hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Lyonin kirkolliskokous
Lyonin kirkolliskokous on kahden Lyonissa kokoontuneen katolisen kirkon tunnustaman ekumeenisen kirkolliskokouksen nimenä:
Alikerava
Alikerava (myös Ali-Kerava, ruots. "Ytterkervo") on pääosin teollisuusalueesta koostuva Keravan 9. kaupunginosa. Se sijaitsee Keravan Keskustan kaupunginosasta kaakkoon. Alikeravaan kuuluu Jaakkolan asuinalue. Alikeravalla asui 246 ihmistä (31.12.2014, pois lukien tiheästi asuttu Jaakkola).
Alikerava rajoittuu etelässä Vantaan rajaan, lännessä junanrataan (aluetta palvelee Savion asema), pohjoisessa Keravantiehen ja idässä Lahden moottoritiehen (vt 4).
Historiallisesti Alikerava on ollut toinen Keravan kylistä Ylikeravan ohella ja tarkoittanut koko Keravan eteläosaa suunnilleen nykyisen Sompio–Ahjo-linjan alapuolella, johon kuuluivat myös Korso ja Myras vuoteen 1954 asti, jolloin ne liitettiin Helsingin maalaiskuntaan. Vuoden 1702 kartassa Ali-Keravan verotettavina taloina on lueteltu Jäspilä, Täckerman (eli Hakala), Ollila, Jurfwalla (Jurvala), Jackilla (Jaakkola), Mikkola ja Mürkrog (Myras).
Catalanin luku
Kombinatoriikassa Catalanin luvut on joukko luonnollisia lukuja, jotka esiintyvät monenlaisissa laskentaongelmissa, jotka käsittelevät usein rekursiivisesti määriteltyjä objekteja. Luvut ovat nimetty belgialaisen matemaatikon Eugène Charles Catalanin mukaan.
n:s Catalanin luku lasketaan binomikertoimilla seuraavasti:
Ensimmäiset Catalanin luvut ovat (n arvoilla 0, 1, 2..):
1, 1, 2, 5, 14, 42, 132, 429, 1430, 4862, 16796, 58786, 208012, 742900, 2674440, 9694845, 35357670, 129644790, 477638700, 1767263190, 6564120420, 24466267020, 91482563640, 343059613650, 1289904147324, 4861946401452, …
James Beckford
James Beckford (s. 9. tammikuuta 1975 Saint Mary, Jamaika) on jamaikalainen pituushyppääjä.
Beckfordin saavutuksiin kuuluu neljä arvokisojen hopeamitalia: MM-kisoista 1995, olympialaisista 1996, MM-kisoista 2003 sekä halli-MM-kisoista 2004.
Beckford omistaa Jamaikan ennätykset sekä pituushypyssä (862) että kolmiloikassa (17.92).
Carpentarianlahti
Carpentarianlahti () on Australian pohjoisosassa sijaitseva suurikokoinen lahti, joka rajoittuu pohjoisessa Arafuranmereen ja idässä Cape Yorkin niemimaahan. Lahden pinta-ala on noin 111 890 km² ja sen suurin syvyys on noin 70 metriä. Lahteen laskee yli 20 jokea ja niillä on laaja suisto. Lahdessa sijaitsee 22 saaren muodostama saariryhmä, Wellesleyn saaret.
Ensimmäisen tutkimusmatkan Carpentarianlahden teki Willem Jansz vuonna 1605 Hollannin Itä-Intian kauppakomppanian toimesta. Hänen miehistönsä joutui taistelemaan vihamielisiä alkuasukkaita vastaah ja he palasivat Uuden Guinean rannikolle ja havaitsematta Torresinsalmea. Hollannin Itä-Intian kauppakomppania lähetti hollantilaisen löytöretkeilijä Jan Carstensz toiselle tutkimusmatkalle vuonna 1623 jolloin hän saapui sinne uudestaan ja nimesi lahden.
Geologisella mittapuulla Carpentarianlahti on iältään nuori – se oli kuivaa maata vielä viimeisimmän jääkauden aikoihin.
Alueet lahden ympärillä ovat tasaisia ja alavia. Ilmasto on kuuma ja kostea ja vuodessa on kaksi vuodenaikaa. Kuivakausi kestää huhtikuusta marraskuuhun ja sille ovat tyypillisiä kaakosta tulevat kuivat tuulet. Sadekausi on joulukuusta maaliskuuhun, jolloin tulee suurin osa vuotuisista sateista. Tänä aikana monet alavat alueet tulvivat lahden rannoilla.
Vyörypilvet () voivat olla yli kilometrin korkeita ja tuhat kilometriä pitkiä, jolloin ne ulottuvat yli koko horisontin. Sopivissa oloissa näitä esiintyy harvinaisena myös muualla maailmassa mutta Carpentarianlahdella ne ovat melko yleisiä.
Mark Edusei
Mark Edusei (s. 29. syyskuuta 1976, Kumasi, Ashanti, Ghana) on ghanalainen jalkapalloilija, joka edustaa Italian korkeimmalla sarjatasolla, Serie A:ssa pelaavaa Cataniaa. Catanian ohella myös UC Sampdoria omistaa osan hänen pelaajaoikeuksistaan. Edusein pelipaikka on keskikenttäpelaaja.
Hannu Kaakko
Hannu Kaakko (12. toukokuuta 1951 Oulu – 13. marraskuuta 2006 Oulu) oli suomalainen taidemaalari. Kaakko teki maalauksia, muotokuvia, kollaaseja sekä myös veistoksia tiffanytekniikalla. Lisäksi hän toimi opettajana ja näyttelykuraattorina.
Kaakko valmistui luokanopettajaksi Oulun yliopistosta vuonna 1977. Hänen teoksiaan on useissa julkisissa kokoelmissa Suomessa ja Leverkusenissa Saksassa.
Lonesome Crow
Lonesome Crow on saksalaisen hardrock -yhtye Scorpionsin vuonna 1972 julkaistu debyyttialbumi. Albumi on yhtyeen ainoa, jolla kitaraa soittaa Michael Schenker. Levy nousi julkaisuaikanaan esille yhtyeen kotimaassa Saksassa, vaikkei menestynyt hyvin. Albumi eroaa huomattavasti musiikillisesti myöhemmistä tunnetummista ja menestyneemmistä Scorpionsin albumeista. Lonesome Crow edustaa myöhemmistä yhtyeen levyistä poiketen kokeellista krautrock-genreä ja sillä on vaikutteita muun muassa progressiivisesta rockista.
Albumin kappale ”Action” on pääpiirteissään hard rockia, mutta kappaleesta löytyy kokeellisen musiikin Krautrockin piirteitä. Kappale on merkitty yhtyeen yhdessä tekemäksi.
Gionatha Spinesi
Gionatha Spinesi (s. 9. maaliskuuta 1978 Pisa, Toscana, Italia) on italialainen jalkapalloilija, joka edustaa Serie A:ssa pelaavaa Cataniaa. 185 senttimetriä pitkän Spinesin pelipaikka on hyökkääjä.
Spinesi aloitti uransa synnyinkaupunkinsa seurassa, Pisassa. Marraskuussa 1995 hän siirtyi milanolaiseen suurseuraan, Internazionaleen, muttei päässyt tekemään debyyttiään seuran ykkösjoukkueessa. Tammikuussa 1997 Inter myi hänet sarjatasoa alemmas Serie B:n Castel di Sangroon. Vaikka pikkuseurassa vietetyt kaksi kautta eivät menneet Spinesiltä erityisen hyvin, kiinnostui Serie A -seura Bari hänestä, ja hän siirtyi Bariin kesäkuussa 1998. Barin riveissä Spinesi vietti kuusi kautta ja teki myös pääsarjadebyyttinsä "Gallettin" paidassa. Spinesi jätti seuran helmikuussa 2004, kun seurajohto ei päässyt yhteisymmärrykseen hänen sopimuksensa jatkamisesta. Uudeksi seuraukseen hän valitsi Serie B:n nousijajoukkueen, Arezzon, jolle hän teki ensimmäisen kautensa aikana 22 maalia ja voitti niillä sarjan maalikuninkuuden. Kaudeksi 2005/2006 Spinesi seurasi Arezzon valmentajaa Pasquale Marinoa nykyiseen seuraansa Cataniaan. Spinesin kausi oli vielä edellistäkin parempi, hän oli 23 maalillaan avainpelaajia Catanian noustessa Serie A:han.
Puotinkylän Valtti
Puotinkylän Voimistelu- ja Urheiluseura Valtti on helsinkiläinen vuonna 1946 perustettu urheiluseura. Sen suosituin laji on jalkapallo, jossa lisenssipelaajia on noin 1000. Seuran tavoitteena on tarjota itähelsinkiläisille lapsille ja nuorille mahdollisuus harrastaa liikuntaa ja oppia jalkapalloa. Valtin muita lajeja ovat salibandy, kuntoilu sekä veteraanitoiminta.
Ensimmäinen Valtin jalkapallojoukkue aloitti syksyllä 1946. 70-luvulla Valtti pelasi parhaimmillaan II divisioonassa. Seuran kotiotteluissa Vartiokylän kentällä oli parhaimmillaan lähes 2000 katsojaa.
Naisten jalkapallo alkoi Valtissa 1976. Jo 1979 Valtin naiset karsivat itsensä SM-sarjaan. 1980 joukkue saavutti SM-pronssia, 1981 SM-hopeaa ja lopulta 1982 SM-kultaa. 1983 Valtti uusi SM-kultansa ja seuran pelaaja Hanna-Mari Sarlin valittiin vuoden naisjalkapalloilijaksi. Joukkuetta valmensi Tony Nyberg.
Tällä hetkellä Valtilla on joukkueita kaikissa poikien ja tyttöjen ikä-luokissa 6-vuotiaista I-junioreista A-junioreihin asti. Seuraan kuuluu myös aktiivisia ikämiesjoukkueita. Vuonna 2008 60-vuotiaiden joukkue pääsi juhlimaan Suomen mestaruutta.
Kaudella 2019 Valtin edustusjoukkue pelaa Uudenmaan piirin Kolmosessa.
Seuran lajivalikoima ja historia on seuraava: hiihto- ja yleisurheilu vuodesta 1947, jalkapallo vuodesta 1947, naisten toiminta (voimistelu, jumpat) vuodesta 1947, voimanosto vuodesta 1960, salibandy 1990-luvun alusta, veteraanit omana jaostona vuodesta 2001 sekä kuntoilu lajijaostona vuodesta 2001.
Koivistonkylä (Tampere)
Koivistonkylä (puhekielessä "Koikkari") on Tampereen eteläinen kaupunginosa, joka rajoittuu pohjoisessa Nekalaan, lännessä Rautaharkkoon, etelässä lähinnä Taatalaan ja idässä Veisuun. Koivistonkylän lempinimi on Koikkari, ja sieltä ovat kotoisin monet tamperelaiset jääkiekkoilijat, muun muassa Raimo Helminen.
Koivistonkylä on nimetty Messukylän henkikirjakylään kuuluneen Koiviston torpan mukaan. Torppari Aukusti Koivisto lunasti tilan itsenäiseksi 1920-luvulla. Samaan aikaan alueelta alkoi vilkas rakentaminen ja 1940-luvun puoliväliin mennessä sieltä oli lohkottu jo noin 400 tonttia. Koivistonkylä siirtyi Tampereen kaupunkiin Messukylän kuntaliitoksessa vuoden 1947 alussa.
1960-luvulla Koivistonkylä rajautui suuriin metsiin ja Lempääläntien varressa Sulkavuoreen. Vuoren päällä oli jatkosodan aikana sijainnut Tampereen ilmatorjuntapatteriston ilmatorjuntapatteri, ja sen betoniperustoja on edelleen jäljellä. Sähkölinjaa pitkin kulki talvisin latu, jota myöten saattoi hiihtää nykyisen Hervannan kaupunginosan keskellä sijaitsevan Ahvenisjärven hiihtomajalle. Siitä johti latu edelleen pitkälle Valkeakosken suuntaan Taivalpirtin majalle.
Kuljun moottoritien rakentamisen yhteydessä 1960-luvun puolivälissä osa Sulkavuoresta leikattiin vanhan Lempääläntien liittämiseksi Koivistontiehen. Jäljelle jäänyt kuusikkorinne Taatalan puolella hävitettiin 1977 valmistuneen Osuusliike Voiman Eka-Marketin, nykyisen Prisman tieltä. Koivistonkylän Eka-Market oli Suomen ensimmäinen varsinainen automarketti. Samaan rakennukseen tuli myös Suomen ensimmäinen itsepalvelu-Alko.
Koivistonkylässä sijaitsi Länsilinjat Oy:n vuonna 1947 valmistunut autohalli, joka jäi tyhjilleen yrityksen muuttaessa uusiin tiloihin Sarankulman kaupunginosaan vuonna 1984. Vanha autohalli purettiin 1990-luvun lopulla.
Koivistonkylällä on myös oma harrastejääkiekkoseura nimeltä Koivistonkylän Chiefs.
Tselada
Tselada eli tšelada, tšeladapaviaani tai etiopianpaviaani ("Theropithecus gelada") on sukunsa ainoa laji. Se on kehityshistorialtaan sukua makakeille, vaikka muistuttaakin elintavoiltaan ja ulkonäöltään enemmän paviaaneja ja joskus luetaankin niihin. Tselada on vuoristoeläin, jota tavataan 2 000–4 000 metrin korkeudessa kallioilla, niityillä ja pensastoissa laajalla alueella Tanajärven ympäristössä Etiopiassa. Tseladat voivat muodostaa jopa 400 yksilön laumoja.
Tselada-uroksen pituus on 60–75 cm, hännän pituus 45–50 cm ja paino jopa 25 kg. Naaras on vain puolet uroksen koosta. Turkki muodostaa uroksilla ylävartaloon pitkän harjan. Kasvoja ympäröi poskiparta, ja sieraimet avautuvat ylöspäin. Lajilla on kaulassa ja rinnassa paljas punainen ihoalue, jota ympäröivät helmimäiset ihoturvotukset. Näitä muodostumia on naaralla lisäksi sukuelinten läheisyydessä. Tselada voi "siirtää" nahan yläleukansa kohdalta, jolloin hampaat paljastuvat.
Tseladat käyttävät ravintonaan paviaaneista poiketen pieniä kasvinosia, pääasiassa siemeniä, juuria, lehtiä ja pieniä hedelmiä. Niiden leuat ovat lyhentyneet ja pienentyneet, ja poskihampaat ovat muotoutuneet jauhamaan siemeniä.
Giuseppe Gibilisco
Giuseppe Gibilisco (s. 5. tammikuuta 1979 Syrakusa) on italialainen seiväshyppääjä.
Gibilisco sai pronssia nuorten MM-kilpailuissa Annecyssa 1998 tuloksella 520. Sydneyn olympialaisissa 2000 hän sijoittui kymmenenneksi. Seuraavana vuonna hän sai hopeaa Välimeren kisoissa ja pronssia alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Amsterdamissa. Münchenin EM-kilpailuissa 2002 hän oli kymmenes ja Birminghamin MM-hallikisoissa 2003 kahdeksas.
Gibilisco voitti seiväshypyn maailmanmestaruuden 2003 Pariisissa omalla ja Italian ennätyksellä 590. Seuraavana vuonna hän oli kuudes Budapestin MM-hallikisoissa ja sai pronssia Ateenan olympialaisissa tuloksella 585. Vuonna 2005 hän voitti Euroopan cupin seiväskilpailun ja sijoittui viidenneksi Helsingin MM-kilpailuissa. hän oli kolmas. Göteborgin EM-kilpailuissa 2006 hän sijoittui seitsemänneksi.
Gibilisco sai heinäkuussa 2007 kahden vuoden kilpailukiellon yhteyksistään italialaislääkäri Carlo Santuccioneen ja kielletyn aineen käytöstä tai käytön yrityksestä. Syyskuussa 2007 Italian yleisurheiluliiton valituslautakunta vapautti Gibiliscon, mutta lokakuussa 2007 Italian olympiakomitea vahvisti Gibiliscon kilpailukiellon. Heinäkuussa 2007 Gibilisco ilmoitti lopettavansa uransa dopingsyytösten vuoksi. Toukokuussa 2008 urheilun kansainvälinen välitystuomioistuin (CAS) kuitenkin kumosi Gibiliscon kilpailukiellon, ja hän on sittemmin jatkanut uraansa. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui seitsemänneksi. Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 hän karsiutui loppukilpailusta. Samana vuonna Barcelonan EM-kilpailuissa hän sijoittui neljänneksi samalla tuloksella 575 cm kuin kolmanneksi sijoittunut Przemysław Czerwiński. Pariisin sisäratojen EM-kilpailuissa 2011 hän karsiutui jäätyään ilman tulosta.
Gibilisco on myös voittanut useita Italian mestaruuksia.
Lappeenrannan Pallo
Lappeenrannan Pallo (LaPa) on vuonna 1945 perustettu lappeenrantalainen urheiluseura. Aluksi seurassa pelattiin ainoastaan jääpalloa, mutta vuonna 1954 mukaan tuli myös jalkapallo. Jääkiekko tuli seuran lajivalikoimaan mukaan vuonna 1960, minkä lisäksi seurassa on pelattu myös kaukalopalloa.
Jalkapallossa seura pelasi vuosina 1958, 1961 ja 1965–1972 kymmenen kautta Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla (nykyinen Ykkönen). Suomen cupissa LaPa ylsi loppuotteluun vuonna 1964, jolloin Reipas oli parempi maalein 1–0. Seura yhdisti miesten edustusjoukkuetoiminnan Lauritsalan Työväen Palloilijoiden kanssa vuonna 1992 muodostaakseen FC Lappeenrannan, joka tunnettiin myöhemmin nimellä Rakuunat. LaPan naisten joukkue pelasi SM-sarjassa kaudet 1986–1987.
Kaukalopallossa seura voitti Suomen-mestaruuden kauden 1975–1976 päätteeksi, ja tästä vuoden päästä se saavutti SM-pronssia. Lisäksi seura on ollut jääpallossa mitaleilla. Näin tapahtui ensimmäisen kerran vuonna 1966. Vuonna 1977 Veiterä sai kuitenkin LaPan paikan pääsarjassa.
Nykyisin LaPan nimeä kantaa vuonna 2002 perustettu jalkapallon erikoisseura FC LaPa.
Fc LaPan miesten edustusjoukkue pelaa Suomen seitsämänneksi korkeimmalla sarjatasolla kutosessa, mutta aloittaa kauden 2017 sarjatasoa korkeammalla vitosessa. Kauden 2017 päätteeksi FC LaPan miehet nousivat miesten neloseen. FC LaPan miehet nousivat peräkkäisinä vuosina ensin miesten kutosesta vitoseen ja seuraavana vuotena miesten vitosesta, miesten neloseen.
20 suosikkia – Kaikki rakkauteni
Kaikki rakkauteni on "20 suosikkia" -sarjassa vuonna 2002 julkaistu kokoelma-albumi, jolla on The Beatles -yhtyeen kappaleiden suomennoksia.
CD-levy 5050466-1426-2-7 (Warner Music Finland, 2002)
Paris-Geschütz
Paris-Geschütz eli Kaiser-Wilhelm-Geschütz ( eli "Keisari Vilhelm -tykki") oli saksalainen suurtykki, jolla tulitettiin Pariisia ensimmäisessä maailmansodassa maalis–elokuussa 1918.
Sen suunnitteli Krupp-yhtiö, tarkoituksenaan luoda tykki pommittamaan Pariisia saksalaisten linjojen takaa. Ampumaetäisyys oli 120 km, joten tarvittiin järeitä ja erikoisia ratkaisuja; esimerkiksi putken pituus on 176 kaliiperinmittaa (37 metriä). Kanuunan nimellinen kaliiperi oli 210 mm, mutta ammusten halkaisija vaihteli 210 mm:stä 230 mm:iin ja ne oli ammuttava oikeassa järjestyksessä pienimmästä suurimpaan, koska tykin putki kului nopeasti johtuen suuresta lähtönopeudesta. Yksi putki kesti noin 65 laukausta, ja niitä valmistettiin seitsemän.
Ajoainelataus painoi 150 kg, ja ammus nousi stratosfääriin saakka, saavuttaen suurimmillaan 40 km korkeuden ennen putoamistaan maahan. Tuli ei ollut kuitenkaan erityisen tehokasta, koska ammuksessa oli vain 15 kg räjähdysainetta ja paksu metallikuori, joka tuotti isoja sirpaleita.
Tykki asennettiin 380 mm rautatietykin alustalle ja sitä käytti 80 keisarillisen laivaston merimiestä vara-amiraali Roggen alaisuudessa, koska ase oli kehitetty Bayern-luokan taistelulaivan tykkiin perustuvan 38 cm SK L/45 "Max" -rautatietykin pohjalta.
Tykillä ammuttiin sodan aikana saksalaisten lähteiden mukaan 367 laukausta, ranskalaisten mukaan 320 laukausta, joista 183 putosi Pariisiin. 256 ihmistä kuoli ja 620 haavoittui tykin tulesta.
Liivi (vaate)
Liivi on edestä napitettu hihaton vaate tai umpinainen pujoliivi.
Lähinnä työasuina on olemassa myös kalastajan-, reportterin-, erä-, heijastin- ja taktisia liivejä.
Ennen vanhaan liivit olivat yleisempiä. Miehet käyttivät niitä toiseen maailmansotaan asti yleisesti puvun kanssa. Frakkiin ja smokkiin kuuluvat niin ikään liivit; frakin kanssa on käytössä erityinen frakkiliivi ja smokingin kanssa vyöliivi. Liivin nappiin oli kiinnitetty taskukellon ketju, ja itse kello oli liivin taskussa.
Sukukypsyys
Sukukypsyys on eliön kehityksessä saavutettu vaihe, jolloin se pystyy lisääntymään. Ihmiset saavuttavat sukukypsyyden murrosiässä.
Useimmat monisoluiset eliöt eivät ole syntyessään (tai itäessään) sukukypsiä, ja riippuen lajista, sukukypsyyden saavuttamiseen voi kulua aikaa päiviä, viikkoja tai vuosia.
Sukukypsyyteen liittyy sukusolujen tuoton alkaminen ja eliön fenotyypissä voi tapahtua suuriakin muutoksia. Sukukypsyyden saavuttamisen aikoihin eliölajin eri sukupuolet voivat muuttua enemmän toisistaan eroaviksi.
Eliön saavutettua sukukypsyyden siitä voi myöhemmin tulla taas lisääntymiskyvytön. Joissain tapauksissa sukukypsyyden saavuttanut eliö voi vaihtaa sukupuoltaan tai se voi olla hermafrodiitti eli kaksineuvoinen.
Ympäristöjohtaminen
Ympäristöjohtaminen on liikkeenjohdon ala, joka keskittyy ympäristönsuojelun ja yritystoiminnan leikkauspisteisiin.
Ympäristöjohtamisen synty ajoittuu 1960-luvun lopulle ympäristöherätyksen aikaan. Aluksi ympäristöjohtaminen oli vastahakoista mukautumista kiristyvään lainsäädäntöön. Vasta 1980-luvun puolestavälistä lähtien yritykset alkoivat itse korostaa toimintansa ympäristönäkökulmaa. Tähän vaikutti sekä kasvava paine kuluttajien ja julkisen vallan suunnasta että kestävän kehityksen käsitteen syntyminen. Yritykset saattoivat ainakin jollain tasolla yhdistää kestävän kehityksen normaaliin taloudelliseen toimintaan, kun taas aikaisempi puhe nollakasvusta oli yrityksille liian radikaalia. Nykyään yritysten ympäristöstrategiat ovat jo entistä enemmän sidoksissa yritysten liiketoimintastrategioihin. Yritykset ovat myös ottaneet käyttöön ympäristöjärjestelmiä, kuten ISO 14001 tai vaativamman Euroopan unionin asetukseen perustuva EMAS-järjestelmän.
1990-luvun alkupuolella kehitettiin ympäristöjärjestelmät ympäristöjohtamisen työkaluiksi. Ensimmäinen standardi oli englantilainen BS 7750, jonka ensimmäinen versio julkaistiin vuonna 1992. Ensimmäiset toimipaikat Suomessa sertifioitiin BS 7750:n mukaan vuonna 1994. Myöhemmin kansainvälinen ISO 14001 -standardi korvasi BS 7750:n Suomessa. Vuonna 1993 julkistettiin EU:n asetukseen perustuva EMAS-järjestelmä.
Kansalliset ja Euroopan laajuiset ympäristöjärjestelmät edistivät kansainvälisen standardin luomista. Kansainvälinen ISO 14001 -standardi julkistettiin vuonna 1996 ja siitä tuli nopeasti suosituin järjestelmä kaikkialla maailmassa.Standardin uusin painos on vuodelta 2015. Suomen Standardisoimisliitto SFS on vahvistanut standardin ISO 14001 kansalliseksi standardiksi SFS-EN ISO 14001 ja julkaissut sen suomeksi.
Giuseppe Favalli
Giuseppe Favalli (s. 8. tammikuuta 1972 Orzinuovi, Italia) on italialainen jalkapalloilija, joka edustaa Italian Serie A'ssa pelaavaa AC Milania. Hän on pelipaikaltaan vasen pakki.
Favalli aloitti uransa vuonna 1988 Serie B'ssä pelaavassa Cremonesessa. Vuoden 1992 kesällä Lazio hankki italialaispuolustajan itselleen. Lazion kapteenina toimineesta Favallista tuli nopeasti fanien suosikki. Kesällä 2004 298 Laziossa pelatun ottelun jälkeen Favalli siirtyi Interiin.
Vuonna 2006 Favalli siirtyi ilmaisella siirrolla nykyiseen joukkueeseensa AC Milaniin, jonka kanssa teki 30. kesäkuuta 2008 asti ulottuvan sopimuksen.
Christer Gardell
Christer Gardell (s. 1960) on ruotsalainen liikemies. Gardell perusti pääomasijoitusyhtiö Cevian Capitalin vuonna 2002 ja on toiminut yhtiön johtavana osakkaana siitä lähtien. Vuosina 1996–2002 hän oli AB Custoksen pääjohtaja. Gardell on työskennellyt aikaisemmin Nordic Capitalissa ja McKinsey & Companyssa. Hän on myös Metso-konsernin hallituksen jäsen ja Skandian hallituksen puheenjohtaja. Gardell asuu Tukholmassa.
Anjala
Anjala tarkoittaa seuraavia:
Aihepiiriin liittyvät myös seuraavat:
Kirk Muller
Kirk Christopher Muller (s. 8. helmikuuta 1966 Kingston, Ontario, Kanada) on entinen jääkiekon ammattipelaaja. Hyökkääjä Kirk Muller pelasi NHL:ssä 19 kautta vuosina 1984–2003. Muller toimi Carolina Hurricanesin päävalmentajana kevääseen 2014.
Hänen seurojaan NHL:ssä olivat New Jersey Devils, Montreal Canadiens, New York Islanders, Toronto Maple Leafs, Florida Panthers ja Dallas Stars.
Dave Poulin
Dave James Poulin (s. 17. joulukuuta 1958 Timmins, Ontario, Kanada) on entinen jääkiekkoilija. Keskushyökkääjä Poulin pelasi National Hockey Leaguessa 13 kautta, kaudesta kauteen , seuroinaan Philadelphia Flyers, Boston Bruins ja Washington Capitals. 724:ssä NHL:n runkosarjaottelussaan hän teki 205 maalia ja antoi 325 maalisyöttöä.
Ennen NHL-uraa hän pelasi vuosina 1978–1982 Notre Damen yliopiston yliopistojoukkueessa ja kaudella 1982–1983 Rögle BK:ssa Ruotsissa.
Isokylä (Salo)
Isokylä on Salon pieni kaupunginosa joka sijaitsee valtatien 1 ja kantatien 52 risteyksessä. Alueella sijaitsee ainoastaan huoltoasema. Vieressä sijaitsevat asumukset kuuluvat jo Isokylän kyläalueeseen.
Alue on ollut aikoinaan Kupilan ja Ruoksmäen peltoa ja se rakennettiin samaan aikaan, kun valtatie 1 valmistui.
Stéphane Guivarc’h
Stéphane Guivarc'h (s. 6. syyskuuta 1970 Concarneau) on ranskalainen jalkapalloilija, joka oli voittamassa Ranskan maajoukkueen mukana maailmanmestaruutta vuoden 1998 MM-kisoissa. Hän pelasi MM-kisoissa kuudessa Ranskan seitsemästä ottelusta mutta ei onnistunut kertaakaan maalinteossa vaikka oli kisoihin tullessaan kaksinkertainen Ranskan liigan maalikuningas.
Vuonna 1989 alkaneella ammattilaisurallaan Guivarc'h edusti Stade Brestoisia, Auxerrea, Rennesia, Newcastlea, Rangersia ja En Avant Guingampia.
Hellboy
Hellboy on kuvitteellinen supersankari Dark Horse Comicsin julkaisemassa sarjakuvassa Hellboy. Hellboyn loi Mike Mignola. Hän esiintyi ensimmäistä kertaa julkaisussa San Diego Comic-Con Comics #2 vuonna 1993. Guillermo del Toro on ohjannut Hellboysta kaksi elokuvaa: Hellboy (2004) ja (2008).
Hellboy on olento jonka Grigori Rasputin toi Maahan Toisen maailmansodan viimeisinä hetkinä. Hellboy todisti, että ei ole paholainen vaan pieni paholaisen kaltainen olento jolla oli punainen nahka, sarvet, häntä ja valtava kivinen oikea käsi. Hänet nimesi professori Trevor Bruttenholm.
Hellboyn kasvatti Yhdysvaltain armeija sekä Paranormaalin Tutkimuksen ja Puolustuksen Toimisto (P.T.P.T.), englanniksi Bureau for Paranormal Research and Defense (BPRD), Yhdysvaltain agentiksi joka taistelee okkulttisia uhkia vastaan.
Aikuisena Hellboysta tuli PTPT:n tärkeimpiä agentteja muutaman ihmisen ja teko-ihmisen kanssa. Hänen toverinsa olivat Kate Gorrigan, kansanperinteen professori New Yorkin yliopistosta, Abe Sapien, kalamainen humanoidi, Liz Sherman, pyrokineettinen nuori nainen ja Roger valtava homonculus.
Hellboylla, kuten muillakin supersankareilla, on vastustajinaan joukkio erilaisia superroistoja ja konnia. Näistä merkittävämpiä ovat:
Uskelan Isokylä
Isokylä on kylä Salossa Uskelanjoen varressa Salon keskustasta hiukan Pertteliin päin. Sen alue ympäröi Salon Isokylän kaupunginosaa. Kylää halkovat moottoritie E18 ja kantatie 52. Alueella sijaitsee myös moottoritien E18 Isokylän tunneli, jonka pituus on 450 metriä. Isokylän alue rajoittuu entisiin Halikon ja Kuusjoen kunnanrajoihin sekä Uskelanjokeen. Isokylässä Munamäellä sijaitsee myös televisiomasto, jonka korkeus on 120 metriä maanpinnasta ja se lähettää maanpäällisiä digitv-lähetyksiä.
Isokylä on yksi Uskelan pitäjän vanhoista kylistä ja se on aiemmin kuulunut Uskelan kuntaan, joka vuonna 1967 liitettiin Salon kaupunkiin.
Isokylässä sijaitsi vielä 1800-luvulla Uskelan seurakunnan vanha emäkirkko, joka jouduttiin purkamaan vuonna 1825 Uskelanjoen maanvyörymän jälkeen koska osa kirkon alla olevasta maasta oli poissa.. Jäljellä on osa hautausmaata sekä vuonna 1749 valmistunut tapuli.
Vuonna 1935 lohkaistiin osa kylästä ja liitettiin silloiseen Salon kauppalaan.
Vuonna 1937 tapahtui siihenastinen suurin auto-onnettomuus Suomessa kun kuorma-auto syöksyi emäkirkon rotkoon ja 8 ihmistä kuoli.
Kutteri (elintarviketeollisuus)
Kutteri on nimitys elintarviketeollisuudessa makkaran valmistukseen käytetylle laitteelle, jossa liharaaka-aine ja muut ainekset hienonnetaan ja sekoitetaan varsinaiseksi makkaramassaksi ennen kypsennystä.
Rikhard III (näytelmä)
Rikhard III ("The Tragedy of King Richard the Third") on William Shakespearen historiallinen näytelmä Englannin viimeisestä York-sukuisesta kuninkaasta Rikhard III:sta. Se on yksi Shakespearen varhaisimmista näytelmistä ja kirjoitettu mahdollisesti vuonna 1591. Se on tavallaan jatko-osa vielä varhaisemmalle "Henrik VI:lle".
Näytelmässä Rikhard kuvataan pahana tyrannina, joka ontuu, jonka toinen käsi on toista lyhyempi ja jolla on kaiken huipuksi kyttyräselkä, mutta tämä kuvaus perustuu Thomas Moren kirjaan "The History of Richard III", joka taas on kirjoitettu Elyn piispa John Mortonin muistelmien perusteella. Piispa Morton taas oli yksi Rikhardin pahimmista vihamiehistä. Toisaalta Shakespeare ei edes pyrkinyt minkäänlaiseen historialliseen tarkkuuteen, vaan luomaan draamallisesti vaikuttavan hahmon.
Näytelmän Rikhard III on älykäs ja taitava manipuloimaan. Hän tiedostaa itse pahuutensa ja puolustelee sitä ruumiinsa epämuodostumilla, mikä tuodaan esiin heti näytelmän avausmonologissa. Pohjattomasta pahuudestaan huolimatta hahmoa on pidetty jopa sympaattisena – Rikhard III kykenee manipuloimaan myös yleisön.
Näytelmä alkaa juuri, kun ruusujen sota on kääntynyt Yorkien voitoksi ja Lancaster-suvun häviöksi. Yorkien vanhin poika Edvard IV on noussut valtaan, mutta hänen avioliittonsa leskirouva Elisabet Greyn kanssa ei miellytä kaikkia, varsinkaan hänen veljiään Rikhardia ja Clarencea. Ensimmäisessä kohtauksessa Rikhard pitää maailmankuulun yksinpuhelunsa: ”"Now is the winter of our discontent..."”, jossa hän kertoo ryhtyvänsä toteuttamaan unelmaansa päästäkseen Englannin valtaistuimelle.
Rikhard aloittaa taistelunsa kohti valtaistuinta ja värvää puolelleen muun muassa serkkunsa Buckinghamin herttuan, toimittaa veljensä Clarencen vankilaan, tapattaa nuoret veljenpoikansa (Towerin prinssit) ja loppujen lopuksi myös omat tukijatkin saavat kyytiä. Loppujen lopuksi Onnetar kääntyykin Rikhardia vastaan ja Ranskassa hänen vastustajansa valmistautuvat vallankumoukseen, Rikhardin on valmistauduttava sotaan ja loppujen lopuksi jopa Rikhardin vanha äiti Yorkin herttuatar kääntyy omaa poikaansa vastaan. "Ratsu, ratsu, valtakuntani hevosesta!" (Rikhard III)
"Verta sinä latkit, oman veresi saat maasta nuolla!" (Yorkin herttuatar)
"Hyvästi huonon onnen kuningatar; sure sinä täällä vaan, minä palaan Ranskaan teidän murheillenne nauramaan." (Vanha kuningatar Margareeta)
"Kerro, piru, missä ovat lapseni?!" (Kuningatar Elisabet)
Mälkiän sulku
Mälkiä on Saimaan kanavan sulku Lappeenrannassa. Putouskorkeus on 12,4 metriä. Se on Saimaan kanavan korkein sulku. Mälkiä on Saimaalta Suomenlahden suuntaan kuljettaessa ensimmäinen sulku, seuraava on Mustola. Sulun liikkuvat pollarit ovat sulun itäpuolella.
Mälkiän sulun lähellä on vanha kanava museoituna, puisto ja muistopatsas. Pysäköintialueella on tiedotteita kanavasta ja sen historiasta.
Mälkiän sulun lähettyvillä kulkee valtatie 6 Mälkiän kanavasillalla noin 25 metrin korkeudella veden pinnasta.
Isoveli (yhtye)
Isoveli on helsinkiläis-tamperelainen pop rock -yhtye, joka perustettiin vuonna 2011. Yhtyeeseen kuuluvat Antti Westman, Ville Moilanen, Jesse Valo, Eero Alasuutari ja Samuli Jokinen. Sama kokoonpano tunnettiin vuosina 2004-2011 nimellä Brightboy. Se julkaisi kaksi englanninkielistä studioalbumia.
Vuonna 2011 yhtye vaihtoi nimekseen Isoveli ja alkoi tehdä suomenkielistä musiikkia. Samalla bändi päivitti tyyliään brittihenkisestä popista ska-vaikutteita sisältävään, rytmiseen pop rockiin. Isovelin rikkaaseen äänikuvaan mahtuu muun muassa torvisoittimia.
Yhtye julkaisi syksyllä 2011 esikoissinglen Tanssi tai kuole, joka päätyi useaksi kuukaudeksi YleX:n soittolistalle. Kappale on kerännyt yli 83 000 klikkausta Youtubessa. Loppuvuodesta 2011 yhtye julkaisi singlenä myös kappaleen Koti-ikävä ei minnekään.
Isovelin suomenkielinen esikoisalbumi 2012 julkaistiin 7. maaliskuuta 2012. Levyn yhteydessä julkaistiin kolmas single Aika olla valveilla, josta tehtiin myös musiikkivideo.
Jo brightboyn ensimmäiset demot saivat osakseen huomiota. Yhtyeen The Dead City Songs valittiin Soundin kuukauden demoksi ja yksi sen raidoista Yeah Yeah No No YleX:n tehobiisiksi.
Helsinki Music Company julkaisi tammikuussa 2006 brightboyn ensisinglen nimeltä 1989. Se keräsi hyvät arviot ja pysytteli YleX:n soittolistalla kuukausia. Kappale viihtyi myös Radio X3M:n, Uudella Kissin Radio Rogmon soittolistoilla.
"Love for the Streets" -albumi julkaistiin kesäkuussa 2006. Sen seuraaja In the Shadow of Trance Formers ilmestyi vuonna 2007.
Vuonna 2011 yhtye vaihtoi nimekseen Isoveli ja alkoi tehdä suomenkielistä musiikkia.
2012-esikoisalbumi julkaistiin 7. maaliskuuta 2012 Exogenic Music Groupin kautta. Debyyttilevy sai hyviä arvioita ja sen singlet saivat mukavasti radiosoittoa.
Torpvikin lentotukikohta
Torpvikin lentotukikohta oli ensimmäisen maailmansodan aikana Venäjän Itämeren laivaston 2. ilmailuprikaatin 4. Ilmailudivisioonan Granbodan lentoasemaan liittyvä lentoveneiden lentotukikohta, laskusilta.
Saltvikin lentotukikohta
Saltvikin lentotukikohta oli ensimmäisen maailmansodan aikana Venäjän Itämeren laivaston 2. ilmailuprikaatin 4. Ilmailudivisioonan Granbodan lentoasemaan liittyvä lentoveneiden lentotukikohta, laskusilta.
Jungfrusundin lentoasema
Jungfrusundin lentoasema oli Venäjän Itämeren laivaston 2. ilmailuprikaatin 4. lentodivisioonan toinen lentoasema Turun Vähä-Heikkilän lentoaseman lisäksi. Lentoasemilla oli lentotukikohtinaan Jurmon, Lappohjan sekä Mäntyluodon laskusillat lentoveneilleen.
Jungfrusundin lentoasema sijaitsi Dragsfjärdin Söderlångvikissä. Siellä oli kaksi puista lentokonehallia, ja alueella palveli 100 sotilasta.
Lentoasema oli toiminnassa vuosina 1916–1918. Valkoiset ottivat aseman haltuunsa 28. huhtikuuta 1918. Aseman puurakennukset purettiin ja myytiin pois vuoden 1918 aikana.
Football Manager
Football Manager on nykyään Sports Interactiven kehittämä ja Segan julkaisema jalkapallomanageripelisarja. Pohjois-Amerikassa sarja tunnetaan nimellä Worldwide Soccer Manager. Sarjan uusin osa "Football Manager 2017" ilmestyi Windowsille, Macintoshille ja Linuxille 4. marraskuuta 2016.
Alkuperäinen, Kevin Tomsin Addictive Gamesille kehittämä, "Football Manager" -peli julkaistiin ZX Spectrum -kotitietokoneelle vuonna 1982. Suositusta pelistä tehtiin versiot muun muassa Amstrad CPC:lle, Commodore 64:lle ja Amigalle, ja se sai jatko-osat "Football Manager 2" (1988), "Football Manager World Cup Edition" (1990) ja "Football Manager 3" (1993). Viimeinen, ilman Tomsia tehty osa menestyi huonosti, ja pelisarjan julkaiseminen päättyi.
Veljekset Paul ja Oliver Collyer alkoivat kehittää "Championship Manager" peliä opiskelun lomassa harrastuksena ja ensimmäinen versio julkaistiin 1992. Sittemmin veljekset perustivat Sports Interactive pelistudion ja jatkoivat Championship Managerin pelin kehittelyä ja vuosittaista julkaisutahtia aina vuoteen 2004 saakka. Sports Interactive ajautui sopimusriitoihin pelin julkaisijan Eidoksen kanssa vuonna 2004, jolloin tehdyn sopimuksen myötä Eidos sai oikeudet pelin nimeen ja Sports Interactive koodiin. Vanhan "Championship Managerin" pohjalta Sports Interactive herätti "Football Manager" -nimen uudelleen eloon "Football Manager 2005" -pelin muodossa vuonna 2004, minkä jälkeen sarja on saanut vuosittain uuden osan.
Vuodesta 2006 lähtien pelistä on julkaistu myös PSP-käsikonsolille tarkoitettu "Football Manager Handheld" -versio. "Football Manager Live" oli Sports Interactiven vuonna 2008 julkaistu nettimoninpeli (MMOG), joka ei lyönyt itseään läpi.
Love for the Streets
Love for the Streets on suomalaisen Brightboy-yhtyeen debyyttialbumi. Albumi julkaistiin 7. kesäkuuta 2006. Kappaleet "1989" ja "Vanity Fair" julkaistiin singlenä, ja jälkimmäisestä kuvattiin myös musiikkivideo. __notoc__
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 33.Ilmestyi 24. toukokuuta 2006.
Pentti Poukka
Kalle Pentti Poukka (13. syyskuuta 1919 Tampere – 31. lokakuuta 2012 Helsinki) oli "Uuden Suomen" päätoimittaja ja Helsingin kaupunginvaltuuston puheenjohtaja.
Poukka kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1939. Hän lähti talvisotaan varusmiehenä ja kävi upseerikoulun. Jatkosotaan Poukka osallistui reservin upseerina panssarintorjunnassa. Hän ehti olla jonkin aikaa Akateemisen Karjala-Seuran jäsen. Sodan jälkeen Poukka valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi vuonna 1946 ja filosofian maisteriksi vuonna 1950. Vuosina 1947–1949 hän työskenteli valtiovarainministeriön kansantalousosastolla.
Vuosina 1949−1952 Poukka työskenteli Yhtyneet Paperitehtaat Oy:n tiedotus- ja koulutuspäällikkönä ja vuosina 1952−1954 Taloudellisen Tutkimuskeskuksen tutkijana. Tämän jälkeen hän siirtyi toimittajaksi ja oli "Talouselämän" päätoimittaja vuosina 1954−1955. Vuosina 1955−1957 Poukka oli "Uuden Suomen" taloustoimituksen päällikkö ja vuosina 1964–1976 lehden päätoimittaja. Välillä hän toimi "Kauppalehden" päätoimittajana vuosina 1957–1964. Poukan aikana lehden levikki kasvoi muutamasta tuhannesta yli 20 000:een.
Kun vakaviin talousvaikeuksiin joutuneen "Uuden Suomen" lakkauttaminen nousi esille 1970-luvun puolivälissä, Poukka ehdotti lehden muuttamista viisipäiväiseksi politiikan ja kulttuurin erikoislehdeksi. Lehtiyhtiön hallituksen puheenjohtaja Jaakko Lassila halusi kuitenkin vaihtaa päätoimittajaa. Poukka hyväksyi omistajan oikeuden erottaa päätoimittaja, mutta torjui tarjouksen ”vapaaehtoisesta” irtisanoutumisesta. Hänet erotettiin toukokuussa 1976, mistä lähtien hän oli vapaa toimittaja ja tietokirjailija ja julkaisi elämäkertoja, historiikkeja ja mielipidekirjoja. Vuosina 1968–1979 Poukka toimi Suomalaisen Sanomalehtimiesliiton puheenjohtajana.
Poukka liittyi kokoomuksen jäseneksi vuonna 1964 ja lukeutui 1970-luvulla Tuure Junnilan ja Kullervo Rainion ohella puolueen oikeistosiipeen, joka kritisoi presidentti Urho Kekkosen politiikkaa. Niinpä hän esimerkiksi kieltäytyi käyttämästä Uuden Suomen sivuilla käsitettä Paasikiven–Kekkosen linja. Poukan suhteet Kekkoseen viilenivät jo 1960-luvun alkupuolella, kun hän paljasti "Kauppalehdessä" Maalaisliiton tukeman, pienten suomalaisten metallialan yritysten yhteenliittymän Mekes Oy:n talousepäselvyydet.
Poukka oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1965−1980 ja puheenjohtaja vuosina 1973−1979. Hän kuului lisäksi Helsingin kaupungin metrotoimikuntaan 1970- ja 1980-luvulla. Presidentin valitsijamiehenä hän oli vuoden 1968 vaalissa. Vuonna 1979 Poukka oli ehdokkaana Helsingin uudeksi ylipormestariksi, kun Teuvo Aura jäi eläkkeelle. Helsingin kaupunginvaltuuston äänestyksestä muodostui tiukka: Raimo Ilaskivi sai 43 ja Poukka 40 ääntä.
Sotilasarvoltaan Poukka oli reservin kapteeni. Hänen puolisonsa oli virolainen filosofian maisteri Ejna Jozua, ja he saivat kolme poikaa. Poukan isä oli matematiikan professori Kalle Aukusti Poukka.
Jurmon lentotukikohta
Jurmon lentotukikohta Jurmossa Korppoossa nykyisen Paraisten alueella oli ensimmäisessä maailmansodassa Venäjän Itämeren laivaston 2. Ilmailuprikaatin 5. ilmailudivisioonan Turun Vähä-Heikkilän lentoaseman ja Jungfrusundin lentoaseman toimintaan liittyvä laskusilta, jota käytettiin lentoveneiden toimintaa tukemaan.
Jurmossa oli yksi puinen lentokonehalli. Tukikohtaa miehitettiin vain satunnaisesti käytön tarpeiden mukaan.
Lappohjan lentotukikohta
Lappohjan lentotukikohta oli Venäjän Itämeren laivaston 2. Ilmailuprikaatin 5. ilmailudivisioonan Turun Vähä-Heikkilän lentoaseman ja Jungfrusundin lentoaseman toimintaan liittyvä laskusilta, mitä käytettiin lentoveneiden toimintaan tukemaan. Tukikohdassa ei ollut pysyvää miehitystä, vaan siellä oli henkilöitä vain käytön tarpeiden mukaan. Tukikohdassa oli yksi puinen lentokonehalli.
Mäntyluodon lentotukikohta
Mäntyluodon lentotukikohta Mäntyluodossa Porissa oli Venäjän Itämeren laivaston 2. Ilmailuprikaatin 5. ilmailudivisioonan Turun Vähä-Heikkilän lentoaseman ja Jungfrusundin lentoaseman toimintaan liittyvä laskusilta, jota käytettiin lentoveneiden toimintaan tukemaan. Päinvastoin kuin kahdella muulla lentoasemien toimintaa tukevilla tukikohdissa, ei Mäntyluodon tukikohdassa ollut puurakenteista lentokonehallia, vaan ainoastaan kaksi laskusiltaa.
PKC Group
PKC Group Oyj on suomalainen pörssiyhtiö, joka toimii kansainvälisesti päätoimialueillaan johdinsarjatuotannossa ja elektroniikan sopimusvalmistajana. Yrityksen päätuotteina ovat hyötyajoneuvojen johdinsarjat. Yhtiöllä on tehtaita Suomen lisäksi Brasiliassa, Meksikossa, Kiinassa, Puolassa, Virossa, Serbiassa sekä Venäjällä. Alkuvuodesta 2017 intialainen Motherson Sumi Systems Limited (MSSL) osti PKC Groupin koko osakekannan.
Vuonna 1969 Oy Nokia Ab:n omistama "Pohjolan Kaapeli Oy" perusti Kempeleeseen autojen johdinsarjoja valmistavan tehtaan. Uusi tehdas toimitti samaan aikaan perustetulle Uudenkaupungin autotehtaalle johdinsarjoja.
Pohjolan Kaapeli, jolla oli myös Oulun Ruskossa toimivat käämilanka-, asennusjohto- ja telekaapelitehtaat, fuusioitiin Nokia Kaapeliin vuonna 1981. Johdinsarjojen tuotanto yhtiöitettiin omaksi yhtiökseen vuonna 1990, jolloin sen nimeksi tuli "Nokia Johdinsarjat Oy". Nokian keskityttyä yhä enemmän telekommunikaatioon, johdinsarjatehdas myytiin toimivalle johdolle.
"PK Cables Oy" perustettiin kesäkuussa 1994 ja kolmen vuoden kuluttua yritys listautui Helsingin pörssiin. PKC Group Oyj nimi on ollut käytössä vuodesta 2000 lähtien.
Huhtikuussa 2008 PKC Group vaihtoi toimitusjohtajaa kun Mika Karin tilalle nimitettiin hallituksen silloinen puheenjohtaja Harri Suutari. Talousjohtaja Sami Klemola erosi tehtävästään kesäkuussa 2008.
Syksyllä 2008 PKC Group hankki saksalaisen MAN:in Puolan johdinsarjaliiketoiminnan 20 miljoonalla eurolla.
Maaliskuussa 2009 yhtiö ilmoitti irtisanovansa 150 henkilöä ja sulkevansa Kempeleen tehtaansa.
Syksyllä 2011 PKC osti yhdysvaltalaisen johdinsarjavalmistaja AEES inc:n noin 110 miljoonan käteissummalla. Yrityskaupan myötä yhtiön työntekijämäärä kasvoi yli 13 000:lla.
Hallituksen jäsenet (2013 lähtien)
Suurimmat omistajat joulukuun 2013 lopussa:
Ohmimakkara
Ohmimakkara (myös sähkömiehenmakkara) on temppu, jossa makkaraa kuumennetaan johtamalla 230 V sähkövirtaa pistorasiasta sen läpi. Menetelmä voi olla hengenvaarallinen.
Horn (Salo)
Horn on Salon kaupunginosa aivan ydinkeskustassa. Se rajoittuu Salonjokeen, Horninkatuun, Vähäjokeen, rantarataan ja päättyy lähelle Kirjolansiltaa.
Alueella on Salon tori jolla on pitkä perinne markkinapaikkana. Ensimmäinen virallinen toripäivä oli lauantai 14. syyskuuta 1886.
Kotkan lentotukikohta
Kotkan lentotukikohta rakennettiin vuonna 1917 Venäjän Itämeren laivaston 2. ilmailuprikaatin laskusillaksi.
Alfred Norrmén
Johan Alfred Norrmén (22. huhtikuuta 1858 Ylöjärvi – 6. heinäkuuta 1942 Helsinki) oli helsinkiläinen pankinjohtaja ja pitkäaikainen kunnallispoliitikko.
Alfred Norrmén kuului Norrménin aatelissukuun. Hänen isänsä oli senaattori ja salaneuvos Oscar Norrmén ja äiti Selma Emelie Stjernvall. Norrmén valmistui hovioikeuden auskultantiksi 1880 ja toimi sitten asianajajana Helsingissä vuodesta 1882 vuoteen 1890, jolloin hänet kutsuttiin Suomen Yhdyspankin johtokunnan jäseneksi. Hän toimi pankin pääjohtajana 1907–1913 ja vaikutti merkittävästi tuolloin maan suurimman talletuspankin kehittymiseen.
Suomen Pankin pääjohtajana Alfred Norrmén vastaanotti viestejä ja varoituksia Tampereen konttorin pankinjohtaja Nils Idmanista. Norrmén oli todennut: "Kehenkä minä voin luottaa, jollen Idmaniin?" Suomen suurin pankkipetos paljastui Tampereen konttoriin tehdyssä yllätystarkastuksessa. Pankin sisäinen valvonta oli pettänyt täysin. Pääjohtaja Norrmén joutui eroamaan. (Aamulehti 30.3.2012)
Norrmén osallistui aatelissäädyn edustajana kaikille valtiopäiville 1885-1905. Helsingin kaupungin rahatoimikamarin puheenjohtaja hän oli 1888-1889, kaupunginvaltuuston jäsen 1890-1918 ja puheenjohtaja 1904–1918. Hän oli myös vuonna 1910 perustetun Pörssiklubin ensimmäinen hallituksen puheenjohtaja. Vuosina 1919-1932 hän toimi kauppasopimuskomitean puheenjohtajana, 1912-1932 Suomen Teollisuudenharjoittajain paloapuyhdistyksen hallintoneuvoston puheenjohtajana sekä vuodesta 1928 alkaen kuolemaansa asti Finlayson & Co:n johtokunnan puheenjohtajana. Norrmén muistetaan myös Katajanokalla sijainneesta Norrménin talosta, jossa hän asui kuolemaansa saakka.
Kuten muistakin entisistä valtuuston puheenjohtajista, Helsingin kaupunki on maalauttanut Norrménista muotokuvan, joka on esillä Helsingin kaupungintalossa. Sen on maalannut vuonna 1919 Eero Järnefelt.
Norrménin puoliso vuodesta 1884 oli Eliza Ida Eva Pauliina Björkstén (k. 1928).
Kullervo Killinen
Killinen toimi puheenjohtajana lukuisissa yhdistyksissä ja järjestöissä, esimerkiksi Meriupseeriyhdistys, Saaristomeren kadettipiiri, Valtiotieteellinen yhdistys, Laivaston kilta,Suomi Merellä –säätiö, Purjelaivasäätiö, Suomenlahden Nuorisopurjelaivat Oy, Jertec Oy, Pyhän Konstantinus Suuren ritarikunnan kv. neuvosto, sekä lukuisat maanpuolustuskillat.
Killinen sai urallaan muun muassa Puolustusvoimain hopeisen ja kultaisen ansiomitalin, Laivaston Killan kultaisen ansiomerkin, SVUL:n kultaisen ansiomerkin, Meriupseeriyhdistyksen kultaisen ansiomerkin. Hänet nimitettiin myös Teksasin laivaston kunnia-amiraaliksi.
Zé Castro
Zé Castro, koko nimeltään José Eduardo Rosa Vale Castro (s. 13. tammikuuta 1983 Coimbra, Portugali) on portugalilainen jalkapalloilija, joka edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Deportivo La Coruñaa. Hän on pelipaikaltaan toppari.
Vuosina 2003–2006 Zé Castro edusti Portugalin Superliigassa pelaavaa Académicaa. Vuonna 2006 hän liittyi Atléticon riveihin, josta hänet lainattiin Deportivoon kesällä 2008. Kauden jälkeen hän siirtyi pysyvällä siirrolla Deportivoon.
Anjala (Salo)
Anjala on Salon kaupunginosa, joka käsittää Mahlakankareen asuntoalueen ja Anjalan asuntoalueen. Alue rajoittuu Inkereentiehen, Uskelanjokeen, Greulantien kautta puistojen halki seututiehen 110 ja Mahlakankareen reunaa takaisin Inkereentielle. Alueella sijaitsee Anjalan koulu.
Timothy Garton Ash
Timothy Garton Ash (s. 12. heinäkuuta 1955) on brittiläinen historioitsija. Hän on kirjoittanut kahdeksan ajankohtaista politiikkaa käsittelevää teosta, joissa hän kartoittaa Euroopan muuttumista kuluneen neljännesvuosisadan aikana. Ulkopoliittinen Instituutti myönsi hänelle ensimmäisen Kullervo Killinen palkinnon vuonna 2006.
Cecily Neville
Cecily Neville, Yorkin herttuatar (3. toukokuuta 1415 – 31. toukokuuta 1495) oli kahden vuosina 1461–1485 Englantia hallinneen York-suvun kuninkaan, Edvard IV:n ja Rikhard III:n, äiti.
Cecily tai "Cecylle" syntyi vuonna 1415 Westmorlandin jaarlin Ralph Nevillen ja Joan Beaufortin tyttäreksi. Hänen äitinsä isä oli Lancasterin herttua John, joka polveutui kuningas Edvard III:sta, joten myös Cecilyssä oli kuninkaallista verta, kuten aviomiehessään Rikhardissa, Yorkin herttuassa.
Cecily ja Rikhard menivät naimisiin vuonna 1437. Vuonna 1441 Rikhardista tuli Englannin hallitseman Ranskan kenraalikuvernööri ja perhe muutti Roueniin. 28. huhtikuuta 1442 syntyi Cecilyn ja Rikhardin toiseksi vanhin poika (vanhin poika Henry oli kuollut pian syntymänsä jälkeen helmikuussa 1441) Edvard eli Englannin tuleva kuningas Edvard IV.
Kun Englannin Lancaster-sukuinen kuningas Henrik VI sai vuonna 1454 hermoromahduksen, Rikhard julistautui sijaishallitsijaksi, mutta ei suostunut palauttamaan valtaa parantuneelle kuninkaalle vuonna 1460. Tällöin alkoi sota Yorkien ja Lancasterien välillä.
Cecilyn aviomies Yorkin herttua Rikhard, hänen kolmas poikansa Rutlandin jaarli ja veljensä Salisburyn jaarli Richard kaatuivat Wakefieldin taistelussa vuonna 1460, mutta Cecilyn pojat Edvard, George ja Rikhard jatkoivat sotaa Tewkesburyn taisteluun asti, jolloin Lancasterit nujerrettiin ja Yorkit pääsivät valtaan.
Kun Cecilyn poika Edvard oli noussut Englannin valtaistuimelle, Yorkin herttuatar eli kuningataräiti ryhtyi valikoimaan kuningaspojalleen soveliasta vaimoa Euroopan prinsessoista. Koko valtakunta kokikin järkytyksen, kun Edvard IV meni naimisiin englantilaisen leskirouvan Elisabet Grayn kanssa. Cecily raivostui tästä ja alkoi haalia itselleen tiluksia ja rakennuksia sekä kutsua itseään nimellä ”Queen by right”.
Edvardin kuoltua vuonna 1483 hänen veljensä Gloucesterin herttua Rikhard nousi valtaan. Vaikka William Shakespearen näytelmä "Rikhard III" esittää Cecilyn Rikhardia inhoavana, todellisuudessa Cecily oli innokkaasti auttamassa nuorinta poikaansa valtaan turvatakseen sukunsa vallan ja oman asemansa Yorkin suvun matriarkkana. Mahdollisesti Cecily kuitenkin siirtyi Rikhardin vastustajiin ennen Bosworthin taistelua, kun sai todisteita siitä, että Rikhard olisi murhannut Edvardin pojat ja sillä tavoin anastanut kruunun.
Rikhard hävisi Bosworthin taistelun vuonna 1485 lancasterilaisen Richmondin jaarlin, Henryn joukoille ja kuoli legendan mukaan itse Richmondin miekasta. Rikhardin kuoltua York-suku sammui ja Richmondin jaarlista tuli Englannin kuningas Henrik VII, mutta Yorkien aseman turvasi Henrikin ja Edvardin tyttären Elisabetin avioliitto.
Cecily vietti loppuelämänsä uskonnollisissa toimissa ja kuoli toukokuussa 1495.
Eagar
Eagar on Apachen piirikunnan suurin kaupunki, Arizonassa, Yhdysvalloissa. Vuonna 2006 Eagarissa asui 4 126 henkilöä. Kaupungin tämänhetkinen pormestari on Sandra Burk. Eagar on tunnettu turismin ansiosta.
Vuoden väestönlaskennan aikaan, Eagarissa asui 4 033 henkilöä ja siellä oli 1 344 taloutta ja 1 073 perhettä. Väestötiheys oli 137,3/km². Eagarissa oli 1 713 asuntoa, joiden keskimääräinen tiheys oli 58,3 asuntoa/km².
Asukkaista 87,08% on valkoisia, 0,42% afroamerikkalaisia, 3,35% intiaaneja, 0,12% aasialaisia, 0,35% Tyynenmeren saarilta kotoisin olevia, 4,91% muita ja 3,77% monirotuisia. Hispaanoja oli 13,98% väestöstä.
Eagarissa oli 1 344 kotitaloutta joista 45,7% asui alle 18-vuotiaita lapsia, 35,5% asui yhdessä asuva aviopari ja 20,1% oli perheettömiä. 7,3% oli yksin asuvia yli 65-vuotiaita. Talouksien keskimääräinen koko oli 2,99 henkilöä, ja perheiden keskimääräinen koko oli 3,38 henkilöä.
Sataa naista kohden Eagarissa oli 95,7 miestä. Jokaista sataa yli 18-vuotiasta naista kohden, Eagarissa oli 91,8 yli 18-vuotiasta miestä.
Mediaanipalkka taloutta kohden oli 37 378 Yhdysvaltain dollaria, ja mediaanipalkka perhettä kohden oli 41 250 Yhdysvaltain dollaria. Miesten mediaanipalkka oli 36 111 Yhdysvaltain dollaria, ja naisten 21 274 Yhdysvaltain dollaria. Noin 7,8% perheistä ja 7,4% väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella, heistä 5,8% oli alle 18-vuotiaita ja 10,0% yli 65-vuotiaita.
Eagarissa asuvien ikäjakauma prosentteina vuonna 2000:
Väestön mediaani-ikä oli 33 vuotta.
Apachessa asuvista puhui vuonna 2000:
Beta Canum Venaticorum
Beta Canum Venaticorum eli Chara on Ajokoirien tähdistön toiseksi kirkkain tähti.
Nimi Chara tarkoittaa kreikan kielessä iloa.
Se on noin 27,3 valovuoden päässä Maasta oleva G0V-tyypin tähti.
Chara on Aurinkoa muistuttava tähti, jonka massa, läpimitta ja kirkkaus ovat kaiken lisäksi lähellä Aurinkoa, ja se on melkein Auringon kaksonen. Tähti mm. pyörii suunnilleen samalla nopeudella kuin Aurinko.
Chara on kuitenkin Aurinkoa hieman vanhempi ja kirkkaampi tähti. Sen metallipitoisuus on hieman Aurinkoa alhaisempi.
Aikaisemmin Charaa arveltiin spektroskooppiseksi kaksoistähdeksi, mutta uusien tutkimusten mukaan tähdellä ei ole seuralaista. Siltä ei ole onnistuttu myöskään löytämään spektritutkimuksilla eksoplaneettaa tai kaukoputkella seuralaisena olevaa ruskeaa kääpiötä. Charalla toki saattaa seuralaisia olla, mutta useimmat muiden tähtien planeetat ovat vieläkin nykyisten havaintolaitteiden havaitsemiskyvyn alapuolella.
Charan kalsiumin Ca II-viivat ovat heikkoja, mikä kertoo tähden vanhasta iästä ja heikosta kromosfäärin aktiivisudesta.
Chara on havaittu röntgensäteilijäksi, mikä kertoo kuumasta koronasta tähden ympärillä.
Vähäjoki (Salo)
Vähäjoki on joki, joka virtaa Salon kautta Salonjokeen. Vähäjoki saa alkunsa puroista, joista yksi tulee Sirkkulan alueelta ja toinen Tupurin metsästä. Vähäjoen virtaama on kuivaan aikaan pieni. Joki virtaa golfkentän läpi ja tulee puiston kautta keskustaan. Puistoon on rakennettu jokeen keinotekoinen saareke ja joessa viihtyy sen luona vesilintuja.