hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Onni Hallsten
Gustaf Onni Immanuel Hallsten (5. tammikuuta 1858 Vaasa – 26. lokakuuta 1937 Helsinki) oli oppikoulun lehtori, kanslianeuvos, vakuutusylitarkastaja ja Suomalaisen puolueen kansanedustaja.
Hallstenin vanhemmat olivat rehtori Alexander Gustaf Julius Hallsten ja Sofia Wihelmina Westerman. Hän pääsi ylioppilaaksi 1875 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1880 ja voimistelunopettajaksi 1884. Hallsten toimi matematiikan ja fysiikan opettaja Helsingin, Vaasan ja Hämeenlinnan oppikouluissa vuoteen 1884 saakka, ja sen jälkeen hän oli Helsingin suomalaisen jatko-opiston matematiikan ja fysiikan lehtorina 1884–1921 sekä Helsingin suomalaisen tyttökoulun matematiikan ja fysiikan lehtorina 1887–1918. Hallstenin ura vakuutusalalla alkoi valtion vakuutustarkastajana vuosina 1901–1918. Hän toimi sittemmin sosiaalihallituksen sosiaalivakuutuksen ylitarkastajana 1918–1923, sosiaaliministeriön vakuutusosaston päällikkönä (vakuutusylitarkastajana) 1923–1931 sekä sosiaaliministeriön vakuutusosaston vt. ylitarkastajana 1931–1933. Hallsten sai kanslianeuvoksen arvonimen vuonna 1925.
Hallsten oli säätyvaltiopäivillä pappissäädyn jäsenenä vuosina 1899 ja 1900. Myöhemmin hän oli suomalaisen puolueen kansanedustajana vuosina 1908–1910 ja 1911–1917 edustaen Uudenmaan läänin vaalipiiriä. Hän oli eduskunnan työväenasiainvaliokunnan puheenjohtajana 1909 ja valtiovarainvaliokunnan puheenjohtajana 1914. Hallsten oli jäsenenä Kansallis-Osake-Pankin, Hankkijan ja Keskinäisen henkivakuutusyhtiö Suomen hallintoneuvostoissa sekä Pellervo-Seuran, Kauppakorkeakoulun ja Tapaturmavakuutus Oy Kullervon johtokunnissa.
Hallsten oli naimisissa vuodesta 1892 kansanedustaja Ilmi Lovisa Bergrothin kanssa. Heidän poikansa oli IKL:n kansanedustaja Rauno Kallia.
Ilmi Hallsten
Ilmi Lovisa (Ilmi Louise) Hallsten (o.s. Bergroth; 25. joulukuuta 1862 Föglö – 4. tammikuuta 1936 Helsinki) oli suomalainen naisasian ajaja, oppikoulun opettaja ja kokoomuksen kansanedustaja 1920-luvun alussa.
Hallstenin vanhemmat olivat pastori Karl Selim Fritiof Bergroth ja Kristina Strömberg. Hän valmistui tyttökoulusta 1878 ja suomalaisesta jatko-opistosta 1881. Hallsten toimi aluksi Sahlbergin ruotsalaisessa tyttökoulussa suomen kielen opettajana 1879–1890 ja koulun johtajana 1889–1890 sekä Lyceum för gossar och flickor -koulun suomen kielen opettajana 1891–1893 ja Nya svenska samskolanin opettajana 1891–1902. Hän oli myös Helsingin suomalaisen yhteiskoulun opettaja 1901–1905 ja Nya svenska flickskolanin opettaja 1909–1932 ja toimi lisäksi Suomalaisessa jatko-opistossa alkeisopetuksen opetusharjoituksen valvojana ja yhteiskunnallisen linjan opettajana 1905–1925. Mainitun linjan hän oli itse suunnitellut vuonna 1916.
Hallsten oli kokoomuksen kansanedustaja 1919–1922 Turun läänin pohjoisesta vaalipiiristä. Hän toimi kokoomuksen naisten liiton ja Suomen naisyhdistyksen sihteerinä ja puheenjohtajana, Kenraali Mannerheimin lastensuojeluliiton työvaliokunnan varapuheenjohtajana ja Helsingin käsityökoulun johtokunnan puheenjohtajana. Suomen Naisten kansallisliittoa Hallsten edusti useissa eri kansainvälisissä kongresseissa.
Hallsten julkaisi suomen kielen oppikirjoja sekä "La situation de la femme en Finlande" esityksen 1924, joka ilmestyi myös saksaksi ja suomeksi. Samana vuonna hän toimitti ja osin itse kirjoitti myös teoksen "Uranuurtajanaisia".
Hallsten oli naimisissa vuodesta 1892 kansanedustaja Gustaf Onni Immanuel Hallstenin (k. 1937) kanssa. IKL:n kansanedustaja Rauno Kallia oli heidän poikansa.
Kustaa Adolf Kakriainen
Gustaf Adolf (Kustaa Adolf) Kakriainen (18. syyskuuta 1857 Mikkeli – 9. heinäkuuta 1935 Viipuri) oli vääpeli evp., maanviljelijä, kunnallisneuvos sekä Maalaisliiton kansanedustaja.
Kakriaisen vanhemmat olivat teurastaja Paul Kakriainen ja Anna Sofia Malm. Hän oli aluksi värjärin opissa suorittaen alan opinnäytteen 1875 mutta siirtyi sitten armeijan palvelukseen toimien Mikkelin tarkk'ampujapataljoonan vääpelinä 1878–1896. Vuodesta 1896 lähtien Kakriainen oli maanviljelijänä Viipurin maalaiskunnassa. Hän omisti myös värjäysliikkeen ja oli Viipurin maalaiskunnan paloapuyhdistyksen toimitusjohtajana. Kakriainen sai kunnallisneuvoksen arvonimen 1932.
Kakriainen oli Maalaisliiton kansanedustajana vuosina 1910–1911 edustaen Viipurin läänin läntistä vaalipiiriä. Hän oli mukana kunnallispolitiikassa Viipurin maalaiskunnan kuntakokouksen puheenjohtajana ja kunnanvaltuuston varapuheenjohtajana. Hän kuului muun muassa Viipurin läänin maanviljelysseuran johtokuntaan ja oli Suomen entisten sotilaiden yhdistyksen johtokunnan varapuheenjohtaja.
Kakriainen oli naimisissa vuodesta 1886 Anna Dysterin kanssa.
Kaarlo af Heurlin
Kaarlo Mauri af Heurlin (30. maaliskuuta 1915 Espoo – 5. helmikuuta 1985 Helsinki) oli maanviljelijä ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Af Heurlinin vanhemmat olivat lakitieteen kandidaatti, tilanomistaja Lauri af Heurlin ja näyttelijä Elli Tompuri. Hän pääsi ylioppilaaksi 1932 ja valmistui filosofian maisteriksi 1936. Af Heurlin toimi sitten maanviljelijänä Espoossa vuodesta 1940 lähtien.
Af Heurlin oli sosialidemokraattien kansanedustajana 1966–1970 edustaen Uudenmaan läänin vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuoden 1968 presidentinvaaleissa ja toimi kunnallispolitiikassa Espoon kunnanvaltuuston ja kauppalanvaltuuston varapuheenjohtajana sekä Espoon kauppalanhallituksen jäsenenä. Hän kuului Pohjoismaiden neuvoston Suomen valtuuskuntaan ja oli muun muassa Helsingin seutukaavaliiton liittohallituksen ja Suomen Työväen Säästöpankin hallituksen jäsenenä. Hän sai maakuntaneuvoksen arvon vuonna 1982.
Af Heurlin oli naimisissa vuodesta 1941 Ulla Pia Meri Zilliacuksen kanssa. Hänen veljensä oli kansantalouden professori Lauri af Heurlin.
Anni Flinck
Anna (Anni) Maria Flinck () oli toimistonhoitaja ja sosialidemokraattien kansanedustaja. Anni Flinckin veli oli kauppaneuvos Kalle Kaihari.
Flinckin vanhemmat olivat sahatyömies Kalle Flinck ja Hanna Aalto. Hän kävi kansakoulun ja suoritti Työväen Akatemian vuonna 1942. Flinck työskenteli kutomoalalla vuoteen 1943 saakka ja sen jälkeen hän toimi Helsingin sosialidemokraattisen kunnallisjärjestön nuorisotoimitsijana 1943–1945, Sosialidemokraattisen naisliiton luennoitsijana 1945–1947 ja Sosialidemokraattisen piirin toimistonhoitajana Tampereella 1947–1954.
Flinck oli sosialidemokraattien kansanedustajana vuosina 1954–1975 edustaen Hämeen läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1956, 1962 ja 1968 presidentinvaaleissa. Hän oli myös Yleisradion hallintoneuvoston ja Tampereen kaupunginvaltuuston jäsenenä. Hän on yksi niistä valitsijamiehistä, joita on veikattu dramaattisen vuoden 1956 presidentinvaalin ratkaisevan äänen antajaksi, koska hän oli Kekkosen innokkaan tukijan Kalle Kaiharin sisar.
Tyyne Paasivuori
Tyyne Maria Paasivuori (o.s. Kallio; 23. joulukuuta 1907 Kokemäki – 28. heinäkuuta 1974 Turku) oli sosionomi, kirjaltaja ja Suomen sosialidemokraattisen puolueen poliitikko.
Kokemäen Säpilänniemessä syntyneen Paasivuoren vanhemmat olivat pienviljelijä Aukusti Nestor Kallio ja Maria Lehtilä. Hän kävi kansakoulun ja vuonna 1925 iltakauppakoulun. Paasivuori suoritti Taideteollisuuskeskuskoulussa graafillisen alan latojan kurssin 1932 ja Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa kansansivistystutkinnon (sosionomi) 1941. Hän työskenteli käsinlatojana vuosina 1924–1941.
Paasivuori oli sosialidemokraattien kansanedustajana 1954–1958 ja 1962–1974 edustaen Helsingin kaupungin vaalipiiriä. Hän kuoli kesällä 1974 kesken edustajakautensa ja hänen seuraajakseen nousi Pauli Burman. Paasivuori oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1956 ja 1962 vaaleissa. Hän kuului Helsingin kaupunginvaltuustoon ja oli Sosialidemokraattisten naisten keskusliiton varapuheenjohtaja. Paasivuorella oli myös lukuisia muita luottamustehtäviä.
Tyyne Paasivuori oli naimisissa vuodesta 1934 kansanedustaja Arvo Paasivuoren kanssa.
Five for Fighting
Five for Fighting on muusikko John Ondrasikin taiteilijanimi.
Hänen albuminsa "America Town" (2000) sai vuonna 2001 platinalevyn Yhdysvalloissa laulun "Superman (It's not easy)" ansiosta.
Martti Leskinen
Martti Eino Leskinen (31. joulukuuta 1899 Kuopion maalaiskunta – 4. maaliskuuta 1985 Kuopio) oli pienviljelijä, ammattiyhdistysmies ja SKDL:n kansanedustaja.
Leskisen vanhemmat olivat työmies Taavetti Leskinen ja Tyyne Säämänen. Hän kävi kansakoulun ja suoritti 1928 Työväen Akatemian. Leskinen oli renkinä vuosina 1916–1918 ja Suomen sisällissodan jälkeen hän oli poliittisista syistä vangittuna 1918–1919. Vapauduttuaan Leskinen oli vuosina 1919–1928 lastaustöissä ja savotoissa eri paikkakunnilla, muun muassa Kajaanissa, Suomussalmella ja Haminassa. Hän toimi Kotkan ammattiyhdistysneuvoston toimitsijana ja Suomen kuljetustyöntekijäin liiton järjestäjänä 1928–1929 sekä puheenjohtajana 1929–1930. Leskinen joutui 1930 uudestaan poliittisista syistä kahdeksi vuodeksi vankilaan ja päästyään vapaaksi hän oli maanviljelijänä Kuopion maalaiskunnassa vuosina 1933–1958.
Leskinen oli SKDL:n kansanedustajana Kuopion läänin läntisestä vaalipiiristä vuosina 1948–1951 ja 1954–1958. Hänet valittiin valitsijamieheksi vuosien 1950 ja 1956 presidentinvaaleissa. Leskinen toimi myös Kuopion maalaiskunnan kunnanvaltuuston puheenjohtaja, SKDL:n liittoneuvoston jäsen ja n puheenjohtaja. Hän kuului Pohjois-Savon maakuntaliiton johtokuntaan sekä Maalaiskuntien liiton ja Pienviljelijäin liiton liittovaltuustoihin.
Leskinen oli naimisissa vuonna 1922 Hilja Maria Tuovisen kanssa ja vuodesta 1933 Aino Vilhelmiina Antikaisen kanssa.
Karl Julian Karlsson
Karl Julian (K. J.) Karlsson (sukunimi aikaisemmin Eriksson; 5. tammikuuta 1866 Västanfjärd – 13. huhtikuuta 1911 Vihti) oli kansanopiston johtaja, päätoimittaja ja RKP:n kansanedustaja.
Karlssonin vanhemmat olivat maanviljelijä Karl Eriksson ja Engla Charlotta Hollsten. Hän pääsi ylioppilaaksi 1887 ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1892. Karlsson toimi Lounais-Suomen ruotsalaisen kansanopiston johtajana Paraisilla 1893–1895, Ahvenanmaan kansanopiston johtajana Finströmissä 1895–1900 sekä Hagan kuninkaankartanon vuokraajana ja maanviljelyskoulun johtajana 1900–1902. Hän oli Pietarsaaren ruotsalaisen yhteiskoulun matematiikanopettajana 1903–1904 ja Porvoon ruotsalaisen kansanopiston opettajana 1907–1911. Samaan aikaan Karlsson oli myös Ruotsalaisen kansanpuolueen matkapuhujana 1908–1909 ja Borgåbladetin toimittajana ja päätoimittajana 1908–1911. Hän omisti myös säteritilan Ahvenanmaalla Finströmissä.
Karlsson oli säätyvaltiopäivillä talonpoikaissäädyn jäsenenä vuosien 1904–1906 valtiopäivillä ja tämän jälkeen hän oli RKP:n kansanedustajana ensimmäisessä eduskunnassa vuosina 1907–1908 edustaen Turun läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän oli myös jäsenenä Porvoon kaupunginvaltuustossa.
Karlsson oli naimisissa vuodesta 1893 Aina Emilia Schaumanin kanssa.
Minä (täsmennyssivu)
Minä tarkoittaa seuraavia asioita:
Choi Yo-Sam
Choi Yo-Sam (16. lokakuuta 1973 Jeongeup, Etelä-Korea – 3. tammikuuta 2008 Soul, Etelä-Korea) oli korealainen nyrkkeilijä ja WBC-liiton kevyen kärpässarjan maailmanmestari vuodet 1999–2002. Choi kuoli vuonna 2008 nyrkkeilykehässä saamiinsa vammoihin.
Choi aloitti ammattilaisuransa vuonna 1993 ja voitti ensimmäiset 11 ottelua peräkkäin. Ensimmäisen tappionsa Choi koki Yang Sang-Ikiä vastaan Etelä-Korean kevyen kärpässarjan mestaruusottelussa 24. marraskuuta 1995. Joulukuussa 1996 Choi voitti Kaukoidän ja Tyynenmeren alueen kevyen kärpässarjan titteliottelun japanilaista Kenzo Andoa vastaan. Hän puolusti titteliään kolme kertaa onnistuneesti, kunnes 17. lokakuuta 1999 sai mahdollisuuden WBC-liiton maailmanmestaruusotteluun thaimaalaista Saman Sorjaturongia vastaan. Choi voitti ottelun tuomariäänin ja piti hallussaan maailmanmestaruustitteliä kolmen vuoden ajan. Kolme kertaa Choi puolusti mestaruuttaan menestyksekkäästi, kunnes hävisi teknisellä tyrmäyksellä meksikolaiselle Jorge Arcelle 6. heinäkuuta 2002.
Menetettyään maailmanmestaruutensa Choi palasi kehiin vasta seuraavan vuoden toukokuussa. Kahden tyrmäysvoiton jälkeen hän pääsi WBA-liiton kevyen kärpässarjan mestaruusotteluun Beibis Mendozaa vastaan häviten tälle. Seuraavana vuonna Choi otteli tällä kertaa kärpässarjan WBA-liiton mestaruudesta Lorenzo Parraa vastaan. Choi kärsi jälleen tappion tuomariäänin. 16. lokakuuta 2007 Choi voitti WBO-liiton mannertenvälisen mestaruuden kärpässarjassa äänivoitolla Terdkiat Jandaengista.
Choi puolusti ensimmäisen kerran mannertenvälistä titteliään 25. joulukuuta 2007 indonesialaista Heri Amolia vastaan. Choi voitti ottelun tuomariäänin, vaikka Amol oli iskenyt hänet kanveesiin vain viisi sekuntia ennen viimeisen erän loppua. Melkein heti, kun Choi oli julistettu ottelun voittajaksi, hän menetti tajuntansa.
Choille tehtiin vielä joulupäivänä aivoleikkaus aivoverenvuodon takia. Leikkauksen jälkeen hän vajosi koomaan. Keskiviikkona 2. tammikuuta 2008 häntä hoitaneen Asan-sairaalan yhdeksänhenkinen paneeli julisti Choin aivokuolleeksi ja samalla kerrottiin, että Choi irrotetaan elintoimintoa ylläpitävistä laitteista torstaina . Sairaalasta vahvistettiin torstaina 3. tammikuuta Choin kuolleen .
Pentti Savolainen
Pentti Olavi Savolainen (s. 14. kesäkuuta 1930 Polvijärvi) on filosofian tohtori, diplomiurkuri, tietokirjailija ja professori sekä yksi kolmesta Savonlinnan oopperajuhlien perustajasta.
Savolainen teki elämäntyönsä Savonlinnassa, aluksi tuomiokirkon urkurina ja Savonlinnan Musiikkipäivien toiminnanjohtajana sekä Savonlinnan lyseon musiikinopettajana. 1970-luvun alusta lähtien hän toimi perustamansa Savonlinnan musiikkiopiston rehtorina, vuodesta 1967 Savonlinnan oopperajuhlien hallituksen varapuheenjohtajana ja vuodesta 1982 puheenjohtajana sekä juhlien johtajana eläkkeelle siirtymiseensä (1991) saakka. Savonlinnan oopperajuhlien lisäksi Savolainen on perustanut myös Savonlinnan musiikkiopiston (1957) ja Savonlinnan balettijuhlat (2002), viimeksi mainitun yhdessä kaupunginjohtaja Jorma Auvisen ja kouluneuvos Maunu Paajasen kanssa.
Savolainen opiskeli Sibelius-Akatemiassa kanttoriurkuriksi (1952), musiikinopettajaksi (1953) ja diplomiurkuriksi (1957). Myöhemmin hän jatkoi musiikinopintojaan Münchenissä, Wienissä ja Haarlemissa. Sittemmin hän opiskeli musiikkitiedettä ja kulttuurifilosofiaa Jyväskylän yliopistossa , jossa väitteli filosofian tohtoriksi (1999) aiheenaan oopperan merkitys kansallisen kulttuuri-identiteetin rakentajana.
Pentti Savolainen tunnetaan Suomen merkittävimpien laulajien säestäjänä. Hän on tehnyt lukuisan määrän radio- ja tv-ohjelmia ja levyttänyt muun muassa Martti Talvelan, Matti Salmisen, Matti Lehtisen, Tom Krausen, Matti Tuloiselan, Tommi Hakalan sekä Heimo Haiton kanssa. Viimeinen levytys Matti Salmisen kanssa äänitettiin Savonlinnan Oopperajuhlien 100-vuotisjuhlakonsertista kesällä 2012 Savonlinnan tuomiokirkossa.
Savolaisen kirjallinen tuotanto käsittää lähes parikymmentä teosta; joukossa musiikin historiaa, Suomalaisen kulttuurin kehitystä, musiikkitiedettä ja muun muassa Aino Acktén, Martti Talvelan,Tom Krausen ja vuonna 2017 Timo Mustakallion elämäkerta. Osa julkaisuista on käännetty saksan, englannin ja unkarin kielelle. Hän on kirjoittanut myös nejä kuunelmaa Aino Acktésta Yleisradiolle sekä oopperalibreton "Aino Ackté". Kesällä 2012 hänellä oli Radio Classicissa kuusi osaa käsittävä esitelmäsarja aiheesta "Suomalaisen oopperan tarina". Eläkevuosinaan Espanjassa hän on pitänyt jatkuvaa pakinasarjaa myös Radio Finlandiassa.
Smart Crossblade
Smart Crossblade on smart-automerkin erikoismalli, jota valmistettiin vain 2000 kappaletta vuonna 2002. Auto on tehty W450-korimallin Fortwon alustalle ja vastaakin täysin Fortwota muuten paitsi ulkoiselta olemukseltaan. Vanteet ovat aina mustat kolmipuolaiset alumiinivanteet. Autoa sai vain mustana punaisella keinonahkasisustalla. Vakiovarusteena on auton yli vedettävä suojapeite.
Autossa tuulilasin virkaa ajaa noin 20 cm korkea muovilippa, joka ohjaa ilmavirran pääsääntöisesti auton yli. Kattoa ei ole, ja auto onkin täysin vesisateen kestävä. Kaikissa säilytyslokeroissa ja penkkien verhoiluissa on poistumisaukot vedelle. Autot on numeroitu yksilöllisesti, ja numerointi kaiverrettu teräslaattaan, joka on sijoitettu kojelauden etuosaan.
Veho on maahantuonut Suomeen vain yhden Crossbladen, joka oli myöhemmin esillä useissa tapahtumissa.
Viipurin maakunta-arkisto
Viipurin maakunta-arkiston rakennus sijaitsee Viipurin Tervaniemessä. Se valmistui vuonna 1933, ja nykyään rakennuksen tiloissa toimii Venäjän valtionarkiston Leningradin alueen Viipurin arkisto (LOGAV). Alun perin Viipurin maakunta-arkisto oli yksi viidestä Suomeen 1920- ja 1930-luvuilla perustetusta maakunta-arkistosta. Sen toimintaa on vuodesta 1953 lähtien jatkanut Mikkelin maakunta-arkisto.
Viipurin maakunta-arkiston rakentaminen aloitettiin keväällä 1932. Venäläiset olivat jo 1910-luvun alussa rakentaneet paikalle kreikkalaiskatolista varuskuntakirkkoa, joka kuitenkin jäi keskeneräiseksi ensimmäisen maailmansodan sytyttyä vuonna 1914. Suomen itsenäistymisen jälkeen 1920-luvulla Viipurin kaupunki mietti puolivalmiille kirkolle uutta käyttötarkoitusta, ja suunnitelmissa oli muun muassa konserttitalo, mutta lopulta 1930-luvun alussa paikalle päätettiin rakentaa tilat Viipurin maakunta-arkistolle. Suunnittelijaksi valittiin arkkitehti Uno Ullberg. Alkuperäisen kirkkorakennuksen oli piirtänyt tunnettu venäläinen arkkitehti Vasili Kosjakov. Ullberg käytti suunnittelussa hyväksi kirkon rakenteita, niin että graniittiset perustukset ja kulmaosien seinämassat säilytettiin, mutta muut seinät ja pilarit purettiin. Alkuperäiset tiilet riittivät kuitenkin lähes koko arkistorakennukseen. Rakentaminen suoritettiin kokonaan valtion omana työnä ilman ulkopuolista urakoitsijaa, minkä vuoksi kustannusarvio alitettiin 0,8 miljoonalla markalla. Työmaan valvonnasta huolehti arkkitehti Heikki Lankinen.
Viisi arkistokerrosta käsittävät rakennuksen eteläpäädyn ja keskiosan. Niiden huonekorkeus on vain 2,3 metriä ja hyllytilaa on yhteensä 11,5 kilometriä. Rakennuksen pohjoispäädyssä on kolme kerrosta, joista ensimmäisessä sijaitsevat eteisaula, toimistot ja kirjansitomo, toisessa arkistonhoitajan huone, tutkijansalit ja käsikirjasto sekä ylimmässä arkistonhoitajan asunto. Lisäksi pohjakerroksessa on kaksi asuntoa vahtimestaria ja muuta henkilökuntaa varten. Maakunta-arkisto otettiin käyttöön tammikuussa 1934. Se toimi Viipurissa jatkosodan loppuun saakka, minkä jälkeen arkistomateriaalista noin puolet saatiin evakuoitua Kuopioon ja Äänekoskelle, joista ne vuonna 1953 sijoitettiin Mikkeliin. Yli 100 000 dokumenttia jäi kuitenkin Viipuriin, missä ne edelleen ovat arkistoituna.
San Antonio
San Antonio on usean paikan nimi. Niistä moni on saanut nimensä portugalilaisen pyhimyksen Antonius Padovalaisen mukaan.
Olli Simula
Olli Simula (s. 1948), professori emeritus (Aalto-yliopisto), oli Teknillisen korkeakoulun (TKK) informaatio- ja luonnontieteiden tiedekunnan dekaani vuosina 2008–2010. Teknillisen korkeakoulun tietotekniikan professorina hän työskenteli vuodesta 1997 lähtien. Vuosina 1989–1996 Simula oli TKK:ssa teknillisen fysiikan apulaisprofessorin virassa.
Simulan keskeisiä tutkimuskohteita ovat digitaalinen signaalinkäsittely, neuroverkot ja niiden hyödyntäminen tiedon louhinnassa ja visualisoinnissa sekä oppivat menetelmät sovelluksineen.
Edgar Laprade
Edgar Louis Laprade (10. lokakuuta 1919 Mine Centre, Ontario – 28. huhtikuuta 2014 Thunder Bay, Ontario) oli kanadalainen NHL-jääkiekkoilija. Keskushyökkääjä Laprade pelasi New York Rangersissa.
Pelle Miljoona &amp; Linnunlaulu
Pelle Miljoona & Linnunlaulu oli vuosina 1986-1989 toiminnassa ollut Pelle Miljoonan yhtye.
Esko Mustonen
Esko Ilmari Mustonen (15. elokuuta 1926 Oulu – 28. syyskuuta 1999 Tampere) oli suomalainen radiotoimittaja. Hän työskenteli Suomen Yleisradiossa vuodesta 1956 lähtien.
Ennen radiotoimittajaksi ryhtymistään Mustonen oli opiskellut näyttelijäksi. Hän työskenteli muun muassa Vaasan ja Kemin kaupunginteattereissa 1940-luvun lopulla.
Toimittajanuransa Mustonen aloitti 1950-luvun alussa sanomalehti Kalevassa sekä Yleisradion Oulun paikallislähetyksissä. Vuodesta 1961 lähtien hän oli toimittajana myös Katso-lehdessä.
Esko Mustonen muistetaan parhaiten radio-ohjelmasta Sävellahja 22000. Ohjelma aloitettiin kenraali A.E. Martolan aloitteesta vuonna 1956 ja sillä kerättiin rahaa erilaisiin hyväntekeväisyystarkoituksiin. Ensimmäinen keräyskohde olivat Unkarin kansannousun kukistamisessa kärsineet henkilöt. Mustonen toimi ohjelman juontajana yli 20 vuotta ja hänen persoonallisen otteensa ansiosta ohjelmalla oli parhaimmillaan yli miljoona kuuntelijaa. Ohjelma kuultiin sunnuntaisin silloisessa radion Yleisohjelmassa.
Sävellahjan lisäksi Mustonen toimitti Yleisradiossa myös Päivän peiliä. 
Esko Mustonen jäi Yleisradiosta eläkkeelle vuonna 1986. Sävellahja-ohjelmaa jatkettiin vielä tämän jälkeen toimittaja Juhani Merikallion johdolla. Vuoden 1990 kanavauudistuksen jälkeen ohjelma lähetettiin Ylen ykkösellä.
Esko Mustonen toimi myös musiikkialan taustavaikuttajana. Hän veti 1970- ja 80-luvuilla Lappeenrannan humppafestivaaleja Heikki Hietamiehen kanssa. Mustosen kädestä lähti useita iskelmiä, joista Erkki Junkkarinen teki tunnetuksi tangon "Sinun kanssasi tähtisilmä".
Elämänsä aikana Esko Mustonen harrasti myös rajatietoa, jonka alalta hän julkaisi eläkevuosinaan viisi kirjaa.
Adolf Tandefelt
Adolf Tandefelt (8. elokuuta 1747 Hartola – 5. tammikuuta 1822 Helsinki) oli vapaaherra ja suomalainen virkamies.
Tandefelt kirjoitti ylioppilaaksi Turussa vuonna 1761. Hän opiskeli oikeustiedettä ja toimi eri tehtävissä Turun hovioikeudessa. Tandefelt nimitettiin Vaasan hovioikeuden hovioikeudenneuvokseksi 1775. Vaasan läänin vt. maaherraksi Tandefelt nimitettiin vuonna 1778, Oulun läänin maaherraksi 1782 ja takaisin Vaasan lääniin vakinaiseksi maaherraksi 1785. Tandefelt erotettiin virastaan 1794.
Erottamisensa jälkeen Tandefelt oli muutaman vuoden poissa valtakunnan politiikasta. Hän rakennutti kartanon Hartolaan omistamalleen Ekon tilalle. Tila oli erotettu hänelle Koskipään kartanosta jo 1760-luvulla. Vuonna 1799 hänet nimitettiin Örebron läänin vt. maaherraksi, mutta hän ei ottanut virkaa vastaan. Tandefelt oli Tukholman korkeimman oikeuden jäsenenä vuodet 1800–1806. Vuonna 1805 hänet nimitettiin Turun hovioikeuden presidentiksi.
Tandefelt oli myös Ruotsin valtion valtiopäivämiehenä vuosina 1769, 1770, 1778, 1789 ja 1800 sekä vt. oikeuskanslerina Porvoon maapäivillä 1809. Samana vuonna hänet nimitettiin vastaperustetun hallituskonseljin oikeusosaston jäseneksi. Tandefelt oli oikeusosaston vanhin jäsen.
Bay City (Michigan)
Bay City on kaupunki Michiganin osavalloissa, Yhdysvalloissa. Vuonna 2006 kaupungissa oli 34 449 asukasta. Kaupungin pormestari on Charles M. Brunner. Bay City perustettiin vuonna 1837, ja se nimitettiin kaupungiksi vuonna 1865. Bay Cityllä on neljä ystävyyskaupunkia:
Nick Jonas
Nicholas ”Nick” Jerry Jonas (s. 16. syyskuuta 1992) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä ja näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten yhtyeestä Jonas Brothers, jonka Nick perusti kahden veljensä kanssa. Nick aloitti soolouransa ennen yhtyeen perustamista, mutta kun Kevin ja Joe alkoivat laulaa Nickin taustoja, kiinnostui tuottaja myös heidän lauluäänistään.
Nick lähti soolouralle 2010. Bändi kantaa nimeä: Nick Jonas & The Administration. Bändi julkaisi albumin helmikuussa ja lähti neljätoista jenkkikaupunkia kattavalle kiertueelle jo tammikuussa. Nickin soolouralle lähtö ei merkinnyt Jonas Brothersin hajoamista, vaikka niin kovasti uskottiin.
Nick Jonas syntyi Dallasissa Texasissa 16. syyskuuta 1992. Hänen vanhempansa ovat Denise, entinen viittomakielen opettaja ja laulaja, sekä Paul Kevin Jonas Senior, joka on lauluntekijä, muusikko ja toimi ennen vihkijänä kirkossa. Jonas Wyckoffissa New Jerseyssä, ja hänen äitinsä opetti häntä kotona. Hänen sukunsa juuret ulottuvat Irlantiin, Italiaan, Saksaan ja cherokee-intiaaneihin.
Kun hän oli 13-vuotias, Jonas sai diagnoosin tyypin 1 diabeteksestä, ja hän käyttää siksi insuliinipumppua. Hän on kehittänyt The Change for the Children -säätiön, jolla on viiden eri yhteistyökumppaninsa kanssa tavoitteena kerätä rahaa ja lisätä tietoisuutta diabeteksestä.
Syyskuussa 2007 laulaja Miley Cyrus kertoi "Seventeen"-lehdelle seurustelevansa Jonaksen kanssa. Pari erosi vuoden 2007 lopulla. 
Jonas on seurustellut myös Selena Gomezin kanssa. Hän seurusteli myös itseään kahdeksan vuotta vanhemman laulaja Delta Goodremin kanssa mutta pari erosi alkuvuodesta 2012. Heinäkuussa 2018 hän meni kihloihin näyttelijä Priyanka Chopran kanssa. Pari avioitui joulukuussa 2018.
Nickin ura alkoi hänen ollessaan kuusivuotias, hän oli parturissa äitinsä kanssa ja managerin kuullessa Nickin laulavan, otti heihin yhteyttä. 7-vuotiaana hän alkoi esiintyä Broadwayllä. Hän esiintyi näytelmissä Charles Dickensin joulutarina (vuonna 2000), Annie Get Your Gun (vuonna 2001 Little Jakena), Kaunotar ja Hirviössä (vuonna 2002 Chipinä) ja Les Misérablesissa (vuonna 2003 Gavrochena). Kun Les Misérablesin näytökset loppuivat, Nick esiintyi The Sound of Musicissa (Kurtina) Paper Mill Playhousessa. Nick on palkattu elokuussa 2011 Los Angelesin Hollywood Bowlissa alkavaan Hairspray -musikaalin päärooliin. Hänen roolihahmonsa on teini-idoli Link Larkin.Vähän myöhemmin kun Nickin lahjat huomattiin,löydettiin Joe ja Kevin ja heidän musikaalisuus,josta sitten Jonas Brothers syntyi.
Nick ja hänen veljensä vierailivat Hannah Montana -sarjan jaksossa "Me and Mr. Jonas and Mr. Jonas and Mr. Jonas".
Nick, Joe, ja Kevin kuvasivat Disney Channelille elokuvan Camp Rock, jossa he esittävät bändiä nimeltä "Connect Three". Joen hahmo "Shane Gray" on bändin päävokalisti ja elokuvan miespäähahmo; Nick esittää "Natea", kitaristia; ja Kevin esittää "Jasonia", joka on myös yhtyeen kitaristi. Elokuvaan on ilmestynyt myös jatko-osa ja soundtrack.
Kevin Jonas
Paul Kevin Jonas II (s. 5. marraskuuta 1987, New Jersey) on muusikko ja näyttelijä.
Hänen vanhempansa ovat Denise ja Paul Kevin Jonas sr. Hänet kasvatettiin Wyckoff, New Jerseyssä ja hänessä on irlantilaista, italialaista, saksalaista ja Cherokee intiaanin verta. Hän on 175 senttimetriä pitkä. Hän soittaa Jonas Brothers -yhtyeessä kitaraa, mutta sen lisäksi hän laulaa myös taustoja. Kevinin lempinimiä ovat Kev ja K2. Hän näytteli Camp Rock -elokuvassa Jasonia. Kevin pitää High School Musical -elokuvista. Disney Channelilla pyörii sarja, joka kertoo Jonas Brothers -yhtyeen When you look me in the eyes -kiertueesta.Disney Channelilla pyörii JONAS, jossa Jonas Brothers esiintyy.
Kevinillä on myös kolme veljeä, Joseph Adam, Nicolas Jerry ja Franklin Nathaniel.
Kevin on seurustellut Danielle Deleasan kanssa vuodesta 2007, ja he kihlautuivat kesäkuussa 2009. Kevin ja Danielle menivät naimisiin 19. joulukuuta 2009.
Mendonça
António Manuel Viana Mendonça (s. 9. lokakuuta 1982 Luanda, Angola) on angolalainen jalkapalloilija. Hän pelasi muun muassa Portugalin Superliigan Belenensesissä.
Mendonça oli mukana Angolan maajoukkueessa vuoden 2006 MM-kisoissa, joissa hän pelasi täyden ajan joukkueen jokaisessa kolmessa ottelussa. Hän pelasi kaikkiaan 54 maaottelua ja teki niissä kuusi maalia.
Ilmakaasu
Ilmakaasu on hiilestä, useimmiten kivihiilestä tuotettu kaasu. Sitä valmistetaan puhaltamalla ilmaa paksun hiilikerroksen läpi. Kaasun palavana osana on häkä sekä hiukan vetyä. Kaasu palaa sinisellä liekillä, sen lämpöarvo on suhteellisen vähäinen. Valmistuksessa kaasugeneraattori kuumenee voimakkaasti, joten poistuva kaasu on järkevää käyttää heti kuumana esimerkiksi lasi-, sementti- tai keramiikkauunien lämmönlähteenä.
Ilmakaasu ei ole nykyään käytössä koska maakaasu ja öljy ovat syrjäyttäneet tämän teknologian. Lähinnä vastaava kaasu on masuunikaasu.
Synteesikaasu
Synteesikaasu on yleisnimitys vetyä ja hiilimonoksidia sisältävälle kaasulle.
Synteesikaasulla on laajat käyttömahdollisuudet kemianteollisuudessa, ja sitä valmistetaan usein kaasuttamalla kivihiiltä tai biomassaa.
Synteesikaasussa on vaihtelevat määrät vetyä ja häkää (CO). Kaasun käyttötarkoitus määrää usein tarvittavat suhteet ja voi rajoittaa muiden kaasujen läsnäoloa. Esimerkiksi Fischer–Tropsch-menetelmässä vedyn ja hiilimonoksidin suhde on hyvä olla 2:1. Ammoniakkisynteesissä taas häkä konvertoidaan vesikaasureaktiolla vedyksi ja syntynyt hiilidioksidi (CO) poistetaan. Jäljelle jää typpi-vety kaasua, joka johdetaan ammoniakkiuuneihin.
Kaupunkikaasua on myös aikanaan tehty myrkyttömäksi konvertoimalla häkä vedyksi. Häkäpöntöissä muodostuu myös synteesikaasua, joka poltetaan moottorissa. 
Synteettisiä biopolttoaineita, kuten metanolia, voidaan valmistaa puukaasusta. Suomeen on suunniteltu sellutehtaiden yhteyteen biopolttoainetuotantoa.
Suuria määriä synteesikaasua valmistaa Sasol kivihiilestä Etelä-Afrikassa. Kaasu käytetään synteettisen polttoaineen ja muovin tuotantoon. Puumassasta valmistetussa tuoreessa synteesikaasussa on mukana pyrolyysiöljyä (kansankielellä tervaa), joka täytyy erottaa kaasusta pois, jotta synteesikaasu olisi käyttökelpoista myöhemmissä jalostusvaiheissa.
Frank B. Willis
Frank Bartlett Willis (28. joulukuuta 1871 Lewis Center, Ohio – 10. maaliskuuta 1928 Delaware, Ohio) oli yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko.
Willis istui Ohion osavaltion edustajainhuoneessa vuosina 1900–1904 ja Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuosina 1911–1915. Hänet valittiin Ohion kuvernööriksi vuonna 1914 ja hävisi uudelleenvalinnan James M. Coxille vuonna 1917. Hän istui senaatissa vuodesta 1921 kuolemaansa asti.
Miesten 10 metrin ilmakivääri ammunnan Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2007
10 m:n ilmakiväärillä miehet ampuvat 60 laukausta peruskilpailussa ja kahdeksan parasta ampujaa peruskilpailun tuloksen perusteella pääsee 10 laukauksen finaaliin.
Joukkuekilpailussa joukkueen muodostavat kolme saman maan kilpailijaa.
Miesten ilmakiväärin EM-kilpailut 2007 järjestettiin 17. maaliskuuta, Deauvillessä.
EE= Euroopanennätys
JME= Joukkuemaailmanennätys
JEE= Joukkueeuroopanennätys
Whipper Watson
Harry Percival Watson (6. toukokuuta 1923 – 21. marraskuuta 2002) oli kanadalainen jääkiekkoilija, joka edusti 14-vuotisella urallaan National Hockey Leaguessa Brooklyn Americansia, Detroit Red Wingsiä, Toronto Maple Leafsia ja Chicago Blackhawksia. Vasen laitahyökkääjä Watson voitti viidesti Stanley Cupin.
Centro Surin provinssi
Centro Surin provinssi () on yksi Päiväntasaajan Guinean seitsemästä provinssista. Se sijaitsee mantereella Río Munin alueen keskellä. Provinssin pääkaupunki on Evinayong. Muita merkittäviä kaupunkeja ovat Akurenam ja Niefang. Provinssin asukasluku oli 125 856 vuonna 2001.
Centro Sur jakautuu viiteen kuntaan, jotka ovat:
Nikolai II:n kaukoidän kiertomatka
Nikolai II:n kaukoidän kiertomatka tapahtui vuosina 1890–1891, jolloin Venäjän keisarikunnan kruununprinssi, tuleva tsaari Nikolai II kiersi ympäri kaukoitää. Matka oli pituudeltaan 51 000 km, josta Nikolai matkusti 15 000 km rautateitse ja 22 000 km vesitse. Japanissa Nikolai yritettiin murhata Ōtsun kaupungissa.
Nikolain isä tsaari Aleksanteri III oli päättänyt rakentaa rautatien Siperian halki, ja hän lähetti poikansa Nikolain rakennustöiden avajaisiin Vladivostokiin.
23. lokakuuta kirkonmenojen jälkeen Nikolai lähti Hatsinasta junalla Wienin kautta Triesteen, josta Aasian matka "Pamjat Azova" -laivalla alkoi. Reitti oli tarkoin suunniteltu, sillä Ottomaanien valtakunta ei sallinut kruununprinssin matkustaa Bosporinsalmen ja Dardanellien läpi.
Triestestä matka jatkui Pireukseen, Kreikkaan, jossa Nikolai tapasi kummitätinsä, kuningas Yrjö I:n vaimon Olga Konstantinovnan. Kruununprinssi Georgios liittyi serkkunsa matkaseurueeseen.
Kreikasta Nikolai jatkoi Port Saidiin, Egyptiin, josta teki matkan Niiliin yläjuoksulle Assuaniin. Egyptistä matka eteni Suezin kanavan kautta Adeniin ja edelleen Bombayhin, jonne saavuttiin 11. joulukuuta. Nikolai aloitti pitkän Intian-matkan, joka päättyi Colomboon, Ceyloniin. Intiassa ollessaan Nikolai vieraili Taj Mahalissa ja Harmandir Sahibin kultaisessa temppelissä. Matkalla hän osti intialaisia taide-esineitä, jotka päätyivät myöhemmin Venäjän museoihin.
Lähdettyään Ceylonista 31. tammikuuta Nikolai matkasi Singaporeen, Hollannin Itä-Intiaan Jaavalle ja Siamin pääkaupunkiin Bangkokiin.
Siamissa Nikolai vietti viikon päivät kuningas Rama V:n kunniavieraana. Nikolai sai Siamin kuninkaalta arvokkaita lahjoja ja paikallisia taidekäsitöitä.
13. maaliskuuta Nikolai saapui Nankingiin, jossa hän vieraili kiinalaisella teeplantaasilla ja silkkitehtaassa.
15. huhtikuuta 1891 Nikolain kuuden laivan saattue saapui Japaniin Kagoshimaan. Sieltä seurue matkusti Nagasakin ja Kōben kautta Kiotoon, jossa oli määrä tavata prinssi Arisugawa Takahito.
Nikolain matka Japaniin oli yksi tärkeimmistä valtiovierailuista Japanin historiassa. Venäjän keisarikunta oli laajentunut kaukoitään, ja Japanin hallitus halusi pitää hyvät suhteet luoteiseen naapuriinsa. Tsarevitš Nikolai osoitti kiinnostusta japanilaista kulttuuria ja perinteitä kohtaan. Häntä viehättivät japanilainen taide ja puutyöt. Nikolai otti perinteisen japanilaisen tatuoinnin ja sai koristeellisen hiusneulan paikalliselta tytöltä.
29. huhtikuuta matkalla Ōtsusta Kiotoon muuan poliisi nimeltään Tsuda Sanzō yritti iskeä Nikolaita miekalla (Ōtsun välikohtaus).
7. toukokuuta Nikolai lähti Kōbesta saapuen neljä päivää myöhemmin Vladivostokiin. Kaupungissa hän avasi Siperian rautatien Kaukoidän osuuden rakennustyöt. Matkan virallinen osuus oli päättynyt, ja Nikolai palasi Pietariin.
Masuunikaasu
Masuunikaasu on raudan valmistuksessa masuunista purkautuvaa häkäpitoista kaasua. Sitä käytetään yleensä polttoaineena rautatehtaalla. Kaasun lämpöarvo on vähäinen, mutta suurissa volyymeissä se on arvokas polttoaine. Sisältämänsä hiilimonoksidin vuoksi se on myrkyllistä.
Kaasu muodostuu masuunissa rautamalmin yhteyteen syötetystä koksista ja kalkkikivestä niiden reagoidessa puhallusilman hapen kanssa hiilimonoksidiksi. Hiilimonoksidi pelkistää rautamalmin raudaksi, mutta suuri osa hiilimonoksidista jää reagoimatta ja purkautuu ulos masuunista. Masuunikaasu otetaan masuunin huipulta talteen, se pestään ja siitä poistetaan pienhiukkaset. Tämän jälkeen se poltetaan Cowper-uunissa hiilidioksidiksi. Palamisreaktiossa kaasu luovuttaa lämpöenergiansa Cowper-uunin lämmönvaraajaharkkoihin, joita puolestaan käytetään masuunin puhallusilman esilämmittämiseen.
Masuunikaasulla on 1800-luvulla pyöritetty kaasumoottoreita, ja sitä on käytetty myös Siemens-Martin -uunin polttokammioissa uunin kuumentamiseen.
Zurab Khizanišvili
Zurab Khizanišvili (, s. 6. lokakuuta 1981 Tbilisi, Georgia) on georgialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelaa Dynamo Tbilisissä. Hän pelasi pitkään Englannin valioliigan Blackburn Roversissa ja on ollut Georgian maajoukkueen vakiokalustoa.
John George Children
John George Children (18. toukokuuta 1777 – 1. tammikuuta 1852 Halstead, Kent) oli brittiläinen kemisti, mineralogi ja eläintieteilijä.
Children opiskeli Queens’ Collegessa Cambridgessa. Vuonna 1822 hän työskenteli kirjastonhoitajana British Museumin muinaisesineiden osastolla, kun hänet osoitettiin luonnonhistoriallisen osaston apulaisintendentin virkaan William Elford Leachin jälkeen. Valinta oli kiistanalainen, sillä Children ei ollut niin pätevä virkaan kuin toinen ehdokas, William Swainson. Kun luonnonhistoriallinen osasto jaettiin vuonna 1837 kolmeen osastoon, Childrenistä tuli eläintieteen osaston intendentti. Hän vetäytyi eläkkeelle 1840 ja hänen seuraajakseen nimettiin John Edward Gray.
Children pääsi Royal Societyn jäseneksi vuonna 1807 ja hän toimi seuran sihteerinä 1826 ja 1830–1837. Vuonna 1833 hän oli perustamassa Lontoon kuninkaallista hyönteistieteellistä seuraa (Royal Entomological Society of London).
Hänen tyttärensä Anna Atkins oli kasvitieteilijä.
Children nimesi linnuista muun muassa hietikkofrankoliinin ("Pternistis clappertoni", nykyisin "Francolinus clappertoni"). Hänen kunniakseen on nimetty pytonlaji ("Antaresia childreni") ja mineraali (childreniitti).
Sorokka (päähine)
Sorokka on karjalainen kansallispuvun päähine.
Se on karjalainen ortodoksivaimojen huivimainen valkea pellavapalttinainen päähine, jonka otsamus on kirjottu tai reikäompelein koristettu. Sorokka on suomeksi harakka.
Karjalaisiin tapoihin kuului että äiti ja anoppi kietoivat sorokan yhdessä morsiamen päähän vihkitoimituksen lopussa.
Tunnetuin kuva sorokasta on Albert Edelfeltin maalaamassa Larin Parasken muotokuvassa.
Litoralin provinssi
Litoralin provinssi on Päiväntasaajan Guinean yksi seitsemästä provinssista, joka sijaitsee Guineanlahden rannalla. Se sijaitsee mantereella Río Munin alueella, ja siihen kuuluu myös Corisconlahdella olevat saaret Corisco, Elobey Grande ja Elobey Chico. Provinssin pääkaupunki on Bata.
Litoralin provinssi on ainoa Río Munin provinssi, jolla on rantaviivaa. Litoralin rannikolla on mangrovesoita, jonka vuoksi siellä ei ole paljoakaan asutusta. Provinssin asukasluku oli 298 414 vuonna 2001. Ilmasto alueella on trooppisen kostea.
Litoralin provinssi jakautuu seitsemään kuntaan:
Generaattorikaasu
Generaattorikaasu on polttoaineena käytettävä kaasu. Sitä muodostuu kaasugeneraattorissa silloin kun kaasuuntuminen tapahtuu osittain veden vaikutuksesta. Vesi pelkistyy generaattorin kuumuudessa vedyksi, joka nostaa tuntuvasti kaasun lämpöarvoa, sekä parantaa palo-ominaisuuksia. Syötetty vesihöyry jäähdyttää kaasugeneraattoria ja systeemin hyötysuhde nousee huomattavasti verrattuna ilmakaasun valmistukseen. Generaattorista poistuvan kuuman kaasun lämpö käytettiin höyrykattilan kuumennukseen, joten systeemi oli itseään säätelevä.
Generaattorikaasu on tunnettu myös nimellä voimakaasu, koska kaasumoottorit käyttivät sitä lähes yksinomaan polttoaineena.
Kaasugeneraattorien polttoaineena käytettiin lähes yksinomaan kivihiiltä, mutta pieniä puulla toimivia on ollut myös laajassa käytössä. Ne tunnetaan paremmin nimellä häkäpönttö.
Häkäpöntöissä vesi tulee puun kosteuden mukana, niissä ei ole erillistä höyrykattilaa, toiseksi puussa on liiaksi vettä kemiallisesti sitoutuneena. Kaikki vesi ei reagoi puukaasuttimissa, vaan jää höyryksi puukaasun sekaan. Jäähdyttimissä höyry poistuu kondenssivetenä.
Karburoimalla generaattorikaasua saatiin valokaasuksi kelpaavaa kaasua, jota jaeltiin kaupunkikaasuna. Menetelmä syrjäytyi kivihiilen kuivatislauksen yleistyessä.
Nestemäiset polttoaineet ja maakaasu syrjäyttivät generaattorikaasun melko pitkälle. Nykypäivänä käyttö on lisääntymään päin, koska synteettiset biopolttoaineet valmistetaan synteesikaasusta, jota voidaan helposti tuottaa kaasugeneraattoreissa. Mahdollisesti häkäpönttö myös palaa liikennekäyttöön.
Bioko Norten provinssi
Bioko Norten provinssi on yksi Päiväntasaajan Guinean seitsemästä provinssista. Se sijaitsee Biokon saarella toisen provinssin, Bioko Surin provinssin, kanssa. Bioko Norten provinssi on Päiväntasaajan Guinean tiheiten asuttua aluetta, ja sen pääkaupunki on maan pääkaupunki Malabo. Provinssissa asui 776 km² alueella 231 428 ihmistä vuonna 2001.
Bioko Norten provinssi jakautuu kolmeen kuntaan:
Luettelo televisiosarjan C.S.I. jaksoista
Tämä on luettelo televisiosarjan C.S.I. jaksoista.
Putkasten kartano
Putkaste (, ) on kartano Virossa Hiidenmaan saarella, Käinan entisen kunnan alueella. Kartanon päärakennus on peräisin 1800-luvun alusta, ja se onkin saaren ainoa siltä ajalta peräisin oleva rakennus. Se sijaitsee noin kolme kilometriä itään Käinan keskustasta, ja on nykyisin yksityisomistuksessa. Kartanon tilat ovat huonossa kunnossa neuvostoajan jäljiltä.
Varhaisimmat maininnan Putkasten kartanosta löytyvät jo vuodelta 1564, jolloin sen omistajana oli Berent Tittfer. Kartano siirtyi De la Gardie -suvun omistukseen vuonna 1620. De la Gardien suku omisti aikoinaan lähes koko Hiidenmaan saaren. Vuosien 1792–1805 välisenä aikana kartano kuului von Ungern-Sternberg -suvulle, jonka jälkeen sen omistus vaihtui Stackelbergin suvulle, jonka hallussa kartano oli aina Viron maareformiin 1919 saakka.
Putkasten kartanon päärakennus on kaksikerroksinen, ja tyyliltään se on uusklassinen. Nykyinen päärakennus valmistui vuonna 1812 Peter Stackelbergin ollessa kartanonherrana. Rakennus kärsi vahinkoja tulipalossa 1944, kun natsi-Saksan joukot vetäytyivät saarelta. 
Kartanoa korjattiin vuosina 1955–1959 ja sen jälkeen se toimi paikallisen kolhoosin toimistona. Kellariin rakennettiin tuolloin myös sauna.
Nykyisin kartano on hylätty ja se on varsin huonokuntoinen. Neuvosto-Viron aikana rakennetut uudemmat osat ovat erilaisia, ja pilaavat puiston puoleista julkisivua. Myös kartanon puutarha on pitkään ollut hoitamaton. Vuonna 2007 kevättalvella kartanon suuri tallirakennus tuhoutui tulipalossa.
Olympianero
Olympianero oli Yle TV2-kanavalla Suomessa kesällä 1996 esitetty olympialaisaiheinen visailuohjelma, jota tehtiin kymmenen jakson verran. Kukin jakso kesti noin puoli tuntia. Ohjelmaa juonsi Olli Keskinen, ja kilpailun tuomarina taustalla istui Suomen urheilutietäjien yhdistyksen puheenjohtaja Erik Relander. Ohjelman tuottivat TV2 ja Sitruuna Ryhmä Ky. Aiemmin TV2:ssa oli esitetty osittain samojen tekijöiden Lätkänero-visailuohjelmaa.
Olympianerossa oli mukana kymmenen kilpailijaa, ja jokaisessa jaksossa kaksi heistä kilpaili toisiaan vastaan. Kilpailijat oli valittu Suomen urheilutietäjien yhdistyksen jäsenistöstä. Kilpailu käytiin live-yleisön edessä, ja studiossa oli myös nelihenkinen XL-yhtye soittamassa alku-, väli- ja loppusoittoja. Kilpailukysymykset koskivat pääasiassa kesäolympialaisia aikavälillä 1952–1992 ja ne olivat osittain Suomen Urheilukirjaston tietopalvelun, osittain ohjelman tuottajien laatimia.
Nopeatempoinen kilpailu oli jaettu kahdeksaan osioon:Ohjelman kymmenestä jaksosta viisi ensimmäistä koostui alkueristä. Kustakin viidestä erästä voittaja pääsi jatkoon ja heidän lisäkseen myös eniten pisteitä kerännyt häviäjä. Kolmessa seuraavassa jaksossa käytiin välierät. Loppuotteluun pääsi kaksi eniten pisteitä kerännyttä välierien voittajaa, mutta kolmas välierävoittaja putosi jatkosta. Loppuottelu oli kaksiosainen, ja toisessa osassa jatkettiin suoraan ensimmäisessä osassa kerätyin pistein.
Olympianeron voittajalle oli luvattu palkinnoksi matka seuraamaan Atlantan kesäolympialaisia, mutta kilpailun voittanut Vesa-Matti Peltola ei ollut halukas lähtemään matkalle vaan vaihtoi palkintonsa televisioon ja videonauhuriin. Muille kilpailijoille ei palkintoja jaettu.
Ohjelma nauhoitettiin Tampereen Ristimäen studiolla 11.–14. kesäkuuta 1996. Ohjelmaa esitettiin TV2:ssa kolme kertaa viikossa. Ensimmäinen jakso esitettiin 26. kesäkuuta ja viimeinen 18. heinäkuuta.
Bioko Surin provinssi
Bioko Surin provinssi on yksi Päiväntasaajan Guinean seitsemästä provinssista. Se sijaitsee Biokon saarella Bioko Norten provinssin kanssa. Biokon saaren vuoristoisen etelä- ja keskiosan kattavan provinssin asukasluku oli 29 034 vuonna 2001. Alue on Päiväntasaajan Guinean tärkeimpiä kaakaon ja kahvin tuotantoalueita. Bioko Surin provinssin pääkaupunki on Luba.
Bioko Surin provinssi jakautuu kahteen kuntaan:
Kaasuvalaistus
Kaasuvalaistus yleistyi nopeasti kaupunkikaasun käyttöönoton myötä. Alkuun valaisimet olivat pelkkiä kaasusoihtuja, joiden valaisu perustui liekissä hehkuvaan hiileen. Valokaasun täytyi siten sisältää hiilivetyjä, jotka paloivat valaisevalla liekillä.
Kaupunkien keskustoihin ilmestyi nopeasti lyhtypylväitä, joissa paloi kaasuvalo öisin. Syntyi myös ammattikunta, jonka tehtävänä oli sytytellä valot joka ilta. Sittemmin tekniikka kehittyi, sytyttäminen ja sammuttaminen hoidettiin automaattisilla lyhdyillä, jotka reagoivat kaasuverkon paineeseen. Päivisin niissä paloi vain pieni herätystuli. Kunnolla kaasuvalo alkoi loistaa vasta 1800-luvun lopulla hehkusukan keksimisen jälkeen.
Sähkövalo syrjäytti kaasuvalon 1900-luvulla.
Nykyään kaasuvaloa tapaa retkivalaisimissa ja sähköverkon ulottumattomissa.
Håkan Nesser
Håkan Nesser (s. 21. helmikuuta 1950 Kumla, Ruotsi) on ruotsalainen kirjailija. Alun perin hän on ammatiltaan äidinkielen ja englannin opettaja. Hän on yksi ruotsalaisen rikoskirjallisuuden merkittävimpiä nimiä Henning Mankellin, Liza Marklundin ja Stieg Larssonin ohella.
Nesserin kymmenosaisen Van Veeteren -rikosromaanisarjan pääosassa esiintyy komisario Van Veeteren. Sarja sijoittuu kuvitteelliseen Maardamin kaupunkiin jonnekin läntiseen Eurooppaan. Van Veeteren -kirjoja on käännetty monille kielille, muun muassa suomeksi.
Nesserin teoksille on myönnetty lukuisia palkintoja. "Toden ja ilveen verkko" sai Ruotsin dekkariakatemian esikoispalkinnon 1993, "Kaalbringenin kurkunleikkaaja" ja "Syntymämerkki" Vuoden paras dekkari -palkinnon ja "Carambole" vuoden 1999 Lasiavain-palkinnon. Vuonna 2002 Suomen dekkariseura myönsi hänelle ulkomaisen jännityskirjallisuuden kunniakirjan.
Nesser on kirjoittanut dekkareiden lisäksi myös muita romaaneja. Hänen teostensa pohjalta on tehty useita elokuvia.
Hän asuu vaimonsa kanssa Lontoossa, mutta on aikeissa palata Ruotsiin. Aiemmin hän on asunut New Yorkissa.
Annobónin provinssi
Annobónin provinssi () on yksi Päiväntasaajan Guinean seitsemästä provinssista. Se sijaitsee Atlantin valtamerellä erillään muusta Päiväntasaajan Guineasta ja käsittää Annobónin saaren. Provinssin pääkaupunki on saaren pohjoiskärjessä sijaitseva San Antonio de Palé. Annobónin provinssin asukasluku oli vuoden 2001 väestönlaskennassa 5 008, joista kaikki asuivat San Antonio de Paléssa. Trooppisen ja vuoristoisen saaren pääelinkeinoja ovat kalastus ja maanviljely.
Annobónin provinssi kuuluu Saarialueeseen (). Provinssi muodostaa yhden samannimisen piirikunnan ja samannimisen kunnan. Provinssissa on kolme ”kylävaltuustoa” (). Provinssin ja piirikunnan hallinnon johdossa ovat kuvernööri sekä Päiväntasaajan Guinean hallituksen edustajat. Presidentti nimittää kuvernöörin viisivuotiskaudelle. Annobónin kuntaa johtaa vaaleilla valittu pormestari, ja kunnan pääasiallisena tehtävänä on toimia valtion ensisijaisena edustajana. Vaaleilla valitaan myös edustajat pieniin ”kylävaltuustoihin”. Kaiken kaikkiaan paikallishallinnon eri organisaatioilla on kuitenkin vain vähän vaikutusvaltaa päätöksenteossa.
Aavikkokerttu
Aavikkokerttu ("Scotocerca inquieta") on silkkikerttusten heimoon kuuluva varpuslintu ja sukunsa ainoa laji.
Linnun pituus on noin 10 cm, josta pyrstöä 3,5 cm. Se painaa 6–10 g. Väritykseltään ja olemukseltaan se muistuttaa priiniaa, mutta aavikkokertun höyhenpuku on yleensä kauttaaltaan vaaleamman hiekanruskea eikä sen pyrstö ole niin pitkä. Olemus on myös peukaloismainen. Sukupuolet ovat samanvärisiä.
Aavikkokerttu esiintyy laajalla alueella Pohjois-Afrikassa, Lähi-idässä ja Arabian niemimaalla sekä Keski-Aasiassa Intian rajoille saakka. Laji on paikkalintu. Sen elinalueen koko on 1–10 miljoonaa neliökilometriä ja kanta on elinvoimainen.
Elää sekä alavilla mailla että vuoristossa. Laji viihtyy pensaikkoa tai ruohomättäitä kasvavilla autiomailla ja aroilla ja esiintyy usein yhdessä pikkupensaskertun ("Sylvia conspicillata") kanssa.
Pesä on matalalla pensaassa tai ruohoston varassa. Se on katettu, ruohoista ja risuista rakennettu ja sisältä untuvilla, karvoilla ja kuiduilla vuorattu. Kulkuaukko, joita on joskus 2 toisen ollessa pakotie, sijaitsee pesän sivussa vallitsevan tuulensuunnan mukaan. Naaras munii 3–7 munaa. Muna painaa keskimäärin 0,96 g. Molemmat emot hautovat yhteensä noin 2 viikkoa. Poikaset lähtevät pesästä 2-viikkoisina, häirittyinä jo aikaisemmin.
Syö hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia sekä talvella siemeniä.
Timbaland Presents Shock Value
Timbaland Presents Shock Value (lyhennetään usein Shock Value) on yhdysvaltalaisen tuottajan Timbalandin vuonna 2007 julkaistu kolmas studioalbumi.
Albumi sai listamenestystä mm. Australiassa, jossa se oli listaykkösenä. Albumi on myös mm. myynyt Australiassa tuplaplatinaa (140 000 kappaletta), platinaa Kanadassa (100 000), Saksassa (200 000), Sveitsissä (300 000) ja Yhdysvalloissa sekä kultaa Belgiassa (20 000), Itävallassa (15 000) ja Puolassa (10 000). Suomessa se nousi virallisen albumilistan sijalle 31.
Kappaleista ”Give It to Me”, ”The Way I Are”, ”Apologize” ja ”Scream” kuvattiin musiikkivideot.