hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Nylon Beat (albumi)
Nylon Beat on Nylon Beatin debyyttialbumi, joka julkaistiin 1. toukokuuta 1996. Se on myynyt tuplaplatinaan oikeuttavan määrän kopioita. Albumi oli myös ehdokkaana vuoden albumiksi vuoden 1996 Emma-gaalassa. Se nousi myös Suomen virallisen listan sijalle 6. Albumilta on julkaistu singlet "Oot kuin karkkia mulle", "Teflon love", "Rakastuin mä looseriin" ja "Lä-lä-lä". Kappaleista "Teflon love" ja "Lä-lä-lä" on myös videot.
Kappaleiden tekijöinä ovat Risto Asikainen (sävellykset, sovitukset, sanoituksia), Ilkka Vainio (sanoituksia) ja Aappo I. Piippo. Piippon sanoituksia ovat Lä-lä-lä-lä, Naparengas, Vuokses valmis oon vaikka armeijaan, Rakastuin mä Looseriin, Hei, me tehdään ydinkoe, Miksi on niin vaikeaa, Elämä on lyhyt sekä Teflon love.
Kapteenikurssi
Kapteenikurssi oli Suomessa Kadettikoulun käyneiden upseerien muutaman vuoden päästä valmistumisesta suorittama, pakollinen kurssi. Kurssin tavoitteena oli kouluttaa poikkeusolojen taisteluosaston komentajia. Kurssin suorittaminen oli edellytys yliluutnantista kapteeniksi (merivoimissa kapteeniluutnantiksi) ylentämiseksi. Vuonna 1991 Maanpuolustuskorkeakoulun pituuden kasvaessa kolmesta neljään vuoteen jäivät Taistelukoulussa Tuusulassa pidetyt kapteenikurssit pois käytöstä. Kapteenikurssiin sisältyneet opinnot liitettiin sotatieteiden maisterin tutkintoon. Koulutuksen uudistuttua vuonna 2006 Bolognan prosessin mukaiseksi, kapteenin sotilasarvoon voidaan ylentää sotatieteiden maisterin tutkinnon suorittanut henkilö.
Suomen Egyptologinen Seura
Suomen Egyptologinen Seura (SES) on suomalaisten egyptologien seura.
Suomen Egyptologinen Seura perustettiin vuonna 1969 Helsingissä vakiinnuttamaan egyptologian asemaa ja levittämään tietoa Egyptin muinaisuudesta. Edellisenä vuonna Helsingin yliopistossa alkoi säännöllinen alan opetus, ja innostuneen jäsenkuntansa toiminnan tuloksena seura saattoi jo vuonna 1970 järjestää näyttelyn "Muinainen Egypti - taide ja kulttuuri", jossa Suomen egyptologiset kokoelmat olivat ensimmäistä kertaa yleisön nähtävänä Helsingissä ja myöhemmin Lahdessa ja Porissa. Näyttelyperinnettä jatkoi vuonna 1976 järjestetty näyttely, jossa Simo Ristan valokuvin esiteltiin Egyptin temppeliarkkitehtuuria.
Seuran täyttäessä kymmenen vuotta 1979 järjestettiin näyttely "Egyptin muinaisuudesta kirjaimiimme", joka kuvasi kirjoituksen syntyä ja viestintämuotoja yleensä. Runsaat viisi vuotta myöhemmin seura oli vastuussa "Eläimet muinaisessa Egyptissä"-nimisen näyttelyn järjestämisestä. Siinä esiteltiin muinaisten egyptiläisten suhtautumista eläimiin. Esineitä saatiin lainaksi Uppsalan yliopiston Victoria-museosta.
Vuosina 1986-1987 Seura järjesti Helsingin yliopiston lääketieteen historian museoon näyttelyn "Muumio herää", jossa kuvin ja esinein kerrottiin muumiotutkimuksen tuoreimmista saavutuksista. Vuonna 1988 oli egyptiläisiä sontiaisamuletteja kuvaavan "Aateloitu sontiainen" -nimisen pienoisnäyttelyn vuoro.
Seuralla on oma kirjasto sekä pieni egyptologinen esinekokoelma. Paitsi valistuksen alalla, seura on toiminut myös tutkimuksen hyväksi. Toistuvien opintomatkojen yhteydessä seuran jäsenet ovat suorittaneet rajoitettua kenttätutkimusta Egyptissä dokumentoiden muistomerkkejä, jotka vartioimattomina olivat vaarassa tuhoutua. Monessa tapauksessa apu tuli viime tingassa. Seuran julkaisemat faarao Ramses II:n aikainen hauta Luxorissa ja faarao Akhenatenin kirjoitus El Asmuneinissa ovat jo tuhoutuneet.
Seuran arkistossa säilytetään 134 suomalaisen yksityiskokoelman inventaari, jossa on kuvattu tuhatkunta aiemmin tuntematonta egyptiläistä esinettä, kangastilkusta muumioarkkuihin. Helsingin yliopiston kirjaston papyruskokoelma on seuran välittämä, samoin monet sen harvinaisista egyptologisista teoksista.
Toimintansa aikana seura on saanut tukea yksityisiltä yrityksiltä ja viime aikoina myös Suomen valtiolta. Suomalaisen seuran innokas toiminta egyptologian hyväksi on saanut kansainvälistä tunnustusta, ja sitä on pidetty jopa esimerkillisenä. Osoituksena tästä seura saattoi liittää ansioluetteloonsa Suomen ensimmäisen egyptologisen retkikunnan, joka lähti Rostislav Holthoerin johdolla Egyptiin tutkimaan Deir Abu Hennisin luostariraunioita. Yllättäviin löytöihin kuuluvat mm. siihen asti tuntemattomat faarao Akhenatenin louhokset. Retkikunnan varusteet oli saatu lahjoituksina.
Vuonna 1993 järjestettiin Tampereella näyttely "Muinainen Egypti - hetki ikuisuudesta", johon puolen vuoden aikana kävi tutustumassa yli 157 000 vierasta. Se on osoitus suomalaisten egyptologiaa kohtaan osoittamasta suuresta kiinnostuksesta.
Kari Härkönen
Kari Tapio Härkönen (s. 16. heinäkuuta 1959 Ristijärvi) on suomalainen entinen maastohiihtäjä.
Härkönen osallistui ensimmäisiin arvokisoihinsa 1980 talviolympialaisissa Lake Placidissa, jossa hän oli yhdeksästoista 15 kilometrin hiihdossa. Oslon MM-kisoissa 1982 hän oli kahdestoista 30 kilometrillä ja pronssilla viestihiihdossa, vaikka melkein pudotti Suomen pois mitalikamppailusta heikosti sujuneella avausosuudellaan. Sarajevon olympialaisissa 1984 hän oli kolmastoista 15 kilometrin matkalla.
Vastoin Suomen hiihtomaajoukkueen valmentajien ohjeita Härkönen harjoitteli omin päin luisteluhiihtoa. Tämä palkittiin 1985 Seefeldin MM-kilpailuissa. Härkönen oli 30 kilometrin kilpailun väliajoissa toisena vielä 20 kilometrin kohdalla mutta jäi lopulta viidenneksi. 15 kilometrin kilpailussa Härkönen onnistui ja voitti MM-kultaa ennen Ruotsin Thomas Wassbergiä. Hän oli lisäksi neljäs 50 kilometrin hiihdossa ja viestissä.
Seefeldin MM-kisojen jälkeen Härkönen alkoi keskittyä maatalous- ja metsätieteiden opintoihinsa. Hän lopetti uransa vuonna 1987 Oberstdorfin MM-kisojen jälkeen. Hiihdon SM-kilpailuissa Härkönen saavutti yhden kullan, kolme hopeaa ja yhden pronssin vuosina 1980–1984.
Jaana Toivari-Viitala
Jaana Toivari-Viitala (16. toukokuuta 1964 Loviisa – 12. toukokuuta 2017 Helsinki) oli suomalainen egyptologi. Hän valmistui egyptologiasta maisteriksi Helsingin yliopistossa ja väitteli filosofian tohtoriksi Leidenin yliopistossa Alankomaissa. Toivari-Viitala oli Helsingin yliopiston egyptologian vastuuhenkilö ja Leidenin yliopiston Deir-el Medina Data Base Projectin tutkija.
Toivari-Viitala oli Suomen egyptologisen seuran puheenjohtaja vuodesta 2005 alkaen. Vuonna 2014 hän aloitti Loviisan museointendenttinä.
Toivari-Viitala on kirjoittanut kirjat "Muinaisegyptiläinen kuolleiden kirja" (Basam Books 2001) ja "Kirjeitä muinaisesta Egyptistä" (Basam Books 2004) sekä suomentanut Leslie ja Roy Adkinsin kirjan "Pieni hieroglyfikirja".
Thich Nhat Hanh
Thích Nhất Hạnh (IPA: [tʰik ɲɜt hɐʲŋ]) ; (s. 1926) on vietnamilainen buddhalainen munkki, rauhanaktivisti ja kirjailija.
Thich Nhat Hanh syntyi Keski-Vietnamissa 1926. Hänen alkuperäinen nimensä oli Nguyen Xuan Bao. Hän meni Tu Hieu -temppelin luostariin 16-vuotiaana ja saatuaan perusteellisen koulutuksen zen- ja mahajana-buddhalaisuudessa Thich Nhat Hanh sai täyden munkkivihkimyksen 1949. Thầy (’opettaja’ vietnamiksi) Thich Nhat Hanh on arvostettu zenmestari, joka on yhdistänyt perinteisiin zenin menetelmiin elementtejä theravada-buddhalaisuudesta ja länsimaisesta psykologiasta.
Hän muutti poliittisena pakolaisena Ranskaan, jonne hän perusti vuonna 1982 muutamien muiden kanssa Luumukylä (Làng Mai) -nimisen meditointikeskuksen. Nhat Hanh palasi maanpaosta Vietnamiin vuonna 2005, mutta hänen kannattajansa ovat syyttäneet poliisia ja viranomaisia vainoamisesta.
Martin Luther King, Jr. ehdotti Thich Nhat Hanhia Nobelin rauhanpalkinnon saajaksi vuonna 1967.
Maksim Sušinski
Maksim Jurjevitš Sušinski (, s. 1. heinäkuuta 1974 Leningrad, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Sušinski aloitti pääsarjauransa Neuvostoliiton mestaruussarjassa ja pelasi sitä seuranneissa Venäjän pääsarjoissa ja KHL:ssä 21 kauden ajan. Suurimman osan urastaan hän edusti kasvattajaseuraansa SKA Pietaria ja Avangard Omskia, jossa voitti kolmesti RSL:n pistepörssin. Venäjän maajoukkueessa Sušinski pelasi kahdeksissa aikuisten arvokisoissa.
Juha Valste
Juha Valste (s. 1945 Helsinki) on suomalainen biologi, tietokirjailija ja toimittaja. Hän on kirjoittanut "Suomen Luonto"- ja "Tiede"-lehtiin sekä opettanut ihmisen evoluutiota Helsingin yliopistossa. Hän on julkaissut ihmisen evoluutiosta neljä kirjaa esitellen niissä ajankohdan uusimpia tutkimustuloksia.
Valste on nisäkkäiden suomenkielisiä nimiä uudistavan Nisäkäsnimistötoimikunnan jäsen.
Kamut
Kamut (eng. Mutts) on Patrick McDonnellin luoma strippisarjakuva, jonka pääosissa seikkailevat kissa Kati ja koira Jalo, sai alkunsa syyskuun 5. 1994. Mukana ovat myös molempien isännät ja sivuosissa kaikki mahdolliset eläimet.Kovakantiset kokoelmat:
Julia Cameron
Julia Cameron (s. 4. maaliskuuta 1948) on yhdysvaltalainen menestynyt pitkän linjan kirjailija, toimittaja, käsikirjoittaja ja kouluttaja. Oman luovan työnsä ohella hän vetää kirjoittajakursseja sekä "Tie Luovuuteen"- ja "Kultasuoni"-työpajoja. Hänen kirjoittamista käsittelevien teostensa "Tie Luovuuteen", "Kultasuoni" ja "Tyhjän paperin nautinto" perustana ovat niin omat kuin kollegoiden ja oppilaidenkin kokemukset.
Howie Epstein
Howie Norman Epstein (21. heinäkuuta 1955, Milwaukee – 23. helmikuuta 2003, Santa Fe) oli yhdysvaltalainen basisti.
Epstein kasvoi musikaalisessa perheessä. Hänen isänsä oli rock- ja soul-musiikkiin erikoistunut tuottaja. Epstein liittyi Tom Petty & the Heartbreakers -yhtyeeseen Ron Blairin erottua siitä vuonna 1981. Jo sitä ennen hän oli soittanut lukuisissa paikallista suosiota saaneissa milwaukeelaisyhtyeissä. Ensimmäisen julkisen esiintymisensä Epstein teki vuonna 1982 "Long After Dark" -kiertueella. Vuonna 2002 Epsteinin korvasi Ron Blair, jonka hän itse oli alun perin korvannut. Epstein kuoli huumausaineiden yliannostukseen helmikuussa 2003.
Tom Petty & the Heartbreakersissa tekemänsä työn lisäksi Epstein esiintyi esimerkiksi Eric Andersenin, Bob Dylanin, Carlene Carterin, Johnny Cashin, John Hiatt, Stevie Nicksin, Roy Orbisonin, Carl Perkinsin, John Prinen, Linda Ronstadtin, Del Shannonin, The Textonesin, Village Peoplen ja Warren Zevonin levyillä.
Scott Thurston
Scott Thurston (s. 10. tammikuuta 1952, Medford, Oregon) on yhdysvaltalainen kitaristi, kosketinsoittaja ja laulunkirjoittaja.
Thurston varttui Medfordissa, Oregonissa, ja aloitti uransa sessiomuusikkona. Hän esiintyi muiden muassa Jackson Brownen, The Cultin, Melissa Etheridgen, Glenn Freyn, Hokus Pokusin, Iggy Pop and the Stoogesin, Jumpin, Mary Karlzenin, Nils Lofgrenin, The Motelsin, New Orderin, Bonnie Raittin, Kimm Rogersin ja John Trudellin levyillä. Iggy Pop and the Stoogesin kitaristin James Williamsonin mukaan Thurston soitti albumilla "New Values" suurimman osan kitaraosuuksista.
Vuonna 1991 Thurston liittyi Tom Pettyn pyynnöstä Tom Petty & the Heartbreakers -yhtyeeseen, jossa hän toimii yhä.
Tietokoneen ajokortti
Tietokoneen ajokortit ja TIETY - Tietotyötutkinto ovat kansalaisten tieto- ja viestintäteknisiä valmiuksia mittaavia tutkintoja. Tietokoneen ajokorteissa on kolme tasoa, jotka mittaavat osaamista aloittelijasta tehokäyttäjään: @-kortti, Tietokoneen käyttäjän A-kortti ja Tietokoneen käyttäjän AB-kortti. Niiden lisäksi TIETY - Tietotyötutkinto on soveltava tieto- ja viestintäteknistä osaamista edistävä tutkinto, jonka tavoitteena on kehittää yhteisöllistä osaamista työyhteisöissä ja organisaatioissa.
TIEKEn tutkinnot ovat ohjelmistoriippumattomia. Tutkinnot suoritetaan moduulikohtaisina näyttökokeina. Näyttökokeet ovat valtakunnallisesti yhteneväisiä. @- ja A-kortin tutkintokielet ovat suomi, ruotsi ja englanti. AB-kortin ja TIETY-tutkinnon voi suorittaa suomen kielellä.
Kaikkien tutkintojen perusteet ovat avoimesti saatavilla ja niitä voi hyödyntää rakenteena tutkinnoissa vaadittavien taitojen opettamiseen.
TIEKE selvitti tietotekniikan käyttäjien perusvalmiuksia ja koulutustarvetta useissa yhteyksissä 1980-luvulla. Työssäkäyvän aikuisväestön perusvalmiuksien tutkimusprojekti käynnistettiin 1990-luvun lopulla tilanteessa, jossa näköpiirissä oli tietotekniikan käyttäjien määrän nopea kasvu. Tutkimus ja siihen sisältynyt koulutustarvekartoitus oli sysäys Tietokoneen ajokortin synnylle.
Tietokoneen ajokortti kehitettiin vuonna 1994. Ensimmäiset Tietokoneen ajokortit myönnettiin 19.1.1994. Opetusministeriö ja Opetushallitus ottaivat tuolloin ajokortin valtakunnallisiin tietotekniikkastrategioihin ja tutkintojen perusteisiin. Tutkintojen kehittämistyössä olivat mukana opetusviranomaiset, työ- ja elinkeinoministeriö, työntekijöiden ja työnantajien keskusjärjestöt sekä eri koulutusorganisaatioiden edustajia.
AB-kortti otettiin käyttöön 19.1.1999. Tietokoneiden yleistyessä tunnistettiin tarve kansalaisen yleisiä tietotekniikkataitoja mittaavalle kortiille ja vuonna 2000 otettiin käyttöön Kansalaisen @-kortti. Tietotyön yleistyessä tutkintoperhe kavoi vielä 1.4.2007 TIETY–Tietotyötutkinnolla.
Tutkintojen kehitystyö on ollut jatkuvaa ja sen lähtökohtana ovat olleet ajan tasalla olevat tutkinnot ja työelämän tarpeita mittaavat näyttökokeet. Vuoden 2010 kehitysprojektin yhteydessä siirryttiin tutkinnosta käyttämään yhteistä nimitystä TIEKEn tutkinnot. Tutkintoja on vuoden 2016 loppuun mennessä suoritettu yli 280 000 kappaletta.
Tietokoneen ajokortti on EU:n hyväksymä tutkinto, joka tunnustetaan myös Suomen ulkopuolella. Tutkintoja hallinnoi TIEKE Tietoyhteiskunnan kehittämiskeskus ry.
@-kortin suorittanut hallitsee sujuvasti tietokoneen peruskäytön.
Tietokoneen käyttäjän A-kortti on suunnattu hyötykäyttäjälle. A-kortti-tutkinnon suorittanut hallitsee sujuvasti normaalin toimistokäytön.
AB-kortti soveltuu erityisesti työelämälähtöiseen tietotekniikkakoulutukseen. Se hyväksytään osasuorituksena joihinkin ammattitutkintoihin, opintojaksoiksi tai kursseiksi eri kouluasteilla ja työvoimapoliittiseen, työelämään valmentavaan koulutukseen.
AB-ajokortin esitietovaatimuksiin kuuluu A-ajokortin tietojen hallinta. AB-kortti on vaativampi tutkinto.
A-ajokortti
A-ajokortti voi tarkoittaa seuraavia:
AB-ajokortti
AB-ajokortti voi tarkoittaa
Stan Lynch
Stan Lynch (s. 21. toukokuuta 1955 Cincinnati, Ohio) on yhdysvaltalainen muusikko. Hän oli Tom Petty & the Heartbreakersin alkuperäinen rumpali, ja toimii nykyään laulunkirjoittajana ja tuottajana.
Lynch syntyi Cincinnatissa, mutta muutti 1960-luvulla Gainesvilleen, Floridaan. Lapsena hän soitti trumpettia, viulua ja pianoa, mutta aloitti myöhemmin rumpujensoiton opiskelun. Vuonna 1976 hänestä tuli Tom Petty & the Heartbreakersin rumpali. 1990-luvun alussa hänet korvasi Steve Ferrone. Lynch tosin esiintyi Tom Petty & the Heartbreakersin kanssa uudelleen vuonna 2002.
Lynch on esiintynyt muiden muassa The Amazing Deloresin, Big Skyn, The Blastersin, Jackson Brownen, T-Bone Burnettin, The Byrdsin, Belinda Carlislen, Bob Dylanin, The Eaglesin, Elliot Eastonin, The Eurythmicsin, Aretha Franklinin, Don Henleyn, Jackopiercen, Freddy Johnstonin, Wornell Jonesin, Jim Lauderdalen, Lonesome Romeosin, Eric Martinin, The Mavericksin, John Mellancampin, Roger McGuinnin, Kevin Montgomeryn, Scotty Mooren, Mr. Realityn, Stevie Nicksin, William Nowikin, The Nudesin, Rank & Filen, Rebel Trainin, Timothy B. Schmitin, Del Shannonin, Todd Sharpin, Henry Lee Summerin, Toton, The Tremblersin ja Warren Zevonin levytyksillä. Hän on myös kirjoittanut kappaleita monille albumeille.
Lhasa apso
Lhasa apso on suosituin Tiibetistä tulevista pienistä koiraroduista. Se on nimetty pääkaupungin Lhasan mukaan.
Lhasa apson ihannesäkäkorkeus on uroksilla 25 cm; nartut ovat hieman pienempiä. Sen selkä on hieman säkäkorkeutta pidempi, muttei niin paljon että sillä olisi heikko selkäranka. Ihannepaino on viidestä seitsemään kiloon. Sen ruokahalu on sopusoinnussa pienen koon kanssa. Karvapeite on pitkää sekä suoraa ja väriltään se on kultainen, hiekanvärinen, hunajanvärinen, tummanharmaankirjava ("grizzle"), liuskeenharmaa, savunharmaa, kirjava, musta, valkoinen tai ruskea. Nykypäivän lhasa apsolla on täydellinen turkki ja ulkonäkö, mutta näyttelyiden loistokkuutta ei voi saavuttaa ilman kovaa työtä. Pitkä karvapeite vaatii useita shampoopesuja. 
Runsaan kasvot peittävän karvapeitteen alla on paljon samaa kuin pienissä terriereissä. Se on saanut kotiseudultaan Tiibetistä tottumuksen kylmään ilmaan. Pitkä turkki silmien edessä suojaakin lhasa apsoa sen kotiseudun Tiibetin häikäisevältä lumelta. Se on tottunut kävelemään pitkiä matkoja, ja rakastaakin pitkiä ulkoiluja. Lhasa apso on luonteeltaan itsenäinen ja vieraita kohtaan varautunut, mutta omiansa kohtaan se on hempeä ja rakkautta kaipaava.
Puolan marsalkka
Puolan marsalkka () on Puolan korkein sotilasarvo. Se on myönnetty kuudelle sotilaalle. Sotilasarvo on vastannut muiden maiden sotamarsalkkaa tai NATO:n OF-10:tä. Yhtään Puolan marsalkkaa ei ole elossa, ja nyttemmin on käyttöön otettu neljän tähden kenraalin arvo, joka on ilmeisesti alempi kuin marsalkan arvo.
Margaret George
Margaret George (s. 1943, Nashville) on yhdysvaltalainen kirjailija.
Hän on matkustellut runsaasti koko ikänsä lapsuudestaan lähtien, jolloin isän työ vei perhettä ympäri maapalloa. Siitä alkaen kun hän pienenä tutustui Egyptin ja Lähi-idän historiallisiin maisemiin, hänen kiinnostuksensa niiden menneisyyttä ja siellä eläneitä ihmisiä kohtaan on vain kasvanut. Hänen tunnetuin teoksensa on yli tuhatsivuinen historiallinen suurromaani "Minä, Kleopatra", joka kertoo Egyptin kuningattaresta Kleopatra VII Filopatorista.
Jokaista kirjaansa varten George perehtyy syvällisesti siihen aikakauteen, miljööseen ja niiden ihmisten elämään, josta kirjoittaa. Niiden seitsemän vuoden aikana, jotka "Minä, Kleopatra" -romaanin valmistuminen vei, hän muun muassa matkusti neljä kertaa ympäriinsä Egyptissä ja koko siinä Välimeren maailmassa, johon romaanin tapahtumat sijoittuvat, sekä tutustui tarkasti antiikin historiallisiin ja kaunokirjallisiin dokumentteihin. Ennen Kleopatra-kirjaansa hän on julkaissut jo kaksi historiallista romaania, toisen Henrik VIII:sta ja toisen Maria Stuartista.
Nykyään George asuu Madisonin kaupungissa Wisconsinissa.
Koti-Kajaani
Koti-Kajaani on Kajaanissa ja sen lähikunnissa ilmestyvä kaupunkilehti.  Lehti ilmestyy kahdesti viikossa, keskiviikkoisin sekä lauantaisin. Viikonvaihteen lehti jaetaan lähes kaikkiin talouksiin Kajaanissa, Sotkamossa, Paltamossa ja Ristijärvellä. Keskiviikon lehti jaetaan myös Kuhmon, Suomussalmen, Hyrynsalmen ja Puolangan taajamissa. Viikonvaihteen lehden levikki on 30276, keskiviikon 38369.
Lehden päätoimittaja on Tiina Suutari. Lehti luonnehtii itseään sitoutumattomaksi kaupunkilehdeksi.
Koti-Kajaanin perusti kajaanilainen Alpo Korhonen vuonna 1972. Aluksi lehti ilmestyi Ilmoituslehti-Kajaani nimellä. Koti-Kajaaniksi lehden nimi muutettiin 1975.
Alpo Korhosen kuoltua vuonna 1980 lehden kustantamista jatkoi hänen tyttärensä perheineen vuoteen 2001. Tuolloin Kainuun Sanomat osti perheyrityksen. Yrityskaupalla Koti-Kajaanista tuli Kainuun Sanomien tytäryhtiö ja osa Alma Media -konsernia. Vuonna 2015 kajaanilainen SLP Kustannus Oy osti Alma Media Kustannus Oy:n omistaman Kainuun lehtiliiketoiminnan, jolloin myös Koti-Kajaani siirtyi sen omistukseen. SLP Kustannus Oy on
on Suomalainen Lehtipaino Oy:n tytäryhtiö.
Kaupunkilehtien liiton jäseneksi Koti-Kajaani liittyi 1975. Kaupunkilehtien liiton toiminta loppui 31.12.2009, kun valtaosa sen jäsenistä Koti-Kajaani mukaan lukien liittyi Sanomalehtien Liittoon vuoden .
Koti-Kajaani on sitoutunut noudattamaan Julkisen sanan neuvoston toimintaperiaatteita.
Koti-Kajaani kustantaa toimintansa ilmoitusmyynnistä saaduilla tuloilla. Lehden jakelun hoitavat Suomen Suoramainonta ja Jakelumasters Oy.
Koti-Kajaanissa julkaistaan myös paikalliseksi legendaksi noussutta Kuuloluuria, johon lukijat voivat soittaa ja antaa kiitosta tai kritiikkiä heitä koskettavista asioista.
Kupreanof
Kupreanof on kaupunki Alaskassa. Se on saanut nimensä Venäjän Amerikan kuvernöörin kapteeni Kuprejanovin mukaan. Kaupunki sijaitsee Kupreanofinsaaren koillisrannalla vastapäätä Petersburgia ja Mitkofinsaarta.
Kupreanofin asukasluku oli vuoden väestönlaskennassa 23. Kaupungin asukkaat ovat pääosin eurooppalaisten siirtolaisten jälkeläisiä ("valkoisia", "whites" oli vuoden 2000 väestönlaskennassa asukkaista 21). Alaskan alkuperäiskansoihin kuuluvia asukkaita ei ole. Kaikki talot on rakennettu vesirajaan, teitä kaupungissa ei ole. Asukkaat kulkevat kevyillä veneillä Petersburgiin kouluun ja kauppoihin.
Ensimmäiset asukkaat tulivat alueelle 1800–1900-lukujen vaihteessa. Paikka tunnettiin silloin nimellä West Petersburg. Knudsenin veljekset aloittivat ensimmäisenä kylän yritystoiminnan perustamalla sahan vuonna 1911. Yukon Fur Farm aloitti kettukasvatuksen 1920-luvun alussa, mutta vaihtoi pian minkkeihin. Siitä tuli Alaskan ensimmäinen minkkitarha. 1920-luvulla Kupreanofissa asui yli sata asukasta.
Vaikka Knudsenin saha ja Yukon Fur Farm jatkoivat 1960-luvulle asti, paikkakunnan elinmahdollisuudet heikkenivät. Asukasluku oli vuonna 1950 60 ja vuonna 1960 enää 26. Sen jälkeen asukasluku on pysynyt suunnilleen samana.
West Petersburg (erottuakseen Petersburgista) muutti nimensä Kupreanofiksi sijaintisaarensa mukaisesti vuonna 1975, kun siitä tuli toisen luokan kaupunki.
Lisäkilpirauhanen
Lisäkilpirauhasia () on neljä kappaletta ja ne sijaitsevat kilpirauhasen takapinnalla. Lisäkilpirauhaset ovat muodostuneet sikiökaudella nielun epiteelistä. Lisäkilpirauhaset kuuluvat elimistön umpieritysjärjestelmään eli ne ovat endokriinisia rauhasia ja ne erittävät verenkiertoon parathormonia eli lisäkilpirauhashormonia. Parathormonit lisäävät kalsium-ionien pitoisuutta veressä ja varmistavat näin luiden riittävän kalsiuminsaannin. Parathormonit lisäävät kalsium-ionien takaisinimeytymistä munuaisten tubuluksista sekä ne lisäävät ja aktivoivat osteoklasteja, jotka ovat luuta hajottavia soluja. Lisäkilpirauhasen liikatoiminta voi aiheuttaa osteoklastien liian aktivoitumisen seurauksen luukatoa eli osteoporoosia. Lisäkilpirauhasen vajaatoiminta puolestaan lisää osteopetroosin eli luiden liikakasvun vaaraa.
Kaksi kertaa enemmän
Kaksi kertaa enemmän on vuonna 2003 ilmestynyt Gimmelin kakkosalbumi. Se on myynyt platinaa. Albumilta on julkaistu singlet "Sydän pliis särkekää" ja "Harmaata lunta". Jälkimmäisestä tehtiin myös video.
Albumilla on Gimmelin jäsenten, Jenni Vartiaisen, Susanna Korvalan ja Ushma Karnanin soolokappaleet. Jennin on "Mustavalkoisuutta", Susannan "Salaa" ja Ushman "Soittolista".
Albumi nousi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen albumilistan kakkoseksi, joka oli sen korkein listasijoitus. Levy pysyi kakkosena kolme viikkoa ja kaikkiaan 11 viikkoa listalla.
Levyä on myyty Suomessa yhteensä 50 428 kappaletta ja se on saanut platinaa.
Parnasso
Parnasso on suomalainen kirjallisuuslehti. Se perustettiin vuonna 1951 yhdistämällä lehdet "Näköala" ja "Ajan kirja". Parnasso toimi ensin Suomen Kulttuurirahaston suojissa, mutta siirtyi 1960-luvun lopulla Yhtyneitten Kuvalehtien (nykyinen Otavamedia) kustannettavaksi.
Parnasso perustettiin liennyttämään kirjallisuuden säilyttäjien ja uudistajien välisiä ristiriitoja, ja ensimmäinen päätoimittaja Kaarlo Marjanen oli kompromissi näiden kahden leirin väliltä. Ajatus uudesta lehdestä oli lähtöisin V. A. Koskenniemeltä. Koskenniemi ei pitänyt "Näköalan" ja "Ajan kirjan" linjasta ja oli tuohtunut muun muassa Eino S. Revon hänen kriitikontoimeensa kohdistamaan arvosteluun. Lehdet yhdistämisellä Koskenniemi pyrki vakiinnuttamaan edustamansa vanhan linjan. Pian lehti kuitenkin muuttui nuoren polven modernistien foorumiksi, jolla käytiin merkittäviä keskusteluja uudesta kirjallisuudesta ja sen teoriasta sekä kritiikistä.
"Parnasson" suuruuden aikana voi pitää 1950- ja 1960-lukuja. Erityisesti kultakautena pidetään Kai Laitisen seitsemän vuoden mittaista kautta vuodesta 1958, jolloin lehti laajeni käsittämään teatterin, elokuvan ja television. Mutta myös Tuomas Anhavan pitkä kausi oli merkittävä, kuitenkin toisella tavalla, sillä "Parnasson" vaateliaimmat periaatteet vakiintuivat silloin. Lehti oli hänen kaudellaan lakkautusuhan alla, ja siihen hän reagoi kääntämällä Ezra Poundin runoja ja muotoilemalla suomennokseen viitteellisen vastineen. Jarkko Laineen kausi venyi joidenkin mielestä liian pitkäksi, ja lehteen alkoi kohdistua yhä enemmän arvostelua.
1990-luvulla "Parnasso" muutettiin neljästi vuodessa ilmestyväksi aikakauskirjaksi. Vuonna 2003 lehti uudistettiin ulkoasultaan aikakauslehtimäisemmäksi, ja se ilmestyy seitsemän kertaa vuodessa. Syksyllä 2014 "Parnasso" liitettiin "Suomen Kuvalehti" -lehtiperheeseen, jolloin sen päätoimittajaksi tuli "Suomen Kuvalehden" päätoimittaja Ville Pernaa ja lehdestä vastaavaksi tuottajaksi Karo Hämäläinen.
The Stone Poneys
The Stone Poneys oli yhdysvaltalainen folkrock-yhtye. Se toimi vuosina 1967–1968, ja ehti sinä aikana julkaista kolme albumia, jotka tuotti Nick Venet. Useimmat laulut olivat yhtyeen kitaristien, Bob Kimmelin ja Ken Edwardsin säveltämiä.
The Stone Poneys perustettiin Los Angelesissa. Se julkaisi ensimmäisen albuminsa, "The Stone Poneysin" tammikuussa 1967. Yhtyeen menestynein kappale oli vuonna 1967 julkaistu ”Different Drum”, joka oli top 100 -listalla kolmetoista viikkoa. Yhtyeen laulaja Linda Ronstadt aloitti pian soolouran, eikä yhtye vuoden 1968 jälkeen enää levyttänyt.
Luettelo tunnetuista homo- ja biseksuaaleista
Tämä on luettelo tunnetuista homo- tai biseksuaaleista. Luettelo koostuu kuuluisista nykyajan henkilöistä, jotka ovat julkisuudessa itse viitanneet seksuaaliseen suuntautumiseensa, sekä historiallisista henkilöistä, joiden suuntautumisen käsittely on perusteltua.
Henkilöitä, joiden vain huhutaan olevan homoja tai biseksuaaleja, ei ole lueteltu. Huomautus-sarakkeeseen on merkitty, jos henkilö on kertonut tai hänen on kerrottu olevansa nimenomaan homo- tai biseksuaali. Muissa tapauksessa henkilö on kertonut tai hänen on kerrottu olevan tai olleen parisuhteessa samaa sukupuolta olevan kanssa tai hän on ilmaissut sukupuolisen kiinnostuksensa samaa sukupuolta oleviin.
Anssi Juutilainen
Veli Anssi Juutilainen (s. 1. lokakuuta 1956 Kangaslampi) on suomalainen entinen hiihtosuunnistaja.
Valmistuttuaan liikunnanopettajaksi Juutilainen toimi vuosina 1981–1984 Espanjan hiihtomaajoukkueen valmentajana, kunnes aloitti hiihtosuunnistusuransa. Hiihtosuunnistuksessa hän voitti viisi maailmanmestaruutta ja yhteensä 11 MM-mitalia vuosina 1984–1992. Normaalimatkan maailmanmestaruuden hän voitti 1984 ja 1988, pikamatkan 1990 ja viestin 1988 ja 1992.
Juutilainen voitti neljä Pohjoismaiden mestaruutta ja viisi Suomen mestaruutta uransa aikana. Myös hänen entinen vaimonsa Virpi Juutilainen on hiihtosuunnistuksen maailmanmestari.
Muhammad Ali (Egypti)
Muhammad Ali Pašša tai Mehmet Ali (, , (Kavala 1769 – 2. elokuuta 1849 Aleksandria) oli Egyptin käskynhaltija 1805–1849. Hän perusti kediivien dynastiana tunnetun hallitsijasuvun, joka hallitsi Egyptiä puolitoista vuosisataa aina tasavallan julistamiseen asti 1952.
Muhammad Alin aikana muodollisesti Ottomaanien imperiumiin kuulunut Egypti saavutti käytännössä riippumattomuuden Turkin sulttaanista. Kairon linnakkeessa 1. maaliskuuta 1811 tapahtunut verilöyly, jossa Muhammad Ali surmautti kaikki kilpailevat mamelukkien johtajat, vakiinnutti hänen valtansa. Hän laajensi valtapiiriään myös Syyriaan ja Sudaniin. Häntä pidetään "modernin Egyptin isänä".
Muhammad Ali (täsmennyssivu)
Muhammad Ali, Mehmet Ali tai Ali Muhammed on osa useiden henkilöiden nimeä, kuten:
Kuulkaas enot!
Kuulkaas enot! on PMMP:n debyyttialbumi, joka julkaistiin syyskuussa 2003. Se on myynyt platinaa, lähes 45 000 kappaletta.
Ennen itse albumia julkaistu single, "Rusketusraidat", oli kesän 2003 suurin hittikappale pysyen Suomen virallisen singlelistan kärjessä 11 viikkoa. Kappaleesta tehtiin musiikkivideo, joka sisältyi albumille. Muut singlet olivat "Niina", joka julkaistiin ainoastaan promona ja "Joutsenet", josta on myös video, sekä neljäntenä julkaistu "Kesä -95". Albumin paras sijoitus albumilistalla oli #6, ja se pysyi listalla seitsemän viikkoa.
Virpi Juutilainen
Virpi Kaarina Juutilainen (o.s. Peltonen, s. 11. kesäkuuta 1961) on suomalainen entinen hiihtosuunnistaja.
Juutilainen voitti urallaan neljä hiihtosuunnistuksen maailmanmestaruutta: 1988 viestissä ja normaalimatkalla, 1990 viestissä sekä 1994 normaalimatkalla. Lisäksi hän voitti viisi MM-hopeaa ja kolme MM-pronssia. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa Juutilainen voitti urallaan neljä kultaa ja SM-tasolla seitsemän mestaruutta. Hän voitti Euroopan cupin 1987 ja maailmancupin vuonna 1989.
Insane Clown Posse
Insane Clown Posse (ICP) on 1990-luvun alussa perustettu yhdysvaltalainen hardcore rap/horrorcore-duo. Jäsenet ovat nimeltään Violent J (oikealta nimeltään "Joseph Bruce") ja Shaggy 2 Dope (oikealta nimeltään "Joseph Utsler"). Yhtye esiintyy käytännössä aina julkisuudessa mustavalkoisessa "paha klovni" -meikissä. Violent J:n meikit kuvastavat iloista klovnia ja Shaggy:n meikit surullista klovnia.
Yhtyeen ensimmäinen kokoonpano oli vuonna 1989 perustettu JJ Boys -niminen trio, johon kuului J:n ja Shaggyn lisäksi Shaggyn veli John Utsler alias John Kickchazz (jätti yhtyeen ennen Carnival of Carnage -albumin julkaisua). Yhtye muutti myöhemmin nimensä Inner City Posseksi perustamansa katujengin mukaan. Vuonna 1991 ICP perusti Psychopathic Records levy-yhtiön manageri Alex Abbissin kanssa.
1992 ICP (nyt Insane Clown Posse) julkaisi Carnival of Carnage -nimisen albumin ja julkisti sen olevan ensimmäinen kuudesta "Jokerikortista". Yhtye kertoi myös, että kun viimeinen (kuudes) Jokerikortti (albumi) on julkaistu "the end of time will consume us all" ("ajan loppu tulee kuluttamaan meidät kaikki") ja ennen sitä heidän faninsa saisivat tietää kaiken "Dark Carnivalista" (Pimeyden Karnevaalista), mahtavasta voimasta jonka ajamina he toimivat.
Jokaisen jokerikortin tarkoituksena on paljastaa yksi "persoona" Dark Carnivalista ohjaten kuuntelijaa kohtaamaan paitsi syntinsä, myös maailman katoavaisuus. Esimerkiksi albumi The Great Milenko (neljäs jokerikortti), suuri taikuri, symboloi illuusioita, joita ihmiset saattavat esittää itselleen oikeuttaakseen tekonsa. Kuudennesta jokerikortista on julkaistu kaksi versiota, The Wraith: Shangri-La (symboloi taivasta) ja The Wraith: Hell's Pit (symboloi helvettiä).
Vaikka ICP:llä on uskollinen kannattajakunta, se ei ole koskaan saavuttanut täyttä valtavirtamenestystä ja mediassa yhtyettä on arvosteltu voimakkaasti. ICP on esimerkiksi nimetty historian huonoimmaksi yhtyeeksi monien julkaisujen äänestyksissä, mm. Rolling Stone -lehden.
Pianosonaatti nro 14 (Beethoven)
Ludwig van Beethovenin pianosonaatti nro 14 cis-molli op. 27 nro 2, joka tunnetaan yleisesti nimellä Kuutamosonaatti, on yksi Beethovenin tunnetuimmista sonaateista. Beethoven sävelsi teoksen vuonna 1801, ja se on omistettu Beethovenin oppilaalle, 17-vuotiaalle kreivitär Giulietta Guicciardille, johon Beethoven oli rakastunut. Beethoven ei ole antanut tällekään sonaatille lisänimeä itse, vaan nimen antoi saksalainen musiikkikriitikko Ludwig Rellstab, joka vertasi kappaletta öiseen Luzernjärveen. Sonaatin ensimmäinen osa on erittäin soitettu myös amatöörien parissa, sillä se ei ole teknisesti niin vaikea kuin muut sonaatin osat.
Sonaatissa on kolme osaa:
Ensimmäinen osa, adagio sostenuto, on erittäin hidas. Vasen käsi soittaa oktaaveja, oikea hiljaista murtosointua trioleissa ja samalla melodiaa. Osa tekee moniin kuulijoihin lähtemättömän vaikutuksen. Osa on suurilta osin helppo soittaa, mutta muutamat vasemman käden legatot ovat suuren otteen vuoksi hankalia. Lisäksi osan rauhallinen tunnelma on vaikea säilyttää ilman että osasta tulee tylsä.
Toinen osa, allegretto, keventää hieman raskasta tunnelmaa ensimmäisen osan jäljiltä. Osa on kuin menuetti, kolmijakoinen ja sisältää trion. Tämä kaikki on Des-duurissa. Triossa on oikeastaan kyse oikean ja vasemman käden vuoropuhelusta, vain eri rytmissä.
Viimeinen osa on myrskyisä, ja siinä purkautuu ensimmäisen osan lataus. Osa on sonaattimuotoinen ja sisältää nopeita arpeggioita ja paljon korostuksia. Beethovenin ystävä Antonín Reicha kertoo:
"Beethoven pyysi minua kääntämään sivuja, mutta olin liian kiireinen kiskoessani hänen soitostaan katkenneita kieliä flyygelistä ulos, etteivät ne estäisi muita vasaroita toimimasta. Sain loppujen lopuksi tehtyä kaikki hommani kunnialla, kiskoin kieliä ulos flyygelistä, vapautin irronneisiin kieliin takertuneita vasaroita ja käänsin sivuja. Konsertin loputtua olin hikisempi kuin Beethoven!"
Beethoven tunnettiin muutenkin siitä, että hän monissa esityksissään rikkoi flyygelistä kielet soittamalla kovaa.
Tabulatuuri
Tabulatuuri (usein myös muodossa tablatuuri, tabit tai täbit) on erityisesti kielisoittimelle tarkoitettu soitto-ohje, joka on verrattavissa pianon nuotteihin.
Tabulatuureissa käytetään yleensä kirjain- ja numerosymboleita merkitsemään soitossa käytettävien sormien asettelua. Tabulatuureja käytetään soitto-ohjeina muun muassa kitaralle, bassolle, rummuille, huuliharpulle ja ukulelelle.
Tabulatuuri on hyvin yksinkertainen soitto-ohje, eikä näin ollen sisällä tietoa mm. rytmistä. Tätä varten on kehitetty tietokoneohjelmia, kuten Guitar Pro, Tuxguitar, Power Tab Editor ja TablEdit Tablature Editor, jotka mahdollistavat tabulatuurien rytmityksen. ASCII-merkistöllä tehtyä tabulatuuria kutsutaan ASCII-tabulatuureiksi.
Tabulatuureja on käytetty ainakin 1300-luvulta asti.
Antiprotoni
Antiprotoni () on protonin antihiukkanen eli se on antimateriaa.
Se koostuu kahdesta anti-u-kvarkista ja yhdestä anti-d-kvarkista. Antiprotonilla on sama massa ja sama spin-luku kuin protonilla, mutta vastakkainen sähkövaraus. Antiprotoni on stabiili, mutta sen törmätessä protoniin tapahtuu annihilaatio.
Antiprotonin löysivät kalifornialaisen Berkeleyn yliopiston tutkijat Emilio Gino Segrè ja Owen Chamberlain 1955 Bevatron-kiihdyttimellä. Löydöstään he saivat Nobelin fysiikanpalkinnon 1959. Reaktio, jossa antiprotoni ensimmäistä kertaa havaittiin, on muotoa 
missä siis formula_2 on protoni ja formula_3 on antiprotoni.
Keinotekoisesti antiprotoneita tuotetaan Fermilabin Tevatronissa, jossa niitä törmäytetään protoneihin jopa 1,96 TeV:n törmäysenergialla.
Rahje
Rahje on hevosilla käytettävien valjaiden osa. Rahje on nahkahihna, jonka avulla länget ja aisat (myös luokki, jos sitä käytetään) yhdistetään toisiinsa.
Puhekielessä käytetään usein ilmaisua "rahkeet eivät riitä", mutta sen merkitys on irtautunut täysin alkuperäisestä ja sillä tarkoitetaan voiman, keinon tai vastaavan riittämistä. Vanhastaan ongelmana olivat liian lyhyet rahkeet tai rahkeen katkeaminen.
Lancaster (suku)
Lancaster oli eräs Englannin hallitsijasuvuista. Se oli toinen osapuoli ruusujen sodassa, vuosina 1455–1485 käydyssä epäsäännöllisessä sisällissodassa, joka riehui Englannissa ja Walesissa. Suvun nimenä oli Lancaster, koska sen jäsenet olivat sukua Juhana Gentille, ensimmäiselle Lancasterin herttualle. Heidän symbolinsa oli punainen ruusu.
Lancasterien vastapuoli oli York-suku. Keskinäinen kamppailu on jatkunut nykypäivänä Lancashiren ja Yorkshiren kreivikuntien leikkimielisen kilvoittelun merkeissä.
Maineikas Englannin Tudor-hallitsijasuku periytyi Lancastereista Margaret Beaufortin, Juhana Gentin lapsenlapsenlapsen, kautta. Margaret nai Edmund Tudorin ja heidän poikansa Henrik VII hallitsi ensimmäisenä Tudor-suvun kuninkaana yhdistäen lopulta kamppailevat suvut avioliittonsa kautta.
Nimitys "Lancaster-suku" on myöhempien aikojen perua; teknisesti kyseessä oli vain yksi Plantagenet-suvun haara, ja lancasterilaiset kutsuivat itseään Plantagenet'eiksi.
Jesse McCartney
Jesse Abraham Arthur McCartney (s. 9. huhtikuuta 1987 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen laulaja ja näyttelijä. Hän on ollut mukana monissa televisiosarjoissa kuten "Kova laki", "Summerland", "Zackin ja Codyn viiden tähden elämää", "Hannah Montana" ja "All My Children".
Vuonna 1999 McCartneyn näytellessä "All My Children" -sarjassa Edel Entertainment ryhtyi kokoamaan uutta poikabändiä. ’N Sync oli osoittanut huimalla suosiollaan, että poikabändeille oli selvä tilaus Yhdysvalloissa, ja näille markkinoille oli saatava yrittäjiä. McCartney, joka oli aiemmin laulanut Sugar Beats -nimisessä lastenyhtyeessä, päätti kokeilla onneaan ja hänet valittiin 5 000 hakijan joukosta viisihenkiseen poikabändiin. Yhtye sai nimekseen Dream Street, ja se julkaisi esikoislevynsä kesällä 2001. Yhtye nousi Yhdysvalloissa heti listoille ja myi kultaa. Suosiostaan huolimatta yhtye lopetti samana vuonna riitauduttuaan tuottajien kanssa.
Dream Streetin hajottua McCartney lähti tekemään omaa sooloprojektiaan. Hänen ensimmäinen sooloalbuminsa "Beautiful Soul" julkaistiin vuonna 2004. Albumi on myynyt tähän päivään mennessä tuplaplatinaa. Syyskuussa 2006 McCartneylta julkaistiin toinen albumi, "Right Where You Want Me". Sitä ennen McCartney teki ensimmäisen varsinaisen elokuvaroolinsa independent-elokuvassa "Keith", joka sai kuitenkin ensi-iltansa vasta vuonna 2008.
Syksyllä 2007 McCartney kirjoitti yhteistyössä OneRepublic-yhtyeen Ryan Tedderin kanssa Leona Lewisin esikoisalbumille "Spiritille" hittikappaleen ”Bleeding Love”.
York (suku)
York oli ruusujen sodassa (1455–1485) Lancasterien ohella toinen Englannin valtaistuinta tavoitellut suku. Se oli Lancasterien tavoin Plantagenet-suvun haara. Yorkin suku muodostui Edvard III:n pojan, Yorkin herttuan Edmund Langleyn, jälkeläisistä.
Yorkilaiset saavuttivat ruusujen sodassa aluksi voittoja ja kolme yorkilaista nousi kuninkaaksi. Yorkilaiset kuitenkin hävisivät sodan viimeisen vaiheen 1480-luvulla. Rikhard III:lla oli useita vihollisia, etupäässä Lancastereiden kannattajia, jotka tukivat Henrik Tudoria, sillä alun perin walesilainen Tudor-suku oli läheistä sukua Lancastereille kuningas Henrik VI:n sisaren Margaretin ja Edmund Tudorin kautta. Tudor-vallankaappaus epäonnistui syksyllä 1483, mutta vuonna 1485 Rikhard ja Henrik kohtasivat Bosworthin taistelussa, jossa monet Rikhardin kannattajista vaihtoivat puolta ja Rikhard sai surmansa. Rikhard oli viimeinen Plantagenet-suvun kuningas ja viimeinen Englannin taistelussa kuollut kuningas.
Henry Tudor avioitui Edvard IV:n vanhimman tyttären, Yorkin Elisabetin, kanssa ja yhdisti näin kaksi kilpailevaa sukua keskenään. Kuninkaana hänet tunnetaan Henrik VII:nä, vuoteen 1603 asti hallinneen Tudor-suvun hallitsijadynastian perustajana.
Yksi Yorkin suvun tunnuksista oli valkoinen ruusu, jota Yorkshiren kreivikunta yhä käyttää.
Kääpiöluppakani
Kääpiöluppakani eli kääpiöluppa on pienin Suomessa tavattava luppakorvainen lemmikkikanirotu. Se kuuluu kääpiökanirotuihin. Rodun kehittäjä on Adrian De Cock, ja rotu hyväksyttiin sen kotimaassa Hollannissa 1964. Pohjoismaisessa standardissa se tunnistettiin 1972.
Kaikki standardin värit ja kuviot ovat hyväksyttyjä kääpiöluppalla. Lupilla esiintyy myös erilaisia turkkimuunnoksia, kuten fuchs (nykyään oma rotunsa Kasmirluppa), rex, satiini ja angora. Kääpiöluppien ihannepaino on 1,4–1,9 kilogrammaa ja niiden ruumis on melko lyhyt ja pää pyöreä. Kääpiöluppa on yleiseltä luonteeltaan melko rento.
Kääpiöluppa on ollut yleisin kanihypyssä käytetty rotu, ja ne sijoittuvat tilastojen mukaan siinä hyvin. Tämä saattaa johtua niiden rohkeudesta, rennosta luonteesta sekä uteliaisuudesta. Nykyään on ristiriitaisia mielipiteitä lyhytrunkoisen kanin käytöstä esteillä ja estekaniristeytyksiä kasvatetaan radoille.
Kääpiöluppa on yleinen rotu Suomessa ja kasvattajia löytyy lähes joka puolelta maata. Tällä hetkellä virallisia, Suomen Kaniyhdistys ry:n hyväksymiä kääpiölupan kasvattajia on noin 40. 
Kääpiölupat elävät seurallisuutensa vuoksi mielellään laumassa.
Kääpiöluppa elää keskimäärin 6–8-vuotiaaksi, mutta pidempi-ikäisiäkin yksilöitä löytyy. Hyvin hoidettuna kääpiöluppa voi elää jopa 10-vuotiaaksi.
Kombissiri
Kombissiri on kaupunki Centre-Sudin hallintoalueella Burkina Fasossa. Se on saman nimisen departementin ja Bazègan provinssin pääkaupunki. Kombissirissa oli vuoden 2006 väestönlaskennassa 66 342 asukasta.
Jorge Palma
Jorge Manuel d'Abreu Palma (s. 4. kesäkuuta 1950, Lissabon) on portugalilainen rock-laulaja ja laulunkirjoittaja.
Palma aloitti pianonsoiton 6-vuotiaana. Vuonna 1963 hän osallistui Mallorcalla pidettyyn musiikkikilpailuun ja sijoittui toiseksi. Vuonna 1964 Palma alkoi kiinnostua rock-musiikista ja opetteli soittamaan kitaraa. Vuonna 1969 hän liittyi hard rock -yhtye Sindikatoon. Hän alkoi kirjoittaa omia lauluja kaksi vuotta myöhemmin.
Soolouransa Palma aloitti julkaisemalla singlen "The Nine Billion Names of God". Ensimmäisen LP:nsä, "Com Uma Viagem na Palma da Mãon" hän julkaisi vuonna 1975. Vuonna 1996 Palma liittyi Rio Grande -yhtyeeseen. Hän soitti myös vuoden 1998 maailmannäyttelyssä Lissabonissa.
Rurik
Rurik (n. 830 – n. 879) oli puolilegendaarinen varjagi, joka tarun mukaan otti vuonna 862 haltuunsa itämerensuomalaisten väestöjen asuttamat Laatokanlinnan alueet ja perusti Novgorodin.
Rurik-nimen muinaisskandinaavinen kantamuoto on "Rørik". Nimi tarkoittaa "kuulua johtajaa".
Rurikin ja skandinaavien valtaannousu Novgorodissa on kiistelty kysymys. Ainoa hänestä kertova lähde on Nestorin kronikka 1100-luvulta. Sen mukaan suomalais-ugrilaiset ja slaavilaiset heimot nimeltä tšuudit, sloveenit, krivitšit, vepsäläiset ja merjalaiset kieltäytyivät maksamasta veroa, karkottivat varjagit ja alkoivat hallita itseään. Heimot ajautuivat kuitenkin sotimaan toisiaan vastaan ja päättivät kutsua Rurikin veljineen pitämään järjestystä.
Tarinan todenperäisyys on hyvin kiistanalainen, kuten Rurikin historiallisuuskin. Novgorodin kaupunki on arkeologisten kaivausten mukaan syntynyt 900-luvun puolivälissä, joten se ei voi olla Rurikin perustama. Sen sijaan Rurikinlinnan arkeologisissa kaivauksissa Novgorodin kupeesta on löydetty todisteita viikinkien läsnäolosta jo 800-luvulta lähtien.
Familytree DNA -projektissa on ollut hanke, jossa Rurikin historiallisuutta on pyritty lähestymään nykyisten ruhtinassukujen geenilinjojen pohjalta.
Tutkimus osoitti, että kaikki tunnetut Rurikin väitetyt jälkeläiset jakavat saman haploryhmän N1c1 (N-M178) ja tarkalleen ottaen sen Itämerensuomalaisen läntisen haaran N1c1a1a1a (L550) SNP Y10932, eli N1c1a1a1a2 (Y4339).  Tämä perusteella on päätelty Novgorodin ja Kiovan varhaisimpien ruhtinaiden olleen taustaltaan itämerensuomalaisia (N1c1 -haploryhmä) ja mahdollisesti nykyisen Ruotsin Roslagenista.
N1c1-haploryhmää esiintyy ylivoimaisesti eniten Suomessa (61%), Lapissa (53%) ja jonkin verran myös Skandinaviassa (mm. Ruotsissa n. 7%). Rurikin alaryhmää N1c1a1a1a2 ei kuitenkaan Swedish Haplogroup Database:n mukaan löydy Ruotsista .
Venäjän tärkeimpien ruhtinaskuntien ruhtinaat ja myöhemmin sen tsaarit johtivat sukunsa Rurikiin Vasili IV:n (k. 1612) kauteen ja Romanov-suvun valtaannousuun saakka, ja Romanovitkin olivat sukua Rurikin jälkeläisille.
Poitou-Charentes
Poitou-Charentes on yksi Ranskan entisestä 26:sta hallintoalueesta läntisessä Keski-Ranskassa. Poitou-Charentesin muodostaneet neljä departementtia (Charente, Charente-Maritime, Deux-Sèvres ja Vienne) ovat nykyisin osa laajempaa Uuden-Akvitanian hallintoaluetta.
Nikke
Nikke () on suosittu ranskalainen lastenkirjasarja, joka kertoo Niken ja hänen koulutovereidensa vauhdikkaasta elämästä 1950-luvulla. Vuosina 1956–1964 ilmestyneet kirjat on kirjoittanut sarjakuvakäsikirjoittajana tunnettu René Goscinny ja kuvittanut Jean-Jacques Sempé.
Kirjat koostuvat useista muutamien sivujen pituisista irrallisista tarinoista, jotka eivät yleensä muodosta yhtenäistä tapahtumaketjua. Sen sijaan tarinoiden teema saattaa läpi kirjan pysyä samana, esimerkiksi kirjassa "Nikke kesälomalla".
Velkavipu
Velkavipu ("gearing", "leverage") tarkoittaa vieraan pääoman eli velan käyttöä yrityksen tai sijoituksen rahoittamiseen. Velkavivulla yritetään nostaa oman pääoman tuottoa.
Velkavivun hyödyntämisen idea on, että velkaraha käytetään niin tuottavasti, että se tuottaa enemmän kuin velan kustannukset ovat. Silloin velan ottaminen on järkevää. Jos tuottoa ei saadakaan tarpeeksi, vipu toimii väärin päin. Silloin velan käyttö heikentää tuottoa.
Velkavipuun liittyy "rahoitusriski". Mitä enemmän velkavipua otetaan, sitä huonommaksi vakavaraisuus käy. Kun velkavipu on suuri, yritys on alttiimpi epäsuotuisille tapahtumille. Mitä korkeammalle tuottotavoite asetetaan ja mitä suurempi velkavipu otetaan, sitä suuremmaksi rahoitusriski kasvaa. Rahoitusriskin hallitseminen merkitsee, ettei tuottotavoite ohita tärkeysjärjestyksessä järkevää riskinhallintaa.
Kun esimerkiksi pääomasijoitusyhtiö tekee yritykseen 100 000 euron sijoituksen, josta lainarahaa on 50 000 (50 %), on oma pääoma 50 000 euroa (50 %). Jos irtautumisvaiheessa sijoituksen arvo on noussut vaikkapa 200 000 euroon, tuotto yhteensä on 100 000 euroa (+100 %). Oman pääoman (50 000 euroa) tuotto on sama 100 000 euroa, +200 % miinus korot 50 000 euron velalle sijoitusaikana. Velkavivun käyttö nosti siten oman pääoman tuottoa huomattavasti verrattuna siihen, että olisi sijoitettu 100 000 euroa omaa rahaa. Selvyyden vuoksi esimerkin prosenttiluvuissa ei ole huomioitu lainatun rahan koron vaikutusta tuottoon.
Velkavipu kasvattaa myös riskiä. Voimme heti edellisestä esimerkistä huomata, että sijoitusajan piteneminen kasvattaa lainatulle rahalle maksettavien korkojen määrää ja siten pienentää tuottoa. Samoin käy jos lainan korko nousee. Jos sijoituksen arvo ei nousekaan alkuperäisestä 100 000 eurosta, muodostuu sijoittajan tuotto tappioksi, sillä hänen täytyy kuitenkin maksaa korot ottamalleen lainalle.
Kotivalo
Kotivalo on suomalainen etunimi. Se oli suomalaisessa almanakassa vuosina 1929–1949. Nimipäivä oli 14. toukokuuta. Inkerinmaan kalenterissa nimi oli mainittu jo vuonna 1914.
Nimeä on käytetty sekä miehen että naisen nimenä, mutta yleisempi se on miehillä. Suomessa on vuoteen 2006 mennessä syntynyt 239 Kotivaloa, joista miespuolisia on 167 ja naispuolisia 72. Nimi oli yleisimmillään 1900-luvun ensimmäisillä vuosikymmenillä, jonka jälkeen sen suosio on alkanut hiipua.
Glen Metropolit
Glen Metropolit (s. 25. kesäkuuta 1974 Toronto, Ontario) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa EBEL-liigan HC Bolzano-Bozenissa.
Metropolitilla riitti aikoinaan menestystä Pohjois-Amerikassa NHL:ää pienemmissä liigoissa. 29-vuotiaana hän oli myös päässyt pelaamaan 103 NHL-ottelussa, kuitenkaan saavuttattamatta vakiopaikkaa liigan joukkueesta. Niinpä hyökkääjä päätti lähteä Eurooppaan hakemaan uutta nostetta uralleen.
Uudeksi seuraksi löytyi Helsingin Jokerit, jonka riveissä Metropolit pelasi kaudet 2003–2004 ja 2004–2005, ja hän oli yksi liigan valovoimaisimpia pelaajia. Mies pelasi Jokereissa keskushyökkääjänä pääasiasiassa Marko Jantusen, Tomek Valtosen ja Toni Dahlmanin kanssa. Hänen ketjukaverinsa eivät olleet pisteiden valossa liigan terävintä huippua. Siitä huolimatta Metropolit keräsi pisteitä jokerikausillaan 0,92 pistettä per peli -tahtia, sijoittuen ensimmäisellä SM-liigakaudellaan pistepörssissä viidenneksi ja toisella kahdeksanneksi. Hänen Suomen visiittinsä päättyi keväällä 2005 hopeaan Jokereiden hävittyä Oulun Kärpille.
Metropolit siirtyi seuraavaksi kaudeksi Sveitsiin Luganon riveihin. Hän pelasi paljon samassa ketjussa Ville Peltosen ja Jukka Hentusen kanssa, ja mies voitti liigan pistepörssin sekä Luganon mukana Sveitsin mestaruuden. Metropolit valittiin kauden päätteksi Latvian MM-kisoihin.
Mies palasi Pohjois-Amerikkaan kevään 2006 jälkeen tehden sopimuksen Atlanta Thrashersin kanssa. Hän sai pelata kyseisen kauden alusta lähtien NHL:ssä ilman farmikomennuksia, ja vuosien 2006-2010 välissä Metropolit edusti neljää eri seuraa. Kuitenkaan kovinkaan suurta roolia hän ei liigasta onnistunut koskaan vakiinnuttamaan.
36-vuotias hyökkääjä jätti kevään 2010 jälkeen NHL-kaukalot taakseen, ja suuntasi takaisin Sveitsiin ensin Zugiin ja pelaa nyt Luganon riveissä.
Lada Nadežda
Lada Nadežda (VAZ 2120) on AvtoVazin valmistama tila-auto. Sitä valmistettiin vuosina 1998–2007. Nadežda perustuu Lada Nivan tekniikkaan ja on Nivan tapaan nelivetoinen. Autossa on seitsemän istuinpaikkaa. Moottoriksi saa joko Nivan 1,7i-moottorin tai uudemman 1,8-litraisen Lada-moottorin.
Nadeždassa on liukuovet molemmilla puolilla ja siihen saa myös kattoikkunan lisävarusteena.
Anu Sinisalo
Anu Sinisalo (s. 3. maaliskuuta 1966 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt draamasarjoissa, elokuvissa ja teatterissa.
Vuonna 2010 Sinisalo voitti parhaan naisnäyttelijän Venla-palkinnon roolistaan "Helppo elämä" -sarjassa. Vuonna 2015 hän sai parhaan naispääosan Jussin roolistaan elokuvassa "Ei kiitos" (2014). Vuonna 2017 hän sai parhaan naisnäyttelijän Venla-palkinnon draamasarjasta "Sorjonen".
Sinisalo valmistui Teatterikorkeakoulusta teatteritaiteen maisteriksi vuonna 1996. Syksyllä 2014 Sinisalo osallistui "Tanssii tähtien kanssa" -ohjelman yhdeksännelle tuotantokaudelle sijoittuen toiseksi.
Sinisalo on seurustellut näyttelijä Antti Reinin kanssa. Hänen sisarensa Emilia Sinisalo on myös näyttelijä.