hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Ubol Ratana
Prinsessa Ubol Ratana (s. 5. huhtikuuta 1951) (thain kieli ทูลกระหม่อมหญิง อุบลรัตน์ฯ, koko nimi ทูลกระหม่อมหญิง อุบลรัตนราชกัญญา สิริวัฒนาพรรณวดี ; Thunkramom Ying Ubol Ratana Ratchakanya Siriwattana Phannawadi) on Thaimaan entisen kuninkaan Bhumibol Adulyadejin ja tämän vaimon Sirikit Kitiyakaran vanhin tytär.
Ubol Ratana tapasi amerikkalaisen Peter Ladd Jensenin kun hän oli opiskelemassa Massachusettsissä. Hän valmistui ja työskenteli jonkin aikaa Los Angelesin yliopistossa. Uboi Ratana ja Peter Ladd Jensen menivät naimisiin vuonna 1972. Uboi Ratanalla ja Peter Ladd Jensenillä on kolme lasta. Vaikeiden vuosien jälkeen, johon liittyi muun muassa lasten autismi, he erosivat vuonna 1998. Ubol Ratana palasi takaisin Thaimaahan.
Ubol Ratanan ja Peter Ladd Jensenin poika prinssi Bhumi Jensen kuoli vuoden 2004 Intian valtameren maanjäristyksessä.
Ubol Ratanalla on kaksi tytärtä, Ploypailin Jensen (syntyi 1981) ja Sirikitiya Jensen (syntyi 1985).
Eveliina
Eveliina on suomenkielinen naisen nimi, jonka ruotsinkielinen vastine on "Evelina". Eveliinan nimipäivä on 24. joulukuuta. Samana päivänä juhlitaan myös Aatamin, Eevin ja Eevan nimiä. Puhekielessä Eveliina saattaa lyhentyä myös Eveksi, joka on myös oma etunimensä.
Eveliina-nimi on muunnos Eevasta, joka muistuttaa heprean sanaa "hawwa", "kaikkien elävien äiti". Eveliinan sanotaan tulevan myös germaanisesta nimestä Avelina tai Aveline, josta muodostui englantilainen Evelyn.
Vuoden 2009 loppuun mennessä Väestö­rekisteri­keskuksen mukaan Eveliina-nimen on Suomessa saanut 24 331 naista. Nimen Evelina on saanut 1459 naista.
Listan henkilöt ovat suomalaisia, ellei toisin mainita.
Peter Ladd Jensen
Peter Ladd Jensen (s. 1951) on Thaimaan prinsessa Ubol Ratanan yhdysvaltalainen entinen aviopuoliso.
Hän opiskeli Massachusettsissa, jossa tapasi prinsessa Ubol Ratanan, Thaimaan kuninkaan Bhumibol Adulyadejin vanhemman tyttären. He menivät naimisiin vuonna 1972. Heillä on kolme lasta: Ploypailin Jensen, Sirikitiya Jensen ja Bhumi Jensen. Peter Jensen ja Ratana erosivat vuonna 1998. 
Ubol Ratanan ja Peter Ladd Jensenin poika prinssi Bhumi Jensen kuoli vuonna 2004.
The Verve
The Verve on vuonna 1989 Wiganissa Lancashiressa perustettu brittiläinen rockyhtye, joka saavutti suosiota 1990-luvun puolivälissä hittikappaleillaan ja omaperäisellä äänimaailmallaan sekä keulakuva Richard Ashcroftin karismalla. Yhtye sai heti alkuunsa oman kannattajakuntansa, mutta vasta toisella varsinaisella albumilla "A Northern Soul" (1995) se saavutti suosiota laajemmalti, ja kriitikotkin ylistivät yhtyettä.
Yhtyeen viimeiseksi jääneellä "Urban Hymns" -pitkäsoitolla yhtye saavutti todella suurta suosiota. Sitä pidetäänkin yhtenä 1990-luvun parhaista albumeista ja todellisena jättipottina. Erilaisten yhteensattumien summana yhtye kuitenkin hajosi huhtikuussa 1999, minkä jälkeen pääasiallinen lauluntekijä Richard Ashcroft siirtyi soolouralle. Vuonna 2004 The Verve julkaisi odotetusti "This Is Music: The Singles 92–98" -kokoelmalevyn. Suurena yllätyksenä Richard Ashcroft esiintyi yhdessä Coldplayn kanssa 2. heinäkuuta 2005 Lontoossa järjestetyssä Live 8 -konsertissa ja esitti The Verven kappaleen ”Bitter Sweet Symphony”.
26. kesäkuuta 2007 DJ Jo Whiley BBC Radio 1:stä julkisti tiedon yhtyeen comebackistä ohjelmassaan. Richard Ashcroft oli kasannut yhtyeen uudelleen, ainoana poikkeuksena Simon Tong, joka jatkaa The Good, the Bad and the Queen -yhtyeen riveissä. The Verve ilmoitti alkajaisiksi julkaisevansa uuden albumin, ja marraskuulle ajoitettu kuuden keikan minikiertue Britanniassa myytiin alle 20 minuutissa loppuun. Yhtyeen ”statementtinä” paluuseen oli yksinkertaisesti: ”Getting back together for the joy of the music.”
The Verven tunnetuimpia kappaleita ovat ”Bitter Sweet Symphony”, ”The Drugs Don't Work”, ”Lucky Man”, ”Sonnet”, ”This is Music” ja ”History”.
Dorset
Dorset on Englannin kreivikunta etelässä, Englannin kanaalin rannalla. Sen hallinnollinen pääkaupunki on Dorchester, mutta suurin kaupunki Bournemouth. Dorset tunnetaan kalkkikivirannikostaan – Dorsetin ja Itä-Devonin rannikko on Unescon maailmanperintökohde – sekä maalauksellisista rannikon lomakohteista, kuten Bournemouthista ja Lyme Regisistä. Thomas Hardyn romaanit sijoittuvat Dorsetiin. Tärkeitä elinkeinoja ovat maanviljely ja matkailu.
Dorsetin itäisimmän ja läntisimmän pisteen välillä on 80 km, pohjoisimman ja eteläisimmän välillä 64 km. Puolet kreivikunnan noin 710 000 asukkaasta elää sen kaakkoisosan taajamassa, joka muodostuu useista yhteenkasvaneista kaupungeista, suurimpina niistä Bournemouth, Poole ja Christchurch. Muu osa Dorsetista on suhteellisen harvaan asuttua maaseutua. New Forest on perinteistä metsien ja nummien maalaismaisemaa poneineen.
Dorsetissa tiedetään olleen asutusta jo mesoliittisella kaudella. Kivi- ja pronssikauden hautoja on löydetty useimmilta kalkkikivikukkuloilta. Rautakauden linnoituskukkuloita on useita, niistä kuuluisin on Maiden Castle noin vuodelta 800 eaa. Kalkkikivitasangoilta hakattiin metsät jo rautakaudella, jotta saatiin maanviljelys- ja laidunmaita.
Dorset on ollut perinteisesti maatalousvaltaista aluetta, eikä siellä ole paljoakaan teollista tuotantoa. Maatalouden työllistämisvaikutuksen vähentyessä palvelusektorin merkitys on kasvanut.
Vuoden 2012 kesäolympialaisten purjehduskilpailut käytiin Dorsetin rannikolla.
Harald Hirmuinen
Harald Hirmuinen () on Dik Brownen piirtämä strippisarjakuva, joka alkoi ilmestyä 1973. Se on levinnyt 58 maahan, 13 kielelle ja ilmestynyt 1 900 lehdessä sekä albumisarjoina. Se on yksi kymmenestä eniten julkaistusta sarjakuvasta maailmassa.
Sarjakuvan risupartainen nimihenkilö on viikinkipäällikkö Harald, jonka päätoimi on Englantiin ja Ranskaan ylimystön linnoihin suuntautuvat ryöstöretket. Haraldilla on tyhmänsitkeä "adjutantti" Orm Onnekas ja muu viikinkivenemiehistö. Haraldin perheeseen kuuluu lisäksi vaimo Helga, poika Hamlet ja naimaikäinen tytär Hulda, jolla poikakaveri Luuttu, joka ei vielä kuulu perheeseen sekä perheen koira Jeri ja ankka Vekku.
Haraldin tuntomerkkejä ovat punainen parta, niin sanottu viikinkikypärä, ylipaino ja toisen olkapään yli kulkeva säkkimäinen kaapu. Harald on rohkeasti kallellaan viinaan päin, Helga raataa ikuisena kotitöiden orjana, Hamlet on lukemaan oppinut ja tiedonhaluinen, Hulda vielä naimisiinmenoaan empivä ja saa hyviä neuvoja äidiltään Helgalta.
Dik Brownen jäätyä eläkkeelle 1988 hänen poikansa Chris Browne on jatkanut sarjan piirtämistä.
Vuonna 1989 Hanna-Barbera tuotti noin 20 minuuttia kestäneen erikoisjakson nimeltä "Hägar the Horrible". Lyhytanimaatiossa Haraldin äänenä toimi Peter Cullen ja Helgan äänenä Lainie Kazan.
Haraldista on julkaistu myös sarjakuva Etelä-Pohjanmaan murteella nimellä "Haaraltti Häjympi Piremmän puukon päällikkö". Murteelle sen käänsi Juha Kykkänen.
Suomessa sarjan on julkaistu suomeksi puhutulla VHS-kasetilla. Dubbauksesta vastasi Golden Voice Oy.
Nikolai Putškov
Nikolai Georgijevitš Putškov (, 30. tammikuuta 1930 Moskova – 8. elokuuta 2005) oli neuvostoliittolainen jääkiekkomaalivahti ja -valmentaja, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Putškov pelasi urheiluseuroissa WS MVO Moskova vuosina 1949–1953, CDSA Moskova vuonna 1953, ZSK MO Moskva vuosina 1954–1959, TsSKA Moskova vuosina 1959–1962 ja SKA Pietari vuosina 1962–1963. Putškov valmensi SKA Pietaria vuosina 1963–1980 ja 2001–2002. Putškov valmensi SKA Pietarin nuorisojoukkuetta vuonna 2002.
Putškov pelasi Neuvostoliiton jääkiekkomaajoukkueessa vuosien 1956 ja 1960 talviolympialaisissa. Hän voitti olympiakultaa vuonna 1956 ja olympiapronssia vuonna 1960. Putškov osallistui jääkiekon maailmanmestaruuskisoihin vuosina 1954–1960. Putškov voitti maailmanmestaruuden vuosina 1954 (ja olympialaisten yhteydessä 1956] ja maailmanmestaruushopeaa vuosina 1955, 1957, 1958 ja 1959. Putškov valmensi Neuvostoliiton maajoukkuetta ja sai MM-hopeaa maailmanmestaruuskisoissa vuonna 1972.
Telepatia
Telepatia eli ajatuksensiirto on oletettu parapsykologinen ilmiö, jolla tarkoitetaan kykyä kommunikoida toisten kanssa ajatuksen välityksellä. Nimitystä käytti ensimmäisen kerran Frederic W. H. Myers vuonna 1882.
Telepatia luetaan yhdeksi ns. ESP-ilmiöksi (extrasensory perception, aistit ylittävä havaitseminen), joka tarkoittaa tunnettujen aistien ulkopuolista aistimista. Telepatiaa ei ole tieteellisesti todistettu olevan olemassa.
Telepatia on suosittu aihe tieteiskirjallisuudessa. Viihdekirjallisuudessa telepatiaan liitetään usein esimerkiksi kyvyt hallita toisia mielen avulla tai tappaa toinen ajatuksen voimalla.
Kargopol
Kargopol () on kaupunki Arkangelin alueella Luoteis-Venäjällä. Se sijaitsee Äänisjoen rannalla viiden kilometrin päässä Latšajärvestä, josta joki saa alkunsa. Kaupunki on Kargopolin piirin keskus. Asukkaita kaupungissa oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 10 214.
Ennen slaaviekspansiota alueella asui tšuudilaisia kansoja. Erään version mukaan kaupungin juontuu itämerensuomalaisesta sanasta "karhunpuoli". 1800-luvulla Latšajärven etelärannalla asui vielä vepsäläisiin kuulunutta väestöä.
Novgorodilaiset perustivat Kargopolin 1000–1100-luvulla. 1300-luvulta lähtien se tunnetaan kaupunkina. 1400–1600-luvuilla Kargopol oli tärkeä kauppakeskus Keski-Venäjän ja Vienanmeren välisellä reitillä. 1500–1600-luvuilla se toimi myös Venäjän pohjoisena rajalinnoituksena, joka vuonna 1613 kesti puolalaisjoukkojen piirityksen. 1600-luvulla kaupunki oli koko Äänisjoen seudun käsittäneen hallintoalueen keskus. Pietarin perustamisen jälkeen sen kaupallinen merkitys väheni huomattavasti. Vuodesta 1784 lähtien Kargopol oli Aunuksen kuvernementtiin kuuluneen kihlakunnan keskus. Nykyään kaupungissa toimii lähinnä elintarviketeollisuutta.
Äänisjoen rannalle levittäytynyt kaupunki koostuu etupäässä matalista puutaloista, joiden yllä kohoavat lukuisat valkeat kivikirkot. Keskustassa on säilynyt entisen linnoituksen maavallien jäänteitä. Laivalaiturin vieressä vanhalla kauppatorilla sijaitsee vuonna 1562 rakennettu Kristuksen syntymän katedraali, Johannes Kastajan kirkko (1751), Neitsyt Marian temppeliintuomisen kirkko (1810) ja kolmikerroksinen kellotorni (1778). Länteenpäin sijaitsevalla aukiolla on toinen kirkkojen ryhmä, johon kuuluvat Jumalansynnyttäjän syntymän (1680), Marian ilmestyspäivän (1692) ja pyhän Nikolaoksen kirkot. Kauppatorin ja linnoituksen välillä sijaitsee vuosina 1790–1802 rakennettu pyhän kolminaisuuden kirkko. Kaupungin lounaisreunalla on klassistinen Zosiman ja Savvatin kirkko (1819). Lähistön kylissä on useita puukirkkoja 1600–1700-luvuilta.
Kaupungissa toimii kotiseutumuseo, joka esittelee seudun rikasta käsityö- ja ikonimaalausperinnettä. Kargopol on tunnettu mm. perinteisiä aiheita esittävistä savileluistaan (mm. kukkopillit).
Stoner rock
Stoner rock tai stoner metal on raskas hidas- tai keskitempoisen rockmusiikin tyylilaji, joka syntyi 1990-luvulla. Stoner rockissa yhdistyvät usein bassopitoiset kitarariffit ja melodiset, hieman käheät tai karheat lauluäänet. Stoner rockista käytetään usein myös nimeä Desert Rock eli "autiomaarock". Tämä käsite viittaa Kalifornian Palm Desertissä vaikuttavaan "Palm Desert Sceneen", johon kuuluu monia tyylilajin kuuluisimmista suurimmista artisteista ja yhtyeistä.
Nimitys "stoner rock" tulee tyylilajin ja sen edustajien yhteydestä kannabiksen käyttöön. Kannabiksen käyttäjästä käytetään joskus slanginimeä "stoner".
Stoner rockin juuret palautuvat lähinnä 1960-luvun lopun ja 1970-luvun alun raskaaseen psykedeeliseen rockmusiikkiin ja erityisesti Black Sabbathin tuotantoon (muun muassa kappaletta "Sweet Leaf" vuodelta 1971 pidetään stoner rockin varhaisena edustajana). Tyylilajin muita vaikuttajia ovat muun muassa Hawkwind, Sir Lord Baltimore ja Blue Cheer.
Stoner rockin syntyyn yhdistetään erityisesti yhtyeet nimeltä Kyuss ja Sleep. Kyuss nousi 1990-luvulla maineeseen albumillaan Blues for the Red Sun. Vuonna 1995 hajonneen Kyussin seuraajista tunnetuin lienee yhtyeen jäsenten Josh Hommen ja Alfredo Hernandezin perustama Queens of the Stone Age. Myös laulaja John Garcialla on ollut monia Kyussin jälkeisiä projekteja, kuten Unida, Hermano ja Slo Burn. Kyussin rumpali Brant Bjork jätti yhtyeen soittaakseen toisessa stoner-yhtyeessä nimeltä Fu Manchu.
Vaikka termi "stoner rock" on jossain vaiheessa liitetty marijuanan käyttöön, se ei sitä välttämättä ole. Yleisesti ottaen "stoner" viittaa jyräävään ja rullaavaan rockiin. Suomalaisista yhtyeistä lähinnä stoneria on Mannhai, Blake, Die Schwarzen Ladas ja The Kerstin Comeback.
Dauphin
Dauphin oli Ranskan alueella käytössä ollut harvinainen aatelisarvo, jota käytettiin Ranskan kuningaskunnan kruununperillisten tittelinä vuosina 1349–1791 ja 1824–1830.
Dauphin on alkujaan ollut Kaakkois-Ranskassa sijaitsevan itsenäisen alueen Dauphinén Viennen kreivien lisänimi, sittemmin titteli, "Viennen dauphin" (). Sana "dauphin" tarkoittaa delfiiniä, jonka kuva oli Viennen kreivien vaakunassa.
Viennen dauphinia jäljitellen eräs Auvergnen kreivien sukuhaara otti myös käyttöön tittelin "Auvergnen dauphin".
Ranskan kuningaskunnan kruununperilliset kantoivat dauphinin titteliä vuodesta 1349 lähtien. Tuolloin lapseton Viennen kreivi Humbert II myi läänityksensä Dauphinén Ranskan kuninkaalle Filip VI:lle sillä ehdolla, että kruunperillinen kantaisi dauphinin nimeä ja arvoa.
Saadakseen kruununperijänä dauphinin tittelin pelkkä perimysoikeus ei riitä. Tittelin saajan tulee olla hallitsevan, elossa olevan monarkin jälkeläinen. Täten Ranskan kuninkaista esimerkiksi Frans I ei ollut dauphin, sillä hän nousi hallitsijaksi serkkunsa Ludvig XII:n jälkeen. Ludvig XIV:n aikoihin asti arvonimenä oli yleisesti muoto Viennen dauphin, mutta tuolloin se muuttui muotoon Ranskan dauphin ().
Ensimmäinen Ranskan monarkian jäsen, jonka lisänimenä oli dauphin, oli Juhana II, joka seurasi valtaistuimelle isäänsä Filip VI:a. Viimeinen oli dauphin Kaarle X:n poika Angoulêmen herttua, joka kuitenkin luopui arvosta vuonna 1830.
Ludvig XIV:n pitkä hallituskausi aiheutti paljon ongelmia. Ensinnäkin hänen poikaansa Ludvigia (1661–1715) kutsuttiin nimellä "le Grand Dauphin" (”suuri dauphin”), koska tämän poika Ludvig (1682–1712) sai arvon "le Petit Dauphin" (”pieni dauphin”). Vielä ehti listaan kolmaskin Ludvig (1707–1712), joka hänkin oli "Dauphin". Vasta 1712 oli vuorossa seuraava Ludvig (1710–1774), joka oli "dauphin" ja hallitsijana Ludvig XV, eli hän seurasi valtaistuimelle suoraan isoisänsä isää.
Dauphinin puolisoa on yleisesti kutsuttu arvonimellä "dauphine". Lisäksi nykyisessä kielenkäytössä melkein ketä tahansa jonkun perillistä voidaan kutsua dauphiniksi. Kruununperillisen kohdalla kyse oli erisnimen luonteisesta arvosta, ja siksi se kirjoitetaan ranskassa isolla kirjaimella, kun tiedetään kenestä dauphinista on kyse.
Onega
Onega (, ) on kaupunki ja Onegan piirin keskus Arkangelin alueella Pohjois-Venäjällä. Kaupunki sijaitsee Äänisjoen suulla, Vienanmeren rannalla Äänislahden perukassa.
Onegassa on sahateollisuutta ja kaupungissa on puun vientisatama. Onegasta on rautatieyhteydet länteen Muurmannin radalle Belomorskiin ja itään Arkangelin-Vologdan radalle.
Kaupungissa oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 21 359 asukasta; koko piirissä asukkaita oli 35 376.
"Venäjän keisarikunnassa järjestettiin väestönlaskenta 1897 ja Neuvostoliitossa 1926, 1939, 1959, 1970, 1979 ja 1989 sekä 2002.
Sæmundr fróði
Sæmundr fróði eli Saimundr Viisas (1056–1133) oli islantilainen kristitty pappi, joka opiskeli Pariisissa. Hän perusti Oddiin merkittävän koulun. Perimätiedon mukaan Saimundr kirjoitti tai ainakin kokosi ja toimitti Vanhemman Eddan. Nykyään tätä tietoa epäillään. Sen sijaan Saimundr kirjoitti latinaksi Norjan kuninkaiden historian. Tämä teos on kadonnut, mutta mm. Eddan uudempien osien kirjoittaja Snorri Sturluson käytti sitä lähteenään.
Konstantin Loktev
Konstantin Borisovitš Loktev (, 16. kesäkuuta 1933 Moskova – 4. marraskuuta 1996 Moskova) oli neuvostoliittolainen jääkiekkoilija, olympiavoittaja ja maailmanmestari, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Loktev pelasi Neuvostoliiton jääkiekkomaajoukkueessa maailmanmestaruuskisoissa vuosina 1957-1966 sekä olympialaisissa vuosina 1960 ja 1964. Hän voitti kerran olympiakultaa ja lisäksi kaksi maailmanmestaruutta. Loktev oli MM-kisojen paras maalintekijä vuonna 1957, ja hänet valittiin MM-kisojen tähdistökentälliseen vuosina 1965 ja 1966. Pelaajauransa jälkeen hän menestyi myös jääkiekkovalmentajana.
Allting
Allting () on Islannin parlamentti. Sitä sanotaan maailman vanhimmaksi yhä toimivaksi kansanedustuslaitokseksi, ja se on perustettu joko 930 tai saagojen mukaan jo 902 Þingvellirin käräjäkivillä. Nimi merkitsee ”yleiskäräjiä”.
Allting alkoi kansalaisten kokouksena, johon kaikki aikuiset miehet saivat osallistua. Norjalaisten ja varsinkin tanskalaisten kuningasvallan aikana sen rooli muuttui enemmänkin tuomioistuimeksi. Vuonna 1799 Alltingin toiminta lakkautettiin 45 vuodeksi. Se kuitenkin jatkoi toimintaansa vuonna 1844 Reykjavikissa. Vuodesta 1874 alkaen allting on ollut lakeja säätävä elin.
Nykyisin Islanti on jaettu kuuteen vaalipiiriin, joita edustaa yhteensä 63 kansanedustajaa. Puolueilla on viiden prosentin äänikynnys. Vaalit pidetään joka neljäs vuosi, paitsi vuonna 2009, jolloin vaaleja aikaistettiin finanssikriisin vuoksi kahdella vuodella.
Alltingissa on vuoden 2017 vaalien jälkeen kahdeksan puoluetta, joista kolme hallituksessa.
Chaosphere
Chaosphere on ruotsalaisen groove metal -yhtye Meshuggahin kolmas albumi. Se julkaistiin vuonna 1998, ja sitä kutsutaan "Destroy Erase Improven" kanssa yhtyeen suosituimmaksi albumiksi.
"Chaosphere" oli Meshuggahin ensimmäinen muutos lähemmäksi myöhempää teknistä groove metal tyyliä. Vaikka jo edellä mainittu "Destroy Erase Improve" sisälsikin hieman raskaita ja keskitempoisia, groove metaliin viittaavia kohtia, musiikki pysyi silti thrash metallissa. "Chaosphere" on huomattavasti edellistä keskitempoisempi, mutta silti aggressiivisempi ja raskaampi levy, ja yhtyeen tavaramerkiksi muodostunutta polyrytmiikkaa kuullaan tällä levyllä huomattavan paljon. "Chaospheren" piti sisältää alun perin rauhallinen ja melodinen kappale "Unanything", mutta ennen julkaisua se otettiin pois. Kappale oli silti Chaospheren promoversiossa ja nykyäänkin levyn Japani-versiossa.
Lappalaiset skandinaavisessa tarustossa
Lappalaiset tunnetaan skandinaavisessa kansanperinteessä ennen kaikkea voimallisina ja pelottavina noitina, samaan tapaan kuin suomalaisessa kansanperinteessä.
Skandinaavisissa tarinoissa saagoissa saamelaisista käytetään muun muassa nimityksiä "finnar", "lappir" ja "semsveinar". Joskus saamelainen ja suomalainen saattoivat mennä sekaisin ainakin myöhemmässä tulkinnassa, sillä suomalaisiakin on ajoittain on kutsuttu nimellä "finn". Yleisimmin suomalaiset on kuitenkin käsitetty kveeneiksi, kuten edelleen nykynorjassa. Myös karjalaiset on mainittu saagoissa. Suomalaisten (Kvenlandin väen) kerrotaan myös taistelleen lappalaisia (lappir) vastaan.
Muinaiskandinaaveilla oli saagojen mukaan saamelaisia tietäjiä apureinaan. Usein ihmisten poikkeukselliset taikakyvyt nähtiin seurauksena lappalaisista sukujuurista tai siitä, että henkilö oli käynyt lappalaisten opissa. Sekä lappalaisten että heidän noituuttaan opiskelleiden skandinaavien kerrotaan saagoissa tehneen samankaltaisia taikuuksia.
Muinaisskandinaaviset ryhmät saattoivat käyttää saamelaisten tietäjien mainetta muiden ryhmien pelotteluun. Vihollistakin on voitu leimata siitä, että he käyttävät hyväkseen lappalaisnoitia. Noituus koettiin usein epäoikeudenmukaiseksi, kieroksi ja epämiehekkääksi. Jopa ylijumala Odin sai muiden jumalten silmissä huonoa mainetta noituuksistaan. Muinaisskandinaavissa noituus oli "seid", joka on sukua saamen sanalle sidda, suomeksi seita.
Olaf Haraldinpojan saagassa eräs soturi oli nimeltään Pieni Finn. Saaga kertoo tosin vain epämääräisesti, että jotkut väittivät häntä lappalaisen (finn) rodun edustajaksi. Finn oli todella lyhyt, mutta niin nopea, ettei mikään hevonen voinut voittaa häntä. Tällä ehkä tarkoitettiin sitä, että hän pystyi nopeasti hiihtämään syvässä hangessa, jossa hevosten oli hankala tarpoa. Hän oli kuningas Hrorekin uskottuja miehiä, mutta välttääkseen epäluuloja kuningas puhui hänen kanssaan syrjässä ja pikaisesti.
Vatnsloesaga-niminen saaga kertoo kahden lappalaisen (semsveinar) matkanneen Islantiin kadonnutta esinettä etsimään. Matkan he suorittivat ilmeisesti valaina. Myös Heimskringlan mukaan lappalainen kävi Islannissa valaaksi muuttuneena. Hän vakoili Islantia Harald Gorminpojan hyväksi. Skandinaavipäällikkö Hundigr osasi noituutta, ja hän muuttui valaaksi hyökätessään erään laivan kimppuun. Valaaksi muuttuminen on ilmeisesti peräisin saamelaisesta perinteestä, jossa tietäjä vaipuu transsiin, ja hänen sielunsa uskotaan matkustavan tuonelaan valaan hahmossa.
Destroy Erase Improve
Destroy Erase Improve on ruotsalaisen thrash metal -yhtye Meshuggahin toinen albumi. Se on "Chaospheren" rinnalla yhtyeen suosituin albumi, ja kriitikot sekä fanit yleisesti pitävätkin levyä yhtyeen parhaana. Albumi sisältää ehkä Meshuggahin tunnetuimman kappaleen "Future Breed Machine".
Tämä albumi oli Meshuggahin ensimmäinen polyrytmejä reilusti käyttävä albumi, ja monimutkaisuudessaan se saattaakin olla "vaikeasti avautuva".
"Destroy Erase Improven" neljäs kappale "Transfixion" on levyn digipack-versiossa nimellä "Catatonic Transfixion". Kappaleesta on tehty myös musiikkivideo.
Selänne
Selänne on ympäristöään korkeampi alue, jossa korkeuskäyrät eivät muodosta suljettuja silmukoita vaan vain mutkan. Selänteen ja kukkulan muotoero on sama kuin niemen ja saaren.
Shetlandinsaaret
Shetlandinsaaret eli Shetlanti (, ) on Skotlantiin kuuluva saariryhmä Ison-Britannian saaren pohjoispuolella Pohjanmeressä Orkneysaarten ja Färsaarten välissä. Se on myös yksi Skotlannin 32 hallintoalueesta ("council area"). Shetlandinsaariin kuuluu yksi suuri ja kymmeniä pieniä saaria. Hallintoalueella on on arviolta 23 200 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 1 466 neliökilometriä. Pääkaupunki on Lerwick.
Shetlandinsaaret sijaitsevat 210 kilometriä Skotlannin mantereesta pohjoisiin. Saaret ovat Britannian pohjoisin alue. Saariryhmään kuuluu noin sata saarta, niistä asuttuja on alle 20.
Shetlandinsaarten pinta-ala on 1 468 neliökilometriä. Pääsaaren Mainlandin pinta-ala on 899 neliökilometriä. Mainlandin itäpuolella ovat Whalsay ja Bressay sekä pohjoispuolella Yell, Fetlar ja Unst. Yell (212 neliökilometriä) on toiseksi suurin saarista ja Unst (120 neliökilometriä) kolmanneksi suurin. Muut saaret ovat alle 40 neliökilometrin suuruisia. Unst on pääsaarista pohjoisin, ja puolitoista kilometriä sen pohjoispuolella on Muckle Fluggan kalliosaari, jossa on Britannian pohjoisin kohta.
Shetlandinsaarten ilmasto on suhteellisen leuto, sillä Pohjois-Atlantin virta lämmittää sitä. Vuoden lämpimin kuukausi on heinäkuu ja kylmin helmikuu. Heinäkuussa päivän keskimääräinen ylin lämpötila on 14,2 astetta ja helmikuussa 5,3 astetta. Lämpöennätys 23,4 astetta on mitattu heinäkuussa 1991 ja pakkasennätys -8,9 astetta tammikuussa 1959.
Vuoden keskimääräinen sadanta on 1 220 millimetriä. Siitä suurin osa tulee talvella, ja kuivimmat kuukaudet sijoittuvat huhti–elokuulle. Vaikka talvella sataa enemmän kuin kesällä, pysyvää lunta ei sada juurikaan. Kesällä tulee kosteutta paljon sumuna.
Shetlandissa tuulee paljon, ja keskimääräinen tuulen nopeus on 6,7 m/s. Varsinkin talvisin tuuli yltyy puhureissa, eivätkä hurrikaaniluokan tuulet ole harvinaisia. Puhureita ei esiinny aivan yhtä paljon huhti–syyskuussa, ja lähes tuulettomiakin päiviä voi olla ympäri vuoden.
Shetlandinsaarilla kasvaa luonnonvaraisena pihlajaa ja metsäomenapuita. Ihmisasutuksen myötä on sinne tuotu muitakin saarilla selviäviä puurunkoisia kasveja. Kotoperäiseen kasvillisuuteen kuuluvat jäkälät, sammalet ja ruusujuuri.
Viikinkien valloitettua aiemmin piktien asuttamat saaret niistä tuli 500 vuodeksi skandinaavinen siirtokunta. Viikingit käyttivät saaresta nimeä Hjaltland. Saaret siirtyivät Tanskalta Skotlannille vuonna 1472, koska Tanska ei maksanut kuningas Jaakko III:n tanskalaisen puolison myötäjäisiä. Skandinaavista nornin kieltä saarella kuitenkin puhuttiin vielä 1700-luvulle saakka.
Toisen maailmansodan aikana Shetlandinsaarilta huollettiin Saksan miehittämässä Norjassa toiminutta vastarintaliikettä.
Pääelinkeinoja saarilla ovat öljyn ja kaasun tuotanto, kalastus ja maanviljely. Shetlanti tunnetaan shetlanninponien ja shetlanninlammaskoiran kotimaana. Sen asukkaat korostavat skandinaavisia juuriaan.
Jännevirta
Jännevirta on kahteen kuntaan jakautunut kylä noin 20 kilometriä Kuopion keskustasta koilliseen. Kylä sijaitsee samannimisen virran rannalla ja Joensuun suuntaan johtavan valtatie 9:n varrella. Kylä kuului aiemmin Kuopion maalaiskuntaan, mutta Siilinjärven perustamisen yhteydessä vuonna 1925 kylä puolitettiin. Nykyään kylän länsiosat kuuluvat Siilinjärveen ja itäosat Kuopioon. 
Jännevirta tunnettiin pitkään muun muassa vuonna 1951 valmistuneesta sillastaan. Vuoden 2018 toisella puoliskolla otetaan käyttöön uusi silta, joka on entistä korkeampi eikä tieyhteyttä enää siksi tarvitse katkaista sillan ali syväväylää kulkevan vesiliikenteen vuoksi. Uuden Jännevirran sillan alikurkukorkeudeksi tuli 24 metriä ja pituudeksi 577 metriä, jolloin se on Suomen kuudenneksi pisin silta. Ennen siltoja virran yli kuljettiin lautalla ja lossilla.
Kylällä toimii kauppa-lounasravintola (Jännevirran Kauppasilta). Jännevirran alakoulu lakkautettiin vuonna 2009.
Kuopion lentoasema (Rissalan lentoasema) sijaitsee kylän luoteispuolella.
Fear Factory
Fear Factory on vuonna 1989 Los Angelesissa perustettu metalliyhtye, jonka varhaisempi tuotanto on death metallia ja uudempi industrial metallia.
Matalikko
Matalikko tarkoittaa vesiliikenteessä sellaista joessa, järvessä tai meressä sijaitsevaa aluetta, jonka keskisyvyys on niin pieni, että siitä on merkittävää haittaa vesiliikenteelle.
Sisävesien merikartoissa ns. "matalan veden alueen" tai "sinisen veden alueen" syvyys on alle 6 metriä. Merellä "sinisen veden alueen" syvyys on alle 10 metriä.
Tyypillisiä esimerkkejä matalikoista ovat joen mutkiin sekä suistoihin syntyneet alueet, johon virtauksen mukanaan kuljettama maa-aines (yleensä hiekka tai savi) kasautuu. Suistojen matalikoille tyypillisiä ovat myös matalikkoja halkovat virtausuomat. Suistoissa olevia pienempiä matalikkoja kutsutaan usein hiekkasärkiksi.
Merellä matalikot ovat yleensä muodostuneet saarien ympärille. Merellä matalikko-nimitystä käytetään sellaisesta matalan veden alueesta, joka on pinta-alaltaan huomattavan laaja tai jonka olemassaoloa ei voi muutoin päätellä. Tavallisista rantamatalikoista ei yleensä käytetä nimitystä matalikko.
Matalikkojen yhteydessä esiintyy usein myös karikkoja.
Vaski
Vaski on ikivanha sana, joka lienee alun perin tarkoittanut kuparia, sittemmin myös pronssia ja messinkiä. Joissain uralilaisissa kielissä sanan vastineet merkitsevät myös rautaa (esimerkiksi "vas" unkarissa merkitsee rautaa pelkästään).
Vaski on uralilaisten kielten vanhin metallin nimitys, ja luultavasti näissä kielissä omaperäinen. Tosin myös indoeurooppalaisia etymologioita on sanalle ehdotettu. Sana on kiinnostanut tutkijoita. Metallien ja niihin liittyvän sanaston on arveltu tulleen indoeurooppalaisten kielten puhujilta, mutta sana "vaski" vaikuttaa tämän näkemyksen vastaesimerkiltä. Onkin ehdotettu, että uralilaisten kielten puhujat olisivat kehittäneet itsenäisesti kuparin käsittelyn. Tämä ei olisi ennennäkemätöntä; kuparin käsittely on suhteellisen yksinkertaista, ja sitä on ilmeisesti opittu käsittelemään useaan kertaan aikojen kuluessa, useammassa paikassa. Selvin esimerkki tästä on kuparin käsittelyn itsenäinen kehittäminen väli-Amerikan intiaanien keskuudessa, vailla minkäänlaisia kauppa- tai muita suhteita Euraasian kuparia käyttäviin kulttuureihin. Jotkut kuitenkin huomauttavat, että "vaskea" muistuttavia sanoja löytyy myös indoeurooppalaisista kielistä, esimerkiksi 600-luvulla kuolleessa keskiaasialaisessa tokaarin kielessä kulta oli "was" tai "yasa". Monet pitävät sanaa kulkusanana, jonka alkuperä tai lainautumissuunta eivät ole selvillä.
Muita suomen kielessä omaperäisiä metallien nimiä ovat "hopea" ja "teräs", mutta näillä nimityksillä on (metallin nimen merkityksessä) paljon suppeampi levikki suomensukuisissa kielissä ja siten ne ovat paljon uudempia. Sana "hopea" on ilmeisesti tarkoittanut alun perin haurasta, ja sanan vastineilla on edelleen tämä merkitys saamelaiskielissä. "Teräs" on saanut nimityksensä siitä, että se soveltuu terien tekoon. Sana on johdettu itämerensuomalaisten kielten piirissä sanasta terä.
Nykyään vaski-sanaa käytetään puhuttaessa metallisista puhallinsoittimista, ns. "vaskisoittimista" tai "vaskista".
PFK TsSKA Moskova
TsSKA Moskova () on Venäjän armeijan keskusurheiluseuran TsSKA Moskovan jalkapalloseura. TsSKA Moskova on yksi Venäjän jalkapallon mestaruussarjan parhaista joukkueista. Joukkueen suurin paikallinen vihollinen on Spartak.
Joukkue perustettiin vuonna 1911. Jalkapallossa TsSKA voitti Neuvostoliiton mestaruuden yhteensä seitsemän kertaa (1946, 1947, 1948, 1950, 1951, 1970 ja 1991), Neuvostoliiton cupin viidesti (1945, 1948, 1951, 1955 ja 1991), Venäjän mestaruuden kuudesti (2003, 2005, 2006, 2013, 2014 ja 2016), Venäjän cupin seitsemästi (2002, 2005, 2006, 2008, 2009, 2011 ja 2013) sekä Venäjän supercupin neljästi (2004, 2006, 2007 ja 2009).
Lisäksi kaudella 2004–2005 TsSKA voitti jalkapallon UEFA Cupin peittoamalla finaalissa Sporting Lissabonin maalein 3–1. Näin siitä tuli Venäjän ensimmäinen jalkapallon eurocup-tittelin voittanut seura.
Lempinimi ”hevoset” juontuu seuran ensimmäisestä harjoituskeskuksesta, jossa pidettiin Jusupov-aatelissuvun talleja. Kyseinen aatelissuku oli yksi vauraimmista Venäjällä, ja se omisti muun muassa vuonna 1917 400 km² maata, josta osa oli viljelty tai tehdaskäytössä. Jusupov-suku oli myös sekaantunut Grigori Rasputinin murhaan.
Suntio
Suntio on ammattinimike henkilölle, joka huolehtii kirkkorakennuksesta ja muista seurakunnan tiloista. Suntion työhön kuuluvat myös kirkollisten toimitusten valmistelut ja joissakin tapauksissa toimistotyöt. Suntioita on yleensä yksi, mutta suuremmissa seurakunnissa useampia. Työtä tehdään yleensä seurakunnan tilaisuuksien mukaan, joten työ on viikonloppu- ja iltatyötä.
Suntiot työllistyvät seurakuntiin ja hautausmaille erilaisilla työnimikkeillä: suntio, seurakuntamestari, vahtimestari, hautausmaan työntekijä, talonmies-vahtimestari, vahtimestari-siivooja ja erityisammattimies. Työnimikkeiden kirjo kertoo työtehtävien monipuolisuudesta ja vaihtelevuudesta alueittain ja seurakunnittain. Yleensä suntio toimii myös kellonsoittajana. Joissakin seurakunnissa suntion työtehtävät rajoittuvat vain kirkollisiin toimituksiin. Tällöin siivoojan, haudankaivajan, hautausmaanhoitajan ja vahtimestarin tehtäviä hoitaa oma työntekijänsä tai ne on yhdistetty erilliselle seurakuntamestarille. Työ edellyttää oma-aloitteisuutta ja järjestelmällisyyttä, vastuuntuntoa ja palvelualttiutta.
Vaikka työ on yleensä näkymätöntä, on suntion tehtävillä suora vaikutus seurakunnan tilaisuuksiin ja toimintaan. Kirkonmenojen aikana suntio ohjaa kirkkoväkeä esimerkillään ja huolehtii kolehdin keräämisestä. Hän myös johtaa hautausta ja opastaa yleisöä muissa tapahtumissa.
Suntion ammattitutkinto on humanistisen ja kasvatusalan ammattitutkinto. Ammattitutkinto antaa jatko-opintokelpoisuuden vastaavan alan ammattikorkeakouluopintoihin.
Suntion ammattitutkintoja järjestävät kristilliset opistot ympäri Suomen, kuten Helsingin kristillinen opisto eli Laajasalon opisto, Raudaskylän Kristillinen Opisto Ylivieskassa, Seurakuntaopisto Järvenpäässä ja Turun kristillinen opisto. Jyväskylän kristillisessä opistossa on myös valtakunnallisiin Suntion ammattitutkinnon perusteisiin pohjautuva suntiolinja, joka antaa ammattiin tarvittavan koulutuksen. Alueellisia kursseja järjestetään myös seurakunnissa. Näyttötutkintona on suntion ammattitutkinto. Suntioksi pystyy opiskelemaan myös oppisopimuksella.
M/S Aallotar
M/S Rogalin () oli autolautta, tilattiin Ranskasta, Dubegion-Normandie telakalta vuonna 1971. Tilaajana oli alun perin Siljavarustamo, mutta se siirrettiin Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiölle ennen aluksen valmistumista. Laivan tilaushinta oli 65 miljoonaa Ruotsin kruunua. Samanlaisia aluksia oli tilattu kaksi kappaletta, joista toisen tilaussopimus siirrettiin ruotsalaiselle Rederi AB Svealle.
Alus valmistui nimellä "M/S Aallotar" vuonna 1972, luovutettiin 22. helmikuuta ja saapui Helsinkiin ensimmäistä kertaa kuusi päivää myöhemmin. Se asetettiin yhdessä hieman myöhemmin valmistuneen sisaraluksensa M/S Svea Reginan kanssa Silja Linen Helsinki–Tukholma-reitille. Laiva törmäsi 21. joulukuuta 1972 aallonmurtajaan Tukholman lähellä Brevikissä, kun sen ohjauskoneeseen tuli vika. M/S Floria irroitti laivan ja se pääsi Tukholmaan neljä tuntia myöhemmin.
Aallotar-nimi oli SHOY:llä ollut käytössä jo aiemminkin, ja yhtiöllä olikin tapanaan nimetä aluksensa perinteikkäästi. 
Vuonna 1975 uuden M/S Wellamon valmistumisen myötä, Aallotar siirrettiin Turku–Ahvenanmaa–Norrtälje-reitille jossa se palveli aina vuoteen 1976, jonka jälkeen se makuutettiin ja otettiin seuraavana kesänä Siljan lisälautaksi Turku–Tukholma-linjalle. Laiva aikarahdattiin 5. lokakuuta 1977 seitsemäksi kuukaudeksi Polferriesin käyttöön Gdansk–Helsinki-reitille. 2. toukokuuta 1978 ilmoitettiin, että laiva oli myyty Puolaan.
Rogalin liikennöi puolalaisena Swinoujsciestä ja Gdańskista lähinnä Ruotsiin. Alus törmäsi syyskuussa 1979 hollantilaiseen säiliölaiva Coral Rubrumiin Porkkalan majakasta kaakkoon ja sai vasempaan kylkeensä useita metriä pitkän repeämän. Alus oli kolmeen otteeseen myös rahdattuna, ensin Islannin ja Tanskan ja myöhemmin Walesin ja Irlannin välille. Rogalin myytiin romutettavaksi Intiaan vuonna 2003.
M/S Svea Regina
M/S Svea Regina tilattiin Ranskasta Dubigeon Normandien telakalta vuonna 1970. Tilaajana oli alun perin Siljavarustamo, mutta se siirrettiin Rederi AB Svealle ennen "Svea Reginan" valmistumista. Samanlaisia aluksia oli tilattu kaksi kappaletta, joista toisen tilaussopimus siirrettiin Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiölle.
"Svea Regina" valmistui vuonna 1972 ja se asetettiin Silja Linen Helsinki–Tukholma -reitille, jossa sen parina liikennöi hieman aiemmin valmistunut sisaralus "M/S Aallotar".
Vuonna 1975 uuden "M/S Svea Coronan" valmistumisen myötä "Svea Regina" siirrettiin Norrtälje–Maarianhamina–Turku-reitille, jossa se palveli linjan lakkauttamiseen asti. Vuonna 1977 "Svea Regina" rahdattiin CNAN:lle Algerian ja Ranskan välille ja asetettiin vuonna 1978 Turku–Tukholma reitille.
Alus myytiin vuonna 1978 Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiölle, joka nimesi aluksen "Reginaksi". Alus jatkoi liikennöintiä Turku–Tukholma-reitillä, kunnes se aikarahdattiin vuoden 1978 loppupuolella Puolaan, Polferriesille. Alus palasi Suomeen Silja Linen liikenteeseen kesäsesogiksi 1979, jonka jälkeen se aikarahdattiin ja lopulta myytiin Kreikkaan, jossa se sai nimen "Mediterranean Sun". Toiselle kreikkalaisvarustamolle siirryttyään vuonna 1982 alus sai nimekseen "Odysseas Elytis".
Vuonna 1985 alus myytiin bahamalaiselle Sky Cruises -varustamolle, joka antoi aluksen nimeksi "Scandinavian Sky".
Vuonna 1989 alus myytiin Palkkiyhtymä Oy:lle, siirrettiin Helsinki–Tallinna-reitille ja nimettiin "Tallinkiksi". Vuonna 1993 Palkkiyhtymä myi 49 prosenttia omistusosuudestaan Estonian Shipping Companylle.
22. huhtikuuta 1995 alus törmäsi Suomenlinnan Kustaanmiekan rantaan ja oli vähällä upota. Vauriot korjattiin, mutta jo seuraavana vuonna alus makuutettiin. Laiturissa maannut alus myytiin heinäkuussa 1997 Florence Marille Panamaan ja nimettiin "Mama Tanzaniaksi", mutta alus ei koskaan aloittanut liikennöintiä kyseisen omistajan operoimana. Syksyllä 1998 alus myytiin Egyptiin ja sai nimekseen "Eltor".
Kesäkuussa 2001 alus myytiin Yakima Navigation -varustamolle Panamaan ja nimettiin "Monte Carloksi". Saman vuoden lokakuussa nimeksi kuitenkin vaihdettiin "El Safa", joka vuonna 2005 lyhentyi "Safaksi". Alus romutettiin vuonna 2005 Intiassa.
FK Spartak Moskova
FK Spartak Moskova () on moskovalainen jalkapalloseura.
Spartak on yksi koko Neuvostoliiton ja Venäjän historian suurimmista seuroista. Kun Neuvostoliiton alkuvuosina monet erilaiset hallinnon ja yhteiskunnan yksiköt ja järjestöt, kuten poliisi, asevoimat ja rautatieläiset perustivat omia seurojaan, oli vuonna 1922 Spartak eräänlainen koko kansan seura.
Loinen (biologia)
Loinen eli parasiitti on eliö, joka elää toisen eliön, "isäntäeliön", kudoksissa (sisäloiset), iholla, turkissa tai läheisyydessä (ulkoloiset) aiheuttaen isäntälajille vahinkoa. Toisin kuin symbioosissa, loisiminen eli parasitoiminen ei yleensä hyödytä isäntää mitenkään. Loisimisessa on tavallista, ettei loinen ole isännälleen kohtalokas, vaikka joskus haittoja voikin ilmetä. Mikäli organismi tappaa isäntänsä tarkoituksellisesti, sen sanotaan olevan parasitoidi.
Loiset ovat useimmiten isäntäänsä pienempiä. Myös loisilla voi olla loisia, jolloin puhutaan "hyperparasiiteista" eli loisenloisista.
Yleensä loiset ovat erikoistuneet tiettyihin isäntäeliöihin eivätkä kykene häiritsemään toisenlaisia isäntäeliöitä tai lisääntymään niiden yhteydessä. Jotkin loiset ovat ihmiselle hyödyksi, kuten biologisessa torjunnassa käytetyt tuhohyönteisten loiset.
Myös kasvi- ja sienikunnissa on loisia, esimerkiksi rafflesiat ja tuulenpesäsienet.
Carl Djerassi
Carl Djerassi (29. lokakuuta 1923 Wien, Itävalta – 30. tammikuuta 2015 San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat) oli kemisti ja näytelmäkirjailija, joka tunnetaan suun kautta otettavan ehkäisypillerin keksimiseen johtaneesta tutkimustyöstä.
Djerassi syntyi Wienissä juutalaiseen perheeseen, jonka isä oli lähtöisin Bulgariasta. Hän muutti 1938 Bulgariaan turvaan natsien vainolta. Vuonna 1939 hän muutti Yhdysvaltoihin. Hän suoritti 1942 alemman korkeakoulututkinnon Kenyon Collegessa ja väitteli Wisconsinin yliopistossa filosofian tohtoriksi 1945. Vuosina 1959–2002 hän toimi kemian professorina Stanfordin yliopistossa. Hänet valittiin 1978 kansalliseen keksijöiden museon (National Inventors Hall of Fame) arvovaltaiseen joukkoon.
Djerassi keksi yhdessä meksikolaisen Luis E. Miramontesin ja unkarilaisen George Rosenkranzin kanssa synteettisen progesteronin joka, toisin kuin luonnollinen progesteroni, tehoaa suun kautta otettuna ja on huomattavasti voimakkaampi kuin luonnollinen hormoni. Hänen ehkäisyvalmisteen kehittelyä koskevia valmistelujaan avustivat Gregory Pincus, John Rock ja Min-Cheuh Chang. Djerassi muistuttaa, että kun hän aloitti työn progesteronin kehittämiseksi, hänellä ei alun perin ollut mielessä syntyvyyden säännöstely. ”Emme edes hurjimmissa unelmissa … osanneet kuvitella sellaista.” Silti häneen viitataan ehkäisypillerin isänä.
Djerassi ennakoi ehkäisypillerin yhteiskunnallisia vaikutuksia. Hän huomasi sen suuret vaikutukset miehen ja naisen välisessä sosiaalisessa kanssakäymisessä suvunjatkamisen sosiobiologian kautta. Hän uskoi, että sillä olisi suuremmat sosiaaliset vaikutukset miehille kuin naisille, ja kutsui vaikutuksia miesten ”feminisaatioksi”, millä hän viittasi lakien ja yhteiskunnan arvojen muuttumiseen yhteiskunnassa yleensä naisille myönteisemmäksi.
Djerassi kirjoitti romaanin "Cantor’s Dilemma", joka nostaa esille nykyaikaisen tieteellisen tutkimuksen etiikkaa päähenkilön tohtori Cantorin kautta.
Hän on saanut Wolfin palkinnon kemiassa vuonna 1978.
Pikkuhousunsuoja
Pikkuhousunsuojat on kehitetty terveyssiteistä. Pikkuhousunsuojien tarkoituksena on imeä kuukautisvuodon ulkopuolinen vuoto, esimerkiksi valkovuoto tai lievä virtsankarkailu. Sitä voidaan käyttää myös varmistamassa esimerkiksi tamponia tai kuukautiskuppia.
Pikkuhousunsuojia on markkinoilla monenlaisia mm. string-alushousuille sekä mustia mustille alusvaatteille. Pikkuhousunsuojia myydään myös yksittäisesti pakattuina.
Kaikilla terveyssidevalmistajilla on markkinoilla myös pikkuhousunsuojia.
Kertakäyttöinen pikkuhousunsuoja pysyy paikallaan tarrakiinnityksellä. Kertakäyttöpikkuhousujensuojilla on monia valmistajia, mm. Alldays ja Vuokkoset. Kertakäyttöinen pikkuhousunsuoja heitetään nimensä mukaan käytön jälkeen roskiin. Sitä ei saa huuhdella viemäristä alas, sillä se voi tukkia viemäriputkia.
Taloudellisempi ja ympäristöystävällisempi vaihtoehto kertakäyttöisille pikkuhousunsuojille ovat kestosuojat. Kestosuojissa ei ole käytetty valkaisuaineita tai muita kemikaaleja. Ne nimensä mukaisesti kestävät pidempään, sillä niitä voi käyttää useasti, ja täten tulevat usein halvemmiksi kuin kertakäyttöiset. Ne pitää kuitenkin aina pestä ennen uudelleenkäyttöä.
Kestopikkuhousunsuoja on samanlainen kuin kestoterveysside, joskin pienempi ja usein myös ohuempi, mutta materiaalit ovat molemmissa samat. Päällä kuivan tuntuinen kangas (usein puuvillaa, bambua tai hamppua) sekä keskellä kosteutta imemässä muutama imukerros esimerkiksi puuvillafroteeta. Joskus suojissa saattaa olla myös kosteussulku, ja vain kosteussuluttomia pikkuhousunsuojia voi käyttää molemmin päin. Ne kiinnitetään neppareiden tai erityisen tarrapinnan avulla alushousuihin.
Dik Browne
Richard Arthur Allan "Dik" Browne (11. elokuuta 1917–4. kesäkuuta 1989) oli New Yorkissa syntynyt sarjakuvataiteilija, jonka kuuluisin luomus on maailmanlaajuisesti tunnettu Harald Hirmuinen (engl. "Hägar the Horrible"). Vuodesta 1988 lähtien sarjakuvaa on piirtänyt ja käsikirjoittanut hänen poikansa Chris Browne. Dik Browne piirsi myös Mort Walkerin käsikirjoittamaa sarjakuvaa Pirkko ja Pentti ("Hi and Lois"), jonka hahmot esiintyivät ensimmäisen kerran Walkerin Masi-sarjakuvassa ("Beetle Bailey"). Nykyisin Pirkkoa ja Penttiä piirtää Dik Brownen poika Chance Browne.
Zyklon (yhtye)
Zyklon oli norjalainen blackened death metal -yhtye, joka perustettiin vuonna 1998. Zykloniin kuului jäseniä Emperorista, joten yhtye onkin periaatteessa Emperorin jälkeläinen, vaikka musiikki painottuukin enemmän death metalin puolelle. Emperorin entinen rumpali Bård "Faust" Eithun on sanoittanut yhtyeen kappaleita, muttei ole varsinainen jäsen.
Jalkasieni
Jalkasieni eli jalkasilsa ("tinea pedis") on ihon pinnassa elävä sieni, joka saa ihon kutiamaan voimakkaasti. Nimestään huolimatta jalkasientä esiintyy myös muualla kuin jaloissa. Tavallisia paikkoja sille ovat varpaiden välit, nivuset ja muut kehon taipeet. Yleisimmät jalkasienen aiheuttajat ovat "Trichophyton rubrum-" ja "Trichophyton mentagrophytes" -sienet.
Jalkasieni tarttuu erityisen helposti julkisissa tiloissa, joissa kävellään paljain jaloin. Tällaisia paikkoja ovat muun muassa uimahallien pesutilat. Sen sijaan löylyhuoneessa sienet eivät yleensä tartu.
Jalkasieneen tehoavat yleensä apteekista saatavat reseptittömät voiteet, joissa on terbinafiinia, mikonatsolia tai klotrimatsolia. Myös ketokonatsolia, ekonatsolia ja tiokonatsolia sisältäviä sienilääkevoiteita tai -pulvereita voi käyttää etenkin varvasvälisilsan itsehoidossa. Jos ulkoinen paikallishoito ei auta, käytetään sisäistä lääkitystä eli flukonatsolia, itrakonatsolia ja terbinafiinia.
Kemiallisia lääkkeitä tehokkaammaksi on osoittautunut valkosipulin sisältämä ajoeeni sekä erityisesti synteettiset havupuiden uuteaineet, muun muassa terpeenit, terpenoidit, sterolit sekä fenoliyhdisteet, joista kansankielellä käytetään epätieteellistä termiä pihka.
Sax Rohmer
Arthur Henry Sarsfield Ward (15. helmikuuta 1883 Birmingham, Englanti – 1. kesäkuuta 1959 White Plains, New York, Yhdysvallat), oli nimellä "Sax Rohmer" tunnettu brittiläinen kirjailija. Hänet muistetaan parhaiten romaaneistaan, joissa esiintyi kiinalainen mestaririkollinen Fu Manchu.
Rohmer syntyi Englannin Birminghamissa irlantilaiseen työväenluokkaiseen perheeseen. Hän julkaisi ensimmäisen kertomuksensa, novellin ”The Mysterious Mummy” Pearson’s Weekly -lehdessä 1903. Hän ansaitsi elantonsa kirjoittamalla sketsejä esiintyville taiteilijoille, sanoittamalla lauluja ja toimimalla managerina. Hänen ensimmäinen (ilman tekijänimeä) julkaistu romaaninsa oli "Pause!" vuonna 1910.
Ensimmäinen Fu Manchu -tarina ”The Mystery of Dr. Fu Manchu” julkaistiin jatkoromaanina vuosina 1912–1913. Rasistinen ja vauhdikas tarina, jossa Nayland Smith ja tohtori Petrie kohtasivat maailmanlaajuisen ”keltaisen vaaran” salaliiton, oli välitön menestys. Rohmer ansaitsi hyvin Fu Manchu-, Gaston Max- ja Morris Klaw -tarinoillaan, mutta hoiti sangen kehnosti raha-asiansa.
Suomessa Minerva Osakeyhtiö alkoi julkaista Rohmerin romaaneja vuonna 1923. Myös lehdissä julkaistiin Rohmerin jatkokertomuksia (muun muassa "Viikon kertojat", "Seikkailujen maailma"). Rohmerin ”Oravain ystävä” julkaistiin Kariston Novelliston numerossa 1/1934 ja "Atlantiksen valo" ("Light of Atlantis") numerossa 2/1935. Fu Manchu tuli osaksi populaarikulttuuria ja tämä kiinalaisen mestaririkollisen arkkityyppi seikkaili myös eri sarjakuvissa ("Korkeajännitys") ja lukuisissa elokuvissa.
Rohmer muutti vaimoineen Yhdysvaltoihin, jossa kuoli influenssan ja keuhkokuumeen heikentämänä 1. kesäkuuta 1959.
Tutkielma
Tutkielma on määräaiheesta laadittu tutkimusraportti tai suppeahko pohtiva kirjoitus, essee.
Akateemisessa tutkielmassa tutkitaan jotain tutkimusongelmaa tai hypoteesia (oletusta).
Empiiristen tieteiden tutkielmissa pyritään kokeellisesti osoittamaan todeksi tutkimusongelman väite tai hypoteesi.
Tutkielman rakenne voi noudattaa seuraavaa, ns. IMRD-kaavaa:
Tutkielma on myös piirustustyyppi, jonka tarkoitus on tutkia aihetta kokonaisvaltaisesti ja perusteellisesti.
Francis Bacon (täsmennyssivu)
Francis Bacon on seuraavien henkilöiden nimi:
John 5
John (Lowery) 5 (s. 31. heinäkuuta 1971) on yhdysvaltalainen kitaristi, joka on soittanut muun muassa Rob Halfordin, Marilyn Mansonin ja David Lee Rothin kanssa samoissa yhtyeissä. Vuonna 2005 hän liittyi Rob Zombien bändiin.
John 5 tuli kuuluisaksi kun hän liittyi Marilyn Mansoniin kiertuekitaristiksi vuonna 1998, mutta jäikin yhtyeeseen ja pysyi mukana aina vuoteen 2003. Kesken Grotesk burlesk -kiertueen hän päätti erota yhtyeestä bändin vaikean tilanteen siivittämänä. Vastoin yleistä luuloa Marilyn Mansonin johtohahmo Brian Warner ei erottanut Johnia, ja kaksikko on säilyttänyt ystävyytensä aina tähän päivään.
Vuonna 2011 Guitar World Magazinen äänestyksessä John 5 ylsi maailman nopeimpien kitaristien listalla sijalle 10.DVDKokoelmalla Lest We Forget on biisejä joissa John 5 soittaa mutta silloin hän ei enää ollut bändissä. John 5 on levyttänyt myös itse soololevyjä ja hänellä on oma bändi, "Loser" jonka lisäksi hän soittaa Rob Zombien kanssa. Hän on myös työskennellyt Meat Loafin uudella Bat Out of Hell III: The Monster's Loose!
DVD & VHS
Albumi
DVD
Albumi
Marinkainen
Marinkainen () on noin tuhannen asukkaan kylä Kokkolan kaupungissa, entisen Lohtajan kunnan alueella Keski-Pohjanmaalla. Kylä sijaitsee Lohtajan Vattajanniemen eteläkainalossa Pohjanlahden rannalla. Kylää halkoo valtatie 8. Marinkaisten talouskylään luetaan lisäksi asumakylät Koskenkylä ja Sorto. Marinkaisten postinumero on 68210.
Kylän maisemalle tyypillistä on meri ja tasaiset peltoaukeat reunustavine metsineen. Menneinä vuosisatoina maanviljelyksen ohella myös kalastus oli tärkeä elinkeino. Nykypäivään tultaessa ammattikalastus on hiipunut samalla kun kalasaaliit ovat pienentyneet. Marinkaisissa on oma satama, joka tunnetaan nimellä Mansikkakari.
Marinkaisten suurin työllistäjä on maatalous oheistoimialoineen. Kunnan palveluista mm. ala-aste ja vanhainkoti Lepola työllistävät kylällä, lisäksi teollisuus- ja yritystoiminta työllistävät kyläläisiä. Moni marinkaislainen käy töissä Kokkolassa tai muilla lähipaikkakunnilla.
Marinkaisissa on oma esikoulu ja ala-aste. Kylällä toimii myös neuvola, perhepäivähoito ja vanhusten ateriapalvelu. Palveluita kylällä on mm. kauppa ja asiamiesposti.
Kylällä toimivista yhdistyksistä mainittakoon Marinkaisten kyläyhdistys, Marinkaisten nuorisoseura, kotitalousnaiset ja kalastajaseura.
Torvenkylä
Torvenkylä on kylä Himangan ja Kalajoen välissä. Torvenkylässä on asukkaita noin 100. Pääelinkeinot ovat maanviljely . Torvenkylällä on yksi koulu, joka ei enää ole käytössä. Tämän vuoksi se toimii kyläläisten yhteisenä kokouspaikkana. Lähimmät käytössä olevat koulut löytyvät Pahkalasta, Himangalta (lähin yläaste) sekä Kalajoelta.