hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Helsingin juutalainen seurakunta
Helsingin juutalainen seurakunta () on rekisteröity uskonnollinen yhdyskunta, joka on toiminut 1800-luvun lopulta.
Seurakunnan katto-organisaationa toimii Suomen Juutalaisten Seurakuntien Keskusneuvosto, johon kuuluu yhdeksän jäsentä, näistä kuusi Helsingistä. Suomen juutalaisväestö koostuu pääosin venäläisten sotilaiden jälkeläisistä. Jäseniä Helsingin seurakunnassa on 1059 (vuoden 2007 tieto).
Seurakunnan keskuspaikka on Helsingin Malminkadulla, jossa on synagoga (valmistui 1906) ja seurakuntakeskus (valmistui 1961). Sen yhteydessä toimii juutalainen päiväkoti, koulu, kirjasto ja vanhainkoti. Seurakunnalla on myös juutalainen lihakauppa Kosher Deli. Seurakunnan yhteydessä toimii kerhoja ja yhdistyksiä, muun muassa Hazamir-kuoro, ja seurakunta julkaisee viisi kertaa vuodessa ilmestyvää "Hakehila"-lehteä.
Seurakunta ylläpitää kahta juutalaista hautausmaata, joista uudempi on 1890-luvulla valmistunut Helsingin juutalainen hautausmaa.
Seurakunnan puheenjohtajana toimii Ya­ron Nad­bor­nik.
Abdel Rahman Swar al-Dahab
Abdel Rahman Swar al-Dahab (1934 Al-Obeid – 18. lokakuuta 2018, ) oli Sudanin presidentti 6. huhtikuuta 1985 – 6. toukokuuta 1986. 
Al-Dahab valmistui Sudanin sotilasakatemiasta ja hänestä tuli merkittävä poliittinen hahmo, kun presidentti Gaafar Nimeiry nimitti hänet kansliapäällikökseen ja sitten puolustusministeriksi ja lopulta vuonna 1984 armeijan ylipäälliköksi.
Huhtikuussa 1985 Sudanissa tapahtuneen vallankaappaukseen jälkeen al-Dahabista tuli väliaikaisen sotilasneuvoston puheenjohtaja ja näin ollen Sudanin valtionpäämies. Lupaustensa mukaisesti hän luovutti vallan vaaleilla valitulle hallitukselle vuonna 1986 ja presidentiksi nousi Sadiq al-Mahdi. Vuonna 1987 hänestä tuli Al-Da’wa al-Islamiyya -järjestön ("Islamin kutsu") puheenjohtaja.
Al-Dahab sai Kuningas Faisalin kansainvälisen palkinnon vuonna 2004 palveluksesta islaminuskon hyväksi. Al-Dahab kuoli 18. lokakuuta 2018 Riadissa, Saudi-Arabiassa
Aki Ulander
Aki Ulander (s. 29. joulukuuta 1981 Oulu) on suomalainen ammattilaisuransa lopettanut koripalloilija.
Hän on pelipaikaltaan sentteri ja pituutta hänellä on 209 cm. Ulanderin kasvattajaseura on Tapiolan Honka. Hän on pelannut 14 nuorten ja 70 miesten maaottelua. Hän on edustanut Lappeenrannan lisäksi SM-sarjassa Espoon Honkaa, Vantaan Pussihukkia sekä Namika Lahtea. Ulander on vuoden 2003 Suomen mestari Espoon Hongan riveistä. Hän voitti Suomen cupin Lappeenrannan paidassa vuonna 2007. Hänellä on kokemusta myös Ruotsin ja Espanjan koripallokentiltä. Ulander voitti Basketliganin mestaruuden kaudella 2008–2009.
Jo Byrns
Joseph Wellington "Jo" Byrns, Sr. (20. heinäkuuta 1869 – 4. kesäkuuta 1936) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko.
Byrns istui Tennesseen osavaltion edustajainhuoneessa vuosina 1894–1900 ja Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuodesta 1909 kuolemaansa asti. Vuonna 1933 hänet valittiin enemmistöjohtajaksi ja 1935 edustajainhuoneen puhemieheksi. Puhemiehenä hän ehti olla vain vuoden ennen kuolemaansa.
Vesiviskuri
Vesiviskuri on höyryveturien vedentäyttölaite.
Yleisin käytössä ollut ja oleva vesiviskurityyppi on suoraan vesijohtoverkkoon liitetty. Vesi on tullut joko kunnallisesta vesijohtoverkosta tai rautateiden omasta vesijohdosta ja vesitornista.
Rakenne on mahdollisimman yksinkertainen: se käsittää pystysuoran noin neljä metriä korkean noin 15–20 senttimetriä paksun nousuputken, jonka juuressa on käyttöventtili. Putken yläpäästä alkaa noin puolentoista metrin pituinen kääntyvä vaakaosa, jonka päässä on alaspäin suuntautuva putki, jonka päässä on reikäsäleikkö ja peltinen suppilo tai kumiletkun pätkä. Leveäraiteiden viskurit ovat korkeampia kuin kapearaiteiden suuremman veturikoon johdosta; tämän vuoksi moniin niistä liittyy erillinen tukirakenne pysty- ja vaakaputkien välisessä kulmassa. Joidenkin viskurien kärjessä oli opastinlyhty, joka näytti valkoista valoa silloin kun putki oli sivussa ja punaista sen ollessa täyttöasennossa .
Betoniperustukselle asennettujen viskurien toimivuus talvipakkasilla varmistettiin niin, että täyttöputki tyhjeni itsestään viemärikaivoon käyttöventtiilin sulkemisen jälkeen. Käyttöventtiilikaivoa voitiin myös lämmittää höyryllä tai muulla tavoin, jolloin lämmin ilma pääsi nousemaan pystyputken kääntöliitokseen asti.
Veturi ajetaan viskurin viereen niin että pystyputki osuu oikealle kohdalle; nyt lämmittäjä kääntää yläputken niin että kumiletku osuu vedentäyttöaukkoon ja hanat avataan.
Veden virratessa säiliöön lisätään kattilakiven estokemikaali.
Höyryveturien aika jätti Suomeen runsaasti viskureita; mm. Helsingin satamaradan muistomerkkinä on Katajanokalla oleva viskuri. Omalla vesitornilla varustettuja viskureita on säilynyt mm. Loimaan rautatieasemalla.
Jokioisten museorautatiellä on kolme aktiivikäytössä olevaa viskuria, Jokioisten, Humppilan ja Minkiön asemilla. Kovjoen museorautatiellä on yksi viskuri.
Nostalgialiikenteen aikakauden alettua ovat monet pitkään kuivillaan seisseet viskurit palautettu aktiivikäyttöön. Joitakin on välivuosina käytetty myös sepelikuormien kasteluun.
Bamiyanin laakson kulttuuriympäristö ja arkeologiset jäännökset
Bamiyanin laakson kulttuuriympäristö ja arkeologiset jäännökset on Unescon maailmanperintöluettelossa oleva kohde Afganistanissa Bamiyanin maakunnassa Bamiyanin laaksossa 230 kilometriä Kabulista luoteeseen. Alue tunnetaan erityisesti talibanien maaliskuussa 2001 tuhoamasta kahdesta massiivisesta Bamiyanin Buddha-patsaasta (paštuksi د بودا بتان په باميانو کې, "De Buda butan pe bamiyano ke", farsiksi تندیس‌های بودا در باميا, "tandis-ha-ye buda dar bamiyaan"). Patsaat on veistetty 500-luvulla.
55 ja 37 metriä korkeiden patsaiden räjäytyksestä säilyneet osat on vuosina 2003-2011 koottu talteen. On ehdotettu, että patsaat koottaisiin uudelleen. Suuremmasta patsaasta on materiaalia saatu talteen 30 prosenttia, pienemmästä hiukan enemmän. Palasten joukossa oli räjähtämättömiä pommeja, joissa oli TNT-räjähdettä ja napalmia. Hankkeen rahoituksesta vastasivat YK, Saksan valtio ja yksityiset säätiöt ja se on työllistänyt köyhällä seudulla enimmillään 60 henkeä.
Syistä, joiden vuoksi talibanit tuhosivat patsaat, on esitetty useita versioita. Patsaat oli alun perin päätetty säilyttää, ja YK:lta oli pyydetty rahoitusta niiden kunnostukseen. Julkisesti esitetty hävityssyy oli, että islam kieltää jumalankuvat. Taliban kiristi länsimaita, jotka olivat alkaneet painostaa sitä. Yhdysvallat sulki Talibanin edustuston New Yorkissa helmikuussa 2001, jolloin patsaat päätettiin tuhota. On myös esitetty, että Osama bin Laden sai mullah Omarin perumaan säilytyspäätöksen. Syyksi on esitetty myös, että seudun vaikutusvaltaiset talibanit suuttuivat, kun ruotsalainen arkeologi antoi rahaa patsaiden kunnostukseen eikä köyhille asukkaille. Julkisuuteen esitetyn perustelun vuoksi Taliban päätti hävittää kaikki Afganistanin patsaat.
Brittiläinen matkakirjailija ja taidekriitikko Robert Byron ei pitänyt niitä taiteellisesti merkittävinä kirjoittaessaan niistä 1933 teoksessaan "The Road to Oxiana".
Critters – keskiyön nakertajat
Critters – keskiyön nakertajat on vuonna 1986 ensi-iltansa saanut science fictioniä, kauhua ja komediaa sekoitteleva elokuva. Elokuvan ohjasi Stephen Herek. Se sai kolme huonompana pidettyä jatko-osaa, "Critters 2" (Critters 2: The Main Course, 1988), "Nakertajien paluu" (Critters 3, 1991) ja "Kuka kättäsi nakertaa..." (Critters 4, 1991).
Elokuva kertoo maalla asuvasta nelihenkisestä Brownin perheestä. He eivät tiedä että "nakertajat" ovat karanneet salaisesta vankilasta kaukaisella galaksilla ja nyt ne ovat suunnistamassa maata kohti. Nakertajat ovat pieniä karvaisia otuksia, joilla on kyltymätön ruokahalu. Nakertajien perään lähetetään kaksi metsästäjää, jotka ottavat ihmisten muodon, mutta se on jo myöhäistä, sillä nakertajat ovat jo ottaneet Brownin perheen kohteekseen."Video-oppaassa" vuodelta 1994 "Critters" saa kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Itä-Traakia
Itä-Traakia tai Euroopan-puoleinen Turkki tai Turkin Traakia kuuluu nykyisen Turkin tasavallan siihen osaan, joka on maantieteellisesti Eurooppaa. Se on historiallisen Traakian itäinen osa. Suurin osa Turkkia on Anatoliaa, josta aiemmin käytettiin nimitystä Vähä-Aasia. Alueeseen kuuluvat vanhan Istanbulin historiallinen keskusta ja esimerkiksi Edirne, aiemmin Adrianopoli, joka oli osmanien ajan koko Traakiasta koostuneen vilajetin eli maakunnan historiallinen pääkaupunki, Tekirdağ, Çorlu, Lüleburgaz ja Kırklareli.
Alue koostuu kolmesta "il'istä" eli nykyisestä maakunnasta ja osasta neljättä. Lisäksi Euroopan puolella sijaitsevat Gelibolu (Gallipoli) niemimaa Gökçeada Çanakkalen maakunta, vaikka niiden ei aina katsota kuuluvan Traakiaan.
Greater Blue Mountains -alue
Greater Blue Mountains -alue () on Unescon maailmanperintökohde Blue Mountains -vuoristossa Australian Uudessa Etelä-Walesissa. Se koostuu 1,03 miljoonasta hehtaarista enimmäkseen metsäistä maastoa syväänuurretulla hiekkakivitasangolla 60–180 kilometriä Sydneystä sisämaahan. Alueella esiintyy 90 erilaista eukalyptuslajia (13 % maailman kaikista eukalyptuslajeista) ja 114 kotoperäistä sekä 120 kansallisesti harvinaista ja uhanalaista lajia.
Kohde on valittu maailmanperintöluetteloon vuonna 2000.
Luihin ja ytimiin (albumi)
Luihin ja ytimiin on Mokoma-yhteen kuudes studioalbumi. Se ilmestyi 28. marraskuuta 2007. Albumi on sisällöltään aikaisempien nauhoitusten tapaan suomirock ja death metal-vaikutteista thrash metallia, mutta tällä kertaa (kuten myös Kuoleman laulukunnaat albumilla) on kuultavissa vaikutteita black metallista.
Levy julkaistiin kolmena eri versiona. Normaalin digipak-painoksen lisäksi levystä julkaistiin rajoitettu painos, jossa on varsinaisen levyn lisäksi 6-paneeliseksi aukeava kansi, Joonas Brandtin tekemän valokuvakollaasi levyn tekemisestä, yhtyeen vokalistin Marko Annalan ja kitaristin Tuomo Saikkosen analyysit kaikista levyn kappaleista ja musiikkivideo kappaleesta ”Nujerra ihminen”. Kolmen edellisen albumin tapaan Luihin ja ytimiin julkaistiin myös vinyylinä.
Mokoma esitteli albumin sen julkaisua edeltävällä viikolla kolmessa livekonsertissa, joissa yhtye soitti koko albumin alusta loppuun. Viimeistä, Tampereen Yo-talolla 24. marraskuuta järjestettyä konserttia oli mahdollista seurata suorana webcast-lähetyksenä Internet-yhteisöpalvelu IRC-Gallerian Mokoma-yhteisön kautta. Jo aiemmissa vuoden 2007 esiintymisissään yhtye soitti albumin kappaleita ”Nujerra ihminen”, ”Entistä ehompi” ja ”Sahalaita”.
Levyltä julkaistiin 5. marraskuuta 2007 digisinglenä kappale ”Nujerra ihminen”. Single sijoittui parhaimmillaan Suomen latauslistalla kuudenneksi ja singlelistalla kahdeksanneksi. "Luihin ja ytimiin" oli julkaisuviikollaan YleX:n viikon albumi. "Luihin ja ytimiin" meni ilmestyttyään suoraan Suomen albumilistan sijalle yksi.
Kaikki sanoitukset Marko Annala, kaikki sovitukset Mokoma.
Yhden miehen armeija
Yhden miehen armeija ("A Force of One") on vuonna 1979 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva. Elokuvan ohjasi Paul Aaron ja pääosassa ovat Jennifer O'Neill ja Chuck Norris.
Yhdysvaltain huumekaupan liikevaihto on vuodessa monia miljardeja dollareita. Poliisi on erittäin lähellä paljastaa suurta huumejuttua, mutta rikolliset ovat palkanneet palkkatappajan, tappamaan jokaisen poliisin joka on lähelläkin paljastaa kaiken. Palkkatappajan vaarallisin ase on karate, jossa on hän on lyömätön ja koko ajan kuolee poliiseja tämän hyökkäyksissä. Viimeinen mahdollisuus on pyytää Matt Logan apuun, Vietnamin sodan veteraani ja kuusinkertainen karatemestari. Aluksi Logan ei suostu hommaan, mutta kun hänen poikansa tapetaan hän on valmis kostamaan tälle julmalle palkkatappajalle.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano kehuu hyviä karatekohtauksia ja juonta, joka ei tunnu liian naiivilta. Hän antaa "Yhden miehen armeijalle" kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Yksinäinen susi McQuade
Yksinäinen susi McQuade ("Lone Wolf McQuade") on vuonna 1983 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva. Elokuvan ohjasi Steve Carver, ja pääosassa on Chuck Norris.
Chuck Norris ja David Carradine eivät suostuneet käyttämään stunt-miehiä kohtauksessa, jossa he taistelevat ilmassa, vaikka tuottajat pelkäsivät elokuvan myöhästyvän aikataulustaan sen takia.
Myöhemmin Norris on tehnyt samanlaista juonikuviota kuljettavan sarjan, Walker, Teksasista ("Walker, Texas Ranger"), joka sai ensi-iltansa vuosikymmen myöhemmin elokuvan ilmestymisen jälkeen, vuonna 1993. Sarja kesti aina vuoteen 2001 asti.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Markku Salmi sanoo elokuvan tarjoavan suhteellisen hyvää spagettiwesternmäistä toimintaa ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
August Alexander Levón
August Aleksander Levón (14. marraskuuta 1820 Raahe – 30. elokuuta 1875 Vaasa) oli suomalainen teollisuusmies, joka perusti Vaasaan Vaasan Höyrymylly Oy:n ja Vaasan puuvillatehtaan.
Levónit olivat alun perin maanviljelijöitä Saloisilta. August Levónin isä Johan Levón muutti sukunimen Leivonen Levóniksi päästyään henkikirjoittajan toimeen Raahessa.
Kuusilapsiseen perheeseen syntynyt Levon ei käynyt koulua, vaan sai ilmeisesti alkeisopetusta kotonaan. Hän joutui jo 12-vuotiaana apteekkarin oppipojaksi. Vuonna 1841 hän pääsi farmaseutiksi Vaasan ainoaan apteekkiin ja opiskeli sitten vuoden ajan Helsingissä hankkien proviisorin arvon. Levonin tarkoituksena oli perustaa oma apteekki, mutta hänen anomuksensa hylättiin, ja tästä ärsyyntyneenä hän päätti vaihtaa kokonaan toiselle alalle.
Levon osti 1847 Vaasasta maatilan, jota hän alkoi kutsua Alkulaksi ja muutti sinne perheineen. Levon perusti tilalle puutarhan ja rakennutti myös sinne tehdasrakennuksia, joihin hän sijoitti aluksi värejä, etikkaa ja mineraalivesiä valmistavan pienen yrityksen. Marraskuussa 1849 Levon sai luvan perustaa Alkulaan jauhoja ja ryynejä tuottaneen Vaasan Höyrymylly Oy:n. Tämä laitos oli Suomen ensimmäinen höyrykäyttöinen viljamylly ja sen tuotteita Levon myi aluksi suoraan myllyltä, mutta sittemmin hän perusti sitä varten oman kaupan Vaasaan. Myllyn tuotteita alettiin viedä Ruotsiin ja Venäjälle. Levon harjoitti myös viljakauppaa niihin sekä Englantiin. Tämän lisäksi Levon perusti yhdessä muiden osakkaiden kanssa 1856 myös puuvillatehtaan "Vaasan Puuvilla Manufaktuuri Osakeyhtiön" myllyn lähettyville.
Vuonna 1852 tapahtuneen Vaasan palon jälkeen kaupunki siirrettiin uuteen paikkaan ja tämän jälleenrakennuksen ansiosta Levon saattoi laajentaa omia liiketoimiaan. Hän perusti jälleenrakennusta varten Hietalahteen 1854 tiilitehtaan ja 1861 sahalaitoksen. Molemmissa näissä käytettiin höyrykonetta voimanlähteenä. Levonin johtama Vaasan puuvillatehdas joutui pahoihin vaikeuksiin 1860-luvulla, kun Amerikan sisällissota katkaisi puuvillan saannin ja sen ohella myös vuoden 1865 rahanuudistus sekä vuosien 1867-1868 nälkävuodet haittasivat tehtaan toimintaa. Levon onnistui kuitenkin pitämään tehtaan pystyssä.
Levon oli mukana osakkaana ja perustajana Tampereen Pellava- ja Rautateollisuus Oy:ssä sekä Suomen Yhdyspankissa. Hän oli myös mukana laivanrakennus- ja varustamotoiminnassa sekä kuului Pohjanmaan Höyrylaivayhtiön, Vaasan Höyrylaivaosakeyhtiön ja Vaasan-Pohjanmeren Höyrylaiva-osakeyhtiön perustajiin. Levon kuoli elokuussa 1875 halvauskohtauksen saatuaan.
Vaasassa on kaksi Levonin rintakuvaa, jotka molemmat on tehnyt kuvanveistäjä Lauri Leppänen (1895–1977). Vanhempi rintakuva on kaupungintalon puistossa ja se paljastettiin Vaasan Höyrymylly Oy:n 100-vuotisjuhlien yhteydessä 1949. Toinen rintakuva löytyy Palosaaresta entisen Vaasan Puuvilla-Osakeyhtiön pääkonttorin edestä ja se paljastettiin 1956 Vaasan Puuvilla-Osakeyhtiön 100-vuotisjuhlien yhteydessä.
Kyttä ja koira
Kyttä ja koira ("Top Dog") on vuonna 1995 ensi-iltansa saanut toimintakomedia. Elokuvan ohjasi Aaron Norris ja pääosassa on Chuck Norris.
Elokuva kertoo poliisista Jake Wilderistä oman tien kulkijasta, joka ei mielestään tarvitse paria. Kuullessaan, että hän saa uuden parin, Jake ei tästä kovinkaan paljon iloitse - ainakaan silloin kun hän kuule että uusi pari on koira, Reno. Ensimmäiseksi tehtäväkseen he saavat tutkia Renon entisen omistajan murhaa. Murhan jäljet johdattavat uusnatsien luokse ja pian alkaa löytyä Jaken ja Renonkin yhteinen sävel.
Yrittäjyyskasvatus
Yrittäjyyskasvatus on nuorille suunnattua kasvatusta, joka edistää positiivista suhtautumista yrittäjyyteen. Yrittäjyyskasvatuksen tavoitteena on lisätä yrittäjyyttä yhteiskunnassa. Se on myös osa koulujen opetussuunnitelmia. Yrittäjyyskasvatus -termi sisältää sekä yrittäjyyden että kasvatuksen. Yrittäjyys on yrittäjyyskasvatuksen näkökulmasta innovatiivisuutta, hallittua riskinottoa, asioiden tapahtumaan saamista ja omistuksellisuutta. Sen voidaan nähdä koostuvan omaehtoisesta, ulkoisesta ja sisäisestä yrittäjyydestä, jotka yhdessä muodostavat kokonaisvaltaisen kuvan yrittäjyyden ajatuksellisista ja toiminnallisista ulottuvuuksista (Ristimäki 2004; Kyrö 1997). Suomen opetusministeriö kuvaa yrittäjyyden yksilön kyvyksi muuttaa ideat toiminnaksi. Yrittäjyys sisältää luovuuden, innovaatiokyvyn ja riskinoton, kyvyn suunnitella ja johtaa toimintaa tavoitteiden saavuttamiseksi. Yrittäjyyskasvatus on OPM määritelmän mukaan pääasiassa opetushallinnon alalla tehtävää yrittäjyyttä vahvistavaa laaja-alaista työtä, jota tekevät ja toimintaa tukevat opetustoimijoiden ohella myös useat työelämätahot ja järjestöt. Käytännön toimenpiteiden tavoitteena on lisätä myönteistä asennetta yrittäjyyteen, tietojen ja taitojen kehittäminen, uuden yrittäjyyden aikaan saaminen, henkilöstön osaamisen kehittäminen ja yrittäjämäinen toimintatapa. Yrittäjyyskasvatus perustuu elinikäiseen oppimiseen ja verkostomaiseen toimintatapaan.
Yrittäjyyskasvatuksen opettaminen on yleisesti erilaisten taitojen ja valmiuksien kehittämistä ja opettajat voivat joko suunnitella opetuksen itse tai käyttää valmiita toimintamalleja ja materiaaleja. Yrittäjyyskasvatus voidaan ymmärtää sekä opetuksen "sisällöksi" että opetuksessa käytettäväksi "menetelmäksi". Yrittäjyyskasvatuksen toimintatavat ovat mitä moninaisimmat, ja aihekokonaisuuden toteutukseen on saatavilla runsaasti tukea ja käytännön malleja. Opetuksen kokonaisvaltaiseen kehittämiseen voi saada ajatuksia ja vankkaa perustaa myös yrittäjyyskasvatukseen liittyvästä monitieteisestä tutkimuksesta.
Kyrö, P. 1997. Yrittäjyyden muodot ja tehtävä ajan murroksessa. Jyväskylä. ISBN 951-39-0007-X
Ristimäki, K. 2004. Yrittäjyyskasvatus. Yrityssanoma Oy. Järvenpää.
OPM 2009. Yrittäjyyskasvatuksen suuntaviivat. Opetusministeriön julkaisuja 2009:7. Koulutus- ja tiedepolitiikan osasto. Saatavissa: http://www.minedu.fi
The Octagon – hiljaiset tappajat
The Octagon – hiljaiset tappajat ("The Octagon") on vuonna 1980 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva. Elokuvan ohjasi Eric Karson ja pääosassa esiintyvät Chuck Norris, Karen Carlson ja Lee Van Cleef.
Scott Jamesin paha velipuoli Seikura on alkanut kouluttamaan terroristeja ninjoiksi. Pian kaupungissa alkaa tapahtumaan salaperäisiä murhia ja eräs nainen haluaa Jamesin henkivartijakseen. James ei suostu tehtävään, mutta ninjojen murhatessa naisen James epäilee sittenkin ninjojen olevan murhien takana ja lähtee selvittämään asiaa. Pian hänen epäilyksensä saavat vahvistuksen, kun hän kuulee Seikuran olevan kaiken takana.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Kari Salminen kutsuu "Octagonia" ”kelpo väkivaltaelokuvaksi” ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Valtion elokuvatarkastamo asetti elokuvalle ennakkotarkastuksessa 24.9.1980 ikärajan KK (Kokonaan kielletty), joten elokuvaa ei saanut laillisesti Suomessa levittää eikä esittää. Myöhemmin vuonna 1984 elokuvasta sallittiin K18 ikärajalla leikattu versio ja lopulta vuonna 1995 alkuperäinen, leikkaamaton versio sai tarkastamolta ikärajan K16.
Suoraa toimintaa
Suoraa toimintaa () on vuonna 1984 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva. Elokuvan ohjasi Joseph Zito ja pääosassa on Chuck Norris.
Elokuva kertoo eversti James Braddockista Vietnamin sodan veteraanista, jolla on jäänyt syviä henkisiä arpia tuosta helvetistä. Braddockille annetaan vaarallinen tehtävä johon hän suostuu, hänen täytyy pelastaa amerikkalaisia sotilaita ja tuoda heidät takaisin kotiin.
Ilta-Sanomien Harri-Ilmari Moilasen mukaan "Toimintajännäri sarjatulittaa itsensä pahnanpohjimmaisten joukkoon." "Video-oppaassa" vuodelta 1994 Sam Inkinen toteaa, ettei elokuva kuormita katsojaa liialla vaatimustasolla ja antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Grape (suku)
Grape-suku on saksalainen porvarissuku, joka on vaikuttanut myös Ruotsin ja Suomen Lapissa.
Suvun kantaisä Arendt Grape (k. n. 1600) oli panimonomistaja Lyypekissä. Hänen jälkeläisensä Arendt Grape perusti Pajalan Köngäseen Köngäksen ruukin. Sukuun kuuluu mm. Skaran piispa Karl-Gunnar Grape. Suomen puolella suku on osin talonpoikaistunut.
Grape-suvulla on vanha saksalainen porvarisvaakuna.
Suku aatelistui siirtyessään pohjoiseen päin Ruotsiin. Suvussa on mukana myös Mannerheim äitinsä puolelta. Grape suku jatkui Suomeen pohjoiseen ja erityisesti Iin Virkkulaan, jossa suvun nimi muutettiin Virkkulaksi. Iissä on Virkkulan vanha kartano ja useampia latorakennuksia.
Myöhemmin Grape/Virkkula suku lähti leviämään kohti Yli-Iistä koilliseen pohjoiseen päin, Tannilaan.
Kuopion Kaupunkilehti
Kuopion Kaupunkilehti on Kuopion ja Siilinjärven alueella ilmestyvä ilmaisjakelulehti. Perjantain ja lauantain aikana jaettavaa lehteä jaetaan perusjakeluissa n. 55 000 kappaletta. Suurjakeluissa kappalemäärä on n. 60 000 kappaletta ja se jaetaan lisäksi Kuopion liitoskuntien taajamiin. Lehti on riippumaton ja puolueeton, sekä Kaupunkilehtien liiton jäsen.
Kuopion Kaupunkilehden ja Viikkosavon toimitukset yhdistettiin vuonna 2014. Lehtien yhteisenä päätoimittajana toimii Aija Pirinen. Vuonna 2017 lehti valittiin vuoden kaupunkilehdeksi Sanomalehtien liiton järjestämässä kaupunkilehtikilpailussa.
Sisäfilee
Sisäfilee eli sisäfile on pala lihaa, joka on leikattu tietystä osasta teuraseläimen ruhosta, useimmin naudasta, lampaasta tai porsaasta. Anatomisesti se on osa isoa lannelihasta (psoas major) joka ei tee kovin rankkaa työtä eläimen liikkuessa. Siksi se on mureinta lihaa.
Naudan sisäfilee on arvostettua herkkua, mutta myös kalleinta naudanlihaa. Siitä tehdään pihvejä, paksuja chateaubriandiksi kutsuttuja pihvejä tai sen voi paistaa uunissa kokonaisena
Aalia
Aalia, Alia, Aliya, Aliyah (, ) on feminiininen muoto nimestä Ali . Nimi esiintyy arabiassa, jossa "aliya" tarkoittaa 'ylevää', 'suurenmoista' - tai hepreassa, jossa se tarkoittaa 'nousemista' , millä viitataan juutalaisten paluumuuttoon Palestiinaan, alijaan. Profeetta Muhammedin vävyn Alin nimenä Aliyah on yleinen muslimien keskuudessa, mutta on levinnyt myös yleisempään käyttöön muualla, jossa sitä pidetään alkuperältään islamilaisena .
Väestörekisterikeskuksen mukaan Suomessa oli kesäkuun 2017 alkuun mennessä ollut kirjoilla noin 44 Aalia-nimistä naista ja alle 15 miestä. Alia-nimisiä naisia on noin 93 ja miehiä alle 25, Alya-nimisiä on alle 36 henkilöä. Aalia on myös sukunimi.
Invasion U.S.A.
Invasion U.S.A. on vuonna 1985 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva. Elokuvan ohjasi Joseph Zito ja pääosassa on Chuck Norris.
Terroristi Rostov suunnittelee levittävänsä kauhua Yhdysvaltoihin, mutta ennen lopullista suunnitelma toteuttamista hän yrittää tappaa entisen vihollisensa Matt Hunterin. Entinen CIA agentti asuu nykyisin Floridan suolla. Rostov lähtee joukkoineen tuhoamaan Hunterin kodin ja olettaa miehen olevan myös kuollut räjähdyksen seurauksena. Hunter kuitenkin selviää räjähdyksestä ja hyväksyy CIA:n antaman tehtävän napata Rostov. Hunterilla on vain yksi vaatimus; tappaa Rostov ja lopettaa sen seurauksena lopullisesti roiston terrorismin.
Leonid Hurwicz
Leonid Hurwicz (21. elokuuta 1917 Moskova, Venäjä – 24. kesäkuuta 2008 Minneapolis, Minnesota, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen taloustieteen emeritusprofessori Minnesotan yliopistossa. Hän oli ensimmäisiä mekanismin suunnittelun tutkijoita sekä peliteorian soveltajia taloustieteessä. Tästä työstä hänet palkittiin taloustieteen Nobelin palkinnolla vuonna 2007. Hurwicz oli 90 vuoden ikäisenä vanhempi kuin kukaan aikaisemmista taloustieteen tai varsinaisen Nobel-palkinnon saajista. Hän oli liian hauras matkustamaan Ruotsiin mutta sai palkintonsa suurlähettiläältä Yhdysvalloissa.
Hurwicz sai taloustieteen Nobelin Eric Maskinin ja Roger Myersonin kanssa työstä epätäydellisten markkinoiden analysointimenetelmien parissa. Heidän työnsä on auttanut kehittämään menetelmän resurssien allokointiin, joka ottaa huomioon saatavilla olevan informaation sekä osallistujien kannustimet.
Nokia 7610
Nokia 7610 on Nokian valmistama matkapuhelin. Se painaa 118 g ja sen mitat ovat 108,6 × 53 × 18,7 mm. Puhelimessa on yhden megapikselin kamera ja sillä on mahdollista kuvata kymmenen minuutin mittaisia videoita sekä muokata niitä. Puhelimessa on MP3-soitin ja puhelimen soittoääneksi voi valita myös oman MP3-äänen.
Gobustanin kansallispuisto
Gobustanin kansallispuisto on kansallispuisto Azerbaidžanissa Qobustanin länsiosassa noin 60 kilometriä Bakusta lounaaseen. Kansallispuisto perustettiin vuonna 1966, jolloin alue julistettiin Azerbaidžanin luonnonhistorialliseksi maamerkiksi. Tarkoituksena oli suojella alueen esihistoriallisia kalliopiirroksia, mutatulivuoria ja kaasukivialueita.
Kansallispuistossa on kolmella alueella noin 6 000 kalliopiirrosta, jotka ovat peräisin 4 000 vuoden ajalta. Alueilla on myös jälkiä asutuksesta ja hautapaikoista. Asukkaat elivät alueella märkänä aikana, joka seurasi viimeistä jääkautta, aina myöhäispaleoliittiselta kaudelta keskiajalle. Kalliopiirrosalueet valittiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2007.
Gobustan on ainoa paikka maailmasta, josta löytyy soivia kiviä (Gaval Dash). Kivet saavat aikaan tamburiinia muistuttavan äänen osuessaan koveraan kallioon. Kivet ovat muodostuneet alueen ilmaston, öljyn ja kaasun uniikista yhdistelmästä.
Mutatulivuoria on maailmassa yhteensä noin 1000. Näistä lähes 400 sijaitsee Azerbaidžanin rannikkoalueella. Vaikka tulivuoret eivät koskaan kasva tavanomaisten tulivuorien kokoiseksi, läpimitaltaan ne voivat olla jopa kilometrin pitkiä ja satoja metrejä korkeita. Yleensä mutatulivuoret ovat kuitenkin huomattavasti pienempiä. Suurimmat mutatulivuoret sijaitsevat Azerbaidžanissa. Ne ovat nimeltään Boyuk Khanizadagh ja Turaghai. 
Noin 20 vuoden välein mutatulivuori purkautuu syvällä maan alla luoden suuren räjähdyksen. Yleensä räjähdykset eivät ole vaarallisia ihmisille, koska mutatulivuoret sijaitsevat tarpeeksi kaukana asutuksesta.
Serra de airesinpaimenkoira
Serra de airesinpaimenkoira () on alkujaan Portugalista kotoisin oleva paimen- ja vahtikoira.
Serra de airesinpaimenkoira on keskikokoinen ja sen runko on pitkä. Ulkonäöltään rotu muistuttaa erehdyttävästi pyreneitten- ja katalonianpaimenkoiria. Serra de airesinpaimenkoiran pää on voimakas ja leveä, ei pitkä eikä pyöreä. Karva on pitkää, sileää ja hieman lainehtivaa. Rodulla ei ole aluskarvaa eikä alusvillaa.
Serra de airesinpaimenkoira on hyvin uskollinen omistajalleen, mutta vieraita kohtaan se voi olla varautunut. Rotu on hyvin älykäs ja eloisa. Serra de airesinpaimenkoiria käytetään seura-, vahti- ja harrastuskoirina.
Kalervo Hovi
Kalervo Hovi (s. 1942) on filosofian tohtori ja Turun yliopiston yleisen historian professori emeritus. Hänen erikoisalaansa on kansainvälisten suhteiden historia ja Puolan historia, mutta hän on julkaissut myös Baltian maiden historiaa käsitteleviä teoksia, muun muassa Tallinnan ravintolakulttuurista maailmansotien välisenä aikana. Hovin väitöskirja vuodelta 1975 käsitteli Ranskan Itä-Euroopan liittopolitiikan tulkintaa ensimmäisen maailmansodan lopussa ja jälkeen.
Hovi on opiskellut Turun yliopistossa 1963–1975. Hän oli Oulun yliopiston historian apulaisprofessori 1979–1983 ja Turun yliopiston yleisen historian apulaisprofessori 1983–1986.
Hovi toimi vuodesta 1986 Turun yliopiston yleisen historian professorina. Hän jäi virasta eläkkeelle 2007.
Lohikäärmeen tie
Lohikäärmeen tie ("Way of the Dragon", , "Meng long guo jiang") on vuonna 1972 ensi-iltansa saanut taisteluelokuva. Elokuvan ohjasi Bruce Lee ja hän näyttelee myös pääosaa.
Elokuva kertoo Roomassa asuvasta Chenistä joka pitää pientä ravintolaa. Mafia kuitenkin uhkaa lopettaa Chenin toimeentulot ja toimettomana hän pyytää apua hongkongilaiselta sedältään ja niinpä hän lähettää Chenin avuksi Tang Lungin. Kukaan ei ota aluksi tosissaan heikon oloista Tangia, mutta seuraavalla vierailullaan mafian jäsenet kokevat elämänsä yllätyksen kun huomaavat Tangin taistelutaidot ja tämän tappavat potkut ja lyönnit. Mafiapomo pyytää paikalle karatemestari Coltin jonka uskotaan voittavan Tangin ottelussa kuolemaan saakka.
Oriveden Ponnistus
Oriveden Ponnistus on vuonna 1908 perustettu yleisseura, jonka lajivalikoimaan kuuluvat yleisurheilu, suunnistus, hiihto, uinti ja lentopallo. Seura on menestynyt parhaiten naisten Lentopallon SM-liigassa, jossa OrPon liigajoukkue on ollut useasti mitaleilla aina 1990-luvun puolivälistä lähtien.
Lentopallo otettiin seuran lajiohjelmaan 1950-luvulla. Ensimmäisen kerran seura saavutti pääsarjatason paikan 1979. Kausi 2016–2017 oli seuran 31. pääsarjakausi. Seura on voittanut SM-kultaa vuonna 1997, hopeaa vuosina 1998, 2005, 2008, 2009, 2011 ja 2014 sekä pronssia vuosina 1981, 2004, 2007, 2010, 2016 ja 2017. Suomen cupin joukkue voitti vuosina 1996, 1997 ja 2018. Kaudella 2011–2012 ja 2012–2013 OrPo sijoittui Suomen Cupissa toiseksi.
Vine Deloria, Jr.
Vine Deloria, Jr. (26. maaliskuuta 1933 – 13. marraskuuta 2005) oli yhdysvaltalainen ajattelija, kirjailija ja aktivisti.
Vine Deloria Jr. oli syntyjään Oglala-Siouxintiaani. Käytyään peruskoulunsa reservaatissa hän kenties isänsä Vine Sr:n esimerkin innoittamana opiskeli teologian oppiarvoja muutamassakin eri yliopistossa, mutta hankki myös lakitieteen tutkinnon Coloradon yliopistosta 1970. Sittemmin hän opetti Arizonan (1978–1990) ja Coloradon yliopistoissa (1990–2000).
Vine Deloria Jr:n kirjallinen tuotanto alkoi teoksesta Custer Died for Your Sins: An Indian Manifesto 1969, jossa hän kritisoi valkoisia niin intiaanien historian vääristelystä kuin näiden stereotypioita alkuperäisväestöstä nykyhetkenäkin. Erityisesti kritiikin kohteena olivat antropologit, minkä johdosta "Yhdysvaltain Antropologinen Yhdistys" järjestikin paneelikeskustelun kirjan johdosta. Muu kirjallinen tuotanto koostuu noin 20 teoksesta, käsitellen mm. intiaanien asemaa USA:n koulutusjärjestelmässä, kritiikkiä valkoisten antrolopogien näkemyksiin intiaanien alkuperästä ja uskonnollis-mystisiä aiheita.
Monien Amerikan alkuperäisasukkaiden tapaan Vine Deloria Jr. ei hyväksynyt intiaanien alkuperästä länsimaisessa arkeologiassa pitkään vallalla ollutta näkemystä, jonka mukaan ns. paleointiaanit olisivat siirtyneet jääkauden aikaisen Beringian maakannaksen kautta Aasiasta Alaskaan. Sen sijaan hän uskoi ihmiskunnan saaneen alkunsa Uuden mantereen puolella.
Deloria Jr:a pidetään kenties merkittävimpänä Yhdysvaltain intiaanien joukosta nousseena ajattelijana. Toisaalta hänen on arvosteltu tuotannossaan syyllistyneen juuri samaan kuin mistä hän kristillis-juutalaista perinnettä kritisoi: tosiseikkojen ja faktojen sivuuttamisesta mikäli nämä eivät sopineet yksiin halutun uskomusjärjestelmän tai traditioiden kanssa. Hänen ajatuksillaan ja käsityksillään katsotaan joka tapauksessa olleen myös merkittävästi poliittista vaikutusta, esimerkiksi edesauttaneen AIM:n (American Indian Movement) syntyä 1970-luvulla.
Sitaatti:
Vigan
Vigan on viidennen luokan kaupunki Ilocos Surin provinssissa Filippiineillä. Se on provinssin pääkaupunki. Kaupunki sijaitsee Luzonin saaren länsirannikolla Etelä-Kiinan meren rannalla. Kaupungissa on noin 50 000 asukasta (2010).
Kahdessa kirjeessä kenraalikuvernööri Guido de Lavezares mainitsee Espanjan kuninkaalle Filip III:lle: "Tuntuisi parhaalta lähettää kapteeni Don Juan de Salcedo 70–80 miehen kanssa Los Ilocanon rannikolle Bigan-nimisen joen rannalle". Salcedo lähti purjehdukselle Manilasta 20. toukokuuta 1572 ja saapui Viganiin 12. kesäkuuta 1572. Menestyksekkäiden pohjoiseen suuntautuneiden tutkimusmatkojen jälkeen Salcedo perusti paikalle kaupungin nimellä "Villa Fernandina de Vigan" Filipin nelivuotiaan pojan prinssi Ferndinandin mukaan.
Vigan on hallinnollisesti jaettu 39 barangay'hin.
Vigan valittiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1999. Kaupunki on parhaiten säilynyt Espanjan siirtomaakaupunki Aasiassa. Sen arkkitehtuuri on saanut kulttuurisia vaikutteita niin Filippiineiltä, Kiinasta kuin Euroopastakin.
Nelosen uutiset
Nelosen uutiset oli "Helsingin Sanomien" televisiokanava Neloselle tuottama uutislähetys. Ensimmäisen kerran Nelosen uutisia lähetettiin 11. tammikuuta 1998. Viimeinen uutislähetys lähetettiin 6. tammikuuta 2014. Ensimmäisen ja viimeisen lähetyksen ankkurina toimi Mikko Hirvonen. "Nelosen uutiset" korvasi Nelosella "HS-uutiset".
Nelosen uutisten alkuvuosina päälähetyksen yhteydessä oli arkisin haastatteluohjelma "20.20", joka alkoi nimensä mukaiseen aikaan. Myöhemmin "20.20" lakkautettiin, ja sen tilalle tuli "Taloussanomien" toimittamat "Talousuutiset". Myöhemmin myös "Talousuutiset" lopetettiin.
Pääuutislähetyksen alkamisaika oli alkujaan kello 20.00. 8. tammikuuta 2007 pääuutislähetys sai uuden alkamisajan, kello 19.30. 20. huhtikuuta 2009 alkaen uutiset lähetettiin kello 18.45. Muutoksen yhteydessä "Nelosen uutiset" irtisanoi 21 ihmistä. Helsingin Tehtaankadulla sijainneessa Nelosen uutistoimituksessa työskenteli vuonna 2010 runsaat 20 toimittajaa. Uutisten toimitus sai skuuppeja erityisesti rikos- ja oikeustapauksista, jotka olivat usein Susanna Reinbothin tai rikostoimittaja Pekka Lehtisen työn tulosta. 3. joulukuuta 2012 lähtien Nelosen uutisten pääuutislähetys lähetettiin joka päivä kello 18.30.
Marraskuussa 2011 ilmoitettiin, että Nelosen uutistoimitus ja "Helsingin Sanomien" uutistoimitus yhdistyvät. Nelosen uutistoimitus yhdistettiin vuonna 2012 joulukuussa "Helsingin Sanomien" toimitukseen, ja samalla "Nelosen uutiset" muuttivat Helsingin Tehtaankadulta Sanomataloon. "Helsingin Sanomien" ja "Nelosen uutisten" yhdistymisen myötä uutislähetys siirtyi "Helsingin Sanomien" tuotannoksi, Nelosen uutislähetysten taustajoukoissa oli noin 300 journalistia ja uutislähetyksen kestoaika piteni noin 30 minuuttiin. Yhdistymisen seurauksena työntekijöiden tarve väheni, ja "Helsingin Sanomat" aloitti yt-neuvottelut syksyllä 2013.
Nelosen sääohjelma esitettiin joka päivä kello 18.50 uutisten jälkeen ja vaihtelevina aikoina myöhäisuutisten jälkeen. Arkisin "Nelosen sää" esitettiin vaihtelevina kellonaikoina myös iltapäivisin.
Myöhäislähetyksen alkamisaika oli alun perin kello 23.00 paitsi perjantaisin, lauantaisin ja sunnuntaisin illan elokuvan jälkeen, kuitenkin aikaisintaan kello 23.00. Myöhemmin myöhäislähetyksen alkamisaika riippui muusta ohjelmistosta. Joskus myöhäislähetys saattoi jäädä kokonaan pois ohjelmistosta, varsinkin jos illalla esitettiin elokuva, joka päättyi vasta kello 0.00 jälkeen.
Säästötoimenpiteisiin liittyvien yt-neuvottelujen seurauksena "Helsingin Sanomista" irtisanottiin tammikuussa 2014 yhteensä 37 työntekijää, joista osa oli Nelosesta. Julkisuuteen tulleita nimiä olivat päätoimittaja Eero Hyvönen sekä uutisankkurit Marco Bjurström ja Katja Ståhl.
Silmä silmästä (vuoden 1981 elokuva)
Silmä silmästä () on vuonna 1981 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva. Elokuvan ohjasi Steve Carver ja pääosissa ovat Chuck Norris ja Christopher Lee.
Elokuva kertoo sanfranciscolaisesta poliisista Sean Kanesta, joka joutuu parinsa kanssa väijytykseen ja Kanelle tärkeä työpari kuolee. Tämän seurauksena Kane ja hänen pomonsa Stevens suuttuvat toisilleen ja Kane näkee parhaaksi lopettaa koko työnsä poliisina. Tämän jälkeen Kanella on enää vain yksi tehtävä: etsiä työparinsa murhaaja, keinoja kaihtamatta. Eräs Kanen tuntema reportteri tapetaan ja Kane huomaa näissä kahdessa murhassa jotakin samaa.
Jättihauki
Jättihauki ("Esox masquinongy") on suurikokoinen pohjoisamerikkalainen sisävesikala, haukien heimon suurin laji. Sen normaali pituus on 70–120 senttimetriä, mutta se voi kasvaa jopa kaksimetriseksi. Toisin kuin Suomessakin yleisellä hauella ("Esox lucius") sen pohjaväri on vaalea ja kuviointi tumma.
Jättihaukia tavataan Pohjois-Amerikassa Suurten järvien ja Mississippin vesistöissä. Sitä on istutettu myös muihin Pohjois-Amerikan vesistöihin.
Jättihauki suosii kirkasvetisiä, runsaskasvisia vesistöjä, koska se saalistaa sukulaistensa tavoin väijyksistä. Se syö kaloja sekä toisinaan myös vesilintuja, sammakoita ja vesinisäkkäitä. Se itse on suosittu saalis vapaa-ajan kalastajille.
Jättihaukien kutuaika on maalis-huhtikuussa. Ne kutevat vuosittain samoille paikoille rannikkovesiin, koiraat ensin ja naaraat perässä. Jättihauki voi myös risteytyä hauen kanssa. Risteymä on hedelmätön.
Sauli Sinkkonen
Sauli Sinkkonen (s. 1989 Äetsä) on suomalainen lentopalloilija. Ennen ulkomaille lähtöään Sinkkonen pelasi yhdeksän kautta Iskun riveissä Tampereella.
Urallaan äetsäläinen on voittanut kahdesti SM-pronssia (2009, 2011) sekä kertaalleen Suomen Cupin kullan (2011) ja hopean (2008).
Vuonna 2011 Sinkkonen debytoi Suomen miesten lentopallomaajoukkueessa. Neljän vuoden tauon jälkeen hän palasi maajoukkuepaitaan kesällä 2015 ja esiintyi myöhemmin syksyn 2015 EM-kisoissa. Miesten maaotteluita Sinkkoselle on kertynyt ennen vuoden 2018 MM-kisoja kaikkiaan 93.
Sinkkonen kuului juniorivuosinaan oman ikäluokkansa nuorten maajoukkueryhmään. Hän opiskeli Lentopalloliiton valmennuskeskuksessa Kuortaneella lukiovuodet, minkä jälkeen hän hän siirtyi Iskun riveihin lentopalloliigaan. 1-sarjassa Sinkkonen on pelannut Kuortaneen lisäksi A-Volleyn (nyk. Akaa Volleyn) mukana. Liigadebyyttinsä Sinkkonen teki kaudella 2007-08. Kaikkiaan hän esiintyi kauden aikana kolmen eri joukkueen paidassa. Iskun lisäksi Sinkkonen pelasi Kuortaneen riveissä 1-sarjaa ja ajoittain A-Volleyssa 2-sarjaa. Iskussa Sinkkonen pelasi alun perin kehityspelaajasopimuksen turvin. Vuonna 2008 Sinkkonen valittiin kauden miesjunioriksi.
Sinkkonen teki A-maajoukkuedebyyttinsä kesällä 2011 lentopallon Maailmanliigassa. Startti oli nuorukaiselle mallikas ja mieleenpainuva, kun Suomi kukisti lajin suuriin kuuluvan Serbian Maailmanliigan ottelussa vieraskentällä. Kesän 2011 jälkeen Sinkkonen oli sivussa maajoukkuetehtävistä. Häntä ei ei kirjauttanut tililleen yhtään maaottelua neljään vuoteen. Sinkkonen palasi maajoukkueryhmään kesällä 2015. Äetsästä lähtöisin olevan keskitorjujan otteet olivat muutaman vuoden tauon jälkeen palanneet takaisin maajoukkuevalintaan vaadittavalle tasolle. Ensimmäisen kerran maajoukkueen päävalmentaja Tuomas Sammelvuo lähestyi Sinkkosta marraskuussa 2014. Sinkkonen sai päävalmentajan kanssa käydyn juttutuokion lisää intoa tekemiseensä ja pelasi ehjän kauden seurajoukkueessaan. Keväällä 2015 tuli kutsu maajoukkueleiritykseen. Maailmanliigassa näyttöpaikka avautui keskiotorjuja Jukka Lehtosen loukkaannuttua. Sinkkonen pelasi kaikkiaan kuusi ottelua maajoukkuepaidassa kesällä 2015. Vahvat esiintymiset kesän Maailmanliigassa toivat hänelle myös valinnan syksyn 2015 EM-kisajoukkueeseen ja sittemmin olympiakarsintajoukkueeseen.
Sinkkonen pelasi toistaiseksi viimeisen kautensa kotimaisessa lentopalloliigassa 2015-16. A-maajoukkueen vakiopelaajaksi noussut äetsäläiskasvatti solmi kesällä 2016 uransa ensimmäisen ammattilaissopimuksen ja siirtyi Belgian lentopalloliigassa pelaavan TopVolley Antwerpenin riveihin. Sinkkonen vakuutti debyyttikaudellaan Euroopan kentillä ja sai solmittua kaudeksi 2017-2018 sopimuksen Ranskan liigan hallitsevaan mestariin Chaumontiin. Hän voitti Chaumontin riveissä heti maan mestaruuden maan Super Cupissa, joka ratkaistaan yhdessä ottelussa vuosittain edelliskauden liiga- ja cup-mestarin välillä. Kausi päättyi hopeamitaliin.
Suomen luonnontieteelliset maakunnat
Suomen luonnontieteelliset maakunnat ovat luonnonmaantieteellisiä, eliömaantieteellisiä tai luonnonhistoriallisia suuralueita, joihin Suomi vakiintuneesti jaetaan. Niiden rajat pyrkivät jakamaan Suomen biogeografisiin kokonaisuuksiin, jotka poikkeavat toisistaan eliöstöltään ja ilmasto-olosuhteiltaan. Eräiltä osin myös maaston topografian piirteet (järvien ja harjujen geomorfologia) ovat ohjanneet näiden alueiden muodostusta.
Luonnonmaantieteellisten maakuntien rajat eivät suurelta osiltaan vastaa mitään nykyisiä hallinnollisia rajoja. Alkujaan ne määriteltiin siten, että muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta vielä vuonna 1930 jokainen Suomen kunta kuului kokonaisuudessaan samaan luonnonhistorialliseen maakuntaan, mutta myöhemmin tehtyjen kuntaliitosten vuoksi näin ei nykyään läheskään kaikkialla ole.
Ainakin kasvillisuus- ja hyönteiskartoitukset ovat pitkään perustuneet luonnonmaakuntien alueilta tehtyihin "maakuntahavaintoihin". Niitä ovat käyttäneet myös lintuharrastajat pesäkorteissaan sekä sienitutkijat.
Luonnontieteellisessä keskusmuseossa säilytetään suurimittakaavaisia pohjakarttoja, joihin Suomen luonnontieteelliset maakuntarajat on piirretty.Alkujaan myös Karjalan kannas ja Petsamo luettiin omiksi luonnonmaantieteellisiksi maakunnikseen, mutta ne jäivät kokonaisuudessaan luovutetulle alueelle. Sen sijaan Laatokan-Karjalan luonnonmaantieteellisestä maakunnasta kuuluu Suomeen edelleen Parikkalan seutu, Rautjärven kunnasta Simpeleen alue sekä osa Tohmajärveä (entisen Pälkjärven pitäjän alue Suomen puolella).
Suomen luonnontieteellisiin maakuntiin kuuluineista alueista myös merkittävät osat Etelä- ja Pohjois-Karjalaa ja Kuusamoa sekä pienet osat Etelä-Savoa ja Inarin Lappia ovat jääneet nykyisen valtakunnanrajan taakse.
Lisäksi lukuisissa muissakin kasvi- ja hyönteiskirjoissa on sivun kokoon pienennettyjä versioita po. kartasta.
Eva Cederström
Eva Kristina Cederström (15. syyskuuta 1909 Tampere – 1. kesäkuuta 1995) oli suomalainen taidemaalari. Hänet tunnetaan kuulaan sinisistä, kubistisista ja pelkistetyistä maalauksistaan.
Cederström opiskeli Viipurin taiteenystäväin piirustuskoulussa 1931–1933 ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1933–1937 ja 1938. Vuonna 1951 hän opiskeli Pariisissa Académie André Lhotessa ja Académie de la Grande Chaumièressa Pariisissa 1951.
Cederström debytoi taiteilijana Helsingissä 1938 ja voitti samana vuonna ensimmäisen palkinnon dukaattikilpailussa. Hän toimi opettajana Vapaassa taidekoulussa 1947–1948 ja Suomen Taideakatemian koulussa 1965–1974. Cederström sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1959, valtion taidepalkinnon 1980 ja professorin arvonimen 1982. Cederströmin arkisto lahjoitettiin Kuvataiteen keskusarkistolle vuonna 2003.
Cederstömin vanhemmat olivat filosofian tohtori Emil Cederström ja Katri Cederström, o.s. Kopsa. Hänen tyttärensä on elokuvaohjaaja Kanerva Cederström.
Jääkärin morsian (vuoden 1931 elokuva)
Jääkärin morsian on Kalle Kaarnan ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1931. Se perustuu Sam Sihvon samannimiseen näytelmään. Pääosissa olivat Hanna Taini ja Tauno Palo. Elokuva kuvattiin talvella 1931 Helsingissä ja Hangossa. Risto Orko ohjasi "Jääkärin morsiamesta" oman versionsa vuonna 1938.
Tauno Palo (alkuteksteissä nimellä Tauno Brännäs) esiintyi ensimmäisessä elokuvaroolissaan. Hän oli toiminut teatterissa iltanäyttelijänä eikä ollut ollut edes avustajana yhdessäkään elokuvassa.
Elokuvaa pidettiin vuosikymmeniä kadonneena, sillä sen uskottiin tuhoutuneen tulipalossa. Elokuvasta löytyi muutamia keloja helsinkiläisestä kellarista vuonna 1990. Kahdeksasta kelasta löytyivät 1, 3–6 ja 8, viimeksi mainittu ilman ääntä. Vuonna 1997 Yhdysvalloista lähetettiin täydellinen esityskopio elokuvasta.
On vuosi 1915, ja viisi suomalaista miestä hiihtää Ruotsiin Pohjanlahden kautta tarkoituksena päästä Saksaan saamaan jääkärikoulutusta. Miesten joukossa on 27. jääkäripataljoonaan kuuluvat Martti ja Kalpa, jotka joutuvat mukaan taisteluihin. Reservissä joukot viettävät vapaa-aikaansa Kulta-ankkuri -nimisessä kahvilassa, jonka omistaa Sonja Strand. Sonjan kapteenimies palvelee Venäjän armeijassa, ja Sonjalla on suhde paroni von Lichtensteiniin, joka käyttää naista hyväkseen ja vakoilee Venäjälle kayttäen sanansaattajanaan juutalaista Isakia.
Sabina, joka on Varsovan oopperan tanssijatar, on kadonneita vanhempia etsiessään joutunut pakkotyövankeuteen. Paroni Lichtenstein löytää hänet ja tuo Sonjan luo. Strand palkkaa hänet tanssijaksi kahvilaansa, ja Sabinasta tulee suosittu vetonaula. Erään tanssin jälkeen hän tutustuu Marttiin, ja heidän välilleen syntyy romanssi. Martin pataljoona joutuu takaisin rintamalle, kun venäläiset valmistelevat suurhyökkäystä. Taistelussa Martti haavoittuu ja venäläisten joukossa oleva Sonjan mies kuolee. Kun Martti on toipunut vammoistaan, hän lähtee tiedusteluretkelle ja löytää Strandin ruumiin ja sen vierestä muistikirjan ja Sonjan valokuvan.
Isakin välittämät vakoilupaperit joutuvat Sonjalle, joka kieltäytyy enää avustamasta paronia, joka on tehnyt hänestä "kunniattoman aviovaimon". Martti palaa rintamalta ja antaa Sonjalle hänen miehensä muistikirjan. Sonja tekee itsemurhan: jäähyväisviestissään hän pyytää Marttia huolehtimaan Sabinasta ja varoittaa paronista ja Isakista. Martti löytää vakoilupaperit ja lähtee ilmoittamaan Sonjan kuolemasta. Von Lichtenstein onnistuu kuitenkin lavastamaan Martin syylliseksi ryöstömurhaan.
Paroni uskottelee Sabinalle tämän isän olevan sairaana ja aikoo viedä Sabinan mukanaan. Von Lichtensteinin vakoilutehtävä on tällä välin paljastunut ja Martti vapautetaan. Hän menee pelastamaan Sabinan paronilta, joka vangitaan.
Kanerva Cederström
Eva Kanerva Cederström (s. 22. huhtikuuta 1949 Helsinki) on suomalainen elokuvaohjaaja, joka on tehnyt erityisesti dokumenttielokuvia. Vuonna 2001 hänet palkittiin elokuvataiteen valtionpalkinnolla.
Cederström toimi Helsingin Taideteollisessa Korkeakoulussa dokumenttielokuvan professorina vuosina 2003–2010. Hänen äitinsä oli taidemaalari Eva Cederström.
Vuonna 1988 Cederström ohjasi dokumenttielokuvan "Lenin-setä asuu Venäjällä", joka palkittiin Tampereen elokuvajuhlilla kotimaisen kilpailun pääpalkinnolla. Vuonna 1989 ilmestyi Laila Kinnusesta kertova tv-dokumentti "Laila", jonka Cederström käsikirjoitti ja ohjasi yhdessä Riikka Tannerin kanssa. Vuonna 1991 Cederström palkittiin jälleen Tampereen elokuvajuhlilla parhaasta kotimaisesta elokuvasta "Kaksi enoa".
Cederströmin muita ohjauksia ovat muun muassa Tove Janssonin ja Tuulikki Pietilän maailmanympärimatkasta kertova Pietilän kuvaamaan kaitafilmimateriaaliin perustuva "Matkalla Toven kanssa" (1993). Vuonna 1998 valmistui Cederströmin ja Riikka Tannerin dokumenttielokuva "Haru – yksinäisten saari", joka perustui Janssonin ja Pietilän vuosina 1970–1991 kuvaamaan kaitafilmimateriaaliin. Cederström palasi Janssonin ja Pietilän matkoihin jälleen vuonna 2004 elokuvaesseellä "Tove ja Tooti Euroopassa".
Vuonna 1994 ilmestyi Cederströmin ohjaus "Työttömän pöytäkirja", joka oli työttömän naisen päiväkirjaan pohjautuva dokumenttielokuva. Se palkittiin ilmestymisvuonna Suomen elokuvakontaktin Kettu-palkinnolla.
Siperian vankileireistä kertova "Trans-Siberia – Merkintöjä vankileireiltä" ilmestyi vuonna 1999.
Cederströmin viimeisin ohjaus "Erikoisia tapauksia" on vuodelta 2008.
Matti Summanen
Matti Summanen (s. 24. helmikuuta 1937, Taipalsaari) on suomalainen kirjailija, opettaja ja kriitikko.
Summanen valmistui kansakoulunopettajaksi 1961 ja toimi luokanopettajana eläkkeelle jäämiseensä saakka 1998. Summanen aloitti kirjailijan uransa romaanilla "Haukka lentää" (1971) jolla hän voitti myös J. H. Erkon palkinnon. Summasen romaanit käsittelvät sodan vaikutusta ihmisten elämään ja sukupolvien välisiä ristiriitoja.
Vantaalla asuva Summanen on naimisissa kirjailija Anelma Järvenpää-Summasen kanssa. Hän on toimittanut kirjoittajakouluttajana pitäen kirjoittajakursseja useissa kansanopistoissa ja Joutsenon Taidekesä-tapahtumissa.
Näyttelijä Petteri Summanen on Matti Summasen veljenpoika.
Galois’n ryhmä
Matematiikassa Galois’n ryhmä on ryhmä, joka liittyy tietyntyyppisiin kuntalaajennuksiin. Kuntalaajennusten tutkiminen Galois’n ryhmien ja niihin liittyvien polynomien avulla on nimeltään Galois’n teoria. Teoria ja ryhmät on nimetty Évariste Galois’n mukaan.
Olkoon "E" "F":n kuntalaajennus. Tarkastellaan kaikkien "E"/"F":n automorfismien joukkoa. Tämä muodostaa ryhmän funktioiden yhdistämisen suhteen ja sitä merkitään Aut("E"/"F").
Jos "E"/"F" on Galois’n laajennus, sanotaan, että Aut("E"/"F") on kyseisen laajennuksen Galois’n ryhmä ja sitä merkitään yleensä Gal("E"/"F").