hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Andreas Maislinger
Andreas Maislinger (s. 26. helmikuuta 1955 St. George, Itävalta) on historioitsija. Hän on perustanut Itävaltalaisen holokaustin muistotilaisuuden, () sekä ollut edistämässä mahdollisuutta suorittaa ns. itävaltalainen ulkomaillapalvelus.
Maislinger opiskeli lakia sekä politiikan tiedettä Salzburgissa sekä Itä-Euroopan historiaa Wienissä ja kävi myös vierailuilla muun muassa Frankfurt am Mainissa sekä Innsbruckissa. Vuonna 1980 hän sai tohtorin arvonimen tutkielmastaan, joka koski Itävallan puolustuspolitiikkaa. Myöhemmin hän työskenteli University and the Institute of Political Science of Innsbruckissa, The University of New Orleansissa, Berliinin yliopistossa sekä Hewbrew University of Jerusalemissa. Vuonna 1982 Maislinger oli mukana perustamassa Itävallan itsenäisten rauhanpyrkimyksien yhteisöä () ja 1986 hän oli jäsenenä Itävalta-Israel -yhteisössä Tirolissa.
Vuodesta 1992 lähtien Maislinger on toiminut tieteellisenä johtajana jokavuotisessa "Braunauer Zeitgeschichte Tage" -tapahtumassa Braunau am Innissä. Yhdessä Andreas Hörtnaglin kanssa Maislinger oli perustamassa itävaltalaisen holokaustin muistotilaisuutta, Österreichischer Gedenkdienstia.
Hän julkaisi kolumneja Jüdische Rundschaussa vuoteen 1992 saakka.
Maislinger on ollut Georg Rendl Symposionin johdossa vuodesta 2003.
Vuonna 2005 Itävallan presidentti Heinz Fischer myönsi Maislingerille "Silbernes Ehrenzeichen um Verdienste der Republik Österreich" -mitalin hänen palveluksistaan Itävallan tasavallalle.
Fred Agabashian
Frederick 'Fred' L. Agabashian (21. elokuuta 1913, Modesto, Kalifornia-13. lokakuuta 1989, Alamo, Kalifornia) oli armenialais-yhdysvaltalainen moottoriurheilija, joka osallistui Indianapolis 500 -kilpailuun vuosina 1947-1957.
Formula 1 -sarjaan vuosina 1950-1960 kuuluvissa Indianapolis 500 -kilpailuissa hän oli parhaimmillaan kisoissa neljäs ja ajoi kerran paalupaikalle kaudella 1952.
Parempaa menestystä Agabashian sai midget cars -ajoluokissa, joissa voitti ensimmäisen mestaruutensa vuonna 1937 sekä BCRA mestaruuden vuosina 1946-48. Hän ajoi myös koppiautoja, joiden kautta hän pääsi Indianapoliksen kilpailuihin ensimmäistä kertaa vuonna 1947.
Agabashian toimi tv-kommentaattorina kilpauransa jälkeen ja hänet nimettiin Midget Hall of of Fameen vuonna 1994.
Agabashianin isä oli matemaatikko ja sisaruksista tuli laulajia hänen itse valitessa kilpa-ajajan uran itselleen.
Keski-Suomen pioneeripataljoona
Keski-Suomen pioneeripataljoona (lyhenne "KSPionP") oli Keuruulla sijaiseva Pioneerirykmenttiin kuuluva maavoimien rauhanajan joukkoyksikkö, jonka tehtävänä oli kouluttaa varusmiehistä sodan ajan pioneeri- ja suojelujoukkoja. Keski-Suomen pioneeripataljoonaan kuului neljä komppaniaa ja palkattua henkilöstöä keskimäärin 60 henkilöä. Pataljoonassa koulutettiin joukkoja pioneeri- ja raivaajapioneerikomppanioihin, suojelukomppanioihin sekä ilma- ja merivoimien käyttöön tarkoitettuja erikoisraivaajia ja suojeluryhmiä. Osa pioneeripataljoonan varusmiehistä koulutettiin erikoistehtäviin, kuten sotilaspoliiseiksi, suojelutiedusteluajoneuvon kuljettajiksi, suojeluhuoltomiehiksi sekä erikoisajoneuvojen ja työkoneiden kuljettajiksi. Varusmieskoulutuksen lisäksi pataljoonassa järjestettiin pioneeri- ja suojelujoukkojen kertausharjoituksia. Lisäksi yksikkö osallistui pääjoukko-osastonsa Pioneerirykmentin valmiustehtäviin.
Pataljoona harjoitteli Roosinpohjan harjoitusalueella Keuruulla.
Kokoonpanoon kuuluivat:Pioneeripataljoonan varusmiessaapumiserän vahvuus oli noin 500 asevelvollista, joista noin 25 % pääsi johtajakoulutukseen kouluttautumaan aliupseeriksi tai upseeriksi. Pääosa koulutettavista oli kotoisin Keski-Suomen, Vaasan ja Hämeen sotilaslääneistä.
Yksikkö siirtyi Keuruulle nyttemmin lakkautetusta Korian varuskunnasta vuonna 1967. Tuolloin silloinen Pioneerirykmentti lakkautettiin ja se jakautui Kymen pioneeripataljoonaan ja Keski-Suomen pioneeripataljoonaan. Yksikön tunnettuja komentajia on joukkoa vuodet 1981–1983 johtanut everstiluutnantti Matti Lukkari. Toinen pataljoonan pitkäaikainen komentaja oli everstiluutnantti Elja Puranen (1975–), joka on laatinut myös yksikön historiaa vuosina 1967–1987 koskevan teoksen. 2000-luvulla komentajana toimi everstiluutnantti Timo Laine. 1980-luvulla Pioneeripataljoonaan on kuulunut myös Konekomppania (KoneK/KSPionP).
Pioneeripataljoonan kunniamarssi on Koljonvirran marssi.
Kurt Ahrens Jr.
Kurt Ahrens Jr. (s. 19. huhtikuuta 1940, Braunschweig, Saksa) on entinen saksalainen kilpa-autoilija. Hän kilpaili lähinnä urheilu- ja vakioautoilla, mutta osallistui myös neljään Formula 1 -sarjan Saksan Grand Prix -kilpailuihin kausilla –. Hän oli parhaimmillaan seitsemäs.
Constantin Wilhelm Lambert Gloger
Constantin Wilhelm Lambert Gloger (17. syyskuuta 1803 Kasischka, Sleesia – 30. joulukuuta 1863 Berliini) oli saksalainen eläintieteilijä ja lintutieteilijä.
Gloger opiskeli luonnonhistoriaa Berliinissä ja Breslaussa 1824–1830, jolloin hänet promovoitiin Breslaussa. 1831 hänet valittiin saksalaisen luonnontieteilijöiden akatemian "Deutsche Akademie der Naturforscher Leopoldina, Halle" jäseneksi. Hän työskenteli Berliinissä Eläinmuseossa 1834 alkaen ja julkaisi artikkeleitaan "Journals für Ornithologie"ssa.
Hän oli ensimmäinen, joka huomasi rakenteelliset erot pääskyjen ("Hirundinidae") ja tervapääskyjen ("Apus") välillä.
Hänen teoriaansa perustuu ns. Goglerin sääntö, jonka mukaan eläimissä esiintyvän tumman pigmentin osuus kasvaa mentäessä lämpimämmille ja kosteammille seuduille.
Gloger nimesi linnuista muun muassa kääpiötinamin suvun "Taoniscus" 1832.
Veli-Matti Ruisma
Veli-Matti Ruisma (s. 28. syyskuuta 1954 Pori) on entinen suomalainen jääkiekkoilija.
Ruisma pelasi SM-sarjaa ja -liigaa Ässissä 12 kautta ja lisäksi neljä kautta Luulajassa Ruotsin 1. divisioonaa ja Elitserieniä. Hän edusti Suomen maajoukkuetta kaksissa MM-kisoissa ja yhteensä 43 maaottelussa, joissa hän teki viisi maalia ja sai neljä syöttöpistettä. Urallaan Ruisma pelasi SM-sarjassa ja -liigassa 328 runkosarjaottelua, teki 124 maalia ja antoi 165 syöttöä eli yhteensä 289 tehopistettä. Jäähyminuutteja Ruismalle kertyi 172. Pudotuspeleissä vastaavat tilastot olivat 30 ottelua, 11 + 19 = 30 tehopistettä ja 40 jäähyminuuttia. Ruisman uran parhaat saavutukset olivat Ässien mestaruus kaudella 1977–1978 ja osallisuus Luulajan nousussa Elitserieniin.
Nykyisin Ruisma toimii Porin jäähallin kentänhoitajana. Hänen poikansa Kristian Ruisma pelasi jääkiekkoa Ässien A-junioreissa ja Mestiksen SaPKossa, KooKoosa ja HCKssa.
Monika Debertshäuser
Monika Deberthäuser (s. 18. syyskuuta 1952) on entinen itäsaksalainen maastohiihtäjä. Hän kilpaili 1970-luvulla ja voitti olympiapronssia 4 × 5 km viestissä vuoden 1976 talviolympialaisissa Innsbruckissa.
Vitali Denisov
Vitali Denisov (s. 27. helmikuuta 1976) on venäläinen maastohiihtäjä, joka kilpaili vuosina 1997–2003. Hän voitti pronssia takaa-ajossa vuoden 2001 hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa Lahdessa.
Denisovin paras henkilökohtainen sijoitus talviolympialaisissa on 5. sija vuoden 2002 talviolympiaisista Salt Lake Citystä.
Aeros (lentokonevalmistaja)
Aeros on ukrainalainen yhtiö, jonka perustivat entiset Antonovin insinöörit 1990. Yhtiö valmistaa riippuliitimiä ja ranskalaista ultrakevyttä Best Off Sky -lentokonetta lisenssillä.
Ludovic Assemoassa
Amevou-Ludovic Assemoassa (s. 18. syyskuuta 1980 Lyon, Rhône-Alpes, Ranska) on togolainen jalkapalloilija, joka on edustanut muun muassa espanjalaista Granada 74:ää. 184 senttimetriä pitkän Assemoassan pelipaikka on puolustuksessa.
Assemoassa oli mukana Togon joukkueessa MM-kilpailuissa 2006 ja pelasi alkulohkon ensimmäisessä ottelussa Etelä-Koreaa vastaan.
Pekka Mäki (nyrkkeilyvalmentaja)
Veli-Pekka Mäki (s. 6. helmikuuta 1970 Kirkkonummi) on suomalainen nyrkkeilyvalmentaja, joka valmentaa muun muassa Amin Asikaista, Juho Tolppolaa ja Edis Tatlia sekä on järjestänyt kymmeniä ammattilaisnyrkkeilyiltoja. Hän toimii edellisten nyrkkeilijöiden lisäksi myös muun muassa Ville Piispasen ja venäläisen Dennis Shafikovin managerina P3Boxingissa. Mäki tekee useiden ammattinyrkkeilytallien kanssa yhteistyötä, myös Suomessa. Mäki myös valmentaa amatöörinyrkkeilyseura Kirkkonummen Nyrkkeilykerhossa. Hän kouluttautui vuosituhannen vaihteessa liikunnanohjaajaksi.
Pekka Mäen isä on ammattinyrkkeilijänä tunnettu Olli Mäki.
Brandon (Manitoba)
Brandon on kaupunki Manitoban provinssissa Kanadassa. Se on Winnipegin jälkeen Manitoban toiseksi suurin kaupunki: vuoden 2006 väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli 41 511.
Kaupungin pohjoispuolella kulkee Kanadan läpi ulottuva Trans-Canada Highway, jota pitkin provinssin pääkaupunkiin Winnipegiin on matkaa noin 200 km. Pohjois-etelä suunnassa kaupungin läpi kulkee Manitoba Provincial Highway 10, joka yhdistää kaupungin etelässä Yhdysvaltoihin ja pohjoisessa Minnedosan, Dauphinin, Swan Riverin, The Pasin ja Flin Flonin kaupunkeihin. Kaupungin pohjoisepuolella sijaitsee Brandonin lentoasema josta on reittiliikennettä Winnipegiin ja Dauphiniin.
Kaupunki sijaitsee Westmanin hallintoalueella lounaisessa Manitobassa. Kaupungin läpi virtaa Assiniboinejoki. Se on maastoltaan hyvin tasaista, kaupungin lähistöllä ei ole mainittavia korkeuseroja.
Brandon sijaitsee preerialla ja tämän vuoksi ilmasto on puolikuiva, Köppenin ilmastoluokitus asteikolla BSk. Kesäisin tuulet puhaltavat useimmiten etelästä, tuoden alueelle lämmintä ilmaa. Talvisin tuulet puhaltavat yleisesti pohjoisesta ja luoteesta, tuden alueelle erittäin kylmää ilmaa Kanadan arktisilta alueilta.
Kaupungin heinäkuun keskimääräinen päivän korkein lämpötila on 26,5 °C ja matalin tammikuussa –23,9 °C. Vuotuinen sädemäärä on 472,7 mm.
Adriana Barraza
Adriana Barraza (s. 5. maaliskuuta 1956) on meksikolainen näyttelijä. Hän on tullut tunnetuksi varsinkin telenoveloista ja esiintynyt lisäksi useissa elokuvissa, merkittävänä esimerkkinä Alejandro González Iñárritun "Babelissa" (2006).
Barraza oli vuonna 2007 ehdolla sekä parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon että Golden Globen saajaksi. Hänet kutsuttiin samana vuonna Yhdysvaltain elokuva-akatemiaan.
Dirt-pyöräily
Dirt-pyöräily on maastopyöräilyn alalaji, jossa polkupyörällä hypitään hyppyreistä ja tehdään temppuja ilmassa sekä maassa. Dirt-pyörät poikkeavat muista pyöristä erityisesti siinä, että ne ovat muita pyöriä matalampia ja kestävämpiä. Alalla on kilpailuja, mutta harrastaminen on oma-aloitteista. Tavallisella maastopyörälläkin dirttiä voi harrastaa. Lajin temppuja ovat esimerkiksi linkku, no-footer, one-hander, table, one-footer, 180 ja 360. Dirt-pyörät ovat samankaltaisia kuin BMX-pyörät, mutta dirt-pyörissä ovat yleensä etujousitus ja pyörän tanko on samankaltainen, vaikkakin joskus lyhyempi kuin tavallisissa maastopyörissä temppujen tekemisen helpottamiseksi. Dirt-pyörä on myös kooltaan isompi kuin BMX-pyörä.
Elisabet Fjodorovna
Suuriruhtinatar Elisabet Fjodorovna (, "Jelizaveta Fjodorovna") (1. marraskuuta 1864 Darmstadt, Saksa – 18. heinäkuuta 1918 Alapajevsk, Neuvosto-Venäjä), syntyään Hessen-Darmstadin prinsessa Elisabet, suurherttua Ludvigin tytär, oli suuriruhtinas Sergei Aleksandrovitš Romanovin (1857–1905) puoliso. Suuriruhtinas oli Venäjän keisari Aleksanteri II:n poika. Elisabetin sisar puolestaan oli Venäjän viimeisen keisarin Nikolai II:n puoliso keisarinna Aleksandra Fjodorovna.
Nuoruudessaan prinsessa Elisabetiä pidettiin yhtenä Euroopan kauneimmista naisista ja hänellä oli paljon ihailijoita, näiden joukossa tuleva Saksan keisari Vilhelm II.
Elisabet avioitui suuriruhtinas Sergei Aleksandrovitšin kanssa Pietarissa 1884 ja otti nimen Elisabet ("Jelizaveta") Fjodorovna. Hän kääntyi ortodoksiseen uskoon vuonna 1891. Vuodesta 1892 he asuivat Moskovassa, johon suuriruhtinas oli nimitetty kenraalikuvernööriksi, ja kesäisin sen lähistöllä Iljinskin palatsissa. Heillä ei ollut omia lapsia, mutta he toimivat Sergein veljenpojan ja -tyttären, Dmitri Pavlovitšin ja Maria Pavlovnan kasvatusvanhempina, kun näiden isä oli maanpaossa.
Elisabetin puoliso suuriruhtinas Sergei Aleksandrovitš kuoli salamurha-attentaatissa Moskovan Kremlissä 1905.
Suruajan jälkeen Elisabet Fjodorovna muutti elämänsä, myi omaisuutensa ja omistautui köyhien ja kärsivien auttamiselle. Hän perusti Moskovaan Martan ja Marian naisluostarin, jonka yhteydessä oli myös sairaala ja orpokoti, ja toimi itse sen abbedissana.
Lokakuun vallankumouksen jälkeen Elisabet Fjodorovna yhdessä eräiden muiden keisarin sukulaisten kanssa kuljetettiin Uralille. Hänet ja hänen seuranaan ollut nunna surmattiin Alapajevskin kaupungin läheisessä metsässä 18. heinäkuuta 1918, samassa yhteydessä kuin suuriruhtinas Sergei Mihailovitš, ruhtinaat Ioann Konstantinovitš, Konstantin Konstantinovitš ja Igor Konstantinovitš sekä runoilija Vladimir Palei. Sergei Mihailovitšia lukuun ottamatta heidät haudattiin elävinä kaivoskuiluun.
Ortodoksisessa kirkossa suuriruhtinatar Elisabet Fjodorovnaa kunnioitetaan nykyään uusmarttyyrinä ja pyhänä.
Maria Schell
Maria Schell (alk. Margarete Schell, 15. tammikuuta 1926 Wien, Itävalta – 26. huhtikuuta 2005 Preitenegg, Kärnten) oli itävaltalainen näyttelijä. Hänen isänsä oli sveitsiläinen kirjailija ja äitinsä itävaltalainen näyttelijä. Hän oli myös näyttelijä Maximilian Schellin ja vähemmän tunnettujen näyttelijöiden Carl Schellin ja Immy (Immaculata) Schellin vanhempi sisar.
Schell oli päätähti muun muassa elokuvissa "Mutta suurin kaikista" ("The Heart of the Matter", 1953), "Ansa" ("Gervaise", 1956), "Valkeat yöt" ("Le Notti Bianche", 1957), "Karamazovin veljekset" ("The Brothers Karamazov", 1958), jossa hän näytteli Grushenkaa, "Hirsipuu" ("The Hanging Tree", 1959), "Cimarron" (1960) ja "Teräsmies" ("Superman: The Movie", 1978). Hänen vastanäyttelijöinään toimivat muun muassa Yul Brynner, Gary Cooper ja Marlon Brando. Schell oli vierailevana tähtenä televisiosarjan "Vanha kettu" kolmessa jaksossa. Hänen viimeinen julkinen esiintymisensä oli Maximilian Schellin dokumentin "My Sister Maria" ensi-illassa vuonna 2002. Maria Schell sai naispääosastaan elokuvassa "Viimeinen silta" ulkomaan Jussi-palkinnon vuonna 1955.
Schell oli naimisissa kahdesti, ensin Horst Hächlerin ja myöhemmin Veit Relinin kanssa. Hänellä on toisesta avioliitostaan tytär, näyttelijä Marie Theres Kroetz-Relin (1966).
Korkean iän ja sairauden rasittama Maria Schell vietti erakkoelämää Kärntenissä Itävallan Alpeilla, kunnes kuoli keuhkokuumeeseen vuonna 2005. Hänen kuolemansa jälkeen Maximilian Schell julkaisi lausunnon, jonka yhdessä osassa sanottiin: ”Elämänsä loppua kohden hän kärsi hiljaa eikä kukaan kuullut hänen valitustaan. Ihailen häntä siitä syystä. Hänen kuolemansa saattoi olla hänelle pelastus. Mutta ei minulle. Hän on korvaamaton.”
Fiona Dolman
Fiona Jane Dolman (s. 1. tammikuuta 1970 Findhorn, Skotlanti) on skottilainen näyttelijä. Hänet muistetaan mm. brittiläisistä tv-sarjoista "Sydämen asialla" (Jackie Lambertina vuosina 1998–2001) ja Midsomerin murhat (rouva Barnabyna, päähahmon vaimona). Hän näytteli myös Joe Ahearnia "Ultravioletissa" vuonna 1998. Hän on vieraillut myös "Holby Cityssä".
Filippiinientiira
Filippiinientiira ("Sterna bernsteini") on tiiroihin kuuluva lintu. Filippiinientiira on äärimmäisen uhanalainen lintu, ja niitä on jäljellä alle 50 yksilöä. Populaatio on luultavasti pienentynyt pääosin rannikolla olevien soiden vähentymisen seurauksena, mutta myös mahdollisesti munien keruun takia.
Filippiinientiira on lähes kokonaan harmaa 43 cm pitkä tiira, jolla on musta pää ja keltainen nokka, jossa on musta kärki. Linnun jalat ovat mustat. Suomalaisista tiiroista filippiinientiira muistuttaa eniten pikkutiiraa nokan värin takia, mutta on kuitenkin huomattavasti suurempi.
Lajia on nähty hyvin harvoin, sitä on nähty ainoastaan Itä-Kiinan, Indonesian, Malesian, Taiwanin, Thaimaan ja Filippiinien rannikolla, ja näissäkin paikoissa erittäin harvoin. Uusimmat havainnot on nähty Kiinan rannikolla.
Systeemiteoria
Systeemien teoria on poikkitieteellistä järjestelmien tutkimusta tavoitteena löytää sellaisia periaatteita, joita voidaan soveltaa kaikentyyppisten systeemien käsittelyyn eri tutkimusaloilla. Termillä ei ole vielä täysin vakiintunutta merkitystä. Sitä voidaan kuitenkin pitää systeemiajattelun erikoistapauksena ja yleistyksenä yleisestä systeemitieteestä, joka muodostaa systeemisen näkökulman. Systeemien teorian käsite on saanut alkunsa Ludvig von Bertalanffyn yleisestä systeemiteoriasta. Sitä on sovellettu myöhemmin muilla alueilla kuten toimintojen teoriassa ja sosiaalisten systeemeitten teoriassa.
Rajoittuneempi käsite systeemiteoria kytkeytyy erilaisten järjestelmien analysointiin, suunnitteluun ja ohjaukseen perustuen matemaattisten mallien käyttöön, joilla kuvataan järjestelmän muuttujien syy–seuraus-suhteita ja vuorovaikutuksia.
Systeemiteorian katsotaan saaneen alkunsa 1920-luvulla biologiasta, josta se myöhemmin levisi muun muassa yhteiskuntatieteiden alueelle. Erityisesti Ludwig von Bertalanffyn (1971) yleistä systeemiteoriaa ("General Systems Theory") pidetään klassikkona, joka on muovannut käsitystämme systeemien toiminnasta.
Esimerkiksi organisaatiotutkimuksessa systeemiteoriaa voidaan pitää pragmaattisena lähestymistapana. Systeemiteorian näkökulmasta organisaatiot ovat sosiaalisia yksikköjä, jotka koostuvat osasysteemeistä, joita rakennetaan ja uudelleenrakennetaan tiettyjen päämäärien saavuttamiseksi. Osasysteemien välisistä sekä systeemin ja ympäristön välisistä vuorovaikutussuhteista riippuu, millaiseksi organisaation toiminta muotoutuu.
Bertalanffyn merkittävimpänä antina organisaatiotutkimukselle on pidetty hänen oivallustaan suljettujen ja avointen systeemien välisistä eroista. Oivallus merkitsi samalla systeemin avoimuuden ja ympäristön huomioimista ja mukaan ottamista organisaatioita koskeviin analyyseihin.
Organisaatiotutkimuksessa systeemit jaetaan tavanomaisesti kolmeen kategoriaan: suljetut systeemit, avoimet systeemit sekä kompleksiset systeemit. On syytä korostaa, että systeemien luokittelu em. tavalla on suuntaa antava. Erityisesti organisaatioiden kohdalla suljettu–avoin-ulottuvuus tulee ymmärtää vertauskuvallisena. Absoluuttisen avoimuuden tai sulkeutuneisuuden sijaan kysymys on ennemminkin avoimuuden ja sulkeutuneisuuden asteesta.
Systeemisellä älykkyydellä tarkoitetaan Esa Saarisen ja Raimo P. Hämäläisen mukaan älykästä toimintaa juuri siinä tilanteessa kuin satumme olemaan. Systeemisen älyn voi jakaa heidän mukaansa kahdeksaan osa-alueeseen, jotka ovat systeemisen havaitseminen, herkistyminen, oman toiminnan pohtiminen, myönteisen kautta vaikuttaminen, avoimuus uusille ideoille, tehokkuus, viisaus ja myönteinen asenne.
Nutaatio
Nutaatio on akselinsa ympäri pyörivän symmetrisen kappaleen, kuten gyroskoopin, rotaatiovakautetun ammuksen tai planeetan, vähäistä epäsäännöllistä liikettä. Ilmiön havaitsi 1728 englantilainen astronomi James Bradley, ja sille keksittiin selitys 20 vuotta myöhemmin.
Kun maan prekessio­liikkeen täysi kierros kestää noin 26 000 vuotta, nutaation pääjakson kesto on noin 18,6 vuotta. Kuun ratataso on kallellaan ekliptikaan nähden, ja siitä aiheutuu prekessiota 18,6 vuoden jaksoissa. Tämä heijastuu suoraan maapallon nutaatioon
vastaavana jaksona. Muutokset ovat suuruudeltaan muutamia kymmeniä kaarisekunteja. 
Koska planeettojen liikeradat tiedetään hyvin, nutaatio voidaan laskea kaarisekuntien tarkkuudella vuosikymmeniksi. Maalla on kuitenkin napavariaatioksi kutsuttu häiriö, jota voidaan ennustaa vain kuukausia eteenpäin. Napavariaatio, navan sijainnin liikkuminen pienellä alueella, johtuu merivirroista, sääjärjestelmistä ja maan sulan ytimen liikkeistä.
Nutaation pääjakso johtuu siis kuun prekessioliikkeestä ja on tämän prekessioliikkeen
jakson pituinen, 6798 päivää (18,6 vuotta). Sen amplitudi kaarisekunteina on pituuspiirin suunnassa 17″ ja maan akselin suunnassa 9″. Muut nutaatiotermit ovat paljon pienempiä.
Seuraavaksi suurimmalla 183 päivän (puoli vuotta) periodilla vaihtelevalla termillä on 1.3″:n amplitudi ja akselin suunnassa 0.6″. Kaikki mittaustarkkuuden rajoissa olevat häiriöt ovat periodiltaan 5,5–6798 päivää. Havaintoja ei ole periodeista, joiden pituus olisi
34,8–91 päivää. Nutaatio yleensä jaetaan pitkä- ja lyhytjaksoisiin termeihin. Pitkät jaksot voidaan laskea kalentereihin, lyhyempiä varten laaditaan korjaustaulukoita.
Adolph Zukor
Adolph Zukor (ent. Cukor, ) oli elokuva-alan liikemies ja elokuvayhtiö Paramount Picturesin perustajajäsen.
Cukor syntyi juutalaiseen perheeseen Ricsen kylässä silloisessa Itävalta-Unkarissa. Vuonna 1889, 16-vuotiaana, hän muutti Yhdysvaltoihin. Hän aloitti vaatimattomasti New Yorkissa. Vuonna 1892 hän muutti Chicagoon ja aloitti liiketoiminnan turkisalalla. Toiminta kasvoi nopeasti ja Cukor ansaitsi hyvin.
Hän ryhtyi elokuva-alalle vuonna 1903, kun hänen serkkunsa Max Goldstein pyysi häneltä lainaa. Mitchell Mark oli laajentamassa teatteriketjuaan ja tarvitsi sijoittajia. Ketjun ensimmäinen teatteri oli Buffalossa sijaitseva Edisonia Hall, jonka salongissa esiteltiin Thomas Edisonin keksintöjä, kuten fonografi, hehkulamppu ja liikkuvat kuvat. Cukor ei ainoastaan lainannut Goldsteinille rahaa, vaan ryhtyi hänen liikekumppanikseen.
Vuonna 1912 Cukor muodosti "Famous Players in Famous Plays" -jakeluyhtiön levittämään ranskalaista elokuvaa "Les Amours de la reine Élisabeth" Yhdysvalloissa. Seuraavana vuonna hän sai taloudellista tukea New Yorkin teatteri- ja elokuva-alalla toimineilta Frohmanin veljeksiltä. He muodostivat "Famous Players Film Company" -yhtiön. Studio kehittyi ensin Famous Players-Laskyksi ja myöhemmin Paramount Pictures -yhtiöksi, jonka johtajana hän toimi vuoteen 1936 asti. Hän mullisti koko elokuva-alan järjestämällä tuotannon, jakelun ja esittelyn samaan yhtiöön.
Zukor vetäytyi Paramount Picturesin tehtävistä vuonna 1959. Hän kuoli 103-vuotiaana Los Angelesissa vuonna 1976.
Focke-Achgelis
Focke-Achgelis oli saksalainen helikoptereja valmistanut yritys. Yhtiön perusti Henrich Focke ja Gerd Achgelis 1937.
Ensimmäinen helikopteri, jota pystyi ohjaamaan oli Focke-Wulf Fw 61. Kone esiteltiin kuuluisassa näytöksessä Berliinissä vuonna 1936, jolloin konetta ohjasi Hanna Reitsch.
1937 Focke-Wulfin osakkaat painostivat Heinrich Fockea lähtemään yrityksestä, ja hän perusti uuden yrityksen erikoistumaan helikoptereihin.
Miguel Lillo
Miguel Lillo (27. heinäkuuta 1862 San Miguel de Tucumán – 4. toukokuuta 1931 San Miguel de Tucumán) oli argentiinalainen kasvitieteilijä ja lintutieteilijä.
Lillo opiskeli Colegio Nacional Tucumánissa. Hän ei suorittanut akateemista tutkintoa vaan oli itseoppinut tiedemies. Nuoresta alkaen hän oli kiinnostunut luonnosta ja julkaisi kirjoituksen Tucumánin provinssin kasvillisuudesta 1888. Vuonna 1905 hän julkaisi teoksen "Fauna Tucumana, Aves".
1914 Universidad Nacional de La Plata myönsi hänelle kunniatohtorin (Doctor Honoris Causa) arvonimen. 1930 Lillo lahjoitti perintötilastaan palan maata, kirjastonsa sekä kasvi- ja eläinkokoelmansa Universidad Nacional de Tucumánille. Hänen nimellään perustettu säätiö "Fundación Miguel Lillo" toimii tällä samalla paikalla ja pitää yllä museota, jossa on muun muassa 590 000 kasvinäytteen kokoelma.
Lillo kuvaili ja nimesi useita lintulajeja, muun muassa tummatöyhtötinamin ("Eudromia formosa").
Shane A. Parker
Shane A. Parker (1943 – 21. marraskuuta 1992 Adelaide Australia) oli brittiläinen museointendentti ja lintutieteilijä.
Parker muutti Australiaan 1967 ja työskenteli intendenttinä Etelä-Australian museossa (South Australian Museum) 1976–1992.
1982 Parker kuvaili koiraspalsasirrin ja naaraskuovisirrin risteymän tieteelle uutena lajina (Cox's Sandpiper, "Calidris paramelanotos"), jonka myöhemmin todettiin siis olevan risteymä. Hän nimesi ja kuvaili myös pikkuemun ("Dromaius baudinianus"), joka kuoli sukupuuttoon jo noin vuonna 1827.
Parker oli julkaisemassa kahta ensimmäistä osaa kirjasarjasta "Annotated Checklist of the Birds of South Australia", "Part 1: Emus to Spoonbills" (1979) ja "Part 2A: Waterfowl" (1985). Enempää ei toistaiseksi ole julkaistu.
Ilpo Kokkila
Kokkila on SRV Yhtiöt Oyj:n hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1987. Hän on ollut myös Keskon hallituksen jäsen. Vuosina 1999–2012 Kokkila oli Johtamistaidon Opiston hallituksen jäsen.
Kokkila valmistui rakennusalan diplomi-insinööriksi teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1974. Valmistuttuaan hän oli töissä Perusyhtymässä idänviennissä. Vuonna 1987 hän perusti Viitoset-rakennusyhtiön, jonka tunnetaan nykyään SRV-yhtiöinä. Kokkilalla on kolme poikaa, joista vanhin on tuotantotalouden diplomi-insinööri ja töissä SRV:llä.
Kokkila on ollut vapaamuurarien jäsen.
SRV Yhtiöt Oyj on vuonna 2007 Helsingin pörssiin listautunut yhtiö. SRV rakensi Kampin kauppakeskuksen, joka myytiin brittiläisille kiinteistösijoittajille. SRV oli vuonna 2007 Helsingin Musiikkitalon rakentamisesta järjestetyn urakkakilpailun toisella kierroksella ainoa tarjouksen jättäjä. SRV:ssä toimitusjohtajat ovat vaihtuneet tiuhaan. Kokkilan mukaan Heikki Allonen siirtyi Fiskarsiin ja Hannu Mikkosella oli kokemusta enemmän muilta aloilta. Eero Heliövaara tuli pankki- ja vakuutusmaailmasta.
Kokkila omistaa Pontos Oy:n, joka omistaa Tallinnan Sokos Hotel Virun kiinteistön ja viereisen kauppakeskuksen. Lisäksi hän omistaa Portugalin Algarvessa maa-alueen, jonne on rakenteilla viiden tähden kylpylähotelli, golfkenttä ja loma-asuntoja.
Vuonna 2011 Kokkiloiden suku sijoittui 25. sijalle Arvopaperilehden Pörssirikkaat-selvityksessä 116 miljoonan euron osakeomistuksillaan.
Takuboku Ishikawa
Takuboku Ishikawa (; 20. helmikuuta 1886 Hinoto, Iwate – 13. huhtikuuta 1912 Tokio) oli japanilainen runoilija, jonka tuotannosta erityisen merkittäviksi ovat nousseet hänen kirjoittamansa tankat. Hänen alkuperäinen nimensä oli Hajime Ishikawa ().
Ishikawa julkaisi ensimmäisen runokokoelmansa "Akogare" vuonna 1905. Muutettuaan Tokioon vuonna 1908 hänen tyylinsä muuttui vähitellen naturalistisempaan ja poliittisempaan suuntaan. Tokiossa hän toimi Asahi Shimbunin oikolukijana ja toimittajana ja kirjoitti päiväkirjoja, joista "Rōmaji nikki" julkaistiin kokonaisuudessaan vuonna 1954. Päiväkirja oli kirjoitettu latinalaisilla aakkosilla ("rōmaji"), jotta hänen vaimonsa ei olisi ymmärtänyt niitä.
551 tankarunon kokoelman "Ichiaku no suna" Ishikawa sai päätökseen vuonna 1910. Hänen kirjoittamansa tankat olivat perinteisen muotoisia, mutta niissä käytetty kieli oli uudenlaista ja elävää. Ishikawa kuoli krooniseen sairauteen vain 26-vuotiaana; hän ehti ennen kuolemaansa julkaista vielä uudentyyppisiä runoja sisältäneen "Yobuko no fue" -kokoelman vuonna 1912. "Kanashiki gangu" -kokoelma julkaistiin postuumisti samana vuonna.
Youngstown (Ohio)
Youngstown on kaupunki Ohiossa Yhdysvalloissa. Se on Mahoningin piirikunnan hallinnollinen keskus. Se sijaitsee 105 kilometriä Clevelandista kaakkoon ja 100 kilometriä Pittsburghista luoteeseen.
Royal Shakespeare Company
Royal Shakespeare Company (RSC) on klassisiin renessanssinäytelmiin erikoistunut brittiteatteri. Vuodesta 1879 Stratford-upon-Avonissa toiminutta teatteria monet pitävät alan arvostetuimpana. Stratfordin ohella sillä on toimintaa myös Lontoossa ja Newcastlessa. Lisäksi se tekee kiertueita.
Teatterissa työskentelee yli 500 henkeä, jotka muodostavat "ensemble"n. Teatterin 15-jäsenisen ohjausryhmän presidentti on Walesin prinssi Charles. Nykyinen taiteellinen johtaja on Michael Boyd.
Teatteri on toiminut nykyisellä nimellään vuodesta 1961. Teatterin varsinaisena perustamisvuotena pidetään kuitenkin jo vuotta 1879, jolloin "Shakespeare Memorial Theatre" avasi ovensa goottilaistyylisessä rakennuksessa. Avausnäytelmä oli "Paljon melua tyhjästä".
Vuonna 1925 teatteri sai "Royal Charterin". 1960-luvulla ohjelmistoa laajennettiin kattamaan muidenkin kirjailijoiden töitä Shakespearen lisäksi. Vuonna 1986 valmistui The Swan Theatre, kopio Elisabeth I:n aikaisesta teatterirakennuksesta.
Yao Aziawonou
Yao Aziawonou (s. 30. marraskuuta 1979 Lomé, Togo) on togolainen jalkapalloilija. 185 senttimetriä pitkän Aziawonoun pelipaikka on keskikentällä.
Uransa aikana Aziawonou on pelannut lähinnä Sveitsissä, jossa hän on edustanut useita eri pääsarjaseuroja, muun muassa Baselia, Thunia ja Young Boysia.
Togon maajoukkueessa ensimmäisen kerran jo vuonna 1995 pelannut Aziawonou on pelannut 34 A-maaottelua. Hän oli mukana MM-kisoissa 2006 ja tuli Etelä-Korea-ottelun lopussa vaihdosta kentälle sekä pelasi Ranska-ottelun kokonaan.
Lasse Kurkilahti
Lasse Antero Kurkilahti (s. 7. huhtikuuta 1948 Taivassalo) on suomalainen ekonomi ja vuorineuvos. Hän on toiminut Elcoteq Oyj:n (nykyään Elcoteq SE), Kemira Oyj:n, Nokian Renkaat Oyj:n ja Raisio Oyj:n toimitusjohtajana. Hän on myös Elisa Oyj:n, SRV Yhtiöt Oyj:n ja Lassila & Tikanoja Oyj:n hallitusten jäsen.
Kurkilahti on valmistunut ekonomiksi Turun kauppakorkeakoulusta 1971.
Luettelo Suomen maavoimien entisestä kalustosta
Tämä on luettelo Suomen maavoimien käyttämästä kalustosta, joka on poistunut käytöstä.
Al-Ahli
Al-Ahli () on egyptiläinen jalkapalloseura, joka on kotoisin Kairosta. Se on Egyptin ja Afrikan menestynein jalkapalloseura. Seuralla on Egyptissä miljoonia kannattajia, mikä tekee siitä yhden maailman kannatetuimmista seuroista. Joukkue käyttää punaista paitaa ja valkoisia housuja, ja sen kotiareena on Kairon kansainvälinen stadion. Seura on perustettu vuonna 1907.
Al-Ahli on menestynein seura Afrikassa ja viides maailmassa kansainvälisillä kentillä FIFA:n virallisissa kilpailuissa. Seuralla on toimintaa myös muissa palloilulajeissa kuten koripallossa, käsipallossa sekä lentopallossa.
Ensimmäinen helmikuuta vuonna 2012 Al Ahlyn kohdatessa Port Saidissa paikallisjoukkue Al Masryn syntyi mellakka, jossa menehtyi 74 ihmistä ja satoja loukkaantui suurin osa Al Ahlyn kannattajia.
Seurajoukkueiden maailmanmestaruuskilpailut"Jalkapallon pikkujättiläinen, WS Bookwell OY Porvoo 2003, s. 193"
Abraham Dee Bartlett
Abraham Dee Bartlett (27. lokakuuta 1812 Lontoo – 7. toukokuuta 1897 Lontoo) oli brittiläinen eläintieteilijä.
Bartlettilla oli British Museumin lähellä pieni luontokauppa, jossa hän myi eläinten täyttämiseen käytettäviä tarvikkeita. Hänen maineensa eläintentäyttäjänä kasvoi suuresti ja töiden lisääntyessä hän muutti suurempaan liikehuoneistoon Camden Townissa. Hänen asiakkaitaan olivat muun muassa John Edward Gray, George Robert Gray, John Gould ja Edward Blyth. Hän oli säännöllisessä kirjeenvaihdossa Charles Darwinin kanssa antaen tietoa eläinten anatomiasta, pesimisestä ja elinympäristöistä. Darwin lahjoitti hänelle nimikirjoituksellaan varustetun "Lajien synnyn" ensipainoksen.
Hän oli syntyisin kampaajan yhdeksänlapsisesta perheestä Covent Gardenista ja täysin itseoppinut. Lontoon vuoden 1851 maailmannäyttelyssä hän voitti eläintentäyttämisessä ensimmäisen palkinnon. Hän hoiti ja vartioi kuningattaren lintutarhaa Windsorissa tämän poissa ollessa. Hän oli Kristallipalatsin luonnonhistoriallisen osaston johtaja 1852–1859.
Myöhemmin hänestä tuli Lontoon eläintarhan johtaja vuosiksi 1859–1897. Hän esitti, että eläintarhan eläinten tulisi saada mahdollisimman luonnollista ruokaa ja asua niiden luonnollista elinympäristöä muistuttavassa tilassa ja että niiden tulisi saada olla sekä ulkona että sisätiloissa. Hän nimesi erään nuoren afrikannorsun Jumboksi. Hän julkaisi suuren määrän kirjoituksia eläintarhassa tekemistään havainnoista. Kirjoitukset julkaistiin hänen kuolemansa jälkeen kahtena kirjana, "Wild Animals in Captivity" (1898) ja "Life among Wild Beasts in ’the Zoo’" (1900).
Bartlettilla oli seitsemän lasta, joista Clarence oli eläintarhan apulaisjohtaja ja Edward Bartlett (1836–1908) Maidstonen museon intendentti Kentissä 1874–1890 ja Sarawakin museon intendentti Borneossa 1895–1897.
Bartlett kuvaili ja nimesi muun muassa ruskokiivin ("Apteryx mantelli" tai "A. australis") 1852.
Sivakka-yhtymä
Sivakka-yhtymä Oy on oululainen yleishyödyllinen vapaarahoitteinen yhtiö, jonka toimiala on kiinteistöjen omistaminen ja hallinta sekä asuntojen vuokraaminen. Yhtiö on täysin Oulun kaupungin omistama.
Sivakka-yhtymään kuuluvat lisäksi vuokra-asuntoja välittävät tytäryhtiöt Oulun Sivakka Oy ja Oulun Tervatalot Oy, sekä rakenteelliseen kunnossapitoon erikoistunut Oulun Remonttimylly Oy. Yhtymän kiinteistöhuoltoyhtiö Oulun TOP-huolto Oy myytiin Lassila & Tikanojalle vuoden 2008 lopussa. Konserniin on kuulunut myös Oulun Pölli Oy, joka rekisteröitiin asunto-osakeyhtiöksi marraskuussa 2007. Yhtiön arvioitu liikevaihto vuonna 2008 on noin 45 miljoonaa euroa.
Sivakka-yhtymä on Oulun suurin vuokranantaja. Vuonna 2007 Sivakka-yhtymän ja sen tytäryhtiöiden omistuksessa oli noin 7 000 vuokra-asuntoa ja sillä oli noin 13 000 vuokralaista. Noin kymmenesosa kaikista oululaisista asuu Sivakka-yhtymään kuuluvien yhtiöiden omistamissa asunnoissa.
Sterling Hinds
Sterling Hinds (s. 31. lokakuuta 1961 Toronto) on kanadalainen entinen pikajuoksija. Hänen uransa suurin saavutus on pikaviestin pronssimitali Los Angelesin olympialaisista 1984. Hänen lisäkseen Kanadan joukkueeseen kuuluivat Ben Johnson, Tony Sharpe ja Desai Williams.
It’s Only Rock ’n’ Roll
It’s Only Rock ’n’ Roll on brittiläisen rockyhtyeen The Rolling Stonesin lokakuussa 1974 julkaistu albumi. Se on yhtyeen järjestyksessään kahdestoista Britanniassa ja neljästoista Yhdysvalloissa julkaistu studioalbumi. Levy nousi Britannian listan kakkoseksi ja Yhdysvalloissa listaykköseksi.
"It’s Only Rock ’n’ Roll" jäi yhtyeessä vuodesta 1969 lähtien soittaneen kitaristi Mick Taylorin viimeiseksi Rolling Stones -albumiksi, sillä hän lähti yhtyeestä levyn ilmestymisen jälkeen. Taylorin seuraaja Ron Wood tekee ensiesiintymisensä Rolling Stonesin riveissä nimikappaleella ”It’s Only Rock ’n’ Roll (But I Like It)”, jota hän oli mukana kirjoittamassa ja soittaa levytetyllä versiolla akustista kitaraa. Virallisesti Wood liittyi yhtyeen jäseneksi vuonna 1975. Nimikappaleesta on muodostunut yksi yhtyeen suurimmista klassikoista. Se julkaistiin singlenä, kuten myös The Temptations -cover ”Ain’t Too Proud to Beg”.
Albumin kansikuva on belgialaisen taitelija- ja taidemaalari Guy Peellaertin tekemä. Hän suunnitteli myös David Bowien samana vuonna ilmestyneen "Diamond Dogs" -albumin kansitaiteen.A-puoli
B-puoli
Skanssi (laiva)
Skanssi on laivojen miehistön ja alemman päällystön yhteinen majoitus- ja oleskelutila.
Skanssit jakautuivat aseman mukaan; luotseilla oli oma skanssinsa, koska he olivat tavallaan ulkopuolisia. Pursimies, kirvesmies ja donkeymies majailivat yleensä miehistön skanssissa, ellei heille ollut järjestetty omia tiloja; konemestareilla ja perämiehillä oli omat tilansa, päälliköllä poikkeuksetta oma hytti.
Järjestelmää noudatettiin pisimpään majakkalaivoissa, muilta laivoilta se hävisi toisen maailmansodan jälkeen. Silloin laivoihin alkoi tulla 3–4 hengen hyttejä myös miehistölle.
Kane Hodder
Kane Hodder (s. 8. huhtikuuta 1955) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja stuntmies. Hänet tunnetaan parhaiten Jason Voorheesin roolista, jota hän esitti neljässä "Perjantai 13. päivä" -sarjan kauhuelokuvassa.
Ammunnan Euroopan-mestaruuskilpailut 2007
Euroopan ampumaurheiluliiton (ESC) Euroopan-mestaruuskilpailut ilma-aseilla järjestettiin Ranskan Deauvillessä 12.-18. maaliskuuta ja ruutiaseilla Espanjan Granadassa 11.-21. heinäkuuta.
Khandi Alexander
Khandi Alexander (s. 4. syyskuuta 1957 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, koreografi ja tanssija.
Alexander esiintyi 1980-luvun loppupuolella ja 1990-luvun alussa pienissä rooleissa tv-sarjoissa, elokuvissa ja Broadway-musikaaleissa, kuten "Dreamgirls". Vuosina 1988–1992 hän toimi koreografina Whitney Houstonin maailmankiertueella.
Vuosina 1995–1998 Alexander esitti Cathrine Dukea tilannekomediassa "NewsRadio" ja 2002–2008 patologi Alexx Woodsia draamasarjassa "". Lisäksi Khandi on näytellyt monissa elokuvissa. Hän esitti televisiosarjassa "Teho-osasto" Peter Bentonin Jackie-siskoa ja sarjassa "Treme" LaDonna Batiste-Williamsia.
Vuonna 2015 hänellä oli rooli kuuluisasta blues-laulajasta, Bessie Smithistä, kertovassa elokuvassa "Bessie", jossa hän esitti päähenkilön vanhempaa siskoa.
Helen Morgan
Helen Morgan voi viitata
Anastasia Mihailovna Romanova
Suuriruhtinatar Anastasia Mihailovna Romanova (28. heinäkuuta 1860 Pietarhovi – 11. maaliskuuta 1922 Èze) oli suuriruhtinas Mihail Nikolajevitš Romanovin ja suuriruhtinatar Olga Fjodorovnan toinen lapsi, josta myöhemmin tuli Mecklenburg-Schwerinin suurherttuatar. Hän kuului Mihailovitšeihin, jotka olivat suvun kolmen nuorimman haaran suurin perhe. Hänen isänsä Mihail Nikolajevitš oli keisari Nikolai I:n nuorin poika ja tulevan keisari Aleksanteri II:n veli.
Anastasian sisaruksia olivat: Anastasia vietti lapsuusvuotensa enimmäkseen kenraalikuvernöörin palatseissa Kaukasuksella. Hänen äitinsä suuriruhtinatar Olga Fjodorovna oli lapsilleen erittäin ankara, ainakin lasten oman kuvauksen ja heidät hyvin tunteneiden henkilöiden käsityksen perusteella. Anastasian äidin ja kotiopettajattaren sana oli laki, eikä vastaansanomista sallittu.
Anastasia Mihailovna meni naimisiin Mecklenburg-Schwerinin perintöruhtinaan Friedrich Franz III:n kanssa, joka oli suuriruhtinas Vladimir Aleksandrovitšin puolison Maria Pavlovnan veli. Avioliitto olikin lähinnä Maria Pavlovnan järjestämä, sillä tämä käytti hyväkseen naimisissa olevan naisen asemaansa etsiessään naimattomille veljilleen sopivia puolisoita. Lempeäluontoinen Friedrich oli erityisen avun tarpeessa, sillä hänellä oli vaikea astma ja hänellä esiintyi ajoittain ruman näköisiä iho-oireita. Friedrich Franzin vieraillessa Pietarissa hän ihastui selvästi nuoreen 17-vuotiaaseen Anastasia Mihailovnaan. Maria Pavlovna otti asian hoitaakseen ja käynnisti neuvottelut Anastasian äidin kanssa.
Anastasia oppi rakastamaan puolisoaan, joka kaikesta päätellen oli hyvin rakastettava henkilö, ”maailman herttaisin mies”, kuten Plessin ruhtinatar oli todennut. Varsinaiseksi ongelmaksi muodostui Mecklenburg-Schwerinin suurherttuakunta. Ennen avioitumistaan Anastasia pyrki tunnollisesti lisäämään tietouttaan uudesta kotimaastaan, mutta ei silti kyennyt sopeutumaan sinne. Hän tunsi vastenmielisyyttä maata kohtaan, ja kansalaisten tunteet häntä kohtaan kehittyivät samanlaisiksi. Voidakseen elää onnellisena pariskunnan oli ennen pitkää asuttava etäällä maasta, jota Friedrich Franz oli syntynyt hallitsemaan.
Anastasia ei koskaan oppinut viihtymään saksalaisena ruhtinattarena ja asui mielellään poissa puolisonsa kotimaasta aina kun voi. Hänen oli vaikeaa kestää sitä, että Saksa soti Venäjää vastaan, ensimmäisessä maailmansodassa. Koska Ranska ei sallinut hänen saksalaisena asua huvilassaan Cannesissa, hän vietti sotavuodet Sveitsissä Lausannen Savoy-hotellissa erossa pojastaan Mecklenburg-Schwerinin suurherttuasta, joka oli sotimassa joukkoineen, ja tyttärestään Cäciliestä, joka oli naimisissa Saksan kruununprinssin kanssa.
Puolison kuoleman jälkeen Anastasialla oli suhde henkilökohtaisen sihteerinsä Vladimir Alexandrovitš Paltovin kanssa, ja suhteen hedelmänä syntyi vuonna 1902 poika Alexis Louis de Wenden.
Anastasia piti juhlimisesta ja pelasi usein uhkapeliä muun muassa Monte Carlossa. Anastasia Mihailovna kuoli Cannesin lähellä Ezessä vuonna 1922.
Red Amick
Richard "Red" Amick (19. tammikuuta 1929, Kansas City, Missouri–16. maaliskuuta 1995, Crystal River, Florida) oli yhdysvaltalainen moottoriurheilija. Hän osallistui Indianapolis 500 -kilpailuun vuosina 1959–1960. Vuonna 1959 hän keskeytti ja oli vuonna 1960 11.
Mikko Heiskanen (jääkiekkoilija)
Mikko Heiskanen (s. 22. heinäkuuta 1985 Joroinen) on suomalainen jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja, joka toimii tällä hetkellä KooKoon Liiga-joukkueen valmentajana. Tätä ennen Heiskanen toimi Mestiksessä pelaavan KeuPa HT:n päävalmentajana kausilla 2016-2018. KeuPa HT voitti Mestiksen mestaruuden kaudella 2017-2018. Puolustajana pelannut Heiskanen on pelannut SM-liigaa Pelicansin riveissä kausina 2005–2007. Tämän lisäksi Heiskanen on pelannut lainasopimuksella Mestiksessä sekä Haukoissa että HeKissä.
Joulukuussa 2007 Heiskanen teki loppukauden (2007–2008) kestävän sopimuksen TuTon kanssa.
Heiskanen on pelityyliltään peruspuolustamiseen keskittyvä, varmistava puolustaja.
Kaudella 2008–2009 Heiskanen nähtiin Kouvolan KooKoon paidassa.
Lokakuussa 2014 Heiskanen siirtyi pelaaja-valmentajaksi Nokian Pyryyn. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Pyryssä vasta marraskuussa, jota ennen oli toiminut joukkueen apuvalmentajana hetken. Kaudella 2015-2016 Heiskanen toimi Mestiksessä pelaavan KeuPa HT:n apuvalmentajana, kunnes hänestä tuli seuran päävalmentaja kaudeksi 2016-2017.
Conny Andersson
Conny Andersson (s. 28. joulukuuta 1939, Alingsås, Ruotsi) on ruotsalainen entinen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui Formula 1 -kilpailuihin kausilla ja Surtees- ja BRM-talleissa.
Mário de Araújo Cabral
Mário Veloso de Araújo Cabral (s. 15. tammikuuta 1934, Cedofeita, Portugali) on portugalilainen entinen Formula 1 -kuljettaja, joka osallistui kilpailuihin kausina – sekä – Scuderia Centro Sud- ja Derrington Francis -talleissa. Parhaimmillaan Cabral oli kymmenes Portugalin GP:ssä 1959, joka oli samalla hänen ensimmäinen kilpailu. Saman GP:n aika-ajoissa hän oli 14., joka on hänen paras aika-ajosuorituksensa.
Maria Georgijevna
Suuriruhtinatar Maria Georgijevna (1876 – 1940) oli syntyjään Kreikan prinsessa Marie, Kreikan kuningas Yrjö I:sen tytär, hänen äitinsä oli syntyjään suuriruhtinatar Olga Kontantinovna, jonka isä oli Konstantin Nikolajevitš, Nikolai I:n toinen poika. Marien vanhin sisar Alexandra avioitui suuriruhtinas Pavel Aleksandrovitšin kanssa ja veli Nikolai suuriruhtinatar Jelena Vladimirovnan kanssa.
Marie nai suuriruhtinas Georgi Mihailovitšin Korfulla 12. toukokuuta 1900, oli suuriruhtinas Pavel Aleksandrovitšin puolison Aleksandra Georgijevnan pikkusisar, joten hänellä oli lapsuudestaan alkaen läheiset suhteet tsaariperheeseen. Hän ei kuitenkaan aluksi ollut järin innoissaan avioliitosta Georgi Mihailovitšin kanssa, vaan antoi tälle toistuvasti rukkaset. Georgi yritti taivutella Mariaa usean vuoden ajan ja kun Maria viimein suostui, hän teki aivan selväksi ettei ollut rakastunut. Georgi oli valmis hyväksymään tilanteen siinä toivossa, että Marian tunteet lämpenisivät. Ei ole vaikea arvata, ettei avioliitosta tullut onnellinen.
Pariskunnalle syntyi kaksi tytärtä:Silti Georgi ei ollut onnellinen, hän aisti ettei kaikki ollut hyvin ja toivoi tilanteen korjaantuvan ajan myötä. Suuriruhtinattaresta alkoi puolestaan yhä voimakkaammin tuntua siltä, ettei hänen avioliitossaan koskaan vallitsisi hänen aiemmin tuntemaansa rauhaa.
Ensimmäisen maailmansodan syttyessä Maria Georgijevna oli Englannissa tiettävästi viemässä nuorempaa tytärtään hoitoon Harrogateen, mutta oli myös tyytyväinen saadessaan olla erossa puolisostaan. Koska hän ei sodan alettua voinut palata Venäjälle, hän avasi Harrogateen sotilassairaalan, jota varten hän keräsi varoja ystäviensä ja sukulaistensa lisäksi myös paikkakuntalaisilta. Hän suoritti Punaisen Ristin järjestämän sairaanhoitajien alkeiskurssin, mutta ei ilmeisesti koskaan käyttänyt hoitajan asua. Maria toimi aktiivisesti koko sodan ajan.
Maria Georgijevna kuoli Ateenassa vuonna 1940.
Timo Lindström (jääkiekkoilija)
Timo Lindström (s. 9. huhtikuuta 1986 Helsinki) on suomalainen jääkiekkomaalivahti.
Lindström pelasi ensimmäiset miesten pelinsä Kiekko-Vantaassa kaudella 2004–2005.SM-liigassa ensimmäiset ottelut tulivat kausina 2005–2007 KalPa:ssa.
Kauden 2007–2008 Lindström aloitti Tšekin kakkossarjan joukkueessa HC Prostějovissa ja torjui siellä yli 96 prosentin tarkkuudella, ennen kuin siirtyi joulukuussa 2007 TuTon Mestis-joukkueeseen josta 2 puetun ottelun jälkeen siirtyi kevääksi 2008 HPK:hon.
Lindström pelasi kauden 2008-2009 Ruotsissa Asplövenin joukkueessa ja kauden 2009-2010 Mestiksen RoKi:ssa.
Lindström aloitti kauden 2010-2011 monikansallisen MOL-liigan unkarilaisissa joukkueissa Ferencvárosissa ja Dunaujvarosissa kunnes siirtyi tammikuun lopussa 2011 Helsingin IFK:n joukkueeseen.
Charles Wegelius
Charles ”Charly” Wegelius (s. 26. huhtikuuta 1978 Espoo) on englantilainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena vuosina 2000–2011. Hänen isänsä on suomalainen pankinjohtaja ja esteratsastaja Christopher Wegelius.
Wegelius muutti jo pikkupoikana äitinsä Elizabeth Jane Murrayn kanssa Englantiin ja varttui Yorkshiressä. Hän aloitti ammattilaisuransa harjoittelijana Linda McCartney Racing Team -joukkueessa vuonna 1999. Tuona vuonna hän sai hopeaa alle 23-vuotiaiden EM-kilpailujen aika-ajossa. Seuraavat kolme vuotta hän ajoi Mapei-Quick·Step -tallissa ja sijoittui vuoden 2002 Sveitsin ympäriajon neljännellä etapilla kolmanneksi sekä voitti Settimana Ciclista Bergamasca -kilpailun.
Wegelius edusti vuodet 2003–2004 De Nardi -tallia. Hän siirtyi Liquigas-talliin vuonna 2005, jolloin hän sijoittui Aragonian ympäriajon kokonaiskilpailussa kolmanneksi ja aika-ajoetapilla toiseksi. Seuraavana vuonna Wegelius oli viides niin Giro dell'Appennino -kilpailussa kuin Italian ympäriajon 18. etapillakin. Vuoden 2007 Italian ympäriajossa hänen edustamansa Liquigas voitti joukkueaika-ajon.
Vuoden 2005 maantieajon MM-kilpailussa Wegelius ja joukkuetoverinsa Tom Southam avustivat Ison-Britannian Pyöräilyunionin tutkimuksen mukaan ammattilaistallinsa ajajia, eivät maajoukkueen kapteeniksi nimettyä Roger Hammondia.
Wegelius siirtyi kauden 2009 alusta Silence-Lotto -talliin. Seuraavana vuonna joukkueen nimi vaihtui Omega Pharma-Lottoksi. Viimeisellä ammattilaiskaudellaan 2011 Wegelius edusti Unitedhealthcare-joukkuetta.
Wegelius asuu Kirkkonummella ja työskentelee yhdysvaltalaisen Garmin-Sharp-tallin urheilujohtajana.
Aleksei Drozdov
Aleksei Vasiljevitš Drozdov ( s. 3. joulukuuta 1983 Brjansk) on venäläinen kymmenottelija.
Drozdov sijoittui Madridin sisäratojen EM-kilpailuissa 2005 seitsenottelussa kuudenneksi. Hän voitti samana vuonna kymmenottelun alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden ja sijoittui Helsingin MM-kilpailuissa kymmenenneksi. Moskovan MM-hallikilpailuissa 2006 hän oli seitsenottelussa viides ja sai myöhemmin samana vuonna pronssia Göteborgin EM-kilpailujen kymmenottelussa tuloksella 8350 pistettä.
Drozdov keskeytti 2007 seitsenottelun Birminghamin sisäratojen EM-kilpailuissa, mutta sijoittui Osakan MM-kilpailuissa kymmenottelussa neljänneksi tuloksella 8475. Pekingin olympialaisissa 2008 hän oli kahdestoista. Torinon EM-hallikilpailuissa 2009 hän sijoittui seitsenottelussa neljänneksi. Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 hän sai pronssia pistein 6141. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän oli kymmenottelussa seitsemäs ja Daegun MM-kilpailuissa 2011 neljäs.
Drozdov on voittanut Venäjän mestaruuden kymmenottelussa 2005 ja 2008 sekä sisäradoilla seitsenottelussa 2005 ja 2010.
Sunny Notes
Sunny Notes Oy on vuonna 1997 perustettu suomalainen tuotantoyhtiö, jonka toimialaan kuuluu muun muassa tv-ohjelmatuotanto, videotuotanto, äänilevytuotanto ja av-koulutustoiminta. Yhtiön perusti tv-tuottaja Erkki Pohjanheimo jäätyään virkavapaalle Yleisradio TV1:stä . Pohjanheimo erosi Yleisradiosta 1999. Erkki Pohjanheimo lopetti yrityksensä toiminnan 31.12.2013.
Yritys myös järjestää av-alan koulutustapahtumia sekä esiintyjäkoulutusta. Merkittävimmät koulutukset ovat Adultan radion- ja televisio-opisto aRTOn (myöhemmin: Adulta/Luovat alat) 1998-2008 ja Helsingin ammattikorkeakoulu Stadian (myöhemmin: Metropolia Ammattikorkeakoulu) monikameraohjauskurssit alkaen 2003, Helsingin teknisen alan oppilaitoksen, Heltechin monikamerakurssit alkaen 2008 ja Lavatähti-esiintymiskoulutukset sekä Ikaalisten artistikoulutus .
Sunny Notes on tuottanut Hollannissa äänilevyn "Aina Leino" (BMCD 496) yhdessä hollantilaisen säveltäjä Izak Boomin kanssa (2006). Levyllä hollantilais-suomalainen Aina-yhtye esittää Eino Leinon runoja suomeksi.
Lohjan suojeluskunta
Lohjan suojeluskunta oli yksi valtakunnallisen suojeluskuntajärjestön paikallisista suojeluskunnista. 1918 perustettu Lohjan suomenkielinen suojeluskunta oli alkujaan nimeltään Pohjois-Lohjan suojeluskunta, mutta vuodesta 1939 se otti käyttöön nimen "Lohjan suojeluskunta".
Ensimmäiset maininnat porvarillisten piirien suojeluskuntatoiminnasta Lohjalla sijoittuvat vuoteen 1906, jolloin paikkakunnalla aloitti toimintansa aseellinen suojeluskunta. Toiminta jäi kuitenkin lyhyeksi, sillä suojeluskunta lakkautettiin jo vuonna 1907.
Rakennusmestari G. Hellmanin suunnittelema Suojeluskunnan rakennus valmistui Nummentien varteen 1925, ja se vihittiin käyttöön 13. huhtikuuta 1925. Vanhoissa kuvissa näkyvä katon kaide purettiin 1930. Rakennuksessa järjestettiin koulutusta ja kokouksia. Alakerta oli varattu esikunnan toimiston ja Lotta-leipomon käyttöön. Vuosina 1931–1933 talossa pidettiin käräjäoikeuden istunnot.
Lohjan Suojeluskunta lahjoitti 4. marraskuuta 1944 talon Lohjan Maamiesseuralle. Myöhemmin rakennus siirtyi edelleen Lohjan Rauhanyhdistykselle rukoushuoneeksi.