hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kremerata Baltica
Kremerata Baltica on nuorista balttilaisista muusikoista koostuva kamariorkesteri, jonka Gidon Kremer perusti vuonna 1997.
Kremerata Baltican "After Mozart" -levy toi orkesterille vuonna 2002 Grammyn.
Gianluigi Gelmetti
Gianluigi Gelmetti (s. 11. syyskuuta 1945 Rooma) on italialainen kapellimestari.
Gelmetti on toiminut Stuttgartin radion sinfoniaorkesterin (1989–1998) ja Monte-Carlon filharmonisen orkesterin (1990–1992) ylikapellimestarina. Helmikuusta 2004 lähtien hän on johtanut Sydneyn sinfoniaorkesteria.
Gelmetti teki ensimmäisen esiintymisensä Yhdysvalloissa Chicagon sinfoniaorkesterin kanssa. Hän levyttää EMI:lle.
Mikko S. Lehtonen
Mikko Sakari Lehtonen (s. 19. heinäkuuta 1956 Kuusjärvi) on Tampereen yliopiston mediakulttuurin professori.
Lehtonen toimii useilla kulttuuritutkimuksen aloilla ja osallistuu myös julkiseen keskusteluun.
Lehtonen toimi Teiniliiton varapuheenjohtajana 1975–1976 ja Ammattikoululaisten liiton pääsihteerinä 1976–1978. Hän valmistui ylioppilaaksi vuonna 1980. Lehtonen työskenteli Toveri-lehden päätoimittajana 1980–1981 ja Uusi valta -lehden toimittajana ja vastaavana toimittajana 1982–1984.
Lehtonen aloitti yleisen kirjallisuustieteen opinnot Tampereen yliopistossa vuonna 1984 ja valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1989 ja lisensiaatiksi 1991. Tohtoriksi hän väitteli vuonna 1994. Lehtonen tarkasteli väitöskirjassaan "Kyklooppi ja kojootti: Subjekti 1600–1900-lukujen kulttuuri- ja kirjallisuusteorioissa" modernin länsimaisen tiedekäsityksen muodostumista. Modernia kartesiolaista tiedettä luonnehtii subjektin maailmasta irrottava dualismi, jota vastaan Lehtonen asettaa kulttuurisen materialismin idean, jota hän luonnehtii nomadin ja kojootin metaforilla. ”Nomadin ja kojootin suhteessa tutkiva subjekti ja tutkittava objekti eivät ole toisistaan absoluuttisesti erillisiä eikä niiden ero muodostu siitä, että tutkivan subjektin ajatellaan olevan aktiivinen ja tutkittavan objektin passiivinen.” (s. 260–261) ”Nomadin suhde kojoottiin ei ole katseella tapahtuvaa alistamista, vaan katselemista, koskettelemista ja koettelemista sekä tulemista katselluksi, kosketelluksi ja koetelluksi.” (s. 261) Tätä katselemisen ja koskettelun ohjelmaansa Lehtonen on purkanut ja kehittänyt edelleen lukuisissa kulttuuria analysoivissa julkaisuissaan.
Vuosina 1990–1999 Lehtonen työskenteli Tampereen yliopiston yleisen kirjallisuustieteen assistenttina ja nimitettiin vuonna 1995 yleisen kirjallisuustieteen dosentiksi. Vuosina 1999–2002 hän oli audiovisuaalisen mediakulttuurin opintokokonaisuuden johtaja ja Suomen Akatemian akatemiatutkija. Vuodesta 2002 Lehtonen on ollut Tampereen yliopiston mediakulttuurin professori ja Lapin yliopiston kulttuurintutkimuksen dosentti. Vuosina 2007–2010 hän työskenteli Suomen Akatemian tutkimusprojektissa ”Kulttuurin valta ja hyväksynnän tuottaminen” (POWCULT) ja vuosina 2010–2013 projektin ”Kulttuurin hyötykäyttö: talouden ja kulttuurin transnationaaliset uudelleenartikulaatiot” (CAPCULT) johtajana.
Lehtonen toimii valtakunnallisen Muuttuvan viestinnän tutkijakoulun (MUUVI) toisena johtajana. Hän on ollut European Journal of Cultural Studies -lehden toimituskunnan jäsen vuodesta 1997 ja kuulunut Cultural Studies -lehden toimituskuntaan vuodesta 2000. Vuonna 2006 Lehtonen oli Helsingin Sanomien kolumnisti. Hän oli Ylioppilastutkintolautakunnan jäsen 2010–2015.
Lehtonen asuu Tampereella ja hänellä on kaksi lasta.
Ypresin taistelut
Ypresin taisteluilla tarkoitetaan ensimmäisen maailmansodan länsirintamalla Ieperissä () Belgiassa käytyjä viittä taistelua, jotka käytiin syksyllä 1914, kesällä 1915, syksyllä 1917, huhtikuussa 1918 ja syys-lokakuussa 1918.
Niistä toisessa, huhtikuussa 1915 saksalaiset tappoivat 5000 ranskalaista sotilasta kloorikaasulla, vaikka taistelukaasujen käyttö oli kielletty Haagin sopimuksella 1899. Saksalaiset eivät huomattavasta menestyksestään huolimatta onnistuneet murtamaan Ypresissä paikoilleen juuttunutta länsirintamaa.
Ypresin ensimmäinen taistelu eli Flanderin taistelu käytiin 20. lokakuuta - 22. marraskuuta 1914. Se oli vuoden 1914 viimeinen suuri taistelu länsirintamalla. Taistelua on kutsuttu "viattomien teurastukseksi", koska Saksa lähetti rintamalle kokemattomia 17-20 -vuotiaita vapaaehtoisia, jotka etenivät vieri vieressä laulaen isänmaallisia lauluja ja joutuivat ammutuiksi. Kaikkiaan taistelussa kaatui noin 250 000 miestä, joiden joukossa oli noin puolet brittien vakinaisesta jalkaväestä.
Saksalaiset päästivät kahden päivän tykistökeskityksen jälkeen Gravenstafelissa (Langemarkissa) Ypresin lähellä tuulen kuljetettavaksi 22. huhtikuuta kloorikaasua, joka ajelehti vihertävänkeltaisena, tukahduttavana pilvenä ympärysvaltojen asemiin, missä puolustajat aloittivat perääntymisen. Sinä päivänä käytettiin kaikkiaan 168 tonnia kloorikaasua 5 700 kanisterista, noin kuuden kilometrin pituisella juoksuhautojen jaksolla.
Ranskalaisten ja algerialaisten puolelle ajelehdittuaan kloorikaasupilvi tappoi kymmenessä minuutissa noin 5000 sotilasta. Toiset viisituhatta sokeutuivat tilapäisesti, kompuroivat, ja kaksituhatta heistä jäi sotavangeiksi.
Kanadalaiset saapuivat pian taistelussa menetettyjen tilalle tukkimaan rintamaan syntyneen aukon. He tajusivat pian, että turvallisin alue oli etulinjassa, josta tuuli ajoi kaasua pois. Kanadalaiset käyttivät virtsalla kasteltuja nenäliinoja alkeellisina kaasunaamareina,
Kolmas Ypresin taistelu oli Liittoutuneiden yritys tehdä läpimurto Flanderissa vuonna 1917.
Syyskuun lopussa 1918 belgialaiset ja britit löivät saksalaiset taistelussa, joka kesti vain kaksi päivää. Belgialaiset valtasivat Dixmuden ja britit Messinesin. Tätä on kutsuttu neljänneksi Ypresin taisteluksi. Ypresin läheistöllä taisteltiin myös saman vuoden huhtikuussa, kun saksalaisten kuudennen armeijan 46 divisioonaa hyökkäsi brittien toista armeijaa vastaan ja valtasi jopa Passchendaelen harjun. Britit, ranskalaiset ja australialaiset vahvistukset kuitenkin pysäyttivät saksalaisten etenemisen. Saksalaiset menettivät tässä operaatio Georgetteksi kutsutussa iskussa ja sitä edeltäneessä Operaatio Michaelissa yhteensä 330 000 miestä.
Sinfonia nro 14 (Šostakovitš)
Dmitri Šostakovitšin sinfonia nro 14 op. 135 valmistui keväällä 1969. Teos kantaesitettiin 29. syyskuuta 1969. Se on sävelletty sopraanolle, bassolle, jousiorkesterille ja lyömäsoittimille.
Šostakovitšin neljästoista sinfonia koostuu yhdestätoista laulusta, jotka käsittelevät aiheeltaan kuolemaa. Sanoitukset ovat neljän eri runoilijan — Federico García Lorcan, Guillaume Apollinairen, Wilhelm Küchelbeckerin ja Rainer Maria Rilken — käsialaa. Sinfonia on omistettu Benjamin Brittenille. Teosta voidaan esittää sekä venäjänkielisenä että monikielisenä versiona.
Taikajoki
Taikajoki oli 1979 avattu vesirata Särkänniemen huvipuistossa. Koko perheelle sopiva veneajelu kulki läpi Särkänniemen sydämessä olevan satumetsän.
Kesän 2016 jälkeen päätettiin, että Taikajoki poistetaan ja tälle laitteelle etsittäisiin uutta sijoituspaikkaa Särkänniemestä. Laitetta ei kuitenkaan saada käyttöön vielä kesäkaudeksi 2017.
Voitto kotiin
Voitto kotiin oli suomalainen televisiokanava Nelosella vuosina 1999–2002 esitetty visailuohjelma, joka perustui yhdysvaltalaiseen "Family Feud" -ohjelmaformaattiin. Suomessa vastaavanlaista visailuohjelmaa esitettiin 1980-luvulla nimellä "Yhtä suurta perhettä".
Ohjelmaa esitettiin arkisin maanantaista perjantaihin. Loka-marraskuussa 2000 ohjelmaa seurasi päivittäin keskimäärin 217 000 yli 10-vuotiasta katsojaa.
Ohjelman juontajana toimi Nicke Lignell.
Ohjelmassa kahden joukkueen piti päätellä sadan eri ihmisen vastaukset erilaisiin kysymyksiin. Mitä useampi sadasta ihmisestä oli vastannut samalla tavalla, sitä enemmän joukkue sai pisteitä. Aiheet vaihtuivat kilpailun edetessä. Visailun pääpalkintona oli Renault Kangoo ja Fiat Punto -henkilöautoja. Lohdutuspalkinnoksi hävinnyt joukkue voitti Delverde-pastatuotteita tai Blue Dragonin itämaisia ruokia.
Pelissä on kaksi joukkuetta, joissa oli kummassakin viisi jäsentä. Pelissä pelataan ensin kaksi normaalikierrosta, kolmas kierros on niin sanottu Tuplakierros, josta oikein vastaamalla saa pisteet kaksinkertaisena. Neljäs kierros on Triplakierros, jossa pisteitä jaetaan kolminkertaisina. Voittajoukkueesta kapteeni sekä yksi kilpailija pääsivät niin sanotulle Ässä-kierrokselle, jossa heidän piti vastata samantapaisiin kysymyksiin kuin alkukierroksilla. Kierroksen tarkoituksena oli kerätä Ässä-arpoja vastaamalla kysymyksiin, joiden pisteet ratkaisivat sen, montako arpaa joukkue voittaa. 10 pistettä vastasi yhtä Ässä-arpaa.
Kuuslahti
Kuuslahti on kylä Siilinjärvellä lähellä Nilsiän rajaa. Kuuslahden "keskustasta", Kuuslahden koululta, on matkaa Siilinjärven keskustaan noin yhdeksän kilometriä.
Kylällä toimii kolmiopettajainen Kuuslahden koulu, jossa on perusopetuksen luokat yhdestä kuuteen. Koulu sijaitsee Juurusveden rannalla, josta on yhteys Kallaveteen. Koulun läheisyydessä on Kuuslahden nuorisoseurantalo.
Kuuslahdella on myös rautatien tasoristeyksiä, sillä Yara Suomen (ent. Kemira GrowHow) tehtaalta tuleva rautatie kulkee Kuuslahden halki. Kuuslahden alueella sijaitseekin Yara Suomen tehdas ja Kuuslahden kaivos, josta louhitaan apatiittia.
Kylän postinumero on 71840. Kuuslahdesta on kevyenliikenteenväylä Siilinjärvelle.
Lakialoite
Lakialoite tarkoittaa ehdotusta uudeksi laiksi tai ehdotusta jo olemassa olevan lain muuttamisesta. 
Lakialoitteeita koskevasta aloiteoikeudesta ja niiden käsittelystä on säädetty valtion perustuslaissa tai muussa, oikeushierarkiassa vastaavalla tasolla olevassa laissa.
Oikeus lakialoitteen tekemiseen on yleensä parlamentaarikoilla ja hallituksella kuten mm. Suomessa ja Isossa-Britanniassa. Valtioiden välillä on kuitenkin eroja, esimerkiksi Chilessä lakialoitteen voi tehdä ainoastaan presidentti, ja Venäjällä lakialoitteen voi tehdä presidentti, hallitus, federaationeuvosto, duuma sekä muutamat erityisryhmät.
Lakialoite ohjataan asiaa valmistelevan valiokunnan käsittelyyn, joka antaa siitä mietintönsä eduskunnan kahteen täysistuntoon. Ensimmäisessä käsittelyssä esitellään mietintö, käydään keskustelua ja päätetään varsinaisen lakiehdotuksen sisältö. Tätä kutsutaan lähetekeskusteluksi. Lakialoite voidaan ensimmäisessä käsittelyssä myös lähettää suuren valiokunnan käsittelyyn. Toisessa käsittelyssä päätetään lakialoitteen hylkäämisestä tai hyväksymisestä.
Mikäli lakialoitteella halutaan muuttaa perustuslakia, ensimmäinen ja toinen vaihe etenevät samalla tavalla kuin alempiarvoisia lakeja koskeva lakialoite. Toisessa käsittelyssä kuitenkin päätetään siitä, hylätäänkö ehdotus vai jätetäänkö se odottamaan ensimmäisiin eduskuntavaalien jälkeisiin valtiopäiviin. Muutoksen perustuslakiin vahvistaa siis vasta seuraava eduskunta. Uusi eduskunta vahvistaa päätöksen 2/3:n enemmistöllä annetuista äänistä yhdessä käsittelyssä.
Lakimuutos perustuslakiin voidaan kuitenkin julkistaa kiireelliseksi vähintään viidellä kuudesosalla annetuista äänistä. Tällöin ehdotus ei jää lepäämään, vaan se voidaan hyväksyä 2/3:n enemmistöllä.
TD Garden
TD Garden on NHL-joukkue Boston Bruinsin ja NBA-joukkue Boston Celticsin kotiareena. Se sijaitsee Bostonin kaupungissa Massachusettsin osavaltiossa.
14. marraskuuta vuonna 1928 Yhdysvaltain presidentti Calvin Coolidge aloitti uuden aikauden osavaltion ja kaupungin historiassa. Presidentti Coolidge sytytti Valkoisesta talosta käsin uusinta lennätintekniikkaa apunakäyttäen ensi kertaa valot hiljattain valmistuneeseen Boston Gardeniin. Kolme päivää myöhemmin hallin ovet avattiin ensi kertaa suurelle yleisölle.
Ei edes hallin suunnittelija Tex Ricards osannut avajaisten aikaan aavistaa kuinka legendaariseksi tämä Causeway Streetin varrella sijainnut halli vielä muodostuisi. Seuraavien 66 vuoden aikana se isännöi sekä urheilu- että viihdemaailman kirkkaimpia tähtiä.
Musiikkimaailman kuumimmat tähdet Beatlesistä Aerosmithiin ovat kaikki esiintyneet areenalla vuosien saatossa. Tähtipelaajat kuten Auerbach, Russell, Cousy ja Larry Bird rakensivat kukin omalla panoksellaan Boston Celtics joukkueesta erään NBA:n kaikkien aikojen brändeistä, joka on voittanut NBA:n mestaruuden ennätykselliset 16 kertaa. NHL joukkue Bruins nostatti hallin kattoon viisi mestaruusviiriä lisää, tähtinään Bobby Orr, John Bucyk, Phil Esposito, Cam Neely ja monet muut.
29. syyskuuta 1995 vanha Boston Garden sulki ovensa viimeistä kertaa ja seuraavana iltana järjestettiin spektaakkeliksi muodostunut uuden FleetCenterin avajaisgaala. Jälleen uusi aikakausi oli näin alkanut. Yhdysvaltalaiseen tapaan hallin nimi on kauppatavaraa ja alun perin FleetCenterinä tunnettu halli on nykyisin virallisesti TD Banknorth Arena.
Vuoden 1995 avajaisten jälkeen hallissa järjestetyissä tapahtumissa on vieraillut yli 20 miljoonaa asiakasta seuraamassa NHL-jääkiekkoa, NBA-koripalloa, tunnettujen artistien konsertteja ynnä muita asiakastapahtumia.
Vuosittain hallissa järjestetään lukuisia yksityistilaisuuksia, kuten valmistujaisia, markkinointiseminaareja, erilaisia vastaanottoja, hyväntekeväisyys päivällisiä, vuosi- ja puoluekokouksia. Hallin kokoustilat, ravintolat ja av-valmiudet mahdollistavat sen käytön lähes kaikenlaisiin tilaisuuksiin.
TD Banknorth Arenalla on istumapaikat 19.600 hengelle, kolme yksityistä täyden palvelun ravintolaa, 104 businessaitiota, 2.400 klubituolia, usean miljoonan dollarin arvoinen videotulostaulu sekä täydet 360 astetta näkyvä ledinäyttö.
Areenalla on järjestetty USA:n yliopistokoripalloilun 1. divisioonan ensimmäisen ja toisen kierroksen turnaukset vuonna 2003, Yhdysvaltain taitoluistelumestaruuskilpailut 2001, Yhdysvaltain voimistelumestaruuskisat 1996 ja 2000, vuoden 1998 NCAA yliopistojääkiekkoilun loppuottelut, vuoden 1998 Wrestlemania vapaapainitapahtuma, NHL:n vuotuinen tähdistöottelu vuonna 1996 sekä Demokraattisen puolueen valtakunnallinen puoluekokous heinäkuussa 2004.
Amerikkalainen urheiluhallirakentamisen erikoislehti "Venued Today" rankkasi TD Banknorth Arenan sijalle kolme kaikkien Yhdysvaltain urheiluareenoiden joukosta.Yleisökapasiteetti:
Ammattientarkastus
Ammattientarkastus tarkoittaa työpaikoilla tapahtuvaa valvontaa, jonka tarkoituksena on valvoa työntekijöiden työoloja ja työsuojelua. Ammattientarkastusta hoitaa erikseen sitä varten määrätty ammattientarkastaja. Nykyään ammattientarkastajasta käytetään nimitystä työsuojelutarkastaja. Karl Marxin tutkimuksessa Pääoma on esitelty lukuisia ammattientarkastajien havaintoja 1800-luvun Isosta-Britanniasta.
Eino Nevalainen
Eino Nevalainen (29. syyskuuta 1904 Viipuri – 3. maaliskuuta 1963 Hämeenlinna) oli marxilainen kansantaloustieteen tutkija ja opettaja, joka työskenteli Sirola-opistossa vuodesta 1946 kuolemaansa saakka.
Eino Nevalainen kävi Viipurin lyseota, mutta opinnot jäivät kesken, kun Suomen sisällissota alkoi. 1930-luvulla Nevalainen opiskeli Neuvostoliiton kansainvälisessä Lenin-koulussa, jossa hän käytti salanimeä Oskar Ekholm. Sotien jälkeen, koettuaan mm. Leningradin piirityksen, Nevalainen palasi Suomeen.
Eino Nevalaisen ansio kansantaloustieteessä kohdistui erityisesti siihen, että hän kritisoi porvarillisten taloustieteilijöiden väitettä työläisten palkankorotuksista inflaation syynä.
Nevalainen kirjoitti 1940-luvun lopussa ensimmäisen kansantajuisen suomenkielisen teoksen marxilaisesta kansantaloustieteestä. Kaksiosaista "Marxilainen kansantaloustiede" -teosta (Kansankulttuuri 1948/1949) laajensi ja ajanmukaisti myöhemmin Matti A. Peltonen (Kansankulttuuri 1972). Ajanmukaistettu teos ilmestyi yhtenä kirjana. Nevalainen julkaisi myös kirjoituksen "Työväenluokan asema Suomessa 1909–1954".
Nevalainen kuului viisihenkiseen työryhmään, joka valmisteli SKP:n vuonna 1957 hyväksytyn periaateohjelman.
Nevalainen menehtyi munuaisvaivoihin, joita hänellä on arvioitu olleen Leningradin piirityksestä lähtien.
Aleksandriitti
Aleksandriitti on yksi harvinaisimmista korukivistä. Aleksandriitin erikoisuus on se, että se voi vaihtaa väriä punaisesta vihreään riippuen kiveen kohdistavasta valosta. Aleksandriitit ovat saaneet nimensä Venäjän keisari Aleksanteri II:n mukaan ja arvokkaimmat aleksandriitit tulevatkin Venäjältä. Aleksandriitti on krysoberyllin muunnos.
Aleksandriitin kemiallinen nimi on beryllium-alumiinioksidi, BeAlO (krysoberylli). Aleksandriitti on yksi maailman arvokkaimmista jalokivistä. Sen erikoisuutena on siinä esiintyvä värinvaihtoilmiö. Luonnonvalossa aleksandriitti on vihreä tai sinivihreä, hehkulampun tai kynttilänvalossa väri on pinkinpunertava, parhaimmillaan vadelmanpunainen. Sekavalossa kivi on usein tummahkon ametistin värinen.
Ensimmäistä kertaa aleksandriitti löydettiin venäjältä Uralilta 1830. Koska väriä vaihtavan jalokiven sanottiin löytyneen ensimmäisen kerran lokakuussa tsaari Aleksanteri II:n syntymäpäivänä, nimettiin mineraali tsaarin mukaan. Aleksandriitti oli jo silloin hyvin arvostettu jalokivi, sillä sen vihreä ja punainen väri kuvastivat tsaarin hallintoa. Edelleen vanhat uralilaiset kivet ovat erittäin arvostettuja erinomaisen värinvaihdon ansiosta. Uralvuoriston Tajiwajajoella esiintyy 1-10 cm:n mittaisia aleksandriittikiteitä. Nykyään suurimmat aleksandriitin tuottajamaat ovat kuitenkin Brasilia ja Sri Lanka.
Aidon aleksandriitin harvinaisuudesta ja arvokkuudesta johtuen koruteollisuudessa on käytetty 1970-luvulta alkaen paljon synteettistä aleksandriittia sekä jo aiemmin muita synteettisiä kiviä, jotka jäljittelevät aleksandriitin värinvaihtoilmiötä.
Cambrain taistelu
Cambrain taistelu käytiin ensimmäisen maailmansodan länsirintamalla marraskuussa 1917. Taistelussa ympärysvallat käyttivät ensimmäisen kerran onnistuneesti panssarivaunuja. Saksalaiset tekivät vastahyökkäyksellä tyhjiksi Cambrain taistelun menestyksen.
Lokakuussa 1918 samalla alueella käytiin toinenkin panssaritaistelu.
Brittien vuoden 1917 hyökkäys Ypresissä päättyi epäonnistumiseen. Brittien ylipäällikkö Douglas Haig halusi kuitenkin tehdä vielä syksyllä onnistuneen hyökkäyksen. Hän valitsi hyökkäyspaikaksi hiljaisen rintaman osan Cambrain lähellä, jossa hän havaitsi saksalaisten puolustuksen heikoksi. Haig kokosi hyökkäystä varten salassa jalkaväkeä, tykistöä ja panssarivaunuja. Onnistunutta hyökkäystä tukevia reservejä ei kuitenkaan ollut saatavilla Ypresissä kärsittyjen tappioiden ja Italian katastrofaalisen Caporetton taistelun vuoksi. Koska reservejä ei koottu, saksalaiset eivät havainneet joukkojen keskitystä Cambraissa ja britit säilyttivät yllätyshyökkäyksen edun. Toisaalta britit eivät voineet hyödyntää täysimittaisesti onnistunutta hyökkäystä reservien puuttuessa.
Panssarivaunuja käytettiin Cambrai taistelussa ensi kertaa runsain mitoin. Aikaisemmin hiljainen rintaman osa sopi panssareille, koska siellä ei ollut niiden liikkumista rajoittavia räjähdyskuoppia. Näin vaunuilla oli ensimmäisen kerran mahdollista onnistua taistelussa. Britit etsivät saksalaisten tykistön asemat etukäteen äänitiedustelulla ja tuhosivat tykit omalla tykistöllään hyökkäyksen alkaessa. Tykistö oli kehittänyt ampumamenetelmiään: aikaisemman osumaseurannan sijaan käytettiin karttapistetähtäystä. Tämän vuoksi hyökkäystä edeltäviä laajoja ennakkoammuntoja ei tarvittu. Yllätys säilyi, koska tykistö alkoi ampua vasta kun jalkaväki ja panssarit lähtivät hyökkäämään.
Cambrain taistelussa yhdistyivät yllätyshyökkäys, 400 panssarivaunua sopivassa maastossa ja tykistön uudet ampumamenetelmät. Tämän vuoksi brittien hyökkäys oli onnistunut ja suhteellisen pienillä tappioilla saavutettiin hyvä alkumenestys. Hyökkäyksen alun jälkeen saksalaiset keskittivät alueelle reservejä ja pysäyttivät hyökkäyksen. Saksalaiset aloittivat vastahyökkäyksen brittien pitkäksi venähtänyttä rintamaa vastaan. Hyökkäyksessään saksalaiset käyttivät uutta tehokasta pienten iskuryhmien taktiikkaa. Kymmenen päivää hyökkäyksen alkamisen jälkeen saksalaiset olivat työntäneet britit takaisin lähtöasetelmiin. Cambrain taistelu oli pettymys briteille.
Kulmajäykiste
Kulmajäykiste on erilaisissa puuliitoksissa käytetty metallista valmistettu kulmalevy, jonka tarkoituksena on tukea puuliitosta. Kulmajäykiste tukee rakenteita niin, että puuliitosten kulma säilyy suorana eikä väänny. Nykyään kulmajäykisteet valmistetaan yleensä sinkitystä tai ruostumattomasta teräksestä. Vanhoissa ikkunoissa kulmajäykisteisiin on saatettu kiinnittää myös sarana.
Tannenbergin taistelu (1914)
Tannenbergin taistelu oli Saksan ja Venäjän joukkojen välinen taistelu itärintamalla ensimmäisessä maailmansodassa Itä-Preussissa 17. elokuuta – 2. syyskuuta 1914. Saksalaiset saarsivat etenevän venäläisen armeijan mottiin, ja monet venäläiset sotilaat antautuivat. Saksa voitti taistelun saartamalla venäläiset ainutlaatuisella tavalla. Saksan voiton avaimina olivat osaksi venäläisten väärät toimet, osaksi saksalaisten tehokas ja oikein mitoitettu hyökkäys. Voiton avulla venäläisten eteneminen silloisen Saksan alueelle pysäytettiin. Tannenbergin taistelu on kouluesimerkki tehokkaasta mottitaistelutaktiikasta.
Kaksi venäläistä armeijaa hyökkäsi Saksan itäosaan ja onnistuikin etenemään jonkin matkaa. Saksa kuunteli Venäjän salaamatonta radioliikennettä ja sai Venäjän aikeista tarkan selon. Aluksi venäläisten eteneminen oli nopeaa. Päämaja ajautui pakokauhuun, venäläiset uhkasivat edetä syvälle Saksaan. Preussin joukkojen komentaja Maximilian von Prittwitz säikähti Venäjän etenemistä niin, että määräsi omat joukkonsa perääntymään Veiksel-joelle. Venäjän pohjoisen eli 1. armeijan komentaja Paul von Rennenkampf eteni varovaisesti, mutta eteläistä eli 2. armeijaa johtanut kärsimätön Aleksandr Samsonov eteni nopeammin. Yhteistyö näiden kahden kenraalin välillä kangerteli, sillä he inhosivat toisiaan.
Venäläisten komentaja Rennenkampf voitti Gumbinnenin taistelun 20. elokuuta, mutta joutui eroon Samsonovista. Prittwitzin tilalle nimitetty saksalainen komentaja Paul von Hindenburg ja hänen avustajansa Erich Ludendorff päättivät tällöin tarttua everstiluutnantti Max Hoffmannin suunnitelmaan ja keskittivät lähes kaiken voimansa eristyksiin joutunutta Samsonovin armeijaa vastaan Uzdowon luona.
Samsonovin armeija murskattiin ja hän teki itsemurhan 29. elokuuta. Saksalaiset ottivat vangeiksi 92 000 venäläistä. Venäläiset menettivät 30 000 kaatunutta tai haavoittunutta, kun taas Saksan tappiot olivat vain 13 000 miestä. Venäläiset menettivät myös paljon aseita ja varusteita. Kyseessä oli murskaava tappio Venäjälle, mutta saksalaiset eivät kyenneet täysimittaisesti hyödyntämään voittoaan.
Taistelu on nimetty Tannenbergin kylän luona vuonna 1410 käydyn Tannenbergin taistelun mukaan, taistelussa Puolan ja Liettuan joukot voittivat liittolaisineen Saksalaisen ritarikunnan joukot. Saksalainen kenraali Paul von Hindenburg valitsi vuoden 1914 taistelulle saman nimen, sillä hän halusi historiallisen revanssin. Myös yksi Hindenburgin esi-isistä oli kuollut vuoden 1410 Tannenbergin taistelussa. Vuoden 1914 todellinen taistelupaikka sijaitsee kuitenkin lähempänä Allensteinin kaupunkia, noin 30 kilometrin päässä Tannenbergin kylästä, joten alkuvaiheessa taistelua kutsuttiinkin "Allensteinin taisteluksi".
Tannenbergin taistelupaikalle pystytettiin vuosina 1924–1927 valtava muistomerkki, joka muistutti kahdeksankulmion muotoista linnoitusta. Siitä tehtiin myös Hindenburgin hautapaikka hänen kuoltuaan vuonna 1934. Saksalaiset kuitenkin evakuoivat hänen jäännöksensä vetäytyessään Itä-Preussista toisen maailmansodan loppuvaiheessa vuonna 1945. Sodan jälkeen alue liitettiin Puolaan ja monumentti hävitettiin.
Poste restante
Poste restante eli noutoposti tarkoittaa palvelua, jossa yksityishenkilö tai oikeushenkilö (esimerkiksi yritys tai yhteisö) noutaa Poste restante -osoitteeseen lähetetyn postin itse postitoimistosta. Poste restante -palvelu on maksuton palvelu. Aiemmin Poste restante -osoitteeseen pystyi vastaanottamaan lähetyksiä myös nimimerkillä, mutta Posti lopetti nimimerkin käyttämisen mahdollisuuden huhtikuun 2013 alusta lisääntyneen rikollisen käytön takia. Termi "Poste restante" tulee ranskan kielestä ja tarkoittaa ’jäävää postia’.
Postinjakelu voidaan myös kääntää Poste restante -osoitteeseen, mikäli esimerkiksi väliaikaisesti ei voida käyttää tavallista postiosoitetta. Tästä tulee tehdä kirjallinen sopimus Postin kanssa.
Poste restante -osoite merkitään seuraavassa muodossa:
Matti Meikäläinen
Poste Restante
00100 HELSINKI
Tällöin Matti Meikäläisen posti ohjataan Helsingin pääpostikonttoriin, josta sen voi käydä noutamassa. Tilaaja voi itse valita minkä tahansa Postin myymälän tai myyntipisteen, josta haluaa lähetyksiään noutaa. Lähetykset ohjautuvat toimipaikkaan postinumeron perusteella.
Aiemmin tavalliset kirjeet ja lehdet eli ilman kuittausta luovutettavat lähetykset annettiin sille, joka niitä toimipaikassa pyysi. Maaliskuussa 2013 Posti ilmoitti muuttavansa käytäntöään ja kaikkien Poste Restantesta lähetyksiä noutavien on todistettava henkilöllisyytensä 1.4.2013 lähtien ja noudettavan lähetyksen täytyy olla osoitettu noutajalle.
Suomessa Poste restante -osoitteeseen tulleita kirjelähetyksiä säilytetään postikonttorissa 14 vuorokautta ja paketteja 7 vuorokautta .
Postitoimisto
Postitoimisto (postikonttori, lyhenne pk.) on postin alueellinen palvelutoimisto. Sieltä voi ostaa postimerkkejä, lähettää paketteja sekä kirjeitä. Niihin voi myös vastaanottaa lähetyksiä ja isoimmissa postitoimistoissa on usein myös postilokeroita vuokrattavana. Usein postitoimistoissa myös myydään postikortteja ja toimistotarvikkeita. Useissa maissa postitoimistoihin voi myös vastaanottaa rahalähetyksiä.
Postitoimistojen yhteydessä työskentelee myös ainakin yksi postinkantaja (isoissa postitoimistoissa saattaa työskennellä jopa sata). Hänen tehtävänsä on lajitella postitoimiston alueelle osoitetut kirjeet ja jakaa ne vastaanottajille. Suurissa postitoimistoissa nämä tehtävät on voitu jakaa eri henkilöille.
Maunulanpuisto
Maunulanpuisto () on osa Helsingin Keskuspuistoa. Hallinnollisesti Maunulanpuisto on Maunulan peruspiirin osa ja samalla Oulunkylän kaupunginosan läntisin osa-alue. Maunulanpuiston alueella ei asu ketään.
Maantieteellisesti Maunulanpuiston länsiraja kulkee Hämeenlinnanväylän itäpuolella ja pohjoisraja Pirkkolantiellä. Idässä Maunulanpuisto alkaa heti Maunulan ja Metsälän asutuksen länsipuolelta; itäraja jatkuu hieman Metsäläntien jälkeen Veturitietä pitkin etelään. Alueen eteläraja kulkee Pasilan ratapihan pohjoispuolella niin, että "Maaliikennekeskus" kuuluu Maunulanpuistoon. Alueen eteläraja nousee Postintaivalta pitkin Metsäläntielle ja jatkuu lännessä Hämeenlinnanväylän liittymään.
Maunulanpuisto on pääosaltaan metsäistä Keskuspuistoa. Puistossa risteilee vilkkaita ulkoilureittejä, talvisin myös hiihtolatuja. Suomen Ladun paikallisyhdistyksen Helsingin Ladun ylläpitämä "Maunulan ulkoilumaja" sijaitsee Metsäläntien pohjoispuolella keskuspuistossa. Maunulanpuistossa sijaitsevat myös Maunulan uurnalehto sekä "Maunulanpuiston viljelypalsta-alue".
Maunulanpuiston nimi esiintyy usein Maunulan keskellä sijaitsevan Maunulan ison leikkipuiston nimessä.
Maunulanpuistoon kuuluvalla alueella Metsäläntien eteläpuolella sijaitsi aiemmin "Metsälän Maaliikennekeskus". Alueella sijainneet logistiikkatoiminnot siirrettiin Vantaalle 2015. Maaliikennekeskus purettiin kokonaan yhtä toimistorakennusta lukuun ottamatta.
Maaliikennekeskuksen paikalle kaavaillaan uutta asuinaluetta, jonka nimeksi on tulossa "Postipuisto". Purkutyöstä säilynyt toimistorakennus muutetaan asunnoiksi. Kaupungin tavoitteena on saada alueesta tehokkaasti rakennettu urbaani noin 5 000 asukkaan kerrostaloalue, jossa talot ovat 5–7-kerroksisia. Kaupunki on kaavoittamassa Postipuistoon asuntojen lisäksi toimitiloja sekä tiloja lähipalveluita, myymälöitä ja yleisiä palveluja varten.
Kaupunki aikoo siirtää kaupunginosan rajaa siten, että uudet korttelialueet siirtyvät Oulunkylästä Pasilan puolelle. Postipuiston alueen katsotaan toisinaan jo nyt kuuluvan Pohjois-Pasilaan, vaikka se edelleen kuuluukin Maunulanpuistoon.
Maunulanpuistossa on aiemmin sijainnut ampumarata ja hyppyrimäki.
Ampumarata sijaitsi Maunulan majan ja hyppyrimäen välissä. Rata toimi vuosina 1914–1962. Paikalla kasvaa nykyisin koivikkoa.
Hyppyrimäki ("Pekkarin hydda") rakennettiin 1956 ja purettiin 1980-luvulla. Mäessä pidettiin piirimestaruuskisoja; mäkiennätys oli 29 metriä. Paikalla on nykyään pähkinälehto ja huoltotunneli.
Maaliikennekeskus rakennettiin 1970. Siinä toimivat loppuvaiheessa Kaukokiito ja DB Schenker ennen kuin keskus purettiin.
Suuri osa Maunulanpuistosta sijaitsee liikennemelualueella. Melu haittaa alueen virkistyskäyttöä.
Entisen ampumaradan ympäristöstä on vielä 2010-luvulla mitattu kohonneita pitoisuuksia lyijyä, antimonia ja polyaromaattisia hiilivetyjä. Pitoisuuksilla voi olla vaikutusta marjojen ja sienten poimintaan.
Pyhä Felix I
Pyhä Felix I (k. 274)The Book of Saints: 210 oli roomalaissyntyinen Katolisen kirkon paavina 5. tammikuuta 269 – 30. joulukuuta 274. Tietoja hänen elämästään ei ole säilynyt paljonkaan. Jotkut tiedot osoittavat hänen kärsineen marttyyrikuoleman, mutta näiden lähteiden epäillään sekoittavan hänet toiseen Felixiin. Hänen muistopäivänsä on 30. toukokuuta.
Eutychianus
Pyhä Eutychianus (k. 283) oli italialaissyntyinen Katolisen kirkon 27. paavi, joka toimi paavina 4. tammikuuta 275 – 7. joulukuuta 283. Edeltäjänsä tavoin hänestäkin puhutaan toisissa lähteissä marttyyrina, mutta varmuutta tästä ei ole.
Pyhä Caius
Pyhä Caius (k. 296)The Book of Saints: 233 oli Katolisen kirkon paavina 17. joulukuuta 283 – 22. huhtikuuta 296. Hän oli ensimmäinen paavi, joka määräsi, että tullakseen piispaksi, täytyy miehen olla ensin diakoni ja pappi. Hänen muistopäivänsä on 19. huhtikuuta.
Pyhä Marcellinus
Pyhä Marcellinus oli roomalaissyntyinen Katolisen kirkon 29. paavi, joka toimi paavina 30. kesäkuuta 296 – 25. lokakuuta 304, jolloin hän koki marttyyrikuoleman Roomassa. Hänen muistopäivänsä on 26. huhtikuuta.
Hän oli keisari Diocletianuksen vainojen uhri siinä määrin, että hän luopui jopa uskostaan pelastaakseen henkensä.
Pyhä Marcellus I
Pyhä Marcellus I (k. 309) oli Katolisen kirkon 30. paavi. Hänen paaviutta edeltäneestä elämästään ei ole säilynyt minkäänlaisia tietoja. Pyhän Marcellus I:n paavius kesti ainoastaan vuoden ja hänet haudattiin Roomaan vuonna 309. Myöhemmin hänen reliikkinsä on siirretty Pyhän Marcello al Corson kirkon alttariin, jossa ne ovat yhä tallella.
Eusebius (paavi)
Pyhä Eusebius (k. 310) oli kreikkalaissyntyinen katolisen kirkon 31. paavina 18. huhtikuuta 309 –17. elokuuta 309. Hänen paaviutensa kesti ainoastaan neljä kuukautta, josta ajasta suurimman osan hän vietti maanpaossa Sisiliassa.
Pyhä Miltiades
Pyhä Miltiades (k. 314) oli afrikkalaissyntyinen katolisen kirkon paavi ja toimi paavina 2. heinäkuuta 311 – 10. tammikuuta 314. Kirkkoisä Augustinus mainitsi hänet usein kirjoituksissaan.
Honorius I
Honorius I (k. 12. lokakuuta 638) oli italialaissyntyinen katolisen kirkon 70. paavi ja hänen toimikautensa oli 27. lokakuuta 625 – 12. lokakuuta 638. Hän tuki lähetyssaarnaajia ja lähetti mm. Pyhän Birinuksen evankelioimaan Isoa-Britanniaan.
Agapetus I
Pyhä Agapetus I (k. 22. huhtikuuta 536 Konstantinopoli)The Book of Saints: 11(engl. Agapitus) oli roomalaissyntyinen katolisen kirkon paavi, jonka paavius kesti alle vuoden 13. toukokuuta 535 – 22. huhtikuuta 536. Hän kuoli Konstantinopolissa, josta hänen ruumiinsa siirrettiin Roomaan 20. syyskuuta 535. Hän oli murhatun papin poika, josta tuli Rooman piispojen tuomiorovasti kunnes hänet valittiin paaviksi. Hän oli hyvin iäkäs tullessaan valituksi paaviksi, ja vastusti areiolaisia kiivaasti.
Luettelo ensimmäisen maailmansodan taisteluista
Luettelo ensimmäisen maailmansodan taisteluista ei pyri olemaan täydellinen, mutta siinä on lueteltu monia tunnettuja taisteluita.
Luettelo länsirintaman taisteluista
Luettelo länsirintaman taisteluista ensimmäisessä maailmansodassa:
SATA Air Açores
SATA Air Açores on portugalilainen vuonna 1941 perustettu lentoyhtiö, joka pitää pääpaikkanaan Azorien pääkaupunki Ponta Delgadaa. Yhtiö lentää säännöllisesti ainoastaan Azorien eri saarten välistä liikennettä. Yhtiö on Azorien maakuntahallinnon 100-prosenttisesti omistama ja sen tärkein tytäryhtiö on Sata International, joka lentää useisiin manner-Euroopan kohteisiin.
SATA Air Acoresin laivasto vuonna 2010:
Sinfonia nro 10 (Šostakovitš)
Dmitri Šostakovitšin sinfonia nro 10 e-molli, op. 93 valmistui 1950-luvun alussa. Kantaesityksen soitti Leningradin filharmoninen orkesteri Jevgeni Mravinskin johdolla 17. joulukuuta 1953. Šostakovitšin kirjeiden perusteella teos sävellettiin kokonaisuudessaan heinäkuun ja lokakuun 1953 välisenä aikana. Säveltäjän tuntenut Tatjana Nikolajeva on kertonut, että teos olisi valmistunut vuonna 1951. Sinfoniasta on säilynyt osittaisia luonnoksia jo vuodelta 1946. Šostakovitšin 10. sinfonia oli ensimmäinen laaja orkesteriteos, joka esitettiin Neuvostoliitossa Josif Stalinin kuoleman jälkeen.
Šostakovitš esittää sinfonian kolmannessa osassa ensimmäistä kertaa DSCH-motiivin. Tämä neljän nuotin (D–Es–C–H) melodia rakentuu Šostakovitšin kyrillisistä nimikirjaimista (Д. Ш.) translitteroituna saksaksi (D. Sch.), ja se toimii Šostakovitšin henkilökohtaisena puumerkkinä. Myös muut merkittävän säveltäjät ovat luoneet musiikillisia nimikirjoituksia samalla tavalla: Johann Sebastian Bach käytti koko sukunimestään koostuvaa B–A–C–H-motiivia, samoin kuin Béla Bartók (tai unkarilaisittain kirjoitettuna Bartók Béla) motiivia B–A–B–E, ja Arnold Schönberg motiivia S–C–H–B–E–G (Es–C–H–E–G).
Šostakovitšin 10. sinfonia jakautuu neljään osaan:
Sinfonia nro 5 (Šostakovitš)
Dmitri Šostakovitšin sinfonia nro 5 d-molli op. 47 valmistui huhti-heinäkuussa 1937. Sinfonia kantaesitettiin Leningradissa 21. marraskuuta samana vuonna; Leningradin filharmonikkoja johti Jevgeni Mravinski. Teokselle annettiin lisänimi "Neuvostosäveltäjän vastaus oikeutettuun kritiikkiin", sillä Šostakovitšin tyyliä oli arvosteltu edellisenä vuonna hyvin kielteisesti "Pravdassa" ("Sekasotkua musiikin asemesta"). Viidennen sinfonian kantaesitys sai valtaisat suosionosoitukset, kertoman mukaan ne kestivät kauemmin kuin itse sävellys, ja teos kuuluu yhä säveltäjänsä suosituimpiin. Teos on haluttu nähdä myös neuvostoliittolaisen totalitarismin kritiikkinä.
Solomon Volkovin toimittamissa muistelmissa Šostakovitš toteaa sinfonian finaalista:
"Minun mielestäni pitäisi olla kaikille selvää, mistä viidennessä sinfoniassa on kysymys. Se on riemua ruoskan alla, kuten "Boris Godunovissa". Aivan kuin meitä lyötäisiin ruoskalla ja annettaisiin tuomio: 'Teidän tulee iloita, teidän tulee iloita!' Ja lyöty ihminen nousee, töin tuskin jaloillaan pysyen. Kulkea raahustaa. Ja mutisee: 'Meidän tulee iloita, meidän tulee iloita.'
Mikä apoteoosi se on olevinaan? Täytyy olla täysin tylsämielinen ollakseen ymmärtämättä sitä. Sen havaitsi jopa [Aleksandr] Fadejev. Hän kirjoitti muistikirjaansa, yksityistä käyttöä varten, että viidennen finaali on peruuttamaton tragedia. Hänen on täytynyt tuntea se venäläisen alkoholistin sielullaan.
Ihmiset, jotka tulivat viidennen kantaesitykseen mitä parhaimmalla tuulella, itkivät. Ja triumfinomaisesta finaalista puhuminen seitsemännen yhteydessä on täysin typerää." ("Dmitri Šostakovitšin muistelmat", s. 217–218.)
Morrissey on käyttänyt osaa sinfoniasta avauslauluna albumilla "Southpaw Grammar".
Šostakovitšin viidennen sinfonian kesto on noin 45 minuuttia. Teos jakautuu neljään osaan:
Konvehti
Konvehti on täytetty suklaa- tai sokerimakeinen. Konvehteja voidaan koristella erilaisilla kastikkeilla tai rouheilla. Konvehdit pakataan usein rasiaan, jossa ne ovat niille upotetuissa koloissa.
Suomalaisista konvehtivalmistajista tunnetuimpia ovat Fazer ja Panda. Tunnettu valmistaja on myös belgialainen Leonidas. Suomessa konvehteja ostetaan erityisesti jouluksi.
Suklaakonvehteja valmistetaan usein niin, että kiinteät täytteet viedään kuljetinhihnalla rivissä kuorrutuskoneeseen ja niiden päälle valutetaan suklaakerros. Liköörikonvehdin teossa kuuma sokeriliuos valutetaan maissitärkkelyspuuterissa oleviin syvennyksiin. Liuokseen muodostuu jäähtyessään kuori, jonka päälle suklaa valutetaan.
Sveitsiläisen apteekkarin poika Jean Neuhaus keksi suklaakonvehdin eli pralinen Brysselissä vuonna 1912. Suklaata myytiin tuolloin apteekeissa, koska sillä katsottiin olevan terveydellisiä vaikutuksia. Neuhaus halusi tehdä suklaasta houkuttelevamman, ja konvehdin keksimisen jälkeen hänen yrityksestään tuli kuuluisa ja menestyvä. Neuhaus on edelleen menestyvä konvehtien valmistaja Brysselissä.
Willem van Otterloo
Willem van Otterloo (27. joulukuuta 1907 – 27. heinäkuuta 1978) oli alankomaalainen kapellimestari ja säveltäjä.
Van Otterloo syntyi Winterswijkissa ja opiskeli säveltämistä Amsterdamin konservatoriossa. Toimiessaan sellistinä Utrechtin kaupunginorkesterissa hän voitti Concertgebouw Orchestralta sävellyspalkinnon. Vuosina 1949–1973 Otterloo toimi Haagin Residentie-orkesterin ja vuosina 1971–1978 Sydneyn sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina.
Van Otterloo teki useita levytyksiä Alankomaissa ja Australiassa, mutta kuoli auto-onnettomuudessa Melbournessa vuonna 1978.
Ta Mok
Ta Mok (1926 – 20. heinäkuuta 2006, oik. Chhit Choen) oli Lounais-Kambodžan komentaja ja veli numero 7 kommunistisen Kambodžan aikana. Hän syrjäytti Pol Potin punakhmerien johdosta vuonna 1997, ja oli puolueen viimeinen johtaja ennen pidätystään maaliskuussa 1999. Pidätyksensä jälkeen hän sai syytteen kansanmurhasta.
Chhit Choen opiskeli buddhalaiseksi munkiksi Phnom Penhissä. 1940-luvulla hän vastusti aktiivisesti sekä Ranskan siirtomaavaltaa että japanilaisten miehitystä. Hän toimi punakhmereissä nimellä Ta Mok "()". Hän menetti osan jalkaansa taisteluissa vuonna 1970.
Ta Mokista tuli vuonna 1977 armeijan komentaja. Tässä ominaisuudessa hän oli vastuussa kommunistisen Kambodžan ajan puhdistuksista. 30 000 ihmisen joukkomurhasta Angkor Cheyn piirissä hän sai lisänimen "teurastaja." Kun Vietnam hyökkäsi maahan vuonna 1978, Ta Mok vetäytyi armeijansa jäänteiden kanssa pohjoiseen.
Vuonna 1997 tapahtuneen punakhmerien hajaannuksen jälkeen Ta Mokista tuli yhden ryhmittymän johtaja. Hän pidätytti Pol Potin, joka kuoli piilopaikassa sydänkohtaukseen. Ta Mok itse pidätettiin 6. maaliskuuta 1999 Thaimaan puolella. Kahta päivää aiemmin YK oli julkistanut raportin, joka suositteli sotarikostuomioistuimen perustamista Kambodžaan.
Heinäkuussa 2006 Ta Mok vaipui koomaan, ja kuoli viikkoa myöhemmin.
Sinfonia nro 1 (Šostakovitš)
Dmitri Šostakovitšin sinfonia nro 1 f-molli, op. 10 valmistui vuosina 1924–1925. Sinfonia kantaesitettiin Leningradissa 12. toukokuuta 1926. Leningradin filharmonikkoja johti Nikolai Malko. Šostakovitš sävelsi sinfonian diplomityöksi Leningradin konservatorioon.
Sinfonian kesto on noin puoli tuntia. Säveltäjä yhdistelee esikoissinfoniassaan sukkelaa ja eloisaa tyyliä sekä dramaattisuutta ja traagisuutta tavalla, joka leimaa myös hänen myöhempää tuotantoaan. Sinfoniassa voi kuulla Igor Stravinskin ja Sergei Prokofjevin vaikutusta. Soitinnus on kepeämpää ja ilmavampaa kuin monissa hänen myöhäissinfonioissaan.
Sale
Sale on S-ryhmään kuuluva vähittäiskauppaketju, joka toimii lähes koko Suomessa. Ketjuun kuuluu 308 myymälää. Alueosuuskauppa HOK-Elannon toimialueella Helsingissä ja sen lähikunnissa vastaavan kokoluokan myymäläketju on nimeltään Alepa. Myöskään Ahvenanmaalla ei ole varsinaisesti Sale-myymälöitä, mutta Varuboden på Ålandin myymälä "Varuboden City" Maarianhaminassa on jossain yhteyksissä merkitty Salen logolla.
Salen myymälät sijaitsevat tyypillisesti kaupunkien keskustoissa, lähiöissä sekä maaseututaajamissa. Myymälöissä on 1 700–3 000 tuotteen valikoima, joka keskittyy pääasiassa ruokaan ja hygieniatuotteisiin.
Ketju perustettiin vuonna 1989, jolloin S-ryhmä oli ryhtynyt kokoamaan kauppojaan valtakunnallisten ketjujen alle. Aluksi ketju toimi nimellä "S-ale". Salet korvasivat sitä ennen toimineet pienet S-kaupat, jotka eivät kuuluneet mihinkään ketjuun.
Sinfonia nro 13 (Šostakovitš)
Dmitri Šostakovitšin sinfonia nro 13 b-molli op. 113, alaotsikoltaan Babi Jar, kantaesitettiin Moskovassa 18. joulukuuta 1962. Teoksen esittivät Moskovan filharmoninen orkesteri ja valtiollisen mieskuoron ja Gnesin-instituutin kuoron bassolaulajat Kirill Kondrašinin johdolla; bassosolistina lauloi Vitali Gromadski.Nikita Hruštšovin tuomittua Josif Stalinin julmuudet kuuluisassa puheessaan NKP:n keskuskomitealle vuonna 1956 alkoi Neuvostoliitossa lyhyt "suojasääksi" kutsuttu jakso, jolloin vallitsi vapaampi ilmapiiri. Vuonna 1961 Jevgeni Jevtušenko kirjoitti runoelman "Babi Jar" (Бабий Яр), jossa tuomitaan antisemitismi. Runoelma kertoo juutalaisten joukkomurhasta, jonka kansallissosialistit panivat toimeen Babyn Jarissa Kiovassa toisen maailmansodan aikaan vuonna 1941. Šostakovitš aloitti sinfoniansa säveltämisen tästä tekstistä mutta otti mukaan runoilijan ehdotuksesta neljä muuta, joista yksi (Pelot) on kirjoitettu varta vasten sinfoniaan.
Sinfonian kantaesityksen järjestäminen oli vaikeaa, sillä sekä säveltäjä ja runoilija että heidän teoksensa saivat osakseen viranomaisten kritiikkiä. Jevtušenkon runo tuomittiin epäisänmaalliseksi. Bassosolisteja painostettiin vetäytymään, ja kapellimestari Jevgeni Mravinski vaihtui Kirill Kondrašiniin. Esityksen täydellinen kieltäminen olisi ilmeisesti ollut poliittisesti epäviisasta sekä Šostakovitšin että Jevtušenkon nauttiman laajan kansainvälisen suosion takia. Sinfoniaa esitettiin kaksi kertaa, ennen kuin sensuuri kielsi sen.
Sebastián Aguilera de Heredia
Sebastián Aguilera de Heredia (1561–1627) oli espanjalainen säveltäjä ja urkuri.
Aguilera syntyi Zaragozassa ja sai musiikinopetuksensa samassa kaupungissa. Hän sai 24-vuotiaana katedraalin urkurin toimen Huescassa. Vuonna 1603 hänet nimitettiin Zaragozan katedraalin urkuriksi. Aguilera kuoli vuonna 1627.
Sebastián Aguilera de Heredia sävelsi urku- ja vokaalimusiikkia.
Tukholman saaristo
Tukholman saaristo () on Ruotsin suurin saaristo ja yksi koko Itämeren suurimpia. Se levittäytyy Tukholmasta, noin 60 kilometrin verran itään, rajoittuen Ahvenanmereen. Saaristo mukailee suurimmaksi osaksi Uplannin ja Södermanlandin maakuntien rannikkoa. Se koostuu arviolta 30 000 saaresta ja luodosta Öregrundin ja Landsortin välillä.
Heinä- ja elokuussa vuonna 1719 toistasataa Venäjän laivaston alusta hyökkäili saaristossa ja rannikolla ja poltti monia rakennuksia. Aikaa kutsutaan nimellä Rysshärjningarna.
Vuonna 1719 saaristossa arveltiin olevan noin 2 900 asukasta, pääasiassa kalastajia. Nykyään saaristossa on noin 10 000 asukasta, ja lisäksi siellä sijaitsee noin 50 000 vapaa-ajan asuntoa, joita asuttaa suurimmaksi osaksi tukholmalaiset. Saariston suurin kaupunki, pois lukien Tukholma, on Vaxholm. Kaupungin lähistöllä sijaitsee myös tunnettu louhos, Ytterby.
Saariston maisemaa on pitkän aikaa muokannut, ja muokkaa edelleen, maankohoaminen. Sen saaret kohoavat noin viiden millimetrin vuosivauhtia.
Monet tunnetut runoilijat, kirjailijat ja taiteilijat ovat saaneet vaikutteita Tukholman saaristosta, ja ovat kokeneet sen kiehtovaksi. Joukkoon lukeutuu muun muassa August Strindberg, Ture Nerman, Roland Svensson, Ernst Didring sekä Aleister Crowley.
National Rifle Association
National Rifle Association eli NRA () on yhdysvaltalainen vuonna 1871 perustettu ampumaharrastajien etujärjestö. 
Yhdysvaltojen sisällissodan pohjoisvaltioiden puolella taistelleet veteraanit eversti William Church ja kenraali George Wingate perustivat National Rifle Association:in 17. marraskuuta 1871 New Yorkissa.
Perustajien henkilöhistoriasta johtuen NRA:sta tuli orjuuden ja rotuerottelun kovaääninen vastustaja.
Sittemmin NRA on muuttunut vaikutusvaltaiseksi kansalais- ja lobbausjärjestöksi, joka on tullut tunnetuksi amerikkalaisten perustuslaillisen aseenkanto-oikeuden voimakkaasta puolustamisesta. Rotuerottelun vastustaminen kuuluu myös edelleen NRA:n agendaan.
NRA:n tunnettuja jäseniä ovat mm. vuoden 2008 presidentinvaalien ehdokas John McCain ja hänen varapresidenttiehdokkaansa Sarah Palin sekä Yhdysvaltain presidentit Ulysses S. Grant, Theodore Roosevelt,William Howard Taft, Dwight D. Eisenhower, John F. Kennedy, Richard Nixon, Ronald Reagan, George H. W. Bush ja Donald Trump. Bush erosi NRA:sta vuonna 1995
Kitaristi Ted Nugent on saanut julkisuutta NRA:n puolestapuhujana. NRA:n puheenjohtajana toimineista kansainvälisesti tunnetuimpia oli edesmennyt elokuvanäyttelijä Charlton Heston.
NRA omistaa hotelliketjuja, huoltoasemaketjuja, pikaruokalaketjuja sekä lukuisien muiden liikeyrityksien osakkeita. NRA:n jäseniä on yli viisi miljoonaa, ja se on noin 500 ihmisen kokopäiväinen työnantaja. NRA on ollut perustamisestaan lähtien yhdysvaltalaisen politiikan merkittävä taustavaikuttaja.
NRA:n poliittisessa toiminnassa merkittävä taho on NRA Political Victory Fund (NRA-PVF). Se luokittelee poliittisia päättäjiä ja ehdokkaita sen mukaan, mitä he ovat äänestäneet virassa ollessaan, lausuneet julkisesti ja vastanneet NRA:n lähettämään kyselylomakkeeseen. NRA-PVF arvioi ehdokkaat heidän koko äänestyshistoriansa mukaan, ja antaa arvosanat, joista A on korkein ja F on matalin. A-luokitus tarkoittaa sitä, että luokituksen saanut poliitikko kannattaa NRA:n mukaan Yhdysvaltain perustuslain toista lisäystä, joka antaa ihmisille oikeuden kantaa asetta, ja metsästystä.
NRA kannattaa poliittisia ehdokkaita heidän luokituksensa mukaan. Vuoden 2008 vaaleissa NRA laittoi miljoonia dollareita tukemiensa ehdokkaiden vaalikampanjoihin, kampanjakuluihin ja ruohonjuuritason ohjelmiin.
Gothia Cup
Gothia Cup on vuosittain Ruotsin Göteborgissa pelattava kansainvälinen nuorten jalkapalloturnaus. Ensimmäisen kerran vuonna 1975 järjestettyyn turnauksen on osallistunut parhaimmillaan yli 1 500 joukkuetta. Joukkueiden määrä on kasvanut huimasti vuosien saatossa, sillä ensimmäisessä turnauksessa joukkueita oli 275. Osallistujien määrällä mitattuna kyseessä on maailman suurin jalkapalloturnaus, sillä vuonna 2004 siihen osallistui yli 32 000 pelaajaa 1 525 joukkueesta 61 eri maasta.
Gothia Cupin kaikkien aikojen menestynein joukkue on ruotsalainen IF Brommapojkarna, jolla on yhteensä 19 turnauksen kokonaisvoittoa. Heinäkuussa pidettävän turnauksen avajaisseremoniat sekä finaaliottelut järjestetään Ullevilla, yhdellä 1958 MM-kisojen stadioneista.
Carmen Rasmusen
Carmen Rasmusen (s. 25. maaliskuuta 1985, Edmonton, Alberta) on kanadalais-yhdysvaltalainen laulaja, joka sijoittui kuudenneksi American Idolin toisella tuotantokaudella vuonna 2003. Rasmusen soittaa myös pianoa ja kitaraa. Hän on syntyperältään norjalainen.
Hänen ensimmäinen EP "Carmen", julkaistiin omakustanteena ja se sisälsi hänen ensimmäisen singlensä, "Photograph". Debyyttialbuminsa "Nothin' Like the Summer" hän julkaisi 28. elokuuta 2007 ja albumin ensimmäinen single "Nothin' Like the Summer" debytoi Yhdysvalloissa 24. huhtikuuta 2007.
Estádio Nacional
Estádio Nacional on yleisurheilu- ja jalkapallostadion Oeirasin kunnassa lähellä Portugalin pääkaupunkia Lissabonia. Se otettiin käyttöön 10. kesäkuuta 1944 ja sen kapasiteetti on 32 000 istumapaikkaa. Stadionilla pelataan yleensä Portugalin cupin loppuottelu, ja vuonna 1967 se toimi Euroopan Cupin loppuottelun näyttämönä. Stadionin arkkitehtoninen erikoisuus on toisen pääkatsomon puuttuminen kokonaan.
Nigel Reo-Coker
Nigel Shola Andre Reo-Coker (s. 14. toukokuuta 1984 Croydon, Lontoo, Englanti, Iso-Britannia) on englantilainen jalkapalloilija, joka pelaa Aston Villa FC:ssa keskikenttäpelaajana. Hän on 172 senttimetriä pitkä.
Reo-Coker on edustanut ammattilaisuransa aikana vasta kahta seuraa, ennen West Hamia hän pelasi Wimbledonin riveissä. 12 maaottelua Englannin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa pelannut Reo-Coker oli lähellä paikkaa 2006 MM-kisoihin matkanneessa A-maajoukkueessa, mutta sai lopulta tyytyä kotiin jäävän varamiehen rooliin. Hän kuuluu tällä hetkellä maansa suurimpiin lupauksiin yhdessä Theo Walcottin ja Aaron Lennonin kanssa. Reo-Coker voi kuitenkin valita maajoukkueekseen myös Sierra Leonen, sillä hänellä on sukujuuria siellä ja A-maajoukkuedebyytti on vielä tekemättä.