hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Konjektuuri
Konjektuuri on matemaattinen väite, jonka arvellaan olevan tosi, mutta jota kukaan ei ole vielä todistanut todeksi tai epätodeksi. Kun konjektuuri on osoitettu todeksi, siitä tulee teoreema eli lause.
Kuuluisin konjektuuri oli Fermat'n suuri lause, joka osoitettiin todeksi vuonna 1995 ja siitä tuli teoreema. Muita kuuluisia konjektuureja:Matemaattisen konjektuurin voi kumota esittämällä vastaesimerkin. Vaikka monet konjektuurit on laskettu tietokoneella valtavien lukujen päähän, se ei silti ole tae siitä, että konjektuuri olisi tosi.
Ennen pitävää todistusta konjektuureista ei voi johtaa muiden lauseiden todistuksia, sillä jos konjektuuri todistetaan epätodeksi, se romuttaa myös muut sitä käyttäneet todistukset. Jotkin todisteet kuitenkin käyttävät esimerkiksi Riemannin hypoteesia, vaikka sitä ei ole näytetty toteen. Silloin kyseessä on konditionaalinen todistus, joka on "tosi sillä ehdolla, että hypoteesi x on tosi".
Konjektuurit voidaan todistaa toden ja epätoden lisäksi ratkeamattomaksi. Esimerkiksi Georg Cantorin kontinuumihypoteesi on todistettu ratkeamattomaksi: se on aksiomaattisen järjestelmän ulkopuolella, ja se voidaan hyväksyä joko todeksi tai epätodeksi ja uudeksi aksioomaksi.
Joistain konjektuureista tiedetään, että ne eivät voi olla ratkeamattomia. Esimerkiksi Goldbachin konjektuuri (kaikki kakkosta suuremmat parilliset kokonaisluvut ovat kahden alkuluvun summa) on tällainen. Jos Goldbachin konjektuuri olisi ratkeamaton, se olisi myös tosi, sillä jos sitä ei voi todistaa epätodeksi, ei ole olemassa paritonta kokonaislukua, joka ei ole kahden alkuluvun summa, mikä taas on konjektuurin väite.
Uppa
Uppa on Seinäjoen keskustan eteläpuolella keskustan välittömässä läheisyydessä oleva asuinalue. Vuoden 2016 joulukuussa Upan asukasluku oli 3 539. Pääosin kerrostaloasutuksesta muodostuvalla alueella sijaitsee mm. Mallaskosken olutpanimo, taidehalli ja Seinäjoen keskusurheilukenttä. Alueella on myös Pajuluoman varren hoidettu puisto- ja ulkoilualue.
Alueella on merkittävä kulttuurihistoriallinen Alvar Aallon suunnittelema hallintokeskus, jossa on teatteri, kirjasto, virastotalo ja Lakeuden Ristin kirkko. Aaltokeskus on Alvar Aallon yhtenäisin rakennuskokonaisuus ja Seinäjoen merkittävin turistinähtävyys.
Upassa sijaitsee myös Uppalan kartano, joka on toiminut ensin Wegelius-suvun ja sittemmin Björkqvist-Koivusalo-suvun kantatilana. Talon viimeisen isännän Jussi Talan mukaan se tunnettiin myös Talan talona. Kartano kuuluu nykyään yksityiselle ravintoloitsijalle, joka pitää siinä ravintolaa nimeltä Uppalan kartano. Vapaudentien varressa sijaitsevan kartanon vieressä on Talankuja ja asuntoyhtiö Tala.
Vanhasen I hallitus
Vanhasen I hallitus oli Suomen tasavallan 69. hallitus, joka toimi 24. kesäkuuta 2003 – 19. huhtikuuta 2007. Kun pääministeri Anneli Jäätteenmäki (kesk.) erosi menetettyään luottamuksen niin sanotun Irak-skandaalin vuoksi, puolustusministeri Matti Vanhanen (kesk.) nousi hallituksen johtoon ja uudeksi puolustusministeriksi nousi eduskunnan varapuhemies, entisenä kauppa- ja teollisuusministerinä hallituskokemusta jo hankkinut Seppo Kääriäinen.
Vanhasen hallitus jatkoi näitä muutoksia lukuun ottamatta samalla pohjalla ja hallitusohjelmalla kuin Jäätteenmäen hallitus. Vanhasen hallitus oli "punamultahallitus", joka perustui Suomen keskustan ja Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen yhteistyön vahvistettuna Ruotsalaisella kansanpuolueella.
8. syyskuuta 2005 SDP päätti vaihtaa ministereitään puolueen puheenjohtajaksi nousseen Eero Heinäluoman aloitteesta siten, että hallitukseen nousivat Heinäluoma itse (valtiovarainministeriksi) ja kansanedustaja Susanna Huovinen (liikenne- ja viestintäministeriksi) ja aiempien SDP:n ministerien (Antti Kalliomäki, Tuula Haatainen ja Leena Luhtanen) salkut vaihtuivat. Vanhoista ministereistä Johannes Koskinen ja Sinikka Mönkäre jättivät hallituksen. Nimitykset astuivat voimaan 23. syyskuuta.
Vaihdoksen jälkeen Suomen hallituksesta puuttui ensimmäisen kerran oikeustieteellisen (aikaisemmin lakitieteellisen) tutkinnon suorittanut ministeri, mikä oli mahdollista uuden perustuslain mukaan. Oikeusministeriksi nimitettiin oikeustieteen kandidaatti Johannes Koskisen jälkeen Eero Heinäluoman ministerikierrätyksessä valtiotieteen maisteri Leena Luhtanen.
RKP:n uusi puheenjohtaja Stefan Wallin tuli Jan-Erik Enestamin tilalle hallituksen ympäristöministeriksi 1. tammikuuta 2007. Wallinista tuli RKP:n puheenjohtaja kesäkuussa 2006, mutta ministerivaihdos lykättiin vuodenvaihteeseen, jotta siitä ei olisi aiheutunut haittaa Suomen toimimiselle Euroopan unionin puheenjohtajana syksyllä 2006.
Valtioneuvoston jäsenillä oli avustajinaan erityisavustajia ja valtiosihteereitä.
Aalto-keskus
Aalto-keskus on Seinäjoella sijaitseva Alvar Aallon suunnittelema hallinto- ja kulttuurikeskus. Aalto-keskus on yksi merkittävimpiä arkkitehtonisia kokonaisuuksia Suomessa. Kuuden rakennuksen kokonaisuus koostuu seuraavista rakennuksista:Lakeuden risti on toinen Seinäjoen kirkoista. Sen kellotornin korkeus on 65 metriä.
Jouppila (Seinäjoki)
Jouppila on Seinäjoen 10. kaupunginosa. Se sijaitsee Läntisellä suuralueella, noin yhden ja puolen kilometrin päässä kaupungin keskustasta. Vuoden 2016 joulukuussa Jouppilan asukasluku oli 939. Alueella on Seinäjoen korkein kohta, Jouppilanvuori (118 metriä merenpinnasta) ja urheilukeskus, jossa on muun muassa tenniskentät, kaksi jäähallia ja täysimittainen luistelustadion. Jouppilan alueella joen rannassa on myös Seinäjoen teknologia- ja yliopistokeskus Frami. Jouppilan asuinalueella on pääasiassa omakotitaloja.
Ilkka-Yhtymä
Ilkka-Yhtymä Oyj on eteläpohjalainen viestintäyhtymä, jonka toimipaikat sijaitsevat Seinäjoella ja Vaasassa. Ilkka-Yhtymä-konsernin liiketoiminnan alueelle kuuluuvat monikanavainen kustannustoiminta, sanomalehtien ja mainosmateriaalien painaminen sekä arvopaperikauppa ja sijoitustoiminta.
Ilkka-Yhtymä Oyj toimii emoyhtiönä kustannusyhtiö I-Mediat Oy:lle sekä painotoimintayhtiö I-print Oy:lle. Konserniin kuuluu lisäksi kiinteistöyhtiö sekä osakkuusyhtiöt Arena Partners Oy (37,8 %) ja Yrittävä Suupohja (38,5 %). Ilkka-Yhtymällä on myös 10,9 %:n osuus Alma Media Oyj:n osakkeista. Konserni vähensi omistustaan Alma Mediasta marraskuussa 2018 myymällä 16,4 prosenttia sen osakkeista.
Helsingin pörssissä Ilkka-Yhtymä Oyj:n osake on ollut listattuna vuodesta 1981 (I-sarja); II-sarjan osake on ollut listattuna vuodesta 1988 alkaen. Osakkeen noteeraus siirtyi pörssin päälistalle 10. kesäkuuta 2002.
Maakuntalehdet
Paikallislehdet
Kaupunkilehdet
Painotuotteet ja palvelut
Viisi suurinta osakkeenomistajaa osakemäärän mukaan, tilanne 30. marraskuuta 2018.
Syndikalismi
Syndikalismi on sosialistisen työväenliikkeen aatesuunta, joka perustuu ammattiyhdistystoimintaan. Syndikalismi syntyi Ranskassa 1800-luvun lopulla jatkona anarkisti Pierre-Joseph Proudhonin perustamalle ammattiyhdistyssosialismille. Se pyrkii tuotantovälineiden haltuunottoon voimakeinoin ja poliittiseen valtaan käyttäen keinonaan ammattiyhdistysten joukkovoimaa, sekä sitä kautta toteuttamaan sosialismia.
Syndikalistinen ammattiyhdistysliike on ollut toimintatavoiltaan radikaali ja suosinut pitkällekin menevää suoraa toimintaa tavoitteidensa saavuttamiseksi. Sen tärkeimpinä keinoina ovat olleet lakot, jotka tapaavat olla yllättäviä ja joilla usein pyritään aiheuttamaan vahinkoa, sekä jopa suoranainen sabotaasi ja vastaava. Kaikesta tästä huolimatta aate pysyi suhteellisen maltillisena, luottaen pikemminkin ammattiliittojen yhdistämien työläisten joukkovoimaan painostuskeinona ennemmin kuin suoranaiseen vallankumouksellisuuteen. Syndikalismin ero kahteen muuhun tasa-arvoa ajavaan liikkeeseen, sosialismiin ja kommunismiin, ilmeni sen painottumisena työväestön yhteiskunnalliseen toimintaan osana teollisen työ ammattiliittoa, toisin kuin muiden korostamassa työväestön poliittisessa toiminnassa puolueissa ja kansanliikkeissä.
Tärkein vaikuttaja syndikalismin teoriaan oli ranskalainen filosofi Georges Sorel, jonka näkemyksen mukaan proletariaatin myöntyminen sopimuksiin porvariston kanssa ei ollut oikea tie tasa-arvoiseen yhteiskuntaan. Sen sijaan ammattiliittojen tulisi lakkojen ja yleislakon avulla horjuttaa porvarien ja kapitalistien valtaa johtaen yhteiskunnan kriisiin. Kriisi johtaisi tuotantovälineiden siirtymiseen yhteisomistukseen, ja tämän uuden tuotantojärjestelmän yhteenliittymä, syndikaatti, muodostaisi uuden yhteiskunnan taloudellisen perustan. Sana syndikaatti (, alkujaan kreikkaa) tarkoittaa yhteenliittymää, työväenyhdistystä ja ammattiliittoa.
Syndikalismin aate levisi 1900-luvun alussa laajalle ammattiyhdistyspiireissä etenkin Ranskassa. Sillä oli paljon kannatusta myös useissa Etelä-Euroopan maissa, Latinalaisessa Amerikassa sekä Yhdysvalloissa. Syndikalismi oli merkittävä aatesuunta koko 1900-luvun ensimmäisen puoliskon ajan, mutta useimmissa maissa se alkoi nopeasti jäädä syrjään jo ensimmäisen maailmansodan jälkeen, menettäessään asemiaan marxilaisille suuntauksille. Lisäksi fasismi ja muut oikeistolaiset liikkeet pitivät sitä yhtenä päävihollisistaan. Toisen maailmansodan alettua syndikalismi käytännöllisesti katsoen hävisi.
Syndikalismista eronneista liikkeistä huomattavin on anarkosyndikalismi, yhdistelmä anarkismia ja syndikalismia. Ranskalaisen syndikalismin eräillä vaikuttajilla (esimerkiksi Fernand Pelloutier) oli yhteyksiä anarkismiin, ja tämä yhdistelmä tuotti uuden vallankumouksellisen poliittisen suunnan, joka osittain jopa jätti edeltäjänsä varjoonsa. Anarkosyndikalismi keskittyi Espanjaan, jossa se jo 1900-luvun alussa nousi yhdeksi tärkeimmistä poliittisista voimista, ja oli tässä asemassa vielä Espanjan sisällissodassa. Sittemmin syndikalismi ja sen sivujuonne ovat lähestyneet toisiaan, ja niiden yhteisenä kansainvälisenä ammattiliittona on 1905 perustettu IWW.
Seinäjoen seutukunta
Seinäjoen seutukunta (vuoteen 2004 Pohjoisten seinänaapurien seutukunta) on yksi Suomen seutukunnista. Se sijaitsee Etelä-Pohjanmaan maakunnassa. Siihen kuuluu viisi kuntaa, ja Euroopan unionin alueluokitusjärjestelmässä sen LAU 1 (NUTS 4) -numero on 142. Seinäjoen seutukunnan asukasluku oli .Seuraavassa kuvaajassa on esitetty seutukunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
Rastila
Rastila () on pientalovaltainen osa-alue Helsingin Vuosaaressa. Alueella asuu 4 212 asukasta (31.12.2012), työpaikkoja se tarjoaa 368 (31.12.2010) ja sen maapinta-ala on 1,11 km².
Rastilan eli Rastbölen historia juontaa juurensa keskiajalle, jolloin alueella sijaitsi Rassbölen tila. Nimi muuttui sittemmin Rastböleksi. Myöhemmin 1600-luvulta lähtien alueella toimi veroratsutila ja noin 1700-luvun puolesta välistä Rastilan kartano. Nykyinen kartanon päärakennus on rakennettu 1800-luvun alkupuolella. Se sijaitsee leirintäalueella ja palvelee ravintolana. Vielä 1900-luvun alussa kartano toimi vilkkaana ja suurena maalaiskartanona. Suomenlinnan rakentamisen aikoihin Rastilassa toimi tiilitehdas. Noin 6000–7000 vuotta sitten Rastilan alueella lainehti Litorinameri, josta on vielä jäänteenä ajan tärkeä muistomerkki, rantakivikko, joka sijaitsee Rastilan ulkoilumajan pohjoispuolisilla kallioilla noin 25 metriä nykyisen merenpinnan yläpuolella. Vanttikallion alueella on jäänteitä pronssikautisesta hautaröykkiöstä.
Usein puhekielessä Rastila-nimellä viitataan hieman epätäsmällisesti Meri-Rastilaan, joka sijaitsee Vuotien toisella puolella, Rastilasta etelään. Alueen itäpuolella sijaitsee Keski-Vuosaari. Kaakkoon mentäessä viereinen osa-alue on Kallahti.
Rastilan metroasema avattiin syksyllä 1998. Vilkas asema palvelee Rastilaa ja Meri-Rastilaa. Matka Rautatientorille Helsingin keskustaan kestää noin 20 minuuttia ja sen kautta kulkee 9300 matkustajaa. Metroaseman laiturihallissa on taiteilija Timo Heinon 16 teräslevystä koostuva teos "Nonstop".
Rastilassa sijaitsee Helsingin ainoa leirintäalue Rastila Camping. Kaupungin omistama viiden tähden leirintäalue on yksi Suomen vilkkaimmista, ja siellä yöpyy matkailijoita joka puolelta maailmaa. Rastilan leirintäalueen rannassa on myös yksi kaupungin talviuintipaikoista.
Rastilassa on myös suosittu uimaranta, joka sijaitsee leirintäalueen vieressä Vartiokylänlahden rannalla. Läheisten asuinalueiden ja metroaseman ansiosta pieni hiekkaranta on aurinkoisina kesäpäivinä yleensä täynnä ihmisiä.
Rastilan eteläreunaa on täydennetty vuosina 1998-2002 rakentamalla metroaseman pohjoispuolelle, leirintäalueen viereen kerrostaloalue, noin 2000 asukkaan Rastilankallio. Metroaseman viereen on rakennettu 11 kerroksinen tornitalo. Joka on Rastilan maamerkki.
Rastilassa on yksi koulu, Vuoniityn peruskoulun alaluokat 1–4, jotka sijaitsevat korttelitalo Karavaanissa metroaseman läheisyydessä. Koulu valmistui vuonna 1999 ja sen nimi oli vuoteen 2006 asti Karavaanin ala-aste, kunnes se liitettiin Vuosaaren peruskouluun, joka yhdistettiin 2017 Vuoniityn peruskouluun. Vuoniityn peruskoulun yläluokat 5–9 ovat Vuosaaren keskiosassa, Koukkusaarentiellä. Lisäksi alueella on vuonna 2017 kolme kunnallista päiväkotia, Vankkuri, Karavaani ja Keula.
Circle
Circle on Jussi Lehtisalon johtama rockyhtye, joka on perustettu Porissa vuonna 1991. Yhtyeen musiikkityyli on vaihdellut vuosien aikana suuresti, mutta on aina ollut kokeellista. Useimmiten Circlen kappaleet ovat pitkiä ja perustuvat hypnoottisiin toistoihin. Yhtye on yhdistetty muun muassa seuraaviin tyylisuuntauksiin: krautrock, metalli, space rock, post-rock ja kokeellinen musiikki.
Yhtyeen jäsenistö ja koko on vaihdellut suuresti. Yhtye oli alun perin trio, jonka jäseninä toimivat Jussi Lehtisalo (kitara, laulu), Marko Taipale (basso) ja Juha Ahtiainen (rummut).
Los Angelesissa asuva Bruce Duff on toiminut laulajana Circlen "Earthworm" EP:llä (2006) ja "Hollywood"-albumilla (2008). Lehtisalo tutustui Duffiin, kun Ektro Records uudelleenjulkaisi Duffin aiemman bändin Jesters of Destinyn vuoden 1986 albumin "Fun at the Funeral".
Jussi Lehtisalo
Jussi Lehtisalo (s. 1972) on suomalainen muusikko. Hän pyörittää Porissa Ektro Records -levy-yhtiötä. Sen lisäksi hän soittaa useissa yhtyeissä, kuten Circle, Pharaoh Overlord, Rättö ja Lehtisalo, Kirvasto, Eturivi, Ektroverde, Doktor Kettu, Steel Mammoth, Tractor Pulling, Leppästick, Krypt Axeripper, Rakhim, Motorspandex, Arkhamin Kirjasto, Susi-Unto, Lusiferiinin Armosta ja Split Cranium. Hänen pääinstrumenttinsa on bassokitara, mutta joissain kokoonpanoissa hän soittaa kitaraa ja jonkin verran muita soittimia.
Netissä ilmestynyt musiikkijulkaisu NRGM valitsi Jussi Lehtisalon ja Mika Rätön vuonna 2011 2000-luvun suurimmiksi musiikillisiksi neroiksi.
Lehtisalo sai vuoden 2017 Soundi-palkinnon.
Ektro Records
Ektro Records on Porissa toimiva Jussi Lehtisalon pyörittämä pienlevy-yhtiö. Se on perustettu vuonna 1997..
Keuhkot (yhtye)
Keuhkot on suomalainen yhtye, jonka ainoa jäsen on pomarkkulainen Kake Puhuu (oik. Kalevi Rainio). Ensimmäisellä EP:llä soittaa Kaken lisäksi myös Olli "POW-POW-POW" Pauke (liimanarinakitarat) ja D.W. Ojala (rummut ja huuto). Yhtyeen musiikki yhdistelee rumpukoneita, akustisia instrumentteja sekä erilaisia etnisiä soittimia (kuten kamanjah, kottikärry ja partakone). Keuhkojen sanoitukset vaihtelevat pistävästä sosiaalikritiikkijulistuksesta sur(u)realismiin, ja musiikillisesti voidaan puhua post-punkista, industrialista tai antimusiikista. Yhtyeen omalaatuisilla keikoilla on esiinnytty mm. suuresta linnunpöntöstä käsin tai viime aikoina nuijan kanssa puhujapöntöstä.
NWOFHM.net, suomenkielinen keskustelualue aiheesta
Los Natas
Los Natas on argentiinalainen kolmihenkinen rockyhtye, joka on aiemmin toiminut nimellä Natas (ilman Los-etuliitettä).
Monet yhtyeen kappaleista ovat täysin instrumentaaleja. Niissä kappaleissa joissa lauletaan, käytetään kielenä yhtyeen äidinkieltä, espanjaa. Genremäärityksenä yhtyeelle sopinee parhaiten kategoria stoner rock.
Pharaoh Overlord
Pharaoh Overlord on vuonna 2000 perustettu rockyhtye, jonka muodostavat muun muassa Circlessä vaikuttavat Jussi Lehtisalo, Janne Westerlund ja Tomi Leppänen. Lehtisalon mukaan se perustettiin, koska Circlen musiikista oli tullut liian vapaata ja viihteellistä. Pharaoh Overlord aloitti soittaen yhden kitarariffin junnaavaan toistoon perustuvaa instrumentaalimusiikkia. Myöhemmät studioalbumit ovat laajentaneet yhtyeen musiikillista kirjoa, esimerkiksi "#4"-albumilla (2005) on heavy metal -vaikutteita ja laulua. "Siluurikaudella" (2010) puolestaan on avantgardistinen kokeilu.
Rättö ja Lehtisalo
Rättö ja Lehtisalo on porilaisten Mika Rätön ja Jussi Lehtisalon muodostama projektiluontoinen yhtye. Sen musiikkia on kuvattu muun muassa krautrockiksi, "avaruusrockiksi" ja psykedeliaksi.
HeroQuest (roolipeli)
HeroQuest on tarinavetoinen fantasiaroolipeli, jota nykyään julkaisee Greg Staffordin perustama roolipelikustantamo Chaosium. Pelin on sunnitellut Robin D. Laws. "HeroQuestin" ensimmäinen versio "Hero Wars" julkaistiin vuonna 2000. Sääntöjen pohjana on erityisesti fantasiamaailma Glorantha, mutta ne toimivat yhtä hyvin minkä tahansa roolipeligenren kanssa.
"HeroQuest"-roolipelillä ja "HeroQuest"-lautapeleillä ei ole mitään yhteistä keskenään.
"HeroQuestin" säännöt ovat kevyet ja hyödyntävät tarinankerronnan oppeja. Pelaajahahmot kohtaavat haasteita, jotka ratkaistaan noppaa heittämällä. Noppana käytetään kaksikymmensivuista noppaa (d20). Peil ei tee eroa taistelun ja muiden haasteiden välillä.
Hahmonluonti on hyvin vapaamuotoinen. Pelihahmot eli sankarit (heroes) muodostuvat taidoista (abilities) ja laajemmista taitoja ryhmittelevistä avainsanoista (keyword). Taidot voivat olla mitä tahansa fyysisistä ja mentaalisista ominaisuuksista luonteenpiirteisiin tai iskulauseisiin.
Ensimmäiset versiot "HeroQuestista" olivat nimeltään "Hero Wars (2000)." Ensimmäinen "HeroQuest"-nimellä oleva versio julkaistiin 2003 ja se on hyvin yhteensopiva "Hero Warsin" kanssa. Uusimmassa "HeroQuest"-versiossa tarinankerrontaa on painotettu (haasteiden vaikeusaste määrittyy tarinan, ei vastustajan ominaisuuksien, mukaan) ja muutamia sääntövaihtoehtoja on poistettu. "HeroQuestiin" ja "Hero Warsiin" on ilmestynyt toistakymmentä lisäosaa Issariesin julkaisemina ja vielä enemmän fanien kirjoittamina. Osassa kirjoista on hyvin vähän sääntötekniikkaa, toisissa taas enemmän. Varsinaisten peleihin tarkoitettujen kirjojen lisäksi muutakin Glorantha-materiaalia voi käyttää pelissä, esimerkiksi "RuneQuest"-roolipelin aikaista materiaalia.
Mika Rättö
Mika Rättö (s. 5. huhtikuuta 1973 Pori) on suomalainen muusikko, näyttelijä, ohjaaja, kuvataiteilija ja kirjailija. Rättö on toiminut useissa yhtyeissä kuten Circle, Kuusumun Profeetta, Ektroverde, Rättö ja Lehtisalo sekä Eleanoora Rosenholm. Hänen tuorein musiikkiprojektinsa on Kauko Röyhkän ja Circle-basisti Jussi Lehtisalon kanssa perustettu yhtye Röyhkä ja Rättö ja Lehtisalo.
Porissa asuvaa Rättöä pidetään yhtenä kotikaupunkinsa keskeisimmistä kulttuurivaikuttajista. Hän on toiminut musiikin ohella myös muilla taiteen aloilla, muun muassa teatterissa ja maalaustaiteen parissa. Hänen kirjallinen esikoisteoksensa "Tihkuluodon kuiskaajat" (Teos) ilmestyi maaliskuussa 2009. Teatteri Moderni Kanuuna on esittänyt viisi Rätön käsikirjoittamaa näytelmää. Hänen ohjaamansa elokuva "Samurai Rauni Reposaarelainen" tuli ensi-iltaan keväällä 2016.
Koulutukseltaan Mika Rättö on sähköasentaja, tämän koulutuksen hän hankki Satakunnan ammattikoulussa vuosina 1989–1992. Toisen koulutuksensa hän hankki Kankaanpään taidekoulussa vuosina 1993–1996.
Luettelo ratkaisemattomista matemaattisista ongelmista
Tämä on luettelo tärkeimmistä ratkaisemattomista matemaattisista ongelmista.Clay-instituutti on luvannut minkä tahansa edellä mainitun ongelman ratkaisijalle miljoona Yhdysvaltain dollaria. Instituutti ilmoitti lehdistötiedotteessaan 18. maaliskuuta 2010 palkitsevansa venäläisen matemaatikko Grigori Perelmanin Poincarén konjektuurin todistamisesta.
PC-DOS
PC-DOS (myös IBM DOS) on IBM:n Microsoftilta lisensoima käyttöjärjestelmä sen IBM PC -koneelle. Alun perin sitä ei myyty erikseen vaan se tuli IBM PC -tietokoneen mukana. Microsoft ja IBM jakoivat versioon 5 asti saman koodipohjan ja PC-DOS on lähes samanlainen kuin MS-DOS, mutta eroaa joidenkin mukana toimitettujen apuohjelmien osalta.
Versiosta 6.1 eteenpäin PC-DOS oli IBM:n oma erillinen tuote.
DR-DOS
DR-DOS (NovellDOS, OpenDOS) on DOS-käyttöjärjestelmä, 
jolla on ollut useita kehittäjätahoja. Niitä ovat ainakin Digital Research, Novell, Caldera ja Lineo.
Novell osti DR-DOSia kehittäneen Digital Researchin vuonna 1991. Sitä alettiin kehittää vauhdikkaasti ja DR-DOS kilpaili Microsoftin MS-DOSin kanssa. Microsoft puolestaan vastasi tähän kampittamalla kilpailijaansa lisäämällä Windows 3.1:een koodia, joka antoi ylimääräisen virheilmoituksen, jos ikkunointia ajettiin kilpailijan DOS-käyttöjärjestelmällä. Kun keino paljastettiin Dr. Dobbs-lehdessä, koodi poistettiin Windowsin julkaisuversiosta.
Microsoftin käyttämä hinnoittelu DR-DOS:iin verrattuna oli myös osana monopolioikeudenkäyntiä.
Versio 7.0 julkaistiin nimellä Novell DOS 7.0. Novell myi käyttöjärjestelmän Caldera Systemsille 400 000 dollarilla kesällä 1996, jolloin käyttöjärjestelmällä oli enää vähän kaupallista arvoa. Caldera sai kuitenkin oikeuden nostaa syytteen Microsoftia vastaan epäreilusta kilpailusta, jonka sen tekikin käyttöjärjestelmän oikeudet saatuaan. Calderan uskotaan saaneen Microsoftilta vähintään 150 miljoonaa dollaria korvauksia vuonna 2000.
Caldera julkaisi DR-DOSin versiot 7.01 ja 7.02 avoimena lähdekoodina nimellä Caldera OpenDOS 7.01 ja Caldera DR-OpenDOS 7.02. Myöhemmin Caldera siirsi kehityksen tytäryhtiö Caldera Thin Clientsille, josta tuli Lineo. Lineo julkaisi version 7.03 sekä sulautetun Caldera DR DOS 7.04/7.05:n, joka sisälsi ainoastaan ytimen ja komentotulkin.
Avoimena julkaistua DR-DOS/OpenDOS 7.01:ta kehittää eteenpäin The DR-DOS/OpenDOS Enhancement Project.
Lineo puolestaan meni myyntiin ja osa sen entisestä johdosta perusti uuden yhtiön DeviceLogics ja osti DR-DOSin oikeudet. DeviceLogics julkaisi DR-DOS 8.0:n version 7.03 ytimellä. DeviceLogics jaettiin myöhemmin kahtia Devicelogicsiksi ja DRDOS Inc.:ksi. DRDOS Inc. julkaisi version 8.1. Sekä versio 8.0 ja 8.1 sisälsivät vapaan FreeDOS-projektin sekä Enhanced DR-DOS:in työkaluja sekä kernelin julkaisematta lähdekoodia ja rikkoivat siten GNU GPL -lisenssiä. Valitusten jälkeen DRDOS Inc. veti molemmat versiot jakelusta.
Knut Hamsun
Knut Hamsun (4. elokuuta 1859 — 19. helmikuuta 1952) oli norjalainen kirjailija, joka lukeutuu tunnetuimpiin hahmoihin maansa kirjallisuuden historiassa. Hän sai Nobelin kirjallisuuspalkinnon vuonna 1920.
Hamsun oli köyhän perheen poika, eikä hän käynyt koulua kuin runsaat 250 päivää. Hän sai kuitenkin kirjallisia herätteitä sukulaismieheltä, joka piti kirjastoa, ja hän päätti tulla kirjailijaksi jo teini-iässä. Amerikkalaisuudesta kiinnostunut Hamsun oli nuorena sekalaisissa töissä Yhdysvalloissa, mutta hän pettyi siellä vallinneeseen rahakeskeiseen materialismiin ja pinnalliseen kulttuurin. Ainoa hyvä puoli maan kulttuurissa oli hänen mielestään Mark Twain.
Hamsunin läpimurtoteos oli "Nälkä", jonka norjankielinen alkuteos "Sult" ilmestyi 1890. Se on omaelämäkerrallisia aineksia sisältävä romaani nuoresta kirjailijasta, joka vajoaa hulluuden partaalle köyhyyden ja nälän seurauksena. Kirjan on sanottu aavistelleen Franz Kafkan tulevaa tuotantoa, ja sen vaikutusta 1900-luvun kirjallisuuteen pidetään hyvin merkittävänä. Muusta tuotannosta joitakin tunnetuimpia teoksia ovat "Mysteerioita" ("Mysterier", 1892), "Pan" (1894), "Viktoria", "Syystähden alla", "Maankiertäjät", sekä "Maan siunaus" ("Markens Grøde", 1917), joista varsinkin viimeisen on sanottu vaikuttaneen lopulta ratkaisevasti Nobel-palkinnon saantiin.
Myöhemmin Hamsunin maine Norjassa ja muualla kärsi hänen tuettuaan Norjan natsimiehittäjiä toisen maailmansodan aikana. Hänet saatettiin jopa mielisairaalaan, jossa hänen todettiin olevan täydessä ymmärryksessä. Hän myös menetti kuulonsa noihin aikoihin.
Suomalaisista kirjailijoista Hamsun on vaikuttanut ainakin F. E. Sillanpäähän (joka toimitti Hamsunin novellikokoelman "Pensasto" suomeksi), Joel Lehtoseen ja Väinö Linnaan. Hamsun asui jonkin aikaa myös Helsingissä ja tutustui sinä aikana muun muassa Albert Edelfeltiin, Akseli Gallen-Kallelaan ja Jean Sibeliukseen. Hamsun muutti vaimonsa kanssa Helsinkiin marraskuussa 1898 ja lähti itään 8. syyskuuta 1899. Hänen nimensä on Helsingin vuoden 1899 henkikirjassa.
Hamsunin puoliso oli kirjailija Marie Hamsun.
Holismi
Holismi (, "holos"; ’kokonainen’) on filosofinen ja ontologinen käsite. Holismin arkimääritelmän mukaan kokonaisuus on enemmän kuin osiensa summa, mutta täsmällisemmin ilmaistuna holismilla tarkoitetaan, että jonkin kokonaisuuden ominaisuudet ovat enemmän kuin sen osien ominaisuuksien summa. Kokonaisuuteen sanotaan syntyvän emergenttejä ominaisuuksia, joita ei esiinny yhdessäkään sen osassa sinänsä. Holismin vastakohtana on reduktionismi tai ehkä dekonstruktio.
Holismi kritisoi läntisen tieteen perinteistä näkemystä, jonka mukaan tutkimusongelma on jaettava osiin ja selvitettävä ongelmaa osa kerrallaan. Osissa ei ilmene kokonaisuuden emergenttejä piirteitä, eikä kokonaisuutta voi ymmärtää pelkästään osista lähtemällä. Esimerkkejä:Edellä mainitun tyyppinen ajattelu johtaa kokonaisuuden tutkimiseen kokonaisuuttena, tarkemmin sanottuna kompleksisuuden hallintaan. Holismin mukaiset peruskysymykset tutkimuksessa kuuluvat seuraavasti:
Holismin kannalta kolmas kysymys on oleellisin ja myös vaikein.
Koska kokonaisuutta systeeminä ei voi ymmärtää tutkimatta sen ympäristöä, on mainituissa kysymyksissä otettava huomioon myös kokonaisuuden (systeemin) ympäristö. Viimeistään tässä tullaan kompleksisuuden hallintaan jopa yksinkertaisissakin ongelmissa.
Jo Aristoteles esitti ajatuksen, että kokonaisuus on enemmän kuin osiensa summa. Termi holismi esiintyi kuitenkin ensimmäisen kerran vasta Jan Smutsin kirjassa vuonna 1926. Kvanttifyysikoista mm. David Bohm kannatti holismia.
Aiheesta seuraavana tieteen paradigmana on kirjoittanut mm. amerikkalainen filosofi ja fyysikko Heinz R. Pagels.
Reduktionismi
Reduktionismi on filosofinen oppi, jonka mukaan tietty kokonaisuus on palautettavissa eli redusoitavissa osiinsa.
Ontologisen reduktionismin mukaan ylemmän tason kokonaisuus ei todellisuudessa ole muuta kuin alemman tason kokonaisuuden ilmiöitä. Voidaan ajatella myös, että kokonaisuus ei ole enempää kuin osiensa summa ja emergenteiltä vaikuttavat ilmiöt ovat tosiasiassa sen osien ominaisuuksia.
Teoreettisessa reduktiossa jonkin teorian lainalaisuuksien osoitetaan olevan toisen teorian lainalaisuuksien ilmenemismuotoja.
Loogisessa reduktiossa jotakin ilmiökenttää kuvaavat väitteet palautetaan jotakin toista ilmiökenttää koskeviin väitteisiin.
Kausaalisessa reduktiossa jonkin entiteetin kausaalisten vaikutusten osoitetaan olevan selitettävissä jonkin toisen entiteetin kausaalisilla vaikutuksilla.
Epistemologisessa eli tieto-opillisessa reduktiossa ajatellaan, että ylemmän tason kokonaisuudesta saadaan tietoa analysoimalla se alemman tason kokonaisuuden avulla. Reduktionismi on holismin vastakohta.
Ernest Nagelin mukaan ylemmän tason teoria redusoituu alemman tason teoriaan, mikäli ylemmän tason teorian väitteet voidaan johtaa alemman tason teorian väitteistä deduktiivisesti ns. siltalakien avulla.
Reduktionistinen materialisti katsoo, että kaikkeus on täysin palautettavissa atomeihin ja muihin pienempiin hiukkasiin, eikä ilmiöiden taustalla ole viime kädessä mitään muuta.
Sulkeistaminen
Sulkeistaminen on fenomenologiassa käytetty käsite arvostelusta pidättymiselle. Sanan alkuperä on epokhe (, "epokhē"), joka oli antiikin kreikkalaisen filosofian termi.
Antiikin filosofiassa "epokhē" tarkoitti teoreettista hetkeä, jolloin kaikki uskomukset todellisuuden olemassaolosta ja todellisuuden tapahtumista ovat pysähtyneet. Tällöin yksilön oma tietoisuus on suoran kritiikin kohteena, niin että kun uskomukset palautuvat, niillä on tukevampi pohja.
Käsitteen kehitti Aristoteles. Se oli merkittävässä roolissa antiikin skeptikoiden ajattelussa. Pyrrhon katsoi, että emme tiedä mitään. Hänen mukaansa suositeltu asenne oli "epokhe", kaikista arvostelmista pidättäytyminen. Tämä ei kuitenkaan tarkoittanut sitä, ettei olisi ollut mahdollista tehdä mitään valintoja, eikä siten toimetonta elämää. Pyrrhonilaisten skeptikoiden mukaan ihmisten tuli elää tapojen, lakien ja perinteiden mukaan. Skeptikoiden näkökanta ei myöskään tarkoittanut dogmaattista näkemystä siitä, etteä emme voi koskaan tietää mitään, koska tämä olisi kumonnut myös itsensä.
"Epokhe" oli käytössä myös myöhemmässä skeptisismissä, kuten René Descartesin metodologisessa epäilyssä.
"Fenomenologinen epokhe" eli "sulkeistaminen" on fenomenologiassa käytetty termi, joka tarkoittaa tietyn osa-alueen rajaamista tutkimuksen ulkopuolelle. Nimi sulkeistaminen tulee yksinkertaisesti sulkeismerkkeihin asettamisesta.
Fenomenologia tutkii noemaa ja havaintokokemusta, eikä ole niinkään kiinnostunut havainnon materialistisesta kohteesta ja sen olemassaolosta. Se ei kiistä tai vahvista sitä, vaan se sulkeistaa havainnon ihmisen ulkopuolisen osion, koska sitä ei kiinnosta se.
Edmund Husserl otti antiikin filosofian termin käyttöön fenomenologia teoksessaan "Méditations cartésiennes" (1931). Tavoitteena oli todellisuuden ”kadottaminen sen uudelleen löytämiseksi” "epokhen" avulla, eli sulkeistamalla todellisuus.
Salva veritate
Salva veritate (lat.: "totuus säilyen") on logiikan filosofinen termi, joka tarkoittaa kahden loogisen lausekkeen totuusarvojen samankaltaisuutta. Se tarkoittaa usein myös totuusarvon muuttumattomuutta, jos lauseeseen tehdään muutoksia. Jos esimerkiksi propositiot a ja b voidaan korvata toisillaan totuuden säilyessä, on kyseessä substituutio "salva veritate".
Esimerkiksi pitkään uskottiin, että lauseen totuusarvo ei muutu, jos lauseen eteen lisätään "on totta, että". Lause "sataa" voidaan laajentaa lauseeksi "on totta, että sataa" "salva veritate". Georg Henrik von Wright on todistanut, että kyseinen väite ei tosiasiassa pidä paikkaansa, koska lauseen totuusarvo "voi" muuttua, jos sen eteen lisätään kyseinen toteamus, nimittäin mikäli lause on mieletön. Sinänsä lause "matkalaukku on moraalisempi kuin koripallo" on logiikan kannalta mieletön, mutta "on totta, että matkalaukku on moraalisempi kuin koripallo" sitä vastoin on epätosi lause.
Totuusarvo
Totuusarvo on kaksiarvoisessa logiikassa formaalikielen lauseen ominaisuus, joko "tosi" tai "epätosi"; totuusarvoja merkitään usein myös "t" ja "e" tai "1" ja "0". Moniarvologiikoissa totuusarvoja voi olla kolme tai useampia. Tietojenkäsittelytieteessä ja ohjelmoinnissa totuusarvoja kutsutaan usein boolean-arvoksi tai -operaatioksi.
Logiikassa on tutkittu myös kieliä, yleensä kaksiarvoisia, joiden joiltakin lauseilta puuttuu totuusarvo. Tämä ilmiö on ollut kiinnostuksen kohteena erityisesti filosofisessa logiikassa. Ehkä ääritapauksena voidaan mainita loogiset empiristit, joista useat sovelsivat formaalia logiikkaa siten, että totuusarvottomien lauseiden nähtiin edustavan niitä mielettömiä, epätieteellisiä metafysiikan väitteitä, joita he eivät voineet hyväksyä (verifikationistinen merkitysteoria). Toisaalta esimerkiksi Michael Dummett on kielifilosofian, metafysiikan ja filosofisen logiikan alaan kuuluvissa tutkimuksissaan samastanut totuusarvottomat lauseet mielekkäisiin, mutta todentamismahdollisuuksiemme ulkopuolelle jääviin väittämiin, joista esimerkkinä keskellä kaukaista aavikkoa väitetty "tähän ei koskaan rakenneta kaupunkia". Vastaavanlaisia filosofisia näkemyksiä on esitetty esimerkiksi etiikan väittämien luonteesta.
Nousuvarjo
Nousuvarjo, toiselta nimeltään vetovarjo, on etelän rannoilta monelle tuttu pyöreä varjotyyppi, jota hinataan esimerkiksi autolla, moottoriveneellä, vesiskootterilla tai moottorikelkalla. Hinausköysi pidetään koko lennon ajan kiinni hinaavassa ajoneuvossa ja näin lentäjältä ei edellytetä koulutusta tai ilmailulupakirjaa. Suomessa käytetään yleensä 100–200 metrin köysiä. Lentokorkeus riippuu hinausköyden pituudesta ollen 65–140 metriä. Nousuvarjolla lennetään ympäri vuoden ja sääolosuhteet tulevat melko harvoin esteeksi.
Ilmailuviranomaiset eivät määrittele nousuvarjoa ilma-alukseksi tai muuksi ilmaan tarkoitetuksi laitteeksi, eikä nousuvarjon käyttäjiltä näin ollen vaadita viranomaisten järjestämää koulutusta eikä lupakirjoja. Suomessa suurin osa nousuvarjoa lennättävistä henkilöistä on kuitenkin saanut Suomen Nousuvarjo- ja Leijaliitto ry.:n antaman koulutuksen.
Suomen Nousuvarjo- ja Leijaliitto ry. on riippumaton lajin harrastajien muodostama järjestö, joka kehittää koulutusjärjestelmiä ja pyrkii jatkuvasti parantamaan lajin turvallisuutta. Koulutus lisää turvallisuutta ja on suositeltavaa, että ilman koulutusta ei nousuvarjoa lennätettäisi. 
Koulutusjärjestelmä on monitasoinen lennättäjäharjoittelijasta kouluttajaan ja ansiolennättäjään.
Suomen Nousuvarjo- ja Leijaliitto ry. myös ylläpitää ja kehittää kilpailutoimintaa, johon harjoittelu sekä osallistuminen on nousuvarjoilun harrastetoimintaa. Lentopaikkoja ovat järvet, pellot ja lentokentät. Suomen Nousuvarjo- ja Leijaliitto ry on Suomen Ilmailuliiton jäsenjärjestö.
P=NP
P = NP? on laskennan vaativuusteorian kuuluisimpia ratkaisemattomia ongelmia. Ongelmassa yritetään ratkaista vaativuusluokkien P ja NP suhdetta. P = NP? -ongelma voidaan ilmaista "”Jos jonkin ongelman ratkaisu voidaan tarkastaa tehokkaasti, niin voidaanko ongelma myös ratkaista tehokkaasti?”".
Luokkaan P ("polynomial") kuuluvat kaikki ongelmat, jotka tiedetään voitavan ratkaista "tehokkaasti" eli polynomisessa ajassa. Luokkaan NP ("non-deterministic polynomial") taas kuuluvat ongelmat, joiden ratkaisun oikeellisuus voidaan tarkastaa tehokkaasti. Määritelmän perusteella P ⊆ NP.
NP-täydelliseksi kutsutaan sellaista luokan NP-ongelmaa, jolle polynomisessa ajassa toimivan ratkaisun löytyminen merkitsisi sitä, että kaikkiin luokan NP-ongelmiin löytyisi polynomisessa ajassa toimiva ratkaisu. NP-täydellisiin ongelmiin kuuluu mm. kauppamatkustajan ongelma ja lukuisia muita tärkeitä ongelmia. Nykyisin kaikki tunnetut NP-täydellisten ongelmien ratkaisualgoritmit ovat ylipolynomisia, eli niiden vaativuus kasvaa erittäin nopeasti ongelman suuruusluokan kasvaessa.
Vaativuusteorian kuuluisimpia ongelmia on näiden kahden luokan välinen suhde eli ”onko P = NP?”.
Clay-instituutti lupasi miljoona dollaria tämän ongelman ratkaisemisesta. Vinay Deolalikar väitti ratkaisseensa ongelman 11. elokuuta 2010. Deolalikarin todistus joutui kuitenkin heti arvostelun kohteeksi. Käytännössä pidettiin jo etukäteen todennäköisenä, ettei lause P = NP pidä paikkaansa eikä NP-täydellisille ongelmille siten voida löytää tehokkaita ratkaisualgoritmeja nykyisenkaltaisille tietokoneille.
Hajauttaminen
Hajauttaminen on sijoittamiseen ja säästämiseen liittyvä termi. Sijoituksia voidaan hajauttaa maantieteellisesti (eri maihin ja maanosiin), eri toimialojen yrityksiin ja eri sijoitusinstrumentteihin sekä ajallisesti (ajoitetaan sijoitusten hankinnat/myynnit pidemmälle aikavälille). Hajautuksella haetaan pienempää riskiä yksittäisen sijoituskohteen huonon menestyksen varalta.
Toimintojen hajauttamisella voidaan viitata hallinnon, tukipalvelujen tai esimerkiksi valtion virastojen jakamiseen pienempiin osiin ja/tai niiden hajasijoittamiseen eri alueille. Tavoitteena voi olla esimerkiksi yhteen sijaintipaikkaan tai suureen kokoon liittyvien riskien pienentäminen ja työpaikkojen luominen. Negatiivisina vaikutuksina se voi muun muassa lisätä kustannuksia tai vähentää tehokkuutta, muun muassa välimatkojen kasvaessa.
Päätösvallan hajauttamisella tai jakamisella viitataan tilanteeseen, jossa keskitettyä hallinnollista päätöksentekoa jaetaan pienempiin osiin, tai tilanteeseen jossa organisaatiossa annetaan mahdollisuus päättää useammista asioista joko itse tai alueellisesti. Positiiviset vaikutukset voivat syntyä muun muassa byrokratian vähenemisestä, paikallisen tilanteen paremmasta tuntemisesta ja reaktionopeudesta. Negatiivisia puolia ovat esimerkiksi "omaan pussiin pelaaminen" ja mahdollinen tasaveroisten ja ristiriitaisten osapuolien synnyttämä valtataistelu päätöksenteon ympärillä.
Tietoteknisellä hajauttamisella tarkoitaan tietojenkäsittelyprosessien jakamista useammalle tietokoneelle. Tällä voidaan tavoitella muun muassa parempaa virheensietokykyä tai helpompaa konetehon lisäämistä (lisätään ryhmään uusi tietokone sen sijaan että päivitettäisiin vanhaa tietokonetta tehokkaammaksi).
PTS-DOS
PTS-DOS on venäläisen PhysTechSoftin kehittämä MS-DOS-yhteensopiva käyttöjärjestelmä. Nykyisin omaa versiotaan PTS-DOS:sta kehittää myös joidenkin entisten PhysTechSoftin ohjelmoijien perustama saksalainen Paragon GmbH.
PTS-DOSista on olemassa ainakin versiot "Paragon DOS Pro 2000" ja "PTS-DOS 2000". PhysTechSoft jatkoi PTS-DOS:n kehittämistä ja julkaisi lopulta version "PTS-DOS 32":n, joka on 32-bittinen DOS.
Rahoitusväline
Rahoitusväline on mikä tahansa sopimus, joka muodostaa yhdelle taholle saatavan ja toiselle vastattavan. Rahoitusvälineitä tehdään ja niillä käydään kauppaa rahoitusmarkkinoilla.
Yrityksen rahoittamisen rahoitusinstrumentit jaetaan tavallisesti kolmeen: omaan pääomaan, vieraaseen pääomaan ja välirahoitusinstumentteihin. Oman pääoman ehtoisista instrumenteista tavallisin on osake, vieraan pääoman ehtoisista taas laina.
Muita rahoitusinstumentteja ovat esimerkiksi optiot, warrantit ja debentuurit.
Jälkimarkkinakelpoisilla rahoitusinstrumenteilla voidaan käydä kauppaa pörssissä.
Pörssi
Pörssi on säännelty ja organisoitu julkinen kauppapaikka, jossa kauppaa käydään erityisesti osakkeilla, raaka-aineilla, valuutoilla, futuureilla ja optioilla.
Ensimmäinen pörssi maailmassa oli Amsterdamin pörssi jossa kaupankäynti alkoi 1602. Vuonna 1688 Loistavan vallankumouksen myötä hollantilaiset vaikutteet ja innovaatiot siirtyivät Britanniaan ja 1688 alkoi kaupankäynti osakkeilla Lontoon pörssissä. Helsingin pörssin ensimmäinen liike tehtiin 7. lokakuuta 1912. Vuonna 2003 Helsinki Stock Exchange (HEX) fuusioitui ruotsalaisen OM:n kanssa OMX (Aktiebolaget Optionsmäklarna)-konserniksi. Vuonna 2007 yhdysvaltalainen Nasdaq hankki OMX-konsernin ja Helsingin pörssistä tuli osa Nasdaq OMX Groupin pörssejä.
Kaupankäynti on julkista, eli tehtyjen kauppojen määrät, hinnat ja välittäjät ovat julkisia. Pörssissä noteeratuille hyödykkeille määräytyy pörssikurssi kysynnän ja tarjonnan mukaan. Kaupankäynti pörssissä perustuu välittäjien pörssiin toimittamiin asiakkaidensa osto- ja myyntitoimeksiantoihin. Pörssin toimintaa säätelee lainsäädäntö, joka määrittelee mm. pörssinoteeratuille yrityksille velvollisuuksia.
Useimmiten pörssillä viitataan arvopaperipörssiin, jossa käydään kauppaa pörssiyhtiöiden osakkeilla. Pörssinoteeratut yritykset ovat yleensä suuryrityksiä, joita virallisemmin tässä yhteydessä kutsutaan listayhtiöiksi.
Pörssikauppaa käydään myös muilla rahoitusinstrumenteilla tai hyödykkeillä (niin sanottu raaka-ainepörssi). Pörssejä ovat arvopaperipörssien lisäksi muun muassa sähköpörssi, öljypörssi ja turkispörssi.
Maailman suurimpia arvopaperipörssejä ovat:
Kesäpäivä Kangasalla
Kesäpäivä Kangasalla (ruotsinkielinen alkuperäisnimi "En sommardag i Kangasala"), jota joskus kutsutaan ensimmäisen säkeensä mukaan nimellä Mä oksalla ylimmällä, on Zacharias Topeliuksen 1853 kirjoittama runo ja osa Sylvian laulut -sarjaa. Runosta on kaksikin käännöstä suomeksi, yleisemmin käytetty P. J. Hannikaisen (1854–1924) käännös ja harvinaisempi Otto Mannisen (1872–1950) käännös.
Gabriel Linsén sävelsi runon lauluksi 1864. "Kesäpäivä Kangasalla" nimettiin Pirkanmaan maakuntalauluksi 1995 ja sitä lauletaan kesäisenä kotiseutulauluna Kangasalla. Laulu tunnetaan ympäri Suomea, sillä se on ollut vanhastaan yksi suosituimpia koululauluja. Lauluversioissa on yleensä mukana vain runon ensimmäinen, viides ja kuudes säkeistö. Laulu on myös soitinteoksena tunnettu Oskar Merikannon pianoimprovisaationa.
Laulussa esiintyviä paikkoja ovat mm. Längelmävesi- sekä Roine-nimiset järvet ja Harjulan seljänne. Huomattavaa on, että ruotsinkielisessä versiossa laulun paikka on Haralan harju, josta näkyy Vesijärvi. Suomenkielinen versio sijoittuu jommallekummalle Längelmävettä ja Roinetta erottavista harjuista, Keisarinharjulle tai Vehoniemenharjulle.
"Kesäpäivä Kangasalla" on levytetty useaan otteeseen. Laulettuja levytyksiä ovat tehneet mm. tamperelainen Nekalan tyttökuoro ja yksinlauluna Mauno Kuusisto sekä pianolla Eero Heinonen ja Izumi Tateno.
Harju
Harju on sulavan jäätikön sisällä virranneen joen pohjaan syntynyt kerrostumamuoto. Harjut kulkevat mannerjään etenemissuunnan mukaisesti (Suomessa kaakko-luodesuuntaisesti Lappia lukuun ottamatta). Poikittaissuunnassa syntyneet kasaumat ovat reunamuodostumia, joista Suomessa tunnetuin on Salpausselkä.
Harju syntyy virtaavan jäätikköjoen kuljettaman maa-aineksen laskeutuessa kanavassaan jäätikön sisällä, ja jäätikköjoen suulla. Jäätikköjoen purkautuessa mereen sen suulle vedenpinnan alle voi kerrostua maa-aineksesta "delta" (suisto) tai maan pinnalle purkautuessa "sanduri" (kuivan maan delta). Harjujaksot muistuttavat karttakuvissa jokisysteemiä, joka kuvastaa jäätikkökielekkeen muotoa.
Leveää ja loivarinteistä deltaa muodostuu jos jäätikkö ei vetäydy, ja jyrkempirinteistä ja kapeampaa harjua jäätikön vetäytyessä. Harju (ent. pitkittäisharju) muodostuu jäätikön "vetäytymissuuntaiseksi".
Talvi ja kesä vaikuttivat eri lailla sulamisvesien virtauksiin ja sen seurauksena maa-aines koostuu erilaisista hiekka- ja sorakerrostumista. Pohjimmaiseksi kasautui isoja, jäätikköjoen virtauksessa pyöristyneitä kiviä ja päällimäiseksi hiekkaa.
Harjut polveilevat, koska maaperän muodostumat (esim. kukkulat) ovat vaihtaneet jäätikkövirtojen suuntaa.
Jääkauden lopulla yli 9000 vuotta sitten syntyneet soraharjut ovat Suomelle tunnusomaisia maastonmuotoja. Soraharjuja on käytetty paljon soranottoon, mutta nykyään harjumaisemia on alettu suojella.
Suurin yhtenäinen soraharjujono (vetäytymissuuntaisia) Suomessa ulottuu Etelä-Pohjanmaalta Lahden seudulle. Pohjoispäässä harjujaksoa on Etelä-Pohjanmaalla Pohjankangas, sen jälkeen Hämeenkangas. Pyynikinharju jatkuu länteen päin Tahmelana tunnettuna kallioisena harjuna ja itään päin harju nousee Tampereen kaupunkiasutuksen jälkeen Kalevankankaaksi. Kangasalla harjujakso jatkuu Kirkkoharjuna ja Keisarinharjuna. Harjujono päättyy Salpausselkään.
Punkaharju Saimaan Puruveden eteläosassa on suosittu matkailukohde.
Helsingin Vuosaaressa on Kallahdenniemen harju, osa vedenalaisena mantereesta etelään jatkuvana.
Petäjät eli männyt ovat vallanneet suurimman osan harjujen rinteistä ja keväisin varsinkin Etelä- ja Keski-Suomessa sinivuokot koristavat sinisillä ja sinipunaisilla kukillaan etelän puoleiset rinteet. Soraharjut ovat luonnonkauniita maisemallisesti.
Soraharjuilla on usein suppia. Suppa syntyy jäälohkareen joutuessa kasautuvan aineksen sisään ja lopulta sulaessa satojen vuosien aikana, jolloin paikalle muodostuu kuoppa.
Monet soraharjut ovat hyvin radonpitoisia. Radon on radioaktiivinen kaasu, joka helposti tunkeutuu suojaamattomiin asuntoihin. Asunnot on rakennettava siten, että niiden pohjan alle jää riittävän paljon vapaata tilaa ja siten ilmanvaihto poistaa radonkaasun niin ettei se pääse asuinhuoneisiin. Talon pohja on rakennettava niin tiiviiksi, ettei kaasu pääse sen läpi. Tutkimuksissa on todettu, että radonkaasu lisää (keuhko)syöpäriskiä huomattavasti.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut on Kansainvälisen jääkiekkoliiton alaisille maajoukkueille järjestettävä jääkiekkoturnaus. Se järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1920; nykyään kisat pidetään vuosittain.
Ensimmäiset kisat olivat Antwerpenin kesäolympialaisten yhteydessä. Vuonna 1983 Kansainvälinen jääkiekkoliitto julisti nämä kisat ensimmäisiksi virallisiksi MM-kilpailuiksi, sillä ottelut oli pelattu ennen varsinaisia olympialaisia näytösotteluina. Vastaavasti vuonna 1930 liitto päätti, että vuosien 1924 ja 1928 talviolympialaisissa pidetyt turnaukset saisivat MM-kilpailujen arvon. Samassa kokouksessa päätettiin myös pitää MM-kilpailut joka vuosi, mikäli mukana olisi ainakin yksi Euroopan ulkopuolinen maa. Toisen maailmansodan aikana kisoja ei järjestetty.
Vuodesta 1972 lähtien MM-kisat on pidetty myös olympiavuosina. Poikkeuksia olivat vuodet 1980, 1984 ja 1988, jolloin MM-kisoja ei pidetty. Vuodesta 1976 lähtien myös ammattilaispelaajat ovat voineet osallistua jääkiekon MM-kilpailuihin. Vuosina 1998–2005 MM-kisoissa oli ”Kaukoidän kiintiöpaikka”. IIHF järjesti silloin erillisen Kaukoidän karsintasarjan, jonka voittaja pääsi kiintiöpaikalle MM-kisojen pääsarjaan. Karsinnan hävinneet maat jatkoivat omalla sarjatasollaan. Japani saavutti tämän paikan joka vuosi kiintiön olemassaolon ajan. Kun kiintiö lakkautettiin, Japanilla olisi ollut mahdollisuus säilyä suoraan pääsarjassa sijoittumalla vähintään 14:nneksi, mutta se ei onnistunut tässä.
Nykyään kilpailussa on neljä tasoa: pääsarja sekä ensimmäinen, toinen ja kolmas divisioona. Pääsarjassa pelaa 16 maajoukkuetta. Sen voittaja julistetaan jääkiekon maailmanmestariksi, ja kaksi viimeistä joukkuetta putoaa ensimmäiseen divisioonaan. Sekä ensimmäisessä että toisessa divisioonassa pelaa kaksitoista joukkuetta kahteen eri maissa pelattavaan kuuden joukkueen lohkoon jaettuna.
Eniten MM-voittoja on ottanut Neuvostoliitto/Venäjä, jolla on 27 mestaruutta. Toisena tilastossa olevalla Kanadalla voittoja on 26. Kansainvälinen jääkiekkoliitto ylläpitää jääkiekon maailmanrankingia, joka perustuu maajoukkueiden menestykseen neljissä viimeisissä MM-kisoissa ja viimeisissä olympialaisissa.
Neuvostoliiton maailmanmestaruus vuodelta 1986 oli pitkään viimeisin isäntämaan voittama maailmanmestaruus, kunnes Ruotsi onnistui voittamaan mestaruuden Tukholmassa ja Helsingissä järjestetyissä kilpailuissa vuonna 2013.
Nykyinen maailmanmestaruuspokaali otettiin käyttöön vuonna 2001 ja sen on suunnitellut André Richard.
Joukkueet MM-turnauksessa 2019, joka pelataan Slovakiassa.MM-Kisojen arvokkaimman pelaajan titteliä on jaettu vuodesta 1999. MM-kisojen yleisömääriä on tilastoitu vuodesta 1978 lähtien.
Suomessa MM-kisoja näyttää MTV Oy, C More -kanavillaan. Kaikki Suomen pelit, välierät, pronssiottelu ja finaali näytetään suorana ilmaiselta MTV3-kanavalta. Kaikki MM-kisojen 64 ottelua näytetään maksullisilta C More Sport 1,- C More Sport 2- ja C More Max -kanavilta, jotka kuuluvat C More Total -kanavapakettiin. Aikaisemmin kisoja näytti Suomessa Yleisradio, mutta kisat siirtyivät 2012 MTV:lle. MTV:n sopimus kattaa vuosien 2012–2023 MM-kisat.
Kansainvälinen Jääkiekkoliitto
Kansainvälinen Jääkiekkoliitto eli IIHF (, ) on jääkiekon kattojärjestö, joka hallinnoi jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuja, ja järjestää myös jääkiekon osalta olympialaiset yhteistyössä NHL-liigan kanssa. Liiton tehtävänä on ylläpitää jääkiekon maailmanrankingia. IIHF perustettiin vuonna 1908, ja sen päämaja sijaitsee Zürichissä, Sveitsissä. Kansainvälisen Jääkiekkoliiton puheenjohtajana toimii sveitsiläinen René Fasel.
IIHF:n lajivalikoimaan kuuluu myös rullakiekko, jonka maailmanmestaruuskilpailut se järjestää vuosittain.
Avco Cup
Avco Cup (myös Avco World Trophy) oli WHA-liigan mestaruuspalkinto, jonka voitti pudotuspelien voittaja.
Avco Cupin voittajat:
Kolme suomalaista on voittanut Avco Cupin: Heikki Riihiranta, Markus Mattsson ja Veli-Pekka Ketola.