hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kaivopuiston kaunis Regina
Kaivopuiston kaunis Regina on Toivo Särkän ohjaama suomalainen draamaelokuva, joka valmistui vuonna 1941. Alkuteoksen kirjailijasalanimen "Tuulikki Kallio" taakse kätkeytyy myös elokuvaohjaajana toimineen taidemaalari Kalle Kaarnan puoliso Kaarina Kaarna (o.s. Viitainoja). Kaarina Kaarna kävi kirjeenvaihtoa Särkän kanssa Tornion postin kautta salanimellä "Tuulikki Kallio". Filmin pääosissa ovat kaksi suomalaisen elokuvan kulta-ajan tähteä, Tauno Palo ja Regina Linnanheimo. Elokuvan tapahtumat sijoittuvat vuoden 1853 Helsinkiin.
Kriitikko kiittää teknistä osaamista, joka pitää elokuvan koossa niinäkin hetkinä kun siirappinen kertomus ei pysy kohtuuden rajoissa.
Vanhempansa menettänyt Regina Berg asuu isoäitinsä kanssa Kaivopuistossa pienessä mökissä, jonka lähellä on huvila. Kesän lähestyessä huvilaan odotetaan saapuvan ruhtinatar Kristine Popoff seurueineen. Seurueeseen kuuluu ruhtinattaren serkku, naistenmies luutnantti Engelbert von Leijoncrona, johon raatimies von Heidemanin tytär on rakastunut.
Kristine Popoff järjestää suuret tanssiaiset, joihin Regina haluaa päästä mukaan. Hän lainaa salaa yhtä ruhtinattaren pukua ja onnistuu pääsemään juhliin. Engelbert iskee silmänsä Reginaan, joka pakenee paikalta, mutta Tuhkimon tavoin pudottaa toisen kenkänsä. Engelbert ei pysty unohtamaan Reginaa eikä tyttökään voi olla ajattelematta nuorta aatelismiestä. Heidän rakkautensa joutuu kuitenkin koetukselle, sillä Krimin sota on syttymäisillään.
Sinraptor
Sinraptor (nimen merkitys: ”Kiinan ryöstäjä”) on sukupuuttoon kuollut teropodeihin kuuluva dinosaurussuku. Se eli myöhäisjurakauden Oxford-vaiheella. Tyyppilajin "Sinoraptor dongi" lisäksi sukuun kuuluu mahdollisesti laji "S. hepingensis", joka toisinaan luokitellaan "Yangchuanosaurus"-sukuun. "S. dongi" oli arviolta noin 7,2–8 metriä pitkä ja painoi 1–1,7 tonnia. "S. hepingensis" oli kookkaampi, noin 7,9–8,5-metrinen ja painoi 2,3 tonnia. "Sinraptor" oli lihansyöjä. Sen fossiileja on löydetty Kiinasta.
La Trinité
Église de la Sainte-Trinité tai lyhyesti La Trinité on Pariisin kirkko.
Kirkon suunnitteli Théodore Ballu ja se rakennettiin Toisen Keisarikunnan aikana vuosien 1861–1867 välillä osana Pariisin kaupunkikuvan saneerausta.
Kirkon molemmat urut (sekä kuoriurut että pääurut) olivat alkujaan Cavaillé-Collin rakentamat. Ensimmäinen pääurkuri oli Alexis Chauvet, joka kuoli jo 1870, ja sen jälkeen virkaan nimitettiin urkuvirtuoosi ja säveltäjä Alexandre Guilmant, joka kuitenkin jätti tehtävän vuosisadan vaihteessa ajauduttuaan urkujen hoitoa koskeviin erimielisyyksiin papiston kanssa. Sen jälkeen virkaa hoiti Charles Quef vuoteen 1931 saakka. Tunnetuin urkuri Olivier Messiaen oli virassa 1931-1992 ja häntä seurasi libanonilaissyntyinen säveltäjä Naji Hakim vuosina 1993-2008. Nykyinen pääurkuri Loïc Mallié nimitettiin 2011.
Manu (nimi)
Manu on etunimi.
Manun suomenkielinen nimipäivä on 26. maaliskuuta, jolloin on myös Immon, Mannen ja Immanuelin nimipäivä. Suomessa nimi Manu on vuoden 2009 loppuun mennessä annettu on 1 677 miehelle ja muutamalle naiselle. Suomalaisena nimenä Manu on käsitetty sekä Immanuel- että Magnus-nimen muunnelmaksi. Suomessa Manu on erityisesti miesten nimi, mutta kansainvälisesti se on myös yleinen naisen nimi.
Sanskritin kielessä Manu tarkoittaa viisasta ja ajattelevaa. Hindujen jumalaistarustossa Manu on ensimmäinen ihminen Maan päällä, ja josta muut ihmiset ovat syntyneet. Lainaus suomennetusta Bhagavad Gitasta:
Michael H. Hart
Michael H. Hart (s. 28. huhtikuuta 1932, New York City) on yhdysvaltalainen tähtitieteilijä ja fyysikko. Hän on saavuttanut maailmanlaajuista kuuluisuutta kirjallaan "Ihmiskunnan 100 suurinta", jossa hän asettaa ihmiskunnan historian mielestään sata suurinta henkilöä merkittävyysjärjestykseen.
Hart on työskennellyt NASAssa ja hoitanut tähtitieteen professuuria Anne Arundel Community Collegessa Marylandin Arnoldissa ja fysiikan professuuria Trinity University in San Antoniossa Texasissa. Lisäksi hänellä on oikeustieteellinen tutkinto.
Poliittisesti hän pitää itseään "valkoisena aktivistina". Hart on osallistunut usein New Century Foundation -järjestön kokouksiin. Vuonna 1996 hän piti sen kokouksessa esitelmän, jossa hän ehdotti Yhdysvaltojen jakamista neljään etniseen osaan: valkoisten, mustien ja latinalaistaustaisten alueisiin sekä yhteen rodullisesti sekoittuneeseen osaan. Vuoden 1994 kokouksessa juutalainen Hart joutui riitaan Ku Klux Klan -taustaisen poliitikon David Duken kanssa tämän tehtyä antisemitistisiä huomautuksia.
Leo Riuttu
Leo Aukusti Riuttu (5. kesäkuuta 1913 Tampere – 4. elokuuta 1989 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.
Riuttu esiintyi yli neljän vuosikymmenen ajan Tampereen ja Helsingin teattereissa sekä 1946-1966 kaikkiaan noin 50 elokuvassa. Lisäksi Riuttu esiintyi monissa radio- ja televisiotuotannoissa. Hänen ehkä tunnetuin filmiroolinsa oli alituiseen hihittelevä sotamies (myöh. korpraali) Vanhala jo legendaksi muodostuneessa elokuvassa Tuntematon sotilas (1955).
Riutun näyttämöura alkoi 1930-luvulla Tampereella, ja 1936 hänet kiinnitettiin ammattinäyttelijäksi Tampereen Teatteriin, josta siirtyi 1941 Tampereen Työväen Teatteriin, jossa Riuttu työskenteli vuoteen 1949 saakka. 1949 Riuttu siirtyi Suomen Kansallisteatteriin, jossa hän teki monia huomattavia näyttämöosia eläkkeelle jäämiseensä vuoteen 1980 saakka. Riutun muistettavimpiin teatterirooleihin kuului mm. Rikos ja rangaistus-näytelmän Marmeladov ja Särkelä iten Heroja.
Riutun ensimmäinen elokuvarooli oli kirjailijan ystävä E.A. Forsell elokuvassa Minä elän (1946), ja tämän jälkeen Riuttu tulkitsi Eino Leinoa toisessa taiteilijaelämänkertaelokuvassa Ruusu ja kulkuri (1948). Riutun varsinainen läpimurtorooli valkokankaalla oli Väiski komediassa Professori Masa (1950). 1950-luvulta lähtien Riuttu nähtiin parin vuosikymmenen ajan lukuisissa kepeissä komediarooleissa mm. Matti Kassilan, Edvin Laineen ja Aarne Tarkaksen elokuvissa, mm. kirjailija K.V. Laihosena Kassilan elokuvassa Komisario Palmun erehdys (1960).
Riutun viimeinen elokuvaesiintyminen oli Affun osa Tarkaksen komediassa Johan nyt on markkinat (1966), mutta Riuttu nähtiin tämän jälkeen vielä monissa televisiotuotannoissa, viimeksi Rudolf Holstin roolissa televisiosarjassa Sodan ja rauhan miehet (1978).
Riuttu julkaisi vuonna 1973 kaskukokoelman "Teatteriväen makeimmat naurut". Riuttu palkittiin Pro Finlandialla 1964, ja hän oli vuodesta 1939 lähtien naimisissa modisti Irja Birkmanin kanssa. Riuttu kuoli 76 vuoden ikäisenä vuonna 1989.
Asiatech
Asiatech toimi Formula ykkösissä vuosina 2001 ja 2002. Kun Peugeot päätti myydä oman osuutensa F1-toiminnastaan vuonna 2000, ilmoitti Asia Motor Technologies -niminen yhtiö ostavansa sen. Tämä oli mysteerinen yhtiö, joka mahtaili aasialaisella tuellaan, mutta ainoat sijoittajat, joita koskaan mainittiin olivat Hideo Morita ja Yamazaki Mazak. Yhtiön ottivat haltuunsa sijoittaja John Gano ja Enrique Scalabroni, joka vastasi operaation teknisestä puolesta.
Asiatech päätti toimittaa Arrows-tallille moottorit ilmaiseksi kaudella 2001. Hanke ei ollut menestyksekäs, ja vuoden lopussa Arrows päätti luopua ilmaisista moottoreistaan ja sen sijaan maksaa Cosworthin V10:stä. Tämän jälkeen Minardi astui kuvaan, ja teki Asiatechin kanssa sopimuksen kauden 2002 moottoreista. Samaan aikaan Asiatech alkoi suunnitella omaa Formula-talliaan. Asiatech oli jo suunnitellut Formula-auto-prototyyppinsä vuodeksi 2002, mutta pian kävi kaikille selväksi, että rahat olivat päässeet loppumaan. Yhtiö päätti sulkea ovensa vuoden lopussa.
Asiatechin moottoreilla ajettiin kaiken kaikkiaan 68 Grand Prix’ta ja saavutettiin 3 MM-pistettä.
Roy Bean
"Tuomari" Phantly Roy Bean (1825 – 16. maaliskuuta 1903) oli eksentrinen yhdysvaltalainen saluunanpitäjä-tuomari, kuuluisa villin lännen hahmo, joka kutsui itseään nimellä "The Law West of the Pecos" (Laki Pecosista länteen). Roy Bean piti oikeusistuntoja saluunassaan, joka sijaitsi Rio Grande -joen varrella Chihuahuan aavikolla.
Roy Beanin vanhemmat olivat Phantly Roy Bean (vanhempi) ja Anna Gore. Roy Bean syntyi Mason Countyssa, Kentuckyssa. Roy lähti 15-vuotiaana veljiensä Samin ja Joshuan matkaan. Lopulta hän päätyi New Mexicon puolelle.
Roy Bean meni naimisiin meksikolaisen Maria Anastacia Virginia Chavezin (1845–1922) kanssa 26. lokakuuta vuonna 1866. Heillä oli viisi lasta; Roy Jr. Bean (synt. 1869/1870), Laura Bean (synt. 1871), Zulema Bean (synt. 1873), Sam Bean (synt. 1875) ja John Bean (mahdollisesti adoptiolapsi).
1870-luvun Roy elätti perheensä myymällä vedellä laimennettua maitoa ja välittämällä varastettua polttopuuta. Vuonna 1882 Roy pakeni avioliitostaan ja laittomuuksista San Antonioon.
Roy oli kuullut Lillie Langtrystä ja rakensi saluunan, jonka nimesi tämän mukaan "Jersey Lilly"ksi. Roy piti perustamaansa saluunaa myös kotinaan. Saluunan seinällä oli kuva Lilliestä. Oven ulkopuolella oli kyltit, joissa luki "ICE COLD BEER" ("jääkylmää olutta") ja "LAW WEST OF THE PECOS." ("Laki Pecosista länteen."). Saluunassaan Roy Bean jakoi olutta, oikeutta ja tarinoita. Beanin oikeuskäytäntö oli eriskummallinen; siihen olennaisesti kuului muun muassa lakikirja, revolveri ja elävä karhu.
Legendoissa Roy Beanin tyypillisesti väitetään antavan ahkerasti hirttotuomioita, vaikka Jack Skilesin "Judge Roy Bean Country" -kirjan mukaan ei ole ainuttakaan historiallisesti pätevää todistetta siitä, että Roy Bean olisi oikeasti hirttänyt jonkun.
Roy Bean kuoli vuonna 1903 rauhallisesti vuoteeseensa, runsaan alkoholin juomisen jälkeen Langtryssä, Texasissa.
Roy Beania on näytellyt Walter Brennan Oscar-palkinnon arvoisesti vuoden 1940 elokuvassa "Lännen mies".
John Huston ohjasi vuonna 1972 elokuvan "Roy Bean – piru mieheksi", jossa omapäistä lainvalvojaa esitti Paul Newman.
Roy Bean on esiintynyt myös Tex Willer -sarjakuvissa, esimerkiksi numeroissa 1 ja 2 vuodelta 2014.
Roy Bean esiintyy Lucky Luke -sarjakuvalbumissa "Tuomari".
Roy Bean esiintyy Don Rosan piirtämässä Ankka - tarinassa White Agony Creekin vanki, jossa hänet oli lähetetty yhdessä sheriffien Bartholomew "Bat" Mastersonin ja Wyatt Earpin kanssa pelastamaan Kultu Kimallusta, jonka Roope Ankka oli vienyt louhokselleen.
Jaguaari (täsmennyssivu)
Jaguaari voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Paul Schrader
Paul Joseph Schrader (s. 22. heinäkuuta 1946 Grand Rapids, Michigan, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -kriitikko. Hänen tunnetuimpia elokuviaan käsikirjoittajana on Martin Scorsesen "Taksikuski" (1976) ja ohjaaja-käsikirjoittajana "American Gigolo" (1980) ja "Mishima – elämän neljä lukua" (1985).
Schrader sai ankaran kalvinistisen kasvatuksen eikä nähnyt nuoruutensa aikana ainuttakaan elokuvaa. Hän opiskeli teologiaa Calvin Collegessa ja ryhtyi elokuvakriitikoksi 1970-luvun alussa. Schraderin kriittinen essee ”Transcendental Style in Film: Ozu, Bresson, Dreyer” ilmestyi vuonna 1972. Hän myös opetti Columbian yliopistossa.
Schraderin ensimmäinen myyty käsikirjoitus oli "Yakuza – samuraitten kirous" vuonna 1974. Schraderin läpimurto käsikirjoittajana oli 1976 valmistunut "Taksikuski", joka oli myös Schraderin ja Martin Scorsesen pitkän yhteistyön alku. Schraderin ensimmäinen oma ohjaustyö oli "Osasto 291 – Detroit" vuonna 1978. Ohjaajana Schrader sai huomiota vasta "American Gigolo" -elokuvalla 1980. Vuonna 1982 ilmestyi "Kissaihmisten" uudelleenfilmatisointi. "Mishimaa" (1985) pidetään yhtenä hänen parhaista elokuvistaan.
Simple Machines Forum
Simple Machines Forum (SMF) on PHP-ohjelmointikielellä toimiva yhdysvaltalainen keskusteluohjelmisto. SMF tehtiin korvaamaan YaBB SE -foorumi, joka alun perin tehtiin korvaamaan raskasta Perliin perustuvaa YaBB-ohjelmaa.
Moottoritorpedovene Syöksy
Moottoritorpedovene Syöksy (MTV 4) oli Suomen merivoimissa palvellut alus. "Syöksy" oli John I. Thornycroft and Companyltä tilattu ja Britanniassa rakennettu Thornycroft-luokan alus. Se otettiin merivoimien palvelukseen 1928. "Syöksyn" torpedot oli sijoitettu aluksen perään, joten sen täytyi liikkua torpedoja nopeammin ampuessaan ne. Tämä ei ollut helppo tapa ahtailla vesillä.
Torpedoveneet "Syöksy" ja "Vinha" hyökkäsivät 6. heinäkuuta 1941 kahden Hangosta pois pyrkivän purjeveneen kimppuun. Alukset yrittivät ensin upotusta torpedoin ilman tulosta, minkä jälkeen "Syöksy" syöksyi purjealuksen keulan editse pudottaen syvyyspommin. Purjealus vaurioitui pahoin, minkä jälkeen torpedoveneet poistuivat paikalta ennen taistelukosketusta saattajina toimineisiin vartioveneisiin.
"Vinha", "Syöksy" ja kolmas torpedovene sekä kaksi vartiomoottorivenettä olivat 19. heinäkuuta väijymässä neljää venäläistä kuljetusalusta ja niiden varmistuksena olleita kahta muuta alusta Kolgalahden suulla. Saattuetta ei kohdattu, mutta seuraavana aamuna havaittiin venäläinen hävittäjä, joka avasi tulen veneitä kohti. Yksi kranaatti osui aivan "Vinhan" perän taakse irrottaen potkurin sekä peräsimen. Alus sai myös vuodon.
Hävittäjän keskittäessä tulensa vaurioituneeseen alukseen "Syöksy" suoritti torpedohyökkäyksen hävittäjää vastaan. Torpedo ei osunut, mutta hävittäjän keskittyessä torpedon väistämiseen saatiin "Vinha" vietyä turvaan Söderskärin majakalle.
"Syöksy" päällikkönään sotilasmestari Ovaskainen upotti elokuussa raivaaja "Kirovin" Suursaaren luona.
"Vinha" ja "Syöksy" olivat 2. syyskuuta partiomatkalla Koiviston eteläpuolella yllättäessään venäläisen kahden kuljetusaluksen saattueen. Hyökkäyksen lopulla "Syöksy" upotti torpedoimalla s/s "Meeron".
"Syöksy" osallistui syksyllä 1942 johtoveneenä panssaritykkivene "Krasnoje Znamjan" upotukseen Lavansaaren satamassa(kapteeniluutnantti Pirhonen/sotilasmestari Ovaskainen).
"Syöksyn" toinen potkuriakseli katkesi ja peräsin repesi irti lokakuussa 1942. Alus todettiin telakoitaessa jo liian huonokuntoiseksi enää torpedotehtäviin ja korjauksen jälkeen se siirrettiin Laatokalle muiden saman luokan alusten tavoin elokuussa 1943 ja aseistettiin yhdellä 20 mm:n tykillä ja kolmella miinalla.
"Syöksy" ja "Nuoli" tuotiin rauhan tulon jälkeen takaisin Suomeen ja telakoitiin Suomenlinnaan. "Syöksy" menestyneimpänä lajissaan oli varattu Sotamuseolle, mutta lopulta kävi niin, että molemmat veneet romutettiin yhdessä "Iskun" ja "Sisun" kanssa.
"Syöksyn" kanssa samaan luokkaan kuuluivat moottoritorpedoveneet "Nuoli", "Vinha" ja "Raju".
1497 Tampere
1497 Tampere on päävyöhykkeen asteroidi eli pikkuplaneetta, joka kiertää Aurinkoa Marsin ja Jupiterin välisellä asteroidivyöhykeellä. Kohteen löysi 22. syyskuuta 1938 suomalainen astronomi Yrjö Väisälä Turussa. Pikkuplaneetan läpimitta on 19 km, ja se nimettiin Tampereen kaupungin mukaan. Ennen nimeämistään kohde tunnettiin tunnuksella 1938 SB1.
Gardon
Gardon on 71 kilometriä pitkä joki eteläisessä Ranskassa. Se saa alkunsa Cévennes-vuoristosta ja päättyy Rhôneen, jonka oikeanpuoleinen sivujoki Gardon on, Beaucairen kaupungissa. Useita Gardonin sivujokia kutsutaan myös samalla nimellä.
Gardonin ylittää kaksi historiallista siltaa: roomalainen akvedukti Pont du Gard ja 1500-luvulla rakennettu Pont Saint-Nicolas. Gardonin rotko, joka päättyy Pont Saint-Nicolas -siltaan, on suosittu virkistysalue, jossa harrastetaan kajakointia, melontaa, kiipeilyä ja patikointia.
Vuoden 2002 syyskuussa ja vuoden 2003 joulukuussa Gardon tulvi ennätyskorkealle. Tulvat vahingoittivat useita joen siltoja, muun muassa Pont Saint-Nicolas'ta, joka on kuitenkin sen jälkeen täysin korjattu.
Moottoritorpedovene Nuoli
Moottoritorpedovene Nuoli (MTV 5) oli Suomen merivoimien moottoritorpedovene, joka ostettiin 1928 Britanniasta.
Alus tilattiin John I. Thornycroft and Companyltä Britanniasta. Se otettiin merivoimien palvelukseen 1928 nimellä "MTV-5". Aluksen torpedot oli sijoitettu aluksen perään, joten sen täytyi liikkua torpedoja nopeammin ampuessaan ne. Tämä ei ollut helppo tapa ahtailla vesillä.
Talvisodassa alus oli sisaraluksineen Koivistolla, jossa niitä yritettiin käyttää Neuvostoliiton laivastoa vastaan. Meren jäätyminen kuitenkin esti suunnitellun toiminnan, joten alukset laskivat 12.-13. joulukuuta 1939 Koiviston eteläpuolelle 12 miinaa. Pian miinoituksen jälkeen alus siirrettiin sisaraluksineen telakoitavaksi Helsinkiin.
Alus upotti ainakin yhden venäläisen raivaajan Suursaaren edustalla syyskuussa 1941, jolloin "Nuolen" päällikkönä oli luutnantti, myöhemmin Mannerheim-ristin ritariksi nimitetty Kaarlo Kajatsalo. "Nuoli" siirrettiin Laatokalle muiden saman luokan alusten tavoin elokuussa 1943 ja aseistettiin yhdellä 20 mm:n tykillä ja kolmella miinalla. Välirauhan jälkeen alus palautettiin Suomenlinnaan, jossa se makasi telakoituna muutamia vuosia, kunnes romutettiin muiden mukana. "Nuolen" kanssa samaan luokkaan kuuluivat moottoritorpedoveneet "Syöksy", "Vinha" ja "Raju".
Moottoritorpedovene Vinha
Moottoritorpedovene Vinha (MTV 6) oli Suomen merivoimissa palvellut alus. Vinha oli Suomessa rakennettu Thornycroft-luokan alus. Brittiläinen valmistuslisenssin myöntänyt päätelakka toimitti alukseen pääkoneet, apukone eli ns. risteilykone oli kotimainen Olympia-moottori. Venetyypissä oli kaksi potkuria. Apukone pyöritti kytkimen välityksellä pääkoneita joihin potkurit oli kytketty, ja tarvittaessa täyttä tehoa avattiin vain pääkoneiden polttoainehanat ja kytkettiin sytytys, jolloin pääkoneet käynnistyivät. Avoimesta kaasuttimesta löi ulos pitkä tulenliekki käynnistettäessä, ja tämä sytytti parikin kertaa jopa vaarallisiksi asti kehittyneitä tulipaloja, kun liekin tielle osui jotain palavaa. Palot saatiin kuitenkin joka kerta sammumaan, mutta ne merkitsivät poikkeuksetta sitä että alus lähetettiin takaisin kotisatamaan sillä erää.
"Vinha" otettiin merivoimien palvelukseen 1929. "Vinhan" torpedot oli sijoitettu aluksen perään, joten sen täytyi liikkua torpedoja nopeammin ampuessaan ne. Tämä ei ollut helppo tapa ahtailla vesillä.
Torpedoveneet "Syöksy" ja "Vinha" hyökkäsivät 6. heinäkuuta 1941 kahden Hangosta pois pyrkivän purjeveneen kimppuun. Alukset yrittivät ensin upotusta torpedoin ilman tulosta, minkä jälkeen johtoalus syöksyi purjealuksen keulan editse pudottaen syvyyspommin. Purjealus vaurioitui pahoin, minkä jälkeen torpedoveneet poistuivat paikalta ennen taistelukosketusta saattajina toimineisiin vartioveneisiin.
"Vinha", "Syöksy" ja kolmas torpedovene sekä kaksi vartiomoottorivenettä olivat 19. heinäkuuta väijymässä neljää venäläistä kuljetusalusta ja niiden varmistuksena olleita kahta muuta alusta Kolgalahden suulla. Saattuetta ei kohdattu, mutta seuraavana aamuna havaittiin venäläinen hävittäjä, joka avasi tulen veneitä kohti. Yksi kranaatti osui aivan "Vinhan" perän taakse irrottaen potkurin sekä peräsimen. Alus sai myös vuodon.
Hävittäjän keskittäessä tulensa vaurioituneeseen alukseen "Syöksy" suoritti torpedohyökkäyksen hävittäjää vastaan. Torpedo ei osunut, mutta hävittäjän keskittyessä torpedon väistämiseen saatiin "Vinha" vietyä turvaan Söderskärin majakalle.
"Vinha" ja "Syöksy" olivat 2. syyskuuta partiomatkalla Koiviston eteläpuolella yllättäessään venäläisen kahden kuljetusaluksen saattueen upottaen aluksista toisen.
Saman vuoden marraskuussa se osallistui Lavansaaren satamassa venäläisen panssaritykkivene "Krasnoje Znamjan" upottamiseen ampuen yhden torpedon. Tämä jäikin "Vinhan" viimeiseksi torpedoinniksi. Päällikkönä tässä operaatiossa oli luutnantti Aarne Vuorensaari.
"Vinha" siirrettiin Laatokalle muiden saman luokan alusten tavoin elokuussa 1943 ja aseistettiin yhdellä 20 mm:n tykillä ja kolmella miinalla.
"Vinha" palautettiin syksyllä 1944 Suomenlinnaan, missä se makasi muutaman vuoden odottamassa romutusta.
"Vinhan" kanssa samaan luokkaan kuuluivat moottoritorpedoveneet "Syöksy", "Nuoli" ja "Raju".
Gard
Gard on eteläisessä Ranskassa sijaitseva departementti, joka kuuluu Languedoc-Roussillonin alueeseen. Se on saanut nimensä Gardon-joesta. Gardin pääkaupunki on Nîmes. Departementti jakautuu kolmeen arrondissementtiin ja 353 kuntaan. Departementissa on 638 172 asukasta (vuonna 2006).
Roomalaiset asuttivat Gardin seudun jo antiikin aikana. Alueelta löytyykin merkittäviä roomalaisia raunioita, mm. Pont du Gardin akvedukti.
Departementista on kolme kylää päässyt Ranskan kauneimpien kylien järjestön Les Plus Beaux Villages de France jäseniksi: Aiguèze, Montclus ja La Roque-sur-Cèze.
Moottoritorpedovene Raju
Moottoritorpedovene Raju (MTV 7) oli Suomen merivoimien moottoritorpedoven.
Thornycroft-tyyppisen aluksen runko tilattiin Porvoon veneveistämöltä ja valmistuslisenssin myöntänyt Thornycroft toimitti pääkoneet, apu- eli risteilykone oli Vaasan Moottoritehdas Oy:n valmistama Olympia-moottori. Alustyypin torpedot oli sijoitettu perään, joten sen täytyi liikkua torpedoja nopeammin ampuessaan ne. Tämä ei ollut helppo tapa ahtailla vesillä.
Alus otettiin käyttöön vuonna 1929.
Se lähetettiin syyskuussa 1942 Tammiosta Kotkaan korjauttamaan toiseen pääkoneeseensa tullutta vikaa, joka oli saatu väliaikaisesti kuntoon emälaivan verstaassa. Tällä matkalla pääkonetta käynnistettäessä syttyi avoimesta kaasuttajasta tulipalo, joka uhkasi tuhota koko aluksen. Torpedot ja syvyyspommit jouduttiin pudottamaan varmistettuina mereen, etteivät ne räjähtäisi, ja yksi mieskin jo määrättiin hyppäämään käskyn käyden mereen mukanaan pelastusrengas, etteivät kaikki kuolisi polttoainesäiliöiden räjähtäessä. Miehistö saitulen lopulta sammumaan riisuttuaan kaikki vaattensa ja tilkittyään konehuoneen ilmatiiviiksi tulen tukahduttamiseksi. Lähes alastomina ja kurjassa kunnossa miehet pääsivät takaisin Tammioon heikosti toimivan apukoneen voimin. Yhteysalus "Pukkio" hinasi kovaonnisen veneen Kotkaan telakoitavaksi, ja samalla matkalla sen aseet poistettiin. Aluksen ura moottoritorpedoveneenä oli päättynyt.
"Raju" ja sisarvene "Vinha" siirrettiin keväällä 1943 miinanlaskutehtäviin, koska niiden vanhat pääkoneet eivät enää kehittäneet torpedohyökkäyksiin tarvittavaa nopeutta. Tosin raskaiden saksalaismiinojen lastaaminen veneisiin oli vaarallista, mutta kokeilujen jälkeen aluksiin lastattiin kumpaankin kaksi miinaa.
Ensimmäinen tehtävä eli pohjamiinakenttä "Möykky" onnistui hyvin, mutta toiselta palattaessa "Raju" upposi 16. toukokuuta 1943 törmättyään ajelehtivaan puomiesteeseen Koiviston lähistöllä. Vene nostettiin, mutta todettiin korjauskelvottomaksi. Se romutettiin vielä saman vuoden aikana.
"Rajun" kanssa samaan luokkaan kuuluivat moottoritorpedoveneet "Syöksy", "Nuoli" ja "Vinha".
Formula 1 -kausi 1954
Formula 1 -kausi 1954 oli kautta aikojen viides Formula 1 -kausi. Kaudella ajettiin yhdeksän MM-osakilpailua. Mestaruuden voitti Argentiinan Juan Manuel Fangio, joka ajoi Maseratilla ja sittemmin loppukaudesta Mercedeksellä. Fangio johti koko kauden kuljettajien MM-sarjaa.
Kustannussyistä kaksi edellistä kautta oli ajettu Formula 2 -luokan autoilla, ja Ferrarin 500-auto oli ollut täysin ylivoimainen. Nyt kuitenkin sylinteritilavuuden sallittiin nousevan 2 500 cm.
Aina alkuvaiheistaan lähtien Formula 1 –kisat olivat olleet tavallaan Italian sisäisiä kilpailija, sillä aluksi olivat kilpailuissa Alfa Romeot ja Ferrarit ja sitten Ferrarit ja Maseratit. ”Ulkomainen” kilpailu otti tuulta alleen vuonna 1954 kun odotettu ja osittain pelättykin Mercedes-Benzin osanotto kilpailuihin tuli todeksi Ranskan GP:ssä. Italialaiset Lanciat ilmoittautuivat myös mukaan kauden kisoihin, mutta näiden Lancia D50-mallin valmistuminen viivästyi Mercedeksen autoa enemmän.
Nämä uudet tulokkaat saivat sekaisin kuljettajamarkkinat. Kaikkien yllätykseksi hallitseva maailmanmestari Alberto Ascari ja hänen erottamaton kaverinsa Luigi Villoresi päättivät jättää Ferrari-tallin ja siirtyä Lancian ohjaimiin, mikä koitui Ascarille kauden kuluttamiseen uutta D50-mallia odotellessa. Ferrari korvasi heidät José Froilán Gonzálezilla, joka palasi talliin kahden vuoden Maserati-kauden jälkeen, ja ranskalaisella Maurice Trintignant’illa. Heihin liittyivät myös Giuseppe Farina ja Mike Hawthorn.
Maserati vaikutti suurimmalta häviäjältä tässä kettinkien sinfoniassa kun se menetti Gonzálezin ja erittäin suuri menetys Maseratin tallille oli kesken kauden tapahtunut Juan Manuel Fangion menetys Mercedesille. Tämä siirto tapahtui Ranskan GP:n yhteydessä. Näin Maserati-tallin maine kahden merkittävimmän kuljettajan lähdön jälkeen jäi Onofre Marimón varaan, joka kuitenkin menehtyi Saksan GP:n harjoituksissa ollen täten ensimmäinen F1-osakilpailussa kuollut kuljettaja.
Juan Manuel Fangion lisäksi Mercedes-tiimiin liittyivät insinööri-pilotti Karl Kling, veteraani Hermann Lang, sekä tulevaisuuden toivo Hans Hermann.
"HUOM! Aikakautena, jolloin ajanotto ei toiminut kuin sekunnin kymmenysosien tarkkuudella, ei ollut mahdollisuutta äärimmäisen tarkkaan ajanottoon. Tästä on esimerkkinä Britannian GP, missä parhaan kierrosajan saavutti seitsemän kuljettajaa. He jakoivat pisteet, jolloin jokainen heistä sai 0,14 pistettä."
Tobias Furneaux
Tobias Furneaux (21. elokuuta 1735 – 19. syyskuuta 1781) oli englantilainen meriupseeri ja tutkimusmatkailija. Hän oli ensimmäinen, joka pyrjehti maailman ympäri molempiin suuntiin.
Furneaux osallistui Samuel Wallisin maailmanympäripurjehdukseen vuosina 1766–1768. Toisen kerran hän lähti purjehtimaan maailman ympäri maineikkaan James Cookin alaisuudessa vuonna 1772. Hän sai komentoonsa laivan nimeltä "Adventure", ja tarkoitus oli, että hän avustaisi Cookia tämän tutkiessa eteläistä Jäämerta ja Tyyntä valtamerta. Vaikeat sääolosuhteet tekivät kuitenkin yhteistyön hankalaksi. Cookin komentama "Resolution" ja Furneaux'n "Adventure" kadottivat yhteyden toisiinsa kahdesti, jälkimmäisellä kerralla pysyvästi.
Furneaux palasi Englantiin heinäkuussa 1774, melkein vuoden aiemmin kuin Cook. Hän purjehti ensimmäisenä maailman ympäri itäistä reittiä, eli "vastapäivään". (Läntistä reittiä maailman ympäri purjehdittiin jo 250 vuotta aiemmin.)
Katriinan sairaala
Katriinan sairaala on Vantaan Seutulassa sijaitseva sairaala. Sairaala on Vantaan ainoa terveyskeskussairaala ja sillä on 155 potilaspaikkaa. Sairaalassa on kahdeksan vuodeosastoa, joista yksi tarjoaa palliatiivista hoitoa, päiväsairaala ja geriatrinen poliklinikka. Sairaalan tiloissa toimi aiemmin myös Katriinan terveysasema, mutta sen toiminta on siirretty marraskuun 2011 lopussa tehdyllä päätöksellä Martinlaakson terveysasemalle. Katriinan sairaalan alaisuuteen kuuluu myös Peijaksen sairaalassa sijaitseva 37-paikkainen geriatrinen akuuttiyksikkö.
Sairaalan alueella sijaitsee Seutulan kylän Katrinebergin kartano, jonka Helsingin maalaiskunta osti vuonna 1949. Arkkitehti Elsi Laisaari suunnitteli nykyisen sairaalan vanhan osan ja se rakennettiin kartanon koillispuolelle, alle sadan metrin päähän vuosina 1957–1959. Kunnan vanhainkoti nimeltään Katriinakoti aloitti tuolloin toimintansa, ja sen nimi vaihtui Katriinan sairaalaksi vuonna 1969. Sairaalaa laajennettiin vuonna 1979 ja peruskorjattiin vuosina 1991–1994 ja 2005.
Sairaalan lähellä sijaitsee muun muassa Katriinan päiväkoti, Seutulan päiväkoti ja Seutulan koulu. Katrinebergin kartanoon ja sen lähialueille on valmisteilla kotieläinpiha, joka on tarkoitus avata kesällä 2017.
Sun Jihai
Sun Jihai (s. 30. syyskuuta 1977 Dalian, Liaoning) on kiinalainen jalkapalloilija, joka edustaa Kiinan Superliigassa pelaavaa Chongqing Lifan. Hänen pelipaikkansa on joko keskuspuolustuksessa tai oikeana puolustajana.
Sun aloitti uransa Dalian Shidessä vuonna 1995. Kolmen menestyksekkään kauden jälkeen hän siirtyi lainalle Englantiin, Crystal Palacen joukkueeseen. Seura osti samaan aikaan myös toisen kiinalaispelaajan, Shanghai Shenhuassa pelanneen Fan Zhiyin, ja heistä tuli ensimmäiset kiinalaiset Englannin kentillä. Sun palasi kuitenkin Dalianiin jo yhden kauden jälkeen, vaikka lontoolaisseurassa oli tullut melko paljon vastuuta ja otteluita oli kertynyt 23.
Vuonna 2002 hän lähti toisen kerran Englantiin, ja tällä kertaa vakituisen siirron osoitteena oli Manchester City. Siirtosumma 2,87 miljoonan punnan suuruinen. Saman vuoden lokakuussa Sunista tuli ensimmäinen Valioliigassa maalin tehnyt kiinalainen, kun hän teki joukkueensa ensimmäisen maalin Birminghamia vastaan.
Sun sai Chelsean Eiður Guðjohnsenin taklauksesta melko vakavan polvivamman kauden 2004/05 alussa. Vähitellen Sunin vastuu kuitenkin pieneni, seuran alkaessa investoida rahallisesti aiempaa enemmän uusien pelaajien hankintaan.
Cityn vuosien jälkeen Sun pelasi vuosina 2008–2010 Sheffield Unitedissa, ja tämän jälkeen palasi takaisin kotimaahansa.
Kiinan maajoukkueessa Sun debytoi 6. joulukuuta 1996 ottelussa Uzbekistania vastaan. Yhteensä 64 maaottelua pelannut Sun oli mukana Kiinan joukkueessa 2002 MM-kisoissa, mutta loukkaantui jo ensimmäisessä ottelussa, eikä kyennyt pelaamaan lopuissa kahdessa muussa lohkovaiheen ottelussa.
Sun lopetti maajoukkueuransa vuonna 2008.
Dalian Shide
Bentsonitriili
Bentsonitriili on orgaaninen yhdiste (nitriili), joka on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan väritöntä nestettä, jolla on tunnusomainen haju. Sen kemiallinen kaava on CHN ja rakennekaava on CH(CN). Bentsonitriilista käytetään myös nimityksiä "syanobentseeni", "bentsoehapponitriili" ja "fenyylisyanidi".
Bentsonitriilin moolimassa on 103,1 g/mol, sulamispiste - 12,8 °C, kiehumispiste 190,7 °C, suhteellinen tiheys 1,0 g/cm (vesi = 1,0 g/cm), liukoisuus veteen 22 °C lämpötilassa 0,1 - 0,5 g/100 ml, leimahduspiste 75 °C c.c., itsesyttymislämpötila 550 °C ja CAS-numero 100-47-0.
Lyhytaikainen altistus ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä.
Sweco
Sweco AB on ruotsalainen kansainvälisesti toimiva rakennus-, energia- ja ympäristöalan asiantuntijayritys, jolla on toimipaikkoja ja tytäryhtiöitä yhteensä 12 maassa. Yhtiön kotipaikka on Tukholma, ja sen osakkeilla käydään kauppaa Tukholman pörssissä. Sweco tuottaa suunnittelu- ja konsultointipalveluja rakennetekniikan, arkkitehtuurin, talotekniikan, teollisuuden sekä ympäristö- ja yhdyskuntatekniikan aloilla ja tarjoaa myös projektinjohto- ja rakennuttamispalveluita. Konsernin palveluksessa on noin 14 500 työntekijää, joista noin 2 000 työskentelee Suomessa. 
Konsernin toiminta on jaettu neljään alueelliseen organisaatioon: Sweco Sweden, Sweco Norway, Sweco Finland ja Sweco Central Europe. Suomessa yhtiötä edustavat Sweco Rakennetekniikka, Sweco Talotekniikka, Sweco Ympäristö, Sweco Industry, Sweco PM, Sweco Asiantuntijapalvelut sekä Sweco Architects. Sweco on yksi Suomen suurimmista suunnittelualan yrityksistä ostettuaan vuonna 2011 FMC Group -suunnittelukonsernin.
Seitsemän surman siunausliitto
Seitsemän surman siunausliitto on hardcore punk -yhtye Rytmihäiriön kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 18. lokakuuta 2006. Se on yhtyeen ensimmäinen levy-yhtiö Sakara Recordsin julkaisema albumi sekä yhtyeen ensimmäinen selkeitä thrash metal -elementtejä sisältävä albumi. Albumin on äänittänyt ja tuottanut Jukka Varmo, ja sen kansikuvan on toteuttanut laulaja Unto Helo.
Albumi on yhtyeen ensimmäinen Suomen virallisen albumilistan 50:n myydyimmän albumin joukkoon noussut albumi, jolloin se debytoi listan sijalla 36.
Albumi sai hyvän vastaanoton. Soundin Antti Luukkanen antoi albumille neljä tähteä viidestä. Hän sanoi olleensa skeptinen yhtyeen sanoituksien saman kaavan toistamisesta, mutta piti albumia edeltäjänsä tapaan onnistuneena kokonaisuutena. Niin ikään Desibelin Mikko Heimola antoi albumille neljä tähteä, ja kehui sitä ”hirtehisen hauskaksi" ja kuuntelua kestäväksi teokseksi. Myös Imperiumin Tero Lassila piti albumia niin soitannollisesti kuin laulunkin osalta tiiviinä pakettina johon ei ehdi kyllästyä, vaikka antoikin kritiikkiä kaavamaisuudesta ja itsensä toistamisesta.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Rytmihäiriö.
Svirstroi
Svirstroi (, suom. myös Syvärin voimala) on kaupunkityyppinen taajama ja kaupunkikunta Lotinapellon piirissä Leningradin alueella. Se sijaitsee Lotinapellosta noin 15 km koilliseen Syvärin varrella. Edempänä jokea ylävirtaan sijaitsee Koskenalan kaupunki. Paikkakunnalla on noin 1000 asukasta (2008).
Svirstroissa sijaitsee Ala-Syvärin vesivoimalaitos, jonka rakentaminen aloitettiin 1927. Kaupunkityyppisen taajaman aseman paikkakunta sai 1931. Alue oli suomalaisten joukkojen hallinnassa jatkosodassa 1941–1944.
Myssypingviini
Myssypingviini ("Pygoscelis antarcticus") on pingviinilaji, joka on helppo tunnistaa päässä olevasta ohuesta mustasta raidasta.
Myssypingviinin nimi tulee ohuesta mustasta raidasta pään alaosassa, jonka takia tulee vaikutelma kuin niillä olisi musta myssy tai kypärä päässä. Tämä tuntomerkki tekee lajista yhden helpommin tunnistettavista pingviinilajeista. Yksilöiden koko on noin 75 cm.
Lajin esiintymisaluetta ovat Etelämanner sekä Etelä-Georgia ja Eteläiset Sandwichsaaret, Eteläiset Shetlandsaaret, Eteläiset Orkneysaaret, Bouvet’nsaari, Ballenysaaret ja .
Myssypingviinien pesät ovat yleensä kivirenkaita, mutta ne voivat pesiä myös jäävuorilla. Naaras munii kaksi munaa. Sekä koiras että naaras osallistuvat haudontaan vaihtaen vuoroa 5–10 päivän välein. Poikaset kuoriutuvat noin 35 päivän haudonnan jälkeen. Pesässä poikaset ovat 20–30 päivää, jonka jälkeen muodostavat poikasryhmiä. Saatuaan aikuismaisen höyhenpeitteen 50–60 päivän ikäisenä poikaset ovat valmiit lähtemään merelle.
Laji syö pääasiassa krillejä sekä jonkun verran kaloja.
Bobby Lashley
Franklin Roberto "Bobby" Lashley (s. 16. heinäkuuta 1976 Colorado Springs, Colorado) on afroamerikkalainen vapaaottelija sekä nykyinen showpainija ja painii nykyisin WWE:ssä. Parhaiten hänet tunnetaan paininimillään Bobby Lashley ja Lashley.
RT-23 Molodets
RT-23 Molodets eli SS-24 Scalpel on Venäjän viidennen sukupolven mannertenvälinen ohjus. Nämä 10-kärkiset ohjukset on nyttemmin vedetty pois käytöstä. Ohjuksesta ehdittiin kehittää monta versiota. Ohjuksen kantomatka 10000 km, tarkkuus 150-250 m. Ohjuksen kärki on 350-550 kilotonnia.
0,999...
Luku 0,999... (merkitään myös formula_1 tai formula_2) on matematiikassa päättymätön jaksollinen desimaaliluku, joka on tasan yhtä suuri kuin luku 1. Poikkeavan merkintätavan vuoksi monen on ollut vaikea mieltää, että luku on sama kuin 1. Se seuraa kuitenkin melko suoraan reaalilukujen täydellisyysaksioomasta. Mikäli luottaa laskusääntöjen toimivuuteen, yhtäläisyyden voi todistaa myös yksinkertaisella koulumatematiikalla. Samaten esimerkiksi lauseet 0,333...=⅓ ja 0,666...=⅔ pitävät paikkansa saman periaatteen mukaan. Kaikki päättymättömät ja jaksolliset desimaaliluvut voidaan esittää murtolukumuodossa.
Se, että luvulla 1 on useampi kuin yksi esitystapa, ei ole mitenkään erikoista. Erinäköisillä luvuilla voi olla sama arvo, esimerkiksi 1 + 1 + 1 = 2 + 1 = 3 = / ja niin edelleen.
Alla esitetyistä todistuksista kaksi ensimmäistä ovat maallikolle havainnollisimpia, mutta niissä oletetaan, että päättymättömiä desimaalilukuja voi laskea yhteen ja kertoa allekkain kuten päättyviä desimaalilukuja. Tämän täsmällinen todistaminen vaatisi suppenevien sarjojen tutkimista.
formula_3
formula_4
formula_5
Tämä todistus tosin edellyttäisi geometrisen sarjan summakaavan todistamisen, mutta se voidaan tässä yhteydessä sivuuttaa.
formula_6
Reaalilukujen täydellisyysaksiooman mukaan jokaisella ylhäältä rajoitetulla reaalilukujoukolla on reaalilukujen joukossa pienin yläraja eli supremum, joka on helppo osoittaa yksikäsitteiseksi. Tarkastelemalla joukkoa {0,9, 0,99, 0,999, ...} voidaan todeta, että se on ylhäältä rajoitettu, ja esimerkiksi antiteesillä osoittaa, että sen supremumeja ovat sekä 0,999... että 1. Supremumin yksikäsitteisyydestä seuraa tällöin että 0,999... = 1. Rationaalilukujen joukossa täydellisyysaksiooma ei päde, mutta koska 1 ja 0,999... ovat rationaalilukuja, yleistyy tulos automaattisesti myös rationaalilukujen joukkoon.
San Lorenzon kirkko
San Lorenzon kirkko Firenzessä on yksi merkittävimmistä renessanssityylisistä rakennuksista Firenzessä. Pyhä Ambrose vihki alkuperäisen kirkon käyttön vuonna 393, ja se rakennettiin uusiksi romaaniseen tyyliin 1100-luvulla. Vuonna 1418 Giovanni de' Medici tilasi kirkon laajennustyön Filippo Brunelleschilta. Brunelleschi suunnitteli kirkkoon suuria muutoksia: hän suunnitteli kirkon kupolin ja kuinka se voitaisiin rakentaa ilman minkäänlaisia tukirakennelmia. Hän aloitti julkisivun rakennustyön, joka kuitenkin jäi kesken marmorin kuljetusvaikeuksien takia.
Brunelleschi kuoli ennen kuin uudistustyöt olivat valmiit. Michelangelo suunnitteli uuden marmorijulkisivun, jota ei toteutettu. Donatello suunnitteli kaksi saarnastuolia, jotka hänen oppilaansa toteuttivat. Donatello myös sisusti Brunelleschin piirtämän sakariston.
San Lorenzon kirkko oli Medici-suvun perhekirkko, ja sinne on haudattu useita suvun jäseniä.
Oopperan kummitus (täsmennyssivu)
Oopperan kummitus voi tarkoittaa Gaston Leroux’n vuonna 1911 julkaistua romaania "Oopperan kummitus" tai jotakin siihen pohjautuvaa teosta:Muita elokuvaversioita löytyy myös täsmennyssivulta Suuren oopperan kummitus.
Kieran Richardson
Kieran Edward Richardson (s. 21. lokakuuta 1984 Greenwich, Lontoo, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, joka edusti viisi vuotta Englannin Valioliigassa pelannutta Sunderland AFC:tä. Hän on pelannut pääasiassa laiturina tai keskikentän keskustassa.
Richardson opiskeli Parkwood Primary Schoolissa, jossa hän oli myös koulun joukkueen kapteeni. Opiskeluaikanaan hän pääsi myös harjoittelemaan Arsenalin kanssa.
Debyyttinsä Manchester Unitedissa Richardson teki 23. lokakuuta 2002 kreikkalaista Olympiakosia vastaan. Ensimmäisen maalinsa 179-senttinen Richarson teki liigacupissa 5. marraskuuta 2002 Leicesteria vastaan.
29. tammikuuta 2005 Richarson lainattiin West Bromwichiin. Hän teki maalin heti ensimmäisessä lainaottelussa. Kahdentoista lainaottelun ja kolmen maalin jälkeen Richarson palasi Old Traffordille.
Sir Alex Ferguson on sanonut, että Richarson on yksi parhaimpia Unitedin akatemiasta valmistuneista pelaajista. 17. lokakuuta 2006 Richarson teki ensimmäisen mestarien liiga maalinsa Kööpenhaminaa vastaan.
Richardson siirtyi Sunderlandiin heinäkuussa 2007 neljän vuoden sopimuksella. Joukkueen managerilla Roy Keanella ja Richardsonilla oli yhteisiä pelivuosia Manchester Unitedissa. Ensimmäisen maalinsa uudessa seurassaan Richardson teki Boltonia vastaan 29. joulukuuta 2007.
Maajoukkueessa Richardson on pelannut vuodesta 2005 lähtien. Hän on pelannut tähän mennessä kahdeksan ottelua ja tehnyt kaksi maalia. Hän oli myös alle 21-vuotiaiden organisaatiossa.
Oleg Salenko
Oleg Anatoljevitš Salenko (, s. 25. lokakuuta 1969 Leningrad) on venäläinen entinen jalkapalloilija.
Urallaan Salenko edusti urallaan Zenit Leningradia (1987–1988), Dynamo Kiovaa (1989–1992), missä voitti 1990 Neuvostoliiton mestaruuden ja cupin ja 1992 mestaruushopeaa, Logroñésia (1993–1994), Córdobaa (1994–1995), Valenciaa, Rangersia (1995) sekä Istanbulsporia (1996–1997). Hän teki paluun kentille vielä kaudeksi 2000–2001 puolalaiseen Pogoń Szczeciniin, missä pelasi kuitenkin vain yhden ottelun. Kaikkiaan hän pelasi Neuvostoliiton liigassa 122 ottelua ja teki 31 maalia.
Venäjän maajoukkueessa Salenko pelasi kaikkiaan yhdeksän ottelua, joissa teki seitsemän maalia. Salenkon uran huippuhetki osui 1994 MM-kisoihin, missä hän voitti kuudella maalillaan maalikuninkuuden yhdessä Bulgarian Hristo Stoitškovin kanssa. Viisi maaleista syntyi ottelussa Kamerunia vastaan, mikä on yhä MM-kisojen yhden ottelun maaliennätys. Lisäksi hän pelasi urallaan yhden ottelun Ukrainan maajoukkueessa. Vuonna 1988 hän voitti Neuvostoliiton paidassa juniorien EM-kultaa. Salenko on itse sanonut, ettei hän ole venäläinen eikä ukrainalainen vaan neuvostoliittolainen.
Jääpallon maailmanmestaruuskilpailut 1987
Vuoden 1987 jääpallon maailmanmestaruuskilpailut olivat järjestyksessään 15.jääpallon MM-kilpailut. Kisat pidettiin Ruotsissa ja turnaukseen osallistuivat Norja, Neuvostoliitto, Ruotsi, Suomi ja Yhdysvallat.
Turnauksessa pelattiin viiden joukkueen yksinkertainen sarja, jonka kaksi parasta selviytyivät loppuotteluun ja kolmanneksi ja neljänneksi sijoittuneet pelasivat pronssiottelun. Tukholmassa pelatussa loppuottelussa kohtasivat Ruotsi ja Suomi. Ruotsi voitti ottelun maalein 7-2. Neuvostoliitto voitti pronssiottelussa Norjan. Kyseessä oli ensimmäinen ja ainoaksi jäänyt kerta, kun Neuvostoliitto ei osallistumissaan kisoissa voittanut mestaruutta tai sijoittunut toiseksi. Kerta oli myös ensimmäinen ja ainoa kun Suomi sijoittui Neuvostoliiton edelle.
Taun palatsi
Taun palatsi () sijaitsee Reimsissä Ranskassa. Se oli Reimsin arkkipiispan palatsi ja se oli yhdistetty Ranskan kuninkaisiin, joiden kruunajaiset pidettiin läheisessä Notre-Damen katedraalissa.
Vielä 500- ja 600-luvuilla paikalla sijaitsi roomalaisgallialainen huvila, josta tuli myöhemmin karolingipalatsi. Nykyistä nimeä on käytetty ainakin vuodesta 1131, jolloin se mainitaan ensimmäisen kerran rakennuksen suunnitelmissä. Nimi tulee siitä, että rakennus muistuttaa T-kirjainta (kreikkalaisissa aakkosissa kirjain tau). Rakennus uudelleenrakennettiin goottilaisella tyylillä 1498–1509 ja Jules Hardouin-Mansart ja Robert de Cotte muokkasivat sen nykyiseen barokkiasuunsa vuosien 1671 ja 1710 välisenä aikana. Palatsin vanhin osa on sen kappeli, joka on vuodelta 1207. Rakennus vaurioitui tulipalossa 19. syyskuuta 1914 ja korjattiin vasta toisen maailmansodan jälkeen.
Palatsi toimi Ranskan kuninkaiden asuntona ennen heidän kruunajaistaan. Kuningas puettiin palatsissa ennen siirtymistään varsinaiseen kruunajaistapahtumaan Notre-Damen katedraaliin. Myös juhla-ateria pidettiin myöhemmin palatsissa. Ensimmäinen rekisteröity kruunajaisateria pidettiin vuonna 990 ja tuorein vuonna 1825.
Palatsissa on toiminut Musée de l'Œuvre -museo vuodesta 1972. Siellä esitetään katedraalin patsaita ja gobeliinejä, pyhäinjäännöslippaita ja muita esineitä, jotka liittyvät kruunajaisiin.
Taun palatsi on UNESCOn maailmanperintökohdessa yhdessä Reimsin Notre-Damen ja entisen Saint-Remin basilikan kanssa. Paikalla käy noin 100 000 vierailijaa vuosittain.
Jules Hardouin-Mansart
Jules Hardouin-Mansart (16. huhtikuuta 1646 Pariisi, Ranska – 11. toukokuuta 1708 Marly-le-Roi, Ranska) oli ranskalainen arkkitehti, jota pidetään ranskalaisen barokkiarkkitehtuurin kärkinimenä.
Nuorena nimellä Hardouin opiskeli isosetänsä François Mansartin alaisuudessa. Hardouin peri Mansartilta kokoelman suunnitelmia ja piirroksia ja otti käyttöönsä hänen tunnetun nimensä. Hardouin-Mansard palveli Ludvig XIV:nnen pääarkkitehtina laajentaen kuninkaallista linnaa Saint-Germain-en-Layessa ja Versaillesissa vuodesta 1675. Hänestä tuli "Surintendant des Bâtiments du Roi" (Kuninkaallisten töiden ylivalvoja). Hän suunnitteli kaikki Versaillesin linnan laajennukset ja uudelleenrakentamiset mukaan luettuna pohjois- ja eteläsiivet, kuninkaallisen kappelin (Robert de Cotten kanssa) ja kiitetyn Peilisalin, jonka hän sisusti Charles Le Brunin kanssa.
Hardouin-Mansartin tunnetuimpia töitä Pariisissa ovat muun muassa Pont Royal -silta, Saint-Rochin kirkko, Hôtel des Invalidesin kappeli "Église du Dome", Victoires-aukio ja Vendôme-aukio. Useimmat näistä antavat oman leimansa Pariisin luonteella ja ovat turistien nähtävissä.
Karhunpalvonta
Karhunpalvonta on ihmisen suhtautumista karhuun yliluonnollisena olentona. Karhu on suurin petoeläin subarktisella ja kylmällä ilmastovyöhykkeellä ja lukuisat näiden alueiden kansat ovat vanhastaan pitäneet karhua pyhänä eläimenä.
Karhut ovat eri tavoin mukana myös monien kansojen satu- ja tarinaperinteessä, usein tavalla, joka viittaa uskomuksiin niiden erityisasemasta kaikkien eläinten joukossa. Karhu on keskeinen eläin eräiden Pohjois-Amerikan intiaaniheimojen perinteessä. Se tavataan usein sankarien opastajana tai auttajana. Pohjois-Amerikan intiaanit tuntevat myös yleisesti sadun karhunaisesta, joka ottaa aviomiehekseen heimon miehen, tai kansainvälisesti laajalti tunnetun sadun karhun ja heimon naisen liitosta, josta syntyy epätavallisin kyvyin varustettu sankarihahmo. Karhuun liittyy eri kansoilla myös paitsi edellä kerrotun tapaisia myyttisiä käsityksiä myös pienimuotoisempaa perinnettä. Karhunrasvaa käytetään paikoin edelleen särkyjen ja kipujen poistoon, ja karhuntaljalla makaamisen uskotaan parantavan selkäsäryn.
Karhulla on useita kiertoilmauksia, kuten "mesikämmen, kontio, metsän omena, metsän kuningas" ja "nalle". Myös 'karhu' on alun perin kiertoilmaus, joka tarkoittaa karheaa turkkia, mutta sittemmin se on vakiintunut karhun nimeksi. Kiertoilmauksia käyttämällä muinaissuomalaiset ovat halunneet välttää kutsumasta petoa luokseen. Karhun ehkä vanhin ja alkuperäisin nimitys on "oksi" (taipuu kuten "kaksi"). Sanalle 'oksi' on vastineita kaukaisemmissa suomalais-ugrilaisissa kielissä, joten se on ikivanha omaperäinen sana. Sanan oksi vastine on nykysuomessa "otso". Otso-sana on länsisuomalainen ja kirjakielinen muunnos oksi-sanan karjalaisesta ja itäsuomalaisesta deminutiivista "ohto".
Kristillisyyden syventyessä ja vanhojen käsitysten hävitessä karhua alettiin entistä enemmän vihata ja pelätä, vaikkei siihen liittyvä myyttinen kunnioitus täysin hävinnytkään.
Jo ennen vanhaan tiedettiin, että karhut eivät viihdy ihmisasutuksen lähellä. Erään kivijärveläisen kansantarinan mukaan ensimmäinen karhu tuli ihmisten asumusten luokse tekemään pahaa, mutta sitten jättikokoinen mies iski karhua korvalliselle, ja karhu joutui anomaan armoa. Tehtiin sopimus: karhu lupasi siitä lähtien pysyä metsässä, syödä marjoja ja kuopia kusiaisia; lupasipa karhu myös nukkua koko talven mahtavana pesässään. Jos se kuitenkin tulisi takaisin, saisivat ihmiset sen sitten ampua ja keihästää. Lupauksensa se pitikin muutoin, mitä nyt joskus söi karjaa metsästä, omalta alueeltaan. Kertomus sivuaa myös uskomusta siitä, miksi kotieläimet tulivat ihmisten ilmoille: karhua pakoon.
Entisaikoina karhut pysyivätkin yleensä kaukana ihmisten asumuksista, koska rakentaminen, metsäteollisuus, tieverkosto ja muu ihmistoiminta ei ollut vielä samassa määrin pirstonut niiden ensisijaista elinympäristöä.
William Crookes
Sir William Crookes (17. kesäkuuta 1832 – 4. huhtikuuta 1919) oli englantilainen fyysikko ja kemisti. Crookes löysi alkuaine talliumin vuonna 1861. Kemiallisten tutkimustensa ohessa hän keksi Crookesin radiometrin eli niin sanotun valomyllyn vuonna 1873. Kehittämiensä tyhjiöputkien avulla hän myös havaitsi katodisäteet tutkiessaan sähkön johtumista harvassa kaasussa. Crookes oli tyhjiöputkitutkimuksen pioneereja ja vuonna 1879 hän havaitsi ensimmäisenä, että aine voi esiintyä plasmana.
Crookes tuli tunnetuksi myös Daniel Dunglas Homen ja muiden meedioiden väitettyjen paranormaalien kykyjen testaajana ja hänellä oli hyvin myönteinen suhtautuminen spiritualismiin.
Crookes oli lähtöisin alkujaan köyhästä perheestä. Hänen isänsä Joseph oli uransa alussa räätälin apulainen, mutta vaurastui myöhemmin. Nuori Crookes pääsi Royal College of Chemistry -yliopistoon ennen 16. syntymäpäiväänsä vuonna 1948. Hän opiskeli August Wilhelm von Hoffmannin johdolla, mutta hänen muodollinen koulutuksensa ei ollut kovin laaja. Crookes julkaisi ensimmäisen tutkimuksensa, joka käsitteli eräitä seleenin yhdisteitä, 19-vuotiaana. Hän käytti paljolti spektroskopiaa kemiallisissa tutkimuksissaan. Crookes pääsi arvostetun Royal Societyn jäseneksi 31-vuotiaana talliumin löytämisen ansiosta.
Crookesin erittäin pitkä tiedemiehen ura kesti peräti 68 vuotta, vuodesta 1851 aina kuolemaan 1919 saakka, ja käsitti monia fysiikan ja kemian aiheita. Kuningatar Viktoria aateloi hänet 1897. Crookesin vaimo kuoli ennen miestään vuonna 1916.
Admiraltyvuoret
Admiraltyvuoret (myös "Amiraliteettivuoret", tai "Admiralty Range") on laaja korkeiden vuorten ja erillisten vuorijonojen muodostama kokonaisuus, vuoristo, joka sijaitsee Etelämantereen Victorianmaalla. Vuoristo rajoittuu mereen sekä Dennistounin, Ebben ja Tuckerin jäätiköihin.
Vuoriston löysi tammikuussa 1841 kapteeni James Clark Ross, joka nimesi ne brittiläisen työnantajansa mukaisesti.
Vuoriston merkittäviä huippuja ovat:
Eila Kivikk’aho
Eila Sylvia Kivikk’aho (oik. Sammalkorpi, o.s. Lamberg; 2. helmikuuta 1921 Sortavala – 21. kesäkuuta 2004 Helsinki) oli suomalainen runoilija ja suomentaja.
Kivikk’ahon vanhemmat olivat Juho Lamberg ja Ida Maria Laukkanen. Hän kävi Sortavalan tyttökoulun ja tuli sen jatkoluokilta ylioppilaaksi 1940. Kivikk’aho työskenteli erilaisissa toimistotehtävissä Sortavalassa, Porissa, Lahdessa, Helsingissä sekä Porin kaupunginkirjastoissa ja "Sirkka-lehdessä".
Hänen puolisonsa oli arkkitehti Risto Sammalkorpi (1919—2001) vuodesta 1948 ja hänen tyttärensä oli Yleisradion kulttuuritoimittaja Tarleena Sammalkorpi (1949—2016).
Kivikk’aho ansioitui runoilijana ja lastenkirjallisuuden ja runouden suomentajana. Esikoiskokoelman "Sinikallio" (1942) runo "Nocturno" nousi suosituksi kaipausta ilmaisevaksi runoksi.
Amarillo (ravintolaketju)
Amarillo on suomalainen S-ryhmään kuuluva ravintolaketju. Ravintolat ovat erikoistuneet tex-mex-ruokaan, ja myös niiden sisustus on teemaltaan meksikolainen. Joidenkin ravintoloiden yhteyteen on liitetty samaa tyyliä noudatteleva yökerho.
Vuoden 2018 alussa Amarilloja on 21 kappaletta, joista 20 on Suomessa ja yksi Virossa.
Amarillo-konseptia ollaan uudistamassa, jossa ravintoloiden ilme ja ruokalista uudistuvat uuden konseptin mukaiseksi. Kaikki Suomen ja Viron Amarillo-ravintolat uudistuvat vuoteen 2019 mennessä.