hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Bob Falkenburg
Robert "Bob" Falkenburg (s. 29. tammikuuta 1926) on yhdysvaltalainen tennispelaaja, joka aloitti Brasiliaan muutettuaan menestyksekkään toisen uran liikemiehenä.
Falkenburg syntyi New Yorkin Brooklynissä. Hänet muistetaan parhaiten Wimbledonin vuoden 1948 kaksinpelimestarina, mutta hän selvisi myös vuonna 1944 Yhdysvaltain avoimen ja vuonna 1947 Wimbledonin nelinpelin voittajaparin jäseneksi. Falkenburg on kuulunut Rhode Islandin Newportin International Tennis Hall of Fameen vuodesta 1974.
1950-luvun alussa aloitti Rio de Janeirossa toimintansa Falkenburgin perustama pikaruokaketju Bob's. Hollywood Walk of Fameen kelpuutettu näyttelijä Jinx Falkenburg oli hänen sisarensa.
Aleksandr Zavjalov
Aleksandr Aleksandrovitš Zavjalov (, s. 2. kesäkuuta 1955) on venäläinen entinen maastohiihtäjä, joka aktiiviurallaan edusti Neuvostoliittoa.
Zavjalov saavutti pronssia 50 kilometrin kilpailussa Lake Placidin olympialaisissa 1980 Nikolai Zimjatovin ja Juha Miedon jälkeen. Oslon MM-kilpailuissa 1982 hän sijoittui 15 kilometrillä toiseksi 9,6 sekuntia Oddvar Brålle hävinneenä. Samoissa kilpailuissa hän hiihti ankkuriosuuden Neuvostoliiton joukkueessa, joka jakoi voiton Norjan kanssa sekä sijoittui kuudenneksi 30 ja 50 kilometrillä.
Zavjalov saavutti hopeaa Sarajevon olympialaisissa 1984 30 kilometrin kilpailussa 27 sekuntia Nikolai Zimjatoville hävinneenä. Samoissa kilpailuissa hän hiihti toisen osuuden Neuvostoliiton viestijoukkueessa, joka saavutti Ruotsin jälkeen hopeaa. Lisäksi hän sijoittui seitsemänneksi 50 kilometrillä ja kuudenneksitoista 15 kilometrillä.
Zavjalov voitti maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 1982–1983. Hän voitti tuolla kaudella 15 kilometrin kilpailut Sarajevossa ja Lahdessa sekä 30 kilometrin kilpailun Falunissa.
Budge Patty
John Edward ”Budge” Patty (s. 11. helmikuuta 1924) on yhdysvaltalainen tennispelaaja.
Patty syntyi Fort Smithissä, Arkansas'n osavaltiossa. Hän oli vuonna 1950 sekä Wimbledonin että Ranskan avoimen tennisturnauksen kaksinpelimestari. Hän saavutti niin ikään kaksi voittoa nelinpelissä; Ranskan avoimessa 1946 ja Wimbledonissa 1957.
Patty oli vuosina 1952–1954 miesten kaksinpelin mestari Swedish Openissa. Hän on kuulunut International Tennis Hall of Fameen vuodesta 1977.
Ulf Schmidt
Ulf Christian Johan Schmidt (s. 12. heinäkuuta 1934 Nacka, Ruotsi) on ruotsalainen tennispelaaja. Hän ylsi Ruotsin avoimessa tennisturnauksessa miesten kaksinpelin mestaruuteen vuosina 1957 ja 1961.
Vuonna 1958 Schmidt voitti Sven Davidsonin kanssa nelinpelin Wimbledonin tennisturnauksessa Englannissa. Hän pelasi vuosina 1955–1964 Ruotsille 102 ottelua Davis Cupissa.
Kurt Nielsen
Kurt Nielsen (19. marraskuuta 1930 – 11. kesäkuuta 2011) oli tanskalainen tennispelaaja. Hän pääsi Wimbledonin tennisturnauksessa miesten kaksinpelin finaaliin vuosina 1953 ja 1955, mutta hävisi ensimmäisellä kerralla Vic Seixasille, sitten Tony Trabertille.
Nielsen voitti Althea Gibsonin kanssa sekanelinpelin Yhdysvaltain mestaruuskilpailuissa 1957. Hän pelasi maalleen 96 ottelua Davis Cupissa ja saavutti viisikymmentä Tanskan-mestaruutta. Hänen lapsenlapsensa Frederik Løchte Nielsen aloitti ammattilaisuransa vuonna 2001.
Nielsen selosti tanskankielisessä Eurosportissa vuoteen 2006.
Nielsen kuoli 11. kesäkuuta 2011 oltuaan 80-vuotias.
Frank Sedgman
Frank Arthur Sedgman (s. 29. lokakuuta 1927) on australialainen tennispelaaja. Jack Kramer nimesi hänet vuonna 1979 omaelämäkerrassaan yhdeksi lajin 21:sta kaikkien aikojen suurimmasta nimestä.
Sedgman menestyi Grand Slam -turnauksissa sekä kaksin- että nelinpelissä. Hän oli pitkäaikainen Davis Cup -pelaaja ja on kuulunut vuodesta 1979 International Tennis Hall of Fameen.
Sedgman teki vuonna 1951 nelinpelissä Grand Slamin pelikaverinsa Ken McGregorin kanssa.
Elina Koskela
Elina Koskela (o.s. Kivivuori) on kuvitteellinen hahmo Väinö Linnan romaanitrilogiassa "Täällä Pohjantähden alla". Hän on Pentinkulman kartanon torpparipariskunnan Otto ja Anna Kivivuoren tytär sekä punapäällikkö Akseli Koskelan vaimo. Elinan roolia ovat romaanin filmatisoinnissa esittäneet Titta Karakorpi ja Ulla Eklund. Eklund esittää hahmoa myös elokuvan jatko-osassa "Akseli ja Elina". Vuoden 2009 elokuvassa ja sen jatko-osassa Elinaa esittää Vera Kiiskinen.
Janne Saksela
Janne Saksela (s. 14. maaliskuuta 1993 Helsinki) on suomalainen jalkapalloilija ja entinen lapsinäyttelijä, joka esitti pääosaa "Suden arvoitus" -elokuvassa (2006) roolihahmonaan Matias Laiti.
Jalkapallossa Saksela pelaa oikeana laitapuolustajana ja edustaa Rovaniemen Palloseuraa. Hän siirtyy tammikuussa 2017 Hollannin pääsarjassa Eredivisiessä pelaavaan Sparta Rotterdamiin.
Saksela on edustanut juniorina ensin SAPA:a, Helsingin Jalkapalloklubia ja Pallokerhoa-35. Aikuisten tasolla Saksela debytoi PK-35 Vantaassa Ykkösessä, jossa hän kaudella 2009 pelasi yhden ottelun FC Kiistoa vastaan. Seuraavalla kaudella 2010 hän esiintyi yhdeksässä ottelussa, kuten myös 2011.
Saksela palasi kasvattajaseuraansa HJK:hon kaudeksi 2012 solmien kahden vuoden sopimuksen sen kanssa. Hän ei kuitenkaan päässyt kentälle liigassa, vaan joutui tyytymään peliminuutteihin reservijoukkue Klubi-04:ssa. Elokuussa 2012 hänet lainattiin toiseen Veikkausliiga-seuraan JJK Jyväskylään aluksi kuukauden sopimuksella, joka myöhemmin muutettiin pysyväksi vuoden 2013 loppuun asti kestäväksi sopimukseksi.
Kaudella 2013 Saksela ei kuitenkaan pelannut yhtään liigaottelua toukokuussa aiheutuneen polvivamman vuoksi. Paria viikkoa myöhemmin hänen sopimustaan jatkettiin kauteen 2014, mutta tämä kuitenkin purettiin lopulta saman vuoden lokakuussa. Marraskuussa hänen ilmoitettiin siirtyvän Rovaniemen Palloseuraan kaudeksi 2014 kaksivuotisella sopimuksella. Lokakuussa 2016 hän teki kahden ja puolen vuoden sopimuksen Sparta Rotterdamin kanssa 1. tammikuusta 2017.
Saksela teki debyyttinsä Suomen A-maajoukkueessa 10. tammikuuta 2016 Ruotsia vastaan.
Andreas Wenzel
Andreas Wenzel (s. 18. maaliskuuta 1958 Planken, Liechtenstein) on liechtensteinilainen uransa lopettanut alppihiihtäjä.
Wenzel saavutti suurpujottelun olympiahopeaa Lake Placidissa 1980 ja pronssia Sarajevossa 1984. Hän voitti alppiyhdistetyn maailmanmestaruuden ja suurpujottelun hopeamitalin Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 1978. Lake Placidin olympialaisten yhteydessä ratkaistiin myös alppiyhdistetyn maailmanmestaruus, joka ei lajina kuulunut olympialaisten ohjelmaan. Wenzel sijoittui tuossa alppiyhdistetyn kilpailussa hopealle Yhdysvaltain Phil Mahren jälkeen. Wenzelin uralle mahtui muitakin hyviä arvokisasijoituksia, kuten alppiyhdistetyn neljäs tila MM-kisoissa 1985 sekä Calgaryn olympialaisten suurpujottelun kuudes tila.
Wenzel voitti urallaan alppihiihdon maailmancupin kokonaiskilpailun kerran, vuonna 1980, jonka lisäksi hän sijoittui kolme kertaa kolmanneksi. Hän pystyi voittamaan yhteensä 14 maailmancupin osakilpailua, joista 6 tuli alppiyhdistetyssä, 4 pujottelussa, 3 suurpujottelussa ja 1 supersuurpujottelussa.
Wenzel lopetti uransa kauden 1987-1988 jälkeen.
Andreas Wenzelin sisar Hanni Wenzel oli myös urallaan menestyksekäs alppihiihtäjä.
Marraskuun ryhmä
Marraskuun ryhmä oli ekspressionismin innoittamien suomalaisten taiteilijoiden muodostama ryhmä, joka syntyi ensimmäisen maailmansodan aikana marraskuussa 1917. Ensimmäisen näyttelyn näytteilleasettajia olivat Tyko Sallinen, Juho Rissanen, Alvar Cawén, Marcus Collin, Juho Mäkelä ja Gabriel Engberg. Maalaukset jäivät myymättä.
Sen muita jäseniä olivat Eero Nelimarkka, Wäinö Aaltonen, Ilmari Aalto, Hannes Autere, Kalle Carlstedt, Mikko Carlstedt, Ragnar Ekelund, Uuno Eskola, Einar Ilmoni, Karl Ingelius, Jussi Jylänki, Albin Kaasinen, Viljo Kojo, Paavo Leinonen, Anton Lindforss, Arvo Makkonen, Alex Matson, Kosti Meriläinen, Jalmari Ruokokoski ja Antti Wanninen. Inni Siegberg oli mukana yhdessä näyttelyssä, mutta hänen nimeään ei mainita näyttelyluettelossa. Muuten jäsenet olivat miehiä ja taiteilijakuva miehinen.
Ryhmä piti viisi näyttelyä ja hajosi 1924.
Marraskuun ryhmä seurasi kansainvälistä kubismisuuntausta ja suhtautui väreihin kielteisesti, vaikka ryhmän johtaja Sallinen tekikin uransa alkuaikoina kokeiluja puhtaan paletin ja sateenkaaren väreillä. Yleensä ottaen ryhmän värimaailma oli hyvin tumma ja maanläheinen. Kansalliset aiheet olivat pääosassa. Suomalaisissa taidepiireissä ei kuitenkaan arvostettu uusia taidesuuntauksia, ja etenkin Sallisen vapaata, voimakasta tyyliä arvosteltiin varsin voimakkaasti.
Vaikka ryhmä syntyi Sallisen ympärille, suunnan ensimmäisenä edustajana on usein pidetty Juho Mäkelää, jonka voimakkaat maalaukset herättivät huomiota 1910-luvulla.
Marraskuun ryhmä piti ensimmäisen näyttelynsä vuonna 1917. Ryhmittymä piti eri kokoonpanoissa viisi näyttelyä vuosien 1917–1924 välillä.
Ryhmä otti nimensä ensimmäisen näyttelyn ajankohdasta.
Deborah Spungen
Deborah Spungen (s. 1938) on Nancy Spungenin, punkbändi Sex Pistolsin basistin Sid Viciousin tyttöystävän, äiti. Hän asui perheensä kanssa Pennsylvanian osavaltiossa, Philadelphian ulkopuolella sijaitsevassa lähiössä nimeltä Huntingdon Valley. He olivat keskiluokkainen juutalainen perhe, johon kuului hänen miehensä Frank Spungen sekä lapset Nancy, David ja Suzy.
Deborah Spungen tunnetaan hänen kirjoittamastaan kirjasta Nancy, joka kertoo hänen vuonna 1978 kuolleen tyttärensä traagisen tarinan. Kirjassa kerrotaan Nancyn elämän lisäksi myös ajasta hänen kuolemansa jälkeen.
Hän perusti "The Philadelphia chapter of FMV":n (Families of Murder Victims = murhattujen perheet) pian Nancyn kuoleman jälkeen, joka auttoi häntä pärjäämään tragedian keskellä. Myöhemmin Deborah Spungen suoritti maisterin koulutuksen sosiaalityössä Bryn Mawrin yliopistossa.
Ken McGregor
Ken McGregor (2. kesäkuuta 1929 – 1. joulukuuta 2007) oli australialainen tennispelaaja. Hän voitti vuonna 1952 miesten kaksinpelin Australian avoimessa tennisturnauksessa.
McGregor teki vuonna 1951 nelinpelissä Grand Slamin pelikaverinsa Frank Sedgmanin kanssa. Hän kuului Davis Cup -joukkueisiin vuosina 1950–1952.
Vuonna 1999 International Tennis Hall of Fameen kelpuutettu McGregor oli 78-vuotias kuollessaan mahasyöpään 1. joulukuuta 2007.
Guglielmo Stendardo
Guglielmo Stendardo (s. 6. toukokuuta 1981 Napoli, Campania, Italia) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. 190 senttimetriä pitkä Stendardo edustaa Serie A -seura SS Laziota.
Stendardo on edustanut ammattilaisuransa aikana myös Napolia (1997–98), Sampdoriaa (1999–2002), Salernitanaa (2002–03), Cataniaa (2003–04) ja Perugiaa (2004–05). Laziossa hän on pelannut vuodesta 2005 lähtien.
Peliaikaa Laziossa ei ole tullut toivotulla tavalla, ja tammikuussa 2008 hän siirtyi kevätkaudeksi lainalle Juventukseen. Hän pelasi Juventuksessa vain viisi ottelua, ja palasi kesällä SS Lazioon. Roomalaisseurassa ei kuitenkaan ollut käyttöä Stendardolle, ja hänet lainattiin kesällä 2008 US Lecceen. Kesällä 2009 Stendardo palasi lainalta Leccestä takaisin Lazioon.
Mervyn Rose
Mervyn Rose (23. tammikuuta 1930 – 23. heinäkuuta 2017) oli australialainen tennispelaaja. Hän kuului lajin huippunimiin 1950-luvulla ja edusti maataan Davis Cupissa vuosina 1951–1957.
Rose on kuulunut International Tennis Hall of Fameen vuodesta 2001, ja hänelle myönnettiin Australian ritarikunnan mitali vuonna 2006.
Nainen kedolla
Nainen kedolla on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut suomalainen draama-jännityselokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Juha Lehtola. Sen pääosassa ovat Tiina Lymi, Markku Maalismaa ja Hannu-Pekka Björkman. Elokuva voitti Venla-palkinnon vuoden 2003 parhaasta TV-elokuvasta.
Elokuvan nimi on viittaus Eero Järnefeltin maalaukseen "Saimi kedolla".
St Pancrasin rautatieasema
St Pancrasin rautatieasema on vuonna 1868 avattu rautatieasema Lontoossa. Se sijaitsee lähellä British Librarya ja King’s Crossin rautatieasemaa. Asema peruskorjattiin 2000-luvulla Eurostar-liikennettä varten.
Asemalta liikennöi East Midlands Trainsin junia Leicesteriin, Nottinghamiin, Derbyyn ja Sheffieldiin, Thameslinkin paikallisjunat Lontoon seudulla sekä Eurostar Internationalin suurnopeusjunat Brysseliin, sekä Pariisiin ja muualle Ranskaan.
St Pancrasin asemaa on usein kutsuttu ”rautateiden katedraaliksi”. Sen arkkitehtuuri on peräisin viktoriaaniselta aikakaudelta. Laitureita peittävän teräs- ja lasirakenteisen kaarikatoksen, aikanaan maailman suurimman, suunnitteli insinööri William Henry Barlow, raiteiden päässä seisovan punatiilisen, uusgoottilaista tyylisuuntaa edustavan koristeellisen hotellirakennuksen arkkitehti George Gilbert Scott.
Rautatieasemalta on yhteys King's Cross St. Pancrasin metroasemalle, joka on Lontoon metron vilkkain asema.
Fabio Firmani
Fabio Firmani (s. 25. toukokuuta 1978 Rooma, Italia) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. 178 senttimetriä pitkä Firmani edustaa Serie A -seura Laziota.
Firmani on edustanut ammattilaisuransa aikana myös Vicenzaa (2000–01), Chievoa (2001), Bolognaa (2001–02), Veneziaa (2002–03) ja Cataniaa (2003–05). Laziossa hän on pelannut vuodesta 2005 lähtien.
Neale Fraser
Neale Andrew Fraser (s. 3. lokakuuta 1933) on australialainen tennispelaaja. Hän on kuulunut International Tennis Hall of Fameen vuodesta 1984.
Fraser on sekä Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäsen että Australian ritarikunnan upseeri.
Besarion Gugušvili
Besarion Gugušvili (, s. 1945) on georgialainen poliitikko. Presidentti Zviad Gamsakhurdian liittolaisena hän toimi Georgian pääministerinä elokuusta 1991 tammikuuhun 1992. Gugušvili pitää itseään edelleenkin Georgian laillisena pääministerinä.
Gugušvili sai 1995 poliittisen turvapaikan Suomesta ja asuu Vantaalla.
Mourad Meghni
Mourad Meghni (; s. 16. huhtikuuta 1984 Pariisi) on algerialainen jalkapalloilija, jonka sukujuuret ovat Portugalissa ja Algeriassa, josta myös hänen ei-ranskalainen nimensä on peräisin. 180 senttimetriä pitkän Meghnin pelipaikka on keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Algerian pääsarjassa CS Constantinea.
Vaikka Meghni syntyi Ranskassa, hän on pelasi junioritasolla Ranskan ohella myös Italiassa. Ammattilaisurallaan hän on edustanut Lazion lisäksi kasvattajaseuraansa Bolognaa (2002–2007) ja ranskalaista Sochauxia, jossa hän oli lainalla 2005–2006.
Meghni aloitti Laziossa kaudella 2007–2008, jolloin hän pelasi avausottelunsa 25. elokuuta 2007 kotiottelussa Torinoa vastaan. Avauskaudellaan hän pelasi yhteensä 19 sarjaottela ja neljä ottelua Mestarien liigassa. Toisella kaudellaan Meghni pelasi 22 ottelua Italian pääsarjassa. Kausi 2009–2010 osoittautui kuitenkin hankalaksi polvivamman vuoksi. Hän pelasi kauden aikana seitsemän pääsarjaottelua ja kolme UEFA Cupin ottelua, joissa hän onnistui kerran maalinteossa. Kesäkuussa 2011 Meghni purki sopimuksensa Lazion kanssa yhteisymmärryksessä.
10. kesäkuuta 2011 qatarilainen Umm-Salal julkisti Meghnin siirtyvän joukkueen vahvuuteen kolmen vuoden sopimuksella. Meghni pelasi kauden alussa yhden ottelun lokakuussa, kunnes joutui jättämään pelikentät loukkaantumisen vuoksi. Lopulta 20. marraskuuta Meghni pelasi toisen sarjaottelunsa Qataria vastaan tultuaan vaihdosta kentälle.
Maaliskuussa 2012 Meghni lainattiin Al-Khorin riveihin puoleksi vuodeksi. Hän pelasi joukkueessa kaksi ottelua Qatarin pääsarjassa.
Heinäkuussa 2012 Meghni siirtyi toistamiseen lainalle, mutta tällä kertaa Lekhwiyaan puolen vuoden sopimuksella. Hän pelasi kauden aikana vain neljä ottelua. Lainasopimuksen päätyttyä Umm-Salal ei enää jatkanut Meghnin sopimusta.
Meghni palasi lähes kahden vuoden tauon jälkeen jalkapallon pariin polvivamman vuoksi. Hän oli ilman seuraa joulukuusta 2014 lähtien ja pelasi sillä välin amatööritasolla futsalia Champs-sur-Marnessa. 9. heinäkuuta 2015 hän allerkirjoitti kahden vuoden sopimuksen algerialaisen CS Constantinen kanssa.
Meghni on edustanut Ranskan alle 21-vuotiaiden maajoukkuetta vuosina 2003–2005.
Aikuisten tasolla Meghni on edustanut Algerian maajoukkuetta vuodesta 2009 lähtien. Hänet valittiin myös vuoden 2010 Afrikan kisoihin. Alun perin Meghnin ilmoitettiin jättävän kisat kesken ennen turnausta sattuneen polvivamman vuoksi, mutta hän tuli kuitenkin alkulohkon viimeisessä ottelussa vaihdosta kentälle toisen puoliajan lopulla Angolaa vastaan. Meghni pelasi myös avauksessa puolivälieräottelussa Norsunluurannikkoa vastaan. Algeria sijoittui lopulta Afrikan kisoissa neljänneksi.
Hänen oli tarkoitus myös pelata vuoden 2010 MM-kisoissa, mutta jo edellisissä kisoissa vaivannut polvivamma esti Meghniä osallistumasta.
Safiiri ja Teräs
'Safiiri ja Teräs () on brittiläinen science fiction -televisio-ohjelma, jota esitettiin alun perin vuosina 1979–1982 ITV-kanavalla. Sarja oli ITV:n vastaveto BBC:n suositulle "Doctor Who" -sarjalle.
"Safiirin ja Teräksen" pääosia näyttelivät Joanna Lumley ja David McCallum. Sarja kertoo kahdesta ulottuvuuksien välisestä matkaajasta, jotka kulkevat korjaamassa ajassa tapahtuneita vääristymiä.
Sarjaa tehtiin neljä kautta, yhteensä 34 jaksoa. Kukin tarina, esimerkiksi 4-osainen "Kasvoton mies" (engl. "The Man without a Face", 1981) ja 6-osainen "Olennon kosto" (engl. "The Creatures' Revenge", 1981), koostuu useammasta 25 minuutin mittaisesta jaksosta. Siten sarjan jaksot muodostavat kaikkiaan kuusi jatkokertomusta.
Sarjaa esitettiin Suomen televisiossa vuosina 1982–1984 ja se uusittiin vuonna 2002 TVTV! -kanavalla.
Vuodesta 2004 alkaen Big Finish Productions on tuottanut televisiosarjaan pohjautuvia audiodraamoja. Niissä Safiiria esittää Susannah Harker ja Terästä David Warner.
Peacock-teatteri
Peacock-teatteri on Linnanmäellä toimiva teatteri. Vuonna 1950, kun Linnanmäki avattiin, yksi sen vetonauloista oli "Cirkusteltta". Sen nimi muutettiin seuraavaksi vuodeksi Peacockiksi ja myöhemmin vielä Peacock-teatteriksi. Vuonna 1956 valmistui mittava rakennushanke: teatteri oli vihdoin saanut oman rakennuksensa.
Juan José Cobo
Juan José Cobo Acebo (s. 11. helmikuuta 1981 Cabezón de la Sal, Cantabria) on espanjalainen maantiepyöräilijä, joka edusti viimeksi Torku Şekerspor -tallia.
Cobo ajoi vuonna 2003 harjoittelijana Vini Caldirola - Saunier-Duval -tallissa. Hän voitti Espanjan alle 23-vuotiaiden aika-ajomestaruuden sekä saavutti etappivoittoja Bidasoan ja Navarran ympäriajoissa. Hän aloitti ammattilaisuransa seuraavana vuonna Saunier Duval - Prodir -joukkueessa. Alku oli huono, sillä hän mursi kyynärpäänsä ensimmäisessä kilpailussaan, Qatarin ympäriajossa.
Cobo voitti vuonna 2007 Baskimaan ympäriajon kokonais- ja pistekilpailun sekä ensimmäisen ja viidennen etapin. Hän sijoittui lisäksi kolmanneksi Kastilia ja Leónin ympäriajossa sekä Subida Urkiola -kilpailussa. Ranskan ympäriajossa hän oli kahdeskymmenes.
Vuoden 2008 Ranskan ympäriajossa Cobo sijoittui tallitoverinsa Leonardo Piepolin jälkeen toiseksi Pyreneillä ajetulla kymmenennellä etapilla. Vuoden 2008 Vuelta a Burgos -kilpailussa Cobo voitti viidennen etapin sekä mäkikilpailun. Lisäksi hän voitti yhdeksännen etapin Portugalin ympäriajossa.
Vuonna 2009 Cobo voitti Vuelta a Castilla y León -ajon neljännen etapin. Espanjan ympäriajossa hän voitti 19. etapin ja sijoittui kokonaiskilpailussa kymmenenneksi.
Kauden 2010 Cobo edusti Caisse d'Epargnea, mutta palasi vuodeksi 2011 entiseen talliinsa, uudelta nimeltään Geox-TMC. Hän sijoittui kolmanneksi Vuelta a Burgosissa. Espanjan ympäriajossa 2011 hän voitti Anglirun vaativaan nousuun päättyneen 15. etapin, oli toinen 14. ja 17. etapilla sekä kolmas 9. etapilla. Hän siirtyi kokonaiskilpailun johtoon 15. etapin jälkeen. Cobo säilytti johtonsa kilpailun loppuun saakka ja voitti sen lopulta 13 sekunnin erolla Christopher Froomeen. Hän voitti myös yhdistelmäkilpailun.
Cobo edusti kaudet 2012–2013 Team Movistaria. Vuodeksi 2014 hän siirtyi Torku Sekerspor-joukkueeseen.
Markku Haussila
Markku Haussila (s. 1986) on suomalainen näyttelijä, tanssija ja laulaja.
Haussila on valmistunut tanssijaksi Suomen Kansallisoopperan Balettioppilaitoksesta. Vuonna 2006 ja 2007 Haussila edusti Suomea jazztanssin maailmanmestaruuskilpailuissa Bostonissa ja New Yorkissa. Kultaa tuli molempina vuosina, New Yorkin kisoissa hän voitti kultaa myös modernin tanssin sarjassa.
Vuonna 2010 Haussila oli mukana "Dance"-tanssikilpailussa ja selvitti tiensä Dancen finaalin ja viimeiseen suoraan lähetykseen ja sijoittui kolmanneksi. Haussila on esiintynyt useissa musikaaleissa ja on tunnettu useiden suomalaisten artistien taustajoukoista. Vuonna 2012 Lahden kaupunginteatteri kiinnitti Haussilan yhdeksi talon näyttelijöistä.
Koreografioita hän on tehnyt useille tunnetuille suomalaisille artisteille muun muassa Anna Abreulle, Antti Tuiskulle ja Laura Voutilaiselle sekä luistelija Kiira Korvelle.
Markku-liitto valitsi vuonna 2011 Haussilan 15. "vuoden Markuksi".
Kesällä 2015, Haussila julkaisi ensisinglensä "Ei mennä" nimellä Markku.
Ryūtarō Hashimoto
Ryūtarō Hashimoto (29. heinäkuuta 1937 – 1. heinäkuuta 2006) oli japanilainen poliitikko, joka toimi kaksi kautta pääministerinä vuosina 1996–1998. Hän oli hallitsevan liberaalidemokraattisen puolueen tärkeän siiven johtohahmo lähes koko 1990-luvun ajan.
Hashimoto oli valtiovarainministerinä 1990-luvun alussa, mutta joutui eroamaan lahjusskandaalin vuoksi vuonna 1991.
Pääministerikaudellaan Hashimoto pyrki uudistamaan Japanin taloutta rajusti. Talousuudistusta kutsuttiin nimellä "Big Bang". 
Aikaisemmat hallitukset olivat jaelleet elvytyspaketteja etenkin rakennusteollisuudelle ja saaneet teollisuuden tuen taakseen. Hashimoto pyrki eroon paketeista ja nosti liikevaihtoveroa. Vuonna 1997 hän ilmoitti alentavansa kansalaisten tuloveroja. Muutos tuli kuitenkin liian myöhään elvyttääkseen taloutta, oppositio vaati hallituksen eroa, Hashimoton suosio laski ja hän hävisi vaalit. Seuraaja Keizō Obuchi palasi vanhalle linjalle.
Tanith Lee
Tanith Lee Kaiine (19. syyskuuta 1947 – 24. toukokuuta 2015) oli brittiläinen kirjailija. Hän sai useita science fiction-, kauhu- ja fantasiapalkintoja, kuten World Fantasy -palkinnon, August Derleth -palkinnon ja Nebula-palkinnon.
Vuonna 1971 Macmillan julkaisi Leen lastenkirjan "The Dragon Hoard", jota seurasi lasten kuvakirja "Animal Castle" sekä novellikokoelma "Princess Hynchatti & Some Other Surprises".
Vuodesta 1975 vuoteen 1989 Lee oli DAW-kustantamon kirjailija. Tänä aikana Lee julkaisi yhteensä 28 kirjaa. Kolmannen kirjan julkaisemisen aikoihin Lee siirtyi täysipäiväiseksi kirjailijaksi.
José Ángel Gómez Marchante
José Ángel Gómez Marchante (s. 30. toukokuuta 1980 San Sebastián de los Reyes, Madrid) on espanjalainen maantiepyöräilijä.
Gómez Marchante aloitti ammattilaisuransa Costa de Almeria - Paternina -tallissa vuonna 2004, jolloin hän sijoittui kahdeksanneksi Espanjan ympäriajossa, toiseksi La Riojan ympäriajossa sekä voitti toisen etapin GP CTT Correios de Portugal -kilpailussa.
Marchante aloitti Saunier Duval - Prodir -tallissa vuonna 2005, jolloin hän sijoittui toiseksi Clásica de Alcobendas -kilpailussa. Seuraavana vuonna hän voitti Baskimaan ympäriajon ja oli lisäksi paras kuudennella osuudella, aika-ajossa. Espanjan ympäriajossa hän sijoittui viidenneksi oltuaan kolmas 7. ja 18. etapilla. Vuonna 2007 hän voitti Subida Urkiola -kilpailun.
Marchante edusti kauden 2009 Cervélo TestTeamia ja sijoittui viidenneksi Katalonian ympäriajossa. Kaudella 2010 hän kilpaili Andalucía-Cajasur-joukkueessa.
Tetrasykliinit
Tetrasykliinit ovat ryhmä lääkeaineita, jotka luokitellaan antibiooteiksi. Tetrasykliinit vaikuttavat sitoutumalla bakteerin ribosomin 30S-yksikköön, mikä aiheuttaa bakteerin proteiinisynteesin eston. Tetrasykliinien vaikutuskirjo on melko laaja: grampositiivisten ja gramnegatiivisten bakteerien lisäksi ne tehoavat spirokeettoihin, mykoplasmoihin, riketsioihin ja klamydioihin.
Ensimmäinen tetrasykliiniantibiootti nimeltään klooritetrasykliini keksittiin vuonna 1948, kun yhdysvaltalainen kasvitutkija Benjamin Minge Duggar eristi ainetta "Streptomyces aureofaciens"-sädesienestä. Kaksi vuotta myöhemmin kehitettiin sitä paljon muistuttava oksitetrasykliini. Tämän jälkeen tetrasykliinistä on kehitetty useita synteettisiä johdoksia. Vuonna 2005 markkinoille tuli uuteen glysyylisykliinien ryhmään kuuluva tigesykliini.
Tetrasykliineihin kuuluvat muun muassa seuraavat lääkeaineet:
Tigesykliini (CAS 220620-09-7) voidaan myös laskea tetrasykliiniantibiootiksi, vaikka se yleensä jaotellaan omaan alaryhmäänsä glysyylisykliineihin.
Muita tetrasykliineihin tai sen johdoksiin kuuluvia aineita:
Otaniemen Kappelikuoro
Otaniemen Kappelikuoro on nuorten aikuisten sekakuoro, joka on saanut alkunsa 70-luvulla Ristin killan parissa. Kuoro toimii Otaniemen kappelilla osana Espoon seurakuntien oppilaitostyötä. Kuoron nykyinen johtaja on Otaniemen kappelin kirkkomuusikko "Airi Saloniemi".
Matti Sutinen
Matti Sutinen (s. 31. tammikuuta 1930 Viipuri) on suomalainen seiväshyppääjä.
Sutinen osallistui kaksiin olympialaisiin ja yksiin EM-kisoihin. Melbournen olympialaisissa 1956 hän jäi ilman tulosta, Tukholman EM-kisoissa 1958 hän sijoittui 19:nneksi ja Rooman olympialaisissa 1960 hän sijoittui kuudenneksi.
Maaotteluissa Sutinen kilpaili 19 kertaa vuosina 1954–1961. Kalevan kisoissa hän saavutti mitalin kahdeksana peräkkäisenä vuonna mutta ei kertaakaan kultaa. Hänen ennätyksensä oli 450 cm, jonka hän hyppäsi Rooman 1960 olympialaisissa.
Uransa Sutinen aloitti Viipurin Urheilijoissa, jota hän edusti vuoteen 1957. Sen jälkeen hän siirtyi Karkkilan Poikiin, jota hän edusti 1957–1962. Sen jälkeen hän siirtyi Riihimäen Kiskoon.
Nuorempana Matti Sutinen kilpaili menestyksekkäästi myös voimistelijana, ja Melbournen 1956 olympialaisiin hän osallistui paitsi seiväshyppääjänä myös voimistelun arvostelutuomarina. Hänen serkkunsa oli Suomen merivoimien komentaja ja uimari Juha Tikka.
Saksan jalkapalloliitto
Saksan jalkapalloliitto () perustettiin Leipzigissa 28. tammikuuta 1900. Nykyisin liittoon kuuluu 6,5 miljoonaa rekisteröityä pelaajaa. DFB liittyi FIFAn jäseneksi 1904 sekä UEFAn jäseneksi 1954. DFB valitsee Saksan maajoukkueen.
Markus Wasmeier
Markus Wasmeier (s. 9. syyskuuta 1963 Schliersee, Baijeri, Saksa) on uransa lopettanut saksalainen alppihiihtäjä, kaksinkertainen olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Wasmeier voitti olympiakultaa suurpujottelussa ja supersuurpujottelussa Lillehammerin olympialaisissa 1994. Maailmanmestaruuden hän voitti suurpujottelussa 1985 ja saavutti pronssia super-G:ssä 1987. Calgaryn olympialaisissa 1988 Wasmeier sijoittui syöksylaskussa kuudenneksi ja alppiyhdistetyssä seitsemänneksi. Neljä vuotta myöhemmin Albertvillen olympialaisissa hän oli syöksylaskun neljäs, alppiyhdistetyn viides ja super-G:ssä yhdeksäs. Hänen MM-saavutuksistaan löytyy lisäksi vielä kolme viidettä sijaa alppiyhdistetystä ja super-G:stä.
Wasmeier voitti urallaan yhdeksän maailmancupin osakilpailua, joista kuusi tuli super-G:stä, kaksi syöksylaskusta ja yksi alppiyhdistetystä. Lisäksi hän voitti super-G:n maailmancupin vuonna 1986.
Wasmeier lopetti uransa kauden 1993-1994 jälkeen. Hänet valittiin vuonna 1994 vuoden miesurheilijaksi Saksassa.
William Medill
William Medill (1802 – 2. syyskuuta 1865) oli yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko.
Medill istui Ohion osavaltion edustajainhuoneessa vuosina 1835–1838, jossa hän toimi puhemiehenä 1836–1837, ja Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuosina 1839–1843. Hän toimi Ohion varakuvernöörinä 1852–1853 ja kuvernöörinä 1853–1856.
Jarmo Eskelinen
Jarmo Eskelinen (myös Elukka Eskelinen; s. 20. marraskuuta 1962) on kulttuuri- ja teknologia-alojen asiantuntija ja vaikuttaja. Hän toimii Lontoossa Future Cities Catapultin innovaatio- ja teknologiajohtajana. Aiemmin Eskelinen johti suuryritysten perustamaa ja Helsingin kaupungin omistamaa digitaalisten palvelujen kehitysyhtiötä Forum Virium Helsinkiä. Hän esitelmöi koti- ja ulkomailla aiheinaan muun muassa älykaupungit, avoin data sekä avoin innovaatio.
Eskelinen opiskeli 1980-luvun ajan arkkitehtuuria ja työskenteli arkkitehtitoimistoissa. Hänen uransa tapahtumajärjestäjänä alkoi 1980-luvun lopussa Imagen juhlien ja Rakkautta & Anarkiaa -elokuvafestivaalin yhteydessä, minkä lisäksi hän toimi rumpalina ja DJ:nä. Vuonna 1995 hän perusti tuotantoyhtiö "PopZoo Promotions"in, joka vastasi mm. Helsingin Juhlaviikkojen Huvila-teltan suunnittelusta ja ohjelmistosta. Festivaalien melu- ja talousskandaaleista huolimatta Huvila oli menestys, ja PopZoo vastasi sen ohjelmistosta vuoteen 2000 saakka.
Eskelinen myi yrityksensä 1997 siirtyessään ohjelmapäälliköksi Helsinki 2000 -hankkeeseen, jossa hänen johtamansa tuotantoryhmä vastasi kulttuurikaupunkivuoden arkkitehtuuri-, design-, elokuva-, kaupunkitapahtuma-, populaarimusiikki-, uusmedia- ja valokuvaohjelmistoista.
Vuodesta 2001 Eskelinen oli vajaan viiden vuoden ajan Taideteollisen korkeakoulun AV-alan tutkimus- ja kehityskeskuksen Mediakeskus Lumeen johtajana. Lumeen tehtäviin kuuluivat muun muassa AV-alan tutkimus- ja kehityshankkeet ja elokuva-, TV- ja tapahtumatuotantopalvelut sekä koulutuksen tarpeisiin että ammattituotantoihin.
Forum Virium Helsingin toimitusjohtajana Eskelinen toimi kymmenen vuoden ajan, 2006–2016. Forum Viriumin jäsenet ovat merkittäviä Suomessa toimivia digitaalisten palvelujen kehittäjäyrityksiä IT-, media- ja palvelutoimialoilta, VTT, Tekes ja Sitra. Forum Virium Helsingin omistaa Helsingin kaupunki, jolle Forum Virium on yksi elinkeinopolitiikan kärkihankkeista. Yhtiö toteuttaa digitaalisten palvelujen kehityshankkeita. Forum Virium muun muassa koordinoi Suomen kuuden suurimman kaupungin yhteistä 6Aika -strategiaa ja on ollut merkittävässä roolissa Helsingin seudun avoimen tiedon palvelun Helsinki Region Infosharen toteutuksessa. Eskelinen kuului myös Yleisradion nimittämään Euroviisujen juhlatoimikuntaan.
Vuoden 2016 huhtikuussa Eskelinen siirtyi Lontooseen innovaatio- ja teknologiajohtajaksi Future Cities Catapult -innovaatiokeskukseen. Future Cities Catapult on yksi Iso-Britannian kymmenestä Catapult -keskuksesta, joiden tehtävänä on synnyttää uutta liiketoimintaa kehittämällä yhteistyötä yritysten ja tutkimusmaailman välillä. Catapultit saavat perusrahoituksensa Iso-Britannian hallitukselta, minkä lisäksi ne hakevat kaupallista rahoitusta ja tutkimusrahoitusta eri lähteistä.
Eskelinen on ollut myös maailmanlaajuisen European Network of Living Labs -verkoston (ENoLL) puheenjohtaja. Living Labit ovat alueellisia avoimia innovaatioympäristöjä, joissa palveluja ja tuotteita kehitetään ja testataan yhdessä käyttäjien kanssa.
Raahen Seutu
Raahen Seutu on kolme kertaa viikossa ilmestyvä, Raahen talousalueen asioihin keskittynyt paikallislehti. Raahen Seudun ilmestymispäivät ovat maanantai, keskiviikko ja perjantai. Lehti alkoi ilmestyä viitenä päivänä viikossa neljän sijaan vuoden 2009 alusta alkaen. Tässä yhteydessä Raahen Seudun sisarlehden, kaupunkilehti Raahelaisen ilmestymistiheys muuttui kahdesta yhteen kertaan viikossa.
Raahen Seudun ja Raahelaisen toimitukset yhdistettiin kesäkuussa 2008. Samassa yhteydessä lehdille avattiin uusi yhteinen nettiportaali. Lehtien toimituksien yhdistämistä perusteltiin mm. päällekkäisyyksien vähentämisellä. Lehdet eivät enää julkaise uutisia samoista aiheista.
Lehtien verkkosisältö muuttui maksulliseksi kesällä 2013.
Raahen Seutu on osa Kaleva -konsernia. Lehden päätoimittajat ovat Kyösti Karvonen ja Nina Tuomikoski. Lehden päätoimittaja vuosina 2011-2017 oli Sanna Keskinen ja vuosina 1979-2011 Martti Nousiainen. Raahen Seutu on ilmestynyt jo vuodesta 1919.
Elokuussa 2017 Alma Media ilmoitti myyvänsä Raahen Seutu-lehden Kalevan tytäryhtiö Kaleva365:lle.
Kauppa astui voimaan 1.10.2017.
PookiSanomat
PookiSanomat oli kerran viikossa ilmestynyt ilmaisjakelulehti. Oulaisten talousalueen RapuSanomat muuttui vuonna 2007 PookiSanomiksi ja laajensi jakelualuettaan. Lehti teki markkinointiyhteistyötä Radio Pookin kanssa ja sitä kustansi Keski-Pohjanmaan Kirjapaino Oyj-konserniin kuuluva Jokilaaksojen Kustannus Oy.
Keski-Pohjanmaan Kirjapaino ilmoitti 3. marraskuuta 2009 yt-neuvottelujen päätteeksi lakkauttavansa PookiSanomat lehden. Viimeinen numero ilmestyi 12. marraskuuta 2009.
PookiSanomat ilmestyi seuraavien kuntien alueella: Raahe, Oulainen, Vihanti, Merijärvi, Haapavesi, Pyhäjoki, Kalajoki, Siikajoki, Rantsila, Piippola, Pulkkila, Pyhäntä ja Kestilä.
Lehden päätoimittajana toimi Janne Pussila.
Olavi Tuomola
Olavi Kaarle Johannes Tuomola (14. kesäkuuta 1907, Tammela – 24. syyskuuta 1985, Forssa) oli suomalainen kirjailija joka käytti myös nimimerkkiä "Toivo Luolama".
Tuomola työskenteli oikeustieteen opintojen jälkeen Forssan kaupunginsihteerinä ja sai asessorin arvonimen 1973.
Tuomola kirjoitti yksitoista salapoliisiromaania, useissa niistä päähenkilönä oli komisario Somero.
Ludmila Engquist
Ludmila Engquist (aiemmin Ljudmila Viktorovna Narožilenko, omaa sukua Leonova, venäjäksi: Людмила Викторовна Нарожиленко-Леонова, s. 21. huhtikuuta 1964 Tambovin alue, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on ruotsalainen, aiemmin venäläinen 100 metrin aitajuoksun maailmanmestari vuosilta 1991 ja 1997. Olympiakultaa hän voitti Atlantassa 1996.
Hän on jäänyt kiinni kiellettyjen aineiden käytöstä niin neuvostoliittolaisena aiturina Ljudmila Narožilenkona kuin myös myöhempää kotimaataan Ruotsia edustaneena kelkkailijana Ludmila Engquistinä.
Funktioavaruus
Funktioavaruus on tiettyjen joukkojen "X" ja "Y" välisten funktioiden muodostama joukko. Funktioavaruutta kutsutaan avaruudeksi, koska se on monissa sovelluksissa joko topologinen avaruus tai vektoriavaruus (tai molempia).
Catalanin vakio
Catalanin vakio "G" määritellään matematiikassa
jossa formula_2 on Dirichlet'n betafunktio.
Sen likiarvo on
Ei tiedetä, onko Catalanin vakio rationaalinen vai irrationaalinen.
Catalanin vakio on nimetty belgialaisen matemaatikon Eugène Charles Catalanin mukaan.
missä K("t") on täydellinen elliptinen integraali.
Lauri Soini
Lauri Soini (oikea nimi Lauri Soininen; 1. huhtikuuta 1875, Pielavesi – 2. syyskuuta 1919, Helsinki) oli suomalainen kirjailija ja lehtimies. Hän käytti myös nimimerkkejä "Juho Ahava", "Lauri Sauramo", "Eräs osatoveri", "Iku Turso", "Sasu Punanen" (käytti tätä nimimerkkiä ennen Yrjö Räisästä), "L.Sininen", "Smo", "Nuorisoseuralainen", "Tuomo", "Monto" ja "Korven Tuomo".
Soinin vanhemmat olivat torppari Eerik Soininen ja Brita Kaisa Similä. Soini asui Pielavedellä vuoteen 1885 saakka ja sen jälkeen Karttulassa vuoteen 1908 saakka. Hän kävi Pohjois-Savon kansanopiston vuosina 1908–1909.
Kierrosluku (matematiikka)
Kierrosluku on matematiikassa kokonaisluku, joka kertoo kuinka monesti suljettu käyrä "C" kiertää pisteen "P" vastapäivään.
Kolmannen asteen käyrä
Kolmannen asteen käyrä on algebrallinen käyrä, jonka määrittelee yhtälö
sovellettuna homogeeniseen koordinaatistoon projektiivitasolle tai epähomogeeniseen avaruuteen, joka on määritelty asettamalla z = 1 em. yhtälössä. Tässä "F" on lineaarinen kombinaatio kolmannen asteen monomista
Kolmannen asteen käyrä on tasokäyrä, joka on muotoa
formula_1
polynomin kuvaaja. Tutuin esimerkki tällaisesta käyrästä on kuutioparaabeli: y = bx + bx + bx + b = 0.
Kolmannen asteen käyrät voivat olla muodoltaan hyvin vaihtelevia. Yhteisenä piirteenä niille on kuitenkin, että ne voivat leikata suoran enintään kolmessa pisteessä.
Alla olevissa kuvissa on joitakin esimerkkejä kolmannen asteen käyristä ja niiden yhtälöt.
August von Meyszner
August Edler von Meyszner (3. elokuuta 1886, Graz - 24. tammikuuta 1947, Belgrad) oli itävaltalaissyntyinen SS- ja poliisiupseeri (SS-Gruppenführer ja vuodesta 1942 myös "Generalleutnant der Polizei") toisen maailmansodan aikana.
Meyszner ylennettiin 1941 kenraalimajuriksi. Tuolloin hänen oli järjestyspoliisin päällikkönä saksalaisten valtaamassa Norjassa ja hänestä tuli 1942 korkein SS- ja poliisijohtaja Serbiassa. Hän työskenteli myös Kolmannen valtakunnan taloustoimiston palveluksessa Serbiassa. Hänen arvellaan olleen vastuussa noin 15 000 juutalaisen naisen ja lapsen murhista alueella. Tätä tarkoitusta varten natsien Valtakunnan turvallisuusvirasto ("Reichsicherheitshauptamt" eli RSHA) toimitti kaasuauton juutalaisten murhaamiseen Semlinin keskitysleiriin Belgradin lähelle. Sodan jälkeen Meyszner joutui liittoutuneiden sotavangiksi. Hänet tuomittiin kuolemaan sotarikoksista vuonna 1946 ja hirtettiin Belgradissa 24. tammikuuta 1947.
Väinö Pelkonen
Väinö Armas Pelkonen (23. maaliskuuta 1894, Viipurin maalaiskunta – 2. toukokuuta 1974, Helsinki) oli suomalainen kirjailija. Pelkonen käytti myös nimimerkkiä "Dan Morris".
Hartwig von Ludwiger
Hartwig von Ludwiger (29. kesäkuuta 1895 Beuthen, Sleesia, Saksa (nykyisin Puolassa) – 1947 Belgrad, Jugoslavia) oli Wehrmachtin kenraaliluutnantti toisen maailmansodan aikana.
Ludwiger taisteli ensimmäisessä maailmansodassa. Hänet ylennettiin 11. krenatöörirykmentin luutnantiksi 30. heinäkuuta 1915. Sodan jälkeen Ludwiger palveli 3. jalkaväkirykmentissä, ja hänet ylennettiin everstiluutnantiksi 1. lokakuuta 1938.
Toisessa maailmansodassa Ludwiger ansaitsi ritariristin tammenlehvillä. Vuonna 1941 hänet ylennettiin everstiksi ja vuoden 1943 toukokuussa kenraalimajuriksi. Sodan alussa Ludwiger oli 28. saksalaisen jalkaväkirykmentin esikunnassa ja palveli myöhemmin 83. jääkärirykmentissä, 704. jalkaväkidivisioonassa ja vielä 104. jääkäridivisioonassa. Toisen maailmansodan lopussa hänet ylennettiin koko Saksan armeijan XXI armeijakunnan ylipäälliköksi. Arvoltaan Ludwiger oli vuodesta 1944 ollut kenraaliluutnantti. Hänen joukkonsa taistelivat Balkanilla ja osallistuivat taisteluun Titon partisaaneja vastaan. Sodan jälkeen hänet tuomittiin Jugoslaviassa kuolemaan sotarikoksista vuonna 1946. Ludwiger hirtettiin vuonna 1947 belgradilaisessa vankilassa.
Franz Heinzer
Franz Heinzer (s. 11. huhtikuuta 1962 Schwyz, Sveitsi) on sveitsiläinen uransa lopettanut alppihiihtäjä.
Heinzerin uran paras saavutus on syöksylaskun maailmanmestaruus vuoden 1991 Maailmanmestaruuskilpailuista. Hän oli sijoittunut aikaisemmissa MM-kilpailuissa peräti kolme kertaa syöksylaskussa 4:ksi. Hänen uransa paras sijoitus olympialaisista on syöksyn kuudes tila Albertvillen kisoista 1992.
Heinzer voitti syöksylaskun maailmancupin kolme kertaa peräkkäin vuosina 1991-1993 sekä supersuurpujottelun maailmancupin vuonna 1991. Hän oli parhaimmillaan kolmas maailmancupin loppupisteissä vuonna 1993. Yhteensä hän voitti 17 osakilpailua, joista 15 tuli syöksylaskusta ja 2 alppiyhdistetystä.
Heinzer lopetti uransa vuonna 1994.
Friedrich Rainer
Friedrich Rainer (28. heinäkuuta 1903 Sankt Veit an der Glan – 19. heinäkuuta? 1947 Ljubljana, Jugoslavia) oli kansallissosialistisen puolueen aluejohtaja (Gauleiter) ja Itävallan Landeshauptmann muun muassa Salzburgissa.
Rainer, jonka isä oli opettaja St. Veitissa, opiskeli lakia Grazissa ja ansaitsi rahaa lomiensa aikana työmiehenä ja pankkivirkailijana. Päättökokeidensa jälkeen Rainer työskenteli notaarintoimistossa, ennen valmistumistaan 1926. Opiskellessaan Rainer liittyi SA:han, ja kuului muihinkin natsimielisiin järjestöihin St. Veitissa.
Lokakuussa 1930 Rainer liittyi Saksan kansallissosialistiseen työväenpuolueeseen ja oli yksi St. Veit Ortsgruppen perustajista. Neljä vuotta myöhemmin Gauleiter Hubert Klausner antoi oman toimistonsa Rainerille. Maanpetoksesta – tarkat yksityiskohdat tuntemattomia – Rainer joutui vuodeksi poliisivankilaan vuonna 1935, mutta vapautui aikaisin hyvän käytöksen ansiosta seuraavassa maaliskuussa. Toukokuussa 1936 Rainer nimitettiin kansallissosialistisen puolueen aluehallintoon Carinthiassa.
Anschlussin aikana 13. maaliskuuta 1938 Gauleiter Josef Bürckel, Itävallan Anschlussin valtakunnankomissaari natsi-Saksassa, palkkasi Rainerin henkilökuntansa henkilö- ja järjestyshallintoon. Toukokuussa 1938 Adolf Hitler nimesi henkilökohtaisesti Rainerin Salzburgin Gauleiteriksi, ja hänestä tuli samalla myös Reichstagin jäsen.
Toisen maailmansodan sytyttyä Rainer nimitettiin valtakunnan puolustuskomissaariksi ja 15. maaliskuuta 1940 Salzburgin valtakunnankuvernööriksi. On 18. marraskuuta 1941 Rainer nimitettiin kansallissosialistisen puolueen Gauleiteriksi Carinthiaan, ja hänestä tuli myös Landeshauptmann. Hänet nimitettiin juuri Salzburgissa puoluekomissaariksi 11. joulukuuta 1942. Kun Italia hylkäsi saksalaisliittolaisensa 10. syyskuuta 1943, Rainer otti hallintaansa Saksan operaatioalueen Adrianmeren rannikolla valtakunnankomissaarina, ja hänestä tuli myös Italian Friulin provinssin siviilihallinnon päällikkö.
7. toukokuuta 1945 – yhdeksän päivää Hitlerin kuoleman jälkeen – Rainer siirsi viralliset tehtävänsä hallintolautakunnalle ja pakeni Weißensee-nimiselle järvelle lähelle kotiseutuaan Itävallassa. Paikallisilta saamiensa vihjeiden perusteella britit pidättivät hänet ja veivät hänet Nürnbergiin. Rainer osallistui kuuluisiin oikeudenkäynteihin todistajana, varsinkin oikeudenkäynnissä Arthur Seyss-Inquartia vastaan.
Maaliskuussa 1947 Rainer luovutettiin Jugoslaviaan, jossa Ljubljanassa istunut sotaoikeus tuomitsi hänet kuolemaan 19. heinäkuuta 1947. Hänet hirtettiin ilmeisesti vielä samana päivänä hänen leskensä Jugoslaviasta saaman kuolintodistuksen mukaan. Joidenkin huhujen mukaan Rainer olisi ollut elossa vielä 1950-luvulla.
Jean-Noël Augert
Jean-Noël Augert (s. 17. elokuuta 1949 Saint-Jean-de-Maurienne, Ranska) on ranskalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä.
Augert voitti pujottelun maailmanmestaruuden Val Gardenan maailmanmestaruuskilpailuissa 1970. Sapporon talviolympialaisissa 1972 hän sijoittui viidenneksi sekä pujottelussa että suurpujottelussa.
Urallaan Augert voitti kolme pujottelun lajicupia ja yhteensä 15 maailmancupin osakilpailua. Vuonna 1969 hän sijoittui maailmancupin loppupisteissä toiseksi.
Augert lopetti uransa 24-vuotiaana vuonna 1973 ja meni naimisiin alppihiihtäjä Françoise Macchin kanssa vuonna 1975.
Nicolas Frantz
Nicolas Frantz (4. marraskuuta 1899 Mamer, Luxemburg – 8. marraskuuta 1985 Luxemburg) oli luxemburgilainen maantiepyöräilijä, kaksinkertainen Ranskan ympäriajon voittaja.
Frantz aloitti ammattilaisuransa Thomann-tallissa vuonna 1922, jatkoi Alcyon-joukkueessa vuodet 1924–1932 ja lopetti uransa 1934. Hän sijoittui Ranskan ympäriajossa toiseksi vuosina 1924 Ottavio Bottecchian voittaessa ja 1926 Lucien Buyssen jälkeen ennen kuin voitti kilpailun 1927 ja 1928. Etappeja hän voitti Tour de Francessa yhteensä 21.
Frantz saavutti MM-kilpailuissa kaksi mitalia: hopeaa Zürichissä 1929 Georges Ronssen jälkeen sekä pronssia Roomassa 1932 Alfredo Bindan ja Remo Bertonin viedessä kirkkaammat mitalit. Hän voitti Luxemburgin maantieajomestaruuden 12 kertaa peräkkäin ja lisäksi Baskimaan ympäriajon sekä klassikot Pariisi-Bryssel ja Pariisi-Tours.
American Gangster
American Gangster on syksyllä 2007 Yhdysvalloissa julkaistu rikoselokuva. Elokuvan on käsikirjoittanut Steven Zaillian ja ohjannut Ridley Scott. Pääosissa näyttelevät Denzel Washington, joka esittää Harlemin kuuluisaa huumeparonia Frank Lucasia, sekä Russell Crowe, joka näyttelee Lucasia jahdannutta rikosetsivää Richie Robertsia. Elokuva sijoittuu New Yorkiin, jossa elokuva myös kuvattiin.
"American Gangster" on saanut pääosin hyviä arvosteluja elokuvakriitikoilta. Elokuvaa pidettiin myös potentiaalisena Oscar-palkintojen saajana, ja se saikin ehdokkuuden kategorioissa paras naissivuosa (Ruby Dee) ja paras lavastus (Arthur Max, Beth A. Rubino).
Robert Ford
Robert Newton Ford (31. tammikuuta 1862 – 8. kesäkuuta 1892) oli yhdysvaltalainen lainsuojaton, joka tuli tunnetuksi murhattuaan Jesse Jamesin vuonna 1882.
Robert Ford syntyi Ray Countissa, Missourissa. Hänen isänsä oli James Thomas Ford ja äiti Mary Bruin. Ford ihaili suuresti maineeseen noussutta rikollista Jesse Jamesia ja tämän pelotonta rikollisen ammattia. Vuonna 1880 Ford viimein pääsi tapaamaan Jamesia.
Marraskuussa vuonna 1881 Jesse James muutti perheineen St. Josephiin, Missouriin. Hän oli aikeissa lopettaa ryövärin uransa, mutta hän halusi tehdä vielä viimeisen suuren keikan, ryöstää Platte Cityn pankin. Jamesin jengi oli kuitenkin pienentynyt huomattavasti ja siksi James kutsui Robert Fordin ja hänen veljensä Charles Fordin täydentämään joukkoaan. Fordin veljekset liittyivät porukkaan mutta heidän tarkoituksenaan ei ollut ryöstää pankkia vaan saada Jesse Jamesista luvattu 10 000 dollarin etsintäkuulutuspalkkio.
3. huhtikuuta 1882 Fordit ja James söivät aamupalaa Jamesin talolla. James huomasi talossaan taulun, joka oli pölyinen. Hän meni puhdistamaan sitä, eikä hänellä ollut asetta. Ford huomasi tilaisuutensa tulleen ja ampui Jamesia takaraivoon.
8. kesäkuuta 1892 Ed O'Kelley ampui Robert Fordin katkaistulla haulikolla. Hänen on kerrottu kävelleen miehen taakse ja sanoneen tälle "Hello, Bob." Kun Robert kääntyi, O'Kelley ampui molemmat piiput.
Fordin tarinasta tehtiin vuonna 2007 elokuva "Jesse Jamesin salamurha pelkuri Robert Fordin toimesta".
Valentino Mazzola
Valentino Mazzola (26. tammikuuta 1919 Cassano d'Adda – 4. toukokuuta 1949 Superga) oli italialainen jalkapalloilija.
Mazzolaa pidettiin yhtenä aikakautensa parhaista pelaajista. Häntä pidetään myös yhtenä Italian kaikkien aikojen parhaista pelaajista.
Mazzola oli Torinon 1940-luvun suurjoukkueen eli "Grande Torinon" kapteeni. Hän menehtyi muun joukkueen tavoin Supergan lento-onnettomuudessa vuonna 1949.
Mazzola aloitti uransa Veneziassa vuonna 1939. Hän saavutti seuran riveissä yhden Italian cupin voiton. Vuonna 1942 Mazzola siirtyi Torinoon. Hän saavutti seuran riveissä viisi Italian-mestaruutta ja yhden Italian cupin voiton. Italian maajoukkueessa Mazzola pelasi vuosina 1942–1949 12 ottelua ja teki niissä 4 maalia. Hän toimi myös Italian kapteenina.
Mazzolan pojat Sandro ja Ferruccio ovat myös entisiä jalkapalloilijoita.
Liam Miller
William ”Liam” Peter Miller 13. helmikuuta 1981 Cork – 9. helmikuuta 2018) oli irlantilainen jalkapalloilija, joka pelasi mm. Celticin, Manchester Unitedin, Leedsin ja Sunderlandin riveissä. Hän päätti uransa Yhdysvalloissa Wilmington Hammersheadissa vuonna 2016. Hänen pelipaikkansa oli joko keskikentän keskellä tai oikea laitahyökkääjä.
Miller kuoli 9. helmikuuta 2018 haimasyöpään, joka todettiin hänellä marraskuussa 2017. Hän oli naimisissa Clare Millerin kanssa ja heillä on kaksi poikaa ja yksi tytär.
Parvipenkojat
Parvipenkojat (Pomatostomidae) eli aikaisemmalta nimeltään australiantimalit on varsin pieni pienenkokoisten varpuslintujen heimo. Ne elävät luonnonvaraisina ainoastaan Oseaniassa. Kaikki viisi lajia ovat maassa syöviä, kaikkiruokaisia ja sosiaalisia lintuja. Ne elävät pieninä ryhminä ja huutavat toisilleen äänekkäästi koko päivän ajan.
Parvipenkojia on ennen pidetty timalien heimon (Timalidae) sukuna, mutta nykyään ne erotetaan omaksi heimokseen. Parvipenkojat jaetaan kahteen sukuun:
Parvipenkojat (suku)
Parvipenkojat ("Pomatostomus") eli aikaisemmalta nimeltään australiantimalit on oseanialainen pienenkokoisten varpuslintujen suku. Ne ovat maassa syöviä, kaikkiruokaisia ja sosiaalisia lintuja, jotka elävät pieninä ryhminä ja huutavat toisilleen äänekkäästi koko päivän ajan.
Parvipenkojien suku kuuluu parvipenkojien heimoon (Potamostomidae) yhdessä yksilajisen "Garritornis"-suvun kanssa.
Parvipenkojien suvun neljä lajia ovat:
Joki, jolta ei ole paluuta
Joki, jolta ei ole paluuta ("River of No Return") on vuonna 1954 ensi-iltaan tullut yhdysvaltalainen lännenelokuva. Elokuvan on tuottanut 20th Century Fox, ja se on tehty CinemaScopella. Elokuvan pääosissa näyttelevät Robert Mitchum ja Marilyn Monroe.
Elokuva tapahtuu Kanadassa kultaryntäyksen aikoihin. Juuri vankilasta vapautunut Matt Calder (Robert Mitchum) saa hoidettavakseen kymmenvuotiaan pojan Markin. Harry Weston voittaa pokerissa kultakaivoksen, ja hänen on mentävä hoitamaan paperit kuntoon. Hän ottaa matkalle mukaansa tyttöystävänsä Kayn (Marilyn Monroe). Joen ylitys lautalla ei kuitenkaan onnistu, ja he ajautuvat Matin maatilalle, jossa Harry ryöstää Matin aseen ja hevosen. Kay jäi maatilalle odottamaan Harryn paluuta. Intiaanit hyökkäävät Matin tilalle ja Matt, Kay ja Mark joutuvat lähtemään vaaralliselle matkalle jokea pitkin. Myöhemmin kaupungissa Matt löytää Harryn. Lopussa Matt ja Kay saavat toisensa.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano sanoi elokuvan olevan viihdyttävää katsottavaa pääparin ja kauniiden maisemien ansiosta. Hän antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
A Good Year – Mainio vuosi
A Good Year – Mainio vuosi (alkuperäinen englanninkielinen nimi "A Good Year") on Ridley Scottin ohjaama, vuonna 2006 valmistunut draamaelokuva. Peter Maylen saman nimiseen romaaniin pohjautuvan elokuvan pääosassa näyttelee Russell Crowe. Elokuva kertoo Max Skinner -nimisestä investointipankkiirista (Crowe), jonka isosetä kuolee yllättäin ja jättää Skinnerille perinnöksi suuren viinitilan, jota tämä alkaa kunnostaa.