hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Axel Springer
Axel Cäsar Springer (2. toukokuuta 1912 Hampuri, Saksa – 22. syyskuuta 1985 Berliini, Saksan liittotasavalta) oli saksalainen toimittaja, kustantaja ja monimiljonääri. Springer on Axel Springer AG -kustantamon perustaja.
Springerin isä oli ollut kustannusalalla. Springerin ura alkoi vuonna 1947, jolloin hän perusti Hampuriin Axel Springer GmbH -kustantamon. Springer kustansi Hamburger Abendblatt -sanomalehteä ja monia TV- ja radiolehtiä. Vuonna 1952 hän aloitti iltapäivälehti "Bildin" kustantamisen. Siitä tuli yksi Saksan suurimpia sanomalehtiä, ja sen vaikutusvalta on ollut suuri sekä Saksan taloudessa että poliittisessa elämässä. Axel Springer on palkittu kahdella kunniatohtorin arvonimellä Israelissa ja yhdellä Yhdysvalloissa.
1960-luvulla Springer suhtautui arvostelevasti vasemmistolaisen opiskelijaliikkeeseen. Bild oli puolueeton, mutta Spinger itse oikeistokonservatiivi ja kuului Saksan CDU:hun. Vasemmisto-opiskelijaliitto osoitti mieltään Springerin mediaimperiumia ja hänen henkilökohtaista vaurastumistaan vastaan.
Axel Springer AG on yhä yksi Saksan suurimmista mediayrityksistä.
Amuletti
Amuletti ( 'suojaesine') on mukana pidettävä esine, jonka uskotaan tuovan hyvää onnea tai suojaavan kantajaansa pahaa, kuten sairauksia, onnettomuuksia ja noituutta, vastaan. Amuletti suojelee passiivisesti, toisin kuin talismaani.
Jalokivistä, eläinten osista, erilaisista metalleista, väkevän makuisista aineista, kasvien osista ja voimakkaasti haisevista aineista on tehty amuletteja kautta aikojen. Amulettiin liittyy usein myös esineeseen piirretty tai kaiverrettu kuva, tunnus tai teksti. Yksinkertaisimmillaan amuletti on ollut pergamenttiin piirretty tunnuskuva, jota on kannettu kaulassa.
Dr. Phil
Dr. Phil on yhdysvaltalainen talk show, jota juontaa psykologi Phil McGraw. Ohjelmassa hän vastaa tavallisten ihmisten kysymyksiin, jotka liittyvät yleensä paino- ja ihmissuhdeongelmiin. Aluksi McGraw isännöi ""Tuesdays with Dr. Phil"" -iltoja amerikkalaisen talk-show-emännän Oprah Winfreyn ohjelmassa, mutta lopulta hänelle päätettiin perustaa oma ohjelma, jota esitettiin ensi kerran 30. marraskuuta 2002. Ohjelma nauhoitetaan Los Angelesissa.
Sarja alkoi Yhdysvalloissa 16. syyskuuta 2002. Ohjelmaa suunnitellaan esittävän 12 tuotantokauden ajan vuoteen 2014 asti. Ohjelman tunnuslauseena on "If it's happening now, we're going to deal with it now." Ohjelmassa on vieraillut myös julkkiksia.
Osa sarjan jaksoista on herättänyt laajaa keskustelua. 2. toukokuuta 2005 sarjassa vierailleet Potterin siskokset kertoivat suunnitelmistaan työskennellä aikuisviihdealalla, minkä toinen siskoksista kielsi. Myöhemmin paljastui, että siskokset olivat jo vuodesta 2002 saakka esiintyneet yhdessä lukemattomissa pornoelokuvissa. 12. joulukuuta 2006 esitetyssä jaksossa Dr Phil joutui häätämään vieraansa kesken haastattelun hänen kerrottuaan Bumfightseista videomateriaalilla, joka oli liian järkyttävä näytettäväksi.
Kölsch
Kölsch on saksalainen kölniläinen oluttyyppi. Se on kirkkaan keltainen pintahiivaolut. Se on hyvin humaloitu mutta ei kuitenkaan ole yhtä "katkeroinen" kuin normaali saksalainen pilsner.
Toisin kuin pilsner, kölsch valmistetaan pintahiivamenetelmällä. Se tarkoittaa, että sen käyminen tapahtuu varsin nopeasti 15–20 asteen lämpötilassa; hiivan nouseminen pintaan prosessissa antaa nimen käymistavalle. Pohjahiivaoluet, kuten pilsner, valmistetaan hitaasti kylmemmissä lämpötiloissa.
Kölsch tarjoillaan tyypillisesti pitkästä sylinterinmuotoisesta 0,2 litran lasista, jota kutsutaan nimellä "Stange" (joskus myös leikkisästi nimellä "Reagenzglas", koeputki).
Olutta sanotaan pannun Kölnissä vuodesta 874, mutta nimeä kölsch käytettiin ensimmäisen kerran vuonna 1918 kuvaamaan oluttyyppiä, jota Sünnerin panimo oli pannut vuodesta 1906. Tämä olut oli kehitetty samankaltaisesta, sameammasta suodattomasta "wiess"-oluttyypistä (termiä ei saa sekoittaa vehnäolueen eli weissbieriin).
Kölsch löi itsensä läpi Kölnissä varsinaisesti 1960-luvulla, jolloin se alkoi nousta kaupungissa suosioon. Vuonna 1960 kölschin vuosituotanto oli 500 000 hehtolitraa saavuttaen huippunsa 3,7 miljoonaa hehtolitraa vuonna 1980. Nykyisin kölschiä tuotetaan noin kolme miljoonaa hehtolitraa vuodessa.
Vuonna 1986 määriteltiin, ettei kölschiä saa valmistaa Kölnin alueen ulkopuolella (lukuun ottamatta muutamia vanhoja panimoita, jotka olivat jo aiemmin panneet kölschiä). Yhdysvalloissa ja Japanissa jotkut pienpanimot kuitenkin markkinoivat oluitaan kölschinä. Jos samantyyppistä olutta pannaan muualla, lähimmin sopiva nimitys oluttyypille on "pale ale", joka on yleisnimi vaaleille pintahiivaoluille.
Tunnettuja kölsch-merkkejä ovat muun muassa Reissdorf, Gaffel, Früh ja Dom Kölsch.
Tarja Omenainen
Tarja Omenainen (28. helmikuuta 1965 Lohja) on suomalainen näyttelijä, toimittaja ja poliitikko.
Omenainen on koulutukseltaan teatteritaiteen maisteri. Vuosina 1999–2003 hän näytteli saippuasarjassa "Salatut elämät" Hanna Salinia. Hän on näytellyt myös muun muassa televisiosarjoissa "Kuudesti laukeava", "Muuttolinnun aika", "Mestari", "Pimennys", "Hirveä juttu", "Minerva", "Pappia kyydissä", "Ristiaallokossa", "Nitrokabinetti", "Ihana mies" ja "Kylmäverisesti sinun".
Vuodesta 2006 lähtien Omenainen on asunut Vihdin Nummelassa ja ollut toimittajana Vihdissä ilmestyvässä Luoteis-Uusimaa-lehdessä. Hän on sittemmin eronnut aviomiehestään, jonka kanssa hänellä on kaksi lasta.
Omenainen oli ehdolla vuoden 2015 eduskuntavaaleissa Vihreän liiton ehdokkaana Uudeltamaalta.
Uusekspressionismi
Uusekspressionismi tuli suosituksi suuntaukseksi 1980-luvun alussa sekä abstraktina että esittävänä, väkevänä maalauksellisuutena. Sen lähtölaukaus oli "The New Spirit in Painting" -näyttely Lontoossa vuonna 1981, jonka jälkeen uusekspressionistinen maalaus yleistyi lähes kaikissa länsimaissa.
Saksassa uusekspressionisteja kutsuttiin sanoilla "Die NeueWilde" tai "Wilde Malerei" (villi maalaus) tai "Heftige Malerei" (kiivas maalaus) ja suuntaus oli samanaikainen ja verrattavissa italialaiseen transavantgardeen. Uusekspressionismi nosti (Länsi-)Saksan taiteen maailmankartalle ensimmäisen kerran sitten 1920-luvun. Saksan "villeistä" tunnettuja ovat Anselm Kiefer, Georg Baselitz, Markus Lüpertz, A. R. Penck ja Jörg Immendorff.
François Bozizé
François Bozizé Yangouvonda (s. 14. lokakuuta 1946) oli Keski-Afrikan tasavallan presidentti vuosina 2003–2013. Hän johti kapinaa sotilashallitsija André Kolingbaa vastaan 1980-luvulla ja oli ehdolla maan ensimmäisissä presidentinvaaleissa 1993. Bozizé oli asevoimien esikuntapäällikkö 1996–2001. Bozizé kaappasi vallan presidentti Ange-Félix Patassélta 15. maaliskuuta 2003, ja hänet valittiin uudelleen vaaleilla 2005.
Bozizé syntyi Mouilassa, Gabonissa. Hän kuuluu Gbaya-kansaan. Hän lähti sotilasuralle ja kohosi prikaatikenraaliksi jo Jean-Bédel Bokassan aikana vuonna 1978. David Dackon syrjäytettyä Ranskan kommandojen tuella Bokassan 1979 hän nimitti Bozizén puolustusministeriksi. André Kolingban syrjäytettyä Dackon syyskuussa 1981 Bozizésta tuli viesti- ja kulttuuriministeri. Hän joutui kuitenkin maapakoon tuettuaan Patassén johtamaa vallankaappausyritystä maaliskuussa 1982.
Bozizé pidätettiin Cotonouissa Beninissä heinäkuussa 1989 ja hänet luovutettiin kotimaahansa, jossa häntä kidutettiin, mutta hänet vapautettiin joulukuussa 1991. Vuoden 1993 vaaleissa, joissa Bozizékin oli ehdokkaana, presidentiksi valittiin Ange-Félix Patassé. Patassén tukijana Bozizé auttoi tätä vuosien 1996 ja 1997 kapinoiden tukahduttamisessa ja kohosi asevoimien esikuntapäälliköksi.
28. toukokuuta 2001 Patasséa vastaan tehtiin vallankaappausyritys, jonka hän kukisti Libyan joukkojen ja maassa oleilevien Kongon vapautusliikkeen kapinallisten avulla. Tämän jälkeen Bozizén uskollisuutta alettiin epäillä ja hänet erotettiin asemistaan. Kun Bozizéa yritettiin pidättää syttyi kapina. Hallituksen joukot kukistivat kapinalliset Libyan joukkojen avulla, mutta Bozizé pääsi pakoon Tšadiin. Bozizén joukot jatkoivat vastarintaa ja uhkasivat vallata pääkaupungin lokakuussa 2002, minkä Patassé torjui kongolaisten tuella.
15. maaliskuuta 2003 Bozizén tukijat saivat haltuunsa pääkaupungin Banguin. Patassé oli tuolloin Nigerissa tapaamisessa, eikä voinut palata maahan Bozizén joukkojen hallittua lentokenttää. Hän pakeni ensin Kameruniin ja sitten Togoon.
Bozizé kumosi maan perustuslain voimassaolon, mutta uusi samankaltainen hyväksyttiin kansanäänestyksellä 5. joulukuuta 2004. Hän asettui myös ehdolle vuonna 2005 järjestettyihin presidentinvaaleihin, jotka voitti.
Bozizé on pitänyt presidentin aseman lisäksi hallussaan puolustusministerin virkaa. Hänen kerrotaan olevan syvästi uskonnollinen helluntailainen.
Alkuvuodesta 2010 oppositiopoliitikko Charles Massin vaimo on syyttänyt Bozizéa miehensä katoamisesta ja oletetusta surmaamisesta.
Maan itsenäisyyden 50-vuotispäivän kunniaksi Bozozé rehabilitoi entisen keisari Bokassan.
Kapinalliset hyökkäsivät 24. maaliskuuta 2013 maan pääkaupunkiin Banguihin ja valtasivat tärkeimmät hallintorakennukset ja presidentinpalatsin. Bozizé pakeni perheineen joen yli Kongon demokraattiseen tasavaltaan, josta hän jatkoi matkaa Kamerunin pääkaupunkiin Yaoundéen. Bozizé sai väliaikaisen turvapaikan Yaoundésta. Bozizé on pyytänyt Beninistä poliittista turvapaikkaa. Uudeksi presidentiksi nousi kapinallisjohtaja Michel Djotodia, ja maata alkoi hallita kapinallisten johtama sotilasjuntta.
Jämsän Kiekko-Sudet
Jämsän Kiekko-Sudet oli jämsäläinen vuodesta 1987 vuoteen 2011 toiminut jääkiekkoseura. Seuran edeltäjä oli Jämsän Pallo (JämPa), joka toimi myös monessa muussa lajissa. Parhaimmillaan Kiekko-Sudet pelasi entisessä II-divisioonassa, joka vastaa nykyään Suomi-sarjaa, Suomen kolmanneksi korkeimmalla tasolla.
Kiekko-Susien junioritoiminta oli aktiivista koko seuran historian ajan. Kiekko-Susien juniorijoukkue oli Jokilaakson Lätkä-Sudet. Se syntyi Kiekko-Susien, Lätkä ST:n (Jämsänkoski) ja Lätkä Teamin (Längelmäki) junioreiden yhdistyessä. Syynä yhdistymiselle oli pelaajapula.
Kiekko-Sudet pelasi kotiottelunsa Jämsän jäähallissa, urheilupuisto Paunussa.
Berliner Weiße
Berliner Weiße (Berliner Weisse) on erityinen vehnäoluttyyppi, jota valmistetaan ainoastaan Berliinin alueella Saksassa.
Berliner Weiße on maultaan hapan, matala-alkoholinen (tyypillisesti noin 2,8 %, kantavierre on noin 7-8 %) pintahiivaolut. Happaman maun takia siihen sekoitetaan usein vadelma- ("Himbeere") tai tuoksumatarasiirappia ("Waldmeister"), jolloin sitä kutsutaan Saksassa nimellä "Weiße mit Schuss". Tätä juomasekoitusta nautitaan Berliinissä erityisesti kesäisin laajasta maljamaisesta lasista pillillä juoden. "Weiße mit Strippe" on versio, jossa weisseen on sekoitettu Kümmel- tai Korn-schnappsia.
Art Ross Trophy
Art Ross Trophy on palkinto, jonka NHL myöntää kauden päätteeksi pelaajalle, joka teki NHL:n runkosarjassa eniten tehopisteitä. Palkintoa on jaettu kaudesta 1947–1948 lähtien.
Palkinto on nimetty Arthur Howie ”Art” Rossin mukaan. Hän oli jääkiekkoilija, tuomari, valmentaja ja manageri. Ross pelasi 14 vuotta puolustajana ja voitti kaksi Stanley Cupia. Peliuransa jälkeen hänestä tuli tuomari ja lopulta Boston Bruinsin valmentaja, kun joukkue liittyi NHL:ään. Ross valmensi Bostonin kahteen Stanley Cup -mestaruuteen. Eniten Art Ross Trophy -voittoja on Wayne Gretzkyllä (10) sekä Gordie Howella ja Mario Lemieuxilla (6). Gretzkyn vuoden 1986 pistemäärä 215 on voimassa oleva NHL-ennätys.
Jaromir Jagr on eniten Art Ross Trophy -voittoja saavuttanut ei-kanadalainen pelaaja, jonka lisäksi hän on ensimmäinen kyseisen palkinnon voittanut eurooppalainen pelaaja.
Kahden vuosikymmenen ajan vuodesta 1981 aina vuoteen 2001 palkinnolla oli vain kolme voittajaa; Wayne Gretzky, Mario Lemieux ja Jaromir Jagr, kunnes Jarome Iginla katkaisi kolmen pistekuninkaan valtakauden voittaessa pistepörssin NHL-kaudella 2001–2002.
Mikäli pistepörssin kärkitila on jaettu useamman pelaajan kesken, otetaan seuraavaksi huomioon järjestyksessä se, kumpi teki enemmän maaleja (1), kumpi pelasi vähemmän otteluita (2) ja kumpi teki kauden ensimmäisen maalin (3)."Listassa ei ole huomioitu ennen vuotta 1948 saavutettuja pistepörssivoittoja"
Zucchetto
Zucchetto (monikossa "zucchetti", italiaa: pieni kurpitsa) tai pileolus on katolisen kirkon latinalaisen papiston sekä eräiden anglikaanisten kirkkojen papiston käyttämä pieni kalotti.
Alun perin zucchetto otettiin käyttöön pappien tonsuroitujen päälakien suojaamiseksi kylmältä, ja on jäänyt osaksi pappien perinteistä asua kirkkojen lämmettyä ja hiusmuodin muututtuakin. Se koostuu kahdeksasta yhteen ommellusta osasta, ja huipulla on pieni antenni. Päähineen nimi saattaa juontaa juurensa kurpitsan kannallista yläosaa muistuttavasta ulkonäöstään tai siitä, että se antenneineen saa kantajan pään muistuttamaan kurpitsaa. Vain piispat, paavi ja kardinaalit saavat käyttää zucchettoa messun aikanakin.
Zucchettoa saavat käyttää kaikki latinalaisen riituksen papeiksi vihityt katolisen kirkon jäsenet. Sen väri kertoo kantajan arvon: paavin zucchetto on valkoinen, kardinaalien punainen ja piispojen violetti. Papit ja diakonit voivat käyttää mustaa zucchettoa. Musta zucchetto punaisella antennilla oli aiemmin monsignorin merkki, mutta nykyään käytäntö on harvinainen.
Paavi Johannes Paavali II:lla oli tapana antaa vierailijalle käyttämänsä zucchetto, jos hänelle tuotiin lahjaksi uusi. Monet muutkin paavit ovat noudattaneet käytäntöä. Paavin luona vierailijan onkin hyvä selvittää tapa etukäteen ja ottaa selville, että uusi zucchetto on paavin päähän sopiva ja muillakin tavoin sovelias.
Zucchettoa käyttävät toisinaan myös anglikaanit, esimerkiksi eteläafrikkalainen arkkipiispa Desmond Tutu.
Adria Airways
Adria Airways on Slovenian kansallinen lentoyhtiö, joka on perustettu vuonna 1961. Lentoyhtiön solmukohtana toimii Jože Pučnikin kansainvälinen lentoasema Ljubljanassa, josta yhtiö liikennöi 23 kohteeseen 13 koneen laivastollaan. Adria Airwaysin kanta-asiakasohjelmana on Miles & More, joka on Lufthansan alun perin perustama kanta-asiakasohjelma.
Adria Airways liittyi vuonna 2004 maailman suurimpaan lentoyhtiöallianssiin, Star Allianceen.
Adria Airways perustettiin maaliskuussa 1961 Adria Aviopromet -nimisenä. Elokuussa yhtiö osti kaksi käytettyä Douglas DC-6B -konetta ja lensi ensimmäisen kaupallisen lennon KLM:n miehistöllä. Samaan aikaan JAT ja ilmavoimat kouluttivat ensimmäisiä lentäjiä ja tekniikkoja Adria Avioprometille. Yhtiö lensi ensimmäisen lentonsa omalla miehistöllään joulukuussa 1961.
Vuosien kuluessa Adria Aviopromet aloitti turistilennot Alankomaista, Saksasta, Skandinaviasta ja Yhdistyneestä kuningaskunnasta Adrianmeren rannikkokaupunkeihin. 1964 lentoyhteydet avattiin myös Kanadaan ja Yhdysvaltoihin. Adria Aviopromet lensi myös huomattavan määrän lentoja YK:lle ja Punaiselle Ristille. Jože Pučnikin lentoaseman valmistumisen myötä Adria Aviapromet siirsi solmukohtansa ja kotipaikkansa Zagrebista Ljubljanaan.
1960-luvun lopulla Douglas DC-6B -koneet eivät olleet enää kilpailukykyisiä markkinoilla. Yhtiö joutui vakavaan kriisiin 1967, joka johti konkurssimettelyihin vuoden 1968 alussa. Monien ponnisteluiden jälkeen Adria Aviopromet lopulta kykeni jatkamaan toimintaansa. Joulukuussa 1968 Adria Aviopromet sulautettiin InterExportiin ja yhtiön nimeksi tuli Inex-Adria Aviopromet.
1969 Inex-Adria Aviopromet aloitti laivastonsa uusimisen. Huhtikuussa laivastoon liittyi ensimmäinen suihkumoottorimatkustajakone, kun yhtiö vastaanotti 115-paikkaisen Douglas DC-9-30 -koneen. Uusi Douglas DC-9 -kone paransi yhtiön asemaa turistilentomarkkinoilla. Syyskuussa avattiin ensimmäinen säännöllinen reittilento Ljubljanan ja Belgradin välillä. Liiketoiminta jatkoi kasvuaan. Inex-Adria Aviopromet laajensi toimintaansa hankimalla ja vuokraamalla koneita laivastoonsa. Vuonna 1972 Adria uudisti mannertenväliset lentonsa Yhdysvaltoihin ja Kanadaan. Reiteillä käytettiin Douglas DC-8-55 -koneita. Lennot Amerikan mantereelle lopetettiin kuitenkin jo seuraavana vuonna.
Myöhemmin 1970-luvulla Inex-Adria Aviopromet palkittiin markkinoiden täsmällisimpänä tilauslentojen harjoittajana. Suurin kaupallinen menestys saavutettiin Saksan markkinoilla, mutta lentojen määrä kasvoi myös Yhdistyneen kuningaskunnan, Ranskan, Espanjan ja Skandinavian markkinoilla. Yhtiö käytti paljon rahaa sopivan ilmailukoulutuksen järjestämiseen Ljubljanassa ja perusti muun muassa ilmailupainotteisen ammatillisen koulutuskeskuksen. Erityistä huomiota kiinnitettiin turvallisuuskulttuurin kehittämiseen.
Adria Airways operoi lentoja 23 kohteeseen Euroopan alueella.
Adria Airwaysin laivaston keski-ikä oli lokakuussa 2010 oli 8,2 vuotta.
Bill Masterton Memorial Trophy
Bill Masterton Memorial Trophy on NHL:n vuosittain jakama palkinto. Tämä myönnetään pelaajalle, joka osoittaa parhaiten sisukkuutta, urheiluhenkeä ja omistautumista jääkiekolle. Täten myöntämiseen voivat vaikuttaa vahvasti niin sanotut kaukalon ulkopuoliset tekijät. Palkinnon saajan valitsevat Professional Hockey Writers' Associationin paikallisosastot äänestyksellä NHL:n runkosarjan lopuksi.
Palkinto on nimetty Minnesota North Starsin pelaajan Bill Mastertonin kunniaksi. Masterton edusti urallaan ominaisuuksia, jotka on liitetty palkintoon. Hän kuoli 15. tammikuuta 1968 NHL-ottelussa taklauksen yhteydessä saamiinsa vammoihin.Saku Koivu ja Teemu Selänne ovat ainoat suomalaiset palkinnon voittajat. Koivu sai Bill Masterton Memorial Trophyn kauden 2001–2002 päätteeksi palattuaan nopeasti pelikuntoon sairastuttuaan Non-Hodgkinin lymfoomaan (syöpä) ja Selänne 2005–2006 päätteeksi palattuaan polvivammasta huolimatta takaisin NHL:n parhaiden pelaajien joukkoon tehden 80 runkosarjaottelussa tehopisteet 40 + 50 = 90. Yksikään pelaaja ei ole voittanut palkintoa kahdesti, mutta joukkueittain eniten voittoja on Montréal Canadiensilla ja New York Rangersilla, kummallakin viisi.
Implisiittinen persoonallisuusteoria
Implisiittinen persoonallisuusteoria on sosiaalipsykologiassa käytetty termi, joka viittaa luonteenpiirteiden niputtamiseen. Teoria kuvaa tilannetta, jossa luodaan yksittäisiin luonteenpiirteisiin perustuvia piilo-oletuksia muista ihmisistä.
Implisiittinen persoonallisuusteoria on henkilökohtainen: jokainen määrittelee itse, mitkä piirteet esiintyvät yhdessä, mitkä ovat toistensa vastakohtia ja mitkä toisistaan riippumattomia. Esimerkiksi jos yksilö pitää puheliaisuutta negatiivisena piirteenä, voi hän pitää puheliasta ihmistä myös itsekkäänä ja töykeänä. Jos puheliaisuutta pidetään positiivisena piirteenä, voidaan siihen liittää esimerkiksi aktiivisuus ja osallistuminen.
Yksilön tekemät yhdistelmät riippuvat esimerkiksi yksilön omista piirteistä, vallitsevasta kulttuurista ja normeista.
Implisiittinen persoonallisuusteoria liittyy läheisesti haloefektiin ja stigma-ilmiöön.
Windir
Windir (suomeksi ”soturi”) oli black metal -yhtye Sogndalista, Norjasta. Yhtye yhdisteli musiikissaan black metallia, folk-musiikkia ja paikallista mytologiaa. Yhtye perustettiin vuonna 1994, ja sen ensimmäinen albumi "Sóknarldalr" julkaistiin vuonna 1997. Yhtye oli alun perin multi-instrumentalistin ja laulaja Terje ”Valfar” Bakkenin sooloprojekti, mutta laajeni täyteen kokoonpanoon albumin "Arntor" jälkeen.
Windir tuotti neljä studioalbumia kymmenvuotisen taipaleensa aikana. Yhtye hajosi Valfarin kuoltua hypotermiaan eksyttyään lumimyrskyssä vuonna 2004.Windir inspiroi useita paikallisia yhtyeitä Sogn og fjordanen alueella, , ja joiden kokoonpanoissa on entisiä Windirin jäseniä. Näitä yhtyeitä ovat Vreid, Cor Scorpii, Mistur, Sigtyr ja Feigd. Niiden musiikista käytetään yhteisesti nimitystä Sognametal.
Inno Nazionale
Inno Nazionale on San Marinon kansallislaulu. Sen sävelsi sanmarinolainen säveltäjä ja viulisti Federico Consolo. Hymni kohotettiin kansallislauluksi 1894. San Marinon kansallislaululla ei ole sanoja. Siksi sen nimi on yksinkertaisesti vain "Inno Nazionale" (suom. "Kansallishymni").
Vuoteen 1894 San Marinon kansallislauluna oli Giubilanti d'amore fraterno.
Optimi (matematiikka)
Optimi tarkoittaa matemaattisessa optimoinnissa optimointitehtävän ratkaisua. Optimi on piste, jossa rajoitusehdot toteutuvat ja optimoitava funktio saa parhaimman arvonsa. Tilanteesta riippuen voidaan etsiä funktion minimiä tai maksimia.
Optimilla voidaan kuvata esimerkiksi tuotannon suurinta arvoa tai kustannusten pienintä arvoa.
Lajinmääritys
Lajinmäärityksessä ihminen, tutkija tai luonnonharrastaja, pyrkii havaitsemaan eliöyksilön taksonomiset tuntomerkit, jotta kyseessä olevan yksilön laji voidaan selvittää. Useimmiten tämä tapahtuu eliöyksilön ulkoisia tuntomerkkejä eli fenotyyppiä tarkastelemalla. Lajin tunnistamisessa eli lajinmäärityksessä oleellinen osa-alue on määritettävän eliöyksilön perinnölliset eli perityt rakennepiirteet, kuten lehtien kasvutapa ja muoto, varpaiden määrä tai siipisuonien sijainti (hyönteisillä). Nykyään on pyritty kehittämään myös genotyyppiin perustuvia lajinmäärityksen keinoja. Lähisukuisten eliöiden samanlaiset geenit vaikeuttavat kuitenkin lajin geneettistä määrittämistä. Lähisukuiset lajit ovat toki vaikeita tunnistaa myös fenotyyppiin perustuvassa lajinmäärityksessä.
Taksonomiset lajituntomerkit eivät siten aina ole helposti havaittavissa, joten usein lajinmäärityksessä käytetään apuna tois'sijaisia lajituntomerkkejä kuten karvoituksen tai höyhenten määrää, väriä ja värin jakautumista, tai käyttäytymispiirteitä kuten eliöyksilön ääntelyä tai liikkumistapaa. Lajinmääritys on sitä varmempi, mitä useampia taksonomisia lajituntomerkkejä yksilössä havaitaan. Taksonomisten lajituntomerkkien avulla pystytään epäselvät lajinmääritykset useimmiten varmistamaan, jos asia koetaan tarpeelliseksi. Harrastajien muistiinpanoissa epävarma lajinmääritys voidaan kirjata esimerkiksi suvun tai jopa heimon tarkkuudella, tieteellisissä artikkeleissa tämän kaltainen epätarkkuus on epäsuotavaa.
Yhtenäisyyden ja demokratian liitto
Yhtenäisyyden ja demokratian liitto ("Coalition for Unity and Democracy", CUD tai CDU) on neljän puolueen liitto Etiopiassa. Sen johtaja on Hailu Shawul. 15. toukokuuta 2005 pidetyissä parlamenttivaaleissa puolueliitto sai 89 paikkaa 527:stä.
Neljä liiton muodostavaa puoluetta ovat Etiopian demokraattinen puolue ("Ethiopian Democratic League"), Etiopian yhtenäisyyspuolue ("All Ethiopian Unity Party"), Medhin-puolue ("United Ethiopian Democratic Party-Medhin Party") ja demokratia- ja oikeudenmukaisuusliike ("Rainbow Ethiopia: Movement for Democracy and Social Justice").
Girma Wolde-Giorgis
Girma Wolde-Giorgis Lucha (28. joulukuuta 1924 – 15. joulukuuta 2018) oli Etiopian presidentti kahden kauden ajan vuosina 2001–2013. Hänet valittiin presidentiksi 8. lokakuuta 2001 ja uudelleen 9. lokakuuta 2007 alkaen. Etiopian presidenttiys on lähinnä symbolinen virka, jossa on hyvin vähän valtaa. Yksi kausi presidenttinä kestää kuusi vuotta, eikä sama henkilö voi olla presidenttinä kahta kautta pitempään.
Hän palveli armeijassa sekä poliitikkona hallitsija Haile Selassien aikana. Ensin hän palveli parlamentissa, jossa hänet valittiin alahuoneen puhemieheksi. Hallitsijan kukistamisen jälkeen vuonna 1974 hän työskenteli armeijan hallinnossa etenkin Eritreassa paikallisen Punaisen Ristin vastaavana. Sen jälkeen hän työskenteli liike-elämässä, ja palasi parlamenttiin sitoutumattomana edustajana. Tullessaan valituksi presidentiksi hän oli parlamentin puhemies.
Iveta Melzer
Iveta Melzer (o.s. Benešová, s. 1. helmikuuta 1983 Most, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen tennispelaaja. Hän aloitti tenniksen peluun 7-vuotiaana ja siirtyi ammattilaiseksi vuonna 1998. Hänellä on kaksi turnausvoittoa WTA-kiertueen kaksinpelissä, Acapulcon turnauksesta vuodelta 2004 ja Monacon turnauksesta vuodelta 2010. Nelinpelissä hän on voittanut neljätoista turnausta. Melzer on vasenkätinen ja käyttää rystylyönnissään kahta kättä. Korkeimmillaan Melzer on ollut WTA:n kaksinpelirankingissa sijalla 17 tammikuussa 2011.
Vuoden 2006 Australian avoimissa Melzer ylsi ensimmäistä kertaa Grand Slam -turnauksen kolmannelle kierrokselle lyömällä viidenneksi sijoitetun Mary Piercen 6-3, 7-5. Myös Ranskan avoimissa 2008 hän pääsi kolmannelle kierrokselle pudotettuaan ensin 15:nneksi sijoitetun Nicole Vaidišován ja sitten Peng Shuain, mutta kolmannella kierroksella hän hävisi Petra Cetkovskálle. Ranskan avoimissa 2009 hän hävisi kolmannella kierroksella Ana Ivanovićille. Australian avoimissa 2011 hän pääsi neljännelle kierrokselle voitettuaan mm. Marija Kirilenkon ja Anastasija Pavljutšenkovan. Neljännellä kierroksella hän hävisi toiseksi sijoitetulle Vera Zvonarjovalle.
Melzer meni naimisiin miestennispelaaja Jürgen Melzerin kanssa syksyllä 2012 ja otti hänen sukunimen käyttöönsä.
Luettelo Suomen partiolippukunnista
Tämä on luettelo Suomen partiolippukunnista, joita on yhteensä noin 750.
Etelä-Karjalan Partiolaisiin kuuluu 22 lippukuntaa yhdeksältä eri paikkakunnalta.
Finlands Svenska Scouteriin kuuluu 63 lippukuntaa 27 paikkakunnalta.
Järvi-Suomen Partiolaiset ry on vuonna 2007 perustettu Suomen Partiolaiset – Finlands Scouter ry:n piirijärjestö, joka otti 1.1.2008 vastuun partiopiiritoiminnasta Etelä-Savon, Kainuun, Keski-Suomen, Pohjois-Karjalan sekä Pohjois-Savon alueella.
Katso tarkemmin Järvi-Suomen Partiolaisten kotisivut
Pohjanmaan Partiolaiset on perustettu syksyllä 2007 ja on toiminut vuoden 2008 alusta Etelä-Pohjanmaan Partiolaisten, Keski-Pohjanmaan Partiolaisten ja Pohjois-Pohjanmaan Partiopiirin alueella.
Pielisen Partiolaiset on lieksalainen noin 80 hengen lippukunta. Lippukunta perustettiin vuonna 2004, kun Lieksan vanhat lippukunnat- Pielisen Tytöt ja Pojat (1932-2004), sekä Pielisen Metsäsissit (1954-2004)- yhdistyivät.
Pielisen Partiolaiset käyttävät kämppinään seurakunnan "Hangasmajaa" (noin 15 km. Lieksan keskustasta) ja Nurmijärven majaa. Kämppiä vuokrataan. Kotisivut:
Henrik Renqvist
Henrik Renqvist (alk. Heikki Kukkonen, 1. elokuuta 1789 Ilomantsi – 5. marraskuuta 1866) oli suomalainen kirkonmies ja herätysjohtaja, Karjalan rukoilevaisliikkeen perustaja, uskonnollinen kirjailija ja kirjankustantaja. Hän myös suomensi hartauskirjoja ja arkkiveisuja.
Renqvist oli syntynyt talonpojan Henrik Kukkosen poikana Ilomantsissa. Köyhyyden vuoksi koulunkäynti myöhästyi, ja sotaisat ajat ja uskonnolliset mietiskelyt sitä vielä hidastivat. Ensin Kuopiossa hän sai vaikutuksia herätysliikkeistä ja taloudellista tukea kirjakauppias Pietari Väänäseltä, sitten Turussa herrnhutilaisuudelta. Uskonnollinen murros kehittyi niin rajuksi, että hän joutui mielenhäiriöön mutta toipui siitä, pääsi ylioppilaaksi 1816 ja seuraavana vuonna papiksi.
Liperin laajassa, huonosti hoidetussa seurakunnassa toimiessaan hän osoitti erinomaista intoa, mutta hänen aiheuttamansa hengellinen levottomuus loukkasi esimiehiä, ja seurauksena oli pitkällinen oikeusjuttu, vuoden virkaero ja sakot. Samalla tarkastusmatkan tehnyt Porvoon piispa Johan Molander siirsi hänet 1826 Svartholman vankilalinnoituksen papiksi, mikä käytännössä tarkoitti vankeutta.
Vankeusaika merkitsi Renqvistille mahdollisuutta syventää ajatuksiaan. Hän julkaisi ensimmäiset raittiusaiheiset kirjoituksensa. 1835 painettiin Renqvistin tunnetuin teos "Viinan kauhistus" ja samana vuonna hänet määrättiin kappalaiseksi Sortavalaan, missä toimessa pysyi kuolemaansa saakka.
Renqvist on myös myöhemmin Kustannusosakeyhtiö Otavaa johtaneen Reenpään suvun kantaisä. Suvun kustannustoiminta alkaa kuitenkin jo Henrik Renqvististä, joka oli 1830–40-luvuilla Suomen suurin suomenkielisen kirjallisuuden julkaisija. Kaikkiaan Renqvist painatti noin 60 kirjaa, joista kymmenkunta alkuperäisinä.
Jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut 2006
25. jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut käytiin Egyptissä 20. tammikuuta – 10. helmikuuta 2006. Turnauksessa ratkaistiin Afrikan jalkapalloliiton CAF:in mestari. Vuoden 2006 MM-kilpailujen karsintalohkot toimivat myös Afrikan mestaruusturnauksen karsintalohkoina. Vaikka kustakin ryhmästä vain lohkovoittaja selviytyi MM-kilpailuihin, Afrikan-mestaruusturnaukseen selvisi kunkin lohkon kolme parasta. Mikäli isäntämaa Egypti olisi lohkonsa kolmen parhaan joukossa, tuon lohkon neljänneksi sijoittunut selviäisi mestaruusturnaukseen.
Finaalissa kohtasivat Egypti ja Norsunluurannikko. Varsinainen peliaika ja jatkoaika päättyivät 0–0. Egypti voitti Afrikan-mestaruuden voitettuaan rangaistuspotkukilpailun 4–2.
5 maalia
4 maalia
3 maalia
2 maalia
Ahmed Hassan valittiin turnauksen parhaaksi pelaajaksi.
Euphoria (Def Leppardin albumi)
Euphoria on brittiläisen rockmusiikkia esittävän Def Leppard -yhtyeen seitsemäs studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1999.
"Euphoria" merkitsi Def Leppardille paluuta yhtyeen musiikillisesti klassisempaan tyyliin. Yhtyeen edellinen studioalbumi, vuoden 1996 "Slang", oli lähennellyt alternative rockin piirteitä, mutta "Euphorialla" yhtye teki paluun ominaisempaan, menestysalbumeidensa "Pyromanian" ja "Hysterian" tapaiseen musiikkiin. Albumi ylitti ilmestyessään kultalevyrajan sekä Yhdysvalloissa että Kanadassa. Albumilta julkaistiin yhteensä kuusi singleä: ”Promises”, ”Paper Sun”, ”Goodbye”, ”Day After Day” ja ”21st Century Sha La La La Girl” sekä ainoastaan Euroopassa julkaistu ”Promises/Back in Your Face”.
"Slangin" tapaan albumin tuottajana toimi jälleen Pete Woodroffe. Yhtyeen 1980-luvulla menestykseen nostanut tuottaja Robert John ”Mutt” Lange palasi yhteistyöhön yhtyeen kanssa tällä kertaa säveltäjänä, ja hän osallistui kappaleiden ”Promises”, ”All Night” ja ”It’s Only Love” säveltämiseen. Myös vuoden 1996 Formula 1 -maailmanmestari Damon Hill, yhtyeen basistin Rick Savagen naapuri ja hyvä ystävä, vieraili albumilla soittaen kitarasoolon kappaleeseen ”Demolition Man”.
"Euphoriaa" myytiin avausviikollaan Yhdysvalloissa yli 98 000 kappaletta ja se nousi Billboardin albumilistalla sijalle 11. Albumin singleistä suurimman listamenestyksen saavutti ”Promises”, joka nousi Billboardin Mainstream Rock -listalla kärkipaikalle.
Lockerbie
Lockerbie on pieni kaupunki lounaisessa Skotlannissa, Dumfries and Gallowayn alueella, noin 120 kilometrin päässä Glasgow'sta sekä noin 32 kilometrin päässä Englannin ja Skotlannin rajalta. Kaupungin väkiluku oli 4 009 vuonna 2001.
Lockerbien julkinen liikennejärjestelmä on hyvin kehittynyt kaupungin kokoon nähden. Kaupunki sijaitsee lähellä A74(M) -moottoritietä, ja siellä on myös rautatieasema. Paikallisesta punaisesta hiekkakivestä rakennettu kaupungintalo on keskustan hallitsevin maamerkki. Kaupungintalon läheisyydessä on toisen maailmansodan pronssinen muistomerkki.
Lockerbie on historiansa aikana toiminut sekä lampaiden että karjan kauppapaikkana. Rajan läheisyyden vuoksi karjakauppa oli alueen tärkein elinkeino vuosisatojen ajan. Kaupungissa järjestetään yhä lammashuutokauppoja.
Kansainvälisesti Lockerbie muistetaan paikkana, mihin Pan Amin lento 103 syöksyi terroristien pommi-iskun takia 21. joulukuuta 1988. Suomessa tapaus tunnetaan yleisesti nimellä "Lockerbien pommi-isku", mutta Yhdistyneessä kuningaskunnassa tapaus tunnetaan parhaiten nimellä "Lockerbie Disaster ("Lockerbien katastrofi")" tai pelkästään "Lockerbie". Yksitoista Lockerbien asukasta menehtyi koneen kappaleiden syöksyessä kaupunkiin Sherwood Crescentin alueelle. Putoamispaikalle muodostui suurehko kraatteri.
Lockerbie Academy on kaupungin julkinen lukio, josta tuli Lockerbien pommi-iskujen pelastustoiminnan päämaja. Akatemia perusti yhdessä newyorkilaisen Syracusen yliopiston kanssa stipendin, joka annetaan kahdelle ansioituneimmalle opiskelijalle. Pommi-iskussa menehtyi kaikkiaan 35 Syracusen yliopiston opiskelijaa. Stipendin saajat viettävät Syracusen yliopistossa stipendin turvin yhden vuoden ennen kuin aloittavat varsinaiset yliopisto-opintonsa. Lockerbien akatemian rehtori Graham Herbert palkittiin marraskuussa 2003 Syracusen yliopiston "Chancellor's Medal" -palkinnolla erinomaisen opettajanuransa ansioista.
Akatemiassa Lockerbien pommi-iskun aikana opiskellut Helen Jones menehtyi Lontoon pommi-iskuissa 7. heinäkuuta 2005.
Pionit
Pionit ("Paeonia") on pionikasvien ("Paeoniaceae") heimon ainoa suku. Lajeja esiintyy luonnonvaraisena Aasiassa, Etelä-Euroopassa ja Pohjois-Amerikan länsiosissa. Useimmat lajit ovat monivuotisia ja ruohovartisia kasveja, pituudeltaan 0,5–1,5 metriä, mutta jotkin lajit ovat puuvartisia, 2–3 metriä korkeaksi kasvavia pensaita. Kukat ovat suuria ja tuoksuvia, väri vaihtelee punaisista valkoisiin ja keltaisiin. Keltaiset lajikkeet ovat hybrideitä, paitsi kiinanpionien Huang Jin Lun -lajike.
Pioneja jalostettiin Kiinassa koristekasvikäyttöön jo useita vuosisatoja sitten.
Pionit ovat monivuotisia ja lyhytjuurakkoisia ruohoja tai pieniä pensaita, jotka sisältävät eteerisiä öljyjä, flavoneja ja oksalaattikiteitä. Lehdet ovat kierteisesti, kerrannaisia, periaatteessa kolmilehdykkäisiä, leveäkantaisia ja korvakkeettomia. Kukinto on varsipäätteinen, yksi- tai muutamakukkainen. Kukat ovat kookkaita, ja niissä on kierteisesti järjestyneitä kehälehtiä, joista verholehtimäisiä 3–7 ja terälehtimäisiä 5–13; verhiö ja teriö eivät ole jyrkästi erotettavissa. Heteitä on paljon, ja ne ovat ryhmittyneet viideksi kimpuksi, jotka jatkavat kehälehtispiraalia. Erillisiä emejä on 2–15, ne ovat vartalottomia ja luotti on laajentunut. Kussakin emissä on tavallisesti paljon siemenaiheita. Hedelmä on tuppilo, ja siinä on verhiö jäljellä. Siemenissä on tavallisesti vaippamainen muodostuma, ja siemenkuori on mehevä. Endospermi, siemenen ravintovarasto, on amyloidipitoinen. Siemen on aluksi monialkioinen, mutta vain yksi alkio kehittyy taimeksi.
Kaukokartoitus
Kaukokartoitus (, josta toisinaan lyhenne "RS") on etämittausta, jossa mittalaite kulkee yleensä lentokoneen, helikopterin tai satelliitin mukana.
Yleensä avaruustutkimuksessa kaukokartoituksena pidetään vain Maan havainnointia avaruusaluksesta käsin (, yleinen lyhenne EO). Esimerkiksi Marsin havainnointi sitä kiertävältä luotaimelta pidetään planeettatutkimuksena ja NASAn Hubble-avaruusteleskoopin tekemät kaukohavainnot kuuluvat tähtitieteeseen.
Kaukokartoitussatelliitit havainnoivat, esimerkiksi kuvaavat, Maan pintaa (mukaan lukien meret ja muut vesistöt) ja ilmakehää sekä mittaavat maan geoidia, vetovoimaa ja magneettikenttää eri aallonpituuksilla.
Osa satelliiteista on sääsatelliitteja, osa eri alojen tutkimussatelliitteja. Sotilaallisia kaukokartoitussatelliitteja ovat tiedustelu- eli vakoilusatelliitit, jotka on listattu ao. artikkelissa.
Kaukokartoitus Suomessa sai alkunsa Suomen ilmavoimien lentokuvauksena, johon tykistön kenraali Nenonen toi merkittävän panoksen 1920- ja 1930-luvulla. Ilmavoimien koneita käytettiin luonnonvarojen kartoitukseen yhteistoiminnassa Geologisen tutkimuskeskuksen, Geodeettisen laitoksen jne. mittauskampanjoissa. Veljekset Karhumäki on ollut merkittävä ilmavalokuvien ottaja.
1970-luvulla Suomessa alettiin vastaanottaa NOAAn sääsatelliittien dataa. 1980-luvulla Suomi liittyi EUMETSAT-sääsatelliittijärjestöön. 2000-luvulla useat tutkimusryhmät käyttävät useiden avaruusjärjestöjen kuvamateriaalia tutkimustyössään. Avaruustekniikan opetus Suomessa on painottunut kaukokartoitukseen. Kaukokartoitusaineistoja hyödynnetään runsaasti myös metsätaloudessa ja metsäntutkimuksessa. Metsän kaukokartoituksessa keskitytään juuri nyt lentokoneesta tehtävään laserkeilaukseen, jonka avulla saadaan jopa maastomittauksia tarkempaa 3D-puustotietoa.
Nieminen
Nieminen tarkoittaa seuraavia:Sukunimi "Nieminen" kuuluu ns. Virtanen-tyyppiin, 1800-luvun lopulla nopeasti ylestyneisiin länsisuomalaisiin sukunimiin, joihin päädyttiin, kun liitettiin johonkin luontoaiheiseen sanaan vanhojen itäsuomalaisten sukunimien mallista omaksuttu johdin-"nen". Nykyään "Nieminen" on Suomen neljänneksi yleisin sukunimi, mutta aikaisemmin se oli Suomen toiseksi yleisin sukunimi (yleisin oli Virtanen). Nieminen on muun muassa seuraavien tunnettujen henkilöiden sukunimi:
Kari Palaste
Kari Palaste (s. 12. huhtikuuta 1950 Kajaani) on suomalainen arkkitehti. Kari Palaste on VPL-Arkkitehdit Oy:n (aiemmin nimellä Virta Palaste Leinonen Arkkitehdit Oy) osakas ja toimitusjohtaja. Kari Palasteen isä oli talvisodan veteraani Onni Palaste.
Kari Palaste opiskeli arkkitehtuuria Oulun yliopiston teknillisen tiedekunnan arkkitehtuurin osastossa. Palaste valmistui arkkitehdiksi vuonna 1986. Hän on suunnitellut yhteistyössä nykyisen toimiston muun henkilökunnan kanssa viime vuosina muun muassa Työterveyslaitoksen laajennuksen ja Myllypuron terveysaseman Helsinkiin, Lintulaakson koulun, VTT/ Rakennus- ja yhdyskuntatekniikan laajennuksen Espooseen sekä monia muita julkisia uudisrakennuksia ja/tai niiden peruskorjauksia.
Edvin Hevonkoski
Edvin Jalmari Hevonkoski (10. syyskuuta 1923 Alavus – 8. syyskuuta 2009 Vaasa) oli suomalainen ITE-taiteilija, joka loi Vaasan Asevelikylään Edvininpolku-nimisen taideympäristön.
Hevonkosken vanhemmat olivat Valentin Hevonkoski ja Anna Kalin ja puoliso Elli Puranen. Hevonkoski toimi muun muassa hitsarina ja levyseppänä, eläkkeelle hän jäi 1973 Oy Strömberg Ab:lta ja aloitti varsinaisesti vasta tämän jälkeen taiteellisen tuotantonsa.
Kun Vaasan asevelikyläläiset vuonna 1980-luvun alussa alkoivat talkoilla raivata kuntopolkua metsään, Hevonkoski päätti tehdä veistoksen yhdestä juurineen polun tieltä nostetusta puunrungosta. Ensimmäiset sittemmin Edvininpoluksi nimetyn reitin varren teoksista valmistuivat 1983. Kun teoksia alkoi syntyä lisää, pururadan varrelle pysytettiin taidetyöskentelyä varten verstas, jossa Hevonkoski teki veistoksia ensin puusta ja myöhemmin romumetallista sekä kierrätysmateriaaleista. Hevonkoski kustansi aluksi taidetyönsä itse, mutta sai materiaalia myöhemmin lahjoituksina paikallisilta metalliliikkeiltä. Lisäksi Hevonkosken taidetyöskentely sai sekä taloudellista tukea että talkooapua vuonna 1994 perustetulta Edvininpolun perinneseuralta.
Valtaosa polun teoksista syntyi kymmenen ensimmäisen työskentelyvuoden aikana. Yli kaksikymmentä vuotta jatkuneen luomistyön tuloksena 1,3 kilometrin pituisen ulkoilureitin varrelle muodostui taideympäristö, johon kuuluu noin 150 veistoskokonaisuutta ja sotahistoriasta kertova korsukylä. Siihen kuuluu useita rakennuksia, kuten kahdenkymmenen hengen miehistökorsu, savusauna, juoksuhauta ja huoltokorsu "Töpinä" sekä "Vapaudenristin kappeli", joka valmistui Suomen itsenäisyyden 80-vuotispäivän kunniaksi vuonna 1997. Korsukylään kuuluu myös 50 hengen "Emma"-tupakahvila. Sota-ajan tunnelmaa tuovat aidot, rintamalla käytetyt tykit. Edvininpolun teokset ovat olleet tuhoutumisvaarassa 2000-luvulla. Osa puusta tehdyt patsaista on jo osin hajonnut. Talkoiden ansiosta suuri osa Edvininpolun teoksista on kuitenkin saatu säilytettyä.
Muutamia Hevonkosken teoksia on myös muualla Vaasassa, kuten Wasalandiassa. Jukolanpuistossa sijaitsee hänen vuonna 1991 talkooväen avustuksella rakentamansa "Rauhan silta", jonka kaiteet muodostuvat alaspäin suunnatuista kiväärinpiipuista. Teoksia on lisäksi Karvialla, Jalasjärvellä ja Helsingin Oulunkylän kuntoutussairaalassa.
Hevonkoski löysi usein humoristisen naivistisiin teoksiinsa aiheensa sekä ajankohtaisista asioista että suomalaisista klassikkoromaaneista, saduista ja lauluista. Aleksis Kiven "Seitsemän veljestä" sekä Väinö Linnan pääteokset ovat olleet innoituksen lähteenä useissa teoksissa. Monet patsaista ovat yhteiskunnallisia ja esittävät suomalaisia poliitikkoja. Hevonkosken tunnetuin teos lienee presidentti Tarja Halosta esittävä suuri muotokuvapää, joka oli esillä Kiasman edustalla "Omissa maailmoissa" -näyttelyn yhteydessä vuonna 2005. Patsaan erikoisuus on autopesulan harjoista tehdyt hiukset. Yksityisnäyttelyn Hevonkoski piti Vaasan Taidehallissa vuonna 1991.
Helena Hietanen
Helena Hietanen (s. 1963) on suomalainen valo- ja tilateoksia tekevä kuvanveistäjä sekä taideaktivisti. Hietanen on opiskellut Taideteollisessa korkeakoulussa ja Helsingin yliopiston piirustuslaitoksella.
Helena Hietanen on tehnyt teoksia moninaisista materiaaleista, kuten hiuksista ja kumista. Hän tuli tunnetuksi optista kuitua soveltavista teoksistaan, kuten "Teknopitsiä" ) ja "Valoseinä". Hietasta kiinnostaa keinovalo, luonnonvalon vaihtelu ja kuinka materiaalit heijastavat valoa. Hietasen teoksia oli esillä Venetsian biennaalissa vuonna 1997 ja hän on muutenkin ollut runsaasti esillä ulkomailla eri taidemuseoissa ja yhteisnäyttelyissä.
Helena Hietanen sai Kuvataiteen valtionpalkinnon vuonna 1999. Kuvasto myönsi vuonna 2008 Hietaselle Erik Ehnroth -palkinnon toiminnasta kuvataiteilijoiden oikeuksien parantamiseksi. Hän sai myös William Thuringin säätiön pääpalkinnon 14 000 euroa vuonna 2007. Hietanen on lisäksi suunnitellut vuonna 2004 Millennium-teknologiapalkinnon palkintoteoksen "Huipun".
Hietanen asuu Lallukan taiteilijakodissa Helsingissä kuvanveistäjämiehensä Jaakko Niemelän kanssa. Hietanen on sairastanut rintasyöpää kolmesti ja on ollut valtion taiteilijaeläkkeellä vuodesta 2007 alkaen.
Marius Corbett
Marius Corbett (s. 26. syyskuuta 1975 Potchefstroom, Etelä-Afrikka) on eteläafrikkalainen keihäänheittäjä. Hän voitti hieman yllättäen MM-kultaa
Ateenan MM-kilpailuissa 1997 parantamalla loppukilpailussa kauden parastaan neljä ja puoli metriä voittotuloksen ollessa 88,40 m. Seuraavana vuonna hän voitti Hyväntahdon kilpailuissa heittäen ennätyksensä 88,75 m. Tuo tulos oli Afrikan ennätys vuoteen 2014 asti, jolloin Ihab Abdelrahman El Sayed rikkoi sen.
Earth Crisis
Earth Crisis oli New Yorkista Yhdysvalloista kotoisin oleva metalcore/hardcore punk -yhtye, joka perustettiin vuonna 1992. Yhtye esiintyi viimeisen kerran vuonna 2001 Hellfest-tapahtumassa New Yorkissa. Hajoamisen jälkeen laulaja Karl Buechner perusti Bulldogin ja Erick Edwardsin kanssa Freya-yhtyeen.
Earth Crisis on tunnettu poliittisista kannanotoistaan ja aktivismistaan, erityisesti eläinten oikeuksien ja ekologian saralla. Yhtyeen ansiosta näistä asioista tuli hardcore ja straight edge -alakulttuurien keskeisiä osia.
Lämmön siirtyminen
Lämmön siirtyminen tapahtuu spontaanisti aina korkeammasta lämpötilasta matalampaan eli lämpimästä kylmään. Tämän ilmaisee termodynamiikan toinen pääsääntö, jonka mukaan lämpötilaerot pyrkivät tasoittumaan.
Lämpö voi siirtyä kolmella eri mekanismilla, jotka ovat johtuminen, säteily ja kuljetus eli konvektio.Yhtenä erikoistapauksena on nesteen tai kaasun olomuodon muutos kosketuksissa kiinteän aineen pintaan. Tällöin lämmönsiirto pinnan ja kaasun/nesteen välillä on erikoisen tehokas.
Anke Feuchtenberger
Anke Feuchtenberger (s. 1963 Itä-Berliinissä) on saksalainen sarjakuvataiteilija. Hän on toiminut vuodesta 1997 professorina Hampurissa, missä hän myös asuu.
Feuchtenberger on vieraillut Suomessa usein, mm. Helsingin sarjakuvafestivaaleilla 1995 ja 2006.
Erik Bruun
Erik Bruun (s. 7. huhtikuuta 1926 Viipurin mlk) on suomalainen graafikko.
Bruun vietti lapsuutensa Viipurin maalaiskunnan Säiniöllä Karjalassa. Sodan aikana perhe muutti Helsinkiin. Helsingissä Bruun opiskeli grafiikkaa. Hän valmistui graafikoksi vuonna 1950. Valmistumisensa jälkeen Bruun työskenteli kolme vuotta näyttelyiden mainosjulisteiden suunnittelijana. Vuonna 1953 hän perusti grafiikkayrityksen.
Bruun suunnitteli postikortteja, julisteita, postimerkkejä ja vuoden 1986 markka-arvoisten setelien taustapuolet . Hän myös osallistui yhtenä kutsuttuna taiteilijana vuonna 1996 euroseteleiden suunnittelukilpailuun, jonka kuitenkin voitti itävaltalainen Robert Kalina.
Bruunin suunnittelemat postikortit ja postimerkit kuvaavat suomalaista luontoa. Hän on suunnitellut Suomen luonnonsuojeluliiton Saimaannorppa-logon.
Bruun palkittiin vuonna 2007 Pro Finlandia -mitalilla.
Kaskuna Bruunista kerrotaan, että kun vuoden 1986 setelit olivat olleet liikkeellä vain vähän aikaa, Bruun ja tämän vaimo olivat käymässä Tukholmassa. He olivat vaihtamassa Suomen markkoja Ruotsin kruunuiksi, ja setelit olivat uutta mallia. Kassanhoitaja ei ollut ikinä nähnyt uusia markkaseteleitä ja kysyi Bruunin vaimolta, ovatko ne aitoja. Tähän Bruunin vaimo: ”Totta kai, mieheni on ne itse piirtänyt”..
Augustus Ankka
Augustus Ankka () on italialaisen sarjakuvapiirtäjä Marco Rotan luoma kuvitteellinen Disneyn eläinmaailman hahmo, Akun esi-isä, joka seikkailee viikinkien aikakaudella Kaledoniassa eli nykyisessä Skotlannissa. Augustus Ankka toimii Kaledonian rannikon suojaksi rakennetun Sorsalinnan käskynhaltijana ja puolustaa kreivi Itara O'Kituran kreivikuntaa viikinkien hyökkäyksiä vastaan. Augustuksen adjutanttina toimii järkälemäinen mutta lempeä ja hidasälyinen soturi Pikkuveikko. Augustus on monissa tarinoissa joutunut viikinkikylään, ja joutunut esittämään viikinkiä. Augustus on ihastunut erääseen hyvin paljon Iinestä muistuttavaan hahmoon.
Suomessa Augustus Ankan tarinoita on julkaistu "Aku Ankka" -lehdessä sekä Aku Ankan taskukirjassa.
Augustuksen ensimmäisessä esiintymisessä Aku näkee unta Augustuksesta menetettyään tajuntansa katosta irronneen puupalikan kumautettua häntä takaraivoon.
Kuolemajärven kirkko
Kuolemajärven kirkko sijaitsi Kuolemajärven Kirkkoniemessä, luovutetussa Karjalassa.
Kirkon suunnitteli Josef Stenbäck. Kirkko rakennettiin Virolahden punaisesta graniitista vuosina 1899-1902 ja vihittiin käyttöön 11. tammikuuta 1903. Kirkko oli muodoltaan kahtamoinen, jonka kellotorni sijaitsi alttarin ja ristivarren välisessä kulmauksessa. Myös kahtamoisen ristikeskustan päällä oli pieni torni, kattoratsastaja. Kuolemajärven kirkko edusti kansallisromantiikkaa.
Kellotornissa oli kolme kelloa. Alttaritaulua kirkossa ei ollut vaan sen tilalla oli alttariseinän suuresta ikkunasta avautuva luonnonmaisema. Kirkon urut olivat 19-äänikertaiset.
Kun talvisota syttyi, joutui Kuolemajärvi varsin pian sotatoimialueeksi. Suomalaiset räjäyttivät kirkon tornin 8. joulukuuta 1939, jotta venäläiset eivät olisi voineet käyttää tornia tähystys- ja tulenjohtopaikkanaan. Räjähdyksen aiheuttama tulipalo tuhosi kirkon pahoin, vain muhkeat kiviseinät jäivät pystyyn. Talvisodan jälkeen kirkon raunio jäi Neuvostoliitolle.
Kun Suomi valtasi Kuolemajärven takaisin jatkosodassa 1941, huomattiin venäläisten aloittaneen kirkon raunion purkamisen. Jatkosodan aikana suomalaiset eivät ryhtyneet korjaamaan kirkkoa. Vuonna 1944 alue siirtyi taas Neuvostoliitolle. Tämän jälkeen kirkonraunio ja hautausmaa hävitettiin täydellisesti. Kirkon graniittiseinät, tiilet ja hautamuistomerkit kuljetettiin pois ja koko alue tasattiin. Nykyään paikalla toimii lasten leirikeskus.
Kirkon kellot ja urut tuhoutuivat kirkon mukana, mutta osa irtaimistosta, muun muassa ehtoolliskalustot ja kastemalja 1700- ja 1800-luvuilta, saatiin pelastettua. Kuolemajärven seurakunta lahjoitti kaiken pelastuneen omaisuutensa vuonna 1950 Turun Martin seurakunnalle.
Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen suomalaisten toimiminen luovutetulla alueella helpottui. Kirkon paikalle asennettiin muistolaatta vuonna 1990. Varsinainen muistomerkki pystytettiin 1995 kirkon alttarin paikalle. Muistomerkki valmistettiin Virolahden punaisesta graniitista eli samasta materiaalista kuin kirkkokin oli aikoinaan rakennettu.
Kuolemajärvellä oli ollut ainakin kaksi aiempaa kirkkoa ennen viimeisimmän kirkon valmistumista. Kuolemajärven ensimmäinen kirkko oli tiettävästi vuonna 1619 puusta rakennettu Pyhälle Birgitalle omistettu kappelikirkko, joka sijaitsi Kaukajärven kylässä. Tämä kirkko määrättiin purettavaksi huonon kuntonsa vuoksi vuonna 1781.
Toinen Kuolemajärven kirkko valmistui vuonna 1759 Kirkkoniemeen, jossa Kuolemajärven kirkot tämän jälkeen sijaitsivat. Tämä kirkko oli puinen ristikirkko, jossa oli erillisenä rakennuksena kellotorni (valmistui 1786). Kirkossa oli runsaasti maalauksia, mutta tässäkin kirkossa oli alttaritaulun paikalla ikkuna. Osa näistä maalauksista on nykyisin Kansallismuseossa, jonne ne siirrettiin kirkon purkamisen yhteydessä. Uuden kirkon rakentamista oli suunniteltu jo 1887, mutta vasta 1899 tilattiin Josef Stenbäckiltä uuden kirkon piirustukset. Tämä kirkko purettiin vuonna 1901, vaikka uusi kirkko ei vielä ollutkaan valmistunut.