Rannekello
Rannekello on ajan mittaamiseen tarkoitettu laite, kello, jota pidetään ranteessa. Erityiset käyntitarkkuudelle asetetut kriteerit täyttävää kelloa kutsutaan kronometriksi.
Tiettävästi ensimmäinen ranteessa käytettävä kello on vuonna 1571 Robert Dudleyn Elisabeth I:lle valmistama "käsivarsikello".
Taskukellon korvaavan rannekellon kehitti 1800-luvun lopulla Patek Philippe alun perin naisten käyttöön. 1900-luvun alussa ranskalais-brasilialainen lentäjä Alberto Santos-Dumont pyysi ystäväänsä Louis Cartieria suunnittelemaan hänelle helppokäyttöisen kellon, koska taskukello oli lentokoneen ohjaamossa epäkäytännöllinen. Cartier kehitti nahkaisella rannekkeella varustetun kellon. Tähän malliin perustuu Cartier’n mallistossa edelleen oleva "Santos"-kello. Rannekellojen sarjatuotanto sai alkunsa vuonna 1880, kun keisari Wilhelm I tilasi Saksan keisarillisen laivaston upseereille Girard Perregaux'n valmistamana 2000 kappaletta nahkahihnaiset metalliritilällä suojatut kellot.
Alun perin rannekelloissa oli jousivoimalla käyvä mekaaninen heilurikoneisto. Näitä kelloja piti niin sanotusti "vetää" kerran vuorokaudessa, mikä viritti kellon jousen jotta kello jatkaisi käyntiään tauotta. 1960-luvulla yleistyivät käden liikkeen avulla jousensa virittävät automaattiset eli itsevetävät kellot. 1970-luvulla kvartsikiteen värähtelyyn perustuva, huomattavasti mekaanista koneistoa tarkempi sähköinen koneisto alkoi vallata markkinoita. Halpojen, mutta käyntitarkkuudeltaan tarkkojen japanilaisten kvartsikellojen tulo markkinoille saattoi Sveitsin perinteisen kelloteollisuuden syvään kriisiin. Kalliimman hintaluokan mekaanisten kellojen arvostus ja suosio on viime vuosina kasvanut.
Rannekellon tärkein ja yleensä kallein osa on sen koneisto. Mekaaniseen koneistoon saattaa kuulua yli 130 osaa. Mekaanisen rannekellon koneiston keskeisiä osia ovat muun muassa liipotin ja jousi.
Kvartsikello on mekaanista kelloa tarkempi. Sveitsiläisen leiman saanut mekaaninen kello voi heittää kuutisen sekuntia päivässä, eikä yhdenkään mekaanisen kellon edes väitetä olevan täysin tarkka.
Tarkkuuden sijaan mekaanisen kellon ostajia kiehtoo käsityötaito. Esimerkiksi Patek Philippen Calibre 89:n hinta on 3,9 miljoonaa euroa, joka perustuu siihen, että kellon kehittäminen kesti yhdeksän vuotta ja siinä on 33 erikoistoimintoa kuten tähtiaika.
Rannekelloista ilmestyi ensimmäinen suomalainen tietokirja Kellomies – rannekellot ajan käyttöesineinä ja harrasteena vuonna 2011.
Tavallisimmin ranneke kiinnitetään kelloon pujottamalla se niin sanottujen jousinastojen alitse. Jousinastat puolestaan kiinnitetään kellonkuoren korvakkeisiin, joissa on tätä varten pienet reiät.
Rannekkeita on valmistettu ainakin nahasta, kankaista (esimerkiksi nailonista), teräksestä, luonnonkumista ja synteettisestä kumista sekä halpoihin kelloihin myös muovista.
Kalliita rannekelloja tuottavat yritykset ovat nykyään lähinnä markkinointiyhtiöitä. Tyypillinen alalla toimiva yhtiö, kuten IWC tai Panerai, suunnittelee kellon itse, mutta ulkoistaa sen valmistuksen esimerkiksi jollekin sveitsiläiselle tai saksalaiselle firmalle. Kobold tuo kellojen osat ulkomailta ja kokoaa ne USA:ssa. Ainoastaan muutamat yhtiöt, kuten Patek Philippe, Girard-Perregaux, Rolex ja Seiko valmistavat kellojensa osat itse.
Useimmat kelloyhtiöt ostavat koneistonsa yhdeltä kolmesta sveitsiläisestä valmistajasta, jotka ovat ETA, Lemania ja Sellita. Näin yhtiö voi kutsua tuotettaan sveitsiläiseksi. Yhtiöt muuttavat hankkimiaan koneistoja esimerkiksi lisäämällä niihin toimintoja.
Nykyään 90 % myydyistä rannekelloista on paristolla toimivia kvartsikelloja. Kuitenkin jäljelle jäävä 10 % – mekaaniset kellot – muodostaa suuren osan alan rahallisesta arvosta. Niinpä aikoinaan kvartsikelloilla menestynyt Swatch Group on nykyään maailman suurin mekaanisten kellojen valmistaja, ja omistaa mm. koneistokonserni ETA SA:n.
Monet Suomen Kelloseppäkoulun suorittaneet kellosepät ovat hankkineet alan kokemusta työskentelemällä maineikkaiden sveitsiläisten kellotehtaiden palveluksessa.
Viime vuosina on Suomeen perustettu yrityksiä, jotka suunnittelevat ja valmistavat rannekelloja. Suomessa mekaanisia kelloja valmistavat yritykset Sarpaneva Watches, Aikamuoto ja Rajamäen Kellotehdas. Sveitsissä työskentelee kelloseppä Kari Voutilainen, jonka työnlaatu on tunnustettu laajalti alan koulukunnissa.