hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Jevgeni Miller
Jevgeni Karlovitš Miller (, ) (7. lokakuuta 1867 Dvinsk – 11. toukokuuta 1939 Moskova) oli venäläinen kenraali, joka taisteli Venäjän sisällissodassa valkoisten puolella.
Miller syntyi baltiansaksalaiseen perheeseen Väinänlinnassa joka tuolloin kuului Venäjän keisarikunnan Vitebskin kuvernementtiiin. Miller valmistui sota-akatemiasta ja palveli Venäjän keisarillisessa kaartissa. Vuosina 1898–1907 hän toimi Venäjän sotilasattaseana ulkomailla muun muassa Roomassa, Haagissa ja Brysselissä. Ensimmäisessä maailmansodassa Miller komensi Moskovan sotilaspiiriä ja sai kenraaliluutnantin arvon.
Helmikuun vallankumouksen jälkeen vuonna 1917 Millerin sotilaat pidättivät hänet, kun hän käski heitä riisumaan punaisen käsivarsinauhan.
Lokakuun vallankumouksen jälkeen Miller pakeni Arkangeliin, jossa hän julisti itsensä Pohjois-Venäjän kenraalikuvernööriksi. Toukokuussa 1919 amiraali Aleksandr Koltšak nimitti Millerin valkoisten johtajaksi Pohjoisen oblastin alueella. Arkangelissa, Murmanskissa ja Aunuksessa Millerin joukot saivat apua ympärysvalloilta, Britannian ja Ranskan sotajoukoilta Venäjän punaisia vastaan. Britit kuitenkin perääntyivät hyökkäyksen epäonnistuttua Vienanjoella ja Miller jäi yksin vihollista vastaan.
Helmikuussa 1920 Miller pakeni Arkangelistä Norjaan ja muutti myöhemmin Pjotr Wrangelin ja suuriruhtinas Nikolai Nikolajevitšin kanssa Ranskaan, jossa he jatkoivat bolševikkien vastaista toimintaansa. Vuonna 1930 Miller nimitettiin emigranttijärjestö Venäjän yleissotilaallisen liiton (ROVS) komentajaksi. Neuvostoliiton turvallisuuspalvelu NKVD sieppasi Millerin 22. syyskuuta 1937 Pariisissa, jossa kaksoisagentiksi ryhtynyt ROVS:n tiedustelujohtaja Nikolai Skoblin johdatti hänet ansaan. Miller kuljetettiin huumattuna Le Havreen ja sieltä eteenpäin Neuvostoliittoon rahtialuksella. Hän istui lähes kaksi vuotta vankilassa Moskovan keskustassa. Hänen henkilöllisyytensä pidettiin salassa. Hänet teloitettiin ampumalla 11. toukokuuta 1939 moskovalaisessa krematoriossa.
Myös Millerin edeltäjänä ROVS:n johdossa toiminut kenraali Aleksandr Kutepov oli siepattu samalla tavalla Pariisissa vuonna 1930, tosin hän kuoli sydänkohtaukseen jo laivamatkan aikana.
Jean Giraud
Jean Giraud (8. toukokuuta 1938 Nogent-sur-Marne, Ranska – 10. maaliskuuta 2012) oli ranskalainen sarjakuvantekijä. Science fiction -sarjakuvia tehdessään hän käytti nimimerkkiä Mœbius. Hän käytti myös taiteilijanimeä Gir.
Giraud oli ehkä kuuluisin "Blueberry"-lännensarjasta, jonka hän loi yhdessä käsikirjoittaja Jean-Michel Charlierin kanssa. Hän osallistui myös monien tieteiselokuvien tekemiseen.
Giraud oli animaatio-ohjaaja ja sarjakuvapiirtäjä Hayao Miyazakin ystävä, ja heidän töistään pidettiin yhteinen näyttely La Monnaiessa Pariisissa 2004–2005. Giraud oli myös nimennyt tyttärensä Nausicaaksi Miyazakin sarjakuvan "Tuulen laakson Nausicaä" päähenkilön mukaan.
Sinileukakirjoahven
Sinileukakirjoahven ("Cryptoheros sajica") on keskiamerikkalainen kirjoahven. Sitä pidetään myös akvaarioissa.
Sinileukakirjoahvenen enimmäispituus on 13 cm. Akvaario-oloissa pienempi. Koiras kasvaa naarasta kookkaammaksi. Koiras on täysikasvuisena 9 cm ja naaras 7 cm.
Naaraan evät keltaiset ja mustareunaiset; koiraan parittomat evät ovat taivaansiniset ja niissä on purppuranpunainen verkkokuvio.
Sinileukakirjoahven on kotoisin Costa Ricasta ja Panamasta, Keski-Amerikasta.
Sinileukakirjoahven on melko säyseä, pareittain pidettävä reviirikala, joka tulee toimeen muiden suunnilleen samankokoisten kalojen kanssa.
Sinileukakirjoahven kutee mieluiten luolaan. Naaras vartioi mätiä ja vastakuoriutuneita poikasia ja koiras partioi reviirin rajalle. Kun poikaset lähtevät uimaan 3vrk:n kuluttua kuoriutumisesta, koiraskin tulee hoivaamaan niitä.
Sinileukakirjoahvenet suosivat kovaa vettä, jonka pH on 7–8 ja lämpötila 24–29 °C. Ne ovat kaikkiruokaisia ja syövät myös lihaa. Akvaarion vähimmäiskoko 90 litraa.
San José (Costa Rica)
San José on Costa Rican pääkaupunki ja maan suurin kaupunki. Se sijaitsee vuoristotasangolla 1 160 metriä merenpinnan yläpuolella.
Vuonna 2011 itse kaupungissa oli 288 000 asukasta, metropolialueella 1,2 miljoonaa.
Koska San José on perustettu vasta 1700-luvun loppupuolella, sieltä puuttuu espanjalainen kolonialistiajan arkkitehtuuri, joka on yleistä useimmissa muissa Latinalaisen Amerikan pääkaupungeissa. Sen kaupunkikuvaa hallitsevat betonikolossit, ostoskeskukset ja pikaruokapaikat.
San José oli pieni mitätön kylä aina vuoteen 1824. Silloin Costa Rican ensimmäinen vaaleilla valittu valtionpäämies Juan Mora Fernández päätti siirtää hallituksen pois vanhasta Espanjan kolonialistiajan pääkaupungista Cartagosta. 1840-luvulla San Josesta tuli yksi kahvintuotannon keskeisistä paikoista.
Kaupunki kasvoi nopeasti 1900-luvulla. Keskustan ympärille kaavoitettiin alueita shakkilauta-asemakaavaan. 1950-luvulta alkaen kaupunkiin on tullut myös teollisuutta. Viime vuosikymmeninä kasvu on käynyt hallitsemattomaksi, kun sekä costaricalaiset että maahanmuuttajat etenkin Nicaraguasta ja Panamasta tulvivat kaupunkiin paremman elintason toivossa. Kaupungin ympärille on kasvanut slummeja ja rikollisuus on lisääntynyt.
San Jose sijaitsee Panamericana-valtatien varrella. Se on Atlantin ja Tyynenmeren rannikoilta tulevien valtateiden risteyspaikka.
Kaupunkia palvelee kaksi lentoasemaa, Aeropuerto Internacional Juan Santamaría on kansainvälisten lentojen kohde kun taas Aeropuerto Tobías Bolaños hoitaa kotimaan liikennettä.
Costa Rican yliopisto perustettiin San Joséen vuonna 1940. San Joséssa sijaitsee myös YK:n perustama Rauhanyliopisto.
Sitsit
Sitsit on pohjoismainen akateeminen pöytäjuhla, joissa syödään, lauletaan juomalauluja ja pidetään puheita sekä joissain tapauksissa seurataan myös ohjelmaa. Sitsien pitoa eli sitsaamista harrastavat pääosin yliopisto-opiskelijat. Juhlilla on yleensä jokin aihe tai teema.
Sitsien alkuperästä ei ole varmuutta: yhden arvion mukaan perinne olisi lähtenyt liikkeelle brittiläisestä ratsuväkiosastosta, jossa raskaiden työpäivien jälkeen olisi syöty ja juotu. Sieltä tapa olisi sitten siirtynyt Ruotsiin ja lopulta Suomeen. Eurooppalaisessa opiskelijakulttuurissa tunnetaan useita sitsejä muistuttavia pöytäjuhlia, kuten cantus, commercium ja tableround, kuten myös Yhdysvaltain ja Britannian asevoimissa (engl. Dining in).
Sitseillä nautitaan kolmen ruokalajin illallinen, jonka päätteeksi tarjoillaan kahvi ja jaloviinaryyppy tai punssi. Tavoissa on kuitenkin eroja, joskus tarjolla on vain pääruoka salaatin kera. Puheiden ja laulujen päätteeksi yleensä nostetaan malja joko snapsia tai viiniä. Laulusta riippuen lasi joko tyhjennetään yhdellä kertaa tai siitä vain otetaan pitkä siemaus (ruotsalainen tapa on juoda esimerkiksi snapsi kolmella huikalla). Maljaa kohotetaan ensin oman pöytäseuralaisen kanssa (miehet oikealle, naiset vasemmalle), seuraavaksi toiselle puolelle ja lopuksi vastapäätä istuvan henkilön kanssa.
Sitsien pukeutumisohje vaihtelee eri opiskelijajärjestöissä. Puvuksi valitaan esimerkiksi haalarit, siisti asu, naamiaisasu tai miehillä tumma puku ja naisilla cocktail-asu. Juhlien on aina tarkoitus olla rennot ja viihdyttävät verrattuna muodollisempiin akateemisiin juhliin, kuten vuosijuhliin tai promootiopäivällisiin.
Juhlijoille on yleensä nimikoitu istumapaikat pöydistä. Tällöin miehet ja naiset pyritään sijoittamaan istumaan vuorotellen siten, että sitsaajan vierustoverit ja vastapäätä istuva ovat vastakkaista sukupuolta. Seuralaiset ovat normaalin etiketin mukaan vierekkäin (nainen oikealla ja mies vasemmalla) tai etenkin Otaniemessä vastapäätä toisiaan.
Apollo 17
Apollo 17 oli viimeinen amerikkalaisten tekemistä kuulennoista Apollo-ohjelmassa. Se on toistaiseksi viimeinen Kuuhun laskeutunut miehitetty avaruuslento. Kuulennolla oli ensi kertaa mukana myös tutkija, geologi Harrison Schmitt, ja lennolla tehtiinkin pitkiä ja laajoja alueen tutkimuksia. Laskeutumispaikaksi valittiin Kirkkauden meren reunalla oleva syvä Taurus-Littrowin laakso, josta toivottiin löydettävän Kuussa harvinaista tuliperäistä kiveä. Astronautit löysivätkin eräästä paikasta harvinaista oranssia hiekkaa, joka saattaa olla tuliperäistä.
Apollo 17 oli yhdestoista miehitetty Apollo-avaruusohjelman lento ja kuudes, joka laskeutui Kuuhun. Apollo 17 oli ensimmäinen Apollo-ohjelmassa, joka laukaistiin yöllä ja viimeinen toteutunut Apollo-lento. Laukaisu tapahtui 7. joulukuuta 1972 kello 05.33.00 UTC Kennedyn avaruuskeskuksesta. Kuussa vietettiin 74 tuntia 59 minuuttia ja 40 sekuntia. Laskeutuminen takaisin Maahan tapahtui 19. joulukuuta 1972 kello 19.24.59 UTC. Lennon kokonaisaika oli 12 päivää 13 tuntia 51 minuuttia 59 sekuntia. Kuumoduuli Challenger laskeutui Kuuhun syvään Taurus-Littrown laaksoon 11. joulukuuta 1972 kello 19.54.57 UTC.
Alue oli geologisesti kiinnostava Taurus-Littrow-muodostuma. Miehistön ALSEP-aseman mittauksista vahvistettiin aiemmin saatu tieto, että Kuun pintakerroksen ylimmät 30 senttiä eristävät sekä auringon aiheuttaman kuumenemisen päivällä että jäähtymisen yöllä. Toisella kuukävelyllä astronautit ajoivat noin tunnin ajan länteen, 6,5 kilometrin päähän kuumoduulista. Paluumatkalla astronautit löysivät yllättäen oranssia lasimaista ainetta. Toisella pitkällä ajoretkellä he ajoivat pohjoisten vuorten juurelle. Kuuautolla ajettiin yhteensä 30 kilometriä. Kuussa miehistö liikkui 25 tuntia, mikä oli pisin Kuussa vietetty aika. Astronautit toivat Maahan noin 120 kilogrammaa kiviä. Näytteitä otettiin muun muassa suurista kivenlohkareista.
Lennon komentaja Cernan on kertonut piirtäneensä viimeksi ennen Kuun pinnalta poistumista tyttärensä Ashleyn nimikirjaimet Kuun tomuun. Hän sanoi sitä "surkean pieneksi hyvitykseksi siitä, että oli laiminlyönyt perhettään avaruuslentojen takia".
Lennon aikana muun muassa tutkittiin kosmisten säteiden visuaalista ilmiötä, joka saa avaruuslentäjät näkemään spontaaneja valoilmiöitä."EVA - Extra-vehicular Activity"Evans suoritti avaruuskävelyn aluksen ulkopuolella paluumatkalla Maahan.
Komentomoduuli America laskeutui 650 kilometriä lounaaseen Samoansaarista, vain noin 640 metriä ohi oletetun laskeutumispisteen. Miehistöä odottanut USS Ticonderoga oli sijoittunut 6,5 kilometrin päähän laskeutumiskohdasta.
Kennedyn avaruuskeskus
Kennedyn avaruuskeskus ("John F. Kennedy Space Center" (KSC) on Yhdysvaltain liittovaltion Ilmailu- ja avaruushallinnon Nasan Floridassa sijaitseva avaruuskeskus, joka on nimetty presidentti John F. Kennedyn mukaan.
Avaruuskeskus sijaitsee Cape Canaveralissa Merrittin saarella, joka on Miamin ja Jacksonvillen kaupunkien puolivälissä, Orlandosta sinne on matkaa noin 50 km suoraan itään. Saari on 55 km pitkä ja 10 km leveä. Se on pinta-alaltaan 567 km². Noin 17 000 ihmistä työskentelee alueella pääosin Nasan tai avaruusteollisuuden viroissa ja toimissa. Kennedy Space Center on suosittu matkailukohde museoineen, kiertoajeluineen ja matkamuistomyymälöineen.
Yhdysvallat on käyttänyt aluetta vuodesta 1949, ensin asevoimien ohjusten koeampuma-alueena, 1950-luvun lopusta lähtien avaruusohjelmiin.
Kaikki miehitettyjen lentojen laukaisut Apollo-ohjelman ajoista lähtien ovat tapahtuneet "Kompleksi 39"-alueelta. ("Launch Complex 39"). Kompleksi 39 on ainoa Nasan hallinnoima laukaisukompleksi, joka on edelleen käytössä. Kaikki muut käytössä olevat laukaisualustat sijaitsevat viereisessä Yhdysvaltain ilmavoimien Cape Canaveral Air Force Station -tukikohdassa.
Kompleksiin kuuluu kaksi laukaisutornia (39A ja 39B) sekä jättiläismäinen avaruusaluksen kokoamisrakennus. (3,68 milj. m³) Rakennuksessa koottiin aikanaan Apollo-kuualukset. Nykyisin rakennuksessa valmistellaan avaruussukkulat lähtökuntoon. Saturn V -raketin korkeuden lisäksi rakennuksen mittasuhteista antaa kuvaa sekin, että rakennuksen sisällä oli välillä oma ”ilmastonsa”. Toisinaan, ennen korjaustöiden valmistumista, kokoonpanohallissa satoi siellä vallinneen mikroilmaston vuoksi. Kokoamisrakennuksen ja laukaisualustojen etäisyys on 6 km. (vrt. kuvia.)
Kennedy Space Center keskittyy miehitettyihin lentoihin. Sen ainoa käyttökelpoinen laukaisukompleksi on vain sukkulaohjelmaa varten. Laukaisuja on tyypillisesti muutamia vuosittain.
Kun Sukkula poistuu käytöstä, Kompleksi 39 piti rakentaa uudelleen Orion-ohjelmassa käytettäville Ares-raketeille sopivaksi. Orion- ja Ares-ohjelmien tultua peruutetuiksi, Yhdysvaltain liittovaltio panostaa kaksi miljardia dollaria viidessä vuodessa KSC:n kehittämiseen.
Kaikki NASAn satelliitit ja avaruusluotaimet, esim. 1970-lukujen Viking- ja Voyager-luotaimet, lähetetään nykyisin matkaan Yhdysvaltain ilmavoimien Cape Canaveral -tukikohdasta, joka tietenkin palvelee erityisesti sotilaallisten avaruusalusten, esim. GPS, laukaisuja.
Roseau
Roseau on Dominican pääkaupunki. Sen asukasluku vuoden 2001 väestönlaskennassa oli 14 847. Arvio vuodelle 2010 on 13 436 asukasta. Se sijaitsee Dominican länsirannikolla Roseaujoen suistossa ja sen arkkitehtuuri on sekoitus uutta ja modernia sekä (ranskalaista) koloniaalityyliä. Kaupungissa on kansainvälinen lentoasema, joka on maan tärkein lentopaikka.
Henri Dunant
Jean Henri Dunant (usein tunnettu myös nimellä Henry Dunant tai Henri Dunant) (8. toukokuuta 1828 – 30. lokakuuta 1910) oli sveitsiläinen liikemies, filantrooppi ja humanitääri. Hän perusti Kansainvälisen Punaisen Ristin ja sai ensimmäisen Nobelin rauhanpalkinnon vuonna 1901 (samana vuonna palkinto annettiin myös Frederic Passylle).
Henri Dunant oli kesällä 1859 matkalla nykyisessä Pohjois-Italiassa kun siellä käytiin Solferinon taistelu. Dunant järjesti yhdessä lähiseutujen asukkaiden kanssa apua taistelussa haavoittuneille sotilaille. Kokemuksistaan Dunant kirjoitti vuonna 1862 kirjan "Solferinon muisto", jossa hän ehdotti kahta asiaa. Ensinnäkin hän toivoi, että perustettaisiin vapaaehtoisjärjestö auttamaan sodan uhreja. Toiseksi hän halusi, että haavoittuneiden sotilaiden hoito turvattaisiin kansainvälisin sopimuksin.
Dunant’n ajatukset levisivät nopeasti eri puolille Eurooppaa ja maailmaa. Vuonna 1863 Dunant oli itse perustamassa Genevessä toimikuntaa, josta kehittyi Punaisen Ristin kansainvälinen komitea. Vuonna 1864 solmittiin ensimmäinen Geneven sopimus, joka loi perustan sodan lakeja käsittelevälle humanitaariselle oikeudelle. Punaisen Ristin liike levisi nopeasti moniin maihin, esimerkiksi Suomen Punainen Risti perustettiin jo vuonna 1877.
Jean-Henri Dunant syntyi vuonna 1828 Sveitsin ranskankielisellä alueella Genevessä, jossa hänen isänsä, kauppias Jean-Jacques Dunant toimi orpokodin johtajana ja vankilan ylivalvojana. Perheen äiti Anne-Antoinette Colladon oli Ranskasta aikoinaan paenneiden protestanttisten hugenottien jälkeläisiä. Henri oli perheen vanhin lapsi, ja hänellä oli kaksi sisarta ja kaksi veljeä, Sophie-Anne, Daniel, Marie ja Pierre-Louis.
Santo Domingo
Santo Domingo on Dominikaanisen tasavallan pääkaupunki. Sen asukasluku oli vuoden 2002 väestönlaskennassa 2 054 516. Arvio vuodelle 2010 on noin 2,55 miljoonaa asukasta. Kaupunki sijaitsee Karibianmeren äärellä, Ozama-joen suulla. Se on vanhin eurooppalaisten yhtäjaksoisesti asuttama kaupunki läntisellä pallonpuoliskolla.
Bartolomeo Kolumbus, Kristoffer Kolumbuksen veli, perusti Santo Domingon vuosien 1496 ja 1498 välillä nimellä "Santo Domingo de Guzmán" Ozama-joen itärannalle. Kuvernööri Friar Nicolás de Ovando laajensi kaupunkia länsirannalle vuonna 1502. Kaupunki oli esikuvana muille uuden maailman koloniaalikaupungeille. Aragonian kuningaskunnan Ferdinand II antoi kaupungille vaakunan, jossa luki ”Intian ensimmäinen kaupunki”.
Kaupunkiin rakennettiin läntisen pallonpuolen ensimmäinen linnoitus ("Fortaleza Ozama"), ensimmäinen sairaala ("Hospital de San Nicolás de Bari"), ensimmäinen katedraali ("Primada de América"), ensimmäinen katu ("Calle las Damas") ja ensimmäinen luostari ("Monasterio de San Francisco").
Vuonna 1538 alkoi uuden maailman ensimmäisen yliopiston rakentaminen. Se sai nimen "Santo Tomás de Aquino", samannimisen pyhimyksen mukaan. Se toimii edelleen nimellä "Universidad Autónoma de Santo Domingo" (UASD).
Katedraalissa olevan hautakiven alla oli Kristoffer Kolumbuksen viimeinen lepopaikka, mutta jäännökset siirrettiin "Faro A Colón"ille (Kolumbuksen majakka) vuonna 1990. Jäännösten aitoudesta ei ole varmuutta – myös Espanjassa väitetään olevan Kolumbuksen luut.
Sir Francis Drake tuhosi kaupunkia vuonna 1586 ja hurrikaani hävitti sen lähes kokonaan vuonna 1930. Se rakennettiin uudelleen ja nimettiin "Ciudad Trujilloksi" diktaattori Rafael Leónidas Trujillon mukaan, mutta kaupunki sai vanhan nimensä takaisin välittömästi Trujillon salamurhan jälkeen vuonna 1961.
Las Américasin kansainvälinen lentoasema sijaitsee lähellä kaupunkia ja palvelee kansainvälistä lentoliikennettä. La Isabelan kansainvälinen lentoasema on lähinnä kotimaan liikennettä varten. Santo Domingon metron ensimmäinen osa avattiin tammikuussa 2009.
Linux Kernel -postituslista
Linux Kernel -postituslista () eli LKML on avoimen lähdekoodin Linux-käyttöjärjestelmäytimen kehittäjien keskusteluun tarkoitettu postituslista. Se on yksi tärkeimmistä Linuxin kehittäjäyhteisön kommunikaatiokanavista.
Arkisto listan sähköposteista vuodesta 1998 eteenpäin on koottu lore.kernel.org -palveluun.
Uutela
Uutela () on ulkoilupuisto Vuosaaressa Itä-Helsingissä. Alue sijaitsee Vuosaaren kaakkoisnurkassa ja on kolmelta suunnalta meren ympäröimä. Uutela on Helsingin tärkeimpiä yhtenäisiä luonnontilaisia virkistysalueita ja on hyvien liikenneyhteyksien (mm. metron) ansiosta suosittu ulkoilukohde kauempanakin asuvien keskuudessa.
Uutelan läpi kulkee noin neljä kilometriä pitkä luontopolku, jonka varrella on muun muassa hyvin monipuolista kasvillisuutta ja maastoa: rantakallioita, erilaisia metsätyyppejä, niittyjä ja lehmien laitumia sekä Särkkäniemen luonnonsuojelualue, jossa on mm. kluuveja ja rantaniitty. Uutelassa sijaitsee Helsingin kaupungin omistama Skatan tila, joka on vuokrattuna Setlementtisäätiölle. Tilan aikaisempi vuokralainen Miina Äkkijyrkkä häädettiin vuonna 2010. Äkkijyrkkä tunnettiin itäsuomenkarjan, eli kyyttöjen kasvatuksesta.
Uutela on Helsingin aluejaossa Vuosaaren osa-alue, jolla on 15 asukasta (1.1.2005) ja neljä työpaikkaa (31.12.2003).
Dance Dance Revolution
Dance Dance Revolution (DDR) on Konamin kolikkotanssipelisarja, joka käytännössä aloitti koko tanssipeligenren. Ensimmäinen arcade-peli julkaistiin vuonna 1998. Sarjassa on Japanissa ilmestynyt kymmenen versiota. DDR-julkaisut Euroopan markkinoille tunnetaan nimellä Dancing Stage. Dancing Stage -arcade-pelejä on tähän mennessä ilmestynyt kolme, kolmas osa Dancing Stage Fusion julkaistiin keväällä 2005. DDR:stä on arcade-pelien lisäksi ilmestynyt myös lukuisia konsoliversioita.
Peli perustuu nuoliin, jotka tulevat ruudun alalaidasta musiikin tahtiin. Nuolet liikkuvat koko ajan ylöspäin ja kohtaavat ruudun ylälaidassa olevien staattisen nuolten kanssa. Nuolten liikkumisen nopeus vaihtelee kappaleen iskutahdin mukaan. Samalla hetkellä kun nuolet kohtaavat, pelaajan pitää painaa vastaavaa nuolipainiketta jalallaan tanssimatolla. Single-moodissa yksi pelaaja pelaa neljällä nuolipaneelilla, Versus-moodissa kaksi pelaajaa pelaavat kummatkin neljällä nuolipaneelilla ja Double-moodissa yksi pelaaja pelaa kahdeksalla paneelilla. Peli arvostelee jokaisen askeleen tai hypyn erikseen. Nuolen osumisen tarkkuuden perusteella annetaan arvosana "Perfect", "Great", "boo" "O.K" tai "miss". Dance Dance Revolutionin pisteytys kasautuu loppua kohden niin, että kappaleen lopussa olevista nuolista saa huomattavasti enemmän pisteitä kun alussa olevista. Pisteiden lisäksi kone antaa myös arvosanan pelaamisesta. Arvosanat ovat parhaimmasta huonompaan AAA, AA, A, B, C, D ja E. AAA vaatii kaikkien nuolten osumistarkkuudeksi "perfect"in. E-arvosana taas tarkoittaa, että kappaletta ei päästy läpi.
Dance Dance Revolution on julkaistu sekä PlayStation- että PlayStation 2 -konsoleille. Pelistä on myös versioita Game Boylle ja Nintendo GameCubelle. Muille konsoleille löytyy erilaisia klooneja. Jotta konsolipelaaminen tuntuisi mahdollisimman aidolta, pelaamiseen käytetään yleensä tanssimattoa.
Suosituin DDR -klooni tietokoneelle on ilmainen Stepmania. Ohjelman lisäksi tarvitaan musiikkikappaleet, joita voi ladata internetistä, sekä tanssimatto. Yleensä tanssimaton kytkeminen tietokoneeseen tapahtuu adapterilla, joka muuttaa PlayStation -ohjaimen liittimen USB -liittimeksi. Adaptereita voi ostaa lukuisista nettikaupoista. Peliä voi pelata myös näppäimistöllä.
.dwi-formaatti on Dance With Intensityn käyttämä ja yleisesti Dance Dance Revolution -tanssipeliin pohjautuvien emulaattoreiden käyttämä dataformaatti koreografioille ja askeleille. Suurin puute ".dwi"-formaatissa on puuttuva tuki miinoille sekä tuki muille tanssipeleille, jotka ovat tuettuina StepManian .sm-formaatissa. Kuten .bms- ja .sm-tiedostotkin, .dwi-tiedostot voidaan luoda missä tahansa tekstieditorissa.
Tanssipeli
Tanssipeli on yksi musiikkipelien alalaji, videopeli jota pelataan yleensä peliä varta vasten suunnitellun peliohjaimen avulla lukien ohjeet ruudulta. Tanssipeligenren katsotaan alkaneen Konamin "Dance Dance Revolution" -kolikkopelistä (arcade). Uudempia tanssipelejä edustaa muun muassa Roxor gamesin "In The Groove" -pelisarja joka on kerännyt suosiota kokeneempien harrastajien keskuudessa, sekä käsillä ohjattava myös Konamin valmistama "Para Para Paradise".
Itsessään sana ”tanssipeli” on usein hyvin harhaanjohtava. Esimerkiksi "Dance Dance Revolution" -pelissä sana on syntynyt lähinnä kuvaamaan pelitapaa; peliä ”tanssitaan” (astutaan) jaloille suunnitellun peliohjaimen avulla ruudulla esitettyjen ”tanssiaskeleiden” mukaan. Askelien vaikeustasoskaala on iso jotta peliin on helppo tutustua sekä kokeneille riittää vielä vastusta. Myös askelien sisältä löytyy erilaisia ”kuvioita”, joiden opettelu tuo lisähaastetta pelaamiseen sekä auttaa vaikeampien kappaleiden ”tanssiaskelista” selviytymisessä.
Tanssipelien pääpaino on pelien arcade-versioissa (kolikkopeli), joita pelataan pelihalleissa. Tietokoneille kaupallisia pelejä ei ole juurikaan "In the Grooven" lisäksi, mutta harrastajat ovat kehittäneet omia pelejä, kuten suositun avoimen lähdekoodin tanssipelisimulaattorin StepManian, joka on muodostunut tietokonepelaamisen ”standardiksi”. Konsoleille ja Windowsille onkin saatavissa erilaisia tanssiohjaimia (tanssimattoja) joiden avulla kotipelaaminen on mahdollista.
Tanssipeli on rekisteröity urheilulaji Suomessa, Suomen Tanssiurheiluliiton alaisuudessa. Norjassa tanssipelaamista hallinnoi Norske Danssportförbundet.
Tanssipelaamisen vuoden 2010 naisten maailmanmestaruuden voitti suomalainen Mea-Maria Ekroos.
Trukki
Trukki on ajettava tavaroiden siirto- ja nostolaite, jonka voimanlähteenä on sähkö- tai polttomoottori.
Polttoaineena polttomoottoreissa voidaan käyttää nestekaasua (LPG) tai dieseliä. Nestekaasukäyttöiset trukit voivat olla varustetut myös bensiinilaitteilla, jolloin trukkia voidaan käyttää vaihtoehtoisesti joko bensiinillä tai nestekaasulla. Sähkökäyttöisissä trukeissa akut ovat erillisistä kahden voltin kennoista koottuja suurempia kokonaisuuksia. Nämä kennot muodostavat siten akkuja, joiden jännite on 12, 24, 36, 48, 72, 80 tai 120 V. Yleisimpiä nykyään ovat 24 ja 48 voltin akut. Erillisistä kennoista on mm. se etu, että vaurioituneet kennot voidaan uusia erikseen.
Trukkia käytetään yleisesti varastoissa ja tehtaissa. Trukin koko määritellään nostokyvyn mukaan. Koko vaihtelee 500 kg:sta aina 50 000 kg:aan asti, erikoiskäytössä on vieläkin enemmän nostokykyä. 
Vastapainotrukki on yleisin käytössä oleva trukkityyppi. Lisäksi on lavansiirtovaunuja, pinontavaunuja, työntömastotrukkeja, kylkikoneita ja korkeakerääjiä. Näistä käytetään yleisnimitystä tukipyörätrukki. Malliluokitus perustuu rakenteeseen.
Vastapainotrukki soveltuu sekä ulko- että sisäkäyttöön. Sitä käytetään tehonsa ja nopeutensa vuoksi yleisimmin painavan kuorman lastaukseen ja purkuun. Käyttövoimana kaasu, Diesel tai sähkö.
Lavansiirtovaunu (ammattislangissa muun muassa "muuli" tai "pässi") on nimensä mukaan tarkoitettu trukkilavojen siirtoon. Sitä käytetään paljon esimerkiksi rekkaterminaaleissa. Lavansiirtovaunuja on olemassa sekä perässä kävellen käytettäviä, että lipalta-ajettavia. Nostokorkeus on noin 20 cm.
Pinontavaunu (ammattislangissa muun muassa ”pinkkari”, tai "pässi") muistuttaa lavansiirtovaunua, mutta siinä on masto, jonka avulla lava voidaan nostaa hyllyyn. Yleisin paikka, mistä ko. laitteita löytyy, on pienvarastot. Yleisesti nostoteho 1 000–2 000 kg ja nostokorkeudet 1–5 m.
Tukipyörätrukki on pinontavaunun tyyppinen, ohjaamolla varustettu trukki. Hyllystössä vaatii tilan tukipyörille lattiatasossa. Nostokorkeus on 2-6  m.
Työntömastotrukki on tarkoitettu varasto- ja sisäkäyttöön ja niitä käytetään yleensä vain tasaisilla pinnoilla. Työntömastotrukit ovat tarkoitettu erityisesti kääntymään ja nostamaan lavoja korkealle kapeilla käytävillä trukin mastoa siirtämällä eteen ja taakse. Nostokyky on 1 000–2 500 kg ja nostokorkeus on yleensä2–12 m.
Kylkikoneet ovat harvinaisempia. Kyseiset koneet on tarkoitettu pitkien tavaroiden kuljetukseen, esimerkkinä lautaniput ja putket. Näiden trukkien masto on koneen kyljessä ja kuljetettava tavara on trukissa pituussuuntaan. Nämä trukit ovat erikoiskoneita, joten niiden nostotehot ja -korkeudetkin ovat yleensä asiakaskohtaisia.
Keräilytrukkeja on erimallisia. Yleisimpiä ovat pitkähaarukkaiset trukit, joilla voidaan kuljettaa pitkien ”sarvien” ansiosta kahta lavaa (tai vaihtoehtoisesti esimerkiksi kolmea rullakkoa) yhtä aikaa, sekä korkeakeräilijä, jossa kuljettaja nousee hytin mukana ylös, ja voi näin kerätä suoraan varastohyllystä tavarat lavalle. Sen nostokyky on 1 000–2 000 kg ja nostokorkeus on 2–12 m.
Merkkejä on useita (ks. taulukko alla)
Maailmojen sota
Maailmojen sota () on H. G. Wellsin vuonna 1898 julkaistu tieteisromaani, joka kertoo marsilaisten hyökkäyksestä Maahan.
Suurissa metallilieriöissä maahan laskeutuvat marsilaiset osoittautuvat valloittajiksi, jotka pyrkivät valtaamaan Maan uudeksi asuinplaneetakseen asumakelvottomaksi käyneen Marsin tilalle. Wellsin kertojapäähenkilö vertaa marsilaisten suhtautumista ihmisten suhtautumiseen eläimiin tai jopa omiin lajikumppaneihinsa. Maan aseet osoittautuvat tehottomiksi marsilaisten sotakoneita, jättimäisiä kolmijalkakulkijoita eli tripodeja, ja niiden polttosäteitä vastaan. Ihmiskunta näyttää jo tuhoontuomitulta, kun marsilaiset yllättäen alkavatkin kuolla Maan bakteereihin, joita vastaan niillä ei ole vastustuskykyä.
Orson Wellesin 30. lokakuuta 1938 Yhdysvalloissa lähetetty kirjan pohjalta tehty, mutta esitysajankohtaansa siirretty radiokuunnelma aiheutti suurta huomiota. Vaikka kuunnelman alussa kerrottiin, että ohjelma on kuvitteellinen, moni kuuntelija joutui paniikkiin luultuaan sitä aidoksi uutislähetykseksi. Vielä suurempaa kaaosta syntyi Santiagossa Chilessä vuonna 1944 ja 12. helmikuuta 1949 Quitossa Ecuadorissa.
Kirja on filmattu elokuvaksi vuosina 1953 ja 2005. "Independence Day – Maailmojen sota" -elokuvalla ei nimisuomennoksestaan huolimatta ole perusideansa lisäksi muuta tekemistä kirjan kanssa.
Ensimmäinen suomenkielinen painos "Maailmojen sodasta" ilmestyi vuonna 1979. Se julkaistiin yhteisniteenä "Aikakoneen", toisen Wellsin romaanin, kanssa.
Aleksios II Komnenos
Aleksios II Komnenos (, "Aléksios II Komnēnós"; 10. syyskuuta 1167 – 1183) oli Bysantin keisari 1180–1183.
Aleksios oli Manuel I Komnenoksen vanhin poika. Hänen äitinsä Maria oli Antiokian Raimondin tytär. Manuelin kuoltua vuonna 1180 Maria hallitsi poikansa sijasta. Manuelin länsiystävälliseen politiikkaan kyllästyneet kansalaiset pelkäsivät frankkien vaikutusvallan lisääntyvän entisestään. Maria nimitti neuvonantajakseen protosebastos Aleksioksen, joka tiedettiin erityisen myötätuntoiseksi länsimaita kohtaan.
Tyytymättömyys sai aikaan lukuisia salaliittoja. Marian tytärpuoli, jonka nimi myös oli Maria, oli osana yhtä tällaista ja joutui pakenemaan Hagia Sofian kirkkoon miehensä Monferratin Ranierin kanssa. Keisarinna komensi keisarillisen kaartin valtaamaan kirkon. Vain patriarkan väliintulo esti kirkon valtauksen.
Seuraavan vallankaappausyrityksen takana oli keisarin serkku Andronikos. 64-vuotias Andronikos marssi Konstantinopolia kohti elokuussa 1183. Ennen kuin hän oli edes kerennyt pääkaupunkiin sen asukkaat kapinoivat ja ottivat hänet avosylin vastaan.
Keisarinna ja nuori keisari lähetettiin pois kaupungista vankeuteen odottamaan kohtaloaan. Andronikos osoittautui nimittäin julmaksi despootiksi, joka raivasi tieltään kaikki mahdolliset vastustajansa. Kolmetoistavuotias Aleksios joutui omin käsin kirjoittamaan äitinsä kuolemantuomion. Keisarinna kuristettiin sellissään. Syyskuussa 1183 Andronikos antoi kruunata itsensä keisariksi. Nuori Aleksios murhattiin pari kuukautta myöhemmin ja hänen ruumiinsa heitettiin mereen.
StepMania
StepMania on avoimen lähdekoodin periaatteella ohjelmoitu rytmipelisimulaattori, joka jäljittelee oletusasetuksillaan erittäin tarkasti esikuvaansa Dance Dance Revolutionia. Se on saavuttanut lähes monopoliaseman PC-tanssipeliharrastajien keskuudessa. StepManiaa on käytetty myös runkona In The Groove -tanssipelin suunnittelussa.
StepMania tukee oman ".sm"-tiedostomuotonsa lisäksi Dance With Intensityn ".dwi"-tiedostomuotoa sekä Beatmania-simulaattoreiden käyttämää ".bms"-tiedostoformaattia. Se pystyy soittamaan mm. MP3-, Ogg Vorbis- ja PCM-muotoisia musiikkitiedostoja.
StepMania toimii myös omana pelinään näppäimistöllä pelattuna. Vaikka näppäimistöllä pelaaminen on periaatteessa huomattavasti helpompaa kuin tanssimatolla, käytännössä haastetta on loputtomasti. Fanit tekevät ammattimaisen tarkasti omia haastavia askelkuvioita, jotka on tarkoitettu nimenomaan näppäimistöllä pelattaviksi. Aihetta sivuavat myös useat foorumit, kuten Flash Flash Revolution.
StepMania keksittiin ja luotiin Japanissa ja on siellä myös suosituinta. Siellä järjestetään myös vuosittain StepManian MM-kilpailut. Kisat ovat sekä näppäimistö- että tanssipelinä. Suomessa ei kuitenkaan järjestetä StepMania-kilpailuja, sen sijaan naapurimaassa Ruotsissa järjestetään.
Valtamarsalkka
Valtamarsalkka, myös valtakunnanmarsalkka on virka, arvonimi ja sotilasarvo, jota on käytetty muiden muassa Ruotsissa ja Saksassa.
Valtamarsalkka () tarkoitti keskiajalla Ruotsissa ratsuväen päällikköä. Valtamarsalkan virka perustettiin 1607, ja tehtävänä oli olla Ruotsin hovikunnan ja sen alaosastojen päällikkö. Nykyisin virka on Ruotsissa hovin korkeimman virkamiehen titteli, eräänlainen hovin kansliapäällikkö. 1930-luvulle saakka virkaan valittu oli aatelissukuinen, ensimmäinen ei-aatelinen oli 1936–1946 tehtävässä toiminut Axel Vennersten. Vuodesta 2010 alkaen valtakunnanmarsalkkana on toiminut Svante Lindqvist.
Saksassa perustettiin valtakunnanmarsalkan () arvo sotamarsalkan yläpuolelle korkeimmaksi upseeriarvoksi vuonna 1940. Adolf Hitler ylensi Hermann Göringin ainoana henkilönä tuohon arvoon.
Titteli on ollut käytössä myös Saksassa saksalais-roomalaisessa keisarikunnassa. Myös Tanskassa se on ollut käytössä.
Pohjolan emäntä
Pohjolan emäntä eli Pohjan akka on karjalaisen ja suomalaisen mytologian hahmo, joka kalevalaisessa tarustossa johtaa myyttistä Pohjolaa. Kalevalassa Pohjolan emännän nimi on Louhi, mutta kansanrunoissa tunnetaan muitakin nimiä, muun muassa Lovetar, Loviatar, Louheatar ja Lovehetar. Louhea nimitetään sekä akaksi että emännäksi. Häntä kuvaillaan monilla tavoilla, kuten ilkeäksi, harvahampaiseksi ja vankkanenäiseksi. Häneen viitataan Kalevalassa usein säeparilla:
Pohjolan emännän valtakunta Pohjola kuvataan pahaksi ja kylmäksi maaksi kaukana pohjoisessa. Pohjola oli sekä kansanrunouden sankarien vihollinen, että erilaisten arkielämässä kohdattujen pahojen asioiden, kuten pakkasen ja sairauksien, kuviteltu alkulähde. Monissa tapauksissa Pohjolan emäntä itse on luonut Pohjolasta tulevat uhat ja ongelmat. Pohjolan hyviä oloja kuitenkin kadehditaan, eivätkä nämä kielteiset käsitykset estä kalevalaisia sankareita matkaamasta uutterasti kohti Louhen valtakuntaa ja kosiskelemasta hänen yliluonnollisen kauniita tyttäriään.
Pohjolan emäntä on Kalevalan ainoa selvä matriarkka. Hänet kuvataan noitana, jolla on suunnattomat taikavoimat: Hän pystyy muuttamaan muotoaan, käskemään säätä, säätämään auringon ja kuun kulkua, parantamaan sekä on kykeneväinen synnyttämään mitä ihmeellisimpiä olioita. Hän varustaa sotaveneen soutajineen ja sotaväkineen sekä veneen tuhouduttua ottaa veneen laidat siivikseen ja muuntautuu jättimäiseksi Kokko-linnuksi, jonka selkään soturit nousevat.
Pohjolan emäntä on itse synnyttänyt monia niistä sairauksista, vaivoista ja ongelmista, jotka tulevat Pohjolasta ihmisten harmiksi. Näissä runoissa hänen nimensä on esimerkiksi Louheatar, Lovehetar tai Louhiatar, ja hänet on usein portoksi mainittu siksi, etteivät nämä "lapset" ole avioliitosta peräisin. Hänet hedelmöittää tuuli, kun hän paljastaa alapäänsä pohjoiseen päin, tai sen tekee Iku-Tursas meren kuohuilla kovilla. Louhi mainitaan kuitenkin usein myös ihmeellisten Pohjolan neitojen äidiksi.
Pohjolan emännällä on joissain kertomuksissa puoliso, Pohjolan isäntä, mutta hän jää yleensä sivuosaan. Yleensä miestä ei mainita ollenkaan, ja paheksuen korostetaan, että emäntä luo synnyttämänsä asiat ja olennot luonnottomasti ja aviottomasti.
Eräissä runoissa Emäntä synnyttää kolme poikaa; ruhon, ramman ja perisokean, jotka ampuvat ihmiseen ensimmäisen noidannuolen. Toisissa kertomuksissa Pohjolan emäntä synnyttää yhdeksän poikaa, erilaisia vitsauksia ja kipuja. Louheatar on myös susien lajin kantaäiti. Runossa hän kantaa sutta:
Kalevalassa kuvataan, kuinka Louhi nostaa karhun ja kuinka Väinämöinen sen sitten surmaa. Runonlaulaja tulkitsee Louhen lähettäneen karhun pahuuttaan, joskin Väinämöinen kiittää onneaan arvokkaasta saaliista (Kalevala 46: 101-104):
Louhen tytär sanoo äidilleen sulhasta valitessaan (Kalevala 18: 643-648):
Orion (mytologia)
Orion oli kreikkalaisessa mytologiassa jättiläiskokoinen metsästäjä ja Poseidonin ja Euryalen poika.
Orionin saapui Khioksen saarelle, jossa hän ihastui Oinopionin tyttäreen – tai puolisoon – Meropeen. Toiset versiot esittävät asian sitten, että Orion yritti humalapäissään vietellä Meropen, mutta lopulta päätyneen makaamaan tämän väkisin. Hänen nukahdettuaan Oinopion kosti tyttärensä kohtalon puhkaisemalla Orionin silmät ja karkottamalla hänet pois saarelta. Toiset runoilijat kertoivat Orionin pyytäneen Meropen – tai Aeron – kättä, ja ehdoksi tälle Oinopion asetti saaren villipetojen hävittämisen. Vaikka Orion näin tekikin, Oinopion inhoten ajatustakin Orionista hänen tyttärensä aviomiehenä vain lykkäsi aina uudelleen hääpäivää eteenpäin. Eräänä päivänä Orion humaltuneena yritti ottaa Meropen väkisin, jolloin Oinopion hyökkäsi hänen kimppuunsa ja sokaisi hänet palavalla oksalla.
Orion vaelsi sokeutettuna Lemnokselle Hefaistoksen luo, ja täällä joko Hefaistos antoi hänelle Kedalionin oppaaksi tai vaihtoehtoisesti Orion sieppasi pojan, jonka hän istutti oppaakseen olkapäilleen. Oppaansa avulla Orion pääsi katsomaan nousevaa aurinkoa, joka palautti hänen näkönsä ennalleen. Tämän jälkeen hän palasi kiireesti takaisin Khiokselle kostamaan Oinopionille, mutta tämän ystävät olivat kätkeneet tämän.
Epäonnistuneen kostoretkensä jälkeen hän palasi Kreetalle, jossa hän eli metsästäjänä Artemiin seurassa. Orionin kohtalosta on tästä eteenpäin olemassa useita versioita. Erään mukaan Eos, joka ihastui Orionin komeuteen, sieppasi metsästäjän mukaansa, mutta Artemis surmasi tämän nuolellaan estääkseen Eosta ottamasta Orionia puolisokseen. Toisen mukaan Apollon närkästyneenä sisarensa Orionia kohtaan osoittamasta huomiosta väitti sisarelleen tämän olevan kykenemätön osumaan jousella hänen mereltä osoittamaansa maaliin. Kun Artemis osoitti väitteen perättömäksi, selvisi, että kohde oli ollut merellä uimassa ollut Orion. Kolmannen mukaan Artemis tappoi Orionin tämän haastettua hänen kiekonheittokilpailuun tai maattuaan Opiksen, Artemiin neitsyen kanssa. Neljännen mukaan Orion kerskui voivansa voittaa minkä tahansa villieläimen, jolloin maasta nousi suunnaton skorpioni, joka surmasi hänet.
Kuoleman jälkeen Orion korotettiin tähtitaivaalle, jossa on nähtävissä myös hänen metsästyskoiransa Sirius. Tämä on luultavasti varhaisin kreikkalaisesta mytologiasta tunnettu katasterismi.
Antonio Saca
Elías Antonio Saca González, myös Tony Saca, (s. 9. maaliskuuta 1965) on entinen El Salvadorin presidentti. Hänet valittiin presidentiksi 21. maaliskuuta 2004 ja astui virkaansa 1. kesäkuuta. Hän oli oikeistopuolue Alianza Republicana Nacionalistan (Arena) ehdokas.
Hänen perheensä juuret ovat Palestiinassa, josta hänen vanhempansa muuttivat El Salvadoriin 1900-luvun alkupuolella. Poliittisen uransa lisäksi hän on liikemies ja radiotoimittaja.
Saca voitti presidentinvaaleissa FMLN:n Schafik Handalin. Saca piti presidenttikaudellaan Yhdysvaltain-myönteistä linjaa. El Salvadorin joukot pysyivät Irakissa aina helmikuuhun 2009 asti.
Maata kaksi vuosikymmentä hallinneen Arena-puolueen hävittyä vuoden 2009 vaalit Sacan kauden jälkeen puolueessa nousi ristiriitoja ja Saca erotettiin puolueesta petoksesta syytettynä.
Vuoden 2014 vaaleissa hän oli Unidad-puolueen ehdokkaana ja sai ensimmäisellä kierroksella 11 prosenttia äänistä.
Saca tuomittiin syyskuussa 2018 kymmenen vuoden vankeuteen kavalluksesta ja rahanpesusta. Hän oli tuomion mukaan kavaltanut valtion varoja 300 miljoonaa dollaria. Rahat menivät hänelle itselleen ja hänen entiselle puolueelleen Arenalle.
Diego de Alvarado
Diego de Alvarado oli espanjalainen konkistadori, joka perusti Villa de San Salvadorin huhtikuussa 1525 paikkaan nimeltä "La Bermuda", lähelle "Suchitoton" kaupunkia. Kaupungista tuli myöhemmin San Salvador, El Salvadorin pääkaupunki.
Diego de Alvaradon serkku oli kapteeni Pedro de Alvarado, joka kesäkuussa 1524 aloitti valloitussodan Cuzcatlanissa.
Suomen kuningas
Suomen kuningas viittaa seuraaviin asioihin:
Kruder &amp; Dorfmeister
Kruder & Dorfmeister on kahden itävaltalaisen miehen, Peter Kruderin ja Richard Dorfmeisterin muodostama tuottajaduo. Heidät tunnetaan etenkin remikseistään erilaisista pop, hip hop ja drum n bass -kappaleista. Remiksit luokitellaan usein downtempo-genreen, kappaleille ominaisia ovat jazz- ja bossanovamaiset äänimaailmat ja rauhallinen tempo.
Molemmat tekevät myös täysin omia kappaleita, Dorfmeister yhdessä Rupert Huberin kanssa muodostavat yhtyeen Tosca kun taas Kruder käyttää nimeä Peace Orchestra.
Apollo 18
Apollo 18 oli Apollo-avaruusohjelman peruutettu lento. Muut peruutetut lennot olivat Apollo 19 ja Apollo 20.
Ennen peruutusta ("NASA OMSF, Manned Space Flight Weekly Report" – July 28, 1969) Apollo 18:n suunniteltiin laskeutuvan Kuussa Schroterin laaksoon helmikuussa 1972. Muut Nasan lähteet listaavat laskeutumispaikaksi Kopernikuksen kraatterin.Nasan peruutettua Apollo 18 -lennon Schmitt siirrettiin tiedeyhteisön painostuksesta Apollo 17 -lennolle. Geologi Schmitt oli ensimmäinen tiedemies Kuussa ja kahdestoista Kuussa kävellyt ihminen.
Monissa lähteissä myös Apollo–Sojuz-yhteislennon (1975) Apollo-alusta kutsutaan nimellä Apollo 18. Se oli viimeinen USA:n miehitetty avaruuslento ennen avaruussukkulan ensilentoa 1981.
Polynesianrotta
Polynesianrotta ("Rattus exulans") on rottien sukuun kuuluva jyrsijälaji. Se on kolmanneksi yleisin rottalaji isorotan ja mustarotan jälkeen.
Polynesianrotta on ulkoisesti samankaltainen kuin mustarotta, mutta pienempi. Sen ruumis on keskimäärin 12 senttimetriä pitkä ja hännän pituus on keskimäärin 13 senttimetriä. Turkki on tummanruskea ja vatsa harmaa. Polynesianrotta on kaikkiruokainen yöeläin, ja se syö pääosin siemeniä, hedelmiä, kaarnaa, hyönteisiä, liskoja ja lintujen munia. Se on ketterä kiipeilemään ja tekee joskus pesänsä puuhun.
Polynesianrotta on tärkeä todiste ihmisten muutosta Tyynenmeren saarilla. Se ei pysty uimaan pitkiä matkoja, joten se on levinnyt eri saarille ihmisten mukana. Se on alun perin kotoisin Kaakkois-Aasiasta, mutta on levinnyt veneiden kyydissä muun muassa Havaijille ja Pääsiäissaarelle.
Balduin I
Balduin I oli Flanderin ja Hainautin kreivi (Balduin IX) ja neljännen ristiretken johtohenkilöitä. Hän peri Flanderin äidiltään kreivitär Margareetalta ja Hainautin isältään kreivi Balduinilta ja hän oli siten Luoteis-Euroopan merkittävimpiä mahtihenkilöitä. Hänestä tuli ristiretken myötä Latinalaisen keisarikunnan ensimmäinen keisari vuonna 1204 (hallitsi vain 1204–1205). Hänen kömpelö diplomatiansa aiheutti kuitenkin jo seuraavana vuonna sodan Bulgarian tsaari Kalojania (eli Johannesta) vastaan, vaikka tämä olisi bysanttilaisiin kohdistuvan vihamielisyytensä vuoksi ollut myös mahdollinen liittolainen. Balduin jäi Adrianopolin luona käydyssä taistelussa vangiksi ja kuoli vankeudessa. Häntä seurasi Konstantinopolin keisarina hänen veljensä Henrik Flanderilainen‎ (1206–1216) ja Flanderi-Hainautin lääninherrana hänen alaikäinen tyttärensä kreivitär Johanna.
Aosta
Aosta () on kaupunki Italiassa Aostanlaaksossa Italian Alpeilla. Aosta on pinta-alaltaan 21,37 neliökilometriä ja siellä on 35 049 asukasta (2010). Se on Aostan laakson merkittävin kaupunki muttei maakuntansa pääkaupunki, sillä pääkaupungin tehtäviä hoitavat maakunta ja sen kunnat yhdessä.
Aostaan perustettiin vuonna 25 eaa. roomalainen siirtokunta "Augusta Praetoria". Keskiajalla kaupunki nousi tärkeäksi paikkakunnaksi Via Francigenan varrella, ja 1000-luvulla se siirtyi Savoijin kuningashuoneen haltuun seuraten sen historiaa.
Kaupungin nähtävyyksiin kuuluvat roomalainen Augustuksen kaari, kaupunginportti Porta Praetoria ensimmäiseltä vuosisadalta, Roomalainen teatteri, Aostan katedraali alun perin 300-luvulta ja Sant'Orson kirkko. Useita torneja kaupungin roomalaisista muureista on säilynyt.
Apollo 19
Apollo 19 oli Apollo-avaruusohjelman peruutettu lento. Ennen peruutusta ("NASA OMSF, Manned Space Flight Weekly Report - July 28, 1969" mukaan) Apollo 19:n piti suunnitelmien mukaan laskeutua "Hyginus Rille"n alueelle Kuuhun heinäkuussa 1972.
Apollo 20
Apollo 20 oli Apollo-avaruusohjelman viimeinen suunniteltu lento, joka peruutettiin.
Ennen peruutusta ("NASA OMSF, Manned Space Flight Weekly Report - July 28, 1969" mukaan) Apollo 20:n piti laskeutua Kuuhun "Kopernikuksen" kraatteriin joulukuussa 1972. Toisten Nasa-lähteiden mukaan paikka olisi ollut Tycho.
Korvatunturi
Korvatunturi ( kyrill. Корватунтури, joskus myös Корватундра, "Korvatundra") on 486 metriä korkea tunturi Savukosken kunnassa Lapissa, Suomen ja Venäjän rajalla. Se kuuluu UK-puisto-Sompio-Kemihaaran Natura 2000 -luonnonsuojelualueeseen.
Tunturissa on kolme huippua, joista keskimmäisen kautta kulkee Suomen ja Venäjän raja. Itäinen huippu (464 m) on kokonaan Venäjän puolella ja läntinen (411 m) Suomen puolella. Korvatunturi sijaitsee rajavyöhykkeellä, joten siellä liikkumiseen tarvitaan Rajavartiolaitoksen lupa. Korvatunturille johtaa polku entiseltä Kemihaaran rajavartioasemalta, jonne taas pääsee tietä pitkin Tulppiosta. Suomeen 1920–1944 kuuluneen Petsamon itäraja kohti Pohjoista jäämerta alkoi Korvatunturilta, joka oli Tarton rauhasta 1920 talvisodan päättäneeseen Moskovan rauhaan 1940 saakka Suomen itärajan läntisin kohta.
"Pieni Korvatunturi" () puolestaan on 376 metriä korkea tunturi Venäjällä, noin kolme kilometriä Korvatunturista itäkoilliseen.
Korvatunturi on myyttinen paikka, jonka korkeimman huipun Suomen-puoleisessa rinteessä Joulupukin ja puolisonsa Joulumuorin sekä joulutonttujen sanotaan asustavan. Myytti syntyi, kun Markus Rautio eli Markus-setä kertoi Lastentunti- radio-ohjelmassaan Yleisradiossa 1927 Pukin asuinpaikan.
Tontut auttavat Pukkia tekemään lahjat työpaikassaan Joulupukin Pajakylässä, joka sijaitsee Korvatunturin asunnolta lähes 300 kilometrin päässä Rovaniemen Napapiirillä.
Korvatunturilla on oma postinumeronsa, jota käyttäen lähetykset toimitetaan tiedoilla "Joulupukki, 99999 Korvatunturi" Pajakylän yhteydessä toimivaan Joulupukin Pääpostiin, jonne lähetykset kulkeutuvat myös tiedoilla "Joulupukki, Joulupukin Pääposti, 96930 Napapiiri".
Joulupukin lähtö Korvatunturilta lahjojen jakoon tapahtuu jouluaaton aattona (23. joulukuuta).
Vuonna 1957 julkaisemissaan muistelmissa Markus Rautio ei lainkaan maininnut Korvatunturi-episodia. Kielitieteilijä Osmo Ikola kirjoitti vuonna 1984 artikkelissaan Kanava-lehdessä, että Rautio ei keksinyt Korvatunturia Joulupukin asuinpaikaksi omasta päästään, vaan vahvisti vanhemman uskomuksen. Ikola muisteli kuulleensa tarinoita Korvatunturista Joulupukin kotipaikkana jo lapsuudessaan 1920-luvun alussa vieraillessaan isovanhempiensa luona Loimaan pappilassa. Ikolan mukaan uskomus tunnettiin ainakin Satakunnassa, Hämeessä, Viipurin seudulla ja Tornionjokilaaksossa. Zachris Topeliuksen vuonna 1867 kirjoittaman sadun "Peikkojen joulu" mukaan Joulupukki asusti "kaukana pohjoisessa", tarkemmin määrittelemättömässä paikassa.
587
Andelotin sopimus solmitaan marraskuussa frankkien valtakunnassa. Siinä Burgundin kuningas Guntram ja Austrasian kuningas Kildebert II jakavat frankkien valtakunnan kaupungit keskenään sekä sopivat perinnönjaosta jommankumman kuollessa.
FireWire
FireWire (IEEE-standardi numero 1394) tai i.Link on tietokoneen ulkoisten oheislaitteiden liitäntästandardi, joka mahdollistaa nopean tiedonsiirron. FireWire on Applen tavaramerkki ja i.Link Sonyn.
Väylän pääarkkitehti oli Michael Johas Teener.
FireWire 400 (IEEE 1394) mahdollistaa tiedonsiirron maksimissaan 400 megabittiä sekunnissa. FireWire 800:n (IEEE 1394b) maksimitiedonsiirtonopeus on noin 800 megabittiä sekunnissa.
Samaan FireWire-porttiin voi liittää 63 laitetta samaan aikaan.
SBP-2 ("Serial Bus Protocol 2") on protokolla, jonka avulla FireWire-laitteet osaavat kommunikoida keskenään; esimerkiksi tietokoneen videoeditointiohjelmalla voi ohjata digitaalivideokameraa.
Apollo 4
Apollo 4 oli Apollo-avaruusohjelman miehittämätön lento. Se oli ensimmäinen, jossa käytettiin Saturn V -kantorakettia.
Laukaisu tapahtui 9. marraskuuta 1967 kello 12:00:01 UTC Kennedy Space Centeristä. Laskeutuminen oli samana päivänä noin 20:37:00 UTC, joten lennon kestoksi tuli 8 tuntia, 36 minuuttia ja 59 sekuntia.
Vantaanjoki
Vantaanjoki () on Vantaanjoen vesistön 101 kilometriä pitkä laskujoki eteläisessä Suomessa. Vantaanjoki alkaa Hausjärveltä Erkylänjärvestä ja laskee Suomenlahteen Helsingissä Vanhankaupunginlahdella. Valuma-alueen pinta-ala on 1 685 km² ja sen vaikutusalueella asuu noin 1,1 miljoonaa ihmistä. Vantaanjoki kulkee Hausjärven, Riihimäen, Hyvinkään, Nurmijärven, Vantaan ja Helsingin kautta. Pitkäkosken yläpuolelta Keravanjoen yhtymäkohtaan saakka se on Helsingin ja Vantaan rajana. Joen valuma-alue ulottuu myös Tuusulan, Keravan, Järvenpään, Mäntsälän, Sipoon, Espoon, Vihdin ja Lopen alueelle.
Vantaanjoen vettä käytettiin pääkaupunkiseudun talousvetenä vuoteen 1982, kunnes Päijännetunneli otettiin käyttöön. Vettä käytetään edelleen juomavetenä Päijänne-tunnelin huoltotöiden yhteydessä joko kokonaan tai osittain.
Vantaanjoen koskista suurimmat sijaitsevat joen alajuoksun varrella. Vantaan alueella ovat Seutulankoski ja Vantaankoski, Vantaan ja Helsingin rajaa pitkin kulkevalla jokiosuudella Pitkäkoski, Niskalankoski ja Ruutinkoski. Helsingin alueella sijaitsevat Pikkukoski sekä aivan joen suulla oleva Vanhankaupunginkoski.
Joen yläjuoksun varrella sijaitsevat Nurmijärvellä Myllykoski ja Nukarinkoski, Hyvinkäällä Vanhanmyllynkoski, Vakkurinkoski, Koskipirtinvirta, Åvikinkoski sekä Kittelänkosket.
Vantaanjoen pisin sivujoki on Keravanjoki, joka yhtyy Vantaanjokeen Helsingin ja Vantaan rajalla. Muita huomattavia sivujokia ovat Luhtaanmäenjoki (ylempänä Nurmijärven alueella Lepsämän- ja Luhtajoet), Tuusulanjärvestä alkava Tuusulanjoki, Palojoki ja Kytäjoki, jonka latvavedet ovat osittain Lopen ja Vihdin alueilla.
Vantaanjoki on ollut aikoinaan merkittävä kalajoki. Nykyisen käsityksen mukaan jokeen noussut lohikala on ollut meritaimen. Ensimmäinen asiakirjamaininta Vantaanjoesta on vuodelta 1351, kun kuningas Maunu Eerikinpoika myönsi Tallinnan lähellä sijaitsevalle Padisen luostarille kalastusoikeuden kruunun vesiin Helsingejoessa.
Vantaanjoki virtasi ennen mereen nykyistä Mätäjoen uomaa pitkin mm. Pitäjänmäen läpi ja laski Isoon Huopalahteen. Maankohoaminen ja kallionselänteen paljastuminen hiekkamaan alta sai aikaan sen, että joki alkoi kiertää selänteen sen itäpuolelta. Lopulta Vantaanjoki yhtyi Keravanjokeen Helsingin pitäjän kirkonkylän kohdalla.
Vantaanjoen vakavimpia ympäristövahinkoja oli elokuussa 1995 Riihimäellä Havin tehtaalla sattunut vuoto. Jokeen pääsi inhimillisen erehdyksen seurauksena noin 15 000 litraa astianpesuainetta, minkä seurauksena joen vesi vaahtosi useiden päivien ajan ja tuhansia kaloja kuoli. Tapaus johti ympäristörikostutkintaan ja Havilla työskennellyt laitosmies tuomittiin sakkoihin. Havi maksoi syksyllä 1996 Helsingin ja Vantaan kaupungeille sekä Vantaanjoen kalastuskunnalle runsaan 300 000 markan vahingonkorvaukset.
Suomalaisyhtye Teleks on kirjoittanut Vantaanjoesta kappaleen "Hiljaa virtaa vantaa".