hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Loimaan Lehti
Loimaan Lehti on Loimaalla ja lähikunnissa ilmestyvä paikallislehti. Lehti on ilmestynyt vuodesta 1914. Loimaan Lehteä kustantaa Priimus Media Oy, joka on osa Priimus konsernia. Priimus Group on viestintä- ja kirjapainoalan yritysrypäs, jonka toiminnan keskuspaikkana on Loimaa.
Kolmesti viikossa ilmestyvän lehden levikki oli 8 100 vuonna 2014. Lehti ilmoittaa ilmestymisalueekseen Loimaan ohella myös Oripään, Ypäjän, Huittisen, Punkalaitumen ja Vampulan.
Uudenkaupungin rautatieasema
Uudenkaupungin rautatieasema (, , ratakm 264+795) on rautatieasema Uudessakaupungissa Varsinais-Suomessa. Asema palvelee enää ainoastaan tavaraliikennettä, ja sen läpi kulkee joka arkipäivä Yaran lannoitetehtaan kuljetuksia.
Uudenkaupungin asema on Thure Hellströmin suunnittelema ja se valmistui radan myötä vuonna 1924. Samassa yhteydessä asemalle rakennettiin myös kaksipaikkainen veturitalli. Koska asema sijaitsi suhteellisen kaukana kaupungin keskustasta, jatkettiin matkustajajunayhteyttä vuonna 1933 aina Kalarannan seisakkeelle asti.
Henkilöliikenne asemalla ja koko radalla lakkautettiin 1.1.1993, jonka jälkeen asema jäi vain tavaraliikenteen käyttöön. Siitäkin suurin osa jatkaa aseman ohi lannoitetehtaalle. Aseman tavaramakasiini paloi vuonna 2001, mutta itse asema säästyi ja se kunnostettiin 2000-vuosikymmenen alussa. Aseman vieressä ovat säilyneet myös pitkään käyttämättömänä ollut veturitalli ja höyryveturien vesitorni. Asema muutettiin kauko-ohjatuksi vuonna 2008 ja jo vuonna 2007 se siirtyi Senaattikiinteistöjen myyntikohteeksi. Kesäkuussa 2010 Senaatti-kiinteistöjen antaman tiedon mukaan asemaa ei kuitenkaan aiota myydä.
Jean-Pierre Changeux
Jean-Pierre Changeux (s. 6. huhtikuuta 1936 Domont, Ranska) on ranskalainen neurobiologi. Hän on tutkinut useita biologian osa-alueita, kuten proteiinien rakennetta ja toimintaa sekä keskushermoston kehitysbiologiaa. Hänen varhaisiin merkittäviin töihinsä kuului tieteellisiä artikkeleita allosteerisista proteiineista. Suuren yleisön tuntemaksi hän nousi kirjallaan "Neuronal Man: The Biology of The Mind" vuonna 1985.
Jean-Pierre Changeux valmistui ranskalaisesta École Normale Supérieuresta vuonna 1958. Vuosina 1959–1965 Changeux tutki allosteerisia proteiineja Jacques Monod'n alaisuudessa Pariisin Pasteur-instituutissa, jossa hän julkaisi väitöskirjansa vuonna 1963. Vuodesta 1966 hän on tutkinut asetyylikoliinireseptoria ja vuodesta 1973 keskushermoston kehitystä. Changeux työskentelee nykyisin Ranskassa kolinergisten nikotiinireseptorien tutkimusryhmässä Pasteur-instituutissa ja molekulaarisen neurobiologian professorina Collège de Francessa. Vuonna 2001 hän sai Balzan-palkinnon.
Claes Lang (vanhempi)
Claes Lang (1690 Tukholma – 13. heinäkuuta 1761 Turku) oli suomalainen taidemaalari.
Maalari-Langien suku on alun perin Lyypekistä Saksasta. Langeja muutti Ruotsiin, josta yksi sukuhaara siirtyi Suomeen. Suomen haaran kantaisä on tukholmalainen maalari Jochim Lang, joka maalasi 1690-luvulla Ahvenanmaalla. Jochimin Petter-pojan poika Claes muutti nuorena Suomeen. Hänestä tuli suvun suomalainen kantaisä. Hän joutui Venäjälle vankeuteen, josta palasi Helsinkiin 1723. Hän avioitui Catharina Elisabet Rölingin kanssa, jonka suku myös on alkujaan Lyypekistä. Maalarin työt eivät täysin työllistäneet Langia, koska silloin ei vielä aina maalattu taloja ja huonekaluja, ja hänet mainitaankin perämieheksi. Hän teki kuitenkin uudessa Ulrika Eleonoran kirkossa maalaustyöt, joista hän laskutti kirkon valmistuttua 1727 maistraatilta 16 hopeataalaria ja 4 äyriä kirkon ikkunarautojen, saranoiden ja salpojen ja kirkon portaankaiteiden maalaamisesta. Myöhemmin samana vuonna hän laskutti vielä lisää. Hänen arvellaan tehneen myös sisämaalaukset. Hän muutti Turkuun 1735 ja maalasi uuden raatihuoneen. Hänen kisälleinään olivat myöhemmin kirkkomaalarina tunnettu Jonas Bergman sekä Anders Dahlsten, josta tuli akatemian piirustusmestari. Myös Matts Björkegren mainitaan kisälliksi.
Langin historiaan jääneitä kirkkomaalaustöitä ovat Paimion kirkon kuorin aidan koristelu vuodelta 1738 ja Lempäälän kirkon vanhan lehterin, kuorin aidan ja papinpenkin sekä alttarilevyyn kultakehyksin varustetun kuvan. Lang maalasi alttaritaulun Saltvikin kirkkoon 1759 sekä koristi maalauksilla Lumparlandin kirkon 1760. Sen sijaan Lempäälän kirkkoon maalattu alttaritaulu vuodelta 1757 ei ole hänen, vaikka niin on mainittu, eikä myöskään Viipurin ja Käkisalmen kirkkojen maalaustyöt tiettävästi ole hänen, vaikka esimerkiksi Taiteilijamatrikkelissa niin mainitaan. Hänen myöhemmistä töistään ei ole tietoa, mutta tulevien kirkkomaalarien kasvattajana ja oppi-isänä hän on ollut erittäin merkittävä.
Antoine de Lévis-Mirepoix
Antoine Pierre Marie François Joseph de Lévis-Mirepoix (1. elokuuta 1884, Léran Ariège – 16. heinäkuuta 1981, Lavelanet Ariège) oli ranskalainen romaanikirjailija, historioitsija ja esseisti. Hän oli Ranskan akatemian jäsen. Hän oli titteleiltään San Fernando Luisin herttua ja Espanjan grande sekä Lèvis-Mirepoix’n paroni.
Lévis-Mirepoix syntyi aristokraattiseen perheeseen, sillä hänen perheensä kuului Espanjan grandeina Espanjan korkeimpaan mahdolliseen aristokratiaan. Perusopetuksen hän sai luostarikoulussa, ja sittemmin hän kävi lukion Toulousessa. Jo varhain Lévis-Mirepoix osoitti voimakasta taipumusta kirjoittamiseen. Hän suorittikin alemman loppututkinnon kirjallisuustieteissä.
Lévis-Mirepoix peri edesmenneeltä isältään vuonna 1915 tämän arvonimet, ja näin hänestä tuli viides San Fernando Luisin herttua ja Espanjan grande sekä neljäs Lévis-Mirepoix’n paroni. Herttuan ja Espanjan granden tittelit vahvistettiin hänen osaltaan kuninkaallisella asetuksella 25. kesäkuuta 1916. Ranskan tasavallan presidentin antamalla asetuksella 24. elokuuta 1961 kenraali Charles de Gaulle antoi oikeuden tämän espanjalaisen herttuallisen tittelin käyttöön.
Heti sen jälkeen hän otti virallisesti käyttöön tittelin Lévis-Mirepoix’n herttua, joskin hän oli käyttänyt tätä titteliä kirjallisissa toimissaan jo huomattavasti aiemmin. Tämä titteli oli tavallaan eräänlainen lisänimike tai jopa nimimerkki, sillä Ranskassa on sallittua, että herttua A kantaa herttua B:n titteliä, joka on nimenä hohdokkaampi ja liittyisi muuten paroni B:n arvoon.
Lévis-Mirepoix’n tuotanto keskittyi historiaan ja erityisesti Ranskan kuninkaiden elämäkertoihin.
Hänet nimitettiin Ranskan akatemian jäseneksi vuonna 1953, ja hänellä on tuoli 16, jolla hän seurasi kirjailija Charles Maurras’ta ja edelsi runoilija Léopold Sédar Senghoria.
Świecie
Świecie [ˈɕfjɛt​͡ɕɛ] () on 34 324 asukkaan kaupunki (2013) Puolan pohjoisosassa. Sen pinta-ala on 11,87 neliökilometriä. Kaupungin historia ulottuu yli 800 vuoden taakse. Alue on Puolan suurin paperintuottaja.
Vetytabletti
Vetytabletti on Tanskan teknillisessä yliopistossa keksitty vedyn varastoimistekniikka. Se perustuu vedyn säilyttämiseen magnesiumkloridissa ammoniakkiin sitoutuneena. Ammoniakki vapautuu lämmitettäessä ja vetyä saadaan hajottamalla ammoniakki katalyytilla. Vedyn osuus kokonaismassasta voi olla jopa 9 %.
Klaus Stolt
Klaus Stolt on suomalainen arkkitehtuurin pienoismallirakentaja.
Stoltin ura mallintamisen saralla alkoi 1960-luvulla. Hän on tehnyt Suomen arkkitehtuurin merkkirakennuksien eri suunnitteluvaiheista lukuisia malleja muun muassa kaikille suurille mestareille kuten Aalto, Pietilä ja Lappo sekä myös nykyarkkitehdeille. Stolt on tuonut Suomeen tietokoneavusteisen mallinrakentamisen ottamalla käyttöön CNC-jyrsimen yhdeksänkymmentäluvun lopussa.
Klaus Stolt on ansioitunut myös muusikkona soittamalla Dave Lindholmin eri kokoonpanoissa bassoa.
Olavi Elimaeus
Olavi Elimaeus (k. 1629) oli Viipurin hiippakunnan neljäs piispa. Hän oli kotoisin Elimäeltä, mutta kävi koulua Turussa ja Tukholmassa. Hän opiskeli vuodesta 1597 Rostockissa, jossa sai maisterinarvon. Hän toimi koulunopettajana Enköpingissä ja Tukholmassa. Elimaeus tuli vuonna 1611 Tukholman suomalaisen seurakunnan kirkkoherraksi. Kun Stolbovan rauhan jälkeen Viipurin hiippakunta, jota Turun piispat olivat 1578–1618 hoitaneet, oli tuntuvasti laajentunut alueeltaan ja sai oman esimiehen, Kustaa II Adolf nimitti Elimaeuksen sen piispaksi 1618. Hän sai myös Inkerin kirkollisen valvonnan tehtäväkseen. Elimaeuksen tärkeäksi tehtäväksi jäi Itä-Suomen kirkollisten olojen järjestäminen ja valtakuntaan liitetyn Käkisalmen läänin ortodoksisen väestön käännyttäminen luterilaiseen uskoon.
Koska Käkisalmen läänin virkamiehet kohtelivat kaltoin läänin ortodokseja, myös Elimaeuksen johtama käännytystyö epäonnistui. Ruptuurisodassa (1656–1657) Käkisalmen läänin ortodoksit nousivat kapinaan ruotseja vastaan ja liittyivät hyökkäävään venäläiseen sotaväkeen. Kun Venäjän sotaväki syksyllä 1656 vetäytyi, ortodoksit pakenivat sen mukana Venäjälle.
Elimaeus painatutti Tukholmassa 1621 suomenkielisen virsikirjan, joka sisälsi 153 virttä, niistä 100 Jaakko Suomalaisen ja 47 Hemminki Maskulaisen virsikirjasta sekä kaksi uutta virttä. Myöhemmin julkaistiin Elimaeuksen "tiedosta ja tahdosta" 1629 kirkkokäsikirjan suomennettu laitos.
Ruumisarkku
Ruumisarkku on arkku, jossa vainaja haudataan tai tuhkataan.
Yleensä ruumisarkut tehdään puusta, mutta ruumiita kuljetettaessa käytetään yleisesti sinkkiarkkuja, koska ne kestävät sään ja lämmön vaihteluita puuarkkuja paremmin.
Hautaamiseen käytetään lähes poikkeuksetta puuarkkuja, jotka maatuvat muutamassa vuodessa. Puuarkku on tavallisesti päällystetty maatuvalla kankaalla, paperilla, tapetilla, lakattu tai maalattu. Ruumisarkun vakiopituus Suomessa on 200 cm, mutta niitä valmistetaan eri kokoisina, jotta lapset, vauvat, ylipainoiset, lyhytkasvuiset ja erityisen pitkät ihmiset voitaisiin haudata heidän ruumiinkokoaan vastaavassa arkussa.
Tuhkauksessa ruumis poltetaan arkkuineen ja tuhka laitetaan uurnaan.
Ruumisarkun hinta määräytyy sen koosta, rungon puulajista ja käytetystä pintamateriaalista. Arkun sisälle tuleva peite ja tyyny voivat olla hinnoiteltu erikseen. Hintaan vaikuttaa myös valmistusmaa. Ruumisarkun voi ostaa hautaustoimistojenliiton alaisesta hautaustoimistosta, itsenäisestä hautaustoimistosta tai verkkokaupasta. Hautaustoimistoissa on esillä edustavia arkkuja, joiden myyntikate on korkea, jos asiakas haluaa ostaa edullisemman esimerkiksi tapettipäällysteisen arkun hänen on osattava pyytää sitä oma-aloitteisesti. Vainajan kuljetus on yleensä sidottu samaan liikkeeseen arkunhankinnan kanssa. Ruumisarkun voi ostamisen sijaan rakentaa myös itse höylätystä puutavarasta tai koota valmiista levyistä.
Ruumisarkkuja on käytetty todistettavasti lähes yhtä kauan kuin ihmiskunnan kehittyneemmät kulttuurit ovat olleet olemassa, joskin aluksi niitä käytettiin vain ylhäisön hautaamiseen. Ehkä tunnetuin ruumisarkku on Tutankhamonin kultaisella kuolinnaamiolla varustettu sisempi arkku, jonka sisässä faaraon balsamoitu ruumis lepäsi.
Arkkupeitto on ruumisarkun päälle levitettävä suuri (noin 2,5 × 1,6 metriä), kulmista pyöristetty peite, jota käytetään muistotilaisuuden ajan. Arkkupeiton käyttö sopii yksinkertaiselle ruumisarkulle ja tilaisuuksiin, joissa arkkua ei kanneta hautaan. Arkkupeitto voi olla vainajan omaisten tai se voidaan vuokrata hautaustoimistosta.
Suljettu
Suljettu on Absoluuttisen Nollapisteen vuonna 1999 ilmestynyt neljäs studioalbumi. "Suljettu" on teemalevy, joka kertoo isän ja pojan vaikeasta suhteesta pohjoisessa maalaiskylässä. Levy perustuu Tommi Liimatan kappaleeseen ”Jokea silmiin” albumilla "Liimatan Pan Alley". Albumilta julkaistiin kaksi singleä: ”Kupit on kuin olisi häät” ja ”Sukututkimus lannistaa”.
Absoluuttinen Nollapiste teki vuonna 2001 kiertueen "Absoluuttinen Nollapiste soittaa Suljetun", jolla se soitti levyn kokonaisuudessaan seitsemällä keikalla. Taltiointi Tavastialla soitetusta kiertueen viimeisestä keikasta julkaistiin levyllä "Sortovuodet 1994–2004".
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Tommi Liimatta, ellei toisin mainittu.
Ivan Tregubov
Ivan Sergejevitš Tregubov (, 19. tammikuuta 1930 Komsomolsk-na-Amure – 22. joulukuuta 1992) oli neuvostoliittolainen jääkiekkoilija. Puolustajapelaaja Tregubov pelasi 100 maaottelua Neuvostoliiton jääkiekkomaajoukkueessa 1950- ja 1960-luvuilla.
Tregubov pelasi jääkiekkoseuroissa
Titisee-Neustadt
Titisee-Neustadt on kaupunki Lounais-Saksassa Baden-Württembergin osavaltiossa Schwarzwaldin alueella.
Neustadtin kaupunki perustettiin vuonna 1250. Se tuli tunnetuksi 1700-luvulla erityisesti kelloteollisuudestaan. Vuonna 1971 Titiseen kunta liitettiin Neustadtin kaupunkiin.
Neustadtiin rakennettiin hyppyrimäki vuonna 1932, josta tuli Saksan suurin luonnonmäki. Se nimettiin Hochfirst-vuoren mukaan ja siitä tuli Hochfirstschanze..
Marcel Lüske
Marcel Lüske (s. 1953) on alankomaalainen pokeriammattilainen. Hänet tunnetaan lempinimellä "The Flying Dutchman" (lentävä hollantilainen) ja pelipöydässä ylösalaisin olevista aurinkolaseistaan.
Lüske oppi pokerin torikahviloissa. Hän lopetti virallisesti työnsä myyntiedustajana vuoden 2003 alussa keskittyäkseen pokeriin. Lüske oli mukana "Late Night Pokerin" kahdella tuotantokaudella (jaksot 4.6 ja 6.2), mutta ei menestynyt erityisen hyvin.
Syyskuussa 2007 Lüsken pokeriuran turnausansiot ylittivät 3,3 miljoonaa dollaria
Lüske sijoittui vuoden 2003 World Series of Pokerin (WSOP) pääturnauksessa neljänneksitoista ja kymmenenneksi vuonna 2004. Jälkimmäisessä turnauksessa Lüske voitti 373 000 dollaria ja jäi yhden sijan päähän finaalipöydästä. Näiden lisäksi hänellä on lukuisia muita rahasijoja WSOP-turnauksista, hän oli muun muassa toinen vuonna 2004 $5,000 Seven-card stud -turnauksessa ja ansaitsi 120 800 dollaria.
Huhtikuussa 2005 Lüske oli ykkönen Third Annual Five-Star World Poker Classic -turnauksessa ja voitti 212 700 dollaria. Hän voitti saman turnauksen myös seuraavana vuonna (ykköspalkinto 315 630 dollaria).
Euroopan vuoden pelaajaksi (European Poker Awards Player of the Year) Lüske on valittu kahdesti: 2001 ja 2004. Vuonna 2003 hän voitti European Poker Classics 2003 -turnauksen Lontoossa. Kisan ykköspalkinto oli 70 000 puntaa. Heinäkuussa 2005 Lüske oli ykkönen Hall Of Fame Poker Classic -turnauksessa Pariisissa voittaen 119 000 euroa.
Petrus Bjugg
Petrus Bjugg (1587–1656) oli Viipurin piispa. Hän oli kotoisin Söderköpingistä, opiskeli Uppsalassa ja Wittenbergissä. Petrus Bjugg oli rovasti ja Söderköpingin kirkkoherra vuodesta 1639. Hänet nimitettiin Viipurin piispaksi vuonna 1642, josta virasta hän ensin kieltäytyi, mutta jonka kuitenkin sittemmin vastaanotti. Piispa Bjugg painatti ortodoksien opetusta varten katekismuksen kyrillisin kirjaimin vuonna 1644. Viipurin piispana Petrus Bjugg jatkoi piispa Olavi Elimaeuksen aloittamaa Käkisalmen ortodoksien luterilaisuuteen käännyttämistä. Hän yritti saada Käkisalmen ortodoksipappeja saarnaamaan suomeksi. Niissä Käkisalmen läänin pitäjissä, joissa molemmat kirkot olivat edustettuna, piti Bjuggen aikana muodostaa yhteinen kirkkoneuvosto. Käännyttämistyön ja ruptuurisodan seurauksena Käkisalmen läänissä syntyi joukkopako kun ortodoksit pakenivat Venäjälle syksyllä 1656.
Aléxandros Schinás
Aléxandros Schinás () (1870 Vólos – 6. toukokuuta 1913) oli kreikkalainen anarkisti, joka ampui Kreikan kuninkaan Yrjö I:n Salonikissa vuonna 1913.
Schinás oli asunut Yhdysvalloissa, jossa hän oli töissä 5th Avenue Hotelissa New York Cityssä. Tarjoilijat muistivat hänet uhmakkaana sosialistina, joka kirjoitti aiheesta kirjoja. Hän vietti vapaa-aikansa Manhattanilla, missä hän otti osaa moniin sosialistisiin keskusteluihin. Schinás vastusti monarkiaa ja aristokratiaa.
Myöhemmin Schinás meni anarkistiseen kouluun Kreikkaan, missä hän vastusti hallitusta ja monarkiaa. Kaksi koulun johtajaa pidätettiin ja vangittiin, mutta Schináksen onnistui paeta. Viranomaiset löysivät monta anarkistista ja kuningasvastaista kirjaa.
Schinás ampui aamukävelyllä ollutta Kreikan kuningasta Yrjö I:tä Salonikissa klo 5:15 18. maaliskuuta (5. maaliskuuta, Kreikassa juliaaninen kalenteri) vuonna 1913. Luoti osui kuninkaan paksusuoleen ja mahalaukkuun. Kuningas kiidätettiin sairaalaan, mutta hän oli jo kuollut matkalla. Poliisi vei Schináksen selliin. Schinás ei suostunut tunnustamaan murhaa. Erään virkamiehen sanottua, että hän on ”isänmaan loinen”, Schinás sanoi vastustavansa hallituksia, jotka tukevat monarkiaa.
Schinás pysyi tyynenä oikeudenkäynnissä. Hän väitti pyytäneensä kuninkaalta rahaa ja, kun kuningas oli kieltäytynyt, ampunut tämän. Kreikan hallitus väitti, että Schinás oli alkoholisti. Schinás kuoli putoamalla Salonikissa poliisilaitoksen ikkunasta 6. toukokuuta 1913. Viranomaisten mukaan hän teki itsemurhan.
Murhan motiivia ei ole selvitetty. Eräiden arvelujen mukaan Schináksen oli palkannut Bulgaria, joka oli katkeroitunut Kreikalle siitä, että tämä oli anastanut Bulgarialta alueita. Toinen vaihtoehto oli se, että Itävalta-Unkari oli palkannut Schináksen. Kolmas vaihtoehto oli, että Saksa olisi palkannut hänet, koska Saksan ja Kreikan kuningashuoneiden välillä saattoi olla kaunaa. Millekään näistä väitteistä ei kuitenkaan löytynyt näyttöä.
Laulusirkku
Laulusirkku ("Melospiza melodia") on pohjoisamerikkalainen sirkkulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Linnun pituus on noin 14 cm, vaihteluväli 12–17 cm, siipien kärkiväli 18–24 cm ja paino 12–53 g. Lajin normaalipaino on noin 16–20 g, äärimmäisen painavat yksilöt ovat muuttomatkaa varten itsensä rasvaa täyteen keränneitä suurimman alalajin koiraita, jotka ovat hieman naaraita suurempia. Lajista tunnetaan nykyisin 24 alalajia, joten ulkonäön vaihtelu voi olla suurta.
Puvultaan tyypillinen sirkku: yläpuolelta punaruskean ja harmaan kirjava, vatsa valkoinen, rinta tummien pitkittäisjuovien kirjavoima, voimakas vaalea silmäkulmanjuova sekä tumma kurkkujuova ja vaalea poskijuova. Pyrstö on pitkähkö, pyöreäpäinen. Sukupuolet ovat saman väriset.
Laulusirkku on Amerikan yleisimpiä laululintuja, koiras laulaa lähes ympäri vuorokauden, toisinaan yölläkin. Laulu on melodista ja sama koiras voi laulaa usealla eri tavalla. Se oppii laulutapansa naapurustossa laulavilta koirailta. Laulun muoto vaihtelee esiintymisalueen eri osissa, ja eri populaatiot voidaan tunnistaa laulutyypistä. On havaittu, että naaraat suosivat sellaisia koiraita, jotka laulavat niille tutulla tavalla.
Laulusirkku on levittäytynyt pääosaan Pohjois-Amerikkaa Etelä-Alaskasta ja Aleuteilta aina Meksikon rajoille saakka. Keskellä Meksikoa lajilla on erillinen esiintymä noin 1500 kilometriä päälevinneisyysalueen eteläreunasta. Pohjoiset populaatiot ovat muuttolintuja, eteläiset paikkalintuja. Pohjoiset muuttajat talvehtivat Yhdysvaltain eteläosissa ja Meksikossa, missä on myös oma paikallinen populaatio. Muuttomatkallaan laji toisinaan harhautuu Eurooppaan, erityisesti Britteinsaarille ja Norjaan. Suomessa lajia ei ole tavattu.
Pensaikkoiset avomaat, puutarhat, pensasaidat, monenlaiset tiheiköt. Pesii mielellään lähellä vesistöä. Esiintyy sekä alavilla mailla että vuoristossa.
Koiras puolustaa tehokkaasti noin 0,4 hehtaarin suuruista reviiriään. Laji on sosiaalinen mutta yksiavioinen. Pesä voi olla joko maassa, pensaassa tai joskus jopa matalalla puussa. Munia on 3–6. Naaras hautoo 10–14 päivää. Molemmat emot hoitavat poikasia, jotka jättävät pesän 7–14 päivän ikäisinä.
Pääravintona ovat erilaiset siemenet. Kesäaikaan syö pääasiassa hyönteisiä ja muita selkärangattomia. Siemenravinnon osuus kaikesta ravinnosta on 2/3.
Penikkatauti (ihmisellä)
Penikkatauti eli säären lihasaitio-oireyhtymä on lihaskiinnitysten ja -kudosten tulehdus sääriluussa (Syndroma tibialis medialis). Penikkataudille tyypillistä on kipu tai arkuus säären sisäosan puolella, yleensä puolivälissä, säärtä kosketettaessa tai painettaessa. Juostaessa kipu on pahimmillaan alussa mutta voi hävitä myöhemmin. Kipua saattaa myös esiintyä, kun paino asetetaan jalalle (käveleminen tai portaiden nouseminen).
Penikkatauti johtuu monesti kireistä pohjelihaksista ja akillesjänteistä, jotka aiheuttavat ylimääräistä rasitusta lihaskiinnityksille, sekä liiallisesta juoksemisesta kovilla alustoilla, kuten asfaltilla. Vääränlaiset tai kuluneet kengät sekä liika harjoittelu tai liian nopea harjoitusmäärän tai harjoitustehon lisäys saattavat myös aiheuttaa penikkatautia. Aloittelevat juoksijat kärsivät tästä vaivasta useimmin, koska heidän jalkansa eivät ole vielä tottuneet juoksemiseen. Myös jalan virheasennot altistavat penikkataudille.
Paras hoitotoimenpide on lepo. Lisäksi käytetään tavanomaisia tulehduskipulääkkeitä ja paikallista kylmähoitoa. Myös hieronta on hyvä hoitokeino mutta usein erittäin kivulias. Juoksua ja muita jalkoja rasittavaa liikuntaa pitäisi välttää, kunnes kipu hellittää eikä enää tule esiin liikkuessa. Ehkäisyyn ja hoitoon ei ole todettu olevan merkittävän tehokkaita keinoja, leikkaushoitoa lukuun ottamatta. Nilkkatuet, iskua vaimentavat pohjalliset ja asteittainen harjoitusohjelma voivat auttaa. Oireiden jatkuessa hankalina useita kuukausia on harkittava tarvetta leikkaukseen, jolla lihasaition painetta saadaan laskettua.
Lihasaitio-oireyhtymää esiintyy myös reisissä ja käsivarsissa. Niissä tauti ilmenee harvemmin kuin säärissä mutta on silloinkin erittäin kivulias.
Penikkatauti
Penikkatauti tarkoittaa ainakin seuraavia:
Sairauksia:
Muuta:
Annie Leibovitz
Anna-Lou ”Annie” Leibovitz (s. 2. lokakuuta 1949, Waterbury, Connecticut Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen valokuvaaja. Hänet tunnetaan erityisesti muotokuvista, joita hän on ottanut populaarikulttuurin tunnetuimmista hahmoista. Leibovitz eli parisuhteessa kirjailija Susan Sontagin kanssa 1980-luvun lopulta aina Sontagin kuolemaan vuonna 2004 saakka.
Leibovitz työskenteli "Rolling Stone" -lehden päävalokuvaajana vuosina 1973–1983. Tänä aikana hän kuvasi muun muassa John Lennonin tämän kuolinpäivän aamuna. Vuonna 1983 hän siirtyi "Vanity Fair" -lehteen, jonka kannessa on julkaistu hänen tunnetuimpiin töihinsä kuuluva kuva, Demi Mooren raskaudenaikainen alastonkuva vuodelta 1991. Leibovitzin töistä on koostettu lukuisia kirjoja.
Georg Späth
Georg Späth (s. 24. helmikuuta 1981 Oberstdorf) on saksalainen mäkihyppääjä, joka on kilpaillut maailmancupissa vuodesta 1998 lähtien.
Hän saavutti yhdessä Saksan joukkueen kanssa hopeaa joukkuemäestä Oberstdorfin MM-kisoissa 2005 ja sijoittui samoissa kisoissa viidenneksi normaalimäen kisassa. Lentomäen maailmanmestaruuskisoissa vuonna 2006 hän oli mukana Saksan joukkueessa, joka saavutti pronssia.
Jyrki Liikka
Jyrki Tapani Liikka (s. 16. toukokuuta 1961 Muhos) on suomalainen humoristi, rumpali ja radiokoomikko, joka on tullut tunnetuksi humoristisista Alivaltiosihteeri-radio-ohjelmista ja -tv-sketseistä sekä samannimisestä yhtyeestä. Alivaltiosihteerin muut jäsenet ovat Simo Frangén, Pasi Heikura ja Matti Toivonen, tosin viimeksi mainittu ei ole radiohupailuissa mukana. Liikka on ollut mukana Alivaltiosihteerissä sen perustamisesta lähtien.
Liikka on muiden Alivaltiosihteerin jäsenten tapaan koulutukseltaan maisteri.
Liikka on kirjoittanut olympiamitalisti Markku Uusipaavalniemen kanssa curlingista kertovan kirjan "M15 ja curlingin taito" (Otava). Hän on myös kääntänyt teoksia, joissa Alivaltiosihteerissä kehittynyt kielellisen hupailun taito on ollut käytettävissä. Tällaisia teoksia ovat olleet muun muassa "Hevonpaskabingo" (Atena Kustannus 2007).
Double Dragon
Double Dragon on tunnettu beat'em up -pelien kategoriaan kuuluva pelisarja, jonka ensimmäiset osat kehitti Technos Japan Corporation. Nykyään sarjan omistaa Arc System Works, joka osti oikeudet Technosin pelisarjoihin vuonna 2015. Ensimmäisen Double Dragon -pelin suunnitteli Yoshihisa Kishimoto. Pelisarja yhdistelee elementtejä sekä Bruce Lee -tyyppisistä elokuvista että lähitulevaisuudesta, jossa katujengit ovat vallassa.
Pelisarjaa on pidetty hengellisenä jatkona "Nekketsu kōha Kunio-kun" -pelisarjan ensimmäiselle osalle (tunnetaan länsimaissa nimellä "Renegade"), joka oli yksi historian ensimmäisistä katutappelupeleistä. Myös kyseisen pelin oli suunnitellut Yoshihisa Kishimoto.
Pelisarjan pääosissa ovat kaksoisveljet Billy ja Jimmy Lee, jotka ovat fiktiivisen itsepuolustuslaji sōsetsukenin taitajia. Sarjan suosion myötä tuotettiin myös televisioon piirrossarja sekä vuonna 1994 tehty elokuva.
Otto Vallenius
Otto Vladimir Vallenius (9. huhtikuuta 1855 Kemin maalaiskunta – 25. kesäkuuta 1925 Kemi) oli suomalainen oopperalaulaja ja taidemaalari.
Valleniuksen vanhemmat olivat lääninrahastonhoitaja Johan Konstantin Wallenius ja Katarina Margareta Ramberg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1874 Oulun alkeisoppilaitoksesta.
Vallenius lähti opiskelemaan luonnontieteitä Helsinkiin vuonna 1875, mutta keskeytti jo toisena opintovuotenaan keskittyäkseen piirtämiseen yliopiston piirustussalissa Adolf von Beckerin opetuksessa. Hän sai piirustusstipendin yliopistolle neljäksi vuodeksi. Vuonna 1877, 22-vuotiaana, hän suuntasi opiskelemaan maalaustaidetta Pariisiin, missä viipyi muutaman vuoden ja kuului tiiviisti pohjoismaalaiseen taiteilijayhteisöön. Hänet hyväksyttiin oppilaaksi kuuluisan taiteilijan Jean-Léon Gérômen ateljeehen Albert Edelfeltin myötävaikutuksella. Jo 24-vuotiaana hän sai töitään esille aikalaistaiteilijoiden Gunnar Berndtsonin, Albert Edelfeltin, Walter Runebergin ja Ville Vallgrenin teosten rinnalle. Valleniuksen kuvataiteellinen ura jäi suhteellisen lyhyeksi ja tuotanto oli suppea. Hän oli ensimmäinen Lapista kotoisin oleva Pohjoismaiden ulkopuolelle suuntautunut taiteilija.
Todettuaan että taiteilijana kilpailu on ankaraa Pariisin Vallenius vuosien jälkeen siirtyy teatteriin ja oopperalauluun. Hän opiskeli 1890-luvulla oopperalaulua Pariisissa ja Milanossa. Hänet kiinnitettiin solistiksi Tukholman Kuninkaalliseen Oopperaan vuosiksi 1892–1895. Tukholman vuosien jälkeen Vallenius vetäytyi oopperalavoilta. Hän piti joitain konsertteja Kemissä ja Oulussa, mutta ei esiintynyt Suomen oopperalavoilla.
Vallenius asettui asumaan Lautiosaaren Ylirautiolaan vaimonsa ruotsalaissyntyisen Charlotta ”Tora” Wahlströmin (1848–1915) kanssa. Maalaaminen ja musiikki kuuluivat edelleen hänen harrastuksiinsa. Kotiseudulle paluunsa jälkeen hän maalasi paikallisia ihmisiä ja rakkaita maisemia: Kallinkangasta, Akkunusjokea ja Kemijokea. Talvinen maisema-aihe Kallinkankaalta vuodelta 1925 jäi Valleniuksen viimeiseksi teokseksi. Hän kuoli samana vuonna, ja hänet on haudattu Keminmaan hautausmaalle.
Yle Radio Suomi Lahti
Yle Radio Suomi Lahti (aiemmin "Lahden Radio" ) on yksi Yle Radio Suomen maakuntaradioista. Sen kuuluvuusalueena on Päijät-Häme toimituksen sijaitessa Lahdessa. Toimitus on kaupungin keskustassa torin laidalla, Aleksanterinkadun varrella. Lähetin sijaitsee Tiirismaan radio- ja tv-mastossa. Yle Radio Suomi Lahden taajuus on 97,9 MHz.
Lahdessa on pitkät perinteet radiotoiminnasta. Lahden Radioharrastajat aloitti radiotoiminnan jo ennen Yleisradiota Lahdessa 1924; Radioharrastajien lähetin oli Lahden keskustassa. 1927 Lahteen perustettiin pitkäaaltoasema Radiomäelle.
Alankomaiden guldeni
Alankomaiden guldeni oli Alankomaiden virallinen rahayksikkö 1200-luvulta aina vuoteen 2002, jolloin euro korvasi sen. Rahayksikön symboli oli vanhemmasta floriini-nimestä periytynyt ƒ tai fl, valuuttatunnus NLG. Guldeni jakaantui 100 senttiin (cent). Guldenin ja euron suhde on 1 € = 2,20371 guldenia.
Guldeniseteleissä ja -kolikoissa oli käytössä suhteellisen harvinainen neljännesjaottelu, eli käytössä oli 25-pohjaisia nimellisarvoja (katso alla oleva luettelo). Vastaavasta voidaan mainita esimerkkinä Yhdysvallat, jossa käytäntö kuitenkin rajoittuu neljännesdollarin kolikoihin. Alankomaiden guldenisetelit olivat 1970-luvulta lähtien osin ja lopulta täysin abstrakteine aiheineen melko poikkeuksellisia muotoilultaan setelimaailmassa. 1980-luvun seteleissä ei käytetty enää lainkaan henkilökuvia, ja viimeiset, 1990-luvun setelit olivat käytännössä kokonaan abstrakteja aiheiltaan.
Viimeksi käytössä olivat seuraavat setelit:
Belgian frangi
Belgian frangi, valuuttatunnukseltaan BEF, oli Belgian rahayksikkö ennen euron käyttöönottoa. Se jakaantui 100 centimeen. 1 € = 40,3399 Belgian frangia.
Belgian ja Luxemburgin 1920-luvulla solmitun rahaliiton myötä Belgian frangi oli virallinen maksuväline myös Luxemburgissa, ja sen arvo oli sama kuin Luxemburgin frangin.
Maatikka
Maatikka ("Geocolaptes olivaceus") on tikkojen heimoon kuuluva afrikkalainen lintulaji.
Linnun pituus on noin 28 cm. Sen pää on harmaa, selkä oliivinruskea kuten myös siivet, joilla on kermanvalkoisia pieniä täpliä. Vatsapuoli on vaalean punertava ja yläperä punainen. Maatikka liikkuu enimmäkseen maassa tai kallioilla ja lentää harvoin. Se piiloutuu taitavasti maastoon petolinnuilta ja häiritsee kohdalle sattuneita maapetoja.
Ääniä on monia. Tavallisin reviiri- ja kutsuääni on viidesti peräkkäin huudettu "rii-zik". Pesällään se huutaa "tsi-iu-kii" ja varoittaa voimakkaalla "piir" äänellä.
Maatikkaa esiintyy 1 210 000 neliökilometrin laajuisella alueella Etelä-Afrikassa, Lesothossa ja Swazimaassa. Sitä tavataan lähinnä Mpumalangan provinssissa ja Drakensbergen vuoristossa.
Maatikka ei ole uhanalainen, ja se on yleinen koko esiintymisalueellaan. Vuonna 2017 tehtyjen arvioiden mukaan lajin kanta on kuitenkin vähentynyt melko voimakkaasti 2000-luvulla, joten Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto määritteli sen silmälläpidettäväksi lajiksi.
Maatikka elää vain puuttomassa ympäristössä, sekä vuoristossa että alavilla mailla.
Maatikan pesä on joentörmässä tai maantien reunaleikkauksessa. Koiras kaivaa vahvalla nokallaan ja jaloillaan pitkän tunnelin pystysuoran törmän seinään. Munia on neljä tai viisi. Pesästä lähdön jälkeen poikaset pysyttelevät emojen seurassa muutamia viikkoja.
Laji syö maassa eläviä muurahaisia sekä niiden munia ja toukkia. Reviiriltä on löydyttävä raikasta vettä, sillä maatikka käy juomassa säännöllisesti.
Otto Wallach
Otto Wallach (27. maaliskuuta 1847 Königsberg – 26. helmikuuta 1931 Göttingen) oli saksalainen kemisti, joka sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1910 työstään alisyklisten yhdisteiden parissa. Hän nimesi terpeenin ja pineenin. Wallach esitti, että terpeenejä voidaan pitää isopreenin oligomeereinä. Tätä on käytetty monien terpeenien rakenteiden selvittämiseen.
Opera Software
Opera Limited on norjalainen ohjelmistoyritys, joka on tullut tunnetuksi Opera-nimisestä www-selaimestaan.
Alun perin Opera Software aloitti toimintansa tietoliikenneyritys Telenorin tutkimusprojektina vuonna 1994. Jon Stephenson von Tetzchner ja Geir Ivarsøy perustivat Opera Softwaren itsenäisenä yrityksenä 20. elokuuta 1995. Ensimmäinen julkinen versio Opera-selaimesta, 2.1, julkaistiin Windowsille vuonna 1997.
Opera Software laski osakkeensa liikkeelle helmikuussa 2004 ja listautui Oslon pörssiin 11. marraskuuta 2004.
Opera Mini esiteltiin elokuussa 2005 Java ME -pohjaisen www-selaimen matkapuhelimille. Sitä markkinoitiin mobiiliverkko-operaattoreille, joka mahdollisesti tarkoittaa sitä, että yritys on suuntautumassa liikevaihdonnalliseen liiketoimintaan. Tällöin Opera Software ei olisi niin riippuvainen mainospohjaisista ja ilmaiseksi jaeltavista internetohjelmista.
Opera Software tiedotti 20. syyskuuta 2005, että se poistaisi mainokset selaimestaan mutta jättäisi sen käytön yhä ilmaiseksi. Vaikka Operan lataus ja käyttö oli ollut aiemmin ilmaista, siinä oli mainospalkki niin kauan, kunnes käyttäjä hankki selaimelle lisenssin. Palkki poistettiin, jotta selain houkuttelisi enemmän käyttäjiä. Opera Software kuitenkin laskuttaa useissa matkapuhelimissa käytettävän Opera Mobilen käytöstä.
Opera ilmoitti 10. toukokuuta 2006, että se ryhtyy yhteistyöhön Nintendon kanssa kehittääkseen www-selaimen Nintendon pelikonsolille Wiille. Aikaisemmin helmikuussa Opera Software oli jo ilmoittanut tuovansa Nintendo DS:lle Operan selaimen, jolle sittemmin annettiin nimeksi Nintendo DS Browser. Wiin Opera-selaimen betaversio julkaistiin 22. joulukuuta 2006.
Helmikuussa 2016 ilmoitettiin, että kiinalainen sijoitusrahasto Golden Brick Silk Road ostaa Opera Softwaren 1,2 miljardilla dollarilla eli noin miljardilla eurolla. Kiinalaisyhtiön tarjous on 53 prosenttia korkeampi kuin Operan pörssikurssi helmikuun 4. päivänä.
Opera listautui Nasdaqiin heinäkuussa 2018 keräten listautumisannissa noin 115 miljoonaa dollaria.
Espanjan peseta
Espanjan peseta, valuuttatunnukseltaan ESP, oli Espanjan rahayksikkö ennen euron käyttöönottoa. Sen arvo oli 1 € = 166,386 pesetaa. Se oli käytössä (Ranskan frangin ohella) myös Andorrassa.
Irlannin punta
Irlannin punta (, ) oli Irlannin rahayksikkö vuosina 1938–2002 ennen euron käyttöönottoa, lyhenteeltään £ (myös IR£) (Ison-Britannian samannimisen valuutan tapaan, vaikkakaan ei sidoksissa tähän), valuuttatunnukseltaan IEP. Se jakaantui 100 pennyyn. Irlannin punnan arvo oli 1 € = 0,787564 puntaa.
Kreikan drakma
Drakma () oli Kreikan rahayksikkö ennen euron käyttöönottoa. Drakman laskennallinen suhde euroon on 1 € = 340,750 drakmaa, sen lyhenne oli Δρ ja valuuttatunnus GRD. Drakma jakautui 100 leptaan, mutta inflaation takia leptaa käytettiin korkeintaan kirjanpidollisesti.
Drakma oli alun perin käytössä jo Antiikin Kreikassa, mutta se palasi uudelleen Kreikan rahayksiköksi maan itsenäistymisen jälkeen vuonna 1832. Nykyaikainen drakma uudistettiin vuosina 1944 ja 1954. Uudistukset tehtiin inflaation takia.
Kreikkalainen Euroopan unionin komission jäsen Maria Damanaki, ilmoitti toukokuussa 2011 verkkosivuillaan, että Kreikka voisi velkakriisin takia palata drakman käyttöön eurosta. Näin voisi käydä, jos Kreikka ajautuu maksukyvyttömäksi. Kreikka pyrkii kuitenkin kansainvälisen luottokelpoisuutensa säilyttämisen takia pysymään eurossa.
Ennen euron käyttöönottoa käytössä olleet kolikot:Ennen euron käyttöönottoa käytössä olleet setelit:
Luxemburgin frangi
Luxemburgin frangi, valuuttatunnukseltaan LUF, oli Luxemburgin rahayksikkö ennen vuonna 2002 tapahtunutta euron käyttöönottoa.
Luxemburg oli muodostanut 1920-luvulla valuuttaunionin Belgian kanssa, minkä vuoksi Luxemburgin frangin arvo oli yksi yhteen Belgian frangin kanssa. Valuuttaunionin ansiosta kummankin maan valuuttaa sai käyttää molemmissa maissa. Luxemburgin frangisetelit ja -kolikot olivat kuitenkin suhteellisen harvinaisia Belgian frangin rinnalla.
Luxemburgin frangi jakaantui 100 centimeen. 1 € = 40,3399 Luxemburgin ja Belgian frangia.
Luettelo Sega Mega Drive -peleistä
Tämä on luettelo Sega Mega Drive -peleistä.
Esa Väliverronen
Esa Tapani Väliverronen (s. 3. toukokuuta 1957 Rautio) on viestinnän professori Helsingin yliopiston valtiotieteellisessä tiedekunnassa. Aiemmin hän työskenteli tutkijana ja opettajana Tampereen yliopistossa sekä toimittajana useissa sanoma- ja aikakauslehdissä.
Väliverronen väitteli tohtoriksi Tampereen yliopistossa 1996. Hänen alaansa ovat yhteiskuntatieteellinen mediatutkimus ja tieteentutkimus. Hänen viimeisimmät tutkimushankkeensa ovat Tutkijan sananvapaus ja julkinen asiantuntijuus (Koneen säätiö, 2017-2019 ja Mediating Expertise: public debates on health (Suomen Akatemia, 2019-2022). Hän julkaisee Mediayhteiskunta-blogia yhdessä Janne Seppäsen kanssa.
Slovenian tolar
Slovenian tolar oli Slovenian virallinen rahayksikkö aina Slovenian itsenäistymisestä vuonna 1991 vuoden 2007 alkuun asti, jolloin euro korvasi sen. Sana tolar on dollarin tavoin johdos sanasta taaleri. Tolar jakaantui 100 stotiniin. Tolarin arvo oli 1 € = 239,640 tolaria, valuuttatunnus SIT.
Valmennuskurssi
Valmennuskurssi on kurssi, jonka tarkoituksena on auttaa ja tukea pääsykokeisiin tai ylioppilaskirjoituksiin lukemisessa ja valmistautumisessa. 
Valmennuskursseilla oppilaalle tarjotaan yleensä valmis opiskelumateriaali, joka esittelee pääsykokeeseen tarvittavan sisällön pedagogisesti jaotellussa muodossa sekä tehtäviä, jotka valmentavat pääsykoetta varten. Tämän lisäksi kurssille kuuluu lähiopetusta sekä mahdollisesti harjoitteita netissä tai muita kokeeseen valmistavia harjoitteita.
Kurssien hinnat vaihtelevat, mutta yleensä ne nousevat tuhansiin euroihin. Joissakin kursseissa on takuu, joka takaa, että osa hinnasta maksetaan takaisin, mikäli osallistuja ei pääse sisään oppilaitokseen. Opetusministeriö on ottanut kielteisen kannan yliopistojen henkilökunnan osallistumiseen valmennuskurssien toimintaan sekä tilojen käyttämiseen valmennuskurssitoimintaan. Opettajat kursseilla ovat usein opiskelijoita, mutta joillakin kursseilla opettajina toimivat myös tohtorit.
Tarjolla on myös ilmaisia pääsykoeoppaita, joiden tarkoitus on vähentää maksullisten ja usein suurissa kaupungeissa järjestettävien valmennuskurssien hakijoita maantieteellisesti ja taloudellisesti epätasa-arvoistavaa vaikutusta. 
Valmennuskursseja järjestävät sekä ainejärjestöjen yritykset että yksityiset tahot.
Valmennuskurssien kritiikkinä voi kyseenalaistaa opiskelijavalinnan rehellisyyden kun vertauksena käyttää työhaastattelua, johon toiset saavat rahallisesti hyötyvältä sisäiseltä taholta ennakkokoulutusta ja toiset eivät.
Mike Sexton
Mike Sexton (s. 22. syyskuuta 1947) on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen, joka tunnetaan erityisesti World Poker Tourin televisiokommentaattorina.
Sexton oli nuoruudessaan telinevoimistelija ja hän valmistui Ohion osavaltion yliopistosta (Ohio State University) pääaineenaan julkiset virkistysalueet. Hän pelasi pokeria ahkerasti jo collegessa samoin kuin bridgeä, jota hän myös opetti kursseilla Pohjois-Carolinassa.
Sexton liittyi Yhdysvaltain maavoimien 82. maahanlaskudivisioonaan vuonna 1970. Divisioona oli kuitenkin juuri palannut Vietnamista ja näin Sexton ei osallistunut sotatoimiin. Sotilasuran jälkeen Sexton työskenteli myyntiedustajana ja tanssinopettajana, kunnes aloitti pokeriammattilaisuuden vuonna 1977.
Vaikka Sexton pelasi usein turnauksia, hän ei koskaan pystynyt osallistumaan World Series of Pokerin tapahtumiin, sillä Sexton valmensi myös Little Leaguen baseballjoukkueita – näiden kahden aikataulut menivät päällekkäin. Vuonna 1985 Sexton muutti Nevadaan keskittyäkseen pokeriin täyspäiväisesti.
World Series of Pokerissa Sexton voitti uransa toistaiseksi ainoan rannekkeen toukokuussa 1989 $1,500 Seven-Card Stud Split -turnauksessa. Sextonilla on WSOP:sta lukuisia rahasijoja - 43 rahasijallaan hän jakaa vuoden 2007 WSOP:n jälkeen kaikkien aikojen tilastossa kahdeksatta tilaa. WSOP:n pääturnauksessa hän on parhaimmillaan ollut kahdestoista (vuonna 2000).
Vuonna 2003 Sexton voitti Pariisissa Euroopan kaksinpelimestaruuden (European Heads Up Championships). Kisan ykköspalkinto oli 65 000 euroa. Kesäkuussa 2006 Las Vegasissa hän otti miljoonan dollarin arvoisen voiton WSOP Tournament of Champions no limit texas hold 'em -turnauksessa. Kisan kakkonen oli Daniel Negreanu ja kolmas Mike Matusow.
Sexton tunnetaan kuitenkin parhaiten muusta työstään pokerin parissa World Poker Tourin pääkommentaattorina ja PartyPoker.com:n, yhden maailman suurimmista nettipokerihuoneista, edustajana. Sexton oli myös yksi Tournament of Champions of Poker -turnauksen perustajista (Sextonin vuonna 2006 voittaman kisan edeltäjä). Hän on myös kirjoittanut artikkeleita "Card Player" ja "Gambling Times" -lehtiin. Sextonin uraa kunnioitettiin kun hänet valittiin Poker Hall of Fameen lokakuussa 2009
Lokakuussa 2009 Sextonin pokeriuran turnauspalkkiot ylittivät 3,7 miljoonaa dollaria.
Linnainmaa
Linnainmaa on noin 6 000 asukkaan kaupunginosa Itä-Tampereella, noin kuuden kilometrin päässä kaupungin keskustasta. Linnainmaan rakennuskanta koostuu lähinnä 1950–1960-luvuilla rakennetuista omakotitaloista sekä uudemmista omakoti-, kerros- ja rivitaloista.
Linnainmaan nimen alkuperä on ollut vaikeasti selvitettävissä. Isonjaon pöytäkirjoissa vuodelta 1785 mainitaan "Linnama"-niminen pelto, joka oli usean Messukylän talon yhteisomistuksessa; nimi voi täten viitata Linnan kantatilaan. Toisaalta pellon nimi on voinut olla myös "Liinamaa" eli pelto, jolla on viljelty pellavaa. Länsimurteissa pellavasta on käytetty nimitystä "liina" (ruots. "lin") ja seudulla on tiettävästi viljelty pellavaa jo 1700-luvulla, minkä pohjalta voi olettaa kirjoitusasun "Linnama" olleen suomen kieltä taitamattoman kirjurin virheellinen merkintä. Myös kaupunginosan nykyinen nimi on epätarkka, sillä vanhat paikkakuntalaiset ovat käyttäneet nimitystä "Jussilan alue" siellä sijainneen Jussilan tilan mukaan. Linnainmaan ensimmäinen asemakaava vahvistettiin vuonna 1955 ja alueelle on 1970-luvulta lähtien syntynyt omakoti-, rivi- ja kerrostaloasutusta. Kadunnimistössä Alanikkilänkatu, Hannulankatu, Jussilankatu, Kirviälänkatu ja Ylinikkilänkatu viittaavat vanhoihin kantataloihin; Kirviälä oli 1960-luvulla esillä yhtenä vaihtoehtona kaupunginosan nimeksi.
Linnainmaalla asuvien keski-ikä on 40,9 vuotta. Suurin ikäryhmä on 30-49-vuotiaat. Kaupunginosan asukkaista suurin osa on työssäkäyviä, toiseksi eniten on eläkeläisiä.
Taulukossa on lueteltu Linnainmaan äänestysalueen tulokset vuoden 2015 eduskuntavaaleissa.
Linnainmaan koulu on luokat 1-9 käsittävä peruskoulu. Linnainmaan terveysasema palvelee alueen asukkaita.
Linnainmaan kaupalliset palvelut ovat keskittyneet 1990-luvulta lähtien lähelle Tampereen itäisen ohikulkutien ja Lahdentien risteysaluetta. Kaupunginosan uudesta keskustasta, Koilliskeskuksesta, kehitetään Tampereen kolmatta aluekeskusta, joka palvelee linnainmaalaisten lisäksi myös muiden itäisten kaupunginosien asukkaita. Linnainmaalle on Prisma ja K-Citymarket, joiden yhteydessä toimii niin kaupallisia kuin julkisia palveluita.
Linnainmaa kuuluu Messukylän seurakuntaan. Alueella sijaitsee seurakuntatalo.
Linnainmaata palvelee Tampereen joukkoliikenteen bussilinjat 1, 8, 17, 28, 29, 37, 38, 47 ja 90.
Tampereen itäinen ohikulkutie rajaa Linnainmaan lännessä, ja valtatie 12 pohjoispuolella.
Mount Erebus
Mount Erebus on maailman eteläisin toimiva tulivuori.
Erebus luetaan rakenteellisesti kerrostulivuoriin. Vuoren korkeus on 3 794 metriä merenpinnasta. Se sijaitsee Rossinsaarella kolmen inaktiivisen tulivuoren kanssa. Tulivuoren purkautuminen on ollut yhtäjaksoista ainakin vuodesta 1972, ja sen on sanottu muistuttavan siinä mielessä Strombolia.
Etelämantereen tutkija James Clark Ross löysi tulivuoren vuonna 1841 ja huomasi myös sen toimivuuden. Vuori on nimetty Rossin laivan "Erebuksen" mukaan; nimi viittaa kreikkalaisen mytologian jumalaan Erebokseen.
Myös toinen Rossinsaaren tulivuori, Mount Terror, on saanut nimensä Rossin retkikunnan aluksen mukaan.
Ensimmäisinä vuoren huipulle kiipesivät Sir Ernest Shackletonin retkikunnan jäsenet vuonna 1908.
Kangasjärvi (Kestilä)
Kangasjärvi on Kestilän luoteispuolella Siikalatvassa sijaitseva pieni järvi, jonka korkeus merenpinnasta on 101,4 metriä ja pinta-ala 12 hehtaaria. Se kuuluu Siikajoen päävesistöön. Järven rannalla sijaitsee kunnan ylläpitämä leirintäalue ja uimaranta.
Suomessa on 38 Kangasjärvi-nimistä järveä, joista suurin on Mikkelin Kangasjärvi.
Veitsikala
Veitsikala ("Gymnotus carapo") on n. 60 senttimetriä pitkä kala, joka elää sameavetisissä joissa Etelä-Amerikassa ja käyttää sähköelintään suunnistukseen. Veitsikala on sukua sähköankeriaalle ("Electrophorus electricus"), mutta ei pysty tuottamaan läheskään yhtä voimakasta sähkökenttää.
Veitsikala kasvaa noin 60 cm pitkäksi. Sen vartalon etuosa on lieriömäinen, takaosa litteä. Nuoret yksilöt ovat pohjaväriltään keltaisia tai ihonvärisiä, ja niissä on muutamia leveitä pystyraitoja. Kalan ikääntyessä sen yleisväri tummenee ja raitojen määrä kasvaa.
Veitsikaloja pidetään joskus akvaarioissa. Se on luonnostaan yöaktiivinen, mutta jos valaistus on himmeä, se voi oppia liikkumaan päivisinkin. Veitsikala syö kaloja ja äyriäisiä ja nuorena pieniä selkärangattomia.
Lohikäärme (Arda)
Lohikäärmeet ovat J. R. R. Tolkienin luomassa Keski-Maassa toistaiseksi suurin mahti maailmassa.
Lohikäärmeet syntyivät Ensimmäisellä ajalla, kun Morgoth loi ne Angbandin syövereissä. Lohikäärmeitä oli kolmenlaisia. Oli niitä, jotka kiemurtelivat kuin käärmeet, jättimäisen liskon kaltaisia, jotka kulkivat jalan, ja lentävät lohikäärmeet, joilla oli suuret, lepakon kaltaiset siivet. Ja nämä kaikki jaoteltiin vielä kahteen alaryhmään, jotka olivat hyykäärmeet, jotka eivät syösseet tulta, ja tulikäärmeet ("urulóki"). Hyykäärmeet taistelivat kynsin ja hampain, kun taas tulikäärmeet kykenivät sylkemään tulta.
Siivekkäiden lohikäärmeiden siipien pauke saattoi synnyttää pyörremyrskyjä, niiden häntä oli kuin ruoska, kynnet kuin keihäät ja suomut kuin paksut kilvet. 
Tämän lisäksi niillä oli todella tarkka näkö, erittäin tarkka kuulo sekä vielä näitäkin tarkempi hajuaisti. Lohikäärmeet ovat myös erittäin älykkäitä ja niillä oli tapana esittää arvoituksia, sillä ne arvostivat toisia älykkäitä olentoja.
Lohikäärmeet elivät luultavasti ikivanhoiksi, kääpiöitäkin ja kukaties haltioitakin vanhemmiksi ja niiden ikä toi niille nokkeluutta ja älyä, mutta ei koskaan viisautta. Lohikäärmeiden äly antoi periksi vihalle, ahneudelle, petokselle ja turhamaisuudelle. Lohikäärmeet inhosivat vettä ja ne pitivät enemmän pimeydestä kuin valosta. Niiden veri oli myrkyllistä ja ne hehkuivat jalokivien kaltaista valoa. Lohikäärmeiden silmät kipinöivät ja kun ne suuttuivat, niiden silmät leiskuivat punaisia vihan salamoita. Niiden katse saattoi myös lumota varomattoman uhrin, joka katsoisi niitä silmiin.
Tiikerilapamonni
Tiikerilapamonni ("Pseudoplatystoma fasciatum") on Amazonin jokialueella elävä runsaslajisen antennimonnien ("Pimelodidae") heimon edustaja. Sen kuono on päältä litteä, ja suun ympärillä on viiksisäikeitä, joista kaksi on erityisen pitkiä. Hoikka ruumis on mustaraidallinen, mistä lajin nimikin on peräisin, ja kuono ja evät ovat täplikkäät. Tiikerilapamonni on kotiseuduillaan suosittu ruokakala. Sitä pidetään myös joskus todella suurissa akvaarioissa.
Tiikerilapamonnin tiedetään olevan pohjakala, joka etsii viiksisäikeidensä avulla pohjasta selkärangattomia ja pikkukaloja. Syötyään kunnolla se sulattelee ruokaansa muutaman päivän ajan. Toisin kuin monet muut heimonsa lajit, se ei näytä syövän lainkaan kasviperäistä ravintoa, kuten puista putoavia siemeniä.
Fredrik Vilhelm IV
Fredrik Vilhelm IV (15. lokakuuta 1795 – 2. tammikuuta 1861) oli Preussin kuningas vuosina 1840–1861. Hän oli Fredrik Vilhelm III:n vanhin poika.
Fredrik Vilhelm sai koulutuksensa yksityisiltä opettajilta, joista monet olivat kokeneita virkamiehiä. Hän sai sotakokemusta sodassa Napoleonin Ranskaa vastaan, mutta oli keskinkertainen sotilas. Fredrik Vilhelm oli asiakirjojen laatija, joka oli kiinnostunut sekä varsinaisesta arkkitehtuurista että puutarha-arkkitehtuurista. Hän oli myös monien saksalaisten taiteilijoiden, kuten arkkitehti Karl Friedrich Schinkelin, suojelija.
Valtaanastumisensa jälkeen Fredrik Vilhelm siisti taantumuksellisia lakeja, joita hänen isänsä oli asettanut. Fredrik Vilhelm muun muassa helpotti lehdistön sensuuria ja lupasi uuden perustuslain jossakin vaiheessa. Vuonna 1848 Preussissa syttyi vallankumouspyrkimyksiä osana Eurooppaa ravistellutta vallankumousaaltoa. Alkujaan Fredrik Vilhelmin piti tukahduttaa vallankumous voimatoimin, mutta lopulta hän veti joukkonsa pois ja asetti itsensä uudistusaatteen johtajaksi. Hän omistautui Saksan yhdistymishankkeelle, muodosti liberaalin hallituksen, kutsui koolle kansalliskokouksen ja määräsi perustuslain muodostamisen.
Uusi perustuslaki oli valmis vasta vuonna 1850. Se oli paljon vapaamielisempi kuin aiempi Preussin valtiomuoto. Se oli kuitenkin edelleen konservatiivinen, sillä ylimystöllä ja armeijalla säilyi suurin osa vallasta. Perustuslaki oli voimassa aina Preussin kuningaskunnan hajoamiseen vuonna 1918 saakka.
Fredrik Vilhelm sai sydänkohtauksen vuonna 1857. Se jätti kuninkaan osittain halvaantuneeksi ja älyllisesti toimintakyvyttömäksi. Hänen veljensä Vilhelm toimi sijaishallitsijana aina kuninkaan kuolemaan 1861 asti, minkä jälkeen Vilhelm nousi virallisesti valtaan nimellä Vilhelm I.
Metsäorvokki
Metsäorvokki ("Viola riviniana") on orvokkien ("Viola") sukuun kuuluva monivuotinen ruohovartinen kasvi.
Metsäorvokki on 10–25 cm korkea, ja sen terälehdet ovat siniset, valkotyviset, joskus harvoin täysin valkoiset. Terälehtiä on 5, joista 2 osoittaa ylöspäin ja 3 alaspäin. Juurakko on pysty. Lehtiruusukkeesta kohoavat lehdet ovat 2–4 cm leveitä, herttamaisia, ja väriltään puhtaanvihreitä. Kasvin varsi ja lehtiruodit ovat tavallisesti kaljuja.
Metsäorvokki on hermafrodiitti eli kaksineuvoinen. Sen kukkia pölyttävät monet pistiäiset ja perhoset. Sen siemenet karisevat touko-kesäkuussa.
Metsäorvokki kasvaa yleisenä suurimmassa osassa Eurooppaa. Suomessa se kasvaa Etelä-Suomessa yleisenä tuoreissa metsissä, lehdoissa, reheväpohjaisilla niityillä ja tienvarsilla. Pohjanmaalla se on harvalukuinen ja puuttuu Lapista aivan eteläosia lukuun ottamatta. Metsäorvokki kukkii touko-kesäkuussa.
Lajinimensä "riviniana" metsäorvokki on saanut saksalaisen kasvitieteilijän August Quirinus Rivinuksen mukaan.
Metsäorvokki muistuttaa lehto-orvokkia ("Viola mirabilis") ja aho-orvokkia ("Viola canina"). Etelä-Suomessa tavataan metsäorvokin ja hietaorvokin ("Viola rupestris") risteymää ("Viola riviniana" x "rupestris").