hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
E-Rotic
E-Rotic on saksalainen eurodance-yhtye. Se on tunnettu seksuaalisia aiheita käsittelevistä sanoituksistaan.
Vuonna 1994 perustetun E-Rotic-yhtyeen muodostivat tuottaja David Brandes, laulaja Lyane Leigh (Liane Hegemann) ja räppäri Raz-Ma-Taz (Richard Michael Smith). Tuottaja David Brandes itse lauloi todellisuudessa melkein kaikki rap-osuudet. Hittilevyn "Sex Affairs" jälkeen David Brandes huomasi Lyanen sopimuksessa porsaanreiän, joka mahdollisti toisen laulajan käyttämisen yhtyeen keikoilla. Lyanen harmiksi sopimus määräsi hänet laulamaan kaikki kappaleet vielä "Mambo No. Sex" -levyyn saakka.
1996 Lyane perusti Raz-Ma-Tazin kanssa oman S.E.X. Appeal -yhtyeen hävittyään E-Rotic-nimen oikeuksista käydyn kiistan.
E-Roticin uusiksi kasvoiksi tulivat Jeanette Christensen ja Terence d'Arby. Yhtye julkaisi kaksi hittilevyä "The Power Of Sex" (1996) ja "Sexual Madness" (1997), jonka jälkeen he levyttivät Abban lauluja sisältäneen levyn "Thank You For The Music" vuonna (1997). 1998 vuorossa oli ensimmäinen kokoelmalevy, joka sisälsi myös kaksi uutta kappaletta.
Seuraava albumi julkaistiin vuonna 1999, ensin Japanissa nimellä "Kiss Me" ja myöhemmin Euroopassa nimellä "Mambo No. Sex". Euroopan versiosta oli poistettu kappale Kiss Me ja lisätty tilalle Lou Began "Mambo No. Five" -kappaletta parodioiva "Mambo No. Sex". Samana vuonna myös Terence d'Arby lähti yhtyeestä ja tilalle tuli Ché Jouaner.
Vuonna 2000 Japanissa julkaistiin albumi "Gimme Gimme Gimme". Samana vuonna E-Rotic pyrki myös Saksan edustajaksi Eurovision laulukilpailuun kappaleella "Queen Of Light", mutta sijoittui kuudenneksi paikallisissa karsinnoissa. "Queen Of Light" lisättiin euroopan "Gimme Gimme Gimme" -albumiin ja albumin nimeksi vaihdettiin "Missing You". Japanissa julkaistiin myös albumi "Dancemania Presents: E-Rotic Megamix".
Vuonna 2001 julkaistiin Japanissa peräti kolme albumia nimiltään "Sexual Healing", "Sex Generation" ja kokoelma "The Very Best Of". Jeanette Christensen erosi yhtyeestä ja tilalle tuli aiemmin Das Modul -yhtyeessä toiminut Yasemin Baysal.
Ché Jouaner ja Yasemin erosivat molemmat yhtyeestä vuoden 2002 aikana. Heidät korvasivat Lydia Madawjewski ja Robert Spehar. Samana vuonna julkaistiin vain "The Collection" -kokoelmalevy.
2003 julkaistiin Japanissa kokoelma "Total Recall", jossa oli tehty vanhoista hittikappaleista uusia versioita. Myös uusi albumi "Coctail E-Rotic" julkaistiin. Euroopassa julkaistiin albumi "Total Recall", joka oli sekoitus molemmista Japanissa julkaistusta albumista.
Vuonna 2016 E-Rotic julkaisi yllättäen kaksi uutta singleä "Video Starlet" ja "Murder me, ja ne" julkaistiin maailmanlaajuisesti huhtikuussa. Vaikka E-Rotic on keikkaillut läpi nämä vuodet, ovat he virallisesti tehneet come backin vasta nyt. Lyane Leigh kommentoi haastattelussaan mahdollisen uuden albumin riippuvan "Video Starlet" -singlen menestyksestä.
Tempe
Tempe tai tempeh on fermentoitu ruoka, joka tehdään perinteisesti soijapavuista. Tempe on hyvin suosittua Indonesiassa ja muualla Kaakkois-Aasiassa sekä nykyisin myös länsimaissa etenkin vegaanien keskuudessa. Etenkin länsimaissa tempeä valmistetaan myös herneestä ja makeasta lupiinista.
Tofun tapaan tempe tarjoaa mahdollisuuden käyttää soijapapuja helpommin sulavassa muodossa. Tempe eroaa kuitenkin tofusta ravintosisältönsä ja makunsa puolesta, sillä fermentointiprosessin ja kokonaisten papujen käytön vuoksi siinä on tofua enemmän proteiinia, kuitua ja vitamiineja sekä jämäkämpi koostumus ja voimakkaampi maku, joka vahvistuu tuotteen ikääntyessä.
Tempen valmistus alkaa kokonaisista soijapavuista, jotka pehmennetään liottamalla ja halkaistaan tai rikotaan osittain, sitten ne keitetään osittain. Seokseen lisätään mieto hapate, esimerkiksi viinietikka, sekä sekoitetaan joukkoon "Rhizopus oligosporus" -sieniviljelmää. Pavut levitetään ohueksi kerrokseksi ja jätetään fermentoitumaan noin 24 tunnin ajaksi 30 asteen lämpötilaan.
Hyvässä tempessä pavut ovat sitoutuneet yhteen valkoisesta rihmastosta muodostuneella massalla. Matalammassa lämpötilassa tai vetoisessa paikassa harmaita tai mustia läikkiä voi ilmaantua tempen pintaan. Tämä ei kuitenkaan ole haitallista eikä sen pitäisi vaikuttaa makuun tai laatuun. Itiönmuodostus on normaalia kypsässä tempessä. Mieto ammoniakin tuoksu saattaa ympäröidä hyvää tempeä sen fermentoituessa.
Soijaproteiini muuttuu helpommin sulavaksi tempen fermentointiprosessissa. Etenkin kaasua muodostavat oligosakkaridit vähenevät huomattavasti "R. oligosporus" -viljelmän avulla. Perinteisissä tempeä valmistavissa liikkeissä aloitusviljelmä sisältää usein myös muita hyödyllisiä bakteereja, jotka muodostavat vitamiineja (kuten B12). Länsimaissa on yleisempää käyttää puhdasviljelmää, joka sisältää vain "R. oligosporusta". Koska tempe tehdään kokonaisista pavuista, on se myös hyvä kuidun lähde.
Keittiössä tempe valmistetaan usein leikkelemällä se paloiksi, marinoimalla tai uittamalla suolavedessä tai soijakastikkeessa ja sitten paistamalla. Paistettu tempe voidaan syödä pelkältään, käyttää chiliruoissa, keitoissa tai muhennoksissa. Tempeä voi myös käyttää jauhelihan tapaan. Tempen moniulotteista makua voidaan kuvailla pähkinäiseksi, lihaisaksi ja sienimäiseksi. Tempe kestää hyvin pakastusta ja sitä voi ostaa useista eko- ja etnokaupoista tuoreena, säilykkeenä tai pakasteena.
Muita fermentoituja soijatuotteita ovat esimerkiksi:
Robert von Essen
Robert Wilhelm von Essen (2. syyskuuta 1901 Tsaritsyn – 24. syyskuuta 1957 Tukholma; julistettu kuolleeksi Suomessa 1. tammikuuta 1991, päätös 2. elokuuta 1994) oli venäläissuomalainen pianisti ja lauluntekijä. Hän syntyi Etelä-Venäjällä Tsaritsynissa (nyk. Volgograd), mutta muutti myöhemmin opiskelemaan Petrogradiin (nyk. Pietariin). Vuoden mittaisen asepalveluksensa hän suoritti soittokunnassa.
Esseniltä on levytetty hieman yli 90 sävellystä, joista suurin osa ei ole enää niin kutsutun suuren yleisön suosiossa. Monet hänen sävelmänsä sanoitti näyttelijänäkin tunnettu Eine Laine, nimimerkki Ela; muita sanoittajia olivat muun muassa Dagmar Parmas ja Arvo Kalliola ("Veikko Virmajoki"). Tunnetuin Essenin sävellyksistä lienee Olavi Virran laulama "Kun ilta ehtii", jonka Virta myös sanoitti.
Robert von Essen kuoli vuonna 1957 Tukholmassa.
Kierettijärvi
Kierettijärvi () on järvi Louhen piirissä Karjalan tasavallassa Venäjällä. Kierettijärven pinta-ala on 223 km² ja sen suurin leveys on 16 kilometriä. Järven pinta on 88 metriä merenpinnan yläpuolella Järvi on hyvin rikkonainen ja siinä on noin 370 saarta. Järveen laskee muun muassa Luovuskanjärvi koillisesta. Kierettijärven pohjoisosaa kutsutaan Särkijärveksi ja sitä yhdistää muuhun järveen vain kapea salmi. Kierettijärven laskujoki Kierettijoki alkaa järven pohjoisosan, Särkijärven, luoteisosasta. Sieltä se virtaa koilliseen ja laskee Vienanmereen Kieretin kylän luona.
Coburg
Coburg on kaupunki Baijerissa Saksassa, Baijerin ja Thüringenin rajamaastossa, lähellä Tšekin rajaa Itzjoen varrella. Lähin suuri kaupunki on Nürnberg.
Vuoden 2011 väestönlaskennassa Coburgissa oli 41 023 asukasta,
Coburg oli aiemmin Coburgin herttuakunnan pääkaupunki. Saksi-Coburg-Gothan kuninkaallinen suku on kotoisin Coburgista. Martti Luther asui vuonna 1530 läheisessä Veste Coburgin linnassa. Vuonna 1920 Thüringenin osavaltion alueet Wettinin linjalla liittyivät kansanäänestyksellä Baijeriin. Kylmän sodan aikana Coburg, joka kuului Länsi-Saksaan, oli ns. reunakaupunki, ja rautaesiripun ympäröivänä pohjoisesta kolmesta suunnasta.
Kari Ristanen
Kari Antero Ristanen (s. 27. heinäkuuta 1958) on suomalainen hiihtäjä ja olympiamitalisti.
Ristanen voitti Sarajevossa 1984 olympiapronssia viestissä ja Lahden MM-kisoissa 1989 viestihopeaa. Sarajevossa hän oli lisäksi 30 km:llä 17:s ja 50 km:llä 15:s. Calgaryssa 1988 Ristasen sijoitukset olivat 30 km:llä 27:s, 50 km:llä seitsemäs ja viestissä kahdeksas. MM-kilpailuissa hänen parhaat henkilökohtaiset sijoituksensa olivat 50 kilometrin viides ja 30 kilometrin yhdeksäs sija Oberstdorfissa 1987. Viimeiset arvokilpailut hänen urallaan olivat Val di Fiemmen MM-kilpailut 1991.
Ristanen oli ensimmäisiä suomalaisia maajoukkuehiihtäjiä, joka oppi luisteluhiihdon tekniikan. Vapaalla tyylillä hän sijoittui maailmancupin osakilpailussa kahdesti toiseksi (14. joulukuuta 1985 Bibavikissä ja 10. joulukuuta 1986 Ramsaussa, molemmissa voittajana oli Gunde Svan).
Seuratasolla Ristanen edusti Tampereen Poliisi-Urheilijoita. Koulutukseltaan hän on diplomi-insinööri. Urheilu-uransa jälkeen Ristanen on muun muassa ajoittain ollut Yleisradion hiihtolähetysten kommentaattorina. Ristanen oli naimisissa maajoukkuehiihtäjä Eija Ristasen (omaa sukua Hyytiäinen) kanssa.
Pikaluistelu talviolympialaisissa 1972
XI talviolympialaisissa Sapporossa, Japanissa vuonna 1972 järjestettiin pikaluistelussa kahdeksan kilpailutapahtumaa.
Pikaluistelu talviolympialaisissa 1976
XII talviolympialaisissa Innsbruckissa, Itävallassa vuonna 1976 järjestettiin pikaluistelussa yhdeksän kilpailutapahtumaa. Uutena lajina mukana oli miesten 1 000 metrin kilpailu.
Jukka Ylipulli
Jukka Petteri Ylipulli (s. 6. helmikuuta 1963 Rovaniemi) on suomalainen entinen yhdistetyn hiihtäjä ja olympiamitalisti.
Ylipulli voitti olympiapronssia Sarajevossa 1984 ja samana vuonna Rovaniemellä MM-hopeaa joukkuekilpailussa. Seefeldin MM-kisoissa 1985 hän oli voittamassa joukkuekilpailun pronssia. Ylipulli oli mukana vielä Val di Fiemmen MM-kisoissa 1991, joihin päättyi hänen kansainvälinen uransa.
Maailmancup-osakilpailussa Ylipulli sijoittui parhaimmillaan toiseksi (25. maaliskuuta 1988 Rovaniemellä, kisan voitti Klaus Sulzenbacher).
Koulutukseltaan Ylipulli on liikunnanohjaaja. Valmentamisen lisäksi hänellä on päätyö aluekouluttajana Lapin Liikunta ry:ssä. Seuratasolla Ylipulli edusti Ounasvaaran Hiihtoseuraa. Jukka Ylipullin veljet Heikki Ylipulli, Raimo Ylipulli ja Tuomo Ylipulli olivat myös menestyneitä talviurheilijoita.
Tšuuppa
Tšuuppa (; ) on kaupunkimainen taajama ja kaupunkikunta Karjalan tasavallan Louhen piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Vienanmeren Tšuupanlahden perukassa Louhesta 48 kilometriä maanteitse pohjoiseen. Taajamassa on 3 200 asukasta (vuonna 2011).
Tšuupan kunnan pinta-ala on 50,29 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä Louhen piirin Kiestingin ja muissa ilmansuunnissa Malinavaaran maalaiskuntiin. Pinta-alasta suurin osa on metsää ja vesialuetta.
Kunnan alueella virtaavat pienet Tšupinka-, Plavežma-, Melnitšnaja- ja Srednjajajoet. Pieniä järviä ovat Levdozero ja kaksi Ivanovskojejärveä. Luonnonvaroihin kuuluvat loppuun asti hyödynnetyt savi- ja maasälpäesiintymät sekä koristekivi.
Tšuupan taajama on kunnan ainoa asutuskeskus. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan sen asukkaista 84 % on kansallisuudeltaan venäläisiä, 8 % karjalaisia, 4 % valkovenäläisiä ja 2 % ukrainalaisia.
Tšuupan pogosta mainitaan Solovetskin luostarin asiakirjoissa vuonna 1574. Kylä kärsi opritšnikkien hävityksistä ja vuosina 1589 ja 1590 sen tuhosivat suomalaiset ja ruotsalaiset. Paikkakunta syntyi uudelleen Muurmannin radan asemana vuonna 1916. Vuonna 1922 siellä alettiin louhia maasälpää, kvartsia ja kiillettä. Tšuupan kaivos- ja rikastamokombinaatti oli aikoinaan Neuvostoliiton suurin muskoviitin, maasälvän ja pegmatiitin tuottaja, joka työllisti 2 500 henkeä. Tšuuppa sai kaupunkimaisen taajaman statuksen vuonna 1943.
Taajaman ohi kulkevasta Muurmannin radasta haarautuu sivurata Tšuupan satamaan, jossa on 2–7 metriä syvät laivalaiturit. Tšuupan asema sijaitsee kolmen kilometrin päässä taajamasta. Asemalla pysähtyy päivittäin molempiin suuntiin noin kymmenen kaukojunaa ja kaksi paikallisjunaa.
Tšuupasta on tieyhteys sen länsipuolelta kulkevalle Pietarin ja Murmanskin väliselle M18-valtatielle. Sen kautta menevät tiet Plotinaan, Tškalovskiin ja Hiitolammelle (ven. "Hetolambina"). Taajamasta on linja-autoyhteydet Tedinoon, Plotinaan, Malinavaaraan ja Hiitolammelle, etelään kohti Louhea ja Petroskoita sekä länteen Pääjärvelle.
Taajamassa toimii 1990-luvulla vaikeuksiin ajautunut Tšuupan kaivos- ja rikastamokombinaatti. Siellä on myös rakennustarvike- ja metsäteollisuutta, metsänhoitoalueen konttori sekä Pietarin yliopiston biologian tutkimusasema.
Julkisiin palveluihin kuuluu lastentarha, keskikoulu, ammattikoulu, urheilukoulu, kulttuuritalo, kirjasto ja piirisairaala. Taajamassa on joukko kauppoja, pieni hotelli, kahvila ja huoltoasema. Vuonna 2002 avattiin Varlaam Kierettiläiselle omistettu ortodoksinen kirkko.
Pieni ele
Pieni ele -keräys (ent. Vaalikeräys) on Suomen vaalien aikaan äänestyspaikoilla terveysjärjestöjen toimittama keräys vammais- ja terveystyön hyväksi. Ensimmäinen keräys pidettiin jo Suomen ensimmäisissä vaaleissa 1907, silloin tuberkuloosia vastaan. Tuotto oli 30 016,87 markkaa. Toisen maailmansodan jälkeen vammaistyö sai enemmän painoarvoa. Vuonna 2010 tehdyn gallup-kyselyn perusteella nimestä Vaalikeräys luovuttiin, sillä ihmiset olivat virheellisesti liittäneet keräyksen politiikkaan. Sen jälkeen nimenä on ollut Pieni ele -keräys.
Vuoden 2006 presidentinvaalissa kampanjan tunnuslause oli "Tuetaan toisiamme".
Pikaluistelu talviolympialaisissa 1980
XIII talviolympialaisissa Lake Placidissa, Yhdysvalloissa vuonna 1980 järjestettiin pikaluistelussa yhdeksän kilpailutapahtumaa. Isäntämaan Eric Heiden voitti viisi kultamitalia, mihin ei yksikään toinen pikaluistelija ole yksissä olympialaisissa pystynyt.
Kilpailupäivä: 15. helmikuutaEric Heiden oli ennakkosuosikki kisojen kaikilla viidellä matkalla. Viikkoa aiemmin hän oli voittanut neljännen sprinttereiden maailmanmestaruutensa mutta oli hävinnyt siellä 500 metrin kilpailussa joukkuetoverilleen Tom Plantille. Lake Placidin avausmatkalla hän luisteli ensimmäisessä parissa Jevgeni Kulikovin kanssa ja jätti tämän taakseen viimeisestä kaarteesta suoralle tultaessa.
Kilpailupäivä: 19. helmikuutaEric Heiden ja Gaetan Boucher luistelivat ensimmäisessä parissa eikä kukaan luistellut myöhemmissä pareissa heitä nopeammin.
Kilpailupäivä: 21. helmikuutaEric Heiden voitti jo neljännen kultamitalinsa ja hänen parinaan luistellut Kay Arne Stenshjemmet saavutti hopeaa.
Kilpailupäivä: 16. helmikuutaEric Heiden voitti kisojen toisen kultamitalinsa. Kaksi paria Heidenin jälkeen luistellut Kay Arne Stenshjemmet johti vielä kaksi kierrosta ennen maalia mutta putosi lopussa tämän taakse.
Kilpailupäivä: 23. helmikuutaEric Heiden voitti ennätyksellisen viidennen kultamitalinsa maailmanennätysajalla oltuaan edellisenä iltana katsomassa Yhdysvaltain ja Neuvostoliiton välistä jääkiekko-ottelua ja nukuttuaan yönsä huonosti.
Kilpailupäivä: 15. helmikuutaKultamitalisti Karin Enke nousi kansainväliseen tietoisuuteen vasta viikko ennen olympialaisia voittaessaan sprinttereiden maailmanmestaruuden.
Kilpailupäivä: 17. helmikuutaKärkikaksikko Petrusjova ja Mueller-Poulos luistelivat toisessa parissa, ja neuvostoliittolainen ehti maaliin yli kymmenen metriä vastustajaansa edellä.
Kilpailupäivä: 14. helmikuutaNaisten avausmatkan voitti 28-vuotias Annie Borckink, jolla ei aiemmin ollut yhtään arvokisamitalia.
Kilpailupäivä: 20. helmikuuta
Aktivistit
Aktivistit voi tarkoittaa
Oliverin kriteerio
Matematiikassa Oliverin kriteerio on sarjojen suppenemiseen liittyvä tulos. Sen mukaan jos positiiviterminen sarja 
formula_1 suppenee, on voimassa formula_2.
Austrian Airlines
Austrian Airlines AG on itävaltalainen lentoyhtiö, joka on nykyään Lufthansan omistuksessa. Yhtiön kotikenttä on Wienin kansainvälinen lentoasema ja sen pääkonttori sijaitsee Wien-Schwechatissa. Yhtiö on Star Alliancen jäsen.
Austrian perustettiin 30. syyskuuta 1957 ja neitsytlento lennettiin 31. maaliskuuta 1958 Vickers Viscount 779:llä Wienistä Lontooseen. Austrian Airlines muodostui Air Austrian ja Austrian Airwaysin fuusiossa. Ensimmäinen lento Atlantin yli lennettiin 1. huhtikuuta 1969 Brysselin kautta New Yorkiin yhteistyössä Sabenan kanssa.
Austrianin ensimmäinen lento Wienistä Helsinki-Vantaan lentoasemalle lennettiin 1. huhtikuuta 1976.
Austrian Airlinesin tytäryhtiöitä ovat Tyrolean Airways ja Lauda Air. Tyrolean hoitaa emoyhtiönsä alueellisia lentoja Euroopassa ja Lauda Air lentää lomalentoja.
Austrian Airlines omisti 62 % vuonna 2007 konkurssiin menneestä Slovak Airlinesista.
Austrian liikennöi 130 kohteeseen 66 valtiossa
Austrian on merkittävin lentoyhtiö Itä-Euroopan liikenteessä: yhtiö lentää Itä-Euroopassa 44 kohteeseen 24 valtiossa .
Austrian liikennöi myös Pohjois-Amerikkaan ja Kaukoitään.
Vuonna 2006 Austrian oli ensimmäinen eurooppalainen lentoyhtiö, joka aloitti sodanjälkeiset lennot Irakin Arbiliin. Turvallisuustilanteen vuoksi lennot lopetettiin väliaikaisesti elokuussa 2007, mutta aloitettiin uudestaan kesäkuussa 2008. Uusimpia kohteita ovat Riad ja Jedda .
Vuonna 2009 Austrian kuljetti 9,0 miljoonaa matkustajaa. Matkustajakäyttöaste oli 73,3 %
Yhtiön laivasto käsittää tammikuussa 2018 seuraavat koneet:Austrian alkoi vuonna 2006 myydä laajarunkoisia Airbus-koneitansa. Yhtiö päätti keskittyä tulevaisuudessa Boeing 767- ja 777-lentokoneisiin.
Pirkko Määttä
Pirkko Määttä (s. 7. maaliskuuta 1959 Kuusamo) on suomalainen hiihdon maailmanmestari ja olympiamitalisti. Hän voitti urallaan kaikkiaan viisi olympia- ja MM-mitalia. Uran huippukohta osui Lahden MM-kisoihin 1989, joissa Määttä voitti kolme mitalia.
Pirkko Määttä tunnettiin parhaiten perinteisen hiihtotyylin taitajana; luistelutyylillä hän ei juuri menestynyt.
Maailmancupin osakilpailuissa Määttä sijoittui parhaimmillaan toiseksi (Davosissa 17. joulukuuta 1988 perinteisen tyylin 10 kilometrillä). Uransa Määttä päätti Thunder Bayn MM-kisoihin vuonna 1995.
Seuratasolla Määttä edusti Kuusamon Erä-Veikkoja. Urheilu-uran jälkeen hän opiskeli itselleen restonomin ylemmän AMK-tutkinnon, MBA-tutkinnon ja vielä avoimessa yliopistossa gerontologiaa. Hän toimi pitkään Nuorisokeskus Oivangin toiminnanjohtajana ja sen jälkeen Kuusamon kaupungin hyvinvointikoordinaattorina.
Pikaluistelu talviolympialaisissa 1984
XIV talviolympialaisissa Sarajevossa, Jugoslaviassa vuonna 1984 järjestettiin pikaluistelussa yhdeksän kilpailutapahtumaa.
Pikaluistelu talviolympialaisissa 1988
XV talviolympialaisissa Calgaryssä, Kanadassa vuonna 1988 järjestettiin pikaluistelussa kymmenen kilpailutapahtumaa. Uutena tapahtumana mukana oli naisten 5 000 metrin kilpailu.
Dragster
Dragster on kiihdytysajossa käytettävä pitkä ja kapea, normaalisti yksipaikkainen ja takavetoinen auto. Dragsteria saatetaan sen ulkonäön vuoksi kutsua myös putkeksi. Dragsterissa ei yleensä ole lainkaan lokasuojia sen pienten etupyörien ja suurten takapyörien päällä. Nopeimmissa dragstereissa käytetään huomattavan suurta takaspoileria eli ilmanohjainta joka parantaa pyörien pitoa. Dragsterit ovat tavallisten autojen tapaan ohjattavissa kääntyvillä etupyörillä, mutta pitkän akselivälinsä ja kapean raidevälinsä ansiosta dragster kulkee vakaasti suoraan kilpailusuorituksen aikana. Dragstereiden akselistot eivät ole jousitettuja, vaan kiinnittyvät suoraan auton runkoon.
Ensimmäisissä dragstereissa kuljettaja istui aivan auton takaosassa, taka-akselin päällä, mutta äärimmilleen viritettyjen moottoreiden ja voimansiirron osien räjähdykset asettivat kuljettajat suureen vaaraan, ja niinpä vuosien saatossa dragsterit kehittyivät niin, että ohjaamo-osa siirrettiin moottorin etupuolelle. Vanhan mallisia etumoottorisia dragstereita käytetään nykyään enimmäkseen vain näytösluonteisessa kilpakäytössä. Tosin jotkin etumoottoridragsterit ovat säilyneet myös aivan aktiivisessa kilpakäytössä, joskaan ei enää kaikkein nopeimmissa autoryhmissä.
Nopeimmat dragsterit kisaavat "top fuel" -ryhmässä, jossa 8,2-litraisen mekaanisesti ahdetun V8-polttomoottorin polttoaineena käytetään nitrometaania. Tehoa näissä autoissa on jopa 8000 hevosvoimaa (5880 kW) ja ne kiihtyvät 0-100 km/h alle 0,4 sekunnissa ja 200 km/h noin kahdessa sekunnissa. Neljännesmailin (noin 400 metrin) matka seisovalla lähdöllä taittuu jopa alle 4,5 sekunnissa loppunopeuden ollessa jopa 540 km/h.
Sami Uotila
Sami Uotila voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Sami Uotila (urheilija)
Sami Uotila (s. 2. marraskuuta 1976 Helsinki) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut alppihiihtäjä. Uotila kuului Suomen maajoukkueeseen 1993–2007. Hänen päälajinsa alppihiihdossa oli suurpujottelu.
Uotila valmistui vuonna 1997 ylioppilaaksi Norges Toppidrettsgymnasista, joka sijaitsee Geilossa, Norjassa.
Uotila oli ensimmäinen suomalainen miesalpinisti, joka pääsi maailmancupin osakilpailussa palkintokorokkeelle. Tämä tapahtui Italian Alta Badian suurpujottelussa 16. joulukuuta 2001, jossa hän sijoittui kolmanneksi. Uotila kärsi urallaan lukuisista loukkaantumisista.
Uotila on 169 cm pitkä ja painoi aktiiviurallaan 70 kg. Hän edusti Espoo Slalomia.
Uotilan kotirinne oli Vihti Ski Center, jossa hän on sittemmin toiminut yrittäjänä. Vuonna 2013 Uotila laajensi yritystoimintaansa hankkimalla omistukseensa myös Somerolla sijaitsevan matkailukohde Hiidenlinnan.
Aktiiviuransa jälkeen Uotila on toiminut myös alppihiihdon kommentaattorina MTV3 -kanavalla sekä vuodesta 2016 lähtien Eurosportilla.
Lakagigar
Lakagigar eli Laki on rakotulivuori Islannissa. Halkeama saa alkunsa Grímsvötn-tulivuoresta. Laki kuuluu vulkaaniseen alueeseen, jonka keskuskraatteri on Katla ja johon kuuluu myös viikinkiaikoina noin vuonna 935 purkautunut Eldgjá. Laki on nimetty 818 metriä korkean halkeaman jakaman vuoren mukaan.
Tulivuoren vuonna 1783 tapahtunut purkaus on suurin laavavirtapurkaus historiallisella ajalla. Purkauksessa basalttista laavaa purkautui tulivuoresta seitsemän kuukauden ajan. Purkautuneen laavan määräksi on arvioitu 12–15 km³. Seuranneet satovahingot ja ruokavarastojen hävikit aiheuttivat nälänhädän, jossa kuoli 10 000 ihmistä eli viidesosa Islannin väestöstä. Suuren tuhkamäärän ohella purkauksessa vapautuneet runsaat fluorivety- ja rikkidioksidimäärät olivat tuhoisia. Ne saastuttivat laitumet, minkä seurauksena Islannin karjasta 11 000 nautaa, 28 000 hevosta ja 190 000 lammasta menehtyi. Niin ikään rannikkovedet pilaantuivat ajaen kalat syviin vesiin, mikä esti kalastuselinkeinon.
On arvioitu, että rikkidioksidin kyllästämä sumu surmasi Britteinsaarilla 23 000 ihmistä. Monien muiden ohella Yhdysvaltojen lähettiläs Ranskassa, Benjamin Franklin, havaitsi rikkikaasujen vaikutuksen Pariisissa hengityksen vaikeutumisena ja silmien kirvelynä. Hän arveli lähteeksi islantilaisen Hekla-tulivuoren purkautumista.
Ilmaston jäähtymisen vaikutukset muun muassa sadekausien rytmiin Aasiassa ja Afrikassa sekä myrkytykset surmasivat arviolta kuusi miljoonaa ihmistä.
Pohjois-Amerikassa oli kylmin talvi koskaan ja lumimyrsky iski jopa Yhdysvaltojen eteläosiin: Mississippi jäätyi New Orleansissa ja Meksikonlahdella oli jäätä.
Jääkiekko talviolympialaisissa 1948
Jääkiekko oli kuudetta kertaa olympialaisten ohjelmassa vuoden 1948 talviolympialaisissa. Turnaus oli samalla myös maailmanmestaruuskilpailu ja euroopanmestaruuskilpailu. Turnauksen ottelut pelattiin 30. tammikuuta–8. helmikuuta 1948.
Olympiaturnaukseen osallistui 9 maata, jotka pelasivat keskenään yksinkertaisen sarjan olympiavoitosta. Otteluiden pääpelipaiikana oli St. Moritzin olympiastadionin pikaluisteluareena. Talvi oli leuto, minkä johdosta osa otteluista aloitettiin jo aamuseitsemältä.
Yhdysvaltain olympiakomitea ja jääkiekkoliitto eivät päässeet sopuun siitä, mikä joukkue kisoihin lähetetään. Lopulta molemmat järjestöt lähettivät Sveitsiin oman joukkueensa. Kansainvälinen olympiakomitea kielsi kumpaakin joukkuetta osallistumasta turnaukseen, mutta sveitsiläiset järjestäjät antoivat Yhdysvaltojen jääkiekkoliiton joukkueen silti pelata. Turnauksen jälkeen Kansainvälinen olympiakomitea diskasi neljänneksi sijoittuneen Yhdysvaltojen joukkueen. Se sai kuitenkin pitää neljännen sijansa MM-turnauksessa.
Turnauksen voitti Kanada. Olympiavoitto oli Kanadalle viides. Mestaruus ratkesi maalieron perusteella. Kanada ja Tšekkoslovakia eivät hävinneet turnauksessa yhtään ottelua. Joukkueiden keskinäinen ottelu päättyi maalittomaan tasapeliin. Monet olivat kuitenkin sitä mieltä että Tšekkoslovakia oli turnauksessa vakuuttavampi, tähtipelaajanaan Tšekkoslovakialla oli Vladimír Zábrodský. Kanadan ei uskottu lähettäneen turnaukseen parasta mahdollista joukkuettaan, maata edusti Ottawa RCAF Flyers, jonka pelaajat koostuivat pääosin Kanadan puolustusvoimien henkilökunnasta.
Yhdysvallat diskattiin kisojen jälkeen ja se menetti olympialaisten neljännen sijansa. Se sai kuitenkin pitää MM-kisojen neljännen sijan.
Verkkosivu
Verkkosivu eli web-sivu, www-sivu tai arkikielessä nettisivu tarkoittaa maailmanlaajuisessa verkossa eli Internetissä julkaistua hypertekstidokumenttia.
Verkkosivut sijaitsevat Internetin palvelinkoneella, josta käyttäjät voivat lukea niitä selainohjelmalla. Selain pyytää sivun palvelimelta käyttäen HTTP-protokollaa. Palvelin vastaa pyyntöön lähettämällä HTML- tai XML-kuvauskielellä koodatun dokumentin, jonka selain muuntaa käyttäjälle näytettävään muotoon.
Verkkosivut sisältävät yleensä hyperlinkkejä, eli viittauksia, toisiin verkkosivuihin. Käyttäjä voi halutessaan valita hyperlinkin selaimessaan jolloin selain siirtyy linkin osoittamalle verkkosivulle. Verkkosivujen välisistä linkeistä muodostuu hyperteksti, joka oli 1990-luvun alussa uusi, mullistava ominaisuus dokumentoinnissa.
Verkkosivut jaetaan staattisiin ja dynaamisiin sivuihin. Staattinen sivu on tiedosto palvelinkoneella. Se näkyy selaimella aina samanlaisena ja muuttuu vain, jos tiedostoa muokataan palvelimella.
Dynaaminen sivu luodaan vasta, kun selain sitä pyytää. Selaimen hakupyyntö käynnistää palvelinkoneella toimintoja, joiden tuloksena syntyy uusi verkkosivu. Tällaisella järjestelyllä on kaksi etua. Ensinnäkin verkkosivun sisältö voi riippua hakuajankohdasta, mikä mahdollistaa esimerkiksi kellonajan näyttämisen sivulla tai tietokantahaut käyttäjän antamien parametrien pohjalta. Toiseksi HTML-muotoisen tiedon muodostumismekanismi voidaan piilottaa palvelimelle. Selaimessa ei saa selville, miten dynaaminen tieto on muodostunut.
Verkkosivun tietosisältö ja ulkoasu erotellaan käyttämällä tyylisivuja (Cascade Style Sheets). Tyylisivuilla määritellään, miltä verkkosivun pitäisi näyttää katselijalle. Näin tietosisällöltään sama verkkosivu voidaan näyttää eri tavalla esimerkiksi tietokoneen WWW-selaimelle, kännykän näytölle, digi-tv:lle tai PDF-tiedostoksi esimerkiksi julkaisua varten. Tämä tekee tietosisällön muokkauksesta eksaktia, sillä se tehdään vain yhden kerran yhteen kohteeseen, josta se välittyy kaikille käyttäjille eri laitteilla. Verkossa jaettaviin XML-dokumentteihin voidaan liittää tyyliohje, jolloin niiden sisältö voidaan tulostaa siististi muotoiltuna.
Tyypillisiä verkkosivuja ovat ihmisten, yritysten, organisaatioiden, instituutioiden ja hallintoelimien kotisivut. Verkkosivuja käytetään myös tiedonjakamiseen (esimerkiksi Wikipedia) ja liiketoimintaan.
Näiden lisäksi on olemassa sivuja, joiden tarkoitus ei ole kertoa tietoa jostain määritetystä asiasta, vaan esimerkiksi koota muiden sivujen tiedot niin, että käyttäjät voivat niitä hakea (hakukone). Muita verkkosivutyyppejä ovat esimerkiksi portaali ja keskustelupalsta.
Musti Laiton
Musti Laiton on loviisalainen, vuonna 1995 perustettu kokeellisen musiikin orkesteri. Yhtye on nimetty W.A.S.P.-yhtyeen laulusolisti Blackie Lawlessin mukaan.Joitain orkesterin äänityksiä on saatavilla esimerkiksi Archive.org -sivuston kautta.
Jäsenet:
Entiset jäsenet:
Musti Laiton soittaa kokeellista musiikkia. Vaikutteita on otettu niin rock-, kuin pop-musiikista; sekä kokeellisen musiikin pioneereista, kuten Can tai vaikkapa Ween.
Vaikka orkesterin musiikki onkin pääsääntöisesti tekijänoikeuksista vapaata, ovat sitä julkaisseet muiden muassa New Music Community ja Digitalis Industries. Musti Laittoman musiikkia on kuultu myös näytelmissä, lyhytelokuvassa ja kuunnelmassa:
Karkun kirkko
Karkun kirkko ("Kristuksen tulemisen kirkko") on vuonna 1913 valmistunut Sastamalan seurakunnan harmaakivikirkko Sastamalan Karkussa Riippilänjärven rannalla lähellä Rautavettä. Kuopion hiippakunnan piispa Juho Koskimies, joka vietti aikanaan kesiään Karkussa, vihki kirkon käyttöön 21. joulukuuta 1913. Kirkko on päätytornillinen pitkäkirkko, jonka alttaripäädystä ulkonee puolipyöreä apsidi. Pääsisäänkäyntinä toimiva torni päättyy katkaistuun pyramidikartioon. Julkisivu on muurattu eri kokoisista graniittikivistä. Matalissa seinissä on suorapäätteiset parittaiset ja katon lappeissa pyörökaariset ikkunat. Kirkkosali on kolmilaivainen ja sen yläpuolella tynnyriholvaus.
Kirkon sijaintia puitiin Karkussa pitkään, suurelta osin siksi, että molemmin puolin Rautaveden pohjoispäätä levittäytyvän silloisen Karkun kunnan asujaimet eivät päässeet yksimielisyyteen edes siitä, kummalle puolelle Rautavettä kirkko pitäisi rakentaa. Lopulta läheisen Kosken ratsutilan omistaja Alfons Ekholm ratkaisi kiistan lahjoittamalla maata kirkon rakentamista ja hautausmaata varten. Myöskään kirkon malli ei tullut selville kiistoitta. Osa asukkaista halusi Karkkuun samanlaisen ja samankokoisen kirkon kuin naapuripitäjässä hieman aikaisemmin, vuonna 1855, valmistunut Tyrvään (uusi) kirkko. Kilvan voitti arkkitehti Oiva Kallion piirtämä harmaakivikirkko, josta tuli paljon pienempi kuin kopioitavaksi haaveiltu Tyrvään kirkko. Kirkon kolmesta kellosta kaksi on valettu 1700-luvulla, kolmannen ikää ei tunneta. Ne ovat peräisin aktiivikäytöstä poistuneesta Sastamalan keskiaikaisesta kivikirkosta, josta on tuotu myös vuosilta 1745 ja 1736 peräisin olevat 24- ja 16-haaraiset kynttiläkruunut. Karkun kirkon 12-äänikertaiset pneumaattiset urut ovat Thulén Urkutehtaalta Kangasalta vuodelta 1913. Kirkkotekstiilit on valmistettu Tyrvään kotiteollisuuskoulussa ja ne lahjoitti Vammalan kaupunki vuonna 1980. Kirkon vieressä on vuonna 1951 valmistunut pappila.
Porin radalla Karkun kirkon vieressä on sijainnut vuosina 1931–1983 Äijärin seisake (lyhenne Äri).
Karkun taistelun aikana huhtikuussa 1918 punaiset käyttivät kirkkoa linnoituksenaan ja turmelivat sen kalustoa ennen pakoaan. Valkoisten panssarijunan mukana kulkenut Kaarlo Lehtonen kirjoitti myöhemmin internetissä julkaistuun päiväkirjaansa: ""Punikit olivat häväisseet (kauniin) temppelin, vallan särkeneet urut pirstaleiksi samoin kynttiläkruunut ja penkit kiskoneet irti ja pilanneet vuolemalla kaikki ikkunat pirstattu pieniksi"". Taistelussa kaatuneet ja niiden jälkeen teloitetut punakaartilaiset haudattiin vuonna 1945 Karkun kirkkomaahan heidän linnoituksenaan käyttämänsä kirkon viereen, samaan riviin talvi- ja jatkosodan sankarivainajien kanssa. Paikalle pystytettiin muutamaa vuotta myöhemmin silloisen kirkkoherran K. E. Rinteen aloitteesta suurikokoinen "Sovinnon risti". Hautausmaalla on myös professori Otto-Iivari Meurmanin suunnittelema, vuonna 1951 valmistunut ruumishuone.
Kirkko on peruskorjattu 1980. Kirkon urut on peruskorjattu vuonna 2002.
Djurgårdslinjen
Djurgårdslinjen on linjanumerolla 7N ajettava museoraitiovaunulinja Tukholmassa Ruotsissa. Linja lakkautettiin lähes kaikkien muiden Tukholman raitiovaunulinjojen kanssa oikeanpuoleiseen liikenteeseen siirtymisen yhteydessä vuonna 1967, mutta otettiin käyttöön museoraitiovaunulinjana kesäkuussa 1991. Linjaa liikennöi aatteellinen yhdistys Svenska Spårvägssällskapet. Tukholman paikallisliikenneyhtiö Storstockholms Lokaltrafik SL on vuodesta 2004 lähtien omistanut infrastruktuurin, mutta ei itse raitiovaunuja.
Linjan reitti on Norrmalmstorgetilta Skansenille. Aikaisemmin toinen päätepysäkki oli Waldemarsuddessa. Sitä liikennöidään huhtikuun alusta joulukuun loppuun, kesäkuusta elokuuhun päivittäin. Käytössä olevat raitiovaunut ovat peräisin pääasiassa Tukholmasta, mutta muutamia on myös Göteborgista ja Oslosta. Vaunujen valmistusaika vaihtelee 1900-luvun alusta 1950-luvun loppuun. Liikenteessä on myös kahvilavaunu. Nykyinen linja kulkee osittain samaa reittiä kuin historiallinen vuonna 1877 liikennöinnin aloittanut Djurgårdslinjen.
SL:n matkustuskortit käyvät maksuksi Djurgårdslinjenillä, mutta SL:n kupongit eivät. Elokuussa 2010 on aloitettu säännöllinen liikenne linjanumerolla 7 Waldemarsuddesta Sergelin torille.
Alueiden puolue
Alueiden puolue (, ) on 21. maaliskuuta 2001 rekisteröity viiden puolueen muodostama puolue Ukrainassa.
Puoluetta muodostaessa Alueellisen elpymisen puolueeseen yhdistyivät Kauniin Ukrainan puolesta -puolue, Työväenpuolue, Ukrainan solidaarisuuden puolue ja Yleisukrainalainen eläkeläispuolue. Myöhemmin siihen ovat liittyneet Juri Boikon johtama Ukrainalainen tasavaltalaispuolue ja Työväen Ukraina -puolue
Alueiden puolue kannattaa Ukrainan entistä pääministeri Viktor Janukovytšia, joka hävisi Viktor Juštšenkolle Ukrainan presidentinvaalit 2004. Puolueen vahvin kannatusalue on Etelä- ja Itä-Ukrainassa, missä on raskasta teollisuutta, kemianteollisuutta ja terästeollisuutta sekä kaivoksia. Ennen vuoden 2004 vaaleja puolue muutti linjaansa vasemmistolaisemmaksi ja populistisemmaksi ja keräsi myös entisten kommunistipuolueen kannattajien ääniä.
Vuonna 2006 Alueiden puolue lupasi venäjälle virallisen kielen aseman sloganilla "Kaksi kieltä yhdelle kansalle!" ja muuttaa Ukrainan liittovaltioksi, jossa alueet saisivat laajemman itsemääräämisoikeuden. Nämä kuitenkin vaatisivat perustuslain muutoksia.
Maaliskuun 2006 vaaleissa puolue sai 32,12 % äänistä ja 186/450 paikkaa Verh’ovna Radassa, maan parlamentissa, jossa se muodosti suurimman ryhmän. Presidentti Juštšenkon hajotettua etukäteen parlamentin, 30. syyskuuta 2007 järjestetyissä uusissa vaaleissa puolue sai 34,37 % äänistä ja 175 paikkaa menettäen 11.
Puolueen ehdokas Viktor Janukovytš voitti vuoden 2010 presidentinvaalit.
Maaliskuussa 2012 Vahva Ukraina liittyi Alueiden puolueeseen. Sen johtaja Serhi Tihipko sai paikan puoluejohdosta.
Syksyn 2012 vaaleissa puolue sai 41,56 % äänistä ja 187 parlamenttipaikkaa. Joulukuussa muodostettuun parlamenttiryhmään tuli 210 jäsentä.
Ns. Ukrainan vallankumouksen vuoksi presidentti Janukovytš syrjäytettiin 22. helmikuuta 2014 ja hän pakeni maasta. 24. päivä puolueen parlamenttiryhmän johtaja Oleksandr Jefremov ilmoitti puolueen siirtyvän oppositioon. Sen parlamenttiryhmä oli menettänyt 77 jäsentä muutamassa päivässä. Puolueen listoilta valitut ovat muodostaneet mm. Rauhan ja vakauden puolesta ja Talouskehitys -parlamenttiryhmät, joista jälkimmäinen sopi tukevansa Arseni Jatsenjukin hallitusta Batkivštšyna (Tymošenkon puolue), UDAR, Svoboda ja Itsenäinen eurooppalainen Ukraina -ryhmien kanssa.
Maaliskuussa 2014 puolue erotti puoluekokouksessaan jäsenyydestään Janukovytšin, entisen pääministeri Mykola Azarovin, varapääministeri Serhi Arbuzovin ja useita muita entisiä ministereitä. Puolue nimitti ehdokkaakseen vuoden 2014 presidentinvaaliin Myhailo Dobkinin. Hän sai noin 3 % äänistä.
Puolue ei osallistunut lainkaan vuoden 2014 parlamenttivaaleihin, joita se piti laittomina, koska merkittävä osa Donbassin asukkaista ei saanut osallistua vaaleihin.
Osa puolueen jäsenistä osallistui vaaleihin Serhi Tihipkon uudelleenperustaman "Vahva Ukraina" -puolueen listoilta, osa Oppositioblokki -puolueessa.
Kaakkois-Ukrainan itsehallintoalue
Kaakkois-Ukrainan itsehallintoalue () puolestaan on hanke, jonka avulla Alueiden puolueen kannattajat pyrkivät osoittamaan 2004, että Ukrainan itäiset ja eteläiset alueet voisivat yhdistyä yhdeksi autonomiseksi alueeksi ja muodostaa yhtenäisen painostusryhmän, mihin tähtäävät hankkeet katsottiin perustuslain vastaisiksi.
Yksi Ukrainan presidentin Viktor Juštšenkon vuonna 2004 vaalikampanjan kolmannella kierroksella käyttämä iskulause oli Ukrainan alueellisen yhtenäisyyden säilyttäminen.
Kaakkois-Ukraina on poliittisena käsitteenä alue, mikä käsittää Itä-Ukrainan ja Etelä-Ukrainan, pääasiassa Dneprin koillisesta Moskovasta päin katsoen "vasemman rannan", missä on runsaasti Venäjän Gazpromin pyytämästä maakaasun hinnoista riippuvaista raskasta teollisuutta.
Kate Ryan
Kate Ryan (oik. Katrien Verbeeck; s. 22. heinäkuuta 1980) on belgialainen dancelaulaja ja lauluntekijä. Hän saavutti kansainvälistä huomiota coverillaan Mylène Farmerin kappaleesta ”Désenchantée”, joka oli suuri hitti eurooppalaisilla listoilla. Hän on solminut levytyssopimuksen EMI:n kanssa. Hän laulaa paljon ranskaksi.
Kate Ryan valittiin edustamaan Belgiaa Eurovision laulukilpailussa 2006 kappaleella ”Je t’adore”, mutta hän karsiutui semifinaalissa.
Ryanin "Free"-albumilta suuri hitti oli cover-versio France Gallin kappaleesta ”Ella, elle l’a”.
Dragon Ball Z
Dragon Ball Z (, lyh. "DBZ") on japanilainen animesarja. Se perustuu Akira Toriyaman mangasarjaan Dragon Ball. Dragon Ball Z on jatkoa Dragon Ball -animesarjalle. Mangassa Dragon Ball Z sijoittuu lukujen 325-519 välille. Sarjan päähahmo on aikuiseksi kasvanut Son Goku, joka ystäviensä kanssa suojelee maapalloa monilta vaaroilta.
Dragon Ball Z on suosittu ympäri maailmaa. Manga- ja animesarjan ohella on julkaistu useita sarjaan liittyviä elokuvia ja pelejä sekä keräilykorttisarja. Keväällä 2009 julkaistiin elokuva "Dragonball Evolution", jossa piirroshahmoja esittävät oikeat näyttelijät. Suomessa animea on esittänyt Sub-kanava ja viimeisin sarjan esityskierros päättyi vuonna 2007. Mangakirjoja julkaisi Sangatsu Manga.
Dragon Ball Z ilmestyi alun perin japanilaisessa "Shonen Jump" -lehdessä, jossa nähdään viikoittain eri mangasarjakuvataiteilijoiden eli "mangakojen" sarjoja. Myöhemmin sarjat on julkaistu kirjoina, joita on yhteensä 42. Alun perin kaikki kirjat olivat nimellä "Dragon Ball", mutta kun Toei Animation alkoi tehdä Dragon Ball Z -animesarjaa, lisättiin Z-kirjain nimen loppuun. Alun perin Akira Toriyama aikoi antaa sarjan nimeksi "Dragon Ball 2", mutta hänen ystävänsä ehdotti nimen loppuun Z-kirjainta, ja Toriyama hyväksyi sen.
Buu on kuitenkin lapsellisen oloinen, mutta kun Majin Buu "nuijanukuttaa" Daburan, selviää miten vahva Buu on. Gohan yrittää voittaa Buun, mutta häviää ja pyörtyy, ja hänen luullaan kuolleen. Samaan aikaan Vegeta saa huijattua Gokun häviämään. Kun Vegeta on hoidellut Gokun, Vegeta lähtee yksin Buuta vastaan. Vegeta nuijii Majin Buuta vaikka kuinka, mutta huomaa että Majin Buu on paljon tätä voimakkaampi ja räjäyttää itsensä tuhotakseen Majin Buun. Piccolo tulee paikalle ja huomaa että Majin Buu on regeneroinut itsensä. Piccolo pakenee ja Buu parantaa loukkaantuneen Babidin. Kun Babidi on kunnossa, hän ja Buu lähtevät tuhoamaan Maata. Sillä välin Goku alkaa virota ja lähtee Denden luo parannettavaksi. Kun Goku on kunnossa, Goku alkaa opettaa fuusiotanssia Gotenille ja Trunksille. Babidi ilmoittaa Maan asukkaille, että on saanut selville Trunksin olinpaikan, ja Bulma hätääntyy, että hänen vanhempansa ovat siellä. Trunks lähtee hakemaan lohikäärmetutkaa Capsule Corpista, että lohikäärmekuulat voitaisiin etsiä, ja kuolleet herättää. Sillä aikaa Goku pidättelee Majin Buuta ja muuttuu 3. asteen supersaiyalaiseksi. Lopulta Gokun pitää lähteä takaisin tuonpuoleiseen ja Piccolo jatkaa fuusiotanssin opettamista. Lopulta Goten ja Trunks oppivat oikeat tanssiliikkeet. Gotenks ei aio kuitenkaan odottaa että fuusio "raukeaisi" vaan lähtee taistelemaan Majin Buuta vastaan. Hän palaa pian mätkittynä takaisin Piccolon luo, jolta hän saa huudot.
Wizard Magazine listasi vuonna 2008 Dragon Ball Z:n sijalle 49 laatimallaan kautta aikain sadan parhaan animaatiosarjan listalla. Se listattiin tammikuussa 2009 IGN-sivuston laatiman sadan parhaan animaatiosarjan listalle sijalle 78.
London City Airport
London City Airport on Lontoon itäpuolella Newhamin Borough'ssa sijaitseva yksikiitoratainen lentokenttä. Kenttä sijaitsee noin 12 kilometriä Lontoon keskustasta. London City Airportilta lennetään niin Ison-Britannian sisäisiä, kuin ulkomaan lentojakin.
Euroopan alueellisten lentoyhtiöiden liitto valitsi London City Airportin kauden 2008/9 parhaaksi lentoasemaksi.
Pudasjärven kirkko
Pudasjärven kirkko on vuonna 1781 valmistunut ristikirkko.
Kirkko, kellotapuli ja hautausmaa sijaitsevat Pudasjärven kirkonkylällä seututien 855 varrella. Kirkko on järjestyksessä kolmas Riekinkankaalle Pudasjärven rantaan rakennettu kirkko. Siihen mahtuu noin 700 ihmistä. Alttaritaulun on maalannut Johan Gustav Hedman vuonna 1825.
Kirkkopihan välittömässä läheisyydessä on museoalue, jonne vanha kirkkotie kulkee. Kirkon kellotapuli on kolmikerroksinen ja sen ulkoseinillä ovat ainoat tunnetut Mikael Toppeliuksen ulkomaalaukset vuosilta 1765–1766, jotka saivat uuden maalin kesällä 2008. Konservoinnin yhteydessä maalattiin esiin aiemmin peitetyt lehväkuviot. Koristekuvioiden ohella Toppelius maalasi kellotapulin seiniin mm. runsauden sarven, Jeesusta symboloivan jousta käpälissään pitelevän leijonan sekä raamatunlauseita.
Kirkkopihassa on sisällissodan taisteluissa kaatuneiden hauta sekä Pudasjärven ensimmäisen kirkkoherran Josephus Palmannuksen ja hänen perheensä hauta. Palmannukset hukkuivat Pudasjärveen palatessaan helluntaikirkosta vuonna 1666. Hautausmaata ympäröi 1 370 metriä pitkä katettu hirsiaita. Keskellä on sankarihauta-alue, jossa on taiteilija Paavo Tolosen tekemä sankaripatsas ja E. Anderssonin suunnittelema kivinen muistoristi.
Årsta
Årsta on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee eteläisen Tukholman alueella ("Söderort"), ja kuuluu hallinnollisesti Enskede-Årsta-Vantörin kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosaa rajaavat Södermalmin, Södra Hammarbyhamnenin, Johanneshovin, Enskede Gårdin, Enskedefältetin, Östbergan ja Liljeholmenin kaupunginosat. Se muodostettiin vuonna 1926, ja nykyisin sen alueella on asukkaita noin 15 250 ihmisen verran. Maa-alaltaan Årsta on 2,62 neliökilometrin suuruinen.
Årstan kartano on peräisin keskiajalta. Årstan kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1344, ja tuolloin se tunnettiin nimellä "Arus". Vuodelta 1439 peräisin olevassa tekstissä kirjoitusmuoto on "Aross". Tukholman kaupunki osti alueen vuonna 1905. Rakentaminen aloitettiin 1940-luvulla ja ensimmäiset talot olivat muuttovalmiita vuonna 1943. Alueen rakennuskannan suunnittelusta vastasivat Erik ja Tore Ahlsén.
Kesäpilkin maailmanmestaruuskilpailut
Kesäpilkin maailmanmestaruuskilpailut on pidetty vuodesta 2004 lähtien Pudasjärvi-nimisen järven Havulan rannassa Pudasjärven kaupungissa. Kisapaikka sijaitsee aivan kirkko- ja museoalueen läheisyydessä kymmenisen kilometriä keskustasta, Kurenalta.
Järjestävänä tahona on Pudasjärven Urheilijat, joka tunnetaan muun muassa Umpihankihiihdon MM-kisojen, PohjanTähti Games:ien ja Koillismaan Kierroksen isännöinnistä.
Keskellä kesää pidettävien pilkkikisojen pituus on kokonainen viikko. Alkukilpailujen, välierien ja pikkufinaalin jälkeen 25 parasta pilkkijää kisaa maailmanmestaruudesta.
Pilkkiminen tapahtuu järven selälle asetettujen styroxista ja puusta valmistettujen, paikoilleen ankkuroitujen lauttojen päältä. Keskellä lauttaa on reikä, josta pilkkiminen tapahtuu kuin avannosta ikään. Muutoinkin kisan säännöt vastaavat pääosin normaaleja pilkkikisojen sääntöjä.
Luettelo Van Halenin kappaleista
Luettelo Van Halenin kappaleista aakkosjärjestyksessä
Estelle
Estelle tai Estella (latinan tähteä merkitsevästä sanasta "stella") voi tarkoittaa seuraavia:
Jännitelähde ja virtalähde
Jännitelähde ja virtalähde ovat piirielementtejä, jotka tuovat sähköiseen piiriin energiaa. Lähteet voivat myös tarvittaessa vastaanottaa energiaa. Puhekielessä virtalähde, jännitelähde ja teho(n)lähde ovat usein synonyymejä jonkin elektronisen kojeen verkkolaitteelle, kuten vaikkapa matkapuhelimen laturille.
Ideaalinen jännitelähde pitää napojensa välillä aina tietyn jännitteen riippumatta kuormasta. Mikäli tämä jännite on ajan suhteen vakio, puhutaan "tasajännitelähteestä". Kuvassa olevista jännitelähteen piirrosmerkeistä a on suositeltavin Suomessa käytettäväksi. Merkki b tarkoittaa tasajännitelähdettä. Piirrosmerkki c tarkoittaa suomalaisessa kirjallisuudessa jännitelähdettä, mutta yhdysvaltalaisessa kirjallisuudessa virtalähdettä. Sen käyttöä onkin sekaannusten välttämiseksi syytä välttää.
Täysin ideaalista jännitelähdettä ei luonnossa voi esiintyä – mikäli sellainen olisi, siitä olisi mahdollista saada ulos ääretön teho. Käytännön jännitelähdettä (esimerkiksi auton akkua) voidaan melko tarkasti mallintaa jännitelähteellä, jonka kanssa on sarjassa resistanssi. Esimerkiksi täyteen ladatun auton akun sarjaresistanssi on muutamia kymmeniä milliohmeja. Varaustilan laskiessa sisäinen resistanssi kasvaa ja vaikuttaa näin akusta maksimissaan ulos saatavaan virtaan.
Ideaalisen virtalähteen läpi kulkee aina jokin määrätty virta, kuormituksesta riippumatta. Kuten jännitelähteenkin tapauksessa, mikäli virtalähteen virta on vakio ajan suhteen, kyseessä on "tasavirtalähde". Piirrosmerkeistä a on Suomessa yleisesti käytetty. Merkki b esiintyy joskus ulkomaalaisessa kirjallisuudessa.
Jännitelähteestä jokapäiväiseksi esimerkiksi käy paristo tai akku, mutta virtalähteelle ei ole olemassa yhtä arkipäiväistä vastinetta. Virtalähde voidaan kuitenkin helposti rakentaa elektronisista komponenteista. Muun muassa transistorin toimintaa voidaan mallintaa "ohjatulla virtalähteellä". Virtalähteestä käytetään kirjallisuudessa myös termiä "(vakio)virtageneraattori".
Mikäli jännite- tai virtalähteen arvo on riippumaton piirin muista jännitteistä ja virroista, kyseessä on "riippumaton lähde". Jos lähde ei ole riippumaton, puhutaan ohjatusta lähteestä. Ohjattuja lähteitä on neljää eri tyyppiä:
Esimerkiksi bipolaaritransistorin kollektorivirta riippuu kantavirrasta melko lineaarisesti, ja kollektori-emitteriliitosta voidaankin mallintaa virtaohjatulla virtalähteellä, jonka ohjausvirtana on kantavirta.
Se, että lähteen arvo riippuu ajasta (esimerkiksi formula_1) tai vaikkapa lämpötilasta, ei tee lähteestä piiriteorian kannalta ohjattua lähdettä. Lähteen riippumattomuudella on merkitystä muun muassa Theveninin menetelmää käytettäessä, jossa Theveninin resistanssia laskiessa saa sammuttaa vain riippumattomat lähteet.
Farnabazos
Farnabazos (noin 370 eaa. – vuoden 320 jälkeen) oli persialainen sotilas. Hänen isänsä oli Artabazos, joka oli Hellespontoksen Fryygian satraappi. Farnabazos johti persialaista laivastoa Aleksanteri Suuren joukkoja vastaan vuosina 333 eaa. ja 332 eaa. Myöhemmin hän otti myös osaa Aleksanterin seuraajien eli diadokkien välisiin taisteluihin.
Farnabazoksen tarkkaa syntymävuotta ei tiedetä. Hänen isänsä Artabazos kapinoi Persian kuningas Artakserkses III:a vastaan vuonna 358 eaa., mutta joutui hävittyään maanpakoon Makedoniaan. Farnabazos seurasi isänsä mukana Makedonian pääkaupunkiin Pellaan. Täällä hän varmastikin tapasi kruununprinssi Aleksanterin. Artabazoksen annettiin palata Persiaan vuonna 343. Farnabazoksen lanko Memnon nimitettiin Aigeianmeren laivaston päälliköksi sen jälkeen kun makedonialaiset Aleksanteri Suuren johdolla hyökkäsivät Persiaan vuonna 334. Farnabazos seurasi Memnonin mukana ja hänestä tuli laivaston komentaja sen jälkeen kun Memnon yllättäen kuoli. Samalla kun Aleksanterin joukot valtasivat Vähän-Aasian sisämaan valtasi Farnabazos useita Aigeianmeren saaria, kuten Lesboksen ja Tenedoksen joka sijaitsi ihan Hellespontoksen suistolla. Tämä vaaransi makedonialaisten huoltoyhteydet. Sen jälkeen kun Persian suurkuningas Dareios III hävisi Issoksen taistelun muuttui Farnabazoksen asema tukalammaksi. Kreikkalainen laivasto kukisti Farnabazoksen Kallipoliin edustalla ja Farnabazoksen valtaamat saaret nousivat kapinaan häntä vastaan. Kun Aleksanterin armeija vielä valtasi Foinikian ja alkoi piirittää Tyroksen kaupunkia jättivät Farnabazoksen laivastoon kuuluneet 80 foinikialaista ja 120 kyproslaista laivaa hänet ja palasivat kotikaupunkeihinsa. Jäljelle jääneet laivaston rippeet kukistuivat Khioksen edustalla. Tämän jälkeen Farnabazos jäi vnagiksi, mutta hänen onnistui paeta.
Tämän jälkeen antiikin lähteet vaikenevat Farnabazoksesta yli vuosikymmenen ajan. Hänet mainitaan osallistuvan diadokkien välisiin taisteluihin vuonna 321 eaa. Farnabazos tuki diadokkisotien aikana Eumenesta joka oli mennyt naimisiin hänen siskonsa, tai siskopuolensa, Aroniin kanssa. Voimme olettaa että Aleksanteri armahti Farnabazoksen sen jälkeen kun hänen isänsä Artabazos antautui Aleksanterille vuonna 330.