Mad Max 2 – asfalttisoturi
Mad Max 2 – asfalttisoturi (Mad Max 2, myös The Road Warrior ja Mad Max 2: The Road Warrior) on vuonna 1981 ensi-iltansa saanut post-apokalyptinen toimintaelokuva, joka on jatko-osa vuoden 1979 elokuvalle "Mad Max". Jatko-osan ohjasi George Miller, joka vastasi myös ensimmäisen osan ohjaustyöstä.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Asfalttisoturin" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Elokuva kertoo Max Rockatanskystä, joka elää Australian autiomaassa koiransa kanssa. Max elää yksinäistä elämää moottoripyöräjengin riistettyä hänen vaimonsa ja lapsensa hengen. Australia on kärsinyt maailmanlaajuisesta sodasta ja energiakriisistä, ja tärkein raaka-aine on moottoriajoneuvojen polttoaine. Ihmiset ovat valmiita tappamaan toisensa saadakseen tätä kallisarvoista nestettä. Maxin etsiessä polttoainetta hän miltei joutuu satunnaisen gyrokopterilentäjän ryöstämäksi, mutta Max kukistaa lentäjän, ja henkensä säästääkseen lentäjä antaa vihjeen linnoituksesta, jossa valmistetaan bensiiniä ja polttoaineita. Max lähtee lentäjä vankinaan etsimään tuota linnoitusta.
Max löytääkin piiritetyn linnoituksen ja pääsee sisälle löydettyään erään linnoituksen asukkaista haavoittuneena maantieltä, mistä Maxin sekä linnoituksen väen välille syntyy hauras luottamus. Haavoittunut asukas lupasi aiemmin Maxille polttoainetta niin paljon kuin jaksaisi kantaa, jos tämä vain pelastaisi hänet. Haavoittunut kuitenkin kuolee, ja tämän myötä Maxin tekemä sopimus hänen kanssaan raukeaa. Linnoitusta piirittävä punkkarityylinen rosvo- ja moottoripyöräjengi ehdottaa, että linnoituksen väki luopuisi polttoaineestaan, jolloin asukkaat säästettäisiin. Tähän ei kuitenkaan suostuta. Max kertoo tietävänsä sopivan vetoajoneuvon jonkin matkan päässä suuren polttoainesäiliön siirtämiseksi.
Tehtyään sopimuksen linnoituksen asukkaiden kanssa Max hakee salassa säiliölle vetoajoneuvon, suuren rekan. Rekka vioittuu rosvojen hyökkäyksessä, mutta Max saa luvatun polttoaineensa ja yön turvin lähtee autollaan linnoituksesta tankit täynnä. Linnoitusta piirittänyt rosvojoukkio lähtee kuitenkin hänen peräänsä, ja pakomatka epäonnistuu Maxin ajaessa rajusti ulos maantieltä. Haavoittuneena Max piiloutuu rosvoilta kiven taakse romuttuneen autonsa lähistöllä ja onnistuu jäämään henkiin, vaikka ansoitettu auto räjähtääkin ja Maxin lemmikkikoira menettää henkensä. Gyrokopterilentäjä näkee nousevan savupilven kaukoputkellaan ja käy noutamassa haavoittuneen Maxin. Leiriin tultuaan Max huomaa, että rekka on korjattu ja kytkettävissä polttoainesäiliöön. Yhdistelmä saattajineen pakenee linnoituksesta, josta alkaa väkivaltainen takaa-ajo. Jengin lähdettyä säiliöauton perään linnoituksesta pakenee samalla useita ajoneuvoja, joissa on linnakkeen väestö. He ovat asettaneet linnakkeeseen aikapommin, joka myöhemmin tuhoaa sen.
Takaa-ajon lopussa säiliörekka nähdään kyljelleen kaatuneena ja tankeista valuukin hiekkaa: Max tajuaa bensiinin olleenkin piilotettuna evakuointiautoissa astioissa, ja säiliöauto tarvittiin vain hämäykseksi, jotta moottoripyörärosvot keskittyisivät siihen ja muut pääsisivät pakoon.
Lopussa henkiinjäänyt Max lähtee omille teilleen autiomaahan, ja gyrokopterilentäjästä tulee linnoituksen asukkaiden uusi johtaja edellisen kuoltua takaa-ajotaistelussa rosvojoukkiota vastaan.
Valtion elokuvatarkastamo asetti elokuvalle 2.4.1982 ikärajan KK (kokonaan kielletty), joten elokuvan esittäminen ja levittäminen ei ollut laillista. Televisioesitys sallittiin ikärajalla K18 ja vuonna 1989 ikärajalle K16 sallittiin elokuvasta varsin monta minuuttia leikattu versio.