Omega-3-rasvahapot
Omega-3-rasvahapot ovat monityydyttymättömiä rasvahappoja, joiden hiiliketjun ensimmäinen kaksoissidos metyyliryhmän päästä laskettuna on kolmannessa hiili-hiili-sidoksessa.
Omega-3-rasvahappoihin kuuluvat muuan muassa alfalinoleenihappo, (ALA), joka on ihmiselle välttämätön rasvahappo, dokosaheksaeenihappo, (DHA), ja eikosapentaeenihappo, (EPA). Ihmisen pitää saada ravinnosta alfalinoleenihappoa ja DHA-rasvahappoa. Ihmisen elimistö pystyy tuottamaan alfalinoleenihaposta jonkin verran EPA-rasvahappoa, mutta sitä ei synny välttämättä terveyden kannalta optimaalista määrää, minkä vuoksi ravintoon suositellaan lisättäväksi rasvaista kalaa tai kalanrasvaa.
Harvardin yliopiston tiedotuskeskus esitti vuonna 2008, ettei ihmisen elimistö pystyisi valmistamaan eikosapentaeenihappoa EPA:ta eikä dokosaheksaeenihappoa DHA:ta, ja suositteli sen vuoksi rasvaisen kalan säännöllistä syöntiä tai vaihtoehtoisesti levistä uutetun EPA:n ja DHA:n nauttimista.
Suomen Sydänliitto suositti vuonna 2010, että EPA:ta ja DHA:ta tulisi saada 2 000 kcal:n päivittäisellä energiankulutuksella vähintään 200 milligrammaa vuorokaudessa, ja alfalinoleenihappoja 2 000 milligrammaa vuorokaudessa. Sydäntautipotilaiden ja riskiryhmiin kuuluvien tulisi saada EPA ja DHA -rasvahappoja vähintään yksi gramma vuorokaudessa.
Lääkäriseura Duodecimin vuonna 2016 julkaisemassa artikkelissa todettiin, että ihmisen elimistö pystyy valmistamaan alfalinoleenihaposta sekä EPA:ta että DHA:ta.. Keskimäärin 7–8 % alfalinoleenihaposta muuntuu elimistössä biologisesti aktiivisiksi omega-3-rasvahapoiksi. Siitä vain alle puolet muuntuu EPA:ksi. Vain 0–9 % alfalinoleenihaposta muuntuu DHA:ksi, eli kaikkien elimistö ei kykene valmistamaan alfalinoleenihaposta DHA:ta. Runsas linolihapon (LA) saanti vähentää lisäksi alfalinoleenihapon muuntumista EPA:ksi ja DHA:ksi, koska elimistö käyttää samaa entsyymiä muuntaessaan linolihappoa arakidonihapoksi ja alfalinoleenihappoa EPA:ksi ja DHA:ksi tai DHA:n esiasteeksi.
elimistössä sekä LA:n arakidonihapoksi että ALA:n EPA:ksi ja DPA:ksi, DHA:n esiasteeksi muuntamiseen käytetään samaa entsyymiä.
Vuoden 2016 ravitsemussuositusten mukaan aikuisen ihmisen omega-3-rasvahappojen riittävä saanti olisi turvattu, jos hän nauttii päivittäin leivän päällä sukupuolesta riippuen 6-9 teelusikallista margariinia, ruokalusikallisen öljyä salaatin kanssa ja käyttää lisäksi ruoanvalmistuksessa pehmeitä rasvoja sisältävää rasvaa kuten kasviöljyä tai margariinia ja syö lisäksi rasvaista kalaa kerran viikossa sekä vähärasvaista kalaa kerran viikossa.
Omega-3-rasvahappojen osuuden ravinnon kokonaisenergiamäärästä tulisi olla ravitsemussuositusten mukaan noin 1 %, eli 2 000 kcal keskimääräisellä energiankulutuksella 2–3 grammaa omega-3-rasvahappoja. 
Suositusten mukaisen vuorokausiannoksen alfalinoleenihappoa saa noin kahdesta ruokalusikallisesta rypsiöljyä.
Alfalinoleenihappoa (ALA) merkittävästi sisältäviä ravintoaineita ovat pellavansiemenöljy, hamppuöljy, rypsiöljy ja saksanpähkinä. Muita hyviä lähteitä ovat muut ruokaöljyt, pellavansiemenet, paahdettu rouhittu pellava ja hampunsiemenet.
Eikosapentaeenihappoa (EPA) ja dokosaheksaeenihappoa (DHA) syntyy luonnossa mikrolevissä, joista ne leviävät ravintoketjuun. EPA:ta ja DHA:ta saa rasvaisesta kalasta, esimerkiksi lohesta, silakasta ja makrillista. Kalat sisältävät EPA:ta 0,1–1,3 %. DHA:ta kalat sisältävät 0,1–2,1 %. Suositusten mukaisen vuorokausiannoksen Eikosapentaeenihappoa ja dokosaheksaeenihappoa saa noin 150 grammasta rasvaista kalaa.
Keskivertosuomalainen saa 80 % omega-3-rasvahapoistaan rypsiöljystä ja 20 % kalasta. Noin 3 % kasviöljyistä peräisin olevasta alfalinoleenihaposta muuntuu biologisesti aktiiviseksi EPA:ksi ja 0–9 % biologisesti aktiiviseksi DHA:ksi. Runsas linolihapon (LA) saanti vähentää kuitenkin alfalinoleenihapon (ALA) muuntumista EPA:ksi ja DHA:ksi. Tämä johtuu siitä, että elimistö käyttää samaa entsyymiä muuntaessaan linolihappoa arakidonihapoksi ja alfalinoleenihappoa EPA:ksi ja DHA:ksi tai DHA:n esiasteeksi.
Mm. hyvien rasvahappojen vuoksi Evira suosittelee kalan syömistä suositusten rajoissa. Dioksiinin ja PCB:n vuoksi Ruotsin elintarvikevirasto suosittelee, että lapset ja nuoret naiset söisivät Itämeren lohta, taimenta tai silakkaa enintään kaksi kolme kertaa vuodessa. Evira sallii yksi tai kaksi kertaa kuussa, jos kerta-annos on 100 grammaa. Poistamalla nahan saa pois kolmanneksen kalan dioksiineista ja PCB:stä. Kasvatetussa kalassa niitä on vain vähän, koska kasvatusrehua valvotaan. Kuluttaja-lehden mukaan Itämeren lohessa on kymmenkertainen määrä ympäristömyrkkyjä kasvatettuun loheen verrattuna. Toisaalta lohen EPA- ja DHA-rasvahappopitoisuus on puolittunut kymmenessä vuodessa, koska kasvatettuja lohia ruokitaan nykyään pitkälti kasviksilla kalaöljyn ja -jauhon sijaan. Siksi norjalaisestakaan lohesta ei enää saa hyviä rasvahappoja paremmin kuin kirjolohesta. Samalla tosin dioksiini- ja PCB-pitoisuudet ovat vähentyneet.
Ravinnon omega-rasvahapot vaikuttavat laaja-alaisesti hyvinvointiin ja terveyteen. Ne osallistuvat esimerkiksi verisuoniston, hermoston ja rauhasten toimintaan ja kehitykseen sekä auttavat alentamaan kolesterolia. Omega-3-rasvahapot auttavat sydämen kammioita ylläpitämään vakaata rytmiä ja suojaavat sydäntä vahingollisilta rytmihäiriöiltä. Ne vähentävät myös tulehdusta ja ehkäisevät vaarallisten verihyytymien muodostumista verenkierrossa. Omega-3-rasvat alentavat myös veren triglyseridejä, jotka ovat verenkierrossa yleisimpiä rasvaa kuljettavia hiukkasia.
Alfalinoleenihappo lievittää tulehduksen oireita, vähentää veren hyytymistä ja ehkäisee sydämen rytmihäiriöitä sekä rintasyöpää.
Rasvahapot ylläpitävät vireystasoa. Tutkimusten mukaan rasvahappovalmisteet eivät kuitenkaan auta lukivaikeuksissa. Esimerkiksi Jyväskylän alueella 3–6-luokkalaisille tehdyssä tutkimuksessa havaittiin, ettei rasvahappoja saaneen ryhmän kehitys poikennut plaseboryhmästä.
Omega-3-rasvahapoilla näyttäisi olevan sydäntautiriskiä ja -kuolleisuutta vähentävä vaikutus.
Laaja vuoden 2005 Yhdysvaltalainen, lähes 280 000 sydänpotilaan kaksois-sokkokoe-tutkimuksien katsaus toteaa, että omega-3-rasvahapot ja statiinit laskivat parhaiten sydäntauti- ja muuta kuolleisuutta.
Laajan, 18 600 potilaan JELIS-kalaöljytutkimuksen mukaan statiinien lisähoitona annettu EPA ei merkittävästi vähentänyt kuolleisuutta tai kuolettavia sydänkohtauksia suhteessa verrokkiin. EPAa saaneiden ei-kuolettavat sydänkohtaukset ja rintakipukohtaukset vähenivät merkittävästi verrattuna verrakeryhmään, jotka saivat pelkästään statiineja.
Ruokavalion omega-3-rasvahappojen puutostilasta kärsineillä omega-3-rasvahappolisä ja pellavasiemenöljy lisäsivät kudoksen omega-rasvahappotasoja arakidonihappoa syrjäyttäen.
Jotkin tutkijat pitävät veren omega-rasvahappo-tasojen mittausta hyvänä sydän- ja verisuonisairauksien riskin mittarina.
Laaja 4 500 henkilön viisitoistavuotinen seurantatutkimus ei havainnut DHA tai EPA -rasvahappojen saannin vähentävän tyypin 2 diabetesriskiä. Sen sijaan ensimmäisen elinvuoden aikana nautittu kalanmaksaöljy näyttäisi vähentävän riskiä sairastua ykköstyypin diabetekseen.
Amerikkalaisessa aineistossa diabeettiseen neuropatiaan sairastuneiden diabeetikkojen ALA:n päivittäinen saanti oli merkittävästi vähäisempää (1,25 ± 0,07 g) kuin muiden diabeetikkojen (1,45 ± 0,05 g). Japanilaistutkimuksen mukaan EPA vähensi II-tyypin diabeteksen munuaisille aiheuttamia komplikaatioita.