hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Heli Rantanen
Heli Orvokki Rantanen (s. 26. helmikuuta 1970 Lammi) on uransa lopettanut suomalainen keihäänheittäjä, olympiavoittaja Atlantassa 1996. Hän edusti koko uransa Lammin Säkiää paitsi viimeisellä kilpailukaudellaan 2001 Esbo Idrottsföreningia. Hänen valmennuksestaan vastasivat vuoteen 1999 saakka Esko Papinaho ja Leo Pusa sekä vuodesta 2000 alkaen Into Turvanen ja Tapio Korjus. Rantanen edusti Suomea kaksissa olympialaisissa, neljissä yleisurheilun MM-kisoissa sekä kaksissa EM-kisoissa. Atlantan kultamitali jäi uran ainoaksi arvokisamitaliksi.
Rantanen sijoittui vuonna 1989 viidenneksi 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa Varaždinissa ja sai ensimmäisen aikuisten SM-mitalinsa oltuaan kolmas Turun Kalevan kisoissa. Seuraavana vuonna hän saavutti jälleen SM-pronssia ja sijoittui 12:nneksi Splitin EM-kilpailuissa. Talvella 1991 hän sai hopeaa keihään SM-hallimestaruuskilpailuissa. Kesäkaudella hän voitti Euroopan cupin kilpailun Barcelonassa ja ensimmäisen aikuisten Suomen-mestaruutensa sekä sijoittui yhdeksänneksi Tokion MM-kilpailuissa.
Rantanen sai vuonna 1992 pronssia keihään hallimestaruuskilpailuissa. Kesällä hän voitti Suomen-mestaruuden, Lillessä käydyn Euroopan cupin kilpailun ja uransa ensimmäisen aikuisten maaottelun Helsingissä. Barcelonan olympialaisissa hän oli kuudes tuloksella 62,34. Seuraavana vuonna hän voitti sisäratojen Suomen-mestaruuden ja sai Kalevan kisoissa hopeaa. Stuttgartin MM-kilpailuissa hän oli yhdestoista. Vuonna 1994 Rantanen voitti hallimestaruuden, mutta jäi Kalevan kisoissa neljänneksi. Syyskuussa hän voitti maaottelukilpailun Cagliarissa. Vuonna 1995 hän voitti kultaa Kalevan kisoissa. Göteborgin MM-kilpailuissa hän sijoittui neljänneksi tuloksella 65,04. Mitalikin oli lähellä, sillä kolmanneksi sijoittunut Mikaela Ingberg heitti 65,16. Kauden päätteeksi Rantanen voitti maaottelun Helsingissä. Seuraavana talvena hän voitti hallisuomenmestaruuden.
Rantasen oma ennätys, 67,94 metriä, syntyi 1996 Atlantan olympiakisoissa loppukilpailun ensimmäisellä heitolla. Heitto riitti tuomaan hänelle olympiakultaa. Rantanen oli Pohjoismaiden ensimmäinen naispuolinen yleisurheilun olympiavoittaja. Hänen jälkeensä pohjoismaisista naisista yleisurheilun olympiakultaan ovat yltäneet Ludmila Engquist, Trine Hattestad ja Carolina Klüft. Rantanen voitti kesällä 1996 myös Suomen-mestaruuden, maaottelun keihäskilpailun ja Kölnin GP-kilpailun. Lisäksi hän sijoittui toiseksi Rooman GP-kilpailussa ja Euroopan cupin ykkösliigan kilpailussa Bergenissä sekä kolmanneksi Zürichin GP-kilpailussa. Hänet valittiin Vuoden urheilijaksi 1996.
Rantanen voitti vuonna 1997 Suomen-mestaruuden ja maaottelun keihäskilpailun sekä sijoittui kymmenenneksi Ateenan MM-kilpailuissa. Seuraavana kesänä hän voitti niin ikään Kalevan kisat ja Suomi–Ruotsi-maaottelun. Budapestin EM-kilpailuissa hän oli viides tuloksella 62,34. Uransa viimeisen SM-mitalin hän voitti oltuaan kolmas Lahden Kalevan kisoissa 2000. Seuraavana vuonna hän jäi SM-kilpailuissa neljänneksi.
Rantanen sairastui uransa lopettamisen jälkeen masennukseen, mutta on toipunut sairaudesta. Hän työskentelee markkinointipäällikkönä betoniteollisuusalan yrityksessä.
Arsi Harju
Arsi Ilari Harju (s. 18. maaliskuuta 1974 Kurikka) on suomalainen kilpauransa jo lopettanut kuulantyöntäjä ja olympiavoittaja.
Harjun uran suurin saavutus on olympiakulta vuoden 2000 kisoissa Sydneyssä tuloksella 21,29 metriä. Harjun ennätys on Sydneyn olympialaisten karsinnassa työnnetty 21,39 metriä. Vuoden 2001 yleisurheilun MM-kilpailuissa Harju työnsi pronssia tuloksella 20,93 metriä.
Harju edustaa Perhon Kiriä. Hänet valittiin Vuoden urheilijaksi vuonna 2000. Hän toimi Suomen UNICEFin koulukävelijöiden suojelijana vuodesta 2003 vuoteen 2005.
Arsi Harju palasi kuuden vuoden tauon jälkeen kilpailemaan Yhdysvaltojen Tucsonissa toukokuussa 2011 ja työnsi tuloksen 18,48, mikä jäi kauden parhaaksi suomalaistulokseksi. Kauden 2012 parhaaksi tulokseksi tuli niin ikään 18,48, jonka Harju työnsi Hämeenkyrön kuulakarnevaaleilla. Harju kilpaili kaudella 2012 viidesti ja lopetti uransa toistamiseen kauden jälkeen.
Vuodesta 2010 alkaen Harju on toiminut kuulantyöntäjä Suvi Helinin henkilökohtaisena valmentajana.
Harju on töissä ylöjärveläisellä lihajalostamolla ja hän asuu Tampereen seudulla.
Jyri Kjäll
Jyri Kjäll (s. 13. tammikuuta 1969 Pori) on suomalainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti.
Jyri Kjäll nyrkkeili olympiapronssia vuoden 1992 kisoissa 63,5 kilon sarjassa. Seuraavan vuoden MM-kisoissa Kjäll iski hopeaa. Kjäll siirtyi ammattilaiseksi Floridaan vuonna 1994. Uran varrelle mahtui loukkaantumisia ja managerisotkuja. Ammattilaisuralla Kjäll ei yltänyt merkittäviin titteliotteluihin. Hänen viimeinen ottelunsa oli 23. huhtikuuta 2002.
Seuratasolla Kjäll edusti amatöörinä Porin NMKY:ta. Uransa jälkeen Kjäll asettui asumaan takaisin Suomeen ja työskentelee nykyisin Harjavallassa liikuntapaikanhoitajana.
Barcelonassa 1992 Jyri Kjäll otteli neljä ottelua. Ensimmäinen vastustaja oli Espanjan Sergio Rey, jonka Kjäll voitti kehätuomarin keskeytyksellä ajassa 2.03. Neljännesvälierässään Kjäll voitti Italian Michele Piccirillon pistein 12–5. Puolivälierässä Kjällin vastustaja oli Unkarin László Szucs, ja 9–1-pistevoitto varmisti suomalaiselle mitalin. Kjällin välierävastustaja oli Kuuban 20–vuotias Héctor Vinent, joka otti jo kahdessa erässä selvän 3–12–pistejohdon. Viimeisessä erässä edes Kjäll ei jaksanut enää yrittää, ja kuubalainen otti voiton ja finaalipaikan pistein 3–13. Näin Jyri Kjäll sai yhdentenätoista suomalaisnyrkkeilijänä olympiapronssia.Kjäll on tuomittu kolmesti pahoinpitelystä ja kerran rattijuopumuksesta. Kjäll pahoinpiteli vuonna 2012 helsinkiläisessä yökerhossa mieshenkilön lyömällä tätä nyrkillä päähän. Tuomio oli 425 euron sakot. Toisen kerran, myös helsinkiläisessä yökerhossa, vuonna 2015 Kjäll pahoinpiteli virolaista miestä lyömällä tätä nyrkillä kasvoihin. Teosta Kjäll sai 20 päivän ehdollisen vankeusrangaistuksen. Rattijuopumuksesta Vihdissä hän sai 45 päivän ehdollisen vankeusrangaistuksen vuonna 2013. Vuonna 2016 Kjäll joutui nujakkaan helsinkiläisessä ravintolassa ja tuomittiin syyskuussa 2017 Helsingin käräjäoikeudessa pahoinpitelystä 40 päivän ehdolliseen vankeusrangaistukseen.
Sakari
Sakari on suomalainen miehen etunimi. Nimi polveutuu hepreankielisestä nimestä Zechariah (hepr. ”Jahve lahjoittaa” tai ”Jahve muistaa”., ja nimi eri muunnelmineen on tullut laajalti tunnetuksi Raamatusta. Uudessa testamentissa mainitaan Sakarias Johannes Kastajan isänä.. Nimi muistuttaa myös Vanhan testamentin profeetan nimeä Sakarja, joka kuitenkin on eri alkuperää ja merkitsee "maksaa palkka."
Väestörekisterikeskuksen tietojen mukaan Suomessa Sakari-nimen on vuoden 2016 loppuun mennessä saanut 82 455 miestä ja alle kymmenen naista. Sakarin nimipäivä on 14. tammikuuta Sakari Topeliuksen syntymäpäivän mukaan.
Wovoka
Wovoka (s. 1856 – k. 1932), joka oli saanut valkoisilta kasvattivanhemmiltaan nimen Jack Wilson, oli paiute-heimon intiaani, joka johti intiaanien viimeistä merkittävää uskonlahkoa, aavetanssia.
Vuoden 1890 paikkeilla hän alkoi saada näkyjä, joissa kristinuskon Jumala kehotti intiaaneja lopettamaan sotimisen ja tanssimaan aavetanssia, jolloin he saisivat maansa takaisin. Intiaaneja tuli paljon kuuntelemaan uutta profeettaa, ja hänen valkoiset kasvattiveljensä järjestivät joko hänen tahdostaan tai hänen tietämättään hänen ympärilleen joukon ihmeitä.
Liike levisi laajalle, mutta valkoiset käsittivät sen väärin ja murskasivat sen Wounded Kneessä vuonna 1890. Moni liikkeen johtajista surmattiin, mutta Wovoka itse säilyi hengissä. Hän odotti koko ikänsä messiasta, jota ei koskaan tullut. Hän osallistui 1920-luvulla intiaanielokuvan tekoon ja kuoli vuonna 1932.
Saku (nimi)
Saku on suomalainen miehen etunimi. Vuoden 2018 loppuun mennessä nimen Saku on saanut 4497 miestä ja muutama nainen.
Nimi on Sakarin, Sakariaksen, Zachariaksen ja Sakkeuksen kutsumamuoto ja tullut Suomen almanakkaan virallisena etunimenä 1973. Sakarin ja Sakun nimipäivää vietetään 14. tammikuuta, jolle nimet on sijoitettu Zachris Topeliuksen syntymäpäivän kunniaksi. Aikaisempi kirjoitusasu on ollut Zacharias. Nimen pohjana on heprealainen nimi, joka merkitsee ’Jahve on muistanut’. Sakkeus on myös peräisin hepreasta ja merkitsee ’oikeamielinen’.
Painevesireaktori
Painevesireaktori (PWR) () on ydinreaktorityyppi, jossa korkeapaineinen vesi jäähdyttää reaktorin ydintä. Painevesi-nimitys tulee siitä, että jäähdytysvesi on niin korkeassa paineessa (usein yli sata baaria), ettei se höyrysty, vaikka sen lämpötila kohoaa useisiin satoihin asteisiin.
Painevesireaktorit käyttävät kahta erillistä jäähdytysvesijärjestelmää. Ensiö- eli primääripiirissä kiertävä vesi jäähdyttää reaktoria, josta kuumentunut jäähdytysvesi johdetaan höyrystimiin. Höyrystimissä ensiöpiirin kuuma vesi höyrystää toisio- eli sekundääripiirin vettä. Höyrystimen jälkeen jäähtynyt ensiöpiirin vesi palaa takaisin reaktoriin uudelleen kuumennettavaksi ja toisiopiirin puolella syntynyt höyry johdetaan sähköä tuottaviin turbiineihin. Painevesireaktoria säädetään säätösauvakoneiston avulla. Säätösauvojen lisääminen reaktoriin hillitsee reaktiota ja niiden poistaminen kiihdyttää sitä.
Painevesireaktorin turbiinien huolto on helpompaa kun käytön aikana aktivoituva reaktorin jäähdytysvesi ei kulje niiden kautta.
Painevesireaktori kehitettiin alun perin laivastokäyttöön Yhdysvalloissa Westinghousen Bettis Atomic Power Laboratoryssa. Painevesireaktoreita käytetään edelleen laivoissa ja voimalaitoskäytössä siitä on tullut maailman yleisin reaktorityyppi. Painevesireaktoreita valmistavat mm. Westinghouse, General Electric ja yhteiseurooppalainen Areva NP (ent. Framatome ANP), joka toimittaa myös painevesireaktoriin pohjautuvan EPR-reaktorin Olkiluoto 3:een. Neuvostoliitossa suunniteltu VVER (Veda-Vodanoi Energetitsheski Reaktor) on myös tyypiltään painevesireaktori. Suomessa on kaksi VVER-reaktoria Loviisan voimalaitoksella.
Yhtyneet Paperitehtaat
Yhtyneet Paperitehtaat Oy oli suomalainen metsäteollisuusyhtiö, joka syntyi vuonna 1920 ja muodosti vuonna 1996 yhdessä paperiyhtiö Kymmenen kanssa UPM-Kymmene Oyj:n.
Yhtyneet Paperitehtaat syntyi kesällä 1920, kun Ab Simpele, Jämsänkoski Oy ja Myllykoski Träsliperi Ab sulautuivat. Myöhemmin yhtiöön sulautettiin Valkeakoskella sijaitseva Walkiakoski. Kaikkien yhtiöiden johdossa ja suuromistajana oli kenraali Rudolf Walden. Kenraali Waldenin tavoitteena oli muodostaa Suomen hajanaisesta metsäteollisuudesta mahdollisimman suuri ja kilpailukykyinen yksikkö. Samaan tavoitteeseen pyrittiin perustamalla Suomen Paperitehtaitten yhdistys (1918-1996) Finnpap sekä kartonkiyhdistys Finnboard.
Yhtyneet Paperitehtaat Oy:stä irtautui 1952 Myllykoski Oy. 1950-luvulla rakennettiin Kaipolan paperitehdas. Yhtyneet laajensi voimakkaasti ja ajautui rahoitusvaikeuksiin 1960-luvun lopulla. 1970- ja 1980-luvuilla yhtiö suuntasi ulkomaille ja investoi EEC-markkinoille Shottonin ja Stracelin tehtaisiin. Vuonna 1989 Yhtyneet sulautti itseensä Kajaani Oy:n.
Suomen 1990-luvun alun laman yhtiö kohtasi hyvässä tuloskunnossa. Kansallis-Osake-Pankin johdolla yhtiö fuusioitiin Rauma-Repolan kanssa. Muodostettiin Repola Oy, josta tuli Suomen suurin teollisuusyritys. Yhtyneet muodosti konsernin metsäteollisuusyksikön Rauma Oy:n muodostaessa metalliteollisuusyksikön. Vuonna 1996 Yhtyneet Paperitehtaat Oy sulautui osana Repola Oy -konsernia Kymmene Oy:n kanssa muodostaen yhden maailman suurimmista metsäteollisuusyhtiöistä UPM-Kymmene Oy:n. Finnpap sulautettiin myös osaksi uutta yhtiötä.
Arto Härkönen
Arto Kalevi Härkönen (s. 31. tammikuuta 1959 Helsinki) on suomalainen keihäänheittäjä. Hän edusti Helsingin Kisa-Veikkoja ja häntä valmensi Kalevi Härkönen. Hänestä tuli keihäänheiton olympiavoittaja 1984 Los Angelesin olympialaisissa, heitettyään finaalissa tuloksen 86,76.
Härkönen sai hopeaa Donetskn alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 1977 tuloksella 82,98. Hän sijoittui toiseksi myös Méxicon universiadeissa 1979 tuloksella 87,10. Ateenan EM-kilpailuissa 1982 hän oli viides heitettyään 86,76. Hän karsiutui loppukilpailusta Helsingin MM-kilpailuissa 1983.
Härkönen voitti Suomen-mestaruuden Kouvolassa 1982 ja sai hopeaa Helsingissä 1979. Hän edusti Suomea aikuisten maaotteluissa vuosina 1978–1983 ja voitti maaottelun keihäskilpailun Mikkelissä 1979 sekä Helsingissä 1980 ja 1982. Hän heitti ennätyksekseen vanhalla keihäsmallilla 92,40 Pihtiputaalla 1. heinäkuuta 1984.
Härkönen tuli uskoon olympiavoiton jälkeen ja hän toimii nykyään evankelistana. Hän on myös opiskellut teologian maisteriksi ja saanut pappisvihkimyksen. Hän asuu Vantaalla.
Arto Härkösen veli on Keravan kaupunginjohtaja Petri Härkönen.
Äänikynnys
Äänikynnys on ääniosuus, jonka vaalilistan (kuten puolueen) on saatava, jotta se saisi vähintään yhden ehdokkaansa läpi vaalissa. Äänikynnys on joko laissa nimenomaisesti määritelty, tai sen aiheuttaa käytetty vaalitapa.
Ruotsissa, Saksassa ja Venäjällä on äänikynnys määritelty prosentteina äänistä, joka puolueen on ylitettävä valtakunnallisesti, jotta se voisi saada edustajia parlamenttiin. Slovakiassa äänikynnys on asetettu paikkoina (kolme paikkaa vuosien 1992 ja 1996 vaaleissa).
Äänikynnys kuitenkin aiheuttaa sen, että kansanedustuslaitos ei täysin vastaa sitä, mitä kansa on vaaleissa äänestänyt. Ero on sitä suurempi, mitä korkeammalle kynnys on asetettu. Esimerkiksi Turkissa vuonna 1999 pidetyissä vaaleissa oli hyvin paljon pieniä puolueita, jotka jäivät sangen korkean äänikynnyksen alle. Parlamentissa edustetut puolueet saivat vain 67 prosenttia annetuista äänistä.
Suomen perustuslakivaliokunta perusteli vuonna 2010 Suomen hallituksen sittemmin toteutumatonta esitystä kolmen prosentin äänikynnyksen käyttöönotoksi sillä, että äänikynnys estäisi hajaantumista pieniin puolueisiin.
Vaalitavasta riippuvaista äänestyskynnystä kutsutaan myös "piileväksi äänikynnykseksi", koska se ei riipu laista vaan jaettavana olevien paikkojen määrästä, vaalitavasta ja hukkaäänistä. Yleisesti ottaen piilevä äänikynnys on sitä pienempi, mitä enemmän paikkoja on jaossa.
Suomessa käytössä olevan D’Hondtin menetelmän äänikynnys on Ä/(p+1) pyöristettynä ylöspäin seuraavaan kokonaislukuun. Kaavassa Ä on äänimäärä (joko absoluuttinen annettujen äänien määrä tai 100 %) ja p jaossa olevien paikkojen määrä. Jos äänestyksessä on jaossa esimerkiksi 8 paikkaa, on äänikynnys 11,1 % tai 12 ääntä sadasta.
Suomen eduskuntavaaleissa 2003 piilevä äänikynnys (hukkaäänet huomioiden) oli suurimmassa 33 edustajan Uudenmaan vaalipiirissä noin 2,6 % ja pienimmässä 6 edustajan Etelä-Savon vaalipiirissä noin 14 %.
Siirtoäänivaalitavassa, joka on käytössä muun muassa Irlannin parlamenttivaaleissa, äänestäjä asettaa haluamansa määrän ehdokkaita suosituimmuusjärjestykseen. Äänet jaetaan aluksi listassa ensimmäisenä olevalle ehdokkaalle, minkä jälkeen valinnan kannalta ylimääräiset äänet tai putoamassa olevan ehdokkaan äänet jaetaan eteenpäin.
Koska siirtoäänijärjestelmiä on erilaisia, voidaan niiden äänikynnys ilmoittaa yleisesti vain muodossä Ä/(1+n), jossa n on
Mitä pienempi n on, sitä suurempi on äänikynnys, koska sitä vähemmän ääniä voi mennä hukkaan.
Tällaisessa vaalitavassa äänikynnyksen määritteleminen on toisaalta hankalaa, koska äärimmäisessä tapauksessa ehdokas voi päästä läpi, vaikka hän ei olisi saanut yhtään ykkösääntä. Tavallaan äänikynnys voi siis olla jopa nolla.
Smenkara
Smenkara (vaihtoehtoisia kirjoitustapoja Smenkhare, Smenkhkare) oli Uuden valtakunnan aikana hyvin lyhyen aikaa hallinnut faarao. Hän aloitti sijaishallitsijana Akhenatenin hallituskaudella ja jatkoi sitä kuolemaansa asti 1336 eaa. Todellisuudessa hänen itsenäinen hallitusaikansa jäi todennäköisesti vain muutamaan kuukauteen.
Smenkaran tarkkaa henkilöllisyyttä ei vielä nykypäivänäkään tunneta. Pääasiassa hänen epäillään olleen jokin näistä kolmesta henkilöstä:Mitään näistä teorioista ei voida kuitenkaan vahvistaa. Smenkara yhdistettiin hyvin läheisesti Akhenateniin ja hän lieneekin ollut Atonin palvelija. Faarao Horemheb tuhosi kaikki todisteet Smenkaran olemassaolosta perusteellisesti 18. dynastian lopussa.
NASDAQ
Nasdaq, "Nasdaq-pörssi" tai "Nasdaq-US" on vuonna 1971 perustettu, New Yorkissa Yhdysvalloissa toimiva, Nasdaq, Inc. -holdingyhtiön omistama ja erityisesti teknologiayritysten osakkeita listaava ja niillä kauppaa käyvä arvopaperipörssi. Emoyhtiö Nasdaq Inc:iin kuuluu Nasdaq-US:n lisäksi myös esimerkiksi Nasdaq Nordic, Nasdaq Baltic, Nasdaq OMX Armenia ja kasvuyritysten First North -markkinat monine paikallisine pörsseineen.
Yhdysvaltain Nasdaq-pörssillä ei ole fyysistä pörssisalia. Nasdaq poikkeaakin New Yorkin pörssistä (NYSE) keskeisesti siinä, että missä Nasdaq on oleellisesti kaupankäyjien sähköisesti esittämien osto- ja myyntitarjousten käsittelyyn luotu tietokoneverkosto, on NYSE selkeämmin fyysinen huutokauppapaikka, jossa myyvää ja ostavaa tahoa edustavat osakevälittäjät neuvottelevat osakekaupoista pörssisalissa huutokauppatyyppisissä tarjouskilpailuissa.
Tunnettuja Nasdaq-pörssiin listautuneita suuryrityksiä ovat esimerkiksi Apple, Ebay, Facebook, Google, Intel, Microsoft, Netflix, Starbucks ja Yahoo.
Nasdaq-US -pörssissä oli tammikuussa 2016 listattuna yhteensä 2 843 yritystä. Niiden markkina-arvo oli yhteensä 6 733,6 miljardia Yhdysvaltain dollaria (USD). Markkina-arvon perusteella Nasdaq-US oli tammikuussa 2016 maailman toiseksi suurin arvopaperipörssi New Yorkin pörssin jälkeen. Nasdaqissa listattujen yhtiöiden osakkeilla käydyn kaupan yhteismäärä oli tammikuussa 2016 11 708 miljardia USD. Kaupankäynnin määrässä Nasdaq-US:n edellä olivat NYSE ja BATS Global Markets. Kiinan vuoden 2015 kevään ja kesän suurimman pörssihuuman aikana sekä Shanghain pörssi että Shenzhenin pörssi ohittivat kaupankäynnin kuukausiarvossa amerikkalaiset kilpailijansa ohimenevästi.
Nasdaqin osakkeita kuvaavista osakeindekseistä tunnetuimpiin lukeutuu Nasdaq 100-indeksi. Se kuvastaa sadan keskeisen, Nasdaqin pörssissä noteeratun yrityksen osakkeiden keskimääräisiä kaupankäyntihintaa ja täten yhtiöiden markkina-arvoa.
Kun Nasdaq, joka oli alkujaan lyhenne sanoista "National Association of Securities Dealers Automated Quotations" (NASDAQ), aloitti osakekaupan 8. helmikuuta 1971, se oli maailman ensimmäinen elektroninen pörssi. Se oli alkujaan suunnattu teknologiayhtiöille, jotka eivät olleet listattuna New Yorkin pörssissä.
Nasdaqin keskeisten yritysten Nasdaq 100 -indeksi nousi nopeasti huippulukuun vuonna 2000, joka viestitti IT-kuplan kehittymisestä. Vastaava kehitys oli Nasdaq Composite -indeksillä, jonka indeksiluku ylitti 5 000 pistettä IT-kuplan aikaan, ja seuraavan kerran maaliskuussa 2015.
Ääninen
Ääninen tai "Äänisjärvi" ( tai Оне́го, "Onego"; tai "Oniegu-järve"; tai "Änižjärv") on Euroopan toiseksi suurin järvi. Se sijaitsee Luoteis-Venäjällä pääasiassa Karjalan tasavallan alueella. Järven lounaisosa kuuluu kuitenkin Leningradin alueeseen ja kaakkoisosa Vologdan alueesen.
Äänisen pinta-ala on 9 800 km² ja sen syvin kohta 120 metriä. Keskisyvyys on 30 metriä. Järven pituus on 248 km ja leveys 90 km. Ääninen on maailman 17. suurin järvi. Altaan pohjoisosa on syvempi kuin eteläosa. Länsiosan keskipaikkeilla Sokšun ja Soutjärven pohjoispuolella on yli 30 km pitkä ja yli 100 metriä syvä hauta. Syvin kohta on Tšorganlahdella. Ääninen laskee Syvärin kautta Euroopan suurimpaan järveen Laatokkaan.
Ääniseen laskevista joista tärkeimpiä ovat Vytegra, Suunujoki, Vodlajoki, Suoju, Lohijoki ja Merga. Ääninen on kanavien kautta yhteydessä Vienanmereen, Itämereen ja Volgan kautta Kaspianmereen.
Äänisen rannikkokaupungit ovat Karjalan tasavallan pääkaupunki Petroskoi, Kontupohjanlahden perukassa sijaitseva Kontupohja ja järven pohjoispäässä Poventsanlahden perukassa sijaitseva Karhumäki. Äänisen rannalla sijaitsee myös entinen Poventsan kaupunki, joka on nykyään kaupunkimainen taajama.
Äänisen suurin saari on Suuri Kliimonsaari (149 km²), joka sijaitsee Äänisniemen eteläpuolella. Muita saaria ovat Suuren Kliimonsaaren länsipuolella sijaitseva Lelikovski, rakennushistoriallisen museon takia suosittu matkailukohde ja Unescon maailmanperintökohde Kiži sekä Kontupohjanlahden suulla sijaitseva Suojunsaari eli Suisaari.
Kaloja järvessä on yli 30 lajia. Eniten on kalastettu muikkua, kuoretta, siikaa, lohta ja nieriää. Harvinaisuuksia ovat sampi, sterletti ja järvilohi.
Ääninen on Fennoskandian ja Itä-Euroopan sedimenttien välistä rajavyöhykettä.
Lisp
Lisp on usean lähestymistavan refleksiivinen ohjelmointikieli.
Nimi Lisp tulee englannin kielen sanoista ”List Processing”. Linkitetyt listat ovat Lispin pääasiallisia datarakenteita, ja identtiset perustason listaoperaatiot toimivat kaikissa Lispin murteissa. Muita yleisiä ominaisuuksia Lispin murteissa ovat vahvat dynaamisen tyypit, tuki funktionaaliselle ohjelmoinnille ja kyky muokata lähdekoodia datana.
Tällä hetkellä kaksi yleisintä Lisp-murretta ovat Scheme ja Common Lisp. Lispistä puhuttaessa tarkoitetaan yleensä jälkimmäistä. Moni nykyisin suosittu kieli on ottanut vaikutteita Lispistä (ehtorakenteet, silmukat, roskienkeruu jne.). Lispissä ei tehdä eroa sisäänrakennetun ja ohjelmoijan tekemän funktion välille, joten Lisp on helposti laajennettavissa. Tämä mahdollistaa sen, että Lispillä on erittäin helppo tehdä sisäkkäisiä ohjelmointikieliä, mistä Common Lispin loop-makro on hyvä esimerkki. Useimmiten Lisp-ohjelmoija kirjoittaa kielen sopimaan kulloiseenkin ohjelmointitehtävään sen sijaan että jakaisi ohjelman ratkaiseman ongelman jatkuvasti pienempiin osiin kunnes se on tarpeeksi pieni kielellä ratkaistavaksi. Tätä kutsutaan alhaalta ylös -ohjelmointitekniikaksi, jossa kieli sovitetaan ohjelmaan.
Lisp perustuu Alonzo Churchin lambdakalkyylin laajennukseen.
Kielen ensimmäisen version kehitti John McCarthy vuonna 1958, ja kielen kuvaava artikkeli julkaistiin "Communications of the ACM" -lehdessä 1960. Ensimmäinen varsinainen käytännöllinen toteutuksen teki Steve Russell IBM 704 -tietokoneelle. Vuonna 1962 MIT:ssä kehitettiin ensimmäinen modernin tyyppinen Lisp-kääntäjä. 1980- ja 1990-luvulla Lisp-kielestä oli jo olemassa useita eri variaatioita, ja vuonna 1994 päästandardiksi nousi Common Lisp, joka on ANSI-standardi (ANSI X3.226-1994 Information Technology Programming Language Common Lisp).
1990-luvun puolella kiinnostus Lisp-kieleen väheni. Kiinnostus on kuitenkin kasvanut 2000-luvulla, hyvinä syinä esimerkiksi kattavien avoimeen lähdekoodiin pohjautuvien Lisp-järjestelmien saatavuus, ja joidenkin ”Lisp-evankelistojen” (kuten Paul Graham) tekemä työ.
Kielestä on useita variaatioita ja murteita kuten:
Mineralogia
Mineralogia on geologiaan kuuluva tieteenala, joka tutkii mineraalien kiderakennetta sekä kemiallisia ja fysikaalisia ominaisuuksia. Tämän lisäksi mineralogian piiriin kuuluvat mineraalien alkuperän ja muodostumisen tutkiminen sekä niiden luokittelu. Mineralogia tutkii myös mineraalien esiintymistä ja maantieteellistä jakautumista sekä niiden hyödyntämistä.
Mineralogian isänä pidetään Georgius Agricolaa (1494–1555), joka syntyi Saksissa nimellä Georg Bauer, mutta muutti opintojensa myötä nimensä latinankieliseen muotoon ( → ). Hänen tärkein julkaisunsa on mineraalien louhimista ja käsittelyä käsittelevä merkkiteos De re metallica.
Vuonna 1556 julkaistu "De re metallica libri xii." on yksityiskohtainen ja systemaattinen tutkielma kaivostoiminnasta ja metallurgiasta ja se oli kuvitettu havainnollisin puupiirroksin jotka käsittelivät kaikkia tuolloin tiedettyjä ja tunnettuja malmien ja metallien louhinta ja jalostus tapoja. Kirja onkin aikansa ensimmäinen täydellinen opas kaivostoimintaan.
Fysikaalinen mineralogia tutkii mineraalien fysikaalisia ominaisuuksia. Fysikaalisten ominaisuuksien kuvailu on helpoin ja yksinkertaisin tapa tunnistaa ja luokitella mineraaleja. Fysikaalisia ominaisuuksia ovat:
Stephen Fry
Stephen John Fry (s. 24. elokuuta 1957 Hampstead, Lontoo) on brittiläinen koomikko, näyttelijä, kirjailija ja ohjaaja.
Fry on tunnettu erityisesti esiintymisistään aisaparinsa Hugh Laurien kanssa sarjoissa "Kyllä Jeeves hoitaa", "Musta kyy", "Fry & Laurie". Fryn muita tunnettuja esiintymisiä ovat olleet televisiosarja "Peter Kingdom" sekä elokuvat "Wilde" ja "V niin kuin verikosto". Vuosina 2003 - 2016 Fry isännöi BBC:n esittämää "QI"-nimistä visailuohjelmaa.
Fry syntyi Hampsteadissä vuonna 1957. Hänen isänsä oli fyysikko ja keksijä. Juutalaisen äidin vanhemmat olivat muuttaneet Slovakiasta Britanniaan 1927.
Fry joutui alakouluikäisenä puheopetukseen, sillä hän puhui niin nopeasti ja epäselvästi, etteivät muut ymmärtäneet häntä. Hänellä oli koulussa vaikeuksia muun muassa jatkuvan näpistelyn, valehtelun ja homoseksuaalisuutensa vuoksi, ja hän sai koulussa säännöllisesti piiskaa. Opettajat kuitenkin myös tunnistivat hänen älykkyytensä ja kielellisen erityislahjakkuutensa. Fry oli jo hyvin nuoresta asti ahkera lukija ja esimerkiksi Arthur Conan Doylen, P. G. Wodehousen ja Oscar Wilden ihailija. Moninaisten ongelmiensa vuoksi hänet uhattiin toistuvasti erottaa Uppinghamin sisäoppilaitoksesta, mikä lopulta tapahtui hänen jäätyään palaamatta määräajassa Lontoon-matkalta Sherlock Holmes -klubin tapaamisesta. Hän yritti itsemurhaa 16-vuotiaana ja oli kolme kuukautta tutkintavankeudessa luottokorttivarkauksien takia karattuaan kotoa 17-vuotiaana.
Saatuaan elämänsä järjestykseen Fry opiskeli Queen’s Collegessa Cambridgessa vuodesta 1979 alkaen ja tapasi "Cambridge Footlights Dramatic Club" -draamakerhossa tulevan näyttelijäkumppaninsa Hugh Laurien.
Vuonna 1980 Fry kirjoitti ensimmäisen näytelmänsä "Latin! or Tobacco and Boys", joka palkittiin Edinburghin festivaaleilla. Hänen toinen näytelmänsä oli "Me and My Girl" (1984), joka sai Tony-ehdokkuuden vuonna 1987. Hän on kirjoittanut neljä romaania, kuten "The Hippopotamus" (1994, suom. "Virtahepo", 2011), ja useita muita teoksia.
Valmistuttuaan Fry alkoi näytellä televisiokomedioissa yhdessä muun muassa Hugh Laurien kanssa. Ensimmäinen näistä oli "Alfresco" (1983–84), sitten "Musta kyy" (1986–1989), "Fry & Laurie" (1989–1995) ja "Kyllä Jeeves hoitaa" (1990–1993). Samaan aikaan Fry näytteli myös elokuvissa kuten "The Good Father" (1985) ja "Peter's Friends" (1992). Fryn ensimmäinen elokuvaohjaustyö oli "Bright Young Things" (2003). 2000-luvulla hän on näytellyt useissa elokuvissa ja televisiosarjassa "Peter Kingdom" (2007–2009). Vuodesta 2003 alkaen Fry on isännöinyt BBC:n esittämää "QI"-visailuohjelmaa. Fry on näytellyt myös psykologia sarjassa "Bones".
Fry on kärsinyt kaksisuuntaisesta mielialahäiriöstä, jonka hän toi avoimesti esille televisio-ohjelmassa "Stephen Fry: The Secret Life of the Manic Depressive" (2006).
Fry on naimisissa kirjoittajana ja koomikkona työskentelevän Elliot Spencerin kanssa. Pari avioitui 17. tammikuuta 2015 Norfolkissa puolen vuoden seurustelun jälkeen. Fryn elämänkumppani vuosina 1995–2010 oli Daniel Cohen.
Fry on ateisti.
West Point
West Point on Yhdysvaltojen asevoimien sotilasakatemiasta USMAnista (United States Military Academy) yleisesti käytetty nimi. Akatemia sijaitsee West Point -nimisessä pikkukaupungissa New Yorkin osavaltiossa 80 kilometriä New Yorkin kaupungista pohjoiseen, Hudsonjoen länsirannalla. Paikka on entinen armeijan tukikohta. Akatemiasta valmistuu kaikkien aselajien upseereita eri puolustushaaroihin. Peruskoulutus kestää neljä vuotta.
West Point perustettiin 1802. Tällä hetkellä vakinaista henkilökuntaa on 580 ja kadetteja 4624.Ensimmäinen West Pointista valmistunut ulkomainen naiskadetti ja toistaiseksi ainoa suomalainen on Hanna Parikka, joka valmistui 1996. Sittemmin hän on toiminut Puolustusvoimien siviilivirassa.
Ensimmäinen suomalaissyntyinen oli vuonna 1963 valmistunut Vesa Alakulppi (23. huhtikuuta 1941 Rovaniemi – 14. toukokuuta 1968 Gia Dinh, Etelä-Vietnam). Alakulppi kaatui kapteenina Vietnamin sodassa.
Karjala (sanomalehti)
Karjala on torstaisin ilmestyvä viikkolehti, joka keskittyy karjalaisuuteen liittyvään uutisointiin ja haluaa olla karjalaisuuden erikoislehti. Lehden sisältöä ovat yleiset karjalaisuuteen liittyvät uutiset, tutkimustieto, henkilöhaastattelut, kotiseutumatkat, karjalaiset suvut, aktiiviset toimijat ja historia. Karjalan nykyinen päätoimittaja on Markus Rissanen.
Lehti aloitti toimintansa Viipurissa 1. tammikuuta 1904. Alusta lähtien lehti on toiminut karjalaisten ja karjalaisuuden puolestapuhujana. Karjala-lehti joutui sensuurin uhriksi ensimmäisen sortokauden aikana. Lehti oli Venäjän vallan aikana nuor­suomalaisten äänenkannattaja.
Lehti ilmestyi aluksi kuusi kertaa viikossa. Se oli 1920-luvulla suurin Helsingin ulkopuolella ilmestyvä maakuntalehti.
Ennen sotia Karjala oli kokoomuksen äänenkannattaja ja lehden päätoimittajana oli useita merkittäviä yhteiskunnallisia vaikuttajia kuten Erkki Paavolainen ja Onni J. Brummer. Kun talvisota alkoi, Karjala-lehti lähti evakkoon Helsinkiin. Jatkosodassa Viipurin takaisin valtauksen jälkeen Karjala-lehti muutti takaisin lähtökaupunkiinsa. Jatkosodan aikana lehti muuttui poliittisesti sitoutumattomaksi ja levikki oli parhaimmillaan reilusti yli 40 000.
Sodan jälkeen vuonna 1952 lehti siirtyi Lahteen ja 1956 Lappeenrantaan. Karjala-lehti on ainoa Suomessa ilmestyvä sanomalehti, joka on ilmestynyt neljällä eri paikkakunnalla. Talousvaikeuksien ja levikin pienentymisen vuoksi vuonna 1958 lehti muutettiin nykyiseen muotoonsa, kerran viikossa ilmestyväksi heimolehdeksi.
Lehteä aiemmin kustantaneen Karjalan Kirjapaino Oy:n jälkeen vuodesta 2011 kustantajana on toiminut Karjala-lehti Oy.
Joulukuussa 2015 Karjalan levikki oli noin 7200. Lehdellä on tilaajia ympäri Suomen.
Luettelo pyhimyksistä
Luettelo pyhimyksistä. Katolisella kirkolla on virallisen roomalaisen pyhimysluettelon (Martyrologium Romanum) mukaan noin 7000 autuaaksi tai pyhäksi julistettua pyhimystä. Ortodoksisella kirkolla lukumäärä saattaa olla vielä suurempi.
"Pääartikkeli: Pyhimys"
Buzz Aldrin
Edwin Eugene "Buzz" Aldrin, Jr. (s. 20. tammikuuta 1930 Glen Ridge, New Jersey) on yhdysvaltalainen astronautti ja toisena Kuuhun astunut ihminen.
Buzz Aldrin valmistui West Pointin sotilasakatemiasta 1951 ja toimi Korean sodassa taistelulentäjänä saavuttaen kaksi ilmavoittoa. Hänet valittiin astronautiksi 1963 ja hänen ensimmäinen avaruuslentonsa oli Gemini 12:lla marraskuussa 1966.
20. heinäkuuta 1969 Buzz Aldrin astui Neil Armstrongin jälkeen toisena ihmisenä kuun pinnalle Apollo 11 -lennolla. Pieni kraatteri lähellä laskeutumispaikkaa on nimetty Aldrinin mukaan.
Aldrinilla on tähti Hollywoodin Walk of Fame -jalkakäytävällä.
Buzz Aldrin on maininnut Discovery-tiedekanavan haastattelussa nähneensä Apollo 11 -lennolla avaruusaluksen lähistöllä lentävän tunnistamattoman esineen, mutta Nasa vaati tiedon salaamista 30 vuotta. Nasan mukaan astronautit kuitenkin näkivät todennäköisesti vain kantoraketista irronneen paneelinpalasen.
Atlantis (avaruussukkula)
Atlantis (Nasan avaruussukkuloiden ("orbital vehicle") luokituksessa OV-104) on yhdysvaltalainen avaruussukkula.
Atlantis-avaruussukkulan ensilento tapahtui 3. lokakuuta 1985 (lento STS-51-J) eli neljäntenä Nasan sukkuloista. Vuonna 1989 sen lastiruumasta lähetettiin kaksi avaruusluotainta, Magellan ja Galileo. Atlantis kävi monta kertaa neuvostoliittolaisen avaruusasema Mirin luona, esimerkiksi 22. marraskuuta 1995 se kuljetti avaruusasemalle lisämoduulin.
Mirin käytöstä poistumisen jälkeen Atlantis aloitti käynnit kansainvälisellä avaruusasemalla (ISS).
8. heinäkuuta 2011 Atlantis lähti viimeiselle lennolleen (STS-135) kansainväliselle avaruusasemalle, mikä on samalla koko sukkulaohjelman viimeinen lento. Atlantis laskeutui viimeiseltä lennoltaan 21. heinäkuuta 2011 kello 12.57 Suomen aikaa Kennedyn avaruuskeskukseen Floridaan. Viimeisen lennon jälkeen Atlantis sijoitettiin Kennedy Space Center Visitor Complexiin. Yleisölle sukkula-näyttely avattiin 29. kesäkuuta 2013.
Lähde:
Atlantiksen
Ennen viimeistä lentoa (STS-135):
Avaruussukkula "Atlantiksella" lennettiin 33 lentoa.
Avaruussukkula Atlantis esiintyy vuoden 1998 katastrofielokuvassa "Armageddon", jossa se tuhoutuu meteoriittiparven iskeydyttyä siihen.
Astronautti
Astronautti on yhdysvaltalaisen määritelmän mukaan ihminen, joka on käynyt yli 50 mailin (n. 80 km) korkeudessa. Astronautti on joko Yhdysvaltain liittovaltion (nykyisin NASAn) hallinnoimalla avaruuslennolla tai saanut avaruuslentoihin koulutuksen NASAssa tai ESAn avaruuslentäjä. Venäläiset avaruuslentäjät ovat kosmonautteja ja kiinalaiset avaruuslentäjät taikonautteja.
NASAlla on vuonna 2010 kaikkiaan 64 lentokelpuutuksen omaavaa astronauttia ja yhdeksän yhdysvaltalaista on astronauttikoulutuksessa. Sukkulalentojen päätyttyä vuoden 2011 aikana puolet näistä ei tule muutamaan vuoteen lentämään Sojuzin matkustajina ISS-avaruusasemalle. Eläkkeelle jääminen tasoittanee astronauttien lukumäärän.
Termiä käytetään länsimaissa kuvaamaan yleisemminkin avaruuslentäjiä, mutta viimeistään Kiinan kansantasavallan tulo miehitettyihin avaruuslentoihin 2000-luvulla muutti terminologian: yleensä venäläisen kosmonautin ja yleensä Yhdysvalloissa koulutetun astronautin lisäksi termeihin kuuluu taikonautti. Termien erojen takana on eroja avaruuslentäjien koulutuksessa ja lennonaikaisissa tehtävissä.
Yleensä astronautti on lentänyt Mercury-, Gemini-, Apollo-avaruuskapselilla tai avaruussukkulalla, mutta myös Yhdysvaltain ilmavoimien ja NASAn X-15-rakettilentokoneen ja yksityisen SpaceShipOne-aluksen koelentäjät ovat saaneet astronautin statuksen lentämällä rakettilentokonetta tarpeeksi korkealla, ts. avaruudessa. Ilmeisesti pieni osa NASAn nykyisistä - ja vuosien 2011-2015 aikana lentävistä - yhdysvaltalaisista astronauteista on lentänyt vain venäläisen Sojuz-avaruusaluksen kyydissä.
Luettelo avaruuslentäjistä
Tämä on aakkosellinen luettelo avaruuslentäjistä.
Siirry kirjaimeen → A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S T U V W X Y Z Å Ä Ö
Amenhotep III
Amenhotep III, lisänimeltään heqa-waset (Theban hallitsija), oli yksi Uuden valtakunnan suurista rakentaja-faaraoista. Tunnetuimpia hänen rakennuttamiaan monumentteja ovat Memnonin kolossit. Hän hallitsi Egyptin 18. dynastian aikana vuosina 1390–1352 eaa. Ensimmäiset hallitusvuotensa hän toimi äitinsä kanssahallitsijana.
Amenhotepin isä oli hänen edeltäjänsä Thutmosis IV ja kuningatar Mutemuiya oli hänen äitinsä. Vaimoja hänellä oli lukuisia, joista suurin osa oli diplomaattisten avioliittojen kautta. Amenhotepin päävaimo oli ei-kuninkaallinen Tiy, joka oli Yuja-nimisen aatelisen ja hänen vaimonsa Tujan tytär. Amenhotepilla ja Tiylla oli ainakin kaksi poikaa ja kolme tytärtä. Vanhempi pojista kuoli ennen Amenhotepin hallituskauden loppua ja nuoremmasta tuli hänen seuraajansa Amenhotep IV, joka myöhemmin muutti nimensä Akhenateniksi. Amenhotep otti kaksi tytärtään, Isiksen ja Sitamunin vaimoikseen.
Amenhotepin uskotaan olleen Egyptissä alkaneen uskonnon mullistuksen alullepanija. Hän julistautui heb sed-juhlansa aikana jumalaksi. Normaali käytäntö oli, että faaraosta tuli jumala vasta hänen kuoltuaan. Julistettuaan itsensä jumalaksi Amenhotep siirsi osan hallitustehtävistä pojalleen Akhenatenille, jonka hän oli ottanut sijaishallitsijakseen. Amenhotep nosti hallitusaikanaan Atonin entistä tärkeämpään asemaan, mutta ei kuitenkaan kieltänyt entisiä jumalia kuten hänen seuraajansa. Hänen ei kuitenkaan katsottu kuuluneen kerettiläisfaaraoihin, eikä hänen nimeään poistettu hallitsijaluettelosta.
Amenhotepin hauta on Kuninkaiden laakson länsi-osassa, erillään muista kuninkaallisista haudoista (KV22). Hauta ryöstettiin jo muinaisina aikoina, eikä Amenhotepin hautakalustoa ole juuri löydetty. Hautakammiosta löytyi kuitenkin kivisen sarkofagin paloja. Amenhotepin muumio löydettiin 1898 erillään sijaitsevasta kuninkaallisten muumioiden kätköstä.
Vuonna 2010 löytyi osia patsaasta, jonka esittävät Amenhotep III:a. Niistä on koottu kaksi jättimäistä patsasta, jotka paljastettiin maaliskuussa 2014.
Charles Bukowski
Henry Charles Bukowski (alk. Heinrich Karl Bukowski; 16. elokuuta 1920 Andernach, Saksa – 9. maaliskuuta 1994 San Pedro, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen runoilija ja kirjailija.
Bukowski syntyi Andernachissa, Saksassa ja muutti jo kaksivuotiaana perheensä kanssa Los Angelesiin, Yhdysvaltoihin, missä hän asui suurimman osan elämästään. Hänen äitinsä oli saksalainen ja isä yhdysvaltalainen sotilas. Lapsuudessaan Bukowski oli syrjäänvetäytyvä ja hiljainen. Teini-iässä hänelle tuli vielä äärimmäisen paha akne, mikä vaikeutti sosiaalista elämää entisestään. Nuoruudessaan hän vietti kiertelevää elämää asuen muun muassa Philadelphiassa ja New Orleansissa. Hän teki satunnaisia pätkätöitä ja kirjoitti novelleja, joita lähetti moniin kirjallisuuslehtiin julkaisun toivossa.
Bukowski opiskeli jonkin aikaa journalistiikkaa collegessa. Opiskeluaikanaankin Bukowski oli ujo ja syrjäänvetäytyvä, vaikka hän kirjoissaan kuvaa itsensä haastamassa opettajiaan ja huutamassa kansallissosialismiin viittaavia iskulauseita luennoilla. Hän kiinnostui kansallissosialismista mahdollisesti vastalauseena isänsä yltiöisänmaallisuudelle. Hän ei myöskään pitänyt siitä miten saksalaisia kuvattiin tiedotusvälineissä. Hän luki Adolf Hitlerin "Mein Kampfia" ja muita asiaan liittyviä teoksia, mutta heitti ne pois Yhdysvaltojen julistettua sodan Saksalle. Toisen maailmansodan aikana Bukowski pidätettiin epäiltynä kutsuntojen pakoilemisesta. Lopulta hän sai vapautuksen palveluksesta terveydellisistä syistä. Tuotannossaan hän kertoo usein sotavuosista ja siitä miten hän halveksi maan sen hetkistä henkeä ja tunsi itsensä ulkopuoliseksi, joka ei välittänyt mistään mitään.
Bukowski piti kirjallisina esikuvina ja innoittajinaan muun muassa Anton Tšehovia, Ernest Hemingwayta, John Fantea ja Louis-Ferdinand Célinea. Hän oli erittäin tuottelias ja julkaisi yli 40 kirjaa runoja ja proosaa.
Bukowski piti yllä "renttukirjailijan" imagoa. Hänellä oli kuitenkin useita pitkäaikaisia työpaikkoja; hän työskenteli postissa yhteensä 11 vuotta. Hän työskenteli yövuorossa voidakseen käydä iltapäivisin laukkaradalla lyömässä vetoa hevosista. Noista vuosista hän kirjoitti menestysteoksensa "Postitoimisto" (1971). Bukowski käytti runsaasti alkoholia ja oli kuolla alkoholinkäyttönsä seurauksena jo alle 40-vuotiaana. Hänet vietiin sairaalaan hänen oksennettuaan runsaasti verta, ja hän tarvitsi lukuisia verensiirtoja. Hän kuunteli klassista musiikkia, kuten Mahleria ja Sibeliusta.
Bukowskin tarinat kertovat lähes aina elämän laitapuolesta ja niiden tematiikka liikkuu yksinäisyyden ja ulkopuolisuuden tunteissa. Hän kirjoitti paljon vaikeasta isäsuhteestaan, parhaana esimerkkinä omaelämäkerrallinen kasvuromaani "Siinä sivussa" ("Ham on Rye", 1982). Tarinoiden päähenkilönä on usein Bukowskin alter ego, Henry Chinaski: naisiinmenevä mutta naimaton, rähjäinen ja vapaa mies. Kirjallisen tuotantonsa lisäksi Bukowski käsikirjoitti Mickey Rourken ja Faye Dunawayn tähdittämän elokuvan "Baarikärpänen" (1987).
Bukowski kuoli leukemiaan vuonna 1994.
Juri Andropov
Juri Vladimirovitš Andropov (; 15. kesäkuuta 1914 luult. Nagutskoje, Stavropolin lähellä — 9. helmikuuta 1984 Moskova) oli neuvostoliittolainen poliitikko ja NKP:n pääsihteeri 12. marraskuuta 1982 lähtien kuolemaansa asti.
Andropov toimi KGB:n johtajana 1967–1982 ja oli politbyroon jäsen vuodesta 1973.
Andropov oli aatelissukuisen doninkasakkataustaisen rautatievirkailijan Vladimir Konstantinovitš Andropovin poika. Hänen äitinsä Jevgenija Karlovna Fleckenstein oli varakkaan moskovalaisen liikemiehen, saksalaissyntyisen Karl Fleckensteinin tytär Viipurista.
Andropov suoritti opintonsa Rybinskin Teknisen keskuksen vesiliikenteen osastolla. Hän liittyi Komsomoliin vuonna 1930. Hänestä tuli puolueen täysjäsen vuonna 1939. Hän oli Karjalais-suomalaisen sosialistisen neuvostotasavallan Komsomolin ensimmäinen sihteeri vuosina 1940–1944. Toisen maailmansodan aikana Andropov organisoi partisaanitoimintaa Itä-Karjalassa. Sodan jälkeen vuonna 1951 hän muutti Moskovaan ja liittyi puolueen sihteeristöön.
Josif Stalinin kuoltua maaliskuussa 1953 Andropov joutui entisenä NKVD:n työntekijänä epäsuosioon ja "karkotettiin" suurlähettilääksi Budapestiin, jossa hänellä oli avainrooli kansannousun verisessä tukahduttamisessa Varsovan liiton miehittäessä Unkarin vuonna 1956.
Andropov palasi Moskovaan hallintotehtäviin hoitamaan sosialistimaiden asioita. Hänet valittiin Keskuskomitean sihteeristöön vuonna 1962. Hänet hyväksyttiin KGB:n johtajaksi vuonna 1967. Andropovista tuli politbyroon täysjäsen vuonna 1973. Hän toimi KGB:n johtajana vuoteen 1982 asti. Muutamia päiviä Leonid Brežnevin kuoleman jälkeen 10. marraskuuta 1982 Andropov valittiin yllättäen Konstantin Tšernenkon asemesta pääsihteeriksi. Hän oli ensimmäinen KGB:n johtaja, josta tuli NKP:n pääsihteeri. Hän sai nopeasti sekä Neuvostoliiton presidentin että puolustusministeriön puheenjohtajan viran.
Paavi Johannes Paavali II:n valinnan jälkeen hän kutsui KGB:n päälliköt koolle Varsovaan ja kysyi kuinka niin oli voinut tapahtua. Hän arveli, että presidentti Jimmy Carterin turvallisuusneuvonantaja Zbigniew Brzezinski johti Puolassa kommunisminvastaista salaliittoa ja valitutti puolalaisen paavin.
Andropov pyrki parantamaan Neuvostoliiton taloutta ja vähentämään korruptiota. Hän oli ensimmäinen uudistusmielisistä Neuvostoliiton johtajista. Hänet muistetaan myös alkoholinvastaisesta kampanjasta ja työn tehokkuuden parantamiskampanjasta. Molemmat kampanjat olivat tyypillisiä neuvostohallinnollisia toimenpiteitä, ja ne muistuttivat vastaavia toimia Stalinin ajoilta. Ulkopolitiikassa hän toimi vaisusti, ja Afganistanin sota jatkui. Yhdysvaltain-suhteet huonontuivat erityisesti Neuvostoliiton ammuttua ilmatilassaan luvatta lentäneen eteläkorealaisen matkustajalentokoneen alas syyskuussa 1983.
Jacques Derrida
Jacques Derrida (15. heinäkuuta 1930 El Biar, Ranskan Algeria – 8. lokakuuta 2004 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen filosofi. Derrida luetaan merkittävimpiin jälkistrukturalisteihin, ja häntä pidetään dekonstruktion kehittäjänä. Tärkeimpiä Derridan työhön vaikuttaneita henkilöitä olivat Martin Heidegger ja Sigmund Freud. Derrida oli 1900-luvun tunnetuimpia ja kiistellyimpiä filosofeja. Derridalle myönnettiin muun muassa Cambridgen yliopiston kunniatohtorin arvo vuonna 1992 mutta vasta tiukan keskustelun ja yliopiston viranhaltijoiden järjestämän äänestyksen jälkeen. Ennen Derridan tapausta vastaava äänestys oli järjestetty viimeksi 29 vuotta aiemmin.
Derrida syntyi El Biarissa Algerin departementissa Ranskan Algeriassa algerianjuutalaiseen pied-noir-perheeseen 15. heinäkuuta 1930. Algerian juutalaisväestölle oli myönnetty vuonna 1870 Ranskan kansalaisuus, jonka myötä arabiankielinen suku oli ranskalaistunut. Hänellä todettiin vuonna 2003 haimasyöpä, johon hän kuoli 8. lokakuuta 2004.
Thutmosis IV
Thutmosis IV hallitsi Egyptiä Uuden valtakunnan 18. dynastian aikaan vuosina 1400–1390 eaa.
Thutmosiksen isä oli hänen edeltäjänsä Amenhotep II ja hänen äitinsä kuningatar Tia. vaikka hän oli pyhää sukua, hänen oli tehtävä vallankaappaus isäänsä vastaan saadakseen vallan käsiinsä. Mahdollisesti kyse oli myös erimielisyydestä sotien jatkamisen suhteen. Uuden hallitsijan päävaimo oli kuningatar Mutemwiyan, jonka kanssa hän sai ainakin yhden pojan, Amenhotep III:n, josta tuli hänen seuraajansa. Lisäksi hänellä oli lukuisia sivuvaimoja joiden nimet eivät ole tiedossa.
Thutmosiksen kymmenvuotisesta hallitusajasta ei ole säilyt juurikaan tietoa. Hänellä oli papiston kanssa erimielisyyksiä uskontoasioissa. Hänen tiedetään kuitenkin kukistaneen kapinan Nubiassa noin vuonna 1392 eaa. Lisäksi hän kunnosti Gizan sfinksin ja rakensi loppuun Thutmosis III:n aloittaman obeliskin. Taru kertoo että Thutmosis IV oli metsästysmatkalla lähellä sfinksiä, joka oli hautautunut hiekkaan kaulaansa myöten. Kun hän meni nukkumaan sfinksin pään luokse, sfinksi näyttäytyi hänelle unessa. Se lupasi tehdä Thutmosiksesta faaraon jos hän raivaisi hiekan sfinksin ympäriltä. Thutmosis teki kuten sfinksi oli pyytänyt ja sai kuninkuutensa.
Thutmosis haudattiin Kuninkaiden laakson itäiseen haaraan Thutmosis I:n ja Hatšepsutin haudan viereen (KV43). Haudasta löytyi Thutmosiksen kivinen sarkofagi, joka on yhä hautakammiossa. Thutmosiksen muumio löydettiin 1881 löytyneestä muumiokätköstä ja se on nykyään Kairon museossa.
Joachim Zachris Duncker
Joachim Zachris Duncker (12. marraskuuta 1774 Ristiina – 6. heinäkuuta 1809) oli Ruotsin armeijan everstiluutnantti.
Duncker oli jo viisivuotiaana kirjattu Savon jääkärirykmentin aliupseeriksi. Hän osallistui aktiivisesti komppania- ja rykmenttikokouksiin ja vuonna 1789 Dunckerista tuli Savon rykmentin vänrikki. Hän taisteli vuonna 1790 Venäjää vastaan Pirttimäen taistelussa 19. toukokuuta. Vuonna 1805 Duncker ylennettiin kapteeniksi. Suomen sodan hän aloitti Sulkavan komppanian päällikkönä.
Duncker komensi armeijan jälkijoukkoa Suomen sodan aikana 1808–1809 Johan Adam Cronstedtin armeijan perääntyessä Mikkelistä Leppävirran kautta Iisalmeen ja Ouluun maaliskuussa 1808. Pulkkilan taistelun aikana 2. toukokuuta Duncker osoitti sellaista urheutta, että Johan August Sandels antoi hänelle kunniatehtäväksi viedä uutisen voitosta Ruotsin kuninkaalle. Pian tämän jälkeen hänen ylennettiin majuriksi. Kesäkuussa 1808 Dunckerin joukko kaappasi venäläisten suuren huoltokuljetuksen. Koljonvirran taistelussa 27. lokakuuta Dunckerin joukot auttoivat eversti Fahlanderin ja majuri Carl Wilhelm Malmin kanssa Sandelsin alaisuudessa torjumaan ylivoimaisen vihollisen.
Sodan jatkuessa 1809 Länsipohjassa Duncker oli ylennetty everstiluutnantiksi. Hörneforsin taistelussa 5. heinäkuuta 1809 Duncker komensi jälkeen jälkijoukkoa, mutta haavoittui vakavasti ja kuoli seuraavana päivänä venäläisten leirissä. Duncker haudattiin Uumajan kirkon viereen kaikin asiaan kuuluvin kunnianosoituksin. Hänen viereensä haudattiin venäläinen kasakkaeversti Aerekov, joka kaatui samassa taistelussa..
J. L. Runebergin "Vänrikki Stoolin tarinoiden" runo "Heinäkuun viides päivä" kertoo Dunckerista.
Amenhotep II
Amenhotep II (nimi esiintyy myös muodossa Amenofis II ja Amenofis II Aaheperura) hallitsi Egyptiä Uuden valtakunnan 18. dynastian aikana vuosina 1427–1401 eaa.
Amenhotepin isä oli hänen edeltäjänsä Thutmosis III ja hänen äitinsä oli yksi Thutmosiksen sivuvaimoista, Hatsepsut-Merytra (jota ei pidä sotkea faaraokuningatar Hatšepsutiin). Vaimoina hänellä oli sisarensa Merytamon ja Tia. Tian kanssa Amenhotep sai ainakin yhden pojan, josta tuli hänen seuraajansa Thutmosis IV. Muiden kuningatarten nimet ovat jääneet hämärän peittoon, koska Amenhotep ei listannut kuningatarten nimiä mihinkään. Joidenkin teorioiden mukaan hän koki naisten saaneen liikaa valtaa Egyptissä ja yritti rajoittaa sitä. Tätä teoriaa puoltaa se, että hän osallistui isänsä kanssa kuningatar Hatsepsutin kuvien tuhoamiseen.
Amenhotepin hallituskausi oli pääosin rauhallinen ja mistään suuremmista sotilasoperaatiosta ei ole tietoa. Sen sijaan hän rakennutti muiden Amenhotepien ja Thutmosisten tavoin temppeleitä ja monumentteja mm. Horemakhetin temppeli Gizassa lähellä sfinksiä ja Karnakin temppelin laajennukset. Lisäksi hän oli taitava diplomaatti ja paransi Egyptin suhteita mm. babylonialaisiin ja heettiläisiin.
Amenhotep on muiden Uuden valtakunnan faaraoiden tapaan haudattu Kuninkaiden laaksoon (KV35). Hänen muumionsa on Tutankhamonin lisäksi ainoa Kuninkaiden laaksosta koskemattomana haudasta löydetty. Amenhotepin sarkofagi on edelleen haudassa paikallaan, mutta hänen 183 cm pitkä muumionsa on siirretty Kairon museoon, koska se jouduttiin vuonna 1895 pelastamaan ryöstäjien käsistä. Egyptiläiset papit käyttivät Amenhotepin hautaa muumiokätkönä, johon kuninkaallisten muumiot piilotettiin turvaan haudanryöstäjiltä mm. Saastaisten sodan aikana. Hauta löydettiin vuonna 1898.
Amenhotepia on erään teorian mukaan pidetty Vanhan Testamentin Toisessa Mooseksen kirjassa mainittuna faaraona, joka piti israelilaisia orjuudessa, kunnes he Mooseksen johdolla pakenivat Egyptistä.
Michael Collins
Michael Collins voi tarkoittaa ainakin seuraavia henkilöitä: