hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Burman kieli
Burma on sinotiibetiläinen kieli, jota puhutaan Myanmarissa. Kielellä on noin 32 000 000 äidinkielistä puhujaa. Kieltä kirjoitetaan burmalaisilla aakkosilla. Sillä on virallisen kielen asema Myanmarissa. Vaikka valtion nimi on nykyään Myanmar, kielestä käytetään useimmiten nimeä "burma".
Burman kielellä on useita murteita. Yleisin murre on yangonin murre. Muita murteita ovat muun muassa yaw, danu ja palaw. Kaikkien murteiden puhujat ymmärtävät toisiaan.
Burman kielen sanajärjestys on subjekti-objekti-verbi. Ainoa poikkeus on verbi "ya/ga" ("olla"), joka tulee suoraan subjektin jälkeen.
Burmassa adjektiivi tulee useimmiten ennen substantiivia. Superlatiivi muodostetaan etuliitteellä "a" ja jälkiliitteellä "zonh".
Burman kielen verbit eivät koskaan taivu.
Burman kielessä substantiiveilla ei ole sukua. Monikko muodostetaan laittamalla substantiivin yhteyteen joitakin määrää ilmaisevia sanoja.
Suuri osa burman kielen sanastosta tulee paalin kielestä. Burmaan on tullut useita englanninkielisiä lainasanoja 1800-luvulta lähtien. Lähes kaikki burmankieliset sanat päättyvät vokaaliin.
George Burdi
George Burdi eli George Eric Hawthorne (s. 1970) on kanadalainen muusikko.
18-vuotiaana Burdista tuli aktiivinen valkoihoisten etuasemaa ajavan aatesuuntauksen kannattaja, ja jo 21-vuotiaana hän oli Church of the Creator -liikkeen Kanadan osaston johtaja. Esiintyen pseudonyymillä ”Reverend (Pastori) George Eric Hawthorne” hän perusti RaHoWa-yhtyeen vuonna 1989. Yhtyeen nimi juontuu sanoista ”Racial Holy War” ja siitä tuli 1990-luvun merkittävin ns. White Power -musiikkia soittava kokoonpano.
Burdi toimi perustajana ja johtajana Resistance Records -levy-yhtiössä.
Vuonna 1995 Burdi tuomittiin pahoinpitelystä 12 kuukauden vankeuteen hänen potkaistuaan kansallissosialismia vastustanutta aktivistia kasvoihin RaHoWan konsertin jälkeisessä mellakassa Ottawassa 1993.
Vuonna 1997 poliisi ratsasi Burdin kodin ja Resistance Recordsin toimiston. Häntä syytettiin ”tietoisesta vihamielisyyden edistämisestä”.
Vuonna 2001 Burdi myi Resistance Recordsin National Alliancelle ja jätti White Power -suuntauksen.
Nykyään Burdi toimii muusikkona monietnisessä Novacosm-yhtyeessä ja kannattaa itämaista henkisyyttä korostavaa ideologiaa.
Ahmed Ahne
Ahmed Ahne ("Iznogoud") on sarjakuvahahmo, joka haluaa kalifiksi kalifin paikalle. Hahmon keksi René Goscinny (1926–1977) ja sarjan piirtäjänä toimi alusta alkaen Jean Tabary (1930–2011), joka Goscinnyn kuoleman jälkeen vastasi myös käsikirjoituksista. Tabaryn mentyä eläkkeelle hänen poikansa Nicolas Tabary (1966–) jatkoi sarjan piirtämistä.
Ensimmäinen Ahmed Ahne -albumi "Le Grandvizir Iznogoud" julkaistiin 1966 (Suomessa "Suurvisiiri Ahmed Ahne", 1971). Vuonna 2012 julkaistiin Ranskassa sarjan 29. albumi(Iznogoud: President).
Ahmed Ahneesta on tehty myös englanniksi puhuttu animaatiosarja, joka on esitetty Suomessakin. Lisäksi vuonna 2005 sarjakuvan pohjalta ilmestyi elokuva , joka ei tiettävästi ole ilmestynyt Suomessa.
Sarjakuvan tapahtumat sijoittuvat Bagdadiin, jota hallitsee kalifi Harun El Pullah. Hänet kuvataan lempeäksi, mutta yksinkertaiseksi hallitsijaksi, jonka hänen suurvisiirinsä Ahmed Ahne yrittää keinolla millä hyvänsä nujertaa. Kolmas päähenkilö on Ahmed Ahneen miespuolinen palvelija Saunabad. Sarjakuvassa annetaan ymmärtää, että Harun El Pullah ei tiedä suurvisiirin juonista tätä vastaan: hän tottelee tätä lähes aina ja myös puhuttelee tätä nimellä ”Kelpo Ahmed Ahne”. Ahmed Ahneen juonet eivät ole koskaan toimineet tai vaihtoehtoisesti ne kääntyvät lopulta häntä itseään vastaan.
Goscinnyn käsikirjoittamat Ahmed Ahne tarinat olivat lyhyitä ja useista tarinoista koostettiin yksi albumi. Tabaryn käsikirjoittamista tarinoista jotkin ovat yltäneet yksittäisinä albumimittaan.
Suomi on lähes ainoa kieli, jossa Ahmed Ahneen nimi on käännetty: melkein kaikissa muissa kielissä hahmon ja sarjakuvan nimi on alkuperäinen Iznogoud (äännetään kuten englannin "is no-good" = on kelvoton), enintään kirjoitusasu vaihtelee.
Käsikirjoitus René Goscinny, piirrokset Jean Tabary:Käsikirjoitus ja piirrokset Jean Tabary:
Hohhot
Hohhot (; ) on Kiinassa sijaitsevan Sisä-Mongolian autonomisen alueen pääkaupunki. Sen nimi kirjoitetaan joskus myös Huhehot. Nimi tarkoittaa mongolin kielellä "sinistä kaupunkia". Hohhot perustettiin 1500-luvulla ja se valittiin Sisä-Mongolian pääkaupungiksi vuonna 1954. Tämä 2,867 miljoonan asukkaan (2010) prefektuuritason kaupunki sijaitsee noin 410 kilometriä Pekingistä länteen.
Hohhot perustettiin vuonna 1577 ja se oli alun perin vain yksi useista Altan-kaanin Tümedin tasangolle perustamista pienistä kaupungeista. Altan-kaani ja hänen seuraajansa rakennuttivat kaupunkiin useita temppeleitä ja pienen linnoituksen pohjoiseen kaupungin rakennetusta alueesta. Linnoitus ja temppelit muodostivat Hohhotin vanhankaupungin eli Yuquanin kaupunginosan. Linnoituksen ulkopuolelle asettui hui-kiinalaisia kauppiaita ja vuonna 1693 he rakennuttivat itselleen moskeijan muodostaen hui-kiinalaisten kaupunginosan. 1700- ja 1800-luvuilla Hohhot oli Ulko-Mongoliaan suuntautuvan karavaanikaupan keskus. Vuosien 1735 ja 1739 välillä Qing-dynastia rakennutti kaupungista noin kolme kilometriä koilliseen suuren varuskuntakaupungin nimeltä Suiyuan. Kaupungit yhdistettiin vuonna 1913 nimellä Guisui.
Vaikka alun perin kaupungille tärkeä karavaanikauppa lopulta näivettyikin, kaupungista tuli Suiyuan-nimisen osia eteläisestä Sisä-Mongoliasta käsittäneen alueen ja sittemmin provinssin keskus. 1921 ja 1922 kaupunkiin tulivat rautatiet, sähkö- ja puhelinyhteydet. Nykyisen nimensä kaupunki sai virallisesti Japanin miehitettyä alueen vuonna 1937. Kaupunki toimi Demchugdongrubin hallitseman japanilaisen Sisä-Mongolian nukkehallinnon pääkaupunkina. Japanin hävittyä sodan ja Kiinan kommunistien otettua vallan kaupunki tunnettiin jälleen nimellä Guisui ja provinssi nimellä Suiyuan. Suiyuan liitettiin vastaperustettuun Sisä-Mongolian autonomiseen alueeseen vuonna 1954 ja kaupungin nimi muutettiin jälleen Hohhotiksi 25. huhtikuuta sen tullessa alueen pääkaupungiksi.
Hohhot on Sisä-Mongolian kolmanneksi suurin talousalue Baotoun ja Ordosin jälkeen. Vuonna 2012 Hohhotin bruttokansantuote oli 247,56 miljardia renminbiä, eli noin 15 % Sisä-Mongolian koko bruttokansantuotteesta. Kuusi Hohhotin suurinta teollisuusalaa ovat meijerit, sähköntuotanto, sähkötekniikka, lääketeollisuus, kemiallinen metallurgia ja koneteollisuus. Hohhotia kotipaikkanaan pitävä Yili Group on Kiinan suurin maitotuotteiden valmistaja ja China Mengniu Dairy toiseksi suurin samalla alalla.
Piirikuntatasolla Hohhot jaetaan yhdeksään osaan seuraavasti:Suurin osa Hohhotin asukkaista on han-kiinalaisia. Mongolit ovat vähemmistö, ja muita vähemmistöjä ovat esimerkiksi hui-kiinalaiset ja mantšut. Vuonna 1990 Hohhotissa oli yhteensä 1 441 641 asukasta ja heistä 132 659 oli mongoleja. Hohhot on Sisä-Mongolian koulutuksen ja terveydenhuollon keskus. Alueen ylemmistä oppilaitoksista 80 % sijaitsee Hohhotissa.
White Power
Fraasilla ”White power” (”valkoinen valta”) viitataan valkoihoisten valta-aseman edistämiseen. Sen toi esille George Lincoln Rockwell vastineeksi termille ”Black Power”. Nykyään sitä käyttävät tunnuslauseenaan useat rasistiset ryhmittymät, kuten uusnatsit.
Mr. Bean
Mr. Bean (Suomen televisiossa myös nimellä Nolojen tilanteiden mies) on brittikoomikko Rowan Atkinsonin luoma ja näyttelemä kuvitteellinen henkilö, joka seikkailee omassa nimikkosarjassaan. Sarja on ollut maailmanlaajuisesti yksi menestyneimpiä brittiläisiä komediasarjoja. Suomessa sarjaa on esittänyt Yle TV2. Mr. Bean -hahmosta on tehty myös animaatiosarja. Sarjaa on julkaistu VHS:llä ja DVD:llä.
Mr. Bean on harvasanainen, lapsellinen ja toisinaan kekseliäs mies, joka asuu yksin pienessä asunnossa vanhan kerrostalon yläkerrassa, ajaa Minillä ja puhelee Teddy-nimiselle nallekarhulleen. Mr. Beanin seikkailut päättyvät yleensä useisiin suuriin tai pieniin katastrofeihin tai kömmähdyksiin, joista Mr. Bean itse on usein autuaan tietämätön. Huumori perustuu suurelta osin Mr. Beanin omalaatuisiin ongelmanratkaisutekniikoihin sekä tilanteisiin, joissa Bean yrittää erilaisilla teeskentelyillä säilyttää kasvonsa muiden silmissä. Tämä johtaa usein vain entistä nolompiin tilanteisiin. Eräänä Mr. Beanin erikoispiirteenä on pyrkimys olla muita parempi ja näyttämisenhalu. Toisten ihmisten seurassa hän heittäytyy usein lapsellisen itsekkääksi. Eräässä haastattelussa Atkinson on sanonut veljensä toimineen esikuvana Beanille.
Sarjan alkutunnuksessa Mr. Bean näyttää putoavan taivaalta Lontoon kadulle, mutta syytä tähän ei koskaan selitetty. Myös Mr. Bean -animaatiosarjan viimeinen jakso viittaa humoristisesti siihen, että hän olisi peräisin maapallon ulkopuolelta.
Komediasarjaa on tuotettu Yhdistyneessä kuningaskunnassa vuosina 1989–1995 yhteensä 16 jaksoa ja animaatiosarjaa vuodesta 2002 alkaen 26 jaksoa. Vuonna 1997 sarjasta tehtiin ensimmäinen kokoillan elokuva: "Bean – äärimmäinen katastrofielokuva". Toinen elokuva, "Mr. Bean lomailee", valmistui vuonna 2007.
Rowan Atkinson kuitenkin palasi Mr. Beanin rooliin Lontoon Kesäolympialaisten avajaisissa 2012.
Mr. Bean on äänestetty yhdeksi Iso-Britannian kulttuurin tunnetuimmaksi asiaksi.
Mr. Beanilla ei ilmeisesti ole naisystävän lisäksi juuri ystäviä, lukuun ottamatta Hubertia ja Rupertia, jotka viettivät Mr. Beanin kanssa katastrofaalista uutta vuotta jaksossa "Tee se itse, Mr. Bean" (1994).Mr. Beanin musiikkina on Howard Goodallin säveltämää ja Oxfordin kristillisen kirkon sovittamaa latinankielistä kuorolaulua. Jokaisessa jaksossa kuullaan neljä kappaletta, joissa toistetaan yhtä latinankielistä lausetta:Sarjaa julkaistiin 1990-luvulla VHS:llä. Suomessa julkaisusta vastasi aluksi Europa Vision ja myöhemmin Finnkino.
Kukin kasetti sisälsi kaksi jaksoa. Kaksi ensimmäistä sisälsivät vielä sketsit "Kirjasto" ja "Bussipysäkki", joita ei oltu vielä siihen mennessä esitetty televisiossa.
Jaksoja on julkaistu myös DVD:llä.
Ensimmäinen jakso voitti Kultainen ruusu -palkinnon, samoin kaksi muuta jaksoa voitti Rose d'Or -palkinnon Montreux'n Light Entertainment Festivaaleilla. Jakso "Mr. Beanin kirous" voitti parhaan komedian palkinnon vuonna 1992. Mr. Bean voitti myös norjalaisen komediapalkinnon "Tidleg Sædavgang".
Fortaleza
Fortaleza (suom. "linnoitus") on Brasilian osavaltion Cearán pääkaupunki. Se sijaitsee Atlantin valtameren rannikolla valtion koillisosissa.
Fortalezassa on noin 2,5 miljoonaa asukasta, metropolialueella yli 3,4 miljoonaa. Se on Brasilian viidenneksi suurin kaupunki. Pinta-alaa Fortalezalla on 313 neliökilometriä.
Fortaleza on satamakaupunki joka sijaitsee meren rannikolla Pajeú-joen suulla.
Kaupunki syntyi portugalilaisen linnoituksen liepeille vuonna 1654. Siitä tuli Cearan pääkaupunki 1810.
Liityntäpysäköinti
Liityntäpysäköinnillä tarkoitetaan joukkoliikennepysäkin yhteyteen järjestettyä pysäköintipaikkaa autoille ja/tai polkupyörille. Liityntäpysäköinti voidaan järjestää sekä bussille että kaupunkiraideliikenteen eri muodoille kuten raitiotielle, metrolle, paikallisjunalle ja pikaraitiotielle. Yleisimmin liityntäpysäköinti toteutetaan kaupunkiraideliikenteelle.
Autojen liityntäpysäköintialueen koko vaihtelee muutamasta paikasta tuhansien paikkojen pysäköintilaitokseen. Polkupyörien liityntäpysäköintipaikalla voi olla katos, teline tai lukittava suojalaatikko polkupyörille.
Liityntäpysäköinnin tarkoituksena on lisätä joukkoliikenteen käyttöä tarjoamalla mahdollisuus käyttää joukkoliikennettä myös niille, jotka voivat tulla pysäkille vain autolla tai polkupyörällä esimerkiksi etäisyyden tai liityntäliikenteen puutteiden takia.
Autojen liityntäpysäköintiä on arvosteltu siitä, että se tukee yksityisautoilua. Useilla alueilla liityntäpysäköinnin käyttö on kuitenkin ympäristöystävällisempää kuin matkan jatkaminen määränpäähän saakka autolla.
Judith Miller
Judith ”Judy” Miller (s. 2. tammikuuta 1948 New York) on entinen yhdysvaltalaisen "The New York Times" -sanomalehden toimittaja. Hän on saanut Pulitzer-palkinnon.
Miller tuli tunnetuksi Irakin joukkotuhoaseita käsitelleistä artikkeleistaan ennen vuoden 2003 sotaa. Merkittävä osa hänen artikkeleistaan "The New York Timesissa" osoittautui epätarkoiksi tai perättömiksi. George W. Bushin hallinto käytti Millerin kirjoituksia sodan oikeuttamiseen.
Vuonna 2005 Miller sai kansainvälistä huomiota kieltäydyttyään paljastamasta lähdettään. Hän ei suostunut todistamaan oikeudessa siitä, kuka kertoi hänelle entisen Yhdysvaltain suurlähettilään Joseph Wilsonin vaimon Valerie Plamen aseman keskustiedustelupalvelu CIA:n työntekijänä. Eräiden CIA:n työntekijöiden henkilöllisyyden paljastaminen on Yhdysvaltain lakien mukaan rikos, kun paljastajana on virkamies, joka on saanut henkilöllisyyden tietoonsa työnsä kautta. Miller tuomittiin tapauksen johdosta vankeuteen, ja hän aloitti rangaistuksen kärsimisen heinäkuussa 2005. Miller vapautui syyskuussa 2005 luovutettuaan syyttäjälle muistiinpanonsa ja paljastettuaan tietolähteensä, varapresidentti Dick Cheneyn kansliapäällikkö Lewis 'Scooter' Libbyn.
Marraskuussa 2005 Miller jätti "The New York Timesin".
American Nazi Party
American Nazi Party on yhdysvaltalainen uusnatsien poliittinen puolue. Sen perusti George Lincoln Rockwell vuonna 1959. Puolueen päämaja sijoitettiin Arlingtoniin Virginiaan. Organisaation ideologia ja politiikka perustui Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen näkemyksiin. Vuonna 1967 tapahtuneen Rockwellin salamurhan jälkeen puolueen johtoon nousi Matt Koehl, joka uudelleennimesi puolueen olemaan National Socialist White People’s Party, NSWPP.
Vuonna 1970 puolueesta eronnut Frank Collin perusti National Socialist Party of America -puolueen.
Uusi American Nazi Party on kuitenkin alkanut nostaa tunnettavuuttaan, ja sitä pidetään suuresti ääripuolueena ja jopa fasistisena organisaationa. Uusi ryhmittymä pitää itseään Rockwellin perinteen jatkajana ja sitä johtaa Rocky Suhayda.
American Nazi Party ei kuitenkaan ole sama kuin the National Socialistic Movement, joka käyttää itsestään nimitystä America’s Nazi Party.
DDR:n tunnustamiskomitea
Suomen komitea DDR:n tunnustamiseksi () oli Suomi-DDR-Seuran piiristä koottu kansalaisjärjestö, joka ehdotti tammikuussa 1970, että Suomi tunnustaisi Saksan demokraattisen tasavallan diplomaattisesti. Komitea ajoi myös Saksan liittotasavallan tunnustamista.
Itä-Saksa oli 1960-luvun lopulla turhautunut diplomaattiseen paitsioonsa länsimaissa. Kun Länsi-Saksan uusi liittokansleri Willy Brandt aloitti sovinnollisen idänpolitiikkansa 1969, DDR aloitti diplomaattisen painostuksen saadakseen tunnustuksia. Tärkeimpiä kohteita oli Suomi, joka arvioitiin Itä-Berliinissä lännen heikoimmaksi lenkiksi. DDR:n edustusto kovisteli Helsingissä ulkoministeriötä, ja DDR:n tunnustamisliike teki uutteraa työtä Suomen kansan parissa.
Ajatus uuden yhdistyksen perustamisesta kirjattiin Suomi-DDR-Seuran kokouksessa 18. lokakuuta 1969. Komitean perustamiskokous pidettiin kolme kuukautta myöhemmin, ja yhdistyksen nimeksi tuli "Suomen komitea DDR:n tunnustamiseksi". Tunnustamiskomitean sihteerinä toimi SKP:n enemmistöön lukeutunut Jorma Sunell. Sunell valittiin sihteeriksi, koska hän oli opiskellut insinööriksi Leipzigissa ja oli siten perillä DDR:n oloista. Hänen mukaansa komitean perustaminen oli itäsaksalaisten idea. Länsimaiden DDR-ystävät olivat kokoontuneet Helsingissä jo vuotta aikaisemmin ja perustaneet "Pysyvän kansainvälisen komitean DDR:n tunnustamiseksi." Kansainvälinen komitea piti päämajaansa Ruotsissa ja sitä johti vasemmistososiaalidemokraatti Stellan Arwidsson. Kansallisia komiteoita perustettiin vuoden 1969 aikana useimpiin Länsi-Euroopan maihin.
Suomen komiteaan DDR:n tunnustamiseksi kuului jäseniä kaikista puolueista, niin Keskustasta, liberaaleista kuin kokoomuksestakin vasemmistopuolueiden lisäksi.. Tunnustamiskomiteaan kuuluneiden kansalaisjärjestöjen yhteenlaskettu jäsenmäärä oli yli 1,5 miljoonaa suomalaista. Välillisesti siihen siis kuului yli 20  % suomalaisista.
Komitean puheenjohtajaksi valittiin SKDL:n kansanedustaja, enemmistökommunisteihin lukeutunut urheilumies ja presidentti Kekkosen hyvä tuttava Kuuno Honkonen. Hän johti komiteaa sen kolmevuotisen urakan ajan ja sai myöhemmin palkinnoksi nimityksen Suomen suurlähettilääksi Itä-Berliiniin. Komitean sihteeri Jorma Sunell oli sen varsinainen moottori. Hän seurasi ulkoministeriön ja YK-liiton toimintaa ja kirjoitti aina sopivalla hetkellä päättäjille kirjeitä, joissa muistutettiin DDR:n asiasta. Sunellin toimintaa helpotti se, että hänen vaimonsa työskenteli () Helsingin Hakaniemessä.
Suomi tunnusti sekä Saksan liittotasavallan että Saksan demokraattisen tasavallan samaan aikaan 21. joulukuuta 1972 solmitun sopimuksen jälkeen. Diplomaattisuhteet molempiin Saksoihin solmittiin 7. tammikuuta 1973. Tunnustamiskomitea lakkautti itsensä tämän jälkeen.
Saksojen tunnustaminen Suomessa liittyi laajempaan kansainväliseen kehitykseen, jonka seurauksena useat maat loivat virallisia yhteyksiä kumpaankiin Saksaan ja nämä toisiinsa. Liittotasavalta ja DDR liittyivät Yhdistyneisiin kansakuntiin syyskuussa 1973. Yhdysvallat tunnusti DDR:n seuraavana vuonna.
White Aryan Resistance
White Aryan Resistance eli WAR on valkoihoisten valtaa kannattava organisaatio ja liiketoimi, jonka johdossa toimii entinen Ku Klux Klanin johtaja ('Ku Klux Klan Grand Wizard') Tom Metzger. Organisaatio perustettiin Kaliforniassa.
Organisaation tunnuslause on "Valkoisten vallankumous on ainoa ratkaisu." ('White Revolution is the Only Solution').
Organisaatiolla on laajasti järjestäytynyt erityisesti vankiloissa, ja päinvastoin kuin KKK, se ei ole kristitty ryhmä, vaan paheksuu kristinuskoa yhtenä juutalaisuuden muotona.
WAR joutui vararikkoon oikeusjutun jälkeen, jossa sitä syytettiin osallisuudesta etiopialaisen Mulugeta Serawin väkivaltaiseen kuolemaan. Vuonna 1988 Serawin murhanneet skinheadit tuomittiin vankeusrangaistukseen.
Morris Dees ja Southern Poverty Law Center (SPLC) nostivat kanteen Metzgeriä vastaan, syyttäen WAR:n vaikuttaneen Serawin murhaajiin rohkaisemalla heidän ryhmäänsä East Side White Pridea väkivaltaisuuksiin.
Wes Anderson
Wes Wales Anderson (s. 1. toukokuuta 1969 Houston, Texas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja tuottaja.
Anderson tunnetaan muun muassa elokuvistaan "Royal Tenenbaums", "Fantastic Mr. Fox", "Moonrise Kingdom" ja "The Grand Budapest Hotel". Hän oli ehdolla parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen Oscarin saajaksi elokuvistaan "The Royal Tenenbaums" ja "Moonrise Kingdom". Hän sai Oscar-ehdokkuuden myös animaatioelokuvasta "Fantastic Mr. Fox".
Vuonna 2015 Anderson sai kolme Oscar-ehdokkuutta elokuvan "The Grand Budapest Hotel" tuottajana, ohjaajana ja käsikirjoittajana. Hänet palkittiin elokuvasta parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen Baftalla ja WGA-palkinnolla.
Vuonna 2016 kolme Andersonin elokuvaa – "Royal Tenenbaums, Moonrise Kingdom" ja "The Grand Budapest Hotel" – äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan 100 parhaan elokuvan joukkoon. Vastaajina oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa.
Vogli
Vogli eli Gilwell-punos on nahasta tehty josefiinansolmu, jota käytetään partiohuivin kiinnitykseen. Voglista puhutaan usein virheellisesti osmonsolmuna. Josefiinansolmun ja osmonsolmun erottaa toisistaan helpoiten, kun katsoo solmuja ylhäältäpäin. Josefiinansolmussa on selkeästi nähtävissä neljä "kulmaa" osmonsolmussa näitä "kulmia" on viisi.
Suomessa voglia voi käyttää partiojohtajan peruskurssin hyväksytysti suorittanut partiolainen. Kurssin ikävaatimuksen takia (täyttää samana vuonna vähintään 18 vuotta) alle 17-vuotiailla ei nahkaista voglia näe. Kansainvälisenä tunnuksena vogli on yleisimmin vasta partiojohtajien jatkokurssin kurssimerkkinä jaettava tunnus, Suomessa ja muutamissa muissa maissa sen käyttöön kuitenkin oikeuttaa jo näiden maiden käyttämä laaja peruskurssi.
Suomenkielinen "vogli"-nimitys juontuu partioliikkeen perustaja Robert Baden-Powellin käyttämästä sanasta "woggle", joka vakiintui englantia puhuvissa maissa tarkoittamaan mitä tahansa huiviholkkia tai muuta partiohuivin sitomiseen käytettävää erilaista kiinnikettä, mistä tahansa materiaalista valmistettuna. Suomessa kuitenkin näitä muita kutsutaan (erityisesti partiotyttöliikkeen) perinteiden mukaisesti huiviholkeiksi ja vogli-termiä käytetään lähes poikkeuksetta "Gilwell woggle" -merkityksessä eli partiojohtajien tunnusmerkkiin viittaamaan. Sanan vakiintunut suomenkielinen kirjoitusasu on "vogli", joskin harvoin tapaa myös muotoa "wogli" tai jopa "woggli".
Esko Mikkola
Esko Olavi Mikkola (s. 14. helmikuuta 1975 Tampere) on suomalainen keihäänheittäjä. Mikkolan ennätys on 84,27 metriä vuodelta 2004. Hän edusti urallaan Nokian Pyryä. Häntä valmensi vuoteen 2005 Jukka Manninen ja sen jälkeen Kari Ihalainen.
Mikkola aloitti urheilu-uransa painin parissa ja vaihtoi vasta 19-vuotiaana painin keihäänheittoon. Hän lopetti keihäsuransa vuonna 2010.
Mikkola opiskeli Arizonan yliopistossa Tucsonissa, jossa hän väitteli vuonna 2007 tekniikan tohtoriksi aiheenaan säteilynkestävä elektroniikka.
Ennustaminen
Ennustaminen on tulevaisuutta koskevan arvion kehittämistä ja sen esittämistä. Ennustaminen on jaettavissa kahteen lajiin, järkiperäiseen (esimerkiksi sääennuste) ja taikuuteen perustuvaan (esimerkiksi erilaiset viihde-ennustukset eli povaaminen).
Tyypillisiä järkiperäisiä ennustamisen lajeja ovat sään ennustaminen ja mielipidetiedustelun suorittaminen. Ennustamisen taustalla on jokin malli tai teoria. Muita oleellisia kysymyksiä ovat ennusteen ennustettu epävarmuus ja lähtötietojen kattavuus ja luonne. Tulevaisuudentutkimus on tieteenala, jossa kartoitetaan ilmiöiden mahdollisia, todennäköisiä ja toivottavia tulevaisuuksia.
Philip E. Tetlockin yli 20 vuotta kestäneistä tutkimuksista kertovassa kirjassa "Superennustajat, Ennustamisen taito ja tiede" (Terra Cognita) politiikan ja talouden alan ennustajat jakautuivat tilastollisesti kahteen ryhmään. Toinen ei onnistunut sattumaa paremmin ja toinen onnistui hieman paremmin.
Tetlockin jatkotutkimuksessa 2 800 vapaaehtoista osallistui hankkeeseen, jossa vastattiin täsmällisiin kysymyksiin kuten leviävätkö Venäjän protestit tai romahtaako kullan hinta tai nouseeko Nikkei yli 9500 pisteen. Joukosta nousi esiin 58 henkilöä, jotka suoriutuivat 60 prosenttia paremmin kuin muut vastaajat. Tetlockin mukaan nämä ennustajat ovat älykkäitä ja monipuolisesti maailmaa seuraavia ihmisiä, mutteivät kuitenkaan huippuälykkäitä. Sen sijaan kyse on heidän toiminnastaan ja heidän asenteestaan. He ovat aktiivisesti kiinnostuneita asioista, jotka ovat ristiriidassa heidän maailmankuvansa kanssa - eli ovat hyvin avarakatseisia. He myös testaavat hypoteesejaan, ovat numerotaitoisia, laskevat todennäköisyyksiä, toimivat ryhmissä ja seuraavat onnistumistaan sekä ovat valmiita myöntämään virheensä. "Heillä on todellinen mitattava taito arvioida, millä todennäköisyydellä suurten panosten tapahtumat toteutuvat kolmen kuukauden, kuuden kuukauden, vuoden, tai puolentoista vuoden kuluttua”, Tetlock kirjoittaa. ”Ennustustaito ei ole salaperäinen, syntymässä saatu lahja. Se syntyy erityisistä tavoista ajatella, kerätä informaatiota ja päivittää uskomuksia.”
”Povaamisella” tarkoitetaan yleensä asiakkaalle maksua vastaan tai itselle suoritettua tulevaisuuteen katsomista, kun taas ennustamisella voidaan tarkoittaa enteiden tulkitsemista, jolla voi olla myös uskonnollinen ulottuvuus. Ennustamisella on lukuisissa kulttuureissa eri puolilla maailmaa pitkät perinteet.
Roatán
Roatán on Hondurasille kuuluva saari Karibianmerellä. Se sijaitsee Utilan ja Guanajan saarten välissä. Saaren suurin kaupunki on Coxen Hole. Saari kuuluu hallinnolisesti Islas de la Bahían departementtiin. Muita kaupunkeja ovat muun muassa French Harbor ja Oak Ridge. Vaikka Hondurasin tärkein kieli on espanja, suurin osa roatánilaisista puhuu ensisijaisena kielenään englantia.
Roatán kuuluu Mesoamerikaaniseen valliriuttaan, joka on lajissaan maailman toiseksi suurin Ison valliriutan jälkeen. Saarella on merentutkimusasema "Roatan Institute for Marine Science" (RIMS), jossa on myös opetuksellinen osasto. Siihen liittyy myös delfiiniprojekti.
Roatánilla on hyvä satama, ja suuri strateginen merkitys. Sitä ovat alkuperäisasukkaiden payojen jälkeen konkistadorien saavuttua tavoitelleet Espanja, Britannia, ranskalaiset ja myös hollantilaiset merirosvot, sittemmin Keski-Amerikan yhdysvallat ja erikseen Guatemala, Nicaragua ja Brittiläinen Honduras eli nykyinen Belize. Myös Pohjois-Amerikan yhdysvalloilla on paljon vaikutusvaltaa sekä 2000-luvun muuttoliikkeen etä Hondurasin valtion hallinnon myötävaikutuksella.
Aa (Viro)
Aa on kylä Pohjois-Virossa, Suomenlahden rannikolla. Kylä sijaitsee Lüganusen kunnassa, 10 kilometrin päässä keskustasta koilliseen. Vuonna 2000 kylässä oli 190 asukasta.
ZNG
ZNG (kroaatiksi "Zbor Narodne Garde") eli Kroatian kansalliskaarti perustettiin 21. huhtikuuta 1991 Kroatian presidentti Franjo Tuđmanin määräyksellä. Tällöin ilmassa leijui Jugoslavian hajoamissotien uhka, koska Kroatia aikoi itsenäistyä. Kroatian kansalliskaarti oli koottu Kroatian aluepuolustusjoukoista TO:sta. ZNG oli vuoden 1991 lopulla Kroatiaan kohdistuneen serbihyökkäyksen päävastustaja.
Ensimmäinen Kroatian kansalliskaartin prikaati esiintyi julkisesti 20. toukokuuta 1991 NK Zagrebin stadionilla juhlatilaisuudessa. 12. elokuuta 1991 perustettiin neljä prikaatia. Kroaateilla oli tällöin aseissa noin 60 000 miestä, joista 30 000 sisäministeriön komennossa. 21. syyskuuta 1991 ZNG:n komento siirtyi sisäministeriöltä Kroatian puolustusministeriölle. 3. marraskuuta 1991 Kroatian kansalliskaartin nimi muutettiin Kroatian armeijaksi "Hrvatsku vojsku", joka lyhennettiin HV.
ZNG oli jalkaväkipohjainen armeija, joka myös käytti Jugoslavian liittoarmeijalta saatuja panssareita. Kevyt aseistus oli saatu liittoarmeijalta, Singaporesta ja Unkarista, Romaniasta ja muista itäblokin maista. ZNG käytti seuraavia liittoarmeijan panssareita: T-54/T-55, M-84 ja T-34/85. Miehistönkuljetusvaunuina käytettiin mm. BVP M80:ia, M-60:ia, BOV:ia, BTR-60:ia sekä BTR-4:ia.
Creativity Movement
The Creativity Movement on rasistinen, antisemitistinen ja valkoista separatismia  ajava organisaatio, jonka opista käytetään myös nimeä 'Creativity'.
Ryhmittymä kiistää holokaustin, kannattaa eugeniikkaa ja geenitekniikan edistämistä uskonnollisena missiona, joka on pyhitetty "yksinomaan valkoisen rodun selviytymiselle, leviämiselle ja kehitykselle" .
The Creativity Movement on tunnettu myös nimellä World Church of the Creator (WCOTC) vuosina 1996-2002 ja nimellä Church of the Creator 1973-1996. The Creativity movement ei ole yhteydessä TE-TA-MA "Truth" Foundation's Church of the Creator -järjestöön, joka sai suojatun oikeuden nimeen 1987.
Järjestön perusti Ben Klassen vuonna 1973. Myöhemmin organisaation johdossa toimi Matthew F. Hale. Hale kehitti organisaation nimeen etuliitteen "World" kuvaamaan globaalia missiota tavoitteena maailma ilman juutalaisia ja ei-valkoisia.
"The 16 Commandments of Creativity"  eli "16 Käskyä" luovat ideologian perustan:RAHOWA on lyhenne sanoista "RAcial HOly WAr", joka tarkoittaa rotujen välistä pyhää sotaa. Se on aate- ja toimintasuuntaus, jonka mukaan valkoihoisten tulisi yhdistyä ja ryhtyä vastustamaan juutalaisia ja ei-valkoihoisia. Käsitteen lanseerasi Ben Klassen.
RaHoWa tai RAHOWA on myös jo toimintansa lopettanut kanadalainen valkoihoisten valtaa (White Power) sanoituksissaan kannattanut yhtye, joka oli erityisen suosittu uusnatsien keskuudessa. Yhtye levytti Resistance Records -levy-yhtiölle, jossa yhtyeen perustaja ja johtohahmo George Burdi l. Eric Hawthorne oli myös omistajana.
Autopsy
Autopsy on yhdysvaltalainen death metal/doom metal -yhtye, jonka Chris Reifert perusti vuonna 1987 jättäessään Death-yhtyeen. Yhtye hajosi vuonna 1995, jolloin Reifert ja Danny Coralles jatkoivat samantyylisessä Abscess-yhtyeessä. Yhtye palasi yhteen heinäkuussa 2009.
Chris Reifert ja Eric Cutler perustivat Autopsyn elokuussa 1987, pian sen jälkeen, kun Reifert erosi Death-yhtyeestä. Kitaristi Danny Coralles liittyi yhtyeeseen vuonna 1988. Yhtye nauhoitti kaksi demoa, Demo '87 (1987) ja Critical Madness (1988) ennen Peaceville Recordsin kautta julkaistua vuoden 1989 debyyttialbumia Severed Survival. Nämä varhaiset tallenteet esittelivät suoraviivaista thrash-vaikutteista death metallia, samalla linjalla Scream Bloody Gore-levyn aikaisen Deathin kanssa (Reifert soitti kyseisellä Deathin levyllä), kun taas yhtye otti enemmän vaikutteita doom metallista seuraavalla julkaisullaan Retribution for the Dead (1990). Seuraava pitkäsoitto, Mental Funeral, jatkoi tällä linjalla ja levy onkin tullut monen death metal -muusikon noteeraamaksi (erityisesti Ruotsalaisessa yhteisössä) erityisen vaikutusvaltaisena teoksena. Menestyksekkään Mental Funeralin jälkeisen Euroopan kiertueensa jälkeen yhtye palasi studioon äänittämään Fiend Blood -EP:n, jota seurasi yhtyeen kolmas pitkäsoitto Acts of the Unspeakable. Albumi sisälsi lyhyempiä kappaleita ja lisää grindcore-vaikutteista soundia. Vaikea Yhdysvaltain kiertue vuonna 1993 johti yhtyeen jäsenten päätökseen lopettaa Autopsy viimeisen albumin äänitysten jälkeen. Neljäs pitkäsoitto Shitfun, julkaistiin vuoden 1995 alussa. Levy sisälsi runsaasti hardcore punk -vaikutteita.
Vuonna 2005 Autopsy oli esillä musiikkidokumentti ssa, kun elokuvan kertoja ja tähti Sam Dunn luki ääneen jakeen yhtyeen kappaleesta "Charred Remains".
Toisiotutkavastain
Toisiotutkavastain eli transponderi (, sanoista "transmitter" ja "responder") on lentokoneen signaalilähetin, jolla tutkakenttään saapunut kone automaattisesti lähettää tutkaa ylläpitävälle lennonjohdolle tai ilmavalvonnalle tunnisteen eli nelinumeroisen toisiotutkakoodin ja mahdollisesti lisätietoja.
Yleensä maa-asema kysyy 3/A tietoa joka on lentokoneen toisiovastauskoodi. Toisiovastauskoodi muodostuu neljästä oktaalinumerosta joten maailmassa on 4096 kappaletta näitä koodeja. Lennonjohtaja kertoo lähtöselvityksen yhteydessä lentokoneelle toisiokoodin.
Muutama koodi on osoitettu tiettyyn käyttöön, koska eri koodien lukumäärä on hyvin rajallinen.
Yleismaailmallisesti tilanteet ovat saaneet oman toisiokoodin:
Suomessa kansallisesti siviilialuksia vaaditaan käyttämään VFR-lennoilla koodia 2000, sotilaat lentävät VFR-lentoja koodilla 3000.
Koodi 0000 oli kylmän sodan ilmoituskoodi, silloin kun ao. maan ilmapuolustus osoitti että olet havaittu - vakoilukone asetti toisiotutkavastaajan päälle ja kone "koodasi" 0000.
Toisiotutkavastain voi lähettää myös lentokoneen korkeustiedon (eri kyselypulssipari maa-asemalta "moodi C") jos lentokoneen korkeusmittarissa on ao. toiminto mahdollinen. Korkeustieto saadaan lentokoneen korkeusmittausyksiköstä (barometriyksikkö) eli ilmanpainemittarista. Korkeustieto "koodataan" käyttäen gray-koodia.
Toiselta nimeltään moodi select. Vaatii edistyksellisen transponderin, jollainen on lähes kaikissa isoissa liikennekoneissa. Tässä moodissa tietoa voidaan lähettää enemmän. Lennonjohto voi yksilöidä ne transponderit, joilta vastaus halutaan jokaisella antennikierroksella ja ne, joilta vastaus tulee harvemmin. Näin saadaan vähennettyä vilkkaalla liikennealueella vastausten "tulvaa" ja myös tarpeetonta "radioaaltosaastetta". S-moodissa toimiva transponderi on myös välttämätön osa lentoliikenteen yhteentörmäysvaaraa vähentävää järjestelmää ACAS (airborne collision avoidance system). Tällä menetelmällä myös samalla alueella olevien koneiden transponderit liikennöivät keskenään ja varoittavat törmäysvaarasta.
Mätäkuu
Mätäkuu on kansanperinteessä loppukesästä oleva kuukauden pituinen ajanjakso, jolloin Aurinko on Leijonan merkissä, noin 23. heinäkuuta - 23. elokuuta. Se on peräisin muinaisesta Egyptistä mutta vastaa roomalaisten koiranpäiviä. Egyptissä se liittyi Niilin tulvimiseen.
Mätäkuu näkyy harvemmin nykyään suomalaisissa kalentereissa, mutta satoja vuosia mätäkuu oli kalentereissa merkitty 23.7.–23.8. eli ajalle, jolloin Aurinko on 120–150 asteen etäisyydellä kevättasauspisteestä eli Eläinradan Leijonan merkissä. Yliopiston almanakassa se oli viimeksi merkittynä vuonna 1995.
Mätäkuun perinne juontaa alkunsa jo tuhansien vuosien takaa muinaisesta Mesopotamiasta, jolloin kesän kuumin aika tunnettiin koiranpäivien nimellä. Nimensä tuo kolmisen viikkoa kestänyt aika oli saanut Canis Majorin eli Ison koiran tähtikuviosta ja sen kirkkaimmasta tähdestä Siriuksesta eli Koirantähdestä, joka heinäkuun puolenvälin jälkeen tulee pois Auringon takaa ja alkaa näkyä aamuisin juuri ennen auringonnousua. Tätä sanotaan Siriuksen "heliakiseksi nousuksi". Käsite koirakuu on alun perin syntynyt Mesopotamiassa. Myös egyptiläisille Siriuksen näkyminen oli tärkeä, koska silloin alkoivat Niilin tulvat. Roomalaiset nimittivät ajanjaksoa nimellä "dies caniculares".
Nimitys ”mätäkuu” on käännösvirheen seurausta. Saksassa otettiin käyttöön käsite "Rodenmonat", joka tarkoittaa kaskeamiskuuta. Tanskalaiset käänsivät sanan muotoon "råddenmåned" (mätäkuu). Nimi mätäkuu kulkeutui sitten Tanskasta Ruotsiin ja Suomeen. Suomessa käsitteen mätäkuu otti käyttöön jo Mikael Agricola. Mätäkuu oli merkittynä suomalaisiin almanakkoihin aina vuoteen 1995 saakka.
Ennen kylmälaitteiden keksimistä tämä vuoden kostein ja kuumin aika sai elintarvikkeet pilaantumaan nopeammin kuin tavallisesti, joten loppujen lopuksi virheellinen ”mätäkuu” kuvaakin tuota aikaa paremmin kuin koirakuu.
Kansankielessä puhutaan joskus mätäkuun jutuista. Tällöin tarkoitetaan heinä–elokuussa kerrottavia, luotettavuudeltaan epämääräisiä uutisia, jotka saavat uutistilaa, koska kesällä ei tapahdu mitään muutakaan uutisoimisen arvoista.
Viron ilmatilan loukkaukset 2005
Itsenäistymisen jälkeen Viron, Liettuan ja Latvian ilmatilaa ei kyetty valvomaan, koska kyseiset maat eivät jääneet itsenäisten valtioiden yhteisöön (IVY) jakamaan Neuvostoliiton asevoimia, vaan pyrkivät mahdollisimman nopeasti pääasiassa venäläisistä sotilaista koostuvia Venäjän asevoimien poistumiseen alueeltaan.
Koska Kaliningradin alue kuuluu Venäjälle, joutuu se suorittamaan lentoja kansainvälisessä ilmatilassa Suomenlahdelta Kaliningradiin. 2001 ryhdyttiin Baltian ilmavalvontaa kehittämään BALTNET -valvontajärjestelmän avulla.
Ennen kuin Nato ryhtyi valvomaan Viron, Liettuan ja Latvian ilmatilaa neljällä F-16 -hävittäjällä osallistuvin maittain kolmen kuukauden jaksoissa todettiin ilmatilanloukkauksia runsaasti. Osa niistä tapahtuu hitaasti lentävillä suurikokoisilla kuljetuskoneilla, missä saattoi olla myös tiedusteluvarustus. Kesäkuun 2005 lopulta Viron ilmatilaa ovat valvoneet saksalaiset F-4 Phantom II-hävittäjät.
Aihe on merkittävä siksi, koska Viro on poikkeuksetta diplomaattisesti vedonnut aina julkisuuteen sekuntien tai minuuttien ilmatilanloukkauksiin.
Gawain
Gawain (myös Gawaine, Sir Gawain, Gawan ja Gauvain) on kuvitteellinen henkilö, joka esiintyy kuningas Arthuriin liittyvissä legendoissa. Gawain on yksi tunnetuimmista pyöreän pöydän ritareista. Yleensä hänet kuvataan taitavaksi, mutta röyhkeäksi ritariksi, joka on uskollinen kuninkaalleen ja perheelleen.
Gawain esiintyy jo varhaisissa Arthuria käsittelevissä legendoissa. Useimmissa tarinoissa hän on Arthurin sisarenpoika, ja hänen veljiään ovat Agravain, Gaheris, Gareth ja Mordred. Geoffrey Monmouthilaisen vuonna 1133 julkaistussa teoksessa "Historia Regum Britanniae" Gawain on yksi Arthurin tarinan keskushahmoista.
Gawain on myös keskiaikaisen runoelman "Sir Gawain and the Green Knight" päähenkilö. Siinä hänet kuvataan erinomaiseksi, mutta inhimilliseksi ritariksi.
Sir Thomas Maloryn "Le Morte d'Arthur" (Pyöreän pöydän ritarit) kuvaa Gawainia vähemmän imartelevaan sävyyn.
Hal Fosterin sarjakuvassa Prinssi Rohkea Gawain on prinssi Rohkean paras ystävä.
Thomas Malory
Sir Thomas Malory (n. 1405 – 14. maaliskuuta 1471) oli brittiläinen henkilö, joka kirjoitti tai kokosi vuonna 1485 painetun teoksen "Le Morte d'Arthur". Kirja kertoo Pyöreän pöydän ritarien tarinan ja perustuu aikaisempiin kertomuksiin kuningas Arthurista, joka kokoaa ympärilleen legendaarisen ritarikunnan. Hänen vaimonsa kuningatar Guinevere rakastuu traagisesti hänen ystäväänsä sir Lancelotiin. Kirjoittajan sukunimi esiintyy eri kieliasuissa, kuten muodoissa Maillorie, Mallory, Mallery ja Maleore.
"Le Morte d'Arthur" on ilmestynyt suomeksi vuonna 1979 nimellä Pyöreän pöydän ritarit.
Thomas Maloryn historiallisuudesta on esiintynyt erimielisyyksiä, mutta nykyään uskotaan hänen olleen Newbold Revelistä, Warwickshiren kreivikunnasta kotoisin oleva Sir Thomas Malory. Malory syntyi noin vuonna 1405, mutta syntymävuosi saattoi myös olla tätä aikaisempi. Hän oli naimisissa Elizabeth Walshin kanssa, ja pariskunnalla oli poika, Robert. Malory valittiin Englannin parlamenttiin vuonna 1445.
Maassa oli levottomuuksia vuonna 1449, ja Maloryn elämä sai tässä vaiheessa tuntemattomasta syystä käänteen. Häntä syytettiin vuosina 1450–1451 lukuisista rikoksista, joihin kuului muun muassa rahankiristys, karjavarkaus, ryöstö ja raiskaus, joskin viimeisen kohdalla syytteen nosti naisen aviomies, vaikka kyseessä ei välttämättä ollut vastentahtoinen rikos . Vuonna 1450 Malory yritti hyökätä väijytyksestä Buckinghamin herttuan kimppuun. Hän joutui vuonna 1452 vankilaan, jossa vietti suurimman osan seuraavasta kahdeksasta vuodesta odottamassa oikeudenkäyntiä, jota ei kuitenkaan koskaan tapahtunut. Malory pakeni vankilasta kahdesti, ja hänet myös armahdettiin ainakin kerran. Osan teoksestaan "Le Morte d'Arthur" Malory kirjoittikin vankilassa ollessaan.
Apinoiden planeetta
Apinoiden planeetta ("La Planète des singes") on Pierre Boullen vuonna 1963 julkaistu tieteisromaani. Sen pohjalta on tehty suoraan kaksi elokuvaa ja useita jatko-osia.
Lisäksi julkaistiin oheistuotteina useita elokuviin liittyviä sarjakuvia.
Combat 18
Combat 18 tai C18 on brittiläinen uusnatsiorganisaatio, joka muotoutui vuonna 1991 Blood & Honour -ryhmän ja jalkapallohuligaaniryhmien, kuten Chelsea Headhunters, välisten kokousten seurauksena. Numero ”18” on usein käytetty uusnatsisymboli, joka juontuu Adolf Hitlerin nimikirjainten järjestysluvusta aakkosissa.
Ryhmän synty oli vastaus Anti-Fascist Action (AFA) -ryhmittymän iskuille British National Party(BNP) -puolueen ja muiden äärioikeistopuolueiden kokouksissa. C18 saavutti pian huonoa mainetta väkivaltateoillaan siirtolaisia ja vasemmistolaisia vastaan. Vuonna 1992 se julkaisi "Redwatch"-lehden, joka kuten saksalainen uusnatsijulkaisu "Der Einblick", sisälsi rasismin vastaisten henkilöiden nimiä ja osoitteita rohkaisten heihin kohdistuvaan väkivaltaan.
"Searchlight", Red Action ja muut arvostelijat ovat esittäneet teorioita, että Yhdistyneen kuningaskunnan salainen palvelu MI5 loi C18:n saattaakseen BNP:n huonoon maineeseen ja ansana kaikkein väkivaltaisimpien uusnatsien kiinnisaamiseksi.
Vuonna 1998 organisaation johtaja Charlie Sargent tuomittiin elinkautiseen erään ryhmän jäsenen murhasta. Tämän jälkeen organisaation sisäisten riitojen jälkeen ryhmä inaktivoitui. Vuosien 1998 ja 2000 välillä kymmeniä Combat 18:n jäseniä pidätettiin useissa operaatioissa.
Vuonna 1999 22-vuotias David Copeland, the National Socialist Movementin (C18:sta irrottautunut ryhmä) entinen jäsen, toteutti naulapommi-iskukampanjan, joka kohdistui tummaihoisia, aasialaisia ja homoseksuaalisia yhteisöjä vastaan Lontoossa. Copelandin toteuttamiin iskuihin yhdistettiin myös Combat 18:sta irrottautunut the White Wolves -ryhmä.
Saksan salaisen palvelun Bundesamt für Verfassungsschutzin mukaan C18:lla on jaostoja Yhdysvalloissa, Ranskassa, Ruotsissa ja Saksassa. Organisaatio on kuitenkin äärioikeistopuolueiden epäsuosiossa ansa-epäilyjen vuoksi.
Suomessa syyskuussa 2015 Harjavallan vastaanottokeskusta vastustaneet mielenilmaisijat käyttivät lipussaan C18-tunnusta. Saman ryhmän jäseniä tavattiin joulukuussa niin sanotun ”Länsi-Porin katupartion” riveistä.
Vaindloo
Vaindloo on itäisellä Suomenlahdella, Viron pohjoisrannikolla sijaitseva saari. Vaindloo sijaitsee Länsi-Virumaahan kuuluvassa Haljalan kunnassa, ja se on Viron pohjoisin saari. . 
Vaindloon pinta-ala on 6,2 hehtaaria. Paikalla sijaitsee alun perin 1718 perustettu majakka. Nykyisen majakan runko on vuodelta 1871. Saareen pääsee vain pienveneellä, sillä siellä ei ole isommille aluksille sopivaa satamaa.
Venäjän ilmavoimat on usein loukannut Viron ilmatilaa Vaindloon saaren yllä.
Kapteeni Tähti
Kapteeni Tähti ("Captain Star") on Steven Applebyn sarjakuvaan perustuva animaatiosarja, jota tehtiin 13 jaksoa vuosina 1997–1998. Sarja kertoo kuuluisasta avaruuskapteenista ja hänen miehistöstään, jotka odottavat syrjäisellä, autiolla planeetalla käskyjä. Käskyjä ei kuitenkaan tule, koska se on vain juoni, jolla kapteenista halutaan päästä eroon. Kapteeni Tähden äänenä sarjassa oli Richard E. Grant.
Sarjaa Suomessa esitti Yle TV1.
Gregorios Nyssalainen
Gregorios Nyssalainen (n. 335 – 394 jälkeen) oli kristitty piispa ja pyhimys, joka luetaan kirkkoisien joukkoon.
Gregorios oli Basileios Suuren nuorempi veli ja Gregorios Nazianzilaisen hyvä ystävä. Jotkut historioitsijat katsovat diakonissa Theosebian olleen hänen vaimonsa, jotkut taas katsovat hänen, kuten Makrina nuoremman, olleen myös Gregorioksen ja Basileioksen sisar.
Gregorios pohti Jumalan olemusta ja korosti tämän tuonpuoleisuutta sanomalla, että Jumala on ihmiselle täysin käsittämätön eikä hänestä voi sanoa mitään muuta kuin mitä Raamattu kertoo. Gregorioksen merkitys on jo pitkään tunnustettu niin itäisessä ortodoksisessa kirkossa kuin läntisessä katolisessa kirkossa.
Gregorios kirjoitti muun muassa teokset "Sielusta ja ylösnousemuksesta" sekä "Mooseksen elämä".
Tuomarinkylä
Tuomarinkylä () on kaupunginosa Pohjois-Helsingissä. Siihen kuuluvat osa-alueina Haltiala (15 as.), Paloheinä (5 967 as.), Torpparinmäki (2 539 as.) ja Tuomarinkartano.
Tuomarinkylän peruspiiriin kuuluvat muut Tuomarinkylän osa-alueet kuin Tuomarinkartano, joka luetaan Itä-Pakilan peruspiiriin.
Tuomarinkartanon osa-alueella sijaitsee Tuomarinkylän kartano, jota ympäröi puisto ja laajat viljelysalueet. Kartanossa toimii nykyään museo ja kartanon tallit ovat ratsastusharrastajien käytössä. Alueella sijaitsevat Tuomarinkylän ratsastuskoulu, Tuomarinkartanon ratsastusopisto sekä kolme yksityistallia.
Tuomarinkylän muutama säilynyt paikannimi ja talonnimi kertoo alueen vanhasta esihistoriallisesta käytöstä. Tuomarinkylä kuten muukin Uusimaa kuuluivat pääasiassa hämäläisten alueisiin ennen ruotsalaisten tuloa alueelle keskiajalla.
Tuomarinkylä kuuluu Helsingin pitäjän vanhoihin kyliin. Nimi "Domarby" tunnetaan asiakirjoista vuodelta 1417 ja se viittaa kylän olleen tuomarin asuinpaikkana. Kylässä on ilmeisesti asunut joku Uudenmaan tuomareista. Kylällä on tätä ennen voinut ollut jokin toinen nimi. Suomenkielinen nimi Tuomarinkylä on tullut käyttöön 1900-luvun alkuvuosina. Kylän vanhimpia taloja on ollut Skeppars, jonka nimi viittaa sen omistajan aikanaan harjoittaneen laivurin ammattia Helsingin tienoilla. Kun tähän tilaan vuonna 1703 yhdistettiin ratsutila Långhansas ja myöhemmin 1780-luvulla tilat Ryttars, Kusmies, Glasmästars ja Lassas, Tuomarinkylän kartano saavutti lopullisen laajuutensa. Helsingin kaupunki osti kartanon vuonna 1917 ja kylän alue liitettiin Helsingin kaupunkiin vuoden 1946 suuressa alueliitoksessa. Ensimmäisinä valmistuivat rakennussuunnitelmat Paloheinän ja Torpparinmäen alueille, edelliselle vuonna 1946 ja jälkimmäiselle 1950. Tämän jälkeen alueille vahvistettiin vanhoihin paikannimiin perustuva kadunnimistö. Vuonna 1959 kaupunginosa jaettiin Haltialan, Paloheinän, Torpparinmäen ja Tuomarinkartanon osa-alueisiin.
Blood &amp; Honour
Blood & Honour on uusnatsistinen musiikinjakeluverkosto, jonka perustivat vuonna 1987 valkoisen ylivallan skinheadit ja muut valkoiset nationalistit. Blood & Honour järjestää uusnatsiyhtyeiden konsertteja ja levittää RAC-yhtyeiden äänityksiä. Blood and Honour, suomeksi "veri ja kunnia", otti nimensä Hitler-Jugendin motosta "Blut und Ehre".
Kansainvälisesti toimivaa Blood and Honouria on pidetty avoimesti väkivaltaa suosittelevana järjestönä. Uusnatsistiseksi terroristijärjestöksi luonnehdittu Combat 18 on ollut tiiviisti kytköksissä järjestöön. Saksassa Blood and Honourin toiminta kiellettiin kokonaan vuonna 2000 ja Espanjassa vuonna 2005 kiihotuksesta kansanryhmää vastaan.
Organisaation historia ulottuu vuoteen 1977, jolloin perustettiin Rock Against Communism -järjestö. Hiljaiselon jälkeen vuonna 1982 RAC tuli uudelleen julkisuuteen skinhead-yhtye Skrewdriverin mukana. Blood & Honourin perustivat vuonna 1987 kansallismieliset skinheadit vastaiskuna Anti-Nazi Leaguen Rock Against Racism -organisaatiolle. Skrewdriverin laulaja, Ian Stuart Donaldson toimi Blood & Honourin yhtenä perustajana ja näkyvänä vaikuttajana kuolemaansa saakka vuonna 1993.
Joskus organisaatio käyttää tunnusta "28", joka juontuu "Blood" ja "Honour"-sanojen ensimmäisten kirjainten järjestysluvuista aakkosissa.
Suomen Blood & Honour perustettiin virallisesti vuonna 2003, mutta sen edeltäjänä voidaan pitää muun muassa järjestöä "Veri ja Kunnia", jonka toiminta alkoi 90-luvun alkupuolella. Blood & Honour -järjestö toimii, tai on toiminut Suomessa Helsingissä, Tampereella, Orivedellä, Jyväskylässä, Mikkelissä, Joensuussa, Turussa, Savonlinnassa, Kotkassa, Kouvolassa ja Kuopiossa. Blood & Honour Suomi Finland on nykyään keskittynyt lähinnä konserttien järjestämiseen, mutta aikaisemmin he muun muassa painoivat omaa lehteä muutaman numeron verran.
Vuonna 2005 Blood & Honour järjesti jalkapallo-otteluita sotaveteraanien hyväksi. Lahjoituksen saanut sotainvalideja edustava järjestö sai kertomansa mukaan kuulleensa Blood & Honourin uusnatsiyhteyksistä vasta lahjoituksen jälkeen ja myönsi kytkennän skinheadeihin olevan sotainvalideille kiusallinen. Järjestö totesi, että se ei aio jatkossa tehdä yhteistyötä järjestön kanssa, mutta saatuja rahoja ei palauteta.
Organisaatiota lähellä olevia henkilöitä on Suomessa tuomittu väkivaltarikoksista. Järjestö sai huomiota vuonna 2002, kun siihen kuuluva ”Huhtikuun ryhmä” julkaisi internetissä ilmoituksen, jossa silloinen asuntoministeri Suvi-Anne Siimes etsintäkuulutettiin ”elävänä tai kuolleena”. Järjestön vihalistalla oli tuolloin useita tunnettuja henkilöitä.
Efraim Syyrialainen
Pyhä Efraim Syyrialainen (, "Mār Aphrêm Sûryāyâ"; ; ) (n. 306–373) oli merkittävä teologi ja syyriankielisten hymnien kirjoittaja. Hänet luetaan usein kirkkoisien joukkoon erityisesti syyrialaisessa kristillisyydessä. Samoin hänet luetaan pyhimykseksi erityisesti Syyriassa.
Efraim syntyi vuoden 306 vaiheilla Nisibisin kaupungissa nykyisten Turkin ja Syyrian rajalla. Joidenkin lähteiden mukaan Efraimin vanhemmat olivat kristittyjä, toisissa mainitaan hänen isänsä olleen pakanapappi. Kaupungissa puhuttiin tuohon aikaan useita kieliä, valtakielenä oli aramea. Kristillinen yhteisö käytti syyrian kieltä. Uskontojen välillä käytiin kovaa kilpailua: juutalaisuus, eri kristilliset suunnat ja pakanauskonnot pyrkivät hankkimaan lisää kannattajia. Vain joitakin vuosia aikaisemmin Rooman keisari Diocletianus oli sopinut Persian keisarin kanssa, että Nisibis siirtyisi roomalaisille. Roomalaisten aloittamat kristittyjen vainot ja marttyyritarinat olivat osa Nisibisin kristittyjen yhteisön arkea Efraimin kasvuvuosina.
Efraim Syyrialaisen paastorukous on tunnettu etenkin ortodoksisessa kirkossa. Se kuuluu seuraavasti:
Johannes Damaskolainen
Pyhä Johannes Damaskolainen (, , ; siviilinimeltään Yuhanna ibn Mansur ibn Sarjun noin 676 – 5. joulukuuta 749) oli melkiitteihin kuulunut munkki ja pappi. Hän syntyi ja kasvoi Damaskoksessa, mutta kuoli todennäköisesti Mar Saban luostarissa, Jerusalemista kaakkoon. Hän oli syyrialaista sukua, mutta hän oli saanut klassisen hellenistisen kasvatuksen. Hän toimi nuoruudessaan Umaijadien kalifin virkamiehenä, mutta lähti luostariin. Hänet lasketaan usein kirkkoisien joukkoon.
Johannes kirjoitti laajalti kristillisestä teologiasta, dogmatiikasta, apologetiikasta, ikoniteologiasta ja hermeneutiikasta, ja hänen teostensa joukkoon kuuluu myös lukuisia saarnoja ja pyhimyselämäkertoja.