hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Jäytäjäkoimaiset
Jäytäjäkoimaiset (Gelechioidea) on aitoperhosiin kuuluva perhosten yläheimo. Se on lajimäärältään valtava, mutta ryhmää on silti tutkittu melko vähän. Useimpien arvioiden mukaan yläheimoon kuuluu vähintäänkin kymmeniä tuhansia lajeja ja eräiden arvioiden mukaan lajeista tunnetaan vasta noin 25 %. Suomesta tunnetaan reilu 470 yläheimoon kuuluvaa perhoslajia
Taksonomisesti jäytäjäkoimaiset on hajanainen ryhmä, jonka heimoihin kuuluvat lajit ovat kyllä samaa kehityslinjaa, mutta eri heimojen keskinäinen sukulaisuus on vaikeasti selvitettävissä. Ulkoisten tuntomerkkien perusteella ainoastaan imukärsän tyviosan suomupeite yhdistettynä muihin, vaihteleviin ulkoisiin tuntomerkkeihin tarjoaa yläheimolle ominaisen piirteen.
Ulkonäöltään jäytäjäkoimaisiin kuuluvat lajit ovat vaihtelevia, mutta kooltaan ne ovat pieniä tai korkeintaan keskikokoisia. Toukat elävät usein lehtimiinaajina.
Hämähäkkimies (vuoden 1999 animaatiosarja)
Hämähäkkimies () on yhdysvaltalainen animaatiosarja, joka oli spin-off vuoden 1994 animaatiosarjasta Hämähäkkimies. Sarjasta tuotettiin yhteensä vain 13 jaksoa, jotka esitettiin vuoden 1999–2001 aikana. Sarjan kaksiosaisen jakson jälkeen se ei menestynyt toivotulla tavalla, koska Pokémon oli Yhdysvalloissa samaan aikaan noussut suuren suosioon. Tämän vuoksi sarja ei koskaan saanut sille odotettua 26. jakson määrää, joka osittain johtui myös Marvelin oman animointistudion vararikosta.
Parkerin ollessa J. Jonah Jamesonin kanssa katsomassa tämän pojan John Jamesonin matkaa avaruussukkulalla kohti vastakkaismaaplaneettaa. Parker aistii jotain olevan vialla ja huomaa kahden symbiotin Venomin ja Carnagen hiivinneen alukseen mukaan juuri lähtö laskennan aikana. Hämähäkkimies yrittää estää kaksikon pääsyn alukseen, mutta epäonnistuu ja saa syyt niskaansa, kun John Jameson ilmoittaa kuvalähetyksen kautta kokeneensa ongelmia. Tämän myötä ihmiset alkavat jahdata kotikaupunkinsa sankaria varsinkin, kun Daily Buglen kustantaja ja John Jamesonin isä J. Jonah Jameson kiinnittää mittavan palkkion Hämähäkkimiehen henkilöllisyydestä.
Viikkoja myöhemmin ihmiset luulevat Hämähäkkimiehen kuolleen, pelastaessaan erään naisen sekä palomiehen jäämästä palavasta rakennuksesta pudonneiden lohkareiden alle. Parker käyttää tätä tilaisuutta hyväksi ja käyttää aikansa suunnitellen John Jamesonin pelastamista vastakkaismaaplaneetalta. Puolen vuoden jälkeen hän pääsee planeetalle sukkulalla ja uuden Reed Richardin luoman asunsa myötä hän on valmiina kohtaamaan uusia seikkailuja.
Päästessään planeetalle Hämähäkkimies huomaa Jamesonin liittoutuneen vapaustaistelijajoukkoon, joka taistelee planeetan johtajaa High Evolutionaryä ja tämän petomaisia ihmisiä vastaan. John Jameson ei suostu palaamaan takaisin kotiplaneetalleen ennen kuin hän on voittanut joukkonsa kanssa High Evolutionaryn luoman kaaoksen. Hämähäkkimies päättää lopulta jäädä auttamaan ihmisiä heidän taistelussaan hybridejä vastaan, yrittäen samalla soluttautua uuteen maailmaan myös Peter Parkerina. Myöhemmin hän saa tietoonsa Venomin ja Carnagen olevan myös planeetalla aiheuttamassa omia harmejaan.
William H. Conley
William Henry Conley (11. kesäkuuta 1840 – 25. heinäkuuta 1897) oli Vartiotorniseuran ensimmäinen presidentti. Vastoin yleistä luuloa Charles Taze Russell ei toiminut Vartiotorniseuran ensimmäisenä, vaan vasta toisena presidenttinä. William Conley oli mukana nuoren Charles Taze Russellin ympärille syntyneessä viiden "itsenäisen raamatuntutkijan" ryhmässä, samoin hänen vaimonsa Sarah Shaffer. Tämä raamatuntutkijaryhmä halusi tutkia Raamatun opetuksia kriittisesti, ilman perinteisen kristillisen teologian antamia selitysmalleja. Russellin ja Conleyn perheet olivat tutustuneet toisiinsa eräässä adventistien kokouksessa.
Conleyn pariskunta oli jo ennen Russelliin tutustumistaan keskittynyt sekä uskonnolliseen tutkimiseen että hyväntekeväisyyteen. He tukivat esimerkiksi lähistöllä sijaitsevaa orpolastenkotia ja afroamerikkalaisille tarkoitettua koulua.
Kun tämä ensimmäinen raamatuntutkijaryhmä päätti vuonna 1881 perustaa oman yhtiön, Siionin Vartiotorni ja traktaattiseuran ("Zion's Watchttower and Tract Society"), hallinnoimaan omaisuutta ja julkaisemaan kirjallisuutta, varakas metallialan liikemies (hän oli suuren metallialan yhtiön Ritter & Conleyn osaomistaja) William Conley merkitsi pääosan yhtiön osakkeista. Hän sijoitti yhtiöön 5 000 dollaria, kun taas Charles Taze Russell sijoitti yhtiöön 500 dollaria ja hänen isänsä Joseph Russell 1 000 dollaria. Näiden sijoitusten mukaisesti Conleystä tuli yhtiön ensimmäinen pääjohtaja eli presidentti, Charles Russellista yhtiön varapresidentti ja hänen isästään yhtiön sihteeri ja rahastonhoitaja ("Secretary-Treasurer"). Seuraavan vuoden aikana Conley lahjoitti noin 40 000 dollaria Russellin kirjoittaman lehtisen "Ruokaa ajatteleville kristityille" ("Food for Thinking Christians") levittämiselle.
Conley kuitenkin ilmeisesti pettyi siihen, ettei julkaisuilla siltikään saatu aikaan kovin paljoa. Lisäksi hänen ja Russellin tiet ilmeisesti erosivat joissain oppikysymyksissä. Vuonna 1882 Conley päätti, ettei enää lahjoittaisi rahaa Russellin teosten julkaisua varten. Tämän jälkeen Russell käytännössä syrjäytti hänet Vartiotorniseuran johdossa. Vuonna 1884 Russell järjesti Vartiotorniseuran uudelleen ja nousi seuran presidentiksi.
Rocky Marciano (elokuva)
Rocky Marciano on vuonna 1999 ensiesitetty yhdysvaltalainen televisioelokuva, joka kertoo nyrkkeilijä Rocky Marcianon noususta lajinsa huipulle aina traagiseen kuolemaansa saakka. Elokuvan on ohjannut Charles Winkler ja pääosissa näyttelivät Jon Favreau ja Penelope Ann Miller.
Myös Suomessa elokuva sai ensi-iltansa televisiossa, kun MTV3 esitti elokuvan 19. joulukuuta 2003.
Huippuvuorten siemenholvi
Huippuvuorten siemenholvi eli Tuomiopäivän holvi on Norjalle kuuluvilla Huippuvuorilla 1. maaliskuuta 2008 käyttöön otettu siemenpankki, johon on määrä säilöä kaikkien viljelykasvien siemenet. Alkuvuodesta 2009 holvi sisälsi yli 400 000 kasvin siemenet ja vuoden 2013 lopulla yli 800 000 siemennäytettä.
19. kesäkuuta 2006 siemenholvin peruskiveä olivat laskemassa Norjan, Islannin, Tanskan, Ruotsin ja Suomen pääministerit. Siemenholvissa on noin 1 500 suomalaista näytettä.
Siemenpankin rakentamisen on kustantanut Norjan valtio, ja sen toiminnasta vastaa Yhdistyneiden kansakuntien elintarvike- ja maatalousjärjestön ja useiden tutkimusjärjestöjen yhdessä perustama säätiö. Tulevaisuudessa kokoelman vakiinnuttua holvi tulee tarvitsemaan hyvin vähän ihmisiä: täysipäiväisiä työntekijöitä ei enää ole, ja paikan päällä käydään vain kerran vuodessa tarkistamassa tilanne, koska vastaava pahimpaan varautunut laitos ei voi olla riippuvainen ihmisistä.
Poikkeuksellisen lämmin talvi ja runsaat sateet johtivat siihen, että keväällä 2017 holvin yhteystunneliin tulvi runsaasti vettä. Itse holvi näytteineen säilyi vahingoittumattomana.
Kolme säilytyskammiota on louhittu kallion sisään noin 120 metrin yhteystunnelin päähän. Ne jäähdytetään −18 asteeseen. Kuhunkin säilytyskammioon mahtuu 1,5 miljoonaa siemennäytettä, ja yhdessä näytteessä on yleensä 500 siementä foliopussissa.
M/S Pulpca
M/S Pulpca () on alankomaalaisen Spliethoff -varustamokonsernin omistama ro-ro-rahtialus. Se on rakennettu vuonna 2008 Stocznia Szczecińska Nowan telakalla Szczecinissä, Puolassa. "Pulpca" on rekisteröity Alankomaiden lipun alle ja sen kotisatama on Amsterdam. Nykyisin Pulpcalla operoi Transfennica. Aluksen konttikapasiteetti (TEU) on 640.
Pulpcan sisaraluksia ovat M/S Timca, M/S Kraftca, M/S Genca, M/S Trica, M/S Plyca, M/S Steelca ja M/S Woodca.
Huhtikuussa 2008 alus luovutettiin alankomaalaisen Spliethoffin omistukseen, jonka jälkeen Transfennica aloitti liikennöinnin aluksella. Ensimmäinen matka alkoi Saksan Lyypekistä 26. huhtikuuta ja päättyi Suomen Hankoon 28. huhtikuuta.
Lasten Tuki
Lasten Tuki on suomalainen varhaisnuorisotyötä tekevä järjestö, jonka juuret ovat kansandemokraattisessa työväenliikkeessä. Järjestö perustettiin vuonna 1955 nimellä Demokratian Pioneerien Kannatusyhdistysten Liitto ja sen alkuperäinen tarkoitus oli nimenomaan pioneerityön tukeminen SDPL:ssä. Toiminnan laajennuttua myös muihin järjestöihin vaihdettiin nimeksi vuonna 1959 Työläislasten Tuki (TLT).
Työläislasten Tuki oli ympäri Suomea toimineiden työläislasten hyväksi työskennelleiden (oikeuskelpoisten) yhteisöjen yhdysside. TLT pyrki puolustamaan lasten oikeuksia ja kasvattamaan lapsista raittiita, terveitä ja kansanvaltaisia. TLT:llä oli 1970-luvun alussa 16 piirijärjestöä, joihin kuului yhteensä noin 1 400 yhdistystä. Piireihin kuului kansandemokraattisten järjestöjen ohella joitakin ay-osastoja ja urheiluseuroja. TLT:hen kuului myös noin 7 500 henkilöjäsentä. Järjestön edustajakokoukseen lähetti edustajansa 16 piirin (2/piiri) lisäksi viisi keskusjärjestöjäsentä: SKDL, SNDL, SDNL, SDPL ja SKP (2/järjestö).
Lasten Tuki omistaa "Sammalniemen leiri- ja kurssikeskuksen" Juupajoella. Ainakin aiemmin järjestön hallussa on ollut myös "Viipusjärven retki- ja kurssikeskus" Kuusamossa sekä Helsingin ja Uudenmaan piirijärjestöllä oma kurssikeskuksensa.
Arkeisios
Arkeisios oli kreikkalaisessa mytologiassa Ithakan kuningas ja Hyginuksen mukaan Kefaloksen ja Prokriin poika. Ovidius kertoo Arkeisioksen isäksi itse Zeuksen.
Arkeisios nai Khalkomedusan, ja he saivat pojan, Laerteen, josta puolestaan tuli aikanaan Odysseuksen isä.
Minna Järvenpää
Minna Järvenpää (29. marraskuuta 1981 Kaustinen) on suomalainen yleisurheilija.
Minna asuu Jyväskylässä, mutta edustaa Kokkolan Veikkoja. Järvenpään päälajeja ovat 800 metrin juoksu ja 1500 metrin juoksu. Hän on juossut kilpaa myös 400 metrillä.
Minna Järvenpään uran parhaat suoritukset toistaiseksi ovat SM-kisoissa 2003 juostut 800 metrin Suomen mestaruus sekä 1500 metrin SM-hopea. Hopeaa Minna on saavuttanut myös kesällä 2007 800 metrillä ja 1500 metrillä. Pronssia hän sai 2002 (400 m), 2004 (1 500 m) ja 2005 (800 m).
Minnan kaksoissisko Mari Järvenpää juoksee myös kilpaa SM-tasolla. Minnan valmentajana toimii Juha Sainio.
Eric A. Boe
Eric A. Boe (s. 1. lokakuuta 1964) on yhdysvaltalainen astronautti. Hän syntyi Miamissa Floridassa mutta vietti nuoruusvuotensa Atlantassa Georgiassa.
Boe valmistui vuonna 1983 Henderson High Schoolista Chambleessa Georgiassa. Vuonna 1987 hän suoritti alemman korkeakoulututkinnon United States Air Force Academyssa. Vuonna 1997 hän jatkoi opintojaan Georgia Institute of Technologyssä, josta hän valmistui sähkölaitetekniikasta.
Boe aloitti lentosotakoulussa vuonna 1987. Seuraavana vuonna hän suoritti Euro-NATO-yhteiskoulutuksen Sheppard Air Force Basessa Teksasissa. Valmistuttuaan hän sai siirron Clark Air Baseen Filippiineille 3. lentolaivueeseen taisteluvalmiiksi F-4E-lentäjäksi. Vuonna 1991 hän toimi lennonopettajana 49. ja 50. lentolaivueessa Columbus Air Force Basessa Mississipissä. Vuonna 1994 Boe sai siirron 60. lentolaivueeseen Eglin Air Force Baseen Floridaan, missä hän toimi F-15C lentokomentajana. Tuolloin hänelle kertyi kaikkiaan 55 taistelutehtävää Irakissa. Vuonna 1997 hän liittyi USAF:n koelentäjäkouluun (Edwards AFB, California). Valmistuttuaan hän sai komennuksen ilmaan suuntautuvien ohjusten kehitystyön valvojaksi (46. koelentolaivue, Eglin Air Force Base, Florida), missä toimessa ollessaan hän lensi kaikilla eri F-15:n malleilla ja UH-1N-helikopterilla. Hänelle kertyi yli 3 000 lentotuntia 40:ssä eri lentokoneessa.
Eric A. Boe valittiin lentäjäksi NASAan heinäkuussa vuonna 2000. Hän aloitti Lyndon B. Johnson Space Centerissä elokuussa 2000, ja kahden vuoden koulutusjakson jälkeen hän toimi kehittyneiden ajoneuvojen ja avaruusasematoimintojen osastoissa. Hänen tämänhetkinen tehtävänsä on tulevien avaruusalusten hallintalaitteiden ja näyttölaitteiden kehittäminen. Boe suoritti teknisiä tehtäviä, kunnes hänet nimettiin avaruuslennolle. Hän osallistui pilottina avaruussukkula Endeavourin lennolle STS-126 14. marraskuuta 2008 ja Discoveryn viimeiselle lennolle STS-133 helmi-maaliskuussa vuonna 2011.
Ulrike Tauber
Ulrike Tauber (16. kesäkuuta 1958, Karl-Marx-Stadt) on saksalainen entinen uimari ja olympiavoittaja, joka edusti urallaan Itä-Saksaa. Hän voitti olympiakultaa 400 metrin sekauinnista Montréalista 1976. Hän voitti samoissa olympialaisissa myös hopeaa 200 metrin perhosuinnista. Hän voitti urallaan myös maailmanmestaruuden 400 metrin sekauinnista sekä kolme Euroopan mestaruutta. Hänellä oli uransa aikana hallussaan kahdesti sekä 200 että 400 metrin sekauintien pitkien ratojen maailmanennätykset.
Guillermo Stábile
Guillermo Stábile (17. tammikuuta 1905 Buenos Aires, Argentiina – 27. joulukuuta 1966) oli argentiinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Peliuransa jälkeen hän oli myös valmentaja. Stábile oli urallaan kaksissa MM-kisoissa, vuoden 1930 kisoissa kentällä ja 1958 kisoissa valmentajana. Vuoden 1930 kisoissa hän teki peräti kahdeksan maalia ja voitti maalikuninkuuden. Lopulta Argentiina kuitenkin taipui Uruguaylle finaalissa. Vuoden 1958 kisoissa Argentiinan menestys jäi vaatimattomaksi, sillä joukkue voitti ainoastaan Pohjois-Irlannin.
Stábile aloitti peliuransa Huracánissa vuonna 1920 ja pelasi joukkueessa kymmenen vuotta. Vuonna 1930 hän siirtyi Eurooppaan Genoaan. Genoassa Stábile pelasi viisi vuotta ja teki kolmetoista maalia 41 ottelussa. Vuonna 1935 hän siirtyi toiseen italialaisseuraan, Napoliin. Napolissa Stábile viihtyi kuitenkin vain vuoden verran, kun hän oli koko kauden aikana tehnyt vain kolme maalia. Uransa viimeiset kolme vuotta Stábile pelasi pariisilaisessa Red Starissa.
Argentiinan maajoukkueessa Stábile ei pelannut neljää ottelua enempää, ja kyseiset ottelut hän pelasi vuoden 1930 MM-kisoissa. Stabilen maalikeskiarvoksi maajoukkueessa jäi siis kaksi maalia ottelua kohden.
Stábile valmensi lähes täysin samoissa joukkueissa, missä hän pelasikin. Ainoa muutos peliuran joukkueisiin oli se, että hän ei valmentanut Napolissa, mutta valmensi Racing Clubissa. Hänen parhaat meriittinsä valmennussuralla tulevat kuitenkin maajoukkueesta, sillä Stábilen valmennuksessa Argentiina voitti peräti kuusi Copa Americaa.
Tampereen harjoitusjäähalli
Tampereen harjoitusjäähalli (tutummin Hakametsä 2 tai Pikkuhalli) on Suomen ensimmäinen harjoituskäyttöön rakennettu jäähalli ja se valmistui vuonna 1974.
Halli on toiminut miesten jääkiekon MM-kisojen harjoitushallina vuosina 1982, 1991, 1997 ja 2003 sekä naisten jääkiekon MM-kilpailujen peliareenana vuonna 1992. Haka 2:ssa on myös järjestetty Dingon konsertti vuonna 1985 ja KOOVEEN toiminnanjohtaja Esa Koiviston 50-vuotisjuhlat 12.5.2010.
Jääkiekon ohella Hakametsä 2 toimii taitoluistelijoiden harjoitus- ja kilpailuhallina sekä rullakiekon SM-liigan peliareenana.
Jääkiekko-, rullakiekko- ja taitoluisteluareenana toimiessaan hallin enimmäiskatsojakapasiteetti on 1 050, joista 450 istumapaikoilla. Konsertti- tai messukäytössä hallin enimmäishenkilömäärä on 2 000.
Hakametsä 2 on Mestiksessä pelaavan vuoden 1968 jääkiekon Suomen mestari KOOVEEN kotihalli. Haka 2:ssa on vuosien varrella nähty kovia otteluita, kun osa Tampere Cupin otteluista on pelattu siellä. Näin halli on tullut tutuksi usean maan pääsarjajoukkueille.
Hakametsän 2-hallissa on toiminut kioski vuodesta 2000. Kioskia on remontoitu helmikuussa 2008 ja kesällä 2010.
Mestis
Mestis-karsinta
Suomi-sarja
2. divisioona
Suomi-sarjan pisin jääkiekko-ottelu (Suomen pisin ottelu vuoteen 2015 saakka)
Jalmari Kara
Jalmari Kasimir Kara ent. Forsström (22. huhtikuuta 1890 Seestan kartano, Nastola – 5. lokakuuta 1936 Oulu) oli jääkärikapteeni, diplomi-insinööri ja kirjailija. Hän käytti myös nimimerkkejä "Eero Kaski" ja "Kapteeni Teräs".
Kara oli Seestan kartanon omistajan kenraaliluutnantti Johan Casimir Ehrnroothin ja kartanon palvelijattaren Maria Lovisa Forsströmin avioton lapsi. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1918 kanslisti Tyyne Emilia Lindqvistin kanssa. Heille syntyi yksi poika ja kaksi tyttöä.
Kara kirjoitti ylioppilaaksi Lahden yhteiskoulusta vuonna 1908 ja liittyi Hämäläisosakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Teknillisessä korkeakoulussa vuosina 1908–1913 ja suoritti diplomi-insinööritutkinnon vuonna 1913.
Kara työskenteli Ab. Gottfrid Strömberg Oy:n palveluksessa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 10. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella, josta hänet siirrettiin pataljoonan täydennysjoukkoon 16. joulukuuta 1916 ja komennettiin edelleen keväällä 1917 Saksan meriesikunnan käyttöön. Meriesikunta lähetti Karan Suomeen suorittamaan erikoistehtäviä. Kara saapui Vaasaan Uumajan kautta, mistä hän toi mukanaan räjähteitä. Vaasasta hän jatkoi matkaansa Lahteen, missä hän koulutti paikallisia suojeluskuntajoukkoja aina sisällissodan syttymiseen saakka.
Kara määrättiin sisällissodan puhjettua komppanianpäälliköksi Sysmän pataljoonan 2. komppaniaan (pataljoonan nimi muutettiin myöhemmin Etelä-Savon rykmentin 3. pataljoonaksi). Sisällissodan loppupuolella 11. toukokuuta 1918 hänet nimitettiin 3. pataljoonan komentajaksi. Kara osallistui sisällissodan taisteluihin Savon rintamalla Nuoramoisissa, Heinolassa, Lusissa ja Hillosensalmella sekä rykmentin etenemiseen Selänpään, Heinolan pitäjän kirkonkylän ja Kouvolan kautta Kotkaan. Kara osallistui sisällissodassa punaisten teloituksiin. Hän johti punakaartilaisten teloituksia Kouvolassa
Sisällissodan jälkeen Kara nimitettiin 1. elokuuta 1918 ammattientarkastajaksi Oulun piiriin, ja hän toimi siinä tehtävässä kuolemaansa saakka. Oman virkansa ohella hän toimi paikallispäällikkönä Oulun suojeluskunnassa 12. toukokuuta - 12. joulukuuta 1919 välisen ajan. Kara toimi myös vuodesta 1927 alkaen Oulun piirin maahöyrykattiloiden tarkastajana. Hänet haudattiin Lahteen.
Arabella Kiesbauer
Arabella Cosima-Asereba Kiesbauer (s. 8. huhtikuuta 1969 Wien, Itävalta) on televisiojuontaja, käsikirjoittaja ja näyttelijä. Hän kasvoi Wienissä isoäitinsä kanssa, koska hänen äitinsä Hannelore (ranskalainen teatterinäyttelijä) ja isänsä Sammy Amissah (suunnittelija Ghanasta) asuivat erillään.
Kun hän opiskeli journalismia ja dramaturgiaa, hän aloitti samaan aikaan juontotyönsä itävaltalaisen yleisradion ORF-nimisellä kanavalla. Vuosina 1994–2004 hän juonsi omaa päivittäistä talk show’taan nimeltä "Arabella" saksalaisella Pro7-televisiokanavalla.
19. tammikuuta 2006 hän alkoi pitää omaa viikoittaista myöhäisillan talk show’ta nimeltä "Talk ohne Show" berliiniläisellä televisioasemalla N24. 40 jakson jälkeen hän alkoi kuitenkin kärsiä stressistä matkustaessaan Wienin ja Berliinin väliä viikoittain. Kiesbauer voitti useita palkintoja televisiotyöstään.
9. kesäkuuta 1995 Kiesbauer joutui kirjepommin kohteeksi Pro7-studiolla. Hän ei kuitenkaan avannut kirjettä itse, vaan hänen avustajansa, joka loukkaantui.
Kiesbauer esiintyi saksalaisen "Playboy"-lehden kannessa ja 14 sivulla heinäkuussa 1995.
Marraskuusta 2004 lähtien Kiesbauer on ollut naimisissa liikemies Florens Eblingerin kanssa. Heillä on vuonna 2007 syntynyt tytär.
Hamza Aït Ouamar
Hamza Aït Ouamar (, s. 26. joulukuuta 1986 Alger, Algeria) on algerialainen jalkapalloilija. Aït Ouamar pelaa keskikentällä pelinrakentajan roolissa Algerian pääsarjassa pelaavassa USM Algerissa.
Aït Ouamarin jalkapalloura käynnistyi pääsarjaseura USM Algerin juniorijoukkueessa. Ennen ammattilaisuraa kotimaassaan hän ehti käydä Ranskassa FC Rouenin joukkueessa tutustumassa eurooppalaiseen pelikulttuuriin. Kahden Ranskassa pelaamansa kauden jälkeen hän pelasi vuoden espanjalaisessa Terrasassa. Kaudeksi 2005 hän palasi Algeriaan CR Belouizdadin joukkueeseen, jossa pelasi säännöllisesti avauksessa.
TPS:an hän teki sopimuksen oltuaan kuukauden joukkueen testissä ja tehden vaikutuksen valmentaja Martti Kuuselaan. Ennen siirron julkistamista Suomessa, algerialaisessa Le Buteur jalkapallolehdessä CR Belouizdadin varajohtaja väitti saaneensa Suomesta faksin, jossa vaadittiin Ait Ouamarin sopimuksen välitöntä purkua. Faksi oli lehden saamien tietojen mukaan tullut pelaajan ja TPS:n välillä toimivalta agentilta. Le Buteurin mukaan Belouizdadin johdon mielestä Ait Ouamar ei ole vapaa siirtymään ilmaiseksi TPS:an ja heidän mielestään Ait Ouamar voi siirtyä vasta kesäkuussa 2009, jolloin sopimus algerialaisseuran kanssa päättyy. Jopa Ait Ouamarin isä kävi pyytämässä pojalleen lupaa seuran johdolta poikansa siirtymiseen Suomeen. Toisen algerialaislehden, Liberten, haastattelussa Belouizdadin varajohta kertoi vievänsä asian FIFA:n käsittelyyn ja vaatii sanktioita TPS:lta ja pelaajan managerilta. Myöhemmin pelaaja itse kertoi saaneensa seurajohdolta luvan lähteä, mutta myönsi sopimuksen jatkuvan Belouizdadin kanssa. Alun perin hän oli ranskalaisen Clermontin testissä, mutta viisumiongelmien takia ei ehtinyt käydä testijaksoa loppuun. Tällöin Farid Ghazin Suomeen tuonut Abdenour Amokrane otti yhteyttä ja järjesti pelaajan Suomeen.
Ennen siirtoa Suomeen Ait Ouamar oli huonoissa väleissä joukkuetovereidensa kanssa ja oli lähellä siirtymistä MC Algiersin joukkueeseen.
Aït Ouamar kuuluu Algerian alle 23-vuotiaiden maajoukkueeseen, jonka riveissä hän edusti maataan vuoden 2007 All-Africa Gamesissa. Hänet valittiin maansa kolmen lupaavimman pelaajan joukkoon vuonna 2007.
Valto Sara
Valto Sara (nimi vuoteen 1947 Waldemar Sandberg; 24. maaliskuuta 1907, Sippola – 18. kesäkuuta 1967, Heinola) oli Käkisalmessa ja myöhemmin Päijät-Hämeessä asunut maanviljelijä ja runoilija.
Sara oli maanviljelijän työn ohella toimittajana "Käkisalmelainen"-kotiseutulehdessä vuosina 1952-1967 ja pakinoitsijana Etelä-Saimaa-lehdessä.
Keskusteluohjelma
Keskusteluohjelma eli puheohjelma () on televisio- tai radio-ohjelma, jossa yksi tai useampi henkilö tulevat juontajan kanssa keskustelemaan erilaisista asioista. Joskus ohjelman jaksossa on tietty teema ja vieraina on tuon alan osaajia.
Väinö Oinonen
Väinö Johannes Oinonen (21. maaliskuuta 1897, Kuopio – 4. helmikuuta 1975) oli kenraaliluutnantti ja divisioonan komentaja.
Oinosen vanhemmat olivat vahtimestari Juho Vilho Oinonen sekä Amanda Fredrika Törrönen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1918 ja suoritti alku- sekä valmistavat tutkinnot ylempää oikeustutkintoa varten. Suomen sisällissodassa Oinonen oli mukana valkoisten puolella ryhmän ja joukkueen johtajana Kuopion, Mäntyharjun, Varkauden, Lusin, Heinolan ja Viipurin taisteluissa. Sodan jälkeen Oinonen suoritti Viipurin upseerikokelaskurssin 1918-1919, ja hänet ylennettiin vänrikiksi 1919. Oinonen palveli Savon Jääkärirykmentissä joukkueenjohtajana, pataljoonan adjutanttina, komppanianpäällikkönä, pataljoonankomentajana, aliupseerikoulun johtajana sekä rykmentinkomentajan apulaisena vuosina 1919-1927. Hänet ylennettiin luutnantiksi 1920 ja kapteeniksi 1923.
Oinonen oli tämän jälkeen Savon Prikaatin esikuntapäällikkönä 1927-1929, Taistelukoulun opettajana ja johtajan viransijaisena 1929-1934, jalkaväen tarkastajan toimistopäällikkönä 1934-1937 sekä Puolustusministeriön yleisen koulutustoimiston päällikkönä 1937-1939. Hänestä tuli majuri 1928 ja everstiluutnantti 1936.
Talvisodan aikana Oinonen oli aluksi Päämajan taktillisen toimiston päällikkönä ja siirtyi sitten johtamaan linnoitustöitä Viipuri-Kuparsaari-alueella. Sodan loppuvaiheissa Oinonen toimi Viipurinlahden alueella Vilajoen lohkon komentajana sekä myöhemmin Jalkaväkirykmentti 13:n komentajana. Talvisodan jälkeen Oinonen ylennettiin everstiksi 1940.
Jatkosodan vuosina Oinonen oli III armeijakunnan esikuntapäällikkönä vuoteen 1944 saakka ja 18. divisioonan komentajana elokuusta joulukuuhun 1944. Oinonen toimi sen jälkeen Jalkaväkirykmentti 1:n komentajana Lapin sodan loppuvaiheissa ja vielä sen jälkeen rauhan aikana vuoteen 1947 saakka.
Kenraalimajuriksi 1947 ylennetty Oinonen oli Pääesikunnassa päämajoitusmestarina ja Yleisesikunnan päällikkönä 1947-1949 sekä komentopäällikkönä 1952-1954. Oinonen oli mukana sotilasasiantuntijana Moskovan YYA-sopimusneuvotteluissa keväällä 1948. Kenraaliluutnantiksi 1954 ylennetty Oinonen toimi viimeksi Oulussa 1. divisioonan komentajana 1954-1959.
Lapin sodan aikana Oinonen tutustui Käsivarren Lapin luontoon ja ihmisiin, ja hän kirjoitti myöhemmin aiheeseen liittyen kaksi kirjaakin. Oinonen oli myös Käsivarren Lapin poropaliskunnan kunniaporoisäntä.
Perhe: 
Oinonen oli naimisissa vuodesta 1924 lähtien Martta Liisa Lundström kanssa. Heillä oli 
lapset Liisa (s. 1925), Martta Annikki (s.1926), Kirsti Kaarina (s.1932), Irma Riikka Elina (s.1933) ja Piritta (s.1946).
Blitzkid
Blitzkid on yhdysvaltalainen horror punk-yhtye. Se on yksi tämän ajan suosituimpia genrensä edustajia, joskaan yhtye ei ole saavuttanut suurta kaupallista suosiota. Blitzkid on myös keikkailut Suomessa vuonna 2006.
David Zauner
David Zauner (s. 9. huhtikuuta 1985 Leoben, Itävalta) on itävaltalainen mäkihyppääjä ja entinen yhdistetyn kilpailija.
Zaunerin uran paras sijoitus yhdistetyn maailmancupissa on Sapporon yhteislähtökilpailun yhdeksäs tila tammikuulta 2005. Helmikuussa 2008 hän sijoittui urallaan toisen kerran kymmenen parhaan joukkoon Liberecin yhteislähtökilpailussa, jossa hänen sijoituksensa oli kymmenes. Zauner saavutti junioreiden maailmanmestaruuskilpailuissa 2003 sprintissä hopeaa, ja vuotta myöhemmin normaalikilpailussa sekä joukkuekilpailussa pronssia.
Kaudeksi 2009–2010 Zauner siirtyi mäkihyppääjäksi kilpaillen aluksi mäkihypyn Continental Cupissa. Mäkihypyn maailmancupissa hän kilpaili ensimmäisen kerran tammikuussa 2010 ja sijoittui ensimmäisessä kilpailussaan Sapporossa yhdeksänneksi. Hänen paras sijoituksensa mäkihypyn maailmancupissa on neljäs sija Lillehammerista 12. maaliskuuta 2010, Oslosta 14. maaliskuuta 2010 ja Harrachovista 9. joulukuuta 2011. Lentomäen MM-kilpailuissa Planicassa 2010 hän oli kolmastoista.
Saman katon alla
Saman katon alla ("Yes, Dear") on yhdysvaltalainen tilannekomedia, jota esitettiin vuodesta 2000 vuoteen 2006. Sarjan pääosissa olivat Anthony Clark, Jean Louisa Kelly, Mike O'Malley ja Liza Snyder. Nämä näyttelijät ovat viime aikoina näytelleet omissa epäonnistuneissa tilannekomedioissaan.
Clark ja Kelly esittivät Greg ja Kim Warnereita; Greg oli erään liikkeen johtohenkilö ja Kim kotiäiti Samille ja myöhemmin Emilylle. Kimin sisko Christine ja hänen miehensä Jimmy Hughes (ja heidän kaksi poikaa, Dominic ja Logan) elivät Warnereiden vierashuoneessa. Juoni pyörii lasten, työn (varsinkin kun Greg hankkii Jimmylle työn elokuvastudiolta), ja seksin ympärillä.
Myöhemmin viidennessä tuotantokaudessa Hughesit saavat vihdoinkin rahaa ja muuttavat pois vierashuoneesta viereiseen taloon.
Ultra high frequency
UHF ("Ultra High Frequency") on mikroaaltojen taajuusalue välillä 0,3–3 GHz.
UHF-alueella radioaallot etenevät suoran etenemisen mukaan. Maasto vaikuttaa voimakkaasti esteenä. Yhteydellä on oltava lähes näköyhteys antennista toiseen. Aluetta käytetään myös satelliittiyhteyksiin. Suuri kapasiteetti tekee alueesta hyvän monikanavaisten linkkijärjestelmien alueen. Antennit voidaan rakentaa voimakkaasti suuntaaviksi, mutta kohtuullisen kokoisiksi. Niitä on myös käytettävä, jotta saataisiin edes muutamia kilometrejä pidempiä yhteysetäisyyksiä. Suuntaavien antennien käyttö liikkuvissa järjestelmissä on vaikeaa. Tämä rajoittaa UHF-alueen lähinnä siirrettäviin tai kiinteisiin yhteyksiin. Aluetta käytetään myös ilmasta ilmaan-, ilmasta maahan- ja maasta ilmaan -yhteyksiin.
Tällä taajuudella on myös ISM-taajuusalue (Industrial, Scientific and Medical), jonka käyttö ei vaadi erillistä lupaa.
UHF-aaltoaluetta on käytetty 1960-luvulta alkaen muun muassa televisiolähetyksiin. Digitaalitekniikan vuoksi televisiokanavia voidaan toimittaa vähäisemmällä määrällä aaltoaluetta, minkä vuoksi aaltoaluetta vapautuu muuhun käyttöön. Aaltoaluetta on tämän vuoksi siirtymässä langattomalle tietoliikenteelle. Yhdysvalloissa televisiolähetysten alueella 54–698 MHz televisiokanavien käyttämien taajuusalueiden väliin jäävät taajuusalueet on vapautettu muuhun käyttöön. Kaistaa on käytettävissä yhteensä 300–400 MHz verran.
Televisiokäytössä Suomessa UHF-kanavia käytettiin Yleisradion TV2:n aaltoalueena, kun TV1 käytti VHF-aluetta. Yhdysvalloissa ensimmäinen säännöllisiä UHF-televisiolähetyksiä lähettänyt asema oli KC2XAK, joka toimi Connecticutin Bridgeportissa. Se aloitti säännölliset lähetykset 29. joulukuuta 1949.
Extremely high frequency
EHF ("Extremely High Frequency") on mikroaaltojen taajuusalue välillä 30–300 GHz. EHF-alueella aallonpituus on 10–1 millimetriä. Tästä johtuu alueen toinen nimi, millimetrialue.
Voimakkaasti suuntaava antenni on mahdollista saada erittäin pieneen tilaan. Tämä tekee täsmäaseisiin (ammuksiin) sijoitetut aktiiviset (ja passiiviset) tutkahakupäät mahdollisiksi. Alueen radioaaltojen etenemistä vaikeuttavat merkittävästi sääilmiöt, lähinnä sade. Myös perusvaimennus ilmakehässä on niin suuri, että lähinnä vain tietyt ikkuna-alueet soveltuvat esimerkiksi viestinsiirtoon.
Sähkömagneettisen spektrin ensimmäinen suuri ilmakehän aiheuttama lisävaimennus on 60 GHz:n kohdalla. Sitä voidaan käyttää myös hyödyksi. Kyseisellä alueella toimivat yhteydet jäävät lyhyiksi (muutama kilometri), mutta samalla niiden havaitseminen, kuuntelu ja häirintä on lähialuetta lukuun ottamatta lähes mahdotonta. Lisäksi tällä alueella olevat yhteydet eivät häiritse merkittävästi toisiaan.
Alueen käyttökelpoisuutta lisää ratkaisevasti mikropiirien valmistuksen siirtyminen 1980-luvun lopulla kyseiselle alueelle (vrt. MIMIC).
Super high frequency
SHF ("super high frequency") on mikroaaltojen taajuusalue välillä 3–30 GHz.
SHF-alueella radioaallot etenevät suoran etenemisen mallin mukaan. Antennien välillä on oltava näköyhteys. Aallonpituus on 10–1 cm, eli antennit saadaan erittäin pieniksi tai kohtuullisella antennilla, halkaisija metriluokkaa, saadaan erittäin suuria vahvistuksia. Tällöin säteily suuntautuu pieneen tilaan. Em. mahdollisuus tekee mm. tutkan mahdolliseksi. Samalla kyseisen suuren vahvistuksen antavat antennit ovat tämän aaltoalueen yhteyksien edellytys. Tästä syntyy taas vaikeus etenkin siirtyvässä käytössä suunnata antenni vasta-asemaan.
Suuntaaviin antenneihin perustuvien linkkien havaitseminen, kuuntelu ja häirintä on suuntaavien antennien vuoksi erittäin vaikeaa. Muun muassa Yhdysvaltojen MSE-viestijärjestelmä käyttää 15 GHz:n lyhyen kantaman (n. 8 km) linkkejä ("down the hill") esikunnan ja korkeammalla olevan alueellisen viestikeskuksen tai kaukolinkin välillä.
Alueen alapäätä (3–5 GHz) käytetään myös ns. troposfäärisirontayhteyteen eli tropolinkeissä. Tämä yhteys perustuu alle 10 kilometrin korkeudessa oleviin ilmakehän pyörteisiin ja muihin epätasaisuuksiin, jotka sirottavat niihin osuvan SHF-alueen säteilyn.
Sää alkaa vaikuttaa ensimmäisen kerran tällä alueella, lähinnä sateen muodossa. Voimakas sade vaimentaa sähkömagneettista säteilyä niin paljon, että yhteys saattaa katketa.
Alimillimetrisäteily
Alimillimetrisäteily on sähkömagneettistä säteilyä, jonka taajuus on välillä 300...3 000 GHz. Alimillimetrisäteilyn taajuusalue eli alimillimetrialue, myös "terahertsialue" tai "submillimetrialue", on hyvin lyhyiden radioaaltojen taajuusalue noin 0,3–3 THz välillä ja se vastaa aallonpituusaluetta 0,1–1 mm. Osan alueesta voidaan sanoa olevan myös lämpösäteilyn aallonpituuksien yläpäässä eli taajuuksien alapäässä. Alimillimetrialueen voidaan sanoa olevan mikroaaltojen taajuuden yläpäässä kaukoinfrapunan ja radioaaltojen välissä ja ominaisuuksiltaan se sijoittuu molempien säteilytyyppien välimaastoon.
Aaltoalueelle ei ole käyttöä ilmakehässä muun muassa sen suuren ilmakehästä johtuvan lisävaimennuksen takia. Taajuusalueita, joilla on suuri vaimennus ilmakehässä, käytetään kuitenkin satelliittien välisiin yhteyksiin. Etuna on silloin siis se, että kyseisten satelliittien kuuntelu ja paikantaminen ei juuri ole mahdollista maan pinnalta.
Alimillimetrialueella toimivien paraboliantennien on aaltojen lyhyyden takia oltava tarkasti muotoiltuja, mutta ei niin tarkasti kuin optisten peilien. Alimillimetrialueen tekniset sovellukset ovat ainakin toistaiseksi harvinaisia, sillä ilmakehä ja etenkin ilmankosteus absorboi aallonpituusaluetta erittäin voimakkaasti ja tämän taajuusalueen säteilyn käsittely vaatii hyvin erikoista tekniikkaa.
Alimillimetrisäteily läpäisee vaateet, ja sitä voidaan käyttää lentokentillä turvatarkastuksessa, näin asettaen erityisiä haasteita yksityisyyden kannalta. Toinen sovellusten ryhmä on yli 9 kilometrin korkeudessa (harvan ilman ja kuivuuden vuoksi) lentävien lentokoneiden välinen viestintä, lentokoneiden ja satelliittien välinen viestintä ja satelliittien välinen viestintä.
Tähtitieteessä alimillimetrialue on eräs heikoimmin tunnettuja aallonpituualueita, sillä havaintojen tekeminen vaatii poikkeuksellisen optimaaliset havainto-olosuhteet. Maapallolla tähän tarkoitukseen tulevat kyseeseen lähinnä vain erittäin kuivat ylängöt Atacaman autiomaassa (ks. Llano de Chajnantorin observatorio) sekä Etelämantereen sisäosat (ks. South Pole Telescope). Lisäksi alueella toimivat teleskoopit ovat kokonsa ja muotoilutarkkuutensa vuoksi kalliita valmistaa ja itse havaintolaitteet vaativat teknisesti hyvin eksoottisia ratkaisuja ja materiaaleja.
Atacaman autiomaahan rakennettu radioteleskooppiryhmä Atacama Large Millimeter Array (ALMA) havainnoi millimetri-/alimillimetrialueella.
Claudio Caniggia
Claudio Paul Caniggia (s. 9. tammikuuta 1967 Henderson, Argentiina) on argentiinalainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Caniggia pelasi urallaan monessa seurassa, muun muassa Romassa ja Rangersissä. Argentiinan maajoukkueessa hän pelasi 50 ottelua, joissa hän teki 16 maalia. Caniggia pelasi kolmissa MM-kisoissa, joista hän voitti yhden hopeamitalin vuonna 1990. Lisäksi Caniggia on voittanut Skotlannin mestaruuden, cupin ja liigacupin. Maajoukkuetasolla hän on voittanut MM-hopean lisäksi Copa Américan vuosina 1991 ja 1993 sekä Maanosaliittojen cupin vuonna 1992. Caniggia on toisen entisen argentiinalaispelaajan, Diego Maradonan, hyvä ystävä. Caniggia ei pelannut minuuttiakaan MM-kisoissa 2002, mutta hän sai silti punaisen kortin kiroiltuaan tuomarille vaihtopenkiltä käsin.
Kosovon jalkapallomaajoukkue
Kosovon jalkapallomaajoukkue on Kosovon jalkapalloliiton hallinnoima joukkue, joka edustaa Kosovoa kansainvälisessä jalkapalloilussa. Kotiottelunsa se pelaa Mitrovican Stadiumi Olimpik Adem Jashari -stadionilla.
Kosovon jalkapalloliitto on Kansainvälisen jalkapalloliiton Fifan ja Euroopan jalkapalloliiton Uefan jäsen. Maa anoi Fifan jäsenyyttä muun muassa heti itsenäistymisensä jälkeen vuonna 2008, ja jäsenyys myönnettiin vuonna 2015. Tammikuussa 2014 Fifa antoi jäsenilleen luvan pelata virallisia maaotteluita Kosovoa vastaan, kuitenkin niin, ettei näkyvissä ole kansallisia symboleja, kuten lippuja tai kansallislauluja. Entisen Jugoslavian alueen maajoukkueita maa ei myöskään saanut kohdata. Ensimmäisen virallisen maaottelunsa Kosovo pelasi maaliskuussa 2014.
Kosovon jalkapallomaajoukkue muodostettiin 1990-luvun alussa Jugoslavian hajoamisprosessin jälkimainingeissa ja se pelasi vuodesta 1993 lähtien epävirallisia ystävyysotteluita. Ensimmäisessä epävirallisessa maaottelussaan Kosovo kohtasi Albanian helmikuussa 1993. Joukkue ehti pelaamaan epävirallisen maaottelun myös muun muassa Saamen jalkapallomaajoukkuetta vastaan vuonna 2005. Ensimmäisen Fifan hyväksymän virallisen maaottelun Kosovo pelasi maaliskuussa 2014 Haitia vastaan.
Useat kosovolaiset huippupelaajat ovat edustaneet maajoukkuetasolla Albaniaa, sekä myös useita muita maajoukkueita. Suomen jalkapallomaajoukkueessa pelanneita kosovolaistaustaisia pelaajia ovat Shefki Kuqi, Njazi Kuqi, Perparim Hetemaj, Mehmet Hetemaj, Erfan Zeneli sekä Suomessa syntynyt Lum Rexhepi. Heistä Rexhepi ja Mehmet Hetemaj ovat edustaneet myös Kosovon maajoukkuetta ennen Kosovon Fifan jäsenyyttä.
Espen Rian
Espen Rian (s. 11. helmikuuta 1981 Trondheim, Norja) on norjalainen yhdistetyn kilpailija.
Rian saavutti yhdistetyn joukkuekilpailun pronssia Sapporon maailmanmestaruuskilpailuissa 2007. Samoissa MM-kilpailuissa hän sijoittui normaalikilpailussa kahdeksanneksi ja sprinttikilpailussa viidenneksitoista.
Maailmancupissa Rianin paras osakilpailusijoitus on kuudes tila Lillehammerin sprintistä joulukuulta 2006. Hän on sijoittunut urallaan maailmancupissa kymmenen parhaan joukkoon yhteensä viisi kertaa.
SpongeBob SquarePants: Employee of the Month
SpongeBob SquarePants: Employee of the Month ("suom." Paavo Pesusieni: Kuukauden työntekijä) on seikkailupeli, joka perustuu Paavo Pesusieni -televisiosarjaan.
Paavo voittaa jälleen kerran 'kuukauden työntekijä' -palkinnon, joka tekee hänestä 'vuoden työntekijän'. Palkintona hän saa lippuja "Neptunuksen paratiisi" (Neptune's Paradise) -nimiseen huvipuistoon. Paavon ja Patrikin täytyy saada bussi Nepnutuksen paratiisiin. Paavo ja Patrik päätyvät "Rock Bottomin" -kaupunkiin, joka on aikaisemmin nähty sarjassa. Paavo ja Patrik potkitaan bussista, ja he joutuvat takaisin kotikaupunkiinsa. Heille selviää, että Sanna on rakentamassa rakettia, joka voi viedä heidät huvipuistoon. Sannan raketti murskaantuu ja he jäävät jumiin "Bottoms Upiin". Paavon täytyy löytää lisää bensaa rakettiin.
Porukka pääsee Neptunuksen Paratiisiin, mutta työntekijät kertovat hänelle että puisto on suljettu yksityisten juhlien takia. Sanna kertoo hänelle että se on heidän juhlansa, ja työntekijä vie heidät sisään jossa he kohtaavat kaikki matkalla tapaamansa henkilöt.
Walter Gilbert
Walter Gilbert (s. 21. maaliskuuta 1932 Boston, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen biokemisti, fyysikko ja molekyylibiologian pioneeri. Hän sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1980 DNA:n ja geenien rakenteen tutkimisesta. Gilbert jakoi palkinnon Paul Bergin ja Frederick Sangerin kanssa.
Gilbert opiskeli Harvardin ja Cambridgen yliopistoissa. Myöhemmin hän palasi Harvardiin. Yhdessä Allan Maxamin kanssa Gilbert kehitti uuden tavan DNA:n sekvensointiin.
Vuonna 1979 Gilbert sai yhdessä Sangerin kanssa Columbian yliopiston myöntämän Louisa Gross Horwitz -palkinnon. Gilbert esitti ensimmäisenä teorian RNA-maailmaa ensimmäisenä elämänmuotona. Samaa teoriaa ehdotti myös Carl Woese vuonna 1967.
Gilbert oli myös yksi Biogen-yhtiön perustajista ja toimi sen ensimmäisenä johtokunnan puheenjohtajana vuosina 1981–1984. Tieteellisen työn ja liike-elämän yhdistäminen oli vaikeaa; Harvard vaati Gilbertiä valitsemaan yrityksen ja yliopiston välillä. Gilbert valitsi yrityksen, mutta sen rahoittajat valittivat hänen käyttäytyvän kuin yrityksen pääoma olisi tutkimusapuraha. 1984 Gilbert jätti yrityksen ja palasi Harvardiin.
Amurin seisake
Amurin seisake (, entiseltä nimeltään "Särkänniemi") on entinen rautatieliikennepaikka Tampereen Särkänniemen kaupunginosassa Särkänniemen huvipuiston eteläpuolella noin kolme kilometriä Tampereen rautatieasemalta länteen. Seisakkeella pysähtyi vielä 1980-luvulla Tampereen ja Vammalan välisiä taajamajunia ja 1990-luvulla sekä sen jälkeen joitakin tilausjunia Särkänniemeen.
Nykyisin seisake sijaitsee osittain Tampereen liikennepaikan sisällä ja sille on pääsy vain suljetun portin kautta.
John Schneider
John Richard Schneider (s. 8. huhtikuuta 1960) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka teki merkittävän roolin televisiosarjassa "The Dukes of Hazzard", jossa hän näytteli Bo Dukea 1980-luvulla. Hän on myös countrylaulaja.
Schneider syntyi Mount Kiscossa, New Yorkin osavaltiossa. Hänen äitinsä on kotoisin Sanfordista, Floridasta.
Viime aikoina John Schneiderin on esiintynyt FX Network -yhtiön sarjassa "Muodon vuoksi", jossa hän näyttelee Ram Petersiä, aikuisviihdeyhtiön toimitusjohtajaa.
Schneider on myös tullut tutuksi Jonathan Kentin roolistaan sarjassa "Smallville", jossa hän esitti Clark Kentin isää. Hän ehti näytellä sarjassa sadan jakson verran, kunnes hänet kirjoitettiin sarjasta ulos. Hän myös kirjoitti muutamia sarjan jaksoja. Hän on kyllä vieraillut muutamissa sarjan myöhemmissä jaksoissa.
Schneider on esiintynyt monissa elokuvissa ja televisiosarjoissa, kuten esimerkiksi minisarjassa "10.5". Hänellä oli toistuva rooli sarjassa "Tohtori tuli kaupunkiin" ja hän on vieraillut muun muassa sarjoissa "Diagnoosi murha", "Enkelin kosketus", "Kunnian miehet" ja "Walker, Texasista".
Reino Kuivamäki
Reino Iisakki Kuivamäki (17. toukokuuta 1918 Ilmajoki – 26. maaliskuuta 1982 Seinäjoki) oli suomalainen moukarinheittäjä, joka edusti Suomea arvokisoissa 1940-luvun lopulla ja 1950-luvun alussa.
Kuivamäki sijoittui Oslon EM-kisoissa 1946 moukarinheiton karsinnassa yhdeksänneksi. Lontoon 1948 olympialaisissa hän karsiutui, ja neljä vuotta myöhemmin Helsingin olympialaisissa hän sijoittui loppukilpailussa parhaana suomalaisena 14:nneksi tuloksella 51,85.
Kotimaassaan Kuivamäki edusti Kajaanin Kipinää ja Kurikan Ryhtiä. Hän voitti moukarinheiton Suomen mestaruuden neljä kertaa: vuosina 1946, 1947, 1948 ja 1950. Vuonna 1949 hän sai SM-pronssia. Hän edusti Suomea 13 maaottelussa. Ennätyksekseen 186 cm pitkä Kuivamäki heitti 54,12 m vuonna 1947.
Venäjän federaation ulkoasiainministeriö
Venäjän federaation ulkoasiainministeriö () on Venäjän ulkoasiainhallinnosta vastaava ministeriö. Sen päärakennus sijaitsee Smolenskin torilla.
Ministeriötä johtaa ulkoasiainministeri, joka on Sergei Lavrov 9. maaliskuuta 2004 alkaen. Venäjä on tällä hetkellä Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvoston puheenjohtajamaa.
Ulkoasiainministeriön päärakennus sijaitsee Moskovan sisemmän kehätien varrella korkeassa uusklassisessa pilvenpiirtäjässä, joka rakennettiin toisen maailmansodan jälkeen. Rakennuksessa toimi aikaisemmin Neuvostoliiton ulkoasiainministeriö.
Neuvostoliiton ulkoasiainministeriöön liittyi oleelliselta osaltaan aikaisemmin Neuvostoliiton ulkoasiainministeriön diplomaattikunnan pääpalveluhallinto, lyhyesti GlavUPDK jolla oli yksinoikeus tarjota Neuvostoliitossa toimiville suurlähetystöille ja edustustoille henkilökuntaa.
Venäjän federaation ulkoasiainministeriön edeltäjiä olivat Neuvostoliiton ulkoasiainministeriö, Neuvostoliiton ulkoasiainkansankomissariaatti, Venäjän federatiivisen sosialistisen neuvostotasavallan ulkoasiainkansankomissariaatti ja Venäjän keisarikunnan ulkoasiainministeriö.
Brian Drummond
Brian Drummond (s. 10. elokuuta 1969 Salmon Arm, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on kanadalainen ääninäyttelijä.
Drummond opiskeli näyttelemistä Studio 58 -teatterikoulussa, josta valmistuttuaan ryhtyi näyttelijäksi esiintyen teatterissa niin Kanadassa, kuin Yhdysvalloissa. Neljä vuotta myöhemmin hän kokeili esiintymistä televisiosarjoissa; Drummondin roolit olivat lähinnä cameoita.
Muutamia vuosia myöhemmin Drummond kuitenkin siirtyi täysipäiväiseksi ääninäyttelijäksi kuullessaan, että hänen kotikaupungissaan Vancouverissa oli tarjolla useita animaatioihin liittyviä rooleja. Tämän jälkeen hän on ollut yksi Kanadan tunnetuimmista ääninäyttelijöistä, ja hän on työskennellyt enimmäkseen Ocean Groupilla dubatessaan animesarjoja ja elokuvia. Dubbauksien lisäksi Drummon on ollut mukana myös alkuperäisissä äänirooleissa animaatioissa, kuten G.I. Joe Extreme, Beast Machines, Spider-Man Unlimited, Krypto the Superdog, Class of the Titans, Storm Hawks, Hulk Vs, Hot Wheels Battle Force 5, ja Lego Ninjago.
Kosovon superliiga
Kosovon superliiga on Kosovon jalkapallon pääsarja. Vuosina 1945–1999 pelattiin erillistä Kosovon Jugoslavian osavaltiosarjaa. Kosovon omaa mestaruussarjaa on pelattu vuodesta 1999 UNMIK-hallinnon perustamisesta lähtien.
Sarjan järjestää Kosovon jalkapalloliitto ja tällä hetkellä siihen kuuluu 12 joukkuetta, jotka pelaavat keskenään kaksinkertaisen sarjan. Kauden päätteeksi kolme heikoiten sijoittunutta joukkuetta putoaa toiseksi korkeimmalle sarjatasolle, joka on nimeltään "Liga e Parë".
Aulis Reinikka
Aulis Aleksanteri Reinikka (myöhemmin Ala-Reinikka, 21. lokakuuta 1915 Kurikka – 4. maaliskuuta 1998 Kurikka) oli suomalainen seiväshyppääjä ja kymmenottelija. Hän edusti Kurikan Ryhtiä.
Reinikka sijoittui Berliinin 1936 olympialaisten kymmenottelussa 11:nneksi. Seiväshypyssä hän karsiutui. Pariisin EM-kisoissa 1938 hän sijoittui seiväshypyssä kuudenneksi.
Reinikka voitti Suomen mestaruuden seiväshypyssä vuosina 1935, 1936, 1937, 1939 ja 1940 sekä kymmenottelussa vuosina 1937 ja 1938. Hänen seiväshyppyennätyksensä oli 410 cm (vuodelta 1940), ja hän oli kaikkien aikojen toinen suomalainen neljän metrin ylittäjä. Kymmenottelussa hänen ennätyspisteensä olivat 6755 (vuodelta 1936).
Aulis Reinikan veljistä Ilmari, Frans ja Aatto Reinikka olivat yleisurheilun SM-mitalisteja ja maaotteluedustajia.
UNMIK
UNMIK (engl. "United Nations Interim Administration Mission in Kosovo") on 19. kesäkuuta 1999 perustettu Yhdistyneiden kansakuntien johtama operaatio tehtävänään vastata sodanjälkeisen Kosovon väliaikaisesta siviilihallinnosta. YK-hallinnon päällikkönä toimii saksalainen Joachim Rücker.
Kosovo julistautui itsenäiseksi 17. helmikuuta 2008, mutta YK ei ole toistaiseksi tunnustanut itsenäisyyttä ja UNMIK-hallinto jatkaa alueella.
NATO-johtoinen KFOR-operaatio ("Kosovo Force") toimii YK:n valtuutuksella ja vastaa läsnäolollaan vihamielisyyksien estämisestä ja rauhan ylläpidosta.
Ilmari Reinikka
Jaakko Ilmari Reinikka (10. elokuuta 1906 Kurikka – 31. heinäkuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen korkeushyppääjä.
Reinikka sijoittui Los Angelesin 1932 olympialaisten korkeushypyssä parhaana eurooppalaisena viidenneksi Suomen ennätystä sivuavalla tuloksella 194 cm, joka jäi hänen uransa parhaaksi tulokseksi. Ylioppilaiden MM-kilpailuissa Darmstadtissa 1930 hän voitti korkeushypyn ja sijoittui keihäänheitossa toiseksi. Hänen keihäänheittoennätyksensä oli 65,92 m.
Kotimaassaan lempinimellä "Kurikan kirppu" tunnettu 177 cm pitkä Reinikka edusti Kurikan Ryhtiä. Hän voitti Suomen mestaruuden vuosina 1930 ja 1931.
Ilmari Reinikan veljistä Aulis, Frans ja Aatto Reinikka olivat yleisurheilun SM-mitalisteja ja maaotteluedustajia.
Alessandro Valignano
Alessandro Valignano (15. helmikuuta 1539 Chieti – 20. tammikuuta 1606 Macao) oli italialainen jesuiittalähetyssaarnaaja, joka toimi Kaukoidässä, erityisesti Japanissa. Hän liittyi jesuiittoihin vuonna 1566 ja hänet lähetettiin Kaukoitään vuonna 1573. Italialaisen nimitys valvomaan jesuiittojen toimia portugalilaisten hallitsemassa Aasiassa oli kiistelty päätös, ja hänen kansallisuutensa yhdessä hänen politiikkansa kanssa johti useisiin konflikteihin muiden lähetyssaarnaajien kanssa.
Valignano vieraili Japanissa ensimmäisen kerran vuosina 1579–1582 ja muodosti perusstrategian katolilaiselle toiminnalle Japanissa. Tätä kutsutaan yleensä adaptationismiksi. Hän asetti jesuiittojen vaikutusvallan kasvun kristittyjen periaatteiden noudattamisen edelle ja yritti välttää kulttuurien välisiä konflikteja tekemällä kompromisseja, kun japanilaiset tavat eivät sopineet katoliseen arvomaailmaan. Hänen toimintamallinsa oli ristiriidassa fransiskaanien ja dominikaanien kanssa, ja Valignano työskentelikin kovasti pitääkseen nämä ryhmät poissa maasta.
Arvo Huutoniemi
Arvo Armas Huutoniemi (29. lokakuuta 1913 Lehtimäki – 21. toukokuuta 1996 Vantaa) oli suomalainen kiekonheittäjä
Huutoniemi sijoittui Lontoon 1948 olympialaisten kiekonheitossa yhdeksänneksi. Neljä vuotta myöhemmin hän oli 38-vuotiaana mukana Helsingin olympialaisissa jääden karsinnassa sijalle 29 tuloksella 42,79.
Kotimaassaan Huutoniemi edusti Evijärven Urheilijoita ja Helsingin Poliisi-Voimailijoita. Hän voitti kiekonheiton Suomen mestaruuden vuosina 1947, 1948 ja 1951 sekä sai SM-hopeaa vuosina 1938, 1945 ja 1946. Hän edusti Suomea 16 maaottelussa. Ennätyksekseen 179 cm pitkä Huutoniemi heitti 49,01 m vuonna 1951. Ammatiltaan hän oli komisario. Hänelle on myönnetty Suomen Valkoisen Ruusun ritarimerkki.
Reino Hiltunen
Reino Jaakko Matias Hiltunen (s. 16. marraskuuta 1924 Helsinki) on entinen suomalainen kolmiloikkaaja.
Hiltunen sijoittui Helsingin 1952 olympialaisten kolmiloikassa yhdeksänneksi tuloksella 14,85. Hän oli ainoa suomalainen, joka selviytyi kolmiloikan loppukilpailuun. Hän edusti Suomea 11 maaottelussa vuosina 1948–1953.
Kotimaassaan Hiltunen edusti Vaasan Vasamaa. Hän voitti kolmiloikan Suomen mestaruuden vuosina 1948 ja 1951, SM-hopeaa vuosina 1952 ja 1953 sekä SM-pronssia vuonna 1950. Pituushypyssä hän sai SM-pronssia vuonna 1948. Ennätyksekseen 170 cm pitkä Hiltunen hyppäsi kolmiloikkaa 15,24 m (vuonna 1951) ja pituutta 703 cm (vuonna 1954).
"Repe" Hiltunen toimi Etelä-Pohjanmaan piirin kolmiloikan lajivalmentajana vuosina 1956–1960 ja Vaasan Vasaman johtokunnassa 1950- ja 1960-luvuilla.