hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Salibandyn alle 19-vuotiaiden tyttöjen maailmanmestaruuskilpailut 2008
Salibandyn alle 19-vuotiaiden tyttöjen maailmanmestaruuskilpailut 2008 olivat järjestykessään kolmannet nuorten tyttöjen MM-kilpailut. Ne pelattiin Puolassa. Isäntäkaupunkeina olivat Babimost, Wolsztyn ja Zbąszyń.
Sijat 7–8
Sijat 5–6
Välierät
Pronssiottelut
Loppuottelu
Loppuottelu
Saksa tippui B-sarjaan vuoden 2010 kisoihin.Slovakia nousi A-sarjaan vuoden 2010 kisoihin.
Brita Åsbrink
Brita Åsbrink on ruotsalainen Punaisen Ristin entinen työntekijä ja kirjailija. Hän on koulutukseltaan ekonomi ja on ollut vuodesta 1992 vapaa kirjailija.
Åsbrink on kirjoittanut teoksen "Ludvig Nobel – "Petroleum har en lysande framtid"" Nobelin suvun öljy-yhtiön toiminnasta Azerbaidžanissa keisariajan Venäjällä. Teos on ilmestynyt myös Venäjällä, ja sen julkaisu azerin kielelle on suunnitteilla. Åsbrink työskenteli 1997 Punaisen Ristin edustajana Bakussa ja kuuli asukkailta heidän muistojaan Nobeleista. Tarinat herättivät hänen kiinnostuksensa, ja hän on sen jälkeen perehtynyt aiheeseen arkistojen ja asiapapereiden kautta ja käynyt Suomessa Kansallisarkistossa tutustumassa öljy-yhtiön suomalaisen johtajan Gustaf Törnuddin taustoihin. Åsbrink on tehnyt aiheesta myös televisio-ohjelman "Red sun over the Nobel oil fields".
Pensasbulbuli
Pensasbulbuli ("Andropadus importunus") on hedelmäbulbuleihin kuuluva varpuslintu. Lajia tavataan Afrikan itärannikolta alkaen Etiopiasta ja päättyen Etelä-Afrikan kärkeen.
Kooltaan pensasbulbuli on noin 23 cm. Lajin ruumis on pääosin oliivinvihertävän ruskea. Silmien väri on valkoinen. Lajin nokka on musta ja jalat ruskeat.
Pensasbulbulit elävät piilottelevaa elämää rannikkoalueiden metsien latvustoissa ja pensaikoissa, joissa sen yleensä paljastaa kutsuääni. Yleensä linnut elävät yksittäin. Pensasbulbuli tekee pesänsä pensaaseen tai puuhun. Naaras munii 1–3 munaa. . Pensasbulbuli käyttää ravintonaan pääasiassa hedelmiä, mutta syö myös hyönteisiä ja etanoita.
Woldemar Toppelius
Woldemar Feodor Toppelius (11. heinäkuuta 1858 Kostroma, Venäjä – 12. lokakuuta 1933 Helsinki) oli suomalainen majuri ja meriaiheita maalannut taidemaalari.
Toppelius lähti aluksi sotilasuralle käyden Kievin sotilaslukion ja Konstantinovin sotaoppilaitoksen sekä vuosina 1883–1884 Nikolajevin yleisesikunta-akatemian. Hän palveli Suomen Kaartinpataljoonassa 1880–1894 toimien viimeksi esikuntakapteenina. Toppelius yleni luutnantiksi 1885 ja alikapteeniksi 1894. Toppelius erosi sitten armeijasta mutta palasi vielä 1918 Suomen armeijan palvelukseen yleten majuriksi.
Toppelius aloitti taideopinnot käymällä Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulun 1880-1885 ja hän opiskeli sitten Hjalmar Munsterhjelmin johdolla 1884–1886, sekä Kööpenhaminassa 1892–1895. Toppelius teki opintomatkoja Ranskaan, Italiaan ja Englantiin. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin.
Toppeliuksen vanhemmat olivat valtioneuvos Fredrik Toppelius ja Anna Magilansky. Hän oli naimisissa vuodesta 1888 taidemaalari Marga Kiseleffin kanssa.
Eero Snellman
Eero Juhani Snellman (8. kesäkuuta 1890 Helsinki – 7. marraskuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari. Hän suunnitteli 1918 Suomen lipun yhdessä Bruno Tuukkasen kanssa.
Snellmanin vanhemmat olivat esittelijäsihteeri Johan Ludvig Snellman ja Nanny Maria Montin. Hän pääsi ylioppilaaksi 1908 ja opiskeli Helsingin yliopiston piirustussalissa vuosina 1908–1910 ja Suomen taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1909–1910. Snellman jatkoi taideopintoja ulkomailla Pariisissa ja Italiassa 1910, 1911, 1913 ja 1920, Münchenissä 1917–1918, Yhdysvalloissa ja Meksikossa 1924 sekä Lontoossa 1930.
Snellman toimi Kansallisteatterin taiteellisena avustajana ja hän oli Suomen pääkomissaari Pariisin maailmannäyttelyssä 1937. Snellman oli Suomen taideakatemian jäsen, Juho ja Maria Lallukan taiteilijakotisäätiön puheenjohtaja sekä Kansallisteatterin johtokunnan ja säätiön jäsen. Pariisissa asuessaan hän oli Pariisin "Cité Internationale des Arts" -hankkeen alkuunpanijana. Tämä on kansainvälinen keskus jonne taiteilijat eri puolilta maailmaa kokoontuvat työskentelemään.
Snellman maalasi muotokuvia useista suomalaisista merkkihenkilöistä ja lisäksi hän maalasi myös maisemia. Eero Snellman ja Bruno Tuukkanen suunnittelivat yhdessä myös Suomen lipun. Eduskunta hyväksyi heidän ehdotuksensa toukokuussa 1918.
Eero Snellman oli naimisissa vuodesta 1924 taidemaalari, suunnittelija Greta Lisa Jäderholm-Snellmanin kanssa.
Snellmanin teoksia on esillä Ranskassa Louvren Jeu de Paumessa sekä Pariisin Carnavalet- ja Grassen Fragonard -museossa.
Jalkaväkirykmentti 17 (talvisota)
Jalkaväkirykmentti 17:n perusti Satakunta-Hämeen sotilaslääni 14. lokakuuta 1939 julistetun YH:n nimellä toteutetun Suomen puolustusvoimain tosiasiallisen liikekannallepanon yhteydessä. Yksikön perustaneeseen sotilaslääniin kuului Tampereen ja Porin sotilaspiirit.Rykmentti pyrittiin varustamaan määrävahvuuksien mukaiseksi, mutta puolustusvoimien kalustopulan takia niitä ei etenkään kaluston osalta täysin saavutettu.
eversti Kaarlo Heiskanen
Rykmentti keskitettiin päämajan reserviksi 21. – 22. lokakuuta 1939 välisenä aikana Kaipiaisen alueelle lähelle muuta 6. divisioonaa. Joulukuun 5. päivänä divisioona sai käskyn siirtyä edelleen ylipäällikön reservinä Viipurin kaakkoispuolelle, josta alistettiin vasta 20. joulukuuta Kannaksen Armeijalle.
Juha Salonen
Juha Salonen voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Faanjunkkari
Faanjunkkari eli lippujunkkari () tarkoitti 1600- ja 1700-luvuilla sotilaana maataan palvelevaa aatelisnuorukaista, jonka kunniatehtävänä oli lipun kantaminen. Vuosina 1919–1934 nimitystä käytettiin Saksassa upseerikokelaista.
Ruotsin puolustusvoimissa faanjunkkari () on säilynyt aliupseerien arvoasteena maavoimissa; Ruotsin tykistössä vastaava arvoaste oli tykkijunkkari ja laivastossa lippujunkkari ("flaggjunkare"). Faanjunkkarin arvo otettiin Ruotsissa käyttöön 1806. Vuosina 1972–1983 se oli korkein joukkueupseerin arvoaste. Vuoden 1983 jälkeen se on ollut vain varusmiesupseerien ja kodinturvajoukkojen päällystön käytössä.
Suomessakin nimitys on ollut lyhytaikaisesti käytössä, sillä 1918 järjestettiin Haminassa faanjunkkarikurssi.
Pink Flamingos
Pink Flamingos on yhdysvaltalainen John Watersin vuonna 1972 ohjaama kulttimaineen saanut underground-komediaelokuva. Elokuva on luokiteltu niin sanotuksi b-elokuvaksi.
Elokuva tunnetaan erityisesti sen pienibudjettisuudestaan sekä pahamaineisista ja huonoa makua sisältävistä kohtauksista; esimerkiksi kohtauksissa harrastetaan eläimiin sekaantumista ja kannibalismia, miesnäyttelijät harrastavat oraaliseksiä sekä syödään oikeaa koiran ulostetta.
Elokuvan pääosissa esiintyvät muun muassa drag queenina tunnettu Divine sekä David Lochary, Mink Stole ja Edith Massey.
Vuonna 1997 elokuvasta julkaistiin pidennetty versio, joka sisälsi John Watersin henkilökohtaisen esittelyn elokuvasta. Versio sisälsi myös elokuvasta leikattuja kohtauksia. Elokuvan musiikista julkaistiin samana vuonna myös soundtrack.
Suomessa elokuvan vuonna 1997 tehty pidennetty versio esitettiin televisiossa Yle Teemalla joulukuussa 2008.
Divine, 130-kiloinen draq queen tavoittelee maailman saastaimman ihmisen titteliä. Hän asustaa asuntovaunussa lasten pinnasängyssä nukkuvan kananmunista pitävän isoäidin Edien sekä insestisuhteessa olevan eläimiin sekaantuvan poikansa Crackersin kanssa.
Maailman saastaisimman ihmisen titteliä tavoittelevat myös Raymond ja Connie Marble, jotka kaappaavat naisia kaduilta, teettäen näillä lapsia kellarissa ja myyden lapset lesbopareille. Eräänä päivänä Marblet ilmiantavat poliisille Divinen perheen ja ystävien järjestämistä epäsiveellisistä juhlista. Poliisit saapuvat paikalle, jossa juhlijat tappavat ja syövät heidät.
Myöhemmin Marblet polttavat perheen asuntovaunun ja he jäävät siitä kiinni. Rangaistukseksi heidät sidotaan puuhuun, tervataan höyhenillä ja ammutaan aseella kuoliaaksi.
Myöhemmin Divine, hänen poikansa ja Cotton muuttavat Boiseen. Isoäiti menee naimisiin kananmunia kuljettavan miehen kanssa.
Tykkijunkkari
Tykkijunkkari () oli alkuaan Saksassa 1600- ja 1700-luvuilla käytössä ollut sotilasarvo, jota kantoivat tykistön vänrikit. Ruotsin tykistössä nimitys oli käytössä 1600-luvun alkupuoliskolta vuoteen 1972. Se oli korkein aliupseerin arvoaste, jota käytettiin myös ilmavoimissa. Ruotsin maavoimien muissa aselajeissa tykkijunkkarin vastineena oli faanjunkkari.
Santeri Salokivi
Toivo Santeri Salokivi (vuoteen 1900 Johansson; 2. syyskuuta 1886 Turku – 26. maaliskuuta 1940 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari, piirustuksenopettaja ja taidegraafikko.
Salokiven vanhemmat olivat merimies Joel Johansson ja Sofia Grönros. Hän kävi Turun taideyhdistyksen piirustuskoulun 1900–1904 ja opiskeli sitten Saksassa Münchenin kuninkaallisessa taideakatemiassa 1905–1906 ja 1908–1909, samoin kuin eri akatemioissa Pariisissa vuosina 1906, 1912, 1924, ja 1925. Salokivi toimi Turun piirustuskoulun piirustuksenopettajana sekä piirustuksenopettajana suomalaisessa klassillisessa ja reaalilyseossa 1914–1917. Hänellä oli oma taidemaalarikoulu Helsingissä 1930–1932. Salokivi vietti viimeiset vuotensa Lallukan taiteilijakodissa.
Salokiven maalauksia oli pitkään kateissa hänen kuolemansa jälkeen, ja 160 teosta löydettiin vuonna 2018 helsinkiläiseltä ullakolta hänen ystävänsä jäämistöstä.
Salokivi osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosien 1904 ja 1936 välillä.Hänet tunnetaan erityisesti impressionistisista maisemamaalauksistaan. Hänen vaikutelmamaalauksensa olivat usein täynnä auringonvaloa ja hän käytti täyteläisiä värejä. Salokivi maalasi paljon viettäessään perheensä kanssa kesiä saaristossa Pellingissä, Högsårassa ja Ahvenanmaalla.
Sanna Annukka
Sanna Annukka (s. 1983) on suomalais-brittiläinen graafinen suunnittelija ja kuvittaja. Hän on valmistunut 2005 Brightonin yliopistosta ja erikoistunut koulutuksessaan serigrafiaan.
Annukka on suunnitellut brittiläiselle yhtyeelle Keanelle levyn "Under the Iron Sea" kannen. Kevääksi 2008 hän on suunnitellut kangaskokoelman Marimekolle. Aiheita hän ammentaa Kalevalasta. Hänen esikuviaan ovat Maija Isola, Kaj Franck, Erik Bruun ja ruotsalainen keraamikko Stig Lindberg.
Sanna Annukan isä on britti, äiti suomalainen. Hän on asunut lapsuutensa sekä Suomessa että Britanniassa.
Kenraaliamiraali
Kenraaliamiraali on Alankomaiden, Espanjan, Ruotsin, Saksan ja Venäjän laivastossa käytössä ollut amiraalia korkeampi sotilasarvo. Se oli Ruotsin laivaston ylin amiraalinarvo 1700-luvulla ja 1800-luvun alkupuolella. Kenraaliamiraali oli laivaston komentaja, joka vastasi laivaston henkilöstöstä, huollosta ja kalustosta.
Ruotsissa kenraaliamiraaleja ovat olleet
Bentoniitti
Bentoniitti on luonnon savea, jonka oleellisimpana osana on montmorilloniittisavi. Se pystyy absorboimaan suuria määriä vettä ja suotuisissa oloissa laajenemaan sen seurauksena tilavuudeltaan jopa kymmenkertaiseksi. Bentoniittia esiintyy yleisesti ympäri maailmaa, mutta Suomessa sitä tavataan vain vähäisissä määrin. Suomessa käytetty bentoniitti tuodaan muualta, kuten Yhdysvalloista tai Euroopan eteläosista.
Bentoniitin sulamispiste on yli 1 200 °C, tiheys 2,5 g/cm ja CAS-numero 1302-78-9.
Bentoniitin kemiallinen kaava on AlO.4(SiO).HO ja moolimassa 360,31 g/mol.
Bentoniittia käytetään yleisesti rakentamisessa ja ympäristötekniikassa. Esimerkiksi betonin valumuottien tiivistykseen käytetään usein bentoniittia tai bentoniittilietettä. Sitä käytetään myös rakennusmateriaalien, kuten tiilien ja betonin vedeneristyskyvyn parantamiseen. Ympäristötekniikassa sitä käytetään esimerkiksi kaatopaikoilla estämään myrkkyjen ja tiestöllä pohjavesialueilla öljyn imeytyminen pohjaveteen.
Hyvän vedensitomiskykynsä takia bentoniittia käytetään usein lisänä kissanhiekkavalmisteissa ja kotiviinin valmistuksessa kirkasteena. Elintarviketeollisuus puolestaan käyttää sitä paakkuuntumisenestoaineena E-koodilla E558. Rehuteollisuudessa sitä käytetään sideaineena. Erään yhdysvaltalaisen bentoniitintoimittajan mukaan, rehuun lisättynä se sitoo elimistössä erilaisia myrkkyjä, nopeuttaa villan kasvua lampailla ja parantaa munatuotantoa kanaloissa. Sillä ei ole todettu olevan lisäaineena vahingollisia sivuvaikutuksia.
Bentoniitissa voi olla myös maaperän haitallisia aineita. Vuonna 2016 Yhdysvaltain elintarvike- ja lääkevirasto FDA varoitti sisäisestikin nautittavaksi tarkoitetun bentoniittituotteen korkeasta lyijypitoisuudesta. FDA:n mukaan terveysvaikutteisena markkinoitu tuote voi aiheuttaa lyijymyrkytyksen.
Carey Wilson
Carey John Wilson (s. 19. toukokuuta 1962 Winnipeg, Manitoba) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija, joka pelasi niin NHL:ssä kuin SM-liigassakin. Keskushyökkääjä Wilson edusti lisäksi useita kanadalaisia maajoukkueita.
Suomessa Wilson edusti HIFK:ta 1981–82 ja 1982–83. Jälkimmäisellä kaudella hän pelasi kaikki runkosarjaottelut, voitti joukkueessa Suomen mestaruuden ja vakiinnutti asemansa yhtenä HIFK:n johtavista hyökkääjistä. Kyseisellä kaudella Careyn kakoisveli Geoff Wilson edusti niin ikään HIFK:ta.
Seuraavalla kaudella Wilson pelasi Kanadan maajoukkueessa, edustaen maataan Sarajevon talviolympialaisissa. Kisojen jälkeen Wilson solmi ensimmäisen NHL-sopimuksensa Calgary Flamesin kanssa helmikuussa 1984. Hän pelasi NHL:ssä yhteensä kymmenellä kaudella, edustaen Flamesin lisäksi Hartford Whalersiä ja New York Rangersiä yhteensä 552:ssa runkosarjan pelissä merkkauttaen 427 (169+258) tehopistettä. Wilsonin NHL-ura päättyi polvivammaan ottelussa St. Louis Bluesia vastaan joulukuussa 1992. Kolme kautta myöhemmin hän teki seitsemän ottelun mittaisen paluun kaukaloihin IHL:n Manitoba Moosen paidassa. Wilson kärsi lukuisista vaikeista polvivammoista urallaan.
Wilsonin poika Colin Wilson on Nashville Predatorsin ensimmäisen kierroksen varaus vuodelta 2008.
Wilsonin isä Gerry Wilson oli entinen NHL-pelaaja sekä Winnipeg Jetsin joukkuelääkäri ja varapresidentti.
Hopiala
Hopiala on Heikki Klemetin rakentama ja Armi Klementin suunnittelema Helsingin Kulosaaressa sijaitseva puuhuvila. Hopiala sijaitsee Bertel Jungin tien ja Klemetinkujan risteyksessä. Se on yksi harvoja suomalaisia kulttuurikoteja, joka on säilynyt tähän päivään saakka asuntona mm. ansioituneiden kulttuurihenkilöiden käytössä. Tämän mahdollisti Klemetin puolison Armin testamentti Sulasolille.
Hopiala valmistui vuonna 1934 ja Heikki Klemetti asui siinä kuolemaansa eli vuoteen 1953 asti ja Armi Klemetti taas vuoteen 1979 asti. Vuodesta 1982 vuoteen 2002 taloa asutti säveltäjä Einojuhani Rautavaara ja vuodesta 2002 vuoteen 2010 viulisti Kaija Saarikettu.
Adolf Ziegler
Adolf Ziegler (16. lokakuuta 1892 Bremen – 18. syyskuuta 1959 Varhnalt) oli saksalainen taidemaalari ja natsipoliitikko. Ziegler toimi natsi-Saksan kulttuuriviraston kuvataiteen laitoksen johtajana 1936–1943.
Ziegler liittyi kansallissosialistiseen puolueeseen sen varhaisessa vaiheessa 1920-luvun alussa. Ziegleristä tuli Adolf Hitlerin suosikki, sillä hänen aihepiiriinsä kuuluivat arjalaistyyppiset alastomat naisfiguurit, joista Hitler piti. Kun Hitlerin sisarentytär Geli Raubal kuoli, Hitler tilasi tästä muotokuvan Ziegleriltä. Hän myös osti Zieglerin keskeisiä töitä Münchenin asuntonsa seinille. Taiteilijakollegat kutsuivat aihepiiriltään rajoittunutta Ziegleriä pilkkanimellä "Meister des gekräuselten Schamhaars" – kiharan häpykarvoituksen mestari.
Zieglerin taidepolitiikka keskittyi taiteen arjalaistamiseen. Kansallissosialistien ”rappiotaiteeksi” nimeämät modernistiset taidesuunnat tukahdutettiin ja Ziegler johti komissiota, joka pakkolunasti yli 16 000 modernistien teosta museoista ja kodeista. Hän pystytti modernistisen taiteen näyttelyn nimellä "Entartete ”Kunst” Austellung" – rappiotaiteen näyttely. Hän valitsi itse näyttelyssä esitetyt maalaukset, samalla kun Arno Breker valitsi veistokset.
Toisen maailmansodan aikana 1943 Zieglerin ura käänty dramaattiseen laskuun. Hänet pidätettiin ja vaikka pidätykseen johtaneista syistä ei ole täyttä varmuutta, hänen on sanottu esittäneen julkisesti epäilyksiä Hitlerin menestyksestä sotapäällikkönä. Hänet lähetettiin Dachaun keskitysleirille. Hitler kuitenkin armahti Zieglerin ja määräsi tämän eläkkeelle. Häntä ei enää saanut mainita lehdistössä ja hänen teoksensa asetettiin esityskieltoon. Sodan jälkeen Ziegler ei saanut uraansa enää nousuun, vaan eli ja kuoli hiljaisuudessa Varnhaltin kaupungissa.
Attalos Andromeneen poika
Attalos Andromeneen poika (noin 356 eaa. - 317 eaa.) oli makedonialainen sotilas. Hänen veljiänsä olivat Simmias, Amyntas ja Polemon.
Hänen uransa alkoi Filippos II:n henkivartijana. Hän oli luultavasti toiminut jo nuorena kuninkaan palvelijana, kuten aristokraattien lapsien oli tapana tehdä Makedoniassa. Attaloksen veli Amyntas johti Tymfaian jalkaväkiosastoa Aleksanterin Persian sotaretken aikana. Amyntasta epäiltiin sekaantumisesta Filotaan salajuoneen, koska he olivat olleet hyviä ystäviä. Amyntas kuoli kuitenkin pian tämän jälkeen taistelussa ja Attalos otti Tymfaian jalkaväkiosaston komentoonsa. Hydaspesjoen taistelussa Attalos, Meleagros ja Gorgias johtivat joukkoja jotka olivat sijoitettu puoliväliin leirin ja Aleksanterin joukkojen väliin. Attalos lähetettiin Krateroksen kanssa länteen Arkhosian ja Drangianan kautta vuonna 325 eaa. Aleksanterin kuoleman jälkeen Attalos tuki konservatiiveihin kuulunutta Meleagrosta. Perdikkas sai Attaloksen puolelleen lupaamalla tälle siskonsa Atalanten.
Vuonna 321 eaa. Attalos ja hänen veljensä Polemon yrittivät estää Ptolemaiosta viemästä Aleksanterin ruumista Aleksandriaan, mutta turhaan. Tämän jälkeen Perdikkas antoi Attalokselle laivaston, jonka tehtäväksi tuli varmistaa Niilin suisto Antigonoksen ja Antipatroksen laivastoilta. Attalos oli Pelusionin lähellä kun hän sai kuulla että sotilaat olivat murhanneet Perdikkaan ja Atalanten. Attalos purjehti Tyrokseen, jossa varuskunnan komentaja Arkhelaos luovutti hänelle Perdikkaan sinne jättämät 800 talenttia. Attalokseen liittyi myös vielä Perdikkaalle uskollisia joukkoja. Tyroksesta Attalos purjehti Kaariaan, josta hän aikoi hyökätä Rodoksen kimppuun. Rodoslaiset kukistivat kuitenkin Attaloksen, joka liittyi tämän jälkeen Perdikkaan veljeen Alketakseen. Yhdessä Attalos ja Alketas kukistivat Kaarian satraapin Asandroksen. He joutuivat kuitenkin perääntymään Pisidiaan, jossa Antigonis kukisti heidät seuraavana vuonna Kretopoliin lähettyvillä. Attalos ja hänen veljensä Polemon joutuivat vangeiksi. Heitä pidettiin ilmeisesti Fryygiassa sijainneessa linnoituksessa. Kun Antigonos oli sotimassa idässä Eumenesta vastaan, yrittivät vangit karata, mutta Antigonoksen paikalliset joukot saivat linnoituksen piiritettyä. Piiritys kesti vuoden ja neljä kuukautta. Attalos oli jo ennen piiritystä sairas, ja hän kuoli ehkä piirityksen aikana tai pian sen päätyttyä.
Rakkautesi erämailla
Rakkautesi erämailla on suomalaisen Nolo et Rähjä -yhtyeen neljäs ja viimeisin studioalbumi. Se julkaistiin 10. joulukuuta 2008.
Lydia Bosch
Lydia Bosch (oik. Lydia Boquera de Buen, s. 26. marraskuuta 1963 Barcelona, Espanja) on espanjalainen juontaja ja näyttelijä.
Bosch nousi julkisuuteen 1980-luvulla visailuohjelma "Un, dos, tres... responda otra vezin" ja musiikkiohjelma "Sábado nochen" juontajana. Hänet tunnetaan myös televisiosarjoista "Lleno, por favor", "Perhelääkäri", "Motivos personales" ja "Serranon perhe". Roolistaan "Perhelääkärin" Alicia Sollerina hän sai Fotogramas de Plata- ja TP de Oro -palkinnot. Hänen merkittävin elokuvaroolinsa on elokuvasta "You’re the One (Una historia de entonces)", mistä hän sai Goya-ehdokkuuden.
Kihlovirran kanava
Kihlovirran kanava sijaitsee Iisalmen ja Kiuruveden välisellä reitillä Poroveden ja Haapajärven välisessä salmessa. Kanavan pituus on 400 metriä, suurin sallittu alusten leveys on 7,0 metriä, syväys 1,2 metriä ja mastonkorkeus enintään 5,5 metriä.
Kihlovirran kanavan paikalla ollutta salmea ruopattiin 1871 ja uudelleen 1883–1884. Kihlovirran kanavaa syvennettiin vielä 1902–1903, ja sen uudeksi väylän syvyydeksi tuli 1,66 metriä.
Single Ladies (Put a Ring on It)
"Single Ladies (Put a Ring on It)" on Beyoncén single hänen albumiltaan "I Am... Sasha Fierce".
Digital Remix EP
US Promo Remixes EP
CD Single
UK CD Single
UK Promo CD Single
Christie Brinkley
Christie Lee Hudson (nyk. Christie Lee Brinkley, s. 2. helmikuuta 1954 Detroit, Michigan, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen malli.
Christie Brinkley on ollut naimisissa neljä kertaa. Hänen aviomiehiä ovat olleet Jean-François Allaux (vuosina 1973–1981), Billy Joel (vuosina 1985–1994, yksi lapsi – tytär Alexa Ray Joel (s. 29. joulukuuta 1985), Richard Taubman (vuosina 1994–1995, yksi lapsi – poika Jack Paris Brinkley (s. 2. kesäkuuta 1995) sekä Peter Cook, jonka kanssa hän meni naimisiin syksyllä 1996. Heidän avioliittonsa päättyi eroon syksyllä 2008. Heillä on 2. heinäkuuta vuonna 1998 syntynyt tytär, Sailor Lee Brinkley Cook.
Hänen veljensä on Greg Brinkley, ja vanhemmat Don ja Marge Brinkley.
Erigyios
Erigyios Larikhoksen poika oli kreikkalainen sotilas joka oli eräs Aleksanteri Suuren ystävistä. Laomedon oli hänen veljensä.
Erigyios oli luultavasti kotoisin Lesbokselta, mutta hänen perheensä muutti Amfipolikseen ja heistä tuli Makedonian kansalaisia Filippos II:n aikana. Ilmeisesti Filippos piti perhettä tärkeänä koska Erigyioksen kerrotaan olleen Aleksanterin "hetairoi" tämän ollessa kruununprinssinä. Curtius kuvailee Erigyiosta valkohapsisena jo vuonna 330 eaa., joten hän oli ehkä syntynyt noin 380 eaa. Erigyios oli yksi niistä Aleksanterin ystävistä jotka Filippos karkotti vuonna 336 eaa. niin sanotun Piksodaros-skandaalin takia. Muut karkotetut olivat Laomedon, Harpalos, Nearkhos ja Ptolemaios Filippoksen kuoleman jälkeen Erigyios palasi Makedoniaan ja seurasi Aleksanterin mukana tämän Persian sotaretkellä. Sen jälkeen kun Aleksandros Lynkestes vangittiin Erigyios sai kreikkalaisten liittolaisten ratsuväen johdettavakseen. Erigyios johti ratsuväkeä Issoksen taistelussa ja Gaugamelan taistelussa. Näiden taisteluiden välisenä aikana (kun Aleksanteri oli muun muassa Egyptissä) Erigyios suojasi armeijan selustaa Koile-Syyriassa. Erigyios kuului Aleksanterin lähipiiriin Filotaan salajuonen aikana. Tämän jälkeen Erigyios sai tehtäväkseen kukistaa kapinaan nousseen Satibarzaneen. Jaksartes-joen luona Erigyios mainitaan taas Aleksanterin lähipiirin jäsenenä. Vuoden 328/327 eaa. talvena Erigyios kuoli Sogdianassa, luultavasti sairauteen. Aleksanteri antoi Erigyiokselle asiaankuuluvat hautajaiset.
Coloradon laakio
Coloradon laakio () on Lounais-Yhdysvalloissa Kalliovuorten vuorijonojen välissä oleva kuiva ylätasanko, jossa on muun muassa Grand Canyon ja useita muita luonnonpuistoja. 337 000 neliökilometrin laajuinen alue ulottuu Utahiin, Coloradoon, Arizonaan ja New Mexicoon ja on osin sama kuin niin kutsuttu Four Cornersin alue.
Korisliiga-kauden 2007–2008 kokoonpanot
Päävalmentaja:
Päävalmentajat:
Päävalmentaja:
Päävalmentaja:
Päävalmentajat:
Päävalmentajat:
Päävalmentaja:
Päävalmentaja:
Päävalmentaja:
Päävalmentajat:
Päävalmentaja:
Päävalmentaja:
Emil Rautala
Emil Konstantin Rautala () oli suomalainen taidemaalari.
Rautalan vanhemmat olivat pakettimestari August Rautala (aik. Rautalin) ja Wilhelmina Ottelin. Hän opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa Turussa 1898–1900, Helsingin yliopiston piirustussalissa 1904–1905 ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1905–1906. Rautala teki opintomatkat Saksaan 1907–1908, Italiaan 1908 sekä Pariisiin 1912. Hän asui vuodesta 1927 Helsingissä.
Turussa opiskellessaan Rautala kuului "Punainen huone" -nimiseen taiteilijaryhmään joka kokoontui säännöllisesti ravintola Pinellan punaisessa huoneessa. Ryhmän muita jäseniä olivat Ragnar Ungern, Santeri Salokivi, Edwin Lydén ja Ilmari Kaijala.
Rautala maalasi muotokuvia (P. E. Svinhufvud, C. G. E. Mannerheim, K. J. Ståhlberg, maaherra Eero Yrjö Pehkonen, professori Juhani Rinne, kansleri Gustaf Komppa, professori V. A. Koskenniemi, pääministeri T. M. Kivimäki) sekä lisäksi maisemia ja laatukuvia.
Emil Rautala oli naimisissa vuodesta 1911 Olga Augusta Hildenin kanssa. Heidän tyttärensä Margit Rautala-Kaipainen (1911–1978) oli arkkitehti ja taidemaalari.
Beverly Hillsin hienostohauva
Beverly Hillsin hienostohauva ("Beverly Hills Chihuahua") on Walt Disney Picturesin vuonna 2008 julkaisema komediaelokuva. Pääosan esittäjänä on Piper Perabo beverlyhillsiläisenä Rachelina, joka saa hoidettavakseen tätinsä Vivin Jamie Lee Curtis chihuahuansa Chloen. Rachel matkustaa kavereineen Meksikoon viettämään lomaa, mutta matkalla tulee pieniä mutkia, Chloe kidnapataan ja Papin tehtävänä on löytää Chloe ennen kuin kaikki on liian myöhäistä.
William Rosenberg
William Rafael Rosenberg () oli suomalainen taidemaalari.
Rosenberg maalasi maisemia, henkilösommitelmia ja muotokuvia. Hän työskenteli myös kuvittajana ja piirtäjänä. Hän kävi kansakoulun ja opiskeli sitten Taideteollisen keskuskoulun iltakursseilla 1902 ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1902–1905. Rosenberg opiskeli vielä Pariisissa 1928. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin 1908 alkaen 1940-luvulle asti.
Rosenbergin vanhemmat olivat tilanhoitaja August Vilhelm Rosenberg ja Alexandra Johanna Nylund.
Oscar Kleineh
Oscar Conrad Kleineh (18. syyskuuta 1846 Helsinki – 16. marraskuuta 1919 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari.
Kleinehin vanhemmat olivat ravintoloitsija Louis Gabriel Kleineh ja Maria Kristina Forsell. Hän kävi Suomen taideyhdistyksen piirustuskoulun 1863–1864 ja opiskeli sitten Düsseldorfissa, Karlsruhessa ja Pietarissa vuosina 1866–1878 sekä vielä Pariisissa 1881–1885.
Kleineh maalasi muun muassa meri- ja rannikkomaisemia Suomenlahden rannikolta ja saaristosta, Ranskasta, Tanskasta, Norjasta sekä Välimeren maista, samoin kuin purjehduskuvia ja kaupunkinäkymiä eri puolilta Eurooppaa, kuten 1870-luvulla Pohjois-Ranskasta. Edellisistä teoksista "Myrskyn jälkeen" voitti vuonna 1874 Taideyhdistyksen dukaattipalkinnon ja on Ateneumin kokoelmissa. Jälkimmäisiä taas edustaa "Katukuva Quimperistä" vuodelta 1871. Hänen maalauksensa Helsingin Eteläsatamasta on puolestaan esillä tasavallan presidentin virka-asunnossa.
Kleineh oli naimaton.
Trine
Trine on suomalaisen Frozenbyte-yrityksen kehittämä fantasiamaailmaan sijoittuva tasohyppelypeli. Projekti julkistettiin 5. joulukuuta 2008. Peli julkaistiin PC:lle 10. heinäkuuta 2009, mutta bugien takia PlayStation Networkiin vasta 23. lokakuuta 2009. Jatko-osa "Trine 2" ilmestyi loppuvuodesta 2011.
Heinäkuussa 2014 Frozenbyte julkaisi uudelleentehdyn version pelistä nimellä "Trine: Enchanted Edition". Eroja alkuperäiseen peliin ovat mukautettu Trine 2:n pelimoottori ja tuki verkkomoninpelille.
Alkuvuodesta 2015 Frozenbyte ilmoitti tekevänsä toisen jatko-osan pelille; "".
"Trine" on toimintapainotteinen tasohyppely- ja älypeli, jossa pelaaja kontrolloi kolmea erilaista hahmoa yrittäen läpäistä kenttiä. Tärkeässä osassa peliä on fysiikka, jonka avulla pelaaja kykenee selvittämään ongelmia, tekemään taikoja ja taistelemaan epäkuolleita vihollisia vastaan.
Pelissä on 16 kenttää, joissa on 4–5 herätyspistettä. Pelaajan hahmoja voi kuolla matkan varrella, mutta pelaaja voi yhä jatkaa pelaamista jäljellä olevilla hahmoilla, ja elvyttää kuolleet hahmonsa herätyspisteessä. Pelin vaikeustasoa on mahdollista vaihtaa minkä myötä vihollismäärät kasvavat.
Pelissä on kolme päähenkilöä: "Pontius", vahva ja fyysistä toimintaa painottava soturi; "Amadeus", tehtävistä selviämisessä auttavia objekteja taikomaan kykenevä velho; sekä "Zoya", tarkka ja ketterä hiippailija varas.
Pelin tarinan mukaan päähenkilöt ovat juuttuneet mystiseen Trineksi kutsuttuun kojeeseen, josta ulkona voi olla vain yksi hahmo kerrallaan, mikä mahdollistaa hahmon vaihtamisen lennossa tilanteen mukaan.
Trinen pelimoottorina toimii rankalla kädellä muokattu "Frozenbyten" esikoispelin Shadowgroundsin moottori. Grafikkamoottori on uudelleenkirjoitettu PlayStation 3 -versiota varten. Pelin ohjelmointi on suoritettu kokonaan C++:lla, ja omien työkalujensa ohella tekijätiimi on käyttänyt myös Visual Studiota.
Fysiikoiden toteutukseen pelissä käytetään Nvidian PhysX-moottoria, jota tekijätiimi käytti jo ennemmin Shadowgrounds Survivor pelissään.
Uuden julkaisun myötä peli on julkaistu myös uusille alustoille, mm. PlayStation 4 ja Wii U.
Peli on saanut paljon positiivista palautetta julkaisunsa jälkeen. Muun muassa V2-sivusto, Plazan eDome ja "Pelaaja"-lehti ovat antaneet pelille positiivisia arvioita. eDome-sivusto antoi pelille lisäksi "suosittelemme"-leiman. Peli voitti myös E3 09 Editors' Choice Awardseissa palkinnon kategoriassa "Paras ladattava peli". Trine oli myös E3-messuilla finalisti myös Best Platformer ja Best PC Game -kategorioissa.
Loppuvuoteen 2011 mennessä peliä oli myyty 1,1 miljoonaa kappaletta.
Ruoska (täsmennyssivu)
Ruoska tarkoittaa seuraavia asioita:
Harri Hinkka
Harri Hinkka (s. 1965) on tamperelainen valokuvaaja, joka tunnetaan erityisesti yhtyeiden ja artistien albumien kansiin ja muuhun promootiomateriaaliin ottamistaan kuvista.
Hinkka on palkittu kahdesti vuoden muotokuvaajana. Vuonna 1995 Harri Hinkalle myönnettiin Suomen Valokuvaliiton mestariarvo nuorimpana tunnustuksen saajana. Hinkka on tutkinut valokuvissaan valon ja valaisun merkitystä kuvan muodolle.
Hinkalla on ollut Tampereella kaksi rock-valokuva-aiheista näyttelyä. Vuonna 1998 Tampere-talossa pidetyn "Kasvot"-näyttelyn kuvat ovat nykyisin pysyvästi esillä ravintola Wanhassa Postissa. Seuraavan kymmenvuotiskauden kattanut "Rockvalokuvia (vol.2) 1998-2008" -näyttely oli museokeskus Vapriikissa vuonna 2009. Harri Hinkka on kuvannut muun muassa Eppu Normaalia, Yötä, Popedaa, Dave Lindholmia ja Ismo Alankoa.
Väinö Merilä
Väinö Verner Merilä (1921 Forssa – 7. elokuuta 1984) oli suomalainen taidegraafikko.
Merilän laajaan tuotantoon kuuluu metalli- ja puugrafiikkaa, serigrafiaa sekä pienpainatetöitä. Hän aloitti uransa sotien jälkeen akvarellitöillä ja alusta pitäen teki graafista suunnittelua tilaustyönä. 1960-luvulla hän luopui muista töistä ja alkoi vapaaksi taiteilijaksi. 1970–1980-lukujen luomiskaudelta on peräisin muun muassa "Merilinja"-sarja.
Taidetta on ollut näyttelyissä Suomen taidemuseoiden ja gallerioiden lisäksi pitkin Eurooppaa sekä muun muassa Australiassa. Merilä itse kävi hakemassa oppia ja inspiraatiota muun muassa Puolassa ja Espanjassa. Hän toimi pitkään Ars-Hämeen puheenjohtajana ja Kuhankosken killassa.
Merilä sai valtion taiteilijaeläkkeen vuonna 1982. Hän kuoli vaikeaan sairauteen elokuussa 1984.
Jack Brickhouse
John Beasley ”Jack” Brickhouse (24. tammikuuta 1916 Peoria, Illinois – 6. elokuuta 1998) oli yhdysvaltalainen urheiluselostaja ja radiotoimittaja.
Brickhouse aloitti uransa radiossa vuonna 1934 WMBD-asemalla Peoriassa. Vuonna 1940 hän siirtyi Chicagoon WGN-asemalle, jolla ollessaan hän toimi Chicago Cubsin ja Chicago White Soxin ottelujen selostajana. Lisäksi hän selosti Chicago Bearsin ottelut 24 vuoden ajan. Baseballin ja amerikkalaisen jalkapallon ohessa hän selosti painia, koripalloa, nyrkkeilyä ja golfia.
Vaikka Brickhouse tunnetaan ensisijaisesti urheiluselostajana, hän on juontanut myös musiikkiohjelmia ja selostanut poliittisia tapahtumia, kuten Yhdysvaltain presidentin virkaanastujaisia. 1960-luvulla hän isännöi WGN:llä "Jack Brickhouse Reports" -ohjelmaa, jossa hän haastatteli kirjailijoita, urheilijoita, poliitikkoja ja viihdyttäjiä.
Brickhouse nimettiin Radio Hall of Fameen vuonna 1998.
Daniel Parejo
Daniel ”Dani” Parejo Muñoz (s. 16. huhtikuuta 1989 Coslada) on espanjalainen jalkapalloilija, joka edustaa Espanjan pääsarjassa Primera Divisiónissa pelaavaa Valenciaa. Parejon pelipaikka on keskikentän keskellä.
Parejo aloitti jalkapalloilun kotikaupungissaan Cosladassa UD Espinillan ja CD Cosladan joukkueissa. Cadete-ikäisenä (alle 15-vuotiaat) hän siirtyi pääkaupungin suurseuraan Real Madridiin. Kauden 2006–2007 loppupuoliskolla hän nousi seuran reservijoukkueeseen Castillaan, joka pelasi tuolloin vielä Espanjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa. Seuraavaksi kaudeksi joukkue putosi Segunda División B:hen, jossa Parejo kuului joukkueen kantaviin voimiin.
Otettuaan osaa Real Madridin edustusjoukkueen harjoituskaudelle ja tehtyään voittomaalin Emirates Cup -harjoitusturnauksen ottelussa HSV:tä vastaan Parejo siirtyi vuoden mittaiselle lainalle englantilaisseura Queens Park Rangersiin 4. elokuuta 2008. Ensiesiintymisensä QPR:ssä hän teki viisi päivää myöhemmin tultuaan vaihdosta kentälle kotiottelussa Barnsleya vastaan. Hän pelasi syyskaudella kaikkiaan 18 mestaruussarjan ja liigacupin ottelussa kunnes loukkaantumisista kärsinyt Real Madrid kutsui hänet takaisin. Tammikuusta 2009 alkaen Parejo kuului seuran edustusjoukkueen kokoonpanoon. Ensiesiintymisensä Espanjan pääsarjassa Primera Divisiónissa hän teki 15. helmikuuta 2009 ottelussa Sportingia vastaan.
Kevätkaudella 2009 Parejo esiintyi Real Madridin paidassa vain viidessä ottelussa. Kesällä 2009 hänet myytiin kolmella miljoonalla eurolla Getafeen. Sopimukseen kirjattiin pykälä, jonka mukaan Real Madridilla on pelaajaan takaisinosto-oikeus ensimmäisen kahden sopimusvuoden aikana.
Parejo on edustanut Espanjaa nuorten maajoukkueissa. Vuoden 2007 alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän teki Espanjalle mestaruuden ratkaisseen maalin loppuottelussa Kreikkaa vastaan. Sittemmin hän on pelannut alle 21-vuotiaiden joukkueessa.
Gavin Hammon
Gavin Hammon on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä. Hän tunnetaan kenties parhaiten roolistaan Jack Woltzina videopeleissä The Godfather ja .
Hammon päätti tulla jo hyvin nuorena ääninäyttelijäksi oltuaan kiinnostunut kommunikaatiosta eri vastaanottimien kautta. Valmistuttuaan Denvillen Monte Vista High Schoolista vuonna 1992, hän pääsi opiskelemaan ääninäyttelemistä Sausalitoon VoiceTraxille. Hammon oli tuolloin Samantha Parisin ja Pat Fraleyn opeissa. Samalla hän kävi Sandy Schnarin ja Ned Lottin kursseilla. Vuonna 1996 Hammon lähti opiskelemaan Berkeleyn yliopistoon Kaliforniaan kielitiedettä. Valmistuttuaan yliopistosta vuonna 2000 hän muutti San Franciscon Bay Arealle, jossa Hammon on tehnyt äänityötään mainoksissa ja videopeleissä vuodesta 2004.
Päivän peili
Päivän peili on Yleisradion radiouutisten illan päälähetyksen entinen nimi. Maaliskuusta 2012 alkaen lähetys on tunnettu yksinkertaisesti nimellä "Yle Uutiset". Lähetys kuullaan suorana arkisin ja viikonloppuisin klo 17.00–17.10 Radio Suomessa ja Yle Radio 1:ssä.
Lähetyksen kesto on ollut vuoden 2018 alusta 10 minuuttia, sekä arkisin että viikonloppuisin. Yllättävissä, isoissa uutistilanteissa klo 17:n lähetys voi olla pidempi kuin 10 minuuttia. Vuosina 2008–2016 lähetyksen kesto oli arkisin 20 minuuttia ja vuonna 2017 15 minuuttia. Aiemmin 2000-luvulla kesto vaihteli 15 minuutin ja puolen tunnin välillä. Viikonloppulähetysten pituus vaihteli 10 ja 15 minuutin välillä.
Ohjelma päättää Ylen radiokanavilla illan suorat uutislähetykset, jotka kestävät yli viisi minuuttia. Klo 17 jälkeiset uutislähetykset ovat pääasiassa sähkelähetyksiä, joiden kesto on noin kaksi minuuttia. Lisäksi Radio Suomessa kuullaan klo 21.15–21.45 "Päivä tunnissa" -uutiskertaus. Ohjelma sisältää uusintana aineistoa, jota on esitetty tavallisissa uutislähetyksissä.
Johan Knaapi
Johan Leonard Knaapi () oli suomalainen jääkärimajuri. Hänen vanhempansa olivat kauppias Johan Erik Knaapi ja Kustaava Yli-Knaapi. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1917 Annikki Liimataisen kanssa, joka kuoli vuonna 1926.
Knaapi kävi viisi luokkaa Turun suomalaisesta reaalilyseota ja Tampereen kauppaopiston vuosina 1911–1913 sekä kurssin The Pitmans metropolitan school-nimisessä kauppaoppilaitoksessa Lontoossa kesällä 1913. Hän suoritti opintomatkat Saksaan vuonna 1922 sekä Ruotsiin ja Norjaan vuonna 1924 sekä suoritti Sotakorkeakoulun erikoiskurssin Suojeluskuntain yliesikunnan päällystökoulussa vuonna 1925.
Knaapi työskenteli E. J. Knaapin liikkeiden hoitajana Siurossa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 15. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, josta hänet siirrettiin 31. heinäkuuta 1916 pataljoonan täydennysjoukkoon ja komennettiin etappitehtäviin Suomeen. Saksaan hän palasi komppaniaansa 23. toukokuuta 1917, josta hänet siirrettiin pataljoonan täydennysjoukkoon 10. heinäkuuta 1917 ja komennettiin Tukholmaan ja edelleen Suomeen 28. joulukuuta 1917, missä hänen tehtäväkseen tuli auttaa Venäjältä sotavankeudesta paenneita saksalaisia upseereita.
Knaapi saapui sisällissodan puhjettua taisteluiksi 2. helmikuuta 1918 Vilppulan rintamalle, missä hän otti Vilppulan joukkojen johtajuuden itselleen 4. helmikuuta 1918 alkaen ja torjui joukkoineen vielä samana päivänä vihollisen väkivaltaiset lähentelyt. Knaapi luovutti johtajuuden luutnantti Carl Lennart Nordensvanille hänen palattuaan hieman myöhemmin Ruovedeltä. Knaapi jatkoi Vilppulassa Nordenswanin alijohtajana Vilppulan kolmannesta taistelusta 7. helmikuuta 1918 alkaen. Vilppulasta Knaapi siirtyi 10. helmikuuta 1918 Ruoveden rintamalle, missä hän otti 13. helmikuuta 1918 osaa Paarlammin taisteluun, missä hän haavoittui taistelussa ja joutui hoidattamaan haavojaan.
Knaapin parannuttua hänet nimitettiin 2. Jääkärirykmentin 6. jääkäripataljoonan adjutantiksi, ja otti osaa taisteluihin Kalevankankaalla, Tampereella ja Karjalankannaksella muun muassa Kuokkalassa.
Sisällissodan jälkeen Knaapi komennettiin kesällä 1918 saksalaisen komennuskunnan mukaan erikoistehtäviin Suomussalmelle, Kuusamoon, Paanajärvelle ja Kuolajärvelle. Komennukseltaan palattuaan hän palveli komppanianpäällikkönä Itämeren jalkaväkirykmentti l:n 3. komppaniassa, mikä tunnettiin myöhemmin nimellä Porin rykmentti. Porin rykmentistä hänet siirrettiin 24. heinäkuuta 1919 Autojoukkoihin ja edelleen 15. huhtikuuta 1920 Suomenlinnan pataljoonaan ja 1. heinäkuuta 1920 alkaen Autopataljoonaan, sekä 24. marraskuuta 1920 alkaen komentajaksi Viipurin rykmentin 3. pataljoonaan. Viipurin rykmentistä hänet komennettiin 5. marraskuuta 1921 komentajaksi Autopataljoonaan, mihin tehtävään hänet lopullisesti nimitettiin 11. tammikuuta 1922.
Mielenhäiriöön joutunut Knaapi ampui vaimonsa, kaksi lastaan ja itsensä tammikuussa 1926.
Marja Kanervo
Marja Kanervo (s. 6. joulukuuta 1958 Mikkeli on suomalainen kuvataiteilija. Hän on suomalaisen tila- ja installaatiotaiteen uranuurtajia.
Kanervo opiskeli Suomen Taideakatemian koulussa 1977–1981 ja Konstfackskolanissa Tukholmassa 1985–1986. Jo opiskeluaikoinaan hän kiinnostui kolmiulotteisesta taiteesta. Hänen töitään on ollut näytteillä yksityis- ja ryhmänäyttelyissä niin Suomessa kuin ulkomaillakin. Kanervo nimettiin vuoden 1992 taiteilijaksi. Vuonna 2001 hän sai Kuvataiteen valtionpalkinnon ja vuonna 2013 Pro Finlandia -mitalin.
Kanervon teokset ovat useimmiten tiettyyn tilaan rakennettuja, eivätkä ne aina ole liikuteltavissa ja siirrettävissä näyttelystä toiseen. Useimmiten juuri tilan purkamiseen ja uudelleenmuokkaamiseen liittyvät tilateokset on toteutettu paikanpäällä, ja ne on uusia näyttelyitä varten aina työstettävä uudelleen. Tämä ei kuitenkaan tarkoita, että teokset olisivat ainutkertaisia, vaan saman taiteilija saattaa toteuttaa saman teoksen uudelleen uuteen tilaan sovitettuna.
Kanervo ei ole sitoutunut töissään tiettyihin materiaaleihin. Hän hyödyntää ihmisen tuottamia materiaaleja, kuten pahvilaatikoita, muovipusseja ja lasia, mutta myös eloperäisiä materiaaleja. Erityisesti 1990-luvun loppupuolelta lähtien Kanervon töiden keskeinen piirre on ollut materiaalien poistaminen, esimerkiksi seinäpintoja paljastaen. Maalin raaputtaminen pinnoista tai jopa seinien ja lattioiden suoranaiset purkutyöt ovat tyypillisiä Kanervon teoksille. Usein myös purkamisesta syntyvä aines, purkujäte, asetetaan näytteille. Tällaisella tilojen purkamisella taiteilija pyrkii vaikuttamaan näyttelytilan koskemattomaan luonteeseen - installaatio luodaan tyhjää näyttelytilaa purkamalla ja paljastamalla.
Kanervo on tehnyt myös "Suomenlinnan vankileirin muistopaikan" (2004), joka valittiin paljastamisvuotenaan Vuoden ympäristötaideteokseksi. Teos rakentuu kahdesta kivestä; muokkaamattomasta luonnonkalliosta ja louhitusta kivestä. Elementtinä on lisäksi jatkuvasti virtaava, kalliota vähitellen kuluttava vesi. Kallioon on kaiverrettu vankileirien vuosiluvut 1918 ja 1919.
Jalosiepot
Jalosiepot ("Eumyias") on sieppojen heimoon kuuluva lintusuku. Sukuun kuuluu 8 lajia.
Arybbas (henkivartija)
Arybbas (?–332 tai 331 eaa.) oli sotilas, joka palveli yhtenä Makedonian kuninkaiden Filippos II:n ja Aleksanteri Suuren seitsemästä henkivartijasta ("somatofylaks"). Ilmeisesti Filippos nimitti hänet tähän virkaan. Arybbas oli nimensä perusteella epeiroslainen, eli hän oli ehkä Filippos II:n vaimon Olympiaan sukulaisia. Arybbas seurasi Aleksanteri Suuren mukana tämän Persian-sotaretkellä. Hän kuoli Egyptissä sairauteen vuosien 332–331 eaa. talvella. Arybbaan seuraajaksi Aleksanteri nimitti Leonnatoksen.
Franck Bonnet
Franck Bonnet (s. 3. lokakuuta 1954 Villejuif) on entinen ranskalainen yleisurheilija. Hänen päälajinsa oli korkeushyppy.
Bonnet sijoittui korkeushypyssä Ateenan EM-kilpailuissa 1982 kahdeksanneksi tuloksella 218 cm. Kahdeksan vuotta aiemmin Rooman EM-kilpailuissa hän ei selviytynyt karsinnasta loppukilpailuun ylitettyään vain 211 cm. Vuonna 1973 hän voitti nuorten Euroopan-mestaruuden.
197-senttinen Bonnet voitti korkeushypyssä Ranskan mestaruuden ulkoradoilla vuonna 1981 ja hallissa vuonna 1982. Vuonna 1981 hän hyppäsi Ranskan ennätyksen 227 cm ja seuraavana vuonna sisäratojen Ranskan ennätyksen 226 cm.
Philippe Houvion
Philippe Houvion (s. 5. lokakuuta 1957 Briey) on entinen ranskalainen seiväshyppääjä. Hän teki lajinsa maailmanennätyksen vuonna 1980.
Houvion sijoittui seiväshypyssä Prahan EM-kilpailuissa 1978 kuudenneksi tuloksella 540 cm. Hän paransi lajin maailmanennätyksen tulokseen 577 cm Pariisissa 17. heinäkuuta 1980. Pari viikkoa myöhemmin Moskovan olympialaisissa hän sijoittui neljänneksi tuloksella 565 cm; kilpailun voitti Puolan Władysław Kozakiewicz uudella maailmanennätyksellä 578 cm.
180-senttinen Houvion voitti seiväshypyssä Ranskan mestaruuden vuosina 1978 ja 1979. Hän paransi Ranskan ennätystä vuonna 1979 viidesti päätyen tulokseen 565 cm. Seuraavana vuonna hän menetti ennätyksen Thierry Vigneronille kunnes vei tältä maailmanennätyksen.
Philippe Houvionin isä Maurice Houvion oli myös seiväshypyn arvokisaedustaja.
Yöradio
Yöradio on Yle Radio Suomessa ja YleX-kanavalla kuultava lähetys. Ohjelman alkajaiset vietettiin 1. kesäkuuta 1987 kello 0.05 kutsuvieraiden kera Pasilassa. Tuolloin ohjelmaa lähetettiin silloisessa radion kakkosverkossa. Vuoden 1990 radiouudistuksen jälkeen Yöradiota on lähetetty Yle Radio Suomessa ja tammikuusta 2003 alkaen myös YleX:llä. YleX:n edeltäjältä Radiomafialta kuului öisin Yöklassinen, jota lähettää nykyisin Yle Radio 1. Ennen Yöradiota radion lähetys oli päättynyt kello 0.05 Maamme-lauluun, jota seurasi lähettimien sammutus. Radion ykkösverkossa/Ylen Ykkösellä Maamme-laulu soitettiin lähetyksen päätteeksi vielä vuoteen 1994 asti.
Nykyisin Yöradiota kuullaan vuoden jokaisen yönä kello 23.03–04.00. Kyseessä on Suomen ainoa juonnettu yöradio, joka tuotetaan suorana lähetyksenä ja säännöllisesti.
Yöradion kaksi ensimmäistä tuntia on suoraa juonnettua lähetysvirtaradiota, joista jälkimmäinen on musiikin teematunti. Yöradion muilla tunneilla kuullaan uusintoja musiikin erikoisohjelmista sekä muusta Yle Radio Suomen ohjelmistosta. Sähkeuutiset kuullaan tasatunnein Yöradiossa. Kuuntelijat voivat osallistua Yöradioon tekstiviestein, sähköpostein ja puhelimitse ottaen kantaa toimittajan ehdottamaan aiheeseen.
12. helmikuuta 2009 alkaen Yöradiossa toteutetaan kuuntelijoiden musiikkitoiveita Toiveiden yö -osuudessa keskiviikon ja torstain välisinä öinä kello 23.03–1.00.
Thomas Cook Airlines Scandinavia
Thomas Cook Airlines Scandinavia on Thomas Cook Groupiin kuuluva tanskalainen lentoyhtiö, jonka pääkonttori sijaitsee Kööpenhaminassa. Yhtiö lentää lomalentoliikennettä pohjoismaista pääasiassa Etelä-Euroopan ja Pohjois-Afrikan kohteisiin sekä joihinkin kaukokohteisiin. Suomessa toimivista matkatoimistoista Tjäreborg lentää osan lennoistaan yhtiön koneilla. Yhtiön sisaryhtiöitä ovat brittiläinen Thomas Cook Airlines ja belgialainen Thomas Cook Airlines Belgium. Yhtiö alkaa lentämään Kuopion lentoasemalle.
Yhtiön edeltäjä oli vuonna 1994 perustettu "Premiar"-lentoyhtiö. Sen nimeksi muutettiin vuonna 2002 "MyTravel Airways A/S". Nykyisen nimensä yhtiö sai 8. toukokuuta 2008.
Joulukuussa 2015:
Philippe Collet
Philippe Collet (s. 13. joulukuuta 1963 Nancy) on entinen ranskalainen seiväshyppääjä.
Collet saavutti Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986 seiväshypyssä pronssia tuloksella 575 cm. Soulin 1988 olympialaisissa hän sijoittui viidenneksi tuloksella 570 cm. Splitin EM-kilpailuissa 1990 hän oli neljäs tuloksella 570 cm, Barcelonan 1992 olympialaisissa seitsemäs tuloksella 555 cm ja Helsingin EM-kilpailuissa 1994 neljäs tuloksella 580 cm. MM-kilpailuissa hän ei onnistunut: Roomassa 1987 hän jäi ilman tulosta karsinnassa ja Tokiossa 1991 samoin kävi loppukilpailussa. Maailmancupissa hän voitti seiväshypyn vuonna 1989 sekä sijoittui toiseksi vuosina 1985 ja 1992.
Sisäratojen EM-kilpailuissa 177-senttinen Collet saavutti pronssia Madridissa 1986 tuloksella 565 cm. Hän paransi kahdesti sisäratojen Ranskan ennätystä: vuonna 1989 tulokseen 592 cm ja seuraavana vuonna tulokseen 594 cm. Ranskan mestaruuden hän voitti ulkoradoilla vuosina 1985, 1988, 1989, 1991 ja 1992 sekä hallissa vuosina 1986, 1988 ja 1991.
Spider-Man and His Amazing Friends
Spider-Man and His Amazing Friends on yhdysvaltalainen Marvel Productionsin tuottama animaatiosarja, jota esitettiin alun perin Yhdysvalloissa lauantaiaamuisin NBC:llä vuosien 1981–1983 aikana. Sarjan päätyttyä sitä esitettiin vielä uusintana vuosien 1984–1986 aikana.
Sarja kesti 24 jakson verran, jossa seurataan Hämähäkkimiehen ja hänen lähimpien liittolaisten Jäämiehen ja Tulitähden seikkailuja. Yhdessä kolmikko taistelee eri Marvelin rikollisia vastaan New Yorkissa. Sarjassa vierailee myös muita Marvelin sankareita, kuten Hulk ja Enkeli.
Wizard Magazine listasi vuonna 2001 Spider-Man and His Amazing Friendsin sijalle 36 laatimassaan kautta aikain sadan parhaan animaatiosarjan listalla. Se listattiin tammikuussa 2009 IGN-sivuston laatiman sadan parhaan animaatiosarjan listalle sijalle 59.
Serge Ferreira
Serge Ferreira (s. 11. elokuuta 1959) on entinen ranskalainen seiväshyppääjä.
Ferreira sijoittui Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986 seiväshypyssä kahdeksanneksi tuloksella 535 cm. Kaksi vuotta aiemmin Los Angelesin olympialaisissa hän jäi loppukilpailussa ilman tulosta.
Kenttätykistörykmentti 5 (jatkosota)
Kenttätykistörykmentti 5:n (KTR 5) oli jatkosodan tykistöyksikkö. Rykmentin I ja III patteristo muodostettiin Turunmaan ja Varsinais-Suomen suojeluskuntapiirien reserviläisistä. Raumalla kootussa II patteristossa oli Vakka-Suomen suojeluskuntapiirin reserviläisten lisäksi jonkin verran varsinaissuomalaisia. Rykmentti liitettiin osaksi 1. divisioonaa.
Kenttätykistörykmentti 5:n esikunnan osoite perustamisen aikana Turussa oli Torikatu 4.
Rykmentin kolmas patteristo lähti Aurasta, Liedosta ja Raisiosta 23. kesäkuuta junalla kohti itää. Juna pysähtyi ensimmäisen kerran Lahdessa, josta jatkettiin matkaa 2. heinäkuuta Kaltimoon. Kaltimossa patteristo purettiin 5. heinäkuuta junasta.Rykmentin kolmannen patteriston sotaretki päättyi Korpiselässä Onnenvirralle välirauhan jälkeen.
Kenttätykistörykmentti 1 (jatkosota)
Kenttätykistörykmentti 1 (KTR 1) oli jatkosodan tykistöyksikkö. Rykmentti liitettiin osaksi 4. divisioonaa.
Kenttätykistörykmentti 1 perustettiin pääosin Pohjois-Uudenmaan suojeluskuntapiirin reserviläisistä Hyrylän kasarmialueella. Reserviläiset astuivat palvelukseen 18. kesäkuuta 1941. Rykmentin ensimmäinen päiväkäsky annettiin 16. heinäkuuta.Rykmentin materiaalipuutteina olivat esimerkiksi toimistotarvikkeet ja säähavaintovälineet.
Rykmentti oli tarkoitus keskittää Taavetin alueelle ja siten ensimmäinen junakuljetus lähti Keravan asemalta 19. kesäkuuta 16.50 ja saapui Taavettiin seuraavana päivänä 02.00. Kuljetuksessa siirtyivät esikunta sekä valonmittausosasto ja loput rykmentistä siirtyivät alueelle parin seuraavan päivän aikana. I Patteristo oli Metsämuurosessa ja muodosti yhdessä Linnoituspatteri 19:n (Aittakoskella) Jalkaväkirykmentti 46:n tukiryhmän. II Patteristo Salajärvellä, III Patteristo Klemettilässä sekä yksi kanuunapatteri I Patteristosta muodostivat Jalkaväkirykmentti 25:n tukiryhmän.
Rykmentin päätehtävänä tuli olemaan alaistensa joukkojen kouluttaminen, kenttävarustustyöt sekä pääasemassa että viivytysalueella.