hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kinahmo
Kinahmo on järvenlaskukylä noin 15 kilometriä Polvijärven kirkonkylästä itään, Höytiäisen niemessä.
Alun perin olivat vain Kontiolahden kuntaan kuuluvat Kinahmon saaret, joista kehittyi kokonainen kylä, kun Höytiäisen vedet karkasivat vuonna 1859 Paskonpohjan kautta Pyhäselkään. Viljelykelpoista tasaista maata saatiin useammankin ison kylän tarpeisiin. Kinahmossa on kaksi maarekisterikylää;
vanhat maat ovat Kinahmoa ja kaikki vesijättömaat Kaijanlahtea.
Höytiäisen niemeä ympäröivät vedet, ja niinpä Kinahmossa on runsaasti rantoja, kylän yleinen uimaranta ja Polvijärven evankelisluterilaisen seurakunnan leirikeskus. Vapaa-ajan asuntoja on sijoitettu Koronniemen hiekkaisille rannoille. Kesäasuntoja on myös Martikkalanniemessä, Piipunniemessä ja Murtojängässä, Sorpanniemellä, Jängänniemessä ja Ruopansaaressa, Pitkässäluodossa, Kirkkoniemessä sekä saarissa ja muillakin rannoilla.
Maatalouden rinnalle on viime vuosikymmenien aikana syntynyt muuta elinkeino- ja pienyritystoimintaa, mm. auto- ja konekorjaamoista ateria- ja metsäpalveluihin. Matkailijalle Kinahmo tarjoaa maaseutumaisemia, peltoaukeita, metsiä, soita, harjuja ja hiekkakankaita sekä puhtaita vesistöjä. Puhtaassa luonnossa on runsaat sieni-, marja- ja metsästysalueet.
Kinahmossa on toiminut koulu vuodesta 1904 lähtien. Nykyinen koulurakennus on rakennettu vuonna 1965. Punatiilinen, yksikerroksinen koulu sijaitsee kylän keskeisellä paikalla Lavalammentiellä.
Kinahmossa toimii kesäteatteri. Vuonna 1976 perustettu harrastajateatteri toimii Kinahmon vanhan koulun, nykyisen Kinahmon kulttuuritalon pihapiirissä. Teatterin ohjaajana toimii Päivi Voutilainen, ja ennen häntä monivuotiset ohjaajat Pasi Hirvonen ja Martti Lappalainen.Kinahmon kyläsivut
Honkapirtin kotisivut
Kinahmon kulttuuritalo
Honkapirtin YouTube sivu
Kinahmon teatterin kotisivut
Kinahmon teatterin Youtube sivu
Turun kaupunginosat
Turun kaupunki on jaettu yhdeksään suuralueeseen ja 87 kaupunginosaan. Kaupunginosajako ei kaikissa tapauksissa seuraa tarkkaan edes suuralueita, joten kahdella tai useammalla suuralueella sijaitsevat kaupunginosat on merkitty erikseen. Ydinkeskustan kaupunginosat on merkitty roomalaisin numeroin; muille kaupunginosille on annettu nimet. Kaupunginosien ruotsinkieliset nimet ovat suluissa.
Luettelon jälkeen on vielä mainittu joitakin asuinalueiden nimiä, mutta nämä alueet eivät kuitenkaan ole virallisia kaupunginosia.
Suuralueeseen kuuluu itse asiassa myös hyvin pieniä Ohikulkutien pohjoispuolella sijaitsevia osia Runosmäen ja Kärsämäen kaupunginosista.
Seuraavat alueet eivät ole virallisia kaupunginosia, mutta ne ovat kuitenkin tunnettuja asuinalueiden ja lähiöiden niminä. Kaupunginosien tapaan nämä alueet on lueteltu suuralueiden mukaisessa järjestyksessä.
Turun suuralueet
Turun kaupunki on jaettu yhdeksään suuralueeseen eli palvelualueeseen, jotka puolestaan on jaettu 78 kaupunginosaan. Suuraluejako ei aina seuraa kaupunginosien rajoja.
Seuraavassa on lueteltu Turun tilastollisessa jaotuksessa vuoden 2004 loppuun asti käytössä olleet suuralueet sekä uudet suuralueet, jotka otettiin käyttöön vuoden 2005 alusta lähtien.
Mikko Ekorre
Mikko Erik Ekorre (s. 22. elokuuta 1941 Petsamo) on vasemmistoliittolainen poliitikko. Hän on SKDL:n entinen kansanedustaja Lapin vaalipiiristä (1974–1982). Ekorre oli sivistysvaliokunnan puheenjohtaja 1979–1982 sekä jäsen muun muassa perustuslakivaliokunnassa, puolustusvaliokunnassa sekä suuressa valiokunnassa. Ekorre toimi Kemin kaupunginvaltuuston puheenjohtajana vuosina 1975–1988. Koulutukseltaan hän on kansakoulunopettaja.
Ekorre oli Suomen kommunistisen puolueen (SKP) niin sanotun kirveslinjan näkyvimpiä hahmoja 1980-luvulla. Hän tuli tunnetuksi muun muassa siitä, että hänen esityksestään pudotettiin ennen vuoden 1983 eduskuntavaaleja edellisten vaalien ääniharava, vähemmistökommunisti Esko-Juhani Tennilä, SKDL:n Lapin vaalipiirin ehdokaslistalta. Tämä koitui kuitenkin tappioksi, sillä lopputulos oli Ekorren putoaminen ja Tennilän valinta eduskuntaan tämän omalta listalta. Mikäli ehdokkaat olisivat olleet samalla listalla, olisi Ekorre säilyttänyt paikkansa. Kun TV-lähetyksessä arvioitiin vaalitulosta, Tennilä ei suostunut edes istumaan Ekorren kanssa samaan pöytään.
Ekorre tuomittiin vuonna 1991 Kemin raastuvanoikeudessa väärennöksistä 190 päiväsakkoon. Vuonna 1996 hän sai seitsemän kuukauden ehdottoman vankeusrangaistuksen kirjanpitorikoksesta ja väärennöksestä laiminlyötyään konsulttiyrityksen kirjanpidon.
Hao
Hao on atolli Ranskan Polynesiassa. Se sijaitsee Tuamotun saariryhmässä. Atollin muodon takia ranskalainen tutkimusmatkailija Louis Antoine de Bougainville nimitti sitä "harppusaareksi". Hao sijaitsee noin 920 kilometriä Tahitilta itään. Atollin tärkein kylä on Otepa. Atollilla oli 1 027 asukasta vuoden 2017 väestönlaskennassa, ja sen pinta-ala on 47 neliökilometriä.
Adele (täsmennyssivu)
Adele tarkoittaa seuraavia asioita:
Katastrofiteoria
Katastrofiteoria on äkillisiä muutoksia käsittelevä matemaattinen teoria.
Jokin järjestelmä voi vaihtaa äkkiä tilaansa, usein katastrofaalisesti.
Esimerkiksi, kun maankuoren laatat hankaavat toisiaan hyvin voimakkaasti, jännitys voi vapautua maanjäristyksenä. Katastrofiteoria kuvaa järjestelmiä matemaattisesti ja etsii raja-arvoja, joilla katastrofi tapahtuu. Esimerkiksi tietty lumen paksuus x saa lumen vyörymään.
Katastrofiteoria on systeemiteorian bifurkaatio­teorian haara ja geometrian singulariteettiteorian erikoistapaus.
Keskusta (Turku)
Turun Keskusta () sijaitsee Aurajoen suulla. Se käsittää kaupungin liikekeskustan ja joitakin keskeisiä asuinalueita. Tässä artikkelissa Keskustalla tarkoitetaan tilastollisen aluejaotuksen mukaista suuraluetta 1.
Keskusta on Turun suurin suuralue: sen väkiluku on 54 490 (31.12.2016). 7,0 % suuralueen väestöstä on alle 15-vuotiaita ja 21,0 % on vähintään 65-vuotiaita. 86,6 % asukkaista puhuu äidinkielenään suomea, 8,9 % ruotsia ja 4,4 % muita kieliä.
Keskustan suuralueeseen kuuluvat kokonaan ruutukaava-alueen yhdeksän kaupunginosaa. Lisäksi siihen kuuluu kokonaan joitakin muita kaupunginosia. Osa kaupunginosista on jaettu Keskustan ja jonkun muun suuralueen kesken. Suuralueen nykyiset rajat ovat vuodelta 2005.
I kaupunginosa (Turku)
I kaupunginosa on Turun keskustan numeroiduista kaupunginosista itäisin. Kaupunginosa sijaitsee Aurajoen itäpuolella Uudenmaankadun ja Helsinginkadun (valtatie 1) välissä rajoittuen etelässä Kupittaankatuun. Kaupunginosa muodostuu pienalueista 10210 Yliopisto I ja 10211 Sirkkala I. Kaupunginosassa sijaitsevat Turun molemmat yliopistot: suomenkielinen Turun yliopisto ja ruotsinkielinen Åbo Akademi. Myös Turun yliopistollinen keskussairaala (TYKS), Akatemiatalossa toimiva Turun hovioikeus, Turun tuomiokirkko ja entinen Sirkkalan kasarmi sekä Turun kasarmi ovat I kaupunginosassa.
Kaupunginosassa sijaitseva Kerttulinmäki ulottuu 27 metriä merenpinnan yläpuolelle.
Kaupunginosa on suhteellisen tiheään asuttu: sen väkiluku on 6 291 (2007). 4,9 % kaupunginosan väestöstä on alle 15-vuotiaita ja 18,1 % yli 65-vuotiaita. Äidinkielenään suomea puhuu 84,4 % kaupunginosan asukkaista, ruotsia 11,9 % ja muita kieliä 3,7 %. Suurimmillaan kaupunginosan väestö oli 1960-luvulla.
1900-luvulla I kaupunginosassa Kerttulin alueella ja viereisellä Kupittaalla oli paljon teollisuutta, muun muassa Turun Uusi Panimo, Vilénin tehdas, Suomen Vehnämylly, Vuota- ja nahkakomppania, Auran kenkätehdas, Auran Kultaseppä, Tunturin polkupyörätehdas, Lounais-Suomen Osuusteurastamo ja sen einestehdas sekä monia tekstiilialan tehtaita kuten Silo, Röngän vaatetehdas ja Turun Liivi. Rautatien takana Itäharjulla oli Kupittaan Savi, Yliopistonmäen ja Aurajoen välissä Asan radio- ja tv-tehdas. Yhtenä viimeisistä teollisuuslaitoksista alueella pysyi entisen LSO:n eli sittemmin HKScanin makkaratehdas, joka purettiin kerrostalojen tieltä 2010-luvulla.
II kaupunginosa (Turku)
II kaupunginosa on yksi Turun keskustan numeroiduista kaupunginosista. Se sijaitsee Aurajoen itäpuolella Uudenmaankadun ja Kaskenkadun välissä. Kaupunginosa muodostaa osan Turun historiallista keskustaa, ja siellä sijaitsee monia historiallisia ja kulttuurinähtävyyksiä, kuten Luostarinmäen käsityöläismuseo, Aboa Vetus & Ars Nova -museot sekä Vanha Suurtori. Myös Vartiovuorenmäen puistoalue on II kaupunginosassa.
Kaupunginosan väkiluku on 3 093 (2014) ja vuotuinen väestönkasvu −1,06 %. Kaupunginosan väestöstä 5,89 % on alle 15-vuotiaita ja 24,12 % on yli 65. Äidinkielenään suomea puhuu 82,63 % kaupunginosan asukkaista, ruotsia 15,66 % ja muita kieliä 1,71 %. II kaupunginosassa on enemmän suomenruotsalaisia kuin missään muussa Turun kaupunginosassa, ja siellä sijaitsee myös kaupungin ainoa ruotsinkielinen lukio: Katedralskolan i Åbo.
III kaupunginosa (Turku)
III kaupunginosa on yksi Turun keskustan numeroiduista kaupunginosista. Se sijaitsee Aurajoen itäpuolella Kaskenkadun ja Martinkadun välissä ja rajautuu etelässä Kupittaankatuun. Kaupunginosasta suurimman osan vie urheilupuisto, jossa sijaitsee muun muassa Paavo Nurmi -stadion. Myös Turun kaupunginteatteri, Wäinö Aaltosen museo, Valtion virastotalo, Heideken ja Biologinen museo ovat III kaupunginosassa.
Puistoja lukuun ottamatta kaupunginosa on suhteellisen tiheään asuttu: sen väkiluku on 3 094 (2007) ja vuotuinen väestönkasvu −2,58 %. 5,00 % kaupunginosan väestöstä on alle 15-vuotiaita, ja 28,58 % on yli 65. Äidinkielenään suomea puhuu 87,18 % kaupunginosan asukkaista, ruotsia 11,17 % ja muita kieliä 1,64 %.
V kaupunginosa (Turku)
V kaupunginosa (myös Itäranta, ) on yksi Turun keskustan numeroiduista kaupunginosista. Se sijaitsee nimensä mukaisesti Aurajoen "itäisellä rannalla" eli eteläpuolella. Naapurikaupunginosia ovat IV kaupunginosa (Martti) pohjoisessa, Vähäheikkilä etelässä ja Korppolaismäki lännessä. Kaupunginosa on rakennettu pääasiassa vanhalle telakka-alueelle, ja uudet kadut on nimetty merellisen teeman mukaan. Muun muassa Vilkkilänmäelle rakennettujen kerrostalojen jokinäköalahuoneistot ovat Turun kalleimpia asuntoja, mutta toisaalta Laivurinrannan (tunnetaan myös nimellä Kaasukellonmäki) aluetta on moitittu liian ahtaasti rakennetuksi.
Vanhaa rakennuskantaa edustaa Manillan vanha keltainen teollisuusrakennus, joka nykyisin toimii kulttuurin keskuksena. Aurajoen ylittävä jokilautta Föri kulkee Itärannan ja VIII kaupunginosan välillä.
Kaupunginosan väkiluku on 3 656 (2007) ja vuotuinen väestönkasvu 0,88 %. Kaupunginosan väestöstä 13,41 % on alle 15-vuotiaita, ja 10,31 % on yli 65. Äidinkielenään suomea puhuu 90,02 % kaupunginosan asukkaista, ruotsia 5,17 %, ja muita kieliä 4,81 %.
Amaya
Amaya on World Wide Web Consortiumin ja INRIA:n kehittämä avoimen lähdekoodin verkkoselain ja sivueditori. Amaya on Vincent Quintin ja Irène Vattonin 1980-luvulla kehittämän Grif WYSIWYG SGML -editorin suora jälkeläinen.
Amaya suunniteltiin alun perin HTML- ja CSS-editoriksi, mutta siihen liitettiin myöhemmin XML:n hallintaan liittyviä ominaisuuksia. Amaya näyttää avoimen lisenssin kuvaformaatteja kuten PNG ja SVG. Amayaa käytetään yleisimmin uusien WWW-tekniikoiden testaamiseen. Amayan CSS-tuki on heikko, vaikka selain on W3C:n kehittämä.
Amaya on saatavilla seuraaville käyttöjärjestelmille: Unix, Linux, Windows ja Mac OS. Selaimen viimeisin versio on 18. tammikuu 2012 julkaistu 11.4.4.
VI kaupunginosa (Turku)
VI kaupunginosa on Turun keskustan numeroiduista kaupunginosista pohjoisin. Se sijaitsee Aurajoen länsipuolella Aurakadusta itään. Kaupunginosa muodostaa yhdessä VII kaupunginosan kanssa Turun ydinkeskustan, ja siellä sijaitsevat muun muassa Kauppatori, Turun linja-autoasema ja Turun pääkirjasto. Valtatie 1 alkaa VI kaupunginosasta.
Kaupunginosa on kaupungin kuudenneksi suurin: sen väkiluku on 6 284 (2007). 5,11 % kaupunginosan väestöstä on alle 15-vuotiaita ja 22,64 % on yli 65-vuotiaita. Äidinkielenään suomea puhuu 87,2 % kaupunginosan asukkaista, ruotsia 10,0 % ja muita kieliä 2,8 %.
VII kaupunginosa (Turku)
VII kaupunginosa on yksi Turun keskustan numeroiduista kaupunginosista. Se sijaitsee Aurajoen länsipuolella Aurakadun ja Puistokadun välissä. Kaupunginosa muodostaa yhdessä VI kaupunginosan kanssa Turun ydinkeskustan, ja siellä sijaitsee muun muassa Turun kaupungintalo.
Kaupunginosa on kaupungin kolmanneksi suurin: sen väkiluku on 8 877 (2007). Kaupunginosan väestöstä 5,06 % on alle 15-vuotiaita ja 22,53 % on yli 65. Äidinkielenään suomea puhuu 89,04 % kaupunginosan asukkaista, ruotsia 8,66 % ja muita kieliä 2,30 %.
Crazy Cavan &amp; the Rhythm Rockers
Crazy Cavan and the Rhythm Rockers on eteläwalesilainen yhtye, joka muistetaan Suomessa parhaiten 1970–1980-luvun vaihteessa vallinneesta rockabilly-buumista. Suosionsa huipulla yhtye oli vuonna 1980, ja seuraavana vuonna se sai ensimmäisen kultalevynsä Suomesta. Yhtyeen tunnetuimpia esittämiä kappaleita ovat muun muassa "Rockabilly Rules Ok", "My Little Sister Gotta Motorbike", "Mister Cool", "Ol´Black Joe" sekä "Bonnie".
Crazy Cavanin suosio perustui suusta suuhun kesällä 1979 Etelä-Suomessa kiertäneeseen ylistykseen, kun yhtyeen neljän LP:n ruotsalaisia painoksia eksyi Suomeen. Ensimmäisen lehtijutun aiheesta julkaisi Suosikki vasta maaliskuun 1980 numerossaan.
Maankuori
Maankuori on Maan vaippaa ympäröivä kiinteä kivikerros. Maankuori on jakautunut mannerlaattoihin, jotka koostuvat kuoresta ja vaipan ylimmästä osasta. Mannerlaatat muodostavat litosfäärin.
Maankuorella on taipumus isostaattiseen tasapainoon, eli jos esimerkiksi jäätikkö painaa maankuorta, jäätikön hävittyä maankuori palautuu takaisin. Tämä aiheuttaa esimerkiksi Itämeren altaan keskiosisissa, keskisessä Fennoskandiassa Pohjanlahden kummankin puolen viimeisen jäätiköitymisen jälkeen alkanutta ja edelleen jatkuvaa maankohoamista. Isostaattinen tasapaino tarkoittaa myös sitä, että korkeiden vuorten kohdalla mannerlaatta on hyvin paksu, sillä mannerlaatat kelluvat alla olevassa vaipassa kuin jäävuoret vedessä: korkein ulottuu syvimmälle pinnan alle.
Merellisen kuoren eli SIMA-kuoren paksuus on 5–10 km. SIMA-kuoren tiheys on 2,8–3,3 g/cm³. Se on raskasta basalttikiveä, jossa on suuria pitoisuuksia piitä ja magnesiumia (Si ja Mg). Basaltti on emäksistä, joten sen piidioksidipitoisuus on 45–52 %.
SIMA-kuori on harvoin yli 200 miljoonan vuoden ikäistä.
Mantereisen kuoren paksuus on 20–70 km. Kuori koostuu monista kivilajeista, myös basaltista; graniitti on yleisin kivilaji. Kevyttä kiveä, jossa on suuria pitoisuuksia piitä ja alumiinia (Si ja Al). Tiheys on 2,7–2,8 g/cm³. SIAL-kuori on paksuinta vuorijonojen kohdalla.
Nykyisen mannerkuoren ikä on yleensä 30 miljoonaa – 3,4 miljardia vuotta, joillain alueilla melkein 4 miljardia vuotta.
Noin 40 % maankuoresta on mannerkuorta, joka tarkoittaa sitä, että laajat alueet mannerkuorta ovat ns. mannerjalustoissa meren alla.
VIII kaupunginosa (Turku)
VIII kaupunginosa on yksi Turun keskustan numeroiduista kaupunginosista. Se sijaitsee Aurajoen länsipuolella Puistokadun ja IX kaupunginosan (Länsiranta) välissä. Osa kaupunginosasta tunnetaan nimellä Port Arthur eli Portsa. Port Arthurin rakennukset ovat lähinnä puutaloja, joita erottavat paikoin kapeat kadut. Osa kaduista on mukulakivipäällysteisiä. Ennen Port Arthur oli työläiskaupunginosa. Port Arthurin asuinalueen lisäksi VIII kaupunginosaan kuuluu Kakolanmäki. Kaupunginosan tärkeimmät kadut ovat Puutarhakatu ja Rauhankatu.
Kaupunginosan väkiluku on 4 720 (2007). Kaupunginosan väestöstä 9,26 % on alle 15-vuotiaita ja 19,10 % on yli 65-vuotiaita. Äidinkielenään suomea puhuu 91,07 % kaupunginosan asukkaista, ruotsia 7,06 % ja muita kieliä 1,87 %.
Kaupunginosa sisältyi jo Engelin vuonna 1828 laatimaan Turun uuteen asemakaavaan, mutta se jäi vielä tämän jälkeen pitkäksi ajaksi rakentamatta. Suurimmaksi osaksi se rakennettiin vasta 1900-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä asuinalueeksi työläisille. Se sai nimensä itäaasialaisen Port Arthurin satamakaupungin mukaan. Aluetta rakennettaessa Venäjä oli juuri menettänyt kaupungin Japanille maiden välisessä sodassa, ja eräs muurareista sattui lohkaisemaan rakentavansa ”uutta Port Arthuria”. 1970-luvulla laaditut suunnitelmat kaupunginosan kaavoittamiseksi kerrostalovaltaiseksi alueeksi kaatuivat alueen asukkaiden vastustukseen, ja vuonna 1981 koko Port Arthurin alueelle vahvistettiin rakennusten purkamisen ja julkisivumuutosten tekemisen kieltävä suojelukaava. Kakolanmäkeen valmistui vuonna 2008 Kakolan jätevedenpuhdistamo. Puhdistamo on rakennettu kallion sisälle. Se puhdistaa 300 000 asukkaan jätevedet ja on Suomen kolmanneksi suurin jätevedenpuhdistamo. Jätevedenpuhdistamon rakentaminen, louhiminen ja varustaminen siirtoviemäreineen maksoi 128 miljoonaa euroa.
Nykyään Port Arthurin alueella asuu noin tuhat taloutta ja siellä toimii kaupunginosayhdistys Portsa ry. Suomen Kotiseutuliitto valitsi Portsa - Port Arthurin ensimmäiseksi Vuoden kaupunginosaksi vuonna 2001. Radio Sadassa Port Arthur valittiin Turun parhaaksi kaupunginosaksi vuonna 2008. Vuonna 2009 Museovirasto määritteli Port Arthurin puutalokorttelit ja Mikaelinkirkon yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.
Alueella sijaitsee peruspalvelujen lisäksi vuonna 2006 avattu palvelukoti nimeltä Portsakoti.
IX kaupunginosa (Turku)
IX kaupunginosa (myös "Länsiranta", ) on suurinumeroisin Turun keskustan numeroiduista kaupunginosista. Se sijaitsee nimensä mukaisesti Aurajoen länsipuolella Kakolanmäen ja Turun sataman välissä. Kaupunginosassa on monia museoita ja kulttuuripalveluita, kuten Turun konservatorio.
Kaupunginosan väkiluku on 1 324 (2007) ja vuotuinen väestönkasvu −0,22 %. Kaupunginosan väestöstä 11,83 % on alle 15-vuotiaita ja 11,98 % on yli 65. Äidinkielenään suomea puhuu 90,76 % kaupunginosan asukkaista, ruotsia 6,13 % ja muita kieliä 3,10 %.
Linnanfältti on IX kaupunginosaan 2010-luvun lopulla rakennettava puukerrostaloista muodostuva asuinalue Amiraalistonkadun molemmin puolin. Se on yksi pilottikohteista Suomen hallituksen hyväksymässä puurakentamisen edistämisohjelmassa 2004–2010. Aiemmin teollisuus- ja varikkoalueena toiminut alue rajautuu idässä Turku Energian voimalaitokseen ja lännessä 1870-luvulla rakennettuun Turun matkustajasatamaan kulkevaan rautatiehen. Linnanfältin pohjoisrajana on Malminkatu, etelärajana Linnankatu. Linnankadun varren ja muut alueen vanhat puutalot säilytetään ja kunnostetaan, ja niiden väliin rakennetaan matalia 2–4-kerroksisia puukerrostaloja. Talojen ja pihakansien alle rakennetaan maanalaisia pysäköintihalleja.
Uusia puutaloja tullaan rakentamaan radan ja Fleminginkadun väliselle tontille, Fleminginkadun ja vanhojen raitiovaunuhallien väliin, Turun maakuntamuseon käytössä olevan vanhan harja- ja sivellintehtaan naapuritontille sekä Kalastajankadun ja Mittarinkadun väliseen kortteliin. Vanhat tehdasrakennukset sekä raitiovaunuhallit säilytetään vanhojen puutalojen ohella.
Linnanfältin rakentaminen alkoi lokakuussa 2016, ja alueen arvioidaan valmistuvan 3–5 vuodessa. Alueella ensimmäisenä toimivia rakennusyhtiöitä ovat NCC, KS-Kodit, Lakea, Bonava, YH Kodit ja Lehto Group.
Vuoden 1772 hallitusmuoto
Vuoden 1772 hallitusmuoto on Ruotsin valtion yksinvaltainen hallitusmuoto, jonka Ruotsin kuningas Kustaa III esitteli ja säädyt yksimielisesti hyväksyivät 21. elokuuta 1772. Hallitusmuoto siirsi valtaa säädyiltä kuninkaalle ja päätti siten yli puoli vuosisataa kestäneen parlamentaarisen aikakauden. Hallitusmuodon voimaansaattamista on pidetty verettömänä vallankaappauksena. Vuoden 1789 yhdistys- ja vakuuskirja sinetöi kuninkaan yksinvaltiuden. Hallitusmuoto oli voimassa Ruotsissa vuoteen 1809 asti, jolloin Ruotsin kuninkaaksi valittiin ranskalainen Jean-Baptiste Bernadotte. Sen sijaan Suomessa vuoden 1772 hallitusmuoto oli voimassa aina vuoteen 1919 asti, jolloin itsenäiselle Suomelle saatiin oma hallitusmuoto. Vuoden 1772 hallitusmuoto sekä yhdistys- ja vakuuskirja olivat voimassa koko Suomen suuriruhtinaskunnan olemassaolon ajan, koska ne tukivat Venäjän keisarin yksinvaltaista hallintotapaa.
Seppo Jokinen
Seppo Sakari Jokinen (s. 13. huhtikuuta 1949 Tampere) on suomalainen rikoskirjailija.
Jokinen kävi keskikoulun Tampereen klassillisessa lyseossa ja lähti armeijan jälkeen 1970 Australiaan lähes neljäksi vuodeksi. Hän työskenteli 30 vuoden ajan Tampereen kaupungin tietotekniikkakeskuksessa, kunnes jäi vapaaksi kirjailijaksi vuonna 2006.
Jokinen tunnetaan tamperelaista, alkujaan Hervannassa, nyttemmin Rautatienkadulla asuvaa komisario Sakari Koskista käsittelevistä rikosromaaneistaan. Jokinen on julkaissut vuodesta 1996 lähtien kirjan vuosittain.
Vuonna 2010 Jokinen vaihtoi kustantamoa Karistosta osuuskuntamuotoiseen suomalaisten dekkarikirjailijoiden omistamaan Crime Time -kustantamoon. Jokinen on Crime Timen perustajajäsen. Crime Time pyrkii julkaisemaan Jokisen kirjoja myös englanniksi. Ensimmäisenä julkaistiin "Hukan enkelit" ("Wolves and Angels", Ice Cold Crime, 2012) Yhdysvalloissa.
Yhdistys- ja vakuuskirja
Yhdistys- ja vakuuskirja () vuodelta 1789 oli perustuslain tasoinen säädös, joka muutti vuoden 1772 hallitusmuotoa ja siten laajensi Ruotsin kuninkaan Kustaa III:n valtaoikeuksia.
Yhdistys- ja vakuuskirja poisti valtiopäiviltä aloiteoikeuden ja oikeuden päättää hyökkäyssodasta Valtiopäivät säilyttivät kuitenkin oikeuden päättää veroista.
Toinen merkittävä muutos oli valtaneuvoston lakkauttaminen. Koska osa valtaneuvostosta oli aiemmin toiminut korkeimpana oikeutena, täytyi sen lakkauttamisen jälkeen perustaa uusi erillinen korkein oikeus. Näin tuomiovalta erotettiin toimeenpanovallasta Montesquieun vallan kolmijako -opin mukaisesti.
Yhdistys- ja vakuuskirja myös kavensi aateliston yksinoikeutta moniin virkoihin. Muun muassa tästä syystä aatelisto ei hyväksynyt sitä ennen vuoden 1800 valtiopäiviä. Ja koska vuoden 1772 hallitusmuodon mukaan säätyprivilegioita sai muuttaa vain kaikkien säätyjen suostumuksella, oli yhdistys- ja vakuuskirja tässä suhteessa perustaltaan laiton 1800 valtiopäiviin asti.
Toisin kuin aateliset, talonpojat olivat hyvin tyytyväisiä yhdistys- ja vakuuskirjaan, sillä siihen sisältyi monia talonpojan asemaa parantavia uudistuksia. Esimerkiksi verorästit eivät enää voineet johtaa perintötilan muuttamiseen kruununtilaksi. Talonpojat saivat myös oikeuden ostaa verovapaita rälssitiloja, joita siihen saakka olivat saaneet omistaa vain aateliset sekä vuodesta 1723 lähtien myös porvarit.
Ruotsissa yhdistys- ja vakuuskirja oli voimassa vuoteen 1809. Suomessa se säilyi voimassa 110 vuotta pidempään, aina vuoden 1919 hallitusmuodon voimaantuloon saakka. Venäjän vallan aikana yhdistys- ja vakuuskirja oli äärimmäisen hallitsijavaltaisuutensa vuoksi usein suurena esteenä Suomen valtiollisen ja yhteiskuntaelämän kehittämiselle. Samaan aikaan yhdistys- ja vakuutuskirjan kanssa oli vahvistettu myös erilliset vakuutukset porvaris- ja talonpoikaissäädyille, ja ne olivat Suomessa eräiltä osin voimassa vuoteen 1995 saakka.
Benvenuto Cellini
Benvenuto Cellini (3. marraskuuta 1500 Firenze – 13. helmikuuta 1571) oli italialainen renessanssin ja manierismin kultaseppä, kuvanveistäjä, taidemaalari ja muusikko. Hänen värikäs ja viihteellinen omaelämäkertansa kertoo elävästi renessanssiajan elämästä. Cellini opiskeli vanhempiensa vastustuksesta huolimatta kultasepäksi. Cellini työskenteli Mantovan herttuan hovissa, Roomassa ja Napolissa. Hän sai tilauksia keisareilta, kuninkailta, paaveilta ja ruhtinailta ja oli tunnettu koko Italiassa. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat Ranskan kuninkaalle suunniteltu suola-astia ja suuri manieristinen Perseusta esittävä pronssipatsas.
Kirsti
Kirsti on suomalainen naisen etunimi. Heinäkuuhun 2018 mennessä nimi on annettu 25 443 henkilölle, joista suurin osa on syntynyt vuosien 1920 ja 1960 välisenä aikana.
Kirsti on suomalainen mukaelma nimestä Kristiina.
Kurjenmäki
Kurjenmäki () on kaupunginosa Turussa. Se sijaitsee kaupungin keskustasta kaakkoon ja kuuluu keskustan suuralueeseen. Kurjenmäen naapurikaupunginosia ovat II ja III kaupunginosat sekä Kupittaa. Turun kaupunginsairaala sijaitsee Kurjenmäessä.
Kurjenmäen väkiluku on 786 (2007) ja vuotuinen väestönmuutos −2,5 %. Asukkaista 7,07 % on alle 15-vuotiaita, ja 20,47 % on yli 65-vuotiaita. Äidinkielenään suomea puhuu 92,64 % asukkaista, ruotsia 3,39 % ja muita kieliä 3,98 %.
Avet Terterjan
Avet (Alfred) Terterjan (; 29. heinäkuuta 1929 Baku, Azerbaidžanin SNT, Neuvostoliitto – 11. joulukuuta 1994 Jekaterinburg, Venäjä) oli armenialainen säveltäjä.
Alfred Terterjan syntyi Azerbaidžanissa vuonna 1929 ja muutti Armeniaan vuonna 1951. Vuosina 1952–1957 hän opiskeli sävellystä Jerevanissa Eduard Mirsojanin johdolla. Hän käytti taitelilijanimeä Avet Terterjan.
Terterjan kuoli Jekaterinburgissa vuonna 1994.
Terterjanin teoksiin kuuluu yhdeksän sinfoniaa (viimeinen keskeneräinen), sellosonaatti sekä ooppera "Das Erdbeben" ja elokuvamusiikkia. Terterjanin musiikissa on vaikutteita mm. kansanmusiikista. Esimerkiksi hänen kolmannessa sinfoniassaan (1975) käytetään zurna- ja duduk-soittimia.
Mäntymäki
Mäntymäki () on kaupunginosa Turussa. Se sijaitsee kaupungin keskustasta kaakkoon ja kuuluu keskustan suuralueeseen. Mäntymäki rajautuu Vähäheikkiläntiehen, Luolavuorentiehen, Kupittaankatuun ja Askaistentiehen. Naapurikaupunginosia ovat muun muassa Kurjenmäki, Vähäheikkilä ja III kaupunginosa.
Mäntymäen väkiluku on 1 514 (2007). Asukkaista 10,28 % on alle 15-vuotiaita ja 21,76 % on yli 65. Äidinkielenään suomea puhuu 90,33 % asukkaista, ruotsia 6,85 % ja muita kieliä 2,82 %. Alueella sijaitsee Puropellon koulu (yläluokat) sekä mormonien toimintakeskus MAP-kirkko. Sen sijaan Mäntymäen sairaalaksi kutsuttu Turun kaupunginsairaala ja Mäntymäen terveysasema sijaitsevat Luolavuorentien itäpuolella Kurjenmäen kaupunginosassa.
Vuosina 1950–1953 Mäntymäen Toivolankadun varrelle rakennettiin yhdeksän miltei samanlaista viisikerroksista pistetaloa, jotka ovat pohjaltaan kolmisakaraisen tähden mallisia. Turun kaupungin talorakennustoimistossa työskennelleen arkkitehdin Viljo Laitsalmen piirtämät ”tähtitalot” saivat innoituksensa Ruotsissa suosituista tähdenmallisista tornitaloista, etenkin Tukholman Gröndalin kaupunginosan taloista.
Viljo Laitsalmen käsialaa ovat myös Harakkakallion Käpytien varteen 1950-luvun loppupuolella rakennetut viisi tornitaloa.
Kunnallissairaalantien varteen rakennettiin 1940-luvun loppupuolella kaksi- ja kolmekerroksisia harjakattoisia vuokrakerrostaloja, osittain hätäasuntotuotantona asuntopulan nopeaksi avuksi. Nykyajan vaatimuksista jälkeen jääneet ja remonteista huolimatta ankeiksi koetut TVT Asunnot Oy:n talot päätettiin toukokuussa 2017 vähitellen purkaa. Seuraavan 15 vuoden aikana rakennetaan tilalle uusia vuokrataloja, jolloin Kunnallissairaalantie 36–52:n alueen väkimäärä kasvaa kolmesta sadasta lähelle tuhatta henkeä.
Mäntymäen alueella on kaksi metsäistä kalliokukkulaa, Huvituksenpuisto ja Harakkakallio, joiden keskiosat ovat saaneet jäädä tiestön ja asutuksen keskelle rakentamattomina. Vaikeakulkuisen maaston takia niiden virkistyskäyttökin on vähäistä.
Saramo
Saramo on kylä Nurmeksessa. Kylän läpi virtaa Saramojoki. Kylässä on reilut sata taloutta ja asukkaita vähän yli 200.
Saramossa sijaitsee:
Saramo (täsmennyssivu)
Saramo voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Saramo on myös sukunimi. Tunnettu nimen kantaja on:
Romanian lippu
Romanian lippu on Romanian kansallistunnus yhdessä vaakunan ja kansallislaulun kanssa. Lipun on Ranskan lipun mukainen trikolori, jossa on vierekkäin sininen, keltainen ja punainen pystypalkki. Palkkien sanotaan kuvastavan kolmea Romanian aluetta; Valakiaa, Transilvaniaa ja Moldaviaa. Maramureș ei ole raitana edustettuna, sillä sen katsotaan usein kuuluvan itäiseen Transilvaniaan. Yleensä Romanian lipussa on ollut keskellä maan kulloinenkin vaakuna, mutta vuonna 1989 kommunistivallan kaatuessa vallankumouksellisilla ei ollutkaan vaakunaa, joten heidän tunnuksenaan olikin reikä lipun keskellä, minkä vaikutuksesta Romanian lipusta tuli vaakunaton. Virallisesti nykyinen vaakunaton lippu otettiin 27. joulukuuta 1989 kommunistivallan kaaduttua. Käyttöönotossa lipusta poistettiin Romanian kansantasavallan vaakuna.
Romanian lippu on samankaltainen kuin Tšadin lippu lukuun ottamatta vasenta raitaa, joka on Tšadin lipussa tummempi.
De Smet
De Smet on kaupunki Etelä-Dakotan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Vuoden väestönlaskennan mukaan kaupungin asukasluku oli 1 164. De Smet on Kingsburyn piirikunnan keskus. Kaupunki on nimetty 1800-luvulla eläneen jesuiittalähetyssaarnaaja Pierre-Jean DeSmetin mukaan. De Smetissä on syntynyt muun muassa kirjailija Rose Wilder Lane.
Kaupungin pinta-ala on 3,0 km² (1,158 neliömailia). Kaupungin alueella ei ole vesialueita.. Kaupungin postinumero on 57231.
Vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan kaupungissa on 1 164 asukasta, 524 taloutta ja 300 perhettä. Asukastiheys on 424 ihmistä/km². Kaupungissa on 582 asuntoa, ja asuntotiheys on 212 asuntoa/km². Asukkaista 98,37 % on valkoihoisia, 0,95 % alkuperäiskansoihin kuuluvia ja 0,09 % aasialaista syntyperää olevia.
Kaupungin 524 taloudesta 24,8 % on sellaisia, joissa asuu vähintään yksi alle 18-vuotias. 50 % talouksista on avioparien muodostamia lapsettomia talouksia, 3,2 % yksinhuoltajia, sekä 42,7 % talouksia, joiden jäsenet eivät kuulu samaan perheeseen. 39,3 % talouksista on yhden hengen talouksia, ja talouksista 24,2 % on sellaisia, joissa asuu vähintään yksi yli 65-vuotias. Keskimääräinen ruokakunnan koko on 2,09 henkeä ja keskimääräinen perheen koko on 2,80 henkeä.Kaupungin asukkaiden iän mediaani on 47 vuotta.
Jokaista 100:a naista kohti kaupungissa on 89 miestä. Jokaista 100:a yli 18-vuotiasta naista kohti on 87 miestä.
Kaupungin talouksien vuotuisten tulojen mediaani on 27 760 dollaria. Miesten tulojen mediaani on 24 722 USD, naisten tulojen ollessa 20 417 dollaria. Tulojen keskiarvo kaikkien asukkaiden kesken jaettuna on 15 372 dollaria. Köyhyysrajan alapuolella elää 11,1 % asukkaista ja 7,3 % perheistä. 7,1 % alle 18-vuotiaista ja 18,3 % yli 65-vuotiaista elää köyhyysrajan alapuolella.
De Smet on Laura Ingalls Wilderin "Pieni talo preerialla" –kirjoissa esiintyvä "Pieni kaupunki preerialla". Hänen vanhempansa Charles ja Caroline Ingalls asuivat De Smetissä vuodesta 1879 aina kuolemaansa saakka. Kaupungin nähtävyyksiin kuuluvat Ingallsien uudisraivaajapalsta sekä rautatien maanmittareiden talo ("Surveyors' House"), jossa perhe asui yhden talven.
Pitkämäki
Pitkämäki () on kaupunginosa Turussa. Se sijaitsee kaupungin keskustasta koilliseen ja kuuluu osittain sekä keskustan, Kuninkojan sekä Naantalintien suuralueeseen. Pitkämäki on ainoa Turun kaupunginosa, jonka osa-alueita kuuluu kolmeen eri suuralueeseen. Pitkämäkeen kuuluvat muun muassa Suikkilan ja Muhkurin asuinalueet.
Pitkämäen väkiluku on 2 793 (2007). Asukkaista 13,17 % on alle 15-vuotiaita, ja 23,11 % on yli 65. Äidinkielenään suomea puhuu 93,66 % asukkaista, ruotsia 5,02 % ja muita kieliä 1,32 %.
Pitkämäessä sijaitsee ostoskeskus Manhattan. Sitä vastapäätä Naantalin pikatien toisella puolella toimi 1990-luvun alusta 2010-luvun puoleenväliin Turun postikeskus, joka on nyt enimmäkseen muiden logistiikkayritysten käytössä. Pitkänmäen kaakkoiskulmassa, kohdassa missä Naantalin pikatie nykyisin jakautuu radan ali kulkeviksi Koulu- ja Puistokaduksi, toimi 1900-luvulla OTK:n elintarviketeollisuuteen kuulunut kalayritys Kontio & Kontio. Sen tontti on nyt osa VR:n varikkoaluetta. Pitkämäen suurin teollisuuslaitos, vuonna 1874 perustettu Pukkilan kaakelitehdas lopetti toimintansa vuonna 2015, ja alueen ostanut kiinteistöneuvos Heikki Vaiste kaavailee sinne nyt asuntorakentamista.
Merikosken lukio
Merikosken lukio on yleislukio Tuiran kaupunginosassa Oulussa. Lukio toimii samassa rakennuksessa Merikosken yläasteen kanssa. Lukiossa opiskelee noin 300 oppilasta.
Vielä toisen maailmansodan päätyttyä kaikki Oulun oppikoulut sijaitsivat kaupungin keskustassa. Tuiran yhteiskoulun kannatusyhdistys sai luvan keskikoulun perustamiseen 1947 ja toiminta alkoi saman vuoden syksyllä Raatin saaren entisessä suojeluskuntatalossa (nykyinen Raatin nuorisotalo). Toisena lukuvuonna käyttöön saatiin Aleksanterin kansakoulun rakennus keskustassa.
Koulun oma rakennus valmistui vuonna 1955. Koulu sai luvan laajentua 8-luokkaiseksi vuoden 1957 keväällä, ja samalla koulun nimi muutettiin Tuiran yhteiskouluksi. Ylioppilastutkinto-oikeuden koulu sai tammikuussa 1959 ja ensimmäiset ylioppilaat kirjoittivat keväällä 1960.
Toiminta yksityisenä kouluna päättyi 31. heinäkuuta 1974, kun koulu kunnallistettiin. Uudessa koulujärjestelmässä vanhasta keskikouluasteesta tuli Merikosken yläaste ja lukiosta Merikosken lukio.
Irma Rosnell
Irma Maria Rosnell (s. 20. helmikuuta 1927 Pori) on suomalainen poliitikko. Rosnell toimi kansanedustajana Suomen kansan demokraattisen liiton (1954–1986) ja Demokraattisen vaihtoehdon (1986–1987) eduskuntaryhmissä. Rosnell on koulutukseltaan valtiotieteiden kandidaatti (Helsingin yliopisto 1951).
Ennen nousuaan eduskuntaan Rosnell toimi Työväen sivistysliiton opintosihteerinä 1952–1954. Rosnell valittiin kansanedustajaksi ensimmäisen kerran vaaleissa 1954 Turun läänin pohjoisesta vaalipiiristä. Viimeisellä, yhdeksännellä kaudellaan 1986 hän siirtyi Devan eduskuntaryhmään tultuaan erotetuksi SKDL:n ryhmästä yhdeksän muun vähemmistökommunistin tavoin. Vuoden 1987 vaaleissa hän putosi eduskunnasta. Irma Rosnell istui yhteensä 34 valtiopäivät ja on Suomen neljänneksi pitkäaikaisin naiskansanedustaja Miina Sillanpään, Aino Malkamäen ja Aino Lehtokosken jälkeen.
Rosnell oli eduskunnassa jäsenenä sivistysvaliokunnassa, suuressa valiokunnassa ja valtiovarainvaliokunnassa. Hän oli presidentin valitsijamies vuosina 1956, 1962, 1968, 1978 ja 1982. Rosnell kuului myös Porin kaupunginvaltuustoon.
Irma Rosnell oli n taloudenhoitaja kevääseen 2007 asti.
Amon Amarth
Amon Amarth on vuonna 1992 Tumbassa perustettu ruotsalainen melodista death metallia soittava yhtye, jonka sanoitukset ovat saaneet vaikutteita skandinaavisesta mytologiasta. Yhtyeen nimi "Amon Amarth" tulee fantasiakirjailija J. R. R. Tolkienin luomasta sindarin kielestä ja tarkoittaa Tuomiovuorta.
Yhtye on julkaissut kymmenen studioalbumia, yhden kokoelma-albumin, EP:n sekä videoalbumin. Yhtyeen kappaleista on tehty myös kymmenen musiikkivideota. Heidän ensimmäinen studioalbuminsa "Once Sent from the Golden Hall" julkaistiin vuonna 1998, jonka jälkeen yhtye levytti viisi studioalbumia ennen vuonna 2008 läpimurron tehnyttä albumia "Twilight of the Thunder God". Tämän jälkeen yhtye on levyttänyt kolme albumia; Surtur Rising (2011), Deceiver of the Gods (2013) ja Jomsviking (2016).
Pohjola (Turku)
Pohjola () on kaupunginosa Turun keskustassa. Se sijaitsee keskustan pohjoisosassa Ratapihankadun ja Kähärin välissä ja kuuluu Länsikeskuksen suuralueeseen. Turun päärautatieasema sijaitsee alueella.
Pohjolan väkiluku on 1 601 (2007). Asukkaista 12,62 % on alle 15-vuotiaita, ja 13,77 % on yli 65. Äidinkielenään suomea puhuu 94,26 % asukkaista, ruotsia 3,76 % ja muita kieliä 1,98 %.
Pohjola oli pitkään suurelta osin asuttamatonta, ja osa siitä oli viljelyskäytössä. Alueelle rakennettiin 1800-luvun lopulla Turun rautatieasema ja pääratapiha.
Kaupunginosa oli vuoden 1944 alueliitokseen saakka Turun pohjoisraja, ja sitä kutsuttiinkin "pohjoiseksi takamaaksi". Yrjänänkadun seudulle alkoi tulla asutusta 1800-luvun lopulla.
Pohjoista takamaata, jota nyt alettiin kutsua Pohjolaksi, ryhdyttiin jakamaan omakotitonteiksi vuodesta 1910 alkaen. Rakentaminen pääsi varsinaisesti käyntiin 1930-luvulla. Ensimmäiset kerrostalot Pohjolaan rakennettiin 1930- ja 1940-lukujen vaihteessa, mutta varsinaisesti rakentaminen pääsi liikkeelle vasta "Juhannuskukkulan" asuinkerrostalojen myötä 1950-luvun lopulla.
Ratapiha-alueen läpi valmistui vuonna 1963 kävelysilta, joka toteutettiin kaupungin ja Valtionrautateiden yhteistyönä. Alue oli aiemmin myös merkittävässä pienteollisuuskäytössä, ja vanhimmat teollisuusrakennukset rakennettiinkin jo 1900-luvun alussa. Nämä purettiin 2000-vuosikymmenen loppupuolella, minkä jälkeen alueelle rakennettiin "Veturipuiston" kerrostaloalue.
Pohjolaa halkovat itä-länsisuunnassa Turun ratapiha ja "Köydenpunojankatu". Idässä se rajoittuu Satakunnantiehen ja lännessä Koulukatuun. Köydenpunojankadun itäosaa reunustaa puurivi.
Alueen pohjoisosassa sijaisee Pohjolan pientalovaltainen puutaloalue, joka rajoittuu Kähäriin. Pientaloalueen koillispuolella sijaitsee Juhannuskukkulan asuinkerrosalue, vesitorni ja ammattioppilaitos. Köydenpunojankatu muuttuu alueen itäosassa "Yrjänänkaduksi". Siellä on omakotitaloja, matalia kerrostaloja ja grillikioski.
Keskellä sijaitsee Turun pääratapiha ja konepaja-alue, joka toimii nykyään Logomo-kulttuurikeskuksena. Ratapihan ylittää Humalistonkadun päästä Köydenpunojankadulle ulottuva kuusi metriä korkea jalankulkusilta. Lähellä on myös rautatieläisille aikoinaan rakennettuja asuinkerrostaloja. Pohjolan länsiosassa taas sijaitsee VR:n vanha tavara-asema. Alue on ollut aiemmin merkittävässä pienteollisuuskäytössä, ja se tunnettiin Kaunen lasiliikkeen mukaan "Kaunen kulmana". Teollisuuslaitosten ja osan ratapihasta tilalla on nykyään kerrostaloalue ja ABC-liikennemyymälä.
Raunistula
Raunistula on kaupunginosa Turussa. Se sijaitsee kaupungin keskustasta pohjoiseen ja kuuluu osittain keskustan ja osittain Tampereentien suuralueeseen. Raunistulasta suurin osa on omakoti- ja rivitaloaluetta, ja jäljellä olevaa teollisuusaluetta on kehitetty asuinalueeksi. Alueen suurin maamerkki oli pitkään Hankkijan 1910 rakennuttama Raunistulan rehutehdas. Rakennus purettiin vuonna 2010.
Raunistulan kaupunginosa on saanut nimensä entisen Maarian kunnan alueella sijainneelta Raunistulan kylältä. Raunistulan alue on ollut asuttu jo varhain: kylään kiinteästi liittyneestä Virusmäen kylästä on löydetty 1000–1100-luvulta peräisin oleva kalmisto. Varhaisimmat asiakirjamerkinnät Virusmäestä tunnetaan vuosilta 1359 ja 1363.
Keskiajalla Raunistulassa sijaitsi kolme taloa: Lonttinen, Konsa ja Väitti. Näistä Lonttinen ja Konsa jaettiin Isojaon yhteydessä kumpikin kahteen tilaan. Kruunun omaisuutena ollut Väitti mainitaan 1600-luvulla Turun akatemian professorin virkatilana.
Raunistula säilyi pitkään maaseutumaisena alueena, ja vielä 1800-luvun alussa alueella asui henkikirjojen mukaan 49 henkeä. Vuonna 1827 tapahtuneen Turun palon jälkeen joukko Turun kaupungissa asuneita käsityöläisiä rakensi uudet kotinsa Raunistulaan, ja vuosisadan puolivälin jälkeen kylän asukasluku oli kohonnut 254:ään.
Raunistula alkoi kasvaa nopeasti, kun 1800-luvun loppupuolella teollistumisen aikaansaama muuttoliike toi uusia asukkaita Turun kaupunkiin. Tällöin muun muassa tonttimaan puute sekä ankarat rakennusmääräykset aiheuttivat useiden muuttajien asettumisen kaupungin rajojen ulkopuolelle, mikä synnytti Raunistulan kaltaisia esikaupunkialueita kaupungin ympärille.
Turku–Toijala-radan valmistuminen vuonna 1876 synnytti radan varrelle pieniä teollisuusyrityksiä. Samana vuonna alueelle perustettiin Turun Asfalttitehdas ja kemiallinen tehdas sekä vuonna 1878 toinen kemiallinen tehdas.
1880-luvulla Raunistula oli kehittynyt Turun suurimmaksi esikaupunkialueeksi. Kuten Turun muissakin tuolloisissa esikaupungeissa, aiheutti köyhän väestön suuri suhteellinen osuus sosiaalisia ongelmia myös Raunistulassa, ja sekä rakentaminen että arkinen elämä alueella olivat suurelta osin yhteiskunnallisen kontrollin ulkopuolella. Koska rakentamiseen ei tarvittu lupia ja rakentajat itse määräsivät talojen ulkomuodon, muodostui alueesta kylämäinen ja epäyhtenäinen, jollaisena se suurelta osin on myös säilynyt. Vuonna 1905 Raunistula muodostettiin taajaväkiseksi yhdyskunnaksi.
Raunistula siirrettiin Maarian kunnasta osaksi Turun kaupunkia vuonna 1944. Kaupunginosan maine rikollisuuspesäkkeenä ja alueena, "jossa väkivalta ja alkoholi kytkeytyivät kohtalokkaalla tavalla toisiinsa" säilyi kuitenkin pitkään.
1900-luvulla Raunistula on muuttunut kaupungin laajentuessa sen laidalla sijainneesta esikaupungista keskustan vieressä sijaitsevaksi pientaloalueeksi.
Raunistulan väkiluku on 1 621 (2004). Asukkaista 13,87 % on alle 15-vuotiaita, ja 13,38 % on yli 65. Äidinkielenään suomea puhuu 92,02 % asukkaista, ruotsia 4,92 % ja muita kieliä 3,05 %.
Turun satama
Turun satama (, LOCODE: FI TKU) on Suomen vanhin satama, ja se mainitaan arabialaisen maantieteilijä Abu Abdallah Mohammed Idrisin vuonna 1154 kirjoitetussa kirjassa "Kitab Rudjar". Satama sijaitsee Saaristomeren rannalla, Turun kaupungin keskustasta länteen Turun sataman ja Pansion kaupunginosissa.
Se on maan toiseksi vilkkain matkustajaliikenteen satama ja rahtiliikenteessä yksi kymmenestä tärkeimmistä satamista. Sen kautta kulkee vuosittain noin 3 miljoonaa ulkomaan liikenteen matkustajaa ja 2–4 miljoonaa tonnia tavaraa. Päivittäisiä matkustajalauttapalveluita Turusta Tukholmaan, Maarianhaminaan ja Långnäsiin liikennöivät ennen kaikkea Silja Line (M/S Baltic Princess iltaisin, M/S Galaxy aamuisin) ja Viking Line (M/S Viking Grace iltaisin, M/S Amorella aamuisin).
Turun satama oli jonkin aikaa Suomen ainoa junalauttasatama. Turun sataman "Pansion satamasta" oli junalauttayhteydet Travemündeen vuodenvaihteeseen 2007/2008 ja Tukholmaan vuodenvaihteeseen 2011/2012 saakka. Satamasta liikennöidään päivittäin ro-ro-aluksilla Turun ja Travemünden väliä.
Turun seudulla on myös toinen merkittävä satama, rahtimäärältään Turkua suurempi Naantalin satama.
Turun sataman kautta on viime vuosina kulkenut noin kolme miljoonaa ulkomaan liikenteen matkustajaa. Satama on Helsingin sataman jälkeen Suomen toiseksi vilkain matkustajaliikenteen satama. Lisäksi matkustajaliikenteessä kulkee kotimaan matkustajia (esimerkiksi Ahvenanmaalle). Turun sataman tavaraliikenne käsitti vuonna 2011 yhteensä noin 2,8 miljoonaa tonnia. Ulkomaan tavaraliikenteessä tuonnin osuus oli 1,351 ja viennin 1,215 miljoonaa tonnia. Sekä ulkomaan tuonnin että viennin suurimman tavararyhmän (0,938 ja 0,891 milj. t) muodostivat kappaletavarat.
Turun sataman vuosittainen henkilö ja rahtiliikenne:(*) Matkustajatilastojen arvo kuvaa liikennettä ulkomaille tai ulkomailta eikä sisällä kotimaan liikennettä.
Sleeping with Ghosts
Sleeping With Ghosts Placebon neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 24. maaliskuuta 2003. Se nousi Britannian albumilistan kärkikymmenikköön ja myi maailmanlaajuisesti yli 1,4 miljoonaa kappaletta.
Ilmalämmitys
Ilmalämmitys on lämmönjakotapa, jossa huoneisiin puhalletaan lämmintä ilmaa. Ilma lämmitetään ilmanvaihtokoneessa tai erillisessä ilmalämmityskoneessa joko sähköllä, öljypolttimella, öljypolttimella vesikiertoisesti tai lämpöpumpulla (joka voi olla vesikiertoinen sekin). Kauppakiinteistöissä, joissa on paljon kylmä- ja pakastetiloja, hyödynnetään kylmäkoneiden lauhdelämpöä tulo- tai kiertoilman lämmittämiseen.
Ilmalämmitystä käytetään nykyään lähinnä suurissa avoimissa halleissa (teollisuusrakennukset, isot kauppahallit). 1980-luvulla ilmalämmitysjärjestelmiä rakennettiin paljon omakoti- ja rivitaloasuntoihin.
Ilmalämmityksessä lämmin ilma tuodaan huoneisiin ilmanjakokanavien ja huoneisiin sijoitettujen venttiilien avulla. Venttiilit voidaan sijoittaa joko lattialle ikkunoiden eteen tai ikkunan vastaiselle seinälle. Lattialle sijoitetut venttiilit vähentävät ikkunoiden vedon tunnetta; ongelmaksi voi syntyä hiekan ja pienien esineiden ajautuminen lattiaventtiiliin.
Toimiva tuloilmaventtiilien sijoitus on myös ikkunan vastaiselle seinälle siten että ilmasuihku suuntautuu ikkunaa päin. Sopivan suuruisella nopeudella tuleva ilmavirta sekoittaa huoneilmaa niin ettei ikkunan edessä vedon tunnetta synny. Poistoilmaventtiili voidaan sijoittaa tuloilmaventtiilin viereen asuinhuoneessa n.30 cm:n etäisyydelle. Tuloilman nopeus venttiilistä estää ilmaa imeytymästä heti vieressä olevaan poistoventtiiliin.
Ilmalämmityksen yhteyteen voidaan liittää myös ilman jäähdytys ja kostutus (jolloin on kyse ilmastoinnista).
Kodin ilmalämmitys tapahtuu nykyään yhä useammin myös ilmalämpöpumpulla, jota ei ole kytketty ilmastointi­kanaviin lainkaan hyötysuhteen parantamiseksi. Sen sisäyksikkö tuottaa lämpöä pistemäisesti suoraan huoneen sisäilmaan. Tämän vuoksi sisäyksikön huolellinen sijoitus lämmitettävän tilan keskeisimpään kohtaan on kriittistä toimivan lämmityksen toteuttamiseksi. Kesäaikaan ilmalämpöpumppu toimii käänteisesti viilentimenä ja tavallisena ilmastointilaitteena.
Ilmalämmitykseksi voitaneen laskea myös kiertoilmakojeilla tapahtuva tilojen lämmitys. Kiertoilmakojeissa on vesikiertoinen tai sähkölämmityspatteri, minkä läpi puhalletaan tilan ilmaa joka patterin vaikutuksesta lämpenee (tai jäähtyy, mikäli kyseessä jäähdytyskonvektori). Kiertoilmakojeita käytetään usein tuulikaapeissa, joissa on hetkellinen suurehko lämmöntarve kun ovi avataan.
Arch Enemy
Arch Enemy on ruotsalainen death metal -yhtye, jonka Michael Amott perusti vuonna 1995. Yhtye on julkaissut seitsemän studioalbumia, yhden livealbumin sekä kolme EP:tä.
Michael Amott perusti Arch Enemyn vuonna 1995 Carcassin hajottua. Alkuperäiseen kokoonpanoon kuului Amottin lisäksi hänen veljensä Christopher Amott, laulaja Johan Liiva sekä rumpali Daniel Erlandsson. Yhtyeen ensilevy "Black Earth" sai hyvän vastaanoton Japanissa ja kohtalaisen Ruotsissa. "Black Earthin" kappaleet kirjoitti Michael Amott kokonaan itse.
"Black Earthin" jälkeen Arch Enemy vaihtoi levy-yhtiön Wrong Again Recordsista Century Media Recordsille, joka julkaisi "Stigmatan" vuonna 1998. "Stigmatalle" basistiksi tuli Martin Bengtsson ja rumpuihin Peter Wildoer. Albumi saikin enemmän huomiota Euroopassa ja Yhdysvalloissa. Tämä oli Arch Enemyn ensimmäinen maailmanlaajuisesti julkaistu levy.
Vuonna 1999 Sharlee D'Angelo tuli soittamaan bassoa ja Daniel Erlandsson tuli takaisin rumpuihin. "Burning Bridges" julkaistiin vuonna 1999 ja pian sen jälkeen "Burning Japan Live 1999", joka alun perin julkaistiin vain Japaniin mutta levitettiin myöhemmin muuallekin maailmalle kysynnän vuoksi.
Vuonna 2001 Johan Liiva joutui jättämään yhtyeen, koska Michael Amott halusi keulakuvaksi dynaamisemman laulajan. Pian tilalle tuli Angela Gossow, saksalainen amatööritoimittaja ja laulaja, joka oli aiemmin antanut haastattelun yhteydessä Michael Amottille demonauhansa kuunneltavaksi. Ensimmäinen levy jolla Angela Gossow lauloi oli 2001 julkaistu "Wages of Sin".
Vuonna 2003 julkaistiin "Anthems of Rebellion" ja seuraavan vuoden marraskuussa EP "Dead Eyes See No Future". Vuonna 2005 toukokuussa Arch Enemy sai valmiiksi kuudennen levynsä "Doomsday Machine". Kesäkuussa Christopher Amott lähti keskittyäkseen yksityiselämäänsä. Hänen tilallensa tuli väliaikaisesti kitaristi Gus G. yhtyeestä Firewind ja myöhemmin vakituiseksi kitaristiksi Fredrik Åkesson. Arch Enemy tunnetaan teknisesti taitavista kitaristeistaan. Yhtyeen kitaroinnissa on paljon vaikutteita progressiivisesta ja neoklassisesta metallista.
Vuonna 2007 toukokuussa Fredrik Åkesson joutui jättämään yhtyeen, kun se ilmoitti Christopher Amottin paluusta yhtyeeseen. Yhtyeen uusin albumi "The Root of All Evil" julkaistiin Euroopassa 28. syyskuuta 2009, Pohjois-Amerikassa taasen 6. lokakuuta 2009.
17. maaliskuuta 2014 yhtyeen Facebook-sivulla kerrottiin Angela Gossow'n jättävän yhtyeen. Angela kuitenkin jatkaa bändin "managementissa". Uudeksi vokalistiksi on valittu Alissa White-Gluz (ex-The Agonist).
17. marraskuuta 2014 Jeff Loomisin kotisivuilla ilmoitettiin hänen liittyneen yhtyeen kakkoskitaristiksi.
Brömsebron rauha
Brömsebron rauha oli 13. elokuuta 1645 solmittu Ruotsin ja Tanska-Norjan välinen rauhansopimus, joka lopetti vuonna 1643 alkaneen Torstensonin sodan. Rauhanneuvottelut aloitettiin Ranskan aloitteesta, kun se lähetti tammikuussa 1644 diplomaatti Gaspard Coignet de la Thuillerien hoitamaan asiaa. 25. joulukuuta hän sai Ruotsin ja Tanska-Norjan allekirjoittamaan sopimuksen rauhanneuvottelujen aloittamisesta Brömsebrossa helmikuussa 1645.
Varsinaisissa rauhanneuvotteluissa Ruotsia edusti Axel Oxenstierna ja Tanskaa Corfitz Ulfeldt. Ensimmäinen neuvottelu pidettiin 8. helmikuuta 1645 rajakivellä pienellä saarella Brömsebrossa. Tämän jälkeen rauhanneuvottelut etenivät de la Thuillerien matkustaessa ruotsalaisten ja ranskalaisten tukikohtien välillä. 13. syyskuuta osapuolet tapasivat uudelleen rajakivellä vaihtaakseen kuninkaiden hyväksymät ja allekirjoittamat rauhansopimukset.
Ruotsin sotamenestys tuki tiukkoja rauhanehtoja, joihin sisältyi, että Tanska-Norja luovutti Jämtlandin, Härjedalenin, Gotlannin ja Saarenmaan Ruotsille. Ruotsi sai myös Hallandin 30 vuodeksi sekä tullivapauden Juutinraumassa.