hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Gustavo Díaz Ordaz
Gustavo Díaz Ordaz (12. maaliskuuta 1911 Ciudad Serdán, Meksiko – 15. heinäkuuta 1979 México, Meksiko) oli meksikolainen poliitikko. Hän toimi maansa presidenttinä vuodet 1964–1970.
Díaz Ordaz luki lakia Pueblan yliopistossa ja valmistui vuonna 1937. Tämän jälkeen hän toimi yliopiston professorina sekä vararehtorina vuodet 1940–1941. Vuonna 1943 Díaz Ordaz valittiin Meksikon edustajainhuoneeseen ja vuonna 1946 senaattoriksi Pueblan osavaltiosta. Senaattorina hän oli vuoteen 1952. Presidentti Adolfo López Mateosin ministeriössä Díaz Ordaz oli vuodet 1958–1964. Partido Revolucionario Institucionalin presidenttiehdokkaaksi Díaz Ordaz nimitettiin 1. joulukuuta 1963. Hän voitti presidentinvaalit 8. syyskuuta 1964.
Presidenttiaikanaan Díaz Ordaz tunnettiin lähes autoritaarisesta johtajuudestaan. Hän kohteli tiukasti monia protesteja. Rautatietyöläisiä, opettajia ja lääkäreitä erotettiin heidän osallistuttuaan työtaisteluihin.
Yliopisto-opiskelijoiden protestointiin vuonna 1968 ennen Méxicon olympialaisissa Díaz Ordaz vastasi julmasti. Hän määräsi Universidad Nacional Autónoma de Méxicon valtauksen. Tlatelolcossa armeijan joukot tappoivat jopa 300 ihmistä murskatessaan opiskelijaprotestin. Meksikon hallitus väitti kuolonuhreja olleen noin 20, mutta todellinen lukema lienee noin kymmenkertainen.
Díaz Ordazin aikana Meksikon talous pysyi vakaana samalla kehittyen. Hän sai aikaan myös uudistuksia maanviljelyssä ja aloitti keinokasteluprojekteja sekä vaikutti maaseudun teollistumiseen. Díaz Ordaz oli aloittamassa lisäksi Méxicon metron rakentamista.
Presidenttiytensä jälkeen Díaz Ordaz perheineen katosi lähes kokonaan julkisuudesta. Hän antoi harvoin haastatteluita ja yleensä nähtiin vain vaalien yhteydessä. Vuonna 1977 hänet kuitenkin nimettiin suurlähettilääksi Espanjaan, minkä jälkeen sekä Espanjan että Meksikon media hyökkäsi hänen kimppuunsa presidenttiajan teoista. Muutaman kuukauden päästä Díaz Ordaz erosi suurlähettilään virastaan osaksi median käyttäytymisen takia ja osaksi terveydellisten seikkojen takia. Díaz Ordaz kuoli Méxicossa heinäkuuta 1979.
Eino J. Härkönen
Eino Johannes Härkönen (10. maaliskuuta 1886 Joensuu – 4. helmikuuta 1944 Eno) oli suomalainen taidemaalari, joka kuvasi etenkin kotimaakuntaansa Pohjois-Karjalaa. Hänen teoksensa ovat tyyliltään realistisia. Hänen tyttärensä Helmi on naimisissa Aapeli Saarisalon pojan Sakarin kanssa.
Härkösen vanhemmat olivat räätäli Juho Härkönen ja Hanna Pesonen. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Joensuun klassillisesta lyseosta 1907. Härkönen opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa Helsingissä 1907–1910 ja Helsingin yliopiston piirustussalissa, opettajinaan Eero Järnefelt ja Väinö Blomstedt. Vuonna 1913 hän teki opintomatkan Pariisiin, jossa hän opiskeli puolen vuoden ajan Acadèmie de la Grande Chaumierissa. Härkönen toimi taidemaalarina ja piirtäjänä Enon Kaltimossa.
Härkösen ateljeetalo on kotipitäjässään Enossa. Joensuun taidemuseossa on hänen piirroskokoelmansa. Omaiset arvelevat hänen tuotantonsa nousevan kolmeentuhanteen. Työt ovat muotokuvia, hiilipiirroksia, maisemamaalauksia ja alttaritauluja.
Härkönen oli naimisissa vuodesta 1921 Alli Margaretha Borgin kanssa.
Härkösen maalaamia alttaritauluja on Enon, Kuusjärven, Rääkkylän, Tuupovaaran ja Valtimon kirkoissa:
Viktor Blomqvist
Viktor Blomqvist (28. helmikuuta 1872 Vaasa – 24. marraskuuta 1928 Vaasa) oli suomalainen faktori ja liikemies sekä sosialidemokraattien kansanedustaja.
Blomqvist syntyi suutari Henrik Blomqvistin ja Lisa Blomqvistin lapsena Vaasassa vuonna 1872. Hän työskenteli kirjaltajana muun muassa Vasabladetissa ja Hufvudstadsbladetissa sekä vastaavana toimittaja Aamurusko-lehdessä. Myöhemmin hän toimi myös pumpulikehräämön varastonhoitajana ja Vapaan Sanan kirjapainonjohtajana. Hän myös omisti Pohjola-leipätehtaan sekä elokuvateatterin Vaasassa.
Kansanedustajana Blomqvist toimi Vaasan läänin eteläisestä vaalipiiristä vuonna 1917 noin puolen vuoden ajan. Eduskunnassa hän toimi Suuren valiokunnan, Pankkivaliokunnan sekä Elintarveasiainvaliokunnan jäsenenä. Lisäksi hän toimi Vaasan kaupunginvaltuuston sekä Sosialidemokraattisen puolueen puolueneuvoston jäsenenä. Suomen sisällissodan aikana Blomqvist vastusti vallankumousta. Valkoisten hallitus eli Vaasan senaatti levitti hänen ja toisen entisen sosiaalidemokraattisen kansanedustajan Otto Piisisen nimissä julkaistua ja Vaasassa painettua kirjasta "Miten käy Suomen työväenliikkeen", jossa tuomittiin kapina ja annettiin tuki valkoisille. On mahdollista, että Blomqvist pelkästään allekirjoitti tekstin, mutta ei osallistunut sen kirjoittamiseen.
Blomqvist oli naimisissa vuodesta 1896 lähtien Hilma Maria Hellström kanssa.
LASIK
LASIK () on läppäleikkaus, jolla korjataan silmien taittovika. Toimenpiteessä silmän pintaan tehdään noin 100 mikrometriä paksu läppä, joko mekaanisella mikrokeratomilla tai femtosekuntitaajuudella pulsoivalla laserilla.
Tämän jälkeen läpän alta paljastunutta sarveiskalvon sisäistä kudosta muokataan excimer-laserilla halutun muotoiseksi taittovirheen korjaamiseksi. Sarveiskalvo on yleensä noin 500-600 μm (0,5-0,6 mm) paksu. 250 μm siitä pitää jättää koskemattomaksi. Taittovirhehionnassa laserlaite käyttää keskimäärin 13 μm/1 diopteri (myös hajataitto).
Laseroinnin jälkeen kirurgi asettaa läpän takaisin ja varmistaa, että väliin ei jää ilmakuplia. Läppä pysyy itsestään paikallaan, ja kiinnittyy parantumisen myötä jälleen muuhun sarveiskalvoon.
Suomen ilmailuopisto ei luokittele LASIK-leikkausta korjaavana toimenpiteenä, vaan edellyttää samoja raja-arvoja ennen leikkausta kuin silmälasien käyttäjiltä; suurin sallittu likinäköisyys on -3.0D, suurin sallittu kaukotaitteisuus on +4.25D, anisometropiaa saa olla enintään 2D, hajataitteisuutta saa olla korkeintaan 1D.
Viron evankelis-luterilainen kirkko
Viron evankelis-luterilainen kirkko () eli EELK on Viron luterilainen kirkko. Se on yksi Kirkkojen maailmanneuvoston ja Luterilaisen maailmanliiton jäsenkirkoista. 
Kirkossa on noin 180 000 jäsentä.
Kirkon lehti on Eesti Kirik.
Arkkipiispa on kirkon johtaja, jonka alaisia muut piispat ovat. Arkkipiispa on toiminut helmikuusa 2015 Urmas Viilma, joka seurasi virassaan Anders Pöderiä. Arkkipiispan alaisina on neljä piispaa Einar Soone, Andres Taul, Joel Luhamets ja Tiit Salumäe.
Viron evankelis-luterilainen kirkko on vihkinyt naisia papiksi vuodesta 1967. Ensimmäinen naispappi oli Laine Villenthal.
Viroon perustettiin järjestynyt kirkko 1200-luvulla. Uskonpuhdistuksen aikana 1524 kirkossa otettiin käyttöön viron kieli. Kun Viro joutui Venäjän valtaan, sen kirkko oli Venäjän lainsäädännön alainen ja saksalaisen feodaalisen luterilaisuuden vallassa. Raamattu käännettiin kokonaisuudessaan viroksi 1739. Vapaa kansankirkko syntyi 1917, ja sen perustamiskokous pidettiin Tartossa. Neuvostoliiton ottaessa vallan Virossa 80 000 kirkon jäsentä lähti maanpakoon, myös arkkipiispa ja 70 pappia. Ruotsiin perustettiin Viron pakolaiskirkko. Vuonna 2010 ulkomaiset seurakunnat palasivat Viron kirkkoon, ja niistä syntyi Viron evankelis-luterilaisen kirkon ulkomainen seurakunta, jonka keskus on Kanadan Ontariossa.
Vaikka kirkko kattaa nykyisin vain pienen osan väestöstä, ennen neuvostoaikoja se oli olennainen osa yhteiskuntaa ja siihen kuului 82 prosenttia virolaisista. Virolaiset eivät ole tunteneet kirkkoa omakseen. Viron itsenäistyessä se oli saksalaisuuden viimeisiä linnakkeita. Esim. 1922 lähes puolet luterilaisesta papistosta oli saksalaisia, kun saksalaisen vähemmistön osuus koko väestöstä oli alle kaksi prosenttia. Koko 1920-luvun luterilaisen kirkon elämää häiritsivät virolaisen ja saksalaisen papiston konfliktit. Keskeinen opillinen kiista käytiin 1920-luvulla siitä, miten pitäisi suhtautua luterilaisten tunnustuskirjojen sitovuuteen.
Vuonna 1939 kirkossa nousi skandaali, kun piispa Hugo Rahamägi oli hakemassa eroa vaimostaan ja menossa uudelleen naimisiin edeltäjänsä lesken kanssa. Rouva Rahamägi oli puolestaan ihastunut erääseen nuoreen pastoriin. Skandaalin vuoksi Viron hallitus erotti piispan ja nimitti hänen tilalleen pastori Jaak Varikin.
Vielä 1939, kun Adolf Hitler kutsui ulkosaksalaiset "kotiin", kirkon papistosta neljännes oli saksalaisia. Vain kaksi jäi Viroon 1941 asti.
Luterilaiseen kirkkoon kuuluu 10–15 prosenttia väestöstä. Kirkon jäsenistö on nuorentunut kun nuoria liittyy kirkkoon konfirmaation kautta.
Friedrich Kress von Kressenstein
Friedrich Kress von Kressentein (24. huhtikuuta 1870 – 16. lokakuuta 1948) oli saksalainen tykistönkenraali, joka oli Osmanien valtakunnan armeijassa ensimmäisen maailmansodan aikana ja osallistui muun muassa osmanien ja brittien väliseen sotaan Palestiinasta. Hän myös johti saksalaista joukkoa Kaukasuksella Georgiassa 1918. Alkuperäisenä tarkoituksena oli saada Georgian hallitus vastineeksi saksalaisten turvallisuustakuusta bolševikkeja vastaan luovuttamaan islamilaiset alueensa Osmanien valtakunnalle. Suunnitelma kariutui Saksan tappioon ensimmäisessä maailmansodassa, jolloin Georgiaan tulivat britit, jotka olivat sotineet Osmanien valtakuntaa vastaan, minkä vuoksi islamilaiset alueet jäivät Georgian demokraattiselle tasavallalle, sittemmin Gruusian sosialistiselle neuvostotasavallalle.
Muistikortinlukija
Muistikortinlukija on tietokoneen oheislaite, jonka tehtävänä on lukea ja kirjoittaa muistikortteja. Myös kaikki muistikortteja käyttävät laitteet sisältävät luonnollisesti kortinlukijan. Muistikorttien käytön yleistyttyä esimerkiksi digitaalikameroiden myötä, on sittemmin lähes kaikki uudet PC-tietokoneet varustettu sisäänrakennetulla useampaa korttityyppiä tukevalla kortinlukijalla. Uusista kannettavista tietokoneista se löytyy lähes poikkeuksetta. Muistikortinlukija voidaan hankkia myös ulkoisena, jolloin se liitetään vapaaseen USB -porttiin. Todellisuudessa myös sisäänrakennettu kortinlukija on liitetty tietokoneen USB-väylään.
Aikaisemmin kannettavissa tietokoneissa ainoa laajennuskorttipaikka oli PCMCIA, nykyään se on korvautunut lähes kokonaan ExpressCard -laajennuskorttipaikalla ja useimpia muistikorttityyppejä tukevalla lukijalla. Vanhemmissa digitaalikameroissa, joissa tiedonsiirto tapahtuu USB version 1.1 nopeudella, kuvatiedostojen siirto tietokoneeseen nopeutuu kun kortti luetaan kameran sijasta versio 2.0:aa käyttävällä muistikortinlukijalla.
Nykyään monissa elektronisissa laitteissa ja järjestelmissä käytetään tunnistamiseen tai maksun suorittamiseen sirulla tai magneettiraidalla varustettua korttia. Näitä kortteja luetaan kortinlukijalla.
Tuomas Bryggari
Tuomas Bryggari (tai Bryggare) (8. joulukuuta 1881 Jääski – 31. lokakuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen kivityömies ja tarkastaja sekä sosialidemokraattien kansanedustaja.
Bryggari syntyi rukkisorvaaja Paavo Bryggarin ja Maria Himmasen lapsena Jääskessä vuonna 1872. Bryggari kävi kolme luokkaa kansakoulua, jonka jälkeen hän elätti itsensä sekalaisilla töillä toimien mm. paimenena, renkinä, kivityömiehenä ja rautatierakennuksilla Jääskessä ja Helsingissä. Suomen sisällissodan jälkeen vuonna 1918 hänet tuomittiin poliittisista syistä vankilaan. Vapauduttuaan hän työskenteli Suomen Ammattijärjestön järjestäjänä ja luennoitsijana sekä myöhemmin Vaasan läänin itäisen vaalipiirin sosialidemokraattien piirisihteerinä.
Kansanedustajana Bryggari toimi Vaasan läänin itäisestä vaalipiiristä vuosina 1922–1948. Eduskunnassa hän toimi muun muassa Suuren valiokunnan ja Valtiovarainvaliokunnan jäsenenä. Lisäksi hän toimi kuudesti presidentin valitsijamiehenä sekä Kansaneläkkeensaajien keskusliiton ja Suomen rakennustyöväen liiton puheenjohtajana.
Bryggari oli naimisissa vuosina 1909–1926 Lempi Maria Juhontyttären kanssa (ero 1931) ja myöhemmin vuodesta 1938 alkaen Ida Wilhelmiina Niemisen kanssa.
Abel Xavier
Abel Xavier (s. 30. marraskuuta 1972 Nampula, Mosambik) on portugalilainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän kuului aikaisemmin Portugalin maajoukkueen vakiomiehistöön.
Kolmevuotiaana Portugaliin muuttanut Xavier aloitti ammattilaisuransa Estrela da Amadoran joukkueessa, missä pelasi kolmen vuoden ajan ennen siirtymistään vuonna 1993 suurseura Benficaan. Benficassa hän pääsi ensimmäisellä kaudellaan juhlimaan Portugalin liigamestaruutta. 1995 Xavier siirtyi Italian Serie A:n Bariin, missä peliaika jäi vähäiseksi ja Xavier siirtyikin vain yhden kauden jälkeen Espanjaan Real Oviedoon. Oviedossa peliaikaa tuli kahden kauden aikana yli 40 ottelun verran. Kauden 1998–1999 Xavier pelasi Hollannissa PSV Eindhovenissa ja pääsi juhlimaan Alankomaiden superucpin voittoa ennen siirtymistään Englannin valioliigaan ja Evertonin joukkueeseen.
Tammikuussa 2002, kauden puolivälissä, Xavierin seuraavaksi osoitteeksi tuli paikallisvastustaja ja arkkivihollinen Liverpool. Seuraavan vuoden tammikuussa Xavier lähti Turkkiin suurseura Galatasarayhin, ja yhden kauden jälkeen siirtyi jälleen, tällä kertaa Saksaan ja Hannover 96:n joukkueeseen. Puolen vuoden Saksan-visiitin jälkeen Xavier palasi Italiaan AS Romaan, missä peliaika jäi jälleen vähäiseksi, mutta meriittilistaan tuli Italian cupin voitto. 2005 Xavier palasi Englantiin Middlesbroughon Michael Reizigerin korvaajaksi. Marraskuussa 2006 Xavier jäi kiinni kielletyn anabolisen steroidin dianabolin käytöstä ja hänet asetettiin 18 kuukauden pelikieltoon, mikä sittemmin lyheni vuoden mittaiseksi. Toukokuussa 2007 Xavier siirtyi viimeisimpään seuraansa Los Angeles Galaxyyn Yhdysvaltain MLS-liigaan, mistä hän lähti kesällä 2008 riitaannuttaan valmentaja Ruud Gullitin kanssa.
Aikaisemmin Xavier kuului Portugalin maajoukkueen puolustuksen tukipilareihin. Hän edusti maataan vuoden 2000 EM-turnauksessa, missä hän jatkoajalle edenneessä välieräottelussa Ranskaa vastaan torjui kädellään David Trezeguet'n laukauksen, mistä aiheutuneesta rangaituspotkusta Zinedine Zidane veti pallon verkkoon ja pudotti Portugalin loppuottelusta. Xavier joukkuetovereineen protestoi tuomiota suurieleisesti, mistä hänelle langetettiin yhdeksän kuukauden pelikielto maaotteluihin, mikä sittemmin lyhennettiin kuuden kuukauden mittaiseksi.
Xavier oli mukana myös 2002 MM-turnauksessa mutta ei enää avauskokoonpanon miehenä.
22. joulukuuta 2009 Xavier kertoi kääntyneensä muslimiksi ja käyttävänsä nimenään Faisal Xavieria.
Otto Elfving
Otto Elfving (12. huhtikuuta 1874 Turku – 14. lokakuuta 1944 Pietarsaari) oli suomalainen levyseppä ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Elfving syntyi vaunumestari Johan Elfvingin ja Elisabeth Elfvingin lapsena Turussa vuonna 1874. Hän kävi kansakoulun ja työskenteli sen jälkeen levyseppänä eri puolilla Suomea ja Ruotsissa.
Kansanedustajana Elfving toimi kahteen eri otteeseen Vaasan läänin pohjoisen vaalipiirin edustajana vuosina 1919–1922 ja 1926–1927. Eduskunnassa hän toimi Perustuslakivaliokunnan ja Puolustusasiainvaliokunnan jäsenenä. Lisäksi hän oli Pietarsaaren kaupunginvaltuuston jäsen ja Vaasan läänin pohjoisen vaalipiirin sosialidemokraattisen piiritoimikunnan puheenjohtaja.
Elfving oli naimisissa vuodesta 1903 lähtien Amanda Karolina Hiltusen kanssa.
Doll Domination
Doll Domination on The Pussycat Dollsin toinen albumi, joka ilmestyi 19. syyskuuta 2008. Albumia myytiin ensimmäisellä viikollaan 90.000 kappaletta. Albumia on myyty 2 miljoonaa kappaletta. Se on myös viimeinen albumi tämän kokoonpanon kanssa.
Ralf Tötterström
Ralf Tötterström on suomalaisen urheilusukelluksen perustajia. Tötterström oli aloitteentekijänä ensimmäisen harrastajaseuran sukeltajaseura Sammakkoseuran perustamisessa syyskuussa 1956. Edellisessä kuussa oli jo perustettu valtakunnallinen Urheilusukeltajain Liitto, jonka ainoa jäsen perustettu seura oli pitkään, tosin eri nimillä. Seuran nykyinen nimi on Urheilusukeltajat ry.
Tötterström toimi seuran perustaman lehden Barracudan toimittajana. Nimenmuutoksista suivaantuneet perustivat 1960 uuden seuran Sub-Aqua Club Barracudan, johon myös Tötterström siirtyi. Tötterström perusti alan liikkeen Nepto-Subin, jonka toiminta päättyi 2004, kun Tötterström siirtyi eläkkeelle. Liike toimi Tehtaankadulla sekä aiemmin Pengerkadulla Helsingissä. Varsinaisten sukellusvarusteiden ohella se oli Suomen ainoa sukelluskalastuksen erikoisliike, koska laji on aina ollut Tötterströmin suosikki kaikista sukeltamisen lajeista. Suomalaisten urheilusukeltajien kansainväliset yhteydet alkoivat 1950-luvulla silloin, kun Tötterström ja Rolf Lindström päättivät lähteä sukelluskalastuksen maailmanmestaruuskilpailuihin Italiaan, mutta esteeksi uhkasi muodostua se, että kilpailuun sai osallistua vain, jos kuului kansainväliseen keskusjärjestöön, tässä tapauksessa CMASiin.
Risto Korhonen (näyttelijä)
Risto Korhonen (s. 1971) on suomalainen näyttelijä. Hän on opiskellut Tampereen yliopiston näyttelijäntyön laitoksella, ja työskentelee nykyisin Tampereen Teatterissa.
Dario Franchitti
George Dario Marino Franchitti (s. 19. toukokuuta 1973 Bathgate) on skotlantilainen kilpa-autoilija. Hän on kilpaillut pääasiassa Pohjois-Amerikan ovaaliradoilla.
Mikroautoilla uransa aloittanut Franchitti voitti vuonna 1984 Skotlannin juniorimestaruuden, vuosina 1985–1986 Britannian juniorimestaruuden ja 1988 yleisen Skotlannin mestaruuden. Kilpailtuaan kaksi vuotta Formula Vauxhall -sarjassa hän siirtyi 1994 Britannian Formula 3 -sarjaan, missä ajoi niin ikään kahden vuoden ajan. Vuonna 1996 hän kilpaili AMG Mercedeksellä Saksan vakioautojen mestaruussarjassa DTM:ssä (sittemmin ITC).
Vuosina 1997–2003 Franchitti ajoi CART-sarjaa, missä hänen parhaimmaksi saavutuksekseen jäi kakkossija Green Racing -tallin autolla kaudella 1999 tasapisteillä mestari Juan Pablo Montoyan kanssa. Vuotta aikaisemmin hän oli sijoittunut sarjassa kolmanneksi. CART-sarjasta hän saavutti kaikkiaan kymmenen osakilpailuvoittoa.
Vuonna 2003 Franchitti siirtyi Indy-sarjaan, missä hän jatkoi kilpailemista sittemmin Andretti Greeniksi nimensä muuttaneessa tallissa. Hänen ensimmäinen kokonainen kautensa oli 2004, jolloin hän saavutti myös ensimmäisen osakilpailuvoittonsa Milwaukeen ovaalilla. Vuonna 2007 Franchitti voitti sekä Indianapolisin 500 mailin ajon että sarjan kokonaiskilpailun mestaruuden. Kaikkiaan hän on urallaan saavuttanut IRL:ssä 20 osakilpailuvoittoa.
Franchitti on kilpaillut Green-tallin kalustolla myös American Le Mans -sarjassa yhdessä veljensä Marinon sekä Bryan Hertan kanssa. Hän on ajanut myös yksittäisiä NASCAR-kilpailuja eri luokissa. Vuonna 2008 Franchitti voitti yhdessä Montoyan, Scott Pruettin ja Memo Rojasin kanssa Daytonan 24 tunnin ajon.
Franchitti voitti myös Indy mestaruuden 2011, juhlallisuudet kuitenkin peruttiin Dan Wheldonin menehdyttyä päätöskilpailussa Las Vegasissa.
Vuonna 2010 Franchitti uusi Indianapolis 500 -voittonsa.
Arthur Indola
Arthur Anders Indola (käytti Saksassa peitenimeä Andersson), (3. kesäkuuta 1895 Lappajärvi – 17. joulukuuta 1934 Helsinki) oli suomalainen jääkärikapteeni. Hänen vanhempansa olivat liikemies Anders Indola ja Hilma Sofia Weber. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Maria Jakolewna Podjapolskin kanssa.
Indola kävi kolme luokkaa Vaasan ruotsalaista lyseota ja Vaasan ruotsalaisen kauppakoulun vuosina 1911–1913.
Indola toimi liikemiehenä Vaasassa ennen kuin liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 18. joulukuuta 1915, josta hänet siirrettiin myöhemmin pataljoonan ratsuosastoon. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella. Hän haavoittui lievästi Missellä 25. heinäkuuta 1916. Hän suoritti myös Schaulenissa vuonna 1917 järjestetyn autokurssin.
Indola saapui takaisin Suomeen (Vaasaan) kornetiksi ylennettynä jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918. Suomen sisällissotaan hänet komennettiin adjutantiksi Karjalan ratsujääkärirykmenttiin, minkä riveissä hän otti osaa taisteluihin Karjalankannaksella.
Indola palveli sisällissodan jälkeen Hämeen ratsurykmentissä ase-, viesti- ja lähettiupseerina sekä eskadroonanpäällikkönä, josta hänet siirrettiin 24. heinäkuuta 1919 Hyökkäysvaunurykmenttiin, missä hän toimi ensin adjutanttina ja 14. syyskuuta 1920 alkaen 1. patterin päällikkönä ja 1. toukokuuta 1921 lähtien talouspäällikkönä. Armeijasta hän erosi 12. syyskuuta 1923 ja siirtyi Helsinkiin mainosalalle. Hänet haudattiin Helsinkiin.
Rouva Miniver
Rouva Miniver () on William Wylerin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1942. Sen nimihenkilö, Rouva Miniver, oli Times-lehden kolumneissa 1930-luvun lopulta alkaen esiintynyt fiktiivinen perienglantilainen perheenäiti. Kolumnit ilmestyivät kirjana, jonka pohjalta elokuva tehtiin. Elokuvan propagandistinen tarkoitus oli hälventää amerikkalaisten ennakkoluuloja vanhanaikaisia ja luokkatietoisia brittejä kohtaan yhteisten sotaponnistusten lähestyessä.
Elokuvasta tuli kassamenestys ja se sai kuusi Oscaria: parhaasta elokuvasta, ohjauksesta, parhaasta naispääosasta, naissivuosasta, kuvauksesta ja sovitetusta käsikirjoituksesta.
Elokuva valittiin vuonna 2009 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Nebbin piirikunta
Nebbin piirikunta on yksi Ugandan 80 piirikunnasta. Piirikunta on nimetty sen hallinnollisen keskuksen Nebbin mukaan. Alueella asuu noin 450 000 ihmistä, joista suurin osa alureita. Alueella on pieni kiitotie, josta lentää koneita silloin tällöin Entebben kansainväliselle lentoasemalle. Nebbin piirikunnan ja Kampalan välillä on junayhteys, joka ei tosin ole ollut toiminnassa vuosiin.
Jussi Fahler
Juho ”Jussi” Arvid Fahler (18. syyskuuta 1896 Kankaanpää – 17. syyskuuta 1956 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, joka toimi sosialidemokraattien kansanedustajana vuosina 1927–1929.
Fahler syntyi Kankaanpäässä mäkitupalainen Kaarle Kustaa Fahlerin ja Maria Fahlerin perheeseen. Kansakoulun jälkeen hän työskenteli sahatyömiehenä Porin maalaiskunnassa ja toimi vuoteen 1918 saakka myös Suomen sosialidemokraattisen nuorisoliiton puhujana Satakunnassa.
Suomen sisällissodan jälkeen Fahler oli vangittuna poliittisista syistä 1918–1919 ja työskenteli seuraavaksi SDP:n Satakunnan piirin puhujana vuoteen 1821 saakka. Tämän jälkeen hän oli Osuusliike Kansan palveluksessa Huittisissa, Merikarvialla, Keikyässä ja Porin maalaiskunnassa 1921–1927. Eduskuntaan Fahler valittiin vuoden 1927 vaaleissa. Hän oli myös presidentin valitsijamies vuonna 1925.
Kansanedustajakautensa jälkeen Fahler työskenteli Helsingissä ensin osuusliikkeen asioitsijana ja vuosina 1935–1955 virastoapulaisena Helsingin yliopiston metsätieteen laitoksella.
Fahler oli naimisissa vuodesta 1922 lähtien Thyra Margit Nordvallin kanssa.
Lipasto
Lipasto tai piironki on auki vedettäviä vetolaatikoita sisältävä säilytyskaluste. Lipastot kehittyivät kirstuista, jotka yleistyivät Euroopan aateliston keskuudessa keskiajalla. 1700–1800-lukujen suomalaisissa säätyläiskodeissa yleistyivät rokokootyyliset kuperakylkiset "mahalipastot" tai suorakulmaiset kustavilaistyyliset lipastot.
Lipastot ovat tavallisesti matalia, vyötärön tai enintään olkapäiden tasolle ulottuvia, sillä piirongin kasvaessa kaapin korkuiseksi tulee silmien tason yläpuolelle sijoittuvista vetolaatikoista epäkäytännöllisiä. Yksittäisen vetolaatikon suurimmaksi korkeudeksi suositellaan 15 senttimetriä.
Lipastot valmistettiin aiemmin aina pääosin massiivipuusta, nykyisin lastulevystä, vanerista tai muista puupohjaisista kalustelevyistä. Muita mahdollisia materiaaleja ovat toimiston arkistolaatikoiden tapaan pelti tai muovi.
Lipaston historiallisia erityismuotoja ovat korkea kirjoituskaappi () kirjoituskorkeudelle avautuvine saranakansineen. Tästä kalusteesta on kehittynyt Suomessa suosittu "klaffipiironki" ja vinoon asentoon sulkeutuvalla kannella varustettu "kirjoituslipasto" tai "vinolipasto" eli "sekretääri".
Pyhä Nino
Pyhä Nino, myös Nina (), oli pyhimys, joka toi kristinuskon Georgiaan 300-luvun alussa. Hänen elämänsä vaiheista on säilynyt hyvin ristiriitaista tietoa.
Pyhä Nina käännytti kristinuskoon kuningatar Nanan ja tämän puolison, kuningas Mirian III:n, joka teki kristinuskosta virallisen valtionuskonnon.
Viiniköynnösristi eli Pyhän Ninan risti on edelleen keskeinen Georgian ortodoksikirkon symboli.
Nino
Nino voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä tai asioita:
Vihreä oli laaksoni
Vihreä oli laaksoni ("How Green Was My Valley") on yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1941. Se kertoo Etelä-Walesissa pienessä kaivoskaupungissa elävän perheen tarinaa poikien aikuistuessa ja perheyhteisön hajotessa. Elokuvan tarina pohjautuu Richard Llewellynin romaaniin "Vihreä oli laaksoni".
Elokuva oli kymmenen Oscarin ehdokkaana ja sai parhaan elokuvan palkinnon, vaikka muina ehdokkaina olivat muun muassa "Citizen Kane" ja "Maltan haukka".
Elokuva valittiin vuonna 1990 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Vadstenan sairaala
Vadstenan sairaala (), myöhemmin "Birgittas sjukhus", sijaitsee Vadstenan luostarista koilliseen. Sairaala sijaitsee Vadstenan taajamassa Vadstenan kunnassa Itä-Götanmaan läänissä Ruotsissa.
Mårten Skinnare oli Vadstenassa 1400-luvun lopulla syntynyt laivanvarustaja ja kauppaporvari. Skinnare harjoitti Ruotsin pääkaupungista Tukholmasta käsin kauppaa Rostockin ja Lyypekin porvareiden kanssa. Lisäksi Skinnare harjoitti hyväntekeväisyyttä. Vuonna 1519 hän sai Vadstenan luostarilta kolme tonttia, joista yhdelle hän perusti sairaalan niitä rampoja, sokeita ja köyhiä varten, jotka eivät uskaltaneet mennä hoidettavaksi pyhänhengentaloon tai luostariin. Mårten Skinnaren sairaala ja pyhänhengentalo yhdistettiin vuonna 1532. Vuonna 1686 Vadstenassa aloitti kroonisia tauteja hoitava sairaala. Stora Dårhuset eli Suuri houruinhuone Lastköpingsgatanilla otettiin käyttöön 1757. Nykyisin rakennus toimii sairaalamuseona.
1800-luvulla sairaalaa laajennettiin, ja sairaalan käyttöön otettiin esimerkiksi vuonna 1879 konkurssiin menneen Vadstena Sockerbruks AB -yhtiön rakennukset Slottsgatanilla. 1800-luvun lopulla rakennettiin Södra kliniken, joka tunnetaan paremmin nimellä "Asylen" eli mielisairaala. Asylen oli käytössä 1970-luvulle saakka. Rakennuksessa toimivat nykyisin kirjasto ja hotelli sekä rakennuksessa on yksityisasuntoja.
Lasikko
Lasikko eli vitriini on ainakin yhdeltä tahkoltaan lasia oleva laatikko tai kaappi, johon esineitä asetetaan näytteille. Vitriinikaappeja on esimerkiksi museoissa, jotka esittelevät niissä arvokkaampaa esineistöään lasin takana. Myös yksityiskodeissa voidaan lasikkoihin sijoittaa vaikkapa astioita, kunniamerkkejä tai muita tavaroita, jotka halutaan pitää esillä. Kaappimaisten säilytystilojen lisäksi lasikolla voidaan tarkoittaa myös kannettavissa olevaa lasilaatikkoa, johon on kerätty näytteeksi esimerkiksi eri perhoslajien yksilöitä.
Anna Haapasalo
Anna Haapasalo () oli suomalainen liikkeenharjoittaja ja pienviljelijä sekä sosialidemokraattien kansanedustaja.
Haapasalo syntyi talollinen Jakob Tiaisen ja Anna Ropposen lapsena Sortovalan maalaiskunnassa vuonna 1882. Hän työskenteli mm. kahvilaliikkeen harjoittajana Terijoella sekä leipomoliikkeen harjoittajana Viipurissa ja Pitkärannassa.
Kansanedustajana Haapasalo toimi Viipurin läänin itäisestä vaalipiiristä vuosina 1919–1922. Eduskunnassa hän toimi Suuren valiokunnan jäsenenä. Lisäksi hän oli mm. Sortavalan maalaiskunnan kunnanvaltuuston ja Sosialidemokraattisen naispiirin piiritoimikunnan jäsen.
Kansanedustajakautensa jälkeen Haapasalo toimi pienviljelijänä ja pienyrittäjänä Sortavalan maalaiskunnassa sekä myöhemmin toisen maailmansodan jälkeen pienviljelijänä Mikkelin maalaiskunnassa.
Haapasalo oli naimisissa vuodesta 1907 lähtien Uuno Haapasalon kanssa. Heidän poikansa oli kansanedustaja K. F. Haapasalo.
Vadstenan luostarikirkko
Vadstenan luostarikirkko () on Vadstenassa Itä-Götanmaan läänissä Ruotsissa sijaitseva kalkkikivestä rakennettu kirkko.
Aiemman luostarikirkon rakennusmateriaalina oli käytetty puuta, mutta vuonna 1388 tulipalo tuhosi kirkon. Sen jälkeen aloitettiin kalkkikivikirkon rakentaminen. Birgitan ohjeiden mukaan kirkon kuului olla ”avaran, nöyrän ja vahvan oloinen”. Kirkko rakennettiinkin Birgitan ohjeiden mukaisesti. Rakennuksessa ei ollut ainuttakaan veistosta, ja sisusta oli valkoiseksi kalkittu. Kirkko vihittiin käyttöön vuonna 1430. Uskonpuhdistuksen myötä luostarikirkon sisustus muutettiin uuden uskon mukaiseksi, ja kirkosta tehtiin kaupungin kirkko.
Rakennus sai nykyisen asunsa 1890-luvulla, ja se entistettiin vuonna 1982.
Renato
Renato, koko nimeltään Renato Dirnei Florêncio (s. 15. toukokuuta 1979 Santa Mercedes, São Paulo) on brasilainen jalkapalloilija. Hän edustaa brasilialaista Botafogoa. Hänellä on myös Italian kansallisuus.
Maajoukkue
Seurajoukkue
Samuli Inkinen
Samuli Inkinen (s. 17. joulukuuta 1894 Kirvu) oli suomalainen jääkäri ja suojeluskuntaupseeri. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Samuli Inkinen ja Anna Welling. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1931 Martta Sylvia Mäkisen kanssa.
Inkinen kävi kansakoulun ja suoritti suojeluskuntain yliesikunnan päällystökoulun Hämeenlinnassa vuonna 1920.
Inkinen toimi kauppa-apulaisena Kirvussa ennen kuin liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 3. maaliskuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella Riianlahdella ja Aa-joella, jonka jälkeen hänet siirrettiin Altonan työosastoon ja laskettiin siviilitöihin 7. kesäkuuta 1917.
Takaisin Suomeen Inkinen palasi 24. maaliskuuta 1918 höyrylaiva S/S Arcturuksen toisella sotatarvikkeiden kuljetusmatkalla Vaasaan ja hänet sijoitettiin sisällissotaa käyvään Valkoiseen armeijaan koulutus- ja muonitusaliupseeriksi 5. Jääkärirykmentin 13. jääkäripataljoonaan ja osallistui taisteluihin Karjalankannaksella.
Inkinen palveli sisällissodan jälkeen 5. Jääkärirykmentissä, josta muodostettiin myöhemmin Kuopion jalkaväkirykmentti n:o 4. Armeijasta hän erosi 11. helmikuuta 1919 ja siirtyi suojeluskuntajärjestön palvelukseen ja hänet sijoitettiin paikallispäälliköksi Somerniemen suojeluskuntaan 1. lokakuuta 1919 alkaen. Somerniemeltä hänet siirrettiin 1. helmikuuta 1922 Etelä-Hämeen suojeluskuntapiirin 6. alueen päälliköksi, mistä tehtävästä hän erosi 1. maaliskuuta 1923 ja siirtyi kauppiaaksi Somerolle, mutta antautui vuonna 1927 alkaen kauppamatkustajaksi eri yrityksiin muun muassa Oy Mercantile Ab:lle, missä palvelikin viimeiseksi aina vuoteen 1939 saakka. 
Inkinen osallistui talvisotaan Porvoon suomalaisessa suojeluskunnassa muun muassa vartiokomppanian päällikkönä. Välirauhan aikana hän toimi Suomen Maanviljelijäin Kauppa Oy:n palveluksessa Porvoossa ja jatkosodan puhjettua hänet komennettiin Pioneeripataljoonan perustamistehtäviin Porvooseen ja pataljoonan perustamisen tultua suoritetuksi Pioneerikoulutuskeskukseen, josta hänet siirrettiin edelleen Jalkaväenkoulutuskeskus 10:een, kunnes vihdon hänet siirrettiin talousupseeriksi Järjestelykeskus 2:n 1. pataljoonaan, mistä hänet kotiutettiin vuonna 1942 ja hän siirtyi Oy Alko Ab:n palvelukseen Porvooseen. Alkoa hän palveli vuoteen 1949 saakka.
Danny (jalkapalloilija)
Daniel Miguel Alves Gomes, pelaajanimeltään Danny (s. 7. elokuuta 1983 Caracas, Venezuela) on portugalilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Venäjän pääsarjassa pelaavaa Pietarin Zenitiä.
Venezuelassa portugalilaiseen perheeseen syntynyt Danny muutti nuorena Portugalille kuuluvalle Madeiralle, missä hän aloitti jalkapallon pelaamisen CS Marítimon juniorijoukkueissa. Kaudella 2001–2002 hän nousi seuran edustusjoukkueeseen ja teki 20 pelaamassaan ottelussa viisi maalia. Seuraavalla kaudella hän siirtyi 2,1 miljoonalla eurolla suurseura Sporting Lissaboniin, mistä kuitenkin palasi Marítimoon lainasopimuksella. Vuonna 2005 hän siirtyi Venäjälle Moskovan Dynamoon ja valittiin kauden päätteeksi joukkueen parhaaksi pelaajaksi. Nykyiseen seuraansa Zenitiin hän siirtyi elokuussa 2008 30 miljoonalla eurolla, mikä on Venäjän liigassa kautta aikojen suurin siirtosumma. Zenitissäa Danny pelasi ensimmäisen ottelunsa Zenitin 2-1-voittoon päättyneessä supercupissa Manchester Unitedia vastaan, missä hän teki voittomaalin. Hänet myös valittiin ottelun parhaaksi pelaajaksi.
Portugalin A-maajoukkueessa Danny pelasi ensimmäisen kerran elokuussa 2008 ystävyysottelussa Färsaaria vastaan. Aikaisemmin hän kuului alle 21-vuotiaiden maajoukkueen vakiomiehistöön ja edusti maataan myös 2004 Ateenan olympialaisissa.
Richard Durham
Richard Durham (6. syyskuuta 1917 Raymond, Mississippi – 24. huhtikuuta 1984) oli afroamerikkalainen radiokäsikirjoittaja, joka tunnetaan parhaiten luomastaan "Destination Freedom" -radiosarjasta. Sarja kuvasi tunnettujen afroamerikkalaisten henkilöiden elämää ja saavutuksia. Durhamin tavoitteena oli antaa afroamerikkalaisten elämästä todenmukaisempi kuva, kuin mitä muualta mediasta sai. Sarjaa esitettiin NBC:n omistamalla WMAQ-radioasemalla 1948–1950.
Ennen "Destination Freedom"ia Durham oli kirjoittanut "Democracy USA"-sarjaa CBS:n omistamalle WBBM-asemalle ja saippuaooppera "Here Comes Tomorrow" WJJD:lle.
Richard Durham nimettiin Radio Hall of Fameen 2007.
Akseli Isopuro
Akseli Rikhard Isopuro (23. toukokuuta 1894 Nurmijärvi – 15. kesäkuuta 1952) oli suomalainen jääkärivänrikki ja Viron armeijan luutnantti.
Hänen vanhempansa olivat työmies Karl Viktor Gadd ja Amanda Bohm. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1932 Olga Emilia Kankaisen kanssa. Isopuro kävi kansakoulun.
Isopuro toimi työmiehenä Vimpelissä ennen kuin liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 17. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella Riianlahdella ja Aa-joella.
Isopuro saapui takaisin Suomeen (Vaasaan) aliupseeriksi ylennettynä jääkärien etujoukon mukana 18. helmikuuta 1918. Suomen sisällissotaan hänet komennettiin joukkueenjohtajaksi Porin pataljoonan 2. komppaniaan ja osallistui Sampakosken taisteluun, josta hänet komennettiin sotilaskouluttajaksi Ikaalisiin ja otti osaa Vähäröyhiön kahakkaan, Viljalan ja Kilvakkalan kylien puolustukseen sekä myöhemmin Mannanmäen-Kyröskosken taisteluihin.
Isopuron mainitaan teloittaneen kaksi henkilöä Punkalaitumen suojeluskunnan määräyksestä.
Sisällissodan jälkeen Isopuro toimi 1. huhtikuuta – 21. huhtikuuta 1918 välisen ajan Porin rykmentin 1. pataljoonan 2. komppanian sekä myöhemmin lyhyen ajan rykmentin sapotööriosaston päällikkönä, kunnes hänet määrättiin 14. kesäkuuta 1918 alkaen Porin rykmentin täydennyspataljoonan A-komppanian päälliköksi ja 19. kesäkuuta 1918 alkaen pataljoonan väliaikaiseksi komentajaksi. Hänet komennettiin 28. kesäkuuta 1918 valtiorikosoikeuden jäseneksi Vaasaan, mistä tehtävästä hän erosi 16. heinäkuuta 1918 ja liittyi jääkärikapteeni Toivo Kuisman johtamaan Vienan-Karjalan retkikuntaan. Retkikunnassa hän toimi aluksi Uhtualta Luusalmelle lähetetyn osaston ja myöhemmin Tollonjoella 2. komppanian päällikkönä. Hän otti osaa taisteluihin retkikunnalla Luusalmella ja Vuokkiniemessä. taisteluihin. Vienan-Karjalan retkikunnalta palattuaan hän liittyi Viron vapaussotaan lähtevään joukkoon ja hänet sijoitettiin Pohjan Poikain rykmentin 2. pataljoonan 5. komppanian päälliköksi ja toimi sen päällikkönä joukon hajottamiseen saakka. Hän otti osaa taisteluihin Viron vapaussodassa Valkissa ja Marienburgissa sekä Petserin rintamalla. Vieläkään Isopuro ei saanut tarpeekseen sotimisesta vaan Viron vapaussodasta palattuaan hän toimi hetken harjoituspäällikkönä Hämeenkyrön suojeluskunnassa, kunnes liittyi Pohjois-Inkerin rykmenttiin, jossa toimi 2. komppanian päällikkönä. Sodat sodittuaan hän siirtyi Keski-Pohjanmaalle työmieheksi.
Isopuro osallistui talvisotaan linnoitustöissä Työryhmä Kaiterassa, joka toimi sodan aikana Viljakkalassa, Miehikkälässä ja Kotkassa. Välirauhan aikana ja jatkosodan puhkeamisen jälkeen hän toimi vanhempana varastomiehenä ja työnjohtajana Ammuslataamo 7:ssä, josta hän palveli sodan loppuun saakka ja sodan jälkeen siitä muodostetussa Keskusvarikko 8:ssa aina vuoteen 1952 saakka. Hänet haudattiin Kokkolaan.
Erkki Immell
Erkki Paavo Immell (9. elokuuta 1894 Lohja – 24. marraskuuta 1951) oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hänen vanhempansa olivat maanmittausinsinööri Frans Oskar Immell ja Aina Matilda Malin.
Immell kävi kuusi luokkaa Helsingin suomalaista normaalilyseota ja yhden vuoden Suomen liikemiesten kauppaopistoa sekä suoritti yksityisoppilaana ylioppilastutkinnon Hämeenlinnan lyseossa vuonna 1927. Opintojaan hän jatkoi vuosina 1928–1932 Tarton yliopiston eläinlääketieteellisessä tiedekunnassa ja suoritti keväällä vuonna 1932 eläinlääketieteen kandidaatti-tutkinnon.
Immell yritti ensimmäisen kerran päästä Saksaan jääkärioppiin maaliskuun alkupäivinä vuonna 1916, jolloin hän yritti hiihtää Merenkurkun yli Jepuan etappitietä Uumajaan, mutta palellutti varpaansa niin pahoin, että hän joutui turvautumaan sen takia leikkaushoitoon ja oli sen jälkeen hoidettavana Uumajan sairaalassa 9. heinäkuuta 1916 saakka. Sairaalasta päästyään hän toimi Ruotsissa jääkärietappitehtävissä, kunnes yritti uudelleen Saksaan ja liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 9. helmikuuta 1917, mutta vapautettiin palveluksesta 9. heinäkuuta 1917 hänen edellä mainitun sairauden johdosta ja laskettiin siviilitöihin.
Immell palasi takaisin Suomeen sisällissodan jo laannuttua 4. toukokuuta 1918 ja astui Suomen armeijan palvelukseen adjutantiksi Porin rykmentin 2. pataljoonaan, josta hänet siirrettiin Porin rykmentin lakkauttamisen takia Suomen valkoiseen kaartiin, missä hän toimi esikuntavääpelinä, rykmentin adjutanttina ja lähettiupseerina. Armeijasta hän erosi 8. heinäkuuta 1919, siirtyi suojeluskuntajärjestön palvelukseen ja hänet sijoitettiin 1. huhtikuuta 1920 alkaen kansliapäälliköksi Uudenmaan pohjoiseen suojeluskuntapiiriin. Suojeluskuntajärjestöstä hän erosi 11. joulukuuta 1920 ja siirtyi 1. marraskuuta 1921 Kellomäen karanteenilaitoksen palvelukseen ja toimi laitoksessa 1. huhtikuuta 1923 saakka. Valtion maatalouskoneiden koetuslaitoksen palvelukseen hän astui vuonna 1923 ja siirtyi vuonna 1926 Valtion rautateille vakaajan apulaiseksi, missä toimessa oli vuoteen 1932 saakka, jonka jälkeen hän toimi tilapäistöissä. 
Immell osallistui talvisotaan adjutanttina Sissipataljoona 2:ssa. Välirauhan aikana hän toimi Jalkaväenkoulutuskeskus 9:ssä divisioonanadjutanttina ja hevosupseerina. Jatkosodan puhjettua hänet siirrettiin Jalkaväenkoulutuskeskus 2:een, missä hän toimi huoltopäällikön apulainen, josta hänet kotiutettiin vuonna 1942 ja hän siirtyi Lohjalle pehtorin apulaiseksi Maikkalan tilalle, missä hän toimi vuoteen 1950 saakka, jolloin hän muutti Kyyhkylän Invalidikotiin. Hänet on haudattu Helsingin Hietaniemen hautausmaalle.
Käärmesaari (Ukraina)
Käärmesaari (, , vanhan kreikan kielellä "Leuke") on Mustallamerellä sijaitseva kalkkikivisaari, joka kuuluu Ukrainalle, ja jonka Ukraina haluaa käytettävän perusteena aluevesirajansa määrittelyssä, mitä Romania vastustaa kansainvälisessä oikeudessa.
Saari on puuton, 17 hehtaarin laajuinen ja kohoaa 41 metriin merenpinnasta. Saarella on majakka vuodelta 1843.
Tyrrhenus
Tyrrhenus oli etruskien tarustossa etruskien sivilisaation perustaja ja veljensä Tarchonin kanssa yksi kahdentoista kaupungin liiton luojista. Herodotoksen mukaan Tyrrhenus oli etruskien pelastaja, sillä hän johti etruskit Lyydiasta Etruriaan.
Etruskeista käytetään kreikaksi ja latinaksi nimitystä tyrrheenit ja Etruriasta nimitystä Tyrrhenia. Samasta sanasta johtuu myös Tyrrhenanmeri.
Rogslösa skola
Rogslösa skola on keskellä Rogslösan kylää, Vadstenassa Itä-Götanmaan läänissä Ruotsissa toimiva peruskoulu, jossa on luokat 1–6. Koulussa on noin 75 oppilasta, joista monet asuvat Vättern-järven rannalla sijaitsevassa Borghamnin taajamassa. Koulun rehtorina toimii Marie-Louise Mattisson. Henkilökuntaa on yhteensä noin kymmenen.
Roglösa skola järjestää 6–12-vuotiaille lapsille pedagogista ryhmätoimintaa. Koulun vapaa-ajankoti () sijaitsee esikoulu Snödroppenin naapurissa.
Janet Sawbridge
Janet Ann Sawbridge (s. 1947 Birmingham) on entinen brittiläinen jäätanssija, myöhemmin valmentaja ja vaikuttaja. Hän oli alun perin Gladys Hoggin oppilas Birminghamin luistelukoulussa, myöhemmin Queens Ice Clubissa. Janet Sawbridge saavutti urallaan lukuisia Britannian mestaruuksia ja jäätanssissa jopa maailmanmestaruuspronssia vuosina 1964 ja 1968 joskin eri parien kanssa. Euroopanmestaruuskisoista hänellä on jopa hopeaa. Myöhemmin Janet on toiminut menestyksellisesti valmentajana.
Erityisesti Janet Sawbridge muistetaan pitkästä urastaan jäätanssissa, jossa hän saavutti kansainvälistä menestystä 12 vuoden ajan. Hänen parinaan 1962 - 1965 oli David Higginbottom, 1965 – 1969 Jon Lane sekä 1970 – 1974 Peter Dalby. Hänen MM-pronssinnsa tulivat siis Higgsin ja Lanen kanssa.
Valmentajana Janet Sawbridge toimii edelleen. Hänen suurimpia saavutuksiaan tällä saralla on Jayne Torvill – Christopher Dean -parin luotsaaminen maailmanmestaruuteen. Hän johdatti parin myös olympiakultaan Sarajevossa 1984, mutta sen jälkeen pari vaihtoi valmentajaa.
Nopean toiminnan joukot
Nopean toiminnan joukot ovat yleensä kriisinhallintatehtäviä varten ylläpidettäviä sotilasjoukkoja, jotka saadaan toimintavalmiiksi esimerkiksi viikossa.
Nopean toiminnan joukkoja on valtioilla, kuten Suomella, mutta myös EU:lla on nopean toiminnan joukot. EU:n nopean toiminnan joukot muodostuvat monikansallisesta taisteluosastosta. Osallistuminen on EU-mailta vapaaehtoista.
Thauvonius
Thauvonius (joskus muodoissa "Thavonius" ja "Tavonius") on suomalainen pappissuku. Alkuaan suku oli Länsi-Uudenmaan Karjalohjalla vaikuttanut talonpoikaissuku, jonka talon alkuperäinen suomalainen nimi oli Tavia. Ruotsissa vaikuttanut sukuhaara on käyttänyt nimestä muotoa Tauvon .
Suvun vanhimmat tunnetut jäsenet lienevät Antti Laurinpoika (Anders Larsson) ja hänen poikansa (?) "Matti Tavia" (Matts Andersson), joka asutti 1500-luvun lopulla Tavian rusthollia Långvikin kylässä Karjalohjalla. Hänen vaimonsa Brigittan kerrottiin olevan aatelista syntyperää.
Ainakin kaksi heidän lapsistaan toimi kirkkoherrana. Poika "Georg Thauvonius" (1577–1651), Halikon kirkkoherra oli naimisissa Paavali Juusteenin pojantytär Catharina Juusteenin kanssa, kolme heidän lapsistaan toimi isänsä lailla kirkkoherran viroissa. Matin toinen poika oli Karjaan kirkkoherra "Petter Tavia" († 1655). Hänen poikansa Jeremias aateloitiin vuonna 1653 nimellä Rosenklinga, ja introdusoitiin Ruotsin ritarihuoneeseen aatelisena sukuna numero 668. Jeremias kuoli kuitenkin lapsettomana ja aatelissuku sammui.
Taurus KEPD 350
Taurus KEPD 350 on ruotsalais-saksalainen lentokoneesta laukaistava pitkän kantaman alisooninen risteilyohjus. Sitä käytetään Saksan ja Espanjan ilmavoimissa. Ohjuksen kantama ja taistelukärki on rajoitettu MTCR-sopimuksen mukaisesti noin 300 kilometriin ja alle 500 kiloon.
Saksa on hankkinut 600 ohjusta. Vuonna 2005 Espanjan hallitus päätti ostaa 46 ohjusta 57,39 miljoonan euron hintaan. Ensimmäiset toimitettiin syksyllä 2007.
Aspelin
Aspelin voi tarkoittaa:
César Luis Menotti
César Luis Menotti (s. 5. marraskuuta 1938 Rosario, Santa Fe, Argentiina) on argentiinalainen entinen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.
Menotti johdatti valmentajana Argentiinan sen ensimmäiseen maailmanmestaruuteen kotikisoissa vuonna 1978. Hänet muistetaan myös boheemista persoonastaan ja olemuksestaan sekä erityisesti tupakoinnistaan.
Menotti edusti pelaajana kotimaassaan Rosario Centralia, Racing Clubia ja Boca Juniorsia, Yhdysvalloissa New York Generalsia sekä Brasiliassa Santosia ja Juventusta. Pelipaikaltaan hän oli hyökkääjä.
Menotti valmensi seuratasolla kotimaassaan Huracánia, Boca Juniorsia, River Platea, Independienteä ja Rosario Centralia, Espanjassa Barcelonaa ja Atlético Madridia, Uruguayssa Peñarolia, Italiassa Sampdoriaa sekä Meksikossa Pueblaa ja Tecosia. Lisäksi hän valmensi Meksikon maajoukkuetta.
Argentiinan maajoukkueen päävalmentajana Menotti toimi vuosina 1974–1982. Hän valmensi Argentiinaa MM-kilpailuissa vuosina 1978 ja 1982. Menotti johdatti Argentiinan sen ensimmäiseen maailmanmestaruuteen vuoden 1978 kotikisoissa. Hän valmensi Argentiinan lisäksi nuorten maailmanmestaruuteen vuonna 1979.
Anteckningar rörande Finlands ofrälse slägter
Anteckningar rörande Finlands ofrälse slägter on eräs suomalaisen porvarissukujen sukututkimuksen perusteos. Valtionarkeologi Johan Reinhold Aspelinin (J. R. Aspelin) teos julkaistiin ensin "Morgonbladet"-lehden viidessä numerossa joulukuussa 1874. Myöhemmin se julkaistiin 17-sivuisena eripainoksena.
Indigoara
Indigoara ("Anodorhynchus leari") on erittäin uhanalainen Brasiliassa elävä papukaijalintu.
Kooltaan Indigoara on noin 70 cm. Yleisväritykseltään indigoara on sininen. Lajin pää on väriltään hieman muuta vartaloa vaaleampi. Nokan tyvessä indigoaralla on keltainen laikku. Lajin nokka on suuri ja vahva. Nuorilla linnuilla pyrstö on lyhyempi kuin aikuisilla indigoaroilla. Lajin voi sekoittaa parananaraan, joka on kuitenkin pienempi ja hieman vaaleampi. Indigoaran äänet ovat pääasiassa raakkumista ja kirkumista.
Indigoaran elinympäristöä ovat kuivat ja pääosin pensaikkoja ja palmuja kasvavat alueet. Ravintonaan laji käyttää pääosin "Syagrus coronata" -palmun hedelmiä, joita yksilö voi syödä päivässä 350 kappaletta. Lisäksi indigoaran ravintoon kuuluvat kasvien kukat. Pesintäaika kestää helmikuusta huhtikuuhun.
Indigoarakannan kooksi arvioidaan 250 500 yksilöä. Suurimmat uhkat ovat elinympäristön häviäminen sekä lintujen pyydystäminen ja niiden salakuljetus. Lajin uhanalaisuusluokitus muutettiin vuonna 2009 äärimmäisen uhanalaisesta erittäin uhanalaiseksi. Suojelijoiden, Brasilian hallituksen ja paikallisten maanomistajien ansiosta linnun kanta on nelinkertaistunut Brasiliassa.
MBDA Meteor
MBDA Meteor on tutkahakuinen pitkän kantaman ilmataisteluohjus, jonka on kehittänyt MBDA. Ohjusta käyttävät Royal Air Force, Royal Navy, Luftwaffe sekä Espanjan, Italian, Ranskan ja Ruotsin ilmavoimat.
Ohjuksen kaksoislaukaisua on testattu vuonna 2017 onnistuneesti.
Nikita Andrejev
Nikita Andrejev (, s. 22. syyskuuta 1988 Narva, Viron SNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hänen seuransa on espanjalainen Almería.
Andrejev vietti uransa ensimmäiset vuodet synnyinmaassaan Virossa. Hän pelasi juniorina Narva Transissa ja kauden 2005 Esiliigan Ajax Lasnamäessä. Kaudeksi 2006 hän siirtyi sarjatasoa ylemmäs Meistriliigan Levadia Tallinnaan, jossa hän voitti kolme Viron-mestaruutta vuosina 2006–2008 ja Viron cupin vuonna 2007. Hänet valittiin liigan vuoden nuoreksi pelaajaksi vuonna 2006. Hän pelasi Levadiassa myös Mestarien liigan ja UEFA-cupin otteluita.
Andrejev kävi koeajalla venäläisessä TsSKA Moskovassa tammikuussa 2007, mutta ei saanut sopimusta. Kesällä 2009 hän siirtyi espanjalaiseen Almeríaan. Kauden 2009–2010 hän pelasi seuran B-joukkueessa Espanjan neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla Tercera Divisiónissa.
Virossa syntynyt, mutta sukujuuriltaan venäläinen Andrejev on useasti kieltäytynyt mahdollisuudesta pelata Viron maajoukkueissa. Sen sijaan hän pelasi Venäjän alle 19-vuotiaiden maajoukkueessa, jonka kokoonpanoon hän kuului ikäluokan EM-kilpailuissa vuonna 2007.
Blackout (vuoden 2008 elokuva)
Blackout on vuonna 2008 valmistunut JP Siilin ohjaama elokuva.
Mies herää pitkästä koomasta ja saa kuulla, että hänen päässään on selittämätön, naulapyssyllä ammuttu naula. Mitään tietoa sen alkuperästä tai ampujasta ei ole – blackout on totaalinen. Muistinmenetyksestä kärsivä mies alkaa selvittää, mitä on tapahtunut.
Elokuvan tunnuskappaleen "Tide" esittää Belle Who. Elokuvan soundtrack on Lauri Ylösen (The Rasmus) säveltämä. Se julkaistiin 17. joulukuuta. Belle Whon lisäksi elokuvassa kuullaan kappaleita Von Hertzen Brothersilta, Kwanilta, Iconcrashilta sekä The Rasmuksen pitkäsoitolta "Black Roses".