hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Sascha Konietzko
Sascha Konietzko (synt. 21. kesäkuuta 1961 Hampuri, Länsi-Saksa), myös tunnettu nimillä Sascha K ja Käpt'n K, on industrial-yhtye KMFDM:n nokkamies, joka perusti kyseisen yhtyeen vuonna 1984. Konietzko on ainoa KMFDM:n jäsen, joka esiintyy jokaisella yhtyeen albumilla. Hän on lisäksi perustanut monia KMFDM:n sivuprojekteja, kuten Excessive Force (1990), MDFMK (1999) yhdessä Lucia Cifarellin ja Tim Skoldin kanssa, sekä Schwein (2000). Konietzko asui Yhdysvalloissa vuosina 1991-2007. Konietzko ja Cifarelli avioituivat vuonna 2005 ja muuttivat yhdessä Saksaan vuonna 2007.
Vuonna 2006 Konietzko ja Cifarelli aloittivat Dean Garcian kanssa projektin nimeltä KGC. KGC:n ensimmäinen albumi Dirty Bomb julkaistiin 14. joulukuuta 2006.
Konietzko kutsuu itseään leikkisästi industrial rockin isäksi.
Henna Leppänen
Henna Leppänen on Väinö Linnan kirjoissa Täällä Pohjantähden alla esiintyvä naishenkilö, Preeti Leppäsen vaimo, ja Aune ja Valenti Leppäsen äiti. Hän on hieman hömelö nainen, kartanon kanapiika, joka asuu Preetin kanssa murjussa. 
Hän kuolee kirjan kolmannessa osassa sisäelinsairauteen.
Khaled Badra
Khaled Badra (, s. 8. huhtikuuta 1973 Kairouan, Tunisia) on tunisialainen entinen jalkapalloilija ja nykyinen valmentaja.
Badra aloitti uransa kotikaupunkinsa JS Kairouanissa vuonna 1994, jossa yhden kauden jälkeen hän siirtyi Espéranceen. Pian Badra nousi joukkueensa vakiopuolustajaksi ja hyvien otteiden myötä häntä kutsuttiin Tunisian Marcel Desaillyksi muun muassa luotettavuuden ja kovan taklauksen myötä. Kaudella 1996/1997 Badra kuului maansa parhaimpiin puolustajiin ja hänet kutsuttiin vuoden 1996 kesäolympialaisiin. Badra pelasi Espérancessa aina kauteen 1999/2000 asti, jonka aikana hän ehti voittaa muun muassa kolme Tunisian liigamestaruutta ja kaksi Tunisian Cuppia.
Badra siirtyi kaudella 2000/2001 Turkkiin Denizlisporiin, jossa hän ei saavuttanut kotimaansa tavoin suurta menestystä. Badra kuitenkin kuului joukkueensa vakiopuolustajiin pelaten 26 ottelua. Seuraavaksi hän kokeili uraansa Italiassa, lainasopimuksella Genoan joukkueessa, jossa Badran peliaika jäi kohtuulliseksi pelaten yhteensä 16 ottelua sarjan 38 ottelusta. Maalinteossa hän onnistui kahdesti joukkueen sijoittuessa Serie B:ssä sijalle kaksitoista. Lyhyen Euroopan kiertueen päätteeksi Badra siirtyi Saudi-Arabiaan Al-Ahliin, jossa hän vietti yhden kauden. Kausi meni varsin hyvin Al-Ahlin sijoittuessa liigassa toiseksi ja Badran pelatessa 18 ottelua kauden 22 ottelusta. Hyvästä kaudesta huolimatta Badra siirtyi takaisin kotimaahansa Espéranceen vuonna 2003, jossa hän vietti kolme kautta voittaen kaksi liigamestaruutta vuosina 2004 ja 2006. Tämän jälkeen Badra siirtyi takaisin Al-Ahliin, jossa hän oli joukkueensa vakiopelaajia. Vuodet 2008-2009 Badra edusti kotimaansa seuraa Espérancea, jossa hän on myös lopetti uransa.
Zach Galligan
Zachary "Zach" Wolfe Galligan (s. 14. helmikuuta 1964) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet muistetaan varsinkin roolista kauhu- ja komediaelokuvassa "Gremlins – riiviöt" (1984).
Galligan syntyi New Yorkissa ja valmistui Columbian yliopistosta.
Polly Holliday
Polly Dean Holliday (s. 2. heinäkuuta 1937) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän voitti Golden Globe -palkinnot vuosina 1979 ja 1980 roolistaan televisiosarjassa "Alice". Lisäksi hän on esiintynyt muun muassa elokuvassa "Riiviöt" (1984) sekä teatterissa.
Hugo Noth
Hugo Noth (s. 1943 Fribourg, Sveitsi) on saksalainen harmonikkataiteilija ja -pedagogi.
Noth opiskeli harmonikansoittoa Trossingenissa vuodesta 1964 alkaen Fritz Doblerin johdolla. Tämän lisäksi hän opiskeli säveltämistä, soitinnusta ja harmoniaa Helmut Degenin ja Bernhard Rövenstrunckin johdolla.
Noth on kansainvälisesti arvostettu harmonikkapedagogi, joka on opettanut Trossingenin musiikkikorkeakoulussa vuodesta 1972. Hän on antanut lukuisia konsertteja ja mestarikursseja Euroopassa, Etelä- ja Pohjois-Amerikassa, Kanadassa ja Venäjällä. Hän kuuluu myös Pariisia pääpaikkanaan pitävään Itinéraire-yhtyeeseen, joka on keskittynyt uuteen musiikkiin.
Nothin aloitteesta on sävelletty lukuisia harmonikalle ja kamarimusiikkikokoonpanoille suunnattuja teoksia ja hän on työskennellyt tiiviissä yhteistyössä monien nykysäveltäjien kanssa. Hän on ensiesittänyt yli 230 nykymusiikkiteosta.
Biff McGuire
William Biff McGuire (s. 25. lokakuuta 1926) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muiden muassa elokuvissa "Serpico – kadun tiikeri" (1973) ja "Ihmissusi Washingtonissa" (1973).
New Havenissa, Connecticutissa syntynyt McGuire meni vuonna 1960 naimisiin näyttelijä Jeannie Carsonin kanssa. Hän on saanut uransa aikana kaksi Tony-ehdokkuutta.
Kirsi Virtanen
Kirsi Virtanen tai Niemi-Virtanen (s. 8. elokuuta 1964 Kannus) on suomalainen toimittaja ja kokkolalaisen Suomen Elinkeinoalojen Tiedotuskeskus Oy:n tuottaja.
Virtanen on työskennellyt vapaana toimittajana. Hänen juttujaan ovat julkaisseet muun muassa Helsingin Sanomat, Ilta-Sanomat ja Suomen Kuvalehti. Virtanen toimi Yleisradion selostajana Eurovision laulukilpailussa vuosina 1993 ja 1994 sekä toimitti nimikko-ohjelmaansa Yle Radio 1 -kanavalla keskiviikkoisin 2007–2011. Ohjelma sai paljon huomiota kantaa ottavan tyylinsä vuoksi ja Skepsis-yhdistys myönsi Kirsi Virtaselle Sokrates-palkinnon rationaalisen ajattelun edistämisestä.
Virtanen on julkaissut kirjan "Lupa olla nainen" (2008). Kirja kertoo naisellisuudesta ja naisasialiikkeen eri muodoista. Hän oli Kokkolan Sosialidemokraattien johtokunnan jäsen 2012- 2014 ja kirjoittaa blogeja Uuteen Suomeen ja Uusi demari.fi-portaaliin.
Jeannie Carson
Jeannie Carson (s. 23. toukokuuta 1928) on brittiläinen näyttelijä ja koomikko. Hän meni vuonna 1960 naimisiin yhdysvaltalaisen näyttelijä Biff McGuiren kanssa.
Carson muistetaan varsinkin komediasarjasta "Hey, Jeannie!" ja teatterista. Hänellä on ollut myös elokuvarooleja, uran varhaisessa vaiheessa nimellä Jean Carson.
Carsonilla on tähti Hollywood Walk of Famella.
Robert Lockwood Jr
Robert Lockwood Jr (27. maaliskuuta 1915 Marvell, Arkansas – 21. marraskuuta 2006 Cleveland, Ohio) oli yhdysvaltalainen blueskitaristi, joka sai oppinsa Robert Johnsonilta.
Lockwood syntyi Arkansasissa Turkey Scratchin kylässä. Kahdeksanvuotiaana hän alkoi soittaa urkuja isänsä kirkossa. Robertin äiti eli kuuluisan bluesmuusikon Robert Johnsonin kanssa silloin tällöin kymmenen vuoden ajan erottuaan Robert Lockwoodin isästä. Lockwood oppi Johnsonilta kitaransoiton ja lavaesiintymisen taidon. Tästä syystä häntä alettiin kutsua ”Robert Junior” Lockwoodiksi.
Viisitoistavuotiaana Lockwood soitti jo ammattilaisena Helenan alueella. Hän soitti usein ”isäpuolensa” Johnsonin kanssa ja silloin tällöin myös muun muassa Rice Millerin (myöhemmin Sonny Boy Williamson II), Howlin’ Wolfin tai Johnny Shinesin kanssa. Lockwood soitteli Mississipin suiston alueella läpi 1930-luvun kapakoissa ja kadunkulmissa.
Ensimmäiset levytyksensä Lockwood teki vuonna 1941 yhdessä Doctor Claytonin kanssa Bluebird Recordsille Aurorassa, Illinoisissa. Samoissa sessioissa äänitettiin myös neljä kappaletta, jotka julkaistiin kahtena singlenä Lockwoodin omalla nimellä.
Lockwood ja Williamson esiintyivät helenalaisen radioaseman KFFA:n "King Biscuit Time" -ohjelman ensimmäisessä lähetyksessä. 1940-alkupuolella pari soitteli paljon yhdessä Helenan ympäristössä ja myös King Biscuit Timessa. Vuosina 1944–1949 Lockwood soitti West Memphisissä, St. Louisissa, Chicagossa ja Memphisissä. Lockwood vaikutti B. B. Kingiin tämän uran alkuvaiheessa ja myös soitti Kingin yhtyeessä sen alkuaikoina Memphisissä.
Vuonna 1950 Lockwood asettui Chicagoon ja vuosikymmenen lopulla levytti useita kertoja Williamsonin kanssa Chess Recordsille. Mukana sessioissa olivat myös Willie Dixon ja Otis Spann. Lockwood esiintyi ja/tai levytti myös muun muassa Little Walterin, Sunnyland Slimin, Eddie Boydin ja Muddy Watersin kanssa.
Vuonna 1961 Lockwood muutti Ohioon Clevelandiin vaimoineen ja asui siellä kuolemaansa saakka. Vuosikymmenen alussa hän esiintyi ”Bob Lockwood, Jr., and Combo” -yhtyeen kanssa vakituisesti kaupungissa Loving’s Grillissä. 1970-1990-luvuilla Lockwoodin ”All Stars” -yhtye esiintyi monilla keikkapaikoilla ja kuolemaansa asti hän soitti Fat Fish Bluessa joka keskiviikkoilta kello kahdeksasta alkaen. ”All Stars” on jatkanut keikkailua siellä Lockwoodin kuolemankin jälkeen.
Cleveland-vuosinaan Lockwood teki myös merkittäviä levytyksiä, ensin pari albumia All Starsin kanssa Trix Recordsille ja sitten yhdessä Johnny Shinesin kanssa kaksi levyä Rounders-merkille. Vuonna 1982 ilmestyi ranskalaiselle Black and Blue -merkille sooloalbumi "Robert Lockwood Jr Plays Robert and Robert", jossa Lockwood soitti 12-kielisellä kitarallaan omia ja Robert Johnsonin kappaleita. Lokakuussa 2004 äänitettiin Dallasissa livealbumi "Last of the Great Mississippi Delta Bluesmen: Live In Dallas", jolla Lockwood soitti yhdessä Henry James Townsendin, Joe Willie ”Pinetop” Perkinsin ja David Honeyboy Edwardsin kanssa. Albumi voitti parhaan perinteisen blueslevyn Grammy-palkinnon helmikuussa 2008.
Lockwood kuoli 91-vuotiaana kärsittyään aivoaneurysmasta ja sydäninfaktista.
Valdemar IV Atterdag
Valdemar IV Atterdag (noin 1320 – 24. lokakuuta 1375) oli Tanskan kuningas 1340–1375. Hän oli Kristofer II:n nuorin poika. Valdemar vietti suurimman ajan nuoruudestaan maanpaossa.
Kun interregnumin aikana suurinta osaa Tanskasta hallinnut Gerhard III oli murhattu, julistettiin Valdemar kuninkaaksi vuonna 1340. Valdemar pyrki saattamaan koko Tanskan lujan valtansa alle. Valdemar myi Viron Saksalaiselle ritarikunnalle vuonna 1346 ja valloitti Tanskan aiemmin menettämät Skånen, Hallandin, Öölannin ja Gotlannin. Lisänimi Atterdag tarkoittaa kirjaimellisesti "jälleen päivä" eli idiomaattisemmin jokseenkin 'Päivänpaluu' ja viittaa järjestyksen palautumiseen maassa interregnumin jälkeen.
Valdemarilla oli useita lapsia, joista merkittävin oli ehkä Norjan kuningas Haakonille naitettu tytär, Margareeta, josta tuli myöhemmin Margareeta I. Margareetan aikaansaannoksia oli muun muassa Kalmarin unioni.
John Bush
John Bush (s. 21. kesäkuuta 1963 Los Angeles, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen laulaja. Hän on tullut tunneksi Armored Saintin (1982–1992, 1999-) ja Anthraxin (1992–2005) laulajana. 1980-luvun alkupuolella häntä pyydettiin myös Metallican laulajaksi, josta hän kieltäytyi. Hänellä on kaksi lasta, tytär Jezebelle ja poika Giuseppe.
Armored Saint
Anthrax
Nicolás Almagro
Nicolás Almagro (s. 21. elokuuta 1985 Murcia) on espanjalainen tennispelaaja. Hän on parhaimmillaan ollut kaksinpelin maailmanlistalla sijalla yhdeksän (toukokuussa 2011). Nelinpelissä hän on menestynyt heikommin.
Almagro on voittanut ammattilaisurallaan 12 kaksinpeliturnausta, kaikki massakentillä. Grand Slam -turnauksissa hän on neljä kertaa päässyt puolivälieriin, Ranskan avoimissa vuosina 2008, 2010 ja 2012 sekä Australian avoimissa 2013. Vuoden 2008 turnauksessa hän voitti ensimmäisellä kierroksella Serbian Boris Pašanskin, toisella kierroksella Argentiinan Sebastian Decoudin, kolmannella kierroksella kymmenenneksi sijoitetun Britannian Andy Murrayn ja neljännellä kierroksella Ranskan Jérémy Chardyn. Puolivälierissä hän hävisi neljättä peräkkäistä mestaruutta tavoitelleelle maanmiehelleen Rafael Nadalille luvuin 1–6, 1–6, 1–6. Vuoden 2010 turnauksessa Almagro voitti alankomaalaisen Robin Haasen, belgialaisen Steve Darcisin, ukrainalaisen Aleksandr Dolgopolovin ja maanmiehensä Fernando Verdascon mutta hävisi Rafael Nadalille lukemin 6–7(2), 6–7(3), 4–6. Vuonna 2012 Almagro voitti Ranskassa italialaisen Paolo Lorenzin, kyproslaisen Marcos Baghdatisin, argentiinalaisen Leonardo Mayerin ja serbialaisen Janko Tipsarevicin, mutta hävisi puolivälierissä jälleen Nadalille lukemin 6–7(4), 2–6, 3–6.
Vuosina 2005–2007 Almagro selviytyi Ranskan avoimissa toiselle kierrokselle. Yhdysvaltain avoimissa hän on parhaimmillaan edennyt neljännelle kierrokselle vuonna 2012. Wimbledonissa hän on selviytynyt kolmannelle kierrokselle vuosina 2009, 2011 ja 2012. Australian avoimissa hän hävisi vuosina 2005–2008 avausottelunsa kunnes voitti vuonna 2009 kaksi ottelua ja karsiutui vasta kolmannella kierroksella. Vuosina 2010–2012 hän selviytyi Australian avoimissa neljännelle kierrokselle.
Itäinen maakunta (Sierra Leone)
Itäinen maakunta on yksi Sierra Leonen maakunnista. Sen hallintokeskus on Kenema. 
Maakunnan väkiluku oli vuoden 2015 väestönlaskennassa 1 642 370. Maakunnan pinta-ala on 15 553 neliökilometriä.
Itäinen maakunta on jaettu kolmeen piirikuntaan, jotka ovat:
Igor Semšov
Igor Petrovitš Semšov (, s. 6. huhtikuuta 1978 Moskova, Neuvostoliitto) on venäläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Semšov pelasi suurimman osan seuraurastaan Moskovassa. Hän pelasi juniorina TsSKA Moskovan riveissä, kunnes vuonna 1998 siirtyi Torpedo Moskovaan, jossa hän viihtyi seuraavat seitsemän vuotta. Vuonna 2006 Semšov siirtyi Dynamo Moskovan joukkueeseen.
Maajoukkueessa Semšov pelasi 57 ottelua, joissa hän teki kolme maalia. Hän edusti Venäjää MM-kisoissa 2002 ja EM-kisoissa 2004. Semšov valittiin myös Venäjän joukkueeseen vuoden 2008 EM-kisoihin.
Sami Toiviainen
Sami Toiviainen (s. 2. marraskuuta 1974 Kuusankoski) on suomalainen koripallovalmentaja, joka valmentaa Korisliigassa pelaavaa Tampereen Pyrintöä.
Toiviainen on valittu kahdesti Korisliigan vuoden valmentajaksi: vuonna 2009 hän valmensi Namika Lahden Suomen mestariksi ja vuonna 2013 hän johdatti KTP:n SM-hopealle. Toiviainen on valmentanut myös Suomen nuorisomaajoukkueissa.
Pelaajaurallaan Toiviainen voitti 22-vuotiaiden Suomen mestaruuden. Tämän jälkeen hän työskenteli Namika Lahden organisaatiossa, jossa hän valmensi seuran juniorijoukkueita. Kaudella 2007–2008 hän valmensi ensimmäistä kertaa urallaan Korisliigassa päävalmentajana, sillä hänet nostettiin Namika Lahden päävalmentajaksi. Seuraavalla kaudella Lahti voitti Suomen mestaruuden, ja Toiviainen valittiin Korisliigan vuoden valmentajaksi.
Toiviainen valmensi Lahtea kauden 2010–2011 loppuun asti, jolloin hän siirtyi KTP-Basketin organisaatioon valmentamaan seuran juniorijoukkueita. Joulukuussa 2011 KTP antoi päävalmentaja Lars Ekströmille potkut, jolloin Toiviainen siirtyi joukkueen päävalmentajaksi. Kaudella 2012–2013 hän valmensi KTP:n SM-hopealle ja kauden päätteeksi hänet valittiin jo toista kertaa urallaan Korisliigan vuoden valmentajaksi. Maaliskuussa 2014 Toiviainen ilmoitti jättävänsä KTP:n kauden 2013–2014 jälkeen. Toukokuussa 2014 julkistettiin Toiviaisen siirtyvän Kauhajoen Karhun päävalmentajaksi kolmivuotisella sopimuksella. Helmikuussa 2016 Toiviainen saavutti historian 12. valmentajana 400 miesten pääsarjaottelun rajan.
Toukokuussa 2017 Toiviainen siirtyi Tampereen Pyrinnön päävalmentajaksi yksivuotisella sopimuksella johon sisältyi kahden lisävuoden optio. Apuvalmentajakseen hän sai Ilpo Rantasen. Miesten edustusjoukkueen lisäksi Toiviainen toimii Pyrinnön akatemiavalmennuksessa.Toiviainen syntyi Kuusankoskella vuonna 1974. Hän muutti opiskelujen vuoksi Lahteen vuonna 1996, ja juniorien valmentamisen hän aloitti vuonna 1997. Toiviainen tapasi myös koripallojunioreita valmentaneen avovaimonsa Lahden-aikanaan, ja pariskunnalla on kaksi tytärtä.
Läntinen alue
Läntinen alue on yksi Sierra Leonen hallinnollisista alueista. Se kattaa Sierra Leonen pääkaupungin Freetownin ja sen ympäröivän maaseudun. Freetown on Läntisen alueen pääkaupunki. Alueen väkiluku oli 1 500 234 (väestönlaksenta 2015) pinta-ala on 557 neliökilometriä.
Läntinen alue on jaettu
Khaled Fadhel
Khaled Fadhel (, s. 29. syyskuuta 1976 Tunis) on tunisialainen entinen jalkapallomaalivahti.
Fadhel aloitti uransa kotimaansa pääsarjassa Ligue Professionnelle 1:ssä. Hän pelasi CS Sfaxienissa ennen siirtymistään Turkkiin kaudeksi 2004/2005 Fadhel oli mukana vuoden 2004 kesäolympialaisissa Tunisian jalkapallomaajoukkueessa ja oli kuukausia aikaisemmin voittamassa Afrikan-mestaruutta Tunisialle. Hän pelasi vain yhden kauden Diyarbakirsporissa, josta Fadhel siirtyi Kayseri Erciyessporiin. Hän pelasi joukkueessa kahden kauden ajan, kun Kayseri Erciyesspor putosi pääsarjasta sarjatasoa alemmaksi vuonna 2007.
Fadhel ei tämän jälkeen löytänyt itselleen seuraa kaudeksi 2007–2008, kunnes US Monastir hankki hänet riveihinsä alustavasti kaudeksi 2008–2009. Fadhel kuitenkin siirtyi kesken kauden heinäkuussa 2008 luxemburgilaisseuraan US Hostertiin.
Suomen urheilugaala
Suomen urheilugaala on vuosittain pidettävä palkintotapahtuma, jossa palkitaan suomalaisia urheilijoita ja urheiluvaikuttajia. Tapahtuman järjestäjiä vuosina 2018 ja 2019 olivat Suomen Olympiakomitea, Suomen Paralympiakomitea, Yleisradio, Veikkaus ja Starsquad Event Oy.
Ensimmäinen Suomen urheilugaala pidettiin Helsingin Kaapelitehtaalla 2. kesäkuuta 2008. Vuodesta 2009 lähtien gaala on järjestetty Hartwall Arenalla. Yle TV2 on esittänyt gaalan suorana lähetyksenä. Vuonna 2009 Suomen urheilugaala ja Vuoden urheilija -gaala yhdistyivät ja samalla palkintokategoriat yhdistettiin.
Vuoden urheilija-, joukkue- ja valmentajapalkinnot ovat Urheilutoimittajain liiton valitsemia. Varsinaisten palkintoluokkien ehdokkaat valitsee palkintolautakunta, jota johtaa Kalervo Kummola. Palkintolautakunnan valitsemista ehdokkaista valinnan tekee 300-henkinen raati. Siihen kuuluu urheilijoita, entisiä urheilijoita, poliitikkoja ja järjestöjen edustajia. Lisäksi jaetaan erikoispalkintoja. Joitakin palkintoja jaetaan yleisöäänestyksen perusteella.
Urheilugaalassa jaettavan 40 senttimetriä korkean hopeoidun lasisen palkintopokaalin on suunnitellut muotoilija Harri Koskinen. Pokaali muistuttaa roomalaista ykköstä. Sen nimi on "Uuno".
Esiintyjiä ovat gaalassa säestäneet vuonna 2009 Vantaan viihdeorkesteri johtajanaan Markku Johansson, vuonna 2011 Radion sinfoniaorkesteri johtajanaan Santtu-Matias Rouvali, vuosina 2012–2016 Riku Niemi Orchestra ja vuodesta 2017 Lenni-Kalle Taipaleen yhtye.
Vuoden 2019 gaalassa näkyvyyttä sai Suomen ja Kiinan talviurheiluyhteistyö. Yhtenä pääsponsorina oli kiinalainen Huawei, jonka edustaja oli myös jakamassa Sykähdyttävin urheiluhetki -palkintoa.
Kvatakhevi
Kvatakhevi () on keskiaikainen georgialaisortodoksinen luostari Kaspin piirikunnassa Šida Kartlin hallintoalueella Georgiassa, 55 kilometriä maan pääkaupungista Tbilisistä länteen.
Kvatakhevin luostarikompleksi sijaitsee lähellä Kavtiskhevin kylää Trialeti-vuorijonon pohjoisrinteillä virtaavan joen uurtaman rotkon päässä. Jyrkät vuorenrinteet suojaavat sitä kolmelta sivulta. Se on rakennettu 1100–1200-luvuilla ja muistuttaa Pitaretin ja Betanian luostareita arkkitehtuuriltaan ja koristelultaan. Se noudattaa ajan georgialaisten kupolikirkkojen kaanonia. Kirkon pohjapiirros on lähes neliö, jossa kupoli lepää kahden vapaasti seisovan pilarin ja kahden alttarin sivuseinien kielekkeisiin yhdistetyn pilarin varassa. Kirkon sisätilan mudostavat ristin haarat ja kupoli sen keskikohdan yläpuolella.
Rakennuksessa on kaksi eteishuonetta, yksi eteläpuolella ja toinen länsipuolella. Julkisivut on peitetty hienosti leikatuilla vaaleilla kivineliöillä. Erityisesti kirkon ikkunoiden ympäristöt ja kupolin sivut on koristeltu geometrisin kuvioin, ja itäjulkisivua koristaa suuri risti.
Historiallisesti Kvatakhevi toimi myös kirjallisena keskuksena, jossa kopioitiin käsikirjoituksia. Siellä oli myös aarre, johon kuului useita keskiaikaisia georgialaisia koruja. Suuren osan niistä hankki Moskovan Valtion historiallinen museo, jossa ne ovat nykyisin näytteillä.
Luostari vaurioitui pahoin Timur Lenkin hyökkäyksissä Georgiaan 1300-luvulla, mutta se korjattiin myöhemmin, erityisesti prinssi Ivane Tarkhan-Mouravin suojeluksessa vuonna 1854. Luostariin lisättiin kellotorni vuonna 1872.
Tommy McClennan
Tommy McClennan (s. 8. huhtikuuta 1908, Yazoo City, Mississippi – k. 1962?, Chicago) oli yhdysvaltalainen delta blues -muusikko, laulaja ja kitaristi.
McClennan syntyi maatilalla lähellä Yazoo Citya ja varttui kaupungissa. Hän soitti ja lauloi bluesia raa'alla, energisellä tyylillä ja esiintyi usein yhdessä ystävänsä Robert Petwayn kanssa. McClennan levytti vuosina 1939–1942 Bluebird Recordsille 41 kappaletta. Hän jätti jälkeensä bluesklassikoita kuten "Bottle It up and Go", "Cross Cut Saw Blues" (jota on versioinut muun muassa Albert King) ja "Deep Blue Sea Blues" (versio Petwayn "Catfish Bluesista"). McClennanin viimeinen levytys oli Petwayn "Boogie Woogie Woman" 20. helmikuuta 1942. Tämän jälkeen tuottaja Lester Melrose lopetti työsuhteen McClennan kanssa epäluotettavuuteen ja alkoholin käyttöön vedoten.
Petwayn myöhemmistä vaiheista ei tiedetä, mutta McClennan nähtiin toisinaan silloin tällöin Chicagossa Elmore Jamesin ja Little Walterin seurassa. McClennan kuoli ilmeisesti alkoholismiin vuonna 1962.
Honeyboy Edwards kertoo tavanneensa McClennanin vuonna 1962. Tällöin McClennan eli asunnoksi muutetussa kuorma-auton perävaunussa. Edwards yritti saada McClennanin palaamaan lavoille, kyky soittaa kitaraa oli mennyttä, mutta hänen mahtava äänensä oli tallella. Alkoholisoitunut McClennan kuitenkin oli liian sairas ja joutui sairaalaan, jossa kuoli yksinäisenä ja pennittömänä.
Ernests Gulbis
Ernests Gulbis (s. 30. elokuuta 1988 Riika, Latvia) on latvialainen tennispelaaja, joka aloitti ammattilaisuransa vuonna 2004. Hänen paras kaksinpelisijoituksensa ATP:n rankinglistalla on ollut kymmenes ja nelinpelissä 130:s.
Gulbis saavutti ATP-haastajakiertueella ensimmäisen turnausvoittonsa Eckentalissa marraskuussa 2006, jolloin hän kukisti finaalissa järjestäjämaan Philipp Petzschnerin luvuin 6–3, 6–0. Vuonna 2007 hän voitti Besanconin, Sarajevon ja Monsin haastajaturnaukset. Nelinpelissä hän voitti Rainer Schüttlerin kanssa Houstonin ATP-turnauksen huhtikuussa 2008. Heinäkuussa 2009 hän voitti Dmitri Tursunovin kanssa Indianapolisin ATP-nelinpeliturnauksen.
Grand Slam -turnauksissa Gulbis eteni vuoden 2007 Yhdysvaltain avoimissa neljännelle kierrokselle. Vuoden 2008 Ranskan avoimissa hän ylsi puolivälieriin. Hän pudotti muun muassa toisella kierroksella seitsemänneksi sijoitetun yhdysvaltalaisen James Blaken eräluvuin 7–6, 3–6, 7–5, 6–3, mutta hävisi lopulta Serbian Novak Đokovićille erin 5–7, 6–7(3), 5–7. Gulbis on päässyt Wimbledonissa kolmannelle kierrokselle ja Australian avoimissa toiselle kierrokselle.
Helmikuussa 2010 Gulbis otti ensimmäinen ATP-turnausvoittonsa kaksinpelissä, kun hän voitti Delray Beachin finaalissa Ivo Karlovićin. Rooman Masters-turnauksessa 2010 Gulbis voitti toisella kierroksella maailmanlistan ykkösen, Roger Federerin, ja pääsi turnauksessa välieriin asti, jossa vastaan tuli Rafael Nadal. Gulbis hävisi Nadalille erin 4–6, 6–3, 4–6. Toisen turnausvoittonsa Gulbis saavutti heinäkuussa 2011 voitettuaan Los Angelesin turnauksen finaalissa Mardy Fishin. Maaliskuussa 2013 Gulbis voitti Delray Beachin ATP-turnauksen päihitettyään loppuottelussa Edouard Roger-Vasselinin. Samana vuonna hän voitti myös Pietarin turnauksen.
BB&amp;T Center
BB&T Center on sisäareena Sunrisessa Floridassa. Areena valmistui vuonna 1998, ja sen rakennuskustannukset olivat 185 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria.
BB&T Center on ollut useiden urheiluseurojen kotiareenana. Nykyään se on vain NHL-seura Florida Panthersin kotiareenana, mutta myös Florida Pit Bulls, Florida Bobcats ja Florida ThunderCats ovat käyttäneet sitä.
Vuoden 2003 NHL:n All-Star Game ja kauden 2005-2006 ABA All-Star Game järjestettiin BB&T Centressä.
BB&T Centressä on järjestetty muutamia amerikkalaisen vapaapainin ja nyrkkeilyn otteluiltoja, kuten "Bash at the Beach" vuonna 1999 ja "Armageddon" vuosina 1999 ja 2002.
Muun muassa AC/DC, Barbra Streisand ja Van Halen ovat esiintyneet BB&T Centerissä.
Pesä Ysit
Pesä Ysit on lappeenrantalainen pesäpalloseura. Pesä Ysit tunnetaan etenkin naisten Superpesisjoukkueena, mutta seura pyörittää myös monia juniorijoukkueita; Pesä Yseillä on juniorijoukkueet tyttöjen puolella nuorimmista F-junioreista B-junioreihin asti sekä poikajoukkueet G-junioreista E-junioreihin saakka. Pesä Ysit on perustettu vuonna 1976, kun seura irtaantui LUM:sta.
Alkuvuosina Pesä Ysien kotikenttänä toimi Vanha kenttä. Kausina 2000-2007 Pesä Ysit pelasi Kisapuiston hiekkatekonurmella. Kisapuiston kentän tekojääradan putket alkoivat kuitenkin näkyä painuneen nurmen alta, joten myös Vanhalle kentälle tehtiin hiekkatekonurmi, ja kaudella 2008 Pesä Ysit palasikin pelaamaan legendaariselle Vanhalle kentälle.
Kultainen maila:
Kultainen räpylä:
Vuoden pelinjohtaja:
Hassen Gabsi
Hassen Gabsi (, s. 23. helmikuuta 1974 Tunis, Tunisia) on tunisialainen entinen jalkapalloilija.
Gabsi aloitti uransa Espérancessa, jossa hän pelasi vuosien 1992–2001 aikana voittaen muun muassa kuusi kertaa Tunisian mestaruuden ja kaksi kertaa Tunisian Cupin.
Heinäkuussa 2001 Gabsi siirtyi Italiaan Genoa CFC:hen, joka pelasi tuolloin Serie B:ssä. Hän pelasi joukkueessa kaksi kautta, joista toinen kausi meni loukkaantumisen vuoksi pieleen kärsittyään polvivammasta. Hän pelasi kauden aikana seitsemän ottelua ja onnistui kerran maalinteossa. Gabsi palasi kauden jälkeen takaisin kotimaahansa Espéranceen kaudella 2003–2004, jonka jälkeen hän päätti uransa.
Uransa jälkeen Gabsi on toiminut juniorivalmentajana.
Willy Røgeberg
Willy Røgeberg (11. joulukuuta 1905 – 15. joulukuuta 1969) oli norjalainen ampuja ja olympiavoittaja. Hän voitti kultaa Berliinin olympialaisissa 50 metrin pienoiskiväärin makuukilpailusta. Hän voitti toisen olympiamitalin 12 vuotta myöhemmin Lontoosta, kun hän ampui pronssille 300 metrin vapaakiväärikilpailussa tuloksella 1 112. Røgeberg voitti myös viisi henkilökohtaista mitalia MM-kisoista vuosina 1935-1949. Maailmanmestaruus tuli Tukholmasta 1947 pienoiskiväärin makuuasentokilpailusta. Lisäksi hän voitti joukkuemitaleja.
Genocide and Mass Murder
Genocide and Mass Murder on ensimmäinen albumi metalliyhtye Deathgazelta. Sou lähti yhtyeestä pian albumin julkaisun jälkeen. Kappaleet "Yami ni Ame Fukaishita Sekai.", "Dies Irae", "「294036224052」" ja "the fist." ovat uusintanauhoituksia yhtyeen ensimmäiseltä singleltä "「294036224052」".
Robert Petway
Robert Petway oli yhdysvaltalainen delta blues -muusikko, laulaja ja kitaristi.
Robert Petwayn elämästä tiedetään hyvin vähän. Hänen syntymäpaikkansa on arveltu olleen J.F. Sligh Farm lähellä Yazoo Citya, Mississipissä. Yazoo Cityssä syntyi Petwayn hyvä ystävä ja soittokaveri Tommy McClennan. Petwayn kuolemasta ei tiedetä mitään ja hänestä tunnetaan vain yksi valokuva vuodelta 1941. Hän äänitti vain 16 kappaletta, mutta hänen tuotantonsa sanotaan vaikuttaneen esimerkiksi John Lee Hookerin, Muddy Watersin ja Jimi Hendrixin musiikkiin. Kappaleista kahdeksan äänitettiin Bluebird Recordsille vuonna 1941 ja kahdeksan muuta (joista kuusi julkaistiin) seuraavana vuonna.
Petwayn merkittävin kappale on "Catfish Blues", jonka hän levytti vuonna 1941. Muddy Waters käytti kappaleen sanoja ja "Catfish Bluesin" tyyliä singlellään "Rollin' Stone", josta The Rolling Stones otti nimensä. Tosin bluesmuusikot käyttivät usein vanhojen kappaleiden symboliikkaa ja eikä voida varmuudella sanoa oliko "Catfish Bluesin" kirjoittaja jopa Tommy McClennan. Max Haymes on kirjoittanut kappaleesta perusteellisen artikkelin.
Anonymous (albumi)
Anonymous on superyhtyeen Tomahawk kolmas studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2007. Albumi sisältää pääosin "intiaani-musiikkia", jota yhtyeen kitaristi Duane Denison tutki yhteistyössä Hank Williams III:n kanssa. Albumin nimi tulee Denisonin tutkimuksissa ilmenneestä ongelmasta, että hän ei löytänyt monenkaan intiaanilaulujen tekijää, ja laulut oli merkitty nimettömäksi (anonymous = tuntematon, nimetön). Albumin teon aikana yhtyeen basisti Kevin Rutmanis lähti yhtyeestä. Hänen lähtöönsä ei ole kerrottu syytä.
Kemp (kappale)
Kemp on skate punk -yhtye Millencolinin kappale, joka julkaistiin vuonna 2002 heidän albumillaan "Home from Home". Kappale julkaistiin myös singlenä ja siitä tehtiin musiikkivideo.
”Kemp” julkaistiin alun perin b-raitana heidän singlellä ”Fox”.
Mark Brain
Mark Brain, syntymänimeltään Markus Buthe (syntynyt 30. tammikuuta vuonna 1978 Paderbornissa, Saksassa) on elektronisen musiikin DJ sekä tuottaja (house/elektro/progressiivinen house).
Vuoden 2001 alussa hän teki levytyssopimuksen Alphabet Cityn kanssa, tuotti saman vuonna ensimmäisen singlensä sekä julkaisi myös muita kappaleitaan. Heti alkuun hänen kappaleensa pääsivät suurten DJ-kuuluisuuksien kuten Paul van Dyk, Armin van Buuren sekä Neil Mooren soittolistoille. Mark tunnetaan myös yhdessä Marco Woltersin (Voltaxx) kanssa projektista Brain Inc.
Yksi hänen uransa menestystarinoista on ollut se että Harold Faltermeyer valitsi hänen singlensä omalle Best Of Albumilleen ‚A Portrait of Harold Faltermeyer- the greatest hits’. Mark tuotti myös Marco Woltersin kanssa vuoden 1987 hitin Arnold Schwarzeneggerin elokuvasta „Running man“ uudelleen.
Vuodesta 2002 Mark on kirjoittanut artikkeleita alan lehteen Discret sekä testaa uusimpia laitteita Dj sekä klubikäyttöön.
Mark on esiintynyt myös televisiossa useamman kerran, ollut vieraana mm. Saksalaisen huippukokin Ralf Zacherlin ohjelmassa sekä soittanut Bfbs Radio 1, Sunshine Live, Radio Eins Live 5 vuotta juhlaohjelmassa. Vuonna 2005 Mark valittiin DJMagin maailmanlaajuisessa DJ äänestyksessä sijalle 175.
José Clayton
José Clayton Menezes Ribeiro (s. 21. maaliskuuta 1974 São Luís, Brasilia) on brasilialais-tunisialainen entinen jalkapalloilija ja Afrikan–mestari.
Clayton syntyi Brasiliassa ja aloitti jalkapallouransa Moto Clube São Luísissa, jossa hän pelasi kaudet 1993 ja 1994. Sittemmin Clayton siirtyi Tunisiaan, jossa hän pelasi ensimmäiset ottelunsa Tunisian pääsarjassa Ligue Professionnelle 1:ssä Étoile Sahelin joukkueessa vuonna 1994. Hyvien otteiden ansionsa Clayton valittiin Tunisian maajoukueeseen vuoden 1998 jalkapallon MM-kisoihin. Ennen sitä Claytonin täytyi anoa Tunisian kansallisuutta edustaakseen maata MM-kisoissa.
Huolimatta Tunisian heikosta menestyksestä hänen pelaamisensa riitti vakuuttamaan ranskalaisen SC Bastianin, joka osti brasilialaissyntyisen puolustajan heinäkuussa 1998. Clayton vietti yhteensä kolme kautta Ranskassa, jonka jälkeen hän siirtyi takaisin nykyiseen kotimaahansa Tunisiaan. Clayton pelasi hetkellisesti Stade Tunisienissa ennen lopullista siirtymistään Espéranceen, jossa hän voitti ensimmäisen Tunisian liigamestaruutensa kaudella 2003/2004. Clayton vietti mestaruuskauden jälkeen vielä yhden kauden Tunisiassa ennen siirtymistään Qatariin, Al-Sadd joukkueeseen, jossa hän voitti ensimmäisellä ja ainoalla kaudellaan maan liigamestaruuden, sekä Sheikh Jasim cupin ja Qatar Crown Prince cupin.
Menestyksestä huolimatta Clayton siirtyi kaudella 2006/2007 Turkkiin Sakaryasporiin, jossa hänen kausi oli rikkonainen kärsittyään loukkaantumisista. Joukkueen putoessa Turkin Superliigasta sarjatasoa alemmaksi, Clayton palasi vuonna 2007 takaisin Tunisiaan edustamaan Stade Gabésienia, jossa hän lopetti jalkapallouransa.
Claytonin ura maajoukkueessa alkoi vuonna 1998 ja se kesti aina vuoteen 2006 asti, jonka aikana hän voitti Afrikan-mestaruuden vuonna 2004 ja edusti maataan kaksissa MM-kisoissa vuosina 1998 ja 2002. Clayton pelasi yhteensä 39 ottelua ja onnistui maalinteossa neljästi.
Timo Alho
Timo Alho (s. 13. toukokuuta 1981 Ylöjärvi) on suomalainen keilaaja. Hän saavutti EM-pronssia trio- ja joukkuekilpailussa vuonna 2007.
Alho asuu tällä hetkellä Tampereella mutta on syntynyt Ylöjärvellä. Hän aloitti keilailun vuonna 1994 eli jo 13-vuotiaana. Tällä hetkellä hänen seuransa on TKK mutta hän on keilannut myös joukkueissa Tuubi ja GF. Hän on tehnyt 300 pisteen sarjoja vuoden 2017 loppuun mennessä 43 kappaletta.
Ville Leinosen Unilehto
Ville Leinosen Unilehto on samannimisen, Ville Leinosen johtaman, yhtyeen debyyttialbumi. Se julkaistiin digipack-muodossa 21. toukokuuta 2008.
Albumi sisältää mm. versoita vanhoista suomalaisista kansanlauluista. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 17.
Lamont Johnson
Lamont Johnson (30. syyskuuta 1922 – 24. lokakuuta 2010) oli yhdysvaltalainen näyttelijä sekä elokuva- ja televisio-ohjaaja. Hän voitti työstään useita palkintoja, joiden joukossa on kaksi Emmyä.
Kaliforniassa syntynyt Johnson tuli varhaisella urallaan tunnetuksi radion Tarzanina.
Henderson Forsythe
Henderson Forsythe (11. syyskuuta 1917 – 17. huhtikuuta 2006) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Forsythe voitti vuonna 1979 Tony-palkinnon työstään musikaalissa "The Best Little Whorehouse in Texas". Hänet asetettiin ehdolle myös Emmy-palkinnon saajaksi roolista televisiosarjassa "As the World Turns".
Forsythe syntyi Missourissa ja oli vuodesta 1942 kuolemaansa naimisissa Dorothea Maria Carlsonin kanssa. Parilla oli kaksi yhteistä lasta. Näyttelijä kuoli Virginian osavaltiossa 88-vuotiaana.
Bodorna
Bodorna () on kylä Georgiassa. Se sijaitsee Georgian sotilastiellä kahdeksan kilometrin päässä Dušetin kaupungista Mtskheta-Mtianetin alueella maan itäosassa.
Bodorna sijaitsee Aragvi-joen pienen sivuhaaran, Dušetis-khevin, oikealla rannalla 880 metrin korkeudella merenpinnasta. Kylä linnoitettiin keskiajalla, jotta sinne voitaisiin majoittaa pakolaisia viereisiltä paikkakunnilta ulkomaiden hyökkäysten aikana. Niinpä Bodornan ihmisen kaivertamien luolien tiedetään toimineen Aragvin laakson väestön suojapaikkana, kun Timur Lenkin turkkilais–mongolialainen armeija hyökkäsi Georgian ylämaille 1390-luvulla.
Kylän eteläpuolella on 15 metriä korkea pylväs, jonka alkuperä ei ole täysin selvillä. Se muistuttaa ihmishahmoa, munkkia, ja se saattaa olla ihmisen veistämä rakennelma, joka on kaiverrettu kulttitarkoituksiin eroosion valmiiksi kuluttamasta kalliosta varhaisella kristityllä kaudella mahdollisesti 400–500-luvuilla. Pylväässä on yksi suurista luolista, joita käytettiin suojina Timurin hyökkäysten aikana. Keskiaikaisen kronikan mukaan Timurin sotilaat laskeutuivat pylvästä köysiä pitkin ja ampuivat palavia nuolia ihmisiä täynnä olevaan luolaan.
Bodornassa on 1400-luvulla rakennettu Jumalansynnyttäjän syntymän kirkko, joka toimi Šaburidze-suvun Aragvin herttuoiden sukukirkkona ja hautausmaana. Se rakennettiin lähes kokonaan uudelleen vuonna 1717 ajan kaiverruksen mukaan. Nykyaikaan säilynyt rakennus on yksilaivainen kupolikirkko, joka seisoo metsäisellä rinteellä.
Pachacútec
Pachacútec eli Pachacuti oli inkojen yhdeksäs hallitsija eli Sapa Inca 1438-1471/1472.
Hänen koko nimensä oli Pachacuti Inca Yupanqui, "Hän joka tekee maailman uudelleen". Pachacútec oli neljäs Hanan-dynastiasta, ja hänen syntymänimensä oli Cusi Yupanqui. Hän laajensi inkavaltiota huomattavasti, ja muutti silloisen Cuzcon kuningaskunnan suurvallaksi nimeltä Tawantinsuyu. Sen linnoitetuksi pääkaupungiksi rakennettiin Machu Picchu.
Pachacútec niitti mainetta ja kunniaa jo edellisen hallitsijan Viracocha Incan aikana. Silloin chankat hyökkäsivät Cuzcoon. Pachacútec hyökkäsi vahvan armeijan johdossa chankoja vastaan samaan aikaan kuin hänen isänsä ja veljensä pakenivat. Pachacútecin armeija oli voittoisa. Valtaan päästyään Pachacútec aloitti valloitussodat ilmeisesti vallanhimonsa takia. Pachacútec olikin taitava sotilas ja hallitsija, ja kykeni toteuttamaan haaveensa valtakunnan laajentamisesta. Hän määräsi veljensä "Capac Yupanqui"n sotaretkelle pohjoiseen. Tämä eteni suunniteltua pidemmälle pohjoiseen ja valtasi muun muassa Cajamarcan. Veli menestyi Pachacútecin mielestä liiankin hyvin. Hän koki tämän uhkaavan asemaansa ja mestautti veljensä..
Pachacútecin poika oli seuraava inkahallitsija Túpac Inca Yupanqui.
Pachacútec kehitti Cuzcoon monimutkaisen asemakaavan. Kaupungin halki virtaavat joet olivat aikaisemmin aiheuttaneet tulvia, mutta nyt ne ohjattiin kanaviin. Keskustaan rajattiin erilaisia kaupungiosia uskonnollisiin ja hallinnollisiin tarkoituksiin. Kaupungin ulkopuolelle perustettiin ruoan ja muiden tarvikkeiden tuotantoon erikoistuneita esikaupunkeja.
Dmitri Sautin
Dmitri Ivanovitš Sautin (, s. 15. maaliskuuta 1974 Voronež, Neuvostoliitto) on venäläinen uimahyppääjä ja olympiavoittaja. Hän on voittanut enemmän olympiamitaleja kuin kukaan muu uimahyppääjä, peräti kahdeksan. Mitaleista kaksi on kultaisia, kaksi hopeisia ja neljä pronssisia. Sautin on voittanut myös kolme mitalia EM-kisoissa, joista yksi on Neuvostoliitolle ja kaksi Venäjälle.
Túpac Inca Yupanqui
Túpac Inca Yupanqui eli Topa Inca hallitsi inkoja 1471-93.
Ketshuaksi "Tupaq Inka Yupanki", suomeksi suunnilleen "inka-aatelinen", oli kymmenes Sapa Inca. Túpac Inca Yupanqui laajensi inkavaltiota aluksi vuodesta 1463 yhdessä isänsä Pachacútecin kanssa ja tämän kuoltua 1471 yksin vuoteen 1493 tapahtuneeseen kuolemaansa asti.
Hän valloitti Perun pohjoisrannikolla sijainneen Chimorin, joka oli merkittävä inkojen vastustaja.
Hiihtosuunnistuksen Euroopan-mestaruuskilpailut 2006
Hiihtosuunnistuksen Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 2006 Ivanovossa, Venäjällä, 22. helmikuuta - 26. helmikuuta.
Kyttyrälohi
Kyttyrälohi ("Oncorhynchus gorbuscha") on Tyynenmeren pohjoisosissa elävä tyynenmerenlohien suvun kala. Kyttyrälohen nimi tulee ennen kutua koiraalle kehittyvästä kyttyrästä. Kyttyrälohi elää kaksi vuotta ja kasvaa 40–50 senttimetrin pituiseksi ja 1,5–2 kilogramman painoiseksi.
Venäläiset ovat istuttaneet kyttyrälohta Itämereen, Vienanmereen ja Muurmannin rannikolle 1950-luvulta asti. Niistä istutuksista peräisin olevia kyttyrälohia on tavattu Näätämöjoesta, Tenojoesta ja Inarijoesta.
Kenema
Kenema on Sierra Leonen kolmanneksi suurin kaupunki ja Itäisen maakunnan ja siihen sisältyvän 609 873 asukaan Keneman piirikunnan hallintokeskus. Kaupungin asukasluku oli 200 354 (VL2015; vuonna 2004 väkiluku oli 128 402 as.).
Kenema sijaitsee nimellä Kambui Hills tunnetun metsäalueen lähellä ja on alluviaalisten timanttien etsimiseen keskittyneen kaivosseudun keskus. Vuonna 1959 sinne perustettiin kaivostoimintaa tukemaan valtiollinen timanttitoimisto (Goverment Diamond Office). Se on myös alueellinen maataloustuotannon markkinapaikka ja Sierra Leonen sahateollisuuden keskus. Seudulla tuotettu kaakao, kahvi, palmuöljy ja siemenet, huonekalut ja puukaiverrustyöt viedään pääosin maanteitse pääkaupunki Freetowniin myytäväksi ja vientiin. Kenema on alueellinen hallinnon, kirkon ja yksityisten toisen asteen koulujen keskus, jossa on roomalaiskatollinen opettajakorkeakoulu naisille, valtiollinen kirjasto ja yksityisiä sairaaloita.
Sisällissodan jälkeen vuoden 2005 loppuun asti iso joukko pakistanilaisia rauhanturvaajia oli sijoitettuina Kenemaan. Vuosina 2014–2015 Keneman piirikunta oli pahimpia ebolan esiintymisalueita. Sittemmin tartuntatauti saatiin hallintaan ja uusia kuolemia ei enää ole esiintynyt.
Bo (Sierra Leone)
Bo on Sierra Leonen toiseksi suurin kaupunki ja Eteläisen maakunnan pääkaupunki. Sen asukasluku oli 231 494 vuonna 2010.
Vuodesta 1930 alkaen se oli Sierra Leonen protektoraatin pääkaupunki, kunnes protektoraatti yhdistyi Freetowniin ja itsenäistyi vuonna 1961.
Bossa on lentoasema. Sieltä oli rautatieyhteys Freetowniin vuoteen 1974 asti, jolloin rata suljettiin.
Kaupungissa toimii Njalan yliopisto ja opettajankoulutuslaitos.
Pamela Jelimo
Pamela Jelimo (s. 5. joulukuuta 1989) on kenialainen 800 metrin juoksija ja olympiavoittaja.
Pikajuoksussa kilpaillut Jelimo voitti 2007 alle 20-vuotiaiden Afrikan-mestaruuden 400 metrin juoksussa ja sijoittui 200 metrillä seitsemänneksi. Hän siirtyi 800 metrille kaudeksi 2008. Keväällä 2008 hän voitti Afrikan-mestaruuden 800 metrillä ja hopeaa 4 × 400 metrin viestissä. 24. toukokuuta 2008 hän juoksi Hengelossa 800 metrillä uuden nuorten maailmanennätyksen ja Kenian ennätyksen 1.55,76. 1. kesäkuuta 2008 hän paransi Berliinin Kultaisen liigan osakilpailussa ennätyksiään ja juoksi ajan 1.54,99, joka oli tuolloin kautta aikojen kuudenneksi paras aika ja uusi Afrikan ennätys. 18. heinäkuuta 2008 Kultaisen liigan osakilpailussa Pariisissa hän paransi ennätystään kaksi sadasosaa juosten ajan 1.54,97 Pekingin olympialaisissa 2008 Jelimo voitti olympiakultaa ensimmäisenä kenialaisnaisena. Hän paransi omaa ja nuorten maailmanennätystään aikaan 1.54,87. Zürichin kultaisen liigan osakilpailussa 29. elokuuta 2008 hän juoksi kautta aikain kolmanneksi parhaan ajan 1.54,01. Ennen kultaisen liigan viimeistä osakilpailua Brysselissä, hän oli korkeushyppääjä Blanka Vlašićin ohella ainoana kiinni pääpalkinnossa. Vlašić jäi Brysselissä lajissaan toiseksi, mutta Jelimo voitti lajinsa ja oli ainoa kaikissa kuudessa osakilpailussa lajinsa voittanut urheilija. Saavutuksestaan hän tienasi miljoonan Yhdysvaltain dollarin potin. Hän voitti myös . Jelimo voitti vuonna 2008 kaikki juoksemansa 800 metrin kilpailut ja alitti kaksi minuuttia 12 kertaa.
Vuosina 2009–2011 Jelimo ei menestynyt yhtä hyvin. Vuonna 2009 hän alitti kaksi minuuttia kahdesti ja vuosina 2010–2011 ei kertaakaan. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän keskeytti välierissä. Vuonna 2012 hän voitti Istanbulissa sisäratojen maailmanmestaruuden ajalla 1.58,83 ja paransi hallikauden aikana kahdesti sisäratojen Kenian ennätystä 800 metrillä. Lontoon olympialaisissa hän sijoittui neljänneksi.
Jelimo avioitui marraskuussa 2008 Peter Kiprotich Murrayn kanssa.
Thoas (Andraimonin poika)
Thoas () oli kreikkalaisessa mytologiassa Andraimonin ja Gorgen poika ja Aitolian kuningas. Hän oli saanut asemansa sen jälkeen kun Meleagros oli kuollut eikä Oineus tai hänen poikansakaan olleet enää elossa. Thoaalla oli poika, Haimon.
Thoas oli yksi Penelopen kosioista, mutta tämä meni naimisiin Odysseuksen kanssa. Hän tavoitteli myös Helenaa ja joutui muiden kosijoiden tavoin vannomaan valan, jossa hän sitoutui hyväksymään valitun sulhasen ja suojelemaan avioparia. Niin hän valansa velvoittamana joutui osallistumaan Troijan sotaan Pariin ryöstettyä Helenan.
Thoas johti aitolialaisten joukkoa ja komensi 40 sotalaivaa joukkojen purjehtiessa kohti Troijaa. Akhilleuksen saatua surmansa hän osallistui kisoihin kaatuneen sankarin kunniaksi. Vaunujen ajon aikana hän kuitenkin putosi kyydistä, jolloin parantaja Podaleirios joutui paikkaamaan häntä. Myöhemmin taistelussa kaupungista hän aiheutti Pariille pistohaavan. Taisteluissa hän surmasi yhteensä kaksi vastustajaansa.
Thoas mainitaan yhtenä niistä miehistä , jotka piiloutuivat Troijan hevoseen.
Troijan kukistuttua Thoas otti Pallas Athenea esittävän pronssipatsaan mukanansa Amfissaan. Joidenkin lähteiden mukaan Odysseus joutui lähtemään maanpakoon surmattuaan vaimonsa kosijat ja päätyi Thoaan luo Aitoliaan. Täällä hän olisi nainut Thoaan tyttären.
Ust-Maja
Ust-Maja () eli Uus-Maaja () on noin 3000 asukkaan kaupunkimainen taajama Ust-Majan ulusin (Ust-Majan piirin) keskiosassa Sahan tasavallassa Venäjällä. Ust-Maja on piirinsä hallinnollinen keskus. Se sijaitsee Aldan- ja Maja-jokien yhtymäkohdassa 310 kilometrin päässä tasavallan pääkaupungista Jakutskista kaakkoon. Taajaman hallinnon alaisuuteen on kuulunut myös Ust-Judoman kylä, joka sijaitsee 183 kilometriä Ust-Majasta etelään; kylässä oli 35 asukasta vuonna 2001.
Ust-Majassa on kulttuuritalo, yhtenäiskoulu, musiikkikoulu, terveyskeskus ja kauppa.
Asukasluvun kehitys:
Ihastus
Ihastus () on vuonna 1993 ensi-iltansa saanut Alan Shapiron ohjaama yhdysvaltalainen trillerielokuva. Elokuvan pääosassa esiintyvät Cary Elwes ja Alicia Silverstone. Elokuvassa Silverstonen roolihahmo teeskentelee olevansa raiskattu ja koettaa saada miehen pulaan.
Nick etsii rauhallista asuinaluetta, jossa hän voisi keskittyä kirjoittamiseen. Hän luulee löytäneensä sen Forresterien perheen naapurista, kunnes hän tapaa Forresterien 14-vuotiaan tyttären Adriannen. Myös Adrianne luulee että hänen ja Nickin välillä on jotakin, mutta pian Nick kertoo, että hän on tytölle aivan liian vanha. Tästä Adrianne ei pidä, vaan alkaa häiriköimään Nickiä kaikin mahdollisin tavoin.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano kutsui elokuvaa Lolita-aiheen epäuskottavana trilleriversiona ja antoi sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Rusokuusama
Rusokuusama ("Lonicera tatarica") eli tatarialainen kuusama on kuusamakasvien heimoon kuuluva koristepensas.
Rusokuusama on 2–3 metriä korkea pensas. Lehdet ovat soikeita, 2–7 cm pitkiä. Kukat ovat yleensä punertavia tai punaisia, mutta on myös valkokukkaisia lajikkeita, kuten 'Alba'. Leveydeltään ne ovat 15–20 mm ja kukkivat touko-kesäkuun vaihteesta alkaen. Marjat ovat punaisia tai kellanpunaisia ja kasvavat pareittain. Oksat ovat onttoja.
Lajin alkuperäinen levinneisyys ulottuu Itä-Euroopasta Länsi-Aasiaan. Pensas on suosittu puutarhakasvi ja sitä kasvatetaan yleisesti koristekasvina Pohjois-Suomessa asti. Rusokuusama on mm. Helsingin kaupungin paljon käyttämä koristekasvi.
Pouttu
Pouttu Oy on kannuslainen liha-alan yritys. Pouttu Oy on perustettu vuonna 1938, ja sen osti maaliskuussa 2013 pääomasijoittaja Sponsor Capitalilta virolainen liha- ja meijerituotteiden valmistaja AS Maag Grupp. Yritys työllistää noin 280 henkilöä, ja liikevaihto oli vuonna 2012 noin 61 miljoonaa euroa. Poutun tunnettuja tuotemerkkejä ovat mm. Kannuswursti ja Kannusleike. Poutun toimitusjohtajana on toiminut huhtikuusta 2014 alkaen Heikki Laitala.
Omar Bradley
Omar Nelson Bradley (12. helmikuuta 1893 – 8. huhtikuuta 1981) oli yksi keskeisimmistä yhdysvaltalaisista kenttäyksikköjä komentaneista kenraaleista toisen maailmansodan aikana.
Pohjois-Afrikassa Bradley toimi aluksi II armeijakunnan apulaiskomentajana George S. Pattonin alaisuudessa vuonna 1943. Kun Patton sai tehtäväkseen Sisilian maihinnousun valmistelun Yhdysvaltain 7. armeijan komentajana, Bradley johti II armeijakunnan viimeisiin taisteluihin akselivaltioiden joukkoja vastaan Tunisiassa. Kun maihinnousu toteutui, Bradley oli jälleen Pattonin alaisuudessa II armeijakunnan päällikkönä. Sisilian operaation aikana armeijakunta oli ainoa, joka kuului 7. armeijaan.
Normandian maihinnousun aikana Bradley komensi Omaha- ja Utah-rannoille hyökännyttä Yhdysvaltain 1. armeijaa. Bradley komensi yhdysvaltalaisia Ranskassa ja Belgiassa Ardennien taistelun aikana. Normandian maihinnousun jälkeen Bradleyn entinen esimies Patton oli vuorostaan hänen alaisensa, kun Bradley komensi 12. armeijaryhmää. Helmikuussa 1945 Bradleyn yhdysvaltalaiset ylittivät Reinjoen ja tapasivat Neuvostoliiton puna-armeijan joukot Elbejoella huhtikuun puolessa välissä.
Bradley ylennettiin vuonna 1950 korkeimpaan sotilasarvoon eli armeijakenraaliksi, toistaiseksi viimeisenä henkilönä Yhdysvalloissa. Hän jäi eläkkeelle 1953. M2 Bradley-rynnäkköpanssarivaunu on nimetty Omar Bradleyn kunniaksi.
Yoshimi P-We
Yoshimi P-We (usein pelkkä Yoshimi), oikealta nimeltään Yoshimi Yokota (, "Yokota Yoshimi", s. 18. helmikuuta 1968 Okayaman prefektuurissa), on japanilainen muusikko. Hänet tunnetaan parhaiten noise rock -yhtye Boredomsin pitkäaikaisena rumpalina, sekä perustajajäsenenä ja keulahahmona kokeellista rockia soittavassa naisyhtye OOIOO:ssa, jossa hän toimii kitaristina ja vokalistina. Lisäksi hän on soittanut mm. Kim Gordonin (Sonic Youth) ja Julie Cafritzin (Pussy Galore) perustamassa Free Kitten -yhtyeessä sekä lukuisissa muissa kokoonpanoissa.
Rumpujen ja kitaran ohella Yoshimi P-We soittaa myös trumpettia, huilua, koskettimia ja erilaisia lyömäsoittimia. Lisäksi hän on toiminut tuottajana sekä suunnitellut levynkansia.
The Flaming Lipsin albumi "Yoshimi Battles the Pink Robots" vuodelta 2002 on nimetty Yoshimi P-Wen mukaan.