hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Boris Pasternak
‎Boris Leonidovitš Pasternak (: 10. helmikuuta 1890 Moskova – 30. toukokuuta 1960 Peredelkino) oli merkittävä venäjänjuutalainen runoilija ja kirjailija.
Pasternak tunnetaan lännessä parhaiten monumentaalisesta ja traagisesta Neuvostoliittoa käsittelevästä romaanista "Tohtori Živago", joka julkaistiin ensimmäisen kerran Italiassa vuonna 1957. Venäjällä hänet tunnetaan ennen kaikkea juhlittuna runoilijana. Hän on yksi neljästä Stalinin ajan johtavasta runoilijasta, muiden ollessa Anna Ahmatova, Marina Tsvetajeva ja Osip Mandelstam.
Pasternakin perhe oli juutalainen. Isä oli Moskovan taidemaalauskoulun professori, ja äiti oli kuuluisa konserttipianisti. Pasternak kasvoi kansainvälisessä ilmapiirissä, kotona vierailivat muun muassa pianisti ja säveltäjä Sergei Rahmaninov, runoilija Rainer Maria Rilke ja kirjailija Leo Tolstoi.
Pasternak opiskeli filosofiaa Marburgin yliopistossa Saksassa Hermann Cohenin oppilaana, mutta kieltäytyi hänelle tarjotusta filosofian tutkijan urasta. Hän palasi Moskovaan vuonna 1914 ja julkaisi ensimmäisen runokokoelmansa tuona vuonna. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän opetti ja työskenteli Uralilla sijainneessa kemiantehtaassa, mistä hän epäilemättä sai "Tohtori Živagoon" materiaalia. Vuoden 1917 Venäjän vallankumouksen jälkeen Pasternakin maine runoilijana kasvoi.
Hän joutui neuvostoliittolaisten viranomaisten epäsuosioon 1930- ja 1940-luvulla. Hänen onnistui kuitenkin välttää vankileirit (gulagit), vaikka hän oli syytettynä subjektiivisuudesta ja estetismistä Hämärän peittoon on jäänyt syy, miksi Stalin suosi häntä. Hän ansaitsi elantonsa kääntämällä gruusialaisia klassikoita, joista Stalin piti. Tarinan mukaan Stalin yliviivasi Pasternakin nimen pidätettävien luettelosta suurten puhdistusten aikana sanoen ”Älkää koskeko tähän pilvissä kulkijaan”. Poliittisten runojen sijasta Pasternak kirjoitti henkilökohtaisia runoja, mikä viranomaisten silmissä oli poliittinen kannanotto.
Pasternakille myönnettiin Nobelin kirjallisuuspalkinto vuonna 1958, mutta hän joutui luopumaan palkinnon vastaanottamisesta, koska ei olisi voinut palata takasin Tukholmasta Neuvostoliittoon, mikäli hän matkustaisi Ruotsiin vastaanottamaan palkinnon,
"Tohtori Živagossa" esiintynyt kommunistisen hallinnon arvostelun vuoksi hän joutui Neuvostoliitossa vainon kohteeksi koko loppuelämänsä ajaksi. Italiankielinen käännös ilmestyi 1957 ja CIA:n junailema alkuteos 1958. Neuvostoliitossa teos julkaistiin vasta hänen kuolemansa jälkeen vuonna 1987.
David Leanin ohjaama elokuva "Tohtori Živago" valmistui 1965. Sen käsikirjoituksen laati Pasternakin romaanin pohjalta Robert Bolt.
Leopold Mozart
Johann Georg Leopold Mozart (14. marraskuuta 1719 Augsburg – 28. toukokuuta 1787 Salzburg) oli saksalainen säveltäjä ja viulisti (viulupedagogi). Nykyään hänet muistetaan parhaiten säveltäjä Wolfgang Amadeus Mozartin isänä, mutta omana aikanaan hän oli hyvin arvostettu.
Nuorena Leopold Mozart opiskeli teologiaa Salzburgin yliopistossa, mutta päätti sittemmin keskittyä musiikkiin. Vuonna 1747 Mozart meni naimisiin Anna Maria Pertlin kanssa. He saivat seitsemän lasta, joista viisi tosin kuoli jo lapsuudessaan. W. A. Mozartin ohella lapsista myös Maria Anna eli Nannerl Mozart oli lahjakas pianisti, mutta hän luopui omasta urastaan, rohkaisi jatkuvasti veljeään ja äitinsä kuoleman jälkeen huolehti perheestään.
Vuonna 1756 Leopold Mozart kirjoitti "Versuch einer gründlichen Violinschule" -nimisen tutkielman viulunsoitosta ja sen opettamisesta.
Sorsat
Sorsat (Anatidae) on sorsalintujen (Anseriformes) lahkoon kuuluva heimo, joka käsittää 53 sukua ja 161 lajia. Useimmat lajit ovat sopeutuneet elämään vedessä. Sorsat elävät kaikilla mantereilla Etelämannerta lukuun ottamatta.
Sorsien jakaminen alaheimoihin on vaihdellut 1980-luvulta alkaen toistuvasti. 
Usein sorsat jaetaan kolmeen alaheimoon: Suurin alaheimo on varsinaiset sorsat, joka jakautuu edelleen seitsemään ryhmään: ristisorsat, puolisukeltajasorsat, kokosukeltajasorsat, sotkat, metsäsorsat, haahkat, koskelot ja valkopääsorsat. Toisen alaheimon muodostavat hanhet ja joutsenet. Australiassa elävä harakkahanhi muodostaa näiden lisäksi oman alaheimonsa.
ITIS-tietokannassa alaheimoja on viisi: puolisukeltajat ("Anatinae"), hanhet ("Anserinae"), viheltäjäsorsat ("Dendrocygninae"), tuhkasorsat ("Stictonettinae") ja ristisorsat ("Tadorninae").
Sorsat voi tunnistaa heimolle tyypillisen nokan avulla. Se on leveä, suora ja sen sisäpinnalla on säleikkömäisiä hetuloita. Useimmilla lajeilla on lyhyet jalat ja varpaiden välissä räpylät.
Sorsat syövät monipuolisesti kasvis- ja eläinravintoa. Niiden ruokavalio vaihtelee vuodenajan ja elämänvaiheen mukaan. Monet lajiet syövät vedenpinnan hyönteisiä ja vedessä eläviä selkärangattomia, joista saa paljon valkuaisaineita.
François Andrieu
François Andrieu oli 1300-luvun loppupuolella vaikuttanut säveltäjä. Hän oli todennäköisesti ranskalainen.
Andrieu tunnetaan hänen neliäänisestä kappaleestaan "Armes amours / O flour des flours", jonka hän sävelsi vuonna 1377 kuolleen säveltäjä Guillaume de Machautin muistolle.
Hengellinen ritarikunta
Hengellinen ritarikunta on uskonnollinen ja kirkon tai uskonnollisen yhteisön hallinnoima ritarikunta. Hengelliset ritarikunnat syntyivät keskiajalla, ristiretkien aikana. Ritarikunta oli järjestö, jonka jäsenet pyrkivät yhteiseen tavoitteeseen ja noudattivat ritarikunnan sääntöjä. Sen jäsenet olivat ritarinarvoisia. Hengelliset ritarikunnat vaalivat kristityn ritarin ihannetta, jossa yhdistyi sotilaallinen urheus ja hurskaus.
Hengellisten ritarikuntien alkuperäisinä tehtävinä olivat taistelu vääräuskoisia vastaan, Pyhän maan suojelu sekä pyhiinvaeltajien ja sairaiden hoito. Niiden jäsenet antoivat munkkilupauksen ja omistautuivat sodankäynnille. Ristiretkien päätyttyä Lähi-idässä toimineet hengelliset ritarikunnat siirtyivät Eurooppaan.
Merkittävimpiä hengellisiä ritarikuntia olivat Temppeliherrain ritarikunta, Johanniittain ritarikunta ja Saksalainen ritarikunta sekä Baltian käännyttämiseksi perustettu Kalpaveljesten ritarikunta. Näiden lisäksi Lähi-idässä toimi muun muassa spitaalisten ritarien perustama Pyhän Lasaruksen ritarikunta.
Vanhat suuret ritarikunnat on lakkautettu saksalaista ritarikuntaa ja johanniittoja lukuun ottamatta. Temppeliherroja syytettiin kerettiläisyydestä ja ritarikunta tuhottiin. Kalpaveljien sulauduttua Saksalaiseen ritarikuntaan se kuihtui uuden ajan alussa poliittisesti merkityksettömäksi hyväntekeväisyysjärjestöksi, joka lakkautettiin vuonna 1809. Se perustettiin uudelleen muutamaa vuosikymmentä myöhemmin. Katolisella Johanniittain ritarikunnalla (Maltan ritarikunnalla) on lähes katkeamaton historia ja sen poliittisesta vaikutusvallasta kertoo nykyinen monen valtion tunnustama suvereeni puolivaltiollinen status.
Myös Iberian niemimaalla syntyi reconquistan (kristittyjen suorittama maan takaisinvalloitus muslimeilta) aikana lukuisia hengellisiä ritarikuntia, kuten Santiagon ja Calatravan ritarikunnat Espanjassa sekä Kristuksen ritarikunta Portugalissa.
Johannes Ciconia
Johannes Ciconia (noin 1335 tai noin 1373–1412) oli belgialainen keskiajan säveltäjä. Hänen syntymäajastaan ei ole varmaa tietoa, koska hänet on saatettu joskus sekoittaa hänen isäänsä, joka oli samanniminen. Kaikki Ciconian sävellykset ovat sävelletty vuoden 1390 tienoilla tai myöhemmin. Hän sävelsi sekä maallista että uskonnollista musiikkia.
Martinus Fabri
Martinus Fabri oli alankomaalainen säveltäjä. Hän eli aivan keskiajan lopulla ja varhaisrenessanssin alussa. Sävellykset tiedetään sävelletyn vuoden 1400 tienoilla, muuta hänen elämästään ei tiedetä.
Fabrilta tunnetaan ainoastaan neljä sävellystä, kaikki balladeja. Niistä kaksi, jotka on sävelletty laulettavaksi kaikilla äänillä, on hollannikielisiä ja kaksi ranskankielisiä.
Leoninus
Leoninus tai LéoninUs (noin 1150 – noin 1219) oli ranskalainen säveltäjä. Hän vaikutti 1100-luvun loppupuolella Pariisissa, jossa hän toimi Notre Damen katedraalin musiikkimestarina ja oli niin sanotun Notre Damen koulukunnan perustajajäsen.
Leoninus on ensimmäinen nimeltä tunnettu säveltäjä, hänet mainitaan ensimmäisen kerraan tuntemattomaksi jääneen kirjoittajan (yleisesti tunnettu Anonyymi IV -nimellä) tekemässä tekstissä. Tämä toimi oppilaana koulussa ja jätti jälkeensä musiikin teoriaa käsittelevän kirjoituksen, jossa hän mainitsee Leoniuksen eräänä yhtenä urkumusiikin säveltäjänä ja teoksen "Magnus Liber Organi" tekijänä. Tämän teoksen uudisti ja paranteli Perotinus.
Leoninus julkaisi tunnetun kirjan nimeltään "Magnus Liber". Siihen sisältyi useita hänen ja toisen Notre Damen koulukunnan jäsenen, Perotinuksen a cappella -teoksia.
Perotinus
Perotinus (tai Perotinus Magnus) oli ranskalainen säveltäjä, joka vaikutti 1100-luvun loppupuolella ja 1200-luvun alkupuolella. Hän oli Notre Damen koulukunnan jäsen.
Perotinuksen sävellyksiä sisältyy muun muassa kirja "Magnus Liber"iin, jonka toinen Notre Damen koulukunnan jäsen Leoninus toimitti. Sävellyksiä ovat muun muassa "Viderunt omnes", jonka arvellaan olevan sävelletty jouluksi 1198, "Alleluia posui adiutorum", "Dum sigillum", "Alleluia nativitas", "Beata viscera" ja "Sederunt principes" (ehkä Pyhän Stefanoksen päiväksi, tammikuuksi 1199).
Giuseppe Arcimboldo
Giuseppe Arcimboldo (1527, Milano – 1593) oli omalaatuinen kuvataiteilija, joka kokosi maalauksensa vihanneksista ja esineistä. Aikalaisten mukaan maalaukset olivat kuitenkin malliensa näköisiä. Arcimboldon tyylisuunta edustaa manierismia.
Vuonna 1562 Arcimboldo muutti Prahaan ja pääsi Habsburgin Maximillian II:n ja myöhemmin tämän pojan Rudolf II:n hovimaalariksi. Hän toimi myös hovin sisustajana, vaatesuunnittelijana ja yleisenä taideasiantuntijana.
Notre Damen koulukunta
Notre Damen koulukunta oli ranskalaisten säveltäjien ryhmä, joka vaikutti noin vuosina 1170–1250 Pariisin Notre Damen katedraalissa. Säveltäjistä ainoat nimeltä tunnetut ovat Leoninus ja Perotinus. He sävelsivät niin sanottua organumia, eräänlaista varhaista polyfonista kirkkomusiikkia. Notre Damen koulukunnan jäsenten teoksia sisältyy muun muassa "Magnus Liber" -kirjaan, jonka Leoninus julkaisi 1100-luvulla.
Philippe de Vitry
Philippe de Vitry (1291–1361) oli ranskalainen säveltäjä. Hän syntyi Pariisissa ja opiskeli Sorbonnessa. Myöhemmin hän työskenteli muun muassa lukuisissa hoveissa.
Vitry tunnetaan parhaiten "Ars Nova"-nimisen musiikkia käsittelevän tutkielman kirjoittamisesta. Siitä sai nimensä Ranskassa keskiajan lopulla vallinnut musiikkityyli.
Vitry sävelsi chansoneita ja motetteja, mutta ainoastaan motetit ovat säilyneet.
Kähäri (Turku)
Kähäri on kaupunginosa Turussa. Se sijaitsee kaupungin keskustasta koilliseen ja kuuluu keskustan suuralueeseen. Naapurikaupunginosia ovat Pohjola, Pitkämäki ja Raunistula. Kähärin rakennuskanta koostuu pääasiassa 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa rakennetuista puisista omakotitaloista.
Kähärin väkiluku on 946 (2007). Asukkaista 17,77 % on alle 15-vuotiaita ja 19,27 % on yli 65-vuotiaita. Äidinkielenään suomea puhuu 93,47 % asukkaista, ruotsia 4,93 % ja muita kieliä 1,61 %.
Gilles Binchois
Gilles Binchois (noin 1400-20. syyskuuta 1460) oli alankomaalainen säveltäjä, joka oli yksi oman aikansa arvostetuimmista säveltäjistä.
Binchois'n sävellykset olivat hyvin melodisia ja mieleenpainuvia. Monet hänen aikalaisensa ottivat niistä vaikutteita omiin teoksiinsa. Binchois sävelsi sekä maallista että uskonnollista musiikkia.
Korintin liitto
Korintin liitto oli Makedonian kuninkaan Filippos II:n luoma liitto johon kuuluivat kaikki antiikin Kreikan kaupunkivaltiot, Spartaa lukuun ottamatta.
Liitto syntyi talvella 338 eaa. sen jälkeen kun Filippos löi Ateenan ja Theban joukot Khaironeian taistelussa.
Liiton säännöt olivat Filippoksen laatimat:
Guillaume Dufay
Guillaume Dufay (noin 1397 – 27. marraskuuta 1474) oli alankomaalainen säveltäjä. Hän syntyi Hainaut’n provinssissa, mahdollisesti Cambraissa. Myöhemmin Dufay toimi säveltäjänä ja laulajana lukuisissa italialaisissa hoveissa. Vuonna 1458 Dufay palasi Cambraihin.
Dufayn teoksissa oli vaikutteita muun muassa John Dunstablen musiikista.
Hugo Paynsilainen
Hugo Paynsilainen (Hugues de Payens, n. 1070–1136) oli Temppeliherrain ritarikunnan perustajajäsen ja ritarikunnan ensimmäinen suurmestari.
Hugo Paynsilainen syntyi Château Paynsissä, Champagnen maakunnassa, noin 10 kilometrin päässä Troyesista.
Ensimmäisellä ristiretkellä Hugo Paynsilainen palveli luultavasti Godefroy de Bouillonin joukoissa. Vuonna 1119 hän ja Godfrey de Saint Adhemar sekä kuusi tai seitsemän muuta ranskalaista ritaria saivat Jerusalemin kuningaskunnan kuninkaalta Balduin II:lta luvan perustaa ritarikunnan, jonka tarkoituksena oli suojella pyhiinvaeltajia. Heidän päämajansa sijaitsi perimätiedon mukaan sillä paikalla, jossa olivat kuningas Salomon temppelin rauniot, minkä vuoksi ritarikunta sai nimekseen "Kristuksen ja Salomon temppelin köyhät ritarit".
Hugo Paynsilainen matkusti vuonna 1127 Eurooppaan. Hänen aikomuksenaan oli saada nopeasti kasvaneelle ritarikunnalle sopiva säännöstö. Matkallaan hän tapasi Bernhard Clairvauxlaisen, Clairvaux'n apotin ja sisterssiläismunkkien johtajan. Bernhard Clairvauxlainen laatikin temppeliherroille sisterssiläisten ohjeistoon perustuvan säännöstön.
Hugo Paynsilainen johti Temppeliherrain ritarikuntaa lähes kahdenkymmenen vuoden ajan. Hän kuoli Palestiinassa 1136. Ritarikunnan seuraavaksi suurmestariksi valittiin Robert de Craon.
Giovanni Bellini
Giovanni Bellini (noin 1430–1516) oli venetsialainen taidemaalari. Bellinin värinkäyttö oli Venetsian koulun tapaan lämminsävyistä ja koloristista. Hän oli ensimmäisten joukossa omaksumassa öljyväritekniikkaa.
Giovanni Bellini on kuuluisin Bellinin suvun taidemaalareista – hänen isänsä Jacopo Bellini ja veljensä Gentile Bellini olivat myös maalareita. Bellinin töistä näkyy hänen lankonsa Andrea Mantegnan vaikutus. Giovannin Bellinin vaikutus venetsialaiseen maalaustaiteeseen oli suuri. Hänen kuuluisimpia oppilaitaan olivat Giorgione ja Tizian.
Muiden aikansa venetsialaisten tapaan Giovanni Bellini ei ottanut kovin vahvoja vaikutteita antiikista, vaan keskittyi uskonnollisiin aiheisiin. Hän teki useita Sacra conversazione -sommitelmia, joissa kuvataan Madonnaa pyhimysten seurassa. Muita Bellinin suosimia teemoja olivat "Kristus Getsemanessa" ja pietà-aihe. Bellinin parhaana teoksena on pidetty "Franciscus Assisilaista".
Isokrates
Isokrates (436–338 eaa.) oli antiikin kreikkalainen puhetaidon opettaja, yksi kymmenestä attikalaisesta puhujasta. Isokrates ei itse esiintynyt julkisesti, vaan tyytyi opettamaan ja kirjoittamaan puheita toisille. Kerrotaan, että Isokrateella olisi ollut sata oppilasta, joista kukin olisi maksanut opetuksesta tuhat drakmaa. Isokrates sai huomattavia tuloja myös kirjoittamistaan puheista.
Isokrates syntyi, eli ja kuoli Ateenassa. Hän oli voimakkaan isänmaallinen. Kun Makedonian Filippos II voitti Ateenan ja Theban yhdistetyt joukot Khaironeian taistelussa ja toivo itsenäisyyden säilyttämisestä oli menetetty, 98-vuotias Isokrates riisti itseltään hengen.
Isokrateen puheista on säilynyt 21.
Jordan Rudess
Jordan Charles Rudess (s. 4. marraskuuta 1956, New York) on yhdysvaltalainen kosketinsoittaja. Hänet tunnetaan parhaiten Dream Theaterin jäsenenä.
Kun Jordan oli kolmannella luokalla, hänen opettajansa huomasi hänen olevan ilmiömäinen pianisti. Yhdeksänvuotiaana hän aloitti musiikkiopintonsa kuuluisassa Juilliard Schoolissa. Hän sai klassisen pianistikoulutuksen, mutta teini-iässä hän alkoi kiinnostua yhä enemmän syntetisaattoreista ja progressiivisesta rockista. Vanhempiensa ja opettajiensa neuvoja kuuntelematta hän lopetti klassisen pianon opinnot ja aloitti uran kosketinsoittajana.
Jordan saavutti ensimmäisen kerran suosiota vuonna 1994, kun Keyboard Magazinen lukijat valitsivat hänet vuoden parhaaksi uudeksi kyvyksi. Tämä herätti mielenkiintoa Jordania kohtaan koko Yhdysvalloissa, ja pian sekä Dream Theater että Dixie Dregs pyysivät Jordania jäsenekseen. Jordan valitsi Dixie Dregsin, sillä näin hänelle jäi enemmän aikaa nuorelle perheelleen. Dream Theaterin kosketinsoittajaksi valittiin tuolloin Derek Sherinian.
Kun hän soitti Dixie Dregsissä, eräässä konsertissa tapahtui sähkökatkos, jolloin kaikki muut instrumentit paitsi Jordanin koskettimet menettivät virrat. Jordan jäi lavalle improvisoimaan rumpali Rod Morgensteinin kanssa. Heidän yhteistyönsä toimi niin hyvin, että he päättivät esiintyä useammin yhdessä nimellä Rudess/Morgenstein Project (myöhemmin RMP). He ovat julkaisseet studio- ja live-albumin. Rudess/Morgenstein Project soitti myös Dream Theaterin lämmittelijänä eräällä Pohjois-Amerikan-kiertueella.
Vuonna 1997 Mike Portnoy pyysi Jordania kosketinsoittajaksi Liquid Tension Experiment -yhtyeeseen. Yhtyeessä olivat Portnoyn lisäksi mukana myös John Petrucci ja Tony Levin. Liquid Tension Experiment äänitti kaksi albumia. Äänitysten jälkeen Mike ja John pyysivät jälleen Jordania liittymään Dream Theateriin. Tällä kertaa tarjous hyväksyttiin, ja Jordan on ollut Dream Theaterin jäsen vuodesta 1999 asti.
Aiskhylos
Aiskhylos (; n. 525–456 eaa.) oli antiikin kreikkalainen näytelmäkirjailija. Hän oli attikalaisen murhenäytelmän eli kreikkalaisen tragedian varsinainen luoja.
Aiskhylos oli kotoisin Ateenasta. Hän osallistui Marathonin ja Salamiin taisteluihin persialaissotien aikaan. Hän voitti ensimmäisen kerran Ateenan näytelmäkilpailut vuonna 484 eaa. Paitsi että hän kirjoitti elinaikanaan noin 90 näytelmää, hän myös sävelsi useimpien näytelmiensä musiikin, ohjasi, toimi koreografina ja nuorena jopa näytteli. Useissa Aiskhyloksen teksteissä ylistetään Ateenan kaupunkia ja sen demokraattista oikeusjärjestystä. Historiallisuus, tarunomaisuus ja kunnioitus jumalia kohtaan välittyvät vahvasti hänen kirjoituksissaan.
Perimätiedon mukaan Aiskhylos kuoli varsin merkillisellä tavalla, nimittäin kotka pudotti hänen päähänsä kilpikonnan. Kotka nähtävästi luuli kirjailijan kaljua päätä kiveksi ja halusi saada kilpikonnan rikki. Tarinan mukaan muuan oraakkeli olisi vuotta aiemmin ennustanut, että Aiskhylos saisi surmansa ilmasta tulevasta iskusta.
Aiskhyloksen tragedioille on tyypillistä toiminnan ja henkilöiden suoraviivaisuus sekä voimakas uskonnollinen tunne. Hän lisäsi tragediaan toisen näyttelijän aikaisemman yhden näyttelijän ja kuoron lisäksi. Tämä mahdollisti dialogin käyttämisen näytelmissä. Aiskhyloksen 90 näytelmästä on säilynyt kokonaisena seitsemän:Aiskhyloksen "Oresteia" on ainoa antiikin näytelmätrilogia, joka on säilynyt kokonaisena. Se on suomennettu kahdesti, Elina Vaaran suomennoksena 1961 ja Kirsti Simonsuuren suomennoksena vuonna 2003.
Filon Bysanttilainen
Filon Bysanttilainen (n. 200 eaa.) oli muinaiskreikkalainen arkkitehti ja koneiden rakentaja. Hänen tunnetuin teoksensa on "Mekhanikê syntaksis". Hänet tunnetaan erityisesti luettelostaan maailman seitsemästä ihmeestä.
Clement Attlee
Clement Richard Attlee (3. tammikuuta 1883 – 8. lokakuuta 1967) oli jaarli, brittiläinen poliitikko ja pääministeri.
Attlee opiskeli lakia Haileburyn ja Oxfordin yliopistoissa. Hän kiinnostui pian sosiaalisista uudistuksista. Hän liittyi vuonna 1908 Independent Labour Partyyn. Attlee asui East Endissä vuodet 1907–1922 toimien alueen hallinnossa. Attlee palveli ensimmäisessä maailmansodassa useilla rintamilla ja osallistui muun muassa Gallipolin taisteluun.
Attleestä tuli lopulta parlamentin jäsen vuonna 1922. Hän toimi ensimmäisessä työväenpuolueen hallituksessa sihteerinä ja myöhemmin toisessa hallituksessa kanslerina. Vuonna 1931 hänestä tuli työväenpuolueen johtaja. Attlee toimi ministerinä Neville Chamberlainin ja Winston Churchillin hallituksissa, vuodesta 1940 alkaen varapääministerinä ja siten Churchillin läheisenä työtoverina. Miehet olivat luonteiltaan erilaisia eivätkä heidän välinsä olleet erityisen läheiset, mutta koko sodan ajan he olivat jokseenkin yksimielisiä brittien sotaponnistelujen jatkamisesta. Työväenpuolueen ja Attleen osuus oli tärkeä, jotta ammattiyhdistykset eivät lakkoilleet sodan aikana.
Työväenpuolueen voitettua vaalit heinäkuussa 1945 Attleesta tuli maan pääministeri. Attlee osallistui toisen maailmansodan päättymisen jälkeisiin liittoutuneitten konferensseihin. Hallitus päätti että valtio ottaisi haltuunsa hiilikaivokset, rautatiet, lentoyhtiöt, sähkö- ja kaasulaitokset sekä Englannin pankin. Perustettiin kansallinen terveyspalvelu National Health Service. Attlee osallistui Marshall-avun toteuttamiseen.
20. helmikuuta 1947 Attlee lupasi, että Intiasta tulisi itsenäinen valtio. Tämä käynnisti valtavan muutosliikkeen Brittiläisessä imperiumissa seuraaviksi vuosikymmeniksi. Clement Attlee äänestettiin Britannian 20. vuosisadan tehokkaimmaksi pääministeriksi MORI:n järjestämässä mielipidekyselyssä vuonna 2004.
Työväenpuolue säilytti enemmistönsä 23. helmikuuta 1950 järjestetyissä parlamenttivaaleissa, joten Attlee muodosti hallituksen myös 1. maaliskuuta. Hän esitteli parlamenttikauden suunnitelmiaan parlamentin avajaisissa 6. maaliskuuta ja sai kolme päivää myöhemmin alahuoneelta terästeollisuuden sosialisoimista koskevan luottamuslauseen äänin 310–296.
Lysippos
Lysippos (s. n. 370 eaa. – k. n. 300 eaa.) oli muinaiskreikkalainen kuvanveistäjä Sikyonista Peloponnesokselta. Hän oli tunnetun kuvanveistäjä Polykleitoksen seuraaja. Hänet luetaan Skopaan ja Praksiteleen ohella Kreikan kolmen klassisen kauden suurimman kuvanveistäjän joukkoon.
Lysippos teki nuorempana pronssitöitä ja opetteli sitten kuvanveiston. Myöhemmin hänestä tuli Argoksen ja Sikyonin koulujen johtaja. Plinius vanhemman mukaan hän teki 1 500 prinssityötä. Hän oli myös Aleksanteri Suuren hovikuvanveistäjä. Lysippoksen tunnetuimmat teokset ovat "Pyhän Markuksen hevoset" ("Triumphal Quadriga"), "Eros jännittää jousensa", "Agias", "Apoksyomenos" ("Kaapija") ja sekä kuvat Aleksanteri Suuresta, joista yksi on säilynyt Louvressa.
Lysippoksen oppilas Khares Lindoslainen rakensi Rodoksen kolossin, yhden antiikin maailman seitsemästä ihmeestä.
Abeid Karume
Abeid Karume (1905–1972) oli Sansibarin ensimmäinen presidentti, kun viimeinen sulttaani oli syösty vallasta tammikuussa 1964. Kolme kuukautta myöhemmin Sansibar ja Tanganjika muodostivat Tansanian liittovaltion, ja Karumesta tuli Julius Nyereren varapresidentti.
Ennen politiikkaan siirtymistään Karume oli vähän koulutettu merimies. Hän matkusteli laajalti ennen toista maailmansotaa ja hankki näin ymmärtämystä maailmanpolitiikasta ja kansainvälisistä asioista.
Salamurhaajat surmasivat Karumen 1972. Hänen poikansa Amani Abeid Karume oli Sansibarin osavaltion presidentti vuosina 2000-2010.
Vapaiden kansalaisten liike
Vapaiden kansalaisten liike tai KEP () oli vuosina 1993–2001 toiminut poliittinen puolue Kreikassa. Puolueen perusti vuonna 1993 Dimitris Avramopoulos, joka on yksi tunnetuimpia kreikkalaisia poliitikkoja. Puolue hajosi vuonna 2001.
Tosashimizu
Tosashimizu () on Japanin kaupunki Shikokun saarella Kōchin prefektuurissa. Se sijaitsee Tyynenmeren rannikolla Shikokun saaren lounaiskulmassa. Tosashimizussa on 14 177 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 266,34 neliökilometriä.
Tosashimizu sai kaupunkioikeudet vuonna 1954 neljän kunnan kuntaliitoksen myötä. Suuri osa kaupungista sijaitsee Ashizuri-Uwakain kansallispuiston alueella, ja sen merkittävimpiin nähtävyyksiin kuuluvatkin luonnonkaunis Ashizurinniemi majakoineen ja meren kallioon uurtama, 16 metriä korkea Hakusanin luola. Osa kaupungin rakennettua kulttuuriperintöä on vuorostaan 800-luvulla perustettu Kongōfuku-jin temppeli, joka on osa Shikokun pyhiinvaellusreittiä (temppeli nro. 38).
Polemon Ateenalainen
Polemon (, n. 350–270 eaa.) oli antiikin kreikkalainen Platonin Akatemiaan kuulunut filosofi ja koulun johtaja Ksenokrateen jälkeen. Hän oli kotoisin Ateenasta.
Polemon oli nuorena kuriton ja huonoilla teillä. Ksenokrates sai hänet kuitenkin tekemään parannuksen. Diogenes Laertios kertoo, että kerran Polemon tuli tämän kohtuullisuutta käsittelevälle luennolle juovuksissa. Ksenokrates ei välittänyt tästä, ja vähitellen Polemon alkoi kiinnostua filosofiasta enemmän. Lopulta hänestä tuli Ksenokrateen etevin oppilas ja Akatemian johtaja tämän kuoltua vuonna 314 eaa.
Krates Ateenalainen
Krates (, k. 268/265 eaa.) oli antiikin kreikkalainen Platonin Akatemiaan kuulunut filosofi. Hänestä tuli koulun johtaja ystävänsä Polemonin jälkeen.
Krateen ajattelusta ei tiedetä paljoakaan. Diogenes Laertios kertoo, että hän kirjoitti filosofiasta ja komediasta, sekä merkitsi ylös kansankokouksissa ja lähettiläänä pidettyjä puheita. Hänen oppilaitaan olivat Zenon Kitionilainen, Arkesilaos ja Bion.
Krantor
Krantor (, 335–275 eaa.) oli antiikin kreikkalainen Platonin Akatemiaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Kilikian Soloista. Hän muutti nuorena Ateenaan ja oli Ksenokrateen oppilaana yhdessä Polemonin kanssa.
Diogenes Laertios sanoo, että hänen teoksensa käsittävät 30 000 riviä. Hänen tunnetuin teoksensa on "Surusta". Siinä hän käsittelee tunteiden hillitsemistä, vastustaen kyynikoiden ja stoalaisten näkemystä siitä, että tunteet tulisi kuolettaa kokonaan. Teos on kirjoitettu osanotoksi hänen ystävälleen Hippokleelle tämän lasten kuoltua. Teoksesta on säilynyt osia Plutarkhoksen teoksessa "Consolatio ad Apollonium" sekä Ciceron teoksessa "De consolatione". Cicero ylistää teosta suuresti.
Krantor kiinnitti erityisesti huomiota etiikkaan, ja järjesti hyvät asiat seuraavaan järjestykseen: hyve, terveys, nautinto, rikkaudet. Krantor oli myös ensimmäinen, joka kommentoi Platonin teoksia.
Instrumentti
Instrumentti tarkoittaa "välinettä", esimerkiksi seuraavia:
Hobart
Hobart on kaupunki Tasmanian saarella Australiassa. Se on Tasmanian osavaltion pääkaupunki. Hobart sijaitsee saaren kaakkoisrannikolla Derwentjoen suulla. Kaupungissa on 47 700 asukasta ja koko suurkaupunkialueella 217 525 asukasta (2006).
Hobartin liepeillä sijaitsee 1 270 metriä korkea Mount Wellington. Vuoden keskilämpötila on 11 °C (kesällä 16 °C, talvella 6 °C), ja vuotuinen sademäärä on keskimäärin 628 mm.
Hobart on Sydneyn jälkeen Australian toiseksi vanhin kaupunki. Se on perustettu vuonna 1803.
Hobart on ensimmäinen kaupunki Australiassa, jossa on sähköinen raitiotie. Liikennöinti raitiotiellä alkoi vuonna 1893.
Arkesilaos
Arkesilaos (, 316–241 eaa.) oli antiikin kreikkalainen Platonin Akatemiaan kuulunut filosofi. Hän oli keskimmäisen Akatemian perustaja.
Arkesilaos oli kotoisin Pitanesta, Aioliksesta. Häntä opetti Pitanessa Autolykos, paikallinen matemaatikko ja tähtitieteilijä, sekä myöhemmin Ateenassa Theofrastos ja Krantor. Hänestä tuli Polemonin ja Krateen läheinen ystävä, ja jälkimmäisen seuraaja Akatemian johdossa.
Diogenes Laertios kertoo, että Arkesilaos olisi kuollut seuraajansa Lakydeen tavoin runsaan juomisen seurauksena, mutta muiden (kuten Kleantheen) antama todistus asiasta sekä hänen omat ohjeensa kumoavat tarinan. Sen sijaan hänet tunnetaan ateenalaisten arvostamana.
Arkesilaos käytti sokraattista opetusmetodia, eikä jättänyt jälkeensä teoksia. Hänen ajattelunsa täytyy selvittää muiden kirjoittamien teosten pohjalta. Niiden mukaan hänen ajattelussaan esiintyi skeptistä ajattelua ja vaikutteita tunnetuilta skeptikoilta, kuten Pyrrhonilta. Häntä voidaankin pitää akatemialaisena skeptikkona. Skeptinen ajattelu oli esiintynyt piilevänä myös Platonin myöhäisemmissä teoksissa. Niissä oli usein esitetty ristiriitaisia väittämiä, ja sokraattisen metodin käyttäminen oli usein johtanut vain loogisiin ristiriitoihin ja umpikujiin.
Näin Arkesilaoksenkin oli helppo lähestyä skeptikoiden ajatusta siitä, että mitään ei voida tietää varmasti. Kaiken järkevän tiedon epävarmuus pätee yhtä lailla järjellä tehtyihin päätelmiin, ja siksi filosofin tulee tyytyä todennäköisyyksiin, jotka ovat riittäviä käytännön elämän ohjeiksi. "Emme tiedä mitään, emme edes tietämättömyyttämme"; siksi viisaan ihmisen tulee olla tyytyväinen agnostiseen asenteeseen.
Bion Borysthenesläinen
Bion Borysthenesläinen (; n. 335–245 eaa.) oli antiikin kreikkalainen filosofi, joka vaikutti useassa filosofisessa koulukunnassa. Hän oli kotoisin Borystheneestä.
Bion kuului varsinaisesti kyynikoihin, mutta hänet voidaan laskea myös Platonin akatemialaisiin. Hän oli alussa akatemialaisen Krateen oppilas. Diogenes Laertios kertoo, että hän ei kuitenkaan hyväksynyt Akatemian oppeja, ja siirtyi kyynikoiden kannattajaksi. Häntä opetti kyreneläinen filosofi Theodoros. Tämän jälkeen hän siirtyi peripateettiseen kouluun Theofrastoksen oppilaaksi. Bion kirjoitti useita etiikkaa käsitteleviä satiireja.
Niin kutsutun "Antikytheran filosofin" arvellaan esittävän Bionia.
John Myung
John Ro Myung (s. 24. tammikuuta 1967, Chicago, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalaisen progressiivista metallia soittavan Dream Theaterin basisti ja perustajajäsen.
Myung aloitti viulunsoiton viisivuotiaana, mutta vaihtoi bassoon 15-vuotiaana saatuaan kutsun liittyä paikalliseen yhtyeeseen. Kirjoitettuaan ylioppilaaksi hän aloitti opinnot ystävänsä John Petruccin kanssa Berklee College of Musicissa, jossa he tapasivat tulevan yhtyetoverinsa, rumpali Mike Portnoyn. He perustivat kosketinsoittaja Kevin Mooren ja laulaja Chris Collinsin kanssa yhtyeen nimeltä Majesty, josta myöhemmin tuli Dream Theater.
Hän on soittanut uransa aikana lukuisissa sivuprojekteissa. Ensimmäinen näistä oli pop-prog-yhtye Platypus Rod Morgensteinin, Ty Taborin ja entisen Dream Theater -jäsenen Derek Sherinianin kanssa. Hän on myös The Jelly Jamin jäsen, jonka kokoonpano on sama kuin Platypusin Sheriniania lukuun ottamatta.
Dream Theaterin debyyttialbumilla "When Dream And Day Unite" ja sitä seuranneella "Images And Words" -albumilla Myung soitti 4-kielistä bassoa. Hän kuitenkin vaihtoi 6-kieliseen bassoon ennen "Images And Tour" -kiertuetta, eikä ole enää sittemmin käyttänyt 4-kielistä pääsoittimenaan. Hän on soittanut muun muassa Tobiaksen ja Tungin bassoilla. "Awake"-albumin jälkeen hän teki yhteistyösopimuksen Yamahan kanssa, joka on julkaissut hänen käyttämistään bassoista kaksi signature-mallia, RBX6JM ja RBXJM2.
Dream Theaterin "Systematic Chaos" -levyn nauhoituksissa John Myung käytti enimmäkseen Music Manin Bongo-mallin bassoa, jota hän käyttää myös levyltä löytyvän "Constant Motion" -kappaleen musiikkivideossa. Myung on siirtynyt kokonaan Music Manin soittimiin eikä hän enää ole yhteistyössä Yamahan kanssa.
Myung käyttää joskus soittimenaan myös Chapman Stickiä. Tämä soitin on kuultavissa esimerkiksi "Falling Into Infinity" -albumin kappaleessa "New Millennium". Vahvistimina hän käyttää Mesa Boogien laitteita.
Lakydes
Lakydes (, 200-luku eaa., kuoli n. 205 eaa.) oli antiikin kreikkalainen Platonin Akatemiaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Kyrenestä.
Lakydeestä tuli koulun johtaja Arkesilaoksen jälkeen noin vuonna 241 eaa. Hän oli uuden Akatemian perustaja. Antiikin aikaiset todisteet puhuvat kuitenkin sen puolesta, että hän yhtyi Arkesilaoksen ajatuksiin, ja kuuluisi hänkin näin keskimmäiseen Akatemiaan. Ajatusmaailmaltaan hän kuului opettajansa tavoin akatemialaisiin skeptikoihin.
Lakydes johti koulua 26 vuotta. Hän luennoi Pergamonin kuninkaan Attalos I:n hankkimassa puutarhassa, jota alettiin kutsua hänen mukaansa nimellä "Lakydeion". Hänen jälkeensä koulun johtoon tulivat hänen oppilaansa Telekles ja Euandros, ja myöhemmin Hegesinos Pergamonlainen ja Karneades. Hänen sanotaan kirjoittaneen tutkielmia, mutta niistä yksikään ei ole säilynyt. Hänen sanotaan olleen hienostunut mies ja hyvä puhuja. Diogenes Laertios kertoo hänen kuolleen runsaaseen juomiseen, mutta muun muassa Eusebios kumoaa tämän, ja sanoo hänen olleen kaikessa kohtuullinen.
YtseJam Records
YtseJam Records on Mike Portnoyn vuonna 2003 perustama levy-yhtiö. Se tuottaa Dream Theater -aiheista materiaalia, jota suuret levy-yhtiöt eivät julkaisisi, kuten demonauhoja ja bootleg-äänityksiä.
YtseJam Records saa taloudellista tukea Elektra Recordsilta. Vastineeksi se saa julkaista vain rajoitetun painoksen julkaisuistaan. YtseJam Records toimii täysin verkkosivustonsa kautta, eli sen julkaisuja ei voi ostaa mistään levykaupasta. __notoc__
Karneades
Karneades (, 214–129 eaa.) oli antiikin kreikkalainen Platonin Akatemiaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Kyrenestä.
Karneades oli merkittävin Arkesilaoksen seuraajista. Hän oli radikaali skeptikko ja ensimmäinen tunnettu filosofi, joka totesi metafyysikkojen epäonnistuneen täysin uskonnollisten uskomusten järkiperäisessä selittämisessä. Viimeistään vuodesta 159 eaa. lähtien hän pyrki järjestelmällisesti osoittamaan vääriksi kaikki aikaisemmat dogmaattiset oppilauseet, erityisesti stoalaisten opit, sekä jopa epikurolaisten opit, jotka olivat säästyneet aiemmilta skeptikkojen hyökkäyksiltä.
Erityisesti hän vastusti stoalaisen Khrysippoksen ajatuksia ja teoksia. Diogenes Laertioksen mukaan hän kehitti tätä kuvaavan sanonnan:
Karneades ei jättänyt jälkeensä teoksia. Hänen nimiinsä laitetut teokset ovat kirjoittaneet hänen oppilaansa.
Claude Dornier
Claude (Claudius) Honoré Desiré Dornier () oli saksalainen lentokonesuunnittelija.
Hänet palkattiin kreivi Zeppelinin tehtaalle, jossa hän sai johtoonsa “Osasto Do”:n, jossa tehtiin lentokoneiden suunnittelua vuodesta 1914 eteenpäin. Täällä Dornier suunnitteli ensimmäiset lentoveneensä. Perustettiin "Zeppelin-Werke Lindau GmbH"-yhtiö, jonka Dornier otti johdettavakseen - yhtiön tarkoitus oli rakentaa kokometallirunkoisia lentokoneita.
Ensimmäisen maailmansodan rauhansopimus kielsi Saksalta lentokoneiden suunnittelun. Dornier siirsi kokoonpanotehtaan Sveitsin puolelle. 1923 Dornier osti lentokonetehtaan Friedrichshafenista, Baijerista. 1925 hän sai valmiiksi suuren Dornier Do X-lentoveneen piirustukset. 1930-luvun alkupuolelle asti lentoveneet olivat yhtiön liiketoiminnan perusta.
Pommikone Do 17 muutti tilanteen.
Toisen maailmansodan jälkeen hän – kuten moni muu saksalainen lentokoneinsinööri – perusti suunnittelutoimiston Madridiin. Hän palasi Saksaan 1955 ja kiinnostui erityisesti STOL- ja VTOL-lentokoneista. Dornier System GmbH perustettiin 1962 ja yhtiö alkoi toimia avaruustekniikan parissa. Se oli suunnittelemassa Saksan ensimmäistä satelliittia, Azur'ia.
Claude Dornier kuoli vuonna 1969 Zugissa Sveitsissä, jonne oli muuttanut asumaan.
Luettelo shakinpelaajista
Tämä on epätäydellinen luettelo shakinpelaajista.
Kleitomakhos
Kleitomakhos (, alun perin Hasdrubal) (187–109 eaa.) oli antiikin kreikkalainen Platonin Akatemiaan kuulunut filosofi.
Kleitomakhos oli kotoisin Karthagosta. Hän tuli Ateenaan noin vuonna 146 eaa. opiskelemaan filosofiaa. Hän oli Karneadeen oppilas, ja seurasi tätä Akatemian johdossa vuonna 126 eaa. Hän omaksui tältä skeptisyyden. Akatemian lisäksi hän vaikutti myös sekä peripateettisessa että stoalaisessa koulussa.
Diogenes Laertios kertoo hänen kirjoittaneen yli 400 kirjaa. Yksikään näistä ei ole säilynyt nykypäiviin. Suurin osa näistä teoksista pyrki tallentamaan ja selventämään Karneadeen näkemyksiä, joka ei itse kirjoittanut yhtään teosta. Näiden lisäksi hän kirjoitti johdannon ateenalaiseen filosofiaan, sekä kirjeen maanmiehilleen Karthagon kaaduttua kolmannen puunilaissodan lopussa. Kirjeessä hän selvittää filosofian onnettomuuksien aikana tuomaa lohtua.
Cicero arvosti suuresti Kleitomakhoksen töitä, ja perusti osan teoksistaan "Jumalten luonteesta" ("De natura deorum"), "De divinatione" ja "De fato" tämän kirjoittamaan teokseen, josta hän käyttää nimeä "De sustinendis offensionibus" (”Myöntymyksen epäämisestä”).
Kaksi Kleitomakhoksen töistä tiedetään omistetuksi merkittäville roomalaisille, toinen runoilija Gaius Luciliukselle ja toinen konsuli Lucius Marcius Censorinukselle. Myös tästä voidaan päätellä, että hänen teoksensa olivat arvostettuja Roomassa.
Alue (hallintoyksikkö)
Alue eli oblasti ( ja , ) on joidenkin Itä-Euroopan ja entiseen Neuvostoliitton kuuluneiden Aasian valtioiden alueellinen hallintoyksikkö. Sitä käytetään unitaari- eli yhtenäisvaltioissa, kuten Ukrainassa ja Valko-Venäjällä, läänitasoista maakuntahallintoa vastaavan hallintoyksikön nimenä. Liittovaltioissa, kuten Venäjällä, alue taas tarkoittaa liittovaltiosubjektia, jolla on edustus parlamentin ylähuoneessa, liittoneuvostossa. Väkirikkaissa IVY-maissa alueella voi asua sadoista tuhansista miljooniin ihmistä, joten niiden merkitys hallinnon järjestäjänä ei ole vähäinen. IVY-maissa aluehallinto noudattelee pääasiassa neuvostotasavaltojen aikaista jakoa. Alueet puolestaan jakautuivat Neuvostoliitossa kuntatasoisiin paikallishallinnon yksiköihin, jotka puolestaan suurissa kunnissa, kaupungeissa, jakautuvat piireihin ().
Monissa maissa kunnilla ei ole niin laajaa itsehallintoa kuin historialtaan talonpoikaisessa Suomessa johtuen maiden feodaalisesta tai keskushallintoa korostaneesta sosialistisesta perinteestä, vaan kuntaa valvoo vahva väliporras, kuten Itsenäisten valtioiden yhteisön tapauksessa Neuvostoliitolta periytyvät alueet.
Venäjän federaatiossa on kuudenlaisia liittovaltiosubjekteja: alueet, aluepiirit, tasavallat, autonomiset alueet, autonomiset piirikunnat ja liittovaltiotasoiset kaupungit, Moskova ja Pietari. Yhteensä Venäjän federaatiossa on 83 subjektia. Tätä määrää pyritään hallitsemaan kokoamalla keskushallinnon ja aluehallinnon väliin liittovaltiopiirejä, mitkä eivät kuitenkaan perustu vuoden 1993 Venäjän perustuslakiin, vaan ovat hallinnollinen ratkaisu koordinaation parantamiseksi 1990-luvun taloudellisen kriisin aiheuttaman hajautumisen jälkeen.
Ukrainassa, joka ei ole Venäjän tapaan liittovaltio, vaan yhtenäis- eli unitaarivaltio, on 27 aluehallinnollista yksikköä. Niistä kaksi, pääkaupunki Kiova ja laivastotukikohtakaupunki Sevastopol, ovat alueen tasoisia hallintoyksiköitä. Lopuista 25 hallintoyksiköstä autonominen on Krimin tasavalta.
Autonomisuus muodostui tuloksena Krimin laivastotukikohtaa palvelevan venäläisväestön vaatimuksesta Ukrainan itsenäistyttyä sen kansallisemman politiikan vuoksi.
Neuvostoliitossa alueiksi nimetty hallintoyksiköt vastaavat Venäjän keisarikunnan kuvernementteja. Alue ei ole lääni, koska alueella, toisin kuin keskushallinnon nimittämällä läänillä, on myös maakunnalle kuuluvaa itsehallintoa.
Anthony Fokker
Anthony Fokker (6. huhtikuuta 1890 – 23. joulukuuta 1939) oli hollantilainen lentokonesuunnittelija, joka suunnitteli useita ilmailun historian merkittäviä lentokoneita. Suomen ilmailussa Fokker D.XXI-hävittäjä on merkittävin Fokkerin tuotteista. Fokker perusti 21. heinäkuuta 1919 lentokonetehtaan.
Anthony Fokker syntyi Blitarissa, Jaavalla (Aasiassa) 6. huhtikuuta 1890. Hän innostui ilmailusta muutettuaan Eurooppaan. Hän aloitti liitokoneen suunnittelulla. Hän muutti pian Saksaan, jossa oppi perusteet autojen ja lentokoneiden suunnittelusta.
Vuonna 1911 hän sai lentäjän lupakirjan ja samana vuonna Spinne-lentokoneen (“Hämähäkki”). Se oli ensimmäinen Hollannissa rakennettu lentokone. Hän perusti sen jälkeen oman Fokker Aeroplanbau -lentokonetehtaan Berlin-Johannisthaliin. M.2-yksitaso toi voiton suunnittelukilpailussa. Koneita tilattiin kymmenen kappaletta. Tehdas siirtyi 1913 Schweriniin, jossa siitä kehittyi Saksan suurimpia lentokonetehtaita.
Saksassa Fokker rakensi lentokoneita Saksan armeijalle ensimmäisen maailmansodan aikana. Hänet pakotettiin yhdistämään yrityksensä Hugo Junkersin yritykseen. Hänen koneistaan Fokker E.III oli ensimmäinen, jossa oli synkronoidusti potkurien lapojen välistä ampuva konekivääri. Fokker D.VII oli menestys. Fokker Dr.I-kolmitaso tuli kuuluisaksi saksalaisen ässän ”Punaisen paronin” eli Manfred von Richthofenin ansiosta.
1919 Fokker irtaantui Junkersista ja palasi Hollantiin perustaen sinne oman yhtiön, N.V. Nederlandse Vliegtuigenfabriek, Amsterdamiin. Hän toi junalastin D.VII ja C.I sotilaskoneita sekä varaosia. Liittoutuneiden kieltäessä Versailles’n rauhassa muun muassa lentokoneteollisuuden Saksassa, koneiden siirto tapahtui yhteistoiminnassa Saksan hallituksen kanssa. Fokker rakensikin aluksi D.7-hävittäjiä, ilmeisesti Hollannin ilmavoimille.
Hän siirtyi kuitenkin siviilikoneiden tuotantoon – vuonna 1930 Fokkerilla oli 172 koneella 28% markkinaosuus Euroopan markkinasta.1920-luvulla Fokkerin suurin menestys oli F.VIIa/3m kolmimoottorinen matkustajakone, joka hallitsi Euroopan markkinoita kunnes Saksan ja Yhdysvaltain kokometalliset matkustajakoneet saapuivat markkinoille 1930-luvulla. Fokker Tri-plane oli kone, josta Ford rakensi joko lisenssi- tai klooniversion. Vuonna 1939 tuli ensimmäinen täysmetallinen Fokker, 2-moottorinen T.9.
Fokker rakensi sotilaskoneita Hollannin ilmavoimille, Tanskaan, Norjan, Ruotsiin ja Espanjaan. Suomen ilmavoimat oli hyvä asiakas, se osti C.V, C.X, D.VII, D.X ja D.XXI koneita.
Se käytti myös useita Fokkerin matkustajakonetyyppejä, muun muassa F.VII ja F.27.
Anthony Fokker kuoli aivokasvaimeen 23. joulukuuta 1939 New Yorkissa. Hän oli muuttanut asumaan Yhdysvaltoihin saaden sen kansalaisuuden. Hän perusti Yhdysvalloihin Fokker Aircraft Corporation of America-yhtiön, joka menestyi.
Yhtiö jatkoi toimintaansa vuoteen 1999, jolloin brasilialainen Embraer nujersi sen markkinoilla. Fokker-nimen omistaa nyt hollantilainen Stork-yritys, joka tekee Fokkerin koneisiin huoltoja ja varaosia. Avaruusteollisuusyrityskin muutti nimensä Dutch Space’ksi.
Kristian II
Kristian II (1. heinäkuuta 1481 – 25. tammikuuta 1559) eli Kristian Tyranni () oli Tanskan ja Norjan kuningas vuosina 1513–1523 ja Ruotsin sekä samalla koko Kalmarin unionin kuningas vuosina 1520–1521. Hän yritti lopettaa kapinamielisyyden Ruotsin aateliston ja kansan keskuudessa Tukholman verilöylyllä, mikä johti Ruotsin vapaussotaan, jossa Ruotsi irtautui lopullisesti Kalmarin unionista. Tämän epäonnistumisen jälkeen hänet syrjäytettiin pian myös Tanskan ja Norjan valtaistuimilta. Kristian oli Tanskan kuninkaan Hannun ja Kristiina Saksilaisen poika.
Kristian meni vuonna 1515 naimisiin Habsburgien sukuun kuuluneen Isabellan, kuningattarena Elisabet Itävaltalainen kanssa.
Kristian halusi yhdistää pohjoismaisen unionin pysyvästi. Hän aloitti vuonna 1517 pitkään valmistellun sotaretken Ruotsia ja valtionhoitaja Sten Sturea vastaan. Sture haavoittui taistelussa ja kuoli 1520. Johtajansa menettänyt Ruotsin ylimystö suostui solmimaan Uppsalassa sopimuksen Kristianin kanssa. Sopimuksessa Kristian lupasi armahtaa kaikki, jotka antautuivat. Samana vuonna Kristian lähetti asevoimia myös Suomeen, jonne siihen asti oli tehty vain hävitysretkiä, ja saikin kaikki Suomen linnat antautumaan.
4. marraskuuta 1520 Kristian kruunattiin Ruotsin kuninkaaksi. Sen jälkeen hän petti lupauksensa ja surmautti noin 80 Sten Sturea kannattanutta henkilöä niin sanotussa Tukholman verilöylyssä. Surmat tapahtuivat Sturen vuonna 1517 erottaman arkkipiispa Trollen laatimien kerettiläisyyssyytösten varjolla. Ruotsalaiset ovat antaneet Kristianille lisänimen "Tyranni", vastaavasti Kristian otti itselleen lisänimen "Hyvä".
Kapina Ruotsissa jatkui ja sen johtoon asettui Kastelholman entinen linnapäällikkö ja Tukholman verilöylyssä kuolleen Eerik Juhananpojan poika Kustaa Vaasa. Hänet nimitettiin Ruotsin valtionjohtajaksi 1521. Yritys palauttaa Ruotsi unioniin vaati veroja, jotka oli kerättävä Norjasta ja Tanskasta. Kristian yritti myös vapauttaa kaupan hansaliiton monopolista ja nosti Tanskan salmien tullimaksuja ja kaappasi useita Alankomaiden laivoja, joiden hän katsoi välttelevän tullia.
Suhteet Alankomaihin katkesivat ja Lyypekki liittoutui Kustaa Vaasan kanssa. Kristianin ote Ruotsista kirposi ja sen kuninkaaksi kruunattiin Kustaa Vaasa vuonna 1523. Tämä merkitsi Kalmarin unionin lopullista päätöstä. Viimein myös Jyllanti kapinoi ja tarjosi Tanskan kruunua Holsterin herttua Frederikille 1523. Kristian pakeni Seelantiin.
Kahdeksan vuotta myöhemmin, lokakuussa 1531, Kristian yritti valloittaa kuningaskuntansa takaisin, mutta myrsky hajotti hänen laivastonsa Norjan rannikolla ja Oslon sopimuksessa hän antautui Fredrikille ja vietti 27 vuotta vankeudessa. Hän kuoli tammikuussa 1559.
Zachris Topelius maalaa "Maamme-kirjassa" tunteellisen eikä täysin puolueettoman kuvan Kristian II:n viimeisistä vuosista:
Henry Potez
Henry Potez (s. ) oli ranskalainen lentokonesuunnittelija. Hän alkoi opiskella 19-vuotiaana Sup’Aéro-yliopistossa. Vuonna 1916 hän perusti Marcel Blochin kanssa Societé d'études aéronautiquen (SEA) -yhtiön, joka valmisti SEA IV -lentokonetta, josta taas myöhemmin kehitettiin Potez VII. Potez perusti pian oman yhtiön Aubervilliersiin, josta muutti Levalloisiin ennen kuin päätyi Méaulteen.
Kaiken kaikkiaan hänen yhtiönsä rakensi 7 000 siviili- ja sotilaslentokonetta. 1936 tehdas kansallistettiin, jolloin Potezin tehdas tuli osaksi Société Nationale de Constructions Aéronautiques du Nord (SNCAN) -yhtiötä. Henry Potezista tuli tämän yhtiön hallituksen puheenjohtaja.
Georges Détrén ohjaama Potez 53 voitti Deutsch de la Meurthe-palkinnon vuonna 1933. Potez perusti “Potez Aéro Service” -lentoyhtiön, jolla markkinoi muun muassa koulukoneitaan. Toisen maailmansodan jälkeen hän kehitti Potez 75 maataistelukoneen ja 4-moottorisen Potez 840 kuljetuskoneen. Niitä rakennettiin Argenteuilessa sijaitsevassa tehtaassa.
Vuonna 1957 Potez osti Fouga-yhtiön ja jatkoi sen Fouga CM170 Magister -suihkuharjoituskoneen valmistusta, jota käytti muun muassa Suomen ilmavoimat.
Moranen veljekset
Moranen veljekset syntyivät Pariisissa, Léon syntyi 11. huhtikuuta 1885 ja Robert-Charles 10. maaliskuuta 1886. Vuoteen 1898 mennessä Léon oli osoittanut kiinnostuksensa tekniikkaan. Hän oli muun muassa rakentanut kolmipyörän, jossa oli 1,75 hv moottori. 19. huhtikuuta 1910 hän sai lentolupakirjan nr. 54 ja kuukautta myöhemmin saavutti nopeuslennon maailmanennätyksen (108 km/h) Blériotin yksitasolla. Tätä seurasi 3. syyskuuta korkeusennätys (2584 m). 5. lokakuuta 1910 molemmat veljet olivat koneessa, joka murskaantui maahan Michelinin Pariisi-Puy-de-Dôme-kilvan aikana. He loukkaantuivat pahasti. Raymond Saulnier, Leonin lapsuusystävä, vieraili sairaalassa ja 10. lokakuuta 1911 he perustivat Morane-Saulnier-yhtiön.
Robertista tuli yhtiön koelentäjä ja hän perusti Messageries Aériennes-lentokoulun. Léon kuoli 9. lokakuuta 1918, Robert vasta 28. elokuuta 1968.
Raymond Saulnier
Raymond Saulnier (27. syyskuuta 1881 Pariisi – 4. maaliskuuta 1964 Orléans) oli ranskalainen lentokonesuunnittelija.
Saulnier valmistui École Centrale -yliopistosta. Hän oli 1908–1909 suunnittelijana Louis Blériotin Blériot Aéronautiquessa, missä hän suunnitteli Blériot XI -koneen. Saulnier perusti vuonna 1911 Léon Moranen kanssa Morane-Saulnier-yhtiön, jonka hallituksen puheenjohtajana hän oli vuoteen 1961. Léon Moranen veli Robert oli yhtiön koelentäjänä, kunnes Michel Détroyat korvasi hänet.
Raymond Saulnier suunnitteli lentokoneita 60 vuoden aikana.
Hugo Junkers
Hugo Junkers (3. helmikuuta 1859 Rheydt – 3. helmikuuta 1935) oli saksalainen lentokonesuunnittelija.
Hugo Junkers opiskeli koneinsinööriksi Berliinin, Karlsruhen ja Aachenin teknillisissä korkeakouluissa. Vuonna 1890 Junkers perusti yhdessä Wilhelm von Oechelhaeuserin kanssa virtausmekaniikan tutkimuslaitoksen.
Tutkimalla omalla tuulitunnelillaan Junkers ymmärsi taloudellisen lentokoneen olevan mahdollinen vain, kun ilmanvastus minimoidaan. Hän päätteli, että sileä metallinen pintarakenne mahdollistaa pienen vastuksen. Tehtaallaan Dessaussa Junkers tuotti moottoreita ja ilmastointiin liittyviä koneita, kunnes vuonna 1909 aloitti yhteistyön lentokoneinsinööri Hans Reissnerin kanssa. Hän toi ajatuksen kokometallisesta lentokoneesta, jonka Junkersin tehdas sitten rakensi vuosina 1914–1915. Tunnuksella "Junkers J 1" ja Blecheleseliksi (peltiaasi) kutsuttu kone oli ensimmäinen kokometallinen lentokone ja muodostui lentokonetekniikassa merkittäväksi keksinnöksi. Tätä oli edeltänyt vuonna 1912 Wellblech-Ente, peltiankka, joka oli lentänyt, mutta ei tyydyttänyt suunnittelijoita.
Junkersin tehdas jatkoi koko metallisten lentokoneiden kehittämistä. Junkersin suunnittelelma "F 13" oli ensimmäinen kokometallinen kaupallinen lentokone ("commercial aircraft"). Tästä tuli esikuva monille Junkersin koneille, joista kuuluisin oli 3-moottorinen Ju 52. Junkersin tavoitteena oli rakentaa taloudellisia matkustajakoneita. Näille koneille oli tyyppillistä duralumiinisten aaltojäykistettyjen levyjen käyttö pinnassa ja sisäpuolella oli teräksinen ristikkorunkorakenne. Duralumiini on lujempaa kuin tavallinen alumiini, jota oli käytetty vuoteen 1917 saakka. Vuonna 1929 teki ensilentonsa Junkers G.38, jossa paksusiipinen metallirakenne oli viety niin pitkälle, että matkustamotiloja sijoitettiin siipiin. Tehtaalla oli suunnitelma tehdä "lentäväsiipi", jossa kaikki matkustajatilat olisivat siivissä, mutta tätä ei ehditty toteuttaa.
Syksyllä 1933 natsit pakottivat sosialistina ja pasifistina tunnetun Junkersin sivuun liiketoiminnastaan. Hän vetäytyi Garmisch-Partenkircheniin. Hän kuoli 76. syntymäpäivänään, 3. helmikuuta 1935. Junkersin kuoleman jälkeen hänen nimeään kantoivat kuuluisat syöksypommittajat Junkers Ju 87 ja Junkers Ju 88.
Beethoven (täsmennyssivu)
Beethoven tarkoittaa seuraavia asioita: