hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kotipihlaja
Kotipihlaja eli pihlaja ("Sorbus aucuparia") on ruusukasveihin kuuluva kasvi, joka kasvaa luonnonvaraisena suurimmassa osassa Eurooppaa ja Pohjois-Aasiassa. Suomessa se on hyvin yleinen koko maassa. Pihlaja tunnetaan valkoisista terttumaisista kukinnoistaan, punaisista marjatertuistaan ja hienosta syysväristä. Se on Pohjois-Savon maakuntakukka.
Kotipihlaja on Suomen luonnonvaraisista puista värikkäin. Kesäkuussa (Lapissa heinäkuussa) se kukkii runsain kermanvalkoisin kerrotuin huiskiloin. Kukinto on 8–10 cm leveä kertotasohuiskilo. Se koostuu pienistä, valkoisista, tuoksuvista kukista.
Kotipihlajan erottaa muista Suomessa kasvavista pihlajista kapealehdykkäisistä, päättöparisista lehdistä. Syksyllä pihlajan lehdet saavat ruskaväreikseen säästä riippuen keltapunaista, kirkasta punaista, tummaa punaista ja jopa lähes mustaa. Aurinkoisella paikalla lehdet muuttuvat kauniin punaisiksi. Pihlajan marja on kypsänä punainen. Marjat kypsyvät yleensä heinäkuun lopussa tai elokuussa. Syksyllä ja talvella kirkkaanpunaiset marjatertut tarjoavat ravintoa linnuille.
Pihlajaa tavataan sekä puumaisena että pensasmaisena. Pensasmainen kasvu johtuu tavallisesti kasvupaikan varjoisuudesta, maaperän karuudesta tai kasvia syövistä hirvieläimistä.Kotipihlajan lähilajeja Suomessa ovat Lounais-Suomessa ja Ahvenanmaalla kasvavat suomenpihlaja ("Sorbus hybrida") ja ruotsinpihlaja ("Sorbus intermedia") sekä Ahvenanmaalla kasvava kaunopihlaja ("Sorbus meinichii"). "Sorbus aucuparia" x "hybrida" on kotipihlajan ja suomenpihlajan risteymä.
Pihlajan marjat ovat syötäviä ja sisältävät runsaasti C-vitamiinia (saman verran kuin lakoissa), mutta suuren omena- ja sorbiinihappopitoisuutensa vuoksi ne ovat sellaisenaan hyvin happaman ja karvaanmakuisia. Marjat ovat runsaskuituisia ja ne sisältävät myös E-vitamiinia, K-vitamiinia, beetakaroteenia, kaliumia sekä flavonoideja. Niitä on käytetty ravinnoksi jo kauan, ja niistä voi tehdä esimerkiksi hilloa, hyytelöä ja mehuja tai yhdistää antamaan makua esimerkiksi omenapiirakkaan tai -mehuun. Pihlajanmajoista voi valmistaa marjalikööriä. Kansanlääkinnässä pihalajanmarjoilla on hoidettu kihtiä, munuaissairauksia, suolistovaivoja, keripukkia, ruokahaluttomuutta ja verisuonten kovettumia. Nuoria lehtiä voi käyttää myös salaatissa. Marjoja voi pakastaa tai kuivata. Kuivaus onnistuu myös huoneenlämmössä. Kuivattua marjaa voi lisätä esimerkiksi murskattuna terveyspommiksi leivonnaisiin, puuroon, smoothieen tai jogurttiin. Vuonna 2015 koko Suomessa tilastoitiin kerätyn myyntiin vain 762 kilogrammaa pihlajanmarjoja. Marjat ovat myös lintujen suosiossa.
Pihlaja on suosittu pihapuu. Pihlajia käytetään suhteellisen paljon myös julkisilla viheralueilla, koska se on pienikasvuinen, vaatimaton maaperän suhteen ja sillä on koristearvoa lähes ympäri vuoden.
Kotipihlajan lahottajina toimivat lepänarinakääpä ("Phellinus alni"), okrakääpä ("Hapalopilus nidulans"), kuhmukääpä ("Phellinus punctatus") ja vyökäävät ("Trametes"). Kotipihlajan tuholaisia ovat ainakin pihlajanmarjakoi ("Argyresthia conjugella") ja pihlajankukkakärsäkäs ("Anthonomus conspersus").
Sébastien Japrisot
Sébastien Japrisot (4. heinäkuuta 1931 Marseille – 4. maaliskuuta 2003) oli ranskalainen kirjailija ja elokuvaohjaaja. Hänen taiteilijanimensä Sébastien Japrisot oli anagrammi hänen ristimänimestään Jean-Baptiste Rossista.
Japrisotia on kutsuttu "Ranskan Graham Greeneksi". Hänen tunnetuin teoksensa lienee romaani "Pitkät kihjalaiset", josta on myöhemmin tehty samanniminen elokuva.
Älyvapaa veto
Älyvapaa veto ("The Ringer") on vuonna 2005 valmistunut yhdysvaltalainen komediaelokuva.
Love Walks In
Love Walks In on hard rock -yhtye Van Halenin single, joka julkaistiin vuonna 1986. Kappale on myös mukana Van Halenin seitsemännellä studioalbumilla "5150", joka julkaistiin samana vuonna. Single ylsi Mainstream Rock Tracks -listan neljänneksi ja Billboard Hot 100 -listalla 22:ksi. "Love Walks In" on mukana Van Halenin livealbumilla "" ja "The Best of Both Worlds" -kokoelma-albumilla.
"Love Walks In" on Van Halenin tunnettu balladi, jolle Sammy Hagar tuo herkkyyttä. Kappaleen tempo on alhainen ja Eddien soittamat kosketinsoittimet saavat suurimman huomion. Livekeikoilla kappaleen aikana Sammy Hagar soitti kitaraa samaan aikaan, kun Eddie Van Halen soitti kosketinsoittimia.
Kauhajoen lentokenttä
Kauhajoen lentokenttä on Kauhajoen Lamminmaan kylässä, lähellä Jalasjärven ja Kurikan rajaa sijaitseva lentokenttä. Lentokenttää käyttävät Etelä-Pohjanmaan Liitäjät ry, kevytilmailuun erikoistunut Air Pilot ry sekä purjelentoa harrastava Suupohjan Lentokerho. Kiitotie on hyvässä kunnossa eikä siinä ole reunaesteitä. Seisonta-alue ja rullaustie ovat asfaltoitu uudelleen elokuussa 2009. Kentällä ei ole julkista polttoainepistettä.
Lentokenttä siirtyi Air Pilot ry:n omistukseen vuonna 2012.
Lentokentän rakentamisen aloitteen teki Kauhajoen Ilmailuyhdistys ry 16. helmikuuta 1971, anoessaan puolustusministeriöltä lupaa kunnostaa sodanaikainen varalaskukenttä lentokelpoiseen kuntoon. Selvisi kuitenkin, että Metsähallitus olisikin mahdollisen luvan myöntäjä. 4. tammikuuta 1972 Metsähallitus teki vuokrasopimuksen monivaiheisten selvitysten jälkeen. Kentän lupahakemuksia vauhdittivat tuolloin suunnitteilla olleet reittiyhteydet ulkomaille sekä ulkomaankaupan ja teollisuuden tarpeet. Rakennuslupa tuli, ja yleiseen käyttöön kenttä hyväksyttiin 16. lokakuuta 1973.
Nahkapohjainen vene
Nahkapohjainen vene oli pronssikautinen venetyyppi ainakin Euroopassa. Veneen runkokehikko tehtiin puurimoista nahkahihnoin sitomalla, jotta rakenteesta saatiin joustava, ja se päällystettiin nahasta ommellulla, vahvasti rasvatulla vaipalla. Pohjan alle kiinnitettiin pitkä, suuren suksen kaltainen irtoköli, joka suojasi arkaa pohjanahkaa.
Samantyyppistä vesikulkuneuvoa käyttävät edelleen eskimot kutsuen omaa malliaan nimellä umiak ja irlantilaiset nimellä currach. Myös walesilaisilla on oma versionsa, coracle.
Currachia (”curragh” on englantilaistettu kirjoitusmuoto; iiriksi "currach", vanh. "curach", paikall. "naomhóg" ) käytetään edelleen kalastukseen, mutta myös virkeään soutukilpailutoimintaan. Niiden näkeminen Irlannin länsirannikolla muiden veneiden joukossa ei ole mitenkään harvinaista. Vaippamateriaali on nykyään tosin vaihtunut tervakankaaksi. Currachin varsinainen etu on sen keveys; se on helppo kantaa turvaan rantatyrskyiltä. Keveyden ansiosta myös syväys on hyvin pieni ja tyynessä vedessä kolmen soutajan kilpavauhdilla currach tuntuu suorastaan lentävän veden päällä, vaikka se ensin saattaakin antaa kömpelön ”kanoottimaisen” vaikutelman. Joustavan rakenteensa ansiosta currach on merenkäynnissä lähes äänetön, sillä aallot eivät loisku sen runkoa vasten, toisin kuin on laita puurunkoisessa ja etenkin lasikuituisessa veneessä.
Tietyin edellytyksin currach voidaan tarvittaessa varustaa ulkolaitamoottorilla tai purjeella. Currachin merikelpoisuuden todistamiseksi Tim Severin purjehti vuosina 1976–1977 retkikuntansa kanssa uudelleen pyhän Brendanin (n. 489–583 jaa.) oletetun reitin Irlannista Pohjois-Amerikkaan kaksimastoisella, saarnesta ja naudanvuodista rakennetulla currachilla, jossa oli raakatakila. Severinin tästä matkasta kirjoittama kirja on käännetty suomeksi nimellä "Nahkaveneellä yli Atlantin".
Joan Lino Martínez
Joan Lino Martínez (s. 17. tammikuuta 1978) on kuubalaissyntyinen pituushyppääjä, joka edustaa nykyisin Espanjaa.
Martínez hyppäsi Sydneyn nuorten MM-kisoissa 1996 pituuden seitsemänneksi tuloksella 759. Hän sai Espanjan edustusoikeuden 28. heinäkuuta 2004. Myöhemmin samana vuonna hän voitti olympiapronssia Ateenan olympialaisissa tuloksella 832 ja hyppäsi neljänneksi. Vuonna 2005 Martínez voitti sisäratojen EM-kultaa tuloksella 837. Helsingin MM-kisoissa hän sijoittui neljänneksi. Göteborgin EM-kisoissa 2006 ja Barcelonan EM-kisoissa 2010 hän karsiutui.
Suplementtikulmat
Kaksi kulmaa ovat tasogeometriassa toistensa suplementtikulmat, jos kulmien summa on 180° eli oikokulman suuruinen.
Jos suplementtikulmat asetetaan vierekkäin niin, että kulmien kärjet yhtyvät ja toisen kulman vasen kylki yhtyy toisen kulman oikeaan kylkeen, muodostuavat vapaat kyljet yhdessä suoran. Tällöin sanotaan, että kulmat ovat toistensa vieruskulmat.
Jos α ja β ovat toistensa suplementtikulmat, ovat seuraavat yhtälöt voimassa:
Trigonometristen funktioiden arvot ovat vastaavasti seuraavat:
Jacobsonin–Hersteinin lause
Jacobsonin–Hersteinin lause on algebran tulos, joka antaa riittävän ja välttämättömän ehdon renkaan kommutatiivisuudelle. Lauseen mukaan rengas formula_1 on kommutatiivinen jos ja vain jos kaikilla formula_2 on olemassa kokonaisluku formula_3 jolle formula_4.
Pina Bausch
Pina Bausch (oik. Philippina Bausch, 27. heinäkuuta 1940 – 30. kesäkuuta 2009) oli saksalainen koreografi, merkittävä modernin tanssin ja tanssiteatterin kehittäjä. Lähellä vasemmistolaista opiskelijaliikettä ollut tanssija-koreografi Bausch yhdisti teoksissaan saksalaista vapaan tanssin perinnettä, kokeilevaa teatteria ja amerikkalaista modernia tanssia. Pina Bausch käytti teoksissaan poikkitaiteellisesti tanssia, teatteria, elokuvaa, musiikkia, performanssia ja kuvataidetta. Useiden taiteenalojen ainesten käyttö saa Bauschin teokset muistuttamaan wagnerilaista kokonaistaideteosta, jossa eri taiteenalojen keinot sulautuvat yhteen.
Bausch opiskeli tanssia ensin Essenissä ja vuosina 1960–1962 maailmankuulussa Juilliardin koulussa New Yorkissa. New Yorkin aikanaan hän esiintyi Metropolitan-oopperan balettiryhmässä ja New American Ballet -ryhmässä. Saksaan palattuaan hän pääsi Kurt Joossin vasta perustamaan Folkwang-Tanztheater -ryhmään soolotanssijaksi. Siellä hän myös loi ensimmäiset omat koreografiansa. Vuonna 1972 Bausch siirtyi Wuppertalin oopperan baletin taiteelliseksi johtajaksi. Oopperan balettiryhmä Wuppertalin tanssiteatteri muutti myöhemmin nimekseen Tanztheater Pina Bausch.
Bausch esiintyi myös tunnettujen ohjaajien elokuvissa, kuten Pedro Almodóvarin "Puhu hänelle" (2002) ja Federico Fellinin "Fellinin Laiva" (1983).
Wim Wenders ohjasi Pina Bauschin muistoksi elokuvan "Pina", joka on ensimmäisiä 3D-tekniikalla toteutettuja taide-elokuvia. Elokuva oli tarkoitus tehdä yhteistyössä Bauschin kanssa, mutta ennen työn aloittamista Bausch kuoli keuhkosyöpään.
Pina Bausch esiintyi tanssiteatterinsa kanssa Suomessa vuonna 2005.
Bauschille myönnettiin Frankfurtin kaupungin vuoden 2008 Goethe-palkinto.
Meleagros (mytologia)
Meleagros () oli kreikkalaisessa mytologiassa Althaian ja Oineuksen poika. Meleagroksen syntyessä kohtalottaret määräsivät lapsen kohtaloksi, että hän elää niin kauan kunnes eräs puunkappale, joka paloi perheen uunissa, olisi palanut loppuun. Althaia sieppasi heti puun pois tulesta, kastoi sen veteen ja kätki sen vuosikausiksi. Vartuttuaan Meleagros nai Idaan tyttären Kleopatran.
Vuosia myöhemmin, kun Artemiin lähettämä Kalydonin metsäkarju aiheutti suurta tuhoa Kalydonissa, Oineus kutsui kokoon Kreikan sankareita sitä metsästämään ja lähetti mukaan myös poikansa Meleagroksen. Tämä otti mukaansa Atalanten ja rakastui tähän. Metsästyksen aikana Meleagroksen sedät Eurypylos ja Ifikles loukkasivat Atalantea, jolloin Meleagros tappoi heidät. Atalantekin osallistui jahtiin ja ensimmäisenä haavoitti karjua. Meleagroksen tapettua metsäkarjun hän palkitsi Atalanten osumastaan eläimen vuodalla. Tästä raivostuneet Meleagroksen toiset sedät Tokseus ja Pleksippos veivät vuodan Atalantelta, jolloin Meleagros tappoi heidätkin antaakseen vuodan takaisin Atalantelle. Järkyttyneenä Meleagroksen äiti Althaia heitti säästämänsä puunpalaan tuleen ja surmasi poikansa Meleagroksen.
Köthen otaksuma
Matematiikassa Köthen otaksuma on toistaiseksi ratkaisematon matemaattinen ongelma, joka liittyy rengasteoriaan. Se voidaan muotoilla monella tapaa. Olkoon "R" rengas. Eräs otaksuman muotoilu on, että jos "R":llä ei ole muita nollaideaaleja kuin {0}, ei sillä ole muita yksipuolisia nollaideaaleja kuin {0}. Otaksuman esitti Gottfried Köthe vuonna 1930.
Yhtäpitävä formulointi on, että renkaan kahden nollaideaalin summa on nollaideaali. Kegel (1964) otaksui, että kahden nolla-alirenkaan summa on myös nolla-alirengas. Vastaesimerkin löysi Kelarev vuonna 1993. Tiedetään, että alkuperäinen otaksuma on yhtäpitävä sen kanssa, että nilpotentin alirenkaan ja nolla-alirenkaan summa on nolla-alirengas.
Nollaideaali
Matematiikassa renkaan "R" ideaalia "I" sanotaan nollaideaaliksi jos se sisältää vain nilpotenttejä alkioita.
Tetsuya Takahashi
Tetsuya Takahashi (, s. 18. marraskuuta 1966) on japanilainen videopelisuunnittelija, joka on Monolith Softin johtaja ja Squaren entinen työntekijä. Vaimonsa Soraya Sagan kanssa hän on suunnitellut oman yhtiönsä luomaa "Xenosaga"-trilogiaa, joka on julkaistu PlayStation 2:lle.
Työskennellessään Squarella Takahashi osallistui muutaman huomattavan pelin kehitykseen. Super Nintendo Entertainment System -peleissä hänen tehtävänsä olivat hyvin grafiikapainotteisia: "Final Fantasy IV":ssä hän huolehti taistelugrafiikasta, pelin seuraajassa taas kenttägrafiikasta. "Final Fantasy VI":ssä ja "Chrono Triggerissä" hän oli yksi grafiikkaohjaajista. Takahashin viimeisiä projekteja Squarella olivat "Final Fantasy VII" ja "Xenogears", jossa hänen osansa oli kaikista siihen astisista peleistä merkittävin, koska hän sekä ohjasi että käsikirjoitti pelin.
"Xenogearsin" jälkeen Takahashi siirtyi Squarelta Hirohide Sugiuran perustamaan Monolith Softiin, sillä hänestä Square keskittyi liikaa yksinomaan "Final Fantasy" -sarjaan, eivätkä Takahashin suunnitteilla olevat "Xenogearsin" kaltaiset pelit saaneet yrityksessä riittävästi jalansijaa. Namco puolestaan tarjosi Takahashin ideoille taloudellista tukeaan, ja "Xenosaga"-pelejä tuottava Monolith syntyi. "Xenosagan" ensimmäiseen osaan, "iin", otettiin paljon vaikutteita "Xenogearsista", jolle pelin odotettiin jopa olevan jatko-osa; niin ei kuitenkaan lopulta käynyt. Sarjan julkaistiin vuonna 2004 ja vuonna 2006.
Babatunde Wusu
Babatunde Enitan Wusu (s. 18. huhtikuuta 1984 Lagos, Nigeria) on nigerialais-suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa KTP:tä. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Wusu muutti Suomeen Konnevedelle vuonna 2001. Alkujaan hän ei tullut Suomeen pelaamaan jalkapalloa, mutta osallistui paikallisen urheiluseuran jalkapalloharjoituksiin. Ura Konneveden Urheilijoissa jäi kuitenkin lyhyeksi sillä kaudelle 2002 Kakkosessa pelanneen laukaalaisen Kanavan Pallohaiden valmentaja Marko Ikonen houkutteli Wusun seuraansa. Wusu voitti heti ensimmäisellä kaudellaan Kakkosen maalikuninkuuden 20 maalilla. Hänet palkittiin samana vuonna Keski-Suomen piirin parhaana miespelaajana.
Laukaasta hän siirtyi Turun Palloseuran Veikkausliigajoukkueeseen. Hän oli tätä ennen käynyt FC Lahden testissä. Hän ei onnistunut Turussa ja vuonna 2004 hän siirtyi kesken kauden Ruotsiin Ljungskile SK:n riveihin. Siellä hän oli nostamassa seuraa Superettaniin. Hän pelasi kymmenen ottelua tehden kaksi maalia. Kaudeksi 2005 hän palasi Suomeen ja Ykkösen Mikkelin Palloilijoihin. Mikkelissä hän pelasi kaksi kautta tehden 16 maalia. Kaudeksi 2007 Wusu siirtyi JJK:iin.
JJK menestyi erinomaisesti ensimmäisellä kaudellaan Ykkösessä, ollen loppukesään asti kärkivauhdissa. Syksyllä loukkaantumisista kärsinyt joukkue päätti sarjakauden kolmannelle tilalle. Wusu avitti joukkuetta 16 maalilla ollen sarjan neljänneksi paras maalintekijä. Seuraava kausi olikin Wusun kannalta täysosuma; 2008 hän voitti Ykkösen maalikuninkuuden ja auttoi seuraansa nousemaan pääsarjaan ensimmäisenä keski-suomalaisena joukkueena. Kaudeksi 2009 hän palasi Turun Palloseuraan. 11. marraskuuta 2010 Wusu siirtyi takaisin JJK:hon kolmen vuoden mittaisella sopimuksella. Wusu siirtyi kesken kauden 2013 Yhdistyneiden Arabiemiirikuntien Al Khaleej SCC -seuraan. Hyökkääjä palasi Suomeen vuoden 2014 kesällä tehtyään sopimuksen FC Vaajakosken kanssa.
Rudolf Baumgartner
Rudolf Baumgartner (1917–2002) oli sveitsiläinen viulisti ja kapellimestari, joka esitti erityisesti kamarimusiikkia. Hän opiskeli viulunsoittoa ensin Zürichin konservatoriossa Stefi Geryerin johdolla, ja sen jälkeen Pariisissa ja Wienissä. 1950-luvulla Baumbartner vaikutti Zürichissa, ja perusti sinne Zürichin Kamariorkesterin. Vuonna 1956 hän oli perustamassa Luzernin kamariorkesteria yhdessä Wolfgang Schneiderhanin kanssa. Hän johti Luzernin konservatoriota lähes kolmenkymmenen vuoden ajan, ja Luzernin musiikkijuhlia vuosina 1968–1980.
Georgy Girl – keinoista paras
Georgy Girl – keinoista paras on elokuva vuodelta 1966. Sen pääosan esittäjä Lynn Redgrave oli tästä roolista Oscar-ehdokkaana. Elokuva pohtii parisuhteita ja vanhemmuutta, kiitollisuutta ja aikuisuutta. Roolijako on varsin perinteinen: vanha mies, nuori mies, kiltti tyttö, huikentelevainen tyttö ja vauva. Elokuva perustuu elokuvan toisen käsikirjoittajan Margaret Forsterin samannimiseen romaaniin.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Georgy Girlin" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Leamington (Mason) on vanha rikas mies, Georgy (Redgrave) hänen alaisensa tytär, johon Leamington on kovin kiintynyt. Kaunis Meredith (Rampling) on Georgyn kämppäkaveri, joka tulee raskaaksi. Lapsen isä Jos Jones (Bates) rakastuu Georgyyn. Näistä tulee vähäksi aikaa pari ja he pitävät vauvan. Heillekin tulee ero, lapsi jää Georgylle, joka lopuksi menee naimisiin leskeksi jääneen Leamingtonin kanssa.
Asha Gigi
Asha Gigi (s. 15. lokakuuta 1973 Arsi, Etiopia) on etiopialainen kestävyysjuoksija.
Gigi sijoittui Marrakechin maastojuoksun MM-kisoissa 1998 pitkällä matkalla kolmanneksikymmenenneksikuudenneksi. Samana vuonna hän juoksi Usterin puolimaratonin MM-kisoissa yhdeksänneksitoista ajalla 1.11.49. Vuonna 1999 hän oli Belfastin maastojuoksun MM-kisoissa pitkällä matkalla kolmaskymmenestoinen ja 2000 Vilamouran maastojuoksun MM-kisoissa kahdeskymmeneskahdeksas. Vuonna 2002 sijoittui Brysselin puolimaratonin MM-kisoissa seitsemänneksitoista ajalla 1.10.42. Myöhemmin samana vuonna hän juoksi Afrikan-mestaruuskilpailuissa neljänneksi 10 000 metrin juoksussa ajalla 32.25,74.
Gigi juoksi Lausannen maastojuoksun MM-kisoissa 2003 pitkällä matkalla kymmenenneksi. Samana vuonna Pariisin MM-kisoissa hän sijoittui maratonilla yhdeksänneksitoista ajalla 2.31.01. Helsingin MM-kisoissa 2005 hän oli maratonilla kuudestoista ajalla 2.30.38.
Næstved
Næstved on Tanskassa Sjællandin alueella sijaitsevan Næstvedin kunnan keskustaajama. Vuoden 2012 alussa taajamassa oli 41 857 asukasta.
Næstved sijaitsee etelä-Själlannissa. Vuonna 1135 benediktiinimunkit perustivat alueelle luostarin, ja vuotta pidetään myös kaupungin perustamisvuotena. Paikka tunnettiin vahtihusaarien (gardehusarer) rykmentistä, joka suoritti näyttäviä vahdinvaihtoja kaupungin vanhan keskustan kaduilla. Rykmentti muutti Slagelseen vuonna 2003. Gavnøn linna hiukan kaupungin ulkopuolella tunnetaan tulppaaneistaan.
Daytona Beach
Daytona Beach on kaupunki Yhdysvalloissa Floridan osavaltiossa. Vuonna kaupungissa oli 61 005 asukasta, ja siellä käy lähes kahdeksan miljoonaa turistia vuodessa. Siellä on useita oppilaitoksia, mutta parhaiten se tunnetaan vapaa-ajan harrastusmahdollisuuksistaan kuten moottoriradoista. Joka vuosi helmikuussa yli 200 000 NASCAR-fania tulee kaupunkiin katsomaan kauden avajaiskisaa, Daytona 500 -kilpailua, joka ajetaan legendaarisella Daytona International Speedwayllä.
Kaupungin ranta on leveä, ja niin tiivistä hiekkaa, että sille voi ajaa tavallisella autolla. Hiekkaradalla on kilpailtu autoilla ja moottoripyörillä jo vuodesta 1902. Vuonna 1959 rakennettiin erillinen moottorirata; rantahiekalla saa edelleen ajaa mutta ei enää kilpaa.
Kaupunki on houkutellut rantalomalaisia myös ilmastollaan: tammikuun kylmimpinäkään öinä lämpötila ei yleensä laske alle +8 asteen, ja toisaalta heinäkuun helteen jäävät kohtuullisiksi, yleensä alle +32 °C.
Syntyneet tappajiksi
Syntyneet tappajiksi () on yhdysvaltalainen toimintaelokuva, jonka Warner Bros. julkaisi vuonna 1994. Elokuvan on ohjannut Oliver Stone. Tarinan on tehnyt Quentin Tarantino, ja käsikirjoitukseksi sen muokkasivat Richard Rutowski, Oliver Stone ja David Veloz.
Elokuvalle myönnettiin vuoden 1994 Venetsian elokuvajuhlissa Pasinetti-palkinnon parhaan naisnäyttelijän tunnustus Juliette Lewisin roolityöstä. Lisäksi Oliver Stone sai kilpailun tuomariston erikoispalkinnon.
Elokuva oli lisäksi ehdolla puolalaisen Camerimage-elokuvajuhlien Vihreän sammakon saajaksi sekä ehdokkaana Golden Globe ja MTV Movie Award -palkintojen saajaksi.
"Syntyneet tappajiksi" -elokuvaa on väitetty osasyyksi useisiin elokuvaa kopioiviin murhiin, joista tunnetuin on huhtikuussa 1999 tapahtunut Columbinen verilöyly, jossa kaksi koulun oppilasta, Eric Harris ja Dylan Klebold, tappoivat aseiden ja räjähteiden avulla yhteensä 14 oppilasta (mukaan lukien itsensä), sekä yhden opettajan. Harris ja Klebold olivat katsoneet elokuvan yli 50 kertaa ja nimesivät ammuskelunsa sen mukaan ("The holy April morning of NBK").
PA2-luokka
PA2 (Porte-avions 2, "Lentotukialus 2") on Ranskan laivaston suunnitelma uuden sukupolven lentotukialukseksi. Aluksia rakennettaneen vain yksi kappale runkonumerolla R92.
Ranskan hallituksen 28. huhtikuuta 2013 julkaisema puolustusselonteko 2013 lopetti toisen lentotukialuksen hankinnan. Selonteko kuitenkin mahdollistaa suunnitelman loppuunsaattamisen ja mahdollisen tuotoksen myymisen ulkomaille.
Ranskan aiemmat tukialukset, "FS Foch" ja "FS Clemenceau" valmistuivat jo vuosina 1961 ja 1963, ja ne on jo poistettu vahvuudesta. Laivaston nykyinen lippulaiva, FS Charles de Gaulle valmistui 1994, mutta lukuisten teknisten ongelmien johdosta sen luovuttaminen venyi aina vuoteen 2001 asti. Tämän johdosta Ranskan laivasto luopui enempien "de Gaulle" -luokan alusten rakentamisesta ja aloitti suunnittelun uudelleen puhtaalta pöydältä.
PA2:n syynnittelutyön virallisesti aloitti 24. tammikuuta 2005 Ranskan puolustusministeri Michele Alliot-Marie, jolloin keskityttiin Britannian ja Ranskan yhteistyö mahdollisuuksiin. Jacques Chirac allekirjoitti alustavan sopimuksen uusista aluksista ja tammikuussa 2006 Ranskan ja Ison-Britannian laivastoministerit allekirjoittivat yhteistyösopimuksen uusien tukialusten rakentamisesta. Maat tekevät osittaista yhteistyötä, vaikkakin PA2- ja brittien Queen Elizabeth-luokassa on myös eroavaisuuksia.
PA2-luokan alusten piti suunnitelmien mukaan kyetä operoimaan 32-40 lentokoneella, joihin sisältyisivät Rafale M -hävittäjät, E-2C/D Hawkeye -tutkakoneet sekä AS565 Panther ja NH90-helikopterit. Lentokannen pituus tulisi olemaan 285 metriä ja leveyden 67,5 - 69 metriä. Vesirajassa aluksen leveys olisi ainoastaan 37,5 metriä. Uppouma olisi 62 000 tonnia.
Aluksen maksiminopeus olisi 26 solmua. Perinteisellä koneistoilla, jossa kolme dieselmoottoria ja kaasuturbiini (CODAG/CODLAG), varustetun aluksen kantama olisi 5000-8000 merimailia riippuen lopullisista päätöksistä, jotka jäivät tekemättä. Aluksen tuli kyetä toimimaan merellä viisi viikkoa ilman täydennyksiä. MIehistöä aluksella tarvittaisiin 900 henkeä ja lisäksi 650 hengen lennostohenkilöstö. Alukselle suunniteltiin myös tilat 220 matkustajalle.
Alukselle on alustavasti ehdotettu nimeä "FS Richelieu" kardinaali Richelieun mukaan. Samaa nimeä tosin ehdotettiin aikanaan "de Gaullelle". Lopullista päätöstä asiassa ei kuitenkaan ole tehty.
Alukset piti varustaa tavanomaisilla diesel- ja kaasuturbiinikoneistoilla sähköisellä voimansiirrolla. Yhteistyökumppani Yhdistyneen kuningaskunnan merivoimat hylkäsi ydinkäyttöisyyden johtuen sen kalleudella. Ranskan laivastokin ei katsonut tarpeelliseksi tehdä ydinreaktorin tarvitsemia muutoksia. Osasyynä on "de Gaullesta" saadut huonot kokemukset.
Jos koneistoratkaisu on sama kuin briteillä, voimanlähteinä on kaksi Rolls-Royce-kaasuturbiinia ja 4 Wärtsilä 38-dieselmoottoria (2 12- ja 2 16 sylinteristä.) Potkureille energia välittyy sähköisesti. Alusten toimintamatka olisi noin 19 000 km.
Komplementtikulmat
Komplementtikulmilla tarkoitetaan tasogeometriassa kahta kulmaa, joiden summa on 90° eli suora kulma. Jos komplementtikulmien kärjet asetetaan vierkkäin niin, että kärjet yhtyvät ja että toisen kulman vasen kylki yhtyy toisen kulman oikeaan kylkeen, muodostavat toiset kyljet suoran kulman. Komplementtikulman havaitseminen mahdollistaa eräiden trigonometristen funktioiden ominaisuuksien käytön laskennassa.
Jos α ja β ovat toistensa komplementtikulmat, ovat seuraavat yhtälöt voimassa:
Trigonometristen funktioiden arvot ovat vastaavasti seuraavat:
Trigonometristen funktioiden suomalaisissa nimissä esiintyvä "ko-" etuliite viittaa komplementtikulmaan: kosini (cos) on komplementtikulman sini, kotangentti (cot) on komplementtikulman tangentti ja kosekantti (csc) komplementtikulman sekantti.
Pythagoraan lause voidaan kirjoittaa komplementtikulmien avulla uudelleen:
ja vastaavalla tavalla voidaan kirjoittaa uudelleen kaikki trigonometrian lausekkeet.
Suomen rautatiesilta
Suomen rautatiesilta () on Nevan ylittävä rautatiesilta Pietarissa. Todellisuudessa se koostuu kahdesta vierekkäisestä sillasta.
Ensimmäinen silta rakennettiin vuosina 1910–1912. Sen suunnittelivat ja rakennuttivat arkkitehti Vladimir Petrovitš Apyškov ja insinöörit Nikolai Apollonovitš Beleljubski, Grigori Grigorjevitš Grivošein ja I. G. Aleksandrov. Rakentamisen rahoitti pääasiassa Suomen suuriruhtinaskunta, jolle silta oli tärkeä, koska sen kautta Suomen rataverkko yhdistyi Venäjän rataverkkoon. Vuonna 1988 ensimmäinen silta suljettiin junaliikenteeltä korroosion aiheuttamien vaurioiden vuoksi, ja vuonna 1994 sen nostosilta purettiin kokonaan pois. Laatokan rautatieaseman rakentamisen vuoksi kyseinen silta remontoitiin täysin vuosina 2002–2003. Siihen asennettiin uusi nostosilta, ja sen tornit ja liikennöintiväylät peruskorjattiin. Kunnostustyöt maksoivat yhteensä 900 miljoonaa ruplaa.
Toinen siltaosuus rakennettiin ensimmäisen sillan viereen 1983–1987. Projektin pääinsinöörinä toimi O. Rusin. Sillasta tehtiin vanhan sillan näköinen.
Silta on metallirakenteinen ja 538 metriä pitkä, ja siinä on neljä 110 metrin pituista jännettä. Keskellä on nostosilta, joka mahdollistaa suurten alusten liikennöinnin Nevaa pitkin. Sillalla on kaksi raidetta sekä jalankulkuväylä. Vuonna 1983 siltaan törmäsi 500 tonnin kalalastia kuljettanut laiva Komsomolets Tatarii. Alus upposi muutaman sadan metrin päässä törmäyspaikasta, noin puolimatkassa Aleksanteri Nevskin sillan suuntaan.
Akastos
Akastos () oli kreikkalaisessa mytologiassa Iolkoksen kuninkaan Peliaan ja Anaksibian poika. Hän oli myös yksi Iasonin mukana purjehtineista argonauteista. Medeian juonittua hänen isänsä kuoleman hänestä tuli Iolkoksen kuningas. Kostoksi isänsä kuolemasta hän ajoi Iasonin ja Medeian maanpakoon.
Akastoksella oli puolisonsa Astydameian kanssa useita poikia ja tyttäret Laodameia, Sterope ja Sthenele.
Peleuksen paettua Fthiasta surmattuaan siellä kuningas Eurytionin, Akastos suoritti tälle puhdistusrituaalin. Astydameia kuitenkin rakastui Peleukseen, mutta tämän torjuessa lähentelyn hän lähetti viestin Peleuksen puolisolle Antigonelle, että tämän mies olisi aikeissa naida Steropen, Akastoksen tyttären. Lisäksi hän uskotteli omalle miehelleen, että Peleus olisi yrittänyt maata hänet väkisin.
Toteuttaakseen kostonsa Akastos vei Peleuksen metsästysretkelle, ja tämän nukahdettua kätki tämän miekan ja jätti hänet yksin jälkeensä. Kentaurit löysivät tämän aamunkoitteessa, ja olisivat tappaneet tämän, mutta Kheiron palautti hänelle hänen miekkansa ja säästi hänet. Peleus kosti Akastokselle hävittämällä Iolkosta Iasonin ja dioskuurien avustamana, ja hän katkaisutti Astydameian raajat ja hyökkäsi kaupunkiin ruumiinosien läpi. Akastoksen ja Astydameian saatua surmansa valtakunta siirtyi Iasonin pojan Thessaloksen hallittavaksi.
Jára Cimrman
Jára Cimrman tai Jára da Cimrman on Zdeněk Svěrákin ja Jiří Šebánekin keksimä kuvitteellinen henkilö, tšekkiläinen nero. Žižkovin teatterissa esitetään hänen näytelmiään ja "tieteellisiä" esityksiä hänen elämästään.
Jára Cimrman syntyi Wienissä joskus 1856 ja 1883 vuosien välillä (matrikkelin epäselvän käsialan mukaan se voi olla myös 1864, 1874, 1868 ja 1884). Hänen isänsä oli räätäli Leopold Cimrman, hänen äitinsä oli itävaltalainen näyttelijä Marlen Jelínková-Cimrmanová. Hänellä ei ollut onnellinen lapsuus, koska hänen isänsä ilmoitti hänet tšekkiläis-wieniläiseen kouluun ja hänen äitinsä samaan aikaan itävaltalaiseen. Kuitenkin Cimrman piti itseään tšekkiläisenä, minkä todistaa viimeinen merkintä hänen päiväkirjassaan, missä kerrotaan, että Cimrman kaipasi "nähdä syntymämaansa Böhmen". Viimeisen kerran hänet nähtiin vuonna 1914 Liptákovissa, Jizera-vuorilla Pohjois-Tšekissä.
Jára Cimrman oli suurimpia tšekkiläisiä näytelmäkirjailijoita, runoilijoita, muusikkoja, opettajia, matkustajia, filosofeja, keksijöitä, kriminalisteja sekä urheilijoita silloisena aikana. Hän ei elänyt saadakseen yleistä tunnustusta. Vasta Dr. Hedvábnýn löytämä arkku ja sen sisältämät dokumentit antoivat yleisölle mahdollisuuden tutustua Cimrmanin nerouteen.
Jára Cimrman esitti Panaman kanavan suunnitelman amerikkalaiselle hallitukselle samannimisen oopperan libreton yhdessä. Saksasta passittaneena hän alkoi kätilöksi Sveitsissä ja itse toimi tässä ammatissa jonkin aikaa. Arkista elämää tutkiessa nälkäistä heimoa paossa hän ohitti pohjoisnavan vain seitsemän metrin etäisyydeltä. Paraguayssa hän perusti marionettiteatterin. Wienissä hän perusti kriminalisti-, musiikki- ja balettikoulun. Hän oli kirjeenvaihdossa George Bernard Shawn kanssa uhmamielisen irlantilaisen vastaamatta. Hän keksi jogurtin. Epäitsekkäästi hän auttoi monia maailman suurimpia: Curien avopuolisoille hän vei selässään kellariin 45 pikivälkekoppaa, avusti professori Buriania ensimmäisen eettisen kirurgian kanssa, löysi vuokra-asunnon Eiffelille, korjasi runoilijan J.V. Sládekin tunnetun runon "Metsäkaivo" irstaan lopetukseen, Anton Tšehoville hän kehui kertomuskirjaa ja lannoitti hänen kirsikkapuistonsa. Hän oli myös "ekstermismin" filosofian suunnan luoja.
Nykyaikaan asti löydettiin ja Jára Cimrmanin teatterissa esitettiin 14 hänen näytelmäänsä:
Vuonna 1969 filmattiin pseodo-dokumentti "Jälki menee Liptákoviin" (Stopa vede do Liptákova). Vuonna 1983 Zdeněk Svěrák ja Ladislav Smoljak filmasivat menestyksellisen elokuvan Cimrmanin elämästä "Jára Cimrman makaava, nukkuva" (Jára Cimrman ležící, spící) ja seuraavana vuonna seurasi heidän elokuvansa "Liuottanut ja päässyt" (Rozpuštěný a vypuštěný), joka pohjautuu Cimrmanin näytelmään "Murha salonkivaunuosastossa" .
Vuoden 2005 alussa ČT-kanava aloitti Suurimman tšekkiläisen äänestyksen. Ehdokkaat olivat kuninkaita, kansansankareita, presidenttejä ja taiteilijoita. Kuitenkin 15. tammikuuta Jára Cimrman näytti voittavan äänestyksen. Valitettavasti hänet poistettiin kilpailusta hänen fiktiivisyytensä johdosta. Tätä päätöstä kritisoitiin ja laadittiin anomuskirjelmä, jotta Cimrman tulisi valittavaksi, mutta yritys ei onnistunut.
Giselle
Giselle on baletin romanttista tyylisuuntaa edustava teos, joka sai ensi-iltansa vuonna 1841.
Romantiikka oli vallitseva tyylisuuntaus baletissa 1830-1850-luvulla ja "Giselle" on harvoista aikakaudelta säilyneistä baleteista. Gisellen musiikin sävelsi ranskalainen säveltäjä Adolphe Adam ja libretton kirjoittivat Théophile Gautier ja Jules-Henri Vernoy de Saint-Georges. Koreografiasta kunnia annettiin alun perin Jean Corallille, vaikka oli yleisesti tiedossa, että varsinkin Giselle-roolin tanssiosuudet olivat Jules Perrot'n käsialaa. Hän oli Gisellenä ensi-illassa tanssineen nuoren ballerinan Carlotta Grisin opettaja. Gisellen ensiesitys tapahtui Pariisissa 28. kesäkuuta 1841, jolloin sen esitti Académie Royale de Musiquen baletti, joka tunnetaan nykyisin nimellä Ballet de l'Opéra national de Paris (Pariisin oopperan baletti). Teos oli alusta alkaen suuri menestys ja Grisin läpimurto tanssijana.
Teoksessa käytetään puolisääreen ulottuvia tiukkamiehustaisia, hihattomia, valkoisia tyllihameita, jotka ovat eräs "tutun" muunnelma. Tällainen ballerinan peruspuku yhdistettynä vaaleanpunaisiin sukkahousuihin ja balettitossuihin vakiintui juuri romanttisen baletin myötä ballerinan perusasuksi. Myös varvastossutekniikan käyttö osana tanssi-ilmaisua on aikakauden perua.
Gisellestä on tehty vuosien varrella useita sovituksia. Alkuperäistä ranskalaista Giselle-balettia ei ole säilynyt dokumentoituna. Suuri osa nykyisestä koreografiasta pohjautuu Marius Petipan venäläisiin versioihin, jotka hän teki vuosina 1850, 1884, 1887 ja 1899. Vuoden 1884 sovitusta varten säveltäjä Ludwig Minkus muokkasi Adamin alkuperäistä musiikkia.
Giselle on kuulunut useina vuosina Suomen Kansallisbaletin ohjelmistoon. Ranskalainen ballerina ja koreografi Sylvie Guillem harjoitti Suomen kansallisbaletille Gisellestä tekemänsä uuden sovituksen, joka sai ensi-iltansa Helsingissä 16. lokakuuta 1998. Giselle palasi Kansallisbaletin ohjelmistoon vuonna 2018 Cynthia Harveyn ohjaamana.
"Giselle" on nuori maalaisneito, joka on rakastunut "Loys"-nimiseen mieheen. Todellisuudessa Loys on valepukuinen aatelismies "Albrecht", joka on kihloissa herttuan tyttären "Bathilden" kanssa. Giselleen rakastunut maalaispoika "Hilarion", joka on Gisellen lapsuudentoveri jota tämä ei rakasta, yrittää mustasukkaisuuttaan selvittää Albrechtin salaisuuden. Kun Giselle saa kuulla Albrechtin todellisen taustan, hän kuolee. Aikojen kuluessa on Gisellen eri tulkinnoissa esitetty erilaisia kuolinsyystä, muun muassa nykyisin yleisin versio, ettei Gisellen sydän kestä petosta. Joissakin hän kuolee hulluuteen tai hän surmaa itsensä.
Baletin toisessa näytöksessä esitellään "wilit", jotka ovat rakkaudessa petettyjen kuolleiden neitojen haamuja. Jos mies kohtaa wilit, nämä tanssittavat hänet kuolleeksi. Kuningattarensa "Myrthan" johdolla wilit saavat käsiinsä metsässä harhailevan Albrechtin ja pakottavat hänet tanssimaan itsensä näännyksiin. Giselle suojelee Albrechtia muilta wileiltä tanssimalla hänen kanssaan, kunnes aamun koittaessa wilit palaavat hautoihinsa. Ennen poistumistaan Giselle antaa Albrechtille anteeksi.
Euroopan unionin ja Venäjän huippukokous Samarassa 2007
Euroopan unionin ja Venäjän huippukokous Samarassa 2007 järjestettiin 17.–18. toukokuuta.
Saksan ja Yhdysvaltojen ulkoministerit matkustivat ennakkoon neuvottelemaan avoimista kysymyksistä. Euroopan unionin kannalta oleellisena tavoitteena oli Euroopan unionin ja Venäjän yhteistyösopimuksen uusiminen sekä osana Euroopan unionin tulliliiton yhteistä kauppapolitiikkaa Puolan lihanviennin salliminen jälleen Venäjälle. Puola oli ainoa Euroopan unionin 27 jäsenvaltioista, jonka lihaa ei saanut viedä Venäjälle. Venäjä oli esittänyt syyksi, ettei lihaa tarkasteta riittävästi ja että se voi olla tuotettu kolmansissa maissa Euroopan unionin ulkopuolella. Puola on vaatinut lihanviennin vapauttamista uhkaamalla estää Euroopan unionin neuvottelut Euroopan unionin ja Venäjän uudesta yhteistyösopimuksesta. Vladimir Putinin mukaan kysymys on Euroopan unionia ja sen sisäisiä ristiriitoja koskeva. Venäjä ei ollut kokouksessa valmis solmimaan uutta yhteistyösopimusta.
Kokouksen aikana järjestettiin tiedotustilaisuus, jossa keskusteltiin mm. ihmisoikeuksista. Angela Merkelin mukaan on tärkeää, että ihmiset saavat osoittaa mieltä. Vladimir Putinin mukaan tässä ei ole ongelmaa, mikäli mielenosoittajat noudattavat lakia eivätkä häiritse muita ihmisiä. Merkelin mukaan kuitenkin joidenkin mahdollisuudessa osallistua mielenosoituksiin on ollut ongelmia. Putinin mukaan kyseessä ovat ennalta ehkäisevät toimet, joita myös Saksan poliisi on käyttänyt Hampurissa. Putinin mukaan lisäksi tapa, jolla Tallinnan mielenosoituksia hoidettiin siten, että yksi kuoli, eikä loukkaantuneelle annettu sairasapua, on rikos. Rikolliset pitää löytää ja rangaista. Asiaa ei voida pitää Euroopan unionin arvon mukaisena. Putin ei kuitenkaan kytkenyt tapausta Euroopan unionin ja Venäjän strategisten suhteiden kehitykseen.
Toinen Venäjä järjesti kokouksen aikana mielenosoituksen.Euroopan unionin osallistujat:
Venäjän osallistujat:
Kansanvihollinen
Kansanvihollinen (, "vrag naroda", suomeksi kirjoitettu myös erikseen "kansan vihollinen") oli Neuvostoliitossa erityisesti Josif Stalinin valtakaudella käytetty termi, jolla haluttiin osoittaa henkilön tai ryhmän yleinen vihamielisyys Neuvostoliiton sisällä valtiota ja sen politiikkaa vastaan. Kansanvihollisuutta käytettiin kuolemantuomioiden, karkotusten sekä pakkotyötuomioiden aatteellisena ja juridisena perusteluna Neuvostoliitossa. Termi poistettiin Neuvostoliiton rikoslaista vuonna 1958.
Termi esiintyi myös Terijoen hallituksen julistuksessa talvisodan sytyttyä 1. joulukuuta 1939, jolloin Suomen kansanarmeijan kärkijoukon tehtävänä ilmoitettiin olevan Suomen kansantasavallan lipun kohottaminen Presidentinlinnan salkoon ”työtätekevien riemuksi ja kansanvihollisten kauhuksi”.
Yhdysvaltain presidentti Donald Trump nimitti Valkoisessa talossa marraskuussa 2018 järjestetyssä lehdistötilaisuudessa häntä ärsyttänyttä CNN-uutiskanavan toimittajaa Jim Acostaa ”kansan viholliseksi”.
Peter Gethin
Peter Gethin (21. helmikuuta 1940 Ewell, Englanti, Iso-Britannia – 5. joulukuuta 2011) oli Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui yhteensä 30 osakilpailuun ja voitti Italian GP:n 1971, samalla kun teki Formula 1 -autojen nopeusennätyksen, jonka vasta Michael Schumacher rikkoi 2003 Italian GP:ssä. Vuonna 1971 ero Gethinin ja toiseksi tulleen Ronnie Petersonin välillä oli 0,01 sekuntia, joka on Formula 1 -historian pienin voittomarginaali. Gethin on johtanut kilpailua Formula ykkösissä vain kahden kierroksen ajan.
Gethin ajoi myös McLarenin CanAm-autoa. Hän voitti 1970 yhden kilpailun ja sijoittui sarjassa kolmanneksi.
Peter Gethin menehtyi 5. joulukuuta 2011 vaikean sairauden murtamana. Hän oli sairastellut pidemmän aikaa. Kuollessaan Gethin oli 71-vuotias.
Beaux-arts
Beaux-arts (myös muodoissa "Beaux Arts", "Beaux arts" tai "Beaux-Arts") voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Cabaret (elokuva)
Cabaret on vuonna 1972 ensi-iltansa saanut elokuvamusikaali. Se perustuu Broadway-musikaaliin "Cabaret", joka taas perustuu Christopher Isherwoodin kirjoittamaan kirjaan. Elokuvan on ohjannut Bob Fosse ja sen pääosissa ovat Liza Minnelli, Michael York ja Joel Grey. Elokuva sai kahdeksan Oscar-palkintoa.
Sally Bowles (Liza Minnelli) on amerikkalainen kabareelaulaja, joka on tullut 1930-luvun alun Berliiniin etsimään paikkaansa auringossa ja laulaa Kit Kat -nimisellä klubilla. Sally majoittaa luokseen englantilaisen opettajan Brian Robertsin (Michael York), jonka kanssa hänelle kehkeytyy lopulta suhde. Myöhemmin Sally tapaa saksalaisen paronin nimeltään Maximilian von Heune (Helmut Griem), jonka kanssa sekä Sallylle että Brianille kehkeytyy suhde. Max kuitenkin hylkää kummankin ja lähtee pois Berliinistä. Sally huomaa olevansa raskaana, muttei tiedä kumpi hänen lapsensa isä on. Brian tarjoutuu menemään Sallyn kanssa naimisiin, kasvattamaan lapsen yhdessä ja muuttamaan yhdessä Englantiin. Sally suostuu, mutta myöhemmin hän tajuaa ettei heillä ole tulevaisuutta ja tekee abortin. Lopulta Brian lähtee pois Berliinistä ja Sally jää laulamaan klubille natsien tehdessä samalla nousuaan valtaan.
"Cabaret" valittiin vuonna 1995 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Cabaret’n" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Camp (täsmennyssivu)
Camp voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Mars-ilmiö
Mars-ilmiö tai Mars-efekti on tutkija Michel Gauquelinin havaitsema astrologiaan liittyvä ilmiö.
1950-luvulla tekemissään tutkimuksissa Gauquelin havaitsi, että tiettyjen ammattien huippuedustajia oli syntynyt joko hieman useammin tai hieman harvemmin kuin sattuma edellyttäisi, kun tietyt planeetat sijaitsivat jommassakummassa kahdesta taivaan sektorista (eli astrologian termein puhutaan ”huoneista”). Sektorit ovat horisontin yläpuolella, toinen idässä (planeetta on juuri noussut) ja toinen etelässä (lähellä kulminaatiopistettä). Gauquelin alkoi kutsua alueita G-alueeksi. Tunnetuin näistä on Marsin ja huippu-urheilijoiden välinen yhteys, jonka mukaan ilmiötä on alettu kutsua Mars-ilmiöksi.
Mars-ilmiön lähtökohtana on se, että Mars viettää noin 22 prosenttia ajasta G-alueella ja loput 78 prosenttia jossain muualla. Tilastollisesti siis kaikista ihmisistä 22 prosentin pitäisi syntyä Marsin ollessa G-alueella ja 78 prosentin sen ollessa muualla. Gauquelinin tutkimusten mukaan tämä ei kuitenkaan päde huippu-urheilijoihin, joiden syntyessä Mars on ollut G-alueella paljon useammin.
Monet tutkijat kävivät läpi Gauquelinin tutkimusten menetelmiä. Yleinen näkemys on, että Gauquelin laski oikein mutta tulkitsi väärin. On myös esitetty, että hän ei ole ymmärtänyt testaamisen ideaa: Aineiston henkilöiden määrä ja valintakriteerit tulisi päättää etukäteen eikä niitä saisi muuttaa sen mukaan, miten saa haluttuja tuloksia. Kiistely Mars-ilmiöstä todellisuudesta oli vilkasta etenkin 1970-luvulla. Erityistä huomiota herätti vuonna 1975 The Humanist -lehdessä julkaistu 186 johtavan tutkijan lausuma huoli astrologian kasvaneesta kritiikittömästä hyväksymisestä.
Gauquelinin mukaan Auringolla, Merkuriuksella, Uranuksella, Neptunuksella ja Plutolla ei ollut ammatteihin mitään vaikutusta, sen sijaan Kuulle, Venukselle, Marsille, Jupiterille ja Saturnukselle yhteydet löytyivät.
Gauquelin teki itsemurhan vuonna 1991. Hänen työtään on jatkanut sen jälkeen saksalainen psykologi Suitbert Ertel.
Joidenkin tutkimusten mukaan koko Mars-ilmiötä ei ole edes olemassa. Kun otetaan erittäin suuri tilasto ja verrataan sen lukuisia eri tekijöitä keskenään ristiin, saadaan hyvin suurella todennäköisyydellä todetuksi korrelaatio joidenkin kahden eri tekijän välillä. Samaan tapaan myös täysin satunnaisesta suuresta määrästä dataa voidaan löytää korrelaatioita. Marsin aseman mukaan tehty ennustus osuu tilastollisesti oikein yhden kerran viidestätoistatuhannesta ennustuksesta.
Svante Pääbo
Svante Pääbo (s. 1955 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen evoluutiogenetiikkaan erikoistunut biologi. Pääbo sai tohtorinarvon Uppsalan yliopistosta 1986. Hän on toiminut vuodesta 1997 Max Planck -instituutin genetiikan osaston johtajana Leipzigissä Saksassa. Hänelle myönnettiin 1992 Gottfried Wilhelm Leibniz -palkinto, joka on Saksassa arvostetuimpia tutkimustyöstä myönnettyjä palkintoja. Pääbo tunnetaan myös paleogenetiikan alan perustajana. Paleontologian ja genetiikan yhdistävä ala tutkii muun muassa varhaisia ihmisiä ja muinaisia ihmispopulaatioita.
Time-lehti valitsi Pääbon 2007 sadan vaikutusvaltaisimman ihmisen listalle.
Pääbo nousi ensimmäistä kertaa 1985 julkisuuteen, kun hän onnistui eristämään 2 400 vuotta vanhasta muumiosta DNA:ta, jota voidaan käyttää molekyyliarkeologisiin tutkimuksiin. Pääbon johtama osasto julkisti elokuussa 2002 löytäneensä puhekykyyn vaikuttavan FOXP2-kieligeenin, jonka puute tai vahingoittuneisuus aiheuttaa ihmisillä kielellisiä ongelmia.
Max Planck -instituutin tutkijat Pääbon johdolla julkistivat 2006 aikeensa sekvensoida neandertalinihmisen koko genomin. He onnistuivat eristämään DNA:ta yli 30 000 vuotta vanhoista neandertalinihmisen jäänteistä.
Charles Darwinin 200-vuotispäivänä 12. helmikuuta 2009 julkistettiin Pääbon ryhmän uusia tutkimustuloksia neandertalinihmisen perimästä. Perimä oli silloin suurin piirtein kokonaan avattu, vain tarkistusluenta oli jäljellä, ja sen sanottiin olevan todennäköisesti valmis viimeistään 2010.
Väisälän palkinto
Väisälän palkinto on vuonna 2000 perustettu Väisälän rahaston jakama palkinto. Arvoltaan 15 000 euron rahapalkinto jaetaan 1-3:lle ansioituneelle, työuransa aktiivivaiheessa olevalle tutkijalle, joka edustaa Vilho Väisälän tai hänen veljiensä Yrjö Väisälän ja Kalle Väisälän edustamia tieteen aloja. Alat ovat matematiikka, fysiikka, meteorologia, geofysiikka ja tähtitiede.
Väisälän rahasto syntyi, kun Vilho Väisälä lahjoitti Suomalaiselle tiedeakatemialle vuonna 1963 3 000 kappaletta Vaisala Oy:n osakkeita. Seuraavana vuonna hän lahjoitti vielä 15 000 markan arvoisen rahasumman. Ensimmäiset neljä 6 000 markan suuruista apurahaa jaettiin vuonna 1964. 1970-luvulla myönnetyn apurahan suuruus oli noussut 7 500 markkaan. 1990-luvulla jakosumma oli jo miljoonia markkoja. 2010-luvun lopulla apurahoja jaettiin vuosittain lähes 1,5 miljoonaa euroa ja apurahan sai liki sata hakijaa.
Apurahoja myönnetään tohtorivaiheen opintoihin enintään vuodeksi kerrallaan sekä tutkijoille lyhytaikaisiin tutkimusvierailuihin. Vuodesta 2016 lähtien rahasto on osallistunut myös tohtoritason tutkijoiden ulkomaisen työskentelyn tukemiseen säätiöiden yhteisen post doc -ryhmittymän välityksellä.
Väisalän palkinnon saajia ovat olleet:
Nikolai Starostin
Nikolai Starostin (s. 26. helmikuuta 1902 Dreskenskyn alue, Moskova, Venäjä – 17. helmikuuta 1996) oli venäläinen jalkapalloilija ja jääkiekkoilija. Starostin oli urheiluseura FK Spartak Moskovan perustaja.
Starostin pelasi jalkapalloa kesäisin ja talvella jääkiekkoa Moskovan urheilukeskuksessa vuonna 1921. Joukkue kasvoi ja rakensi stadionin. Starostin hoiti seuran raha-asioita ja seura siirtyi 13000 katsojan Tomski stadionille. Starostin otti yhteyttä Alexander Kosareviin, joka oli Komsolin sihteeri. Kosarev palkitsi Starostinin ja hänen veljensä ja joukkue muutti nimensä Moskovan Spartakiksi vuonna 1934. Seura otti nimensä antiikin orjien ja työläisten mukaan. Päävastustajiksi muodostuivat urheiluseurat Dynamo Moskova (salaisen poliisin johtama) ja CSKA Moskova (armeijan johtama). Starostin pelasi ja valmensi joukkueessa.
Uusi liiga- ja sarjajärjestelmä oli muodostettu vuonna 1936. Moskovan Dynamo voitti liigan ja Spartak cupin 1937. Spartak voitti liigan ja cupin vuonna 1938 ja 1939. Lavrenti Berija, salaisen poliisin päällikkö ja Dynamon puheenjohtaja oli nuoruudessaan pelannut jalkapalloa Starostin vastaan ja kärsinyt tappion 1920-luvulla. Starostin vangittiin 20. maaliskuuta 1942. Hän vietti seuraavat kaksi vuotta Lubjankan vankilassa. Starostin tuomittiin 10 vuodeksi työleireille Siperiaan. Starostin vapautui vuonna 1953. Starostin valittiin Neuvostoliiton jalkapallomaajoukkueen valmentajaksi. Hän toimi Spartakin puheenjohtajana vuosina 1955–1992.
Starostin julkaisi muistelmansa Football Through the Years 1989.
Cecil Day Lewis
Cecil Day Lewis (myös Cecil Day-Lewis, 1904–1972) oli englantilainen arvostettu runoilija, joka kirjoitti myös rikoskirjoja salanimellä Nicholas Blake.
Day Lewis syntyi Irlannissa englantilaiseen pappisperheeseen ja opiskeli Oxfordissa, missä hän liittyi W. H. Audenin ympärille kerääntyneeseen kirjalliseen piiriin. Hänen ensimmäinen oma runokokoelmansa ilmestyi 1925. Hän kiinnostui nuorena kommunismista, ja taisteli tasavaltalaisarmeijassa Espanjan sisällissodassa. 1930-luvun kuluessa Day Lewis pettyi kommunismiin.
Vuonna 1935 ilmestyi Day Lewisin ensimmäinen salapoliisiromaani, jonka pääosassa oli Nigel Strangeways. Hän kirjoitti niitä lopulta seitsemäntoista kappaletta. Salapoliisiromaanien tuottojen turvin Day Lewis kykeni jättäytymään päätoimiseksi kirjailijaksi.
Näyttelijä Daniel Day-Lewis on Cecil Day Lewisin poika.
Darjeeling
Darjeeling (, ) on kaupunki Intian Länsi-Bengalin osavaltiossa, Himalajan juurella noin 2 100 metrin korkeudessa. Vuonna 2011 siellä oli 118 805 asukasta.
Darjeeling tunnetaan teentuotantoalueena, sekä kapearaiteisesta rautatiestä, joka on UNESCOn maailmanperintökohde. Teetä kerätään neljä satoa vuodessa. Tee on lempeän makuista ja monet pitävät sitä maailman parhaana teelaatuna. Rautatie on vuodelta 1881, se on maailman ensimmäinen matkustajarautatie vuoristossa ja se on edelleen käytössä.
Brittien siirtomaahaliinnon aikana Darjeeling kehittyi suotuisan ilmastonsa takia alueena, jonka viileyteen varakkaat ihmiset vetäytyivät kesällä, kun ilma tasangoilla kävi sietämättömän kuumaksi.
Darjeelingin suurimmat uskonnot ovat hindulaisuus ja buddhalaisuus. Islam ja kristityt muodostavat merkittävät vähemmistöt. Väestöstä suuri osa on etniseltä taustaltaan nepalilaisia, brittihallinnon aikaisten siirtotyöläisten jälkeläisiä. Koulujen suurimmat kielet ovat englanti ja nepali, vaikka valtion virallista kieltä hindiä ja osavaltion kieltä bengalia opetetaan myös.