Peter Falk
Peter Michael Falk () oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka esiintyi teatterissa, elokuvissa ja televisiossa. Hänen tunnetuin roolinsa on rikosetsivä Columbona samannimisessä televisiosarjassa. Hän sai roolistaan neljä Emmyä ja Golden Globen. Lisäksi hän oli kahdesti Oscar-ehdokkaana parhaasta miessivuosasta elokuvista "Murder, Inc." ja "Taskullinen ihmeitä".
Peter Falk syntyi Manhattanilla vuonna 1927 sekatavarakauppias Michael ja Madeline Falkin (o.s. Hochhauser) perheeseen. Isä oli puolanjuutalainen ja äiti venäjänjuutalainen. Kun Falk oli kolmivuotias, hänen oikea silmänsä leikattiin kasvaimen takia. Tilalla hänellä oli lasisilmä. High schoolin jälkeen Falk opiskeli hetken Hamilton Collegessa, mutta liittyi pian kokkina Yhdysvaltain kauppalaivastoon. Palattuaan New Yorkiin Falk suoritti tutkinnon politiikan tutkimuksesta New School for Social Researchista. Tämän jälkeen hän valmistui maisteriksi hallintotieteistä Syracusen yliopistosta 1953.
Falk aloitti valmistumisensa jälkeen työt Connecticutin budjettivirastossa. Connecticutissa hän aloitti näyttelijänuransa, kun hän liittyi amatööriteatteriin Hartfordissa. Falk sai lisäksi näyttelijänkoulutusta Eva Le Galliennelta.
Vuonna 1956 Falk erosi työstään ja muutti New Yorkin Greenwich Villageen tavoitteenaan ura näyttelijänä. Hänen ensimmäinen roolinsa oli Off Broadway -tuotannossa Molièren "Don Juanissa". Falk siirtyi pian Broadwaylle ja vuonna 1958 teki valkokangasdebyyttinsä elokuvassa "Suolla tuulee". Hänellä oli vaikeuksia saada elokuvarooleja lasisilmänsä takia, ja esimerkiksi Columbia Picturesin Harry Cohn hylkäsi hänet kuultuaan lasisilmästä.
Falkin uran läpimurto oli konnan rooli elokuvassa "Murder, Inc.", josta hän sai Oscar-ehdokkuuden. Samana vuonna hän sai Emmy-ehdokkuuden televisioroolista sarjassa "The Law and Mr. Jones". Seuraavana vuonna Falkin gangsterirooli elokuvassa "Taskullinen ihmeitä" toi hänelle toisen Oscar-ehdokkuutensa. Hän voitti ensimmäisen Emmy-palkintonsa "Dick Powell esittää" -antologiasarjan osasta ”The Price of Tomatoes”. Hän esiintyi tämän jälkeen useasti gangstereiden rooleissa, kuten elokuvassa "Chicagon Robin Hood". Lisäksi hän esiintyi edelleen teatterissa, kuten Josef Stalinina näytelmässä "Passion of Joseph D".
Falkista tuli Columbo ensimmäisen kerran vuonna 1967, kun hän sai roolin televisioelokuvassa "Columbo: Murha lääkärin määräyksestä" Bing Crosbyn ja Lee J. Cobbin kieltäydyttyä roolista. Falk hylkäsi muodikkaan puvustuksen ja loi hahmosta tunnetun. Hän valitsi Columbolle nuhruisen popliinitakin ja Peugeot-auton. Kolme vuotta myöhemmin Falk palasi Columbon rooliin televisioelokuvaan "Kuolleen miehen lunnaat", josta tuli samalla televisiosarjan pilottijakso. Ensimmäistä Columbo-sarjaa esitettiin lopulta seitsemän vuotta, ja se loppui vuonna 1977. Hän sai tuona aikana kolme Emmy-palkintoa ja kaikkiaan seitsemän ehdokkuutta. Columbon roolissa Falkista tuli aikansa parhaiten palkattu televisionäyttelijä, hänen saadessaan 500 000 dollaria jaksolta.
Columbon aikaan Falk jatkoi kuitenkin myös elokuvauraansa. Hän esiintyi muun muassa John Cassavetesin elokuvissa "Aviomiehet" (1970), "Naisen parhaat vuodet" (1974) ja cameoroolissa elokuvassa "Ensi-ilta" (1977). Cassavetes esiintyi vastavuoroisesti yhdessä Columbo-jaksossa 1972. Vuonna 1971 Falk palasi myös Broadwaylle, kun hän esiintyi Neil Simonin näytelmässä "The Prisoner of Second Avenue", josta hän voitti Tony-palkinnon.
Sen jälkeen kun Columbo lakkautettiin, Falk esiintyi edelleen elokuvissa. Hän näytteli muun muassa komediassa "Älkää ampuko hammaslääkäriä" (1979) ja fantasiaelokuvassa "Prinsessan ryöstö" (1987). Columboa alettiin kuvata uudelleen vuonna 1988, ja Falk voitti roolista vielä neljännen Emmynsä ja sai lisäksi kaksi ehdokkuutta.
Wim Wendersin elokuvassa Berliinin taivaan alla Falkilla oli Berliinissä elokuvaa tekevän amerikkalaisnäyttelijän alter ego -tyyppinen rooli.
Viimeinen televisioelokuva, jossa Falkin Columbo esiintyi, oli "Columbo yöelämässä" vuodelta 2003. Tämän jälkeen Falk esiintyi vielä pienissä rooleissa, kuten elokuvassa "Next" (2007).
Falk oli kahdesti naimisissa. Vuonna 1960 hän meni naimisiin Alyce Fayon kanssa, ja he saivat kaksi lasta: Catherinen ja Jackien. Peter ja Alyce Falk erosivat 1976, ja seuraavana vuonna Peter Falk meni naimisiin näyttelijä Shera Danesen kanssa. He olivat naimisissa Peter Falkin kuolemaan asti.
Falkilla oli pitkälle edennyt dementia, joka johtui luultavasti Alzheimerin taudista. Loppuvuodesta 2007 hän joutui useaan leikkaukseen, joiden seurauksena hänen dementiansa pahentui äkillisesti. Vuonna 2008 hänen tyttärensä Catherine haki isänsä huoltajuutta, mutta myöhemmin perui hakemuksen ja sanoi haluavansa vain tavata isäänsä. Seuraavana vuonna huoltajuus myönnettiin Falkin vaimolle. Falkin tyttärellä on ollut riitaa Falkin ja tämän vaimon kanssa, mutta oikeus myönsi tyttärelle oikeuden tavata isänsä puolen tunnin ajan kahden kuukauden välein. Peter Falk kuoli 83-vuotiaana kesäkuussa 2011 kotonaan Beverly Hillsissä. Kuolinsyyksi on kerrottu sairaudesta johtunut aivorappeutuma.
Falkin elämäkerta "Just One More Thing" (Carroll & Graf) julkaistiin 2006 (ISBN 978-0786717958).