hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Uuden-Seelannin naisten jalkapallomaajoukkue
Uuden-Seelannin naisten jalkapallomaajoukkue edustaa Uutta-Seelantia naisten jalkapallon kansainvälisissä otteluissa.
Australian siirryttyä Aasian jalkapallokonfederaatio AFC:hen vuonna 2006 on Uudesta-Seelannista tullut Oseanian konfederaation suvereeni hallitsija, ja se on siitä asti selviytynyt helposti arvokisoihin. Tätä ennen maalla oli yksi arvokisaedustus, MM-kisat vuodelta 1991. Tuolloin sen pelit päättyivät alkulohkon jälkeen, kun se hävisi Tanskalle 0–3, Norjalle 0–4 ja Kiinalle 1–4. Joukkueen ainoan maalin teki Kim Nye.
Vuoden 2007 MM-kisoissa Kiinassa Uusi-Seelanti hävisi alkulohkossaan Brasilialle 0–5 sekä Tanskalle ja Kiinalle 0–2 eikä selviytynyt puolivälieriin. Joukkuetta valmensi englantilainen John Herdman. Joukkueen kapteeni oli Rebecca Smith.
Vuoden 2011 MM-kisoissa Saksassa Uusi-Seelanti hävisi sekä Japanille että Englannille maalein 1–2 ja pelasi Meksikon kanssa tasan 2–2 eikä selviytynyt alkulohkosta jatkoon. Uuden-Seelannin maalintekijät olivat Amber Hearn, Sarah Gregorius, Rebecca Smith ja Hannah Wilkinson.
Vuoden 2015 MM-kisoissa Kanadassa Uusi-Seelanti hävisi Alankomaille 0–1, pelasi maalittoman tasapelin Kanadan kanssa ja päätyi tasapeliin 2–2 Kiinan kanssa eikä selviytynyt tälläkään kertaa alkulohkosta jatkoon. Uuden-Seelannin maalintekijät olivat Rebekah Stott ja Hannah Wilkinson.
Pekingin 2008 olympialaisissa maa sijoittui neljän joukkueen alkulohkossaan viimeiseksi eikä selviytynyt puolivälieriin. Se pelasi Japanin kanssa tasan 2–2 sekä hävisi Norjalle 0–1 ja Yhdysvalloille 0–4. Uuden-Seelannin maalintekijät olivat Kirsty Yallop sekä rangaistuspotkusta Amber Hearn.
Oseanian mestaruuden Uusi-Seelanti on voittanut vuosina 1983, 1991, 2007, 2010 ja 2014. Vuoden 2010 mestaruuden joukkue saavutti voittamalla kaikki viisi otteluaan maalierolla 50-0. Finaalissa kaatui Papua-Uusi-Guinea maalein 11-0. Vuoden 2014 kisoissa Uuden-Seelannin kolmen ottelun maaliero oli 30–0. Aasian mestaruuden Uusi-Seelanti vei vuonna 1975.
Haifan hallintoalue
Haifan hallintoalue, joka ympäröi Haifan kaupunkia, on yksi Israelin kuudesta hallintoalueesta. Sen pinta-ala on 863 km² ja väkiluku 858 000, joista 71,27 % on juutalaisia, 18,81 % muslimiarabeja, 1,78 % arabikristittyjä ja 4,9 luokittelemattomia.
Ingrid Haebler
Ingrid Haebler (s. 20. kesäkuuta 1929) on itävaltalainen pianisti. Hän syntyi Wienissä ja opiskeli Salzburg Mozarteumissa, Wienin musiikkiakatemiassa sekä Geneven konservatoriossa. Hän sai lisäksi Pariisin konservatoriossa opetusta Marguerite Longilta.
Haebler on saanut useita musiikkialan palkintoja ja Wienin kunniamitalin vuonna 1986. Hän toimi vuosina 1969–1971 Salzburg Mozarteumin professorina.
Haebler on tullut kenties parhaiten tunnetuksi Wolfgang Amadeus Mozartin pianokonserttojen tulkitsijana. Niiden lisäksi hän on soittanut mm. muiden wieniläisklassikkojen ja Franz Schubertin musiikkia pianolle.
5S
5S on Japanissa kehitetty työpaikkojen organisointiin ja työmenetelmien standardointiin keskittyvä menetelmä, jonka tavoitteena on kasvattaa työn tuottavuutta. Tähän pyritään välttämällä kaikenlaista hukkaamista ja tuhlaamista, poistamalla ei-arvoa tuottavaa toimintaa, sekä parantamalla laatua ja turvallisuutta, sekä luomalla visuaalisesti miellyttävä ja tehokas työpaikka.
5S koostuu seuraavista osa-alueista:
5S on osa Lean käsitteitä, kuten myös JIT (JOT), Kaizen sekä Toyota Production System. Suomessa 5Sn sijasta käytetään usein Tuttavaa.
Argentiinan naisten jalkapallomaajoukkue
Argentiinan naisten jalkapallomaajoukkue edustaa Argentiinaa naisten jalkapallon kansainvälisissä otteluissa.
Argentiinan naismaajoukkue hävisi Pekingin 2008 olympialaisissa kaikki kolme otteluaan. Kanada oli parempi maalein 1–2, Ruotsi maalein 0–1 sekä Kiina maalein 0–2. Argentiinan ainoan maalin teki Ludmila Manicler.
Argentiina on osallistunut MM-kisoihin kahdesti. Vuoden 2003 kisoissa Yhdysvalloissa se hävisi Japanille 0–6, Kanadalle 0–3 ja Saksalle 1–6. Joukkueen ainoan maalin teki Saksa-ottelussa vaihtopelaajana kentälle tullut Yanina Gaitan. Vuoden 2007 MM-kisoissa Kiinassa Argentiina hävisi Saksalle 0–11, Japanille 0–1 ja Englannille 1–6. Joukkueen ainoan maalin teki Eva González. Molemmissa MM-kisoissa joukkuetta valmensi José Carlos Borrello.
Etelä-Amerikan mestaruuden Argentiina voitti vuonna 2006. Toiseksi se sijoittui Brasilian jälkeen vuosina 1995, 1998 ja 2003.
Hurrikaani Danielle
Hurrikaani Danielle oli vuoden 1998 Atlantin hurrikaanikauden neljänneksi voimakkain myrsky. Se eli harvinaisen pitkään, muuntui keskileveysasteiden matalapaineeksi ja aiheutti tuhoja vielä Isossa-Britanniassakin, varsinkin Cornwallissa. Saffirin-Simpsonin viisiportaisella hurrikaaniasteikolla se nousi voimakkaimmillaankin vain 2. luokkaan.
Säähäiriö, josta Danielle kehittyi, oli havaittavissa Afrikan rannikolla 21. elokuuta. 24. päivänä sen arvioitiin saavuttaneen trooppisen myrskyn voiman, ja seuraavana päivänä satelliittikuvista on nähtävissä pilvimassan keskellä selkeä silmä, joka viittasi sen kehittyneen hurrikaaniksi asti. Danielle oli varsin pienialainen: kovien tuulien alue oli halkaisijaltaan alle 150 km. Satelliittikuvista voidaan arvoida myrskyn olleen voimakkaimmillaan 26. elokuuta noin kuudelta UTC-aikaa, jolloin sen keskus oli lähes 1 300 kilometriä Karibianmeren saarilta itään. Tällöin tuulennopeus oli noin 45 m/s. Ensimmäiset lentokonemittaukset tehtiin seuraavana päivänä, ja silloin matalankeskus oli jo täyttymässä. Samaan aikaan Atlantilla riehui vielä hurrikaani Bonnie, jonka tuulennopeudet olivat samaa luokkaa mutta keskusmatala 25 hPa syvempi.
Ihmishenkien menetyksiltä vältyttiin, mutta Danielle aiheutti aineellisia vahinkoja Britteinsaarilla, mihin se saapui 6. syyskuuta.
Fredrik III
Fredrik III on ollut muun muassa seuraavien hallitsijoiden nimi:
Luettelo Haute-Corsen kunnista
Tämä on luettelo Haute-Corsen departementin kunnista Ranskassa Korsikalla. Departementissa on 236 kuntaa.
Samuel Noah Kramer
Samuel Noah Kramer (s. 1897 – k. 26. marraskuuta 1990 Philadelphia, Yhdysvallat) oli eräs maailman johtavimmista assyriologeista ja assyriologian professori Pennsylvanian yliopistossa. Hän oli erikoistunut muinaiseen sumerin kieleen ja kirjallisuuteen.
Kramer kuoli kurkkusyöpään vuonna 1990.
David Ausubel
David Paul Ausubel (25. lokakuuta 1918 – 7. heinäkuuta 2008) oli yhdysvaltalainen psykologi, joka tuli tunnetuksi työstään varsinkin oppimispsykologian alalta. Hän esitteli niin sanotun ennakkojäsentäjän idean vuonna 1960.
Ausubel kasvoi Brooklynissä, New Yorkissa. Hän opiskeli Pennsylvanian, Columbian sekä Middlesexin yliopistoilla ja vetäytyi vuonna 1973 akateemiselta uraltaan omistaakseen aikansa psykiatrian harjoittamiselle.
Ausubel julkaisi uransa aikana useampia kirjoja sekä lukuisia psykologian ja psykiatrian eri erityisaloja käsitteleviä artikkeleita. Hän lopetti psykiatrintyönsä vuonna 1994, mutta jatkoi kirjoittamista sen jälkeenkin.
Luettelo Côte-d’Orin kunnista
Tämä on luettelo Côte-d’Orin departementin kunnista Ranskassa. Departementissa on 707 kuntaa.
Jeanne Bates
Jeanne Bates (21. maaliskuuta 1918 Berkeley, Kalifornia – 28. marraskuuta 2007 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Bates aloitti näyttelemisen jo varhain ollessaan San Mateo Junior Collegen opiskelijana; hän sai vuonna 1942 sopimuksen Columbia Picturesilta, mistä alkoi hänen pitkäaikainen sekä pääroolien että vähäisempien osien sarja. Kenties tunnetuimman osansa hän sai David Lynchin kauhuelokuvaklassikosta "Eraserhead" vuonna 1977.
Bates jatkoi näyttelijänuraansa aivan vanhuusiälleen saakka: hänellä oli rooli muun muassa "Mulholland Drivessa" 2001. Hän oli naimisissa Lew X. Lansworthin kanssa vuodesta 1943, kunnes jäi leskeksi 1981. Hän kuoli itse 89 vuoden iässä 28. marraskuuta 2007.
Luettelo Sommen kunnista
Tämä on luettelo Sommen departementin kunnista Ranskassa. Departementissa on 783 kuntaa.
Sudanin sisällissota
Sudanissa on käyty sisällissotaa lähes sen koko itsenäisyyden ajan; yli viisikymmentä vuotta. Joskus sodat jaetaan ensimmäiseen sisällissotaan 1955-1972, ja toiseen sisällissotaan 1982-2005, usein myös todetaan sodan jatkuneen 1955-2005 yhdentoista vuoden välirauhan yli. Sisällissotia käytiin hallituksen ja Etelä-Sudanin itsenäisyyttä tai itsehallintoa ajaneiden kapinallisten välillä.
Sudanin etelä- ja pohjoisosilla oli varsin erilainen tausta. Brittien siirtomaahallinnon alkuaikoina, vuoteen 1946 asti, Etelä- ja Pohjois-Sudania hallittiin erikseen. Eteläosassa elää kristittyjä ja animisteja, pohjoisessa muslimeita. Pohjoisen ja etelän välisessä konfliktissa kuoli arviolta kaksi miljoonaa ihmistä, ja neljä miljoona ihmistä joutui jättämään kotinsa.
Yksi sodan julmista piirteistä oli lapsisotilaiden käyttö. Heitä arveltiin 1990-luvulla olevan noin 9 000.
Osama bin Laden ja Al Qaida sekaantuivat sisällissotaan 1990-luvun alussa.
Rauhansopimus vuodelta 2005 pääpiirteissään 
Sopimusta vahvistamaan maahan tuli kymmenentuhatta YK:n rauhanturvaajaa. Näiden lisäksi Sudanissa on rauhanturvaajia Darfurin kriisin takia.
Chiara Lubich
Chiara Lubich (22. tammikuuta 1920 Trento, Italia – 14. maaliskuuta 2008 Rocca di Papa, Italia) oli italialainen rauhan- ja ihmisoikeusaktivisti. Hänen katsotaan perustaneen 7. joulukuuta 1943 etupäässä katolisen, eri puolille maailmaa levinneen Focolare-liikkeen. Hänen alkuperäinen etunimensä oli "Silvia".
Lubich syntyi Trentossa. Italian fasistihallituksen aikana hänen isänsä menetti työnsä poliittisten näkemystensä takia, ja perhe vietti useita vuosia äärimmäisessä köyhyydessä.
Lubichille myönnettiin vuonna 1977 Templeton-palkinto. UNESCO on palkinnut Chiara Lubichin vuosittain myöntämällään rauhankasvatuksen palkinnolla vuonna 1996.
Lubich kuoli maaliskuussa 2008 kotonaan Rocca di Papan kunnassa Rooman eteläpuolella. Hänet oltiin kotiutettu roomalaisesta sairaalasta edellisenä päivänä toiveidensa mukaan. Lubich kärsi viimeiset vuotensa heikosta sydämestä..
Biowatti
L&T Biowatti on suomalainen, Lassila & Tikanoja (L&T) -konserniin kuuluva bioenergia-alan yhtiö.
L&T Biowatti on aloittanut toimintansa vuoden 1994 alussa Metsäliiton tytäryhtiönä. Vuoden 2005 alusta alkaen yhtiö siirtyi kokonaan toimivan johdon omistukseen ja 31.1.2007 alkaen yhtiö siirtyi tehdyillä osakekaupoilla L&T:n tytäryhtiöksi.
L&T Biowatin toiminta-ajatuksena on hankkia, markkinoida ja toimittaa bioenergiaa ja teollisuuden raaka-aineita asiakkailleen. Tuotteina ovat metsä- ja puunjalostusteollisuuden sivutuotteet sekä metsäpolttoaineet. L&T Biowatin keskeiset toimialat ovat puupolttoaineiden toimitukset lämpö- ja voimalaitoksille, raaka-ainetoimitukset levy- ja selluteollisuudelle ja pellettitehtaille, toimitukset ja palvelut ympäristö- ja viherrakentamiseen, kompostointiin ja kuivikemarkkinoille sekä valtakunnalliset metsäpalvelut metsänomistajille.
Metsänomistajille suunnatut metsäpalvelut ovat merkittävä osa L&T Biowatin liiketoimintaa. Metsäpalvelujen keskeisimpiä toimintoja ovat nuoriin kasvatusmetsiin tehtävät energiaharvennukset, ensiharvennukset sekä päätehakkuualueiden latvusmassan kerääminen, kantojen nostaminen ja maanmuokkaus.
TUTTAVA
TUTTAVA® (sanoista "Turvallisesti tuottavat työtavat") on Jorma Saaren tekemän tutkimuksen pohjalta kehitetty järjestykseen ja siisteyteen perustuva kehittämisohjelma. Tutkimuksessa huomattiin järjestyksen ja siisteyden merkitys työpaikalle. On laskettu, että huonon järjestyksen vallitessa saattaa esineiden etsimiseen kulua kymmeniä prosentteja työajasta. Siksi Tuttavalla parannetaan ja ylläpidetään työpaikkojen järjestystä, siisteyttä, työturvallisuutta ja tuottavuutta.
Työntekijöiden kanssa selvitetään millä asioilla on merkitystä turvallisuudelle ja tuottavuudelle heidän päivittäisessä toiminnassaan. Näihin asioihin liittyen sovitaan sitten yhteiset tavoitteet. Tavoitteiden perusteella mitataan niiden totetumista, ja lasketaan järjestysindeksiä. Mittaamisella saadaan palautetta, jonka perusteella voidaan keskittyä huonosti hallittuihin asioihin.
Tuttavaa on sovellettu enimmäkseen teollisuudessa, mutta myös muissa organisaatioissa on siitä saatu positiivisia kokemuksia. Tuttavaa käytetään yleisesti Suomessa, kansainvälisesti on laajemmin käytössä 5S-menetelmä, jolla on samansuuntaiset tavoitteet ja pyrkimykset.
Parempi järjestys ja siisteys tuo muun muassa seuraavia etuja:
Miloslav Vlk
Miloslav Vlk (17. toukokuuta 1932 Lišnice, Tšekkoslovakia – 18. maaliskuuta 2017) oli tšekkiläinen roomalaiskatolisen kirkon kardinaali. Hän toimi Prahan arkkipiispana vuosina 1991–2010.
Vlk haaveili jo lapsuudessaan papintyöstä, mutta maan silloiset poliittiset olot eivät mahdollistaneet hänen alan opintojaan; hänet vihittiinkin papiksi vasta Prahan kevään aikana 23. kesäkuuta 1968. Hänen vaikutusvaltansa kohottua viranomaiset riistivät häneltä vuonna 1978 oikeuden toimia pappina.
Vlk vietti hiljaiseloa vuoteen 1988 saakka toimien Prahassa mm. ikkunanpesijänä. Vuodesta 1989 hän sai aloittaa kirkollisen uransa jälleen, ja jo 14. helmikuuta 1990 paavi nimitti hänet České Budějovicen piispaksi. Hän osallistui vuonna 2005 uuden paavin valintaan, ja häntä pidettiin myös itse "papabilena" eli eräänä todennäköisimmistä ehdokkaista uudeksi paaviksi.
Venäjän naisten jalkapallomaajoukkue
Venäjän naisten jalkapallomaajoukkue edustaa Venäjää naisten jalkapallon kansainvälisissä otteluissa.
Venäjän naismaajoukkue on osallistunut MM-kisoihin kahdesti ja selviytynyt molemmilla kerroilla puolivälieriin. Vuoden 1999 kisoissa Yhdysvalloissa se hävisi alkulohkossa Norjalle 1–2 mutta voitti Japanin 5–0 ja Kanadan 4–1. Puolivälierissä joukkue hävisi Kiinalle 0–2.
Vuoden 2003 MM-kisoissa, jotka nekin pelattiin Yhdysvalloissa, Venäjä voitti alkulohkossa Australian 2–1 ja Ghanan 3–0 mutta hävisi Kiinalle 0–1. Puolivälierissä Venäjä hävisi Saksalle 1–7.
Vuoden 2007 MM-kisojen karsintalohkossaan Venäjä sijoittui toiseksi Saksan jälkeen eikä päässyt mukaan lopputurnaukseen. Vuoden 2011 MM-kisojen karsintalohkossaan Venäjä sijoittui toiseksi Sveitsin jälkeen eikä selviytynyt jatkokarsintoihin.
EM-kisoissakaan Venäjä ei ole selviytynyt puolivälieriä pidemmälle. Vuoden 1993 lopputurnaukseen se ei selviytynyt hävittyään kaksiosaisessa puolivälierässä Saksalle yhteismaalein 0–7 (ottelutulokset 0–7 ja 0–0). Vuonna 1995 puolivälierissä vastustajana oli jälleen Saksa, jolle Venäjä hävisi yhteismaalein 0–5 (ottelutulokset 0–1 ja 0–4). Vuonna 1997 pelattiin kahdeksan joukkueen lopputurnaus, jossa Venäjä jäi neljän joukkueen lohkonsa viimeiseksi. Vuoden 2001 EM-kisoissa Venäjä sijoittui alkulohkonsa kolmanneksi hävittyään kaksi ottelua ja pelattuaan Englannin kanssa tasapelin 1–1. Vuoden 2005 EM-lopputurnaukseen Venäjä ei selviytynyt jäätyään karsintalohkossaan Ranskan jälkeen toiseksi. Vuoden 2009 EM-kisoissa Venäjä hävisi Ruotsille 0–3, Englannille 2–3 ja Italialle 0–2 eikä selviytynyt alkulohkostaan jatkoon. Vuoden 2013 EM-kisoissa Venäjä hävisi Ranskalle 1–3 sekä pelasi tasapelin 1–1 niin Englantia kuin Espanjaakin vastaan. Venäjä sijoittui alkulohkossaan kolmanneksi ja joutui arvontaan jatkopaikasta toisen lohkokolmosen, Tanskan kanssa ja hävisi arvonnan. Vuoden 2017 EM-kilpailuissa Venäjä jäi alkulohkossaan kolmanneksi voitettuaan Italian 2–1 ja hävittyään sekä Ruotsille että Saksalle 0–2.
Italian naisten jalkapallomaajoukkue
Italian naisten jalkapallomaajoukkue edustaa Italiaa naisten jalkapallon kansainvälisissä otteluissa.
Italian naismaajoukkue on osallistunut MM-kisoihin kahdesti. Vuoden 1991 kisoissa Kiinassa se voitti alkulohkossa Taiwanin 5–0 Carolina Moracen tehtyä hattutempun ja Nigerian 1–0 Moracen tehtyä ottelun ainoan maalin mutta hävisi Saksalle 0–2. Puolivälierissä joukkue hävisi Norjalle jatkoajan jälkeen 2–3.
Vuoden 1999 MM-kisoissa Yhdysvalloissa Italia pelasi alkulohkossa Saksan kanssa tasapelin 1–1, hävisi Brasilialle 0–2 ja voitti Meksikon 2–0 mutta ei selviytynyt puolivälieriin. Joukkueen maalintekijät turnauksessa olivat Patrizia Panico (2 maalia) ja Paola Zanni (1 maali).
Vuoden 2007 MM-kisojen karsintalohkossaan Italia sijoittui kolmanneksi Norjan ja Ukrainan jälkeen eikä päässyt mukaan lopputurnaukseen.
EM-kisoissa Italia on parhaimmillaan sijoittunut toiseksi. Vuonna 1984 se hävisi välierissä Ruotsille eikä silloin pelattu pronssiottelua. Vuonna 1987 Italia voitti pronssiottelussa Englannin 2–1. Vuonna 1989 joukkue hävisi pronssiottelussa Ruotsille jatkoajan jälkeen 1–2 ja vuonna 1991 Tanskalle varsinaisella peliajalla 1–2. Vuonna 1993 Italia pääsi finaaliin, jossa se hävisi Norjalle 0–1. Vuonna 1995 Italian tie katkesi puolivälieriin. Vuonna 1997 Italia pääsi jälleen finaaliin, jossa Saksa oli parempi maalein 0–2. Vuosien 2001 ja 2005 EM-kisoissa Italia ei selviytynyt jatkoon alkulohkoistaan kahdeksan joukkueen lopputurnauksessa. Vuoden 2009 EM-turnauksessa, johon osallistui 12 joukkuetta, voitti Italia alkulohkossaan Englannin 2–1 ja Venäjän 2–0 sekä hävisi Ruotsille 0–2. Italia selviytyi puolivälieriin, joissa se hävisi Saksalle 1–2. Vuoden 2013 EM-kisoissa Italia selviytyi alkulohkostaan kakkosena jatkoon pelattuaan Suomen kanssa tasan 0–0, voitettuaan Tanskan 2–1 sekä hävittyään emäntämaa Ruotsille 1–3. Puolivälierissä Italia hävisi Saksalle 0–1. Vuoden 2017 EM-kisoissa Italia jäi alkulohkoon hävittyään sekä Venäjälle että Saksalle 1–2 ja voitettuaan Ruotsin 3–2.
Italia on myös voittanut epävirallisen Euroopan-mestaruuden vuonna 1969 ja päässyt epävirallisten maailmanmestaruuskisojen finaaliin 1970.
Phalanx CIWS
Phalanx CIWS (lyhenne sanoista "Close-In Weapon System") on erityisesti Yhdysvaltain laivaston käytössä oleva automaattinen ohjuksentorjuntajärjestelmä, joka on osa kaikkien Yhdysvaltain pintasotalaivojen ilmapuolustusta. General Dynamics Corporationin suunnittelemaa, nykyisin Raytheon Companyn valmistamaa järjestelmää kokeiltiin ensimmäisen kerran vuonna 1973 "USS King"issä, ja vuonna 1980 lentotukialus "USS Coral Sea" oli ensimmäinen alus johon järjestelmä asennettiin pysyväiskäyttöön. Phalanx on myös useiden muiden maiden, muun muassa Ranskan, Saksan ja Italian käytössä.
Phalanx suunniteltiin tuhoamaan laivoja uhkaavia ohjuksia, helikoptereita sekä hävittäjiä. Phalanxin kantomatka on suunnittelukriteeriensä vuoksi varsin lyhyt (noin 9 km) nykyaikaisten merimaaliohjuksien kantamiin verrattuna. Aseen tykkilavetti liikkuu suurella nopeudella ja tarkkuudella. Phalanxin erityisen hyvä puoli on, ettei se tarvitse toimiakseen kuin sähköä ja kylmää vettä elektroniikkansa jäähdyttämiseen. Näin ollen järjestelmä on helppo asentaa esimerkiksi huoltoaluksiin, joilta puuttuvat taistelualusten monimutkaisempien asejärjestelmien vaatimat taistelunjohtojärjestelmät. Phalanx voi toimia täysin itsenäisesti, riippumatta aluksen muista toiminnoista.
Phalanxissa on kaksi tutkajärjestelmää, jotka yhdessä etsivät kohteen. Ensimmäinen järjestelmä (valkoisen tutkakuvun yläosassa) on etsintätutka, joka etsii kohteita laajalta alueelta. Se seuraa etäisyyksiä, nopeutta, matkaa, korkeutta ja suuntaa. Kun se on havainnut kohteen se syöttää tiedot tietokoneelle, joka kääntää tornin kohteeseen päin. Tämän jälkeen järjestelmän hallinta siirtyy toisen tutkan haltuun. Sen kattavuus on huomattavasti pienempi kuin edeltävän, mutta se on huomattavasti tarkempi. Järjestelmä arvioi, milloin kohde on ampumamatkan päässä ja joko avaa tulen automaattisesti tai joku miehistön jäsen hoitaa sen manuaalisesti.
Phalanx CIWS on varustettu Gatling-tyyppisellä 20 millimetrin M61 Vulcan -konetykillä, joka Phalanxin mallista riippuen ampuu 3000-4500 laukausta minuutissa 60-100 laukauksen sarjoissa. Ammuksia Phalanxin rumpulippaaseen mahtuu 1550 ja niiden lähtönopeus on noin 1100 m/s. Köyhdytetystä uraanista valmistetut alikaliiperiammukset on suunniteltu läpäisemään ja räjäyttämään kohti tulevan ohjuksen taistelukärki. Phalanxissa on kaksi ammusvyöjärjestelmää. Ensimmäinen kuljettaa ammukset lippaasta aseeseen, toinen vie hylsyt ja laukeamattomat ammukset takaisin lippaaseen.
Me olemme myöhäiset
Me olemme myöhäiset on rautalankametalliyhtye Viikatteen single vuonna 2007 julkaistulta albumilta "Marraskuun lauluja II".
Christine Feehan
Christine Feehan (s. Kalifornia, USA) on yhdysvaltalainen viihdekirjailija, joka kirjoittaa pääasiassa "paranormaalia romantiikkaa". Feehan on kirjoittanut yli 30 kirjaa, jotka ovat voittaneet paranormaalin tai romanttisen kirjallisuuden sektorin palkintoja, sekä saaneet eri palkintoehdokkuuksia. Myös kirjailija itse on palkittu kunniamaininnoilla.
Feehanin kirjat ovat yltäneet useille bestseller-listoille. Kirjoja on painettu eri kielille ja eri formaateissa, ja niistä on tehty myös manga-sarjakuvaa.
Chistine Feehanin perheeseen kuuluu puoliso Richard Feehan ja yksitoista lasta.
Pekka Virta
Pekka Juhani Virta (s. 19. huhtikuuta 1969 Turku) on suomalainen jääkiekkovalmentaja ja entinen jääkiekkohyökkääjä.
Virta pelasi ammattilaisena 14 kautta pääosin SM-liigassa ja I. divisioonassa/Mestiksessä. Lisäksi Virta pelasi uransa loppupuolella myös Ruotsissa, Saksassa ja Englannissa. Parhaiten Virta muistetaan TuTo Hockeyn vuosistaan, sillä Virta pelasi kuusi kautta TuTossa sekä I-divisioonaa että SM-liigaa.
Virta saavutti urallaan SM-kultaa pelatessaan Turun Palloseuran riveissä kaudella .
Virta pelasi urallaan myös 5 B-maaottelua.
Virta aloitti valmennusuransa heti peliuransa päätyttyä, nostaen ensimmäisellä valmennuskaudellaan TuTon B-juniorit ikäluokkansa SM-liigaan. Joulukuussa 2003 Virta korvasi Anatoli Bogdanovin TuTon edustusjoukkueen valmentajana ja piti joukkueen Mestiksessä. TuTo kävi tuolloin karsimassa sarjapaikastaan, mutta Virran johtama joukkue ei hävinnyt ainuttakaan karsintaottelua.
Virta siirtyi tammikuussa 2005 ensin KalPan A-nuorten valmentajaksi, ja syksyllä 2006 Virta korvasi potkut saaneet KalPan edustusjoukkueen päävalmentajan Mika Pieniniemen ja valmensi kauden loppuun. Kaudella Virta aloitti ensimmäisen kokonaisen kautensa päävalmentajana. Kaudella KalPa ylsi mitalipeleihin ja voitti SM-liigassa pronssimitalin Virran valmennuksessa. Virta aloitti TPS:n päävalmentajana kaudella 2011–2012, mutta TPS antoi potkut 15.10.2012.
Kaudeksi 2013-2014, Virta siirtyi Porin Ässien päävalmentajaksi kaksivuotisella sopimuksella. Virran sopimus kumminkin purettiin ja hän siirtyi kaudelle 2014–2015 jälleen valmentamaan KalPaa.
Aira Suomela
Aira Suomela (s. 1936 Reisjärvi) on suomalainen posliininmaalaustaiteilija, -opettaja ja alan vaikuttaja.
Suomela toimii vuonna 1968 perustetun Suomen posliininmaalaajat ry:n puheenjohtajana ja usealla kielellä julkaistavan, maailman toiseksi suurimman alan harrastajien julkaisun, Posliini Plus -lehden (ilmestyi aiemmin nimillä Posliininmaalaus ja keramiikka sekä Skandinavian Posliininmaalaus), päätoimittajana vuodesta 1985. Hän on ollut myös kehittämässä alan opetusta jo 1970-luvulta saakka, tuolloin pääkaupunkiseudulla vaikuttaessaan, kohti virallista 4-vuotista ammattitutkintoa.
Suomela on posliininmaalauksen kansallisesti tärkeimmän vuosittaisen tapahtuman, vuodesta 1995 järjestetyn Reisjärven posliinikesän, perustaja. Vuosittain vietettävä tapahtuma tuo Reisjärvelle kansainvälisiä alan opettajia sekä satoja harrastajia ja taitajia ja sitä pidetään myös merkittävänä alan opettajien jatkokouluttautumispaikkana. Tapahtumassa on vieraillut useita nimekkäitä alan ammattilaisia ja taiteilijoita sekä Suomesta että maailmalta, kuten Kimmo Pälikkö, japanilaiset Yumiko Okamura ja Mario Watanabe, venäläiset Juri Schgirov, Ljubov Tsvetkova ja Sergei Sokolov, saksalaiset 
Wolfram Leonhardi ja Andreas Knobl sekä norjalaiset Eva Ihle ja Thanh Duc Hong.
Lauri Heino
Lauri Aleksanteri Heino (24. elokuuta 1918 Somero – 3. helmikuuta 2001 Somero) oli suomalainen sotilas ja Mannerheim-ristin ritari. Sotilasarvoltaan hän oli ylikersantti.
Jatkosodassa Heino palveli Panssariprikaatissa panssarivaunun, ensin T-26-vaunun ja myöhemmin T-34-vaunun ajajana. Heinon ansioihin luetaan useiden vihollispanssarivaunujen pelastaminen Panssariprikaatin käyttöön, mukaan lukien prikaatin ensimmäinen T-34-vaunu. Heino nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi Panssaripataljoonan komentajan, everstiluutnantti Sven Björkmanin tekemän nimitysesityksen ja kenraalimajuri Taavetti Laatikaisen ja kenraalimajuri Ruben Laguksen puollon perusteella. Nimitys tapahtui 21. marraskuuta 1943 numerolla 123. Nimitysperusteluissa mainitaan muun muassa osallistuminen taisteluihin suurta henkilökohtaista rohkeutta osoittaen sekä vihollisvaunujen evakuointi omaan käyttöön. Myöhemminkin Heino kunnostautui muun muassa Talin–Ihantalan taistelussa. Sodan jälkeen Heino toimi liikkeenharjoittajana. Hän osallistui myös Someron kunnallispolitiikkaan Someron kunnavaltuuston jäsenenä vuosina 1965–1968. Heinon kuoltua 2001 hänet haudattiin Someron uudelle hautausmaalle.
Soudun maailmanmestaruuskilpailut
Soudun maailmanmestaruuskilpailut kilpailtiin ensimmäisen kerran vuonna 1962. Aluksi ne järjestettiin joka neljäs vuosi, mutta vuodesta 1974 lähtien kisat on järjestetty joka vuosi olympiavuosia lukuun ottamatta. Vuodesta 1996 lähtien on olympiavuosina järjestetty maailmanmestaruuskilpailut niille soutuluokille, jotka eivät kuulu olympiaohjelmaan. Suomessa soudun maailmanmestaruuskilpailut on järjestetty kerran, vuonna 1995 Tampereen Kaukajärvellä.
Kimmo Pälikkö
Kimmo Pälikkö (s. 1938 Helsinki) on suomalainen tietokirjailija ja kuvataiteilija. Hän on kuvannut erityisesti Helsinkiä sekä grafiikan keinoin että piirtäen ja maalaten. Hän on järjestänyt Helsinki-aiheisia "Katoavaa kaupunkia" -taidenäyttelyitä vuodesta 1970 ja suunnitellut myös Helsinki-aiheisia postimerkkejä.
Pälikkö on opiskellut muun muassa Helsingin työväenopistossa, Vapaassa taidekoulussa ja Taideteollisessa korkeakoulussa. Hänellä on ollut oma galleria vuodesta 1983, joka myy hänen tuotantoaan. Hän on oman ilmoituksensa mukaan suunnitellut vuoteen 2009 mennessä noin 1 400 erilaista postikorttia, joita on painettu yli 86 miljoonaa kappaletta. Pälikkö on toiminut ja toimii myös opettajana taidekursseilla erilaisissa tapahtumissa ja julkaissut taidekirjoja.
Kimmo Pälikkö on 8-lapsisen perheen ainoa poika. Sodan jälkeen perhe oli muuttanut Somerolle. Pälikkö kävi taidekerhossa, ja Helsingin suomalaisessa työväenopistossa Erkki Hervon opastuksella. Suomen Taidepiirtäjäin Liiton, nykyisen Grafian jäsen hänestä tuli 1960-luvulla ja Suomen tietokirjailijat ry:n jäsen 2008. Pälikkö suoritti 60-luvun lopulla Malmin kauppaoppilaitoksessa merkonomitutkinnon ja Markkinointi-instituutissa mainoshoitajatutkinnon. Päivätyön ohella hän opiskeli sekä Vapaassa Taidekoulussa että Taideteollisessa Korkeakoulussa. Pälikkö aloitti akvarelliensa esittelyn "Katoavaa kaupunkia" -näyttelyssä 1970-luvulla Helsingissä. Samaan aikaan hän maalasi myös useita muotokuvia. Varsinaisen päivätyönsä hän teki vuodesta 1972 Helios Oy:n mainonnan ja markkinoinnin vastaavana, jossa tehtävässä hän oli vuoteen 1982. Isänsä kuoleman jälkeen Pälikkö hoiti myös perikunnalle siirtyneen pesuainetehdas Tolu Oy:n vetovastuun. Jo 11-vuotiaana Pälikkö oli piirtänyt Tolu-pesuaineen ensimmäisen etiketin ja lähes kaikki myöhemmätkin etiketit 40 vuoden ajan ovat hänen käsialaansa. Perikunta myi Tolu Oy:n vuonna 1987.
Vuonna 1978 Kimmo Pälikkö perusti KP-art Oy:n, jonka kautta hän on markkinoinut töitään. Vuonna 1982 jäätyään kokonaan pois vieraan palveluksesta Pälikkö perusti KP-art Oy:n yhteyteen oman taidegallerian, joka oli Senaatintorin varrella 1985–2010 nimellä ART-Helsinki. Taiteen ohella Pälikkö on harrastanut musiikkia soittaen nokkahuilua, viulua ja klarinettia omaksi ja muiden iloksi ensin pienessä tanssiorkesterissa ja suuremmassakin Suomi pojat -nimisessä orkesterissa. Vuonna 2008 Kimmo Pälikkö nimettiin vuoden kunniamerkonomiksi.
Postikortteja hän on tehnyt 1381 erilaista. Senaatintorilla sijainnut galleria jäi pois talojen remontoinnin tieltä. Pukinmäen kehystämöä ja studiota hän pitää edelleen, vaikka ikää on jo yli 80 vuotta.
Pälikkö on julkaissut 2000-luvulla myös evoluutiokriittisiä kreationistisia kirjoja.
Telkku.com
Telkku.com on Suomen suurin netissä oleva tv-ohjelmaopas, ja on yksi maan suosituimmista verkkosivustoista. Palvelusta löytyvät yleisempien ilmais- ja maksukanavien ohjelmatiedot, elokuva-arvioita ja ohjelmasuosituksia.
Vuosina 2007–2009 palvelu oli Taloustutkimus Oy:n tutkimusten mukaan Suomen viiden arvostetuimman verkkobrändin joukossa.
Palvelu tarjoaa käyttäjilleen maksutta suosituimpien ilmais- ja maksutelevisiokanavien ohjelmatiedot. Kirjautuneena palveluun käyttäjät voivat myös korostaa ohjelmakartalta suosikkejaan, osallistua sivustolla käytäviin ohjelmakeskusteluihin ja lisätä sekä elokuvista että televisio-ohjelmista omia arvioitaan.
Palvelun ainoa maksullinen ominaisuus on ollut verkkotallennusdigiboksi Nauhuri, jonka toiminta päättyi heinäkuussa 2015 muuttuneen tekijänoikeuslainsäädännön takia.
Telkku.com-palvelulla on maksuton mobiilisovellus, joka on ladattavissa kaikille yleisimmille alustoille. Sovellusta voi käyttää samoilla tunnuksilla kuin Telkku.comin verkkosivulla, jolloin omat ohjelmasuosikit tulevat näkyviin. Sovelluksen käyttäminen onnistuu myös ilman kirjautumista.
Telkku.com:lla on aktiiviset Facebook- ja Twitter-tilit. Tilien äänenä toimii palvelun logostakin tuttu pieni sininen maskotti. Telkku.com on saanut kiitosta sympaattisesta päivitystyylistään muun muassa MTV3:lta.
Telkku.com on alun perin Jadecon Oy:n perustama palvelu, joka sai alkunsa syksyllä 2000. Vuosina 2001–2002 Telkku.com toimi Kolumbus.fi-portaalin alapalveluna ja tämän jälkeen 2003–2006 yhteydessä Suomi24-sivustoon. Yrityskauppojen myötä Telkku.com siirtyi vuonna 2008 osaksi Alma Media -konsernia. 
Alma Mediassa Telkku.com on osa IL-Media -liiketoimintayksikköä, johon kuuluu myös muitakin kuluttajille suunnattuja palveluita, kuten kokkiyhteisö Kotikokki.net ja deittisivusto E-kontakti.fi.
Mikko Pohtola
Arvo Mikael (Mikko) Pohtola (vuoteen 1936 "Österholm", 3. joulukuuta 1925 Ylistaro – 16. syyskuuta 2007 Helsinki) oli Suomen Kuvalehden päätoimittaja.
Mikko Pohtola osallistui jatkosotaan panssarintorjuntajoukoissa ja haavoittui Äyräpäässä heinäkuussa 1944.
Suomen Kuvalehden päätoimittajana Pohtola oli vuosina 1974–1986, ja sinä aikana hän nosti lehden levikin 50 000:sta 120 000:een ja merkittäväksi yhteiskunnalliseksi vaikuttajaksi. Ennen eläkkeelle jäämistään hän oli Yhtyneiden Kuvalehtien varatoimitusjohtaja 1986–1988. Pohtola oli ennen päätoimittajan tehtävää Suomen Kuvalehden toimittaja ja sittemmin lehtitalon toimituspalvelujen päällikkö. Pohtolan ajasta muistetaan erityisesti että hän palkkasi lehteen kirjoittajaksi Simo ”Simppa” Juntusen, joka oli joutunut pois Suomen Sosialidemokraatista näkemyserojen vuoksi. Tuolloin presidentti Urho Kekkonen lakkasi kirjoittamasta Suomen Kuvalehteen, johon hän oli pitkään tehnyt kolumneja nimimerkillä Liimatainen. Eläkkeellä ollessaan hän mm. johti pitkään Suomen Aseveljien Liiton (SAL) perinteitä jatkanutta Kaatuneiden Muistosäätiötä.
Sgt. Kabukiman N.Y.P.D.
Sgt. Kabukiman N.Y.P.D. on vuonna 1990 ensi-iltansa saanut komediaelokuva. Elokuvan ohjasivat Michael Herz ja Lloyd Kaufman.
Elokuva kertoo newyorkilaisesta poliisista Harry Griswoldista, joka viettää railakasta poikamieselämää. Kaupunkiin saapuu kabuki-teatteri. Kabuki-mestarin tytär Lotus ennustaa, että suuri pahuus valtaa maan ja vain "valittu" pystyy estämään tämän. Heti ensimmäisessä esityksessä kabuki-mestari surmataan ja tämä siirtää voimansa Harrylle. Pian Harry huomaa, että hän on "valittu" ja hänen on pelastettava maailma pahuudelta.
L. Arvi P. Poijärvi
Lauri Arvi Pellervo Poijärvi (vuoteen 1906 Boijer; 25. elokuuta 1900 Helsinki – 2. elokuuta 1986 Helsinki) oli suomalaisen koulumaailman vaikuttaja, filosofian tohtori ja kuoronjohtaja.
Poijärvi väitteli filosofian tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1928. Hän oli kouluhallituksessa kouluneuvos 1936–1942, pääjohtaja 1942–1945, Helsingin normaalilyseon luonnonhistorian ja maantieteen yliopettaja 1960–1967 sekä Otavan tietosanakirjaosaston johtaja 1945–1968. Poijärvi teki useita oppikirjoja ja toimitti suuria tietosanakirjoja. Hän toimi mm. vuosina 1960−1965 ilmestyneen Otavan ison tietosanakirjan toimituskunnan puheenjohtajana. Hän oli kolme vuotta Laulu-Miesten kuoronjohtajana, Sulasolin kunniajäsen ja merkittävä musiikkielämän vaikuttaja.
Poijärvi syrjäytettiin kouluhallituksen pääjohtajan paikalta poliittisista syistä. Hän kuului sodan aikana Ässärykmenttiin ja edusti valtakunnallista aseveliliittoa.
Moni Poijärven jälkeläinen vaikuttaa Suomen kulttuurielämässä, muun muassa poika, professori, tekniikan tohtori Heikki Poijärvi, Lohjan kaupunginorkesterin alttoviulun äänenjohtaja Lauri Poijärvi sekä viulisti-kapellimestari Ylermi Poijärvi. Hänen toinen puolisonsa oli lastenkirjailija ja kääntäjä Sirkka Rapola.
Beroia
Beroia () tarkoittaa:
Where Have All the Flowers Gone
Where Have All the Flowers Gone (myös muodossa Where Have All the Flowers Gone?) on folk-kappale, jonka tekijäksi on yleensä merkitty Pete Seeger, vaikka osan sanoituksesta on tehnyt Joe Hickerson.
Laulun tekstin idea on ukrainalaisesta kansansävelmästä, jonka sanat Seeger löysi Mihail Šolohovin kirjasta "Hiljaa virtaa Don". Hän teki sen pohjalta oman sanoituksen ja sävelsi tekstinsä. Seeger levytti laulun kolmisäkeistöisenä. Joe Hickerson lisäsi lauluun säkeistöt neljä ja viisi. Laulu esitetään useimmiten viisisäkeistöisenä.
Laulua lauletaan myös hieman erilaisilla melodioilla. Peter, Paul and Maryn versio on suunnilleen sama kuin Seegerin levytyksessä, mutta Kingston Trion versio on jo melko kaukana alkuperäisestä.
Marlene Dietrich on laulanut laulun levylle englanniksi, saksaksi nimellä "Sag mir wo die Blumen sind" sekä ranskaksi nimellä "Qui peut dire où vont les fleurs?". Pete Seeger on sanonut, että saksankielinen käännös on hänen mielestään parempi kuin hänen alkuperäinen sanoituksensa. Ranskaksi laulun on levyttänyt myös Dalida nimellä "Que sont devenues les fleurs?". Nana Mouskouri on levyttänyt laulun sekä saksaksi että ranskaksi.
Suomeksi laulun ovat levyttäneet Kukonpojat, Ritva Oksanen ja Ossi Ahlapuro nimellä "Minne kukat kadonneet". Suomalaiset sanat on tehnyt Sauvo Puhtila salanimellä Veikko Vallas. Vironkielisen version "Kuhu küll kõik lilled jäid" on tehnyt yhtye Lindpriid.
Elon laskuoppi
Elon laskuopiksi kutsutaan Efraim Elon (1868–1932) kirjoittamaa laskennon oppikirjaa. Sitä käytettiin pitkään oppikoulujen laskuoppina, ja siitä otettiin vuosina 1912–1965 kaikkiaan 31 painosta. Ensimmäisen painoksen nimi oli "Laskuoppi alkeislaitoksia varten" ja kustantaja oli Kustannusosakeyhtiö Kirja. Vuonna 1920 ilmestyneen 5. painoksen nimi on "Laskuoppi etupäässä oppikouluja varten". Kirja-yhtiön fuusioiduttua WSOY:hyn 1932 kustantajaksi tuli WSOY.
Merkittäviä uudistuksia teoksen painoasuun olivat Veli Valpolan muokkaukset 24. painokseen, joka julkaistiin 1950. Siinä muutettiin asioiden esitysjärjestys senaikaisten opetussuunnitelmien mukaiseksi, uudistettiin kieliasua ja mittojen lyhennyksiä vastaamaan uudempaa kielenkäyttöä ja Suomen Akatemian Kielilautakunnan suosituksia. Esimerkiksi sana "vaski" korvattiin sanalla "kupari". Lisäksi tilastotiedot, esimerkeissä käytetyt hinnat jne. ajanmukaistettiin. Samankaltainen, vaikkakin suppeampi ajanmukaistus tehtiin 30. painokseen vuonna 1963 rahauudistuksen takia.
Kirjan kirjoittaja Efraim Elo oli matematiikan opettaja, joka syntyi Laitilan Soukaisissa. Laitilassa on järjestetty "Efraim Elo -matematiikkakilpailuja" peruskoulun kuudeskuokkalaisille vuodesta 1997. Kerrotaan, että Elo vietti aikuisiällä kesiä kotitalossaan ja kävellessään Blomin puistossa valkoisessa puvussa ja hatussaan aiheutti kummeksuntaa kyläläisissä. Elo toimi Joensuun tyttölyseon rehtorina 1925–1932.
Kirja on myös antanut aiheen sanonnalle ”Elon laskuopin mukaan”, jota käytetään vahvistavana (ja samalla keventävänä) ilmauksena, kun halutaan todistella jonkin laskutoimituksen, yleensä yksinkertaisen, oikeellisuus. Vastaavanlaiseksi käsitteeksi muodostui myös kansakouluissa käytettyjen Jyväskylän seminaarin matematiikan lehtorin Nestor Ojalan (1864–1926) oppikirjojen mukaan ”Ojalan laskuoppi”.
Autonomismi (tietoteoria)
Autonomismi on tietoteoreettinen lähestymistapa, jonka mukaan tietoteoria edeltää todellisuuden luonnetta koskevaa tutkimusta. Autonomistisen näkemyksen mukaan tietoteorian tulee olla autonomista suhteessa erityistieteisiin ja arkijärkeen.
Autonomismin vastakohtana voidaan nähdä tietoteoreettinen naturalismi, jonka mukaan kaikki on periaatteessa luonnontieteellisesti selitettävissä, ja myös tietoteorian on nojattava tieteen ja kokemuksen tarjoamaan tietoon.
Efraim Elo
Efraim Elo (25. syyskuuta 1868 Soukainen, Laitila – 8. toukokuuta 1932 Joensuu) oli suomalainen lyseon rehtori ja matematiikan lehtori joka tunnetaan parhaiten Elon laskuopin tekijänä.
Elon vanhemmat olivat puuseppä Efraim Blom ja Maria Mathilda Wahlroos. Hän pääsi ylioppilaaksi Turun lyseosta 1888 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1893 ja maisteriksi 1894.
Elo oli oppikoulun opettaja Helsingissä 1894–1899 ja sen jälkeen hän toimi Joensuun tyttölyseon matematiikan ja luonnonopin nuorempana lehtorina vuodesta 1900 alkaen ja koulun rehtorina vuodesta 1925 alkaen.
Elon oppikouluja varten tekemästä laskuopista otettiin vuosina 1912–1965 kaikkiaan 31 painosta. Elon syntymäkunnassa Laitilassa on järjestetty Efraim Elo -matematiikkakilpailuja peruskoulun kuudeskuokkalaisille vuodesta 1997 lähtien.
Efraim Elo oli naimisissa vuodesta 1907 filosofian kandidaatti Armo Rauha Malmsténin (1878-1943) kanssa joka oli Joensuun yhteiskoulun johtajana 1907–1920.
Nimellä "Efr. Elo":
Malatya
Malatya (, , , ) on kaupunki Turkissa. Malatya on Malatyan maakunnan pääkaupunki. Kaupungin asukasluku on arviolta 438 000 (vuonna 2014).
Roomalaisaikana kaupunki tunnettiin nimellä "Melitene". Kaupunki oli legio XII Fulminatan tukikohta.
Partikularismi (tietoteoria)
Partikularismi viittaa tietoteoriassa lähestymistapaan, joka kiinnittää huomion siihen, mitä tiedetään, sen sijasta, miten se tiedetään. Partikularisti kysyy siis ”mitä tiedämme?” ennen kuin ”kuinka tiedämme?”.
Partikularismi on eräs vastaus ns. kriteerin ongelmaan. Sen mukaan on olemassa tapauksia, joissa tiedämme kiistatta jotakin. Näistä tapauksista voidaan muodostaa yleinen kriteeri. Termi esiintyy Roderick Chisholmin kriteerin ongelmaa käsittelevässä artikkelissa "The Problem of the Criterion" (1973), sekä hänen oppilaallaan Ernest Sosalla ("The Raft and the Pyramid: Coherence versus Foundations in the Theory of Knowledge", 1980).
Koska partikularismin lähestymistapa ”mitä tiedämme?” antaa ymmärtää että tiedämme, se on pohjimmiltaan antiskeptisistinen. Partikularismin vastakohtana on metodismi, joka kysyy ennemmin ”kuinka tiedämme?”. Chisholm itse asettui partikularismin kannalle.
Lappi (Ruotsi)
Lappi () on yksi Ruotsin maakunnista. Se sijaitsee Pohjois-Ruotsissa Norlannin pääalueella. Lapin pinta-ala on 109 729,1 km². Vuoden 2011 lopussa maakunnassa oli 93 258 asukasta, joten väentiheys oli 0,8 asukasta neliökilometriä kohti.
Lappi käsittää suuren osan Västerbottenin ja Norrbottenin lääneistä. Ennen vuotta 1809 se oli osa samaa maakuntaa, johon kuului myös nykyisen Suomen Lapin pohjoisosa eli Lapin historiallinen maakunta Suomessa. Laajimmillaan Lappiin historiallisena alueena voidaan lukea alueita myös Norjassa ja Venäjällä.
Ruotsin Lapissa on Euroopan suurin erämaa-alue Laponia, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Lapissa oli vuoden 2011 lopussa yhteensä 93 258 asukasta, jotka jakaantuivat eri lääneihin seuraavasti:
Kaikki läänit kuuluvat maakuntaan vain osittain.
Claude Rains
Claude Rains (10. marraskuuta 1889 Lontoo, Englanti – 30. toukokuuta, 1967 Laconia, New Hampshire, Yhdysvallat) oli englantilainen teatteri- ja elokuvanäyttelijä. Hän tuli tunnetuksi monista Hollywood-elokuvista.
Hän aloitti elokuvauransa 1930-luvun alussa. Hänen uransa tunnetuimpia elokuvia ovat mm. "Robin Hoodin seikkailut" (The Adventures of Robin Hood, 1938), Frank Capran ohjaama ja James Stewartin tähdittämä "Mr. Smith lähtee Washingtoniin" (Mr. Smith Goes to Washington, 1939), "Renkaita vedessä" (Kings Row, 1942), "Uusien tähtien alla" (Now, Voyager, 1942), "Casablanca" (Casablanca, 1942), "Suuren oopperan kummitus" (Phantom of the Opera, 1943), "Pirunsaaret vangit" (Passage to Marseille, 1944), "Naisen valta" (Mr. Skeffington, 1944), Alfred Hitchcockin ohjaama "Notorious – kohtalon avain" (Notorious, 1946), "Arabian Lawrence" (Lawrence of Arabia, 1962) ja "Mies Nasaretista" (The Greatest Story Ever Told, 1965). Hänen uransa kuuluisin rooli oli Kapteeni Renault'n rooli elokuvassa "Casablanca". Hän on saanut urastaan tähden Hollywood Walk of Famelle.
Claude Rainsistä tuli Yhdysvaltain kansalainen vuonna 1939. Yksityiselämässään hän oli naimisissa kuusi kertaa ja hänellä oli yksi lapsi. Hän kuoli 77-vuotiaana.
Zeugma (kaupunki)
Zeugma oli muinainen kaupunki Commagenessa, nykyisessä Turkissa. Seleukos I Nikator perusti kaupungin vuonna 300 eaa. Kaupungin alkuperäinen nimi oli luultavasti Seleukeia. Roomalaiset valtasivat kaupungin vuonna 64 eaa., minkä jälkeen kaupungin nimeksi tuli Zeugma. Kaupunki oli legio IV Scythican tukikohta. Sassanidien kuningas Shapur I tuhosi kaupungin vuonna 256. Myöhemmin kaupunki joutui taas Rooman valtaan, mutta lopulta arabit valtasivat sen.
Metodismi (tietoteoria)
Metodismi viittaa tietoteoriassa lähestymistapaan, joka kiinnittää huomion siihen, miten jokin tiedetään, sen sijasta mitä tiedetään. Metodisti kysyy siis ”kuinka tiedämme?” ennen kuin ”mitä tiedämme?”.
Metodismi on eräs vastaus ns. kriteerin ongelmaan. Sen mukaan on mahdollista esittää yleinen kriteeri, jonka perusteella voidaan arvioida yksittäistapauksia. Termi esiintyy Roderick Chisholmin kriteerin ongelmaa käsittelevässä artikkelissa "The Problem of the Criterion" (1973), sekä hänen oppilaallaan Ernest Sosalla ("The Raft and the Pyramid: Coherence versus Foundations in the Theory of Knowledge", 1980).
Koska metodismin lähestymistapa ”kuinka tiedämme?” ei oleta sitä, että tietäisimme mitään, se on yhteensopiva skeptisismin kanssa. Sosan mukaan esimerkiksi David Hume oli tietoteoreettinen metodisti.
SM-sarja (jääkiekko)
SM-sarja eli Mestaruussarja oli Jääkiekon SM-liigaa edeltänyt Suomen jääkiekon korkein sarjataso, joka perustettiin vuonna 1933.
Jääkiekon Suomen mestaruudesta kilpailtiin ensimmäisen kerran kaudella 1927–1928 cup-muotoisena. Tässä muodossa kilpailutoiminta jatkui myös seuraavina kausina, kunnes Tampereen Ilveksen aloitteesta vuonna 1933 alettiin pelata sarjaa.
Kauden 1974–1975 jälkeisessä organisaatiouudistuksessa jääkiekon mestaruussarja erotettiin muusta sarjakiekkoilusta, josta jäi huolehtimaan Suomen Jääkiekkoliitto. Mestaruussarja jatkoi itsenäisenä organisaationa nimellä SM-liiga.
1.k = 1. kierros
sf = välierä
Vuonna 1930 ei ratkaistu mestaruutta leudon talven vuoksi
Kausina 1939–1940 ja 1941–1942 SM-sarjaa ei pelattu sodan vuoksi lainkaan.
Kaudella 1943–1944 SM-sarjaa ei voitu pelata loppuun sodan vuoksi.
n/2 = joukkueen sijoitus alkulohkossa
n/2 = joukkueen sijoitus alkulohkossa
Bensheim
Bensheim on kaupunki Saksassa, Hessenin osavaltiossa. Se sijaitsee noin 50 kilometriä etelään Frankfurtista. Vuoden 2011 väestönlaskennassa siellä oli 39 253 asukasta.
The Kingston Trio
The Kingston Trio on yhdysvaltalainen folkyhtye. Se perustettiin 1957 Palo Altossa Kaliforniassa. Alkuperäisjäsenet olivat Bob Shane, Nick Raynolds ja Dave Guard. Soittimina jäsenillä oli kaksi akustista kitaraa ja banjo.
Juuri collegesta valmistuneet nuorukaiset ansaitsivat elantonsa soittamalla kalifornialaisissa klubeissa, kunnes heidän managerinsa Frank Werber sai hankituksi yhtyeelle levytyssopimuksen suurelle Capitol-levy-yhtiölle. Vuonna 1958 ilmestyi Kingston Trion läpimurtohitti ”Tom Dooley”. Laulu sai Grammy-palkinnon vuoden parhaana country & western -esityksenä.
Dave Guard lähti yhtyeestä 1961 musiikillisten ja taloudellisten erimielisyyksien vuoksi. Hänen tilalleen tuli John Stewart.
Yhtyeen suosio 1960-luvun alussa oli suuri. Parhaimmillaan Kingston Triolla oli neljä albumia Yhdysvaltain kymmenen eniten myydyn albumin listalla. Albumeja julkaistiin tiheään tahtiin ja ne menestyivät hyvin, mutta single-listan kärjessä Kingston Trio oli vain harvoin.
Kingston Trion suosio laski Beatlesin ja muiden brittiyhtyeiden noustessa Amerikan levymyyntilistojen kärkeen. Yhtye hajosi 1967.
Bob Shane perusti uuden yhtyeen, New Kingston Trio, vuonna 1969. Vuonna 1976 Shane sai alkuperäisen yhtyeen jäseniltä luvan käyttää omasta yhtyeestään nimeä Kingston Trio. Nick Raynolds palasi jäseneksi 1980-luvulla ja erosi 1998. Bob Shane puolestaan jätti yhtyeen vuonna 2004 heikentyneen terveytensä vuoksi.
Nykyinen kokoonpano on: George Grove, Bill Zorn and Rick Dougherty, eli yhtään 1960-luvun Kingston Trion jäsentä ei ole enää mukana. Bob Shanen mielestä nykykokoonpano kuulostaa hyvin paljon alkuperäiseltä 1957-1961 toimineelta Kingston Triolta.
Saksalainen Bear Family Records on julkaissut Kingston Trion laajasta tuotannosta kaksi CD-boksia: The Guard Years ja The Stewart Years. Kummassakin boksissa on 10 levyä. Mukana ei ole 1967 hajoamisen jälkeen levytettyjä lauluja.
Max Manner
Max Manner (s. 2. syyskuuta 1965 Turku) on turkulaissyntyinen kirjailija, jonka ensimmäinen rikosromaani "Revanssi" ilmestyi kauppoihin elokuussa 2007 Minerva-kustannusyhtiön kustantamana. Sittemmin kirjailija on jatkanut tuotantoaan Crime Time -osuuskunnassa,
Max Manner on Suomen Kirjailijaliiton ja ITW:n (International Thriller Writers Inc) jäsen.
2007 julkaistu "Revanssi" oli ensimmäinen osa Mannerin "Anna Mäki" -dekkarisarjasta. Ylikomisario Anna Mäki on esiintynyt sittemmin kaikissa Mannerin julkaisemissa rikosromaaneissa.
Mannerilta on ilmestynyt vuoteen 2016 mennessä yhteensä kymmenen rikosromaania, "Revanssin" lisäksi "Demi-Sec", "K18, 72 h, 13. Huone, Vapauttaja, Räsynukke," "Bandiitti," "Jääkyynel" ja "Osiris" sekä useampia novellikokoelmia ("Brysselin Esso, Taksi, Keikka, Rikospaikka Tampere").
"K18" aloitti trilogian, jonka pääosassa on Ruotsissa syntynyt kiinalais-suomalainen Annika Malm. Trilogian kolmas osa "13. huone" ilmestyi vuonna 2011. 13. Huone julkaistiin Helsingin Sanomissa myös viikon kirjana marraskuussa 2014.
Momtchil Momtchilov ohjasi "13. Huone" teoksesta kirjatrailerin keväällä 2011.
"Vapauttaja" (2012) aloitti Suomeen muuttaneesta norjalaisesta rikospoliisi Stein Storesenista kertovan sarjan. Stein Storesen esiintyi ensimmäisen kerran Mannerin kirjoissa jo "72h" romaanin loppusivuilla. "13. Huone" romaanissa turkulaistunut norjalaisetsivä jakoi pääosan Annika Malmin kanssa.
Max Manner kirjoitti alkuvuodesta 2008 Helsingin sanomien nettisivuille Suomen ensimmäisen interaktiivisen ajankohtaisuuksiin perustuvan verkkodekkarin "Revontulet".
Vuonna 2015 Max Manner julkaisi Suomen ensimmäisen Twitteriin sovitetun rikosnovellin "Rysälä & Esola" kokoelmasta "Brysselin Esso".
Carroll Baker
Carroll Baker (s. 28. toukokuuta 1931) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja 1960-luvun seksisymboli. Hän voitti vuonna 1957 Golden Globe -palkinnon ("lupaavin tulokas") ja on ollut ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi. Hänellä on puolalaisia sukujuuria.
Baker syntyi Johnstownissa, Pennsylvaniassa. Hän toimi alun perin taikurin avustajana ja sai ensimmäisen elokuvaroolinsa vuonna 1953. Hän esiintyi noihin aikoihin myös televisiomainoksissa ja opiskeli Actors Studiolla. Hänellä oli merkittävä rooli Elia Kazanin "Nukkevaimossa" ja George Stevensin "Jättiläisessä", molemmat vuodelta 1956.
Bakerin muiden tunnettujen esiintymisten joukkoon lukeutuvat roolit elokuvissa "Suuri maa" (1958), "Taivaan viha" (1959) ja "Hämärän kuja" (1961). Baker teki rooleja niin draamassa, rakkauselokuvissa kuin lännenelokuvissa. Hän on esiintynyt myös Broadwaylla. Hänen tyttärensä Blanche Baker on myös tunnettu näyttelijä.
Bakerin ura on jatkunut myöhemmille vuosikymmenille. Hän näytteli murhatusta malli Dorothy Strattenista tehdyssä elokuvassa "Star 80" Dorothyn äidin roolin vuonna 1983. Vuonna 1990 hänellä oli rooli "Lastentarhan kytässä". Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella. Hänellä on ollut kolme avioliittoa, ja häneltä on ilmestynyt kolme kirjaa: