Niccolò Paganini
Niccolò (Nicolò) Paganini (27. lokakuuta 1782 Genova, Italia – 27. toukokuuta 1840 Nizza, Ranska) oli italialainen säveltäjä ja arvostettu viulutaituri.
Paganini syntyi Genovassa 1782 ja alkoi soittaa mandoliinia ja viulua jo hyvin nuorena. Hän esiintyi julkisesti ensimmäistä kertaa 11-vuotiaana. Teini-ikäisenä hän opiskeli muun muassa Alessandro Rollan ja Giacomo Costan johdolla. Sen jälkeen hän alkoi kiinnostua myös kitaransoitosta ja sävelsi jonkin verran musiikkia myös kitaralle sekä kitara–viulu-duolle. Nykyään Paganinin arvostetuimmat teokset lienevät hänen vuoden 1817 tienoilla viululle säveltämänsä 24 kapriisia op. 1. Niitä pidetään ehkä maailman vaikeimpina viulukappaleina. Lukuisat säveltäjät ovat kirjoittaneet muunnelmia viimeisestä, a-molli-kapriisista. Lisäksi Paganini sävelsi muun muassa kuusi viulukonserttoa sekä kamarimusiikkia.
Paganini rikkoi siihenastiset taiturillisuuden määritelmät ja loi uudet. Etenkin hänen jousenkäyttönsä oli mullistavaa. Hänen keksintöihinsä luetaan muun muassa eräät jousitustavat, sävelalueen laajennukset, loisteliaat kaksoisotteet, tietyt kitaratehot, vasemman käden pizzicato, kromaattinen oktaavisoitto ja joustavat siirtymät arco- ja pizzicatokulkujen välillä.
Paganini oli kiertuetaiteilija, jonka konsertit olivat valtavia menestyksiä. Hän korosti taitojaan tempuilla, joiden taiteellisesta sisällöstä voidaan olla monta mieltä, mutta joilla hän sai yleisönsä villiintymään: hän soitti vaikeita kappaleita kolmella, kahdella tai jopa yhdellä kielellä (hän katkoi kieliä tahallaan yksi kerrallaan esityksen aikana). Hän saattoi soittaa hyvinkin monimutkaisen sävellyksen "prima vista" pitäen nuotteja ylösalaisin edessään.
Paganinin soitin oli Guarneri del Gesù "Cannone". Vaikka hän omisti laajan viulukokoelman, johon kuului yksitoista Stradivariusta, hän ei koskaan julkisesti soittanut maineikkaimpia instrumenttejaan. Yksi ”stradi” kantaa hänen nimeäänkin. Kerrotaan maestron mieltyneen lainaksi saamaansa "Il Cannoneen" siinä määrin, ettei enää suostunut palauttamaan soitinta lainaajalle. Paganini kuoli Nizzassa vuonna 1840. Kuolinsyyn uskotaan olevan kuppa.
Paganini oli virtuoosimainen soittaja ja musiikin historian legendaarisimpia hahmoja. Hänen tekninen taituruutensa oli niin häkellyttävää, että kuulijat arvelivat hänen solmineen liiton paholaisen kanssa; tästä johtuu nimitys ”paholaisen viuluniekka”. Hänen laiha olemuksensakin, jota hän käytti hyväkseen ja korosti, oli ”noitamainen” tai ”paholaismainen”. Hänen sormensa olivat erityisen pitkät ja joskus on kerrottu Paganinin pystyneen taivuttamaan niitä epäinhimillisen näköisesti vastapäiseen suuntaan. Paholaismaisuus puri tehokkaasti porvarillistuvassa Euroopassa, jossa musiikin ja kirkon suhteet olivat aikaisempina vuosisatoina olleet kiinteät.
Paganinia ovat elokuvissa ja televisiosarjoissa esittäneet lukuisat eri näyttelijät. Heihin lukeutuvat muun muassa Roxy Roth vuoden 1945 elokuvassa "Suuri unelma", Stewart Granger vuoden 1946 elokuvassa "Paholaisen jousi", Vladimir Msryan vuoden 1982 minisarjassa "Niccolo Paganini", Klaus Kinski vuoden 1989 elokuvassa "Paganini" ja viulisti David Garrett vuoden 2013 elokuvassa "The Devil’s Violinist".