Taivallahden sotilashautausmaa
Taivallahden sotilashautausmaa oli Helsingin Taivallahdessa vuosina 1826–1918 toiminut venäläinen sotilashautausmaa. Se sijaitsi nykyisen Eteläisen Hesperiankadun loppupään ympäröimällä alueella Taivallahden rannalla. Alue on nykyään pääosin puistona, joka rajoittuu Eteläiseen Hesperiankatuun, Hietakannaksentiehen, Helsingin juutalaiseen hautausmaahan ja Hiekkarannantiehen. Hiekkarannantien toisella puolella on Hietaniemen uimaranta.
Viaporissa ja Helsingin kasarmeissa palveleva venäläinen sotaväki käytti hautausmaanaan vuodesta 1809 aluksi Bulevardin varrella nykyisen korttelin nro 71 alueella ollutta laidunmaata, mutta kun tämä paikka todettiin kyseiseen tarkoitukseen soveltumattomaksi, uusi alue osoitettiin vuonna 1815 Lapinlahdesta. Siitä kehittyi nykyinen Helsingin ortodoksinen hautausmaa ja se luovutettiin vuonna 1831 neljä vuotta aiemmin toimintansa aloittaneen ortodoksisen seurakunnan käyttöön. Sinne haudattiin pääasiassa upseereita, päällystöä, ortodoksista papistoa sekä siviilejä.
Vuonna 1826 Taivallahdesta osoitettiin 5500 neliömetrin alue lähellä toimineen Töölön sotilassairaalan hautausmaaksi. Sinne alettiin haudata myös pääosa Viaporin vainajista, varsinkin sen jälkeen kun Viaporin oma merisotilassairaala lakkautettiin ja potilaat siirtyivät kaupungin venäläiseen sotilassairaalaan. Kun tila ortodoksisella hautausmaalla alkoi käymään ahtaaksi, Suomen kenraalikuvernööri määräsi vuonna 1875 ortodoksisen seurakunnan toiveiden mukaisesti, että Helsingin venäläisten varuskuntien miehistö ja aliupseerit haudattaisiin vastaisuudessa kaikki Taivallahteen. Koska myös Taivallahden hautausmaa oli käymässä liian pieneksi, sitä päätettiin samassa yhteydessä laajentaa noin 7000 neliömetrillä. Laajennusosa otettiin käyttöön vuonna 1879. Myöhemmin aluetta laajennettiin vielä lisää, niin että 1885 se käsitti 20 780 neliömetriä. Helsingin juutalainen hautausmaa perustettiin vuonna 1896 aivan venäläisen sotilashautausmaan viereen. 1900-luvun alussa Taivallahden hautausmaa ajautui puutteellisen hoidon vuoksi huonoon kuntoon. Venäläisen sotaväen poistuttua vallankumouksen ja Suomen itsenäistymisen jälkeen Helsingistä hautaukset alueella päättyivät.
Helsingin kaupunki oli aikoinaan luovuttanut alueita hautausmaita varten korvauksettomalla käyttöoikeudella rajattomaksi ajaksi sillä edellytyksellä, että niitä käytettäisiin alkuperäiseen tarkoitukseensa. Koska Taivallahden sotilashautausmaan kohdalla tämän ehdon ei katsottu enää täyttyvän, alue palautettiin kaupungille vuonna 1927. Hautaaminen sinne kiellettiin 1930.
Pyhän Nikolauksen seurakunnan 1930-luvulla rakennettu kirkko ja sen ympärille perustettu pieni hautausmaa sijaitsevat entisen Taivallahden sotilashautausmaan alueella. Vuonna 1948 Taivallahteen rakennettiin tenniskentät, jotka katettiin 1990-luvulla. Osa haudoista jäi niiden alle.
Vuonna 1992 Helsingin kaupungin rakennusvirasto ja Helsingin kaupunginmuseo kunnostivat loput alueesta puistoksi. Kaikki säilyneet hautakivet ja muistomerkit huollettiin, ja paikaltaan siirtyneet kivet siirrettiin puiston Hietakannaksentien puoleiseen päätyyn. Näiden kivien keskelle on pystytetty obeliskin muotoinen muistokivi, johon kiinnitetyssä laatassa on teksti "Sotilashautausmaa 1826–1930 Militärbegravningsplats".
Taivallahteen haudattuja yhdisti palveleminen Venäjän keisarillisessa armeijassa. He edustivat useita kansallisuuksia ja uskontoja. Alueella on säilynyt yhteishauta, johon on haudattu neljä puolalaista. He saivat surmansa 12. huhtikuuta 1918 Helsingin valtauksen päivänä Tehtaankadulla lähellä Pyhän Henrikin katolista kirkkoa. Seuraavana päivänä heidän olisi ollut määrä palata Puolaan. Haudalla on muistokivi, jonka puolankielinen teksti on suomeksi: ”Olkoon tämä vieras multa heille kepeä”.