Mr. Tambourine Man
Mr. Tambourine Man on Bob Dylanin säveltämä kappale, joka julkaistiin hänen albumillaan "Bringing It All Back Home" vuonna 1965. Dylanin versio on täysin akustinen folk-kappale. Samana vuonna kappaleen teki suurelle yleisölle tunnetuksi The Byrds -yhtye, jonka sähköistetty folk rock -versio nousi listaykköseksi sekä Yhdysvalloissa että Britanniassa.
Kappaleesta on tehty myös muita cover-versioita. Vuonna 1965 Judy Collins otti kappaleen mukaan albumilleen "Judy Collins’ Fifth Album". Kolme vuotta myöhemmin 1968 William Shatner julkaisi oman versionsa kappaleesta albumilla "The Transformed Man".
”Mr. Tambourine Man” on Bob Dylanin tunnetuimpia kappaleita. Laulun merkityksestä on monia teorioita. Yhden näkemyksen mukaan se kertoo Dylanin huumekokemuksista, mutta Dylan itse on sanonut, ettei ole tehnyt ”huumelauluja” eikä tule tekemäänkään. Hän kertoo saaneensa inspiraation lauluun matkastaan Los Angelesista New Yorkiin ja tamburiinia soittavasta muusikosta. Tämä muusikko on Dylanin mukaan folk-kitaristi Bruce Langhorne, jonka tiedetään usein soittaneen turkkilaista, valtavaa tamburiinia muistuttavaa rumpua, jonka hän osti eräästä musiikkikaupasta Greenwich Villagesta.
Laulun rakenne alkaa kertosäkeistöllä, toisin kuin perinteisissä pop-kappaleissa, jotka alkavat lyhyellä soitinosuudella, joka johtaa ensimmäiseen säkeistöön. Dylanin alkuperäisessä versiossa säestävän kitaran matalin kieli on viritetty D:ksi ja kitarassa on capo kolmannessa nauhavälissä. Tässä versiossa on mukana myös sähkökitara, jota soittaa Bruce Langhorne.
The Byrds äänitti oman versionsa 20. tammikuuta 1965 Hollywoodissa. Idea coverista tuli Bob Dylanilta itseltään, sillä hän oli antanut laulun Jim Dicksonille toivoen, että joku tekisi siitä The Animalsin ”The House of the Rising Sun” -tyyppisen sähköisen version.Nyman 2009, s. 189.
Yhtye oli julkaissut The Beefeaters -nimellä yhden singlen, ”Please Let Me Love You”, mutta kappale ei ollut saavuttanut menestystä.Nyman 2009, s.187. ”Mr. Tambourine Manin” julkaisi folk- ja folk rock -levyjen erikoisyhtiöksi muodostunut Columbia Records, jonka kautta ilmestyi myös Dylanin ja Simon & Garfunkelin albumeja. Yhtyeen levytyssopimus Columbian kanssa koski vain ”Mr. Tambourine Man” -singleä, ja mikäli se ei saavuttaisi menestystä, yhtiö ei antaisi uutta mahdollisuutta. Aikaa laulun äänittämiseen Byrdsillä oli kolme tuntia, mikä oli tuolloin yhdysvaltalaisessa ääniteollisuudessa normaali mitta.Nyman 2009, s. 189. The Byrdsin kitaristi-laulaja Roger McGuinn oli tehnyt kappaleeseen omia muutoksia, kuten lyhentänyt sen pituutta, jotta se sopisi paremmin pop-singleksi sekä muuttanut tahtilajin 2/4-osasta 4/4-osaan.Nyman 2009, s. 190.
Ainoa The Byrds -jäsen, joka kappaleella soitti, oli laulaja-kitaristi McGuinn. Aloittelevien yhtyeiden kohdalla kokemattomat soittajat oli tapana korvata äänityksissä rutinoituneilla ammattimuusikoilla.Nyman 2009, s. 189. Syynä tähän oli juuri soittosuorituksen onnistumisen varmistaminen varatulla studioajalla. Tästä syystä kappaleessa soittivat kuuluisan äänilevytuottaja Phil Spectorin sessioiden luottomiehet; Leon Russell (piano), Larry Knechtel (basso), Hal Blaine (rummut) sekä Jerry Cole (kitara) ja lisäksi jotkin lähteet kertovat kitaristi Bill Pitmanin olleen mukana äänityksessä. Taustalaulusta vastasivat Byrdsin jäsenet David Crosby ja Gene Clark, mutta Chris Hillmania ja Michael Clarkea ei levytykseen huolittu.Nyman 2009, s. 189. Tämä ensimmäinen single teki kuitenkin tunnetuksi The Byrdsin tavaramerkin; Roger McGuinnin 12-kielisen Rickenbacker-kitaran helisevän äänen Bach-vaikutteisine introineen sekä stemmalaulun. Columbia Records oli vakuuttunut tuloksesta, mutta joutui viivyttämään julkaisukiireidensä takia singlen markkinoilletuontia.Nyman 2009, s. 190.
”Mr. Tambourine Man” julkaistiin lopulta 5. kesäkuuta 1965, yli neljä kuukautta sen äänityksen jälkeen, ja saman kuukauden 26. päivä siitä oli tullut ykköshitti Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listalla.Nyman 2009, s. 190. Myös Britanniassa se nousi singlelistan kärkeen, kahden viikon ajaksi. Kappaleen suuri menestys teki folk rockista muoti-ilmiön, ja sen siivittämänä useat yhtyeet kiinnostuivat sovittamaan etenkin Bob Dylanin lauluja sähköisiksi versioiksi.Nyman 2009, s. 191. Tämä oli onnenpotku myös Dylanille, sillä etenkin The Byrdsin ”Mr. Tambourine Man” teki hänen laulujaan tunnetummaksi suuren yleisön keskuudessa kuin hänen omat versionsa.
A-puoli
B-puoli