hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kaijonharju
Kaijonharju on yksi Oulun kaupunginosista. Se sijaitsee Kuivasjärven (kaupunginosa ja järvi) eteläpuolella, ja Linnanmaan kaupunginosan itäpuolella, lähellä Oulun yliopistoa. Matkaa eteläpuolelle jäävään Oulun keskustaan on noin kuusi kilometriä.
Kaijonharju kuului aiemmin Linnanmaan ohella Kuivasjärven alueeseen. Kuivasjärvi kuului ensin Haukiputaan kuntaan mutta liitettiin osaksi Oulun kaupunkia vuonna 1961. Jatkosodan aikana Kaijonharjun alue toimi saksalaisten sotilaiden harjoitusalueena, josta muistona on juoksuhautojen jäänteitä Alakyläntien ja Kauppaporvarintien välisessä metsässä, sekä sotilaiden tekemä reliefi ja kaiverrukset kivessä, joka sijaitsee Kalevalantien päässä olevassa liikenneympyrässä.
Nimensä Kaijonharju on saanut pienen hiekkaisen harjun mukaan, joka sijaitsi Kuivasjärven eteläpuolella nykyisen Kaitoväylän paikkeilla. Viime sotien jälkeen se kuljetettiin rakennustarpeisiin Ouluun. Harjua on näkyvissä enää Kaijonharjuntien seutuvilla.
Nykyisen Kaijonharjun alueen kehitys alkoi 1970–1980-luvuilla, jolloin alueelle pystytettiin useita kerrostaloja. Tuona aikana Oulun väestön arvioitiin kasvavan 2000-luvulle mennessä niin voimakkaasti, että lisäasuntojen tarpeen arveltiin edellyttävän suuren jumbolähiön rakentamista suolle, kauas kaupungin keskustasta. Alueen asukkaille oli jo 1970-luvun lopulla ominaista yhteistyökyky ja asukastoimintaa syntyi jo silloin ns. asukastoimikunnan nimellä, jolloin vasta Tuulikintielle oli rakennettu talot ja Tapiontiellä oli vain kaksi kerrostaloa. Yhteistyötä tehtiin Kuivasjärven Pienkiinteistöyhdistyksen kanssa. Asukastoimikunta kutsuttiin mukaan alueen suunnitteluunkin, jota toimintaa kaupungin puolesta hoiti arkkitehti Eija Salmi. Kuivasjärven rantaa haluttiin suojella liian raskaalta kaavoitukselta ja siinä onnistuttiinkin osittain. Kuitenkin Kaijonharjusta muotoutui aivan tyypillinen oululainen lähiö.
Kaijonharjussa sijaitsee myös vuonna 1993 rakennettu Teekkaritalo. Taloa vuokrataan kokous- ja juhlakäyttöön myös muille tahoille.
Kaijonharju on laajentunut 1990-luvun lopulla voimakkaasti sekä pohjoiseen kohti Kuivasjärveä, että itään. Myös Kaijonharjun keskus on kehittynyt voimakkaasti, ja nykyisin alueella on useita kauppaliikkeitä sekä hyvin kattavat peruspalvelut, mm. kirjasto, nuorisotalo, kaksi päiväkotia, terveyskeskus, 1-9-luokkien koulu ja lukio. Osa kerrostaloasunnoista on tarkoitettu yliopisto-opiskelijoille, mutta varsinkin Kaijonharjun itäosan kerrostaloasunnot on tarkoitettu pääasiassa omistus- tai osaomistusasunnoiksi. Kaijonharjussa toimi vuoteen 2006 saakka myös Oulun ainoa lähipoliisi, joka oli perustettu vuonna 1998 osana valtakunnallista kokeilua.
Kuivasjärvi
Kuivasjärvi on luonnonläheinen lähiökaupunginosa Oulun pohjoisreunalla, samannimisen järven pohjoisrannalla noin seitsemän kilometrin päässä keskustasta.
Alue liitettiin Oulun kaupunkiin vuonna 1961 Haukiputaan kunnasta. Perusteena olivat kuivasjärveläisten huonot liikenneyhteydet Haukiputaan kuntakeskukseen, ja lisäksi monet kuivasjärveläiset kävivät töissä Oulun kaupungin alueella. Alue oli pitkään kaavoituskiellossa, mutta kaavan valmistuttua 1980-luvulla rakennettiin suuri osa asuntoalueesta. Vanhan Kuivasjärven alueita ovat Ahvenoja ja Oinaansuo, ja 2000-luvun alkupuolella rakennettu, pohjoisessa Oinaansuon takana oleva Jylkynkangas. Vuonna 2004 käynnistyi myös järven ja valtatien 4 väliin sijoittuvan Kuivasrannan lähiöalueen kehitys. Kuivasranta kuuluu kaupunginosajaossa Ritaharjun kaupunginosaan.
Kuivasjärven alueella suositaan pientalo- ja rivitaloasumista. Julkisen liikenteen yhteydet keskustaan ovat etäisyyteen nähden kohtalaiset.
Lítla Dímun
Lítla Dímun on saari Färsaarilla. Se sijaitsee Suðuroyn ja Stóra Dímunin saarten välissä. Lítla Dímun on Färsaarten 18 pääsaaresta pienin. Sen pinta-ala on alle yksi neliökilometri. Saarella on vuori Slættirnir (414 m). Lítla Dímunissa ei ole vakituista ihmisasutusta.
Stóra Dímun
Stóra Dímun on saari Färsaarilla. Sen pinta-ala on 2,5 neliökilometriä. Tällä hetkellä saarella elää vain yhdeksän ihmistä (2013). Stóra Dímunissa on kaksi vuorta: Høgoyggj (396 m) ja Klettarnir (308 m). Saari on Färsaarten saarista pinta-alaltaan kolmanneksi pienin. Saari sijaitsee Sandoyn, Suðuroyn ja asumattoman Lítla Dímunin lähellä.
Suomalainen runoilija Pentti Saarikoski on kirjoittanut saaresta runon.
Klaus Kinski
Klaus Kinski (18. lokakuuta 1926 – 23. marraskuuta 1991) oli saksalainen näyttelijä.
Kinskin (alun perin "Nikolaus Karl Günther Nakszynski") isä oli farmaseutti, äiti pastorin tytär, ja Kinski syntyi Danzigin vapaakaupungin alueella. Perhe muutti Berliiniin vuonna 1930.
Toisessa maailmansodassa Kinski palveli Saksan armeijassa Hollannissa, mutta karkasi, antautui briteille ja vietti loppusodan sotavankina. Sotavankileirillä hän huomasi näyttelijänlahjansa viihdyttäessään vankitovereitaan. Sodan jälkeen Kinski siirtyi Saksan liittotasavaltaan ja aloitti näyttelijänuran. Kinskistä tuli Saksassa pian tunnettu monologien pitäjä, jonka jälkeen hän siirtyi rahakkaampiin elokuviin.
Kinski tunnetaan erityisesti ohjaaja Werner Herzogin kanssa tekemistään viidestä elokuvasta. Kinski oli näyttelijänä eräänlainen äärimmäisyysihminen, joka paneutui rooleihinsa maanisesti ja riiteli usein ohjaajien kanssa. Kinski kärsi hysteerisistä raivonpurkauksista ja harjoitteli peilin edessä pitkiä aikoja. Kinski käsikirjoitti ja ohjasi itse yhden elokuvan, "Kinski Paganini" (1989), joka jäi hänen viimeiseksi elokuvakseen. Kinski kuoli sydänkohtaukseen 1991. Herzog teki Kinskistä dokumentin "25. tunti" (Mein liebster Feind - Klaus Kinski) vuonna 1999.
Kinski olisi saanut vihollisen roolin elokuvasta "Kadonneen aarteen metsästäjät", mutta hän vihasi elokuvan käsikirjoitusta. Niinpä hänen tilalleen valittiin englantilainen näyttelijä Ronald Lacey.
Kinskin tytär Pola kertoi 20 vuotta isänsä kuoleman jälkeen Kinskin hyväksikäyttäneen häntä seksuaalisesti hänen ollessaan 5–19-vuotias. Hän vaikeni aikoinaan isänsä kiellosta, mutta ei 60-vuotiaana enää kestänyt jatkuvaa isänsä nerouden ylistämistä ja kirjoitti hyväksikäytöstä kirjan. Polan sisarpuoli Nastassja kertoi isän yrittäneen kosketella häntä hänen ollessaan 4−5-vuotias ja kuvaili isäänsä arvaamattomaksi tyranniksi, jota hän pelkäsi koko ajan. Pola ja Nastassja ovat isänsä tavoin ammatiltaan näyttelijöitä.
Vuonna 2008 berliiniläinen psykiatrinen sairaala julkaisi Kinskin potilaskirjat. Niiden mukaan Kinski oli joutunut sairaalaan 23-vuotiaana vuonna 1950, koska hän oli vainonnut mesenaattinaan toiminutta naista, johon oli yksipuolisesti ihastunut. Kinski ei uskonut naisen kieltoja, vaan piilotteli salaa tämän asunnossa ja lopulta riehui siellä kuristaen häntä. Kinskillä epäiltiin ensin skitsofreniaa, mutta hänet diagnosoitiin psykopaatiksi. Kinski kuitenkin päästettiin menemään kolmen päivän tutkimusten ja insuliinishokkihoidon jälkeen.
Ablatiivi
Ablatiivi eli ulkoeronto eli ulkoinen erosija on sijamuoto, joka perusmerkityksessään ilmaisee liikettä pois joltain pinnalta tai jonkin luota: "tuolilta", "seinältä", "talolta".
Ablatiivi on yksi suomen kielen ulkopaikallissijoista adessiivin eli ulkoisen olosijan sekä allatiivin eli ulkoisen tulosijan ohella. Sen vastine sisäpaikallissijojen ryhmässä on sisäinen erosija eli elatiivi. Joissain suomen murteissa esiintyy myös niin sanottu yleinen erosija eli eksessiivi.
Suomessa ablatiivi kuuluu käytössäoleviin paikallissijoihin. Prototyyppisen pois lähtemistarkoituksen lisäksi sitä käytetään muun muassa ajan ilmauksissa. Ablatiivin sijapääte on -lta tai -ltä vokaalisoinnun mukaisesti. 
Viron kielessä ablatiivia käytetään paljolti samoin kuin suomessakin. Ablatiivin (vir. "alaltütlev") tunnus on "-lt".
Unkarin kielessä ablatiivin pääte on "-tól/-től". Merkitys vastaa usein suomen ablatiivia tai postpositiota "luota", joskus myös suomen elatiivia.
Latinassa ablatiivilla on useita erilaisia käyttötarkoituksia. Näiden lisäksi se liittyy myös useimpiin prepositioihin.
Streymoy
Streymoy on Färsaarten suurin saari. Färsaarten pääkaupunki, Tórshavn sijaitsee siellä. Saaren pinta-ala on 373,5 neliökilometriä ja asukasluku noin 22 372 (2013). Suurin osa saaren asukkaista asuu Tórshavnissa.
Allatiivi
Allatiivi eli ulkotulento eli ulkoinen tulosija on sijamuoto, joka perusmerkityksessään ilmaisee liikettä jonkin päälle, jollekin pinnalle tai jonkin lähelle: "tuolille", "seinälle", "talolle".
Allatiivi on yksi suomen kielen ulkopaikallissijoista adessiivin eli ulkoisen olosijan sekä ablatiivin eli ulkoisen erosijan ohella. Sen vastine sisäpaikallissijojen ryhmässä on sisäinen tulosija eli illatiivi. Yleiseksi tulosijaksi puolestaan voidaan joskus luonnehtia translatiivia.
Suomessa allatiivi kuuluu käytössäoleviin paikallissijoihin. Allatiivia käytetään lähinnä prototyyppisen paikalle tulemisen merkityksessä. Sijapääte on "-lle". Esimerkkejä:Viron kielessä allatiivia käytetään paljolti samoin kuin suomessa. Allatiivin (vir. "alaleütlev") tunnus on "-le".
Unkarin kielessä allatiivin pääte on "-hoz/-hez/-höz". Merkitys vastaa usein suomen allatiivia tai postpositiota "luokse", joskus myös suomen illatiivia tai translatiivia.
Illatiivi
Illatiivi eli sisätulento eli sisäinen tulosija on sijamuoto, joka perusmerkityksessään ilmaisee liikettä jonkin sisään: "taloon", "kylään".
Illatiivi on yksi suomen kielen sisäpaikallissijoista inessiivin eli sisäisen olosijan sekä elatiivin eli sisäisen erosijan ohella. Sen vastine ulkopaikallissijojen ryhmässä on ulkoinen tulosija eli allatiivi. Yleiseksi tulosijaksi puolestaan voidaan joskus luonnehtia translatiivia.
Suomen kielessä illatiivin sijapääte on yksikössä -Vn (jossa V merkitsee edeltävän vokaalin pidentymistä) tai -hVn (jossa V merkitsee h:ta edeltävän vokaalin toistoa):Päätteenä on pääpainottoman tavun pitkän vokaalin jälkeen -seen:
Monikossa taas:
Illatiivin perusmerkitys on sisälle tuleminen: Tulimme "huoneeseen".
Illatiivilla on myös paljon muita merkityksiä. Esimerkkejä:
American Film Institute
American Film Institute, lyhennettynä AFI, () on itsenäinen, ei-kaupallinen organisaatio, joka perustettiin vuonna 1967. Se ei keskity pelkästään elokuviin vaan myös televisio- ja video-ohjelmiin.
AFI on jakanut vuodesta 1973 lähtien elämäntyöpalkintoa (AFI Life Achievement Award) elokuva-alalla ansioituneille henkilöille.
Vuosina 1998–2008 AFI julkaisi 100-vuotissarjaa (), jonka tarkoituksena on muistaa yhdysvaltalaisen elokuvan historiaa ja herättää mielenkiintoa sitä kohtaan.
Vuodesta 2000 lähtien AFI on palkinnut vuosittain kymmenen elokuvaa ja kymmenen televisiotuotantoa omilla AFI-palkinnoillaan.
Tórshavn
Tórshavn () on Färsaarten pääkaupunki. Se sijaitsee Färsaarten suurimman saaren Streymoyn itärannikolla.
Kaupungin asukasluku on noin 18 000. Vuonna 1801 Tórshavnissa asui 554 ihmistä, ja vuonna 1950 määrä oli noussut 5600:een.
Ensimmäinen maininta Tórshavnista asiakirjoissa on vuodelta 1075. Viikingit kokoontuivat Tórshavniin kesäisin vuosittaiseen kokoukseensa ja tästä syntyi pysyvä kaupankäyntialue. Norjan ja sittemmin myös Tanskan hallinnon aikana hallituksen virkailijat majoittuivat Tórshavniin, rakensivat linnoituksia ja ottivat itselleen monopolin kaupankäyntiin. Kauppamonopoli lopetettiin vuonna 1856, jonka jälkeen vapaa kauppa kehittyi nopeasti ja kylä kasvoi pian kaupungiksi. Kaupunki oli toisen maailmansodan aikana brittien hallussa.
Evel Knievel
Robert Craig "Evel" Knievel (17. lokakuuta 1938 Butte, Montana, Yhdysvallat – 30. marraskuuta 2007) oli yhdysvaltalainen näytösajaja ja sijaisnäyttelijä. Knievel tuli tunnetuksi moottoripyörillä tekemillään vaarallisen pitkillä hypyillä. Temput johtivat usein vakaviinkin loukkaantumisiin: uransa aikana Knievel sai yhteensä 433 luunmurtumaa. Knievelin uran huippuaika sijoittui 1960- ja 1970-luvuille. Knievel onnistui hyödyntämään kuuluisuutensa myös kaupallisesti. Saavutukset ja epäonnistumiset veivät Knievelin useita kertoja Guinnessin ennätysten kirjaan.
Knievel kuoli Floridan Clearwaterissa 30. marraskuuta 2007 ollessaan 69-vuotias. Hän oli kärsinyt diabeteksestä ja keuhkofibroosista monta vuotta.
In Your Honor
In Your Honor on rockyhtye Foo Fightersin 13. kesäkuuta 2005 julkaisema viides studioalbumi. Sen ovat tuottaneet Foo Fighters ja Nick Raskulinecz.
Albumin tunnetuimmat kappaleet ovat ”Best of You”, ”DOA”, ”Resolve” ja ”No Way Back”. Jokaisesta näistä kappaleista tehtiin singlet ja myös musiikkivideot. Albumin kappaleen ”Friend of a Friend” Dave Grohl kirjoitti jo olleessaan Nirvana-yhtyeen rumpalina 1990. "In Your Honor" nousi ilmestyessään Billboard 200 -albumilistan kakkossijalle. Albumin sessioissa nauhoitettiin myös esimerkiksi kappale ”Skin & Bones”, mutta se päätettiin julkaista ”DOA”-singlellä ja myöhemmin "Five Songs and a Cover" -EP:llä.
Albumi on tuplalevy, jonka ensimmäinen levy on ”äänekäs” ja toinen ”vähemmän äänekäs”, kuten Led Zeppelinin albumilla "Physical Graffiti", ja sillä myös on paljon vierailijoita, muun muassa nuori jazzlaulaja Norah Jones, Led Zeppelinin basisti John Paul Jones ja Queens of the Stone Age -yhtyeen keulahahmo Joshua Homme. Albumista on olemassa myös DVD:llä varustettu kolmen levyn erikoisversio. Levyn kappaleessa Cold Day in the Sun Foo Fightersin rumpali Taylor Hawkins laulaa ja solisti Dave Grohl soittaa rumpuja.+ Vierailijat (John Paul Jones, Norah Jones, Joshua Homme)
Narses
Narses (; s. noin 480 tai 490 – k. noin 574) oli itäroomalainen hovimies ja sotapäällikkö keisari Justinianus I:n aikana. Narses ja sotapäällikkö Belisarius tekivät mahdolliseksi Justinianuksen aikana tapahtuneet valloitukset.
Narses oli eunukki, joka palveli keisaria Konstantinopolissa. Vuonna 552 Narses sai tehtäväkseen johtaa ostrogootteja vastaan käytyä sotaa. Tällöin Narses saattoi olla jo 70-vuotias, mutta hän osoittautui Belisariuksen tavoin taitavaksi sotapäälliköksi.
Narses kukisti ostrogoottien kuninkaan Totilan Taginaen taistelussa kesällä 552 ja loputkin goottien joukoista Mons Lactariuksen taistelussa saman vuoden lokakuussa. Vuonna 554 hän kukisti frankit ja alemannit, jotka olivat tulleet auttamaan gootteja roomalaisia vastaan. Lopulta kaikki gootit antautuivat hänelle ja Italia oli jälleen osa Rooman valtakuntaa.
Sodan loputtua Narses jäi Italiaan prefektinä, mutta hänen hallintonsa oli epäsuosittu. Justinianuksen kuoltua hänen seuraajansa Justinus II erotti Narseksen ja käski hänen palata Konstantinopoliin. Narses jäi kuitenkin Italiaan ja asettui asumaan Napoliin.
Kun langobardit hyökkäsivät Italiaan vuonna 568, Narses saattoi olla jo 90-vuotias. Joidenkin lähteiden mukaan hänen väitetään salaa kutsuneen langobardit maahan kostona keisarille. Narses ilmoitti kuitenkin olevansa valmis taas johtamaan joukkoja vihollista vastaan, mutta keisari ei suostunut tähän. Narseksen kuollessa noin vuonna 574 langobardit olivat vallanneet jo puolet Italiasta.
Gelimer
Gelimer (480–553) oli vandaalien viimeinen kuningas. Hänestä tuli kuningas vuonna 530, kun hän syrjäytti katolisuuteen kääntyneen serkkunsa kuningas Hilderikin. Vandaalit olivat areiolaisia eivätkä voineet sietää katolista kuningasta.
Itä-Rooman keisari Justinianus I oli suosinut Hilderikiä ja julisti sodan vandaaleille. Hänen tarkoituksenaan ei ollut saada Hilderikiä takaisin valtaistuimelle vaan Pohjois-Afrikan takaisinvaltaaminen Roomalle. Gelimer taisteli Justinianuksen kenraalia Belisariusta vastaan kahteen otteeseen vuonna 533. Hän hävisi Ad Decimumin ja Trikamaronin taistelut.
Vuonna 534 Gelimer ymmärsi, ettei hän pystyisi vastustamaan Belisariusta. Hän antautui ja hänet kuljetettiin Konstantinopoliin. Antautumisensa vuoksi Gelimer sai keisarilta maatilan, jossa hän asui kuolemaansa asti.
Vajaahampaiset
Vajaahampaiset ("Xenarthra") on perinteisessä taksonomiassa käytössä ollut nisäkkäiden lahko, jonka edustajia tavataan enää Etelä-Amerikassa. Lahkon juuret ulottuvat tertiäärikaudelle noin 60 miljoonan vuoden päähän.
Vajaahampaisten lahko on jaettu kahdeksi uudeksi lahkoksi, jotka ovat muurahaiskarhut ja laiskiaiset sisältävä "Pilosa" sekä vyötiäiset sisältävä "Cingulata". Aikaisemmin myös maasika ja muurahaiskävyt luokiteltiin samaan lahkoon ("Edentata"). Maasiat ja muurahaiskävyt erotettiin sittemmin omaksi lahkoikseen, jolloin muodostui viimeksi käytössä ollut suppeampi "Xenarthra"-lahko.
Nykyisin vajaahampaisia pidetään toisinaan eräänlaisena ylälahkona, joka sisältää "Pilosa" ja "Cingulata" -lahkot.
Ylälahkon nimitys "vajaahampaiset" on todennäköisesti peräisin siitä, että lahkon yksilöiltä puuttuvat etu- ja kulmahampaat. Hampaiden suhteen lahkon ääripäätä edustaa muurahaiskarhu, jolla ei ole yhtään hammasta.
Separatiivi
Separatiivi eli erosija, eronto, on paikallissija, joka ilmaisee poistumista.
Suomessa separatiivi on jäänne uralilaisesta kantakielestä ja se esiintyy enää kiteytyneenä muutamissa ilmauksissa. Paikallissijasarjojen kehityttyä ne syrjäyttivät separatiivirakenteen, joka siirtyi merkitykseltään abstraktimpaan käyttöön ja siitä kehittyi nykyinen partitiivi. Separatiivin tunnus on -a tai -ä vokaalisoinnun mukaisesti. Suomessa separatiivi on sukua eksessiiville, joka esiintyy tietyissä murteissa.
Esimerkkejä:Yhdessä lokatiivin ja latiivin kanssa separatiivi muodostaa yleisten paikallissijojen järjestelmän.
Yhdysvaltain avoin tennisturnaus
Yhdysvaltain avoin tennisturnaus, Yhdysvaltain avoimet tennismestaruuskilpailut (U.S. Open), on tenniskauden neljäs ja viimeinen Grand Slam -turnaus. Se järjestetään vuosittain elo-syyskuussa ja siinä on viisi sarjaa: miesten ja naisten kaksinpeli, miesten ja naisten nelinpeli sekä sekanelinpeli. Lisäksi pelataan juniorien ja seniorien turnaukset. Vuodesta 1978 alkaen turnaus on järjestetty USTA National Tennis Centerissä Flushing Meadowsissa Queensissä, New Yorkissa.
Vuonna 2017 turnauksessa jaettiin rahapalkintoina yhteensä 50,4 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Kaksinpelien voittajat saivat kumpikin 3,7 miljoonaa dollaria.
Tapahtuma järjestettiin ensimmäisen kerran elokuussa 1881, jolloin pelattiin vain miesten kaksinpeliturnaus. Pelipaikkana oli Newport Casino Newportissa, Rhode Islandilla. Vain USNLTA:n (United States National Lawn Tennis Association) jäsenseurat saivat osallistua. Miesten mestaruusturnaus nelinpelissä järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1900.
Naisten kaksinpelin mestaruusturnaus järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1887 ja nelinpelin vuonna 1889. Sekanelinpelin mestaruusturnaus pelattiin samaan aikaan naisten kaksinpelin ja nelinpelin kanssa. Pelipaikkana oli Philadelphia Cricket Club.
Kaikki viisi turnausta yhdistettiin uudelle nimelle, Yhdysvaltain avoin tennisturnaus, vuonna 1968. Samalla sallittiin ensimmäisen kerran ammattilaisten osallistuminen. Pelipaikkana oli West Siden tennisklubi (West Side Tennis Club) Forest Hillsissä, Queensissä, New Yorkissa. Tapahtuma siirrettiin vuonna 1978 nykyiseen pitopaikkaansa Flushing Meadowsiin.
Keskuskenttänä on 23 000 -paikkainen Arthur Ashe -stadion (Arthur Ashe Stadium), joka on nimetty menestyksekkään afroamerikkalaisen tennispelaajan Arthur Ashen mukaan. Tämä voitti turnauksen vuonna 1968.
Yhdysvaltain avoimissa parhaiten menestyneitä pelaajia ovat avoimella aikakaudella olleet miehissä Pete Sampras, Jimmy Connors ja Roger Federer (viisi voittoa). Heistä Federer on ainut, joka on voittanut turnauksen viidesti peräkkäin. Naisissa eniten voittoja on saavuttanut Chris Evert ja Serena Williams (kuusi voittoa).
Muurahaiskarhut
Muurahaiskarhut ovat hampaattomia, pitkähäntäisiä ja pitkäkyntisiä nisäkkäitä, jotka tunnetaan muurahaisten ja termiittien syöjinä. Aiemmin kaikki muurahaiskarhut luokiteltiin Myrmecophagidae-heimoon, mutta nykyisin pikkumuurahaiskarhu on erotettu omaan Cyclopedidae-heimoonsa. Nämä kaksi muurahaiskarhujen heimoa muodostavat Pilosa-lahkoon kuuluvan Vermilingua-alalahkon.
Suurin muurahaiskarhuista on isomuurahaiskarhu, joka on 1,2 metriä pitkä ja säkäkorkeudeltaan 60 senttimetriä. Pienin laji puolestaan on pikkumuurahaiskarhu, joka on rotan kokoinen.
Muurahaiskarhut ovat levinneet Meksikosta aina Argentiinaan, Brasiliaan ja Uruguayhin saakka. Pohjoisimpana elää pohjantamandua. Suurimmalle alueelle levittäytynyt on isomuurahaiskarhu, mutta se on myös ainoana listattu uhanalaiseksi. Isomuurahaiskarhulla on hieman muista poikkeavat tavat, sillä se elää maassa, kun muut kolme lajia elävät puissa.
Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut muurahaiskarhuille uutta suomenkielistä nimeä "jurumit".
Eysturoy
Eysturoy [] on Färsaarten toiseksi suurin saari. Se sijaitsee suurimmasta saaresta, Streymoysta, itään ja sen nimi tarkoittaakin itäistä saarta. Saaren pinta-ala on 286,3 neliökilometriä ja asukasluku noin 10 662 (2013).
Eysturoylla sijaitsee Färsaarten korkein kohta, Slættaratindur (882 m).
Desmond Llewelyn
Desmond Wilkinson Llewelyn (12. syyskuuta 1914 Newport, Wales – 19. joulukuuta 1999 Firle, East Sussex, Englanti) oli brittiläinen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten James Bond -elokuvista, joista kaikkiaan 17:ssä hän näytteli varustemestari Q:n roolissa vuosina 1963–1999.
Llewelyn syntyi Etelä-Walesissa kaivosinsinöörin pojaksi ja kiinnostui näyttelemisestä jo nuorena. 20-vuotiaana hän pääsi opiskelemaan Lontoon Royal Academy of Dramatic Artiin. Ensiesiintymisensä elokuvissa hän teki vuoden 1939 komediassa "Ask a Policeman" – tosin kreditoimattomassa roolissa.
Toisen maailmansodan alettua Llewelyn palveli vänrikkinä Britannian asevoimien Royal Welch Fusiliers -yksikössä. Alkuvuodesta 1940 hänet vangittiin Ranskassa ja seuraavat viisi vuotta hän vietti saksalaisten sotavankina. Sodan päätyttyä Llewelyn palasi näyttelemisen pariin, mutta töitä oli tarjolla vain vähän ja ilman vaimonsa liikemiesisän tukea perheelle hän olisi joutunut luopumaan urastaan. Vuonna 1950 hän esiintyi pienessä roolissa Terence Youngin sotaelokuvassa "He olivat erottamattomat".
Vuonna 1963 Llewelyn pääsi esiintymään järjestyksessään toisessa James Bond -elokuvassa "Salainen agentti 007 Istanbulissa", jossa hän esitti MI6:n eli Britannian salaisen palvelun varustemestaria majuri Boothroydia, tuttavallisemmin Q:ta, jolla oli aina tarjota Bondille välineet, joilla selvitä kiperimmistäkin tilanteista. Ensimmäisessä elokuvassa "Salainen agentti 007 ja tohtori No" (1962) majuri Boothroydia oli esittänyt Peter Burton.
Llewelyn jatkoi Q:n roolissa seuraavissa Bond-elokuvissa, mutta kahdeksannesta elokuvasta "Elä ja anna toisten kuolla" (1973) roolihahmo jätettiin kokonaan pois, sillä tuottajat halusivat supistaa teknisten vimpainten merkitystä. Katsojilta saadun palautteen vuoksi suosittu hahmo kuitenkin otettiin jälleen mukaan seuraavaan elokuvaan "007 ja kultainen ase" (1974), ja Llewelyn jatkoi sen näyttelemistä.
Llewelynin ikääntyessä tuottajat, käsikirjoittajat ja näyttelijä itse alkoivat 1990-luvulla vastentahtoisesti pohtia, kuinka hahmo lopulta voisi poistua elokuvasarjasta luontevasti ja kunniallisesti. Bruce Feirstein kirjoitti elokuvaan "Kun maailma ei riitä" (1999) kohtauksen, jossa viitataan Q:n mahdolliseen eläköitymiseen ja hän poistuu salaovesta muistuttaen Bondille, että tällä tulisi aina olla pakosuunnitelma. Samassa elokuvassa esiteltiin Q:n oppipoika R, jota esittää John Cleese.
19. joulukuuta 1999, vain joitakin viikkoja "Kun maailma ei riitä" -elokuvan ensi-illan jälkeen, Llewelyn ajoi ohitustilanteessa nokkakolarin East Sussexin Firlessä. Hänet kiidätettiin helikopterilla sairaalaan, missä hän kuitenkin pian kuoli. Myös vastaan tulleen auton kuljettaja loukkaantui vakavasti.
Llewelyn meni naimisiin vaimonsa Pamelan kanssa vuonna 1938, ja heillä oli kaksi poikaa. Viimeisinä vuosinaan Pamela kärsi Alzheimerin taudista ja asui hoivakodissa, mutta hän eli puolisoaan pidempään.
Hestur
Hestur on saari Färsaarilla. Se sijaitsee Streymoysta länteen ja Kolturista etelään. Saaren nimi merkitsee fäärin kielellä "hevosta". Hesturissa on neljä vuorta: Nakkur (296 m), Múlin (421 m), Eggjarrók (421 m) sekä Álvastakkur (125 m). Saarella on neljä järveä, joista suurin on Fagradalsvatn. Haelurissa, Hesturin eteläisimmässä kohdassa on majakka. Saarella on yksi kylä, Hestur, jossa on 21 asukasta (1.1.2013).
Kalsoy
Kalsoy () on saari Färsaarilla. Saari on noin 18 km pitkä ja vain 1-3 km leveä. Se sijaitsee Eysturoyn ja Kunoyn saarten välissä. Kalsoyn saarella on neljä asutuskeskusta: Húsar, Mikladalur, Syðradalur ja Trøllanes. Ne kaikki sijaitsevat saaren itärannikolla. Mikladalur (suomeksi suuri laakso) on kylistä suurin, 79 asukasta. Saarella on myös lukuisia vuorenhuippuja, korkeimmat Nestindar (788 m), Botnstindur (744 m), Gríslatindur (703 m), Hattardalstindur (644 m) ja Gásafjall (606 m). Saaren pohjoispäässä sijaitsee Kallur-niminen majakka.
Koltur
Koltur on saari Färsaarilla. Se sijaitsee Streymoysta länteen ja Hesturista pohjoiseen. Saaren ainoa kylä on Koltur. Saarella on vuori nimeltään Kolturshaman (478 m). Saaresta tuli asumaton 1980-luvulla, mutta kaksi asukasta palasi vuonna 1994. Kolturin pinta-ala on 2,5 neliökilometriä.
Vokatiivi
Vokatiivi (puhuttelusija) on sijamuoto, joka ilmaisee substantiivin olevan se, jolle puhe kohdistetaan.
Vokatiivia käytetään ainakin latinassa, sanskritissa, muinaiskreikassa, sekä useissa slaavilaisissa ja kelttiläisissä kielissä, mutta ei suomen kielessä, jossa vokatiivin tehtävät ovatkin nominatiivilla.
Esimerkkejä nominatiivin vokatiivisesta käytöstä suomen kielessä:
Latinassa vokatiivi on useimmiten nominatiivin näköinen. Kuitenkin toisen deklinaation us-päätteisillä maskuliineilla se päättyy e-kirjaimeen. Esimerkiksi:
Romaanisista kielistä myös romaniassa on vokatiivisijamuoto. Romaniassa feminiinin vokatiivin pääte on yleensä -o, ja maskuliinissa ja neutrissa -e. Monikossa pääte on -lor.
Vokatiivi on käytössä mm. puolassa, tšekissä, serbokroatiassa, bulgariassa ja ukrainassa, mutta slovakista se katsotaan kadonneeksi.
Puolassa ja tšekissä vokatiivi on yleisemmin feminiinissä -o-päätteinen ja maskuliinissa -e-päätteinen. Joissain taivutusluokissa on kuitenkin -u-pääte. Neutreilla ja monikolla vokatiivi ei eroa nominatiivista.
Venäjässä ei ole vokatiivia, mutta sitä käytetään sanojen Бог (Jumala) ja Господь (Herra) yhteydessä ja jossain raamatunlainauksissa kirkkoslaavin vaikutuksesta.
Basiliski
Basiliski on taruolento, lohikäärmemäinen kukon ja liskon sekoitus. Basiliskia pidettiin käärmeiden kuninkaana, ja sen nimitys tulee kreikan sanasta "basiliskos", joka tarkoittaa pientä kuninkaallista. Basiliskin esikuvana ovat saattaneet olla Intiassa elävä sarvikyy tai kobra. Plinius vanhempi kuvasi sen käärmeeksi, jolla oli kultainen kruunu. Keskiajan mytologiassa basiliski oli muuttunut käärmeeksi, jolla oli kukon tai joskus jopa ihmisen pää. Taiteessa basiliski oli paholaisen ja antikristuksen symboli. Protestanteille se puolestaan symboloi paaviutta. Heraldiikassa basiliski kuvataan eläimeksi, jolla on kukon pää, vartalo ja jalat, käärmeen kieli ja lepakon siivet. Käärmemäinen takapuoli päättyy nuolimaiseen häntään.
Kertomusten mukaan basiliski syntyy seitsemän vuoden ikäisen kukon munimasta munasta, jonka rupikonna hautoo. Muna munitaan Koirantähden eli Siriuksen ollessa taivaalla, eikä pyöreässä munassa ole lainkaan keltuaista. Kun muna särkyy, siitä tulee esiin karmea hirviö. Basiliski syntyy myös kukon täydenkuun aikaan munimasta munasta.
Tarujen mukaan basiliskeja on kahta lajia. Ensimmäinen polttaa kaiken tieltään ja toinen voi tappaa pelkällä katseella. Kummatkin ovat niin kammottavia, että niiden hengitys saa kasvit lakastumaan ja kivet särkymään. Uskottiin myös, että basiliski on niin myrkyllinen, että jos ratsastaja yrittäisi tappaa sen keihäällä, basiliskin vahva myrkky nousisi keihästä pitkin ja surmaisi niin ratsastajan kuin hevosenkin. Ainut keino tappaa basiliski oli näyttää sille sen omaa peilikuvaa, jolloin olento kuolisi kauhusta nähdessään oman kuvansa. Joidenkin lähteiden mukaan basiliskin katse kivettää vain uhrin ulkokuoren ja jättää sisuksen ehjäksi. Jähmetettyään uhrinsa basiliski rikkoo onnettoman kuoren ja syö sisäelimet.
Basiliskilla on kuitenkin kaksi luonnollista vihollista, kärppä ja kukko. Tarujen mukaan kärppä on immuuni basiliskin katseelle, ja jos basiliski onnistuu puremaan kärppää, kärppä käy syömässä tuoksuruutaa, parantuu ja palaa taistelemaan basiliskin kanssa. Yhtä pelottava vihollinen on kukko, sillä jos basiliski kuulee kukon kiekuvan, se kuolee välittömästi.
Harry Potter -kirjasarjassa basiliski oli jättiläiskäärme jonka katse tappaa, mutta epäsuora katse (esimerkiksi peilin, veden, linssin tai aaveen kautta) jähmettää. Basiliski on myös myrkyllinen.
Kunoy
Kunoy on saari Färsaarilla. Se sijaitsee Kalsoyn ja Borðoyn välissä. Kunoyssa on kaksi asutuskeskusta. Ne ovat länsirannikolla sijaitseva Kunoy ja kaakkoisrannikolla sijaitseva Haraldssund. Saarella oli myös kolmas asutuskeskus, Skarð, mutta se on ollut asumaton vuodesta 1913 lähtien. Saarella on myös viisi vuorta: Havnartindur (820 m), Middagsfjall (806 m), Kunoyarnakkur (820 m), Ranndalur (703 m) sekä Urðafjall (817 m). Saaren pinta-ala on 35,5 neliökilometriä ja asukasluku noin 135 (2013).
Kimarakvartetti
Kimarakvartetti oli vuosina 1952–1975 toiminut helsinkiläinen lauluyhtye. Se aloitti nimellä Sävelpojat ja teki ensimmäisen levytyksensä nimellä Lauluyhtye Trubaduurit vuonna 1952. Kimarakvartetin eräänlainen tyylillinen esikuva oli saksalainen Comedian Harmonists -yhtye. Kvartetin ohjelmisto koostui klassisesta viihteestä ja eri maiden kansanlauluista kymmenellä eri kielellä esitettynä. Yhtyeen ääniala oli poikkeuksellisen laaja, kolme ja puoli oktaavia. Kvartetti oli 1950-1960-luvuilla suosittu radioesiintyjä ja esiintyi myös muutamissa elokuvissa sekä televisiossa.
Kvartetin kokoonpano:
Martti Kurki (10.6.1926 - 23.2.2008) - 1. tenori 1952 - 1966
Kalevi Vallineva (25.10.1924 - 27.2.2006) - 1. tenori 1966 - 1975
Yrjö Pavloff (22.9.1919 - 4.11.2005) - 2. tenori 1952 - 1975
Sergei Rumbin (5.9.1920 - 31.8.2007) - 1. basso 1952 - 1967 ja 1972 - 1975
Jukka Lönnqvist (12.7.1930 - 23.11.1972) - 1. basso 1967 - 1972
Konsta Häkkälä (s. 3.6.1926) - 2. basso 1952 - 1975
Kapellimestari, sovittaja ja säestäjä: Peter Mirolybov (8.2.1919 - 30.9.2004)
Haraldssund
Haraldssund on kylä Färsaarilla. Se sijaitsee Kunoyn saaren itärannikolla. Kylän asukasluku on noin 70. Haraldssundista pohjoiseen sijaitsee vuonna 1913 autioitunut Skarðin kylä.
Kantoni
Kantonilla tarkoitetaan hallintoaluetta tai osavaltiota. Suomessa se on tunnetuin Sveitsiä koskevana ilmaisuna.
Sveitsi koostuu 26 kantonista, joilla jokaisella on oma perustuslakinsa ja omat lainsäädäntö- ja toimeenpano- ja tuomioelimensä. Kaikissa kantoneissa on yksikamarinen parlamentti, jonka nimi vaihtelee kantoneittain.
Kuusi kantoneista on niin sanottuja puolikantoneita, joskaan nimitystä ei enää virallisesti käytetä. Ne valitsevat Sveitsin liittokokouksen ylempään kamariin vain yhden edustajan kahden sijasta, mutta muuten ne eivät nykyään eroa muista kantoneista.
Belgiassa kantoni on pienen hallintoalueen nimitys.
Bosnia ja Hertsegovinan federaatio, toinen Bosnia ja Hertsegovinan valtion poliittisista entiteeteistä, jakautuu 10 kantoniin, joita ovat Una-Sanan, Posavinan, Tuzlan, Zenica-Dobojn, Bosnian-Podrinjen, Keski-Bosnian, Herzegovina-Neretvan, Länsi-Herzegovinan, Sarajevon ja Herzeg-Bosnian kantonit. Federaation kantonien asema on hyvin itsenäinen, niillä on omat lainsäädäntö- ja hallintoelimet.
Luxemburgissa kantoni on pienen hallintoalueen nimitys.
Ranskassa kantoni on pienen hallintoalueen nimitys.
Kantoni on hallintoalueen nimitys myös Ecuadorissa ja Nigerissä.
Ossi Aalto
Osmo ”Ossi” Adolf Aalto (17. elokuuta 1910 Helsinki – 19. tammikuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen jazzrumpali ja orkesterinjohtaja. Hän johti vuodesta 1945 big band -yhtyettä Ossi Aallon orkesteri (myöhemmin Ossi Aallon sekstetti ja Ossi Aallon kvintetti). Aalto toimi Dallapén rumpalina 1936–1939 ja jatkosodan aikana Erkki Ahon yhtyeen rumpalina.
Hevonen (kiinalainen horoskooppi)
Hevonen on yksi kiinalaisista horoskooppimerkeistä.
Hevosen kuukausi on välillä 5. kesäkuuta – 7. heinäkuuta.
Vuodet on seuraavassa listassa sovitettu kansanomaisesti kuukalenteriin. Ammattiastrologit käyttävät aurinkokalenteria, johon eläimiksi nimetyt vuodet ja kuukaudet alun perin perustuvat.
Kongregationalismi
Kongregationalismi on alun perin Englannin kirkossa 1600-luvulla syntynyt reformoituun teologiaan perustuva hengellinen liike. Tyypillisin piirre kongregationalismille on seurakunnan itsenäisyyden korostaminen ja kannattaminen. Kirkkohistoriassa Englannin kongregationalisteista käytetään myös nimitystä "independentit".
Kongregationalismilla tarkoitetaan nykyisin seurakunnallista järjestäytymismuotoa, jossa paikallisseurakunta on itsenäinen yksikkö eikä sen yläpuolella ole mitään hallinnollista elintä tai päätösvaltaista tahoa. Kongregationalistiset seurakunnat ovat tyypillisesti pastorijohtoisia, vastakohtana presbyteriaaniselle seurakuntamallille. Yhdysvalloissa kirkkokunnat jaoteltiin tyypillisesti 1800-luvulla ja osin edelleen kongregationalistisiin, presbyteriaanisiin ja episkopaalisiin. Siinä missä kongregationalistiset seurakunnat ovat itsenäisiä ja tyypillisesti pastorijohtoisia, presbyteriaaniset seurakunnat ovat vanhimmisto-/synodijohtoisia ja episkopaaliset seurakunnat piispa-/hiippakuntajohtoisia.
Lopullisen päätöksen tärkeissä asioissa tekevät seurakuntalaiset enemmistövaalilla; paikalliskirkot ovat itsenäisiä eikä mikään ulkopuolinen taho voi määräillä niitä hallinnollisissa tai hengellisissä kysymyksissä.
Dave Navarro
David Michael Navarro (s. 7. kesäkuuta 1967 Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kitaristi, joka on soittanut muun muassa yhtyeissä Jane's Addiction ja Red Hot Chili Peppers. Hän on julkaissut myös yhden sooloalbumin.
Navarron vanhemmat Constance (o.s. Hopkins) ja James Raul "Mike" Navarro erosivat hänen ollessaan seitsemänvuotias. Eron jälkeen Dave muutti äitinsä kanssa Bel-Airiin. Maaliskuun 3. päivänä 1983 Daven ollessa isänsä luona äidin ex-poikaystävä John Riccardi ampui Constancen ja tämän seurassa olleen toisen henkilön Constancen asunnossa Los Angelesissa. Navarro kertoi vuonna 2004, että "jonkin selittämättömän jumalallisen väliintulon" takia hän oli perunut äitinsä luona vierailun aiemmin samana päivänä, eikä hänestä tullut kolmatta uhria. Navarro on tatuoinut äitinsä kuvan vasempaan kylkeensä.
Navarro on ollut naimisissa kolme kertaa. Ensimmäisen vaimonsa Tanjan hän nai pakanaseremoniassa vuonna 1990, ja toisen vaimonsa Rhianin kanssa hän solmi avioliiton vuonna 1994. Kolmannen vaimonsa Carmen Electran kanssa hän meni naimisiin 22. marraskuuta 2003. Parin häävalmisteluista kertovaa televisiosarjaa "Carmen + Dave = Kohti alttaria" esitettiin Suomessa Nelosella. Kesäkuussa 2006 Navarro ja Electra ilmoittivat eroavansa. Electra haki virallisesti eroa elokuun 8. elokuuta 2006.
Navarro alkoi soittaa kitaraa 12-vuotiaana ja perusti pian ensimmäisen yhtyeensä South Dakota Railroadin. Vuonna 1986 hän liittyi Jane's Addiction -yhtyeeseen, jonka muut jäsenet olivat Perry Farrell (laulu), Eric Avery (basso) ja Stephen Perkins (rummut). Yhtye oli hyvin suosittu, mutta jäsenten kireät välit johtivat sen hajoamiseen vuonna 1991.
Jane's Addictionin hajoamisen jälkeen Navarro muodosti Eric Averyn ja Michael Murphyn kanssa Deconstructionin, joka julkaisi yhden albumin ennen hajoamistaan. Vuonna 1993 Navarro liittyi Red Hot Chili Peppersiin ja teki heidän kanssaan "One Hot Minute" -nimisen albumin. Vuonna 1998 hän jätti yhtyeen ja alkoi tehdä musiikkia nimellä Spread yhdessä Red Hot Chili Peppers -rumpalin Chad Smithin kanssa. Vuonna 2001 Navarro julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa "Trust No One".
Jane's Addiction palasi hetkeksi yhteen vuosina 1997, 1999 ja 2001. Vuonna 2002 se julkaisi viimeisen albuminsa "Strays" ennen kuin hajosi jälleen kesällä 2004. Pian tämän jälkeen Navarro muodosti uuden yhtyeen nimeltä The Panic Channel yhdessä Stephen Perkinsin, Chris Chaneyn ja Steve Isaacsin kanssa. Yhtye julkaisi esikoisalbuminsa ONe syyskuussa 2006.
Navarro on myös esiintynyt parissa elokuvassa ja kirjoittanut kolumnia nimeltä ”Movies & Crap” Bikini-nimiseen aikakauslehteen yhdessä Johnny-serkkunsa kanssa. Hän on myös kirjoittanut Neil Straussin kanssa kirjan "Don't Try This at Home", joka kuvaa hänen elämäänsä yhden vuoden ajalta. Navarro on myös työskennellyt Axl Rosen kanssa Guns N' Roses -albumi Chinese Democracyn parissa.
Navarro on tukenut PETA-järjestöä poseeraamalla alasti tämän "Ink, Not Mink" -kampanjamainoksessa.
Föri
Föri on Turussa Aurajoen poikki kulkeva lossi, joka on rakennettu vuonna 1903. Förille mahtuu 75 matkustajaa, ja se kulkee ilman aikataulua Tervahovinkadun ja Wechterinkujan välillä, noin puoli kilometriä Martinsillalta joen suulle päin, millä osuudella Aurajoen yli ei ole yhtään siltaa. Nykyinen föri tunnettiin aiemmin myös nimellä alinen föri, erotuksena yliselle förille, joka oli toiminnassa nykyisen Myllysillan kohdalla vuoteen 1940 saakka. Föri ylittää Aurajoen noin puolessatoista minuutissa. Polkupyörän kuljettaminen on sallittu.
Föri on Suomen ainoa kunnallinen jokilautta. Nimi "föri" on väännös ruotsin kielen sanasta "färja" tai englannin kielen sanasta "ferry".
Nykyisin liikennöivä föri rakennettiin Ab Vulcanin konepajalla vuonna 1903 Barkerin tehtaiden työntekijöiden matkatarpeisiin. Silloin siinä oli höyrykone, ja lautta kulki puuta polttamalla. Vuonna 1955 föriin asennettiin dieselmoottori, ja vanha höyrykone savupiippuineen poistettiin. Vuonna 2008 Turun kaupunki ulkoisti förin toiminnan West Coast Seaservices -nimiselle yritykselle. Kovina talvina föri ei liikennöi, jos jään paksuus on yli 30 senttimetriä, vaan sen tilalle rakennetaan jääsilta. Keväällä Förin kulkureitti joudutaan usein avaamaan jäänmurtajalla. Förin paikalle on välillä suunniteltu siltaa, mutta se on saavuttanut turkulaisten yleisen rakkauden ja siitä on tullut yksi Turun nähtävyyksistä, joten se on päätetty säilyttää.
Vuosina 1856–1940 Turussa liikennöi Aurajoen poikki toinenkin lautta, nykyisen Myllysillan kohdalla, niin sanottu ylinen föri eli onkaföri. Aluksi se oli soutuvene, mutta 1880-luvun lopussa se vaihtui yksityiseen höyrylauttaan. Samoihin aikoihin Ylinen höyrylaivasatama siirtyi Auransillan kupeesta förin tietämille. Ylinen föri oli alkujaan maksullinen, mutta sen omistajan tehtyä konkurssin föri siirtyi kaupungin omistukseen vuonna 1907 ja ylityksestä tuli ilmainen. Ylinen föri poistettiin käytöstä vuonna 1940, kun läheinen Martinsilta valmistui. Jatkosodan pommituksissa käytöstä jo poistettu ylinen föri upposi Aurajokeen. Se nostettiin ja romutettiin.
Vuoden 2017 maaliskuussa Föri vietiin telakalle sähköistettäväksi. Lautan kaksi dieselmoottoria poistettiin ja korvattiin sähkömoottoreilla. Muutostyöt toteutti turkulainen Mobimar Oy. Uudet sähkömoottorit on valmistanut lappeenrantalainen Visedo Oy. Sähkökäyttöisenä Föri on kahdeksan tonnia kevyempi kuin dieselmoottoroituna. Lautan akut ladataan öisin sen ollessa poissa käytöstä. Huhtikuussa 2017 sähköistettyä lauttaa koeajettiin Aurajoella ja liikenteeseen se palasi toukokuussa.
Lucasfilm
Lucasfilm Ltd. LLC on yhdysvaltalainen Disneyn alaisuudessa toimiva tuotantoyhtiö, jonka perusti George Lucas vuonna 1971. Sen päämaja sijaitsee San Franciscossa, Kaliforniassa. George Lucas on yhtiön nykyinen toimitusjohtaja, Kathleen Kennedy puheenjohtaja ja Lynwen Brennan operatiivinen johtaja.
Konserni julkaisi alussa tietokonepelejä Lucasfilm Games-nimellä, kunnes kyseinen osasto irroitettiin omaksi tytäryhtiöksi nimeltä LucasArts.
Yhtiö tunnetaan parhaiten "Tähtien sota" -elokuvista, mutta se on tuottanut myös muita suosittuja elokuvia, kuten "Indiana Jonesit" ja "Svengijengi ’62:n".
Lucasfilm on tehnyt useita kertoja yhteistyötä The Walt Disney Companyn kanssa luoden "Tähtien sota"- ja Indiana Jones -aiheisia laitteita ja nähtävyyksiä Disneyn huvipuistoihin.
George Lucas perusti Lucasfilmin vuonna 1971. Vuonna 1977 yritysmuodoksi vaihtui Lucasfilm Ltd.
Vuonna 1989 tietokonepeleihin keskittynyt osasto irroitettiin omaksi tytäryhtiöksi nimeltä LucasArts Entertainment Company.
Vuonna 2005 Lucasfilmin markkinointi-, verkkotoiminta- ja lisenssointiyksiköt muuttivat San Franciscon Presidiossa sijaitsevaan Letterman Digital Arts Centeriin Industrial Light & Magicin viereen.
Lucas ilmoitti tammikuussa 2012 vetäytyvänsä massiivisten suurten budjettien elokuvien teosta ja keskittyvänsä pienempiin projekteihin. Saman vuoden kesäkuussa Kathleen Kennedy nimettiin yrityksen toiseksi puheenjohtajaksi, kunnes vuoden jälkeen hän jäi ainoaksi puheenjohtajaksi Lucasin väistyttyä sivuun. Loppuvuoden syyskuussa kaksi vuosikymmentä operatiivisena johtajana toiminut Micheline Chau jäi eläkkeelle, ja hänen työnsä siirtyi Kennedyn harteille.
Joulukuussa 2012 The Walt Disney Company ilmoitti ostaneensa Lucasfilmin 4,06 miljardilla Yhdysvaltain dollarilla ja tuottavansa uusia "Tähtien sota" -elokuvia.
Huhtikuussa 2013 LucasArtsin osasto suljettiin ja suurin osa henkilöstöstä irtisanottiin. Samalla haudattiin suunnitteilla oleva "Star Wars" -peli.
Lucasfilmin tytäryhtiöitä ovat Industrial Light & Magic, Skywalker Sound, LucasArts, Lucasfilm Animation, Lucas Licensing, Lucas Online ja Lucasfilm Story Group.
Lopetettuja osastoja olivat Kerner Optical, Pixar ja THX.
Karhu (täsmennyssivu)
Karhu voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Cinecolor
Cinecolor ja Super Cinecolor olivat eräitä varhaisia elokuvissa käytettyjä menetelmiä toistaa värit.
Cinecolor oli käytössä 1930-luvulla, ja se kilpaili lähinnä Technicolorin kanssa. Järjestelmän takana oli Cinecolor Corporation, joka perustettiin Multicolor Corporationin mentyä konkurssiin. Cinecolor perustuu myös teknisesti lähes täysin sitä edeltäneeseen Multicolor-järjestelmään, joka oli 1920-luvulla kaksikomponenttisten Technicolor-järjestelmien lisäksi ainoa menestyksekäs elokuvissa käytetty värijärjestelmä.
Kuten eräs varhaisistä Technicolor-järjestelmistä, Cinecolor oli subtraktiivinen kahden värikomponentin järjestelmä, joka tallensi komponentit kahdelle eri filmille, joista toinen tallensi punaiset ja toinen vihreät sävyt. Cinecolorille ominaista oli kuitenkin esityskopioiden valmistus: jälkituotannossa käytettiin kaksipuolista filmiä, jonka molemmille puolille valotettiin toinen värikomponenteista. Kun tämä filmi kehitettiin, komponentit näkyivät mustavalkoisina. Kemikaaleilla punaisen komponentin kuvat värjättiin sinivihreäksi, ja vihreän komponentin punaoranssiksi. Optinen ääniraita tulostettiin sinivihreän komponentin puolelle.
Kaksi värikomponenttia ei tosin ollut tarpeeksi kattamaan koko spektriä: esimerkiksi kirkas vihreä ja violetti toistuivat väärin. Ongelmana oli myös esityskopiofilmien kaksipuolisuus: filmin paksuuden takia projektori pystyi tarkentamaan vain toiseen värikomponenttiin, joten toinen näkyi aina hieman pehmeänä. Myös värillinen optinen ääniraita toistui mustavalkoista huonommin (tätä esiintyi esimerkiksi Technicolor-kopioissa). Cinecolor oli silti suosittu varsinkin sinä aikana, jolloin Walt Disneyllä oli yksinoikeus kolmekomponenttiseen Technicolor-järjestelmään, erityisesti muiden, kun Disneyn animaatioissa käytettiin Cinecoloria. Muuten sitä käytettiin lähinnä lyhytelokuvissa.
Cinecolor Corporation kehitti Super Cinecolor -järjestelmän vuonna 1948. Super Cinecolorissa kuvaus suoritetaan Kodakin komposiittivärifilmille, mutta jälkituotannossa leikattu elokuva siirretään kolmelle mustavalkofilmille, joista jokainen sisältää yhden värikomponentin. Näillä filmeillä tuotettiin esityskopiot värjäysmenetelmällä, jolla kopioitiin kaksi värikomponenttia filmin toiselle puolelle, ja kolmas toiselle. Tällä menetelmällä saatiin rikkaat värit, jotka eivät haalistuneet ajan mittaan, mutta esityskopiot olivat rakeisempia kuin Technicolorin. Filmin kaksipuolisuuden ja värillisen optisen ääniraidan takia Super Cinecolor -esityskopiot kärsivät kuitenkin samoista ongelmista kuin edeltäjänsä. Super Cinecolorin kysyntä pieneni nopeasti olemattomiin, kun Kodak julkisti 1950-luvun alussa menetelmän tehdä komposiittivärikopioita Eastman-negatiivifilmistä.
Cinecolor Corporation meni konkurssiin vuonna 1954.
Kaukajärvi
Kaukajärvi on yksi Tampereen kaupunginosista. Kaukajärven lähiötä alettiin rakentaa 1960-luvulla, ensimmäisenä kaupungissa. Nimensä se on saanut noin kolmen kilometrin mittaiselta järveltä. Kaukajärven tilastoalueella oli 12 326 asukasta vuonna 2017.
Kaukajärvi sijaitsee Kangasalan rajalla. Kaukajärven naapurikaupunginosat ovat etelässä Hervanta ja Rusko, lännessä Lukonmäki ja Viiala sekä pohjoispuolella Hankkio, Haihara ja Vehmainen. Koillispuolella sijaitsevat Kangasalaan kuuluvat Nattari ja Vatiala. Alueen pääväylä on järven pohjoispuolitse kulkeva Kangasalantie, joka oli 1980-luvun lopulle saakka osa Tampereen ja Lahden välistä valtatie 12:ta.
Kaukajärvellä on vuonna 1969 perustettu Kaukajärven koulu, joka antaa opetusta vuosiluokille 1–10. Se on kansainvälinen koulu, jolla on ystävyyskoulut Saksassa, Italiassa ja Tanskassa.
Kaukajärvellä sijaitsee Haiharan kartano, jonka alueella on nykyisin taidekeskus ja kesäkahvila. Kaukajärvellä on huomattava määrä palveluita ja liikeyrityksiä, kuten kauppoja, ravintoloita, apteekki, kirjasto, posti ja terveysasema, mutta lähialueen teollisuus on keskittynyt Ruskoon ja järven pohjoispuolelle.
Annala kuuluu myös Kaukajärveen ja sijaitsee noin kaksi kilometriä Kaukajärven keskustasta Juvankatua etelään päin.
Laiskiaiset
Laiskiaiset ovat keskikokoisia eteläamerikkalaisia nisäkkäitä, jotka kuuluvat Pilosa-lahkoon yhdessä muurahaiskarhujen kanssa. Laiskiaisten kaksi heimoa – kolmivarvaslaiskiaiset (Bradypodidae) ja kaksivarvaslaiskiaiset (Megalonychidae) – muodostavat yhdessä Folivora-alalahkon.
Laiskiaisille on kehittynyt erityissopeutumia puissa elämiseen. Lehdet, jotka ovat laiskiaisten pääravintoa, tarjoavat hyvin vähän energiaa ja ravintoa ja ovat myös huonosti sulavia. Tämän vuoksi laiskiaisilla on suuri ja erikoistunut mahalaukku, jossa on monta osastoa, joissa symbioosissa elävät bakteerit hajottavat lehtiainesta. Silti ruoansulatusprosessi voi kestää peräti kuukauden. Jopa kaksi kolmasosaa laiskiaisen painosta voi muodostua mahalaukun sisällöstä. Lehdistä saatavan vähäisen energiamäärän laiskiaiset käyttävät taloudellisesti: niiden aineenvaihdunta on todella hidasta – alle puolet siitä, mitä tämän kokoluokan eläimillä tavallisesti on – ja ruumiinlämpö on vain 28–32 °C.
Laiskiaiset liikkuvat hitaasti, ja niillä on vain puolet siitä lihasmassasta, mitä muilla samanpainoisilla eläimillä on. Koska laiskiaiset eivät hitautensa takia pääse petoja pakoon, ne puolustautuvat voimakkailla kynsillään. Niiden erikoistuneet raajat ja kynnet antavat mahdollisuuden roikkua oksissa lähes ilman fyysistä rasitusta. Laiskiaiset syövät, nukkuvat ja jopa synnyttävät puussa. Ne laskeutuvat maahan vain noin kerran viikossa virtsaamaan ja ulostamaan.
Raajojen turkki on sopeutuma ylösalaiseen elämään, sillä karvat kasvavat raajojen yläosaa kohti, toisin kuin muilla nisäkkäillä. Lisäksi laiskiaisen turkissa elää symbioosissa kaksi levälajia. Levät antavat laiskiaiselle suojaväritystä ja mahdollisesti ylimääräistä ravintoa. Useat luonnossa elävät laiskiaiset näyttävätkin levän takia vihertäviltä.
Laiskiaisia on jäljellä kaksi heimoa: kolmivarvaslaiskiaiset ja kaksivarvaslaiskiaiset. Molempien heimojen edustajilla on kolme varvasta kummassakin takajalassa, mutta kaksivarvaslaiskiaisilla on vain kaksi sormea etujaloissa. Sukupuuttoon kuolleista laiskiaista mainitsemisen arvoinen on "Megatherium", joka oli viime jääkauden aikaan elänyt ja maanpinnalla liikkunut lähes norsun kokoinen jättiläislaiskiainen.
Laiskiaiset ovat manaattien kanssa harvinainen poikkeus nisäkkäiden joukossa siinä, että niiden niskanikamien määrä voi vaihdella 5–9 välillä; kaikilla muilla nisäkkäillä nikamia on aina seitsemän. Yleensä nisäkkäillä eri nikamamäärä johtuu mutaatiosta, joka aiheuttaa myös syöpää. Laiskiaisten hitaan aineenvaihdunnan vuoksi syöpäriski ei kuitenkaan ole niille yhtä haitallinen.Maalaiskiaiset, muun muassa
25th Hour – viimeinen ilta
25th Hour – viimeinen ilta on Spike Leen ohjaama yhdysvaltalainen rikosdraamaelokuva vuodelta 2002. Päähenkilö Montgomery ”Monty” Brogan, jota näyttelee Edward Norton, on 31-vuotias amerikanirlantilainen, joka on tuomittu seitsemän vuoden vankeuteen huumausaineiden välittämisestä. Elokuva sijoittuu viimeiseen päivään ennen Broganin vankeustuomion alkamista. Käsikirjoittaja David Benioff on myös kirjoittanut kirjan, johon elokuva perustuu.
"25th Hour" on ollut ehdolla viidelle elokuvapalkinnolle, mukaan lukien Golden Globe -palkinnolle, ja on voittanut kaksi palkintoa.
Vuonna 2016 elokuva äänestettiin BBC:n kyselyssä alkaneen vuosisadan 30 parhaan elokuvan joukkoon. Vastaajina oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa.