hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Riitta Vainio
Riitta Marja Vainio (o.s. Muuri; 13. helmikuuta 1936 Viiala – 16. tammikuuta 2015 Espoo) oli suomalainen tanssija, koreografi ja tanssinopettaja. Vainiolla oli erityisesti 1960-luvulla näkyvä rooli suomalaisen modernin tanssin kehittäjänä ja puolestapuhujana. Hän myös vei tanssitaidetta uudenlaisiin esitystiloihin, kuten kirkkoihin ja tavarataloihin.
Vainio aloitti liikuntaopinnot seitsenvuotiaana kotikaupungissaan Lahdessa Mirjam Viippolan rytmiikkakoulussa. Hän valmistui ylioppilaaksi vuonna 1955 ja pyrki Helsingin yliopiston voimistelulaitokselle. Vuosina 1955–1958 hän voimisteli yliopiston valiojoukkueessa, jonka mukana kävi vuonna 1956 kiertueella Yhdysvalloissa. Vuonna 1958 Vainio valmistui voimistelunopettajaksi, minkä jälkeen hän muutti Yhdysvaltoihin lääkärimiehensä Tapani Vainion saatua sinne tutkijastipedenin. Vainio opiskeli Philadelphian musiikkiakatemian tanssiosastolla vuodet 1959–1961 pääaineenaan moderni tanssi. Hän palasi Suomeen syksyllä 1961 saatuaan akatemian myöntämän tanssinopettajan diplomin kahdessa vuodessa, vaikka koulutus oli normaalisti nelivuotinen. Hän opiskeli tanssia myös muualla Euroopassa ja Yhdysvalloissa.
Vainio toimi liikunnan- ja tanssinopettajana useissa kouluissa ja oppilaitoksissa. Palattuaan Yhdysvalloista Suomeen hän perusti Helsinkiin vuonna 1961 Modernin Tanssin Koulun ja aloitti uuden tanssin systemaattisen opetuksen. Seuraavana vuonna televisiossa esitettiin hänen tanssikoreografiansa "Kotka", jota pidetään yhtenä suomalaisen modernin tanssin merkkipaaluista. Vuonna 1966 hän oli perustamassa myös Suomen Modernin Tanssitaiteen Opistoa, joka koulutti ammattitanssijoita.
Vuodesta 1962 lähtien Vainiolla oli oma tanssiryhmä, minkä lisäksi hänellä oli monia esiintyviä kokoonpanoja. Hän toimi samalla kokoonpanojen koreografina. 1960-luvun loppupuolella Vainio alkoi soveltaa laajemmin myös improvisointiin perustuvia modernin tanssin työskentelymetodeja. Myöhemmin hän oli mukana myös keho- ja tanssiterapiaan liittyvässä toiminnassa. Vainio työskenteli aktiivisesti vielä 2000-luvulla.
Vainiolla on kaksi poikaa, joista Seppo Vainio on kehitysbiologian professori Oulun yliopistossa.
Ilmansulku
Ilmansulku tarkoittaa rakennusosan ainekerrosta, jonka pääasiallinen tehtävä on estää haitallinen ilmavirtaus rakenteen läpi puolelta toiselle. Suomen rakentamismääräyskokoelman osan C3 mukaan rakennuksen vaipan tulee olla riittävän ilmanpitävä. Mikäli rakenne ei tätä muuten ole, on siihen lisättävä erillinen ilmansulkukerros. Ilmansulkua käytetään usein hengittävissä rakenteissa, jotka eivät välttämättä tarvitse höyrynsulkua.Ilmansulku estää hallitsemattoman ilmavirtauksen rakennuksen vaipan läpi. Hallitsemattomat ilmavirtaukset aiheuttavat rakenteellisen riskin ja vähentävät viihtyisyyttä vedon tunteena. Hallittu ilmavirtausten ja ilmanpaineen säätely on myös edellytys toimivan ilmanvaihdon aikaan saamiseksi.
Ilmansulun toimivuuden kannalta sen eheys on oleellinen seikka. Rikkoutunut ilmansulku aiheuttaa paikallisen ilmavuodon, jonka yhteydessä rakenteeseen voi kohdistua myös huomattava paikallinen kosteusrasite virtaavan ilman sisältämän kosteuden myötä. Rikko aikaansaa myös lämpövuotoa sekä vetoa sisätiloissa.
Ilmansulun toimivuutta rakenteessa, rakenteen tiiviyttä, voidaan koejärjestelyin mitata, jolloin tulokseksi saadaan "ilmanvuotoluku". ilmanvuotoluku kuvaa sitä ilmamäärää, joka vuotaa vaipan rakenteiden läpi yhden tunnin aikana sisä- ja ulkotilojen paine-eron ollessa 50 Pascalia. Yleensä tiiviys mitataan aiheuttamalla rakennuksen sisälle alipaine.
Ilmansulku asennetaan materiaalin vaatimusten mukaan. Kartonkipohjaiset ilmansulut tyypillisesti limitetään noin 20 cm ja mieluiten puristetaan yhteen rakenteiden väliin. Jos puristusta ei voida käyttää limitykseen pursotetaan jatkuva PVAC-liimapalko. Vaihtoehtoisesti voidaan käyttää sauman teippausta, mutta tällöin on huomioitava teipin kestoikä; useimpien teippien liima-aineet haihtuvat 10–20 vuoden aikana.
Erityisesti tulee huomioida liittymät viereisiin rakenteisiin, joihin ilmansulku liitetään tiiviisti mieluiten rimalla puristamalla. Läpivienneissä käytetään mieluiten erityisiä tehdasvalmisteisia läpivientikappaleita, joihin ilmansulkukerroksen kiinnittäminen onnistuu tiiviisti. Ilmansulkukerroksesta on saatava kauttaaltaan tiivis.
Yksi tapa ilmasulun tiiviyden ja ehjyyden varmistamiseksi on käyttää rakennetta, jossa ilmansulku sijaitsee sisällä rakenteessa sisäpinnan sijaan. Tällöin on huomioitava rakenteen kosteustekninen toiminta; ilmansulku aiheuttaa aina jonkin verran höyrynosapaineen vastusta, jonka määrä riippuu kaytetystä ilmansulkumateriaalista.
Ilmansulun tyyppiä valittaessa olennaista on huomioida rakenteen kosteuskäyttäytyminen. Mikäli höyrynsulkua ei käytetä on rakenteen sisäpinnan, ilmansulun ja vaipan ulkopinnan materiaalin – esimerkiksi tuulensuojalevyn – yhteistoiminta suunniteltava huolellisesti.
Ohessa esimerkkejä ilmansulullisista rakenteista. Rakenteet on aina suunniteltava ja niiden toiminta tarkistettava kohdekohtaisesti.
Heljä Liukko-Sundström
Heljä Tuulia Mirjam Liukko-Sundström (s. 15. kesäkuuta 1938 Vehmaa) on suomalainen keramiikkataiteilija. Professorin arvonimen hän sai vuonna 1994.
Liukko-Sundström työskenteli Arabian palveluksessa taitelijana tehtaan sulkeutumiseen saakka 1962 - 2016. Sittemmin työskentely on jatkunut samaisessa tehdasrakennuksessa Arabian Taideosastoyhdistys ry:ssä. Lisäksi hänellä on oma yritys Heljä Oy. Hän on tehnyt useita lastenkirjoja. Hän on tunnettu erityisesti uuniikki keramiikkatöistään, joita on ollut esillä niin Suomessa kuin ulkomaillakin. Lisäksi hän on saanut töistään useita palkintoja.
Heljä Liukko-Sundströmin tuotantoon kuuluu uniikkireliefejä, veistoksia ja -laattoja sekä useita julkisia teoksia. Peijaksen sairaalan aulaan hän on tehnyt ison reliefiteoksen Onnellisten saari.
Teolliseen tuotantoon Liukko-Sundström on tehnyt erilaisia laattasarjoja, kelloja, rasioita, nukkeja, mukeja sekä Tuuli-astiaston.
Heljä Liukko-Sundström on tehnyt merkittävää työtä lastenkulttuurin edistämiseksi ja saanut Taiteen keskustoimikunnan jakaman Lastenkulttuurin valtionpalkinnon 1982 (erit. Jäniksen poika -satu näkövammaisille).
Liukko-Sundströmille myönnettiin Pro Finlandia -palkinto vuonna 2001 ja hän sai valtion lastenkulttuuripalkinnon 1982.
Heljä Liukko-Sundströmillä on vuodesta 2005 lähtien ollut Humppilassa Atelje Heljä.
Hänellä on kolme sisarusta: Ilkka Liukko, kuvanveistäjä Rauni Liukko ja rehtori Marketta Liukko-Hollmérus.
Artikkeli Tenavalehden syksyn numerossa:
Morten Gamst Pedersen
Morten Gamst Pedersen (s. 8. syyskuuta 1981 Vesisaari) on saamelaistaustainen norjalainen jalkapalloilija, joka on kotimaansa seurojen lisäksi edustanut englantilaisseura Blackburn Roversia ja Turkin Superliigan Karabüksporia. Hän pelaa keskikenttämiehenä ja pystyy pelaamaan lähes jokaista keskikentän pelipaikkaa.
Pedersenin ollessa 15-vuotias hänen isänsä, jalkapallovalmentaja Ernst Pedersen, kehotti poikaansa harjoittamaan vasenta jalkaansa luonnollisen oikean sijaan, koska ammattilaisjalkapalloilussa vasemmalla puolella on vähemmän kilpailua. Pedersenin läpimurto tapahtui vuonna 2004, kun hän teki Norjan pääsarjassa seitsemän maalia Tromsø IL:n riveissä.
Blackburn Rovers osti norjalaisen 1,5 miljoonalla punnalla. Häntä tavoittelivat myös Manchester United, Aston Villa, Newcastele United ja Tottenham Hotspur. Blackburn hankki Pedersenin täyttämään joukkueen keskikenttää, kun aiempi luottomies Damien Duff oli siirtynyt Chelseaan. Norjalainen teki debyyttinsä Valioliigassa 28. elokuuta 2004 Manchester Unitedia vastaan 1–1-tasapeliin päättyneessä ottelussa.
Pedersen onnistui ottamaan vakiopaikan avauksesta kuitenkin vasta Graeme Sounessin lähdön jälkeen, kun manageriksi tuli Mark Hughes. Hän aloitti kauden 2005–2006 tekemällä ensin maalin Cardiff Cityä vastaan ja tämän jälkeen maalin myös seuraavissa kolmessa ottelussa. Hän teki kauden aikana kaikkiaan kahdeksan maalia ja oli joukkueensa paras maalintekijä.
Kesäkuussa 2006 Pedersen sai Valioliigalta luvan vaihtaa paitansa selässä olevan nimen Pedersenistä Gamstiksi, äitinsä sukunimeksi. Gamst Pedersen kärsi kaudella paljon loukkaantumisista, mutta vuodenvaihteessa 2007 hän todisti kuuluvansa Valioliigan parhaimpiin laitureihin.
Elokuussa 2013 Gamst Pedersen siirtyi Blackburnista Turkin Superliigan Karabüksporiin ilmaisella siirrolla, pelattuaan edellisen kauden ajan Englannin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla, Mestaruussarjassa.
Pedersen pelasi Norjan maajoukkueessa 83 ottelua ja teki 17 maalia vuosina 2004–2014.
Jorma Puranen
Jorma Puranen (s. 1951) on suomalainen valokuvataiteilija. Hän opiskeli valokuvausta vuodesta 1973 vuoteen 1978 Helsingissä Taideteollisessa korkeakoulussa. Samassa paikassa hän toimi vuosina 1995–1998 valokuvataiteen professorina.
Vaikka Puranen onkin kuvannut maisemia usean vuosikymmenen ajan, maiseman esille tuonti ei ole hänelle tärkeää. Hänen on sanottu ennemminkin pohtivan teoksissaan ihmisen ja kokonaisten kulttuurien jättämiä jälkiä historiassa, luonnossa ja erityisesti maisemassa.
Puranen voitti Fotofinlandian vuonna 1992 ja hänet valittiin The Year of Photography and Electric Image -näyttelyyn vuonna 1998. Vuonna 2005 hänet palkittiin Pro Finlandia -mitalilla.
Göran Schauman
Curt Göran Schauman (s. 29. elokuuta 1940 Helsinki) on suomenruotsalainen näyttelijä. Hänen isänsä oli näyttelijä ja teatterijohtaja Runar Schauman. Svenska Teaternissa näyttelevällä Schaumanilla on ollut useita elokuvarooleja ja hän on ollut mukana muun muassa televisiosarjoissa "Vihan päivät" ("Din vredes dag", 1991), "Parhaat vuodet" (2000) ja "Benner & Benner" (2001–2002). Hän esittää paronia Timo Koivusalon "Täällä pohjantähden alla" -elokuvassa. Göran Schaumanin isä Runar puolestaan esitti paronia Edvin Laineen Täällä Pohjantähden alla -elokuvassa (1968).
Göran Schauman sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1992.
Neon Nights
Neon Nights on australialaisen poplaulaja Dannii Minoguen neljäs studioalbumi. Se julkaistiin Yhdysvalloissa 7. lokakuuta 2003 ja Euroopassa maaliskuussa 2003. Neon Nightista tuli Minoguen menestynein levyjulkaisu. Levyä myytiin Isossa-Britanniassa yli 150 000 kappaletta. Levyllä on neljä menestyssingleä: Put the Needle on It, I Begin to Wonder, Who Do You Love Now?, Don't Wanna Lose This Feeling.
Alexander Saxelin
Alexander "Alex" Saxelin (29. elokuuta 1899 Viipuri – 9. lokakuuta 1959) oli suomalainen balettimestari. Hän oli 1930- ja 1940-luvun tunnetuimpia tanssijoita Suomessa. Hän esiintyi sekä oikealla nimellään Alexander että sen lyhennelmällä Alex.
Saxelinin äidin tiedetään olleen suomalaista syntyperää mutta isä on tuntematon. Hän valmistui Pietarin Keisarillisesta balettikoulusta opiskeltuaan laitoksessa vuosina 1910–1919. Hän muutti takaisin Viipuriin vuonna 1921 ja edelleen Helsinkiin vuonna 1922. Saxelin toimi Helsingissä baletinopettajana, mutta teki myös tanssikiertueita muualle Eurooppaan muun muassa kollegoidensa Klawdija Gorewan ja Ivan Kirejeffin kanssa. Hän myös avusti muita suomalaisia tanssijoita, kuten Mary Paischeffia ja Irja Hagforsia heidän tanssiesityksissään.
Vuonna 1935 Saxelin valittiin Kansallisbaletin toiseksi balettimestariksi George Gén jälkeen, ja hän toimi tässä tehtävässä vuoteen 1954 saakka. Saxelin palkittiin Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1948.
Nastolan kirkonkylä
Nastolan kirkonkylä on Lahden kaupungin alueella sijaitseva ja entisen Nastolan kunnan hallinnollinen keskus. Kirkonkylän muodostamassa taajamassa on 12 246 asukasta ja sen pinta-ala on 23,54 neliökilometriä (31.12.2011). Se on Suomen suurin taajama, joka ei ole kuntansa keskustaajama.
Kirkonkylällä sijaitsevat kunnanviraston lisäksi valtion virastojen toimipisteet, kuten Päijät-Hämeen Työ- ja elinkeinotoimisto ja Kelan toimisto. Nastolan kirkon ohella kirkonkylällä on seurakuntatalo ja hautausmaa kappeleineen ja muistomerkkeineen. Kirkonkylällä sijaitsee monia liikkeitä, joihin kuuluvat apteekki ja elintarvikekauppa. Nastolassa toimii myös partiolippukunta Nastapertio.
Kirkonkylän kulttuurikohteita ovat Taidekeskus Taarasti, Matinpalomuseo ja kotiseutumuseo. Liikuntakeskus Pajulahti sijaitsee viisi kilometriä kirkonkylältä Ruuhijärvelle päin.
Nastolan rautatieseisake sijaitsee kirkonkylällä. Seisakkeella pysähtyy 11 junaa päivässä. Junilla pääsee itään Kouvolaan, länteen Lahteen ja oikorataa pitkin Helsinkiin.
Kirkonkylän maisemaa hallitsevat Salpausselän reunamuodostuman lisäksi kaksi järveä - Iso-Kukkanen ja Pikku-Kukkanen.
Tiina Astola
Tiina Maija-Sisko Astola (1979–1986 Astola-Koskenniemi, s. 6. huhtikuuta 1953 Helsinki) on suomalainen virkamies. Hän on toiminut Suomen oikeusministeriön kansliapäällikkönä 1. syyskuuta 2007 alkaen. Astola valittiin toiselle viisivuotiskaudelle toukokuussa 2012. Hän siirtyy Euroopan komissioon oikeus- ja kuluttaja-asioiden pääosaston pääjohtajaksi 1. helmikuuta 2016.
Astola kirjoitti ylioppilaaksi 1972 ja valmistui oikeustieteen kandidaatiksi 1977 ja oikeustieteen lisensiaatiksi 1985 Turun yliopistosta. Vuonna 1983 hänestä tuli Master of International and Comparative Law Vrije Universiteit Brusselissa. Hän työskenteli aiemmin oikeusministeriön lainvalmisteluosaston yksityisoikeuden yksikön johtajana vuodesta 2001. Ennen lainsäädäntöjohtajaksi nimittämistä hän toimi lainvalmisteluosaston eurooppaoikeuden yksikön johtajana vuosina 1997–2001 ja oikeusministeriön kehitysjohtajana vuodet 1995–1996. Hän on työskennellyt lainsäädäntöneuvoksena sekä oikeusministeriössä (vuodesta 1988) että valtiovarainministeriössä (1990–1992). Vuosina 1981–1987 Astola oli Suomen Ulkomaankauppaliiton (nykyinen Finpro) ulkomaanoikeuden osaston lakimies ja osastopäällikkö.
Vuonna 2013 Astolalle myönnettiin Suomen Leijonan I luokan komentajamerkki.
Astolan puoliso on akatemiaprofessori Martti Koskenniemi vuodesta 1979.
Ranskan Grand Prix 1993
Ranskan Grand Prix 1993 oli Formula 1 -sarjan historian 540. osakilpailu. Se ajettiin 4. heinäkuuta Magny-Coursin radalla Keski-Ranskassa.
Damon Hill voitti ensimmäistä kertaa tällä kaudella aika-ajoissa tallikaverinsa Alain Prostin ottamalla uransa ensimmäisen paalupaikan. Kilpailussa Hill jäi kuitenkin voittaneen Prostin taakse toiseksi. Kolmenneksi ylsi jälleen saksalainen Michael Schumacher Benettonillaan.
The Hits and Beyond
The Hits and Beyond on australialaisen poplaulaja Dannii Minoguen toinen kokoelmalevy. Se julkaistiin 19. kesäkuuta 2006. Albumia myytiin Britanniassa 45 000 kappaletta. Se sisältää 15 hittiä ja 5 uutta kappaletta.
Love and Kisses
Love and Kisses on australialaisen poplaulajan Dannii Minoguen ensimmäinen studioalbumi, joka ilmestyi 3. kesäkuuta 1991. Levy kipusi Britanniassa albumilistan sijalle 8. Albumi myi Britanniassa kultaa. Levyltä tuli monta hittisingleä: Love and Kisses, Success, Jump to the Beat, Baby Love.
Rolf Winqvist
Rolf Robert Winqvist (3. maaliskuuta 1919 Tuusula – 23. kesäkuuta 1944 Salmi) oli Suomen ilmavoimien tähystäjä ja Mannerheim-ristin ritari. Sotilasarvoltaan hän oli luutnantti. Winqvist lensi talvi- ja jatkosodassa yhteensä 111 sotalentoa.
Winqvist syntyi Tuusulassa maanviljelijä Anders ja Anna (o.s. Öhman) Winqvistin perheeseen. Päästyään ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta lyseosta vuonna 1938 hän aloitti asevelvollisuutensa Ilmavoimien reserviupseerikurssilla numero 8. Kurssin päätteeksi hänet ylennettiin vänrikiksi 11. syyskuuta 1939. Winqvist komennettiin 16. syyskuuta 1939 Lentorykmentti 4:ään, Lentolaivue 46:n 3. lentueeseen. Talvisodan aikana 25. tammikuuta 1940 Winqvist siirrettiin rykmentin Bristol Blenheim -kalustolla varustettuun Lentolaivue 44:ään. Winqvist lensi talvisodassa 27 sotalentoa tähystäjänä mukaan lukien kreivi Carl Gustav von Rosenin suorittama Douglas DC-2 -tyypin ainut sotalento Suomen ilmavoimissa.
Välirauhan alkupuolella Winqvist kotiutettiin ja hän ehti aloittaa opiskelun korkeakoulussa, kunnes hänet kutsuttiin liikekannallepanossa takaisin palvelukseen. Winqvist astui palvelukseen 18. kesäkuuta 1941 Lentolaivue 44:n 2. lentueeseen. Winqvist lensi edelleen Blenheim-pommikoneen tähystäjänä. 30. maaliskuuta 1942 hänet ylennettiin luutnantiksi. 24. joulukuuta 1941 tehdyn esityksen ja 15. huhtikuuta 1942 tehdyn lisäesityksen jälkeen Winqvist nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 26. huhtikuuta 1942 numerolla 55. Nimitysperusteluissa mainitaan muun muassa esimerkillinen rohkeus, taistelumieli, into ja taitavuus.
Lentolaivue 44 vaihtoi kalustonsa Junkers Ju 88 -koneisiin keväällä 1943. Tässä vaiheessa Winqvistillä oli takanaan 100 sotalentoa Blenheim-koneen tähystäjänä. Winqvist kaatui 23. kesäkuuta 1944, kun paluulennolla ollut Junkers-kone (JK-259) syöksyi maahan Salmin pitäjän Manssilassa. Onnettomuudessa koko miehistö sai surmansa mukaan lukien Winqvist. Winqvist on haudattu Paijalan hautausmaalle Tuusulaan.
Net Yaroze
Net Yaroze (1997) on Sony Computer Entertainmentin kehittämä PlayStationin erikoisversio, jolla voi ohjelmoida PlayStation-pelejä. Sen tekee erikoiseksi se, että siinä ei ole aluekoodirajoituksia ja siinä on sisäänrakennettu ohjelmointikieli. Yhdysvalloissa se maksoi n. 750 dollaria. Vaikka Net Yarozessa ei ollut aluekoodirajoituksia, niin siitä oli kolme eri versiota, Japani (DTL-H3000), Pohjois-Amerikka (DTL-H3001) ja Euroopan ja Australian (DTL-H3002). DTL-H3002 käynnistyy PAL-tilassa, kun muut käynnistyvät NTSC-tilassa.
Euroopan Net Yaroze -paketti sisältää:"Official Playstation Magazine" -lehden mukana tulleilla demolevyillä on Net Yarozella tehtyjä pelejä, 1990-luvun lopulta vuoteen 2004 asti.
Dave Padden
David James Padden (s. 13. helmikuuta 1976) on kanadalainen muusikko ja thrash metal -yhtye Annihilatorin laulaja-kitaristi vuodesta 2003.
Studiossa kaikki Annihilatorin kitarat soitti aiemmin Jeff Waters, mutta Paddenin esiinnyttyä kiertueella sekä laulajana että kitaristina hänestä tuli täysitoiminen rytmikitaristi. Esiintyessään hän käyttää Explorer-kitaraa.
Padden oli vuonna 2006 mukana perustamassa Silent Strain -nimistä thrash metal -yhtyettä, jossa hän kuitenkin vain laulaa. Padden liittyi vuonna 2008 laulajaksi myös kanadalaiseen metalliyhtyeeseen Terror Syndrome.
PlayChoice-10
PlayChoice-10 on vuonna 1986 julkaistu Nintendon kolikkopelikone, jolla pelattiin NES-konsolin pelejä. Perinteisistä kolikkopelikoneista poiketen PlayChoice-10:ssä ei maksettu pelikerroista vaan peliajasta. Yksi pelivaraus vastasi tiettyä määrää peliaikaa, jonka aikana pelaaja pystyi pelaamaan mitä tahansa pelikoneeseen asennetuista kymmenestä pelistä. Pelattavaa peliä pystyi myös vaihtamaan niin kauan kuin koneessa riitti peliaikaa.
Tavallisten NES-kasettien sijaan PlayChoice-10:ssä käytettiin erillisiä laajennuskortteja, jotka sisälsivät itse pelin lisäksi 8 kilotavua ROM-muistia. Tähän ylimääräiseen muistiin oli tallennettu pelikohtaisia vihjeitä, joita näytettiin pelikoneen toisessa näytössä pelaamisen aikana. PlayChoice-10:tä valmistettiin myös yksinäyttöisenä mallina, jossa pelivihjeet sai tarvittaessa näkyviin nappia painamalla.
Musta jää
Musta jää on tien pintaan aamukasteen, jään tai lumen sulamisvesien tai muun kosteuden ja pakkasen vaikutuksesta syntynyt ohut läpinäkyvä ja liukas jääkerros. Musta jää on vaikeasti havaittavissa, ja sen huomaamattomuus aiheuttaa vuosittain useita liikenneonnettomuuksia.
Musta jää on tyypillisesti ohut läpinäkyvä jääkerros tienpinnalla. Nimitys musta jää tulee siitä, että jään alla oleva musta asvalttitie näkyy lävitse. Musta jää on muihin jäätyyppeihin verrattuna poikkeuksellisen liukasta.
Koska tämäntyyppinen jää sisältää suhteellisen vähän kupliin jäänyttä ilmaa, parantaa se jään läpinäkyvyyttä ja on siksi vaikeampi havaita. Lisäksi se on helppo sekoittaa märkään tienpintaan, joka on ulkonäöltään samankaltainen. Kävelijälle tai autoilijalle suurempi liukkaus yhdistettynä havainnoinnin vaikeuteen tekee mustasta jäästä erityisen vaarallisen. Sillat ja ylikulkukäytävät voivat muuttua erityisen vaarallisiksi mustan jään takia. Koska ilma liikkuu sillan ylä- ja alapuolella, sillan tieranteen lämpötila muuttuu tavallista nopeammin. Tästä syystä musta jää muodostuu ensiksi näihin rakenteisiin. Joskus mustaa jäätä voi muodostua myös pakkasella, kun ilman lämpeneminen saa tien pintakerroksen lämpenemään hetkellisesti. Koska alla oleva maa on edelleen pakkasrajan alapuolella, hetkellisesti muodostunut vesi jäätyy nopeasti. Musta jää -termiä käytetään usein kaikista tienpäällä olevasta jäätyypeistä.
Uudessa-Englannissa ”musta jää” viittaa lammen päällä olevaan jääkerrokseen, joka muodostuu kovilla pakkasilla. Muodostunut jääkerros näyttää paksulta ja hieman murtuneelta lasilevyltä veden pinnassa. Nimi muodostui, koska katselija näkee mustan lammen pohjalle. Se on erittäin kovaa ja tasaista, mikä tekee mustasta jäästä erittäin miellyttävän retkiluistelijalle sen akustisten ominaisuuksien takia.
Musta jää on kylmissä vesissä troolarin pinnalle muodostuva jääkerros. Se voi olla alukselle erittäin vaarallista, sillä runkoon jäätynyt vesi voi muuttaa aluksen painopistettä jopa kaatumiseen asti. Tämä ilmiö esiintyy erityisesti olosuhteissa, jossa ilma on tarpeeksi kylmä jäädyttämään aallokon roiskuttamaa merivettä kannelle.
Marjatta Weckström
Marjatta Irene Weckström-Louhivuori (9. helmikuuta 1932 Helsinki – 28. syyskuuta 2017 Espoo) oli suomalainen kuvanveistäjä. Weckströmin veistoksissa tärkeimpänä inspiraation lähteenä ovat usein olleet ihmisen sisäiset mielenliikkeet, joita hän tunsi voivansa parhaiten ilmaista abstraktilla muotokielellä.
Weckström opiskeli taideakatemian koulussa vuosina 1952–1955 ja sitä ennen Eino Räsäsen oppilaana 1950-1952. Hän kävi Académie de la Grande Chaumièressa Pariisissa useaan otteeseen 1950-luvulla ja oli samoihin aikoihin pari vuotta David Paulin oppilaana Lontoossa. Oman tyylin löytymisen kannalta tärkeäksi tuli opiskelujakso Pariisissa kuvanveistäjä Ossip Zadkinen (1890-1967) oppilaana. Hänen opetuksensa ohjasi Weckströmiä löytämään abstraktin kuvanveiston omaksi ilmaisutyylikseen. Tuskastuneena pääkaupunkiseudun ateljeepulaan Weckström ryhtyi ensimmäisten taiteilijoiden joukossa rakentamaan omaa ateljeetaan asuntonsa yhteyteen.
Weckströmin töitä on ollut muun muassa ARS-61 -näyttelyssä 1961 ja "Nuorta kuvanveistoa" -näyttelyssä Rodin-museossa Pariisissa. Weckströmille myönnettiin Pro Finlandia -palkinto vuonna 2004.Marjatta Weckstöm- Veistoksia- Skulpturer - Sculptures, 1986. Suomen kulttuuriliitto ry:n julkaisu 1984, Neulaset.
Nintendo Vs. Series
Nintendon Vs. Series on kahdelle pelaajalle suunniteltu arcade-pelikonesarja. Koneissa on yhtä paljon tehoa kuin Nintendo Entertainment Systemissä.
Lisbeth Landefort
Lisbeth Landefort (o.s. "Krott", s. 1925 Wien, Itävalta) on itävaltalaissyntyinen suomalainen teatteri- ja oopperaohjaaja.
Landefort asui lapsuutensa Itävallan pääkaupungissa Wienissä, mutta muutti Suomeen vuonna 1938. Hän opiskeli huilun- ja viulunsoittoa Sibelius-Akatemiassa, minkä jälkeen hän siirtyi teatterikouluun. Sieltä hän valmistui vuonna 1946. Landefort on ohjannut useita näytelmiä, oopperoita ja kuunnelmia. Lisäksi hän on toiminut Yleisradion ruotsinkielisellä teatteriosastolla ohjaajana.
Landefort on ollut tärkeä radioilmaisun uudistaja. Vuonna 2003 Landefortille myönnettiin Pro Finlandia -palkinto ja vuonna 2005 Artium Cultori -palkinto.
Hänen muistelmansa "Älä osoita sateenkaarta" pohjautuvat Barbo Holmbergin kanssa tehtyyn radiohaastattelusarjaan.
Alice in Hell
Alice in Hell on kanadalaisen thrash metal -yhtye Annihilatorin ensimmäinen studioalbumi. Se julkaistiin syyskuussa vuonna 1989.Vuoden 1998 uusintajulkaisu
Never, Neverland
Never, Neverland on kanadalaisen thrash metal -yhtyeen Annihilatorin toinen studioalbumi. Se julkaistiin syyskuussa vuonna 1990.
Keisarinnan uudet (v)aatteet
Keisarinnan uudet (v)aatteet on Jussi K. Niemelän ja Osmo Tammisalon kirjoittama naistutkimusta arvosteleva kirja, jonka on julkaissut Terra Cognita vuonna 2006.
Niemelä ja Tammisalo väittävät, että naistutkimus täyttää vain yhden tieteellisyyden tunnusmerkin: tutkimus on julkista. Heidän mukaansa naistutkimus ei ole puolueetonta, koeteltavaa (väitteitä ei voi todentaa), arvostelevaa omia tuloksiaan kohtaan, edistyvää eikä riippumatonta ei-tiedollisista perusteista (esimerkiksi poliittisista aatteista).
Niemelä ja Tammisalo väittävät, että naistutkimuksessa vallitsee ”biokielto”, luonnontieteellisten väitteiden ”täyshylkäys”, aatteellinen valvonta ja ”sanamagia”. Viimeksi mainitun he määrittelevät oletukseksi, jonka mukaan biologinen sukupuoli katoaa tai menettää merkityksensä, jos sukupuoli onnistutaan johtelemaan sosiaalisten ilmiöiden maailmasta. Kirjoittajien mielestä sukupuolta ei voida kuitenkaan koskaan palauttaa sosiaaliseksi konstruktioksi eikä myöskään johdella siitä. Niemelä ja Tammisalo ovat tukeutuneet väitteissään muun muassa Noretta Koertgen ja Daphne Patainin feminismiä arvostelevaan teokseen "Professing Feminism".
Jussi K. Niemelä on harrastanut sosiobiologiaa itseopiskeluna ja julkaissut aiheesta verkkopamfletin. Osmo Tammisalo on esittänyt teokseen sisältyvää todistelua lisäksi aiemmassa teoksessaan "Rakkauden evoluutio" (Terra Cognita 2005).
Kristina Rolin sanoi "Tieteessä tapahtuu" -lehden arvostelussaan, että Niemelä ja Tammisalo ohittavat naistutkijoiden käymän tieteenfilosofisen keskustelun eivätkä esitä näyttöä sen väitteen puolesta, että naistutkimus olisi näennäistiedettä.
Filosofi Jukka Hankamäki yhtyi pääosin Niemelän ja Tammisalon esittämään arvosteluun kirjoituksessaan "Seksit selviksi", joka on julkaistu hänen kokoelmateoksessaan "Filosofiset viuhahdukset". Tosin Hankamäki ei fenomenologisena tieteenfilosofina hyväksy Niemelän ja Tammisalon biologislähtöistä arvostelua, eikä hän pidä naistutkijoita näennäistieteilijöinä. Sen sijaan hän on valmis allekirjoittamaan väitteet feminismin poliittisuudesta ja katsoo, ettei sukupuolta voida pitää eleistä, tyyleistä eikä vaatetuksesta riippuvana asiana, kuten eräät feministit ovat väittäneet. Vaikka sosiaaliseen sukupuoleen ("gender") voidaan viitata kuvailtaessa sukupuolen "esittämisen" monimuotoisuutta, kaksiarvoinen sukupuoliero jää joka tapauksessa voimaan ruumiillisena tosiasiana.
Prinsessa Dianan muistokonsertti
Concert for Diana eli Dianan konsertti oli prinssi Williamin ja prinssi Harryn järjestämä muistokonsertti edesmenneen äitinsä, Walesin prinsessa Dianan muistoksi. Konsertti järjestettiin 1. heinäkuuta 2007 Lontoon Wembley Stadiumilla. Se televisioitiin noin 140 maahan, ja sitä katsottiin noin 500 miljoonassa kodissa. Konsertin lipputulot lahjoitetaan hyväntekeväisyysjärjestöille, joita Diana tuki. Konsertti televisioitiin myös Suomeen Yle TV2 ja Yle Teema-kanaville. Konsertissa nähtiin laulajia ja puhujia, joita prinssit William ja Harry olivat valinneet. Konsertissa esiintyivät muun muassa Elton John, Lily Allen, Nelly Furtado ja Anastacia.
Popkatu
Popkatu on Joensuun kävelykeskustassa järjestettävä koko perheen viisipäiväinen karnevaalihenkinen kaupunkifestivaali, joka tarjoaa pääosin ilmaista ohjelmaa ja toimintaa lapsille, nuorille ja aikuisille. Popkatu järjestetään heinäkuussa Ilosaarirockia edeltävällä viikolla. Ensimmäisen kerran Popkatu järjestettiin vuonna 2001.
Popkadulla tarjotaan pääosin ilmaista ohjelmaa sekä kaupunkilaisille että kesävieraille. Tarjolla on musiikkia, teatteria, sirkustaidetta ja tanssia. Jokavuotisia ohjelmia ovat LastenPop, Alanko katutähdeksi? -katuesiintyjäkilpailu, ToriPop sekä klubit ravintoloissa.
Popkadun ohjelman järjestää Popkatu-yhdistys. Yhdistyksen tarkoituksena on tukea ja edistää esittävää katutaiteen harrastusta sekä kohottaa sen taiteellista tasoa ottaen huomioon erityisesti lapset ja nuoret
Popkatu 2007 -tapahtumassa oli mukana noin 90 esiintyjää tai esiintyjäryhmää. Vuoden uutuus oli Jaakko Teppo -ilta, jossa julkistettiin Jaakko Teppo -laulelmakilpailu.
Meletiaaninen kalenteri
Meletiaaninen kalenteri on ekumeenisen patriarkan Meletios IV:n 1900-luvun alussa kehittämä, tarkasti gregoriaanista ajanlaskua vastaava ajanlaskutapa, jossa juliaanisen ajanlaskun virheet on korjattu.
Nimike "meletiaaninen" on lähes unohtunut, koska Turkin presidentti Mustafa Kemal Atatűrk määräsi vuonna 1923 osana Kreikan ja Turkin välisiä rauhanehtoja silloisen ekumeenisen patriarkka Meletios IV:n maasta karkotettavaksi ""vaarallisena kreikkalaisena separatistina"." Patriarkka ilmoitti vetäytyvänsä maailmasta Athos-vuoren luostariin. Englannin laivasto lupasi taata karkotettavan turvallisuuden järjestämällä kuljetuksen yhdellä Aigeian-merellä olleista aluksistaan.
Patriarkan viimeisiksi virkatoimiksi jäivät Suomen liittäminen ekumeeniseen patriarkaattiin sekä Suomen uuden apulaispiispa Hermanin piispaksi vihkiminen. Tämän mahdollisti Ruotsin suurlähettilään välittämä kuningas Kustaa V:n pyyntö lykätä patriarkka Meletioksen karkotusta yli Suomen asian käsittelyn. Suurlähettilään vastuulla Kemal suostui pyyntöön ja patriarkka pysyttelikin sivussa julkisuudesta aina toimituksen alkuun asti. Aluksi uhkasi tulla ongelma siitä, onko valtuuskunnalla valtuudet hoitaa asiaa. Lopulta päätettiin, että patriarkka Tihonin vuonna 1917 Suomen kirkolle myöntämä autonomia olisi laillinen peruste tekeillä olevalle hankkeelle.
Suomen kirkko oli jäänyt ilman ylempää hengellistä ohjausta neuvostovallan tehtyä Moskovan patriarkaatin toiminnasta käytännössä mahdotonta - ja maanpakolaisten muodostaman Karlovcin synodin alaisuuteen siirtyminen oli niin kanonisista kuin poliittisistakin syistä ajatuksenakin mahdoton. Ajatus oli mahdoton, koska Suomen hallitus oli päättänyt, että valtionkirkoissa pitää noudattaa gregoriaanista ajanlaskua ja kaikkien piispojen tulee suorittaa valtion virkamiehille määrätty tutkinto suomenkielessä. Karlovcin synodin kaikki piispat tai sellaisiksi sopivat papit olivat venäjänkielisiä ja juliaanisen ajanlaskun kannalla.
Tämän vuoksi ainoa mahdollisuus oli siirtyä Konstantinopolin alaisuuteen ja vihkiä oma, suomalaiset vaatimukset täyttävä piispa. Tehtävään löytyi virolainen rovasti Herman Aav, Mustjalan kirkkoherra, Kuressaaren piirinvalvoja ja tuottelias uskonnollinen kirjailija. Kun Hermanin piispaksi vihkiminen oli toteutettu, patriarkka Meletios lähti Athokselle 10. heinäkuuta 1923 satamassa jo kuukauden verran häntä odottaneen englantilaisen miinalaivan kuljettamana. 2. lokakuuta 1923 hän luopui virallisesti tehtävästään. Hän oleskeli Athoksella joitakin vuosia, kunnes hänet nimitettiin Aleksandrian patriarkaksi. Tästä syystä nimike unohtui. Sitä yritettiin markkinoida jonkin verran, mutta pelko turkkilaisten suututtamisesta sai nimikkeen hautautumaan lopullisesti. Tänään sitä käyttävät vain historioitsijat.
Molden tuomiokirkko
Molden tuomiokirkko () on kirkkorakennus Molden kaupungissa, Norjan Møren ja Romsdalin läänissä. Se on rakennettu vuosina 1953–1957 ja sen suunnitteli norjalainen arkkitehti Finn Bryn joka voitti siitä järjestetyn arkkitehtikilpailun. Vuodesta 1983 lähtien kirkko on toiminut Møren hiippakunnan tuomiokirkkona.
Kirkko on järjestyksessään neljäs kirkko paikalla. Muodoltaan kirkko on pitkäkirkko, ja sen kirkkosalissa on 900 istumapaikkaa. Kirkkosali on 65 metriä pitkä sekä 25 metriä korkea. Kirkontorni kohoaa puolestaan 50 metrin korkeuteen. Alttaritaulun on maalannut Stinius Fredriksen.
Kissan kehto
Kissan kehto on Kurt Vonnegutin kirjoittama romaani, joka julkaistiin vuonna 1963. Kirjassa pohditaan mustan huumorin keinoin tieteen, teknologian, sekä uskonnon pulmakysymyksiä ja satirisoidaan muun muassa kilpavarustelua. Vonnegut itse piti teosta "pienen laivastonsa lippulaivana". Teos ilmestyi Marjatta Kaparin suomennoksena ja Tammen kustantamana 1975.
Kirjassa esitellään fiktiivinen uskonto bokononismi. Sen pyhät kirjoitukset on kirjoitettu calypson muotoon. Koko uskonnon perustana ovat pyhät valheet, ja filosofiana se, että jos uskot näihin valheisiin, voit olla onnellinen, vaikka tietäisit niiden olevan valetta.
"Kissan kehto" oli vuonna 1964 yksi viidestä ehdokkaasta Hugo-palkinnon saajaksi, vuoden parhaaksi scifi-romaaniksi. Chicagon yliopisto myönsi vuonna 1971 Vonnegutille maisterin oppiarvon antropologiassa teoksen ansiosta.
Yhdysvalloissa kirja on herättänyt myös vastustusta: Ohion koululautakunta äänesti vuonna 1972 teoksen pois koulujen kirjastoista pidettyään sitä epäsopivana. Päätös kuitenkin peruttiin neljä vuotta myöhemmin.
Bodøn tuomiokirkko
Bodøn tuomiokirkko () on kirkkorakennus Bodøn kaupungissa, Norjan Nordlandin läänissä. Kirkko on Sør-Hålogalandin piispakunnan pääkirkko ja Bodøn suurin kirkko. Funktionalistisen, vuonna 1956 valmistuneen betonisen kirkkorakennuksen suunnittelusta ovat vastanneet norjalaiset arkkitehdit Gudolf Blakstad ja Herman Munthe-Kaas. Kirkossa on istumapaikat 890 ihmiselle. Kirkon kellotorni kohoaa 36 metrin korkeuteen.
Senkakusaaret
Senkakusaaret () tai Diàoyútáisaaret () on Japanin hallitsema ja Kiinan kansantasavallan sekä Kiinan tasavallan (Taiwanin) vaatima asumattomien saarien ryhmä Itä-Kiinan merellä. Saaret sijaitsevat Taiwanista koilliseen ja Okinawasta länteen viimeisten Ryūkyūsaarten pohjoispuolella. Saariryhmä on lännessä tunnettu myös Pinnaclesaarina. Kiista saarista on tärkeä kysymys Kiinan kansantasavallan ja Japanin välisissä suhteissa, ja tilannetta ovat monimutkaistaneet Kiinan tasavallan ja kansantasavallan väliset ongelmat.
Saaria on yhteensä kahdeksan ja niiden yhteispinta-ala on 6,3 neliökilometriä. Suurin osa saarista sijaitsee pääsaaren, Uotsuri-jiman () tai Diàoyútáin () ympärillä. Saarten korkein kohta, 383 metriä, sijaitsee Uotsurilla. Hallinnollisesti saaret kuuluvat Japanin Ishigakin kaupunkiin Okinawan prefektuurissa.
Japanin mielestä saaret ovat kuuluneet sille vuodesta 1895, jolloin saarilla tehdyissä tutkimuksissa ei löydetty jälkiä aikaisemmasta Kiinan hallinnosta ja saaret julistettiin kuuluvaksi Japanille. Toisen maailmansodan jälkeen saaret siirtyivät Ryūkyūsaarten mukana Yhdysvaltain hallintoon ja luovutettiin takaisin Japanille 1970-luvun alussa. Kiinan mukaan ensimmäiset kiinalaiset tutkimukset saarista tehtiin vuonna 1403, ja saaria on hallittu vuosisatoja Taiwanin osana. Kun Kiina luovutti Taiwanin Japanille vuonna 1895, Senkakusaaret olivat Kiinan mukaan osa Taiwanin sen aikaista aluetta, joka palautettiin Kiinalle toisen maailmansodan jälkeen. Nykyinen poliittinen kiista alkoi, kun saarten lähistöltä löydettiin mahdollinen öljykenttä 1970-luvun vaihteessa.
John Steffensen
John Steffensen (s. 30. elokuuta 1982 Perth) on australialainen pikajuoksija, jonka päämatka on 400 metrin juoksu.
Steffensen aloitti yleisurheilun seitsenvuotiaana. Hän harrasti aluksi pituushyppyä, mutta vaihtoi päälajiaan vuonna 2002 pikajuoksuun. Hän juoksi Ateenan olympialaisissa 2004 Australian 4 x 400 metrin viestijuoksujoukkueessa, joka voitti matkan olympiahopeaa. Seuraavana vuonna hän sijoittui Helsingin MM-kisoissa 400 metrillä kahdeksanneksi ajalla 45,46. Kansainyhteisön kisoissa 2006 Steffensen voitti henkilökohtaisen 400 metrin kilpailun ajalla 44,73 ja oli mukana voittamassa 4 x 400 metrin viestissä kultaa. Osakan MM-kilpailuissa 2007 hän eteni 400 metrillä välieriin ja oli samana vuonna viides.
Steffensen juoksi Berliinin MM-kilpailuissa 2009 avausosuuden Australian saadessa pronssia 4 × 400 metrin viestissä. 400 metrin henkilökohtaisessa kilpailussa hän karsiutui välierissä.
Tønsbergin tuomiokirkko
Tønsbergin tuomiokirkko () on kirkkorakennus Tønsbergin kaupungissa, Norjan Vestfoldin läänissä. Uusgoottilaista arkkitehtuuria edustava kirkko on muodoltaan pitkäkirkko ja se valmistui vuonna 1858 tanskalaissyntyisen arkkitehdin Christian H. Groschn suunnittelemana.
Vuonna 1939 kirkossa toteutettiin restauraatiotöitä arkkitehti Arnstein Arnebergin johdolla. Rakennusmateriaalina kirkossa on käytetty tiiltä. Kirkon saarnatuoli on peräisin vuodelta 1621 ja alttaritaulu vuodelta 1764.
Neuchâtel
Neuchâtel () on Neuchâtelin kantonin pääkaupunki Neuchâtelinjärven rannalla Luoteis-Sveitsissä.
Kaupungin nähtävyyksiä ovat muun muassa Neuchâtelin linna, La Collégiale -luostari, Tour des Prisons -vankilatorni, Maison des Halles ja Hotel DuPeyrou -museo. Kaupungissa sijaitsevat myös etnografian museo Musée d'Ethnographie ja taiteen ja historian museo Musée d'Art et d'Histoire. Chaumontin vuorelle on rakennettu näköalatorni ja useita retkeily- ja patikointireittejä.
Preussi hallitsi Neuchâtelia vuoteen 1848 asti.
Moottoritie A5 kulkee Neuchâtelin kautta. Kaupungista on rautatieyhteys viiteen suuntaan: Berniin, Biel/Biennen, Yverdon-les-Bains’n kautta Lausanneen, La Chaux-de-Fonds’iin sekä Pontarlieriin, Ranskaan.
Neuchâtelissa on noin 33 000 asukasta (31.12.2010). Kaupunki on väkiluvultaan Sveitsin 17. suurin kaupunki. Kaupunki on virallisesti ranskankielinen.
Neuchâtel on kuuluisa yliopistokaupunki. Vuonna 1838 avattiin Académie de Neuchâtel, josta vuonna 1910 tuli Neuchatelin ensimmäinen yliopisto.
Neuchâtelissa on teattereita, elokuvateattereita, museoita ja gallerioita sekä konserttisaleja.
Varppeenseutu
Varppeenseutu on Raision keskuskaupunginosa, jossa sijaitsee merkittävä osa kaupungin palveluista. Kaupunginosassa sijaitsee paljon liiketiloja, kerrostaloja ja myös hiukan pienteollisuutta. Aivan kaupunginosan keskeisintä osaa, suurin piirtein nykyisten Nesteen- ja Raisionteiden risteyksen lähistöä, kutsutaan yleisesti keskustaksi.
Raision keskusta alkoi aikoinaan muodostua Suuren Postitien ja Naantaliin vieneen tien risteykseen. Nykyinen risteys syntyi, kun Nesteentie valmistui vuonna 1957.
1970-luvulla alueelle rakennettiin ostoskeskus, joka perustui monitasoratkaisuihin ja betonin käyttöön. Keskustan suunnittelu perustui siihen, että autoliikenne ja kevyt liikenne olivat toisistaan erillään eri tasoilla. Tämä aiemmin rakennettu osuus täydentyi seuraavan vuosikymmenen alussa Tasalan ostoskeskuksella, joka sijaitsi Raisiontien eteläpuolella. Keskustan eteläosassa sijaitsevat myös Tasalantori ja siihen liittyvät kävelykadut.
1990-luvun lopulla monitasoratkaisua alettiin pitää huonona ratkaisuna. Keskustan pohjoisosaa alettiinkin suunnitella uusiksi, ja betonisillat purettiin yhtä lukuun ottamatta 2000-vuosikymmenen alussa. Raisiontien ylle rakennettiin valoverkko, jossa tien yllä roikkuu vaijereissa valaisimia. Lisäksi tietä siirrettiin puolen kilometrin matkalta hieman pohjoiseen ja vapautuneelle paikalle rakennettiin uusi tori. Hankkeen yhteydessä keskustaan rakennettiin myös runsaasti uusia asuinkerrostaloja. Vuonna 2016 tori siirrettiin takaisin Tasalanaukiolle.
Varppeenseudun väkiluku vuonna 2015 oli 3 029 asukasta eli 12,4 prosenttia koko Raision väestöstä.
Nykyisellään vilkasliikenteinen Turun kehätie kulkee aivan Raision keskustan halki, mutta tietä on suunniteltu sijoitettavaksi keskustan kohdalla noin 300 metriä pitkään tunneliin. Tämä mahdollistaisi keskustan kaupunkirakenteen eheyttämisen ja liikenteen haittojen vähentämisen.
Kerttula
Kerttula on yksi Raision kaupunginosista. Valtatie 8:n ja Kustavintien risteyksen tuntumassa sijaitsevan Kerttulan asuntokanta muodostuu kerros-, rivi- ja omakotitaloista. Kerttulassa sijaitsevat myös Kerttulan koulu, Kerttulan urheilukeskus (pururadat, yleisurheiluradat, urheiluhalli sekä jää- ja tennishallit) sekä Raision terveyskeskus. Kaupallisia lähipalveluita alueella tarjoaa K-Market-päivittäistavaraliike.
Kerttulan väkiluku oli vuonna 2015 4518 asukasta eli väestön perusteella suurin kaupunginosa Raisiossa, eli 18,5 prosenttia koko Raision väestöstä.
Mahittula
Mahittula on Raision väkimäärältään pienin ja harvimmin asutettu kaupunginosa, jonka maisemaan kuuluu Raisionjoen koskematonta luontomaisemaa, maatiloja, metsää, muutama puutalo. Siellä on myös teollisuutta ja liikkeitä Haunisten teollisuusalueella.
Mahittulassa sijaitsevat Raisionjoen ulkoilureitistö ja vesilaitoksen reserviksi rakennettu Haunisten tekoallas. Mahittulassa sijaitsee myös nuorisotalo, jonka 300-neliöinen päärakennus ja pihapiiri on toiminut reilut 40 vuotta nuorisotilana. Lukuvuonna 2011-2012 Mahittulan nuorisotila toimi kahden kuudennen luokan kouluna Kuloisten koulun remontin takia. Mahittulan kiinteistö ja miljöö ovat kulttuurihistoriallisesti säilyttämisen arvoiset mm. Hintsan kartanon myötä.
Al-Fil
Al-Fil (, ) on Koraanin 105. suura. Siinä on 5 säettä.
Siinä kuvataan tapahtumaa Norsun vuotena, samana vuonna kuin Muhammad syntyi. Tuolloin abessinialaisen Aksumin kuningaskunnan kristitty kuningas Abraha teki sotaretken tarkoituksenaan tuhota Kaaba, mutta epäonnistui. Abrahan sotajoukkoon kuului norsuja, joista suura on saanut nimensä.
Kuloinen
Kuloinen on yksi Raision kaupunginosista. Se kuuluu Ihalan tyyppisiin kaupunginosiin, joissa suurin osa asutuksesta on omakotitaloja ja ympäristö on puistomainen. Kuloinen sijaitsee Raisiontien ja Ohikulkutien välisellä alueella. Varsinais-Suomen suurin kauppakeskus Mylly sijaitsee Kuloisissa.
Kuloisen väkiluku oli vuonna 2015 2166 asukasta eli se on toiseksi pienin kaupunginosa Inkoisen jälkeen, 8,9 prosenttia raisiolaisista asui Kuloisissa.
Watsa (territorio)
Watsa on territorio Haut-Uelen piirikunnassa, Kongon demokraattisessa tasavallassa. Koska maan provinssiuudistuksen toimeenpano on kesken, territoriossa toimii käytännössä vielä vanhan Orientalen provinssin hallinto. Myös territorion pääkaupunki on nimeltään Watsa. Territoriossa käytetään maan virallisista kielistä ranskaa ja lingalaa.
Toisen Kongon sodan (1998–2003) alussa, elokuussa 1998, Ugandan joukot miehittivät Haut-Uelen ja sen mukana Durban kaupungin, missä sijaitsevat Gorumbwan, Durban ja Agbarabon kultakaivokset. Nelivuotisen miehityksen aikana kaivoksista vietiin miljoonien dollarien arvosta kultaa, yhteensä lähes tuhat kiloa.
Syyskuun lopulla 2009 LRA-järjestön taistelijoiden kerrottiin hyökänneen
useisiin kyliin Durban kaivoksen liepeillä.
Huhtikuussa 2010 Watsassa arvioitiin olevan noin 13 960 ihmistä sisäisessä maanpaossa.
Territorio on jaettu sektoreiksi ja päällikkökunniksi:
Tikanmaa
Tikanmaa Raision kaupunginosa, joka sijaitsee luoteessa Naantalin vastaisella rajalla. Se rajoittuu idässä Uudenkaupungin rataan, etelässä Naantalin rataan ja lännessä Naantaliin. Siellä on omakotitaloja, kerrostaloja, rivitaloja, koulu, kauppa ja pienteollisuutta. Paikkarin terveysasema sijaitsee Tikanmaan puolella.
Asuinalueen rakentaminen alkoi 1940-luvulla, kun Tikanmaankadun varrelle alettiin rakentaa omakotitaloja. Myöhemmin asutus laajeni 1980-luvulla Hakinmäen lähiöön ja Kallasten omakotialueelle.
Kaupunginosassa sijaitsee hallinnollisesti Tahvion kouluun kuuluva Tikanmaan koulu, jossa on opetusta vuosiluokille 1–2. Koulun läheisyydessä on pururata, koripallokenttä sekä hiekkakenttä kesäisin jalkapalloa yms. varten ja talvella jääurheilua varten. Tikanmaalla sijaitsee myös Pähkinämäen ulkoilualue, jossa on luontopolku ja retkeilymaja.
Vesisaaren kirkko
Vesisaaren kirkko () on kirkkorakennus Vesisaaren kunnassa, Norjan Finnmarkin läänissä. Kirkko on muodoltaan pitkäkirkko, ja se on rakennettu betonista vuonna 1958. Samalla tontilla sijainnut vanha kirkko paloi vuonna 1944. Kirkon on suunnitellut arkkitehti Magnus Poulsson. Kirkkoon mahtuu noin 480 ihmistä.
Paikkari
Paikkari on Raision kaupunginosa, joka rajoittuu pohjoisessa Naantalin rataan, idässä Piuhanojaan, etelässä Kaanaan kaupunginosaan ja lännessä Naantaliin. Siellä on sekä vanhaa että uutta pientaloasutusta, pienteollisuutta ja kauppa. Tämän lisäksi Paikkarissa sijaitsee Raision vesitorni.
Paikkariin alettiin rakentaa omakotitaloja 1930-luvulla, ja rautatien läheinen sijainti on vaikuttanut alueen kehitykseen.
Watsa-Kahwi
Watsa-Kahwi on Robert Pauligin kehittämä vaaleapaahtoinen kahvilaatu, joka sisältää runsaasti antioksidantteja, mutta happoja huomattavasti vähemmän kuin perinteinen vaaleapaahtoinen kahvi: sen pH on 5,2–5,6. Tällä pyritään minimoimaan kahvin vatsalle aiheuttamaa ärsytystä. Watsa-Kahwin valmistusmenetelmä ja resepti on patentoitu.
SonAir
Sonair Air Service, SARL on angolalainen lentoyhtiö. Sen kotikenttä on Luandan kansainvälinen lentoasema.
Humppakäräjät
Humppakäräjät on vuonna 1994 julkaistu Eläkeläisten albumi. Se koostuu tunnettujen kappaleiden humppa-coverversioista. Albumi äänitettiin samoissa studiosessioissa, joissa äänitettiin myös Kumikamelin julkaisematta jäänyt "Saturnuksen vararengas" -albumi.
Suluissa alkuperäinen esittäjä ja kappale.Viimeinen kappale Humpparitari kestää 1.30, mutta kappaleen jälkeen alkaa soida piiloraita, joka kestää yli puoli tuntia.
Humppakäräjät julkaistiin remasteroituna vuoden 2006 loppupuolella. Tässä julkaisussa oli alkuperäisten kappaleiden lisäksi Humppalöyly-EP:n sisältämät kuusi kappaletta.
Sammy McIlroy
Samuel ”Sammy” Baxter McIlroy (s. 2. elokuuta 1954 Belfast, Pohjois-Irlanti) on pohjoisirlantilainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli keskikenttäpelaaja.
Itä-Belfastista kotoisin oleva McIlroy oli legendaarisen Matt Busbyn viimeinen nuori hankinta Manchester Unitediin vuonna 1971. Samana vuonna hän teki liigadebyyttinsä seurassa, ollessaan vain 17-vuotias. 3–3 tasapeliin päättyneessä debyytissä ManU kohtasi Manchesterin derbyssä Manchester Cityn. McIlroy ei pystynyt heti murtautumaan avauskokoonpanon mieheksi, mutta vuoteen 1981 asti punaisissa pelannut McIlroy pelasi yhteensä 342 liigaottelua, tehden 57 maalia. Unitedissa hän oli voittamassa FA Cupia vuonna 1977 ja vuonna 1979 hänet nimettiin joukkueen kapteeniksi.
Vuonna 1981 McIlroy siirtyi Stoke Cityyn, josta neljän kauden jälkeen tie vei Unitedin paikalliskilpailijan Manchester Cityn riveihin. Vain 13 liigaottelua Cityssä pelannut belfastilainen siirtyi Buryyn. Uransa hän päätti pelaaja-managerina Preston North Endissa vuonna 1991.
Pohjois-Irlannin maajoukkuetta McIlroy edusti vuosien 1972 ja 1987 välillä 88 ottelussa ja teki niissä viisi maalia. Hän on vielä marraskuussa 2018 kuudenneksi eniten maaotteluita Pohjois-Irlannin paidassa pelannut mies. McIlroy kuului maajoukkueeseen, kun Pohjois-Irlanti pelasi vuosien 1982 ja 1986 maailmanmestaruuskilpailuissa.
Prestonin jälkeen McIlroy siirtyi valmentamaan Northwich Victoriaa. Vuonna 1993 hän aloitti Macclesfield Townin managerina. Onnistuneiden seitsemän Macclesfield-vuosien jälkeen McIlroysta tuli vuonna 2000 Pohjois-Irlannin maajoukkueen päävalmentaja. Melkein neljä vuotta P-Irlantia valmentanut pystyi vain viiteen voittoon 28 ottelussa. Vuoden 2004 EM-karsinnoissa Pohjois-Irlanti ei tehnyt yhtään maalia ja McIlroy siirtyi Stockport Countyn manageriksi.
Morecamben päävalmentajana McIlroy toimi vuosina 2006-2011.
Karatsu
Karatsu () on Japanin kaupunki Kyūshūn saarella Sagan prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin pohjoisosassa Genkainmeren Karatsunlahden rannalla Matsuurajoen suulla. Kaupunkiin kuuluu useita pieniä saaria, kuten Madarashima, Kakarashima, Kabeshima ja Takashima. Karatsussa on 124 431 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 487,54 neliökilometriä.
Karatsu kehittyi Edo-kaudella 1600-luvulta alkaen linnanaluskaupunkina. Kaupunkioikeudet Japanin nykyisen kuntajärjestelmän puitteissa sille myönnettiin vuonna 1932. Kaupungin nähtävyyksiin kuuluu Karatsun linnan lisäksi Karatsunlahden rannalla kasvava Nijinomatsubaran mäntymetsä, jonka Karatsun daimiokunnan ensimmäinen daimio Terazawa Hirokata istutti 1600-luvun alussa, ja vuosittainen Karatsu-kunchi-festivaali, joka on nimitetty Unescon aineettoman kulttuuriperinnön luetteloon. Kaupunkia palvelevat JR Kyūshūn Chikuhi-linja ja Karatsu-linja.
Suppo
Suppo (myös suppositorio) eli peräpuikko on lääkemuoto, joka on tarkoitettu lääkkeen antamiseksi peräsuolen kautta. Lääke voi olla paikallisesti vaikuttava tai limakalvoilta imeytyvä. Pienille vauvoille tarkoitetut lääkemuodot annostellaan usein suppoina. Suppoja käytetään yleensä silloin, kun lääkkeen annostelu suun kautta ei ole mahdollista esimerkiksi tajuttomuuden tai oksentelun takia.
Jos peräpuikko joudutaan jakamaan, se tulisi tehdä pitkittäissuunnassa.
Suppojen materiaalina on käytetty kaakaovoita.
Gulf Breezen ufohuijaus
Gulf Breezen ufohuijauksella tarkoitetaan "Edward Waltersin" 11. marraskuuta 1987 ottamaa polaroidkuvaa, joka esittää lentävää lautasta.
Walters vei kuvat paikalliselle sanomalehdelle. Kuva paljastettiin huijaukseksi: ufo oli liian terävä ollakseen kaukainen esine. Waltersin kotiullakolta löytyi vuokraisännän tekemässä vuositarkastuksessa ufon pienoismalli, ja naapurin poika kertoi olleensa mukana ufoa tekemässä. Siitä huolimatta Ed Walters kirjoitti tapauksesta amerikkalaisen ufojärjestö Mufonin avulla kirjan, jossa tapahtumat esiteltiin todellisina. Kaksi trikkikuvana tapausta esitellyttä Mufonin ufotutkijaa erotettiin järjestöstä, ja Mufon sanoutui irti näiden ufotutkijoiden raportista.
Christian Lous Lange
Christian Lous Lange (17. syyskuuta 1869 Stavanger, Norja – 11. joulukuuta 1938) oli norjalainen taideasiantuntija, joka suoritti opintonsa Oslon yliopistossa vuonna 1892, jossa hän myös väitteli tohtoriksi vuonna 1919. Hän toimi Parlamenttienvälisen liiton (IPU) pääsihteerinä aina eläkkeelle jäämiseensä 1933 saakka.
Lange oli kansainvälisesti tunnustettu pasifisti. Hänelle myönnettiin Nobelin rauhanpalkinto vuonna 1921 yhdessä ruotsalaisen poliitikon Hjalmar Brantingin kanssa.
Norjan pitkäaikainen ulkoministeri Halvard Lange oli Christian Lous Langen poika.