hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Juhani Linkosuo
Juhani ”Jussi” Linkosuo (22. kesäkuuta 1923 Helsinki – 27. toukokuuta 1980 Tampere) oli suomalainen jääkiekkomaalivahti ja yksi Suomen Jääkiekkomuseon perustajista.
Oman pelaajauransa ohessa Linkosuo toimi Ilveksen A-juniorijoukkueen valmentajana vuosina 1944–1957. Linkosuo oli keskeisessä roolissa koko suomalaisen juniorijääkiekkoilun organisoinnissa. Hänen ideoimanaan Tampereella käynnistyi ensimmäisenä Suomessa kaupunginosien välinen juniorisarja sotatalvena 1943–1944.
Linkosuo torjui Tampereen Ilveksen maalilla kausina 1942–59. Mestaruuteen hän torjui Ilveksen viisi kertaa. Linkosuo edusti Suomea 16 kertaa. MM-kisoihin hänet valittiin vuoden 1949 turnaukseen.
Linkosuo oli vuonna 1979 perustamassa Suomen Jääkiekkomuseo ry:tä yhdessä Aarne Honkavaaran, Kalervo Kummolan, Kimmo Leinosen, Harry Lindbladin ja Usko Teromaan kanssa.
Urheilu-uransa jälkeen Juhani Linkosuo toimi tamperelaisen Linkosuon leipomon johtajana.
Tammi (kirjankustantamo)
Kustannusosakeyhtiö Tammi on vuonna 1943 perustettu kirjankustantamo. Sen omistaa ruotsalainen Bonnierin mediakonserni.
Vuoden 2007 tietojen perusteella se oli Suomen kolmanneksi suurin.
Tammi julkaisee vuosittain noin 300 uutta teosta, aikuisten ja lasten kaunokirjallisuutta ja tietokirjoja. Yhtiön liikevaihto on noin 30 miljoonaa euroa, ja se työllistää 40 henkilöä. Yhtiön toimitusjohtaja on maaliskuusta 2013 alkaen Timo Julkunen, ja hallituksen puheenjohtaja on Bonnierin pohjoismaisten kirjakustantamoiden johtaja Jacob Dahlborg.
Bonnier osti 2011 WSOY:n yleisen kirjallisuuden liiketoiminnan Sanomalta, jolle se puolestaan myi kaupassa Tammen oppimateriaalien liiketoiminnan. Tammi, WSOY, Readme ja Bonnier Kirjat muodostavat yhdessä yleisen kirjallisuuden kustantajaryhmän Bonnier Books Finlandin, joka on Suomen suurin. Siihen kuuluvat myös kirjakerhot Uudet kirjat, Juju, Koti ja Tyyli sekä Suomen suurin lastenkirjakerho Lasten Parhaat Kirjat.
Tammen kirjailijoita ovat muiden muassa Leena Lehtolainen, Kaari Utrio, Sinikka Nopola ja Tiina Nopola, Timo Parvela, Hannu Mäkelä, Jari Järvelä, Pirjo Tuominen, Kalle Isokallio, Markku Pääskynen, Jyrki Kiiskinen ja Anna Kortelainen.
Vuonna 1954 perustetussa Keltaisessa kirjastossa julkaistaan laadukasta maailmankirjallisuutta. Sarjassa on ilmestynyt tähän mennessä yli 450 teosta. Nobel-palkittuja kirjailijoita sarjassa on 28, joista viimeisin on novelleistaan tunnettu Alice Munro. Sarjassa julkaistuja kirjailijoita ovat esimerkiksi Günter Grass, Orhan Pamuk, James Joyce, Italo Calvino, Paul Auster, Antonio Muñoz Molina, José Saramago, Sarah Waters ja Haruki Murakami.
Tammi julkaisee myös lasten- ja nuortenkirjallisuutta ja muun muassa J. K. Rowlingin "Harry Potter" -kirjojen suomennoksia ja lasten- ja nuortenkirjasarjoja, kuten Tammen kultaiset kirjat, Keltanokka ja Musta Kaista. Tammi on myös mangakustantaja julkaisulinjojensa Sangatsu Manga ja Punainen jättiläinen kautta.
Kustannusosakeyhtiö Tammi on perustettu 3. kesäkuuta 1941. Lähtökohtana oli edistysmieliseksi osuustoiminnaksi ilmoittautuneen ryhmän tarve saada markkinoille yleisestä linjasta poikkeavaa kirjallisuutta. Jatkosodan alkaminen kuitenkin keskeytti toiminnan ennen kuin se ehti alkaa. Tammen uusi perustava yhtiökokous pidettiin 6. toukokuuta 1943. Yhtiön perustajiksi tulivat Kulutusosuuskuntien Keskusliitto, Osuustukkukauppa, Elanto ja Kansa, jotka omistivat osakkeista yhteensä 90 prosenttia sekä Suomen Ammattiyhdistysten Keskusliitto ja Työväen Sivistysliitto. Merkittävästi kustantamon perustamiseen vaikutti sosialidemokraattien voimahahmo Väinö Tanner. Tammen ensimmäinen toimitusjohtaja oli Untamo Utrio. Hänen jälkeensä toimitusjohtajina ovat olleet muun muassa Olli Arrakoski ja Jarl Hellemann. .
Ruotsalainen Bonnierförlagen osti vuonna 1996 Tammen ja Kirjakanava Oy:n. Kirjakanava-konsernista tuli vuonna 1997 Tammi-konserni, joka fuusioitui vuoden 1999 lopussa merkittävän yleisen kirjallisuuden kustantajan Kirjayhtymä Oy:n kanssa.
Pavlo Skoropadski
Pavlo Petrovytš Skoropadskyi (, ; 3. toukokuuta 1873 Wiesbaden, Saksa – 26. huhtikuuta 1945 Metten, Saksa) oli ukrainalainen hetmani, jonka Saksa ja Itävalta-Unkari nostivat vallankaappauksella valtaan 29. huhtikuuta 1918 miehitettyään Ukrainan, ja joka jatkoi hallitsemistaan saksalaisten tuella 14. joulukuuta 1918 saakka. Skoropadskin valtakauden Ukrainasta käytettiin nimitystä hetmanaatti eli Ukrainan valtakunta, joka syrjäytti sitä edeltäneen Ukrainan kansantasavallan.
Syy saksalaisten tukemalle vallankaappaukselle oli se, että Saksa halusi Ukrainan luovuttavan viljaa vastineeksi saksalaisten ja itävalta-unkarilaisten suojeluksesta Neuvosto-Venäjää, mutta myös ympärysvaltojen tukemaa Krimiltä toimivaa Etelä-Venäjän armeijaa vastaan. Skoropadskin vallankaappaus perustui yleisukrainalaiseen maanviljelijöiden kokoukseen, mikä julisti Ukrainan kansantasavallan mitättömäksi. Skoropadskin hallitus ei ryhtynyt Ukrainan kansantasavallan kaavailemaan maareformiin, suurtilojen jakamiseen maanviljelijöille, vaan hänen hallituksensa katsottiin periaatteessa tukeutuvan lähinnä vain suurmaanomistajiin. Hänen hallituksensa aikana ei myöskään Ukrainasta saatu toimitetuksi sitä määrää viljaa, minkä saksalaiset olisivat halunneet. Saksalla ei ollut sotaponnistustensa vuoksi maksukykyä, minkä vuoksi viljan saaminen Ukrainasta olisi pitänyt perustua säänneltyihin alihintoihin, mihin maanviljelijät eivät suostuneet.
Skoropadskin hallitus ehti kuitenkin hankkimaan Ukrainan itsenäisyydelle laajan diplomaattisen tunnustuksen. Skoropadskin hallituksen Ukrainan itsenäisyysmielisten kannalta oli kuitenkin se, että hänen hallituksensa aikana hän oli ilmoittanut saksalaisille suostuvansa tulevaisuudessa liittovaltiosuhteeseen Venäjän kanssa sen jälkeen kun Neuvosto-Venäjä olisi kukistettu. Ukrainan kansantasavalta taisteli Neuvosto-Venäjän lisäksi myös mm. Etelä-Venäjän armeijaa vastaan, minkä vuoksi sen kannattajille liittovaltioajatus Venäjän kanssa oli vieras. Liittovaltioajatukset oli Ukrainassa kansantasavallan kannattajien osalta käsitelty Venäjän maaliskuun 1917 vallankumouksesta 1918 Ukrainan itsenäisyysjulistukseen. Skoropadski pakeni Ukrainasta joulukuussa 1918 ja asettui syntymämaahansa Saksaan.
Toisen maailmansodan aikana Skoropadski kieltäytyi yhteistyöstä saksalaisten kanssa miehitetyn Ukrainan hallitsemiseksi. Skoropadski kuoli ilmapommituksesta saamiinsa vammoihin luostarin sairaalassa 26. huhtikuuta 1945.
Kemijoki (Viena)
Kemi eli Kemijoki () on Vienan Kemijoen vesistön Vienanmereen laskeva laskujoki Karjalan tasavallan pohjoisosassa Venäjällä. Suomessa puhutaan joskus "Vienan Kemijoesta" erotukseksi Suomen Kemijoesta.
Kemijoki on 191 kilometriä pitkä ja alajuoksulla noin 200–400 metriä leveä. Joen syvyys on keskimäärin 1,5–2,5 metriä. Kemin valuma-alue kattaa 27 700 neliökilometriä. Latvavesistä osa on Suomen puolella.
Joki alkaa Ala-Kuittijärven eteläpäästä, josta se virtaa etelään Jyskyjärveen. Sinne laskee myös Kemijoen suurin sivujoki Tširkkakemijoki. Jyskyjärvestä Kemi virtaa kohti itää. Pian Jyskyjärven länsipuolella laskee Kemijokeen pohjoisesta Kepajoen reitti ja etelästä pieni Suopasjoen reitti. Tämän jälkeen Kemi kääntyy kohti pohjoista. Seuraava merkittävämpi lisäjoki on pohjoisesta tuleva Kuusutjoki, jonka jälkeen Kemijoki kääntyy ensin virtaamaan kohti kaakkoa, sitten taas pohjoista ja lopulta itää. Tämän jälkeen siihen laskee pohjoisesta Sompajoen reitti. Viimeinen merkittävä lisäjoki ennen Kemijoen laskua Vienanmereen on etelästä tuleva Ohtajoen reitti.
Kemin rannat ovat vaihtelevat, välillä rannat ovat hiekkaa ja kiveä, välillä joki virtaa suoalueiden läpi ja välillä se levenee suvannoksi. Kemijoessa on noin 20 suurta koskea ja monia pienempiä. Isompiin koskiin, kuten Usmankoskeen ja Vääräkoskeen on rakennettu vesivoimalat, joiden yläpuolelle on syntynyt patoamisen myötä järvimäisiä suvantoja.
Kemijoki on tärkeä uittoväylä, mutta laivaliikenteelle se ei sovellu monien koskien vuoksi. Pienemmillä veneillä liikennöinti kyllä sujuu. Joki virtaa pääasiassa läpi asumattomien erämaiden. Sen rannoilla sijaitsevia asutuskeskuksia ovat Vienan Kemin kaupunki joen suulla sekä Paanajärven ja Jyskyjärven kylät.
Jyskyjärvi (järvi)
Jyskyjärvi (, ) on pieni järvi Kemijoen vesistössä Karjalan tasavallan pohjoisosassa. Jyskyjärvi on noin 5 kilometriä pitkä ja sen pinta-ala on noin 10 km². Kemijoki virtaa Jyskyjärven läpi ja oikeastaan järvi onkin vain sen laajentuma. Jyskyjärveen laskee etelästä Tširkkakemijoki. Järven etelärannalla sijaitsee Vanhan Jyskyjärven kylä.
Narutaru
Narutaru (なるたる ～骸なる星・珠たる子～) on Mohiro Kitoun (鬼頭 莫宏 "Kitō Mohiro") manga, josta on olemassa myös anime-adaptaatio. Manga julkaistiin alun perin kuukausittain ilmestyvässä Koudanshan (講談社) Afternoon-nimisessä lehdessä. Koudansha Afternoonin julkaisuista Narutaru kerättiin myöhemmin 12-osaiseksi kirjasarjaksi vuosien 1999–2003 välisenä aikana. Yhdysvalloissa Narutarua on julkaissut Dark Horse Comics nimellä Shadow Star. Alkuperäinen Japananilainen manga sisältää hirvittävää materiaalia ja kuvia, eritoten mennessä kohti sarjan viimeisiä osia. Nuorista päähenkilöistä ja alun perin söpöstä ulkoasusta huolimatta tarina muuttuu nopeasti graafisesti raakojen ja väkivaltaisten teemojen täyttämäksi.
Sarjan päähenkilö on nuori tyttö nimeltä Tamai Shiina. Hän liittoutuu tähtikalan muotoisen "dragonetin" (vauvalohikäärme) kanssa, jota hän alkaa kutsua Hoshimaruksi. Sarja kertoo pääasissa Shiinan ja muiden lohikäärmeiden kanssa liittoutuneiden nuorten välisestä kanssakäymisestä.
Narutarun päähenkilö. Käyttäytyy ikäisekseen hyvin kypsästi, ja vaikka hän ei saakaan aina parhaita arvosanoja, hän on lahjakas ruoanlaitossa ja urheilussa. Shiina yrittää aina parhaansa tullakseen vahvemmaksi, usein kohdaten uusia ja vaativampia haasteita. Vaikka Shiina onkin ulkoisesti iloinen ja kaikessa positiivinen, hän tuntee sisällään kipua nimeensä saakka; ensimmäisessä jaksossa unessaan hän sanoo: "Kutsutko minua? Tuo nimi... Shiina... En pidä siitä. Joten seuraavalla kerralla, kun haluat kutsua minua, tee minulle palvelus äläkä käytä sitä nimeä". Shiina myös kysyy, "Aionko minä lähteä tästä maailmasta?". Hän pelkää menettävänsä hänelle läheiset ihmiset, mutta hänen vain täytyy kestää.
Shiinan isä ja yhtiön lentäjä. Hän ja hänen vaimonsa erosivat kauan aikaa sitten ja hän elää Shiinan kanssa. 
Yhdeksännen luokan oppilas, hän näyttää aina asiattomalta. Hän piiloutuu mielellään varjoihin, missä hän tuntee olevansa suojeltu ulkomaailmalta. Hän asuu perheensä ravintolan yläpuolella ja hänen vanhempansa toivovat hänen yrittävät koulussa kovemmin eikä luovuttavan. Sen sijaan, että hän yrittäisi vapauttaa itsensä arkuudestansa, hän luo lisä esteitä poikkeuksena Shiinan auttaminen. Hän pitää kaiken tuskansa sisällään ja yrittää ensimmäiseksi vapauttaa itsensä siitä viiltämällä ranteitaan ja myöhemmin osoittamalla aseella päätään, mutta päätyy lopulta päästämään valloilleen vihansa isäänsä kohtaan tappamalla hänet tikarilla.
Shiinan seuralainen. Hän tekee mitä Shiina tiedostamattaan haluaa tehdä eli nauttii tapahtuvan. Tämä tarkoittaa ettei Shiina todellisuudessa sattumalta toivo saada puhua hänen kanssaan ja oikeastaan kaikki mitä hän tekee on Shiinan tahtoa - oli se sitten hyvää taikka pahaa. Animessa ei kerrota, mutta myömmin mangassa saadaan tietää, että Hoshimaru on Tsurumarun Varjo -lohikäärme, ei Shiinan.
Narutarun anime on melko uskollinen alkuperäiselle mangalle, mutta pääsee vain noin puoleenväliin alkuperäistä tarinaa.
Alkumusiikki
Loppumusiikki
Dark Horse on tällä hetkellä julkaissut 7 kirjaa, ja ovat alkuperäisissä kirjoissa kuudennessa niteessä.
Hudson Hawk – varkaista parhain
Hudson Hawk – varkaista parhain ("Hudson Hawk") on yhdysvaltalainen rikoskomedia vuodelta 1991. Elokuvan käsikirjoitti Bruce Willis, ohjasi Michael Lehmann ja pääosissa näyttelevät Willis, Danny Aiello, Andie MacDowell ja James Coburn.
Hudson Hawkista on tehty videopelit Nintendo Entertainment Systemille sekä Commodore 64:lle.
Mestarivaras Hudson Hawk (Willis) on vankilatuomionsa jälkeen päättänyt siirtyä kaidalle tielle, mutta rikollissisarukset Darwin ja Minerva Mayflower tarvitsevat varasta varastamaan Leonardo da Vincin veistoksen. He uhkaavat muuten tappaa tämän ystävän Tommyn.
"Hudson Hawk" sai Golden Raspberry -palkinnon vuoden huonoimpana elokuvana.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Esko Rautakorpi aloittaa elokuvan esittelyn lauseella ”Täydellinen katastrofi!". Hän moittii etenkin Bruce Willisin tolkuttoman sekavaa käsikirjoitusta ja antaa elokuvalle yhden tähden viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota ”huono”.
Espoon Moottorilentäjät
Espoon Moottorilentäjät lempinimeltään Esmo on vuonna 1974 perustettu moottorilentokerho. Kerhon nimi johtuu siitä, että perustajat olivat espoolaisia yksityislentäjiä. Sen jälkeen kerhoon on liittynyt jäseniä pääkaupunkiseudulta ja muualta Suomesta. Kerhossa on myös ulkomaalaisia jäseniä. Jäsenmäärä on noin 100 (vuonna 2006). Esmon kotikenttä on Helsinki-Malmi.
Pääasiallinen toiminta on yksityislentämistä kerhon lentokoneilla. Lennot ovat luonteeltaan yleisilmailua (ei siis ansiolentoa). Kerhossa harrastetaan paljon matkalentoa kotimaassa ja ulkomailla. Lentäminen tapahtuu, joko näkölentosäännöillä (VFR) tai mittarilentosäännöillä (IFR). Usealla esmolaisella on mittarilentokelpuutus.
Kerholla on lentokoulutuslupa, jonka puitteissa koulutetaan uusia yksityislentäjiä. Koulutuksen edellytyksenä on kerhon jäsenyys. Kerho antaa jäsenilleen myös jatkokoulutusta esimerkiksi yölentokelpuutusta varten. Lentämisen lisäksi kerho järjestää jäsenilleen erilaisia tapahtumia ja koulutustilaisuuksia.
Kerholla on kaksi amerikkalaisvalmisteista Piper-merkkistä lentokonetta. Nelipaikkainen Piper Archer PA28-181 rekisteritunnus OH-PYW ja nelipaikkainen Piper Arrow PA28R-200 rekisteritunnus OH-PAM. Piper Archer toimii kerhon lentokoulutuskoneena. Molemmat koneet ovat mittarilentovarusteisia.
Kansantuomioistuin
Kansantuomioistuin on nimitys oikeusistuimelle, joka ei perustu ensi sijassa yleisiin oikeusperiaatteisiin ja jonka henkilöstö ei ole oikeusoppineita, vaan oikeusistuimella on yleensä poliittinen vire. Kansantuomioistuimia on yleensä vallankumouksen tai muun yhteiskunnallisen murroksen yhteydessä ja institutionalisoituneina erilaisissa diktatuureissa, kuten natsi-Saksa (Volksgerichtshof) ja Neuvostoliitto.
Kimi ga Nozomu Eien
Kimi ga Nozomu Eien () () on âgen hentai-peli, josta on olemassa myös 14-jaksoinen anime-adaptaatio.
Kun on mainittu kaksi ääninäyttelijää, ensimmäinen on pelissä, jälkimmäinen animessa.Kimi ga Nozomu Eien on lajityypiltään japanilaisille tunnetumpi deittisimulaatio (ガール・ゲーム). Peli sisältää jonkin verran pornograafista materiaalia.
Se julkaistiin vuonna 2001 PC:lle sekä 2002 Dreamcastille ja 2003 PlayStation 2:lle. Vuonna 2003 tehtiin PC:lle uusintapainos DVD-muodossa.
Pelistä on myös julkaistu kaksi yksittäistä lisälevyä, Akane Maniax (アカネマニアックス) ja Kimi ga Nozomu Eien ～Special FanDisc～ (君が望む永遠～Special FanDisc～).
Akane Maniax sisältää suuremman juonikokonaisuuden, kun taas Special FanDisc sisältää muutaman lyhen tarinan ja lisämateriaalia, kuten pikkupelejä ja taustakuvia.
Kimi ga Nozomu Eien realistinen rakkausdraama kahden lukio-opiskelijan, Suzumiya Harukan ja Narumi Takayukin, välisestä rakkaussuhteesta.
Sarjan alkaa, kun elämäänsä kyllästynyt Narumi Takayuki saa kuulla rakkaudentunnustuksen häntä jo kauan ihailleelta Suzumiya Harukalta. He päättyvät yhteen, Takauyukin piti tavata Suzumian, mutta myöhästyi. Samaan aikaan suzyuima jää auton alle, ja joutui koomaan. Hän on ollut 3 vuotta koomassa ja yhtäkkiä hän herää. Mutta 3 vuotta on pitkä aika, ja Takayuki on mennyt yhteen Suzumiyan parhaan ystävän Mitsukin kanssa. Suzumiyalle ei ensin kerrota että hän oli koomassa mutta kun hänen pikkusiskonsa kertoo sen hänelle (koska hän ei kestänyt enää olla kertomatta) niin Suzumiya joutuu taas koomaan. Kun hän taas herää hän alkaa toipua. Mutta Mitsumin ja Takayukin suhde on karikoilla. Koska Mitsuki luulee Takayukilla on vielä voimakkaita tunteita Suzumia kohtaan. Mitsumi menee "sänkyyn" Takayukin parhaan kaverin (hän on humalassa) Shinjiin kanssa. Sarja on aika surullinen ja samalla ihana rakkaustarina.
Anime-sarja ei sisällä lainkaan pornografiaa, toisin kuin tietokonepeli. FUNimation osti lisenssin Yhdysvaltoihin ja siellä sarja julkaistiin nimellä "Rumbling Hearts". Sarjasta on myös 3 jaksoa pitkä ova-sarja nimeltä Akane Maniax (アカネマニアックス), joka kertoo Gouda Joujin (剛田 城二) ihastumisesta Suzumiya Akaneen (Suzumiyan pikkusisko).
Rada
Rada () tarkoittaa neuvostoa. Se tulee keskiyläsaksan sanasta "das Rat", joka puolan kautta on käytössä tšekissä, ukrainassa ja valkovenäjässä. Suomen sana raati on myös tullut lainasanana saksasta ja se on tarkoittanut kaupunginhallitusta.
Neuvostoiksi kutsutaan Ukrainassa kaupunginhallituksia ja vastaavia vaaleilla valittuja päättäviä elimiä eli neuvostoja. Ukrainan yksikamarinen parlamentti on kirjaimellisesti "korkein neuvosto" (). Parlamentilla oli sama nimi jo Ukrainan ensimmäisen itsenäisyyden aikana 1918 ja myös neuvostoaikana.
Ukrainan keskusvaalilautakunta
Ukrainan keskusvaalilautakunta on valtioelin, mikä järjestää valtiolliset presidentinvaalin ja parlamenttivaalit. Joissain maissa, kuten Suomessa, vaalien järjestämisestä vastaa oikeusministeriö eikä erillistä pysyvää valtakunnallista vaalilautakuntaa, mikä osallistuisi myös vaalilainsäädännön kehittämiseen ole.
Ukrainan keskusvaalilautakunta koostuu puheenjohtajasta, kahdesta varapuheenjohtajasta, sihteeristä sekä yhdestätoista muusta jäsenestä.
Keskusvaalilautakunta ohjaa aluevaalilautakuntia, mitkä ovat itsenäisiä oikeushenkilöitä, kun taas aluevaalilautakuntien ohjaamat paikalliset vaalilautakunnat eivät ole oikeushenkilöitä, vaan paikallishallinnon osia.
Ukrainan keskusvaalilautakunnan kutsusta Ukrainan presidentinvaalia ja parlamenttivaaleja tarkkailee runsaasti myös ulkomaiden ja kansainvälisten järjestöjen vaalitarkkailuorganisaatioita. Ukrainan presidentinvaalissa 2004 oli ulkomaisten vaalitarkkailijoiden määrä noin 10 000. Paikallisia vaalilautakuntia on noin 30 000.
Myös kansalliset vaalitarkkailuorganisaatiot ovat kehittymässä.
Ukrainan keskusvaalilautakunta
Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestö
Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestö (ETYJ) () on järjestö, jossa on jäseninä 57 valtiota Euroopassa, Pohjois-Amerikassa, Etelä-Kaukasiassa ja Keski-Aasiassa. Se perustuu vuonna 1975 Helsingissä järjestetylle Euroopan turvallisuus- ja yhteistyökonferenssille (ETYK), josta muodostui 1994 pysyvä kansainvälinen järjestö vuoden 1992 seurantakonferenssin pohjalta.
ETYJ:n päämaja sjaitsee Wienissä, Itävallassa.
ETYJ käsittelee laajasti kolmeen eri pääryhmään liittyviä turvallisuuskysymyksiä:
Näitä ulottuvuuksia kutsuttiin Euroopan turvallisuus- ja yhteistyökokouksen aikana koreiksi, koska ajatuksia koottiin ikään kuin (paperi)koreihin. Kolmas kori, joka koski ihmisoikeuksia, oli tai sen katsottiin olleen Neuvostoliitolle epäedullinen, koska se tarjosi perusteen ihmisoikeusryhmien työskentelylle Neuvostoliitossa ja muissa Varsovan liiton maissa. Sen sijaan 1975 kokoukseen liittyvä toisen maailmansodan jälkeisten rajojen yleinen tunnustaminen katsottiin Neuvostoliitolle edulliseksi.
ETYJ:llä on toimintaa lähinnä Itä-Euroopassa, missä kansainvälisen läsnäolon katsotaan vahvistavan turvallisuutta. Esimerkkejä tästä ovat Kosovo, Bosnia ja Hertsegovina, Moldova ja Georgia. Näissä hankkeissa isäntävaltioita pyritään opastamaan lähinnä maan demokratisointiin ja ihmisoikeuksiin liittyvissä kysymyksissä.
ETYJ harjoittaa siviilikriisinhallintaa, mm. vaalitarkkailua vaikuttaen siirtymätapauksien demokratisoitumisprosesseihin.
ETYJin toiminnan suuntalinjat päätetään kahden vuoden välein järjestettävässä huippukokouksessa. Huippukokoukset julkaisevat loppuasiakirjan, jossa määritetään Euroopan turvallisuuden ja yhteistyön kehittämisen suuntaa.
ETYJin tärkein asiakirja on säännöllisesti uusittu Wienin asiakirja. Se on sotilaallista turvallisuutta käsittelevä, osanottajavaltioiden luottamusta ja turvallisuutta kehittävä säännöstö. Asiakirjaa täydennetään aika ajoin järjestön elimien päätöksellä. Wienin asiakirjan tärkeimmät tekijät ovat:ETYJin yhteydessä on vuonna 1992 solmittu Avoin taivas -sopimus, jonka on allekirjoittanut 28 maata. Sopimus tuli voimaan 1. tammikuuta 2002, kun 20 sopimusvaltiota oli ratifioinut sen. Sopimuksen allekirjoittaneet valtiot sallivat tarkkailu- ja ilmakuvauslentojen suorittamisen toistensa ilmatilassa vastavuoroisuusperiaatteella.
Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön puheenjohtaja johtaa järjestön toimintaa. Puheenjohtajamaa valitaan järjestön jäsenmaista vuodeksi kerrallaan. Puheenjohtajamaan ulkoministeri toimii järjestön puheenjohtajana. Suomi on ollut puheenjohtajamaana viimeksi vuonna 2008. Vuonna 2014 puheenjohtajamaana toimii Sveitsi ja seuraavana puheenjohtajamaana Serbia vuonna 2015.
Luopunut puheenjohtajamaa, puheenjohtajamaa ja vastaanottava puheenjohtajamaa toimivat myös troikaksi kutsuttuna ETYJ:n kolmikkona jatkuvuuden turvaamiseksi.
ETYJ:llä on 57 osanottajavaltiota Euroopassa, Keski-Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa.
Al-Mahalla al-Kubra
Al-Mahalla al-Kubra () on kaupunki Egyptissä. Se on kuuluisa tekstiiliteollisuudestaan. Kaupungin asukasluku on 442 958.
Dick Fosbury
Richard Douglas ”Dick” Fosbury (s. 6. maaliskuuta 1947 Portland, Oregon) on yhdysvaltalainen entinen korkeushyppääjä ja olympiavoittaja. Hän mullisti korkeushypyn hyppytekniikan Fosbury-flopillaan, jossa rima ylitetään selkä edellä.
Fosbury kehitti floppaustyylin lukioaikoinaan ja paransi omaa ennätystään heti 30 senttimetrillä 192 senttiin. Hän ylitti talvella 1968 hallissa 213 cm opiskellessaan Oregonin valtionyliopistossa. Samana kesänä Méxicon olympialaisissa hän voitti kultaa uudella olympiaennätyksellä 224 cm. Seuraavina vuosina Fosburyn kehittämästä floppauksesta tuli lajin yleisin hyppytyyli.
Fosbury ei selviytynyt enää Münchenin olympialaisiin 1972. Hän siirtyi ammattilaisurheilijaksi 1973.
Vuonna 2014 Fosbury oli demokraattien ehdokkaana Idahon edustajainhuoneen vaalissa mutta hävisi.
Koulutukseltaan Fosbury on insinööri.
Noubarya
Noubarya () on kaupunki Egyptissä noin 160 kilometriä Kairosta pohjoiseen. Kaupunki perustettiin vuonna 1987.
Rakasta minua hellästi
Rakasta minua hellästi ("Love Me Tender") oli Elvis Presleyn ensimmäinen elokuva.
Elvis Presleyn noustua keväällä 1956 megatähdeksi miljoonasinglellään "Heartbreak Hotel", alkoi Hollywood kiinnostua teini-idolista. Riippumaton tuottaja Hal B. Wallis teki Elviksen kanssa kolmen filmin elokuvasopimuksen seitsemän vuoden optiolla, luvaten ensimmäisestä elokuvasta 100 000 dollarin palkkion. Wallisin etsiessä sopivaa projektia, Elvis lainattiin 20th Century Foxille B-westerniin "The Reno Brothers", joka pohjautui Yhdysvaltain Sisällissodan aikaiseen tositarinaan Renon sotilaskarkuriveljeksistä, jotka tekivät sarjan ryöstöjä. Elviksen tultua elokuvaan mukaan käsikirjoitus sorvattiin uusiksi, jolloin toimintaelokuvasta tuli Elviksen ympärillä pyörivä draama, ja veljesten legenda jäi lähinnä viittelliseksi (vahingossa tehdyksi junaryöstöksi). Elvis osoitti kuitenkin kykynsä selviytyä vakavammassa filmiroolissa.
Elokuvan kuvaukset alkoivat elokuun viimeisellä viikolla 1956 ja saatiin kuvattua neljässä viikossa. Ohjaaja Robert D. Webb oli pitkän linjan hollywoodilainen vailla suurempia meriittejä. Ehkä parhaiten elokuvayleisön tuntema Webbin ohjaustyö oli "Beyond the 12-Mile Reef", joka muistetaan pikemminkin ensimmäisinä 3D CinemaScope-elokuvina, kuin niinkään sisällöllisesti merkittävänä teoksena. Elokuvan tuottaja David Weisbartin meriitteihin lukeutui edellisenä vuonna tuottamansa James Dean -elokuva "Rebel Without a Cause". Vastanäyttelijät Richard Egan ja Debra Paget olivat kokeneita Hollywood-veteraaneja; Eganilla takana jo kolmekymmentä elokuvaa ja Paget oli tuoreen Cecil B. DeMillen spektaakkelielokuvan "The Ten Commandments" tähti.
Elokuvassa ei alkuperäisen suunnitelman mukaan pitänyt olla lainkaan lauluja, mutta vastoin Elviksen odotuksia, niitä sisällytettiin filmiin neljä kappaletta. Elokuvan balladista "Love Me Tender", joka on mukaelma Sisällissodanaikaisesta laulusta "Aura Lee", tuli elokuvan nimi. Elokuvan ensi-ilta oli 15. marraskuuta klo 8 aamulla New Yorkin Paramount-teatterissa. Teatterin lippukassan jonossa oli 1 500 teiniä odottamassa oman idolinsa ensivilahdusta valkokankaalla. Kriitikoiden kitkeristä arvosteluista huolimatta elokuva oli vuoden suurimpia kassamenestyksiä James Deanin viimeiseksi jääneen elokuvan "Giantin" ohella. Elokuva toi tuotantokustannuksensa takaisin jo kolmen päivän teatterilevityksen jälkeen.
Eletään Yhdysvaltojen sisällissodan viimeisiä hetkiä. Joukko etelän Konfederaatin sotilaita ryöstää pohjoisen Unionin palkkarahajunan tietämättä, että sota on juuri päättynyt. Saatuaan sodan päättymisestä tiedon joukkio päättää kuitenkin pitää rahat, ja lähtevät kotiin. Joukkion johtaja Vance Reno (Richard Egan) kuulee yllätyksekseen, että häntä on pidetty sodassa kaatuneena. Kotipuolessa veljesryhmän nuorin Clint Reno (Elvis Presley), joka on ikänsä vuoksi välttynyt asepalveluksesta, on sillä välin mennyt naimisiin Vancen kihlatun, Kathyn (Debra Paget), kanssa. Vancen palatessa kotiin on kolmiodraama valmis. Unionin joukot ajavat ryöstäjiä takaa, ja ryhmän sisällä syntyy erimielisyyksiä, jotka lopulta johtavat siihen, että Clint ampuu veljeään, saaden samalla itse surmansa.
Guru Angad Dev
Guru Angad Dev () (31. maaliskuuta 1504 – 29. maaliskuuta 1552) oli sikhiläisyyden toinen guru. Hänestä tuli guru 7. syyskuuta 1539 Guru Nanakin, sikhiläisyyden perustajan kuoleman jälkeen. Ennen tuloaan toiseksi Guruksi hänen nimensä oli Lehna. Ennen kuolemaansa hän nimitti seuraajakseen Guru Amar Dasin.
Angad Dev oli vastuussa gurmukhi-kirjaimiston standardoinnista. Nykyisin gurmukhi on pandžabin kielen pääasiallinen kirjoitusjärjestelmä Intiassa.
Kom Ombo
Kom Ombo () on temppelistään kuuluisa maanviljelyskaupunki Egyptissä. Se oli alun perin kreikkalainen siirtokunta nimeltä Ombos. Kaupungin sijainti Niilillä noin 50 km Assuanista pohjoiseen antoi sille mahdollisuuden hallita joitakin Nubiasta Niilin laaksoon meneviä kauppareittejä, mutta lopullisesti Kom Ombosta tuli merkittävä, kun temppeli valmistui 100-luvulla eaa. Nykyisin Kom Ombossa asuu 71 000 ihmistä.
Kom Ombon temppeli on epätavallinen kaksoistemppeli. Toinen puoli temppelistä on pyhitetty krokotiilijumala Sobekille ja toinen puoli Horukselle.
Petri
Petri on suomalainen miehen etunimi. Se on muunnelma raamatullisesta nimestä Pietari, jonka latinalainen muoto on "Petrus" Nimi johtuu kreikan kielen kiveä tarkoittavasta sanasta "Petros". Toukokuun 2017 loppuun mennessä Suomessa on ollut kirjoilla noin 40 496 Petri-nimistä miestä ja alle 10 naista.
Kitara kainalossa
Kitara kainalossa () on Michael Curtizin elokuva vuodelta 1958. Sen miespääosassa on Elvis Presley.
Elokuvan unkarilaissyntyinen ohjaaja Michael Curtiz oli ohjannut muun muassa Casablancan vuonna 1940.
Käsikirjoituksesta vastasivat Herbert Baker (Loving You, Don't Give Up the Ship) ja Michael V. Gazzo (The Godfather). Käsikirjoitus pohjautui Harold Robbinsin romaaniin "A Stone for Danny Fisher".
Kuvaajana toimi kuusi Oscar-ehdokkuutta saanut Russell Harlan (Rio Bravo, Hatari), 
tuottajina yhteistyökumppanit Hal B. Wallis ja Paul Nathan. Lavastajina toimivat yhteensä 29 Oscar-ehdokkuutta saavuttaneet Sam Comer ja Frank R. McKelvy.
Elokuvan pääosaan palkattiin tiettävästi noin 150 000–200 000 dollaria roolisuorituksestaan ansainnut Elvis Presley, Walter Matthau, Dolores Hart ja Carolyn Jones.
Romaanissa "A Stone for Danny Fisher" Elviksen roolihahmon Danny Fisherin ammatti oli nyrkkeilijä. Tämä ei kuitenkaan ollut tuottajien mielestä yhtä rahakas idea kuin tehdä Presleystä jälleen laulaja. Presley kyllä näytteli nyrkkeilijää, mutta vasta vuonna 1962 valmistuneessa elokuvassaan Kid Galahad, joka perustui löyhästi "King Creolen" ohjanneen Curtizin 1930-luvun Kid Galahad -filmaukseen.
Elokuvaa oli suunniteltu filmattavaksi jo vuosia aikaisemmin, ja Presleyn rooliin oli tuolloin ollut ehdolla, James Dean. "A Stone for Danny Fisher" oli vielä tuolloin projektin nimenä. Nimi muuttui sittemmin Elvis-filmauksessa "Dannyksi" – josta Presley levytti nimikappaleenkin, joka julkaistiin vasta tähden kuoleman (1977) jälkeen – jonka kautta "Sing, You Sinners" -muotoon ja lopulta "King Creole" -muotoon, suomeksi "Kitara kainalossa".
Elokuvan kuvaukset aloitettiin 20. tammikuuta 1958 ja päätettiin samana vuonna 10. maaliskuuta. Presley sai lykkäystä kuvausten viimeistelyä varten 60 päivää armeijan alkamisesta, jonka hän suoritti osittain Yhdysvalloissa ja suurimmaksi osin Länsi-Saksassa.
Elvis Presleyn maine oli vielä tuolloin 1950-luvulla aikuisten keskuudessa erittäin ristiriitainen. Hänen TV-esiintymisensä olivat vuoden katsotuimpia, ja keräsivät ruutujen ääreen lähes koko Yhdysvaltain nuorison. Presleyn lanneliikehdintä ja luoma rock & roll -musiikki saivat vanhemmat ihmiset näkemään punaista, kuten myös "King Creolen" ohjaajan, Michael Curtizin. Curtiz kertoi kuitenkin myöhemmin, että työskentely Presleyn kanssa oli miellyttävää, ja että tämä osoittautui hyvin kohteliaaksi ja empaattiseksi nuoreksi mieheksi.
Puoliverinen (elokuva)
Puoliverinen ("Flaming Star") on Don Siegelin ohjaama vuonna 1960 valmistunut yhdysvaltalainen elokuva, jonka pääosassa on Elvis Presley.
Elvis Presley on Pacer Burton, intiaaniäidin ja valkoisen isän puoliverinen poika, joka joutuu valitsemaan puolensa intiaanien ja valkoisten taistelussa. Puolen valitseminen tarkoittaa myös turvallisuuden katoamista ja kuolemaakin.
"Puoliverinen" on yksi Presleyn kolmesta lännenelokuvasta.
20th Century Fox ja tuottajaparivaljakko Hal B. Wallis ja Paul Nathan palkkasivat elokuvan ohjaajaksi Don Siegelin, joka sai myöhemmin mainetta elokuvalla "Likainen Harry".
Alun perin elokuvan pääosaan olivat ehdolla Marlon Brando (yksi Presleyn esikuvista) ja Frank Sinatra (Presleyn ystävä 1960- ja 1970-luvulla). Myös nimi muuttui projektin edetessä "Black Heartista" "Black Stariksi" - Presley myös levytti nimikappaleen -, "Flaming Heartin" ja "Flaming Lancen" kautta lopulliseen muotoon "Flaming Star", "liekehtivä tähti".
Roslynin rooliin oli alun perin palkattu Barbara Steele. Hänen riitauduttuaan ohjaajan kanssa tilalle tuli Barbara Eden.
"Puoliverinen" on Presleyn toinen elokuva armeijan jälkeen. Arto Pajukallion mukaan se poikkesi siitä romanttisten elokuvien köykäisestä linjasta, jota Presleyn myöhemmät elokuvat edustavat. Mutta elokuva sinänsä perustuu lajityypin vanhoihin kaavamaisuuksiin.
Viva Las Vegas!
Viva Las Vegas on George Sidneyn elokuva vuodelta 1964. Sen miespääosaa esittää Elvis Presley. Naispääosaa esitti Ann-Margret, jolla oli huhujen mukaan romanssi Presleyn kanssa. Huhuja todistavat useiden lehtien julkaisemat kuvat, joiden mukaan Presley ja Ann-Margret olivat avioituneet Las Vegasissa. Kuvat olivat todellisuudessa peräisin elokuvan kuvauksista, mutta auttoivat elokuvaa menestymään taloudellisesti entistä paremmin, sillä ne toivat mukanaan ilmaista mainosta.
Viva Las Vegas tuotti parhaiten budjetti-lipputulot-suhteessa Elvis-elokuvista, kun sen lipputulot olivat yli viisi miljoonaa dollaria, elokuvan maksaessa vain alle miljoona dollaria. 50 % voitosta meni kuitenkin Presleylle, jonka palkan osuuskin oli 50 % elokuvan budjetista.
Perintä (ohjelmointi)
Perintä () on olio-ohjelmoinnissa tapa muodostaa uusia luokkatyyppejä laajentamalla jo aiemmin määriteltyjä luokkia. Uusi luokkatyyppi saa käyttöönsä kaikki yliluokkien ominaisuudet, joita ei ole yliluokasta käsin estetty perimästä. Perinnän tarkoituksena on vähentää koodin uudelleenkirjoittamista.
Lisäksi, koska aliluokkaan voidaan lisätä ominaisuuksia, joita ei yliluokassa ollut, voidaan aliluokkaa pitää yliluokan erikoistapauksena. Esimerkiksi yliluokka voi olla "Hedelmä", jonka aliluokkana on "Omena". Tällöin Hedelmä-luokassa määritellään ominaisuudet, jotka ovat yhteisiä kaikille hedelmille, kuten paino ja Omena luokassa määritellään ominaisuudet, jotka kuuluvat kaikille omenoille, mutta eivät kuulu esimerkiksi päärynöille
Moniperinnässä aliluokalla voi olla monta yliluokkaa.
Esimerkkinä yliluokka Vihannes Java-kielessä.
Aliluokka Kurkku, joka perii yliluokan ominaisuudet.
Change of Habit
Change of Habit oli Elvis Presleyn viimeinen näytelmäelokuva kaikista 31:stä. Se oli myös ainoa Presleyn elokuva, jota ei nähty teattereissa Suomessa.
Elokuvan menestyksen takasi Presleyn vuonna 1968 tekemä comeback. Comeback tapahtui "Elvis"-nimeä kantaneen, sittemmin paremmin nimellä " '68 Comeback Special" tunnetun musiikkishown ansiosta, joka oli vuoden katsotuin viihdelähetys maailmalla. Show nähtiin NBC-kanavalla, mikä selittää osaltaan myös sen, miksi NBC oli mukana tuottamassa tätä elokuvaa.
Elvis esittää elokuvassa New Yorkin ghetossa ilmaista klinikkaa pitävää lääkäri John Carpenteria, joka saa avukseen kolme sairaanhoitajaa tietämättä heidän olevan nunnia.
Elokuva hiusten lisäksi poikkeaa aikaisemmista elokuvista tyylinsä osalta, sillä elokuvassa on jonkin verran myös yhteiskuntakriittiistä otetta.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa laihaksi samarialaisdraamaksi ja antaa sille yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
The Elvis Movie Guide
Weilin+Göös
Weilin+Göös Oy oli suomalainen kirjankustantamo, joka perustettiin vuonna 1872 ja joka lopetti toimintansa vuonna 2011. Viime vuosinaan Weilin+Göös-konserni oli Werner Söderström Osakeyhtiön tytäryhtiö ja kuului Sanoma-konserniin. Weilin+Göös -konserniin kuuluivat Suomessa toimivat Weilin+Göös Oy ja Kustannusperintä Oy sekä Ruotsissa, Norjassa ja Tanskassa toimiva Bertmark Media.
Weilin+Göösin perustivat 23. syyskuuta 1872 K. G. Göös (1837–1917) ja Alexander Georg Weilin (1823–1889). Yhtiö aloitti kustannustoiminnan jo perustamisvuonna. Aluksi Weilin+Göös julkaisi pääasiassa uskonnollisia ja oppikirjoja.
Vuonna 1950 yhtiö päätti eriyttää toimintansa almanakkojen, kalentereiden ja erilaisten paino- ja sitomotöiden tekemiseen sekä liike-elämän tarvitsemiin lomakejärjestelmiin ja -laitteisiin. Kirjakustannustoiminta jatkui vuonna 1963. Amer-tupakkayhtiön omistukseen Weilin+Göös siirtyi vuonna 1970. 1990-luvulla toteutettiin suuria saneerauksia, joiden seurauksena Weilin+Göös muuttui vuonna 1995 WSOY:n tytäryhtiöksi.
Weilin+Göös oli viime vuosinaan keskittynyt tietokirjojen ja suurteosten eli kirjasarjojen kustantamiseen, myyntiin ja markkinointiin suoraan kuluttajille. Teosten toimittaminen tapahtui WSOY:llä. Vuoden 2011 aikana yrityksen toiminnot pääosin lopetettiin, ja yritys jäi WSOY:n tuotemerkiksi.
Tämä on Elvis
Tämä on Elvis ("Elvis: That's the Way it Is") on Elvis Presleyn ensimmäinen konserttielokuva. Se oli niin suuri kansainvälinen menestys, että se julkaistiin 2000-luvun alussa suurella rahalla uudistettuna special edition -DVD:nä.
Elokuva näyttää Elviksen ja hänen taustajoukkojensa valmistautumisen Las Vegas show'hun ja kuudesta konsertista noin tunnin mittaiseksi leikatun konsertin.
Elvis kiertueella
Elvis kiertueella on Elvis Presleyn toinen konserttielokuva, joka palkittiin parhaan dokumentin Golden Globella vuonna 1973.
Jean-Henri d’Anglebert
Jean-Henri d'Anglebert (1635–1691) oli ranskalainen barokinajan säveltäjä ja klaveerinsoittaja, joka toimi Ludwidg XIV:n hovissa "Chambre du Roin" klaveristina. Hän keskeisimpiä sävellyksiään on neljän klaveerisarjan kokoelma ja joukko uruille sävellettyjä fuugia.
Sola (täsmennyssivu)
Sola tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:Sola-nimisiä henkilöitä:
Elvis: Aloha from Hawaii
Elvis: Aloha from Hawaii oli Elvis Presleyn Kui Leen syöpäsäätiölle toteuttama hyväntekeväisyyskonsertti. Se oli myös maailman ensimmäinen satelliitilla lähetetty viihdeohjelma, joka keräsi yli 1,5 miljardia tv-katsojaa.
Vuonna 2004 se julkaistiin "Deluxe Edition" -DVD:nä, joka sisälsi kaiken Presleyn perikunnan hallussaolevan materiaalin tapahtumista; Presleyn saapumisen Havaijille, harjoituskonsertin, itse pääkonsertin sekä mainostarkoitukseen kuvattua materiaalia. Kyseinen dvd on yksi maailman myydyimmistä musiikki-dvd:istä.
Myös Suomea mainostettiin maana, jossa konsertti myös nähtäisiin suorana satelliittiyhteyden välityksellä. Konsertti esitettiin todellisuudessa Suomessa vasta 1980-luvulla.
Tuotannon budjetti oli suurempi kuin yhdenkään Presleyn näytelmäelokuvan, joita hän teki 31 kappaletta vuosina 1956-1969.
Elvis in Concert
Elvis in Concert () on Elvis Presleyn viimeinen TV-spesiaali, johon kuvattiin kaksi konserttia hänen viimeiseltä kiertueeltaan kesäkuussa 1977. TV-spesiaaliin kuvattiin Omahan konsertti 19. kesäkuuta ja Rapid Cityn konsertti 21. kesäkuuta. Molemmat konsertit olivat loppuunmyytyjä. Omahassa yleisöä oli 10 604 ja Rapid Cityssä 10 000. TV-spesiaali lähetettiin vasta Presleyn kuoleman jälkeen lokakuussa 1977. TV-spesiaalia ei ole julkaistu videona tai DVD:nä.
Karisto
Karisto Oy on suomalainen kustantamo. Aiemmin yhtiö harjoitti myös kirjapainoliiketoimintaa.
Kariston kustannustoiminta alkoi vuonna 1900. Perustajina toimi tuolloin August Boman ja Arvi A. Karlsson (myöhemmin "Karisto"). Boman myi osuutensa vuonna 1907, ja yhtiö sai nimen "Arvi A. Kariston kustannusliike". Kustannustoiminnan lisäksi Arvi A. Karisto perusti sitomoyrityksen sekä kirjekuoritehtaan. Toiminnot sulautuivat yhteen vuonna 1917, kun perustettiin "Arvi A. Karisto Osakeyhtiö."
Kariston tunnetuimmat kirjailijat 2000-luvulla ovat olleet Seppo Jokinen, Kirsti Ellilä, Juha-Pekka Koskinen, Timo Sandberg ja Jukka M. Heikkilä
Kirjapaino myytiin marraskuussa 2012 Bookwellille, joka tiedotti joulukuussa kirjapainon lopettamisesta kevään 2013 jälkeen.
Vuonna 2012 Karisto osti autojen korjausoppaita kustantavan Alfamer Oy:n ruotsalaiselta Albinsson & Sjöberg Förlags AB:ltä.
Kustannusliiketoiminta myytiin vuonna 2016 Tarusto Kustannus Oy:lle, joka jatkaa toimintaa Karisto Oy -nimellä.
’68 Comeback Special
'68 Comeback Special oli Elvis Presleyn comebackin aiheuttanut valtavan suosittu TV-spesiaali, joka julkaistiin yli seitsemäntuntisena DVD:nä vuonna 2004. Ohjelma kuvattiin neljässä päivässä 27.-30. kesäkuuta 1968 ja esitettiin TV:ssä 3. joulukuuta 1968. Alkuperäistä lähetystä katsoi 42% amerikkalaisista TV:n katselijoista. Pääsponsorina toimineen Singerin vaatimuksesta Guitar Man -sikermässä mukana oleva bordellikohtaus leikattiin pois, mutta palautettiin paikalleen myöhemmissä julkaisuissa. Nimi '68 Comeback Specialiksi sitä on kutsuttu vasta jälkeenpäin sillä ensiesitys tapahtui nimellä "Elvis", jota symboloivat alun Trouble/Guitar Man -avauksessa näkyvät valtavat punaisista valoista muodostetut kirjaimet.
Sola (Norja)
Sola on kunta Norjan Rogalandin läänissä. Kunnassa asuu 24 579 ihmistä ja sen pinta-ala on 69 neliökilometriä.
Stavangerin lentoasema sijaitsee Solassa.
Pääjärvi
Pääjärvi yleisnimenä tarkoittaa vesistön yleensä suurinta ja merkittävintä järveä, ks. vesistön pääjärvi. Pääjärvi erisnimenä tarkoittaa muun muassa seuraavia maantieteellisiä paikkoja:Pääjärvi on myös sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Fiat 500
Fiat 500 on Fiatin valmistama pieni automalli. Alkuperäinen Fiat 500, Fiat Topolino, oli aikanaan yksi maailman pienimmistä autoista. Yleensä Fiat 500 tarkoittaa kuitenkin mallia Fiat 500 Nuova (myös Fiat Bambino), jonka valmistus aloitettiin vuonna 1957.
Uutta Dante Giacosan suunnittelemaa mallia mainostettiin halpana ja käytännöllisenä kaupunkiautona. Pienestä koostaan huolimatta Fiat 500 osoittautui erittäin suosituksi autoksi eri puolilla Eurooppaa, ja siitä tuli eräänlainen italialainen kultti-ikoni. Kaiken kaikkiaan autoja myytiin noin 3,6 miljoonaa kappaletta.
Fiat 500:n pieni kaksisylinterinen takamoottori oli iskutilavuudeltaan 479 kuutiosenttimetriä, teholtaan 13 hevosvoimaa ja ilmajäähdytetty. Auton pituus oli alle kolme metriä ja huippunopeus 85 km/h. Myöhempien parannusten ansiosta huippunopeus saatiin nostettua 95 kilometriin tunnissa. Fiat 500:n valmistus päättyi vuonna 1975, jolloin sen korvasi seuraaja Fiat 126. Fiat 126 ei ollut kuitenkaan koskaan yhtä suosittu kuin edeltäjänsä.
Teuvan Kulttuuritalo Orrela
Teuvan Kulttuuritalo Orrela sijaitsee Etelä-Pohjanmaalla, Teuvalla.
Tontille rakennettiin alun perin rippikoulutupa vuonna 1899. Laajennus valmistui vuonna 1916, ja talossa pidettiin myös kuntakokoukset ja puolueiden ohjelmat.
Vanha talo purettiin uuden seurakuntatalon tilalta, ja se valmistui kesällä 1924. Rakennuksen suunnitteli Etelä-Pohjanmaan maanviljelysseuran rakennusmestari Frans Rekola. Huonealaltaan 750-neliömetrinen ja 19-huoneinen talo oli kirkollisten tapahtumien pitopaikka, ja sodan aikana kansanhuollon toimisto sijaitsi talon alakerrassa ja yläkerrassa Helsingistä evakuoitu postihallituksen osasto. Talossa toimi myös Räisälän kansanopisto kahteen otteeseen. Vuonna 1941 rakennus oli lavantautiepidemian aikana kulkutautisairaala.
Tontille on rakennettu vuonna 1987 muistomerkki luonnonkivestä JR 58. II pataljoonan muistolle, joka rakennuksessa muodostettiin vuonna 1941.
Teuvan kirkko paloi tammikuussa 1950, ja Orrelan rakennuksesta tuli tilapäinen kirkko lähes neljän vuoden ajaksi. Historian varrella talossa on toiminut myös kansalaisopisto, yhteiskoulu, keskikoulu, ammatillinen kurssikeskus, apukoulu, lukio, kansakoulu sekä kansalaisopisto.
Vuonna 1959 rakennuksen ostanut Teuvan kunta restauroi sen alkuperäiseen kuntoonsa 2000-luvulla vajaan miljoonan euron budjetilla. Osa rahoituksesta tuli Euroopan unionilta.
Teuvan Kulttuuritalo Orrela
Tyyne Haarla
Tyyne Elina Haarla (o.s. Kosunen, 2. marraskuuta 1892 Varkaus – 18. marraskuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Haarla valmistui teatterikoulusta 1910 ja oli kiinnitettynä Maaseututeatteriin, Tampereen Teatteriin, Kansan näyttämölle sekä Suomen Kansallisteatteriin, jossa hän teki yli 130 roolia vuosina 1923–1960.
Teatteriuran ohella hän näytteli yli 30 kotimaisessa elokuvassa, mm. "Kurittomassa sukupolvessa" (1937), "Ihmiset suviyössä" -elokuvassa (1948), "Pastori Jussilaisessa" sekä "Punaisessa viivassa". Hänen poikansa Saulo Haarla oli myös näyttelijä. Elokuvassa "Pastori Jussilainen" Haarla näytteli pastorin vaimon Eveliinan äitiä ja elokuvassa "Hilmanpäivät" Vekkulan emäntää.
Haarla oli Suomen Kansallisteatterin näyttelijä 1916–1958. Hänet palkittiin Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1948.
Hänen puolisonsa oli kirjailija Lauri Haarla.
Sola (Polvijärvi)
Sola on kylä Polvijärven kunnassa, Viinijärven itäpuolella, Polvijärven eteläisessä osassa. Kylä sijaitsee noin kymmenen kilometrin päässä kunnan kirkonkylältä, ja asukkaita kylässä on noin 200 (2006).
Vuonna 1960 kylässä tehdyissä kaivauksissa Suovaarassa löytyi saviruukun palasia ja kuparinen rengas, jotka ovat peräisin kivikaudelta. Havaintoja ensimmäisestä asutuksesta löytyy noin vuodelta 3000 eaa.
Solan kylässä on monipuolista yrittäjyyttä matkailupalveluista teknisiin yrityksiin.
Parra (laskettelukeskus)
Parra on Etelä-Pohjanmaalla Teuvan kunnassa sijaitseva vapaa-aika- ja laskettelukeskus, joka sijaitsee noin kymmenen kilometrin päässä Teuvan keskustasta. Parrassa sijaitsee myös maailman suurin keihäs. Parrassa on myös arvoituksellinen ja syntyhistorialtaan tuntematon kivipelto.
Eino Jurkka
Eino Heikki Jurkka (aik. Juurivirta, ent. Rothström, 9. helmikuuta 1894 Hämeenlinna – 12. helmikuuta 1953 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja teatterinjohtaja.
Eino Jurkka oli pitkän linjan näyttelijä, joka aloitti uransa kiertuenäyttelijänä, minkä jälkeen hän johti alkuvaiheissaan olevaa Oulun Työväen Näyttämöä 1923–1924 ennen Viipuriin siirtymistä. Hän näytteli muun muassa Turun Teatterissa ja Kansan näyttämöllä Helsingissä sekä Intimiteatterissa heti perustamisesta alkaen 1950. Jurkka toimi teatterinjohtajana myös Viipurin Teatterissa ja Koiton Näyttämöllä. Vuonna 1953 hän oli perustamassa Teatteri Jurkkaa.
Jurkka teki kolmisenkymmentä valkokangasroolia ja ohjasikin kaksi elokuvaa. Hän oli naimisissa näyttelijä Emmi Jurkan kanssa, ja heillä on kolme näyttelijälasta: Sakari Jurkka, Vappu Jurkka ja Jussi Jurkka. Hänen tunnettuja lapsenlapsiaan ovat Laura Jurkka, Mikko Jurkka, Timo Jurkka ja Ville Sandqvist.
Wangiwangi
Wangiwangi on pieni saari Indonesiassa. Se sijaitsee Sulawesin saaren itäkärjestä kaakkoon. Wangiwangi kuuluu Tukangbesin saaristoon. Saarelta on löytynyt uusi lintulaji "Zosterops sp. nov.".
Saaren väkiluku oli vuoden 1994 väestönlaskennassa 34 081, pinta-ala on 156,5 km² ja korkein kohta 274 metriä mpy. Saarelle on rakenteilla lentokenttä, jonka pitäisi valmistua viimeistään keväällä 2008. Kentän toivotaan lisäävän matkailua.
Denis Nižegorodov
Denis Gennadjevitš Nižegorodov (, s. 26. heinäkuuta 1980) on venäläinen kävelijä.
Nižegorodov saavutti 2004 Ateenan olympialaisten 50 kilometrin kävelykilpailussa hopeaa. Vuotta aikaisemmin Pariisin MM-kisoissa hän oli viides. Hän voitti maailmancupin 50 kilometriä 2006. Osakan MM-kilpailuissa 2007 hän sijoittui 50 kilometrillä neljänneksi.
11. toukokuuta 2008 maailmancupissa Tšeboksaryssa Nižegorodov käveli 50 kilometrillä maailmanennätyksen 3.34.14. Aikaisempi virallinen maailmanennätys oli Nathan Deakesin nimissä ollut 3.35.47. Nižegorodov oli vuonna 2004 kävellyt 3.35.29 mutta sitä ei hyväksytty maailmanennätykseksi puutteellisten dopingtestien vuoksi. Nižegorodovin maailmanennätyksen rikkoi Yohann Diniz vuoden 2014 EM-kilpailuissa.
Nižegorodov voitti toisen olympiamitalinsa Pekingissä 2008. Hän sijoittui 50 kilometrin kävelyssä pronssille. Nižegorodov oli kohtuullisessa johdossa 15 kilometrin kohdalla, mutta hänet ajettiin kiinni vielä matkan aikana. Loppumatkasta Nižegorodov joutui hidastamaan vauhtiaan hieman kahden varoituksen rasittamana ja tuli maaliin kolmantena. Berliinin MM-kilpailuissa hän keskeytti 50 kilometrin kävelyn. Hän voitti saman matkan Euroopan cupin 2009 ja 2011. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän sai 50 kilometrillä hopeaa ajalla 3.42.45.
Nižegorodov on 180 senttimetriä pitkä ja painaa 61 kilogrammaa.
Pääjärvi (Karjalan tasavalta)
Pääjärvi (karjalaksi "Piäjärvi"; ) on Koutajoen vesistöön kuuluva järvi, joka sijaitsee Venäjällä Karjalan tasavallan pohjoisosassa Louhen piirin Kiestingin kunnassa. Järveltä on Suomen rajalle linnuntietä alle 30 kilometrin matka. Pääjärven pinta-ala on 659 km² ja järven pinta on tyypillisesti 100–101 metriä merenpinnan yläpuolella. Järven vesitilavuus on 9,95 km, keskisyvyys 15,4 metriä ja suurin syvyys 49 metriä. Pääjärven suurin pituus on 77 kilometriä ja suurin leveys noin 30 kilometriä. Järvessä on yli 30 saarta joista useat suurehkoja. Järven pintaveden lämpötila kohoaa heinäkuussa 18–19 °C:een. Järvi on jäässä marraskuusta toukokuulle.
Pääjärven vesistöalue on laajuudeltaan 12 900 neliökilometriä. Järveen laskevista joista merkittävimmät ovat lännestä Suomen puolelta alkunsa saava Oulankajoki ja etelästä Tuoppajärvestä tuleva Sohjananjoki. Pääjärvi laskee vetensä Kuntijokea myöten Kuntijärveen, josta vedet virtaavat edelleen monien järvien ja jokien kautta Koutajärveen ja sieltä edelleen Vienanmereen.
Vienan Karjalassa sijaitseva Pääjärvi on kalaisa. Siitä pyydetään mm. siikaa, muikkua, harjusta ja kuoretta.
Monissa lähteissä kuten useissa venäläiskartoissa järvi esitetään osana Koutajoen tekojärveä (, suom. Kuman eli Kovdan eli Koutajoen tekojärvi). Tämä synnytettiin palvelemaan vuosina 1962–1966 rakennettua vesivoimalaa. Tämän tekojärven alue kattaa myös yläjuoksun Tuoppajärven ja kattaa yhteensä 1 910 neliökilometrin pinta-alan ja voi varastoida 5,63 km voimantuotantoon tarkoitettua vettä. Tekojärven rakentamisen yhteydessä Pääjärven vedenpintaa nostettiin 7–9 metriä aiemmasta tasostaan, ja järven pinta-ala kasvoi 35–40 %. Tällöin monet saaret ja rannat rakennuksineen jäivät veden alle. Nykyään Pääjärven vedenpinta vaihtelee jopa 4,5 metriä säännöstelytason mukaan.
Aikoinaan Pääjärven rannoilla oli muutamia huomattavia vienankarjalaisia kyliä, kuten Oulanka järven länsirannalla, Niska koillisrannalla ja Sohjanansuu eteläpäässä. Karjalais-suomalaisen sosialistisen neuvostotasavallan ajan päättymisen jälkeen 1950- ja 1960-luvuilla seurasi venäläistämistoimenpiteiden aikakausi, jolloin pieniä kyliä hävitettiin "perspektiivittömiä kyliä likvidoimalla" ja väestö määrättiin muuttamaan suurempiin keskuskyliin ja taajamiin. Nykyisin asutusta on vain Niskan kylässä. Huomattavin Pääjärven läheisyydessä olevista asutuskeskuksista on 1970-luvulla rakennettu Pääjärven taajama.
The Needle and the Damage Done
The Needle and the Damage Done on kanadalaisen muusikon Neil Youngin kuuluisimpia kappaleita. Se julkaistiin Youngin menestysalbumilla "Harvest" (1972). Kappale kertoo Neil Youngin Crazy Horse -yhtyeen kitaristi Danny Whittenin huumeaddiktiosta. Danny kuoli huumeisiin samana vuonna 1972.