Gary Ridgway
Gary Leon Ridgway (s. 18. helmikuuta 1949) eli niin kutsuttu ”Green Riverin tappaja” on yhdysvaltalainen sarjamurhaaja ja nekrofiili, joka tappoi ainakin 49 naista Washingtonin osavaltiossa 1980-luvun alkuvuosina. Hänen osuuttaan rikoksiin tutkittiin jo 1980-luvulla, mutta pidätys tapahtui vasta 30. marraskuuta 2001. Hän tunnusti teot ja sai elinkautisen vankeusrangaistuksen.
Erikoista Ridgwayn tapauksessa oli, että tuolloin vielä elossa ollut, kuolemantuomiotaan vangittuna odottanut sarjamurhaaja Ted Bundy avusti vapaaehtoisesti tutkijoita murhaajan kiinnisaamisessa. Hän laati murhaajasta psykologisen profiilin, jossa mainitsi muun muassa, että murhaaja palaa mielellään rikospaikalle. Myös Bundy itse palasi Ridgwayn tavoin murhasarjansa aikana usein jo mädäntyneiden ruumiiden luokse ja harjoitti nekrofiliaa.
Ridgwayn nuorimmat uhrit olivat vain 15 vuoden ikäisiä, ja vanhin oli ehtinyt täyttää 38 vuotta.
Ridgway syntyi Salt Lake Cityssä, Utahissa, Mary Rita Steinmanille ja Thomas Newtonille ja oli keskimmäinen kolmesta lapsesta. Hänet kasvatettiin McMicken Heightsissa, Washingtonin osavaltiossa. Ridgwayn äiti hallitsi taloa ja oli erityisen kontrolloiva keskimmäistä poikaansa kohtaan. Sukulaisten mukaan hän ei ollut koskaan tyytyväinen Garyyn ja huusi jatkuvasti aviomiehelleen. 14-vuotiaana Ridgway kasteli yhä vuoteensa ja hänen äitinsä joutui pesemään hänen sukuelimensä paljain käsin. Ridgway poti intensiivistä himoa ja häpeää äitiään kohtaan, mikä saattoi vaikuttaa hänen kehitykseensä.
Lapsena Ridgwayn älykkyysosamäärä oli 82, mikä merkitsee alhaista älykkyyttä. Tämä näkyi hänen koulumenestyksessään ja peruskoulussa hän jäi kertaalleen luokalleen. Hänen luokkatoverinsa kuvailivat häntä hyväntahtoiseksi, mutta varsin unohdettavaksi persoonaksi. Garyn teinivuodet olivat ongelmallisia, ja hän oli vasta 16-vuotias houkutellessaan ensimmäisen uhrinsa metsään ja puukottaessaan tätä. 16-vuotias uhri selvisi hengissä. Uhrin ja Ridgwayn kertoman mukaan Ridgway oli kävellyt pois nauraen ja sanonut: ”Olen aina miettinyt, millaista olisi tappaa joku.”
Ridgway on ollut kolmesti naimisissa, ja hänellä on yksi poika. Jo ennen sarjamurhaepäilyä hän oli ollut pidätettynä prostituutioon liittyvästä rikoksesta. Pidätyksen jälkeen perhe ja ystävät kuvailivat Ridgwayta ystävälliseksi mutta oudoksi. Hänellä oli pakkomielle prostituoituihin ja hänen suhteensa naisiin oli toimimaton; hänen kahdessa ensimmäisessä avioliitossaan oli ollut uskottomuutta molemmin puolin. Sekä eräs prostituoitu että Ridgwayn toinen vaimo todistivat vuonna 1982, että Ridgway oli pitänyt heitä kuristusotteessa.
1980- ja 1990-lukujen aikana Green Riverin tappajan uskotaan murhanneen ainakin 48 uhria lähellä Seattlen ja Tacoman kaupunkeja Washingtonissa. Valtaosa murhista sijoittui kahden ja puolen vuoden pituiselle ajanjaksolle 1980-luvun alussa. Useimmat uhreista olivat prostituoituja tai kotoaan karanneita nuoria, jotka Ridgway noukki kyytiinsä Pacific Highway Southilta. Hän kuristi heidät ja heitti ruumiit Green Riveriin tai sen lähistölle, lukuun ottamatta kahta Oregonin Portlandista löydettyä uhria. Useimmiten hän asetteli uhrit rykelmiin ja jätti nämä alastomiksi. Poliiseja hämmentääkseen Ridgway kaatoi paikoille sekalaisia jätteitä, kuten satunnaisille ihmisille kuulunutta purukumia ja tupakkaa. Koska kaikkia uhreja ei löydetty ennen pehmytkudoksen täydellistä hajoamista, neljä heistä on yhä tunnistamatta.
1980-luvun alkupuolella Green Riveriin koottiin erikoisyksikkö tutkimaan tapausta. Yksikön tunnetuimmat jäsenet olivat Robert Keppel ja Dave Reichert, jotka kuulustelivat sarjamurhaaja Ted Bundya vuonna 1984. Heidän haastattelunsa koskivat sekä Green Riverin tapausta, jossa Bundy auttoi heitä, että myös Bundyn omia tunnustuksia hänen selvittämättömistä murhistaan. Mukana oli myös John E. Douglas, joka on kirjoittanut paljon Green Riverin tutkimuksista.
Ridgway pidätettiin vuosina 1982 ja 2001 prostituutioon sekaantumisesta. Vuonna 1983 hänet nimettiin epäillyksi Green Riverin murhista. Ridgway läpäisi valheenpaljastuskokeen vuonna 1984, mutta jäi myöhemmin kiinni vuonna 1987 tehtyjen hius- ja sylkitestien myötä. Myöhemmät DNA-kokeet antoivat oikeuden pidätysmääräykseen.
Ridgway pidätettiin 30. marraskuuta 2001. Tuolloin häntä epäiltiin vasta neljästä murhasta, uhreina Marcia Chapman, Opal Mills, Cynthia Hinds ja Carol Ann Christensen. Myöhemmät tutkimukset yhdistivät hänet vielä kolmeen muuhun; Wendy Coffieldin, Debra Bonnerin ja Debra Estessin murhiin. Ridgway ei vastustanut pidätystä ja paikalla olleiden mukaan hän oli kysynyt: ”mitä autolleni tapahtuu?”
Elokuussa 2003 Ridgway siirrettiin King Countyn vankilasta salaiseen paikkaan. Hänen lakimiehensä suunnittelivat sopimusta, joka säästäisi hänet kuolemantuomiolta, jos Ridgway tunnustaisi kaikki tekemänsä murhat. 5. marraskuuta samana vuonna Ridgway tunnustikin kaikkiaan 48 ensimmäisen asteen murhaa. Sopimuksen mukaan hänen täytyi vielä opastaa tutkijat murhapaikoille ja avustaa heitä muilla lisätiedoilla. Ridgway kertoi murhanneensa kaikki uhrinsa King Countyssa, mutta oli kuljettanut kaksi heistä Portlandiin hämätäkseen poliisia.
18. joulukuuta 2003 Ridgway tuomittiin 48 elinkautiseen vankeusrangaistukseen. Häntä syytettiin myös todisteiden tuhoamisesta, mikä lisäsi tuomioon 480 vuotta. Julkinen mielipide Ridgwayn tuomiosta on ristiriitainen, sillä oli varsin poikkeuksellista, että 48 ihmistä murhannut henkilö selviää ilman kuolemanrangaistusta osavaltiossa, jossa tuomio on voimassa.
Ridgway tunnusti enemmän murhia kuin kukaan aiempi yhdysvaltalainen sarjamurhaaja. Helmikuussa 2004 piirisyyttäjät alkoivat julkaista nauhoitettuja haastatteluja, joissa Ridgway muuttaa tunnustuksiaan jyrkästi. Haastattelujen mukaan uhreja olisi ehkä kuusikymmentä, jopa sata.
Ridgway suorittaa tuomiotaan Washingtonin osavaltion vankilassa Walla Wallassa.
1982
1983
1984
1986
1987
1990
1998
Tuntematon