hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
CryoSat
CryoSat on Euroopan avaruusjärjestön (ESA) kaukokartoitussatelliitti. Alkuperäisen Cryosat-satelliitin laukaisu 8. lokakuuta 2005 Plesetskin kosmodromilta, Venäjältä, epäonnistui Rockot-kantoraketin toisen vaiheen vian vuoksi. Korvaava kopio CryoSat-2 laukaistiin Baikonurin kosmodromilta 8. huhtikuuta 2010 kello 13.57 UTC Dnepr-kantoraketilla.
NASAlla on samankaltainen jäätikkömissio, "ICESat (Ice, Cloud,and land Elevation Satellite)", joka laukaistiin 12. tammikuuta 2003. Se käyttää lasermittausta, joka on tarkempi kuin CryoSatin mittaus olisi ollut, eikä voi tehdä mittauksia pilvien peittämiltä alueilta.
Satelliitti oli ESA:n kaukokartoitusohjelman "Earth Watch"-satelliiteista pienempään eli "Opportunity"-luokkaan kuuluva. Sen toteutus maksoi alle 136 miljoonaa euroa, josta satelliitin rakentaminen maksoi 70 miljoonaa euroa. Kantoraketti maksaa noin 14 miljoonaa euroa. Lopun piti kulua tekniseen suunnitteluun, lennonjohtoon ja satelliitin datan käsittelyyn satelliitin kolmen toimintavuoden aikana.
Satelliitin valmisti monikansallinen eurooppalainen EADS Astrium-yhtiö. Suomalainen Patria valmisti sen sähkötehon jakoyksikön, joka on samaa sarjaa kuin yhtiön ESAn Mars Express, Rosetta ja Venus Express-luotaimiin valmistamat.
Satelliitin massa on 684 kg, josta 37 kg ajoainetta satelliitin asennonsäätöön. Satelliitin rungon koko on 4,60 m x 2,34 m x 2,20 m. Sen aurinkokennot on asennettu satelliitin rungon päälle eikä erillisiin aurinkopaneleihin. Yksi GaAs-kennoilla pinnoitettu paneli tuottaa 800 W, kun aurinko valaisee sen kohtisuoraan.
CryoSatin piti olla kolmivuotinen tutka-altimetriamissio, jossa tutkitaan pohjoisen pallonpuoliskon meri- ja mannerjäätä. Sen piti mitata pääasiassa merijään paksuutta ja etsii merkkejä napajään vähenemisestä, jonka olisi mahdollisen ilmaston ja meren lämpenemisen seurausta. Siinä on kolme instrumenttia, joista tärkein on "SAR Interferometric Radar Altimeter" (SIRAL) -mikroaaltotutka. Tarkka radankorkeus olisi mitattu satelliitin "Doppler Orbitography and Radiopositioning Integration by Satellite" (DORIS) -paikannuslaitteella, jotka mittaavat eri maa-asemien satelliitille lähettämään radiosignaalia. Satelliitissa oli myös laserheijastin, jota käytetään mm. sen kiertoradan tarkkaan määritykseen.
CryoSatin kiertoradan korkeuden piti olla 717 km ja radan kaltevuus 92 astetta. Yhden kierroksen kesto olisi ollut 100 minuuttia.
CryoSat laukaistiin epäonnistuneesti saksalais-venäläisen yhteisyrityksen markkinoimalla venäläisellä Rockot-kantoraketilla. Ohjelmistollisen vian vuoksi toinen vaihe ei sammunut ajallaan siten myöskään vaiheen irrotus ei onnistunut. Kun kolmas vaihe jäi palamatta ei satelliitti saavuttanut kiertorataansa.
Korvaava Cryosat-2 laukaistiin Baikonurin kosmodromilta 8. huhtikuuta 2010 kello 13.57 UTC Dnepr-kantoraketilla. Se on alkuperäisen kopio ja sen toiminta alkoi 8. huhtikuuta 2010 samalla kiertoradalla kuin alun perin aiottiin.
Rockot
Rockot (venäjäksi "Rokot"; sana ei tarkoita rakettia vaan melua) on kolmivaiheinen kantoraketti. Se on vuonna 1995 perustetun saksalais-venäläisen Eurockot-yhtiön markkinoima tuote. Laukaisut tehdään etenkin Plesetskin kosmodromilta, josta voidaan tehokkaasti laukaista pieniä satelliitteja matalille polaariradoille.
Laukaisun hinta on tiettävästi vain noin 10 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria.
Raketilla voidaan kuljettaa 2000 kg hyötykuorma 500 km korkealle radalle.
Rockot on muunnettu Neuvostoliiton mannertenvälisestä ballistisesta ohjuksesta UR-100N eli RS-18 (NATO-koodi SS-19 Stiletto) lisäämällä siihen kolmas rakettivaihe (Briz-M tai Breeze-KM). SS-19-ohjuksella on 150 laukaisun historia.
Rockot-laukaisut
Meteosat Second Generation
Meteosat Second Generation eli "MSG" on Euroopan sääsatelliittijärjestön eli EUMETSATin toisen sukupolven sääsatelliitti.
Satelliitin massa on 2 000 kg, josta sen neljä instrumenttia painaa 1 000 kg. 
__notoc__
MSG-1 oli Euroopan avaruusjärjestön ja EUMETSATin yhdessä kehittämä satelliitti.
"MSG-1" laukaistiin 28. elokuuta 2003 Ariane 5-kantoraketilla Guyanan avaruuskeskusesta.
MSG-1-satelliitti toimii geostationaarisella radalla paikalla 3.5°W ja jonka inklinaatio on 0.71°
METOPin toinen kappale on EUMETSATin tilaama. "MSG-2" laukaistiin 21. joulukuuta 2005 Ariane 5-kantoraketilla intialaisen tietoliikennesatelliitin kanssa.
MSG-2 satelliitti toimi geostationaarisella radalla testipaikalla 6.57-6.61°E ja jonka inklinaatio oli 1.61°. MSG-2 siirrettiin lopulliselle paikalle (0°E) heinäkuun lopulla ja otettiin käyttöön 1. elokuuta 2006.
MSG-3 laukaistaneen vuonna 2012. MSG-4 laukaistaneen vuoden 2014 alkupuolella. Näidenkin laukaisut toteuttaa Arianespace.
Hồ Chí Minhin kaupunki
Hồ Chí Minh () on Vietnamin suurin kaupunki – sen väkiluku on noin 12,8 miljoonaa. Kaupunki oli Etelä-Vietnamin pääkaupunki 1954–1976, jolloin se tunnettiin nimellä Saigon (, nykyään epävirallisesti käytössä rinnakkaisnimenä).
Hồ Chí Minh on eteläisen Vietnamin taloudellinen ja teollinen keskus sekä tärkein satamakaupunki. Siellä on muun muassa elintarvike-, panimo-, tekstiili-, ajoneuvo- ja kemianteollisuutta sekä yliopisto ja Tan Son Nhatin kansainvälinen lentoasema. Kaupungin keskusta on osittain länsimaiseen tyyliin rakennettu, ja lisäksi erityisesti Cholonin kaupunginosaan on muodostunut kiinalainen väestönosa.
Hồ Chí Minh sijaitsee Saigonjoen suiston länsirannalla Etelä-Vietnamissa noin 50 kilometrin päässä Etelä-Kiinan merestä.
Hồ Chí Minh on samalla hallinnollisella tasolla kuin Vietnamin provinssit. Kaupunki jaetaan 22 hallinnolliseen alueeseen, joista viisi on haja-asutusaluetta ja joista vain viidellä keskeisellä alueella on oma nimensä. Hoa Binhin puisto on kaupungin keskeisin punaisten lyhtyjen alue.
Saigon oli alun perin pieni kalastajakylä, joka sijaitsi samannimisen joen soisella suistoalueella. Sen asukkaat olivat todennäköisesti khmerejä ennen vietnamilaisten saapumista. Nguyễn Hữu Cảnh perusti kaupunkiin hallinnon vuonna 1698. Ranska teki Vietnamista oman siirtokuntansa 1800-luvun puolivälissä, kunnes vuonna 1954 kommunistinen Việt Minh löi ranskalaiset Điện Biên Phủn taistelussa. Ranska ei suostunut kuitenkaan luovuttamaan valtaa kommunisteille, vaan antoi tukensa keisari Bảo Đạille, joka teki Saigonista pääkaupunkinsa. Kun Vietnam jaettiin virallisesti kahtia, piti Etelä-Vietnam presidentti Ngô Đình Diệmin johdolla kaupungin pääkaupunkinaan.
Vietnamin sodan lopputuloksena 1975 Pohjois-Vietnamin armeija liittolaisineen sai pahoja tuhoja kärsineen kaupungin haltuunsa. Yhdysvalloissa tapahtumaa kutsutaan Saigonin romahtamiseksi, Vietnamissa taas Saigonin vapauttamiseksi. Kommunistit nimesivät kaupungin uudelleen johtajansa Ho Tši Minhin mukaan vuonna 1976, kun yhdistetty Vietnamin sosialistinen tasavalta perustettiin. Epävirallista nimitystä Sài Gòn käytetään yhä puhekielessä, varsinkin ulkomailla asuvien vietnamilaisten keskuudessa. Erityisesti nimitystä käytetään kaupunginosasta numero yksi.
EADS Astrium Satellites
EADS Astrium Satellites on eurooppalainen satelliittien valmistaja. Julkisuudessa Astrium-nimellä tunnettu yritys kuuluu EADS-konserniin (European Auronautic, Defence and Space Company), joka valmistaa lentokoneita, aseita ja avaruusaluksia.
EADS Astrium Satellites valmistaa avaruusaluksia avaruustieteen, kaukokartoituksen, navigaation ja satelliittitietoliikenteen tarpeisiin.
EADS Astrium Satellites yhtiössä työskentelee noin 6 000 työntekijää yhdeksässä paikassa Englannissa, Ranskassa, Saksassa ja Espanjassa (tilanne tammikuussa 2004, joka oli likiman muuttumaton vuoden 2007 alussa).
EADS Astrium Satellites toimitusjohtaja on ranskalainen Antoine Bouvier.
EADS Astrium perustettiin vuonna 2003, jolloin Astrium nimettiin uudelleen EADS Astriumiksi. Aiemman Astriumin vähemmistöosakas, englantilainen BAE Systems, myi 25 prosentin osuutensa EADS-yhtiölle. Astrium perustettiin vuonna 2000, kun Matra Marconi Space (Ranska, Englanti), DaimlerChrysler Aerospace AG:n avaruusdivisioona ja Computadores Redes e Ingenerio SA (CRISA, Espanja) fuusioituivat. Espanjalainen CASA Espacio tuli osaksi EADS Astriumia vuoden 2004 alusta. Astrium on jakautunut eri maissa rekisteröidyiksi osakeyhtiöiksi: Astrium GmbH toimii Saksassa (entinen Dornierin satelliittitehdas Friedrichhafenissa), Astrium SAS toimii Ranskassa (Toulouse, entinen Matran satelliittitehdas) ja Astrium Ltd toimii Englannissa (entinen Marconin satelliittitehdas).
EADS Astrium Satellites on EADS Astriumin keskeinen osa, ja sen muut osat ovat EADS Astrium Space Transportation (kantoraketit, ISS-avaruusaseman moduulit) ja EADS Astrium Services.
Astrium vähensi vuonna 2011 tuhat työntekijää ja alihankkijoita tuhannen työntekijän verran perustellen vähennystarvetta vuosittaisten kustannusten pienentämisellä 400 miljoonalla eurolla.
Astriumin yritysostoja ja Astriumin perustamia tytäryhtiöitä:
Kesällä 2010 Astrium solmi 55 miljoonan euron arvoisen sopimuksen Vietnamin kanssa. Astrium kehittää Vietnamille kaukokartoitussatelliitin, joka kootaan Ranskassa. Vuonna 2013 laukaistavan VNREDSat-1-satelliitin kehitykseen ja valmistukseen osallistuu Toulousessa 15 vietnamilaista insinööriä.
Venus Express
Venus Express on Euroopan avaruusjärjestön ensimmäinen Venus-luotain. Luotain laukaistiin marraskuussa 2005. Missio päättyi 30. syyskuuta 2015.
Idea Venus-luotaimesta syntyi vuonna 2001, jolloin tavoitteena oli toteuttaa luotain Mars Expressin satelliittirungolle.
Suurin ero Venus ja Mars Expressin välillä on Venus-luotaimen lämpösuunnittelussa, tietoliikennejärjestelmässä ja tehojärjestelmässä johtuen Marsin ja Venuksen erilaisista kiertoradoista. Venus on kaksi kertaa lähempänä Aurinkoa kuin Mars – siten Auringon lämmittävä vaikutus on nelinkertainen, kuten myös sähkötehon tuotanto aurinkopaneeleilla. Italialainen Alenia Spazio suunnitteli ja valmisti luotaimen. Patria on suunnitellut ja valmistanut luotaimen tehonsäätöjärjestelmän Tampereella.Luotain laukaistiin 9. marraskuuta 2005 klo 05.33 Suomen aikaa Baikonurin kosmodromilta. Kantorakettina oli Sojuz-Fregat.
Luotain laukaistiin suoraan kohti Venusta, ja lennon aikana tarvittiin vain yksi radankorjaustoimenpide. Lento Venukseen kesti 150 vuorokautta. Venus Express jarrutti rakettimoottorillaan saavuttaakseen Venuksen kiertoradan. Luotain saavutti Venuksen kiertoradan 11. huhtikuuta 2006. Alun perin luotaimen oletettiin toimivan noin kahden Maan vuoden ajan. Sen käyttöikää jatkettiin kuitenkin useasti.
Luotaimen hallinta menetettiin marraskuussa 2014 aluksen pudotessa syvemmälle kaasukehään. Tehtävä päättyi vuonna 2015.
Venus Express tutki Venuksen kaasukehää ja pilviä sekä mittasi Venuksen pintaa.
Venus Expressin mittalaitteita ei suunniteltu tekemään havaintoja kaasukehän sisässä. Lennon loppuvaiheessa luotaimen ollessa Venuksen kaasukehässä voitiin kuitenkin havainnoida kaasukehää luotaimen kiihtyvyysantureiden avulla, kun kaasukehä ilmajarrutti luotainta.
Luotainta käytetään myös elämän etsimiseen Maasta. Tarkoituksena on selvittää, miten Maan kokoisia planeettoja kannattaa elämää etsittäessä havaita; kun tiedetään, mitä etsiä, on helpompi kehittää menetelmiä. Luotaimen ottamissa kuvissa Maa on alle yhden pikselin kokoinen, jolloin minkäänlaiset rakenteet eivät erotu. Kuvista on löydetty esimerkiksi elämälle tärkeiden veden ja hapen spektriviivat mutta ei vielä varmoja todisteita elämästä Maapallolla.
Rosetta
Rosetta on Euroopan avaruusjärjestön (ESA) miehittämätön komeettaluotain. Se laukaistiin 2. maaliskuuta 2004 kello 7.17 (UTC). Luotaimen tavoitteena on tutkia komeetta 67P/Tšurjumov–Gerasimenkoa, jonka se saavutti vuonna 2014. Missioon kuului avaruusluotain ja Philae-laskeutuja.
Luotain on nimetty egyptiläisen Rosettan kiven, jonka avulla ratkaistiin hieroglyfikirjoitus, mukaan. Rosetta-luotaimen toivotaan antavan uutta tietoa aurinkokunnan tilasta ennen planeettojen muodostumista.
Laskeutuja on saanut nimen Niilin Philae-saaren mukaan. Tuolta saarelta löytyi obeliski, jonka monikielisen tekstin avulla Rosettan kivi pystyttiin kääntämään.
Rosetta kiersi ja tutki kohdekomeettaansa 789 Maan vuorokauden ajan. Tehtävänsä päätteeksi luotain ohjattiin törmäämään komeettaan. Yhteys Rosettaan menetettiin suunnitellusti 30. syyskuuta 2016 kello 11.19 (UTC).
1980-luvulla Halleyn komeetan ohilento aiheutti paljon kohua. Useat avaruusluotaimet lensivät komeetan ohi pyrkien tutkimaan sitä. Tällaisia olivat mm. NASAn ICE, Neuvostoliiton Vegaja ESAn Giotto. Niille kaivattiin jatkoa.
NASA ja ESA aloittivat yhteisten komeettamissioiden suunnittelun. NASA veti Comet Rendezvous Asteroid Flyby (CRAF) -lentoa, ja ESA johti sitä seuraavaa Comet Nucleus Sample Return (CNSR) -lentoa. Molempien piti perustua Mariner Mark II -satelliittirunkoon. CRAF oli Cassinin sisaralus, ja kun Cassinin kustannukset nousivat vuonna 1992 liian suuriksi, NASA peruutti CRAF-mission. ESA pyrki tämän jälkeen toimimaan itsenäisesti. Vuoteen 1993 mennessä ESAkin totesi näyteenhaun komeetalta Maahan liian kalliiksi. Tämän jälkeen ESAn missiosta tuli CRAFin kaltainen, ohilentoon yhdistettiin kuitenkin laskeutuminen pinnalle.
Rosetta oli alun perin tarkoitus laukaista 12. tammikuuta 2003 kohtaamaan komeetta 46P/Wirtanen vuonna 2011. Ariane 5:n laukaisu epäonnistui 11. joulukuuta 2002, ja siksi Rosettaa ei uskallettu laukaista vuoden 2003 alussa. Tämän takia komeetan uudeksi kohteeksi piti valita komeetta 67P/Tšurjumov–Gerasimenkon, joka saavutettaisiin vuonna 2014.
Suomalainen Patria on suunnitellut ja rakentanut Rosettan runkorakenteen (alumiinihunajakennorakenne) sekä sen sähkötehon jakelun laitteita. Ilmatieteen laitos on rakentanut osia Rosettan ja sen laskeutujan instrumenteista. Luotaimessa niistä ovat COSIMA (Cometary Secondary Ion Mass Analyzer), MIP (Mutual Impedance Probe), LAP (Langmuir Probe) ja ICA (Ion Composition Analyzer). Laskeutujaan Ilmatieteen laitos toimitti veden etsintään käytettävän PP-laitteen (Permittivity Probe), massamuistin (CDMS/MEM) laskeutujan tietokoneyksikköön sekä maatukilaitteistot COSIMAlle ja MIP:lle.Mittalaitteet niiden tutkimuskohteiden mukaan.
Tampereen teknillisen yliopiston professori Mikko Kaasalaisen johtama tutkimusryhmä onnistui kartoittamaan matemaattisen mallin avulla Šteinsin pimeän puolen.
Vuoden 1976 kesäolympialaisten mitalitaulukko
Vuoden 1976 kesäolympialaisissa oli ohjelmassa 198 kilpailutapahtumaa. Mitalitaulukon ensimmäinen oli Neuvostoliitto.
Vuoden 1896 kesäolympialaisten mitalitaulukko
Vuoden 1896 kesäolympialaisissa jaettiin nykyisen laskutavan mukaan 43 kultamitalia eri olympiakilpailujen voittajille. Kultamitaleita ei kuitenkaan vuonna 1896 jaettu, vaan olympiavoittajat palkittiin hopeamitalilla, oliivipuun oksalla ja diplomilla. Toiseksi tullut palkittiin kuparimitalilla, laakerinoksalla ja diplomilla. Kolmanneksi tulleelle ei jaettu palkintoja. Mitaleissa oli kuvattuna Ateenan Akropolis ja toisella puolella oli kuvattu Zeus, joka piti kädessään maapalloa.
Kansainvälinen olympiakomitea ei julkaise olympiakilpailuista virallisia mitalitaulukoita, joten taulukot eivät ole virallisia rankingtaulukoita. Varhaisimpien olympiakilpailujen mitalitaulukot on laadittu myöhemmin helpottamaan vertailua myöhempiin olympiakisoihin. Taulukot on laskettu nykyisen laskutavan mukaan, siten että ensimmäinen olisi ansainnut kultamitalin, toinen hopeaa ja kolmas pronssia.
Vuoden 1896 olympialaisiin osallistui 14 maata ja lisäksi mukana oli sekajoukkue, joka koostui useamman kuin yhden maan urheilijoista. Mitaleille pääsi nykyisen laskutavan mukaan 10 maata, sekä sekajoukkue.
Paschalis II
Paavi Paschalis II (k. 21. tammikuuta 1118) oli paavina 13. elokuuta 1099 – 21. tammikuuta 1118. Hänen syntymänimensä oli Ranerius, ja hän oli syntynyt Bledassa, Forlìn lähellä. Paavi Gregorius VII teki hänestä San Clementen kardinaalipiispan.
Paschalis II jatkoi Gregorius VII:n linjaa investituurariidassa Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisaria vastaan, mutta ei yhtä menestyksekkäästi. Vuonna 1104 Paschalis onnistui kääntämään keisarin toisen pojan isäänsä vastaan, mutta sai pian huomata, että keisari Henrik V piti investituuraoikeudestaan voimakkaammin kiinni kuin Henrik IV. Tammikuussa 1106 Mainzin valtiopäivät kutsuivat Paschalin vieraaksi Saksaan asian ratkaisemista varten, mutta lokakuussa paavi uudisti tuomion maallikkoinvestituuralle Guastallan kirkolliskokouksessa.
Samana vuonna hän päätti investituurariidan Englannissa, jossa Canterburyn piispa Anselmi oli taistellut Englannin kuningas Henrik I:stä vastaan. Paavi pidätti itsellään oikeuden myöntää kuninkaalle maallisen vallan merkiksi sormuksen ja sauvan, mutta tunnusti kuninkaan oikeuden valita henkilöt kirkon virkoihin
Vuoden 1106 lopulla Paschalis lähti Ranskaan välittämään kuningas Filip I:n ja prinssi Ludvigin välistä kiistaa, mutta palasi Italiaan syyskuussa 1107, kun hänen neuvottelunsa olivat tuloksettomia. Kun Henrik V lähestyi armeijoineen Italiaa tullakseen kruunatuksi keisariksi, Paschalis suostui helmikuussa 1111 sopimukseen, jonka mukaan kirkon piti luovuttaa keisarikunnalle kaikki omaisuus, jonka se oli saanut keisarikunnalta tai Italian kuningaskunnalta Kaarle Suuren jälkeen ja jonka mukaan Henrik luopuisi maallikkoinvestituurasta. Kruunajaisia valmisteltiin tapahtuvaksi 12. helmikuuta 1111, mutta Rooman asukkaat nousivat kapinaan sopimusta vastaan, ja Henrik vetäytyi ja otti mukaansa paavin ja kuurian.
61 päivän vankeuden jälkeen Paschalis taipui ja myönsi keisarille investituuraoikeuden. Henrik kruunattiin 13. toukokuuta ja saatuaan lupauksen siitä, että tapahtumat eivät johtaisi kostotoimenpiteisiin, hän vetäytyi Alppien taakse. Gregoriaanisen reformin kannattajat nousivat kuitenkin vastarintaan: kirkolliskokous Lateraanissa maaliskuussa 1112 mitätöi väkivalloin tehdyt myönnytykset, ja lokakuussa Wienissä pidetty kirkolliskokous julisti keisarin pannaan.
Paavinkauden loppupuolella ongelmat Englannissa alkoivat uudelleen. Paschalis valitti, että ilman hänen suostumustaan pidettiin kirkolliskokouksia ja piispoja siirrettiin toisiin hiippakuntiin, ja uhkasi Henrik I:stä kirkonkirouksella. Kreivitär Matilda luovutti vuonna 1115 kuollessaan kaikki maansa kirkolle, jolloin keisari välittömästi vaati niitä itselleen ja pakotti Paschalin pakenemaan Roomasta. Paschalis palasi vasta vuonna 1118, kun keisari oli vetäytynyt, mutta kuoli vain parin päivän päästä 21. tammikuuta 1118.
Vuoden 1900 kesäolympialaisten mitalitaulukko
Vuoden 1900 kesäolympialaisissa menestynein maa oli isäntämaa Ranska. KOK ei julkaise virallisia olympiamitalitaulukoita, vaan virallisia ovat ainoastaan kilpailujen tulokset, joiden mukaan eri maiden saavuttamat mitalit on laskettu. Eri lähteiden välillä on mitalitaulukoissa poikkeamaa laskutavasta riippuen.
Vuoden 1904 kesäolympialaisten mitalitaulukko
Vuoden 1904 kesäolympialaisiin otti osaa 12 maata, joista 9 maata saavutti mitalisijoja, mukaan lukien usean maan edustajista koottu sekajoukkue. Eniten olympiavoittoja, noin 80% kaikista kultamitaleista saavuttivat isäntämaa Yhdysvaltain urheilijat.
Hamppukasvit
Hamppukasvit (Cannabaceae) on kasviheimo, joka käsittää mm. hamput ("Cannabis"), humalat ("Humulus"), keltikset ("Celtis") ja nokipuut ("Trema"). Hamppukasvit on nykyisin sijoitettu "Rosales"-lahkoon, mutta aikaisemmin ne kuuluivat lahkoon "Urticales".
Hamppukasvit ovat puita tai enemmän tai vähemmän ruohovartisia, pystykasvuisia tai tuen ympärille kietoutuvia köynnöksiä. Sekundaarinen aineenvaihdunta tuottaa laktoneja ja tavallisesti flavonoleja, joskus myös flavonoideja. Kasveissa on kystoliittejä, solun sisäisiä kalsiumkarbonaattikiviä. Lehdet sijaitsevat kahdessa rivissä, harvemmin vastakkain tai kierteisesti, ja ovat hammaslaitaisia, tavallisesti yksinkertaisia, joskus sormiliuskaisia tai -lehdykkäisiä, korvakkeellisia, korvakkeet voivat olla yhteen kasvaneita. Hedelmä on luumarja, joskus pähkylä tai samara (siivellinen pähkylä).
Hamppukasveihin kuuluvat suvut:
INTEGRAL
INTEGRAL on ESA:n tiedesatelliitti, joka tutkii avaruuden gammasäteilyä. Sen nimi on akronyymi sanoista: "INTErnational Gamma-Ray Astrophysics Laboratory".
Satelliitti on tyypiltään avaruusteleskooppi, mutta se tutkii maailmankaikkeutta sähkömagneettisen spektrin voimakkaimpien säteiden avulla toisin kuin esimerkiksi NASAn Hubble. INTEGRALin havaintokohteina ovat galaksit, oletetut mustat aukot, supernovat ja muut tähtitieteen nk. äärimmäiset kohteet. Se on ESAn COS-B-satelliitin ja NASA:n Compton GRO-satelliitin seuraaja. Sen tarkoitus on tehdä kartta maailmankaikkeuden gammasäteilyn lähteistä.
Satelliitti laukaistiin 17. lokakuuta 2002 Kazakstanin Baikonurista venäläisellä Proton-kantoraketilla.Se lentää 72 tunnin kiertoradalla. Sen on tarkoitus toimia vuoden 2008 loppuun asti.
Satelliitti perustui ESAn XMM-Newton-röntgensatelliitin runkoon ().
INTEGRAL-satelliitin hyötykuormaan kuuluu neljä tieteellistä laitetta:
Satelliitissa on tanskalais-suomalainen JEM-X-röntgeninstrumentti, röntgenmonitori. Sen mittaama energia-alue on 3 – 35 keV. Sen näkökentän määrittää nk. "coded aperature mask", koodattu maski, ja sen näkökenttä on 4,8°. Sen suomalaisosuuden toteutti Helsingin yliopiston observatorion johtamana espoolaiset Metorex-yritys (2004 lopusta Oxford Analytical Instruments), VTT ja Ideal Engineering-yritys. Suomessa suunniteltiin ja valmistettiin kaasutäytteinen röntgendetektori, jossa signaalin luku tehdään mikrostrip-ilmaisimella. Säteilyä kerätään 500 cm² alalle. Detektoreita on instrumentissa kaksi kappaletta.
INTEGRAL on kartoittanut Linnunradan keskustan röntgenlähteitä.
Planck
Planck on Euroopan avaruusjärjestön (ESA) avaruustutkimusasema, joka on toinen puoli "Herschel/Planck"-missiosta. 21. maaliskuuta 2013 julkaistiin koko taivaan käsittävä kosminen mikroaaltokartta kosmisen taustasäteilyn tutkimiseksi.
Planck laukaistiin 14. toukokuuta 2009 Ariane 5-kantoraketilla Guayanan avaruuskeskuksesta, Etelä-Amerikasta. Alus asettui erittäin elliptiselle radalle: perigeum 270 km, apogeum 1 120 000 km. Rata vei sen lähelle L2-Lagrangen pistettä. Alus asettui menestyksellisesti kiertämään L2:ta 40 000 km säteisellä Lissajous-radalle. High Frequency Instrument saavutti 0,1 Kelvinin lämpötilan 3. heinäkuuta 2009, jolloin se ja Low Frequency olivat optimaalisessa lämpötilassa ja Planck täysin toimintavalmis.
Tehtävänsä suoritettuaan Planck siirtyy heliosentriselle radalle ja sen laitteet sammutettiin 23. lokakuuta 2013.
Luonnosteluvaiheessa 1980-luvulla satelliitin nimi oli COBRAS/SAMBA. Satelliitti on nimetty saksalaisen fyysikon Max Planckin mukaan.
Planck mittaa kosmista taustasäteilyä. Näillä havainnoilla voidaan määrittää maailmankaikkeuden alkuaikojen olosuhteita (100 000 vuotta alkuräjähdyksen jälkeen). Ensi kertaa tällaisen mittauksen teki NASAn COBE-satelliitti vuonna 1992. Vuonna 1998 lennätetty Boomerang-pallo mittasi kosmista taustasäteilyä korkealla Etelämantereen päällä. Vuosina 2001–2005 säteilyä mittasi NASAn WMAP. WMAPin ja Planckin jälkeen mittauksia tehtäneen seuraavat parikymmentä vuotta muun muassa stratosfääripalloista ennen uutta kosmisen taustasäteilyn avaruusobsevatoriota.
Planckin Low Frequency Instrumentin (alle 100 GHz) 70 GHz:n mikroaaltovastaanottimet on suunniteltu ja valmistettu Suomessa Elektrobit Microwave -yhtiössä (työn tekemisen alussa yhtiön nimi oli Ylinen Engineering ja lopussa DA-Design Oy) yhdessä TKK:n ja VTT:n yhteisen MilliLab-laboratorion kanssa. Suomalaisen teknisen osuuden kustannus oli noin 10 miljoonaa euroa. Tähän liittyy suomalaista avaruustiedettä – Helsingin yliopiston Fysikaalisten tieteiden laitos tekee kosmologisia tutkimuksia ja Metsähovin ja Tuorlan observatoriot tekevät muun muassa galakseihin liittyvää tutkimusta Planckin mittaustulosten avulla.
Osastoiva seinä
Osastoivalla seinällä tarkoitetaan rakennuksen "palo-osastojen" välistä rakennusosaa: seinää, jonka tarkoitus on estää tulipalon leviämistä rakennuksen toiseen palo-osastoon.
Suomen rakentamismääräyskokoelmassa käytetään termejä "osastoiva rakennusosa" ja "palomuuri". Osastoivan rakennusosan on tulipalossa kestettävä säädöksessä mainittu aika sille asetetut vaatimukset.
Palo-osastointi perustuu joko "käyttötarkoitukseen" tai "maksimipinta-alaan". Eri käyttötarkoituksiin tarkoitetut huonetilat osastoidaan omiksi osastoikseen. Vastaavasti jaetaan yli maksimialan olevat tilat, vaikka käyttötarkoitus olisikin sama. Tyypillisesti oma palo-osastonsa on esimerkiksi yksi asunto, yksi liikehuoneisto, kerrostalon porrashuone, autotalli tai kattilahuone.
Materiaaliltaan tyypillisiä paloseiniä ovat teräsbetoniseinät, palamattomista levyrakenteista ja eristeistä tehdyt seinät sekä muuratut harkko- ja tiilirakenteet. Valmistajat ovat tyyppihyväksyttäneet eri rakennetyyppejä käytettäviksi eri osastointimääräysten mukaisina. Vanhojen rakennusten paloseinien materiaalit ovat vaihtelevia: Esimerkiksi 1940–70-luvuilla eristyksessä käytettiin muun muassa asbestia.
Palotekniset vaatimukset erityyppisille rakennuksille ja rakennusosille on esitetty Suomen rakentamismääräyskokoelman osissa E1 ja E2. Ympäristöoppaassa nro 39 on esitetty havainnollistavia ohjeita. Rakennukset jaetaan paloluokkiin P1, P2 ja P3 rakennuksen koon ja henkilömäärän perusteella. Rakennusosien vaatimukset kuvataan merkinnöillä R (Kantavuus), E (Tiiviys), I (Eristävyys), M (Iskunkestävyys palotilanteessa). Palonkestävyysaika ilmoitetaan minuutteina. Rakennustarvikkeiden luokat kuvataan merkinnöillä A1, A2, B, C, D, E ja F, joista A1 on palamaton.
Mikäli rakennetaan kiinni naapuritontilla sijaitsevaan rakennukseen tai niin lähelle tätä, että palon leviämisen vaara on ilmeinen, on käytettävä "palomuuria". Palomuuri on seinä, jonka on kyettävä säädöksessä määrätty aika estämään palon leviäminen toiselle puolelleen ja myös kestettävä siihen liittyvän rakennuksen tai tämän osan sortuminen ja sortumisesta aiheutuvat iskut.
Höyläpenkki
Höyläpenkki on perinteinen puusepän työtaso. Erilaisia ja erimallisia höyläpenkkejä on useita, kuitenkin yhtenäistä kaikille on jonkinlaiset kiinteät puristimet. Suomessa perinteinen höyläpenkkimalli periytyy 1600- ja 1700-lukujen taitteesta. Tyypillistä Suomessa yleiselle höyläpenkille on pääty- ja sivupuristimet sekä pöytätasossa oleva kaukalo työkaluja varten.
Varhaisimmat merkinnät erilaisista höyläpenkin tapaisista työtasoista on antiikin Rooman ajalta. Tuolloin pöytätasossa oli eri kohdissa vasteita, joita vasten työstettävää kappaletta voitiin painaa. Puristimella varustetusta penkistä on piirros vuodelta 1505.
Pallastunturi
Pallastunturit ovat eteläisin osa 50 kilometriä pitkää Pallas-Ounastuntureiden tunturiketjua Muonion ja Enontekiön kunnissa. Tunturiylänkö on 400–500 metriä merenpinnan yläpuolella, pyöreälakiset kerot eli tunturilaet kohoavat vielä 200–300 metriä korkeammalle. Pallastuntureiden korkein laki on 809 metriin kohoava Taivaskero, joka kohoaa yli 500 metriä ympäröivästä itäisestä maastostaan. Pallastunturin prominenssi on Suomen suurin, vähintään 514 metriä.
Pallas on vuonna 1938 perustetun Pallas-Ounastunturin kansallispuiston eteläisin osa. 1. helmikuuta 2005 lähtien alue on ollut osa Enontekiön, Kittilän, Muonion ja Kolarin kuntiin sijoittuvaa 102 000 hehtaarin suuruista Pallas-Yllästunturin kansallispuistoa. Alue sisältyy lähes kokonaisuudessaan Suomen Natura 2000 -verkostoon. Matkailijoita opastava Metsähallituksen luontokeskus on perustettu alueelle 1977. Lapin kuuluisimpiin luonnon- ja maisemanähtävyyksiin lukeutuvat Pallastunturit ovat osa kansallismaisemaa.
Pallaksen matkailukeskus on kuusen metsärajalla, kerot ovat puurajan yläpuolella. Tunturipaljakka on kuivaa variksenmarjakangasta, ylärinteillä on rakkakivikkoa. Tunturilakien välissä on rehevä Vatikuru, jossa esiintyy harvinaisia kasvi- ja sammallajeja sekä kapeana vyöhykkeenä tunturikoivua.
Suomen Matkailijayhdistys rakennutti Pallakselle Väinö Vähäkallion ja Aulis E. Hämäläisen suunnitteleman funkishotellin 1938. Saksalaiset räjäyttivät hotellin vetäytyessään lokakuussa 1944. Uusi, Jouko Ylihannun suunnittelema Pallas-hotelli avattiin 1948. Rakennuksen hirsisessä osassa on piirteitä jälleenrakennuskauden romantiikasta, vaikka sitä onkin saneerattu huomattavasti. Pienehkön keittiössä tapahtuneen tulipalon jäljiltä hotelli oli suljettuna talvikaudella 2006. Se oli avoinna taas kesän 2006 ajan. Nykyisin Pallaksen hotelli on osa yksityistä yhdeksän hotellin Lapland Hotels -ketjua. Lapland Hotelsin toiveesta on valmisteilla lakimuutos, jonka jälkeen se voisi rakentaa kansallispuistoon aiempaa kuusi kertaa suuremman hotellin. Hanketta vastustamaan perustettiin kansalaisliike.
Pallastunturit ovat suosittu matkailukohde ja Hetta–Pallas-vaellusreitin eteläinen lähtöpiste. Kansallispuistossa käy vuosittain noin 550 000 matkailijaa.
Pallaksen ensimmäinen hiihtohissi rakennettiin Palkaskerolle 1953. Nykyiset kaksi hissiä ovat Laukukerolla. Monista muista tuntureiden laskettelukeskuksista poiketen Pallastuntureiden rinteitä ei ole raivattu koneellisesti, joten ne eivät kesäaikaan juurikaan erotu ympäröivästä tunturipaljakasta.
Paitsi matkailijoita, Pallaksella liikkuu myös poroja ja poromiehiä. Alue on tärkeä laidun- ja vasomisalue Näkkälän, Kyrön ja Muonion paliskunnille. Hotellia lähin poroaitaus sijaitsee Palkaskurussa. Metsäntutkimuslaitoksen Pallas­järven tutkimusalue sijaitsee Pallastuntureiden lähituntumassa. Alueella tehdään mm. ilman laatuun ja pikkunisäkkäisiin liittyviä tutkimuksia.
Pallaksen Taivaskeron huipulla sytytettiin olympiatuli 6. heinäkuuta 1952 klo 00.00. Tuli yhdistettiin Kreikassa 25. kesäkuuta sytytettyyn tuleen Torniossa. Keron laella on olympiatulen sytyttämisestä kertova muistolaatta.
Hachikō (patsas)
Hachikō () on Tokiossa Japanissa Shibuyan rautatieaseman länsipuolella sijaitseva kuuluisa koirapatsas. Shibuyan alue on suosittu illan- ja vapaa-ajan viettoalue ja japanilaisille tapaaminen Hachikōn patsaalla on verrattavissa helsinkiläisten treffeille Kolmen sepän patsaalla.
Veistoksen taustalla on kertomus Hachikō-nimisestä koirasta. 1900-luvun alkupuolella Keisarillisen yliopiston professori Hidesamurō Uenolla oli akita-rotuinen koira, joka odotti häntä työpäivän ajan uskollisesti Shibuyan asemalla. Eräänä päivänä professori sairastui ja kuoli töissä, mutta Hachikō jatkoi tästä huolimatta uskollisesti isäntänsä odottamista yhdeksän vuoden ajan, tuli joka päivä Shibuyan rautatieasemalle, juuri siihen aikaan, kun tämän isäntänsä oli yleensä tullut töistä.
Patsas on valettu kahdesti. Ensimmäinen vuonna 1934 valettu patsas kuitenkin tuhoutui toisessa maailmansodassa materiaalipulan vuoksi. Alkuperäisen veistäjän (Andō Teru) poika (Andō Tekeshi) valmisti patsaan uudelleen vuonna 1948.
Hachikōn patsaan löytäminen vilkkaan Shibuyan rautatieaseman lähistöltä voi olla ensikertalaiselle tai turistille vaikeahkoa, sillä patsas ei ole suurikokoinen. Jalustallakin sen harjakorkeus on vain runsaan kahden metrin korkeudella, ja alueella on tavallisesti paljon ihmisiä. Paras tapa löytää Hachikōn patsas on kulkea Shibuyan rautatieaseman sisällä ja seurata "Hachiko Exit" -kylttejä. Patsas löytyy Hachikō-uloskäynnistä noin 30 metrin päästä.
Bomfunk MC’s
Bomfunk MC’s oli suomalainen elektronista tanssimusiikkia soittava kokoonpano. Vuoden 2018 marraskuussa yhtye ilmoitti tekevänsä kuusi festivaalikeikkaa kesällä 2019. He esiintyvät Raumalla, Jämsässä, Vantaalla, Jyväskylässä, Oulussa ja Seinäjoella.
Bomfunk MC’sin tuottajana toimi useissa projekteissa mainetta niittänyt tuottaja Jaakko Salovaara (JS16). Bomfunk MC’s perustettiin vuoden 1998 paikkeilla ja sen alkuperäisiä jäseniä ovat Raymond Ebanks (B.O.DUBB/B.O.W), Ismo Lappalainen (DJ Gismo, DJ), Ville Mäkinen (Mr. Willy, basso ja syntikat) sekä Ari Toikka (AT, rummut). Yhtyeen mukana pyöri usein myös Savage Feet -breakdanceryhmä.
Yhtyeen menestyksen hetki oli vuosi 2000, kun single "Freestyler" nousi listojen kärkeen yli kymmenessä maassa, mukaan lukien Britannia ja Saksa. "Freestyler" oli Euroopan myydyin single vuonna 2000. Seuraavat "In Stereo" -debyyttialbumilta nostetut singlet eivät enää nousseet listamenestyjiksi ja samoin itse albumin myyntiluvut jäivät odotettua alhaisemmiksi, ollen kuitenkin noin 800 000 kappaletta maailmanlaajuisesti. Vuonna 2002 seurasi jatkoa albumilla "Burnin' Sneakers". Suurimmaksi hitiksi nousi ”Something Going On”, joka nosti yhtyeen takaisin listojen kärkipäähän Saksassa.
Vuonna 2003 DJ Gismo jätti Bomfunkit ja tilalle tulivat DJ/tuottaja -kaksikko Skillsters, eli Riku Pentti (Infekto, DJ) sekä Okke Komulainen (syntikat). Bomfunkien mukana näkee myös entistä enemmän vierailevia artisteja ja etenkin Charles Shalter (Max C) on usein laulamassa keikoilla.
Vuonna 2003 päättyi myös Bomfunk MC’sin ja Sony Musicin välinen levytyssopimus, koska yhtyeen toista levyä "Burnin' Sneakers" (2002) ei promotoitu. Uusi levytyssopimus Universal Musicin kanssa ei tuottanut tulosta, kun yhtyeen kolmas albumi "Reverse Psychology" (2004) ja sen singlejulkaisut alisuoriutuivat pahasti Euroopan markkinoilla."In Stereo" on julkaistu kolmena eri versiona (normaali, limited edition sekä special edition) ja "Burnin’ Sneakers" kahtena versiona (normaali ja limited edition DVD-versio).
Salaryman
Salaryman () on Japanissa käytetty nimitys ylemmästä toimihenkilöstä tai toimistotyöntekijästä.
Japanissa on tyypillistä, että työntekijät omistautuvat yhtiölleen ja tekevät ahkerasti työtä sen menestyksen eteen. Salaryman-nimitys tulee englannin kielen sanoista "salary" ja "man", jotka merkitsevät yhdessä vapaasti suomennettuna "palkkatyöläinen". Salaryman-nimitys on sävyltään neutraali tai jopa aavistuksen kunnioittava.
Naispuolisista toimihenkilöistä on tavattu käyttää nimitystä office lady () tai lyhennettä OL. Termi käsittää pääsääntöisesti sihteeri- ja assistenttitason työtä tekevät naiset, erityisesti nuoret ja naimattomat. Naispuolisen ylemmän toimihenkilön kutsuminen "office ladyksi" mielletään halventavaksi.
Vastaava termi ruumiillista ja suorittavaa työtä tekevästä henkilöstä (niin sanotuista "duunareista") on "nikutai-rōdō-sha" (肉体労働者).
Observatorio
Observatorio (, havainnointipaikka) on luonnon ja tähtitaivaan ilmiöiden havaitsemiseen tarkoitettu paikka tai rakennus.
Yleisimmin observatoriolla tarkoitetaan pelkistetysti tähtitornia, jossa maapallon ulkopuolisia kohteita voidaan tutkia tähtikaukoputken avulla. Observatoriot ja niissä käytetyt teleskoopit ovat kalleutensa vuoksi yliopistojen, valtioiden, järjestöjen ja avaruustutkimuslaitosten (NOT, ESO, ESA) yhteisiä tutkimuskeskuksia, joissa tähtitieteilijät tutkivat hyvinkin kaukaista ulkoavaruutta käyttäen myös silmälle näkymättömiä valon aallonpituuksia (infrapuna) ja muuta sähkömagneettista säteilyä.
Tähtitornit sijoitetaan yleensä kauaksi taajamista sellaiseen paikkaan, jossa valosaaste on mahdollisimman vähäistä. Parhaat tähtitornit ja teleskoopit sijaitsevat korkeilla vuorilla pilvien yläpuolella tai jopa avaruudessa maapallon kiertoradalla (Hubble), jolloin ilmakehä ja sääilmiöt eivät häiritse avaruuden tutkimista. Suomessa ei ole mahdollista sijoittaa tähtitornia näin korkealle, koska Suomen tunturit ovat suhteellisen matalia.
Moni yleisötähtitorni on rakennettu korkeaan rakennukseen, kuten vesitorniin. Näin saadaan hyödynnettyä rakennus kahteen tarkoitukseen. Korkeudesta on myös hyötyä: horisontin madaltuminen ja valosaasteen väheneminen. Usein kuitenkin rakennetaan oma rakennus, jonne kaukoputki sijoitetaan.
Suurin osa Suomen tähtitorneista on lähinnä harrastekäytössä ja ne omistaa usein paikallinen tähtiharrastusyhdistys. Moni tähtitorni on myös yleisölle avoin.
Ammattitutkijoiden käytössä Suomessa on Turun lähellä Tuorlan observatorio ja Kirkkonummella Metsähovin havaintokeskus, jossa on Helsingin yliopiston kolme tähtitornia, Aalto-yliopiston radioteleskooppi ja aiemman Geodeettisen laitoksen havaintoasema. Helsingin yliopiston vanha observatorio Tähtitorninmäellä on ollut opetus- ja tutkimuskäytössä.
Vulkanologisessa observatoriossa tutkitaan tulivuoria. Tutkimustyön tarkoituksena on saada selville syitä ja tapahtumaketjuja, jotka aiheuttavat tulivuorenpurkauksia. Maailman vanhin vulkanologinen observatorio on Italiassa sijaitseva vuonna 1841 perustettu Vesuviuksen observatorio.
Super Mario Kart
Super Mario Kart on Nintendon kehittämä ja alun perin 1992 Super Nintendo Entertainment System-pelikonsolille julkaisema ensimmäinen "Mario Kart" -ajopelisarjan videopeli.
Pelattavana on kahdeksan eri hahmoa, joiden ajo-ominaisuudet vaihtelevat. Pelin yksinpelivaihtoehtoina ovat Mario Kart GP, jossa otellaan tietokoneen ohjastamia kuljettajia vastaan sekä Time Trial -aika-ajot. Valittavana on kolme eri vaikeusastetta: 50 cc, 100 cc ja 150 cc.
Yksi pelin erityispiirteistä olivat ajon aikana käytettävät bonusesineet, joiden vaikutukset vaihtelevat muun muassa vauhdin hetkellisestä lisääntymisestä muiden kilpailijoiden pienentämiseen.
Pelin taustamusiikin sävelsivät Soyo Oka ja Tarō Bandō.
Super Mario Kartissa on kahdeksan pelattavaa hahmoa:
Vaikkakin Super Mario Kart (lyhyemmin SMK) on julkaistu 1990-luvun alkupuolella, on se säilyttänyt suosionsa lukuisten Super Nintendo -harrastajien parissa. Tästä esimerkkinä mariokart64.com -sivustolla toimiva aktiivinen pelaajajärjestö, jonka toiminta keskityy suurimmaksi osaksi Time Trial -moodissa kisaamiseen ja siinä saavutettujen aikojen toimittamiseen sivustolle. Sivustolta löytyy Time Trial -moodin lisäksi ranking-listat muun muassa Mario Kart Game Boy:lle, eri ajajilla saavutetuille ajoille (nopeimmat ajat tehtäessä Bowserilla tai Donkey Kong JR:llä) sekä erilaisilla tempuilla eli huijauksilla tehdyille ajoille.
Hyvinkään Liikenne
Hyvinkään Liikenne on Hyvinkäällä toimiva paikallisliikennettä harjoittava linja-autoyritys. Yhtiön perusti Tauno Mäkelä vuonna 1954, aloittaen samalla säännöllisen paikallisliikenteen Hyvinkäällä, ja se on edelleen perheyritys. Yhtiö omistaa 15 autoa, joilla se ajaa Hyvinkään kaupungissa kuutta paikallisliikenteen linjaa (noin 300 vuoroa päivässä arkisin), palvelulinjoja, koululaiskuljetuksia sekä tilausajoja. Paikallisliikenteen linjat liikennöivät rautatieasemalta Paavolan, Veikkarin, Hyvinkäänkylän, Hakalan, Martin sekä Ahdenkallion (Maauimala) kaupunginosiin. Seitsemäs linja avataan rautatieaseman ja uuden Kravunharjun kaupunginosan välille. Lisäksi yhtiön linja-autot liikennöivät myös Rajamäkeen ja Riihimäelle.
Aikuisen kertalippu kaupungin sisäisessä liikenteessä maksaa 2,50 € ja lapsen 1,50 €.
Hyvinkään Liikenteen yhteydessä toimii myös matkatoimisto "Uudenmaan Seuramatkat Oy", joka perustettiin vuonna 1968. Ensimmäisiä bussimatkoja ulkomaille Hyvinkään Liikenne järjesti jo 1950-luvulla.
Kybernetiikka
Kybernetiikka on erilaisten järjestelmien säätö- ja viestintätapahtumia tutkiva tiede. Termi kybernetiikka juontuu muinaiskreikan sanasta "ohjata".
Kybernetiikan peruselementit ovat:
Kybernetiikka tutkii yleisesti itseohjautuvia automaattisesti säätyviä systeemejä. Nämä systeemit voivat edustaa hyvin monenlaisia eri aloja. Kybernetiikkaa on sovellettu niin biologisiin järjestelmiin kuin yhteiskunnan ilmiöiden ja toiminteiden mallintamiseen. Jotta saataisiin oikeaa 'hallintatietoa' kompleksisten järjestelmien tehokkaaseen valvontaan, sekä niiden itseohjausmekanismien parhaaseen optimointiin, on saatava niistä maksimaalista (tai väh. riittävää) toiminnallista informaatiota. Tämä voi tarkoittaa joko (kuten enimmäkseen on rajoituttu tekemään) sen seurantaa, että jokin "järjestelmä" automaattisesti reagoi ns. palautetietoon, pitäen näin itsensä edelleen toimintakuntoisena ja -kykyisenä tai (mikä ehkä olisi suotavaa) tätä käsitettä (kyberneettistä metodia) alettaisiin enemmän soveltaa myös luonnon ilmiöiden kuvailuun.
Tämä ajatus lienee ollut myös jo Norbert Wienerin eräänä motiivina hänen teoksessaan "Ihmisestä, koneista, kielestä". Luonnon toiminnoissa esiintyvistä itsesäätelymekanismeista on viime vuosina jo ilmestynyt merkittävää kirjallisuuttakin. Esimerkkeinä mm. James Lovelock: "Gaian kosto" , joka käsittelee maapallon ilmaston itsesäätelyn ja niin myös ihmiskunnan tulevaisuuden ongelmia, sekä John Gribbin: "Syvä yksinkertaisuus", jossa jopa osoitetaan, että myös galaktisella ja siis laajalla kosmisella tasolla, vallitsee materian itseään säätävien elementtien: entropian ja gravitaation, keskinäinen kybernetiikka. 
Vaikka ko. teokset eivät juuri käytä kybernetiikan käsitettä, on sen 'läsnäolo' silti aivan ilmeistä. Gribbin: s. 250–253.
Biologiset oliot rakentuvat oleellisesti elintoiminnoiltaan kyberneettisesti kuvailtavien säätelytoimintojen ja "ohjailun" varaan. Laajasti ottaen myös maapallon ilmasto ylläpitää toimintaansa ja tasapainoaan (esim. lämpötila, veden kiertokulku jne.) auringosta saamansa lämmön stimuloimilla itseään säätävillä kyberneettisillä toimintatavoilla.
Esrange
Esrange (European Space and Sounding Rocket Range) on Ruotsin Lapissa sijaitseva avaruuskeskus, jossa on muiden muassa alikiertoradan rakettien laukaisukeskus. Esrange on myös merkittävä satelliittien maa-asema.
Se sijaitsee 45 kilometriä Kiirunan kunnan keskustaajamasta Kiirunasta itään. Esrangessa työskentelee noin sata henkeä.
Esrange on Norjan Andøyan ohella toinen Pohjoismaissa sijaitsevista laukaisukeskuksista. Esrangen laukaisutoiminta on nykyään lähinnä revontulten mittausta, luotainrakettien laukaisuja ja säähavaintopallojen lähetystä.
Kiirunan Esrangen laukaisualueelta suurimmat luotausraketit nousevat korkeimmillaan yli 700 kilometriin.
Ruotsi laukaisi 1950-luvun lopussa raketteja sotilaallisesta Naustan keskuksesta ja 1960-luvun alussa Kronogårdin rakettilaukaisukeskuksesta, jossa raketit olivat pääosin NASA:n Nike-Cajun -luotainraketteja.
Euroopan avaruusjärjestön (ESA) edeltäjä ESRO aloitti Esrangen rakentamisen vuonna 1964. Ensimmäinen raketti laukaistiin vuonna 1966.
Vuonna 1972 keskus siirtyi Ruotsin valtion omistaman yhtiön Swedish Space Corporationin omistukseen.
Esrange on myös merkittävä satelliittien maa-asema, jonka antennit vastaanottavat tietoa muun muassa useista kaukokartoitus- ja tietoliikennesatelliiteista. Satelliittitoiminta aloitettiin vuonna 1978 ja nykyään se työllistää lähes sata henkilöä. Euroopan avaruusjärjestö ESA perusti avaruuskeskuksen yhteyteen (Salmijärvi) oman maa-asemansa vastaanottamaan tietoa ERS-kaukokartoitussatelliiteista. Myöhemmin laitteistoja on käytetty myös maapalloa tutkivan Envisat-satelliitin mittaustulosten vastaanottamiseen. Vuodesta 1999 lähtien Esrange on kuulunut myös maailmanlaajuiseen satelliittien maa-asemien PrioraNet-verkostoon.
Vuonna 2011 ESRANGEn toimintaan kuuluivat muun muassa
Messier 19
Messier 19 on pallomainen joukko ("NGC 6273") Käärmeenkantajan tähdistössä. Charles Messier löysi sen kesällä 1764. Etäisyyttä Maasta sillä on noin 28 000 valovuotta. Kohde loittonee meistä 146 km/s:n nopeudella. Ulkonäöltään kohde on melko keskittynyt (luokkaa VIII), ja sen löytää kulkemalla taivaalla 8 astetta Antareksesta itään.
METOP
MetOp (tai METOP) on Euroopan ensimmäinen naparadan operatiivinen sääsatelliitti. Se on Euroopan sääsatelliittijärjestön, EUMETSATin satelliitti. Yhdysvaltain, likimain vastaava organisaatio, NOAA on toimittanut siihen joitakin mittalaitteita. METOPS-satelliitit toteuttavat sään ennustamisessa tarvittavan datan kokoamisesta. Suomessa MetOp-satelliittien dataa vastaanottaa Ilmatieteen laitos.
MetOp koostuu kolmesta satelliitista, jotka laukaistaan peräkkäin 14 vuoden aikana alkaen 19. lokakuuta 2006, jolloin laukaistiin MetOp-2. Se sai nimen MetOp-A laukaisun jälkeen. METOP-satelliitit muodostavat avaruudesta havaintoja tekevän osan "EUMETSAT's Polar System" eli EPS-järjestelmästä. Toinen METOP laukaistiin 17. syyskuuta 2012 ja kolmas laukaistaan vuonna 2017.
Satelliitit rakensi EADS Astriumin tehtaat Ranskassa, Saksassa ja Englannissa. Astrium SAS Ranskassa johti satelliitin suunnittelua ja valmistusta. Astrium GmbH Saksassa johti hyötykuormamoduulin (Payload Module) kehitystyötä ja asensi tiedelaitteet siihen. Se suunnitteli ja rakensi ASCAT ja GRAS-instrumentit. ASTRIUM Ltd, Englannissa, johti huoltomoduulin (Service Module Mechanical Subsystems) suunnittelua ja valmistusta.
Tamperelainen Patria valmisti satelliittien GOME-instrumentin elektroniikkayksikön. Espoolainen Space Systems Finland (SSF) teki satelliittisarjan telemetrian ja telekomentojen käsittelyohjelmistot, jotka ovat keskeinen osa satelliitin toiminnan ohjausta. SSF toteutti otsonidatan myös analysoinnin ohjelmistoja EUMETSATin (ja Ilmatieteen laitoksen) EUMETSATin nk. otsoni-SAF-keskukselle, joka sijaitsee Tähtelässä Sodankylässä.MeTOPin instrumentit eli mittaavat laitteet (sekä englanninkieliset lyhenteiden alkuperäisnimet):
EUMETSAT, ESA ja Euroopan komissio valmistelevat METOP Second Generation-sääsatelliitteja, joita kutsutaan myös Post-EPS-satelliitiksi (EPS=EUMETSAT Polar System). Euroopan komissio rahoittaa 7. puiteohjelman kautta siihen yhden instrumentin, Sentinel-5:n, jota puolestaan valmistelee ESAn Sentinel 5 Precursor-missio.
Hyvinkään kirkko
Hyvinkään kirkko on professori Aarno Ruusuvuoren suunnittelema, vuonna 1961 valmistunut moderni kirkko. Kirkko on Hyvinkään tunnetuimpia nähtävyyksiä ja sijaitsee keskeisellä paikalla kaupungin pääkadun Hämeenkadun varrella. Kirkko näkyy kauas, ja se on helppo tunnistaa pyramidimaisesta muodostaan. Pyhän kolminaisuuden kunniaksi rakennuksen kaikki muodot ovat kolmioita.
Kirkkosalin valaistus on toteutettu siten, että päähuomio keskittyy alttarille. Alttaritauluna on ikkuna, josta avautuu näkymä kirkkopuistoon. Alttarilla on matala risti. Salissa on istumapaikat 630 ihmiselle, jonka lisäksi urkuparvelle ja yläsaliin mahtuu yhteensä 250 henkeä. Urut on rakentanut vuonna 1977 Urkurakentamo Hans Heinrich. Ne ovat 35-äänikertaiset.
Museovirasto on määritellyt Hyvinkään kirkon ja siihen liittyvän seurakuntakeskuksen valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.
Hyvinkään evankelis-luterilaisen seurakunnan muut kirkot ovat Hyvinkään vanha kirkko ja Kytäjän kirkko.
GOCE
GOCE oli ESA:n kaukokartoitussatelliitti, jolla mitataan maan painovoimaa ja valtamerien merivirtauksia. Nimi on akronyymi sanoista "Gravity Field and Steady-State Ocean Circulation Explorer".
Satelliitin massa on 1 200 kg. Satelliitin kiertorata on vain 250 km korkea aurinkosynkroninen kiertorata. Satelliitin suunnitellaan toimivan vain 6–12 kuukautta noin 250 km:n korkeudella − rata ylläpidetään rakettimoottorin avulla ja sen ajoainevaranto on rajallinen. GOCE tuottaa runkoonsa kiinnitetyillä aurinkokennoilla 1 500 W sähkötehoa. Aurinkosähkö antaa sähkötehon englantilaisvalmisteiselle ionimoottorille, joka käyttää ajoaineena ksenonia (40 kg kaikkiaan) ja toimii radankorjausmoottorina.
Satelliitissa on kolme instrumenttia, joista tärkein on "Electrostatic Gravity Gradiometer" (EGG). Tämä instrumentti mittaa painovoimagradienttia satelliitin paikalla avaruudessa. Mittauksista voidaan monimutkaisen inversiomenetelmän avulla rekonstruoida Maan painovoimakenttä. Tämän kentän eräs tasa-arvopinta taas on geoidi, joka pitäisi olla sama kuin keskimerenpinta, mutta muun muassa merivirtausten vuoksi näin ei ole. Pintojen välinen poikkeama on metrin luokkaa oleva. Meritopografia mahdollistaa merivirtausten mallittamisen.
Suomessa Geodeettinen laitos on mukana GOCE-satelliittiin liittyvässä tutkimuksessa. Espoolainen Space Systems Finland -yhtiö toteutti satelliitin asennonsäädön tietokoneohjelmiston.
Satelliitti laukaistiin 17. maaliskuuta 2009 Plesetskin kosmodromilta Venäjältä Rockot-kantoraketilla.
Vuoden 2010 elokuun lopussa ESA ilmoitti, ettei GOCE ole toiminut kuukauteen tietokoneen laitevian takia. Tietokoneessa oli ollut toimintahäiriö jo aiemmin. Syyskuun alussa 2010 tietokoneen päätietokoneella ja varatietokoneella olleet viat kierrettiin niiden ohjelmistoja muuttamalla.
Marraskuussa 2010 päätettiin jatkaa satelliitin toimintaa 18 kuukaudella vuoden 2012 loppuun asti tarkoituksena tarkentaa jo kerättyä tietoa.
2012 marraskuussa satelliitin rataa laskettiin 255 km:sta 235 km:iin tarkemman datan saamiseksi. Ajoainetta oli tällöin jäljellä 50 viikon ajaksi.
Rataa laskettiin edelleen 229 km:iin toukokuussa 2013. Ajoaineena käytetyn ksenonin loppumisen jälkeen aluksen laskettiin saapuvan yläilmakehään 2–3 viikon kuluessa. 18. lokakuuta 2013 ESA ilmoitti ajoaineen paineen vähentyneen alle toimintarajan. Virallisesti satelliitin toiminnan ilmoitettiin loppuneen 21. lokakuuta, kun sen ionimoottori lopetti toimintansa.
GOCE-satelliitti tuhoutui maanantain vastaisen yönä kello 2.16 Suomen aikaa saavuttaessaan ilmakehän tiheämmät osat. ESA:n mukaan satelliitti putosi mereen Etelä-Atlantilla 400 kilometriä Falklandin saarista etelään lähellä Tulimaan kärkeä.