hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Emily Walton
Emily Walton (s. 15. maaliskuuta 2000) on televisiosarjasta "Coronation Street" tuttu lapsinäyttelijä. Hän esitti siinä Bethany Platt -nimistä pikkutyttöä vuosina 2000–2007. Hänellä on kaksoissisko Amy Walton, jonka kanssa hän näytteli Bethany Plattia.
Peggy Lee
Norma Deloris Egstrom, taiteilijanimeltään Peggy Lee (26. toukokuuta 1920 – 21. tammikuuta 2002) oli yhdysvaltalainen laulaja ja näyttelijä. Hän syntyi Pohjois-Dakotan Jamestownissa ja kuoli 81-vuotiaana Kalifornian Los Angelesissa diabeteksesta, aivoverisuonisairauksista ja sydänvaivoista kärsittyään.
Lee oli vuonna 1956 ehdolla parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon saajaksi roolistaan elokuvassa "Rytmin kiihkoa" (1955). Hänellä oli samana vuonna myös Emmy-ehdokkuus.
Peggy Lee aloitti uransa laulajana chicagolaisessa laulukvartetissa, jonka esiintymisen näki vuonna 1941 Benny Goodman ja pyysi Leetä yhtyeensä laulusolistiksi lähdössä olleen Helen Forrestin tilalle. Lee kiersi Goodmanin yhtyeen mukana vuoteen 1943 asti, meni naimisiin yhtyeen kitaristin Dave Barbourin kanssa ja ryhtyi tekemään hänen kanssaan lauluja. Muiden muassa hiteistään ”Somebody Else Is Taking My Place”, ”Why Don’t You Do Right?”, ”Fever” ja ”Is That All There Is?” tunnetuksi tullut Lee sai vuonna 1995 Grammyn elämäntyöstään. Hän työskenteli "Kaunottaressa ja Kulkurissa" (1955) sekä ääninäyttelijänä että lauluntekijänä.
Sen lisäksi, että Lee kelpuutettiin vuonna 1999 Songwriters Hall of Fameen, hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Scott Innes
Scott P. Innes (s. 30. lokakuuta 1966 Poplar Bluff, Missouri) on yhdysvaltalainen DJ ja ääninäyttelijä.
Scott Innes toimii radiopersoonana WYNK, Clear Channel Radiolle Baton Rougessa. Uraansa aloitellessaan hänestä tuli nuorin DJ Yhdysvalloissa, kun hän teki ensi esiintymisensä radiopersoonana KLID radiossa vuonna 1980 kotikaupungissaan Poplar Bluffissa, Missourissa. Viime aikoina hän on ollut erittäin suosittu DJ Nashvillessä.
Vuonna 1998 Innes palkittiin CMA-palkinnolla vuoden radioääneksi ja vuotta myöhemmin hänet palkittiin The Marconi -palkinnolla. Myöhemmin vuosina 2001 ja 2006 Innes oli ehdokkaana The Marconi -palkinnon voittajaksi.
Vuonna 1997 työskennellessään iltapäivän ohjelmassa WYNK radiolla, Innesistä tuli samalla Don Messickin kuoltua samana vuonna virallinen seuraaja Hanna-Barberan tunnetulle koiralle Scooby-Doolle. Elokuvan Scooby-Doo ja saaren zombiet jälkeen hän ääninäytteli myös Shaggy Rogersia ja Scrappy-Doota muun muassa elokuvassa Scooby-Doo ja salaperäinen saari. Innes on ääninäytellyt myös muita hahmoja mainoksissa, kuten Kippari Kallea, professori Pat Pendingiä, sekä Retu Kivistä ja Tahvo Sorasta. Hän on ääninäytellyt viidessä eri Scooby-Doohon perustuvassa elokuvassa ja lisäksi lainannut ääntään yli tuhanteen puhuvaan Scooby-Doo leluun, sekä muutamiin videopeleihin.
Radion ohella Innes tunnetaan myös hyväntekeväisyydestään ja lasten huumeongelmien mainoskampanjoista, sekä erityisesti syöpää sairastavien lasten hyväntekeväisyydestä.
Innes on myös maininnut olevansa todella suuri Scooby-Doo fani ja omistaa suuren määrän erilaisia fanituotteita, aina vaatetuksesta tauluihin.
James Mitchell
James Mitchell (29. helmikuuta 1920 – 22. tammikuuta 2010) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi Palmer Cortlandtin roolissa televisiosarjassa "All My Children". Hän loi lisäksi uran tanssijana ja avustavana koreografina varsinkin yhteistyössä Agnes de Millen kanssa.
Mitchell syntyi Sacramentossa, Kaliforniassa, englantilaissyntyisille vanhemmille. Hän oli Emmy-ehdokkaana vuosina 1980–1985 ja 1989. Hän kuoli Los Angelesissa sairastettuaan keuhkoahtaumatautia ja keuhkokuumetta.
Luettelo Pepe Willbergin kappaleista
Tämä on luettelo Pepe Willbergin levyttämistä kappaleista aakkosjärjestyksessä. Mukana ovat myös Jormasin ja Pepe & Paradisen kappaleet, sekä Willbergin tulkitsemat laulut muilta levyiltä.
King Biscuit Flower Hour (In Concert)
King Biscuit Flower Hour (In Concert) on Triumphin livealbumi, joka julkaistiin vuonna 1995. Se on nauhoitettu Allied Forcesin kiertueella Clevelandissa 12. lokakuuta 1981.
Dmitri Vasiljev (mäkihyppääjä)
Dmitri Viktorovitš Vasiljev (, s. 26. joulukuuta 1979 Ufa, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen mäkihyppääjä. Vasiljev on kilpaillut maailmancupissa vuodesta 1999 lähtien ja on ollut palkintopallilla yhdeksän kertaa, muttei ole voittanut osakilpailua kertaakaan. Kaudella 2008–2009 hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa viidenneksi.
Vasiljevin henkilökohtainen pituusennätys on 228 metriä, jonka hän hyppäsi Planican lentomäestä vuonna 2005. Vassiliev hyppäsi Vikersundin lentomäen karsinnassa 254 metriä, joka on pisin koskaan hypätty hyppy. Hän kuitenkin kaatui hyppynsä eikä se kelvannut maailmanennätykseksi.
Vasiljev oli Sapporon MM-kilpailuissa 2007 suurmäessä seitsemäs, normaalimäessä kymmenes ja joukkuekilpailussa kuudes. Liberecin MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui suurmäessä seitsemänneksi ja normaalimäessä kymmenenneksi. Torinon olympialaisissa 2006 hän sijoittui kymmenenneksi normaalimäessä, 17:nneksi suurmäessä ja kahdeksanneksi joukkuekilpailussa. Parhaat joukkuekilpailusaavutukset ovat Oberstdorfin MM-kisoista 2005, jolloin Venäjän joukkue oli normaalimäen joukkuekilpailussa viides ja suurmäen joukkuekilpailussa kuudes. Lentomäen MM-kisoissa Vasiljev on ollut henkilökohtaisessa kilpailussa kahdeksas 2014 sekä joukkuekilpailussa seitsemäs vuosien 2004 ja 2006 kisoissa.
Vasiljev kärsi kahden vuoden kilpailukiellon jäätyään kiinni urheilussa kiellettyjen diureettien käytöstä Keski-Euroopan mäkiviikolla 2000–2001..
Ammunnan Euroopan-mestaruuskilpailut 2008
Euroopan ampumaurheiluliiton (ESC) Euroopan-mestaruuskilpailut ilma-aseilla järjestettiin Sveitsin Winterthurissa 24.2.-1.3.2008, haulikkolajien Kyproksen Nikosiassa 7.-13.7.2008 ja nuorten pistooli-, kivääri-, ja riistamaalilajit Tšekin Plzeňissä 8.-11.7.2008.
Kilpailuissa syntyneet uudet tai sivuavat maailman- ja euroopanennätykset.
Kilpailuissa syntyneet uudet tai sivuavat maailman- ja Euroopanennätykset.
Kilpailuissa syntyneet uudet tai sivuavat maailman- ja euroopanennätykset.
Pentti Siltaloppi
Pentti Veikko SIltaloppi (29. syyskuuta 1917 Ilmajoki – 18. kesäkuuta 2002) oli suomalainen juoksija, jonka päälaji oli 3 000 metrin estejuoksu.
Siltaloppi sijoittui 3 000 metrin estejuoksussa kuudenneksi Oslon EM-kilpailuissa 1946 ja viidenneksi Lontoon olympialaisissa 1948. Hän kaatui molemmissa kilpailuissa: Oslossa kolme kierrosta ennen maalia piikkarin tartuttua esteeseen ja Lontoossa viimeisen kierroksen vesiesteellä.
Suomen mestaruuksia Ilmajoen Kisailijoita ja Tampereen Pyrintöä edustanut Siltaloppi voitti estejuoksun lisäksi 1 500 metrillä, maastojuoksussa ja 4 × 1500 metrin viestijuoksussa. Ammatiltaan hän oli sähköasentaja. Hänen veljentyttärensä Arja Siltaloppi edusti pikajuoksijana Suomea yhdessä yleisurheilumaaottelussa.
Musta sota
Musta sota tarkoittaa konfliktien sarjaa brittiläisten kolonialistien ja Tasmanian aboriginaalien välillä Tasmaniassa (tuolloin Van Diemenin maa) vuosina 1804–1830. Vajaassa 30 vuodessa brittiläiset tappoivat 35 000 vuotta saarta asuttaneen alkuperäiskansan, jonka suuruus oli 1800-luvun alussa noin 5 000 henkeä.
Sodan lopussa tapahtui saaren silloisen kuvernöörin George Arthurin käskystä mustana viivana tunnettu yritys saartaa ja pakkosiirtää saaren viimeiset aboriginaalit 2 000 sotilaan muodostaman saartorenkaan avulla. Yritys epäonnistui ja sotilaat onnistuivat saamaan kiinni vain kaksi aboriginaalia. Koko yrityksen hinta oli 25 000 £. Jo aiemmin Arthur oli tarjonnut aboriginaalien kiiniotosta 5 £ palkkion aikuisesta ja 2 £ lapsesta. Lopulta suurin osa aboriginaaleista siirrettiin Flindersin saarelle Tasmanian pohjoispuolelle.
Bay City
Bay City voi tarkoittaa seuraavia paikkoja:
Charles Brandon
Charles Brandon (1484 – 22. elokuuta 1545) oli Suffolkin ensimmäinen herttua, Sir William Brandonin kolmas poika. Sir William Brandon oli Henrik VII:n lipunkantaja, joka kuoli Rikhard III:n kädestä Bosworth Fieldin taistelussa. Charles varttui Henrik VII:n hovissa ja hänestä tuli Henrik VIII:n ystävä ja suosikki. Charlesilla oli useita virkoja kuninkaallisessa hovissa ja hän niitti mainetta muun muassa Ranskan sotaretkellä 1513.
Charles Brandon tuki Henrikin avioeroa Katariina Aragonialaisesta, toisin kuin kardinaali Wolsey. Wolseyn epäsuosion myötä Charles Brandonin valta kasvoi niin suureksi, että hän toimi hovimarsalkkana Anne Boleynin kruunajaisissa.
Brandonin tyttärentytär Lady Jane Grey hallitsi Englantia yhdeksän päivää vuonna 1553.
Vuonna 1506 Brandon meni naimisiin Margaret Mortimerin (omaa sukua Neville) kanssa. Lapseton avioliitto mitätöitiin vuonna 1507. Vuoden 1508 paikkeilla hän nai Anne Brownen (k. 1511), Sir Anthony Brownen (Standard Bearer of England 1485) tyttären. Liitosta syntyi kaksi lasta.
Tammikuun 1515 lopulla Henrik VIII lähetti Charlesin Ranskaan hakemaan Maria Tudorin, Ranskan kuninkaan Ludvig XII:n lesken ja Henrik VIII:n sisaren takaisin Englantiin. Marian avioliitto oli ollut onneton ja kestänyt vain kolme kuukautta.
Charles Brandon avioitui Marian kanssa yksityisesti 3. maaliskuuta 1515 välttääkseen avioliitosta aiheutuvia poliittisia hankaluuksia. Periaatteessa avioliitto oli maanpetos, sillä Charles oli nainut kuninkaallisen prinsessan ilman kuninkaan suostumusta. Henrik VIII ei pitänyt asiasta, ja hänen neuvostonsa oli sitä mieltä, että Brandon pitäisi vangita tai teloittaa. Kardinaali Wolsey puuttui kuitenkin tilanteeseen ja Henrik oli kiintynyt sekä sisareensa että Brandoniin, joten pariskuntaa rangaistiin vain raskailla sakoilla. Lisäksi asiaan on saattanut vaikuttaa se, että Henrik VIII halusi saada käsiinsä Marian kuolleen aviomiehen Ludvigin Marialle jättämät jalokivet ja kultaisen pöytäkaluston, jotka hän luultavasti sai kiitokseksi myönnettyään virallisen avioliittoluvan.
Brandon ja Maria Tudor vihittiin virallisesti muutamaa kuukautta myöhemmin, 13. maaliskuuta 1515 Greenwichin palatsissa. Avioliitto päättyi Marian kuolemaan. Hänet haudattiin Bury St Edmundsin luostariin Suffolkiin, mutta kirkon tuhouduttua ruumis siirrettiin lähellä olevaan St. Maryn kirkkoon.
Syyskuun 7. 1534 Charles Brandon avioitui holhokkinsa, sairaan poikansa kihlatun, viisitoistavuotiaan Catherine Willoughbyn (n. 1519–1580) kanssa.
Charles Brandon kuoli vuonna 1545, vuosi sen jälkeen kun hän komensi Englannin armeijaa hyökkäyksessä Ranskaan.
Vuonna 1953 Walt Disneyn tuottama, Ken Annakinin ohjaama elokuva "Miekka ja ruusu" ("The Sword and the Rose"), jonka pääosissa ovat Richard Todd Charles Brandonina ja Glynis Johns Maria Tudorina. "Tudors"-televisiosarjassa Charles Brandonia näyttelee Henry Cavill.
Dmitri Vasiljev
Dmitri Vasiljev on seuraavien henkilöiden nimi:
Luettelo televisiosarjan Päivien viemää näyttelijöistä
Luettelo Päivien viemää -televisiosarjan näyttelijöistä.
Peaches (yhtye)
Peaches oli ruotsalainen lapsiduo. Se oli aktiivinen vuosina 2000–2005. Peaches muodostettiin kahdesta tytöstä koe-esiintymisien perusteella. Sen jäsenistä nuorempi Tåve Wanning (s. 23. maaliskuuta 1992) oli projektin alkaessa kahdeksan vuotta, toinen jäsen Isabelle Erkendal (s. 23. heinäkuuta 1989) oli 11 vuotta. Viimeksimainitulla oli jo aikaisempaa esiintymiskokemusta sillä häneltä oli julkaistu single. Tåvella oli puolestaan taustaa tanssijana, hän oli voittanut kansallisen tason tanssikilpailun.
Peachesin ensimmäinen single ""Rosa helikopter"" (2001) menestyi hyvin, myyden Ruotsissa kultaa ja Norjassa platinaa. He julkaisivat myöhemmin muita singlejä mutta ne eivät saavuttaneet mainittavampaa menestystä. Vuodesta 2005 duo on ollut tauolla, kummankin jäsenen keskittyessä oman laulajanuran edistämiseen. Erkendal on nykyään mukana Pet Shop Boys -covereita esittävässä West End Girls -yhtyeessä.
Martin Evans
Sir Martin John Evans FRS (s. 1. tammikuuta 1941 Gloucestershire Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläinen tiedemies, joka keksi tavan viljellä kantasoluja. Hän on uransa aikana tutkinut muun muassa geenien muuntelua ja geeniterapiaa hiirissä. Evans sai hiirten geneettisen muuntelun mahdollistaneesta tutkimuksesta Nobelin lääketieteen palkinnon vuonna 2007 yhdessä Mario Capecchin ja Oliver Smithiesin kanssa.
Evans valmistui Cambridgen yliopistosta vuonna 1963 ja suoritti sen jälkeen filosofian tohtorin tutkinnon University Collegessa Lontoossa. Evans keksi tavan viljellä kantasoluja yhdessä Matthew Kaufmanin kanssa Cambridgen yliopistossa vuonna 1981.
Professori Evans on arvostetun Royal Societyn jäsen ja hänet on ritaroitu vuonna 2004 tunnustukseksi työstään lääketieteen alalla. Evans on myös saanut arvostetun Albert Lasker -palkinnon lääketieteellisestä perustutkimustyöstä vuonna 2001. Vuoden 2007 lokakuuhun mennessä hän on julkaissut yli 120 tieteellistä julkaisua.
Evans on naimisissa ja hänellä on kolme aikuista lasta.
Ruslan Aljah’no
Ruslan Aljah’no (, , (s. 14. lokakuuta 1981 Minsk, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto) on valkovenäläinen laulaja, josta tuli suosittu voitettuaan venäläisen "Narodnyi Artist" -kykykilpailun. Asiantuntijaraati valitsi hänet neljän ehdokkaan joukosta edustamaan Valko-Venäjää vuoden 2008 euroviisuihin kappaleella ”Hasta la vista”. Aljah’no ei kuitenkaan päässyt kappaleellaan finaaliin, vaan karsiutui semifinaalissa.
Miesten 10 metrin liikkuvamaali ammunnan sekajuoksujen Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2008
10 m liikkuvanmaalin, sekajuoksuissa miehet ampuvat 40 laukausta. Joukkuekilpailussa joukkueen muodostavat kolme saman maan kilpailijaa.
Miesten 10 m liikkuvanmaalin, sekajuoksuissa EM-kilpailut 2008 järjestettiin 26. helmikuuta, Winterthurrissa.
M/S OOCL Nevskiy
M/S OOCL Nevskiy () on saksalaisen Reederei Drevin -varustamon omistukseen rekisteröity konttialus. Alus on rakennettu vuonna 2001 J.J. Sietaksen telakalla Hampurissa, Saksassa. Laivan konttikapasiteetti (TEU) on 868. Aluksen jääluokitus on 1A eli alus pystyy useimmissa jääolosuhteissa kulkemaan yksin. Alus on rekisteröity Antigua ja Barbudan lipun alle. Nykyisin Orient Overseas Container Line (OOCL) operoi aluksella.
OOCL Nevskiyn sisaralus on M/S OOCL Neva.
Alus tilattiin 1. tammikuuta 2000 ja köli laskettiin 21. kesäkuuta. 23. maaliskuuta 2001 alus laskettiin vesille. Myöhemmin vuonna 2001 alus valmistui ja sai nimekseen "Jan". Myöhemmin nimi vaihtui "OOCL Nevskiyksi". Valmistumisestaan saakka alus on käynyt Haminassa ja Kotkassa säännöllisesti.
27. helmikuuta 2008 kello 13.20 alus ajoi Uusimatalassa, Helsingin edustalla karille. Uusimatala sijaitsee pari kilometriä etelään Harmajan majakasta. Alus oli matkalla Helsingistä Kotkan kautta Venäjän Pietariin lastinaan 349 konttia, kun se lounaistuulessa päätyi väylän itäpuolelle. Muutamaa minuuttia ennen karilleajoa luotsi oli poistunut alukselta. Aluksen 12-henkinen miehistö ei joutunut onnettomuudessa vaaraan. OOCL Nevskiyssa oli 550 kuutiota raskasta polttoöljyä sekä 66,5 kuutiota dieselöljyä. Lähellä vauriokohtaa sijainneessa polttoainesäiliössä oli onnettomuushetkellä 30 kuutiota raskasta polttoöljyä. Karilleajon jälkeen Suomenlinnan merivartioaseman partiovene, öljyntorjunta-alus Hylje sekä Suomen rajavartiolaitoksen vartiolaiva Merikarhu saapuivat paikalle.
Myöhemmin samana päivänä, kun sukeltajat eivät olleet löytäneet OOCL Nevskiystä suuria vaurioita, antoi Suomen ympäristökeskus luvan aluksen irrottamiseen noin kello 19. Turkulaisen hinaajavarustamo Alfons Håkansin hinaajat saattoivat haverialuksen Helsingin Länsisatamaan. Alfons Håkansista kerrottiin, että alus oli kevyesti karilla ja irtosi siitä melko helposti. Satamaan alus pääsi omilla koneillaan noin parissa tunnissa. Öljyvuodoilta onnettomuudessa vältyttiin.
28. helmikuuta sukeltajat hitsasivat umpeen ja vesitiiviiksi aluksen pohjan halkeamia sekä kaksi kolmen sentin reikää. Reiät sijaitsivat vasemmalla puolella pohjalevyissä. Korjaukset tehtiin Helsingin Hernesaaressa. OOCL Nevskiy pääsi jatkamaan matkaansa kohti Kotkaa samana iltana. Alus telakoitiin huhtikuussa ja korjaustyöt tehtiin paremmin.
Aluksen päällikkö antoi myöhemmin meriselityksen Helsingin käräjäoikeudessa. Karilleajo on myös Onnettomuustutkintakeskuksen tutkinnassa.
Marko Baacke
Marko Baacke (s. 10. helmikuuta 1980 Friedrichroda) on saksalainen entinen yhdistetyn kilpailija.
Baacke voitti maailmanmestaruuden yhdistetyn sprintissä Lahden maailmanmestaruuskilpailuissa 2001. Hän sijoittui samoissa MM-kilpailuissa kahdeksanneksi normaalikilpailussa ja neljänneksi joukkuekilpailussa. Urallaan hän sijoittui yhdistetyn maailmancupissa kolme kertaa palkintokorokkeelle mutta ei voittanut yhtään osakilpailua.
Baacke loukkaantui pahoin kaaduttuaan mäkihyppyharjoituksissa Rukalla syksyllä 2001, minkä seurauksena häneltä jouduttiin poistamaan perna sekä toinen munuainen. Baacke oli sivussa kauden 2001–2002 ja palasi kilpailemaan syksyllä 2002. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2003 hän sijoittui puolustavana maailmanmestarina sprintissä 23:nneksi. Loukkaantumisen jälkeen Baacke sijoittui maailmancupin osakilpailussa parhaimmillaan kolmanneksitoista Oslon sprinttikilpailussa maaliskuussa 2003.
Baacke päätti lopettaa uransa syyskuussa 2004, koska ei henkisesti toipunut loukkaantumisestaan.
Französische Straßen metroasema
Französische Straßen metroasema sijaitsee Berliinin metron U6-linjalla Friedrichstraßen ja Stadtmitten asemien välissä. Asema avattiin vuonna 1923.
Omar (makeinen)
Omar on Fazer Makeisten valmistama kermakaramelli. Makeisten valmistukseen on käytetty maitoa, sokeria, tärkkelyssiirappia, kovetettua kasviöljyä, maitorasvaa, stabilointiainetta (E 420), suolaa sekä vanilliiniaromia. Omareita myydään 220 gramman pusseissa. 
Omar on alun perin Chymos-makeisyrityksen tuote, jota alettiin valmistaa vuonna 1966. Se kehitettiin kilpailijaksi porvoolaisen Brunbergin Alku-kermakaramellille. Omar-nimen valitsi taiteilija-kirjailija Aimo Vuorinen, joka toimi Chymoksella pakkaussuunnittelijana. Vuorisen kertoman mukaan kilpailijat olivat jo ehtineet rekisteröidä monia hyviä tuotenimiä, joten ne eivät olleet käytettävissä. Chymoksellakin oli lista nimiehdokkaista vastaisia tarpeita varten. Vuorinen silmäili listaa ja valitsi nimen Omar. Hänelle oli annettu tunti aikaa suunnitella makeiselle nimi ja käärepaperi. Nimen keksimiseen siitä meni kymmenisen minuuttia. Vuorisen mielestä Omar ei ollut mitenkään erityisen sopiva nimi, mutta ei siinä ollut erityistä vikaakaan. Hän teki kääreestä luonnoksen, jonka tehtaan johto hyväksyi. Hän piirsi sen puhtaaksi, ja seuraavana päivänä se lähti painoon. Omarista tuli menestys. Sopivan kirjainyhdistelmänsä perusteella se on päätynyt myös ristisanatehtäviin.
Markkinoilla on myös ollut Mansikka-Omaria, Kahvi-Omaria ja kovia Omar-karamelleja. Nykyään jäljellä on vain perinteinen Omar, joka kuuluu Fazerin Classic-sarjaan sekä Omar Mokkapala. Myös Omarin makuista jäätelöä ja munkkeja valmistetaan.
Kochstraßen metroasema
Kochstraßen metroasema on metroasema Berliinissä, Berliinin metron U6-linjan varrella Stadtmitten ja Hallesches Torin asemien välissä. Asema avattiin vuonna 1923.
Aseman lähellä sijaitsevat muun muassa Checkpoint Charlie ja Muurimuseo.
Ueda Akinari
Ueda Akinari (, 25. heinäkuuta 1734 Osaka – 8. elokuuta 1809 Kioto) oli japanilainen kirjailija ja runoilija, yksi 1700-luvun loppupuolen Japanin huomattavimmista kirjailijoista. Ueda oli "yomihon"-genren varhainen edustaja, joka tunnetaan etenkin yliluonnollista käsittelevistä tarinoistaan. Hänen kaksi mestariteostaan, "Ugetsu monogatari" ja "Harusame monogatari", ovat keskeisiä teoksia Japanin kirjallisuuden kaanonissa.
Ueda syntyi Osakassa prostituoidulle äidille ja tuntemattomalle isälle. Neljäntenä ikävuonnaan hänet adoptoi vauras kauppias, joka kasvatti hänet mukavuudessa ja antoi hänelle hyvän koulutuksen. Lapsena Ueda sairastui vakavasti isorokkoon, ja vaikka hän selviytyi, hänen sormensa molemmissa käsissä jäivät epämuodostuneiksi. Sairautensa aikana hänen vanhempansa rukoilivat Kashima Inarin pyhäkössä. Ueda tunsikin pyhäkön kamin pelastaneen hänet ja uskoi koko elämänsä ajan vahvasti yliluonnolliseen, mikä on merkittävä elementti hänen teoksissaan kuten kuuluisimmassa työssään "Ugetsu monogatarissa", kokoelmassa kummitustarinoita.
Hän peri Uedan perheen öljy- ja paperiliikkeen, kun hänen adoptioisänsä kuoli. Hän ei kuitenkaan menestynyt liikemiehenä ja menetti kaupan tulipalossa johdettuaan sitä kymmenen vuoden ajan. Tänä aikana hän julkaisi useita humoristisia tarinoita "ukiyo-zōshi"-tyyliin, ”kelluvan maailman tyyliin”, joka oli suosittu fiktion genre 1680–1770-luvuilla. Ueda käytti tulipaloa mahdollisuutena kaupallisen maailman jättämiseen ja alkoi opiskella lääketiedettä Tsuga Teishōn alaisuudessa. Tsuga opetti hänelle myös populaaria kiinalaista kirjallisuutta. Vuonna 1776 hän aloitti lääketieteen harjoittamisen ja julkaisi "Ugetsu monogatarin", mikä teki hänestä yhdessä Takizawa Bakinin kanssa yhden tärkeimmistä kirjailijoista yomihon-genressä, joka sai aikaan dramaattisen muutoksen lukemistavoissa. Fiktion kirjoittamisen lisäksi Ueda osallistui myös "kokugaku"-tutkimukseen.
Vaimonsa kuoleman jälkeen vuonna 1798 Ueda kärsi väliaikaisesti sokeudesta, ja vaikka näkö palautui hänen vasempaan silmäänsä, hän joutui nyt sanelemaan suuren osan kirjoituksistaan. Hän aloitti työskentelyn toisen yomihon-teoksensa kanssa ja sai valmiiksi kaksi ensimmäistä tarinaa "Harusame monogatariin" noin vuonna 1802. Täydellistä versiota teoksesta ei julkaistu ennen vuotta 1951, kun käsikirjoituksen puuttuvat osat löydettiin. Teos eroaa huomattavasti "Ugetsu monogatarista" eikä käsittele yliluonnollisia tapahtumia.
Ueda Akinari kuoli Kiotossa vuonna 1809. Kenji Mizoguchin palkittu vuoden 1953 elokuva "Ugetsu – kalpean kuun tarinoita" perustuu hänen teokseensa "Ugetsu monogatari".
Suomuviiltopeippo
Suomuviiltopeippo ("Amadina erythrocephala") on afrikkalainen loistopeippolaji. Suomuviiltopeipon arvioitu esiintymisala on 1 600 000 km².
Suomuviiltopeippoa on havaittu Angolassa, Botswanassa, Lesothossa, Namibiassa, Etelä-Afrikassa ja Zimbabwessa.
Urospuolisella suomuviiltopeipolla on kirkkaanpunainen pää, sen rinta ja vatsa on vaaleanruskea tummansävyisillä reunoilla. Kaula on harmaa vaaleilla pisteillä. Käsisulkien tyvillä on valkoisia raitoja. Naaraalla ei ole punaista päätä, sen pää on harmaa ja yleensä naarailla on tasaisemmat värisävyt. Suomuviiltopeipon yhteispituus päästä pyrstöön on 13–14 senttimetriä.
Oranienburger Torin metroasema
Oranienburger Torin metroasema on metroasema Berliinissä, Berliinin metron U6-linjan varrella Naturkundemuseumin ja Friedrichstraßen asemien välillä. Asema avattiin vuonna 1923.
Eileen Heckart
Anna Eileen Heckart (29. maaliskuuta 1919 – 31. joulukuuta 2001) oli yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä. Hän syntyi ainoana lapsena Columbuksessa, Ohiossa, ja kuoli syöpään kotonaan Connecticutin Norwalkissa 82-vuotiaana.
Heckart voitti parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon roolistaan elokuvassa "Vapaa kuin perhonen" (1972). Muuten hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa"Bussipysäkki" (1956), "Vaarallista kylvöä" (1956) ja "Hylättyjen vaimojen kerho" (1996). Hän voitti myös urallaan Golden Globen (1957) ja elämäntyön Tonyn (2000). Hänet tunnetaan myös televisiosarjoista "Love&War", josta hän voitti Emmy-palkinnon vuonna 1994, "Mary Tyler Moore", "Backstairs at the White House", "One Live to live", "" ja hän on näytellyt myös sarjassa "The Cosby Show".
Heckart oli naimisissa John Harrison Yankee Jr:n kanssa vuodesta 1944 tämän kuolemaan 1997. Heillä on kolme poikaa joiden nimet ovat Mark, Phillip ja Luke. Eileen Heckartilla on myönnetty tähti Hollywood Walk of Famelle.
Ruth Gordon
Ruth Gordon Jones (30. lokakuuta 1896 – 28. elokuuta 1985) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja käsikirjoittaja. Hän syntyi Massachusettsissa ja oli vanhempiensa ainoa lapsi.
Gordon esiintyi näytelmissä, elokuvissa ja televisiossa. Elokuvista tunnetuimpia ovat "Rosemaryn painajainen" (1968) ja "Harold ja Maude" (1971); ensin mainitusta hän sai parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon vuonna 1968.
Gordon voitti myös kaksi Golden Globea (1966, 1969) ja Emmy-palkinnon (1979). Hän oli vuoden 1956 Tony-ehdokas. Hänellä oli kaksi avioliittoa puolisoinaan vuosina 1921–1927 Gregory Kelly ja vuodesta 1942 Garson Kanin.
Gordon kuoli 88-vuotiaana aivoverisuonisairauteen samassa osavaltiossa, jossa oli syntynyt.
Margaret Rutherford
Margaret Rutherford DBE (11. toukokuuta 1892 – 22. toukokuuta 1972) oli brittiläinen näyttelijä. Hän oli tunnettu Neiti Marplen esittäjä ja voitti parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon roolistaan elokuvassa "Hotel International" (1963). Hän voitti Oscarinsa lisäksi Golden Globen vuonna 1964.
Rutherford syntyi Lontoon Balhamissa ja kuoli Alzheimerin taudista kärsittyään keuhkokuumeeseen buckinghamshirelaisessa Chalfont St Peterin kylässä pian 80-vuotispäivänsä jälkeen.
Rutherford oli vuodesta 1945 lähtien naimisissa näyttelijä Stringer Davisin kanssa. Poliitikko Tony Benn oli hänen serkkunsa.
Anthony Asquith
Anthony Asquith (9. marraskuuta 1902 Lontoo, Englanti – 20. helmikuuta 1968 Lontoo, Englanti) oli brittiläinen elokuvaohjaaja. Hän syntyi Lontoossa tulevan pääministeri H. H. Asquithin poikana ja kuoli synnyinkaupungissaan lymfoomaan 65-vuotiaana.
Asquithin elokuvien joukossa ovat "Pygmalion" (1938), "Tapaus Winslow" (1948), "Miehen varjo" (1951), "Millainen sulhanen" (1952), "Hotel International" (1963) ja "Keltainen Rolls-Royce" (1964).
Naimattomana pysynyt Asquith oli kansainvälisesti ehdolla huomattavien elokuvapalkintojen saajaksi.
Pentti Leppänen
Pentti Armas Leppänen (s. 30. heinäkuuta 1946 Helsinki) on Oulun yliopiston tietoliikennetekniikan professori.
Leppäsen vanhemmat olivat sääteknikko Urho Leppänen ja tutkimusapulainen Lempi Hokkanen. Hän valmistui ylioppilaaksi Sodankylän lukiosta 1965, Oulun yliopistosta diplomi-insinööriksi vuonna 1971 ja tekniikan lisensiaatiksi vuonna 1980.
Leppänen on sotilasarvoltaan reservin alikersantti vuodelta 2003.
Leppänen toimi Oulun yliopiston sähkötekniikan osastolla projektitehtävissä 1971–1974, sen jälkeen va. apulaisprofessorina, vs. yliassistenttina, vs. ja ts. laboratorioinsinöörinä, vt. apulaisprofessorina ja vt. professorina 1974–1985. Tämän jälkeen hän oli vuoteen 1988 Oulun teknillisen oppilaitoksen tietoliikennetekniikan yliopettaja mutta palasi takaisin yliopistolle, jossa on vuodesta 1992 alkaen toiminut tietoliikennetekniikan apulaisprofessorina ja sittemmin professorina.
Leppänen oli yksi Oulun yliopiston Center for Wireless Communications (CWC) -tutkimusinstituutin perustajista ja johtoryhmän jäsenistä vuodesta 1995 alkaen. Instituutin perustamisen ja toiminnan taustalla oli yhtäältä Leppäsen merkittävä hajaspektritekniikan tutkimustyö, toisaalta kehitys kohti niin sanottuja neljännen sukupolven langattomia järjestelmiä, joihin liittyy myös niin sanotun ohjelmistoradion tutkimus- ja kehitystyö.
Leppänen on toiminut useissa tutkimus- ja kehityshankkeissa, tieteellisten konferenssien järjestelytoimikunnissa sekä asiantuntija- ja luottamustehtävissä, kuten Maanpuolustuksen tieteellisen neuvottelukunnan jaostojen jäsenenä ja puheenjohtajana. Hän on julkaissut tutkimuksiaan sekä konferensseissa, tieteellisissä ja ammatillisissa lehdissä että kirjoissa.
Leppäselle on myönnetty Viestiristi, Sotilasansiomitali ja ilmavoimien Karhumäki-palkinto vuonna 1996 ansioista puolustusvoimien tarvitsemien tietoliikennetekniikoiden tutkimus- ja kehitystyössä. Vuonna 2007 hän sai Suomen Marsalkka Mannerheimin sotatieteellisen rahaston palkinnon, joka luovutettiin rahaston 70-vuotisjuhlien yhteydessä.
Manhattan Community District 10
Manhattan Community District 10 on New Yorkin Manhattanin saaren hallinnollinen osa-alue (Community District), johon kuuluu Harlemin keskeinen osa. Alue tunnetaan mustien kaupunginosana: Vuoden 2000 väestönlaskennassa 77,3 prosenttia asukkaista laskettiin mustiin tai afroamerikkalaisiin, ja vain kaksi prosenttia valkoisiin ei-latinalaisamerikkalaisiin.
Vuonna 2000 alueella asui 107 109 henkeä. Sen väkiluku oli kasvanut kymmenessä vuodessa 7,6 prosenttia. Ulkomailla syntyneitä oli 17,8 %, heistä 40 % oli syntynyt Latinalaisessa Amerikassa, 23,2 % Afrikassa. Yleisin syntymäpaikka ulkomaalaisilla oli Dominikaaninen tasavalta.
Manhattan Community District 11
Manhattan Community District 11 on New Yorkin Manhattanin saaren hallinnollinen osa-alue (Community District), johon kuuluu Harlemin itäinen osa. Alue tunnetaan mustien ja latinalaisamerikkalaisten kaupunginosana: Vuoden 2000 väestönlaskennassa 35 prosenttia asukkaista laskettiin mustiin tai afroamerikkalaisiin, ja 52 prosenttia latinalaisamerikkalaisiin.
Vuonna 2000 alueella asui 117 743 henkeä. Sen väkiluku oli kasvanut kymmenessä vuodessa 7,6 prosenttia. Ulkomailla syntyineitä oli noin neljännes, heistä 68,5% oli syntynyt Latinalaisessa Amerikassa, 7% Afrikassa. Yleisin syntymäpaikka ulkomaalaisilla oli Meksiko.
Carry-le-Rouet
Carry-le-Rouet on kaupunki Ranskassa, Bouches-du-Rhônen departementissa, Provence-Alpes-Côte d'Azurissa, 30 kilometriä Marseillesta länteen, valtateiden A55 ja D5 tuntumassa. Siellä on 6 358 asukasta ja sen asukastiheys on 629,5 henkilöä neliökilometrillä (2006).
Carry-le-Rouet tunnetaan parhaiten näyttelijä Fernandelin (1903–1971) kotikaupunkina. Myös amerikkalainen jazz-, blues- ja soul-laulaja, lauluntekijä ja pianisti Nina Simone (1933–2003) vietti kaupungissa viimeiset elinvuotensa.
Boyd Kirkland
Boyd D. Kirkland (4. marraskuuta 1950 – 28. tammikuuta 2011) oli yhdysvaltalainen animaattori, animaatioiden käsikirjoittaja ja ohjaaja, joka tunnetaan erityisesti 1990-luvun Emmy-palkitusta "Batman"-animaatiosarjan ohjaamisesta. Hän aloitteli uraansa 1970-luvun lopulla animaatiosarjan "Jana of the Jungle" myötä, jonka jälkeen Kirkland työskenteli enimmäkseen animaatioelokuvien parissa.
Ryan Whitney
Ryan Whitney (s. 19. helmikuuta 1983 Scituate, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa SHL-liigassa pelaavaa MODO Hockeyta.
Pittsburgh Penguins varasi Whitneyn NHL:ään koko tilaisuuden viidentenä varauksena. NHL:ssä hän on Edmontonin ja Pittsburghin ohella edustanut myös Anaheim Ducksia.
Ammattilaiseksi Whitney siirtyi keväällä 2004, jolloin hän pelasi AHL:n pudotuspeleissä Pittsburghin farmiseurassa Wilkes-Barre/Scranton Penguinsissa. Seuraavan kauden hän pelasi kokonaan AHL:ssa. Hyvän kauden jälkeen hän nousi Pittsburghiin kaudeksi 2005–2006. NHL:n tulokaskaudellaan Whitney teki 38 pistettä 68 ottelussa. NHL:n runkosarjan jälkeen Pittsburgh lähetti Whitneyn pelaamaan vielä AHL:n pudotuspelejä Wilkes-Barre/Scrantoniin. Kaudella 2006–2007 Whitney nousi NHL:n johtavien hyökkäävien puolustajien joukkoon, sillä hän sijoittui puolustajien pistepörssissä kuudenneksi 59 pisteellään. Kauden jälkeen Pittsburgh teki Whitneyn kanssa kuuden vuoden sopimuksen.
Kaudella 2007–2008 Whitneyn pistemäärä laski, mutta hän oli mukana Stanley Cup -finaaleissa, jotka Pittsburgh hävisi kuitenkin Detroit Red Wingsille. Kauden jälkeen paljastui, että Whitney joutuisi jalkaleikkaukseen. Whitneyn vasemmassa jalassa oli kroonisia ongelmia, joita oltiin yritetty korjata luistimiin laitetuilla ortopedisillä lisäkkeillä. Tämä ei ollut kuitenkaan auttanut ja Whitney joutui leikkaukseen. Whitney pelasi ensimmäisen ottelunsa kaudella 2008–2009 vasta joulukuun lopulla.
Whitney kaupattiin Pittsburghista Anaheim Ducksiin 26. helmikuuta vaihdossa Chris Kunitziin ja Eric Tangradiin. Kauden 2008–2009 pudotuspeleissä Whitney merkkautti viisi syöttöpistettä, mutta Detroit Red Wings nujersi Anaheimin läntisen konferenssin puolivälierissä.
Maaliskuussa 2010 Whitney oli jälleen osallisena vaihtokaupassa. Tällä kertaa uudeksi osoitteeksi tuli Edmonton Oilers, josta vastineeksi Anaheim sai Lubomir Visnovskyn.
Peskadorit
Peskadorit (, tw. "Phêⁿ-ô·-kûn-tó") ovat saaristo Taiwanin länsipuolella Taiwaninsalmessa. Saaria hallinnoidaan osana Penghun piirikuntaa Taiwanin maakunnassa Kiinan tasavallassa.
Saarten määrä vaihtelee vuoroveden mukana: vuoksen aikaan saaria on näkyvissä noin 90. Kravun kääntöpiiri kulkee yhden saaren halki. Penghun piirikunnan pinta-ala on yhteensä 127,7 neliökilometriä, ja se jakautuu kuuteen kuntaan (Husi, Baisha, Siyu, Wang-an, Cimei) ja yhteen kaupunkiin (Magong). Yli puolet piirikunnan maa-alueesta on maatalouden käytössä. Piirikunnassa on yhteensä 91 785 asukasta ja sen asukastiheys on 717 henkeä neliökilometriä kohden. Magongin kaupungissa asukkaita on noin 54 000.
Saaret ovat saaneet nimensä portugalinkielen sanoista "Ilhas Pescadores", "Kalastajiensaaret". Niitä ovat ennen Kiinan tasavaltaa hallinneet muun muassa Alankomaat, Qing-dynastian Kiina ja Japani.
Erkki K. M. Leppävuori
Erkki Keijo Mikael (K. M.) Leppävuori (s. 9. toukokuuta 1951 Varkaus) on entinen VTT:n pääjohtaja ja professori.
Erkki K. M. Leppävuori syntyi Varkaudessa 1951 johtaja, DI Keijo Leppävuoren ja hammaslääkäri Sally Hartialan perheeseen. Hän valmistui ylioppilaaksi Varkauden yhteislyseosta vuonna 1969. Hän opiskeli Teknillisestä korkeakoulussa, josta valmistui rakennustekniikan diplomi-insinööriksi vuonna 1974 ja tekniikan lisensiaatiksi vuonna 1977.
Leppävuori toimi Teknillisen korkeakoulun tutkijana ja vt. apulaisprofessorina 1974–1979 sekä erikoisopettajana myöhemmin 1982–1988. VTT:n tutkijana hän työskenteli vuosina 1979-1981 ja vt. tutkimusprofessorina 1981–1983. Vuosina 1986-1986 hän toimi Tekesin jaostopäällikkönä, sitten taas VTT:llä laboratorion johtajana 1986-1989 ja Rautaruukki Oy:ssä johtajana vuodesta 1989 vuoteen 1994. VTT:n rakennustekniikan tutkimusyksikön johtaja ja professori hänestä tuli vuonna 1994. VTT:n pääjohtajana hän toimi vuosina 1999 - 2015.
Leppävuorella on ollut lukuisia kotimaisia ja kansainvälisiä tieteellisiä ja ammatillisia luottamustehtäviä. Näistä mainittakoon hänen nimityksensä eurooppalaisten tutkimus- ja teknologiaorganisaatioiden yhdistyksen EARTO:n puheenjohtajaksi vuonna 2005.
Leppävuori harrastaa golfia ja on toiminut sekä Suomen golfliiton hallituksen jäsenenä ja puheenjohtajana että vastaavan maailmanlaajuisen ja Euroopan-järjestön hallituksen jäsenenä.
Erkki Leppävuorelle myönnettiin kunniatohtorin arvonimi Teknillisen korkeakoulun 20. tohtoripromootiossa 2. huhtikuuta 2008.
Jack Lousma
Jack Robert Lousma (s. 29. helmikuuta 1936) on yhdysvaltalainen astronautti. Hän syntyi Grand Rapidsissä, Michiganissa.
Lousma oli NASA:n leivissä vuosina 1966–1983. Hänet muistetaan parhaiten Skylab 3:sta ja STS-3:sta; hänen oli mahdollisesti tarkoitus kuulua Apollo 20:n miehistöön, mutta lento ei koskaan toteutunut.
Lousma oli vuoden 1984 republikaaninen liittovaltion senaattoriehdokas Michiganista, mutta hävisi saamallaan 47 %:lla äänistä Carl Levinille.
Robert P. Griffin
Robert Paul Griffin (6. marraskuuta 1923 – 17. huhtikuuta 2015) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän syntyi Detroitissa, Michiganissa.
Lakimieheksi valmistunut Griffin istui Michiganista Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuosina 1957–1966 ja senaatissa 1966–1979. Hän oli senaatin avustavana vähemmistöjohtajana ("Senate Minority Whip") vuosina 1969–1977.
Griffin hävisi uuden senaattoriehdokkuutensa vuoden 1978 vaaleissa, ja vuonna 1979 hänen paikkansa otti Carl Levin. Senaattoriaikansa jälkeen hän toimi muun muassa Michiganin korkeimman oikeuden tuomarina vuosina 1987–1994.
Vöyrin koulu
Vöyrin Sotakoulu oli itsenäisen Suomen ensimmäinen aliupseerikoulu. Koulu syntyi 26. tammikuuta – 30. toukokuuta 1918 Vimpelin sotakoulun jatkoksi.
Sven Donner, Axel Bergman ja Thure Svedlin saivat Sotilaskomitean (M.K.) suostumaan koulun perustamiseen. Vöyrin kunnallislautakunnan puheenjohtaja Johannes Miemois ja elintarvikelautakunnan puheenjohtaja Johannes Hallvar saivat kutsun Vaasaan, ja koulu päätettiin perustaa.
Vöyrin sotakoulu koulutti aliupseereita (ryhmänjohtajia) suojeluskunta-armeijaa varten. Koulun ensimmäinen päällikkö oli jääkäriluutnantti Bertel (Perttu) Petrelius (myöh. Pertamo) ja 18. helmikuuta 1918 alkaen jääkärikapteeni Juho Heiskanen. Intendenttinä toimi jääkärivänrikki Ivar Eugéne Hasselblatt, koulun hankintapäällikkönä Johannes Hallvar ja kirjurina jääkäri Viktor Granlund.
Opettajina ja komppanian päällikköinä toimi 22 jääkäriä ja Vimpelin koulun entisiä oppilaita. Koulun noin 1 400 oppilasta olivat eri puolilta maata ja muodostivat 9 komppaniaa ja 2 konekiväärikomppaniaa (KKK).
José Freire Falcão
José Freire Falcão (s. 23. lokakuuta 1925) on brasilialainen kirkonmies. Hän sai pappisvihkimyksensä 19. kesäkuuta 1949 ja toimi Brasílian hiippakunnan arkkipiispana vuosina 1984–2004.
28. kesäkuuta 1988 kardinaaliksi nimitetty Falcão osallistui uuden paavin valintaan keväällä 2005.
Uuno on numero yksi!
Uuno on numero yksi! on kokoelmalevy vuodelta 2003, joka sisältää alaotsikkonsa mukaisesti Jaakko Salon musiikkia Uuno Turhapuro -elokuviin 1973-1998.
Sävellykset ja sovitukset Jaakko Salo, paitsi 15 säv. Serradel Narciso, 20 säv. amerikkalainen trad. sekä 1, 26 & 33, jotka ovat Heikki Laurilan kitaraimprovisaatioita. Sanoitukset Jukka Virtanen (2) & Jaakko Salo (35).
Charlie Sifford
Charlie Sifford (2. kesäkuuta 1922 – 3. helmikuuta 2015) oli afroamerikkalainen golfaaja. Hän syntyi Charlottessa, Pohjois-Carolinassa.
Sifford voitti PGA Tourilla Greater Hartford Open Invitationalin vuonna 1967 ja Los Angeles Openin vuonna 1969. Vuonna 1975 hän voitti Floridan Orlandossa seniorien PGA-mestaruuden.
Sifford sai vuonna 2004 paikan World Golf Hall of Famesta.
Don Sharp
Donald "Don" Sharp (19. huhtikuuta 1922 Hobart, Australia – 18. joulukuuta 2011) oli brittiläinen elokuvaohjaaja.
Sharpin ohjaustöitä olivat "Kerro se rytmein" (1958), "The Kiss of Vampire" (1963), "Rasputin – riivattu" (1965), "Fu Manchu – kauhun mestari" (1965), "Marrakesh – vaarojen kaupunki" (1966), "Tri Fu Manchu – paholaisen palvelija" (1966), "Jules Verne’s Rocket to the Moon" (1967), "Psychomania" (1971), "Karhusaari" (1979), "Pirullinen pimeys" (1984) ja "Kyyneleet sateessa" (1988).
Näyttelijänä Sharp esiintyi 1950-luvulla BBC:n radiosarjassa "Journey into Space".
Sigmaringen
Sigmaringen on noin 18 200 asukkaan kaupunki Baden-Württembergin osavaltiossa Saksassa. Se on samannimisen piirikunnan hallinnollinen keskus. Sigmaringen rajoittuu pohjoisessa Winterlingeniin (Zollernalbkreis) ja Veringenstadtiin, idässä Bingeniin, Sigmaringendorfiin ja Scheeriin, etelässä Mengeniin, Krauchenwiesiin, Inzigkofeniin ja Meßkirchiin sekä lännessä Leibertingeniin, Beuroniin ja Stetten am kalten Marktiin.
Sigmaringen sijaitsee Schwabenin historiallisella alueella. Laizin kaupunginosasta on löydetty jälkiä uurnakenttäkulttuurin ajalta vuosilta 1000–500 eaa. Myös Hallstattin kulttuurin aikaisia löytöjä on tehty. Varhaisin kirjallinen maininta Sigmaringenista on vuodelta 1077. Virallisesti kaupunki perustettiin 1250. Vuosina 1576–1850 Sigmaringen oli Hohenzollern-Sigmaringen -ruhtinaskunnan pääkaupunki ja Hohenzollern-Sigmaringenin ruhtinaan asuinpaikka. Vuonna 1850 Sigmaringenin alueesta tuli osa Preussiin kuulunutta Hohenzollernin provinssia. Ranskassa toisen maailmansodan aikaan istunut Vichyn nukkehallitus pakeni Saksaan ja istui Sigmaringenissa lokakuusta 1944 huhtikuuhun 1945. Myös kirjailijat Céline, Lucien Rebatet ja Roland Gaucher pakenivat Sigmaringeniin. Vuodesta 1972 kaupunki on ollut Sigmaringenin piirikunnan hallinnollinen keskus.
Sigmaringenin linnan ("Schloss Sigmaringen") historia ulottuu 1000-luvulle. Linnasta on maininta vuodelta 1077 Rudolf von Schwabenin epäonnistuneen valloitusyrityksen yhteydessä. Kolmikymmenvuotisen sodan aikana vuonna 1632 linnaa hallitsivat lyhyen aikaa ruotsalaiset. Linna on suojelukohde ja se tunnetaan paitsi mahtailevista saleistaan myös huomattavasta asekokoelmastaan. Vuosina 1756–1763 rakennettiin barokkikirkko "Stadtpfarrkirche St. Johann Evangelist", jossa on muun muassa Sigmaringenissa syntyneen taidemaalari Andreas Meinrad von Owin (1712–1792) töitä.
Sigmaringenin alueen merkittäviin työnantajiin kuuluu sairaanhoitopalveluja tarjoava "Kliniken Landkreis Sigmaringen GmbH". Työntekijöitä on noin 1 200. Kaupungin lukuisiin oppilaitoksiin kuuluu muun muassa "Hochschule Albstadt-Sigmaringen".
Rautatiet Ulmista Donaueschingeniin ja Tübingenista Aulendorfiin risteävät Sigmaringenissa. Etäisyys Ulmin rautatieasemalta Sigmaringenin asemalle on 92,6 km ja Tübingenistä vastaavasti 87,5 km. Sigmaringenin tuntumassa risteävät valtatiet ("Bundesstraße") B 32 Hechingenistä Ravensburgiin sekä B 313 Reutlingenista Bodenjärvelle. Kaupungissa aloitettiin paikallisbussiliikenne 1992 ensimmäisten saksalaisten pikkukaupunkien joukossa.
Rake (pokeri)
Rake on pokeritermi, joka tarkoittaa kasinon ottamaa osuutta jokaisesta pelatusta kädestä. Jokainen pokerihuone ottaa pienen osan potista (yleisimmin 5%) joka muodostaa varsinkin nettipokerihuoneiden tuloista lähes kaiken. Yhden käden rake on useimmiten rajoitettu maksimissaan valuutasta ja pelin arvosta riippuen 3-5 dollariin. Pienellä summalla pelattavat pöydät pitävät rakeja joiden maksimi on jopa alle dollarin. 
Aktiiviset ja kovatasoiset pokerin pelaajat maksavat raken muodossa jopa satoja tuhansia euroja vuodessa. Esimerkkinä George "Jorj95" Lind III, joka on lähes 15,000,000 VPP-pisteen keräämisellä maksanut rakea kaiken kaikkiaan (vuoden 2014 maaliskuuhun mennessä) noin 2,700,000 dollaria PokerStarsille.
Moni pokeripalvelu on keventänyt omia raken sääntöjään. Usein yhteiskorteilla pelatuissa korttipeleissä, kuten Texas hold'em, ei rakea oteta ellei peli pääse floppiin asti, eli ensimmäisiin yhteiskortteihin.
Raken laillisuus vaihtelee maittain. Monet maat kieltävät raken ottamisen, ellei pelin järjestäjällä ole erillistä uhkapelilupaa. Suomessa valtion uhkapelimonopoli kattaa myös raken käytön. Rahallisia pokeriturnauksia saa järjestää vain Casino Helsinki.
Pokerihuoneilla on monta keinoa kerätä rakea. Seuraavassa on lueteltu yleisimmät keinot.
Pot Rake on prosentuaalinen osuus jaetun käden arvosta. Pot Rake on yleisin käytetty raken muoto.
Jakajan kohdalla oleva pelaaja maksaa jokaisella alkavan käden raken. Summa otetaan ennen kuin kortit jaetaan.
Turnausmaksut ovat nimensä mukaisesti käytössä vain turnauksissa ja kattavat turnaukset kulut ja palkintopotit. Pelaajien määrä ratkaisee kokonaissumman ja näin myös yleensä turnauksen palkinnotkin.
Jotkut kasinot käyttävät raken keräämiseksi vain erillistä kuukausittaista jäsenmaksua. Tämä menetelmä suosii erittäin aktiivisia pelaajia, sillä maksettu summa ei riipu pelien määrästä.
Jotkut nettikasinot käyttävät pelipöytiä joissa ei ole rakea ollenkaan. Niiden rahoitusajatus on vain tuottaa sivustolle liikennettä ja mainostajia. Näin kulut saadaan katettua muita keinoja käyttäen.
Tribeca
Tribeca (myös kirjoitusasussa TriBeCa) on New Yorkin rikkaimpiin nykyään lukeutuva alue Manhattanin eteläisimmässä kaupunginosassa Manhattan Community District 1:ssä. Sen nimi on alkuperältään akronyymi ilmaisusta ”Triangle Below Canal Street” (”kolmio Canal Streetin eteläpuolella”). Tribecassa asuu noin kymmenentuhatta ihmistä, joista suurin osa on valkoihoisia.
Alue ulottuu Canal Streetiltä Chambers Streetille (tai Vesey Streetille) ja Hudsonjoelta Broadwaylle. Se oli aikaisemmin varastoaluetta, mutta monet varastorakennukset on nyt muutettu loft-asunnoiksi, ja alueelle on tullut uutta liiketoimintaa. Useiden julkisuuden henkilöiden kerrotaan asuvan alueella, esimerkiksi Mariah Carey, Harvey Keitel, M. Night Shyamalan, Robert De Niro ja David Letterman.
Tribecassa on kuvattu useita elokuvia, kuten 1980-luvun menestyselokuva "Haamujengi". Siellä järjestetään vuosittain Tribecan elokuvajuhlat.
TTC
TTC on ranskalainen hip hop/electronica musiikkia tuottava yhtye, jonka kokoonpanoon kuuluu neljä MC:tä: Tido Berman, Teki Latex, Cuizinier sekä Orgasmic.
Manhattan Community District 7
Manhattan Community District 7 on New Yorkin Manhattanin saaren hallinnollinen osa-alue (Community District), johon kuuluu Lincoln Square ja Upper West Side. Alue sijaitsee Keskuspuiston länsipuolella.
Vuonna 2000 alueella asui 207 699 henkeä. Sen väkiluku oli kymmenessä vuodessa laskenut hiukan. Asukkaista 66.3% laskettiin "white non-hispanic" -ryhmään, eli valkoisiin, joilla ei ole latinalaisamerikkalaista taustaa. Ulkomailla syntyneitä oli noin 45%, eniten Latinalaisesta Amerikasta, Euroopasta ja Aasiasta muuttaneita.
Kauhavan Wisa
Kauhavan Wisa (lyh. KauWi) on vuonna 1912 perustettu urheilun yleisseura. Sen nykyiset jaostot ovat hiihto, lentopallo, pesäpallo, salibandy, sulkapallo, suunnistus sekä yleisurheilu. Aikaisemmin seurassa on ollut myös muun muassa jääkiekko- ja jalkapallojaostot, mutta ne ovat irtautuneet nykyisin omiksi seuroiksi. Kauhavan Wisan puheenjohtajana toimii Annukka Hautamäki. Vuonna 2007 Kauhavan Wisa järjesti 14–15-vuotiaiden yleisurheilun suomenmestaruuskilpailut. Wisa järjestää myös vuosittain kävely- ja ottelukarnevaalit.
Cuenca (Espanja)
Cuenca on kaupunki keskisessä Espanjassa Kastilia-La Manchan itsehallintoalueella. Se on myös Cuencan maakunnan pääkaupunki. Vuonna 2015 kaupungissa oli vajaat 56 000 asukasta.
Kaupunki kuuluu UNESCOn maailmanperintöluettelon kohteisiin Espanjassa. Se on poikkeuksellisen hyvin säilynyt keskiaikainen linnoitettu kaupunki, jonka maurit perustivat Cordoban kalifaatin puolustamista varten. Kastilialaiset valtasivat sen 1100-luvulla ja rakensivat kuninkaallisia ja kirkollisia rakennuksia.
Kaupungin tunnetuimpia nähtävyyksiä ovat syvän jokiuoman laidalle rakennetut ”riippuvat talot” (esp. casas colgadas), alun perin 1200-luvulla rakennettu tuomiokirkko (Catedral de Santa María y San Julián) ja abstraktin taiteen museo (Museo de Arte Abstracto Español), jonka tilat sijaitsevat riippuvassa talossa. Kaupungissa on yksi Kastilia-La Manchan yliopiston kampuksista.
Hell’s Kitchen (Manhattan)
Hell’s Kitchen on kaupunginosa Manhattanin saaren länsiosassa New Yorkin kaupungissa Yhdysvalloissa. Kaupunginosa kuuluu Manhattan Community District 4:ään. Alueen keskiluokkaistumisen myötä kaupunginosa nimettiin 1960-luvulla Clintoniksi; nimi johdettiin alueen länsilaidalla sijainneesta DeWitt Clinton -puistosta. Hell’s Kitcheniä rajaavat 30th ja 59th Street, 8th Avenue ja Hudsonjoki.
Alueella oli synkkä maine 1990-luvulle asti. Siellä oli varastoja, sairaaloita ja liikennevarikoita, ja se oli alamaailman suosiossa. Alue on sittemmin siistiytynyt, ja siellä on muun muassa paljon etnisiä ravintoloita.
Ylivieskan vaakuna
Ylivieskan vaakuna on Ylivieskan kaupungin tunnus. Vaakunan aiheena on heraldisoitu kunnan nimen alkukirjain.
Vaakunan selitys on ”hopeakentässä, sininen apilapäinen haaruristi.” Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar, ja Ylivieskan kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 5. huhtikuuta 1955. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 20. kesäkuuta samana vuonna.
Vatsakalvo
Vatsakalvo () on vatsaontelossa oleva sileäpintainen yksinkertaisesta levyepiteelistä ja sidekudoksesta muodostunut kalvo. Sen tehtävänä on kiinnittää vatsaontelon elimet ympäristöönsä ja vähentää vatsaontelossa olevien elimien liikkeestä aiheutuvaa kitkaa. Vatsakalvo on kahdesta lehdestä muodostunut pussi, jonka ulompi lehti () kiinnittyy vatsaontelon seinämiin ja sisempi lehti () ympäröi osaa vatsaontelon elimistä. Peritoneumin lehtien väliin jäävää tilaa kutsutaan vatsakalvononteloksi eli peritoneumonteloksi (). Miehillä vatsakalvonontelo on umpinainen, mutta naisilla siitä on yhteys munanjohdinten onteloon. Vatsakalvon lehtien välissä on pieni määrä nestettä, jonka tehtävänä on vähentää vatsakalvon lehtien välistä kitkaa.
Vatsaontelon ja pelviksen elimet luokitellaan "intraperitoneaalisiksi", "extraperitoneaalisiksi" ja "infraperitoneaalisiksi" sen mukaan miten ne sijaitsevat suhteessa vatsakalvoon.
Intraperitoneaaliset elimet sijaitsevat vatsaontelon sisällä. Ne ovat joka puolelta peritonium visceraliksen ympäröimiä, mutta yhteydessä vatsaontelon seinämiin esimerkiksi suoliliepeen tai muun rakenteen avulla. Intraperitoneaaliset elimet pääsevät liikkumaan jonkin verran vatsaontelossa. Niitä ovat:
Retroperitoneaaliset elimet sijaitsevat vatsakalvonontelon posteriorisella puolella, vatsaontelon takaseinämässä. Ne eivät pääse juurikaan liikkumaan. Vatsakalvo peittää niiden anteriorista laitaa. Niitä ovat:
Infraperitoneaaliset elimet sijaitsevat vatsakalvonontelon kaudaalipuolella, lantio-ontelossa. Peritoneum peittää niitä vatsakalvonontelon puolelta. Niitä ovat:
Vatsakalvo muodostaa vatsaontelon elinten väliin ison ja pienen vatsapaidan. Iso vatsapaita () riippuu suoliston edessä. Se kiinnittyy paksusuolen poikittaiseen osaan ja mahalaukun isoon kaarrokseen. Isossa vatsapaidassa on runsaasti rasvakudosta. Pieni vatsapaita () yhdistää maksan ja mahalaukun pienen kaarroksen.