Parkano
Parkano on Suomen kaupunki, joka sijaitsee Pirkanmaan maakunnassa. Kunnassa asuu ihmistä, ja sen pinta-ala on  km, josta  km on vesistöjä. Väestötiheys on asukasta/km.
Parkanon naapurikuntia ovat Ikaalinen, Jämijärvi, Kankaanpää, Karvia, Kihniö, Kurikka ja Ylöjärvi.
Parkano sijaitsee Pirkanmaan, Satakunnan ja Etelä-Pohjanmaan maakuntien rajalla. Kaupungin keskustasta seitsemän kilometrin päässä sijaitsee rautatieasema. Parkano kuuluu nykyään Pirkanmaahan. Kaupunkiin on keskittynyt kaupan alan toimintaa, erityisesti valtatie 3:n varressa sijaitsevalle Kolmoskeskuksen alueelle. Parkano on tunnettu myös metalliteollisuudestaan, sekä urheilullisesta menestyksestä erityisesti voimailulajien saralla. Kaupunkikuvaa hallitsee teräksinen vesitorni, joka on maalattu männyn väreihin. Kaupungin läpi virtaava Viinikkajoki on merkittävä virkistyskalastuskohde.
Parkano sijaitsee Satakunnan, Pirkanmaan ja Pohjanmaan välisellä vedenjakajaseudulla, mikä vuoksi maisemakuva on melko karu. Leimaa-antavia ovat laajat metsät ja suot, paikoin kallioiset moreenimäet ja -selänteet, pohjois-eteläsuuntaiset harjujaksot sekä pienet koskiset joki- ja järvireitit. Kaupungin pohjoisosassa kulkee Suomenselkä. Pääosa Parkanon alueesta kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kyrösjärven reittiin, mutta länsiosastaan osittain Karvianjoen ja pohjoisosastaan Kyrönjokeen laskevan Jalasjoen vesialueeseen. Parkanon korkein maastonkohta on 201 metrin korkeuteen merenpinnasta ulottuva Alkkianvuori lähellä Karvian rajaa, matalin (87 m mpy.) sijaitsee Vääräjoen laaksossa Ikaalisten rajalla.
Suur-Ikaalisten pitäjä perustettiin vuonna 1641. Parkanosta muodostettiin itsenäinen seurakunta ja samalla kunta 1. toukokuuta 1867. Kauppalaksi Parkano muuttui 1. tammikuuta 1972 ja kaupungiksi 1. tammikuuta 1977. Kihniö erosi Parkanosta 1. tammikuuta 1920, jolloin siitä tuli itsenäinen kunta.
Parkano on ollut osa Ikaalisten emäpitäjää n. 1640–1867 (pitäjään kuuluivat mm. Ikaalinen, Parkano, Kankaanpää, Kihniö, Jämijärvi, Karvia ja Honkajoki) ja sitä ennen osa Kyrön muinaispitäjää, jonka keskus oli Hämeenkyrö-Viljakkala. Kyrön pitäjään kuuluivat mm. Hämeenkyrö, ent. Viljakkala, ent. Kuru, Parkano, Ikaalinen, Kankaanpää, Kihniö, Jämijärvi, Karvia, Honkajoki. Kyrön pitäjä piti laajimmillaan sisällään myös ns. Pohjan Kyrön (kunnat Kyröjoensuusta Viljakkalaan). Kyrön pitäjän keskus oli Hämeenkyrö-Viljakkala mutta laajan pitäjän hallinnan vaikeus johti pitäjän hajautumiseen. Kyrö erottautui varhais-keskiajalla Sastamalan pitäjästä.
Parkano mainitaan asutettuna Kustaa Vaasan ajalta peräisin olevassa maakirjassa vuodelta 1540. Nimi esiintyy muodossa Parckana. Parkana-muotoon nimi kirjoitettiin vuosina 1553–1630, mutta vuodesta 1656 asti nimi on esiintynyt nykyisessä muodossaan.
Kansantarinan mukaan nimi tulee parkatusta männystä (Parkkamänty), joka oli paikassa nimeltään Haaparo. Siellä Kirkkojärvestä laskeva joki yhtyy Viinikanjokeen. Puu oli erämiesten kohtaamispaikka.
Perimätiedon mukaan Parkanossa lappalaisasutus on jatkunut varsin myöhäisille ajoille, lappalaisväestön sulautuessa vähitellen valtaväestöön. Lappalaishistoriasta kertovat Parkanon seudulla edelleen monet paikannimet.
Keskiajalla Parkano oli Kyrön suurpitäjän pohjoisin kylä ja Linnanjärvelle perustettu Linna koko Satakunnan maakunnan pohjoisin talo vielä uuden ajan alussa. Pysyvä asutus seudulle tuli pääasiassa etelän suunnasta, mutta joitakin asukkaita tuli idästä savolaisten suuren asutusvirran myötä. 1600-luvun lopun nälkävuosina Parkano menetti noin neljäsosan väestöstään, jonka määräksi on arvioitu noin 200 henkeä. Paljon suurempi väestönmenetys koettiin vuonna 1868, jolloin jouduttiin hautaamaan yli 750 nälkään menehtynyttä pitäjän asukasta.
Vuonna 1796 Ikaalisten pitäjänapulaisen asuinpaikaksi määrättiin Parkano, jonne rakennettiin oma saarnahuone muutamaa vuotta myöhemmin. Parkanosta tuli Ikaalisten kappeli vuonna 1841 ja itsenäinen seurakunta vuonna 1867. Kunnallishallinto alkoi Parkanossa jo varhain, kun pitäjässä päätettiin vuonna 1866 perustaa kunnallishallitus ja -lautakunta. Parkanon kunnanvaltuusto aloitti toimintansa uuden kunnallislain nojalla vuonna 1919. Ensimmäinen parkanolainen kansanedustaja oli maanviljelijä Ivar Alanen (Kok.), joka oli eduskunnan jäsenenä vuodet 1917–1922.
Juhannuspäivänä 1928 salama iski Parkanon kirkon kellotapuliin ja siitä edelleen itse kirkkoon kesken konfirmaatiojumalanpalveluksen. Ääriään myöten täydessä kirkossa syntyi pakokauhu, jossa yksi ihminen sai surmansa välittömästi ja kolme kuoli saamiinsa vammoihin myöhemmin. Loukkaantuneita oli useita kymmeniä. Rankkasade sammutti kuitenkin palonalun. Tapaus herätti valtakunnallistakin huomiota.
Jatkosodan jälkeen Parkanoon asutettiin Kaukolan siirtoväkeä.
Parkano oli pinta-alaltaan Turun ja Porin läänin suurin kunta vuoden 1993 alkuun saakka. Tällöin Parkanon ja Ikaalisten kaupungit sekä Hämeenkyrön, Kihniön, Mouhijärven ja Viljakkalan kunnat siirrettiin valtioneuvoston päätöksellä Hämeen lääniin. Läänin kannalta vaihdoksella ei ollut kovin suurta merkitystä, koska vanhat läänit lakkautettiin syyskuun alussa 1997. Edellä mainittujen kuntien sijoittumisen myöhemmin perustettuun Pirkanmaan maakuntaan vaihdos sen sijaan vaikutti.
Parkanon paroni eli Gustaf Wrede af Elimä (13. huhtikuuta 1853 – 23. lokakuuta 1939 ) oli Parkanossa asunut merkittävä kansanomainen aatelismies.
Parkano on aloittanut kuntaliitosselvityksen Kankaanpään ja Jämijärven kanssa. Kankaanpäässä, Jämijärvellä ja Parkanossa järjestettiin marraskuussa 2011 mielipidekysely kuntaliitoksesta. Vain 38 % vastasi kyselyyn. Vastanneista 65 % Parkanossa vastusti ja 17 % kannatti ja 17 % ei osannut sanoa kantaansa. Uuden kaupungin nimeksi on suunnitteilla Niinisalo, Hämeenmetsä, Pohjankangas, Hämeenkangas ja Kyrönkangas. Kuntalaisille järjestettiin mahdollisuus ehdottaa uutta nimeä muodostettavalle kaupungille. Ajateltu kuntaliitos on nyttemmin jäädytetty Parkanon jättäydyttyä sen ulkopuolelle viime hetkillä ennen lopullista asian viemistä valtioneuvostoon. Keskeisenä syynä pidettiin kuntaministeriön kantaa olla antamatta sitoumusta siitä mihin maakuntaan uusi kunta sijoittuu. Kolmen kunnan kesken oli tehty kirjallinen sopimus, että uusi kaupunkikokonaisuus hakee Pirkanmaan liiton jäsenyyttä ja kaupunginjohtaja tulee Kankaanpään kaupunginjohtajasta.
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kaupungin väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
Vuoden 2018 aluejaon mukaan Parkanossa on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Parkanon alueella toimii Tampereen ortodoksinen seurakunta.
Parkano kärsi rakennemuutoksesta viime vuosikymmeninä ja kaupungissa ongelmia ovat olleet muuttotappio ja työttömyys. Työttömyys on kuitenkin ollut pääosin laskussa 2000-luvulla, laskien Pirkanmaan keskitasolle vuonna 2006.
Vuonna 2007 Parkanon työttömyys laski reilusti Pirkanmaan ja valtakunnan keskiarvon alapuolelle. Viiden vuoden aikana työttömyysprosentti on lähes puolittunut, vuoden 2007 keskiarvon ollessa 7,6%.
Parkanon työpaikkaomavaraisuus on perinteisesti ollut yli 100% (100,3%, 2007) ja työvoimapulaa on esiintynyt ajoittain, etenkin metalliteollisuudessa. Viime vuonna Parkanon väkimäärän kehitystä on parantanut työperäinen maahanmuutto. Maahanmuuttajia on saapunut erityisesti metalliteollisuuden palvelukseen. Kaupungin positiivisena haasteena on ollut löytää tulijoille riittävästi asuntoja. Kehitys on osaltaan hidastanut muuttotappiota. Parkanon asemalta pendelöidään varsin paljon töihin Tampereen seudulle, sillä matka kestää lyhimmillään n. 35 minuuttia.
Kaupungin taloutta on viime vuosina tasapainotettu voimakkain toimenpitein ja hyvin tuloksin. Taseessa on kertynyttä ylijäämää 1,4 miljoonaa (2008).
Valtatie 3 Helsingistä Tampereen kautta Vaasaan ja valtatie 23 Porista Jyväskylän kautta Joensuuhun leikkaavat toisensa Parkanossa. Tieosuus Parkanosta Poriin oli 1970-luvun alkuun saakka kantatie 65. Parkanosta lähtevät myös seututiet Kuruun ja Karviaan.
Parkanon kautta kulkee vuonna 1972 valmistunut Parkanon oikorata, joka toimii osana Helsingistä Tampereen ja Seinäjoen kautta Ouluun johtavaa päärataa ja jolla kulkee tiheästi junia. Parkanon asema sijaitsee tosin noin viiden kilometrin päässä Parkanon keskustasta, mutta on silti merkittävä seutukunnan matkustajaliikenteen kannalta, sillä Parkanossa pysähtyy sekä Pendolino että InterCity -junia. Asemaa käyttävät paljon etenkin opiskelijat sekä työmatkalaiset, sillä matkan kesto Tampereelle on suhteellisen lyhyt, n. 35-42 minuuttia. Aseman käyttö on vilkasta ja matkustajamäärä kasvoi entisestään vuonna 2008. Aseman syrjäinen sijainti johtuu siitä, että oikoradalle ei alun perin suunniteltu asemaa Parkanoon. Mikäli se olisi ollut suunnitelmissa alusta lähtien, olisi rata linjattu kulkemaan lähempää Parkanon keskustaa.
Parkanon kautta kulki aikoinaan myös vuonna 1938 valmistunut Pori-Haapamäki-rata, jolla oli alkuperäinen Parkanon, myöhemmin Kairokosken asema Parkanon keskustassa. Nykyään rata on suurimmaksi osaksi poistettu käytöstä, ja vielä käytössä olevilla osuuksillakin on vain vähäistä tavaraliikennettä ja joitakin sotilasjunia Niinisaloon.
Junayhteyksiä täydentävät kaukobussiyhteydet. Osa kaukobussiyhteyksistä on päällekkäisiä junan kanssa, kuten reitit Helsinkiin, Tampereelle, Vaasaan, ja Seinäjoelle. Näiden lisäksi löytyvät yhteydet Jyväskylään ja Poriin. Myös vakiovuoroja lähikuntiin kulkee lähinnä kouluvuoden aikana.
Parkanosta on kaukobussiyhteydet Helsinkiin, Tampereelle, Jyväskylään, Poriin ja Vaasaan.
Parkanon terveyskeskuksessa on ympärivuorokautinen lääkäripäivystys. Tavarataloja, marketteja ja erikoisliikkeitä paikkakunnalla on etenkin Valtatie 3:n lähettyvillä. Parkanossa on myös Alko.
Vapaa-ajanmahdollisuuksia Parkanossa tarjoavat jäähalli, hiihtokeskus (kesäisin pururataverkko), useat kalastuskohteet, moderni urheilutalo, urheilukenttä ja jalkapallokentät sekä kuntosalit. Paikkakunnalla on myös pesäpallokenttä, mutta seuratoiminta on pesäpallossa viime vuosina hiipunut.
Golfkentälle Ikaalisten puolelle Riitialaan (Ikaalisten Golf) on matkaa Parkanon keskustasta n. 15 km. Golf onkin Parkanossa varsin suosittu harrastus.
Uusimpana harrastemahdollisuutena on lentokenttä, joka on yksityisomisteinen.
Parkanossa on vientipainotteinen metalliteollisuuden keskittymä.
Työllistämisvaikutukseltaan suurimpia metallialan yrityksiä vuonna 2008 olivat Hollming Works (n. 195 henkeä), Moventas (105), Kopar (80) ja Fenno Steel Oy (90).
Muita suuria Parkanossa toimivia yrityksiä ovat muun muassa UPM-Kymmene (UPM Aureskosken höyläämö, UPM Parkanon jalostetehdas), jotka työllistävät n. 155 henkeä. 
Parkanossa toimii myös Metsäntutkimuslaitoksen Parkanon tutkimusasema, joka työllistää 50 henkeä.
Lisäksi muun muassa Puolustusvoimat työllistää Räjähdelaitoksen Oulu-Helsinki-radan tuntumassa sijaitsevalla varikolla n. 44 työntekijää. Varikko kuuluu nykyisin Ähtärin Varikon hallintoon, eikä vanhaa Parkanon Pioneerivarikko -nimeä enää käytetä. Oy Avec Shoe Ltd (30), Komas Coplean Oy (30) ja Sähkösuomilammi (43) kuuluvat myös suuriin työllistäjiin.
Yliskylä, Alaskylä, Kuivasjärvi, Lapinneva, Linnankylä, Nerkoo, Raivaluoma, Sydänmaa, Vahojärvi, Vuorijärvi, Aurejärvi, Kairokoski, Lamminkoski, Jokiharju, Jaakkolankylä ja Pahkala.
Parkanossa sijaitsee myös Viitalankylä.
Vuoden 2017 lopussa Parkanossa oli 6 562 asukasta, joista 4 369 asui taajamissa, 2 128 haja-asutusalueilla ja 65 asukkaan asuinpaikan koordinaatit eivät olleet tiedossa. Taajama-aste lasketaan niistä asukkaista, joiden asuinpaikan koordinaatit ovat tiedossa; Parkanon taajama-aste on 67,2 %. Parkanon taajamaväestö kuuluu vain yhteen taajamaan eli Parkanon keskustaajamaan, jossa oli vuoden 2017 lopussa 4 369 asukasta.
Parkanossa on peruskoulutuksen lisäksi musiikkiteatterilinjan sisältävä lukio sekä Länsi-Pirkanmaan koulutuskuntayhtymään kuuluvat ammattioppilaitos Iisakki, Ylä-Satakunnan Musiikkiopisto, Petäjä-opisto (ent. Parkanon kansalaisopisto) sekä Pirkanmaan aikuislukio.
Kansalaisopisto ja aikuislukio ovat voittaneet niin opetusministeriön kuin Suomen laatupalkintoja vuosina 2003 ja 2006.
Valtatie 3:n (ja 23:n) varrella Parkanon kohdalla on kaksi huoltoasemaa, joiden lähellä on teräksinen Parkanon vesitorni. Parkanon rautatieasema sijaitsee Tampere–Seinäjoki-radan varressa keskustan ulkopuolella.
Aseman suunnassa keskustasta päin lähdettäessä, 3-tien lähettyvillä Kaitojen vetten, tarkemmin Riuttasjärven rannalla sijaitsee tanssi- ja huvikeskuspaikka Käenkoskikeskus. Talvisin Käenkoskella pääsee myös avantouimaan ja hiihtämään, kesällä reitit toimivat pururatoina.
Kaitojen vetten rannalla sijaitsee myös Metsämuseo, jossa voi tutustua metsätyön historiaan ulkomuseoalueella.
Parkanon maisemien ominaispiirteisiin kuuluvat vedenjakaja-alueena mäkiset maisemat ja korkeusvaihtelut ovat suomalaisittain varsin suuria.
Varsinaisista matkailukohteista kenties omaleimaisin kohde on Parkanon ja Karvian rajalla oleva 201 metriä korkea Alkkianvuori, joka oli 9 000 vuotta sitten saari Itämeressä. Vuorella pääsee tutustumaan muinaisiin rantakivikkoihin ja sen rinteillä kulkee luontopolku, jonka varrella on vuoren luonnosta kertovia opastauluja.
Parkanon länsiosassa Karvian rajalla sijaitsee vuonna 1958 perustettu Häädetkeitaan luonnonpuisto, jossa liikkuminen on luvanvaraista.
Parkanossa on myös kotiseutumuseo. Museon vieressä sijaitsee Parkanon kirkko, joka täytti 200 vuotta vuonna 2000. Kotiseutumuseossa voi tutustua myös originelliin Parkanon paroniin, Gustav Wrede af Elimään.
Kalastusmatkailijoille Parkano tarjoaa useita kohteita perho- ja uistinkalastukseen. Parkanoa halkova Viinikanjoki on suosittu luvanvarainen kalastuskohde pääasiassa runsaan taimenkantansa ja monipuolisen ympäristönsä vuoksi. Paikallinen urheilukalastusseura on toteuttanut joen varrelle myös kalastuslaitureita, joissa pääsevät myös liikuntarajoitteiset henkilöt kalastamaan. Suosituimpia kalastuspaikkoja ovat Kairokoski, jonka rannassa sijaitsee vanha vesivoimalla toiminut historiallinen mylly- ja saharakennus sekä Haapas- ja Lehtiskosket. Leijonapuisto keskustan tuntumassa on kesäisin perheiden suosiossa. Viinikanjoen kalastuskohdetta pitää yllä Parkanon Urheilukalastajat ry. Joessa on luontainen taimenkanta, jota täydennetään istutuksin. Luontaisten hauen, ahvenen ja säyneen lisäksi joessa on myös harjusta, sekä kirjolohta säännöllisten istutusten tuloksena.
Vahojärven kylässä sijaitsevat myös luvanvaraiset kalastuskohteet Vesakoski, Lierunkoski, Riihikoski ja Lehtiniemenkoski. Koskissa on runsas taimenkanta, jota täydennetään istutuksin ja joita pitää yllä Vahojärven kalastuskunta.
Parkanon pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla sianlihakeitto, lipeäkalakeitto, paistinjuusto ja Parkanon pernakakko.