Virtsarakon syöpä
Virtsarakon syöpä on pahanlaatuinen kasvain virtsarakossa. Se on miesten neljänneksi ja naisten kahdeksanneksi yleisin syöpätyyppi. Virtsarakon syövän tavallisia ensioireita ovat verivirtsaisuus ja kipu virtsatessa. Syöpä voi levitä virtsarakon limakalvossa mutta muodostaa myös etäpesäkkeitä lähellä oleviin elimiin, esimerkiksi maksaan, keuhkoihin tai luustoon. Virtsarakon syöpään sairastumisen riski kasvaa ihmisen iän myötä, kuten monien muidenkin syöpätyyppien kohdalla.
Kasvannaisessa on usein paljon verisuonia, ja siitä saattaa vuotaa paljon verta. Siksi virtsarakon syövän ensimmäisiä oireita voi olla veren ilmestyminen virtsaan. Verta ei kuitenkaan välttämättä tule virtsan mukana joka kerta.
Jos kasvain estää virtsan virtaamisen munuaisista virtsarakkoon, seurauksena voi olla myös munuaisten vaurioituminen. Tällöin tuntuu yleensä kipua munuaisten kohdalla. Jos kasvain tukkii virtsaputken, aiheutuu suuria virtsaamisvaikeuksia. Suomessa virtsarakon syöpään sairastuu vuosittain noin 800 ja kuolee noin 230 henkilöä. Suurin osa virtsarakon syövistä on pinnallisia ja rajoittuu limakalvoon.
Sairastumisriski on suurempi tupakoivilla sekä henkilöillä, jotka työskentelevät väri-, kumi-, muovi- tai muun kemiallisen teollisuuden parissa. Nykyisin teollisuudessa kuitenkin käytetään tehokkaita suojavarusteita, joten riski sairastua virtsarakon syöpään on pienentynyt. Lisäksi pidetään tarkkaan huolta siitä, että syöpää aiheuttavien aineiden raja-arvot eivät ylity. Virtsarakon syöpä voi aiheutua myös perinnöllisistä syistä.
Virtsarakon syöpää esiintyy myös lapsilla, nuorilla ja nuorilla aikuisilla, joskin äärimmäisen harvinaisena. Nuorilla sen voivat aiheuttaa esimerkiksi lapsuuden leukemian hoidossa käytetyt kemoterapialääkkeet. Riski alkaa kasvaa vasta myöhäisellä aikuisiällä. Koko Suomessa kuoli vuosina 1986–2006 tautiin vain alun toistakymmentä alle 40-vuotiasta.
Virtsarakon syöpää hoidetaan useilla eri menetelmillä, joita käytetään joko yhdessä tai erikseen. Jos kyseessä on pinnallinen kasvain eli se ei ole edennyt virtsarakon limakalvolta rakon lihaskudokseen, kasvain höylätään ja poltetaan pois virtsaputken kautta tähystimen avulla tehtävällä operaatiolla. Operaatio tehdään joko selkäydinpuudutuksessa tai nukutuksessa. Operaation yhteydessä rakkoa voidaan huuhdella sytostaateilla, joilla pyritään tappamaan rakkoon mahdollisesti jäävät syöpäsolut. Jos pinnallinen kasvain uusii, höyläystä voidaan täydentää BCG-huuhteluilla, joissa rakkoon laitetaan katetrilla eläviä heikennettyjä tuberkuloosibakteereita esimerkiksi viikon välein kuuden viikon ajan tai kuukauden välein vuoden ajan. Tuloksena on voimakas immuunireaktio, joka merkittävästi vähentää uusimisriskiä.
Jos syöpä on levinnyt rakon lihaskudokseen tai on olemassa riski kasvaimen etenemisestä lihaskudokseen, hoitona voi olla myös radikaali leikkaus eli virtsarakon poistaminen kokonaan tai osittain sekä eturauhasen poistaminen. Tällöin virtsa poistuu joko pussiavanteen tai toistokatetroitavan avanteen kautta, tai virtsarakon tilalle rakennetaan suolesta korvaava rakko.
Riippuen syövän laadusta, kasvannaisen koosta ja siitä, onko sillä etäpesäkkeitä, myös sädehoito ja suonensisäinen sytostaattihoito voivat tulla ajankohtaiseksi.
Virtsarakon syövän uusimisriski on korkea, joten potilaan on käytävä jälkitarkastuksissa lopun elämänsä ajan. Tarkastuksissa tutkitaan virtsan irtosolut ja tehdään ns. kystoskopia eli tähystetään virtsarakko virtsaputken kautta kystoskoopilla.
Vuodesta 1997 alkaen käyttöön on tullut useita syövän immuunihoitoja (myös nimellä IO-hoito, immuno-onkologinen hoito ja syövän immunoterapia), joissa valjastetaan potilaan oma keho taistelemaan syöpää vastaan. Hoidon tarkoituksena on vahvistaa elimistön omaa immuunireaktiota syöpää vastaan ja auttaa immuunijärjestelmää tappamaan syöpäsolut.
Immuunihoitoja käytetään useiden erilaisten syöpien hoidossa, joiden joukossa ovat muun muassa keuhkosyöpä, virtsarakon syöpä, rintasyöpä, melanooma, gynekologiset syövät ja munuaissyöpä.