hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Luettelo Aknestikin kappaleista
Tämä on luettelo Aknestik-yhtyeen levyttämistä kappaleista aakkosjärjestyksessä. Listalla on kaikkiaan 116 kappaletta.
Veikko Karumo
Veikko Sakari Karumo (vuoteen 1933 Kronholm, 2. toukokuuta 1913 Pirkkala – 8. marraskuuta 1994 Pori) oli suomalainen "Sarjakuvalehden" päätoimittaja ja kirjailija. Hän käytti myös nimimerkkiä "Naula".
Karumo julkaisi 1944 satiirisen tieteisromaanin "Olenko minä nyt kuussa?"
Merikalojen valkopilkkutauti
Merikalojen valkopilkkutauti on "Cryptocaryon irritans" -loisen aiheuttama sairaus, joka iskee merikaloihin, myös ja varsinkin akvaario-olosuhteissa. Sairaus iskee useimmiten silloin, kun kalan olosuhteet muuttuvat: lämpötila heilahtelee, ammoniumpitoisuus kasvaa, nitraatin tai nitriitin pitoisuus nousee, happipitoisuus laskee tai liikakansoitus uhkaa. On arveltu, että valkopilkkutauti on luonnossa elävillä kaloilla harvinainen ja vielä harvemmin tappava.
Valkopilkkutautiin sairastunut kala saa sairauden nimen mukaisesti pieniä (kirjaan painetun pisteen kokoisia), valkoisia pilkkuja iholle ja eviin; myöhemmin tauti leviää silmiin. Kala hankaa itseään kiviä ja koralleja vasten. Pian kalan kunto alkaa heiketä, se haukkoo henkeä, värit haalistuvat, evät mätänevät, ruokahalu katoaa ja kala kutistuu.
Sairastuvuus riippuu kalalajista: palettivälskäri on erityisen herkkä taudille, kun taas ankeriaat sairastuvat tuskin koskaan.
Loisella on nelivaiheinen elinkierto, ja sillä ei ole väli-isäntää. Trofosoiittivaiheen () aktiiviset loiset elävät kalassa 3-7 päivää, jolloin kalan ihoon muodostuu pilkkuja. Aikuistuneet parveiluvaiheen loiset ("protomont") irrottautuvat kalasta ja uivat vapaasti noin 18 tunnin ajan. Sen jälkeen alkaa kalan ulkoinen lisääntymisvaihe ("tomont"), joka kestää 3-28 päivää. Tästä syntyy planktisia, infektoimiskykyisiä poikasia ("theront"), jotka uivat vapaasti 24-48 tuntia ja etsivät aktiivisesti isäntäkalaa.
Tautiin on kokeiltu monia hoitoja. Mikään ei ole ollut jymymenestys. Terry Bartelmen mukaan kolme parasta ovat kupari, suolapitoisuuden vaihtelu ja eristys. Kupari on siitä paha, että se on myrkyllistä selkärangattomille. Suolahoidossa kala siirretään joko melko vähäsuolaiseen veteen kolmeksi viikoksi tai erittäin vähäsuolaiseen veteen 3 tunniksi joka päivä 3 päivän ajan. Eristysmenetelmässä kalaa siiretään edestakaisin kahden altaan välillä niin kauan, että vapaasti uivat muodot loisten kehityskierrossa jäävät jälkeen. Kaikista menetelmistä on alan lehdissä tarkkoja ohjeita, jotta loinen kuolisi mutta kala jäisi henkiin.
Steven Pro listaa näiden lisäksi kiniinipohjaiset lääkkeet, joukon muita lääkkeitä sekä otsonilla ja ultraviolettivalolla sterilisoimisen, loisia syövät puhdistajaeläimet, valkosipulin, inkiväärin ja joukon muita ihmelääkkeitä mutta toteaa ne melko tehottomiksi ja joskus jopa haitallisiksi.
Slovakia yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa
Slovakia on osallistunut yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin vuodesta 1993 alkaen. Ennen maan itsenäistymistä sen urheilijat edustivat MM-kilpailuissa Tšekkoslovakiaa. Slovakia on saavuttanut MM-kilpailuissa yhteensä neljä mitalia, yhden kullan ja kolme pronssia.
Stuttgartin 1993, Göteborgin 1995 ja Sevillan 1999 MM-kilpailuissa ainoa pistesijoille eli kahdeksan parhaan joukkoon yltänyt slovakialaisurheilija oli Igor Kollár, joka sijoittui 20 kilometrin kävelyssä kahdella ensin mainitulla kerralla kahdeksanneksi ja Sevillassa kuudenneksi. Ateenassa 1997 Slovakia saavutti ensimmäisen MM-mitalinsa, kun Igor Kovác sijoittui 110 metrin aitajuoksussa pronssille. Vuosina 2001 ja 2003 ei yksikään slovakialaisurheilija yltänyt pistesijoille. Helsingissä 2005 moukarinheittäjä Libor Charfreitag sijoittui kahdeksanneksi ja Osakassa 2007 Charfreitag saavutti pronssia. Berliinissä 2009 moukarinheittäjä Martina Hrašnová saavutti pronssia ja kolmiloikkaaja Dana Velďáková ja 20 kilometrin kävelyssä Matej Tóth sijoittuivat kahdeksanneksi. Moskovassa 2013 pistesijoille ylsivät Matej Tóth 50 kilometrin kävelyssä viidenneksi ja Marcel Lomnický moukarinheitossa kahdeksanneksi. Pekingissä 2015 Matej Tóth voitti kultaa 50 kilometrin kävelyssä ja Marcel Lomnický sijoittui moukarinheitossa kahdeksanneksi.
Aimo Karvonen
Aimo Jaakko Karvonen (s. 13. kesäkuuta 1928 Raahe) oli suomalainen nuortenkirjailija. Hän julkaisi vuonna 1963 nimellä Sauli Kare tieteisromaanin "Taistelu avaruusraketista" Valistus-kustantamon Seikkailusarjassa.
Lasse Sakara
Lasse Tapio Sakara (s. 1980) on suomalainen kitaristi.
Sakara aloitti kitaransoiton 10-vuotiaana. Hän on opiskellut kitaransoittoa mm Keravan musiikkiopistossa ja Helsingin ammattikorkeakoulu Stadian Pop/Jazz-musiikin pedagogiikkalinjalla.
Hän on soittanut monissa kokoonpanoissa (mm Oddarrang, Black Market, Samuli Edelmann).
Sakara on myös tehnyt paljon studio-, tv- (esimerkiksi Idols) ja teatterikeikkoja (mm Kutsumattomat vieraat). Häntä voi kuulla esimerkiksi levyillä: Oddarrang: Music Illustrated (jazz-Emma 2006), Jippu: Salaisuuksia, joita yksinäiset huutaa unissaan, Samuli Edelmann: Virret, Mikko Leppilampi: Mikko Leppilampi, Lasse Mårtenson Remix: Kaikki paitsi Mårtenson on turhaa, Juha Tapio: Ohikiitävää, Husky Rescue: Country Falls, Essi Wuorela: (Valo).
Sakara on alun perin Keravalta kotoisin.
Sam Chatmon
Sam Chatmon (s. 10. tammikuuta 1897 Bolton, Mississippi – 2. helmikuuta 1983 Hollandale, Mississippi) oli yhdysvaltalainen delta blues -muusikko, kitaristi ja laulaja. Hän oli Mississippi Sheiks -yhtyeen jäsen ja Charlie Pattonin velipuoli.
Chatmon syntyi Boltonissa musikaaliseen perheeseen ja hän oli nuorena perheen kielisoitinyhtyeen jäsen. Chatmonien yhtye soitti ragtimea, balladeja ja suosittuja tanssikappaleita. Kaksi Samin veljistä, viulisti Lonnie Chatmon ja kitaristi Bo Carter esiintyivät yhdessä kitaristi Walter Vinsonin kanssa Mississippi Sheiks-yhtyeenä.
Sam Chatmon soitti banjoa, mandoliinia ja huuliharppua kitaran ohella. Hän esiintyi juhlissa ja kadunkulmissa pienellä palkalla ja juomarahoilla. 1930-luvulla hän levytti sekä Mississippi Sheiksin että Lonnie Chatmanin kanssa (nimellä Chatman Brothers).
Chatmon muutti Hollandaleen 1940-luvun alkupuolella ja työskenteli kasvimailla Hollandalessa. Chatmon löydettiin 1960-luvulla bluesin uudelleentulemisen myötä ja vuonna 1960 hän teki levytyssopimuksen Arhoolie-levymerkin kanssa. 1960- ja 1970-luvuilla hän levytti eri merkeille, soitti klubeilla ja festivaaleilla ympäri Yhdysvaltoja aina kuolemaansa asti.
Tšekki yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa
Tšekki on osallistunut yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin vuodesta 1993 alkaen. Ennen maan eroamista Slovakiasta sen urheilijat edustivat MM-kilpailuissa Tšekkoslovakiaa. Tšekki on saavuttanut MM-kilpailuissa yhteensä 25 mitalia, joista neljätoista on kultaisia. Ilman mitalia se ei ole jäänyt yksissäkään kisoissa ja ilman kultamitaliakin vain Pariisissa 2003, Helsingissä 2005, Berliinissä 2009 ja Daegussa 2011.
Tšekin menestynein MM-kisaurheilija on kolme maailmanmestaruutta ja yhden MM-pronssin Tšekin edustajana voittanut keihäänheittäjä Jan Železný, joka oli lajinsa ykkönen vuosina 1993, 1995 ja 2001 ja saavutti ensimmäisen MM-pronssimitalinsa jo Tšekkoslovakian edustajana vuonna 1987. Toinen kolminkertainen maailmanmestari on Tomáš Dvořák, joka voitti kymmenottelun kultaa Ateenassa 1997, Sevillassa 1999 ja Edmontonissa 2001. Kaksinkertaisia maailmanmestareita ovat 400 metrin aitajuoksun vuosina 2013 ja 2015 voittanut Zuzana Hejnová ja keihäänheiton vuosina 2007 ja 2017 voittanut Barbora Špotáková, jolla on myös kaksi hopeamitalia. Kymmenottelijoista Roman Šebrle voitti kahden hopeamitalin jatkoksi kultaa Osakassa 2007. Vuonna 2013 keihäänheiton voitti Jan Železnýn valmentama Vítězslav Veselý. Hejnovan ja Špotákován lisäksi muista naisista maailmanmestareiksi ovat nousseet kolmiloikan vuonna 1997 voittanut Šárka Kašpárková ja 800 metrin juoksun vuonna 1999 voittanut Ludmila Formanová.
Alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1935
Alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 1935 viidennen kerran. Kilpailut käytiin Sveitsin Mürrenissä 22.–25. helmikuuta. Kilpailulajeina olivat miesten ja naisten syöksylasku, pujottelu ja alppiyhdistetty.
Isäntämaa
Antónios Nikopolídis
Antónios ”Antónis” Nikopolídis (, s. 14. tammikuuta 1971 Árta, Kreikka) on kreikkalainen jalkapallovalmentaja ja entinen maalivahti. Hän toimii Olympiakosin valmentajana.
Nikopolídis oli vuonna 2004 voittamassa Euroopan mestaruutta Kreikan joukkueessa. Hän ilmoitti lopettavansa maajoukkueessa 2008 EM-kisojen jälkeen.
Thersites
Thersites () oli kreikkalaisessa mytologiassa Agrioksen poika ja rivisotilas kreikkalaisten armeijassa Troijan sodan aikana.
Thersites esiintyy lyhyesti Homeroksen Iliaassa. Hänet kuvataan vääräsääriseksi ja rammaksi sekä hartioiltaan sisäänpäin lysähtäneeksi, jonka päässä oli vain tukko harmaita hiuksia. Hän oli hidasälyinen ja kieleltään karkea ja rivo. Agamemnonin kootessa joukkonsa yhteen Thersites käytti puheenvuoron sotilaiden edessä, jossa hän arvosteli sekä Agamemnonia että Akhilleusta. Odysseus kuitenkin vaiensi hänet iskemällä häntä valtikalla selkään.
Thersites sai surmansa Akhilleuksen kädestä pilkattuaan tätä Penthesileiaan syttyneestä rakkaudesta sen jälkeen kun Akhilleus oli ensin surmannut tämän.
Jeanne d’Arc (täsmennyssivu)
Jeanne d’Arc voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Aeddan ap Blegywryd
Aeddan ap Blegywryd (kuoli 1018) oli Gwyneddin ruhtinas vuosina 1005-1018 keskiajan Walesissa.
Cynan ap Hywelin kuoltua vuonna 1005 valta tuli Aeddan ap Blegywrydille, vaikka hän oli perimyslinjan ulkopuolella. Ei tiedetä käyttikö Aeddan väkivaltaa vallan saadakseen, mutta se on mahdollista. Hän hallitsi vuoteen 1018 asti, jolloin hän kaatui taistelussa Llywelyn ap Seisylliä vastaan yhdessä neljän poikansa kanssa.
Gröbenzell
Gröbenzell on kunta Baijerissa, Etelä-Saksassa. Gröbenzellissä on 19 780 asukasta (2015).
Nadežda Babkina
Nadežda Georgijevna Babkina (; s. 19. maaliskuuta 1950) on venäläinen laulaja. Hän syntyi Astrahanin alueella, Etelä-Venäjällä.
Babkina lähti opiskelemaan musiikkialaa ja kehittyi maansa kansanmusiikin asiantuntijaksi. Hän perusti Russkaja Pesnja -yhtyeen, jota hän on johtanut vuodesta 1974 lähtien.
Babkina on Venäjän kansantaiteilija. Valko-Venäjän presidentti Aleksandr Lukašenko kiitteli häntä onnittelujensa yhteydessä laulajan 45-vuotispäivänä.
Theodore Isaac Rubin
M.D. Theodore Isaac Rubin (s. 11. huhtikuuta 1923) on yhdysvaltalainen psykoanalyytikko, kirjailija ja kolumnisti. Hänen julkaistuun tuotantoonsa kuuluu niin tieto- kuin kaunokirjallisuuttakin. Jälkimmäiseen lukeutuu romaani "David ja Lisa", joka toimi pohjana Frank Perryn samannimiselle elokuvalle.
Hobyo
Hobyo ("Obbia") on vanha satamakaupunki Keski-Somaliassa, se on Galmudugin osavaltion toiseksi suurin kaupunki. Se oli aikoinaan Obbion sulttaanikunnan pääkaupunki. Suurin osa Hobyon noin 25000 asukkaasta kuuluu Hawiye klaaniin. Italian hallinnon aikainen paikan nimi on "Obbia". Hobyo tarkoittaa paikkaa, jossa on vettä, ja siellä onkin keitaita, joista karavaanit ja merimiehet ovat täydentäneet vesivarastojaan.
Obbio on merkittävä satama Afrikan sarven historiassa. Paikan historiallinen merkitys on siinä, että se on toiminut välisatamana, josta islamilaiset pyhiinvaeltajat ovat siirtyneet kartavaaneista laivoihin matkallaan Mekkaan. Nykyään satamaa ovat käyttäneet mm. somalialaiset merirosvot. 
Ajuraanin dynastia syntyi 1400-luvulla rikkaalla maanviljelysalueella Shebelejoen laaksossa. Muinainen Obbia oli Ajuraanin sulttaanikunnan kaupan keskus. Shebelejoen laaksosta kerätty sato tuotiin sinne myytäväksi. Ajuraanin hallitsijat keräsivät veronsa durrana. Ajuraanin dynastia kasvoi jopa suuremmaksi ja mahtavammaksi kuin rannikkokaupungit Mogadishu, Merka ja Baraawa yhteensä.
Obbian ja Banaadir-rannikon kauppa kukoisti jonkin aikaa. Se oli elintärkeää Ajuraanin sulttaanin toimeentulon kannalta. Tilanne kuitenkin muuttui, kun paikalliset šeikit kapinoivat menestyksekkäästi Ajuraanin sulttaania vastaan ja perustivat Hirabiin riippumattoman imaamikunnan. Lopulta Ajuraanin sulttaanikunta hajosi 1600-luvun lopussa Portugalin ja pohjoisten heimojen hyökkäyksiin sekä sisäisiin erimielisyyksiin. Kului lähes vuosisata ennen kuin alueelle nousi uusi vallanpitäjä. Somalian rannikkokaupungit joutuivat osmanien keisarikunnan hallintaan. Osmanit hallitsivat aluetta Sansibarista käsin.
Osmania-aakkosto on yksi monista somalian aakkostoista. Sen kehitti Obbion sulttaanin veli Osman Yuusuf Keenadiid Majertaan heimosta 1920-luvun alussa. Sitä luetaan ja kirjoitetaan vasemmalta oikealle. Kirjaimet perustuvat arabialaiseen kirjaimistoon. Vaikka osmania saavutti laajan kannatuksen Somaliassa ja sillä tuotettiin runsaasti kirjallisuutta, se ei yleistynyt, sillä arabi ja latina kilpailivat sen kanssa. Magan Isse Guleidin poika Hirsi Magan Isse jatkoi osmanianan kehittämistä. Hän ajautui Siad Barren hallintoa vastustaneeseen oppositioon ja joutui pakenemaan 1970-luvulla Somaliasta. Viime vuosina uudet sukupolvet ovat kiinnostuneet osmanian kirjoitusjärjestelmästä, kuten Hirsi Maganin tytär kirjailija Ayaan Hirsi Ali .
Shirley Griffith
Shirley Griffith (s. 26. huhtikuuta 1908, Brandon, Mississippi – k. 18. kesäkuuta 1974, Indianapolis, Indiana) oli yhdysvaltalainen blueskitaristi ja laulaja.
Nuoruudessaan Griffith ystävystyi bluesmuusikko Tommy Johnsonin kanssa, josta tuli hänen opettajansa. Indianapolisissa hän tapasi Scrapper Blackwellin ja Leroy Carrin, joista jälkimmäinen lupasi ottaa hänet mukaansa New Yorkiin levyttämään. Carr kuitenkin kuoli 1935 ennen kuin suunnitelma ehti toteutua.
Arthur Rosenbaum äänitti Griffithiä ja J. T. Adamsia Indianapolisissa vuonna 1961. Nämä äänitykset julkaistiin vuonna 1964 Bluesville-merkillä albumilla "Indiana Ave. Blues". Seuraavana vuonna ilmestyi samoin Rosenbaumin äänityksistä syntynyt Griffithin sooloalbumi "Saturday Blues". Vuoden 1972 paikkeilla Nick Perls teki uusia äänityksiä, jotka julkaistiin vuonna 1973 albumilla "Mississippi Blues".
Operaatio Nordwind
Operaatio Nordwind voi tarkoittaa:
Aaron Sachs
Aaron Sachs (4. heinäkuuta 1923 – 5. kesäkuuta 2014 New York) oli yhdysvaltalainen saksofonisti ja klarinetisti. Hän työskenteli useiden tunnettujen jazzmuusikoiden kanssa, mutta myös latinomusiikin parissa.
Sachsilta ilmestyi useita sooloalbumeja. Hänen lyhytkestoisesta avioliitostaan Helen Merrillin kanssa syntyi poika Alan Merrill, joka on seurannut vanhempiensa jalanjälkiä ja luonut itsekin uran musiikin alalla.
Helen Merrill
Helen Merrill (s. 21. heinäkuuta 1930) on yhdysvaltalainen jazzlaulaja.
Merrill syntyi New Yorkissa kroatialaisille maahanmuuttajavanhemmille ja aloitti uran jo teini-iässään. Hän on julkaissut useita levytyksiä 1950-luvulta saakka ja tehnyt yhteistyötä tunnettujen muusikoiden, kuten Gil Evansin kanssa.
Merrill oli aikoinaan naimisissa Aaron Sachsin kanssa. Poika Alan Merrill on seurannut vanhempiensa jalanjälkiä ja luonut uran musiikin alalla itsekin.
Tulisuunnitelma
Tulisuunnitelma on ennen sotilasoperaatiota laadittu suunnitelma siitä, miten taistelua tukevat osat tukevat tulellaan taistelevia osia. Esimerkiksi komppanian hyökätessä voidaan määritellä, että kenttätykistö ampuu silloin, kun omat joukot ovat 300 metrin päässä vihollisesta, raskas kranaatinheittimistö silloin, kun ne ovat 200 metrin päässä vihollisesta ja kevyt kranaatinheittimistö silloin, kun omat joukot ovat enää 100 metrin päässä vihollisesta.
Tulisuunnitelmaan voi liittyä myös ennalta laskettuja maaleja. Erityisesti puolustettaessa tämä on mahdollista, koska maalien tarkat paikat tiedetään siksi, että alue on vielä omassa hallinnassa.
Fred Steiner
Frederick "Fred" Steiner (24. helmikuuta 1923 – 23. kesäkuuta 2011) oli yhdysvaltalainen säveltäjä. Hän syntyi New Yorkissa ja valmistui Oberlin Conservatory of Musicista.
Steiner loi musiikkia lukuisiin elokuviin ja oli saanut jaetun Oscar-ehdokkuuden.
400 kepposta
400 kepposta () on François Truffaut'n ohjaama ranskalainen draamaelokuva vuodelta 1959. "400 kepposta" on ranskalaisen uuden aallon tunnetuimpia elokuvia. Koulumaailmaan sijoittuvan tarinan keskeinen henkilö on Antoine Doinel (Jean-Pierre Léaud), jota opettajat ja vanhemmat pitävät syrjäytyvänä hulttiona.
Elokuva on osaksi omaelämäkerrallinen, ja Truffaut toimi sekä ohjaajana, tuottajana että käsikirjoittajana. Elokuvan nimi tulee ranskankielisestä sanonnasta "de faire les quatre cents coups" 'hurjastella, touhuta, liioitella'. Elokuva voitti Cannesissa parhaan ohjaajan palkinnon 1959.
13-vuotias Antoine asuu pienessä pariisilaishuoneistossa riitelevien ja onnettomien vanhempiensa kanssa. Hän pakenee arkea kirjoihin ja elokuviin, mutta lopulta sortuu valehteluun ja pikkurikoksiin, jotka johtavat hänet umpikujaan.
Lapsia näyttelivät:
Daniel Couturier, François Nocher, Richard Kanayan, Renaud Fontanarosa, Michel Girard, Henry Moati, Bernard Abbou, Jean-François Bergouignan, Michel Lesignor, Luc Andrieux, Robert Beauvais, Bouchon, Christian Brocard, Yvonne Claudie, Marius Laurey, Claude Mansard, Jacques Monod, Henri Virlojeux.
"400 kepposta" oli käsikirjoituksestaan Oscar-ehdokkaana 1960, mikä oli ei-yhdysvaltalaiselle elokuvalle iso saavutus tuolloin.
Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa äänestivät kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja "400 kepposta" oli mukana heistä kuudentoista listalla.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "400 kepposta" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. Listalle pääsivät kaikki muutkin Truffaut’n Doinel-elokuvat, lukuun ottamatta usean ohjaajan episodielokuvaan "Rakkautta 20-vuotiaana" tehtyä tarinaa ”Antoine ja Colette”.
Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti "400 kepposta" kaikkien aikojen kahdeksanneksi parhaaksi ei-englanninkieliseksi elokuvaksi.
Beate Sirota
Beate Sirota Gordon (25. lokakuuta 1923 – 30. joulukuuta 2012) oli yksi Japanin perustuslain laatijoista. Hän kirjoitti sukupuolten välisestä tasa-arvosta ja naisten oikeuksista.
Sirota syntyi Wienissä venäjänjuutalaisen pianisti Leo Sirotan tyttärenä. Hän asui Japanissa ja Yhdysvalloissa.
Sirotalta ilmestyi muun muassa kirja "The Only Woman in the Room - A Memoir" (1997). Hän myös piti aktiivisesti luentoja.
Leo Sirota
Leo Sirota (4. toukokuuta 1885 – 25. helmikuuta 1965) oli nykyisen Ukrainan alueella syntynyt klassinen pianisti. Hän opiskeli Wienissä Ferruccio Busonin johdolla.
Sirota asui myöhemmin Japanissa ja toisen maailmansodan päätyttyä Yhdysvalloissa. Hänellä oli laaja ohjelmisto, johon kuului muun muassa Frédéric Chopinin tuotantoa. Hän opetti jazzpianisti Minoru Matsuyaa.
Sirota kuoli 79-vuotiaana. Hänen tyttärensä on Japanin perustuslakia laatimassa ollut Beate Sirota.
Anita Hietalahti
Anita Kaarina Hietalahti (s. 17. helmikuuta 1977 Lahti) on suomalainen kiekonheittäjä. Hän edustaa Joensuun Katajaa ja hänen valmentajansa on Tero Laakso.
Hietalahti on voittanut aikuisten sarjassa neljä ulkoratojen Suomen mestaruutta. Hän heitti ennätyksensä 57,90 Helsingborgissa heinäkuussa 2004.
Dan McCafferty
William Daniel (Dan) McCafferty (s. 14. lokakuuta 1946, Dunfermline, Skotlanti) on Nazareth-yhtyeen entinen laulaja ja perustajajäsen. Hän on ollut mukana kaikilla yhtyeen julkaisuilla ja on myös julkaissut kaksi sooloalbumia, vuoden 1975 "Dan McCafferty" ja vuoden 1987 "Into The Ring".
McCafferty erosi Nazarethista 45 vuoden jälkeen terveydellisiin syihin vedoten. Hän on kuitenkin myöhemmin kertonut ettei pysty esiintymään, mutta omasta mielestään ei koe mahdottomaksi edelleen levyttää Nazarethin kanssa.
James Booker
James Carroll Booker III (s. 17. tammikuuta 1939, New Orleans, Louisiana – k. 8. marraskuuta 1983, New Orleans) oli yhdysvaltalainen pianisti ja laulaja. Bookerin musiikillinen repertuaari oli laaja, hän soitti niin jazzia, rokkia, bluesia, boogie woogieta, gospelia kuin rhythm & bluesia.
Bookerin isä oli pappi ja Booker sai klassisen musiikin koulutusta hyvin nuorena aina kahteentoista ikävuoteen saakka. Jo 11-vuotiaana hänellä oli oma radioshow New Orleansin WMRY-asemalla, jossa hän lauantai-iltapäivisin soitti pianolla bluesia ja gospelia. Ohjelma kesti muutaman vuoden ja Booker perusti myös yhtyeen nimeltään Booker Boy and the Rhythmaires.
Neljäntoista ikäisenä Booker teki ensimmäisen levynsä Imperial Recordsille. Little Booker -nimellä tehty äänite "Doin' The Hambone"/"Thinkin' 'Bout My Baby" ilmestyi vuonna 1954. Vuosina 1954–1960 hän keikkaili muun muassa Amos Milburnin, Joe Texin, Shirley and Leen, Huey Smithin, Dee Clarken, Earl Kingin, Bobby Blue Blandin, Junior Parkerin ja Smiley Lewisin kanssa, kunnes hän 1960-luvun alussa levytti listoille nousseen kappaleen "Gonzo". Seuraavien kahden vuosikymmenen aikana hän teki musiikillista yhteistyötä esimerkiksi Lloyd Pricen, Aretha Franklinin, Ringo Starrin, The Doobie Brothersin ja B.B. Kingin kanssa.
Lupaava ura otti takapakkia vuonna 1967. Booker tuomittiin heroiinin hallussapidosta vuodeksi vankeuteen, jonka hän kärsi Angola Penitentiaryssa. Vuoden 1974 paikkeilla Booker palasi keikkalavoille, vuonna 1977 hän kiersi myös Euroopassa. Euroopassa hän myös levytti useita albumeja kuten "King of the New Orleans Keyboard Vol. I &II" (JSP) "The Piano Prince of New Orleans" (Aves) ja "New Orleans Piano Wizard: Live" (Rounder). Vuosina 1977–1982 Booker soitti vakituisesti Maple Leaf Barissa New Orleansissa.
Booker kuoli marraskuussa 1983 odottaessaan pyörätuolissa New Orleans Charity Hospitalin päivystyspoliklinikalla. Kuolinsyy oli ruumiinavauksen mukaan maksan pettäminen.
Kiinan itäinen rautatie
Kiinan itäinen rautatie oli rautatie, jonka venäläiset rakensivat kiinalaisten luvalla Mantšuriaan vuosina 1897–1901.
Rautatien rakentaminen aloitettiin heinäkuussa 1897 linjalla Tatarskaja–Hailar–Harbin–Nikolsk-Ussurijsk. Se oli osa Moskovasta Vladivostokiin johtavaa Siperian radan alkuperäistä linjausta. Virallisesti osuus avattiin liikenteelle marraskuussa 1901, mutta vakituinen matkustajaliikenne alkoi vasta heinäkuussa 1903.
Vuonna 1898 ryhdyttiin rakentamaan 880 kilometrin pituista eteläistä sivurataa, joka erkani Kiinan itäisestä rautatiestä Harbinissa ja ulottui pitkin Itä-Mantšuriaa Port Arthuriin (nyk. Lüshunkou), jossa oli ympärivuoden jäätön syväsatama. Venäjän–Japanin sota syttyi vuonna 1904 siitä kiistakysymyksestä, kenelle Port Arthur kuului ja millä periaatteilla satamaa tarjottaisiin avoimien ovien politiikan mukaisesti kaikkien käyttöön. Venäjän hävittyä sodan pääosa sivuradasta (pohjoisessa Changchuniin asti) siirtyi Japanin omistukseen. Japanilaiset perustivat Etelä-Mantšurian rautatieyhtiön hoitamaan rautatietä ja varustivat Kwantungin armeijan suojelemaan sitä.
Alkuperäinen Kiinan itäinen rautatie säilyi Venäjän ja sittemmin Neuvostoliiton omistuksessa vuoteen 1935. Tuolloin Neuvostoliitto myi sen Mantšukuolle, nukkevaltiolle, jonka Japani oli perustanut vuonna 1932 miehittämäänsä Mantšuriaan. Toisen maailmansodan jälkeen rautatie oli Neuvostoliiton ja Kiinan yhteisessä omistuksessa. Neuvostoliitto luovutti sen kokonaan Kiinan kansantasavallalle 1950-luvun alussa.
Manny Charlton
Manuel (Manny) Charlton (s. 25. heinäkuuta 1941 La Linea, Espanja) on espanjalaissyntyinen, Skotlannissa varttunut kitaristi, joka tunnetaan parhaiten Nazareth-yhtyeen kitaristina ja perustajajäsenenä.
Charltonilla oli iso rooli Nazarethin menestyksessä. Hän toimi yhtyeen tuottajana ja pääsäveltäjänä monilla albumeilla ja hänen suora, bluesmainen soittotyylinsä sopi hyvin Dan McCaffertyn raakaan laulusoundiin.
Manny Charlton erosi Nazarethista vuonna 1990 sisäisten erimielisyyksien johdosta ja on sen jälkeen johtanut omaa yhtyettään sekä julkaissut sooloalbumeja. Vuonna 2006 hän oli mukana ruotsalaisessa From Behind -yhtyeessä yhdessä Nicky Mooren (ex-Samson) kanssa.
Nazarethin 40-vuotisjuhlavuonna, vuonna 2008 Charlton käytti kiertueellaan kolmen amerikkalaismuusikon kanssa Nazareth-nimeä herättäen närää oikean Nazarethin keskuudessa. Helmikuussa 2009 ilmoitettiin, että Charlton on jäänyt eläkkeelle muusikon uraltaan ja että kiistat Nazarethin kanssa on sovittu.
Karonkka
Karonkka on akateeminen perinne. Se on väitöstilaisuuden jälkeen illalla järjestettävä juhlatilaisuus, jolla vastaväitellyt tohtori kiittää vastaväittäjäänsä (opponentti), kustosta ja muita väitöskirjan luomisprosessiin osallistuneita henkilöitä. Karonkkaan kutsutaan akateemisen piirin lisäksi yleensä ystäviä ja sukulaisia.
Professoriksi nimitetty voi järjestää nimityksen kunniaksi "professorikaronkan". Se
pidetään luontevimmin virkaanastujaisesitelmän jälkeen. Tohtorikaronkan pitämistä
pidetään Suomessa yleisesti lähes pakollisena, mutta professorikaronkan ei, vaan
sellaisen järjestää vain osa professoriksi nimitetyistä.
Karonkka järjestetään useimmiten yksityistilaisuutena ravintolassa, mutta voidaan pitää myös kotona tai osakunnan tai oman laitoksen tiloissa. Karonkan pukeutumiskoodi on miehille frakki tai tumma puku ja naisille iltapuku.
Frakin kanssa käytetään valkoisia liivejä, tosin jos karonkkaan osallistuu pelkästään miehiä, voidaan myös sopia että kaikki käyttävät mustia liivejä.
Karonkassa on erityinen perinne puheiden pitämisen suhteen. Pääruoan jälkeen väittelijä pitää puheen, jossa hän ensin kiittää vastaväittäjää, sitten kustosta, sitten muita osallistujia suurin piirtein akatemisessa tärkeysjärjestyksessä.
Sukulaisia ja/tai puolisoa kiitetään yleensä viimeiseksi. Kaikkien, jotka väittelijä "mainitsee nimeltä", odotetaan pitävän vastauspuhe samassa järjestyksessä kun heidät mainittiin alkuperäisessä puheessa.
Karonkka-sanan etymologia johtaa venäjänkieliseen sanaan "korona" (suom. "kruunu"). Karonkkaa voidaan siis pitää "kruunajaisina".
Myös teatteriesitysten harjoitusprosessien ja esityssarjojen, sekä elokuvien ja TV-sarjojen kuvausten päätteeksi järjestetään usein karonkaksi kutsuttuja juhlia, joihin osallistuvat tuotannon työryhmän jäsenet. Niissä ei kuitenkaan noudateta yhtä tiukkaa pukukoodia ja etikettiä. Karonkka ei siis liity ensi-iltajuhlallisuuksiin.
Pete Agnew
Peter (Pete) Agnew (s. 14. syyskuuta 1946 Dunfermline, Skotlanti) on skottilainen Nazareth-yhtyeen basisti ja perustajajäsen. Agnew'n poika Lee Agnew on Nazarethin nykyinen rumpali.
Darrell Sweet
Darrell Anthony Sweet (16. toukokuuta 1947 Bournemouth, Dorset, Englanti - 30. huhtikuuta 1999 New Albany, Indiana, USA) oli Nazareth-yhtyeen rumpali ja perustajajäsen. Hän kuoli sydänkohtaukseen Nazarethin ollessa Yhdysvaltain kiertueella vuonna 1999.
Amerikkalainen yö
Amerikkalainen yö on François Truffaut'n ohjaama ranskalainen elokuva vuodelta 1973. Sen nimi viittaa elokuva-alan termiin, jossa yökohtauksia voidaan kuvata päivällä. Elokuva kertoo elokuvantekijöiden maailmasta.
Elokuva sai Oscarin ja Baftan ja oli kahden Oscarin ehdokkaana. Sitä pidetään yhtenä Truffaut'n parhaista töistä.
Etiopia yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa
Etiopia on osallistunut kaikkiin yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin, jollaiset järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1983. Se on saanut MM-kilpailuissa yhteensä 77 mitalia, joista 27 on kultaisia. Se on Afrikan toiseksi menestynein maa Kenian jälkeen ja saavuttanut kaikki MM-mitalinsa vähintään 800 metrin pituisilta juoksumatkoilta. Mitaleitta Etiopia on jäänyt vain yksissä kisoissa, Roomassa 1987.
Yksittäisten lajien mitalitilastoissa Etiopia on MM-kisojen menestynein maa miesten 10 000 metrin sekä naisten 5 000:n ja 10 000 metrin juoksussa. Miesten 10 000 metrillä se on voittanut yhdeksän kultaa kuudestatoista mahdollisesta. Matkan kaikkien aikojen menestynein juoksija on Haile Gebrselassie, joka voitti maailmanmestaruuden vuosina 1993, 1995, 1997 ja 1999 sekä lisäksi yhden hopean ja yhden pronssin. Kenenisa Bekele voitti kymppitonnin vuosina 2003, 2005, 2007 ja 2009. Ibrahim Jeilan voitti lajin vuonna 2011 ja saavutti kaksi vuotta myöhemmin hopeaa. Bekele on voittanut kultaa myös 5 000 metrin juoksussa. Etiopian menestynein naisjuoksija on Tirunesh Dibaba, joka voitti 5 000 metrin kultaa vuosina 2003 ja 2005 sekä 10 000 metrin kultaa vuosina 2005, 2007 ja 2011 ja hopeaa vuonna 2017. Meseret Defar on saavuttanut 5 000 metrillä kaksi kultaa, yhden hopean ja kaksi pronssia. Helsingissä 2005 Etiopia ylti 5 000 metrillä Dibaban johdolla neloisvoittoon, mihin ei MM-kisojen historiassa ole Etiopian lisäksi pystynyt kuin Yhdysvallat samojen kisojen miesten 200 metrin juoksussa sekä Kenia naisten 10 000 metrillä Daegussa 2011 ja 3 000 metrin estejuoksussa Pekingissä 2015. Tämän lisäksi Etiopia on saavuttanut neljä kolmoisvoittoa, kaksi naisten 10 000 metrillä sekä yhden naisten 5 000 metrillä ja miesten kymppitonnilla. Maratonilla etiopialaisista mitaleille ovat yltäneet vuoden 2001 maailmanmestari Gezahegne Abera, vuoden 2015 maailmanmestari Mare Dibaba, vuoden 1983 hopeamitalisti Kebede Balcha, vuoden 2009 pronssimitalistit Tsegay Kebede ja Aselefech Mergia, vuoden 2011 pronssimitalisti Feyisa Lilesa, vuoden 2013 hopeamitalisti Lelisa Desisa, vuoden 2013 pronssimitalisti Tadese Tola, vuoden 2015 hopeamitalisti Yemane Tsegay sekä vuoden 2017 hopeamitalisti Tamirat Tola. Etiopian ainoat 1 500 metrin juoksun MM-mitalistit ovat vuonna 2009 hopealle sijoittunut Deresse Mekonnen sekä vuonna 1999 pronssia saavuttanut Kutre Dulecha. Ensimmäinen 800 metrin juoksun etiopialaismitalisti on Moskovassa 2013 kultaa voittanut Mohammed Aman.
Baban biilit
Baban biilit ("Babas bilar") on ruotsalaisen Rafael Edholmin ohjaama komediaelokuva vuodelta 2006. Se kertoo huono-onnisesta miehestä (Andreas Wilson), joka sekaantuu tyttöystävänsä (Sara Sommerfeld) isän (Georgi Stakov) hämäriin autokauppoihin ja katon maalaamiseen. Elokuvan sivuosissa on joukko suomalaisia nimekkäitä näyttelijöitä: Laura Malmivaara, Jarmo Mäkinen ja Peter Franzén.
Ghana yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa
Ghana on osallistunut kaikkiin yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin, jollaiset järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1983. Sen urheilijat ovat saavuttaneet kaksi mitalia, molemmat Helsingin kisoissa 2005.
Ensimmäinen MM-kilpailuissa pistesijoille eli kahdeksan parhaan joukkoon yltänyt ghanalainen oli Emmanuel Tuffour, joka sijoittui 200 metrin juoksussa seitsemänneksi Stuttgartissa 1993. Vuonna 1997 Ateenassa Ghana sijoittui 4 × 100 metrin viestijuoksussa viidenneksi joukkueella, johon kuuluivat Abu Duah, Eric Nkansah, Aziz Zakari ja Emmanuel Tuffour. Samoissa kisoissa Andrew Owusu sijoittui kolmiloikassa kahdeksanneksi. Edmontonissa 2001 maan paras saavutus oli Aziz Zakarin seitsemäs sija 100 metrin juoksussa. Pariisissa 2003 Ignisious Gaisah sijoittui pituushypyssä neljänneksi, Akosua Serwah 800 metrin juoksussa seitsemänneksi ja Andrew Owusu kolmiloikassa kahdeksanneksi. Helsingissä 2005 Ignisious Gaisah saavutti pituushypyssä hopeaa ja Margaret Simpson seitsenottelussa pronssia. Osakassa 2007, Berliinissä 2009, Daegussa 2011, Moskovassa 2013, Pekingissä 2015 ja Lontoossa 2017 maa jäi jälleen vaille pistesijoja. Moskovassa Ignisious Gaisah saavutti pituushypyssä hopeaa mutta edusti Alankomaita.
Etelä-Afrikka yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa
Etelä-Afrikka on osallistunut yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin vuodesta 1993 alkaen. Se on saavuttanut 27 mitalia, joista 12 on kultaisia.
Etelä-Afrikan menestynein MM-kisaurheilija on Caster Semenya, joka on voittanut kolme kultaa ja yhden pronssin. Kahteen kultaan ovat yltäneet korkeushyppääjä Hestrie Cloete ja pikajuoksija Wayde van Niekerk. Maan ensimmäinen maailmanmestari oli keihäänheiton vuonna 1997 voittanut Marius Corbett. Cloete voitti kultaa vuosina 2001 ja 2003. Vuoden 2001 kisojen miesten 4 × 100 metrin viestistä Etelä-Afrikka sai jälkikäteen kultaa, kun Yhdysvaltain joukkue hylättiin dopingtapauksen vuoksi. Kultajoukkueessa juoksivat Morne Nagel, Corne du Plessis, Lee-Roy Newton ja Matthew Quinn. Vuonna 2003 miesten korkeushypyn voitti Jacques Freitag. Berliinissä 2009 kultaa voittivat 800 metrin juoksijat Mbulaeni Mulaudzi ja Caster Semenya. Daegussa 2011 Semenya sijoittui 800 metrillä alun perin toiseksi, mutta nousi vuonna 2017 kultamitalistiksi kun Marija Savinova hylättiin dopingin takia. Pekingissä 2015 kultamitalin voitti Wayde van Niekerk 400 metrin juoksussa. Lontoossa 2017 kultaa voittivat Wayde van Niekerk 400 metrin juoksussa, Caster Semenya 800 metrin juoksussa ja Luvo Manyonga pituushypyssä ja kaikkiaan Etelä-Afrikka sai kuusi mitalia ja sijoittui kisojen mitalitaulukossa kolmanneksi.
Vuosina 2005 ja 2007 Etelä-Afrikka jäi ilman mitaleja. Helsingissä 2005 maa saavutti vain kolme pistesijaa, kun L. J. van Zyl sijoittui 400 metrin aitajuoksussa kuudenneksi, sittemmin Suomea edustanut Frantz Kruger kiekonheitossa kuudenneksi ja Godfrey Khotso Mokoena pituushypyssä seitsemänneksi. Osakassa 2007 pisteille yltivät Mokoena pituushypyssä viidenneksi, John Robert Oosthuizen keihäänheitossa kuudenneksi ja Mbulaeni Mulaudzi 800 metrin juoksussa seitsemänneksi.
Jacques Herzog
Jacques Herzog (s. 19. huhtikuuta 1950, Basel) on sveitsiläinen arkkitehti. Hän on perustanut yhdessä arkkitehti Pierre de Meuron'n kanssa Herzog & de Meuron -nimisen arkkitehtitoimiston.
Hertzog voitti arvostetun Pritzker-palkinnon yhdessä de Meuron'n kanssa 2001.
Club de Gimnasia y Esgrima La Plata
Club de Gimnasia y Esgrima La Plata (""La Platan voimistelu- ja miekkailuseura"") on urheiluseura La Platan kaupungista, Argentiinasta. Seuran päälaji on jalkapallo, jossa se pelaa Argentiinan pääsarjassa. Vuonna 1887 perustettu Gimnasia on Etelä-Amerikan vanhin jalkapalloseura. Seuralla on toimintaa myös monissa muissa lajeissa, erityisesti menestystä on tullut lento- ja koripallosta.
Seuran ainoa Argentiinan mestaruus tuli vuonna 1929 amatöörisarjasta, kaksi vuotta ennen ammattilaisliigan perustamista. Ammattilaisliigan perustamisen jälkeen sen paras saavutus liigassa on kakkossija, mihin se on yltänyt viidesti. Seura on pelannut Argentiinan korkeimmalla sarjatasolla yhtäjaksoisesti 69 vuoden ajan.
Gimnasia pelaa kotiottelunsa Juan Carlos Zerillo -stadionilla. Sen historiallinen paikallisvastustaja on Estudiantes. Seurat kohtasivat ensimmäisen kerran jo vuonna 1916. Paikalliskohtaamiset ovat suuria ja kiihkeitä tapahtumia kaupungissa.
Valkoista valkoisella
Valkoista valkoisella on venäläisen avantgarden johtohahmon Kazimir Malevitšin (1878–1935) suprematistinen öljyvärimaalausten aihe vuosina 1917–1918 ja sitä on pidetty hänen suprematisminsa huipentumana. Sarjan teoksista on suomeksi käytetty myös nimeä "Valkoinen neliö valkoisella pohjalla".
"Valkoista valkoisella" -sarjan teoksissa valkoinen neliö erottuu valkoiselta taustalta ainoastaan erilaisen pintakäsittelyn ansiosta.
Siitä huolimatta ettei työ viittaa millään tavoin ulkoiseen todellisuuteen se ei kuitenkaan ole persoonaton, vaan taiteilijan kädenjälki näkyy maalauksen siveltimen vedoissa ja valkoisen hienovaraisissa sävyeron vaihteluissa selvästi. Epäsymmetrisen neliön epätäsmälliset reunat synnyttävät pikemminkin vaikutelman äärettömästä tilasta kuin selkeistä rajoista.
Malevitšin oman lausunnon mukaan:
Sarjan teoksista luultavasti kuuluisin vuoden 1918 maalaus kuuluu nykyään New Yorkin Museum of Modern Artin kokoelmiin. Mitoiltaan 79,4x79,4 cm olevaa täysin abstraktia maalausta pidetään eräänä aikansa radikaaleimmista taideteoksista. Se on ollut Museum of Modern Artissa vuodesta 1935 alkaen.
Samaa teemaa ovat myöhemmin kehitelleet muutkin minimalistit muun muassa saksalainen Wolfgang Laib.
Sarah Churchill
Sarah Churchill (o.s. Jenyns, kirjoitetaan Jennings useimmissa nykyajan lähteissä), Marlborough’n herttuatar (5. kesäkuuta 1660 – 18. lokakuuta 1744) oli yksi aikansa vaikutusvaltaisimmista naisista johtuen hänen läheisestä ystävyydestään Ison-Britannian kuningatar Annan kanssa. Sarahin ystävyys ja vaikutusvalta prinsessa Annaa kohtaan oli laajalti tunnettu, ja monet senaikaisista tärkeistä henkilöistä kääntyivät hänen puoleensa toivoen, että hän saisi Annan suostumaan heidän pyyntöihinsä. Niinpä Annan noustessa kuningattareksi Sarahin tietämys hallituksesta ja hänen läheinen suhteensa kuningattareen teki hänestä sekä vaikuttavan ystävän että vaarallisen vihollisen.
Sarahilla oli ”pitkä ja antaumuksellinen” yli 40 vuoden pituinen suhde miehensä, John Churchillin, Marlborough’n herttuan, kanssa. Hän toimi Annan edustajana sen jälkeen kun Annan isä, Jaakko II, suistettiin vallasta mainiossa vallankumouksessa, ja hän edisti Annan intressejä Jaakon seuraajien, Vilhelm III:n ja Maria II:n, hallitusaikana. Kun Anna nousi valtaistuimelle Vilhelmin kuoltua vuonna 1702, Marlborough’n herttua, yhdessä Sidney Godolphinin, ensimmäisen Godolphinin jaarlin, kanssa, nousi hallituksen johtoon, osin hänen vaimonsa ja kuningattaren välisen suhteen ansiosta. Sillä aikaa kun herttua oli ulkomailla komentamassa joukkoja Espanjan perimyssodassa, Sarah piti hänet ajan tasalla hovin juonista, samalla kun hän lähetti Sarahille pyyntöjä ja poliittisia neuvoja, jotka tämä välittäisi kuningattarelle. Sarah kampanjoi uupumattomasti whig-puolueen puolesta ja käytti myös paljon aikaa rakennusurakoihin, kuten Blenheimin palatsiin. Hän kuoli 84 vuoden iässä vuonna 1744.
Lujatahtoinen Sarah koetteli kuningattaren kärsivällisyyttä aina kun hän oli eri mieltä tämän poliittisista tai kirkollisista nimityksistä. Heidän väliensä rikkouduttua viimeisen kerran vuonna 1711, Sarah ja hänen miehensä erotettiin hovista, mutta hän palasi suosioon Hannoverien noustua valtaan Annan kuoleman jälkeen. Hänellä oli myöhemmin kuuluisia erimielisyyksiä monien tärkeiden henkilöiden kanssa, mukaan lukien hänen tyttärensä Henrietta Godolphinin, toisen Marlborough’n herttuan; Blenheimin palatsin arkkitehti John Vanbrughin; pääministeri Robert Walpolen; kuningas Yrjö II:n; ja tämän vaimon, kuningatar Karoliinan, kanssa. Hänen perimänsä rahat Marlborough’n trustista tekivät hänestä yhden rikkaimmista naisista Euroopassa.
Koneen Säätiö
Koneen Säätiö on riippumaton organisaatio, joka tukee tieteellistä tutkimustyötä, kulttuuria ja taidetta sekä tieteen yleistajuistamista apurahoin. Se myös ylläpitää kansainvälistä Saaren kartanon taiteilija- ja tutkijaresidenssiä Mynämäellä. 
Säätiön tavoitteena on myös aktiivisesti etsiä ja tarjota vaihtoehtoja valtavirralle. Vuonna 2017 säätiö jakoi apurahoja ja palkintoja yhteensä 30,5 miljoonaa euroa
Keväästä 2018 alkaen säätiön toimitilat ovat sijainneet Lauttasaaren kartanossa.
Vuonna 2018 Koneen Säätiössä työskenteli vakituisessa työsuhteessa 14 työntekijää. Säätiön johtajana toimii Anna Talasniemi. Koneen Säätiön hallituksen puheenjohtajana on vuodesta 2002 toiminut Hanna Nurminen.
Koneen Säätiö perustettiin vuonna 1956. Säätiön perustivat Heikki H. Herlin ja Pekka Herlin, jotka toimivat myös Kone Osakeyhtiön johdossa. Alkuaikoina säätiöllä ja yrityksellä olikin läheinen yhteys. Pekka Herlinin kuoleman jälkeen vuonna 2003 säätiö itsenäistyi Kone Osakeyhtiöstä. Nykyisin säätiön päätöksenteko on itsenäistä ja Koneesta riippumatonta. Säätiön varallisuudesta suurin osa on kuitenkin edelleen Koneen osakkeissa. Koneen menestys 2000-luvulla on mahdollistanut myös säätiön toiminnan nopean laajenemisen. Koneen Säätiö oli vuoden 2013 lopussa Suomen suurin säätiö taseen loppusumman markkina-arvolla mitaten.
Koneen Säätiön toimitila Helsingissä sijaitsee Lauttasaaren kartanossa, jonne säätiö muutti keväällä 2018. Muuttoa edelsi kartanon päärakennuksen, sen pihapiirissä sijaitsevan Punaisen huvilan sekä kartanon puiston perusteellinen kunnostus, joka käynnistettiin säätiön ostettua kartanon Helsingin kaupungilta 2015. Lauttasaaren kartanoalue muodostaa kulttuurihistoriallisesti ja rakennustaiteellisesti arvokkaan kokonaisuuden, joka on historiallisesti kerrostunut.
Kartanossa työskentelee säätiön henkilökunta, minkä lisäksi siellä järjestetään erilaisia tilaisuuksia säätiön sidosryhmille. Kartanon pihapiirissä sijaitsevassa Punaisessa huvilassa käynnistyy pienimuotoinen, taiteen ja tieteen yhteisötoimijoiden kutsumille vieraille tarkoitettu residenssi vuonna 2019. Punaisessa huvilassa toimii myös tiede-taidekahvila Puhuri.
Säätiön tavoitteena on tehdä Lauttasaaren kartanosta avoin kohtaamisten ja monialaisen vuorovaikutuksen paikka tieteen ja taiteen kentällä.
Saaren kartanon residenssi on vuonna 2008 toimintansa aloittanut, Koneen Säätiön ylläpitämä kansainvälinen taiteilija- ja tutkijaresidenssi Mynämäellä, jonne eri alojen ammattitaiteilijat ja Koneen Säätiön apurahalla työskentelevät tutkijat voivat hakea kahden kuukauden mittaiselle työskentelyjaksolle. Kesäisin kartano on taitelijaryhmien käytössä.
Saaren kartanon residenssivalinnoissa painotetaan taidetta uudistavaa ja ajankohtaista työtä sekä uusia taiteenaloja. Saaren kartanon residenssin toiminnanjohtajana vuoteen 2017 asti toimi Hanna Nurminen, jonka jälkeen tehtävässä on jatkanut performanssitaiteilija ja kuraattori Leena Kela.
Irmeli Niemi
Helmi Irma (Irmeli) Kaarina Niemi (o.s. Kuusisto; 3. helmikuuta 1931 Helsinki – 27. toukokuuta 2008 Sauvo) oli suomalainen teatterin- ja kirjallisuudentutkija ja kirjallisuustieteen professori Turun yliopistossa. Niemi oli erityisesti teatterintutkimuksen uranuurtaja.
Niemi oli mukana, kun Suomeen luotiin uusi alueteatterijärjestelmä, ja hänen johtamansa komitea rakensi teattereiden, museoiden ja orkesterien valtionosuusjärjestelmän. Myös vapaat teatteriryhmät alkoivat saada julkista rahoitusta. Hän oli taiteen keskustoimikunnan puheenjohtaja ja opetusministeriön kulttuuriosaston ylijohtaja. Hän toimi Finland Festivalsin puheenjohtajana ja oli sen neuvottelukunnan jäsen.
Maria Jotuni oli Niemen erityisen mielenkiinnon kohde, ja Niemen tutkimusten tulokset loivat Jotunista uutta kuvaa. Jotunista Niemi teki myös väitöskirjansa.
Vuonna 1996 Irmeli Niemelle myönnettiin Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton kultainen kunniamerkki.
Irmeli Niemen isä oli säveltäjä Taneli Kuusisto ja hänen veljensä on Ilkka Kuusisto. Hän avioitui vuonna 1953 lääkäri Mikko Niemen kanssa.
Judy Landers
Judy Landers (7. lokakuuta 1958 Philadelphia, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Judy Landers on Ruth Landersin nuorempi tytär, hänen vanhempi sisarensa on näyttelijänä ja laulajana tunnettu Audrey Landers. Landers varttui Rockland Countyssa New Yorkissa. Nuorena hän oli kiinnostunut voimistelusta. Hän opiskeli "American Academy of Dramatic Arts" -oppilaitoksessa, jonka jälkeen hän siirtyi "Warren Robertson Dramatic Training Schooliin" ja edelleen "Juilliard School of Music" -kouluun.
Judy Landers on näytellyt muun muassa elokuvissa "Stewardess School" (1986), "Armed and Dangerous" (1986), "Ghost Writer" (1989), "Club Fed" (1990) sekä "Dr. Alien" (1989). Hän on näytellyt niin ikään televisiosarjoissa "Lemmenlaiva" (1977), "Vega$" (1978), "B.J. and the Bear" (1979) sekä "Madame's Place" (1982 ja 1983) ja "Night Court" (1984). Hänellä oli vieraileva sivurooli kulttisarjan "A-Team" kolmannen kauden jaksossa.
Landers on tehnyt paljon yhteistyötä äitinsä ja sisarensa kanssa, esimerkiksi "The Huggabug Club" -lastenohjelmassa vuonna 1996. Landersin sisarukset esiintyivät "Playboy"-julkaisun kannessa tammikuussa 1983.
Judy Landers avioitui minnesotalaissyntyisen baseball-pelaaja Tom Niedenfuerin kanssa marraskuussa 1987. Pariskunta asuu Floridassa ja heillä on kaksi tytärtä, Lindsay (s. 1989) ja Kristy (s. 1991).
Road Atlanta
Road Atlanta on 4,088 km pitkä moottorirata Braseltonin kaupungissa Georgiassa, Yhdysvalloissa. Radalla ajetaan nykyään vuosittain American Le Mans Series -sarjan Petit Le Mans -kilpailu, minkä lisäksi sillä ajetaan AMA-moottoripyörillä ja pienemmillä luokilla läpi vuoden. Radan tunnetuimpiin mutkiin lukeutuu ”The Esses”, joka on nopea vasen-oikea-vasen-mutkayhdistelmä mutkissa 3–5. Radan omistaa Panoz Motorsports.
Radalla ajettiin ensimmäinen kilpailu 13. syyskuuta 1970.
Philip Murphy
Philip Murphy (s. 12. toukokuuta 1958 Kilkenny) on irlantilainen haulikkoampuja.
Philip Murphy on saavuttanut MM-kilpailuissa trapissa joukkuemaailmanmestaruuden Lahdessa 2002, sekä henkilökohtaista hopeaa ja joukkuepronssia Nikosiassa 2007.
Karsten Bindrich
Karsten Bindrich (s. 14. huhtikuuta 1973 Wittenberg) on saksalainen haulikkoampuja ja maailmanmestari.
Karsten Bindrich on saavuttanut trapissa henkilökohtaisen maailmanmestaruuden Nikosiassa 2003, sekä henkilökohtaista pronssia Nikosiassa 2007 ja joukkupronsia Fagnanossa 1994. Lisäksi hän on saavuttanut poikien sarjassa henkilökohtaisen pronssin Perthissä 1991. Lisäksi hän saavutti EM-kultaa Trapista Nikosiassa 2008.
Lykopeeni
Lykopeeni on muun muassa tomaatin punainen väriaine, joka kuuluu karotenoidien ryhmään. Se kuuluu rakenteeltaan hiilivetykarotenoideihin. Muita samaan ryhmään kuuluvia yhdisteitä ovat alfa- ja beetakaroteeni. Toisin kuin monet muut karotenoidit, lykopeeni ei toimi elimistössä A-vitamiinin esiasteena. Runsaan lykopeenin saannin on useissa tutkimuksissa todettu suojaavan syöpä-, sydän- ja verisuonitaudeilta. Lykopeenin lähteitä ovat tomaatti, vesimeloni, verigreippi ja ruusunmarja. Muiden karotenoidien tapaan lykopeeni imeytyy parhaiten käsitellyistä elintarvikkeista. Jauhaminen ja kypsennys lisäävät imeytymistä merkittävästi. Tuoretta tomaattia parempia lykopeenin lähteitä ovatkin esimerkiksi ketsuppi, tomaattimehu tai vaikkapa tomaattinen pastakastike.
Lykopeenin kemiallinen kaava on CH, moolimassa 536.87  g/mol, sulamispiste 172–173 °C ja CAS-numero 502-65-8.
Hu Binyuan
Hu Binyuan (s. 7. marraskuuta 1977 Shanghai) on kiinalainen haulikkoampuja.
Hu Binyuan on saavuttanut urallaan useita mitaleita MM-kilpailuista kaksoistrapissa. Kirkkaimpia niistä ovat joukkuemaailmanmestaruus Lonatosta 2005, sekä henkilökohtaiset hopeat Zagrebissa 2006 ja Nikosiassa 2007
Hu sijoittui olympiapronssille Pekingissä 2008 tuloksella 184. Hän hävisi voittajalle Walton Ellerille kuudella kiekolla.
Joshua Richmond
Joshua Richmond (s. 19. joulukuuta 1985 Sayre) on yhdysvaltalainen haulikkoampuja ja maailmanmestari.
Joshua Ricmond on saavuttanut kaksoistrapissa monia MM-mitaleita. Poikien sarjassa kilpaillessa hän saavutti Nikosiassa 2003 joukkuepronssia ja Lonatossa 2005 henkilökohtaisen maailmanmestaruuden ja joukkuepronssin. Miesten sarjassa Richmond on saavuttanut Zagrebissa 2006 joukkuemaailmanmestaruuden ja Nikosiassa 2007 henkilökohtaisen pronssin.
Olli Nuorto
Olavi (Olli) Nuorto (sukunimi aikaisemmin Sirén; 26. tammikuuta 1907 Vesanto – 2. tammikuuta 1963) oli suomalainen kirjailija ja kääntäjä. Hän kirjoitti myös nimimerkeillä "Preston Asra" ja "O. Ukkonen".
Nuorto pääsi ylioppilaaksi 1927 ja valmistui filosofian maisteriksi 1931. Hän toimi Helsingin Sanomien palveluksessa arvostelijana ja pakinoitsijana 1928–1931, oli Yleisradion ohjelmapäällikön apulaisena 1934–1938 ja vuodesta 1939 Finlandia Uutistoimiston kirjallisen osaston toimittajana.
Nuorto vieraili kesäkuussa 1938 Palestiinassa ja piti matkasta myöhemmin radioesitelmän sekä kirjoitti artikkelin "Palestiina - Vihan pelto" Hakkapeliitta-lehteen.
Nuorto kirjoitti yhdessä Hilja Jorman kanssa käsikirjoituksen Risto Orkon elokuvaan "Siltalan pehtoori" (1934).
Bret Erickson
Bret Erickson (s. 26. syyskuuta 1960 Blair, Nebraska) yhdysvaltalainen haulikkoampuja ja maailmanmestari.
Bret Erickson on saavuttanut MM-kilpailuissa usieta mitaleita trapissa ja kaksoistrapissa. Kirkkain näistä mitaleista on Moskovan 1990 kaksoistrapin maailmanmestaruus.
Kolumbianruohokolibri
Kolumbianruohokolibri ("Lepidopyga lilliae") on äärimmäisen uhanalainen Kolumbian rannikolla Atlánticon, Magdalenan ja La Guajiran departementeissa elävä kolibri.
Kooltaan kolumbianruohokolibri on noin 9 cm. Koiraan vatsa on kiiltävän turkoosinsininen ja muuttuu tummemman siniseksi kurkussa. Selkä ja pää ovat lajilla kirkkaan vihreät. Siipien kärjet ovat mustat ja kärjestään haarautunut pyrstö on sinimusta. Kolumbianruohokolibrin nokka on lähes täysin suora ja yläpuolelta musta ja alapuolelta punainen. Siniruohokolibrilla ("Lepidopyga coeruleogularis") ei ole kiiltävän sinistä mahaa, mutta voidaan sekoittaa kolumbianruohokolibriin sopivassa valaistuksessa .
Kolumbianruohokolibri elää mangrovemetsissä "Erythrina fusca" -kasvin kukinta-aikana ja käyttää ravintonaan sen mettä. Muina aikoina laji ilmeisesti syö hyönteisiä. Kolumbianruohokolibrikannan kooksi arvioidaan 50–250 yksilöä . Suurin uhka lajille on sen elinympäristön hakkuut maanviljelyksen ja teiden sekä muun infrastruktuurin rakentamisen takia .
Tyyne-Maija Salminen
Tyyne Maija Salminen (o.s. Kivi) (25. syyskuuta 1903 Tuusula – 10. tammikuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, joka kuvasi romaaneissaan erityisesti työläisnaisten elämää.
Salmisen vanhemmat olivat kirvesmies Karl Fredrik Kivi (ent. Stenvall) ja Olga Olivia Granqvist ja puoliso vuodesta 1928 kauppaedustaja Matti Salminen. Hän kävi kansakoulun ja opiskeli myöhemmin käsityökoulussa sekä työväenopistossa. Salminen työskenteli muun muassa kotiapulaisena, lastenhoitajana ja kotelotehtaassa. Vapaana kirjailijana hän toimi vuodesta 1938.