hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Helsingin yliopiston oikeuslääketieteen laitos
Oikeuslääketieteen laitos on yksi Helsingin yliopiston lääketieteellisen tiedekunnan laitoksista. Laitoksessa tehdään oikeuslääketieteen alaan kuuluvaa tutkimusta ja koulutusta.
Palvelutoimintana tehdään oikeuslääketieteellisiä ruumiinavauksia, kemiallisia määrityksiä ja DNA-analyyseja.
Kotkan ruusu (albumi)
Kotkan ruusu on Pauli Räsäsen vuonna 2000 "20 suosikkia" -sarjassa julkaistu albumi.
Kaikki kappaleet sovittanut Kaarlo Valkama, ellei toisin mainittu.
Kappaleilla 8–16 soittaa Humppa-Veikot.
Breda 30
Fucile Mitragliatore Breda modello 30 on italialaisesta Breda modello 1924 -pikakivääristä edelleen kehitetty, vuonna 1930 Italian armeijan palveluskäyttöön ottama pikakivääri. Se oli Italian armeijan käytössä Abessinian sotaretkellä ja toisen maailmansodan aikana Pohjois- ja Itä-Afrikassa.
Breda 30:tä pidetään yleisesti epäonnistuneena aseena. Sen kiinteä, 20 patruunan patruunakammoilla ladattava lipassyöttö oli epäonnistunut ratkaisu, sen tulinopeus oli alhainen ja rekyylitoimisen mekanismin vaatiman patruunoiden öljyvoitelun keräämä lika ja pöly teki siitä hyvin häiriöalttiin. Aseen ongelmat korostuivat varsinkin Pohjois-Afrikan rintamalla.
Vuonna 1938 Italian armeija siirtyi 7,35×51 mm patruunaan ja pieni määrä Bredoja muunnettiin uudelle patruunalle, mutta Breda modello 1938 -nimen saanutta mallia ei otettu palveluskäyttöön.
Saksan demokraattisen tasavallan markka
Saksan demokraattisen tasavallan markka () oli Saksan demokraattisen tasavallan eli DDR:n rahayksikkö. Se otettiin käyttöön Neuvostoliiton Saksan miehitysvyöhykkeellä vuonna 1948. Vuoteen 1964 se tunnettiin nimellä "Deutsche Mark", Saksan markka, vuoteen 1967 "Mark der Deutschen Notenbank" ja siitä eteenpäin "Mark der DDR". Arkikielessä se tunnettiin vain markkana ja lännessä nimellä "Ostmark" (”itämarkka”). Markka jakaantui sataan penniin (Pfennig). Sen valuuttakoodi oli DDM.
Saksan demokraattisen tasavallan markka oli ei-vaihdettava valuutta. Sen vieminen ulos maasta oli kiellettyä, eikä sen takia ollut olemassa virallista vaihtokurssia. 1. heinäkuuta 1990, noin kolme kuukautta ennen Saksan jälleenyhdistymistä, perustettiin valuuttaliitto Saksan liittotasavallan kanssa, ja Saksan markasta tuli DDR:n rahayksikkö sen loppukuukausien ajaksi.
Monet kolikoista oli valmistettu alumiinista.
William Makepeace Thackeray
William Makepeace Thackeray (1811 Kalkutta, Intia – 1863 Lontoo, Britannia) oli brittiläinen kirjailija ja satiirikko. Hän on viktoriaanisen romaanin keskeisimpiä edustajia. Thackerayn merkittävin romaani on "Turhuuden turuilla" (1847–1848).
Thackeray syntyi vuonna 1811 Intiassa englantilaisen virkamiehen poikana mutta sai yliopistollisen koulutuksen Englannissa. Opintojensa jälkeen hän asui ensin Saksassa ja sen jälkeen muutaman vuoden Pariisissa, missä hän työskenteli lehtimiehenä ja piirtäjänä.
Thackerayn esikoisromaani "The Luck of Barry Lyndon" (1844) on veijariromaanin perinteitä noudattava historiallinen kertomus miehestä ja hänen seikkailuistaan naismaailmassa. Thackeray kirjoitti samoihin aikoihin myös satiirisia luonnekuvia pilalehti "Punchin" sivuille. Nämä ilmestyivät myöhemmin yhtenäisenä teoksena.
Thackerayn merkittävin romaani on "Turhuuden turuilla" (1847–1848). Se on laajamittainen kuvaus englantilaisesta yhteiskunnasta, lähinnä ylemmästä keskiluokasta, muutaman vuosikymmenen takaa. Tämän romaanin jälkeen Thackeray julkaisi vielä muutaman romaanin sekä esseitä, kunnes kuoli äkillisesti vuonna 1863. Esseitään hän julkaisi perustamansa aikakauslehden sivuilla.Stanley Kubrickin ohjaama elokuva "Barry Lyndon" (1975) pohjautuu Thackerayn romaaniin "The Luck of Barry Lyndon" (1844).
Suomalais-Ugrilainen Seura
Suomalais-Ugrilainen Seura () on suomalainen tieteellinen seura. Se on perustettu vuonna 1883 Helsingissä professori Otto Donnerin aloitteesta. Sääntöjensä mukaan seura pyrkii edistämään suomalais-ugrilaisten ja ns. altailaisten kielten sekä näitä kieliä puhuvien kansojen ja niiden kulttuurien tutkimusta.
Suomalais-Ugrilainen Seura on perinteikkäimpiä ja merkittävimpiä suomalaisia humanistisia tieteellisiä seuroja. Vuoden 2006 lopussa seuralla oli noin 800 jäsentä, jotka jakaantuvat vakinaisiin jäseniin, kunniajäseniin, ulkojäseniin ja lahjoittajajäseniin. Seura pitää kokouksia Helsingissä Tieteiden talossa joka kuukauden kolmas perjantai kello 18:15. Kuukausikokouksissa pidetään jokin seuran tutkimusalaan kuuluva esitelmä ja käsitellään yleisiä asioita. Seura jakaa myös vuosittain kaksi tieteellistä apurahaa. Vuosikokous pidetään M. A. Castrénin syntymäpäivänä 2.12. Vuonna 2010 seuran esimies on Helsingin yliopiston suomalais-ugrilaisen kielentutkimuksen professori Ulla-Maija Forsberg.
Nykyisin seuran merkittävin toimiala on julkaisutoiminta. Seura julkaisee useita tieteellisiä sarjoja, joista vanhin on monografiasarja "Suomalais-Ugrilaisen Seuran Toimituksia" ("Mémoires de la Société Finno-Ougrienne", 258 nidettä), jota on julkaistu vuodesta 1890 saakka. Muita julkaisuja ovat mm. sanakirjasarja "Lexica Societatis Fenno-Ugricae", aikakausjulkaisu "Finnisch-Ugrische Forschungen" (59 nidettä) sekä "Suomalais-Ugrilaisen Seuran Aikakauskirja" ("Journal de la Société Finno-Ougrienne", 92 nidettä). Lisäksi seura julkaisee sarjaa Apuneuvoja suomalais-ugrilaisten kielten opiskelua varten ("Hilfsmittel für das Studium der Finnisch-Ugrischen Sprachen") sekä sarjaa Kansatieteellisiä julkaisuja ("Travaux ethnographiques de la Société Finno-Ougrienne"). 
Vuosittain seura julkaisee nykyisin kymmenkunta tieteellistä teosta.
Seuran stipendiaatteihin ovat kuuluneet monet suomalais-ugrilaisen ja altailaisen kielitieteen klassikot, mm. Artturi Kannisto, Kai Donner, G. J. Ramstedt ja Heikki Paasonen. Stipendiaattien keräämien materiaalien toimittaminen ja julkaiseminen ovat olleet seuran keskeistä toimintaa koko 1900-luvun ajan, ja ne ovat keskeinen osa suomalais-ugrilaisen vertailevan kielitieteen ja kansatieteen kansainvälistä perustaa. Venäjän vallankumous 1917 katkaisi keruutoiminnan Venäjällä suomalais-ugrilaisia kieliä puhuvien kansojen keskuudessa, mutta 1990-luvulta alkaen ovat eräät seuran jäseneet jälleen jatkaneet Venäjälle suuntautuvien lingvististen kenttätyömatkojen perinnettä.
Seuran hallussa on merkittävä tieteellinen arkisto, joka on luovutettu Kansallisarkistoon. Tutkimusarkisto koostuu Suomalais-Ugrilaisen Seuran stipendiaattien Venäjältä keräämistä kieli- ja kansatieteellisistä aineistoista.
Suomalais-Ugrilaisen Seuran tukemat tutkijat ja tutkimusmatkat vuosina 1884–1914 tutkimuksen kohteen mukaan:
Volgan varren suomensukuiset kansat
mordva
mari
muinaispermi
komi
udmurtti
saame
mansi
hanti
unkarin csángó-murre
samojedi
tšuudit
itämerensuomalaiset kielet
tšuvassi
tataari
turkkilaismurteet
tunguusilaismurteet
ketin kieli
mongoli ja Mongolia
Siperia
Turkestan
Kiina
Burning Heart Records
Burning Heart Records on tunnettu Örebrossa Ruotsissa vuonna 1993 perustettu riippumaton levy-yhtiö. Burning Heart tekee tiivistä yhteistyötä kalifornialaisen Epitaph Recordsin kanssa, jolla on oikeudet markkinoida Burning Heartin levyjä Pohjois-Amerikassa. Levy-yhtiö avasi toimipisteen Saksassa Berliinissä vuoden 2003 lopulla.
Burning Heart julkaisee eurooppalaisia ja etenkin ruotsalaisia yhtyeitä maailmanlaajuisesti. Sen julkaisemia ja sen kautta kuuluisuuteen nousseita yhtyeitä ovat mm. The Hives, Turbonegro, The (International) Noise Conspiracy, Millencolin, No Fun At All ja Refused.
Levy-yhtiö julkaisee garage- ja punk-yhtyeiden levyjä, mutta on laajentanut valikoimiaan myös grindcoren ja kokeellisen hardcoren kautta poppiin ja skahan. Se on julkaissut myös rap-artistien tuotoksia.
Ulla-Maija Forsberg
Ulla-Maija Forsberg (o.s. Kulonen; s. 2. elokuuta 1960 Helsinki) on Helsingin yliopiston suomalais-ugrilaisen kielentutkimuksen eli fennougristiikan professori, johon virkaan hänet nimitettiin 1998. Hän oli Helsingin yliopiston päätoiminen ensimmäinen vararehtori 2010–2013, jolloin hän oli virkavapaana professorin virasta. Forsberg on myös Suomalais-Ugrilaisen Seuran esimies. Vuodesta 2016 hän on toiminut Kotimaisten kielten keskuksen johtajana.
Forsberg on ollut suomen etymologisen sanakirjan "Suomen sanojen alkuperän" päätoimittaja. Hän on kansainvälisesti merkittävimpiä obinugrilaisten kielten tutkijoita. Hän on tutkinut suomen ja suomalais-ugrilaisten kielten sanaston etymologiaa ja muun muassa unkarin kielen historiaa. Forsberg on myös hoitanut useita merkittäviä tieteellisiä luottamustoimia. Hän oli 2007–2009 Helsingin yliopiston humanistisen tiedekunnan dekaani. Vuoden 2010 alusta hän on ollut Helsingin yliopiston päätoiminen ensimmäinen vararehtori.
Forsberg sai valtion tiedonjulkistamispalkinnon vuonna 2006 yhdessä Irja Seurujärvi-Karin ja Risto Pulkkisen kanssa toimitetusta kirjasta "The Saami – A Cultural Encyclopedia", joka on ensimmäinen englanninkielinen yleistajuinen yleisteos saamelaisista.
Forsberg valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 2001.
Moninisärotta
Moninisärotta eli afrikanniittyrotta ("Mastomys natalensis", aiemmin "Praomys natalensis") on Saharan eteläpuolisessa Afrikassa laajalle levinnyt jyrsijälaji. Sitä pidetään Suomessakin lemmikkieläimenä, ja lemmikkiharrastajat käyttävät siitä nimitystä "natalhiiri".
Lajin ja sen lähisukulaisten luokittelusta on kiistelty pitkään. Aiemmin esimerkiksi pidettiin afrikanniittyrottaa ("Praomys fumatus"/"Myomys fumatus") ja moninisärottaa ("Praomys natalensis") erillisinä lajeina.
Moninisärotan elinympäristöön kuuluvat trooppiset ja subtrooppiset kuivat ja kosteat metsät, kuivat ja kosteat savannit, subtrooppiset ja trooppiset kuivat ja kosteat pensaikot, viljelmät, laitumet, puutarhat ja kaupungit.
Vuonna 1972 huomattiin, että moninisärotta on lassakuumeen luontainen isäntälaji.
A Twisted Christmas
A Twisted Christmas on Twisted Sisterin viimeinen levy, teemaltaan joululevy. Levyllä ovat vierailijoina muun muassa Doro Pesch (White Christmas) ja Lita Ford (I'll Be Home for Christmas).
ANTI-
ANTI- on yhdysvaltalaisen Epitaph Recordsin vuonna 1999 perustettu sisar-levy-yhtiö. Epitaphin keskittyessä julkaisemaan pääasiassa punk musiikkia on ANTI-:n tehtävänä ollut julkaista erilaisia musiikki tyylejä hip hopista (Blackalicious), reggaen kautta (Buju Banton) countryyn (Merle Haggard) sekä indieen (Elliott Smith). Suomalaisille tunnetuin ANTI-:lle levyttävä artisti on varmasti Tom Waits. Myös Nick Caven uusi bändi Grinderman julkaisi ensimmäisen levynsä ANTI-:n kautta.
Deströyer 666
Deströyer 666 on australialainen metalliyhtye, jonka kitaristi K.K. Warslut perusti toukokuussa 1994. Projektin aloitti kitaristi itse, mutta vähän aikaa myöhemmin hän kutsui mukaan muita jäseniä. Soitto on aggressiivista ja usein sanoituksissa puhutaan sodasta, saatanasta ja kristinuskon vihasta.
Roco
Roco on itävaltalainen pienoisrautatievalmistaja. Se valmistaa kaksikiskojärjestelmän mukaisia vetureita, vaunuja ja kiskoja, mutta myös Märklinin kolmikiskojärjestelmän mukaisia vetureita on valmistuksessa. Roco valmistaa pääosin keskieurooppalaista kalustoa. Sen valikoimiin kuuluu myös suomalainen Sr2-sähköveturi. Suomalaisen esikuvan mukaan valmistettuja vaunuja ei yrityksen mallistossa kuitenkaan ole.
Johan Kenkhuis
Johan Kenkhuis (7. toukokuuta 1980 Vriezenveen, Overijssel) on alankomaalainen uimari ja olympiamitalisti.
Kenkhuis voitti 1998 100 ja 200 metrin vapaauinnit nuorten EM-kilpailuissa. Kesäolympialaisissa 2000 hän voitti 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä pronssia. Joukkueessa uivat myös Martijn Zuijdweg, Pieter van den Hoogenband ja Marcel Wouda. Joukkueen pronssiaika oli 7:12.70. Samoissa olympialaisissa hän osallistui myös 50 metrin vapaauintiin (aika 22.47, karsiutui välierissä) ja 100 vapaauintiin (aika 49.93, karsiutui alkuerissä). Vuoden 2001 MM-kisoissa Kenkhuis auttoi Alankomaita voittamaan hopeaa 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä.
Vuonna 2002 Kenkhuis oli lähellä lopettaa uransa, mutta palasi huipulle, josta todisteena neljäs sija 50 metrin metrin vapaauinnissa vuoden 2003 MM-kisoissa.
Kesäolympialaisissa 2004 Kenkhuis voitti hopeaa 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä. Joukkueen muut jäsenet olivat van den Hoogenband, Mitja Zastrow ja Klaas-Erik Zwering.
Kenkhuis asuu Amsterdamissa, ja hänen uintiseuransa on De Dolfijn SPAX. Hän opiskelee Johan Cruyffin yliopistossa.
Luettelo Suomen rauhoittamattomista linnuista
Luettelo Suomen rauhoittamattomista linnuistaJos vahingon estämiseksi on tarpeen eikä ole muuta tyydyttävää ratkaisua, riistanhoitopiiri voi antaa luvan rauhoituksesta poikkeamiseen.
Steariinihappo
Steariinihappo on orgaaninen yhdiste (tyydyttynyt rasvahappo), joka on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan kiinteää, valkoisia kiteitä tai jauhetta, jolla on tunnusomainen haju. Sen kemiallinen kaava on CHO ja rakennekaava CH(CH)COOH. Steariinihaposta käytetään myös nimityksiä "1-heptadekaanikarboksyylihappo" ja "setyylietikkahappo".
Steariinihapon moolimassa on 284,5 g/mol, sulamispiste 68,8 °C, kiehumispiste 376 °C (hajoaa), suhteellinen tiheys 0,94–0,83 g/cm (vesi = 1,0 g/cm), leimahduspiste 196 °C, itsesyttymislämpötila 395 °C ja CAS-numero 57-11-4. Steariinihappo ei liukene veteen.
Steariinihappo on tyydyttyneistä rasvahapoista yleisin palmitiinihapon jälkeen. Rasvoissa se esiintyy muiden rasvahappojen tavoin glyserolin kanssa esteröityneenä.
Kynttilöiden valmistukseen käytetty steariini on steariinihapon ja palmitiinihapon seosta.
Steariinihapon suolat ja esterit ovat stearaatteja.
Yhdistettä esiintyy myös kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Unto
Unto on suomalainen miehen nimi, joka on muunnos Kalevalassa esiintyvästä nimestä Untamo. Nimi on Suomessa annettu heinäkuun 2018 alkuun mennessä 12 473 miehelle ja alle viidelle naiselle.
Ripsimonnit
Ripsimonnit, vanhemmassa kirjallisuudessa selkäuimarit (Mochokidae) on monnikalojen lahkoon kuuluva kalaheimo. Lajien ruumis on suomuton ja niillä on suuri rasvaevä selkäevän takana. Sekä selkä- että rintaevissä on piikki, joka on yleensä voimakas ja siinä on mekanismi piikin lukitsemiseksi pystyyn. Suurimmat ripsimonnit voivat kasvaa 72 senttiä pitkiksi. Osa lajeista, kuten näistä tunnetuin selkäuimari ("Synodontis nigriventris"), uivat selällään vatsa ylöspäin. Ripsimonneja tavataan Afrikan makeista vesistä.
Ripsimonnit jaetaan kahteen alaheimoon, joissa tavallisesti katsotaan olevan yhteensä 10 sukua. Sukujen "Hemisynodontis" ja "Brachysynodontis" taksonomia on kuitenkin kiistanalainen ja niiden lajit luetaan joissakin julkaisuissa sukuun "Synodontis".
Untamo (nimi)
Untamo on suomalainen miehen etunimi ja esiintyy myös sukunimenä. Nimi on annettu 1900-luvun alusta heinäkuuhun 2017 mennessä 4146 suomalaiselle miehelle ja alle 10 naiselle. Untamon lyhyempi ja todennäköisesti alkuperäisempi muoto on Unto. Nimeä arvellaan alkuperältään germaaniseksi. Nimi lienee lainattu jo esihistoriallisena aikana, jolloin oli olemassa germaaninen nimi "Undo". Untamon nimi tunnetaan jo kansantarinoista ja Kalevalaisesta runoudesta, jossa hän on toisaalta uudisasukas, toisaalta karjalaisen Kalervon (eli Kalevan) suvun vihollinen. Untamo tai sitä muistuttava nimi on ilmeisesti taustalla myös eräissä läntisen Suomen paikannimissä. Näistä paikoista osa on ollut aiemmin, jo esihistoriallisena aikana merkittäviä asutuskeskuksia, mutta sittemmin ne ovat syrjäytyneet. Tunnetuin lienee Untamala.
Untamo oli myös jatkosodan aikaisen jalkaväkirykmentti 8:n II pataljoonan peitenimi.
Imumonnit
Imumonnit ("Loricariidae") kuuluvat monnikalojen ("Siluriformes") lahkoon.
Imumonnit jaetaan kuuteen alaheimoon. Alaheimoihin kuuluu lukuisia sukuja, joista seuraavassa on luetteloitu tunnetuimmat.Imumonneja elää Etelä-Amerikan jokivesistöissä maanosan pohjoisrannikolta alas Argentiinan pohjoisosiin Paraná-joelle saakka. Joitain imumonnilajeja esiintyy jopa Keski-Amerikassa Costa Ricassa ja Panamassa.
Akvaarioliikkeisiin tuodaan usein Etelä-Amerikasta sellaisia imumonneja, joiden taksonominen määrittely ei ole selvä. Niille on keksitty L-numero, jota käytetään kalaryhmien tunnistamiseen. Joskus käy niin, että kaksi tai useampia L-numeroita osoittautuu saman lajin eri alueilta kotoisin oleviksi populaatioksi, joskus taas samalla L-numerolle on luokiteltu kahta lajia.
Wincor Nixdorf
Diebold Nixdorf AG (aiemmin "Wincor Nixdorf International GmbH") on saksalainen pörssiyhtiö, joka on keskittynyt IT-järjestelmien valmistukseen ja kehittämiseen pankeille ja kaupalle. Yritys on ollut itsenäinen 1.10.1999 lähtien. Ennen tätä yrityksen historia on Siemens Nixdorf Retail & Banking Systems GmbH (1998–1999), Siemens Nixdorf Informaatiojärjestelmät (1990–1998) sekä Nixdorf Computers (1952–1990)
Yritys listautui Frankfurtin pörssiin toukokuussa 2004.
Nimi Wincor tulee englanninkielisistä sanoista "Win" ("voitto") ja "core" ("ydin").
Wincor Nixdorf Internationalilla on tytäryhtiöitä yli 30 maassa (Suomessa Diebold Nixdorf Oy). Liikevaihto tilikaudella 2007–2008 (1.10.2007–30.9.2008) oli 2,32 miljardia Euroa. Yrityksessä työskentelee noin 9500 henkilöä.
Sakari Saarikivi
Sakari Saarikivi (19. maaliskuuta 1911 Joensuu – 15. syyskuuta 1985 Helsinki) oli suomalainen taidehistorioitsija ja Ateneumin indententti.
Nuoruudessaan Saarikivi opiskeli kuvataidetta, erityisesti grafiikkaa Jose-ryhmän jäsenenä ja toimi mainospiirtäjänä. Hän tuli kuitenkin tunnetuksi taidehistorian, ennen muuta modernismin taiteen tutkijana ja popularisoijana. Akateemisen tutkimuksen ohella Saarikivi käänsi suomeksi taidetta käsittelevää kirjallisuutta monista eurooppalaisista kielistä ja osallistui usein julkiseen taidetta koskevaan keskusteluun.
Saarikivi väitteli tohtoriksi vuonna 1948 Hugo Simbergin taiteesta. Hänen myöhemmät tutkimuksensa käsittelivät mm. Tyko Sallisen ja Hannes Autereen taidetta. Saarikivi toimi 1960-luvulla lyhyen aikaa Jyväskylän yliopiston taidehistorian professorina, mutta siirtyi sittemmin Helsinkiin johtamaan Ateneumia.
Sakari Saarikivi toimi vuonna 1961 järjestetyn ensimmäisen Ars-näyttelyn komissaarina.
Sakari Saarikiven veli oli elokuvaohjaaja Orvo Saarikivi. Heidän isänsä oli kansanedustaja Santeri Saarikivi.
Lord of the Flies
Lord of the Flies on Iron Maidenin kappale vuoden 1995 albumilta "The X Factor". Singlenä kappale julkaistiin 2. helmikuuta 1996. Kappale perustuu samannimiseen kirjaan ja elokuvaan. Singlen b-puolena on coverit UFO-yhtyeen "Doctor, Doctor" ja The Who-yhtyeen "My Generation" kappaleista.
Urho (nimi)
Urho on suomalainen miehen etunimi. Nimi on annettu kesäkuuhun 2016 mennessä 13083 suomalaiselle. Suurin osa Urho-nimisistä on syntynyt 1900-luvun alkupuolella. Myös 2000-luvulla nimen suosio on kasvanut runsaasti.
Shanidar
Shanidar on luola, joka sijaitsee Zagrosin vuoristossa, Koillis-Irakissa. Sieltä on löydetty varhaisia Neandertalin ihmisen jäännöksiä ja myös viitteitä lampaanhoidosta noin 10000-9000 eaa. Silloin paikka oli puolivakinainen leiripaikka.
Columbian yliopiston arkeologi Ralph Soleckin johtamissa kaivauksissa 1953-1961 löydettiin ensimmäiset aikuisen neandertalinihmisen luurangot, jotka olivat 60-80 000 vuotta vanhoja.
Kaivaukset toivat esille yhdeksän luurankoa (tunnetaan nimillä Shanidar I–IX), joiden elinikä, kunto ja eheys vaihtelivat. Jäännösten perusteella voi päätellä, että neandertalinihmiset hoitivat loukkaantuneita ja hautasivat kuolleensa. Alkuperäiset luut ovat yhtä luurankoa lukuun ottamatta kadonneet Irakissa. Jäljellä oleva luu ja muiden luiden valukopiot sijaitsevat Smithsonian instituutissa.
Bambi 2
Bambi 2 on vuonna 2006 ilmestynyt jatko-osa Walt Disneyn vuoden 1942 elokuvalle "Bambi". Elokuvan on ohjannut Brian Pimental. Alexander Gould on Bambin äänenä englanninkielisessä versiossa.
"Bambi 2":n alussa Metsän Ruhtinas saapuu kertomaan Bambille, että tämän äiti on poissa. Elokuva jatkuu kertomalla tarinan siitä, kuinka Metsän Ruhtinas opastaa pientä ja avutonta Bambia selviytymään ja tietämään paikkansa uutena Metsän Ruhtinaana. Samalla Bambi oppii tuntemaan rakkauden kaunista Falinea kohtaan ja joutuu taisteluihin itserakkaan Ronnon kanssa.
"Bambi 2" myi 2,6 miljoona DVD:tä sen ensimmäisellä viikolla Yhdysvalloissa. Elokuva voitti Annie Awardin "Best Home Entertainment Production" -sarjassa ja nimettiin ehdokkaaksi Saturn Award for "Best DVD Release" in 2007 -palkinnon saajaksi.
Ajan päivin, ajan öin
Ajan päivin, ajan öin on suomalaisen laulaja Pate Mustajärven kuudes sooloalbumi, joka julkaistiin 8. kesäkuuta 2005.
Albumin nimikappaleesta "Ajan päivin, ajan öin" tehtiin video, joka näytettiin Levyraati-ohjelmassa keväällä 2005. Kappale julkaistiin myös singlenä, ja siitä tuli yksi Mustajärven tunnetuimmista hiteistä. "Köyhän miehen Peace & Love" ja "Tällä tiellä" olivat mukana myös "Musiikkia elokuvasta Vares" -soundtrackilla.
Rantsilan kirkko
Rantsilan kirkko on Rantsilan evankelisluterilaisen seurakunnan toinen kirkko, joka on valmistunut jo aikana jolloin Rantsila kuului Siikajoen seurakuntaan. Seurakunta itsenäistyi vasta 1873. Nykyisin kirkko kuuluu Siikalatvan seurakuntaan. Rantsilan puinen ristikirkko on valmistunut vuonna 1785 ja sen on suunnitellut kirkonrakentaja Simon Silvén-Jylkkä. Rantsilan edellinen kirkko oli rakennettu vuonna 1671. Perinteinen kolminivelinen kellotapuli on kirkkoa vanhempi ja on siirretty nykyiselle paikalleen vanhan kirkon luota 1785 ja ullakko eli asehuone 1788. Ullakkoa on käytetty ja käytetään edelleen ruumishuoneena. Kirkkotarhaan kulku tapahtui vielä vuosisadan alussa vain tapulin ja asehuoneen kautta.
Kirkko on sisältä koristeltu Mikael Toppeliuksen maalauksin. Alttaritauluna on Toppeliuksen maalaama triptyykki, jossa keskimmäisenä on kuvattuna "Jeesus ristillä", vasemman puoleinen maalaukseen aiheena on "Getsemane", ja oikean puoleisessa "Jeesus nousee haudastaan". Saarnastuolin on veistellyt puuseppä Johan Amström 1794, ja sen on koristellut Toppelius. Saarnastuoliin on maalattu Kristuksen, Neitsyt Marian ja evankelistojen kuvat symboleineen. Porraskaiteen seinämään maalarimestari sijoitti Aatamin, Eevan, Aaronin ja Mooseksen kuvat. Kirkossa on urkuparvelle sijoitetut 15-äänikertaiset urut, jotka on valmistanut Kangasalan urkutehdas vuonna 1966.
Kirkon 198 senttimetriä pitkä vaivaisukko on yksi Suomen suurimmista. Sen veisti vuonna 1860 puuseppä Juho Jääskelä. Rantsilan vaivaisukko on nykyään sijoitettuna Pohjois-Pohjanmaan museoon Ouluun, jossa sitä entisöidään museokäyttöön. Museosta ukkoa ei takaisin Rantsilaan luovuteta, joten kylän kotiseutuväki päätti hankkia kirkon edustalle kokonaan uuden vaivaisukon. Rantsilan kirkon upouuden reilusti yli kaksimetrisen vaivaisukon on veistänyt liminkalainen kuvanveistäjä Toni Iskulehto. Rantsilan kirkkotapulin viereen tuleva uusi vaivaisukko siunattiin käyttöön 15. heinäkuuta 2012.
Liberty Island
Liberty Island (ent. "Bedloe's Island") on Yhdysvalloissa New Yorkiin johtavan laivaväylän varrella sijaitseva pieni saari, joka tunnetaan Vapaudenpatsaan sijaintipaikkana. Saari sijaitsee Hudson-joen suulla ja Manhattanin eteläpuolella New Jerseyn osavaltion alueella. Käytännössä se kuitenkin kuuluu hallinnollisesti New Yorkin osavaltioon kuuluvan New Yorkin kaupungin alaisuuteen. Saarelle pääsee tunnin välein kulkevilla lautoilla.
Lasiohjaamo
Lasiohjaamo () on lentokoneen ohjaamotyyppi, joka on varustettu elektronisilla näytöillä mekaanisten mittarien sijaan. Lasiohjaamo on huomattavasti selkeämpi perinteiseen ohjaamoon verrattuna, koska kymmenien mittarien tarjoama tieto on sisällytetty muutamaan tietokoneohjattuun näyttöön. Näin lentäjät voivat keskittyä paremmin olennaiseen tietoon. Useimmissa lasiohjaamoilla varustetuissa koneissa lennoilla ei myöskään tarvita lentomekaanikkoa, koska koneen järjestelmien ohjaus kehittynyt on tietokoneohjauksen myötä entistä automaattisemmaksi ja myös vikatiedot välitetään suoraan lentäjien näytöille.
Lasiohjaamon pääkomponentti on PFD ("Perusmittarinäyttö", ) tai EFIS ("Elektroninen lennonvalvontamittaristo", ). Se näyttää kaikki tiedot liittyen lentokoneen tilaan, sijaintiin ja etenemiseen. Pääasiassa se kertoo koneen vaaka- ja pystysijainnin, mutta myös ajan ja nopeuden. Toinen lasiohjaamon osa on valmistajasta riippuen joko EICAS ("Moottorinvalvonta- ja miehistön hälytysjärjestelmä", ) tai ECAM ("Lentokoneen elektroninen keskitetty valvontajärjestelmä", ). Kaikki informaatio esitetään näytöillä siten, että oleelliset tiedot ovat koko ajan näkyvillä, mutta lentäjä voi halutessaan saada yksityiskohtaisempaa tietoa jostain osa-alueesta.
Aikaisemmissa lasiohjaamoissa, joita käytetään Boeing 737-400, 757 ja 767 -malleissa sekä Airbus A300-600 ja A310 -malleissa, EFIS-näyttöä käytettiin lähinnä navigaatiotietojen näyttämiseen, kun ilma- ja nousunopeus sekä korkeustiedot hoidettiin vielä mekaanisilla mittareilla. Myöhemmissä lasiohjaamoilla varustetuissa koneissa, kuten Boeing 747-400 ja 777 -malleissa sekä Airbus A320:ssa ja sitä uudemmissa Airbus-malleissa mekaaniset mittarit ja varoitusvalot on korvattu kokonaan elektronisilla näytöillä.
Aikaisemmat lasiohjaamot on toteutettu kuvaputkinäytöillä. Näyttötekniikan kehittyessä uudet lasiohjaamot on varustettu nestekidenäytöillä. Nestekidenäyttöjen etuna on keveys sekä huomattavasti pienempi lämmöntuotto kuvaputkinäyttöön verrattuna.
Bysanttilainen ajanlasku
Bysanttilainen ajanlasku oli kalenterijärjestelmä, joka oli käytössä Bysantin valtakunnassa. Basileios II otti sen käyttöön vuonna 988. Bysanttilainen ajanlasku päättyi vuonna 1453, kun Bysantti valloitettiin, mutta kalenteria käytettiin myös Kiovan Venäjällä vuodesta 988 alkaen ja sittemmin Venäjällä aina Pietari I:n uudistuksiin vuoteen 1700. Bysanttilainen ajanlasku oli yhtenevä juliaanisen ajanlaskun kanssa, mutta kuukausien nimet oli käännetty latinasta kreikaksi. Vuoden ensimmäinen päivä on 1. syyskuuta. Vuosia ei laskettu Kristuksen syntymästä vaan maailman luomisesta. Bysanttilaisen kalenterin ensimmäinen vuosi alkoi siis 1.9.5509 eaa.
Virhefunktio
Virhefunktio on eräs useimmin vastaantulevista erikoisfunktioista. Siihen törmää helposti monissa käytännön tilanteissa, varmimmin todennäköisyyslaskennassa ja statistisessa mekaniikassa. Virhefunktio liittyy läheisesti normitetun normaalijakauman kertymäfunktioon. Itse virhefunktion lisäksi usein tulee vastaan myös virhefunktion komplementti.
Virhefunktio määritellään integraalina, mutta tarkka esitysmuoto vaihtelee hieman eri lähteissä. Tavallisin määritelmä on
Virhefunktio on pariton funktio
ja jos funktion argumentti on kompleksiluku, kompleksikonjugaatille on voimassa
Virhefunktiota ei ole mahdollista lausua alkeisfunktioiden avulla, mutta sitä vastaava Taylorin sarja on
Sille voidaan esittää myös approksimaatio asymptoottisen sarjan avulla. Virhefunktion ensimmäinen derivaatta seuraa välittömästi määritelmästä
ja korkeammat derivaatat voi laskea kaavalla
missä formula_7 on formula_8:s Hermiten polynomi. Virhefunktiolla on myös integraali
Virhefunktion käänteisfunktio voidaan esittää sarjakehitelmänä
missä
Virhefunktion ja normitetun normaalijakauman kertymäfunktion formula_12 välillä on yhteys:
Molempien funktioiden raja-arvo, kun x kasvaa rajatta, on 1, mutta
kun taas
Muuttujan arvolla x=0 saa virhefunktio arvon 0 mutta normaalijakauman kertymäfunktio arvon 1/2.
Virhefunktion komplementti määritellään
tai yhtäpitävästi integraalina
ja se toteuttaa differentiaaliyhtälön
Virhefunktion komplementin derivointikaava muistuttaa virhefunktion vastaavaa
ja integraalikin muistuttaa virhefunktion integraalia
Trad
Trad on kansanmusiikin ja kansantanssin aikakauslehti, joka ilmestyi vain vuoden 2006 ajan. Lehteä julkaisi Kansanmusiikki-instituutti ja sen kustantaja oli Maahenki Oy.
Ensimmäinen päätoimittaja oli Heikki Uimonen ja toinen Marko Aho.
Lehti perustettiin vuonna 2006 Kansanmusiikki-instituutin julkaiseman samansisältöisen Friiti-lehden jatkajaksi. Lehti ilmestyi 5 kertaa vuodessa. Kerran vuodessa lehden liitteenä oli kansanmusiikin cd-levy. Trad-lehti lakkautettiin, sillä se ei saanut tarpeeksi suurta tilaajakuntaa.
Trad-lehti yhdistyi vuonna 2007 Pelimanni-lehteen.
Laatokan puolustuksen perinnearkisto
Laatokan puolustuksen perinnearkisto on yksityisarkiston luonteinen perinnekokoelma. Siihen on koottu muuta kuin virka-arkistoihin kuuluvaa Laatokan rannikko- ja meripuolustukseen liittyvää aineistoa, kuten muistelmia, lehtileikkeitä, historiikkejä ja valokuvia. Digitoitujen valokuvien määrä on noin 4600 (syyskuussa 2014). Koska monet Laatokalla palvelleet ovat palvelleet myös Äänisellä jatkosodan aikana, on arkistossa melkoisesti myös Äänistä koskevaa kuvamateriaalia. Perinnekokoelma luovutettiin Kansallisarkistolle 3. syyskuuta 2014
Aineistoa perinnearkistoon ovat eri aikoina luovuttaneet:Perinnearkisto sisältää:Arkisto blogspot.com-sivustolla
Terho Itkonen
Terho Klaus Itkonen (21. lokakuuta 1933 Helsinki – 29. maaliskuuta 1998 Nurmijärvi) oli suomen kielen tutkija ja Helsingin yliopiston suomen kielen professori (1965–1989).
Itkonen kuului suomalaiseen Itkosten tiedesukuun. Hänen isänsä oli saamen kielen tutkija T. I. Itkonen.
Terho Itkonen tuli ylioppilaaksi vuonna 1951 Helsingin suomalaisesta lyseosta ja opiskeli sen jälkeen Helsingin yliopistossa suomen kieltä ja suomalais-ugrilaista kielentutkimusta. Hän valmistui kandidaatiksi 1955 ja lisensiaatiksi 1957 ja väitteli vuonna 1965. Paitsi yliopiston assistenttina hän työskenteli myös Sanakirjasäätiössä vuosina 1955–1964. Professoriksi hänet nimitettiin vuonna 1965.
Laajassa tuotannossaan Itkonen on käsitellyt lukuisia suomen kielen historian ja kieliopillisen kuvauksen kysymyksiä. Hänen tutkijanotteelleen on ominaista teoreettinen kunnianhimo, joka suomen kielen näkökulmista pyrki esittämään yleiskielitieteellisesti merkityksellisiä ja kansainvälisesti kiinnostavia kielen ilmiöitä. Toisin kuin suurin osa sukupolvensa tutkijoista, Itkonen suhtautui jo varhain kriittisesti generatiivisen kielitieteen esittämiin strukturalistisiin kielen rakenteen kuvauksiin. Hänen kielinäkemyksensä korosti kielijärjestelmän avoimuutta ja analogian merkitystä kielellistä rakennetta muovaavana voimana. Hän harjoitti paljon kielitieteellisiä kenttätöitä ja perusteli esittämiään teoreettisia käsityksiä laajalla empiirisellä aineistolla.
Kielihistoriallisessa tuotannossaan Itkonen selvitteli erityisesti suomen suhdetta toisiin itämerensuomalaisiin kieliin ja saameen. Hänen artikkelissaan "Välikatsaus suomen kielen juuriin" (1983) esitettiin käsitys kolmeen murteeseen jakaantuneesta kantasuomesta, jota puhuttiin Suomenlahden ympäristössä. Tämä artikkeli kuului pitkään siteeratuimpiin suomenkielisiin humanistisiin tiedejulkaisuihin.
Itkonen järjesti professorina laajan suomen murteiden ja paikannimistön kenttäkeruun ("Nimestäjän opas", 1961) ja koulutti kokonaisen sukupolven suomen kielen tutkijoita. Hän oli myös uuttera kielenhuoltaja, minkä osoittaa laajalevikkinen teos "Kieliopas"; lisäksi hän kirjoitti aiheesta runsaasti muun muassa "Helsingin Sanomiin", "Kielikelloon" ja "Virittäjään". Kielenhuoltoaiheisia kirjoituksia on koottu teoksiin "Selvää suomea", "Näillä näkymin" ja "Retkiä nykysuomeen".
Itkonen on nimetty Greifswaldin yliopiston kunniatohtoriksi.
Terho Itkosen puoliso oli fil. lis. Pirjo Ketonen vuodesta 1964. Heidän poikansa on Markus Itkonen.
Municipium
Municipiumilla tarkoitettiin Rooman valtakunnan alaisuuteen kuulunutta ja sen yleisiä lakeja noudattavaa kaupunkiyhteisöä, jolla oli oma itsenäinen paikallishallintonsa. Sen asukkailla oli joko rajoitetut tai täydelliset Rooman kansalaisoikeudet ja vastaavasti velvollisuudet, kuten veronmaksu ja asepalvelus. Municipium käsitti myös varsinaista kaupunkia ympäröivän maaseudun. Municipium edusti kaupunkien hierarkiassa keskitasoa; korkeampi status oli colonialla, alempi taas oppidumilla.
Myöhemmässä vaiheessa, keisariajan loppupuolella municipiumilla tarkoitettiin maaseutukaupunkia pääkaupungin vastakohtana.
Rovaniemen hovioikeus
Rovaniemen hovioikeus () on aloittanut toimintansa vuonna 1979. Rovaniemen hovioikeus toimii muutoksenhakuasteena piirissään, johon kuuluu pohjoisimman Suomen käräjäoikeudet, eli Kemi-Tornion käräjäoikeus, Lapin käräjäoikeus, Oulun käräjäoikeus, Ylivieska-Raahen käräjäoikeus ja Kainuun käräjäoikeus.
Vuoden 2013 alussa hovioikeudessa oli 45 työntekijää, joista 29 oli lakimiehiä; tuomareita ja esittelijöitä. Kansliahenkilökuntaan kuului 16 työntekijää. Kainuun käräjäoikeus siirrettiin Rovaniemen hovioikeuden tuomiopiiriin vuonna 2014 Itä-Suomen hoviokeuden tuomiopiiristä.
Hovioikeudessa on lainkäyttöasioita varten kaksi osastoa ja niillä omat osastokansliat sekä hallintoasioita varten hallintokanslia. Osastot jakaantuva kahteen lainkäyttötiimiin.
Hovioikeuden ensimmäisenä presidenttinä toimi oikeustieteen tohtori Kaarlo L. Ståhlberg vuosina 1978–1988. Tullessaan nimitetyksi hovioikeuden presidentiksi Ståhlberg toimi asianajajana Helsingissä. Hovioikeuden toisena presidenttinä toimi Martti Leistén vuosina 1988–1997. Leistén siirtyi hovioikeuden presidentiksi Turun hovioikeudenneuvoksen virasta. Hovioikeuden presidentti vuosina 1997–2013 oli Esko Oikarinen. Oikarinen siirtyi hovioikeuden presidentiksi Kajaanin käräjäoikeuden laamannin virasta. Oikarinen on aiemmin hoitanut muun muassa Rovaniemen hovioikeuden hovioikeudenneuvoksen ja Kajaanin tuomiokunnan kihlakunnantuomarin virkaa. Lisäksi Oikarinen on toiminut oikeusministeriön käräjäoikeuskouluttajana. Vuonna 2013 presidentiksi nimitettiin hovioikeudenlaamanni, oikeustieteen tohtori Marianne Wagner-Prenner .
Rovaniemen hovioikeus on profiloitunut tuomioistuintyön kehittäjänä. Rovaniemen hovioikeuspiirin tuomioistuinten laadunparannushanke voitti The Crystal Scales of Justice award -kilpailun. Palkinto jaettiin 25. lokakuuta 2005 Edinburghissa ensimmäisen kerran. Rovaniemen hovioikeuspiirin tuomioistuinten laadunparannushankkeen tavoitteena on tukea tuomioistuinten perustyötä ja kehittää sitä yhä paremmaksi niin, että oikeudenkäynti täyttää oikeudenmukaisuuden kriteerit, ratkaisut ovat perusteltuja ja oikeita ja tuomioistuimen palvelut ovat myös kustannuksiltaan ihmisten saavutettavissa. Hanke käynnistettiin vuonna 1999 ensimmäisenä tuomioistuinten laatuhankkeista. Se on toiminut esimerkkinä monille laatuhankkeille, joita nykyisin on meneillään kaikissa Suomen kuudessa hovioikeuspiirissä ja eräissä hallintotuomioistuimissa.
Suomen Asianajajaliitto palkitsi Rovaniemen hovioikeuden laatuhankkeen Vuoden oikeusteko -palkinnolla vuonna 2005.
Hittejä, kersantti Karoliina!
Hittejä, kersantti Karoliina!, "20 kaikkien aikojen kovinta Popeda-hittiä" (POKOCD 203), on suomalaisen Popeda -yhtyeen kolmas kokoelmalevy. Se julkaistiin 27. lokakuuta 1997. Joulukuussa 1998 levystä julkaistiin rajoitettu erikoispainos, jossa oli mukana Popedan 20-vuotisjuhlakonsertissa Tullikamarin Pakkahuoneella Tampereella äänitetty live-CD.
Konsertissa vierailevina solisteina toimivat muun muassa Olli Lindholm, Dave Lindholm sekä Moog Konttinen ja soittivat kaikki yhtyeen aiempiin kokoonpanoihin kuuluneet muusikot, lukuun ottamatta vuonna 1986 menehtynyttä Arwo Mikkosta, sekä basisti Risto "Eebo" Lehtistä, joka omien sanojensa mukaan oli esiintymisen loppupuolella menossa lavalle, mutta tungoksesta johtuen ei sinne päässyt.
CD-levy POKOCD 203
Bouchra Ghezielle
Bouchra Ghezielle (, o.s. Ben Thami, s. 19. toukokuuta 1979 Khemisset, Marokko) on ranskalainen keskimatkojen juoksija.
Marokkoa edustanut Ghezielle osallistui ensimmäisiin arvokisoihinsa 1997 Torinon maastojuoksun MM-kisoissa, joissa hän sijoittui nuorten sarjassa viidenneksikymmenenneksiseitsemänneksi. Seuraavana vuonna hän oli Marrakechin maastojuoksun MM-kisoissa nuorten sarjassa neljäskymmenesseitsemäs ja voitti pronssia Annecyn yleisurheilun nuorten MM-kisoissa 1 500 metrin juoksussa ajalla 4.12,76. Vuonna 1999 hän sijoittui Belfastin maastojuoksun MM-kisoissa lyhyellä matkalla kolmanneksikymmenenneksikahdeksanneksi.
Ghezielle sai Ranskan edustusoikeuden 9. kesäkuuta 2005. Tämän jälkeen hän juoksi 1 500 metrillä Euroopan cupin kolmanneksi ajalla 4.08,02. Helsingin MM-kisoissa samana vuonna hän oli matkalla kolmas ajalla 4.02,45. Kauden lopussa hän sijoittui matkalla neljänneksi ajalla 4.01,28. Ghezielle voitti Ranskan sisäratojen mestaruuden 3 000 metrin juoksussa vuonna 2006.
Gheziellen helmikuussa 2008 antamassa dopingnäytteessä oli epoa. Hän sai neljän vuoden kilpailukiellon ajalle 13.5.2008–12.5.2012.
Sportteli
Sportteliksi eli virkasivutuloksi kutsutaan rahapalkkiota, jonka virkamies tai muuta julkista tehtävää hoitava saa asiakkaaltaan tekemiensä virkatoimien perusteella.
Sportteleista on Suomessa pääosin luovuttu, mutta esimerkiksi haaste- ja ulosottomiehet saavat edelleenkin tehtyihin toimenpiteisiin perustuvaa palkkaa, jonka kuitenkin maksaa valtio työnantajana, joka taas perii asiakkailta käsittely- tms. maksuja. Käräjäoikeuden määräämät kaupanvahvistajat saavat edelleenkin palkkionsa suoraan asiakkailtaan, joten siltä osin kyse on edelleen perinteisestä sporttelista. Myös kunnaneläinlääkärit toimivat sporttelipalkalla; heillä on eläinlääkintähuoltolain nojalla oikeus saada palkkio hoitamansa eläimen omistajalta.
Aiemmin esimerkiksi kihlakunnantuomarit perivät tuomioistumen asiakkalta sportteleita mm. pöytäkirjoista, lainhuudoista ja muista toimituskirjoista. Sporttelia kutsuttiin lunastukseksi, jonka termin voi löytää säännönmukaisesti vanhojen viranomaispäätösten ja toimituskirjojen kansisivun vasemmasta alalaidasta, varustettuna markkamäärällä. Koko kihlakunnanoikeuksia ylläpitäneiden tuomiokuntien toiminta henkilökunnan palkkoineen ja tilavuokrineen rahoitettiin sporttelituloilla.
Sargeist
Sargeist on suomalainen vuonna 1999 Lappeenrannassa perustettu black metal -yhtye. Se aloitti nykyisen kitaristin Shatraugin sooloprojektina. Nimi tulee kahden saksankielisen sanan yhdistelmästä, "sarg" tarkoittaa ruumisarkkua ja "geist"ista, joka tarkoittaa henkeä. Yhtye yhdistetään usein toiseen suomalaiseen black metal -vaikuttajaan Behexeniin, koska kaksi yhtyeen jäsentä musisoivat myös toisessa.
Sargeist perustettiin kesällä 1999 Shatraugin sooloprojektina. 2000 Blutrachesta eronnut rumpali "Lord Volos", liittyi Sargeistiin ja ensimmäinen kokoonpano järjestyi ja ensimmäisen demon julkaisi sen oma levy-yhtiö Warmoon Records. Vuonna 2001 "Gorsedd Marter" ja "Makha Khan" liittyivät Sargeistiin, molemmat kuitenkin lähtivät yhtyeestä myöhemmin. Tällä jäsenistöllä nauhoitettiin seuraava demo, "Tyranny Returns", joka johti kaiken kohti Torogin ja Shatraugin yhteistyötä. Myöhään vuonna 2001 Moribund Records sopi levytyssopimuksen Sargeistin kanssa. Vuonna 2002 nauhoitti ja julkaisti kappaleet "Reaping With Curses & Plague", "The Rebirth of a Cursed Existence" ja uudelleen tehdyn "Sinister Glow of the Funeral Torches", jotka liitettiin 7" EP -splitille Merrimackin kanssa sekä kahdelle kokoelmalle, Woodcut Recordsin "Jatkosodalle" ja Black Arts Productionsin "...And Jesus Weptille"
Vaikka materiaali oli valmista jo vuodesta 2001 lähtien, vasta heinäkuussa 2003 Sargeist julkaisi ensialbuminsa "Satanic Black Devotion".
Vuonna 2004 julkaistiin kolme split-albumia, yhtyeiden: Temple of Baal, Horned Allmighty ja Funeral Elegy kanssa.
Sargeistin seuraava levyn "Disciple of the Heinous Pathin" julkaisi 30. syyskuuta 2005 Moribund Records, ja splitlevyn Bahimironin kanssa julkaisi toukokuussa 2006 Obscure Abhorrence Productions.
Kuolleen miehen kupletti -EP
Kuolleen miehen kupletti -EP on Viikate-yhtyeen EP, joka on julkaistu vuonna 2004. Kappale "Vasten kuutamon siltaa" on suomennettu versio Roky Ericksonin kappaleesta "Night of the Vampire".
EP nousi Suomen virallisen singlelistan sijalle 2.
Status epilepticus
Status epilepticus eli pitkittynyt epileptinen kohtaus on hengenvaarallinen tila. Sen kehittymisen riski kasvaa epilepsiakohtauksen kestäessä yli viisi minuuttia. On arvioitu, että noin 30-60 % status epilepticukseen joutuvista on jo aiemmin todettuja epileptikkoja. Keskimäärin 20 % status epilepticus -potilaista kuolee kuukauden kuluessa kohtauksen loppumisesta. Kuolleisuus vaihtelee merkittävästi eri ikäryhmien välillä, ja monilla status epilepticukseen joutuneilla on ilmennyt myöhemmin erilaisia jälkioireita. Status epilepticus saattaa ilmetä myös poissaolokohtauksina, jotka kestävät tunneista vuorokausiin.
18. divisioona (jatkosota)
18. divisioona oli Pohjois-Hämeen sotilasläänin perustama divisioona. Kyseiseen sotilaslääniin kuuluivat Pirkka-Hämeen ja Jyväskylän suojeluskuntapiirit. Divisioonaan kuului lisäksi Saimaan suojeluskuntapiirin perustamia yksiköitä.
Perustamisen jälkeen divisioonaan kuuluivat mm. seuraavat yksiköt:
18. divisioona pyrittiin varustamaan määrävahvuuksien mukaisesti, joka pääsääntöisesti onnistuikin, tosin joidenkin materiaalierien osalta määrävahvuuksia ei saavutettu.
Ennen elo-syyskuun 1941 Viipurin operaatiota divisioonaan kuului myös Kevyt prikaati T, eversti Matti Tiiaisen komentama nopeiden joukkojen pienoisyhtymä.
Tammikuun puolivälissä 1942 divisioonalle alistettiin Karjalankannakselle jääneet lakkautetun 12. divisioonan yksiköt.
Divisioonankomentajina olivat:Yhtymien Päämajalle tekemien määräaikaisilmoitusten mukaan 18. divisioonan kokonaistappiot kaatuneina, haavoittuneina ja kadonneina olivat yhteensä 10 184 henkilöä.
Hermann Köhl
Hermann Köhl (15. huhtikuuta 1888 Neu-Ulm – 7. lokakuuta 1938 München), oli saksalainen lentäjäpioneeri, joka ylitti ensimmäisenä lentämällä idästä länteen Atlantin 12. huhtikuuta 1928. Lentokoneena oli Junkers W 33.
Liikenne eläinvoimalla
Liikenne eläinvoimalla on vanhimpia ihmisen käyttöönsä valjastamista liikkumista helpottavista keinoista. Myös vesiliikennettä veneellä voidaan pitää vielä varhaisempana muotona ihmisen keksimistä liikkumishelpotuksista.
Ratsastaminen ei ole vaatinut merkittävää määrää teknisiä apuvälineitä jonkin eläimen vangitsemista ja työjuhdaksi alistamista lukuun ottamatta, yksinkertainen köysikin on voinut jo riittää. Hevosajoneuvon varusteluun on aikanaan lisätty satula ja kavioiden kulumista hidastavat hevosenkengät.
Ratsastamiseen eniten käytetty hevonen on ollut myös sotilaallinen kulkuneuvo aina toisen maailmansodan loppuun asti. Ratsumiehen panssarointi haarniskalla on luonut hevonen-mies-parista merkittävän asejärjestelmän, jonka kiväärin kehitys teki liian haavoittuvaksi.
Hevosten kasvatus on kehittynyt merkittäväksi tuotantotoiminnaksi, joka hiipui ratsuväen ja yläluokan ratsastusharrastuksen hiipuessa syntyäkseen uudestaan teinityttöjen harrastuksena, esteratsastuskilpailuna ja vedonlyöntiliiketoiminnan osana (laukkakilpailut) jne.
Hevosta, kamelia ja aasia on käytetty kuorman kuljetukseen eläinen selässä kuljettavissa koreissa tai säkeissä. Tässä kuormankantokyky on pienempi kuin pyörillä vedettäessä, mutta tällainen kuljetusmuoto ei vaadi minkäänlaista tietä tai edes polkua.
Vaunujen vetäminen hevosella, vesipuhvelilla tai muulla vankkatekoisella eläimellä vaati myös pyörän keksimisen. Kulkureittien, kuten Silkkitien tai Yhdysvaltain postivaunureittien varrelle rakentui infrastruktuuri, jossa matkustajat saattoivat syödä ja levätä ja josta oli saatavissa vaihtohevoset. Hevosia ja jopa elefantteja on käytetty muun muassa tukkien kuljetukseen kaatamispaikalta vaikkapa jokien rantaan. Hevosia on myös käytetty 1900-luvun alkupuolelle asti vetämään lauttoja, vaikka jossain orjatyövoima (kuten tsaarien ajan Venäjän Volgan lautturit) on ollut halvempaa tällaiseen työhön kuin hevoset.
Maatalouden liikevoimana auraa tms. vetävä eläin on ollut merkittävä perustuotannon lisääjä, kunnes ne korvaantuivat 1900-luvun alusta lähtien traktorilla jne.
Eläimiä on käytetty myös eräänlaisten vesipumppujen käyttövoimana.
Koiravaljakko tai porotokka on toiminut kulkuvälineenä pienemmille kuormille lumisilla alueilla. Ne ovat turismia lukuun ottamatta korvautuneet esimerkiksi moottoroiduilla lumikelkoilla 1950-luvulta lähtien.
Kyyhkyä on käytetty viestien kuljetuksessa aina optisen (valomerkit) ja radiotaajuisen järjestelmän tuloon asti.
Jukka Hirvonen
Jukka Hirvonen (s. 7. helmikuuta 1981 Asikkala) on suomalainen jalkapalloilija, joka on viimeksi edustanut Lahen Poikia Kolmosessa. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja tai puolustava keskikenttäpelaaja.
.com
.com ("commercial", ) on kansainvälinen ylätason verkkotunnus. Se on yksi alkuperäisistä ja ensimmäisistä ylätason verkkotunnuksista, jotka otettiin käyttöön tammikuussa 1985. Internetin kasvaessa siitä on tullut suosituin ylätason verkkotunnus. .com-verkkopäätettä hallinnoi Verisign ja se yhdessä .net-verkkopäätteen kanssa muodosti vuonna 2005 yli puolet kaikista verkkopäätteistä.
Alkujaan .com-verkkopäätteet suunniteltiin kaupallisiin tarkoituksiin, mutta niitä on voinut rekisteröidä kuka tahansa 1990-luvun puolivälin jälkeen. IT-kupla eli 1990-luvun lopun tietotekniikan taloudellinen yliarvostus tunnetaan myös dot.com-buumina.
The Evil That Men Do
The Evil That Men Do on Iron Maidenin kappale albumilta "Seventh Son of a Seventh Son". Singlenä kappale julkaistiin 1. elokuuta 1988. Sen listasijoitus Yhdistyneessä kuningaskunnassa oli 6. Singlen b-puolena on uudelleen nauhoitetut versiot kappaleista "Prowler" ja "Charlotte the Harlot", jotka ovat yhtyeen ensimmäisen albumin, "Iron Maidenin" kappaleita.
Nimi "The Evil That Men Do" on otettu Willian Shakespearen näytelmästä Julius Caesar:" "The evil that men do lives after them; The good is oft interred with their bones". "Katkelman sanomana on, että ihmisten pahat teot muistetaan ja jäävät elämään heidän kuolemankin jälkeen, kun taasen hyvät teot unohdetaan kuoleman myötä. Itse kappaleen sanoituksilla ei kuitenkaan ole mitään tekemistä näytelmän kanssa.
Kitarasoolon kappaleeseen "The Evil That Men Do" soittaa Adrian Smith, joskin vuodesta 1999 lähtien, jolloin Iron Maidenin kitaristien määrä nousi kahdesta kolmeen, on keikoilla myös Janick Gers "tuplannut" soolon soittamalla sen samanaikaisesti Smithin kanssa. Myös toisen Iron Maidenin klassikkokappaleen, The Trooperin, toinen kitarasoolo on soitettu yhdessä Smithin ja Gersin kanssa.
Single nousi Suomen virallisen listan sijalle 5.
Giovanni Fattori
Giovanni Fattori (1825 Livorno – 1908 Firenze) oli Livornossa syntynyt italialainen taidemaalari ja yksi Macchiaioli-ryhmän johtajista.
Macchiaioli oli Italian maalaustaiteessa vaikutusvaltainen ryhmä, joka sai nimensä 1850-luvulla kehitetystä "la macchia" -tekniikasta (”tahra”, ”läiskä”, ”nopea luonnos”). Macchia viittasi spontaaniuteen ja välittömyyteen, värin lisäämiseen suoraan kohteen havainnoinnin yhteydessä. Macchiasta tuli ajan poliittisen tilanteen, "Risorgimenton", kautta myös kansallinen tai nationalistinen maalaustyyli. Monet Macchiaioli-taiteilijat osallistuivatkin Italian yhdistymissotiin ja heidän kantapaikkansa, Firenzen Caffè Michelangiolo oli myös aktivistien kokoontumispaikka. Fattori oli macchiaioli-taidemaalareista kaikkein tuotteliain ja monipuolisin. Hän piti itseään realistina ja maalasi lukuisia erilaisia aiheita: sota-aiheita, muotokuvia, maisemia, sisätiloja, talonpoikien ja kauppiaiden elämää. Hänen töissään yhdistyivät macchian mukanaan tuoma valon tallentava impulsiivisuus ja sosiaalisesti kantaa ottava realismi.
Monet ryhmän jäsenet tarjoutuivat vapaaehtoisiksi Giuseppe Garibaldin joukkoihin; Fattori maalasikin teoksen "Garibaldi a Palermo" vuosina 1860–1862. Vaikka Fattori ei liittynyt taisteluihin, hän toimi kuriirina vasemmistolaisille vallankumousvuosina 1848–1849. Hän maalasi taisteluaiheita johdonmukaisemmin kuin muut ryhmän taiteilijat. Fattori saikin ensin huomiota sarjallaan sota-aiheisia maalauksia, jonka hän aloitti vuonna 1859. Hän piti tärkeinä ajan ranskalaisten taidemaalareiden innovaatioita, esikuvanaan erityisesti Edgar Degas. Hänen maineensa kasvoi taidokkaiden etsausten ja kaiverrusten myötä.
Viimeisinä vuosinaan Fattori eli maineestaan huolimatta köyhyydessä ja antoi Firenzessä oppitunteja piirustuksessa. Yksi hänen lahjakkaimmista oppilaistaan oli Amedeo Modigliani.
Jat Airways
Jat Airways on Serbian kansallinen lentoyhtiö. Se on toiminut myös entisten Jugoslavian sekä Serbia ja Montenegron kansallisena lentoyhtiönä. Yhtiö on perustettu vuonna 1927 Aeroput (Аеропут) -nimisenä. Vuonna 1947 nimeksi vaihdettiin Jugoslovenski aerotransport - JAT (Југословенски аеротранспорт), sitten JAT Yugoslav Airlines ja lopuksi Jat Airways tammikuussa 2003.
Jat Airways ei kuulu mihinkään allianssiin, mutta tekee code sharingia joillakin reiteillä Lufthansan, Austrian Airlinesin, Air Francen, Alitalian ja Aeroflotin kanssa. Jat Airwaysilla on myös sopimuksia Emiratesin kanssa Australian ja Yhdysvaltojen lennoista. Jat Airways on aloittanut kampanjoinnin liittyäkseen SkyTeam -lentoyhtiöallianssiin. Air France on heidän päätukijansa hankkeessa. Vuonna 2004 IATA nimesi Jat Airways yhdeksi Euroopan turvallisimmaksi lentoyhtiöksi.
Entinen JAT:in lentoemäntä Vesna Vulović selvisi 10 160 metrin vapaapudotuksesta hengissä vuonna 1972, kun JAT:in lento JU364, jolla hän työskenteli, joutui terrori-iskun kohteeksi, ja kone räjäytettiin ilmassa.
Jat Airwaysin laivasto marraskuussa 2006