hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Edwin McMillan
Edwin Mattison McMillan (18. syyskuuta 1907, Redondo Beach, Kalifornia – 7. syyskuuta 1991, El Cerrito, Contra Costa, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen kemisti, joka sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1951 transuraanien kemian havainnoista. Hän jakoi palkinnon Glenn Theodore Seaborgin kanssa.
McMillan opiskeli California Institute of Technologyssa Linus Paulingin johdolla ja valmistui maisteriksi vuonna 1929. Tohtorin arvon hän sai vuonna 1932.
McMillan liittyi Ernest Orlando Lawrencen johtamaan tutkimusryhmään ja vuodesta 1934 hän työskenteli Lawrence Berkeley National Laboratory-laboratoriossa, kun se perustettiin. McMillan löysi hapen isotoopin O-15 yhdessä Stanley Livingstonin kanssa ja berylliumin isotoopin Be-10 yhdessä Samuel Rubenin kanssa.
Vuonna 1940 hän ja Philip H. Abelson valmistivat neptuniumia uraanin isotoopista U-239 syklotronilla. Toisen maailmansodan aikana McMillan kehitteli tutkia MIT:ssä ja ydinaseita Los Alamosissa.
Toisen maailmansodan jälkeen McMillan kehitteli synkrotronin ideaa. McMillan toimi Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian puheenjohtajana 1968–1971.
Intermission (Dion albumi)
Intermission on Dion julkaisema livealbumi vuonna 1986. Albumi äänitettiin vuoden 1985 Amerikan kiertueella.
Pihtsusköngäs
Pihtsusköngäs (tai Pitsusköngäs, pohjoissaameksi Bihčosgorži) on 17 metriä korkea vesiputous Pihtsusjoessa Käsivarren Lapissa, Enontekiön kunnassa. Se sijaitsee Kalottireitin varressa noin 45 kilometrin päässä Kilpisjärveltä. Pihtsusköngäs on Suomen korkein yhtenäinen vesiputous.
Ranskan Grand Prix 2001
Ranskan Grand Prix 2001 oli Formula 1 -kauden 10. osakilpailu, joka ajettiin 1. heinäkuuta 2001 Circuit de Nevers Magny-Coursilla Ranskassa. Kilpailun voitti Ferrarilla ajanut Michael Schumacher, jolle voitto oli kauden kuudes ja uran 50:s. Kilpailun nopeimman kierroksen ajoi David Coulthard – 1.16,088 (kierroksella 53).
Ralf Schumacher saavutti ensimmäisen paalupaikkansa ajalla 1.12,989.
Intialaiset puolustukset
Intialaiset puolustukset ovat avauksia, jotka syntyvät, kun musta vastaa valkean 1.d4 siirtoon siirrolla 1...Rf6. Intialaisissa puolustuksissa musta antaa valkean miehittää keskustan ahdistellakseen ja heikentääkseen sitä myöhemmin. Vaikka valkea saa sotilaiden etenemisestä tilaetua, ovat sotilaat lukkiutuneet paikalleen ja joutuvat helposti hyökkäyksen kohteeksi. Intialaiset puolustukset ovat suhteellisen uusia ja nykyään hyvin suosittuja vastauksia valkean 1.d4-siirtoon.Benoni-puolustus on myös tavallaan intialainen puolustus.
Epicor Software Corporation
Epicor Software Corporation (NASDAQ: EPIC) on alkujaan vuonna 1972 perustettu yhdysvaltalainen ohjelmistotoimittaja, joka tarjoaa ohjelmistoratkaisuja teollisen valmistuksen, jakelun, vähittäiskaupan ja palvelujen aloille. Epicor tarjoaa integroituja ratkaisuja toiminnanohjaukseen (ERP), asiakkuudenhallintaan (CRM), toimitusketjun hallintaan (SCM) ja palvelujen hallintaan (PSA) yli 20 000:lle asiakkaalle, 150:ssä eri maassa.
Vuoden 2016 jälkimmäisellä puoliskolla Epicor siirtyi pörssinoteeratun sijoitusyhtiö KKR & Co. L.P.:n hallintaan, jonka jälkeen Epicorin omien osakkeiden noteeraus loppui.
Yhtiön kasvu:
2006 Epicor oli päässyt Fortunen TOP 100:n nopeimmin kasvavien yritysten listalle. 2007 Epicor pääsi Business 2.0 lehden "100 nopeimmin kasvavaa teknologiayritystä" -listalle.
Suomessa Epicoria edustaa sen tytäryhtiö Epicor Software Finland Oy. Vuonna 1991 perustettu yritys toimi aiemmin nimellä Scala Business Solutions Finland Oy.
Maurice Druon
Maurice Druon (23. huhtikuuta 1918 Pariisi, Ranska – 14. huhtikuuta 2009) oli ranskalainen kirjailija, joka osallistui aktiivisesti Ranskan vastarintaliikkeen toimintaan. Hän toimi myöhemmin Ranskan kulttuuriministerinä Pierre Messmerin hallituksessa ja sittemmin Ranskan akatemiassa, jonka pitkäaikainen pääsihteeri hän oli.
Maurice Druon vietti varhaislapsuutensa pienessä normandialaisessa Croix-Saint-Leufroyn kaupungissa. Siellä hän tutustui Pierre Thureau-Danginiin, jonka isä oli Ranskan akatemian pääsihteeri Paul Thureau-Dangin. Hän suoritti lukion Vanvesin kaupungissa. Jo 18-vuotiaana lukiolaisena hän aloitti kirjoittamisen kirjallisiin lehtiin ja jatkoi sitä opiskellessaan Pariisin yliopistossa ja sittemmin École libre des sciences politiquessa (1937–1939).
Hän oli asevelvollisena Saumurin ratsuväkikoulussa vuonna 1940 ja osallistui toisen maailmansodan taisteluihin. Aselevon jälkeen hän jäi vapaalle alueelle eli Vichyn hallituksen valvomalle osalle Ranskaa. Siellä esitettiin hänen ensimmäinen näytelmänsä "Mégarée". Hän siirtyi kuitenkin vastarintaliikkeen riveihin ja pakeni Ranskasta Espanjan ja Portugalin kautta liittyäkseen vapaan Ranskan Lontoossa oleviin joukkoihin.
Vuodesta 1946 lähtien hän omistautui täysin kirjalliselle toiminnalle ja sai romaanistaan "Les Grandes Familles" arvostetun Goncourt-kirjallisuuspalkinnon vuonna 1948. Lisäksi hän sai useita arvostettuja kirjallisuuspalkintoja joko yksittäisistä teoksistaan tai koko tuotannostaan. Hänen valittiin 8. joulukuuta 1966 Ranskan akatemian jäseneksi tuolille 30 edesmenneen kirjailija ja historioitsija Georges Duhamelin tilalle. Kirkkaimpana tähtenä Druonin tuotannossa loistaa seitsemän osaa käsittävä teossarja "Les Rois maudits", joka kertoo keskiajan viimeisten Kapetingi-sukuisten kuninkaiden ajasta ja tapahtumista. Kirjasarjasta tehtiin TV-sarja vuonna 1983.
Druon oli poliittiselta suuntaukseltaan aina historiallinen gaullisti, ja hän oli koko sotien jälkeisen ajan voimakkaasti sitoutunut poliitikko. Hänen nimitettiin Ranskan kulttuuriministeriksi Pierre Messmerin hallitukseen vuosiksi 1973–1974. Ministeriaikanaan hän osallistui poliittiseen keskusteluun vaatimalla valtionavun poistamista poliittisesti eriäviä mielipiteitä esittäviltä teattereilta. Tämä toteamus aiheutti Ranskassa valtavan julkisen keskustelun. Hänen kulttuuripolitiikkaansa voidaan pitää perinteisenä ja tyypillisenä konservatiivisena politiikkana.
Druon toimi Ranskan akatemian pääsihteerinä vuodesta 1985 lähtien, ja hän päätti luopua tehtävästä Hélène Carrère d'Encaussen hyväksi. Akateemikkona hän kannatti ranskan kielen hyvin hidasta kehitystä ja muuttumista, jopa hitaampaa kuin itse yhteiskunnassa tapahtuva muutos. Hän suhtautui erityisen vihamielisesti sanojen feminisaatioon. Lisäksi hän suututti quebeciläiset ranskaa puhuvat näkemyksillään heidän kielestään ja kielenkäytöstään.
Richard Howard
Richard Howard (s. 13. lokakuuta 1929) on yhdysvaltalainen runoilija ja kielenkääntäjä (ranska–englanti). Hän syntyi Clevelandissa ja valmistui Columbian yliopistosta, jossa on itse myöhemmin opettanut. Hän asuu New Yorkissa.
Howard opiskeli ranskalaista kirjallisuutta Pariisin yliopistossa vuosina 1952–1953 ja aloitti sen jälkeen työn leksikografina. Hän alkoi menestyä runoilijana 1960-luvulla ja voitti vuonna 1969 Pulitzer-palkinnon teoksellaan "Untitled Subjects".
Howardille on myönnetty Frost-mitali vuonna 2004; hänet on lisäksi palkittu kääntäjänä "PEN/Book-of-the-Month Club Translation Prizellä" ja Yhdysvaltain kirjapalkinnolla. Hän on ollut Yhdysvaltain Taiteiden ja kirjallisuuden akatemian jäsenenä vuodesta 1983.
Toimitusketjujen ja logistiikan hallintajärjestelmä
Toimitusketjun hallinta (Supply Chain Management, SCM) tarkoittaa tavaroiden toimituksen ja palveluketjun optimointia. Kaikkien toimitusketjun osapuolien; toimittajien, jakelijoiden, alihankkijoiden ym. liikekumppaneiden yhdistämistä ja koko ketjun tehokasta hallinnointia. Tavoitteena on lisätä kaikkien jäsenten välistä kommunikointia ja siten alentaa kustannuksia, lisätä myyntiä ja tehostaa asiakaspalvelua.
Toimitusketjun hallinta tarkoittaa vuorovaikutussuhteiden hallintaa toimittajien ja asiakkaiden kanssa, tavoitteena saavuttaa lisäarvoa asiakkaalle minimoiden koko toimitusketjulle syntyvät kustannukset.
Markkinoinnin johtamisen näkökulmasta toimittajasuhteiden johtaminen tähtää taloudellisesti tehokkaaseen tuotanto- ja muiden resurssien hankintaan asiakkaiden arvontuotannon näkökulmasta optimaalisen tarjooman kehittämiseksi ja tuottamiseksi.
Leanid Karnijenka
Leanid Karnijenka (, s. 20. elokuuta 1987) on valkovenäläinen entinen maastohiihtäjä ja MM-mitalisti.
Karnijenka voitti yllättäen hopeaa MM-kisoissa 2007 fiaskoksi muuttuneessa 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa. Kilpailussa alkupään hiihtäjät pääsivät aloittamaan kilpailun sateettomissa oloissa, kunnes 50:nnen lähtijän kohdalla alkoi rankka lumisade ja ennakkosuosikit joutuivat hiihtämään sakeassa lumisateessa. Viidentoista parhaan hiihtäjän lista oli hyvinkin yllätyksellinen. Ennen MM-kisoja Karnijenka ei ollut edes debytoinut maailmancupissa.
Karnijenka lopetti uransa vain 23-vuotiaana vuonna 2010.
Mbandaka
Mbandaka on kaupunki Kongon demokraattisessa tasavallassa Kongo-joen varrella lähellä sen ja Tshuapa-joen yhtymäkohtaa. Kaupunki tunnettiin aiemmin nimillä Coquilhatville ja Coquilhatstad. Mbandaka on Equateur-maakunnan pääkaupunki. Vuonna 2004 kaupungissa oli vajaat 263 000 asukasta..
Mbandakassa on lentokenttä ja kaupungista on laivayhteys Kinshasaan ja Boendeen.
Kaupungin perusti vuonna 1883 Henry Morton Stanley, joka antoi sille nimeksi Equateur (päiväntasaaja). Itse asiassa kaupungintalo sijaitsee 6,6 kilometriä päiväntasaajan pohjoispuolella. Stanley asetti suuren kiven merkiksi joen rannalle kaupunkiin siihen paikkaan, jossa hän uskoi päiväntasaajan kulkevan. Kivi on samalla paikalla tänäkin päivänä.
Vuonna 1886 alkoi siirtomaakausi ja belgialaiset antoivat kaupungille nimen Coquilhatville. Maan uusi itsenäinen hallitus vaihtoi vuonna 1966 kaupungin nimen Mbandakaksi huomattavan paikallisen johtajan kunniaksi. Se oli tuolloin vastikään muodostetun Cuvette-Centralen maakunnan pääkaupunki.
Mbandaka on kansainvälisen avustusohjelman Habitat for Humanity Internationalin kotipaikka. Ohjelman perustaja Millard Fuller toimi lähetyssaarnaajana Mbandakassa 1973–1976. Asuntorakentamisesta, jonka Fuller aloitti kaupungissa 1973, tuli avustusohjelman ensimmäinen projekti, kun Fuller perusti ohjelman palattuaan Yhdysvaltoihin.
Sotavuodet ja huono hoito ovat saaneet kaupungin infrastruktuurin huonoon kuntoon, sillä laajoilla alueilla kaupungissa ei ole sähköä eikä juoksevaa vettä. Useimmat kadut ovat hiekkapintaisia teitä. Paljon ihmisiä, erityisesti hutupakolaisia, naisia ja lapsia surmattiin Kongon sisällissodan aikana.
Mbandakassa asuu paljon mongo-heimoon kuuluvia ihmisiä, vaikka kaupungin asukkaina on moneen muuhunkin etniseen ryhmään kuuluvia. Tärkeimmät Mbandakassa puhutut kielet ovat lingala, ranska ja mongo. Katolilaisella lähetysasemalla sijaitsee suuri, Keski-Afrikan historiaa tutkiva keskus.
Lähellä olevassa Ealassa on yksi Keski-Afrikan hienoimmista kasvitieteellisistä puutarhoista. Ealan kasvitieteellinen puutarha perustettiin vuonna 1900, ja se edustaa Keski-Afrikan kasviston runsautta. Puutarhassa on 4 000–5 000 paikallista kasvilajia 370 hehtaarin alalla. Pinta-alasta 125 hehtaaria on erityiskokoelmia, 190 hehtaaria metsää, 50 hehtaaria marskimaata ja 7 hehtaaria savannia. Puutarhaa hoidetaan huonosti. Se on aitaamaton alue ja puustoa on hakattu suunnittelemattomasti. Lajisto on huonosti määritelty ja alueelta puuttuvat kartat ja opasteet. Viimeisimmän luettelon alueen kasveista julkaisi 1924 Goossens.
Takaraivoluu
Takaraivoluu () kuuluu kallon luihin ("ossa cranii") ja se koostuu kolmesta yhteen liittyneestä osasta. "Pars basilaris" sijaitsee alimmaisena ja sen alaosassa on atlaksen kanssa artikuloiva "condylus occipitalis". "Pars lateralis" sijaitsee "pars basilariksen" molemminpuolin ja siinä oleva uloke, "processus paracondylaris", toimii pään lihasten kiinnittymiskohtana. "Squama occipitalis" sijaitsee ylimpänä takaraivoluussa ja sen yläosassa on palpoitavissa oleva kyhmy, "crista nuchae". Kaikki kolme takaraivoluun osaa osallistuvat niska-aukon ("foramen magnum") muodostamiseen.
Gerald Fried
Gerald Fried (s. 13. helmikuuta 1928) on yhdysvaltalainen muusikko, joka tunnetaan varsinkin elokuva- ja televisiomusiikin säveltäjänä.
Fried syntyi Bronxissa, New Yorkissa, ja valmistui Juilliard Schoolista vuonna 1948. Hän toimi seitsemän vuoden ajan Dallasin sinfoniaorkesterin ensimmäisenä oboistina ennen muuttoaan Los Angelesiin vuonna 1955.
Fried sävelsi mm. "Star Trekiin". Vuonna 1977 hän teki Quincy Jonesin kanssa suosittuun "Roots"-minisarjaan musiikin, jolla hän voitti Emmy-palkinnon.
Friedin säveltämien elokuvien joukkoon kuuluvat "Fear and Desire" (1953), "Kohtalokas suudelma" (1955) ja "Peli on menetetty" (1956). Hän oli vuonna 1976 ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi.
Maringá
Maringá [-ea:´], on kaupunki Brasiliassa Paranán osavaltiossa. Vuonna 2000 kaupungissa asui 357 117 henkeä.
Kaupungin perustivat japanilaiset siirtolaiset 1947. Maringá on kahvikaupan ja kahvinjalostuksen keskus Paranán osavaltiossa.
Debra Paget
Debra(lee) Paget, oikeasti Griffin (s. 19. elokuuta 1933) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi muiden muassa elokuvista "Paratiisilintu" (1951), "7 hurjaa miestä" (1955), "Kymmenen käskyä" (1956), "Love Me Tender" (1956) ja "Linnan kauhut" (1963).
Paget syntyi Denverissä, Coloradossa, ja sai ensimmäiset merkittävät elokuvaroolinsa jo 1940-luvun lopussa. Hän on ollut kolmeen otteeseen naimisissa; kaikki avioliitot päättyivät eroon. Viimeisestä avioliitosta syntyi yksi lapsi.
Paget on ollut vetäytyneenä näyttelijänuraltaan 1960-luvulta saakka ja asui vuonna 2004 Houstonissa, Texasissa.
Hazel Court
Hazel Court (10. helmikuuta 1926 – 15. huhtikuuta 2008) oli brittiläinen näyttelijä. Hänet muistetaan varsinkin 1950–1960-lukujen kauhuelokuvista, kuten "Frankensteinin kirouksesta" (1957).
Court syntyi Birminghamissa, ja hänen varhaisimmat menestysroolinsa ovat 1940-luvulta. Uransa alkuvuosina hän jakoi aikansa Englannin ja Hollywoodin välillä, mutta oli 1960-luvun alkuun mennessä muuttanut Yhdysvaltoihin pysyvästi.
Court näytteli 1960-luvun alussa joukossa Edgar Allan Poen tarinoihin perustuvia elokuvia, vastanäyttelijänään muiden muassa Vincent Price. Elokuvarooliensa lisäksi hän esiintyi useiden suosittujen televisiosarjojen jaksoissa.
Court nai vuonna 1949 näyttelijä Dermot Walshin, mutta liitto päättyi eroon 1963. Parilla oli yksi tytär, Sally. Vuodesta 1964 Court oli naimisissa näyttelijä Don Taylorin kanssa, josta jäi leskeksi 29. joulukuuta 1998.
Turkasen tenava!
Turkasen tenava! on Aarne Tarkaksen ohjaama komedia vuodelta 1963. Pääosissa olivat Matti Ranin, Eila Peitsalo ja nimiosan Ari-Pekka Neuvonen (s. 1962), joka oli ollut mukana myös Kalle Österlundin "Kotilääkäri"-ohjelmassa. Mukana olivat myös Tarkaksen kahdessa aiemmassakin elokuvassa olleet pikkuroistot Arska ja Ville (Leo Jokela ja Risto Mäkelä). Monet aikalais- ja nykykriitikot ovat pitäneet elokuvaa Tarkaksen leppoisimpana ja parhaimpana komediana.
"Turkasen tenava!" oli viimeinen elokuva, jonka Suomen Filmiteollisuus ehti tuottaa ammattinäyttelijöillä ennen suuren näyttelijälakon alkua.
Työhönsä uppoutunut arkkitehti Matti Koskinen ei halua perheeseen lapsia vaimonsa ehdotuksesta huolimatta. Työmatkalla hän ottaa kyytiinsä nuoren liftaritytön (Heidi Krohn), jolla on mukana pieni vauva. Autosta loppuu bensiini kesken matkan, eikä huoltamo ole auki. Heidän yövyttyään Matkakoti Rauhalassa tyttö lähtee ilman vauvaansa. Matti joutuu hoitamaan lasta, ja hänen saavuttuaan kotiin ei vaimo eivätkä viranomaisetkaan usko Matin sekavia selityksiä.
Aikalaisarvioissa elokuvan sävyä pidetään miellyttävän sydämellisenä ja humoristisena. Erityishuomiota saa vajaan vuoden ikäisen Ari-Pekka Neuvosen roolisuoritus. Myöhemmässäkin kritiikissä elokuvaa kiitetään ja arvioidaan, että siitä puuttuvat monet Tarkaksen helmasynnit, kuten kiireisyys ja piittaamattomuus. Se on hänen komedioistaan onnistunein ja hauskin, ja harvinaista aihepiiriä, vanhemmuutta, käsitellään nauruja kirvoittavasti. Arskaa ja Villeä pidetään elokuvan hupsun tyyppigallerian parhaina edustajina.
Lev Kuznetsov
Lev Kuznetsov (1. kesäkuuta 1930 – 16. maaliskuuta 2015) oli Neuvostoliittoa edustanut miekkailija ja olympiamitalisti. Hänen aseenaan oli säilä.
Kuznetsov oli ensimmäinen henkilökohtaisen olympiamitalin saavuttanut neuvostoliittolaismiekkailija. Hän sai pronssia säilämiekkailussa Melbournessa 1956. Myös joukkuekilpailussa hän sai pronssia.
Unsere Liebe Frau im Walde-St. Felix
Unsere Liebe Frau im Walde-St. Felix () on kunta Etelä-Tirolin autonomisessa maakunnassa, Italiassa. Se sijaitsee noin 50 kilometriä pohjoiseen Trentosta ja noin 20 kilometriä länteen Bolzanosta (Bozen). Vuonna 2006 kunnan asukasluku oli 819. Sen pinta-ala on 27 neliökilometriä ja asukastiheys 30 as./km². Vuoden 2001 väestölaskennassa 97,78 prosenttia kaupungin asukkaista puhui äidinkielenään saksaa ja 2,22 prosenttia italiaa.
Ryang Kyu-Sa
Ryang Kyu-Sa (s. 3. kesäkuuta 1978 Okayama, Japani) on entinen japanilais-korealainen jalkapalloilija.
Hän pelasi Pohjois-Korean maajoukkueessa kuusi ottelua.
Dolores Hart
Dolores Hart (s. 20. lokakuuta 1938) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on elänyt vuodesta 1963 katolisena nunnana Connecticutissa.
Hart syntyi Chicagossa ja esiintyi Elvis-elokuvissa "Kiihkeitä rytmejä" (1957) ja "Kitara kainalossa" (1958). Myöhempiä rooleja hänellä oli muiden muassa elokuvissa "Missä pojat, siellä tytöt" (1960), "Fransiskus Assisilainen" (1961), "Poliisitarkastaja" (1962) ja "Lentoemäntä kiipelissä" (1963).
Hart oli ehdolla Tony-palkinnon saajaksi. Vaikka hän on viettänyt vuosikymmeniä luostarissa, hän on Yhdysvaltain elokuva-akatemian Oscar-äänioikeutettu jäsen. Hän kärsii perifeerisestä neuropatiasta.
St. Leonhard in Passeier
St. Leonhard in Passeier () on kunta Etelä-Tirolin autonomisessa maakunnassa, Italiassa. Se sijaitsee noin 80 kilometriä pohjoiseen Trentosta ja noin 35 kilometriä pohjoiseen Bolzanosta (Bozen). Vuonna 2014 kunnan asukasluku oli 3 603. Sen pinta-ala on 88,4 neliökilometriä ja asukastiheys 41 as./km². Vuoden 2001 väestölaskennassa 98,30 prosenttia kunnan asukkaista puhui äidinkielenään saksaa, 1,61 prosenttia italiaa ja 0,09 prosenttia ladinoa.
Luettelo Bruce Springsteenin kappaleista
Tämä on luettelo Bruce Springsteenin levyttämistä kappaleista aakkosjärjestyksessä.
St. Martin in Passeier
St. Martin in Passeier () on kunta Etelä-Tirolin autonomisessa maakunnassa, Italiassa. Se sijaitsee noin 80 kilometriä pohjoiseen Trentosta ja noin 35 kilometriä luoteeseen Bolzanosta (Bozen). Vuonna 2014 kunnan asukasluku oli 3 196. Sen pinta-ala on 30,5 neliökilometriä ja asukastiheys 105 as./km². Vuoden 2001 väestölaskennassa 98,74 prosenttia kunnan asukkaista puhui äidinkielenään saksaa, 1,23 prosenttia italiaa ja 0,04 prosenttia ladinoa.
Angie Dickinson
Angie Dickinson (Angeline Brown, s. 30. syyskuuta 1931) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Dickinson syntyi Pohjois-Dakotassa vanhempiensa Leon ja Frederican kolmesta tyttärestä toiseksi. Perhe muutti vuonna 1942 Burbankiin, Kaliforniaan. Dickinson alkoi saavuttaa menestystä näyttelijänurallaan 1950-luvulla, ja hänen varhaisten elokuviensa joukkoon lukeutuu "Rio Bravo" (1959). Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Dickinson muistetaan myös televisiosarjasta "Police Woman" (1974–1978). Hän voitti Golden Globen vuonna 1975 ja oli jälleen ehdolla vuosina 1976, 1977 ja 1978. Hän oli lisäksi ehdolla Emmy-palkinnon saajaksi vuosina 1975, 1976 ja 1977. Hänellä oli vuonna 1980 osa kauhuelokuvaklassikossa "Tappava tunnustus". Myöhempiin elokuviin kuuluu "Anna hyvän kiertää" (2000).
Dickinson oli vuosina 1952–1960 naimisissa Gene Dickinsonin ja vuosina 1965–1981 Burt Bacharachin kanssa. Häntä kohtasi vielä vanhoilla päivillään tragedia, kun hänen ja Bacharachin 40-vuotias, Aspergerin oireyhtymästä koko ikänsä kärsinyt Nikki-tytär teki itsemurhan Los Angelesissa tammikuussa 2007.
Tramin an der Weinstraße
Tramin an der Weinstraße () on kunta Etelä-Tirolin autonomisessa maakunnassa, Italiassa. Se sijaitsee noin 35 kilometriä koilliseen Trentosta ja noin 20 kilometriä lounaiseen Bolzanosta (Bozen). Vuoden 2014 lopussa kunnan asukasluku oli 3 311. Sen pinta-ala on 19,4 neliökilometriä ja asukastiheys 171 as./km². Vuoden 2001 väestönlaskennassa kaupungin asukkaista 96,6 prosenttia puhui äidinkielenään saksaa, 3,2 prosenttia italiaa ja 0,2 prosenttia ladinoa. Viinirypälelajike Gewürztraminer on saanut nimensä paikkakunnan mukaan.
Grigori Kirijenko
Grigori Anatoljevitš Kirijenko (; s. 29. syyskuuta 1965 Moskova) on entinen venäläinen säilämiekkailija ja olympiavoittaja.
Kirijenko voitti olympiakultaa säilämiekkailun joukkuekilpailussa Barcelonassa 1992 ja Atlantassa 1996. Maailmanmestaruuden hän voitti henkilökohtaisessa kilpailussa neljästi ja lisäksi joukkuemestaruuksia.
Erkenntnis
Erkenntnis voi viitata kahteen saksalaiseen filosofiseen tiedejulkaisuun. Alkuperäinen "Erkenntnis" oli Wienin piiriin läheisesti liittynyt julkaisu, joka ilmestyi vuosina 1930–1940. Uusi analyyttiseen filosofiaan keskittynyt "Erkenntnis" on ilmestynyt vuodesta 1975.
Alkuperäinen "Erkenntnis" syntyi vuonna 1930, kun Hans Reichenbach ja Rudolf Carnap perustivat sen "Annalen der Philosophie" -julkaisun pohjalle. Sen taustalla olivat berliiniläinen Gesellschaft für Empirische Philosophie, jonka keskeisiä hahmoja olivat Reichenbach, Walter Dubislav ja Kurt Grelling, ja wieniläinen Verein Ernst Mach, joka liittyi Wienin piiriin.
Erkenntniksessä käsiteltiin ennen kaikkea tietoteoriaa, logiikan filosofiaa, matematiikkaa ja empiirisiä tieteitä fysikalismin ja tieteiden ykseyden hengessä. Artikkelit hyödynsivät usein uutta symbolista logiikkaa, jonka merkitys filosofialle oli keskeisessä osassa mm. ensimmäisessä numerossa julkaistussa Carnapin artikkelissa "Die Alte und die Neue Logik".
"Erkenntnis" koki lopun kansallissosialismin nousun ja toisen maailmansodan syttymisen seurauksena. Sen taustajoukko hajaantui eri maihin, ja osa, kuten Grelling, surmattiin. Seitsemännen vuosikerran numerosta 2 lähtien julkaisua julkaisi van Stockum Hollannissa. Vuodesta 1939 julkaisua toimittivat Carnap, Otto Neurath ja Charles W. Morris. Viimeinen numero oli kahdeksannen vuosikerran numero 1, joka julkaistiin 1. kesäkuuta 1939.
Uusi vuodesta 1975 ilmestynyt "Erkenntnis" ("Erkenntnis" – an International Journal of Analytic Philosophy) pyrki herättämään alkuperäisen julkaisun uudelleen henkiin samalla, kun analyyttisen filosofian suosio kasvoi. Julkaisun perustivat Wilhelm K. Essler, Carl G. Hempel ja Wolfgang Stegmüller.
Ensimmäisessä numerossa julkaistiin Heinrich Gomperzin artikkeli, joka oli jäänyt julkaisematta vanhassa "Erkenntniksessä" sen lopettamisen vuoksi. Julkaisussa ilmestyy nykyisin enimmäkseen englanninkielisiä artikkeleita, mutta joukossa on myös joitakin saksankielisiä artikkeleita.
Eppan an der Weinstraße
Eppan an der Weinstraße () on kunta Etelä-Tirolin autonomisessa maakunnassa, Italiassa. Se sijaitsee noin 45 kilometriä koilliseen Trentosta ja noin 8 kilometriä lounaaseen Bolzanosta (). Vuonna 2006 kunnan asukasluku oli 13 491. Sen pinta-ala on 59,7 neliökilometriä ja asukastiheys 226 as./km². Vuoden 2001 väestönlaskennassa 87,2 prosenttia kunnan asukkaista puhui äidinkielenään saksaa, 12,5 prosenttia italiaa ja 0,4 prosenttia ladinia.
Eppanin nähtävyyksiin lukeutuu muun muassa Schloss Sigmundskron eli Sigmundskronin linna. Kunnan päätajama on St. Michael. Muita taajamia tai kyliä ovat St. Pauls, Girlan, Frangart, Montiggl, Perdonig, Gaid, Missian ja Unterrain.
Häntätumake
Häntätumake (lat. "nucleus caudatus") on useiden eläinlajien aivoissa sijaitseva tyvitumake. Häntätumaketta pidetään tärkeänä osana aivojen oppimis- ja muistijärjestelmää.
Autuas
Autuas tarkoittaa kristinuskossa pelastettua tai yliluonnollisella tavalla onnellista. Kreikankielisessä Uudessa testamentissa käytetään sanaa "makarios", "autuas, ikuisesti onnellinen". Sanaa käytettiin tilasta, kun saa olla Jumalan yhteydessä. Sana "makarismi" tarkoittaa autuaaksi ylistämistä tai julistamista. Sitä käytetään erityisesti Jeesuksen vuorisaarnan kohdasta, jossa ovat kuuluisat autuaaksi julistamiset.
Hepreassa ja Kreikassa on kaksi sanaa jotka suomennetaan sanalla ”autuas”. Kreikan ja heprean kielellä sanat vastaavat toisiaan. Siksi onkin tärkeätä ymmärtää niiden eroavaisuudet. Toisen näistä kreikan sanoista,sanan "eulogeō ," taustalla on Vanhassatestamentissa heprean sana "bĕrăkă." "Eulogeō" ei esiinny autuaaksijulistuksissa. Sitä käytetään rukouksessa, kun jumalanpalveluksen johtaja pyytää Jumalalta jotakin siunausta, jota henkilö tai yhteisö häneltä hartaasti odottaa. Eulogeō sopii pyyntöihin ”Herra, siunaa sairaita” tai ”Herra, siunaa lapsia”.
Heprean sana "āsîr ja" kreikassa makarios. Ne ovat sanaryhmiä joita Raymond Brownin mukaan ei sukulaissanoineen käytetä” toivotuksissa ja siunauksissa. Ne ilmaisevat pikemminkin jo olemassa olevaa onnen ja autuuden tilaa.”
Toisin sanoen ne ilmaisevat "hengellisyyden laatua joka on jo olemassa."
.  Hauck kirjoittaa:” "Sanan makarios erityispiirre on Uudessa Testamentissa se, että se viittaa erittäin voimakkaasti siihen erityiseen uskonnolliseen iloon, jonka ihminen saa päästessään osalliseksi Jumalan valtakunnan pelastuksesta."
Kreikassa "onnellinen" on makários, jota arkikielessä käytettiin varsinaisesti jumalien ylimaallisesta onnentilasta
Katolisessa kirkossa autuaaksi julistaminen eli beatifikaatio on pyhäksi julistamisen eli kanonisoinnin ensimmäinen vaihe.
Tutkija Miikka Ruokasen mukaan vanhoillislestadiolaisuudessa "autuutta" on käytetty pakotteena, jonka menettämisen uhalla "seurakunnan päätöksiä" eli muun muassa elämäntapoihin liittyviä oppeja on noudatettava.
Muslimit uskovat, että seuraus heille, jotka uskovat Allahin ykseyteen ja tottelevat häntä, on paratiisi ja "autuas" ikuinen elämä.
Intialaisen mystikon Oshon mukaan "autuus" on eri asia kuin onnellisuus. Hän pitää valaistumisen tilaa autuutena. Autuus ei johdu mistään, eikä se tarvitse mitään syytä ilmetäkseen, vaan se on kontingentti. Onnellisuus voidaan kadottaa, mutta autuutta ei. Valaistuneella ei ole mitään tavoitteita eikä mitään menetettävää, koska häntä ei enää ole.
Opel Agila
Opel Agila on Opelin vuosina 2000–2014 valmistama A-segmentin henkilöauto. Mallissa on pyritty yhdistämään pienet ulkomitat ja suuret sisätilat. Agilaa myytiin Vauxhallina Isossa-Britanniassa ja joillain markkinoilla myös Suzuki-merkillä, johtuen siitä, että General Motors hankki omistukseensa viidenneksen Suzukista. Agilan seuraajaksi tuli Opel Karl.
Ensimmäisen sukupolven Agila esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2000. Se oli uudelleennimetty versio Suzuki Wagon R+ -mallista, jonka Opel ja Suzuki kehittivät yhteistyössä. Agilaa valmistettiin General Motorsin tehtaalla Puolan Gliwicessä, Suzuki Wagon R:ää puolestaan Esztergomissa Unkarissa.
Agilan etu moniin muihin eurooppalaisiin kaupunkiautoihin (Ford Ka, Volkswagen Lupo, Fiat Seicento ja Renault Twingo) on se, että siinä on kolmen sijasta viisi ovea. Tämä tekee autosta kilpailijoitaan monikäyttöisemmän.
Agilassa voimanlähteinä käytetyt Corsan 1,0- (58 hv) ja 1,2-litraiset (75 hv) bensiinimoottorit olivat pienempiä, mutta tehokkaampia kuin 1,3-litrainen, jota käytettiin Euroopan markkinoilla Wagon R:ssä.
Syksyn 2003 Frankfurtin autonäyttelyssä esiteltiin kasvojenkohotuksen kokenut Opel Agila. Uudistukset kohdistuivat keulaan, johon vaihdettiin uusi etusäleikkö ja -puskuri. Saataville tuli dieselmoottori 1,3 CDTi (70 hv). 1,0-litraisen bensiinimoottorin teho nousi 60 hevosvoimaan ja 1,2-litraisen 80 hevosvoimaan.
Toisen sukupolven Opel Agila esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syksyllä 2007, ja sen myynti alkoi seuraavana keväänä. Myös tämä malli kehitettiin yhteistyössä Suzukin kanssa, joka myi autoa nimellä Suzuki Splash. Valmistus siirtyi Suzukin tehtaalle Unkariin.
Splash sai vuoden 2008 Euro NCAP -kolaritestistä tulokseksi neljä tähteä viidestä.
Bensiinimoottorit olivat 1,0- (65 hv) ja 1,2-litraiset (86 hv). Dieselvaihtoehto oli 1,3-litrainen CDTI (70 hv).
Agilan valmistus päättyi vuoden 2014 lopussa. Sen korvasi täysin uusi Opel Karl.
Kings of Leon
Kings of Leon on yhdysvaltalainen rockyhtye, joka perustettiin vuonna 1999. Kolmen veljeksen ja näiden serkun muodostama yhtye on lähtöisin Tennesseestä. Vaikutteita he ovat keränneet muun muassa southern rockista, indie rockista sekä bluesin tyylisuunnista. Yhtyeen kolmea ensimmäistä albumia on ylistetty varsinkin Euroopassa.
Oskar Osala
Oskar Alexander Osala (s. 26. joulukuuta 1987 Vaasa) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän pelaa SM-liigajoukkue Oulun Kärpissä.
Osala on Vaasan Sportin kasvatti. B-juniorina Osala debytoi Sportin Mestis-joukkueessa, kaudella jolloin hän pelasi Sportin B- ja A-junioreissa, sekä edustusjoukkueessa. Hänet varattiin vuonna 2005 CHL:n varaustilaisuudessa ainoana suomalaisena. Tämän jälkeen Osala siirtyi OHL-seura Mississauga IceDogsiin, jossa pelasi kaksi kautta ennen paluutaan Suomeen ja Espoo Bluesiin. Osala teki 39 maalia ja 87 pistettä IceDogseissa. Ensimmäisen OHL-kautensa jälkeen kesällä 2006 NHL-seura Washington Capitals Osalan 97. vuorolla.
Vuoden 2007 alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Osala jakoi maalipörssin voiton neljän pelaajan kanssa. Hän teki viisi maalia kuudessa pelissä.
Tulokaskaudellaan SM-liigassa kaudella 2007–2008 Osala esiintyi edukseen. Hänet valittiin SM-liigan vuoden tulokkaaksi. Lisäksi hänet valittiin kuukauden nuoreksi pelaajaksi lokakuussa. Osala voitti myös tulokkaiden pistepörssin, ja sivusi tulokkaiden pudotuspelien piste-ennätystä sekä teki uuden tulokkaiden maaliennätyksen pudotuspeleissä.
Kesäkuussa 2008 Osala allekirjoitti kevääseen 2011 kestävän kahden suunnan sopimuksen hänet varanneen Washington Capitalsin kanssa.
Osalan hyvät otteet kaudella 2008–2009 Washingtonin farmijoukkue Hershey Bearsissa toivat hänelle AHL:n kuukauden tulokkaan palkinnon marraskuussa 2008. Osala pääsi myös tekemään NHL-debyytin, sillä Washington nosti Osalan farmista 11. joulukuuta pelattuun Washington – Boston peliin.. Yhteensä hän pelasi kauden aikana kaksi NHL-ottelua.
Osala oli mukana Hershey Bearsin joukkueessa, joka voitti AHL:n mestaruuden, Calder Cupin keväällä 2009. Osala teki kaksi maalia ensimmäisessä finaaliottelussa Manitoba Moosea vastaan.
Maaliskuussa 2010 Osala oli osana kauppaa, jossa hänen kanssaan Washingtonista Carolinaan siirtyi Brian Pothier. Samalla Carolina sai myös toisen kierroksen varausoikeuden 2011 draftiin. Kaupassa toiseen suuntaan siirtyi puolestaan Joe Corvo.
Kaudeksi 2011–2012 Osala siirtyi Itä-Euroopan KHL-liigassa pelaavaan Neftehimik Nizhnekamskiin. Hän teki seuran kanssa vuoden pituisen sopimuksen. Kaudella 2013–2014 Osala siirtyi Neftehimik Nizhnekamskista kesken kauden Metallurg Magnitogorskiin ja voitti joukkueen mukana Gagarin cupin keväällä 2014. Osala jätti KHL:n kauden 2017-2018 ja siirtyi marraskussa Oulun Kärppiin.
Osala edusti ensimmäistä kertaa Suomen A-maajoukkuetta kaudella 2007–2008 pelaamalla kolmessa Euro Hockey Tourin turnauksessa. Osala oli loppumetreille asti mukana taistelussa MM-kisapaikoista Kanadassa 2008, mutta ei lopulta tullut valituksi.
Osala valittiin mukaan Suomen maajoukkueeseen vuoden 2010 Saksan MM-kisoihin. Passi leimattiin välisarjaan, joten Osala pääsi tekemään aikuisten arvokisadebyyttinsä.
Osala valittiin Suomen maajoukkueeseen EHT-turnaukseen (Channel One Cup) Moskovaan joulukuussa 2011.
Osala valittiin edustamaan Suomea vuoden 2018 talviolympialaisiin.
Osala halusi nuorena meteorologiksi. Hän kävi lukion Vaasassa.
Martin Gardner
Martin Gardner (21. lokakuuta 1914 Tulsa – 22. toukokuuta 2010 Norman) oli yhdysvaltalainen matemaatikko, joka tuli tunnetuksi "Mathematical Games" -kolumnillaan lehdessä "Scientific American" (1956–1981) sekä kymmenillä matemaattisia ongelmia käsittelevillä kirjoillaan.
Gardner syntyi Tulsassa Oklahomassa, ja opiskeli toisen maailmansodan jälkeen Chicagon yliopistossa. Hän kuuluu nykyajan tunnetuimpiin näennäistieteen kriitikoihin, ja hänen kirjansa "Fads and Fallacies in the Name of Science" (1952) lukeutuu jo skeptismin klassikkoteoksiin.
Gardnerin matemaattista kirjallisuutta on käännetty myös suomeksi, ja hänen viimeiset julkaisunsa ovat 2000-luvulta. Hän oli henkisesti vireä vielä 90-vuotispäivänään, jolloin hän vietti vanhuusvuosiaan Oklahomassa. Gardner kuoli 22. toukokuuta 2010 Normanissa Oklahomassa.
Sweden Hockey Games
Sweden Hockey Games (SHG) on Ruotsissa vuosittain järjestettävä jääkiekkoturnaus. Perustamisesta asti vuoteen 2006 saakka turnaus tunnettiin nimellä "Sweden Hockey Games" ja vuosina 2006–2011 nimellä "LG Hockey Games", "Oddset Hockey Games" 2012-2014.
Jääkiekkokaudesta 1996–1997 turnaus on kuulunut Euro Hockey Tour -sarjaan, johon osallistuvat Ruotsi, Suomi, Tšekki ja Venäjä.
Turnaus järjestetään Tukholmassa Globen-hallissa ja turnauksen voittaja saa "Globen Cupin". Vuosina 1992–2003 myös Kanada osallistui turnaukseen.
Vuosaaren tietunneli
Vuosaaren tietunneli on seututiellä 103 Helsingissä sijaitseva tietunneli. Tunnelin pituus on 1 520 metriä, ja se on Suomen kolmanneksi pisin tietunneli. Syvimmillään tunneli kulkee Porvarinlahden kohdalla 25 metriä merenpinnan alapuolella. Vuosaaren tunneli valmistui vuonna 2007, ja yleiseen käyttöön se avattiin 9. lokakuuta. Rakennustyöt kestivät kolme vuotta ja kustannukset olivat 43 miljoonaa euroa. Syksyllä 2016 tunnelissa suoritettiin mittavia kunnostustöitä, jonka aikana se oli yli kuukauden suljettuna.
Asemansa Suomen pisimpänä tietunnelina Vuosaaren tietunneli menetti tammikuussa 2009, kun valtatiehen 1 kuuluva 2,2 kilometrin pituinen Karnaisten tietunneli avattiin.Tunnelissa on käytetty runsaasti pelastusviranomaisten ja Euroopan unionin tunnelidirektiivien edellyttämää turvatekniikkaa. Siihen kuuluu muun muassa 65 valvontakameraa, 20 hätäpuhelinta, 30 palopostia, hätäpoistumistiet 100 metrin välein, oma tunneliputki kumpaankin ajosuuntaan sekä hyvä valaistus ja ilmanvaihto. Sekä radion, että matkapuhelimien kuuluvuus tunnelissa on varmistettu.
Vuosaaren tietunneli johtaa Vuosaaren sataman liikennevirrat Kehä III:n alkuun ja sen kautta Suomen tieverkkoon. Sataman valmistuttua tunnelin liikennemääräksi on arvioitu 10 000 ajoneuvoa vuorokaudessa, sen arvioidaan kaksinkertaistuvan seuraavan 15 vuoden aikana. Tunnelissa kulkeva Vuosaaren Satamatie on numeroitu seututieksi 103 mutta sitä ei ole merkitty tieopasteisiin.
Tiehallinto sulki tunnelin 12. lokakuuta 2007 sen turvatekniikassa ilmenneiden häiriöiden vuoksi. Valvonnasta vastaava kamerajärjestelmän ohjaustietokoneen palvelin oli kaatunut useamman kerran peräkkäin. Liikenne satamaan johdettiin tilapäisesti Kallvikintien ja Niinisaarentien kautta. Tunneliin asennettiin kameravalvonnan varajärjestelmä ja se avattiin uudelleen liikenteelle 22. tammikuuta 2008.
Vuosaaren sataman avauduttua 24. marraskuuta 2008 tavanomaista voimakkaampi lumentulo haittasi pahasti satamaan saapuvaa liikennettä. Sataman kulunvalvonta on tarkoitus toteuttaa automaattisella järjestelmällä joka lukee tunnistetiedot konttien ja autojen merkinnöistä. Lumen peitettyä tunnisteet jokainen ajoneuvo jouduttiin tunnistamaan yksitellen. Se aiheutti satamaan johtavan tunnelin ruuhkautumisen jonka johdosta se jouduttiin ajoittain sulkemaan kokonaan. Tämän aikana liikenne ohjattiin kiertotielle.
Erkki Friman
Erkki Ilmari Friman (s. 5. toukokuuta 1950 Toivakka) on suomalainen harmonikkataiteilija, säveltäjä ja sovittaja.
Friman kertoo saaneensa ensimmäisen, itäsaksalaisen, harmonikkansa 11-vuotissyntymäpäivälahjaksi. Pikkupoikana hän oli myös soittanut innokkaasti huuliharppua. Isänsä kannustamana hän pääsi 12-vuotiaana harmonikkataiteilija ja -pedagogi Alpo Pohjan opetukseen. Harmonikansoittoa opeteltiin kotitilan maatöiden ohessa.
Erkki Friman on opiskellut harmonikansoittoa Alpo Pohjan johdolla.
17-vuotiaana Friman aloitti tanssimuusikon uransa lahtelaisessa Olavi Kivikosken orkesterissa, Alpo Pohjan jäätyä siitä pois. Varusmiespalveluksen jälkeen Frimanilla oli oma orkesteri joulukuusta 1970 vuoteen 1979 saakka. Orkesteri toimi säestäjänä lukuisille eri laulajille, italialaissyntyisestä, Suomessa keikkailleesta Dario Campeottosta alkaen, muina solisteina muun muassa Markus Allan, Eija Sinikka, Irwin Goodman, Martti Innanen, Laila Kinnunen, Olavi Virta ja Tapio Rautavaara. Pitkäaikaisin yhteistyö Frimanin orkesterilla oli kuitenkin Erkki Junkkarisen kanssa, jonka "comeback" 1970-luvulla osoittautuikin suosiorikkaaksi hänen 25-vuotistaiteilijajuhlakiertueensa merkeissä. Frimanin orkesteri säesti myös Veikko Tuomen juhlakiertueen 1970-luvun puolivälissä. 1980-luvun alussa keikat vähenivät ja Friman jatkoi säestävänä muusikkona laulusolisteille, eritoten Junkkariselle, taustaorkesterien vaihdellessa. 1984 alkoi Erkki Frimanin pitkäkestoinen yhteistyö Reijo Taipaleen kanssa hänen 25-taiteilijajuhlakiertueensa yhteydessä.
Tanssimusiikkitöiden vähentyessä Friman siirtyi vähitellen enemmän studiomuusikoksi sekä omien äänitteiden tekemisen ja säveltämisen pariin. Säveltämistyössään Friman teki yhteistyötä muun muassa Matti Viljasen, Jaakko Salon ja Pentti Lasasen kanssa ja hänen sävellyksiään julkaistiin muun muassa Fazer-musiikin ja PSO:n kustantamana.
Reijo Taipaleelle tehty laulu, "Ruusu joka vuodesta", Vexi Salmen sanoittamana tuli nimikappaleeksi Taipaleen ensimmäiselle kultalevylle 1989 ja on edelleenkin Frimanin tunnetuimpia sävellyksiä. Monet suomalaiset kevyen musiikin sooloartistit ovat levyttäneet hänen sävellyksiään ja sovituksiaan.
Erkki Friman on myös säveltäntyt Arja Havakan kappaleen "Niin kauan katselin", jonka Havakka levytti vuonna 2013.
Friman on toiminut myös harmonikansoiton opettajana. Hänen oppilaistaan "puoli tusinaa" on ollut Kultainen Harmonikka -kilpailun finaalissa, voittajina Jarno Kuusisto ja Jani Helenius. Kuusiston ja Heleniuksen levytyksissä on useita Frimanin sovituksia ja sävellyksiä. Vuosina 1979-1989 Erkki Friman toimi Lopen Harmonikkojen johtajana. Tuolloin kerho voitti edelleen ainoan harmonikkakerhojen Pohjoismaiden mestaruuden Suomeen.
Ensimmäinen soololevy, "Harmonikka soi", ilmestyi 1976. Muita soololevyjä ovat:
Soololevytysten lisäksi Friman on soittanut monien laulusolistien levyillä, kokoomalevyillä ja Yleisradion kantanauhoilla.
Journal of Symbolic Logic
The Journal of Symbolic Logic (JSL) on filosofinen tiedejulkaisu, jota julkaisee Association for Symbolic Logic. Se on perustettu vuonna 1936, ja siitä on tullut johtava julkaisu symbolisen logiikan alalla. Julkaisu pyrkii käsittelemään symbolisen logiikan koko alueen, mukaan lukien sen yhteydet matematiikkaan, filosofiaan, tietojenkäsittelytieteeseen ja kielitieteeseen.
Gothic (videopeli)
Gothic on saksalaisen Piranha Bytesin kehittämä sekä Egmont Interactiven ja Xicat Interactiven julkaisema tietokoneroolipeli. Peli julkaistiin Microsoft Windowsille vuonna 2001. 
Eurogamer antoi pelille arvosanan 8/10 arvostelussaan.
Petrópolis
Petrópolis [-ro´-], on kaupunki Kaakkois-Brasiliassa, Rio de Janeiron osavaltiossa, noin 40 kilometriä Rio de Janeiron kaupungista pohjoiseen. Kaupunki on nimetty Brasilian viimeisen keisarin Pedro II:n mukaan.
Vuonna 2002 siellä asui 277 000 asukasta. Petrópolis on paikallisen maatalousalueen keskus. Siellä on myös tekstiili- ja kemianteollisuutta ja se on suosittu lomanviettopaikka. Kaupungissa on yliopisto, goottilastyylinen tuomiokirkko ja keisarinpalatsi, joka toimii nykyään museona. Petrópolisin pinta-ala on 775 km2.
Tullikamarin kulttuurikeskus
Tullikamarin kulttuurikeskus on Tampereella vanhassa piiritullikamarin rakennuksessa toimiva kulttuuri- ja monitoimikeskus. Georg Schreckin suunnittelema rakennus valmistui vuonna 1901 ja nykyiseen käyttöönsä se kunnostettiin 1980-luvun lopulla. Se sijaitsee Tampereen keskustassa lähellä rautatieasemaa.
Raatihuoneen ja Tampellan juhlatalon jälkeen arkkitehti Georg Schreckin seuraava uusrenessanssityylinen rakennussuunnitelma oli Itsenäisyydenkatu 2:ssa olevat Tampereen tullikamari ja pakkahuone. Se muodostuu kaksikerroksisesta tullikamarista johon on yhdistetty yksikerroksinen pakkahuone. Rakennus sijaitsee rautatien, Puolimatkankadun ja Pinninkadun rajaamalla alueella.
Tammelan eteläpuolella sijaitseva Tullin alue sai ensimmäisen asemakaavansa 1900-luvun vaihteessa. Alueen muodostuminen oli alkanut 1800-luvun lopulla, kun ratapihan läheisyyteen oli ryhdytty rakentamaan varasto-, konttori- ja tuotantotiloja. Tullikamarin ja pakkahuoneen vieressä sijaitsi viljakauppaa harjoittaneen Maantuotteen vuonna 1909 rakennuttama mylly punatiilisessä makasiinissa. Tullikamarin lounaispuolella rautatiealueella sijaitsivat vanhat veturitallit, joista ensimmäinen oli valmistunut jo vuonna 1874.
Tullikamari entisöitiin vuonna 1967, jolloin paljastui portaiden sisäkaton maalikerrosten alta unohtunut kattomaalaus Kaupan jumala Merkurius, jonka tekijä on tuntematon.
Nykyään Tullikamari ja Pakkahuone ovat kaupungin kulttuurikäytössä ja siellä pidetään konsertteja, festivaaleja ja muita kulttuuritapahtumia. 
Tullikamarin pääsalin Pakkahuoneen yleisökapasiteetti on korkeimmillaan 1 200 henkilöä ja seinän takana olevan Klubin 450 henkilöä. Musiikkikonserttien lisäksi Tullikamarilla järjestetään teatteri- ja tanssiesityksiä, juhlia, näyttelyitä ja illallistilaisuuksia. Rakennuksessa toimivat myös Tampereen elokuvajuhlien, musiikkijuhlien ja teatterikesän toimistot.
Tullikamarilla ovat esiintyneet muun muassa Nightwish, Bullet for My Valentine, David Byrne, eX-Girl, Helloween, Gamma Ray, Wailers, Ramones, Ornette Coleman, Black Sabbath, Motörhead, Bo Diddley, Paradise Lost, John Zorn, Cindy Blackman, The Dubliners, Type O Negative, The Prodigy, W.A.S.P. ja The Sounds. Rakennuksessa järjestetään myös muun muassa Pispalan Sottiisin ja Tanssimanian pääkonsertit.
Tullikamarin rakennuksen rautatieaseman puoleisen seinän todettiin keväällä 2010 notkahtaneen useita senttejä läheisen maanalaisen P-Hämpin pysäköintikeskuksen rakennustöiden vuoksi. Lisäksi seinissä todettiin halkeamia.
Ennakkoperintärekisteri
Ennakkoperintärekisteri on Suomen verottajan ylläpitämä luettelo, johon voi ilmoittautua yritys, yhteisö tai luonnollinen henkilö, jolla on tarkoituksena hankkia tuloja. Rekisteriin hakeutuminen ei ole pakollista. Ennakkoperintärekisteriin merkitään elinkeinotoimintaa, maataloutta tai muuta tulonhankkimista harjoittavat yritykset.
Ennakkoperintärekisterin tarkoituksena on osoittaa, että elinkeinonharjoittaja on verotuksen piirissä ja että hän ei ole palkansaaja, jonka suoritteista koituu työnantajavelvoitteita. Ellei merkintää ennakkoperintärekisterissä ole, voi työn suorituttaja joutua myöhemmin vastuuseen myös työantajavelvoitteiden suorittamatta jättämisestä.
Rekisteri otettiin käyttöön ennakonperintälain (1215/94) muuttuessa 1.3.1995.
YTJ-tietopalvelusta voi katsoa, onko yritys rekisteröity kaupparekisteriin tai ennakkoperintärekisteriin.
Piers Anthony
Piers Anthony Dillingham Jacob (s. 6. elokuuta 1934) on yhdysvaltalainen tieteis- ja fantasiakirjailija. Hän syntyi Oxfordissa, Englannissa, mutta muutti jo nelivuotiaana perheineen Yhdysvaltoihin, jonka kansalainen hän on ollut suurimman osan eliniästään. Hän asuu vaimonsa Carol Marblen kanssa Floridassa. Heillä on kaksi tytärtä.
Ennen täysipäiväisen kirjailijanuransa aloittamista Anthony palveli armeijassa ja toimi lehtimiehenä ja opettajana. Hänen tunnetuimpiin teoksiinsa kuuluu hänen esikoisromaaninsa "Auringon lapsi" vuodelta 1967. Anthony on ollut ehdolla parhaan romaanin Hugo-palkinnon saajaksi kahdesti, vuosina 1968 ja 1970. Hänen teoksiaan on käännetty lukuisille kielille.
Tempelhof-Schöneberg
Tempelhof-Schöneberg on yksi Berliinin 12 hallintoalueesta (), joilla on oma, paikallisvaaleissa valittu hallintonsa ja rajoitettu itsemääräämisoikeus.
Se muodostettiin vuonna 2001 liittämällä yhteen silloiset hallintoalueet Tempelhof ja Schöneberg.
Vuoden 2016 kesäkuun lopussa Tempelhof-Schönebergin asukasluku oli 345 024. Sen pinta-ala on 53,1 neliökilometriä ja asukastiheys 6 499 as./km².
Alueen hallinto on sijoitettu Schönebergin raatihuoneeseen. Alueella sijaitsee myös Tempelhofin lentoasema.
Lehtikuusentatti
Lehtikuusentatti ("Suillus grevillei") on löysähkömaltoinen voitattia muistuttava hyvä ruokasieni.
Lehtikuusentatin lakin alapinta koostuu pilleistä, kuten kaikilla tateilla. Sen halkaisijaltaan alle 15-senttinen lakki on tatiksi keskikokoinen. Väriltään helposti irtoava ja liman peittämä lakki on kullankeltainen tai tumman suklaan punainen. Pillit ovat kirkkaan keltaisia, mutta ne tummuvat paineltaessa. Ruskeapilkkuisessa jalassa on suojusjätteenä rengas, joka katoaa vanhemmiten. Malto on pehmeää ja vetistä ja väriltään vaalean keltaista. Maku on mieto, hieman hapan.
Lehtikuusentatti muistuttaa voitattia, mutta lehtikuusentatin jalka on pitempi, jopa yli 10 cm pitkä. Muita samankaltaisia sieniä, joihin lehtikuusentatin voi sekoittaa ovat turjantatti ("Suillus clintonianus"), harmotatti ("Suillus aeruginascens") ja jyvästatti ("Suillus granulatus").
Suomessa lehtikuusentatti muodostaa itiöemiä elo-syyskuussa ja on paikoin satoisa, vaikkakaan ei yleinen. Tattia kasvaa vain lehtikuusten mykoritsasienenä, joiden läheisyydestä sen tapaa lähes jokaisen lehtikuusiyksilön juurelta. Myös muiden ulkomaista alkuperää olevien havupuiden juurisienenä sitä on tavattu.
Lehtikuusentatti on hyvänmakuinen monin tavoin laitettuna ja myrkytön. Limainen kelmu tulee poistaa ennen valmistusta. Sieni ei sovellu kuivattavaksi.
Treptow-Köpenick
Treptow-Köpenick (lausunta [tʰrepʰtʰo: kʰö:pʰenikʰ] (ei tʰrepʰtʰov -)) on yksi Berliinin 12 hallintoalueesta (), joilla on oma, paikallisvaaleissa valittu hallintonsa ja rajoitettu itsemääräämisoikeus. Se muodostettiin vuonna 2001 liittämällä yhteen silloiset hallintoalueet Treptow ja Köpenick. Treptow-Köpenickin asukasluku on 257 782 (31. joulukuuta 2017). Alue on 168 neliökilometrin pinta-alallaan Berliinin hallintoalueista laajin, mutta toisaalta sen asukastiheys (1 531 as./km²) on kaikista alhaisin.
Armen Alchian
Armen Albert Alchian (12. huhtikuuta 1914 – 19. helmikuuta 2013) oli yhdysvaltalainen taloustieteilijä.
Fresnossa, Kaliforniassa syntyneellä Alchianilla oli armenialaisia sukujuuria. Hän opiskeli kahden vuoden ajan Kalifornian valtionyliopistossa ennen siirtymistään Stanfordiin vuonna 1934. Hänestä tuli täysi professori Kalifornian yliopistossa Los Angelesissa (UCLA) vuonna 1958.
Yksi Alchianin opiskelijoista oli vuoden 1990 Nobel-palkittu William Forsyth Sharpe.
Alchian tunnettiin innokkaana golfinpelaajana. Hän oli myös ensimmäisiä UCLA:n taloustieteen osaston jäseniä, jotka ottivat omissa toimistoissaan käyttöönsä tietokoneen. Hän omaksui sähköpostin käytön jo sen varhaisessa vaiheessa.
Steglitz-Zehlendorf
Steglitz-Zehlendorf on yksi Berliinin 12 hallintoalueesta (), joilla on oma, paikallisvaaleissa valittu hallintonsa ja rajoitettu itsemääräämisoikeus. Se luotiin vuonna 2001 liittämällä yhteen silloiset hallintoalueet Steglitz ja Zehlendorf. Alueen asukasluku vuoden 2017 joulukuun lopussa oli 302 535. Sen pinta-ala on 103 neliökilometriä ja asukastiheys 2 952 as./km².