hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Pyöräily kesäolympialaisissa 1952
Pyöräily järjestettiin Helsingin olympialaisissa 1952 kahdettatoista kertaa olympiatasolla. Kisatapahtumia oli neljässä rata- ja kahdessa maantiepyöräilyssä. Kaikki lajit olivat vain miehille tarkoitettuja.
Pyöräilyyn osallistui 214 kilpailijaa 36 maasta. Ratapyöräilyt ajettiin Helsingin Velodromilla 29.–31. heinäkuuta ja maantieajo käytiin 2. elokuuta. Maantiepyöräilyn reitti kulki Käpylästä Pakilan kautta Maunulaan ja sieltä takaisin Käpylään.
Ensimmäiset pyöräilymitalit jaettiin neljän kilometrin joukkuetakaa-ajossa. Kilpailun parhaat ajat tulivat jo välierissä, jossa Italian ja Yhdistyneen kuningaskunnan joukkueet ajoivat toisiaan vastaan. Italia eteni finaaliin ajalla 4.45,7 ja Yhdistynyt kuningaskunta jäi taistelemaan kolmannesta sijasta ajalla 4.49,4. Sen sijaan Etelä-Afrikka pääsi helposti finaaliin, kun Ranska keskeytti toisessa välierässä. Finaalissa Italia jätti Etelä-Afrikan selvästi taakseen jo puolivälissä ja joukkue polki selvään voittoon. Pronssia nappasi Yhdistyneen kuningaskunnan joukkue täpärästi ennen Ranskaa.
Kilometrin aika-ajossa ajat pysyivät aluksi vaisuina, mutta kuudentena lähtenyt eteläafrikkalainen Raymond Robinson saavutti jo paremman ajan kuin Lontoon voittaja. Australialainen Russell Mockridge teki 20. ajajana uuden olympiaennätyksen 1.11,1 ja siirtyi kärkeen, eikä häntä enää kukaan onnistunut uhkaamaan. Viimeisenä lähtenyt italialainen Marino Morettini pääsi lähimmäksi, mutta jäi hopealle.
Kilometrin eräajossa maailmanmestari Italian Enzo Sacchi oli ylivoimainen jokaisessa ajossaan. Finaalissa hän voitti Australian Lionel Coxin pienellä, mutta kuitenkin turvallisella erolla. Cox sai kuitenkin vielä myöhemmin samana päivänä kultamitalin, kun hän voitti parinsa Russell Mockridgen kanssa tandemajon mestaruuden. Pari ei ollut ehtinyt ennen kisoja harjoitella tandemajoa kuin muutaman kerran, mikä oli kostautua jo puolivälierissä, kun he kukistivat Tanskan parin vasta maalikameran tarkastelun jälkeen. Finaalissa kaatui eteläafrikkalaispari ja pronssia voitti Italia, kun ranskalaispari joutui luovuttamaan Franck Le Normandin jouduttua sairaalaan aiemmin loukattuaan itsensä eräajon keräilyerissä.
Vaikkei 190,4 kilometrin maantiepyöräilyn reitti ollutkaan vaativa, niin matkaan lähteneistä 112 osaanottajasta vain 52 pääsi maaliin asti. Suuri keskeyttäneiden määrä johtui tiukista kurveista, jossa sattui useita kolareita. Pahin haaveri tapahtui yhdeksännellä kierroksella, jolloin pääjoukon kärkipolkijat kolaroivat keskenään ja aiheuttivat parinkymmenen pyöräilijän onnettomuuden.
Kilpailu ratkesi 11. kierroksella, kun belgialaiskolmikko André Noyelle, Robert Grondelaers ja Lucien Victor laittoivat vauhtia. Heitä pystyivät seuraamaan vain alankomaalainen Jules Maenen ja saksalainen Edi Ziegler. Maenen putosi vauhdista 14. kierroksella. Viimeisellä kierroksella Noyelle lähti lopullisesti karkuun ja ratkaisi kisan ennen loppusuoraa. Grondelaers irtosi toiseksi ja Ziegler kukisti Victorin loppukiritaistelussa. Belgia otti selvän joukkuevoiton, kun heidän kaikki kolme pyöräilijäänsä oli neljän parhaan joukossa.
Rose (Pokka pitää)
Rose on henkilöhahmo brittiläisessä komediasarjassa Pokka pitää. Shirley Stelfox näytteli Rosea ensimmäisen tuotantokauden jaksoissa ja Mary Millar muissa jaksoissa.
Rose on Hyacinth Bucketin ja Daisyn sisar. Rose ja Daisy asuvat samassa asunnossa rapistuneella asuinalueella Onslow’n ja siskojen isän kanssa. Rose on miestennielijä ja aina flirttaileva. Hän on iskenyt silmänsä pastori Michaeliin ja Hyacinthin naapurin Emmettiin. Rose pukeutuu usein minihameisiin ja hyvin paljastaviin seksikkäisiin vaatteisiin. Rose on ollut naimisissa kerran ja kihloissa monta kertaa.
Hyacinth ei pidä Rosen tyylistä pukeutua minihameihin ja viekotella miehiä. Hän yrittää parhaansa mukaan vältellä Rosea ja Daisyä. Hän vierailee sisariensa luona vain pakon edessä, lähinnä dementoituneen isänsä takia.
Rosen sukunimeä ei ole koskaan mainittu sarjassa.
Ivar Jokinen
Iivar Jokinen (2. syyskuuta 1874 – 27. helmikuuta 1918) oli jämsäläinen paperitehtaan työmies ja Jämsänkosken punakaartin päällikkö Suomen sisällissodassa. Hän pakeni Jämsästä Tampereelle ja liittyi punakaartiin, sai komentoonsa Oriveden punakaartiin liitetyn jämsäläiskomppanian, ja otti osaa Länkipohjan taisteluun. Hän antautui vapaaehtoisesti vangiksi taistelussa, kuljetettiin vankina Jämsään, jossa Jokinen joutui vankina Hjalmar Saaren eli Saaren Jallun omistamaan kartanoon. Jokinen murhattiin pian tämän jälkeen.
Taavi Starck
Taavi Vilhelm Starck (15. tammikuuta 1858 - 10. toukokuuta 1918) oli lappeelainen työmies ja Lappeenrannan punakaartin esikunnan jäsen Suomen sisällissodassa 1918. Hänen vaimonsa Elisabeth Starck oli vallankumousoikeuden jäsen ja hänen poikansa Väinö Starck Lappeenrannan punakaartin esikuntapäällikkö. Taavi Starck jäi Lappeenrannassa valkoisten vangiksi toukokuussa 1918. Hänet tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin sotatuomari Toivo Tapanaisen määräyksellä.
Killken kulttuuri
Killken kulttuuri vallitsi juuri ennen inkoja Cuzcon lähiympäristössä arviolta 900–1200 jaa. Aikaisemmin Cuzcon altaassa ollut Killken keramiikka oli joko inkojen tai heidän välittömien edeltäjiensä tekemää.
Kulttuuri rakensi muun muassa Sacsayhuamánin valtavat muurit. Näin ollen kulttuuri oli melko pitkälle kehittynyt; se rakensi myös teitä, temppeleitä ja käytti kasteluviljelyä.
Killken keramiikan tunnisti ensimmäisenä omaksi ryhmäkseen arkeologi John H. Rowe.
Killken keramiikka muistuttaa inkojen hienonlajista keramiikkaa.
Killken kulttuurin synty on saattanut lähteä Warin kulttuurista.
Elizabeth Warden
Elizabeth Warden, lempinimeltä Liz (o.s. Hawksworth) on kuvitteellinen hahmo brittiläisessä komediasarjassa "Pokka pitää". Elizabethia näyttelee Josephine Tewson.
Elizabeth on Hyacinth ja Richard Bucketin naapuri. Elizabeth on naimisissa ja hänen aviomiehensä työskentelee Saudi-Arabiassa. Pariskunnalla on tytär nimeltä Gail, joka opiskelee yliopistossa. Elizabethin luona asuu hänen vaimostaan eronnut veljensä Emmet. Molemmat yrittävät parhaansa mukaan vältellä Hyacinthiä, yleensä huonolla menestyksellä. Hyacinth kutsuu usein Elizabethin kahville, mutta Elizabethilla on kahvikuppineuroosi, joka ilmenee vain Hyacinthin luona. Elizabeth päätyy aina tavalla tai toisella läikyttämään kahvia tai pudottamaan kupin lattialle ja muuttuu hermoraunioksi yrittäessään välttää sitä. Hyacinth ei koskaan vaikuta vihaiselta, vaikka on oikeasti enemmän huolissaan arvoastioistaan kuin Elizabethista. Toisinaan Hyacinth huomauttaa Elizabethin vaatteista ja siitä, ettei hän käytä hattua.
Chiripa
Chiripa oli varhainen intiaanien rakentama temppelikeskus Titicaca-järven rannalla Boliviassa Andeilla.
Täällä on suuri kolmessa vaiheessa rakennettu temppeli, ja monia hautoja. 
Ihmiset elivät täällä muun muassa perunan, papujen ja muiden kasvien viljelyllä. Chiripa oli pohjoisen Chavinin kulttuurin aikalainen
ja edelsi myöhempiä Pucaran ja Tiwanakun kulttuureita.
Chiripa sijaitsee Taracon niemimaalla, joka pistää lounaisen Titicaca osajärven Wiñaymarkaan. Se sijoittuu niin sanottuun alkujaksoon tai muodostavaan aikaan noin 1500 eaa.-100 eaa., jolloin liikkuva asutus asettui täällä paikoilleen ja syntyi kasvavia temppelikeskuksia. 
Näihin aikoihin metallin käyttö ilmestyi näille seuduille. Chiripa oli asuttu noin 1500/1100 eaa. - 200 jaa./1000 jaa. Chiripan aikoihin kukoisti pohjoisessa Perun vuoristossa Chavinin kulttuuri. Chiripan varhaisen muodostavan kulttuurivaiheen on katsottu vaikuttaneen vuosisatoja myöhemmin syntyneiden suurempien asutuskeskusten Pucaran ja Tiwanakun syntyyn. Chiripan rauniot sijaitsevat Andien ylätasangolla Altiplanolla Titicacan alueella, 15 km itään nykyisestä Chiripan kaupungista. Sitä pidetään eräänä suuren Tiwanakun keskusten edeltäjistä.
Keramiikka ilmestyi Bolivian altiplanolle jossa myös Chiripa oli noin 1500 eaa..Noin 1500-1000 eaa. 
Chiripan varhaisin vaihe ajoittuu aikaan 1500-1000 kalenterivuotta eaa., jolloin tehtiin pääosin tummaa keramiikkaa. 
tänne alettiin rakentaa 36 hehtaarin kokoista tasalakista kumpua, jollaiset olivat Perun rannikolla tuhon aikaan tavallisia. Kummun viimeinen rakennusvaihe noin 1000 jaa. on Tiwanaku III-tyyliä monoliittireunustaisine pihoineen.
Tummaa keramiikkaa tehtiin myös keskimmäisellä Chiripan kaudella 1000 - 800 eaa., vaikka maalattu keramiikka tällöin ilmestyikin, ja oli kermanväristä punaisella pohjalla. Tältä ajalta on eräs temppelisyvennyspiha, joka on ristitty Choquehuancaksi. Se on 14*14 m, kivireunusteinen ja laastilattiainen.
Chiripan ala oli kasvanut 4.25 ha:han. Sekä Chiripasta että etelämpänä Andeilla sijaitsevasta Wankaranista on löydetty vuosilta 1200-800 eaa. eräitä varhaisimmista metalliesineistä. Metalli ei ollut näihin aikoihin vielä yleistä keski-Andien alueella
Chiripan ala 7,7 ha. Chiripan loppuvaiheen keramiikka, jota oli 800 eaa.- 100 jaa., oli kermanväristä ja punaisella kuviolla maalattua. . Wankaranissa, Poopó-järven lähellä Titicaca-järvestä etelään oli suuriakin 15-700 pyöreän talon kyliä, johon liittyi kotialttareita jumalien palvomista varten. Kauden alussa quinoan kerä'ilystä sen viljelyyn, 800-500 eaa varhainen peruna.
Noin 800 eaa syyntyi Lluscon upotetu aukio. Noin 600 eaa alettiin rakentaa suuren tasalakisen pyramidin, Monticulon tasanteen 2ylimpiä taloja". Noin 400 eaa ne hylättiin, ja tehtiin "alemmat talot", joissa
tehtiin muutoksia ja suttiin vuoteen 100 jaa asti.
Boom Gaspar
Kenneth E. Gaspar (s. 4. helmikuuta 1953 Waimanalo Havaiji Yhdysvallat), paremmin tunnettu nimellä Boom Gaspar, on yhdysvaltalainen muusikko. Hän on soittanut koskettimia Pearl Jamissa vuodesta 2002 alkaen. Ennen Pearl Jamia hän soitti useammissa paikallisissa kokoonpanoissa.
Irakli Tšarkviani
Irakli Tšarkviani (, 19. marraskuuta 1961 – 25. helmikuuta 2006) oli georgialainen runoilija, proosakirjailija ja muusikko, joka käytti taiteilijanimeä Mefe (, "kuningas"). Tšarkviani tunnettiin eksentrisestä julkisuuskuvastaan ja runoudestaan sekä eklektisestä musiikistaan, johon kuului vaihtoehtorockia, elektronista musiikkia ja hip hopia.
Tšarkviani syntyi eliittiperheeseen Tbilisissä, silloisen Georgian SNT:n pääkaupungissa. Hänen isänsä, journalisti ja diplomaatti Gela Tšarkviani, on Georgian nykyinen Britannian-suurlähettiläs ja hänen isoisänsä Kandid Tšarkviani nousi Lavrenti Berijan jälkeen Georgian SNT:n kommunistisen puolueen keskuskomitean pääsihteeriksi vuosiksi 1938–1952.
Tšarkviani valmistui Tbilisin valtionyliopiston länsieurooppalaisen ja amerikkalaisen kirjallisuuden osastolta. Hän teki debyyttinsä vuonna 1976 indie rock -projekti Arišissa, jota ei huomioitu julkisuudessa. Myöhempi yhtye Taxi menestyi edeltäjäänsä paremmin ja nauhoitti nimeään kantavan albumin vuonna 1988. 1980-luvulla useita Tšarkvianin sanoituksia ja novelleja, jotka pantiin merkille kapinallisuudestaan, julkaistiin Georgian kirjallisuuslehdissä. 1990-luvun alussa Tšarkvianista tuli yksi Georgian vaihtoehtorockin ja elektronisen musiikin huomattavimmista artisteista. Hän johti projekteja "Children’s Medicine" (1991–1992) ja "Georgian Dance Empire" (1993), esiintyen ympäri Georgiaa ja ulkomailla, erityisesti Moskovassa ja Itä-Euroopassa. Tšarkvianin ensimmäinen sooloalbumi "Svan Song" nauhoitettiin Saksassa vuonna 1993: sillä oli merkittävä vaikutus Georgian 1990-luvun vaihtoehtomusiikkiin. Hän sävelsi musiikkia elokuvaan "Orpeosis sakvdili" ("Orfeuksen kuolema") vuonna 1995 ja äänitti toisen albuminsa nimeltään "Apren" vuonna 1997. Sitä seurasivat single "Sakartvelo" ("Georgia") vuonna 1999 ja albumit "Amo" ja "Savse" vuosina 2001 ja 2004. Samoihin aikoihin hän otti käyttöön taiteilijanimen Mefe, joka tarkoittaa georgiaksi "kuningasta". Tšarkviani kirjoitti myös useita runoja, tarinoita ja romaanin, mutta hänen suosionsa muodostui pääosin musiikista.
Hän kuoli "sydänongelmiin" kotonaan 25. helmikuuta 2006. Hän jätti jälkeensä useita julkaisemattomia kappaleita, jotka koottiin hänen kuolemansa jälkeen vuonna 2007 albumille "Dzirs Mefe".
Chankat
Chankat (chanca) olivat varhain 1400-luvulla Perun ylängöllä inkojen kilpailijoita. He asuivat Apurimacin laaksossa Abancayn seuduilla nykyisissä ayaccuchon ja paurimacin depertementeissa. Chankojen alue laajeni noin 1200-1438. He valloittivat muun muassa Quechua-kansan maat, jotka sijaitsivat länteen inkojen alueesta.
Chankat jakautuivat kolmeen ryhmään: hananin chankat eli ylemmät chankat, Hhrinin chankat eli alemmat chankat ja villcat eli hancohuallosit. Hannain chankojen keskus oli Andahuaylas, hurinin chankojen Uranmarca, ja vilcojen Vilcashuaman.
Vuonna 1438 chankat tunkeutuivat inkojen maille. Kun he hyökkäsivät Cuzcoon, silloisen hallitsijan Viracocha Incan prinssi, tuleva inkahallitsija Pachacuti ajoi heidät pois Cuzcon lähistöltä.
Muita inkojen alistamia ylänköheimoja olivat huancat..
Borgundin sauvakirkko
Borgundin sauvakirkko on sauvakirkko, joka sijaitsee Borgundissa, Sognin ja Fjordanen läänissä Norjassa. Se rakennettiin vuoden 1150 tienoilla ja omistettiin Pyhälle Andreakselle. Sitä ei ole tämän jälkeen laajennettu eikä sitä ole jälleenrakennettu uudenaikaisemmaksi, kuten monille muille sauvakirkoille on käynyt. Katto on paanuista ja koristeltu lohikäärmeenpäillä ja risteillä. Saarnastuoli on 1500-luvulta ja alttaritaulu vuodelta 1620.
Koo Stark
Kathleen Dee-Anne "Koo" Stark (s. 26. huhtikuuta 1956) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Prinssi Andrewin tyttöystävänä ennen prinssin suhdetta ja avioliittoa Sarah Fergusonin kanssa.
Koo Starkin tunnetuin elokuvarooli on nimirooli eroottisessa elokuvassa "Emily" (1976). Enimmäkseen hän on tulkinnut sangen pieniä osia.
Stark on näyttelijänuransa ulkopuolella työskennellyt valokuvaajana. Molemmat hänen vanhemmistaan vaikuttivat viihdealalla.
Buddhalaisella Starkilla on 17. maaliskuuta 1997 syntynyt tytär Tatiana. Hän sairastui vuonna 2002 rintasyöpään.
Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailujen 2008 kokoonpanot
Tämä sivu esittelee vuoden 2008 jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailujen 16 osallistujajoukkuetta. Joukkueiden kapteenit on merkitty (c)-merkillä. Joukkueissa tulee olla 23 pelaajaa, joista kolmen täytyy olla maalivahteja.
Antroposeeni
Antroposeeni on vakiintumaton, joittenkin tieteilijöitten ehdottama meneillään oleva geologinen epookki. Yleisluontoisen määritelmän mukaan antroposeeni on holoseenin jälkeinen epookki ja se alkoi teollistumisen myötä 1800- tai 1900-luvulla. Antroposeenin aikana niin sanottu kuudes joukkosukupuutto on kiihtynyt voimakkaasti.
Antroposeenin käsitteen kannattajat ovat esittäneet (2011), että uudelle geologiselle epookille on tarvetta, koska ihmisen toiminta on muuttanut luontoa niin monin tavoin ja osa muutoksista on geologian keinoin havaittavissa. Käsitteen vastustajat taas ovat katsoneet (2015), että uuden epookin määrittelemiseen ei ainakaan toistaiseksi ole aihetta, etenkin kun ihmisen toiminnan vaikutukset mainitaan jo osana holoseenin määritelmää.
Antroposeeni-termin loi amerikkalainen biologi Eugene Stoermer jo 1980-luvulla, mutta Nobel-palkittu kemisti Paul J. Crutzen teki käsitteen yleisesti tunnetuksi vuonna 2000. Anthropocene Working Groupiksi nimetty tutkijaryhmä tekee työtä antroposeenin virallistamiseksi, mihin vaaditaan muun muassa riittävän selvä määritelmä ja alkamisajankohta. Mahdollisen virallisen päätöksen tekee Kansainvälinen stratigrafiakomissio.
Antroposeenia edeltävän epookin, holoseenin, katsotaan alkaneen noin 9 600 eaa. Se määriteltiin vuonna 2009, vaikka holoseenin käsite oli ollut käytössä 1800-luvulta lähtien.
Antroposeenin katsotaan varsin yksimielisesti alkaneen teollisen vallankumouksen jälkeen, jossakin vuosien 1800 ja 2000 jaa. välillä, mutta tarkkaa määritystä ei ole vielä yleisesti hyväksytty. Eräs ehdotus rajapyykiksi on ydinkokeitten laajamittainen suorittaminen 1950- ja 1960-luvuilla. Niitten aiheuttamat laskeumat näkyvät muun muassa Grönlannin jäätiköissä tehtävissä kairauksissa. Meneillään olevan antroposeenin loppu eli seuraavan epookin määrittely on täysin avoinna.
Tamaudun
Tamaudun () on Ryūkyūn kuningaskunnan toiselle Shō dynastialle rakennettu mausoleumi. Se sijaitsee Nahan kaupungissa, nykyisessä Okinawan prefektuurissa, Japanissa.
Mausoleumin rakensi dynastian kolmas kuningas Shō Shin noin vuonna 1501. Rakennus vahingoittui toisessa maailmansodassa käydyssä Okinawan taistelussa vuonna 1945, ja se restauroitiin 1972. Suoraan luonnonkiveen rakennetussa mausoleumissa on kolme sisempää kammiota, ja koko rakennelma on ympyröity kivestä rakennetuilla seinillä. Ulkopuolella rakennusta vartioi kaksi shīsā-patsasta.
Japanissa Tamaudun on valittu tärkeäksi kansalliseksi kulttuurikohteeksi sekä kansalliseksi historialliseksi monumentiksi. Vuonna 2000 Tamaudun valittiin Unescon maailmanperintöluetteloon osana gusukujen ja muiden Ryūkyūn kuningaskunnan omistusten muodostamaa kokonaisuutta. Tamaudunin maailmanperintöluetteloon valittu alue on kooltaan 1,1 hehtaaria ja sitä ympäröi Sonohyan-utaki Ishimonin ja Shurin linnan kanssa jaettu 136,9 hehtaarin suojavyöhyke.
Neue Nationalgalerie
Neue Nationalgalerie on Berliinin Kulturforumilla sijaitseva modernin taiteen museo. Museon suunnitteli Ludwig Mies van der Rohe, ja se avattiin vuonna 1968. Museossa on useita uniikkeja 1900-luvun moderneja taideteoksia. Tyylisuuntauksina on mm. kubismi ja surrealismi. Museon kokoelmiin kuuluu mm. Pablo Picasson, Joan Mirón ja Vasili Kandinskin töitä. Suurin osa museon töistä sijaitsee museon alla.
Gemäldegalerie
Gemäldegalerie on Berliinissä sijaitseva taidemuseo, jossa on maailman suurimpiin kuuluva kokoelma 1300−1800-lukujen taidetta. Preussin kuninkaallisesta taidekokoelmasta alkunsa saanut kokoelma avattiin yleisölle alun perin vuonna 1830 nykyisen Altes Museumin tiloissa. Kokoelma kasvoi kansainväliseen kuuluisuuteen sen johtajana vuosina 1890–1920 toimineen Wilhelm von Boden aikana, ja vuodesta 1904 se oli näytteillä Kaiser-Friedrich-Museumin (nyk. Bode-museo) tiloissa. Kokoelma ja rakennus kärsivät pahoja vaurioita toisessa maailmansodassa, jolloin yli 400 taideteosta tuhoutui tai katosi. Kylmän sodan aikana kokoelma jakautui kahtia, kun Itä-Saksaan jääneet teokset jätettiin Bode-museoon ja Länsi-Saksaan päätyneet siirrettiin Dahlemin museoihin. Saksojen yhdistymisen jälkeen kokoelmat yhdistettiin ja uusi museorakennus valmistui Kulturforumille vuonna 1998.
Gemäldegaleriessa on esillä muun muassa Peter Paul Rubensin, Rembrandtin, Rafaelin ja Caravaggion mestariteoksia.
George Kojac
George Harold Kojac (2. maaliskuuta 1910 New York – 28. toukokuuta 1996 Fairfax, Virginia) oli yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja. Hän voitti kaksi olympiamitalia, joista kumpikin oli kultaisia ja saatu Amsterdamista 1928.
Kaphoornari
Kaphoornari tarkoittaa merenkulkijaa, joka on kiertänyt Kap Hornin purjealuksella. Tiukasti määritellen kaphoornareiksi hyväksytään vain Kap Hornin purjekauppalaivalla kiertäneet merikapteenit. Kaphoornareilla on ollut kansainvälinen järjestö, alkujaan Ranskassa vuonna 1937 perustettu yhdistys A.I.C.H. (Amicale Internationale des Capitaines au Long Cours Cap Hornies). A.I.C.H. lopetettiin vuonna 2003. Suomessa on toiminut kaksi kansallista alaosastoa: Manner-Suomessa Amicale des Capitaines au Long Cours Cap Hornies Finlandais, joka lopetettiin vuonna 2006, ja Ahvenanmaalla vuoteen 2003 asti
Suomella on kaphoornareihin liittyen erikoisasema sikäli, että Kap Hornin kiertämiseen kykeneviä purjekauppalaivoja kuului viimeksi ahvenanmaalaisen Gustaf Eriksonin laivastoon. Merikapteenien koulutukseen puolestaan kuului pakollinen harjoittelu purjealuksilla, joten kapteeneiksi aikovat pestautuivat usein Eriksonin aluksiin. Näistä aluksista viimeisinä Kap Hornin kiersivät "Pamir" ja "Passat" vuonna 1949.
Suomessa oli toukokuussa 2009 elossa 13 kaphoornaria.
A.I.C.H. eli Association Amicale Internationale des Capitaines au Long-Cours-Cap Horniers () oli kansainvälinen merenkulkijoiden järjestö, jonka jäseneksi pääsivät Kap Hornin kiertäneet merikapteenit.
Yhdistyksen perusti vuonna 1937 ranskalainen merikapteeni Yves Menguy 34 muun perustajajäsenen kanssa Saint-Malossa Ranskassa. Yhdistyksellä oli Suomessa kaksi alaosastoa, Ahvenanmaan ja Suomen alaosastot. Suomen osasto perustettiin vuonna 1965 ja lakkautettiin vuonna 2006. Ahvenanmaan osasto perustettiin 3. marraskuuta 1961. Suomen osaston jäsenten elämäkertatietoja on julkaistu teoksessa "A.I.C.H. Section Finlandaise, Livre d'Or".
Jäsenillä on erilaisia nimityksiä. Albatrossi on jäsen, joka on kiertänyt Kap Hornin purjelaivan päällikkönä. Muu varsinainen jäsen on Malamok, joka on myöhemmin suorittanut merikapteenintutkinnon. Ylimääräinen jäsen on Cape Pigeon. Ahvenanmaan osastoon hyväksyttiin muitakin merikapteeneita. Siihen kuului noin 150 jäsentä, joista 60 oli varsinaisia kaphoornareita.
Veljeskunta lopetettiin Saint-Malossa vuonna 2003. Lopettamispäätös tehtiin Maarianhaminassa Tall Ships Racen yhteydessä vuonna 2000 pidetyssä Kap Horn -kongressissa. Toiminta jatkuu kuitenkin monessa maassa kansallisella tasolla. Ahvenanmaan alaosaston lakkauttamisen jälkeen perinteitä on vaalinut Ålands Kap Hornförening.
Ahvenanmaalla on yhdistyksen kunniaksi taiteilija Allan Palmerin veistos "Meren vapaus ja veljeys".
Charlie Bauerfeind
Charlie Bauerfeind (syntyjään "Karl Rudolf Bauerfeind", s. 5. toukokuuta 1963 Erlangen, Länsi-Saksa) on saksalainen musiikkituottaja. Hän on tuottanut lähinnä power metal -yhtyeiden levyjä. Bauerfindin tuottamia artisteja ovat muun muassa Angra, Blind Guardian, Helloween, Primal Fear, Rage, HammerFall ja Saxon.
James Thomas
James "Son" Thomas (14. lokakuuta 1926 Eden, Mississippi – 26. kesäkuuta 1993 Greenville, Mississippi) oli yhdysvaltalainen delta blues -muusikko, kitaristi, laulaja ja kuvanveistäjä.
Thomas ei koskaan tuntenut isäänsä, ja hänen äitinsä vanhemmat kasvattivat Jamesin. Nämä antoivat hänelle lempinimen "Son". Jo nuorena Thomas alkoi tehdä veistoksia savesta. Hänen erityispiirteensä oli pääkalloveistokset, joille hän hankki paikallisilta hammaslääkäreiltä aidot hampaat. Hänen töitään on ollut esillä gallerioissa New Yorkissa, Los Angelesissa ja Washington D.C.:ssä.
Thomasin toinen mielenkiinnon kohde oli musiikki. Hänen setänsä opetti Sonille kitaransoiton alkeet. Myöhemmin hän alkoi soitella Yazoo Cityn baareissa yhdessä muun muassa Elmore Jamesin kanssa. Hän soitteli kappaleita kuten "Catfish Blues" ja "Cairo Blues", jälkimmäisen ansiosta häntä välillä kutsuttiinkin "Cairo" Son Thomasiksi. Varsinaisen elantonsa Thomas kuitenkin hankki haudankaivajana. Myöhemmin kun hänen terveytensä meni huonommaksi, hän alkoi työskennellä huonekaluliikkeessä. Vuonna 1961 hän muutti Mississipin Lelandiin.
Vuonna 1967 musiikintutkija, folkloristi William Ferris "löysi" Thomaksen. Thomaksesta tuli keskeinen henkilö monissa Ferriksen töissä kuten kirjassa "Blues From The Delta" ja dokumenttifilmeissä "Mississippi Delta Blues" (1969), "James 'Son Ford' Thomas: Delta Blues Singer" (1970), "Give My Poor Heart Ease" (1975), "I Ain't Lying" (1975) ja "Made In Mississippi" (1975). Thomaksesta tuli huomattava bluesmuusikko, joka levytti useita albumeita levymerkeille kuten Transatlantic, Matchbox ja Southern Folklore sekä keikkaili aktiivisesti, muun muassa vuonna 1981 Euroopassa American Folk Blues Festival -kiertueen mukana.
Son Thomas kärsi huonosta terveydestä koko aikuisikänsä, minkä takia hän vaikutti ikäistään vanhemmalta. Vuonna 1981 häntä ammuttiin vahingossa vatsaan, ja vuonna 1991 hän joutui leikkaukseen aivokasvaimen vuoksi. Toukokuussa 1993 Thomas sai sydäninfarktin, josta hän ei koskaan toipunut, ja hän kuoli sairaalassa 66-vuotiaana sydänkohtaukseen.
Carlos Amigo Vallejo
Carlos Amigo Vallejo (s. 23. elokuuta 1934) on espanjalainen pappi. Hänestä tuli yksi katolisen kirkon kardinaaleista 21. lokakuuta 2003.
Papiksi 17. elokuuta 1960 vihitty Amigo Vallejo kuuluu fransiskaaneihin. Hän on toiminut 22. toukokuuta 1982 alkaen Sevillan arkkipiispana kotimaassaan. Hän oli siihen saakka ollut Tangerin piispana Marokossa.
Hämeen ryhmä
Hämeen ryhmä oli valkoisen armeijan ryhmittymä Suomen sisällissodassa. Ryhmän päällikkönä toimi eversti Martin Wetzer. Hämeen ryhmä perustettiin, kun eversti Wetzer sai kaikkien valkoisten joukkojen päällikkyyden akselilla Ruovesi - Vilppula - Mänttä 5. helmikuuta 1918. Hämeen ryhmän ensimmäinen esikunta oli Haapamäellä, josta se siirrettiin Vilppulaan 17. helmikuuta 1918. Ryhmän vastuulla oli rintamaosuus Näsijärvestä Päijänteeseen.
"Kokoonpano 17. helmikuuta 1918."
"Kokoonpano henkilövaihdosten jälkeen 14. maaliskuuta 1918."
"Akselilla Isoniemi - Välikoski - Manninen"
Komentaja eversti V.J.Forsell.
Carl Gustav (sinko)
Granatgevär m/48 "Carl Gustav" on ruotsalainen panssarintorjuntaan tarkoitettu sinko. Panssaritorjunnan lisäksi sillä voi ampua myös sirpale-, savu- ja valokranaatteja. Asetta on Ruotsissa valmistanut Saab Bofors Dynamics, aikaisemmin nimellä Bofors Anti-Armour AB. Aseen ensimmäinen prototyyppi valmistui vuonna 1946. Sen kehittivät Hugo Abramson ja Harald Jentzen Ruotsin kuninkaalliselta puolustushallinnon varusteluosastolta. Aseen nimi on peräisin sitä alkuun valmistaneesta Carl Gustafs Stads Gevärsfaktori-tehtaasta, joka oli osa Boforsia. Käyttöön se otettiin vuonna 1948 josta tyyppimerkintä 8,4 cm Granatgevär m/48. Muiden vastaavien kevyiden sinkotyyppien väistyttyä kehittyneempien mallien tieltä, on Carl Gustav yhä laajasti käytössä ympäri maailman. Muista saman aikakauden sinkoaseista, kuten yhdysvaltalainen Bazooka tai brittiläinen PIAT, poiketen Carl Gustavin putki on rihlattu.
Ase käsittää putken, kartiomaisen peräosan ja kaksi kahvaa. Aseessa on tavanomaiset tähtäimet, mutta normaalisti aseella tähdätään optisella tähtäinkiikarilla jossa on kolminkertainen suurennus ja 17 asteen näkymä. Aseen etu- ja takatähtäimissä on itsevalaisevat täplät yökäyttöön, mutta ase on mahdollista varustaa myös valonvahvistimella. Etäisyyden saa mitattua laserilla.
Carl Gustavilla voi ampua seisaaltaan, polviasennosta, istuen ja makuulta. Aseella on normaalisti kahden hengen miehitys, toisen kantaessa ammuksia ja ladatessa.
Roger Kingdom
Roger Kingdom (s. 26. elokuuta 1962) on yhdysvaltalainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili 110 metrin aitajuoksussa. Hän voitti kaksi olympiakultamitalia lajissaan, vuosina 1984 ja 1988. Kingdom voitti mitalin myös MM-kisoista: hän kaappasi pronssia vuoden 1995 kisoista. Sisäratojen MM-kisoissa hän voitti kultaa vuonna 1989.
Kun Kingdom voitti kultaa Soulin olympialaisissa, hänestä tuli ensimmäinen, joka oli onnistunut puolustamaan kultamitalinsa tässä lajissa sitten Lee Calhounin, joka voitti kultaa vuosina 1956 ja 1960.
Kingdomin Zürichissä vuonna 1989 juoksema 110 metrin aitojen ennätys 12,92 oli maailmanennätyksenä vuoteen 1993 asti, jolloin Colin Jackson rikkoi sen Stuttgartissa yhdellä sadasosasekunnilla.
Huancat
Huancat eli "wankat" ovat eräs ketšuakieltä puhuva intiaaniheimo Keski-Perun Andeilla. Heidän asuinalueensa oli nykyisen Huancayon tienoilla Junínin alueella Keski-Perussa viljavassa Mantaron laaksossa. Wankojen kieli jakautuu kolmeen ryhmään: Waylla Wanka Huancayon ja Chupacan provinsseissa, Waycha Wanka Concepciónissa ja Shawsha Wanka Jaujassa.
Inkahallitsija Pachacutec alisti huancat inkojen valtaan 1400-luvun puolivälin tienoilla. Huancat olivat Perun vuoristoylängöllä yksi inkojen pahimpia vastustajia. Huancojen puhuma ketšua erosi huomattavasti inkojen käyttämästä. Huancat olivat hyvin sotaisia ja julmia vihollisiaan kohtaan.
Kun espanjalaiset saapuivat alueelle, huancat kostivat inkoille asettumalla espanjalaisten puolelle. Koska espanjalaiset pitivät huancoja pakanoina, he hävittivät huancojen tuhat vuotta aikaisemmin Warin kaupungin lähelle perustaman temppelin Warivilcassa.
István Bárány
István Bárány (20. joulukuuta 1907 – 21. helmikuuta 1995) oli unkarilainen uimari ja olympiamitalisti. Hän saavutti ensimmäisen olympiamitalinsa Amsterdamissa 1928, jolloin mitalin väri oli hopea ja lajina 100 metrin vapaauinti. Neljän vuoden kuluttua Los Angelesin olympialaisissa hän saavutti 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä pronssia. Hän oli mukana jo Pariisissa 1924 mutta ilman mitalimenestystä.
Walter Laufer
Walter Laufer (5. kesäkuuta 1906 – 1. syyskuuta 1984) oli yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja.
Kultamitalinsa Laufer saavutti Amsterdamista 1928, 4x200 metrin vapaauintiviestistä, Austin Clappin, George Kojacin ja Johnny Weissmullerin kanssa. 100 metrin selkäuinnista hän sai hopeaa Kojacin jälkeen ja ennen Tomomi Moritaa ajalla 1,10,0. Hän sijoittui lisäksi viidenneksi 100 metrin vapaauinnissa.
Tarek Thabet
Tarek Thabet (, s. 16. elokuuta 1971) on tunisialainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Thabet pelasi koko uransa tunisialaisessa Espérance Sportive de Tunisissa vuosina 1990–2005. Hän voitti muun muassa yhdeksän liigamestaruutta ja kolme Tunisian cuppia, sekä kerran Arabian mestarien liigan.
Thabet edusti myös maataan kaksissa MM-kisoissa, vuosina 1998 ja 2002. Yhteensä Thabet pelasi 70 maaottelua, joissa hän teki kolme maalia.Pelaaja uransa jälkeen Thabet aloitti valmentamisen Stade Gabèsienissa, jossa hän toimi joukkueen apuvalmentajana. Kesäkuussa 2008 Thabet allekirjoitti päävalmentaja sopimuksen Jendouba Sportin kanssa kaudeksi 2008–2009.
Elokuussa 2011 Thabet palasi valmennustehtäviin ES Zarzisin riveihin. Joulukuussa 2011 hän sai potkut joukkueen hävittyä CS Sfaxienille maalein 5–1. Thabetin joukkue oli Tunisian pääsarjassa sijalla yksitoista. Joukkue voitti hänen johdollaan neljästä ottelusta yhden.
Saattohuone
Saattohuone on sairaalan huone, jossa varmasti kuolevat voidaan viedä "käsi kädessä" kuolemaan. Huoneeseen saa ottaa myös omaisen, jos haluaa. Saattohoitohuoneet ovat kodikkaita ja rauhallisen lämpimiä, jotta potilaalla olisi turvallinen tunne viimeisillä päivillä. Kuitenkaan saattohuoneisiin ei välttämättä tule ainoastaan kuolevia.
Big Joe Williams
Big Joe Williams (oik. Joseph Lee Williams, s. 16. lokakuuta 1903, Crawford, Mississippi – k. 17. joulukuuta 1982, Macon, Mississippi) oli yhdysvaltalainen delta blues -muusikko, kitaristi ja laulaja-lauluntekijä. Hänet tunnettiin persoonallisesta tyylistään soittaa yhdeksänkielistä kitaraansa sekä riidanhaluisesta persoonastaan. Hänen tunnetuin kappaleensa on vuonna 1935 ensilevytyksensä saanut "Baby, Please Don't Go", josta myöhemmin ovat omia versioitaan tehneet muun muassa Bob Dylan, AC/DC ja Aerosmith.
Nuorena Williams alkoi kierrellä ympäri Yhdysvaltoja soittaen baareissa, kujilla ja työleireillä. 1920-luvun alussa hän työskenteli The Rabbit's Foot Company -minstrel showssa ja levytti Birmingham Jug Bandin mukana Okehille vuonna 1930.
Vuonna 1934 St. Louisissa Williams tapasi levytuottaja Lester Melrosen, jonka ansiosta hän levytti seuraavat kymmenen vuotta Bluebird Records -levymerkille. Hän levytti myös muiden bluesmuusikoiden kuten John Lee "Sonny Boy" Williamsonin, Robert Nighthawkin ja Peetie Wheatstrawin kanssa.
Williams pysyi arvostettuna bluesmuusikkona 1950- ja 1960-luvuilla levyttäen muun muassa Trumpet, Delmark, Prestige ja Vocalion -merkeille. Hän keikkaili myös Euroopassa ja Japanissa 1960-luvun lopulla ja 1970-luvun alussa sekä tärkeimmillä amerikkalaisilla festivaaleilla.
Cédric Lécluse
Cédric Lécluse (s. 29. maaliskuuta 1972) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän syntyi Épinay-sur-Seinessa ja kasvoi 1,85 metrin mittaiseksi.
Léclusen ammattilaisseuroina ovat olleet AS Nancy, Shaanxi Baorong ja SCO Angers. SCO Angersissa pelipaidan numerona on 18.
Cuccu (korttipeli)
Cuccu ("käki") on vanha korttipeli, jonka kaltaisia pelejä ovat Gnav, Hexenspiel, Gnaio, Vogelspiel, Cambio (myös Campio, Camphio, Camfio tai Kamfio) ja Kille. Aikoinaan huippumuodikas peli saapui Suomeen kustavilaisella ajalla 1700-luvun jälkipuolella, ja sitä pelattiin meillä aina 1800-luvun loppuun asti.
Cuccua pelataan tähän peliin tarkoitetuilla korteilla, joiden juuret ovat myöhäiskeskiajan italialaisissa tarokkikorteissa. Keski- ja Pohjois-Euroopassa kortit ovat kehittyneet omaan suuntaansa, ja eri maissa kuva-aiheet poikkeavat toisistaan. Ruotsissa ja Suomessa on käytetty 1700-luvulta lähtien 42 kortin pakkaa, jossa on 21 erilaista kuva-aihetta, kaikki kaksin kappalein. Korttien menneen ajan tunnelmaa henkivinä kuva-aiheina vilahtelevat muun muassa käet, husaarit, siat, majatalot, kukkamaljat ja narrit.
Cuccu-pelissä kortteja vaihdellaan vierustoverien kanssa tavoitteena välttää jaon huonoimman kortin jääminen käteen. Se, jolle jää huonoin kortti, menettää yhden elämän. Pelistä putoaa pois kun kaikki elämät on kulutettu. Viimeiseksi peliin jäänyt pelaaja voittaa pelin. Pelin jännitys piilee vaihtamiseen liittyvissä yllätyksissä ja riskeissä, koska vaihto voi tuottaa paremman tai huonomman kortin tai pudottaa pelistä.
Cuccu-korttipelin eli käkipelin juuret ulottuvat 1500-luvun Ranskaan ja Italiaan. Sieltä peli levisi 1600-luvulla pohjoiseen ja sai Saksassa nimet Hexenspiel, noitapeli, ja Vogelspiel, lintupeli. Hollannissa pelin nimeksi vakiintui slabberjan ja Tanskassa siitä tuli gnav, kissapeli.
Ruotsin valtakuntaan peli saapui 1700-luvulla cambio-nimisenä (myöhemmin myös campio, camphio ja kamfio). Italian kielen vaihtamista tarkoittava sana kuvaa hyvin peliä. Cambio oli muodissa kustavilaisella ajalla 1770-90-luvulla, jolloin sitä pelattiin hoveissa ja kapakoissa - lauloipa itse Bellmankin cambion iloista. Tuohon aikaan se oli yksinkertainen uhkapeli, jolle kehittyi lopulta huono maine ja alaluokkainen leima taloudellisesti turmiollisena ajanvietteenä. Ruotsissa peli sai 1800-luvun puolivälissä uudet, mutkikkaammat säännöt ja nimen kille, jolla se siellä yhä tunnetaan.
Suomessa cambiota pelattiin jo 1700-luvun lopulla, ja se säilytti suosionsa muiden korttipelien rinnalla koko 1800-luvun. Lehdissä mainostettiin cambio-kortteja, joita painettiin Turussa ja Helsingissä. Suomessa pelin vanhin nimi palasi 1800-luvulla käyttöön uudempien rinnalla: Topelius mainitsee päiväkirjoissaan pelanneensa kucku-peliä ja kukku oli ehkä myös pelin suomenkielinen nimi. Vanha suosikki painui unhoon Suomessa 1900-luvulla.
Etelä-Pohjanmaan rovastikunta
Etelä-Pohjanmaan rovastikunta on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon Lapuan hiippakunnan yksi seitsemästä rovastikunnasta. Vuonna 2009 muodostettuun rovastikuntaan kuuluvat Lapuan hiippakunnan 
Lapuan tuomiokirkkoseurakunta sekä Alavuden, Ilmajoen, Kurikan, Kuortaneen ja Seinäjoen evankelis-luterilaiset seurakunnat. Seurakunnista jäsenmäärältään suurin on Seinäjoen seurakunta, jolla on 51 549 jäsentä vuonna 2014.
Rovastikunnan lääninrovastina toimii Kurikan kirkkoherra Heikki Sariola.
Jurgen Van Den Broeck
Jurgen Van Den Broeck (s. 1. helmikuuta 1983 Herentals, Belgia) on belgialainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa US Postal / Discovery Channel -tallissa 2004–2006. Hän kilpaili vuosina 2007–2015 belgialaistallissa, viimeksi nimeltään Lotto Soudal. Kaudella 2016 hän edusti venäläistä Katjuša-joukkuetta ja viimeisellä ammattilaiskaudellaan 2017 alankomaalaista Team LottoNL-Jumboa.
Van Den Broeck voitti junioreiden aika-ajon maailmanmestaruuden vuonna 2001 ja Belgian ympäriajon mäkikilpailun 2006. Vuoden 2008 Italian ympäriajossa hän sijoittui seitsemänneksi oltuaan parhaimmillaan kahdella etapilla kahdeksas. Ranskan ympäriajossa 2009 hän oli viidestoista ja saman vuoden Eneco Tourilla neljäs.
Vuonna 2010 Van Den Broeck sijoittui Vuelta a Andalucía -etappikilpailussa toiseksi ja Critérium du Dauphinéssa neljänneksi. Ranskan ympäriajossa hän sijoittui Alberto Contadorin hylkäyksen jälkeen neljänneksi ja 12. etapilla kolmanneksi. Ammattilaisuransa ensimmäisen voiton hän sai 2011 Critérium du Dauphiné'n ensimmäisellä etapilla. Kokonaiskilpailussa hän oli neljäs. Saman vuoden Espanjan ympäriajossa hän sijoittui kahdeksanneksi. Vuonna 2012 hän oli kolmas Katalonian ympäriajossa, viides Critérium du Dauphinéssa ja neljäs Ranskan ympäriajossa.
Van Den Broeck sijoittui vuonna 2013 toiseksi Vuelta a Andalucían kokonaiskilpailussa ja voitti yhdistelmäkilpailun. Seuraavana vuonna hän oli kolmas Critérium du Dauphinéssa ja kolmastoista Ranskan ympäriajossa. Italian ympäriajossa 2015 hän sijoittui 12:nneksi. Hän voitti samana vuonna Belgian aika-ajomestaruuden.
Zoubaïer Baya
Zoubaïer Baya (, s. 15. toukokuuta 1971) on tunisialainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääväkeskikenttäpelaaja. Huhtikuussa 2012 hänet nimitettiin Tunisian maajoukkueen kykyjenetsijäksi.
Baya aloitti uransa paikallisessa CS M'sakenin junioreissa vuonna 1981. Hän pelasi joukkueessa myös hetken aikaa aikuistasolla ennen siirtymistään Étoile Saheliin vuonna 1991. Usean vietetyn kauden ajan Bayasta kehittyi pian maansa parhaimpia pelintekijöitä ja hänet valittiin kahdesti Tunisian vuoden jalkapalloilijaksi. Baya ehti voittaa muun muassa Afrikan Cup voittajien cupin ennen siirtymistään eurooppaan vuonna 1997.
SC Freiburgissa hän pelasi vuosien 1997–2001 aikana yhteensä 129 ottelua ollen myös joukkueensa avainpelaajia. Maalinteossa Baya onnistui 21 kertaa. Saksasta hän matkasi kaudeksi 2001/2002 Turkkiin Beşiktaşiin, jossa Baya kuului myös joukkueen avausmiehistöön. Kauden päätteeksi hän pelasi vuoden 2002 loppuun asti Qatarissa, Al-Arabissa ennen paluutaan kotimaahansa.
Baya siirtyi joulukuussa 2002 ES Saheliin, jossa hän pelasi viimeiset pääsarja ottelunsa Tunisiassa. Sittemmin hän lopetti pelaajauransa pelaamalla kasvattajaseurassaan CS M'sakenissa Tunisian ykkösdivisioonassa, Ligue Professionnelle 2:ssa.
Baya teki ensi esiintymisensä maajoukkueessa 4. syyskuuta 1994 Guinea-Bissauta vastaan, jossa hän myös teki ensimmäisen maalinsa. Baya edusti Tunisiaa kaksissa MM-kisoissa, vuosina 1998 ja 2002, sekä yksissä kesäolympialaisissa vuonna 1996. Hän pelasi urallaan 81 maaottelua ja teki niissä 18 maalia.
Lennart Nilsson
Lars Olof "Lennart" Nilsson (24. elokuuta 1922 Strängnäs – 28. tammikuuta 2017) oli ruotsalainen valokuvaaja ja tutkija, joka tunnetaan erityisesti kehonsisäisen kuvauksen pioneerina. Erityisen tunnettuja ovat hänen otoksensa syntymättömistä lapsista.
Nilssonia pidetään yhtenä Ruotsin ensimmäisistä moderneista kuvajournalisteista. Hän sai vuonna 2009 kunniaprofessorin arvonimen Ruotsissa. Vuonna 1980 hänelle myönnettiin ensimmäinen Hasselblad-palkinto.
Makeni
Makeni on Sierra Leonen neljänneksi suurin kaupunki ja Pohjoisen maakunnan pääkaupunki. Se sijaitsee noin 120 km pääkaupungista Freetownsita koilliseen suunnilleen maan keskiosassa. Makenin asukasluku vuonna 2010 oli 114 960. Kaupungin väestö kuuluu suurimmaksi osaksi temnejen etniseen ryhmään. Kaupungin eri etniset ryhmät käyttävät krioa yhteisenä kielenä kommunikoimiseen.
Vuonna 2005 perustettu, 2009 yliopiston aseman saanut Sierra Leonen suurin yksityinen yliopisto Makenin yliopisto sijaitsee kaupungissa. St. Francis Secondary School sijaitsee myös Makenissa.
Sierra Leonen entinen presidentti Ernest Bai Koroma on kotoisin Makenista.
Fortunato Baliani
Fortunato Baliani (s. 6. heinäkuuta 1974 Foligno, Italia) on italialainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena 1999–2014.
James Douglas
James ”Buster” Douglas (s. 7. huhtikuuta 1960) on yhdysvaltalainen entinen ammattilaisnyrkkeilijä ja kiistaton raskaan sarjan maailmanmestari.
Douglas aloitti ammattilaisuransa vuonna 1981 voitolla Dan O' Malleystä kolmannen erän teknisellä tyrmäyksellä. Uran jatkuttua nousujohteisesti Douglas pääsi iskemään 30. toukokuuta 1987 IBF-liiton avoimena olleesta maailmanmestaruudesta Tony Tuckeria vastaan. Tuolloin hänen ottelutilastonsa olivat 23 voittoa, kolme tappiota ja yksi ratkaisematon. Lisäksi vuonna 1984 David Starkeytä vastaan käyty ottelu mitätöitiin ottelijoiden ruvettua painimaan ja avustajien rynnättyä kehään. Tucker ei ollut hävinnyt kertaakaan ennen Douglasin kohtaamista ja voitti myös tämän kamppailun kymmenennen erän teknisellä tyrmäyksellä.
Tucker-tappion jälkeen Douglas jatkoi uraansa ja kolmen vuoden kuluttua, 11. helmikuuta 1990, hän kohtasi Mike Tysonin kaikkien suurten liittojen (WBC, WBA, IBF) tunnustamassa maailmanmestaruusottelussa. Tyson oli pitänyt maailmanmestaruutta hallussaan neljän vuoden ajan ja tuona aika kaikkiaan yhdeksän voitokkaan tittelinpuolustuksen myötä ottanut kaikkien suurten liittojen mestaruudet nimiinsä. Hän lähti otteluun todella suurena ennakkosuosikkina ja Douglasin kohtaamisen odotettiin olevan hänelle vain helppo välietappi tiellä otteluun Evander Holyfieldiä vastaan. Douglas, jonka äiti oli kuollut vain 23 päivää aikaisemmin, kuitenkin hallitsi ottelua ja viidennessä erässä löi Tysonia vasempaan silmään niin, että se turposi ottelun edetessä kokonaan umpeen. Kamppailun kestettyä 10 erää tuomari keskeytti ottelun ja Douglas julistettiin voittajaksi ja maailmanmestariksi. Douglas puolusti mestaruuttaan ensimmäisen kerran samana vuonna 25. lokakuuta Evander Holyfieldiä vastaan heikosti valmistautuneena ja ylipainoisena. Ottelu päättyi Holyfieldin tyrmäysvoittoon jo kolmannessa erässä. Tappion jälkeen hän päätti lopettaa nyrkkeilyuransa.
Douglas kuitenkin päätti tulla takaisin. Lähes kuuden vuoden tauon jälkeen, 22. kesäkuuta 1996, hän voitti Tony LaRosan teknisellä tyrmäyksellä ennen neljättä erää. Douglasin ura sujui muutoinkin hyvin mallikkaasti ja hän eteni pienen "International Boxing Association" -liiton mestaruusotteluun, missä hän kohtasi 25. kesäkuuta 1998 Lou Savaresen. Savarese kuitenkin tyrmäsi hänet heti ensimmäisessä erässä. Douglas lopetti uransa lopullisesti seuraavana vuonna.
Northside
Northside () on alue Irlannissa Dublinin kreivikunnassa Liffeyn pohjoispuolella, Dublin Bayn länsipuolella, ja pohjoisessa ja etelässä sitä rajoittavat Dublinin kreivikunnan rajat.
Rossano
Rossano on suomalainen polkupyörämerkki. Pyöriä valmistaa lappeenrantalainen perheyritys Rosswheel Ky ja markkinoi edelliseen yhteydessä oleva Silvesport System 1 Ky. Ensimmäiset Rossano -polkupyörät tulivat markkinoille vuonna 2000. Pyörien suunnittelu ja kokoonpano tapahtuu Suomessa, alumiiniset rungot valmistetaan alihankintana Taiwanissa.
Rossanon mallisto käsittää lähinnä keskihintaisia ja kalliita pyöriä. Mallistossa on hybridi- ja citypyöriä kuntoiluun ja yleisajoon, sekä maasto-, cyclocross- ja maantiepyöriä vaativampaan käyttöön. Valmistajan mukaan Rossanot on suunniteltu nimenomaan suomalaisille käyttäjille ja Suomen olosuhteisiin.
Kauhajärven kirkko
Kauhajärven kirkko on vuonna 1951 käyttöön vihitty malliltaan tornillinen ja puurakenteinen kirkko, Kauhajoen Kauhajärven kylässä. Istumapaikkoja kirkossa on noin 150. Rakennuksen on suunnitellut rakennusmestari Jaakko Pelto. Kirkon alttaritaulu "Kristus ristillä" on taiteilija Ilmari Launiksen käsialaa. Kirkon 5-äänikertaiset urut ovat Kangasalan urkutehtaan vuonna 1977 rakentamat.
Kauhajoen kirkkoherranviraston kanssa sovittaessa on mahdollista tutustua kirkkoon.
1920-luvulla opettaja Lauri Hirvinen mietti hyyppäläisten kohtuuttoman pitkää matkaa kirkkoon ja hautausmaalle. Hän kirjoitti aiheesta artikkelin "Utopia – Hyypän kirkko", joka julkaistiin Suupohjan Kaiku -lehdessä. Vuonna 1923 30 perähyyppäläisen joukko anoi kirkkovaltuustolta rukoushuoneen rakennuttamista lähikylien asukkaiden tarpeisiin. Tätä anomusta joukko perusteli sillä, että ei saatu nauttia papillisista palveluksista ja seurakunnallisista oikeuksista vaikka velvollisuuksia oli. Kirkkovaltuusto myönsi tämän epäkohdan. Se kuitenkin vetosi pappispulaan.
4. heinäkuuta 1937 vihittiin Kauhajärvellä käyttöön hautausmaa. Vuonna 1947 Hyypän pappilaan tuli uusi pappi ja opettaja Lauri Hirvinen yhdessä kahden muun hyyppäläisen kanssa kirjoitti kirjeen kirkkohallintokunnalle, jossa he ilmoittivat hyyppäläisten odottavan rukoushuoneen valmistumista seuraavana vuonna. Kirkon piirustukset pyydettiin rakennusmestari Jaakko Pellolta. Hallintokunnan mukaan Pellon suunnittelemasta kirkosta olisi kuitenkin tullut liian suuri ja hän joutui laatimaan vielä toiset piirustukset, jotka kirkkovaltuusto hyväksyi 30. toukokuuta 1949. Kauhajärven kirkon peruskivi muurattiin vuoden 1949 marraskuussa ja seuraavana vuonna Salomon Saarela ja Nikolai Kujanpää rakensivat kirkon vesikattoon saakka. Piispa Eero Lehtinen vihki kirkon käyttöön 20. marraskuuta 1951.
Vuosina 1979–1980 kirkossa tehtiin peruskorjaus insinööri Sulo Kantojärven piirustusten mukaan. Kirkkoa laajennettiin, sisustusta muutettiin ja kirkon jatkoksi rakennettiin keittiö ja kerhohuone. Lisäksi lämmitysjärjestelmä uusittiin toimimaan ilmalämpölaitteistolla. Rakennustoimisto Arvo Tuunainen teki muutostyöt. 29. huhtikuuta 1981 pidettiin käyttöönottojuhla.
18. marraskuuta 2001 vietettiin kirkon tiloissa sen 50-vuotisjuhlaa. Marraskuu oli valittu ajankohdaksi, koska kirkko vihittiin käyttöön vuonna 1951 juuri marraskuussa. Juhla alkoi jumalanpalveluksella. Sen jälkeen laskettiin kirkon rakentajien haudoille seppeleet.
Kauhajärven kirkon lisäksi Kauhajoella on kaksi muuta kirkkoa:
Hollolan rovastikunta
Hollolan rovastikunta on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon Tampereen hiippakunnan yksi yhdeksästä rovastikunnasta. Rovastikuntaan kuuluvat Tampereen hiippakunnan Asikkalan, Hollolan, Joutjärven, Keski-Lahden, Launeen, Salpausselän, Nastolan, Orimattilan ja Padasjoen evankelis-luterilaiset seurakunnat. Hollolan rovastikunnan lääninrovasti on Orimattilan seurakunnan kirkkoherra Annakaisa Rantala.
Kusarigama
Kusarigama (kirjaimellisesti "ketjusirppi" ) on perinteinen japanilainen ase. Kusarigama koostuu sirpistä ("kama"), johon on yhdistetty pitkällä metalliketjulla ("kusari") painava metallinen paino.
Vaikka kusarigama on kehitetty talonpoikien käyttämästä työkalusta, eivät talonpojat kuitenkaan käyttäneet kyseistä asetta. Kusarigama soveltui taisteluihin keihäillä tai miekoilla varustautuneita vihollisia vastaan. Asetta käytettiin enimmäkseen siten, että ketjun päässä ollut metallipaino singottiin vihollista tai hänen asettaan kohti, jolloin ketju tai paino saattoi sotkeutua esimerkiksi miekkaan tai vammauttaa käsiä tai jalkoja. Tämän jälkeen voitiin hyökätä kohti vihollista ja iskeä lähietäisyydeltä sirppiosalla. Muita tekniikoita ovat myös vastustajan sitominen ketjulla tai sirpin heittäminen.
Kusarigamasta on käytössä erilaisia variaatioita. Isshin-ryū kusarigamajutsu käyttää suoraa kaksiteräistä sirppiosaa, jossa on mukana käden suojus. Suiō-ryūn kusarigama muistuttaa Isshin-ryun käyttämää, mutta siihen ei kuulu kädensuojusta. Okinawalainen kusarigama on lyhyempiteräinen ja kaareva. Myös ketjun pituus ja kiinnitys vaihtelevat eri koulukunnissa.
Nykyaikana kusarigaman käyttöä harjoitellaan muiden muassa seuraavissa koulukunnissa: Araki-ryū, Isshin-ryū, Kashima-Shinryū, Kiraku-ryū, Nitō Shinkage-ryū, Suiō-ryū, Takenouchi-ryū, Tendō-ryū, ja Toda-ha Buko-ryū. Suomessa harjoitellaan Isshin-ryūta jōdōn yhteydessä.
Race Driver: GRID
Race Driver: GRID (lyhyesti GRID) on Codemastersin kehittämä ajopeli. Peli on julkaistu vuonna PlayStation 3- ja Xbox 360-pelikonsoleille sekä Windowsille. Pelistä on julkaistu myös Nintendo DS -käsikonsolille käännetty versio, jonka on kehittänyt Firebrand Games.
Peli käyttää EGO Engine-pelimoottoria, joka on edistyneempi versio aikaisemmasta Neon Engine -pelimoottorista.
GRID on realismiin suuntautuva ajopeli, joka sisältää 45 autoa. Pelissä autoilu jaetaan kolmeen pääalueseen, jotka ovat Eurooppa, Yhdysvallat ja Japani. Euroopassa ajetaan ratakilpailuja, Japanissa touge ja driftauskisoja ja Yhdysvalloissa mm. romurallia ja ratakilpailuja.
Pelin urapelimuodossa aloitetaan ajamalla kilpailuja eri talleille ja keräämällä niistä rahaa. Kun pelaaja on kerännyt riittävästi rahaa, voi hän luoda oman tallinsa. Talliin voi uran edetessä palkata apukuskin, hommata sponsorisopimuksia ja päättää mm. tallin värimaailmasta.
Pelissä on uusintamahdollisuus eli voit katsoa omaa ajoasi nauhalta milloin vain, kun keskeytät pelin. Pelin erikoisuutena on "Flashback"-niminen ominaisuus, jolla voit kelata aikaa taaksepäin ja korjata huonosti ajamasi tilanteet. Jos esimerkiksi autosi hajoaa, voit kelata aikaa taaksepäin ja ajaa tilanteen uudelleen ilman hajoamista. Aikaa voi kelata taaksepäin enintään 10 sekuntia. Tätä ominaisuutta voi kuitenkin käyttää vain rajoitetun määrän, riippuen vaikeustasosta. Vaikeimmalla tasolla ominaisuutta ei voi käyttää ollenkaan.
Trevor Devall
Trevor Devall (s. 10. marraskuuta 1972 Edmonton, Alberta, Kanada) on kanadalainen ääninäyttelijä, joka tunnetaan muun muassa animaatiosarjoista ja Dragon Booster, sekä dubbauksistaan animesarjojen parissa. Devall on tehnyt myös äänirooleja Stargate Atlantisiin vuosina 2005–2006.
Hän tuottaa myös omia Voiceprint with Trevor Devall Podcasteja, jossa hän haastattelee muita alan ääninäyttelijöitä.
Frances E. Allen
Frances Elizabeth Allen (s. 1932) on yhdysvaltalainen tietojenkäsittelytieteilijä. Hän sai vuonna 2006 Turing-palkinnon ensimmäisenä naisena sen 40-vuotisen historian aikana.
Allen hankki leipänsä alun alkaen matematiikanopettajana. Hän sai maisterinarvonsa Michiganin yliopistosta vuonna 1957 ja loi sittemmin pitkän uran IBM:llä.
Allen nimitettiin vuonna 1989 "IBM Fellow'n" arvoon.