hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Leväkkö
Leväkkö ("Scheuchzeria palustris") on kosteiden paikkojen kasvi, jolla on erikoiset tähden muotoiset kukat. Se on sukunsa ja heimonsa ainoa laji.
Monivuotinen leväkkö kasvaa 10–30 cm korkeaksi. Juurakko on suikertava ja lehtituppien jäänteiden verhoama. Varsi on kalju, mutkikas, haaraton ja lehdekäs. Tupelliset lehdet ovat kierteisesti ja kielekkeellisiä. Kooltaan ne ovat 10–20 cm pitkiä ja 1–2 mm leveitä, muodoltaan tasasoukkia, puoliliereitä ja yhdeltä särmältään teräviä. Lehtien kärjissä on pieni ilmahuokonen. Kukinto on 3–10-kukkainen harsu terttu. Kellanvihreät kukat ovat kaksineuvoisia. Kukassa on kuusi 2–3 mm pitkää verholehtimäistä kehälehteä. Heteitä kukassa on kuusi, emejä kolme tai joskus kuusi kappaletta. Leväkkö kukkii Suomessa kesä-heinäkuussa. Kesällä kasvi on kirkkaan vihreä, syksyllä se tuleentuu ruosteenruskeaksi. Hedelmä on noin 5 mm pitkä, erikoisenmuotoinen kolmiosainen tuppilo, josta kasvi on helppo tunnistaa. Tuppilohedelmiä puristettaessa niiden tuoksu muistuttaa klooria.
Leväkköä kasvaa Euroopassa Saksasta ja Alppien alueelta Pohjois-Balkanille, ja edelleen Venäjän keskiosiin. Pohjoisessa lajia tavataan lähes koko Fennoskandian alueella. Levinneisyysalue jatkuu euroopanpuoleiselta Venäjältä Keski-Aasiaan, ja erillisenä esiintymisalueena Venäjän Tyynenmeren rannikolle ja Pohjois-Japaniin. Pohjois-Amerikassa tavataan lajin toista alalajia. Suomessa leväkköä voi tavata sopivilla kasvupaikoilla lähes koko maasta aivan pohjoisinta Lappia lukuun ottamatta. Yleisin laji on Keski-Suomessa, Kainuussa ja Keski- ja Itä-Lapissa. Etelä-Suomessa laji on harvinaistunut soiden vähenemisen myötä. Esimerkiksi Helsingissä leväkköä kasvaa vain Maununnevalla.
Leväkkö kasvaa karuilla nevoilla erityisesti kuljuissa ja rimpisilmäkkeissä sekä lampien suorannoilla. Laji karttaa kalkkipitoista maaperää.
Leväkkökasvit ovat pieniä ruohoja, joiden kasvutapa on epäsäännöllisen sympodiaalinen eli haarajatkoinen. Varressa on sisäketto (endodermi). Ilmaraot ovat tetrasyyttisiä eli apusoluja on neljä ja niistä kaksi on samansuuntaisia huulisolujen kanssa, toiset kaksi poikittaista. Lehdet sijaitsevat kahdessa rivissä ja niissä on kärkihuokonen. Lehtituppi on avoin, ja sen reunalla on pienet korvakkeet ja sisäpinnalla karvoja. Kukinto on suojuslehdellinen ja terttumainen, suojus on enemmän tai vähemmän lehtimäinen. Kaikki kukan osat ovat erillisiä, paitsi emilehdet hieman yhteenkasvaneita. Siitepölyhiukkaset ovat kaksittain (dyadeina) eikä niissä ole itureikiä. Erillisiä emilehtiä on tavallisesti kolme, harvoin jopa kuusi; ne sijaitsevat kohdakkain ulompien kehälehtien kanssa. Emit ovat tyveltään kasvaneet yhteen. Kussakin emissä on tavallisesti kaksi, harvoin yksi siemenaihe laitaistukassa. Siemenaiheen ulkokalvo on noin neljän solukerroksen paksuinen, sisäkalvo noin kahden. Siemenaiheessa on parietaalisolukko, jonka paksuus on neljä tai viisi solukerrosta. Kukan kehälehdet ovat jäljellä hedelmässä. Siemenkuori on sileä, sen mesotesta-kerros on monisolukerroksinen ja sen solut ovat paksuseinäisiä. Siemenessä on vihreä alkio, vaikka sirkkalehti ei olekaan itämisen jälkeen yhteyttävä. Kromosomiluku (karyotyyppi) on n = 11.
Rascal Flatts
Rascal Flatts on yhdysvaltalainen countryrockia soittava yhtye, jonka tunnetuin kappale on "What Hurts the Most". Siihen kuuluvat pikkuserkukset Gary LeVox (laulusolisti) ja Jay DeMarcus (basisti) sekä sähkökitaristi Joe Don Rooney. Yhtye on tehnyt kymmenen studioalbumia ja yhden live-albumin. Se esiintyy muun muassa elokuvien Villi tusina ja Autot ääniraidoilla. Autot-levylle he tekivät suositun version Tom Cochranen kappaleesta ”Life is a Highway”.
Aki Rahunen
Aki Rahunen (s. 24. joulukuuta 1971 Helsinki) on suomalainen entinen tennispelaaja.
Hän on nuorten kaksinpelin Euroopan mestari vuodelta 1989. Hänen korkein sijoituksensa miesten maailmanlistalla on vuodelta 1990 57:s, joka on kolmanneksi korkein suomalaissijoitus Jarkko Niemisen ja Veli Paloheimon jälkeen. Rahusen korkein listasijoitus nelinpelissä oli parhaimmillaan 981:s. Hän on voittanut viisi Suomen mestaruutta vuosina 1989–1993. Rahunen ei voittanut urallaan yhtään ATP-turnausta.
Aki Rahunen on koulutukseltaan kauppatieteiden maisteri ja hän on työskennellyt muun muassa Salcomp Oyj:n Intian tehtaan talousjohtajana.
Arlington (Texas)
Arlington on kaupunki Tarrantin piirikunnassa, Texasissa, Yhdysvalloissa. Se on osa Dallasin/Fort Worthin suurkaupunkialuetta. Kaupungissa asui 365 438 ihmistä vuonna 2010.
Arlington sijaitsee noin 12 mailia itään Fort Worthin keskustasta ja 20 mailia länteen Dallasista. Kaupungin sisällä on kaksi pienempää yhteisöä Dalworthington Gardens ja Pantego.
Kaupungista on kotoisin legendaarinen thrash metal -yhtye Pantera.
Hey Jude
Hey Jude on The Beatles -yhtyeen kappale, jonka sävelsi Paul McCartney. Yhtyeen käytännön mukaan se on kuitenkin merkitty Lennon/McCartney-yhteistyöksi. Kappale julkaistiin singlenä vuonna 1968, ja siitä tuli yksi kaikkien aikojen myydyimmistä singleistä. Se myös sai useita Grammy-ehdokkuuksia, muttei voittanut yhdessäkään kategoriassa.
”Hey Jude” -kappaleen oli tarkoitus alun perin tulla Beatlesin "The White Album" -tuplalevylle (1968), mutta suunnitelmien muuttuessa se päätettiin jättää pois. Sitä ei ikinä julkaistu millään varsinaisella Beatles-levyllä, vaan ainoastaan kokoelma-albumeilla.
Kappaleen pituus on 7 minuuttia ja 11 sekuntia, mikä tekee siitä kolmanneksi pisimmän virallisesti julkaistun Beatles-kappaleen. Se oli aikoinaan myös yksi kaikkien aikojen pisimmistä singlenä julkaistuista kappaleista, ollen julkaisuajankohtanaan pisin brittilistan ykköspaikan koskaan saavuttanut single.
Alun perin laulun nimi oli ”Hey Jules”, mutta nimi vaihtui pian helpommin laulettavaksi Judeksi. McCartney kirjoitti laulun lohduttaakseen yhtyetoverinsa John Lennonin poikaa Juliania, kun Lennon ja hänen ensimmäinen vaimonsa Cynthia erosivat. Lennon kuitenkin sanoi aina kuulleensa kappaleen itselleen kirjoitettuna. Hän harkitsi tuohon aikaan yhtyeestä lähtöä tehdäkseen enemmän yhteistyötä vaimonsa Yoko Onon kanssa.
Jukka Kuoppamäki levytti kappaleesta vuonna 1968 suomenkielisen version ”Ei voi kuin valittaa”. Sanoitus oli Juha Vainion kirjoittama.
Kake Randelin
Kake Randelin (oik. Kauko Randelin, s. 26. tammikuuta 1955 Mäntyharju) on suomalainen iskelmälaulaja. Randelin osallistui vuonna 1979 Syksyn sävel -kilpailuun kappaleella "En unta saa". Kappale karsiutui kilpailusta, mutta se esitettiin ohjelmassa "Syksyn Sävelen Karsitut". Finnlevy-tuottaja Timo Lindström näki ohjelman ja päätti kiinnittää Randelinin levy-yhtiön artisteihin. Loppuvuodesta 1979 ilmestyi single, joka sisälsi kappaleet "En unta saa" ja "Kirje kotiin", joista "Kirje kotiin" nousi hitiksi.
Randelinin muita suuria hittejä ovat muuan muassa "Nasta pimu", "Tarja", "Jannu huoleton", "Avaa hakas" ja "Kielletyt tunteet". Hänen neljä ensimmäistä albumiaan myivät kultaa (yli 25000 kpl), joista Huoleton ja Kop kop kop -albumit myivät yli 50000 kpl, saavuttaen timanttimyyntirajan. Vuonna 1983 Randelinin kappale "Avaa Hakas" valittiin vuoden iskelmäksi Emma-gaalassa.
2000-luvulla Randelinin työ musiikin parissa on jatkunut säännöllisenä keikkailuna ja levytyksinä. Vuonna 2002 julkaistiin "Hitit"-albumi, joka sisältää Kaken 1980-luvun suosituimpia kappaleita uudelleen levytettynä. Uuteen suosioon ovat nousseet kappaleet "Nasta pimu" ja "Tilipäivä koittaa". Vuonna 2009 Kake Randelin julkaisi uusimman hittisinglensä "Silitä ja paijaa", jonka Kakelle tilauksesta sävelsi Esa Nieminen ja sanoitti Kikka Laitinen. Vuoden 2013 lokakuussa järjestetyssä Syksyn Sävel -kilpailussa Randelin sijoittui Suvi Teräsniskan ja Neljänsuoran jälkeen kolmanneksi kappaleellaan Suomalainen Sisu. Samaa nimeä kantava albumi julkaistiin maaliskuussa 2014.
Käsipokeri
Käsipokeri, ostopokeri, vetopokeri tai viiden kortin ostopokeri on peruspokeripeli, jota usein kutsutaan vain ”pokeriksi”.
Käsi- eli ostopokerissa alkupanosten jälkeen pelaajille jaetaan viisi korttia kuvapuoli alaspäin. Korttien katsomisen jälkeen jokainen pelaaja alkaen jakajan vasemmalla puolella olevasta pelaajasta joko luovuttaa, korottaa tai maksaa toisten korotukset. Kierros päättyy, kun jokainen pelaaja joko on maksanut tai luovuttanut. Panostuskierroksen jälkeen jokaisella mukana olevalla pelaajalla on mahdollisuus vaihtaa kädestään nollasta viiteen korttia. Tämän jälkeen seuraa viimeinen panostuskierros, joka yleensä aloitetaan ensimmäisen panostuskierroksen ensimmäisestä panostajasta. Lopuksi kädet paljastetaan ja paras käsi voittaa..
Ostopokerin säännöistä on olemassa lukuisia variantteja. Kasinossa tyypillisesti pelaajan vasemmalla puolella oleva asettaa pienen sokkopanoksen ja tämän vasemmalla puolella istuva ison sokkopanoksen. Kotipeleissä käytetään usein alkupanoksia ("ante"), jolloin jokainen pelaaja maksaa ennen jakoa alkupanoksen pottiin.
Pelissä voidaan käyttää myös jokeria, jota käytetään rajoitetusti käsien muodostamisessa. Joskus se on ”villi kortti”, jota voidaan käyttää vapaasti.
Venue-EP
Love`s An Injection / Malibu Nightmare / Taxi Driver / Problem Child / In The Year 79 eli Venue-EP on suomalaisen rockyhtye Hanoi Rocksin ensimmäinen EP. Vain Suomessa julkaistua levyä painettiin toukokuussa 1982 vain 500 kappaletta ja siksi se on nykyään harvinaisuus.
EP:n A-puolen ensimmäinen kappale on vähän aiemmin samassa kuussa julkaistu singlen "Love's An Injection/Taxi Driver" A-puoli. Mark Freegard äänitti kappaleen "Love's An Injection" "Wessex"-studiossa Lontoossa. Kappale nousi Suomen singlelistan ensimmäiseksi lokakuussa 1982. EP:n B-puolen ensimmäinen kappale "Taxi Driver" on nauhoitettu "Farmyard"-studiossa Lontoon ulkopuolella toukokuussa 1982. A-puolen toinen kappale "Malibu Nightmare" on Suomen 53-päiväisen loppuvuoden 1981 kiertueen jälkeen nauhoitettu huumorikappale, joka on nauhoitettu suomalaisella "Finnvox"-studiolla. Koska basisti Sam Yaffa myöhästyi nauhoituksista, bassoa soittaa tällä kappaleella kitaristi Nasty Suicide. "Malibu Nightmare"sta tehtiin toinen suosittu rock-versio, joka löytyy albumilta Back to Mystery City.
EP:n B-puolen toinen "Problem Child" ja kolmas kappale "In The Year '79" nauhoitettiin yhdessä "Taxi Driver"in kanssa samassa sessioissa. Levyssä lukee "In The Year '79", mutta itse studiokasetissa lukee "In The Year '79 / It's Too Late". Näin ollen joskus on epäilty onko kappaleella kaksoisnimi vai onko sen oikea nimi "It's Too Late". Moni "Farmyard"-nauhoitusten kappaleista oli tarkoitus jättää julkaisematta, koska ne on nauhoitettu huumorimielessä harjoitusten jälkeen käytännössä yhdellä soittokerralla. Koska kappaleet on nauhoitettu kerralla, kertovat ne hyvin nuoren Hanoi Rocksin soittotyylistä. EP:n kappaleissa kuulee vielä hyvin punkin vaikutuksen. Yhtyeen koko kokoonpano oli soittanut jossain vaiheessa punk-yhtyeissä. Suomirock oli alkanut erota uuden aallon punkista vasta 1980-luvun alkuvuosina eli juuri EP:n äänittämisen aikoihin.
EP:tä kutsutaan "Venue-EP"ksi, koska levy julkaistiin mainostamaan kesäkuun 22. päivän keikkaa "Venue"-klubilla. Levyn takakannen Venue-mainoksessa mainostetaan lisäksi uutta "Oriental Breaks"-albumia, jota saattoi ostaa mm. "Stage One"-kaupasta. Hanoi Rocksin toisen levyn oikea nimi oli Oriental Beat, joka ilmestyi tammikuussa 1982. EP on jo harvinainen tämän takakannen mainoksensa takia. Voi olla, että "Oriental Breaks" on painovirhe, mutta jos tällainen albumi on painettu niin se on silloin todellinen harvinaisuus.
Levyn kannessa vasemmalta lähtien on Sam Yaffa, Nasty Suicide, Michael Monroe ja Andy McCoy. Jostain syystä rumpali Gyp Casino puuttuu levyn kannesta. Jos ajattelee Gyp Casinon myöhempiä vaiheita yhtyeessä vuonna 1982, voi olettaa, että Casinon puuttuminen levyn kannesta kertoo hänen muuttuneesta suhtautumisestaan yhtyeeseen.
Kaikki kappaleet on Andy McCoyn tekemiä.
Uistinvita
Uistinvita ("Potamogeton natans") on vesikasvi, jonka soikeat lehdet ja tähkämäinen kukinto nousevat veden pinnalle.
Uistinvidan verso voi olla kaksi metriä pitkä. Sen soikeat, silposuoniset lehdet kelluvat veden pinnalla. Heinä-elokuussa nousee tähkämäinen vihreä kukinto vedenpinnan yläpuolelle. Uistinvidan juurakko on mehevä, ja kasvi lisääntyy helposti suvuttomasti katkenneista juurenpalasista.
Uistinvitaa tavataan koko Euroopassa Pohjois-Lappia ja Etelä-Espanjaa lukuun ottamatta.
Uistinvita viihtyy rehevissä vesissä.
Team Woodcutters -96
Woodcutters-96 on vaasalainen salibandyseura, joka on perustettu vuonna 1996. Miesten edustusjoukkue nousi 2005-06 päätteeksi I-divisioonaan. Edustusjoukkueen lisäksi seuralla on toinen miesten joukkue ja M35-joukkue. Juniorijoukkueita on B-D- ja F-ikäluokissa. Sekä sähköpyörätuolisalibandy-joukkue SPT Woodcutters
Juha Repo
Juha Repo (s. 31. lokakuuta 1957) on suomalainen kartanlukija. Hän on toiminut Juha Kankkusen kartanlukijana vuodesta 1997, jonka kanssa hän voitti kaksi MM-rallia vuonna 1999. Vuoden 2004 Pariisi–Dakar-rallin ja 2003 Neste-rallin aikana hän toimi Ari Vatasen kartturina ja vuonna 2004 hän oli mm. tunturirallissa lukemassa nuotteja Jari Latvalalle.
Speak of the Devil (video)
Speak of the Devil on Ozzy Osbournen vuonna 1982 julkaistu konserttivideo. Sitä ei pidä sekoittaa samannimiseen livealbumiin. Video on taltioitu Irvine Meadows Amfiteatterissa, Irvinessa, Kaliforniassa 12. kesäkuuta 1982. Video on julkaistu myöhemmin epävirallisesti DVD:nä. Video on omistettu samana vuonna lento-onnettomuudessa kuolleille kitaristi Randy Rhoadsille ja maskeeraaja Rachel Youngbloodille.Kesto n: 72 minuuttia
Bark at the Moon (video)
Bark at the Moon on Ozzy Osbournen samannimisen albumin kiertueella taltioitu konserttivideo. Se taltioitiin Salt Lake Cityssä 18. maaliskuuta 1984 ja julkaistiin samana vuonna. Videosta on liikkeellä epävirallisia DVD-versioita.Kesto noin 74 minuuttia
The Ultimate Ozzy
The Ultimate Ozzy on Ozzy Osbournen konserttivideo vuodelta 1986. Liveosuudet on kuvattu Kansas Cityssä 1.4.1986. Mukana on myös ns. fantasiakohtauksia jotka on kuvattu erikseen. Kesto: n. 85 minuuttia
Wicked Videos
Wicked Videos on dokumentti Ozzy Osbournen promovideoiden "Crazy Train", "Crazy Babies" ja "Miracle Man" tekemisestä. Kyseiset videot esitetään myös kokonaisina.Kesto: n. 18 minuuttia
AnotherMUD
AnotherMUD, tai usein leikkisästi "AnotherMUD(tm)", on fantasiatyylinen, vahvasti hack and slashiin suuntautunut DikuMUD, tekstipohjainen monen käyttäjän verkkopeli. Vaikkakaan se ei ole yksi parhaiten suunnitelluista tai viimeistellyimmistä MUDeista, sen ominaisuudet ja rento ilmapiiri ovat joka tapauksessa aikojen kuluessa tuoneet sille ystäviä Pohjoismaista ja Yhdysvalloista sekä esimerkiksi Puolasta. Parhaat päivänsä 1990-luvun puolivälissä nähnyt peli on kuitenkin vuonna 2009 hiljainen.
AnotherMUDissa pelaajille on tarjolla neljä perushahmoluokkaa, alkuperäisestä DikuMUDista tunnetut "maagi" ("mage"), "pappi" ("cleric"), "soturi" ("warrior") sekä "varas" ("thief"). Näillä pelataan ensimmäiset 50 tasoa, ja tämän jälkeen hahmon on mahdollista erikoistua johonkin alaluokkaan ja pelata toiset 50 tasoa siinä. Jokaisella perushahmoluokalla on neljä alaluokkaa. Esimerkiksi maagin alaluokat ovat "alkemisti" ("alchemist"), "arkkivelho" ("archwizard"), "illusionisti" ("illusionist") sekä "manaaja" ("necromancer").
AnotherMUDin ominaisuuksista ehkä merkittävin on mahdollisuus pelata useammalla hahmolla samanaikaisesti (eng. "multicharing", "multiplaying"). Useimmissa MUDeissa tällainen on sääntöjen puolesta kiellettyä, vaikkakin teknisesti yleensä mahdollista. AnotherMUDissa pelaajat saavat käyttää kolmea hahmoa, ja hyvin harva pelaakin vain yhdellä, soolona.
AnotherMUD on todennäköisesti yksi ensimmäisiä MUDeja, jotka ryhtyivät käyttämään merkkipohjaista karttaa (niin sanottu "wilderness") pelin eri alueiden ("areas", "zones") välillä liikkumista varten. Pelissä on sekä yleisiä Diku-alueita ("stock areas"), kuten Dwarven Kingdom ja Keep of Mahn-Tor, että itse peliä varten tehtyjä alueita. Kaikkien näiden alueiden laatu vaihtelee käytännössä dramaattisesti. Pelimaailma on myös suhteellisen pieni (jos ei "wildernessiä" lueta mukaan), käsittäen noin 5 000 huonetta.
AnotherMUDille tyypillistä on DikuMUDille ominaisten, niin kutsuttujen spesiaaliproseduurien ("special procedures", "spec procs") runsas käyttö. Nämä ovat rutiineja, joita liitetään yleensä Dikujen ei-pelaaja-hahmoihin eli "mobeihin", jotta niistä saataisiin mielenkiintoisempia ja taisteluvastustajina haastavampia.
Muita AnotherMUDiin liitettäviä ominaisuuksia ovat muun muassa optionaalinen mahdollisuus tappaa toisia pelaajahahmoja ("player killing", "PK") sekä huutokauppajärjestelmä pelaajahahmojen varusteille ja muille pelin esineille.
MUDin perustivat Århusin yliopistossa Tanskassa opiskelleet Lars Pedersen ("Flagg") sekä Michael Toft ("Luft") vuonna 1993. Peliä pyöritettiin sen jälkeen muun muassa Yhdysvalloissa, Suomessa sekä Ruotsissa. Vuodesta 2003/2004 peli on ollut käytännössä suurimman osan ajasta alhaalla.
Kantatie 75
Kantatie 75 on Kuopion pohjoispuolelta Siilinjärveltä Nurmeksen kautta Kuhmoon kulkeva kantatie. Tien pituus on 183 kilometriä. Yhdessä valtatien 16 ja kantatien 77 kanssa se muodostaa Suomen poikki kulkevan poikittaisväylän. Tie on lähes kokonaan kaksikaistainen. Siilinjärven kohdalla on lyhyt nelikaistainen osuus. Nurmeksen ja Kuhmon välinen osa kantatietä on samalla osa tunnettua matkailureittiä, Runon ja Rajan tietä.Vuoden 1938 tienumerointijärjestelmässä kantatie 75 oli Siilinjärven ja Nurmeksen välinen tie. Reitti oli tuolloin noin 20 kilometriä nykyistä pitempi, sillä 1960-luvulle saakka se kulki Nilsiän ja Säyneisten kirkonkylien kautta. 1970-luvulla kantatien 75 viitoitusta jatkettiin Kuhmoon saakka, kun Nurmeksen ja Kuhmon välisen maantien uudelleenrakennus valmistui. Siilinjärven kohdalle valmistui vuonna 1992 valtatien 5 moottoritien rakentamisen yhteydessä noin parin kilometrin mittainen nelikaistainen osin eritasoliittymillä varustettu tie.
Valtatietä 16 on suunniteltu jatkettavaksi kantateiden 77 ja 75 kautta Kyyjärveltä Kuhmoon. Näin tie muodostaisi suoran yhteyden Pohjanmaan ja Itä-Suomen välillä. Kantatienumeroa 75 ei olla kuitenkaan poistamassa kokonaan käytöstä, koska Kainuun puolella on merkitty maakuntakaavaan nykyisen seututien 912 muuttaminen kantatieksi. Tämä muutos tapahtuu kuitenkin selvästi myöhemmin kuin Savon ja Karjalan puolen uudelleennumerointi, joten kantatienumero 75 poistuu tulevaisuudessa käytöstä hetkellisesti.
Kantatielle 75 on parhaillaan rakenteilla Siilinjärven itäpuolelle Yaran tehtaan kohdalle eritasoliittymä. Hankkeen kustannusarvio on noin 3,8 miljoonaa euroa ja se on merkitty Pohjois-Savon ELY-keskuksen toiminta- ja taloussuunnitelmaan.
Kantatietä 75 on suunniteltu parannettavaksi lähiaikoina Pajukosken ja Pieksänkosken välillä. Hankkeessa levennetään tietä, rakennetaan kevyen liikenteen väylä sekä parannetaan liittymiä. Hankkeen kustannusarvio on noin 2,9 miljoonaa euroa ja se on merkitty Pohjois-Savon ELY-keskuksen toiminta- ja taloussuunnitelmaan.
Kantatie 87
Kantatie 87 on Iisalmesta Nurmekseen kulkeva kantatie. Tien pituus on 97 kilometriä, ja se on Kalajoen ja Iisalmen välisen valtatie 27:n jatke. Tie on kantatieksi melko heikkotasoinen, mutta toisaalta myös sen liikennemäärät ovat pieniä.Kantatie 87 sai alkunsa vuonna 1971, kun vaiheittain 1960- ja 1970-lukujen aikana rakennettu Kalajoen ja Iisalmen välinen tie numeroitiin kantatieksi 87. Myöhemmin tietä jatkettiin Nurmekseen saakka, ja aikanaan se oli Suomen pisin kantatie. Vuoden 1996 tienumerouudistuksessa alkuperäinen kantatie 87 Kalajoelta Iisalmeen muutettiin valtatieksi 27.
Haemophilus influenzae
Haemophilus influenzae (suomeksi toisinaan hemofilus) on gramnegatiivinen kokkobasilli. Bakteerin kuvaili ensimmäisen kerran saksalainen bakteriologi Richard Pfeiffer vuonna 1892 influenssapandemian aikaan. "H. influenzae" on yleensä aerobinen, mutta voi tietyissä oloissa toimia fakultatiivisena anaerobina.
"H. influenzae":n genomin pienestä koosta johtuen se oli viruksia lukuun ottamatta ensimmäinen eliö, jonka koko genomi sekvensoitiin. Genomi koostuu 1 830 140 emäsparista ja sisältää 1740 geeniä. Projekti suoritettiin yhdysvaltalaisessa "The Institute for Genomic Research" -tutkimuslaitoksessa ja julkaistiin vuonna 1995 arvovaltaisessa Science-lehdessä.
Suurin osa "H. influenzae" -kannoista on opportunistisia patogeeneja, mikä tarkoittaa, että ne eivät aiheuta isäntäeliössään tautia, ellei isännän immuunijärjestelmä häiriinny esimerkiksi virusinfektion tai lääkityksen seurauksena. Yleisesti tunnetaan kuusi "H. influenzae":n serotyyppiä: a, b, c, d, e, ja f. "H. influenzae" tyyppi b (Hib) aiheutti aiemmin suuren osan hemofilusinfektioista, mutta tilanne muuttui, kun Hib-rokote otettiin käyttöön. Suomessa Hib-rokote tuli yleiseen rokotusohjelmaan 1980-luvun lopulla.
"H. influenzae":n aiheuttamiin sairauksiin kuuluvat muun muassa aivokalvontulehdus, kurkunkansitulehdus (epiglottiitti), niveltulehdus (artriitti), välikorvatulehdus (otiitti), poskiontelotulehdus (sinuiitti), keuhkokuume ja sidekalvontulehdus.
Messier 62
Messier 62 (M62, NGC 6266) on Käärmeenkantajan tähdistössä sijaitseva pallomainen tähtijoukko, jonka Charles Messier löysi ja luetteloi vuonna 1771. Se sijaitsee noin 22 000 valovuoden päässä Maasta ja on noin 50 valovuoden levyinen. Joukko sisältää 89 muuttuvaa tähteä, ja siitä on löydetty useita röntgenlähteitä sekä pulsareita.
M62 näkyy kiikarilla, ja suuremmalla kaukoputkella voi erottaa yksittäisiä tähtiä. Se ei kuitenkaan nouse Suomessa horisontin yläpuolelle.
X10 (protokolla)
X10 on vuonna 1975 kehitetty sähköverkossa tai radioteitse siirrettävä protokolla, jolla voidaan ohjata sähköverkossa olevia laitteita, kuten pistorasiaan kytkettyjä laitteita sekä kodin valaisimia.
Randy Waldman
Randy Waldman on yhdysvaltalainen kosketinsoittaja. Hän soitti jo lukioikäisenä Frank Sinatran kiertueella. Hänen muutettuaan Los Angelesiin vakituiseksi studiomuusikoksi hänestä tuli yksi kysytyimmistä Los Angelesin studiomuusikoista. Waldman on soittanut myös lukuisissa elokuvissa. Muusikkouransa lisäksi Waldman on helikopteripilotti ja hän myös kouluttaa helikopterilentäjiä Los Angelesissa.
David Foster
David Foster O.C., O.B.C., LL.D. (s. 1. marraskuuta 1949 Victoria, Kanada) on kanadalainen muusikko ja maailman menestyneimpiä pop-tuottajia. Hän on voittanut lukuisia Grammy-palkintoja parhaana sovittajana, säveltäjänä sekä tuottajana.
Hän on tuottanut lukuisien eri artistien levyjä muun muassa Josh Groban, Céline Dion, Barbra Streisand, Kenny Rogers, The Corrs, George Harrison, Earth, Wind & Fire, Chaka Khan, Laura Pausini, Whitney Houston, Michael Jackson, Luis Miguel, Chicago, Richard Marx, Mariah Carey, Destiny's Child, Anne Murray, Olivia Newton-John, Andrea Bocelli, Lara Fabian, Dolly Parton, Julio Iglesias, Gordon Lightfoot, Madonna, Al Jarreau, Yes.
David Foster tunnetaan myös AOR-musiikin (adult oriented rock) suurena vaikuttajana, ja hän perustikin 1980-luvulla amerikkalaisen studiokitaristi Jay Graydonin kanssa AOR-yhtyeen Airplay, joka teki yhden levyn vuonna 1980. AOR-musiikki on edelleen suosiossa mm. Tanskassa ja Ruotsissa. Suurimpia AOR-tyylin yhtyeitä olivat 1980-luvulla mm. Chicago, jonka 1980-luvun albumeista David Foster tuottikin muutaman.
David Fosterin perheestä tehtiin vuonna 2005 Fox-kanavalla tosi-TV:n kaltainen televisio-ohjelma, joka kertoi hänen uusioperheestään, kun hän yrittää paimentaa kahta toisen vaimonsa ylihemmoteltua poikaa hankkimaan oikeat työpaikat heidän Malibun yli 40 miljoonan dollarin kartanossaan. Sarjaa ehdittiin lähettää vain kahden jakson verran, jonka jälkeen Fox päätti keskeyttää sen liian vähäisiin katsojiin vedoten. MTV Finland näytti molemmat jaksot 24. helmikuuta 2007.
Vuonna 2011 Foster meni naimisiin Alankomaista kotoisin olevan entisen mallin ja sisustussuunnittelijan Yolanda Hadidin kanssa. He olivat seurustelleet vuodesta 2006 lähtien. Avioliitto on Fosterin neljäs.
Randy Goodrum
Randy Goodrum (s. 7. heinäkuuta, 1947 San Fernando Valley, Kalifornia) on yhdysvaltalainen laulaja, lauluntekijä ja kosketinsoittaja. Hän kirjoitti Anne Murrayn levyttämän kappaleen ”You Needed Me”, joka voitti Grammyn vuonna 1978 kategoriassa "Paras naisartistin pop-esitys" (Best female pop vocal performance). Hänen muita tunnetuimpia kappaleitaan ovat muun muassa Toton ”I'll Be Over You” ja Chicagon ”If She Would Have Been Faithful”.
Goodrum on myös levyttänyt omia albumeja, joista ensimmäinen "Solitary Nights" julkaistiin GRP-recordsille vuonna 1983.
Solitary Nights
Solitary Nights on yhdysvaltalaisen laulajan ja lauluntekijän Randy Goodrumin vuonna 1983 julkaistu albumi.
GRP Records
GRP Records (Grusin Rosen Productions) oli yhdysvaltalainen levy-yhtiö jonka perustivat vuonna 1982 jazzpianisti,muusikko Dave Grusin ja tuottaja Larry Rosen. 1990-luvulla Grusin ja Rosen myivät GRP Recordsin Verve-levy-yhtiölle.
Heidän päämääränä oli tuoda levy-yhtiölle uusia kykyjä jazzin ja popin alueelta. Levy-yhtiön ensimmäisiä artistikiinnityksiä olivat mm. laulaja Angela Bofill, kitaristi Lee Ritenour, trumpetisti Tom Browne, jazzpianisti Chick Corea, huilisti Dave Valentin, laulaja Patti Austin.
Donner (suku)
Donner on saksalaistaustainen suomalainen suku, jonka jäsenistä moni nousi 1800- ja 1900-luvuilla vaikutusvaltaiseen asemaan Suomen kulttuurissa ja politiikassa.
Suvun varhaisimpana tunnettuna kantaisänä mainitaan lyypekkiläinen meripihkaseppä Jürgen Donner (k. mahd. 1681). Hänen pojakseen oletettu Jochim Donner (1669–1748) muutti vuonna 1693 Nevanlinnaan ja avioitui sikäläisen Christina Röhlingin kanssa. Hän toimi saksalaisen koulun rehtorina ja kaupungin tultua hävitetyksi Suuressa Pohjan sodassa (1700–1721) hän siirtyi Helsingin kautta Tukholmaan, jonne perusti kauppahuoneen. Hänen poikansa Alexander Donner (1708–1772) siirtyi kauppiaaksi Kokkolaan.
Donnerit ovat yksi niistä rahakkaista valtaa pitävistä perheistä, jotka mainitaan nimeltä laulussa ”Laulu 20 perheestä”. Merkittävä osa Donnerien varallisuutta on perintöä pietarsaarelaiselta Malm-suvulta.
Patrick Donner
Sir Patrick William Donner (4. joulukuuta 1904 – 19. elokuuta 1988) oli Ison-Britannian parlamentin alahuoneen jäsen ja kuului vaikutusvaltaiseen suomenruotsalaiseen Donner-sukuun. Kuningatar Elisabet II löi hänet ritariksi vuonna 1953.
Donnerin perhe muutti Helsingistä Lontooseen vuonna 1919. Hänen äitinsä oli Violet McHutchen Edinburghista ja isänsä oli suurlähettiläs Ossian Donner. Patrickin isä johti Suomen ensimmäistä diplomaattista lähetystöä Lontoossa 1919–1925. Perhe asettui sittemmin pysyvästi Englantiin ja hänen isänsä otti Ison-Britannian kansalaisuuden.
Patrick opiskeli Englannin kirjallisuutta Exeter Collegessa Oxfordissa. Hänet valittiin konservatiivisen puolueen kansanedustajaksi vuoden 1931 vaaleissa West Islingtonista. Koska tämä oli konservatiiveille heikko vaalipiiri, seuraavissa vuoden 1935 vaaleissa hän vaihtoi vaalipiirikseen konservatiivisen Basingstoken.
Parlamentissa hän keskittyi Brittiläisen imperiumin ja Intian asioihin ja vaikutti merkittävästi India Defence Leagueen. Hän palveli Royal Air Forcessa toisessa maailmansodassa. Basingstokea hän edusti parlamentissa 20 vuotta, ja luopui paikastaan vuoden 1955 vaaleissa.
Donnerin muistelmat "Crusade: A Life Against the Calamitous Twentieth Century" julkaistiin 1984.
Ralph-Johan Back
Ralph-Johan Back (s. ) on suomalainen tietojenkäsittelytieteilijä. Back on ollut Åbo Akademin professori vuodesta 1983 ja Suomen Akatemian akatemiaprofessori vuosina 2002–2007. Hän on myös toiminut amsterdamilaisessa CWI:ssä sekä Åbo Akademin ja Turun yliopiston yhteisen, Turun tietotekniikan tutkimus- ja koulutuskeskukseen kuuluvan CREST-keskuksen (Center for Reliable Software Technology) johtajana.
Professori Back on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 1996. Hänet valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 2002. 
Myös Ralph-Johanin vaimo Barbro Back on Åbo Akademin professori. Heillä on kolme lasta.
Ossian Donner
Ossian Donner () oli suomalainen tehtailija, insinööri ja diplomaatti.
Donner perusti villankehräämön Hyvinkäälle ja toimi Yhdistyneiden Villatehtaiden toimitusjohtajana vuoteen 1918 saakka. Donner rakennutti Helsingin Kruununhakaan kodin vaimolleen ja kahdelle lapselleen vuonna 1901. Nykyisin talossa toimii Svenska Klubben. Suomen sisällissodan aikana hänen skotlantilainen vaimonsa Violet McHutchen näki, kun venäläisiä upseereita teloitettiin kodin edustalla Liisanpuistikossa. Järkyttävät sotakokemukset saivat perheen muuttamaan Lontooseen, jossa Ossian Donnerista tuli syksyllä 1919 Suomen Britannian-edustaja ja myöhemmin asiainhoitaja . Ahvenanmaan kiistan aikana hän oli myös Suomen erikoislähettiläs Kansainliitossa.
Donner piti Neuvostoliittoa vastustavan puheen, minkä vuoksi hänen diplomaatin uransa päättyi. Donner vapautettiin tehtävistään Suomen lähettiläänä vuonna 1925. Sen jälkeen hän asettui pysyvästi Englantiin ja sai Britannian kansalaisuuden.
Ossian Donner kuului Donnerin sukuun. Hän oli professori Otto Donnerin poika, kokkolalaisen laivanvarustaja Anders Donnerin pojanpoika, kielitieteilijä ja oikeistoaktivisti Kai Donnerin velipuoli ja brittiparlamentaarikko Patrick Donnerin isä.
Donner on haudattu Hurstbourne Priorsin civil parishissä sijaitsevalle St Andrew’s Churchin hautausmaalle Hampshireen Englantiin. Donnerin mukaan on nimetty Hyvinkään keskustassa sijaitseva Donnerinpuisto, jossa on myös Donnerin muistoa kunnioittava 14-metrinen obeliski "Villateollisuuden muistomerkki" sekä suihkulähde.
Reino Hirvonen
Reino Antero Hirvonen (14. marraskuuta 1908 Savonlinna – 16. elokuuta 1989 Helsinki) oli suomalainen geofyysikko ja geodeetti, joka toimi Teknillisen korkeakoulun geodesian professorina vuosina 1950–1975. Hänet tunnettiin myös saavutuksistaan matemaattisen ja tähtitieteellisen geodesian alalla.
Reino Hirvosen vanhemmat olivat tuomiokapitulin vahtimestari Simo Hirvonen ja Venla Emilia Paavolainen ja puoliso vuodesta 1932 Anna Linnea Mansnerus.
Hirvonen kirjoitti ylioppilaaksi 1926, valmistui filosofian kandidaatiksi 1931 ja väitteli tohtoriksi 1934. Hän oli vuodesta 1929 Geodeettinen laitoksen assistentti, vuosina 1933–1938 valtiongeodeetti ja vuodesta 1936 Teknillisen korkeakoulun geodesian lehtori. Hirvonen aloitti työskentelyn V. A. Heiskasen ohjauksessa geoidin gravimetrisen määrittelyn parissa. Hän sai 1950 Teknillisen korkeakoulun geodesian professorin viran Heiskasen luovuttua siitä. Hirvonen seurasi myös tähtitieteen kehitystä toimien 1956–1964 Ursan varapuheenjohtajana.
Hirvonen hoiti 1950-luvulla ajoittain Ohion osavaltionyliopiston geodesian professorin opetustehtäviä ja oli vuonna 1968 Havaijin yliopiston tutkijaprofessorina.
Hirvonen sovelsi ensimmäisenä maailmassa Stokesin kaavaa gravimetriseen geoidilaskuun. Niukasta, vain noin 4 500 pisteen globaalista painovoima-aineistosta huolimatta hän kykeni osoittamaan, että geoidi voi poiketa vertausellipsoidista vain vähän, keskimäärin 50 metriä. Hirvonen osoitti myös, että päiväntasaaja oli ennemmin ellipsin kuin ympyrän muotoinen. Hän julkaisi tutkimuksensa tulokset 1934 väitöskirjassaan "The Continental Undulations of the Geoid".
Hirvonen oli Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen. Hän oli Maanmittaustieteiden seuran puheenjohtaja vuosina 1951–1955 ja aikakauskirja "Maanmittauksen" päätoimittajana 1952–1976. Lisäksi hän oli Kansan Raamattuseuran säätiön hallituksen puheenjohtaja 1965–1976 ja Suomen Akateemisen Urheiluliiton esimies 1957–1961. Hän harrasti suunnistusta.
Hugo Gyldén
Johan August Hugo Gyldén (29. toukokuuta 1841 Helsinki – 9. marraskuuta 1896 Tukholma) oli suomalainen tähtitieteilijä.
Hän oli Nils Abraham Gyldénin, Helsingin yliopiston klassisen filologian professorin ja aatelissukuisen Beata Sofia o.s. Wrede af Elimän poika ja valmistui samasta yliopistosta matemaattisen tiedekunnan filosofian maisterin paperein vuonna 1860 pääaineinaan matematiikka ja tähtitiede. Gyldén työskenteli sen jälkeen Gothassa ja Pulkovassa 1863–1871. Ruotsin kuninkaallinen tiedeakatemia kutsui hänet vuonna 1871 astronomikseen ja johtamaan Tukholman observatoriota. Vuonna 1889 hänestä tuli Astronomische Gesellschaftin puheenjohtaja. Hän kehitti erityisesti taivaanmekaniikan häiriöteoriaa.
Gyldénin kraatteri Kuussa on nimetty hänen mukaansa.
Suolaista ja makeaa
Suolaista ja makeaa on Kaisa Rastimon ohjaama romanttinen komediaelokuva, joka sai ensi-iltansa 17. maaliskuuta 1995. Elokuva kertoo todellista rakkautta etsivästä Annasta (Päivi Akonpelto), joka juhannusyönä kohtaa Laurin (Petri Hanttu).
Elokuva voitti kaksi Jussi-patsasta: Päivi Akonpelto sai Jussi-patsaan parhaasta naispääosasta ja Pietari Koskinen parhaasta äänisuunnittelusta.
Margareta Capsia
Margareta Capsia (1682 Ruotsi – 20. kesäkuuta 1759 Turku) oli suomalainen taidemaalari. Häntä pidetään 1700-luvun alun etevimpänä suomalaisena kirkkotaiteilijana ja Suomen ensimmäisenä naismaalarina.
Capsia oli ruotsalaissyntyinen, mutta alkujaan todennäköisesti hollantilaista kauppiassukua. Hän syntyi varakkaan kauppiaan Gottfried Capsiuksen ja Anna Schultzinin kuopukseksi. Capsian puoliso oli vaasalaissyntyinen rovasti Jacob Gavelin, jonka kanssa hän avioitui 1719 Tukholmassa, missä he asuivat luultavasti isonvihan päättymiseen asti. Heillä oli kaksi lasta, Gottfried Capsia ja Anna Schultz. Perhe muutti Uudenkaupungin rauhan jälkeen 1721 Vaasaan, missä Jacob Gavelin toimi kappalaisena. Vuonna 1730 pariskunta muutti Turkuun, kun Gavelin sai viran tuomiokirkon taloudenhoitajana. Turussa he asuivat loppuelämänsä ajan. Margareta Capsia toimi Turun akatemian taiteellisena neuvonantajana ja ansaitsi yhtä paljon kuin puolisonsa, myös tämän kuoleman jälkeen. Gavelin kuoli vuonna 1750. Capsia eli vielä yhdeksän vuotta miehensä kuoleman jälkeen. 
Capsia on todennäköisesti ollut ensimmäinen Suomessa työskennellyt naistaiteilija. Hänet muistetaan ehkä parhaiten alttarimaalauksistaan ja papiston muotokuvista. Nämä tehtävät työllistivät hänet niin, että hänen tulonsa olivat ajoittain yhtä suuret kuin puolisolla. Capsia ei signeerannut teoksiaan vuoden 1725 jälkeen, jolloin niiden laatu alkoi heiketä. Syynä on pidetty keski-ikäisillä tavallista lähinäön heikkenemistä.
Capsian teoksia on Kansallismuseossa ja Turun historiallisessa museossa. Hänen tuotantoonsa kuului muotokuvien ohella uskonnollisia aiheita.
Margareta Capsian tunnetuin ja varhaisin Vaasan aikainen maalaus, Pietarsaaren maaseurakunnan eli Pedersören kirkon alttaritaulu vuodelta 1725, on nykyisin on Kansallismuseossa. "Pyhän ehtoollisen" (1739), joka ollut Säkylän kirkon alttaritauluna, sommittelu perustuu mallikuvaan, jonka kuparikaivertaja Matthäus Merian on tehnyt vuoden 1630 saksalaiseen Raamattuun. Capsia maalasi myös Paltaniemen kuvakirkon alttarimaalauksen Oulun läänin maaherra Reinhold Wilhelm von Essenin toimeksiannosta vuonna 1727. Hänen maalauksiaan on myös Säkylässä, Mynämäellä, Kiikalassa ja Lohjalla. Liperin kirkon vanhaa alttaritaulua "Kristus asettaa ehtoollisen" pidetään Capsian maalaamana. Hän maalasi kenraalimajuri Krister Henrik d'Albedyhllin ja tämän puolison Hedvig Ulrika Mörner af Morlandan muotokuvat 1723, jotka nykyisin sijaitsevat Ruotsissa. Piispa Herman Witten muotokuva on myös vuodelta 1723.
Eläville ja kuolleille
Eläville ja kuolleille on suomalainen tositapahtumiin perustuva draamaelokuva. Se kertoo lapsensa menettäneen perheen ensimmäisestä suruvuodesta.
Elokuva perustuu Pietarsaaressa 1980-luvulla sattuneeseen tapahtumasarjaan, ja elokuvan käsikirjoitus pohjautuu perheenjäsenten haastatteluihin ja Gösta Karfin kirjoittamaan kirjaan. Hannu-Pekka Björkman palkittiin elokuvasta parhaan miespääosan Jussi-palkinnolla vuonna 2006.
Elokuva ensiesitettiin televisiossa Yle TV1:n Kotikatsomossa 26. maaliskuuta 2007.
Perheen nuorin poika, Matti kuolee kotinsa pihalla sattuneessa autopalossa. Onnettomuus koskettaa perheen äitiä, Marjaa (Katja Kukkola) raskaimmin murtaen ja masentaen tämän, kun taas perheen isä (Hannu-Pekka Björkman) yrittää pitää perheen kasassa ja pysyä kovana. Perheen vanhempi poika, Timo (Johannes Paljakka) tuntee olonsa haavoittuvaksi kokien menettäneensä pikkuveljensä lisäksi vanhempansa, vaikkei tapahtuman vakavuus aukenekaan täysin hänelle. Timo alkaa oireilla koulussa.
Lähiympäristön ymmärtämättömyys vaikeuttaa perheen tilannetta, ja raskaan menetyksen myötä esille alkavat nousta aiemmat, käsittelemättömät ja vaietut menetykset. Elokuva alkaa onnettomuuden jälkeisestä päivästä ja seuraa perheen toipumista ensimmäisen suruvuoden ajan. Koettu menetys muuttaa vähitellen perheen näennäisesti samanlaisena jatkuvan arjen.
Mark Veens
Mark Hermanus Maria Veens (s. 26. kesäkuuta 1978, Venray, Limburg) on alankomaalainen uimari, joka on osallistunut kolmiin olympialaisiin vuoden 1996 kesäolympialaisista alkaen, joissa hän oli 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä viides.
Lyhyen radan EM-kilpailuissa 1998 Sheffieldissä Veens voitti hopeaa 50 metrin vapaauinnissa, ja puoli vuotta aikaisemmin hän oli voittanut pronssia samalla matkalla lyhyen radan MM-kilpailuissa Hongkongissa.
Trumpettikonsertto (Haydn)
Joseph Haydn sävelsi vuonna 1796 ainoan trumpettikonserttonsa, joka on nykyisin yksi Haydnin suosituimmista teoksista. Konsertto on vähän tavallista lyhyempi, mutta siinä on normaalit kolme osaa:
Konsertto joutui 1800-luvulla kadoksiin, mutta se löytyi uudelleen 1900-luvun lopussa.
Hallila (Seinäjoki)
Hallila on yksi Seinäjoen 34:stä kaupunginosasta. Omakotitalovaltainen Hallila sijaitsee kaupungin keskustan eteläpuolella. Vuoden 2016 joulukuussa Hallilan asukasluku oli 1090. Hallilan ja keskustan välissä on Upan kaupunginosa. Hallilan kaupunginosa on nimetty alueella sijainneen Hallilan talon mukaan. Nykyisin alueella on muun muassa Hallilan pallokenttä sekä Hallilan päiväkoti.
Christian Leitner
Christian Leitner (s. 17. joulukuuta 1964) on itävaltalainen alppihiihtovalmentaja.
Leitner valmensi vuosina 1997–2010 Suomen miesten alppihiihtomaajoukkuetta, vuosina 2010–2015 Japanin miesten alppihiihtomaajoukkuetta ja vuosina 2015–2017 Espanjan alppihiihtomaajoukkuetta.
Leitner kilpaili myös itse alppihiihdossa. Hän kuului Itävallan nuorten maajoukkueeseen, kunnes loukkaantui 18-vuotiaana. Sen jälkeen hän kilpaili Luxemburgin maajoukkueessa, kunnes lopetti uransa 23-vuotiaana.
Leitner on naimisissa alppihiihtäjä Michaela Gerg-Leitnerin kanssa, jota hän myös valmensi. Christian Leitnerin isä Mathias ”Hias” Leitner on pujottelun olympiahopeamitalisti Squaw Valleystä 1960.
Freestyle motocross
Freestyle motocross eli FMX on viime vuosina kehitetty muunnelma motocross-urheilulajista. FMX:ssä yritetään tehdä muokatuilla motocross-pyörillä mahdollisimman hienoja liikkeitä ja temppuja ilmalennon aikana. FMX vaati ajajalta erittäin hyvää kuntoa, koska pyörä on erittäin painava ja sen liikuttamiseen ilmassa tarvitaan lihaksia.
FMX-pyörien jousitusta jäykennetään, sillä hypyt ovat motocross-hyppyjä huomattavasti pidempiä ja korkeampia. Etu- ja takalokasuojat yleensä lyhennetään, jotta ne eivät olisi tiellä temppuja tehdessä. Pyörien takanumerokilpiin ja ilmanpuhdistajan koteloon tehdään isot kolot, jolloin tempuissa on helppo tarttua kiinni penkkiin ilmalennon aikana. Pyörät säädetään alavääntöisiksi ja välitykset pitemmiksi, jolloin hyppyihin tarvittava vauhti on helppo saavuttaa radalla; maksimiteholla ei ole FMX:ssä merkitystä. Pyöristä tehdään myös paljon kevyempiä.
Saarenmaan valssi
Saarenmaan valssi () on virolaisen Raimond Valgren sävellys, jonka alkuperäiset vironkieliset sanat ovat katkelma Debora Vaarandin runosta "Talgud Lööne soos" ('Talkoot Löönen suolla'). Tekstin pohjana ovat todelliset talkootanssiaiset, jotka pidettiin Valjalassa sunnuntaina 9.6.1946.
Laulun on suomentanut Ilkka Kortesniemi ja tehnyt Suomessa tunnetuksi virolainen ooppera- ja viihdelaulaja Georg Ots. Laulu kertoo neuvostosotilaasta, joka ihastuu Saarenmaalla ”pellavapäiseen” virolaisneitoon ja tanssii tämän kanssa mutta ei saa tätä ”omakseen”.
”Saarenmaan valssi” tuli Suomessa tunnetuksi Georg Otsin ensimmäiseltä suomeksi tekemältä levytykseltä, vuonna 1957 julkaistulta singleltä, jonka B-puolella on niin ikään suosituksi tullut ”Kalastajan laulu”. Levytyksellä Otsia säestää Viron radion viihdeorkesteri Rostislav Merkulovin johtamana.
Michael Bont
Michael Bont (s. 31. joulukuuta 1973 Sveitsi) on sveitsiläinen alppihiihtovalmentaja. Hän toimi Suomen naisten alppihiihtomaajoukkueen päävalmentajana vuosina 2003–2007. Vuoden 2007 MM-kisojen yhteydessä ilmoitettiin, että Bont lopettaa tehtävässä kauden 2006–2007 jälkeen eikä sopimuksessa ollutta optiovuotta käytetä. Hän jatkoi silti Tanja Poutiaisen valmentajana. Bontin tilalle Suomen naisten alppihiihtomaajoukkueen päävalmentajaksi tuli slovenialainen Janez Slivnik.
Ennen Suomen naisten päävalmentajan pestiä Bont toimi Sveitsin miesten alppihiihtomaajoukkueen pujotteluvalmentajana vuosina 2002–2003. Lisäksi hän on valmentanut Sveitsin nuoria 1993–1997 ja "USA Montana Staat Skiteamissa" 1997–1998.
Aurinkoventtiili
Aurinkoventtiili on Nobel-palkitun ruotsalaisen insinöörin Gustaf Dalénin suurimpana pidetty keksintö, joka sytyttää ja sammuttaa majakat automaattisesti. Ensimmäinen sellainen otettiin käyttöön vuonna 1907.
Aurinkoventtiili on noin 30 senttiä korkea katkaistun kartion muotoinen metallikehyksinen lyhtymäinen lasirakenne; sen sisällä on neljä messinkitankoa, joista yksi keskipisteeseen sijoitettu on musta ja muut kolme peilimäisiksi kiillotettuja. Mustan tangon juuressa on magneettiventtiili.
Laite toimii seuraavasti: kun auringon paiste osuu lyhtyyn, kirkkaat tangot heijastavat valon mustaan tankoon, joka lämpenee ja samalla laajenee joitakin millimetrin osia. Tämä vaikuttaa tangon päässä olevaan magneettiventtiiliin, joka sulkee loiston kaasujohdon tai nykyisin sähkökytkimen.
Kun aurinko laskee, tanko jäähtyy ja supistuu, jolloin magneettiventtiili kytkee valon jälleen päälle.
Alun perin käytettyyn asetyleenivaloon liittyi jatkuvasti palava sytytysliekki; sittemmin sähköistyksen jälkeen menettely yksinkertaistui.
Laite on ohjannut jo sata vuotta majakoiden valoa tasaisen luotettavasti; ainoa parannus siihen tehtiin pari vuotta käyttöön oton jälkeen: huippuun lisättiin äärimmäisen terävä piikki, joka esti merilintuja istumasta venttiilin päällä, jolloin ne liian helposti tahrivat lasit ulosteillaan ja tekivät venttiilin virattomaksi.
Chip Reese
David Edward ”Chip” Reese (28. maaliskuuta 1951 – 4. joulukuuta 2007) oli yhdysvaltalainen uhkapeluri ja pokeriammattilainen. Pokerin lisäksi hän pelasi myös muita korttipelejä.
Reese varttui Daytonissa, Ohiossa, jossa hän oppi korttipelejä äidiltään jo lapsena. Kuusivuotiaana hän voitti saman kadun viidesluokkalaisia pokerissa. Reese jatkoi pokeriharrastustaan high schoolissa, mutta pelasi myös amerikkalaista jalkapalloa. Hän voitti joukkueensa mukana Ohion mestaruuden ja pääsi mukaan kansallisiin finaaleihin. Reesen vanhemmat uskoivat poikansa menevän opiskelemaan Harvardiin (johon hänet oli valittu), mutta Reese valitsi Dartmouth Collegen sen sijaan.
Valmistumisensa jälkeen Reesellä oli tarkoitus jatkaa opiskelujaan Stanfordissa, mutta muuttikin sen sijaan Las Vegasiin, jossa alkoi pelata seitsemän kortin avopokeria. Hän oli työskennellyt ystävänsä isän yrityksessä, mutta voitettuaan turnauksessa Sahara Casinolla 40 000 dollaria hän aloitti pokeriammattilaisuuden. Kun opiskelu Stanfordissa olisi alkanut, Reesen pelikassa oli yli 100 000 dollaria ja hän ei ikinä aloittanut suunniteltuja lakiopintojaan.
Reese kirjoitti seitsemän kortin avopokeriosuuden Doyle Brunsonin klassiseen vuonna 1978 ilmestyneeseen "Super/System"-pokerioppaaseen. Kirjassa Brunson kuvaa Reeseä "toiseksi kahdesta hienoimmista pokerinpelaajasta maailmassa" ja parhaaksi seitsemän kortin avopokerin pelaajaksi, jonka kanssa on koskaan pelannut.
Reese voitti seitsemän kortin avopokerissa kaksi World Series of Poker (WSOP) -ranneketta (1978 ja 1982), mutta turnauspelaamisen sijaan Reese tunnetaan erityisesti erinomaisena korkeiden panosten käteispelaajana. Reeseä pidettiin yleisesti maailman parhaana yleispelaajana. Pokerin lisäksi hän pelasi erinomaisesti myös ginirommia ja backgammonia.
Vuonna 1991 Reese valittiin kautta aikojen nuorimpana pelaajana Poker Hall of Fameen. Kolmannen WSOP-rannekkeensa Reese sai voittaessaan vuoden 2006 World Series of Pokerin 50 000 dollarin sisäänoston H.O.R.S.E.-turnauksen. Ykköspalkinto oli 1,716 miljoonaa dollaria. Tässä turnauksessa oli WSOP-historian korkein sisäänosto ("buy-in") sekä pisin lopun kaksinpeli Reesen ja Andy Blochin pelattua 7 tuntia ja 286 jakoa. Lopulta Reesen A Q löi Blochin 9 8 -käden yhteisten korttien oltua J 7 7 4 4. WSOP:n pääturnauksessa Reese on parhaimmillaan ollut 23. (vuonna 1989). World Poker Tourilla Reese oli finaalipöydässä The Fifth Annual Jack Binion World Poker Openissa vuonna 2004 sijoittuen neljänneksi ja ansaiten 207 304 dollaria.
Elokuussa 2007 Reesen pokeriuran turnausansiot ylittivät 3,4 miljoonaa dollaria.
Reese kuoli 56-vuotiaana keuhkokuumeeseen.
Klagenfurtin lentoasema
Klagenfurtin lentoasema palvelee Klagenfurtin kaupunkia Itävallassa. Lentoasema sijaitsee noin kolme kilometriä kaupungin keskustasta.
Tärkeimpiä Klagenfurtiin liikennöiviä yhtiöitä ovat Austrian Arrows ja Ryanair.
This Is Only The Beginning
This Is Only the Beginning on kaksi demonauhaa jotka HIM julkaisi vuonna 1995. Nauhat on julkaistu vain Suomessa. Demolla Ville Valo laulaa sekä soittaa bassoa ja rumpuja. Mikko Lindström sen sijaan keskittyy kitaraan.
Pallosalama (elokuva)
Pallosalama () on Terence Youngin ohjaama "James Bond" -elokuva vuodelta 1965. Bond-sarjan neljäs elokuva perustuu Ian Flemingin kirjoittamaan romaaniin vuodelta 1961. Elokuvan tuottivat Albert R. Broccoli ja Harry Saltzman. James Bondia näyttelee neljännen kerran Sean Connery. Elokuvan tunnuslaulun esitti Tom Jones. Elokuva oli ensimmäisen laajakuvana kuvattu James Bond -elokuva.
Pallosalaman tapahtumat sijoittuvat Lontooseen ja Bahaman Nassauhun. Elokuvassa oli aikaansa nähden hyvin paljon vedenalaisia kohtauksia.
Spectren suuruudenhullu johtaja Ernst Stavro Blofeld on kehitellyt katalan suunnitelman, jonka avulla gangsteripomo Emilio Largo (Adolfo Celi) on saanut haltuunsa Kuninkaallisten ilmavoimien Avro Vulcan -pommikoneen. Koneen lastina on kaksi ydinpommia. Ellei Yhdistynyt kuningaskunta maksa hänelle sataa miljoonaa puntaa, hän räjäyttää pommeilla kaksi suurkaupunkia. Salainen agentti James Bond (Sean Connery) saa tehtäväkseen jäljittää hyvin lyhyessä ajassa Emilio Largon, eli Numero 2:n, Bahamalta ja estää hänen aikeensa.
Elokuva voitti vuoden 1965 Oscar-gaalassa parhaiden erikoistehosteiden palkinnon.
Albert Emon
Albert Emon (s. 24. kesäkuuta 1953) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä. Tammikuusta 2014 lähtien hän on toiminut Olympique de Marseillen apuvalmentajana.
Emon pelasi urallaan menestyksekkäästi Olympique de Marseillessa voittaen liigamestaruuden ja kaksi Coupe de Francen mestaruutta. Hän lopetti uransa AS Cannes'ssa 1988. Ranskan maajoukkueessa Emon esiintyi kahdeksassa maaottelussa vuosien 1975–1980 aikana.
Saavutukset pelaajanaEmon aloitti valmennusuransa valmentaen Sporting Toulon Varissa, OGC Nicessä ja AS Cannes'ssa. Olympique de Marseillen valmennusorganisaatioon Emon liittyi vuonna 2000. Hän on valmentanut Marseillen reservijoukkuetta, toiminut apulaisvalmentajana sekä lyhyitä aikoja päävalmentajana. Kauden 2005–2006 päätteeksi Emon nousi Marseillen päävalmentajaksi Jean Fernandezin jätettyä tehtävät.
Emonin johdolla Marseille sijoittui kaudella 2006–2007 liigassa toiseksi ja selvisi Mestarien liigaan. Kausi 2007–2008 alkoi kuitenkin heikosti ja Emon sai potkut 9 kierroksen jälkeen. Tuolloin Marseille oli liigassa 7 pisteellä vasta sijalla 16.
Kesällä 2009 Emonista tuli AS Cannes'n uusi päävalmentaja. Debyyttikausi toi seuralle Nationalissa vasta yhdeksännen sijan, mutta Emon sai jatkaa tehtävissään. Kun tulosta ei kaudella 2010/11 tullut edelleenkään toivotulla tavalla, sai hän tammikuussa 2011 potkut.
Joulukuun lopussa 2012 Emon teki valmennussopimuksen Ligue 1:ssä pelaavan AC Ajaccion kanssa. Hän aloittaa seuran päävalmentajana tammikuun alussa 2013. Emonin johdolla Ajaccio säilytti paikkansa liigassa. Kauden jälkeen hän ilmoitti jättävänsä tehtävät päävalmentajana.
Tammikuun alussa 2014 Emon palasi Olympique Marseilleen edustusjoukkueen apuvalmentajaksi. Hän jätti tehtävänsä päävalmentaja José Anigon tavoin kauden jälkeen.