Deathcore
Deathcore on metalcoresta sekä death metallista muodostunut musiikkigenre. Deathcoren tyypillisiä ominaisuuksia ovat modernin death metallin tavoin nopeus, raskuus sekä raa'alta kuulostava soundi. Laulu on tavanomaisesti yhdisteltyä matalaa murinaa ja korkeampaa karjuntaa. Deathcoren laululle on ominaista myös "sikamurina" (), jolla tavoitellaan sian äännehdintää sekä vinkumista. Puhdas laulaminen () on deathcoressa harvinaista. Musiikille tavanomaista ovat myös myöhemmästä death metallista ja hardcoresta tutuksi tulleet "breakdownit", joissa musiikin tempo lasketaan dramaattisesti erittäin hitaaksi ja jolloin nopeilla basariniskuilla (suhteutettuna hitaisiin sekä mataliin kitaroihin) yritetään korostaa raskuutta. Breakdownien aikana solistit laulavat yleensä äärimmäisen matalalta.
Myös 90-luvun nu metallin vaikutukset näkyvät monien deathcore-yhtyeiden musiikissa. Etenkin Korn sekä Slipknot- yhtyeiden musiikilliset vaikutukset ovat havaittavissa lukuisissa deathcore-julkaisuissa. Monissa deathcore-julkaisuissa on myös usein käytetty Marilyn Mansonille ominaista laulutekniikkaa.
Ensimmäisiä ja vaikuttavimpia deathcore- yhtyeitä olivat 2000-luvun alkupuolella suosioon nousseet The Red Chord, Heaven Shall Burn, All Shall Perish, Suicide Silence, Animosity, Despised Icon ja The Acacia Strain. Brittiläinen Bring Me the Horizon oli ensimmäisillä julkaisuillaan merkittävänä tekijänä genren räjähtäneeseen suosioon.
Vaikka deathcore on musiikkigenrenä varsin tuore tapaus, on siitä syntynyt pieniä alalajeja. Yhtyeet kuten Whitechapel ja Carnifex on usein yhdistetty alalajiin "Brutal Deathcore". Jonkinlaisena villityksenä voidaan pitää elektromusiikin yhdistelemistä deathcoreen. Muun muassa Disfiguring The Goddess tekee näin. Pääosin tällä tyylillä ei ole mitään tekemistä varsinaisen deathcoren kanssa, vaan pikemminkin deathcoren elementtejä (sikamurinat ja breakdownit) on yhdistelty tietokoneella luotuun musiikkiin. Pienenä ilmiönä voidaan pitää myös kristillistä deathcorea, jossa yhtyeen jäsenet tunnustavat uskovansa kristinuskoon ja yhtyeiden lyriikoissa saattaa olla raamatullisia lainauksia.
Deathcoresta on 2000-luvulla metalcoren ohella muodostunut jonkinlainen musiikki-ilmiö. Se on suosionsa ja pitkän musiikillisen jalostuksensa vuoksi myös saanut paljon negatiivista huomiota. Toisaalta deathcore on kasvattanut ja pitänyt yllä metallimusiikin suosiota myös myöhemmille sukupolville, ja se on saattanut toimia monille nuorille siltana tutustumiseen alkuperäiseen death metalliin.
Deathcoren lyriikat käsittelevät death metallille olennaisia asioita, kuten kuolemaa sen kaikissa tarkoituksissa. Kuten death metallissa, joidenkin yhtyeiden lyriikat käsittelevät tappamista, kuten silpomista, nekrofiliaa tai kiduttamista. Näissä tapauksissa mielikuvia ja tapahtumia lainataan yleensä kauhuelokuvista, kuten mm. äärimmäisen väkivaltaisista sanoituksista ja levyn kansitaisteistaan tunnettu Cannibal Corpse tekee. Deathcoren lyriikoissa saattavat vahvassa roolissa olla myös politiikka, salaliittoteoriat, uskonnot tai maailman saastuminen.
Death metal -yhtyeet kuten Suffocation, Dying Fetus ja Entombed käyttivät musiikissaan ensimmäisinä breakdowneja. Ennen deathcoren suosion kasvamista, yhtyeet kuten Abscess sekä Unseen Terror käyttivät "deathcore"-termiä kuvailemaan hardcore punkin sekä death metallin sekoitusta. Samassa tarkoituksessa termiä deathcore käytti myös suomalainen Lubricant. Saksalainen Blood-yhtye julkaisi demonsa "deathcore" vuonna 1986. Samoihin aikoihin deathcore-sanan käyttö musiikillisissa piireissä yleistyi huimasti.
Deathcore näyttäisi olevan suosituinta Länsi-Amerikassa, kuten Arizonassa sekä Kaliforniassa.