hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Sumuisten vuorten gorillat
Sumuisten vuorten gorillat (alkuperäiseltä nimeltään "Gorillas in the Mist: The Story of Dian Fossey") on Michael Aptedin vuonna 1988 ohjaama elämäkertaelokuva Dian Fosseyn elämästä Ruandassa, Afrikassa. Fosseyta esittää elokuvassa Sigourney Weaver. Elokuvan muita pääosanäyttelijöitä ovat Julie Harris, Bryan Brown ja John Omirah Miluwi. Elokuvan ovat tuottaneet Universal Studios ja Warner Brothers.
Suomessa elokuva sai ensi-iltansa helmikuussa 1989. Elokuva on julkaistu VHS-kasettina ja DVD:nä.
Fossey saapuu Afrikkaan vuonna 1966 tutkiakseen Keski-Afrikan vuorigorilloja. Vuosien varrella Fossey kokee monia muutoksia. Täysin kokemattomasta ja naiivin innokkaasta amatööristä kasvaa huolellinen tutkija ja lopulta kuuluisuus, kunnes tiedemiesmäiset piirteet alkavat väistyä Fosseyn todistaessa ihmisten toimien moninaiset vaikutukset Afrikan luontoon.
Fosseyn kamppailu salametsästäjiä vastaan tuo hänelle myös paljon vihamiehiä samalla, kun erakoituva Fossey alkaa saada yhä fanaattisempia luonnonsuojelijan piirteitä. Väliin mahtuu myös romanssi australialaisen valokuvaajan (Bryan Brown) kanssa.
Annie Hall
Annie Hall on Woody Allenin ohjaama yhdysvaltalainen romanttinen komedia vuodelta 1977. Se kertoo kahden erisuhtaisen neurootikon (Woody Allen ja Diane Keaton) suhteesta. "Annie Hall" nosti Allenin eturivin ohjaajaksi.
Woody Allenin tarkoituksena oli alun perin tehdä monipolvinen itsetutkiskelu ja murhamysteeri nimeltä ”Anhedonia”, joka sisälsi monia aikatasoja ja takaumia. Käydessään sekalaista materiaalia läpi vakioleikkaajansa Ralph Rosenblumin kanssa he huomasivat, että ylivoimaisesti parhaiten toimivat kohtaukset olivat nykyaikaan sijoittuvat ihmissuhdekoukerot Allenin ja Keatonin hahmojen välillä. Allen päätti unohtaa alkuperäisen käsikirjoituksen ja suuren osan jo kuvatusta materiaalista ja tehdäkin elokuvasta romanttisen komedian.
"Annie Hallin" sanotaan usein ”varastaneen” vuoden 1978 Oscar-gaalassa parhaan elokuvan Oscar-palkinnon ajan kuluessa merkityksellisemmäksi osoittautuneelta "Tähtien sota" -elokuvalta, joka kuitenkin sai muista sarjoista kuusi Oscaria. Myös "Annie Hall" tuotti kolme muutakin Oscaria: paras alkuperäiskäsikirjoitus (Woody Allen ja Marshall Brickman), paras ohjaus (Woody Allen), ja paras naispääosa (Diane Keaton).
Elokuva sai suurmenestyksen sekä teattereissa että arvosteluissa. St. James Encyclopedia of Popular Culture -teoksessa Rick Moody pitää elokuvaa amerikkalaisen 1960-luvulla alkaneen seksuaalisen ja poliittisen vallankumouksen eräänlaisena kulminaatiopisteenä, joka antoi äänen kokonaisen sukupolven turhaumille ihmissuhteissa ja yhteiskunnallisissa asioissa. Kriitikot pitivät myös elokuvan myötä ”aikuistuneesta” Woody Allenista, jonka siihenastiset elokuvat olivat olleet farssimaisia hölmöilyjä, mutta joka nyt todisti kykenevänsä realistiseen ihmissuhdetarinaan huumoria unohtamatta.
"Annie Hall" valittiin vuonna 1992 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Annie Hallin" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Vuonna 2017 BBC:n äänestyksessä 253 eri puolilta maailmaa olevaa elokuvakriitikkoa valitsi "Annie Hallin" kaikkien aikojen kolmanneksi hauskimmaksi komediaksi.
Voitetut Oscar-palkinnot:
Oscar-ehdokkuudet:
Lunastus (elokuva)
Lunastus on Taideteollisen korkeakoulun elokuvataiteen linjalla opiskelleen Olli Saarelan ohjaama esikoiselokuva vuodelta 1997. Lyhytelokuvan budjetilla tehtyä pitkää elokuvaa esitettiin yhdellä kopiolla pienessä helsinkiläisessä elokuvateatterissa Illusionissa. Siellä sen näki vain runsaat kolmetuhatta ihmistä, mutta televisiossa "Lunastuksen" katsoi 741 000 katsojaa.
"Lunastus" kertoo papista Suomen sisällissodan pyörteissä. Elokuva sai kuusi Jussi-palkintoa.
Gore Vidal
Eugene Luther Gore Vidal (3. lokakuuta 1925 West Point, New York – 31. heinäkuuta 2012 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen kirjailija, joka osallistui politiikkaan ja oli mukana television keskusteluohjelmissa. Hän oli tunnettu yläluokkaisesta olemuksestaan ja puheensa ”transatlanttisesta” korostuksesta, mutta oli poliittisesti edistyksellinen demokraattipuolueen kannattaja.
PEHO-oireyhtymä
PEHO-oireyhtymä on peittyvästi periytyvä oireyhtymä, joka aiheuttaa kehitysvammaisuutta ja sokeutta.
PEHO-oireyhtymä havaittiin Suomessa vuonna 1991. Mirja Somer kirjoitti aiheesta väitöskirjan 1993, ja nyt oireyhtymää on tavattu Suomen lisäksi ainakin Alankomaissa, Turkissa ja Japanissa.
PEHO-oireyhtymään kuuluu eteneviä neurologisia oireita, turvotusta, aivosähkökäyrän häiriöitä, lihasvelttoutta, hidas liikunnallinen kehitys, jatkuvia kouristuskohtauksia ja näköhermon surkastuma. Sokeus johtuu juuri näköhermon surkastumisesta.
PEHO-oireyhtymä johtaa tavallisesti kuolemaan ennen aikuisikää.
Uusia PEHO-lapsia uskotaan syntyvän Suomessa vuosittain keskimäärin vain yksi.
Anne Fried
Anne Antoinette Fried (26. huhtikuuta 1903 Wien, Itävalta-Unkari – 11. joulukuuta 1998 Helsinki) oli itävaltalaissyntyinen, Suomessa pitkään vaikuttanut kirjailija, kirjallisuudentutkija, kriitikko, esseisti ja saattohoidon uranuurtaja. Oppiarvoltaan hän oli filosofian tohtori. Hän oli juutalainen.
Fried muutti Suomeen 1969. Hän kirjoitti saksaksi ja englanniksi. Hänen poikansa oli professori Risto Fried.
Tuberoosiskleroosi
Tuberoosiskleroosi on taudinkuvaltaan vaihteleva oireyhtymä, jonka piirteisiin saattaa kuulua esimerkiksi hyvänlaatuisia hamartoomia, kehitysvammaisuutta ja epilepsiaa. Kyseessä on vallitsevasti periytyvä sairaus, jonka aiheuttaa geenivirhe kromosomissa 9, 11, 12 tai 16.
Tuberoosiskleroosin kuvasi ensimmäisenä ranskalainen neurologi Désiré-Magloire Bourneville vuonna 1880. Sairaudesta kärsivillä esiintyy myös autismia tavallista useammin.
Vuonna 2004 esitetyn arvion mukaan sairauden esiintymistiheys sijoittuisi suunnilleen väliin 1/5 800 ja 1/30 000. Esiintyvyydessä eri sukupuolten välillä ei ole merkittävää eroa. Suomessa on arvioitu olevan noin 300–500 tuberoosisklerootikkoa. Yksilön selviytymisennuste riippuu suuresti oireiden vaikeusasteesta.
Japaninterrieri
Japaninterrieri on pieni japanilainen terrieri. Sen uskotaan polveutuneen erilaisten kettuterrierityyppien, pointtereiden ja alkuperäisten japanilaisten koirien jälkeläisistä. Se tunnetaan englanninkielisissä maissa nimillä Japanese Terrier ja Nippon Terrier. Rotu on harvinainen jopa Japanissa.
Japaninterrieri on tasapainoinen, neliömäinen koira. Sen karvapeite on kolmivärinen, jossa pääväri on valkoinen. Sen korvat ovat korkealle kiinnittyneet ja eteenpäin taittuneet. Sen karva on lyhyttä, sileää ja hienoa. Sen häntä typistetään Japanissa, mutta Suomessa ja monissa muissa Euroopan maissa typistäminen on kielletty. Japaninterrierin pieni koko ja lyhyt karvapeite tekevät siitä helppohoitoisen lemmikin, mutta se ei pärjää kylmässä ilmastossa.
FCI:n rotumääritelmä kuvailee rotua "luonteeltaan eloisaksi, vikkeläksi ja hyväntuuliseksi".
Yleisesti uskotaan, että Japaninterrierin esi-isät tuotiin hollantilaisilla kauppalaivoilla Nagasakiin, joka oli 17. vuosisadalla Japanin ainoa länsimaille avoin satama. On epäselvää, oliko Alankomaissa kehittynyt oma kettuterrierityyppi vai olivatko englantilaiset merimiehet olivat tuoneet nämä koirat maahan. Toisin kuin muut kettuterrierin jälkeläiset, japaninterrieri näyttää kehittyneen pelkäksi seurakoiraksi. Koirista tuli Nagasakin, Koben ja Jokohaman kaltaisissa satamissa hyvin suosittuja sylikoiria.
Japanin kennelklubin mukaan Japaninterrierin suunnitelmallinen jalostus alkoi vasta 1920-luvulla, kun rodun ihailijat aloittivat sen valikoivan jalostuksen sen kantaisällä kobenterrierillä. JKC hyväksyi japaninterrierin roduksi vuonna 1930. Sitä rekisteröidään sen lisäksi myös FCI:ssä. Se on melko tuntematon Japanin ulkopuolella, mutta sillä on silti ihailijoita Euroopassa.
Brent Carter
Brent R. Carter on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Carter on urallaan voittanut kaksi World Series of Poker (WSOP) -ranneketta.
Carter otti ensimmäisen WSOP-voittonsa vuonna 1991 1 500 dollarin No Limi Hold'em -turnauksesta. Seuraava voitto tuli huhtikuussa 1994 1 500 dollarin Limit Omaha -kisasta. Tämän lisäksi hänellä on useita WSOP:n finaalipöytäsijoituksia, pääturnauksessa Carter oli kolmas vuonna 1995 ansaiten 302 750 dollaria. Pitkän uran tehnyt Carter menestyy edelleen: heinäkuussa 2006 hän oli WSOP:n 3 000 dollarin Omaha Hi/Lo -turnauksen kolmas.
Vuonna 1995 Carter nimettiin Four Queens Poker Classic -turnauksen parhaaksi yleispelaajaksi.
Elokuussa 2007 Carterin pokeriuran turnausansiot ylittivät 2,6 miljoonaa dollaria. Hän asuu Oak Parkissa, Illinoisissa.
Kishunkoira
Kishunkoira ("Kishu") on melko harvinainen japanilainen koirarotu. Se on yksi maan kuudesta alkuperäisestä pystykorvarodusta, ja kuuluu keskikokoisiin "shika inu" -rotuihin. Japanissa se on kaikkein suosituin shika inu, mutta muualla maailmassa harvinainen.
Kishu on keskikokoinen pystykorva, joka muistuttaa muista shika inuista eniten shikokua. Se on voimakas, lihaksikas, tiivisrakenteinen, jalomuotoinen, hyväluustoinen ja tasapainoinen. Kirsu on yleensä musta, mutta myös lihanvärinen sallitaan valkoisilla koirilla. Purenta on leikkaava, kuten pystykorvilla yleensä. Tummanruskeat silmät ovat kolmiomaiset ja melko pienet. Pystyt korvat ovat eteenpäin suuntautuneet ja pienet. Se on lyhytselkäinen, syvärintainen ja leveälanteinen. Vatsaviiva on ylösvetäytynyt. Häntä voi olla joko sirpinmuotoinen tai selän päälle kiertynyt. Alun perin esiintyi useita värejä, kuten monivärinen seesamin, brindlen tai punaisen värisin merkein, mutta myöhemmin vain yksivärisyys sallittiin ja nykyisin esiintyy lähinnä vain valkoisia koiria.
Kishu on tyyni, rauhallinen, omanarvontuntoinen, uskollinen ja valpas. Japanin karuilla vuoristoseuduilla vaadittu sitkeys näkyy yhä sen luonteessa. Se on yhden miehen koira, ja omistajalleen uskollinen. Kishut ovat hyvin itsepäisiä, dominoivia, omapäisiä ja valppaita, joten ne tarvitsevat johdonmukaisen koulutuksen. Vieraisiin ne suhtautuvat varautuen. Rotu ovat hyvin rohkea ja ketterä, mutta myös siisti, ja hiljainen. Se sopii kuitenkin myös vahtikoiraksi. Kishuilla on tapa pitää silmällä mitä ympärillä tapahtuu, joten ne saattavatkin kavuta mahdollisimman korkealle paikalle tarkkailemaan ympäristöään.
Kishut polveutuvat vanhoista, keskikokoisista koirista, joita oli entisaikoina Japanissa. Rotu muotoutui Kishun vuoristoalueella Wakayaman ja Mien maakunnissa. Kishu on erittäin vanha rotu ja monien lähteiden mukaan jopa vanhempia kuin Akita tai Shiba. Alkuaikoina näiden koirien karvapeitteessä oli selvät värimerkit esim. punainen, seesami ja juovikas (brindle). Kuitenkin vuodesta 1934 lähtien tälle rodulle hyväksyttiin vain yksivärinen karvapeite. Värimerkilliset karvapeitteet katosivat rodusta vuoteen 1945 mennessä, eikä niitä enää ilmennyt. Kishuja käytetään metsästykseen, nykyisin pääasiassa villisian, mutta aikoinaan myös peuran. Rotu sai nimensä alueen mukaan, jossa se oli 
kehittynyt. Se nimettiin ”kansallisaarteeksi” vuonna 1934.
Vaikka hokkaido ja kainkoira tuotiin Suomeen keskikokoisista japanilaisista pystykorvista ensimmäisinä, kishu on nykyisin niistä yleisin: Suomessa on tällä hetkellä rekisteröity 17 koiraa. Ensimmäinen yksilö tuotiin tänne vuonna 2010 Alankomaista of Mogeki -kennelistä. Samasta kennelistä on sittemmin tuotu kolme koiraa lisää, minkä lisäksi Japanista on tuotu yksi Ise Yamatosou -kennelistä ja Tšekistä kaksi Gentle Heart -kennelistä. Ensimmäinen pentue syntyi vuoden 2012 lopulla Hokuoukensha No -kenneliin. Vuoden 2013 lopussa tuotiin Japanista yksi uros lisää rikastuttamaan suomen Kishukantaa.
Syyskuun 17 päivä 2014 syntyi VuorenVarman kenneliin 7 kishua joista 3 narttua ja 4 urosta.
Inno (televisio-ohjelma)
Inno on Livillä ja Nelosella näytettävä sisustukseen ja remontointiin liittyvä ohjelma.
"Inno" on Metronome Film & Televisionilla kehitetty kokonaan suomalainen ohjelmaformaatti. Ensimmäinen "Innon" jakso on kuvattu 2003 ja se esitettiin televisiossa tammikuussa 2004. Innon jokaisessa jaksossa tehdään muutos yhteen sisustuskohteeseen. Sisustuskohteen omistajat ovat voimakkaasti esillä ohjelmassa.
Ohjelman juontajana toimi sarjan alkaessa Minna Cheung ja sisustusarkkitehtina Marko Paananen. Puolen tunnin mittaiset jaksot alkoivat kohteeseen tutustumisella, minkä jälkeen kuvattiin Paanasen perehtymistä asiakkaan makuun. Tämän jälkeen jasoissa siirryttiin melko suoraan kohteen viimeistelyyn ja asiakkaalle esittelyyn.
Keväällä 2008 Innon tekijöihin liittyi toinen sisustussuunnittelija, Anita Koponen. Paananen ja Koponen tekivät sisustussuunnitelmia Innon tutulla kaavalla vuoroviikoin. Kahden suunnittelijan Innoa nähtiin kuitenkin vain puolen vuoden ajan.
Syksyllä 2008 Inno venytettiin tunnin mittaiseksi ja ohjelman painopiste siirtyi enemmän sisustussuunnittelmiin ja niiden käytännön toteutukseen. Muutoksen myötä Minna Cheung poistui sarjasta ja Marko Paanasesta tuli jälleen sarjan ainoa sisustussuunnittelija. Samalla Paanasesta tehtiin myös sarjan juontaja ja hänen rinnalleen suunnitteluprosessia selostamaan nostettiin sisustuskoordinaattori Johanna Sippala sekä remonttimiehet Kerkko Halme ja Ville Heino.
Keväällä 2009 Marko Paananen ilmoitti jättävänsä hyvästit ohjelmalle.
Syksyllä 2009 Markon tilalle ohjelman uusiksi suunnittelijoiksi tulivat sisustussuunnittelija Jaana Ahokoski sekä sisustusarkkitehti Mikko Vesanen. Markon lisäksi myös sisustuskoordinaattori Johanna Sippala poistui sarjasta.
Syksyllä 2011 Inno koki taas uudistuksia, kun ohjelma siirtyi Liv-kanavalle ja sitä alettiin esittää tiistaista perjantaihin puolen tunnin jaksoissa. Suunnittelijana jatkoi Mikko Vesanen, ja uudeksi juontajaksi tuli Saija Palin. Jaana Ahokoski ei jatkanut enää ohjelmassa.
Rakennussuunnittelu
Rakennussuunnittelu käsittää rakennuksen rakennesuunnittelun, arkkitehtisuunnittelun ja taloteknisten järjestelmien suunnittelun. Arkkitehtisuunnittelussa määritetään "rakennuksen muoto, ulkoasu ja tilaryhmittely", sekä rakenteiden perusratkaisut. Rakennesuunnittelu määrittää ja mitoittaa rakennuksen "rakenteet ja yksityiskohdat". Taloteknisiä järjestelmiä ovat muun muassa "lämpö-, vesi-, ilmanvaihto- ja sähköjärjestelmät", sekä esimerkiksi "turvajärjestelmät".
Rakennussuunnittelun tarkoitus on luoda suunnitelmat, jossa rakennuksen sijainti, ulkoasu, rakenteet, tilat, tekniikka ja varustetaso vastaavat niiden käyttötarkoitusta ja haluttua laatutasoa, sekä täyttävät lakien ja määräysten asettamat vaatimukset.
Eri suunnittelualoille kuuluvat asiakirjat ja suunnitelmat eritellään alakohtaisilla tunnuksilla. Rakennesuunnitelmista käytetään tunnusta RAK, arkkitehtisuunnitelmista tunnusta ARK, ja lämpö-, vesi-, ilmanvaihto- ja sähköjärjestelmistä vastaavasti tunnuksia L, V, I ja S. Muista taloteknisistä järjestelmistä käytetään tunnusta TEK.
Kaarlo Isotalo
Kaarlo Kustaa Isotalo (20. syyskuuta 1918 Pyhäjoki – 2. heinäkuuta 1989) oli suomalainen Turussa asunut kirjailija.
Isotalo kävi kansakoulun ja opiskeli myöhemmin työväenopistossa. Hän työskenteli muun muassa hitsaajana, veturinlämmittäjänä ja telakkatyöläisenä vuosina 1944-1960. Vuodesta 1960 lähtien Isotalo oli vapaa kirjailija. Isotalo asui vuodesta 1945 lähtien Turussa asuttuaan sitä ennen Oulussa ja Raahessa.
Isotalo kuului jäsenenä kirjailijaryhmä Kiilaan ja hän esiintyi myös lausujana ja näyttelijänä.
John Barch
John Derick "Tex" Barch on yhdysvaltalainen liikemies ja pokerinpelaaja, joka tuli tunnetuksi vuoden 2005 World Series of Pokerin pääturnauksessa.
Barch on pelannut pokeria vuodesta 1993. Hänen ensimmäinen rahasijansa WSOP-turnauksista oli 27. huhtikuuta 2004, jolloin hän oli kuudestoista 1 500 dollarin pot limit hold'em -turnauksessa.
Vuoden 2005 WSOP:n pääturnauksessa (10 000 dollarin sisäänoston no limit hold'em) Barch selvisi finaalipöytään, jonka hän aloitti edessään yli yhdeksän miljoonan dollarin pelimerkit. Barch oli edelleen pöydässä, kun enää kolme pelaajaa oli jäljellä ja siirsi kaikki merkkinsä keskelle ("all-in") kädessään A6 eri maata. Joe Hachem, jolla oli pöytäkortteina jätkäpari ja Steve Dannenmann, jolla oli seiskapari, maksoivat molemmat. Tulevan mestarin Hachemin käsi piti ja hän pudotti Barchin pois pelistä. Barch ansaitsi kolmostilastaan 2,5 miljoonaa dollaria. Vuonna 2010 hän voitti ensimmäisen WSOP-rannekkeensa voittaessaan 1500 dollarin pot limit omaha -turnauksen. Ykköspalkinto oli 256 919 dollaria.
World Poker Tourilla Barch on sijoittunut rahasijoille kahdesti.
Barch omistaa Big Johnson's Beer Garden Barin läheltä kotiaan Texasissa. Hänellä on liiketalouden tutkinto Montanan yliopistosta ja hän on naimisissa. Perheessä on kaksi lasta.
Kesäkuussa 2011 Barchin pokeriuran turnausansiot ylittivät 2,9 miljoonaa dollaria.
Annikki Kariniemi
Anni Terttu Tuulikki (Annikki) Kariniemi (vuosina 1944–1962 Kariniemi-Willamo; 24. heinäkuuta 1913 Rovaniemi – 22. lokakuuta 1984 Ylitornio) oli suomalainen kirjailija, joka tuli tunnetuksi Lappi-aiheisista kirjoistaan. Kariniemen tuotantoon kuuluu romaaneja, lastenkirjoja, näytelmiä ja lehtiartikkeleita.
Kariniemi kävi keskikoulun eli silloisen oppikoulun viisi alinta luokkaa ja opiskeli Jyväskylän opettajaseminaarissa. Hän toimi kanslistina Lapin rajavartiostossa 1935–1938 ja 1940–1945. Tämän jälkeen hän oli kansankoulunopettajana eri puolilla Lappia vuosina 1947–1961. Ensimmäisen kirjansa, romaanin "Poro-Kristiina", Kariniemi julkaisi 1952.
Annikki Kariniemen vanhemmat olivat agronomi Frans Emil (Eemeli) ja Jenni Maria Kariniemi o.s. Dahl. Hän oli naimisissa Lapin rajavartioston komentajan eversti Oiva Willamon kanssa 1944–1962.
Aavasaksan huipulla Ylitorniolla on Ensio Seppäsen veistämä Annikki Kariniemen patsas.
Eubulides
Eubulides (300-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen megaralaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Miletoksesta. Hänet tunnetaan valehtelijan paradoksin muotoilijana.
Eubulides oli megaralaisen koulukunnan perustajan Eukleides Megaralaisen oppilas. Paradoksien lisäksi megaralainen logiikka keskittyi kokonaisten väitelauseiden logiikkaan aristoteelisen predikaattien logiikan sijaan.
Toinen Eubulideen nimiin laitettu paradoksi on "falakros" eli kaljun miehen paradoksi. Yksihiuksinen mies on kalju, samoin kaksihiuksinen, mutta mihin vedetään raja, kuinka monta hiusta miehellä tulee olla, ettei hän enää ole kalju. Tämä on sama kuin sorites-paradoksi eli hiekanjyvän paradoksi.
Dialektisen koulukunnan perustaja Kleinomakhos oli Eubulideen oppilas.
Martti Joenpolvi
Martti Kalevi Joenpolvi (s. 19. huhtikuuta 1936 Käkisalmi) on suomalainen kirjailija, joka asuu Nokialla. Hänet tunnetaan erityisesti novellistina. Esikoisteos "Kevään kuusi päivää" ilmestyi 1959.
Martti Joenpolven vanhemmat olivat ratatyömies Antti Joenpolvi ja Ida Ester Nurmi. Joenpolvi opiskeli Työväen akatemiassa 1957–1958 ja hän on toiminut kirjailijan työnsä ohella Tammer-mainos Oy:n mainostoimittajana 1959–1962 ja 1966–1967. Päätoimiseksi kirjailijaksi Joenpolvi ryhtyi 1968. Joenpolvi oli Pirkkalaiskirjailijat ry:n hallituksen jäsenenä 1963–1966 ja uudelleen vuodesta 1975 alkaen. Hänen uusin teoksensa on romaani "Kerrottu elämä" (1997). Hänen mukaansa on kustantaja Gummerus nimennyt joka toinen vuosi järjestettävän novellikilpailun, jonka parhaista julkaistaan antologia.
Joenpolven novellit "Johanneksen leipäpuu" ja "Pala valkoista marmoria" on dramatisoinut televisiolle Matti Ijäs.
Eero Hietala
Eero Hietala (18. heinäkuuta 1920 Järvikylä, Sievi - 25. helmikuuta 2004 Ruotsinpyhtää) oli suomalainen maaseutuaiheista kirjoittanut kirjailija joka syntyi sieviläisen sekatyömiehen perheeseen. Hietala oli poikasena kesät paimenessa ja myöhemmin hän teki isänsä ja vanhemman veljensä kanssa metsä- ja uittotöitä.
Sodan jälkeen Hietala kävi Suomen nuoriso-opiston vuosina 1945–1946 ja Työväen akatemiassa hän opiskeli 1947-1948 ja 1954-1955. Ensimmäisen romaaninsa "Pilvi" Hietala julkaisi 1946.
Hietala kuvasi kirjoissaan perinteistä pohjalaista maaseutua ja myös kaupungistumisen ja teollistumisen mukanaan tuomia muutoksia tässä ympäristössä.
Glykoalkaloidit
Glykoalkaloidit ovat kasvisten luontaisia myrkkyjä eli toksiineja. Glykoalkaloideja saadaan pääasiassa perunasta, mutta niitä on myös raaoissa vihreissä tai vihertävissä tomaateissa. Perunan glykoalkaloideja kutsutaan solaniiniksi (CHNO) sekä kakoniiniksi (CHNO) ja tomaatin tomatiiniksi (CHNO). Ne ovat suurina annoksina terveydelle haitallisia. Glykoalkaloidit hajottavat solukalvoja ja häiritsevät hermoston toimintaa säätelevien koliiniesteraasien toimintaa.
Glygoidialkaloidit hajottavat solukalvoja ja häiritsevät hermovälitysaineen (koliiniesteraasi) toimintaa. Yleisimpiä myrkytysoireita ovat kivun tunne mahassa tai suolistossa, pahoinvointi, ripuli, oksentelu, usein yhdessä päänsäryn ja kuumeen kanssa sekä iholle muodostuvat laikut. Vakavissa tapauksissa verenpaineen lasku, hermosto-oireista yleisimmät ovat uneliaisuus, apaattisuus/rauhattomuus, täriseminen, sekavuus, depressio, harhanäyt ja näkökyvyn heikkeneminen. Erittäin korkeat pitoisuudet saattavat aiheuttaa jopa kuoleman.
Riskirajana pidetään 200 mg/kg perunan mukuloiden tuorepainoa kohti, kotimaisten ruokaperunoiden keskimääräinen glykoalkaloidipitoisuus on ollut 82 milligrammaa kilossa.
Diodoros Kronos
Diodoros Kronos (, 300-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen megaralaiseen ja dialektiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Diodorosta pidetään dialektisen koulukunnan merkittävimpänä edustajana. Hänet tunnettiin ennen kaikkea logiikan alan keksinnöistään, erityisesti tulevaisuuden kontingenttien ongelmasta.
Diodoroksen elämästä ei tiedetä paljoakaan. Hän opetti Ateenassa ja Aleksandriassa vuosina 315–284 eaa., ja toimi mm. stoalaisuuden perustajan Zenon Kitionilaisen opettajana. Häneltä ei ole säilynyt kirjoituksia. Muiden megaralaisten dialektikkojen tavoin Diodoros harrasti sanaleikkejä ja paradokseja, ja osoitti muun muassa, että liike ja olemassaolo ovat mahdottomia: Mahdoton ei voi seurata mahdollisesta; mennyt tapahtuma ei voi muuttua toiseksi kuin mitä se on; mutta jos tapahtuma olisi ollut jollakin hetkellä mahdollinen, tästä mahdollisuudesta seuraisi jotain mahdotonta; siksi alkuperäinen tapahtuma oli mahdoton. Khrysippos jatkoi tämän ongelman parissa ja myönsi ettei pystynyt ratkaisemaan sitä.
Diogenes Laertios kertoo tarinan, jonka mukaan Stilpon pyysi Diodorosta ratkaisemaan erään dialektisen ongelman tämän käydessä Ptolemaios I:n hovissa. Koska hän ei pystynyt vastaamaan siihen siltä istumalta, Ptolemaios antoi hänelle hidastelijaan viittaavan lempinimen Kronos. Tarinan mukaan Diodoros kuoli tämän epäonnistumisen aiheuttamasta häpeästä. Strabonin mukaan hän otti tämän lempinimen kuitenkin opettajaltaan Apolloniokselta.
Diodoros Kronoksella oli tyttäret Meneksene, Argeia, Theognis, Artemisia ja Pantakleia, joiden kerrotaan myös toimineen loogikkoina dialektisessa koulukunnassa.
Richard Fisk
Richard Fisk on kuvitteellinen antisankari Marvel Comicsin sarjakuvamaailmassa. Hän on ottanut monta erilaista salapersoonallisuutta vuosien aikana. Vaikka hänen tavoitteensa ovat hienoja, keinot joita hän käyttää ovat aiheuttaneet enemmän harmia kuin hyötyä. Hänen ensiesiintymisensä oli "Amazing Spider-Man" #83 -lehdessä ja hänet loivat Stan Lee ja John Romita (vanhempi).
Richard Fisk esiintyi Hämähäkkimies -animaatiosarjassa äänenään Nick Jameson. Sarjakuvista poiketen, tässä sarjassa Richard oli uskollinen isälleen.
Jaksot, jossa Richard Fisk sarjassa esiintyi olivat:
33 "Framed",
34 "Mies ilman pelkoa",
35 "Lopullinen tappaja", (takauma)
42 "Syyllinen" ja
52 "Hiipijä"
Seppo Kulmala
Seppo Olavi Kulmala (30. syyskuuta 1949 Tampere – 3. huhtikuuta 2018 Tampere) oli suomalainen näyttelijä.
Kulmala oli yksi Visa Mäkisen elokuvien vakionäyttelijöistä 1980-luvulla. Hänellä oli merkittäviä rooleja muun muassa elokuvissa "Yön saalistajat" (1984), "Pekka Puupää poliisina" (1986) ja "Ruuvit löysällä" (1989). Kulmala näytteli myös useissa televisiosarjoissa, kuten "Tankki täyteen" (1980), "Häräntappoase" (1989), "Pakanamaan kartta" (1991), "Pekko Aikamiespoika" (1993) ja "Cafe Kirpputori" (1996). Hänellä oli myös pieni tappajan rooli elokuvassa "Raid" (2003).
Kulmala isännöi säännöllisesti runonlausuntailtoja Teatteriravintola Kivessä Tampereella.
The Chaos Engine
The Chaos Engine (myös nimellä Soldiers of Fortune) on Bitmap Brothersin kehittämä ampumapeli, jonka Renegade Software on julkaissut vuonna Amigalle ja Atari ST:lle. Peli on julkaistu myöhemmin muille alustoille sekä päivitetty versio AGA-piirisarjaa käyttäville Amiga-tietokoneille.
Pelille on julkaistu jatko-osa "The Chaos Engine 2".
Pelistä on julkaistu uusintaversio ("remake") vuonna 2013 Linuxille, Mac OS X:lle ja Windowsille.
Grafiikaltaan viktoriaaniseen aikaan sijoittuvassa Steampunk-henkisessä pelissä "Kaaoskone" ("Chaos Engine") on riistäytynyt hallinnasta. Tavoitteena on tuhota Kaaoskone ja sen vapauttama elukka-armeija. Kaaoskoneen taustalla on Baron Fortesque niminen keksijä, joka on joutunut itse keksintönsä valtaamaksi.
Pelihahmoja on kuusi erilaista, ja heillä on erilaiset kyvyt. Esimerkiksi laserpyssyä käyttävä saarnaaja on nopea mutta haavoittuva, ratatyöläinen taas on hidas, mutta kestää enemmän osumia. Muut hahmot ovat ominaisuuksiltaan keskivertoa edustavat palkkasotilas (mercenary), ja rosvo (brigand), ryökäle (thug) taas on järkälemäinen hahmo ja herrasmies (gentleman) on verrattain hintelä. Konsoliversiossa saarnaaja on korvattu tiedemiehellä, jolta on poistettu papinkaulus.
Pelin jaksot ovat sokkeloisia, ja niissä on sähköpylväitä, "nodeja", jotka pitää aktivoida uusien reittien avautumiseksi. Lisäksi kulta-avaimien avulla voi päästä uusiin paikkoihin. Erilaisia ongelmakohtia ja salareittejä jaksoihin on laitettu runsaasti. Viholliset ovat mutanttimaisia ja useimmiten jonkinlaisia orgaanisen olennon ja mekaanisen koneen risteytymiä. Pelimaailmoja on neljä ja ne koostuvat niin ikään neljästä eri tasosta. Maailmat ovat metsä, työpajat, kartano ja viemärit. Jokaisen jakson jälkeen pääsee kauppaan, josta voi jaksoista keräämillään rahoilla parantaa hahmon ominaisuuksia ja aseita. Jokaisen hahmon perusaseen lisäksi pelissä voi käyttää esimerkiksi erilaisia pommeja. Viimeisen tason lopussa on vastassa Chaos Engine itse.
Pelin kehittäjät ovat ottaneet vaikutteita kirjasta "The Difference Engine".
Peli sai Pelit-lehdessä suuret kehut Piiran veljeksiltä.
Amiga Format -lehti antoi pelille arvosanaksi 92% Amiga CD32 -version arvostelussa.
CU Amiga -lehti antoi pelille arvosanaksi 88% Amiga CD32 -version arvostelussa.
Filon Megaralainen
Filon Megaralainen ("Filon Dialektikko", "Filon Loogikko", n. 300 eaa.) oli antiikin kreikkalainen dialektiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli koulun toiseksi merkittävin filosofi opettajansa Diodoros Kronoksen jälkeen. Muiden dialektikkojen tavoin Filon kehitti erityisesti logiikkaa, antaen merkittävän panoksen propositiologiikan kehitykseen erityisesti ehtolauseiden ja modaliteettien osalta.
Filon kirjoitti dialogin nimeltä "Meneksenos" sekä mahdollisesti myös teokset "Merkeistä" ja "Malleista". Nämä kaikki ovat kadonneet.
Patrick McNally
Patrick "Paddy" McNally on brittiläinen Formula 1:sten taustavaikuttaja.
Hän sai ensikosketuksensa moottoriurheiluun toimiessaan GP toimittajana Autosport-lehdessä, mutta parin vuoden jälkeen hän päätti siirtyä F1:sten kaupalliselle puolelle. Hän päätyi lopulta Marlboron markkinointiosastolle. Tätä kautta hän tapasi Bernie Ecclestonen ja alkoi pian myymään mainostilaa ratojen varsilta.
1984 McNally aloitti tuottoisan Paddock Club -toiminnan, joka kasvoi miljoonaluokan liiketoiminnaksi. Hänen yhtiönsä Allsport Management sijaitsee Genevessä, Sveitsissä.
Vauhdin Maailman julkaisema F1 Maailma kertoi McNallyn omaisuuden olleen vuoden 2007 alussa n. 780 miljoonaa euroa, joka teki hänestä F1 varikon neljänneksi varakkaimman henkilön, Dietrich Mateschitzin, Bernie Ecclestonen ja Mansour Ojjehin jälkeen.
McNally nousi Britanniassa tunnetuksi ollessaan Sarah Fergusonin poikaystävä, ennen kuin Ferguson avioitui prinssi Andrew´n kanssa.
Haamumaili
Haamumaili tarkoittaa mailin juoksemista alle neljässä minuutissa. Saavutusta pidettiin pitkään mahdottomana.
Ruotsin Gunder Hägg ja Arne Andersson rikkoivat maailmanennätyksiä vuorotellen 1940-luvulla päästen vain runsaan sekunnin päähän haamurajasta.
Ensimmäisenä haamumailin juoksi Roger Bannister Iffley Roadin kentällä Oxfordissa 6. toukokuuta 1954. Alkuperäisen suunnitelman mukaisesti Chris Brasher veti kaksi ensimmäistä kierrosta ja Chris Chataway kolmannen, jonka jälkeen Bannister siirtyi kärkeen ja ylitti maaliviivan ajassa 3.59,4. Australialainen John Landy rikkoi Bannisterin ennätyksen 1,5 kuukautta myöhemmin. Ensimmäisenä suomalaisena haamumailiin ylsi Olavi Vuorisalo Naantalissa 1957 ajalla 3.59,1. Roger Bannister lupasi sittemmin lahjoittaa solmion kaikille haamumailin juosseille mutta joutui luopumaan tästä käytännöstä muutamaa vuosikymmentä myöhemmin haamumailereiden lukumäärän kasvettua liian suureksi.
Eniten haamumaileja ovat juosseet Yhdysvaltain Steve Scott, Uuden-Seelannin John Walker ja Irlannin Marcus O'Sullivan. Steve Scott alitti neljä minuuttia 136 kertaa. John Walker juoksi haamumailin 129 kertaa ja hän oli myös ensimmäinen, joka ylsi sataan haamumailiin. Kolmantena sataan haamumailiin ylsi Marcus O'Sullivan, joka alitti neljä minuuttia 101 kertaa. Mailin juoksun nykyistä maailmanennätystä pitää hallussaan marokkolainen Hicham el-Guerrouj vuonna 1999 juoksemallaan ajalla 3.43,13. Toistaiseksi yksikään naisjuoksija ei ole yltänyt haamumailiin – naisten maailmanennätys on yhä yli kymmenen sekuntia yli neljän minuutin.
Ainoa henkilö, joka on juossut haamumailin kahdesti peräkkäin eli kaksi mailia alle kahdeksan minuutin, on kenialainen Daniel Komen. Heinäkuussa 1997 hän juoksi kaksi mailia aikaan 7.58,61. Juoksun ensimmäisen puoliskon hän juoksi 3.59,2 ja toisen puoliskon aikaan 3.59,4.
INSAT
INSAT () on intialainen tietoliikennesatelliittien perhe, jonka satelliitit toimivat geostationaarilla kiertoradalla.
Satelliitit kehittää ja niitä operoi yhteisyritys, jonka osakkaita ovat Department of Space (DOS, Avaruusministeriö), Tietoliikenneministeriö ja Intian Ilmatieteen laitos ("Meteorological Department"), All India Radio-radioyhtiö ja Doordarshan-yhtiö.
Ensimmäinen INSAT, INSAT-1B, laukaistiin vuonna 1983. Sen rakensi Ford Aerospace Yhdysvalloissa. Se korvasi INSAT-1A:n, jonka operoinnin aloitus epäonnistui vuonna 1982, kun satelliitin aurinkopaneelit eivät auenneet. Syynä oli mahdollisesti yhdysvaltalaisen Thor-Delta-kantoraketin aikaansaama ylikuormitus, koska vakuutus korvasi intialaisille 62 miljoonaa dollaria yhdysvaltalaisten epäonnistumisesta, joka kului seuraavan Yhdysvalloista ostetun satelliitin maksuihin.
INSAT avaruussegmentissä oli vuonna 2007 toiminnassa INSAT-1D, joka oli INSAT-1-sarjan viimeinen. Se laukaistiin vuonna 1990.
INSAT-2A laukaistiin 7. heinäkuuta 1992, INSAT-2B laukaistiin heinäkuussa 1993 ja INSAT-2C 7. joulukuuta 1995. INSAT-2DT ostettu ARABSAT-organisaatiolta. INSAT-2E laukaistiin 3. huhtikuuta 1999. ISRO on vuokrannus transpondereita (36 MHz kaistanleveyseksvivalentti, C-kaista) INSAT-2E:sta länsimaiden omistamalle INTELSATille.
INSAT-3B laukaistiin 22. maaliskuuta 2000. INSAT-3C laukaistiin 4. tammikuuta 2002. INSAT-3A laukaistiin 10. huhtikuuta 2003. INSAT-3E laukaistiin 28. syyskuuta 2003.
INSAT 4A ja INSAT 4B ovat Intian niemimaalle tietoliikennettä välittäviä satelliitteja, joissa on 12 Ku- ja 12 C-kaistan transponderia. Ne ovat ISROn suunnittelemia ja rakentamia. Kummankin paino on noin 3200 kg tankattuna. Kesällä 2010 INSAT-4B:n toinen aurinkopaneli lakkasi tuottamasta sähköä satelliitin tarpeisiin.
INSAT-4-sarjaa aiotaan valmistaa seitsemän satelliittia, INSAT-4A - INSAT-4G, joista INSAT-4D olisi varalaite. Vuonna 2007 INSAT-systeemissä on noin 250 transponderia eri taajuusalueilla.
Tekninen tila
Tekninen tila on rakennuksen talotekniikan tarpeisiin varattu tila.
Teknisessä tilassa sijaitse usein:
Tekninen tila ei ole välttämättömyys talossa. Joissain taloissa on talotekniikka sijoiteltu muihin aputiloihin.
Pedar Jalvi
Pedar Jalvi, Lemehaš Biehtár, alkuaan Piera Klemetinpoika Helander (10. huhtikuuta 1888 Utsjoen Outakoskella – 8. elokuuta 1916 Inarissa) oli Suomen ensimmäinen saamelainen kirjailija.
Pedar Jalvin vanhemmat olivat Klemet Klemetinpoika ja Biret (o.s. Jompan) Helander. Hän kävi Jyväskylän opettajaseminaarin, josta valmistui vuonna 1915. Sen jälkeen hän työskenteli vuoden Savitaipaleella opettajana. Savitaipaleella asuessaan hän kirjoitti artikkeleita paikalliseen "Lappeenranta"-lehteen.
Jyväskylän seminaarissa hän toimitti oppilaskunnan lehteä yhdesä opiskelijatoverinsa kanssa. Hän käytti lehdessä sekä nimeä Helander että Pohjansäde. Keväällä 1914 hän julkaisi lehtiartikkelin nimellä Pedar Jalvi. Jalvin ensimmäinen painettu kertomus ”Lappalaisten joulunvietosta” ilmestyi vuonna 1912 "Lasten Joulu" -kirjassa Pekka Pohjansäde -nimellä.
Jalvi oli Suomen puolella ensimmäinen perinnemateriaalia kerännyt saamelainen. Ensimmäinen keräysmatka suuntautui Taivalkoskelle kesällä 1912. Vuosina 1913–1914 saamelaisalueelta kerätty materiaali ilmestyi vuonna 1966 Samuli Aikion toimittamana kaksikielisenä laitoksena "Sabmelažžai maidnasak ja muihtalusak / Lappalaisten satuja ja tarinoita".
"Muottačalmit"-kirja (nykyisen pohjoissaamen oikeinkirjoituksen mukaan Muohtačálmmit) ilmestyi omakustanteena vuonna 1915. Jalvi kuoli tuberkuloosiin Inarin sairastuvalla elokuussa 1916 ollessaan matkalla kotiseudulleen Utsjoelle. Pedar Jalvin suunnitelmissa oli lapinkielisen aapisen kokoaminen, mutta varhainen kuolema esti hankkeen toteutumisen.
Pedar Jalvi tunnettiin myös seuraavilla nimillä:
Kanarianpodenco
Kanarianpodenco on espanjalainen koirarotu. Se on kotoisin Kanariansaarilta.
Keskikokoinen, pitkähkölinjainen, hoikka, kevytrakenteinen ja erittäin vastustuskykyinen. Luusto on hyvin kehittynyt. Rasvakerroksen puuttumisen johdosta kylkiluut, selkäranka ja sarvennaiset ovat näkyvissä. Lihaksisto on erittäin hyvin kehittynyt ja kuiva, lihasten supistuminen näkyy ihon alla. Kanarianpodencon säkäkorkeus on urokset 55–64cm, nartut 53-60cm. Koska koirat elävät ja metsästävät erilaisissa maasto-olosuhteissa, nämä keskiarvot voivat vaihdella. Siten 2 cm:n ylitykset tai alitukset voidaan hyväksyä, kunhan rodunomainen tyyppi säilyy. Se on hieman pitkänomainen ja erittäin lihaksikas. Väriltään se on puna-valkoinen, punainen sävy voi olla voimakas, vaihdellen oranssista tummanpunaiseen (mahonki). Näiden värien kaikki yhdistelmät ovat sallittuja. Sen karvapeite on yleensä lyhyttä.
Kanarianpodenco on edelleen metsästyskoira: se on sopeutunut täydellisesti työhönsä ja pystyy ylittämään vaikeakulkuisen, kuten kivisen ja vuoristoisen, hiekkaisen tai preeriamaisen maaston, tunkeutumaan luolastoihin ja kapeisiin käytäviin, liikkumaan pensaikoissa ja metsissä. Se ei pelkää mitään esteitä. Metsästys voidaan aloittaa 9 kk iässä. Työskennellessään kanarianpodenco ei yleensä hauku. Se on riistaa ajaessaan rohkea, päättäväinen, nopea ja erittäin ketterä. Se on viisas ja omistajalleen äärimmäisen uskollinen ja jalo. Peloton, tarmokas, kiihkeä ja voimaa uhkuva. Ylväs, ei koskaan aggressiivinen. Pyyteettömästi isäntäänsä kiintynyt. Sietää kärsivällisesti ankarimmankin työpäivän ilman pienintäkään merkkiä väsymyksestä.
Kanarianpodenco on työskennellyt maanviljelijän apuna, joka on tarvinnut metsästyskoiraa. Sillä on erinomaiset ominaisuudet tähän tehtävään -hyvä haju- ja näköaisti, kuulo, nopeus- minkä vuoksi se on ollut aina maanviljelijälle suureksi avuksi ja hän on alkanut vähitellen jalostaa sitä haluamaansa suuntaan. Kanarianpodenco on levinnyt kotiseutunsa lisäksi mm. Etelä-Amerikkaan.
Ellen Marie Vars
Ellen Marie Vars tai Elle Márjá Vars (s. 12. elokuuta 1957 Koutokeinon Láhpoluoppalissa) on norjalainen saamelainen kirjailija ja runoilija, joka kirjoittaa pohjoissaameksi. Hänen esikoisteoksensa, nuortenromaani Kátjá kertoo sisäoppilaitoksessa kasvavasta saamelaistytöstä. Se käännettiin heti norjaksi ja on Norjan luetuimpia saameksi kirjoitettuja kirjoja.
Kodinhoitotila
Kodinhoitotila eli kodinhoitohuone, joskus myös apukeittiö, on vaatehuoltoon tarkoitettu tila, joka on yleensä sijoitettu keittiön tai pesutilojen läheisyyteen. Piirustusmerkintänä käytetään lyhennettä KHT, KHH ("kodinhoitohuone") tai APK ("apukeittiö"). Kodinhoitotilassa on yleensä vesipiste ja lattiakaivo.
Kodinhoitotila on tarkoitettu pyykin pesuun ja kuivaukseen sekä vaatteiden korjaukseen ja silittämiseen. Tilasta on usein kulku ulos, jolloin pyykit on helppo viedä kuivumaan pihalle pyykkinarulle.
Kodinhoitotila voi sisältää varustuksen myös muita kodin hoitoon liittyviä toimintoja varten, yleensä siellä esimerkiksi säilytetaan ja huolletaan siivousvälineitä. Kodinhoitotila voi toimia myös askartelu- ja ompelutilana. Pesutiloihin yhteydessä oleva kodinhoitotila saattaa toimia myös pukeutumistilana.
Kodinhoitotilaa voidaan kutsua myös apukeittiöksi. Se voi tarjota lisää työ- tai kaappitilaa keittiössä harvemmin käytetyille astioille ja kodinkoneille.
Kodinhoitotilassa voi olla seuraavia koneita:
Hank Von Helvete
Hans Erik Dyvik Husby (s. 15. kesäkuuta 1972), tunnetaan paremmin taiteilijanimellään Hank Von Helvete, on norjalaisen death-punk-yhtye Turbonegron entinen laulaja. Husbyn yhtye tunnetaan parhaiten heidän kieli poskella homoseksuaalisuutta ja punkrockia käsittelevästä huumoristaan, sekä oman ”death punk” -tyylisuuntansa luomisesta. Yhtye perustettiin vuonna 1988 ja kymmenen vuotta myöhemmin 1998 se hajosi väliaikaisesti Husbyn huumeongelmien vuoksi. Husby erosi Turbonegrosta kesällä 2010 päihdeongelmiensa takia.
Husby kävi läpi huumevieroituksen asuessaan Moskenesin saarella Lofooteilla, missä hän työskenteli Norjan kalastusmuseossa ja paikallisradion kuuluttajana. Hän on laajalti julkisuudessa kiittänyt lääkkeetöntä Narconon-huumekuntoutusohjelmaa huumeongelmasta selviämisestään.
Husby on lukuisissa haastatteluissa tuonut esille olevansa kristitty. Hän meni naimisiin Heidi Riisen kanssa vuonna 2004, mutta he erosivat vuonna 2007. Nykyään Husby on naimisissa malli Gro Skausteinin kanssa. Parilla on 22. joulukuuta 2008 syntynyt tytär.
Husby esiintyi vuonna 2010 valmistuneessa ruotsalaisessa elokuvassa "Cornelis", jossa hän näytteli elokuvan pääosan eli Cornelis Vreeswijkin roolin.
Heinoslaisuus
Heinoslaisuus eli Oulun profetia oli Oulun seudulla 1960-luvulla vaikuttanut uskonnollinen liike, jota johtivat profeettasisarukset "Laila" ja "Aune Heinonen".
Liike sai alkunsa elokuussa 1960, kun Oulun lääninhallituksen kanslistina työskennellyt Laila Heinonen kertoi saaneensa Jumalalta seuraavan ilmoituksen:
""Jos tämä kansa ei tee parannusta ennen vuotta 1962, niin Minä annan tämän kansan vihollisen käsiin, ja kukaan ei pääse pakoon, sillä kaikkia kohtaa sama rangaistus, niin uskovia, kuin niitä, jotka eivät usko. Jos löytyy 800000 sellaista, jotka todella ovat puhdistaneet sydämensä Kristuksen, Minun Poikani, verellä, niin minä armahdan tätä kansaa. Mutta jos niitä ei löydy vuoteen 1962, niin se, mitä sanoin, toteutuu""
Laila Heinonen julkaisi näitä lopun ajan ennustuksiaan "Palavin lampuin" -nimisessä lehdessä. Nämä profetiat koottiin myös kirjaksi "Suomi, sinun pelastuksesi on Minun Poikani veressä" (1961), jota painettiin noin 30 000 kappaletta.
Profetioiden keskeinen sanoma oli aina se, että ellei Suomen kansa tee parannusta tiettyyn ajankohtaan mennessä, Suomi kokee saman kohtalon kuin Baltian maat. Tämä sanoma saikin vastakaikua erityisesti vuonna 1961 tapahtuneen noottikriisin luomassa jännittyneessä ilmapiirissä. Heinoslaisilla oli tässä vaiheessa kannatusta valtion kirkon jäsenten joukossa, ja myös monet papit suhtautuivat liikkeeseen myönteisesti. Liikkeen kannattajat saivat esimerkiksi luvan ennustaa kirkoissa jopa Oulun kaupungin hävitystä. Nämä profetiat saivat puolestaan vastakaikua tammikuussa 1963 sattuneen seurauksena.
Kun ennustukset eivät toteutuneet, liike alkoi supistua pieneksi profeettasisarusten ympärille kerääntyneeksi uskollisten kannattajien joukoksi. 1967 liike tuli taas julkisuuteen, kun sen kannattajia kokoontui 21. heinäkuuta Haukiputaan kirkon luo tarkoituksenaan saada Haukiputaan kirkkoherra Erkki Jokela mukaan liikkeeseen. Samaan aikaan Oulussa olivat myös ns. "profeettamellakat", kun heinoslaisten esiintyminen sai paikallisen nuorison mellakoimaan pari viikkoa Oulun keskustassa. Liikkeen johtaja Laila Heinonen tuomittiin 9. elokuuta 1967 Oulun raastuvanoikeudessa sakkoihin kotirauhan rikkomisesta. Kirjailija Anu Kaipainen julkaisi liikkeestä aiheen saaneen kirjansa "Arkkienkeli Oulussa" myös samana vuonna.
1960-luvun lopulla monet liikkeen kannattajat erosivat valtionkirkosta. Laila Heinonen itse muutti 1980-luvulla Oulusta Turkuun. Nykyisin liike toimii Turun seudulla Kaarinassa nimellä "Suomen esirukoilijakansan esirukoilijat ry "(rekisteröity 1972), ja liikkeellä on siellä oma rukoushuone. Kannattajia on vain pieni joukko, ja toiminta on varsin sulkeutunutta.
Annika Nykänen ohjasi heinoslaisuudesta dokumenttielokuvan Maailmanloppu alkaa Oulusta. Elokuvan tuotti oululainen tuotantoyhtiö Klaffi Tuotannot, ja se sai ensi-iltansa Oulussa 7. joulukuuta 2007.
Isboset
Isboset (hepr. אִֽישְׁבֹּ֫שֶׁת‎; Ishbóshet, 'häpeän mies', myös nimellä Esbaal), Saulin poika, joka isänsä ja veljensä kaaduttua taistelussa filistealaisia vastaan oli lyhyen aikaa Israelin kuninkaana. Isboset sai surmansa omasta heimosta nousseiden Daavidin suosiota tavoitelleiden murhamiesten kädestä, minkä jälkeen Daavid nousi koko Israelin kuninkaaksi ja teloitutti Isbosetin murhaajat.
Jisreelin tasanko
Jisreelin tasanko (kreik. "Esdrelon", arab. "Merdš Ibn Amir") on hedelmällinen lakeus Israelissa Galilean ja Samarian vuorimaiden välissä. Noin 120–150 metriä merenpinnasta. Jisreelin läpi virtaa Kisonin puro ja lounaisosassa on Megiddon vuori, (Harmageddon). Tasanko on ollut merkittävä liikennekeskus jo muinaisaikoina, sillä Syyrian ja Egyptin välinen valtatie kulkee Jisreelin halki. Sen vuoksi alueen omistuksesta on sodittu tuhansia vuosia: Thutmosis III:n ja kanaanilaisten välillä, Barakin ja kanaanilaisten, Saulin ja filistealaisten, Josian ja Nekon, Saladinin ja ristiretkeläisten, Napoleonin ja turkkilaisten sekä englantilaisten ja turkkilaisten välillä.
Nevado Sajama
Nevado Sajama on sammunut kerrostulivuori ja korkein vuori Boliviassa. Vuori sijaitsee Sajaman kansallispuistossa maan lounaisosassa 16–24 kilometriä Chilen rajalta.
Aldair
Aldair koko nimeltään Aldair Santos do Nascimento (s. 30. marraskuuta 1965, Ilhéus, Brasilia) on entinen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Aldair voitti maailmanmestaruuden vuoden 1994 MM-kisoissa ja olympiapronssin Atlantan olympialaisissa vuonna 1996.
Aldair aloitti uransa vuonna 1985 Clube de Regatas do Flamengossa. Sieltä hän siirtyi vuonna 1989 Portugaliin Sport Lisboa e Benficaan. SL Benficasta Aldair siirtyi Italiaan AS Roman joukkueeseen, jossa pelasi suurimman osan urastaan, peräti 13 vuotta. Aldair pelasi AS Romassa yli 400 Serie A-ottelua ja hän toimi myös joukkueen kapteenina. Kunnianosoituksena AS Roma on jäädyttänyt Aldairin pelinumeron 6. Vuonna 2004 Aldair pelasi vähän aikaa Genoa CFC:ssä ja aikoi vielä palata Brasiliaan Rio Branco Atlético Clubeen, mutta lopetti uransa vuonna 2005.
Brasilian jalkapallomaajoukkueessa Aldair pelasi 93 maaottelua. Hän osallistui kolmiin maailmanmestaruuskilpailuihin (1990, -94 ja -98) ja voitti maailmanmestaruuden vuonna 1994. Etelä-Amerikan mestaruuden hän voitti kahdesti vuosina 1989 ja 1997 ja olympiapronssin vuonna 1996.
Vuonna 2007 vanha seurakaveri Massimo Agostini sai houkuteltua Aldairin osallistumaan sanmarinolaisen Muratan paidassa Mestarien liigan ensimmäiselle karsintakierrokselle TamU:a vastaan.
Pekka Pikanen
Pekka Pikanen (alk. Smokey Stover) oli William "Bill" Holmanin piirtämä sarjakuva. Se ilmestyi ensimmäisen kerran 10. maaliskuuta 1935 ja jatkoi ilmestymistään vuoteen 1973 saakka. Päähenkilö Pekka oli palomies, jonka autossa oli vain kaksi pyörää. Sarja perustui lähes surrealistisiin kuviin ja sanaleikkeihin.
Pekka Pikanen alkoi ilmestyä Suomessa 1949 Sarjakuvalehdessä ja se kuului lehden vakiomateriaaliin kymmenen vuoden ajan. Sarjakuvassa esiintyivät usein lauseet "Notary Sojac" ja "1506 Nix Nix".
Sarjakuvalehden päätoimittaja Veikko Karumo käänsi ensimmäisen lauseen suomeksi muotoon "Älkää surko". Notary Sojacin on väitetty tulevan gaelin kielen hyvän joulun toivotuksesta (gaeliksi "Nollaig Shona"). 1506 oli Holmanin työtoverin hotellihuoneen numero.
48-sivuinen Pekka Pikanen -albumi ilmestyi vuonna 1994 WSOY:n kustantamana.
Jisreelin palatsi
Jisreelin palatsi oli kuningas Ahabin palatsi muinaisessa Jisreelin kaupungissa Israelissa. Kuninkaan puoliso Isebel heitettiin alas palatsin ikkunasta Jehun vallankaappauksen yhteydessä (2 Kun. 9:30–33).
Kuuden Kopla
Kuuden Kopla on kuvitteellinen joukko superrikollisia Marvel Comicsin sarjakuvamaailmassa, jossa on Hämähäkkimiehen kaikkein pahimmat viholliset jäseninään. Alkuperäinen Kuuden Kopla oli "Tohtori Mustekalan" perustama ja se esiintyi ensi kerran Amazing Spider-Man Annual #1 (1965) -lehdessä. Kuuden Kopla esiintyi 90-luvun Hämähäkkimies -animaatiosarjassa suomennoksissa nimellä "Kavala Kuusikko". Kavala Kuusikko kasattiin 2 kauden alussa olevassa kaksiosaisessa tarinassa, jossa Kingpin perusti kuusikon selvittääkseen välejään vihollisensa Silvermainin kanssa. Hän onnistui vakuuttamaan Tohtori Mustekalan, Mysterion, Kameleontin, Rhinon, Skorpionin ja Tärisyttäjän tappamaan Hämähäkkimies (jolla oli samaan aikaan vaikeuksia voimiensa kansaa, jotka välillä katosivat ja taas ilmestyivät takaisin).
Tämä tarina nähdään jaksoissa:
14 "Kavala Kuusikko 1/2" ja
15 "Kavala Kuusikko 2/2"
Kingpin kutsui Kavalan Kuusikon uudelleen kokoon 5 kaudella, kun hänen piti kerätä Kuuden Unohdetun soturin kuusi avainta päästäkseen käsiksi Tuomiopäivän aseeseen. Korppikotka korvasi Mysterion, koska Mysterio oli oletettavasti kuollut muutamia jaksoja aikaisemmin räjähdyksessä jaksossa "Mary Janin etsintä".
Tämä tarina nähdään jaksoissa:
54-58 "Kuusi unohdettua soturia"Jaksossa "Group Therapy" Hautakivi auttoi Elektron avulla Tohtori Mustekalan, Hiekkamiehen, Tärisyttäjän, Korppikotkan, Rhinon, Härän ja Näppärä Danin pois vankilasta. Elektro suostui auttamaan kosta Mustekala oli luvannut parantaa hänet. Roistot (Härkää ja näppärä Dania lukuun ottamatta) lähtivät Hämähäkkimiehen kimppuun. He voittivat hänen helposti, mutta hän pakeni. Myöhemmin he kohtasivat uudestaan, mutta tällä kertaa (tasaväkisen taistelun jälkeen) Hämähäkkimies voitti. Myöhemmin Hämähäkkimies ei muistanut taistelua, koska symbiootti oli hallinnut hänen kehoon silloin täysin.
Myöhemmin jaksossa "Reinforcements" Suunnittelija Mestari kokoaa uuden kuuden koplan, johon kuuluvat Elektro, Rhino, Hiekkamies, Korppikotka, Mysterio ja Kraven. Alun perin ryhmästä piti tulla "seitsemän kopla", mutta Mustekala ei halunnut jatkaa rikollisen uraansa ja Tärisyttäjä oli teillä tietämättömillä. Ryhmän jäsenet hyökkäsivät pareittain Hämähäkkimiehen kimppuun, ensin Korppikotka ja Elektro, sitten Hiekkamies ja Rhino ja lopuksi Kraven ja Mysterio. Tinuri onnistui pelastamaan Mysteriota lukuun ottamatta kaikki vankilalta ja on lisäksi vielä epävarmaa oliko Hämähäkkimiehen nappaama Mysterio aito vai robotti.
Arthur Legat
Arthur Legat (s. 1. marraskuuta 1898 – 23. helmikuuta 1960) oli belgialainen kilpa-autoilija. Hän osallistui Formula 1 -sarjaan kaudella 1953 osallistumalla yhteen kilpailuun, Belgian Grand Prix'hin. Kyseisen kilpailun lisäksi Legat osallistui kauden 1952 Belgian Grand Prix'hin, mutta kilpailu luokitellaan useasti Formula 2 -sarjan osakilpailuksi, koska tuolloin ajettiin Formula 2 -autoilla. Legat ei saavuttanut F1-urallaan yhtään MM-pistettä.
Legat voitti Grand Prix des Frontières -kilpailun Chimayssa vuosina 1931 ja 1932 Bugattilla.
Kokoro
Kokoro on japanilainen käsite, joka tarkoittaa mieltä tai sydäntä. Budoharjoittelussa se tarkoittaa mielen läsnäoloa harjoitteessa tai fyysisessä tekniikassa kuten esimerkiksi lyöntiharjoittelussa tai hengitysharjoituksessa ("mokuso"). Se on yksi budōn viidestä keskeisestä käsitteestä.
Guadalupe Mountainsin kansallispuisto
Guadalupe Mountainsin kansallispuisto () on Yhdysvaltojen Texasin osavaltiossa sijaitseva kansallispuisto. Se perustettiin 15. lokakuuta vuonna 1966. Puiston nimi tulee Guadalupe-vuoristosta. Puisto on alaltaan 350 km² laajuinen, ja se sijaitsee vain 129 kilometrin päässä Carlsbad Cavernsin kansallispuistosta. Molemmat puistot sijaitsevat samassa vuoristossa. Guadalupe Mountainsin kansallispuistoa hallinnoi Yhdysvaltain muiden kansallispuistojen tapaan maan National Park Service.