hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Üzeyir Hacıbəyov
Üzeyir Hacıbəyov (17. syyskuuta 1885 Ağcabədi – 23. marraskuuta 1948) oli azerbaidžanilainen säveltäjä.
Hacıbəyov syntyi Ağcabədissa lähellä Şuşaa. Hänen isänsä toimi sihteerinä kuuluisalle runoilija Xurşidbanu Natəvanille, jolta tuleva säveltäjä sai vahvoja vaikutteita. Hän oli jo lapsena musikaalisesti lahjakas, ja vuonna 1908, 22 vuoden iässä, hän sävelsi hyvin vähän varsinaista alan koulutusta saaneena täysimittaisen oopperan.
Koulutukseltaan Hacıbəyov oli opettaja; hän oli opiskellut vuosina 1899–1904 Gorin opettajainseminaarissa ja sai ensimmäisen paikkansa Hadrutista. Työskenneltyään siellä vuoden hän asettui Bakuun, jossa hän jatkoi matematiikan, maantiedon, historian, azerin, venäjän ja musiikin opetusta. Hän myös julkaisi kaupungissa turkkilais-venäläis-turkkilaisen sanakirjan (1907) sekä teoksen aritmeettisista ongelmista (1908).
Vaikka Azerbaidžanissa ja azerin kielessä tapahtui Hacıbəyovin elinaikana lukuisia muutoksia, hänen onnistui luoda varsin menestyksekäs ura säveltäjänä; tuotantoon kuuluu muiden muassa seitsemän oopperaa ja kolme musiikkikomediaa. Vuonna 1920 perustettu Bakun musiikkiakatemia on saanut lisänimen Hacıbəyovilta, ja säveltäjää pidetään azerbaidžanilaisen taidemusiikin isänä. Hän keräsi ja julkaisi useita kansanlauluja säveltäjä Müslüm Maqomayevin kanssa ja julkaisi vuonna 1945 maansa kansanmusiikin perusteista myös kirjan.
Hacıbəyov oli Bakun musiikkiakatemian professori sekä vuosina 1928–1929 ja 1939–1948 johtaja. Hän oli kahdesti edustajana Neuvostoliiton korkeimmassa neuvostossa. Hänellä oli Leninin kunniamerkki, useampi Stalin-palkinto ja vuodesta 1938 Neuvostoliiton kansantaiteilijan arvonimi. Hän kuoli diabeteksen komplikaatioihin 63-vuotiaana. Hänen säveltämänsä on Azerbaidžanin kansallislaulu "Azərbaycan marşı".
Mark Reizen
Mark Osipovitš Reizen (, 3. heinäkuuta 1895 – 25. marraskuuta 1992) oli venäläinen oopperalaulaja, lyyrinen basso.
Reizen syntyi juutalaiseen sukuun, ja hänellä oli neljä veljeä ja yksi sisko. Kaikki harrastivat musiikkia. Reizen oli ensimmäisen maailmansodan veteraani ja opiskeli insinööriksi, mutta myös laulua Harkovassa Federico Bugamellin johdolla vuosina 1919–1920.
Reizen debytoi Harkovan oopperassa vuonna 1921, jolloin hän esitti Pimenin roolin Modest Mussorgskin teoksessa "Boris Godunov". Hän siirtyi Leningradin Mariinski-teatteriin vuonna 1925 ja kierteli vuosina 1929–1930 Pariisissa, Berliinissä, Monte Carlossa ja Lontoossa.
Reizen työskenteli Bolšoi-teatterin johtavana bassona vuodesta 1930 vetäytymiseensä 1954 ja sai sinä aikana mainetta muiden muassa Nikolai Rimski-Korsakovin, Aleksandr Borodinin, Charles Gounod'n, Mihail Glinkan ja Richard Wagnerin töiden tulkitsijana.
Reizen jatkoi opettamista vuodesta 1967. Hän piti resitaalin 80-vuotispäivänsä kunniaksi ja esitti prinssi Greminin roolin Pjotr Tšaikovskin "Jevgeni Oneginissa" Bolšoissa 90-vuotisjuhlassaan heinäkuussa 1985. Hänelle myönnettiin Stalin-palkinnot vuosina 1941, 1949 ja 1951. Hän kuoli äkillisesti 97 vuoden iässä Moskovassa.
Italian Grand Prix 1996
Italian Grand Prix 1996 oli Formula 1 -sarjan historian 595. osakilpailu, joka ajettiin 8. syyskuuta 1996 Monzan huippunopealla radalla. Kilpailun voitti Ferrari-kuljettaja Michael Schumacher. Kilpailua pitkään johtanut Jean Alesi oli toinen ja kolmanneksi ajoi Mika Häkkinen.
Fuksianpunainen
Fuksianpunainen väri on sävyltään pinkin ja violetin sekoitus ja se on saanut nimensä verenpisaroiden suvun tieteellisestä nimestä "Fuchsia". Värin nimenä fuksianpunaista () alettiin käyttää Britanniassa 1892. Fuksianpunainen on myös saman värinen kuin magenta (M), jota nimitystä käytetään yhdestä CMYK-värinmuodostuksen pääväreistä. CMYK-väreillä luodaan nelivärikuvia muun muassa väritulostimilla. Magenta on vihreän käänteisväri. Tämä värisävy puuttuu valon kirjosta. Näemme sen silloin, kun näköjärjestelmän pitkäaaltoisille punaisille ja lyhytaaltoisille sinisille valoille herkät näkösolut ovat aktiivisia.
Evolution 4.0
Evolution 4.0 on power metal -yhtye Thunderstonen neljäs studioalbumi, julkaistu 14. maaliskuuta 2007. Se sisältää kappaleet "Face in the Mirror" ja "Forevermore", joilla yhtye osallistui vuoden 2007 Euroviisujen Suomen karsintaan.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan kymmenennellä sijalla, ja pysyi listalla yhteensä neljä viikkoa.
Justice League: Injustice for All
Justice League: Injustice for All on vuoden 2002 marraskuussa julkaistu videopeli. Se perustuu animaatiosarjaan Justice League, jonka kehittäjänä toimi Saffire Corporation.
Oikeuden Puolustajat yhdistävät voimansa pysäyttääkseen Injustice Gang -ryhmän. Pelin tarina alkaa Justice Leaguen samannimisestä jaksosta "Injustice for All".
Jokaisella tasolla pelattavia hahmoja on kaksi, joiden avulla pyritään löytämään piilotettuja avainkortteja ja kohtaamaan kentän pääpahis. Myös jokaisella sankarilla on oma erikoiskyky perusliikkeiden lisäksi.
Morgan Spurlock
Morgan V. Spurlock (s. 7. marraskuuta 1970 Parkersburg, Länsi-Virginia) on yhdysvaltalainen dokumenttielokuvaohjaaja, televisiotuottaja ja käsikirjoittaja, joka tunnetaan parhaiten dokumenttielokuvastaan "Super Size Me", jossa hän pyrki esittelemään McDonald's-ruoan terveydellisesti negatiivisia vaikutuksia syömällä ainoastaan McDonald'sin ruokaa kolmesti päivässä kuukauden ajan. Spurlock on myös tositelevisiosarja "30 Days":n (30 Päivää) tuottaja ja tähti.
Spurlock suoritti tutkinnon Bachelor of Fine Arts (BFA) filmissä New York University:n Tisch School of the Arts:sta vuonna 1993.
Spurlock syntyi Parkersburgissa Länsi-Virginiassa ja asuu nykyisin New Yorkissa.
Ennen "Super Size Me":n tekoa Spurlock toimi näytelmäkirjailijana. Hän voitti palkintoja näytelmästään "The Phoenix" niin New York International Fringe Festivalissa vuonna 1999 kuin myös Route 66 American Playwriting Competitionissa vuonna 2000. Hän loi myös "I Bet You Will" -ohjelman MTV-musiikkikanavalle.
Rauhanpiippu
Rauhanpiippu eli "calumet" on Pohjois-Amerikan alkuperäiskansojen pyhä piippu, jota perinteisesti käytettiin uskonnollisissa ja sosiaalisissa tilaisuuksissa. Rauhanpiippu koostui varresta ja pesästä, jossa poltettiin tupakanlehtiä ja yrttejä. Eri intiaaniheimot käyttivät erilaisia yrttisekoituksia. Piiput oli yleensä valmistettu kaoliniitista ja usein tehty jonkin eläimen muotoon. Piippu ja varsi olivat usein samaa materiaalia, mutta pitkien seremonipiippujen varret valmistettiin yleensä puusta ja koristeltiin helmin, sulin tai piikkisian piikein. Kieltäytyminen vastaanottamasta tarjottua rauhanpiippua katsottiin yleensä loukkaukseksi.
Rauhanpiippuja käytettiin lähes kaikkialla Pohjois-Amerikassa, mutta eniten niiden käyttö painottui algonkin- ja sioux-kielisten kansojen keskuuteen. Preeriaintiaanien arvellaan omaksuneen rauhanpiipun maanosan itäosien maanviljelijä-intiaaneilta.
Piipun käyttö vakiintui merkiksi vihollisuuksien lopettamisesta, mutta alkuaan sitä käytettiin laajemminkin eri rituaaleissa. Rituaali alkoi piipun sytyttämisestä ja sen ojentamisesta seremonian johtajalle. Hän imi piipusta ensimmäiset savut ja puhalsi ne kohti taivasta. Sitten hän antoi piipun vasemmalla puolellaan olevalle, ja näin piippu kiersi auringon suuntaisesti. Seremonian uskottiin suojaavan osallistujia kaikelta vihamielisyydeltä.
Zeeta-funktio
On olemassa useita matemaattisia funktioita, jotka tunnetaan zeeta-funktiona. Näistä tunnetuin on Riemannin zeeta-funktio.
Muita merkittäviä zeta-funktiota ovat:
Adolf Butenandt
Adolf Friedrich Johann Butenandt (24. maaliskuuta 1903 Bremerhaven – 18. tammikuuta 1995 München) oli saksalainen biokemisti. Hän sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1939 työstään sukupuolihormonien tutkimisessa. Palkinto jaettiin Butenandtin ja Lavoslav Ružičkan kesken. Aluksi natsihallinto pakotti hänet kieltäytymään palkinnosta, mutta toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1949 hän vastaanotti palkinnon.
Opiskelunsa Butenandt aloitti Marburgin yliopistossa. Myöhemmin hän liittyi Adolf Otto Reinhold Windausin johtamaan työryhmään Göttingenin yliopistossa. Butenandt valmistui filosofian tohtoriksi 1927. Windauksen ja Schering-yhtiössä toimineen Walter Schöllerin neuvosta Butenandt rupesi tutkimaan munasarjasta erittyviä hormoneja. Hänen tutkimuksensa johtivat estronin ja muutamien muiden naishormonien löytämiseen. Nämä hormonit eristettiin tuhansista litroista virtsaa.
Habilitaationsa jälkeen Butenandt toimi lehtorina Göttingenissä. Myöhemmin hän toimi Gdańskin teknillisessä yliopistossa professorina. Vierailtuaan Yhdysvalloissa Butenandtista tuli Kaiser Wilhelm -instituutin johtaja vuonna 1936. Vuonna 1936 hän liittyi Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen jäseneksi. Toisen maailmansodan aikana hän työskenteli sodankäyntiin liittyvien projektien parissa. Kun instituutti siirtyi vuonna 1945 Tübingeniin Butenandtista tuli professori Tübingenin yliopistoon. Instituutti siirrettiin Müncheniin, missä Butenandt toimi Münchenin yliopistossa professorina.
Butenandt selvitti mulperiperhosnaaraiden tuottaman feromonin bombykolin rakenteen.
Mettupalayam
Mettupalayam () on kaupunki ja kunta Tamil Nadun osavaltiossa, Intiassa. Kaupungissa on 66 213 (2001) ja se sijaitsee Bhavani-joen varrella 38 kilometrin päässä Coimbatoresta.
Mettupalayamista lähtee Nilgirin rautatie, joka kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon, sekä autotiet Nilgirivuorille. Kaupunki onkin merkittävä kauppapaikka tuoreille hedelmille ja vihanneksille, jotka tulevat vuorilta. Niitä myydään täältä ympäri Coimbatoren piirikuntaa.
Hamilton Fish III
Hamilton Fish III (s. Hamilton Stuyvesant Fish, 7. joulukuuta 1888 – 18. tammikuuta 1991) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko.
Fish syntyi Garrisonin kylässä New Yorkissa merkittävään poliitikkosukuun. Hänen isänsä oli kansanedustaja Hamilton Fish II ja äitinsä Emily o.s. Mann. Hänen isänsä isä oli Hamilton Fish, joka oli toiminut ulkoministerinä ja kuvernöörinä sekä istunut kuusi vuotta Yhdysvaltain senaatissa.
Fish kävi lapsuudessaan sveitsiläistä Chateau de Lancyn koulua Genevessä, jossa hän oppi puhumaan ranskaa ja pelaamaan jalkapalloa. Kesät hän vietti perheensä kanssa Baijerissa. Myöhemmin hän kävi St. Mark’s Schoolia Massachusettsissa. Hän kuvasi itseään ”B-luokan oppilaaksi”, mutta oli huomattavan lahjakas eri urheilulajeissa.
Fish valmistui St. Mark’sista vuonna 1906 ja lähti Harvardin yliopistoon. Hän jatkoi jalkapalloharrastustaan menestyksellä; nämä ansiot toivat kaksinkertaisen "College Football All-America Team" -maininnan ja vuonna 1954 paikan College Football Hall of Famessa. Hän oli mukana organisoimassa Harvardin lakikoulun jalkapallojoukkuetta.
Fish valmistui Harvardin yliopistosta vuonna 1909 "cum laude" -arvosanoin historiasta ja valtio-opista. Hän sai myöhemmin sotilaspalveluksestaan Kunnialegioonan merkin.
Fish oli aktiivinen politiikassa 1910-luvun alusta saakka. Hänet valittiin New Yorkin edustajainhuoneeseen vuonna 1914.
Fish täytti vuonna 1920 Edmund Plattilta vapautuneen paikan Yhdysvaltain edustajainhuoneessa. Lopulta hän istui edustajainhuoneessa yhtämittaisesti vuoteen 1945; hän oli menettänyt pitkäaikaisen paikkansa edellisen vuoden vaaleissa. Hänen seuraajansa oli Peter A. Quinn.
Fish tuli kongressivuosinaan tunnetuksi kommunisminvastaisuudestaan. Hänet muistetaan myös Franklin D. Rooseveltin ja tämän "New Dealin" vastustajana.
Fishiä syytettiin isolationismista ja natsisuhteista. Hänen väitettiin muun muassa saaneen noin 41 000 nykydollaria ”natsimyönteisistä lähteistä”. Sittemmin Fish syytti Robert F. Cutleria kunnianloukkauksesta ja vaati tältä 250 000 dollarin korvauksia natsisympatiahuhujen levittämisestä.
Fish julkaisi lyhyen ensimmäisen maailmansodan historian ja omaelämäkerran "Memoir of an American Patriot". Hän perusti Order of Lafayetten vuonna 1958.
Myös Fishin poika Hamilton Fish IV (tunnetaan myös nimellä Hamilton Fish, Jr.) nousi tunnetuksi poliitikoksi.
Hamilton Fish III eli 102-vuotiaaksi.
Naruhiko Higashikuni
Naruhiko Higashikuni (, ”Naruhiko, prinssi Higashikuni”, vuodesta 1947 ) 3. joulukuuta 1887 – 20. heinäkuuta 1990) oli Japanin 30. pääministeri ajanjaksona 17. elokuuta – 9. lokakuuta 1945.
Naruhiko syntyi Kiotossa. Hän on ainoa keisarisuvun jäsen, joka on toiminut Japanin pääministerinä, sekä Japanin pääministeri, jonka kausi jäi kaikkein lyhyimmäksi. Hänen kautensa kesti 54 päivää.
Naruhiko meni 18. toukokuuta 1915 naimisiin Meiji-keisarin yhdeksännen tyttären, prinsessa Toshikon (11.5.1896 – 5.3.1978) kanssa. Parilla oli neljä poikaa:Naruhiko nousi Japanin armeijan kenraaliksi ja oli vuodesta 1939 Ylimmän sotaneuvoston jäsen. Hänelle myönnettiin myös Kinshi kunshō -sotilaspalkinto vuonna 1940. Hän menetti prinssin arvonsa muiden keisarin etäisempiin sukuhaaroihin kuuluvien henkilöiden kanssa 17. lokakuuta 1947.
Naruhiko julkaisi vuonna 1968 muistelmansa "Higashikuni nikkin". Hän kuoli sydämen vajaatoimintaan Tokiossa 102-vuotiaana 1990; hän on Japanin historian pitkäikäisin pääministeri ja yksi maailman pitkäikäisimmistä pääministereistä Willem Dreesin, Christopher Hornsrudin ja Antoine Pinayn ohella.
Deji Aliu
Deji Aliu (s. 22. marraskuuta 1975 Lagos, Nigeria) on nigerialainen pikajuoksija.
Aliun urheilu-ura alkoi kunnolla vuonna 1991, kun paikallisen urheiluseuran valmentaja näki hänen juoksevan koulun kilpailussa. Hän liittyi kyseiseen urheiluseuraan, ja seuraavana vuonna kilpaili jo Soulin nuorten MM-kisoissa, joissa karsiutui 200 metrin juoksun välierissä ajalla 21,44 ja oli mukana Nigerian joukkueessa, joka voitti pronssia 4 x 100 metrin viestijuoksussa. Kaksi vuotta myöhemmin hän voitti nuorten Afrikan-mestaruuden 100 metrin juoksussa ajalla 10,61 sekä 200 metrillä ajalla 21,34. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Lissabonissa nuorten maailmanmestaruuden 100 metrillä ajalla 10,17 ja hopeaa 200 metrillä. Göteborgin MM-kisoissa 1995 hän karsiutui 100 metrin toisissa alkuerissä. Seuraavana vuonna Ateenan olympialaisissa tulos oli sama.
Aliu karsiutui Pariisin sisäratojen MM-kisoissa 1997 60 metrin juoksun alkuerissä ajalla 6,59. Myöhemmin samana vuonna hän karsiutui Ateenan ulkoratojen MM-kisoissa 200 metrin välierissä ajalla 20,78. Kaksi vuotta myöhemmin hän sijoittui viidenneksi Maebashin sisäratojen MM-kisoissa 60 metrillä ajalla 6,58. Samoissa kisoissa hän teki uuden Afrikan sisäratojen ennätyksen ajalla 6,48. Myöhemmin samana vuonna hän karsiutui Sevillan ulkoratojen MM-kisoissa 100 metrin toisissa alkuerissä. Nigerian pikaviestijoukkueessa hän sijoittui kolmanneksi, mutta joukkue hylättiin kun selvisi, että Innocent Asonze oli jäänyt jo kesäkuussa 1999 kiinni dopingin käytöstä. Samana vuonna Aliu sijoittui All-Africa Games -kisoissa neljänneksi 100 metrillä ja juoksi Nigerian pikaviestikultaa voittaneessa joukkueessa. Sydneyn olympialaisissa 2000 hän karsiutui välierissä.
Aliu juoksi Lissabonin sisäratojen MM-kisoissa 2001 karsiutuen 60 metrin välierissä. Seuraavana vuonna hän sijoittui Kansainyhteisön kisoissa 100 metrillä neljänneksi ajalla 10,15. Hän selviytyi Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa 2003 60 metrin loppukilpailuun, jossa sijoittui kahdeksanneksi. Myöhemmin samana vuonna hän voitti ensimmäisen Nigerian mestaruutensa 100 metrillä. Pariisin ulkoratojen MM-kisoissa hän juoksi 100 metrillä viidenneksi ja kuudenneksi. Samana vuonna hän voitti All Africa Games -kisoissa 100 metrin kilpailun ennätysajallaan 9,95.
Ateenan olympialaisissa 2004 Aliu karsiutui toisissa alkuerissä 100 metrillä toisissa alkuerissä, mutta pikaviestissä hän oli mukana voittamassa olympiapronssia. Seuraavana vuonna hän karsiutui Helsingin MM-kisoissa myös toisissa alkuerissä. Vuonna 2006 hän karsiutui Moskovan sisäratojen MM-kisoissa 60 metrin alkuerissä sekä Kansainyhteisön kisoissa 100 metrin välierissä.
Harry Benjamin
Harry Benjamin (12. tammikuuta 1885 – 24. elokuuta 1986) oli saksalainen seksologi. Hänet muistetaan hänen uraauurtavasta työstään transsukupuolisuuden parissa sekä teoksestaan "The Transsexual Phenomenon" (1966).
Benjamin syntyi Berliinissä ja valmistui lääketieteen tohtoriksi 1912 tehtyään väitöskirjan tuberkuloosista. Hän lähti pian Yhdysvaltoihin, jossa hän työskenteli New Yorkissa ja San Franciscossa. Alfred Kinsey esitteli hänelle vuonna 1948 pojan, joka "halusi olla tyttö"; lapsesta tuli Benjaminin varhaisimpia tutkimuskohteita.
Benjamin havaitsi eron transsukupuolisuuden ja transvestismin välillä, otti käyttöön termin ”transsukupuolisuus” vuonna 1954 ja kohtasi tulevina vuosina lukuisia samankaltaisia tapauksia. Hän oli transsukupuolisuuden ohella kiinnostunut gerontologiasta ja elämän pidennyksestä. Hän itse vastaili vielä 100-vuotiaana haastattelukysymyksiin ja kuoli vasta 101-vuotiaana 1986 New Yorkissa.
Vuonna 1971 Benjamin julkaisi kirjan "Basic Self-Knowledge, a guide to the Fourth Way work of G. I. Gurdjieff". [ISBN 0877281629]
Ranskan kunnallisvaalit
Ranskan kunnallisvaalit mahdollistavat paikallishallintoon kuuluvat kunnallisvaltuuston jäsenet, joiden nimitys on ”conseiller municipal”. Heidän joukostaan valitaan kunnanjohtaja eli maire, ja heidän mandaattinsa on kestoltaan kuusi vuotta.
Kunnanvaltuustojen jäsenet valitaan yleisillä ja suorilla vaaleilla aina kuuden vuoden kaudeksi kerrallaan. Vaalien salaisuus ei ole yhtä täydellinen kuin Suomessa, sillä Ranskassa voi äänestää valtakirjalla toisen puolesta.
Kunnanvaltuustojen jäsenet voidaan valita uudelleen. Ranskassa kuntien erot väkiluvun suhteen ovat todella suuria aina muutamasta kunnan asukkaasta miljoonien suurkaupunkeihin. Näin olen valtuutettujen määrä vaihtelee kunnan koon mukaan: 
Äänestysoikeutettuja ovat kaikki myös Ranskan kansallisissa vaaleissa äänioikeuden omaavat kansalaiset, eli kaikki jotka:
Äänestäjä voi äänestää vain oman vaalipiirinsä, eli kuntansa ehdokkaita, kuitenkin suurissa kaupungeissa kuten Lyon, Marseille ja Pariisi kaupunki on jaettu pienempiin vaalipiireihin eli arrondissementteihin eli kaupunginosiin.
Ranskan kunnallisvaaleissa voivat olla ehdokkaina henkilöt, jotka:
Vaalilain 10. artiklan mukaan on kiellettyä olla ehdokkaana useammassa kunnassa.
Kunnanjohtajan eli mairen valitsevat kunnanvaltuuston jäsenet. Hän voi kuitenkin erota tehtävästään vaalikauden aikana ja hänet voidaan myös erottaa, kuitenkaan kunnassa ei tarvitse suorittaa uusia kunnallisvaaleja tämän tähden. Vuodesta 2002 lähtien on ollut mahdollista, että valtuutettu on valittu myös kuntien muodostaman kuntayhtymän puheenjohtajaksi. Tämän valinnat suorittavat kuntayhtymän valtuustojen valitsemat edustajat.
Vuoden 2001 vaaleista lähtien Ranskan kunnallisvaaleihin ovat voineet osallistua myös muiden Euroopan unionin jäsenmaiden kansalaiset. Heillä on äänioikeuden lisäksi mahdollisuus olla ehdokkaana ja siten tulla valituksi valtuustoon. Tätä ehdokkuutta ja sen toteutumista säätelee Maastrichtin sopimus ja sen artikla 8B.
Kuitenkaan nämä eurokansalaiset eivät nautin täydellisiä oikeuksia vaalissa, sillä vuoden 1958 perustuslain artikla 88-3 rajoittaa heidän mahdollisuuttaan tulla valituiksi määreiksi tai apulaismääreiksi.
Jotta eurokansalainen voisi kirjoittautua Ranskan vaalilistalle hänen on:
Leonard Slatkin
Leonard Edward Slatkin (s. 1. syyskuuta 1944 Los Angeles) on yhdysvaltalainen kapellimestari. Hän on toiminut vuodesta 2008 Detroitin sinfoniaorkesterin ja vuodesta 2010 ranskalaisen Orchestre National de Lyonin musiikillisena johtajana.
Sekä isän että äidin puolelta ukrainalaista sukua oleva Slatkin varttui Los Angelesissa. Hänen isänsä oli viulisti ja kapellimestari Felix Slatkin ja äiti sellisti Eleanor Aller. Isä oli konserttimestarina 20th Century Fox-elokuvayhtiön orkesterissa, äiti soolosellistinä Warner Brothers -yhtiön orkesterissa. Vanhemmat soittivat myös kuuluisassa Hollywood String Quartetissa, ja perheen tuttavapiiriin kuului monia muusikoita ja elokuvatähtiä.
Slatkin sai stipendin opiskelemaan säveltämistä Indianan yliopistossa, mutta keskeytti opinnot yhden lukukauden jälkeen kun ei halunnut osallistua pakolliseen sotilaskoulutukseen. Isänsä varhaisen kuoleman jälkeen Leonard Slatkin tunsi itsensä vapaaksi toteuttamaan unelmaansa kapellimestarin työstä, huolimatta ujoudestaan. Hän opiskeli Aspenin musiikkijuhlien kurssilla Walter Susskindin johdolla ennen pääsyään Juilliard Schooliin, jossa hän erikoistui orkesterinjohtoon ranskalaisen Jean Morelin johdolla, opiskelutoverinaan muun muassa suomalainen Leif Segerstam. Slatkin debytoi vuonna 1966, ja vuonna 1968 Walter Susskind nimitti hänet Saint Louisin sinfoniaorkesterin avustavaksi kapellimestariksi. Vuonna 1977 Slatkin nimitettiin New Orleansin sinfoniaorkesterin musiikilliseksi neuvonantajaksi.
Slatkin johti 1970-luvun lopulla ja vuonna 1980 San Franciscon sinfoniaorkesterin kanssa sarjan Beethoven-festivaalikonsertteja. Hänet tunnetaan mm. Saint Louisin sinfoniaorkesterin pitkäaikaisena ylikapellimestarina 1979–1996, Yhdysvaltain kansallisorkesterin ylikapellimestarina 1996–2008 sekä ylikapellimestarina 2000–2004.
Slatkin nimettiin 2006 Nashvillen sinfoniaorkesterin kapellimestariksi. Hän toimii myös Pittsburghin sinfoniaorkesterin vierailevana kapellimestarina alkaen 2008. Hänet otettiin St. Louis Walk of Fameen 1990, ja hän oli vuonna 2003 "National Medal of Artsin" saaneiden joukossa. — Slatkin on vieraillut Suomessa vuosina 1980 ja 2015.
Slatkin on vuodesta 2011 ollut naimisissa säveltäjä Cindy McTeen kanssa. Tämä on hänen neljäs avioliittonsa. Kolmannen vaimonsa, sopraano Linda Hohenfeldin kanssa hänellä on poika Daniel.
Rauhankappeli
Rauhankappeli eli Resvoin kappeli oli vuosina 1913–1920 Helsingin Katajanokalla Uspenskin katedraalin tontilla sijainnut ortodoksinen kappeli. Rauhankappeli pystytettiin Romanovien hallitsijasuvun vallassaolon 300-vuotisjuhlan ja vuonna 1809 solmitun Haminan rauhan eli Suomen Venäjän keisarikuntaan liittämisen 100-vuotisjuhlan kunniaksi. Kappelin juhlalliset vihkiäiset sotilasparaateineen ja jumalanpalveluksineen olivat 27. lokakuuta 1913. Kappelin rakennustyö oli rahoitettu venäläisten toimeenpanemalla kansalaiskeräyksellä. Suomessa kappelia pidettiin Venäjän sortopolitiikan symbolina ja se rakennettiinkin ilman suomalaisten viranomaisten lupaa. Kappelin suunnittelusta oli järjestetty arkkitehtikilpailu, mutta rakennusta ei kuitenkaan toteutettu kilpailun voittaneen suunnitelman mukaisesti. Sen sijaan se toteutettiin venäläiseltä professori L. P. Šiškolta tilatun suunnitelman mukaisesti ja myös kappelin rakennustyöt tehtiin venäläisin voimin.
Suomen itsenäistyttyä kansallismieliset ylioppilaat tervasivat kappelin eräänä yönä keväällä 1919. Terva imeytyi kappelin vuolukivisiin seiniin niin lujasti ettei kappelin puhdistaminen onnistunut. Kappeli purettiinkin pian tämän jälkeen 1920.
Helsingin yksityinen kreikkalaiskatolinen seurakunta osti kappelin rakennuskivet ja tiilet rakentaakseen oman Pyhän Nikolauksen kirkon Hietaniemeen. Kappelin suuri muistolaatta päätyi Helsingin Kaupunginmuseoon, kattokruunu sijoitettiin hautausmaan kappeliin, suuri kuparille maalattu jouluikoni Uspenskin katedraaliin ja huipulla ollut risti muistomerkiksi käytöstä poistetulle Hangon ortodoksiselle hautausmaalle.
Odetta
Odetta Holmes eli Odetta (31. joulukuuta 1930 – 2. joulukuuta 2008) oli afroamerikkalainen laulaja ja kitaristi, jonka ohjelmistoon kuului yhdysvaltalaista kansanmusiikkia, bluesia, jazzia ja spirituaaleja. Hän oli keskeisiä henkilöitä amerikkalaisen kansanmusiikin renessanssissa 1950- ja 1960-luvuilla.
Odetta syntyi Birminghamissa, Alabamassa, kasvoi Los Angelesissa ja opiskeli musiikkia Los Angeles City Collegessa. Hän opiskeli oopperalaulua 13-vuotiaasta ja debytoi musiikkiteatterissa 1944. Hän oli mukana suositun "Finian's Rainbow" -musikaalin (1949) esittäjistössä.
Odetta keskittyi vuodesta 1950 saakka kansanmusiikkiin. Hän muodosti Larry Mohrin kanssa Odetta & Larry -duon, joka levytti vuonna 1954 "Odetta and Larry" -albumin Fantasy Recordsille. Soolouransa alussa hän sai menestystä muiden muassa albumeilla "Odetta Sings Ballads and Blues" (1956), "Odetta at the Gate of Horn" (1957) ja "Odetta Sings Folk Songs" (1963). Martin Luther King, Jr. kutsui häntä vuonna 1961 "amerikkalaisen kansanmusiikin kuningattareksi", ja myös runoilija Maya Angelou esitti hänestä ylistäviä kommentteja.
Odettalla oli myös näyttelijänura. Albumeilla "Odetta and the Blues" (1965) ja "Odetta" (1967) oli kuultavissa entistä huomattavampia jazzvaikutteita, mutta vuosina 1977–1997 hän julkaisi ainoastaan kaksi uutta albumia: "Movin' It On" ja "Christmas Spirituals", molemmat 1987. Hän on sittemmin tehnyt comebackin ja saanut vuonna 1999 National Medal of Artsin. Häneltä ovat myöntäneet saaneensa vaikutteita muiden muassa Janis Joplin, Bob Dylan ja Joan Baez.
Odetta kuoli 77-vuotiaana New Yorkissa.
James Godday
James Godday (s. 9. tammikuuta 1984 Kaduna) on nigerialainen 400 metrin juoksija.
Godday oli mukana Ateenan olympialaisissa 2004 Nigerian joukkueessa, joka voitti 4 x 400 metrin viestijuoksussa olympiapronssia. Seuraavana vuonna hän karsiutui Helsingin MM-kisoissa 400 metrin välierissä ajalla 46,62. Kansainyhteisön kisoissa 2006 hän karsiutui myös 400 metrin välierissä ajalla 45,80. Myöhemmin samana vuonna hän sijoittui Afrikan mestaruuskilpailuissa viidenneksi ajalla 46,15. Vuonna 2008 hän karsiutui Pekingin olympialaisten välierissä ajalla 45,24.
Michael Bratman
Michael E. Bratman (s. 25. heinäkuuta 1945) on yhdysvaltalainen filosofi ja Durfee-oppituolin professori Stanfordin yliopistossa. Hänen erikoisalojaan ovat teonfilosofia ja moraalifilosofia.
August Cieszkowski
August Cieszkowski (1814–1894) oli puolalainen filosofi, taloustieteilijä, yhteiskunnallinen ja poliittinen aktivisti sekä yksi Liga Polskan ja poznańilaisen tiedeseuran Poznańskie Towarzystwo Przyjaciół Naukin (PTPN) perustajista. Filosofina Cieszkowski käsitteli erityisesti teonfilosofiaa.
Fred Dretske
Frederick Irwin ”Fred” Dretske (9. joulukuuta 1932 Waukegan, Illinois – 24. heinäkuuta 2013) oli yhdysvaltalainen filosofi, joka oli erikoistunut tietoteoriaan, mielenfilosofiaan ja teonfilosofiaan. Hän sai Jean Nicod -palkinnon vuonna 1994. Dretske opetti useita vuosia Wisconsinin yliopistossa, ennen kuin siirtyi Stanfordin yliopistoon. Jäätyään eläkkeelle Stanfordista hän siirtyi Duke Universityyn, jossa hän toimi filosofian tutkijaprofessorina.
Dretsken mielenfilosofinen näkemys oli eksternalistinen, ja siksi hän pyrki useissa kirjoituksissa osoittamaan, ettei ihminen voi saada pelkällä introspektiolla niin paljon tietoa omasta mielestään kuin odottaisi.
Ralph Ellison
Ralph Waldo Ellison (1. maaliskuuta 1914 – 16. huhtikuuta 1994) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hänet muistetaan parhaiten romaanista "Näkymätön mies" ("Invisible Man"), jolla hän voitti Kansallisen kirjapalkinnon 1953. Hän toimi vuodesta 1975 American Academy for Arts and Lettersin jäsenenä ja sai myös Presidential Medal of Freedomin 1969 sekä National Medal of Artsin ensimmäisten joukossa 1975. Hän kuoli 80-vuotiaana haimasyöpään.
Riese Pio X
Riese Pio X (myös Riese) on kunta Italian pohjoisosissa Trevison maakunnassa. Se on nimetty samaan tapaan kuin Sotto il Monte Giovanni XXIII, eli kunnan nimeen on lisätty sen kuuluisimman asukkaan nimi. Riese Pio X:n tapauksessa kyseessä on kaupungissa syntynyt paavi Pius X (italiaksi "Pio X"). Riese Pio X:n asukasluku oli vuoden 2015 lopulla 11 067. Kaupunginjohtajana toimii Gianluigi Contarin.
Langenhagen
Langenhagen on kaupunki Ala-Saksin osavaltiossa, Saksassa. Se sijaitsee noin 19 kilometrin päässä osavaltion pääkaupungista Hannoverista. Hannoverin lisäksi sitä rajaa Garbsenin kaupunki sekä Wedemarkin ja Isenhargenin kunnat. Langenhagenille myönnettiin kaupunginoikeudet 1. maaliskuuta 1959.
Langenhagen jaetaan yhdeksään eri kaupunginosaan. Kaupungissa asui noin 53 300 ihmistä vuoden 2015 lopussa.
Ibbenbüren
Ibbenbüren on keskikokoinen kaupunki ("Mittelstadt") Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa Saksassa. Se sijaitsee Teutoburgin metsän luoteislaidalla. Kaupungin läpi virtaa Ibbenbürener Aa -joki. Ibbenbürenille myönnettiin kaupunginoikeudet 1. maaliskuuta vuonna 1724.
Ibbenbüren jaetaan yhdeksään eri kaupunginosaan ("Stadtteile"). Asukasluvullisesti niistä selvästi suurin on Innenstadt noin 23 000 asukkaallaan. Koko kaupungin asukasluku vuoden 2006 lopussa oli 51 190. Pinta-alaltaan Ibbenbüren on 108,85 neliökilometrin suuruinen, ja asukastiheys on 470 as./km².
Kaupunkia rajaavat Mettingenin, Westerkappelnin, Saerbeckin, Hopstenin ja Recken kunnat sekä Tecklenburgin ja Hörstelin kaupungit.
Jennifer Hornsby
Jennifer Hornsby (s. 1951) on brittiläinen filosofi, joka on erikoistunut mielenfilosofiaan, teonfilosofiaan, kielifilosofiaan ja feministiseen filosofiaan. Hornsby toimii professorina Lontoon yliopiston Birkbeckin collegen filosofian laitoksella.
Hornsby tunnetaan muun muassa monien nykyisen analyyttisen mielenfilosofian "oikeaoppisten" näkemysten vastustamisesta ja J. L. Austinin puheaktien hyödyntämisestä pornografian tarkasteluun.
Ramillies
Ramillies () on kunta Belgiassa, Vallonian Brabantin provinssissa. Pinta-alaa Ramilliesillä on 48,68 neliökilometriä. 1. tammikuuta 2007 kunnassa asui 5 856 asukasta ja asukastiheys oli 120 as./km². Kunnan pormestarina toimii Danny Degrauwe. Ramilliesin kunnantalo sijaitsee Gérompontin kylässä.
Ramillies muodostuu seuraavista kylistä: Autre-Eglise, Bomal, Geest-Gérompont-Petit-Rosière, Gérompont, Grand-Rosière-Hottomont, Huppaye, Mont-Saint-André ja Ramillies-Offus.
Ramilliesin alueella käytiin 23. toukokuuta 1706 Espanjan perimyssotaan kuuluva Ramilliesin taistelu. Taistelu päättyi Ranskaa vastaan taistelleen liittokunnan, johon kuuluivat Alankomaat ja Englanti, voittoon.
Ramilliesin väkiluvun kehitys vuodesta 1993 vuoteen 2007:
Stalker (elokuva)
Stalker () on venäläisen Andrei Tarkovskin ohjaama tieteiselokuva vuodelta 1979. Se pohjautuu Arkadi ja Boris Strugatskin romaaniin "". Elokuva palkittiin Cannesin elokuvajuhlilla tuomariston erikoispalkinnolla 1980, se sai myös Fipresci-palkinnon 1981 ja Ekumeenisen erikoispalkinnon 1982. Elokuvan jälkeen Tarkovskin työskentely Neuvostoliitossa kävi mahdottomaksi, ja hän siirtyi ohjaamaan elokuvia ensin Italiaan, myöhemmin Ruotsiin.
Stalker on taide-elokuva ja tarjoaa aineksia filosofiseen tulkintaan. Jo se, että elokuva on kahdenlaisella tavalla toteutettu, on paljon puhuvaa; vyöhykkeen näkymät ja Stalkerin raajarikkoisen, yliluonnollisia voimia omaavan tyttären silmin nähdyt osat ovat värillisiä, muut mustavalkoisia: tyttö ja vyöhyke edustavat tulevaisuutta - muut menneisyyttä. Toisin kuin kirjassa, elokuvassa ei suoraan sanota että tytön salaperäiset voimat ja raajarikkoisuus olisivat suoraan aiheutuneet jostain hänen isänsä vyöhykkeellä kokemasta. Kirjan tekstin voi tulkita viittaavan säteilyyn.
Tarkovski on syventänyt ja vakavoittanut Strugatskien alkuperäistä varsin rentoa tekstiä, mikä tekee elokuvasta huomattavasti kirjaa intensiivisemmän kokemuksen. Hän on myös itse lavastanut Vyöhykkeen raunioituneet maisemat, jotka sitten kuvaaja on uskollisesti ja mielikuvituksekkaasti tallentanut.
Elokuva on kuvattu Tallinnan satama-alueella ja Linnamäen voimalaitoksessa.
Stalker (Aleksandr Kaidanovski) on henkilö, joka vie ihmisiä salaperäiselle "Vyöhykkeelle", jonka otaksutaan syntyneen meteoriitin iskeytymisen, ulkoavaruudesta kotoisin olevien vierailijoiden, ydinonnettomuuden tai jonkin vastaavan tuloksena. Valtio on lopettanut "Vyöhykkeen" tutkimisen huomattuaan sen mahdottomaksi, ja ainoastaan vartioi tiukasti eristettyä aluetta.
Kirkkaanvärisessä erikoissuojapuvussa Vyöhykkeelle tehty virkamatka, josta kirja alkaa, on elokuvasta jätetty pois. Samoin pois on jätetty vyöhykkeen erikoisuudet, painovoimakeskittymät eli "hyttyskaljut", tappava kolloidinen kaasu eli "velhon hyytelö" ja oudot esineet, kuten "mustat roiskeet", "patterit" ja "tyhjiöt". Tarkkaan ottaen näyttää siltä, että elokuvaan on kelpuutettu vain satunnaisia otoksia ja kirjan viimeinen luku.
Monenlaiset motiivit ajavat ihmisiä eristetylle alueelle, ja Stalker on opas, joka johdattaa heidät sinne löytämiään salapolkuja pitkin. Stalker lähtee matkaan mukanaan kirjailija ja professori, jotka hän pyrkii johdattamaan "Huoneeseen", paikkaan jossa kaikki toiveet voivat toteutua. "Vyöhyke" ei kuitenkaan päästä kolmikkoa helpolla. Mikään ei pysy siellä samanlaisena, mitään ei voi ennustaa, ja vain harvat ovat palanneet sieltä elävinä.
Kymmenestä suomalaisesta ensi-iltakriitikosta seitsemän antoi "Stalkerille" täydet neljä tähteä, kaksi arvostelijaa kolme tähteä ja yksi kaksi tähteä, keskiarvona 3,6 tähteä neljästä. Vain uusintaensi-iltaan tuotu "Seitsemän samuraita" sai Suomessa paremmat pisteet tammikuun ja elokuun lopun 1980 välillä teatteriohjelmistoon tulleista elokuvista.
Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti "Stalkerin" kaikkien aikojen 50 parhaan ei-englanninkielisen elokuvan joukkoon.
Portugalin Grand Prix 1996
Portugalin Grand Prix 1996 oli Formula 1 -sarjan historian 596. osakilpailu, joka ajettiin 22. syyskuuta 1996 Estorilin radalla. Kilpailun voitti Williamsilla ajanut Jacques Villeneuve, jolle voitto oli kauden neljäs. Williamsin menestystä täydensi Damon Hill, sijoittumalla toiseksi. Kaksi edellistä kilpailua voittanut Michael Schumacher jäi nyt kolmanneksi.
Arvo Sotavalta
Arvo August Sotavalta, vuoteen 1900 Richter, (7. tammikuuta 1889 Lempäälä – 21. helmikuuta 1950 Helsinki) oli suomalainen kielitieteilijä.
Sotavallan vanhemmat olivat tilanomistaja Johan August Sotavalta ja Emma Sofia Suomi. Hän oli naimisissa vuosina 1917–1927 Evi Marguerita Hjeltin kanssa, jonka isä oli valtioneuvos Edvard Hjelt.
Sotavalta pääsi ylioppilaaksi 1908 Tampereen Reaalilyseosta. Hän valmistui filosofian maisteriksi 1914 ja filosofian lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1923 Helsingin yliopistosta. Tampereen Reaalilyseon ylioppilasluokalla 1908 olivat myös Lauri Pohjanpää ja F. E. Sillanpää, jotka olivat Arvo Sotavallan ystäviä sekä koulu- ja opiskelutovereita.
Sotavalta tutki suomalais-ugrilaisia kieliä. Arvo Sotavalta oli G. J. Ramstedtin apulaisena tämän tutkimusmatkalla Mongoliaan 1912. Se oli Ramstedtin seitsemästä idänretkestä viimeinen. Matkalle lähdettiin keväällä 1912 matkustamalla junalla Pietariin ja sieltä edelleen Urgaan Pohjois-Mongoliaan. Sieltä lähdettiin kymmenen hevosen karavaanilla tutkimusmatkalle, joka ulottui aina Selengajoen varrella olevaan Baibalykiin asti. Matkan tarkoitus oli tutkia muinaisen Tyrk-kansan ja sitä seuranneiden uigurien historiaa sekä tutustua mongolien nykykieleen. Matkalaiset palasivat kotimaahan joulun alla 1912. Arvo Sotavalta toi matkalta muun muassa mongolien asusteita, jotka hän lahjoitti Kansallismuseoon.
Sotavalta toimi Helsingin yliopiston lainopillisen tiedekunnan suomenkielen opettajana 1924–1950, foneettisen laitoksen amanuenssina 1928–1950 sekä fonetiikan dosenttina 1940–1950. Hän oli myös Suomalaisen kirjallisuuden edistämirahaston sihteerinä 1922–1933, Helsingin suomalaisen lyseon tunti- ja sijaisopettajana 1924–1929 ja kauppakorkeakoulun opettajana 1929–1931.
Sotavallan sisar oli tekstiilitaiteilija Impi Sotavalta.
Kenny Chesney
Kenneth Arnold "Kenny" Chesney (s. 26. maaliskuuta 1968) on yhdysvaltalainen countrymuusikko.
Chesney syntyi Knoxvillessä, Tennesseessä. Hän kasvoi Luttrellin pikkukaupungissa ja valmistui Caruthers High Schoolista, sitten East Tennessee State Universityssä. Hänen ensimmäinen albuminsa "In My Wildest Dreamsin" (1994) singlet olivat vain kohtuullisia menestyksiä, ja ensimmäinen suurhitti oli "Fall in Love", joka nousi Country Top 10 -listalle vuonna 1995.
Chesneyn "She's Got It All" ilmestyi elokuussa 1997 ja vietti kolme viikkoa listaykkösenä. Muihin listaykköshitteihin lukeutuvat "How Forever Feels" (kuusi viikkoa 1999), "The Good Stuff" (seitsemän viikkoa 2002) ja "There Goes My Life" (seitsemän viikkoa 2003) sekä "When the Sun Goes Down" -duetto (kolme viikkoa 2004) Uncle Krackerin kanssa.
Chesney on nimetty Country Music Associationin "vuoden esittäjäksi" 2004 ja 2006. Hän solmi 9. toukokuuta 2005 lyhyeksi jääneen avioliiton näyttelijä Renée Zellwegerin kanssa Yhdysvaltain Neitsytsaarten Saint Johnilla.
Oulujärvi (Pello)
Oulujärvi on järvi Pellon kunnassa Lapissa. Se sijaitsee Tornionjokilaaksossa Suomen ja Ruotsin rajalla ja on yhteydessä Tornionjokeen. Järven lähistöllä sijaitsee muun muassa leirintäalue.
Eldred G. Smith
Eldred Gee Smith (9. tammikuuta 1907 Lehi, Utah, Yhdysvallat – 4. huhtikuuta 2013) oli Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon emerituspatriarkka, joka toimi johtavana patriarkkana vuosina 1947–1979. Hän oli Hyrum G. Smithin poika. Ei ole varmaa, aikovatko mormonit nimittää uuden johtavan patriarkan Smithin kuoleman jälkeen, vaikka häntä on virallisissakin yhteyksissä kutsuttu "viran viimeiseksi haltijaksi". Tammikuussa 2011 Eldred G. Smithistä tuli pisimpään palvellut kirkon yleisauktoriteetti, tuolloin hän ohitti presidentti David O. McKayn aikaisemman ennätyksen 64 vuotta.
Häädemeeste
Häädemeeste () on pienkauppala ja entinen kunta Virossa, Pärnumaan maakunnan eteläosassa.
Kunnan asukasluku oli 3 056 (2010), pinta-ala 390,34 neliökilometriä ja asukastiheys 7,8 asukasta neliökilometrillä. Häädemeesten alueen eteläosassa on Ikla-niminen kylä. Iklassa on rajanylityspaikka Latviaan.
Vuoden 2017 kuntauudistuksessa Häädemeeste ja Tahkuranna yhdistettiin uudeksi Häädemeesten kunnaksi. Uudessa Häädemeesten kunnassa sijaitsee Häädemeesten pienkauppala.
Häädemeesten naapurikunnat olivat; pohjoisessa Tahkuranna, idässä Saarde ja Surju sekä etelässä Latvian valtio. Häädemeesten kyläneuvosto muutettiin Häädemeesten kunnaksi 6. joulukuuta 1990.
Vuonna 2011 silloisessa Häädemeesten kunnassa oli 2 473 asukasta, joista 2 409 (97,4 %) oli virolaisia, 24 (1,0 %) venäläisiä ja 36 (1,5 %) muita kansallisuuksia.
Rosalind Hursthouse
Rosalind Hursthouse on moraalifilosofi, joka tunnetaan työstään uusaristoteelisen hyve-etiikan alalla. Hursthouse toimii Aucklandin yliopiston filosofian professorina. Aiemmin hän on opettanut Open Universityssä Isossa-Britanniassa sekä Kalifornian yliopistossa Los Angelesissa.
Dunkirkmax
Dunkirkmax tarkoittaa suurinta Dunkerquen satamaan mahtuvaa rahtilaivaa. Ranskalaisen Dunkerquen kaupungin nimi kirjoitetaan englanniksi Dunkirk. Tämän kokoluokan laivojen suurin pituus on korkeintaan 289 metriä, suurin leveys korkeintaan 45 metriä ja kantavuus alle 177 000 tonnia.
Kiinalainen fuseki
Kiinalainen fuseki (, ) on yksi tunnetuimmista go-avauksista. Aloitus on saanut nimensä siitä, että kiinalaiset pelaajat käyttivät sitä ensimmäisinä yleisesti. Aloituksen suosio kasvoi Japanissa 1970-luvulla.
Niin sanotussa ”korkeassa kiinalaisessa fusekissa” musta pelaa kolme ensimmäistä kiveään kohtiin 1-3-5. Musta 5 kohtaan a on ”matala kiinalainen fuseki”. Mustan suunnitelma on pakottaa valkoinen hyökkäämään oikealle reunalle mustan moyoon.
Hans Joas
Hans Joas (s. 1948) on saksalainen sosiologi, joka toimii Erfurtin yliopiston kulttuurin ja yhteiskunnan Max Weber -tutkimuskeskuksen johtajana ja sosiologian professorina. Joas toimii myös International Sociological Associationin varapuheenjohtajana. Hän on kirjoittanut muun muassa teonfilosofiasta.
Jevgeni Nesterenko
Jevgeni Nesterenko (s. 8. tammikuuta 1938) on venäläinen oopperalaulaja. Äänialaltaan hän on basso tai bassobaritoni. Nesterenko on vieraillut monissa kansainvälissä musiikkikeskuksissa. Varsinkin oopperalaulajana hän on äänialansa tunnetuimpia. Uran huippukohta oli 1970-luvun lopulla ja vielä 1980-luvulla, mutta hän esiintyy edelleen ja on toiminut kilpailutuomarina usein myös Suomessa.
Nesterenko on alkuperäiseltä koulutukseltaan arkkitehti. Hän aloitti musiikkiopinnot 12-vuotiaana. Joutuessaan valitsemaan arkkitehdin uran ja musiikin välillä hän meni Pietarin konservatorioon. Ura sai loistavan alun, kun hän voitti neljännen Moskovan kansainvälisen Tšaikovski-kilpailun (1970) ja pääsi esiintymään Bolšoi-teatteriin.
Nesterenko opettaa laulua Moskovan konservatoriossa ja Wienin musiikkikorkeakoulussa.
Robert Kane
Robert Kane on seuraavien henkilöiden nimi
Topfield Application Program
Topfield Application Program (TAP) on joihinkin Topfield-digitelevisiovirittimiin soveltuva avoin rajapinta. Rajapinnan avulla voidaan tehdä TAPeja (Topfield Application Program) käyttäen C- tai C++-ohjelmointikieliä. TAPeja voidaan asentaa moniin, muttei kaikkiin, Topfieldin kahden virittimen PVR-malleihin.
TAP voi esimerkiksi olla peli, parempi ohjelmaopas tai ohjelma, joka parantaa laitteen toimintoja muilla tavoin.
FC Rio Grande
FC Rio Grande on rovaniemeläinen jalkapalloseura. Joukkue perustettiin vuonna 1992 Rockravintola Rio Granden asiakkaiden ja henkilökunnan virkistystoimintaa varten. Alun perin joukkue pelasi vain puulaakipelejä kesäisin ja halliturnauksia talvisin. Vuonna 1998 joukkue lähti pelaamaan divisioonatason pelejä Pohjois-Suomen Neloseen. Joukkue nousi myöhemmin Kolmoseen ja käväisi myös yhden kauden Kakkosessa. Kaudesta 2005 kauteen 2007 FC Rio Grande pelasi Pohjois-Suomen Kolmosessa.
Helmikuussa 2008 FC Rio Granden ilmoitettiin sulautuneen Rovaniemen Palloseuran uuteen reservijoukkueeseen. Joukkueen nimeksi vaihdettiin RoPS Farmi, ja sen miehistö koostuu FC Rio Granden runkopelaajista ja RoPS:n A-junioreista. FC Rio Grandea ei kuitenkaan kokonaan haudattu seurakartalta, vaan joukkue jatkoi toimintaansa Futsalin II-divisioonassa sekä Rockfutis SM-turnauksessa.
Robert Kane (filosofi)
Robert Kane (s. 1938) on yhdysvaltalainen filosofi, joka toimii Texasin yliopiston (Austin) filosofian professorina. Hän on käsitellyt ennen kaikkea mielenfilosofiaa, teonfilosofiaa, etiikkaa, arvoteoriaa ja uskonnonfilosofiaa, ja kirjoittanut erityisesti vapaasta tahdosta.
Sloveeninkielinen Wikipedia
Sloveeninkielinen Wikipedia () on Wikipedian sloveeninkielinen versio. Se on ollut toiminnassa maaliskuussa 2002 lähtien ja helmikuussa 2007 se rikkoi yli 40 000 artikkelin rajan. 18. heinäkuuta 2007 se rikkoi yli 50 000 artikkelin rajan. Tuoreimpien tietojen mukaan artikkeleita on yli .
Barosaurus
Barosaurus ("raskas lisko") oli pitkä, "Diplodocidae"-heimoon kuulunut sauropodi. 23–27 metrin pituiseksi kasvanut "Barosaurus" eli myöhäisellä jurakaudella 150 miljoonaa vuotta sitten. "Barosauruksen" jäännöksiä on löydetty Pohjois-Amerikasta ja itäisestä Afrikasta, Tansaniasta. Vuonna 1890 Othniel Charles Marsh löysi ja nimesi tämän sauropodin.
"Barosaurus" söi ravinnokseen puiden lehtiä ja saniaisia muiden sauropodien tapaan. Lähisukulaistensa "Apatosauruksen" ja "Diplodocuksen" tavoin Barosaurus eli laumoissa. Laumoissa eläessään "Barosaurukset" olivat paremmassa turvassa isoilta teropodeilta, kuten "Allosauruksilta" ja "Ceratosauruksilta". Suuri koko suojasi aikuista "Barosaurusta" monilta vihollisilta. Sen lisäksi sillä oli pitkä, piiskamainen hännänkärki, jolla se löi vihollisiaan. "Barosaurus" saattoi nousta myös kahdelle raajalle näyttääkseen suuremmalta pelotellakseen saalistajat pois. Takaraajoillaan seistessään "Barosaurus" oli jopa 15 metriä korkea.
Myöhäisjurakautisessa Pohjois-Amerikassa eli samaan aikaan muitakin sauropodeja, kuten "Apatosaurus", "Brachiosaurus", "Camarasaurus", "Diplodocus" ja "Haplocanthosaurus".
"Barosauruksesta" tunnetaan kolme lajia:
Anthony Kenny
Sir Anthony John Patrick Kenny (s. 16. maaliskuuta 1931) on englantilainen filosofi ja British Academyn jäsen. Hän on erikoistunut mielenfilosofiaan, antiikin ja skolastiikan filosofiaan, Ludwig Wittgensteinin filosofiaan sekä uskonnonfilosofiaan. Hän on yhdessä Peter Geachin kanssa antanut merkittävän panoksen analyyttiseen tomismiin, joka pyrkii yhdistämään tomistista ajattelua nykyaikaiseen analyyttiseen filosofiaan.
Alfred Mele
Alfred Remen Mele (s. 22. toukokuuta 1951) on yhdysvaltalainen filosofi. Hän on toiminut William H. ja Lucyle T. Werkmeister -oppituolin filosofian professorina Floridan yliopistossa vuodesta 2001. Hänen erikoisalojaan ovat irrationaalisuus, akrasia, intentionaalisuus ja teonfilosofia.
Japanin Grand Prix 1996
Japanin Grand Prix 1996 oli Formula 1 -sarjan historian 597. osakilpailu ja samalla kauden 1996 päätösosakilpailu, joka ajettiin 13. lokakuuta 1996 Suzukassa. Kilpailun voitti Damon Hill, joka kruunattiin maailmanmestariksi, kun hänen lähin uhkaaja, tallikaveri Jacques Villeneuve joutui keskeyttämään kilpailun jo aiemmin. Toiseksi ajoi Michael Schumacher, joka varmisti MM-sarjan kolmannen sijan. Kolmanneksi kisassa kipusi Mika Häkkinen.
Richard Taylor
Richard Taylor voi tarkoittaa:
Bruno Salmiala
Bruno Aleksander Salmiala (vuoteen 1935 Sundström, 24. elokuuta 1890 Gävle, Ruotsi – 4. syyskuuta 1981 Helsinki) oli Helsingin yliopiston rikosoikeuden professori, kansanedustaja ja yksi Isänmaallisen kansanliikkeen (IKL) keskeisistä johtajista.
Salmialan vanhemmat olivat pietarinsuomalainen konerakentaja Alexander Konstantin Sundström ja Emilia Lindén. Hän pääsi ylioppilaaksi 1910, suoritti lakitieteen kandidaatin tutkinnon 1916 sekä lakitieteen lisensiaatin ja tohtorin tutkinnot 1924.
Salmiala toimi Helsingin yliopiston prosessi- ja rikosoikeuden apulaisena 1925–1927, rikosoikeuden vt. professorina 1925–1927 ja professorina 1927–1959. Hän oli Suomen Asianajajaliiton sihteeri vuosina 1920–1957 ja Defensor Legis -lehden päätoimittaja vuosina 1920–1968. Tämän lisäksi Salmiala toimi eduskunnan oikeusasiamiehen varamiehenä 1924–1928, virkaylioikeuden syyttäjänä 1926–1930 ja jäsenenä 1930–1945 sekä Rikosoikeuden instituutin esimiehenä 1955–1959.
Lapuan liikettä vieroksunut Salmiala oli yksi keskeisistä IKL:n perustajista vuonna 1932. Rikosoikeuden professorina hän toimi takuumiehenä sille, että uusi puolue pysyisi laillisuuden tiellä. Elias Simojoen johtama nuorisojärjestö Mustapaidat ei tosin suostunut pysymään ruodussa ja päätyikin lopulta viranomaisten lakkauttamaksi. Salmiala oli kansanedustajana vuosina 1933–1945 Hämeen läänin eteläistä vaalipiiristä ja presidentin valitsijamiehenä vuosien 1937, 1940 ja 1943 vaaleissa. Hän oli myös Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen.
Salmiala oli koko IKL:n olemassaolon ajan sen keskeisin linjanvetäjä puheenjohtaja Vilho Annalan rinnalla. Heidän johdollaan IKL omaksui passiivisen vastarinnan, kun oikeusministeri Kekkonen yritti lakkauttaa sitä 1938–1939 (ks. Kekkosen konstit), eikä tehnyt myöskään vastarintaa kun se lopulta lakkautettiin syksyllä 1944. Sodan jälkeen vuonna 1945 SKDL yritti painostuskampanjalla hiillostaa Salmialan ja muut entiset äärioikeistolaiset ulos yliopiston viroista, mutta hän kieltäytyi eroamasta – toisin kuin rehtori Rolf Nevanlinna – ja jatkoi professorina eläkeikään asti. Politiikassa hän ei esiintynyt toisen maailmansodan jälkeen.
Salmiala oli naimisissa Lydia Theresia Schützin kanssa 1917–1942. Avioeron jälkeen hän avioitui Jenny Edla Sompin kanssa 1943. Salmialalle syntyi kaksi lasta, Rolf Salmiala ensimmäisestä avioliitosta vuonna 1918 ja Seija Salmiala toisesta avioliitosta vuonna 1943.
Salmialan vuonna 1923 tarkastettu väitöskirja oli nimeltään "Asianosaiskäsitteestä Suomen siviiliprosessioikeudessa".
Salmiala kirjoitti oikeustieteen alalta useita hakusana-artikkeleja Otavan isoon tietosanakirjaan vuosina 1960−1965 ja toimi teoksen oikeustieteen kirjoittajaryhmän puheenjohtajana.
Bedřich Feuerstein
Bedřich Feuerstein (15. tammikuuta 1892 – 10. toukokuuta 1936) oli tšekkiläinen arkkitehti.
Feuerstein opiskeli Tšekin teknillisessä yliopistossa Jože Plečnikin johdolla. Hän työskenteli vuosina 1924–1926 Auguste Perret'n kanssa Pariisissa ja vuosina 1929–1931 Antónin Raymondin kanssa Tokiossa.
Feuerstein sai työhönsä vaikutteita purismista ja Frank Lloyd Wrightin työstä. Hänen omia töitään ovat muiden muassa sotilasmaantieteellinen instituutti Prahassa, krematorio Nymburkissa sekä sairaala Tokiossa ja ostoskeskus Yokohamassa.
Feuerstein teki itsemurhan 44-vuotiaana.
Richard Taylor (filosofi)
Richard Taylor (1919–2003) oli yhdysvaltalainen filosofi, jonka erikoisala oli metafysiikka. Hän kannatti hyve-etiikkaa, ja kirjoitti paljon elämän tarkoituksesta, jota hän käsitteli Albert Camus'n tavoin Sisyfoksen myytin avulla. Hän opetti Brown Universityssä, Columbian yliopistossa sekä Rochesterin yliopistossa.
Roswell K. Colcord
Roswell Keyes Colcord (25. huhtikuuta 1839 – 30. lokakuuta 1939) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko.
Colcord syntyi Mainessa, mutta asui 1870-luvulta alkaen Nevadassa, jossa hän menestyi kaivosinsinöörinä ja lakimiehenä. Hän toimi Nevadan kuvernöörinä vuosina 1891–1895.
Colcord toimi kuvernöörikautensa jälkeen United States Mintin Carson City Mintin ”superintendenttinä” vuosina 1898–1911. Hän oli vielä vanhoilla päivillään hyvässä kunnossa ja kuoli 100-vuotiaana Carson Cityssä.