hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Mark Thatcher
Sir Mark Thatcher, 2nd Baronet (s. 15. elokuuta 1953) on brittiläinen liikemies ja poliitikko, Sir Denis Thatcherin ja paronitar Margaret Thatcherin ainoa poika. Hänellä on myös kaksoisisar Carol Thatcher.
Thatcher meni naimisiin texasilaisen miljonääri Theodore C. Burgdorfin tyttären Diane Burgdorfin kanssa 1987. He tapasivat Thatcherin ollessa Lotus Carsin edustaja Yhdysvalloissa. Pariskunta muutti myöhemmin Etelä-Afrikkaan. Thatcher on myöhemmin ollut rakennusalalla Lähi-idässä ja tehnyt jalokivikauppaa.
Pelkän peruskoulun käyneen Thatcherin omaisuus on noin 60 miljoonaa puntaa.
Hänen sanotaan saaneen 12 miljoonan välityspalkkion 20 miljardin BAE:n asekaupoista Saudi-Arabiaan sekä välityspalkkion Cementation-yhtiön 300 miljoonan punnan kaupoista Omaniin, paronitar Thatcherin suositeltua rakennusyhtiötä sulttaanille.
Thatcher harrastaa moottoriurheilua ja perusti 1977 Mark Thatcher Racingin, joka ei menestynyt erityisen hyvin. Vuonna 1982 hän osallistui Pariisi–Dakar-ralliin, jossa eksyi kuudeksi päiväksi aavikolle.
Etelä-Afrikassa Thatcheria syytettiin vallankaappauksen suunnittelusta Päiväntasaajan Guinean presidentti Teodoro Obiang Nguema Mbasogoa vastaan ja palkkasotureiden rahoittamisesta. Hän sai 265 000 punnan sakot ja neljä vuotta ehdollista vankeutta.
HSPA
High-Speed Packet Access (HSPA) on matkapuhelinviestintäprotokollien kokoelma, joka laajentaa ja parantaa olemassa olevien UMTS-protokollien suorituskykyä. Kaksi standardia HSDPA ja HSUPA on jo perustettu ja työ on käynnissä uusien standardien Evolved HSPA ja HSOPA parissa.
HSDPA parantaa alasuuntaisen linkin (eli tiedonsiirto tukiasemalta päätteeseen) suorituskykyä teoriassa jopa 14,4 Mbit/s nopeuteen asti. Käyttöönotetut verkot tarjosivat elokuussa 2007 7,2 Mbit/s nopeuksia maailmalla ja Suomessa korkeintaan 3,6 Mbit/s nopeuksia. Kesäkuussa 2010 Suomessa yllettiin teoriassa 7,2 Mbit/s nopeuteen. HSDPA:n nopeus mahdollisti mokkuloiden yleistymisen. Seuraava kehitysaskel oli HSPA+, johon verkot päivitettiin vuosien 2009–2013 aikana.
HSUPA tarjoaa parannetun yläsuuntaisen linkin (eli tiedonsiirto päätteeltä tukiasemalle) suorituskyvyn teoriassa jopa 5,76 Mbit/s nopeuteen asti, mutta alkuvaiheessa Suomen operaattorit tukivat 1,4 Mbit/s nopeutta. HSUPA-verkot laajenivat 2008–2009 aikana, ja toimivat myös 900 MHz taajuudella.
Evolved HSPA (HSPA+) määritettäneen 3GPP release 7:ssä, jonka odotetaan valmistuvan kesällä 2007. Se tuo mukanaan yksinkertaistetun IP-pohjaisen arkkitehtuurin mobiiliverkolle.
Johan De Moor
Johan De Moor (s. 17. lokakuuta 1953) on belgialainen sarjakuvapiirtäjä. Hänen isänsä Bob De Moor, oli myös sarjakuvapiirtäjä. Suomennettu Kaspar Keskiyö.
Earl Pomeroy
Earl Pomeroy (s. 2. syyskuuta 1952) on yhdysvaltalainen poliitikko ja lakimies Pohjois-Dakotasta. Demokraattipuolueen kongressiedustaja hän oli vuodesta 1993 vuoteen 2011.
Pomeroy valittiin Pohjois-Dakotan edustajainhuoneeseen 1980. Hän äänesti Irakin sodan puolesta 2002 ja kannatti lisäjoukkojen lähettämistä 2007.
Philippe Francq
Philippe Francq (syntynyt 13. joulukuuta 1961, Etterbeek) on belgialainen sarjakuvapiirtäjä. Vuodesta 1990 piirtänyt Jean Van Hammen kirjoittamaa sarjaa "Largo Winch".
Ludvig Wennervirta
Ludvig Wennervirta (sukunimi vuoteen 1926 Wennerström; 6. syyskuuta 1882 Porvoo – 18. toukokuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen taidehistorioitsija ja kriitikko. Hänet tunnetaan modernin taiteen vastustajana.
Ludvig Wennervirran vanhemmat olivat rovasti Ludvig Alexander Wennerström ja Naimi Gustava Hedberg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1903 ja opiskeli taidehistoriaa Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian maisteriksi 1908 ja lisensiaatiksi 1931. Vuonna 1930 hän väitteli filosofian tohtoriksi aiheenaan goottilainen monumentaalimaalaus Länsi-Suomen ja Ahvenanmaan kirkoissa. Wennervirta oli taidearvostelijana useissa helsinkiläisissä sanomalehdissä vuosien 1909–1944 välillä ja hän oli Teknillisen korkeakoulun taidehistorian ylimääräisenä opettajana 1930–1945. Hän toimi Helsingin yliopistossa taidehistorian dosenttina 1932–1948 välisenä aikana. Wennervirta oli Suomen taiteilijaseuran puheenjohtajana 1922–1932 ja seuran kunniajäsenenä vuodesta 1952. Hän oli myös Suomen taidejärjestöjen liiton puheenjohtajana 1948–1953 ja liiton kunniajäsenenä vuodesta 1952. Vuonna 1952 hänelle myönnettiin professorin arvonimi.
Wennervirta oli erityisesti suuntautunut kristillisiin aiheisiin, mutta myös mystiikka ja jopa tolstoilaisuus kuuluivat hänen kiinnostuksensa kohteisiin. Erityisen läheistä hänelle oli espanjalaisen El Grecon taide. 1930- ja 1940-luvuilla Wennervirta suhtautui myönteisesti Saksan kansallissosialistiseen ideologiaan.
Wennervirta oli naimisissa 1909–1935 Siiri Laila Gummeruksen kanssa. Avioeron jälkeen hän meni uusiin naimisiin 1935 hammaslääkäri Erna Viola (Aija) Forsellin (1897–1969) kanssa. Ludvig ja Aija Wennervirran keräämä taidekokoelma on lahjoitettu Hämeenlinnan taidemuseoon.
Malaijanpiikkisika
Malaijanpiikkisika ("Hystrix brachyura") on piikkisikojen heimoon kuuluva jyrsijä. Laji elää kaakkoisessa Aasiassa Nepalista Indonesiaan. Malaijanpiikkisika on yöeläin, joka asuu päivät maanalaisisissa koloissa.
Malaijanpiikkisikaa voi tavata levinneisyysalueellaan kaikenlaisista metsistä, joissa se yöaikaan etsii syötäväksi juuria, kaarnaa ja hedelmiä metsän aluskerroksesta. Malaijanpiikkisika on muiden piikkisikojen tapaan piikkien peitossa. Ruumiin etuosan piikit ovat lyhyitä ja ruskeita, mutta ne muuttuvat selkäpuolella pitkiksi ja teräviksi. Hännän alueella nämä ontot piikit muodostavat helistimen, jota heiluttamalla eläin voi osoittaa ärtyisyyttään ja antaa varoituksen ennen hyökkäystä.
Malaijanpiikkisian alalajia himalajanpiikkisikaa ("Hystrix brachyura hodgsoni", aiemmin oma lajinsa "Hystrix hodgsoni") on istutettu Isoon-Britanniaan.
Juha Kärkkäinen
Juha Kärkkäinen (s. 31. maaliskuuta 1967 Kiuruvesi) on suomalainen liikemies ja lehtikustantaja, joka omistaa viidellä paikkakunnalla toimivan tavarataloketju J. Kärkkäinen Oy:n. Lisäksi hän kustantaa "KauppaSuomi" -ilmaisjakelulehteä. Kärkkäinen on julkaisemiensa juutalaisvastaisten kirjoitusten johdosta saanut tuomion kiihottamisesta kansanryhmää vastaan. Hän on myös yksi uusnatsijärjestö Suomen Vastarintaliikkeen tukijoista.
Maanviljelijäperheeseen syntynyt Kärkkäinen aloitti liikemiesuransa vuonna 1988 kiertävänä torikauppiaana. Ensimmäisen oman myymälänsä hän avasi Ylivieskaan vuonna 1991. Vuonna 2009 yritys hakeutui velkasaneeraukseen. Nykyään J. Kärkkäinen Oy on Suomen neljänneksi suurin halpahalliketju, jolla on liikkeet Ylivieskassa, Oulussa, Iissä, Lahdessa ja Jyväskylässä. Lisäksi Kärkkäisen omistuksessa on ravintoloita, autohuoltamoita, kiinteistökehitysyhtiö ja ilmaisjakelulehti. Hänet tunnetaan myös sijoittajana. Kärkkäisen sijoituskumppaneihin on kuulunut muun muassa pääministeri Juha Sipilä.
Hän asuu puolisonsa kanssa Ylivieskassa. Perheessä on 10 lasta. Vuonna 2014 Ylivieskan kaupunki palkitsi Kärkkäisen ansioistaan "Pro Ylivieska" -mitalilla.
"Helsingin Sanomien" julkaisemassa artikkelissa Kärkkäinen kuvataan maailmankatsomukseltaan äärioikeistolaiseksi, joka radikalisoitui vietettyään vuodet 2006–2007 Yhdysvalloissa. Suomeen palattuaan hän lakkautti yrityksensä "Iso Magneetti" -mainoslehden ja perusti tilalle rasistisia ja juutalaisvastaisia kirjoituksia julkaisevan "Magneettimedian", jonka päätoimittajaksi Kärkkäinen ryhtyi. Myöhemmin hän alkoi myös tekemään yhteistyötä uusnatsien kanssa.
Vuonna 2013 Kärkkäinen tuomittiin "Magneettimediassa" julkaistujen juutalaisvastaisten kirjoitusten vuoksi sakkorangaistukseen kiihottamisesta kansanryhmää vastaan. Rovaniemen hovioikeudessa Kärkkäisen todistajana oli Suomen Vastarintaliikkeen silloinen johtaja Juuso Tahvanainen. Tuomion myötä Kärkkäinen luopui "Magneettimediasta" ja perusti tilalle uuden "KauppaSuomi"-ilmaisjakelulehden, jossa on myös julkaistu juutalaisvastaisia kirjoituksia. "Magneettimedia" jatkoi verkkojulkaisuna ja vuonna 2015 Kärkkäinen luovutti sen oikeudet Suomen Vastarintaliikkeelle. Tuomion johdosta Kärkkäinen myös erosi yrityksensä toimitusjohtajan tehtävästä neljän kuukauden ajaksi, mutta palasi jälleen lokakuussa 2013 uuden toimitusjohtajan irtisanottua itsensä. Tammikuussa 2017 paljastui, että Kärkkäinen oli toimittanut eri valmistajien tuotteita myyntiin Suomen Vastarintaliikkeen verkkokauppaan.
Kärkkäisen tavarataloissa myydään muun muassa yhdysvaltalaisen antisemitistin ja valkoisen ylivallan kannattajan David Duken tunnettua propagandakirjaa "Juutalainen ylivalta". Kärkkäisen julkaisemiin juutalaisvastaisiin teksteihin ovat ottaneet kantaa myös Israelin Suomen suurlähettiläs sekä juutalaisvastaisuutta tutkiva yhdysvaltalainen Simon Wiesenthal Center, joka vaati kannanottoa presidentti Sauli Niinistöltä.
Pelasgos
Pelasgos (, ) viittaa kreikkalaisessa mytologiassa useampaan eri henkilöön:
Forum Transitorium
Forum Transitorium eli Forum Nervae oli forum, joka yhdisti Forum Romanumin ja Suburan antiikin Roomassa. Keisari Domitianus antoi rakentaa forumin, ja Nerva vihki sen käyttöön vuonna 97 Domitianuksen kuoleman jälkeen. Aikaisemmin paikalla sijaitsi Argiletum-katu, jolla oli sijainnut yksityistaloja. Forumin pituus oli noin 120 metriä ja leveys noin 40 metriä. Forumilla sijaitsi Minervan temppeli, joka vihittiin käyttöön samaan aikaan kuin itse forum.
Garou
Pierre Garand (s. 26. kesäkuuta 1972 Sherbrooke, Québec), joka paremmin tunnetaan taiteilijanimellä Garou, on kanadalainen laulaja. Garand nousi kuuluisuuteen näyteltyään Quasimodon roolia vuoden 1998 syyskuussa ensi-iltansa saaneessa musikaalissa "Notre-Dame de Paris". Musikaalin jälkeen Garandin on onnistunut luoda menestyksekäs kansainvälinen pop-musiikki-ura. Hänen ensimmäinen albuminsa, "Seul", julkaistiin vuonna 2000.
Anna Tabanina
Anna Vladimirovna Tabanina (, s. 9. kesäkuuta 1978) on venäläinen näyttelijä. Hänet tunnetaan erityisesti televisiosarjan Anastasia ruhtinatar Liza Dolgorukajan osasta.
Anna Tabanina valmistui 1998 Leningradin valtiollisesta teatteri-instituutista. Vuoteen 2000 hän teki rooleja lähinnä nuorisoteatterin näyttämöllä Fontankalla Pietarissa. Siitä alkaen hän on työskennellyt ART-Piter-yhtiön palveluksessa ja ollut mukana lähinnä televisiosarjoissa.
Jean-Baptiste Accolay
Jean-Baptiste Accolay (17. huhtikuuta 1833 – 19. elokuuta 1900) oli belgialainen pedagogi, viulisti, kapellimestari ja säveltäjä. Hänet muistetaan yhä a-mollikonsertostaan (1868), jota käytetään varsinkin viulunsoiton opetuksessa. Konserton ovat soittaneet useat maailmankuulut viuluvirtuoosit, kuten Itzhak Perlman.
Rauma Blues
Rauma Blues on vuosittain heinäkuussa Raumalla järjestettävä blues-musiikin festivaali.
Festivaalin järjestää aatteellinen yhdistys Rauma Blues '86 r.y, joka perustettiin vuonna 1986 ensimmäisen konsertin onnistumisen myötä.
Festivaaleilla on esiintynyt vuosien saatossa monia Suomessa tuntemattomampia, mutta maailmalla arvostettuja alan supertähtiä. Ulkomaalaisista bluesin taitajista Rauma Bluesin lavalle ovat kavunneet muun muassa The Mannish Boys, Buckwheat Zydeco, Irma Thomas, North Mississippi Allstars, Snooks Eaglin, Sonny Landreth, Solomon Burke, Jody Williams, Robert Randolph, Charlie Musselwhite, James Cotton, Magic Slim, Rod Piazza, Southside Johnny sekä Roy Rogers.
Kotimaisia esiintyjiä ovat olleet muun muassa T. Leino, Dave Lindholm, Pepe Ahlqvist, Erja Lyytinen ja Honey B & T-Bones.
24. Rauma Blues järjestettiin 10-11.07.2009. Pääteemana oli New Orleans, ja teemaa noudattaen Raumalle oli saatu pääesiintyjäksi Grammy-voittaja Dr. Johnin, jonka piti alun perin tulla Raumalle Lower 911 -bändinsä kanssa, mutta viime hetken sairastumisen takia "tohtori" vetikin setin yksin. Muut pääkonsertissa esiintyneet olivat energinen Janiva Magness, Orleansin pienisuuri poika Little Freddie King, maailman parhaaksi naiskitaristiksi kehuttu Sue Foley sekä suomibluesia edustava Tokela & Hoedown -kombinaatio. Pelkästään klubilla esiintyi lisäksi raumalaista osaamista edustava moninkertainen blueskävijä Big Yellow.
Rauma Bluesin konsertteja on pidetty vuosien saatossa ainakin yhdeksässä eri paikassa. Keväällä 2006 sama yhdistys järjesti myös Rauma Winter Blues -tapahtuman, joka onkin jäänyt sillä saralla ainoaksi.
Rauma Blues 2009
Päälava:
Iltaklubi
Rauma Blues 2008
Päälava:
Iltaklubi:
Rauma Blues 2007
Päälava: 
Iltaklubi:
Petr Altrichter
Petr Altrichter (s. 1951) on tšekkiläinen kapellimestari. Hän on toiminut vuosina 1997–2001 Liverpoolin kuninkaallisten filharmonikkojen ylikapellimestarina ja johtaa nykyisin vuodesta 2002 Brnon filharmonikkoja.
Altrichter teki Britannian-debyyttinsä vuonna 1993. Hän on esiintynyt johtamiensa orkesterien kanssa laajalti eri puolilla Eurooppaa ja Yhdysvalloissa, mutta myös mm. Japanissa, Taiwanilla ja Puerto Ricolla.
Ennen tuoreempia virkojaan Altrichter saavutti jo vuosina 1990–1992 mainetta Prahan sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina. Hän on tehnyt myös vierailevia esiintymisiä.
Rounders – ässä hihassa
Rounders – ässä hihassa on vuonna 1998 ensi-iltansa saanut pokeriaiheinen elokuva. Elokuvan ohjasi John Dahl, pääosissa näyttelevät Matt Damon ja Edward Norton. Elokuva tuotti kohtalaisesti tuloja julkaisun jälkeen. Texas hold 'emin suosion kasvaessa elokuvasta on kehittynyt kulttihitti.
Elokuva kertoo kahdesta kaveruksesta, joiden pitää voittaa nopeasti riittävästi rahaa pokerilla selvitäkseen suurista veloistaan. Elokuvan nimen termi ”rounder” tarkoittaa korttipeleillä elantonsa ansaitsevaa uhkapeluria.
Kymmenkertainen WSOP-voittaja Johnny Chan esittää itseään elokuvassa.
Eiji Ōue
Eiji Ōue (; s. 3. lokakuuta 1957) on japanilainen kapellimestari. Hän syntyi Hiroshimassa ja opiskeli musiikkia Tōhō Gakuen -koulussa sekä Seiji Ozawan kutsusta Tanglewood Music Centerissä.
Eiji Ōue tapasi Leonard Bernsteinin ja voitti vuonna 1980 Tanglewoodin Koussevitzky-palkinnon.
Ōue toimi vuoteen 1995 Erien filharmonikkojen ylikapellimestarina ja johti sen jälkeen vuoteen 2002 Minnesotan orkesteria. Vuonna 2003 hän seurasi yli puoli vuosisataa Osakan filharmonikkoja johtanutta Takashi Asahinaa tämän virassa.
Ōue on tehnyt myös lukuisia vierailevia esiintymisiä ja Bayreuth-debyyttinsä vuonna 2005.
Michal Šanda
Michal Šanda (s. 10. joulukuuta 1965 Praha) on tšekkiläinen kirjailija.
Puranat
Puranat ovat kokoelma hindulaisia tekstejä, jotka on kirjoitettu 400–1000 -luvuilla, joskin suullisesti materiaali lienee ollut olemassa osin jo 400-luvulta eaa. lähtien. Puranat kirjoitettiin Veda-uskonnon jumalten tuomiseksi kansan pariin. Tekstit on yleensä kirjoitettu kertomusten muotoon, ja ne ilmentävät Vedojen etiikkaa myyttien, sankaritekojen ja vertausten kautta. Puranat oli tarkoitettu tavalliselle kansalle, joka ei voinut lukea oppineiden käytössä olevia Vedoja. Siten ne eivät ole kaunokirjallisesti taidokkaita, vaan hyvin arkisesti kirjoitettuja. Puranat levisivät aluksi kiertävien runonlaulajien kautta, kunnes ne kirjoitettiin ylös.
Varsinaisia puranoita on 18 kappaletta. Niille jokaiselle on lisäksi olemassa "lisä-purana" eli "upapurana".
18 (luku)
18 (kahdeksantoista) on kokonaisluku, joka tulee ennen yhdeksäätoista, ja seitsemäntoista jälkeen.
Martin PBM Mariner
Martin PBM Mariner oli toisen maailmansodan aikainen yhdysvaltalainen pommittaja ja lentovene, joka suunniteltiin korvaamaan PBY Catalina. Koneen toimintamatka oli 4 800 kilometriä, ja sitä valmistettiin 1 366 kappaletta. Ensimmäinen koelento suoritettiin 18. helmikuuta 1939 ja palvelukseen tyyppi tuli syyskuussa 1940.
Koneessa oli viisi tykkitornia ja moottorikoteloihin sijoitetut pommikuilut. PBM-1-tyyppi oli varustettu sisäänvedettävillä laskeutumiskellukkeilla, jotka oli saranoitu sisälaitaan, kun taas PBM-3:ssa oli kiinteät kellukkeet. PBM-3:n runko oli 91 senttimetriä pidempi kuin PBM-1-tyypin.
Yhdistyneen kuningaskunnan kuninkaalliset ilmavoimat hankki vuonna 1943 32 Marineria tyyppimerkinnällä Mariner GR.Mk I, mutta ei kuitenkaan käyttänyt niitä operaatioissaan ja palauttikin osan koneista Yhdysvaltain laivastolle, minkä lisäksi 12 konetta siirrettiin Australian ilmavoimille sotilaskuljetuskäyttöön.
Alankomaiden laivasto hankki seitsemäntoista PMB-5a Marineria vuoden 1955 lopulla palvelemaan entiseen Alankomaiden Uuteen-Guineaan. Muutaman koneille sattuneen onnettomuuden jälkeen Alankomaat poisti ne käytöstä vuoden 1960 tammikuussa.
Massospondylus
Massospondylus ("massiivinen nikama") oli keskikokoinen kasvinsyöjäprosauropodi, joka eli 205–194 miljoonaa vuotta sitten varhaisjurakaudella. Tämän dinosauruksen fossiileja on löydetty nykyisestä Pohjois-Amerikasta sekä Etelä-Afrikasta, Lesothosta ja Zimbabwesta. 
"Massospondylus" liikkui enimmäkseen neljällä raajalla, mutta pystyi liikkumaan myös kahdella raajalla. Se kasvoi viisi metriä pitkäksi. 
"Massospondyluksella" oli pieni pää ruumiin kokoon nähden, lyhyempi ja matalampi kuin "Plateosauruksella". Kaula oli pitkä, kuten prosauropodeilla yleensäkin. "Massospondylus" oli kevytrakenteisempi kuin Plateosauridae-heimon dinosaurukset, mutta raskasrakenteisempi kuin Anchisauridae-heimoon kuuluvat prosauropodit. 
Sillä oli terävät peukalonkynnet, joita se käytti ravinnon hankintaan ja puolustukseen. Peukalonkynnet tulivatkin tarpeeseen, sillä samaan aikaan Pohjois-Amerikassa eli myös teropodi "Dilophosaurus".
Richard Owen nimesi tämän prosauropodin vuonna 1854 Etelä-Afrikasta löydetyistä jäännöksistä. Yli 80 osittaista "Massospondyluksen" luurankoa on löydetty, joten se on yksi tunnetuimmista prosauropodeista. Lisäksi munia sisältävä pesä on löydetty, jonka uskotaan kuuluneen "Massospondylukselle". Munien sisältä löydettiin vanhimmat tunnetut dinosauruksen alkiot.
"Massospondylus" näytti selvästi kasvinsyöjältä, mutta 1981 eräs tutkija väitti, että "Massospondylus" ja eräät toiset prosauropodit olisivat lihansyöjiä. "Massospondyluksella" oli poikkeuksellisen pitkät ja vahvat etuhampaat, joissa oli lihaveitsen terää muistuttavat uurteet. 
"Massospondyluksen" ylä- ja alahampaat eivät osuneet vastakkain yhtä tarkasti kuin kasvinsyöjillä, kuten samaan aikaan eläneellä "Lesothosauruksella". Tätä prosauropodia on epäilty myös kaikkiruokaiseksi. Eräs tutkijaryhmä esitti 1985, että "Massospondylus" pystyi syömään lehtiä yhtä hyvin kuin nykyiset leguaanit.
Michael Ansara
Michael Ansara (15. huhtikuuta 1922 Syyria – 31. heinäkuuta 2013) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Ansara syntyi Syyriassa vuonna 1922 ja muutti perheensä mukana Yhdysvaltoihin ollessaan kaksivuotias. Perhe asui aluksi Uudessa-Englannissa, mutta kymmenen vuoden jälkeen he muuttivat Kaliforniaan. Siellä Ansara aloitti lääkärin opinnot Los Angeles City Collegessa, mutta muuttikin pian mielensä ja vaihtoi alansa näyttelemiseen.
Näyttelijän ura alkoi televisiossa 1940-luvulla, jonka aikana Ansara esiintyi sivurooleissa eri elokuvissa. 1950-luvulla hän sai kuitenkin ensimmäisen pääroolin televisiosarjassa "Broken Arrow". Sarja kesti vuodesta 1956 aina vuoteen 1960 asti, jona aikana Ansara esiintyi muissakin televisiosarjoissa, kuten "Law of the Plainsman", "Frontier Doctor" ja "Naked City". Tämän jälkeen hän esiintyi useissa sarjoissa vierailevissa rooleissa, ja erityisesti Ansara muistetaan tieteissarjojen rooleista kuten komentaja Kang ("Star Trek"), Elric ("Babylon 5") ja Killer Kane ("Buck Rogers in the 25th Century"). Hän toimi myös DC-animaatiouniversumin animaatioissa Pakkasherran äänenä vuosina 1993, 1994, 1997 ja 1999.
Pitkän uransa aikana Ansara sai yhden ehdokkuuden vuonna 1979 elokuvasta "The Manitou", sekä tähden Hollywood Walk of Famelle.
Danny Boyle
Danny Boyle (s. 20. lokakuuta 1956 Radcliffe, Suur-Manchester, Englanti) on englantilainen elokuvaohjaaja ja -tuottaja. Boyle tunnetaan parhaiten elokuvien "Slummien miljonääri", "Trainspotting", "28 päivää myöhemmin" ja "Sunshine" ohjauksesta.
Hän voitti parhaan ohjauksen Oscar-palkinnon elokuvasta "Slummien miljonääri".
Ammunta kesäolympialaisissa 1980
Moskovan kesäolympialaisissa 1980 ammunnassa kilpailtiin seitsemässä lajissa.
Robin Hood (televisiosarja)
Robin Hood on Tiger Aspect Productions -tuotantoyhtiön televisiosarja BBC One -kanavalle. Robin Hoodin perinteisiin legendoihin perustuva sarja sai ensiesityksensä 7. lokakuuta 2006. Se kesti yhteensä kolmen tuotantokauden verran ja sisältää 39 jaksoa. Sarjan viimeinen jakso esitettiin 27. kesäkuuta 2009.
John Dahl
John Dahl (s. 1956 Billings, Montana, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja, joka tunnetaan erityisesti neo-noir-elokuvien "Kill Me Again", "Red Rock West", ja "Tarantella – vaarallinen viettelijätär" ohjauksista.
Dahl on ohjannut myös jaksoja useisiin televisiosarjoihin.
Lähde
Emmanuelle
Emmanuelle on vuonna 1974 julkaistu ranskalainen elokuva, jonka on ohjannut Just Jaeckin. "Emmannuellen" tapahtumat sijoittuvat Thaimaahan, jossa elokuva on myös suurelta osin kuvattu.
"Emmanuellessa" Sylvia Kristel teki läpimurtoroolinsa. Elokuva oli tuottajilleen taloudellinen menestys. Ilmestyessään elokuvan sisältö jakoi voimakkaasti mielipiteitä. Tekijöiden mielestä aihe käsitteli ""uuden, nykyaikaisen vapautuneen naisen fantasioita"", mutta kriittisten arvioiden mukaan se vain heijasteli käsitteen keksineiden miesten omia kuvitelmia siitä, millainen tuon naisen tulisi olla. Elokuva perustuu nimimerkki Emmanuelle Arsanin romaaniin vuodelta 1959. Elokuva on saanut lukuisia jatko-osia.
Suomessa "Emmanuellen" ensi-ilta oli 15. marraskuuta 1974 elokuvateatteri "Rea"ssa. Televisiossa Suomessa elokuva on esitetty kesällä 1987 ja 2000 sekä talvella 2013. Suomessa elokuvasta on leikattu pois minuutin verran, muun muassa osia "lemmiskelystä pöydällä" ja raiskauskohtauksesta. Nykyisin elokuva on Suomessa leikkaamaton.
Kesän 1987 esitys saavutti suuren suosion silloin Neuvostoliittoon kuuluneessa Virossa, jonka pohjoisosiin Suomen television lähetykset näkyivät, vaikka sen katsominen oli kiellettyä. Neuvosto-Viron johtaja Karl Vaino oli kieltänyt Suomen television katsomisen mahdollistavat antennit, kieltoa ei kuitenkaan noudatettu.
Greg
Greg, oikealta nimeltään Michel Regnier, (5. toukokuuta 1931 Ixelles – 29. lokakuuta 1999) oli belgialainen sarjakuvapiirtäjä ja -käsikirjoittaja. Hänen tunnetuin sarjakuvahahmo oli Achille Talon, joka ilmestyi Suomessa nimellä Akilles Jänne.
Greg kirjoitti käsikirjoituksia yhdessä useiden eri taiteilijoiden kanssa. Franquinin kanssa hän teki yhteistyötä sarjojen Piko ja Fantasio sekä Modeste et Pompon () kanssa. Hergén kanssa hän työskenteli kahdessa Tintti-projektissa ("Les Pilules" ja "Tintin et le Thermozéro"), jotka jäivät kuitenkin toteutumatta. Tunnetuimpia, ja myös Suomessa julkaistuja, Gregin luomuksia ovat Akilles Jänne, realistiset jännityssarjat "Bernard Prince" ja "Comanche" (piirtäjänä Hermann) sekä agenttisarja "Bruno Brazil" (piirtäjänä Wiliam Vance).
Romahdus: Miten yhteiskunnat päättävät tuhoutua tai menestyä
Romahdus. Miten yhteiskunnat päättävät tuhoutua tai menestyä (, 2005) on Jared Diamondin kirjoittama yhteiskuntien romahtamista ja menestymistä tarkasteleva kirja. Siinä keskitytään elinympäristön kestokyvyn merkitykseen ratkaisevana, ultimaattisena, tekijänä yhteiskuntien romahtamisessa. Kirjan pääväittämä on, että yhteiskunnat ratkaisevat päätöksillään, säilyvätkö vai tuhoutuvatko ne. Ratkaiseva kysymys on pystyykö yhteiskunta muuttamaan toimintatapoja ja arvojaan elinympäristön kantokyvyn saavuttaessa rajansa.
Diamond esittelee kirjassaan monivaiheisen prosessin, jonka kuluessa yhteiskunta päättää itse selviytymisestään ja tuhoutumisestaan. Diamond kutsuu prosessia tiekartaksi menestykseen.
Kirja on jatkoa Diamondin edelliselle kirjalle "Tykit, taudit ja teräs", jossa käsiteltiin ympäristön vaikutusta eri kulttuurien syntymisessä.
Kimmo Pietiläinen on suomentanut kirjan. Terra Cognita julkaisi sen vuonna 2005.
Naisen logiikka (albumi)
Naisen logiikka on kokoelma-albumi Spede Show -televisiosarjan "Naisen logiikka" -sketseistä. Albumin julkaisi Edel Records vuonna 2002.
Albumi sisältää 22 Hannele Laurin ja Spede Pasasen tulkitsemaan "Naisen logiikka" -sketsiä sekä kaksi musiikkikappaletta. Ensimmäinen musiikkikappale, "This is humor, nimittäin", on kokoelma Spede Pasasen puheista hänen viihdeohjelmistaan disco-tyylisen taustamusiikin siivittämänä. Levyn viimeinen raita, "Uuno on nro 1 (remix)", on discoversio Uuno Turhapuro -elokuvien tunnussävelmästä. Albumilta on jätetty pois kaksi ensimmäistä "Naisen logiikka" -sketsiä: ""Tasauspyörästö"" (sketsin ensiesitys tv:ssä 26. marraskuuta 1984) ja ""2500 pesetaa"" (21. tammikuuta 1985) sekä ""Suuntavilkut"" ja ""Suuntavilkkuselitys"" (21. lokakuuta 1985).
Perkele (yhtye)
Perkele on ruotsalainen punk/Oi!-yhtye, joka perustettiin kellaribändinä Göteborgissa 1993.
Kaksi alkuperäisjäsentä lähtivät yhtyeestä myöhemmin ja vuodesta 1996 Perkeleessä on kolme jäsentä, Ron (laulu ja kitara), Chris (basso) ja Jonsson (rummut).
Perkeleen ensimmäinen albumi oli nimeltään "Från flykt till kamp", jossa kaikki kappaleet olivat ruotsinkielisiä. Albumilla "Voice of anger" he vaihtoivat kielen englanniksi, mutta tekevät myös silloin tällöin ruotsinkielisiä kappaleita levyilleen. Levyllä Längtan (2008) on myös muutama suomenkielinen kappale: "Irwin", "Muistot" ja Irwin Goodmanin "Rentun Ruusu".
Perkele kuuluu "Bandworm Records" -nimiseen levy-yhtiöön.
Perkeleen musiikillisia vaikuttajia ovat muun muassa The Who, Rolling Stones, Iron Maiden, Motörhead, Danzig, Klamydia, Reijo Taipale ja Irwin Goodman
John Frankenheimer
John Michael Frankenheimer () oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hän kuoli aivoverenkiertohäiriöön 72 vuoden iässä.
Ammunta kesäolympialaisissa 1984
Los Angelesin kesäolympialaisissa 1984 ammunnassa kilpailtiin kuudessa miesten lajissa, kolmessa naisten lajissa ja kahdessa yhteisessä lajissa.
Ylpeys ja ennakkoluulo (vuoden 1995 televisiosarja)
Ylpeys ja ennakkoluulo ("Pride and Prejudice") on brittiläinen televisiosarja vuodelta 1995. Se perustuu Jane Austenin samannimiseen romaaniin, joka julkaistiin alun perin 1813.
Romaanista on tehty lukuisia tv- ja elokuvasovituksia. Tämä oli jo kuudes BBC:n tekemistä televisioversioista. Aiemmat BBC:n tuottamat tv-sovitukset oli esitetty vuosina 1938, 1952, 1958, 1967 ja 1980.
Kuusiosaisen minisarjan pääosia näyttelivät Jennifer Ehle Elizabeth Bennetinä ja Colin Firth herra Darcyn roolissa. Sen tuotti BBC yhdysvaltalaisen A&E Networkin tarjotessa jonkin verran lisärahoitusta. Kuusi 50–55 minuutin mittaista jaksoa esitettiin ensimmäisen kerran BBC One -kanavalla sunnuntai-iltaisin 24. syyskuuta – 29. lokakuuta 1995. Suuren suosion takia ohjelma uusittiin pian seuraavana vuonna. Uusinnasta tuli jopa "Radio Times" -lehden kansiaihe, mikä on toisen esityksen tapauksessa hyvin harvinaista.
"Ylpeys ja ennakkoluulo" julkaistiin Britanniassa VHS:nä ennen viimeisen jakson alkuperäistä esityspäivää. Myyntiluvut lähtivät huimaan nousuun, sillä monet katsojat halusivat saada tietää lopun etukäteen, vaikka se oli ollut saatavilla kirjamuodossa jo lähes kaksisataa vuotta. Aluksi toimitetut 12 000 kopioita kahden videon julkaisusta myytiin loppuun kahden tunnin sisällä julkaisuhetkestä, ja ensimmäisen viikon loppuun mennessä niitä oli myyty jo 70 000 kappaletta. Sarja on sittemmin julkaistu myös DVD:llä, ensin vuonna 2000, myöhemmin digitaalisesti uudelleenmasteroituna ”10-vuotisjuhlajulkaisuna” syyskuussa 2005 (Suomessa 28.4.2006) ja sen jälkeen Jane Austen Boxissa vuonna 2008.
Minisarja sai osakseen ylistäviä arvioita kriitikoilta. Esimerkiksi "The Independent" -lehden Gerald Gilbert suositteli innolla ensimmäistä osaa lukijoilleen ennen varsinaisten esitysten alkua ja kehui sarjaa ”luultavasti niin hyväksi kuin mahdollista”, kun kyseessä ovat kirjallisuusklassikoiden tv-sovitukset. Myös kuvitteellinen kolumnisti Bridget Jones kirjoitti Bridget Jones’s Diary -tarinoissaan saman lehden sivuilla rakkaudestaan sarjaan.
Sarjan kuvauksiin varattiin 100 päivää. Monet otoksista, joissa Elizabeth tanssi Darcyn kanssa Netherfieldissä, menivät käyttökelvottomiksi kameran linssin eteen juuttuneiden hiusten takia.
Herra Darcyn roolin tähden Firthin hiukset, kulmakarvat ja silmäripset värjättiin. Elizabethia varten käytettiin puolestaan kolmea peruukkia, sillä Ehle on vaaleahiuksinen. Ehle myös värjäsi kulmakarvansa ruskeiksi.
Kuvauksiin käytettiin yli kahtakymmentäneljää paikkaa. Niiden lisäksi rakennettiin kahdeksat studiolavasteet, mukaan luettuna Lambtonin majatalo, valmennustalo ja Merytonin kokoontumishuone. Pemberleyn ulkokohtausten kuvauspaikkana toimi Cheshiren Lyme Park. Myös seuraavia kuvauspaikkoja käytettiin:
Larissa (mytologia)
Larissa () oli kreikkalaisessa mytologiassa thessalialainen nymfi. Pausanias kertoo hänen olleen Pelasgoksen tytär, mutta Dionysios Halikarnassolainen kertoo hänellä ollen Poseidonin kanssa pojat Akhaios, Fthios ja Pelasgos.
Strabon kertoo Larissan olleen Piasoksen, Pelasgian hallitsijan, tytär, johon tämän oma isä rakastui. Piasoksen häpäistyä oman tyttärensä, tämä myöhemmin huomattuaan isänsä kurottavan viinitynnyriin hukutti hänet nostamalla hänet nilkoista sen sisään.
Mothra
Mothra on Godzilla-hahmoon liittyvä fiktiivinen valtava koiperhonen.
Mothra on nähty yli kymmenessä elokuvassa kuten "Mothra vs. Godzilla" (1964) ja "Godzilla vs. Mothra" (1992). Muista hirviöistä poiketen Mothra aiheuttaa vahinkoa vain, jos hänen kaksoiskeijunsa ovat pulassa. Muuten Mothra on hyväntahtoinen hirviö ja on useita kertoja auttanut taistelussa pahoja hirviöitä vastaan.
Elokuvassa "Godzilla Mothra and King Ghidorah Giant Monsters All out of Attack" Mothra sai uuden taustatarinan. Kyseisessä elokuvassa Mothra on yksi kolmesta maan suojelijahirviöstä (toiset ovat King Ghidorah ja Baragon), joiden on ennustettu pysäyttävän suuri pahuus, joka paljastuu Godzillaksi.
Ristinarkun koulu
Ristinarkun koulu oli 7–9 vuosiluokkien oppilaille perusopetusta antava koulu Ristinarkun kaupunginosassa Tampereella. Koulussa toimi rehtorina lukuvuotena 2009–2010 Kirsi Ranta. Koulussa opiskeli lukuvuotena 2009–2010 noin 380 oppilasta ja opettajia koulussa oli 42. Samassa rakennuksessa toimi myös viestinnänopetusta tarjoava Messukylän lukio vuosina 1960–2010. Rakennuksessa toimii edelleen Messukylän kirjasto. Ristinarkun koulu ja Takahuhdin koulu muodostivat yhtenäiskoulun 1.8.2010 alkaen ja sen nimeksi tuli Takahuhdin koulu. Lukuvuosina 2010-2011 Ristinarkun koululle tulivat opiskelemaan myös 5-6 luokkalaiset.
Wohnpark Alt-Erlaa
Wohnpark Alt-Erlaa on suuri asuinalue Itävallan pääkaupungin Wienin 23. kaupunginosassa eli Liesingissä. Arkkitehtuurinsa puolesta se on yksi Wienin huomattavimmista asuinalueista. Asuinalue rakennettiin vuosien 1973 ja 1985 välillä. Alueen omaperäisten terassitalojen suunnittelusta vastasivat arkkitehtitoimistot Harry Glück & Partner, Kurt Hlaweniczka ja Requat & Reinthaller. Asuinalueella on yhteensä noin 3 300 asuntoa.
Pistoolilajit
Pistooliammunnassa kilpaillaan monissa eri lajeissa.
Olympialaisissa kilpaillaan vain 10 metrin ilmapistoolissa, 25 metrin olympiapistoolissa, 25 metrin urheilupistoolissa ja 50 metrin pistoolissa. Näissä lajeissa järjestetään myös olympialajeille tarkoitettu maailmancup.
Alla listoja eri pistoolilajeista. Taulukoihin on merkitty laji/luokka, kaliiperivaatimus, mahdollinen Suomen lajiliitto/jaosto, mahdollinen kansainvälinen lajiliitto sekä muut huomiot:
SALin ns. perinteisissä pistoolilajeissa on seuraavat lajit/luokat:
Practical-ammunnassa (IPSC-ammunta) on seuraavat pistoolilajit/-luokat:
Siluettiammunnassa ovat seuraavat pistoolilajit/-luokat:
Mustaruutiammunnassa on seuraavat pistoolilajit/-luokat:
Reserviläisurheiluliiton lajit/luokat joissa voi ampua pistoolilla:
IDPA-ammunnassa on seuraavat pistoolilajit/-luokat:
Steel Challenge-ammunnassa on seuraavat pistoolilajit/-luokat:
Cowboy Action Shooting-ammunnan (CAS-ammunta) pistoolilajeina/-luokkina on:
Suomen Asehistoriallisen Seuran pistoolilajit/-luokat:
Asehistorian liiton pistoolilajit/-luokat:
Richard Anderson
Richard Norman Anderson (8. elokuuta 1926 Long Branch, New Jersey – 31. elokuuta 2017 Beverly Hills, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän tuli tutuksi sekä elokuva- että televisiomaailmasta.
Anderson syntyi Long Branchissa, New Jerseyssä. Hänellä oli jo 1950-luvulla rooli "Zorro"-televisiosarjassa ja merimiehen rooli elokuvassa "Epäilty" (1951). Hän jatkoi uraansa menestyksellä läpi 1960-luvun ja saavutti kenties pysyvimmät menestyksensä 1970-luvun sarjoissa "Kuuden miljoonan dollarin mies" sekä "The Bionic Woman" (molemmissa Oscar Goldmanin rooli) ja näistä tehdyissä elokuvissa.
Anderson jatkoi uraansa näyttelijänä aina 2000-luvulle, vaikka vietti elokuussa 2006 jo 80-vuotispäiväänsä.
Andersonin ensimmäinen vaimo Carol Lee Ladd oli Alan Laddin tytär. Vuonna 1955 alkanut avioliitto päättyi eroon vuonna 1956. Hän sai toisen vaimonsa Katharine Thalbergin kanssa kolme tytärtä, mutta erosi toistamiseen vuonna 1973. Anderson kuoli kotonaan Beverly Hillsissä Los Angelesissa Kaliforniassa 31. elokuuta 2017 91-vuotiaana.
Nobody’s Perfect
Nobody’s Perfect on Deep Purplen livealbumi vuodelta 1988.
Albumi nauhoitettiin seuraavissa paikoissa: Irvine Meadows (23.5.1987), Phoenix (30.5.1987), Oslo (22.8.1987) ja Verona (6.9.1987). "Hush" uudelleennauhoitettiin 20-vuotisjuhlan kunniaksi helmikuussa 1988 Hook End Manor -studioilla Englannissa. Myös "Black Night" uudelleennauhoitettiin, mutta jätettiin julkaisematta. "Bad Attitude" ja "Space Truckin'" olivat alun perin vain lp-versiossa ja "Dead or Alive" vain kasettiversiossa. Remasteroitu cd-versio sisältää kaikki kappaleet.
Bruce Alger
Bruce Reynolds Alger (12. kesäkuuta 1918 Dallas, Texas – 13. huhtikuuta 2015 Palm Bay, Florida) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän istui Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä Texasista vuosina 1955–1965.
Alger oli toisen maailmansodan veteraani ja valmistunut Princetonin yliopistosta.
Come Hell or High Water
Come Hell or High Water on Deep Purplen vuonna 1994 julkaisema livealbumi. Se nauhoitettiin vuoden 1993 Euroopan kiertueella ja on viimeinen albumi, jolla Ritchie Blackmore on mukana. Hän erosi saman kiertueen päätteeksi Helsingin konsertin (17.11.1993) jälkeen. Myös samanniminen video ja DVD on julkaistu. Albumi on nauhoitettu Stuttgartissa (16.10.1993) ja Birminghamissa (9.11.1993).Albumin videopainos julkaistiin vuonna 1994. Sen kappaleet on kuvattu yhtyeen Birminghamin National Exhibition Centren konsertissa 9. marraskuuta 1993, joka jäi kitaristi Ritchie Blackmoren viimeiseksi yhtyeessä. Konserttimateriaalin lisäksi videolla on yhtyeen jäsenten haastatteluja Blackmorea lukuun ottamatta.
Bob Fleming
Bob Fleming on BBC:n tuottamassa sketsisarjassa "Ruuvit löysällä" esiintyvä kuvitteellinen henkilö, jota esittää Charlie Higson. Hahmo esiintyi sarjassa vuosina 1994–2000, ja se on saanut inspiraationsa Jack Hargreavesista.
Fleming on ikääntyvä ja pitkäaikainen television päiväohjelma "Country Mattersin" juontaja, jolla on paha ja ärsyttävä yskä. Juontamisen mahdottomaksi tekevä yskänkohtaus iskee aina kesken ohjelman tai sen nauhoitusten, mutta ei vaivaa ollenkaan harjoituksissa.
Toisella tuotantokaudella hahmo sai "Country Mattersin" tuottajalta käskyn hankkiutua eroon yskästä tai hän saisi potkut. Siitä huolimatta että Fleming yski yskänlääkkeen pitkin pukuhuoneen peiliä (onnistumatta saamaan sitä suuhunsa viimeistä lusikallista lukuun ottamatta), Fleming jatkoi uraansa "Badger Watchissa" (mäyrävahdissa), jossa hän säikytti mäyriä pois asutuksesta pelkän yskän voimin.
Vuonna 1996 lähetetyssä jouluspesiaalissa Fleming esiintyi sketsissä, jossa hän mainosti ystäviensä kanssa tuottamaansa kansanmusiikkialbumia. Albumilla kerrottiin esiintyvän "Country Mattersistä" tuttuja hahmoja, kuten "Hiccuping" Murtagh Blethyn (Simon Day), "Sneezing" Clive Tucker (Mark Williams) sekä Jed Thomas (Paul Whitehouse). Kaikilla levyllä esiintyjillä oli jokin ärsyttävä ominaisuus, joka käytännössä esti laulamisen: Murtagh Blethynillä se oli hikka, Clive Tuckerilla aivastelu, ja Jed Thomasilla pakkomielle huutaa kirosanaa "ARSE!" satunnaisin väliajoin. Jed Thomasin hahmo esiintyi myös viimeisessä "Ruuvit löysällä" -sarjan jaksossa, jossa esitettiin sketsi viimeisen "Country Matters" -jakson kuvauksista.
Bob Flemingin lisäksi "Country Matters" -sketseissä esiintyvät Clive Tucker ja Jed Thomas. Ensimmäisen tuotantokauden jälkeen hahmojen nimet kuitenkin vaihtuvat. Vuonna 1998 kuvatussa "Fast Show Live Videossa" hahmojen nimet ovat Clive Thomas ja Jed Tucker.
Lee Eun-ju
Lee Eun-ju (22. joulukuuta 1980 – 22. helmikuuta 2005) oli eteläkorealainen näyttelijä. Hän teki itsemurhan 24-vuotiaana.
Lee Eun-ju syntyi Gunsanissa, Jeollabuk-dossa, Etelä-Koreassa. Hän muutti Souliin valmistuttuaan, jotta voisi opiskella näyttelemistä. Hän aloitti 1990-luvun puolivälissä koulupukumallina, ja useiden televisioesiintymisten jälkeen teki elokuvaensiesiintymisensä vuonna 1999 valmistuneessa elokuvassa "Song-o". Myöhemmin hän esiintyi menestyselokuvissa "Oh! Soo-jung", "Yeonae soseol" ja "Brotherhood of War". Hän näytteli myös suositussa korealaisessa draamasarjassa "The Phoenix", kuten myös elokuvassa "Juhong geulshi", jossa hänellä oli monta alastonkohtausta. Tämä jäi hänen viimeiseksi elokuvakseen.
Lee teki itsemurhan 22. helmikuuta 2005 illalla kotonaan Bundangissa, Seongnamssa, vain muutamaa päivää sen jälkeen kun hän valmistui Dankookin yliopistosta. Leen veli löysi hänet hirttäytyneenä ja ranteet viilleltyinä. Itsemurhan syyksi väitettiin masennusta ja henkistä pahoinvointia, jotka olivat mahdollisesti aiheutuneet perheongelmista. Heti Leen itsemurhan jälkeen hänen perheensä sanoivat, että hän oli kärsinyt unihäiriöistä, jotka johtuivat "Juhong geulshi" -elokuvassa tehdyistä alastonkohtauksista. Tosin Lee oli tehnyt samankaltaisia kohtauksia aiemminkin vuonna 2000 elokuvassa "Oh! Soo-jung", mikä tekee motiivista kyseenalaisen. Hän jätti verellä kirjoitetun itsemurhaviestin, johon hän oli kirjoittanut: "Äiti, olen pahoillani. Minä rakastan sinua." Erillisessä kirjeessä luki: "Halusin tehdä paljon. Vaikka elänkin, en ole oikeasti elossa. En halua kenenkään pettyvän. On hienoa saada rahaa... Halusin tehdä rahaa.
Lee Eun-ju polttohaudattiin ja siunattiin kryptassa Goyangissa. Satoja hänen näyttelijä- ja viihdyttäjäystäviään saapui hautajaisiin. Korealainen laulaja Bada lauloi laulun "You Were Born to be Loved" ja Leen ystävät puhuivat tämän muistolle.
Worms: Open Warfare 2
Worms: Open Warfare 2 on Team 17:n kehittämä toiminta-strategiapeli, joka on Worms-pelisarjan 16. osa. Peli on jatkoa lle.
Bernard Cornwell
Bernard Cornwell (alkujaan Bernard Wiggins; s. 23. helmikuuta 1944 Lontoo) on englantilainen historiallisten romaanien kirjoittaja. Hän asuu Chathamissa, Massachusettsissa, Yhdysvalloissa. Cornwell on käyttänyt myös kirjailijanimeä Susannah Kells.
Sharpe
Romaanit ovat kronologisessa järjestyksessä. The Warlord Chronicles The Saxon Stories Crowning Mercy (yhdessä Susannah Kellsin kanssa) The Starbuck Chronicles The Grail Quest Muita romaaneja
M/S Tarrafal
M/S Tarrafal (IMO 6807357) on nimellä M/S Betula Saksassa vuonna 1968 valmistunut autolautta. Sen rakensi Jos. L. Meyerin telakka Papenburgissa. Se kuuluu kolmen aluksen sarjaan, sen sisaralukset ovat M/S Regula ja M/S Ursula. "Betula" on latinaa ja tarkoittaa koivua.
Alus tilattiin Jos L Meyer Werftiltä Papenburgista Saksasta. Sen köli laskettiin telakkanumerolla 532 ja alus laskettiin vesille 1. tammikuuta 1968. Alus luovutettiin 24. huhtikuuta 1968 Linjebuss Internationalille (Rederi AB Svea).
Se asetettiin liikenteeseen Juutinraumaan välille Helsingborg – Helsingør. Matka-aika oli alle puoli tuntia, joten aluksessa ei ollut hyttejä, ainoastaan kahvila ja verovapaa myymälä. Vuonna 1981 alus siirtyi Scandinavian Ferry Linesille. Vuodenvaihteessa 1984–1985 alus oli Helsingørin telakalla muutostöiden kohteena. Alus siirtyi SweFerry AB:lle 1991. Toukokuussa 1992 alus myytiin Fred Olsenin varustamon käyttöön Las Palmasiin Espanjaan. Viimeinen liikennöintipäivä Juutinraumassa oli 15. toukokuuta. Se siirtyi Svendborgsin telakalle Tanskaan ja nimettiin uudestaan. Kesällä 1992 alus aloitti liikennöinnin välillä Corralejo (Fuerteventura) – Playa Blanca (Lanzarote). Vuonna 2003 nimeksi annettiin Tarrafal. Seuraavana vuonna se aloitti liikenteen Las Palmasista Kap Verdelle.
Toinen Saksan–Tanskan sota
Toinen Saksan–Tanskan sota käytiin vuonna 1864. Sota alkoi saksalaisvaltioiden hyökkäyksellä Tanskaa vastaan. Taustalla oli pitkään jatkunut rajakiista Schleswig-Holsteinin alueesta. Sota päättyi saksalaisten voittoon kestettyään noin viisi kuukautta. Tanska joutui luovuttamaan Preussille ja Itävallalle Schleswig-Holsteinin. Preussi valtasi koko alueen Itävallalta vain kahta vuotta myöhemmin vuonna 1866, ja Schleswig-Holsteinista tuli osa Saksan keisarikuntaa.
Tanska joutui sodassa taipumaan vihollisen ylivoiman edessä. Se sai osakseen ulkomaista sympatiaa, mutta vain vähän oikeaa apua. Ruotsi julistautui neutraaliksi, vaikkakin Ruotsista tuli vapaaehtoisia Tanskan avuksi.
Sodassa tapahtunut tanskalaisten perääntyminen Schleswigissä sijaitsevalta Dannevirken linnoitukselta aiheutti tanskalaisten keskuudessa suurta paheksuntaa. Kyseessä oli symbolinen tappio, sillä isänmaalliset tanskalaiset pitivät Dannevirken linnoitusta voittamattomana ja sen varusteluun oli käytetty runsaasti varoja. Todellisuudessa linnoitus oli sodan aikana keskeneräinen, vähäisesti miehitetty ja osa sen rakenteista oli jäänyt veden valtaan tai jäätynyt. Tanskan armeija siirtyi pohjoisemmaksi, Flensburgin lähellä sijaitsevaan ja helposti puolustettavaan Dybbølin () linnoitukseen, jonka sitkeä vastarinta nostatti tanskalaisten kansallistunnetta. Urheasta puolustautumisesta huolimatta Saksa voitti sodan.
Schleswig-Holsteinin mukana Saksan keisarikunnan alaisuuteen siirtyi huomattava määrä tanskalaista väestöä. Osa Schleswig-Holsteinista palautui Tanskalle vuonna 1920 kansanäänestyksen perusteella ja Kansainliiton välityksellä.
Kapteeni Sharpe
Kapteeni Sharpe () on Bernard Cornwellin historiallinen romaani, ainoa suomennettu osa itsenäisistä teoksista koostuvaa Sharpe-sarjaa. Sen suomensi 1985 Ano Niroma ja kustansi WSOY.
Romaanin päähenkilö Richard Sharpe on Etelä-Essexin kevyen komppanian joukoissa taisteleva sotilas ja näkyvin hahmo koko sekalaisessa Ison-Britannian armeijassa, joka Wellingtonin johdolla on komennettu taisteluun ranskalaisia vastaan Napoleonin mannermaan sodassa. Teos kuvaa Ciudad Rodrigon ja Badajozin puolustuslinnakkeiden taistelua vuonna 1812. Juoneen liittyy myös espanjalaistyttö Teresa, johon Sharpe on rakastunut.
Kirjailija sanoo erään suomennoksen liitteessä (Kirjavalio), että hän halusi tehdä maavoimien sotilaasta Napoleonin sodissa kirjasarjan, joka vetäisi vertoja Hornblower-sarjalle. Cornwell sanoo samassa yhteydessä pitävänsä Wellingtonia suurimpana koskaan eläneenä kenraalina.
Stadttempel
Stadttempel on synagoga Itävallan pääkaupungissa Wienissä. Se on Wienin pääsynagoga ja sijaitsee 1. kaupunginosassa eli Innere Stadtissa. Se tunnetaan myös nimellä "Seitenstettentempel" osoitteensa, Seitenstettengasse 4, mukaan.
Synagoga rakennettiin vuosina 1825–1826 uusklassiseen tyyliin wieniläisen arkkitehdin Joseph Kornhäuselin piirustusten pohjalta. Sen sisätilat tuhottiin natsien toimesta kristalliyönä vuonna 1938, mutta useiden muiden wieniläisten synagogien tapaan sitä ei kuitenkaan poltettu. Vuonna 1963 synagoga avattiin uudelleen entisöintitöiden jälkeen.
29. elokuuta vuonna 1981 kaksi arabi terroristia avasi tulen Stadttempelissä he olivat varustettuina käsikranaattein ja pistoolina. Kaksi ihmistä kuoli ja parikymmentä loukkaantui. Terroristit pidätettiin heti. He sanoivat kuuluvansa PLO:hon vaikka järjestö tuomitsi iskun.
Worms (vuoden 2007 videopeli)
Worms (tunnettiin aiemmin nimellä Worms HD) on jatkoa Worms-pelisarjalle. Peli julkaistiin Xbox Live Arcade -pelipalvelussa, myöhemmin myös PlayStation Network -palveluun ja iPhone OS:lle . Peliä pidetään päivitettynä versiona alkuperäisestä Worms-pelistä.
Moshe Kahlon
Moshe Kahlon (, s. 19. marraskuuta 1960) on israelilainen lakimies ja Likud-puoluetta edustava poliitikko. Hän oli knessetin varapuhemies 2003–2006.
Vuosina 1996–1999 Kahlon oli puolustuministerin edustaja Haifassa ja Pohjoisella hallintoalueella ja vuosina 2000–2002 osastonjohtajana sisäisen turvallisuuden ministeriössä. Hänet valittiin knessetiin ensimmäisen kerran vuonna 2003.
Jäämeren rata
Jäämeren rata voi viitata seuraaviin rautateihin tai rautatiehankkeisiin:
Euroopan Grand Prix 2003
Euroopan Grand Prix 2003 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 29. kesäkuuta 2003 Nürburgringilla Saksassa. Kilpailu oli riemuvoitto Williamsille, jonka kuljettajista Ralf Schumacher voitti kilpailun ja Juan Pablo Montoya oli toinen.
Honor Blackman
Honor Blackman (s. 22. elokuuta 1925) on englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa rooleistaan Cathy Galena TV-sarjassa "Herrasmiesagentti", Pussy Galorena James Bond -elokuvassa "007 ja Kultasormi" (1964), Julia Daggettina elokuvassa "Shalako" ja Herana elokuvassa "Taistelu kultaisesta taljasta".
Blackman oli vanhin (39 vuotta) Bond-tytön näyttelijä vuoteen 2015 asti, jolloin 50-vuotias Monica Bellucci rikkoi kyseisen ennätyksen elokuvassa "007 Spectre".
Blackmanin yhdessä Herramiesagentti-sarjan vastanäyttelijän Patrick Macneen kanssa vuonna 1964 levyttämä kappale "Kinky Boots" oli yllätyshitti vuonna 1990. Toimittaja Simon Mayo soitti sitä usein BBC Radio 1:n aamuohjelmassa ja se nousi brittilistalla viidenneksi. 007 ja Kultasormi -elokuvan jälkeen Blackman levytti albumin nimeltä "Everything I've Got".
Aavikkopöllö
Aavikkopöllö ("Strix butleri") on keskikokoinen aavikoilla elävä pöllö. Lajin nimesi Allan Octavian Hume Edward Arthur Butlerin kunniaksi 1878.
Linnun pituus on 37–38 cm, siipien kärkiväli 95–98 cm ja paino 200–230 g. Kooltaan se on pienen lehtopöllön luokkaa. Muistuttaa suuresti lehtopöllöä, jonka lähisukulainen se on. Naama on vaaleampi ja silmän iiris on kellanoranssi, kun se lehtopöllöllä on musta. Sukupuolet ovat samannäköisiä. Höyhenpuku on samanvärinen kautta vuoden. Soidinhuuto muistuttaa turkinkyyhkyn huhuilua.
Aavikkopöllö elää Arabian niemimaalla, Israelissa, Siinain niemimaalla, Koillis-Egyptissä ja mahdollisesti Syyriassa. Esiintyminen on hyvin laikuttaista. Lajin kanta on elinvoimainen. Se on paikkalintu ainakin Israelissa ja Saudi-Arabiassa.
Yleensä lajin tapaa puuttomilla, kivisillä aavikoilla ja vuorenrinteillä. Viihtyy myös palmukeitailla ja sadevesialtaiden luona.
Pesiminen tunnetaan huonosti. Pesä on löydetty vanhasta vesisäiliöstä. Kerran on todettu pesässä 5 munaa, joita haudottiin 35 päivää. Poikaset ovat lentokykyisiä noin 5 viikon ikäisinä.
Pikkunisäkkäät, linnut, matelijat ja niveljalkaiset.
Toima
Toima (, , ) on Volgan vesistöön kuuluvan Kaman sivujoki Udmurtiassa ja Tatarstanissa Venäjällä. Sen pituus on 121 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 1450 neliökilometriä. Keskimääräinen virtaama Gusevkan kylän luona on 6,3 kuutiometriä sekunnissa.
Joen varrella sijaitsevat Jelabugan ja Mendelejevskin kaupungit sekä Alnašin piirikeskus. Sitä käytetään vesilähteenä, virkistyskalastukseen ja retkeilyyn.
M/S Avataq
M/S Avataq () on Inukshuk Inc:in omistukseen rekisteröity monikäyttöinen rahtilaiva. Nykyään aluksella liikennöi alankomaalainen Spliethoff-varustamokonserni. Laiva on rakennettu vuonna 1989 Miho Zosensho K.K. -nimisellä telakalla, Shimizussa, Japanissa. Kuollutta painoa "Avataqilla" on 9 653 tonnia. Alus on rekisteröity Kanadan lipun alle.
Avataqin sisaraluksia ovat M/S Corn Lily, M/S Margarita, M/S Vinashin Express 1, M/S Vinashin Express 2, M/S Corn Tulip, M/S Corn Rose, M/S MSC Anna, M/S MSC Isabelle, M/S Onego Voyager, M/S Parkgracht, M/S Pietersgracht, M/S Poolgracht, M/S Romny, M/S SCM Tepuy II, M/S Skalva, M/S Corn Crest, M/S Illawarra Chief, M/S Jaco Carrier, M/S Kapitan Grishin, M/S Kochnev, M/S Aleksandrov, M/S Socol 1, M/S Socol 7, M/S Socol-3, M/S Sofrana Kermadec, M/S Tauranga Chief ja M/S Umiavut.