VTT
Teknologian tutkimuskeskus VTT Oy (vuosina 1942–1972 "Valtion teknillinen tutkimuslaitos" ja 1972–2010 "Valtion teknillinen tutkimuskeskus") on moniteknologinen Pohjois-Euroopan johtava soveltavaa tutkimusta tekevä tutkimuskeskus. VTT tuottaa teknologia- ja tutkimuspalveluja sekä kotimaisille että kansainvälisille yrityksille ja julkiselle sektorille. Sen tuottama lisäarvo toteutuu asiakkaiden kautta lisäten työllisyyttä, yritysten kilpailukykyä ja suomalaisen yhteiskunnan hyvinvointia.
VTT on osa Suomen innovaatiojärjestelmää ja sillä on keskeinen asema suomalaisen elinkeinoelämän ja yhteiskunnan kilpailukyvyn kehittämisessä. VTT on valtion kokonaan omistama erityistehtävää toteuttava voittoa tavoittelematon yhtiö. VTT kuuluu Suomen työ- ja elinkeinoministeriön hallinnonalaan.
VTT:n yhdistää eri teknologia-alojen osaamista ja auttaa asiakkaitaan ja yhteistyökumppaneitaan luomaan uusia tuotteita, tuotantoprosesseja ja -menetelmiä, liiketoimintamalleja ja palveluja. VTT auttaa myös innovaatioiden kaupallistamisessa ja nopeuttaa siirtymää tutkimuksesta liiketoimintaan. VTT:n palvelut on koottu kolmeen liiketoiminta-alueeseen:
VTT:llä on kansallisesti ja kansainvälisesti ainutlaatuisia pilottilaitteita, tutkimustiloja ja -ympäristöjä, jotka ovat olennainen osa Suomen kansallista tutkimusinfraa ja mahdollistavat tuotteen kehityksen perustutkimuksesta pienimuotoiseen tuotantoon asti:VTT saa valtionavustusta 73 miljoonaa euroa, mikä on 28 % VTT-konsernin kokonaisbudjetista (vuonna 2017). Liikevaihdosta 32 % tulee julkiselta sektorilta Suomesta, 33 % yksityiseltä sektorilta Suomesta ja 35 % muista maista. (Valtionavustusta ei lasketa osaksi liikevaihtoa.)
VTT mittaa monin tavoin toimintansa vaikuttavuutta ja hyötyjä, joita toiminta tuottaa yrityksille ja yhteiskunnalle. Sfinno-tietokantaan perustuvien selvitysten mukaan 36 % suomalaisista innovaatioista sisältää VTT:n osaamista. VTT on ollut pioneerina kehittämässä muun muassa matkapuhelinteknologiaa, energiatuotannon polttoteknologioita ja polttoaineita, bioenergiatuotantoa, uusia materiaaleja ja kierrätysteknologiaa, älyliikenneratkaisuja, painettua elektroniikkaa ja kuva-analyysimenetelmiä terveydenhuollon sovelluksiin.Teknologian tutkimuskeskus VTT perustettiin nimellä Valtion Teknillinen tutkimuslaitos 16. tammikuuta 1942 lailla, joka tuli voimaan 1. helmikuuta 1942, harjoittamaan teknillistä tutkimustoimintaa tieteellisessä ja yleishyödyllisessä tarkoituksessa. Tarkoituksena oli myös tehostaa tuotantotoimintaa käynnissä olleen sodan aikana. Tutkimuslaitos irrotettiin Oy Keskuslaboratorio – Centrallaboratorium Ab:stä (KCL) joka puolestaan tämän jälkeen keskittyi paperiteollisuuden keskeisten yritysten omistuksessa palvelemaan näiden tutkimustarpeita. VTT asetettiin toimimaan Kauppa- ja teollisuusministeriön alaisuuteen. Valtion teknillinen tutkimuslaitos jatkoi myös Aineenkoetuslaitoksen toimintaa.
Laitos sidottiin tiiviisti Teknillisen korkeakoulun (TKK) yhteyteen. Se kasvoi 1960-luvun puoliväliin mennessä Suomen suurimmaksi tutkimuslaitokseksi. Valtion teknillisestä tutkimuslaitoksesta tehtiin uusi Valtion teknillinen tutkimuskeskus 1.3.1972 voimaan tulleella lailla ja sille siirrettiin aiemmin TKK:lle kuuluneita tehtäviä ja tutkimusprofessuureja. VTT:n päärakennus Espoon Otaniemessä valmistui vuonna 1975. VTT:llä on Otaniemessä maanalaista laboratoriotilaa lähes 6000 kuutiota ja 15 000 neliömetriä louhittuna yli 20 metrin syvyydessä.
VTT:n organisaatio ja tapa toimia ovat uudistuneet sittemmin monta kertaa. 1990-luvulle asti se koostui noin 30 erillisestä laboratoriosta, joita on useissa saneerauksissa yhdistetty suuremmiksi yksiköiksi. 1980-luvulta alkaen suurin osa rahoituksesta on ollut muuta kuin suoraa budjettirahoitusta.
Vuoden 2010 alussa VTT jakautui konsernirakenteeseen. Uusi VTT Group muodostuu kolmesta tytäryhtiöstä, jotka ovat VTT Expert Services Oy, VTT Ventures Oy ja VTT International Oy. Näitä hallinnoi emo-VTT. Vuonna 2015 Mittatekniikan keskus MIKES yhdistettiin VTT:hen ja samalla VTT:stä muodostettiin osakeyhtiö.
VTT:n teki toimintansa alkuvuosina runsaasti tutkimusta ja testausta sotilaallista toimintaa varten yhdessä puolustusvoimien kanssa. Samanaikaisesti yritettiin parantaa myös kotirintaman kykyä puolustautua ja valmistua sodanjälkeiseen toimintaan. Paloteknillinen laboratorio kehitti muun muassa palamatonta kattohuopaa ja puumateriaalia. Sota-aikana VTT teki myös erilaisia elintarvike- ja polttoainetutkimuksia. Elintarvikelaboratorio tutki esimerkiksi heikkolaatuisia ruoka-aineita ja korviketuotteita, joita tuli markkinoille elintarvikepulan aikana. VTT teki sodan aikana lähes 2 000 testausta.
Vuonna 1950 VTT muodostui 15:stä laboratoriosta, joissa työskenteli yhteensä 242 tutkijaa. 1950-luvun puolivälissä VTT teki tilaustyönä jo yli 6 000 testausta. Teollisuuden tutkimustarve kasvoi ja se joutui kansainvälisen kilpailun takia panostamaan yhä enemmän tuotteidensa laatuun ja tuotantomenetelmiin. Testaus säilyi VTT:n toimenkuvassa, mutta ensisijaiseksi tavoitteeksi asetettiin tehdä yleistä tutkimusta maan talouselämän kehittämiseksi.
VTT:stä kasvoi 1960-luvulla Suomen suurin tutkimuslaitos. 1960-luvun puolivälissä VTT:llä oli jo 26 laboratoriota, joissa työskenteli yhteensä yli 400 tutkijaa.
Kehitystarpeiden lisääntyminen huomattiin esimerkiksi sahateollisuudessa.  Puuteknillinen laboratorio alkoi tutkia puun työstämisen menetelmiä ja laitteita. Laboratoriossa kehitettiinkin uusi menetelmä, joka pienensi sahausrakoa. Menetelmä säästi raaka-ainetta ja paransi sahausjälkeä.
VTT panosti omaan toimintaansa voimakkaasti hankkimalla uusia laitteita. Esimerkiksi metallurgian laboratorio hankki Yhdysvalloista Quantovac-laitteen. Laitteella pystyttiin määrittämään koekappaleiden pitoisuuksia, ja se paljasti metallien rakenteen myös mikrotasolla. Tällaista tietoa tarvittiin materiaali- ja korroosioilmiöiden selvittämisessä.
1970-luvulla Suomessa vallinnut energiakriisi ja ympäristökysymysten nousu julkisuuteen toi VTT:lle lisää tutkimuskohteita. Ne soveltuivat hyvin Jauhon tutkimuspoliittiseen ajatteluun. VTT osallistui myös muiden yhteiskunnallisten ongelmien ja tehtävien ratkaisuun. Esimerkiksi liikenneonnettomuuksissa kuolleiden määrä alkoi nousta hälyttävästi 1960-luvulla. Vuosittain liikenteessä menehtyi tuolloin yli tuhat henkeä. VTT alkoi tutkia ongelmaa ja päätyi siihen tulokseen, että nopeusrajoituksilla voitaisiin selvästi vähentää onnettomuuksia. Tutkimusten perusteella Suomessa otettiin käyttöön nopeusrajoitukset, jotka vaihtelivat 80–120 km/h tiestä riippuen.
Biotekniikan laboratorio hankki 1970-luvun puolivälissä Suomessa valmistetun pilot-fermentorin. Sen avulla voitiin tutkia bioteknisiä prosesseja, kuten mikrobientsyymien, antibioottien ja yksisoluproteiinien tuottamista.
Todellinen edistysaskel saatiin korroosiotutkimuksissa 1970-luvulla, kun VTT:llä suunniteltiin ja rakennettiin kiertopiirillä varustettu autoklaavilaitteisto. Sen avulla voitiin simuloida ydinvoimalaitosten todellisia korroosio-olosuhteita.
Rakennus- ja yhdyskuntatekniikan osasto teki vuosina 1975–1979 laajan niin sanotun ASTA-tutkimuksen, jossa selvitettiin usean asuntoalueen kaavoitus- ja rakennuskustannukset. Tutkimuksen kansantaloudellisten säästöjen arvioitiin nousevan jopa 500 miljoonaan markkaan.
Vuoteen 1970 mennessä suurin osa VTT:n laboratorioista oli saanut uudet tilat Otaniemestä. VTT:n punatiiliset rakennukset suunnitteli Alvar Aallon arkkitehtitoimisto. VTT:n päärakennus valmistui vuonna 1975. VTT laajeni 1970- ja 1980-luvuilla myös alueellisesti ja uusia laboratorioita perustettiin Ouluun, Tampereelle, Jyväskylään ja Outokumpuun.
1980-luvun alussa perustettiin Tekniikan kehittämiskeskus Tekes. Tekesin teknologiaohjelmat loivat Suomen tutkimusjärjestelmälle selkeän perustan. VTT:llä oli 1980-luvun lopussa käynnissä 11 tutkimusohjelmaa. Ne käsittelivät energia- ja ympäristöprosesseja, digitaalista signaalinkäsittelyä, komposiittimateriaaleja ja -rakenteita rakennusteollisuudessa, molekyylimallinnusta, pintatekniikkaa, puuteknologiaa, energiaa säästäviä laitteita, integroitua ohjaustekniikkaa, biologisesti hajoavia muoveja, logistiikkaa sekä tuotemallien käyttöä tuotteen ja tuotannon suunnittelussa.
Tietokoneen käyttö koneiden ja laitteiden suunnittelussa yleistyi voimakkaasti 1980-luvulla. CAD- ja CAM-teknologian avulla suunnittelija pystyi kokeilemaan nopeasti ja edullisesti eri vaihtoehtoja.
1980-luku alkoi matkaviestinnän nousun aika. VTT:n oli aktiivisesti mukana yhteistyössä, jonka tuloksena syntyi matkapuhelin. Pohjoismaat kehittivät 1970-luvun loppupuolella yhdessä automaattisesti ilman puhelunvälittäjiä toimivan analogisen NMT (Nordic Mobile Telephone) -matkapuhelintekniikan desimetriaalloille eli UHF-taajuuksille). Pohjoismaiden aloitteesta Euroopan maat kehittivät digitaalisen GSM (Global System for Mobile Communication) -matkapuhelintekniikan, joka otettiin Suomessa käyttöön 1991. Nokian matkapuhelimet valloittivat sitten maailmanmarkkinat ja ovat muuttaneet niin viestintää kuin Suomen elinkeinoelämää merkittävästi. VTT:ssä kehitettiin myös maailman ensimmäinen videokuvapuhelin jo vuonna 1984, mutta aika ei vielä silloin ollut aivan kypsä sen kaupallistamiselle.
Nopeasti kehittyvän tietotekniikan, elektroniikan ja langattoman viestinnän mahdollisuudet, rajoitukset, seurausvaikutukset ja uudet ratkaisut olivat 1990-luvulla tiiviin tutkimuksen ja kokeilujen kohteena.
VTT osallistui myös kansainväliseen toimintaan esimerkiksi Euroopan avaruusjärjestön ESA:n tieteellisessä avaruusohjelmassa. Ohjelmaan kuului aurinkokuntaa tutkiva SOHO-avaruusalus,jonka tutkimusinstrumenttien sekä itse aluksen rakenteiden testilaitteiden rakentamiseen VTT otti osaa.
Biotekniikka nousi uudeksi, toiveita herättäväksi kasvualaksi. VTT tutki yhteistyössä Panimolaboratorion kanssa muun muassa jatkuvatoimista, immobilisoituun hiivaan perustuvaa oluen käymistä. Tavoitteena oli nopeuttaa oluenvalmistusprosessia.
Tuotantotekniikassakin tietotekniikan soveltaminen avasi uusia näkymiä. Vuonna 1996 VTT aloitti muun muassa virtuaaliprototypoinnin, jossa digitaalista tietokonemallia käytettiin tuotekehityksen tukena. Mallinnuksen avulla tuotekehitystä voitiin nopeuttaa ja samalla pienentää kustannuksia.
Uusia tutkimuksellisia avauksia on 2000-luvulla haettu muun muassa strategisilla teknologiateemoilla ja keskittämällä oma-aloitteista tutkimustoimintaa aiempaa suurempiin tutkimuskokonaisuuksiin. Teemoina on nostettu esiin muun muassa Tulevaisuuden tiedonsiirtoteknologiat, Puhdas maailma, Älykkäät tuotteet ja järjestelmät sekä Turvallisuus ja käyttövarmuus. Kestävä kehitys ja tiedon digitalisaatio ovat nousseet vahvasti esiin keskeisinä tutkimustoimintaa ohjaavina trendeinä.
Esimerkki isojen ohjelmakokonaisuuksien hyvistä puolista on Painettu älykkyys -ohjelma. Siinä yhdistettiin ICT, elektroniikka- ja painoteknologiaa keskenään uusien tuotteiden luomiseksi. Painoprosessilla tuotettu elektroniikka mahdollistaa uusien niin sanottujen älylytuotteiden edullisen tuotannon. Painettu älykkyys -ohjelman tuloksena on markkinoille saatu ensimmäisiä rullalta rullalle -tuotantoprosessilla valmistettuja tuotteita. Esimerkiksi elintarviketuotteiden pakkauksiin on kehitetty uusia indikaattoreita, kuten tuotteen tuoreudesta kertova lämmöllä aktivoituva happi-indikaattori.
VTT:n palvelut pyrkivät tukemaan asiakasta innovaatioprosessin kaikissa vaiheissa tulevaisuuden teknologia-, markkina- ja toimintaympäristökehityksen hahmottamisesta tuotteiden markkinoillepääsyn varmistavaan vaatimustenmukaisuuden varmentamiseen. VTT kykenee näin aiempaa selvemmin tukemaan asiakkaitaan teollisoikeuksien hyödyntämisessä ja toisaalta tarjoamaan myös tuotekehitystä ja kaupallistamista tukevat testaus-, tuotehyväksyntä- ja sertifiointi- ym. asiantuntijapalvelut.
VTT:n vahva kotimainen ja kansainvälinen verkostoituminen edistää tehokasta teknologian kehitystä ja siirtoa ja auttaa luomaan kansainvälistä kilpailukykyä. VTT on jo pitkän aikaa ollut aktiivisin suomalainen EU-tutkimushankkeisiin osallistuja. VTT:ssä on käynnissä vuosittain yli 400 kansainvälistä julkista tutkimushanketta.
VTT siirtyi vuoden 2010 alusta Group-rakenteeseen ja viralliseksi nimeksi tuli Teknologian tutkimuskeskus VTT. Tämän mahdollistaneet lait astuivat voimaan 1. tammikuuta 2010, jolloin myös VTT Expert Services Oy aloitti toimintansa. VTT Memfab Oy aloitti toimintansa vuonna 2011.
Valtioneuvoston 5.9.2013 tekemällä periaatepäätöksellä valtion tutkimuslaitosten rakenteita ja tutkimusrahoitusta uudistettiin. VTT ja Mittatekniikan keskus MIKES yhdistettiin. VTT muuttui valtion kokonaan omistamaksi, voittoa tavoittelemattomaksi erityistehtäväyhtiöksi Teknologian tutkimuskeskus VTT Oy:ksi. Uuden osakeyhtiömuotoisen VTT:n toiminta alkoi 1. tammikuuta 2015. Yhtiömuotoinen toiminta antaa joustavammat rahoitusmahdollisuudet talouden suunnitteluun ja liiketoiminnan kehittämiseen. VTT Oy saa edelleen valtiolta tutkimusrahoitusta perustehtävänsä hoitamiseen, yritysten liiketoiminnan uudistumista palvelevan osaamisen luomiseen.
VTT uudisti organisaatiotaan 1. tammikuuta 2014 lukien ja kokosi toiminnan kolmeen liiketoiminta-alueeseen: Tietointensiiviset tuotteet ja palvelut, Älykäs teollisuus ja energiajärjestelmät sekä Luonnonvara- ja ympäristöratkaisut.
VTT:n pääkonttori on Espoon Otaniemessä. Pääjohtaja on TkT Antti Vasara. VTT:llä on toimipisteet muun muassa Otaniemessä, Oulussa, Tampereella, Jyväskylässä ja Kuopiossa. VTT:llä on kontaktipiste myös Belgiassa.
VTT:llä on myös alueellisia asiamiehiä 12 paikkakunnalla, muun muassa Turussa, Seinäjoella ja Varkaudessa.
"Titteli vuoteen 1970 ylijohtaja, vuodesta 1970 pääjohtaja"Helsingin Sanomat nosti helmikuussa 2016 esiin epäilyn tiedevilpistä VTT:n entisessä metabolomiikan tutkimusryhmässä, jota johti tutkimusprofessori Matej Orešič. VTT oli ollut jo aiemmin epäilystä yhteydessä Tutkimuseettiseen neuvottelukuntaan ja teettänyt epäilystä selvityksen ulkopuolisilla tutkimusfirmoilla. Näissä selvityksissä ei ollut löytynyt todisteita selkeästä vilpistä. VTT on todennut, että suhtautuu erittäin vakavasti epäilyksiin tutkimuseettisistä ongelmista. Asioiden selkiinnyttämiseksi VTT avasi tapauksen uudelleen selvitettäväksi, VTT nimitti riippumattomat tahot selvittämään tutkimuseettiset ja johtamiskäytäntöön liittyvät asiat. VTT julkisti valmistuneet raportit. Selvitysmiehet eivät löytäneet näyttöä vuonna 2008 julkaistun Journal of Experimental Medicinen diabetesartikkeliin kohdistuvasta tutkimuseettisestä vilpistä.