hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Dresdenin synagoga
Dresdenin synagoga on synagoga saksalaisessa Dresdenin kaupungissa, Altstadtin eli vanhankaupungin laidalla.
Dresdenin vanha synagoga rakennettiin vuosina 1839–1840 saksalaisen arkkitehdin Gottfried Semperin suunnitelmien pohjalta. Se tuhosivat natsit kristalliyönä vuonna 1938. Ainoa siitä jäljelle jäänyt esine on sen katossa sijainnut Daavidin tähti.
Dresdenin uusi, nykyinen synagoga rakennettiin samalle paikalle kuin Semperin suunnittelema aiempi synagoga. Sen suunnittelusta ovat vastanneet arkkitehdit Rena Wandel-Hoefer ja Wolfgang Lorch. Heidät valittiin tehtävään kansainvälisen arkkitehtikilpailun tuloksena. Synagoga vihittiin käyttöön vuonna 2001 ja vuonna 2002 se valittiin vuoden eurooppalaiseksi rakennukseksi.
Timo Tervo
Timo Tervo (oik. Timo Antero Tervomaa; 28. tammikuuta 1950 Jokioinen – 24. lokakuuta 2014 Espoo) oli suomalainen laulaja, säveltäjä, sanoittaja ja sovittaja, jonka levytysura alkoi vuonna 1969 singlen kakkospuolen kappaleella ”Maailmantäysi aikaa” ja joka oli aluksi mukana Karma-yhtyeessä. Karman hajottua Tervo lauloi duettoa Sinikka Niittykosken kanssa. Vuonna 1985 Tervo aloitti soolouransa menestyskappaleella ”Tule lähemmäksi”. Timo Tervon tytär Jonna Tervomaa on myös laulaja.
Tervo kuoli liikehermoja rappeuttavaan ALS-tautiin. Hän oli kuollessaan 64-vuotias.
Paksunokkauikku
Paksunokkauikku, aikaisemmalta nimeltään kirjonokkauikku ("Podilymbus podiceps") on pieni, läntisen pallonpuoliskon laajimmalle levinnyt uikkulaji. Atitlaninuikun kuoltua sukupuuttoon se on kirjonokkauikkujen suvun ("Podilymbus") ainut elävä uikkulaji.
Paksunokkauikku on 38 senttiä pitkä, ruskea, pieni, pitkäkaulainen ja nimensä mukaisesti paksunokkainen (nokka on lyhyt ja korkea). Ruumiinmuoto on samaten lyhyt ja korkea, ja pesimäaikana lajin tunnistaa mustista juovista kurkussa ja nokassa. Sukupuolet ovat samannäköiset.
Laji pesii Kanadassa, Yhdysvalloissa ja suuressa osassa Etelä-Amerikkaa. Pohjoisessa pesivät linnut ovat muuttolintuja, jotka siirtyvät etelän vesille isoina parvina. Tropiikissa elävät yksilöt ovat paikkalintuja. Lajia on tavattu pari kertaa myös Euroopassa harhautuneena.
Pesä kelluu veden pinnalla ja se on tehty kasveista.
Paksunokkauikku sukeltaa ruuakseen äyriäisiä, kaloja ja muita vesien pieneläimistöä.
Biologinen vedenpuhdistus
Biologisella vedenpuhdistuksella tarkoitetaan veden puhdistamista käyttäen biokemiallisia prosesseja ja biologisia organismeja, kuten bakteereita. Menetelmällä voidaan puhdistaa vedestä tavanomaisten ravinteiden (typpi ja hiili) lisäksi monia erittäin myrkyllisiä kemikaaleja, kuten hiilivetyliuottimia ja isosyanaattia.
Biosuotimia eli bioreaktoreita on olemassa eri kokoisia käyttötarkoituksesta ja tyypistä riippuen aina pienistä akvaariosuotimista valtaviin jätevedenpuhdistuslaitoksiin asti.
Jotkin ravinteet (kuten fosfori) ja kiintoaineet on helpompaa poistaa vedestä mekaanisesti tai kemiallisilla ja fysikaalisilla menetelmillä. Tavallisesta kotitalousjätevedestä puhdistetaan lähinnä kiintoaineet ja ravinteet kuten typpi, hiili ja fosfori.
Biologinen vedenpuhdistamo on yksi jätevedenpuhdistuksen menetelmä. Se on järjestelmä, jossa tietyn alueen tai itsenäisen yksikön, kuten esimerkiksi laivan, jätevedet kootaan yhteen pisteeseen. Ensin jätevedestä suodatetaan pois kiinteät yksittäiset kappaleet, malliesimerkkinä viemäriin joutuneet hammasproteesit. Sitten liete johdetaan altaaseen, jossa on tarkoitusta varten kasvatettu bakteerikanta, joka elää likaveden ravinteilla. Kun ravinteet on kulutettu, vesi poistuu altaasta sellaisen suodattimen läpi, että bakteerit jäävät altaaseen. Nyt vesi kulkee vielä erillisen selkeytysprosessin läpi ja voidaan pumpata joko poistoviemäriin, imeyttää maahan tai laivassa laskea mereen.
Umpimähkä
Umpimähkä on keino, jolla muinoin saatiin tuli säilymään esimerkiksi yön yli.
Hehkuvat hiilet peitettiin yleensä tuhkalla. Aamummalla sitten "puhallettiin umpimähkään" eli kaiveltiin kasaa ja valittiin hiili, jota yritettiin saada puhaltamalla hehkumaan. Valintaa jatkettiin sattumanvaraisesti kunnes löytyi hiili, jossa tuli oli säilynyt.
Nykyään umpimähkällä tai umpimähkäisyydellä tarkoitetaan puhekielessä sattumanvaraisten valintojen tekemistä missä tahansa tilanteessa.
Steed Malbranque
Steed Malbranque (s. 6. tammikuuta 1980 Mouscron, Belgia) on ranskalainen jalkapalloilija, joka edustaa kaudella 2011/2012 Ranskan Ligue 1:ssä pelaavaa Olympique Lyonnais'ta. Pelipaikaltaan Malbrangue on keskikenttäpelaaja.
Malbranque aloitti uransa Lyonissa, jossa hän vuosien 1995 ja 1997 välillä oli voittamassa alle 15-vuotiaiden mestaruutta kahdesti, alle 17-vuotiaiden Cupin ja reservimestaruutta. Samalla hän toimi myös Ranskan alle 18-vuotiaiden kapteenina.
Edustusjoukkueessa Malbranque debytoi 21. helmikuuta 1998 1-1 tasapeliin päättyneessä ottelussa Montpellier’ta vastaan. Neljän kauden aikana Lyonissa Malbranquelle kertyi yhteensä 87 liigaottelua valkopaidoissa. Sen lisäksi hän sai kokemusta Euroopan kentiltä Mestarien liigasta ja UEFA Cupista.
Malbranque siirtyi Englannin kentille vuonna 2001, kun Fulham maksoi keskikenttäpelaajasta 4,5 miljoonaa puntaa. Debyyttinsä uudessa seurassa hän teki Old Traffordilla ottelussa Manchester Unitedia vastaan. Avauskaudellaan ranskalainen tykitti kymmenen maalia.
Malbranque pelasi lontoolais -joukkueessa viisi vuotta, jonka aikana hänet nähtiin kentällä yhteensä 211 ottelussa. Maaleja hän teki 44 (mukaan lukien Fulhamin euro-ottelut UEFA Cupissa kaudella 2002-03). Kaudella 2002-03 Malbranque oli Fulhamin paras maalintekijä 13 maalillaan ja auttoi joukkuetta putoamiskamppailussa. Ranskalaistuneella Malbranquella oli myös mahdollisuus edustaa Belgian maajoukkuetta, koska hänellä ei ollut tilillään yhtään aikuisten ottelua Ranskan paidassa. Hän kuitenkin valitsi Ranskan ja toivoo joskus tulevaisuudessa murtautuvansa Ranskan kivenkovaan maajoukkueeseen.
Aivan siirtoikkunan sulkeutumisen alla (31. elokuuta 2006) Tottenham hankki Malbranquen riveihinsä
Tottenhamissa Malbranque debytoi melkein kymmenen viikon päästä siirrosta, 8. marraskuuta -06 White Hart Lanella liigacupin ottelussa Port Valea vastaan. 9. joulukuuta 2006 ranskalainen teki ensimmäisen maalinsa "Spurseissa", kun hän onnistui joukkueen 5-1 voitossa Charlton Athleticia vastaan. Kesällä 2008 hän siirtyi Sunderlandiin.
Elokuussa 2012 Malbranque palasi vanhaan seuraansa Lyoniin.
Isomyrskyliitäjä
Isomyrskyliitäjä ("Macronectes giganteus") on Antarktiksen ja eteläisten merialueiden raskastekoinen ulappaliitäjälaji.
Lintu on maksimissaan 95 cm pitkä ja 4,5 kg painava, albatrossien kokoluokkaa oleva lintu. Sukupuolet ovat samannäköiset. Nuoret linnut ovat kauttaaltaan mustanpuhuvia, vanhemmiten ne muuttuvat rusehtavan "epäsiisteiksi" väritykseltään. Linnusta esiintyy myös valkea värimuoto.
Isomyrskyliitäjä on eteläisten ja Antarktisten merialueiden lintu.
Ulappalintuna lintu voi ruokailla merellä, mutta se pesii saarilla tai rannikon läheisyydessä.
Pesä rakentuu pikkukivistä ja kasvinosista, muodostaen matalan keon maahan. Lintu muodostaa pesimäyhdyskuntia. Emot ja poikaset voivat pesällä häirittynä puolustautua sylkemällä pahantuoksuista öljyä. Pesässä on tyypillisesti yksi muna, jota haudotaan 60 päivää. Poikasta ruokitaan kolme viikkoa. Poikanen lähtee lentoon neljän kuukauden iässä, mutta saavuttaa sukukypsyyden vasta 6-7 vuoden ikäisenä.
Lintu syö merellä kalaa, krilliä ja muuta meren pieneläimistöä. Maalla se syö hylkeiden ja pingviinien haaskoja ja voi tappaa myös muita itseään pienempiä merilintuja ravinnokseen.
Sultan Hashim Ahmad
Sultan Hashim Ahmad al-Tai on Irakin entinen puolustusministeri. Hän oli puolustusministerinä Saddam Husseinin hallinnossa kevääseen 2003 asti. Hän antautui liittouman joukoille 19. syyskuuta 2003. 24. kesäkuuta 2007 hänet tuomittiin kuolemaan osallisuudesta kurdeja vastaan tehdyistä sotatoimista 1980-luvulla. 4. syyskuuta vetoomustuomioistuin vahvisti hänen, Ali Hasan al-Majidin ja armeijan entisen komentajan Hussein Rashid al-Tikritin tuomiot. Heidät on määrä hirttää 30 päivän sisällä tuomion vahvistamisesta. Teloituksia kuitenkin lykättiin ramadanin vuoksi.
Shay Brennan
Seamus Anthony "Shay" Brennan (s. 6. toukokuuta 1937 - 9. kesäkuuta 2000) oli irlantilainen jalkapalloilija. Hän pelasi puolustajana Manchester Unitedissa.
Ensimmäisen ottelunsa ManU:ssa Brennan pelasi vuonna 1958 ottelussa Sheffield Wednesdayta vastaan. Hän auttoi Unitedin liigamestaruuteen vuosina 1965 ja 1967 ja Euroopan Cupin voittoon vuonna 1968. Brennan lopetti uransa Manchester Unitedissa vuonna 1970. Hän pelasi 355 ottelua ja teki 6 maalia.
Vuorivaahtera
Vuorivaahtera ("Acer pseudoplatanus") on vaahteroiden ("Acer") sukuun kuuluva kesävihanta lehtipuu. Se on Euroopan yleisimpiä vaahteralajeja, joka esiintyy Keski-Euroopassa Ranskasta Ukrainaan ja Etelä-Euroopassa vuoristoissa Pyreneillä, Apenniineilla ja Balkanilla sekä Kaukasuksella.
Vuorivaahteraa kasvatetaan laajalti luonnollisen esiintymisalueen ulkopuolella, missä se on levinnyt monin paikoin viljelykarkulaiseksi. Sitä tavataan esimerkiksi Britteinsaarilla ja Irlannissa, minne sitä on tuotu jo 1600-luvulla sekä Skandinavian eteläosissa, Islannissa ja Färsaarilla. Pohjois-Amerikassa se on levinnyt yleisimmin Uuteen-Englantiin, New Yorkiin ja Yhdysvaltojen luoteisosiin. Eteläisellä pallonpuoliskolla sitä kasvaa esimerkiksi Uudessa-Seelannissa ja Falklandin saarilla.
Vuorivaahtera kasvaa 20–35 m pitkäksi, leveälatvuksiseksi puuksi. Nuorien puiden kuori on harmaa ja sileä, mutta vanhemmiten kuori muuttuu karkeammaksi ja hilseilee paljastaen vaaleanruskean värin. Lehdet ovat 10–25 cm pitkiä ja niissä on 5–15 cm pitkä ruoti. 5–10 mm halkaisijaltaan olevat siemenet ovat pareittain. Siemenissä on 20–40 mm pitkä siipi, joka auttaa tuulilevityksessä. Siemenet kypsyvät syksyllä noin kuusi kuukautta pölytyksestä.
Vuorivaahtera kestää tuulta, saasteita ja suolaa hyvin, minkä vuoksi se on suosittu koristepuu kaupungeissa. Sitä kasvatetaan myös rakennuspuuksi ja puuainesta käytetään huonekaluihin ja parketteihin.
Enäjärvi (Kouvola)
Enäjärvi on kylä Kouvolassa entisen Anjalankosken kaupungin alueella, Enäjärvi- ja Sanijärvi-nimisten järvien läheisyydessä. Kylä sijaitsee noin 26 kilometriä koilliseen Myllykosken ja Keltakankaan alueelta eli entisestä Anjalankosken keskustasta.
Enäjärvellä asuu noin 200 asukasta noin 85 taloudessa. Kylällä on yli 20 maatilaa sekä useita muun alan pienyrityksiä. Kylällä toimii muun muassa metsästysseura, nuorisoseura sekä urheiluseura nimeltä Enäjärven Urheilijat.
Kylä on valittu vuonna 2004 vuoden kymenlaaksolaiseksi kyläksi.
Kylä sijaitsee Enäjärven ja Sanijärven rannoilla.
Enäjärven pinta-ala on 168 hehtaaria ja rantaviivan pituus on 10,2 kilometriä ja Sanijärven 89,4 hehtaaria ja 6,7 kilometriä.
Henry Cockburn
Henry Cockburn (14. syyskuuta 1923 Ashton under Lyne, Lancashire - 4. helmikuuta 2004) oli englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen puolustaja. Hän edusti Englannin maajoukkuetta 13 kertaa ja kuului Englannin joukkueeseen vuoden 1950 MM-kisoissa.
Cockburn liittyi Manchester Unitediin juniorina ja ryhtyi ammattilaiseksi elokuussa 1944. Toisen maailmansodan takia hän joutui odottelemaan ensiesiintymistään liigassa aina vuoteen 1946 saakka. Samana vuonna hän pelasi myös ensi kerran maajoukkueessa ottelussa Pohjois-Irlantia vastaan.
Unitedissa Cockburn oli voittamassa FA Cupia vuonna 1948 ja liigamestaruutta vuonna 1952. Hän lähti ManU:sta lokakuussa 1954 ja siirtyi Buryyn, jossa lopetti aktiiviuransa parin kauden jälkeen.
Kapinmyrskyliitäjä
Kapinmyrskyliitäjä ("Daption capense") on yleinen Antarktiksen ja eteläisten merialueiden ulappaliitäjälaji. Kapinmyrskyliitäjä on ainut "Daption"-sukuun kuuluva laji, ja sillä on kaksi alalajia: "Daption capense australe" ja "Daption capense capense".
Kapinmyrskyliitäjän höyhenpuku on selkäpuolelta mustan-valkeankirjava, ja täysikasvuisena lintu on 39 cm:n pituinen. Merenkävijät nimittivät lajia aiemmin ”kapinkyyhkyksi”, koska se muistutti heidän mielestään ulkonäöltään kesykyyhkyä. Sukupuolet ovat samannäköiset. Lento on tyypillisesti liidon ja nopeiden siiveniskujen vuorottelua.
Kapinmyrskyliitäjä on eteläisten ja antarktisten merialueiden lintu. Sitä tavataan lukuisilla Antarktista ympäröivillä saarilla. Muutama pari pesii jopa Uuden-Seelannin Aucklandsaarilla, Chathamsaarilla ja Campbellinsaarella. Valtaosa kannasta pesii Antarktiksen niemimaalla ja Scotianmeren saarilla. Lajia tavataan myös Etelä-Georgian saarella, Ballenysaarilla ja Kerguelenilla. Kannan suuruudeksi arvioidaan noin 2 000 000 yksilöä, joten laji on sangen elinvoimainen ja yleinen merilintu.
Ulappalintuna kapinmyrskyliitäjä voi ruokailla merellä. Se voi myös sukeltaa. Pesät ja pesäyhdyskunnat sijaitsevat maksimissaan kilometrin etäisyydellä rannasta.
Lintu pesii mataliin kalliojyrkänteiden syvennyksiin ja vuoraa pesän irtaimella maa-aineksella. Se voi muodostaa pesimäyhdyskuntia tai pesiä yksittäinkin. Koiras ja naaras vuorottelevat hautomisessa useiden päivän vuoroissa. Lintu voi puolustaa pesäänsä aggressiivisestikin sylkemällä vatsaöljyjään tunkeilijoiden päälle. Kuoriutumisen jälkeen poikasta haudotaan vielä kymmenen päivää, kunnes sen lämmönsäätely toimii. Sen jälkeen molemmat vanhemmat pyytävät poikaselle ruokaa mereltä. Lentoonlähtö tapahtuu noin 45 päivän ikäisenä.
Krillit ja muut äyriäiset muodostavat noin neljä viidesosaa kapinmyrskyliitäjän ruokavaliosta. Lintu syö myös kalaa ja muuta merten pieneläimistöä.
Pikkuviistäjä
Pikkuviistäjä ("Pterodroma cookii") on uhanalainen, vain kolmella Uuden Seelannin saarella pesivä pieni ulappaliitäjälaji.
Lintu on maksimissaan 33 cm pitkä. Sukupuolet ovat samannäköiset. Linnulla on ohuet, heikot jalat ja sen nokan päällä ovat putkimaiset sieraimet. Linnun selkäpuolella on selkeästi erottuva vaalea siipikuvio siipien sisäosissa, jota tummemmat siipien ulkoreunojen juovat reunustavat. Siipien kärkiväli on noin 65–66 cm.
Lintu pesii vain kolmella pienellä Uuden-Seelannin saarella: Little Barrier, Great Barrier ja Codfish Islands. Little Barrier pesii noin 50 000 paria, Great Barrierilla ehkä vain noin 20 paria ja Codfish Islandsilla noin 100 paria, aiemmin noin 20 000 paria 1900-luvun alussa. Lajia voi kuitenkin tavata laajoilla Tyynen meren merialueilla aina Aleuteille ja Etelä-Amerikan pohjoisosan länsipuolisille merille saakka. Nykyisin lintu luokitellaan erittäin uhanalaiseksi. Kantaa ovat vähentäneet Uuden Seelannin saarille tuodut uudet petonisäkkäät, eritoten rotat ja kissat, sekä vekaluhtakanat ("Gallirallus australis"). Kanta on kuitenkin alkanut elpyä, kun sen ei-luonnollisia vihollislajeja on poistettu pesimäsaarilta.
Lintu viettää valtaosan ajastaan merellä, saapuen pesimäpaikoilleen vain munimaan ja hoitamaan poikasiaan.
Pesäkäytävä kaivetaan korkealle metsäisille rinteille. Lintu saapuu pesimäpaikoilleen vain öisin välttääkseen petoeläimiä.
Ravinto koostuu lähinnä planktonista ja krilleistästä. Myös kala ja muut äyriäiset kelpaavat.
Pikkuprioni
Pikkuprioni ("Pachyptila turtur") on eteläisen pallonpuoliskon merialueilla esiintyvä pieni ja yleinen ulappaliitäjälaji.
Lintu on suurimmillaan 27 cm pitkä. Linnun selkäpuoli on enimmäkseen harmaa, mutta sen pyrstönpää on musta ja sen selkäpuolella näkyy lentäessä musta M-kirjainta muistuttava kuvio. Vatsapuoli on vaalea. Linnulla on ohuet ja heikot jalat, ja sen nokkaa reunustaa sisäpuolelta kampamainen ripsireunus.
Lintua tavataan eteläisten merialueiden saarilla ja rannikoilla. Pesimäyhdyskuntia on Chatham-, Snares- ja Antipodisaarilla Uudessa-Seelannissa, Bassinsalmen saarilla Australiassa sekä Falklandinsaarilla, Marionsaarella, Crozetsaarilla ja Macquariensaarella. Uuden-Seelannin Eteläsaarelta löydettiin 1990-luvun alkupuolella kolme pientä pikkuprioniyhdyskuntaa. Maailmanpopulaation koko on noin kaksi miljoonaa yksilöä ja lajin kanta on elinvoimainen.
Pikkuprioni viettää valtaosan elämästään lennossa meren yllä. Se pesii yhdyskunnissa pikkusaarilla. Maalla linnun liikkuminen on erittäin kömpelöä.
Pikkuprioni kaivaa pesäkäytävän jaloillaan ja nokallaan piilottaen sen suun kasvillisuuden suojaan. Se voi myös pesiä kalliononkaloissa. Lintu saapuu pesimäpaikkaansa vain yöaikaan. Naaras munii yhden munan. Haudonta-aika on noin 55 päivää ja poikanen pysyy pesässä noin seitsemän viikkoa.
Pikkuprioni syö meren pieneläimistöä, eritoten krillejä ja muita äyriäisiä sekä hankajalkaisia.
Looking for Group
Looking for Group ( (konnotaatiolla: "johon liittyä")) on Ryan Sohmerin ja Lar deSouzan luoma verkkosarjakuva, joka alkoi ilmestyä marraskuussa 2006. Sarjakuvaa päivitetään kahdesti viikossa, maanantaisin ja torstaisin. Se on ottanut vaikutteita useista eri lähteistä, kuten Terry Goodkindin "Sword of Truth" -sarjasta, Robert Jordanin "Ajan pyörä" -sarjasta ja suositusta Blizzard Entertainmentin "World of Warcraft" -pelistä.Maanantaina 6.8.2007 Ryan Sohmer julkaisi videolinkin blogissaan, Looking for Groupin ja sen sisarsarjakuvan, Least I Could Do pääsivuilla. Videolla "Slaughter the World," Richard laulaa Dave Mitchellin äänellä parodiaversion laulusta "Part of Your World" Disneyn elokuvasta Pieni merenneito. Blogimerkinnän lopusta paljastuu, että tämä viimeisin (ja pisin) Looking for Group -video on itse asiassa traileri täysmittaiselle, 75-85 minuutin elokuvalle. Elokuva, työnimeltään "The Origins of Dick" (Dickin syntyperä), on tarkoitus julkaista loppuvuodesta 2008."
Krasnokamensk
Krasnokamensk () on kaupunki Taka-Baikalian aluepiirissä Kaakkois-Siperiassa lähellä Kiinan rajaa noin 535 km Tšitasta kaakkoon. Sen asukasluku on 55 666 (2010), ja se on piirikunnan kaupungeista toiseksi suurin Tšitan jälkeen.
Krasnokamensk perustettiin 1968 ja siitä tuli kaupunki 1969. Se tunnetaan parhaiten uraanikaivoksestaan, joka on Venäjän suurin. Kaupunki oli kaivostuotannon strategisen merkityksen vuoksi pitkään suljettu. Kaivostoiminta on myös johtanut ympäristötuhoihin.
Oligarkki Mihail Hodorkovskin vankilavuodet kaupungin lähellä toivat paikkakunnalle ulkomaisia lehtimiehiä ja turisteja.
Halogenidimineraali
Halogenidimineraalit ovat mineraaleja, jotka ovat jonkin metallin ja halogeenien (fluori, kloori, bromi, jodi, astatiini) yhdisteitä.
Tavallisimpia halogenidimineraaleja ovat esimerkiksi fluoriitti eli fluorisälpä (kemiallinen merkki CaF), haliitti eli vuorisuola (kemiallinen merkki NaCl), natriumfluoridi (kemiallinen merkki NaF), kaliumkloridi (KCl) ja muut luonnonsuolat.
Filmikameroissa käytettävissä valoherkissä materiaaleissa on nykyään valoon reagoivana aineena hopeabromidia (kemiallinen merkki AgBr).
Tumba Tamminen
Tumba Tamminen (oik. Tuomo Tamminen, s. 9. joulukuuta 1942 Kiukainen) on suomalainen laulaja, jonka keikkaura alkoi Veikko Tuomen yhtyeessä.Suuren osan albumeistaan hän teki Pauli Granfeltin yhtyeen kanssa. Tammista säesti pitkään Hannu Tuomaisen yhtye. Ennen siirtymistään ammattimuusikoksi hän työskenteli autonasentajana.
Tumba Tamminen lauleskeli paljon jo pikkupoikana. 22-vuotiaana hän nauhoitti Kokemäen kanttorin Pauli Vaitojan kanssa muutaman kappaleen Satakunnan Radioon Poriin. Veikko Tuomi sattui kuulemaan niitä, otti yhteyttä Tammiseen ja pyysi tätä yhtyeensä toiseksi solistiksi. Tuomi keksi Tammiselle myös tämän elinikäisen lempinimen "Tumba". Hieman myöhemmin Tamminen muodosti lähinnä Porin ja Rauman seudulla esiintyneen trion Pauli Vaitojan ja myöhemmän Pori Jazz -festivaalin keskushahmon Jyrki Kankaan kanssa. Muutettuaan pääkaupunkiseudulle Tamminen tutustui erään tuttavansa välityksellä säveltäjä Erik Lindströmiin, jonka karjalaisaiheinen kappale "Evakko" vuodelta 1970 oli Tuomon ensimmäinen levytys. Sota-aika oli ilmeisesti kuitenkin vielä liian lähellä ja levytys jäi melko vähälle huomiolle. Vuonna 1971 Tamminen kokosi oman yhtyeensä, jonka kanssa hän kiersi maata 1980-luvun loppuun saakka. Hän oli myös television Lauantaitanssit-ohjelman vakioesiintyjiä.
Tamminen julkaisi parinkymmenen vuoden aika useita albumeja ja oli myös mukana monilla kokoelmalevyillä, mutta varsinaista omaa hittiä ei hänen kohdalleen osunut. Hänen vuonna 1979 tekemänsä tulkinta Toivo Kärjen tangosta "Ei erossa yhtään iltaa", jonka Henry Theel oli levyttänyt 30 vuotta aiemmin, saavutti kuitenkin kohtalaista menestystä. Toistaiseksi viimeiset levytyksensä, pari singlelevyä, Tamminen teki vuonna 1998. Aktiiviuransa päätyttyä Tamminen on asettunut asumaan Vihtiin, jossa hän kasvattaa lämminverihevosia ja josta käsin hän tekee pienimuotoisia laulukeikkoja lähiseuduille.
Taljanka
Taljanka on suomalainen lauluyhtye, jonka perusti aviopari Anja ja Timo Tyrväinen vuonna 1975. He ovat olleet yhtyeen keulakuvina koko historian ajan. Mukana olivat aluksi myös laulajat Antero Launis ja Hannele Kaleva-Virkkunen.
Yhtyeen tunnetuin kappale on "Huopikkaat", joka löytyy esikoisalbumilta "Taljanka". Vakiokokoonpanoon kuuluivat tuolloin Lauri Harvilahti, kitara, huilu ja laulu sekä Asko Heinonen, kitara, hanuri, piano ja laulu. Toisesta albumista lähtien Taljanka on ollut trio, jossa kitaraa soittaa Timo Tyrväisen ohella Ari Salin. Konserttikokoonpanossa on heidän lisäkseen tilaisuuden luonteen mukaan 6-10 muusikkoa ja tanssijaa. Yksi tärkeimmistä vakiomuusikoista on ollut harmonikkataituri Petri Ikkelä.
Taljankan levyillä on kuultu monien maiden musiikillisiä sävyjä. Kesällä 1974 Anja Tyrväinen oli venäjän kielikursseilla Leningradissa ja toi mukanaan kasan levyjä. Hän käänsi "Huopikkaat", Timo taas esikoislevyltä myös löytyvän "Sinisen huivin". Myös toinen albumi on pääosin slaavilaisperäistä musiikkia. "Matkaan"-albumilla on kappaleita, jotka Tyrväiset olivat kuulleet matkoillaan Pariisiin. "Mikset saavu" sisältää espanjalaisten rytmien ja Latinalaisen Amerikan lauluja. "Imarme" merkitsi paluuta slaavilaiseen musiikkiin. "Zaiori"-levyllä oli sellaisia etnomusiikin helmiä, jotka ovat muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta jääneet Suomessa suhteellisen vieraiksi. "Santa Lucialla" on joululauluja eri maista ja kulttuureista. Suomalaisten joululaulujen rinnalla soivat ranskalaisen, espanjalaisen, italialaisen, saksalaisen ja yhdysvaltalaisen joulun sävelet. "Kaksi kuvaa rinnakkain" kulki työnimellä "Taljanka goes iskelmä". Levyn aloittaa Kerkko Koskisen ja Jukka Itkosen "Elämänlangat", josta Katri Helena teki tunnetummaksi muodostuneen coverin. Federico Garcia Lorcan teksteihin perustuva flamencolevy "Tarara" on tekijöittensä mukaan puhtaimmin omaan makuun tehty levy.
Myös Tyrväisten tyttäret Taija (s. 1982) ja Tania Tuulevi (s. 1984) ovat satunnaisesti olleet mukana Taljankan toiminnassa. Taija on soittanut pianoa ja lyömäsoittimia sekä sovittanut lauluja mm. "Santa Lucialla" (koko perhe esittäytyy myös levyn kansissa joulutunnelmissa) ja "Tarara"-albumilla, jolla molemmat toimivat taustalaulajina.
Herford
Herford on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa, läntisessä Saksassa. Se on Herfordin piirikunnan hallintokaupunki ja kuuluu Detmoldin hallintopiiriin. Kaupunki sijaitsee Wiehengebirgen ja Teutoburgin metsän kukkula-alueiden välissä. Kaupungin keskustassa joet Aa ja Werre yhtyvät. Kaupungin asukasluku oli noin 65 000 vuonna 2011. Sen pinta-ala on 78,95 neliökilometriä.
Kaupungin alueelle perusti asutuksen Kaarle Suuri vuonna 789. Se sai kaupunginoikeudet vuoden 1170 tienoilla. Myöhäiskeskiajalla Herford oli Hansaliiton jäsen. Kaupungin ystävyyskaupunkeihin lukeutuvat Voiron (Ranska), Quedlinburg (Saksa), Hinckley (Englanti), Fredericia (Tanska), Gorzów Wielkopolski (Puola), Quincy (USA) ja Vodice (Kroatia).
Schweriner See
Schweriner See on järvi Pohjois-Saksassa Mecklenburg-Etu-Pommerin osavaltiossa. Sen rannalla sijaitsevat muun muassa Schwerinin ja Bad Kleinenin kaupungit. Järven pinta-ala on 61,54 neliökilometriä ja suurin syvyys 52,4 metriä. Pisimmillään järvi on 21 kilometriä pitkä, leveimmillään kuusi kilometriä leveä.
Patrik Klüft
Patrik Arne Klüft (o.s. Kristiansson, s. 3. kesäkuuta 1977) on entinen ruotsalainen seiväshyppääjä.
Klüft karsiutui Sevillan MM-kisoissa 1999 tuloksella 540. Seuraavana vuonna hän karsiutui Sydneyn olympialaisissa tuloksella 555 ja Edmontonin MM-kisoissa 2001 tuloksella 560. Vuonna 2002 hän voitti Wienin sisäratojen EM-kisoissa hopeaa hypättyään 575. Myöhemmin samana vuonna hän oli neljäs Münchenin EM-kisoissa tuloksella 580. Klüft karsiutui Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa 2003. Samana vuonna hän voitti Ruotsin mestaruuden sekä MM-pronssia Pariisin MM-kisoissa tuloksella 585.
Klüft hyppäsi 2004 Euroopan sisäratojen cupissa kolmanneksi ja Budapestin sisäratojen MM-kisoissa neljänneksi. Myöhemmin samana vuonna hän oli toinen Euroopan cupissa ja karsiutui Ateenan olympialaisissa. Seuraavana vuonna hän voitti Euroopan cupin ykkösliigan ja sijoittui yhdeksänneksi Helsingin MM-kisoissa.
Klüft ilmoitti tammikuussa 2008 lopettavansa yleisurheilu-uransa ja keskittyvänsä jääkiekkovalmentajan hommiin.
Patrik Kristianssonin puoliso on seitsenottelun moninkertainen arvokisavoittaja Carolina Klüft. He menivät kesällä 2007 naimisiin ja Kristiansson otti vaimonsa sukunimen käyttöön.
Vigintisexviri
Vigintisexviri () oli joukko alempiarvoisia virkamiehiä ("magistratus minores") antiikin Roomassa. Vigintisexvirin jäsenyys oli roomalaisen virkamiesuran eli "cursus honorumin" ensimmäinen askel. Tämän jälkeen roomalainen saattoi astua ehdolle kvestoriksi. Toinen vaihtoehto oli palvella kymmenen vuotta armeijassa sotatribuunina.
Vigintisexviri koostui kuudesta ryhmästä:
Augustus lakkautti kaksi viimeistä virkaa ja vigintisexviristä tuli tämän jälkeen vigintiviri ("kaksikymmentä miestä").
Vasili Kaptjuh
Vasili Borisovitš Kaptjuh () eli Vasil Barysavytš Kaptsjuh’ () (s. 27. kesäkuuta 1967 Maladzetšna, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto) on neuvostoliittolainen ja valkovenäläinen kiekonheittäjä.
Kaptjuh voitti pronssia 1985 nuorten EM-kisoissa sekä seuraavana vuonna Ateenan nuorten MM-kisoissa tuloksella 58,22. Hän sijoittui Splitin EM-kisoissa 1990 neljänneksi. Tokion MM-kisoissa 1991 hän selviytyi loppukilpailuun, mutta joutui jäämään siitä pois loukkaantumisen takia. Stuttgartin MM-kisoissa 1993 hän oli seitsemäs tuloksella 61,64 ja kaksi vuotta myöhemmin Göteborgin MM-kisoissa hän voitti MM-pronssia 65,88 kantaneella heitollaan. Kauden lopussa hän heitti GP-finaalissa neljänneksi tuloksella 66,30. Seuraavana vuonna hän voitti Atlantan olympialaisissa olympiapronssia. Vuonna 1997 hän sijoittui Ateenan MM-kisoissa yhdenneksitoista ja GP-finaalissa seitsemänneksi.
Kaptjuh heitti Sydneyn olympialaisissa 2000 neljänneksi tuloksella 67,59. Seuraavana vuonna hän oli Edmontonin MM-kisoissa kuudes ja GP-finaalissa kahdeksas. Pariisin MM-kisoissa 2003 hän voitti MM-pronssia. Kauden lopussa hän oli kolmas. Vuonna 2004 hän sijoittui Ateenan olympialaisissa neljänneksi ja kuudenneksi. Helsingin MM-kisoissa 2005 hän karsiutui.
Timothy Beck
Timothy Beck (s. 2. tammikuuta 1977) on alankomaalainen pikajuoksija ja rattikelkkailija.
Beck kilpaili Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 rattikelkkailussa, jossa sijoittui neljän miehen kelkkojen sarjassa seitsemänneksitoista. Seuraavana vuonna hän voitti Alankomaiden sisäratojen mestaruuden 60 metrin juoksussa. Myöhemmin samana vuonna Pariisin MM-kisoissa hän oli mukana Alankomaiden joukkueessa, joka voitti 4 × 100 metrin viestijuoksussa MM-pronssia. Vuonna 2006 hän sijoittui viidenneksi Euroopan cupin ykkösliigassa 100 metrin juoksussa ajalla 10,75.
Ensimmäinen Kongon sota
Ensimmäinen Kongon sota oli Zairessa (myöhemmin Kongon demokraattinen tasavalta) vuosina 1996−1997 käyty sota, jossa Laurent-Désiré Kabilan johtama, Ugandan ja Ruandan tukema liittoutuma syrjäytti Mobutu Sese Sekon hallinnon.
Kongon itäosiin oli sisällissodan jälkeen paennut Ruandan kansanmurhan toteuttaneita, muun muassa Interahamwe-järjestöön kuuluneita äärihututaistelijoita. Taistelijat käyttivät pakolaisleirejä Ruandaan suorittamiensa hyökkäysten tukikohtina. Lokakuussa Ruandan armeijan joukot hyökkäsivät Zaireen Laurent-Désiré Kabilan johtaman liittoutuman (Alliance des Forces Democratiques pour la Liberation du Congo-Zaire) osana. Ruandan ja Ugandan tukeman liittoutuman tarkoituksena oli Zairen presidentin Mobutu Sese Sekon syrjäyttäminen. Toukokuussa 1997 pidettyjen rauhanneuvottelujen epäonnistuttua Mobutu pakeni maasta ja Kabilan joukot valloittivat Kinshasan 17. toukokuuta 1997. Kabila julistautui maan presidentiksi. Hän nimesi maan pian uudelleen Kongon demokraattiseksi tasavallaksi. Ruandan armeijan joukot jatkoivat yhteistyötään uudelleen nimetyn Kongon armeijan (Forces Armees Congolaises) kanssa.
Chandra Sturrup
Chandra Sturrup (s. 12. syyskuuta 1971) on bahamalainen pikajuoksija. Hän päätti pitkän uransa vuonna 2013.
Sturrup karsiutui 1988 Sudburyn nuorten MM-kisoissa 100 metrin juoksun välierissä ajalla 11,93. Kaksi vuotta myöhemmin Plovdivin nuorten MM-kisoissa hän karsiutui 100 metrin välierissä ajalla 11,62 ja sijoittui 200 metrin juoksussa kuudenneksi ajalla 23,81. Göteborgin MM-kisoissa 1995 hän karsiutui 100 metrin alkuerissä ajalla 11,59. Seuraavana vuonna hän juoksi Atlantan olympialaisissa 100 metrillä neljänneksi ajalla 11,00 ja oli mukana Bahaman joukkueessa, joka voitti 4 × 100 metrin viestijuoksussa olympiahopeaa. Vuonna 1997 Sturrup voitti Pariisin sisäratojen MM-kisoissa hopeaa 60 metrin juoksussa ajalla 7,15. Myöhemmin samana vuonna hän karsiutui Ateenan ulkoratojen MM-kisoissa 200 metrin toisissa alkuerissä ajalla 23,07.
Sturrup voitti 1998 Kansainyhteisön mestaruuden 100 metrillä sekä Keski-Amerikan mestaruuden samalla matkalla. Kauden lopussa hän oli GP-finaalissa viides ja yleisurheilun maailmancupissa 100 metrillä toinen ajalla 10,97 sekä pikaviestissä myös toinen. Seuraavana vuonna hän voitti Pan-Amerikan mestaruuden 100 metrillä. Sevillan MM-kisoissa samana vuonna hän oli 100 metrillä seitsemäs ja karsiutui 200 metrin välierissä ajalla 22,75. Kisojen pikaviestissä hän oli mukana voittamassa MM-kultaa. Sydneyn olympialaisissa 2000 Sturrup juoksi 100 metrillä kuudenneksi ja karsiutui 200 metrin alkuerissä. 4 × 100 metrin viestissä hän oli voittamassa olympiakultaa. Kauden lopussa hän sijoittui GP-finaalissa 100 metrillä kuudenneksi. Seuraavana vuonna hän voitti Lissabonin sisäratojen MM-kisoissa kultaa 60 metrillä ajalla 7,05 ja sijoittui Edmontonin ulkoratojen MM-kisoissa 100 metrillä alun perin neljänneksi mutta nousi vuosia myöhemmin pronssille Marion Jonesin dopingista johtuneen hylkäyksen myötä.
Sturrup karsiutui Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa 2003 60 metrin välierissä. Myöhemmin samana vuonna Pariisin ulkoratojen MM-kisoissa hän sijoittui 100 metrin juoksussa alun perin neljänneksi, mutta nousi Kelli Whiten ja Žanna Blockin dopinghylkäysten jäljiltä MM-hopealle. Kauden lopussa hän juoksi neljänneksi. Seuraavana vuonna hän karsiutui Ateenan olympialaisissa 100 metrin toisissa alkuerissä. Vuonna 2005 hän sijoittui Helsingin MM-kisoissa neljänneksi ja myös neljänneksi. Rio de Janeiron Pan-Amerikan mestaruuskilpailuissa 2007 hän sai pronssia 100 metrillä. Osakan MM-kisoissa 2007 ja Pekingin olympialaisissa 2008 hän karsiutui 100 metrin välierissä. hän oli 100 metrillä seitsemäs. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui 100 metrillä seitsemänneksi ja juoksi toisen osuuden hopeaa saaneessa Bahaman pikaviestijoukkueessa. hän sijoittui 100 metrillä neljänneksi. Hän oli viides sekä Dohassa 2010 että Istanbulissa 2012 sisäratojen MM-kisojen 60 metrillä.
Hajajätevesiasetus
Hajajätevesiasetus (542/2003), joka tuli voimaan 1.1.2004, on säädetty vesistöjen suojelemiseksi kunnallisiin viemäriverkostoihin kuulumattoman haja-asutuksen aiheuttamalta jätevesikuormitukselta. Kotitalouksien lisäksi asetus koskee karjatilojen maitohuoneita ja kodin yhteydessä tapahtuvaa yritystoimintaa sekä kesämökkejä.
Asetuksessa säädetään vähimmäisvaatimukset talousvesien käsittelylle ja kielletään kaiken puhdistamattoman kotitalousjäteveden päästäminen luontoon.
Kaikkiin uusiin kiinteistöihin on rakennettava jäteveden puhdistus- tai talteenottolaitteisto (käytännössä lietesäiliö, pienpuhdistamo tai imeytyskenttä). Vanhat kiinteistöt ovat saaneet 10 vuoden siirtymäajan ratkaisun toteuttamiselle. Käytännössä tämä tarkoittaa, että jokaisen kunnalliseen viemäriverkostoon kuulumattoman vanhan kotitalouden (mukaan lukien kesämökit) on järjestettävä jätevesiasiansa asetuksen edellyttämiin normeihin viimeistään 31.12.2013.
2011 asetusta muutettiin ja siirtymäkautta pidennettiin vuoteen 2016.
Pienpuhdistamoiden jätevesistä asetuksessa annetaan vähimmäispuhdistustulokset muun muassa orgaaniselle ravinnekuormalle (reduktio vähintään 90 %), kokonaisfosforille (reduktio vähintään 85 %) sekä kokonaistypelle (reduktio vähintään 40 %). Laitteiston on täytettävä asetuksen vaatimukset kaikissa olosuhteissa eikä pelkästään keskiarvoina, kuten jotkut valmistajat ilmoittavat testituloksensa.
2017 asetusta muutettiin.
Mediterranean Shipping Company
Mediterranean Shipping Company S.A. (MSC) on tällä hetkellä maailman toiseksi suurin kontteja meritse kuljettava yritys. Laivayhtiöllä on 318 alusta, jotka yhteensä pystyvät kuljettamaan 1 022 044 kappaletta 6 metriä pitkää konttia (TEU). Yhtiön pääkonttori on Genevessä Sveitsissä ja laivalinjojen tärkein keskus on Antwerpenissa Belgiassa.
Yhtiön perusti 1970 kapteeni Gianluigi Aponte yksityisyrityksekseen ostamalla ensimmäisen laivansa. Sorrentolainen laivanomistaja kuljetti lastia Afrikkaan. Laivayhtiö on siitä lähtien kasvanut yhdeksi maailman suurimmista varustamoista. Risteilyjä tarjoava tytäryhtiö MSC Italian Cruises perustettiin 1988.
MSC palvelee 215 satamaa kuudella mantereella. Sillä on 350 paikallistoimistoa ja se työllistää kaiken kaikkiaan 28 000 työntekijää. Laivojen rahtikapasiteetti on suurimmillaan 9 200 TEU. Yhtiö on pysynyt itsenäisenä ja sen omistaa kokonaan pääjohtaja Aponte ja hänen perheensä.
Natalja Hruštšeljova
Natalja Petrovna Hruštšeljova (, s. 20. maaliskuuta 1973) on venäläinen entinen 800 metrin juoksija.
Hruštšeljova oli mukana Budapestin EM-kisoissa 1998 Venäjän joukkueessa, joka voitti EM-hopeaa 4 x 400 metrin viestijuoksussa. Hän voitti vuonna 2003 Venäjän mestaruuden 800 metrillä. Samana vuonna hän juoksi toiseksi Euroopan cupissa ajalla 2.02,21 ja voitti MM-pronssia Pariisin MM-kisoissa ajalla 2.00,29. Kauden lopussa hän oli seitsemäs. Seuraavana vuonna hän karsiutui Ateenan olympialaisissa välierissä.
Martin Hansen ja Mikael Nord
Martin Hansen ja Mikael Nord Andersson ovat ruotsalaisia musiikkituottajia. He ovat tuottaneet yhdessä rockyhtye The Rasmuksen kolme albumia vuosilta 2001–2005 (Into, Dead Letters ja Hide from the Sun), mikä on heidän tunnetuin työnsä.
Martin Hansen aloitti musiikkiuransa soittamalla ja laulamalla 1990-luvun alkupuolella monissa eri yhtyeissä Göteborgissa. Vuosina 1996–1998 hän opiskeli äänisuunnittelua Luulajan yliopistossa.
Mikael Nord on työskennellyt muusikkona ja tuottajana 1980-luvun puolestavälistä lähtien ja esiintynyt ympäri Ruotsia Ulf Lundellin, Eva Dahlgrenin ja Tomas Ledinin yhtyeissä. 1990-luvun alussa hän teki omaa musiikkia "Nord"-yhtyeessään, ja vuosina 1994–1995 hän oli kitaristina Roxetten maailmankiertueella.
Hansen ja Nord tapasivat vuonna 1998, ja he tuottivat yhdessä Sofi Bonden kappaleen "One". Kansainvälistä menestystä he saavuttivat vuonna 2001, jolloin he pääsivät tuottamaan The Rasmuksen Into-albumin. Se myi tuplaplatinaa Suomessa, ja yhtye sai neljä Emma-patsasta. Yhtyeen suuri kansainvälinen läpimurto tapahtui, kun Hansenin ja Nordin tuottama albumi Dead Letters sekä sen single In the Shadows nousivat korkealle listoilla niin Euroopassa kuin muuallakin maailmassa. Tuottajaparin töistä Ruotsissa saivat julkisuutta myös kultaa myynyt Björn Skifsin "Ingen Annat", jonka Hansen kirjoitti, sekä Peter LeMarcin albumi, joka myi maassa platinaa. Myös Ana Johnssonin esittämä "We are", joka on Spider-man 2 -elokuvan soundtrackilla, on Hansenin ja Nordin tuottama.
Hansen ja Nord omistavat myös Nord Studios -levytysstudion, joka sijaitsee Tukholman Brommassa.
Lee Martin
Lee Robert Martin (s. 9. helmikuuta 1987 Taunton, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Nottingham Forestia lainassa Manchester Unitedista. Pelipaikaltaan hän on laitalinkki.
Martin siirtyi Unitediin 15. joulukuuta 2003 Wimbledonista. Ensiesiintymisensä seuran edustusjoukkueessa hän teki 26. lokakuuta 2005 liigacupin ottelussa Barnetia vastaan.
Tammikuussa 2006 Martin lainattiin Belgian kakkosdivarijoukkueeseen Royal Antwerpiin hankkimaan edustusjoukkuekokemusta. Lyhyen lainapestinsä aikana hän oli pidetty pelaaja varsinkin kannattajien keskuudessa. Elokuussa 2006 Martin lainattiin skotlantilaiseen Rangersiin ja sittemmin hän on pelannut lainalla useissa Englannin mestaruussarjan joukkueissa.
Ennen liigakautta 2007–2008 Martin sai peliaikaa ManUssa Aasian-kiertueen harjoitusotteluissa.
Odintsovo
Odintsovo () on linnuntietä 24 kilometriä Moskovan keskustan länsipuolella sijaitseva teollisuuskaupunki Venäjällä.
Odintsovo on perustettu 1627. Moskova-Smolensk -rautatien rakentaminen toi kylään paljon uusia asukkaita 1870-luvulla, ja neuvostoaikana Odintsovo jatkoi kasvamistaan Moskovan vanavedessä. Kaupungiksi Odintsovo vihittiin vuonna 1957.
Kaupungin tärkeimpiä työaloja ovat rakennus- ja kemianteollisuus, sekä vaate- ja huonekaluvalmistus.
Odintsovo on yli 300 000 asukkaan Odintsovon piirin keskus ja suurin kaupunki,
Danny Simpson
Daniel ”Danny” Simpson (s. 4. tammikuuta 1987 Salford, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin valioliigassa pelaavaa Leicester Cityä. 173 senttimetriä pitkä Simpson on pelipaikaltaan laitapuolustaja.
Simpson on Manchester Unitedin junioreita ja murtautui reservijoukkueeseen vuonna 2005. Edustusjoukkueessa hän teki ensiesiintymisensä liigacupin ottelussa Coventry Cityä vastaan 26. syyskuuta 2007. Tammikuussa 2006 Simpson lähetettiin lainalle Belgian kakkosliigassa pelanneeseen Royal Antwerpiin. Belgian visiitin jälkeen Simpson lainattiin yhdessä joukkuekaveri Jonny Evansin kanssa Sunderlandiin. Kaksikko pelasi Sunderlandissa menestyksekkään kevätkauden ja seura nousi Valioliigaan.
Syksyllä 2007 Simpson solmi ManUn kanssa vuoteen 2010 ulottuvan jatkosopimuksen.
Maaliskuussa 2008 Simpson lainattiin Ipswich Towniin, jossa hän vietti loppukauden. Gary Nevillen paluun lähestyessä manageri Sir Alex Fergusonin mukaan parasta Simpsonille olisi saada ykkösjoukkuekokemusta Ipswichista. Kesällä 2008 hänet lainattiin vuodeksi Blackburn Roversiin.
Elokuussa 2009 Simpson lainattiin kuudeksi kuukaudeksi Newcastle Unitediin. Lainapesti oli menestys ja johti Simpsonin pysyvään siirtoon Newcastleen tammikuussa 2010. Newcastle nousi keväällä 2010 valioliigaan, jossa Simpson pelasi seuraavien kolmen kauden aikana kaikkiaan 84 ottelua. Hän siirtyi heinäkuussa 2013 Queens Park Rangersiin, joka nousi valioliigaan keväällä 2014. Hän siirtyi 1,75 miljoonan punnan siirtosummalla Leicester Cityyn elokuussa 2014.
Simpson pelasi 14 valioliigaottelua kaudella 2014–2015. Seuraavalla kaudella hän ei päässyt kentälle seitsemässä ensimmäisessä valioliigaottelussa. Tämän jälkeen hän pelasi kaikki liigapelit avauskokoonpanossa, yhden ottelun pelikieltoa lukuun ottamatta, Leicesterin voittaessa Valioliigan mestaruuden.
Stev Theloke
Stev Theloke (s. 18. tammikuuta 1978, Karl-Marx-Stadt) on saksalainen uimari, joka voitti kaksi olympiapronssia, 100 metrin selkäuinnissa ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä, Sydneyssä 2000.
Theloke ei päässyt puolustamaan mitalejaan kesäolympialaisiin 2004 loukkaantumisen vuoksi.
Italian Grand Prix 2002
Italian Grand Prix 2002 oli Formula 1 -sarjan kauden 15. osakilpailu. Se pidettiin Italian Autodromo Nazionale Monzassa 15. syyskuuta 2002.
Legio XII Fulminata
Legio XII Fulminata "(Salamoiva)" oli roomalainen legioona. Julius Caesar perusti legioonan ja Legio XI Claudian helvetialaisia vastaan käymäänsä sotaa varten vuonna 58 eaa.
Legioona otti osaa Caesarin sisällissotaan. Se taisteli muun muassa Farsaloksen taistelussa. Sisällissodan jälkeen Caesar päästi tämän jälkeen legioonalaisensa eläkkeelle, mutta legioona palasi palvelukseen Caesarin murhan jälkeen. Legio XI Claudia astui Marcus Antoniuksen palvelukseen. Se osallistui luultavasti toisen triumviraatin sotiin Caesarin murhaajia vastaan. Myöhemmin se osallistui Antoniuksen epäonnistuneeseen Armenian sotaretkeen. Augustuksen kukistettua Antoniuksen Legio XII Fulminata lähetettiin takaisin itään, aluksi Egyptiin, mutta lopulta se päätyi Syyriaan.
Legioona otti osaa Gnaeus Domitius Corbulon Armenian sotaan. Legio XII Fulminata ja Legio IIII Scythica joutuivat kuitenkin antautumaan parthialaisille vuonna 62. Tämän häpeän lisäksi legioona menetti tunnuksensa taistelussa juutalaisia kapinallisia vastaan vuonna 66. Legioona kunnostautui kuitenkin ensimmäisen juutalaissodan aikana, ja se kannatti Vespasianusta, kun tämä julistautui keisariksi vuonna 69.
Vuonna 75 Domitianus lähetti legioonan avustamaan Albanian ja Iberian kuningaskuntia. Legioona otti luultavasti osaa Trajanuksen Armenian sotaan, joka johti Armenian liittämiseen Roomaan. Vuonna 134 alaanit hyökkäsivät Roomaan, mutta Arrianos löi heidät Legio XII Fulminatan ja Legio XV Apollinariksen avulla. Vuosina 162-166 legioona otti osaa Lucius Veruksen sotaan Parthiaa vastaan.
Vuoden 193 sisällissodassa legioona tuki Pescennius Nigeriä. Legioona osallistui luultavasti Rooman 200-luvulla käymiin sotiin Persiaa vastaan. Legioona tuki niin sanottua Palmyran valtakuntaa, jonka Aurelianus kukisti vuonna 274. Legio XII Fulminata oli vielä 400-luvulla vartioimassa Rooman itärajaa, mutta häviää tämän jälkeen lähteistä.
Legio XII Fulminata esiintyy Rick Riordanin fantasiaromaanissa "Merenjumalan poika", jonka mukaan legioona selvisi Rooman hävityksestä ja muutti San Franciscoon jumalten tullessa Amerikkaan.
Dan Boyle
Daniel ”Dan” Boyle (s. 12. heinäkuuta 1976 Ottawa, Ontario) on kanadalainen ammattilaisuransa päättänyt jääkiekkoilija. Boyle pelasi 17 kauden aikana NHL-liigassa yli tuhat ottelua, joissa hän edusti Florida Panthersia, Tampa Bay Lightningia, San Jose Sharksia ja New York Rangersia.
Boylea ei koskaan varattu NHL-liigaan. Hän pelasi alkuun yliopistokiekkoa Miamin yliopistossa Ohiossa. Boylen ammattilaisura alkoi vuonna 1998, kun hän siirtyi vapaana pelaajana Florida Panthersiin. Hän edusti Kanadaa Vancouverin talviolympialaisissa 2010, jossa Kanada voitti kultaa. Hän voitti urallaan Stanley Cupin Tampa Bay Lightningin riveissä kaudella 2003–2004. Kauden 2006–2007 päätteeksi hänet valittiin NHL:n kakkostähdistöön.
Peik Johansson
Peik Johansson on suomalainen kehitysmaihin erikoistunut toimittaja, kirjailija ja Voima-lehden entinen päätoimittaja. Johansson sai vuonna 2001 Tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon aikakauslehtityöstään. Johansson on uransa aikana työskennellyt Pekka Haaviston päätoimittamassa Suomi-aikakauslehdessä ja Kansan Uutisissa sekä toiminut Vihreän Langan, Ylioppilaslehden, Suomen Kuvalehden, Like Uutisten ja Pakolainen-lehden avustajana. Vuodesta 1990 lähtien hän on matkustanut Afrikassa säännöllisesti ja tehnyt maanosasta dokumentteja ja uutisraportteja Yleisradiolle. Vuonna 1998 hänelle myönnettiin Yleisradion, MTV3:n, Suomen Journalistiliiton, Suomen YK-liiton ja ulkoministeriön Maailman Kuva -palkinto Etelä-Afrikan totuuskomissiosta kertovasta radiodokumentista.
Hämäläinen (Viipurin mlk)
Hämäläinen oli kylä entisessä Viipurin maalaiskunnassa Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella Venäjällä. Hämäläisen kylä sijaitsi maalaiskunnan itäosassa Viipurin kaupungin kaakkoispuolella. Hämäläisen naapurikyliä olivat Yläsäiniö, Alasäiniö, Uskila, Tirhilä ja Korpela–Autio. Viipurin maalaiskunnan suurin taajama, Säiniö, sijaitsi osittain Hämäläisen kylän alueella.
Hämäläisen kylän läpi kulki valtatie 15 Viipurista Rajajoelle. Vuonna 1937 kylässä oli 937 asukasta. Asutuksen ja palveluiden puolesta Hämäläinen liittyi läheisesti pääasiassa Yläsäiniön kylän alueella sijainneeseen Säiniön taajamaan, jonka eteläosa sijaitsi Hämäläisen alueella. Taajamamaisen asutuksen syntyyn kylän pohjoisosaan ja edelleen valtatie 15 varteen vaikutti Viipurin maalaiskunnan harjoittama asuntotonttien myynti alueella. Kylän eteläosat olivat kuitenkin puhdasta maaseutualuetta. Vuonna 1937 kylässä oli 450 ha metsää ja 186 ha peltoa. Suurin osa kylästä kuului Säiniön koulupiiriin. Aivan eteläisin osa kuului Aution koulupiiriin.
Talvisodan loppuvaiheessa neuvostojoukot etenivät Hämäläisen alueelle. Asukkaat oli evakuoitu jo sodan alussa muualle Suomeen. Moskovan rauhassa Viipurin maalaiskunta Hämäläinen mukaan lukien siirtyi Neuvostoliitolle. Jatkosodassa luovutetut alueet valloitettiin takaisin vuonna 1941 ja kyläläiset pääsivät palaamaan koteihinsa. Uusi evakuointi oli kuitenkin edessä kesällä 1944.
Wendell Meredith Stanley
Wendell Meredith Stanley (16. elokuuta 1904 Ridgeville, Indiana, Yhdysvallat – 15. kesäkuuta 1971 Salamanca, Espanja) oli yhdysvaltalainen biokemisti ja virologi. Hän sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1946 tupakan mosaiikkiviruksen eristämisestä. Stanley sai palkinnon yhdessä James B. Sumnerin ja John Howard Northropin kanssa.
Stanley suoritti master of sciences -tutkinnon Illinois'n yliopistosta vuonna 1927, ja kaksi vuotta myöhemmin hän sai tohtorin arvon.
Yhdysvaltain kansallisen tutkimusneuvoston jäsenenä Stanley muutti väliaikaisesti Müncheniin. Siellä hän toimi yhteistyössä Heinrich Otto Wielandin kanssa. Hän palasi Yhdysvaltoihin vuonna 1931. Palattuaan hän toimi Rockefeller-instituutissa assistenttina vuoteen 1948 asti, minkä jälkeen hän toimi Berkeleyssä Kalifornian yliopistossa biokemian professorina. Vuonna 1958 Stanleysta tuli biokemian osaston johtaja.
Stanley teki stereokemiallista ja steroidien tutkimusta. Hän löysi tupakan mosaiikkiviruksen nukleoproteiinin.
Stanley sai lukuisia huomionosoituksia, kuten Rosenburger-mitalin, Alder-palkinnon ja Scott Award -palkinnon. Hän sai myös tunnustuksia useilta yliopistoilta, kuten Harvardin yliopistolta, Yalen yliopistolta, Princetonin yliopistolta ja Pariisin yliopistolta.
Stanley meni naimisiin vuonna 1929 Miriam Staplesin kanssa, ja he saivat kolme tytärtä ja yhden pojan.
Enūma Eliš
Enūma Eliš on babylonialainen luomistaru, joka on kirjoitettu seitsemälle savitaululle. Viides taulu ei ole säilynyt kokonaisena. Savitaulut löytyivät Uus-Assyrian kuninkaan Assurbanipalin kirjastosta.
Luomistarussa jumalat, esimerkiksi Ea, syntyvät miespuolisen makean veden jumalan Apsun ja naispuolisen suolaisen veden jumalan Tiamatin sekä näiden pojan Mummun jälkeen. Apsu ja Mummu aikovat tappaa kovaa melua pitävät, nuoremmat jumalat, ja Tiamat päättää kertoa tästä Ealle. Ea taikoo Apsun koomaan, tappaa hänet ja sulkee Mummun pois talostaan. Tiamat aikoo kostaa Apsun kuoleman, mutta kuolee lopulta välienselvittelyssä. Tiamatin puolella riidassa olleet jumalat joutuvat pakkotyöhön. Marduk luo maailman Tiamatin ruumiista. Ihmiskunta luodaan teräaseella lyödyn Kingun ruumiista. Babylon perustetaan kuningasjumalien asuinpaikaksi.
Yleisesti uskotaan, että Enūma Eliš kirjoitettiin Nebukadressar I:n kukistettua Elamin. Ajankohdaksi on kuitenkin ehdotettu myös varhaisempia Babylonian ensimmäisen dynastian ja kassiittidynastian aikakautta. Vanhoista rituaaliohjeistuksesta on käynyt ilmi, että Babylonian myöhäiskaudella Enūma Elišiä resitoitiin Mardukin patsaan edessä Nisannu- (1. kuukausi, maalis–huhtikuu) ja Kislimu-kuiden (9. kuukausi, marras–joulukuu) neljäntenä päivänä "akitu"-juhlien aikana. Enūma Eliš toimi myös poliittisena propagandana, sillä se antoi Babylonille sen aseman alueen poliittisena ja uskonnollisena keskuksena, jonka se otti Sumerin Nippurilta.
Huomattavista eroistaan huolimatta Enūma Elišissä ja Raamatun luomiskertomuksessa on joitain samoja piirteitä. Esimerkiksi babylonialaistarun kuusi jumalten sukupolvea ja yksi jumalten lepo vastaavat Raamatun kuutta luomispäivää ja yhtä lepopäivää. Valon tuleminen, alkumeri sekä ihmisen ilmaantuminen löytyvät molemmista. Raamatun alkumeren nimi "tehôm" muistuttaa Tiamatia.
San Marinon Grand Prix 1990
San Marinon Grand Prix 1990 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 13. toukokuuta 1990 Imolan radalla Italiassa. Kyseessä oli 10. San Marinon GP. Kilpailun voitti Williamsilla ajanut Riccardo Patrese, jolle voitto oli kauden ensimmäinen.