Grace Kelly
Grace Patricia Kelly () oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja Monacon ruhtinatar.
Teatterinäyttelijän urasta unelmoinut varakkaan irlantilais-saksalaisen perheen tytär ajautui lopulta Hollywoodin kautta elokuvamaailmaan, ja nousi nopeasti kauneutensa ja näyttelijälahjojensa ansiosta yhdeksi elokuvahistorian tunnetuimmista näyttelijättäristä.
Ennen elokuvauraansa Grace Kelly toimi valokuvamallina. Hän aloitti näyttelijänuransa televisiossa 1950-luvun ensimmäisinä vuosina. Vuonna 1952 valmistunut "Neljätoista tuntia" oli hänen ensimmäinen valkokankaalla esitetty elokuvansa, jossa hän esitti yhtä naissivuosista. Hänen seuraava elokuvansa oli samaisena vuonna valmistunut lännenelokuva "Sheriffi", joka on yksi elokuvahistorian tunnetuimpia teoksia. Gary Cooper näytteli elokuvan pääosan, mutta Kelly pääsi jo uransa toisessa elokuvassa edellistä huomattavasti suurempaan ja näkyvämpään rooliin. Elokuva voitti neljä Oscaria (muun muassa Cooper miespääosasta) oltuaan ehdolla seitsemässä kategoriassa.
Kellyn kolmas elokuva oli John Fordin ohjaama "Mogambo" (1953), jossa hän esitti toista naispääosaa Clark Gablen esittäessä miespääosaa. Naispääosakaksikon vahvat roolisuoritukset huomioitiin Oscar-ehdokkuuksilla, ja Kellyn asema Hollywood-tähtenä kirkastui entisestään, kun hän vielä voitti Golden Globen suorituksestaan.
Jännityksen mestarina tunnettu Alfred Hitchcock valitsi elokuviensa naispääosiin eturivin näyttelijättäriä kauneuden ja lahjakkuuden osalta. Kelly tuli valituksi "Täydellinen rikos" elokuvan naispääosaan. Synkkä jännityselokuva sai lisäväriä Hitchcockin päätettyä, että elokuvan alussa kaiken oltua vielä suhteellisen hyvin Kellyn roolihahmo pitää valkeita vaatteita, mutta asioiden muuttuessa synkemmiksi Kellyn puvustus saa myös tummia sävyjä.
New Yorkin elokuva-arvostelijat valitsivat Kellyn parhaaksi naisnäyttelijättäreksi, samoin tekivät sekä NBR- että BAFTA-jaostot. "Täydellinen rikos" jäi ilman Oscar-ehdokkuuksia, mutta samana vuonna valmistunut "Takaikkuna" paikkasi tilanteen, kun se sai neljä Oscar-ehdokkuutta. Tällä kertaa Kelly esitti naispääosaa vastanäyttelijänään James Stewart.
Vuonna 1954 julkaistiin vielä kaksi Kellyn elokuvaa, joista ensimmäinen oli George Seatonin ohjaama draamaelokuva "Mies jonka minulle annoit", joka on jäänyt huomiossa selvästi kahden edellä mainitun jalkoihin. Bing Crosby tulkitsi miespääosaa Kellyn esittäessä naispääosan, josta hänet palkittiin parhaan naispääosan Oscar-palkinnolla. Crosby sai ehdokkuuden parhaasta miespääosasta elokuvan saadessa vielä neljä muutakin ehdokkuutta. Brittiläinen BAFTA palkitsi Kellyn parhaana ulkomaalaisena näyttelijättärenä, Golden Globe tuli Kellylle parhaasta draamaelokuvan naispääosasta, NBR palkisi Kellyn kaikista kolmesta ensimmäisestä elokuvastaan vuodelta 1954.
Kellyn työtahti oli huikea, ja hänen vuoden 1954 viimeinen elokuvansa oli "Vihreä tuli", jonka miespääosaa esitti Stewart Granger.
"Toko-Rin sillat" on Mark Robsonin ohjaama draamaelokuvaklassikko, jossa miespääosaa esitti William Holden Kellyn tehdessä naispääosan. Elokuva voitti yhden Oscarin ja sai lisäksi yhden ehdokkuuden.
"Varkaitten paratiisi" oli viimeinen Kellyn elokuva Hitchcockin ohjauksessa. Ikääntynyt Cary Grant esitti herrasmiestä, joka oli aikaisemmin varastanut huomattavan määrän timantteja ja joutuu epäilyksen alaiseksi uuden rikosaallon puhjettua. Kelly esittää salaperäistä naista, jonka kanssa Grantin John-hahmo aloittaa suhteen. Elokuva sai kaksi Oscar-ehdokkuutta ja voitti yhden. Elokuva kuvattiin Ranskan Rivieralla ja Kelly tapasi kuvausten aikana myös Monacon ruhtinaan Rainierin.
"Joutsen" oli uusintafilmaus vuoden 1925 klassikosta. Kelly esitti ensimmäistä kertaa koko elokuvan pääosaa, ei ainoastaan naispääosaa. Elokuva jäi ilman suurempaa menestystä toisin kuin "Skandaalihäät", jossa Kelly nähtiin Bing Crosbyn ja Frank Sinatran rinnalla. Elokuva sai kaksi Oscar-ehdokkuutta ja oli merkittävä taloudellinen menestys, millä ei kuitenkaan ollut vaikutusta Kellyn uran päättymiseen.
Johtaessaan Yhdysvaltain valtuuskuntaa Cannesin elokuvajuhlilla vuoden 1955 huhtikuussa Kelly kutsuttiin osallistumaan muotikuvauksiin Monacon palatsissa ruhtinaskunnan hallitsijan Rainier III:n kanssa. Siellä hän tapasi Monacon ruhtinaan ensimmäistä kertaa.
Kelly avioitui Rainier III:n kanssa 19. huhtikuuta 1956. He saivat kolme lasta, Carolinen, Stéphanien ja Albertin. Grace kuului niin näyttelijänä kuin ruhtinattarenakin aikansa suuriin muoti-ikoneihin ja hän oli tunnettu loistokkaasta tyylistään. Ruhtinatar Gracelle on lyöty Monacossa oma kahden euron kolikko, jota on painettu . Kolikoista on varattu ruhtinashovin käyttöön.
Ruhtinas ei halunnut Kellyn enää palaavan elokuvien pariin, ja niinpä Kellyn elokuvat kiellettiin Monacossa. Vuonna 1964 valmistuneeseen "Marnie"-elokuvaan Kelly olisi halunnut palata Hitchcockin ohjattavaksi, mutta monacolaiset eivät pitäneet ajatuksesta. Lopulta hän teki vuonna 1982 paluun elokuvien pariin "Rearranged"-elokuvan myötä. Elokuva ei kuitenkaan koskaan valmistunut.
Kelly kuoli auto-onnettomuudessa saamiinsa vakaviin vammoihin 14. syyskuuta 1982 vain 52 vuoden ikäisenä.
Grace Kellyn kuolemaan liittyy useita erilaisia spekulaatioita; virallisen selityksen mukaan hän sai halvauksen autoa ajaessaan ja auto suistui tieltä rotkoon, epävirallisen tulkinnan mukaan hän joko riiteli kyydissä olleen Stéphanie-tyttärensä kanssa juuri ennen onnettomuutta tai Stéphanie ajoi itse turma-autoa aiheuttaen näin äitinsä kuoleman. Elokuvauransa lyhyydestä huolimatta Grace Kellyä pidetään nykyään yhtenä Hollywoodin historian suurimmista elokuvatähdistä. Esimerkiksi vuonna 1999 American Film Institute valitsi hänet 20. vuosisadan .
Yhdysvaltalainen pop-taiteilija Andy Warhol teki vuonna 1984 Grace Kellyn muotokuvan silkkipainotyönä (rajoitettu painos) Philadelphiassa sijaitsevaa Institute of Contemporary Artia varten. Myös muut pop-taiteilijat ovat hyödyntäneet Kellyn hahmoa, kuten James Gill profiilimuotokuvassaan.