hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Karl Mager
Karl Mager (1. tammikuuta 1810 – 10. kesäkuuta 1858) oli saksalainen kasvatustieteilijä ja kirjailija. Mager otti ensimmäisenä käyttöön käsitteen sosiaalipedagogiikka yhdessä Adolph Diesterwegin kanssa. Mager ja Diesterweg ovat Saksassa olleet sosiaalipedagogiikan käsitteeseen nojaavan keskusteluperinteen ja teoriamuodostuksen alullepanijoita. Sosiaalipedagogiikan käsitteen kehityksessä erottui 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa kaksi kehityslinjaa, joista toinen versoo Diesterwegistä ja toinen Magerista.
Magerilaisessa kehityslinjassa käsitettä on tulkittu pedagogiikan ja ihmisen yhteisöllisyyden sisällöllisestä yhteenkuuluvuudesta käsin. Tällöin sen pohjalta on luotu kasvatuskeskeisiä yhteiskuntafilosofisia ja sosiologisia teorioita, joissa sen alaan on sisällytetty: sosiaalisaatiota koskevat pedagogiset toimenpiteet, yhteiskunnalliselle kehitykselle välttämätön kasvatus ja siihen liittyvä lasten- ja nuortenhuolto, ajatus kasvatuksen yhteiskunnallisia kytkentöjä tutkivasta tieteestä, tulkinta, jossa sosiaalipedagogiikka on käsitetty opiksi kasvatuksesta yhteisyyteen ja elämään yhteiskunnassa.
Mager käytti sosiaalipedagogiikan käsitettä eri merkityksissä. Hänen käyttötavassa korostui ajatus kasvatuksen ja yhteiskunnan kiinteästä yhteenkuuluvuudesta. Magerin mukaan pedagogiikan kantava elementti on yhteiskunnallinen tai yhteiskuntaan kasvatus, jonka tulisi lähteä kunkin kulttuurin ja yhteiskunnan sisäisistä tarpeista.
Magerin sosiaalipedagogiikka merkitsi lähinnä kasvatuksen yhteiskunnallisia kytkentöjä tutkivaa pedagogiikan aluetta. Mager käsitti kasvatuksella "kasvatusta yhteiskunnassa, yhteiskunnan kautta ja yhteiskuntaa varten." Hänelle individuaali- ja kollektiivipedagogiikka olivat teesi ja antiteesi; synteesiä hän kutsui sosiaalipedagogiikaksi. Hän jakoi kasvatustieteen kolmeen osa-alueeseen: yleiseen kasvatusoppiin, koulukasvatusoppiin ja sosiaalipedagogiikkaan. Sosiaalipedagogiikan käsitteen lähtökohta oli kasvatuksen yhteiskunnallisessa luonteessa. Sosiaalipedagogiikka merkitsi kasvatuksen tutkimusta ja opetusta olemassa olevassa yhteiskunnassa. Magerin sosiaalipedagogiikkaan sisältyi myös pyrkimys kehittää yleisen siveellisen rappion lievittämiseen suuntautuvaa pedagogiikkaa. Sosiaalipedagogiikan käytännöllisenä tehtävänä oli siveellisen yhteiskuntaelämän edistäminen ja kontrollointi.
Hammaslahden rautatieasema
Hammaslahden rautatieasema (, ratakm 602+199) on liikennepaikka Karjalan radalla, Hammaslahden taajamassa Joensuussa, entisen Pyhäselän kunnan alueella. Joensuun keskustaan on matkaa 25 kilometriä. Asemalta ei ole enää henkilöliikennettä, mutta puutavaraa kuormataan säännöllisesti. Paikallisliikennettä asemalle oli vielä 1980-luvulla jolloin Joensuusta liikennöitiin Niiralaan kiskobussilla. Tämän jälkeen muutamat pikajunavuorot, lopulta vain yksi päivittäinen Helsinki–Joensuu junavuoropari pysähtyi Hammaslahdessa 4. kesäkuuta 2005 saakka.
Rautatieaseman pihapiirissä olevassa rakennuksessa on Karjalan radan museopiste, joka on auki kesäisin.
Bertta Tammelin
Bertta Tammelin (21. kesäkuuta 1907 Suoniemi – helmikuu 1988) oli suomalainen näyttelijä. Hän teki pitkän uran Tampereen Työväen Teatterissa. Vahvimmillaan hän oli tiukkojen ja johdonmukaisten luonteiden tulkitsijana.
Bertta Tammelinin vanhemmat olivat kivityömies Vihtori Tammelin ja Hilja Niittynen. Hän kävi kansakoulun synnyinpaikkakunnallaan Suoniemellä. Syksyllä 1924 hän aloitti näyttelijänä Tampereen Työväen Teatterissa. Hän suoritti myös lauluopintoja. Hänen ankara työkurinsa kiinnitti TTT:n johtajan Kosti Elon huomion. Tammelinin uran alkuvuosien töihin kuuluivat muun muassa Agnes (näytelmässä "Synti"), Aino Zink ("Miehen kylkiluu") ja Kaarin ("Kaksi kuningatarta"). Myöhemmin hän tulkitsi Hella Wuolijoen suosittujen Niskavuori-näytelmien hahmoja, kuten Ilonaa ("Niskavuoren leipä") ja Malviinaa ("Niskavuoren nuori emäntä"). Hänen tulkintansa Niskavuoren Hetasta oli erityisen vaikuttava.
Jatkosodan aikana Tammelin oli mukana sotamiesten viihdytyskiertueilla. 20-vuotisnäyttelijäjuhlassaan hän tulkitsi "Conwayn perheen" Maddea. Itse hän nimenomaan halusi puhua näyttelijäjuhlasta taiteilijajuhlan sijaan. Tammelin jäi Tampereen Työväen Teatterista eläkkeelle 1952. Hänen jäähyväisroolinsa oli rouva Maret Alfred Gehrin näytelmässä "Kuudes kerros". 
Tammelinin näyttelijäntyölle oli ominaista intensiivinen eläytyminen. Haastatteluissa hän painotti näyttelijäntyön rehellisyyttä. Hän näyttäytyi pienessä sivuosassa Edvin Laineen elokuvassa "Yrjänän emännän synti" (1943).
Länsi-Sulawesi
Länsi-Sulawesi, , lyh. "Sulbar", on Indonesian provinssi, joka muodostettiin 2004 irrottamalla alue Etelä-Sulawesin provinssista. Länsi-Sulawesi sijaitsee Sulawesin saarella Makassarinsalmen rannalla. Länsi-Sulawesin pinta-ala on 16 796,19 km² ja väkiluku vuonna 2010 oli 1,1 miljoonaa. Provinssin pääkaupunki on Mamuju.. Talous perustuu lähinnä kaivostoimintaan, maanviljelykseen ja kalastukseen.
Väinö Saikko
Väinö Gabriel Saikko (20. joulukuuta 1893 Viipuri – 8. marraskuuta 1952) oli suomalainen taidemaalari.
Saikon vanhemmat olivat järjestelymestari Gabriel Saikko ja Anna Kajanus. Hän pääsi ylioppilaaksi 1916 ja valmistui agronomiksi 1924. Saikko opiskeli Helsingin yliopiston piirustussalilla 1916–1917 ja Suomen taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1918–1920. Hän teki opintomatkat 1928 Tallinnaan, Berliiniin ja Pariisiin sekä 1931–1932 Tukholmaan ja Lontooseen.
Saikko oli Hankkijan siemenosaston hoitajana vuodesta 1922 ja OTK:n maatalousosaston hoitajana 1924–1926. Vuodesta 1927 hän toimi vapaana taiteilijana. Saikko osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin 1926, 1928, 1933 ja 1946. Hän maalasi muotokuvia, maisemia ja asetelmia.
Bertha Tammelin
Bertha Carolina Mathilda Tammelin (o.s. Bock; 21. maaliskuuta 1836 Tukholma – 1915) oli ruotsalainen näyttelijä, muusikko ja näyttämötyön opettaja.
Bertha Tammelin oli balettitanssija Karolina Bockin ja muusikko C. F. Bockin tytär. Hän suoritti Dramatenin oppilaskoulun vuosina 1853–1855 ja työskenteli Kuninkaallisessa teatterissa näyttelijänä ja laulajana vuodesta 1856 vuoteen 1887. Hänellä oli satoja puhe- ja laulurooleja. Alati heikkenevän näön takia hän joutui jättämään näyttämötyönsä verraten varhain. Viimeisen kerran Tammelin nähtiin teatterilavalla maaliskuussa 1884.
Tammelinin tunnetuimpiin puherooleihin kuului kaksi Ingrid-nimistä hahmoa. Toinen oli näytelmässä "Bröllopet på Ulvåsa" ja toinen näytelmässä "Engelbrekt och hans dalkarlar". "Daniel Hjortissa" hän tulkitsi Ebba Flemingiä. Hänen muita näyttämötaiteellisia tulkintojaan olivat muun muassa kuningatar "Hamletissa", Debora teoksessa "Qvinnans sanna styrka" sekä Ulrika teoksessa "Slägtingar". Oopperalaulajana hänen tulkintojaan olivat muun muassa Puck oopperassa "Oberon" ja Karin oopperassa "Elfjungfrun". Tammelinin mezzosopraanoa luonnehdittiin hienostuneeksi, muttei erityisen vahvaksi. Hän sävelsi yhden laulun ja soitti näytelmiin musiikkia. Konserttipianistina hän esiintyi ensi kerran jo 1850.
Vuodesta 1879 Tammelin opetti laulua Kuninkaallisessa musiikkiakatemiassa. Vuonna 1889 hän aloitti opettajana Dramatenin oppilaskoulussa. Hänen oppilainaan olivat lukuisat aikansa tunnetut ruotsalaistaiteilijat, kuten näyttelijä Ellen Hartman-Cederström.
Bertha Tammelin sai Litteris et Artibus -mitalin 1885. Hänen puolisonsa oli reviisori Filip Tammelin vuodesta 1873.
Juho Salminen
Juho Albert Salminen (1. lokakuuta 1892 Nurmijärvi – 24. joulukuuta 1945) oli suomalainen taidemaalari.
Salmisen vanhemmat olivat talollinen Kaarlo Viktor Salminen ja Matilda Haago. Hän kävi Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulun 1920–1924 ja teki opintomatka Ranskaan ja Saksaan 1928 sekä uudelleen Ranskaan 1930. Salminen työskenteli pakkamestarina Valtion rautateillä.
Salminen osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosien 1921–1943 välillä. Hänen töitään oli esillä 1930-luvulla ulkomaisissa näyttelyissä Ruotsissa, Norjassa, Virossa, Hollannissa, Belgiassa ja Saksassa.
Jalkaväkirykmentti 1 (jatkosota)
Jalkaväkirykmentti 1 (JR 1) oli 10. divisioonan yksikkö jatkosodassa. Sen rungon muodostivat välirauhan aikaisen 1. prikaatin yksiköt täydennettynä Päijänteen sotilasläänin ja Suur-Saimaan suojeluskuntapiirin perustamilla yksiköillä.
__notoc__
Perustamisvaiheessa rykmentin kokoonpanoon kuuluivat:
Jalkaväkirykmentti 1 sai lähes määrävahvuuksien mukaisen varustuksen ns. varusmiesrykmenttinä, joten sen varustus oli pääosin parempi kuin divisioonan muiden rykmenttien.
Kaakkois-Sulawesi
Kaakkois-Sulawesi, , on Sulawesin saarella sijaitseva Indonesian provinssi. Sen pääkaupunki on Kendari, joka sijaitsee maakunnan muodostavan niemimaan itärannikolla. Niemimaata ympäröivät Bandanmeri idässä ja etelässä ja Boninlahti lännessä. Provinssin väkiluku on 2,2 miljoonaa (2010) ja pinta-ala 38 068 km. Suurin osa asukkaista on keskittynyt Sulawesin etelärannikolla sijaitsevalle Butonin, sekä Kendariin ja sen ympäristöön.
Kaakkois-Sulawesi on Sulawesin saaren syrjäisimpiä seutuja. Sen kaupungeista ei ole maantieyhteyttä muualle saareen, joten pääasiallisia kulkuyhteyksiä ovat lautat, jotka liikennöivät Boninlahden poikki Watamponesta (Bone) Etelä-Sulawesista Kolakan satamaan.
1600-luvulta 1900-luvun alkupuolelle alue muodosti Butonin sulttaanikunnan (Butung).
Kaakkois-Sulawesin runsaslukuisimmat etniset ryhmät ovat tolakit, bugisit, butonit, munat.
Kaakkois-Sulawesi jakautuu hallinnollisesti kahteen kaupunkiin ja useisiin hallintoalueisiin:
Vaasan ylioppilaskuoro
Vaasan ylioppilaskuoro eli VYK on neliääninen sekakuoro, jonka riveissä laulaa noin 15-30 laulajaa, joista suuri osa on vaasalaisia korkeakouluopiskelijoita. Vaasan ylioppilaskuoroon on pääasiallisesti tarkoitettu nuorille aikuisille, jotka ovat kiinnostuneet kuorotoiminnasta. VYK esittää sekä kotimaista että ulkomaista taidemusiikkia keskiajalta nykypäivään.
Vaasan ylioppilaskuoro perustettiin vuonna 2000, jolloin Vaasan yliopiston ylioppilaskunta ja Onkilahdenkoulun entiset musiikkiluokkalaiset päättivät yhdistää voimansa musiikillisen toiminnan saralla. Johtajana on siitä lähtien toiminut Juri Kadar sekä varajohtajana ja myös kuoron säestäjänä toimiva Anne Tienhaara.
Jalkaväkirykmentti 3 (jatkosota)
Jalkaväkirykmentti 3 (JR 3) oli Suomen puolustusvoimien 12. divisioonan joukkoyksikkö jatkosodassa, jonka rungon muodostivat välirauhan aikaisen 3. prikaatin yksiköt täydennettynä Helsingin sotilasläänin perustamilla yksiköillä.Rykmentti sai lähes määrävahvuuksien mukaisen varustuksen ns. varusmiesrykmenttinä, joten sen varustus oli pääosin parempi kuin divisioonan muiden rykmenttien.Rykmentistä muodostettiin 3. prikaati 16. tammikuuta 1942.
Moniytimellisyys (tietotekniikka)
Moniytimellisyydellä () tarkoitetaan tietotekniikassa prosessorissa olevia useampia ytimiä, jotka on pakattu samaan koteloon, usein samalle piisirulle. Esim. "Dual-core" tarkoittaa kahta, "quad-core" neljää, "hexa-core" kuutta ja "octa-core" kahdeksaa ydintä.
Moniytimelliset prosessorit voivat jakaa välimuistia keskenään sekä sisältää erillistä välimuistia. Suorittimissa voi olla ytimillä oma L1-tason välimuistinsa sekä ytimien välillä jaettu L2-tason välimuisti.
Monisäikeisessä ohjelmassa prosessorin ytimet voivat kaikki suorittaa eri säikeitä tai ne voivat suorittaa niitä yhdessä. Säikeistysteknologia on käytössä laajalti muun muassa verkko- ja digitaalisten signaaliprosessoreiden ohjelmoinnissa.
Yleisesti moniytimelliset prosessorit ovat tehokkaampia kuin yksiytimelliset prosessorit, sillä ne voivat suorittaa useita ohjelmia rinnakkain, suoritinytimien määrästä riippuen. Tietyn ohjelman käyttöön saatava suorituskyky ei kuitenkaan riipu pelkästään ytimien lukumäärästä: jos ohjelma on suunniteltu toimimaan tehokkaasti vain yhdellä ytimellä se on hitaampi tilanteessa, jossa tietyn arkkitehtuurin prosessori on moniytiminen ja käy alhaisella kellotaajuudella kuin tilanteessa, jossa rakenteeltaan samanlainen yksiytiminen prosessori toimii korkealla kellotaajuudella.
Moniytimelliset prosessorit ovat moniprosessointiin perustuvia, joissa erilliset suorittimet ovat integroitu samalle suoritinkannalle. Kellotaajuuksien kasvattamisen sijaan suoritettavien komentojen määrää voidaan nostaa lisäämällä ytimiä samanaikaiseen suorittamiseen. Suoritettavat komennot ovat ohjelmissa usein erillisinä säikeinä.
Moniytimelliset prosessorit voivat myös sisältää tuen monisäikeistykselle jokaisessa ytimessä.
AMD markkinoi moniytimellisiä prosessoreita Phenom-nimellä, jossa esimerkiksi X2-loppu kertoo prosessorin olevan kaksoisytiminen. AMD on kehittänyt myös harvinaisempia triplaydin (X3) prosessoreita, jotka kuitenkin vastaavat hinnaltaan kaksoisydinprosesseita. Intel valmistaa kaksiydinprosessoreita E-alkuisella suoritinnimellä, ja suosittuja Intelin nykypäivän kaksoisydinsuorittimia ovat muun muassa E7400, E8400 ja E8500. Neliydinmalleja ovat Q-alkuiset prosessorit, kuten Q8400 (2,66 GHz), Q9550, ja Q9650 (2,83 GHz ja 3,00 GHz).
Erityisesti sulautetuissa järjestelmissä kuten puhelinverkkojen solmuissa ja tukiasemissa moniytimelliset prosessorit ovat jo tavallisia, kuten Caviumin 1-48 -ytimiset Octeon-prosessorit tai Texas Instrumentsin älypuhelimiin tarkoitetut OMAP-prosessorit sekä ARM-ytimiin perustuvat piirit.
Jalkaväkirykmentti 10 (jatkosota)
Jalkaväkirykmentti 10 (JR 10) oli Suomen puolustusvoimien 14. divisioonan joukkoyksikkö jatkosodassa, jonka rungon muodostivat välirauhan aikaisen 10. prikaatin yksiköt täydennettynä Maaselän sotilasläänin perustamilla yksiköillä.Rykmentti sai perustettaessa lähes määrävahvuuksien mukaisen varustuksen ns. varusmiesrykmenttinä, joten sen varustus oli pääosin parempi kuin divisioonan muiden rykmenttien.
Varakreivi
Varakreivi (tai "viskontti") oli keskiajalla hallinnollinen virkamies, joka edusti hallitsijaa paikkakunnalla. Hän saattoi esimerkiksi olla kaupungin hallinnossa toiminut henkilö, joka edusti hallitsevaa ruhtinasta. Myöhemmällä ajalla varakreivi oli Espanjassa, Italiassa, Ranskassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa kreivin tai jaarlin ja paronin väliin sijoittuva aatelisarvo.
Heikki Tandefelt
Karl Henrik Magnus (Heikki) Tandefelt (27. huhtikuuta 1882 Sysmä – 12. tammikuuta 1943) oli suomalainen taidemaalari ja Suomenlinnan museon intendentti.
Tandefeltin vanhemmat olivat tilanomistaja Gustaf Magnus Otto Tandefelt ja Anna Maria Renqvist. Käytyään reaalilyseota hän opiskeli sitten Taideteollisessa keskuskoulussa 1899 ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1900–1901. Tandefelt jatkoi vielä taideopintojaan Italiassa 1902–1904 sekä Ranskassa 1904–1907 ja 1909–1910.
Tandefelt oli opettajana Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1911–1918 sekä jojtajaopettajana Taideteollisessa keskuskoulussa 1917–1918 ja hän toimi myös taidearvostelijana Dagens Tidning-lehdessä 1912–1913 ja Uudessa Suomettaressa 1914. Vuodesta 1918 aina kuolemaansa saakka Tandefelt toimi Suomenlinnan museon intendenttinä. Hän oli myös Ehrensvärd-seuran sihteerinä 1921–1943.
Tandefelt osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin 1902–1907 sekä vielä viisi kertaa vuosien 1916 ja 1937 välillä. Hänen taidegrafiikkaansa oli esillä 1930-luvulla näyttelyissä Tšekkoslovakiassa, Saksassa, Tanskassa, Unkarissa, Itävallassa ja Englannissa. Tandefelt kirjoitti myös "Hyvät ja huonot taiteilijat" nimisen esteettis-taidehistoriallisen esseekokoelman (Otava, 1915). Kirjassa Tandefelt arvosteli Akseli Gallen-Kallelaa mainitsematta häntä kuitenkaan suoraan nimeltä.
Luutnanttina sodassa palvellut Tandefelt kuoli sotasairaalassa 12. tammikuuta 1943.
Ny Framtid
Ny Framtid () on ruotsalainen, rekisteröity poliittinen puolue.
Puolue muodostettiin valtiopäivävaaleihin 1994, tarkoituksena vastustaa Ruotsin EU-jäsenyyttä. EU-positiivisen kansanäänestyksen jälkeen, puolue aikoi tehdä työtä saadakseen Ruotsin pois EU:sta. Vaihtoehdoksi EU:lle, oli ajatuksena EU:n tyylinen yhteistyö Norjan ja Suomen kanssa. Puolue kannattaa nordismia, mutta Tanskaa ei usein mainita asiayhteydessä. Ny Framtidin mukaan nämä maat ovat soveltuvaisimpia yhteistyöhön Ruotsin kanssa. Puolue sai 1 171 ääntä valtiopäivävaaleissa 2006. Sune Lyxell on puolueen johtaja.
Maata meren alla
Maata meren alla on Lenka Hellstedtin ohjaama ja käsikirjoittama draamaelokuva aikuistumisesta, perhesiteistä, rakkauden kaipuusta ja hyväksytyksi tulemisesta. Elokuva perustuu kirjailija Riikka Ala-Harjan samannimiseen romaaniin. Elokuvan ensi-ilta oli 23. tammikuuta 2009. Hellstedtin edellinen ohjaustyö oli vuonna 2001 ilmestynyt "Minä ja Morrison".
Näyttelijä Amira Khalifalle rooli "Maata meren alla" -elokuvan Idana on ensimmäinen pääosa pitkässä elokuvassa. Tarinan muissa keskeisissä osissa nähdään Marja Packalén, Leena Uotila, Matti Ristinen, Jarkko Niemi ja saksalaiset näyttelijät Annika Ernst ja Ismail Sahin. Elokuva sijoittuu Suomen lisäksi Berliiniin, missä sitä kuvattiin alkukesästä 2008. Elokuvan trailerin tunnusmusiikkina on Maija Vilkkumaan kappale ”Superpallo”. Elokuvan tunnuskappaleen ”Maata meren alla” laulaa Emma Salokoski.
"Maata meren alla" kertoo Idasta (Amira Khalifa), joka on adoptoitu kolmivuotiaana Afrikasta Suomeen. Äitinsä Katin (Marja Packalén) kanssa suomalaisessa pikkukylässä yhä asuva Ida on kouluttautunut ompelijaksi, mutta työnhaku ei näytä tuottavan tulosta. Ex-aktivistiäidin yritykset puuttua tyttärensä elämään suorapuheinen Ida tyrmää. Ystävänsä Villen (Matti Ristinen) rohkaisemana Ida löytää itsestään halun ja voiman lähteä liikkeelle – Berliiniin – ja todistaa äidilleen, että pärjää myös omillaan. Ida haluaa itsenäistyä, ihastua ja löytää oman paikkansa maailmassa.
Jalkaväkirykmentti 13
Jalkaväkirykmentti 13 voi tarkoittaa:
Glasvegas (albumi)
Glasvegas on skotlantilaisen vaihtoehtorockyhtye Glasvegasin eponyymi debyttialbumi. Se ilmestyi Columbia Recordsin julkaisemana Britanniassa 8. syyskuuta 2008. Ilmestymisviikollaan albumia myytiin Britanniassa 56 000 kappaletta ja se nousi albumilistan kakkoseksi Metallican "Death Magneticin" jälkeen. Suomessa levy nousi Rumban albumilistalla sijalle kahdeksan viikolla 45/2008.
Levystä julkaistiin myös rajoitettu painos, jossa on mukana DVD. DVD:llä on viisi kappaletta yhtyeen esiintymisestä Glasgowissa, akustinen sooloversio ”Flowers and Football Topsista” sekä ”Geraldinen” ja ”Daddy’s Gonen” musiikkivideot.
Kaikkie kappaleet on sanoittanut ja säveltänyt James Allan. ”Flowers and Football Topsilla” on otteita Mitchell/Davis-laulusta ”You Are My Sunshine”.
Gorgias (sotilas)
Gorgias oli makedonialainen sotilas. Gorgiaan taustasta ei tiedetä mitään, mutta hän kuului Aleksanteri Suuren lähipiiriin, joten hän tuli luultavasti hyvästä makedonialaisesta perheestä. Gorgias mainitaan vuonna 328 eaa. taksiarkkina, eli jalkaväkiosaston ("takseis") komentajana. Gorgias johti tuolloin jalkaväkiosastoa jota Krateros aikaisemmin oli komentanut. Intian sotaretken aikana Gorgiaan, Kleitos "Valkoisen" ja Meleagroksen jalkaväkiosastot muodostivat armeijan esijoukon jota johtivat Hefaistion ja Perdikkas. Hydaspesjoen taistelussa Gorgias, Meleagros ja Attalos johtivat joukkoja jotka olivat sijoitettu puoliväliin leirin ja Aleksanterin joukkojen väliin. Vuonna 324 eaa. Gorgias lähetettiin Makedoniaan Krateroksen kanssa. Gorgias häviää tämän jälkeen historiallisista lähteistä. Hän on ehkä sama Gorgias joka Plutarkhoksen mukaan tunnisti Krateroksen ruumiin Krannonin taistelun jälkeen.
Mekaaninen energia
Fysiikassa mekaanisella energialla tarkoitetaan mekaanisen systeemin osien potentiaali- ja liike-energiaa.
Mekaanisen systeemin käyttäytymisen laskemiseksi joudutaan useimmiten tekemään joitakin yksinkertaistavia oletuksia. Esimerkiksi sen sijaan, että laskettaisiin erikseen jonkin kappaleen jokaisen molekyylin mekaaninen energia, on helpompaa käsitellä koko kappaletta yhtenä kokonaisuutena. Tällöin kutakin ulottuvuutta kohti tarvitaan vain kaksi lukua osoittamaan kappaleen energiaa; niistä toinen tarkoittaa potentiaali- ja toinen liike-energiaa.
Ilman tällaisia yksinkertaistuksia systeemin energian määrittäminen vaatisi jokaisen siinä olevan alkeishiukkasen ja kaikkien neljän perusvaikutuksen huomioon ottamista. Näin yleensä tehdään vain tutkittaessa hyvin pieniä systeemejä, joita käsitellään hiukkasfysiikassa.
Energian muotojen jakaminen eri tyyppeihin vastaa pitkälti fysiikan ja muiden luonnontieteiden jakoa eri aloihin. Sellaisia ovat esimerkiksi:Rajat näiden tyyppien välillä eivät kaikissa tapauksissa ole aivan selviä. Ei esimerkiksi voida yksikäsitteisesti sanoa, onko aineen kiderakenteeseen varastoitunut potentiaalienergia mekaanista vai kemiallista energiaa. Tätä jaottelua voidaan kuitenkin yleisesti käyttää ilmiöiden luokitteluun. Moniin ilmiöihin liittyy kuitenkin useita erilaisia energian muotoja. Esimerkiksi kahden atomin sitoutuessa esiintyy atomien värähdysliikkeeseen, kiertoliikkeeseen, ydinten sähkövarauksiin, elektronien energiatasoihin sekä myös Van der Waalsin voimiin liittyvää energiaa
Kun kappale, jonka massa on "m", liikkuu nopeudella "v", sen etenemisliikkeen liike-energia on
Pyörivässä liikkeessä olevan kappaleen pyörimiseen liittyvä liike-energia lasketaan vastaavasti sen hitausmomentin "J" ja kulmanopeuden formula_2 avulla:
Mekaniikassa useimmin esiintyvä potentiaalienergian muoto on gravitaation potentiaalienergia. Kun kappale sijaitsee korkeudella "h" tietystä perustasosta, sen potentiaalienergia on
missä "g" on painovoiman kiihtyvyys.
Päiväkauppa
Päiväkauppa () on rahoitusinstrumenttien ostoa ja myyntiä tavoitteena hyötyä instrumentin päivänsisäisestä kurssivaihtelusta.
Päiväkauppaa tekevä sijoittaja pyrkii ennustamaan esimerkiksi teknisen analyysin avulla instrumentin päivän alimman hinnan, ja ostamaan instrumentin tällöin itselleen. Ostotapahtuman jälkeen sijoittaja pyrkii myymään ostamansa instrumentin pois päivän korkeimpaan hintaan, mutta kuitenkin viimeistään ennen markkinoiden sulkeutumista.
Tyypillisiä päiväkaupan kohteita ovat osakkeet, johdannaiset ja valuutat.
Päiväkauppa on taloudellinen spekulaatio, jota on pidetty negatiivisena sekä henkilökohtaisena käyttäytymisenä että siksi, että se aiheuttaa merkittäviä vahinkoja reaalitaloudelle.
Ali Munsterhjelm
Alarik Gustaf Waldemar (Ali) Munsterhjelm (12. maaliskuuta 1873 Tuulos – 17. maaliskuuta 1944 Hämeenlinna) oli suomalainen taidemaalari joka tunnettiin Turku-aiheisista maalauksistaan. Hänen setänsä oli taidemaalari Hjalmar Munsterhjelm ja poikansa kirjailija Erik Munsterhjelm.
Munsterhjelmin vanhemmat olivat tilanomistaja Rudolf Waldemar Munsterhjelm ja tämän 1. vaimo Julia Mathilda Elisabeth Dahlberg. Munsterhjelm kävi Suomen taideyhdistyksen piirustuskoulua vuosina 1888 ja 1890–1893. Munsterhjelm opiskeli sitten Pariisissa Académie Julianissa, Académie Colarossissa ja Académie Deléclusessa vuosien 1893–1903 välillä ja hän teki myös opintomatkoja Italiaan ja muihin Välimeren maihin sekä Englantiin. Näyttelyjä hän alkoi pitää vuodesta 1891 alkaen aina vuoteen 1943 saakka.
Vuodesta 1907 Munsterhjelm asui Turussa ja muutti sieltä Helsinkiin 1926. Munstehjelm, joka tunnettiin ”pitkän-Alin” nimellä, maalasi maisemakuviaan paljolti ulkona; Turussa Aurajoen rannoilla ja Helsingissä meren rannoilla ja satamissa. Hän joutui luopumaan tästä työskentelytavasta 1930-luvun lopulla sairastuttuaan nivelreumaan.
Koloristisella kaudellaan 1910-luvulla Munsterhjelm käytti maalauksissaan puhtaita ja voimakkaita värejä. Myöhemmin hänen värien käyttönsä muuttui hillitympään suuntaan. Parhaiten hänet tunnetaan Turun Aurajokea ja sen lähiympäristöä sekä Turun tuomiokirkkoa kuvaavista maalauksistaan.
Salibandyn alle 19-vuotiaiden tyttöjen maailmanmestaruuskilpailut 2004
Salibandyn alle 19-vuotiaiden tyttöjen maailmanmestaruuskilpailut 2004 olivat ensimmäiset nuorten tyttöjen MM-kilpailut. Ne pelattiin Suomessa Tampereella.
Sijat 7–8
Sijat 5–6
Välierät
Pronssiottelu
Loppuottelu
Salibandyn alle 19-vuotiaiden tyttöjen maailmanmestaruuskilpailut 2006
Salibandyn alle 19-vuotiaiden tyttöjen maailmanmestaruuskilpailut 2006 olivat järjestykessään toiset nuorten tyttöjen MM-kilpailut. Ne pelattiin Saksassa Naunhofissa ja Leipzigissä.
Sijat 9–10
Sijat 7–8
Sijat 5–6
Välierät
Pronssiottelu
Loppuottelu
Basso (täsmennyssivu)
Basso voi tarkoittaa:
Hovinsaaren koulu
Hovinsaaren koulu on Kotkassa Hovinsaaren kaupunginosassa sijaitseva peruskoulu, jossa toimivat vuosiluokat 1–5. Koulurakennuksen on suunnitellut Valter Thomé.
Hovinsaaren koulu valmistui vuonna 1908. Kansakoulun perustamiseen Hovinsaarelle vaikutti alueen teollistuminen ja sen seurauksena syntynyt työläiskaupunginosa ja asukasluvun nousu sekä Kotkansaaren koulutilojen puute. Koulurakennuksesta järjestetyn arkkitehtikilpailun voitti Thomén jugendtyylinen ehdotus. Hovinsaaren koulua ovat käyneet muun muassa Toivo Pekkanen ja Veikko Lavi.
Koulun oppilasmäärä oli noin 80 vuonna 2008, jolloin koulussa toimivat vuosiluokat 1–6.
Johann Heinrich Alsted
Johann Heinrich Alsted (maaliskuu 1588 – 9. marraskuuta 1638) oli saksalainen protestanttinen teologi, filosofi ja ensyklopedisti. Hän toimi jonkin aikaa filosofian ja teologian professorina Herbornissa, Nassaussa, ja myöhemmin Weissenburgissa (nykyisessä Alba Iuliassa) Transilvaniassa, jossa hän pysyi kuolemaansa saakka.
Alsted oli kalvinisti, joka kannatti ramismia sekä Ramon Llullin metodia. Alstedin tunnetuimpia teoksia on "Encyclopaedia" eli "Encyclopaedia Cursus Philosophici" (1630), jonka ansiosta häntä on pidetty yhtenä merkittävimmistä ensyklopedisteista. Alstedin, Clemens Timplerin ja Bartolomaeus Keckermannin ensyklopedisissa teoksissa ontologian tehtävänä oli asettaa kukin tiede omalle paikalleen.
Euroopanvalkopyökki
Euroopanvalkopyökki ("Carpinus betulus") on koivukasvien heimoon kuuluva puu, joka kasvaa Keski-Euroopassa. Nimestään huolimatta se ei kuulu pyökkeihin, vaan on läheisempää sukua esimerkiksi pähkinäpensaille.
Valkopyökki saavuttaa noin 20 m:n korkeuden parhaimmillaan. Elinalueillaan ne muodostavat sekametsiä yhdessä tammen ja pähkinäpensaan kanssa. Huonommilla kasvupaikoilla valkopyökki voi olla myös pensastava. Valkopyökki kukkii keväisin jo reilusti ennen lehteen tuloa, elinalueillaan usein jo helmi–maaliskuussa. Hedelmät ovat vaatimattomia ja ne ovat kypsiä loppukesästä. Hedelmillä on lenninsiivet. Puun lehdet muistuttavat vuorijalavan lehtiä.
Euroopanvalkopyökki on tyypillinen keskieurooppalaisen lehtimetsän puulaji.
Kasvusijoiltaan se on melko rajoittunut. Se kasvaa mieluiten meri- ja väli-ilmaston rajamailla, tai lievässä meri-ilmastossa eikä viihdy kuivemmissa Itä-Euroopan, esimerkiksi Venäjän metsissä, toisaalta ei myöskään sille liian merellisillä Britteinsaarilla. Laajimmat esiintymisalueet ovat Saksa, Puola, Ranska, ja Balkanin ylängöt. Pohjoisimmillaan euroopanvalkopyökki kasvaa luonnonvaraisena Etelä-Ruotsissa, eteläisimmillään Italiassa ja itäisimmillään Puolan ja Valko-Venäjän rajamailla ja Liettuassa.
Suomessa euroopanvalkopyökki menestyy koristekasvina vain lounaassa ja etelärannikolla.
Proton Tiara
Proton Tiara on Protonin vuosina 1996–2000 valmistama pieni henkilöautomalli.
Tiaran syntyhistoria juontaa juurensa 1990-luvun puolivälissä tehtyyn sopimukseen, joka solmittiin Protonin silloisen toimitusjohtajan Tan Sri Yahaya Ahmadin ja PSA Peugeot Citroënin välillä. Yahaya oli ilmaissut toivonsa, että Proton ei käyttäisi Mitsubishin alustoja, vaan saisi käyttää PSA:n dieselmoottoreita.  
Yahaya kuoli vuonna 1997 helikopteriturmassa, ja Proton palasi käyttämään Mitsubishi-pohjaisia alustoja ja päätti kehittää sisäiset mallinsa myöhemmin. 
Tiaran tuotanto lopetettiin vuonna 2000 sen vähäisten myyntimäärien vuoksi. Vuonna 2005 aloitettiin Proton Savvyn tuotanto Tiaran seuraajaksi.
Tiaran ulkonäkö jäljitteli Citroën AX:ää, mutta sen etumaski oli muutettu vastaamaan Saga- ja Wira-malleja. Muita ulkonäöllisiä eroja olivat erilaiset puskurit ja takavalot. Tiaraa oli saatavana vain 1,1-litraisena 60 hevosvoiman (45 kW) moottorilla.
Tiaraa myytiin vain Malesian markkinoilla, johtuen sen samanlaisista piirteistä Citroën Saxon kanssa.
Ebba Masalin
Ebba Masalin (29. elokuuta 1873 Mikkeli – 31. maaliskuuta 1942) oli suomalainen taidemaalari, piirtäjä ja kuvittaja.
Masalinin vanhemmat olivat Oulun läänin kuvernööri Gabriel Johan Masalin ja Emilia Masalin. Hän opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1892–1898. Masalin osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosien 1898 ja 1905 välillä. Hän työskenteli kuvittajana ja piirsi kuvatauluja kouluja varten. Näistä Masalinin piirtämistä kuvatauluista tunnetuimmat olivat John Lindénin suunnitteleman ja kustannusosakeyhtiö Otavan julkaiseman kasvitaulusarjan mustapohjaiset kasveja esittävät opetustaulut.
B-segmentti
B-segmentti on keskiluokkaa eli C-segmenttiä pienempi kokoluokka autojen eurooppalaisessa kokoluokituksessa. B-segmentti tunnetaan myös usein arkikielessä nimellä ”pieni auto”, englanniksi ”supermini car”.
B-segmenttiin kuuluvia autoja ovat esimerkiksi Ford Fiesta ja Opel Corsa.
Tukimuuri
Tukimuuri on rakenne, jolla pyritään voittamaan maanpinnan korkeuseroja sellaisissa tapauksissa, kun tavanomaisia maaluiskia ei tilanahtauden tai muun syyn vuoksi voida käyttää. Ne ovat maanpaineen ja toisinaan myös vedenpaineen rasittamia muureja, jotka esiintyvät osittain joko itsenäisinä tai muiden rakenteiden yhteydessä. Ne voidaan rakentaa esimerkiksi betonista, luonnonkivistä tai kivikorista. Toimintatapansa mukaan tukimuurit voidaan jakaa massiivisiin tukimuureihin, kulmatukimuureihin ja laippa- sekä siipitukimuureihin.
Massiiviset tukimuurit saavat riittävän vakavuuden huomattavan omanpainonsa vaikutuksesta. Niiden muoto vaihtelee: etusivu saattaa olla pystysuora ja takasivu vino tai päinvastoin. Myös molemmat sivut saattavat olla vinoja. Massiivisen tukimuurin etuna on yksinkertainen ja helppo rakennustapa, eivätkä ne ole erityisen alttiita halkeamisvaaralle.
Kulmatukimuureissa on teräsbetonista tehty pystysuora rintamuuri ja sen alla leveähkö pohjalaatta. Rintamuurin takana maamassa lepää osittain pohjalaatan päällä vakauttaen rakennetta. Kun pohjalaatta on leveä, voidaan kulmatukimuuri tehdä huomattavasti massiivista tukimuuria kevyemmäksi. Mikäli maapohja on hyvin luja, voidaan pohjalaatta tehdä vain toispuoliseksi, mutta pohjarasitusten vähentämiseksi pohjalaattaa yleensä jatketaan myös rintamuurin etupuolelle. Kulmatukimuuri on taloudellisesti edullinen rakentaa, vaikka vaatiikin enemmän kunnossapitoa.
Laippa- ja siipitukimuurit ovat laipoilla ja siivillä vahvistettuja kulmatukimuureja. Laippojen ja siipien avulla saadaan pienemmät taivutusmomentit kuin jäykistämättömissä kulmatukimuureissa.
Christian August Crusius
Christian August Crusius (10. tammikuuta 1715 Leuna, Saksi – 18. lokakuuta 1775) oli saksalainen filosofi ja teologi. Crusius opiskeli Leipzigin yliopistossa, ja hänestä tuli yliopiston teologian professori vuonna 1750 ja rehtori vuonna 1773.
Crusius kritisoi Gottfried Leibnizin ja Christian Wolffin filosofioita uskonnollisen puhdasoppisuuden näkökulmasta. Hänen mukaansa mikä tahansa deterministinen järjestelmä johtaa moraalin rappeutumiseen. Crusius itse korosti tahdon vapautta. Wolffia vastaan suunnattu kritiikki vaikutti Immanuel Kantiin tämän järjestelmän ollessa muotoutumassa, ja Kant mainitsee hänen eettiset oppinsa "Käytännöllisen järjen kritiikissään".
Myöhemmän elämänsä Crusius omisti teologialle. Hän johti yliopistossa ”crusiaaneiksi” kutsuttua puoluetta ”ernestiaaneja” eli Johann August Ernestin kannattajia vastaan. Nämä kaksi professoria olivat omaksuneet vastakkaiset eksegeettiset menetelmät. Ernesti halusi tutkia Raamattua samalla tavalla kuin muitakin antiikin aikaisia tekstejä, kun taas Crusius halusi pitäytyä tulkinnassa kirkollisessa perinteessä. Crusiuksen näkemykset ovat vaikuttaneet muun muassa E. W. Hengstenbergiin ja Franz Delitzschiin.
Marika Makaroff
Katja Marika Makaroff (s.1973) on tuotantoyhtiö Gutsy:n toimitusjohtaja ja entinen radio- ja televisiotoimittaja. Radiossa hän on työskennellyt Radio Cityssä ja Radio Ykkösessä, ja televisiossa hän tuli tunnetuksi ohjelmista "Jyrki", "Hurja joukko", "Makaroff & Modig" ja "Talo". Toimittajan uransa jälkeen hän työskenteli kahdeksan vuotta FremantleMedia Finland Oy:n johdossa – ensin toimitusjohtajana 2005–2011 ja sitten luovana johtajana 2011–2013. Hän aloitti ruotsalaisen Friday TV:n toimitusjohtajana Tukholmassa huhtikuussa 2014. Friday TV:n jälkeen Makaroff siirtyi Filmlance Internationalin luovaksi johtajaksi.
Vuonna 2016 Makaroff perusti yhdessä Aram Aflatunin kanssa tuotantoyhtiöt Gutsy Media ja Gutsy Animations, joka tuottaa vuonna 2019 ensi-iltansa saavaa Muumi-televisiosarjaa.
Makaroff on ollut aktiivinen Yllätetään Yhteiskunta -yhteisössä, ja hän on Suomen Purjelaivasäätion hallituksessa. Hän on opiskellut musiikkia Vantaan musiikkiopistossa ja Pop- & Jazz konservatoriossa, ja hän on toiminut laulajana yhtyeissä Babajaga, Gnomus, Bubble Inc.
Schottky-diodi
Schottky-diodi on diodi, jonka ominaisuutena on, että sen myötävirta katkeaa hyvin nopeasti, kun myötäjännite muuttuu estosuuntaiseksi. Rajapinta tyhjenee tavallista nopeammin varauksenkuljettajista, joten estosuuntainen elpymisaika on nopea.
Schottky-diodin toiminta perustuu vahvasti seostetun N-materiaalin ja metallisten liitosjohtojen väliseen liitokseen, sillä niiden väliin syntyy metalli-puolijohde-rajapinta. Schottky-diodin käyttökohteena voi olla tasasuuntaus suurilla taajuuksilla ja kytkimenä toimiminen suurilla taajuuksilla hakkuriteholähteissä ja nopeissa mikropiireissä. Yleisesti estojännite on pieni, noin 45–100 V.
Naprokseeni
Naprokseeni ((+)-(S)-2-(6-metoksinaftalen-2-yyli)propaamihappo) (kauppanimillä Alpoxen, Miranax (natriumnaprokseeni), Naprometin, Napromex, Naxopren ja Pronaxen) on tulehduskipulääke, jota käytetään mm. reuman ja reumaattisten niveltulehdusten hoitoon, nivelrikon ja kihdin hoitoon, vammojen ja leikkausten jälkeisten tulehdus- ja kiputilojen jälkihoitoon, hammassärkyyn, suukirurgian toimenpiteiden aiheuttamaan kipuun, kuumeeseen, kuukautiskipuihin, menorrhagiaan sekä migreenin ehkäisyyn ja hoitoon.
Naprokseenin vaikutus perustuu syklo-oksigenaasientsyymien ja sitä kautta prostaglandiinisynteesin estoon, jolloin kuume alenee ja tulehdusta sekä kipua voimistavien välittäjäaineiden vapautuminen vähenee. Naprokseeni vaikuttaa epäselektiivisesti sekä 1- että 2-tyypin syklo-oksigenaasientsyymeihin.
Kemiallisesti naprokseeni on propionihappojohdos kuten sitä yleisemmässä käytössä olevat ibuprofeeni ja ketoprofeeni.
Keskeisin ero näihin verrattuna on merkittävästi pidempi puoliintumisaika (12–15 tuntia) ja siten pitkäkestoisempi vaikutus, minkä ansiosta naprokseeni soveltuu pitkäkestoisen tai kroonisen kivun lievitykseen. Naprokseenin maksimivaste saavutetaan noin 2 tuntia lääkkeen ottamisesta.
Naprokseenilla on samoja haittavaikutuksia kuin muillakin tulehduskipulääkkeillä. Tavallisimmin naprokseeni voi aiheuttaa ruoansulatuskanavan limakalvoärsytystä ja -vaurioita, epätavallisemmin munuaishaittoja, sydänhaittoja, maksahaittoja tai ihoreaktioita. Haittojen riskejä lisäävät korkea ikä, aikaisemmin sairastettu ulkus, samanaikainen glukokortikoidien, veren hyytymistä estävien lääkkeiden, SSRI-masennuslääkkeiden tai muiden tulehduskipulääkkeiden käyttö sekä helikobakteeri-infektio.
Naprokseenia sisältävät lääkevalmisteet olivat Suomessa yksinomaan reseptivalmisteita vuoden 2015 joulukuuhun saakka, jolloin ensimmäinen 250 mg:n valmiste (katso kuva) tuotiin myyntiin apteekin lisäneuvontaa vaativana itsehoitolääkkeenä (LVI).
Kobolttisulfaatti
Kobolttisulfaatti eli koboltti(II)sulfaatti (CoSO) on kobolttikationien ja sulfaattianionien muodostama ioniyhdiste. Esiintyessään kidevedellisenä heptahydraattina CoSO·7 HO kobolttisulfaatti on punaista.
Kobolttisulfaattia voidaan valmistaa kobolttioksidista, kobolttihydroksidista tai kobolttikarbonaatista käsittelemällä niitä rikkihapolla.
Kobolttisulfaattia käytetään teollisuudessa lasin ja keramiikan värjäyksessä, patterien valmistuksessa ja kobolttioksidin valmistamisessa.
Suomessa kobolttisulfaattia on valmistettu Harjavallan suurteollisuuspuistossa sijaitsevassa Norilski nikelin nikkelitehtaassa vuodesta 2014 lähtien.
Aine aiheuttaa huonovointisuutta nieltynä ja pahoinvointia ja hengityksen vaikeutumista hengitettynä. Useiden muiden kobolttiyhdisteiden tavoin myös kobolttisulfaatin arvellaan olevan ihmiselle syöpää aiheuttava aine. . Aine on vaarallista vesieliöstölle .
Juha Tynkkynen
Juha Tynkkynen (s. 22. maaliskuuta 1954 Helsinki) on suomalainen entinen toimittaja, joka on ollut televisiotuotantoyhtiö Broadcastersin perustaja, vastaava tuottaja ja toimitusjohtaja. Tynkkynen teki musiikki/kulttuuri/elokuvatoimittajan töitä vuodesta 1974 aina 1990-luvun puoliväliin mm. Yleisradiossa Rockradiossa ja Radio Cityssä. Vuonna 1985 hän siirtyi ensimmäiseksi päätoimittajaksi silloin toimintansa aloittaneeseen Radio Cityyn. Vuonna 1990 Tynkkynen perusti yhdessä Saku Tuomisen kanssa Broadcasters oy:n. Tuotantoyhtiön myynnin jälkeen Tynkkynen ja Tuominen perustivat T&T Idealist Oy:n jonka tj:nä toimii tällä hetkellä. Tynkkynen on opiskellut Helsingin Yliopistossa sekä Budapestin ELTE -yliopistossa. Hän on myös Suomen Budapestissa toimivan kulttuuri-instituutin FinnAgoran säätiön vpj.
Vuoden 2007 Radio Gaalassa Tynkkynen valittiin suomalaisen radion Hall of Fameen.
Kleitos Valkoinen
Kleitos oli makedonialainen sotilas Aleksanteri Suuren armeijassa. Hän sai lisänimen "Valkoinen" jotta hänet erotettaisiin Kleitos Mustasta.
Kleitos mainitaan taksiarkkina vuonna 327 eaa. Intian sotaretken aikana Kleitoksen, Gorgiaan ja Meleagroksen jalkaväkiosastot muodostivat armeijan esijoukon jota johtivat Hefaistion ja Perdikkas. Hydaspesjoen taistelussa Kleitos seurasi Aleksanterin mukana joen yli. Sangalan piirityksen yhteydessä Kleitos mainitaan ratsuväen komentajana. Hän toimi samassa tehtävässä malleja vastaan käydyssä kampanjassa. Kleitos lähti Krateroksen kanssa Makedoniaan vuonna 325 eaa. Krateros antoi kuitenkin Kleitokselle tehtäväksi jäädä varmistamaan laivaston rakentamista Kilikiassa. Laivaston tehtäväksi tuli turvata Hellespontos.
Vuonna 323 eaa. Kleitoksen laivasto kukisti ateenalaisen laivaston Amorgoksen luona. Triparadisoksen jaossa Kleitoksesta tuli Lyydian satraappi. Antigonos I hyökkäsi kuitenkin Kleitoksen kimppuun ja tämä pakeni Makedoniaan. Kleitos palveli aluksi Polyperkhonia makedonian laivaston päällikkönä. Vuonna 322 eaa. Kleitos kukisti Nikanorin laivaston Propontiksessa. Antigonos hyökkäsi kuitenkin laivaston kimppuun kun laivat oli vedetty maille. Laivasto yritti paeta merelle, jossa Nikanorin laivaston rippeet kukistivat sen täydellisesti. Kleitos selvisi kuitenkin hengissä, mutta jäi Lysimakhoksen vangiksi. Lysimakhos antoi teloittaa Kleitoksen.
Kleitos
Kleitos () voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Larrabee (mikroarkkitehtuuri)
Larrabee on Intelin koodinimi mikroarkkitehtuurille suorittimelle, jossa CPU ja GPU ovat integroituna samalle mikropiirille ().
Arkkitehtuuria ennakoitiin julkistettavaksi vuonna 2010.
Arkkitehtuurin julkaisu on peruutettu.
Kimmo Helistö
Kimmo Helistö (s. 4. kesäkuuta 1961 Helsinki) on helsinkiläinen kunnallispoliitikko, tuottaja, muusikko ja yrittäjä. Vihreitä edustava Helistö on ollut Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1993–1996 ja uudelleen vuosina 2001–2012.
1980-luvulla Helistö soitti punkyhtye Kadotettujen kahdella ensimmäisellä albumilla ja hän julkaisi oman soololevynsä vuonna 1989. Vuonna 1985 Helistö aloitti toimittajana Radio Cityssä ja hän oli kolme vuotta Elävän musiikin yhdistys ELMU:n puheenjohtajana. 1990-luvun lopulla Helistö tuotti musiikkia, tapahtumia ja elokuvia Gnu Films Oy:ssä.
Nykyisin Helistö on yrittäjä ja Tuotantoyhtiö Kimmo Helistö Oy:n omistaja sekä isännöi helsinkiläistä yleistä saunaa, Sauna Arlaa.
Helistö oli ainoa Helsingin kaupunginhallituksen vihreistä, joka tuki Guggenheim Helsinki -suunnitelmaa sen kaataneessa äänestyksessä 2. toukokuuta 2012.
Musiikkivaikuttaja Paavo Helistö oli Kimmo Helistön isä.
Matti Karppanen
Matti Karppanen (19. lokakuuta 1873 Kuhmoniemi – 28. tammikuuta 1953 Haminalahti) oli suomalainen lintuaiheita maalannut taidemaalari ja lintujen täyttäjä.
Matti Karppasen vanhemmat olivat puuseppä, muurari Erkki Karppanen ja Anna Heikkinen. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1917 oli Maria Koponen ja toinen 1930 Hilja Lovisa Kauhanen. Karppanen opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa 1892–1893 ja saapui sitten Kuopion lähelle Haminalahteen kuuluisan lintumaalarin Ferdinand von Wrightin oppilaaksi ja avustajaksi. 
Karppanen osallistui Suomen taiteilijain näyttelyihin 1897, 1899 ja 1902.
Karppanen hankki 1904 itselleen hirsimökin Haminalahdesta ja asui siinä lopun elämäänsä. Lintuaiheisten maalausten teon lisäksi hän toimi lintujen täyttäjänä. Hän rakensi myös läheiseen järven lahteen usean kymmenen vuoden aikana ristimuotoisen keinotekoisen saaren, jolla sijaitsi istutettuja puita, pieni lautamaja ja kasvimaa. Saaren perustukset Karppanen teki paksusta pajumatosta ja alkoi sitten kuljettaa kiviä ja maata pajumaton päälle. Karppasella oli myös maakotkia ja huuhkajia elättilintuina.
Karppanen toimi Kuopion Luonnon Ystäväin Yhdistyksessä ja Kuopion luonnontieteellisen museon kokoelmissa on hänen täyttämiään eläimiä, enimmäkseen lintuja, lähes 200.
Kenttätykistörykmentti 12 (jatkosota)
Kenttätykistörykmentti 12:n (KTR 12) oli jatkosodan tykistöyksikkö, joka liitettiin osaksi 15. divisioonaa. Perustettaessa rykmentin tykkikalustona oli Yhdysvalloissa valmistettu hevosvetoinen kevyt kanuuna 75 K/17.
Tyrvään patteristo (II/KTR 12) kuormattiin junaan Tyrvään asemalla 24. kesäkuuta 1941 ja juna purettiin parin päivän kuluttua Särkisalmen asemalla, mistä siirryttiin ensimmäisiin tuliasemiin Silamusjärven länsipuolelle.
Kari Haakana (digimedia-asiantuntija)
Kari Haakana on suomalainen digimedia-asiantuntija ja toimittaja. Hänet tunnetaan erityisesti bloggaajana. Haakana työskentelee Ylen internet-osastolla palvelupäällikkönä vastaten uutisten ja asian verkkopalvelujen kehityksestä sekä Yle.fi-kattokonseptista. Aiemmin hän on toiminut muun muassa Sanoma Magazines Finlandin Digital Media -yksikön kehityspäällikkönä ja "Tietokone"-lehden toimituspäällikkönä.
Vuonna 2011 Ylen uutisten ja asian Beta.yle.fi -palvelu palkittiin interaktiivisten medioiden käyttöä edistävän IAB:n Grand One -kilpailussa parhaana kuluttajapalveluna.
Vuonna 2004 Kari Haakana sai Suomen blogiyhteisön jakaman Kultainen Kuukkeli -palkinnon vuoden parhaasta kolumnista.
Four Corners
Four Corners on Yhdysvaltain lounaisosassa sijaitseva New Mexicon, Arizonan, Utahin ja Coloradon osavaltioiden risteyskohta. Erään esityksen mukaan se on pyöreä alue noin 200 kilometrin säteellä osavaltioiden nurkkauksesta. Seudulla on monia historiallisia ja maisemallisia nähtävyyksiä kuten Chacon kanjoni.
Nykyään seudulla asuu alkuperäisväestöstä muun muassa navajoja.
Aluetta palvelee Four Cornersin lentoasema Farmingtonissa.
Francesco Arese
Francesco Arese (s. 13. huhtikuuta 1944) on italialainen keskimatkojen juoksija. Hänen päälajinsa oli 1 500 metrin juoksu.
Arese sijoittui Ateenan EM-kilpailuissa 1969 kahdeksanneksi 1 500 metrin juoksussa ajalla 3.42,2. Seuraavissa EM-kilpailuissa Helsingissä 1971 hän voitti kultaa ajalla 3.38,4. Olympialaisissa hän karsiutui välierissä sekä Méxicossa 1968 että Münchenissä 1972.
Arese voitti universiadeissa kultaa 1 500 metrillä ajalla 3.52,7 Torinossa 1970.
Arese paransi 800 metrin juoksussa Italian ennätystä neljä kertaa ja sivusi sitä kerran sekä paransi 1 500 metrin juoksussa ennätystä viisi kertaa ja sivusi kerran. Hän voitti Italian mestaruuden 800 metrillä vuosina 1968, 1969, 1972 ja 1973 sekä 1 500 metrillä vuosina 1966, 1967, 1968 ja 1970.
Arese toimi Italian yleisurheiluliiton puheenjohtajana vuosina 2004–2012. Hän oli myös vuoden 2009 sisäratojen EM-kilpailujen järjestelytoimikunnan puheenjohtaja.
Henryk Szordykowski
Henryk Szordykowski (s. 3. kesäkuuta 1944) on uransa päättänyt puolalainen keskimatkojen juoksija. Hänen päälajinsa oli 1 500 metrin juoksu.
Szordykowski sijoittui Budapestin EM-kilpailuissa 1966 kahdeksanneksi 1 500 metrin juoksussa ajalla 3.45,8. Méxicon 1968 olympialaisissa hän karsiutui 800 metrin juoksun välierissä mutta sijoittui 1 500 metrillä seitsemänneksi ajalla 3.46,6. Ateenan EM-kilpailuissa 1969 hän saavutti 1 500 metrillä pronssia ajalla 3.39,8. Helsingin EM-kilpailuissa 1971 hän saavutti samalla matkalla hopeaa ajalla 3.38,7. Münchenin 1972 olympialaisissa hän karsiutui 1 500 metrin välierissä.
Sisäratojen EM-kilpailuissa Szordykowski voitti 1 500 metrin juoksussa kultaa Wienissä 1970 loppuajalla 3.48,8, Sofiassa 1971 ajalla 3.41,4, Rotterdamissa 1973 ajalla 3.43,01 sekä Göteborgissa 1974 ajalla 3.41,78. Belgradissa 1969 hän saavutti 800 metrillä hopeaa ajalla 1.47,1 sekä voitti kultaa 1+2+3+4 kierroksen viestissä, jossa Puolan joukkue pääsi kahdesta matkaan lähteneestä ainoana maaliin saakka.
Charles Cyphers
Charles Cyphers (s. 28. heinäkuuta 1939 Niagara Falls, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan rooleistaan monista John Carpenterin elokuvista, joista näkyvin on sheriffi Lee Brackettina kauhuelokuvaklassikossa "Halloween – naamioiden yö" (1978) ja sen jatko-osassa "Halloween 2" (1981). Muita rooleja muun muassa Clint Eastwoodin "Honkytonk Man" (1982), toimintaklassikko "Pako New Yorkista" (1981) ja Charles Bronsonin tähdittämä "Väkivallan vihollinen 2" (1982).
Naantalin voimalaitos
Naantalin voimalaitos on sähköä, kaukolämpöä ja höyryä tuottava kivihiilivoimalaitos Naantalissa Naantalin satamassa, ja sen on omistanut ensin Imatran Voima (IVO), sitten Fortum ja nykyisin Turun Seudun Energiantuotanto.
Länsi-Suomessa oli tarvetta suurelle sähköntuottajalle, joten vuonna 1960 Imatran Voima rakensi laitoksen ykkösyksikön, joka tuotti ainoastaan sähköä. Sijoituspaikaksi valittiin Naantalin satama, koska se oli hyvällä paikalla tuontipolttoaineen kannalta ja viereiseltä Nesteen Naantalin jalostamolta saatiin osaavaa työvoimaa rakentamaan laitosta. Myös maaperän kalliopohjan ansiosta paikalle voitaisiin myöhemmin rakentaa maakaasua hyödyntävä laitos. Nykyään Naantalin voimalaitos tuottaa sähkön lisäksi suurimman osan Turun seudun kaukolämmöstä ja lähiseudun teollisuuslaitosten käyttämästä höyrystä.
Kaukolämpöä laitos on tuottanut vuodesta 1982 lähtien. Pääpolttoaineena on kivihiili, mutta käynnistyksessä ja varapolttoaineena käytetään raskasta polttoöljyä, jonka lisäksi poltetaan sahanpurua ja jalostamokaasua Nesteen viereiseltä jalostamolta. 1990-luvulla investoitiin ilmansuojelutekniikkaan: vuonna 1992 rakennettiin uusi 134 metriä korkea savupiippu ja rikinpoistolaitos, jonka puhdistuskyky on hiilen laadusta ja käyttöolosuhteista riippuen 70–90 prosenttia. Vuonna 1972 Naantali voimalaitos oli Pohjoismaiden suurin hiilivoimalaitos. Vuonna 1979 IVO teki ensimmäisen sopimuksen kaukolämmön toimittamisesta Turun alueelle. Fortum myi Naantalin voimalaitoksen TSME:lle (Turun Seudun Maakaasu ja Energiantuotanto Oy:lle, nyk. TSE) vuonna 2012; kauppahinta oli 73,8 miljoonaa euroa. Omistusoikeus laitokseen siirtyi TSME:lle 31. joulukuuta 2012. Fortum jatkaa laitoksella käyttö- ja kunnossapitopalvelun tuottamista.
Kaukolämpöä voimalaitos tuottaa 180 000 asukkaalle Turkuun, Naantaliin, Raisioon ja Kaarinaan.
Voimaitos tuottaa sähkötehoa 256 megawattia, kaukolämpötehoa 350 megawattia ja prosessihöyrytehoa 80 megawattia.
Naantalin voimalaitos tuottaa sähköä siirtoverkkon noin 1 000 gigawattituntia, höyryä noin 600 gigawattituntia ja kaukolämpöä lämmönsiirtoverkkoon noin 1 500 gigawattituntia vuodessa.
Voimalaitoksen pohjoispuolella sijaitsee Luolalanjärvi, jota on 1990-luvulla jopa kaavailtu täytettäväksi osittain voimalan hiilikentäksi.
Naantalin voimalaitoksen viereen aloitettin vuoden 2014 lopulla rakentamaan Naantalin monipolttovoimalaitosta, joka käyttää polttoaineena kivihiilen ja jalostamokaasun lisäksi biopolttoaineita kuten puuhaketta. Hanke on ensimmäinen allianssimallilla toteutettu teollisuushanke Suomessa. Naantalin monipolttovoimalaitoksen rakennushanke voitti Vuoden työmaa 2016 -palkinnon. Uuden laitoksen on tarkoitus korvata vanha kivihiilivoimalaitos. Monipolttoainevoimalaitos otettiin tuotantokäyttöön syksyllä 2017. Joulukuun alussa 2017 Naantalin kivihiilivoimalaitoksen kolmesta yksiköstä kolmosyksikkö oli käytössä. Varalaitoksena toimii kakkosyksikkö ja sillä on käyttötunteja jäljellä 8 000 tuntia. Vuokrattu ykkösyksikkö kuuluu Fingrid Oyj:n tehoreservijärjestelmään.