hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
James Randi
James Randi (s. 7. elokuuta 1928), joka tunnetaan myös taiteilijanimellä "The Amazing Randi", on Kanadasta lähtöisin oleva yhdysvaltalainen taikuri, skeptikko ja pseudotieteen vastustaja.
Randi on amerikkalaisen skeptikkojärjestö CSICOPin perustajajäseniä, mutta hän erosi järjestöstä, kun häntä oikeusjuttujen pelossa pyydettiin olemaan kommentoimatta julkisuudessa Uri Gelleriä. Randi kuitenkin on edelleen hyvissä väleissä CSICOPin kanssa ja kirjoittaa usein järjestön "Skeptical Inquirer" -lehteen.
Vuonna 1974 Randi oli mukana Alice Cooperin lavashowssa, jossa hän esitti sadistista hammaslääkäriä ja pyöveliä. Randi oli myös suunnitellut ja rakentanut osan show’n lavasteista, muun muassa käyttämänsä giljotiinin.
Randi tunnetaan myös James Randi Educational Foundationin (JREF) perustajana. JREF sponsoroi tunnettua miljoonan dollarin haastetta.
Täytettyään 81 vuotta Randi kertoi olevansa homoseksuaali.
Vuonna 1996 Randi perusti James Randi Educational Foundationin (JREF). Randi lupaa miljoona Yhdysvaltain dollaria henkilölle, joka JREF:n valvomissa olosuhteissa kykenee tuottamaan paranormaalin ilmiön. JREF etsii myös oma-aloitteisesti paranormaaleiksi kutsuttuja ilmiöitä ja tutkii niitä. Mustalle listalle joutuneita ja valheeksi todistettuja ilmiöitä ovat esimerkiksi kuolleista heränneet ihmiset ja itsestään ilmestyneet kullatut hampaat. Toistaiseksi selittämätöntä ilmiötä ei ole löytynyt ja Randi on saanut pitää rahansa.
James Randin miljoonan dollarin haaste muuttui 1. huhtikuuta 2007. Syyksi on ilmoitettu, että JREF on joutunut vuosittain käsittelemään valtavan määrän hakemuksia, jotka ovat hyvin epäselviä. Työntekijöiden on täytynyt olla kirjeenvaihdossa haasteeseen vastaajan kanssa vain jotta he saisivat tietää mikä kyky on kyseessä ja miten tarkasti hakija pystyy tekemään paranormaalin ilmiön.
Uudistuneessa haasteessa hakijan täytyy olla jonkinlainen julkisuuden henkilö ja hänen kyvylleen täytyy olla jonkinlainen akateeminen suositus. Tulevaisuudessa JREF aikoo haastaa aktiivisemmin julkisuudessa esiintyviä ja esiintymisellään ansaitsevia paranormaaleja henkilöitä todistamaan kykyjään.
Haasteen sääntöjä lievennettiin 8. maaliskuuta 2011, jotta useammilla olisi mahdollisuus hakea. Hakijan yleistä tunnettuutta ei enää edellytetä ja hakemuksen tueksi pitää nyt esittää vain joko lehtileike, video tai jonkin akateemisen tahon kirje.
Suunnitteluinsinööri ja kirjailija Richard Milton kritisoi Randia saksalaisen Rico Kolodzeyn hakemuksen hylkäämisestä. Kolodzey väitti kesäkuussa 1999 olleensa syömättä vuodesta 1998 lähtien, ja Randi torjui hänen hakemuksensa tylysti:
Toukokuussa 2006 Randi ilmoitti Kolodzeylle tekevänsä poikkeuksen JREF:n käytäntöön olla testaamatta breatharianistien "tyhmiä ja hengenvaarallisia" väitteitä, ja hyväksyvänsä hänen hakemuksensa. Osapuolet eivät kuitenkaan ole päässeet yksimielisyyteen testausmenetelmistä. Randi vertasi tätä toiseen tapaukseen, jossa henkilö nimeltä Lou Gentile oli nostanut mekkalan hylätystä hakemuksesta, mutta perääntynyt Randin näytettyä testille vihreää valoa.
Allan Holdsworth
Allan Holdsworth (6. elokuuta 1946 – 16. huhtikuuta 2017) oli brittiläinen jazz-kitaristi ja säveltäjä. Holdsworth tunnettiin parhaiten virtuoosimaisen nopeasta soittotekniikastaan, erilaisista dissonanteista sävellajeista ja SynthAxe-kitarasyntetisaattorin käyttämisestä. Holdsworthin tuotanto koostui pääosin instrumentaalisoololevyistä, vaikka hän esiintyi myös muun muassa Level 42 -yhtyeessä. Holdsworth tuli 1970-luvulla tunnetuksi soittaessaan muun muassa Tony Williamsin, Nucleusin, Tempestin, Gongin, U.K.:n ja Jean-Luc Pontyn levyillä.
Holdsworthia pidettiin yhtenä modernin kitaransoiton uudistajista ja hänen soittotyylinsä poikkesi huomattavasti perinteisestä jazztyylistä. Holdsworthin soitto perustui kitaran otelaudan näkemiseen joukkona symmetrisiä kuvioita, joita hyödyntämällä hän kehitti oman nopeatempoisen, molempia käsiä tehokkaasti hyödyntävän soittotyylinsä, jossa oli huomattavan paljon vaikutteita virtuoosisaksofonistien kuten John Coltranen soitosta.
Musiikin ohella Holdsworth oli intohimoinen olutharrastaja, pyöräilijä ja keksijä. Oman tuotantonsa suhteen Holdsworth oli äärimmäisen kriittinen ja on täysin tyytyväinen vain pieneen osaan aikaansaannoksistaan.
Sveanmaa
Sveanmaa (myös Sveeanmaa, ruots. "Svealand") on keskimmäinen Ruotsin kolmesta pääalueesta. Muut pääalueet ovat Götanmaa ja Norlanti. Sveanmaan maapinta-ala on 81 012,4 neliökilometriä. Vuoden 2011 lopussa alueella oli 3 785 534 asukasta, joten alueen väentiheys oli 46,7 asukasta neliökilometriä kohti.
Sveanmaan nimi esiintyy ensimmäistä kertaa vasta 1400-luvulla. Se perustuu muinaisskandinaavisen svealaisten heimon nimeen, joka esiintyy erilaisissa kirjoitusmuodoissa kuitenkin jo antiikin kirjallisuudessa.
Sveanmaa koostuu kuudesta maakunnasta, jotka ovat
Makeinen
Makeiset eli karkit ovat syötäviä elintarvikkeita, joiden keskeinen ainesosa on sokeri tai muu makeutusaine. Makeisia ei syödä ravinnoksi, vaan lähinnä makeuden tuottaman mielihyvän vuoksi. Makeisten muita aineksia voivat olla esimerkiksi maito, hunaja, rasvat, tärkkelys, kaakao, hedelmät, pähkinät, manteli, liivate, lakritsi, arabikumi ja eräät hapot. Makeisissa käytetään yleensä runsaasti lisäaineita kuten väriaineita ja luontaisen kaltaisia aromeja.
Makeiset voidaan jakaa ryhmiin niiden ominaisten tuotantoprosessien mukaisesti:
Suomessa on muutamia isoja makeisvalmistajia sekä useita pieniä paikallisia valmistajia, jotka keskittyvät yhteen tai muutamaan tuotteeseen. Suomen ja samalla Pohjoismaiden suurin makeisvalmistaja oli ruotsalais–suomalainen Cloetta Fazer, joka kuului Fazer-konserniin. Cloetan ja Fazerin tiet erosivat vuonna 2009. Fazerin menestystuotteita ovat Fazerin Sininen, Dumle, Ässä-makeiset, Pantterit, Geisha, Omar ja Pihlaja.
Myös norjalaisomisteinen Panda valmistaa makeisia Suomessa. Se tuottaa erilaisia lakritsi- ja suklaamakeisia. Pandan tuotemerkkejä ovat Panda Lakritsi, Pepe, LakuMix ja Juhlapöydän konvehdit.
Hollantilaisomisteinen Leaf on kolmas Suomessa makeisia valmistava yritys. Pääosa sen tuotteista valmistetaan ulkomailla; Suomessa tehdään ainoastaan valumakeisia eli lähinnä hedelmäkarkkeja. Leafin kansainvälisiä tuotemerkkejä ovat muun muassa Jenkki (purukumi), Mynthon (kurkkupastilli), Lauantaipussi, TV-karkkipussit ja Tupla.
1900-luvun loppupuolelle saakka makeisia valmistettiin yleisesti myös kotioloissa. Valmistus tapahtuu yleisimmin karamellisoimalla sokeria ja käyttämällä muina aineksina vettä, kermaa ja siirappia sekä elintarvikevärejä ja mausteita kuten mantelia, kaakaojauhetta, etikkaa, vaniljaa, inkivääriä, mallasmehustetta ja marjamehuja. Valmis seos muotoillaan makeisiksi joko käsin tai kaadetaan uunipellille tai muulle tasaiselle, voidellulle alustalle ja leikataan annospaloiksi ennen kuin se ehtii kovettua.Suomessa toimivien makeisvalmistajien kotisivuja:
Suklaasta:
Turkkilainen van
Turkkilainen van (, ) on kissarotu, joka on kotoisin Turkin Vanjärven seuduilta. Se on yksi harvoista kissaroduista, jotka pitävät vedessä uimisesta. Rodulla ilmenee usein silmien erivärisyyttä.
Rodun jalostus alkoi Englannissa 1950-luvulla, ja se sai virallisen hyväksynnän 1969. Suomeen ensimmäiset turkkilaiset vanit tulivat 1980-luvun puolivälissä. Turkkilaisilla vaneilla on erityinen karvapeitteen kuviointi, jota ei ole muilla kissaroduilla.
Turkkilaiset vanit ovat tunnettuja siitä, että ne pitävät vedestä ja hakeutuvat aktiivisesti veteen.Omistajat kuvaavat turkkilaista vania rakastettavaksi älykkääksi kissaksi, jolla on taipumus kiintyä vain yhteen ihmiseen. Sillä on kokoonsa nähden varsin suuri ruokahalu.Turkin hoito on helppoa, ja kampaaminen on kahdesti tai kolmesti viikossa suositeltavaa.
Karjalan tasavallan hymni
Karjalan Tasavallan valtiohymni () on Aleksandr Beloborodovin säveltämä. Venäjänkieliset sanat ovat kirjoittaneet Armas Mišin ja Ivan Kostin ja suomenkieliset sanat Armas Mišin. Hymnin teksti on kirjattu Karjalan tasavallan perustuslain 14. artiklaan. Osa hymnistä noudattaa perinteisen suomalaisen kansanlaulun "Karjalan kunnailla" säveltä. Karjalankieliset sanat kirjoitti Aleksandr Volkov.
"Suomenkieliset sanat"
Illuusio
Illuusio eli havaintoharha on hahmotusvirhe joka syntyy, kun aistiärsykkeen osat vääristävät kokonaisuuden. Illuusioksi kutsutaan myös taideteoksen, esityksen tai muun vastaavan synnyttämää todellisuusvaikutelmaa.
Havaintoharha on väärin tulkittu aistimus, siinä on siis todellinen ulkoinen aistiärsyke, joka tulkitaan väärin. Hallusinaatiossa eli aistiharhassa harhan sen sijaan tuottaa keskushermosto, eikä ulkoista aistiärsykettä ole. Illuusion kaltainen tila taas on ilmailufysiologiassa hallusinaatioksi kutsuttu harha-aistimus.
Jokainen aisti voidaan erehdyttää havaintoharhalla, tunnetuimpia ovat näköön liittyvät harhat. Osa havaintoharhoista on henkilökohtaisia. Joku voi kokea ne eri tavalla kuin toinen, jotkut taas eivät ollenkaan.
Trompe l’œil on maalaustaiteen keino, jolla pyritään harhauttamaan katsojaa illuusion keinoin. Ranskankielinen termi merkitsee suomeksi "silmää harhauttavaa".
Karamelli
Karamelli on sokeria kuumentamalla valmistettu ruskea sulate. Sitä käytetään erilaisissa vanukkaissa ja muissa jälkiruuissa sekä makeisissa.
Karamellia käytetään myös elintarvikkeiden väriaineena (E150a, sokerikulööri).
Valmistettaessa karamellia sokeri kuumennetaan hitaasti n. 170 °C lämpötilaan, kunnes väri muuttuu halutuksi (vaalean ruskeasta tumman ruskeaan). Kuumennettaessa sokerin molekyylit hajoavat ja muodostavat uusia yhdisteitä, joilla on karamellille tyypillinen väri ja aromi.
Puhekielessä karamelli-nimitystä käytetään usein mistä hyvänsä makeisista.
Sidosenergia
Sidosenergia on energiamäärä, joka tarvitaan kokonaisuuden purkamiseksi yksittäisiin osiin. Sidotulla systeemillä on matalampi potentiaalienergia kuin sen rakenneosilla, mikä vastaa positiivista sidosenergiaa pitäen systeemin kasassa.
Atomiydintasolla sidosenergia vastaa energiamäärää, joka tarvitaan atomiytimen purkamiseksi neutroneiksi ja protoneiksi. Ytimen sidosenergia on nettoseuraus protonien välisestä repulsiivisesta Coulombin vuorovaikutuksesta ja kaikkia nukleoneja yhteen sitovasta vahvasta vuorovaikutuksesta.
Atomitasolla sidosenergia johdetaan sähkömagneettisesta vuorovaikutuksesta ja se vastaa energiamäärää, joka tarvitaan atomin purkamiseksi elektroneiksi ja atomiytimeksi.
Astrofysiikassa tähtitieteellisen kappaleen painovoiman sidosenergia vastaa energiaa, joka tarvitaan ko. kappaleen hajottamiseksi avaruuspölyksi. Tätä ei pidä sekoittaa painovoiman potentiaalienergiaan, joka erottaa esimerkiksi avaruuskappaleen ja satelliitin toisistaan äärettömälle etäisyydelle, säilyttäen molemmat muutoin ennallaan.
Keveimmillä alkuaineilla vedystä natriumiin on kasvava sidosenergia ydinhiukkasta kohti atomimassan kasvaessa. Sidosenergia pysyy stabiilina alkuaineilla magnesiumista ksenoniin. Tätä raskaammilla alkuaineilla sidosenergia vähenee ydinhiukkasta kohti atomimassan kasvaessa. Rauta on stabiilein ja lujimmin sitoutunut alkuaine. Fuusio tuottaa energiaa yhdistämällä kevyitä alkuaineita vakaammiksi, lujemmin sitoutuneiksi alkuaineiksi kuten vetyä heliumiksi. Fissio puolestaan tuottaa energiaa halkaisemalla raskaita alkuaineita kuten uraania tai plutoniumia tiukemmin sitoutuneiksi stabiileiksi alkuaineiksi.
Sidottu systeemi on alemmalla energiatasolla, joten sen massan täytyy olla pienempi kuin sen muodostavien yksittäisten ei-sidottujen osien massojen summa. Ytimen sidosenergia voidaan laskea ytimen massan ja sen muodostavien protoneiden ja neutroneiden massojen erotuksena. Kun tämä massavaje tiedetään, voidaan Einsteinin kaavaa (E = mc²) käyttäen laskea minkä tahansa ytimen sidosenergia.
Energiamäärä, joka joko vapautuu tai sitoutuu fuusio- tai fissioreaktiossa, on reaktiossa käytetyn polttoaineen sidosenergian ja fuusio-/fissiotuotteiden sidosenergioiden erotus.
Deuteroni on deuterium atomin ydin ja se koostuu yhdestä protonista ja yhdestä neutronista. Rakenneosien massat ovat:
Deuteronin massa on:
Massan erotus = 2.015941 - 2.013553 = 0.002388 u, ja muunnos lepomassan ja energian välillä on 931.494MeV/u, joten deuteronin sidosenergia on
Toisin ilmaistuna sidosenergia on 0,1 % massaa vastaavasta kokonaisenergiasta, eli 90 TJ/kg.
Juha Salminen
Juha Salminen (s. 27. syyskuuta 1976) on suomalainen endurokuljettaja.
Salminen on voittanut enduron MM-sarjassa 13 maailmanmestaruutta, joista kahdeksan on luokkamestaruuksia (125cc 1999 ja 2000, 250cc 2001, 400cc 2002, 500cc 2003, E2 2004, E1 2007 ja E1 2011) ja viisi yleiskilpailun voittoja (2000–2004). Enduron joukkuemaailmanmestaruuden ("International Six Days Enduro") hän on voittanut Suomen joukkueessa seitsemän kertaa. Hän on myös yhdysvaltalaisen GNCC-sarjan mestari vuosilta 2005 ja 2006.
Salmisella on eniten osakilpailuvoittoja enduron MM-sarjassa. Hän voitti urallaan 96 osakilpailua. Voittotilaston kärkeen hän nousi heinäkuussa 2008 ohitettuaan 77 osakilpailuvoittoa urallaan saavuttaneen Kari Tiaisen.
Vuosina 1996–2008 Salminen ajoi KTM-tallissa. Kauden 2008 jälkeen hän siirtyi BMW:lle. 2010 BMW ja sen ostama Husqvarna liitettiin MM-endurossa yhdeksi kilpatalliksi, päämerkkinään Husqvarna. Kaudella 2011 Salminen ajoi historialliseen 8. henkilökohtaiseen MM-enduromestaruuteen BMW Husqvarna Motorsport -tiimin Husqvarnalla.
Salminen lopetti uransa kauden 2013 jälkeen.
Historia Augusta
Historia Augusta on kokoelma Rooman keisarien ja joidenkin vallananastajien elämäkertoja vuosilta 117–284. Elämäkertoja on yhteensä 30. Ne alkavat Hadrianuksesta ja päättyvät Carinukseen ja Numerianukseen. Se on ainoa yhtenäinen teos tämän ajan keisareista, vaikkakin välissä on vuodet 244–259 käsittävä aukko. Nykyisen nimensä se sai 1600-luvulla.
"Historia Augusta" on monella tapaa omalaatuinen, jopa kummallinen teos. Keisarielämäkertojen yhteydessä on esitetty niiden kirjoittajat ja kirjoitusvuosi, mutta on syytä epäillä, että koko kirjan on kirjoittanut ilmoitettua myöhemmin mahdollisesti yksi ainoa henkilö. Kirjoitusajankohta lienee 300-luvun loppu tai 400-luvun alku. Kirjoittajiksi ilmoitettuja henkilöitä ei välttämättä ole ollut olemassakaan. Tästä kaikesta ei voida kuitenkaan olla varmoja.
"Historia Augustan" elämäkerrat sisältävät runsaasti selvästikin tarunomaista materiaalia. Monet annetuista tiedoista ovat ristiriitaisia muiden lähteiden kanssa. Edelleen epäillään kirjan sisältävän runsaasti perättömiä ja keksittyjä väitteitä. Tästä huolimatta Historia Augusta on tärkeä lähde ajan tapahtumista, sillä muita lähteitä on varsin niukasti. Teoksen alkupuolta on pidetty sen loppua luotettavampana.
"Historia Augusta" julistaa myös "Kolmekymmentä tyrannia" ("Tyranni triginta"), jotka ovat sen vallananastajiksi luokittelemia henkilöitä. Näiden joukossa on myös naisia (esimerkiksi Zenobia), ja kirjoittaja valittaakin, kun hänet on maailman rappion takia pakotettu kertomaan myös naisten elämästä. Tyranniluettelo viittaa Ateenan kolmenkymmenen tyrannin luetteloon.
Kari Tiainen
Kari Tiainen (s. 26. elokuuta 1966 Riihimäki) on suomalainen endurokuljettaja ja seitsenkertainen maailmanmestari. Hänellä on toiseksi eniten enduron MM-osakilpailuvoittoja, 77 kappaletta. Enemmän voittoja on vain Juha Salmisella, joka voitti 78. osakilpailunsa heinäkuussa 2008.
Kari Tiainen aloitti kilpailemisen vuonna 1979. Seuratasolla hän edustaa Riihimäen Moottoripyöräkerho Kahvakoplaa. Huippu-uransa aikana hän on ajanut Suzukin, Husqvarnan ja KTM:n pyörillä.
Kari Tiaisen veli Olli Tiainen on keilailun MM-mitalisti.
Kari Tiaisella on seitsemän maailmanmestaruuden lisäksi neljä MM-hopeaa. Hän on 1990-luvun suurimpia endurokuljettajia ja oli MM-mitalilla 12 vuotta peräkkäin.
Coasen pingviini
Coasen pingviini (engl. "Coase's penguin, or Linux and the Nature of the Firm") on Yochai Benklerin essee vuodelta 2002, jossa esitellään perinteisen taloudellisen toiminnan kolmas muoto, yhteismaa-perustainen vertaistuotanto, sekä tekijänoikeuslain merkitys sen kannalta.
Kirjoitus on Ronald Coasen "Nature of the firm" -esseen mukaan nimetty, joka toi ensimmäistä kertaa hintasignaalien ohjaaman markkinatoiminnan rinnalle johdon ohjaaman yritystoiminnan. Essee pyrki selittämään, miksi jos hintainformaatio on paras tapa allokoida resursseja, markkinatalous ei koostu pelkästään yksityisyrittäjistä vaan myös sisäisesti suunnitelmataloutta harjoittavista yrityksistä - Coase keksi uusklassisen taloustieteen yritysteorian pohjana toimivat transaktiokustannukset, eli hintainformaation käyttökustannukset.
Yhteismaaperustainen vertaistuotanto on esimerkki taloudellisesta tuotannosta, jossa suuren määrän ihmisiä luova toiminta koordinoidaan isoihin, merkityksellisiin projekteihin, lähinnä ilman rahallista kompensaatiota. Esimerkkejä ovat Linux sekä Wikipedia-tietosanakirja.
Benklerin lopullinen teesi kirjoituksessaan on, että tekijänoikeus- ja patenttilainsäädäntö haittaavat suurelta osin tällaista tuotantoa saavuttamaan täyden potentiaalinsa. Koska yhteismaaperustainen vertaistuotanto on niin tehokas tapa tuottaa tietoa, Benkler väittää, saattaisi olla hyvä idea miettiä uudelleen ovatko tekijänoikeuslainsäädännöstä saadut hyödyt haittojen arvoisia.
Hän huomauttaa transaktiokustannustaloustieteiden olevan hyödyllinen työkalu erilaisiin analyyseihin, mutta toteaa Wikipedian kaltaisissa projekteissa olevan myös muunlaisia kuin suoria taloudellisia kannustimia. Tällaisia kannustimia ovat tutkineet mm. sosiologia ja kokeellinen taloustiede.
Keskustellessaan Wikipediasta, Benkler erityisesti kiinnittää huomiota neutraali näkökulma -periaatteeseen, ja yhteisön itsekriittiseen kykyyn tuottaa sosiaalisia normeja objektiiviseen kirjoittamiseen. Analyysi muistuttaa universalismiperiaatetta.
Hammaspeikko
Hammaspeikko on satuolento, jonka kerrotaan tekevän reikiä hampaisiin. Hammaspeikolla selitetään lapsille kariesbakteerien toimintaa ja suuhygienian perusteita. Makeisten kerrotaan houkuttelevan pelottavia hammaspeikkoja, jotka poraavat ja hakkaavat reikiä hampaisiin. Hammasharja voi pelottaa hammaspeikot pois ja säännöllisellä hampaiden harjauksella pidetään hammaspeikot poissa.
Hammaspeikkojen isänä voinee pitää norjalaista Thorbjørn Egneriä, jonka satukirja "Karius og Baktus" julkaistiin vuonna 1949. Kirja on käännetty monille eri kielille; suomenkielinen "Satu hammaspeikoista" ilmestyi ensi kertaa vuonna 1961. Egnerin hammaspeikot Karius ja Baktus saivat suomentajalta nimet Möö ja Paa.
Esimerkiksi 1960- ja 1970-luvuilla hammaspeikko-hahmoa käytettiin laajalti apuna esimerkiksi Suomen lapsille ja heidän vanhemmilleen suunnatussa suuhygienian valistuksessa. Eräänä keinona tähän olivat lapsille jaetut hampaidenpesumukit, joihin oli painettu loru
Aivan ensimmäisiä lajissaan Egnerin hammaspeikot eivät olleet, vaikka nimenomaan niiden ansiosta hammaspeikoista tuli laajalti tunnettuja. Aili Somersalon vuonna 1927 ilmestyneessä "Terveyssatuja"-kirjassa hammaspesun tärkeyteen opastettiin hammassärkypeikkojen avulla.
Entisaikaan monien kipujen ja sairauksien, myös hammaskivun aiheuttajaksi ovat myös aikuiset uskoneet erilaisia olentoja. Suomessa on vielä 1800-luvulla arveltu hammassäryn aiheuttajaksi hammasmatoa.
Hammaspeikko-hahmoa on käytetty runsaasti useissa 1960-lukua uudemmissa lastenmusiikkikappaleissa ja -kirjallisuudessa (esimerkiksi ).
Bukefalos
Bukefalos ("härkäpäinen") oli Aleksanteri Suuren hevonen. Plutarkhoksen tarinan mukaan Bukefalos pelkäsi omaa varjoaan. Aleksanteri huomasi tämän ja onnistui kesyttämään hevosen itselleen. Hevoskauppias oli yrittänyt myydä hevosen Aleksanterin isälle Filippos II:lle 12 talentilla, mutta tämä oli kieltäytynyt.
Aleksanteri ratsasti Bukefaloksella monissa taisteluissa. Bukefalos kuoli pian Hydaspesjoen taistelun jälkeen. Plutarkhos kertoo, ettei se kuollut taisteluissa tai edes niissä saamiinsa vammoihin vaan vanhuuteen. Arrianoksen mukaan kerrottiin, että Aleksanterin ylitettyä joen käytiin kiivas taistelu, jossa Poroksen poika haavoitti Aleksanteria ja Bukefalosta ennen kuin kaatui itse. Arrianos kertoo myös Ptolemaios Lagoksen pojan version tapahtumista, jota pidetään luotettavampana, koska poika oli Aleksanterin henkivartija ja luultavasti itse paikalla. Erään toisen tarinan mukaan Bukefalos kaatui myöhemmin taistelussa Porosta vastaan. Justinuksen versiossa Poros ja Aleksanteri kävivät kaksintaistelun, jossa Bukefalos haavoittui. Aleksanteri putosi maahan ja pelastui vain henkivartijoidensa nopean toiminnan ansiosta. Curtiuksen mukaan Aleksanteri ajoi takaa pakenevaa Porosta, mutta Bukefalos haavoittui vakavasti ja kaatui. Gellius taas kertoo haavoittuneen Bukefaloksen kantaneen Aleksanterin turvaan taistelusta ennen kaatumistaan kuolleena maahan. Kaikki tarinat Bukefaloksen kuolemasta taistelussa saamiinsa haavoihin ovat lähtöisin Kleitarkhoksen Aleksanterin elämäkerrasta.
Aleksanteri perusti hevosensa kunniaksi uuden kaupungin "Bukefalian". Kaupungin sijaintia ei tiedetä. Erään tarinan mukaan se perustettiin samalle paikalle, josta Aleksanteri oli ylittänyt joen Bukefaloksen selässä. Arrianos sijoittaa kaupungin joen länsirannalle, mistä Aleksanteri oli lähtenyt ylittämään jokea. Toisten versioiden mukaan kaupunki perustettiin paikalle, jossa Aleksanteri taisteli ylitettyään joen ja jossa Bukefalos haavoittui.
Bukefalos on useiden taideteosten aiheena. Yksi Rooman Piazza del Quirinale -aukiolla sijaitsevan patsasjoukon hevosista on nimetty Bukefaloksen mukaan.
E.164
E.164 on ITU:n standardi kansallisille ja kansainvälisille puhelinnumeroille vuodelta 1997. Se on tarkoitettu ensisijaisesti käytettäväksi ISDN-lankapuhelimissa, mutta on yleisesti käytössä kaikessa puhelinliikenteessä.
Standardi määrittelee kuinka puhelimet, palvelut ja verkot voidaan tunnistaa numeroilla.
Puhelinnumero voidaan muuntaa tarvittaessa IP-osoitteeksi (esimerkiksi IP-puhe, SIP) käyttämällä erikoisella tavalla Internetin DNS-nimipalvelua. Tällöin verkkotunnus
palauttaa puhelinnumeroa +358 40 12345678 vastaavan IP-osoitteen. Tämä järjestelmä ei ole vielä yleisesti käytössä.
Booli
Booli on alkoholiton tai alkoholia sisältävä juomasekoitus. Sen perinteiset pääraaka-aineet ovat hedelmämehut, kivennäisvesi ja alkoholipitoisessa boolissa myös alkoholijuoma, kuten valkoviini, vermutti, likööri tai votka. Tavallisesti boolia tarjoillaan juhlissa. Booli tarjoillaan usein boolimaljasta tai -kannusta. Boolimaljassa on kauha, jolla boolia annostellaan juomalaseihin.
Boolin ainesosat ovat:
Käytettyjä aineosia ovat esimerkiksi vodka, liköörit, viinit, siiderit, makusiirapit, virvoitusjuomat, mehut, kivennäisvedet, hedelmät ja marjat. Usein booli valmistetaan yhdistämällä happamia aineosia makeisiin.
Valmistamisen perustana käytetään yleensä maustamatonta alkoholia, johon sekoitetaan eri aineosia (katso yllä). Alkoholia sisältävä booli tehdään usein sekoittamalla kirkasta viinaa ja valkoviiniä tai likööriä.
Fylogenetiikka
Fylogenetiikka on lajien polveutumishistoriaa eli fylogeniaa selvittävä evoluutiobiologian tutkimushaara. Fylogeneettinen systematiikka eli kladistiikka puolestaan tarkoittaa eliöiden luokittelua niiden polveutumishistorian perusteella.
Lajien polveutumista eli fylogeniaa kuvaavia sukupuita laadittaessa käytetään fossiilien lisäksi nykyisin elävien eliöiden rakennetuntomerkkien vertailua ja yhä enenevässä määrin niiden geenien sisältämää informaatiota (DNA-sekvensointi). Eri seikkojen perusteella laaditut sukupuut ovat aina hieman erilaisia.
Fylogenioiden rekonstruointiin on kehitetty suuri joukko loogisia ja tilastollisia laskentamenetelmiä.
Zope
Zope on pääosin Pythonilla ja osittain C++:lla toteutettu vapaa ja avoin sovelluspalvelin, joka on saatavilla useimmille käyttöjärjestelmille. Zope sisältää ZODB-oliotietokannan sekä Medusa-http-palvelimen eli toimii itsenäisesti, mutta voidaan kytkeä tavanomaiseen relaatiotietokantaan sekä http-palvelimeen. Zopen toiminnallisuutta voidaan laajentaa kymmenillä valmiilla tuotteilla ja sisältöä voidaan tuottaa useilla markup-tekniikoilla, Python-skriptillä sekä omilla Python-luokilla. Oliopohjaisuutensa vuoksi Zopea voidaan kutsua myös oliojulkaisujärjestelmäksi.
Zope-oliojulkaisujärjestelmän alkuperäinen kehittäjä on yhdysvaltalainen Digital Creations -yhtiö, joka sittemmin muutti nimensä ja tunnetaan nykyisin nimellä Zope Corporation. Yhtiö kehitti Principia- ja Bobo-nimisiä WWW-järjestelmäkehitystyökaluja sekä Aqueduct-nimistä relaatiotietokantaan kytkeytymiseen tarkoitettua integrointiohjelmistoa, jotka vuonna 1998 päätettiin koota yhdeksi järjestelmäksi ja tarjota sitä avoimen lähdekoodin lisenssillä vapaasti käytettäväksi. Järjestelmälle annettiin uudeksi nimeksi Zope, ”Z Object Publishing Environment”.
Suomessa järjestelmän käyttäjiä on ollut ainakin vuodesta 2000, jolloin Concrete Illusions -niminen uusmediayritys käytti sitä asiakasprojekteissaan.
Scheme
Scheme on funktionaalinen ohjelmointikieli ja eräs Lisp-murteista. Schemen kehittivät Guy L. Steele ja Gerald Jay Sussman 1970-luvulla. Schemen alkuperäinen nimi oli "Schemer", mutta käytetty ITS-käyttöjärjestelmä rajoitti tiedostojen nimet kuuteen merkkiin, joten lyhyempi nimi jäi käyttöön.
Scheme keskittyy minimaalisuuteen. Kielessä itsessään on mahdollisimman vähän toimintoja ja kaikki muu jätetään kirjastoille. Tätä kuvastaa hyvin se, että Schemen spesifikaatio, "Revised Report on the Algorithmic Language Scheme" (R5RS), on noin 50 sivua verrattuna Common Lisp -spesifikaatioon, joka on noin 1 300 sivua.
Yhteenlasku:
Funktion määrittely ja kutsu:
Funktionaalisille ohjelmointikielille hei maailma -ohjelman vastine on kertomafunktio. Scheme-versio:
Atlanta Thrashers
Atlanta Thrashers oli vuosina 1999–2011 NHL:ssä pelannut yhdysvaltalainen jääkiekkoseura, joka pelasi kotiottelunsa Georgian Atlantassa. Seura pelasi itäisen konferenssin kaakkoisdivisioonassa yhdessä Carolina Hurricanesin, Florida Panthersin, Tampa Bay Lightningin ja Washington Capitalsin kanssa.
Atlanta Thrashersin liittymisestä NHL:ään sovittiin 25. kesäkuuta 1997. Samaan aikaan liigaan hyväksyttiin myös Nashville Predators, Columbus Blue Jackets ja Minnesota Wild. Nimen Thrashers joukkue julkaisi 16. helmikuuta 1998. Samana vuonna kesäkuun 23. päivänä toiminnanjohtajaksi (general manager) palkattiin Don Waddell.
Keväällä 2011 kanadalainen miljonääri David Thomson osti Atlanta Thrashersin ja joukkue vaihtoi paikkaa Atlantasta Manitobaan, Winnipegiin. Seuran uudeksi nimeksi ilmoitettiin yhteydessä Winnipeg Jets. Näin ollen Winnipeg sai jälleen oman NHL-joukkueen sitten edellisen Winnipeg Jetsin, joka muutti vuonna 1996 Phoenixiin. Tämä oli jo toinen kerta kun Atlanta menetti NHL-joukkueensa Kanadan puolelle. Ensimmäisen kerran näin tapahtui vuonna 1980, jolloin Atlanta Flames siirtyi Calgaryyn.
Joukkueen nimi "Thrashers" on viittaus Georgian osavaltionlintuun ruostesirppimatkijaan ().
Atlanta Thrashersin ensimmäinen pelaajahankinta oli maalivahti Damian Rhodes Ottawa Senatorsista. Vuonna 1999 joukkueella oli oikeus tehdä ensimmäinen varaus, joka käytettiin tšekkiläisen Patrik Štefanin varaamiseen. Seuraavana vuonna joukkueella oli ensimmäisellä kierroksella varausnumero kaksi, jolla varattiin kanadalainen Dany Heatley. Vuonna 2001 joukkueella oli jälleen ensimmäinen varausvuoro, joka käytettiin venäläisen Ilja Kovaltšukin varaamiseen. Samana vuonna numerolla 189 valittiin suomalainen maalivahti Pasi Nurminen. Seuraavana vuonna ensimmäisellä kierroksella numerolla kaksi varattiin myös suomalaismaalivahti Kari Lehtonen.
Atlanta Thrashers liittyi NHL:ään kaudella 1999–2000. Se pelasi ensimmäisen ottelunsa 2. lokakuuta 1999 kotihallissaan Philips Arenassa 18 545 katsojan edessä New Jersey Devilsiä vastaan, häviten 4–1. Joukkueen ensimmäisen maalin NHL:ssä teki silloinen kapteeni Kelly Buchberger. Ensimmäisen pisteensä Atlanta sai NHL:ssä 9. lokakuuta 1999 pelatessaan Buffalo Sabresia vastaan tasapelin 5–5. Ensimmäisen kauden aikana joukkue voitti vain 14 ottelua.
Thrashers ylsi pudotuspeleihin ensimmäistä kertaa kaudella 2006–2007, mutta nuori joukkue on vielä rakennusvaiheessa. Toistaiseksi joukkueen peli on nojannut paljon Dany Heatleyn ja Ilja Kovaltšukin varaan. Kaudella 2002–2003 joukkueen ykkösmaalivahtina vakiinnutti paikkansa Pasi Nurminen. Seuraavalla kaudella asema edelleen vankistui. Kauden 2003–2004 aikana tulevaisuuden lupaus Kari Lehtonen pelasi NHL:ssä neljä ottelua voittaen ne kaikki torjuntaprosentin ollessa 95,3.
Ennen kauden 2003–2004 alkua joukkue sai runsaasti kyseenalaista julkisuutta Dany Heatleyn ajaman auto-onnettomuuden johdosta, jonka seurauksena joukkuetoveri Dan Snyder menehtyi myöhemmin saamiinsa vammoihin. Heatley itsekin loukkaantui ja oli poissa suurimman osan kautta Kovaltšukin kantaessa pelillistä vastuuta lähes yksin.
Marathónas
Marathónas (; ) on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Μαραθώνος, "Dímos Marathónos" tai Δήμος Μαραθώνα, "Dímos Marathóna"), joka sijaitsee Itä-Attikan alueyksikössä Attikan alueella. Koko kunnan pinta-ala on 226,6 neliökilometriä ja väkiluku 33 423. Varsinaisen Marathónaksen kaupungin väkiluku on 7 170 (vuonna 2011).
Marathónaksen kaupunki on perinyt nimensä sen alueella sijainneesta antiikin aikaisesta Marathonin kaupungista sekä Marathonin tasangosta. Ne tunnetaan lähinnä tasangolla käydystä Marathonin taistelusta.
Antiikin Marathonin kaupunki sijaitsi oletettavasti nykyiseen Marathónaksen kuntaan kuuluvan Vranáksen kylän lähellä. Antiikin Marathon tunnetaan Marathonin tasangolla vuonna 490 eaa. käydystä Marathonin taistelusta, jossa Ateenan armeija kukisti persialaiset. Tarinan mukaan taistelun jälkeen sotilas nimeltä Feidippides juoksi Ateenaan kertomaan voitosta. Perillä hän huudahti ”νενίκαμεν” ("nenikamen", ”olemme voittaneet”) ja kuoli. Matka Marathonista Ateenaan olisi ollut noin 40 kilometriä. Tästä juontuu nykyinen urheilulaji maratonjuoksu.
Antiikin aikana nykyisen Marathónaksen kunnan alueella sijaitsi myös muun muassa Rhamnuksen kaupunki.
Vuosina 1925–1930 Marathónaksen yläpuoliseen laaksoon rakennettiin Ateenan vedensaannin turvaamiseksi pato, jonka kautta muodostui Marathónaksen tekojärvi. Kunnan nähtävyyksiin kuuluvat Marathonin taistelun paikan ja siellä olevien hautojen lisäksi muut antiikin Marathonin löydökset sekä Marathonin arkeologinen museo. Marathónaksen Schiniáksessa sijaitsee Ateenan vuoden 2004 olympialaisten soutustadion. Schiniáksen rannalla järjestettiin olympialaisten purjehdustapahtuma ja Marathónaksesta lähtivät sekä miesten että naisten maratonjuoksut.
Nykyinen Marathónaksen kunta muodostui, kun Marathónas, Grammatikó, Néa Mákri ja Varnávas yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti. Kunnan suurin asutus on Néa Mákrin kaupunki.
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Marathónaksen kunta muodostuu neljästä kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
Loppuvastus
Loppuvastus, loppupomo tai päävihollinen on videopeleissä tekoälyn ohjaama vihollinen, jonka voitettuaan pelaaja on läpäissyt pelin tai tietyn osion pelistä. Loppuvastus sijaitsee yleensä tason lopussa ja se on tyypillisesti huomattavasti vahvempi kuin muut vastukset, joita pelaaja on siihen mennessä kohdannut. Loppuvastukset ovat usein suurikokoisia vihollisia, jotka voivat vaatia tietyn taktiikan niiden voittamiseen. Esimerkiksi voi olla, että vastusta voi vahingoittaa vain iskemällä sitä tiettyyn heikkoon kohtaan.
Tunnettuja loppuvastuksia ovat muun muassa Bowser eli Kuningas Koopa "Super Mario" -peleistä, Dr. Wily "Mega Man" -sarjan ensimmäisistä peleistä, Ganondorf "The Legend of Zelda" -sarjan peleistä, tohtori Ivo ”Eggman” Robotnik "Sonic the Hedgehog" -sarjan peleistä, Neo Cortex "Crash Bandicoot" -sarjan peleistä, Kuningas K. Rool "Donkey Kong Country" -sarjan peleistä, Ripto "Spyro" -sarjan peleistä ja Gruntilda "Banjo-Kazooie" -sarjan peleistä. Yksi varhaisimmista loppuvastuksen sisältävistä peleistä on Taito-yhtiön vuonna 1980 julkaistu "Phoenix".
"Välipomo" tai "minipomo" () tarkoittaa yleisesti kesken tason ilmestyvää tavanomaista haastavampaa vastusta, joka on kuitenkin loppuvastusta heikompi. Välipomon voittamisesta saatetaan palkita usein uudella aseella tai esineellä, joka on yleensä tärkeä tason varsinaisen loppuvastuksen voittamisessa.
Joissain peleissä on myös niin sanottuja "superpomoja" tai "bonuspomoja" (). Superpomot ovat erittäin vahvoja, mutta niitä vastaan taisteleminen on valinnaista. Niitä ei tarvitse voittaa pelin tarinan läpäisemistä varten. Ne on yleensä tarkoitettu äärimmäiseksi haasteeksi pelaajille, jotka ovat valmiita käyttämään peliin enemmän aikaa ja vaivaa. Superpomot voivat olla hyvin piilotettuja, ja vaatia että tietyt ehdot on täytetty, ennen kuin pelaaja voi haastaa sen. Tällaisia pomoja esiintyy usein tietokone- ja konsoliroolipeleissä.
Boss rush viittaa peleissä tilanteisiin, joissa pelaajan tulee taistella peräkkäin useita pomoja vastaan. Esimerkiksi voi olla, että pelin loppupuolella pelaajan tulee taistella uudelleen aiemmin voitettuja pomoja vastaan (muodostunut perinteeksi mm. "Mega Man" -pelisarjassa). Boss rush voi olla myös oma erillinen pelitilansa.
Lua
Lua on kevyt ja kooltaan pieni skriptikieli. Se on tarkoitettu lähinnä ohjelmien helppoon laajentamiseen, mutta sillä voi myös tehdä laajempiakin kokonaisuuksia. Kielen nimi tulee portugalin sanasta "lua", joka tarkoittaa kuuta. Luan logona onkin kuu.
Lua on pääasiassa proseduraalinen kieli, mutta Lua tukee funktionaalisesta ohjelmoinnista ja olio-ohjelmoinnista tunnettuja ominaisuuksia. Luassa on muun muassa ensimmäisen kertaluokan funktiot täydellä leksikaalisella näkyvyydellä. Muita kielen ominaisuuksia ovat assosiatiiviset taulukot, vuoroittaisrutiinit sekä metataulut. Kielessä on mahdollista käyttää moniperintää.
Lua on julkaistu MIT-lisenssin alla, joka sallii hyvin vapaan käytön jopa kaupallisiin tarkoituksiin. Luaa käytetäänkin paljon erilaisissa sovellusohjelmissa (esim. VLC, Lightroom) ja tietokonepelien sisäisenä skriptikielenä (esim. "World of Warcraft").
Lua on suunniteltu helposti yhdistettäväksi muihin ohjelmointikieliin. Alkuperäisessä toteutuksessa on rajapinta, jota voi käyttää C ja C++ -ohjelmointikielillä. Tämän lisäksi rajapintoja löytyy muun muassa Pascalille, .NET:lle sekä Adalle.
Lua käännetään omalle virtuaalikoneelle. Ohjelmat voi kääntää virtuaalikoneen binääreiksi, mutta yleisempi käyttötapa on, että Lua-kääntäjä kääntää ohjelman muistiin ja suorittaa sen suoraan virtuaalikoneessa. Luan virtuaalikone on rekisteripohjainen.
Esimerkkiohjelma tulostaa rivin "Hei maailma!":
Seuraava ohjelma laskee annetun luvun kertoman:
Suodatus
Suodatusta käytetään kemiassa erottamaan liuoksesta epäpuhtauksia tai erottamaan aineet toisistaan.
Suodatus voidaan suorittaa käyttämällä Büchnersuppiloa. Büchner-suppiloon laitetaan sopiva suodatinpaperi, liuos suodatetaan sen läpi imussa.
Myös tavallinen suppilo soveltuu suodatukseen. Siihen voidaan laittaa suodatinpaperi, jonka läpi nesteen annetaan valua. Suodatinpaperin asemasta voidaan käyttää myös pumpulia.
Mikäli kiinteä aine ei liukene nesteeseen, muodostuu heterogeeninen seos, josta liukenematon aine voidaan erottaa suodattamalla.
Suodatuksessa hyödynnetään hiukkasten kokoeroja.
Suodatin
Suodatin eli suodin eli filtteri voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Luettelo lemmikkilinnuista
Tämä on luettelo lemmikkilinnuista aakkosjärjestyksessä.
David Copperfield
David Copperfield (oikea nimi David Seth Kotkin, s. 16. syyskuuta 1956 Metuchen, New Jersey) on yhdysvaltalainen taikuri.
Copperfield on venäjänjuutalaisen siirtolaisperheen ainoa lapsi. Copperfieldistä tuli 1968 12-vuotiaana nuorin henkilö, joka on koskaan hyväksytty Yhdysvaltojen taikuriseuran jäseneksi.
"Forbes Magazinen" mukaan Copperfield ansaitsi vuonna 2003 57 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria ollen kymmenenneksi eniten ansainnut julkisuudenhenkilö maailmassa.
Copperfieldillä on myös oma tähtensä Hollywoodin Walk of Famella.
Jordanin mitta
Jordanin mitta on Riemannin integraalin avulla määritelty mitta formula_1-avaruuksille. Mittaa voi pitää luonnollisena sikäli, että se yhtyy reaalimaailman pituus-, pinta-ala- ja tilavuuskäsitteiden kanssa.
Joukko formula_2 on Jordan-mitallinen, jos formula_3 rajoitettu ja indikaattorifunktion avulla määritelty kuvaus formula_4 on Riemann-integroituva. Tällöin joukon formula_3 Jordan-mitta on
formula_6.
Lautanen (astia)
Lautanen on matala, yleensä pyöreä syömä-, tarjoilu- tai koristeastia. Lautaset valmistetaan yleensä posliinista tai muovista. Lautasia on monenkokoisia ja -muotoisia. Syvempiä käytetään yleensä keiton tai muun nestemäisen ruoan syöntiin, kun taas litteämpiä käytetään kiinteämmän ruoan syöntiin.
Suurin lautanen on niin sanottu katelautanen, jonka käyttö on kotioloissa melko harvinaista. Katelautanen katetaan pöytään muiden lautasten alle. Matalat ruokalautaset ovat yleensä 22–25 senttimeträ läpimitaltaan, jälkiruokalautaset yleensä 18–20 senttimetriä ja leipälautaset 15–17 senttimetriä. Syvien ruokalautasten tilavuus on yleensä 3–5 desilitraa.
Michelle Kwan
Michelle Wing Kwan (Kwan Ying Shan, , s. 7. heinäkuuta 1980) on yhdysvaltalainen taitoluistelija. Hän on saavuttanut urallaan yhdeksän Yhdysvaltain mestaruutta, viisi maailmanmestaruutta, olympiahopean (vuonna 1998 Naganossa) ja olympiapronssin (vuonna 2002 Salt Lake Cityssä).
Kolmoispiste
Kolmoispiste on aineen tietyssä lämpötilassa ja paineessa tila, jossa aineen kolme olomuotoa (kiinteä, neste, kaasu) ovat tasapainossa, eli järjestelmän kaikki aine on mahdollista muuttaa kiinteäksi, nesteeksi tai kaasuksi erittäin pienellä paineen tai lämpötilan muutoksella.
Veden kolmoispiste on tasan lämpötilassa 273,16 K (0,01 °C) ja paineessa 611,73 Pa (noin 0,006 bar). Normaalipaineessa veden sulamispiste on 0 °C, mutta paineen laskiessa siitä se aavistuksen kasvaa tuohon pisteeseen asti. Normaalipaineessa veden kiehumispiste on 100 °C, mutta paineen laskiessa se vähenee, joten tyhjiötä lähellä olevassa noin 0,006 ilmakehän paineessa kiehumispiste on sama kuin sulamispiste, 0,01 °C. Ylempi kuvaaja ei siis vastaa veden käyttäytymistä, vain alempi.
Kolmoispistettä alemmissa paineissa jää muuttuu suoraan höyryksi ja päinvastoin: vettä ei ole.
Veden kolmoispisteen lämpötilaa käytetään celsius- ja kelvinasteikkojen määrittelyyn, joten veden kolmoispisteen lämpötilalle annettu lukuarvo on määritelmän mukainen eikä mitattu likiarvo.
Kolmoispisteen lämpötila saadaan aikaan käyttämällä kolmoispistekalibraattoria. Laite koostuu sisäkkäisistä astioista. Sisin astia on mittauskammio, jonka lämpötila asettuu kolmoispisteeseen. Sen ulkopuolella on astia, joka on mittaustilanteessa osittain jäätyneenä, osittain nesteenä ja osittain pelkän vesihöyryn täyttämä. Kaikkein uloimpana on lämpöeriste. Kalibraattori pystyy pitämään yllä kolmoispistelämpötilaa muutamia tunteja sen jälkeen, kun siitä ensin on poistettu kaikki ilma. Vesi on sen jälkeen jäädytetty ja osittain sulatettu, minkä jälkeen lämpötila hakeutuu kolmoispisteeseen.
Geomatiikka
Geomatiikka on tieteenala, joka tutkii kuinka rakentaa tehokas paikkaan sidotun tiedon tuotannon työnkulku, joka alkaa mittauksista erinäisillä teknologioilla prosessointiin ja lopulta käytettäväksi tuotteeksi karttojen, spatiaalisten tietokantojen, ilmakuvien jne. muodossa, eli keräämisen, taltioinnin, käsittelyn ja esittämisen.
Sana viittaa erityisesti seuraaviin tieteenaloihin:
Geomatiikka erityisesti nojaa geoinformatiikkaan (joka tarjoaa modernit informaatioteknologian välineet), tietoliikenneteknologioihin (mm. langattomat verkot, matkapuhelimet) ja tiedonvälityksen ratkaisuihin (mm. protokollat, standardit, yhteensopivuus ja yhteentoimivuus).
Nimi on peräisin ranskan sanasta "géomatique". Ensimmäisen kirjattu käyttö tapahtui Ranskassa 1970-luvun alussa ja myöhemmin se keksittiin uudelleen Kanadassa. Siellä Lavalin Yliopiston maanmittausosasto otti käsitteen alkuperäistä laajemman merkityksen käyttöön nimeten sen mukaan maanmittausohjelmansa. Tätä kautta käsite levisi kaikkialle Kanadassa ja ulkomaille.
Vihreä Lanka
Vihreä Lanka on suomalainen vihreän liikkeen aatteelliselle perustalle pohjautuva yhteiskunnallinen uutis- ja ajankohtaislehti.
Lehteä julkaisee Vihreä Lanka Oy, josta Vihreä liitto omistaa noin 70 prosenttia. Puolue tuli pääomistajaksi kevään 2010 osakeannin yhteydessä. Sitä ennen liitto omisti yhtiöstä vain 6 prosenttia. Vuonna 2009 lehti sai vihreiden parlamentaarisesta viestintätuesta yli 90 prosenttia, 1 260 000 euroa.
Lehden tarkistettu levikki oli 2011 yhteensä 10 200 kappaletta. Toimituksellista henkilökuntaa lehdessä on kymmenkunta.
Lehti perustettiin vuonna 1983, jolloin ensimmäiset vihreät kansanedustajat valittiin eduskuntaan. Julkaisijana toimi aluksi vihreä eduskuntaryhmä, vuonna 1988 perustettiin lehteä julkaisemaan ja kustantamaan osakeyhtiö. Samana vuonna Vihreä Lanka ryhtyi saamaan myös parlamentaarista lehdistötukea.
Lehti on alusta lähtien toiminut vihreän liikkeen tiedottajana, vihreiden mielipidekanavana ja keskustelun herättäjänä. Se tuli ennen pitkää yleisestikin tunnetuksi perinteisistä päivälehdistä poikkeavasta uutisoinnista, aihevalinnoista ja näkökulmista. Timo Harakan päätoimittajakaudella 1990–1994 lehden lukijamäärä kaksinkertaistui.
Harakan aikana tuli näkyviin myös jännite journalistisen vapauden ja puolueorganisaation tiedotustarpeiden välillä. Erimielisyys huipentui Harakan erottamiseen, kun tämä oli haastatellut vihreää vaikuttajaa Pekka Haavistoa ja muun muassa kysynyt tämän seksuaalisesta suuntautumisesta. Harakan seuraajaksi tuli Päivi Sihvola. Sittemmin päätoimittajina ovat toimineet Jyrki Räikkä, Anna Tommola, Elina Grundström, Juha Honkonen ja Riikka Suominen.
Vuodesta 2008 lehti on valinnut Vuoden vihreän yllättäjän. Ensimmäinen oli kansanedustaja Tanja Karpela, joka vastusti Vuotoksen allasta ja kannatti eläinten oikeuksia ja luomuruokaa.
Helmikuussa 2016 Vihreä Lanka muutettiin sanomalehdestä aikakauslehdeksi. Samalla lehden ilmestymistiheyttä muutettiin harvemmaksi. Ennen uudistusta lehteä julkaistiin kahden viikon välein, uudistuksen jälkeen lehteä julkaistaan kahdeksan kertaa vuodessa.
Kesäkolmio
Kesäkolmio on kesäisellä yötaivaalla näkyvä asterismi, joka muodostuu Lyyran tähdistön päätähdestä Vegasta, Joutsenen Denebistä ja Kotkan Altairista.
Nimensä tähtikuvio on saanut muodostaan ja kesäisestä näkymisajankohdasta. Se on korkealla etelässä, kun loppukesällä illat alkavat hämärtyä ja tähdet näkyä. Tyypillisesti ensimmäinen näkyviin ilmestyvä tähti on Lyyran Vega, joka heinäkuun loppupäivinä on etelässä noin kello 23.30 lähes 70 asteen korkeudella.
Öiden pitenemisestä johtuen Kesäkolmio näkyy etelässä iltahämärissä pitkälle syksyyn. Talven tultua se katoaa kuviona läntiselle taivaalle, vaikka sekä Vega että Deneb näkyvät keskellä talvea matalalla pohjoisen suunnalla. Keväällä Kesäkolmio tulee näkyviin aamuyöllä itäiselle taivaalle.
Kesäkolmion tähdet ovat olleet ennen satelliittinavigoinnin yleistymistä tärkeitä navigointitähtiä, sillä ne näkyvät aamuyöstä hyvin selkeinä ja kirkkaina.
Myös talvitaivaalle on yritetty nimetä vastaavia kuvioita, näistä "talvitimantti" ja "talvineliö" tai -suunnikas ovat ehkä tunnetuimmat. Talvineliö muodostuu Orionin tähdistön Rigelistä ja Betelgeuzesta sekä Pienen koiran Procyonista ja Ison koiran Siriuksesta.
Käsi
Käsi () on osalla nisäkkäistä esiintyvä tarttumiseen ja pitelemiseen erikoistunut yläraajan osa. Käsi sisältää kyynärvarresta poispäin sijaitsevan alueen; ranteen, sormet sekä kämmenen alueen. Yleiskielessä kädellä voidaan tarkoittaa koko yläraajaa: olkavartta, kyynärvartta, rannetta, kämmentä sekä sormia.
Kädelliset ovat yksi merkittävä eliöryhmä, jonka kaikilla jäsenillä on käsi. Kädelliset eivät ole kuitenkaan ainoa ryhmä, vaan monilla puussa elävillä nisäkkäillä kuten vaikkapa oravalla on tarttumiseen erikoistunut raaja.
Kädellisillä on jokaisessa kädessä viisi sormea, joille jokaiselle on annettu oma nimi: peukalo, etusormi, keskisormi, nimetön ja pikkusormi. Kädellisten määritelmä on, että niillä on viisi sormea. Peukalo koostuu kahdesta luusta, muut sormet kolmesta. Sormien päissä on kynnet.
Ihmisen peukalon sijoittuminen käteen ja sen suuri liikkuvuus mahdollistavat näppärämmät käden toiminnot kuin muilla kädellisillä. Tärkein peukalon tehtävä on mahdollistaa niin kutsuttu opponens-liike, jossa peukalo taipuu koskettamaan muiden sormien päitä. Liikkeen avulla ihmisen kyky tarttua sekä tarkkuutta vaativien tehtävien tekeminen käden avulla paranee.
Ihmisen käsi koostuu 27 luusta: kahdeksasta ranneluusta, viidestä kämmenluusta ja 14 sormien luusta. Ranteen luut sijoittuvat kahteen riviin. Kämmenluita on yksi jokaiselle sormelle, ja jokainen niistä niveltyy yhteen sormista. Peukalo koostuu kahdesta sormiluusta, muut sormet kolmesta.
Ranteen luut eli "karpaalit" järjestyksessä ranteesta päin, pikkusormen puolelta riveittäin:
Käden erilaisia otteita on useita, mutta otteiden päätyyppejä ovat "voimaote" ja "täsmäote". Ote riippuu kohteen suuruudesta, muodosta, pinnasta, lämpötilasta, painosta ja tilanteen erityistekijöitä. Täsmäotteessa käytetään huolellisuutta. Siinä peukalonpää asettuu vastakkain vähintään etusormenpään kanssa. Peukaloa vastaan voivat tarvittaessa asettua myös muut sormet. Voimaotetta käytetään vahvuutta kysyvissä tilanteissa. Siinä sormet puristuvat kohteen ympärille ja painavat sen kämmenpohjaa ja eminenssejä vasten. Peukalo voi vielä lukita otteen. Täsmäotteessa käytetään käden alueella olevia intrinsisiä lihaksia, ja voimaotteessa korostuu käsivarren ekstrinsisten lihasten työ.
Tut
Tut voi tarkoittaa seuraavia:Lyhenteenä TUT voi tarkoittaa:
Vetokannas
Vetokannas () on kaupunginosa Vaasassa, Kotirannan ja Palosaaren välillä. Kaupunginosa on kehittynyt maakaistaleelle, joka yhdistää Palosaaren mantereeseen. Tiettävästi nimen alkuperä juontaa juurensa aikaan jolloin kalastajat ja muut merenkävijät vetivät veneensä kapean kannaksen yli, välttyäkseen kiertämästä Palosaarta.
Vaasan kaupunginhallinnon tilastoalueista Vetokannas kuuluu Gerbyn suuralueeseen.
Vetokannaksen kirkko, jonka omistaa Vasa Kyrkliga Stiftelsen, valmistui 1961.
Vuonna 2013 Vetokannaksen alueella oli 1547 asukasta.
Wireless USB
Wireless Universal Serial Bus on langaton sarjaväyläarkkitehtuuri oheislaitteiden liittämiseksi tietokoneeseen. WUSB perustuu USB:n arkkitehtuuriin. WUSB-verkossa on yksi keskitin, johon muut laitteet ovat liitettyinä. WUSB:a kehittää Wireless USB Promoter Group. Ryhmä on perustettu keväällä 2004 ja sen jäseninä ovat Agere Systems, HP, Intel, Microsoft, NEC, Philips Semiconductors ja Samsung Electronics. Myöhemmin ryhmään on liittynyt mm. Texas Instruments ja monta muuta yritystä.
Tämän hetken trendi on langattomuus. USB-laitteita löytyy jo joka kodista ja kysyntää langattomille tuotteille löytyy varmasti. WUSB:lle on olemassa jo valmis laitteistoarkkitehtuuri, koska se perustuu USB:hen. Myös käyttöjärjestelmissä on USB-tuki valmiina.WUSB perustuu UWB:hen. UWB on lyhenne sanoista Ultra Wideband (IEEE 802.15.3a, ei vielä hyväksytty). UWB on modulointimenetelmä, jossa signaali lähetetään nopeina pulsseina laajalla taajuusalueella (1-2 GHz). UWB:lle on varattuna taajuudet 3,1 GHz - 10,6 GHz. Koska taajusalue on laaja ja data varastoidaan nopeisiin taajuuden vaihteluihin, on WUSB häiriöystävällinen myös muille langattomille ratkaisuille kuten WLAN tai Bluetooth.
WUSB:n maksimi tiedonsiirtonopeus on 480 Mbps. WUSB-laitteiden etäisyys toisistaan saa olla enintään 10 metriä, jolloin tiedonsiirtonopeus putoaa 110 Mbps nopeuteen. Yhteen WUSB-keskittimeen voi kytkeytyä maksimissaan 127 laitetta. WUSB-topologia tukee myös kaksoisroolimallia (dual-role model) eli laite voi toimia isännän tavoin.
WUSB kuluttaa 300 mW tehoa eli suunnilleen saman verran kuin normaali kännykkä tai PDA-laite.
Wireless USB -laitteet kiinnittyvät isäntään lähettämällä isännälle oikein ajoitetun viestin. Tämän jälkeen isäntä ja asiakas autentikoivat toisensa käyttäen omia ID -tunnuksiaan ja sopivia salausavaimia. Kun laite on autentikoitu onnistuneesti, isäntä antaa sille oman USB-osoitteen ja ilmoittaa omalle ohjelmistolleen liitetystä laitteesta.
WUSB:n määritykset valmistuivat toukokuussa 2005. Laitteita odotettiin markkinoille vuoden 2005 lopussa. Vuoden 2005 lopussa WUSB saatiin toimimaan 880 Mbps nopeudella 8 metriin ja 220 Mbps nopeudella 20 metriin asti. Wireless USB Promoter Group on asettanut myös tavoitteeksi tulevaisuudessa yli 1 Gbps siirtonopeuden. Lisäksi tehonkulutus on tarkoitus pudottaa kolmannekseen nykyisestä eli 100 mW:iin. Vuonna 2008 ennustettiin WUSB-sirujen olevan jo kännyköissäkin.
Cypress Semiconductor on kehittänyt kilpailevan tekniikan, joka ei perustu IEEE:n standardiin. Tekniikka on tarkoitettu toimimaan 10–50 metrin säteellä ja tällä hetkellä siihen perustuvia laitteita tarjoavat Belkin, Logitech ja Virtual Ink.