hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Zenit (satelliitti)
Zenit () on sarja alun perin neuvostoliittolaisia tiedustelusatelliitteja, joiden käyttöä Venäjä on jatkanut.
Neuvostoliitto käytti niitä vuodesta 1964 vuoteen 1994 asti. Kuten Yhdysvaltain ensimmäisen vakoilusatelliitin Coronan kohdalla käytettiin Discoverer-tiedesatelliitin leimaa, myös Zenit on julkisuuteen joutuessaan kulkenut Kosmos-satelliittien (engl. "Cosmos") nimellä. Zenit-satelliitteja on tehty yli 500 kappaletta, joka on edelleen satelliittituotannon ennätys.
Sergei Koroljovin suunnittelema Zenit on samanlainen kuin miehetetty Vostok-avaruuskapseli, koska Vostokit perustuivat Zenitiin. Se on pallomainen, halkaisja 2,3 metriä, massa 2400 kg. Ohjaus- ja jarrurakettien ajoaine mukaan lukien aluksen massa oli noin 4600-6300 kg. Kapselin sisällä oli kamera, joka palasi maahan filmin loputtua. Täten kameran ei tarvinnut toimia tyhjiössä. Kamera ei hajoa maahanlaskussa, joten sitä käytettiin uusilla lennoilla uudestaan.Suunnittelu alkoi 1950-luvun jälkipuolella ohjelmassa Object OD-1.
Zenitin kiertorata oli noin 200 km x 250-300 km. Lennon kesto oli 8-15 vrk.
Ensimmäinen laukaisu tapahtui 11. marraskuuta 1961. Se päätyi kantoraketin tuhoutumiseen. Ensimmäinen onnistunut laukaisu tapahtui 24. huhtikuuta 1962, joka sekään ei onnistunut kuvien otossa. Kolmas Zenit (Kosmos 7) onnistui 28. heinäkuuta 1962.
Zenit 1:tä ei ollut! Zenit 2 oli vuonna 1961 laukaistu versio. Zenit 2ssa oli myös elektronisen tiedustelun laitteita, jotka mittasivat NATO:n tutkien ominaisuuksia.
Kaikkiaan 81 Zenit 2-satelliittia lensi, 58 oli onnistuneita ja 11 osin onnistuneita. 7 tuhoutui kantoraketin mukana.
Ensilento - Kosmos 4, vuonna 1962. Viimeinen - Kosmos 344, vuonna 1970.
Zenit 2M:ssä oli parempi kamera.
Ensilento - Kosmos 208, 1968. Viimeinen lento - Kosmos 1044, 1978.
Kameran resoluutio oli 1-2 metriä.
Zenit 4 painoi 6300 kg.
Niitä tehtiin 76 kappaletta.
Ensilento - Kosmos 22, 1963. Viimeinen lento - Kosmos 355, 1970.
Parannetussa versiossa oli parempi kamera ja uudelleenkäynnistettävä moottori.
Ensilento - Kosmos 251, 1968. Viimeinen lento - Kosmos 667, 1974.
Ensilento - Kosmos 371, 1970. Viimeinen lento - Kosmos 1214, 1980.
Ensilento - Kosmos 470, 1971. Viimeinen lento - Kosmos 1398, 1982.
Ensilento - Kosmos 867, 1976. Viimeinen lento - Kosmos 1685, 1985.
Ensilento - Kosmos 1571, 1984. Viimeinen lento - Kosmos 2281, 1994.
Engelbert Humperdinck
Engelbert Humperdinck (1. syyskuuta 1854 – 27. syyskuuta 1921) oli saksalainen myöhäisromantiikan ajan säveltäjä.
Humperdinck syntyi Siegburgissa ja pääsi vuonna 1872 Kölnin konservatorioon opiskelemaan Ferdinand Hillerin johdolla. Vuonna 1876 hän pääsi stipendinsä turvin Müncheniin, jossa häntä opettivat Franz Paul Lachner ja myöhemmin Josef Rheinberger. Hän toimi opettajana Barcelonan ja Frankfurtin konservatorioissa ja Berliinin akatemiassa. Humperdinck tutustui henkilökohtaisesti Richard Wagneriin, jonka tuotannosta hän sai vaikutteita omiin teoksiinsa, mutta käsitteli aiheitaan lyyrisemmin ja yksinkertaisemmin. Hän kuoli Neustrelitzissä 1921.
Engelbert Humperdinckin maine perustuu pääosin hänen oopperaansa "Hannu ja Kerttu" (1893), joka pohjautuu samannimiseen Grimmin satuun. Hän sävelsi myös muuta näyttämömusiikkia, orkesteriteoksia, kamarimusiikkia ja lauluja.
Wesleyan University
Wesleyan University voi tarkoittaa seuraavia yliopistoja:
Sergei Ljapunov
Sergei Mihailovitš Ljapunov (; 30. marraskuuta 1859 Jaroslavl – 8. marraskuuta 1924 Pariisi) oli venäläinen säveltäjä ja pianisti.
Sergei Ljapunov syntyi Jaroslavlissa, mutta muutti isänsä kuoleman jälkeen äitinsä ja veljiensä kanssa Nižni Novgorodiin. Hän opiskeli Karl Klindworthin ja Sergei Tanejevin johdolla. Hän tutustui Mili Balakireviin pian valmistuttuaan vuonna 1883. Ljapunov lähti Balakirevin kanssa Pietariin, ja hänestä tuli Pietarin konservatorion professori vuonna 1911. Vuonna 1923 hän siirtyi Pariisiin, jossa hän kuoli seuraavana vuonna sydänkohtaukseen.
Sergei Ljapunovin tuotantoon kuuluu muun muassa paljon pianokappaleita. Hän sävelsi lisäksi muun muassa kaksi sinfoniaa, kaksi pianokonserttoa, yhden viulukonserton ja rapsodian ukrainalaisiin teemoihin.
Julius Hibbert
Julius Hibbert eli tohtori Hibbert ("Dr. Hibbert"), on kuvitteellinen hahmo piirrossarjassa "Simpsonit". Hahmon ääninäyttelijä on Harry Shearer. Hibbert on Simpsonin perheen useimmiten hyväsydäminen perhelääkäri. Hibbert tunnetaan tavastaan naureskella hilpeästi omille puheilleen sopimattomissakin tilanteissa. Toisin kuin sarjan toinen lääkäri tohtori Nick, Hibbert on ammatissaan ainakin pääosin pätevä ja vastuullinen, mutta hän myös veloittaa korkeita taksoja.
Hibbertin ensiesiintyminen oli 2. tuotantokauden jaksossa ”Huimapää rullalaudalla”. Hibbert ja hänen perheensä olivat mahdollisesti alkujaan jossain määrin parodioita "Bill Cosby Show" -sarjan Huxtablen perheestä.
Tohtori Hibbert on valmistunut lääkäriksi Johns Hopkinsin yliopistosta ja työskentelee Springfieldin sairaalassa. Hänet tunnistaa aina lempeästä "Uh-heh-heh-heh"-naurustaan. Hibbert nauraa yleensä mahdollisimman sopimattomissa tilanteissa, kuten tehdessään diagnoosia potilaalleen tai ilmoittaessaan huonot uutiset; hänen mukaansa kyse on raskaan työn tuottaman stressin torjunnasta. Kuitenkin eräässä jaksossa viitataan siihen, että kyseessä on oire morfiinin käytöstä. Lempeästä olemuksestaan huolimatta Hibbert laskuttaa hoitotoimenpiteistä tuntuvasti ja on toisinaan tiukka maksun perinnässä. 14. kauden jaksossa ”Jarrut päälle” hän kahlitsi Bartin käsiraudoilla sairaalasänkyyn, kunnes tämän vanhemmat maksoivat lääkärinlaskun. Hibbert palkitsee lapsipotilaansa usein tikkukaramellilla.
Tohtori Hibbertin vaimo on nimeltään Bernice Hibbert (ääninäyttelijä Tress MacNeille). Heillä on kaksi poikaa ja yksi tytär, mutta Hibbertien lapset esiintyvät sarjassa melko harvoin. Toisinaan vihjataan, että Julius ja Bernice ovat etääntyneet toisistaan ja pitävät enää lähinnä onnellisen avioliiton kulisseja pystyssä.
Katsojien on annettu ymmärtää, että kuollut jazz-muusikko Veri-ien Murphy ja 2. kaudella jaksossa ”Velipuoli” esiintynyt Shelbyvillen orpokodin johtaja olisivat molemmat olleet Hibbertin lapsena kadonneita veljiä.
Hibbert perheineen kuvataan yleensä keskiluokkaisena ja suhteellisen hyvätuloisena. Hän omistaa useita autoja: 15. kauden jaksossa ”Robotti-Homer” hän ajaa Mercedes-Benz G500:aa, 6. kauden jaksossa ”Mikä tyttö” hän mainitsee Porschen avaimensa ja eräässä jaksossa hän ajaa Volvo 850:llä. Hibbert kuuluu Springfieldin republikaaneihin ja on myös Mensan jäsen.
Sairaalan ulkopuolella Hibbert käyttää farkkuja ja vaaleanviolettia villapaitaa. "Simpsonien" takaumajaksoissa Hibbertillä on aina erilainen, kunkin vuosikymmenen muotiin sopiva hiustyyli; 1970-luvulla hän käytti afrokampausta, 1980-luvulla Mr. T -tyylistä mohawk-kampausta, ja myöhemmin muun muassa rastalettejä.
Lääkärin työn lisäksi Hibbert on työskennellyt myös Springfieldin aikuiskoulutuskeskuksen "Kuinka strippaan vaimolleni" -kurssin opettajana 14. jaksossa ”Pääjohtaja Homer”. Silloin hän mainitsi maksaneensa yliopistokustannuksensa miesstripparina nimellä Malcolm Sex.
Average White Band
Average White Band on 1970-luvulla suosionsa huipulla ollut funkia sekä soulia soittanut brittiläinen yhtye.
Yhtye koostui valkoisista skotlantilaisista muusikoista, mutta se onnistui silti saamaan 1970-luvulla arvostusta parhaiden mustien funk-yhtyeiden veroisena kokoonpanona. Sanotaan, että jotkut yhtyeen keikalle tulleet olivat odottaneet näkevänsä mustan yhtyeen luullen ryhmän nimeä vitsiksi. Vitsiä nimessä on kuitenkin vain itseironinen sana "average", joka tarkoittaa keskinkertaista. Yhtyeen tunnetuin levy on "AWB" (tunnettu myös nimellä "White Album") vuodelta 1974.
Nueva Gerona
Nueva Gerona on Isla de la Juventudin pääkaupunki Kuubassa. Se sijaitsee Caballosin ja Casasin rinteiden välissä noin 3 kilometriä korkeammalla kuin Rio Casas, mikä mahdollistaa purjehduskelpoisen vesireitin Karibianmerelle.
Yhdysvaltalaiset pioneerit perustivat kaupungin vuonna 1830. Siellä onkin yhdysvaltalaisten hautuumaa, joka on säilynyt näihin päiviin saakka.
3-pentanoli
3-pentanoli eli "dietyylikarbinoli" tai "sek-n-amyylialkoholi" voidaan esittää rakennekaavan muodossa CHCHCHOHCHCH. Se kuuluu sekundaaristen alkoholien aineryhmään, sillä alkoholin OH-ryhmää kantavaan hiiliatomiin on liittynyt kaksi muuta hiiliatomia.
3-pentanoli on normaaliolosuhteissa väritön neste, jolla on tunnusomainen haju. 3-pentanolin moolimassa on 88,2 g/mol, sulamispiste −8 °C, kiehumispiste 116 °C, suhteellinen tiheys 0,8 g/cm (vesi = 1,0 g/cm), leimahduspiste 34 °C c.c., itsesyttymislämpötila 360 °C ja CAS-numero 584-02-1.
Yhdistettä esiintyy kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
3-pentanoli on pentanolin (CHOH) isomeerinen muoto.
3-pentanolia voidaan valmistaa 2-penteenin ja veden välisellä reaktiolla. Sitä muodostuu myös 2-pentanolin ohella 2-penteenin reagoidessa dimesityyliboraanin kanssa. Myös dietyyliketoni voidaan pelkistää 3-pentanoliksi. 3-pentanolia käytetään katalyyttinä dimeroitumis- ja polymeroitumisreaktioissa sekä valmistettaessa metanolia hiilimonoksidista ja vedystä.
Francisco Tárrega
Francisco Tárrega y Eixea (21. marraskuuta 1852 – 15. joulukuuta 1909) oli espanjalainen säveltäjä ja kitaristi.
Tárrega syntyi Vila-realissa, Castellónin maakunnassa. Hän tuli pysyvästi näkövammaiseksi pudottuaan pienenä kastelukanavaan lähdettyään karkuun lapsenvahdiltaan. Tárregan ensimmäiset musiikinopettajat olivat Eugeni Ruiz ja Manuel Gonzalez. Vuonna 1862 Julián Arcas kuuli Tárregan kitaransoittoa ja rohkaisi tätä menemään Barcelonaan, jossa hän kuitenkin viipyi vain vähän aikaa. Vuonna 1874 Tárrega pääsi Madridin konservatorioon.
Tárrega esiintyi vuonna 1881 Ranskan Lyonissa ja lähti sen jälkeen Pariisiin. Hän kävi kiertueellaan myös Lontoossa. Samoihin aikoihin Tárrega meni naimisiin Noveldassa, Alicantessa tapaamansa Maria Rizon kanssa. Pari muutti Madridiin ja sitten Barcelonaan. Heidän ensimmäinen tyttärensä, lapsuudessaan kuollut Maria Josefa, syntyi Madridissa.
Tárrega esiintyi myöhemmän uransa aikana muun muassa Perpignanissa, Cadizissa, Nizzassa, Mallorcalla, Pariisissa, Valenciassa, Bilbaossa, Genevessä, Milanossa, Firenzessä, Napolissa ja Roomassa. Hän kuoli Barcelonassa joulukuussa 1909 kärsittyään muutamaa vuotta aiemmin vaikean toispuolisen halvauksen.
Tárregan tuotantoon kuuluu runsaasti kitaramusiikkia, kuten "Recuerdos de la Alhambra". Tárregan "Gran Vals" on tullut tunnetuksi myös Nokian soittoäänenä.
Kuolemantuottamus
Kuolemantuottamus on henkirikos, jossa henkilö huolimattomuudellaan aiheuttaa toisen kuoleman. Suomen rikoslain mukaan siitä saa rangaistuksena sakkoa tai enintään kuusi vuotta vankeutta. Kuolemantuottamus katsotaan yleensä lievimmäksi henkirikoksista.
Suomen rikoslain 21. luvussa todetaan seuraavasti:
8 § (21.4.1995/578): Kuolemantuottamus
"Joka huolimattomuudellaan aiheuttaa toisen kuoleman, on tuomittava kuolemantuottamuksesta sakkoon tai vankeuteen enintään kahdeksi vuodeksi."
9 § (21.4.1995/578) Törkeä kuolemantuottamus
"Jos kuolemantuottamuksessa kuolema aiheutetaan törkeällä huolimattomuudella ja rikos on myös kokonaisuutena arvostellen törkeä, rikoksentekijä on tuomittava törkeästä kuolemantuottamuksesta vankeuteen vähintään neljäksi kuukaudeksi ja enintään kuudeksi vuodeksi."
Vuosina 2009–2012 Suomen käräjäoikeuksissa ratkaistiin vuosittain noin sata asiaa (vuodesta riippuen 93–105 kpl), joissa pääsyytteenä (törkeimpänä rikoksena) oli kuolemantuottamus tai törkeä kuolemantuottamus. Tuomio langetettiin näillä rikosnimikkeillä 69–77 tapauksessa. Vastaajina asiassa oli tyypillisesti 1 tai 2 henkilöä.
Drop (vapaapaini)
Dropit ovat amerikkalaisessa vapaapainissa liikkeitä, joissa hyökkäävä painija pudottautuu puolustavan painijan päälle jollakin tietyllä ruumiinosallaan.
Elbow drop on liike, jossa hyökkäävä painija hyppää tai pudottautuu puolustavan painijan kasvojen, kaulan tai kurkun päälle kyynärpäällään. The Rockin People's Elbow on elbow-droppi, jossa Rock suorittaa rutiiniliikkeen (tempaisee itsensä köysistä vastustajan vierelle ja nostaa jalkaa) ennen kuin iskee kyynärpäänsä vastustajansa rintalastaan.
Toinen tunnettu elbow drop on Shawn Michaelsin käyttämä HeartBraker
Leg drop on liike jossa hypätään kulman päältä vastustajan päälle niin että jalka osuu vastustajan tiettyyn ruumiinosaan, yleensä päähän.
Kalevi Kuitunen
Kalevi Kuitunen (7. heinäkuuta 1948 Helsinki – 13. kesäkuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen bibliofiili. Hän julkaisi useita kirjojen keräilyyn liittyviä kirjoja.
Koulutukseltaan Kuitunen oli humanististen tieteiden kandidaatti. Kuitusen tietämys kirjahistoriasta näkyi myös "Bibliophilos"-lehden kirjoituksissa ja kirja-arvioissa. "Helsingin Sanomiin" hän selosti kirjahuutokauppoja ja kirjoitti kirja-arvosteluja sekä taikauskoa ja näennäistiedettä vastustavia, tieteellistä skeptisyyttä edistäviä artikkeleita.
Kalevi Kuitunen oli henkilönä vaatimaton ja täysin omistautunut kirjojen keräilyyn. Hän keräsi yhden Suomen suurimmista yksityiskirjastoista, jossa oli noin 48 000 kirjaa. Hänen kokoelmassaan oli myös paljon lehtiä, käsikirjoituksia, joitakin 1500-luvun arvokkaita kuvateoksia, satakunta kirjaa 1600-luvulta ja kolmisensataa kirjaa 1700-luvulta.
Kuitusen pääteoksena voidaan pitää vuonna 1999 julkaistua "Antikvaarisen kirjallisuuden käsikirjaa". "Valiokirjasto" (1997) esittelee valikoiduista aihepiireistä tärkeitä suomenkielisiä kirjoja, teoksia joista tekijän mielestä on eniten iloa ja hyötyä yleisesti. Tietokirjallisuudesta mukana on teoksia, ”joissa kirjoittajan persoonallisuus leimaa esitystä siinä määrin että voi puhua tieteellisestä taideproosasta”. ”Lukija kyllä huomaa, että parhaiten minua miellyttää etäinen, antiikki, eksotiikka, Kiina ja Japani zenbuddhismeineen, kaikki mikä irrottaa ajan ja paikan kahleista ja auttaa katselemaan nykyisyyttä laajemmasta perspektiivistä.”
Solikamsk
Solikamsk () on vajaan 100 000 asukkaan vuori- ja metsäteollisuuskaupunki Permin aluepiirissä Venäjällä, Volgan sivujoen Kaman ja siihen padotun tekojärven varrella, Permistä noin 194 kilometriä pohjoiseen. Kaupunkiin johtaa navigoitava vesitie ja rautatie.
Kaupunki on yksi aluepiirin vanhimmista, ja kolmanneksi suurin Permin ja Bereznikin jälkeen. Kaupungin nimi tulee suolasta () ja Kama-joesta.
Ensimmäiset maininnat paikasta ovat vuodelta 1430, kun Vologdasta tulleet kauppiaat, Kalinnokovit, asentavat suolannostoputkia Usolki-joen rannalle. Kaupunkia kutsutaan asiakirjoissa 1506 Usolje na Kamskom ja 1600-luvulla Sol Kamskajaksi. Vuonna 1472 Kama-joen yläjuoksu samoin kuin Permin seutu liittyvät Moskovan ruhtinaskuntaan. 1600- ja 1700-luvuilla Solikamsk oli Venäjän suurin suolantuottaja-alue.
Alue alkoi teollistua myös muuten. Sieltä löytyi magnesiumia ja harvinaisia metalleja. Sinne muodostui myös lannoiteteollisuutta ja paperitehdas sekä sitä tukevaa toimintaa. Yhdessä naapurikaupunkinsa Bereznikin kanssa Solikamsk muodostaa Permin pohjoispuolelle teollisen kokonaisuuden, minkä osat tukevat toisiaan.
Vuonna 1959 Solikamskiin liitettiin kuuden kilometrin päässä oleva Borovskin kaupunki, josta tuli Solikamskin kaupunginosa.
Syntyvyys kaupungissa on alentunut niin kuin yleensä Venäjällä. Lapsia ja nuoria alle 15-vuotiaita on 25,6 % väestöstä, työikäisiä 59,6 % ja eläkeikäisiä 14,8 %. Työvoimasta teollisuudessa työskentelee 40 %, josta neljännes vuoriteollisuudessa.
Kaupungissa on suurteollisuutta, kuten sanomalehtipaperitehdas OAO Solikamskbumprom, magnesiumia ja harvinaisia metalleja jalostava OAO Solikamski magnijevyi zavod, kaliumkloridia ja -lannoitteita sekä ruokasuolaa valmistava OAO Silvinit sekä teknistä suolaa valmistava OOO Vostok sekä maaleja ja lakkoja valmistava Solikamski zavod "Ural".
Wallu Valpio
Jani Petteri ”Wallu” Valpio (s. 7. syyskuuta 1973 Jyväskylä) on suomalainen muusikko ja toimittaja. Hän aloitti uransa The Duplo! -yhtyeen rumpalina. Duplon jälkeen hän on esiintynyt muun muassa yhtyeissä Arto Muna ja Millennium, Audio Editors, Shotgun Club ja Kari Peitsamo Road Hogs.
Kuuluisaksi Wallu Valpio tuli MoonTV:n toimittajana ja erityisesti musiikkiohjelmien juontajana. MoonTV:n jälkeen hän juonsi MTV3:n "Far Out"- ja "EVVK"-ohjelmia. Hänellä on myös ollut omat radio-ohjelmat Radio Cityssä, Lepakkoradiossa, Radio Helsingissä ja Kiss FM:llä. Hän on toiminut juontajana myös lukuisilla rock-festivaaleilla ja erilaisissa tapahtumissa. Vuonna 2000 hän vastaanotti Vuoden mediapersoona -palkinnon Musiikki & media -tapahtumassa. Hän juonsi Yhden tähden Wallu -radio-ohjelmaa Radio Rockilla. Viimeinen lähetys oli 1.3.2013, jossa vieraana oli Ismo Leikola. Tammikuussa 2014 Radio Rapu ilmoitti palkanneensa Valpion toimittajakseen.
Valpiolta julkaistiin vuonna 2002 kirja "Wallun elämää" Liken kustantamana. Vuonna 2003 hän oli Liberaalien eduskuntavaaliehdokkaana.
Wallu Valpio oli usean vuoden ajan kihloissa malli ja juontaja Niina Heralan kanssa. Heillä on yhteinen tytär. Syksyllä vuonna 2007 Wallu Valpio osallistui Ylen "Elämä pelissä" -ohjelmaan. Ohjelman tavoitteena oli auttaa ihmisiä parantamaan elintapojaan. Wallu lopetti tupakanpolton lähes kokonaan. Wallu Valpio toimi festivaalipromoottorina Rock 'n' Roll Circus -yrityksessä kesällä 2008.
Wallu Valpio oli mukana Kari Peitsamo Road Hogs -yhtyeessä vuodesta 2010 kesään 2011 asti, jolloin Valpio jätti yhtyeen.
Wallu Valpio oli mukana Uuden Musiikin Kilpailussa 2012 yhtenä kilpailun tuomareista.
Vuoden 2017 kunnallisvaaleissa Wallu Valpio on Helsingissä vasemmistoliiton ehdokkaana.
Hagiografia
Hagiografia (myös hagiologia) tarkoittaa pyhimysten elämistä kertovaa kirjallisuutta (pyhimyselämäkerrat) tai sellaisen kirjallisuuden kirjoittamista. Hagiografisen kirjallisuuden tarkoitus oli kirjata kirkon tärkeiden jäsenten elämää mallina tuleville sukupolville, jolloin historialliset tosiasiat jäivät usein toissijaisiksi henkilöiden esimerkillisyyden esittelyyn verrattuna. Hagiografiat yhdistävätkin historiaa, inspiroivia tarinoita sekä legendoja.
Hagiografian historia sai alkunsa 100-luvulla kirkon marttyyrien, askeettien ja munkkien marttyyritarinoina. Hagiografioiden kulta-aika oli keskiajalla, jolloin lähes kaikista kirkon pyhistä henkilöistä tuotettiin ylistäviä elämäkertoja. Hagiografiat sisälsivät kuitenkin myös historiallisia tapahtumia ja keskiajalla hagiografit olivat tärkeässä asemassa historian tutkijoina. Nykyisinkin hagiografiat ovat arvokas historiallisen tiedon lähde ja kuvastavat eri aikakausien elämänkatsomuksia ja esteettisiä käsitteitä.
Esimerkiksi Athanasios Suuren "Antonios Suuren elämä" on yksi kuuluisimmista ja luetuimmista hagiografisista teoksista.
Termiä hagiografia on alettu käyttää myös halventavana terminä tavallisia elämäkertoja kohtaan, jos kritisoija kokee kirjoitusten olevan liian epäkriittisiä tai tarpeettoman ylistäviä ja nostavan kohteensa pyhimysten tasolle.
Berliner Verkehrsbetriebe
Berliner Verkehrsbetriebe (BVG) on Berliinin osavaltion omistama liikelaitos, joka hoitaa Berliinin metro-, raitio- ja bussiliikenteen. Vuodesta 1984 vuoteen 1994 BVG hoiti myös Berliinin S-Bahnin liikenteen Länsi-Berliinissä. Vuosina 1989–1991 BVG liikennöi M-Bahnia. BVG kuljetti vuonna 2005 906,9 miljoonaa matkustajaa, ja työntekijöitä oli 11 526. BVG kuuluu Verkehrsverbund Berlin-Brandenburg (VBB) -joukkoliikennejärjestelmään (vertaa YTV).
BVG hoitaa 170 metroasemaa, 373 raitiovaunupysäkkiä ja 2 611 linja-autopysäkkiä. Linjakilometrejä on metrolla 144,9 km, raitiovaunuilla 285,5 km ja busseilla 1 662 km. Kalustoa yhtiöllä on käytössään runsaasti: 1 688 metroyksikköä, 600 raitiovaunua ja 1 328 bussia.
Menace to Society
Menace to Society oli Paul Di'Annon Killers-projektin toinen ja viimeiseksi jäänyt studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1994.
Verrattuna aiempaan Murder One -debytointiin, musiikillinen suuntaus oli muuttunut raskaasta metallista vielä astetta rankempaan soundiin. Eniten musiikkia voisi luonnehtia panteramaiseksi. Kappaleet ovat Di'annon tekemiä lukuun ottamatta "Faith Healeria", jonka alun perin esitti Alex Harvey Band. Samaisen kappaleen on coveroinut myös muun muassa ex-Marillion solisti Fish sekä Helloween.
Slough
Slough (IPA: /slaʊ/) on kaupunki Kaakkois-Englannissa Berkshiren kreivikunnassa. Vuoden 2001 väestönlaskennassa siellä oli 119 070 asukasta, ja vuonna 2006 väkiluvun arvioitiin olevan 122 000. Kaupungista on noin 35 kilometriä Lontooseen ja 30 kilometriä Readingiin. Siellä on yksi Euroopan suurimmista yrityspuistoista, johon on varsin hyvät liikenneyhteydet valtateiltä ja lentokentiltä. Siksi Slough on yksi Kaakkois-Englannin liike-elämän keskuksista.
1800-luvulla Slough'n seutu oli savista maatalousaluetta. Eton College on rakennettu Slough'n savesta valetuista tiilistä. Yrityspuisto sai alkunsa, kun ensimmäisestä maailmansodasta palanneita ajoneuvoja varastoitiin kaupungin läheisellä joutomaalla. Ajoneuvojen ympärille nousi korjaamo- ja varaosaliikkeitä, ja niiden perässä muuta liiketoimintaa. Verstaiden työvoimalle tarvittiin halpoja asuntoja, ja alueelle rakennettiin yksi Englannin ensimmäisistä asumalähiöistä. 1930-luvun lama-aika houkutteli seudulle syrjäisempien alueiden työttömiä. Slough'sta tuli kurjuuden vertauskuva. Toisen maailmansodan jälkeen Slough'hun rakennettiin nopeasti suuria asuma-alueita ihmisille, jotka olivat menettäneet kotinsa Lontoon pommituksissa.
Heathrow'n lentoaseman läheisyys ja Lontooseen verrattuna kohtuulliset kiinteistöhinnat ovat tuoneet Slough'hun suurten yritysten pääkonttoreita tai Englannin toimipisteitä. Esimerkiksi Amazon.co.uk toimii Sloughissa. Televisiosarja "Konttorin" ("The Office") tapahtumat sijoittuvat Slough'hun.
Indre-et-Loire
Indre-et-Loire on Indre- ja Loire-jokien mukaan nimetty Ranskan departementti. Se sijaitsee Centren alueella Loir-et-Cherin, Indren, Viennen, Maine-et-Loiren ja Sarthen departementtien naapurina.
Indre-et-Loire oli yksi 83 departementista, jotka syntyivät Ranskan vallankumouksen yhteydessä 4. maaliskuuta 1790. Se muodostui aiemmasta Tourainen provinssista.
Indre-et-Loiren departementin pinta-ala on 6 127 neliökilometriä ja väkiluku 580 312 (vuonna 2006). Sen pääkaupunki on Tours.
Departementista on kolme kylää päässyt Ranskan kauneimpien kylien järjestön Les Plus Beaux Villages de France jäseniksi: Candes-Saint-Martin, Crissay-sur-Manse ja Montrésor.
Version en Italiano
Version en Italiano on espanjalaislaulaja Enrique Iglesiaksen vuonna 1996 julkaistu albumi. Kyseessä on italiankielinen versio hänen esikoisalbumistaan "Enrique Iglesias", tosin se ei sisällä kaikkia alkuperäisen levyn kappaleita.
2-metyyli-1-butanoli
2-metyyli-1-butanoli voidaan esittää rakennekaavan muodossa CHCHCH(CH)CHOH. 2-metyyli-1-butanolista käytetään myös nimityksiä "2-metyylibutanoli-1" ja "sek-butyylikarbinoli".
Se kuuluu alkoholien aineryhmään.
2-metyyli-1-butanoli on normaaliolosuhteissa väritön neste, jolla tunnusomainen haju. 2-metyyli-1-butanolin moolimassa on 88,2 g/mol, sulamispiste –70 °C, kiehumispiste 128 °C, suhteellinen tiheys 0,8 g/cm (vesi = 1,0 g/cm), liukoisuus veteen 25 °C:ssa 3,0 g/100 ml, leimahduspiste 50 °C c.c., itsesyttymislämpötila 385 °C ja CAS-numero 137-32-6.
Yhdistettä esiintyy kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
2-metyyli-1-butanoli on pentanolin (CHOH) isomeerinen muoto.
2-metyyli-1-butanolia valmistettiin aikanaan tislaamalla käymisen yhteydessä syntyvästä sikunaöljystä, mutta nykyään sitä valmistetaan synteettisesti. 1-buteenin tai 2-buteenin hydroformylaatiossa muodostuu katalyytistä ja olosuhteista riippuen vaihtelevia määriä pentanaalia ja 2-metyylibutanaalia. Näistä 2-metyylibutanaali voidaan katalyyttisesti vedyttää 2-metyyli-1-butanoliksi. 2-metyyli-1-butanolia käytetään liuottimena yhdessä pentanolin kanssa ja polttoaineiden lisäaineena. Lisäksi siitä valmistetaan vaahdotuksessa käytettäviä apuaineita, hajusteita, korroosionestoaineita, nestekiteiden valmistuksessa ja se toimii kaprolaktaamin polymeroinnissa käytettävänä katalyyttinä.
Disgrace (yhtye)
Disgrace on alun perin Turusta kotoisin oleva suomalainen yhtye. Yhtye on perustettu vuonna 1987.
Alkuaikojen Disgrace oli yhdessä Xysman suomalaisen grindcoren ja death metalin ensimmäisiä ja tärkeimpiä vaikuttajia, ennen kuin vaihtoi toisen albuminsa jälkeen metallin punk-vaikutteiseen rock'n'rolliin.
Disgrace on tehnyt uransa aikana yli 1000 keikkaa, joista suuren osan Keski-Euroopassa.
Yhtyeen jäsenillä on tapana käyttää joka levyllä vaihtuvia taiteilijanimiä.
Jukka Taskisella (laulu, kitara) on myös punkduo Black Magic Six, jossa rumpuja soittaa Lew Shiffer.
Beauvais-Tillén lentoasema
Aéroport de Beauvais-Tillé on lentoasema Ranskassa Beauvaisin kaupungissa 105 kilometrin etäisyydellä Pariisista. Vuonna 1956 lentoasema avattiin kaupallisille lennoille. Halpalentoyhtiö Ryanairin perustamisen jälkeen lentoasema on ollut Pariisin seudun kolmanneksi suurin lentoasema.
Krasnokamsk
Krasnokamsk () on kaupunki Permin pohjoispuolella Permin aluepiirissä Venäjällä, maantieteellisesti itäisessä Euroopassa. Sen väkiluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 51 916.
"Venäjän keisarikunnassa järjestettiin väestönlaskenta 1897 ja Neuvostoliitossa 1926, 1939, 1959, 1970, 1979 ja 1989 sekä Venäjän federaatiossa 2002 ja 2010."
Okayama
Okayama () on Okayaman prefektuurin pääkaupunki Japanissa. Siellä on 703 443 asukasta (2014), ja sen pinta-ala on 789,92 neliökilometriä. Okayama on valittu yhdeksi Japanin virallisista suurkaupungeista.
Kaupunki perustettiin 1. kesäkuuta 1889.
Okayama jakautuu neljään suuralueeseen. Niistä asukasluvultaan ja pinta-alaltaan suurin on Kita-ku, jonka alueella sijaitsee myös kaupungin keskusta.
Berezniki
Berezniki on kaupunki ja kaupunkipiirikunta Venäjällä Permin aluepiirissä noin 200 km Permistä pohjoiseen, Kaman vasemmalla rannalla. Vastarannalla on Usoljen kaupunki, johon valmistui siltayhteys vuonna 1981. Bereznikin asukasluku on noin 153 806 (2012). Berezniki on kaliumsuolatuotannon keskus.
Tiedot Bereznikin venäläishistoriasta juontavat 1500- ja 1600-luvuille. 1579 mainitaan Zyrjankan asutus. 1670 syntyi Dedjuhin, josta myöhemmin tuli kaivoskaupunki. Suolan kaivamiseksi muodostuvat myös Lenva, Berezniki, Verenija, Tšurtan ja muut. Kaman yläjuoksun kaliumsuolaesiintymät (potaska) muodostivat perustan teollisuuden ja kaupunkien syntymiselle. Bereznikin ja Durymanskin alueilla on noin 2 400 000 000 tonnin suolavarat. Kaupungin vaakunassa on kolme kaliumsuolakidettä ja sen oikeassa ylälaidassa Permin vaakuna.
Vuodesta 1976 alkaen on alueelta pumpattu myös öljyä, minkä varanto on noin 37 miljoonaa tonnia. Vuosittain siitä saadaan noin 335 000 tonnia. Alueella on myös piihiekkaa Zajatšja Gorkan alueella noin 10 miljoonaa kuutiometriä, josta hyödynnetään vuosittain noin 276 000 tonnia, Suhanovskojen esiintymässä on lisäksi savea 2 100 000 m³.
Kaupungissa toimii suuria teollisuusyrityksiä, kuten OAO Uralkali, joka tuottaa yli puolet Venäjän kaliumlannoitteista, OAO Beraton, OAO Avisma, joka tuottaa titaania ja magnesiumia sekä lannoitetehdas OAO Azot.
"Venäjän keisarikunnassa järjestettiin väestönlaskenta 1897 ja Neuvostoliitossa 1926, 1939, 1959, 1970, 1979 ja 1989 sekä Venäjän federaatiossa 2002, joten kaikki luvut eivät ole virallisen väestönlaskennan tuloksia."
Verkehrsverbund Berlin-Brandenburg
Verkehrsverbund Berlin-Brandenburg (VBB) on Berliinin ja Brandenburgin osavaltioiden yhteinen joukkoliikenneyhteisö. VBB perustettiin 30. joulukuuta 1996, ja yhtenäinen tariffialue otettiin käyttöön 1. huhtikuuta 1999.
BarnimBerliiniBrandenburg an der HavelCottbusFrankfurt (Oder)Dahme-SpreewaldElbe-ElsterHavellandMärkisch-OderlandOberhavelOberspreewald-LausitzOder-SpreeOstprignitz-RuppinPotsdamPotsdam-MittelmarkPrignitzSpree-NeißeTeltow-Fläming
Solihull
Solihull on kaupunki Keski-Englannissa, 15 kilometriä Birminghamista.
Siellä on noin 200 000 asukasta. Solihullia pidetään yhtenä Englannin vauraimmista kaupungeista. Se on perustettu keskiajalla. Myöhemmin se oli tärkeä postivaunuasema. Teollinen vallankumous mullisti läheisen Birminghamin, toinen maailmansota tuhosi Coventryn, mutta Solihullissa Tudorien aikaiset talot ja pikkukaupungin tunnelma ovat säilyneet ennallaan. 
Vaikka kaupunki on varsin iso, siellä ei ole yliopistoa. Birminghamin lentoasema ja sen yhteydessä oleva messukeskus ovat aivan kaupunkien rajalla. Land Roverin tehtaat tarjoavat myös työpaikkoja 8 000 hengelle.
Wolverhampton
Wolverhampton on kaupunki Keski-Englannissa, Länsi-Midlandsin metropolikreivikunnassa, 22 kilometriä Birminghamista luoteeseen. Sen keskusta jää niin sanotun Mustan maan (Black Country) hiilikaivosalueen ulkopuolelle, mutta kunta ulottuu hiilikentille asti.
Wolverhamptonissa oli luostari jo saksien aikana. Se kasvoi 1200-luvulle mennessä merkittäväksi kauppapaikaksi, etenkin villamarkkinat olivat tärkeät.
1800-luvulla kaupungin kaakkoispuolella olevaa aluetta alettiin kutsua Mustaksi maaksi hiilikaivostoiminnan ja varhaisen teollisuuden tuottaman noen mustatessa ympäristöä.
Kaupungin tunnetuin urheiluseura on Wolverhampton Wanderers FC. Tunnetuin kaupungin musiikkiyhtyeistä lienee Slade.
Poikabändi One Directionin Liam Payne on kotoisin Wolverhamptonista.
JOE (tekstieditori)
JOE ("Joe's Own Editor") on terminaalissa käytettävä tekstieditori Unixille. Sitä jaetaan vapaasti GNU GPL-lisenssillä. JOE on suunniteltu helpoksi käyttää, ja se sisältää avustusjärjestelmän, joka neuvoo, miten eri asioista saa apua näytölle. JOEssa on suurin osa Vi-editorin Unix-sidonnaisista ominaisuuksista: se pystyy esimerkiksi suodattamaan tekstiä ulkopuolisesta ohjelmasta. Näppäintoiminnot ovat samanlaisia kuin WordStarissa ja Turbo C:ssä. JOE on muokattavissa ja se tukee makroja, joiden avulla se voi emuloida Emacsia, Picoa tai WordStaria. Versionumerosta 3.0 alkaen ohjelma on tukenut värikorostuksia.
JOE oli oletusmuokkain joissain ensimmäisissä Linux-jakeluissa, mikä teki siitä suositun. JOE tulee nykyään monien Linux-julkaisujen mukana oletuksena.
Vivir
Vivir on espanjalaislaulaja Enrique Iglesiaksen toinen, vuonna 1997 julkaistu albumi, joka myi Yhdysvalloissa platinaa ja maailmanlaajuisesti noin viisi miljoonaa kappaletta.
Albumin tunnetuimpia kappaleita ovat singleinäkin julkaistut "Enamorado Por Primera Vez", "Solo En Tí", "Al Despertar", "Lluvia Cae", "Miente" ja "Revolución". "Vivirin" tuoman huikean menestyksen myötä Iglesias lähti ensimmäiselle konserttikiertueelleen, joka käsitti 16 maata.
3-metyyli-1-butanoli
3-metyyli-1-butanoli eli "isoamyylialkoholi", "isopentyylialkoholi", "isobutyylikarbinoli" voidaan esittää rakennekaavan muodossa (CH)CHCHCHOH. Se kuuluu primääristen alkoholien aineryhmään.
3-metyyli-1-butanoli on normaaliolosuhteissa väritön neste, jolla tunnusomainen haju. 3-metyyli-1-butanolin moolimassa on 88,2 g/mol, sulamispiste −117 °C, kiehumispiste 132 °C, suhteellinen tiheys 0,8 g/cm (vesi = 1,0 g/cm), liukoisuus veteen 2,5 g/100 ml, leimahduspiste 45 °C c.c. tai 55 °C o.c., itsesyttymislämpötila 350 °C ja CAS-numero 123-51-3.
Yhdistettä esiintyy kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
3-metyyli-1-butanolin ja etikkahapon avulla voidaan valmistaa isoamyyliasetaattia ja vettä.
3-metyyli-1-butanoli on pentanolin (CHOH) isomeerinen muoto.
Saksan Grand Prix
Saksan Grand Prix () on Saksassa järjestettävä Formula 1 -sarjan osakilpailu.
Saksan Grand Prix’ta on ajettu kolmella eri radalla: Nürburgringillä vuosina 1951–1954, 1956–1958, 1961–1969, 1971–1976 ja 1985, AVUS-radalla 1959 sekä Hockenheimringillä 1970, 1977–1984, 1986–2006. Kaudella 2007 ei virallisesti ajettu Saksan GP:tä, koska Nürburgringillä ajettu osakilpailu oli Euroopan Grand Prix. Kaudesta 2008 alkaen kilpailu järjestettiin vuorovuosin Hockenheimringin ja Nürburgringin kesken. Kaudesta 2014 alkaen kilpailu on ajattu Hockenheimringillä, mutta kausilla 2015 ja 2017 ei järjestetty lainkaan Saksan GP:tä, edellisen kerran Saksassa ei olla ajettu lainkaan Formula 1:n MM-sarjaan kuuluvaa kilpailua kausina 1960, 1955 ja 1950.
"Punataustaiset kilpailut eivät kuuluneet Formula 1:n MM-sarjaan."
Schipholin kansainvälinen lentoasema
Schipholin lentoasema (; ) on Alankomaiden päälentoasema, joka sijaitsee Haarlemmermeerissa noin 18 km Amsterdamista lounaaseen. Se on matkustajamäärillä mitattuna Euroopan kolmanneksi vilkkain lentoasema Lontoon Heathrow'n ja Pariisin Charles de Gaullen jälkeen.
Schipholin lentoasema on KLM:n, Martinairin ja Transaviam kotilentoasema.Muutaman minuutin lentomatkan päässä Schipholin lentoasemasta tapahtui 4. lokakuuta 1992 onnettomuus, kun El Alin lento 1862 menetti oikeanpuoleiset moottorinsa ja putosi maahan halkaisten kerrostalon kahtia, ja surmaten 43 ihmistä, neljä koneessa ja 39 maassa.
Toinen onnettomuus sattui Schipholin lentoasemalta muutama kilometri pohjoiseen 25. helmikuuta 2009. Onnettomuudessa kuoli yhdeksän henkilöä ja loukkaantui ainakin 50. Turkish Airlinesin Boeing 737-800 -tyyppinen kone oli laskeutumassa Schipholiin, kun se syöksyi lentoaseman läheiselle pellolle ja hajosi kolmeen osaan. Koneessa oli yhteensä 135 matkustajaa ja miehistön jäsentä.
Cosas Del Amor
Cosas Del Amor on espanjalaissyntyisen laulaja Enrique Iglesiasin kolmas, vuonna 1998 julkaistu albumi. Edellisiä levytyksiä kypsempää musiikkisuuntausta edustaneelta levyltä julkaistiin kaksi singleä: "Esperanza" ja "Nunca Te Olvidaré". Albumi myi kultalevyyn vaadittavan määrän Yhdysvalloissa.
Iglesias markkinoi albumia vain lyhyen kiertueen avulla, mutta julkaisun myötä hän aloitti pian pidemmän, yli 80 esitystä käsittäneen kiertueen. Kyseessä oli ensimmäinen pikaruokaketju McDonald’sin sponsoroima konserttikiertue.
"Cosas Del Amor" () toi Iglesiasille American Music Awardin parhaan latinoartistin sarjassa. Vastaehdokkaina olivat Ricky Martin ja Los Tigres del Norte.
Ben E. King
Ben E. King (oik. Benjamin Earl Nelson, 28. syyskuuta 1938 Henderson, Pohjois-Carolina – 30. huhtikuuta 2015) oli yhdysvaltalainen soul/R&B-laulaja. Hänen kuuluisin hittinsä on ”Stand by Me”, jonka hän on esittänyt ja osittain sanoittanut. Se nousi musiikkilistoille vuosina 1961 ja 1986. Monet artistit ovat julkaisseet kappaleesta coverin ja heistä kuuluisin lienee John Lennon.
Ben Nelson liittyi vuonna 1958 jäseneksi yhtyeeseen nimeltä The Five Crowns, jonka tyylilajina oli doo wop. Myöhemmin samana vuonna, The Driftersin manageri erotti kaikki yhtyeen jäsenet ja pyysi The Five Crownsin jäseniä heidän tilalleen, johon kaikki muut paitsi yksi suostuivat. Driftersin hittejä uudella kokoonpanolla olivat muun muassa ”There Goes My Baby”, ”Save the Last Dance for Me”, ”Dance With Me”, ”This Magic Moment”, ”I Count the Tears”, ja ”Lonely Winds”.
Erottuaan yhtyeestä 1960 Nelson lähti soolouralle ja otti taiteilijanimekseen Ben. E. Kingin. Hänen ensimmäinen soolohittinsä oli vuonna 1961 julkaistu ”Spanish Harlem”. Seuraava single ”Stand by Me” julkaistiin samana vuonna ja se oli suuri menestys. Listoille se nousi Kingin esittämänä vielä vuonna 1986, kun ensi-iltansa sai elokuva "Stand by Me – viimeinen kesä". Elokuva on nimetty kappaleen mukaan, joka toimii myös tunnusmusiikkina. Muita Kingin hittejä olivat muun muassa ”What is Soul?” ja ”Supernatural Thing, part 1”.
King on perustanut hyväntekeväisyysjärjestön nimeltä "Stand By Me Foundation".
Benin ”Stand By Me” on muun muassa kuultu Timon ja Pumba (Leijonakuningas) -sarjoissa ja ”Save the Last Dance for Me” on muun muassa kuultu Queer as Folk -kulttisarjan 1. tuotantokauden jaksossa 122.
Barnsley
Barnsley on kaupunki ja metropolikunta Englannissa, Yorkshiren eteläosassa 20 km Sheffieldistä pohjoiseen. Barnsleyn kaupungissa on hiukan yli 72 000 asukasta ja kunnassa yli 230 000 asukasta.
Kaupunki on mainittu jo "Domesday bookissa" 1086. Sen keskustassa vanhat rakennukset vuorottelevat 1960-luvun betonilaatikoiden kanssa. Kaupunki oli ennen merkittävä hiilikaivoistoiminnan keskus, vaikka itse kaivokset sijaitsivat ympäryskunnissa. Viimeinen alueen kaivoksista suljettiin 1994. Seudun koulutusaste on alhainen ja työttömyys korkea - ylimmillään 1900-luvulla miesten työttömyysprosentti kävi yli kahdenkymmenen.
Hädän hetkellä
Hädän hetkellä () on Warner Bros. Televisionin tuottama Emmy-palkittu televisiosarja, jossa seurataan New Yorkin poliisien, palomiesten ja ensihoitajien elämää kuvitteellisessa 55. piirissä. Heidän työaikansa on 15–23, eli kaupungin työntekijöiden ”kolmas vuoro”. Poliisitalo ja paloasema ovat King Streetin ja Arthur Streetin kulmassa, tästä lempinimi ”Camelot”.
Yksittäisten yhden jakson tapahtumien lisäksi sarjassa seurataan pitkiä, jopa monen tuotantokauden mittaisia juonikuvioita. "Hädän hetkellä" sai kiitosta sen syyskuun 11. päivän terrori-iskujen tunteisiin vetoavasta ja rehellisestä käsittelystä (jakso 3.1 ”In Their Own Words”) – mutta sitä on myös joissakin piireissä syytetty liiallisesta yksityiskohtaisen väkivallan esittämisestä ja voimakkaasta kielenkäytöstä.
Sarjan luoja, tuottaja ja kirjoittaja on John Wells, jonka muita sarjoja ovat "West Wing" ja "Teho-osasto".
Sarjaa tehtiin kuusi tuotantokautta vuosina 1999–2005. Sen viimeinen jakso, ”Jäähyväiset Camelotille”, nähtiin Suomessa 20. syyskuuta 2007.
Enrique
Enrique on espanjalaissyntyisen laulaja Enrique Iglesiasin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1999. Tällä albumilla Iglesias nousi lopullisesti ympäri maailman tunnetuksi laulajaksi. Läpimurtoon vaikutti ehkä se, että albumi oli Iglesiasin ensimmäinen englanninkielinen.
Vähän ennen albumin tekoa Iglesias oli solminut levytyssopimuksen Interscopen kanssa. Tuolloin useat suuret levy-yhtiöt olivat käyneet kovaa kilpailua "Bailamos"-menestyskappaleensa ansiosta maineeseen nousseesta laulajasta. "Bailamos" julkaistiin myös tällä albumilla, vaikka se oli ollut jo edellisen "Cosas del Amor" -albumin erikoispainoksessa sekä "Wild Wild West" -elokuvan soundtrackilla.
"Enrique" sisälsi muitakin suosikkeja. Singleinä julkaistiin "Bailamosin" lisäksi "Rhythm Divine", "Be with You", "You Are My #1", "Could I Have This Kiss Forever" (duetto Whitney Houstonin kanssa) ja "Sad Eyes", jonka alkuperäinen esittäjä on Iglesiaksen nuoruuden esikuva Bruce Springsteen. Albumilla oli myös espanjankielinen versio kyseisestä kappaleesta ("Mas Es Amar"). "Enrique"-albumi aloittikin Iglesiakselle nyt jo vakiintuneen tavan julkaista englanninkielisillä albumeillaan myös espanjankieliset versiot joistakin kappaleista. Tällä albumilla niitä edustavat "Ritmo Total" ("Rhythm Divine") ja "No Puedo Mas Sin Ti" ("I'm Your Man").
Albumista tehtiin hieman erilaisia versioita eri maiden markkinoille. Ensimmäiset 13 kappaletta olivat mukana kaikissa painoksissa, mutta niiden lisäksi Isossa-Britanniassa julkaistussa erikoispainoksessa oli mukana Fernando Garibayn tekemä remix-versio "Rhythm Divine" -kappaleesta ja Venäjällä julkaistussa erikoispainoksessa oli mukana "You're My #1" -kappale, jossa Iglesiaksen kanssa lauloi tataariartisti Alsu.
Albumi nousi heti Yhdysvaltojen Billboard 200 -listalle sijalle 32. Myöhemmin se ylitti Yhdysvalloissa platinalevyrajan. Eniten albumia ostettiin kuitenkin Kanadassa, jossa se myi nelinkertaisesti platinalevyn verran. Espanjassa levyä myytiin kolminkertaisesti platinalevyn verran, Saksassa, Italiassa, Norjassa ja Puolassa platinaan ja 28 maassa kultalevymyyntiin. Yhteensä maailmanlaajuinen myynti oli noin 6,5 miljoonaa kappaletta.
Bailamos
Bailamos on espanjalaislaulaja Enrique Iglesiaksen single albumilta "Enrique". Se oli Iglesiaksen läpimurtokappale ja saavutti ykkössijan Billboard Hot 100 -listalla.
Jo ennen albumijulkaisua kappale kuultiin Iglesiaksen "Cosas Del Amor" -levyn erikoispainoksessa ja Barry Sonnenfeldin elokuvan "Wild, Wild West" (1999) soundtrackillä. Kappaleesta tehty musiikkivideo sisältää kohtauksia elokuvasta.
Maggie Kalka
Margit Virginia Margareta ”Maggie” Kalka (o.s. Henrichson, 20. lokakuuta 1912 Helsinki – 22. heinäkuuta 1996 Helsinki) oli suomalainen ratameloja ja miekkailija.
Kalka voitti ensimmäisenä naisena melonnan henkilökohtaisen maailmanmestaruuden ja ensimmäisenä suomalaisena naisena henkilökohtaisen maailmanmestaruuden kaikki lajit huomioon ottaen. Hän voitti kajakkiyksiköiden 600 metrin matkan Tukholmassa vuonna 1938. Kajakkiyksiköiden Suomen mestaruuden hän voitti vuosina 1937–1940. Melontauransa hän lopetti vuonna 1940 käsivammaan.
Kalka kilpaili myös florettimiekkailijana. Hän osallistui Helsingin 1952 olympialaisiin ja voitti Suomen mestaruuden vuosina 1950, 1951 ja 1953.
Kalka edusti urallaan Drumsö Kanotisteria ja Helsingin Miekkailijoita.
Ust-Ilimskin selluloosatehdas
Ust-Ilimskin selluloosatehdas on maailman suurimpiin kuuluva, Siperian Ust-Ilimskissä Irkutskin alueella sijaitseva selluloosatehdas. Tehdas kuuluu osana laajempaan Gruppa Ilim -metsäteollisuuskonserniin, ja sen nykyinen nimi osana yhtymää on "Filial v Ust-Ilimske" (), "Ust-Ilimskin haaraosasto" tai "Ust-Ilimskin yksikkö". Aiemmin se tunnettiin nimellä "Ust-Ilimski lesopromyšlennyi kompleks" (Усть-Илимский лесопромышленный комплекс, "Ust-Ilimskin metsäteollisuusyhtymä").
Tehtaalla on 1 571 työntekijää. Tehtaan vuosituotanto on noin 630 000 tonnia markkinaselluloosaa, joka yhtiön mukaan on 30 % Venäjän kokonaistuotannosta. Noin 90 % tuotannosta menee vientiin.
Tehtaalla on neljä Rauma-Repolan toimittamaa vajaa seitsemän metriä leveää selluloosankuivauskonetta.
Puuhankinnasta vastaa IlimSibLes, jonka vuosittainen hakkuumäärä on 3 360 000 m3 puuta.
Ust-Ilimskin selluloosatehdas on alkujaan 1980-luvun alussa perustettu neuvostoliittolainen selluloosatehdas, jonka yhteydessä on myös mekaanista puunjalostusta. Tehtaan ja sen rakennustyöt alkoivat 1973 ja selluloosan tuotantolinja luovutettiin tuotannolliseen käyttöön joulukuussa 1980. Tehtaan tuolloinen tuotantokyky oli 250 000 tonnia valkaistua selluloosaa vuodessa.
Yrityskokonaisuudesta muodostettiin yksityistämislainsäädännön perusteella 37 eri oikeushenkilöä 11. lokakuuta 1991. Hajaantumisen ja taloudellisten ongelmien seurauksena tuotanto väheni 60% aikaisempiin tuotannon huippuvuosiin verrattuna.
Yhtiössä oli yli 30 yritystä, kun Ust-Ilimskissä olevat yhtiöt koottiin Ust-Ilimskin metsäteollisuuskonserniksi helmikuussa 1995. Vuoden 1994 tuotanto oli 265 000 tonnia selluloosaa, seuraavan vuoden yhdeksän ensimmäisen kuukauden aikana jo 349 000 tonnia.
Vuonna 1993 kirjoittivat työntekijät Venäjän federaation presidentti Vladimir Putinille kirjeen, jossa he valittivat Ilim Pulp Enterpraizin rikkovan kollektiivisia työehtosopimuksia ja maksavan Irkutskin alueen alhaisimpia palkkoja huolimatta tuotannon jatkuvasta noususta.
Tehdas siirtyi Menatep-pankin omistuspiiriin Venäjän federaation Neuvostoliiton jälkeisessä yksityistämisessä ja sen kaupalliset toiminnot vientiin ja tuontiin liittyen hoidettiin OOO Kontinentalinvestin kautta. Lopuksi yhtiö siirtyi Ilim Pulpin, jonka nimi on nykyään Gruppa Ilim, piiriin.
Nykyisin tehtaan vuosituotantokapasiteetti on 630 000 tonnia selluloosaa 2006 tehdyn uudistuksen jälkeen. Tuotantolinja 2:n uudistusta olivat toteuttamassa Metso Paper ja Andritz runsaalla 10 000 000 eurolla. Tarkoituksena oli lisätä tuotantoa 850 tonnista 1 200 tonniin vuorokaudessa sekä selluloosan laatua.
Tehdas tuottaa valkaistua sulfaattiselluloosaa havupuista, sekä valkaisematonta lehtikuituselluloosaa sekä kemiallisia metsäteollisuustuotteita. Koska tehtaalla ei ole omaa paperin- tai kartonginvalmistusta, on sen tuotanto markkinaselluloosaa. Yritys vie ulkomaille 90% jalostamastaan selluloosasta pääasiassa Saksaan, Italiaan, Yhdistyneisiin kuningaskuntiin, Kreikkaan, Kiinaan, Korean tasavaltaan, Japaniin sekä Tunisiaan. Lehtiselluloosan tuotanto alkoi 1998 lähinnä Tyynenmeren alueen maiden kysynnän vuoksi.
Bolšoje Savinon lentoasema
Bolšoje Savino (; ) on Venäjällä Permin aluepiirissä 16 kilometriä Permistä lounaaseen sijaitseva lentokenttä ja kansainvälinen lentoasema. Lentokentän korkeus merenpinnasta on 123 metriä, ja sen kiitotien pituus on 3 206 metriä. Lentokenttä on paitsi siiviili-ilmailun myös vähäisessä sotilaskäytössä.
Henrik Dam
Carl Peter Henrik Dam) (21. helmikuuta, 1895, - 17. huhtikuuta, 1976) oli tanskalainen biokemisti ja fysiologi. 
Hänelle myönnettiin yhdessä yhdysvaltalaisen Edward Adelbert Doisyn kanssa Nobelin lääketieteen palkinto 1943 K-vitamiinin löytämisestä.
Euroopan Kanoottiliitto
Euroopan Kanoottiliitto ( eli ECA) on melontalajien kattojärjestö Euroopassa. Sen alaisuuteen kuuluvat Euroopan kansalliset melontajärjestöt. Euroopan Kanoottiliitto on suurin maaosien kanoottiliitoista 35 jäsenmaallaan. ECA:n hallituksen puheenjohtajana toimii brittiläinen Albert Woods.
Euroopan Kanoottiliitto perustettiin vuonna 1993 Italian Roomassa. Ensimmäisessä kokouksessa kirjoitettiin ECA:n säädökset. Kansainvälinen Kanoottiliitto hyväksyi sen toiminnan vuonna 1994 Acapulcon kaupungissa järjestetyssä kokouksessa Meksikossa. Huhtikuussa 1995 järjestetyssä toisessa ECA:n kokouksessa valittiin järjestön hallituksen jäsenet nelivuotiseen hallituskauteen.
Euroopan Kanoottiliitto on järjestänyt vuodesta 1994 lähtien Euroopan mestaruuskilpailut melkein kaikissa melontalajeissa. ECA järjestää myös seurojen Euroopan mestaruuskilpailut ja on laajentamassa sitä koskemaan kaikkia melontalajeja.
ECA
European Club Association eli ECA on eurooppalaisten jalkapalloseurojen yhteistyöjärjestö.
Järjestö on perustettu vuonna 2008. Se korvasi lakkautetun G-14:n.
Järjestöön kuuluu 197 seuraa (2010/2011). Siihen kuuluu aina vähintään yksi seura jokaisesta Uefan 53 jäsenmaasta.
Dba
dba (dba Luftfahrtgesellschaft mbH) oli saksalainen halpalentoyhtiö. Se lensi kotimaan ja ulkomaan reittilentoja sekä charter-lentoja Eurooppaan ja Pohjois-Afrikkaan. Yhtiön kotikenttä oli Münchenin kansainvälinen lentoasema.
dba:n perusti brittiläinen lentoyhtiö British Airways nimellä Deutsche BA. Vuonna 2002 se solmi easyJetin kanssa sopimuksen yhtiön myynnistä, mutta easyJet jätti toteuttamatta osto-optionsa. Elokuussa 2006 Air Berlin osti yhtiön kokonaisuudessaan. dba lopetti toimintansa 30. marraskuuta 2008.
dba käytti toimintansa aikana seuraavia konetyyppejä:
Pam Grier
Pamela Suzette ”Pam” Grier (s. 26. toukokuuta 1949 Winston-Salem, Pohjois-Carolina, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Grier tuli tunnetuksi 1970-luvulla esitettyään pääosaa blaxploitaatioelokuvissa "Coffy" ja "Foxy Brown". Grier oli 1970-luvulla yksi suurimmista afroamerikkalaisista tähdistä, ja häntä nimitetäänkin usein blaxploitaation kuningattareksi.
Grier esitti pääosaa Quentin Tarantinon elokuvassa "Jackie Brown" vuonna 1997. Hän sai Jackie Brownin roolista Golden Globe -ehdokkuuden. Grier on ollut ehdolla myös muun muassa Saturn-, Satellite- ja Daytime Emmy -palkintojen saajaksi.
Vuosina 2004–2009 Grier esiintyi televisiosarjassa "L-koodi". Hän on vieraillut myös muun muassa televisiosarjoissa "Smallville" ja "".
Robert Wilhelm de Geer
Robert Wilhelm de Geer till Tervik (vuoteen 1809 De Geer af Tervik; 6. syyskuuta 1750 Pernaja – 4. marraskuuta 1820 Helsinki) oli suomalainen virkamies ja kreivi, joka toimi 1785–1789 Kyminkartanon läänin maaherrana, vuoden 1809 Porvoon valtiopäivien maamarsalkkana ja 1809–1820 Suomen senaatin sotilastoimituskunnan ensimmäisenä päällikkönä.
De Geer kuului ruotsalaisen De Geer -aatelissuvun haaraan, joka oli vuonna 1766 korotettu vapaaherralliseen arvoon nimellä "De Geer af Tervik". Hän palveli aluksi Ruotsin armeijassa Savon joukoissa ja 1778–1783 Ruotsin Venäjän-lähestystössä Pietarissa, kunnes erosi everstin arvoisena. Sen jälkeen hän toimi Kyminkartanon läänin varamaaherrana 1783–1785 ja varsinaisena maaherrana 1785–1789. De Geer oli lähellä Georg Magnus Sprengtportenin johtamaa itsenäisyysmiesten piiriä ja menetti vuonna 1789 maaherran virkansa, minkä jälkeen vietti hiljaista elämää omistamassaan Tervikin kartanossa Pernajassa. Suomen sodan aikana De Geer oli ensimmäisiä merkittäviä suomalaisia, jotka tunnustivat uuden venäläisen hallinnon – venäläiset joukot saapuivat hänen kartanolleen jo muutaman päivän sisällä rajan ylittämisestä helmikuussa 1808. Hänen vastaanottavaisuutensa palkittiin sitten monin tavoin. Vuonna 1809 De Geer sai toimia maamarsalkkana Porvoon valtiopäivillä ja heinäkuussa hänet nimitettiin hallituskonseljin talousosaston jäseneksi ja sotilastoimituskunnan päälliköksi. Samaan aikaan hänet myös korotettiin kreiviksi nimellä "de Geer till Tervik" ja hänen sukunsa esiteltiin myöhemmin Suomen ritarihuoneelle kreivillisenä sukuna numero 3.
Salaneuvoksen arvon vuonna 1817 saanut de Geer oli seurapiiritähti ja ansioitui senaatissa lähinnä henkilökohtaisten taloudellisten etujen hankkimisessa. Sairautensa vuoksi hän ei voinut viimeisinä vuosinaan lainkaan hoitaa senaattorintehtäviään. Senaatin talousosaston vanhimpana jäsenenä de Geer oli kuitenkin periaatteessa puheenjohtajaa vastaavassa asemassa, sillä erillistä talousosaston varapuheenjohtajan virkaa ei ollut vielä luotu. Hän oli senaattori kuolemaansa saakka. Helmikuusta 1820 alkaen hän oli lisäksi kahtia jaetun talousosaston toisen jaoston puheenjohtaja.