nuolelle suuremman lähtönopeuden kuin samanpituisessa vastakaarettomassa jousessa. Vastakaarijousi on siten ollut hyödyllinen olosuhteissa, joissa pitkä jousikaari on hankala, kuten tiheissä metsissä tai ratsain liikuttaessa. Vastakaarijousia ovatkin käyttäneet muiden muassa hunnien ja mongolien ratsain liikkuneet sotilaat.
Samuel Hahnemann
Christian Friedrich Samuel Hahnemann (10. huhtikuuta 1755 – 2. heinäkuuta 1843) oli saksalainen lääkäri, jota pidetään homeopatian isänä.
Hahnemann syntyi Meissenissa, Saksin osavaltiossa. Hän oli nuoruudessaan kielellisesti lahjakas ja toimikin myös kääntäjänä ja kielten opettajana. Hän opiskeli lääketiedettä Leipzigissä ja Wienissä ja sai lääketieteen tohtorin arvon Erlangenin yliopistosta 10. elokuuta 1779. Hän aloitti varsinaisen lääkärintyönsä vuonna 1781.
Hahnemann meni naimisiin Johanna Henriette Kuchlerin kanssa. Parille syntyi yksitoista lasta.
Hahnemann piti oman päivänsä lääketiedettä riittämättömänä. Lopetettuaan työnsä lääkärinä hän sai elantonsa pääasiassa kielenkääntäjänä. Hän julkisti homeopatian periaatteet vuonna 1796, ja hänen julkaisujaan "Organon der rationellen Heilkunst" (1810) ja "Materia Medica Pura" (1811) pidetään alan keskeisinä teoksina.
Samuel Hahnemann kuoli Pariisissa 88-vuotiaana.
Inger Hirvelä López
Inger Emilia Hirvelä López (o.s. Sandholm, s. 2. tammikuuta 1940 Turku) on suomalainen poliitikko. Hän oli SKDL:n kansanedustaja Keski-Suomen läänin vaalipiiristä vuosina 1979–1987. Hirvelä on toiminut myös Suomen naisten demokraattisen liiton puheenjohtajana (1980–1986) ja Suomen kiertävänä suurlähettiläänä Keski-Amerikassa vuosina 2001–2006 asemapaikkana Managua, Nicaragua.
Hirvelä työskenteli ensimmäisen miehensä taidemaalari Eljas Hirvelän kanssa maatalousyrittäjänä vuosina 1961–1983. Sen ohessa hän toimi Jyväskylän yliopiston ruotsin kielen lehtorina 1977–1979. Ulkoasiainministeriön kehitysyhteistyösihteeri hänestä tuli vuonna 1989 ja Latinalaisen Amerikan yksikön päällikkö 1998. Hirvelä toimi myös kansallisena asiantuntijana EU:n komissiossa 1995–1997.
Hirvelä oli Suomen kommunistisen puolueen jäsen. Hän nousi SKP:n keskuskomiteaan ja poliittiseen toimikuntaan 19. edustajakokouksessa vuonna 1981. Aarne Saarisen linjaa tukenut Hirvelä putosi keskuskomiteasta vuoden 1982 ylimääräisessä edustajakokouksessa.
Hirvelä valittiin presidentin valitsijamieheksi vaaleissa 1978 ja 1982. Jämsän kaupunginvaltuuston jäsen hän oli vuodet 1976–1987.
Dagon (elokuva)
Dagon on vuonna 2001 valmistunut Stuart Gordonin ohjaama kauhuelokuva, joka pohjautuu H. P. Lovecraftin samannimiseen teokseen.
Elokuva kertoo Paulista ja Barbarasta, jotka ovat purjehtimassa Espanjassa ystäviensä Howardin ja Vickin kanssa. Espanjalaisen kalastajakylän, Imbocan, edustalla jahti kuitenkin osuu riuttaan. Howard ja Vicki jäävät lukkojen taakse kannen alle, joten Paulin ja Barbaran täytyy lähteä hakemaan apua paikallisesta kylästä. Pian he huomaavat, ettei Imbocalta saa apua vaan jotakin muuta. Se on suuren merenjumala Dagonin opetuslasten asuma-alue. Imbocalla miehet nyljetään hengiltä ja naiset pakotetaan kantamaan Dagonin jälkeläisiä.
Feliks Kellosalmi
Felix (Feliks) Emil Kellosalmi (vuoteen 1908 Pettersson, 3. kesäkuuta 1877 Messukylä – 28. maaliskuuta 1939 Petroskoi) oli suomalainen faktori ja kansanedustaja. Kellosalmi toimi eduskunnassa SDP:n ryhmässä vuosina 1909–1910 ja 1917. Hänet valittiin kansanedustajaksi Viipurin läänin läntisestä vaalipiiristä.
Kellosalmen vanhemmat olivat pellavatehtaan työmies Pietari Kustaa Pettersson ja Aleksandra Heikintytär. Kansa- ja käsityöläiskoulut käynyt Kellosalmi oli ammatiltaan kirjaltaja. Hän eteni työnjohtajaksi, faktoriksi. Hän työskenteli muun muassa Eteenpäin-lehden taloudenhoitajana ja kirjapainonhoitajana Kotkassa. Kellosalmi toimi alkuaikojen Suomen työväenpuolueessa, joka vuodesta 1903 tunnettiin SDP:nä. Hän oli mukana perustamassa punakaartia Kotkassa 1904 ja myöhemmin Viipurissa 1917 ollessaan siellä SDP:n kaupunkijärjestön puheenjohtajana. Kunnallispolitiikassa hän oli mukana Helsingin ja Kotkan kaupunginvaltuuston jäsenenä ja Kotkan rahatoimikamarin jäsenenä.
Vuonna 1918 Kellosalmi työskenteli Suomen kansanvaltuuskunnan maksukonttorin johtajana. Keväällä hän pakeni Neuvosto-Venäjälle. Kellosalmi perusti Petroskoihin Karjalan kansallisen kirjapainon 1920 ja toimi myös sikäläisen Vapaus-lehden toimittajana. Vuosina 1924–1926 Kellosalmi toimi Kirja-osuuskunnan sihteerinä, 1926–1932 solujen perustajana MOPR:n Karjalan aluekomiteassa ja 1932–1934 suomen kielen opettajana finanssi-talousteknikumissa (keskiasteen sivistävä oppilaitos) sekä kielenkääntäjänä Anohinille nimetyssä kirjapainossa.
Kellosalmi erotettiin NKP:stä 16. lokakuuta 1935 ja hänet pidätettiin 21. lokakuuta samassa kuussa. Kellosalmi vapautettiin kuitenkin helmikuussa 1936 heikentyneen kunnon takia ja hän kuoli maaliskuussa 1939 Petroskoissa.
Kellosalmi oli naimisissa vuodesta 1899 Vilhelmina (Mimmi) Santalan kanssa ja heillä oli yksi ottopoika.
Daniel Chee Tsui
Daniel Chee Tsui (s. 28. helmikuuta 1939) on kiinalais-yhdysvaltalainen fyysikko, jonka tutkimuskohteisiin mm. kiinteän olomuodon fysiikka. Yhdessä Robert Laughlinin, Horst Störmerin kanssa he löysivät ns. Hallin ilmiön ja saivat löydöstä Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1998.
Helena Pesola
Anja Helena Pesola (s. 2. heinäkuuta 1947 Kuopio) on entinen suomalainen kansanedustaja. Hän toimi kokoomuksen kansanedustajana vuosina 1979–1991 edustaen Keski-Suomen läänin vaalipiiriä. Pesola toimi Holkerin hallituksen sosiaali- ja terveysministerinä vuoden 1989 loppuun saakka, minkä jälkeen hän siirtyi Kelan johtajaksi.
Ylioppilaaksi Pesola kirjoitti vuonna 1967 Jyväskylän tyttölyseosta. Hän kävi Saksan liittotasavallassa opintomatkalla vuonna 1970 ja valmistui myöhemmin yhteiskuntatieteiden maisteriksi Jyväskylän yliopistosta vuonna 1975. Naimisiin hän meni pankinjohtaja Tapio Pesolan kanssa vuonna 1971.
Pesola on toiminut vuodesta 1990 lähtien Kelan johtajana. Hänen on tarkoitus jäädä 68-vuotiaana eläkkeelle kesällä 2015.
Ministerin arvonimen Pesola sai vuonna 2011.
MAT 49
MAT 49 on "Manufacture Nationale d’Armes de Tulle"n (MAT) Ranskan armeijalle kehitetty konepistooli.
Vuonna 1949 tuotantoon otettu, vuoteen 1979 asti valmistettu massasulkuinen, avoimelta lukolta ampuva MAT 49 korvasi vuonna 1939 palveluskäyttöön otetun MAS 38:n, joka oli ensimmäinen ranskalaisten valmistama käyttökelpoinen konepistooli.
Aseessa käytettiin runsaasti teräspellistä prässättyjä pistehitsauksella yhteen liitettyjä osia. Siinä on käytetty muutamia poikkeuksellisia rakenneratkaisuja esimerkiksi pistoolikahvaan sijoitettu kahvavarmistin, joka on painettava pohjaan ennen kuin aseella voi ampua. Samalla lipaskehys toimii myös etukahvana ja se voidaan taittaa piipun alle vaakasuoraan sekä tyhjänä että lipas kiinnitettynä. Tämä helpottaa aseen puhdistusta ja samalla se toimii tehokkaana varmistimena.
Ranska käytti asetta useissa toisen maailmansodan jälkeisissä sodissa, kuten Indokiinan sodassa. Vietnamissa kommunistijoukot saivat niitä runsaasti sotasaaliksi ja muunsivat suuren määrän niistä 7,62×25 Tokarev -kaliiperisiksi.
Vinnie Vincent Invasion
Vinnie Vincent Invasion oli yhdysvaltalainen hardrockmusiikkia esittänyt yhtye, jonka Kiss-yhtyeestä erotettu soolokitaristi Vinnie Vincent perusti vuonna 1984 Los Angelesissa.
Vincentin kanssa yhtyeen alkuperäisen kokoonpanon muodostivat laulaja Robert Fleischman, basisti Dana Strum ja rumpali Bobby Rock. Yhtye julkaisi 1980-luvulla kaksi studioalbumia, vuoden 1986 "Vinnie Vincent Invasionin" ja vuoden 1988 "All Systems Go:n". Robert Fleischman erosi yhtyeestä pian debyyttialbumin jälkeen ja hänet korvasi Mark Slaughter. Yhtye hajosi lopullisesti vuonna 1989 ja sittemmin Strum ja Slaughter perustivat yhdessä Slaughter-yhtyeen.
Väinö Rautiainen
Väinö Armas Rautiainen (16. helmikuuta 1932 Saarijärvi – 2. helmikuuta 2011 Saarijärvi) oli suomalainen kansanedustaja. Hänet valittiin kansanedustajaksi vuosiksi 1979–1983 Kristillisestä liitosta Keski-Suomen läänin vaalipiiristä.
Rautiainen oli yrittäjä. Hän aloitti 1956 lämpöpattereiden valmistajana ja laajensi toimintaa myöhemmin muoviputkijärjestelmiin ja keskuslämmityskattiloihin. Kirjapainoteollisuuskin tuli mukaan hänen yritystoimintaansa. Rautiainen oli 1976 verotetuin yksityishenkilö Suomessa.
Rautiainen sai useita tunnustuksia, muun muassa valtakunnallisen yrittäjäpalkinnon 1977. Kotikunta Saarijärvi myönsi hänelle 1997 Saarijärven Paavo -arvonimen kotiseudun hyväksi tehdystä työstä.
Rautiaisella oli Yhdysvalloissa karjatila, jossa hän asui 1980-luvun lopulta alkaen mutta säilytti Suomen kotimaana, jonne hän palasi vaimon sairastuttua.
Hannu Tapiola
Hannu Yrjö Sakari Tapiola (s. 24. huhtikuuta 1939 Porvoo) on suomalainen kansanedustaja. Hän toimi kansanedustajana Keski-Suomen läänin vaalipiiristä vuosina 1979–1983. Tapiola on koulutukseltaan filosofian kandidaatti ja sotilasarvoltaan yliluutnantti.
Ennen poliittista uraansa Tapiola on työskennellyt kansakoulunopettajana Rautavaaralla ja opettajana Kerimäen keskikoulussa 1958–1959 ja 1963–1966. Myöhemmin hän toimi historian ja yhteiskuntaopin lehtorina Jyväskylän normaalikoulussa vuosina 1967–1985, josta hän siirtyi koulun rehtoriksi 1985–1986. Tapiola oli kauppa- ja teollisuusministeri Seppo Lindblomin poliittinen sihteeri 1983–1984, Urho Kekkosen valitsijamies vuoden 1978 presidentinvaaleissa ja Mauno Koiviston valitsijamies vuoden 1982 vaaleissa. Jyväskylässä työskennellessään Tapiola toimi Muuramen kunnan keskeisissä luottamustehtävissä ja SDP:n Keski-Suomen piirin puheenjohtajana.
Tapiola toimi Kotkan apulaiskaupunginjohtajana vuosina 1986–1990, jonka jälkeen hänestä tuli Kotkan kaupunginjohtaja vuosiksi 1991–2002, jonka jälkeen hän jäi eläkkeelle. Hän on ollut Kymen Sanomien kolumnisti vuodesta 2002.
Tapiolan vanhemmat olivat kustannusvirkailijana toiminut Yrjö Tapiola ja postittajana työskennellyt Jenny Tahvanainen. Tapiola meni naimisiin Eliisa Heikkilän kanssa vuonna 1962. Liiton aikana heille syntyi neljä lasta, Jukka (s. 1963), Päivi (s. 1965), Pekka (s. 1967) ja Paula (s. 1971). Avioliitto Heikkilän kanssa päättyi vuonna 1989. Tapiola meni naimisiin vuonna 1990 Mirja Joensuun kanssa. Puoliso vuodesta 2006 on Annikki Nirvi.
Pirkko Ikonen
Pirkko Tuulikki Ikonen (s. 11. toukokuuta 1927 Hollola) on suomalainen kansanedustaja. Hän toimi Keskustapuolueen kansanedustajana vuosina 1983–1991. Hän oli kansanedustajana Keski-Suomen läänin vaalipiiristä.
Solange Knowles
Solange Piaget Knowles (s. 24. kesäkuuta 1986 Houston, Texas) on yhdysvaltalainen näyttelijä, R&B-laulaja, sanoittaja, tuottaja ja malli. Hän on laulaja Beyoncé Knowlesin pikkusisko. Knowles oli naimisissa Daniel Smithin kanssa, mutta he erosivat vuonna 2007. Heillä on vuonna 2004 syntynyt poika Daniel Julez Smith.
Pekka Leppänen
Pekka Verneri Leppänen (17. elokuuta 1945 Konnevesi – 27. maaliskuuta 2016) oli suomalainen poliitikko. Hän toimi SKDL:n ja vasemmistoliiton kansanedustajana Keski-Suomen läänin vaalipiiristä 1983–1999. Hän oli Suolahden kaupunginvaltuutettu vuodesta 1970 lähtien.
Ennen eduskuntaa Leppänen toimi työsuojeluvaltuutettuna 1975–1983. Hän oli lähes 25 vuotta Suomi–Korea-seuran puheenjohtajana, kunnes jätti tehtävän vuonna 2006. Leppänen kävi Pohjois-Koreassa lukuisia kertoja. Syksyllä 1997 hän oli toimittamassa ruokaa Pohjois-Koreaan yhdessä kristillisen Via Dolorosa -yhdistyksen toiminnanjohtaja Lauri Jakkilan ja kansanedustajien Toimi Kankaanniemen (kd) ja Pauli Saapungin (kesk) kanssa.
Leppänen liittyi Suomen kommunistiseen puolueeseen vuonna 1971. SKP:n 19. edustajakokouksessa vuonna 1981 hän nousi puolueen keskuskomiteaan. Leppänen uusi paikkansa seuraavissa puoluekokouksissa vuosina 1982, 1984 ja 1987.
Tuula Pihlajamaa
Tuula Kaarina Pihlajamaa (e. Sarja, e. Hautamäki, e. Paavilainen) (s. 24. tammikuuta 1945 Nivala) on suomalainen päiväkodin johtaja ja kansanedustaja. Hän toimi eduskunnassa SDP:n ryhmässä vuosina 1983–1991. Hän oli kansanedustajana Keski-Suomesta.
Pihlajamaa valmistui ylioppilaaksi 1964 ja lastentarhanopettajaksi 1971. Hän toimi opettajana 1966–1972 sekä päiväkodin johtajana 1972–1983 ja 1993–1999. Hän oli Jyväskylän kaupunginvaltuuston jäsen 1980–1996.
Matti Lahtinen (kansanedustaja)
Matti Heikki Juhani Lahtinen (s. 19. syyskuuta 1945 Jyväskylän maalaiskunta) on suomalainen entinen kansanedustaja Keski-Suomen läänin vaalipiiristä. Hän toimi Kokoomuksen kansanedustajana vuosina 1984–1995. Hän tuli eduskuntaan Kymen läänin maaherraksi siirtyneen Matti Jaatisen tilalle.
Iiris Hacklin
Pirkko Iiris Annikki Hacklin (s. 14. tammikuuta 1944 Sortavala) on suomalainen opettaja ja kansanedustaja. Hän toimi kansanedustajana vuosina 1987–1995. Hän oli SDP:n kansanedustajana Keski-Suomen läänin vaalipiiristä.
Koulutukseltaan Hacklin on humanististen tieteiden kandidaatti (1967) ja hän on toiminut äidinkielen ja historian lehtorina Jämsässä. Vuosina 1984–1987 hän oli Eka-yhtymässä tiedotuspäällikkönä. Kotikaupunkinsa Jämsän kaupunginvaltuuston jäsenenä hän oli parinkymmenen vuoden ajan vuodesta 1976.
Aino Suhola
Aino Kyllikki Suhola (s. 16. tammikuuta 1950 Tampere) on suomalainen filosofian maisteri, sanomalehtitoimittaja ja kirjailija. Hän toimi keskustan kansanedustajana vuosina 1991–1999 Keski-Suomen vaalipiiristä.
Vuonna 2014 Suholalle myönnettiin Pro Finlandia -mitali.
Hanoi Rocksin diskografia
Tämä on suomalaisen rockyhtye Hanoi Rocksin diskografia, jossa on lueteltu yhtyeen yhdeksän kokonaisen albumin lisäksi singlet, maksisinglet, EP:t ja myös laittomat nauhoitteet eli bootlegit, jotka eivät ole yhtyeen virallisia julkaisuja. Näin ollen diskografia kattaa kaikki julkaisut, joissa esiintyy Hanoi Rocks.
Ensimmäinen albumi "Bangkok Shocks, Saigon Shakes, Hanoi Rocks" ja "Oriental Beat" on julkaistu Suomessa vielä tuplalevynä yhdessä paketissa vuonna 1984. Yhtyeen viimeinen levy Rock & Roll Divorce on tavallaan vain puolivirallinen, koska se julkaistiin vasta yhtyeen hajoamisen jälkeen ja kitaristi Andy McCoyn varastamien eräänlaisten bootleg-nauhojen pohjalta. Albumi on kuitenkin yhtyeen virallisilla kotisivuilla laskettu yhtyeen 1980-luvun tuotannon viimeiseksi levyksi, joksi se yleisesti lasketaan.Tässä osiossa ovat kaikki 12-tuumaiset maksisinglet. Listassa on myös EP:itä, jollaiseksi lasketaan jos kappaleiden määrä on neljä tai enemmän. Kaikissa listassa luetelluissa kaupallisissa maksisingleissä on kappaleita vähintään kolme. Listalle laitettu promo-EP Mental Beat on poikkeus, koska se on Hanoi Rocksin virallisen kotisivun 12 tuumaisten singlejen listalla. Tämä osio noudattaa tätä yhtyeen virallista listaa.Listalla ovat kaikki Hanoi Rocksin päämarkkina-alueilla julkaistut singlet. Näiden lisäksi singlejä on julkaistu Australiassa, Espanjassa, Etelä-Afrikassa, Puolassa, Venäjällä ja Ruotsissa. Lisäksi on julkaistu useita singlejä, EP:itä ja LP:itä bootleg-versioina. Ne eivät ole yhtyeen virallista tuotantoa.
Hanoi Rocksin hajottua julkaistiin ensimmäinen kokoelma jo marraskuussa 1985. "Lean On Me" -kokoelman tuli olla viimeinen kokoelma, mutta tämänkin jälkeen niitä on vielä ilmestynyt useita. Kokoelmalla on ennen julkaisematonta materiaalia. Suuri osa kokoelmista on julkaistu Japanissa. Nopeasti loppuunmyyty "Hanoi Rocks (4CD)"-kokoelma oli kehuttu ja suosittu nousten Suomen viralliselle albumilistalle. 1990-luvulla Hanoi Rocks pysyi esillä ja tavoitti kuuntelijansa lähes ainoastaan kokoelmien avulla. Vuodesta 1995 lähtien Britanniassa ja Suomessa julkaistu alkuperäisiä albumeita remasteroituina sekä joitain myös bonusraidoitettuina. Tällä hetkellä kaupoista on saatavissa koko Hanoi Rocks -tuotanto CD:inä. Hajoamisen jälkeen julkaistua "Rock & Roll Divorce" -albumia ei ole julkaistu CD:nä, ja sitä on vinyylinä enää vaikea löytää.Laittomia nauhoitteita eli bootlegeja on nauhoitettu erityisesti Britanniassa ja Japanissa yhtyeen keikoilta. Bootlegit pitivät kokoelmien lisäksi yhtyettä esillä 1980-luvun lopulla ja 1990-luvun alussa.
Hanoi Rocks:Johnny Thunders & Hanoi Rocks:
Tiedossa olevat 1980-luvun sijoitukset:
Uudelleen syntyneen Hanoi Rocksin 2000-luvun sijoitukset:
Tiedossa olevat Hanoi Rocks -kokoelmien listasijoitukset:
Marja-Leena Viljamaa
Marja-Leena Viljamaa (12. heinäkuuta 1945 Kihniö − 19. heinäkuuta 2003 Jyväskylä) oli psykologian tohtori ja psykologi. Hän toimi kansanedustajana vuosina 1991–1999. Viljamaa edusti SDP:tä Keski-Suomen vaalipiiristä.
Lois Chiles
Lois Cleveland Chiles (s. 15. huhtikuuta 1947 Houston, Texas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijätär ja entinen huippumalli. Hänen parhaiten tunnettu roolinsa oli Bond-tyttö Holly Goodhead elokuvassa "Kuuraketti". Hän näytteli "Dallas"-televisiosarjassa Holly Harwoodia kausilla 1982–1983. Hänet tunnetaan myös elokuvasta "Parhaat vuotemme", jossa hänen roolinsa oli Carol Ann. Hän on naimisissa Richard Gilderin kanssa.
Johannes Leppänen
Frans Johannes Leppänen (s. 18. kesäkuuta 1949 Kannonkoski) on agrologi ja entinen Suomen Keskustan kansanedustaja Keski-Suomen vaalipiiristä. Hän toimi kansanedustajana vuosina 1991–2003. Leppänen kuuluu Kannonkosken kunnanvaltuustoon, jonka puheenjohtajana hän aiemmin toimi.
Kansanedustajan toimiessaan Leppänen oli perustuslakivaliokunnan, suuren valiokunnan ja talousvaliokunnan jäsenenä sekä lakivaliokunnan ja eduskunnan palkkavaliokunnan varajäsenenä.
Leppänen tuomittiin vuonna 1994 tuottamuksellisesta kätkemisrikoksesta 30 päiväsakkoon. Hän oli ostanut edellisenä kesänä varastetun perämoottorin tuttavansa pojalta.
Johannes Leppänen on uskonnolliselta vakaumukseltaan vanhoillislestadiolainen ja toimii liikkeessä puhujana eli saarnaajana. Johannes Leppänen on toiminut myös Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kirkolliskokousedustajana.
Jalmari Kirjarinta
Hjalmar (Jalmari) Kirjarinta (aik. Virtanen, 4. huhtikuuta 1881 Kärkölä – 8. tammikuuta 1938 Leningrad) oli suomalainen kansakoulunopettaja, toimittaja ja kansanedustaja. Kirjarinta oli kansanedustaja SDP:n ryhmässä vuosina 1908–1909 ja Suomen sosialidemokraattisen nuorisoliiton (SSN) ensimmäinen puheenjohtaja 1906–1907. Hänet valittiin kansanedustajaksi Vaasan läänin itäisestä vaalipiiristä.
Nuoruudessa Kirjarinta teki läkki-, vaski- ja levysepän töitä. Hän opiskeli Werkon ja Jyväskylän seminaareissa ja opetti kansakoululaisia Kuolemajärvellä ja Helsingissä.
Sanomalehti- ja puoluetyö vei kuitenkin mennessään. SDP:n puhujana ja puoluesihteerin apulaisena Kirjarinta työskenteli 1906–1907 ja Sorretun Voiman päätoimittaja Jyväskylässä 1907–1911, kunnes joutui vankilaan majesteettirikoksesta (eli keisarin tai hänen perheensä loukkaamisesta). Vapauduttuaan hän jatkoi SSN:n ja Suomen Työläisliiton sihteerinä ja Työ-lehden toimittajana Viipurissa.
Vuonna 1918 Kirjarinta siirtyi Neuvosto-Venäjälle. 1930-luvulla hän työskenteli Leningradissa fysiikan opettajana Leningradin suomalaisella koululla ja Leningradin rautatieinstituutin sotilasaineiden opettajana.
Elämänsä loppuvaiheessa Kirjarinta asui eläkeläisenä Levassovan asemalla. Hänet pidätettiin Stalinin vainoissa lokakuussa 1937, tuomittiin kuolemaan syytettynä vastavallankumouksellisesta toiminnasta ja ammuttiin.
Hooftin tauti
Hooftin tauti on peittyvästi periytyvänä pidetty sairaus, joka aiheuttaa muun muassa fyysisen kehityksen viivästymistä, henkistä kehitysvammaisuutta ja verkkokalvorappeuman.
Belgialaiset tutkijat kuvasivat Hooftin taudin vuonna 1962 kahdella sisaruksella. Se on äärimmäisen harvinainen.
Erkki Partanen (kansanedustaja)
Erkki Juhani Partanen (2. helmikuuta 1944 Sortavalan maalaiskunta – 13. maaliskuuta 2010 Jyväskylä) oli Valmetin Rautpohjan tehtaiden pääluottamusmies ja kansanedustaja. Hän toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1995–1999. Hän edusti Keski-Suomen vaalipiiriä.
Työelämässä Partanen toimi korjausmiehenä 1961–1973 ja Rautpohjan tehtailla asentajana 1973–1984 ja pääluottamusmiehenä 1985–1995. Valmet paperikoneet Oy:n hallituksen jäsenenä hän toimi 1998–1995. Hän oli myös Jyväskylän kaupunginvaltuuston jäsenenä useita toimikausia.
Juha Karpio
Juha Ilmari Karpio (30. elokuuta 1938 Jyväskylä – 11. elokuuta 2018 Jyväskylä) oli varatuomari ja Jyväskylän kihlakunnan henkikirjoittaja. Hän toimi kansanedustajana vuosina 1995–2003 kokoomuksen eduskuntaryhmässä ja kuului puolustus-, laki- ja valtiovarainvaliokuntiin. Hän oli kansanedustajana ensin Keski-Suomen läänin vaalipiiristä, sitten Keski-Suomen vaalipiiristä. Karpio toimi Jyväskylän kaupunginvaltuuston ja -hallituksen jäsenenä. Hän oli valtuuston puheenjohtaja vuosina 1992–1997. Hän toimi myös Suomen pankin tilintarkastajana.
David Belle
David Belle (s. 29. huhtikuuta 1973, Fécamp, Ranska) on ranskalainen parkour-lajin luoja ja sen kuuluisimpia harrastajia.
Belle aloitti parkourin harrastamisen 15-vuotiaana sotilastaustaisen isänsä Raymond Bellen sekä Georges Hébert'n liikunnanfilosofian ("methode naturelle") inspiroimana. Sébastien Foucanin ja monien muiden kanssa Belle loi parkourin erottamalla sen muista samankaltaisista harrastuksista, kuten free running:sta. Hän on myös perustanut PAWA:n (Parkour Wordwide Association), jonka johdosta hän on sittemmin vetäytynyt.
2004 Belle näytteli ranskalaisessa toimintaelokuvassa Banlieue 13, jossa oli kuvattuna lukuisia parkour-kohtauksia. Elokuvan myötä parkour on noussut monien tietoisuuteen. Banlieue 13 - Ultimatum jatko-osa julkaistiin vuonna 2009. Alkuperäisestä "Banlieue 13:sta" tehtiin englanniinkielinen versio nimeltä Brick Mansions, jossa Belle myös näytteli.
Holoprosenkefalia
Holoprosenkefalia on synnynnäinen aivovaurio, jonka aiheuttaa raskauden varhaisvaiheessa tapahtuva keskushermoston etuosien esiasteen, prosenkefalonin kehityksen häiriintyminen.
Jos holoprosenkefalia on vaikea, oireita saattavat olla mm. kasvojen vakavat epämuodostumat, haju- ja näköhermojen puuttuminen, yksisilmäisyys, silmien ja nenän puutteellinen kehitys sekä monesti kuolema pian syntymän jälkeen. Lievemmissäkin tapauksissa holoprosenkefalikko saattaa kärsiä vaikeista neurologisista oireista ja monivammaisuudesta sekä esimerkiksi epilepsiasta ja skolioosista.
Holoprosenkefalia johtaa usein keskenmenoon. Elävinä syntyneistä lapsista siitä kärsii yksi noin 16 000:sta. Äidin diabetes kasvattaa lapsen holoprosenkefaliariskiä.
Pegasus-luokan kantosiipialus
Pegasus-luokka oli Yhdysvaltain laivaston kantosiipinen ohjusveneluokka tai tarkemmin kantosiipialusluokka, johon kuului kuusi alusta: "USS Pegasus", "USS Hercules, "USS Taurus", "USS Aquila", "USS Aries" ja "USS Gemini". Alukset olivat palveluksessa vuodesta 1977 ja ne palvelivat aina vuoteen 1993 asti. Alusten tyyppimerkintänä oli PHM eli "Patrol, Hydrofoil, Missile". Alustyyppi kehitettiin ennen kaikkea Yhdysvaltoihin tehtävää huumeiden salakuljetusta vastaan.
Yhdysvaltain laivaston eteläisen alueen komentaja vahvisti 1969 vaatimukset nopeille ohjuksin aseistetuille partioaluksille, joiden tuli kyetä torjumaan Välimeren alueella vastaavien alusten aiheuttama uhka. Vaatimukset laajenivat pian Naton merivoimien aseistamista suunnittelevan osastoon, jolloin niihin sisällytettiin Neuvostoliiton pinta-alusten torjuntakyky kaikilla Naton valvonnassa olevilla alueilla. Lopulta vuonna 1972 Yhdysvallat, Saksa ja Italia allekirjoittivat aiesopimuksen alusten suunnittelu- ja hankintakustannusten jakamisesta maiden kesken. Koska kyseessä oli kansainvälinen hanke päätettiin se toteuttaa metrijärjestelmää ja olemassa olevia komponentteja käyttäen. Vaatimuksina olleet suuri nopeus, merikelpoisuus ja raskas aseistus johtivat kantosiipialuksen suunnitteluun.
Suunnitteluvastuu annettiin Boeingille, joka oli samalla myös päätoimittaja. Naton mielenkiinto projektiin hiipui nopeasti, mihin ensisijaisena oli kustannusten nousu. Vuonna 1972 Yhdysvaltoja lukuun ottamatta muut osallistujat vetäytyivät projektista. Yhdysvaltain kongressi budjetoi kuuden aluksen hankinnan vuodelle 1975, mutta budjetin ylittäminen ja toteutusvaikeudet lähes peruuttivat projektin.
Amiraali Elmo Zumwelt aloitti PHM-projektin lisätäkseen laivaston pinta-alusten määrää kustannustehokkaasti. Projektissa olivat Yhdysvaltain laivaston lisäksi mukana Britannian Kuninkaallinen laivasto, Kanadan laivasto, Saksan Liittotasavallan laivasto sekä Italian laivasto ja sen tarkoituksena oli saada palveluskäyttöön kaikkiaan sata uutta alusta. Zumweltin jäätyä eläkkeelle laivasto siirsi pääosan projektiin sidotuista varoista raskaampien alusten kehittämiseen, mikä hidasti "USS Pegasuksen" valmistumista ja muita aluksia ei edes aloitettu. Kongressi pakotti laivaston saattamaan tilauksen päätökseen, mutta muut osallistujat irtautuivat projektista sen vaikeuksien vuoksi.
Marius Victorinus
Gaius Marius Victorinus (n. 281/291–363) oli antiikin roomalainen grammaatikko, reettori ja uusplatonilainen filosofi. Myöhemmällä iällään hän kirjoitti myös kristillisistä aiheista.
Victorinus oli syntyjään Africasta ja eli Konstantinus II:n aikana. Hän opetti retoriikkaa Roomassa, missä Hieronymus oli eräs hänen oppilaistaan. Vanhalla iällään hän kääntyi kristityksi. Hänen kääntymyksensä on sanottu vaikuttaneen suuresti Augustinukseen. Kun keisari Julianus Luopio julkaisi vuonna 362 ediktin, joka kielsi kristittyjä luennoimasta kirjallisuudesta, Victorinus sulki koulunsa. Trajanuksen forumille pystytettiin patsas kunnioittamaan häntä opettajana. Vähäiset tiedot hänen elämästään ovat peräisin enimmäkseen Augustinukselta ja Hieronymukselta.
Victorinuksen käännökset platonilaisten kirjailijoiden teoksista ovat kaikki kadonneet, mutta tutkielma "De definitionibus" on todennäköisesti hänen, eikä Boethiuksen, jonka nimiin se laitettiin aiemmin. Hänen neljä kirjaa käsittävä käsikirjansa prosodiasta, joka on otettu lähes sananmukaisesti Aelius Aphthoniuksen teoksesta, on säilynyt. On epäselvää, onko hän kirjoittanut myös muutamat muut metriikkaa ja grammatiikkaa käsittelevät teokset, jotka ovat säilyneet. Victorinuksen kommentaari Ciceron teokseen "De inventione" on hyvin hajanainen ja itsekin kommentaarin tarpeessa.
Victorinuksen säilyneisiin teologisiin kirjoituksiin kuuluvat Galatalaiskirjeen, Efesolaiskirjeen ja Filippiläiskirjeen selitykset; "De Trinitate contra Arium"; "Ad Justinum Manichaeum de Vera Came Christi"; sekä pieni tutkielma "Ilta ja aamu olivat yksi päivä". Kahden viimeksi mainitun aitous on epävarma. Muutamat hänen nimiinsä laitetut kristilliset runot ovat todennäköisesti jonkun muun kirjoittamia.
Victorinus säilytti uusplatonilaisen filosofiansa käännyttyään kristinuskoon, ja teoksessa "Liber de generatione divini Verbi" hän sanoo, että Jumala on olevan yläpuolella, ja niin voidaan sanoa jopa että hän ei ole. "Koska Jumala on olevan syy, voidaan sanoa tietyllä tavalla, että Jumala todella on (vere ων), mutta tämä ilmaisu tarkoittaa vain, että oleminen on Jumalassa samoin kuin seuraus on ylhäisessä syyssä, joka sisältää sen vaikka onkin sitä ylempi".
Victorinus oli myös hyvin omaperäinen ajattelija suhteessa kristilliseen dogmatiikkaan. Hänen kolminaisuusopin esityksensä teoksessa "Adversus Arium" (1B) on vailla ennakkotapauksia. Tutkijat ovat olleet erimielisiä hänen kolminaisuuskäsitteensä alkuperästä. Teorioita on esittänyt muun muassa Pierre Hadot teoksessaan "Porphyre et Victorinus".
Pullukkamerihevonen
Pullukkamerihevonen ("Hippocampus abdominalis") on merihevonen, joka on tunnistettavissa muista "Hippocampus"-suvun lajeista turpean vatsansa ansiosta. Niitä tavataan Uuden-Seelannin ja Australian kaakkoisosien viileissä rannikkovesissä aina 100 metrin syvyyteen asti. Pullukkamerihevoset elävät monenlaisissa elinympäristöissä.
Pullukkamerihevoset voivat olla ruskean, valkoisen, oranssin tai harmaan värisiä. Yleensä ruumiissa on myös tummia laikkuja. Ne kasvavat noin 18 cm pitkiksi.
Muiden putkisuukalojen tavoin pullukkamerihevoset syövät pääasiassa pieniä keijustoon kuuluvia eläimiä.
Aarno Yrjö-Koskinen
Aarno Armas Sakari Yrjö-Koskinen (9. joulukuuta 1885 Helsinki – 8. kesäkuuta 1951 Helsinki) oli vapaaherra, koulutukseltaan lakimies, lähettiläs ja toimi ulkoasiainministerinä.
Vapaaherra Yrjö-Koskinen sai varatuomarin arvon 1915. Tällöin hän toimi senaatin talousosaston palveluksessa. Hän siirtyi itsenäistyneen Suomen ulkoasiainministeriön palvelukseen toimien muun muassa Suomen Pariisin lähetystössä ja vuodesta 1924 poliittisen osaston päällikkönä ja 1929 kansliapäällikkönä. Hän toimi lähettiläänä Moskovassa 1. tammikuuta 1931 – 8. huhtikuuta 1940 aikana.
Kesken Moskovan kauden hän toimi Sunilan II hallituksessa ulkoasiainministerinä. Moskovan lähettiläänäolojaksoon sattuu muun muassa vuoden 1932 alussa solmittu Suomen ja Neuvostoliiton hyökkäämättömyyssopimus, jonka allekirjoittajana hän toimi. Hän oli lähettiläänä myös talvisodan sytyttyä ja toi lähetystönsä henkilökunnan vaikeuksien kautta Suomeen. Sen jälkeen hän siirtyi Turkkiin Suomen Ankaran lähetystön päälliköksi 20. elokuuta 1940 alkaen, jossa tehtävässä hän oli vuoteen 1950. Sen jälkeen hän toimi vielä vuonna Alankomaissa Haagissa.
Ansioistaan hän sai lähetystöneuvoksen arvon vuonna 1923 sekä erikoislähettilään ja täysivaltaisen ministerin arvon 2. tammikuuta 1928.
Hänen isänsä oli senaattori Yrjö Koskinen Yrjö-Koskinen ja isoisä suomalaisuusmies, senaattori Yrjö Sakari Yrjö-Koskinen.
Why Can’t This Be Love
Why Can’t This Be Love on hard rock -yhtye Van Halenin single, joka julkaistiin vuonna 1986. Se on bändin ensimmäinen single David Lee Rothin korvanneen vokalistin Sammy Hagarin kanssa. Single ylsi Mainstream Rock Tracks -listan ykköseksi ja Billboard Hot 100 -listalla kolmanneksi, joten se sai paljon radiosoittoaikaa. Suomessa se nousi virallisen singlelistan sijalle 14.
Kappaleessa kosketinsoittimet saavat suurimman huomion. Pop -oritointuneessa kappaleessa saatiin myös hyvin esiin Hagarin vahva lauluääni. Kappale auttoi muiden uusien single-levyjen (Dreams ja Love Walks In) kanssa Van Halenin seitsemännen studioalbumin 5150 nousemaan Billboard 200 -listan ykköseksi ensimmäistä kertaa Van Halenin historiassa. Albumi pysyi listan ykkösenä kolme viikkoa.
Leonard Orban
Leonard Orban (s. 28. kesäkuuta 1961 Brașov) on romanialainen teknokraatti, joka työskentelee Euroopan Unionissa Barroson komissiossa monikielisyydestä vastaavana komissaarina. Tässä toimessa hän vastaa EU:n kielipolitiikasta. Hän on Romanian ensimmäinen komissaari ja EU:n ensimmäinen pelkästään monikielisyyteen keskittyvä komissaari. Tehtävä alkoi 1. tammikuuta 2007 ja päättyy 31. lokakuuta 2009. Tekniikka- ja talous-taustainen Orban osallistui aktiivisesti Romanian EU:hun liittymiseen toimien aluksi apulais- ja lopuksi pääneuvottelijana.
Monikielisyydestä vastaavana komissaarina Orban johtaa myös EU:n laajaa tulkkaus-, käännös- ja julkaistutoimintaa kaikilla 23 virallisella kielellä.
Orban ei kuulu mihinkään poliittiseen puolueeseen, mutta kannattaa liberalismia. Hän kannattaa Romanian integroitumista EU:hun ja Sopimuksen Euroopan perustuslaista hyväksymistä sitä muokkaamatta.
Nemesios
Nemesios Emesalainen (n. 390) oli kristitty filosofi ja Emesan piispa Syyriassa. Hän kirjoitti teoksen "De natura hominis" ("Ihmisluonnosta"). Hänen elämästään ei tiedätä juurikaan muuta, ja jopa hänen ajoituksensa on epävarma. Tekstinsisäinen todistusaineisto osoittaa apollinarismi-kiistan jälkeiseen aikaan ja ennen Eutykheen ja Nestorioksen nimiin liittyviä kiistoja, toisin sanoen 300-luvun loppupuolelle.
Nemesioksen teos on mielenkiintoinen yritys koostaa antropologinen järjestelmä kristillisen filosofian näkökulmasta. Mooses ja Paavali esitetään vieri vieressä Aristoteleen ja Menandroksen kanssa, ja teos kallistuu platonilaisiin oppeihin muun muassa sielun ennaltaolemisen ja metempsykoosin suhteen. Fysiologisissa kysymyksissä Nemesios seuraa Aristotelesta ja Galenosta. Kaiken kaikkiaan teos on osoitus kristinuskon ja hellenismin yhtäaikaisesta vaikutuksesta 300-luvulla. Johannes Damaskolainen, Albert Suuri ja Tuomas Akvinolainen pitivät Nemesiosta suuressa arvossa, ja uskoivat hänen teoksensa olevan Gregorios Nyssalaisen kirjoittama, sillä heidän kirjoituksillaan on paljon yhteistä.
1,3-butaanidioli
1,3-butaanidioli on orgaaninen yhdiste (alkoholi, dioli), jonka runko muodostuu butaanista, johon on liittyneenä hiiliin numero 1 ja 3 alkoholiryhmä (OH). 1,3-butaanidioli on huoneenlämmössä (20 °C) väritöntä, viskoottista, hygroskooppista nestettä. Sen kemiallinen kaava on CHO ja rakennekaava on CHCHOHCHCHOH. 1,3-butaanidiolista käytetään myös nimityksiä "1,3-butyleeniglykoli", "1,3-dihydroksibutaani" ja "metyylitrimetyleeniglykoli". 1,3-butaanidioli on eräs butaanidiolien isomeerisistä muodoista, joita ovat muun muassa 1,2-butaanidioli, 1,4-butaanidioli ja 2,3-butaanidioli.
1,3-butaanidiolin moolimassa on 90,12 g/mol, kiehumispiste 207,5 °C, suhteellinen tiheys 1,00 g/cm (vesi = 1,0 g/cm), leimahduspiste 121 °C, itsesyttymislämpötila 394 °C sekä CAS-numero 107-88-0. 1,3-butaanidioli liukenee hyvin veteen.
Lyhytaikainen altistus ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä.
1,3-butaanidiolia valmistetaan pelkistämällä 3-hydroksibutanaalia nikkeliakatalyytin avulla. Yhdistettä voidaan käyttää eräiden erityiskäyttöön tarkoittettujen polyeetterihartsien valmistukseen. Lisäksi siitä saadaan 1,3-butadieeniä, joskin tämä käyttö on pääosin korvattu muilla valmistusmenetelmillä.
Rengaskromosomi
Rengaskromosomi on kromosomi, jonka päät ovat liimautuneet toisiinsa, jolloin kromosomipari on muodoltaan rengasmainen. Virhe saattaa ilmetä missä kromosomiparissa tahansa.
Rengaskromosomit aiheuttavat ihmisellä erilaisia oireita, koska sekä pitkän että lyhyen varren päässä on häviämä ja tärkeää perimäainesta saattaa puuttua. Tämä saattaa johtaa mm. epileptisyyteen, erilaisiin epämuodostumiin ja kehitysvammaan.
Erään vuonna 1975 julkaistun tutkimuksen mukaan yhdellä noin 50 000 sikiöstä on rengaskromosomi.
Slovakian jalkapallomaajoukkue
Slovakian jalkapallomaajoukkue edustaa Slovakiaa jalkapallon maajoukkuekilpailuissa.
Slovakia pelasi vuosina 1939–1944 yhteensä 16 ottelua. Sen jälkeen slovakit pelasivat Tšekkoslovakian maajoukkueessa maan jakautumiseen asti. Moni Tšekkoslovakian vuoden 1976 Euroopan-mestarijoukkueesta oli slovakkeja. Slovakian maajoukkue on ollut jälleen koossa vuodesta 1994.
Arvokilpailuiden karsintoihin Slovakia on osallistunut vuoden 1996 EM-kilpailuiden karsinnoista lähtien. Ensimmäinen lopputurnaus, johon maa on yltänyt, on vuoden 2010 MM-kilpailut. Slovakia voitti , jossa pelasivat myös Pohjois-Irlanti, Puola, San Marino, Slovenia ja Tšekki. Lopputurnauksessa Slovakia voitti alkulohkossaan Italian, pelasi tasan Uutta-Seelantia vastaan ja hävisi Paraguaylle. Neljännesvälierissä Slovakia hävisi Alankomaille 1–2. Tämä on toistaiseksi ainoa MM-turnaus, johon Slovakia on selviytynyt.
Slovakia pelasi Sydneyn olympialaisissa vuonna 2000 pudoten kuitenkin ensimmäisellä kierroksella.
Slovakia selviytyi EM-lopputurnaukseen ensimmäisen kerran Ranskan kisoissa 2016. Se voitti alkulohkossaan Venäjän, pelasi tasan Englannin kanssa ja hävisi Walesille. Ensimmäisellä pudotuspelikierroksella Slovakia hävisi Saksalle 0–3 pudoten jatkosta.
Slovakia on ollut FIFA-rankingissa parhaimmillaan 14:ntenä vuonna 2015.
Suuri pelko
Suuri pelko on heinä- ja elokuussa 1789 Ranskassa tapahtuneista maaseudun levottomuuksista käytetty nimitys.
Bastiljin linnoituksen valtaamisen (14. heinäkuuta 1789) jälkeen Ranskan maaseudulla levisi erilaisia huhuja, joiden mukaan esimerkiksi aristokraatit ja ulkomaalaiset aikoisivat kukistaa Ranskassa alkaneen vallankumouksen.
Uhatuiksi itsensä tunteneet talonpojat kävivät maanherroja vastaan: kartanoita ja velkakirjoja tuhottiin, maanherroja pahoinpideltiin ja heitä pakotettiin luopumaan feodaalioikeuksistaan.
Ranskan kesäkuussa julistettu kansalliskokous oli huolissaan tapahtumista. Elokuun 4. ja 5. päivinä se kumosi säätyerioikeudet ja feodaalioikeudet, minkä myötä monet talonpojat rauhoittuivat.
Natalia Streignard
Natalia Martínez Streignard (s. 9. syyskuuta 1970 Madrid, Espanja) on venezuelalainen näyttelijä, joka tunnetaan muun muassa roolistaan Valentina Villanuevana televisiosarjassa "Tuhkimotarina" sekä roolistaan "La Tormentassa" Maria Teresa Montillana.
Streignard syntyi Espanjan pääkaupungissa argentiinalaiselle äidille ja saksalaiselle isälle. Koko perhe muutti Venezuelaan tyttären ollessa kolmivuotias. Yhdeksänvuotiaana hän alkoi käydä näyttelijäkoulua. Hänen uransa alkoi Miss Venezuela -kisoista, joista hänet pyydettiin koekuvauksiin, ja vuonna 1992 Streignard saikin pari televisioroolia. Tämän jälkeen hän on näytellyt monissa telenoveloissa. Hän voitti vuonna 2004 INTE Awardin vuoden naisnäyttelijän palkinnon.
Streignard oli naimisissa kuubalaisen näyttelijän Mario Cimarron kanssa.
1,2-butaanidioli
1,2-butaanidioli on dialkoholeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Sen runko muodostuu butaanista, jonka 1. ja 2. hiiliatomiin liittyvät hydroksyyliryhmät (OH). 1,2-butaanidioli on huoneenlämmössä (20 °C) väritöntä, jähmeää nestettä. Sen kemiallinen kaava on CHO ja rakennekaava on CHCHCH(OH)CHOH. 1,2-butaanidiolista käytetään myös nimityksiä "1,2-butyleeniglykoli" ja "1,2-dihydroksibutaani". 1,2-butaanidioli on eräs butaanidiolien isomeerisistä muodoista, joita ovat muun muassa 1,3-butaanidioli, 1,4-butaanidioli ja 2,3-butaanidioli.
1,2-butaanidiolin moolimassa on 90,12 g/mol, sulamispiste −114 °C, kiehumispiste 194 °C, tiheys 1,01 g/cm (vesi = 1,0 g/cm), leimahduspiste 90 °C sekä CAS-numero 584-03-2. 1,2-butaanidioli liukenee veteen erittäin hyvin.
Lyhytaikainen altistus ärsyttää silmiä. Altistuminen suurille pitoisuuksille voi aiheuttaa tajunnantason laskua. Pitkäaikainen tai toistuva altistuminen 1,2-butaanidiolille (nieltynä) voi aiheuttaa vaikutuksia munuaisissa, johtaen kudosvaurioihin ja munuaisten toimintavajeeseen.
1,2-butaanidiolia valmistetaan 1,2-epoksibutaanin hydrolyysillä. Polyeetteröitymisen estämiseksi vettä käytetään huomattava tyypillisesti kymmen- tai kaksikymmenkertainen ylimäärä. Katalyyttinä reaktiossa käytetään rikkihappoa tai vahvasti happamia ioninvaihtohartseja. 1,2-butaanidioli reagoi diolien tapaan muodostaen muun muassa asetaaleja ja ketaaleja aldehydien tai ketonien kanssa ja polyestereitä. Yhdistettä käytetään pääasiassa liuottimena.
Martinniemen saha
Martinniemen saha oli Haukiputaan kunnan Martinniemen kylässä Kiiminkijoen pohjoisrannalla sijainnut sahalaitos. Rauma-Repola lakkautti sahan 1980-luvulla keskittäessään sahaustoimintojaan.
Sahalaitoksen käytössä oli oma satama Laitakarin saaressa Kiiminkijoen pohjoisrannalla. Sahaan liittyy kiinteästi myös Martinniemen puuhiomo, jossa valmistettiin paperimassaa.
Sahan puuhiomon voimalaitos sekä maamerkkinä toiminut 72-metrinen piippu purettiin joulukuussa 2017.
Martinniemen höyrysahan perusti vuonna 1905 asemapäällikkö Emil Granfelt. Alusta alkaen sahan toiminta oli vaatimatonta tukkipuun hankinnassa esiintyneiden vaikeuksien vuoksi. Raakapuun hankintavaikeudet aiheuttivat yhtiölle mittavia talousvaikeuksia. Jo vuonna 1908 Granfelt myi sahalaitoksen K. E. Blobergille, joka teki vararikon vuonna 1911.
Blombergin vararikon jälkeen muodostettiin Osakeyhtiö Martinniemi Ltd, jonka ensimmäisiä toimia oli sahalaitoksen uudistaminen. Saneeraus- ja uudistustoimet olivat niin mittavat, että yleisen käsityksen mukaan saha perustettiin uudelleen.
Oy Martinniemi Ltd ajautui kuitenkin talousvaikeuksiin ja yhtiön osakekanta siirtyi vähitellen uusille omistajille. Vuonna 1917 osakeyhtiö fuusioitiin Raahe Osakeyhtiöön, joka kuitenkin ajautui mittaviin talousvaikeuksiin 1920-luvun laskusuhdanteen vuoksi. 1920-luvun puolivälissä Martinniemen saha joutui omistusjärjestelyjen piiriin, ja yhdeksi sen omistajista nousi yrityksen luotottaja Kansallis-Osake-Pankki.
Vuonna 1952 Martinniemen saha siirtyi Rauma-Raahe Osakeyhtiöstä ja Repola-Viipuri Osakeyhtiöstä muodostetun Rauma-Repola Osakeyhtiön omistukseen. 6. maaliskuuta 1987 hallitus päätti liittää tappiollisen Martinniemen sahan Vapoon, joka oli sahaajana ennen kuin saha lopullisesti lopetettiin marraskuussa 1988. Nykyisin vanhalla saha-alueella toimii Martinniemi Timber Oy.
Metalliyhtye Poisonblack on kuvannut Bear The Cross videonsa sahalla.
Vuonna 1938 avattiin liikenteelle myös sivurata Haukiputaan asemalta Martinniemeen. Sahalla ja puuhiomolla oli tehdasalueen sisäisessä käytössä myös oma veturi, Deutz 22909/1938 ja myöhemmin Saalasti Otso1 70/1970.