hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Termoluminesenssiajoitus
Termoluminesenssiajoitus on eräs ajoitusmenetelmä, jolla voidaan määrittää tuhansien – satojen tuhansien vuosien ikäisten esineiden tai aineiden ikä. Menetelmä perustuu kiteisten mineraalien saaman säteilyannoksen mittaamiseen kuumentamalla niitä. Kuumennettaessa ainetta siitä lähtee heikkoa valoa, joka on termoluminesenssia. Termoluminesenssiajoituksella saadaan selville, milloin mineraaleja sisältävä esine (esimerkiksi keramiikkaa) tai aine (esimerkiksi sedimenttiä) on viimeksi kuumennettu.
Kun mineraaleja sisältävää esinettä kuumennetaan yli 550-asteiseksi, se vapauttaa säteilyä, jonka määrä riippuu esineen iästä. Esimerkiksi kvartsissa ja maasälvässä luonnon taustasäteily ja kosminen säteily aiheuttavat joidenkin perustilassa olevien elektronien siirtymisen viritystytiloille. Useimmiten viritystilat purkautuvat pian, mutta joissain tapauksissa elektroni loukkuuntuu hilavirheen takia. Kuumennus purkaa nämä loukkuuntuneet viritystilat, mikä saa esineen hohtamaan heikosti valoa. Tämä valo on termoluminesenssia.
Nuorten esineiden ajoituksessa menetelmä on melko tarkka, mutta vanhojen ajoituksessa hyvin epätarkka. Menetelmä vaatii taustasäteilyn tuntemista. Tämänhetkinen taustasäteily mitataan yleensä kahdella kuumennuksella. Kahden kuumennuksen välillä kertynyt taustasäteily on pohjana iänmääritykselle. On mitä todennäköisintä, että taustasäteily kuitenkin vaihtelee satojen tuhansien vuosien kuluessa kohtalaisen paljon ja lisää menetelmän epätarkkuutta.
Adenovirukset
Adenovirukset ovat "Adenoviridae"-heimoon kuuluvia viruksia, jotka elävät sekä ihmisessä että eläimissä. Ne ovat saaneet nimensä kitarisojen eli adenoidien mukaan, joista virus on ensimmäisenä eristetty. Adenovirus on vaipaton DNA-virus, joka on halkaisijaltaan noin 82 nanometriä. Viruksen DNA replikoidaan sen infektoiman solun tumassa, ja proteiinisynteesi tapahtuu solulimassa. Syntetisoidut proteiinit kuljetetaan tumaan, jossa virus kootaan.
Adenovirus kestää happamia ja emäksisiä olosuhteita, joten se säilyy ehjänä ruuansulatuskanavassa, jätevedessä ja uima-altaissa.
Ihmisen adenovirus-perheeseen kuuluu yli 50 erilaista serotyyppiä, jotka voivat aiheuttaa infektioita useissa eri elimissä, kuten keuhkoissa, hengitysteissä, silmissä, virtsarakossa, suolistossa ja maksassa. Adenovirukset voivat aiheuttaa infektioita myös sydämessä.
Adenovirukset aiheuttavat muun muassa lasten nielutulehduksia, flunssaa, silmä- ja hengitysteiden tulehduksia. Noin 5 prosenttia alle nelivuotiaiden lasten hengitystieinfektioista on adenoviruksen aiheuttamia.
Adenovirus aiheuttaa oireina oksentelua, kuumetta, löysää ulostetta ja flunssaa. Elimistön nestetasapaino on kovilla varsinkin pienillä vauvoilla. Adenovirus on melko lailla rotaviruksen kaltainen tauti. Ripulointi saattaa kestää useita viikkoja.
Suomessa varmistettiin 994 adenovirusinfektiota vuonna 2017.
Rosso
Rosso on Suomessa toimiva, S-ryhmään kuuluva italialaishenkinen perheravintolaketju.
Rossot ovat italialaishenkisiä ruokaravintoloita, jotka palvelevat kaupunkien keskustoissa, yleensä kauppakeskuksessa tai Sokos Hotellissa. Rossoja on yhteensä 28 (tarkistettu 01/2018). Rosso-ketju työllisti vuonna 2011 noin 700 henkilöä.
Rosso Expressissä myydään pizzaa sekä pannupizzaa. Rosso Expressit palvelevat S-ryhmän liikenneasemilla, kauppakeskuksissa sekä Prismoissa ja Sokoksissa muodostaen yleisesti Presson ja Hesburgerin kanssa ravintolamaailman.
Ensimmäinen Rosso avattiin Lahden keskustaan vuonna 1978. 1980-luvun puolessavälissä Rossoja oli kymmenkunta, ja vuonna 1997 yhteensä 46. Rosso-konseptin suunnitteli pitkään HOK:n palveluksessa ollut aviopari Aimo ja Maria Bonden, sanojensa mukaan ”käymättä kertaakaan Italiassa”. Tavoitteena oli madaltaa suomalaisten kynnystä ravintolaruokailuun. 1970-luvun mittaan Suomessa yleistynyt pizza otettiin rennon ravintolaruokailun päätuotteeksi, ja Rosso olikin ensimmäinen valtakunnallinen pizzaa tarjoava ketju. Eteisvahtimestaria tai erillistä viinikassaa ei ollut, mutta järjestyshäiriöt jäivät silti vähäisiksi. Rossosta ei voinut varata pöytää ja se avautui jo kello yhdeksän aamulla. Uutta oli myös lasten leikkinurkkaus, ja henkilökuntaa opastettiin puhuttelemaan lapsia aina ensimmäisenä.
Rosso oli Restelin Martina-ketjun kanssa ensimmäisiä ketjuravintoloita, joissa käytettiin paljon puolivalmisteita: valmiiksi kuorittuja ja esikäsiteltyjä pakasteperunoita, valmiskastikkeita ja valmiiksi leikattua lihaa. Tällä pyrittiin paitsi tarjoamaan yhdenmukaisia annoksia kaikissa ravintoloissa lapsiperheille ja muille tuttua ja turvallista hakeville kohderyhmille, myös työvoimakustannusten säästöön: keittiössä saattoi työskennellä vain yksi ihminen.
Vuonna 1995 Rossoissa otettiin käyttöön raasteita ja patonkia alkupaloiksi tarjoava noutopöytä. Vuonna 2014 raastepöytä vaihtui italialaiseksi antipastopöydäksi. 2010-luvulla Rosson ruokalistalla ovat olleet myös italialaiset risotot.
Vinnie Paul
Vincent Paul Abbott (11. maaliskuuta 1964 Dallas, Texas – 22. kesäkuuta 2018 Las Vegas, Nevada), joka tunnettiin paremmin taiteilijanimellä Vinnie Paul, oli Pantera-metalliyhtyeen rumpali. Hän perusti Panteran yhdessä veljensä Dimebag Darrellin kanssa vuonna 1981. Pantera hajosi virallisesti vuonna 2003 kun Phil Anselmo ja Rex Brown eivät olleet yhteyksissä muihin yhtyeen jäseniin tauon jälkeen. Tämän jälkeen Paul ja Darrell perustivat Damageplan -yhtyeen joka nauhoitti yhden levyn nimeltä New Found Power. Yhtyeen ura päättyi vuonna 2004, kun Nathan Gale ampui Darrellin kesken Damageplanin esiintymisen Ohiossa.
Paul oli murtunut veljensä kuolemasta ja piti tauon, kunnes hän palasi kun häntä pyydettiin liittymään Hellyeah-nimiseen yhtyeeseen vuonna 2006, jossa hän soitti kuolemaansa asti. Hellyeah on julkaissut viisi levyä, ensimmäisen vuonna 2007 ja viimeisimmän 2016. Paulilla, Darrelilla ja kantrimuusikko David Allan Coella oli sivuprojekti nimeltä Rebel Meets Rebel jonka nauhoittamat materiaalit julkaistiin albumina vuonna 2006. Paulilla oli myös oma levy-yhtiö nimeltä Big Vin Records.
Paul menehtyi kesäkuussa 2018 sydänlihasrappeuman aiheuttamaan sydänkohtaukseen kotonaan Las Vegasissa.
Vinnie Paul tuli tunnetuksi persoonallisesta groovaavasta soittotyylistään, isokokoisista rummuistaan ja nopeista soittosarjoista bassorummuilla. Paul käytti Taman, Remon ja Pearlin rumpuja, sittemmin hän käytti Ddrumeja. Paul ei mikittänyt live-esiintymisissään tomeja, virveliä ja bassorumpuja, vaan hän käytti triggereitä jotka samplaavat äänet, jotka hän oli itse studiossa äänittänyt saadakseen mahdollisimman samankaltaiset äänet rumpuihin kuin levyllä. Symbaaleina hänellä oli Sabianeja.
Niittyaho
Niittyaho on noin 450 asukkaan kylä Muuramessa. Niittyahossa toimii Niittyahon kyläyhdistys ja Niittyahon vanhempainyhdistys.
Niittyaho sijaitsee noin viiden kilometrin päässä Muuramesta ja 20 kilometrin päässä Jyväskylästä. Siellä toimii kyläkoulu. Niittyahon Harjun tarjoamia liikuntamahdollisuuksia ovat muun muassa talvella hiihtoladut ja kesällä on lenkkeilypolut. Talvella Niittyahon koulun pihaan jäädytetään luistinrata.
Adenooma
Adenooma on hyvälaatuinen rauhaskasvain. Niitä voi tulla moniin elimiin, kuten kilpirauhaseen, lisämunuaiseen, aivolisäkkeeseen tai suolistoon.
Vaikka adenoomat ovat hyvänlaatuisia, ne on joskus tutkittava tai poistettava syöpäepäilyjen vuoksi. Tietyt adenoomat voivat hoitamattomina muuntua pahanlaatuisiksi adenokarsinoomiksi.
Demi (lehti)
Demi on suomalainen teini-ikäisille tytöille suunnattu aikakauslehti, joka ilmestyy 11 kertaa vuodessa. Lehteä on julkaistu vuodesta 1998 lähtien. Nykyinen päätoimittaja on Päivi Lehtomurto. Lehden kuukausittainen levikki on noin 48 382 (LT 2016) ja lukijamäärä noin 105 000. Lehteä julkaisee A-lehdet.
Demin aiheita ovat muun muassa kauneus, muoti, terveys, ihmissuhteet, viihteen ilmiöt, harrastukset ja opiskelu. Esillä ovat myös ajankohtaiset ilmiöt ja tunnetut näyttelijät, laulajat ja urheilijat. Lisäksi jokaisessa numerossa on erilaisia asiantuntijapalstoja, kuten Kysy terveydestä ja Kysy suhteista.
Demi.fi-verkkosivusto on tytöille suunnattu keskustelupalsta. Sivustolla on noin 160 000 eri viikkokävijää.
Demi julkaisee myös lukuvuosikalenteria.
Steven Pinker
Steven Arthur Pinker (s. 18. syyskuuta 1954 Montreal, Kanada) on kanadalais-yhdysvaltalainen psykologi, kognitiotieteilijä ja tietokirjailija, joka tunnetaan erityisesti teoksistaan "The Language Instinct" (1994), "How the Mind Works" (1997) ja "The Blank Slate" (2002).
Pinker syntyi englanninkieliseen juutalaisyhteisöön Montrealissa, mutta ryhtyi ateistiksi 13-vuotiaana. Hänen isänsä Harry Pinker oli opiskellut juristiksi, mutta oli kuitenkin aluksi toiminut kulkukauppiaana. Pinkerin äiti Roslyn puolestaan toimi uransa aikana sekä opinto-ohjaajana että lukion vararehtorina.
Pinker työskentelee Yhdysvalloissa MITissä, jossa hän on kognitiivisen neurotieteen osaston johtaja. Hän tutkii aivojen osien tapaa käsitellä ympäristöstä tulevaa informaatiota ja on sitä mieltä, että ympäristön vaikutusta ihmisen käyttäytymiseen on huomattavasti liioiteltu. Hän on omaksunut Noam Chomskyn opin siitä, että ihminen on syntyessään valmiiksi ohjelmoitu oppimaan kielioppiin pohjautuvan kielen.
Hän on myös suosittu luennoitsija ja muistuttaa ulkoisesti rocktähteä.
Steven Pinkerin ja Paul Bloomin artikkeli ”Natural language and natural selection” (1990), jossa he esittivät nykyihmisen oletetun kielielimen kehittyneen normaalin luonnonvalinnan muovaamana, käynnisti nykyisen keskustelun kielen synnystä.
Aerobinen
Aerobinen tarkoittaa "happea tarvitsevaa". Sen vastakohta on anaerobinen. 
Sanaa käytetään monissa orgaanisia prosesseja kuvaavissa tilanteissa:
Juri Ljapkin
Juri Jevgenjevitš Ljapkin (, s. 21. tammikuuta 1945 Balašiha, Neuvostoliitto) on venäläinen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelasi 354 liigaottelua tehden 126 maalia. Ljapkin pelasi 127 maaottelua tehden 18 maalia. Hän pelasi jääkiekkoseuroissa Kladnik ja Spartak Moskova.
Herman Antell
Herman Frithiof Antell (28. toukokuuta 1847 Vaasa – 6. huhtikuuta 1893 Pariisi) oli suomalainen taiteen keräilijä, jonka kokoelmat, Antellin kokoelmat, ovat Ateneumin taidemuseon perusta. Hän oli suomalaissyntyinen lääketieteen lisensiaatti, joka asui Pariisissa ja tutustui siellä Albert Edelfeltiin ja Ville Vallgreniin. Hän keräsi taiteen lisäksi rahoja ja aseita. Kuollessaan poikamies Antell testamenttasi taidemuseolle paitsi taidekokoelman, myös rahaa kokoelman ylläpitoon. Hän lahjoitti testamentissaan rahaa myös yliopistolle ottoisänsä, kamarineuvos Herman Rosenbergin kunniaksi nimettyyn rahastoon; rahaston turvin yliopiston piti myöntää matka-apurahoja tutkijoille.
Antirealismi
Antirealismi on filosofian käsite, joka viittaa ontologiassa ja tietoteoriassa todellisuuden tai sitä koskevan tiedon kiistämiseen ja etiikassa käsitykseen, jonka mukaan ei ole olemassa moraalisia tosiasioita.
Kantilaisuus
Kantilaisuudella tarkoitetaan filosofisia näkemyksiä, jotka ovat suoraa rakentuvat Immanuel Kantin filosofian pohjalle. Kantilaisuus voidaan jakaa erilaisiin ryhmiin:
Kantilaiset suuntaukset yrittivät ratkaista muun muuassa suhdetta olion ja ilmiön välillä sekä monia muita riittämättömäksi koettuja Kantin ajatuskehitelmiä. Osa pyrki säilyttämään Kantin muotoilut sellaisenaan, osa muokkasi ja laajensi tämän filosofiaa. Hegeliläisyyden ajauduttua filosofisiin ja erityistieteellisiin vaikeuksiin syntyi uuskantilaisuus, jossa tehtiin paluu Kantin ajatuksiin.
Termiä "kantilaisuus" voidaan käyttää edelleen nykyfilosofiassa kuvaamaan tiettyjä mielenfilosofisia, tietoteorisia ja eettisiä näkemyksiä. Etiikassa kantilaisuus on velvollisuusetiikan pääsuunta.
Boris Aleksandrov (jääkiekkoilija)
Boris Viktorovitš Aleksandrov (, 13. marraskuuta 1955 – 31. heinäkuuta 2002) oli neuvostoliittolainen jääkiekkoilija ja kazakstanilainen maajoukkuevalmentaja. 
Pelipaikaltaan hän oli oikea laitahyökkääjä. Aleksandrov menehtyi auto-onnettomuudessa Moskovassa ollessaan 46-vuotias.
Aleksandrov pelasi vuodesta 1972 lähtien useissa eri Venäjän liigan seuroissa aina uransa loppumiseen vuoteen 1996 asti. Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen Aleksandrov pelasi Kazakstanin maajoukkueessa.
Aleksandr Aleksandrovitš Romanov
Aleksandr Aleksandrovitš Romanov () oli suuriruhtinas, Venäjän kruununperillisen Aleksandr Aleksandrovitšin (tuleva keisari Aleksanteri III) ja Maria Fjodorovnan lapsi. Aleksandr syntyi 7. kesäkuuta 1869 ja kuoli aivokalvontulehdukseen 2. toukokuuta 1870. Aleksandrin isoveli oli tuleva keisari Nikolai II.
Sinfonia nro 6 (Tšaikovski)
Pjotr Tšaikovskin sinfonia nro 6 h-molli op. 74 sävellettiin vuonna 1893. Teos tunnetaan myös lisänimellä "Pateettinen sinfonia". Tšaikovski kuoli yhdeksän päivää teoksen ensiesityksen jälkeen. Teosta pidetään Tšaikovskin suurimpana sinfoniana, ja se luetaan ylipäänsä orkesterimusiikin suosituimpien teosten joukkoon.
Kutsumanimen "pateettinen" sinfonialle antoi säveltäjän veli Modest Tšaikovski. Säveltäjä itse ei pitänyt siitä, mutta kustantaja päätti säilyttää nimen. Teosta sanotaan usein Tšaikovskin itsemurhaviestiksi. Tšaikovskin mukaan teos on ohjelmamusiikkia — eli teoksen kukin osa tarkoittaa jotain konkreettista –, mutta hän ei kertonut eri osien merkitystä.
Teos perustuu vahvoihin melodioihin. Noin 18 minuuttia pitkä ensimmäinen osa alkaa varovasti. Hyvin rauhallinen pääteema seuraa muutamien minuuttien kuluttua. Osan keskivaiheilla on voimakas, "myrskyisä" taite, jossa palataan alun teemaan. Sen jälkeen pääteema seuraa uudestaan. Lopussa on vielä coda, jossa on uutta, rauhallista melodiaa jatkoksi pääteemalle. Teoksen toinen kohta on 5/4-tahtilajiin sävelletty valssimainen, leppoisa osio. Kolmas osa taas on tyyliltään hyvin marssimainen. Viimeinen osa on mollissa kulkeva kaihoisa adagio, joka päättyy hiljentyen.
Georgi Aleksandrovitš Romanov
Georgi Aleksandrovitš Romanov (; 6. toukokuuta 1871 Tsarskoje Selo, Venäjä – 10. heinäkuuta 1899 Boržomi, Venäjä) oli Venäjän keisarin Aleksanteri III:n kolmas poika.
Georgin veljet olivat Nikolai II (s. 1868), alle yksivuotiaana kuollut Aleksanteri Aleksandrovitš Romanov (s. 1869) ja Mikael Aleksandrovitš (s. 1878). Georgin syntyessä hänen isoisänsä oli Venäjän keisari Aleksanteri II – Georgi oli kruununperimysjärjestyksessä kolmantena isänsä ja veljensä Nikolain jälkeen.
Vauvaikäisenä Georgi oli terveempi kuin veljensä Nikolai, mutta 6–7-vuotiaana Georgi sairasteli usein, ja häntä vaivasi myös astma. Vuonna 1891 Georgi oli veljensä Nikolain mukana Aasian kiertomatkalla, mutta joutui sairauden takia palamaan Venäjälle.
Marraskuussa 1894, Aleksanteri III:n kuoltua, Nikolaista tuli uusi keisari. Georgi oli kruununperillinen, koska Nikolai ei ollut vielä naimisissa.
Georgin terveydentila heikkeni. Hän sairasti 1890-luvun alussa tuberkuloosia ja matkusti Bordžomin kylpylään. Terveydentilansa takia Georgi ei voinut matkustaa Pietariin veljensä Nikolain lasten Olgan ja Tatjanan ristiäisiin. Kun Nikolain kolmas lapsi Maria syntyi kesällä 1899, Georgi kirjoitti viimeisen kerran veljelleen kertoen olevansa hyvin surullinen, ettei ollut koskaan tavannut veljentyttäriään.
Georgi kuoli 9. elokuuta vuonna 1899. Georgin kuolema oli Nikolaille suuri järkytys, koska veljekset olivat olleet aina läheisiä ja olivat lapsena olleet leikkitovereita. Georgi osasi kertoa vitsejä, joista parhaimmat Nikolai oli kirjoittanut muistiin – Nikolai säilytti vitsit laatikossa aina Jekaterinburgin teloitukseen asti. Monta vuotta Georgin kuoleman jälkeen Nikolailla oli tapana lukea Georgin vitsejä aina kun häntä suretti. Georgin kuoleman jälkeen veli Mikael Aleksandrovitšista tuli kruununperillinen, kunnes Nikolaille syntyi poika, Aleksei vuonna 1904.
Vladimír Růžička
Vladimír Růžička (s. 6. kesäkuuta 1963 Most, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Růžička oli Tšekkoslovakian maajoukkueen parhaimpia pelaajia 1980- ja 1990-luvuilla.
Päävalmentajana Růžička voitti Tšekin maajoukkueessa MM-kultaa Saksassa 2010.Ruzicka on pelannut 233 NHL-ottelua tehden 82 maalia ja 85 maalisyöttöä.
Bergenin rata
Bergenin rata (norjaksi "Bergensbanen") on 493 kilometrin pituinen rautatieliikenneyhteys Norjassa välillä Oslo–Bergen.
Radan rakentaminen alkoi Bergenistä vuonna 1883. Se vihittiin käyttöön kuningas Haakon VII:n johdolla Vossin asemalla 27. marraskuuta 1909. Toinen pääteasema Oslo oli tällöin vielä nimeltään Kristiania. Bergenin rata on Euroopan korkeimmalla kulkeva kahden merkittävän kaupungin välinen runkoratayhteys: sen korkein kohta Taugevandissa on 1 300 metriä merenpinnan yläpuolella.
Asemista korkeimmalla sijaitsee Finse. Se on 1 222 metriä merenpinnan yläpuolella ja Pohjoismaiden korkeimmalla sijaitseva rautatieasema. Radan korkein kohta on käytöstä poistuneella vanhalla osuudella, nykyään korkein kohta on Finsen lähelle rakennetussa uudessa tunnelissa 1 237 metriä merenpinnasta. Radan rakenteisiin kuuluu 182 tunnelia, joiden yhteispituus on 73 kilometriä.
Nykyisin matka taittuu nopeimmillaan kuudessa ja puolessa tunnissa. Koko Bergenin rata sähköistettiin vuonna 1964. Rataa on yleisesti pidetty maisemiltaan maailman kauneimpiin kuuluvana rautatieyhteytenä.
Bergenin radan varrelta Myrdalin rautatieasemalta laskee 20 kilometrin pituinen maisemarata Flåmsbana alas tuntureilta Aurland-vuonolle Flåmiin.
Karkauskuukausi
Karkauskuukausi oli vanhassa roomalaisessa kalenterissa ylimääräinen kuukausi, joka liitettiin noin joka kolmannen vuoden loppuun. Karkauskuukaudettomina vuosina vuoden viimeinen kuukausi oli helmikuu, joka karkauskuukaudellisina vuosina lyhennettiin 23-päiväiseksi.
Karkauskuukauden lisäämisestä vuoteen päättivät paikalliset johtajat. Ajanlasku meni sekaisin, kun he eivät muistaneet julistaa karkauskuukausia oikeisiin vuosiin ja lisäsivät niitä vääriin vuosiin. Näin vuodenajat joutuivat vääriin vuoden kohtiin.
Karkauskuukaudet jäivät historiaan Julius Caesarin 40-luvulla eaa. järjestämässä kalenteriuudistuksessa. Caesar lisäsi vuoteen 46 eaa. kolme karkauskuukautta, jotta vuodenajat saatiin oikeisiin kohtiin. Tämän jälkeen siirryttiin juliaaniseen kalenteriin, jossa käytettiin karkauspäiviä eikä karkauskuukausia.
Tukivoima
Tukivoima on voima, jolla kuvataan kiinteiden kappaleiden välistä mekaanista vuorovaikutusta. Tukivoima on suuntautunut kohtisuorasti kontaktipinnan suhteen ja se estää kappaleita työntymästä toistensa sisään. Esimerkiksi pöydällä olevaan kirjaan vaikuttaa pöydän tukivoima, joka kumoaa painovoiman vaikutuksen, eikä kirja putoa.
Mollu Heino
Mollu Heino (Marjo Heino tai ent. Marjo Heino-Fihlman, s. 3. marraskuuta 1967 Tampere) on Luvialla, Eurajoella asuva ja työskentelevä taidemaalari ja kuvataiteilija.
Heino on toiminut kuvataiteen läänintaiteilijana Satakunnan taidetoimikunnassa vuodet 2002-2006 ja toimii manageroinnin läänintaiteilijana Taiteen edistämiskeskuksessa, Porin pisteessä 2014-2016. Vuonna 2002 hän sai taidetoimikunnan ja Lönnströmin taidemuseon Vuoden nuori satakuntalainen kuvataiteilija -näyttelystipendin.
Heino on opiskellut sekä Kuvataideakatemiassa että Taideteollisessa korkeakoulussa.
Mollu Heinon teokset ovat usein viitteellisiä maisemia, hämäriä ja autioita näkymiä, joissa paikasta on jäljellä vihjeitä horisontista tai heijastumista. Sarjallisissa maalauksissa maiseman tila ja aika muuntuvat.
Ykspihlaja
Ykspihlaja () on vanha Kokkolan työläiskaupunginosa. Siellä sijaitsee mm. Kokkolan satama, joka kuuluu Pohjoismaiden suurimpiin.
Ykspihlajassa toimii myös Suomen aktiivisimpiin kuuluva harrastajateatteri, Ykspihlajan Työväen Näyttämö. Teatterin näyttämönä toimii Ykspihlajan työväentalo, joka on toiminut mm. sotasairaalana. Ykspihlajassa on myös arkkitehti Aarne Nuortilan suunnittelema kirkko.
Ykspihlaja on nykyisin omakotitaloaluetta. Takavuosina puhuttiin ”Pihlajan jengistä”, jolla oli oma maineensa.
Aikoinaan Ykspihlajan pääkadun Satamakadun varrella on ollut lukuisia baareja, kauppoja ja puoteja. Sittemmin, kun laivalastien purkaminen ja lastaus ovat nykyaikana nopeutuneet, palvelut Satamakadulla ovat vähentyneet.
Ykspihlajassa sijaitsee myös merkittävä teollisuusalue, jolla sijaitsee Bolidenin sinkkitehdas ja rikkihappotehdas, Cabb, Yara, Tetra, ja OMG Kokkola Chemicals Oy. Tehdasalueesta suuren osan rakensi aikoinaan valtionyhtiö Kemira (Rikkihappo Oy), mutta tehtaan osia myytiin myöhemmin eri yhtiöille. Sama koski Outokummun metallurgista tehdasta. Nämä yritykset työllistävät yhteensä noin 1 000 henkilöä.
Tehdasalueen koillispuolella on entinen Puolustusvoimien Kokkolan räjähdevarikko, joka lakkautettiin 2000-luvun puolivälissä ja on nykyisin Lentosotakoulun ostaneen sijoitusyhtiön omistuksessa. Ykspihlajan Reima on perinteikäs urheiluseura Ykspihlajasta. Seura pelaa jalkapallossa miesten kolmosta.
Dárius Rusnák
Dárius Rusnák (s. 2. joulukuuta 1959 Ružomberok, Tšekkoslovakia) on slovakialainen entinen jääkiekkoilija. Hyökkääjäpelaaja. Rusnák oli Tšekkoslovakian maajoukkueen parhaimpia pelaajia 1980-luvulla. Philadelphia Flyersin varaus vuonna 1987. Dárius Rusnák pelasi jääkiekkoseurassa Slovan Bratislava ja SM-liigassa KalPassa hän pelasi 178 ottelua tehden 82 maalia, 114 maalisyöttöä yht. 196 tehopistettä vuosina 1989–93.
Cardcaptor Sakura
Cardcaptor Sakura on CLAMPin tekemä japanilainen manga. Cardcaptor Sakuran animeversioon kuuluu 70 jakson lisäksi kolme Tomoyo's diaries -bonusjaksoa ja kaksi täyspitkää elokuvaa.
Sakura Kinomoto on tavallinen ja reipas 10-vuotias tyttö, joka asuu pikkukaupungissa nimeltä Tomoeda. Eräänä päivänä ollessaan yksin kotona hän löytää siivotessaan isänsä kirjahyllystä salaperäisen kirjan. Kirjan kannessa lukee "The Clow". Kiinnostuneena Sakura avaa kirjan, minkä seurauksena kymmenet "Clow"-kortit lentävät karkuun kirjan sisältä.
Kirjasta ilmestyy myös Kerberos, sinetin vartija, joka esiintyy tilapäisessä muodossaan söpönä, keltaisena pehmoleluna, jolla on valkoiset siivet. Kerberos, joka saa Sakuralta lempinimen Kero, kertoo tytölle, että tämän täytyy kerätä kaikki kortit tai jotain todella pahaa tapahtuu. Kortteja on 52. Kerberos kertoo, että kun Sakura on saanut "Tuli"-kortin, niin hän saa takaisin taikakykynsä, ja kun Sakuralla on kortti "Maa", Kero saa takaisin oikean, hurjan ulkomuotonsa. Sakura suostuu tuohon vaativaan tehtävään muutamien mutkien jälkeen. Sakurasta tulee "Cardcaptor", maagisten korttien kerääjä.
Pian kuvioihin ilmestyy kiinalainen poika, Syaoran Li (voidaan kirjoittaa myös Shaoran), joka on Japanissa vaihto-oppilaana vuoden. Syaoran on myös kiinnostunut Clow-korteista ja yrittää saada Sakuran keräämät kortit uhkailemalla Sakuraa. Sakura on saanut kovan kilpailijan. Sakura ei tiedä, mitä pahaa voi tapahtua, mikäli hän ei saa kerättyä kaikkia kortteja. Sarjassa selviää, mitä kaikkea voi tapahtua Sakuran kerätessä salaperäisiä voimia sisältäviä taikakortteja ja tavatessa sen myötä uusia ystäviä ja vihollisia.
Lemon
Lemon oli vuosina 1969–1974 toiminut suomalainen pop-yhtye. Yhtyeen perustivat Leif Kiviharju (basso ja laulu), Arto Tarkkonen (urut), Mårten Enqvist (kitara) ja Seppo Järvinen (rummut). Tarkkonen ei viihtynyt yhtyeessä, joten hänet korvasi pian Markku Vihavainen (kitara) ja tällä kokoonpanolla syntyi vuoden 1969 lopulla single "Kestä en kauempaa"/"A Boy Like Me" sekä seuraavan vuoden marraskuussa tehtiin esikoislevy "Lemon". Lemon ei menestynyt ja se hajosi 1972 tehtyään Uriah Heep -hitistä "Lady in Black" suomennoksen "Nainen tummissa" (Vihavaisen paikkasi 1971 Arto Lönnfors). Järvinen kasasi uuden Lemonin, johon kuuluivat hänen lisäkseen Enqvist, Kari Rosti (kitara ja laulu), Jorma Kalenius (basso) ja Vesa Kurkela (kosketinsoittimet) mutta yhtye hajosi lopullisesti 1974.
Aivohermo
Aivohermot () ovat osa ihmisen ääreishermostoa lukuun ottamatta näköhermoja (aivohermo II), jotka verkkokalvojen ohella kuuluvat väliaivoihin (loput 11 aksonia ulottuvat aivojen ulkopuolelle ja katsotaan siksi osaksi ääreishermostoa). Ne lähtevät aivojen pohjasta. Aivohermojen lisäksi ääreishermostoon kuuluvat selkäydinhermot ja autonomiset hermot. Aivohermojen hermosolmu alkaa keskushermostosta.
Aivohermoja on yhteensä kaksitoista paria, joista vain ensimmäinen ja toinen lähtee isoaivoista, loput aivorungosta. Lisäksi joillain aivohermoilla on sivuhaaroja. Aivohermot kulkevat hajuhermoja lukuun ottamatta talamukseen. Hajuhermo päättyy hajukäämiin. Oheisessa taulukossa varsinaiset aivohermot on merkitty roomalaisin numeroin, sivuhaarat ko. aivohermon perään arabialaisin numeroin.
Peter Kopteff
Peter Kopteff (s. 10. huhtikuuta 1979 Helsinki, Suomi) on suomalainen jalkapalloilija. Kopteff lopetti uransa hiljalleen, tekemättä varsinaista lopettamisilmoitusta. Kopteff oli pelatessaan yleensä pelipaikaltaan vasen laituri.
Aikaisemmin Kopteff on pelannut urallaan Suomessa FC Jazzissa ja HJK:ssa. Kasvattajaseurana toimi HJK. Vuosina 2002–2005 hän pelasi Viking Stavangerin joukkueessa Norjassa. Kauden 2005–2006 hän vietti Stokessa Englannissa saamatta paljoakaan peliaikaa. Ennen Aalesundiin siirtymistä elokuun 2008 lopussa Kopteff pelasi FC Utrechtissa Alankomaissa kaksi kautta.
Kopteff kuului Antti Muurisen aikaan Suomen maajoukkueen vakiorinkiin. A-maaotteluita hän on pelannut 39 ja tehnyt niissä yhden maalin.
Ensimmäinen peloponnesolaissota
"Ensimmäinen" peloponnesolaissota on nimitys Ateenan ja Spartan väliselle sodalle, joka käytiin vuosina 460–445 eaa. Se edelsi varsinaista peloponnesolaissotaa, joka käytiin vuosina 431–404 eaa.
Vuonna 462 eaa. Spartaan iski maanjäristys, jossa kuoli tuhansia spartalaisia. Messenian helootit näkivät tämän sopivaksi tilaisuudeksi kapinoida Spartaa vastaan ja aloittivat kapinan joka tunnetaan nimellä kolmas Messenian sota. Sparta pyysi kaikkia liittolaisiaan avuksi kapinaa kukistamaan. Ateenalaiset lähettivät Kimonin johdolla armeijan auttamaan, mutta spartalaiset lähettivät pian ateenalaiset takaisin kotiin, ehkä siksi, että ateenalaiset alkoivat sympatisoida messenialaisten kanssa. Tämä tapahtuma sai kuitenkin Spartan ja Ateenan entisen lämpimät suhteet viilenemään ja vuonna 460 eaa. Ateena solmi liiton Spartan perivihollisen Argoksen kanssa. Samalla Korintin ja Megaran välille puhkesi riita, joka sai Megaran myös jättämään Spartan johtaman Peloponnesolaisliiton. Ateenalaiset auttoivat megaralaisia linnoittamaan alueensa ja alkoivat myös itse rakentaa niin sanottuja pitkiä muureja Ateenan ja sen satamakaupungin Pireuksen välillä.
Vuonna 457 eaa. spartalaiset kukistivat Ateenan ja sen liittolaiset Tanagran taistelussa. Mutta kun spartalaiset palasivat Peloponnesokselle, ateenalaiset kukistivat boiotialaiset ja saivat koko Boiotian valtaansa. Seuraavana vuonna ateenalainen Tolmides johti laivastoa, joka hyökkäsi Lakonian rannikkoa vastaan ja poltti spartalaisten telakat. Samalla laivasto valtasi Naupaktoksen, jonne ateenalaiset asuttivat Messeniasta paenneita helootteja.
Vuonna 451 eaa. osapuolet sopivat viiden vuoden aselevosta. Vuonna 446 eaa. boiotialaiset kapinoivat Ateenaa vastaan ja kukistivat Tolmideen Koroneian luona. Ateena luopui Boiotiasta Plataiaita lukuun ottamatta. Tämän innoittamana Euboia ja Megara kapinoivat myös Ateenaa vastaan. Spartan nuori kuningas Pleistoanaks päätti auttaa Megaraa. Ateenalainen Perikles sai kuulla tästä ja marssi pikavauhtia spartalaisia vastaan. Kun Pleistoanaks sai kuulla tästä, päätti hän palata kotiin ilman taistelua. Tästä hyvästä häntä syytettiin lunnaiden vastaanottamisesta ja hänen oli pakko lähteä maanpakoon. Samalla Perikles sai rauhassa kukistaa Euboian kapinan. Samana vuonna Ateena ja Sparta solmivat kolmenkymmenen vuoden rauhan.
Bobby Moore
Robert Frederick Chelsea ”Bobby” Moore (12. huhtikuuta 1941 – 24. helmikuuta 1993) oli englantilainen jalkapalloilija. Hän oli Englannin vuoden 1966 maailmanmestarijoukkueen kapteeni.
Ollessaan koulupoika Moore liittyi West Ham Unitediin ja nousi seuran edustusjoukkueeseen vuonna 1960. Hän pelasi keskuspuolustajana, missä hän menestyi hyvin enemminkin pelinlukutaitonsa kuin taklaustensa ansiosta. Pelé kuvaili Moorea reiluimmaksi puolustajaksi, jota vastaan hän on pelannut. Moore pelasi Englannin maajoukkueessa 1962 MM-kisoissa Chilessä, missä joukkue selvisi puolivälieriin. Moore oli kahden vuoden ajan maajoukkueen kapteenina, kuten myös omassa seurajoukkueessaan. Vuonna 1963 Moore johdatti West Hamin FA Cupin voittoon. Loppuottelussa Wembleyllä kaatui Preston maalein 3–2. Vuotta myöhemmin samalla stadionilla Mooren kipparoima West Ham kaatoi Cup-voittajien Cupin loppuottelussa Bayern Münchenin. Moore pääsi juhlimaan suurvoittoa samalla stadionilla vielä kolmannenkin kerran, kun Englanti MM-kotikisojen 1966 loppuottelussa kaatoi Saksan liittotasavallan maalein 4–2.
Maajoukkueuransa Moore päätti marraskuussa 1973 ystävyysotteluun Italiaa vastaan. Hän pelasi maajoukkueessa 108 ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Vuonna 1974 hän siirtyi West Hamista, missä oli pelannut 15 vuoden ajan, kakkosdivisioonan Fulhamiin. 1975 Moore pelasi Fulhamissa FA Cupin loppuottelussa entistä seuraansa West Hamia vastaan, mikä voitti ottelun maalein 2–0. Uransa loppuvuosina Moore pelasi vielä Yhdysvalloissa San Antonio Thunderissa ja Seattle Soundersissa. Peliuransa jälkeen Moore kokeili siipiään valmentajana heikoin tuloksin. Hänellä oli ongelmia myös liiketoimissaan ja avioliitossaan. 15. helmikuuta 1993 Moore ilmoitti sairastavansa mahasyöpää. Hän kuoli pian tämän jälkeen.
Ilmari Honkanen
Ilmari Honkanen (25. joulukuuta 1909 Loimaa – 8. lokakuuta 1987 Naantali) oli kaukopartiomies ja Mannerheim-ristin ritari n:o 50. Sodan jälkeen Honkanen toimi Vakuutusyhtiö Sammossa, viimeiseksi apulaisjohtajana, josta tehtävästä jäi eläkkeelle vuonna 1969.
Ilmari Honkanen valmistui ylioppilaaksi vuonna 1930, Turun suomalaisesta yhteiskoulusta. Honkasen yliopisto-opintoihin sisältyi luonnontieteitä, mutta myöhemmin hän suoritti kauppakorkeakoulussa ekonomin tutkinnon vuonna 1935.
Urheilulajeista Honkasta kiinnostivat jääkiekko ja pesäpallo. Honkanen kuului sekä Suomen pesäpalloliiton että Suomen jääkiekkoliiton johtokuntiin.
Talvisodan aikana Honkanen oli sotilasarvoltaan alikersantti ja palveli Helsingissä materiaalitoimiston päällikkönä, josta siirtyi jalkaväen koulutuskeskukseen.
Honkanen ei ollut asevelvollisena päässyt reserviupseerikouluun. Hän hakeutui vapaaehtoisena reserviupseerikoulun niin sanotulle sotakurssille numero 1. Tullessaan lomautetuksi toukokuussa 1940 hän oli sotilasarvoltaan vänrikki. Myös Päämajan tiedusteluosaston Kajaanin alatoimiston eli Osasto Marttinaan Honkanen meni vapaaehtoisena ja osallistui välirauhan aikana järjestettyyn sissikoulutukseen.
Ilmari Honkanen nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 27. helmikuuta 1942. Päätöksen perusteluissa kerrotaan muun muassa seuraavista partiomatkoista:
Viimeksi mainittu matka tuotti arvokkaan vangin, jonka kuulustelutietojen pohjalta voitiin suunnitella Petrovski Jamin huoltokeskuksen tuhoamisretki, jota Honkanen johti. Ritarinimityksen perusteluissa mainitaan tuolloin meneillään olleesta matkasta: ""Tällä hetkellä Honkanen on 100-miehisen hävityspartion johtajana vihollisen selustassa.""
Honkanen kotiutettiin reservin kapteenina 12. marraskuuta 1944. Viimeiseksi jääneellä partiomatkallaan hän sairastui vakavasti ja hänet noudettiin Suomeen huoltolennolla.
Tammikuussa 1945 Honkanen aloitti siviilityöt konttoripäällikkönä vakuutusyhtiö Sammossa Turussa..
Pesäpallotuomarina:
Volpino italiano
Volpino italiano eli italiankääpiöpystykorva on pienikokoinen Italiasta kotoisin oleva pystykorva. Se soveltuu erityisesti vahti- ja seurakoiraksi. Rodun nimi "volpino" merkitsee "pikku kettua".
Rodulla on tuuhea, pitkä ja pysty valkoinen tai punainen turkki. Koiran ihannesäkäkorkeus on hieman alle 30 cm ja se on rakenteeltaan neliömäinen. Korvat ovat pystyt ja kolmiomaiset. Luonteeltaan volpino italiano on iloinen, eloisa ja seurallinen.
Volpino italiano on vanha koirarotu. Se polveutuu saksanpystykorvien tapaan eurooppalaisista pystykorvista, joita esiintyi viimeistään pronssikaudella. Italiassa rotua on kasvatettu kaikissa yhteiskuntaluokissa ja sen pääasiallinen tehtävä on ollut vahtikoirana toimiminen.
Richard Žemlička
Richard Žemlička (s. 13. huhtikuuta 1964 Praha, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän on laitahyökkääjä.
Žemlička aloitti uransa HC Sparta Prahassa, jossa hän pelasi kaudet 1985–1991. Kesken seuraavaa kautta hän siirtyi SM-liigaan TPS:ään. Kaudet 1993–1996 hän pelasi Saksassa käyden välillä pelaamassa 8 ottelua Sparta Prahassa. Vuonna 1996 hän palasi jälleen Sparta Prahaan ja pelasi siellä niin kauan, kunnes hän siirtyi kesken kauden 2002–2003 HC Chemopetrol Litvinoviin, missä pelasi kevääseen 2004 saakka. Tämän jälkeen hän on pelannut Slovakiassa. Aluksi hän pelasi HK SKP PS Popradissa, kunnes siirtyi kesken kauden 2005–2006 HK 32 Liptovský Mikulásiin, missä pelaa edelleen.
Edmonton Oilers varasi Žemličkan NHL:ään 1990 varaustilaisuuden yhdeksännellä kierroksella numerolla 185, mutta hän ei ikinä pelannut NHL:ssä. Maajoukkueurallaan Žemlička edusti Tšekkoslovakiaa 1992 talviolympialaisissa, 1991 Kanada Cupissa sekä vuosien 1991 ja 1992 MM-kisoissa. Tšekin paidassa hän pelasi 1994 talviolympialaisissa ja vuosien 1993, 1994, 1995 ja 1997 MM-kisoissa. Arvoturnauksista hän keräsi olympiapronssin ja kolme MM-pronssia.
RKC Waalwijk
RKC Waalwijk on jalkapalloseura Waalwijkista, Alankomaista. Se pelaa maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Eerste divisiessä. Nimi RKC tulee sanoista "Rooms Katholieke Combinatie". Seura syntyi 26. elokuuta 1940, kun kolme aikaisempaa seuraa, "HEC", "WVB" ja "Hercules", yhdistyivät. Seura pelasi ottelunsa Olympiaweg-stadionilla ennen uuden, Mandemakers Stadionin avaamista vuonna 1996. RKC on eräs Eredivisien pienimmistä seuroista. Sen kotiotteluiden katsojakeskiarvo kaudella 2004/05 oli 5 800 henkeä. Seura nousi pääsarja Eredivisieen kaudeksi 2011–12.
Juuso Kangaskorpi
Juuso Kangaskorpi (s. 4. syyskuuta 1975 Mikkeli) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja, mutta pelasi uransa alkupuolella laitahyökkääjänä.
Kausi 2008 oli Kangaskorvelle Hakassa jo yhdeksäs peräkkäinen. Hän on voittanut seurassa kahdesti sekä Suomen mestaruuden että Suomen Cupin. Aikaisemmin Kangaskorpi on pelannut Mikkelin Palloilijoissa, missä hän pelasi ensimmäisen Veikkausliigaottelunsa 17-vuotiaana kaudella 1993, Myllykosken Pallossa ja Vaasan Palloseurassa, jossa hän oli mukana voittamassa Liigacupia 1999. Kaikkiaan Kangaskorpi on urallaan pelannut Veikkausliigassa 373 ottelua ja tehnyt 39 maalia.
Haka ilmoitti 10. lokakuuta 2008, että Juuso Kangaskorpi siirtyy kauden jälkeen Kakkosessa pelaavan Mikkelin Palloilijoiden pelaajavalmentajaksi.
Kangaskorpi on pelannut maajoukkueessa seitsemän ottelua 2003–2006. Hän on esiintynyt nuorten maajoukkueessa kahdeksasti ja poikamaajoukkueissa 34 kertaa.
Myös hänen edesmennyt veljensä Jokke Kangaskorpi oli tunnettu jalkapalloilija.
Kalle Eerola
Kalle Eerola (s. 1. marraskuuta 1983 Lahti) on suomalainen ex-jalkapalloilija.
Eerola on monipuolinen pelaaja, joka kykenee pelaamaan sekä puolustuksessa, laidalla että keskikentällä. Eerola siirtyi FC Hakaan kaudeksi 2005. Ennen siirtymistään Valkeakoskelle hän oli pelannut kolme liigakautta FC Lahden joukkueessa, minne hän taas 2007 palasi.
Eerola asui nuoruutensa Lahden Patomäessä.
Sinfonia nro 5 (Tšaikovski)
Pjotr Tšaikovskin sinfonia nro 5 e-molli op. 64 sävellettiin vuonna 1888. Sen ensiesitys oli Pietarissa 6. marraskuuta 1888.
Ennen kuin Tšaikovski ryhtyi kirjoittamaan viidettä sinfoniaansa, hän valitti veljelleen, että hänen entinen luomisen palonsa tuntui heikentyneen. Johdettuaan sinfoniansa ensiesityksen Tšaikovski kirjoitti suosijalleen rouva Nadežda von Meckille: "Siinä on jotakin luotaantyöntävää, vastenmielistä, jotakin sekavaa, epäaitoa, 'työn jälkeä', jonka yleisö vaistomaisesti huomaa. Oli selvän selvää, että suosionosoitukset oli tarkoitettu aikaisemmalle toiminnalleni ja että sinfonia ei lainkaan miellyttänyt kuulijoita. Tyytymättömyys vihlookin minua ankarasti. Olenko tosiaankin pelannut pelini loppuun? Viime yönä luin läpi "meidän" sinfoniamme (neljännen). Mikä ero! Miten mittaamattoman paljon parempi se onkaan. Surullista, kovin surullista!" Tšaikovskin viides sinfonia on kuitenkin myöhemmin luettu yhdeksi hänen parhaista teoksistaan. Säveltäjä huomasi itsekin pian olleensa alun perin liian ankara viidettä sinfoniaansa kohtaan, ja jo toisen esityskerran jälkeen hän kirjoitti: "Pidän siitä nyt enemmän."
Teos koostuu neljästä osasta:
7-Zip
7-Zip on tiedostonpakkaus- ja arkistointiohjelma Windowsille. 7-Zip toimii joko komentoriviohjelmana tai käyttäen sen graafista käyttöliittymää.
7-Zip on ilmainen, avoimen lähdekoodin kilpailija suljetun lähdekoodin WinRARille ja WinZipille. 7-Zip julkaistiin vuonna 2000. Sen on luonut Igor Pavlov, ja se on lisensoitu LGPL-lisenssillä.
7-Zip tukee monia erilaisia tiedostonpakkausformaatteja, mutta oletuksena se käyttää omaa 7z-formaattiaan. Tähän se käyttää LZMA-algoritmia. Tämä verrattain uusi algoritmi on todella tehokas, ja se haastaa tunnetuimmat formaatit kuten RARin ja ZIPin.
7-Zip voi myös salata 7Z-tiedostot tehokkaalla AES-suojauksella, joka suojaa sekä tiedostot että arkiston rakenteen, jolloin käyttäjät ilman salasanaa eivät voi edes nähdä arkiston sisältöä.
Pekka Tirkkonen
Pekka Tirkkonen (s. 17. heinäkuuta 1968 Savonlinna) on suomalainen entinen jääkiekkoilija ja nykyinen valmentaja. Pelipaikaltaan hän oli keskushyökkääjä. Hän on viimeksi toiminut Saksan DEL:ssa pelaavan Grizzlys Wolfsburgin päävalmentajana.
Tirkkonen aloitti uransa I-divisioonassa SaPKossa, jossa hän pelasi kaudet 1984–1987. Seuraavaksi hän pelasi SM-liigassa TPS:ssä neljä kautta, joiden aikana saavutti kolme Suomen mestaruutta. Kaudet 1991–1996 hän pelasi KalPassa, jonka jälkeen siirtyi kahdeksi vuodeksi Saksan DEL-liigaan. Ensimmäisen kauden hän pelasi Star Bulls Rosenheimissa ja toisen Augsburger Pantherissa. Kaudelle 1998–1999 hän teki paluun KalPaan. KalPan mentyä kauden jälkeen konkurssiin Tirkkonen siirtyi SaiPaan, jossa pelasi vuoteen 2003 saakka. Kauden 2003–2004 hän pelasi Ruotsin Elitserienin Linköpings HC:ssa, jonka jälkeen kiekkoili Tanskan pääsarjassa Herning IK:ssa. Hän päätti pelaajauransa keväällä 2008.
Boston Bruins varasi Tirkkosen NHL:ään varaustilaisuuden toisella kierroksella numerolla 34, mutta hän ei koskaan pelannut NHL:ssä. Maajoukkueurallaan Tirkkonen edusti Suomea vuosien 1990 ja 1991 MM-kisoissa sekä 1991 Kanada-cupissa, jossa Suomi selvisi välieriin.
Marraskuussa 2008 Tirkkonen valittiin erotetun Jori Kokkosen tilalle Mestis-seura SaPKon päävalmentajaksi. 30. maaliskuuta Tirkkonen teki kahden vuoden jatkosopimuksen Mestiksessä jatkavan SaPKon kanssa.
Joulukuussa 2011 SaiPa julkisti Tirkkosen seuraavan päävalmentajan tehtävissä Ari-Pekka Seliniä 2+1-vuotisella sopimuksella. Tirkkonen valmensi SaiPaa neljä kautta, kunnes hän siirtyi kaudeksi 2016–2017 Sveitsiin EHC Klotenin päävalmentajaksi. Ensimmäisellä kaudella Kloten voitti Tirkkosen alaisuudessa Sveitsin Cupin mutta toisen kauden lähdettyä kangerrellen käyntiin, Tirkkonen vapautettiin tehtävistään jo 16. lokakuuta 2017. Seuraavat potkut hän sai Saksan pääsarjan DEL:n joukkue Grizzlys Wolfsburgista lokakuussa 2018.
Kauden 2013–2014 päätösgaalassa Pekka Tirkkoselle ojennettiin parhaan valmentajan Kalevi Numminen -palkinto.
Mika Lehkosuo
Mika Lehkosuo (s. 8. tammikuuta 1970 Helsinki) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Huhtikuusta 2014 asti hän on toiminut Helsingin Jalkapalloklubin päävalmentajana. Vuodesta 2013 hän on toiminut myös Suomen maajoukkueen valmennusryhmässä.
Lehkosuo pelasi urallaan Vantaan Pallossa, FF Jarossa (yhden ottelun), Helsingin Jalkapalloklubissa ja myös kaudella 1998–1999 vuokralla Italiassa Serie A:ssa AC Perugian joukkueessa. HJK:ssa hän voitti kaksi Suomen mestaruutta, neljästi liigacupin ja pelasi kaikkiaan 189 liigaottelua. Suomen maajoukkueessa Lehkosuo pelasi 17 ottelua. Hänen uransa päättyi polven ristisidevammaan keväällä 2002.
Valmentajauransa Lehkosuo aloitti Helsingin Jalkapalloklubin A-junioreissa 2004. Kaudella 2005 hän aloitti Ykkösessä pelanneen FC Hongan apuvalmentajana, mutta nousi kuitenkin päävalmentajaksi muutaman pelatun kierroksen jälkeen Ville Lyytikäisen saatua potkut. Lehkosuo onnistui heti ensimmäisessä toimessaan päävalmentajana nostamaan joukkueen Veikkausliigaan kaudeksi 2006. Hän saavutti Hongassa SM-hopeaa 2008, 2009 ja 2013. Tämän lisäksi joukkue voitti Liigacupin 2010 ja 2011 sekä Suomen Cupin 2012.
Vuonna 2013 Lehkosuo liittyi Suomen maajoukkueen valmennusryhmään.
Vuonna 2014 Hongan ja Lehkosuon välillä ilmeni taloudellisia epäselvyyksiä. Tammikuun lopulla hänen kerrottiin hakevan palkkasaataviaan oikeusteitse. Helmikuussa Honka purki Lehkosuon työsopimuksen päävalmentajan tehtävistä. Hongan mukaan hänen osaltaan oli ilmennyt vakavia taloudellisia väärinkäytöksiä. Lehkosuo itse kiisti kaikki syytökset taloudellisista väärinkäytöksistä.
Huhtikuun lopussa 2014 Lehkosuosta tuli Helsingin Jalkapalloklubin päävalmentaja kahden ja puolen vuoden sopimuksella. Ensimmäisellä kaudellaan Lehkosuo johdatti Klubin Suomen cupin voittoon sekä ennätykselliseen kuudenteen perättäiseen Suomen mestaruuteen. HJK pääsi myös Eurooppa-liigan lohkovaiheeseen.
Mika Lehkosuon veli Ari Lehkosuo pelasi aikanaan jalkapalloa. Arin lapsista Otto Lehkosuo on salibandyn maajoukkuepelaaja ja Lilli Lehkosuo cheerleadingin MM-mitalisti.
Laura Secord
Laura Secord (13. syyskuuta 1775 – 17. lokakuuta 1868) oli kanadalainen vuoden 1812 sodan sankari. Hän varoitti brittijoukkoja amerikkalaisten lähestymisestä ja siten pelasti nämä joutumasta yllätyshyökkäyksen uhriksi Beaver Damsin taistelussa 24. kesäkuuta 1813. Secordin ansiosta britit pääsivätkin yllättämään amerikkalaiset ja voittivat taistelun.
Laura Secord asui pienessä kylässä miehensä Jamesin Secordin kanssa Kanadan puolella, Yhdysvaltojen rajan tuntumassa Queenstonissa, Niagara-joen yläjuoksulla. Vaikka Laura Secord oli syntynyt Amerikassa, hän oli uskollinen Britannian kruunulle sekä paikallisia asukkaita suojelleille brittijoukoille.
Kesäkuussa 1813 amerikkalaiset upseerit tulivat Secordin kotiin ja nähdessään hänen valmistavan ruokaa he pyysivät saada aterioida hänen luonaan. Oletettavasti Secord kuuli amerikkalaisten hyökkäyssuunnitelmista upseerien keskustelusta ruokailun aikana.
Secord halusi varoittaa brittejä amerikkalaisten yllätyshyökkäyksestä. Secordin mies James oli haavoittunut suuressa Queenston Heightin taisteluissa ja oli siksi liian sairas varoittamaan brittejä. Jos britit eivät saisi varoitusta, he menettäisivät strategisesti erittäin tärkeän Niagaran niemimaan alueen, joka antaisi amerikkalaisille sillanpääaseman Kanadaan. Matka brittien luo olisi vaarallinen, koska sen varrella olevissa metsissä oli vaarallisia intiaaneja, soita, vuoria sekä petoeläimiä ja käärmeitä.
Secordin kertoman mukaan hän oli matkalla vähällä upota suohon pimeässä. Secordin onneksi muutama mohawk-intiaani oli matkalla kotiinsa myöhään ja he pelastivat hänet suosta. Secord kertoi intiaanipäällikölle uhkaavasta vaarasta, jolloin intiaanit saattoivat hänet Beaver Damsiin.
Secordin matka kesti 18 tuntia. Hänen piti ylittää Niagara-vuoret, mihin yksinään meni kuusi tuntia. Secord käveli kaikkiaan 32 kilometriä. Eräiden arvioiden mukaan Secord joutui kävelemään osan matkastaan paljain jaloin. Lopulta hän pääsi perille varoittamaan brittien komentajaa luutnantti Fitzgibbonia. Britit laativat vastasuunnitelman ja toteuttivat itse yllätyshyökkäyksen amerikkalaisia vastaan. Ainoastaan kuusi amerikkalaista pääsi pakenemaan.
Kanadassa myydään Laura Secordin mukaan nimettyjä suklaakonvehteja.
Niagara Fallsin hautausmaalla on muistomerkki Laura Secordille.
B’z
B'z on yksi Japanin suosituimmista rock-yhtyeistä. Yhtye on perustettu vuonna 1988.
Bändi debytoi vuonna 1988 albumillaan "Dakara Sono Te wo Hanashite (だからその手を離して)", mutta vasta neljäs single, "LADY NAVIGATION", alkoi kerätä huomiota.
Ludovic Giuly
Ludovic Giuly (s. 10. heinäkuuta 1976) on ranskalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ranskan Ligue 1:ssä pelaavaa FC Lorientia. Giulyn pelipaikka on hyökkäävä keskikenttäpelaaja.
Giuly aloitti ammattilaisuransa vuonna 1994 synnyinkaupunkinsa seurassa Olympique Lyonnaisissa. Vuonna 1998 hän siirtyi Monacoon, jossa hän voitti Ranskan pääsarjamestaruuden kaudella 2000–2001. 28. kesäkuuta 2004 julkistettiin Giulyn sopimus Barcelonan kanssa. Jo ensimmäinen kausi katalonialaisseurassa oli hänelle menestys, "Barça" vei Espanjan pääsarjamestaruuden ja Giuly teki 11 maalia, mikä riitti joukkueen sisäisen maalipörssin kakkossijaan. Vuotta myöhemmin hän oli toistamiseen voittamassa Espanjan pääsarjamestaruutta, ja lisäksi hänen meriittilistaltaan löytyvät Mestarien liigan, Ranskan supercupin, Ranskan liigacupin ja Espanjan supercupin voitot. Kesällä 2007 Giuly siirtyi kolmella miljoonalla eurolla Serie A-seura AS Romaan.
Giulyn pesti Italiassa jäi vain yhteen kauteen, vaikka hän sai päävalmentaja Luciano Spallettilta vastuuta 32 liigaottelun verran. Kesällä 2008 hän palasi kotimaahansa Paul Le Guenin luotsaamaan Paris Saint-Germainiin. Giuly pelasi PSG:ssä kolme kautta ja oli voittamassa seuralle Coupe de Francea kaudella 2009/10. Kauden 2010/11 jälkeen kokenut hyökkääjä siirtyi PSG:stä AS Monacoon. Giuly pelasi Ligue 2:een pudonneessa seurassa kauden 2011/12 aikana 29 ottelua ja onnistui viidesti maalinteossa. Elokuun alussa 2012 Giuly allekirjoitti vuoden sopimuksen FC Lorientin kanssa.
Vain 164 senttimetriä pitkä Giuly debytoi Ranskan maajoukkueessa vuonna 2000, mutta hän ei ole murtautunut joukkueen vakiokokoonpanoon, ja hän on pelannut vasta 17 maaottelua. Giuly nimettiin mukaan 2004 EM-kilpailuihin, mutta hän joutui jäämään pois loukkaantumisen vuoksi. Maajoukkuetasolla hänen paras saavutuksensa on vuoden 2003 Maanosaliittojen cupin voitto.
Appenzell Ausserrhoden
Appenzell Ausserrhoden on Sveitsin kantoni maan koillisosassa. Kantonissa on noin 55 000 vakinaista asukasta. Kantonin pinta-ala on 243 neliökilometriä.
Seutu on valta osin kumpuilevaa maastoa. Kantoni on Sankt Gallenin kantonin keskellä; myös Appenzell Innerrhodenin kantoni on rajanaapuri etelän puolella. Kantonin korkein kohta on Säntisvuori (2 502 m mpy.) Appenzellin kantonien rajalla, kantonin etelänurkassa. Maa-alasta yli puolet on maatalouskäytössä.
Appenzell Ausserrhodenin kantoni syntyi vuonna 1597, kun Appenzellin kantoni jakaantui uskonnollisista syistä kahtia katoliseen "Land Appenzell der inneren Rhodeniin" (nykyisin Appenzell Innerrhoden) ja protestanttiseen "Land Appenzell der äussern Rhodeniin" (nykyisin Appenzell Ausserhoden).
Appenzell Ausserrhoden jakaantuu 20 kuntaan:
Kantonilla ei ole virallista pääpaikkaa, mutta käytännössä Herisaussa on valtaosa kantonin hallinnosta. Trogenissa on kantonin oikeusistuimet.
Maataloudella on vahvat perinteet Appenzellin kantoneissa. Appenzeller-juusto on peräisin Appenzellin alueelta. Appenzell on myös perinteistä tekstiilintuotantoaluetta, etenkin pellavaa tuotettiin 1500-luvulta aina 1920-luvulle asti.
Kantonin työpaikoista 64 prosenttia oli vuonna 2014 palvelusektorilla. Teollisuudessa oli 29 prosenttia työpaikoista. Alkutuotannossa (maa- ja metsätalous) oli seitsemän prosenttia työpaikoista.
Suuret liikenneväylät (moottoritie A1 pohjoisessa ja A13 idässä sekä päärautatiet) ohittavat kantonin, mutta pienten etäisyyksien ansiosta liikenneyhteydet ovat hyvät. Appenzeller Bahnen AG on alueellinen rautatieyhtiö.
José Joaquín Prieto
José Joaquín Prieto Vial (20. elokuuta 1786 – 22. syyskuuta 1854) oli chileläinen poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä vuodet 1831–1841. Prieto oli Chilen neljäs presidentti.
Prieto syntyi Concepciónissa 1786. Hänen isänsä oli rakuunoiden päällikkö. Perinne jatkui ja jo 19-vuotiaana hän oli luutnanttina ratsuväessä.
Vuotta myöhemmin hän liittyi vapaaehtoisena mukaan lähetystöön, joka meni Buenos Airesiin Argentiinaan asti. Matka ei ollut helppo, niin heikentyneenä joukko pääsi perille kolmen kuukauden matkustuksen jälkeen. Vuonna 1812 Prieto meni Buenos Airesissa naimisiin Manuela Warnes y García de Zúñigan kanssa.
Prieto päätti palata Chileen. Heti samana vuonna hän joutui osallistumaan muutamiin taisteluihin. Vuosien varrella hän yleni korkeampiin sotilaallisiin virkoihin.
1830-luvulla hän aloitti poliittisen uransa. Hänet valittiin sotakomission jäseneksi ja sitten myöhemmin senaattoriksi. Sotilasarvo nousi kenraaliksi ja Prieto oli mukana muutamissa sodissa, jotka Chile voitti.
Hän kuoli 68-vuotiaana 1854.
Suicide
Suicide oli yhdysvaltalainen protopunkyhtye, joka perustettiin New Yorkissa vuonna 1970. Sitä pidetään yhtenä punk-tyylin pioneereista. Yhtyeen ensimmäinen albumi oli "Suicide", joka äänitettiin ja julkaistiin vuonna 1977.
Yhtyeen laulusolisti Alan Vega kuoli 16. heinäkuuta 2016 78-vuotiaana.