Esa Tikkanen
Esa Kalervo Tikkanen (s. 25. tammikuuta 1965 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija, viisinkertainen Stanley Cup -voittaja sekä olympia- ja MM-mitalisti. Hän edusti Jääkiekon SM-liigassa kahta helsinkiläisseuraa, IFK:ta ja Jokereita, Pohjois-Amerikan NHL-liigassa Edmonton Oilersia, St. Louis Bluesia, New Jersey Devilsiä, Vancouver Canucksia, New York Rangersia, Florida Panthersia ja viimeisimpänä Washington Capitalsia. Saksan ylimmällä sarjatasolla DEL-liigassa Tikkanen edusti Moskitos Esseniä ja ammattilaisuransa viimeisellä kaudella hän toimi AL-liigan Anyang Halla Winian joukkueessa pelaaja-valmentajana. Ennen pestiä Koreaan Tikkanen oli ollut kolme kautta pelaamatta.
Edmonton Oilers Tikkasen NHL:ään numerolla 80 ja Tikkanen debytoi NHL:ssä kauden 1984-1985 pudotuspeleissä. Edmontonissa pelatessaan Tikkanen muodosti yhdessä Jari Kurrin ja kaikkien aikojen parhaana jääkiekkoilijana pidetyn Wayne Gretzkyn kanssa joukkueensa tehokkaimman hyökkäyskolmikon ja voitti Oilersia edustaessaan Stanley Cup -mestaruuden neljä kertaa. 1990-luvulla. Tikkanen–Gretzky–Kurri-ketjua on kutsuttu nimellä ""Finnish Sandwich"". Tikkasen ura aaltoili. Hänet kaupattiin vuoden 1993 alussa New York Rangersiin, jossa hän voitti uransa viidennen Stanley Cupin. Tikkanen on toistaiseksi ainoa suomalainen jääkiekkoilija, joka on voittanut Stanley Cupin kahdessa eri seurassa. Rangersista hänen matkansa jatkui edelleen St. Louis Bluesiin, New Jersey Devilsiin ja Vancouver Canucksiin ja sieltä jälleen takaisin Rangersiin. Vuonna 1997 hän teki sopimuksen Florida Panthersin kanssa, mutta Panthers kauppasi hänet kesken kauden Washington Capitalsiin. Uransa viimeisen NHL-kauden Tikkanen pelasi jälleen Rangersissa.
Tikkanen viimeisteli mittavalla NHL-urallaan 877 runkosarjaottelussa 244 maalia ja kaikkiaan 630 tehopistettä. Hänen vahvuuksiaan olivat itsevarma, fyysinen ja aktiivinen pelitapa ja yllättävän voimakas laukaus. Tikkanen muistetaan hyvin värikkäänä pelaajana ja erityisesti hänen ”Tiki-talk” -lempinimen saanut, suomea, ruotsia ja englantia yhdistellyt puhetapansa jolla hän pyrki häiritsemään vastustajiensa peliä, on jäänyt elämään.
Tikkanen eli varhaiset vuotensa Itä-Helsingin Kontulassa. Hänen isänsä oli Helsingin jäähallin päävahtimestari, joten Tikkanen vietti jo lapsuudessaan paljon aikaa hallilla. Nelivuotiaana hän oli Jokerien maskotti, joka luisteli jäällä ennen kotipelien alkua.
Junioreissa Tikkanen teki paljon maaleja – ennätys oli 10-vuotiaana tehdyt kuusitoista osumaa saman pelin aikana. C-juniorina Tikkanen siirtyi HJK:hon, kun Jokerien nuorimmat juniorijoukkueet tilapäisesti kuihtuivat. Pelattuaan kaudet 1981–1982 pohjoisamerikkalaisissa junioriliigoissa (SJHL ja WHL), hän pyrki 17-vuotiaana Jokerien edustusjoukkueeseen. Kesäleirin jälkeen valmentaja Reino Ruotsalainen pohti muutaman kokeneemman pelaajansa kanssa Tikkasen valitsemista joukkueeseen. Nämä olivat kuitenkin ajatusta vastaan. Niinpä Tikkanen pelasi kauden HIFK:n A-nuorissa.
Kaudella 1982–1983 Tikkanen pelasi pääsääntöisesti HIFK:n A-junioreissa. Hyvin sujuneiden vuoden 1983 nuorten MM-kisojen jälkeen Edmonton Oilers varasi Tikkasen NHL-liigaan neljännellä kierroksella varausnumerolla 80. Kausilla 1983–1984 ja 1984–1985 hän oli osa HIFK:n edustusjoukkuetta. Keväällä 1985 hän siirtyi SM-liigakauden jälkeen Edmontoniin auttamaan joukkuetta pudotuspeleissä, jotka päättyivät mestaruuteen. Hän voitti Stanley Cupin Oilersissa myös vuosina 1987, 1988 ja 1990. Hän siirtyi vuonna 1993 New York Rangersiin osana ns. flip-flop kauppaa, jossa Doug Weight siirtyi Rangersista Oilersiin kun taas Tikkasen kohtalo oli päinvastainen. Koomisinta oli, että siirto tapahtui ottelupäivänä ja vain muutamien tuntien jälkeen Tikkanen ja Weight taistelivat jo vanhoja joukkueitaan vastaan. Rangersissa Tikkanen voitti viidennen Stanley Cupinsa 1994.
Kauden 1993–1994 jälkeen Tikkanen siirtyi St. Louis Bluesiin. NHL:n pelaajayhdistyksen lakon aikana, kaudella 1994–1995 hän pelasi kasvattajaseurassaan HIFK:ssa 19 ottelua. NHL-kauden 1995–1996 aikana hän siirtyi yhdentoista pelin jälkeen Bluesista New Jersey Devilsiin, josta hänet yhdeksän ottelua myöhemmin kaupattiin Vancouver Canucksiin. Seuraavan kauden hän pelasi suurimmaksi osaksi Canucksissa, mutta loppukaudeksi siirtyi takaisin Rangersiin. Syksyllä 1997 hän aloitti kauden Florida Panthersissa, josta siirtyi 28 pelin jälkeen Washington Capitalsiin. Kauden 1998–1999 Tikkanen pelasi taas New York Rangersissa, mutta kausi jäi hänen NHL-uransa viimeiseksi.
NHL-uran jälkeen Tikkanen palasi Suomeen, Jokereihin kaudeksi 1999–2000. Uransa hän päätti 2000–2001 Saksassa DEL-liigan Moskitos Essenissä.
Tikkanen tunnettiin uransa aikana erityisesti erinomaisena playoff-pelaajana. NHL:n runkosarjassa hän teki 877 ottelussa 244 maalia, mutta pudotuspeleissä 186 ottelussa syntyi 72 maalia. Tikkanen voitti Naganossa 1998 olympiapronssia. Sen lisäksi hän voitti ”Leijonissa” Kanada-cupin pronssin vuonna 1991 ja MM-pronssin vuonna 2000. Syyskuussa 2001 Jokerit jäädytti monien yllätykseksi Tikkasen pelinumeron 5, vaikka Tikkanen oli muutaman varhaisen juniorivuoden lisäksi pelannut vain vajaan kauden Jokereiden paidassa ja useita kausia paikallisvastustajan HIFK:n paidassa. Päätöstä paheksuttiin laajasti, koska Tikkasen peliuran tähtihetket tapahtuivat muualla kuin Jokereissa.
Tikkanen pelasi merkittävistä tehonumeroista huolimatta usein puolustuksellisesti ja peliä rikkoen. Hän sai NHL:ssä 1 077 minuuttia jäähyjä; kyseisessä tilastossa hänet ohitti suomalaisista Jarkko Ruutu vuonna 2011. Erityisesti Tikkanen nautti pelatessaan vastustajan suuria tähtiä vastaan, usein niin, että näiden tehot jäivät varsin vaatimattomiksi. Aggressiivinen pelityyli ärsytti vastustajia, kuten myös se, että hän puhui vastustajilleen ottelun aikana "Tiki-talk" tai "Tikkanese" -nimellä tunnettua suomen, ruotsin ja englannin sekakieltä. Amerikkalainen Bleacher Report -sivusto valitsi hänet 2009 urheilun kaikkien aikojen roskanpuhujien sijalle neljä Muhammad Alin, Michael Jordanin ja Mike Tysonin jälkeen (The 10 Best Trash Talkers of All Time). MSN sports listasi vuonna 2010 Tikkasen NHL:n kaikkien aikojen seitsemänneksi pahimmaksi Play Off -kiusanhengeksi (Hockey's most irritating playoff pests). TSN Sports on listannut Tikkasen sijalle kahdeksan kaikkien aikojen vihatuimpien jääkiekkopelaajien listalla.
Pelaajauransa jälkeen Tikkanen on toiminut myös jääkiekkovalmentajana. Kaudella 2004–2005 Tikkanen toimi pelaajavalmentajana Aasian jääkiekkoliigan eteläkorealaisessa Anyang Halla -joukkueessa ja kaudella 2005–2006 valmentajana Norjan liigassa Askerissa pelaavassa Frisk Tigers -joukkueessa. Jälkimmäisen taival päättyi Tikkasen komennossa tappioon pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella.
Joulukuussa 2010 Mestiksessä pelaava joensuulaisjoukkue Jokipojat ilmoitti pestanneensa Tikkasen uudeksi päävalmentajakseen. Pesti päättyi runkosarjan loppuun helmikuussa 2011. Jokipojat sijoittui sarjassa Tikkasen johdolla kymmenenneksi, eikä selviytynyt pudotuspeleihin. Jokipojat palkkasi uudeksi päävalmentajakseen Mikko Haapakosken ja Tikkanen ei saanut Joensuuhun kaudeksi 2011–2012 haluamaansa jatkosopimusta.
Tikkanen toimii myös peliyhtiö Unibetin jääkiekkoasiantuntijana. Yhteistyö alkoi vuonna 2009.
Tikkanen tuomittiin törkeästä rattijuopumuksesta ehdolliseen vankeuteen heinäkuussa 2013.
Tikkasen molempiin polviin asennettiin tekonivelet elokuussa 2018. Hänen oikeaan polveensa leikkaus oli jo seitemäs.
Esa Tikkanen on ollut naimisissa kolmesti. Ensimmäinen puoliso oli Ann Charlotte (Lotta) Kraft, jonka kanssa hänellä on kaksi tytärtä. Pari erosi 17 vuoden yhdessäolon jälkeen kesällä 2000. Vuonna 2004 Tikkanen vihittiin Tua Backmanin kanssa. Heillä on kaksi poikaa sekä syyskuussa 2009 syntynyt tytär. Pari erosi keväällä 2014. Ennen jälkimmäistä avioliittoaan Tikkanen oli puolitoista vuotta kihloissa malli Marita Hakalan kanssa. Toukokuussa 2016 Tikkasen uutisoitiin suunnittelevan häitä naisystävänsä Tuulin kanssa. Pari kihlautui marraskuussa 2015 ja avioitui 1. lokakuuta 2016.