hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Satelliitintorjunta-ase
Satelliittintorjunta-ase (engl. ASAT, "Anti-Satellite") on ase, jolla tuhotaan keinotekoisia satelliitteja. Sodan sattuessa sillä pyritään estämään tai häiritsemään vihollisen viestintää, satelliittipohjaista paikantamista, tiedustelua ja muita satelliitein toteutettuja sotilaallisesti hyödyllisiä toimintoja.
Monesti satelliitintorjunta-ase on ohjus tai toinen satelliitti ("tappajasatelliitti").
Kiinan kansantasavalta teki 11. tammikuuta 2007 kokeen, jossa Feng-Yun-sääsatelliitti tuhottiin ballistisen ohjuksen kantamalla kineettisellä kärjellä, joka tuhosi satelliitin 800 km:n korkeudella. Kiinalaiset eivät myöntäneet eivätkä kieltäneet tehneensä koetta, mutta jos sellainen tapahtui, se oli ensimmäinen satelliittien tuhoamiskoe sitten 1980-luvun, jolloin Yhdysvallat ja Neuvostoliitto tekivät omia kokeitaan.
Yhdysvallat teki 21. helmikuuta 2008 Tyynellämerellä kokeen, jossa risteilijä USS Lake Erielta laukaistulla SM-3-ohjuksella tuhottiin putoamassa ollut tiedustelusatelliitti. Yhdysvallat väitti satelliitin rakettipolttoaineen aiheuttavan terveyshaittoja. Venäjä ja Kiina pitivät sitä peiteltynä satelliitintorjuntaohjuksen kokeena.
Gijón
Gijón [hi'hon] (asturiaksi Xixón) on Asturian itsehallintoalueella, Espanjan pohjoisrannikolla, sijaitseva satamakaupunki. Sen rantoja huuhtoo Biskajanlahti. 
Kaupungin nimi tulee latinan sanasta "saxonem", joka tarkoittaa kallioista. Kaupunki oli Rooman valtakunnan aikaan tärkeä alueellinen keskus. Sitä on asutettu varhaisimmista ajoista lähtien. Kaupungin satama, El Musel, on yksi Pohjois-Espanjan suurimpia.
Gijónissa asuu nykyisin noin 274 000 ihmistä (2015), ja se on Asturian väkirikkain kaupunki. Se on pinta-alaltaan 181,6 neliökilometrin suuruinen (1,71 prosenttia Asturian pinta-alasta), ja sen asukastiheys on noin 1 500 asukasta neliökilometriä kohden. Kaupungin korkein kohta on 672 metrin korkeuteen kohoava Peña de los Cuatro Jueces.
Noin kolmen kilometrin päässä Gijónin keskustasta sijaitsee Espanjan pinta-alaltaan suurin rakennus Universidad Laboral de Gijón (asturiaksi Universidá Llaboral de Xixón). Francisco Francon aikakaudella 1946–1956 rakennettu rakennusryhmä, joka käsittää myös kirkon ja teatterin, on 270 000 neliömetrin suuruinen.
Gijónin kaupunginvaltuusto koostuu 26 paikasta sekä kaupunginjohtajasta. Nykyinen kaupunginjohtaja on Carmen Moriyón, joka edustaa Foro Asturias -puoluetta, vuoden 2015 kunnallisvaalien suurinta puoluetta. Toiseksi suurin puolue on PSOE.
Gijónista on kotoisin jalkapalloseura Sporting Gijón, joka pelaa Espanjan korkeimmalla sarjatasolla La Ligassa. Sen kasvatteja on muun muassa Espanjan jalkapallomaajoukkueen entinen tähtihyökkääjä David Villa.
Uutisraivooja
Uutisraivooja on suomalaisen kuplettilaulaja ja satiirikon Jaakko Tepon vuonna 1993 julkaistu studioalbumi. Albumin julkaisi Hupijuttu Oy.
Poptori teki albumista uusintajulkaisun vuonna 2002.
Olib
Olib on Kroatiaan kuuluva saari Adrianmerellä. Se sijaitsee Dalmatian pohjoisosissa, Zadarin luoteis-, Pagin lounais-, Lošinjin kaakkois- ja Silban itäpuolella.
Olib mainittiin ensimmäistä kertaa asiakirjoissa 900-luvulla, jolloin se tunnettiin nimellä Aloep. Kroaatit asettuivat saarelle 1400-luvun loppupuolella.
Olibin pinta-ala on 25,63 km². Vakituisia asukkaita on noin 120 (2005). Saaren tuotteita ovat muiden muassa viini, oliiviöljy ja juusto. Makean veden lähteitä ei ole.
FOBS
FOBS (, osittain maata kiertävän radan pommitusjärjestelmä) on avaruuspommitusjärjestelmä, jossa raketti laukaisee taistelukärjen maata kiertävälle radalle. Neuvostoliitto suunnitteli järjestelmää 1960-luvulla. Järjestelmän tarkoitus oli laukaista ydinkärkiohjus matalalle Maan kiertoradalle (LEO), josta paluulaite palaisi takaisin maahan. Järjestelmällä oli rajoittamaton kantomatka, eikä sen lentoreittiä tai kohdetta voinut laskea laukaisun tapahtuessa.
Etelänavan yli lentävän FOBS-ohjuksen tarkoitus oli kiertää Pohjois-Amerikan ilmapuolustuskeskuksen NORAD:n pohjoisnavan suunnassa Venäjälle päin osoittavat ennakkovaroitustutkat, joiden tarkoitus oli varoittaa ohjushyökkäyksestä.
Neuvostoliiton FOBS-järjestelmän ohjus oli tyypiltään R-36-O Tsiklon (Tsyklon) 8K69, joka tunnetaan lännessä nimellä F-1r FOBS. FOBS:n pohjaraketti on SS-9 Scarp Mod 3.
Ohjusta käytettäessä taistelukärki putoaa kohteeseensa ennen täyttä ratakierrosta. Tavallinen mannertenvälinen ohjus ei nouse maata kiertävälle satelliittiradalle kuten FOBS vaan lentää noin 8000–15000 km:n matkan ballistisella radalla.
FOBS:ia alettiin tutkia 1962, ja testaus alkoi joulukuussa 1965. FOBS:ia testattiin 1966–1971, mutta kokeet epäonnistuivat monta kertaa. FOBS:ia testattiin Neuvostoliitossa 1966 pari kertaa epäonnistuen, enemmän testejä tehtiin 1967 lennättämällä FOBS:in kärkeä miltei napojen ympäri kiertävällä radalla. Järjestelmä oli valmiina marraskuussa 1968. FOBS:in kolmas vaihe oli nimeltään OR-36.
FOBS:in rajoituksia ovat mm. pieni tarkkuus ja alttius toimintahäiriöille. R-36-O FOBS:in tarkkuus CEP on venäläisten lähteiden mukaan 1100 m, mutta läntisten tietojen mukaan vain 1800–5500 m. Taistelukärki oli 1–5 megatonnia.
FOBS kiellettiin 1970-luvun lopuilla SALT II-sopimuksessa, ja sen kehitys lopetettiin 1983.
Alice Nine
Alice Nine. (アリス九號。) on japanilainen visual kei -yhtye, jonka jäsenet ovat Shou (laulu), Hiroto (ensimmäinen kitara), Tora (toinen kitara), Saga (basso) ja Nao (rummut). Yhtye on allekirjoittanut levysopimuksen PS Companyn ("Peace and Smile Company") kanssa.
Rumpali Nao perusti Alice Nine. -yhtyeen vuonna 2004 ja heidän ensimmäinen konserttinsa pidettiin Ikebukuro Cyber:ssä 11. toukokuuta 2004. Ensimmäinen single Namae wa, Imada Muhi (名前は、未だ無ひ。) tuli kauppoihin 5. heinäkuuta 2004.
Muutaman konsertin jälkeen he rupesivat kiertelemään toisten yhtyeiden kanssa sekä osallistuivat Peace & Smile Carnival tour 2005 -kiertueelle, joka kesti 10 päivää ja kiersi ympäri Japania.
Namae wa, Imada Muhi [first press] 名前は、未だ無ひ。 (2004)
Gin no Tsuki Kuroi Hoshi 銀の月 黒い星 (2005)
Yami ni Chiru Sakura 闇ニ散ル桜 (2005)
Yuri wa aoku saite 百合は蒼く咲いて(2005)
Kowloon Nine Heads Rodeo Show 九龍 -NINE HEADS RODEO SHOW (2006)
Fantasy (2006)
Akatsuki/Ikuoku no Chandelier 暁/幾億のシャンデリア (2006)
Number Six (2006)
Blue Planet (2006)
JEWELS (2007)
White Prayer(2007)
Tsubasa. (2007)
MIRROR BALL (2008)
RAINBOWS (2008)
CROSS GAME (2008)
Gion Shouja No Kane ga Naru 祇園盛者の鐘が為る (2004)
ALICE IN WONDEЯLAND (2005)
Kasou mushou shi 華想夢想紙 (2005)
Zekkeishoku 絶景色 (2006)
Alpha (2007)
VANDALIZE (2009)
Jau’ad Gharib
Jau’ad Gharib (s. 22. toukokuuta 1972 Khénifra, Marokko) on marokkolainen kestävyysjuoksija, joka on erikoistunut maratonjuoksuun.
Gharib aloitti kansainvälisen kilpauransa 2001, jolloin hän voitti Välimeren kilpailuissa 10 000 metrin juoksun. Samana vuonna hän oli Edmontonin MM-kilpailuissa 10 000 metrillä yhdestoista ja puolimaratonin MM-kilpailuissa Bristolissa yhdeksäs. Vuonna 2002 hän oli kymmenes Dublinin maastojuoksun MM-kilpailuissa pitkällä matkalla. Hän sijoittui Afrikan mestaruuskilpailuissa kahdeksanneksi 10 000 metrillä ja voitti hopeaa Brysselissä puolimaratonin MM-kilpailuissa ajalla 1.00.42.
Kauden 2003 alussa Gharib sijoittui kahdenneksitoista Birminghamin sisäratojen MM-kilpailuissa 3 000 metrin juoksussa. Kaksi viikkoa myöhemmin hän oli Lausannessa maastojuoksun MM-kilpailuissa pitkällä matkalla kahdeskymmeneskolmas. Pariisin ulkoratojen MM-kilpailuissa hän voitti maratonin maailmanmestaruuden ajalla 2.08.31. Seuraavana vuonna hän oli Ateenan olympialaisissa yhdestoista. Gharib uusi maailmanmestaruutensa voittamalla Helsingin MM-kilpailuissa 2005 jälleen maratonjuoksun. Vuonna 2006 hän oli Lontoon maratonilla kahdeksas.
Pekingin olympialaisten maratonilla 2008 Gharib saavutti hopeaa ajalla 2.07.16, joka jäi vain 14 sekuntia hänen ennätyksestään. Vuoden 2009 Lontoon maratonilla hän sijoittui ennätyksellään 2.05.27 kolmanneksi häviten voittajalle Samuel Wanjirulle 17 sekuntia.
Jin-Roh: Susiprikaati
Jin-Roh: Susiprikaati (), (1998), on Hiroyuki Okiuran ohjaama anime-elokuva. Sen on käsikirjoittanut Mamoru Oshii, ja se pohjautuu hänen mangaansa "Kenrō Densetsu".
Elokuva on itsenäinen jatko-osa kahdelle muulle "Kenrō Densetsu" -mangaan pohjautuvalle näytelmäelokuvalle, "Akai Meganelle" ja "Kerberos ～StrayDog～ Jigoku no Bankenille", jotka Mamoru Oshii ohjasi itse. Koska kumpikaan elokuva ei menestynyt kovin hyvin, Bandai suostui tuottamaan elokuvan vain, jos Mamoru Oshii ei ohjaisi sitä. Niinpä Oshii valitsi tehtävään Okiuran, joka toimi pääanimoijana "Ghost in the Shell" -elokuvaa tehtäessä.
Elokuvan päähenkilö on Kazuki Fuse, nuori Kerberos-eliittijoukkojen sotilas, joka jahtaa ryhmänsä kanssa terroristeja mellakoiden keskellä. Fuse joutuu kuitenkin vastakkain "Punahilkan", Sect-terroristiryhmän nuoren pommittajatytön, kanssa. Fuse koettaa saada tyttöä laskemaan pomminsa, mutta tämä räjäyttää itsensä. Suojavarusteisiin pukeutunut Fuse selviää aivotäräyksellä.
Fuse joutuu oikeuden eteen, koska hänellä oli käsky ampua kohtaamansa terroristit ennen kuin he voivat räjäyttää pommeja. Hänet määrätään takaisin koulutukseen. Samaan aikaan hän kohtaa Kein, Punahilkan siskon. Heidän välilleen kehittyy suhde.
Fusen ollessa koulutuksessa Kerberos ja paikallinen poliisi ottavat yhteen, ja entinen Kerberoksen jäsen Henmi haluaa poliisien kanssa yhteistyössä mustamaalata Kerberoksen. Kei paljastuu poliisien jättämäksi syötiksi, jonka tehtävä oli houkutella Fuse yöllä museoon. Museossa hänen tuli antaa hänelle jotain — tarkoituksena on leimata Fuse, Kerberoksen luotettu sotilas, terroristiksi, joka ottaa vastaan pommeja Sectiltä Kein toimiessa lähettinä. Fuse kuitenkin huomaa museota vartioivat poliisit ja vie Kein pois sieltä poliisien saarron läpi.
Takaa-ajon jälkeen Fuse ja Kei päätyvät viemäreihin, missä salaperäiset miehet tuovat Fuselle täydellisen Kerberos-suojahaarniskan ja konekiväärin. Kein laukussa ollut lähetin opastaa poliisit viemäreihin, mutta he eivät aavista joutuvansa ansaan. Fuse tappaa heidät armotta, ja viimeiseksi petturillisen Henmin. Fuse paljastuu salaperäisen Susiprikaatin jäseneksi. Tämän Kerberoksen alajaoston tehtävä on suojella itse Kerberosta kaikin keinoin.
Lopussa Fuse, Kei ja Susiprikaatin miehet saapuvat hylätylle romupihalle. Fusen on määrä tappaa Kei, mutta hän epäröi, koska on kaikesta huolimatta kiintynyt häneen. Hachiro Tohbe, Susiprikaatin johtaja, siteeraa Punahilkka-satua, jota Kei luki Fuselle: "Ja niin susi söi Punahilkan."
Suomen sosialistinen työväentasavalta
Suomen sosialistinen työväentasavalta oli nimi, jota Suomesta käytettiin Neuvosto-Venäjän hallituksen eli kansankomissaarien neuvoston ja Suomen punaisen hallituksen eli kansanvaltuuskunnan 1. maaliskuuta 1918 solmimassa yhteistyösopimuksessa.
Nimitystä ”Suomen sosialistinen työväentasavalta” ehdotti sopimusneuvotteluiden yhteydessä kansankomissaarien neuvoston puheenjohtaja Vladimir Lenin. Kansanvaltuuskunnan hyväksymässä alkuperäisessä sopimusluonnoksessa oli sen sijaan esiintynyt nimitys "Suomen tasavalta". Suomen edustajat Edvard Gylling ja Oskari Tokoi hyväksyivät Leninin ehdottaman nimenmuutoksen ja se päätyi lopulliseen sopimustekstiin. Jälkeenpäin muu kansanvaltuuskunta moitti Gyllingiä ja Tokoita siitä, että nämä olivat antaneet Leninin päättää Suomen valtion nimestä.
”Suomen sosialistinen työväentasavalta” hajosi, kun valkoiset voittivat sisällissodan ja punaisten johtajat pakenivat Neuvosto-Venäjälle, jossa kansanvaltuuskunta lakkasi toimimasta.
Ruud Jolie
Rudolf "Ruud" Adrianus Jolie (s. 19. huhtikuuta 1976 Tilburg, Alankomaat) on Within Temptation -yhtyeen kitaristi.
Jolie syntyi vanhempiensa ainoaksi lapseksi Tilburgissa, Alankomaissa vuonna 1976. Ennen uraansa Within Temptationissa hän toimi yhtyeissä Brotherhood Foundation ja Vals Licht. Hän tapasi Within Temptationin jäsenet ensimmäistä kertaa Brotherhood Foundationin soittaessa Dynamo-festivaaleilla Tšekissä vuonna 1998. Hän liittyi Within Temptationiin vuonna 2001.
Jolie on maininnut lempiyhtyeikseen ja -artisteikseen Iron Maidenin, Pain of Salvationin, Opethin, Coheed and Cambrian, Alison Kraussin ja Nickel Creekin.
Puukeskus
Puukeskus Oy oli puupohjaisten tuotteiden ja rakennustarvikkeiden jälleenmyyjä, jolla oli Suomessa 23 toimipistettä, 3 Venäjällä sekä yksi tytäryhtiö Virossa. Vuonna 2014 se fuusioitui Starkki-rautakauppaketjun kanssa, ja maaliskuussa 2015 yhteiseksi uudeksi toiminimeksi otettiin Stark.
Puukeskus perustettiin vuonna 1929, ja siitä tuli osa UPM-konsernia vuonna 1977. UPM myi Puukeskus Oy:n sijoitusyhtiö Tritonille ja Puukeskuksen toimivalle johdolle syksyllä 2006, ja vuonna 2014 Puukeskus siirtyi Starkki-rautakauppaketjun omistajalle, tanskalaiselle DT Group A/S:lle. Puukeskus oli Suomen kolmanneksi suurin rakennustarvikkeita myyvä kauppa.
Espoo, Helsinki, Joensuu, Jyväskylä, Kajaani, Kokkola, Kouvola, Kuopio, Lahti, Lappeenranta, Lohja, Mikkeli, Oulu, Pori, Rovaniemi, Savonlinna, Seinäjoki, Tallinna, Tampere, Tornio, Turku, Vaasa, Vantaa.
Ballististen ohjusten torjuntaohjus
Ballististen ohjusten torjuntaohjus (, joka usein kirjoitetaan suomeksi ABM-ohjus) on ohjustentorjuntaohjus ballististen ohjusten, kuten mannertenvälisten ydinohjusten, torjuntaan.
Yhdysvalloissa alettiin tutkia ohjustorjuntaohjuksia toisen maailmansodan jälkeen 40-luvulla. Mutta varsinainen alku tapahtui 50-luvun lopuilla.
Yhdysvallat kehitteli ABM-järjestelmää 1950–1970-luvuilla muun muassa Nike Zeus-ohjuksen pohjalta.. Näitä varhaisia torjuntaohjuksia rasitti mm tuon aikaisten tietokoneiden hitaus. Torjuntaohjushan pitää kyetä mahdollisimman nopeasti kääntämään kohti maaliaan.
70-luvun Safeguard-ohjelmassa oli Spartan ja
nopea lyhyen kantaman Sprint-ohjus.
Venäläiset alkoivat suunnitella omaa ABM-järjestelmäänsä 1958.
Neuvostoliitto loi Moskovan ympärille 1964 mennessä oman Galosh (SH-01/ABM-1) -järjestelmänsä.. He kehittivät järjestelmää edelleen 70-luvulla. 70-luvulla venäläiset loivat ABM 3 Gazelle/ABM 4 Gorgon-järjestelmän, joka vastasi amerikkalaista Spartan/Sprint-järjestelmää. He myös kehittivät ohjustorjuntapiirteitä ilmatorjuntaohjuksiinsa mm S-300-järjestelmään.
ABM-ohjuksien käyttöä rajoitettiin tuntuvasti Yhdysvaltain ja Neuvostoliiton välillä vuonna 1972 sopimuksella, joka salli vain yhden sadan ohjuksen järjestelmän puolustamaan yhtä kohdetta. Yhdysvallat vetäytyi sopimuksesta kesäkuussa 2002, koska halusi puolustuskykyä Pohjois-Korean tapaisia ”rosvovaltioita” vastaan.
Vuonna 2010 Nato sopi kehittävänsä ohjuspuolustusjärjestelmiä siten että Eurooppaa suojaisi "ohjuskilpi", etenkin Iranin ohjuksia vastaan..
Venäjä vastusti ohjuspuolustushanketta alusta asti. Se katsoi uuden sukupolven ABM-järjestelmän mitätöivän ydinpelottetaan. Yhdysvallat alkoi sijoittaa ohjuskilven ohjuksiaan Romaniaan vuonna 2016.
Andrei Abduvalijev
Andrei Hakimovitš Abduvalijev (s. 30. kesäkuuta 1966 Leningrad) on 1990-luvulla menestynyt moukarinheittäjä. Hän voitti olympiakultaa ja kahdesti maailmanmestaruuden. 
Kansainvälisellä tasolla Abduvalijev on kilpaillut neljän eri maajoukkueen väreissä. Vuonna 1985 hän voitti juniorien Euroopan mestaruuden. Ensimmäisen kerran hän ylitti 80 metriä vuonna 1988, jolloin hänen kauden paras tuloksensa oli 16. heinäkuuta Tšeljabinskissä heitetty 80,38. Oman ennätyksensä 83,46 hän heitti 26. toukokuuta 1990 Sotšissa. Ensimmäisissä aikuisten arvokisoissaan vuoden 1991 MM-kisoissa Tokiossa hän edusti Neuvostoliittoa ja sijoittui viidenneksi tuloksella 78,30. Aikaisemmin samana vuonna hän oli heittänyt Kiovassa tuloksen 82,80. Neuvostoliiton romahdettua Abduvalijevista tuli Tadžikistanin kansalainen. Vielä Barcelonan olympialaisissa hän edusti jo romahtaneen Neuvostoliiton urheilijoista koottua "yhdistynyttä joukkuetta", joka tunnettiin myös IVY:n joukkueena, ja voitti olympiakultaa tuloksella 82,54. Kultamitalin hän voitti myös seuraavana vuonna Stuttgartin MM-kisoissa (tulos 81,64). Vuonna 1994 hän voitti moukarikilpailut Pariisissa ja maailmancupissa Lontoossa. Hänen kauden parhaansa oli 83,36, jonka hän heitti 3. kesäkuuta Budapestissa. Vuonna 1995 Abdujalijev puolusti menestyksekkäästi MM-kultaansa Göteborgin MM-kisoissa tuloksella 81,56. Saman vuoden syyskuussa hän heitti vielä Taškentissa tuloksen 83,10 ja voitti Keski-Aasian mestaruuden.
Vuonna 1997 Abdulvalijev siirtyi edustamaan Uzbekistania. Heinäkuussa hän heitti Tulassa 82,66, mutta jäi Ateenan MM-kisoissa karsintaan. Vuonna 1998 hän voitti Aasian mestaruuden Fukuokassa, hopeaa Bangkokissa Aasian kisoissa ja saavutti kolmossijat maailmancupissa ja GP-finaalissa. Hän jatkoi uraansa aina vuoteen 2000 päästen joka vuosi yli 80-metrisiin tuloksiin, muttei enää yltänyt suursaavutuksiin arvokisoissa.
Aktiiviaikoinaan Abdujalevin mitat olivat 186 senttimetriä ja 112 kilogrammaa.
Álvaro Recoba
Álvaro Alexander Recoba Rivero (s. 17. maaliskuuta 1976 Montevideo) on uruguaylainen jalkapalloilija. Recoban espanjankielinen lempinimi on "El Chino", ja hänen äidinäitinsä on kiinalaissyntyinen. Hänet voidaan helposti lukea yhdeksi maailman parhaista vapaapotkujen antajista.
Recoba aloitti ammattilaisuransa kotimaassaan Danubion joukkueessa 1993, siirtyi erääseen maan johtavista seuroista Nacionaliin 1995, ja vuodesta 1997 hän on edustanut Milanon Interiä lukuun ottamatta kuuden kuukauden pestiä Venezian joukkueeseen 1999. Recoban pelipaikka on nouseva laita, ja hän on tehnyt runsaasti maaleja. Hän on myös erikoistilanteiden taitaja. Hän on kärsinyt toistuvista loukkaantumisista uransa aikana.
Recoba kuuluu Uruguayn jalkapallomaajoukkueeseen, ja vuoden 2002 jalkapallon maailmanmestaruuskisoissa hän teki maalin Senegalia vastaan.
Dog Man Star
Dog Man Star on Sueden toinen albumi. Se julkaistiin Nude Records -levymerkillä 10. lokakuuta 1994. Albumin tuotti Ed Buller. Dog Man Star oli Sueden viimeinen levytys, jolla oli mukana kitaristi Bernard Butler. Hän jätti yhtyeen Dog Man Starin äänityksen loppuvaiheissa. Albumilta julkaistiin singleinä "We are the Pigs", "The Wild Ones" ja "New Generation".
Kaikki kappaleet kirjoittivat Brett Anderson ja Bernard Butler:
Suede (albumi)
Suede on Sueden debyyttialbumi. Se julkaistiin Nude Records -levymerkillä 29. maaliskuuta 1993. Äänitys tehtiin vuosina 1992 ja 1993. Levy nousi välittömästi Britannian virallisen albumilistan ykköseksi ja Suede voitti sillä Mercury Prizen. Levyn tuotti Ed Buller.
"Suedelta" julkaistiin singleinä "The Drowners", "Metal Mickey", "Animal Nitrate" ja "So Young". Vuonna 1998 Q-lehden lukijat äänestivät sen kaikkien aikojen 60. parhaaksi musiikkialbumiksi.
Santtu Hämäläinen
Santtu ”Sage” Hämäläinen (s. 1975 Savonlinna) on suomalainen muusikko, joka soittaa bassoa thrash metal -yhtye Mokomassa ja kitaraa The Machetessa. Jälkimmäisessä hän vastaa myös kappaleiden säveltämisestä. Hän on myös säveltänyt muutaman Mokoman kappaleen. Hämäläinen käyttää ESP-merkkisiä soittimia.
MH Motorcycles
MH Motorcycles (ennen Motorhispania) on vuonna 1942 perustettu espanjalainen moottoripyörävalmistaja, joka on erikoistunut mopoihin ja kevytmoottoripyöriin.
Motorhispania perustettiin vuonna 1942 kun entinen Fiat-johtaja Oscar Rava teki sopimuksen Lancian tuonnista Barcelonaan. Rava oli lähtenyt maanpakoon Espanjaan hänen juutalaisten sukujuuriensa takia, Italian ollessa Mussolinin vallan alla. Toisen maailmansodan jälkeen Rava alkoi jälleenmyydä myös moottoripyöriä esim. Moto Guzzia. Rava alkoi itse valmistaa moottoripyöriä lentoyhtiö ISAn kanssa Sevillassa, jonne yhtiö muutti vuonna 1970.
Motorhispanian tuotemallistoon kuuluu viisi erilaista mopomallia: Furia, FuriaMax, RYZ, MH10 ja RX, sekä neljä kevytmoottoripyörämallia: Duna, MH7, MH10 ja RX. Motorhispania valmistaa myös peugeotin XPS, XP7 sekä street 3 evo mopot.
CPI
CPI on vuonna 1991 perustettu taiwanilainen ajoneuvovalmistaja. CPI:llä on tehtaat Taiwanissa, Kiinassa ja Indonesiassa. Yritys valmistaa moottoripyöriä, skoottereita, mönkijöitä ja mopoja. Tehtaan kokonaistuotanto vuodessa on noin 1,4 miljoonaa yksikköä. Suomen markkinoille CPI tuli 2000-luvun alussa.
CPI tulee sanoista Cool, Practical ja Innovative.
Skootterit:
Mopot:
Mönkijät:
Jincheng (konevalmistaja)
Jincheng Group (lyhenne JC) on vuonna 1949 perustettu suuri kiinalainen hydrauliikkalaitteiden, moottoripyörien, skoottereiden ja mopojen valmistaja. Jincheng Group on suuren valtiollisen ilmailu- ja sotateollisuuskonsernin (Aviation Industry Corporation of China (AVIC)) tytäryhtiö.
Suomessa Jinchengin mopoja ja skoottereita maahantuo Mopo Sport.Jinchengin lisenssillä valmistamia Monkey-mopoja:
JC Sudoku on Jinchengin valmistama kevyt nykyaikainen 4-tahtinen moposkootteri. Jincheng on myös nykyajan monkeymerkki.
Vakiotanssi
Vakiotanssit ovat kilpatanssilajeja, joiksi luetaan seuraavat viisi tanssilajia:Vakiotanssien valssi on hidastempoinen (28–30 tahtia minuutissa) 3/4-jakoinen musiikki. Tanssilajia kutsutaan usein myös hitaaksi englantilaiseksi valssiksi ja se tanssitaan aina vakiotanssikilpailun ensimmäisenä tanssina.
Tango on nelijakoinen (31–33 tahtia minuutissa) musiikki. Kilpatangossa pyritään staccato-maiseen askellukseen toisin kuin muissa vakiotansseissa, jossa liikkeen tulee olla jatkuvaa. Tango poikeaa muutoinkin muista vakiotansseista sillä askeleet kohdistuvat latinalaistanssien tapaan lattiaa kohden eivätkä tanssisuuntaan ("lattian päällä liidellen").
Wienervalssi on 3/4-jakoinen nopeatempoinen (58–60 tahtia minuutissa) musiikki. Kuvioita on hyvin vähän, joista tyyppillisimpiä ovat kahden tahdin mittaiset oikea ja vasen käännös.
Foxtrot on 4-jakoinen (28–30 tahtia minuutissa) musiikki. Kilpafoxi monipuolisine kuvioineen on hyvin elegantti tanssi, jossa liike on jatkuvaa ja hallittua. Foxin rauhallinen tempo takaa kilpatanssiparille lepohetken kahden nopeatempoisen musiikkilajin välissä.
Quickstep on 2/4 tai 4/4-jakoinen nopeatempoinen (noin 50 tahtia minuutissa) musiikkilaji, jota tanssitaan yhtenä viidestä vakiotanssista tanssikilpailuissa. Musiikkina quickstep on hyvin samankaltainen nopean foxtrotin kanssa, mutta tanssikuvioiltaan ja tekniikaltaan se on hyvin erilainen.
Latinalaistanssi
Latinalaistanssit ovat kilpatanssilajeja, joiksi luetaan seuraavat tanssit:Samba on 4-jakoinen nopeatempoinen brasilialaisperäinen tanssi. Samba tanssitaan tanssikilpailuissa ensimmäisenä
Cha-cha on 4-jakoinen alun perin mambosta kehittynyt tanssi. Se yleistyi 1950-luvulla, jolloin sitä kutsuttiin "triplamamboksi". Nimitys muuttui myöhemmiin cha-cha-cha:ksi, joka tulee tanssin perusrytmille luonteenomaisesta synkooppiaskeleesta (nel-et-yks).
Rumba on 4-jakoinen hidastempoinen alun perin Kuubasta lähtöisin oleva tanssi. Periaatteeltaan rumbaa voitaisiin luokitella kosiotanssiksi, jossa mies yrittää vietellä naista tanssillaan ja myös toisin päin. Rumban tärkeimpiin huomioitaviin seikkoihin tanssittaessa kuuluu katsekontaktin säilyminen ja "viekoittelevat" liikeradat.
Paso-doble on espanjalaista alkuperää oleva "härkätaistelua" kuvaava tanssi, jossa mies esittää härkätaistelijaa ja nainen on ajoittain "muléta" (härkätaistelijan punainen viitta) ja ajoittain härkä. Tanssin tunnusmerkkeihin kuuluu jämäkkyys ja lähes sotilaallisen tarkka ajoitus sekä kurinalaisuus kuvioiden suorituksessa. Kurinalaisuus näkyy myös ennalta määrätyssä koreografiassa, joka on vietävä musiikin alusta loppuun saakka jotta kuvioiden ajoitukset säilyvät musiikin luonteelle sopivina (muissa kilpatansseissa esimerkiksi parien törmäilystä aiheutuva tauko ei haittaa, sillä pari voi jatkaa tanssia valitsemastaan kohdasta koreografiaa).
Jive on peräisin Yhdysvalloista ja sitä tanssitaan 4-jakoiseen musiikkiin. Tanssi on luonteeltaan nopea ja iloinen.
Ruhlebenin metroasema
Ruhlebenin metroasema on Berliinin metron linjan U2 läntinen pääteasema. Se sijaitsee Ruhlebenissä, Charlottenburg-Wilmersdorfin hallintoalueella. Asema avattiin 22. joulukuuta 1929. Asema on esteetön. MetroBus-linja M45 kulkee aseman ohi.
Kainalokarva
Kainalokarvat ovat muodostelma karvoja, jotka kasvavat miehillä ja naisilla kainalokuopassa. Ne alkavat kasvaa ihmisen ollessa murrosiässä. Tytöillä ensimmäiset kainalokarvat ilmaantuvat tyypillisesti 12–14-vuotiaana, pojilla noin 13–15-vuotiaana. Toisin kuin hiukset, kainalokarvat kasvavat vain muutaman sentin (3–8 cm) pituisiksi. Pojilla kainalokarvoitus alkaa kasvamaan lähes poikkeuksetta häpykarvoituksen ilmaantumisen jälkeen. Tytöillä kainalokarvat voivat olla ensimmäinen merkki murrosiän alkamisesta, tai ne voivat yhtä lailla alkaa kasvamaan vasta useamman vuoden kuluttua rintojen kasvun alkamisesta. Suurimmalla osalla tytöistä kainalokarvoitusta alkaa ilmaantua samoihin aikoihin, kun kuukautiset alkavat.
Kainalokarvojen fysiologista tarkoitusta ei täysin tiedetä. Niiden on ehdotettu keräävän ja säännöstelevän feromoneja, mutta nykyään feromonien aiheuttamat hajut koetaan yleensä epämiellyttäviksi. Toisaalta kainalokarvat saattavat vähentää ihon hankausta liikuttaessa.
Suurin osa länsimaisista naisista ajaa karvoja ainakin jossain elämänsä vaiheessa. Tämä on kulttuurinen ilmiö, joka on tauon jälkeen yleistynyt 1900-luvun jälkipuoliskolla ja liittyy myös vaatemuotiin. Myös jokin osa miehistä ajaa karvoja. Karvojen poistamista voi yrittää perustella sekä ulkonäkösyillä että hien hajun vähentymisellä, sillä hajulla on joidenkin mukaan tapana pinttyä karvaisiin kohtiin. Erityisesti feministisessä liikkeessä, hippiliikkeissä ja luonnollisuutta korostavissa piireissä naisetkin antavat karvojensa kasvaa. Karvojen kasvu on tulossa uudelleen muotiin.
Vuonna 2006 tehty kysely 15 000:lle 11–18-vuotiaille amerikkalaisille keräsi seuraavanlaiset tilastot
Kysely kertoi, että lähes jokaisella 15-vuotiaalla on kainalokarvoitusta. Neljällä viidesosalla karvoitus ilmestyi 13–14-vuotiaana. Suurimmalla osalla on 16-vuotiaana aikuisen karvoitusta vastaava karvoitus, mutta 20 %:lla se on vasta 17–18-vuotiaana.
Olympia-Stadionin metroasema
Olympia-Stadionin metroasema on Berliinin metron linjan U2 asema, joka avattiin 8. kesäkuuta 1913. Asema sijaitsee Berliinin olympiastadionin ja Grunewaldin metrovarikon vieressä. Asema on esteetön.
As Blood Runs Black
As Blood Runs Black on yhdysvaltalainen deathcore-yhtye. Yhtye toimii pääasiassa Los Angelesissa, Kaliforniassa. Sillä on levytyssopimus Mediaskare Recordsin kanssa. Yhtye julkaisi esikoisalbumin Allegiance vuonna 2006.
Neu-Westendin metroasema
Neu-Westend on Berliinin metron asema linjalla U2. Asema sijaitsee Westendin kaupunginosassa Charlottenburg-Wilmersdorfissa. Asemalla ei ole hissejä ja se avattiin 20. toukokuuta 1922.
Wienervalssi
Wienervalssi eli wieninvalssi on 3/4-jakoinen nopeatempoinen (noin 60 tahtia minuutissa) musiikkilaji. Valssi on myös 3/4-jakoinen, mutta hitaampi tempolla 30 tahtia/minuutti. Wienervalssi on suosittu tanssimusiikkina ja on myös kilpatanssilaji vakiotansseissa. Nykyään wienervalssia tanssitaan usein myös lukion vanhojen tanssiaisissa. Ehkäpä wienervalssi on monimutkaisine tanssikuvioineen kaikkien tanssiaisten näyttävin.
Quickstep
Quickstep on 2/4 tai 4/4-jakoinen nopeatempoinen (noin 50 tahtia minuutissa) musiikkilaji, jota tanssitaan yhtenä viidestä vakiotanssista tanssikilpailuissa. Musiikkina quickstep on hyvin samankaltainen nopean foxtrotin kanssa, mutta tanssikuvioiltaan ja tekniikaltaan se on hyvin erilainen.
Quickstep kehittyi Englannissa 1920-luvulla foxtrotin ja charlestonin sulautuessa yhteen nopeatempoisen musiikin tanssiksi. Quickstep on nykyisin foxtrottiin nähden hyvin erilainen muun muassa miehen astuessa tyypillisissä kuvioissa jalat yhteen. Monet kuviot ja tanssitekniikka ovatkin nykyään hyvin lähellä valssia, joka tanssitaan 3/4 rytmiin.
Quickstep vähitellen muotoutui tanssiksi, jossa liikutaan paljon. Kuviot sisältävät hyppyjä, juoksuja, nopeita askelia ja pyörimistä. 1900-luvun lopulle tultaessa edistyneiden tanssijoiden quickstep-kuviot nopeutuivat entisestään. Alkuaikojen kuvioiden sisältäessä vain nopeita ja hitaita askelia (esimerkiksi ajoitus nopea-nopea-hidas) nopeammat, musiikin iskujen väliin astututtavat ajoitukset (esimerkiksi nopea-ja-nopea-ja-nopea-nopea-hidas (sisältäen siis seitsemän askelta)), ovat nykyään quickstepille hyvin luonteenomaisia.
1800-luvulla quickstep-nimeä käytettiin myös eräästä marssinomaisesta tanssista, jolla ei ole mitään yhteyttä nykyiseen quickstep-tanssiin.
Quickstep on foxtrotin tapaan hyvin elegantti, liikkeeltään jatkuva. Hyvä quickstep-tanssija näyttää hyvin kepeältä jaloistaan ja musiikin luonteen mukaisesti liike on hyvin nopeaa. Tanssikilpailuissa soitettuna quickstep-musiikin tulee olla tempoltaan 50–52 tahtia minuutissa.
""No Me Voy Sin Bailar"", Ana Belen
Kilpatanssissa noudatetaan Suomen tanssiurheiluliiton sääntöjä, joissa on määritelty erikseen eri taitoluokissa sallitut kuviot:
F - LUOKKA
E – LUOKKA
D – LUOKKA
C - LUOKKA
Matti Ryhänen
Matti Johannes Ryhänen (s. 6. kesäkuuta 1939 Iisalmi) toimi kansanedustajana vuosina 1995–1999. Koulutukseltaan hän on sosionomi. Ennen kansanedustajakauttaan hän toimi KELA:n paikallisjohtajana ja ministerin erityisavustajana. Ryhänen nousi vuoden 1995 eduskuntavaaleissa eduskuntaan Kristillisen liiton riveistä, mutta siirtyi pian tämän jälkeen Suomen Keskustaan, missä hän oli ollut monia vuosia vaikuttajana aikaisemmin.
Ryhäsen vanhemmat ovat maanviljelijä Matti Ryhänen ja emäntä Katri Ryhänen. Hän oli naimisissa yhteiskuntatieteiden tohtorin Tuula Maria Talvitien kanssa vuosina 1976–2003.
Sotilasarvoltaan hän on kersantti.
Herttoniemen yritysalue
Herttoniemen yritysalue () on Helsingin Herttoniemeen kuuluva, runsaasti työpaikkoja tarjoava osa-alue.
Alueen nimi oli aikaisemmin "Herttoniemen teollisuus­­alue" (), mutta vuoden 2013 alussa se muutettiin kaupungin­hallituksen päätöksellä Herttoniemen yritys­alueeksi. Uusi nimi oli jo ennestään ollut vakiintumassa käyttöön, sillä alueella toimii monenlaisia yrityksiä mutta enää vähenevässä määrin teollisuutta.
Teollisuusalue on kuitenkin tehottomasti rakennettu ja sijainnin takia on selvää, että enin osa alueesta ennen pitkää päätyy Helsingin suuren asunnontuotantotarpeen takia asuntorakentamiseen. Tänne voitaisiin sijoittaa ainakin 10 000 asukasta, kun vuonna 2015 tällä lähes neliökilometrin alueella asui vain 608 asukasta.
Itäväylä rajaa Herttoniemen yritys­aluetta lännen ja pohjoisen suunnista. Idässä Pikkupurontien ja Sahaajankadun toimitilat luetaan vielä tähän yritys­alueeseen. Sen sijaan Sahaajankujan päässä sijaisteva vesitorni kuuluu jo naapurialue Roihuvuoreen. Etelässä teollisuusalueen reunana toimivat Linnanrakentajantie ja Abraham Wetterin tie.
Herttoniemen teollisuusalue liitettiin muun Herttoniemen mukana Helsinkiin suuren alueliitoksen yhteydessä vuonna 1946. Jo tuolloin Herttoniemessä toimi runsaasti teollisuutta, vaikka alue kasvoikin juuri 1940-luvulla.
Nykyisin yritys­alue muodostaa yhä merkittävän työpaikka-alueen Helsingissä. Herttoniemen yritys­alueelle on sijoittunut kaupan alan yrityksiä, siellä on tuotantotiloja ja toimistoja. Alueella toimii esimerkiksi rautakauppoja, pakkaus- ja vaatetusalan yrityksiä (alueella mm. Marimekon tehtaanmyymälä), lukuisia autoalan myymälöitä ja korjaamoja. Yritysten ja palveluiden keskellä on Asentajanpuisto. Alueella toimii myös useita lääke- ja terveydenhuoltoteknologiaan erikoistuneita yrityksiä. Herttoniemen metroaseman lähistölle on kehittynyt myös yrityspuistotyyppistä toimintaa. Alueella asui 608 henkeä vuonna 2015; työpaikkoja se tarjoaa 5325:lle (31.12.2003).
Kulkuyhteydet ovat Herttoniemen yritys­alueelle melko hyvät. Metro pysähtyy alueen pohjoisreunalla Herttoniemen ja Siilitien asemilla. Bussilinjoista 79 kulkee Sorvaajankadun ja Siilitien kautta; moni muu linja alueen etelä-, länsi- tai pohjoissivustoja myöten.
Laivalahdenkadun varteen on suunniteltu veistospuistoa.
Are You Dead Yet?
Are You Dead Yet? on suomalaisen metallimusiikkia soittavan Children of Bodom -yhtyeen viides studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2005. Se on ensimmäinen Children of Bodomin albumi jolla soittaa kitaristi Roope Latvala. Latvala soittaa albumilla kaksi sooloa. Albumi sisältää tunnetut kappaleet ”Are You Dead Yet?”, ”Living Dead Beat” ja singlet ”In Your Face” ja ”Trashed, Lost & Strungout”. Kappaleista ”Are You Dead Yet?”, ”In Your Face” ja ”Trashed, Lost & Strungout” on tehty musiikkivideot.
"Are You Dead Yet?" on Children of Bodomin myydyin albumi. Sitä on myyty yli 200 000 kappaletta.
Wigger
Wigger (myös Wigga, Whigger, engl. sanasta ""white nigger"", (""valkoihoinen neekeri""), tai "wannabe nigger", on slangisana, jolla kuvataan valkoihoista ihmistä, joka matkii yhdysvaltalaisten tummaihoisten hip hop -kulttuurin stereotyyppisiä piirteitä eli lähinnä muotityyliä (mm. ylisuuret vaatteet, roikkuvat housut ja päässä vinossa oleva lippalakki) ja puhetapaa. Populaarikulttuurissa varmasti tunnetuin "wigger" on Sascha Cohenin esittämä hahmo Ali G.
Leninin palkinto
Leninin palkinto () oli Neuvostoliiton korkeimpia tunnustuspalkintoja. Palkinto jaettiin V. I. Leninin syntymäpäivänä 22. huhtikuuta, ja se myönnettiin tieteen, tekniikan, kirjallisuuden, arkkitehtuurin ja taiteen alalla suoritetusta työstä. Palkinto myönnettiin enintään 50 henkilölle vuodessa. Palkinto perustettiin 23. kesäkuuta 1925. Vuosina 1935–1956 palkintoa ei myönnetty, vaan sen korvasi Stalinin palkinto. 15. elokuuta 1956 palkinto palautettiin, ja sitä myönnettiin vuoteen 1990 saakka.
Leninin kansainvälinen rauhanpalkinto
Leninin kansainvälinen rauhanpalkinto oli Neuvostoliiton jakama Nobelin rauhanpalkintoa vastaava tunnustus. Palkinto perustettiin vuonna 1949 nimellä "Stalinin kansainvälinen rauhanpalkinto". Palkinnon myönsi Neuvostoliiton hallituksen nimittämä kansainvälinen raati merkittäville henkilöille, joiden katsottiin lujittaneen kansojen välistä rauhaa. Päinvastoin kuin Nobelin rauhanpalkinto, Leninin rauhanpalkinto myönnettiin tavallisesti useille henkilöille samana vuonna. Vuonna 1956 Nikita Hruštšovin valtaannousun jälkeen tunnustus nimettiin "Leninin kansainväliseksi rauhanpalkinnoksi". Kaikkia palkinnon aikaisemmin saaneita pyydettiin palauttamaan palkintonsa, jotta se voitiin korvata uudella.
Kuramagomed Kuramagomedov
Kuramagomed Šaripovitš Kuramagomedov (s. 21. maaliskuuta 1978 Dagestanin ASNT) on venäläinen raskaan sarjan vapaapainija.
Kuramagomedov edusti ensi kertaa Venäjää maajoukkuetasolla vuonna 1995. Sen jälkeen hän on saavuttanut lukuisia aikuisten arvokisamitaleita. 1997 MM-kisoista hän voitti kultaa, samoin 1999, 2002, 2005, 2006 EM-kisoista ja 2007 EM-kisoista. 2004 EM-kisoista ja 2006 MM-kisoista hän saavutti hopeaa. Venäjän mestaruuden hän on voittanut kuusi kertaa.
Kuramagomedovin seura on KSB TsSKA. Häntä valmentavat Ruslan Abijev ja Asabulla-Ali Magomedov. Hän asuu Mahatškalassa ja opiskelee Dagestanin yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa.
Adam Saitijev
Adam Hamidovitš Saitijev (s. 11. joulukuuta 1977 Hasavjurt, Dagestanin ASNT) on venäläinen entinen vapaapainija, olympiavoittaja ja maailman- sekä euroopanmestari. Kansallisuudeltaan hän on tšetšeeni.
Saitijev lukeutuu yhdessä veljensä Buvaisan kanssa viime vuosien parhaisiin vapaapainijoihin maailmassa. Vuonna 1996 hän muutti veljensä perässä Krasnojarskiin. Seuraavana vuonna hän voitti Venäjän mestaruuden 69 kilogramman sarjassa ja pääsi maajoukkueeseen. Vuonna 1998 hän saavutti maailmancupissa hopeaa ja EM-kisoissa pronssia. 1999 hän voitti 76 kilogramman painoluokassa Venäjän mestaruuden ja saavutti kultaa myös MM- ja EM-kisoissa. Seuraavana vuonna hän voitti kolmannen Venäjän mestaruutensa, tällä kertaa 85 kilon sarjassa. Kultamitalin hän voitti kyseisenä vuonna myös Sydneyn olympialaisista. Kultamitalit hän voitti vielä 2002 MM-kisoista sekä 84-kiloisissa 2006 Moskovan EM-kisoista, jotka jäivät hänen viimeisiksi kansainvälisiksi arvokilpailuikseen.
Saitijev elää ja asuu Krasnojarskissa. Häntä valmensiavat S. Gašimov ja Viktor Aleksejev.
Painin maailmanmestaruuskilpailut
Painin maailmanmestaruuskilpailut järjestetään joka vuosi syyskuussa tai lokakuussa lukuun ottamatta joka neljättä vuotta, jolloin järjestetään kesäolympialaiset. Kilpailut järjestää kansainvälinen painiliitto UWW. Nykyään kaikkien kolmen painimuodon, kreikkalais-roomalaisen painin, vapaapainin ja naisten painin kilpailut käydään samoissa kisoissa.
Ensimmäiset viralliset maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin jo vuonna 1904 Wienissä, mutta vuosina 1923–1949 kisoja ei järjestetty. Alkuvuosina järjestettiin myös useita epävirallisia MM-kilpailuja. Aina 1950-luvulle asti kilpailtiin vain kreikkalais-roomalaisessa painissa. Sittemmin ryhdyttiin järjestämään vapaapainijoille omia MM-kilpailuja, välillä yhdessä kreikkalais-roomalaisten kanssa, välillä erikseen. Samoin oli asian laita naispainin kanssa.
Epäviralliset maailmanmestaruuskilpailut kursiivilla.
Bernard Butler
Bernard Butler (s. 1. toukokuuta 1970, Lontoo) on brittiläinen muusikko ja musiikkituottaja. Hän toimi vuosina 1991-1994 Sueden kitaristina, mutta jätti yhtyeen "Dog Man Star" -albumin äänitysten aikana. Hänet korvasi Richard Oakes.
Butler perusti vuonna 1994 yhdessä laulaja David McAlmontin kanssa McAlmont and Butler -nimisen duon. Vuonna 1997 hän toimi lyhytaikaisesti The Verven kitaristina, kun Nick McCabe oli lähtenyt yhtyeestä. Hän oli myös ehdolla Paul Arthursin seuraajaksi Oasiksessa.
Nykyään Butler toimii yhdessä Sueden entisen laulajan Brett Andersonin kanssa yhtyeessä The Tears. Butler on julkaissut myös kaksi sooloalbumia ja tehnyt soundtrackin elokuvaan "The James Gang". Hän on tuottanut mm. Sparksin, Edwyn Collinsin, Aimee Mannin, Neneh Cherryn, Tim Boothin, Manic Street Preachersin, Eddi Readerin, Hopperin, Roy Orbisonin, Bert Janschin ja The Libertinesin levyjä. Hän on soittanut livenä The Cranberriesin, Paul Wellerin, Teenage Fanclubin ja Manic Street Preachersin kanssa ja soittanut "Velvet Goldminen" soundtrackilla (1998).
Palkki (rakennusosa)
Palkin tehtävä rakenteessa on yleensä kannatella ylempiä rakenteita kuten lattialaattaa, välipohjaa, yläpohjaa, kattoa, ovi- tai ikkuna-aukkoa.
Palkkeja valmistetaan yleisesti puusta, betonista ja metalleista. Yleisin palkin valmistusmateriaali Suomessa talonrakentamisessa on puu. Muita palkkimateriaaleja ovat betoni, teräs ja alumiini.Yleisin puinen palkkityyppi on massiivipuinen palkki, joka on tehty yhdestä kappaleesta. Massiivipuupalkit luokitellaan lujuutensa mukaan neljään luokkaan: T18, T24, T30, T40 (mitä suurempi numero sitä kantavampi palkki). Koneella lajitellut palkit merkitään lisäksi M-kirjaimella (esimerkiksi MT24).
Liimapuupalkki on puulamelleista liimaamalla tehty kerrosrakenne. Palkissa on vähintään neljä lamellia. Palkin ylin ja alin lamelli ovat suurimmassa rasituksessa, joten niiden virheettömyyteen kiinnitetään erityistä huomiota. Liimapuu on yleisimmin lujuusluokkaa L40, joka vastaa eurooppalaista GL32-luokkaa.
Kertopuupalkki on havupuuviiluista liimaamalla koottu palkki. Kertopuupalkki on lujempi ja jäykempi kuin massiivipuupalkki.
Teräsbetonipalkit voidaan valmistaa työmaalla tai tehtaassa. Terästen (harjateräs/teräspunokset) tehtävänä on ottaa vastaan vetojännitys ja betonin puristusjännitys. Betonin vetolujuus on heikko, mutta puristuslujuus sen sijaan erittäin hyvä.
Yksiaukkoisessa palkissa puristus sijoittuu palkin yläreunaan ja veto taas alareunaan, jonka vuoksi harjateräkset on sijoitettu pääosin palkin alapintaan, vähintään 20 mm suojaavan betonikerroksen sisään. Tehdasvalmisteiset teräsbetonipalkit voidaan esijännittää, jolloin niiden kantokyky kasvaa.
Metalleista yleisin valmistusmateriaali on teräs. 
Myös alumiinista tehdään nykyisin kantavia rakenteita käyttämällä laserhitsausta ja hitsaamalla alumiinilevyt kotelorakenteiksi, jolloin saadaan merkittävästi lisää kantavuutta.
Muista materiaaleista lähinnä muovin käyttö on lisääntynyt rakentamisessa, ja nykyisin myös kantavia rakenteita on valmistettu muovista. Kuitenkin vasta tulevaisuudessa nähdään, yleistyykö se.
Ennen palkkeja tehtiin myös kivestä, mutta nykyään kivenkäyttö perustuu enemmänkin ulkonäköön kuin sen kykyyn kantaa kuormia (pl. puristus)
Silloissa palkkia käytetään usein pääkannattimena, jonka tehtävä on siirtää sillan kuormat maatuille. Siltoja nimetään usein palkkityypin mukaan kuten kotelopalkkisilta, ulokekotelopalkkisilta ja teräspalkkisilta.
Puupalkkien käyttö on ollut yleistä vanhoissa silloissa, ja puupalkkien käyttö erityisesti kevyen liikenteen silloissa on lisääntymässä.
Oravanmarja
Oravanmarja ("Maianthemum bifolium") tunnetaan myös nimellä metsäoravanmarja, on oravanmarjojen sukuun ja parsakasvien heimoon kuuluva monivuotinen juurakollinen ruohokasvi jonka marjat myrkyllisiä, myös koko kasvi on lievästi myrkyllinen.
Oravanmarjan varsi on 10–20 cm korkea, yläosasta lyhytkarvainen. Kukkivassa kasvissa on yleensä kaksi varsilehteä. Lehdet kierteisesti 2, ruodillisia. Tyvi tuppimainen. Lapa herttamainen, teräväkärkinen, ehytlaitainen, silposuoninen, alta harvakarvainen. Juurakko on rihmamainen ja haarova, ja sen avulla se muodostaa suuria kasvustoja.
Kaksineuvoiset kukat ovat pienet, valkeat ja hienontuoksuiset. Kehä säteittäinen, valkoinen, alle 1 cm leveä, kehälehtiä 4, 2–3 mm pitkiä. Valkoisia heteitä on 4, n. 1,5 mm pitkiä. Emiö yhdislehtinen, 1-vartaloinen, 1-luottinen. Kukinto tiheähkö, 8–20-kukkainen terttu varren latvassa.
Hedelmä on aluksi harmaanvihreä, punapilkullinen, pyoreähkö, kypsänä tummanpunainen n. 6 mm marja. Siemeniä 1–3. Syksyllä kypsyvät tummanpunaiset marjat, kuten muutkin kasvin osat, jotka ovat lievästi myrkyllisiä.
Oravanmarjaa kasvaa luonnonvaraisena laajalla alueella läntisestä Euroopasta Siperiaan, Kiinaan ja Japaniin. Suomessa oravanmarjaa kasvaa yleisesti lähes koko Suomessa, mutta se harvinaistuu Rovaniemen pohjoispuolella.
Kuivissa, tuoreissa ja lehdoissa, lehtomaisissa kangasmetsissä, metsänreunoissa, hakamailla, puronvarsilla. Se on yleinen kasvi lehtomaisissa tuoreissa kangasmetsissä joita sanotaan myös mustikkatyypiksi, se vaatii varjoa, kosteutta ja tietyn vähimmäismäärän ravinteita, eikä tule toimeen niukkaravinteisissa metsissä. Oravanmarja karttaa karumpia kangasmetsiä, se ei myöskään viihdy rehevimmissä lehtometsissä. Ei viihdy suorassa auringonpaahteessa ja on herkkä halloille. Se viihtyy kuusen seuralaisena, sillä tämä tarjoaa lajin kaipaamaa varjoa.
Luokkataistelu
Luokkataistelu on marxilaisuuden mukaan eri yhteiskuntaluokkien välistä valtataistelua.
Karl Marx ja Friedrich Engels käyttivät termiä ensimmäisen kerran "Kommunistisessa manifestissa", mutta eivät katsoneet olevansa ilmiön keksijöitä. He lainasivat ilmiön ranskalaisilta historioitsijoilta, jotka olivat kuvanneet ihmisrotujen välistä konfliktia Marxin mukaan kapitalistisessa yhteiskunnassa porvariston eli omistavan luokan ja proletariaatin eli työtätekevän luokan välille syntyy luokkataistelu, jonka proletariaatti voittaa. Luokkataistelun seurauksena syntyy proletariaatin diktatuuri ja luokaton yhteiskunta.
1900-luvun sosialistisessa ideologiassa luokkataistelun katsottiin tapahtuvan eri tavoin: taloudellisena taisteluna (elintason ja työehtojen parantaminen), ideologisena taisteluna (luokkatietoisuuden herättäminen) ja poliittisena taisteluna.
Luokkataistelu on keskeisessä asemassa myös anarkismissa, mutta marxilaisuuteen kuuluvan proletariaatin diktatuurin sijaan se tähtää kaikkien valtarakenteiden hävittämiseen.
Turun velodromi
Turun velodromi on asfalttipäällysteinen ulkopyöräilyrata, jonka pituus on 333,33 metriä. Radan sisäpuolella on lisäksi jäähdyttelyyn tarkoitettu alue sekä huoltajille ja toimitsijoille varattu alue. Velodromi sijaitsee Kupittaalla, Kupittaanpuistossa, Lemminkäisenkadun ja Hippoksentien risteyksen tuntumassa. Rata on kaikille avoin ja maksuton. Ratapyöräilyn SM-kilpailut järjestettiin tällä velodromilla viimeksi heinäkuussa 2007.
Constantina Tomescu
Constantina Diţă-Tomescu (o.s. Diţă, s. 23. tammikuuta 1970 Turburea, Gorj, Romania) on romanialainen kestävyysjuoksija ja olympiavoittaja.
Tomescu aloitti kansainvälisen kilpauransa vuonna 1998, jolloin hän sijoittui Marrakechissa maastojuoksun MM-kisoissa lyhyellä matkalla kuudenneksitoista. Budapestin EM-kisoissa hän oli maratonilla seitsemästoista ja saman vuoden puolimaratonin maailmanmestaruuskilpailuissa Usterissa kahdeskymmenesyhdeksäs. Seuraavana vuonna hän juoksi Belfastin maastojuoksun MM-kisoissa lyhyellä matkalla yhdenneksitoista ja pitkällä neljänneksitoista. Puolimaratonin MM-kisoissa Palermossa hän oli kahdestoista, minkä lisäksi hän voitti EM-hopeaa maastojuoksun EM-kisoissa ja sijoittui Sevillan MM-kisoissa maratonilla yhdeksänneksitoista samana vuonna. Vuonna 2000 hän sijoittui Vilamourassa järjestetyissä maastojuoksun MM-kisoissa lyhyellä matkalla kahdenneksikymmenenneksitoiseksi ja pitkällä kolmanneksikymmenenneksiviidenneksi.
Tomescu sijoittui 2001 Oostenden maastojuoksun MM-kisoissa lyhyellä matkalla kolmanneksikymmenenneksikolmanneksi. Myöhemmin saman vuoden aikana hän juoksi neljänneksi Tokion maratonilla, kymmenenneksi Edmontonin MM-kisojen maratonilla sekä kolmanneksikymmenenneksitoiseksi puolimaratonin MM-kisoissa Bristolissa. Vuonna 2002 hän sijoittui Amsterdamin maratonilla neljänneksi ajalla 2.23.52. Puolimaratonin MM-kisoissa Brysselissä hän oli kahdeskymmenestoinen ja Münchenin EM-kisoissa 10 000 metrin juoksussa seitsemäs. Seuraavana vuonna hän sijoittui Chicagon maratonilla toiseksi ajalla 2.23.35 ja puolimaratonin MM-kisoissa Vilamourassa viidenneksi ajalla 1.10.05.
Tomescu juoksi Ateenan olympialaisissa 2004 maratonilla kahdenneksikymmenenneksi. Myöhemmin samana vuonna hän voitti pronssia puolimaratonin MM-kisoissa New Delhissä ajalla 1.09.07 ja saavutti ensimmäisen sijan Chicagon maratonilla ajalla 2.23.45. Seuraavana vuonna hän nousi maailman huipulle voittamalla pronssia Helsingin MM-kisoissa maratonilla ajallaan 2.23.19. Myöhemmin samana vuonna hän voitti puolimaratonin maailmanmestaruuden Edmontonissa ajalla 1.09.17 ja viikkoa myöhemmin Chicagon maratonin uudella Romanian ennätysajalla 2.21.30. 2006 hän oli seitsemäs Lontoon maratonilla.
Pekingissä 2008 Tomescusta tuli 38-vuotiaana olympiahistorian vanhin maratonin kultamitalisti. Tomescu teki ratkaisevan nykäisyn jo varhaisessa vaiheessa olympiamaratonia. Kymmenen kilometriä ennen maalia hän johti noin minuutilla.
Tomescu on naimisissa valmentajansa Valeriu Tomescun kanssa. Parilla on yksi poika.
Loue
Loue eli loude on retkeilymajoite, kankainen viistokatos, joka eroaa "laavusta" siten, että laavu on valmistettu käyttäen havuja ja seipäitä tai muuta puutavaraa. Loue on kevyt ja nopeasti pystytettävissä virittämällä "louevaate" puun tai seipään varaan vaellus- ja retkeilymatkojen taukoja tai yöpymistä varten. Loue antaa oikein käytettynä hyvän suojan tuulta ja sadetta vastaan.
Louevaatteen liepeet kiinnitetään maahan ja louteen pitää pystyssä pitkä puinen salko louteen sisällä. Louetta varten ei tarvitse kantaa mukana kuin varsinainen louevaate. Liepeen kiinnittämiseen käyvät esimerkiksi kivet ja saloksi taas metsästä löytyvät nuoret, taipuisat puut, kunhan muistaa jokamiehenoikeudet eli että eläviä puita ei saa karsia. Louteen pystyttämiseen käytetään joskus myös pitkiä naruja. Loue eroaa samantyyppisestä majoitteesta laavusta ollen pienempi, kankainen, yleensä yhdelle tai kahdelle hengelle sopiva, useimmiten yhden tukipisteen varaan pystytetty rakennelma.
Louetta on pidetty perinteisessä eräretkeilyssä yhtenä parhaista majoitteista keveytensä vuoksi ja siksi, että siinä voidaan yöpyä tulilla esimerkiksi rakovalkean loisteessa kovillakin pakkasilla. Siinä voi myös tarkkailla ympäröivää luontoa paremmin kuin umpimajoitteessa. Louetta pystyttäessä kannattaa ottaa huomioon tuulen suunta. Nuotion ja rakovalkean kannalta se on sivutuuli, jolloin savu ja kipinät eivät tule nukkujan silmille.
Keskieurooppalainen louteen kaltainen majoite on ns. onkijan teltta, johon mahtuu majoittumaan yksi henkilö. Alun perin se on tarkoitettu vapaa-ajan kalastajan suojaksi tuulta vastaan. Louteeseen verrattuna erona ovat valmiit virityskaaret ja etuosan suojus, jonka voi tarvittaessa sulkea. Onkijan teltta on kuitenkin rakenteeltaan louteen kaltainen varsinkin etusuoja avattuna, samoin kuin kevyt kuljettaa ja helppo pystyttää.
Kari Tervo
Kari Tervo (s. 1950) on entinen Yleisradion Tukholman-kirjeenvaihtaja ja nyt jo lakkautetun tv-tuotantoyhtiö Tarinatalo Oy:n hallituksen puheenjohtaja ja osaomistaja. Hän toimi vuosina 2002–2011 Tarinatalon toimitusjohtajana.
Kari Tervon isännöimiä ohjelmia ovat olleet muun muassa tutkivan journalismin ohjelma "A-mok", keskusteluohjelma "K.Tervo" ja keskusteluohjelma "Tervo & Päivärinta", jota hän juonsi yhdessä Susanne Päivärinnan kanssa. Brittiläinen ITV Studios osti Tarinatalon lokakuussa 2012, minkä jälkeen Tervo toimi vuoteen 2015 ITV Studios Finlandin CCO:na (Chief Creative Officer) ja hallituksen puheenjohtajana.