hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Javier Sotomayor
Javier Sotomayor (s. 13. lokakuuta 1967) on entinen kuubalainen korkeushyppääjä, olympiavoittaja sekä kaksinkertainen ulkoratojen ja nelinkertainen sisäratojen maailmanmestari. Sotomayorin uran huippuvuodet ajoittuivat 1990-luvulle, jolloin hän oli lajissa maailman huipulla. Maailmanennätystä Sotomayor paransi uransa aikana kolmesti ja pitää ennätystä edelleen hallussaan.
Vuonna 1999 Sotomayor voitti Pan-Amerikan kisojen mestaruuden, mutta kisojen jälkeen hän antoi kokaiinia sisältäneen dopingnäytteen ja menetti voittonsa. Alun perin hän sai kahden vuoden kilpailukiellon, mutta IAAF lyhensi kilpailukiellon vuoden pituiseksi, ja Sotomayor sai osallistua Sydneyn olympialaisiin. Edmontonin MM-kisoissa 2001 Sotomayor hyppäsi neljänneksi, mutta myöhemmin selvisi, että hän oli antanut aiemmin kesällä nandrolonia sisältäneen dopingnäytteen. Hänen Edmontonin tuloksensa hylättiin ja käryn ollessa jo toinen sai hän elinikäisen kilpailukiellon.
Heinäkuussa 2015 Sotomayor sai virallisesti Espanjan kansalaisuuden. Sotomayorin veljenpoika Collazo Sotomayor on amatöörinyrkkeilijä. Hän edustaa nykyisin Azerbaidžania.
Rhipidistia
Rhipidistia on varsieväisten kalojen kladi, joka sisältää tetrapodit (”nelijalkaiset”) ja keuhkokalat. Sen kaksi pääryhmää ovat Dipnomorpha, joka sisältää nykyiset keuhkokalat (Dipnoi) ja sukupuuttoon kuolleen Porolepiformesin, sekä Tetrapodomorpha, joka puolestaan sisältää paitsi tetrapodit, myös tetrapodeihin johtaneen kehityslinjan. Aikaisemmin Rhipidistiaa ja keuhkokaloja pidettiin kokonaan eri ryhminä.
Keuhkokalat
Keuhkokalat ("Dipnoi") ovat varsieväisiä kaloja, jotka pystyvät hengittämään ilmaa uimarakkonsa avulla, jos vesi on vähähappista.
Nykyisin eläviä keuhkokaloja tunnetaan vain kuusi lajia eteläisen pallonpuoliskon sisävesissä. Australiassa, Afrikassa ja Etelä-Amerikassa on omat heimonsa. Enemmän keuhkokaloja on ilmeisesti esiintynyt devonikaudella, jolloin kalat kehittyivät voimakkaasti.
Keuhkokalat ovat petoja ja syövät kaikkea, mitä saavat kiinni jos saalis vain mahtuu niiden suuhun. Ruokavalioon kuuluvat kalat, äyriäiset ja muut vesieläimet.
Magnús Ver Magnússon
Magnús Ver Magnússon (s. 23. huhtikuuta 1963 Egilsstaðir) on islantilainen entinen voimanostaja ja voimamies. Hän on voittanut Maailman vahvin mies -kilpailun neljästi vuosina 1991, 1994, 1995 ja 1996.
Nykyään Magnús toimii tuomarina voimamies- ja voimanostokilpailuissa. Hän on yksinhuoltajaisä ja asuu lapsensa kanssa Hafnarfjörðurissa.
Varsieväiset
Varsieväiset ("Sarcopterygii") on luukalaluokka, johon perinteisesti luetaan kuuluviksi varsieväiset kalat, muun muassa keuhkokalat. Varsieväiset kykenevät liikuttamaan rintaeviään ja vastaeviään edestakaisin, ja kääntämään niitä, mihin muut kalat eivät kykene. Vain hyvin pieni osa nykyisistä kalalajeista kuuluu varsieväisiin. Suurin osa on viuhkaeväisiä.
Luokan sijoittuminen tieteellisessä luokittelussa on kiistanalaista, jopa luokan olemassaolo. Nykyään varsieväisten ajatellaan olevan oma luokkansa, kun se aikaisemmin oli luukalojen ("Osteichthyes") alaluokka. Alla esitetään versio, missä Tetrapoda luetaan kuuluvaksi tähän luokkaan.
Jón Páll Sigmarsson
Jón Páll Sigmarsson () oli islantilainen voimamies, voimanostaja ja kehonrakentaja. Hän voitti neljästi Maailman vahvin mies -kilpailun. Tämän lisäksi hän on 5-kertainen World Muscle Power -mestari ja 2-kertainen Euroopan vahvin mies. Häntä voidaan pitää modernin voimamiesurheilun isänä.
Hän kävi Suomessa monesti; hänet mm. nähtiin kutsuvieraana Gladiaattorit-kisoissa Planet Fun Fun -huvipuistossa Keravalla.
Jón Páll Sigmarsson kuoli 32-vuotiaana äkillisesti sydänkohtaukseen ollessaan punttisalilla tekemässä maastavetoa. Hänen parhaat salinostonsa olivat 390 kg kyykky (raw), 427,5 kg maastaveto (nosto remmeillä) ja 255 kg penkkipunnerrus (raw). Hän on yksi harvoista voimamiehistä, joka on pitänyt hallussaan voimamieskisojen maastavedon ja tukkipunnerruksen maailmanennätystä samaan aikaan: 523 kg veto polvista ja 165 kg tukkipunnerrus.
Tetrapoda
Tetrapoda (, , 'nelijalkaiset', 'neljä jalkaa') eli tetrapodit on selkärankaisten yläluokka, johon kuuluvat kaikki maalla elävät sekä neljällä raajalla kulkevat selkärankaiset. Yläluokka käsittää nykyiset sammakkoeläimet, matelijat, linnut, nisäkkäät ja niiden sukupuuttoon kuolleet sukulaiset. Useilla tetrapodeilla on neljä raajaa, mutta jotkin niistä ovat menettäneet raajansa tai palanneet takaisin veteen.
Tetrapodit kehittyivät devonikaudella noin 360 miljoonaa vuotta sitten kalasammakoista. Nämä eläimet puolestaan olivat kehittyneet varsieväisistä kaloista. Niiden evät alkoivat vähitelleen muuttua raajoiksi, ja ne siirtyivät vedestä maalle. Tetrapodit muodostavat kalasammakoiden kanssa Tetrapodomorpha-kehityslinjan.
Bill Kazmaier
Bill Kazmaier (s. 30. joulukuuta 1953 Wisconsin, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen voimanostaja ja voimamies.
Kazmaier voitti vuonna 1979 voimanostossa Yhdysvaltain mestaruuden ja IPF-liiton maailmanmestaruuden. Toisen maailmanmestaruutensa hän voitti 1983. Voimanostossa hänen paras yhteistuloksensa on 1 100 kilogrammaa, mikä oli IPF-liiton ennätys monien vuosien ajan.
Maailman vahvin mies -kilpailun Kazmaier voitti kolmesti peräkkäin vuosina 1980–1982. Voittojensa jälkeen hänet kutsuttiin kilpailuihin jälleen vuonna 1988, jolloin hän sijoittui Jón Páll Sigmarssonin jälkeen toiseksi. Vielä 1989 hän oli neljäs.
Kazmaier on toiminut myös ammattilaispainijana WCW-liiton viihdepainiotteluissa sekä toiminut voimamieskilpailujen televisiokommentaattorina.
Geoff Capes
Geoff Capes (s. 23. elokuuta 1949 Holbeach, Lincolnshire) on brittiläinen voimamies ja kuulantyöntäjä.
Capes on työntänyt kuulaa parhaimmillaan 21,68, joka oli Kansainyhteisön ennätys 23 vuoden ajan. Kuulantyönnössä hän on voittanut Kansainyhteisön mestaruuden kahdesti (1974 ja 1978). Rooman EM-kilpailuissa 1974 hän oli pronssilla. Sisäratojen EM-kilpailuissa hän saavutti kaksi kultaa, kolme hopeaa ja yhden pronssin vuosina 1974–1979. Hän on edustanut maataan erilaisissa kansainvälisissä yleisurheilukilpailuissa 67 kertaa, mikä on sekin ennätys. Maansa mestaruuden hän voitti 17 kertaa.
Vuonna 1980 Capes lopetti yleisurheilu-uransa ja ryhtyi ammattimaiseksi voimamieheksi. Maailman vahvin mies -kilpailun hän voitti vuosina 1983 ja 1985. Lisäksi hän kilpaili menestyksekkäästi perinteisissä Ylämaan kisoissa.
Nykyään Capes harrastaa undulaattien kasvatusta.
Ylämaan kisat
Ylämaan kisat () on perinteinen Skotlannin ylämailla järjestettävä kansallisurheilutapahtuma.
Ensimmäisen kerran kisat järjestettiin tiettävästi jo 1000-luvulla, mutta sittemmin on ollut pitkiä kausia, jolloin kisoja ei ole käyty. Yli 200 vuotta sitten perinnettä alettiin elvyttää ja nykyään kisat ovat Skotlannissa suosittuja, ja niitä järjestetään useissa kaupungeissa, merkittävimpinä Braemar, Inverness, Cowal, Lonach, Ballater ja Aboyne. Aboynen kisat on pidetty joka vuosi vuodesta 1867 lähtien lukuun ottamatta maailmansotien vuosia. Lisäksi skotlantilaiset siirtolaiset järjestävät vastaavia kisoja myös eri puolilla maapalloa.
Will Rogers
William Penn Adair ”Will” Rogers (4. marraskuuta 1879 Oklahoma – 15. elokuuta 1935 Alaska) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, koomikko ja cowboy. Hän syntyi intiaanialueella, josta myöhemmin muodostettiin Oklahoman osavaltio. Rogersin vanhemmat olivat cherokeesukuisia.
Rogers, innokas ilmailun puolestapuhuja, kuoli lento-onnettomuudessa Alaskassa kokeneen ennätyslentäjän, Wiley Postin mukana.
Will Rogersin mukaan on nimetty amerikkalainen sukellusvene "USS Will Rogers" ja Oklahoma Cityn lentokenttä Will Rogers World Airport.
Gorodki
Gorodki () on venäläinen kyykkää muistuttava peli. Nimi tarkoittaa "linnapeliä".
Gorodki on vanha venäläinen peli, jota ovat pelanneet tiettävästi muun muassa Pietari I, generalissimus Aleksandr Suvorov, Vladimir Lenin, Josif Stalin, Mihail Kalinin ja Kliment Vorošilov, tiedemies Ivan Pavlov, oopperalaulaja Fjodor Šaljapin ja kirjailijat Lev Tolstoi sekä Maksim Gorki.
Peliä pelattiin eri puolilla erilaisin sääntömuunnelmin, kunnes yhtenäiset säännöt kehitettiin vuonna 1923 ja säännöllinen kilpailutoiminta alkoi. Neuvostoliiton mestaruudesta pelattiin 1936 lähtien ja moskovalaiset voittivat lajissa lähes kaikki mestaruudet. Suosituimmillaan gorodki oli Neuvostoliitossa 1960- ja 1970-luvuilla, jolloin sitä harrasti noin 350 000 ihmistä. Lajin suosio alkoi laantua 1980-luvulle tultaessa. Neuvostoliiton romahtamisen jälkeen kilpailuperinne katosi, mutta lajia on sittemmin alettu uudelleen herättää henkiin ja kilpailuja on järjestetty. Gorodki- ja kyykkäjärjestöt tekevät kansainvälistä yhteistyötä.
Pyhän Olavin päivä
Pyhän Olavin päivä (, ) on Norjan ensimmäisen kristityn kuninkaan, Pyhän Olavin muistopäivä, jota vietetään 29. heinäkuuta. Sanottuna päivänä vuonna 1030 Pyhä Olavi sai surmansa Stiklestadin taistelussa kapinallisia vasallejaan vastaan. Muistopäivä kuuluu varsinaisesti katoliseen pyhimyskalenteriin, mutta sitä on juhlittu laajalti pohjoismaissa uskonpuhdistuksen jälkeenkin. Nykyäänkin se on Norjassa perinteinen juhlapäivä ja liputuspäivä. Färsaarilla sitä vietetään kansallispäivänä, joka on samalla myös pyhäpäivä. Suomessakin sitä juhlitaan erityisesti Savonlinnassa. Päivä on myös Olavin nimipäivä.
Päivän norjankielinen nimi "olsok" ja fäärinkielinen nimi "Ólavsøka" ovat muunnoksia keskiaikaisesta nimityksestä "Olafsvaka" (Olavin valvojaiset, Olavin vigilia, ja ovat alkujaan tarkoittaneet katolisena aikana Norjan kirkoissa edellisenä iltana pidettyä messua.
Savonlinnassa Pyhän Olavin päivä on vanhastaan tärkeä merkkipäivä, koska Pyhä Olavi on Olavinlinnan suojeluspyhimys, jonka mukaan linna on saanut nimensäkin. Koska vuonna 1639 perustetun kaupungin tarkka perustamisajankohta on hämärän peitossa, juhlitaan päivää myös kaupungin syntymäpäivänä.
Vanhaan aikaan Pyhän Olavin päivän juhlaruokana oli lammaspaisti. Olavinlinnassa kasvatettiin mustia pässejä silloin uhrattaviksi. Vuonna 1728 linnan viimeinen pässi hukkui pudottuaan virtaan.
Pyhän Olavin päivänä kaupungissa järjestetään aamusta iltaan saakka erilaista ohjelmaa kuten lörtsynsyönnin mm-kilpailut ja kulttuuritapahtumia. Kauppatorilla esiintyy muusikoita. Olavinlinnaan ja museoihin pääsee normaalia edullisemmin. Puolilta öin juhlinta päättyy ilotulitukseen.
Itkuvirsi
Itkuvirret eli "itkut" ovat muun muassa itämerensuomalaisten kansojen ja slaavilaisten kansojen keskuudessa määrätilanteissa, kuten häissä ja hautajaisissa esitettäviä valitusrunoja, jotka on improvisoitu perinteisistä aineksista. Itkuvirsien laulamisesta vastasivat itkijät.
Itkuvirret on jaettu neljään päälajiin: kuolinitkut, hääitkut, sotaanlähtöitkut sekä tilapäisitkut. Itkijöitä ovat yleensä olleet naiset. Itkijän kautta on purkautunut paitsi itkijän oma paha olo, myös yhteinen suru. Itkuvirsiperinnettä harjoitetaan Suomessa vain ortodoksikarjalaisten parissa.
Itkuvirsi on kirjallisuudessa ja tutkimuksessa käytetty nimitys. Paikallisilla on omat nimityksensä eri puolilla Karjalaa. Muun muassa Vienan Karjalassa itkemistä kutsutaan "äänellä itkemiseksi" ja Aunuksessa "luvotteluksi".
1900-luvun alusta lähtien itkeminen alkoi menettää myös karjalaisten parissa merkitystään. Kuitenkin esimerkiksi evakkokarjalaiset Suomessa pitivät itkuperinnettä yllä. Lisäksi Suomessa on viime aikoina perustettu itkemistä varten omia seuroja ja järjestetty kursseja. Itkuvirsiä on kirjoitettu muistiin ja nauhoitettu talteen runsaasti, joten käytöstä poistuneitakin itkuvirsiä on palautettavissa eloon. Nykyaikaiselle itkuvirrelle on ominaista itsehoitotehtävä: itkemällä voidaan purkaa suruja ja pettymyksiä. Nykyitkijätkin saattavat entisten itkijöiden tapaan esittää itkuja myös julkisesti.
Martta Kuikka
Martta Kuikka ("o.s. Pentunen", 1921 Suojärvi, Riuhtavaara – 22. syyskuuta 2005 Ilomantsi) oli runoilija ja itkuvirsien taitaja Ilomantsin Viinivaarasta. Kuikka oli viimeisiä aitoja suomalaisia itkuvirsien taitajia. Hän esiintyi lukuisissa häissä, hautajaisissa ja muissa tilaisuuksissa. Hän solmi avioliiton Arvo Kuikan kanssa vuonna 1943. Heille syntyi neljä lasta. Vuonna 1978 Martta jäi leskeksi. Hän julkaisi runokokoelmia ja hänen runojaan on äänitetty levyille. Kuikka sai myös kansainvälistä huomiota ja kävi esiintymässä muun muassa Ruotsissa ja Venäjällä. Kuikka on Inkerin Kulttuuriseuran kunniajäsen.
Romanian avaruusjärjestö
Romanian avaruusjärjestö (ROSA, ) perustettiin Romaniassa vuonna 1991 ja organisoitiin uudelleen vuonna 1995. Se toimii Opetus- ja tutkimusministeriön alaisuudessa koordinoiden Romanian julkisen sektorin avaruustoimintaa. Sen tehtävä on luoda tutkimus- ja kehityskeskuksia avaruusalalle. Se rahoittaa vuosittain avaruusprojekteja 8 miljoonalla dollarilla.
Vuodesta 2004 ROSAaa on johtanut tohtori Marius-Ioan Piso. Kunniapuheenjohtajana toimii romanialainen kosmonautti tri Dumitru Prunariu. ROSAn tiedejohtaja on prof. Virgiliu Niculae Constantinescu.
1970- ja 1980-luvuilla Romania osallistui aktiivisesti Neuvostoliiton johtamaan Interkosmos-avaruusohjelmaan. Romania toimitti osia tai moduleita yli 30 avaruuslentoa varten.
ROSA toimii yhteistyössä maan Ilmailu- ja Avaruusalan Tiedeneuvoston kanssa. Romanien ensimmäinen avaruusohjelma alkoi vuonna 2001. Vuodesta 2004 alkaen ROSA toimii myös ministeriöiden välisen turvallisuustutkimuksen johtavana tahona Romaniassa.
ROSA edustaa Romaniaa ESAssa, COSPARissa ja bilateraalisessa avaruusyhteityössä. Ulkoministeriön kanssa ROSA edustaa Romaniaa YK:n alaisessa United Nations Committee on the Peaceful Use of Outer Space eli COPUOS-komiteassa.
Se neuvotteli yhteistyöstä ESAn kanssa jo vuonna 1992. 17. helmikuuta 2006 ROSA allekirjoitti PECS-yhteistösopimuksen ESAn kanssa.
Ylä-Normandia
Ylä-Normandia () on yksi Ranskan 26 hallinnollisesta alueesta. Se muodostettiin vuonna 1956, kun Normandia jaettiin Ylä-Normandiaan ja Ala-Normandiaan. Alue koostuu Euren ja Seine-Maritimen departementeista ja sen pääkaupunki on Rouen.
Sosialistisen työn sankari
Sosialistisen työn sankari () oli Neuvostoliitossa korkein arvonimi, joka myönnettiin erityisistä saavutuksista kulttuurin tai talouden alalla. Arvonimi perustettiin 27. joulukuuta vuonna 1938 Neuvostoliiton korkeimman neuvoston presidiumin päätöksellä ja se myönnettiin henkilöille, jotka olivat saavutuksillaan teollisuuden, maatalouden, kuljetuksen, kaupan, tieteen tai tekniikan alalla edistäneet Neuvostoliiton kunniaa ja valtaa. Arvonimen saattoi riistää pois vain Neuvostoliiton korkeimman neuvoston presidium. Vuoteen 1971 mennessä sosialistisen työn sankarin arvonimi oli myönnetty 16 245 henkilölle, joista 4 497 oli naisia.
Ensimmäinen Sosialistisen työn sankarin arvonimi myönnettiin 20.12.1939 Josif Stalinille. Viimeisen kerran arvonimi annettiin 21.12.1991, saajana kazakstanilainen oopperalaulajatar Bibigul Tulegenova.
Leninin kunniamerkki
Leninin kunniamerkki (, Orden Lenina) oli Vladimir Leninin mukaan nimetty neuvostoliittolainen kunniamerkki, joka myönnettiin huomattavista siviili- ja sotilasansioista Neuvostoliiton hyväksi. Se perustettiin 6. huhtikuuta 1930.. Mitali on valettu platinasta.
Neuvostoliiton sankari tai sosialistisen työn sankari -arvonimen saaneet henkilöt saivat aluksi Leninin kunniamerkin, mutta näille tunnustuksille luotiin oma mitali. Kunniamerkki voitiin myöntää myös kaupungeille, yhtiöille, tehtaille, maantieteellisille alueille ja sotilasyksiköille. Ensimmäisen kunniamerkin sai 23. toukokuuta 1930 Komsomolskaja pravda -sanomalehti.
Talvisodan ansioista myönnettiin 735 Leninin kunniamerkkiä.
Komsomolskaja pravda
Komsomolskaja pravda () on venäläinen iltapäivälehti, jonka perusti vuonna 1925 Komsomol-järjestö. Nykyisin lehden levikki on päivälehtenä noin 800 000 kappaletta ja viikkolehtenä 3 000 000 kappaletta ja se on Venäjän suurin päivälehti.
"Komsomolskaja pravda" on palkittu Leninin kunniamerkillä, Lokakuun vallankumouksen kunniamerkillä, Suuren isänmaallisen sodan kunniamerkillä ja kahdesti Työn Punalipun kunniamerkillä. Kunnianosoitukset painetaan edelleen etusivulle sen nimen viereen.
"Komsomolskaja" julkaisi vuonna 1959 erikoislehden, jossa kerrottiin millaista elämä olisi Neuvostoliitossa vuonna 2010. Erikoislehden mukaan muun muassa rikollisuutta ei olisi lainkaan eikä alkoholia käytettäisi muutoin kuin lääketieteellisiin tarkoituksiin.
CFC-yhdisteet
CFC-yhdisteet eli freonit () ovat kemiallisia yhdisteitä, jotka muodostuvat kloorista, fluorista ja hiilestä. Klooratut ja/tai fluoratut hiilivedyt ovat molekyylipainoltaan pieninä yhdisteinä kaasumaisia, pidempinä ketjuina nestemäisiä tai vahamaisia ja pitkinä polymeereina muoveja. Yhteistä näille kemikaaleille on se, että ne ovat hyvin inerttejä aineita, jotka eivät helposti reagoi muiden kemikaalien kanssa, ja ovat siten myös turvallisia ihmiselle.
Kaasumaisia CFC-yhdisteitä on käytetty kylmäkoneissa kauppanimellä freoni, josta on tullut koko ryhmän nimitys. CFC-yhdisteitä saattaa edelleen esiintyä vanhoissa kylmälaitteissa, sumutinpulloissa ponnekaasuna ja vaahtomuoveissa. Lyijyetyylinkin keksinyt Thomas Midgley kehitti ne korvaamaan siihen asti vastaavissa tarkoituksissa käytettyjä rikkidioksidia ja ammoniakkia, koska nämä olivat myrkyllisyydellään aiheuttaneet useita ihmiskuolemia. CFC-kaasujen tuotanto alkoi 1930-luvun alussa. Nykyään CFC-yhdisteiden käyttöä rajoitetaan kansainvälisin sopimuksin. Rajoitusten tavoitteena on päästä kokonaan eroon kaasumaisten CFC-yhdisteiden käytöstä. CFC-yhdisteiden on todettu tuhoavan ilmakehän stratosfäärin otsonikerrosta. Tämä otsonin hajoaminen johtaa otsonikerroksen ohenemiseen eli otsonikatoon, joka on voimakkainta maapallon navoilla ja niitä ympäröivällä alueilla.
CFC-yhdisteiden uskotaan voimistavan kasvihuoneilmiötä ja sitä kautta kiihdyttävän ilmastonmuutosta. CFC-molekyylit ovat jopa kymmenentuhatta kertaa hiilidioksidimolekyyliä pahempi kasvihuoneilmiön kiihdyttäjä. Se säilyy ilmakehässä hyvin pitkään, keskimäärin sata vuotta, tuhoten otsonia koko ajan.
NASA julkaisi tietokonesimulaation siitä, miten olisi käynyt ellei CFC-yhdisteiden käyttöä olisi rajoitettu. Simulaation mukaan kaksi kolmasosaa otsonikerroksesta olisi tuhoutunut vuoteen 2065 mennessä ja tämän vuoksi maahan pääsevän ultraviolettisäteilyn määrä olisi lisääntynyt 650 prosenttia. Ultraviolettisäteily olisi aiheuttanut huomattavaa vahinkoa kaikelle maanpäälliselle elämälle.
OSX/Oompa-A
OSX/Oompa-A tai OSX/Leap-A on ensimmäinen Mac OS X:lle löydetty oikea tietokonevirus tai ns. proof-of-concept. Virus leviää iChat lähiverkon kautta, esittäen tiedostoa 'latestpics.tgz'. Avattuna virus yrittää levittää itseään iChatin kaverilistalla oleville henkilöille. Ohjelma myös pyrkii saastuttamaan viimeksi käytetyt ohjelmat, mutta ei onnistu siinä, vaan ainoastaan rikkoo muokkaamansa ohjelmat. Apple on korjannut aukon uusimmassa päivityksessä. Virus toimii ainoastaan Mac OS X versiossa 10.4.3. Symantecin mukaan kyseessä ei ole virus, vaan tietokonemato.
DAB
DAB (Digital Audio Broadcasting) on teknologia radiolähetyksien välittämiseen digitaalisessa muodossa. Teknologian kehittäminen aloitettiin 1980-luvun lopussa.
Alkuperäinen tavoite oli korvata analogiset FM-yleisradiolähetykset DAB-lähetyksillä. DAB ei ole kuitenkaan saavuttanut riittävää suosiota lähetysmuodon muuttamiseksi. Syy DAB:n heikkoon menestykseen on ollut se, että kuulijat eivät ole kokeneet DAB-lähetyksistä saatavan riittävää lisähyötyä FM-lähetyksiin verrattuna. FM-lähetysten äänenlaatu on koettu riittäväksi ja FM-vastaanottimet ovat DAB-vastaanottimia halvempia.
DAB perustuu MPEG-1 Audio Layer II (MP2) -koodekkiin ja OFDM-modulaatioon. DAB-lähetysten bittivirraksi suunniteltiin 192 kbit/s, mutta suurin osa asemista (Britanniassa) lähettää vain 128 kbit/s nopeudella, mikä heikentää merkittävästi laatua.
Vuonna 2006 standardia kehittävä WorldDAB Forum julkaisi DAB+ -tekniikan, joka otti käyttöön HE-AAC (MPEG 4) -koodekin ja Reed–Solomon-virheenkorjauksen. Tekniikka ei ole yhteensopiva vanhempien vastaanotinten kanssa.
Ylellä oli vuodesta 1997 käytössä koeverkko, jonka toiminta on lopetettu vuonna 2005. Ensimmäinen radiokanava oli Radio Peili. Ruotsissa suunniteltiin analogisten lähetysten korvaamista DAB+:lla vuoteen 2024 mennessä, mutta suunnitelmasta on luovuttu., . Norjassa FM-jakeluverkko suljetaan vuoteen 2017 mennessä ja korvataan kokonaan digitaalisella DAB-jakeluverkolla.
Ruotsissa on kuitenkin ehditty käynnistää mm. suomenkielinen DAB-kanava Sisuradio. Sisuradio kuuluu myös Internetissä ja analogisesti Ruotsin kaapelitelevisioverkoissa.
Norja on päättänyt lopettaa kokonaan analogiset FM-lähetykset tammikuun 11. päivään 2017 mennessä ja aikoo korvata ne DAB-teknologialla. Peräti kaksi kolmasosaa norjalaisista vastustaa muutosta, vaikka Norjan yleisradio (NRK) on kampanjoinut DAB:n puolesta intensiivisesti.
Gerusia
Gerusia () oli antiikin Spartassa neuvosto, johon kuului 30 jäsentä. Spartan kaksi kuningasta olivat aina neuvoston jäseniä. Loput 28 jäsentä valittiin yli 60-vuotiaiden Spartan kansalaisten joukosta. Neuvoston jäsenyys oli elinikäinen. Vaikka kaikilla Spartan kansalaisilla oli teoriassa mahdollisuus päästä gerusian jäseneksi, valittiin sen jäsenet todellisuudessa aristokraattisukujen jäsenten keskuudesta.
Gerusia valmisteli ehdotukset, joista Spartan kansankokouksessa "apellassa" äänestettiin. Gerusia pystyi myös estämään kansankokouksen hyväksymät lakiehdotukset. Se toimi myös tuomioistuimena murhaoikeudenkäynneissä. Eforit saattoivat myös kysyä neuvoa gerusialta lakien tulkitsemisessa.
Jak and Daxter: The Precursor Legacy
Jak and Daxter: The Precursor Legacy on Naughty Dogin valmistama PlayStation 2:lle julkaistu tasohyppelypeli. Peli on ensimmäinen osa "Jak and Daxter" -pelien sarjassa.
Peli julkaistiin vuonna 2012 PlayStation 3:lle ja PlayStation Vitalle osana The Jak and Daxter Trilogy -kokoelmaa.
Vuonna 2017 peli julkaistiin PlayStation 4:lle ladattavaksi PS2-klassikoksi julkaisun yhteydessä.
Tarina kertoo kahdesta pojasta, Jakista ja Daxteristä, jotka lähtevät veneellä sumuiselle saarelle, jonne heitä on ehdottomasti kielletty menemästä. Siellä he näkevät kahden salaperäisen henkilön suunnittelevan hyökkäystä Jakin kotikylään Lurkerien avulla. Poikien palatessa veneelle Daxter putoaa Dark Ecoa (pimeiden voimien musta aine) sisältävään altaaseen ja muuttuu oranssiksi, näädäntapaiseksi olennoksi, ottseliksi. Pojat kertovat tapahtuneesta tietäjä Samokselle, joka kertoo pohjoisessa asuvan tietäjän Golin olevan ainoa, joka voi muuttaa Daxterin takaisin ihmiseksi.
Ennen lähtöä pohjoiseen Jakin ja Daxterin on pelastettava kylänsä Lurkereilta, jotka olivat saarella suunnitelleet sen valtaamista. Kun pojat pääsevät lähelle Golin kotia paljastuu, että Jakin kylän kaappausta suunnitelleet kaksi henkilöä ovatkin tietäjä Gol ja hänen sisarensa Maia. Heidän tavoitteensa on täyttää maailma Dark Ecolla.
Päähenkilö Jak on mykkä, ja tyytyy ilmaisemaan itseään lähinnä ilmeillä ja elekielellä. Keira näyttää olevan kiinnostunut hänestä, Daxterin harmiksi. Pelisarjan ensimmäisessä osassa Jak on 15-vuotias.
Daxter on Jakin vastakohta. Hän puhuu paljon, eikä muodonmuutos sanottavasti vaikuta asiaan. Daxter on myös iskenyt silmänsä Samoksen tyttäreen Keiraan, ja yrittääkin jatkuvasti lähestyä tätä, joskin huonoin tuloksin.
Samos(Green sage) on kylän tietäjä, ja hallitsee Green Ecoa. Hän on vanha ja viisas , mutta ei omaa juurikaan kärsivällisyyttä Daxteria kohtaan.
Keira on Samoksen tytär kuin myös Jakin ja Daxterin mekaanikko. Hän on kehittänyt zoomerin, ilmassa leijuvan kulkuneuvon, jolla Jak suorittaa yhden jos toisenkin tehtävän.
Gol on Samoksen tapaan tietäjä, ja on ainoa joka pystyy muuttamaan Daxterin takaisin ihmiseksi. Hän asuu kaukana pohjoisessa, eikä ole puhunut juuri kenenkään kanssa aikoihin.
Maia toimii Golin kanssa yhteistyössä ja on tämän sisko. Hänestä ei tiedetä paljonkaan.
Lurkerit palvelevat Golia ja Maiaa. Pelin perusvihollisia.
ITC New Baskerville
ITC New Baskerville on kirjasintyyppiperhe, joka on moderni tulkinta John Baskervillen (1706–1775) vuonna 1762 suunnittelemasta kirjasintyypistä.
Alkuperäinen fontti on luokiteltu siirtymäkauden antiikvaksi ja sen on sanottu myös olleen aikansa suosituin. ITC New Baskervillessä on samoja piirteitä vieläkin.
Tällaiset antiikvat tunnistaa parhaiten siitä, että niissä on aikaisempiin verrattuna lisääntynyt kontrasti, akseli on suora tai melkein suora ja päätteet ovat hieman suoremmat ja ohuemmat. Useimmissa on myös loiva tai loivahko päätteiden liitos. kirjasintyypin tunnistaa parhaiten E-, g-, G- ja Q-kirjainten yksityiskohdista.
ITC New Baskervillea on, kuten alkuperäistä Baskervillea, helppo lukea ja sen sanotaan olevan myös houkutteleva lukijoille. Se oli suunniteltu alun perin kirjoja varten. Tällä on vahva linkki John Baskervillen taustan kanssa. Alkuperäistä Baskervilleä arvosteltiin Englannissa huonosta luettavuudesta ja sen pelättiin jopa olevan näölle haitallinen. Sen sijaan Ranskassa ja Yhdysvalloissa se sai hyvän vastaanoton. Todella suosituksi se tuli 1900-luvun alussa ja on siitä asti pitänyt vahvan asemansa. Kirjasintyyppi oli omana vuosisatanaan runsaan plagioinnin kohteena, joka myös osittain kertoo sen suosiosta. Ei ole ihme, että fontti on edelleen hyvin suosittu, joskin sen lisääntynyt kontrasti saattaa häiritä joitain lukijoita.
ITC New Baskervillen julkaisija on Linotype Design Studio ja se julkaistiin vuonna 1982.
Kirjasintyypin suunnitteli John Baskervillen mallin mukaan Matthew Carter ja John Quaranda vuonna 1978. Matthew Carter suunnitteli samana vuonna myös toisen fontin samaan perheeseen, Baskerville Greek. Hänet on myös mainittu useimmin ja ensimmäisenä kun puhutaan ITC New Baskervillen suunnittelijoista.
Samana vuonna kun ITC New Baskerville julkaistiin, se siirtyi myös ITC:n (=International Typeface Corporation) kokoelmaan, jolla on myös oikeudet fonttiin. Nykyään se on saatavana näiden lisäksi ainakin Bertholdin ja Monotypen versioina, joista jälkimmäinen on lähimpänä alkuperäistä Baskervilleä.
Kirjasintyypistä ion erilaisia muotoja: roman, lihavoitu, kursivoitu ja kahden jälkimmäisen yhdistelmä sekä kapiteelit.
Kirjaimet vievät myös jonkin verran tilaa ja vaativatkin melko suuren palstaleveyden. Nykyään sitä käytetään useimmin lehdissä, kirjasissa ja kirjoitelmissa.
Dan Jansen
Daniel E. (Dan) Jansen (s. 17. kesäkuuta 1965 West Allis, Wisconsin) on yhdysvaltalainen, sprinttimatkoille erikoistunut pikaluistelun olympiavoittaja. Hän voitti kultaa kahdeksannessa, viimeisessä olympiakilpailussaan epäonnistuttuaan monesti aiemmin suosikkiasemassa ollessaan.
Dan Jansen aloitti siskonsa Janen inspiroimana pikaluistelun nuorena Wisconsinissa. Hän rikkoi 16-vuotiaana nuorten maailmanennätyksen 500 metrillä ja osallistui pari vuotta myöhemmin ensimmäisiin olympialaisiinsa Sarajevossa, joissa hän sijoittui 500 metrillä neljänneksi 0,16 sekunnin päähän pronssimitalista sekä 1 000 metrillä 16:nneksi.
Calgaryssä 1988 Jansen oli suurimpia ennakkosuosikeita sprinttimatkoille, sillä hän oli voittanut sprinttiluistelun maailmanmestaruuden vain viikkoa aiemmin. Kilpailupäivänä hän sai puhelimitse tiedon, että hänen Jane-siskonsa oli kuolemaisillaan leukemiaan. Alle kolme tuntia puhelun jälkeen sisar kuoli. Dan Jansen sai tiedon kuolemasta ja viisi tuntia myöhemmin hän starttasi 500 metrin kilpailuun mutta kaatui ensimmäisessä kaarteessa. Neljä päivää myöhemmin myös 1 000 metrin kilpailu päättyi Jansenin osalta kaatumiseen.
Vuoden 1992 talviolympialaisiin Albertvillessä Jansen lähti jälleen yhtenä suosikeista tehtyään vuotta aiemmin 500 metrillä uuden maailmanennätyksen. Hän jäi kuitenkin 500 metrillä neljänneksi 0,20 sekunnin päähän pronssimitalista ja väsähti 1 000 metrillä voimakkaan alun jälkeen 26:nneksi.
Vuonna 1994 Jansen voitti toisen sprinttimaailmanmestaruutensa. Lillehammerin talvikisoissa hän horjahti pahasti 500 metrin kilpailun viimeisessä kaarteessa ja jäi kahdeksanneksi, vaikka oli viimeisten kahden vuoden aikana ollut ainoa luistelija, joka oli onnistunut alittamaan tuolla matkalla 36 sekunnin rajan. Toisella matkallaan, 1 000 metrillä Jansen ei enää ollut suosikki, sillä kuusi hänen vastustajistaan oli luistellut aiemmin paremman ajan kuin hän. Tämän päätösmatkansa Jansen aloitti 12 000 katsojan edessä maailmanennätysvauhtia mutta horjahti toiseksi viimeisessä kaarteessa, joutui ottamaan tukea jäästä ja oli lähellä kompastua ratamerkkiin. Hän pääsi kuitenkin maaliin maailmanennätysajassa 1.12,43 ja voitti kultaa 0,29 sekuntia valkovenäläistä Igor Železovskia nopeampana. Riemuitsevan yleisön tunteista kertoo Lillehammerin kisojen virallinen raportti: "At the moment there were no Norwegians, Dutch, Americans or people of other nationalities among the spectators, only fans of Dan Jansen". Jansen omisti mitalinsa siskolleen ja kiersi palkintojenjaon jälkeen kunniakierrosta sylissään siskonsa mukaan Janeksi ristitty 8,5 kuukauden ikäinen tyttärensä.
Nykyään Jansen toimii NBC:llä pikaluistelukommentaattorina. Hän on perustanut "Dan Jansen Foundationin" (Dan Jansen säätiö) siskonsa muistoksi. Säätiön tarkoituksena on leukemian vastainen taistelu.
Acid2
Acid2 on Web Standards Projectin suunnittelema testi, jonka avulla voidaan tunnistaa selaimissa olevia esitysvirheitä. Se on päivitetty versio vanhasta vuoden 1997 "Acid"-testistä.
Acid2 hyödyntää tiettyjä HTML:n ja CSS:n ominaisuuksia. Tarkoituksena on näyttää selkeästi, miten viallinen selain käyttäytyy kohdatessaan tällaista koodia. Acid2-testin tulisi näkyä oikein jokaisessa selaimessa, joka noudattaa W3C:n HTML- ja CSS 2.0 -määrityksiä. Jos selain ei tue kaikkia testissä käytettyjä ominaisuuksia täydellisesti, testikuva ei muodostu oikein.
Jos Acid2 tulostetaan oikein, lopputuloksena on hymiö. Yksikään selain ei pystynyt näyttämään kuvaa oikein, kun testi julkaistiin. Toistaiseksi ainoat testin läpäisseet selaimet ovat Safari, Konqueror, iCab, Prince, Google Chrome, Opera 9,RockMelt, Internet Explorer 8 beta ja Mozilla Firefox 3.0.
Mozilla Firefox ei läpäissyt testiä pitkään aikaan, mikä johtui pitkästä siirtymäajasta Gecko 1.8:sta uudempaan Gecko 1.9:ään.
Vaikka Microsoft on viime aikoina parantanut Internet Explorerin CSS-tukea, se on ilmoittanut, että kehittäjät eivät koe Acid2-testin läpäisemistä tärkeäksi tavoitteeksi. Tämän johdosta Internet Explorer 7.0 ei läpäise Acid2-testiä. Internet Explorer 8:n on sitä vastoin ilmoitettu läpäisevän testin jo selaimen beetavaiheessa, mutta vain kun testi on alkuperäistesti, eikä kopio testistä. Tämä johtuu IE:n tavasta tehdä "cross-domain"-turvatarkistukset, joita kopioidut testit eivät läpäise.
Florentino Pérez
Florentino Pérez Rodriguez (s. 8. maaliskuuta 1947 Madrid, Espanja) on espanjalainen liikemies ja jalkapalloseura Real Madridin puheenjohtaja sekä entinen poliitikko. Hän on Espanjan kuudenneksi rikkain henkilö.
Pérez valittiin Real Madridin puheenjohtajaksi vuonna 2000. Hän nosti taktisilla liikkeillään seuran taloudellisesta ahdingosta maailman varakkaimmaksi jalkapalloseuraksi. Pérez loi pelaajakaupoissa käsitteen ”Zidanes y Pavones”, jolla viitattiin huippupelaajien hankintaan (Zinédine Zidane) ja voimakkaaseen panostamiseen omaan juniorityöhön (Paco Pavón). Pérez erosi Real Madridin johdosta 27. helmikuuta 2006 seurassa ilmenneiden sisäisten ongelmien johdosta. Pérezin seuraajan Ramón Calderónin kausi päättyi niin ikään eroamiseen tammikuussa 2009, ja Pérez teki paluun puheenjohtajaksi kesäkuussa 2009 ilman vastaehdokkaita.
Pérez on tullut tunnetuksi myös ison perheyrityksensä ja italialaisen jalkapalloseura Parman osaomistajana.
http://www.famouswhy.com/List/Top_10_Spain%27s_Richest_People/754.html
Yvonne van Gennip
Yvonne van Gennip (s. 1. toukokuuta 1964 Haarlem, Alankomaat) on alankomaalainen pikaluistelija ja kolminkertainen olympiavoittaja Calgaryn kisoista 1988.
Van Gennip loukkasi jalkansa ja se leikattiin vain kaksi kuukautta ennen Calgaryn olympialaisia. Itä-Saksan naiset olivat suuria suosikkeja pitkillä matkoilla mutta van Gennip yllätti heidät. Hän teki 3 000 ja 5 000 metrillä maailmanennätysajat 4.11,94 ja 7.14,13 sekä voitti kultaa myös 1 500 metrillä ajalla 2.00,68. Neljä vuotta aiemmin van Gennip sijoittui Sarajevon olympialaisissa 3 000 metrillä viidenneksi, 1 000 metrillä kuudenneksi ja 1 500 11:nneksi. Neljä vuotta suurmenestyksensä jälkeen Albertvillen olympialaisissa 1992 hän sijoittui 3 000 metrillä kuudenneksi ja 1 500 metrillä hänet hylättiin.
Yleisluistelun MM-kilpailuissa van Gennip voitti kolme mitalia: hopeaa Skienissä 1988 sekä pronssia West Allisissä 1987 ja Lake Placidissä 1989. Lisäksi hän sijoittui neljänneksi vuosina 1985 ja 1986 sekä viidenneksi vuonna 1991. EM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa vuosina 1985, 1986 ja 1987 sekä pronssia vuosina 1988 ja 1991. Vuonna 1992 hän sijoittui neljänneksi ja vuonna 1989 viidenneksi. Nuorten sarjassa hän saavutti MM-hopeaa vuonna 1982 ja MM-pronssia vuonna 1981.
Calgaryn olympialaisten kahden maailmanennätyksensä lisäksi van Gennip luisteli maaliskuussa 1987 Heerenveenissä 3 000 metrin maailmanennätyksen 4.16,85 sekä 5 000 metrin ME-ajan 7.20,36. Maaliskuussa 1988 hän luisteli Heerenveenissä arvokisaohjelmaan kuulumattomalla 10 000 metrillä maailmanennätyksen 15.25,25.
Pirmin Zurbriggen
Pirmin Zurbriggen (s. 4. helmikuuta 1963 Saas-Almagell, Sveitsi) on sveitsiläinen uransa lopettanut alppihiihdon olympiavoittaja ja maailmanmestari. Hän oli aikansa menestyneimpiä alppihiihtäjiä neljällä maailmancupin voitollaan.
Zurbriggen osallistui Calgaryn olympialaisissa 1988 kaikkiin viiteen alppilajiin. Mitalikorokkeella hän nousi voittajana syöksylaskussa ja pronssimitalistina suurpujottelussa. Lisäksi hän sijoittui viidenneksi supersuurpujottelussa ja seitsemänneksi pujottelussa. Alppiyhdistetyssä hän laski ulos radalta toisessa pujottelussa.
Zurbriggen on yksi niistä viidestä miehestä, jotka ovat voittaneet maailmancupissa vähintään kerran osakilpailun jokaisessa viidessä lajissa. Hän voitti kokonaiskilpailun maailmancupin kausina 1983–1984, 1986–1987, 1987–1988 ja 1989–1990. Lisäksi hän voitti kolmesti suurpujottelun, neljästi supersuurpujottelun, kahdesti syöksylaskun ja kolmesti alppiyhdistetyn maailmancupin. Maailmanmestaruuskisoista Zurbriggenillä on yhdeksän mitalia, joista neljä on kultaista.
Jessica Julin
Jessica Julin (s. 6. joulukuuta 1978 Tampere) on suomalainen jalkapalloilija. Hän kuuluu Suomen maajoukkueen runkopelaajiin. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Julin debytoi maajoukkueessa 10. maaliskuuta 1997 Norjaa vastaan pelatussa ottelussa. Hän pelasi EM-kisoissa 2005, joissa Suomi selviytyi välieriin. Hän saavutti neljäntenä suomalaisena naisjalkapalloilijana sadan maaottelun rajan 7. toukokuuta 2008 ottelussa Islantia vastaan.
Julinin ura on kulkenut Pietarsaaren FC Unitedista Ruotsiin Umeå IK:n ja Göteborgs FC:n kautta Solna AIK:hon, jossa hän on toiminut joukkueen kapteenina. Hän on edustanut myös Pietarsaaren Intoa, FF Jaroa, GBK:ta ja yhdysvaltalaista yliopistojoukkuetta South Carolina Game Socksia.
Veturi (täsmennyssivu)
Veturi voi tarkoittaa:
Tulipora
Tulipora on tulentekoon käytettävä väline. Tuliporaa käytettäessä kahta puukappaletta toisiaan vasten nopeasti hankaamalla voidaan saada kitkan avulla aikaan niin suuri lämpötila, että sytykkeet syttyvät. Tulipora koostuu kaaresta, siihen kiinnitetystä narusta, kämmenkappaleesta, tylppäpäisestä puikosta sekä aluspuusta.
Ernest Thompson Seton kuvaa tuliporan käytön yksityiskohtaisen tarkasti kirjassaan Kaksi partiopoikaa. Kirjassa on jopa mittatarkat piirrokset tuliporan rakenteesta. Hänen mukaansa puuksi sopivat haapa eli pumpulipuu tai palsamipihta (Setonin tekstissä palsamikuusi).
Hän suosittelee käyttämään nyörinä nahasta tehtyä koska se kestää parhaiten.
Tulen sytyttäminen tuliporalla kestää Setonin mukaan noin 15 minuuttia.
Hän suosittelee että sytykkeenä käytettäisiin kuivaa taulaa ja kuivasta punasetristä hangattua putua jotka ovat hyvin tulenarkoja.
Istumaterveys
Istumaterveys on monitieteinen näkökulma istumiseen yhteydessä oleviin psyko-fyysisiin tekijöihin. Ergonomia on tieteenala, joka sisältää istumiseen liittyviä kysymyksiä tuloksellisuuden näkökulmasta. Keskeistä istumaterveyden kannalta on kiinnittää huomiota istumisen määrään ja olosuhteisiin. Erilaiset perusteet ja tavat istua johtavat erilaisiin seuraamuksiin. Nykyaikainen elämänmuoto pakottaa istumaan huomattavan paljon, mihin ihmisen keho ei ole sopeutunut. Näin ollen istumisesta seuraa monenlaisia ei-toivottuja seuraamuksia.
Istumisen määrän on havaittu olevan yhteydessä korkeampaan riskiin sairastua eturauhassyöpään . Tutkimuksessa selvitettiin työistumisen määrän yhteyttä syöpäriskiin (enimmäkseen istumista, puolet ajasta istumista, enimmäkseen seisomista ja raskas ruumiillinen työ). Tuloksista voidaan päätellä, että eturauhassyöpäriski voi olla jopa 40 % pienempi raskasta ruumiillista työtä tekevillä verrattuna niihin, jotka enimmäkseen istuvat. Riskin eron vaihteluväli oli noin 10–40 %.
Ammatillisen istumisen yhteys terveydellisiin riskeihin ei ole tutkimusten valossa selkeä mutta kuitenkin mahdollinen.
Ala-Normandia
Ala-Normandia eli Basse-Normandie (ransk. "Basse Normandie") on yksi Ranskan 26 hallinnollisesta alueesta. Se muodostettiin vuonna 1956, kun Normandia jaettiin Basse-Normandieen ja Haute-Normandieen. Alue koostuu Calvadoksen, Manchen ja Ornen departementeista ja sen hallintokaupunki on Caen.
Normandia syntyi vuonna 911, kun Ranskan kuningas antoi alueen Seinen suulta Rollo-nimiselle viikinkipäällikölle. Viikinkejä kutsuttiin sittemmin normanneiksi. Alueita laajennettiin vuonna 924 käsittämään Ala-Normandian Ornen ja Calvadoksen alueet, sekä vuonna 933 myös Manchen alue. Normandian pääkaupunki oli Rouen, kunnes sen ruhtinas Vilhelm Valloittaja valloitti Englannin 1000-luvulla. Normandia säilyi jonkin aikaa Englannin osana, mutta siitä tuli Ranskan ja Englannin kiistojen kohde. Normadiasta tuli osa Ranskaa vuonna 1469 Ludvig XI:n kaudella. 1500-luvulla alue jaettiin Rouenin ja Caenin provinsseihin. Ranskan suuren vallankumouksen myötä provinssit lakkautettiin ja departementit syntyivät. Nykyinen Ala-Normandia syntyi vuonna 1960 Ranskan alueiden uudistamisen yhteydessä. 1980-luvulla eri alueille annettiin merkittävästi enemmän oikeuksia hallintoonsa liittyen.
Vuonna 2006 Ala-Normandiassa asuneista noin 1 457 000 asukkaasta 46 prosenttia asui Calvadosin departementissa. Väestö on kasvanut vuodesta 1999 noin 0,3 prosenttia. Alueen väestö on Ranskan mittakaavassa keskittynyt merkittävissä määrin maaseudulle. 35 prosenttia alueen asukkaista asui maaseudulla Ranskan keskiarvon ollessa 18 prosenttia. Alueella on vain 15 yli 10 000 asukkaan kaupunkia. Väestö on keskittynyt rannikolle ja kahteen suureen kaupunkiin Cherbourgiin ja Caeniin.
Vuonna 2006 Ala-Normandian väestöstä 588 600 henkilöä kuului työvoimaan. 69 prosenttia työvoimasta oli palvelualalla ja 6,5 prosenttia maatalouden parissa. Maatalouden keskiarvo Ranskassa oli 3,5 prosenttia. 21 prosenttia työvoimasta työskenteli teollisuuden parissa, jonka suurin haara liittyy maatalouteen. Teollisuus tuottaa pääasiassa maitoa ja lihaa.
Syklaamit
Syklaamit ("Cyclamen") on kaksisirkkaisiin kuuluva kasvisuku, johon kuuluu noin 20 lajia. Ne ovat kotoisin laajalta alueelta Välimeren seudulta: Turkista, Italiasta ja Pohjois-Afrikasta. Luonnossa ne kasvavat usein vuoristoalueilla.
Laji "Cyclamen persicum" (idänsyklaami eli syklaami) on tavallinen koristekasvina. Kauniin ja värikkään kukintonsa vuoksi se on Suomessa yleinen ruukkukasvi, mutta etelämpänä sitä kasvatetaan puutarhoissa.
Frits Bolkestein
Frits (Frederik) Bolkestein (s. 4. huhtikuuta 1933) on hollantilainen VVD-puolueeseen kuuluva poliitikko ja entinen Euroopan komission jäsen Prodin komissiossa (1999-2004). Bolkensteinin vastuulle kuuluivat sisämarkkinat, verotus ja tulliasiat. Hän oli vastuussa usean poliittisesti herkän direktiivin valmistelusta kuten ohjelmistopatentti- ja palveludirektiivit (niin kutsuttu Bolkesteinin direktiivi).
Irlantilainen Charlie McCreevy on hänen seuraajansa sisämarkkinoista vastaavana komissaarina.
7. kesäkuuta 2005 Paul van Buitenen esitti Euroopan parlamentissa kysymyksen liittyen Bolkesteiniin, mm. seuraavia kohtia sisältäen: "Menatep-pankki oli sekaantunut IMF:n varojen kavallukseen Venäjällä. Oli olemassa salaisia pankkitilejä sekä tutkimatta jääneitä epäilyttäviä rahasiirtoja... Shell-ryhmällä on salaisia tilejä Clearstreamissa. Bolkestein on ollut 16 vuotta Shellin palveluksessa...Bolkestein on sittemmin siirtynyt Menatepin neuvoa-antavaan neuvostoon. Hän auttaa Menatep-ryhmän johtoa suojaamaan ryhmän etuja Venäjän viranomaisten Menatep-ryhmän osia vastaan nostamilta rikosoikeudellisilta kanteilta...
...(Kysymys 2.) Voiko komissio selvittää jäsen Bolkesteinin roolia, kun otetaan huomioon, että hänellä on aiempia yhteyksiä Shelliin ja että hän on nykyään Menatepin palveluksessa?"
Paul van Buitenen
Náfpaktos
Náfpaktos (), antiikin Naupaktos, keskiajalla Lepanto, on Kreikan kaupunki sekä samanniminen Nafpaktían kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Ναυπάκτου, "Dimotikí Enótita Nafpáktou") ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Aitolia-Akarnanian alueyksikössä Länsi-Kreikan alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 17 701 ja varsinaisen Náfpaktoksen kaupungin väkiluku 13 415 (vuonna 2011). Náfpaktos on Nafpaktían kunnan kuntakeskus.
Náfpaktos sijaitsee Korintinlahden pohjoisrannalla aivan lahden suulla sijaitsevan pienemmän lahden pohjukassa, hieman itään Antírrion niemestä. Kaupunki on aina ollut Korintinlahden pohjoisrannikon parhaita satamapaikkoja. Kaupungin vanha linnavuori ja antiikin aikainen akropolis sijaitsee kaupungin keskustan luoteispuolella.
Antiikin aikana kaupunki tunnettiin nimellä Naupaktos. Se oli itsenäinen kaupunkivaltio eli "polis". Kreikkalaisessa mytologiassa Naupaktos sai laivoihin ("naus") viittaavan nimensä siitä, että herakleidit rakensivat siellä laivaston, jolla he ylittivät Korintinlahden siirtyessään valtaamaan Peloponnesoksen.
Naupaktos oli alun perin osa Ozolian Lokrista. Välillä kaupunki joutui kuitenkin Ateenan vallan alle ja se toimi peloponnesolaissodan aikana ateenalaisten laivastotukikohtana. Roomalaisella kaudella kaupunki vaikuttaa menettäneen merkitystään, mutta säilyi olemassa. Kaupunki tuhoutui maanjäristyksessä Justinianus I:n aikana.
Keskiajalla kaupunki toimi edelleen merkittävänä satamana, ja se oli sekä Bysantin laivaston käytössä että merkittävä pysähdyspaikka matkoilla lännestä Pyhään maahan. Toisen ristiretken aikaan vuonna 1204 kaupunki joutui Venetsian vallan alle. Tuolloin siitä käytettiin sen nimen italialaista muotoa "Lepanto". Kaupunkia linnoitettiin sekä bysanttilaisella että venetsialaisvallan aikana. Keskiaikainen linnoitus eli "Kástro" rakennettiin akropoliille antiikin aikaisen linnoituksen jäänteiden päälle.
Myöhemmin 1200-luvulla kaupunki palautui bysanttilaiseen valtaan. Tämän jälkeen se joutui ensimmäisen kerran osmanien eli turkkilaisten valtaan. Venetsialaiset saivat kaupungin takaisin vuonna 1407. Turkkilaiset valtasivat kaupungin uudelleen vuonna 1499. Vuonna 1571 ratkaiseva Lepanton taistelu venetsialaisten ja turkkilaisten välillä käytiin kaupungin lähellä. Venetsialaiset voittivat sen, mikä pysäytti osmanien etemisen länteen.
Náfpaktoksen alueesta tuli osa itsenäistynyttä Kreikkaa vuonna 1829. Kaupunki tunnetaan edelleen erityisesti venetsialaisaikaisesta satamastaan ja linnastaan. Satamassa on Lepanton taisteluun osallistuneen Miguel de Cervantes'n patsas. Bótsariksen tornina ("Pýrgos Bótsari") tunnetussa perinteistä tyyliä edustavassa kartanossa toimii Lepanton taistelun museo.
Náfpaktos oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Nafpaktían kunnaksi yhdessä Antírrion, Apodotían, Chálkeian, Plátanoksen ja Pyllínin kanssa.
Náfpaktoksen kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
Ihra
Ihra on nimitys, jota käytetään sian elinrasvasta.
Ihraa ei käytetä Suomessa nykyisin yleisesti elintarvikkeiden valmistusaineena. Aiemmin ihrasta valmistettiin sulattamalla ja puhdistamalla laardia, jota saattoi ostaa kaupastakin voin tapaan paperiin käärittyinä paloina, ja jota käytettiin paistamiseen, leivontaan ja leivän päälle levitettynä. Kemialliselta luonteeltaan ihran rasvahapot ovat ruhon tyydyttyneimpiä ja siksi ne ovat ns. kovia rasvoja. Nautaeläimen vastaavia elinrasvoja nimitetään taliksi.
Nimityksiä "ihra", "silava", "laardi" ja "tali" käytetään hyvin usein ristiin, ja usein niillä viitataan myös yleisesti näiden eläinten rasvoihin. Esimerkiksi valurautaista paistinpannua käyttöön otettaessa neuvotaan ensin voitelemaan se sian ihralla ja sen jälkeen polttamaan rasva kiinni pannuun. Tässä toimituksessa käytetään kuitenkin sian silavaa.
Bill Maynard
Bill Maynard (oikealta nimeltään Walter Frederick George Williams, ) oli englantilainen näyttelijä, radiojuontaja ja laulaja. Suomessa hänet tunnetaan parhaiten "Sydämen asialla" -televisiosarjan Claude Greengrassina.
Maynard käsikirjoiti televisiosarjan "Oh No, It’s Selwyn Froggitt". Maynardin esittämä roolihahmo Claude Greengrass esiintyi myös englantilaisessa televisiosarjassa "Kyläsairaala".
Maynard lopetti televisiouransa vuonna 2000 aivohalvaussarjan vuoksi, mutta palasi Leicesteriin työskentelemään radiossa, jossa hän tätä ennen oli viimeksi vuonna 1968. Hänen radio-ohjelmansa lopetettiin ja BBC irtisanoi hänet helmikuussa 2008.
Maynard kuoli 89-vuotiaana Leicestershiressä 30. maaliskuuta 2018.
Ham Lini
Ham Lini (s. 8. joulukuuta 1951, Pentecost, Penama, Vanuatu) on vanuatulainen National United Partyn poliitikko. Hän toimi maansa pääministerinä vuosina 2004–2008. Edeltäjä oli Serge Vohor ja seuraaja Edward Natapei. Myös Linin veli, Walter Lini oli poliitikko.
Serge Vohor
Rialuth Serge Vohor (s. 1955) on vanuatulainen poliitikko. Hän on toiminut maansa pääministerinä neljästi: ensimmäisen kerran joulukuusta 1995 helmikuuhun 1996, toisen kerran syyskuusta 1996 maaliskuuhun 1998, kolmannen kerran 28. heinäkuuta – 11. joulukuuta 2004 ja neljännen kerran 24. huhtikuuta – 13. toukokuuta 2011. Vohor kuuluu Union des Partis Moderés -puolueeseen. Hän on toiminut lisäksi muun muassa Vanuatun ulkoministerinä.
Jason Durr
Jason Durr (s. 1967 Singapore) on brittiläinen näyttelijä, joka on esiintynyt lähinnä televisiossa. Hän aloitti uransa esiintymällä "Jupiter Moon" -televisiosarjassa, mutta hänet tunnetaan parhaiten "Sydämen asialla" -televisiosarjassa konstaapeli Michael ”Mike” Bradleyn roolista. Vuosina 2009–2012 hän näytteli Alan Danielsia brittiläisessä draamasarjassa "Above Suspicion", joka keräsi yli seitsemän miljoonaa katsojaa.
Durr on vieraillut myös esimerkiksi sarjoissa "Ylikomisario Morse", "Komisario Lewis" ja "Neiti Marple.
Syyttäjä
Syyttäjä on oikeuslaitoksen virkamies, jonka tehtäviin kuuluu ajaa syytteitä rikosasioissa.
Suomessa syyttäjäorganisaatio on kaksiportainen: kihlakunnansyyttäjät ja valtakunnansyyttäjä, joka johtaa syyttäjälaitosta. Valtakunnansyyttäjänvirastossa työskentelee myös valtionsyyttäjiä, jotka vastaavat syyttäjän tehtävistä vaativimmissa ja valtakunnallisissa rikosasioissa.
Syyteharkinnassa syyttäjä tekee poliisin tai muun esitutkintaviranomaisen kokoaman esitutkintapöytäkirjan perusteella ratkaisun syytteen nostamisesta eli rikosasian viemisestä tuomioistuinkäsittelyyn. Syyttäjän on toiminnassaan noudatettava tasapuolisuusvaatimusta, eli hänen on asiaa harkitessaan otettava huomioon sekä rikosepäilyä tukevia että sitä vastaan puhuvia seikkoja. Hänen tulee myös nimetä oikeudessa kuultaviksi sellaisetkin todistajat, joiden esitutkinnassa antama kertomus ei tue syytettä.
Syyttäjällä on syytepakko; syyttäjän on virkavastuun uhalla nostettava syyte, jos rikoksesta ja tietyn henkilön syyllisyydestä on riittävä näyttö. Syytepakosta on myös erikseen säädettyjä poikkeuksia, joiden nojalla syyte voidaan jättää nostamatta seuraamusluontoisena toimenpiteistä luopumisena. Tämä tarkoittaa sitä, että vaikka syyttäjä katsoo rikoksen tapahtuneen, on asian luonteen (esimerkiksi epäillyn nuoruus, rikoksen vähäisyys, onnistunut sovittelu tai lieventävät asianhaarat) vuoksi prosessiekonomisista syistä rationaalisempaa olla nostamatta syytettä. Seuraamusluontoisen syyttämättäjättämispäätöksen kohteella on oikeus vaatia syytteen nostamista paikkakunnan alioikeudessa, mikäli hän ei katso syyllistyneensä rikokseen ja toivoo maineensa puhdistamista.
Asianomistajalla, joka toivoo syytteen nostamista, on oikeus kannella syyttämättäjättämispäätöksestä valtakunnansyyttäjänvirastoon. Tällöin joku "valtionsyyttäjistä" tutkii asiakirjat ja päättää uudelleen syytteen nostamisesta. Asianomistaja voi myös käyttää omaa "toissijaista syyteoikeuttaan" eli toimia itse asiassa syyttäjänä. Tällöin hän ottaa riskin oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta vastapuolelle siinä tapauksessa, että syyte hylätään.
Jos syyttäjä nostaa syytteen, hän voi ajaa myös asianomistajien yksityisoikeudellisia korvausvaatimuksia rikoksesta aiheutuneesta vahingosta. Tätä kutsutaan adheesio- eli liitännäisperiaatteeksi.