hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Harsosääsket
Harsosääsket ("Sciaridae") on laaja sääskiheimo, jonka eräät lajit elävät sisällä asuinhuoneissa. Toistaiseksi maailmasta on nimetty noin 2000 harsosääskilajia. Arvioiden mukaan nimettyjä lajeja on vasta noin 10-20 prosenttia maailman koko harsosääskien lajimäärästä. Suomessa tavataan noin 300 lajia.
Harsosääsket ovat hentorakenteisia, noin 2-3 mm:n pituisia, lentäviä hyönteisiä.
Niillä on pitkät, helminauhamaiset tuntosarvet sekä pitkät jalat. Ruumis on yleensä musta, kyttyräselkäinen, takaruumis hoikka. Siipien suonitukselle on tyypillistä siiven kärkeen päättyvä heinähankakuvio.
Harsosääsken toukat ovat jalattomia ja niillä on musta pääkapseli. Väriltään toukat ovat lasimaisen läpikuultavia, muuttuen myöhemmin valkoisiksi. Täysikasvuisina toukat ovat 6-7 mm pitkiä.
Harsosääskien elämänkierto (muna, kolme toukkavaihetta, kotelo ja aikuinen) kestää noin 3-4 viikkoa.
Harsosääskille alttiita koristekasveja ovat begonia, petunia, lehtikaktus, joulutähti, pelargoni, tulilatva, neilikka, esikko, liljat, syklaami ja orkideat. Harsosääsket ovat lisäksi yleisiä myös yrteillä, salaateilla, kurkuilla sekä tomaatilla. Harsosääskiä esiintyy erityisesti silloin, kun kasvualusta on riittävän kostea.
Aikuiset harsosääsket syövät levää, sienirihmastoa sekä kaikenlaista mätänevää orgaanista ainesta. Toukat syövät edellisten lisäksi pistokkaiden ja taimien hentoja hiusjuuria sekä kasvupisteen kallussolukkoa.
León (maakunta)
León on maakunta luoteisessa Espanjassa, Kastilia ja Leónin itsehallintoalueen luoteisosassa. Sen rajanaapureita ovat Zamoran, Ourensen, Lugon, Asturian, Cantabrian, Palencian ja Valladolidin maakunnat. Noin neljännes maakunnan 468 316 (vuonna 2017) asukkaasta asuu pääkaupungissa Leónissa.
Maakunnassa vallitsee kansanliike, jonka mielestä Leónista pitäisi tehdä oma itsehallintoalueensa.
León jakaa Picos de Europan kansallispuiston Cantabrian ja Asturian kanssa.
Kilpikirvat
Kilpikirvat ("Coccidae") ovat kasvituholaisia. Ne näyttävät pieniltä ruskeilta kohoumilta kasvien suonissa ja jäävät usein havaitsematta. Havaittaessa niitä voi jo olla liikaa. Jos kasvi on pahoin saastunut, se on järkevintä heittää pois.
Aikuiset kilpikirvat eivät liiku ollenkaan, ne vain imevät kasvista ravintoa paikoillaan. Toukat sen sijaan etsiytyvät sopiviin kohtiin ja alkavat muodostaa suojakseen kovaa kilpeä, jonka valmistumisen jälkeen ne eivät enää ikinä liiku. Kilpikirva pitää itseään paikoillaan hyvin kehittyneen kärsänsä avulla ja munat kehittyvät kilven takareunan alle. Kun toukka kuoriutumisen jälkeen etsii sopivaa kohtaa, saattavat ne tällöin vaeltaa ja tartuttaa toisen kasvin.
Kilpikirvoja on vaikea saada pois, sillä myrkyt tepsivät vain kilpeä valmistaviin toukkiin. Aikuiset kilpikirvat raaputetaan irti esimerkiksi teroitetulla puutikulla tai ohuella, teräväkärkisellä veitsellä.
Gipuzkoa
Gipuzkoa () on maakunta Biskajanlahden rannalla pohjoisessa Espanjassa, Baskimaan itsehallintoalueen koillisosassa. Sen rajanaapureita ovat Ranska sekä Biskajan, Álavan ja Navarran maakunnat.
Gipuzkoa on 1 980 neliökilometrin pinta-alallaan Espanjan pienin maakunta. Väkiluku on 719 282 (vuonna 2017),
Villakilpikkä
Villakilpikkä ("Planococcus citri") on eräs villakilpikirvojen heimoon kuuluva laji ja on kilpikirvojen tapaan myös kasvintuhooja.
Aikuinen villakilpikkänaaras on ovaalin muotoinen, noin 4–5 mm pitkä ja 1,5 mm leveä. Se erittää ympärilleen villamaisen suojuksen, joka voi olla 5–15 mm. Naaraan ruumista reunustaa 18 paria vahapiikkejä. Aikuisella naaraalla saattaa näkyä pituussuunnassa harmahtava raita selkäpuolella.
Villakilpikällä on kolme elämänvaihetta: muna, nuoruusasteet (naarailla kolme ja koirailla neljä toukka-astetta) ja aikuinen hyönteinen. Villakilpikän keltaiset munat ovat naaraan erittämän munasäkin suojassa. Toukat ovat 0,5–4 mm, pyöreänsoikeita. Vahakerros kehittyy niiden pinnalla vasta ensimmäisen toukka-asteen jälkeen.
Villakilpiköiden kehitys munasta aikuiseksi on varsin pitkä: 3–3,5 kk 18 asteessa, 1,5 kk 22 asteessa ja 4 viikkoa 30 asteessa. Koiras elää aikuistuttuaan vain 1–2 vrk, jona aikana se hedelmöittää useita naaraita. Aikuiset naaraat elävät keskimäärin kolme kuukautta.
Villakilpikkänaaraat ja niiden nuoruusasteet vahingoittavat kasveja imemällä niiden soluista kasvinesteitä. Aikuiset koiraat eivät vioita kasveja. Suurin haitta on villakilpiköiden erittämä mesikaste ja siinä elävät noki- ja härmäsienet. Lisäksi villakilpikät erittävät kasveihin myrkkyjä, jotka saattavat aiheuttaa joidenkin kasvien epämuodostumista. Kasvin saastuneet lehdet kellastuvat ja putoavat ennenaikaisesti. Kasvien kasvu tyrehtyy ja pienet kasvit voivat kuolla kokonaan.
Uuden Provado-nimisen torjunta-aineen kerrotaan tehoavan myös villakilpiköihin. Ainetta saa joko aerosolina, tai multaan työnnettävinä puikkoina. Se imeytyy kasviin ja kasvin nesteitä imevät kirvat syövät sitä ja kuolevat. Tehoaineena on imidaklopridi. Ainetta löytyy myös muilla tuotenimikkeillä. Aine on kuitenkin ongelmallista syötäväksi tarkoitetuissa kasveissa, koska se kulkeutuu kaikkiin kasvin osiin.
Villakilpiköitä voidaan torjua myös ns. biologisella torjunnalla. Tällöin kasviin päästetään nk. crypto-petokuoriaisia, jotka syövät kirvoja. Kun kaikki kirvat on syöty, petokuoriaiset kuolevat myös. Tämä torjuntamenetelmä on myrkytön ja on näin ollen hyvä vaihtoehto ruokakasvien tapauksessa.
Castellón
Castellón (katalaaniksi "Castelló") on maakunta Välimeren rannalla itäisessä Espanjassa Valencian itsehallintoalueen pohjoisosassa. Sen rajanaapureita ovat Valencian, Teruelin ja Tarragonan maakunnat.
Maakunnan pääkaupunki on Castellón de la Plana (katalaaniksi "Castelló de la Plana"). Väkiluku on 575 470 (vuonna 2017), joista 30 prosenttia asuu pääkaupungissa. Toinen tärkeä kaupunki on Villarreal (katalaaniksi "Vila-Real"). Maakunnassa on yhteensä 135 kuntaa.
Castellón on kaksikielinen maakunta. Lähes kaikki asukkaat puhuvat espanjaa, ja monet myös alueen toista virallista kieltä, valenciaa.
Ripsiäiset
Ripsiäiset ("Thysanoptera") ovat pieniä (0,5-14 mm) ja kapearuumiisia, yleensä tummia hyönteisiä, jotka eivät osaa lentää hyvin. Toisinaan kuitenkin tuuli kuljettaa niitä pitkienkin matkojen päähän.
Varhaisimmat ripsiäisten kantamuotojen fossiilit ovat kivettymiä permikaudelta ja ensimmäiset nykyisenkaltaisten ripsiäisten jäänteet ovat triaskaudelta. Liitu- ja tertiäärikautisissa meripihkoissa niitä tavataan jokseenkin yleisesti kaikissa merkittävissä esiintymissä.
Suomesta tunnetaan noin 138 ripsiäislajia, koko maapallolta 5 500 lajia. Ripsiäisillä on pistävät ja imevät suuosat ja ne käyttävät ravinnokseen kasvisolukkoa, siitepölyä tai sienirihmastoa ja -itiöitä. Eräät lajit ovat myös petoja. Aikuiset ripsiäiset ovat nelisiipisiä, tynkäsiipisiä tai siivettömiä, 1–5 mm:n pituisia, kapeita ja useimmiten litteitä hyönteisiä. Jotkut ripsiäislajit lisääntyvät ilman hedelmöitystä, partenogeneettisesti. Ripsiäisten alalahkoihin kuuluvat pistinripsiäiset ("Terebrantia"), joilla on tikarimainen munanasetin ja torviripsiäiset ("Tubulifera"), joilla on takaruumiin kärki torvimainen.
Eräät ripsiäislajit, kuten kalifornian- ("Frankliniella occidentalis"), palmu- ("Thrips palmi") ja traakkipuunripsiäinen ("Parthenothrips dracaenae"), ovat viljely- ja huonekasvien tuholaisia, mutta Suomessa niiden taloudellinen merkitys on melko vähäinen. Jos kasvin lehdille ilmestyy harmaanvalkeita laikkuja, kyseessä saattavat olla ripsiäiset. Nämä laikut vähitellen yhtyvät ja saavat hopeisen kimalluksen. Lehtien alapinnoilla näkyy ulosteita pieninä pilkkuina. Yleensä munat löytyvät kasvin nuorimmista osista. Vihertävänkeltaiset toukat asustavat lehtien alapinnoilla ja niitä on todella vaikea havaita.
Tuholaislajien munat selviytyvät yleensä torjunta-aineista, koska ne on munittu kasvisolukon sisään ja siksi niitä vastaan on vaikea taistella. Kuoriutuessaan kalifornianripsiäisen toukat pudottautuvat multaan ja vain muutama jää kasviin ruokailemaan. Mullasta nuoret ja nopealiikkeiset ripsiäiset tulevat hetkeksi näkösälle kun kasveja kastelee kerralla runsaasti. Aikuisena ne kiipeävät takaisin kasviin munimaan ja syömään. Ripsiäiset pystyvät myös koteloitumaan ja odottelemaan parempia aikoja.
Torjunta-ainekäsittely on tehtävä toistuvasti kerran viikossa, kunnes ripsiäiset pysyvät kurissa. Ripsiäisiä voi torjua myös esimerkiksi petopunkeilla ("Mesostigmata") ja ripsiäispetopunkeilla ("Amblyseius cucumeris"). Petopunkit elävät mullassa ja syövät multaan pudonneet ripsiäisten kotelot. Ripsiäispetopunkki taas imee saaliinsa elinnesteet ja saalistaa noin kolme ripsiäisentoukkaa päivässä.
Valladolid (maakunta)
Valladolid on maakunta läntisessä Espanjassa Kastilia ja Leónin itsehallintoalueen keskiosassa. Sen rajanaapureita ovat Zamoran, Leónin, Palencian, Burgosin, Segovian, Ávilan ja Salamancan maakunnat.
Maakunnan 521 130 (vuonna 2017) asukkaasta lähes kaksi kolmannesta asuu pääkaupungissa Valladolidissa, joka on myös itsehallintoalueen pääkaupunki. Maakunnassa on yhteensä 225 kuntaa, joista yli kolmannes on alle 200 asukkaan kyliä.
Erlang
Erlang on teleliikenteen määrän yksikkö. Se on saanut nimensä tanskalaisen matemaatikko Agner Krarup Erlangin (1878–1929) mukaan. Liikenteen määrä 1 erlang merkitsee, että tarkkailujakson aikana keskimäärin yksi johto tai kytkinelin on varattuna.
Esimerkiksi jos puhelinlinja on varattu keskimäärin 60 minuuttia tunnissa liikennemääräksi tulee yksi (1) erlang.
Valencia (maakunta)
Valencia (katalaaniksi "València") on maakunta Välimeren rannalla itäisessä Espanjassa Valencian itsehallintoalueen keskiosassa. Sen rajanaapureita ovat Alicanten, Albaceten, Cuencan, Teruelin ja Castellónin maakunnat. Myös Cuencan ja Teruelin välissä sijaitseva Rincón de Ademuzin erillisalue on osa Valenciaa.
Maakunnan väkiluku on 2 540 707 (2017). Kolmannes väestöstä asuu pääkaupungissa Valenciassa, joka on myös itsehallintoalueen pääkaupunki. Maakunnassa on yhteensä 266 kuntaa.
Barcelona (maakunta)
Barcelona on maakunta Välimeren rannalla itäisessä Espanjassa Katalonian itsehallintoalueen keskiosassa. Sen rajanaapureita ovat Tarragonan, Lleidan ja Gironan maakunnat.
Maakunnan väkiluku on 5 576 037 (2017). Noin kolmannes väestöstä asuu pääkaupungissa Barcelonassa, joka on myös itsehallintoalueen pääkaupunki. Muita tärkeitä kaupunkeja ovat L'Hospitalet de Llobregat, Badalona, Cerdanyola, Martorell, Mataró, Granollers, Sabadell, Terrassa, Sitges, Igualada, Vic, Manresa ja Berga.
Barcelonan maakunta on tunnettu arkkitehtuuristaan. Rannikolla sijaitsevien alueiden pääelinkeino on turismi.
Maakunta on jaettu edelleen kymmeneen piirikuntaan (katalaaniksi "comarca"):
Shirley Rumsey
Shirley Rumsey on brittiläinen pääasiassa renessanssimusiikkia esittävä muusikko. Hän laulaa ja säestää itseään muun muassa kitaralla, luutulla, viola da manolla ja vihuelalla. Rumsey on levyttänyt muun muassa Naxokselle. Hän opiskeli laulamista ja luutun soittoa Royal College of Musicissa.
ei täydellinen
Naxos (levy-yhtiö)
Naxos on taidemusiikkia julkaiseva levy-yhtiö. Yhtiön perusti saksalaissyntyinen, Hongkongissa asuva Klaus Heymann vuonna 1987. Naxos on maailman johtava klassisen musiikin levy-yhtiö julkaisujensa laajuudeltaan ja kattavuudeltaan.
Naxoksen alkuperäisenä toiminta-ajatuksena 1980-luvun lopulla oli tarjota laadukasta klassista musiikkia mahdollisimman monelle klassisen musiikin ystävälle. CD-levyjä tarjottiin LP-levyjen hinnalla.
Vuosien varrella Naxokselle levyttävien taiteilijoiden joukkoon on liittynyt suuri joukko tunnettuja nimiä, esimerkiksi Patrick Gallois, Marin Alsop, Leif Segerstam, Okko Kamu, Chloë Hanslip, Robert Craft, Gerard Schwarz, Lontoon filharmonikot ja Seattle Symphony Orchestra. Suomalaisista taiteilijoista yhtiölle hiljattain levyttäneitä ovat mm. kapellimestari Pietari Inkinen, Helsingin barokkiorkesteri, Aapo Häkkinen sekä Sinfonia Finlandia Jyväskylä. Suomalaisista säveltäjistä Naxoksen levytysluettelosta löytyvät mm. Einojuhani Rautavaara, Bernhard Henrik Crusell, Uuno Klami, Einar Englund, Magnus Lindberg ja Kai Nieminen. Suomalainen levy-yhtiö Ondine on myös Naxoksen omistuksessa.
Naxos on julkaissut lukuisia levyjä, esimerkiksi Bachin kantaatteja ja Telemannin "Pöytämusiikin", joita laajasti pidetään ensiluokkaisina levytyksinä. Vuonna 2005 "Gramophone"-lehti valitsi Naxoksen vuoden levy-yhtiöksi, ja vuosittain yhtiölle myönnetään suuri osa taidemusiikin levytyksille annettuista palkinnoista. Vuoden 2010 Grammy-palkintojenjaossa Naxos sai kuusi palkintoa.
Naxos-merkin parhaimpina puolena on pidetty valikoiman laajuutta. Levykatalogi on alan laajin: vuonna 2010 se käsitti lähes 6 000 nimekettä. Näistä yli 800 on saanut kolme tähteä Penguin Guide -suosituslistalla ja yli 130 on valittu "Gramophonen" toimittajien kuukauden valinnaksi (Editor's Choice).
Merkillä on myös julkaistu uudestaan maineikkaita vanhoja esityksiä vuosikymmenien takaa CD-muodossa, mukaan lukien musiikinhistorian tunnetuimpia kapellimestareita, laulajia, pianisteja ja viulisteja, joukossa mm. Jussi Björling, Maria Callas, Aulikki Rautawaara, Kim Borg, Arturo Toscanini, Vladimir Horowitz, Artur Rubinstein, Jascha Heifetz ja Pablo Casals.
Yhtiöllä on kattava streaming-kuuntelupalvelu "Naxos Music Library", jossa käyttäjä voi kuunnella lähes 400 eri levymerkin julkaisuja. Suomalaisista levymerkeistä mukana ovat Ondine, Alba ja SibaRecords. Klassisen musiikin lisäksi Naxos Music Library sisältää myös joukon blues-, jazz-, kansanmusiikki-, gospel- ja pop-äänitteitä.
Fg-Naxos on kansainvälisen Naxos-yhtiön Suomen-jakelija ja sisaryhtiö. Fg-Naxos jakelee useita kymmeniä suurempia levymerkkejä sekä satoja pienempiä levymerkkejä mm. taidemusiikin, jazzin, gospelin ja kansanmusiikin saralla. Fg-Naxos tuottaa taidemusiikkia Naxos-levymerkillä sekä jazz- ja populaarimusiikkia Prophone Finnish Jazz- ja Long Play Records -levymerkeillä. Yhtiön alkukirjaimet viittaavat suomalaisen gospelmusiikin levymerkkiin Finngospel, jota Fg-Naxos myös tuottaa.
Kanttiaalto
Kanttiaalloksi (eli "sakara-aalloksi" tai "neliöaalloksi") kutsutaan suorakulman muotoista aaltoa. Ideaalinen kanttiaalto vuorottelee säännöllisesti kahden tason välillä. Sitä käytetään esimerkiksi digitaalisissa laitteissa kellopulssina.
Matemaattisesti kanttiaalto voidaan toteuttaa esimerkiksi askelfunktioiden, kuten signum-funktion avulla
Vaihtoehtoisesti voitaisiin käyttää myös yksikköaskelfunktiota.
Fourier-sarjana ideaalinen kanttiaalto voidaan kirjoittaa
Tarragona (maakunta)
Tarragona on maakunta Välimeren rannalla itäisessä Espanjassa Katalonian itsehallintoalueen eteläosassa. Sen rajanaapureita ovat Castellónin, Teruelin, Zaragozan, Lleidan ja Barcelonan maakunnat.
Maakunnan väkiluku on 791 693 (2017), joista noin viidennes asuu pääkaupungissa Tarragonassa. Muita tärkeitä kaupunkeja ovat Constantí, Reus, Falset, El Vendrell, Tortosa ja Amposta.
Ciudad Real (maakunta)
Ciudad Real on maakunta keskisessä Espanjassa Kastilia-La Manchan itsehallintoalueen lounaisosassa. Sen rajanaapureita ovat Cuencan, Albaceten, Jaénin, Córdoban, Bajadozin ja Toledon maakunnat.
Maakunnan väkiluku on 502 578 (vuonna 2017) ja pinta-ala 19 813 neliökilometriä. Noin kahdeksasosa väestöstä asuu pääkaupungissa Ciudad Realissa.
Las Tablas de Daimielin kansallispuisto ja osa Cabañerosin kansallispuistosta sijaitsevat Ciudad Realin alueella.
Maltan liira
Maltan liira () oli Maltan rahayksikkö ennen siirtymistä euroon. Maltalaiset itse kutsuvat Maltan liiraa usein Maltan punnaksi, jäänteenä Yhdistyneen kuningaskunnan vallan ajasta.
Maltan liiran lyhenne oli LM, vaikkakin perinteinen ₤-merkki oli yhä paikallisessa käytössä. Maltan liiran kansainvälinen valuuttatunnus oli MTL.
Maltan liityttyä Euroopan unioniin vappuna 2004 Maltalla oli velvoite pyrkiä taloutensa saattamiseen eurokuntoon eli lähentymiskriteerien täyttämiseen niin, että liira voidaan korvata eurolla. EU hyväksyi heinäkuussa 2007  Maltan hakemuksen liittyä euroalueeseen. Malta otti eurot käyttöön 1. tammikuuta 2008, mutta liira oli laillinen maksuväline 31. tammikuuhun 2008. Maltan liiran eurokurssi on 1 € = 0,429300 MTL.
Kierrossa olleet kolikot:
Kierrossa olleet setelit:
Salamanca (maakunta)
Salamanca on maakunta läntisessä Espanjassa Kastilia ja Leónin itsehallintoalueen länsiosassa. Sen rajanaapureita ovat Portugali sekä Zamoran, Valladolidin, Ávilan ja Cáceresin maakunnat.
Maakunnan väkiluku on 333 603 (2018). 45 prosenttia väestöstä asuu pääkaupungissa Salamancassa. Maakunnassa on yhteensä 362 kuntaa, joista yli puolessa on alle 300 asukasta.
Neoptera
Uussiipiset (Neoptera) on hyönteisten ryhmä, johon kuuluu suurin osa siivekkäistä hyönteisistä. Ryhmälle yhteistä ovat kehittyneet siivet, jotka kääntyvät takaruumiin peitoksi. Muutamilta ryhmiltä siivet ovat tosin sittemmin surkastuneet pois joko osittain tai kokonaan. Uussiipiset on ollut aiemmin taksonomisessa luokituksessa ylälahko, mutta nykyään se sijoitetaan yleensä osaluokan asemaan.
Nykyisten lahkojen lisäksi uussiipisiin katsotaan kuuluneen myös sukupuuttoon kuolleet hyönteislahkot Caloneurodea, Glosselytrodea, Miomoptera, Protodiptera, Protorthoptera sekä Titanoptera.
Uussiipiset jaetaan kahteen suureen ylälahkoon siipien muodostumisen tavan mukaan: Endopterygota ja Exopterygota. Suurin ero ryhmien välillä on kuitenkin se miten ne kehittyvät täysikasvuisiksi. Exopterygotan toukkia kutsutaan nymfeiksi, ja ne näyttävät aikuisilta yksilöiltä mutta ovat pienempiä. Ne käyvät läpi osittaisen muodonvaihdoksen useiden nahanluontien kautta. Endopterygotan hyönteiset käyvät läpi täydellisen muodonvaihdoksen sarjan selkeitä muutoksia ja kotelon kautta.
Digital Equipment Corporation
Digital Equipment Corporation (DEC, Digital) oli yhdysvaltalainen tietotekniikkavalmistaja, jonka perustivat MIT:n insinöörit Ken Olsen (vaimo Eeva-Liisa Aulikki Valve) ja Harlan Anderson vaimoineen vuonna 1957. Perustamisen rahoitti American Research and Development Corporation, joka sijoitti yhtiöön 70 000 dollaria vastineeksi 70 prosentin omistusosuudesta.
DEC oli etenkin ensimmäisinä vuosikymmeninään merkittävä tietotekniikan edelläkävijä ja toi tunnetuksi etenkin minitietokoneen käsitteen. Yrityksen listautuminen vuonna 1966 oli jättipotti etenkin rahoittajataho American Research and Development Corporationille, joka sai sijoituksestaan vuonna 1972, tuolloin yli 400 miljoonan dollarin arvoisessa yhtiössä, useampituhatkertaisen voiton.
Yhtiö myi tallennusmediatuotantonsa Quantumille vuonna 1994.
DEC:lla oli tytäryhtiö Suomessa vuoteen 1998 asti, jolloin Compaq osti DEC:n. Hewlett-Packard osti puolestaan Compaqin vuonna 2002.
Leipäpuu
Leipäpuu eli malaijienleipäpuu ("Artocarpus altilis") on Tyynen valtameren saarilla elävä puu, jonka noin vesimelonin kokoista hedelmää kutsutaan vain nimellä leipäpuun hedelmä (eng. breadfruit).
Leipäpuun hedelmä muistuttaa ravintoarvoiltaan ja käytön puolesta monessa suhteessa perunaa. Kypsänä sitä voi syödä sellaisenaan, mutta yleensä se keitetään, grillataan tai paistetaan aivan kuten peruna. Leipäpuun hedelmä ei ole kovin hyvin tunnettu Euroopassa. Vaikka suomalainen nimi on hyvin samankaltainen johanneksenleipäpuun ("Ceratonia siliqua") kanssa tai apinanleipäpuun ("Adansonia digitata") kanssa, leipäpuu on kuitenkin kokonaan eri heimoon kuuluva kasvi.
Leipäpuu kasvaa noin 30 m korkeaksi. Sen lehdet ovat suuret ja syvästi hammaslaitaiset, ja niitä käytetään usein koristeluun puun kasvualueilla. Ne ovat päältä kiiltävät, alta karvaiset. Kasvissa on valkeaa maitiaisnestettä, jota voidaan käyttää liimana. Hedelmä on raakana vihreä ja muuttuu kypsyessään päältä keltaiseksi. Sisältä se on kermanvärinen. Siemenet ovat soikeat, ruskearaitaiset.
Puu on alkujaan kotoisin Malesiasta, Indonesiasta ja lähisaarilta. Se on levinnyt polynesialaisten mukana muillekin Tyynenmeren saarille Havaijia myöten. Eurooppalaiset, tarinan mukaan kapteeni James Cook, vei sen Keski- ja Etelä-Amerikkaan.
Leipäpuu pärjää vain trooppisessa ilmastossa, missä lämpötila ei koskaan laske alle neljän asteen. Sen kasvu loppuu jo lämpötilan laskiessa 15 asteen alapuolelle mutta myös silloin, jos on kuumempaa kuin 35 astetta.
Kuusijalkaiset
Kuusijalkaiset ("Hexapoda") on niveljalkaisten alajakso. Nimensä mukaisesti tähän alajaksoon kuuluvilla eläimillä on kuusi jalkaa.
Kuusijalkaisiin kuuluu niveljalkaisten alajaksoista eniten lajeja. Alajaksoon kuuluu kaksi luokkaa: hyönteiset ja Entognatha, jolle ei vielä ole virallista suomenkielistä nimeä; (ehdotettu on "alkuhyönteiset" tai "Sisäleukaiset".
Aiemmin kuusijalkaisten katsottiin olevan läheisintä sukua tuhatjalkaisille ("Myriapoda"), ja ne jopa laskettiin samaan alajaksoon. Uusi tutkimus on kyseenalaistanut tämän, ja kuusijalkaisten lähimmät sukulaiset saattavatkin olla äyriäiset ("Crustacea").
Kuusijalkaisten yhdistävänä piirteenä on kolmesta osasta: päästä ("caput"), keskiruumiista ("thorax") ja takaruumiista ("abdomen") muodostuva vartalo sekä keskiruumiista erkanevat kolme raajaparia. Hyönteiset erottuvat muista kuusijalkaisten ryhmistä ennen kaikkea suuosiensa osalta, sillä hyönteisillä ylä- ja alaleuka eivät jää pään muodostavan kitiinikapselin sisäpuolelle. Taksonomisesti hyppyhäntäiset ja esihyönteiset ovat kehittyneet yhteisestä kantamuodosta sen jälkeen kun hyönteisten ja kaksisukahäntäisten kantamuodot ovat jo eriytyneet. Sen sijaan kaksisukahäntäiset ovat kehityshistoriallisesti lähellä hyönteisiä ja eräiden arvioiden saattavat jopa jakaa niiden kanssa yhteisen kantamuodon.
Manu Chao
Manu Chao (oik. José Manuel Thomas-Arthur Chao, s. 21. kesäkuuta 1961 Pariisi, Ranska) on ranskalais-espanjalainen laulaja. Hänen äitinsä on baski ja isänsä, kirjailija Ramón Chao, La Coruñan kaupungista Galiciasta. Hän syntyi Ranskassa, jonne hänen vanhempansa olivat paenneet Francon diktatuuria vuonna 1956.
Manu Chaon musiikki tunnetaan useiden eri tyylien, kuten rockin, salsan, reggaen, cumbian, chansonin ja skan yhdistämisestä. Hänen levyillään lauletaan monilla eri kielillä, esimerkiksi englanniksi, ranskaksi, espanjaksi, portugaliksi, arabiaksi ja wolofiksi, niitä myös yhdistellen. Manu Chaon onkin sanottu luoneen kokonaan uuden "mestiza"-musiikkityylin, jota ovat sittemmin seuranneet ja edelleen kehittäneet useat muut artistit, muun muassa Amparanoia, Dusminguet, Los de Abajo, Wagner Pá ja Macaco.
Ennen soolouraansa Manu Chao soitti yhtyeissä kuten Hot Pants, Los Carayos ja Mano Negra, joista Mano Negra saavuttikin suurta suosiota varsinkin Latinalaisessa Amerikassa, Yhdysvalloissa ja Euroopassa. Oman uransa lisäksi Manu Chao on ollut mukana usean muun yhtyeen levyillä vierailevana artistina, sekä toiminut esimerkiksi Amadou & Mariamin albumin tuottajana.
Varsinkin soolourallaan Manu Chao on tullut tunnetuksi myös poliittisesta kantaaottavuudestaan. Hän on sympatisoinut meksikolaista EZLN-liikettä, joka on näkynyt muun muassa hänen levyillensä sisällyttämissä otteissa Subcomandante Marcosin puheista. Tämän lisäksi hän on esiintynyt useissa poliittisissa tapahtumissa, kuten Genovassa G8 maiden kokouksen yhteydessä järjestetyissä mielenosoituksissa vuonna 2001, sekä Tanskassa Ungdomshusetin tukimielenosoituksessa lokakuussa 2007. Myös hänen kappaleidensa sanoitukset sisältävät usein voimakasta yhteiskuntakritiikkiä.
Nyquistin teoreema
Nyquistin teoreema eli "Nyquist–Shannon-teoreema" on ruotsalaisen Harry Nyquistin (1889–1976) vuonna 1928 esittämä teoreema, jonka mukaan signaalista tulee ottaa näytteitä taajuudella, joka on suurempi kuin kaksinkertainen alkuperäisessä signaalissa esiintyvään suurimpaan taajuuteen nähden, jotta näiden näytteiden perusteella voidaan rakentaa alkuperäistä vastaava signaali. Saman tuloksen saivat lähes samaan aikaan toisistaan tietämättä myös Vladimir Kotelnikov, Claude Shannon, Karl Küpfmüller ja Edmund Whittaker, joten teoreemasta käytetään myös heidän nimiään yksin tai erilaisina yhdistelminä. Usein puhutaan myös pelkästä "näytteenottoteoreemasta".
Jos analogisesta signaalista otetaan näytteitä liian harvakseltaan, näytteenottotaajuutta korkeampitaajuiset komponentit laskostuvat alempitaajuisten signaalien päälle. Tällöin näytteestä ei saada enää muodostettua alkuperäistä signaalia, vaan signaali on "vääristynyt". Siksi ennen näytteenottoa on tärkeää käyttää alipäästösuodatinta, joka poistaa signaalin mahdollisesti sisältämät liian korkeat taajuudet.
Usein Nyquistin teoreemaan viitattaessa puhutaan Nyquistin teoriasta ja sanotaan, että korkein toistettava taajuus on puolet näytteenottotaajuudesta, ”Nyquist-taajuus”. On huomattava, että jo lähestyttäessä Nyquist-taajuutta menetetään alkuperäisen signaalin aaltomuoto ja toiston voimakkuus vaihtelee taajuudesta riippuen. Nyquist-taajuinen signaali voi jopa hävitä kokonaan, jos näytteet osuvat sen nollakohtiin.
Pelias
Kuningas Pelias () oli kreikkalaisessa mytologiassa Akastoksen, Peisidiken ja Alkestiksen isä. Hänen vanhempansa olivat Tyro ja Poseidon.
Tyro oli naimisissa Kretheuksen kanssa ja heillä oli poika, Aison, mutta Tyro rakasti Enipeusta, joen jumalaa. Hän myös tavoitteli Enipeusta, joka kuitenkin torjui Tyron lähentelyt. Eräänä päivänä kuitenkin Tyroa himoitseva Poseidon naamioi itsensä Enipeukseksi ja onnistui näin saamaan Tyron. Heille syntyivät kaksoispojat Pelias ja Neleus. Tyro kuitenkin jätti poikansa vuorelle ja heidät kasvatti palvelusneito. Aikuistuttuaan pojat etsivät Tyron käsiinsä ja tappoivat hänen äitipuolensa Sideron koska tämä oli kohdellut Tyroa huonosti. Tämä tapahtui Heran temppelissä jonne Sidero koetti piiloutua ja tästä sai alkunsa Heran ikuinen viha Peliasta kohtaan.
Pelias oli vallanhimoinen mies ja tavoitteli koko Thessalian hallintaa. Tämä mielessään hän karkotti Neleuksen ja Fereksen sekä lukitsi Aisonin Iolkoksen vankityrmiin. Siellä ollessaan Aison meni naimisiin ja sai useampia lapsia, joista tunnetuin on Iason. Aison lähetti Iasonin Pelion-vuorelle, Kheiron-kentaurin luo oppiin. Vallasta syöksemistään vainoharhaisesti pelkäävää Peliasta taas oraakkeli varoitti vain yhdellä sandaalilla kulkevasta miehestä.
Vuosia myöhemmin Pelias uhrasi kerran Poseidonille. Iason, joka oli kutsuttu osallistumaan uhriin ja kiirehti paikalle, menetti matkalla sandaalinsa auttaessaan jotakuta pääsemään joen yli. Kun Iason pääsi kaupunkiin, hänet kuulutettiin yksisandaalisena miehenä. Vainoharhainen Pelias kysyi häneltä, mitä hän tekisi joutuessaan kasvokkain miehen kanssa, jonka on ennustettu olevan hänen turmansa. Iason vastasi lähettävänsä miehen etsimään kultaista taljaa. Pelias otti neuvosta vaarin ja lähetti Iasonin etsimään taljaa.
Iasonin poissa ollessa Pelias erehtyi luulemaan että Argo, Iasonin kipparoima alus, oli uponnut ja tämän kuullessaan Aison ja Promakhos tekivät itsemurhan myrkyllä (tai vaihtoehtoisesti Pelias tappoi heidät itse). Hera taas halusi edelleen Peliaan hengiltä ja hän punoi juonia saadakseen Peliaan rakastumaan Medeiaan, joka hänen suunnitelmissaan tappaisi Peliaan. Argonauttien palatessa Pelias ei luovuttanut istuintaan suosiolla. Medeia kuitenkin selitti peliadeille, Peliaan tyttärille, miten vanhaa oinasta voi nuorentaa leikkaamalla sen kahtia ja heittämällä pataan. Demonstraation ollessa käynnissä padasta hyppäsi kuin hyppäsikin nuori, elävä oinas ja tästä innostuneena kuninkaan tyttäret leikkasivat isänsä kappaleiksi ja heittivät pataan, ja näin Pelias kuoli.
Peliaalla oli siis poika, Akastos, joka hieman myöhemmin ajoi Iasonin ja Medeian Korinttiin ja täten sai valtakunnan takaisin. Hänen toisesta tyttärestään Alkestiksestä tuli myöhemmin kuningas Admetoksen vaimo.
Kokapensas
Kokapensas eli aitokokapensas ("Erythroxylum coca") ("Huánuco" eli "Bolivian koka") on eniten viljelty kokalaji, ja siten siitä valmistetaan pääosa maailman kokaiinista. Kasvi viihtyy trooppisessa ilmastossa ja vuoriston rautapitoisessa mullassa. Erythroxylum coca oli se kokalaji, jota eurooppalaiset merenkulkijat toivat 1800-luvulla mukanaan palatessaan Eurooppaan.
Kokapensas on pensas tai pieni puu, joka kasvaa korkealla vuoristossa puskamaisesti 180–240 cm:n mittaiseksi. Oksat ovat suoria. Kasvin tunnistaa suurista, soikeista ja tummanvihreistä lehdistä. Kukat ovat kellertävänvalkoisia ja kasvavat ryhmissä pienten varsien päässä. Kukkimisen jälkeen pensas tuottaa pieniä punaisia marjoja.
Laji ei kasva Etelä-Amerikan ulkopuolella jos ei oteta huomioon yksittäisiä näytekappaleita kasvitieteellisissä puutarhoissa. Intiaaniväestö on viljellyt sitä niin kauan, että se tuskin enää lisääntyy villinä. Siementen elinvoimaisuus ei säily kauan, vain parisen viikkoa, ja ne kuolevat helposti jos ne joutuvat alttiiksi kuivuudelle.
Erästä Erythroxylum cocan alalajia, "Erythroxylum coca" subsp. "ipadúa", kutsutaan nimellä 'Amazonin koka', koska sitä viljellään nimensä mukaisesti Amazonin alueella. Pensas on heikkokasvuisempi kuin nimialalaji "Erythroxylum coca" var. "coca" ja lehdet ovat paksumpia. Sen siemenet itävät varsin heikosti, mutta sitä lisätään pistokkaiden avulla.
Amazonin kokan lehdet sisältävät joissakin tapauksissa vain 0.11 prosenttia kokaiinia, mikä on varsin alhainen pitoisuus. Alalajia tutkittiin systemaattisesti vuonna 1979 Amazonin viljelyalueille sijoittuneen tutkimusmatkan yhteydessä.
Piirikytkentä
Piirikytkentä () on tiedonsiirtomenetelmä, jossa yhteys tilaajien välillä on avoinna koko yhteystapahtuman ajan. Riippumatta siitä, onko kanavalla liikennettä, yhteys pidetään avoinna jatkuvasti. Tätä menetelmää käyttää muun muassa perinteinen puhelinverkko ja ISDN.
Piirikytkennässä verkon resurssit, esimerkiksi kaistanleveys, jaetaan yhteyksille varattaviin osiin. Tämä kanavanvaraus osiin voidaan tehdä joko taajuuden (Frequency Division Multiplexing, FDM) tai aikajakson perusteella (Time Division Multiplexing, TDM).
Toinen tapa muodostaa yhteys ja siirtää tietoa on pakettikytkentä.
Els Aarne
Els (oik. Else) Aarne (30. maaliskuuta 1917 – 14. kesäkuuta 1995) oli virolainen säveltäjä. Hän syntyi Ukrainassa ja opiskeli nuorena Tallinnan konservatoriossa. Aarne sai suosiota muun muassa kamarimusiikin säveltäjänä. Lisäksi hän sävelsi kaksi sinfoniaa ja muuta musiikkia.
Marcello Abbado
Marcello Abbado (s. 7. lokakuuta 1926 Milano) on italialainen säveltäjä ja pianisti. Hän on viulisti Michelangelo Abbadon poika ja kapellimestari Claudio Abbadon veli. Hän otti pianotunteja Gianandrea Gavazzenilta ennen kuin aloitti opinstonsa Mlanon konservatoriossa.
Abbado on työskennellyt muun muassa säveltäjä Paul Hindemithin kanssa. Abbado on säveltänyt monenlaista musiikkia, kuten orkesteriteokset "Hommage à Claude Debussy" sekä "Costruzioni per 5 piccole orchestre".
Uhanalaisuus
Uhanalaisuus määritellään perinteisesti siten, että eliölajiin tai sen populaatioon kohdistuu lopullisen häviämisen vaara. Lajin uhanalaisuuden arviointi on lajin levinneisyyden, yleisyyden ja runsauden muutosten ennakoimista käytössä olevien tietojen perusteella. Uhanalaisuutta arvioitaessa populaatioiden häviämisnopeus on olennainen tekijä, ja uhanalaisten lajien suojelutyössä häviämisnopeuteen pyritään vaikuttamaan eri tavoin.
Aarin kieli
Aari on eräs afroaasialainen kieli. Sitä puhutaan lähinnä Etiopiassa.
Vuonna 2007 tehdyn laskennan mukaan aaria puhui äidinkielenään 235 000 ihmistä, joista yksikielisiä on 129 000. Vain alle 10 % aaria äidinkielenään puhuvista osaa lukea ja kirjoittaa.
Uusi testamentti on käännetty kielelle vuonna 1997.
Aarin kielen katsotaan jakautuvan kymmeneen päämurteeseen, jotka ovat:Galila poikkeaa muista murteista verrattain paljon eikä se aina ole muiden murteiden kanssa keskenään ymmärrettävä.
Saatanallinen Raamattu
Saatanallinen Raamattu () on Anton Szandor LaVeyn vuonna 1969 kirjoittama okkulttis-filosofinen kirja. Se sisältää LaVeyn satanistisen filosofian perusteet, satanistisia rituaaleja ja muita aiheeseen liittyviä esseitä. Teosta pidetään modernin magian ja satanismin klassikkona.
Saatanallisen Raamatun pääteemat ovat yksilökeskeinen hedonismi, rationalistinen lähestymistapa uskontoihin ja mustan magian käyttö. Teosta ei pidä sotkea kabbalistiseen Mustaan raamattuun, joka on vanha noituuden ja magian loitsu- ja manauskirja.
Saatanallinen Raamattu on jaettu neljään osaan ns. neljän elementin (tuli, ilma, maa, vesi) mukaan. Lisäksi kirjan lopussa on 19 "Eenokin Avainta", eenokinkielisiä tekstejä jotka on tarkoitettu käytettäväksi rituaaleissa.
Sisältää laveylaisen satanismin keskeiset periaatteet yhden esseen ja viiden eri listan muodossa.
Sisältää filosofian tarkempaa tutkailua ja selittämistä kahdessatoista esseessä. Aiheina ovat kristinuskon Jumala, Saatana, viha ja rakkaus, seksi, viettelykset, kuolemanjälkeinen elämä, uskonnolliset pyhäpäivät sekä enemmän tai vähemmän surullisenkuuluisa Musta messu.
Sisältää ohjeita satanistisiin rituaaleihin, ja muita aihetta sivuavia esseitä.
Sisältää erilaisia kirjoituksia, joita voi lausua rituaalien aikana, sekä mm. listan paholaisten nimistä, joita esiintyy eri uskonnoissa ja kulttuureissa.
Saatanallinen Raamattu ei itsessään sisällä kirjallisia viitteitä. Teoksen symboliikka on johdettavissa semiittiseen kulttuuriin, josta näkyvimpänä ilmentymänä toimii voimasana Shemhamforash. Sanan voidaan katsoa olevan adaptaatio sanasta 'Shem ha-meforash', jonka tulkitsijana on toiminut muun muassa Gershom Scholem.
Lahden ammattikorkeakoulu
Lahden ammattikorkeakoulu (LAMK) () on Lahdessa sijaitseva, Päijät-Hämeen maakunnassa toimiva monialainen ammattikorkeakoulu. LAMKille on valmistunut uusi moderni kampus entiseen Iskun huonekalutehtaaseen, Mukkulankadulle. Uusi kampus on käytössä syksystä 2018 alkaen. Niemen kaupunginosaan rakentuva NiemiCampus muodostuu siitä eteenpäin kahdesta osoitteesta Mukkulankatu 19 ja Niemenkatu 73.
LAMKissa opiskelee yli 5 000 eri alojen opiskelijaa. Opiskelijoita on AMK-tutkintoon johtavassa koulutuksessa, täydennyskoulutuksessa, avoimen ammattikorkeakoulun opinnoissa ja ylempää ammattikorkeakoulututkintoa (YAMK) suorittamassa.
Ammattikorkeakoulun rehtorina toimii Turo Kilpeläinen. Henkilöstöä on noin 360, josta noin 170 on opettajia.
Lahden ammattikorkeakoulussa voi opiskella liiketalouden ja matkailun alaa, muotoilua ja mediaa, tekniikan alaa sekä sosiaali- ja terveysalaa. 
AMK-tutkinnot
YAMK-tutkinnot (ylempi AMK-tutkinto, johon hakijalla on oltava soveltuvan korkeakoulututkinnon lisäksi kolmen vuoden työkokemus alalta):Bachelor’s Degree Programmes
Master’s Degree Programmes
Lahden ammattikorkeakoulun tutkimus-, kehitys- ja innovaatiotoiminnan (TKI) laajuus on kasvanut merkittävästi vuosittain ja se onkin alueen suurin julkisrahoitteinen TKI-toimija. Opetus- ja kulttuuriministeriö on palkinnut LAMKin useasti tuloksellisesta tutkimus-, kehitys- sekä aluevaikutustoiminnasta.
Lahden ammattikorkeakoulu aloitti toimintansa vuonna 1992, jolloin oppilaitokset olivat kuntien ja valtion omistuksessa. LAMKin ylläpitäjä vuosina 1996-2014 oli Päijät-Hämeen koulutuskonserni. 1.1.2015 LAMK aloitti itsenäisenä Lahden ammattikorkeakoulu osakeyhtiönä, jonka omistajia ovat Lahden kaupunki 69,05 %, Koulutuskeskus Salpaus -kuntayhtymä 8,93 % , Heinolan kaupunki 8,34 %, Hollolan kunta 7,58 % ja Orimattilan kaupunki 6,10 %.
LAMK on siirtynyt Lappeenrannan teknillisen yliopiston LUT:n omistukseen vuoden vaihteessa 2017-2018. LUT korkeakoulut -kokonaisuuteen kuuluvat sen jälkeen LUT-yliopisto (viralliseksi nimeksi esitetään Lappeenrannan−Lahden teknillinen yliopisto), Saimaan ammattikorkeakoulu ja Lahden ammattikorkeakoulu.
Ammattikorkeakoulun opiskelijoiden edunvalvonnasta ja yhteisestä toiminnasta vastaavana opiskelijakuntana toimii Lahden ammattikorkeakoulun opiskelijakunta (LAMKO).
Doorilainen pylväsjärjestelmä
Doorilainen tyyli on yksi kolmesta klassisesta pylväsjärjestelmästä, jotka kehittyivät antiikin Kreikassa. Kaksi muuta ovat joonialainen ja korinttilainen. Pylväsjärjestelmiin kuuluu pylväiden lisäksi myös palkisto.
Doorilainen pylväsjärjestelmä on vanhin klassisista järjestelmistä. Varhaisia esimerkkejä on kuvattu rakennusten pienoismalleissa 700–600-luvuilta eaa. Järjestelmä vakiintui Kreikassa 400-luvulla eaa., ja on muodoltaan yksinkertainen, raskas ja karu. Doorilaisissa pylväissä ei ole jalustaa, vaan ne kohoavat suoraan alustalta eli stylobaatilta. Pylvään varressa on 16–20 pystysuuntaista uurretta eli kanneluuria, ja pylväs kapenee ylöspäin. Kapiteeli muodostuu ulospäin kaarevasta tyynymäisestä pyörölaatasta eli ekinuksesta ja neliskulmaisesta katelaatasta, abakuksesta.
Doorilaiset pylväät kannattelevat koristelematonta arkkitraavia, jonka yläpuolella on friisi, jossa vuorottelevat uurretut laatat eli triglyfit ja reliefikentät eli metoopit. Friisin yläpuolella on kattolista, korniisi, joka muodostaa päätykolmion alareunan.
Etruskit ja roomalaiset kehittivät doorilaisesta tyylistä muokatun version, jota kutsutaan "toskanalaiseksi". Toskanalainen pylväs seisoo jalustalla, on doorilaista sirompi ja uurtamaton. Toskanalaista tyyliä käytettiin usein renessanssiaikana, kuten Bramanten Tempiettossa. Andrea Palladio suosi toskanalaista tyyliä arkkitehtuurissaan.
Esimerkkinä doorilaisesta tyylistä on Ateenan Akropoliille rakennettu Parthenon, joka on omistettu kaupungin suojelusjumalalle Pallas Athenelle. Italian Paestumissa on kolme hyvin säilynyttä kreikkalaista doorilaista temppeliä, jotka edustavat Parthenonia varhaisempaa kehitysastetta.
Joonialainen pylväsjärjestelmä
Joonialainen pylväsjärjestelmä tai joonialainen tyyli on yksi kolmesta klassisesta pylväsjärjestelmästä, jotka kehittyivät antiikin Kreikassa. Kaksi muuta ovat doorilainen ja korinttilainen. Pylväsjärjestelmiin kuuluu pylväiden lisäksi myös palkisto. Pylväsjärjestelmä on saanut nimensä Joonian alueesta.
Joonialainen pylväsjärjestelmä kehittyi kreikkalaisen maailman itäosissa, ja se on doorilaista järjestelmää kevyempi ja koristeellisempi. Pylväs on doorilaista hoikempi, varsi on uurrettu eli kanneloitu, ja pylvään jalustassa on kovera koururengas "skotia" ja kupera vannikka, "torus". Joonialainen kapiteeli koostuu ohuesta ekinuslaatasta ja kahdesta voluutasta, niin sanotuista häränsarvista. Pylväät kannattelevat kolmesta sileäpintaisesta palkista muodostuvaa arkkitraavia.
Joonialaiset temppelit ovat muita temppeleitä sirompia, hyvänä esimerkkinä Ateenan Akropoliille rakennettu Athene Niken temppeli.
Korinttilainen pylväsjärjestelmä
Korinttilainen pylväsjärjestelmä tai korinttilainen tyyli on yksi kolmesta klassisesta pylväsjärjestelmästä, jotka kehittyivät antiikin Kreikassa. Kaksi muuta ovat joonialainen pylväsjärjestelmä ja doorilainen pylväsjärjestelmä. Pylväsjärjestelmiin kuuluu pylväiden lisäksi myös palkisto.
Korinttilainen pylväsjärjestelmä on klassisista pylväsjärjestelmistä monimutkaisin ja koristelluin. Pylväässä on plintti ja koristeellinen baasi. Pylväänvarsi on hoikka, ja siinä on samanlaiset kanneluurit eli uurteet kuin joonialaisessa pylväässä. Korinttilaisessa kapiteelissa käytetään akantin lehviä koristeena.
Korinttilainen tyyli kehittyi Kreikassa viimeisenä pylväsjärjestelmistä joskus 400-luvulla eaa. Sitä käytettiin aluksi lähinnä sisätiloissa, kuten Bassain Apollon temppelissä ja monissa pyörötemppeleissä. Myöhemmin roomalaiset yhdistivät joonialaisen tyylin voluutit korinttilaiseen akantinlehvästöön, josta käytetään nimitystä komposiittapylväsjärjestelmä.
Boulevard Périphérique
Boulevard périphérique on Pariisin moottoritiemäinen kehätie. Tien rakentaminen aloitettiin 1970-luvun alussa ja saatiin valmiiksi 25. toukokuuta 1973. Tie rakennettiin 1920-luvulla puretun Pariisin puolustusmuurin jättämälle avoimelle alueelle. Kaupungin raja kulkee tietä pitkin tai hyvin lähellä sitä kaikkialla muualla paitsi suurten puistoalueiden, Bois de Boulognen ja Bois de Vincennes'n kohdalla, jotka kuuluvat Pariisiin, mutta sijaitsevat kehätien ulkopuolella.
Kookospähkinä
Kookospähkinä on kookospalmun hedelmä. Kasvitieteellisesti se on eräänlainen luumarja. Hedelmän sisältöä käytetään eri tavoin ravintona, ja sen karkeasta, punaruskeasta kuidusta valmistetaan naruja ja mattoja.
Kookospähkinässä on uloimpana ohuen eksokarpin sisällä kuituinen mesokarppi, joka on pähkinän kuituraaka-aineen lähde.
Kuitukerroksen sisällä on kova endokarppi. Endokarpin sisällä on hedelmäliha.
Hedelmälihan lisäksi kookoksen hedelmä sisältää kirkasta nestettä, jota myydään "kookosvetenä". Kasvitieteilijät kutsuvat nestettä kookosmaidoksi. Sitä käytetään usein sellaisenaan janojuomana.
Elintarvikkeena tunnettu kookosmaito sen sijaan on hedelmän lihasta jauhamalla, puristamalla ja uuttamalla saatua valkoista nestettä. Tuotteen viskositeetti voi vaihdella hyvin maitomaisesta lähes jähmeään; jälkimmäistä myydään myös "kookoskermana". Kookosmaitoa ja -kermaa käytetään paljon etenkin thaimaalaisessa ruuassa hyvin samaan tapaan kuin kermaa ja maitoa länsimaisessa keittiössä.
Hedelmän lihaa voidaan myös raastaa, jolloin siitä saadaan kookoshiutaleita. Niitä käytetään pääasiassa jälkiruokiin ja makeisiin. Kookospähkinän kuivattu siemenvalkuainen on kopraa.
Valkoinen pähkinäinen kookoksen malto sisältää noin 35 prosenttia kookosöljyä, joksi se voidaan myös jalostaa eri menetelmillä. Vaikka kookosöljy on kasviperäinen öljy, se poikkeaa olennaisesti useimmista muista kasviöljyistä sikäli, että se sisältää noin 90 % tyydyttyneitä rasvahappoja, joista suuri osa on keskipitkiä rasvahappoja.
Kookospähkinä on tuore, kun ravistettaessa neste hölskyy hedelmän sisällä. Kun hedelmä vanhenee, neste imeytyy hedelmälihaan.
100 grammaa kookospähkinää sisältääKookoskuitua eli kookospähkinäkuitua saadaan kookospalmun hedelmän kuorikerroksesta. Se on ainoa kaupallisesti merkittävä hedelmäkuitulaji. Kuoren sisäpinnasta kuidut irrotetaan liottamalla, minkä jälkeen ne puhdistetaan hakkaamalla ja häkilöimällä eli suoristamalla ja jaottelemalla niitä piikkiharjalla. Tuhannesta pähkinästä voidaan erottaa noin 140 kilogrammaa hyvää kuitua ja 40 kg harjoihin kelpaavaa kuitua. Kierteisten kuitujen pituus voi olla jopa 250 mm, mutta peruskuidut ovat vain 0,5–1,0 mm pitkiä. Kookoskuituja käytetään mattojen valmistuksessa ja aiemmin myös köysien teossa.
Córdoba (Espanjan maakunta)
Córdoba on maakunta eteläisessä Espanjassa Andalusian itsehallintoalueen pohjoisosassa. Sen rajanaapureita ovat Málagan, Sevillan, Badajozin, Ciudad Realin, Jaénin ja Granadan maakunnat.
Córdoban pinta-ala on 13 771 neliökilometriä. Maakunnan väkiluku on 788 219 (vuonna 2017) ja väestötiheys 57,2 asukasta neliökilometrillä. 40 prosenttia väestöstä asuu pääkaupungissa Córdobassa. Maakunnassa on yhteensä 75 kuntaa.
Badajoz (maakunta)
Badajoz on maakunta läntisessä Espanjassa Extremaduran itsehallintoalueen eteläosassa. Sen rajanaapureita ovat Portugali sekä Cáceresin, Toledon, Ciudad Realin, Córdoban, Sevillan ja Huelvan maakunnat.
Badajozin pinta-ala on 21 766 neliökilometriä, joten se on Espanjan suurin maakunta. Extremaduran toinen maakunta, Cáceres, on toiseksi suurin. Maakunnan väkiluku on 679 884 (vuonna 2017), ja pääkaupunki Badajoz. Toinen tärkeä kaupunki on Mérida, joka toimii itsehallintoalueen pääkaupunkina.
Cáceres (maakunta)
Cáceres on maakunta läntisessä Espanjassa Extremaduran itsehallintoalueen pohjoisosassa. Sen rajanaapureita ovat Portugali sekä Salamancan, Ávilan, Toledon ja Badajozin maakunnat.
Cáceresin väkiluku on 400 036 (vuonna 2017) ja pinta-ala 19 868 neliökilometriä. Viidennes väestöstä asuu pääkaupungissa Cáceresissa. Toinen tärkeä kaupunki on Plasencia.
Emajoki
Emajoki () on itäisessä Virossa virtaava 101 km:n pituinen joki. Se Viron toiseksi suurimmasta järvestä Võrtsjärvestä Viljandimaan ja Tartumaan maakuntien rajalta ja laskee kohti itää Viron suurimpaan järveen Peipsijärveen.
Emajoki virtaa hitaasti ja mutkitellen läpi Tartumaan Tarton kaupungin halkaisten. Korkeusero koko joen matkalla Võrtsjärven ja Peipsijärven välillä on vain 3,6 metriä. Pian Võrtsjärven jälkeen jokeen yhtyy pohjoisesta tuleva Pedja jõgi Alam-Pedjan luonnonsuojelualueen kohdalla. Emajoki virtaa halki laajan suoalueen, joka päättyy vasta lähempänä Tarttoa. Toinen suoalue alkaa ennen Peipsijärveä, ja sen alkupuolella Emajokeen yhtyy etelästä Ahjajoki. Lisäksi Emajoella on lukuisia pienempiä sivujokia.
Emajoki on navigoitavissa koko pituudeltaan. Joella liikennöi linjalaivoja ja siellä harrastetaan kanoottiretkeilyä. Joki on ruovikkoinen ja sitä luonnehtivat ulpukka- ja lummekasvustot, mutta siinä on myös uimiseen sopivia hiekkarantoja.
Pilli
Pilli tai vihellyspilli on musiikki-instrumentti, joka tuottaa vain yhden sävelen, yleensä korkean vihellyksen. Ääni syntyy kun pilliin puhalletaan ja ilmavirta pakotetaan pillin läpi.
Pillejä käytetään lähinnä merkinantoon. Pillejä on monenlaisia kuten poliisin ja erotuomarin pillit tai suuremmat junan pilli ja laivan höyrypilli. Pilli sinällään ei ole kovin "musikaalinen", koska pelkällä yhdellä pillillä ei voi tuottaa melodiaa. Kuitenkin esimerkiksi uruissa useat pillit ja pillistöt mahdollistavat musiikin.
Maailman kuuluisimmat pillimallit ovat jalkapallotuomareiden käyttämä Fox 40 ja jääkiekkotuomareiden Acme Whistles.
Sormipilli on pilli, jota käyttävät pääasiassa erotuomarit. Sormipillissä on metalli- tai muovikahvat, joiden avulla pilliä pidellään etu- ja keskisormin. Muovipillejä käytetään yleensä pienenmissä tiloissa (esim. salibandy tai koripallo), kun metallipillejä käytetään esimerkiksi jääkiekossa tai amerikkalaisessa jalkapallossa.
Savanni
Savanni on trooppinen kasvillisuusvyöhyke . Se on ilmastoltaan mielenkiintoinen, koska siellä vuorottelevat Kuiva- ja sadekausi . Tämän takia kasvillisuus on niin sanotusti kuivakaudelle sopeutuvaa. Eniten sataa kesällä. Sadekaudella on ukkossateita, jotka aiheuttavat monesti tulvia. Savannin kuiva kausi kestää yli kymmenen viikkoa, mutta alle 7,5 kuukautta.
Savanneja esiintyy tropiikissa aavikoiden ja sademetsien välissä. Päiväntasaajalla on yleensä sademetsää, mutta Itä-Afrikassa savannia on myös päiväntasaajalla, sillä alue on ylänköä eikä sademetsä siksi menesty. Sademäärä vaihtelee 250–2 000 millimetrin välillä. Savannilla on puita yleensä 10–49 prosentilla maa-alasta.
Tyypillisellä savannilla ruohomaastossa kasvaa harvakseltaan akaasiapuita, mutta on myös metsäsavanneja ja ruohosavanneja ja kaikkea siltä väliltä. Kuivina kausina puut ja pensaat pudottavat lehtensä ja ruoho kuihtuu. Savannia sanotaan sademetsän ja aron väliseksi siirtymäalueeksi.
Sana "savanni" on alkujaan peräisin Amerikasta, Karibian saariston alkuperäisasukkaiden tainojen sanastosta. Se on merkinnyt lämpimien seutujen puutonta, heinää kasvavaa aluetta, mutta siirtynyt myöhemmin tarkoittamaan myös monenlaista vähäpuustoista maata, joka kuitenkaan ei vielä ole metsää.Angola on tyypillinen savannimaa Afrikassa.
Savannia voi olla jopa 2 000 metrin korkeudessa, mutta tavallisempaa se on alle 1 000 metrissä.Kostealla savannilla voi kasvaa ainavihantia puita. Puolikosteilla ja kuivilla savanneilla hallitsee ruohokasvillisuus. Kuiva metsä on harvapuista metsää, jossa kasvaa ruohoa. Kuivaa metsää kasvaa varsinkin savannien ja monsuunialueiden välimaastossa.Savannit voidaan jakaa myös seuraavasti:
Savannien eläimistö on erittäin monipuolista. Savannien yleisimmät eläimet ovat suuria kasvinsyöjiä ja lihansyöjiä.
Ávila (maakunta)
Ávila on maakunta Keski-Espanjassa Kastilia ja Leónin itsehallintoalueen eteläosassa. Sen rajanaapureita ovat Toledon, Cáceresin, Salamancan, Valladolidin, Segovian ja Madridin maakunnat.
Maakunnan asukasluku on 160 700 (vuonna 2017) ja pinta-ala 8 050 neliökilometriä. Sen pääkaupunki on Ávila.
Kiivi (hedelmä)
Kiivi on yleisnimi laikkuköynnösten sukuun kuuluvien kasvien hedelmälle. Yleisin kiivi on kiiviköynnöksen ("Actinidia deliciosa") hedelmä, joka on hieman kananmunaa isompi ruskea, sisältä vihreä hedelmä. Se on soikea, ja sitä ympäröi ohut karvainen kuori. Erittäin makea hedelmäliha on helakanvihreä lukuun ottamatta ydinosaa, jossa se on valkoista. Siemenet ovat pieniä ja hennosti purppuranvärisiä, ja ne ympäröivät valkeaa hedelmälihaa.
Kiivi on alkujaan lähtöisin Kiinasta. Sieltä kasvin siemenet toi vuonna 1906 Uuteen-Seelantiin Isabel Fraser, joka Wanganui Girls' Collegen rehtorin ominaisuudessa kävi tutustumassa kiinalaiseen koululaitokseen. Siemenet istutti puutarhuri Alexander Allison, ja vasta 1910 köynnöksistä saatiin ensimmäiset hedelmät. Hayward Wright kehitti 1930-luvulla "Hayward"-lajikkeen, jonka pohjalta vähitellen alkoi lajin kaupallinen tuotanto 1940-luvulla. Uudesta-Seelannista hedelmät tuotiin Eurooppaan, missä niitä on saanut vasta 1970-luvulta lähtien. Nimi juontaa juurensa Uuden-Seelannin kansallislintuun kiiviin. Hedelmän pinta muistuttaa linnun höyheniä. Hedelmä tunnettiin Suomessa ennen myös nimellä "kiinankarviainen" (käännetty vanhasta englanninkielisestä nimestä "Chinese gooseberry").
Laikkuköynnöksiin kuuluu 94 lajia, joista seitsemää viljellään niiden hedelmien takia.
Kiivi sisältää runsaasti C-vitamiinia, yhdestä kiivi-hedelmästä saa riittävän päiväannoksen C-vitamiinia . Kiivi on myös hyvä K-vitamiinin ja kohtalaisen hyvä E-vitamiinin lähde. Kivennäisaineista kiivissä on merkittävinä pitoisuuksina kaliumia ja kuparia. Runsaan ravintokuitupitoisuuden takia kiivillä saattaa olla laksatiivisia vaikutuksia. Kiivi sisältää myös runsaasti allergeeneja. Jotkut koivuallergikot voivat koivun lisäksi saada oireita muun muassa kiiveistä.
Fineli: Kiivin ravintosisältö