hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Maniokki
Maniokki eli kassava ("Manihot esculenta") on tyräkkikasveihin kuuluva puolipensas. Se kasvaa 5 metriä korkeaksi ja kukkii syyskuusta marraskuuhun. Maniokki on kotoisin Etelä-Amerikasta.
Tätä vanhaa hyötykasvia on viljelty ainakin 5 000 vuotta. Portugalilaiset toivat maniokin Länsi-Afrikkaan 1500-luvulla, minkä jälkeen se levisi nopeasti päiväntasaajan eteläpuolella. Sri Lankaan kasvi tuotiin 1786 ja Jaavalle 1835.
Maniokki tekee 30–60 cm pitkiä mukuloita. Niissä on runsaasti tärkkelystä mutta vain vähän proteiinia. Mukulat eivät ole sellaisinaan syömäkelpoisia, vaan osa lajikkeista on ennen ravinnoksi käyttöä keitettävä, osa vaatii teollisen käsittelyn.
Koska maniokin viljely ei vaadi pistokkaita lukuun ottamatta ulkopuolisia panoksia, maniokkilajikkeiden jalostus ja uusien lajikkeiden levittäminen läntiseen ja eteläiseen Afrikkaan on osoittautunut maanosan maanviljelyn yhdeksi nykyajan menestystarinaksi. Kun kasvanut maniokin tuotanto on ylittänyt paikallisen tarpeen, sen toimittaminen muualle on synnyttänyt uusia työpaikkoja jalostus- ja kuljetusyrityksissä.
Suuri osa maailman väestöstä, erityisesti tropiikissa, käyttää maniokkia pääasiallisena ravintonaan. Mukuloista voidaan valmistaa jauhoja ja ryynejä, joita kutsutaan "tapiokaksi". Keitettyä maniokkia käytetään perunan tapaan, ja tapiokalla voi korvata esimerkiksi vehnäjauhoja.
Maniokkia voi myös hapattaa, jolloin siitä häviävät sen sisältämät haitalliset aineet. Maniokkia ei saa syödä raakana sen sinihapon vuoksi. Afrikassa ja Etelä-Amerikassa syödään maniokkia paljon, ja myrkytykset ovat ongelma.
Maniokista voidaan valmistaa myös asetonia ja alkoholia.
Kymen Sosialidemokraattinen Piiri
Kymen Sosialidemokraattinen Piiri oli SDP:n piirijärjestö Kymen vaalipiirissä. Piiritoimisto sijaitsi Kotkassa. Vuonna 2013 järjestö yhdistyi vaalipiiriuudistusta seuraten SDP Etelä-Savon kanssa muodostaen Kaakkois-Suomen Sosialidemokraatit.
Vuonna 2006 piirin alueella toimi kuusi kunnallisjärjestöä ja 49 puolueosastoa. Puolueen perusosastojen jäseniä oli piirin alueella 5 300.
Arkkitraavi
Arkkitraavi (myös epistyyli) eli liitinpalkki on antiikin rakennuksissa palkiston alin osa, joka lepää pylväiden kapiteelien päällä ja kannattaa kattorakenteita.
Luokkakaavio
Luokkakaavio on UML-mallinnuksessa käytettävä kaavio. Sen avulla kuvataan olio-ohjelmointikielien luokkia. Luokat vastaavat tietoja, niiden ominaisuuksia (attribuutteja) sekä tietoon kohdistuvia toimenpiteitä. Luokkakaaviossa luokkia yhdistää assosiaatiot. Assosiaatioissa voi olla yhden suhde yhteen, yhden suhde moneen, monen suhde moneen -yhteyksiä. Voi olla myös nollan suhteita, joka tarkoittaa, että toisen luokan ilmentymää ei ole.
Luokkakaavioissa voi olla periytymissuhteita. Periytymiskaaviot auttavat ohjelmoijaa valitsemaan sopivan luokan ja sen metodin tehtävään. Luokkakaavio auttaa myös hahmottamaan missä johdetuissa luokissa metodi näkyy. Kirjastoja ovat mm. Microsoftin MFC, Sun Javan JDK SDK Api.
Ohjelmointiympäristö voi osata luoda luokkakaaviosta ohjelmointikielen mukaista ohjelmakoodia. Koodi on runko luokasta, attribuuteista ja toiminnoista (metodit). Metodeihin tulee automaattisesti parametrit. Tämä nopeuttaa ohjelmointia kun rutiinitoimenpiteet syntyvät automaattisesti.
Triglyfi
Triglyfi (, kolmikaiverruksinen) on uurteinen laatta doorilaisen temppelin friisissä. Kolmella pystyuurteella koristellut triglyfit vuorottelevat friisissä metooppien kanssa, ja niiden alapuolella on pisaralista.
Metooppi
Metooppi (kreikaksi μετόπη) on triglyfien välinen suorakulmainen kenttä doorilaisen rakennuksen friisissä. Metooppi voi olla joko sileä tai koristeltu reliefein. Antiikin metoopeista tunnetuimmat ovat Parthenonin 92 metooppia, joissa kuvataan kentaurien ja lapiittien välistä taistelua.
Metooppi voi olla myös doorilaisen friisin maalattu savilaatta.
Lännensuitset
Lännensuitset (myös western-suitset) ovat Pohjois-Amerikasta kotoisin olevassa lännenratsastuksessa käytettävät suitset, joissa ei ole turpahihnaa.
Lännensuitsia on kahdenlaisia:
Ensimmäinen on malli, josta puuttuvat kokonaan perinteisiin suitsiin kuuluvat turpa- ja leukahihna. Suitsien paikalla pysymisen takuuksi on pantu korvalenkki, joka kulkee hevosen vasemman korvan ympäri. Toisessa lännensuitsien mallissa käytetään otsahihnaa, eikä korvalenkkiä tarvita. Lännensuitset voivat olla perinteisesti raakavuodasta tehdyt tai nailoniset. Lännensuitset ovat yleensä koristeelliset ja niihin voi kuulua tupsuja, hapsuja tai nahkasta valmistettuja koristeita. Lännensuitsien kanssa käytetään tietynlaisia nahkaohjia, joita on kahta eri päämallia: Päistään auki olevat ja yhtenäiset, nk. kalifornialaiset ohjat.
On myös olemassa kuolaimettomat bosal hackamore -suitset, joita lännenratsastuksessa saatetaan käyttää kuolaimellisten lännensuitsien sijaan.Bosal hackamore näyttää kotitehdyltä riimulta jossa on ohjat(kuten kuvassa näkyy). Kuten tavallista hackamorea, myöskään bosal hackamorea ei saisi käyttää kuin kokenut ratsastaja.
Alexis af Enehjelm
Alexis Gustaf Maximilian af Enehjelm (2. lokakuuta 1886 Hämeenlinna – 19. heinäkuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen laulaja ja toimittaja. Enehjelm opiskeli vuosina 1909–1913 laulua Wienissä ja Münchenissä ja toimi vuosina 1914–1919 Helsingin musiikkiopistossa laulunopettajana ja piti samanaikaisesti konsertteja. Vuosina 1919–1920 hän lauloi Suomalaisessa Oopperassa, minkä jälkeen hän oli kiinnitettynä Darmstadin oopperassa vuosina 1920–1924 ja sen jälkeen uudelleen Suomalaisessa Oopperassa vuoteen 1931. Enehjelm hallitsi noin 50 eri oopperaroolia. Lisäksi Enehjelm työskenteli vuodesta 1926 Yleisradiossa kuuluttajana ja toimittajana, ja sen myötä hänestä tuli yksi merkittävimmistä suomalaisista radiopersoonista. Jo ennen Yleisradion perustamista Enehjelm oli työskennellyt Suomen Radioyhdistyksen kuuluttajana ja ohjelmanhankkijana.
Vuodesta 1934 Alexis af Enehjelm toimi radion selostus- ja ajanvieteosaston päällikkönä. Reportaasiohjelmien saavuttamaa suurta suosiota hän arvioi: ""Reportaasit välittävät meille jotain juuri sinä hetkenä tapahtuvaa, ja kuuntelijat niiden kautta tulevat kosketukseen elävän elämän kanssa. Reportaasitoiminta yhdistää mitä erilaisimmat kansalaiset toisiinsa: työmies tutustuu tieteen korkeimmalla huipulla kulkevaan oppineeseen, rikas tirehtööri tutustuu yksinkertaiseen rehtiin sotamieheen, balettineitonen vakavaan talonpoikaan ja uljas sotakenraali haaveilevaan runoilijattareen. Sitä paitsi radion silmä, mikrofoni – tai oikeastaan korva pääsee kaikkialle. Sen alue ulottuu Presidentinlinnasta Pelastusarmeijan yömajaan, vedenalaisesta sukellusveneestä Kallion kirkon torniin, rikospoliisin vankikopista itse arkkipiispan ympäristöön, tanssilattian riemusta ja remusta ulos kalmistojen kukkiin ja seppeleihin.""
Enehjelm myös sävelsi yksinlauluja ja julkaisi vuonna 1919 novellikokoelman sekä romaanin "Giovanna går vilse" vuonna 1934.
Radiotyönsä ansiosta Enehjelmistä tuli niin suosittu ja rakastettu, että hänen hautajaisiinsa Helsingin Hietaniemen kappelissa osallistui useita tuhansia ihmisiä ja siunaustilaisuus välitettiin kappelista kovaäänisten välityksellä yleisön kuultavaksi.
Paul Young
Paul Young (s. 17. tammikuuta 1956, Luton, Bedfordshire) on englantilainen poplaulaja.
Ennen soolouraansa Young oli jäsenenä yhtyeissä Kat Kool & The Kool Kats, Streetband ja Q-Tips. Vuonna 1982 hän lähti soolouralle ja julkaisi kaksi singleä "Iron Out The Rough Spots" ja "Love Of The Common People", jotka eivät olleet menestyksekkäitä. Kolmas single, joka oli cover Marvin Gayen klassikosta "Wherever I Lay My Hat (That's My Home)", sen sijaan nousi Isossa-Britanniassa listaykköseksi ja pysyi siellä kolme viikkoa.
Young menestyi ympäri Eurooppaa, sillä debyyttisooloalbumi "No Parlez" myi platinaa useissa maissa. Vuonna 1985 hän julkaisi singlen "Everytime You Go Away", josta tuli maailmanlaajuinen hitti.
Young esiintyi vuonna 1988 Nelson Mandelan 70-vuotissyntymäpäivän kunniaksi järjestetyssä konsertissa, jossa hän lauloi Crowded Housen kappaleen "Don't Dream It's Over". 1992 hän esitti kappaleen "Radio Ga Ga" yhdessä Queenin kanssa konsertissa, joka järjestettiin aiemmin menehtyneen Freddie Mercuryn kunniaksi.
Youngilla ja hänen ex-vaimollaan Stacey Smithillä on kolme lasta.
Kadonneiden jäljillä
Kadonneiden jäljillä oli kanadalais-yhdysvaltalainen televisiosarja, joka kertoi kadonneita ihmisiä etsivästä FBI:n erikoisryhmästä. Sarja perustui Meg Cabotin menestysromaaneihin Pääosissa olivat Vivica A. Fox, Caterina Scorsone, Mark Consuelos ja Justin Louis. Sarjaa esitettiin vuosina 2003–2006 kolmena esityskautena yhteensä 56 jaksoa.
Ole Beich
Ole Beich (1955 Esbjerg – 16. lokakuuta 1991 Kööpenhamina) oli tanskalainen basisti, joka soitti rock-yhtye L.A. Gunsissa ja vuonna 1985 Guns N' Roses-yhtyeessä. Beich hukkui Sct. Jørgen -järveen Kööpenhaminan keskustassa vuonna 1991.
Kansankokous
Kansankokouksia:
God Save the Queen (Sex Pistolsin kappale)
God Save the Queen on yksi brittiläisen punk-yhtyeen, Sex Pistolsin tunnetuimpia kappaleita. Se sai paljon kuuluisuutta, koska sen sanoitus pilkkaa Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan kuningasperhettä. Sex Pistolsin laulajan Johnny Rottenin sanoittama kappale aiheuttikin bändissä sisäistä kinaa muiden yhtyeen jäsenten ja basisti Glen Matlockin välille. Matlock ei halunnut kappaletta julkaistavan perustellen tätä sillä, että hänen äitinsä ei pitänyt sen sanoituksesta. Kappaleen nimi oli alun perin "No Future", mutta Rotten muutti sen sittemmin provosoivammaksi, aikaisempi versio on julkaistu yhtyeen bootlegalbumilla "Spunk". Kyseinen kappale herätti aikanaan paljon vihamielisyyttä englantilaisissa, joille kuningasperhe oli erittäin tärkeä, ja samanniminen kappale on Yhdistyneen kuningaskunnan ja Pohjois-Irlannin kansallislaulu.
"God Save the Queen" -single julkaistiin 27. toukokuuta, 1977. Kappale on julkaistu myös samana vuonna yhtyeen ainoalla "virallisella" albumilla "Never Mind the Bollocks, Here's the Sex Pistols". Kappaletta olivat tekemässä Johnny Rotten, Paul Cook ja Steve Jones.
Alun perin Sid Vicious soitti bassoraidan, mutta se poistettiin lopullisesta miksauksesta ja tilalle lisättiin Jonesin basso.
Rostra
Rostra oli Forum Romanumin puhujalava Curian vieressä, josta pidettiin puheita paikalle kokoontuneille kansanjoukoille. Sen nimi tulee siihen vuonna 338 eaa. kiinnitetyistä vihollislaivojen puskureista ("rostrum", monikossa "rostra").
Kuriton sukupolvi (vuoden 1957 elokuva)
Kuriton sukupolvi on Matti Kassilan ohjaama vuonna 1957 valmistunut elokuva, joka pohjautuu Mika Waltarin samannimiseen menestyskomediaan.
Alun perin 1930-lukua kuvanneen näytelmän helsinkiläisnuoriso on nyt ajankohdan mukaan lättähattuja ja villamyssymissejä, ja elokuvassa on useita rockin ja jitterbugin tahtiin tehtyjä musiikki- ja tanssikohtauksia. Elokuvan pääosissa näyttelevät Tauno Palo, Irma Seikkula, Maikki Länsiö ja Jussi Jurkka.
Helsinkiläiseen Varavaaraan perheeseen kuuluvat professori Reinhold Varavaaran lisäksi vaimo ja kolme aikuista lasta Kali, Japi ja Pelle. Professori-isällä ei ole tutkimustyönsä ohella aikaa pitää kurissa lapsiaan, eikä äitikään puutu näiden asioihin. Kali viettää railakkaita 21-vuotissyntymäpäiväjuhlia, joissa on mukana Pellen uusi tyttöystävä Marja. Professori ja Marja ihastuvat toisiinsa, mutta huomaavat aikaa myöten suhteensa olevan mahdoton.
Waltarin näytelmän "Kuriton sukupolvi" kantaesitys oli Tampereen teatterissa 1936, ja siitä tehtiin 1937 elokuvasovitus, jonka ohjasi Wilho Ilmari. 1950-luvun alussa Eino Salmelainen ohjasi Tampereen Työväen Teatterissa näytelmästä uuden version. Waltari oli tehnyt alkuperäiseen näytelmään joitakin muutoksia, Salmelainen sovitti sitä lisää ja Ritva Arvelo kirjoitti nuorison repliikit uudelleen stadin slangilla. Kun näytelmä menestyi hyvin, siitä päätettiin tehdä toinenkin elokuvaversio. Waltari ei ollut enää mukana elokuvan käsikirjoitustyössä.
Elokuvan ja alkuperäisen näytelmän juonessa on useita eroja. Näytelmässä Varavaaran poika Pelle on juoksija, mutta elokuva kuvattiin talvella, ja siksi hänestä tehtiin mäkihyppääjä. Näytelmässä professorin ja Marjan romanttiset kohtaukset tapahtuvat kesähuvilalla, mutta elokuvassa tähtitornissa. Elokuvassa on myös viittaus atomipommiin, kun professori perustelee, miksei ota vastaan ulkomailta tehtyä virkatarjousta. Näytelmässä esiin tullut nuorten poliittinen kapinointi on jätetty elokuvasta pois.
Elokuva oli ensimmäinen, jonka Matti Kassila ohjasi Waltarin tekstin pohjalta. Myöhemmin Kassila jatkoi Waltarin filmatisoimista Komisario Palmu -elokuvissa.
Panu Rajala pitää Tauno Palon esittämää professori Varavaaraa taitavana roolityönä, jossa on enemmän ”räjähtävyyttä” ja kostonhalua kuin Uuno Laakson aikaisemmassa tulkinnassa vuoden 1937 elokuvassa. Professorin ja Marjan (Kaija Siikala) suhde on kuvattu hellästi ja inhimillisesti. Loppupuolella elokuvan ote Rajalan mielestä herpoaa, eikä professorin ryhdistäytymisessä ole kunnon pontta. Hän pitää elokuvaa nykyään enää kuriositeettina, joka kuvaa huvittavastikin 1950-luvun Helsinkiä ja sen nuorisoa. Myös Arto Pajukallion mukaan elokuvan rockin rytmi on tahattoman koominen.
Klientti
Klientti () oli antiikin Rooman yhteiskunnassa vapaasyntyinen henkilö, joka oli toisen henkilön, "patronuksen" tai toisen suvun suojeluksessa. Vastaavasti klientti auttoi patronusta tarvittaessa, esimerkiksi äänestämällä häntä virkoihin. Klienttijärjestelmä lienee syntynyt jo 800-luvulla eaa.
Art House
Art House -ryhmä on suomalainen yhtiö, johon kuuluvat kirjankustantamo Art House Oy sekä sen yhteyteen myöhemmin liitetyt Kustannus Jalava ja Tietosanoma Oy. Yhtiön pohjana on Paavo Haavikon vuonna 1975 perustama yritys, jonka alkuperäinen nimi oli Arthouse.
Art House osti vuonna 1988 Kustannus Oy Jalavan osakekannan kustantaja Markku Jalavalta ja Tietosanoma Oy:n liiketoiminnan Uusi Suomi -yhtiöiltä. Kustannus Jalava on nykyisin Art House Oy:n aputoiminimi ja Tietosanoma oma osakeyhtiönsä.
Paavo Haavikko luopui Art House toimitusjohtajan tehtävästä vuoden 2002 alussa ja siirtyi yritysryhmän hallituksen puheenjohtajaksi. Art House Oy:n ja Tietosanoman Oy:n toimitusjohtajaksi nousi Haavikon poika Heikki Haavikko. Hän on edelleen molempien kustantamoiden toimitusjohtaja.
Art House kustantaa sekä kotimaista että käännettyä yleistä tietokirjallisuutta yhteiskunnan, harrasteiden, tieteen, historian ja populaarikulttuurin alueilta. Kustantamolla on valikoimissaan myös oppikirjoja ja kaunokirjallisuutta, erityisesti lasten- ja nuortenkirjallisuutta. Art Housen valkoinen tiedekirjasarja on tunnetuimpia suomalaisia tiedekirjojen julkaisusarjoja. Erityisen suuren suosion ovat vuosien varrella saavuttaneet myös elämäkerrat, lastenkirjallisuuden klassikoiden käännökset (esimerkiksi Roald Dahl, Frank L. Baum) ja aivan viime vuosina nuorille suunnattu "Soturikissat"-sarja. Yrityksen toiminnan alkaessa 1980-luvulla se rahoitti myös dokumenttielokuvia ja muun muassa muutamaa Aki Kaurismäen varhaista elokuvaa, kuten "Calamari Unionia" (1985).
Jalava tunnetaan muun muassa sarjakuvien, sci-fin, fantasiakirjojen ja kauhun julkaisijana. Yrityksen vuonna 1982 perustanut Markku Jalava toimi 30.10.2012 asti Jalavan kustannusjohtajana. Nykyisin Kustannus Jalavan vetäjänä toimii Urpu Strellman.
Tietosanoma on keskittynyt yritys- ja ammattikirjallisuuteen, muun muassa lain alan kommentaareihin.
Dr. Feelgood (albumi)
Dr. Feelgood on Mötley Crüen parhaiten menestynyt albumi. Albumi on yhtyeen viides, ja se julkaistiin 1. syyskuuta 1989. Se on äänitetty sekä miksattu Vancouverissa, Kanadassa. Levyn tuotti kanadalainen tuottaja Bob Rock. Albumin äänitys kesti kuukausia, vertailun vuoksi yhtyeen debyyttialbumi äänitettiin kolmessa päivässä. Albumi on yhtyeen ensimmäinen selvin päin nauhoitettu.
Singleistä parhaiten Billboardin listoilla menestyivät "Dr. Feelgood" (sija 6.), "Kickstart My Heart" (sija 18.), "Don't Go Away Mad" (sija 13.) ja "Without You" (sija 13.). Lisäksi itse albumi ylsi Billboard 200 -albumilistan kärkeen. Useat kriitikot ja fanit pitävät Dr. Feelgoodia yhtyeen parhaana albumina.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 6, ja pysyi listalla yhteensä 11 viikkoa.
Yleisradion konserttilähetyksessä Dr. Feelgood on suomennettu Tohtori Höpöoloksi.
Sojuz 19
Sojuz 19 oli Neuvostoliiton Sojuz-lento. Laukaisu tapahtui Baikonurin kosmodromilta 15. heinäkuuta 1975 ja paluu noin 6 vuorokautta myöhemmin, 21. heinäkuuta 1975. Lennon radiokutsu oli Союз, Sojuz. Lento oli Apollo-Sojuz-yhteislennon Neuvostoliiton puoli.
Sojuz 20
Sojuz 20 oli Neuvostoliiton miehittämätön Sojuz-lento. Laukaisu tapahtui Baikonurin kosmodromilta 17. marraskuuta 1975 ja paluu noin 90 vuorokautta myöhemmin, 16. helmikuuta 1976.
Sojuz 21
Sojuz 21 oli Neuvostoliiton Sojuz-lento. Laukaisu tapahtui Baikonurin kosmodromilta 6. kesäkuuta 1976 ja paluu noin 49 vuorokautta myöhemmin, 24. elokuuta 1976.
Taika-ampuja
Taika-ampuja, Noita-ampuja eli Paholaisen palkka-ampuja (saks. Der Freischütz) on Carl Maria von Weberin säveltämä kolminäytöksinen ooppera. Se on säveltäjänsä opus 77; Friedrich Wilhelm Jähnsin kronologisessa luettelossa sen numerona on J. 277.Paikka ja aika: Böhmerwald joskus 1600-luvun lopulla
Max haluaa päästä ruhtinaan metsänvartijaksi, ei vähiten siitä syystä, että viran kylkiäisenä saa vaimokseen kauniin Agathen, eläkkeelle jäävän metsänvartijan tyttären. Ensin pitäisi kuitenkin voittaa ampumakilpailu, sillä metsänvartijan virka on avoinna vain voittajille. Max on hyvä ampuja, mutta ei tarpeeksi hyvä voittaakseen.
Kun Max murehtii ampumataitojensa puutteellisuutta, saapuu paikalle Kaspar, joka tarjoaa Maxille pari lasillista viiniä. Kaspar esittelee Maxille taikaluodin, jolla osuu aina maaliin. Max kiinnostuu taikaluodista ja kysyy, mistä niitä saa lisää. Kaspar kertoo, että niitä voi itse valaa keskiöisin, Susirotko-nimisessä paikassa. (Hän ei kerro sitä, että valamiseen tarvitaan paholaisen apua.)
Agathe on huolissaan Maxista, joka ilmoittaa menevänsä keskiyöllä Susirotkoon metsästämään kauriita. Vallitsee pahaenteinen tunnelma. Kun Max saapuu Susirotkoon, on Kaspar jo paikalla, valmiina ohjaamaan luotien valamista. (Kaspar on aiemmin ehdottanut esimiehelleen paholaiselle, että Max tulisi hänen tilalleen paholaisen rengiksi. Lisäksi on sovittu, että seitsemäs valettu luoti on surmanluoti, joka ohjautuu sinne minne paholainen haluaa, kenties Agatheen?) Max alkaa valaa luoteja. Ympärillä alkaa tapahtua kaikenlaisia outoja ja pelottavia asioita. Kun Max valaa viimeisen luodin, ilmestyy paholainen hänelle. Max pyörtyy järkytyksestä.
Max ampuu kilpailussa taikaluotejaan ja osuu aina tarkasti maaliin. Sitten tulee seitsemännen luodin vuoro... Agathe on hermostunut, sillä hänellä on ollut epämääräisiä painajaisia ja kaikkialla näkyy huonoja enteitä... Max ampuu seitsemännen luotinsa... Luoti koukkaa kohti Kasparia, joka saa kuolettavan osuman. Paholainen ottaa Kasparin sielun haltuunsa. (Kaspar ei ollut ilmeisesti ottanut huomioon, että paholainen voi tappaa vain sellaisen ihmisen, joka on tietoisesti antautunut hänen valtaansa. Ja Kasparhan oli ainoa paikallaolija, joka tiesi täsmälleen taikaluotien perkeleellisen alkuperän.)
Max joutuu selittämään syyn luodin omituiselle lentoradalle. Hän tunnustaa, että luotien valaminen tehtiin hieman oudoissa olosuhteissa. Paikalle ilmestyvä erakko asettuu Maxin puolelle ja laittaa tapahtumat typerän ampumakilpailuperinteen syyksi. Paikallaolijat antavat Maxille anteeksi. Ja jos hän käyttäytyy vuoden ajan kunnolla, saa hän Agathen vaimokseen.
Peli-Karhut
Peli-Karhut (PeKa) on kotkalainen, vuonna 1945 Kymissä perustettu urheiluseura. Seura perustettiin nimellä Kymin Palloilijat palloilulajien erikoisseuraksi. Nimi vaihdettiin Karhulan kauppalan aikana Peli-Karhuiksi vuonna 1958. Seuran historian alkuaikoina lajivalikoimaan ovat kuuluneet jalkapallo, jääkiekko, jääpallo, pesäpallo, koripallo ja lentopallo. Nykyiseen lajivalikoimaan kuuluvat koripallo ja jalkapallo.
Naisten koripallossa Peli-Karhut on pelannut SM-sarjassa kaudesta 1995–1996 lähtien. Joukkue on voittanut neljä Suomen mestaruutta, vuosina 2007, 2008, 2011 ja 2018, sekä kolme hopeaa ja kuusi pronssia. Cup-mestaruuksia Peli-Karhuilla on neljä. Peli-Karhut pelasi kotipelinsä aiemmin Karhulan liikuntahallissa, mutta kaudesta 2010–2011 alkaen kotisalina on toiminut Steveco Areena, jossa Peli-Karhut pelasi jo aiemmin pudotuspelejään.
Joukkueen päävalmentajana on toiminut Roope Mäkelä kaudesta 2016–2017 lähtien. Seppo Kurki toimi Peli-Karhujen päävalmentajana kaudesta 2003–2004 kauteen 2007–2008 ja kaudesta 2009–2010 kauteen 2015–2016. Hän toimi aikaisemmin myös Peli-Karhujen miesten edustusjoukkueen valmentajana vuodesta 1994 lähtien ennen ryhtymistään naisten edustusjoukkueen valmentajaksi. Kaudella 2008–2009 päävalmentajana oli Larry Pounds. Pounds oli joukkueen valmentajana myös voittamassa seuran ensimmäistä Cup-mestaruutta vuonna 2000. Mäkelän, Kurjen ja Poundsin lisäksi Peli-Karhujen SM-sarjajoukkueen päävalmentajina ovat toimineet kaudella 1995–1996 (SM-pronssia) ja 1998–1999 Petri Mikkola, 1996–1997 Mauri Laiho ja 1997–1998 Kari Sinijärvi.
Miesten koripallossa Peli-Karhut voitti Suomen Cupin vuonna 1979.
Miesten jalkapallossa Peli-Karhut on pelannut parhaimmillaan Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla viisi kautta vuosina 1957–1960 ja 1971. Kakkosdivisioonassa seura pelasi vuosina 1989–1992, jonka jälkeen kolmosdivisioonaa 1993–1998. Kauden 2006 päätteeksi seura päätti luopua 4. divisioonan paikastaan, jonka vuoksi 2007 seura ei osallistunut Kaakkois-Suomen piirin miesten sarjoihin.
Vuonna 2008 Peli-Karhut aloitti uudelleen 6. divisioonassa. Kauden päätteeksi seura nousi vuodeksi 2009 5. divisioonaan. Kaudella 2011 seura nousi 4. divisioonaan, mutta nostettiin kaudeksi 2012 suoraan 3. divisioonaan seuran saadessa Kotkan Reippaan luovuttaman sarjapaikan. Edustusjoukkueen lisäksi Peli-Karhuilla on nykyisin joukkueet A–D-junioreissa.
Seuran kasvatteja ovat muun muassa Jussi Kinnaslampi, Juho Nykänen ja Jani Lauretsalo.
Lou Bega
David Lubega (paremmin tunnetaan nimellä Lou Bega, s. 13. huhtikuuta 1975 München) on saksalainen latinopop-laulaja.
Bega sai monikulttuurisen kasvatuksen, sillä hänen äitinsä on kotoisin Sisiliasta ja isänsä Ugandasta. Hän vietti teini-ikänsä Miamissa.
Hänet tunnetaan erityisesti vuoden 1999 hitistään "Mambo No. 5", joka pohjautuu Perez Pradon sävellykseen vuodelta 1949. "Mambo No. 5" saavutti maailmanlaajuisen menestyksen; ympäri Eurooppaan se sijoittui listakärkeen ja Yhdysvalloissa sitä soitettiin stadioneilla urheilutapahtumien yhteydessä. 
Elokuussa 1999 Bega saapui keikalle myös Suomeen, jossa hän esiintyi Puhdas Elämä Lapselle –konsertissa.
Samana vuonna hän julkaisi esikoisalbuminsa "A Little Bit Of Mambo", joka sisälsi "Mambo No. 5"n lisäksi hitit "1+1=2", "I Got a Girl" ja "Tricky". Albumia myytiin yksistään Yhdysvalloissa neljä miljoonaa kappaletta.
Vuonna 2001 julkaistiin hänen seuraava pitkäsoittonsa "Ladies And Gentlemen", joka sisälsi coverin Louis Priman hitistä "Just A Gigolo/I Ain't Got Noboby". Vuonna 2005 julkaistiin kolmas albumi, "Lounatic", jolta on julkaistu singlet "You Wanna Be Americano", joka on cover italialaislaulaja Renato Carosonen kappaleesta "Tu' vuo' fa' l'americano" sekä "Bachata".
Mount Kenyan kansallispuisto
Mount Kenyan kansallispuisto on alue, joka suojelee Afrikan toiseksi korkeimman vuoren Mount Kenyan ympäristöä. Puisto on perustettu 1949. Metsänraja kulkee tällä lähes päiväntasaajalla sijaitsevalla alueella kolmen kilometrin korkeudessa. Sen alapuolella on metsäaluetta, jossa asuu apinoita ja puhveleita, alemmilla rinteillä (1 500 metriin asti) myös norsuja. Vuoren vulkaaninen maaperä ja vuorenrinteitä valuvat purot tekevät alueesta houkuttelevaa maanviljelyn kannalta. Niinpä puiston rajalle on tehty vahva sähköaita estämään norsujen ryöstöretket ympäröiville viljelyksille.
Puisto on UNESCOn maailmanperintökohde vuodesta 1997 alkaen.
Vapaa Suomi
Vapaa Suomi voi tarkoittaa:
Valkoinenpaimenkoira
Valkoinenpaimenkoira ("Weisser schweizer schäferhund") on FCI:n roturyhmään 1 kuuluva perhe- ja seurakoira, jonka alkuperämaa on Sveitsi. Valkoinenpaimenkoira on nykyisin etupäässä seura- ja harrastuskoira.
Uroksen säkäkorkeus on 60–66 cm ja nartun 55–61 cm. Valkoinenpaimenkoira on voimakas, lihaksikas, keskikokoinen ja suorakaiteen muotoinen koira, jolla on pystyt korvat, kaksinkertainen keskipitkä tai pitkä karvapeite, keskivahva luusto sekä tasapainoiset rungon ääriviivat. Valkoinenpaimenkoira-rodulla on suora ja vaaka selkälinja. Sillä tulisi olla tummat silmät ja tumma kuono.
Kaksinkertainen karvapeite on keskipitkää tai pitkää, tiheää ja rungonmyötäistä; runsasta aluskarvaa peittää sileä ja paksu peitinkarva.
Valkoinenpaimenkoira on saksanpaimenkoirasta eriytynyt rotu. Kun valkoinen väri luettiin saksanpaimenkoirassa virheeksi 1930-luvulla, valkoiset saksanpaimenkoirat katosivat Euroopasta miltei kokonaan. Siihen saakka valkoista oli esiintynyt saksanpaimenkoirissa muiden värien ohella. Valkoisten saksanpaimenkoirien kanta kuitenkin säilyi Yhdysvalloissa ja Kanadassa, jossa niitä alettiin myös kasvattaa. Pohjois-Amerikasta valkoiset saksanpaimenkoirat palautuivat 1970-luvulla Eurooppaan ja etenkin Sveitsiin. Yhdysvaltalaista 5. maaliskuuta 1966 syntynyttä Lobo-urosta pidetään Sveitsissä rodun kantaisänä. Omaksi rodukseen se tunnustettiin Sveitsissä 1991.
Valkoinenpaimenkoira on monipuoliseen harrastamiseen sopiva koira, yleensä lapsiystävällinen perhe- ja seurakoira. Sen käyttöominaisuudet eivät ehkä yksilöpoikkeuksia lukuun ottamatta ole yhtä vaativaan työskentelyyn sopivia kuin kantarotu saksanpaimenkoiralla. Rotu sai Suomessa palveluskoiraoikeudet vuoden 2006 alussa.
Valkoinenpaimenkoira on saanut huomiota viime vuosina myös Suomessa. Vuonna 2009 valkoisiapaimenkoiria rekisteröitiin Suomen Kennelliittoon 369 kappaletta.
Eloisa ja tasapainoinen luonne, tarkkaavainen ja helposti koulutettava, palvelualtis. Ystävällinen ja vaatimaton. Isäntäänsä 
kiintynyt ja sosiaalinen, minkä ansiosta sopeutuu erinomaisesti erilaisiin tilanteisiin. Ei koskaan pelokas eikä aiheettomasti vihainen. Iloinen ja oppivainen työ- ja harrastuskoira, joka soveltuu koulutettavaksi erilaisiin tehtäviin.
Rodussa esiintyviä sairauksia ovat muun muassa lonkka- ja kyynernivelsairaudet, silmäsairaudet, ruokatorvenlaajentuma, korva- ja silmätulehdukset ja myös ruuansulatuselimistön ongelmia esiintyy.
Australian Grand Prix 1998
Australian Grand Prix 1998 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 8. maaliskuuta 1998 Melbournen katuradalla Australiassa. Kilpailu oli kauden 1998 avauskilpailu ja se oli McLarenin täydellistä hallintaa: Mika Häkkinen voitti ja David Coulthard oli toinen yli kierroksen erolla muihin.
Kilpailussa nähtiin erikoinen tilanne, kun ensimmäisenä ajanut Mika Häkkinen ajoi varikolle, mutta pysähtymisen sijaan ajoi vai varikon läpi. Tilanne johtui häiriöstä Häkkisen ja tallin radioliikenteessä. Johtoon siirtynyt David Coulthard kuitenkin laski Häkkisen edelleen, minkä ansiosta Häkkinen voitti kilpailun. Kilpailun jälkeisessä lehdistötilaisuudessa Coulthard kertoi sopineen Häkkisen kanssa, että heistä se, joka oli ensimmäisen mutkan jälkeen kärjessä, saisi rauhassa ajaa kilpailun voittoon. Coulthard noudatti sopimusta päästämällä Häkkisen ohitseen.
MTV3-kanavalla kilpailua selostaneet Matti Kyllönen ja Erkki Mustakari kommentoivat tilanteen tapahtuessa seuraavasti:
Mika Häkkinen saavutti lauantaina 7. maaliskuuta 1998 ajetuissa aika-ajoissa F1-uransa toisen paalupaikan. Kukaan ei karsiutunut.
Solunsalpaajat
Solunsalpaajat eli sytostaatit ovat lääkkeitä, jotka häiritsevät ja hidastavat runsaasti jakautuvien solujen toimintoja. Arkikielessä puhutaan myös ”solumyrkyistä”. Ne häiritsevät solunjakautumista. Varsinkin nopeasti jakautuvat solut kärsivät salpaajista suhteellisesti enemmän kuin lepotilassa olevat jakautumattomat solut. Solunsalpaajia annetaan kolmannekselle syöpäpotilaista. Solujen jakautumista hillitsevän ominaisuutensa vuoksi joitakin niistä voidaan antaa myös vaikeasta psoriasiksesta kärsiville sekä vaikeista tulehduksellisista reumasairauksista kärsiville.
Solunsalpaajia on erilaisia, muun muassa alkyloivat aineet, antimetaboliitit, antibiootit, ja vinka-alkaloidit. Ne vaikuttavat eri kohtiin solun kehitysvaiheessa. Useimpien solunsalpaajien vaikutus on solun jakautumista estävä. Monet niistä, kuten antimetaboliitit, vinka-alkaloidit ja taksaanit, estävät biokemiallisia reaktioita ja tuhoavat sillä tavalla esimerkiksi mitoosissa olevia tai S-vaiheessa olevia soluja (ks. mitoosi). Antimetaboliitit, jotka ovat useimmiten DNA:n rakentamiseen tarvittavien nukleiinihappojen kaltaisia mutta tehtävään kelpaamattomia aineita, vaikuttavat S-vaiheessa (DNA:n synteesivaiheessa). Mm. vinka-alkaloidit häiritsevät mitoosissa tarvittavan sukkularihmaston toimintaa, ja ne vaikuttavat mitoosivaiheessa. Etoposidi ja teniposidi estävät DNA-katkosten uudelleen yhdistämisen, joten ne johtavat DNA:n katkeamisiin ja vaikutus on S-vaiheen lopussa ja G2-vaiheessa. Jotkut aineet kuten alkyloivat aineet sitoutuvat DNA-ketjuun ja vaikutus toteutuu eri vaiheissa. Periaatteessa kuitenkin kaikki vaikutukset kohdistuvat solunjakautumiseen, ja siksi nimenomaan nopeasti jakautuviin syöpäsoluihin.
Solunsalpaajien tärkeimmät sivuvaikutukset perustuvat siihen, että ne vaikuttavat sekä syöpäsoluissa että normaalisoluissa solujen jakautumiseen. Siksi vaikutukset kohdistuvat nimenomaan jakautuviin soluihin. Ne aiheuttavat varsin paljon sivuvaikutuksia, joista yleisimpiä ovat pahoinvointi, ruoansulatuskanavan limakalvovauriot ja hiustenlähtö. Elimistön puolustuskyky saattaa myös heiketä, kun veren valkosolut vähenevät hoidon seurauksena.
Solunsalpaajat kuuluvat anatomis-terapeuttis-kemiallisessa lääkeluokituksessä eli ATC-luokituksessa luokkaan L01.
Et voi tulla rajan taa
Et voi tulla rajan taa on Matin ja Tepon vuonna 1981 julkaistu studioalbumi.
Brasilian Grand Prix 1998
Brasilian Grand Prix 1998 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 29. maaliskuuta 1998 Interlagosissa. Kilpailu oli McLarenin hallintaa, kuten edellinen Australian GP:kin. Mika Häkkinen johti kilpailua alusta loppuun.
Salaisuus pinnan alla
Salaisuus pinnan alla ("What Lies Beneath") on vuonna 2000 ensi-iltansa saanut elokuva, jonka ohjasi Robert Zemeckis. Elokuvan pääosissa näyttelevät Harrison Ford, Michelle Pfeiffer ja Diana Scarwid. Elokuva kertoo Claire nimisestä naisesta, joka alkaa nähdä naisen haamun kotonaan. Hän luulee tulevansa hulluksi, kunnes saa tietää että haamu kuuluu kadonneelle naiselle. Mitä haamu haluaa ja miksi hän kummittelee juuri Clairen luona onkin sitten jo ihan eri asia.
Volkswagen Karmann Ghia
Karmann Ghia oli Volkswagenin kaksipaikkainen coupé. Sitä valmistettiin vuosien 1955 - 1974 välisenä aikana yhteensä 466 856 kappaletta, joista 81 053 oli Cabriolet -mallia.
1950-luvun alussa Volkswagen valmisti taloudellista Kuplaa, mutta kun jälleenrakennus toisen maailmansodan jälkeen oli päässyt hyvään vauhtiin alkoivat asiakkaat vaatia tyylikkäämpiä ja urheilullisempia autoja. Tässä tilanteessa yhtiön johto näki tarpeelliseksi luoda imagosyistä asiakkaiden toiveita vastaava malli. Volkswagen teki sopimuksen saksalaisen koritehtaan Wilhelm Karmann GmbH:n kanssa auton valmistamisesta. Karmann kääntyi italialaisen Carrozzeria Ghia SpA-suunnittelutoimiston puoleen. Sillä olikin valmiina käyttämätön Chrysleriin tai Studebakeriin tarkoitettu suunnitelma, joka nyt muunnettiin Kuplan pohjalevylle ja tekniikalle.
Vaikka mallit jakoivat saman tekniikan, Karmann Ghian kori tehtiin käsityönä, mikä nosti merkittävästi auton valmistuskustannuksia ja hintaa Kuplaan verrattuna. Volkswagenin johdon hyväksyttyä uuden mallin sen ensimmäinen sarjatuotantokappale valmistui elokuussa 1955 Osnabrückin tehtaalta. Yleisön reaktio linjakkaaseen malliin oli innostunut ja jo ensimmäisenä vuotena autoa myytiin yli 10 000 kappaletta, mikä ylitti Volkswagenin kaikki myyntiennusteet.
Karmann Ghia Cabriolet -avomallia alettiin valmistaa vuoden 1957 elokuussa.
Koska Karmann Ghiassa oli sama 36 hevosvoiman moottori kuin Kuplassa, se ei teholtaan ollut erityisen urheilullinen, myös auton kori osoittautui hyvin ruosteherkäksi.
Vuonna 1964 Karmann Ghia 1200 valittiin Baden-Badenin kansainvälisessä ”autoparaatissa” maailman kauneimmaksi autoksi hintaluokassaan. Tuomaristoon kuuluivat muiden muassa muotitaiteilija Pierre Cardin ja saksalainen ohjaaja-näyttelijä William Dieterle.. Karmann Ghian 10-vuotisjuhlan aikoihin 1965 mallia oli valmistettu 180 000 kappaletta, pelkästään vuonna 1964 yli 25 000.
Syyskuussa 1961 alkoi uuden mallin Typ 34 Coupén sarjavalmistus. Siinä oli uusi 1500 cm moottori joka kehitti 45 hevosvoimaa jolla auto saavutti 145 km/h nopeuden. Se oli sen aikaisista Volkswageneista nopein, ylellisin ja kallein.
Vuonna 1974 Volkswagen esitteli Sciroccon korvaamaan iäkkään Karmann Ghian. Sen muotoilussa ei ollut enää jälkeäkään edeltäjänsä linjoista, vaan Giorgetto Giugiaron muotoilemana se muistutti muutamaa kuukautta myöhemmin esiteltyä ensimmäistä Golfia. Kun Volkswagen -konsernin omistama Audi esitteli oman Audi TT-mallinsa konseptina vuonna 1995 Frankfurtissa monet Volkswagen-harrastajat näkivät sen jatkavan Karmann Ghian perinteitä ja muotokieltä.
Riista
Riista tarkoittaa lihan tai turkiksen vuoksi metsästettäviä eläimiä. Riistaksi katsottava eläinlajisto vaihtelee eri puolilla maapalloa, riippuen eläinten esiintymisestä ja paikallisesta lainsäädännöstä.
Lintuja pyydystetään niiden muuttolaskeutumispaikoilla mm. verkoilla, mutta pääasiassa niitä ammutaan lennosta haulikoilla. Eri maissa on erilaisia rajoituksia metsästykselle mm. ajallisesti, jotta lintujen pesiminen ja poikasten kasvaminen voidaan turvata. Suomessa hyvin yleinen metsästysrajoitus linnuilla kestää uudenvuodenpäivästä 20. elokuuta kello 12:een. Lintujen metsästyksessä käytetään apuna myös koiria, jotka on opetettu etsimään terve, haavoittunut tai kuollut lintu ja osoittamaan sen metsästäjälle.
Suomessa riistaeläimillä on metsästysasetuksella säädetyt rauhoitusajat, jolloin niitä ei saa metsästää. Metsästykseen tarvitaan lupa tai lupia. Suomessa tärkeimmät riistaeläimet ovat hirvi, metsäjänis, rusakko, metsäkauris, kanadanmajava, monet sorsalinnut, metso, teeri, pyy, riekko ja sepelkyyhky.
Seuraavassa on lueteltu Suomen lain mukaiset riistaeläimet ja yleiset rauhoitusajat. Laissa on useita poikkeuksia rauhoitusaikoihin:
Nintendon jaostot
Tämä artikkeli käsittelee japanilaisen videopeliyritys Nintendon jaostoja.
Nämä yritykset tekevät pelejä Nintendon pelinimikkeistä Nintendon konsoleille.
Nintendolla on läheiset suhteet näihin yrityksiin, ja se voi myös omistaa osan niiden osakkeista. Osa yrityksistä tekee pelejä Nintendon tunnetuista pelinimikkeistä.
Kemiallinen torjunta
Kemiallisessa torjunnassa torjunta-aine ruiskutetaan pellolle, missä se tuhoaa nuoret rikkakasvit, tuholaisten toukat tai estää kasvitautien esiintymistä. Vaikka torjunta-aineet on kehitetty hävittämään rikkakasveja ja tuholaisia, kulkeutuu niitä myös pellolla kasvatettaviin viljelykasveihin. Torjunta-aineet ovat terveydelle haitallisia ja siksi niiden käyttöä rajoitetaan.
Kasvitauteihin käytettävät torjunta-aineet ovat fungisidejä, rikkakasvien torjunta-aineet herbisidejä ja tuhohyönteisiin käytettävät torjunta-aineet insektisidejä.
Heinkel He 219
Heinkel He 219 ”Uhu” () oli toisen maailmansodan aikainen saksalainen kaksimoottorinen ja kaksipaikkainen yöhävittäjä. Konetta voidaan pitää parhaana saksalaisena yöhävittäjänä toisen maailmansodan aikana suuren nopeutensa ja tehokkaan aseistuksensa vuoksi. Konetyyppi tuli kuitenkin liian myöhään ja liian vähäisissä määrin vaikuttaakseen tehokkaasti sodan kulkuun.
Heinkel He 219:n kehittelyä vaikeutti heti alusta alkaen natsi-Saksan valtakunnanilmailuministeriön vastentahtoinen suhtautuminen siihen. Tämä Heinkelin oma projekti, jonka työnimi oli P.1060, ei juurikaan kerännyt mielenkiintoa ennen vuoden 1941 loppua, jolloin sen potentiaali yöhävittäjänä huomattiin.
Kone oli rakenteeltaan kokometallinen, kaksimoottorinen ja -paikkainen. Koneen miehistö istui selkä selkää vasten aivan koneen nokassa sijaitsevassa ohjaamossa. Ohjaamo oli suunniteltu miehistön, siis pilotin ja navigaattorin, mahdollisimman hyvää näkyvyyttä silmällä pitäen ja siten, että koneen tykkien suuliekit eivät häiritsisi pilottia. Heinkel He 219 oli maailman ensimmäinen heittoistuimilla ja paineistetulla ohjaamolla varustettu lentokone, sekä Luftwaffen ensimmäinen nokkapyörällisellä laskutelineellä varustettu kone.
He 219:n ensimmäinen prototyyppi lensi ensimmäisen kerran marraskuussa 1942 varustettuna 1750 hevosvoiman (1 305 kW) Daimler-Benz DB 603 A-moottoreilla. Aseistustestejä suoritettiin joulukuussa 1942 kuuluisassa Peenemünden tukikohdassa. Alkuperäinen aseistus käsitti kaksi 20 millimetrin MG 151-tykkiä sekä navigaattorin käyttämän 13 millimetrin MG 131-konekiväärin. Aseistusta päätettiin lisätä vaihtamalla MG 151-tykit neljään 30 millimetrin MK 108 -tykkiin. Kokeita tehtiin myös FuG220 Lichtenstein SN-2-tutkalla. He 219 onnistui viimein vakuuttamaan Luftwaffen päättäjät ja konetta tilattiin 300 kappaleen erä.
He 219 osoittautui alusta alkaen tehokkaaksi yötoiminnassa vaillinaisella hävittäjäsuojalla lentäviä Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimien pommitusmuodostelmia vastaan. Jo konetyypin ensimmäisellä taistelulennolla Yöhävittäjärykmentti 1:n () majuri Werner Streibin onnistui ampua alas viisi Avro Lancaster -pommittajaa. Koko yksikön tulos kuudella ensimmäisellä taistelulennollaan oli 20 pudotettua viholliskonetta ilman omia tappioita. Pääasiassa koneet toimitettiin yöhävittäjärykmenttien ("Nachtjagdgeschwader") NJG1 ja NJG10 käyttöön. Mainittakoon, että He 219 oli ainoa sodan ajan kaksimoottorinen, joka kykeni suorittamaan lentoonlähdön, vaikka toinen moottori pysähtyi kesken startin.
He 219:n pahin vika oli suuri siipikuormitus. Tästä syystä se ei ollut kovin ketterä, ja varsinkin käytettäessä Schräge Musik -tykkejä, koneella oli vaikeaa päästä pakoon alasammutun viholliskoneen hylyn alta. Monet lentäjät, kuten 65 ilmavoiton ässä Manfred Meurer, menettivät henkensä tästä syystä.
Biologinen torjunta
Biologinen torjunta on menetelmä tuholaisten, kuten tuhoeläinten, kasvitautien rikkakasvien torjuntaan hyödyntäen muita eliöitä kemiallisten torjunta-aineiden sijaan. Torjuntaan voidaan käyttää myös luonnonmukaisia liuoksia tai rikkakasveille mekaanista torjuntaa (esim. kitkeminen tai haraus).
Kasvien tuholaisten luontaisten vihollisten pyritään parantamaan, jotta ne torjuisivat haitallisia lajeja. Esimerkiksi leppäkertut tuhoavat hyvin viljojen kirvoja.
Kasvihuoneissa käytetään yleisesti biologista torjuntaa.
Pidä itsestäsi huolta
Pidä itsestäsi huolta on Matin ja Tepon vuonna 1982 julkaistu studioalbumi.
Marc-Édouard Vlasic
Marc-Édouard Vlasic (s. 30. maaliskuuta 1987 Montreal, Quebec) on kanadalainen ammattilaisjääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa NHL-seura San Jose Sharksia.
Ennen ammattilaisuraansa Vlasic kiekkoili vuodet 2003–2006 Remparts de Québecin riveissä LHJMQ-junioriliigassa. Kaudella 2004–2005 hän oli sekä runkosarjassa että pudotuspeleissä seuransa eniten pisteitä tehnyt puolustaja. Runkosarjassa hän teki 70:ssä pelaamassaan ottelussa 30 tehopistettä (viisi maalia ja 25 syöttöpistettä) ja pudotuspeleissä yhdeksän tehopistettä (kaksi maalia ja seitsemän syöttöpistettä) 13:ssa ottelussa. Kaudella 2005–2006 Vlasic oli runkosarjassa joukkueensa toiseksi tehokkain puolustaja slovakialaisen Michal Sersenin jälkeen ja koko liigan puolustajien pistepörssissä hän sijoittui 66:ssa runkosarjaottelussa tekemillään 73:lla tehopisteellä (16 maalia ja 57 syöttöpistettä) sijalle neljä. Kevään 2006 LHJMQ-pudotuspeleissä Vlasic teki 23:ssa ottelussa tehot viisi maalia ja 24 syöttöpistettä ja hän sijoittui Rempartsin sisäisessä pistepörssissä sijalle kolme Aleksandr Radulovin ja Mathieu Melansonin jälkeen. Kaikkiaan hän oli pudotuspelien viidenneksi eniten pisteitä tehnyt pelaaja ja eniten pisteitä tehnyt puolustaja. Hän oli pelaamassa Rempartsin riveissä LHJMQ:n mestaruudesta, President's Cupin voitosta, mutta mestaruus meni lopulta Wildcats de Monctonille voitoin 4–2.
Vaikkei voittanutkaan liigamestaruutta, Remparts pääsi kuitenkin pelaamaan toukokuussa 2006 Canadian Hockey Leaguen (CHL) mestaruudesta, Memorial Cupista, kun LHJMQ-mestari Monctonilla oli suora pääsy turnaukseen isäntäjoukkueena. Vlasic oli voittamassa Rempartsissa Memorial Cupin mestaruutta, kun Patrick Royn valmentama seura voitti turnauksen loppuottelussa Monctonin maalein 6–2. Kyseessä oli ensimmäinen kerta, kun Memorial Cupin voitti joukkue, joka ei ollut turnauksen isäntäjoukkue eikä liigansa hallitseva mestari. Vlasic sai turnauksessa tililleen kolme syöttöpistettä neljässä ottelussa.
Vlasic sai NHL-varauksen, kun San Jose Sharks varasi hänet numerolla 35 toisella kierroksella. Hän aloitti NHL-uransa syksyllä 2006 ja pelasi ensimmäisen liigaottelunsa 5. lokakuuta, jolloin Sharks kohtasi kotiottelussa St. Louis Bluesin. Hän pelasi tulokaskaudellaan 2006–2007 81 runkosarjaottelua, joissa hänelle kertyi 26 tehopistettä, kolme maalia ja 23 syöttöpistettä. Kevään 2007 pudotuspeleissä hän sai tililleen yhden maalisyötön 11:ssä ottelussa. Vlasic oli sekä runkosarjassa että pudotuspeleissä toiseksi eniten jääaikaa saanut Sharks-pelaaja, runkosarjassa Scott Hannanin ja pudotuspeleissä Craig Rivet'n jälkeen. Runkosarjassa hänen jääaikakeskiarvonsa oli 22 minuuttia ja 11 sekuntia ja pudotuspeleissä 22 minuuttia ja 51 sekuntia. Kaikista NHL-tulokkaista hän keräsi eniten jääaikaa ja tulokaspuolustajien piste- ja syöttöpörsseissä hän sijoittui jaetulle sijalle kaksi Ian Whiten kanssa seuratoveri Matt Carlen jälkeen.
Deinotherium
Deinotherium oli muinainen keskimioseenilta varhaiselle pleistoseenille elänyt suuri norsueläin. Sen tuntee lyhyistä alaspäin sojottavista syöksyhampaista.
Eläin on suurimpia koskaan eläneitä maanisäkkäitä: se oli 3,5–4 metriä korkea ja painoi jopa 10 tonnia. Nykyinen afrikannorsu on 3–3,5 metriä korkea ja painaa 5–7 tonnia. Tämä tekee "Deinotheriumista" kolmanneksi suurimman tunnetuista maalla eläneistä nisäkkäistä. "Deinotherium" oli kehittynyt pienemmästä varhaismioseenin "Prodeinotheriumista".
Suomen Suomusjärveltä löydettiin vuonna 1960 kivettynyt "Deinotheriumin" olkaluun kappale, joka kuitenkin määritettiin vasta 2000-luvulla. Se on vähintään viisi miljoonaa vuotta vanha, ja sen arvellaan kulkeutuneen Lounais-Suomeen Venäjältä jäävuoren mukana. Se on maailman pohjoisin tunnettu "Deinotherium"-löytö ja samalla Suomen vanhin nisäkäsfossiili.Afrikkalaisen taruhirviön, mokele mbemben, on joskus väitetty olevan "Deinotherium". Monet retkikunnat ovat tutkineet olion väitettyä asuinaluetta, mutta todisteita sen olemassaolosta ei ole löytynyt.
Bentseenitioli
Bentseenitioli on orgaaninen yhdiste (tioli), joka on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritöntä nestettä, jolla on tunnusomainen haju. Sen kemiallinen kaava on CHS ja rakennekaava on CHSH. Bentseenitiolista käytetään myös nimityksiä "tiofenoli", "merkaptobentseeni" ja "fenyylimerkaptaani".
Bentseenitiolin moolimassa on 110,2 g/mol, sulamispiste –15 °C, kiehumispiste 168 °C, suhteellinen tiheys 1,07 g/cm (vesi = 1,0 g/cm), ei liukene veteen, leimahduspiste < 55 °C ja CAS-numero 108-98-5.
Aineen valmistamiseen on useita eri menetelmiä ja käytettyjä ovat muun muassa fenolin ja fosforipentasulfidin, natriumbentseenisulfonaatin ja sulfidisuolan väliset reaktiot sekä bentseenisulfonyylikloridin pelkistys sinkin avulla.
Bentseenitiolia käytetään lääkeaineiden synteeseissä.
Lyhytaikainen altistus ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä.
Ágætis byrjun
Ágætis byrjun on islantilaisen post-rock-yhtye Sigur Rósin kolmas studioalbumi, ja se on julkaistu vuonna 1999. Ágætis byrjun on nauhoitettu kesän 1998 ja kevään 1999 välisenä aikana, ja sen on tuottanut Ken Thomas. Siitä tuli Sigur Ròsin kansainvälinen läpimurtoalbumi niin kaupallisesti kuin kriitikkojenkin piirissä. Levy eroaa selkeästi yhtyeen edellistä albumista Von, sillä aiempi ”uni-pop” ja yhtyeen laaja sekä tunnelmallinen äänimaailma on korvattu Jónsi Birgissonin nyt jo legendaarisella kitaransoitolla (sähkökitara soitettuna sellon jousella) ja rikkaalla ja moninaisella orkestroinnilla.
Vaikka albumi julkaistiin vain pienelle fanipohjalle, se sai nopeasti radiojulkisuutta kotimaassaan. Niinpä se kohosi pikkuhiljaa ylöspäin albumilistoilla syksyllä 1999, päätyen viimein listan kärkisijalle useaksi viikoksi. Islannissa saavutettu yllätyssuosio aiheutti vahvaa ulkomaista kiinnostusta, ja levystä kirjoitettiin artikkeleita moniin tunnettuihinkin kansainvälisiin julkaisuihin. Internetissä albumista käytiin vilkasta keskustelua foorumeissa ja –blogeissa ja se saavutti hyviä arvosteluja kriitikoilta. Ágætis byrjun julkaistiin Britanniassa vuonna 2000 ja Amerikassa sen julkaisi 2001 FatCat Records.
Kappaleesta "Viðrar vel til loftárása" tehtiin musiikkivideo, ja se sai laajaa tunnustusta. Ágætis byrjunin kappaleita löytyy myös elokuvien soundtrackeilta ; "Svefn-g-englar” muun muassa elokuvasta Vanilla Sky.
Albumin kymmenen laulua sisältävät viittauksia toisiinsa: levyn intro sisältää takaperin soitettuja osia levyn nimikappaleesta, ja viimeinen, ”Avalon”, "Starálfurin” instrumentaalisen siirtymän neljä kertaa hitaampana. Jouset "Starálfurissa” ovat jo itsessään palindromi; ne kuulostavat täsmälleen samalta etu – ja takaperin soitettuina. Ensimmäinen levylle nauhoitettu kappale oli albumin nimikappale, Ágætis byrjun. Viimeisteltyään version yhtye soitti sen ystävälleen, joka totesi sen olevan ”ihan hyvä alku”.
Sigur Rós kokosi ja liimasi Ágætis byrjunin ensimmäisen painoksen kannet itse. Kannen kuvan on piirtänyt Gotti Bernhöft.
Levyn jokainen kappale on laulettu islanniksi, paitsi "Olsen Olsen" jonka sanoitukset ovat vonlenskaa. Sigur Rósin seuraava albumi, ( ), on nauhoitettu kokonaan tällä itse-tehdyllä kielellä.Albumin kansilehdissä ensimmäinen kappale on otsikoimaton, mutta yhtyeen kotisivut antavat sille nimen "Intro". Yhtyeen jäsenet käyttävät siitä joskus myös nimeä "Nujryb Siteaga" (Ágætis byrjun takaperin).
Kim Jae-gyu
Kim Jae-gyu (Hangul: 김재규, hanja: 金載圭, 6. maaliskuuta 1926 – 24. toukokuuta 1980) oli Etelä-Korean keskustiedustelupalvelun (중앙정보부; KCIA) johtaja presidentti Park Chung-heen diktatuurin aikana.
Hän ampui presidentti Parkin, joka oli hänen läheinen ystävänsä, 26. lokakuuta 1979. Murha sattui aikana, jolloin Parkin hallitusta vastaan mellakoitiin väkivaltaisesti. Ampumista kuvattiin aluksi vahingoksi, mutta myöhemmin sen sanottiin olleen hyvin suunniteltu salamurha. Kim teloitettiin.
Nichelle Nichols
Nichelle Nichols (synt. Grace Nichols 28. joulukuuta 1933) on yhdysvaltalainen laulaja ja näyttelijä. Ennen näyttelijän uraansa hän lauloi Duke Ellingtonin ja Lionel Hamptonin yhtyeiden solistina. Hänen tunnetuin roolinsa näyttelijänä on ollut tähtilaiva USS "Enterprisen" viestintäupseeri Nyota Uhura.
"Star Trek" toi Nicholsin tunnetuksi sarjan televisiokatsojille yhtenä ensimmäisistä afroamerikkalaisista naisista. Sarjan ensimmäisen vuoden aikana Nichols yritti jättää sarjan, koska hän koki roolinsa vähäpätöiseksi. Keskustelu Martin Luther Kingin kanssa sai hänet kuitenkin ymmärtämään roolinsa merkityksen muttei pelkästään afroamerikkalaisena naisena. King kannusti Nicholsia sanomalla, ettei tämä voi luovuttaa, koska Nichols näytteli elintärkeää roolia nuorille mustille lapsille ja naisille ympäri maata.
Alkuperäisen sarjan kolmannen kauden DVD-julkaisuun sisältyy Nicholsin haastattelu, jossa Nichols analysoi roolinimeään. Yleensä puhutaan vain Uhurasta tai luutnantti Uhurasta, mutta haastattelussa paljastetaan viimein koko nimi: Nyota Uhura. Nimi on swahilin kieltä ja merkitsee Vapauden Tähteä. Nichols ilmaisi arvostavansa syvästi kauniina pitämäänsä roolinimeä.
Roolissaan luutnantti Uhurana Nichols osallistui ensimmäiseen Yhdysvaltojen televisiossa esitettyyn rotujenväliseen suudelmaan William Shatnerin (kapteeni James T. Kirk) kanssa vuoden 1968 jaksossa "Plato's Stepchildren". Jakso nostatti vastalauseiden aallon rotujen välisestä kanssakäymisestä. Joissakin Yhdysvaltojen eteläosavaltioden kaupungeissa jaksoa ei esitetty esiin tulleiden protestien johdosta. Jakson tuoman julkisuuden ja ajankohtaan nähden palaute oli pääsääntöisesti positiivista sarjan esittäneille televisioyhtiöille. Vasta 25 vuotta myöhemmin vuonna 1993 jakso näytettiin perinteitä kunnioittavassa Britanniassa.
Nichols on jatkanut "Star Trek" -televisiosarjan päättymisen jälkeen "Star Trek" -animaatiosarjan Uhuran äänenä. Lisäksi Nichols on näytellyt kuudessa Star Trek -elokuvassa.
9. tammikuuta 1992 Nichols sai tähden Hollywoodin Walk of Famelle.