X Window System
X Window System on bittikarttanäytölle kehitetty siirrettävä ja verkkoläpinäkyvä ikkunointijärjestelmä. Avoimeen lähdekoodiin perustuva X Window System syrjäytti kilpailijansa jo suhteellisen varhain ja muodostui ikkunointijärjestelmien standardiksi Unixeissa, Unixin kaltaisissa ja OpenVMS-käyttöjärjestelmissä. Se on saatavilla myös moniin muihin käyttöjärjestelmiin, mm. Microsoft Windowsiin ja macOS:ään.
X11 osaa piirtää suorakulmion muotoisia, päällekkäisiä, hierarkkisia ikkunoita, joihin voidaan piirtää tekstiä ja grafiikkaa. Lisäksi se tukee erilaisia syöttölaitteita, kuten hiiriä ja näppäimistöjä. X11 ei määrää mitään käyttöliittymää, vaan sitä voi vapaasti vaihtaa.
X:n edeltäjä oli ennen vuotta 1983 W-niminen ikkunointijärjestelmä, jota käytettiin V-käyttöjärjestelmän päällä.
X:n kehittäminen alkoi MIT:ssa vuonna 1984 Jim Gettysin ja Bob Scheiflerin yhteistyöllä. Gettys oli mukana IBM:n, MIT:n ja DEC:n yhteisprojektissa. "Project Athenan" tavoitteena oli tarjota yhtenäinen tapa käyttää eri valmistajien epäyhteensopivia järjestelmiä.
X1 otettiin käyttöön kesäkuussa 1984. Seuraavat julkaisut seuraavana vuonna olivat X6, X9 ja X10. X10R3 oli ensimmäinen, joka julkaistiin MIT:n ulkopuolelle. Nykyistä protokollaa käyttävä X11 julkaistiin syyskuussa 1987.
DEC tuki X Window Systemiä rahallisesti ja tarjoamalla työntekijöitä toivoen sen muodostuvan standardiksi, koska DEC pyrki siirtämään kilpailua pois graafisen käyttöympäristön alalta kohti hardwarea, jossa se katsoi olevansa vahvempi. Tuki X Window Systemille oli suunnattu etenkin Sun Microsystemsin NeWS -tuotetta vastaan, joka oli samantyyppinen, mutta perustui suljettuun lähdekoodiin.
Vuonna 1988, kun X oli osoittautunut menestykseksi, perustettiin MIT X Consortium ja sen seuraajaksi X Consortium, Inc., joka kehitti X:ää eteenpäin ja teki referenssitoteutuksen julkaisut X11R2:sta 1988 julkaisuun X11R6.3 1996 asti.
Vuonna 1992 Yggdrasil Linux/GNU/X -jakelu yhdisti Linux-ytimen, GNU-ohjelmiston ja X-ikkunointijärjestelmän yhdeksi jakeluksi.
Vuonna 1997 X:n kehitys siirtyi The Open Groupille, joka oli muodostettu Open Software Foundationin (OSF) ja X/Openin yhdistyessä. Toukokuussa 1999 The Open Group perusti X.Orgin, joka teki julkaisut X11R6.5.1:stä eteenpäin. Tosin tässä vaiheessa varsinainen kehitystyö oli tapahtunut XFree86-ryhmässä, joka kehitti mm. Linux-käyttöjärjestelmissä yleisesti käytettyä palvelinta.
Alkuvuodesta 2004 perustettiin X.Org-säätiö, joka huhtikuussa 2004 julkaisi X11R6.7:n perustuen XFree86 4.4RC2:een. Syyskuussa julkaistiin X11R6.8.1. Useat Linux-käyttöjärjestelmäjulkaisijat ovat siirtyneet XFree86-toteutuksesta X.Org-referenssitoteutukseen.
X perustuu asiakas-palvelinmalliin. Laite, joka piirtää ikkunoita ja grafiikkaa ruudulle, on palvelin ("X Window System display server"). Ohjelmat, jotka piirtävät ikkunansa ruudulle tai ottavat muuten yhteyden palvelimeen, ovat asiakkaita. X:n verkkoläpinäkyvyys merkitsee sitä, että palvelin ja asiakas voivat olla eri tietokoneilla.
X-palvelin voi pyöriä Unix/Linux-työasemalla tai olla yksi ohjelma tai ikkuna Windows-käyttöjärjestelmän työpöydällä. Pelkkään X:n käyttöön tarkoitettuja X-päätteitä oli ennen myynnissä, nykyisin halvat Linux-PC:t ovat korvanneet ne.
Koska X11 ei toteuta minkäänlaista käyttöliittymää, sen päällä pitää aina ajaa jotain tämän tekeviä asiakasohjelmia. Oleellisin asiakasohjelma on ikkunanhallintaohjelma ("window manager"), joka piirtää kehykset ikkunoille ja mahdollistaa niiden siirtämisen ruudulla ja koon muuttamisen. Ikkunanhallintaohjelmia käytettiin pitkään Linux-jakeluissa ainoina graafisen käyttöliittymän toteuttavina ohjelmina.
X11:lle on kehitetty monia yhtenäisen käyttöliittymän antavia työpöytäympäristöjä ("desktop environment"). Aikaisimpia olivat Sunin kehittämä ja käyttämä OpenWindows ja DECin VMS:stä kotoisin oleva DECwindows. Lähes kaikki kaupalliset Unix-valmistajat siirtyivät kuitenkin The Open Groupin kehittämään Common Desktop Environmentiin (CDE), joka perustui HP VUEen ("Visual User Environment").
Linux-puolella yhtenäistä käyttöliittymää ei ollut ennen kuin Matthias Ettrich lokakuussa 1996 kertoi suunnitelmastaan, KDE-projektista. KDE 1.0 julkaistiin 12. heinäkuuta 1998. KDE käytti Qt-käyttöliittymäkirjastoa, jonka lisenssi ei ollut avoin. Toinen ryhmä Miguel de Icazan johdolla aloitti siksi elokuussa 1997 GNOME-projektin ("GNU Network Object Model Environment"), joka on nykyisin GNUn virallinen työpöytäympäristö.
X11-ohjelmointia tehdään sen alimmalla tasolla Xlib-kirjaston avulla. Historiallisesti on kehitetty useita kirjastoja helpottamaan ohjelmointityötä.
Yksi varhaisimmista on X Athena Widgets (Xaw). Tämä kirjasto on useiden X:n mukana toimitettavien pikkuohjelmien pohjana.
1990-luvun alussa Unixissa kilpailivat kaksi kirjastoa, Sunin ja AT&T:n OPEN LOOK (Xview) ja Motif (Xm), jota tukivat IBM, DEC, HP ja SCO. Motifista tuli 1993 kaupallisten Unixien standardi ja CDE-ympäristön pohja. Motif-kirjastolle on kehitetty avointa kloonia nimellä Lesstif, jonka kehitys lopetettiin kun Motif julkaistiin LGPL-lisenssillä.
GIMP-kuvankäsittelyohjelman yhteydessä kehitettiin avoimen lähdekoodin GTK-kirjasto Motifin korvaajaksi. Myös norjalaisen TrollTechin Qt-kirjastosta tuli suosittu.
Tk-kirjastoa on käytetty komentosarjakielten kanssa.
X-ikkunointia on yritetty yksinkertaistaa ja tehostaa useita kertoja.
Linux-käyttöjärjestelmille on kehitetty Wayland-ohjelmistoa korvaamaan X11-ikkunointijärjestelmä.
X11-protokollan seuraajalle X12 on olemassa suunnitelmia mutta ei toteutusta.