hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Perillinen
Perillinen on henkilö, joka saa toisen henkilön, perittävän, kuoltua tältä perinnön.
Perilliset jaetaan seuraaviin ryhmiin:
”Naurava perillinen” on sivuperillinen, jonka sukulaisuus vainajaan on niin kaukaista, ettei hänen voi katsoa surevan vainajaa kiintymyksestä.
CEP
CEP () on luku jolla mitataan ohjuksen, ammuksen tai vastaavan osumistarkkuutta. CEP on sen ympyrän säde, jonka sisään puolet ohjuksista tai ammuksista osuu. Jos ohjuksen CEP on 100 metriä, puolet ohjuksista osuu 100 m säteisen ympyrän sisään. Tällöin lähes kaikki ohjukset osuvat 300m sisään. Suuri CEP kuvaa huonoa tarkkuutta, pieni CEP hyvää tarkkuutta. CEP lasketaan normaalijakauman avulla.
Yleensä CEP määritetään ballistisille ja risteilyohjuksille.
Nykyään ohjuksen tarkkuutta parannetaan esimerkiksi tutkapääteohjauksella, inertianavigaatiolla ja GPS- tai vastaavalla suunnistusjärjestelmällä.
CEP:iä laskettaessa oletetaan, että ohjusten epätarkkuus noudattaa normaalijakaumaa ja siitä laskettuja hajontalukuja. 
Esimerkiksi CEP 100 metriä tarkoittaa, että 50% ohjuksista osuu 100 metrin säteelle kohteesta. 200 metrin säteelle osuu 93% ja 300 metrin säteelle 99,8 %. Tällöin ohjus osuu harvoin yli 3:n CEP:n päähän.
Ohjusten tarkkuutta määritetään CEP:n ja systemaattisen virheen eli harhan avulla. CEP:n määritelmän mukaan puolet ohjuksista osuu CEP:n säteisen tarkkuusympyrän sisään. 
Kun tarkastellaan ohjusten harhaosumia, nämä voidaan ilmoittaa laukaisupaikasta ilmaistuna kantomatkana ja asimuuttikulmana suhteessa kohteeseen. Kun monta ohjusta osuu harhaan, osumakuviolle voidaan laskea painopiste, bias, joka ei ole yleensä kohteen kohdalla eli paikassa (0,0).
Matemaattisesti CEP asketaan osumisetäisyyksien pohjalta neliöidystä keskivirheestä MSE:stä. Tieteellisesti MSE on kantomatkavirheiden varianssien summa, johon lisätään asimuuttivirheiden varianssi ja kantomatkavirheiden kovarianssien summa, johon lisätään asimuuttivirheiden kovarianssi. Näihin lisätään osumien keskivektori eli painopiste, bias.
Tällöin CEP on matemaattisesti neliöllisen keskiarvon RMS:n neliö. RMS on taas neliöjuuri osumaetäisyyksien neliöitten summasta, joka on jaettu osumien määrällä. Jos RMS:ää käytteään tarkkuuden mittana, sen rajaluku on tällöin 63 - 68 % osumista 50 %:n sijasta. 2DRMS on taas 95 - 98 %. 95% osista menee säteen R95 sisään.
EMT, "ekvivalenttimegatonni": ydinräjähteen tuhovoima on karkeasti arvioituna räjähdysvoima E potenssiin 2/3, EMT=E^(2/3) 0,2 megatonnin räjähteen EMT on noin 0,34. Hyvin suurilla räjähteillä EMT-arvot ovat tämän kaavan mukaisia suurempia.
CMP, "Countel Military Potential", "kovien" sotilaskohteiden tuhoamiskyky: lasketaan EMT/(CEP*CEP) eli EMT=E^(2/3)/(CEP*CEP)
Arto Melleri
Arto Matti Vihtori Melleri (7. syyskuuta 1956 Lappajärvi – 13. toukokuuta 2005 Helsinki) oli suomalainen runoilija ja kirjailija.
Arto Mellerin vanhemmat olivat kauppias Armas Johannes Melleri ja Katri Helena o.s. Kangas. Tuleva runoilija kiinnostui lukemisesta ja kirjoittamisesta jo lapsena. Teini-iässä kiinnostuksen kohteiksi muodostuivat myös sarjakuvat sekä pop- ja rock-musiikki. Synnyinseudun värikkäät ihmiset ja heidän tarinansa kiehtoivat nuorta Melleriä. Arto Melleri suoritti ylioppilastutkinnon 1975 Vimpelin lukiossa. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa ja Teatterikorkeakoulussa 1976–1980 valmistuen dramaturgiksi. Hänelle myönnettiin valtion taiteilijaeläke vuonna 2003.
Melleri oli monipuolinen kirjoittaja. Julkisuuteen hän tuli 1970-luvulla yhtenä "Nuorallatanssijan kuolema eli kuinka Pete Q sai siivet" -näytelmän kirjoittajista. Kirjailijana Melleri debytoi jo vuonna 1970 pienoisromaanilla "Meno-paluu", joka ilmestyi nuorille lukijoille suunnatussa Kontakti-sarjassa. Hänen tuotantoonsa kuuluu runoja, kertomus- ja novellikokoelmia, näytelmiä, elokuvakäsikirjoitus, oopperalibretto sekä yksi romaani. Yleisradiolle Melleri teki kolme kuunnelmaa, joista ensimmäisen nimeltä "Seita" hän teki vain 12-vuotiaana. Kaksi muuta kuunnelmaa ovat nimeltään "Karanteeni" ja "Paholaisen sakramentti". Esikoisrunokokoelmallaan "Schlaageriseppele" (1978) Melleri nousi sukupolvensa johtavaksi runoilijanimeksi. Hän sai viimeisen runokokoelmalle myönnetyn Finlandia-palkinnon vuonna 1991 teoksella "Elävien kirjoissa". Melleri tunnetaan suomalaisen boheemin runoilijan arkkityyppinä.
Vuonna 1998 Melleri jäi suojatiellä auton alle ja sai aivovamman. Hän vajosi koomaan ja hänet todettiin 80-prosenttisesti aivoinvalidiksi. Melleri kuitenkin kuntoutui ja pystyi kirjoittamaan uusia teoksia. Vuonna 2004 hänelle sattui toinen kaatumisonnettomuus, jossa hänen aivonsa saivat pahoja vaurioita. Kaatuminen aiheutti toispuolisen halvaantumisen ja luultavasti myös osittaisen sokeutumisen. Melleri kuoli vuonna 2005 vain 48 vuoden iässä. Hän oli naimisissa Nadja Pyykön kanssa. Hänen veljensä Jorma Melleri on Anneli Jäätteenmäen puoliso.
Mellerillä on kaksi tytärtä, Vera ja Sara hänen edellisestä avioliitostaan. Vuonna 2003 Mellerin elämästä valmistui dokumenttielokuva "Yksinäisen tähden harhailija", jonka on ohjannut Tahvo Hirvonen.
Sixtus IV
Sixtus IV alk. Francesco della Rovere, (21. heinäkuuta 1414 – 12. elokuuta 1484) oli paavina 1. elokuuta 1471 – 12. elokuuta 1484.
Hän liittyi nuorena fransiskaanimunkkeihin, ja hänestä tuli veljeskunnan kenraali vuonna 1464. Paavi Paavali II (1464–71) teki hänestä kardinaalin vuonna 1467.
Sixtus IV suosi tieteitä ja taiteita. Hän rakennutti Sikstuksen kappelin ja laajensi Vatikaanin kirjastoa. Sixtus myös kirjoitti useita teologiaan liittyviä teoksia, kuten "De potentia Dei" (Jumalan mahti) ja "De sanguine Christi" (Kristuksen veri). Lisäksi Sixtus oli myötävaikuttamassa pohjoismaiden vanhimman yliopiston, Uppsalan yliopiston, perustamiseen. Hän allekirjoitti 27. helmikuuta 1477 bullan, jossa antoi luvan perustaa yliopiston kaupunkiin.
Sixtus IV oli myös tunnettu siitä, että hän harrasti monissa virkanimityksissään nepotismia.
Aalto
Aalto, yleisemmin aallokko, on vedessä tapahtuva aaltoliike. Yksittäinen aalto koostuu harjasta (aallonhuippu) ja laaksosta (aallonpohja). Kahden peräkkäisen harjan vaakasuora väli on aallon pituus (katso myös fysiikan termi aallonpituus). Aallonharjan (korkeimman kohdan) ja laakson (alimman kohdan) kohtisuora väli on aallon korkeus eli amplitudi.
Merien aallot voivat syntyä, kun tuuli, maanjäristys, jokin esine (kuten vene tai laiva) tai taivaankappaleen vetovoima vaikuttaa veteen.
Aallon korkeuteen vaikuttaa monta tekijää. Tärkein on tuulen vaikutus. Mitä voimakkaampi ja pitkäkestoisempi tuuli, sen korkeampia aaltoja syntyy. Aallokkoon vaikuttavat myös veden syvyys, alueen muoto ja tuulen pyyhkäisymatka eli matka jolla tuuli vaikuttaa. Lämpötila vaikuttaa aallokkoon vain, kun vesi on ilmaa lämpimämpi, jolloin aallot kasvavat nopeammin.
Aalto murtuu silloin, kun sen huipun kulma kasvaa suuremmaksi kuin 120 astetta. Tällöin aalto myös menettää suurimman osan energiastaan. Toinen tapa selvittää aallon murtuminen on laskea sen korkeuden ja leveyden suhde. Kun suhde on yli 1/7, aalto murtuu.
Vesihiukkaset liikkuvat aalloissa ympyräradoilla, eivätkä etene aallon mukana, vaikka näin voisikin olettaa. Aallonharjassa vesi liikkuu aallon kulkusuuntaan ja aallonpohjassa taas vastakkaiseen suuntaan. Vesihiukkaset liikkuvat ympyräradoilla koko vedessä, eivätkä vain pinnalla. Ympyrärata pienenee sen mukaan, mitä syvemmälle vesi on. Jos veden syvyys on yksi yhdeksäsosa aallonpituudesta, hiukkasen ympyräradan säde on suunnilleen puolet pinnalla olevan hiukkasen säteestä.
Niin sanotut aallonmerkit eli "kareet" ovat veden liikkeiden pohjahiekkaan muovaamia aaltomaisia kuvioita, jotka voivat säilyä hiekan kivettyessäkin.
Aallon osuessa jyrkkään rantaan tai kariin se heijastuu heijastuskulmassa takaisin merelle.
Aallon refraktio tapahtuu veden madaltuessa rantaa lähestyttäessä. Rantaviiva on usein mutkainen ja refraktio saa aikaan ilmiön, jossa aallot tulevat rannan joka kohdassa kohtisuoraan rantaan. Aallon lähestyessä rantaa sen vauhti hidastuu. Takana tuleva aalto kulkee tällöin hitaamman ohi ja kääntyy rantaan suorassa kulmassa.
Diffraktiota tapahtuu aallon kohdatessa esteitä, kuten saaria tai luotoja. Kitka saa aikaiseksi liikkeen, jossa aalto kiertää saaren ja aiheuttaa kovaa aallokkoa saaren vastakkaisella puolella. Näin saarien suojan puoleisilla rannoilla on usein yhtä paljon aallokkoa kuin tuulisella puolella.
Ruusuvallankumous
Georgian samettivallankumous (tai Tšekkoslovakian vuoden 1989 verettömän vallankumouksen tapaan Georgian ruusuvallankumous tai Ruusujen vallankumous) on tapahtumasarja, joka sai alkunsa Neuvostoliitosta itsenäistyneen Georgian toisen presidentin, Eduard Ševardnadzen kannattajien vaalipetosepäilyistä 2. marraskuuta 2003 järjestetyissä parlamenttivaaleissa. Epäilemäänsä vaalipetosta vastustavat mielenosoittajat kokoontuivat Tbilisiin ja Ševardnadze luopui 23. marraskuuta 2003 presidentin virasta.
Neuvostoliiton ulkoministerinä toiminut Ševardnadze tuli presidentiksi ensimmäisen kerran Georgian sisällissodan tuloksena itsenäisyyspresidentti Zviad Gamsakhurdiaa vastustavan ja Venäjän tukeman opposition voitettua sodan.
Monien muiden IVY-maiden tapaan Georgia pyrki ottamaan etäisyyttä Venäjästä ja lähentymään länttä. Ševardnadze lähestyi Yhdysvaltoja sallimalla Yhdysvaltain lähettää sotilasasiantuntijoita Georgiaan auttamaan georgialaisia kansainvälisen terrorin vastaisessa taistelussa. Samalla hän kuitenkin oli valmis myös neuvottelemaan Venäjän Gazpromin kanssa valtiollisen sekayhtiön perustamiseksi Venäjän maakaasutoimituksia varten Georgiaan.
Georgian pohjoisosassa on kapinallinen ja Venäjään tukeutuva Abhasia, ja Venäjällä on edelleen tuhansien sotilaiden neuvostoajalta peräisin oleva sotilastukikohta Georgiassa, minkä Georgia on toivonut Venäjän lakkauttavan vuoteen 2008 mennessä. Venäjä ei ole kuitenkaan suostunut pyyntöön.
Ševardnadzen tilalle presidentiksi parlamentin puhemiehen Nino Burdžanadzen toimittua presidentinvaaleihin saakka vt. presidenttinä, tuli lännessä opiskellut ja Yhdysvaltain tukema Mikheil Saakašvili, joka on luvannut lopettaa korruption ja pureutunut hallinnon neuvostoaikaisiin piirteisiin.
Georgialaiset samettivallankumoukselliset konsultoivat Ukrainan oranssivallankumouksellista opiskelijaliikettä.
Adam Sandler
Adam Richard Sandler (s. 9. syyskuuta 1966 New York, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä, koomikko ja tuottaja.
Sandler syntyi amerikanjuutalaiseen perheeseen Brooklynin kaupunginosassa New Yorkissa ja varttui Manchesterissa New Hampshiressa. Sandler on suorittanut Bachelor of Fine Arts -tutkinnon New Yorkin yliopistossa vuonna 1991.
Vuonna 2003 Sandler avioitui malli Jackie Titonen kanssa, jonka oli tavannut elokuvan "Big Daddy" kuvauksissa. Heillä on kaksi tytärtä, Sadie Madison (s. 16. toukokuuta 2006) ja Sunny Madeline (s. 2. marraskuuta 2008).
Sandler teki ensimmäisen esiintymisensä koomikkona 17-vuotiaana bostonilaisella komediaklubilla. Myöhemmin hän alkoi esiintyä klubeilla säännöllisesti. Sandlerin esiinnyttyä Los Angelesissa, koomikko Dennis Miller huomasi hänen kykynsä ja suositteli tätä "Saturday Night Liven" tekijöille. Sandlerista tuli yksi ohjelman käsikirjoittajista vuonna 1990 ja seuraavana vuonna hän alkoi itse esiintyä ohjelmassa vakituisesti. Ennen tätä hän oli esiintynyt televisiossa Smittyn roolissa tilannekomediasarjassa "Bill Cosby Show" ("The Cosby Show") ja ollut sketsinäyttelijä Music Television -kanavan tietokilpailuohjelmassa "Remote Control". Sandler jätti "Saturday Night Liven" vuonna 1995, viiden tuotantokauden jälkeen, kun hänen sopimuksensa irtisanottiin. 
Sandler teki elokuvauransa ensimmäisen pääosaroolin jo vuonna 1989 elokuvassa "Going Overboard", mutta varsinainen läpimurto koitti vuonna 1995 elokuvan "Billy Madison" myötä. Paul Thomas Andersonin ohjaama ja Sandlerin tähdittämä ”epätavallinen romanttinen komedia” "Punch-Drunk Love – rakkauden värit" ("Punch-Drunk Love") sai vuoden 2002 Cannesin elokuvajuhlilla palkinnon parhaasta ohjauksesta (voitto jaettiin kahden ohjaajan kesken). Sandler itse sai roolistaan Barry Eganina Golden Globe -ehdokkuuden sarjassa paras miespääosa musikaali- tai komediaelokuvassa. Enimmäkseen slapstick-huumoria sisältävissä komedioissa esiintynyt Sandler on tehnyt joitakin vakavampia rooleja myös "Punch-Drunk Loven" jälkeen. Vuonna 2007 sai esimerkiksi ensi-iltansa draamaelokuva "Reign Over Me – ystävyyden voima" ("Reign Over Me"), joka kertoo syyskuun 11. päivän terrori-iskuissa perheensä menettäneestä miehestä.
Eniten lipputuloja on Sandlerin elokuvista kerännyt heinäkuuhun 2011 mennessä vuonna 2010 ilmestynyt "Oikeesti aikuiset" ("Grown Ups"), joka tuotti maailmanlaajuisesti yli 270 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Yhteensä kolmetoista hänen elokuvaansa on tuottanut yli sata miljoonaa dollaria, ensimmäisenä vuoden 1998 "The Wedding Singer". Hänen elokuvansa ovat tuottaneet maailmanlaajuisesti yli kolme miljardia dollaria.
Sandler perusti Happy Madison Productions -tuotantoyhtiön Jack Giarraputon kanssa. Yhtiö on tuottanut monia hänen, mutta myös muiden tekijöiden elokuvia. Sen nimi on yhdistelmä kahden hänen elokuvansa, "Happy Gilmoren" ja "Billy Madisonin", nimistä.
Näyttelemisen ja klubiesiintymisten ohella Sandler on myös tehnyt useita komedia-albumeita, joista ensimmäinen, "They're All Gonna Laugh", ilmestyi vuonna 1993. Yhteensä hänen levyjään on myyty yli kuusi miljoonaa kappaletta.
Sandler sai vuonna 2011 tähden Hollywood Walk of Famelle.
Ilse Koch
Ilse Koch (o.s. Kohler, 22. syyskuuta 1906 – 1. syyskuuta 1967) oli Buchenwaldin ja myöhemmin Maidanekin keskitysleirin komentajan Karl Otto Kochin vaimo ja SS-Oberaufseherin.
Ilse Koch on tullut tunnetuksi muun muassa otettuaan muistoja teloitettujen vankien tatuoinneista. Hänen kerrotaan myös teettäneen vankien nahasta lampunvarjostimia – tarinalle ei ole olemassa varmoja todisteita, mutta hänen tiedetään käyttäneen ihmispäitä ruokapöydän koristeina. Hän sai lempinimen ”Buchenwaldin noita” ("Die Hexe von Buchenwald") sadistisesta julmuudestaan vankeja kohtaan. Hänellä oli partaterin varustettu ruoska, jota hän käytti valvomiinsa naisvankeihin.
Sodan jälkeen 1947 liittoutuneet tuomitsivat Kochin elinkautiseen vankeuteen, joka muutettiin myöhemmin nelivuotiseksi vankeudeksi todistusten epävarmuuden vuoksi. Yhdysvaltain miehitysalueen sotilaskuvernööri Lucius D. Clay totesi ettei ollut vakuuttavia todisteita siitä, että Koch olisi valinnut vankeja tuhottavaksi tatuointien vuoksi tai että Koch olisi pitänyt hallussaan ihmisihon palasia. Myös ihmisihosta väitetysti tehdyt lampunvarjostimet todettiin vuohennahasta valmistetuksi: "(Saksalainen journalisti) oli kirjoittanut, että (Kochilla) oli kotonaan ihmisennahasta valmistettuja lampunvarjostimia. Ja tämä esiteltiin oikeudessa, jossa absoluuttisesti todistettiin lampunvarjostinten olevan vuohennahkaa." Heti vapautumisen jälkeen hänet pidätettiin, ja saksalainen oikeus tuomitsi hänet uudelleen elinkautiseen Saksan kansalaisten surmaamisesta. Hän teki vuonna 1967 itsemurhan Aichachin vankilassa.
Slobodan Miloševićin syrjäyttäminen
Serbian veretön vallankumous liittyy Naton Kosovon ilmaoperaatioiden (so. Naton Kosovon sodan yhteydessä suorittamien Serbiaa vastaan kohdistuneiden pommitusten ja ohjusiskujen) jälkitilanteeseen, mikä 24. syyskuuta 2000 järjestettiin Serbian ja Montenegron käsittävän Jugoslavian liittopresidentin ja parlamentin valitsemiseksi.
Vaalien jälkeen opposition vaalitarkkailijat ja Jugoslavian keskusvaalilautakunta olivat erimielisiä vaalituloksesta ja vaikka uudelleenlaskentaa harjoitettiin, oli opposition vaatimuksena edelleen se, että Slobodan Milošević luopuu presidentin tehtävästä, koska Vojislav Koštunica on saanut yli 50% äänistä. Vaatimusta tukeakseen oppositio aloitti joukkomielenosoitukset ja lakkoja.
5. lokakuuta 2000 Serbian pääkaupungissa Belgradissa järjestetyn mielenosoituksen yhteydessä mielenosoittajat valtasivat parlamenttitalon ja televisiokeskuksen poliisin ryhtymättä vastustamaan jyrkästi. Oppositio oli sopinut armeijan kanssa etukäteen, ettei se puutu tilanteeseen. Liittopresidentiksi valittiin lopulta Koštunica Miloševićin luovuttua.
Välikysymys
Välikysymyksellä tarkoitetaan parlamentaarisessa hallitusjärjestelmässä käytettyä menettelyä, jonka avulla selvitetään nauttiiko hallitus parlamentin luottamusta.
Välikysymys on parlamentaarisessa järjestelmässä eräs tapa harjoittaa oppositiopolitiikkaa: kansanedustajilla on oikeus tehdä kysymyksiä hallituksen jäsenille. Kysymyksen on käsiteltävä niitä asioita, joista hallitus on vastuussa. Väli­kysymykseen saattaa yhtyä myös hallitus­puolueiden kansan­edustajia ja ministereitä.
Suomessa välikysymyksestä on säädetty perustuslaissa (43 §). Välikysymyksen voi tehdä vähintään 20 kansanedustajaa, tyypillisesti oppositiopuolueiden edustajat. Valtioneuvoston on vastattava kysymykseen eduskunnan täysistunnossa 15 päivän kuluessa kysymyksen tiedoksisaamisesta. Jos hallitus ei pysty vastaamaan riittävän hyvin, välikysymys voi johtaa epäluottamuslauseeseen, jolloin hallitus kaatuu.
Suomen tasavallan historiassa neljä hallitusta on joutunut eroamaan saatuaan välikysymyksestä aiheutuneen epäluottamuslauseen: Kallion II hallitus (1926), Sunilan I hallitus (1928), Sukselaisen I hallitus (1957) ja von Fieandtin hallitus (1958).
Tätä ennen Suomen suuriruhtinaskunnan aikana eduskunnan 1907 perustamisen jälkeen ensimmäinen hallitus, joka on jounut eroamaan parlamentaarisen epäluottamuksen vuoksi oli nuorsuomalaisen Leo Mechelinin senaatti 1. elokuuta 1908.
Välikysymyksen johdosta käydään tavallisesti laaja ja perusteellinen keskustelu valtioneuvoston ministereiden, heitä tavallisesti tukevien hallituspuolueiden kansanedustajien ja oppositiopuolueiden kansanedustajien välillä. Jos keskustelun aikana on ehdotettu epä­luottamus­lauseen antamista hallitukselle tai ministerille, toimitetaan edus­kunnassa äänestys siitä, nauttiiko hallitus tai ministeri edus­kunnan luottamusta. Jos äänestyksen tulos osoittaa, että eduskunta ei luota hallitukseen, hallituksen on erottava. Välikysymys voi johtaa myös siihen, että joku ministereistä joutuu eroamaan.
Kirgisian tulppaanivallankumous
Kirgisian tulppaanivallankumous on tapahtuma, missä mieltään osoittava Kirgisian oppositio pakotti Kirgisian presidentin Askar Akajevin eroamaan presidentin tehtävistä maaliskuussa 2005.
24. maaliskuuta 2005 oppositio valtasi presidentinpalatsin Kirgisian pääkaupungissa ja presidentti pakeni Venäjälle kuitenkin väittäen menneensä vierailulle Venäjälle ja olevansa edelleen presidentti. Kirgisian valtiosäännön mukaan presidentin on jätettävä eroanomuksensa parlamentille hyväksyttäväksi parlamentissa.
29. maaliskuuta 2005 Akajev totesi Moskovasta, että hän on laillinen presidentti ja että väliaikaisen hallituksen pääministerin hallinto on laiton.
4. huhtikuuta 2005 Akajev antoi eroanomuksensa Moskovaan häntä tapaamaan tulleelle kirgisialaisvaltuuskunnalle, minkä Kirgisian parlamentti hyväksyi 11. huhtikuuta 2005.
Silphium
Silphium, silfion, laser tai laserjuuri oli antiikin kreikkalaisten käyttämä mauste. Silphium oli erään kasvin juuri, jota käytettiin vihannesten kera, mutta erityisesti sillä maustettiin lihaa, ja käytettiin sitä viininkin maustamiseen.
Silphiumia alettiin tuoda Kreikkaan vuonna 638 eaa. Afrikan pohjoisosasta. Maustetta viljelivät kyreneläiset, jotka toivat sitä kreikkalaisille ja myöhemmin roomalaisille. Roomalaiset arvostivat silphiumia myös suuresti. Se oli aikansa kalleimpia mausteita, jota ei kasvanut muualla, mutta sitten jostain syystä silphiumin tuonti tyrehtyi.
Varmaa tietoa ei ole, miksi maustetta ei enää tuotu Roomaan ja miksi mausteen tuotanto loppui. On epäilty, että syynä saattoi olla jonkinlaiset poliittiset erimielisyydet. Koska mausteen vienti tyrehtyi, mausteen tuottajat ilmeisesti hävittivät mausteviljelmänsä, ja koko kasvi hävisi noin ensimmäisen vuosisadan puolivälissä. On arveltu että kasvi on sattaanut olla kahden eri kasvin hybridi joka lisääntyy vain suvuttomasti ja kuoli sukupuuttoon.
Maun lisäksi silphiumia tarvittiin siksi, että sillä oletettiin olevan raskautta ehkäisevä vaikutus, ja siitä tuli lemmen vertauskuva. Silphiumin siemen on sydämenmuotoinen. Kasvi oli kuvattu paikallisissa kolikoissa.
Myöhemmin roomalaiset yrittivät löytää kasvia uudestaan mutta tuloksetta. Kerrotaan, että etsinnöissä löydettiin yksi kasvi, joka lähetettiin keisari Nerolle. Hän oli siis tarinan mukaan viimeinen, joka on maistanut silphiumia. Lukuisten etsintöjen jälkeen roomalaiset löysivät mausteen, jolla he kykenivät välttävästi korvaamaan silphiumin. Mauste on hajupihka, jolla väitetään olevan hyvin valkosipulimainen/sipulimainen aromi.
Valko-Venäjän oppositio
Valko-Venäjän oppositio tarkoittaa yleensä niitä demokraattisia poliittisia ryhmiä Valko-Venäjällä, jotka vastustavat vuodesta 1994 saakka maata vahvoin valtaoikeuksin hallinneen presidentti Lukašenkan harjoittamaa politiikaa ja yleensä pyrkivät useiden muiden entisen Neuvostoliiton tasavaltojen tavoin poistamaan hallintoon jääneitä neuvostopiirteitä. Osa ryhmistä haluaa irrottaa valtiota Venäjän vaikutuspiiristä ja taistelee venäjän kielen suosimisesta vastaan tai pyrii laajempaan länsi-integraatioon NATO-jäsenyyden tai EU-jäsenyyden avulla.
Valko-Venäjällä opposition avainhahmojen koteihin tai työpaikoille on tehty kotietsintöjä, ja tietokoneita ja muita työkaluja on takavarikoitu. Opposition edustajiin voidaan kohdistetaa rikossyytteitä, jotka voivat olla tekaistujakin. Useita opposition edustajia on tällaisin perustein tuomittu vankeuteen. Näin menetellen edustajien vaalikelpoiden estämiseksi esimerkiksi seuraavissa presidentinvaaleissa on saatu perusteet. Osa opposition ehdokkaista on muuttanut ulkomaille esimerkiksi turvapaikan turvin. Tämä voi vähentää henkilön mahdollisuuksia osallistua poliittiseen keskusteluun tai vaalitaisteluun Valko-Venäjällä.
Viranomaiset voivat vangita opposition edustajia jopa kuukausiksi maan aiemman, valko-puna-valkoisen kansallislipun esillä pitämisestä. Myös oppositioon liitettyjä järjestöjä valvotaan ja niiden toimintaan puututaan. Niinpä myös oppositiopuolueen statuksen saanut Valko-Venäjän Työväenpuolue kiellettiin virallisesti vuonna 2004, mutta puolue on jatkanut toimintaansa myös toimintakiellon jälkeen.
Tunnettuja oppositiohahmoja ovat mm. monet Valko-Venäjän eri presidentinvaalien vastaehdokkaat sekä muut oppositiopuolueiden edustajat. Myös esimerkiksi useat ihmisoikeustaistelijat, vapaissa tiedotusvälineissä toimivat toimittajat ja kuvaajat, presidentin linjaa vastustavat ja kritisoivat taiteilijat (osaa heistä sensuroidaan tiedotusvälineissä), ja monet akateemista vapautta kaipaavat (yhtä virallista valtiollista totuutta vastustavat) henkilöt voidaan katsoa opposition edustajiksi, vaikkeivat ole varsinaisia oppositiopoliitikkoja.
Esimerkkejä oppositiohahmoista:
"Vapaa Valko-Venäjä" () -aloitteeseen liittyviä kansalaisjärjestöjä ovat:
Samizdat
Samizdat () oli Neuvostoliitossa ja myös muissa sosialistisissa maissa harjoitettua maanalaista julkaisutoimintaa. Sana tarkoittaa itse kustannettua julkaisua ("sam" = itse, "izdat" = julkaista/kustantaa): se on mukaelma Neuvostoliitossa vallinneista käsitteistä "politizdat" (poliittisesti kustannettu, valtion kustantama poliittisen kirjallisuuden julkaisu) tai "gosizdat" (valtionkustanne).
Imperfektiivinen verbi "izdavat" ja perfektiivinen verbi "izdat" tarkoittavat julkaisemista tai suppeammin kustantamista. "Izdatelstvo" () on kustantamo.
Neuvostoliitossa julkaiseminen oli oppositiotoiminnan tukahduttamiseksi erittäin valvottua. Tämän vuoksi monet kielletyt kirjat – sellaiset kuin Mihail Bulgakovin "Saatana saapuu Moskovaan" – kopioitiin käsin ja levitettiin kädestä käteen vaha- tai valokopioina. Maassa oli myös salaisia kirjapainoja Raamatuille ja muulle uskonnolliselle kirjallisuudelle. Luvatta ja laittomasti levitettävä uusi kirjallisuus oli itsekustannettua, samizdatia.
Käsitteellä tamizdat (ven. тамиздат,"siellä julkaisu") puolestaan viitattiin humoristisesti niihin teoksiin, jotka usein samizdatin kautta päätyivät julkaistaviksi nk. länsimaissa. Näin kävi esimerkiksi Boris Pasternakin romaanille "Tohtori Živago", josta tekijä sai Nobelin palkinnon teoksen tultua julkaistuksi tamizdatina.
Myös sellaista musiikkia, jota viralliset tahot eivät suostuneet julkaisemaan, julkaistiin itse levittämällä nauhasta tehtyjä kopioita kädestä käteen. Tämä "magnitizdat" oli hyvin yleinen esimerkiksi vaihtoehtoisen rock-musiikin kuten punkin levittämisessä. Myös venäläiset trubaduurit eli bardit, tunnetuimpina Bulat Okudžava ja Vladimir Vysotski, julkaisivat suurimman osan tuotannostaan itse epävirallisesti.
Neuvostoliiton hajottua demokraatit korostivat Jeltsinin aikana sananvapautta ja lehdistön vapautta. Näin ollen samizdat menetti käsitteenä merkityksensä Venäjällä, minkä vuoksi käsite siellä liittyy neuvostoaikaiseen kiellettyyn itsejulkaisemiseen. Samizdat on kuitenkin edelleen merkityksellinen esimerkiksi Valko-Venäjällä. Siellä oppositio tuottaa muun muassa Internetissä itsejulkaisuja, joissa kritisoidaan presidentti Lukašenkaa ja hänen hallitustaan. Myös muualla entisessä Neuvostoliitossa, nykyisessä IVY:ssä voi olla maita, joissa itsejulkaisu on sensuurin vuoksi edelleen opposition tapa muodostaa yleistä mielipidettä.
Josef Terboven
Josef Antonius Heinrich Terboven (23. toukokuuta 1898 Essen – 8. toukokuuta 1945 Asker) oli Saksan kansallissosialistiseen työväenpuolueeseen jo varhaisessa vaiheessa liittynyt pankkivirkailija, josta tuli Saksan valtiopäiväedustaja vuoden 1930 vaaleissa. Hän kohosi Saksassa Essenin Gauleiteriksi ja sittemmin miehitetyn Norjan valtakunnankomissaariksi. Norjassa hänen vastuullaan oli maan siviilihallinto ja talous, jonka piti sodan aikana tukea Saksan teollisuutta. Norjan natsijohtajan Vidkun Quislingin kanssa hän teki yhteistyötä ja tukahdutti norjalaisten vastarinnan. Kolmas miehityksen johtava osapuoli oli Norjan ja Pohjois-Suomen sotilashallinnosta vastannut kenraalieversti Nikolaus von Falkenhorst.
Terboven teki oslolaisessa bunkkerissa itsemurhan miehityksen päätyttyä 8. toukokuuta 1945.
Ang Lee
Ang Lee (, s. 23. lokakuuta 1954 Pingtung) on taiwanilainen kahdesti Oscar-palkittu elokuvaohjaaja, joka on myös tuottanut, käsikirjoittanut ja leikannut elokuvia, sekä näytellyt yhdessä elokuvassa. Hän sai koulutuksensa Yhdysvalloissa ja asuu nykyään siellä. Hänen tunnetuimpia elokuviaan ovat wuxia-elokuva "Hiipivä tiikeri, piilotettu lohikäärme" (2000), "Hulk" (2003) ja "Brokeback Mountain" (2005), josta hän voitti parhaan ohjauksen Oscar-palkinnon. Vuonna 2013 hän voitti toistamiseen parhaan ohjauksen Oscarin elokuvallaan "Piin elämä". Leen seuraava elokuva on "Billy Lynn’s Long Halftime Walk", joka saa ensi-iltansa vuonna 2016.
Ang Leen vaimo on Jane Lin, jonka kanssa hän on ollut naimisissa vuodesta 1983 lähtien. Heillä on kaksi poikaa, 1984 syntynyt Haan ja 1990 syntynyt Mason.
Säätutka
Säätutka on tutka, jolla seurataan sadepisaroiden ja lumihiutaleiden sijaintia ja liikettä. Se lähettää pulsseina 3–10 cm aallonpituisia mikroaaltoja ja mittaa niiden takaisinsirontaa: mitä enemmän sadetta, sen voimakkaampi kaiku.
Säätutkan keila on kapea ja kartiomainen: tyypillisesti sekä leveys että korkeus ovat noin yhden asteen verran. Tässä se eroaa esimerkiksi lennonvarmennustutkista, jotka käyttävät korkeaa ja sivusuunnassa litteää keilaa ja voivat paikallistaa kohteen olipa se millä korkeudella tahansa. Säätutkalla sen sijaan liikutetaan keilaa sekä pysty- että vaakasuunnassa ja saadaan mitattua puolipallon muotoinen tilavuus napakoordinaattiesityksenä, eli kaiun aiheuttajan etäisyys, atsimuutti (suuntakulma) ja elevaatio (korkeuskulma). Näistä voidaan tehdä karteesisia muunnoksia ja saada kaiun aiheuttajan (esimerkiksi sateen) paikka kartalla ja korkeus maanpinnasta.
Pelkän sateen sijainnin ilmoittavista tutkista on useimmissa maissa jo luovuttu. Dopplertutkalla saadaan lisäksi selville saderintaman liikenopeus. Nykyaikainen tutka käyttää myös kaksoispolarisaatiota. Tällöin verrataan partikkeleista heijastunutta pysty- ja vaakapolarisoitunutta signaalia toisiinsa. Litistyneestä sadepisarasta heijastuu vaakapolarisoitunut lähete hiukan pystypolarisoitunutta enemmän. Jääkiteellä tilanne on toisin. Esimerkiksi Isossa-Britanniassa tutkakalusto on 10−25 vuoden ikäistä (2012) ja uuden sukupolven tutkaverkkoa ollaan juuri suunnittelemassa. Myös lentokoneiden tutkat on varustettu hyvillä säätutkaominaisuuksilla. Dopplertutkia käytetään muuhunkin kuin sään seurantaan, esimerkiksi liikenteen valvontaan.
Maanpinnalle sijoitettavaan sademittariin verrattuna tutkassa on ylivoimainen paikka- ja aikaresoluutio: sade saadaan ilmakehässä paikallistettua kilometrin ja minuutin tarkkuudella. Lukematarkkuus ei ole yhtä hyvä: helposti tehdään 20–50 prosentin virheitä sateen kertymässä. Sade saattaa myös kulkeutua vaakasuunnassa ennen maahan putoamistaan. Tarkkaa sadetietoa tarvitaan monenlaisissa sääpalvelun sovelluksissa: lentoliikenteessä, metsäpalovaroituksiin, tulvaennustamiseen ja teiden auraamiseen.
Suomessa on kaksitoista säätutkaa: Helsingin yliopistolla on säätutka Kumpulan kampuksella ja Ilmatieteen laitoksella tutkat seuraavissa paikoissa: Anjalankoski, Vantaa (Kaivoksela), Korppoo, Ikaalinen, Kesälahti. Kuopio, Petäjävesi, Vimpeli, Utajärvi ja Luosto. Kahdestoista tutka on Vaisala, testausmalli Keravalla.
Kuching
Kuching on Malesian seitsemänneksi suurin kaupunki ja Borneon saarella sijaitsevan Sarawakin osavaltion pääkaupunki. Kaupungin asukasluku on noin 325 000. Asukkaisiin kuuluu muun muassa kiinalaisia ja malaijeja. Kuching on hallinnollisesti jaettu Pohjois- ja Etelä-Kuchingiin.
Jean Eugène Robert-Houdin
Jean Eugène Robert-Houdin (7. joulukuuta 1805, Blois – 13. kesäkuuta 1871, Saint-Gervais-la-Forêt) oli ranskalainen taikuri. Häntä pidetään yleisesti modernin esittävän taikuuden, illusionismin pioneerina.
Kelloseppänä Pariisissa työskennellyt Robert-Houdin oli aina ollut kiinnostunut mekaanisista apuvälineistä, joita markkinoilla esiintyvät temppuilijat käyttivät. Lisäksi hän luki taikatemppuja käsittelevää kirjallisuutta. Täytettyään 40 vuotta, Robert-Houdin päätti yrittää itsekin alaa ja perusti nimeään kantavan "Théâtre Robert Houdin" -teatterin. Muista alan toimijoista poiketen hän muutti esitykset ylellisiksi kokemuksiksi komeiden kulissien ja puvustuksen avulla. Robert-Houdin kärsi aluksi esiintymiskammosta, mutta alun hankaluuksien jälkeen esitys hioutui ja se kelpasi lopulta muun muassa Ranskan kuninkaalle, Ludvig Filip I:lle. Robert-Houdin kehitteli useita taikatemppuja, joita yhä esitetään.
Esiinnyttyään vuosia, Robert-Houdin lopetti esitykset ja ryhtyi kirjoittamaan kirjoja taikatemppujen tekemisestä. Taikuri "Erik Weisz" käytti taiteilijanimeä Harry Houdini - virallistaen sen myöhemmin - kunnioittaakseen Jean Eugène Robert-Houdinia.
Santa Ana (El Salvador)
Santa Ana on kaupunki El Salvadorissa. Se sijaitsee 64 kilometriä länteen pääkaupunki San Salvadorista. Kaupungin arvioitu asukasluku oli vuonna 2005 noin 180 000, mikä tekee siitä maan toiseksi tai kolmanneksi suurimman kaupungin - se on hyvin tasoissa San Miguelin kanssa.
Santa Ana sijaitsee ylänköalueella 665 metriä merenpinnan yläpuolella. Keskilämpötila on ympäri vuoden 25 °C paikkeilla. Alueen suurin joki on Guajoyo; siihen sijoitettu vesivoimala hoitaa kaupungin ja lähialueen sähkön tarpeen. Lähistöllä on kaksi tulivuorta, Ilamatepec (eli Santa Ana) ja Izalco. Ilamatepec purkautui vuonna 2005.
Kaupungin katedraali on rakennettu näyttämään espanjalaiselle siirtomaatyylille tyypilliseltä goottilaiselta katedraalilta. Se vihittiin käyttöön vuonna 1913.
Maltillinen kokoomus
Maltillinen kokoomus (, M, yleisimmin ruotsiksi "Moderaterna": ”Maltilliset”) on ruotsalainen keskusta-oikeistolainen poliittinen puolue. Maltillisen kokoomuksen juuret juontavat 1800-luvulle, kun Ruotsin valtiopäivien konservatiiviset edustajat liittoutuivat "Allmänna valmansförbundet" -nimen alle. Virallisesti puolue perustettiin vuonna 1904 nimellä "Högerpartiet" (). Vuonna 1969 puolue otti käyttöön nykyisen nimensä. Maltillinen kokoomus on ollut aatteelliselta pohjaltaan konservatiivinen, mutta ainakin 1980-luvulta asti puolueessa on nähty liberaaleja suuntauksia.
Perinteisesti Maltillinen kokoomus on kamppaillut keskusta-oikeiston johtoasemasta Keskustapuolueen ja Kansanpuolueen kanssa, mutta vuoden 1979 vaalien jälkeen kokoomus on pitänyt hallussaan Ruotsin toiseksi suurimman puolueen asemaa sosiaalidemokraattien jälkeen. Maltillinen kokoomus on ollut toisen maailmansodan jälkeen hallituksessa kolmesti: vuosina 1976–1982 pienempänä hallituspuolueena sekä pääministeripuolueena vuosina 1991–1994 ja 2006–2014.
Kärsittyään suuren tappion vuoden 2002 valtiopäivävaaleissa puolue valitsi uudeksi puheenjohtajaksi Fredrik Reinfeldtin, jonka johdolla Maltillinen kokoomus siirtyi lähemmäs keskustaa ja otti käyttöön perinteisiä sosiaalidemokraattien teemoja. Reinfeldt muun muassa julisti kokoomuksen "uudeksi työväenpuolueeksi".
Vuoden 2006 vaaleihin Ruotsin valtiopäivien porvarilliset puolueet muodostivat Maltillisen kokoomuksen johtaman Alliansen-liittouman, joka lopulta voitti vaalit ja nousi valtaan. Maltillinen kokoomus nosti kannatustaan seuraavissa vuoden 2010 vaaleissa, jossa muut hallituspuolueet menettivät paikkojaan.
Vuodesta 2003 puheenjohtajana toiminut Fredrik Reinfeldt ilmoitti eroavansa tehtävästä huonon vaalituloksen vuoksi vuoden 2014 valtiopäivävaalien jälkeen. Tammikuussa 2015 järjestetyssä ylimääräisessä puoluekokouksessa uudeksi puheenjohtajaksi valittiin Anna Kinberg Batra, josta tuli Maltillisen kokoomuksen historian ensimmäinen naispuheenjohtaja.
Kinberg Batra ilmoitti erostaan 25. elokuuta 2017. Hänen johdollaan puolueen kannatus ei ollut lähtenyt nousuun vuoden 2014 vaalitappion jälkeen ja samaan aikaan Ruotsidemokraatit olivat menneet kannatusmittauksissa kokoomuksen ohi. Puolueen sisällä Kinberg Batran eroa oli vaadittu äänekkäämmin keväästä 2017 asti. Kinberg Batra oli tammikuussa esittänyt mahdollisuutta Löfvenin hallituksen kaatamiseen Ruotsidemokraattien tuella ja jonkinasteisen yhteistyön tekemistä puolueen kanssa. Alliansenin muista porvaripuolueista keskusta ja liberaalit tyrmäsivät ehdotuksen ja Kinberg Batran ehdotus myös jakoi sisäisesti kokoomuksen.
Olof Jonsson i Hov toimi väliaikaisena puheenjohtajana 1917.
Keskustapuolue (Ruotsi)
Keskustapuolue (, lyh. C) on ruotsalainen puolue. Puolue on keskittynyt kysymyksiin, jotka liittyvät työhön, yrittäjyyteen, desentralisaatioon, maaseutuun, hyvinvointiin ja ympäristöön. Keskustapuolueen puheenjohtajana on toiminut Annie Lööf vuodesta 2011.
Vuodesta 2004 lähtien keskustapuolue on ollut mukana Ruotsin porvarillisten puolueiden muodostamassa Allianssi-liittoumassa yhdessä Maltillisen kokoomuksen, Kansanpuolueen ja Kristillisdemokraattien kanssa.
Keskustapuolue kuuluu Liberal International -järjestöön ja Euroopan liberaalidemokraattiseen puolueeseen (ALDE). Euroopan parlamentissa puolue on osa Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmää (ELDR). Puolue perustettiin vuonna 1913, ja se vaihtoi alkuperäisen nimensä "Bondeförbundet" nykyiseen vuonna 1957.
Mischa Barton
Mischa Anne Barton (s. 24. tammikuuta 1986 Hammersmith, Lontoo) on englantilainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan Marissa Cooperina televisiosarjassa "O.C."
Barton on syntynyt Hammersmithissä Lontoossa, mutta hän muutti nelivuotiaana äitinsä kanssa New Yorkiin. Bartonin isä on englantilainen Paul Marsden Barton ja äiti irlantilainen Nuala Quinn. Hänellä on yksi vanhempi ja nuorempi sisko. Ennen näyttelijänuraansa Barton työskenteli mallina. Kun Mischa oli yhdeksänvuotias ja viidennellä luokalla, hän päätti näyttelemisen olevan jotakin, mitä hän ehdottomasti halusi yrittää. Yritteliäs näyttelijä ja lapsimalli sai ensimmäisen ammatillisen tilaisuutensa New Yorkin näyttämöllä 1994, näyteltyään Tony Kushner’s Slavsissa.
Barton aloitti näyttelijänä jo yhdeksänvuotiaana teatterissa. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli "Lawn Dogs" vuonna 1997. Uran alkuvaiheen merkittävimpiä elokuvia olivat myös "Kuudes aisti" ja "Notting Hill". Kuuluisuuteen Barton nousi vuonna 2003 televisiosarjasta "O.C.", jossa hän näytteli Marissa Cooperia. Barton poistui sarjasta keväällä 2006. Barton näytteli myös "Vielä kerran" -sarjassa (2002). Siinä hänen henkilöhahmonsa oli Katie Singer. Barton on myös ollut Enrique Iglesiasin musiikkivideossa "Addicted".
Vuonna 2007 Bartonia syytettiin rattijuoppoudesta ja marihuanan hallussapidosta. Vuonna 2009 häntä pidettiin Cedars-Sinai Medical Center -sairaalassa kaksi viikkoa 5150-asetuksella, joka Yhdysvalloissa vastaa pakkohoitoa. Myöhemmin Barton kertoi "Tatler"-lehden haastattelussa tapahtumien alkaneen siitä, kun hän kuukausia vaikean viisaudenhampaan poiston jälkeen haki apua tulehdukseen sairaalasta. Hän sanoi: ”Jos he katsovat, että henkilö on masentunut tai uhka itselleen tai muille, he voivat pitää hänet sairaalassa 5150:lla. Pelkään piikkejä, ja he halusivat pumpata minut täyteen lääkkeitä, ja sanoin, 'Ei, ei todellakaan. En halua olla täällä,' ja jouduin tappeluun hoitajien kanssa, mikä johti 5150:ani.”
Televisiosarjoja, joissa Barton on näytellyt:
Liberaalit (Ruotsi)
Liberaalit (, lyh. L) on ruotsalainen liberaali puolue, joka on perustettu vuonna 1934. Kansanpuolueen tunnuslause on "sosiaalista vastuuta ilman sosialismia". Puolueen tunnus on ruiskaunokki. Vuosina 1934–1990 puolueen nimi oli Kansanpuolue () ja vuosina 1990–2015 nimenä oli Kansanpuolue liberaalit ("Folkpartiet liberalerna").
Kansanpuolue perustettiin vuonna 1934 useiden vapaamielisten ja liberaalien puolueiden yhdistymisen myötä. Kansanpuolue oli Ruotsin valtiopäivien suurin porvarillinen puolue aina 1940-luvulta 1970-luvulle saakka. Vuodesta 2004 lähtien puolue on ollut mukana yhteistyössä valtiopäivien muiden porvarillisten puolueiden, Maltillisen kokoomuksen, Keskustapuolueen ja Kristillisdemokraattien, muodostamassa Allianssi-liittoumassa.
Eläinrasva
Eläinrasva on yhteinen nimitys kaikille tasalämpöisistä eläimistä saataville rasvoille. Erilaisia eläinrasvoja ovat muun muassa ghee, voi, tali, ihra ja laardi.
Eläinrasvan rasvakoostumus vaihtelee lajeittain. Sian rasvasta ja broilerin rasvasta suurin osa on tyydyttymätöntä rasvaa. Naudan rasva ja maitorasvat ovat suurimmaksi osaksi tyydyttynyttä rasvaa. Lampaan rasvassa on suurin piirtein yhtä paljon tyydyttyneitä ja tyydyttymättömiä rasvoja.
Eläinrasvaa on käytetty kautta historian paistamiseen, leipomiseen ja leivälle sekä kynttilöihin. 
Myös kaikkien muiden eläimien, mukaan lukien siipikarjan rasva, on otettu talteen, ja sitä on käytetty ruoan valmistukseen tai muuten hyödyksi (kynttilöihin, nahan rasvaukseen ynnä muuhun). Linnuista hanhi on erityisen rasvapitoinen. Kananrasva, "schmalz", on tärkeä raaka-aine juutalaisessa keittiössä, joka ei salli maitorasvaa lihan käsittelyssä.
Luettelo Ruotsin puolueista
Tämä artikkeli on luettelo Ruotsin puolueista. Ensin ovat tällä hetkellä Ruotsin valtiopäivillä edustettuina olevat puolueet, sen jälkeen on entisiä valtiopäiväpuolueita ja muita puolueita. Lisäksi on otettu kaksi historiallista puoluetta. Suluissa on ilmoitettu puolueen ruotsinkielinen nimi ja puolueesta käytettävä kirjainlyhenne.
Valtiopäivillä 1930-luvulla ollut Sosialistinen puolue on eri puolue kuin 1960-luvulla perustettu Sosialistinen puolue.
Antinomismi
Antinomistit ovat uskonpuhdistuksen aikainen kristillinen ryhmittymä, joka korosti syntien anteeksiantamista, mutta vähätteli syntiä ja hengellistä lakia. Antinomismin synnyttäjä oli Martti Lutherin ystävä Johannes Agricola. Antinomistien pääväittämä on, ettei lakia tulisi saarnata ollenkaan. Eli että hengellisen lain sijasta uskon synnyttää evankeliumi. Hengellinen laki poistettiin kokonaan käytöstä. Luther kirjoitti antinomisteja vastaan kirjan ""Antinomilaisia vastaan"". Luther on myös todennut Agricolasta: ""ettei kukaan paavi ole häntä kiusannut niin paljon kuin Agricola"". Antinomistisen opin toinen äärilaita on oppi lain kolmannesta käytöstä.
Antinomistinen riita syntyi luterilaisessa kirkossa 1500-luvulla siitä, onko lain saarnaaminen tarpeellista vai ei.
Kiribatin kieli
Kiribatin eli gilbertin kieli on austronesialainen kieli, jolla on noin 78 580 puhujaa. Näistä Kiribatissa asuu 58 300. Lisäksi Fidžissä on noin 5 300, Salomonsaarilla noin 1 230 ja Tuvalussa noin 870 kiribatin puhujaa.
Toisin kuin monet muut Oseaniassa puhuttavat kielet, kiribati ei ole uhanalainen. Lähes kaikki kiribatia äidinkielenään puhuvat käyttävät kieltä päivittäin. Vain 30 % kiribatin puhujista on kaksikielisiä toisena kielenään englanti.
Kiribatia kirjoitetaan latinalaisilla aakkosilla. Käytössä on viisitoista kirjainta.
Kiribatissa on 10 konsonanttia ja 5 vokaalia. Konsonantit ovat /p p' t k m m' n ŋ β r/. Konsonantit /p' m' β/ ovat velaarisia. Kielessä ovat velaariset oppositiot p - p' ja m - m'. ŋ tarkoittaa äng-äännettä.
Kielessä on 5 lyhyttä vokaalia /a e i o u/, jotka esiintyvät myös pitkinä vokaaleina /ā ē ī ō ū /.
Kiribati jakautuu kahteen päämurteeseen: pohjoiskiribatiin ja eteläkiribatiin. Näiden välillä on eroja pääasiassa sanojen ääntämisessä. Butaritarin ja Makinin saarilla puhutaan murretta, joka eroaa pohjois- ja eteläkiribatin murteista niin sanastoltaan kuin ääntämykseltäänkin.
Tuvalussa sijaitsevan Nuin atollin asukkaat taas puhuvat murretta, joka sekin on ymmärrettävää muiden kiribatin murteiden puhujille, mutta myös siinä on eroja sekä ääntämisessä että sanastossa.
ABC-ketju
ABC-ketju on S-ryhmän huoltoasemaketju. Ketjuun kuuluu palveluasemia, automaattiasemia sekä autonpesupaikkoja. Suurin osa ketjun palveluasemista on liikennemyymälöitä, joissa on polttonesteen myynnin lisäksi ravintola sekä päivittäistavarakauppa ja monesti myös muita liikkeitä.
Ketjun 437 huoltoasemaa sijaitsevat ympäri Suomea. Pohjoisin asema on Ivalossa ja eteläisin Hangossa. Itäisin asema on 
Ilomantsissa ja läntisin Maarianhaminassa. ABC on SOK:n tavaramerkki.
Ketjun koko vähittäismyynnin arvo oli 1 774 miljoonaa euroa vuonna 2014. Bensiinin vähittäiskaupassa ABC-ketju on Suomen markkinajohtaja jo vuodesta 2009. Ketjun markkinaosuus vuonna 2014 oli bensiinissä 30 % ja dieselöljyssä 13 %.
Nykyisin ketju on alkanut hillitä laajenemistaan.
S-ryhmän osuuskauppojen hallinnassa oli 1990-luvun alussa noin sata huoltoasemaa. Asemat toimivat niille polttoainetta toimittaneiden öljy-yhtiöiden tunnuksilla. SOK ja alueosuuskaupat perustivat vuonna 1989 "Ässähuoltamot Oy:n" tarkoituksenaan hankkia asemat kokonaan osuuskauppojen omistukseen. Huoltamoille asetetut tavoitteet eivät kuitenkaan toteutuneet.
Vuonna 1998 S-ryhmä päätti perustaa ABC-nimisen liikennemyymälä- ja automaattiasemaketjun. Silloinen Osuuskauppa Ympäristö (nykyisin osa Kymen Seudun Osuuskauppaa) avasi ensimmäisen ABC-liikennemyymälän Valkealan Uttiin joulukuussa 1998.
Ketju kasvoi voimakkaasti 2000-luvun alkuvuosina. Huippuvuonna 2004 avattiin 21 asemaa. Ketjun investointitahti laski 2010-luvun alussa.
S-ryhmä osti Suomen Esso-huoltoasemaketjun vuonna 2006. Osa Esso-asemista liitettiin ABC-ketjuun, osa myytiin St1:lle.
Ketju levittäytyi manner-Suomesta Ahvenanmaalle vuonna 2013.
Vuonna 2017 Hyvinkäällä sijaitseva ABC-asema paloi keittiössä tapahtuneen onnettomuuden takia. Syy tapaturmalle oli se, että kokin mukaan "rasvakattila oli syttynyt räjähdysmäisesti". Kukaan ei loukkaantunut tapaturmassa. Tulipalon aikaan ABC:llä oli asiakkaita parikymmentä, henkilökuntaa kokin lisäksi vain kaksi, kaupan ja ravintolan kassat.
Ketjuun kuului kesäkuussa 2015 yhteensä 430 huoltoasemaa, joilla voi tankata auton. Asemista 106 oli ABC-liikennemyymälöitä. Loput asemista olivat miehittämättömiä automaattiasemia ja liikennemyymälää pienempiä palveluasemia.
"ABC-liikennemyymälät" ovat huoltoasemia, joilla toimii polttonesteen myynnin lisäksi ravintola ja ruokakauppa. Ruokakaupan brändi vaihtelee: se voi olla ABC-Market, Alepa, Sale tai S-market. Lisäksi liikennemyymälässä voi toimia myös ketjun ulkopuolisia myymälöitä.
"ABC Deli" -ketjun asemat ovat kaupunkiympäristöön suunniteltuja pienmyymälöitä. Deli-myymälöitä oli kesäkuussa 2015 pääkaupunkiseudulla ja Porvoossa kaikkiaan 11 kappaletta. Deli-myymälät on perustettu liikepaikoille, joiden koko ei salli suuremman liikennemyymälän perustamista.
"ABC-automaattiasemia" oli ketjussa kesäkuussa 2015 noin 300. Asemat sijaitsevat pääasiassa Prismojen, S-markettien ja Sale-myymälöiden yhteydessä.
"ABC CarWash" -autonpesupaikkoja oli ketjussa kesäkuussa 2015 noin 70. Pesupaikat toimivat pääasiassa ABC-asemien ja Prismojen yhteydessä.
Adonara
Adonara on Indonesian saari, joka kuuluu Pieniin Sundasaariin lukeutuvaan pieneen Solorsaarten ryhmään. Adonara sijaitsee sitä suuremmasta Floresista hieman itään. Adonara on osa Nusa Tenggara Timurin provinssia.
Saaren suurin kaupunki on Waiwerang. Saarella puhutaan austronesialaisiin kieliin kuuluvaa adonaran kieltä.
Adonara on tuliperäinen ja saaren korkein kohta, 1 659 metrin korkuinen Ili Boleng, on aktiivinen kerrostulivuori, joka on purkautunut viimeksi vuonna 1993.
Aitutaki
Aitutaki on atolli Tyynellä valtamerellä. Se kuuluu Cookinsaariin ja sijaitsee pääsaaresta Rarotongasta noin 200 km pohjoiseen. Atolli on osa Cookinsaarten eteläistä saariryhmää. Aitutakilla oli 1 712 asukasta vuoden 2016 väestönlaskennassa.
Aitutakin atolli on kolmion muotoinen ja se koostuu kolmesta alkuperältään vulkaanisesta ja 12:ta koralleista muodostuneesta saarekkeesta. Matkaa Aitutakille Cookinsaarten pääsaari Rarotongalta kertyy 277 kilometriä ja se on Rarotongan lähin naapurisaari. Atollin pinta−ala on 18,3 neliökilometriä. Kolmionmuotoisen saaren reunat ovat noin 11 kilometriä pitkät. Pieniä asumattomia särkkiä kutsutaan nimellä "motu". Atollin keskellä olevassa laguunissa tavataan muun muassa jättiläissimpukoita, papukaijakaloja ja erilaisia koralleja.
Eri legendojen mukaan Aitutakin ensimmäiset asukkaat tulivat joko Ra'iateasta tai Tubuailta, jotka molemmat sijaitsevat nykyisessä Ranskan Polynesiassa. Ensimmäinen eurooppalainen, joka havaitsi atollin oli HMS Bountyn kapteeni William Bligh, joka löysistä 11. elokuuta 1789. Kuuluisaksi tullut kapina aluksella tapahtui 17 päivää myöhemmin. Vuonna 1821 saarelle saapui lähetyssaarnaaja John Williams mukanaan käännynnäisiä Tahitilta. Hän lähti myöhemmin saarelta, mutta jätti tahitilaiset huolehtimaan saarelaisten käännyttämisestä. Charles Darwin kävi atollilla vuonna 1835 ollessaan mukana HMS Beaglellä. Toisen maailmansodan aikana atollille tuli amerikkalaisia, jotka rakensivat lentokentän atollille. Lentokenttä oli vuoteen 1974 saakka Cookinsaarten suurin. Vuonna 2010 trooppinen hirmumyrsky Pat aiheutti tuhoa saarella.
Alor
Alor on saari Indonesiassa. Se on Alor-saarten saariryhmän suurin saari. Alor sijaitsee Pienten Sundasaarten itäosissa, heti Timorin pohjoispuolella ja se kuuluu hallinnollisesti Itäisen Nusa Tenggaran provinssiin.
Alorissa on ainoastaan yksi kaupunki, Kalabahi. Se sijaitsee varsin vuoristoisen saaren ainoalla tasankoalueella ja siellä asuu noin 60 000 saaren kaikkiaan 168 000 asukkaasta. Alorin väestöstä 75% on protestantteja ja loput enimmäkseen muslimeja, joskin perinteisten uskontojen harjoittaminen on edelleen tavallista.
Alorin saarella puhutaan useita kieliä; arviot vaihtelevat 15:stä 50:een. Saaren luoteiskolkassa puhuttua Alorin kieltä lukuun ottamatta Alorilla puhutut alkuperäiskielet kuuluvat papuakieliin lukeutuviin trans-uusiguinealaisiin kieliin. Kaikki saaren kielet ovat uhanalaisia. Eri kieliryhmien välisessä kommunikoinnissa käytetään Alorin malaijia, joka on malaijin kieleen perustuva kreolikieli.
Lewis Trondheim
Lewis Trondheim (oik. Laurent Chabosy, s. 11. joulukuuta 1964 Fontainebleau) on ranskalainen sarjakuvataiteilija. Trondheimin tunnetuin sarjakuvasarja on "Jussi Jäniksen ihmeelliset seikkailut" ()."Slalom" ilmestyi alun perin pienikokoisena mustavalkoisena albumina 1993. Vuonna 1997 se julkaistiin väritettynä versiona ja numeroituna sarjan osaksi 0. "L’Accélérateur atomique" (2003) numeroitiin sarjan osaksi 10, mutta julkaistiin ennen albumia "La vie comme elle vient" (2004).Sarjakuvalehti "Jysäyksessä" julkaistiin joitakin muutaman sivun pituisia "Risa ja Roiskis" (ransk. "Kaput et Zösky") -tarinoita, jotka kertovat humoristisesti kahden avaruuden valloittajamuukalaisen seikkailuista. Tarinoita on julkaistu myös "Suuren Kurpitsan" vuosialbumi 1994:ssä, Rojun toimittamassa "Kani, hevonen ja shakaali" -kirjasessa sekä "Sarjainfo"-lehdessä. Vuosina 2008–2010 ilmestyneessä "Viivi ja Wagner" -sarjakuvalehdessä julkaistiin Trondheimin yksisivuisia ”Pikkujuttuja”-tarinoita.
Sienikehä
Sienikehä on saman sienilajin itiöemien muodostama selkeän kehämäinen ryhmä. Sienikehä syntyy, kun sienirihmasto leviää tasaista vauhtia eri suuntiin alkupaikastaan, ja sen reunoilta kohoavat itiöemät.
Sienikehää saatettiin kutsua noidankehäksi. Noidankehä saatettiin kokea jonkinlaiseksi taikavoiman keskittymäksi, tai noitien saatettiin luulla suorittavan niillä rituaaleja. Joskus uskottiin, että sienikehässä olivat tanssineet keijut, mistä tulee sen englanninkielinen nimitys "".