Aikuistyypin diabetes
Aikuistyypin diabetes (ICD-10 E11) on yleensä aikuisiällä alkanut aineenvaihduntasairaus, jossa veren glukoosipitoisuus on suurentunut. Usein puhutaan myös pelkästä sokeritaudista tai diabeteksesta, sillä aikuistyypin diabetes on yleisin diabeteksen muodoista. Muita termejä ovat tyypin 2 diabetes sekä insuliinista riippumaton diabetes. WHO:n suosituksesta jälkimmäisestä termistä pyritään luopumaan. Ominaisia piirteitä sairaudelle ovat maksan kiihtynyt glukoosin tuotanto, veren kasvanut glukoosipitoisuus ja glukoosin erittyminen virtsaan, jotka aiheutuvat insuliinin heikentyneestä vaikutuksesta soluihin sekä insuliinin erittymisen häiriöstä. 
Aikuisiällä alkava diabetes mellitus (="makean läpivirtaus") voi olla tyypiltään myös esimerkiksi gestaatio- eli raskausdiabetes, aikuisten latentti autoimmuunidiabetes LADA ("Latent Autoimmune Diabetes in Adults") tai mitokondrion diabetes. Nuorena alkavaa tyypin 2 sokeritautia kutsutaan nuoruusiässä alkavaksi aikuistyypin diabetekseksi MODY:ksi ("Maturity-Onset Diabetes of the Young"). Nuoruustyypin ja aikuistyypin sokeritaudit voivat esiintyä samanaikaisestikin. Diabetes mellitusta ei pidä sekoittaa ns. vesitystautiin, diabetes insipidukseen, jolla ei ole juuri muuta yhteistä sokeritaudin kanssa kuin latinankielinen nimi.
Aikuistyypin diabeteksessa insuliinin eritys haiman endokriinisesta osasta on heikentynyt pitkittyneen insuliinin ylituotannon seurauksena. Lisäksi insuliinin vaikutus soluihin on heikentynyt (insuliiniresistenssi), minkä takia haimassa sijaitsevien Langerhansin saarekkeiden betasolut alkavat aluksi tuottaa liikaa insuliinia. Solut kuitenkin väsyvät, jolloin tuotanto vähenee. Tällöin glukoosin otto soluihin heikkenee ja veren glukoosipitoisuus kasvaa.
Tyypin 2 diabetes esiintyy usein osana metabolista oireyhtymää.
Sairauden tärkeimpinä riskitekijöinä ovat ylipaino ja erityisesti keskivartalolihavuus. Tämän lisäksi riskitekijöitä ovat liikunnan puute, diabetes suvussa, korkea ikä ja tupakointi. Esimerkiksi Harvardin yliopistossa tehdyn tutkimuksen mukaan päivittäinen punaisen lihan syönti voi altistaa aikuistyypin diabetekselle. Tutkijat laskivat, että sadan gramman päivittäinen annos punaista lihaa lisäisi diabetesriskiä lähes viidenneksellä. Prosessoidut lihavalmisteet, kuten makkarat, leikkeleet ja pekoni, ovat tätäkin suurempi riski. Tutkijat kehottavat korvaamaan lihan esimerkiksi kalalla, pavuilla, täysjyväviljoilla ja pähkinöillä.
Tutkimusten mukaan 17 prosenttia aikuisista qatarilaisista sairastaa diabetesta. Aikuisiän diabetes on Qatarissa noin kaksi kertaa yleisempää kuin muualla maailmassa. Puhutaan jo diabetesepidemiasta, sillä sairaus vaivaa koko Lähi-itää: kolmessa vuosikymmenessä siihen on sairastunut 37 miljoonaa ihmistä eli keskimäärin yli miljoona ihmistä vuodessa. Sairaus leviää rikkaissa öljymaissa, kuten Kuwaitissa, Saudi-Arabiassa, Bahrainissa ja Yhdistyneissä Arabiemiirikunnissa.
Sairaus on selvästi tyypin 1 diabetesta yleisempi. Heikentynyt glukoosinsieto ja raskaudenaikainen diabetes saattavat ennakoida aikuistyypin diabeteksen puhkeamista, mikäli elämäntapoja ei muuteta.
Vuonna 2011 julkaistun suomalaistutkimuksen mukaan tyypin 2 diabetes ja ympäristömyrkyt on yhteydessä toisiinsa.
Vuonna 2013 julkaistun koostetutkimuksen mukaan ruokavalion nopeasti imeytyvät hiilihydraatit ovat yhteydessä kasvaneeseen aikuistyypin diabeteksen riskiin.
Oireet voivat olla lievät tai puuttua kokonaan, jolloin tauti yleensä todetaan yleisen terveystarkastuksen yhteydessä. Tyypillisimpiä oireita ovat suun kuivuminen, lisääntynyt virtsan eritys ja siitä johtuva janon tunne, jatkuva väsymys ja tahaton laihtuminen. Joskus aikuistyypin diabetes voidaan todeta siihen liittyvän lisäsairauden, kuten normaalia hitaammin parantuvan infektion (jalkahaavauma, sieni-infektio), takia suoritetuissa tutkimuksissa. Silmänpohjan muutokset voi tuntua heikentyneenä näkökykynä. Raajoissa ilmenee tunnottomuutta. Jalkapohjien päkiöissä voi tuntua nesteen aiheuttamaa turvotusta, joka on tyypillinen diabeteksen oire ja johtunee laskimoverenkierron häiriöistä jaloissa.
Aikuistyypin diabeteksen yleisin ja vakavin seuraus on kohonnut riski sydän- ja verisuonitauteihin. Mikroalbuminuria eli albumiini-proteiinin normaalia suurempi erittyminen virtsaan on diabeteksessa merkki kehittymässä olevasta sokeritautiin liittyvästä munuaisvauriosta (diabeettisestä nefropatiasta), jonka eteneminen voidaan ehkäistä hoitamalla sokeritautia tehokkaammin.
Tärkeimpiä muita mahdollisesti kehittyviä seurauksia ovat silmänpohjamuutokset (diabeettinen retinopatia). Pitkään jatkuvana diabetes tuhoaa silmänpohjista näkökyvyn, jolloin ihminen sokeutuu.
Aikuisiän diabetes aiheuttaa myös tunto- ja autonomisen hermoston vaurioita (diabeettinen neuropatia) varsinkin raajoissa. Raajoissa alkaa tuntua tunnottomuutta. Pitkään jatkuvana ja hoidoista piittaamattomana se voi johtaa raajan kuolioon, jolloin raaja on amputoitava.
Aikuistyypin diabetesta sairastavilla on 2–3 kertaa suurempi riski sairastua dementiaan kuin muilla ihmisillä. Diabeetikoilla esiintyy myös aivoverenkierron häiriöitä 2–3 kertaa enemmän kuin muilla.
Tunnetuin diabeteksen diagnostisointiin käytettävä tutkimus on oraalinen glukoosirasitustesti eli suun kautta otettava sokeripitoinen liuos ja sen jälkeen veren sokeritason mittaus muutaman tunnin välein. Koska tutkimus voi rasittaa kehoa ja oireet voivat olla raskaita potilaalle, diagnostiikassa on pyritty siirtymään paastoglukoosimäärityksiin eli sokeritason mittaamiseen vähintään kahdeksan tunnin ravinnottomuuden jälkeen. Aikuisen normaali paastoglukoosi on plasmasta mitattuna (fP-gluk) on 4-6,1 mmol/l, ja diabeteksen diagnostinen raja-arvo on yli 7 mmol/l. Tälle välille jää heikentynyt glukoosin sieto. Odottaville äideille on käytössä omat viitearvot. HUSLAB: paastoglukoosi
Lisäksi diabeteksen diagnostisointiin ja hoidon seurantaan käytetään ns. pitkäaikaistasapainotutkimusta (hemoglobiini-A1C, glykoloitunut), C-peptidimääritystä ja glukagonikoetta.
Ruokavaliolla on suuri merkitys diabeetikon terveyteen. "American Journal of Clinical Nutrition" -lehdessä 2013 julkaistun meta-analyysin mukaan mukaan kakkostyypin diabeetikkojen sokeriaineenvaihduntaa parantavat merkittävästi ainakin Välimeren ruokavalio, vähähiilihydraattinen ruokavalio, runsasproteiininen ruokavalio sekä alhaisen glykeemisen indeksin ruokavalio. Heikompia tuloksia tutkimuksessa antoivat vähärasvainen tai vähäproteiininen ruokavalio. Vähähiilihydraattinen ja välimerellinen ruokavalio vähensivät myös diabeetikkojen sydän- ja verisuonitautiriskiä parantamalla heidän kolesteroliarvojaan ja auttamalla heitä laihtumaan.Kasvipainoitteisella ruokavaliolla on laajan tutkimuksen mukaan mahdollista hoitaa ja ehkäistä tehokkaasti aikuistyypin diabetesta. Erityisesti mahdollisimman hyvän hoitotuloksen saamiseksi pidetään tärkeänä LDL eli kovien rasvojen vähentämistä ruokavaliosta.
Kattavan Euroopan komission rahoittaman tutkimuksen mukaan hiilihydraattien saanti ei vaikuttanut riskiin sairastua tyypin 2 diabetekseen. Suurin vaikutus nähtiin korkealla eläinproteiinin saannilla ruokavaliosta. Kasviproteiini pitoinen ruokavalio ei vaikuttanut riskiin sairastua tyypin 2 diabetekseen.
Diabetesta hoidettaessa on tärkeä erottaa diabeteksen tyyppi, sillä hoidot ovat erilaiset. Aikuistyypin diabeteksen ensisijaisena ja parhaimpana hoitona ovat ruokailutottumusten muutokset sekä laihdutus. Lisäksi suun kautta otettavat tabletit ovat usein tarpeen. Hoidon alussa käytetään useimmiten metformiinia ja tarvittaessa lisäksi esimerkiksi sulfonyyliurea-ryhmän lääkkeitä. Nykyään käytetään myös yleisesti uusia gliptiini-ryhmän lääkkeitä.
Mikäli oraalinen lääkehoito ja elämäntapamuutokset eivät riitä saamaan diabetesoireita kuriin, hoidetaan potilasta insuliinipistoksilla. Ensimmäisessä vaiheessa insuliinipistokset aloitetaan ottamalla pistoksia ilta-annoksena. Jos tulosta ei saada, on vuorossa yksilöllinen monipistosinsuliinihoito. On myös potilaita, joille kehittyy ajan myötä insuliinin puute, jolloin diagnoosi muuttuu aikuistyypin diabeteksesta nuoruustyypin suuntaan. Hoidossa nyrkkisääntönä onkin, että jos potilaalle kehittyy hyperglykemia ilman ketoosia tai ketoasidoosia, hänellä on vielä insuliinineritystä jäljellä ja siten aikuistyypin diabetes. Käypä hoito -suositus ilmestyi toukokuussa 2007.
Vuonna 2017 tehdyssä kokeessa havaittiin, että kakkostyypin diabetesta sairastavien hiirten haiman insuliinineritys palautui ja verensokerin taso pysyi vakaampana sen jälkeen, kun hiiret oli laitettu intervallipaastolle.
Arviolta jopa 75 prosenttia aikuistyypin diabeetikoista sairastaa uniapneaa.