Jacques Bénigne Bossuet
Jacques Bénigne Bossuet (27. joulukuuta 1627 Dijon – 12. huhtikuuta 1704 Pariisi) oli ranskalainen kirkonmies, saarnaaja ja kirjailija.
Bossuet syntyi perheeseen, joka oli palvellut hallitsijaa erilaisissa tehtävissä. Hän kävi koulunsa Dijonin jesuiittojen koulussa ja viidentoista ikäisenä hän tuli Pariisiin päättääkseen siellä koulunsa. Koulussa, Navarran collegessa, hänen eräs opettajansa oli maisteri Nicolas Cornet, joka oli tunnettu teologi ja jansenismin vastustaja. Vuonna 1652 hänet hyväksyttiin tutkinnoista, kun hän oli kokenut useita julkisia testejä, jotka kiinnittivät häneen yleistä huomiota ja hän sai osakseen myös ruhtinas Louis II Condén ystävyyden. Sen jälkeen kun hän oli suorittanut pappistutkinnon ja saanut tohtorinhattunsa, Bossuet lähti Pariisista Metziin, jonne hänen isänsä oli nimitetty alueparlamentin neuvonantajaksi ja hän itse sai nimityksen kaniikiksi.
Bossuet kutsuttiin usein Pariisiin ja hän sai arvostusta ja yleistä arvonantoa saarnoistaan ja pyhimysten muistoksi pitämistään ylistyspuheista. Hän saarnasi eräänä adventtina ja paastonaikana kuningataräidin ja kuninkaan läsnä ollessa. Hän onnistui hyvin myös protestanttien käännyttämisessä takaisin katolisen kirkon helmaan, käännynnäisistä on mainittava muun muassa kenraali T. Dangeau ja Mademoiselle de Duras. Helpottaakseen kääntymistä katolilaisuuteen hän kirjoitti teoksen: "Exposition de la doctrine de l’Eglise".
Useimmat näistä improvisoidusti pidetyistä saarnoista ovat kadonneet. Hänellä oli tapana mietiskellä aihetta muutama tunti ennen saarnatuoliin nousemista, merkitä paperille jotain avainsanoja, joitain kirkkoisien sanontoja joita hän käytti saarnapolkunsa maamerkkeinä. Joskus hän saneli pitkiä osia saarnastaan, mutta sitten hän ajautui hetken innoituksen valtaan sekä kuulijoissaan heränneeseen vaikutelmaan.
Kun Charles-Maurice Le Tellier nimitettiin 21. syyskuuta 1670 Reimsin arkkipiispa-herttuaksi, niin paavin suostumuksella siunattiin Jacques Bénigne Bossuet Condomin piispaksi. Tämä tapahtui Pontoisen fransiskaanikirkossa.
Vuonna 1670 ja vielä seuraavanakin vuonna, hän piti hautajaispuheita, joissa hän toi esille hienostuneella tavalla inhimillisen suuruuden mitättömyyden. Hän piti hautajaispuheet muun muassa Ranskan Henrietta Marialle, joka oli myös Englannin kuningatar ja kuningas Kaarle I:n puoliso, sekä Anna Itävaltalaiselle, kuningas Ludvig XIII:n puolisolle.
Bossuetista tuli kruununperillisen, Ranskan Ludvigin, Ludvig XIV:n ja Marie-Theresian pojan, opettaja. Vuonna 1681 hän kirjoitti teoksen "Discours sur l'histoire universelle", jossa hän, esitettyään aluksi lyhyen yhteenvedon tapahtumista, pohtii Jumalan tahtoa kirkkonsa suhteen. Kuten Voltaire sanoi, voi vain ihmetellä, miten hän majesteetillisesti kuvaa tapoja, hallituksia, suurten valtakuntien kasvua ja tuhoa ja nämä yhdellä nopealla energisellä katsauksella. Kruununperillisen käyttöön hän kirjoitti myös teoksen "Traité de la connaissance de Dieu et de soi-même", jossa hän noudattelee yleisesti René Descartesin doktriineja ollen näin yhtä syvällinen filosofi kuin kirjailijakin.
Bossuet valittiin Ranskan akatemian jäseneksi vuonna 1671. Hän istui tuolilla numero 37, joka oli aiemmin kuulunut Daniel Hay du Chastelet’lle. Lisäksi hän oli jäsenenä vuonna 1627 perustetussa ja hyvin vaikutusvaltaisessa salaseurassa "La Compagnie du Saint-Sacrement".
Vuonna 1681, kun kruunuperijän kasvatustehtävä oli päättynyt, Bossuet nimitettiin Meaux’n piispaksi ja tämän jälkeen hän keskittyi huolehtimaan hiippakunnastaan, saarnasi säännöllisesti sekä taisteli katolisena teologina protestantteja vastaan. Hän kirjoitti kuuluisan Meaux’n katekismuksen (Catéchisme de Meaux) vuonna 1687 ja valmisti hiippakuntansa uskovaisille teokset "Méditations sur l'Evangile" sekä " Elévations sur les Mystères".
Bossuetilla oli suuri rooli saarnaajana ja puhujana, mutta myös Ranskan papiston säätykokouksen johtajana.
Vuoden 1682 papiston säätykokouksessa tapahtuneessa kuninkaan ja paavin välien rikkoutumisessa Bossuet toimi tekijänä julistukselle gallikaanisen kirkon vapaudesta. Tämä rajoitti paavin valtaa Ranskan kirkossa. Nämä vuoden 1682 neljä artiklaa määrittelivät suhteen valtioon ja ovat myöhemminkin olleet kiivaan keskustelun kohteina. Paavi reagoi tekstiin — hän poltti sen.
Bossuet kuoli Pariisissa 12. huhtikuuta 1704 virtsakivien aiheuttamaan sairauteen.