hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
William M. Evarts
William Maxwell Evarts (6. helmikuuta 1818 Boston, Massachusetts – 28. helmikuuta 1901 New York, New York) oli yhdysvaltalainen lakimies ja poliitikko, joka toimi ulkoministerinä, oikeusministerinä ja senaattorina.
Evarts opiskeli lakia Harvardin yliopistossa, ja vuosina 1849–1853 hän toimi apulaispiirisyyttäjänä New Yorkissa. Hän toimi presidentti Andrew Johnsonin pääasiallisena puolustusasianajajana, kun tätä vastaan oli nostettu virkasyyte. Tämän jälkeen Evarts oli Johnsonin oikeusministeri heinäkuusta 1868 maaliskuuhun 1869. Evarts toimi ulkoministerinä presidentti Rutherford B. Hayesin hallinnossa vuosina 1877–1881. Vuosina 1885–1891 hän edusti New Yorkin osavaltiota Yhdysvaltain senaatissa.
Pohjois-Saksan liitto
Pohjois-Saksan liitto () oli vuonna 1866 perustettu sotilasliitto, josta vuonna 1867 muodostettiin federatiivinen valtio. Siihen kuului 22 pohjoisen Saksan valtiota. Preussin kuningaskunnalla oli liitossa johtavan valtion asema. Pohjois-Saksan liiton muodostaminen merkitsi samalla piensaksalaisen ratkaisun läpiviemistä eli sitä, että Itävalta suljettiin lopullisesti pois saksalaisen kansallisvaltion luomisesta.
Pohjois-Saksan liiton pinta-ala oli 415 150 km², alueella asui lähes 30 miljoonaa ihmistä. Liitto koostui seuraavista osavaltioista (tuolloisessa virkasaksassa "Bundesstaaten"):Liitto muodostettiin Preussin lyötyä Itävallan ja muut Saksan liittoon tuolloin kuuluneet maat Preussin–Itävallan sodassa vuonna 1866. Otto von Bismarck loi liitolle perustuslain, joka astui voimaan 1. heinäkuuta 1867, ja sen nojalla liiton presidentiksi nousi Preussin kuningas Vilhelm I ja kansleriksi von Bismarck. Liiton jäsenvaltiot olivat edustettuina 43-paikkaisessa liittoneuvostossa (). Preussilla oli neuvoston paikoista hallussaan 17.
Pohjois-Saksan liitto ja sen eteläsaksalaiset liittolaiset muodostivat vuonna 1871 Saksan keisarikunnan Saksan–Ranskan sodan Pariisin-piirityksen aikana. Keisarikunnan keisariksi valittiin 18. tammikuuta vuonna 1871 Versailles’n palatsin Peilisalissa Preussin kuningas Vilhelm I.
Hemmo Kallio
Herman ”Hemmo” Kallio (vuoteen 1906 Puttonen; 19. huhtikuuta 1863 Jyväskylän pitäjä – 8. syyskuuta 1940 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja näytelmäkirjailija.
Hemmo Kallio aloitti ammattinäyttelijänä vuonna 1890 Suomalaisessa Teatterissa alias Suomen Kansallisteatterissa, missä hän näytteli eläkeikäänsä saakka. Kansallisteatterissa hän näytteli pitkäaikaisesti Nummisuutareiden Eskona, ja siitä tulikin Kallion suosituin rooli ja hänet muistetaan Suomen tunnetuimpana Eskona.
Vuosina 1920–1936 Kallio näytteli useissa kotimaisissa elokuvissa, yleensä isän roolissa. Hän näytteli mm. elokuvissa "Anna-Liisa (1922)", "Tukkipojan morsian" (1931) sekä nimiroolissa elokuvassa "Rovastin häämatkat" (1931). Hän kuoli vuonna 1940. Kallio on näyttelijä Ismo Kallion isoisä.
Harry Seeley
Harry Govier Seeley (18. helmikuuta 1839 – 8. tammikuuta 1909) oli brittiläinen paleontologi, joka jaotteli vuonna 1888 julkaisemassaan tutkimuksessa dinosaurukset liskon- ja linnunlantioisiin.
Sedentismi
Sedentismi tarkoittaa antropologiassa ja arkeologiassa kiinteää asutusta vastakohtana riistan tai vuodenaikojen mukaan siirtyvälle asutukselle. Vanhassa maailmassa varhaista varmennettua sedentismiä liittyi Natufin kulttuuriin Lähi-idässä noin 12 000 eaa. Tämän kulttuurin ihmiset metsästivät, kalastivat ja keräsivät palkokasveja, villiviljaa ja pähkinöitä. Sedentismin vastakohta on vuodenaikojen mukaan riistan ja muiden luonnon antimien perässä tapahtuva vuotuiskierto tai muu nomadinen vaeltaminen.
Futabatei Shimei
Futabatei Shimei (; 28. helmikuuta 1864 – 10. toukokuuta 1909) oli japanilainen kirjailija, kielenkääntäjä ja kirjallisuuskriitikko. Hänen romaaninsa "Ukigumo" (1887) on nykyaikaisen realismin merkkiteoksia.
Shimei opiskeli venäjän kieltä Tokiossa. Kielen sujuvasti hallinneena hän käänsi muun muassa Ivan Turgenevia japaniksi. Hän oppi myös esperantoa ja julkaisi sen oppikirjan japaniksi vuonna 1906.
Shimei menehtyi 45-vuotiaana tuberkuloosiin ollessaan matkalla Japaniin.
Vessel Traffic Service
Vessel Traffic Service eli VTS (engl.) eli alusliikennepalvelu on nimitys toiminnoille, jotka pyrkivät parantamaan meriliikenteen tehokkuutta ja sujuvuutta sekä merenkulun turvallisuutta. Palvelun avulla pyritään ennalta ehkäisemään onnettomuuksia vesialueilla sekä ympäristöhaittoja, joita mahdollisiset onnettomuudet voisivat aiheuttaa.
Maailmanlaajuisesti alusliikennepalvelu on käytössä yli 25 rannikkovaltiossa. VTS-palvelu on käytössä ainakin jossain mitassa kaikissa Itämeren maissa. Usein VTS-keskus on sijoitettu lennonjohtotornia muistuttavaan korkeaan rakennukseen, josta on hyvä näkyvyys keskeiselle satama-alueelle tai muulle keskeiselle meriteiden osalle kuten vilkasliikenteiseen salmeen (esimerkiksi Iso-Belt, Englannin kanaali, Malakansalmi Singaporen edustalla).
VTS-palvelukeskuksissa työskentelevät alusliikenneohjaajat ylläpitävät ajantasaista liikennetilannekuvaa kameroiden, AIS- ja tutkainformaation ja VHF-radioilla lähetettyjen ilmoitusten avulla. Alusliikenneohjaajat seuraavat myös alusliikennettä vastuualueillaan, antavat tietoa muun muassa turvalaitteiden ja väylien käytettävyydestä ja kunnosta sekä liikenteestä VTS-alueella. Vessel Traffic Servicen antamiin palveluihin kuuluu navigointiapu, tiedonannot ja alusliikenteen järjestely. Aluksille saatetaan välittää tietoa myös merisäästä, vuorovedestä ja jäätilanteesta.
Suomessa VTS-palvelusta vastaa Liikennevirasto. Suomessa alukset, joiden suurin pituus on vähintään 24 metriä, ovat velvollisia osallistumaan alusliikennepalveluun.
Suomessa toimi vuoden 2012 syksyllä kaikkiaan viisi VTS-keskusta. Kaikkia Suomen rannikon keskeisimpiä kauppamerenkulun väyliä suurimpiin satamiin valvotaan Helsingin ja Turun VTS-keskuksista. Lisäksi Saimaalla on Saimaa VTS (Lappeenranta), joka seuraa Saimaan syväväylän liikennettä. Vuonna 2011 päätettyä kolmen Länsi-Suomen VTS-keskuksen yhdistämistä Turkuun ei oltu toteutettu ainakaan vuoden 2012 syksyyn mennessä. VTS-keskusten vastuualueet ja alusten menettelytavat näillä alueilla liikuttaessa on kuvattu alusten päällystölle tarkoitetuissa ohjeissa.
Alusliikennepalvelu on käytössä periaatteessa vuorokauden ympäri vuoden jokaisena päivänä. Saimaa VTS suljetaan kuitenkin talvisin Saimaan kanavan kiinniollessa.
Yrjö Kivenoja
Yrjö Efraim Kivenoja (25. toukokuuta 1880 Kuopio – 3. heinäkuuta 1948 Vehkalahti) oli suomalainen pappi, opettaja ja kokoomuksen ja IKL:n poliitikko. Hän oli kansanedustajana vuodet 1933–1936.
Kivenoja oli presidentin valitsijamies vaalissa 1931 (Svinhufvudin). Hän oli Kokoomuksen Haminan piirin puheenjohtaja. Hänet valittiin eduskuntaan Viipurin läänin läntisestä vaalipiiristä vuoden 1933 vaaleissa Kokoomuksen listoilta. Vaalien jälkeen Kivenoja kuitenkin liittyi IKL:n eduskuntaryhmään. Hän toimi eduskunnassa työväenasiainvaliokunnassa. Kunnallispolitiikassa hän oli Vehkalahden kunnanvaltuuston jäsenenä vuosina 1931–1936 (1931–1932 kokoomuksen ja sen jälkeen IKL:n valtuutettu).
Vuoden 1936 vaaleissa Kivenojaa ei enää valittu eduskuntaan ja äänimäärä 673 oli enää alle kolmanneksen kokoomuksen listoilla saadusta. Seuraavien vaalien 715 ääntä eivät nekään riittäneet paikkaan.
Kivenoja kouluttautui ylioppilaaksi 1898, sai teologian erotutkinnon 1910 ja suoritti pastoraalitutkinnon 1917. Kivenoja oli vuonna 1905 Pohjois-Karjalan kansanopiston uskonnon ja historian opettajana. Vuosina 1906–1907 hän oli Kotimaa-lehden taloudenhoitajana, alkuun apulaisena. Hänet valittiin lehden perustamisen yhteydessä 1905 sen väliaikaiseen toimikuntaan ja Kustannusyhtiö Kotimaan perustavassa kokouksessa yhtiön johtokuntaan.
Kivenoja oli Jaakkimalla ylimääräisenä pappina 1910–1913, jonka jälkeen toimi Varkauden tehtaan saarnaajana ja kansakoulun johtajana vuoteen 1918. Vuosina 1918–1921 hän oli Iisalmella, Sonkajärvellä ja Vieremällä kunnes siirtyi Vehkalahden kappalaiseksi. Tässä työssä hän oli kuolemaansa asti vuoteen 1948. Lisäksi hän oli Haminan suomalaisen yhteiskoulussa vuosina 1923–1929 ja Haminan yhteislyseossa latinan kielen tuntiopettajana.
Kivenoja oli Vehkalahdella paikallisen lestadiolaisen uudenheräyksen johtohenkilöitä ja saarnaaja. Hän lestadiolaistui Jaakkimassa ollessaan.
Kivenoja oli naimisissa Ester Noposen kanssa. Heidän poikansa, ylioppilas ja reservin vänrikki Kaarlo Yrjö Kalervo Kivenoja (s. 1917), kaatui talvisodassa Säiniöllä tykistökeskityksessä 25. helmikuuta 1940.
Stadio del Trampolino
Stadio del Trampolino on viiden hyppyrimäen muodostama mäkihyppystadion Pragelatossa Piemontessa Italiassa.
Hyppyrimäet rakennettiin vuoden 2006 talviolympialaisia varten. Mäet on päällystetty muovimatolla kesäkilpailuja ja -harjoittelua varten.
Mäkikeskuksen rakentaminen alkoi vuonna 2003 ja se valmistui 2005. Ensimmäiset maailmancupin kilpailut pidettiin 11.–12. helmikuuta 2005. Matti Hautamäki voitti henkilökohtaisen ja Itävalta joukkuekilpailun.
Mäestä on hypätty olympialaisten ja maailmancupin lisäksi myös kesä-GP -kilpailu sekä Continental Cupia.
Mäkiennätyksen 144,0 metriä on hypännyt Simon Ammann.
Virallisen mäkiennätyksen 104,5 metriä ovat hypänneet Dmitri Vasiljev ja Michael Uhrmann. Epävirallisen mäkiennätyksen 108,0 metriä on hypännyt Dmitri Ipatov
Edward Everett
Edward Everett (11. huhtikuuta 1794 Boston, Massachusetts – 15. tammikuuta 1865 Boston, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen professori ja Whig-puoluetta edustanut poliitikko. Hän oli ensimmäinen amerikkalainen, joka väitteli filosofian tohtoriksi.
Everett edusti Massachusettsia Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuosina 1825–1835. Hän toimi Massachusettsin kuvernöörinä 1836–1840 ja Yhdysvaltain suurlähettiläänä Englantiin 1841–1845.
Everett, joka aiemmin oli ollut kreikkalaisen kirjallisuuden professorina Harvardin yliopistossa, toimi yliopiston rehtorina 1846–1849. Vuonna 1852 presidentti Millard Fillmore nimitti hänet ulkoministeriksi Daniel Websterin kuoltua. Fillmoren presidenttikauden loputtua, Everett valittiin senaattiin, jossa hän istui vuoden ajan.
Yrjö R. Saarinen
Yrjö Reino Saarinen (oik. Yrjö Reinhold, myös: Yrjö R., 22. lokakuuta 1899 Hämeenlinna – 23. syyskuuta 1977 Kangasala) oli suomalainen insinööri ja IKL:n poliitikko. Hän oli kansanedustajana vuodet 1936–1945. Elämäntyönsä hän teki maanviljelysinsinöörinä.
Saarisen vanhemmat olivat lehtori Otto Reinhold Saarinen ja Eedla Josefiina Lundahl. Saarinen avioitui vuonna 1928 Elli Linnea Rossanderin kanssa.
Saarinen valittiin eduskuntaan Turun läänin eteläisestä vaalipiiristä. Hän toimi eduskunnassa puolustusasiain- ja työväenasiainvaliokunnassa. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1937, 1940 ja 1943 vaaleissa. Kunnallispolitiikassa hän toimi Kokkolan ja Oriveden valtuustoissa.
Saarinen oli koulutukseltaan ensin ylioppilas vuodelta 1919, sitten diplomi-insinööri vuonna 1926. Vuonna 1928 hän suoritti Kadettikoulussa aktiivi-insinööriupseeritutkinnon. Hän oli sotilasarvoltaan insinöörimajuri (ylennettiin 1941). Saarinen oli ylimääräisenä maanviljelysinsinöörinä Vaasan piirissä 1924–1926 ja Sortavalan piirissä 1926–1928. Vuosina 1928–1943 hän oli apulaismaanviljelysinsinöörinä Turun piirissä. Piiri-insinöörinä hän oli Kokkolan piirissä 1943–1952 ja Tampereen piirissä 1952–1965. Lisäksi hän oli tilanhoitajana Orivedellä 1941–1977.
Saarinen toimi eri yhdistyksissä. Hän oli Isänmaallisen kansanliikkeen Varsinais-Suomen piirin ja Lainsuoja ry:n hallituksen puheenjohtajana. Hän oli myös Reserviupseeriliiton varapuheenjohtajana ja jäsenejä liiton liittoneuvostossa. Saarinen oli Pohjois-Pohjanmaan reserviupseeripiirin puheenjohtaja. Hän toimi myös Vapaussoturien huoltosäätiössä ja Sotahistoriallisen seuran johtokunnassa.
Sinä elävä
Sinä elävä () on ruotsalaisen Roy Anderssonin ohjaama ja käsikirjoittama elokuva. Elokuvan nimi on lainaus eräästä Johann Wolfgang von Goethen "Roomalaisia elegioita" -teoksessa julkaistusta runosta.
Elokuvan kuvaaja on Gustav Danielsson, leikkaaja Anna Märta Waern, puvustaja Sofia Frykstam ja musiikkivastaava Benny Andersson. Elokuvan ovat tuottaneet Philippe Bober ja Pernilla Sandström.
Elokuva on Ruotsin virallinen ehdokas vuoden 2008 parhaaksi vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnon saajaksi.
Elokuvan maailman ensi-ilta oli 24. toukokuuta 2007 Cannesin elokuvajuhlilla. Ruotsin ensi-ilta oli 21. syyskuuta 2007 ja Suomen ensi-ilta 19. lokakuuta 2007 Helsingissä.
Elokuva on keskimmäinen osa Anderssonin ”trilogiasta ihmisenä olemisesta”, jonka ensimmäinen osa on "Toisen kerroksen lauluja" (2000) ja kolmas osa "Kyyhkynen oksalla istui, olevaista pohtien" (2014).
Nils Einar Eriksson
Nils Einar Eriksson (10. heinäkuuta 1899 Solna – 9. helmikuuta 1978 Göteborg) oli ruotsalainen funktionalismin ajan arkkitehti. Hän valmistui arkkitehdiksi Kuninkaallisesta teknillisestä korkeakoulusta (KTH) vuonna 1922 ja Ruotsin kuninkaallisesta taidekorkeakoulusta (KKH) vuonna 1925. Hän sai Chalmersin teknillinen korkeakoulun kunniaprofessorin arvon vuonna 1975.
Erikssonin suunnittelemista rakennuksista kuuluisimpia ovat Göteborgissa sijaitsevat Göteborgin konserttitalo (1935), messukeskus Svenska Mässan (1939), Götaälvbron-silta (1939), Folkets hus (1949) ja Park Avenue Hotel (1950) sekä Tukholmassa sijaitseva Folksamhuset (1960).
Pommerinlahti
Pommerinlahti (, ) on lahti Itämeren lounaisosassa Saksan ja Puolan rannikoilla. Sen rannoilla sijaitsee Pommeri.
Etelässä Pommerinlahden erottaa Oderinhaffista eli Stettininhaffista ja siihen laskevan Oderjoen suistosta kaksi saarta, Usedom ja Wolin. Lahden yhdistää haffiin kolme vesiväylää: Dziwna, Świna ja Peene. Lännessä Pommerinlahti rajoittuu Rügenin saareen ja pohjoisessa sen alueen katsotaan ulottuvan Tanskalle kuuluvaan Bornholmin saareen saakka.
Ympäröivistä Itämeren alueista Mecklenburginlahti on lännessä, Arkonanmeri eli Arkonan allas luoteessa ja Bornholmin allas pohjoisessa. Pommerinlahden itä- ja koillispuolista merialuetta kutsutaan yksinkertaisesti Etelä-Itämereksi. Lahden Saksan puoleiset rannikot ovat Mecklenburg-Vorpommernin osavaltiossa, Puolan puoleiset enimmäkseen Zachodniopomorskien voivodikunnassa.
Pommerinlahtea reunustava Pommeri oli ennen vuotta 1945 kokonaisuudessaan osa Saksaa, mutta se jaettiin toisen maailmansodan jälkeen kahtia siten, että Puolaan liitettiin itäosa, Taka-Pommeri, ja Saksalle jäi länsiosa, Etu-Pommeri. Tämä tuli sen jälkeen kuulumaan Saksan demokraattiseen tasavaltaan, kunnes Saksat 1990 yhdistyivät. Oder on maiden rajajokena, kuitenkin niin, että sen suisto ja siellä oleva Szczecinin (Stettinin) kaupunki kuuluu kokonaan Puolalle. Jaon seurauksena Oderinhaffia ja Pommerinlahtea erottavista saarista läntisempi Usedom on kahden valtion aluetta, suuremman länsiosan kuuluessa Saksalle ja pienemmän itäosan Puolalle, kun taas itäisempi Wolin on kokonaan Puolaa, näin myös Świnoujścien (Swinemünden) kaupunki on Puolassa. Myös lahdesta suurin osa on Puolan merialuetta.
Pommerinlahden suurin syvyys on 20 metriä ja suolapitoisuus on noin 8 promillea. Lahden poikki kulkee jatkuvasti ylläpidettäviä syväväyliä, joita myöten myös suuremmat alukset ja valtamerilaivat voivat vierailla Szczecinin ja Świnoujścien satamissa. Puolan hallitus päätti 1995, että vesiväyliä näihin molempiin satamiin voidaan pitää Puolan aluevesinä. Saksan ja Puolan välisen rajan kulku mukaan lukien meriraja Pommerinlahdella on kuitenkin Saksojen yhdistyttyä määritelty sopimuksissa yksiselitteisesti, päätös oli siis sikäli yksipuolinen kannanotto ilman kansainvälisoikeudellista perustaa. Tästä huolimatta vuonna 2006 maiden väliset suhteet kärsivät Puolan syytettyä Saksan laivastoa rajaloukkauksesta näillä aluevesillä.
Pommerinlahden rannikon tärkeimmät satamat ovat Świnoujście ja Dziwnów, molemmat puolalaisia kaupunkeja. Saksan puoleisesta lahdesta suurin osa on määritelty Pommerinlahden luonnonsuojelualueeksi ympäristöministeriön päätöksestä syksyllä 2005. Suojelualueen pinta-ala on noin 200 000 hehtaaria.
Lahden rannalla Usedomin saarella sijaitsevat Saksan keisarien aikanaan arvostamat kylpyläkohteet eli "Dreikaiserbäder": Ahlbeck, Bansin ja Heringsdorf. Muitakin kylpylöitä on, etenkin Rügenillä, ja Ostseebad Binzistä Berliinin ja Erfurtin kautta Düsseldorfiin kulkeva InterCity-juna kantaa nimeä "Pommersche Bucht".
Judith Arndt
Judith Arndt (s. 23. heinäkuuta 1976 Königs Wusterhausen, Brandenburg) on saksalainen ammattipyöräilijä. Hän voitti naisten maantieajon maantiepyöräilyn maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2004 sekä aika-ajon vuosina 2011 ja 2012. Hän on sijoittunut kolmen parhaan joukkoon naisten La Flèche Wallonnessa vuosina 2005, 2006, 2007 ja 2008.
Arndt on menestynyt myös muissa merkittävissä ammattipyöräilykilpailuissa. Hän voitti pronssia kesäolympialaisten 1996 ratapyöräilyn henkilökohtaisessa takaa-ajossa. Olympialaisten maantieajossa hän voitti pronssia vuonna 2000 ja hopeaa vuonna 2004 sekä aika-ajossa hopeaa vuonna 2012. Vuonna 2008 hän voitti maantiepyöräilyn maailmancupin kokonaiskilpailun.
Arndt elää avoimesti lesbosuhteessa toisen menestyneen ammattipyöräilijän, Petra Roßnerin kanssa.
Frans Ekelund
Frans Hilding Ekelund (s. 1882 – k. 1965) oli ruotsalainen arkkitehti. Hän syntyi ja kasvoi rakennusmestari Nils P. Ekelundin poikana eteläruotsalaisessa Malmön kaupungissa.
Ekelund opiskeli Kungliga tekniska högskolanissa (KTH) Tukholmassa vuosina 1902–1906. Vuonna 1908 hän opiskeli Berliinin teknillisessä yliopistossa Charlottenburgissa. Vuosina 1913–1949 hän toimi kaupunginarkkitehtina ruotsalaisessa Landskronan kaupungissa.
Ekelundin tunnetuin työ on Hotell Savoy, vuonna 1912 jugend-tyyliin rakennettu hotellirakennus Malmössä.
Luettelo parhaiten myyneistä pelikonsoleista
Tämä on luettelo pelikonsoleista ja käsikonsoleista, jotka ovat myyneet yli 5 miljoonaa kappaletta.
Rajakari
Rajakari () on saari Airistolla Turun saaristossa. Se on osa Turun kaupunkia ja sijaitsee linnuntietä noin 9,6 kilometrin päässä Turun satamasta lounaaseen. Rajakarin kohdalta Turkuun menevä laivaväylä haarautuu kahdeksi haaraksi. Lisäksi Rajakarilta haarautuu pohjoiseen väylä kohti Pernoa, Pansiota ja Naantalia.
Saarella on valkopunainen loisto.
Jukka Itkonen
Jukka Olavi Itkonen (s. 7. lokakuuta 1951 Varkaus) on suomalainen kirjailija, runoilija, sanoittaja ja muusikko.
Itkosen kirjallinen tuotanto sisältää runoja, novelleja, lastenromaaneja, näytelmiä, tv-näytelmiä ja kuunnelmia. Hän on työskennellyt myös suomentajana ja kääntänyt muun muassa ruotsalaisten Sören Olssonin ja Anders Jacobssonin nuortenromaaneja. Lisäksi Itkonen on kuvittanut kirjoja ja suunnitellut kirjankansia. Kolme Itkosen teosta on ollut Finlandia Junior -palkintoehdokkaana: "Be & POP" (1997), "Käpälämäki" (2002) ja "Taikuri Into Kiemura" (2007).
Itkonen on tunnettu myös musiikintekijänä. Hän on lastenmusiikkiyhtye Z.Z. Topeliuksen perustajajäsen, ja on kirjoittanut satoja lauluntekstejä eri taiteilijoille ja yhtyeille, muun muassa Magyarille, Harri Marstiolle, Paula Koivuniemelle, Kari Tapiolle, Taljankalle, Solistiyhtye Suomelle ja Topi Sorsakoski & Agentsille. Itkosen musiikkinäytelmä "Astoria" sai ensi-iltansa syyskuussa 2003 Lahden Kaupunginteatterissa. Vuonna 2007 ilmestyi Itkosen sooloalbumi "Joko teitä on rakastettu?".
Coz I Luv You (albumi)
Coz I Luv You on Sladen vuonna 1972 julkaistu albumi, joka julkaistiin ainoastaan Saksassa ja Alankomaissa. Osa albumin kappaleista on julkaistu alun perin yhtyeen aiemmalla, vuonna 1970 julkaistulla "Play It Loud" -albumilla. Osa taas on vuoden 1972 alussa julkaistujen singlejen a- ja b-puolia.
30 unohtumatonta laulua
30 unohtumatonta laulua voi tarkoittaa seuraavia:
Susanne Ljungskog
Susanne Ljungskog (s. 16. maaliskuuta 1976 Halmstad) on entinen ruotsalainen maantiepyöräilijä, kaksinkertainen maailmanmestari.
Ljungskog voitti maantieajon maailmanmestaruuden Zolderissa 2002 ennen Nicole Brändliä sekä Hamiltonissa 2003 ennen Mirjam Melchersiä. Molempina vuosina hän voitti lisäksi UCI:n pistekilpailun.
Ljungskog on voittanut Giro de Toscana -kilpailun vuosina 2002, 2003 ja 2005, Holland Ladies Tourin vuosina 2003 ja 2006 sekä Tour de l'Aude Cycliste Feminin -etappikilpailun 2007 ja 2008. Lisäksi hän on voittanut Trofeo Citta di Rosignano -kilpailun vuonna 2003, Emakumen Saria -ajon 2006 sekä Emakumeen Biran ja aika-ajokilpailu Chrono des Herbiers'n vuonna 2007.
Ljungskog on voittanut viisi maailmancupin osakilpailua: GP Suisse Féminin (2001), Primavera Rosa (2001), Castilla y Leon (2005), Open de Suède Vårgårda (2006) ja Bernin ympäriajo 2008. Maailmancupin kokonaispisteissä hän on ollut toinen 2005 ja kolmas 2001.
Vuonna 2006 Ljungskog voitti Italian ympäriajossa seitsemännen etapin ja sijoittui kokonaiskilpailussa kolmanneksi.
Hän on voittanut lisäksi alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa kultaa maantieajossa ja hopeaa aika-ajossa 1998.
Ljungskog lopetti uransa vuonna 2010 hemokromatoosin vuoksi.
Torsofuck
Torsofuck on suomalainen porngrindia ja goregrindia soittava yhtye, joka perustettiin vuonna 1995 Harjavallassa. Yhtye julkaisi ensilevynsä "Erotic Diarrhea Fantasy" vuonna 2004 ja on sen jälkeen keikkaillut Suomessa ja ulkomailla, muun muassa Itävallassa. Yhtye oli yksi Maryland Deathfest -underground-metallifestivaalin esiintyjistä vuonna 2008, ainoana suomalaisyhtyeenä.
Yhtyeessä vaikuttaa tai on vaikuttanut muusikoita alan yhtyeistä kuten Torture Killeristä, Demigodista, Archgoatista, Funeral Feastista ja Slugathorista.
Adrienne Barbeau
Adrienne Jo Barbeau (s. 11. kesäkuuta 1945 Sacramento, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on tullut televisiosarjasta "Maude". Hän sai sarjan aikana Golden Globe -ehdokkuuden.
Sacramentossa syntynyt Barbeau kävi Del Mar High Schoolin San Joséssa, Kaliforniassa. Pian hän muutti 1960-luvulla New Yorkiin esiintymään Broadway (teatteri)Broadwayn teatterinäytelmiin ja sai muun muassa Tony Award -ehdokkuuden. 1970-luvulla Barbeau teki televisiodebyyttinsä sarjassa Maude, jonka jälkeen hän on esiintynyt lukuisissa televisiosarjoissa ja elokuvissa, kuten "Suuret Houdinit", "Lemmenlaiva", "Pako New Yorkista", "Kanuunankuularalli", "Viiltäjä-Jackin paluu" ja "Salaiset arkistot".
Barbeau on tehnyt myös äänirooleja muutaman kerran 1980-luvulla, mutta varsinaisesti häntä kuultiin enemmän 1990-luvun jälkeen animaatiosarjoissa, kuten "Batman", "Angry Beavers", "Batman of the Future" ja "Spies-tytöt".
Fritz Frauenheim
Fritz Frauenheim oli saksalainen sukellusvenekapteeni, joka upotti 47. eniten tonnistoa sukellusveneiden komentajista toisen maailmansodan aikana Atlantilla, muun muassa suomalaisen rahtialus SS Mercatorin.
Frauenheim palveli aluksi linjalaiva "Schleswig-Holsteinilla" huhtikuusta 1930, minkä jälkeen hän siirtyi kevyt risteilijä Karlsruhen miehistöön. Sukellusvenejoukkoihin hän liittyi tammikuussa 1936. Aluksi hän toimi vahtiupseerina U-25:llä, kunnes hän sai komentoonsa U-21:n lokakuussa 1939.
U-21 partioi Frauenheimin komennossa viisi eri kertaa etupäässä Pohjanmerellä lokakuusta 1939 tammikuuhun 1940 ja upotti viisi alusta. Niiden joukossa oli SS "Mercator" 1. joulukuuta 1939. Britannian Kuninkaallisen laivaston risteilijä "HMS Belfast" vaurioitui pahoin U-21:n jättämästä merimiinasta marraskuussa 1939.
Maaliskuussa 1940 hän siirtyi komentamaan VIIC-tyypin sukellusvenettä U-101 ja neljän matkan aikana hän upotti 12 alusta. Joulukuussa 1940 hänet siirrettiin koulutustehtäviin. Syyskuussa 1941 hän sai komentoonsa 23. laivasto-osaston ja 29. laivasto-osaston toukokuussa 1942. Helmikuusta 1944 hän palveli minisukellusveneamiraliteetin henkilökunnassa. Sodan jälkeen Frauenheim oli liittoutuneiden pidättämänä kahdeksan kuukautta.
Straubing
Straubing on kaupunki Baijerin osavaltiossa, kaakkoisessa Saksassa. Se sijaitsee Ala-Baijerin hallintopiirissä. Kaupunki on niin kutsuttu piiritön kaupunki (), eli se ei kuulu mihinkään Saksan piirikunnista. Vuoden 2015 lopussa kaupungin asukasluku oli 46 806. Sen pinta-ala on 67,58 neliökilometriä.
Varhaisin tunnettu maininta kaupungista on peräisin vuodelta 897. Vuonna 1218 Baijerin herttua Ludwig I perusti niin kutsutun uuden Straubingin kaupungin vanhan alueen länsipuolelle. 1500-luvulla Straubing oli Ala-Baijerin alueen uskonpuhdistuksen keskus. Myöhemmin kaupungin täytyi kuitenkin Baijerin herttuakunnan alaisuudessa siirtyä takaisin katolilaisuuteen. 1600-luvulla kolmikymmenvuotinen sota ja rutto pudottivat kaupungin asukaslukua.
Kondoa
Kondoa on Dodoman alueen osa-alue Tansaniassa lähellä Dodomaa. Alueen pääkaupunki on myös nimeltään Kondoa; kaupungissa on noin 20 000 asukasta. Kondoan alue tunnetaan runsaista kalliomaalauksistaan, joita on yli 150 luolassa. Niistä vanhimmat ovat kolmen tuhannen vuoden ikäisiä, uusimmilla on ikää vain joitakin satoja vuosia. Kondoan kalliomaalausalue on UNESCOn maailmanperintökohde.
Weiden in der Oberpfalz
Weiden in der Oberpfalz on kaupunki Baijerin osavaltiossa, itäisessä Saksassa. Se sijaitsee Oberpfalzin hallintopiirissä, noin 100 kilometriä itään Nürnbergistä ja 35 kilometriä länteen Saksan ja Tšekin tasavallan välisestä rajasta. Vuoden 2015 lopussa kaupungin asukasluku oli 42 055. Sen pinta-ala on 68,50 neliökilometriä. Weiden in der Oberpfalz on niin kutsuttu piiritön kaupunki (), eli se ei kuulu mihinkään Saksan piirikunnista.
Weiden in der Oberpfalzin syntymävuotena pidetään vuotta 1241, vaikkakin sen alueella on ollut asutusta jo vuoden 1000 tienoilla. Kaupunki sijaitsi kahden merkittävän kauppareitin, itä–länsi-suunnassa sijaitsevan Goldene Straßen ja etelästä pohjoiseen kulkevan Magdeburger Straßen, risteyksessä, joten se kehittyi nopeasti kauppakaupungiksi. Vuonna 1531 kaupungissa asui noin 2 200 asukasta. Kaupungin ajoi kuitenkin myöhemmin alennustilaan kaksi suurta tulipaloa sekä kolmikymmenvuotinen sota ja rutto. Kaupunki alkoi elpyä 1700 vuoden loppupuolella.
Merkittävä piristys kaupungin elinkeinoelämälle oli kaupungin liittäminen rautatieverkkoon vuonna 1863. 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa kaupungin väkiluku oli noussut noin 10 000 asukkaaseen. Vuosina 1945–1955 kaupungin asukasluku nousi yli 40 000:ään, osittain sodan jälkeisten pakolaisten vuoksi.
Kivikaupunki
Kivikaupunki () on Sansibarin kaupungin vanhin osa. Se on rakennettu kolmionmuotoiselle niemimaalle Sansibarin saarella Tansaniassa. Sen omaleimaista rakennuskantaa leimaa arabien arkkitehtuuri, joka on ottanut vaikutteita eurooppalaisten ja intialaisten arkkitehtuurista. Niemimaalla on ollut asutusta vuosisatojen ajan, mutta vanhimmat kivitalot ovat 1830-luvulta. Vuosina 1840-1856 Kivikaupunki oli aluetta hallinneiden omanilaisten pääkaupunki. Se oli vuosikymmenien ajan merkittävä orjakaupan keskus. Alue on Unescon maailmanperintökohde.
Freddie Mercury, Queen-yhtyeen laulaja syntyi Kivikaupungissa.
Schwabach
Schwabach on kaupunki Baijerin osavaltiossa, kaakkoisessa Saksassa. Se sijaitsee Mittelfrankenin hallintopiirissä ja kuuluu Nürnbergin metropolialueeseen. Schwabach on niin kutsuttu piiritön kaupunki (), eli se ei kuulu mihinkään Saksan piirikunnista. Se on Baijerin piirittömistä kaupungeista asukasluvullisesti pienin. Vuoden 2015 lopussa sen asukasluku oli 40 428. Sen pinta-ala on 40,80 neliökilometriä
Varhaisin tunnettu maininta Schwabachin kaupungista on peräisin vuodelta 1117, jolloin se tunnettiin nimellä "Villa Suabach". Sille myönnettiin kauppaoikeudet vuonna 1303 ja kaupunginoikeudet vuonna 1371. Suuri osa kaupunkia tuhoutui kolmikymmenvuotisessa sodassa 1630-luvulla. Sodan jälkeen kaupunkiin saapui muun muassa ranskalaisia hugenotteja.
Jac Nelleman
Jacob "Jac" Nelleman (s. 19. huhtikuuta, 1944, Kööpenhamina) on tanskalainen entinen Formula 1 -kuljettaja.
Nelleman yritti päästä kilpailuun Ruotsin GP:ssä 1976, mutta hän karsiutui eikä päässyt starttaamaan.
Ennen Formula 1:iä Nelleman kilpaili pienemmissä Tanskan Formula -luokissa ja voitti vuoden 1973 Tanskan Formula Ford 1.6 -mestaruuden. Samana vuonna, kun Nelleman karsiutui Formula 1 -kilpailusta, hän siirtyi takaisin ajamaan Euroopan ja Tanskan Formula 3 -sarjoja, joissa voitti vuosien 1976-1977 Tanskan Formula 3 -mestaruudet. Vuonna 2007 Nelleman osallistui 1950-luvun urheiluautoille tarkoitettuun Goodwood Revival -tapahtumaan ja voitti Madgwick Cup -kilpailun.
Mitch Kapor
Mitchell David Kapor (s. 1950) on Lotus Development Corporationin perustaja sekä Lotus 1-2-3-ohjelmiston suunnittelija. Hänet tunnetaan yrittäjänä, sijoittajana, sosiaaliaktivistina ja hyväntekeväisyyden harrastajana. Mitch Kapor oli yksi tietoyhteiskunnan kansalaisoikeuksia puolustavan Electronic Frontier Foundationin perustajista.
P&amp;O Irish Sea
P&O Irish Sea (rekisteröidyltä nimeltään P&O European Ferries (Irish Sea) Ltd) on osa brittiläistä Peninsular and Oriental Steam Navigation Company (P&O) varustamoa. Yhtiön rekisteröity kotipaikka on Dover Englannissa. Kaikki P&O Irish Sean laivat liikennöivät Irlanninmerellä.
P&O Irish Sea muodostui vuonna 1998, kun Cairnryaniin, Skotlantiin rekisteröity P&O European Ferries ja Pandoro Ltd yhdistyivät.
Vuonna 2004 P&O lakkautti Fleetwoodin ja Larnen välisen liikenteen myymällä kaikki alukset ("European Leader", "European Pioneer" ja "European Seafarer") ruotsalaiselle Stena Line -varustamolle. Samalla P&O ilmoitti lakkauttavansa myös Mostynin ja Dublinin välisen liikenteen, johtuen alhaisista matkustajamääristä. Lakkauttaminen johti myöhemmin "European Ambassadorin" ja "European Envoyn" myyntiin.
Haluza
Haluza on rauniokaupunki Israelissa Negevin autiomaan pohjoisosassa. Se oli aikoinaan merkittävä kaupunki nabatealaisten rakennuttamalla suitsuketiellä, jolla kuljetettiin olibaanihartsia ja mirhamia. Haluza kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon yhdessä kolmen muun suitsukereitillä sijainneen kaupungin kanssa.
Haluza oli kauppareitillä 2000 vuoden ajan merkittävä kaupunki. Se oli Petran ja Gazan välillä suurin kaupunki, ja se oli nabatelaisten Negeven pääkaupunki 500 vuoden ajan, kunnes se hylättiin 700-luvulla. Viimeisinä vuosina kaupunki oli myös kristittyjen pyhiinvaeltajien pysähdyspaikka matkalla Siinailta Jerusalemiin.
Nabatealaiset toivat rakennuskiven Haluzaan 5–6 kilometrin päästä. Kaupungissa käytettiin ainutlaatuista arkkitehtuuria. Rakennukset tehtiin kerroksista ja kaarista, joiden tarkoituksena eristää kuumalta ja kylmältä sekä estää kosteutta.
Haluzaa reunustavat liikkuvat hiekkadyynit, jotka ovat peittäneet osan kaupungin jäännöksistä. Kaupungista on kuitenkin kaivettu esiin muun muassa teitä, teatteri, kaksi kirkkoa ja torni. Tunnetuin rakennuksista on itäinen kirkko, joka on isokokoinen katedraali .
Open Source Applications Foundation
Open Source Applications Foundation (OSAF) on voittoa tavoittelematon yhdistys, jonka perusti Mitch Kapor vuonna 2002, tarkoituksena levittää avoimen lähdekoodin ohjelmistoja. Eräs OSAFin merkittävistä projekteista on Chandler.
Friedrich Ludwig Bauer
Friedrich Ludwig Bauer (10. kesäkuuta 1924 Regensburg – 26. maaliskuuta 2015) oli saksalainen tietojenkäsittelytieteilijä.
Bauer kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1942 ja palveli vuosina 1943–1945 Wehrmachtissa. Hän opiskeli vuodesta 1946 matematiikkaa ja teoreettista fysiikkaa Ludwig-Maximilians-Universität Münchenissä.
Bauerista tuli vuonna 1963 matematiikan ja vuonna 1972 tietojenkäsittelytieteen professori Münchenin teknologian yliopistolla. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1989. Hänelle myönnettiin vuonna 1982 ensimmäisen luokan "Bundesverdienstkreuz".
Muiden saavutustensa ohella Bauer osallistui varhaisten ALGOL-ohjelmointikielten kehittämiseen 1950–1960-luvuilla.
Apache-lisenssi
Apache-lisenssi ("Apache License") on vapaan ohjelmiston lisenssi, jonka on luonut Apache Software Foundation (ASF). Apache License (versiot 1.0, 1.1 ja 2.0) vaatii tekijänoikeuden huomautuksen säilyttämisen ja erottamislausuman, mutta se ei ole copyleft-lisenssi — se sallii lähdekoodin käytön vapaan ja avoimen koodin kehittämiseen kuten myös omistetun ja suljetun koodin kehittämisen.
Lucian Pintilie
Lucian Pintilie (9. marraskuuta 1933 Tarutine, nykyinen Ukraina – 16. toukokuuta 2018) oli romanialainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja. Hän on ollut kahteen otteeseen ehdolla Kultaisen palmun saajaksi (1994, 1996) ja oli myös Kultainen leijona -ehdokkaana vuosina 1998 ja 2001. Hänen tunnetuimpia töitään on "Terminus paradis" (1998).
Lotus Agenda
Agenda on DOS-pohjainen henkilökohtaisen informaation hallintaohjelmisto, jonka suunnittelivat Mitch Kapor, Ed Belove ja Jerry Kaplan, ja jota markkinoi Lotus Software.
Lotus Agenda on "vapaamuotoinen" informaation hallintaohjelmisto: tiedon ei tarvitse olla rakenteellisessa muodossa ennen sen syöttämistä tietokantaan. Lause kuten "Tapaa Veikko tiistaina 15.00" voidaan syöttää ilman esikäsittelyä.
Heidi Renoth
Heidi Renoth (s. 28. helmikuuta 1978, Berchtesgaden) on saksalainen lumilautailija. Hän on saavuttanut urallaan muun muassa olympiahopeaa Naganosta 1998 ja maansa mestaruuden vuonna 1997. Renoth päätti uransa vuonna 2003.
Lygodactylus mombasicus
Lygodactylus mombasicus, jota usein englanniksi kutsutaan nimellä "white-headed dwarf gecko" tai "mombasa dwarf gecko", kuuluu kääpiögekkoihin, joita löytyy mm. Keniasta. "L. mombasicus" on aiemmin tunnettu nimellä "L. picturatus mombasicus", mutta Tri B. Röll on hiljattain päivittänyt statuksen alalajista itsenäiseksi lajiksi. Suomenkielistä nimeä ei vielä virallisesti ole, mutta eräs käännös tieteellisestä nimestä on mombasankääpiögekko.
Roy Meadow
Sir Samuel Roy Meadow (s. 9. kesäkuuta 1933) on brittiläinen lastenlääkäri, joka on tullut tunnetuksi lapsiin kohdistuvan väkivallan vastaisella työllään. Hän kuvasi vuonna 1977 välillisen Münchhausenin oireyhtymän.
Meadow'n teorioita on käytetty useissa oikeustapauksissa, joissa on käsitelty välilliseen Münchhausenin oireyhtymään viittaavia väkivallantekoja.
Kerkuane
Kerkuane (myös Kerkuan, Kerkouan, Kerkouane, arabiaksi‎ كركوان ) on foinikialaisten rakentama kaupunki Tunisian koillisosassa. Se hylättiin luultavasti ensimmäisen puunilaissodan aikana (noin 250 eaa.) eivätkä roomalaiset rakentaneet sitä uudelleen. Ennen hylkäämistä kaupungissa oli asuttu noin neljäsataa vuotta.
Kerkuane on yksi parhaiten säilyneistä rauniokaupungeista Karthagon alueella, sillä se on aina ollut vähän sivussa tärkeimmiltä kulkureiteiltä. Sieltä on löydetty raunioita 200–400-luvuilta eaa.
Alue on UNESCOn maailmanperintökohde.
Stella Parland
Stella Viveca Parland (25. maaliskuuta 1974 Espoo – 3. helmikuuta 2015 Helsinki) oli suomenruotsalainen kirjailija, joka toimi myös kirjallisuuslehti "Konturin" päätoimittajana ja "Hufvudstadsbladetin" teatterikriitikkona. Hänen kaunokirjallista tuotantoaan luonnehtivat omintakeinen kielellinen leikittely ja dadaistinen huumori.
Annie Borckink
Anna ("Annie") Johanna Geertruida Maria Borckink (s. 17. lokakuuta 1951 Hupsel) on entinen alankomaalainen pikaluistelija ja olympiavoittaja. Hänen parhaat saavutuksensa ovat tulleet 1500 metrillä.
Borckink saavutti maansa yleisluistelumestaruuskilpailuissa vuosina 1976 ja 1980 hopeaa sekä vuonna 1981 pronssia. Hän voitti yllättäen olympiakultaa 1500 metrillä Lake Placidin olympiakisoissa 1980. Se jäi hänen uransa ainoaksi arvokisamitaliksi. Samoissa kisoissa hän sijoittui 1000 metrillä kuudenneksi. Yleisluistelun MM-kilpailuissa hän oli yhteispisteissä parhaimmillaan kahdeksas vuonna 1977.
Kun maailma elää (Kasevan albumi)
Kun maailma elää on suomalaisen Kaseva-yhtyeen toinen albumi. Se julkaistiin vuonna 1976. Levystä ilmestyi remasteroitu CD-versio vuonna 2002.
Sovitukset Mikko Jokela ja Asko Raivio.
Meidän huoneessa
Meidän huoneessa on suomalaisen Kaseva -yhtyeen kolmas ja viimeiseksi jäänyt studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1982. Levystä ilmestyi remasteroitu CD-versio vuonna 2000.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Asko Raivio, ellei toisin mainittu.
Hugo Hytönen
Hugo Hytönen (6. tammikuuta 1890 Jääski – 27. joulukuuta 1944 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja teatterinjohtaja.
Hytösen vanhemmat olivat rautatietyömies Matti Hytönen ja Eeva Sofia Ahonen. Hytönen toimi ohjaajana useissa harrastelijateattereissa vuosien 1914–1921 välillä. Hän oli näyttelijänä Oulun Työväen Näyttämöllä, Viipurin Työväen Teatterissa, Viipurin Näyttämöllä 1921–1928, Kansan Näyttämöllä 1930–1932 sekä ohjaajana ja näyttelijänä Helsingin Kansanteatterissa 1933–1939. Hän johti Kajaanin kaupunginteatteria vuonna 1914 sekä Koiton Näyttämöä 1928–1930. Hytönen asui viimeiset vuotensa Lallukan taiteilijakodissa. Hän ohjasi Nyrki Tapiovaaran elokuvan "Miehen tie" (1940) loppuun Tapiovaaran kaaduttua kesken kuvausten talvisodassa.
Hugo Hytönen toimi elokuvanäyttelijänä Suomi-Filmissä vuosina 1934–1939. Hän sai yleensä näyteltäväksen arvovaltaisia ja korkea-arvoisia liikemiehiä, tuomareita ja johtajia ym. Hytönen teki ensimmäisen elokuvaroolinsa vuonna 1934. Kaikkiaan niitä kertyi yli kolmekymmentä. Hänet muistetaan ehkä parhaiten Suomisen perheen vaarina "Suomisen Olli"-elokuvissa 1940-luvulla. Hytösen olisi pitänyt näytellä Kortesuota elokuvassa "Anna Liisa", mutta hän kuoli kesken elokuvan kuvausten. Hytösen tilalle tuli näyttelijä Yrjö Tuominen. Hytösen kuoleman jälkeen ilmestyi hänen viimeisekseen jäänyt elokuva "Ristikon varjossa" (1945).
Matti Kid Hytönen on Hugo Hytösen poika.
Frederick T. Frelinghuysen
Frederick Theodore Frelinghuysen (4. elokuuta 1817 Millstone, New Jersey – 20. toukokuuta 1885 Newark) oli yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko ja lakimies.
Frelinghuysen toimi vuosina 1861–1867 New Jerseyn osavaltion oikeusministerinä. Hän edusti New Jerseytä Yhdysvaltain senaatissa 1866–1869 ja 1871–1877. Hän toimi presidentti Chester A. Arthurin ulkoministerinä 1881–1885.
Frelinghuysen oli sukua useille muille Yhdysvalloissa tunnetuille poliitikoille. Frelinghuysen oli senaattori Theodore Frelinghuysenin veljenpoika, senaattori Frederick Frelinghuysenin lapsenlapsi, senaattori Joseph Sherman Frelinghuysenin serkku, kongressiedustaja Peter Frelinghuysen Jr.:n isoisoisä ja kongressiedustaja Rodney Frelinghuysenin isoisoisoisä.
Marco Galiazzo
Marco Galiazzo (s. 7. toukokuuta 1983 Padova) on italialainen jousiampuja ja olympiavoittaja.
Galiazzo voitti kultaa yksilökilpailusta vuoden 2004 kesäolympialaisissa Ateenassa. Ateenan joukkuekilpailussa hän sijoittui Italian joukkueessa seitsemänneksi. Pekingissä 2008 Galiazzo oli mukana hopeaa voittaneessa joukkueessa, jossa ampuivat myös Ilario Di Buò ja Mauro Nespoli. Yksilökilpailussa hän tähtäsi sijoituskierroksella 12:nneksi, mutta putosi toisella kierroksella. Lontoon olympialaisissa 2012 Galiazzo kuului Nespolin ja Michele Frangillin kanssa joukkueeseen, joka voitti olympiakultaa.
MM-kilpailuista Galiazzolla on joukkuekilpailun pronssimitali vuodelta 2003.
The Cross
The Cross oli vuosina 1987–1993 toiminut brittiläinen rock-yhtye, jonka keulakuvana toimi Queenin rumpalina tunnetuksi tullut Roger Taylor, instrumentteinaan tällä kertaa kitara ja laulu. Yhtye ei saavuttanut kovin laajaa menestystä, vaikka nauttikin Saksassa kohtalaista suosiota. The Cross esiintyi Suomessa Tavastia-klubilla 3. lokakuuta 1991. Yhtye hajosi vuonna 1993 kolmen julkaistun studioalbumin jälkeen.
Viipurin taidemuseo
Viipurin taidemuseo (ven. Эрмитаж-Выборг, "Ermitaž-Vyborg") on Viipurissa toimiva Eremitaašin taidemuseon filiaali. Museon ja taidekoulun rakennus valmistui vuonna 1930, ja sen on suunnitellut Uno Ullberg.
Valmistuttuaan rakennus toimi museona talvisodan alkamiseen saakka eli vuoteen 1939. Toisen maailmansodan aikana Viipurin Taiteenystävien kokoelmat evakuoitiin Viipurista muualle ja sijoitettiin myöhemmin valmistuneisiin Lahden taidemuseoon ja Hämeenlinnan taidemuseoon sekä Etelä-Karjalan taidemuseoon Lappeenrannassa. Evakointi tapahtui museon intendentin Rurik Lindquistin johdolla.
Taidemuseorakennus paloi sodassa, mutta se kunnostettiin 1970-luvulla toimistotiloiksi. Vuonna 2010 valmistuneiden korjausten jälkeen rakennus on suojeltu, vaikka sisätilat eivät vastaa alkuperäisiä ja puupuitteiset ikkunat on korvattu muovisilla. Museon suurikokoinen kultakirjaiminen nimi oli korjaustöiden yhteydessä sijoitettu museon seinään, mutta julkisen hälyn vuoksi se on nyt kivimuurissa.
Taidemuseo avattiin yleisölle Eremitaašin taidemuseon viidentenä sivutoimipisteenä kesäkuussa 2010. Museossa järjestetään vaihtuvia näyttelyjä sekä koulutusta ja luentoja. Lasten taidekoulu aloitti korjatussa siivessä jo vuonna 2003. Näyttelytilan ensimmäinen näyttely pohjautui Eremitaašin perustajan Katariina Suuren kokoelmiin.
Taidemuseon rakentamista ajoi vuonna 1890 perustettu Viipurin Taiteenystävät. Yhdistys oli perustanut myös taidekoulun, joka toimi myös taidemuseorakennuksessa. Syksyllä 1930 valmistuneesta rakennuksesta otetuissa kuvissa lukee ”Viipurin Taidehalli”. Rakennuksen lähellä oleva vanha ruutikellari kunnostettiin Taideyhdistyksen käyttöön.
Arkkitehti Uno Ullbergin suunnittelema taidemuseorakennus on Alvar Aallon kirjaston ohella Viipurin merkittäviä moderneja julkisia rakennuksia. Sitä on verrattu Akropoliihin kauniin pylväikön ja sijainnin takia. Rakennus on rakennettu korkealle paikalle 1500-luvun lopulla rakennetun Pantsarlahden bastionin päälle, josta avautuu maisema Suomenvedenselälle. Valkoinen taidemuseo edustaa uusklassismin ja funktionalismin välimuotoa.
Taidemuseon omisti Viipurin kaupunki ja piirustuskoulun Viipurin Taideyhdistys. Myös valtio tuki rakennustyötä, joka alkoi kesäkuussa 1929. Rakennus valmistui lokakuussa 1930, kun taideyhdistys täytti 40 vuotta.
Valkoiseksi rapatut seinät ovat voimakkaassa kontrastissa linnoitusympäristön kanssa. Rakennus hallitsee näkymää eteläsatamaan ja näkymää mereltä lähestyttäessä. Rakennus koostuu kahdesta siivestä: taidemuseo suunniteltiin itäsiipeen ja piirustukoulu länsisiipeen. Siipiä erottaa kiilan muotoinen, päällystetty piha. Sen leveämpi osa suuntautuu lounaaseen, satamaan, ja siinä on näyttävä kaksirivinen, klassistinen pylväikkö, joka tukee kaarevaa arkkitraavia, jonka päällä on kahta rakennusta yhdistävä puolipyöreä käytävä. Museota lähestytään kaupungista käsin kulmittain sijoitettujen portaiden kautta, jotka ovat pohjoissiipien välissä. Etelään suuntautuvien seinien karuus kiinnittää huomion keskuspylväikköön.
Leila Lyytikäinen
Leila Lyytikäinen (s. 1977) on suomalainen elokuvatuottaja. Hänen tuottamiaan elokuviaan ovat muun muassa Lordin ideoima lyhytelokuva "The Kin" (2004) sekä pitkät elokuvat "Onnen varjot" (2005), "Suden arvoitus" (2006 ja "Colorado Avenue" (2007). Aiemmin hän on työskennellyt myös tuotantoassistenttina elokuvissa "Leijat Helsingin yllä" (2001), "Kahlekuningas" (2002) ja "Näkymätön Elina" (2003).
Lyytikäinen opiskeli televisiotuottajaksi Arcada-ammattikorkeakoulussa Helsingissä.
Pentti Koskimies
Pentti Ylermi Koskimies (16. maaliskuuta 1922 Helsinki – 3. tammikuuta 1990 Lappeenranta) oli suomalainen pianisti. Hän oli erikoistunut liedmusiikkiin ja työskenteli useiden tunnettujen suomalaisten laulajien kanssa. Koskimies soitti myös muita kosketinsoittimia.
Pentti Koskimies valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi vuonna 1949 ja opiskeli samaan aikaan pianonsoittoa Sibelius-Akatemiassa Martti Paavolan johdolla. Hän piti ensikonserttinsa vuonna 1952. Koskimies toimi musiikkitoimittajana Yleisradiossa vuosina 1953−1956, musiikkikriitikkona "Helsingin Sanomissa" vuosina 1953−1957 sekä Sibelius-Akatemiassa pianonsoiton opettajana vuosina 1957−1964, liedseminaarin johtajana vuodesta 1964 ja liedkoulutuksen lehtorina vuodesta 1974. Tämän ohella hän toimi Sivistysjärjestöjen Kansankonservatorion johtajana vuosina 1957−1960. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1988.
Pentti Koskimies sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1960, säveltaiteilijain valtionpalkinnon vuonna 1974 ja professorin arvonimen vuonna 1985.
Pentti Koskimiehen ensimmäinen puoliso vuosina 1944−1961 oli laulaja (sopraano) Kerttu Siviä (Tii) Niemelä (1917–2018). Koskimies ja Niemelä tekivät 1950-luvulla esiintymismatkoja useisiin Euroopan maihin. Koskimiehen toinen puoliso vuodesta 1962 oli pianisti ja toimittaja, filosofian maisteri Anna-Liisa Koskimies o.s. Mäki (s. 1929). Pentti Koskimiehen isä oli viulisti Eero Koskimies (alk. Forsman) ja sisarpuoli kirjailija ja kirjallisuustoimittaja Satu Koskimies.
Pentti Koskimiehen muistoksi järjestetään pohjoismainen Kokkolan liedkilpailu.
John Charles Polanyi
John Charles Polanyi PC, CC, FRSC, FRS, (s. 23. tammikuuta 1929 Berliini) on etnisesti unkarilainen, vuodesta 1952 Kanadassa asunut kemisti.
Polanyi muutti vuonna 1933 perheineen Englantiin, jossa hän opiskeli ja saavutti lopulta tohtorinarvonsa. Hänestä tuli vuonna 1974 Toronton yliopiston professori, ja hän on toiminut Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian jäsenenä vuodesta 1978.
Polanyista tehtiin vuonna 1974 Order of Canadan Officer ja vuonna 1979 Companion. Hänelle on myönnetty Wolfin palkinto (1982) ja Nobelin kemianpalkinto (1986).
Polanyin isä oli useilla tieteenaloilla huomattavia ansioita saavuttanut Michael Polanyi.
Polanyi kehitti tekniikan jota kutsutaan infrapuna-kemiluminenssiksi. Tarkkailemala molekyylien emittoimaa infrapunavaloa hän kykeni tunnistamaan muutoksia niiden välisissä sidoksissa.
Septem-ryhmä
Septem-ryhmä on puhtaaseen väritaiteeseen pyrkinyt vuonna 1912 perustettu taiteilijaryhmä, joka toi impressionismin aatteet Suomeen. Ryhmään kuuluivat muun muassa A.W. Finch, Magnus Enckell, Yrjö Ollila, Mikko Oinonen ja Verner Thomé . Ryhmä sai vaikutteensa varsinkin Ranskan väritaiteesta.
Septem-ryhmän synnyn alkusysäyksenä voidaan pitää vuoden 1908 Pariisin syyssalongin Suomen taiteen osastolla esillä olleiden maalausten saamaa murskaavaa arvostelua. Suomalaiset olivat lähteneet Pariisiin suurin odotuksin toivoen näyttelystä samanlaista menetystä kuin suomalaisella maalaustaiteella oli ollut vuoden 1900 Pariisin maailmannäyttelyssä. Näin ei kuitenkaan käynyt vaan ulkomaiset kriitikot pitivät esillä olleita teoksia vanhanaikaisina, elottomina ja värittöminä.
Magnus Enckell oli toiminut Suomen näyttelyosaston komissaarina ja hän lähti nyt yhdessä muutamien muiden nuorten taiteilijoiden kanssa uudistamaan suomalaista maalaustaidetta neoimpressionismin hengessä. He omaksuivat arkkitehtien Sigurd Frosterus ja Gustaf Strengell kehittämät väriteoriat ja ottivat käyttöön puhtaan paletin sateenkaarivärit. Ryhmä piti ensimmäisen yhteisnäyttelynsä 1912 ja tästä näyttelystä tuli modernin maalasutaiteen läpimurto suomalaisessa taiteessa. Ryhmään kuuluivat tällöin Enckellin lisäksi Verner Thomé, Alfred William Finch, Yrjö Ollila, Ellen Thesleff, Juho Rissanen ja Mikko Oinonen. Tyko Sallinen teki 1910-luvun alussa maalauksensa "Pyykkärit" Septem-ryhmän ihanteita noudattaen. Myöhemmin Sallinen siirtyi yhdessä muiden vuonna 1917 perustetun Marraskuun ryhmän taiteilijoiden kanssa tummempaan väri-ilmaisuun ja he omaksuivat vaikutteita kubismista. Septem-ryhmän ulkopuolella myös Akseli Gallen-Kallela käytti 1910-luvun alussa puhtaan paletin kirkkaita ja voimakkaita värejä maalauksissaan. Hän sai tähän koloristiseen kauteensa innoituksen oleskeltuaan vuosina 1909–1910 Brittiläisessä Itä-Afrikassa eli nykyisessä Keniassa.
Septem-ryhmä omaksui nimensä kolmannen yhteisnäyttelynsä aikana maalis-huhtikuussa 1914. Tällöin ryhmästä olivat jääneet pois Ellen Thesleff ja Ranskaan siirtynyt Juho Rissanen. Uutena jäsenenä oli mukana Per Åke Laurén. Seuraavana vuonna 1915 Septem-ryhmä piti keväällä neljännen näyttelynsä. Näyttelyyn oli kutsuttu osallistumaan myös tulevan Marraskuun ryhmän perustajajäsenet Alvar Cawen, Ragnar Ekelund, Valle Rosenberg, Tyko Sallinen ja Werner Åström. Näyttelyn yhteydessä oli lisäksi Gustaf Wilhelm Finnbergin muistonäyttely. Septem-ryhmä piti vielä kaksi yhteisnäyttelyä keväällä 1916 ja keväällä 1917. Ryhmän vaikutus jatkui aina noin vuoteen 1920 saakka.
Dana Scott
Dana Stewart Scott (s. 11. lokakuuta 1932 Berkeley, Kalifornia) on yhdysvaltalainen tietojenkäsittelytieteilijä ja matemaatikko. Hän on työskennellyt uransa aikana useissa yliopistoissa, kuten Carnegie Mellonissa.
Scottille myönnetyistä palkinnoista tärkeimpiä ovat Turing-palkinto (1976) ja Rolf Schockin palkinto (1997).
Scott on toiminut Kansallisen tiedeakatemian jäsenenä vuodesta 1988.
Ipanapa 1
Ipanapa 1 on vuonna 2007 julkaistu lastenmusiikkialbumi. Kaikki albumin kappaleet ovat suomalaisten lauluntekijöiden säveltämiä ja sanoittamia, ja ne on tehty tätä albumia varten. Tavoitteena oli tehdä lastenlevy, jonka kuunteluun aikuisetkaan eivät kyllästyisi heti. Albumi julkaistiin EMI Finlandin uuden, lastenmusiikkiin keskittyvän Ipanapa Records -levymerkin alla. "Ipanapa 1" oli Emma-gaalassa ehdolla vuoden 2007 lastenlevyksi, mutta palkinnon vei Pikku-Oravan "Tosi seedee".
Ipanapa
Ipanapa viittaa seuraaviin: