hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Andy Cole
Andrew Alexander ”Andy” Cole (s. 15. lokakuuta 1971 Nottingham, Englanti) on englantilainen entinen jalkapalloilija. Colen vanhemmat ovat lähtöisin Jamaikalta.
Andy Cole pelasi urallaan Arsenalissa, Fulhamissa, Bristol Cityssä, Newcastle Unitedissa, Manchester Unitedissa, Blackburn Roversissa, Manchester Cityssä, Portsmouthissa, Birmingham Cityssä, Sunderlandissa, Burnleyssä ja Nottingham Forestissa. Vuonna 1995 hän siirtyi Newcastle Unitedista Manchester Unitediin 7 miljoonalla punnalla, mikä tuohon aikaan oli suurin koskaan englantilaispelaajasta maksettu summa.
Valioliigan ensimmäisellä kaudella 1992–1993 Cole oli yksi Newcastlen avainpelaajista nostamassa seuraa Englannin terävimpään kärkeen. Seuraavalla kaudella hän voitti Valioliigan maalikuninkuuden 34 osumallaan. Siirryttyään Manchester Unitediin hän voitti Valioliigan mestaruuden viisi kertaa, FA Cupin kahdesti ja Mestarien liigan kerran. Kaudella 2001–2002 hän voitti Liigacupin uuden seuransa Blackburnin paidassa. Heinäkuussa 2004 hän siirtyi Fulhamiin. Siirron taustalla olivat erimielisyydet Blackburn-manageri Graeme Sounessin kanssa. Kauden 2005–2006 hän aloitti Manchester Cityssä kahden vuoden sopimuksella. Kaudelle 2006–2007 Cole siirtyi Portsmouthiin. Kauden aikana hän kävi myös lainalla Birmingham Cityssä. Kesällä 2007 Cole vapautettiin Portsmouth-sopimuksestaan. Kaudeksi 2007–2008 Cole siirtyi Sunderlandiin entisen Manchester United -aikaisen pelikaverinsa Roy Keanen valmentamaan joukkueeseen. Joukkueen pelaajistossa oli myös toinen Colen entinen pelikaveri Dwight Yorke. Kevääksi 2008 Cole siirtyi lainalle Mestaruussarjaan Burnleyyn.
Heinäkuussa 2008 Cole teki sopimuksen Mestaruussarjassa pelanneen Nottingham Forestin kanssa, mutta sopimus purettiin yhteisymmärryksessä jo saman vuoden lokakuussa ja 11. marraskuuta 2008 Cole ilmoitti pelaajauransa päättämisestä. Hän teki Valioliigassa yhteensä 187 maalia, mikä on Alan Shearerin 260 maalin jälkeen toiseksi eniten.
Cole teki ensiesiintymisensä Englannin maajoukkueessa vuonna 1995, ja yhteensä hän pelasi 15 maaottelua. Jäätyään ulkopuolelle 2002 MM-kisoista hän ilmoitti lopettavansa maajoukkueuransa. Maajoukkueessa Cole teki vain yhden maalin, MM-karsinnassa Albaniaa vastaan maaliskuussa 2001.
Kristillisdemokratia
Kristillisdemokratia on poliittinen ideologia ja liike, jonka aatteet perustuvat sosiaalireformismiin ja kristillisiin arvoihin sekä perinteisiin. Kristillisdemokratian synty pohjautuu ajatuksiin siitä, että vähempiosaisten ja työväestön hyvinvoinnista on kristillisen etiikan mukaisesti pidettävä huolta ilman, että näiden alempien yhteiskuntaryhmien tarvitsee turvautua ateistiseen sosialismiin ja perinnevastaisuuteen. Tarkoituksena oli siis pitää työväestö ja alemmat yhteiskuntaluokat kristillisinä ja hyvinvoivina. Liike syntyikin vastapainoksi nousevalle marxistiselle työväen- ja ammattiyhdistysliikkeelle, mutta se on myös puolustanut vähempiosaisia kovaa kapitalismia (laissez-faire) vastaan.
Kristillisdemokratiaa on vaikea asettaa suoraan perinteiselle oikeisto-vasemmisto-akselille. Varsinkin kun tämä vaihtelee maakohtaisesti ja riippuu eri kristillisdemokraattisten puolueiden painotuseroista. Saksan kristillisdemokraattinen unioni edustaa Sosiaalidemokraattisen puolueen vastapuolena keskustaoikeistoa ja konservatiiveja, kun taas Italiassa sittemmin hajonnut valtapuolue Democrazia Cristiana edusti keskustaa. Yksinkertaisesti jaettuna kristillisyyden, perinteiden ja arvojen kunnioittaminen sekä korostaminen edustaa puolueessa konservatiivisuutta eli eräänlaista oikeistolaisuutta, kun taas sosiaalipolitiikka sijoittuu vasemmiston kenttään. Yleisesti ottaen latinalaisessa Amerikassa kristillisdemokraatit ovat talous- ja sosiaaliasioissa vasemmistossa, kun taas eurooppalaiset sisarpuolueet kuuluvat näissä asioissa enemmänkin keskustaan ja keskustaoikeistoon.
Kristillisdemokratia on ihmiskeskeinen ja korostaa elämänmyönteisesti yksittäisen ihmisen hyvinvointia. Se kuitenkin asettuu liberalistista individualismia vastaan ja on näin ollen yhteisöllisyyden korostamisessaan kommunitaristinen. Tärkeimmät aatteet ovat ihmisyyden, ihmisoikeuksien ja elämän korostaminen, sosiaalinen oikeudenmukaisuus sekä yhteisvastuullisuus. Eri maissa kristillisdemokraattiset puolueet ja liikkeet tulkitsevat näitä aatteita omalla tavallaan ja pyrkivät niihin eri keinoin. Esimerkiksi yhteisöllisyyden pohjalta saatetaan vastustaa individualismia, kun taas toisessa maassa kristillisdemokraatit ihmisyyteen vetoamalla profiloituvat liberaaleihin korostaessaan yksilön oikeuksia ja vastuuta. Hyvinvoinnin nimissä saattavat kristillisdemokraatit kannattaa toisessa maassa valtiojohtoista talouspolitiikkaa, kun taas toisessa maassa vastaava puolue vastustaa tätä yksilön vapauksien ja yrittämisen vapauden nimissä. Kristillisdemokraatit saattavat toisessa maassa kannattaa valtiojohtoista sosiaalipolitiikkaa, kun taas toisaalla luotetaan paikalliseen yhteisvastuuseen, rajoitettuun hyvinvointivaltioon, hajautettuun hallintoon ja subsidiariteettiperiaatteeseen. Joissain maissa kristillisdemokraatit ovat profiloituneet vihreänä puolueena korostaessaan ihmisen vastuuta luonnosta ja ympäristöstä.
Valkoinen fosfori
Valkoinen fosfori on fosforin eräs allotrooppinen muoto. Se koostuu neliatomisista P-molekyyleistä. Se on pehmeää, vahamaista ainetta, jonka sulamispiste on 44 °C ja CAS-numero 12185-10-3. Se on hyvin reaktiivista ainetta, joka syttyy herkästi itsestään palamaan ja liukenee orgaanisiin liuottimiin. Se on hyvin myrkyllistä ja aiheuttaa iholla vaikeita palovammoja.
Valkoista fosforia on käytetty muodostamaan savuverhoja tai merkitsemään ja osoittamaan kohteita. Fosforista voidaan tehdä palopommeja sekoittamalla valkoista fosforia ja kautsua.
Valkoista fosforia käytettiin aikoinaan myös tulitikuissa, mutta työsuojelullisista ja turvallisuussyistä sen käyttö tähän tarkoitukseen lopetettiin ja kiellettiin monissa maissa jo 1800-luvulla. Sen sijasta alettiin käyttää huomattavasti vähemmän vaarallista punaista fosforia
Valkoinen fosfori on tehokkain tunnettu savunmuodostusaine, koska se imee ilmasta tarvittavat ainesosat. Tästä syystä pienehkö fosforimäärä pystyy tuottamaan suuria määriä savua, mistä on ymmärrettävästi hyötyä sotilaskäytössä. Savu muodostuu hyvin nopeasti. Savuverhokäytössä fosforin haittapuolena on se, että koska reaktio tuottaa lämpöä ja koska lämmin ilma pyrkii nousemaan ylöspäin, lähtee valkoisella fosforilla muodostettu savu helposti nousemaan ylöspäin muodostaen savupilareita, eikä savuverhoja.
Itse savu ei ole erityisen myrkyllistä ja vaikka sen hengittäminen ei olekaan suotavaa, ei savu tyypillisesti aiheuta kuolemantapauksia sotilaskäytössä. Fosforikranaatin sirpaleet aiheuttavat ihmisessä syviä ja kivuliaita palovammoja. Palavaa fosforia on erittäin vaikea sammuttaa, sillä se palaa vedessäkin. Ainoa tapa sammuttaa se on eristää paloalue hapesta, useimmiten käytetty tapa on haudata se palamattomaan ja hapettomaan aineeseen kuten hiekkaan.
YK:n "Sopimus eräistä perinteisistä aseista" kielsi napalmin ja muiden polttavien aseiden käytön siviilihenkilöitä vastaan vuonna 1980, mutta useat maat, mukaan lukien Venäjä ja Yhdysvallat ovat ratifioineet sopimuksen vain osittain ja pidättävät itsellään oikeuden käyttää polttavia aseita. 15. marraskuuta 2005 Yhdysvaltain hallitus myönsi Yhdysvaltain armeijan käyttäneen valkoista fosforia useamman kerran Irakin Fallujahissa linnoittautuneita kapinallisia vastaan. Ihmisoikeusjärjestö Human Rights Watchin mukaan Israel on käyttänyt valkoista fosforia Gazan kaistalla muun muassa 2008/2009 ja Libanonissa.
Eräät kriitikot ovat myös esittäneen näkemyksen, että valkoinen fosfori olisi kemiallinen ase, joiden käyttö on kansainvälisten sopimusten vastaista.
Kuvanveistäjä (tähdistö)
Kuvanveistäjä (lat. "Sculptor, Scu") on tähdistö, jossa on himmeitä tähtiä.
Alun perin Nicolas Louis de Lacaille nimesi tähtikuvion kuvanveistäjän työpajaksi ("Apparatus Sculptoris"). Kuvanveistäjässä sijaitsee galaktinen etelänapa, joka on linnunradan tasoa vastaan oleva eteläinen piste Maasta katsottuna. Kuvanveistäjässä on Sculptor-kääpiögalaksi joka on lähellä Linnunrataa ja Sculptorin ryhmä.
Kirkkain tähti Alfa Sculptoris on kirkkaudeltaan 4,31 eli himmeä.
Susi (tähdistö)
Susi (Lat. "Lupus", genetiivi "Lupi", lyhenne "Lup")
on tähdistö suunnilleen Vaa'asta etelään.
Se ei näy Suomessa, vasta leveyspiirillä +35. Tähtikuviossa ei ole aivan kirkkaita tähtiä, kirkkaimmat ovat 2. suuruusluokan tähtiä niin kuin alfa Lupi 2,3 magnitudia.
Lupus on ollut antiikissa Kentaurin tähtikuvion osa, jokin eläin, joka tappoi Kentaurin. Suurin osa kirkkaimmista tähdistä Suden tähtikuviossa ovat suuria jäseniä läheisestä Skorpionin ja Kentaurin tähtiyhdistelmästä.
Nimettyjä tähtiä:
Tähtiä Bayerin nimillä:
Biotekniikka
Biotekniikka eli bioteknologia on biologian ja biokemian osa-alue, joka hyödyntää eliöitä, soluja tai niiden osia. Esimerkkinä mikrobien hyödyntäminen elintarviketeollisuudessa (käymisprosessit, maitohappobakteerit ja muut vastaavat) on biotekniikkaa. Moderniksi biotekniikaksi kuitenkin nykyään mielletään genetiikan ja geeniteknologian avulla tehtyjen siirtogeenisten organismien käyttöä. Ensimmäisiä bioteknisiä keksintöjä on ollut viinin käyttäminen.
Biotekniikka pohjautuu siihen, että elämän perusrakenteet ovat hyvin samanlaisia kaikilla eliöillä. Muun muassa DNA:n koodikieli on universaali eli maailmanlaajuinen. Ominaisuuksia voidaan näin siirtää kokonaan toiseen eliöön, jolla ei kyseistä ominaisuutta ole. Usein eliöiden säätelyjärjestelmät ovat kuitenkin niin erilaisia, että biologiset komponentit ovat yhteensopimattomia. Biotekniikassa ratkotaan muun muassa näitä sopimattomuusongelmia.
Biotekniikassa muokataan olemassa olevia biologisia toimintoja ja tehdään uusia.
Biotekniikkaa opiskelleet voivat työskennellä useissa ammateissa ja tehtävissä, esimerkiksi tutkijana, koulutuspäällikkönä, laboratoriomestarina tai laatuinsinöörinä. Tyypillisimpiä työnantajia ovat yritykset ja yliopistot.
Etelän vesikäärme
Etelän vesikäärme (lat "Hydrus, Hydri", lyh "Hyi") eli "Pieni vesikäärme" on etelässä sijaitseva tähdistö.
Siinä sijaitsee mm Beta Hydri, jonka arvellaan muistuttavan tulevaisuuden Aurinkoa, tämä tähti on Aurinkoa kirkkaampi ja suurempi.
Etelän vesikäärmettä ei tule sekoittaa Vesikäärmeeseen.
Etelän vesikäärmeen lyhenne ei ole "HyA". koska se ei ole lyhenne tähdistön nimestä "Hydrus" (vertaa Etelän kolmio "TrA") vaan "Hyi". "HyA" sekoittuisikin Vesikäärmeen lyhenteeseen "Hya".
Englannin 1. divisioona
1. divisioona () oli vuosina 1889–1992 Englannin jalkapalloilun korkeimman sarjatason nimi, ja Valioliigan perustamisen jälkeen kaudesta 1992/1993 alkaen Englannin toiseksi korkeimman sarjatason nimi. Nimeä 1. divisioona käytettiin viimeisen kerran kaudella 2003/2004, jonka jälkeen sarjan nimi vaihdettiin Mestaruussarjaksi "(Football League Championship)".
Etelän kala
Etelän kala (latinaksi "Piscis Austrinus" tai "Piscis Australis", genetiivimuoto Piscis Austrini, lyhenne PsA) on tähdistö. Sen kirkkain tähti on Fomalhaut eli Alfa Pisces Austrini.
Marbod
Marbod (latinaksi Maroboduus, k. 37 Ravennassa) oli sveebeihin kuuluneiden markomannien kuningas. Roomalainen sotapäällikkö Drusus pakotti 9 eaa. markomannit vetäytymään nykyisen Böömin alueelle. Marbod perusti sinne vahvan kuningaskunnan ja pyrki liittoutumaan naapuriheimojen kanssa.
Roomalaiset pitivät markomannien valtakuntaa uhkana, ja vuonna 6 Augustus lähetti useita legioonia markomanneja vastaan. Illyriassa puhjennut sota kuitenkin esti laajamittaisemmat sotatoimet.
Marbod hylkäsi Teutoburgissa roomalaiset lyöneen Arminiuksen yhteistyötarjouksen, ja vuonna 17 markomannit sotivat Arminiuksen keruskeja vastaan. Sota Arminiusta vastaan sekä markomannien ylimystön kasvava tyytymättömyys johtivat Marbodin kukistumiseen vuonna 19, jolloin gootteihin kuulunut Catualda syrjäytti hänet. Marbod pakeni Ravennaan, jossa hän kuoli vuonna 37.
Heilurikello (tähdistö)
Heilurikello (lat. "Horologium, Horologii, Hor") on tähdistö eteläisellä tähtitaivaalla. Tämä pieni ja himmeätähtinen 
tähdistö ei näy Suomessa. Eräällä heilurikellon tähdistä, Iota Horologiilla, on eksoplaneetta. Alfa Horologiin, kirkkaimman tähden kirkkaus on vain 3,85.
Heilurikellon aikaisempi latinankielinen nimi oli "Horologium pendulum" eli sananmukaisesti "heilurikello", mutta nykyään se on lyhennetty "Horologiumiksi" eli "kelloksi".
eksoplaneetta
Verkko (tähdistö)
Verkko () on eteläisellä tähtitaivaalla sijaitseva Suomessa näkymätön hyvin pieni tähdistö, joka muistuttaa vinoneliötä.
Verkko tunnetaan parhaiten Zeta Reticulista, joka on kaksoistähti, jonka molemmat toisiaan hyvin kaukana kiertävät tähdet muistuttavat aurinkoa. Tähän tähteen on liitetty ufospekulaatioita.
Verkon nimesi tähtitieteilijä Nicolas Louis de Lacaille, eräänlaisena kiitoksena kaukoputkensa verkkolaitteelle, jolla hoidettiin tarkennusta.
Tähtiä Bayerin nimillä kirkkauksineen:
Kyyhkynen (tähdistö)
Kyyhkynen (lat "Columba, Columbae, Col") on eteläisellä tähtitaivaalla Isosta Koirasta etelään sijaitseva pieni tähdistö, joka ei näy Suomessa. Sen erotti Isosta Koirasta Augustin Royer 1679. kirkkain tähti Alfa columbae, Phact, kirkkaus 2,6.Nimillä:
Bayerin nimi:
Flamsteedin nimillä:
Riikinkukko (tähdistö)
Riikinkukko (lat. "Pavo, Pavonis, Pav") on eteläisellä tähtitaivaalla sijaitseva Suomessa näkymätön keskisuuri tähdistö. Delta Pavonis on hieman aurinkoa muistuttava tähti, mutta sitä vanhempi ja kirkkaampi.Nimillä:
Riikinkukko:
Paratiisilintu (tähdistö)
Paratiisilintu (, genetiivi "Apodis", lyhenne "Aps") on eteläisellä tähtitaivaalla sijaitseva pieni ja vaatimaton tähdistö, joka kuvattiin Euroopassa ensi kerran 1500-luvun loppupuolella. Sen nimi tarkoittaa kreikaksi "jalatonta", ja se edustaa paratiisin lintua joiden joskus ajateltiin olevan jalattomia. Kirkkain tähti Alfa Apodis on kirkkaudeltaan vain 3,83 magnitudia. Tähdistö on vain 15 asteen päässä eteläisestä taivaannavasta ja näkyy sen takia vain päiväntasaajan tuntumassa tai sitä etelämpänä.
SALT I
Ydinsulkusopimuksen hengessä supervallat Neuvostoliitto ja Yhdysvallat aloittivat strategisten ydinaseiden vähentämiseen tähtäävät neuvottelut 1968. Ajateltiin, että ennen kuin on realistista pyrkiä vähentämään aseita, niiden määrää tulisi rajoittaa molemminpuolisella sopimuksella. Neuvotteluja kutsuttiin nimellä SALT eli Strategic Arms Limitation Talks. Aluksi neuvottelut olivat tuloksettomia, mutta vuoteen 1972 mennessä supervaltojen johtajat, presidentti Richard Nixon ja puoluesihteeri Leonid Brežnev, pääsivät yhteisymmärrykseen ja solmivat kahdenvälisesti väliaikaisesta rajoituksesta aseiden määrässä jatkoneuvottelujen ajaksi sekä torjuntaohjukset kieltävästä ABM-sopimuksesta.
SALT-sopimuksen mukaisesti osapuolet jatkoivat rajoitusneuvotteluja, joiden tuloksena syntyi SALT II -sopimus, jota Yhdysvallat ei kuitenkaan ratifioinut.
Hepatiitti
Hepatiitti eli maksatulehdus jaetaan alatyyppeihin aiheuttajansa perusteella. Hepatiitti voi olla luonteeltaan akuutti tai krooninen. Krooniseksi kutsutaan hepatiittia, joka on jatkunut vähintään puoli vuotta.
Osa hepatiittipotilaista on täysin oireettomia, ja hepatiitin oireet vaihtelevat myös taudin aiheuttajan mukaan. Väsymys lienee yleisin oire. Suurentunut maksa voi myös aiheuttaa epämiellyttävää tunnetta tai jomotusta oikealla ylävatsassa. Muita hepatiitin oireita ovat muun muassa nivelkipu, vatsakipu, oksentelu, ruokahaluttomuus, virtsan värin tummuus, kuume, hepatomegalia ja ihon keltaisuus.
Yleisin hepatiitti on alkoholinkäytöstä riippumaton krooninen steatohepatiitti eli NASH (engl. non-alcoholic steatohepatitis), joka yleistyy ikääntymisen myötä siten, että yli 40 % yli 40-vuotiaista sairastaa sitä, mutta vain 5 % teini-ikäisistä. On arvioitu, että 50–100 prosenttia alkoholista riippumatonta hepatiittia sairastavista potilaista on ylipainoisia, ja puolella on suurentunut maksa. Suurin osa alkoholista riippumatonta kroonista hepatiittia sairastavista potilaista on oireettomia, ja tauti paljastuu usein suurentuneen ALAT-arvon tai kaikututkimuksessa todetun runsaskaikuisen maksan perusteella. Vasta kirroosiasteella sairaus aiheuttaa muita kroonisen maksasairauden oireita ja löydöksiä kuten ikterusta, enkefalopatiaa, verioksentelua, hämähäkkiluomia, palmaarieryteemaa ja askitesta.
Rasvamaksa voi aiheuttaa kroonisen maksatulehduksen. Alkoholimaksasairaus saattaa edetä alkoholin suurkuluttajilla rasvamaksan kautta alkoholihepatiittiin ja alkoholimaksakirroosiin. Kroonista hepatiittia voivat aiheuttaa myös mm. injektoitavat huumeet, hyvin harvinainen Wilsonin tauti ja autoimmuunihepatiitti. Kolangiohepatiitissa maksa ja sappitiet ovat tulehtuneina. Niin sanottua orientaalista kolangiohepatiittia tavataan endeemisenä Kaakkois-Aasiassa.
Suurin osa akuuteista hepatiiteista johtuu viruksista. Akuutti hepatiitti jaetaan alatyyppeihin sen aiheuttaneen viruksen mukaan. Virologisesti eri hepatiitin alatyypit poikkeavat huomattavasti toisistaan, ja siksi myös erityyppisten hepatiittien hoidossa tarvitaan erilaisia keinoja.
Krooninen maksatulehdus saattaa johtaa maksakirroosiin tai -syöpään.
Kari Levola
Kari Tapio Levola (s. 9. tammikuuta 1957 Pori) on raisiolainen kirjailija, kriitikko ja freelancetoimittaja. Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1975 ja suoritti opintoja Tampereen yliopistossa. Hän on toiminut vapaana kirjailijana vuodesta 1980 lähtien vuosia 1994–1998 lukuun ottamatta. Tuolloin hän toimi Turun ja Porin läänin kirjallisuuden läänintaiteilijana.
Levola on saanut esikoisrunokokoelmastaan "Avovedet" J. H. Erkon palkinnon, nuortenromaanistaan "Tahdon" Finlandia Junior -palkinnon sekä kirjastaan "Kirjolohikäärme" Arvid Lydecken -palkinnon. Levola on kirjoittanut näytelmiä ja tv-käsikirjoituksia sekä runoja ja proosaa aikuisille sekä lapsille.
Levola on toiminut myös opetustehtävissä muun muassa Räisälän kansanopistossa ja Turun yliopistossa. Syksyllä 2002 Levola valittiin Suomen Kirjailijaliiton puheenjohtajaksi. Tässä tehtävässä hän toimi vuoden 2008 loppuun.
Kirjasto (tietotekniikka)
Tietotekniikassa kirjastot (mm. ohjelmakirjasto, luokkakirjasto) ovat kokoelmia, aliohjelmia, luokkia ja/tai ohjelmia, joita käytetään tietokoneohjelmien modulaarisessa kehittämisessä sekä ohjelmien suorittamisen aikana. Kirjastoissa olevia (ali)ohjelmia ei yleensä suoriteta itsenäisesti, vaan niissä olevia palveluita käytetään itsenäisesti suoritettavien ohjelmien apuna.
Erityyppisiä kirjastoja ovat:
Kirjastot pääasiassa jakautuvat kahteen tyyppiin: osana ohjelmaa kiinteästi oleva staattinen kirjasto ja dynaamisesti linkitettävä jaettu kirjasto. Staattinen kirjasto on käännöksen yhteydessä linkitettävä ohjelmamoduuli. Jaettujen kirjastojen tyyppi riippuu tyypillisesti käyttöjärjestelmästä, mutta myös kielen suoritusympäristön (virtuaaliympäristön) ratkaisuista.
Kirjastoihin sijoitettavia ohjelmatoimintoja voi olla yhtä paljon kuin sovellusratkaisujakin: lähes mikä vain ohjelmointiteknisesti mahdollinen toiminto on mahdollista sijoittaa ohjelmakirjastoon.
Ylimarkku
Ylimarkku () oli Pohjanmaalla sijainnut Suomen kunta. Asukkaita on 621 (1995). Ylimarkun kunta liitettiin 1973 Närpiöön. Ylimarkun naapurikunnat olivat ennen kunnan lakkauttamista Korsnäs, Närpiö, Petolahti, Pirttikylä ja Teuva. Ylimarkun kautta kulkee Porin ja Vaasan välinen valtatie 8.
Ylimarkku sijaitsee Närpiönjoen keskijuoksun varrella eikä entisen kunnan alue ulotu aivan merenrantaan saakka. Maisemakuvaa luonnehtii pohjalaispitäjille tyypillinen ero viljavan jokilaakson ja sitä ympäröivien melko karujen vedenjakajaseutujen välillä. Korkeuserot ovat kuitenkin vähäisiä lukuun ottamatta eräitä itä- ja koillisosan kallioita. Närpiönjokeen yhtyy Ylimarkun alueella Brännback å, joka alkaa Horonjokena Teuvan puolelta. Vuoden 1970 väestönlaskennan mukaan Ylimarkun ammateissa toimivista asukkaista 53 prosenttia sai toimeentulonsa maa- ja metsätaloudesta, 21 prosenttia teollisuudesta ja rakennustoiminnasta sekä 21 prosenttia palveluammateista. Ylimarkun asutus on keskittynyt Närpiönjoen laaksoon, muutoin alue on hyvin harvaan asuttu. Ylimarkun väkiluku väheni 1960-luvulla voimakkaasti suurempiin asutuskeskuksiin ja Ruotsiin suuntautuneen muuttoliikkeen vuoksi.
Ylimarkku muodostettiin Närpiöön kuuluvaksi rukoushuonekunnaksi vuoden 1720 tienoilla ja se tuli itsenäiseksi seurakunnaksi vuonna 1871. Ylimarkun puukirkko on vuodelta 1878 (Theodor Granstedt).
Ylimarkun kunta oli yksikielisesti ruotsinkielinen; vuoden 1960 väestönlaskennan mukaan 96,5 prosenttia asukkaista puhui äidinkielenään ruotsia.
Ylimarkun vaakunan suunnitteli G. Lindström ja se vahvistettiin vuonna 1968.
Ylimarkun alueella oli Martensin vihannestutkimusasema 2011 asti.
Ylimarkun pitäjäruoaksi nimettiin 1980-luvulla suolavedessä keitetystä lampaan- ja naudanlihasta sipulin ja maustepippurin kanssa paistettu uunipaisti.
Ylimarkku (Övermark), Överträsk
Vuosien 1960 ja 1970 taajamarajauksissa Ylimarkun ainoa taajama oli kirkonkylä, jossa oli 563 asukasta vuonna 1960 ja 667 asukasta vuonna 1970.
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Ylimarkun väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1890–1970.
Amidi
Kemiassa amidi tarkoittaa epäorgaanista anionia tai orgaanisessa kemiassa funktionaalista ryhmää. Rikkiä sisältäviä amideja kutsutaan sulfonamideiksi.
Amidianioni on ammoniakin erittäin voimakas konjugaattiemäs, NH.
Amidit ovat myös karboksyylihappojen johdoksia, joissa hydroksyyli-ryhmä (-OH) on korvattu amiinilla. Laktaamit ovat rengasrakenteisia amideja.Amideja on vaikea valmistaa suoraan karboksyylihapoista, koska amiinit ja ammoniakki ovat emäksiä, jotka muuttavat happaman karboksyylihapporyhmän karboksylaattianioniksi (karboksyylihapon ammoniumsuolaksi). Kuitenkin voimakkaasti kuumentamalla voidaan saada karboksyylihappo ja amiini (tai ammoniakki) muodostamaan amideja.Amideja valmistetaan tavallisemmin happoklorideista ammoniakin ja amiinien avulla.Amidit eivät ole reaktiivisia verrattuna muihin karboksyylihappojen johdoksiin. Amidisidos on kestävä ja esiintyy mm. proteiineissa, jotka ovat tuhansista aminohapoista peptidisidosten avulla muodostuneita makromolekyylejä.
Amidien hydrolyysi hapoiksi onnistuu kuumentamalla amidia hapon tai emäksen läsnä ollessa.
Amidien pelkistäminen amiineiksi tapahtuu litiumalumiinihydridillä (LiAlH).
Nuoritta
Nuoritta on Oulun 44. kaupunginosa entisen Ylikiimingin kunnan alueella. Kaupunginosa muodostettiin Oulun ja Ylikiimingin kuntaliitoksen yhteydessä 1. tammikuuta 2009 Jokikokon, Nuorittan, Paasoperän ja Yliperän alueista. Asukkaita alueella on noin 300. Kaupunginosa sijaitsee Ylikiimingin taajaman ja Pudasjärven välisen Hetekyläntien varrella.
Nuorittan kylän keskus sijaitsee Nuorittajoen varrella lähellä Pudasjärven kunnanrajaa, noin 17 kilometriä itään Ylikiimingin taajamasta.
Nuoritta on maa- ja metsätalousvaltainen yhteisö. Vuodesta 2003 kylä on ollut mukana Kylävalakiat-projektissa, joka tähtää maaseudun kylien yritys- ja kehittämistoiminnan parantamiseen.
Breviario
Breviario eli breviarium (lat. "brevis", "lyhyt") on hetkipalvelusten kirja, joka sisältää kristillisten (alkuperältään katolisten) hetkipalvelusten, kuten laudes, vesper ja kompletorio, kaavat ja niissä lauletut virret, antifonit, psalmit, lukukappaleet, Raamatun kiitosvirret ja rukoukset.
Rukoileva kirkko on tunnettu suomalainen breviario.
Kirkkokäsikirja
Kirkkokäsikirja (lat. "manuale") on kirkollinen liturginen käsikirja, joka sisältää kaavat jumalanpalveluksille sekä kirkollisille toimituksille, kuten kasteelle ja vihkimiselle.
Keskiajalla "manuale" sisälsi "missalen" eli messukirjan ulkopuolelle kuuluvat osat, eli messun ulkopuolella suoritettavat toimitukset. Suomen katolinen kirkko käytti keskiajalla omaa manuaalia, "Manuale Aboensea". Ensimmäinen suomenkielinen kirkkokäsikirja oli Mikael Agricolan toimittama "Käsikiria Castesta".
Nykyään Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa käytettäviä kirkkokäsikirjoja ovat Evankeliumikirja, Jumalanpalvelusten kirja ja Kirkollisten toimitusten kirja. Evankeliumikirja sisältää sunnuntaiden ja pyhäpäivien raamatuntekstien 3. vuosikertaa, kunkin pyhäpäivän lyhyen kuvauksen sekä kunkin sunnuntain tai pyhäpäivän teemaa heijastavia päivän rukouksia. Jumalanpalvelusten kirjat sisältävät kirkossa käytössä olevat messukaavat sekä jumalanpalveluksissa käytettävää materiaalia. Kirkollisten toimitusten kirja sisältää kirkollisten toimitusten, kuten kasteen, konfirmaation, vihkimisen ja hautaan siunaamisen kaavat sekä niissä käytettävän materiaalin (esimerkiksi rukoukset ja luettavat raamatuntekstit).
Manuale Aboense
Manuale Aboense (”Turun kirkkokäsikirja”) oli Turun hiippakuntaa varten keskiajan lopulla painettu kirkkokäsikirja. Se oli tarkoitettu käytettäväksi käsikirjana jumalanpalveluselämän ulkopuolella suoritetuissa toimituksissa, kuten kasteessa ja avioliittoon vihkimisessä.
Kirjan painoi Laurentius Stuchs Halberstadtissa, Saksassa vuonna 1522. Se on toinen keskiajalla Suomea varten painetuista kahdesta kirjasta. Ei ole varmaa, että teosta olisi koskaan käytetty Suomessa, sillä sen tilannut piispa Arvid Kurki hukkui samana vuonna, ja myös uskonpuhdistus oli alkamassa. Ei myöskään tiedetä, kuinka monta valmista kappaletta Suomeen on tullut. Näin kirja menetti merkityksensä heti valmistuttuaan.
Kirja oli kadoksissa yli 300 vuotta, kunnes se vuonna 1844 koottiin yhteen arkistojen irtolehdistä. Kirjasta on valmistettu näköispainos vuonna 1980.
Ravansaari
Ravansaari () on saari Viipurinlahdessa, lähellä Uurasta noin 12 kilometriä etelään Viipurin keskustasta, Venäjällä. Ravansaari kuului 1600-luvun lopulta vuoteen 1800 asti Johanneksen pitäjään, jolloin se liitettiin Viipurin pitäjään. Suomen suuriruhtinaskunnan aikana saarella oli linnoitus, jonka rauniot ovat yhä nähtävissä. Siellä toimi myös luterilainen Ravansaaren rukoushuone.
Ravansaari liitettiin Viipurin kaupungin alueeseen 1932 ja asukkaita oli lähes tuhat vuonna 1939. He saivat elantonsa mm. sahateollisuudesta. Talvisodan 1940 päättäneen Moskovan rauhan myötä Ravansaari sijaitsi Neuvostoliitolle luovutetulla alueella.
Saarella toimi tuberkuloosi- ja alkoholistiparantola, kunnes vuonna 1963 Suomi vuokrasi Neuvostoliiton-puoleisen osuuden Saimaan kanavasta ja vuokra-alueeseen sisältyi myös Ravansaaren nimellä tunnettu Malyi Vysotski. Kyseisen vuokrasopimuksen vuoksi radioamatöörit laskivat Ravansaaren erilliseksi radioamatöörimaaksi. Ensimmäinen suomalais-neuvostolainen radioretkikunta kävi saarella 1988.
Koska tukinuiton lakattua saarta ei ole tarvittu jälleenlastauspaikkana, se ei enää sisälly nykyiseen vuokra-alueeseen (voimassa vuodesta 2012). Nykyisin saari on täysin metsittynyt.
Jolosjärvi
Jolosjärvi on järvi Joloksen kaupunginosassa Oulussa Pohjois-Pohjanmaalla. Järvi on jakaantunut kahteen osaan: eteläisen osan pinta on 73,9 metriä merenpinnan yläpuolella, pohjoisen osan pinta on 0,4 metriä alempana. Järvialtaita yhdistää kapea Timolansalmi, joka on syntynyt luonnon muovaaman niemen ja ihmisen rakentaman pengertien väliin.
Järven kokonaispinta-ala on noin 114,5 hehtaaria, josta eteläaltaan osuus on noin 90 ha.
Soiden ympäröimä järvi on matala ja vähävetinen. Vesikasvillisuus on runsasta, ja tämän vuoksi järvi onkin Pohjois-Pohjanmaan seitsemänneksi arvokkain lintujärvi. Järven veden happipitoisuus on alentunut, ja veden laatu on välttävä.
Runsaan vesikasvillisuuden ja mataluutensa vuoksi järvi on arvokas lintuvesi, mutta tästä huolimatta Pohjois-Pohjanmaan ympäristökeskuksen mielestä järvi tulisi kunnostaa ja vesikasvillisuutta vähentää.
Jolosjärvi kuuluu Jolosjoen valuma-alueeseen ja Kiiminkijoen vesistöalueeseen. Järveen laskevat itäpuolelta kolme ojaa: Varpasuon turvetuotantoalueelta laskeva Varpo-oja, Oravioja ja Nälkäoja. Ojat yhdistyvät enne laskemistaan järveen. Lisäksi järveen virtaa useita pieniä ojia, joista useimmat ovat soiden kuivaamiseksi kaivettuja ojia.
Jolosjärvi laskee vetensä Väliojan ja Keskimmäisenojan kautta Mannisenjärveen, ja siitä Jolosjoen kautta Kiiminkijokeen ja edelleen Perämereen.
Jolosjärvi on osa valtakunnallista lintuvesien suojeluohjelmaa, ja se kuuluu Natura-alueisiin.
Ida Asplund
Ida Asplund (s. 1980 tai 1981) on suomenruotsalainen yhteiskunta-aktivisti, joka on herättänyt huomiota etnonationalistisilla mielipiteillään.
Asplundin talvella 2005 Helsingin Sanomien Nyt-liitteessä antama haastattelu aiheutti kohua ja keskustelua. Hänen mukaansa suomenruotsalaiset eivät ole suomalaisia mutteivät toisaalta ruotsalaisiakaan vaan oma kansansa. Haastattelussa Asplund myös painotti, että suomenruotsalaisuus tarkoittaa muutakin kuin sitä, että Suomesta kotoisin oleva henkilö puhuu äidinkielenään ruotsia eivätkä kaikki Suomen ruotsinkieliset henkilöt siten ole suomenruotsalaisia. Hän myös syytti suomenkielisiä suomenruotsalaisen kulttuuriperinnön ryöväämisestä, koska Johan Ludvig Runebergin ja Tove Janssonin kaltaisten ruotsinkielisten taiteilijoiden tuotanto esitetään osana suomalaiskansallista kulttuuria. Asplundin mukaan se, että Runeberg piti itseään ruotsinkielisenä suomalaisena, johtui siitä, että Runeberg oli aikansa lapsi.
Asiaa käsiteltiin ruotsinkielisissä sanomalehdissa ja Yleisradion Aamu-TV:ssä. Silloinen RKP:n puheenjohtaja Jan-Erik Enestam, joka kannattaa näkemystä, jonka mukaan suomenruotsalaiset ovat ruotsia äidinkielenään puhuvia suomalaisia ja että suomenruotsalaisia ovat kaikki Suomesta kotoisin olevat äidinkielenään ruotsia puhuvat, nimesi Asplundin ”suomenruotsalaisten suurimmaksi viholliseksi”. Sisuradiolle antamassaan haastattelussa Asplund sanoi Nyt-liitteessä esitetyn vääriä tietoja hänen suomenruotsalaisten geeneistä antamista lausunnoistaan. Samalla hän kuitenkin mainitsi, että suomalaisten ja suomenruotsalaisten välillä on muitakin kuin kielieroja.
Asplund on vaikuttanut muun muassa "I-Fisk" ja "Finlandssvensk samling" -nimisissä järjestöissä. Asplund on kasvanut Ruotsissa. Hänen äitinsä on ruotsalainen ja isänsä suomenruotsalainen, mutta hän kokee kokonaan itsensä suomenruotsalaiseksi. Suomen puolella hänen juurensa ovat Uudenkaarlepyyn Munsalassa. Asplund on opiskellut oikeustiedettä Uumajan yliopistossa.
Rekikylä
Rekikylä on kylä Reki-Vesalan alueella Vesalan kaupunginosassa Oulussa entisen Ylikiimingin kunnan alueella. Kylä seututien 833 varrella, noin 10 kilometriä Ylikiimingistä Oulun suuntaan. Asukkaita on noin 100.
Kylä sijaitsee käytännössä kokonaan Ouluntien varressa ja pääosin sen pohjoispuolella. Alue on pohjavesialuetta ja hiekkakangasta, laajoja 1950-luvulla aloitettuja soranottopaikkoja on edelleen käytössä Juminkankaan alueella kylän länsipuolella. Kylän vesistöt ovat vähäiset ja rajoittuvat pääasiassa Kiiminkijokeen, Vepsänjokeen sekä soranottopaikkojen pohjavesilampiin. Kylältä saa alkunsa myös Kalimenjoki joka on ainut kokonaisuudessaan Oulun kaupungin alueella virtaava joki.
Päiväkotia lukuun ottamatta peruspalveluja kylällä ei ole. Lähin päivittäistavarakauppa löytyy Ylikiimingistä ja muut palvelut kuntakeskuksesta. Rekikylä kuuluu Vesalan koulupiiriin. Entinen Rekikylän koulu on nykyisin yksityisomistuksessa ja siellä toiminut muun muassa veneveistämö.
Rekikylän alueella on ollut asutusta jo kivikaudella. Rekikylästä on löydetty kivikautinen asuinpaikka, joka käsittää yhteensä 140 asumuspainannetta sekä kiviröykkiöitä. Asumusalueita on mahdollisesti kiertänyt paaluaita, joka viittaisi alueen väkivaltaiseen menneisyyteen.
Hinaaja
Hinaaja on vesiliikenteessä käytettävä työalus. Tyypillisesti hinaaja on hinattavaansa verrattuna pieni, mutta kokoonsa nähden voimakas ja liikehtimiskykyinen.
Hinaajan tarkoitus on antaa muille laivoille näiltä puuttuvaa massojen liikuttelu- ja hallintatehoa. Hinaajia käytettiin varsinkin aikaisemmin avustamaan muita aluksia satamiin tultaessa ja niistä lähdettäessä. Nyttemmin muun muassa kääntöpotkurit ovat parantaneet alusten ketteryyttä ja vähentäneet hinaajien käyttötarvetta normaalissa satamaliikenteessä. Hinaajia käytetään myös ilman omaa voimakonetta olevien alusten, kuten proomujen ja lotjien käsittelyssä.
Puutavaraa voidaan kuljettaa uiton yhteydessä vesitse hinaajien vetäminä nippulauttoina. Käyttöympäristönsä ja merikelpoisuutensa perusteella hinaajat voidaan jakaa muun muassa satamahinaajiin ja avomerihinaajiin. Hinaajia on toisinaan käytetty myös pelastusaluksina tai miinanraivaajina. Myös eräillä jäänmurtajilla ja monitoimialuksilla on hinaajien ominaisuuksia.
Tavanomaisesti hinaaja kuljettaa hinattavaansa perässään köyteen tai vaijeriin kiinnitettynä. Myös kyljlä hinaaminen on mahdollista.
Työntöalus (pusher tug) työntää proomua edessään. Se ja proomu muodostavat tällöin yhtenäisen yksikön eli niitä pidetään yhtenä aluksena. Yksin liikkuvan työntäjän merikelpoisuus voi olla yhdistelmää huonompi.
Alankomaissa on kehitetty hinaajatyyppi, jonka hinauskoukku on kiinni kahden yhdistetyn teräsrenkaan muodostamassa rakenteessa. Toinen renkaista on kiinni hinaajassa ja hinauskoukku liikkuu vapaasti toisessa renkaassa. Tällainen hinaaja voi kääntyä 360° suhteessa hinattavaansa ja touvin veto kohdistuu aina aluksen painopisteeseen. Täten hinaaja ei ole vaarassa kaatua.
Seututie 833
Seututie 833 on Kiimingin Välikylästä Ylikiimingin taajamaan johtava seututie. Tie alkaa valtatieltä 20 ja kulkee Saviharjun, Lamun, Rekikylän, Vesalan ja Ukkolanmäen kylien lävitse Ylikiimingin taajamaan. Tien pituus on 30 kilometriä. Tien keskimääräinen ajoneuvoliikenne on 1 800 ajoneuvoa vuorokaudessa, josta raskasta liikennettä on noin kymmenen prosenttia. Tiellä on suurimmaksi osaksi 80 kilometriä tunnissa nopeusrajoitus, taajama- ja kyläalueilla 60 kilometriä tunnissa.
Tie on Ylikiimingin kaupunginosan tärkein yhteysväylä.
Koko matkaltaan päällystetty tie on kaksikaistainen seututie, joka haarautuu valtatieltä 20 Kiimingin Välikylässä, kymmenen kilometriä Oulun keskustan pohjoispuolella. Alkuperäisen tielinjauksen länsipää on huomattavan mutkainen, vuonna 2008 valmistunut uusi tieosuus poisti osan mutkista. Muutamia mäkiä lukuun ottamatta tien pystyprofiilissa ei ole merkittäviä nousuja.
Valtatien 20 perusparannushankkeen yhteydessä vuosina 2006–2008 seututie 833 rakennettiin uuteen paikkaan noin 3,5 kilometrin matkalla tien länsipäässä Saviharjun ja valtatien 20 välillä. Samalla valtatien 20 ja seututien 833 liittymää siirrettiin noin kilometrin verran pohjoiseen. Uusi tieosuus otettiin käyttöön 14. elokuuta 2008.
Liikenteen huippumäärät ovat pääasiassa sidottuja työmatkaliikenteeseen. Runsaasta ajoittaisesta liikenteestä sekä asutuksen lisääntymisestä johtuen on Ylikiimingin Vesalan kylälle rakennettu kevyen liikenteen väylän jatke. Uusi väyläosuus alkaa Huttukylän tienhaarasta ja jatkuu Aumaharjun uudelle asutusalueelle saakka. Tulevaisuudessa myös Vesalan ja Kirkonkylän väliselle osuudelle rakennettaneen kevyen liikenteen väylä. Tie on valaistu noin yhdeksän kilometrin matkalta Ylikiimingin keskustaajaman ja Rekikylän välillä.
Giddyups
Giddyups oli suomalainen vuonna 1986 perustettu ja 1990-luvun alussa hajonnut rock-yhtye. Sen alkuperäisjäseniä olivat Akiboy eli Aki Sirkesalo (laulu ja kitara), Raine Salo (kitara), Pete Lehtelä (rummut) sekä Sauli Leppänen (basso). Ensialbumille oli Salon tilalle jo tullut uudeksi kitaristiksi ja biisintekijäksi Sami Saari. Yhtye teki laajan kiertueen Neuvostoliitossa vuonna 1989. Toisella albumilla yhtyeen basisti oli Hande Virkki.
Sirkesalo ja Saari perustivat Giddyupsin jälkeen Veeti & The Velvets -yhtyeen. Neliäänistä a cappella-laulua kuultiin jo Giddyupsin "Seasons of the shake"-albumin raidalla ja singleraidalla "One of these stories".
A1 & B1: säv./san. Raine Salo, sov. Giddyups
A1: säv. Raine Salo, san. Akiboy - Raine Salo, sov. Giddyups - Raine Salo
B1: säv./san. Akiboy, sov. Giddyups - Raine Salo
A1: säv./san./sov. Raine Salo
B1: säv./san. Akiboy, sov. Giddyups
A1: säv./san. Akiboy - Sami Saari, sov. Giddyups
B1: säv./sov. Giddyups, san. Akiboy
Tatu Mannberg: akustinen kitara
Tuottaja: Jussi Tegelman - Giddyups
A1: säv./san. Hank Crosby - Smokey Robinson - Stevie Wonder, sov. Giddyups - Pekka Tegelman
A2: säv./san./sov. Giddyups
Tuottaja: Jussi Tegelman
A1: säv. Giddyups, san. Akiboy
B1: säv. Raine Salo, san. Akiboy
Noitalinna huraa!
Noitalinna huraa! on peräseinäjokelainen rockyhtye, joka oli alun perin toiminnassa 1980-luvun puolestavälistä 1990-luvun alkuun. Yhtyeen tunnetuin kappale on "Pikkuveli" "Kalan silmä" -levyltä (1988). PMMP-yhtye julkaisi version kappaleesta vuonna 2005.
Yhtyeen jäsenistä Sari Peltoniemi on tullut myöhemmin tunnetuksi kirjailijana, Hannu Sepponen puolestaan lastenmusiikkikokoonpanosta Tohtori Orff & Herra Dalcroze nykyiseltä nimeltään Orffit. Antti Tammela soittaa nykyään yhtyeessä Musta köksä. Yhtyeen roudarina ja miksaajana sekä "viidentenä jäsenenä" toimi Juha Kaski.
Vuonna 2015 yhtye äänitti uutta musiikkia. Musiikkia on yhtyeen mukaan valmiina levyllinen. Maaliskuun puolivälissä 2017 yhtye julkaisi kaikki albuminsa sisältävän CD-boksin "Kaikki noidat linnassa". Yhtye ei kuitenkaan aio keikkailla.
Kurki (tähdistö)
Kurki (lat. "Grus, Grucus, Gru") on keskisuuri tähdistö eteläisellä taivaanpallolla. Kurki ei näy Suomessa. Kurjen (Grus) latinankielistä lyhennettä Gru ei tule sekoittaa Etelän ristin (Crux) lyhenteeseen Cru.
Tähdistön kirkkain tähti on α Gru eli Alfa Gruis (Al Na'ir), joka on kirkkaudeltaan 1,73. Ennen 1600-lukua tähdistö oli Etelän kalan osa, josta etelään tähdistö sijaitsee.
Tähtiä nimineen:
Bayerin nimiä:
Purjepinta-ala
Purjepinta-ala tarkoittaa perinteisesti laivan tai veneen varsinaisen purjeen (tai purjeiden) tuulelle alttiina olevaa pinta-alaa. Muissa yhteyksissä sillä voidaan tarkoittaa myös tuulelle alttiina olevan rakenteen seinäpinta-alaa.
Purjehduksessa purjepinta-ala on yksi tärkeimmistä huomioon otettavista seikoista: aluksen nopeus sekä kulkuominaisuudet ovat riippuvaisia purjepinta-alasta.
Purjeveneessä voi olla reivausjärjestelmä, jolla purjeen pinta-alaa voidaan vähentää.
Myös purjehduskilpailuissa on usein rajoituksia siitä, kuinka suuri purjepinta-ala veneessä saa enimmillään olla.
Tukaani (tähdistö)
Tukaani (Tucana, Tucanae, Tuc) on tähdistö eteläisellä taivaanpallolla, niin etelässä ettei se näy Suomessa.
Tukaanissa on Linnunrataa kiertävä kääpiögalaksi Pieni Magellanin pilvi sekä pallomainen tähtijoukko 47 Tucanae. Tähdistö on nimetty vasta 1600-luvulla eli se on "uusi".
Tukaanin kirkkain tähti on Alfa Tucanae.
Etelän kolmio
Etelän kolmio (lat. "Triangulum Australe, Triangulum Australis, TrA") on eteläisellä tähtitaivaalla sijaitseva pieni tähdistö, joka ei näy Suomessa.
Tähdistön kirkkain tähti on α TrA (Alfa Trianguli Australis, nimeltään Atria), jonka kirkkaus on 1.91. Kolmion muut tähdet ovat Beta ja Gamma Trianguli Australis. Myös Delta ja Epsilon ovat tämän tähtikuvion merkittäviä tähtiä. 2. suuruusluokan tähtenä tämä tähti on huomattavan kirkas.
Pyhä Katariina
Pyhä Katariina tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Öja
Öja oli Keski-Pohjanmaalla sijainnut Suomen kunta. Siitä tuli itsenäinen kunta vuonna 1932. Öjan naapurikunnat olivat Kaarlela, Kruunupyy ja Luoto. Vuonna 1969 Öja liitettiin Kaarlelan kuntaan ja siitä tuli edelleen vuoden 1977 Kaarlelan ja Kokkolan kuntaliitoksen jälkeen osa Kokkolan kaupunkia. Öja ei koskaan muodostanut omaa seurakuntaa, vaan kunnallisen itsenäisyytensäkin aikana se oli osa Kaarlelan seurakuntaa.
Öjan kunta oli yksinomaan ruotsinkielinen; vuoden 1960 väestönlaskennan mukaan 98,9 prosenttia asukkaista puhui äidinkielenään ruotsia. Kunnan vaakunan suunnitteli Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin vuonna 1959. Öjan alueella sijaitsee Tankarin majakka, johon myös vaakunan kuva-aihe viittaa. Öjan kautta kulkee Kokkolan ja Pietarsaaren välinen seututie 749. Öjan entisellä alueella vuonna 2000 oli n. 800 asukasta.
Öjan ja mannermaan välillä on nykyään merestä irrallinen Öjanjärvi-Luodonjärvi-systeemi. Öja sijaitsee Pohjanlahden rannalla. Paikkakunnalla pelaa jalkapalloseura Öja-73.
Ruotsin kielen sana "öja" nimi tarkoittaa suomeksi saaristoa. Öja on Suomen kaikkien aikojen kunnista ainoa, jonka nimi alkaa ö-kirjaimella myös suomenkielisessä käytössä, sillä millään Suomen kunnalla ei ole ollut ö-alkuista suomenkielistä nimeä ja Öja on ainoa ö:llä alkava niistä kaikkien aikojen Suomen kunnannimistä, joille ei ole ollut suomenkielistä vastinetta. Suomen kaikkien aikojen kunnista aakkosjärjestyksessä suomen kielen kannalta Öja sijoittuu viimeiseksi, mutta ruotsinkielisistä Suomen kuntien nimistä kaksi nykyistä nimeä, Östermark (Teuva) ja Övertorneå (Ylitornio) sekä yksi entinen nimi, Övermark (Ylimarkku), sijoittuvat vielä myöhemmäksi.
Bodö, Finholm, Hagafolk, Knivsund, Krokvik, Långö, Mjosund, Tallbacka, Tankar, Tjäru
Vuoden 1960 taajamarajauksen mukaan Öjan taajamat olivat Knifsund (310 asukasta) ja Norra Långö (225 asukasta, osa Luodon puolella).
Anki Lindqvist
Agneta Elisabeth (Anki) Lindqvist (27. syyskuuta 1945 Helsinki – 15. marraskuuta 2007 Muonio) oli suomalainen muusikko sekä tv-ohjaaja ja -tuottaja. Hänen yhtyeitään olivat muun muassa Cumulus ja Anki, Bosse ja Robert -trio. Hän julkaisi myös useita soololevyjä.
Anki sijoittui toiseksi "Nuorten tanssihetki" -laulukilpailussa 16-vuotiaana ja ensimmäinen single "Neiti yksinäinen / Olkoon niin" ilmestyi vuonna 1962. 1960-luvulla syntyivät myös muun muassa hitit "Ne kesäyöt", "Sunny", "Vanhan korpin varjo", "Niin aikaisin" ja "Jos nyt menet pois". Ankin keskeisintä tuotantoa olivat Laulelmat ja folk-musiikki. Anki esiintyi folk-henkisen Anki, Bosse ja Robert -trion kanssa vuosina 1964–1968. Triolta ilmestyi "Anki Bosse & Robert" -niminen ensialbumi vuonna 1964. Anki oli myös ahkerasti mukana kesäkiertueilla: muun muassa Danny-show’ssa 1966, omassa kesäshow’ssaan 1968 (taustabändinä Silvery) ja Kirkan ja Eero Raittisen kanssa 1969. Vuonna 1969 hän vieraili Svenska teaternin Hair-musikaalissa. Anki oli myös mukana Syksyn Sävel -kilpailussa ja (1968) Euroviisukarsinnoissa (1968).
1970-luvulla Anki teki muutaman soololevyn, mutta esiintyi ja levytti enemmän Cumulus-yhtyeessä. Cumulus osallistui Syksyn Sävel -kilpailuun vuosina 1971–1973, 1976–1977 ja 1981 ja Anki lisäksi soololaulajana 1972 ja 1974. Cumuluksen suurimmat hitit ovat vuonna 1977 levytetyt ”Marseillen poika” ja ”Höstvisa” / ”Syyslaulu”, jonka ruotsinkielinen versio myi Ruotsissa yli 70 000 kappaletta.
Anki sävelsi ja sanoitti runsaasti tuotantoaan. Hän levytti ja esiintyi 2000-luvulle saakka, mutta päätyökseen hän toimi vuodesta 1980 lähtien viihdeosaston ohjaajana ja tuottajana YLE FST:ssä, jossa hän oli aloittanut freelancerina jo 1969, valmistuttuaan Taideteollisen oppilaitoksen kamerataiteen osastolta.
Viimeisin levytys, EP-levy "Linnut / Fåglarna" on vuodelta 2003. Yhteensä Ankilta ilmestyi 15 soololevyä, 16 levyä "Cumulus"-yhtyeen kanssa ja neljä levyä "Anki, Bosse & Robert" -trion kanssa. Hän sävelsi äitinsä, kirjailija Marita Lindquistin tekstejä.
Anki Lindqvistin aviopuoliso oli Rauno Laiho, joka toimi kuvaajana mm. TV 1:ssä. Laiho on kuvannut kaikki Ankin FST:ssä tekemät ohjelmat.
Riistavesi
Riistavesi oli Pohjois-Savossa sijainnut Suomen kunta. Se liitettiin Kuopion kaupunkiin kuntaliitoksen yhteydessä vuonna 1973.
Riistaveden naapurikunnat olivat Juankoski, Kuopio, Siilinjärvi, Tuusniemi ja Vehmersalmi.
Riistaveden keskustaajama Melalahti sijaitsee valtatie 9:n varrella, ja siellä on noin 2 000 asukasta (2006). Eino Pitkäsen ja Harry W. Schreckin suunnittelema Riistaveden tiilikirkko on vuodelta 1934.
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Riistaveden väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1930–1970.
Riistaveden seurakunta perustettiin vuonna 1924, jolloin siihen liitettiin Kuopion maaseurakunnasta alue, jossa oli 1 928 asukasta ja Tuusniemen seurakunnasta alue, jossa oli 511 asukasta.
Vuosien 1960 ja 1970 taajamarajauksissa Riistaveden ainoa taajama oli kuntakeskus Melalahti, jossa oli 335 asukasta vuonna 1960 ja 308 asukasta vuonna 1970.
Riistaveden pitäjäruoaksi nimettiin 1980-luvulla rantakala.
Degerby
Degerby on entinen Suomen kunta Uudellamaalla. Se kuuluu nykyään Inkooseen.
Degerby itsenäistyi omaksi kunnaksi Inkoosta vuonna 1867. Kappeliseurakunta oli perustettu kolme vuotta aiemmin. Itsenäisen seurakunnan aseman Degerby sai vuonna 1923. Kirkonkylään valmistui uusi kirkko vuonna 1932.
Suurin osa Degerbyn alueesta jäi Neuvostoliitolle vuonna 1944 vuokratulle Porkkalan vuokra-alueelle. Vuoden 1946 alussa Degerbyn kunta liitettiin Inkooseen. Silloinen liitos koski Suomelle kuulunutta aluetta, joka oli 13,4 km. Porkkalan vuokra-alue palautettiin Suomelle 1956 ja entisen Degerbyn kunnan pääosa eli 74,5 km liitettiin myös Inkooseen vuoden 1957 alussa.
Tieto luovutettavan alueen evakuoinnista tuli tiistaina 19. syyskuuta 1944 ja evakuointi tuli saattaa päätökseen torstaina 28. syyskuuta, viimeistään keskiyöllä. Perjantaina alue luovutettiin Neuvostoliiton joukoille.
Rami Kuusinen
Rami Kuusinen (1963 Luhanka – 29. marraskuuta 1996 Lahti) oli suomalainen musiikkitoimittaja ja -kustantaja, joka oli yksi musiikkilehti "Rumban" perustajista.
Luhangassa syntynyt ja nuoruutensa Lahdessa asunut Kuusinen julkaisi 1970- ja 1980-lukujen taitteessa omakustannelehti "Aivopesua". Kuusinen teki Aivopesuun haastattelun Hilse-lehden Kimmo Miettisestä, joka vastavuoroisesti otti Kuusisen oman lehtensä avustajaksi.
Hilseen jälkeen Kuusinen ja Miettinen tekivät ja julkaisivat muutaman numeron Ohari-nimistä huumorilehteä, jossa oli muun muassa Kuusisen piirroksia. Heillä oli myös kaksi C-kasettia julkaissut huumoriprojekti nimeltä Erkki & Aulis. Poko Rekords julkaisi äänitteet "Synti ja syöpä" (1982) ja "Synti ja syöpän pojan koston paluu" (1984) yhteisjulkaisu-CD:nä vuonna 2006.
Kuusisen ja Miettisen seuraava yhteinen lehti oli Miettisen kehittelemä Bambi, jota vuonna 1982 alkoi kustantaa Soundi-lehteäkin kustantanut Fanzine. Lehden kaksi ensimmäistä numeroa menivät kuitenkin niin huonosti kaupaksi, että Fanzine luopui sen kustantamisesta. Lehtensä seuraavien numeroiden julkaisua varten Kuusinen ja Miettinen perustivat kommandiittiyhtiön nimeltä Kumi-Kustannus. Bambin julkaiseminen lopetettiin viidennen numeron jälkeen vuonna 1983. Kumi-Kustannuksella oli myös levymerkki Kumibeat, joka julkaisi 1980-luvulla musiikkia muun muassa Juliet Jonesin Sydämeltä ja The Dogs D'Amourilta.
Rumban ensimmäinen numero ilmestyi marraskuussa 1983 ja sitä olivat Kuusisen ja Miettisen ohella päätoimittamassa Hilseen entinen avustaja Leena Lehtinen ja lahtelaisen Vau!!-yhtyeen laulajana levyttänyt Kari Kivelä, joka oli aiemmin avustanut Kuusisen Aivopesua. Aluksi lehdellä oli siis neljä päätoimittajaa, kunnes Kuusinen vakiintui lehden ainoaksi päätoimittajaksi. Kuusisen päätoimittajakaudella ilmestyi kolmisensataa Rumbaa. Kuusinen kuoli marraskuussa 1996. Hän oli ensimmäisen kerran sairastunut vakavasti vuonna 1987, jolloin hänellä todettiin aivokasvain.
Kuusisen yhtenä suurena intohimona oli myös rakkaus urheilua, etenkin jääkiekkoa ja jalkapalloa kohtaan. Jalkapalloa Kuusinen pelasi, yhtenä perustajajäsenistä Rumba Ragulins joukkueessa.
Genaakkeri
Genaakkeri on purjehduksessa käytettävä purjetyyppi.
Genaakkeri on nykyaikainen purje, jota voidaan pitää spinaakkerin ja genuan hybridinä. Se on epäsymmetrinen (vrt. spinaakkeri), kolmiomainen, keskeltä pullistuvaksi leikattu, yhdestä kulmasta maston huippuun kiinnittyvä ja kahdesta muusta kulmasta veneen juoksevalla köysistöllä (eli rikillä) hallittava purje.
Spinaakkerista ja epäsymmetrisestä spinaakkerista genaakkerin erottaa se, että sille ei ole erillistä puomia, vaan se jalustetaan veneen keulaan tai puomilla ulos veneen keulasta.
Usein genaakkeri jalustetaan keulasta ulommaksi, erilliseen kokkapuuhun (buksprööti). Tällä tavoin se on helpommin käsiteltävissä myötäkäännöksissä, jiipeissä, kun halssikulma on selvästi etustaagin ulkopuolella.
Genaakkeri on tarkoitettu venetyypistä ja purjeen leikkauksesta riippuen lähinnä sivutuuleen tai sivumyötäiseen purjehtimiseen.
Esimerkkejä genaakkerilla varustetuista kilpapurjeveneistä:
Genaakkerin pinta-alan voi karkeasti laske alla olevalla kaavalla.
Area = ((SLU + SLE) * (0.25 * SF))+((SMG - 0.5 * SF) * ((SLU + SLE)/3))
Isopurje
Isopurje on yksi purjealuksen purje, yleensä raakapurje, kahvelipurje, bermudapurje tai latinalaispurje riippuen aluksen takilaratkaisusta. Aikoinaan isopurje oli laivan selvästi isoin purje. Kun purjeita lisättiin ja uusien purjeiden pinta-ala kasvoi, nimitys jäi tarkoittamaan pisimmän maston eli "isonmaston" alaosassa olevaa entistä pääpurjetta.
Nykyisissä purjeveneissä isopurje on yleensä kolmiomainen, etuliesmasta veneen mastoon ja alaliesmasta puomiin kiinnitty bermudapurje. Isopurje on veneen tai laivan suurimpia ja, paitsi isoissa raakatakiloiduissa laivoissa, tärkeimpiä purjeita. Sitä suurempia voivat olla veneestä riippuen lähinnä spinaakkeri ja genaakkeri, vanhoissa purjelaivoissa joskus "märssypurjeet".