hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Pianokonsertto nro 5 (Beethoven)
Ludwig van Beethovenin pianokonsertto nro 5 Es-duuri op. 73 on Beethovenin viimeinen pianokonsertto. Konsertolla on myös lisänimi "Keisari", joka ei ole Beethovenin itsensä antama. Teos on sävelletty pääosin syksyn 1809 ja talven 1810 aikana. Konserton julkaisi Breitkopf & Härtel vuonna 1811 ja se on omistettu Itävallan arkkiherttua Rudolphille.
Konsertto on ainoa Beethovenin pianokonsertoista, jota hän ei itse esittänyt julkisesti, johtuen hänen kuuroudestaan ja vetäytymisestään pianistin soolo-uralta. Konserton ensimmäinen julkinen esitys oli Leipzigin Gewandhausissa 28. marraskuuta 1811. Solistina oli Friedrich Schneider ja johtajana Johann Philipp Christian Schulz. Beethovenin oppilas Carl Czerny esitti teoksen julkisen Wienin kantaesityksen vuonna 1812. Beethoven johti itse orkesteria.
Teoksessa on kolme osaa:
Töpökääpiötypäkkö
Töpökääpiötypäkkö ("Myiornis ecaudatus") on eteläamerikkalainen hyönteissyöjälintu. Se kuuluu napsijoiden heimoon. Kääpiötypäköiden sukuun (Bertoni, 1901), kuuluu 4 lajia.
Linnun pituus on 6,9 cm ja paino 4,2 g. Se on maailman pienin varpuslintu. Suhteessa linnun kokoon sen nokka on iso ja pyrstö pieni. Pää on harmaa ja silmien ympärillä on valkoiset "silmälasit". Selkä on oliivinvihreä ja vatsapuoli kellanvalkea. Sen äänet ovat hyvin korkeita muistuttaen enemmän heinäsirkkojen tai pienten sammakoiden ääntelyä.
Se elää Keski-Amerikan Costa Ricasta Etelä-Amerikkaan Pohjois-Boliviaan, Brasilian Amazoniaan ja Guayanaan ulottuvalla alueella. Lajin kanta on elinvoimainen.
Lintu elää enimmäkseen korkeissa sademetsissä ja on kohtalaisen yleinen, joskin huomaamaton.
Sammalista ja kuiduista rakennettu, linnun kokoon nähden suuri pallomainen pesä, jossa on sisäänkäynti pesän sivulla, on puussa 1-8 m korkealla. Naaras munii 2 vaaleaa, ruskeatäpläistä munaa ja hautoo niitä itse. Myös koiras osallistuu poikasten ruokkimiseen ja hoitamiseen.
Pesäpoikasia ruokitaan hyönteisillä ja muilla pienillä selkärangattomilla. Hyönteisistä ainakin kaskailla ("Homoptera"), torakoilla ja kovakuoriaisten toukilla.
Vaarallinen matka
Vaarallinen matka () on Tove Janssonin kirjoittama ja kuvittama muumiaiheinen kuvakirja vuodelta 1977. Sen on suomentanut Panu Pekkanen. Kyseessä on Janssonin toiseksi viimeinen muumikirja. Sen kaikki alkuperäiset kuvitukset on tallennettu Tampereen taidemuseon Muumilaaksoon.
Kirjassa esiintyvät Sanna ja muumitarinoista tutut hahmot, kuten Hemuli, Nipsu ja Surku. He seikkailevat myrskyssä ja omituisessa maailmassa, ja heidän matkansa muuttuu vaaralliseksi. Sanna näkee maailman iloisissa väreissä, koska hän on saanut uudet silmälasit. Lopulta he saapuvat kuumailmapallolla Muumilaaksoon, jossa on juhlat. Myös Mörkö esiintyy yhdessä kirjan kuvassa myrskyn keskellä, mutta tästä ei mainita tekstissä.
Taidegraafikko Tuulikki Pietilä on tehnyt vuonna 1988 kolme kolmiulotteista muumikuvaelmaa, jotka perustuvat kirjan tapahtumiin. Teokset ovat nimeltään "Sanna kohtaa eksyneet", "Vaarat uhkaavat" ja "Tuu-tikin pelastava ilmapallo". Kuvaelmat kuuluvat Tampereella sijaitsevan Muumilaakso-museon kokoelmaan.
Vuonna 2014 Arabia valmisti "Toven juhla" -nimistä astiasarjaa, jonka kuvitus pohjautuu "Vaarallinen matka" -kirjaan. Sarjaan kuuluu muki ja kolme erikokoista säilytyspurkkia. Astioissa on kuvattu muumien puutarhajuhlia. Joka kuudennen mukin sisäpuolella on kuvituksena silmälasit, jotka Arabian tiedotteen mukaan ”saattavat johdattaa löytäjänsä hurjaan seikkailuun”. "Toven juhla" -sarjan on kuvittanut taiteilija Tove Slotte, ja sillä juhlistettiin Tove Janssonin 100-vuotisjuhlavuotta.
Maitosuklaa
Maitosuklaa on suklaata, joka valmistetaan kaakaomassan, kaakaovoin ja sokerin lisäksi maitojauheesta tai maidosta. Euroopan unionin alueella maitosuklaassa on oltava vähintään 25 prosenttia kaakaokuiva-ainetta ja vähintään 14 prosenttia maidon kuiva-ainetta. "Vaaleassa maitosuklaassa" on oltava vähintään 20 prosenttia kaakaokuiva-ainetta ja vähintään 20 prosenttia maidon kuiva-ainetta.
Maitosuklaan kokonaisenergian jakauma on 54 % rasvaa, 8% proteiinia, 38 % imeytyvää hiilihydraattia. Suklaata tehdään yleensä teollisesti. Tilastoitujen tietojen mukaan maitosuklaassa on 100 g kohden noin 33 g rasvaa ja hiilihydraatteja jopa 50 g. On erikseen olemassa maidotonta "maitosuklaata", jossa on käytetty kasvismaitoja, esimerkiksi laktoosi-intoleranssin ja maitoallergian omaavia varten.
Maitosuklaan keksi vuonna 1875 sveitsiläinen Daniel Peter kehittäessään maitojauheen, jota hän sekoitti kaakaojauheeseen ja -voihin sokerin kera .
Maitosuklaan makua itsessään muutetaan tavallisesta tummemmasta suklaasta lisäämällä suklaaseen enemmän maitoa. Se on myös pehmeämpää ja rasvaisempaa kuin tummasuklaa. Niin sanotuksi "laadukkaaksi" suklaaksi luokitellaan maitosuklaa jossa on 25 % kaakaokuiva-ainetta, 2,5 % rasvatonta kaakaokuiva-ainetta, 3,5 % maitorasvaa ja jonka kokonaisrasvapitoisuus (kaakaovoi ja maitorasva) on vähintään 25 %. Laadukas maitosuklaa sisältää vähintään 30 % kaakaota.
007 vaaran vyöhykkeellä
007 vaaran vyöhykkeellä ("The Living Daylights") on John Glenin ohjaama järjestyksessään viidestoista "James Bond" -elokuva vuodelta 1987. Elokuvassa James Bondia näyttelee ensimmäistä kertaa Timothy Dalton pois jättäytyneen Roger Mooren jälkeen. Elokuvan tunnusmusiikkina oli kappale ”The Living Daylights”, ja sen esitti norjalainen yhtye A-ha.
Elokuvan budjetti oli 40 miljoonaa dollaria, ja se tuotti yli 191 miljoonaa maailmanlaajuisesti, mikä oli siihenastisista Bond -elokuvista kolmanneksi paras.
Elokuvan tapahtumapaikkoina ovat Gibraltar, Bratislava, Lontoo, Wien, Tanger, ja Afganistan.
SAS:n ja 00-osaston yhteinen harjoitus päättyy epäonnistumiseen. Yksi 00-agenteista tulee "ammutuksi" värikuula-ammuksella ja jää vangiksi SAS:lle, ja toisen agentin surmaa oikea salamurhaaja (Carl Rigg). Kolmas agentti James Bond, 007 (Timothy Dalton) ei onnistu saamaan kiinni salamurhaajaa, joka menehtyy takaa-ajon aikana. Bratislavaan siirtyneen Bondin pitää turvata loikkaavan KGB-kenraali Georgi Koskovin (Jeroen Krabbé) turvallisuus. Sekin onnistuu suuremmitta ongelmitta, ja Koskov kertoo huolestuttavia uutisia KGB-päällikkö Puškinista (John Rhys-Davies) ja joutuu silti kaapatuksi takaisin. Huolestuttavat huhut ja kaappauksen nopeus ja tehokkuus kehottavat toimimaan ja Bond lähetetään Tangeriin tappamistehtävään. Q:n (Desmond Llewelyn) pajasta tulee mukaan tarpeelliseksi osoittautuvia teknisiä ihmelaitteita. Bond kylläkin koukkaa Bratislavan kautta ja ottaa yhteyttä Koskovin sellisti-tyttöystävään Kara Milovyyn (Maryam d’Abo) ja auttaa tätä loikkaamaan Itävaltaan. Tangerissa Bond ottaa yhteyden Puškiniin omien epäilyjensä vuoksi, ja he järjestävät juonen Koskovin intressien paljastamiseksi. Afganistaniin kuljetettu Bond pääsee pakoon venäläisiltä, saa yhteyden mujahideen-sissiliikkeeseen, jonka komentaja Kamran Shan (Art Malik) tulee hänen avukseen. Juonitteleva Koskov on pimittänyt rahaa, ostaa niillä huumeita ja toimittaa amerikkalaisen yhteyskumppaninsa Brad Whitakerin avulla (Joe Don Baker) aseita ja siinä sivussa kähmii itselleen suuret voitot. Bond apureineen tärvää juonen, pahoinpitelee Necrosin (Andreas Wisniewski), huimassa kohtauksessa ja vielä käy tekemässä selvää Whitakerista. Koskov jää ylempiensä käsiin, ja hänelle on luvassa lyhyt ja epämukava loppuelämä – toisin kuin Bondille, Karalle, Kamranille ja muille hyviksille. Paikalla käy myös entinen KGB-pomo Gogol (Walter Gotell).
Elokuvan musiikit sävelsi John Barry ja tunnusmusiikin lauloi norjalainen a-ha. Elokuvassa on myös kaksi The Pretenders yhtyeen kappaletta. Elokuvan ääniraidan kappaleet:
Elokuvassa soi myös Karan orkesterin soittamana Antonín Dvořákin konsertto sellolle ja Pjotr Tšaikovskin teos ”Rokokoo-muunnelmat”.
Suomalaisen kriitikon Arto Pajukallion mukaan Joe Don Bakerin ja Jeroen Krabbén roolityöt ovat epäonnistuneita.
Kun maailma ei riitä
Kun maailma ei riitä () on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut 19. "James Bond" -elokuva. Elokuvan on ohjannut Michael Apted, ja James Bondia näyttelee Pierce Brosnan.
Elokuvan tunnussävelmän ”The World Is Not Enough” ovat säveltäneet David Arnold ja Don Black, ja sen esittää Garbage. Elokuvan nimi pohjautuu elokuvassa "Hänen majesteettinsa salaisessa palveluksessa" olevaan Bondin sukupuuhun, jonka vaakunassa oleva latinankielinen teksti "Orbis non sufficit" on englanniksi ”World is not enough”. Se on James Bondin suvun motto. Ian Flemingin mukaan James Bondin esi-isä on sir Thomas Bond (1658–1685), jonka vaakuna ja suvun motto esitetään elokuvassa. Bond juo elokuvassa suomalaista Finlandia-vodkaa.
James Bond saa tehtäväkseen suojella murhatun öljypohatan tytärtä Elektra Kingiä vaaralliselta terroristilta Renardilta, jolla on aivoissaan aisteja vähitellen tuhoava luoti. Renard ei kuitenkaan odottele kuolemaansa toimettomana vaan virittelee hämäriä puuhiaan lähes kukistamattomana, kipua tuntematta.
Tuomas Riskala ("Iltalehti") arvioi elokuvan Bond-elokuvista huonoimmaksi.
Alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1991
31. alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Itävallan Saalbach-Hinterglemmissä 22. tammikuuta – 3. helmikuuta 1991.
Isäntämaa
Erkki Pirtola
Erkki Samuli Pirtola (18. toukokuuta 1950 Rautalampi – 23. tammikuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen kuvataiteilija. Hänet tunnettiin myös kirjoittajana ja taidekriitikkona, televisiotoimittajana sekä taiteen opettajana. Hän oli myös kuratoinut useita näyttelyitä.
Pirtola järjesti 1970-luvulta asti näyttelyitä valtavirrasta sivussa oleville taiteilijoille, kuten Kalervo Palsalle ja Roi Vaaralle. Hän perusti taiteilijaryhmiä, kuten Ö-ryhmän, ja toimi muun muassa videotaiteen pioneerina. Pirtola tunnettiin työstään ATV-televisiokanavalla sekä ITE-taiteesta. ITE on lyhenne ilmauksesta ”itse tehty elämä”.
Erkki Pirtola kirjoitti muun muassa lehtiin "Vihreä Lanka", "Uuden Ajan Aura", "Komposti" (1979–1982), "Ylioppilaslehti", "Ilta-Sanomat" (1980–1992), "Aktivisti", "Voima" ja "Taide".
Eräässä artikkelissaan Pirtola kysyi: entä jos taiteen marginaalit ovatkin keskeistä ja ”taiteeseen” sidottu taide ”marginaalia”?
"Todellinen taiteen emämaa löytyykin lastentarhoista, Steiner-kouluista, undergroundista, hullujenhuoneilta, presidentin muistikirjasta, betonigraffiteista, oudoista yöllisistä performansseista, ufokuvista, viidakkoshamaanin houreista..." ("Ilta-Sanomat" 24.4.1990.)
Hän toimi myös Helsingin tietokoneorkesterin kapellimestarina vuonna 2003.
Nykytaiteen museo Kiasmalla on kokoelmissaan Pirtolan teoksia. Hän sai vuonna 2006 Aleksis Kiven Seuran Eskon puumerkki -palkinnon. Vuonna 2013 Pirtolalle myönnettiin valtion taiteilijaeläke. Hänet palkittiin myös Vuoden Kiila -palkinnolla vuonna 2009 ja kuvataiteen valtionpalkinnolla vuonna 2011.
Erkki Pirtolalla on neljä lasta, joista yksi on taiteilija Pilvari Pirtola.
Skyr
Skyr on islantilainen rahkaa muistuttava hapanmaitotuote, joka on koostumukseltaan sakeampaa kuin jogurtti. Skyriä on valmistettu muissakin Pohjoismaissa, mutta nykyään se tunnetaan nimenomaan islantilaisen keittiön erikoisuutena.
Skyr valmistetaan pastöroimalla maitoa ja erottamalla siitä hera. Sen jälkeen se hapatetaan ja siitä poistetaan neste. Hapatteena käytetään toisenlaista maitohappobakteerikantaa kuin rahkan valmistuksessa, ja siksi skyr on maultaan pehmeämpää kuin rahka.
Perinteisesti valmistettua skyriä ei mausteta. Skyriä myydään kuitenkin myös esimerkiksi marjoilla tai hedelmillä valmiiksi maustettuna. Myös skyr-pohjaiset smoothiet ovat kasvattaneet suosiotaan. Skyrissä on korkea proteiinipitoisuus ja matala rasvapitoisuus: skyr sisältää noin 12 % proteiinia, 3 % hiilihydraatteja ja 0,5 % rasvaa.
Älä kieltäydy kahdesti
Älä kieltäydy kahdesti ("Never Say Never Again") on vuonna 1983 valmistunut James Bond -elokuva, jota ei yleensä lasketa viralliseen Bond-jatkumoon, koska elokuvan tuotti Warner Bros eikä muut Bond -elokuvat tuottanut United Artists. Siinä ei myöskään nähdä Desmond Llewelynin esittämää Q-hahmoa eikä perinteisiä taiteellisia alkutekstejä.
Elokuva perustuu Ian Flemingin romaaniin "Pallosalama", josta Terence Young on ohjannut elokuvan "Pallosalama" vuonna 1965. "Älä kieltäydy kahdesti" -elokuvan on ohjannut Irvin Kershner, ja James Bondia siinä näyttelee Sean Connery 12 vuoden tauon jälkeen.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa kieli poskessa tehdyksi ja Bondia rooliinsa aivan liian vanhaksi ja antaa elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Turkkilainen angora
Turkkilainen angora on kissarotu, joka on kotoisin Ankaran vuoristoseudulta, jonka nimi ennen oli Angora. Jo 1400-luvulta tunnettu kissarotu on yksi vanhimmista.
Turkkilaisen angoran jalostuksessa on korostettu erisävyisiä silmiä, mutta nykyään jalostuksessa sallitaan kaikki värit. Silmät ovat hieman vinot, ja korvat kohtuullisen suuret. Pää on kiilanmuotoinen ja otsaa kohti levenevä. Korkealle päälaelle sijoittuneiden korvien kärjissä on yleensä tupsut. Turkkilaisen angoran tulee näyttää viehkeältä ja ylväältä. Se kuuluu puolipitkäkarvaisiin kissoihin, joista sen karva on lyhimmästä päästä. Karva on hieman pidempää kaulassa, mahassa ja hännässä. Turkki on sileä ja silkkinen, sillä aluskarvaa ei ole juuri ollenkaan ja karvanlähtö on melko vähäistä.
Turkkilainen angora on liikkuvainen kissa. Se on rakenteeltaan notkea ja siroudestaan huolimatta lihaksikas ja oleilee mielellään korkealla. Se on vartaloltaan keskikokoa ja sopusuhtainen. Jalat ovat pitkät ja hoikat, takajalat hiukan korkeammat kuin etujalat. Naaraat painavat yleensä 2,5-4 kg, ja urokset ovat jonkin verran naaraita suurempia (4-6 kg painoltaan).
Turkkilainen angora on yksi maailman lempeimmistä kissaroduista. Se on luonteeltaan hyvin seurallinen ja vielä vanhanakin utelias. Turkkilaista angoraa pidetään useimmiten yhden ihmisen kissana. Se kiintyy yleensä yhteen ihmiseen, mutta toki se antaa huomiota muillekin. Vaikka se onkin eloisa ja liikunnallinen, on se leikkisyydessään keskitasoa. Sopeutuvaisena kissana se tottuu myös vähäisempään leikkimiseen. Vanhempana se pitää leikkimisestä keskimäärin enemmän kuin vanhat kissat yleensä.
Tiiliharkko
Tiiliharkko on tiilikiveä suurempi savesta ja hiekasta polttamalla valmistettu harkko. Tiiliharkko on tyypillisesti kennorakenteinen, jolloin saavutetaan materiaalin säästöä, kevyempi paino ja ennen kaikkea parempi lämmöneristyskyky harkon kennojen sulkeutuessa päistään muurauksen yhteydessä. Kennorakenne voi olla myös täytetty erityyppisillä lämmöneristeillä.
Tiiliharkot valmistetaan normaalitiilen tapaan savimassasta polttamalla. Polton kovuus ja tiilen sintraantumisaste vaihtelevat valmistajakohtaisesti.
Tiiliharkkoja ei valmisteta Suomessa. Maahantuodut tiiliharkot on valmistettu Keski-Euroopassa, missä kennorakenteinen tiiliharkko on yleisesti käytetty rakennusmateriaali sekä pien- että kerrostaloissa.
Tiiliharkon koot ja rakenne vaihtelevat valmistajan mukaan. Harkkoja on sekä ulko- että väliseinäkäyttöön.
Leveillä, yli 40 cm vahvuisilla molemmin puolin rapatuilla tiiliharkkorakenteilla päästään ulkoseinissäkin nykyisin hyväksyttyihin U-arvoihin ilman lisälämmöneristystä.
Tiilharkon työstettävyys on tavanomaisen tiilen luokkaa; harkkoa voidaan esimerkiksi katkoa. Rakenne limitetään muiden harkkorakenteiden tapaan.
Juhani Aataminpoika
Juhani Aataminpoika eli Kerpeikkari (31. heinäkuuta 1826, Vesivehmaa – syyskuussa 1854, Viaporin linnoitus) oli mahdollisesti Suomen historian pahin murhamies. Hän surmasi vuonna 1849 loka- ja marraskuun aikana 12 ihmistä Etelä-Suomessa. Juhani Aataminpoikaa on joskus luonnehdittu ensimmäiseksi Suomen historian tuntemaksi sarjamurhaajaksi.
Juhani Aataminpoika lähti kotoaan 15-vuotiaana, kierteli renkinä ja teki samalla erilaisia pikkurikoksia. Lokakuussa 1849 häntä oltiin viemässä Hämeenlinnan vankilasta Hauhon syyskäräjille hevosvarkaudesta syytettynä, kun hän karkasi Hauholla saattajiltaan ja aloitti henkirikostensa sarjan. Lammilla hän surmasi Helisevän torpan isännän ja emännän yhdessä Kustaa Kratula -nimisen miehen kanssa. Täältä hän jatkoi matkaansa kotiinsa Heinolan pitäjän Joenniemelle, jossa hän riitautui isäpuolensa Alexander Bohmin kanssa ja surmasi hänet, oman äitinsä ja pariskunnan metsään paenneet lapset.
Joenniemeltä Juhani Aataminpoika lähti kohti Saimaan kanavatyömaata ja surmasi matkan varrella lisää tapaamiaan ihmisiä. Erään miehen hän tappoi saadakseen tältä papintodistuksen työnhakua varten.
Marraskuun alussa Juhani Aataminpoika oli palannut Lammille, josta käsin hän lähti ystävänsä Antti Suikon kanssa ryöstöretkelle kohteenaan Hattelmalan kylässä sijaitseva Tyryn torppa. Miehet pahoinpitelivät talonväen ja ryöstivät heidän rahansa. Torpan vanha emäntä kuoli vammoihinsa, mutta muu perhe säilyi hengissä.
Pian tämän jälkeen, 20. marraskuuta, Juhani Aataminpoika otettiin kiinni Palsan myllyllä lähellä Lammin ja Padasjoen rajaa. Kiinniottoa seuranneen oikeudenkäynnin päätteeksi Viipurin hovioikeus langetti hänelle kuolemanrangaistuksen. Tuomio pysyi senaatin oikeusosastossa, mutta keisari lievensi sitä niin, että Juhani Aataminpoika sai 40 paria raippoja sekä elinkautisen vankeusrangaistuksen. Hänet passitettiin tammikuussa 1853 Viaporin linnoitukseen ja pidettiin siellä seinään kahlittuna vankina kuolemaansa saakka 1854.
Juhani Aataminpojan kansanomainen lisänimi "Kerpeikkari" tulee ruotsin kielen teloittajaa tarkoittavasta sanasta "skarprättare". Hän oli omana aikanaan kuuluisa, mutta hänen tekonsa unohtuivat pitkäksi ajaksi, eikä hän saavuttanut samanlaista kuuluisuutta kuin esimerkiksi Matti Haapoja. 2000-luvulla hän on kuitenkin noussut tutkijoiden mielenkiinnon kohteeksi.
Juhani Aataminpojan tarinasta on suunnitteilla elokuva. Käsikirjoituksen on tehnyt Kari Hietalahti, ja elokuvan ohjaa Peter Franzén. Jos elokuvan rahoitus järjestyy, sitä aletaan kuvata syksyllä 2017.
The Downward Spiral
The Downward Spiral (tunnetaan myös nimellä Halo 8) on Industrial/metal-yhtyeen Nine Inch Nailsin albumi, joka julkaistiin 1994. Albumi merkitsi yhtyeelle suurta kaupallista läpimurtoa, ja se on myös yhtyeen arvostetuin albumi. Albumi on myynyt yhdysvalloissa jopa nelinkertaista platinaa. Kappaleista "Closer" ja "March of the Pigs" tehtiin singlet, jotka ovat myös albumin tunnetuimpia kappaleita. Vuonna 2003 country-legenda Johnny Cash teki coverin kappaleesta "Hurt", joka jäi hänen viimeiseksi hitikseen. Albumista on julkaistu myös DualDisc -ja Deluxe Edition-versiot. Albumista julkaistiin remixalbumi "Further Down the Spiral" vuonna 1995. Studioalbumin ja remixalbumin pohjalta yhtye oli menestyksekkään suurella kiertueella, joka loppui vasta 1995 lopulla.
Huokoisuus
Huokoisuus on muun muassa geologiassa, maaperätieteessä ja rakennustekniikassa käytettävä suure, joka ilmoittaa kuinka tiheään materiaali on pakkaantunut.
Huokoisuus ilmoittaa ei-kiinteän aineen suhteen aineen kokonaismäärään:
missä V on ei-kiinteän aineen (huokosten ja nesteen) kokonaistilavuus, ja V materiaalin (kiinteän ja ei-kiinteän) kokonaistilavuus. Huokoisuus ilmoitetaan lukuarvona 0 ja 1 välillä. Tyypillisiä arvoja ovat alle 0,01 kiinteälle graniitille ja yli 0,5 turpeelle ja savelle. Huokoisuus voidaan ilmoittaa myös prosenttiosuutena.
Kiven tai kerrostumien huokoisuus on tärkeä laskea määritettäessä niiden hiilivetypitoisuutta. Kerrostumien huokoisuus koostuu monesta tekijästä. Yksi yleisesti käytetyistä yhtälöistä on Athyn (1930) huokoisuuden ja syvyyden suhde:
missä φ on pinnan huokoisuus, k kokoonpuristuvuuskerroin (m) ja z syvyys (m).
Huokoisuusarvo voidaan laskea myös bulkki- ja hiukkastiheydestä.
Huokoisuus ei ole suoraan verrannollinen vedenläpäisevyyteen. Esimerkiksi kahdesta samankaltaisesta, hiekasta koostuvasta kerroksesta suuremman huokoisuuden omaavalla on suurempi vedenläpäisevyys (enemmän tilaa vedelle virrata). Tämä ei kuitenkaan päde kaikkiin aineisiin. Esimerkiksi savella on erittäin matala vedenläpäisevyys, mutta korkea huokoisuus. Savimineraaleille tyypilliseen tapaan rakenne voi sisältää suuria tilavuuksia vettä, mutta se ei vapauta sitä helposti.
Hannu Savola
Hannu Tapani Savola (18. lokakuuta 1949 Paavola – 13. helmikuuta 2007 Helsinki) oli Ilta-Sanomien vastaava päätoimittaja. Hänet valittiin tehtäväänsä syyskuussa 2006 edellisen päätoimittajan Antti-Pekka Pietilän erottua kohun keskellä.
Savola kävi Sanoman toimittajakoulun 1971–1972. Hän työskenteli Helsingin Sanomien politiikan toimituksessa 1973–1976, lehden päätoimittajien erityisavustajana 1976–1978, toimitussihteerinä 1978–1980 sekä politiikan toimittajana 1980–1982. Suomen Kuvalehden toimituspäälliköksi Savola kutsuttiin 1982. Hän palasi Sanoma Osakeyhtiön palvelukseen 1985 Ilta-Sanomien toimittajaksi. Ilta-Sanomissa hänen vastuullaan oli paljolti talouden seuraaminen. Paitsi omalla nimellään, hän kirjoitti lehteen myös nimimerkillä Diileri. Savola kuoli sairauskohtaukseen 57-vuotiaana.
Hannu Savola oli yksi lokakuussa 1981 ilmestyneen, kohutun "Tamminiemen pesänjakajat" -teoksen kirjoittajista. Sen kirjoittivat työnantajaltaan salaa Helsingin Sanomien politiikan toimittajat.
Kuiluanalyysi
Kuiluanalyysi on menetelmä kuvata tyytyväisyyttä arvioitaessa
palautekyselyissä esitettyjen laatukriteerien merkitystä ja onnistumista.
Kyselytutkimuksessa kysytään laatukriteerin lisäksi sen tärkeyttä. Laatukriteerin ja tärkeyden erotusta voidaan käyttää mittarina kuvaamaan sitä, miten hyvin tavoitteessa on onnistuttu. Tätä erotusta kutsutaan kuiluksi.
Yleensä kuilukuviot piirretään siten, että kuilumuuttujan rinnalle laitetaan tärkeys.
Gashapon
Gashapon (, "gashapon") tarkoittaa kolikkoautomaateista saatavia japanilaisia keräilyleluja ja -esineitä. Onomatopoeettinen nimi tulee äänestä, jonka leluautomaatti päästää: ensin väännetään kolikko sisään ("gacha") ja sitten kuuluu plop-ääni ("pon"), kun pallo tipahtaa luukusta alas. Gashapon on Bandai Companyn rekisteröimä tavaramerkki.
Japanissa leluautomaateista voi ostaa muun muassa erilaisia kännykkäkoruja, koottavia tai valmiiksi koottuja nukkeja, eläinmaskotteja ja ajoneuvojen pienoismalleja. Usein aiheina ovat mangasta, animesta tai peleistä tutut hahmot, mutta muovista valetaan myös muita pop-kulttuurin ikoneja. Suoraan automaatista ostettuna hintahaarukka on noin eurosta kolmeen. Lelut on pakattu kapseleihin, ja ostaja saa automaatista satunnaisen kapselin.
Gashapon-lelujen yksityiskohdat mallien muoteista viimeisteltyyn maalaukseen ja osien istuvuuteen on toteutettu huomattavasti paremmin kuin länsimaisissa vastineissa. Materiaali on useimmiten korkeatasoista polyvinyylikloridia.
Keräilynukkeja valmistetaan myös aikuisviihdehahmoista. Japanissa kännykkäkoruja käyttävät kaikenikäiset. Keräilijät voivat maksaa harvinaisista leluista tai koruista korkeita summia. Sarjakuva- ja lelukaupat myyvät keräilijöille valmiiksi pakattuja jokaisen mallin sisältäviä sarjoja. Näin pääsee halvemmalla kuin ostamalla leluja sokkona suoraan automaatista. Jos sarjaan kuuluu yksi tai useampi salainen malli, ne myydään yleensä erikseen.
Elektra (ooppera)
Elektra Op. 58, TrV 223 on Richard Straussin säveltämä ooppera Hugo von Hofmannsthalin librettoon. Se sai ensi-iltansa Dresdenissä 25. tammikuuta 1909. Libreton pohjana on libretistin näytelmä, joka puolestaan pohjaa vanhaan Sofokleen tragediaan. Elektran uudistuksellinen sävelkieli ja päähenkilön hirviömäisyys on tehnyt siitä vaikeasti lähestyttävän ja se ei ole suosiossa noussut muiden säveltäjän teosten tasolle vaikka teknisesti sen voidaan katsoa olevan yksi hänen huippusuorituksistaan.
Höntönvaara
Höntönvaara on kylä Sokojärven ja Jaakonvaaran naapurissa. Se kuului aiemmin Pielisjärven kuntaan. Matkaa Lieksan keskustaan on 37 kilometriä. Kylässä toimii metsästysseura.
Kylässä on toistakymmentä asukasta, asuttuja taloja on kymmenkunta.
Sähköt kylään tulivat vuonna 1973. Tie saatiin 1957.
Kylän koulu lakkautettiin 1980-luvun alussa; nyt rakennus on yksityiskäytössä.
Höntönvaarasta on syntyisin Japanin parlamentin ylähuoneen jäsen Marutei Tsurunen.
Nestori Telkkä
Nestor (Nestori) August Telkkä (21. joulukuuta 1875 Tottijärvi – 18. lokakuuta 1919 Pulkovo, Neuvosto-Venäjä) oli yksi vuoden 1906 Laukon torpparilakon johtajista ja oli SDP:n kansanedustajana vuosina 1908–1911.
Jouduttuaan Laukon kartanon torpparihäätöjen yhteydessä 1907 häädetyksi pois torpastaan Telkkä toimi muun muassa Tottijärven työväen osuuskaupan hoitajana sekä myöhemmin toimistovirkailijana Helsingin poliisilaitoksella.
Vuoden 1918 Suomen sisällissodan aikana Telkkä toimi Hämeen punaisessa lääninhallituksessa. Sodan jälkeen hänet vangittiin, mutta hän pakeni Hämeelinnan vankileiriltä oleskellen ensin Ruotsissa sekä Norjassa ja siirtyen sitten Venäjälle.
Telkkä kuului Eino Rahjan johtamaan Pietarin Kansainvälisestä sotakoulusta koottuun suomalaiseen iskuosastoon, joka lähetettiin lokakuussa 1919 taistelemaan Pulkovon kukkuloilla Pietaria kohti hyökkääviin kenraali Nikolai Judenitšin joukkoihin kuulunutta englantilaisen eversti Carsonin johtamaa panssariosastoa vastaan. Telkkä kaatui Pulkovon taistelussa, jossa suomalaiset tuhosivat kolme panssarivaunua ja menettivät 30 miestä. Judenitšin joukkojen hyökkäys pysähtyi Pulkovon kukkuloille, ja ne joutuivat myöhemmin perääntymään.
Nokia E90 Communicator
Nokia E90 Communicator on Nokian viides ja viimeinen Communicator-malli. Se on Nokia 9500 Communicatorin seuraaja. Nokia E90 Communicator on Symbian-pohjainen (versio 9.2) älypuhelin. Malli on Nokian ensimmäinen Communicator-sarjan puhelin, joka käyttää käyttöliittymänään S60:tä, sillä aiemmin käytössä on ollut Series 80.
Verrattuna Nokia 9500 Communicatoriin puuttuu Nokia E90 Communicatorista telekopioviestien (FAX) tuki, mutta siinä on HSDPA. Parannuksena Wi-Fi-ominaisuuksiin on 802.11b:n lisäksi 802.11g. Ensimmäisissä Suomessa myyntiin tulleissa versioissa on huonosti tuettu joitakin aiemmista kommunikaattoreista tutuksi tulleita ominaisuuksia, kuten kopioi- ja liitä -toiminto kalenterin ja taulukkolaskennan osalta.
Myös Internet-selain on joiltain osin selvästi heikennetty Series 80 -kommunikaattoreihin nähden; selaimella ei voi enää avata uusia sivuja eri välilehtiin (vaikka selain kyllä tukee useita välilehtiä, se käyttää niitä vain jos sivu on määritelty avautumaan toiseen ikkunaan) eikä enää osaa suoraan tallentaa tiedostoja; tiedostojen tallentaminen onnistuu vain joillekin tunnetuille tiedostotyypeille ohjelmalla, mihin ne laitteessa avataan.
Kauppoihin laite tuli myyntiin kesäkuussa 2007. Sen valmistus päättyi vuoden 2009 aikana.
Salibandyn maailmanmestaruuskilpailut 2002
Salibandyn maailmanmestaruuskilpailut 2002 olivat historian seitsemännet maailmanmestaruuskilpailut ja neljännet miesten MM-kisat. Ne pelattiin Suomessa. Mukana oli yhteensä 24 maata, jotka pelasivat kahdessa eri sarjassa. Erona edellisiin ja seuraaviin turnauksiin pelattiin sekä A-sarjassa että B-sarjassa välierien lisäksi puolivälieräottelut.
Mestaruuden vei Ruotsi, toiseksi tuli Suomi ja kolmanneksi Sveitsi. A-sarjaan nousivat Venäjä ja Itävalta. Loppuottelu pelattiin Hartwall-areenalla, ja sitä oli paikan päällä seuraamassa 13665 katsojaa.
Venäjä ja Itävalta A-sarjaan.
Maria Jungner
Maria Susanna Jungner (entinen "Matthes", o.s. "Elo", s. 22. elokuuta 1973) on Yle TV1:n kuuluttaja. Kesäkuussa 2013 hän alkoi juontaa tunnin mittaista nimikko-ohjelmaansa radiokanava Yle Puheessa.
Maria Jungner on viisilapsisen Elon perheen toiseksi vanhin. Hänen isänsä Aarre Elo on suomalaisen tv-viihteen monitoimimies ja äitinsä Outi on työskennellyt lentoemäntänä. Jungner opiskeli steinerkoulussa ylioppilaaksi. Hän on opiskellut markkinointi-instituutissa.
Maria Jungner on toiminut kuuluttajana vuodesta 1998. Sittemmin hän on opiskellut musiikkia, teatteria ja viestintää. Kuuluttajan työn lisäksi Jungner toimitti Ylen tv-ohjelmien taustoja esittelevää, nyttemmin lakkautettua Ykköskatsomo-ohjelmaa. Jungner osallistui vuonna 2010 televisio-ohjelmaan "Tanssii tähtien kanssa" opettajanaan Aleksi Seppänen.
Jungner valittiin kunnallisvaaleissa 2008 Espoon kaupunginvaltuustoon SDP:n listalta 301 äänellä. Hänet valittiin toiselle valtuustokaudelle kunnallisvaaleissa 2012. Jungner tuki vuoden 2012 presidentinvaalissa Facebook-sivullaan avoimesti vihreiden ehdokasta Pekka Haavistoa, jolloin Yle siirsi hänet vaalien ajaksi syrjään tv-kuuluttajan tehtävistä.
Jungner oli naimisissa SDP:n entisen puoluesihteerin Mikael Jungnerin kanssa. Jungnerit menivät naimisiin joulukuussa 2007 ja jättivät erohakemuksen marraskuussa 2012.
Ympäristöestetiikka
Ympäristöestetiikka on filosofisen estetiikan ja ympäristöfilosofian osa-alue, joka tutkii erityisesti luonnon esteettistä arvottamista. Kuten muutenkin estetiikassa, kyse on jonkin kohteen arvottamisesta kauniina. Tässä tapauksessa kohteena voi olla jokin kohde, joka on luonnossa, esimerkiksi maisema. Kuitenkin myös jotakin yksittäistä luonnossa olevaa yksikköä, kuten kasvia tai eläintä voidaan arvottaa kauniina.
Luontoa on tutkittu filosofian historian aikana jo kaukaisista ajoista lähtien. Jo Platon tutki luontoa erityisesti dialogissaan "Timaios". Luonnon kauneutta on tutkittu myös jo hyvin kauan. Kuitenkin nykyistä keskustelua silmällä pitäen tärkeimmät luonnon esteettistä arvottamista kehitelleet filosofit ovat olleet 1700- luvulla Immanuel Kant (1724 - 1804) sekä skotlantilainen filosofi David Hume (1711 -1776) ja englantilainen poliitikko, esteetikko ja filosofi Lordi Shaftesbury (1671 - 1713).
Luonnon esteettisen arvottamisen kannalta tärkeitä käsitteitä ovat olleet ylevän käsite ja pyyteetön arvostelma. Pyyteettömyydellä tarkoitetaan yleisesti sitä, että esteettiseen arvostelmaan ei saisi liittyä minkäänlaista intressiä kyseistä kohdetta kohtaan, vaan arvostelman tulisi olla jollakin tavoin välitön. Tämä ajatus, joka on tuttu varsinkin Immanuel Kantilta on kuitenkin ongelmallinen. Ylevän käsite taas liittyy maisemantutkimukseen esimerkiksi vuoristoissa, aiheuttaen kunnioitusta.
IS-IS
IS-IS () on sisäverkon tai autonomisen järjestelmän (, AS) sisällä toimiva Link State -reititysprotokolla (IGP). ISO suunnitteli protokollan reitittämään CLNP-liikennettä. Myöhemmin RFC 1195:ssä IS-IS:ään tehtiin laajennus, jonka mukaan sillä voidaan reitittää sekä IP- että CLNP-liikennettä samanaikaisesti.
Vuosien 1995 ja 1998 välillä IS-IS:n suosio kasvoi merkittävästi Yhdysvalloissa sen tukemien suurien reititysalueiden ja protokollan vakauden ansiosta. Nykyisin IS-IS on käytössä pääsääntöisesti operaattoreiden sisäverkoissa, koska se skaalautuu huomattavasti OSPF:ää tai EIGRP:tä paremmin. On arvioitu, että yhteen alueeseen perustuvan IS–IS-verkon enimmäiskoko voi olla noin 1 000–2 000 reititintä, kun taas OSPF:llä reititetyn verkon maksimikoko voi olla vain noin 50 reititintä . Suurimmillaan alueisiin jaettujen IS-IS-verkkojen koko on nykyisin jopa 12 000–15 000 reititintä. Tämän vuoksi nykyisin myös kaikkien suurten eurooppalaisten operaattorien reititys perustuu IS-IS:ään. Sekä IS-Is että OSPF käyttävät Dijkstran algoritmia.
Protokollasta on julkaistu ISO-standardi ISO/IEC 10589:2002 ja RFC 7142.
IS-IS:n yhteydessä käytetään alueita kaksitasoisen hierarkkisen topologian luomiseksi. IS-IS-reititin voi olla level-1, level-2 tai level-1/2-tason reititin. Reitittimien roolit toimivat siten, että L2-tason reitittimet muodostavat runkotopologian (kuten OSPF:n area0), joilla yhdistetään L1-tason reitittimien muodostamia ”saarekkeita” ja L1/L2-tason reitittimet toimivat näiden alueiden rajareitittiminä.
IS-IS-alueet voidaankin mieltää ennemmin jatkuvien naapurussuhteiden sarjoina kuin topologisina alueina. Level-1-tason alueet muodostuvat jatkuvista reitittimien välisistä L1-naapuruussuhteista samalla Area-ID:n arvolla, ja Level-2-tason alueet muodostuvat vastaavasti jatkuvista reitittimien välisistä L2-naapuruussuhteista. Huomattavaa on myös että IS-IS-reititittimet kuuluvat kokonaan alueeseen, joten alueiden rajat sijaitsevat linkeillä toisin kuin OSPF:n yhteydessä, jossa alueiden rajat ovat reitittimissä.
Vaikka nykyisin IS-IS:ää käytetään pääsääntöisesti pelkästään IP-pakettien reitittämiseen, se on myös monien muiden verkkoprotokollien (kuten ATM) tavoin perinyt ISO-standardien mukaisen osoiterakenteen NET:in (Network Entity Title). NET-osoitteilla ei ole tiukasti määrättyä pituutta ja kymmenjärjestelmän sijaan merkistönä osoitteissa käytetään heksadesimaalijärjestelmää.
Ville Puupponen
Ville Puupponen on yksi Leena Lehtolaisen Maria Kallio -kirjojen poliiseista. Maria Kallio tutustuu Puupposeen ensimmäisen kerran kirjassa "Harmin paikka". Kuopiolaissyntyinen, pisamakasvoinen ja punahiuksinen Puupponen on tunnettu vitseistään ja herjoistaan.
Puupponen ei yleisesti ottaen ole kirjasarjassa tullut toimeen kollegansa Pertti Strömin kanssa, mutta osoittaa kuitenkin järkytystä tämän tehtyä itsemurhan kirjassa "Tuulen puolella".
Puupponen on myös kirjoittanut dekkarikäsikirjoituksen, jonka tämä on lähettänyt kustantamoon. Kirja on sekoitus ammatintuntemusta, savolaishuumoria ja toimintaa. Puupposen dekkarin jaospomo on punatukkainen ja pahansisuinen Karita Mallio ja päähenkilö on porkkanapäinen, kuopiolaispoika Kalle Suukkonen. Tähän mennessä Kallio on ainut, jolle Puupponen on kertonut kirjastaan.
Kirjoissa Puupponen on muihin hahmoihin verrattuna vaitelias yksityiselämästään, mutta siinä vaiheessa, kun Kallio ja Puupponen ovat työskennelleet pitkään yhdessä, Kalliolle selviää, että Puupponen seurustelee miehen kanssa.
Christine Lahti
Christine Lahti (s. 4. huhtikuuta 1950 Birmingham, Michigan, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja Oscar-palkittu ohjaaja.
Lahden isä oli toisen polven amerikansuomalainen.. Hänen äitinsä vanhemmat olivat kotoisin Itävalta-Unkarista. Perhe oli luterilainen.
Muun muassa televisiosarjoista Chicagon lääkärit (eng. "Chicago Hope") ja Jack & Bobby tunnettu Lahti sai Oscarin vuonna 1995 osastaan lyhytelokuvassa "Lieberman In Love".
High Halls -elokuvafestivaali myönsi Lahdelle Susan B. Anthonyn Failure Is Impossible -tunnustuksen. Hän on voittanut myös television Emmy-palkinnon sekä kaksi Golden Globe -tunnustusta.
Lahti näytteli Annie Popea, eli karkuteillä olevan perheen äitiä elokuvassa "Elämänä pakotie" (1988) muun muassa River Phoenixin kanssa, joka sai Oscar-ehdokkuuden roolistaan.
Ensimmäinen murhani
Ensimmäinen murhani on vuonna 1993 ilmestynyt Leena Lehtolaisen ensimmäinen rikosromaani ja Maria Kallio -dekkari.
Romaanin päähenkilö on Helsingin poliisilaitoksen rikososaston väkivaltatoimistossa sijaisena toimiva poliisi Maria Kallio. Hän selvittää henkirikosta, joka paljastuu hänen ensimmäiseksi murhatutkinnakseen. Aiemmat hänen tutkimansa henkirikostapaukset olivat lähes aina alkoholiin liittyneitä tappoja.
Kirjan uhri on opiskelijakuorossa laulanut charmikas naistenmies Jukka Peltonen. Hän on sotkeutunut huumekauppaan, prostituutioon sekä laittoman viinan levitykseen, mikä osoittautuu myöhemmin murhan motiiviksi.
Pääepäillyt koostuvat lähinnä muista kuorolaisista. Heihin kuuluu muun muassa Antti Sarkela, jonka kanssa Kallio myöhemmin menee naimisiin ja saa lapsia. Murhaaja osoittautuikin lopulta kuoron jäseneksi. Hän oli Peltosen harjoittamaan huumekauppaan sotkeutunut nuori nainen nimeltään Tuulia. Tuulia oli ottanut Peltosen hengiltä petoksen johdosta. Peltonen oli uskotellut tytölle, että tämä oli salakuljettanut hasista, mutta lopulta paljastui, että kyse oli ollut paljon laajemmasta kansainvälisestä kokaiinibisneksestä.
Tuulia alkaa kotonaan käyttäytyä uhkaavasti, kun Maria kertoo tietävänsä, että Tuulia on murhannut Jukan. Kallion esimies, alkoholisoitunut Kalevi Kinnunen ampuu Tuuliaa olkapäähän. Tuulia päätyy sairaalaan ja jää henkiin. Epäselväksi kuitenkin jää, onko tämä oikeustoimikelpoinen.
Posti- ja logistiikka-alan unioni
Posti- ja logistiikka-alan unioni (PAU) on suomalainen yli 30 000 toimihenkilön ja työntekijän ammattiliitto. Valtaosa liiton jäsenistä työskentelee postialalla (Posti Groupissa) ja sitä lähellä olevilla aloilla, kuten viestinvälitys- ja logistiikka-aloilla, rahankäsittelypalvelut-alalla ja vastaavilla toimintakentillä. Liitolla on 73 jäsenosastoa. Jäsenistä naisia on 51 % ja miehiä 49 %.
PAU perustettiin 1. kesäkuuta 2005, kun Postiliitto ja Postin Toimihenkilöliitto yhdistyivät uudeksi järjestöksi.
PAU on SAK:n ja Kuljetusalan Ammattiliittojen Federationin (KAF) sekä Union Network Internationalin (UNI) ja Pohjoismaisen postiunionin (NPU) jäsenliitto.
Liiton jäsenlehti on nimeltään Reitti.
Harmin paikka
Harmin paikka on Leena Lehtolaisen rikosromaani, joka julkaistiin vuonna 1994. Se on Maria Kallio -sarjan toinen osa. Kirjan on kustantanut Tammi.
Maria Kallio on siirtynyt Helsingin rikospoliisista lakiasiaintoimiston palvelukseen Tapiolassa, jossa hän myös asuu Antti Sarkelan kanssa tämän vanhempien asunnossa. Poliisin työ ei hänelle enää kuulu, mutta kun uusi tuttava Armi Mäenpää, lempinimeltään Harmi, löytyy kotoaan kuristettuna, Maria ryhtyy epävirallisiin tutkimuksiin. Poliisi pidättää Armin miesystävän Kimmon ja tapaus leimataan seksuaalimurhaksi. Marian opiskelutoveri poliisikoulussa ja arkkivihollinen Pertti Ström on varma Kimmon syyllisyydestä, mutta Maria ryhtyy tämän asianajajaksi ja tekee tutkimuksia omin päin. Kaikki ei ole sitä miltä näyttää, kuten Maria saa todeta sotkeutuessaan tapiolalaisten porvarisperheiden elämään sekä sadomasokistien bileisiin. Tunkeutuessaan yhä syvemmälle juttuun Maria alkaa epäillä, ettei Kimmon siskon Sannan itsemurhaksi todettu hukkuminen ollut miltä näytti. Maria epäilee myös pomoaan, Erkki "Eki" Hentosta, luettuaan Sannan Sylvia Plathia käsittelevän gradun reunasta merkinnän tästä ja salaperäisestä "E":stä, jonka Maria kuvittelee viittaavan Ekiin. Lopulta Maria saa yhdistettyä palaset, ja epäilykset kohdistuvat gynekologi Erik Hellströmiin. Saatuaan tietää Marian saaneen selville, että hän on sekä Armin että Sannan murhaaja, Hellström uhkaa Marian henkeä. Lopulta hän kuitenkin lähtee pakoon ja hurjastellessaan menettää autonsa hallinnan. Hän ajaa yli 150 km:n tuntinopeudella metsään, jossa osuu kallioon. Hellström menehtyy, Kimmo vapautetaan syytteistä ja tämän maine puhdistetaan.
Brandon DiCamillo
Brandon Ralph DiCamillo (s. 15. marraskuuta 1976 West Chester, Pennsylvania, Yhdysvallat) Hän on perustava jäsen CKY-jengissä ja on kohonnut kuuluisaksi CKY-elokuvien "Jackassin" ja "Viva La Bamin" myötä. DiCamillolla on kyky luoda humoristisia ääniä, ja hän on erikoisesti tunnettu ”freestyle” rapistaan, (esimerkiksi ”Chinese Freestyle” CKY2:sta.), luonteenlaadustaan ja pilapuheluistaan. Hän näytteli Falconea ja useita muita hahmoja elokuvassa "Haggard: The Movie", jonka hän on myös käsikirjoittanut. Hänen lempinimiään ovat Dico, Deek, D-cup ja Bran. DiCamillo on kehittänyt ”Ostoskärry”-stuntit Jackassissa ja CKY elokuvissa.
Mötley Crüe (albumi)
Mötley Crüe on hard rock -yhtye Mötley Crüen maaliskuussa 1994 ilmestynyt albumi. Se on yhtyeen ainoa levy, jolla laulaa Vince Neilin tilalle tullut John Corabi. Levystä julkaistiin remasteroitu versio vuonna 1999 Mötley Recordsin kautta. Singleinä julkaistiin kappaleet "Hooligan's Holiday" ja "Misunderstood". "Mötley Crüesta" myönnettiin yhtyeelle kultalevy Yhdysvalloissa toukokuussa 1994.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 15. Se pysyi listalla yhteensä viisi viikkoa.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Mötley Crüe.
Nokia E61
Nokia E61 on Nokian lokakuussa 2005 julkaisema matkapuhelin, joka on tullut vähittäismyyntiin vuoden 2006 alkupuolella. 12. helmikuuta 2007 Nokia julkaisi Barcelonassa mallista jatkokehitetyn version, Nokia E61i:n.
Puhelimen käyttöjärjestelmänä on Symbian OS 9.1 ja sovellusalustana/käyttöliittymänä S60 3rd Edition.
Puhelin kuuluu Nokian E-sarjaan
W.A.S.P. (albumi)
W.A.S.P. on W.A.S.P. -yhtyeen esikoisalbumi, joka julkaistiin syyskuussa 1984. Levy ilmestyi remasteroituna vuonna 1997.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 6.
Alkuperä
Alkuperä on 26. lokakuuta 2006 julkaistu Lordi-aiheinen sarjakuva-albumi. Sarjakuvan tekoon ovat osallistuneet Tomi "Mr. Lordi" Putaansuu, Petri Hiltunen ja Mattipekka Ratia ja sen on kustantanut Arktinen Banaani.
Sarjakuva-albumi on järjestyksessään ensimmäinen "virallinen" Lordin sarjakuva-albumi ja se kertoo jokaisen Lordissa vaikuttavan hirviön syntytarinan sarjakuvan muodossa.
Hiidenlahti
Hiidenlahti on Tuusniemen kuntaan kuuluva kylä lähellä Kuopion rajaa. Hiidenlahteen on Riistavedeltä 9 km ja Tuusniemeltä 23 km. Pääasiallinen toimeentulo on maanviljely ja kesäaikaan lukuisat mökkeilijät viettävät aikaansa vesistöllisessä ympäristössä.
Hannu Ansas
Hannu Juhani Ansas (24. marraskuuta 1945 Marttila – 22. syyskuuta 2012 Turku) oli suomalainen jääkiekkovaikuttaja.
Ansas toimi TPS:n taustajoukoissa vuodesta 1975 lähtien. Hän oli ollut ensin TPS ry:n hallituksen puheenjohtajana ja jäsenenä ja yhtiöittämisen jälkeen HC TPS Turku Oy:n hallituksen puheenjohtajana. Lisäksi Ansas toimi Jääkiekon SM-liiga Oy:n hallituksen jäsenenä ja jääkiekon MM-kisojen järjestelytoimikunnassa.
Ansas oli merkittävässä asemassa Turkuhallin saamisessa Turkuun. Hän vaikutti suuresti kunnallispoliitikkona Turussa halliprojektin aloittamisessa, mitä vaikeutti osaltaan myös aivan hankkeen loppuvaiheessa Suomeen iskenyt kova lama.
Ansas aateloitiin vuonna 2005 Suomen Jääkiekkoleijonaksi numerolla 170.
Ceres (jumalatar)
Ceres oli roomalaisessa mytologiassa viljan- ja kasvillisuuden jumalatar, jolla oli myös yhteyksiä tuonpuoleiseen. Hänen nimensä on todennäköisesti johdettu "kasvamista" tarkoittavasta juuresta *cer- (vrt. lat. "crescere" "kasvaa" ja "creare" "luoda").
Ceres samaistettiin jo varhain kreikkalaisen mytologian Demeteriin. Niinpä hän omaksui myös Demeterin perhesuhteet, joiden mukaisesti hänestä tuli Saturnuksen ja Opsin tytär, Juppiterin sisar ja rakastettu, sekä Junon, Vestan, Neptunuksen ja Pluton sisko. Ceres oli myös Proserpinan äiti.
Cerestä juhlittiin 19. huhtikuuta Ambarvalia-juhlassa, jossa vainiot puhdistettiin ja siunattiin juhlakulkueilla sekä uhreilla ja uhrattava eläin vietiin kulkueessa peltojen ympäri. Seremonian aikana seksuaalinen kanssakäyminen oli kielletty.
John Paul Jones (sotilas)
John Paul Jones (oik. John Paul, 6. heinäkuuta 1747 – 18. heinäkuuta 1792) oli Yhdysvaltain vapaussodan ensimmäinen tunnettu merisankari.
John Paul Jones syntyi vuonna 1747 Arbiglandin kartanossa Etelä-Skotlannin rannikolla. John Paulin isä oli puutarhuri Arbiglandissa ja hänen äitinsä oli MacDuff-klaanin jäsen.
John Paul otti käyttöön nimen John Jones, kun hän pakeni veljensä kotiin Fredericksburgiin, Virginiaan vuonna 1773 väistääkseen pyövelin Tobagossa, kun häntä oli syytetty hänen komennossaan olleen merimiehen murhasta.
Näin hän alkoi käyttää nimeä John Paul Jones, kuten hänen veljensä oli hänelle ehdottanut Amerikan vallankumouksen alussa.
John Paul Jones nimitettiin Yhdysvaltojen vapaussodan alussa siirtokuntien Euroopan-laivaston komentajaksi väliaikaisen kommodorin arvoisena. Hän sai vakituisen kommodorin arvon voitettuaan fregattinsa Bonhomme Richardin avulla huomattavasti voimakkaamman brittifregatti Serapisin Flamborough Headin taistelussa.
Näin John Paul Jonesista tuli ensimmäinen oikea yhdysvaltalainen merisankari ja arvostettu taistelukomentaja. Hän palveli myöhemmin Venäjän merivoimissa amiraalina osoittaen taitonsa.
Jones ei ollut läheskään yhtä taitava poliitikkona kuin merisotilaana ollessaan laivaston komentajana aikakaudella, jolloin politiikka määräsi kannatuksen, tuen ja yleisen menestyksen taistelujen välillä. Tämä päti sekä Yhdysvalloissa että ulkomailla.
Hänet oli alun perin haudattu Pariisiin, vietettyään viimeiset vuotensa ulkomailla, mutta lopulta hänet haudattiin Yhdysvaltojen laivaston akatemiassa, joka oli "sopiva" paikka "Amerikkalaisen laivaston isälle" ().
Luettelo Simpsoneiden videopeleistä
Luettelo "Simpsonit"-aiheisista videopeleistä.
Tapani Mattila
Tapani Mattila (13. lokakuuta 1940 Tampere – 5. heinäkuuta 1994 Tampere) oli suomalainen jääkiekkovaikuttaja.
Mattila oli Jääkiekon SM-liiga ry:n ensimmäinen puheenjohtaja. Hän oli toimessa vuodesta 1975 vuoteen 1983. Tätä ennen Mattila oli ehtinyt myös olla Suomen jääkiekkoliiton liittovaltuustossa. Vuosina 1981–1983 Mattila vaikutti Suomen Olympiakomitean hallituksessa.
SM-liiga jakaa Tapani Mattilaa kunnioittavaa erikoispalkintoa, jota ei anneta kuitenkaan vuosittain. Suomen Jääkiekkomuseo aateloi Mattilan Suomen Jääkiekkoleijonaksi numerolla 172 vuonna 2005.
Tapanin poika Hannu Mattila on jääkiekkoilija, joka pelasi koko SM-liigauransa Ilveksessä.
The Last Command (albumi)
The Last Command on heavy metal -yhtye W.A.S.P.:in toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1985. Albumi julkaistiin uudelleen vuonna 1997. Mississippi Queen on cover versio Mountain yhtyeen debyyttisinglestä, joka julkaistiin vuonna 1970.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 4.Vuoden 1997 uudelleenjulkaisu
Skorpionilisko
Skorpionilisko ("Heloderma horridum") on yksi maailman kuudesta myrkyllisestä liskosta. Se elää Pohjois-Amerikan kuivilla alueilla.
Skorpionilisko voi kasvaa jopa metrin pituiseksi ja neljän kilon painoiseksi. Se on vantterajalkainen ja pyöreäpäinen. Myös sen suomut ovat pyöreitä. Skorpionilisko muistuttaa paljon sukulaistaan gilaliskoa, mutta on sitä hoikempi, pitkähäntäisempi ja ketterämpi. Liskolla on myrkkyliskoille tyypilliset vahvat leuat, joissa on myrkkyä erittävät hampaat. Häntäänsä skorpionilisko varastoi rasvaa niukkoja aikoja varten. Skorpioniliskon väri vaihtelee alalajeittain, mutta liskon väri on yleensä musta. Ruumis on usein myös keltaisten täplien kirjoma. Skorpioniliskon hännässä on neljä rengasta. Yksi alalaji on sen sijaan lähes musta.
Skorpionilisko elää vain Meksikossa ja Guatemalassa neljällä eri alueella. Alueista yksi on Tyynen valtameren rannikon läheisyydessä, toinen Sonoran osavaltiossa Meksikossa, kolmas Meksikonlahden eteläpuolella ja neljäs Guatemalassa, Motaguan laaksossa. Laji elää aavikoilla ja kuivahkoissa metsissä.
Skorpionilisko viettää suuren osan ajastaan piilotellen kolossaan. Illan tullen se vilkastuu ja lähtee etsimään saalista, jonka se haistaa kaksihaaraisella kielellään. Kieli kerää hajumolekyylejä vomeronasaalielimeen tunnistettavaksi. Keväällä ja kesällä ravintoa on paljon tarjolla, mutta talvella liskon täytyy usein paastota kuukausia. Tämän vuoksi skorpionilisko kerää paljon rasvaa häntäänsä ja pysyttelee kolossaan talvehtien kun lämpötila alkaa laskea. Keväällä se on laiha, mutta toipuu pian ja alkaa kerätä uutta rasvavarastoa. Skorpionilisko syö etenkin linnutjen ja matelijoiden munia, joita on kesällä paljon tarjolla. Pienet munat skorpionilisko nielee kokonaisina, isot se rikkoo ja latkii niiden sisällön. Skorpionilisko syö myös muita matelijoita ja pieniä nisäkkäitä, etenkin niiden poikasia. Ruokavalioon kuuluu myös hyönteisiä, sammakoita ja raatoja. Saaliinsa skorpionilisko tappaa myrkyllä. Kesäaikaan koiraat taistelevat naaraista ja purevat paljon toisiaan. Laji on immuuni omalle myrkylleen. Skorpioniliskot ovat lisääntymisikäisiä 2–3-vuotiaina ja voivat elää yli 20 vuotta.
Skorpioniliskon neljä alalajia luokiteltiin vuonna 2013 omiksi lajeikseen.: 
Alalajit olivat:
Matti Viinamaa
Matti Viinamaa eli ”Viina-Matti” (8. helmikuuta 1859 Haapavesi – 15. helmikuuta 1936 Haapavesi) oli Haapavedeltä kotoisin ollut suomalainen kansanrunoilija ja originelli.
Haapaveden Rytkynperän Peltolassa syntyneen Matti Viinamaan vanhemmat olivat Pyhäjoelta kotoisin ollut Antti Eerkinpoika Ylioja ja Nivalasta kotoisin ollut Eeva-Stiina Antintytär Peräaho. Suurimman osan elämästään Viinamaa asui Vatjusjärvellä Viinala-nimisellä pientilalla. Viimeksi hän omisti Humalojan kylässä sijainneen Kanervan torpan.
Viina-Matti oli tunnettu pilkkarunoistaan, joita hän teki myös tilauksesta maksua vastaan. Matilla oli musta pitkä parta ja tukka, joka valui harteille asti. Hän kiersi esiintymässä markkinoilla, käräjäpaikoilla ja muissa yleisötilaisuuksissa käyttäen esiintymisasunaan pitkää maahan asti ulottuvaa leninkiä ja päähineenä hänellä oli pannumyssy. Mattia myös pelättiin, koska hän saattoi tehdä pistävän pilkkarunon sellaisesta henkilöstä, joka oli jollakin tavoin loukannut häntä.
Pilkkarunojen ohella Viinamaa kirjoitti runoja myös ajankohtaisista tapahtumista (Nivalan konikapina, Lapuan liike) sekä muun muassa uskontoon ja politiikkaan liittyneistä aiheista. Viinamaa voitti Suomen Kuvalehden järjestämän kansanrunoilijoiden kilpailun runollaan "Laulun into". Hän oli myös keksijä ja hän rakenteli erilaisia kulkuvälineitä ja soittimia.
Viina-Matin runoja on julkaistu Hilkka Merikallion toimittamassa kirjassa "Viina-Matin veisuja" vuonna 1968. Kaikkiaan Viina-Matti kirjoitti elämänsä aikana noin 150 runoa, mutta merkittävä osa niistä hävisi vuonna 1927, kun tulipalo tuhosi Matin kotimökin Viinalassa. Matti Viinamaa kuoli 77-vuotiaana Haapaveden kunnalliskodissa.
Type-Moon
Type-Moon () on japanilainen visual novel -peleihin keskittyvä pelitalo.
Yhtiön peleistä on tehty myös anime-sarjoja.