hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Finnvera
Finnvera Oyj on Suomen valtion kokonaan omistama erityisrahoitusyhtiö. Finnveran pääasiallisena roolina on täydentää rahoitusmarkkinoita tarjoamalla yrityksille lainoja, takauksia, pääomasijoituksia ja vientitakuita. Valtion Finnveralle asettamia elinkeino- ja omistajapoliittisia tavoitteita ovat muun muassa yritystoiminnan lisääminen, pienten ja keskisuurten yritysten muutostilanteiden rahoituksen mahdollistaminen sekä yritysten kasvun, kansainvälistymisen ja viennin edistäminen.
Vuonna 2017 Finnvera myönsi rahoitusta suomalaisille pk- ja midcap-luokan yrityksille kaikkiaan noin 963 miljoonan euron arvosta. Myönnettyjen tukien keskimääräinen suuruus kyseisenä vuonna oli 107 000 euroa per yritys.
Finnvera perustettiin vuonna 1999 yhdistämällä Kera Oyj (ent. Kehitysaluerahasto Oy) ja Suomen Valtiontakuukeskus.
Strategiansa mukaisesti Finnvera keskittyy toiminnassaan uuden yritystoiminnan, yritysten kasvun ja kansainvälistymisen rahoittamiseen sekä kilpailukykyisen vienninrahoitusjärjestelmän kehittämiseen. Finnvera on Suomen virallinen vientitakuulaitos ("export credit agency", ECA), jonka takuusitoumuksista vastaa Suomen valtio.
Finnveran yritysrahoituksen peruskriteereinä on, että asiakasyrityksellä on hyvä ja toimiva liikeidea sekä edellytykset kannattavan liiketoiminnan harjoittamiseen. Edellytyksenä on myös, että yrityksen omat resurssit tai vakuudet eivät riitä rahoituksen hankkimiseen kaupallisilta rahoitusmarkkinoilta. Finnvera voi itse antaa lainan, mutta yhä useammin yritysten kotimaan toiminnan rahoituksen myöntää joko pankki tai vakuutuslaitos ja Finnvera myöntää luotolle osittaisen takauksen.
Finnveran vientitakuilla katetaan ostajan kaupallista riskiä tai ostajamaan poliittista riskiä. Poliittisilla riskeillä käsitetään suomalaisen viejäyrityksen asiakkaan sijaintimaan taloudellisesta tai poliittisesta aiheutuvia riskejä. Kaupalliset riskit liittyvät joko ostajaan tai sen rahoittajapankkiin.
Tutkimuksen mukaan Finnveran myöntämää julkista rahoitusta saaneet yritykset lisäsivät investointeja, kasvoivat nopeammin ja palkkasivat enemmän työntekijöitä kuin verrokkiyritykset. Toisaalta Finnveran rahoituksen vaikutus työn tuottavuuteen oli pääsääntöisesti negatiivinen tai tilastollisesti ei-merkitsevä. Yrityksillä, jotka saivat Finnveralta tuettua lainarahoitusta ja takauksia useana peräkkäisenä vuotena ("kanta-asiakkaat"), oli suurempi todennäköisyys saada uutta tuettua rahoitusta myös jatkossa.
Sourceforts
SourceForts on Half-Life 2:n modifikaatio, jossa punainen ja sininen joukkue yrittävät kaapata vastapuolen lipun omalle puolelleen samalla rakentaessaan linnoituksia puolustaakseen omaa lippua vastapuolen pelaajilta. Linnoituksia rakennetaan erilaisista metallisista paneeleista ja laatikoista.
Pelaajat pystyvät luomaan sekä manipuloimaan paneeleita ja laatikoita, ja niiden avulla voi rakentaa ja muokata linnakkeen. Tyypillinen SourceForts peli pelataan "Rakentamisaika" ja "Taisteluaika" kierroksissa. "Rakentamiskierroksen" aikana pelaajat käyttävät paneeleita ja laatikoita linnakkeen rakentamiseen, ja "Taisteluaikana" aikana pelaajat kamppailevat toisiaan vastaan yrittäen viedä vastapuolen lipun käyttäen linnakkeita tukikohtina.
Joukkueet eristetään toisistaan "Rakentamisajaksi". Pelaajat eivät voi käyttää aseita, mutta saavat Painovoima-aseen jota he käyttävät linnakkeen osien manipuloimiseen. Osia on rajattu määrä, joka on usein 50, mutta eri palvelimilla voi olla erilaiset asetukset. Osia esiintyy viidessä eri muodossa (1x1x1 kuutio, 2x1x1 laatikko, 5x1 paneeli, 3x2 paneeli ja 1x2 paneeli) jotka mahdollistavat erilaisten linnoitusten rakentamisen. Niihin voi kuulua esimerkiksi tunneleita, torneja, seiniä ja ramppeja.
Rakentamisajan jälkeen alkaa "Taisteluaika", jolloin pelaajat saavat aseet liittyen heidän valitsemaansa luokkaan. Pelaajat yrittävät nyt puolustaa omaa lippuaan, ja hyökätä vihollisen tukikohtaan anastamaan heidän lippunsa. Pelaajaluokkia on viisi:
Titanic (kappale)
Titanic on Jori Sivosen säveltämä, Raul Reimanin sanoittama ja Frederikin tunnetuksi tekemä pop-iskelmäkappale. Frederik osallistui sillä Suomen Euro­viisu­karsintaan vuonna 1981. Titanic oli kansan suosikki ja lehdissä julistettiin Frederikin voittavan, mutta karsinnan tuomaristo päätti, että edustajaksi lähtee Riki Sorsan "Reggae OK". Titanic jäi toiseksi viimeiselle tilalle saaden vain kolme pistettä. Titanic julkaistiin kuitenkin samana vuonna Frederikin "Alta pois" -albumilla, joka myi kultaa. Lisäksi se julkaistiin singlenä.
Parodiaversiot kappaleesta ovat tehneet Tony Halme (kappale Viikinki) ja Jope Ruonansuu (kappale Reterik).
Hydrokloridi
Hydrokloridi on kemian termi, jolla tarkoitetaan suolaa, joka muodostuu kun orgaaninen emäs (yleensä amiini) reagoi suolahapon (HCl) kanssa. Hydrokloridit liukenevat hyvin veteen ja happoihin. Tästä syystä monet lääkkeet myydään hydrokloridimuodossa, koska se parantaa lääkkeen imeytymistä ja estää lääkettä hajoamasta.
Hydroklorideja saadaan aikaan lisäämällä seokseen suolahappoa tai johtamalla kaasumuodossa olevaa suolahappoa seoksen läpi.
Esimerkki, jossa pyridiinistä ja suolahaposta syntyy pyridiinihydrokloridia:
Myös seuraavaa ilmaisutapaa hydrokloridisuoloista käytetään, joskin ylempi ilmaisu on teknisesti oikeampi:
Renault RE50
Renault RE50 on Formula 1 -auto, jota Renault-talli käytti kaudella . Auton voimanlähteenä oli Renault'n oma 1,5-litrainen V6-turbomoottori. Autolla kilpailuissa ajoivat ranskalainen Patrick Tambay ja brittiläinen Derek Warwick sekä Portugalin GP:ssa kolmatta autoa ajoi ranskalainen Philippe Streiff.
Pepsi Max
Pepsi Max (lyhennetään joskus PM) on kofeiinia sisältävä sokeriton virvoitusjuoma, jonka Pepsi lanseerasi vuonna 1993. Suomessa se esiteltiin vuonna 1994, ja se on nykyään Suomen juoduin sokeriton virvoitusjuoma.
Pepsi Maxin myynti aloitettiin Britanniassa ja Italiassa huhtikuussa 1993. Saman vuoden syyskuussa sitä alettiin myydä Irlannissa, ja joulukuussa Ranskassa, Kreikassa, Portugalissa, Alankomaissa ja Australiassa. Vuoden 1994 lopussa Pepsi Maxia myytiin noin 20 maassa.
Tuote pysyi myymättömänä Yhdysvalloissa pitkään, sillä Yhdysvaltain elintarvike- ja lääkevirasto FDA ei ollut hyväksynyt makeutusaine asesulfaami K:n käyttöä elintarvikkeissa.
Pepsi Maxin mukaan on nimetty Blackpool Pleasure Beach -huvipuistossa, Englannissa sijaitseva Pepsi Max Big One -vuoristorata, joka oli aikanaan maailman korkein ja nopein vuoristorata.
Maaliskuussa 2017 Suomessa tuli myyntiin Pepsi Max Ginger -niminen inkiväärin makuinen juoma. Huhtikuussa 2018 suomalaiseen Pepsi Max-valikoimaan liittyi mukaan Pepsi Max Lime -niminen limen makuinen juoma.
Pepsi Maxia myydään 0,3 litran lasipulloissa, 0,5 litran muovipulloissa, 1,5 litran muovipulloissa sekä kahden litran muovipulloissa. Pepsi Maxia saa myös 0,33L tölkeissä, 6, 12 ja 24 tölkin pakkauksissa, sekä 0,33L muovipullojen monipakkaus, jossa on 24 pulloa.
Tuoteselosteen mukaan aineosat ovat vesi, hiilidioksidi, väri (E150d (sokerikulööri)), makeutusaineet (E951 (aspartaami), E950 (asesulfaami K)), happamuudensäätöaineet (E338 (fosforihappo), E330 (sitruunahappo)), aromit (mm. kofeiini), säilöntäaine (E211 (natriumbentsoaatti)). Juoma sisältää fenyylialaniinin lähteen (aspartaami).
100 ml kohden: energia 1,3 kJ (0,3 kcal), proteiinia 0,1 g, hiilihydraatit 0 g, josta sokeria 0 g, rasvaa 0 g, josta tyydyttyneitä rasvahappoja 0 g, ravintokuituja 0 g, natrium 0,01 g
Michel Tétu
Michel Tétu (s. 6. elokuuta 1941 Châteauroux) on ranskalainen kilpa-autojen suunnittelija.
Ensimmäisen auton Tétu suunnitteli Ligier-tallille vuonna 1969. Auto kantoi nimeä JS1. Onnistuneeksi osoittautuneen projektin jälkeen hänet palkattiin Alfa Romeolle vuonna 1972.
Vuonna 1978 Tétu palasi Ranskaan, kun hänet palkattiin Renault'n Formula 1 -talliin. Hän suunnitteli tallille ensimmäiseksi RS10-auton, jolla ajoivat ranskalaiskuljettajat Jean-Pierre Jabouille ja René Arnoux. 1980-luvun puolivälissä Tétu siirtyi takaisin Ligierille. Kuitenkin kauden epäonnistuneen auton suunnittelun jälkeen hän sai lähteä tallista.
Ligierin jälkeen Tétu suunnitteli ajokit ranskalaiselle Larrousse-tallille, jossa hän jatkoi vielä tallin F1-sarjasta vetäytymisen jälkeenkin 1990-luvulla.
Willy Larsen
William Larsen (useimmin nimi on muodossa Willy Larsen tai Willie Larsen, 15. marraskuuta 1885, Kotka, Suomen suuriruhtinaskunta – 10. maaliskuuta 1935) oli amerikansuomalainen harmonikansoittaja. Hänet tunnetaan erityisesti Säkkijärven polkan ja monen muunkin tunnetun suomalaisen iskelmän ensilevytyksen tekijänä. Larsen syntyi Kotkassa, johon hänen norjalaista sukuaan muutti 1800-luvun loppupuoliskolla töihin norjalaisen Hans Gutzeitin perustamalle sahalle .
Larsen oppi kaksirivisen harmonikan alkeet jo Kotkassa, mutta lähti monien muiden kotkalaisten tavoin merimieheksi muuttaen Yhdysvaltoihin jo ennen ensimmäistä maailmansotaa. Willy Larsen toimi harmonikansoittajana ja harmonikansoiton opettajana New Yorkissa . Hän soitteli yksinään ja eri orkestereiden kanssa pääosin New Yorkin seudun haaleilla, kunnes perusti 1920-luvulla oman orkesterin, Willy Larsenin trion. Viimeiset levytyksensä hän teki vuonna 1931.
Larsenia pidetään eräänä aikansa etevimmistä suomalaissyntyisistä harmonikansoittajista. Viljo Vesterisen on arveltu kuulleen Larsenin tekemän Säkkijärven polkan levytyksen 1930-luvun alussa, minkä hän sittemmin sovitti itselleen sopivampaan muotoon. Vesterinen omaksui myös Larsenin alun perin levyttämän lisäosan myöhempiin levytyksiinsä.
Levytysten lisäksi Larsen kirjoitti myös sovituksia harmonikalle, joista 70 on säilynyt. Larsen myi sovituksiaan ja nuotteja yhteistyössä Pietro Deiron kanssa ilmoitellen niistä amerikansuomalaisissa sanomalehdissä.
Larsen teki 72 soololevytystä, joihin sisältyvät muun muassa ensilevytykset "Säkkijärven polkka" ("Säk´järven polkka" harmonikkasoolo + kitara, sov. Willy Larsen, Columbia, New York, lokakuu 1928), "Kyllikki-valssi", "Muistoja Karpaateilta" sekä "Lukkari-Heikin polkka".
Painin maailmanmestaruuskilpailut 1994
Painin maailmanmestaruuskilpailut 1994 voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Painin maailmanmestaruuskilpailut 1995
Painin maailmanmestaruuskilpailut 1995 voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Painin maailmanmestaruuskilpailut 1985
Painin maailmanmestaruuskilpailut 1985 voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Painin maailmanmestaruuskilpailut 1990
Painin maailmanmestaruuskilpailut 1990 voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Gérard Larrousse
Gérard Larrousse (s. 23. toukokuuta 1940 Lyon, Ranska) on entinen ranskalainen kilpa-autoilija ja Formula 1 -kuljettaja.
Larroussen kilpa-autoilijan ura alkoi 21-vuotiaana rallin parissa (hän oli aikaisemmin opiskellut liiketaloutta) ja vuonna 1966 siirtyi ammattilaissarjoihin. Jo seuraavana vuonna hän ajoi ensimmäisen Le Mansin 24 tunnin ajonsa yhdessä Patrick Depaillerin kanssa, mutta kilpailu päättyi Renault Alpine A210 -auton tekniseen vikaan. Larrousse otti ajoista ensimmäisen voiton vuonna 1969, kun hän ja hänen tallikaverinsa Hans Herrmann ajoivat luokkavoiton Porschella (he olivat myös lähellä ottaa kiinni Ford GT40 -autolla kokonaisvoittoon ajaneet Jacky Ickxin ja Jackie Oliverin). 1960-luvun lopussa ja 1970-luvun alussa Larrousse voitti urheiluautojen Tour de France -kilpailun kahdesti (ensimmäinen voitto tuli Porschen autolla ja toinen Simca-Matralla. Vuonna 1971 Larrousse voitti Sebringin 12 tunnin ajon yhdessä Vic Elfordin kanssa, ja Le Mansin 24 tunnin ajon hän voitti Henri Pescarolon kanssa vuosina 1972 ja 1973.
Larroussa osallistui kahteen F1-osakilpailuun kaudella Brabham-autolla. Hän pääsi starttaamaan yhteen kilpailuun mutta joutui keskeyttämään. Heikon menestyksen myötä hän palasi takaisin ajamaan urheiluautoja sekä Formula 2 -sarjaa, joissa hänen tallikaverinaan toimi Jean-Pierre Jabouille. Urheiluautoissa Larrousse ajoi kaksitoista kertaa voittoon (viimeisin voitto Mugellossa vuonna 1975) ja F2-sarjassa hänen ainoa voittonsa tuli samana vuonna debyyttikilpailusta Hockenheimringillä, mutta loppukautta varjostivat moottorin luotettavuusongelmat.
Aktiivikuljettajauransa jälkeen Larrousse toimi Renault-tallin tallipäällikkönä vuoteen 1984 saakka, työskenteli hetken aikaa Ligierillä ja perusti oman Larrousse-tallin Didier Calmelsin kanssa vuonna 1987 (talli käytti alkuaikoina Lolan ja Venturin valmistamia autoja 1980-luvulla ja 1990-luvun alussa, kunnes valmisti omat autonsa kausilla 1993 ja 1994). Calmels pidätettiin varkaudesta vuonna 1989 ja talli lopetti toimintansa vuonna 1994.
Robert Earl Keen
Robert Earl Keen Jr. (s. 11. tammikuuta 1956) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä. Hän syntyi Houstonissa, Teksasissa, ja valmistui Sharpstown High Schoolista vuonna 1974 sekä Texas A&M Universitysta 1980.
Keenin ensimmäinen albumi oli "No Kinda Dancer" (1984). Sitä seurasi yhden livealbumin (1988) jälkeen "West Textures" (1989), jolle sisältyi eräs hänen tunnetuimmista lauluistaan, "The Road Goes On Forever". Eräänlaiseksi merkkipaaluksi uralla muodostui albumi "A Bigger Piece of Sky" (1993).
Keen jatkaa uraansa yhä.
Friedrich Engel
Friedrich Wilhelm Konrad Siegfried Engel () oli saksalainen SS-upseeri.
Engel syntyi Havelbergin kaupungin Warnau an der Havelissa vuonna 1909. Hän oli oppiarvoltaan tohtori.
Vuonna 1999 Friedrich Engel tuomittiin poissaolevana 246 murhasta italialaisessa sotilasoikeudessa osuudestaan 1944 italialaisten panttivankien teloituksiin kostona partisaanihyökkäyksestä saksalaisia sotilaita vastaan. Hän sai tapauksen johdosta lempinimen ”Genovan teurastaja”. Hän joutui oikeuden eteen Hampurissa Saksassa 2002, ja tuomittiin 59 murhasta seitsemäksi vuodeksi vankeuteen. Ikänsä vuoksi häntä ei kuitenkaan vangittu. Vuonna 2004 Saksan korkein oikeus Bundesgerichtshof kumosi tuomion myöntämällä, että Engel käski teloitukset, mutta todisteita rikollisista murhista ei voitu todistaa. Oikeus ei antanut lupaa oikeudenkäyntiin 95-vuotiaan Engelin iän ja terveydentilan takia. Saksalaiset viranomaiset olivat tutkineet hänen tapaustaan 1969, mutta syytteitä ei luettu ja tapaus oli loppuunkäsitelty 1970.
Friedrich Englel kuoli Hampurissa vuonna 2006.
Väinö Kähärä
Väinö Antti Kähärä (23. marraskuuta 1905 Säkkijärvi, Suomen suuriruhtinaskunta – 8. tammikuuta 1972 Long Island, New York, Yhdysvallat) oli amerikansuomalainen harmonikansoittaja ja kansanmuusikko. Häntä pidetään Säkkijärven polkan "isänä".
Väinö Kähärä syntyi Säkkijärvellä. Nuorena miehenä hän sai sukulaisiltaan Yhdysvalloista lahjaksi harmonikan ja hänen sanotaan kehittyneen hyväksi soittajaksi. Kähärä soitti kotiseutunsa kansansävelmiä ja hänen kerrotaan yhdistäneen kolme polkkaa yhdeksi kokonaisuudeksi, joka nykyisin tunnetaan Säkkijärven polkkana.
Kähärä muutti ensimmäisen kerran Yhdysvaltoihin 1927. New Yorkissa hän tapasi amerikansuomalaisen pianohanuristin Willy Larsenin, jolta hän haki lisäopetusta. Kähärä opetti puolestaan Larsenille viimeisimpiä suomalaisia tanssikappaleita, joita Larsen edelleen levytti New Yorkissa. Näiden levyjen myötä kappaleet palasivat ajan myötä Suomeen ja siirtyivät takaisin suomalaisten soittajien, esimerkiksi Viljo Vesterisen, ohjelmistoon. 1930-luvulla Kähärä soitti New Yorkissa muun muassa Leo Hillin harmonikkatriossa yhdessä Hillin ja Vilho Kaartisen kanssa.
Väinö Kähärä palasi Suomeen ja oleskeli synnyinmaassaan vuodet 1934–1946. Hän asui muun muassa Nokialla. Kähärä sävelsi joitakin eritoten Karjalaan liittyviä lauluja, joista pari julkaistiinkin. "Karjalan perintö" -nimisen laulun levytti Lauri Frestadius (salanimellä Lasse Huurre) Harry Bergströmin sovittamana 1961.
Sotien jälkeen Kähärä muutti takaisin Yhdysvaltoihin, jossa hän jatkoi esiintymisiä yksin ja eri orkestereiden kanssa amerikansuomalaisten juhlatilaisuuksissa ja "haaleilla" New Yorkin alueella. Viimeiset vuotensa hän asui Long Islandilla.
Kähärä oli avioliitossa Impi (o.s.) Pursiaisen kanssa.
Joshua Lederberg
Joshua Lederberg (23. toukokuuta 1925 – 2. helmikuuta 2008) oli yhdysvaltalainen molekyylibiologi, joka tutki sekä perinnöllisyystiedettä että tekoälyä. Lederberg sai puolet 1958 Nobelin lääketieteen palkinnosta (toinen puoli palkinnosta meni Lederbergin opettajalle Edward Lawrie Tatumille ja George Beadlelle). Palkinto annettiin Lederbergin tutkimuksesta, jossa hän osoitti, että bakteerit voivat paritella ja vaihtaa geenejä keskenään.
Biologinuransa lisäksi Lederberg tutki tekoälyä ja osallistui avaruustutkimukseen. 
Sputnikin laukaisun jälkeen Lederberg huolestui siitä, että palaavien avaruusalusten mukana Maahan voi tulla mikrobeja, joita vastaan ihmisellä ei ole vastustuskykyä. Yhdessä Carl Saganin avulla hän teki tunnetuksi 
eksobiologiaksi kutsuttua uutta tieteenalaa, joka tutkii elämän syntyä, kehitystä ja mahdollisuuksia maailmankaikkeudessa. Lederberg osallistui myös NASAn hankkeeseen, jossa etsittiin elämää Mars-planeetalta.
Lederberg osallistui aktiivisesti kansainväliseen terveystyöhön ja toimi WHOn neuvonantajana.
Karl Jäger
Karl Jäger (20. syyskuuta 1888 – 22. kesäkuuta 1959) oli sveitsiläissyntyinen natsijohtaja toisen maailmansodan aikana.
Jäger syntyi Schaffhausenissa. I maailmansodassa hän sai ensimmäisen luokan rautaristin. Hän liittyi natsipuolueeseen 1923 (jäsennumerolla 359269) ja SS:ään 1932 (jäsennumerolla 62823). Hänet komennettiin ensin Ludwigsburgiin ja sitten Ravensburgiin 1935, ja Münsteriin 1938 missä hänestä tuli paikallisen Sicherheitsdienstin (SD) toimiston päällikkö. Alankomaiden invaasion aikana 10. toukokuuta 1940, Jäger nimitettiin Einsatzkommando 3:sen komentajaksi Einsatzgruppe A:n yksikköön.
Heinäkuusta 1941 syyskuuhun 1943 Jäger oli sijoitettu komentajaksi SD Einsatzkommando 3:seen Kaunasiin Liettuaan. Tänä aikana yksityiskohtaisesti laskelmoituja raportteja massamurhista välitettiin rutiininomaisesti hänen esimiehilleen. Joitakin raportteja säilyi sodan yli ja niitä alettiin kollektiivisesti nimittää "Jäger-raporteiksi".
Hänet komennettiin takaisin Saksaan loppuvuodesta 1943, ja nimitettiin SD:n komentajaksi Reichenbergiin Sudeettimaahan.
Jäger pakeni liittoutuneiden sotavankeutta sodan jälkeen omaksumalla väärän henkilöllisyyden ja onnistui sulautumaan takaisin yhteiskuntaan puutarhurina, kunnes hänen raporttinsa löydettiin maaliskuussa 1959. Hänet pidätettiin ja asetettiin syytteeseen sotarikoksista, jolloin Jäger teki itsemurhan vankilassa Hohenaspergissa odottaessaan oikeudenkäyntiä kesäkuussa 1959.
"Jäger-raportti" osoittaa selvästi että Jägerin erikoisyksikkö osallistui Liettuan juutalaisten systemaattiseen tuhoamiseen .
House of Lords (yhtye)
House of Lords on yhdysvaltalainen hard rock -yhtye.
House of Lordsin perusti vuonna 1987 kosketinsoittaja Gregg Giuffria, jonka Giuffria-yhtye oli juuri hajonnut. Kiss-yhtyeen basisti Gene Simmons oli valmis tekemään levytyssopimuksen Giuffrian kanssa, mutta ehtoina olivat uuden laulajan hankinta ja yhtyeen uudelleennimeäminen. Niinpä Giuffria vaihtoi yhtyeen nimeksi House of Lords. Laulaja David Glen Eisley, jonka kanssa Giuffria oli työskennellyt, sai väistyä ja uudeksi laulajaksi palkattiin James Christian. House of Lords sai levytyssopimuksen Simmons Recordsilta. Giuffria-yhtyeen vanhat jäsenet kitaristi Lanny Cordola ja basisti Chuck Wright liittyivät kokoonpanoon uuden rumpalin Ken Maryn kanssa. Yhtyeen debyyttialbumi "House of Lords" julkaistiin vuonna 1988 suuren menestyksen kera ja seuraavana vuonna yhtye teki kiertueen Cheap Trickin ja Scorpionsin kanssa. ”I Wanna Be Loved” -single teki yhtyeestä vielä kuuluisamman. Vuonna 1990 Cordola jätti yhtyeen ja uudeksi kitaristiksi tuli Michael Guy.
Toinen studioalbumi, edeltäjäänsä kitaravetoisempi "Sahara", julkaistiin elokuussa 1990. Sekin menestyi erinomaisesti. Single ”Remember My Name” sai jonkin verran radiosoittoa. Albumin julkaisun jälkeen sekä Wright että Mary jättivät yhtyeen. "Demons Down" julkaistiin vuonna 1992 uudella kokoonpanolla, johon kuuluivat Christianin ja Giuffrian lisäksi kitaristi Dennis Chick, basisti Sean McNabb ja rumpali Tommy Aldridge. Albumin singlekappaletta ”What’s Forever For” pidetään yhtenä melodisen rockin parhaista balladeista. House of Lords hajosi vuonna 1993, vaikka yhtye oli etsimässä uutta levy-yhtiötä.
Vuonna 2000 yhtye muodostettiin uudestaan ja neljännen studioalbumin säveltäminen alkoi. Kaksi vuotta myöhemmin albumi "The Power and the Myth" oli valmis, mutta se julkaistiin vasta vuonna 2004 Frontiers Recordsin kautta. Albumilla soittivat alkuperäiset jäsenet Cordola, Wright ja Mary, mutta perustajajäsen Giuffria oli jättänyt yhtyeen. Yhtye esiintyi Firefestissä seuraava vuonna ja julkaisi uuden studioalbumin "World Upside Down". Kitaristi Jimi Bell, basisti Chris McCarvill ja rumpali Bill Zampa olivat liittyneet yhtyeeseen pysyviksi jäseniksi.
Seuraava studioalbumi "Come to My Kingdom" julkaistiin vuonna 2008. Yhtye teki suuren kiertueen Yhdysvalloissa, Euroopassa ja Etelä-Amerikassa. McCarvill lähti yhtyeestä juuri kiertueen ollessa alkamassa, joten hänet korvasi Matt McKenna. Syyskuussa 2009 yhtye julkaisi uuden studioalbumin nimeltä "Cartesian Dream". McCarvill palasi jälleen yhtyeeseen McKennan lähdettyä uuden kiertueen alkaessa.
"Big Money" julkaistiin vuonna 2011. Albumilla yhtye esitti raskaampaa materiaalia. "Precious Metal" oli jatkoa "Big Money" -albumille vuonna 2014. Uusi albumi julkaistiin kesällä 2015 nimeltään "Indestructible".
House of Lords julkaisi uusimman albuminsa, "Saint of the Lost Souls", keväällä 2017 uuden basistin, Chris Tristramin kanssa.
David Lam
David See-Chai Lam O.C., CVO, OBC (2. syyskuuta 1923 – 22. marraskuuta 2010) oli kanadalainen poliitikko, joka toimi Brittiläisen Kolumbian varakuvernöörinä vuosina 1988–1995. Hän oli Lincoln Alexanderin jälkeen toinen ei-europidinen varakuvernööri Kanadassa.
Lam syntyi Hongkongissa.
Lamista tehtiin vuonna 1988 Kanadan ritarikunnan jäsen, ja hänet ylennettiin vuonna 1995 upseeriksi. Hän kuului vuodesta 1995 Brittiläisen Kolumbian ritarikuntaan ja oli myös Royal Victorian Orderin komentaja.
Von Essen
Von Essen on Westfalenista peräisin oleva aatelissuku. Suomen ritarihuoneessa suku on introdusoitu aatelisena sukuna numero 58, nimellä von Essen. Ruotsissa sama suku on nimeltään von Essen af Zellie.
Sukunimi on mahdollisesti alun perin kirjoitettu muotoon "von Elsen". Elsen on alue Paderbornin lähellä, 130 km Essenistä itään. Suvun vanhin varmuudella tunnettu edustaja oli "Diderich von Elsen". Hänen tiedetään vierailleen usein Tanskassa. Vuonna 1568 hän onnistui vangitsemaan ruotsalaisen merirosvo "Melchior"in ja sai siitä hyvästä Tanskan kuningas Frederik II:n veljeltä, herttua Magnukselta maa-alan Baltiasta. Vuosien 1570 ja 1574 välillä hän sai haltuunsa laajoja alueita Saarenmaalta, mukaan lukien "Zellie"-nimisen alueen (viroksi Selgase). Diderich muutti sukunimensä vuonna 1578 nykyiseen muotoon von Esseniksi.
Saarenmaan siirryttyä Ruotsin hallintaan 1645 suvun edustajia muutti Suomeen ja Ruotsiin. Ruotsin ritarihuoneessa suku on introdusoitu aatelisena sukuna numero 723. Ruotsissa sukuhaarasta käytetään nimeä von Essen af Zellie erotuksena muista von Essen –suvuista. Ruotsissa elää myös vapaaherrallinen "von Essen" -suku, numerolla 158. Suomen ritarihuoneeseen suku introdisoitiin vuonna 1818. Suomessa suku on hallinut muun muassa Seestan kartanoa Nastolassa.
Garde Gardom
Garde Basil Gardom (17. heinäkuuta 1924 – 18. kesäkuuta 2013) oli kanadalainen poliitikko, joka toimi Brittiläisen Kolumbian varakuvernöörinä vuosina 1995–2001.
Gardom syntyi Banffissa, Albertassa ja valmistui Brittiläisen Kolumbian yliopistosta. Varsinaiselta ammatiltaan hän oli lakimies. Hän kuului vuodesta 2002 Brittiläisen Kolumbian ritarikuntaan.
Gardom oli vuodesta 1956 naimisissa Helenin kanssa; parilla on yhdessä viisi lasta. Pitkään kansanedustajana ja muun muassa oikeusministerinä Brittiläisessä Kolumbiassa toiminutta Gardomia edelsi varakuvernöörinä David Lam ja seurasi Iona Campagnolo.
Bill Bennett
William Richard ”Bill” Bennett (18. elokuuta 1932 – 3. joulukuuta 2015 Kelowna, Brittiläinen Kolumbia) oli kanadalainen poliitikko. Hän toimi Social Credit Partyn jäsenenä Brittiläisen Kolumbian pääministerinä vuosina 1975–1986. Myös isä W. A. C. Bennett oli merkittävä poliitikko.
Bennett valittiin Brittiläisen Kolumbian parlamenttiin 7. syyskuuta 1973, ja pian hän nousi johtavaan asemaan puolueessaan. Hän kuului Brittiläisen Kolumbian ritarikuntaan vuodesta 2007.
Ilman naista
Ilman naista () on vuosina 2003 - 2012 ilmestynyt suomalainen verkkosarjakuva, jonka on käsikirjoittanut Jussi Pakkanen ja piirtänyt Mikko Kuitunen. Sarjan pääasiallinen aihe on jatkuvasti seurustelusuhdetta vailla elävien miesten surreaali kokemus maailmasta, ja se on luettavana suomen- ja englanninkielisenä sarjan Internet-sivuilta. Sarjakuva ilmestyi alun perin Teknillisen korkeakoulun Fyysikkokillan lehdessä, "Kvantissa", ja suosion takia sarjakuvaa alettiin julkaista säännöllisesti kesällä 2003. Strippejä on yli sata, joista 84 ensimmäistä on julkaistu vuonna 2006 omakustannealbumina.
Diictodon
Diictodon (nimen merkitys: "”kaksi fretin hammasta”") on sukupuuttoon kuollut terapsidisuku, joka kuuluu dikynodontteihin. Se eli permikauden lopulla, ja oli tuolloin varsin yleinen. "Diictodon"-sukuun luettiin aikaisemmin useita lajeja: "D. galeops", "D. grimbeeki", "D. palustris", "D. psittacops", "D. parringtoni" ja "D. tienshanensis". Nykytiedon valossa näyttää kuitenkin siltä, että lajeja olisi vain yksi, "D. feliceps". Sen fossiileja on löytynyt paljolti Etelä-Afrikasta, mutta yksi tunnetaan myös Kiinasta. Tämä viittaa siihen, että lajin levinneisyys on saattanut olla Pangean laajuinen. Eräillä alueilla Etelä-Afrikassa "Diictodon" käsittää 40–50 % fossiililöydöistä.
"Diictodonin" pituus on noin puoli metriä. Sen pää on suuri, suunnilleen 20 % eläimen ruumiinpituudesta. Tämän terapsidin kallo on keskimäärin noin 100 millimetriä pitkä. "Diictodonilla" on dikynodonteille tyypillisesti nokka sekä usein kaksi keilamaista kulmahammasta, mutta ei muita hampaita. Kulmahampaat saattavat kuitenkin myös puuttua. Tämä saattaa olla sukupuolien välinen ero, tai johtua jostakin muusta tekijästä. Eläimen ruumis on lieriömäinen ja häntä sekä raajat ovat lyhyet.
"Diictodon" oli kasvinsyöjä, ja se kaivoi kapeita ja korkkiruuvimaisesti mutkittelevia käytäviä, jotka päättyivät noin 1,5 metrin syvyydessä pesäkammioon. Nämä pesäkolot saattoivat olla avain "Diictodonin" menestykseen, sillä ilma maan alla pysyi viileänä. Siellä eläin todennäköisesti horrosti huonojen aikojen yli. Ilmeisesti "Diictodon" käytti kolojensa kaivamiseen takajalkojaan. "Diictodonien" koloja on löydetty useita noin 500 m:n alueelta, mutta käytävät eivät ole toisiinsa yhteydessä. Tämä viittaa "Diictodonien" eläneen lähellä toisiaan, mutta ei yhtenäisenä yhteisönä. "Diictodon" oli todennäköisesti seurallinen, sillä yhtenäisenä säilyneitä luurankoja on löydetty pareittain useista näiden eläinten eläessään tekemistä käytävistä.
"Diictodon" kuuluu heimoon Pylaecephalidae, ja on siis läheistä sukua esimerkiksi "Robertialle".
Sidor (2003), lisätty "Kwazulusaurus" Maisch, (2002):
Rwenzorivuorten kansallispuisto
Rwenzorivuorten kansallispuisto sijaitsee Ugandassa Kongon demokraattisen tasavallan rajalla. Kongon puolella samassa vuoristossa on Virungan kansallispuisto.
Rwenzorivuorten kansallispuisto kattaa noin tuhat neliökilometriä vuoristoseutua, johon kuuluu Afrikan kolmanneksi korkein vuori Mount Stanley. Yli viiteen kilometriin ulottuvat Mount Stanley samoin kuin moni lähistön huipuista pysyy lumipeitteisenä, vaikka ne ovat alle asteen päässä päiväntasaajalta.
Puisto on Unescon maailmanperintökohde.
Hummeli
Hummeli () on ruotsalainen kielisoitin, niin sanottu laatikkositra.
Hummelia soitetaan pöydällä tai polvella. Soittimen kielten määrä ja muodot voivat vaihdella. Melodiakielten alle on sijoitettu otenauhoja, joita vasten kielen pituutta säädellään vasemmalla kädellä. Melodiakielten lisäksi hummelissa on vapaana soivia niin sanottuja bordunakieliä. Kieliä voi näppäillä oikean käden sormilla tai plektralla.
Hummelia on käytetty tanssisävelmiin ja laulusäestyksiin. 1900-luvun alkupuolella soittimen suosio laski, mutta sen harrastus on elpynyt 1970-luvulta eteenpäin.
Helmuth von Pannwitz
Helmuth von Pannwitz (14. lokakuuta 1898 – 16. tammikuuta 1947) oli saksalainen kenraali, joka kunnostautui ratsuväenupseerina ensimmäisessä ja toisessa maailmansodassa.
Pannwitz syntyi preussilaiseen ylhäisöperheeseen Botzanowitzissa Sleesiassa, nykyisessä Olesnossa. 16-vuotiaana kadettina hän liittyi armeijaan ensimmäisessä maailmansodassa ja ansaitsi palveluksestaan 1. ja 2. luokan rautaristit.
Toisessa maailmansodassa hän ansaitsi ritariristin elokuussa 1941 ja tammenlehvät everstinä vuotta myöhemmin. Pannwitz oli oleellisessa osassa vuodesta 1942 eteenpäin kasakkavapaaehtoisten värväämisessä XV. Kosaken-Kavallerie-Korpsiin Saksan Wehrmachtiin, mitä hän myöhemmin komensi partisaanien vastaisessa taistelussa Jugoslaviassa.
Kunnioituksesta ja ymmärryksestä, jota hän osoitti joukoilleen, Pannwitzista tuli niin suosittu kasakkavapaaehtoistensa joukossa, että ennen sodan loppua hänet valittiin Feldatamaniksi (korkein arvo kasakoiden hierarkiassa, normaalisti valittu tsaarille). Pannwitz antautui 11. toukokuuta 1945 brittijoukoille. Hänen sotilaansa kuitenkin luovutettiin neuvostojoukoille, mitä usein kutsutaan Lienzin kasakoiden pettämisenä. Osa heistä kuoli SMERSH:in käsissä tai teki itsemurhan välttääkseen karkotuksen. Koska Pannwitz oli Saksan kansalainen, häntä ei luovutettaisi SMERSH:ille. Siitä huolimatta Pannwitz vaati, että hän jakaisi miestensä ja komentajatoveriensa kohtalon.
Pannwitz teloitettiin Moskovassa 16. tammikuuta 1947 tuomittuna vakoilusta, vastavallankumouksellisesta toiminnasta ja terroristihyökkäyksestä Neuvostoliittoa vastaan.
Melkein 50 vuotta myöhemmin 1996 Boris Jeltsinin valtakaudella Pannwitzin perhe anoi postuumia armahdusta vuoden 1946 tuomiosta. Korkeimman sotaoikeuden syyttäjä päätti, ettei mitään todisteita alkuperäiseen tuomioon ollut. 28. kesäkuuta 2001 tuomio kumottiin.
Antti Hyvärinen
Antti Hyvärinen -nimisiä henkilöitä ovat:
Shabeellaha Dhexe
Alue tunnettiin aiemmin Somalian leipäkorina, mutta nykyisin sitä vaivaa nälänhätä. YK ruokkii alueella yli 1,2 miljoonaa ihmistä.
Metaverse (albumi)
Metaverse on DJ Orkidean albumi, joka ilmestyi 5. maaliskuuta 2008. Albumi sijoittui Suomen Suomen albumilistalla parhaimmillaan sijalle 16.
Metaverse sisältää paitsi Orkidean omia kappaleita, niin myös yhteistuotantoja muun muassa David Westin, Solarstonen ja Lowlandin kanssa. Albumilla on myös Orkidean remixejä muiden artistien ja yhtyeiden kappaleista, kuten esimerkiksi Nightwishin Bye Bye Beautifulista.
Jokaisen albumin mukana tulee uniikki koodi, jonka avulla on mahdollista ladata lisämateriaalia, joka sisältää muun muassa ennen julkaisematonta materiaalia sekä yhteen miksatun dj-setin, joka on koostettu albumin kappaleista.
Heinz Hitler
Heinrich ”Heinz” Hitler (14. maaliskuuta 1920 – 21. helmikuuta 1942) oli Alois Hitler nuoremman ja hänen vaimonsa Hedwig Heidemannin poika sekä natsi-Saksan diktaattorin Adolf Hitlerin veljenpoika.
Toisin kuin velipuoltaan William Patrick Hitleriä, jota Adolfin tiedettiin kutsuneen ”iljettäväksi veljenpojakseen”, Heinz oli vakaumuksellinen natsi ja setänsä suosikki. Hän meni natsien eliittikouluun Kansalliseen Poliittiseen Koulutusinstituuttiin (Napola) Ballenstedtiin Saksiin.
Koska Heinz halusi kunnianhimoisesti upseeriksi, hän liittyi Wehrmachtiin aliupseerina 23. Potsdamin tykistörykmenttiin vuonna 1941. Hän osallistui operaatio Barbarossaan ja Moskovan taisteluun.
10. tammikuuta 1942 hänet lähetettiin korjaamaan yhteyslaitteita etulinjaan. Tämä huolestutti Adolfia, joka ei halunnut veljenpoikansa palvelevan etulinjassa kuolemanvaaran takia. Heinz ei ikinä palannut. Hän joutui sotavangiksi ja hänet vietiin Moskovaan Butyrkan vankilaan, jossa hänet kidutettiin hengiltä.
Antti Hyvärinen (muusikko)
Antti Keijo Hyvärinen (20. kesäkuuta 1946 Kuopio) on suomalainen kapellimestari, säveltäjä, sovittaja ja pianisti.
Antti Hyvärinen perusti oman yhtyeen vuonna 1963, minkä jälkeen hän on toiminut kapellimestarina studiotyössä, viihdeorkestereissa ja televisiossa. Hän on myös tuottanut lukuisia sävellyksiä ja sovituksia television viihdeohjelmiin sekä ravintolashowhin.
Hyvärinen on toiminut levytuottajana ja sovittajana eritoten Tapani Kansan, Kirkan, Juha Vainion, Matin ja Tepon, Tarja Ylitalon sekä Marion Rungin taustalla.
Hyvärisen tunnetuimpia iskelmäsävellyksiä ovat ”Verushka”, Syksyn sävel -voittaja ”Rakkaus on hellyyttä”, ”Kerrasta poikki”, ”Sain kauniin maan” ja ”Ans kattoo ny”. Hän on käyttänyt myös salanimeä "Jean Mures".
Bill Vander Zalm
Wilhelmus Nicholaas Theodore Marie "Bill" Vander Zalm (s. 29. toukokuuta 1934) on kanadalainen poliitikko. Hän syntyi ja kasvoi Alankomaissa, kunnes asettui Brittiläiseen Kolumbiaan vasta toisen maailmansodan jälkeen.
Vander Zalm toimi Surreyn pormestarina vuosina 1969–1975. Hän oli liberaalipuolueen jäsenenä ehdolla liittovaltion edustajainhuoneeseen vuonna 1968 ja maakunnalliseen puoluejohtajuuteen 1972. Vuonna 1974 hän liittyi Social Credit Partyyn.
Vander Zalmin ura Brittiläisen Kolumbian parlamentin jäsenenä ja eri ministeriyksissä alkoi vuonna 1975. Hän oli vuonna 1984 Non-Partisan Associationin -puolueen jäsenenä ehdolla Vancouverin pormestariksi.
Ura huipentui kauteen Brittiläisen Kolumbian pääministerinä 1986–1991.
Valvelift
Audi Valvelift System (AVS) on Audin käyttämä venttiilien ajoitusta ja -nousua säätelevä järjestelmä. Se ensiesiteltiin 2.8 FSI-moottorissa syksyllä 2006 Lehdistötiedote.
Nokka-akselissa on kaksi eri profiilia, joiden valinta tapahtuu liikuttamalla akselissa olevaa osaa akselin suunnassa ohjaustapilla.Autozine
Dave Barrett
David "Dave" Barrett OC (2. lokakuuta 1930 – 2. helmikuuta 2018) oli kanadalainen poliitikko New Democratic Partyssa. Hän toimi Brittiläisen Kolumbian pääministerinä vuosina 1972–1975 ainoana juutalaisena sen historiassa.
Barrett tuli valituksi Brittiläisen Kolumbian parlamenttiin ensi kertaa vuonna 1960. Hän eteni sen oppositiojohtajuuteen ja istui myös liittovaltion edustajainhuoneessa vuosina 1988–1993.
Barrettista tehtiin vuonna 2005 Kanadan ritarikunnan upseeri.
Sleeping Sun
Sleeping Sun on suomalaisen Nightwish-yhtyeen kappale ja singlejulkaisu vuodelta 1999. Single on julkaistu uudelleen vuonna 2005 erilaisena sovituksena. Kappale on myös albumin "Oceanborn" (1998) uudelleenjulkaistun version lisäkappale, joka on julkaistu useimmissa, mutta ei kaikissa albumin versioissa.
Vaikka kappaleiden perussävellys ja sanoitukset ovat samat, vuoden 2005 version lauluosuudet ja kaikki instrumentit kitaraa lukuun ottamatta on sovitettu ja äänitetty uudelleen.
Vuoden 1999 versio kohosi Suomen singlelistan toiselle sijalle vuonna 1999 ja vuoden 2005 versio sijoittui vuonna 2005 singlelistan ykköseksi.
Myös Anette Olzon on tehnyt kappaleesta oman version.
Maria Lund on tehnyt kappaleesta suomenkielisen version nimeltä Uinuva aurinko. Suomenkielisen tekstin on tehnyt Jarkko Martikainen.
"Sleeping Sun" -kappaletta soitetaan Youtubessa usein HMHS "Britannicin" tai sen läheisten alusten merionnettomuuksia esittävissä videoissa.
Sleeping Sun (1999 versio) tehtiin tilaustyönä Saksalle auringonpimennyksen kunniaksi.
Sitra
Sitra, myös alppisitra tai vuorisitra on kielisoitin, jossa kaikukopan yli on pingotettu tavallisesti viisi melodiakieltä sekä 24–37 sointujen mukaan viritettyä säestyskieltä.
Melodiakielet on voitu virittää joko ns. baijerilaisen tai wieniläisen virityksen mukaan. Baijerilainen viritys on a, a, d, g, c. Wieniläisessä virityksessä äänet ovat a, d, g, g ja c.
Melodiakielet kulkevat otelaudan nauhojen yli. Melodiakieliä soitetaan plektralla ja muut sormet voivat näppäillä sointukieliä. Alppi- ja sen sukulaissoittimen konserttisitran lisäksi soittimesta on olemassa versio nimeltä sointusitra, jossa sointukielet ovat ryhmissä, jotka on viritetty yleisimpien sävellajien kolmisoinnuiksi.
Triopas (Argos)
Triopas oli kreikkalaisessa mytologiassa Argoksen kuningas ja Forbaan ja Euboian poika. He saivat lapset Iasos, Agenor ja Messene, joista Iasos seurasi isäänsä valtaistuimella.
Jorma Kalliokoski
Jorma Kalliokoski (s. 1949) on suomalainen elokuvaohjaaja ja elokuvakäsikirjoittaja.
Ennen elokuvauraansa Kalliokoski toimi freelance-toimittajana ympäri maailmaa. Tämän jälkeen hän on kirjoittanut käsikirjoituksia muun muassa Juhan af Grannille. Hänen ainoaksi pitkän elokuvan ohjaustyöksi on jäänyt muusikon ja hänen tyttärensä suhteesta kertova elokuva "Hyvästi ennen aamua" (1989). Elokuvan kuvaajana oli Olavi Tuomi. Tämän jälkeen Kalliokoski toimi vielä käsikirjoittajana Tapio Suomisen "Porttikielto taivaaseen" (1990) (alkuperäisaihe- ja käsikirjoitus) kunnes poistui elokuva-alalta.
Kalliokoski toimi sittemmin radiotoimittajana. Vuosina 1994–1995 hän juonsi omaa talk show’ta "Keskiviikon Keisarit" yhdessä Ilkka Isosaaren kanssa Radio Cityssä. Kalliokoski myös käsikirjoitti Pertsa Reposen MTV3-kanavalle tuottamaa "Pahaa yskää", jossa näyttelivät Heikki Kinnunen, Titta Jokinen ja Tom Pöysti. TV-töistä manittakoon myös Yle TV2:lle käsikirjoitettu "Vangin perintö" tv-elokuva. Kalliokoski käsikirjoitti ja ohjasi konsulttiyritys KPMG:n 75-vuotisjuhlavideon. Pääosassa tässä oli Tom Wentzel.
Kalliokoski on toiminut Mediapyykkärit Oy:n julkaisujohtajana ja Keijo-TV:n kehittäjänä. Kalliokoskea pidetään lukuisten lehtikirjoitustensa vuoksi terävänä analyytikkona ja maamme yhtenä parhaimpana laitapuolen kulkijoiden ja yleisen dekadenssin kuvaajana.
Nathaniel Prentice Banks
Nathaniel Prentice Banks (30. tammikuuta 1816 – 1. syyskuuta 1894) oli yhdysvaltalainen poliitikko ja sotilas, Massachusettsin kuvernööri, edustajainhuoneen puhemies ja Unionin kenraali Yhdysvaltain sisällissodassa.
Banks syntyi Walthamissa Massachusettsissa esikoisena Nathaniel P. Banks Seniorille ja Rebecca Greenwood Banksille. Hän sai vain peruskoulutuksen ja alkoi hyvin nuorena työskennellä paikallisessa puuvillatehtaassa. Hän työskenteli vähän aikaa mekaanikkona, sanomalehtieditorina, opiskeli lakia, sai oikeuden harjoittaa ammattia 23-vuotiaana, ja hänen kykynsä puhujana toi hänelle menestystä. 11. huhtikuuta 1847 hän meni naimisiin Mary Theodosia Palmerin kanssa Providencessa Rhode Islandissa.
Banks oli demokraattien edustajana Massachusettsin edustajainhuoneessa 1849–1853 ja puhemiehenä 1851–1852. Hän oli osavaltionsa perustuslakikokouksen jäsen 1853, ja samana vuonna hänet valittiin Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen demokraattien ehdokkaana. 2. helmikuuta 1856 hänet valittiin kongressin puhemieheksi, ja hän antoi orjuuden vastustajille tärkeitä tehtäviä kongressissa. Hän erosi seuraavana vuonna ja oli kotiosavaltionsa kuvernööri 1858–1861. Hän yritti päästä presidenttiehdokkaaksi, mutta epäonnistui ja toimi vähän aikaa Chicagossa rautateillä ja teki maakauppoja.
Sisällissodan alkaessa Banks nimitettiin kenraalimajuriksi 16. toukokuuta 1861. Hän taisteli Stonewall Jacksonia vastaan huonolla menestyksellä Shenandoahin laaksossa ja tavallaan auttoi tekemään tästä kuuluisan. Marraskuussa 1862 Banks keräsi 30 000 vapaaehtoista Uudesta-Englannista ja New Yorkista ja purjehti sen jälkeen etelävaltioihin, missä hän korvasi kenraalimajuri Benjamin Butlerin. Hänen oli tarkoituksena marssia Vicksburgiin kenraalimajuri Ulysses S. Grantin joukkojen avuksi. Hän marssittikin joukkonsa Alexandriaan Louisianassa ryöstellen matkalla puuvillaa ja vapauttaen orjia. Hän piiritti Port Hudsonia Louisianassa, kunnes sen varuskunta antautui 9. heinäkuuta 1863. Samana syksynä hän järjesti kaksi tutkimusmatkaa Texasiin estämällä Ranskaa Meksikosta käsin valtaamasta sitä tai auttamasta konfederaatiota. Hän onnistuikin valtaamaan Texasin saaret ja Rio Granden suun. Vuonna 1864 kenraali Grant käski hänen vallata Mobilen Alabamassa, mutta hän olisi mieluummin suunnannut Galvestoniin, jonka valtaaminen annettiin Henry Wager Halleckin tehtäväksi.
Banks taisteli Richard Taylorin joukkoja vastaan Red River -kampanjan aikana ja joutui vetäytymään saavuttamatta oikeastaan mitään. Hän liittyi tämän jälkeen yhteen William Tecumseh Shermanin joukkojen kanssa. Jonathan H. Carterin komentamat konfederaation joukot Red Riverillä eivät antautuneet ennen kuin kesäkuussa 1865, yli kaksi kuukautta Robert E. Leen antautumisen jälkeen.
Sodan jälkeen Banks työskenteli hallinnollisissta tehtävissä Washingtonissa. Hän oli kongressin jäsen 1865–1873 ja työskenteli ulkoasioiden komiteassa. Hän kuoli Walthamissa ja on haudattu sinne Grove Hillin hautausmaahan.
Eila Pohjonen
Eila Anneli Pohjonen (s. 5. lokakuuta 1948 Jyväskylä) on suomalainen lastenkirjailija ja satutäti.
Pohjosen esikoisteos on vuonna 2002 julkaistu "Puutarhakadun Ulla", joka kertoo pienen tytön elämässä sattuneista tapahtumista Jyväskylän Puutarhakadulla 1950-luvun Jyväskylässä. Kirjan kuvituksesta ja ulkoasusta vastasi Elise Luokkanen Pekka Halosen akatemiassa lopputyönään.
Toinen teos "Kirjastokeijun urotyö ja muita keijusatuja" julkaistiin joulukuussa 2007 ja se kertoo keijujen maailmasta. Kirja on saanut nimensä tarinasta, jossa kerrotaan "Kirjastokeijusta", jonka kirjasto aiotaan lakkauttaa. Teoksen on kuvittanut Tiina Ilola, joka on myös opiskellut Pekka Halosen akatemiassa.
2008 ilmestynyt "Soliseva satulähde" sisältää eri aiheisia satuja. Sen on kuvittanut Annemari Lehtonen ja julkaissut Sanasiivet.
2010 ilmestynyt teos "Punainen lanka" on jouluaiheinen lastenkirja. Kustantajana toimii edelleen Sanasiivet ja kuvittajana Annemari Lehtonen.
2016 ilmestynyt teos on Marin ja hänen perheensä tarina. Kirja kertoo hyväksikäytöstä, ja mitä se saa aikaan.
2017 ilmestyi Eilan ensimmäinen runoteos Elämänmaku.Elämänmaku sisältää helppolukuisia, elämänmakuisia runoja. Runot ovat syntyneet iloista, suruista ja yllätyksistä joita elämällä on ollut runsain määrin tarjolla.
2018 Toukokuussa vuorossa on tositapahtumiin perustuva sukukertomus Juno-elämä antoi ja otti. Tämä kirja on sukutarinan ensimmäinen osa, joka kertoo orpotytöstä jonka vanhemmat pakenivat Krimin sotaa Suomenlinnaan. Juno oli huutolaistyttö, joka sai kasvaa lapsuutensa pappilassa.
Pohjonen on ison perheen äiti, joten hän on elämänsä aikana saanut lukea paljon lastenkirjoja ja harjoitellut tarinankerrontaa. 
Tarinat soveltuvatkin niin perheen pienimpien luettavaksi kuin aikuisillekin. Lukemista helpottavat isot koko sivun kuvat jotka täydentävät tarinaa.
Pohjonen on kirjoittanut satujen lisäksi paljon novelleja, runoja ja lehtiartikkeleita eri lehtiin.
Kunnasniemi
Kunnasniemi on kylä Kontiolahdella. Kylä sijaitsee Höytiäisen länsirannalla. Matkaa Kontiolahden kirkonkylälle on 20 kilometriä. Saman verran matkaa on Joensuuhun. Kylän läpi kulkee Joensuusta Huhmarin lomakeskukseen kulkeva tie.
Kylässä on noin 160 asukasta. Kesällä asukasmäärä kasvaa, sillä rannoilla on runsaasti kesämökkejä.
Kyläseura on perustettu 1981. Metsästysseuran nimi on Kunnasniemen Kytät.
Kunnasniemen koulu lakkautettiin 1970. Koulurakennus toimii nyt kylätalo Kunnaspirttinä.
Tunnettuja Kunnasniemeltä kotoisin olevia henkilöitä on muun muassa lastenpsykiatri Jari Sinkkonen.
Elokuussa 2004 iskenyt trombimyrsky aiheutti suurta tuhoa Kunnasniemellä ennen kuin se ylitti Höytiäisen.
Lena Spoof
Lena Stina Spoof (s. 20. elokuuta 1961 Vaasa) on suomalainen pikajuoksija, jonka päämatka oli 100 metrin aitajuoksu.
Hän voitti 17-vuotiaana alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden vuonna 1979 Suomen ennätyksellä 13,24 s. Tulos jäi hänen ennätyksekseen ja kesti Suomen ennätyksenä 25 vuotta. Spoof voitti 100 metrin aitajuoksun Suomen mestaruuden neljä kertaa ja lisäksi hallissa 60 metrin aitajuoksun mestaruuden neljä kertaa. Seuratasolla hän edusti Vaasan Vasamaa ja Lapuan Virkiää.
Koulutukseltaan Spoof on arkeologi. Hän on tutkinut muun muassa Vanhaa Vaasaa. 
Hallikilpailut:
Puso
Puso on kylä Kontiolahden pohjoisosassa. Sen naapurikyliä ovat Romppala, Rantakylä ja Herajärvi.
Asukkaita on noin 300. Kontiolahden kirkonkylälle on matkaa 35 kilometriä, Joensuuhun 55 kilometriä ja Juukaan 45 kilometriä. Kylässä on paljon kesämökkejä.
Puson yhdistyksiä ovat Puson kylätoimikunta, metsästysseura Puson Erä.
Hugo Claus
Hugo Maurice Julien Claus (5. huhtikuuta 1929 Brugge – 19. maaliskuuta 2008 Antwerpen) oli belgialainen kirjailija, runoilija, näytelmäkirjailija, elokuvakäsikirjoittaja ja kuvataiteilija. Hän oli yksi Belgian merkittävimpiä hollanninkielisiä kirjailijoita.
Claus syntyi Bruggessa, eikä tullut nuorena toimeen perheensä kanssa. Heti toisen maailmansodan hän muutti pois kotoa ja teki ennen kirjailijanuraa monia pieniä töitä elantonsa eteen. Clausin ensimmäinen julkaistu teos oli runokokoelma "Kleine reeks" vuodelta 1947. Hänen suosionsa kasvoi 1960- ja 1970-luvulla romaanien "De verwondering" (”Ihmetys”) ja "Omtrent Deedee" sekä näytelmillä "Suiker" (”Sokeri”) ja "Vrijdag" (”Perjantai”).
Vuonna 1983 ilmestynyt romaani "Het verdriet van België", joka on suomennettu nimellä "Belgian suru", oli Clausin läpimurtoteos. Osittain omaelämäkerrallinen teos sijoittuu toiseen maailmansotaan ja käsittelee yhteiskunnallista epäoikeudenmukaisuutta, perheoloja ja katolisen kirkon painostusta Belgiassa.
Yli 120 teosta käsittäneen kirjailijan työnsä lisäksi Claus käsikirjoitti ja ohjasi elokuvia sekä kuului kuvataiteilijoiden Cobra-taiteilijaryhmään. Hänen käsikirjoittamiaan elokuvia ovat muun muassa Fons Rademakersin ohjaukset "Kylä joen rannalla" (1958) ja "Kuuma iho" (1965), joista ensin mainittu oli myös ehdolla parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnon saajaksi.
Claus kärsi viimeisinä elinvuosinaan Alzheimerin taudista. Keskiviikkona 19. maaliskuuta 2008 ilmoitettiin, että Clausille oli tehty eutanasia.
Kari Litmanen
Kari Kalevi Litmanen (25. syyskuuta 1957 Parikkala – 5. tammikuuta 2012 Imatra) oli suomalainen iskelmämusiikin säveltäjä, sovittaja, studio- ja tv-muusikko, tuottaja ja kapellimestari. Hänen säveltämiään ja sovittamiaan iskelmiä on levytetty satoja kappaleita.
Litmanen sai kotonaan sähköurut 1960-luvun lopulla, josta hänen muusikonuransa alkoi. Hän kävi soittotunneilla Helsingissä Eeva Sarmannon johdolla. Tanssikeikat Litmanen aloitti 15-vuotiaana, jolloin hän soitti imatralaisessa ravintola "Väärässä talossa" ja Imatran Valtionhotellissa kuutenakin iltana viikossa. Hän suoritti varusmiespalveluksensa Lappeenrannan varuskuntaorkesterissa klarinetistina, opetti Imatran musiikkiopistossa ja yläasteella sekä toimi kapellimestarina Imatran teatterissa.
Teatterissa hän sovitti musikaaleja kulloinkin käytettävissä olevalle kokoonpanolle sekä toimi myös pianistina. Uransa alussa Litmanen ei ollut vielä kiinnostunut iskelmistä, vaan hän teki instrumentaalimusiikkia esikuvinaan Herbie Hancock, Chick Corea sekä Emerson, Lake & Palmer.
1980-luvun alussa Litmanen toimi Tapani Kansan orkesterissa. Hänet tunnettiin yhtenä ensimmäisistä suomalaisista polyfonisen syntetisaattorin soittajista. Hän hankki sellaisen Kansan kiertueelle vuonna 1980, ja jo 1974 hän oli käyttänyt keikoilla kolmi-oskillaattorista isänsä tuttavan rakentamaa syntetisaattoria, mikä oli Suomen oloissa uutta aikanaan.
Tapani Kansan studiosessioiden yhteydessä häntä pyydettiin 1980-luvun alussa myös sovittajaksi. Sovitustyön myötä myös iskelmäsävellys alkoi kiinnostaa, koska erilaisten välikkeiden säveltäminen oli joka tapauksessa tarpeellista.
1990-luvulla Litmanen toimi lähes 10 vuoden ajan TV1:n ”kiinteän viihdebändin” kosketinsoittajana ja hän oli muutoinkin usein televisiotuotannoissa kosketinsoittajana ja kapellimestarina.
Kari Litmasen tunnetuimpia yhteistyökumppaneita olivat sanoittajat Vexi Salmi, Jiri Nikkinen, Jorma Toiviainen ja Turkka Mali. Iskelmälaulajista hänen yhteistyökumppaneitaan olivat muiden muassa Marion Rung, Arja Koriseva, Heidi Kyrö, Janne Tulkki, Tarja Lunnas, Reijo Taipale, Marita Taavitsainen ja useat uudemmat suomalaiset ”tangokuninkaalliset”.
Litmanen kuoli kotonaan tammikuussa 2012 kaaduttuaan portaissa.
Litmanen sävelsi ja sovitti satoja levytettyjä iskelmiä sekä toimi studiomuusikkona. Hän käytti myös salanimeä "Kalevi Huttu".
Minna Vehmasto-Sulander
Minna-Riitta Vehmasto-Sulander (o.s. Vehmasto, s. 28. maaliskuuta 1962 Kuusjoki) on suomalainen korkeushyppääjä. Hän voitti ulkoradoilla kolme Suomen mestaruutta. Vehmasto hyppäsi ennätystuloksensa ja silloisen Suomen ennätyksen 191 cm Kalevan kisoissa 1983. Tulos säilyi Suomen ennätyksenä 22 vuotta. Vehmasto on edelleen (vuonna 2018) Suomen kaikkien aikojen tilastossa neljänneksi parhaan tuloksen hypännyt. Seuratasolla hän edusti vuonna 1980 Salon Viestiä ja muulloin Kuusjoen Humua. Häntä valmensi Matti Mettala.