Rudolf Steiner
Rudolf Joseph Lorenz Steiner (27. helmikuuta 1861 Donji Kraljevec, Itävalta-Unkari – 30. maaliskuuta 1925 Dornach, Sveitsi) oli itävaltalainen ajattelija ja sosiaalinen uudistaja, joka tunnetaan teosofian pohjalta rakentamansa esoteerisen maailmaselityksen ja -katsomuksen – antroposofian – luojana. Opin pohjana oli Blavatskyltä johdettu okkultistinen näkemys, että taivaankappaleet ovat sielullisia olentoja, näkyvän maailman takana on spirituaalinen todellisuus ja ihmisen jälleensyntymien ketju on karmallinen prosessi. Steiner omaksui vaikutteita myös saksalaisesta idealismista ja romantiikasta ja koki seuraavansa Goetheä. Opin pohjalta Steiner kehitti magiaa hyödyntävän biodynaamisen viljelyn, antroposofisen lääkinnän, spirituaaliseen kehitykseen tähtäävän harjoituksen eli eurytmian sekä steinerpedagogiikan. Steinerin tutkimusmenetelmää eli selvänäkemistä pidetään tieteellisestä näkökulmasta näennäistieteenä, kun taas sitä puolustavat luokittelevat sen laajennettuun tiedekäsitykseen.
Steinerilaisuus on teosofiasta irtautuneista mystisistä uususkonnollista liikkeistä nykyaikana merkittävimpiä. Sen näkyvin osa ovat steinerkoulut.
Steiner opiskeli vuosina 1879–1883 Wienin teknillisessä korkeakoulussa matematiikkaa, fysiikkaa ja kemiaa, sekä näiden ohella historiaa, kirjallisuutta ja filosofiaa, kuitenkaan koskaan valmistumatta. Tämä ei kuitenkaan estänyt hänen akateemisen uran jatkoa, kun hänen kyvyistään vakuuttunut opettajansa Karl Julius Schröer suositteli Goethen teosten uuden painoksen päätoimittajaa Joseph Kürschneriä nimittämään Steinerin Goethen teosten luonnontieteitä käsittelevän osuuden vastaavaksi päätoimittajaksi. Tämä toimitustyö poiki Steinerille työpaikan Weimarin Goethe-arkistossa vuosiksi 1888–1896.
Vuonna 1891 Rudolf Steiner promovoitiin filosofiasta tohtoriksi Rostockin yliopistossa Johann Gottlieb Fichten "ego"-käsitykseen perehtyneellä väitöskirjallaan "Die Grundfrage der Erkenntnistheorie" eli "Tietoteorian peruskysymys". Väitöskirja on ilmestynyt suomeksi nimellä "Totuus ja tiede". Steinerin pääteoksenaan pitämä "Vapauden filosofia, erään modernin maailmankatsomuksen luonnos" (Gummerus, 1973) on jatkoa väitöskirjalle.
Steinerilla ei ollut arkkitehdin koulutusta, mutta hänen visioidensa perusteella ja ohjauksessa toteutettiin 18 rakennusta. Merkittävimpiä ovat Dornachiin rakennetut Goetheanum I ja Goetheanum II. Näistä ensimmäinen, joka oli rakennettu puusta, tuhopoltettiin uudenvuodenpäivänä 1923. Siinä oli käytetty mm. laivanrakennuksesta peräisin olevia tekniikoita. Steiner oli itse osallistunut luonnosten tekemisen lisäksi myös maalaamiseen. Goetheanum I:een tarkoitettu Steinerin suunnittelema ja Edith Maryonin veistämä 9-metrinen puuveistos "Ihmisyyden edustaja", oli tuhopolton aikaan vielä ateljeessa ja säästyi tuholta. Lasimaalaukset, jotka tehtiin Goetheanum ensimmäisen ja toisen ikkunoihin, noudattivat Goethen värioppia.
Goetheanum II rakennettiin betonista. Uusi materiaali ja valutekniikka mahdollistivat entistä paremmin orgaanisten muotojen jäljittelyn. Samaa orgaanisen arkkitehtuurin muotokieltä olivat käyttäneet eräät kansallisromanttiset (Keski-Euroopassa käytetty termi oli tosin art nouveau) arkkitehdit esimerkiksi Mendehlsson erityisesti Einstein-tornissaan ja Gaudi koko tuotannossaan. Goetheanum II valmistui vasta Steinerin kuoleman jälkeen 1928. Harmaasta betonista valettuna se on massiivisuudessaan lähellä brutalismia eikä Steinerin arvostetuimpia.
Vuonna 1919 Waldorf Astoria -tehtaaseen Stuttgartiin perustetusta ensimmäisestä Steinerin pedagogiikkaa käyttävästä koulusta alkoi mahdollisesti maailman suurimman yksityisen koulutusjärjestelmän kehittyminen. Maailmalla nämä koulut tunnetaan Waldorf-kouluina, mutta Suomessa niille on vakiintunut nimitys steinerkoulu. Suomessa on myös steinerpedagoginen Snellman-korkeakoulu. Snellman-korkeakoulussa voi opiskella muun muassa steinerkoulun luokanopettajaksi ja kuvaamataidon opettajaksi, steinerpäiväkodin varhaiskasvattajaksi sekä puhe- ja draamataiteilijaksi.
1920-luvulla Friedrich Rittelmayer pyysi Steinerilta konsultaatiota uuden uskonnon perustamiseksi. Steiner kirjoittikin Kristiyhteisö -nimellä tunnetun liikkeen uskontunnustuksen ja opit. Taustana oli kristinusko, johon Steiner lisäsi mm. oman sielunvaellusoppinsa. Steiner selitti tehneensä lähinnä ystävänpalveluksen ja halusi pitää Kristiyhteisön irrallaan antroposofiasta, joka ei hänestä ole uskonasia. Hän perusteli tekoaan sillä, että monet ihmiset tarvitsevat perinteistä uskontoa mutta että sitä oli tarpeellista kehittää tukemaan ihmiskunnan spirituaalista evoluutiota.
Steinerin käsityksen mukaan Jeesus-lapsia oli oikeasti kaksi, mihin viittaavat Raamatun kaksi erilaista sukuluetteloa. Okkultistisen tutkimuksensa perusteella hän oli saanut selville,että toinen näistä oli Zarathustran inkarnaatio. Toinen taas oli kykenevä puhumaan heti syntymästään mutta vain kieltä, jota tämän äiti ymmärsi ja oli elänyt aiemmin mm. Buddhana. 12-vuotiaana nämä olennot muuttuivat yhdeksi. Steiner erotti astraalimaailman Kristuksen, jonka hän koki kohdanneensa ja toisaalta materiaalisen maailman Jeesuksen, jota piti lähinnä välikappaleena. Lisäksi hän näki, että Kristuksen toinen tuleminen todella tapahtuu, mutta ei aineellisessa maailmassa vaan antroposofian oppeihin kuuluvassa eetterimaailmassa, josta yhä kasvava joukko ihmisiä tulee saamaan näyn. Tämän hän ilmoitti tapahtuvan noin vuoden 1933 tienoilla.
Vuonna 1924 Steiner piti Koberwitzissa maatalouskurssina tunnetun luentosarjansa, jolla laski perusteet ns. biodynaamiselle viljelylle. Steinerin neuvojen mukaan valmistettujen preparaattien on uskottu tuovan viljelymaahan kosmisia voimia. Preparaatteja on kahta laatua: kompostointia tukevia ja viljelymaahan kätkettäviä. Steiner esitti, että maahan upotettavat lehmänsarvet, joihin on pantu yrttejä tai kiviä ja lantaa, vaikuttavat maahan astraalisella tasolla. Eräitä preparaatteja on tarkoitus myös liottaa veteen ja pirskottaa vesi maahan. Viljelyä koskevissa ohjeissa Steiner otti myös huomioon astrologian ja antoi seikkaperäisiä ohjeita taivaankappaleiden asennoista. Menetelmissä oli myös maagisia vaikutteita, kuten neuvot hiiren nahkojen polttamisesta ja tuhkan sirottelemisesta peltoon hiirien torjumiseksi. Tämän tuli tapahtua Venuksen ollessa Skorpionin tähtikuviossa. Steinerin ohjeiden mukaan viljeltyjä tuotteita kutsutaan biodynaamisiksi ja sertifioituina ne on merkitty Demeter-jumalan tunnuksella erotukseksi esim. luomutuotannosta.
Steiner sovelsi maailmankuvaansa myös terveydenhoitoon perustamalla Ita Wegmanin kanssa ns. antroposofisen lääkinnän. Sen perusidea on, että ihmisen astraalikehoa vetävät vastakkaiset voimat Ahriman ja Lucifer. Ihminen myös oletetaan karmalliseksi sielun kantajaksi. Esimerkiksi lasten sairaudet ovat tyypillisesti seurausta sielun ennen maailmaan tulemista keräämästään karmasta ja niiden estäminen, vaikka olisikin elämänaikana hyödyllistä, johtaisi vain saman toistumiseen seuraavassa inkarnaatiossa. Sairaudet tulisikin kokea niin, että niiden spirituaalinen tehtävä pääsee toteutumaan. Sairauksien välttämisen negatiivista vaikutusta voi toisaalta korjata hengellisillä harjoituksilla. Steiner oli hengentieteellisesti eli tutkimalla astraalimaailmassa olevaa akaasista aikakirjaa havainnut armeliaisuuden puutteen manifestoituvan tulevissa elämissä isorokkona. Isorokon poistaminen maailmasta aiheuttaisi vakavan karmallisen seurauksen ja tästä antroposofian velvollisuus on kertoa totuus.
Hengellisten tai sielullisten harjoitusten, erityisesti eurytmian lisäksi antroposofisessa lääkinnässä käytetään antroposofisia lääkkeitä. Nämä ovat yleensä homeopaattisia valmisteita muistuttavia sikäli, että valmisteet on laimennettu niin, että vaikuttavia aineita ei ole jäljellä. Homeopatiasta valmisteet eroavat kuitenkin siten, että lähtökohtana olevia aineita on valittu okkultistisin periaattein. Esimerkiksi Merkurius-planeetta vaikuttaa astrologisesti hengityselimiin, joten elintä koskevissa sairauksissa on syytä käyttää elohopeallisia (mercurial) aineita.
Steiner oli myös havainnut, että sydän ei oikeasti ole pumppu vaan että veri virtaa sielullisilla voimilla ja siten liikuttaa sydäntä. Näkemystä ei pidetä lääketieteellisesti pätevänä antroposofian ulkopuolella. Steiner päätteli myös, että misteli joko sellaisenaan tai homeopaattisena voisi parantaa syöpää, koska mistelikin on loisiva kasvi ja ottaa vettä ja mineraaleja isäntäkasvistaan. Uutetta käytetään yhä saksankielisissä maissa etenkin saattohoitopotilaille. Näyttöä vaikuttavuudesta ei kuitenkaan ole.
Steiner vieraili Suomessa vuosina 1912 ja 1913. Ensimmäinen vierailu tapahtui Teosofisen seuran vuosikokouksen yhteydessä. Silloin hän piti laajan esitelmäsarjan Taivaankappaleiden ja luonnonkuntien henkisistä olennoista' Teosofisessa seurassa ja julkiset esitelmät Kalevalasta sekä okkultismista ja vihkimyksestä Helsingin yliopiston tiloissa.
Esitelmäsarja kesti kymmenen päivää. 3.4.1912 Steiner selitti, miten okkultisti kykenee ’näkemään’ eetteriruumiin ja havainnoimaan sprituaalisia tasoja materiaalisen maailman takaa, ja seuraavana päivänä, miten okkultismissa kehittyvä esoteerikko oppii myös näkemään taivaankappaleiden, kuten Maan astraaliruumiin ja planeerisia henkiä. Edelleen Steiner selitti karman vaikuttavan ihmisen jälleensyntymiin. Kolmannessa esitelmässään Steiner puhui arkkienkeleistä, ajan hengistä ja miten ihminen tulee tietoiseksi korkeammista maailmoista. Seuraavassa esityksessä Steiner täsmensi arkkienkelien olevan kansanhenkiä (tai kansallishenkiä) ja että niiden kehittymistä voi historiallisesti seurata ja selvänäkemällä tulla tietoiseksi henkisistä hierarkioista. Lisäksi hän demonstroi, miten okkultistina tarkastelee kasvien muotoja ja havainnoi niitä spirituaalisina olentoina. Seuraavaksi Steiner tarkasteli planeettojen järjestystä ja selitti niiden harmonian ja kiertoradat johtuvan kerubeista. Planeettojen sisäinen sielunelämä taas johtuu serafeista. Tämän jälkeen seurasi pitkä ja seikkaperäinen selostus eri planeettojen sielunelämästä ja siitä, miten okkultisti kykenee havainnoimaan sitä, eikä pelkästään fyysisiä planeettoja, jotka näkyvät vain kaukoputkella. Steiner esitti kritiikkiä virheellisenä pitämäänsä modernia maailmankuvaa vastaan, esitteli Zarathustran opetusta Ahrimanista ja että hänen selvänäkemänsä asiat saavat tukea siitä, vaikka niitä ei olekaan kirjattu akaasisiin aikakirjoihin.Jälkimmäinen kommentti perusteli, miksi Steinerin näkemys poikkesi esim. Blavatskyn näyistä, joita teosofien piirissä pidettiin pätevinä. Edelleen Steiner analysoi mayaa, hindulaista käsitystä, jonka mukaan näkyvä maailma on harhaa ja että sen takana on todellinen spirituaalinen järjestys. Lopulta Steiner esitti todellisen järjestyksen, johon kuuluvat, enkelit, serafit, kerubit, lusifeeriset henget, astraalimyrskyt, eetteriruumiit. Steinerin mukaan myös tieteen käsitys komeetoista on väärä. Ne eivät tulekaan kaukaa ja mene pois vaan tulevat spirituaalisista ulottuvuuksista ja niiden tehtävä on puhdistaa olioita pahasta astraalimateriasta ja lakatessamme havaitsemasta niitä ne ovatkin kadonneet toiseen ulottuvuuteen. Lopulta Steiner eteni esittämään planeetojen jälleensyntymistä ja sielullista kehittymistä koskevan oppinsa, oman historiakäsityksensä, kasvien sielullisuuden ja oppinsa suhteen esim. Blavatskyyn. Aikalaistodistuksen mukaan Steiner karjui ja repi, huusi ja huohotti.Esityksen intensiteetti ja esittäjän kyky myös kuunnella saivat aikaan sen, että puhujan esittämät latteudet otettiin vakavina viisauksina. Henrik Friedmann totesi, että kaikki eivät uskoneet Steinerin olevan vakavissaan, mutta että hänen mielestään älykäs ihminen ei esittäisi mitään näin epäuskottavaa ja naiivia, ellei siihen itse uskoisi. Samalla vierailulla Steiner selitti kasvatustieteen professori Ruinille, miten oli parantanut jälkeenjääneen lapsen havaittuaan, että tämän fyysinen pää oli epäsuhdassa astraalipään kanssa. Ruin ei vakuuttunut pedagogiikasta vaan piti tarinaa merkillisenä.
Toisella vierailullaan Steiner piti esitelmäsarjan hindulaisten pyhän tekstin Bhagavad Gitan henkisestä taustasta Antroposofisen seuran suomalaisille ja ulkomaisille jäsenille.
Steinerin ajatukset saivat vastakaikua aluksi Suomen Teosofisen seuran puitteissa. Kun Antroposofinen seura perustettiin vuonna 1913, siihen siirtyi myös suomalaisia teosofeja. Myöhemmin vuonna 1923 perustettiin Suomen Antroposofisen seuran edeltäjä. Suomessa aatetta ovat vieneet eteenpäin muun muassa kirjailija Kersti Bergroth ja filosofian emeritusprofessori Reijo Wilenius, joka on myös suomentanut Steinerin teoksia.
Ainakin nämä kirjat ovat ilmestyneet suomeksi: