hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Vapaaehtoissektori
Vapaaehtoissektori (myös kolmas sektori tai nk. järjestökenttä) on yksityisen sektorin, julkisen sektorin ja perheiden väliin jäävä yhteiskunnallinen sektori, jonka tunnuspiirteitä ovat voittoa tavoittelematon talous ja organisaatioiden tai ryhmien sosiaaliset tavoitteet. 
Vapaaehtoissektorin toimijoita ovat muun muassa yhdistykset, osuuskunnat ja säätiöt.
Vapaaehtoissektorin talous eroaa yksityisestä (yritys)taloudesta siinä, että toimijat eivät tavoittele voittoa (non-profit). Jos vuotuista voittoa tulee, se sijoitetaan takaisin toimintaan. Verotuskohtelu on myös erilainen kuin yksityisillä yrityksillä.
Vapaaehtoissektorin organisaatioiden perustana ovat yhteiskunnallinen tai eettinen tavoite ja demokraattisuus (jäsen/ääni-periaate, ei omistajuuteen perustuva äänivalta). Organisaation tavoitteet lausutaan sen säännöissä.
Suomessa kolmannen sektorin pääasiallisia toimijoita ovat yhdistykset. Suomalaisista osuuskunnista suuri osa on siirtynyt pääpiirteiltään yksityiselle sektorille.
Kolmannen sektorin osuus suomalaisten ajankäytöstä ja bruttokansantuotteesta on 3–7 %.
Aniitti
Aniitti on jauhemainen räjähdysaine. Aniitti sisältää muun muassa ammoniumnitraattia, trotyylia ja alumiinia. Aniittia käytetään lähinnä pengerlouhinnassa sekä kuivissa että kosteissa olosuhteissa, tunnelilouhinnassa, louhinnassa asuttujen alueiden läheisyydessä sekä raivausräjäytyksissä. Aniitti ei juurikaan kestä veden vaikutusta, mutta sen pakkaskestävyys on hyvä. Aniittia on saatavissa sekä paperi- että muovipatruunoihin pakattuna (paperipatruunat halkaisija 28–40 mm, muovipatruunat 50–70 mm).
Räjähteiden hankintaan vaaditaan räjäyttäjän, panostajan tai ylipanostajan pätevyyskirja.
Suomessa räjähdysaineita valmistava Forcit lopetti aniitin valmistuksen vuonna 2012 laskeneen kysynnän ja raaka-aineiden heikentyneen saatavuuden ja korkean hinnan vuoksi. Tuotetta saa nykyisin enää Pyylahti Oy:ltä.
EuroVelo
EuroVelo on projekti, joka tähtää Euroopan kattavan pyöräilyreittiverkoston kehittämiseen. Euroopan pyöräilyliiton ("European Cyclists' Federation") ajaman hankkeen tavoitteena on kahdentoista, koko maanosaa halkovan pitkänmatkan pyöräilytiereitin perustaminen. Suunnitellun reitistön kokonaispituus on 65 000 km ja tästä noin 45 000 km on valmiina. Reittejä on tarkoitus käyttää kaukoretkeilyyn, mutta projekti pyrkii myös erityisesti kannustamaan paikallista polkupyöräilyä jokapäiväisenä liikkumistapana autoilun sijaan.
Reitteihin sisällytetään olemassaolevia pyöräteitä ja -reittejä ja viherväyliä, joita projektin myötä pyritään yhdistämään toisiinsa. Reittien kehittäminen on paikallisten ja valtiollisten toimijoiden harteilla. Mikään kahdestatoista reitistä ei ole valmis, ja eri reittien valmiusaste vaihtelee paljon.
Potentiaalienergia
Potentiaalienergia eli asemaenergia kuvaa kappaleen kykyä tehdä työtä asemansa ansiosta. Potentiaalienergiasta puhutaan, kun kappaleeseen vaikuttaa jokin konservatiivinen voima. Voima on konservatiivinen, jos se riippuu vain kappaleen paikasta ja sen tekemä työ kappaleen siirtyessä tietystä paikasta toiseen on riippumaton kappaleen kulkemasta reitistä. Tällöin se ei muuta energiaa lämmöksi. Konservatiivisia voimia ovat muun muassa gravitaatiovoima ja jousivoima. Myös voima, jolla staattinen sähkökenttä vaikuttaa sähkövarauksiin, on konservatiivinen. Sitä vastoin esimerkiksi kitka ei ole konservatiivinen voima, sillä se muuttaa liike-energiaa lämmöksi.
Esimerkiksi kun kappale nostetaan pöydälle, energian säilymislain mukaisesti kappaleelle annettu kineettinen energia muuttuu Maan konservatiivisessa gravitaatiokentässä kappaleen potentiaalienergiaksi, joka taas muuttuu takaisin kineettiseksi energiaksi kappaleen pudotessa pöydältä.
Kappaleen potentiaali­energia ei ole yksi­käsitteisesti määritettävissä, vaan ainoastaan sen muutoksilla kappaleen siirtyessä paikasta toiseen on merkitystä. Tämän vuoksi on aina sovittava kohta, jossa potentiaalienergia määritellään nollaksi (esimerkiksi lattia). Potentiaalienergian tunnus on E tai U.
Yleisesti potentiaalienergia määritellään samoin kuin mekaaninen työ, joka on tehtävä siirrettäessä kappale pisteestä A pisteeseen B:
Yleisessä tapauksessa työn määrä riippuu käytetystä reitistä, joten voima olisi integroitava kyseistä reittiä pitkin. Jos kuitenkin kaikki vaikuttavat voimat ovat konservatiivisia, kappaleen siirtämiseksi tarvittava työ määräytyy yksikäsitteisesti alku- ja lopputilan perusteella. Siksi kirjoitetaan
missä
Gravitaatiokentässä kappaleeseen vaikuttaa gravitaatiovoima, jonka suuruus lasketaan Newtonin painovoimalain avulla seuraavasti. Kaava on tarkasti voimassa vain massapisteille ja homogeenisille pallomaisille kappaleille.
missä
Kun kappale on lähellä Maan pintaa, siihen vaikuttava Maan vetovoima on yhtä suuri kuin sen massa kerrottuna putoamis­kiihtyvyydellä "g", eli
Potentiaalienergian muutos esimerkiksi Maan gravitaatiokentässä on siten
missä "g(r)" on putoamiskiihtyvyys paikassa "r". Riittävän pienillä matkoilla putoamiskiihtyvyys "g" on jokseenkin vakio, eli sen muutokset eivät ole merkittäviä. Jos siis oletetaan, että kohtuullisilla siirtymillä putoamiskiihtyvyys on likipitäen vakio, voidaan kappaleen potentiaalienergiassa tapahtuvaa muutosta approksimoida seuraavasti:
missä
Todella suurilla korkeuseroilla, kuten lennätettäessä rakettia avaruuteen, putoamiskiihtyvyyden arvon muutokset ovat jo niin merkittäviä, ettei potentiaalienergiaa voi enää äskeisellä tavalla approksimoida. Yleensä tämän pelkistetyn kaavan soveltaminen laskuissa antaa kuitenkin riittävän tarkkoja tuloksia.
Jousivoima on esimerkki harmonisesta voimasta, jonka suuruus on Hooken lain mukaisesti
missä
Jousen potentiaalienergia voidaan laskea määritelmän mukaan
Hv
Hv tarkoittaa seuraavia:
Aihepiiriin liittyy myös seuraava:
Hevosvoima
Hevosvoima (tunnus "hv" tai "hp") on tehon yksikkö. Hevosvoima ei ole nykyisin käytössä olevan SI-järjestelmän mukainen, mutta sitä käytetään vieläkin varsinkin arkikielenkäytössä usein moottorien tehojen yksikkönä. SI-järjestelmän mukainen tehon yksikkö on "watti" (tunnus W) tai ajoneuvoihin sopivampi watin kerrannaisyksikkö "kilowatti" (tunnus kW). 
Hevosvoiman teholla pystyi määritelmän mukaan nostamaan 75 kilogramman massan nopeudella yksi metri sekunnissa siellä, missä painovoimalla on niin sanotussa normaaliarvonsa (9,80665 m/s²). Täten yksi hevosvoima on 75 · 9,80665 = 735,49875 eli suunnilleen 735,5 wattia.
Brittiläistä yksikköjärjestelmää käyttävissä maissa hevosvoima (englanninhevosvoima) määriteltiin kuitenkin tehoksi, jolla voitiin nostaa 33 000 naulan massa nopeudella yksi jalka minuutissa; tämä vastasi noin 76,042 kilogramman massan nostamista yhden metrin korkeuteen sekunnissa vastaavissa olosuhteissa. Täten brittiläinen hevosvoima on noin 745,7 wattia.
Aliverkko
Aliverkko on loogisen tietokoneverkon osa, joka sijaitsee OSI-mallin kolmannella kerroksella (verkkokerros). Aliverkotus on termi, jota käytetään kun pilkotaan suurempi verkko pienempiin osiin, aliverkkoihin. Aliverkotusta käytetään, kun IP-osoitteita on paljon käytössä ja ne on jaettava eri loogisille verkkokokonaisuuksille. Verkot voivat olla virtuaalilähiverkkoja (VLAN) tai omia fyysisiä kokonaisuuksiaan. Aliverkottamalla voidaan vähentää verkossa yleislähetysliikennettä (broadcasting), helpottaa hallintaa ja parantaa verkon suorituskykyä.
Aliverkkoja käytetään aliverkonpeitteen avulla. Jokaisella verkkoon liitetyllä koneella on oltava aliverkonpeite, joka jakaa IP-osoitteen aliverkon osoitteeseen ja aliverkon sisällä tietokoneen yksilöivään osaan. 
Saman aliverkon sisällä olevat koneet voivat lähettää ja vastaanottaa paketteja suoraan, koneiden voidaan ajatella olevan "huutoetäisyydellä" toisistaan. Mikäli kone lähettää liikennettä kohteelle, jonka se päättelee aliverkkomaskin avulla olevan oman aliverkon ulkopuolella, se ohjaa liikenteen oletusyhdyskäytävälle (engl. "default gateway"), jolla on tietoa muista aliverkoista tai mahdollinen oletusreitti kohteen suuntaan.
Jokaisessa aliverkossa on siis oletusyhdyskäytävä sekä yksi tai useampia tietokoneita. Jos verkko on täysin suljettu eli siitä ei liikennöidä muihin verkkoihin, ei oletusyhdyskäytävää tarvita.
Sputnik 2
Sputnik 2 () oli maailman kaikkien aikojen toinen satelliitti ja Sputnik 1:n seuraaja. Sputnik 2 laukaistiin 3. marraskuuta 1957 R-7-kantoraketilla.
Sen pääsuunnittelija oli Sergei Koroljov.
Satelliitti painoi 508 kg, joka jo oli selvä osoitus Neuvostoliiton aikeesta tehdä miehitettyjä avaruuslentoja. Sen pituus oli 4 metriä ja halkaisija 2 metriä.
Se kuljetti mukanaan Laika-koiraa, joka oli ensimmäinen Maan kiertoradalle lähetetty elollinen olento. Laika kuoli satelliitin sisälle. Lisäksi aluksessa oli Geiger-mittari ja UV- (2 fotometriä) ja röntgenspektrometrit, joilla tutkittiin Aurinkoa ja kosmista säteilyä
Radan perigeum oli 212 km ja apogeum 1660 km, radan inklinaatio oli 65 astetta. Satelliitti putosi takaisin Maan ilmakehään 14. huhtikuuta 1958. Lennon pituus oli siis 162 päivää.
Sputnik 2 näkyi hyvin paljain silmin syksyn ja talven aikana. Lehdet julkaisivat karttoja sen ylilentojen ajoista ja reiteistä. Matalasta radasta johtuen sen ylilento oli verraten nopea, se oli näkyvissä tyypillisesti alle 5 minuuttia. Asian uutuuden takia korkeammilla paikoilla saattoi ylilennon aikaan olla paljon uteliasta väkeä, kymmenittäin ellei sadoittain. Talven mittaan väki väheni ja seuraavan talven satelliitit eivät enää houkutelleet väkeä.
The Smiths
The Smiths oli vuosina 1982–1987 vaikuttanut brittiläinen rock-yhtye, joka kuuluu 1980-luvun merkittävimpiin vaihtoehtorock-yhtyeisiin. Yhtye perustettiin Manchesterissa vuoden 1982 alussa. Yhtyeen runko olivat laulaja Morrissey omintakeisine laulutyyleineen ja sanoituksineen sekä kitaristi Johnny Marr sävellyksineen ja taitavine kitarointeineen. Morrissey ruoti lyriikoissaan usein yksinäisyyttä, kurjuutta ja eriarvoisuutta. Hänen tekstinsä olivat myös varsin yhteiskuntakriittisiä: Morrissey piikitteli muun muassa diskokulttuuria, Margaret Thatcheria, Englannin kuningasperhettä, lihansyöntiä sekä Manchesterin koululaitosta. Yhtyeen tunnetuin albumi on vuoden 1986 "The Queen Is Dead".
The Smiths kuuluu yhtyeisiin, jotka nousivat suosioon edesmenneen englantilaisen radio-dj John Peelin vahvalla myötävaikutuksella. 1980-luvun puolessavälissä yhtye oli erittäin suosittu etenkin kotimaassaan: yhtyeen levyt kävivät Britannian albumilistan viiden parhaan joukossa.
The Smiths esiintyi myös Suomessa Provinssirockissa sunnuntaina 3. kesäkuuta 1984. Yhtye soitti festivaalien päälavalla muun muassa kappaleet ”This Charming Man”, ”Still Ill”, ”Hand in Glove”, ”Heaven Knows I'm Miserable Now” ja ”William, It Was Really Nothing”. Morrisseylla oli tuon ajan The Smiths -esiintymisten tapaan Provinssirockinkin lavalla kukkapuska mukanaan.
Vuonna 1986 ilmestyi The Smithsin kolmas studioalbumi "The Queen Is Dead", joka oli yhtyeen lopullinen kansainvälinen läpimurto. Britannian albumilistalla levy nousi toiselle sijalle ja pysyi listalla peräti 22 viikkoa. Levy sai loistavan vastaanoton myös kriitikoilta.
The Smiths hajosi vuonna 1987 Marrin lähdettyä yhtyeestä. Syynä olivat Morrisseyn ja Marrin taiteelliset erimielisyydet. Jäsenet suhtautuvat edelleen penseästi yhtyeen paluun mahdollisuuteen. Rourke ja Marr esiintyivät yhdessä hyväntekeväisyyskonsertissa Manchesterissa 26. tammikuuta 2006 esittäen yhden The Smithsin kappaleen.
The Smithsin tunnetuimpiin kappaleisiin kuuluvat ”Meat Is Murder”, ”There Is a Light That Never Goes Out”, ”How Soon Is Now”, ”This Charming Man”, ”Shoplifters of the World Unite”, ”William, It Was Really Nothing”, ”The Boy with the Thorn in His Side”, ”Panic”, ”Ask”, ”Girlfriend In a Coma”, ”Frankly Mr. Shankly” sekä ”Heaven Knows I'm Miserable Now”.
The Smithsiltä ovat saaneet vaikutteita muun muassa sellaiset myöhemmät brittipop-yhtyeet kuin The Stone Roses, Oasis, Suede ja Blur. Lyhytaikaiset jäsenet:
Sandy Petersen
Carl Sanford Joslyn Petersen (s. 16. syyskuuta 1955 St. Louis, Missouri) on pelisuunnittelija, joka suunnittelee tietokonepelejä ja roolipelejä. Tunnetuimpia pelejä, joita hän on suunnitellut, ovat "Doom", "Quake", "Call of Cthulhu" ja "RuneQuest".
Sandy Petersen syntyi St. Louisissa, Missourissa ja opiskeli Kalifornian yliopistossa pääaineenaan eläintiede. Uskonnoltaan hän on mormoni.
Petersen on tunnettu H. P. Lovecraftin ihailija. Hän törmäsi ensimmäisen kerran Lovecraftin teoksiin löytäessään "The Dunwich Horror and other Weird Tales" -teoksen toisen maailmansodan aikaisen armeijaversion isänsä kirjastosta.
Vuonna 1974 Dungeons & Dragons sai Petersenin kiinnostumaan roolipeleistä. Hänen kiinnostuksensa roolipelejä ja H. P. Lovecraftia kohtaan yhdistyivät, kun hän oli mukana kirjoittamassa "Call of Cthulhu" -peliä, joka julkaistiin vuonna 1981.
Petersen oli yksi "RuneQuest"-roolipelin ja Greg Staffordin luoman fantasiamaailma Gloranthan tärkeimmistä kirjoittajista. Vuonna 1980 ilmestynyt Petersenin laatima "Gateway Bestiary" -kirja sisälsi myös Lovecraftin olentojen kuvauksia "RuneQuestiin". Petersen oli myös tiiviisti mukana peikoista kertovan "Trollpak"-pakkauksen kirjoittamisessa. Hän osallistui useiden "RuneQuestin" kolmannen version kirjojen kirjoittamiseen ja erikoistui erityisesti erilaisten olentojen luomiseen.
Petersen työskenteli jonkin aikaa Microprosella. Siellä hän työskenteli vuosina 1989–1992 pelien "Darklands", "Hyperspeed", "Lightspeed", "Sid Meier's Pirates!" ja "Sword of the Samurai" parissa. Hän oli vähäisessä määrin myös tekemässä "Civilization"-peliä.
Koska yhden hengen räiskintäpeli "Wolfenstein 3D" kiinnosti Peterseniä erityisesti, hän liittyi id Softwareen noin kymmenen viikkoa ennen kuin "Doom" joulukuussa 1993 julkaistiin ja loi sinä aikana 19 kenttää peliin (joista kahdeksan perustui jossakin määrin Tom Hallin aikaisempiin luonnoksiin). Petersen loi myöhemmin 17 kenttää "Doom II":een ja 7 kenttää "Quakeen". Hänen Lovecraft-vaikutteensa vaikuttivat myös näiden pelien hirviöiden suunnitteluun.
Petersen lähti id Softwaresta Ensemble Studiosiin kesäkuussa 1997. Hän on työskennellyt siellä pelisuunnittelijana useiden "Age of Empires" -sarjan pelien parissa, mukaan lukien osien "Rise of Rome", "Age of Kings" ja "The Conquerors". Petersen harrastaa myös yhä roolipelejä ja on tuttu vieras useissa roolipelitapahtumissa: hän vieraili Ropeconin kunniavieraana Helsingissä 1995 ja roolipeli- ja animetapahtuma Traconin kunniavieraana syyskuussa 2012.
Tyhjiö
Tyhjiö eli vakuumi on tila, jossa kaasun paine on paljon pienempi kuin maan pinnalla vaikuttava ilmanpaine. Täydellinen tyhjiö on tila, jossa ei ole yhtään materiaalia. Tyhjiötä hyödynnetään monissa laitteissa (katso tyhjiötekniikka).
Aristoteleen mukaan tyhjiötä ei voi olla, koska tila ei voi koostua ”ei mistään”. Tämän käsityksen pohjalta muodostui keskiajalla ajatus tyhjyyden kammosta, jonka mukaan luonto pyrkii vastustamaan tyhjiön syntymistä. Tyhjiöiden pohtiminen ja tutkiminen vauhdittui 1640-luvulla, kun Evangelista Torricelli esitti, että hänen elohopealla täytettyyn ilmapuntariinsa muodostui tyhjiö. Ensimmäisen tyhjiön muodostamiseen käytetyn ilmapumpun kehitti Otto von Guericke vuoden 1650 paikkeilla.
Kvanttimekaniikan mukaan jopa ideaalinen tyhjiö, jossa ainetta ei olisi lainkaan, ei käytännössä pysyisi tyhjänä. Eräs syy on, että tyhjiötä rajaavat seinämät lähettävät aina mustan kappaleen säteilyä. Perustavanlaatuisempi syy on kuitenkin kvanttimekaniikan teoria, jonka mukaan tyhjiöenergia ei koskaan voi olla tarkalleen nolla. Alinta mahdollista energiatilaa kutsutaan nollapiste-energiaksi, ja se koostuu hyvin lyhytikäisten virtuaalisten hiukkasten puurosta. Tätä kutsutaan kvanttifluktuaatioksi. Tämä fluktuaatio voidaan yhdistää ns. kosmologiseen vakioon. Kvanttimekaanisella tyhjiöllä eli vakuumilla, joka on vakuumitilaksi kutsuttava kvanttitila, tarkoitetaan siten energian teoreettista minimiä, ei totaalisen tyhjää.
Windows Me
Windows Me, tai Windows Millennium Edition (koodinimeltään "Millennium" ja "Georgia"), on Microsoftin 14. syyskuuta 2000 julkistama 16/32-bittinen graafinen käyttöjärjestelmä.
Windows Me oli Windows 95 ja Windows 98 -järjestelmien seuraaja. Se julkaistiin vasta syksyllä 2000, kun alkuvuodesta julkaistu Windows 2000 oli jo saatavilla.
Järjestelmän vähimmäisvaatimuksina oli vähintään 150MHz Intel Pentium prosessori, 32 Mt keskusmuistia, 320 Mt kovalevy sekä näytönohjain ja hiiri.
Windows Me koostui lähinnä suhteellisen pienistä päivityksistä, kuten Internet Explorer 5.5:stä. Käyttöjärjestelmän mukana tuli myös Windows Media Player 7, jonka oli tarkoitus kilpailla silloista hallitsevaa mediasoitinta, RealNetworksin RealPlayeria, vastaan. Sekä IE 5.5 että Media Player 7 olivat vapaasti ladattavissa Internetistä myös aikaisemmille Windowsin versioille. Windows Me sisälsi myös uuden Windows Movie Maker -ohjelmiston, joka tarjosi perustason videoeditointimahdollisuuden ja oli suunniteltu kotikäyttäjille helppokäyttöisyytensä vuoksi.
Me oli myös ensimmäinen Windows-käyttöjärjestelmä, jossa Media Playeria ei pystynyt poistamaan.
Suurin muutos Windows Me:ssä aikaisempiin Windowseihin nähden oli kuitenkin, että se ei enää sisältänyt aitoa MS-DOS -tukea. Tämä tarkoitti sitä, että Windows Me ei ladannut DOSia ennen graafista käyttöliittymää, toisin kuin Windows 95 ja 98. Tämä tarkoitti myös sitä, että se käynnistyi nopeammin kuin 95 ja 98, mutta ei myöskään voinut käynnistyä komentokehotteeseen DOS-yhteensopivaan tilaan. Me:ssä oli kuitenkin "virtuaalitilan" DOS, jota voitiin ajaa ikkunassa, mutta jotkin ohjelmat vaativat aidon MS-DOS -tuen, eivätkä suostuneet toimimaan DOS-ikkunassa.
Windows Me sisälsi "järjestelmänpalautus"-toiminnon (), joka kirjasi muutoksia lokiin, ja pystyi palauttamaan käyttöjärjestelmän aikaisempaan vaiheeseen. Ohjelma oli tarkoitettu helpottamaan vianselvitystä ja ratkaisemaan ongelmia. Sen piti toimia suojaverkkona tilanteissa, joissa esimerkiksi ohjelman tai ajurin asennus sotki järjestelmän. Tällöin käyttäjä voisi palauttaa järjestelmän aikaisempaan, toimivaan tilaan. Ohjelma suoriutui tästä seuraamalla Windowsin järjestelmätiedostojen sekä rekisterin muutoksia. Järjestelmänpalautus saattoi kuitenkin hidastaa tietokoneen toimintaa, varsinkin, jos se valitsi tallennushetkekseen ajankohdan, jolloin käyttäjä oli juuri käyttämässä tietokonetta. Ohjelman toimintaperiaate oli melko yksinkertainen, ja se saattoi pahimmassa tapauksessa palauttaa jopa viruksen, jonka käyttäjä oli hetkeä aiemmin poistanut järjestelmästä. Järjestelmänpalautus ei kuitenkaan ollut varmuuskopiointiohjelma.
Windows Me:n tuki päättyi lopullisesti 11. heinäkuuta 2006.
Open Society Institute
Open Society Institute on kansallisten Soros-säätiöiden hallinnollinen ydin. Se on perustettu vuonna 1993. Sitä rahoittaa ja johtaa George Soros. Säätiön tavoitteisiin kuuluu mm. demokraattisen hallinnon, ihmisoikeuksien sekä sosiaalisten uudistusten edistäminen. Paikallistasolla säätiö pyrkii edistämään lainsäädännön noudattamista, julkista terveydenhuoltoa, koulutusta sekä vaihtoehtoisia tiedotusvälineitä. Lisäksi säätiö osallistuu korruption vastaiseen taisteluun eri alueilla.
Ensimmäiset Soros-säätiöt perustettiin New Yorkiin ja Budapestiin 1983. Open Society Institute muodostettiin eri maissa toimivien Soros-säätiöiden kattojärjestöksi 1993. Nimi vaihtui myöhemmin muotoon Open Society Foundations.
Säätiö toimi Itä-Euroopassa 1980-1990-lukujen vaihteessa, jotka kävivät läpi vallankumoukset kommunismista suoraan fundamentalistiseen kapitalismiin. Naomi Kleinin mukaan ns. shokkiterapian taustalla oli paitsi Jefferey Sachs myös George Soros. Suomessa säätiötä johtaa lakiasiainjohtaja Minna Järvenpää. Säätiön nimi on peräisin Karl Popperin käsitteestä "avoin yhteiskunta".
Unkarissa toiminnan alussa mm. lahjoitettiin valokopiokoneita yliopistoille ja kirjastoille, jotta valtion monopoli tiedonvälitykseen murtuisi.
Sorosin ohjelmat ovat tukeneet mm. mustia ja latinoita ja Black Lives Matter -liikettä Yhdysvalloissa ja Euroopan romaneja. Yhdysvaltain vuoden 2016 presidentinvaalien jälkeen Open Society ilmoitti käyttävänsä kymmenen miljoonaa vihapuheen torjumiseen, jota Sorosin mukaan Trumpin kampanja lietsoi. Muualla säätiö on tukenut terveydenhuoltoa ja pakolaisten oloja. Toimintaan kuuluu myös sukupuolirikoksista tuomitsevat liikkuvat oikeusistuimet Kongossa.
Soros on kehottanut Euroopan ja muun maailman kehittyneitä maita ottamaan lisää siirtolaisia. Open Societyn toiminta on vihastuttanut nationalistisia hallituksia ja poliitikkoja esim. Unkarissa, Makedoniassa, Puolassa ja muissa Euroopan maissa, sillä säätiön katsotaan sekaantuvan maiden sisäisiin asioihin ja pakottamaan valtiot ottamaan maahanmuuttajia.
Unkari sääti kesäkuussa 2018 "Stop Soros" -nimellä kulkevat lait, jotka tekivät laittomaksi avustaa maassa laittomasti oleskelevia ulkomaalaisia.
Unkarin pääministeri Viktor Orbánin mukaan Soros on edistänyt massamaahanmuuttoa Eurooppaan.
Sorosin säätiöt ovat lahjoittaneet vuodesta 1984 lähtien 32 miljardia dollaria eli nykyrahassa noin 27 miljardia euroa liberaalien aatteiden hyväksi.
Vuonna 2017 Soros siirsi valtaosan omaisuudestaan, lähes 18 miljardia US-dollaria säätiölle.
Slapstick
Slapstick on yliammuttuihin fyysisiin törmäilyihin, sattumuksiin ja koheltamiseen perustuvaa komiikkaa. Tyypillinen esimerkki siitä on kermakakun litistäminen jonkun kasvoihin.
Slapstickia on käytetty esimerkiksi vanhoissa mykkäfilmikomedioissa ja nykyään varsinkin erilaisissa piirretyissä, joissa ruumiillista kipua ei oikeastaan esiinny. Piirretyissä esimerkiksi jotakuta kaavamaisen typerää sivuhahmoa lyödään vaikkapa nyrkillä kasvoihin, ja hetken päästä hahmo nousee typertynyt ilme naamallaan ylös.
Joskus humoristisuutta tavoitellaan saman asian toistolla; tälloin vaikkapa alasin putoaa juuri nyrkistä saaneen hahmon päähän. Tunnettuja slapstick-tyyppisiä piirroshahmoja ovat esimerkiksi Kelju K. Kojootti ja Maantiekiitäjä sekä Tipi ja Sylvesteri, joiden sarjoissa on perusajatuksena petoeläimen pyrkimys jahdata lintua.
Slapstick on yleinen tyyli myös "American Pien" kaltaisissa nuortenelokuvissa.
Kitaristi
Kitaristi on henkilö, joka soittaa kitaraa: akustista kitaraa, sähkökitaraa, tenorikitaraa tai baritonikitaraa.
Pop-musiikissa kitaristit ovat laulajien ohella usein yhtyeiden johtohahmoja sekä pääasiallisia musiikin tekijöitä eli säveltäjiä. Kitaristit toimivat usein myös popyhtyeiden laulajana. Rock- ja heavy metal -yhtyeissä on usein kaksi kitaristia; korkeampia melodioita soittava soolokitaristi ja tämän soitantaa rytmillisesti tukeva rytmikitaristi.
Kitaristit voidaan karkeasti jakaa kahteen ryhmään, joista toiset soittavat plektralla ja toiset sormilla. Jotkut kitaristit käyttävät myös molempia tekniikoita, halutusta soundillisesta lopputuloksesta riippuen.
Pelkästään sormilla soittava kitaristi Mark Knopfler on hyvin tunnettu kitaristi omalaatuisen tyylinsä vuoksi.
Komintern
Kommunistinen internationaali (lyhenne Komintern) oli vuosina 1919–1943 toiminut, Venäjän kommunistisen puolueen (bolševikit) aloitteesta perustettu kansainvälinen yhteistyöjärjestö, jonka tarkoituksena oli kansainvälisen porvariston kukistaminen työväenluokan (proletariaatti) nimissä.
Järjestöä on kutsuttu myös nimellä Kolmas internationaali, koska sen koettiin olevan Toisen internationaalin seuraaja ja parhaiden perinteiden puolustaja. Kominternin perustajat kritisoivat vanhaa organisaatiota etenkin kykenemättömyydestä vastata ensimmäisen maailmansodan synnyttämiin haasteisiin.
Komintern oli tiukasti keskitetty ja kurinalainen ”maailmanpuolue”, jonka kansallisuuksien mukaan järjestetyt jäsenjärjestöt (eli kommunistiset puolueet) olivat keskusorganisaatiolle alisteisia osastoja.
2.–7. maaliskuuta 1919 Moskovassa perustettu Komintern piti yhteensä seitsemän maailmankongressia, joista viimeisen 1935. Järjestö lakkautettiin Stalinin aloitteesta 1943, kun sitä ei enää pidetty hyödyllisenä sen jäsenjärjestöjen tai Neuvostoliiton politiikan kannalta. Lakkauttamista kannatti Neuvostoliiton kommunistisen puolueen lisäksi etenkin verrattain itsenäisesti toiminut Jugoslavian kommunistinen puolue, kun taas Neuvostoliitosta riippuvaiset puolueet Tšekkoslovakian kommunistisen puolueen pääsihteerin Klement Gottwaldin johdolla pelkäsivät menettävänsä lakkauttamisen myötä viimeisenkin itsemääräämisoikeutensa.
Rind et al.
Rind et al. (1998) on kiistanalainen meta-analyysi lasten seksuaalisesta hyväksikäytöstä, kirjoittajinaan psykologi Bruce Rind, Philip Tromovitch ja Robert Bauserman. Se julkaistiin Yhdysvaltain psykologisen yhdistyksen Psychological Bulletin -lehdessä vuonna 1998. Tutkimuksen koko nimi on A meta-analytic examination of assumed properties of child sexual abuse using college samples eli "Korkeakouluaineistoa käyttävä meta-analyyttinen tutkimus lasten seksuaalisen hyväksikäytön oletetuista vaikutuksista".
Meta-analyysiin kuuluu 59 tutkimusta, ja niiden yhteenlaskettu aineisto käsittää 35 000 korkeakouluopiskelijaa jotka olivat olleet seksuaalisesti hyväksikäytettyjä lapsina. Aineistoon kuuluivat sekä miehet että naiset. 59 tutkimuksessa oli tarkasteltu ahdistuneisuutta, masentuneisuutta ja 16 muuta mielenterveyden mittaria. 42 prosenttia miehistä piti lapsuuden seksuaalisia kokemuksia positiivisina ja 16 prosenttia naisista piti.
Meta-analyysin mukaan suostumuksellisuus on tärkein yksittäinen tekijä seurausten laadulle; suostumuksen puute ja pakottaminen korreloivat vahvasti negatiivisten tuntemusten kanssa, samalla kun suostumuksellisuus ja aloitteellisuus korreloivat neutraalien tai positiivisten tuntemusten kanssa.
Tutkimuksen tekijät ehdottivat että lapsen seksuaalista hyväksikäyttöä kokeneita ei ole validia kutsua uhreiksi, sillä tutkijat eivät löytäneet siitä aiheutuvia intensiivisiä ja laajoja negatiivisia vaikutuksia. Tutkijoiden mukaan hyväksikäytön (väärinkäytön) käsitettä pitäisi muuttaa, koska se ei ole empiirisesti tosi. Tämä aiheutti yhteiskunnallisen kohun, jossa tutkijoiden ajateltiin puolustavan lasten seksuaalisen hyväksikäytön hyväksymistä. Tutkimusta on kritisoitu siitä että aineisto sisälsi vain korkeakouluopiskelijoita, jotka ovat hyvin sopeutuneita ja menestyneitä. Kritiikin mukaan tutkimuksen aineistosta siis puuttuivat huonosti sopeutuneet ja menestyneet ihmiset.
Tutkijat ovat vastanneet aineston epäedustavuutta koskevaan kritiikkiin, että lapsen seksuaalisen hyväksikäytön oletetut negatiiviset vaikutukset pitäisi näkyä missä tahansa aineistossa, mikäli ne olisivat intensiivisiä ja laajoja.
Luettelo tieteiskirjailijoista
A B C D E 
F G H I J K L M 
N O P Q R S T U
V W X Y Z Å Ä Ö
Nazi
Nazi oli sumerilaisessa mytologiassa esiintynyt jumala. Hän oli yksi kahdeksasta henkiolennosta jotka syntyivät kun Enki yritti parantaa saamiaan haavoja ja synnytti jokaisen parantamiseksi yhden jumalan. Myöhemmin Nazista tuli Nindarin puoliso.
Rotat
Rotat ("Rattus") on jyrsijöiden suku, johon kuuluu 55 lajia. Suomessa tavattuja lajeja ovat isorotta ("Rattus norvegicus") ja mustarotta ("Rattus rattus"), joista jälkimmäinen ei enää esiinny alueella vakituisesti. Maailman kolmanneksi yleisin rottalaji on polynesianrotta, "kiore" ("Rattus exulans"). Lemmikkeinä pidettävät kesyrotat on kesytetty isorotasta.
Joukkohauta
Joukkohauta on hauta, johon on haudattu useita ihmisiä, joita syystä tai toisesta ei ole voitu viedä takaisin synnyinpaikkakunnalleen tai jollekin siunatulle maakaistaleelle. Useimmiten joukkohaudoissa vainajia on kymmeniä, mutta joskus jopa useita satoja.
Jotkin joukkohaudat sisältävät erilaisten luonnonmullistusten uhreja, mutta suurin osa sisältänee erilaisten sotien siviili- tai sotilasuhreja.
Joukkohautoja on ympäri maailman, mutta uutisoiduimmat niistä löytyvät muun muassa Bosniasta ja Kosovosta.
Maailman suurin joukkohauta sijaitsee Japanin Okinawalla. Joukkohaudassa on peräti 189 000 uhria, jotka kaikki ovat toisen maailmansodan uhreja. Vuonna 1985 hautaa laajennettiin, jotta kaikki Okinawan alueella haudatut sodan uhrit mahtusivat kyseiseen suurhautaan.
Suomessa joukkohautoja on etupäässä sisällissodan ajalta eli keväältä 1918. Kaikille niistä on pystytetty muistomerkki pääosin sotavuosina tai heti niiden jälkeen. Muutama suurempi, esimerkiksi Tammisaaren vankileirin muistomerkki, on valmistunut myöhemmin.
Proletariaatin diktatuuri
Proletariaatin diktatuuri on marxilaisen liikkeen käyttämä käsite, jolla viitataan kommunistista yhteiskuntaa edeltävään siirtymävaiheeseen, jossa valtio on työväenluokan (eli proletariaatin) hallitsema. Käsitteen ottivat ensi kertaa käyttöön ranskalaiset sosialistit 1840-luvulla.
Väkivaltaisen vallankumouksen ja proletariaatin diktatuurin teorian kehitti ranskalainen Louis-Auguste Blanqui. Karl Marx puhui proletariaatin diktatuurista erityisesti vuonna 1875 kirjoittamassaan kritiikissä "Gothan ohjelman arvostelua". Proletariaatin diktatuuri on Marxille erottamattomasti valtioon kytkeytyvä käsite. Koska valtio edustaa Marxin näkemyksen mukaan aina hallitsevaa luokkaa, on kapitalistisessa yhteiskunnassa valtiokin porvariston luokkaherruuden väline. Vastaavasti sosialismiin/kommunismiin siirryttäessä on työväenluokan tehtävänä kaataa porvarillinen valtio, joka on korvattava työläisten vallalla, eli proletariaatin diktatuurilla.
Proletariaatin diktatuuri ei Marxin käsitteistössä varsinaisesti viitannut diktatuuriin sanan nykymerkityksessä. Malliksi diktatuurilleen Marx julisti Pariisin kommuunin, jonka johdossa oli paikallisesti vaaleilla valittu ja kilpailevia poliittisia suuntauksia edustava hallitus. Marxin työtoveri Friedrich Engelsin mukaan ”työväenluokka voi nousta valtaan ainoastaan demokraattisen tasavallan muodossa. Tämä on […] proletariaatin diktatuurin erityinen muoto.”
Vladimir Leninin johtaman Neuvostoliiton kommunistisen puolueen noustua valtaan Venäjällä lokakuun vallankumouksen (1917) seurauksena perustelivat nämä Marxin teorialla perustuslakia säätävän kansalliskokouksen hajottamisen. Leninin mukaan työläisten ja talonpoikien neuvostojen valta oli proletariaatin diktatuuria, eikä porvariston edustajille ollut tarpeen antaa äänioikeutta. Bolševikkien komento kehittyi kuitenkin nopeasti poikkeustilahallinnoksi, joka käytännössä tukahdutti toisinajattelun ja vapaat vaalit myös työläisneuvostoissa, jolloin proletariaatin diktatuuri täytti kaikki diktatuurin tunnusmerkit. Yksipuoluediktatuuri vakiintui Josif Stalinin noustua valtaan.
Marxilais-leniniläinen neuvostoteoreetikko Otto Wille Kuusinen ehdotti 1950-luvulla luopumista käsitteestä proletariaatin diktatuuri, mikä ei kuitenkaan tuolloin toteutunut vanhoillisten noustua vastustamaan mielestään vaarallista Marxin teorioiden revisiontia. Käsite kuitenkin poistettiin Neuvostoliiton vuoden 1977 perustuslaista, jossa valtion julistettiin olevan ”koko kansan valtio”, koska porvaristo luokkana oli hävinnyt.
Myös monet kommunistiset puolueet, kuten Suomen Kommunistinen Puolue (SKP), luopuivat käsitteen käytöstä pitäessään sitä harhaanjohtavana. SKP:ssa virisi asiasta keskustelua 1960-luvun lopussa, jolloin ehdotettiin käsitteen korvaamista sanalla työväenvalta. Keskustelu liittyi puolueen alkavaan hajoamiseen ”luokkatietoiseksi” vähemmistöksi ja ”revisionistiseksi” enemmistöksi.
Daily Mirror
Daily Mirror on Isossa-Britanniassa ilmestyvä päivälehti, jonka Alfred Harmsworth (lordi Northcliff) perusti vuonna 1903. Alun perin lehti oli eräänlainen naistenlehti, jossa oli naisia kiinnostavien artikkeleiden lisäksi jonkin verran uutisia. Lehden tuolloinen päätoimittaja "Mary Howarth" oli Ison-Britannian ensimmäinen naispäätoimittaja.
Lehden ensimmäisen numeron osti noin 265 000 henkilöä, mutta jo vuonna 1904 lehden levikki oli laskenut 25 000 kappaleeseen. Edessä oli suuria muutoksia, ja Hamilton Fyfe otti Mary Howarthin paikan päätoimittajana. Naistenlehden imagosta haluttiin päästä eroon ja kaikki lehden naistyöntekijät irtisanottiin. Lehti alkoi keskittyä uutisiin.
Vuonna 1914 lehden levikki ylsi jo miljoonaan.
Vuonna 1933 lehti ennakoi osuvasti tulevaisuutta, sillä sen otsikot julistivat, että Adolf Hitleristä saattaisi aivan lähitulevaisuudessa tulla diktaattori. Se oli myös tuon ajan ainoa suositumpi brittilehti, joka vastusti Hitlerille tehtäviä myönnytyksiä. Sen sijaan se tuki Oswald Mosleya ja British Union of Fascistsia 1933–1934.
Toisen maailmansodan jälkeen lehti on tukenut pääsääntöisesti Labouria.
Lehden kansikuva 4. marraskuuta 2004 on saanut kuuluisuutta, kun se uutisoi George W. Bushin uudelleenvalinnan "Duh!, 4 vuotta lisää Dubyaa" ja "kuinka 59 054 087 ihmistä voi olla näin tyhmiä?" viitaten Bushin saamien äänten määrään.
Taistelupeli (kirjasarja)
Taistelupeli ("Fighting Fantasy") on Games Workshopin perustajien Steve Jacksonin ja Ian Livingstonen luoma pelikirjasarja. Otava julkaisi sarjan viisi ensimmäistä osaa suomeksi vuosina 1987–1988.
Järjestelmä (systeemiteoria)
Järjestelmä eli systeemi (kr. "sýstēma" ’yhdistäminen’ < "synhistánai" ’yhdistää’) on joidenkin periaatteiden mukainen toiminnallinen kokonaisuus.
Miekka ja magia (roolipeli)
Miekka ja magia on Risto Hiedan suunnittelema roolipeli, jonka hän julkaisi nimimerkillä Nordic vuonna 1987. Se on ensimmäinen kaupallisesti julkaistu suomenkielinen roolipeli. Säännöt perustuvat Nordicin varhaisempaan "Acirema"-roolipeliin.
"Miekka ja magia" on lähtökohdiltaan lähellä "Dungeons & Dragonsia", vaikka sen säännöt ovatkin selvästi yksinkertaisemmat. Pelin seikkailut sijoittuvat suuren vuoriston loputtomiin luolastoihin. Pelin hahmoihin kuuluvat esimerkiksi ihmiset, metsäiset, velhot ja kerubit.
Peli tehtiin aikanaan, koska roolipelien saatavuus Suomessa oli huono eikä suomenkielisiä pelejä ollut lainkaan. Ajalle tyypillisenä pienkustanteena sitä myytiin useita satoja kappaleita. Ensimmäisten roolipelikäännösten tultua markkinoille "Miekka ja Magia" jäi taka-alalle. Hieta on tehnyt pelistä myös uuden version, joka on julkaistu Myrrysmiesten kokoelmassa Nordic compendium (2015). Pelin pohjalta käytyjä seikkailuja käytettiin tarinoina Nordicin "Mikrobitti"-lehdessä 1980-luvulla pitämässä Peliluola-palstassa.
Pelin kannen toteutti Jari Koivisto, kuvituksena käytettiin sekä Hiedan että Tuomas Pirisen piirrustuksia.
Acirema
The Secret Treasure of Raguoc in the Acirema Dungeons (tuttavallisemmin Acirema) oli ensimmäisiä suomalaisia roolipelejä. Pelin luoja oli nimimerkki MikroBitti -lehteen kirjoittava nimimerkki Nordic eli Risto Hieta. Pelistä julkaistiin kaksi laitosta: Acirema ja Acirema II.
Pelin nimi on muodostettu sanasta "america" kirjoittamalla se lopusta alkuun. Samaten pelinjohtajan nimi, "Raguoc" on englannin kielen puumaa tarkoittava "cougar" lopusta alkuun kirjoitettuna. Kirjoittajan tuolloinen mieltymys amerikkalaisiin autoihin (Mercury Cougar) näkynee nimivalinnoissa.
Pelistä (Acirema II) on vuonna 2014 julkaistu netissä vapaasti ladattavissa oleva englanninkielinen versio.
Pluralismi (yhteiskuntatieteet)
Pluralismi tarkoittaa näkemystä, joka korostaa moniarvoisuutta yksiarvoisuuden sijaan. Sosiaalitieteissä sillä tarkoitetaan kehyksiä, joiden sisällä ihmisten joukko toimii keskenään kunnioittaen moniarvoisia periaatteita ja tekee yhteistyötä ilman konfliktia tai assimilaatiota. Filosofiassa pluralismi on ontologinen näkemys, jonka mukaan maailmassa on monia tai monenlaisia substansseja.
Pluralismi saattaa olla nykyisten yhteisöjen ja sosiaalisten ryhmien tärkein piirre, ja saattaa olla tieteellisen, yhteiskunnallisen ja taloudellisen kehityksen avaintekijöitä.
Autoritaarisissa tai oligarkisissa yhteiskunnissa valta ja päätöksenteko on keskitetty tietylle eliitille. Pluralistisessa yhteisössä vallankäyttäjät vaihtelevat ja päätöksenteko on hajautuneempi. Yleensä tavoitteena on, että jäsenet tuntevat suurempaa omistautuneisuutta ja osallistuvat enemmän päätöksentekoon. Oli kyse sitten yrityksestä, poliittisesta järjestöstä tai taloudesta tämä omistautuneisuus ja moniarvoisuus saattaa olla isokin etu (ks. esimerkiksi pax romana).
Usein väitetään, että tieteen pluralistinen ja avoin rakenne on merkittävimpiä vaikutuksia nykytiedon kasvuun; on myös viitteitä, että tiedon kasvu johtaa parempaan elintasoon esimerkiksi nopeamman talouskasvun kautta (lisääntyneen tehokkuuden takia) tai lääketieteen parannuksina. Liian lavea moniarvoisuus aiheuttaa kuitenkin myös pseudotieteiden ja esimerkiksi tieteellisesti testaamattomien pseudolääketieteellisten hoitomuotojen lisääntymistä länsimaissa.
Pluralismi
Pluralismi, "useisiin" liittyvä käsite, tarkoittaa seuraavia asioita:
Pluralismi (ontologia)
Pluralistinen ontologia eli monijakoinen todellisuuskäsitys on filosofis-ontologinen näkökulma, jonka mukaan perusaineksia joista todellisuus rakentuu, on olemassa useampia kuin yksi (monistinen ontologia) tai kaksi (dualistinen ontologia).
Johannes Jacobus Poortman on tehnyt kuuluisan luokittelun useista ontologisista teorioista tässä kategoriassa.
Pluralismi (uskontotiede)
Uskonnollinen pluralismi eli moniarvoisuus tarkoittaa ajattelutapaa, jossa yhdistellään aineksia monista uskonnollisista suuntauksista tai uskonnoista. Tällainen ajatustapa on haastanut erityisesti 1980-luvulta lähtien monien uskontojen fundamentalistisen ajattelun.
Posthumanismi
Posthumanismi on klassisen sekulaarin ja rationaalisen renessanssin humanismin perinteestä nouseva aatejärjestelmä, joka pyrkii päivittämään alkuperäisen humanistisen ideologian vastaamaan paremmin 2000-luvulla tieteen tuntemaa todellisuuskäsitystä.
Posthumanismin erottaa klassisesta humanismista kaksi asiaa. Humanistisen filosofian ihmisen korostamisesta on luovuttu, ja ihminen palautetaan muiden luontokappaleiden sekaan. Ihmisellä ei ole rajatonta oikeutta tuhota luontoa ja käyttää sitä omaksi hyväkseen, eikä eettisesti voida päätellä a priori ihmisen olevan täysin erilaisen moraalin määräämä. Klassiseen humanismiin verrattuna on luovuttu myös järjen kaikkivoipaisuudesta, joka oli klassisen humanismin määrittelevimpiä piirteitä. Vahvasta rationaalisuuden perinteestä pidetään toki kiinni, mutta ihmismielen kyky ymmärtää kaikkeutta, yhteiskuntaa tai edes itseään on kuitenkin vain rajallinen ja järjenkin rajat pitää tuntea.
Posthumanismin tunnetuin osa-alue on transhumanismi, jonka mukaan ihmisen kehoa ja mieltä voidaan ja tulee jatkaa tekniikan keinoin. Transhumanistien mukaan tekniikka tulee parantamaan ihmisten hyvinvointia valtavasti, kuten se on aikaisemmin tehnyt, ja ensimmäiset kuolemattomat sukupolvet saattavat olla jo syntyneet.
Posthumanistinen todellisuuskäsitys on luonteeltaan materialistinen ontologia, ja se pyrkii päivittämään renessanssin humanismin filosofiaa nykytiedon mukaiseksi.
Posthumanistien mukaan wittgensteinilaisen -tyyliset kielen ongelmat ovat käsitteellisiä sekaannuksia, ja kieli on täysin eri asia kuin sen viittaama kohde.
Kerma
Kerma on maidosta separoimalla valmistettu ruoka-aine. Jotta sitä voidaan kutsua kermaksi, siinä on oltava maitorasvaa vähintään 10 %. Kermaa käytetään ruoanvalmistuksessa ja leivonnassa parantamaan ruoan ja leivottavan makua, ulkonäköä ja rakennetta.
Eri kermalaadut poikkeavat toisistaan rasvapitoisuutensa sekä leivonta- ja ruoanvalmistusominaisuuksiensa puolesta. Rasvapitoisuuksia:
Joihinkin kermatuotteisiin lisätään lisäaineita, joiden avulla estetään rasvan erottuminen tuotteesta pitkän säilytyksen aikana, johon päästään esimerkiksi korkeapastörointitekniikan avulla. Suomessa Valio lisäsi kaikkiin kermoihinsa karrageenia, mutta toi kuluttajapalautteen vuoksi markkinoille uudelleen myös karrageenittomia vaihtoehtoja
Kuvankäsittelyohjelma
Kuvankäsittelyohjelma on tietokoneohjelma, jolla muokataan digitaalisessa muodossa tallennettuja kuvatiedostoja. Kuvatiedosto koostuu kuvankäsittelyohjelmassa pikseleistä, ja usein käsitelty kuva tulostetaan paperille väripisteinä tai rasteroituna. Kuvankäsittelyohjelmalla voidaan muuttaa pikseleiden määrää, pikselien kokoa, väriä, kirkkautta ja sijaintia kuvatiedostossa.
Suosittuja kuvankäsittelyohjelmia ovat muun muassa Photoshop, Photoshop Elements, Lightroom, GIMP, Pixel32, Paint.NET ja PaintShop Pro, Applen Aperture ja iPhoto sekä lähinnä kuvakansio-ohjelmana pidetty mutta monipuolistunut Picasa. Jotkin kuvankäsittelyohjelmat ovat ilmaisia, mutta ominaisuuksiltaan monipuolisia. Internetin yleistyttyä päivitetyn version lataaminen ilmaisesta kuvankäsittelyohjelmasta ei vaadi käyttäjältä erityisosaamista.
Käyttökelpoisia kuvatiedostomuotoja ovat JPEG, GIF, EPS, TIFF, PNG ja PSD (Adobe Photoshopin oma tiedostomuoto).
Kuvankäsittely on digitaalisessa kuvatuotannossa työvaihe, jonka aikana kuvatiedostoa muokataan käyttötarkoitusta varten aineisto- ja laatuvaatimusten mukaisesti. Valokuvia käsiteltäessä muutetaan muun muassa kuvan sävyalaa, valkotasapainoa, terävyyttä, värikylläisyyttä, kontrastia, resoluutiota ja väritilaa, jotta kuva saataisiin näyttämään kuvankäsittelijän haluamalta, useimmiten luonnolliselta.
Kuvatiedostoa käsitellään tasojen, säätötasojen, värikanavien, maskien, algoritmien ja käyrien avulla. Pikseleitä muokataan valitsemalla, kopioimalla, liittämällä, säätämällä, häivyttämällä ja tallentamalla.
Windows NT
Windows NT on Microsoftin kehittämä käyttöjärjestelmäperhe. Lyhenne NT tulee sanoista "New Technology". Microsoftin kuluttajakäyttöön tarkoitetuista DOS-pohjaisista Windows-käyttöjärjestelmistä poiketen NT:ssä oli vaativia moniajosovelluksia varten kunnollinen muistin suojaus, jonka ansiosta se oli huomattavasti niitä luotettavampi. Windows NT oli korkean tason ohjelmointikieliin pohjautuva, suoritinriippumaton, useaa suoritinta tukeva, monen käyttäjän käyttöjärjestelmä, joka oli ominaisuuksiltaan verrattavissa Unixiin. NT oli lisäksi ensimmäinen 32-bittinen Windows, kun tuolloiset kuluttajakäyttöön tehdyt Windows-järjestelmät olivat 16/32-bittisiä hybrideitä.
Microsoft aloitti NT:n kehityksen marraskuussa 1989. Tuolloin Microsoft oli IBM:n alihankkijana OS/2-käyttöjärjestelmän kehitystyössä. Microsoft oli toimittanut IBM:lle graafiset käyttöliittymät kahteen ensimmäiseen versioon OS/2-käyttöjärjestelmästä. Windows 3.0:n menestyksen seurauksena Microsoft erosi OS/2-yhteistyöstä, ja julkaisi IBM:n kanssa kehitetyn käyttöjärjestelmän Windows NT:nä. Koska IBM julkaisi OS/2:sta seuraavaksi version 3, päätti Microsoft aloittaa NT:n versionumeroinnin suoraan 3.1:sta.
Windows NT oli yksi ensimmäisistä käyttöjärjestelmistä, joka käytti sisäisesti Unicode-merkistöä. Sitä varten kehitettiin uusi NTFS-tiedostojärjestelmä IBM:n HPFS:n pohjalta. Jo Windows NT 3.1 tuki sisäisesti pitkiä tiedostonimiä DOS:in 8+3-merkkisten sijaan, mutta Windows 3.1:stä peräisin oleva NT 3.1:n käyttöliittymä ei mahdollistanut niiden käyttöä.
Kesällä 1993 julkaistu Windows NT 3.1 ei ollut kovin suosittu, muun muassa sen 12 MB:n keskusmuistivaatimusten vuoksi. NT 3.1 sisälsi oman Win32-sovellusrajapinnan lisäksi myös tuen 16-bittisille Windows/DOS- sekä OS/2- ja POSIX-sovelluksille. NT 3.1 oli saatavissa Intel x86 -suorittimien lisäksi myös DEC Alpha- ja MIPS R4000 -arkikitehtuureille.
Myöhemmät versiot kuten NT 3.5 tai NT 3.51 eivät menestyneet paljon paremmin. Erään bugin vuoksi Windows NT 3.5 ei toiminut Intel Pentium -suoritinta uudemmilla suorittimilla.
Kesällä 1996 julkaistussa Windows NT 4.0:ssä oli Windows 95:n käyttöliittymän kaltainen käyttöliittymä, ja siitä tuli ensimmäinen suosittu Windows NT -versio. Sen tuki päättyi 30.6.2004, ja sitä seuraavia käyttöjärjestelmiä Microsoft ei enää myynyt NT-nimikkeellä.
* "Myös K-, N- ja E-mallit liikenteessä joista K ei sisällä Messengeriä, N ei sisällä Media Playeria ja E ei sisällä Internet Exploreria ja myyntipaketit, kuten esim. KNE, joka ei sisällä mitään näistä."
N
N (n) on latinalaisten ja myös suomen aakkosten 14. kirjain. N-kirjaimen nimi suomen kielessä on "än" (aiemmin myös "en"). N-kirjain ääntyy suomessa pääasiassa  mutta eräissä asemissa myös ,  tai .
Latinalaista N-kirjainta vastaa kreikkalaisessa kirjaimistossa kirjain nyy (Ν, ν), kyrillisessä kirjaimistossa puolestaan kyrillinen Н (н). Yhdennäköisyydestään huolimatta latinalainen N ja kreikkalainen Ν ovat Unicode-merkistössä eri merkkejä.
N-kirjain on kehittynyt kreikan kirjaimesta nyy (Ν).
N-kirjaimella merkitään suomen kielessä kahta foneemia (/n/ ja /ŋ/), jotka molemmat ovat konsonantteja.
Tavallisesti n-kirjain vastaa /n/-foneemia. Äänneasultaan /n/ muuttuu seuraavien äänteiden vaikutuksesta siten, että sillä on neljä erilaista allofonia:
N-kirjainta käytetään myös "ng"-yhdistelmässä merkitsemään -foneemia eli ns. äng-äännettä. Supisuomalaisissa sanoissa se voi esiintyä vain pitkänä sanan sisässä vokaalien välissä ("rangat" [raŋŋat]) mutta lainasanoissa myös lyhyenä ("pingviini" [piŋviini]). Yhdistelmässä "nk" esiintyvä on kuitenkin yksi /n/-foneemin allofoneista ("ranka" [raŋka]).
Pienen "n":n merkityksiä:Ison "N":n merkityksiä:
Greg Egan
Greg Egan (syntynyt 20. elokuuta 1961) on australialainen tieteiskirjailija ja ohjelmoija. Egan erikoistuu kovan science fictionin kirjoittamiseen. Hänen teoksissaan yleisiä teemoja ovat matematiikka, genetiikka ja tekoälyt. "Permutation City" sai vuonna 1995 John W. Campbell Memorial Award-palkinnon. Eganin novelli Oceanic voitti Hugo-, Locus- ja Asimov's Readers-palkinnot vuonna 1998.
Luettelo kokoillan animaatioelokuvista
Tämä on luettelo "animaatioelokuvista.
Nuija (työkalu)
Nuija on paksu- ja raskaspäinen varrellinen iskemiseen käytettävä työkalu. Nuija on yksi ensimmäisiä ihmisen tuntemia työkaluja. Nuijan osat ovat varsi ja varren päässä oleva paino, pää. Nuijalla sen varren ja pään rotaatioenergia muutetaan tangentin suuntaiseksi translaatioenergiaksi.
Nuijalla isketään kappaletta joko suoraan tai esimerkiksi taltan välityksellä, niin että energia siirtyy nuijan päästä taltan kärjen kautta työstettävään esineeseen, jolloin syntyy lastu ja työstöjälki. Nuija voi olla suurempikin ja kaksin käsin käytettävä. Nuijan pää on usein tehty puusta, kumista tai muovista.
Metallista lyömävälinettä sanotaan yleensä lekaksi, moukariksi, moskaksi tai vasaraksi.
Nuija voi olla myös lähitaisteluase, jonka varren päässä tai varteen kiinnitetyn ketjun päässä on paino tai levenemä, jossa saattaa olla piikkejä. Piikkinuija tunnetaan myös nimellä "kurikka" tai "aamutähti". Aseen teho perustuu lähinnä kärkiosan painoon ja iskuvoimaan. Ketjukuulanuija on ase, jossa piikikäs kuula, "lyömäri", on kiinnitetty ketjulla varteen. Näin iskuun saadaan suurempi hitausmomentti, ja aseella kyetään lyömään myös kilven sisäpuolelle.
"Puheenjohtajan nuijaa" käytetään myös määrämuotoisissa kokouksissa esimerkiksi eduskunnan täysistunnoissa ilmoittamaan, että asiaa käsitellään tai että käsittely on päättynyt.
Ruoanlaitossa käytetään muun muassa "lihanuijaa" lihan mureuttamiseen sekä "puunuijaa" eli survinta esimerkiksi perunoiden tai marjojen soseuttamiseen.