hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Larry Niven
Laurence van Cott Niven (s. 30. huhtikuuta 1938 Los Angelesissa) on yhdysvaltalainen tieteiskirjailija. 
Hän on tunnettu erityisesti kirjastaan "Rengasmaailma" ("Ringworld" 1970), joka sai Hugo-, Locus-, Ditmar- ja Nebula-palkinnot. Teos sijoittuu Nivenin "Known Space", eli ""Tunnettu avaruus"" -tulevaisuuteen, johon Niven on sijoittanut useimmat tarinoistaan.
Larry Niven on ollut täysipäiväinen kirjoittaja vuodesta 1963. Hän julkaisi ensimmäisen kirjansa "World of Ptavvs" vuonna 1966. Hänet on nimetty yhdeksi tieteiskirjallisuuden Grand Mastereista.
Niven on julkaissut lukuisia novelleja ja kirjoja, alkaen tarinasta ”The Coldest Place” vuonna 1964 (tarinan kylmä paikka on Merkuriuksen pimeä puoli, jonka tarinan kirjoittamisen aikaan ajateltiin olevan aina vuorovesilukkiutumisen takia kääntynyt poispäin auringosta, mutta jonka vain muutamia kuukausia tarinan julkaisemisen jälkeen huomattiin pyörivän 2:3-resonanssilla). Novelli ”Neutronitähti” (1966) sai Hugon vuonna 1967, ”Inconstant Moon” vuonna 1972 ja ”The Hole Man” (suom. Aukkomies) vuonna 1975. ”The Borderland of Sol” sai Hugon parhaana pienoisromaanina vuonna 1976.Ringworld
Mote-sarja sijoittuu Jerry Pournellen CoDominium-universumiin.
Niven toimittaa Man-Kzin Wars -antologioita, jotka sisältävät enimmäkseen tarinoita, jotka muut ovat kirjoittaneet hänen Known Space -universumiinsa.
Jokivalaidensukuiset valaat
Jokivalaidensukuiset valaat ("Platanistoidea") kuuluvat valaiden ("Cetacea") lahkon hammasvalaisiin ("Odontoceti"). Viimeisimmän luokittelun mukaan lahkoon kuuluu neljä eri sukua.
Jokivalaat elävät makeavetisissä joissa. Laplatandelfiini ("Pontoporia blainvillei") elää valtameressä jokisuistoissa. Se on kuitenkin luokiteltu jokivalaaksi, eikä delfiinin sukuisiin valaisiin ("Delphinoidea"). Kaikilla jokivalailla on pitkä ja suippo kuono. Suurin jokivalaista on Amazonissa elävä amazonindelfiini eli inia. Kaikki lajit ovat uhanalaisia. Suurin populaatio on gangesindelfiinillä, noin 1 100 yksilöä. Myös amazonindelfiinillä on vakaa populaatio.
Jokivalaisiin (heimo "Platanistidae") kuuluvat gangesinvalas ("Platanista gangetica gangetica") ja Induksessa elävä "Platanista gangetica minor". On epäselvää ovatko nämä eri lajeja, vai saman lajin alalajeja. 1970-luvulta niitä pidettiin eri lajeina, Dale W. Rice listasi ne 1998 kuitenkin saman lajin edustajiksi. Molemmat ovat ulkonäöltään samanlaiset. Hampaat ovat näkyvissä jopa suu suljettuna. Ne ovat käytönnössä täysin sokeita ja löytävät ravintonsa kaikuluotaimen avulla. Pääasiallinen ravinto on katkaravut ja pikkukalat.
Triumviraatti
Triumviraatti (latinan sanoista "tres" ja "viri", ’kolme miestä’) on järjestely, jossa kolme hallitsijaa, "triumviriä", hallitsevat yhdessä.
Ensimmäinen triumviraatti Rooman valtakunnassa muodostettiin noin vuonna 60 eaa. Se oli luonteeltaan epävirallinen. Julius Caesar, Gnaeus Pompeius Magnus ja Marcus Licinius Crassus jakoivat yhdessä vallan. Toinen triumviraatti, tällä kertaa virallinen, muodostettiin 42 eaa. Siinä Marcus Antonius, Octavianus Augustus ja Lepidus jakoivat vallan.
"Triumviri" oli nimitys kolmimiehisen virkakunnan jäsenelle. Seitsenhenkisen ryhmän jäsen oli vastaavasti "septemviri".
Pikselinviilaajat
Pikselinviilaajat on vuosina 2001–2005 ilmestynyt verkkosarjakuva.
Toukokuusta 2001 alkaen Bittivuoto.net-sivustolla julkaistu "Pikselinviilaajat" on ilmestynyt kahdesti viikossa, maanantaisin ja torstaisin. Sarjakuvassa seikkaillaan nörttien maailmassa ja useimmat vitsit liittyvät tietotekniikkaan ja siitä johdettuihin sanaleikkeihin.
"Pikselinviilaajien" julkaisu ilmoitettiin lopetetun 2. tammikuuta 2006. Strippejä julkaistiin 534.
"Pikselinviilaajien" graafinen tyyli on tietokoneella tehdyn näköistä. Hahmot muistuttavat vanhojen tietokoneiden piirto-ohjelmilla piirrettyjä tikku-ukkoja. Tämä antaa sarjakuvalle tunnistettavan ulkonäön. Strippien resoluutio on matala, mutta niitä voi zoomata ohjelmallisesti "Pikselinviilaajien" sivulla.
"Pikselinviilaajia" käsikirjoittivat ja piirsivät Tuomo Pekkanen ja Antti Paajoki. Kummatkin ovat syntyneet Jyväskylän seudulla. Paajoki opiskelee Jyväskylän yliopistossa ja Pekkanen toimii tietotekniikan ja fysiikan opettajana Vesilahden yläasteella.
Gammapurkaus
Gammapurkaus on avaruudessa tapahtuva gammasäteiden purkaus, joka voi kestää sekunnin murto-osasta pariinkymmeneen minuuttiin.
Gammapurkaukset liittyvät mustiin aukkoihin, ja niitä on kahdentyyppisiä, pitkäaikaisia ja lyhytaikaisia.
Pitkäaikaisessa gammapurkauksessa gammasäteilyä tulee 2–1000 sekunnin ajan. Se syntyy, kun superraskaan, Aurinkoa yli 30 kertaa massiivisemman tähden ydin luhistuu mustaksi aukoksi. Pitkäaikainen gammapurkaus käynnistyy, kun superraskaan tähden ydin luhistuu sen ydinpolttoaineen loppuessa ja sen ympärillä käynnistyy valtava ydinräjähdys. Tähden sisäosa luhistuu joko suoraan mustaksi aukoksi tai ensin neutronitähdeksi, joka muutamassa minuutissa luhistuu edelleen mustaksi aukoksi. Mustan aukon syntyessä sen napojen suuntaan purskahtavat liikkeelle nopeat ainesuihkut, joissa plasman nopeus on vähintään 99,99 prosenttia valon nopeudesta. Kun suihkut törmäävät hitaampiin ainekuoriin, ne lähettävät suihkun suuntaan gammasäteilyä. Kun suihkut törmäävät avaruudessa tähden ympärillä olevaan aineeseen, syntyy pehmeämpää säteilyä röntgensäteilystä radioaaltoihin asti. Tämä jälkihehku näkyy röntgenalueella muutamia tunteja, optisella alueella viikon ajan ja radioalueella vuosien ajan. Suihku ja gammasäteily sammuvat kun mustan aukon ympärille muodostunut kertymäkiekko on huvennut.
Lyhytaikainen gammapurkaus kestää sekunnin murto-osasta kahteen sekuntiin. Se syntyy, kun musta aukko ja neutronitähti sulautuvat yhteen. Lyhytaikainen gammapurkaus tapahtuu nopeasti, koska ympärillä ei ole tähteä. Ennen purkausta vanha kaksoistähti on luhistunut joko kahdeksi neutronitähdeksi tai neutronitähdeksi ja mustaksi aukoksi. Osapuolet törmäävät ja syntyy yksinäinen musta aukko, joka lähettää napojen suuntaiset ainesuihkut, joiden sisäisissä shokeissa syntyy gammasäteilyä. Jälkihehkua ei synny juuri lainkaan.
Gammapurkauksessa syntyy vain vähän enemmän energiaa kuin tavallisessa supernovaräjähdyksessä. Se näkyy kuitenkin paljon kauemmas, koska energia suuntautuu kapeisiin keiloihin, joiden avautumiskulma on noin viidestä 25 asteeseen. Gammapurkaukset ovat niin voimakkaita, että kaikki sellaiset gammapurkaukset havaitaan maapallolla, joiden keila suuntautuu kohti maata. Keilan kapeudesta johtuen kaikista gammapurkauksista Maahan näkyy noin joka sadas tai tuhannes. Gammapurkauksia havaitaan keskimäärin yksi vuorokaudessa.
Gammapurkauksessa ei ole spektriviivoja, minkä vuoksi sen etäisyyttä on vaikea laskea. Etäisyys on voitu laskea vain sellaisille gammapurkauksille, joilta on löytynyt optinen jälkihehku.
Ensimmäiset havainnot gammapurkauksista tehtiin 1960-luvun lopulla ydinvalvontaa suorittavilla sotilassatelliiteilla, jotka tarkkailivat maapallolla tehtyjä ydinkokeita. Havainnot julkaistiin vasta neljä vuotta myöhemmin, kun oli varmistunut, että ne tulevat avaruudesta. 1990-luvulla varmistui, että gammapurkaukset tulevat Linnunradan ulkopuolelta, kun niiden jakauma taivaalla havaittiin hyvin tasaiseksi. Purkausten alkuperät alkoivat selvitä 1990-luvun lopulla, kun niiden jäljet alettiin nähdä myös muilla aallonpituuksilla.
Prisma (optiikka)
Prisma on optinen laite, jolla voidaan taittaa tai heijastaa valoa ja taittamisen yhteydessä myös hajottaa valoa valospektrin väreihin, esimerkiksi auringon valkoista valoa sateenkaaren väreihin. Prisma on usein muodoltaan geometrinen prisma.
Valon taittuminen aineen rajapinnassa riippuu valon aallonpituudesta ja väliaineen taitekertoimesta. Valo, joka sisältää useita aallonpituuksia, taittuu rajapinnassa siten, että pidemmät aallonpituudet (punaiset) taittuvat vähiten ja lyhyimmät (violetti) eniten. Prisman kolmiomuoto korostaa tätä aallonpituuksien erottumista, kun valo kulkee molempien rajapintojen läpi.
Super Mario Land
Super Mario Land on ensimmäinen "Mario"-pelisarjan Game Boy -käsikonsolille tehty peli. "Super Mario Landin" kehitti Nintendo ja se ilmestyi vuonna 1989.
"Super Mario Land" muistuttaa ulkoasultaan paljon ensimmäistä "Super Mario Bros." -peliä, mutta peli poikkeaa kuitenkin sarjan aiemmista peleistä monella tapaa. Eräs syy eroavaisuuksiin aikaisempien Mario-pelien kanssa on, ettei peli ole Marion luojan Shigeru Miyamoton käsialaa. Pelin viholliskaarti ja jopa Marion supervoimat ovat hiukan poikkeuksellisia. Pelissä nähdään kyllä taikasieniä, mutta lisäelämiä merkitään sydämillä. Peli ei edes sijoitu Sienivaltakuntaan vaan Sarasamaahan ().
Pelin rakenne on hyvin samanlainen kuin "Super Mario Brosissa". Peli on jaettu neljään maailmaan (valtakuntaan), joista jokainen koostuu kolmesta kentästä. Peli ei ole pelkkää tasohyppelyä, vaan pelaaja pääsee myös ohjailemaan sukellusvenettä (”"Marine Pop"”) ja lentokonetta (”"Sky Pop"”).
Pelissä Marion on pelastettava Sarasamaan hallitsija prinsessa Daisy ilkeän Tatanga-nimisen avaruusolennon kynsistä. Tässä onnistuakseen hänen on selvittävä Birbuton, Mudan, Eastonin ja Chain valtakuntien läpi. Birbuto-valtakunta perustuu muinaiseen Egyptiin, Easton-valtakunnan tausta ja viholliset ovat saaneet vaikutteita Pääsiäissaaren kivipatsaista ja Chai-valtakunta sijoittuu Kiinaan.
Japanin-julkaisun jälkeen peli kiirehdittiin julkaisemaan länsimaissa, eikä vihollisille annettuja nimiä käännetty länsimaiseen muotoon.
Tehomaatalous
Tehomaatalous on maataloutta, jossa käytetään nykyaikaisia keinoja maataloustuotannon tehostamiseksi. Näihin kuuluvat maatalouskoneet, lannoitteet, torjunta-aineet, tuotannon kasvattamiseksi jalostetut ja geenimuunnellut lajit ja muut tuotantoa lisäävät asiat.
Maatalouskoneilla kuten traktoreilla saadaan esimerkiksi maanmuokkaukseen ennen näkemättömän suuri työteho, johon ei ole inhimillisesti mahdollista päästä.
Lannoitteilla voidaan poistaa maaperän tuottavuuden pullonkauloja, jotka johtuvat jonkin ravintoaineen puuttumisesta tai vähäisestä määrästä. Torjunta-aineilla vähennetään tuholaisten ja rikkakasvien vaikutusta viljelyskasvin kasvuun.
Jalostuksella ja geenimuuntelulla saadaan aikaan kasvi- ja eläinlajeja, jotka eivät selviäisi luonnossa, mutta jotka kultivoinnilla saadaan tuottamaan mahdollisimman paljon ihmiselle tai kotieläimille kelpaavaa ravintoa. Eläinten muokkaamisella saadaan parannettua esimerkiksi lypsykarjalla maidon tuotantoa tai lihakarjalla lihan kasvua, suhteessa eläinten vaatimaan ravintoon ja aikaan.
Sentrifugi
Linko eli sentrifugi on erottelulaite, jolla nestepitoisesta seoksesta voidaan erottaa eritiheyksiset olomuotoalueet keskipakoisvoiman avulla. Laitteessa eri aineosia sisältävä seos saatetaan voimakkaaseen pyörimisliikkeeseen, jolloin painavimmat aineosat pyrkivät kertymään mahdollisimman etäälle pyörimisakselista. Menetelmää kutsutaan sentrifugoinniksi (linkoaminen) latinankielisen keskipakovoimaa tarkoittavan termin mukaan.
Laboratorioissa linkoja käytetään laajasti eri alueilla, muun muassa lääketieteessä veren osien erotteluun, biologiassa ja biokemiassa erottelemaan eri aineita niiden molekyylimassan mukaan sekä malminäytteiden erotteluun.
Linkoja, joiden pyörimisnopeus on yli 20 000 r/min, nimitetään "ultrasentrifugeiksi". Laitteen keksi vuonna 1925 Theodor Svedberg, joka sai keksinnöstä Nobelin kemian palkinnon 1926. Ultrasentrifugi pystyy tuottamaan miljoonakertaisen painovoiman kiihtyvyyden, joka mahdollistaa makromolekyylien kerrostumisen tarkastelun. Ultrasentrifugi toimii joko nestevälitteisen tai paineilmakäyttöisen turbiinin periaatteella.
Gernot Zippe keksi toisen maailmansodan jälkeen Neuvostoliitossa , jota voidaan käyttää uraanin U-238 ja U-235 isotooppien erottamiseen. Magneettikentän avulla painavampi U-238 vajoaa ulkoreunalle, ja rikastettu U-235 voidaan kerätä pinnalta.
Suurissa lingoissa pyöritetään myös ihmisiä esimerkiksi sotilaslentäjien tai avaruuslentäjien valinnassa ja heidän G-voimiensa kestokyvyn lisäämiseksi.
Yhdysvaltain ilmavoimilla on tällainen linko Holloman Air Force Base -tukikohdassa, jossa tehdään ilmailulääketieteen tutkimusta.
Miehitettyihin avaruusasemiin on kaavailtu sentrifugimaisia rakenteita, joilla asemalle saataisiin aikaan keinotekoinen painovoima. Toteutus on kuitenkin vielä kaukana.
Kotitalouksissa käytössä olevat pyykki- ja mehulingot toimivat samalla periaatteella.
FC Bayern München
Bayern München on Saksan Bundesliigassa pelaava, 27. helmikuuta 1900 perustettu jalkapalloseura, joka lukeutuu maailman menestyksekkäimpiin. Joukkue pelaa kotiottelunsa 2006 jalkapallon MM-kisoja varten rakennetulla 75 000-paikkaisella Allianz Arenalla. Aikaisemmin Bayernin kotikenttänä toimi 1972 kesäolympialaisia varten rakennettu Münchenin olympiastadion. Vuonna 2017 seuralla oli 290 000 rekisteröitynyttä kannattajaa, joten se oli siten selvästi Saksan kannatetuin urheiluseura.Päivitetty 6. heinäkuuta 2018.
Luettelossa on vähintään sata sarjaottelua Bayern Münchenissä pelanneet pelaajat.
1940-luku:
1950-luku:
1960-luku:
1970-luku:1980-luku:
1990-luku:2000-luku:
Kuten useilla muillakin saksalaisilla jalkapalloseuroilla, myös Bayernilla on jalkapallon ohessa muitakin jaostoja. Ikämiesjalkapallon ja tuomaritoiminnan lisäksi näihin lukeutuvat:
Verkosto
Verkosto on käsite, jota käytetään sekä verkkoa muistuttavista muodostumista ja rakenteista että kuvaannollisesti järjestelmistä.
Verkostosta puhutaan yksittäistä verkkoa suurempana kokonaisuutena, Esimerkiksi tietokoneverkko on yksittäinen verkko, mutta internetin kaltainen tietokoneverkosto on tietokoneverkkojen muodostama kokonaisuus.
Ihmiset muodostavat keskenään verkostoja ja esimerkiksi yritykset verkostoituvat. Tällöin puhutaan sosiaalisista eli yhteisöllisistä verkostoista.
Verkkoteorian tämän hetkisen käsityksen mukaan elinvoimaisimpia ovat mittakaavattomat verkostot, jotka ovat yleensä kompleksisia. Nämä verkostot kuvaavat muun muassa kieltä, solun proteiinin välisiä linkkejä, ihmisten välisten seksuaalisia suhteita, tietokoneiden kytkentäkaavioita, solun aineenvaihduntaa, Internetiä, tietokonesirun kytkentöjä, World Wide Webiä, Hollywoodin näyttelijöiden välisiä ammatillisia suhteita, verkostotalouden ilmiöitä ja tieteellisten julkaisujen viittausjärjestelmää. (Barabási 2002, 211)
Albert-László Barabási on selostanut kirjassaan "Linkit" (2002) uutta verkostojen matemaattista selitysjärjestelmää.
Bundesliiga
Jalkapallon Bundesliiga () on Saksan jalkapallon pääsarja. Sarjan järjestää Saksan jalkapalloliiga DFL ("Deutsche Fußball Liga"), joka järjestää myös 2. Bundesliigan.
Bundesliigaa on pelattu kaudesta 1963–1964, sitä ennen mestaruudesta pelattiin lopputurnaus alueellisten sarjojen parhaiden joukkueiden kesken. Ensimmäisen epävirallisen Saksan-mestaruuden järjesti Saksan jalkapalloilijoiden liitto (Bund Deutscher Fussballspieler, BDF) jo 1890–1891. Nykyinen Saksan jalkapalloliitto (DFB) järjesti ensimmäisen Saksan mestaruuden 1903. Alueista Berliinissä on pelattu yhtäjaksoisesti 1891 alkaen jollakin sarjatasolla.
Saksan mestaruuspokaali oli alkuaan ”Viktoria-pokaali”, joka katosi helmikuussa 1945 Dresdenin pommituksissa. Viktoria-pokaali löytyi Berliinin muurin kaatumisen jälkeen Berliinistä, jossa sitä oli eräs asukas säilyttänyt kylmän sodan vuosina. Pokaali on nykyisin Saksan jalkapalloliiton toimistossa Frankfurtissa. Nykyinen kiertopalkinto, johon kaiverrettiin kaikki Saksan-mestarit, otettiin käyttöön kaudella 1947–1948.
Ykkösbundesliigan otteluiden yleisökeskiarvo on viime vuodet liikkunut 40 000:n tuntumassa, mikä tekee siitä Euroopan paikan 
päällä katsotuimman palloilusarjan. 1990-luvulta lähtien Bundesligassa on tehty viidestä suuresta eurooppalaisesta sarjasta (Valioliiga, Ligue 1, Primera División, Serie A ja Bundesliga) eniten maaleja. Bundesliigan menestyksekkäimmät joukkueet ovat Bayern München (26 mestaruutta), Borussia Dortmund (8), Hamburger SV (6)
Bundesliigassa 18 joukkuetta pelaa kaksinkertaisen sarjan. Kaudesta 1995–1996 lähtien voitosta on jaettu kolme pistettä aikaisemman kahden sijaan. Kauden päätteeksi eniten pisteitä kerännyt joukkue voittaa mestaruuden. Kolme parhaiten sijoittunutta joukkuetta pääsevät suoraan Mestarien liigan lohkovaiheeseen ja neljänneksi sijoittunut kolmannelle karsintakierrokselle. Kaksi viimeistä joukkuetta putoavat suoraan 2. Bundesliigaan ja kolmanneksi viimeinen joukkue pelaa putoamiskarsinnan kakkosbundesliigan kolmanneksi sijoittunutta vastaan.
Ottelukokoonpanoissa saa olla enimmillään viisi EU:n ulkopuolista pelaajaa.
Bundesliigalla on Euroopan suurimmat katsojakeskiarvot (38 602, seuraavana Valioliiga 34 455), mutta lippuhinnat eivät ole lähelläkään Englannin Valioliigan tasoa (myös seisomakatsomot on sallittu Bundesliigassa, mutta ei Valioliigassa).
Myös muut tulot, kuten tv-sopimukset jäävät selkeästi pienemmiksi.
Bundesliigajoukkueet käyttivät pelaajahankintoihinsa kesällä 2007 ennätykselliset 200 miljoonaa euroa, kun samaan aikaan Valioliigajoukkueet ja Espanjan La Ligan joukkueet käyttivät puolestaan molemmat noin 500 miljoonaa euroa.
Sarjan yhteenlaskettu liikevaihto oli kaudella 2005–2006 jaetusti kolmanneksi suurin. Bundesliiga keräsi tuloja Espanjan La Ligan tavoin 800 miljoonaa puntaa, kun Englannin Valioliiga haali 1,4 miljardia, Italian Serie A 1 miljardin ja Ranskan Ligue 1 600 miljoonaa puntaa. 
Kaudella 2006–2007 Bundesliigan liikevoitto (250 miljoonaa euroa) ylitti Englannin Valioliigan (141 miljoonaa euroa) vastaavan. Valioliigan kannattavuutta syö Bundesliigaan nähden lähes kaksinkertaiset pelaajapalkkiot.
Suvi (nimi)
Suvi on suomalainen naisen etunimi. Sen alkuperä on suomen kielen identtinen sana suvi, jolla on useita luontoon liittyviä merkityksiä, tosin nimeä Suvi taivutetaan eri tavoin kuin kesää tarkoittavaa sanaa suvi (esim. Suvin, ei Suven). Nimeksi sana on otettu merkityksessä kesä. Tämän johdosta nimeä Suvi on annettu erityisesti kesällä syntyneille tyttölapsille.
Sanaa suvi käytetään kesän synonyyminä etenkin länsimurteissa. Lisäksi suvi merkitsee länsimurteissa etelää ja itämurteissa suojasäätä. Suvi on yleisnimenä suomen kielen vanhinta sanastoa: sana on luultavasti esiintynyt jo uralilaisessa kantakielessä. Suvin rinnakkaismuoto on Suvikki.
Suvi sai vuonna 1950 nimipäivän kalenteriin. 1980-luvulla Suvi oli muotinimi. Kesäkuuhun 2016 mennessä Suomessa on Väestö­rekisteri­keskuksen tietojen mukaan ollut noin 14 170 Suvi-nimen saanutta naista.
Gateway Arch
Gateway Arch on suomalaissyntyisen arkkitehti Eero Saarisen suunnittelema muistomerkki St. Louisissa, Missourissa. Se valmistui aikavälillä 12. helmikuuta 1963 – 28. lokakuuta 1965. Muistomerkki pystytettiin vuonna 1803 tehdyn Louisianan territorion maakaupan muistoksi, joka kerralla kasvatti Yhdysvaltojen maa-alueen kaksinkertaiseksi. Kaari on ikään kuin portti Yhdysvaltojen länteen.
Kaaren vieressä virtaa Mississippi-joki, joka ennen Louisianan kauppaa oli Yhdysvaltojen länsirajana. Louisianan kaupan myötä Ranskan suurikokoiset maaomistukset Mississippi-joelta Kalliovuorille asti liitettiin Yhdysvaltoihin. Rakennelman huipulla on näköalatasanne, josta voi kirkkaalla säällä nähdä noin 30 mailin (vajaat 50 kilometriä) päähän. Kaaren alapuolella on maanalainen tila ja kaaren huipulle pääsee kummastakin päästä erikoisvalmisteisella kuljetusvaunulla, jotka muistuttavat hissejä. Muistomerkki on valmistettu ruostumattomasta teräksestä.
Rakennustöitä aloitettaessa arvioitiin työmaan vaativan vähintään 13 ihmishenkeä (esimerkiksi Hoover Dam -padon rakennustyöt vaativat 112 ihmishenkeä), mutta kukaan ei kuollut työmaalla alkeellisista turvatoimenpiteistä huolimatta.
Ensimmäinen makedonialaissota
Ensimmäinen makedonialaissota käytiin Rooman tasavallan ja Makedonian välillä vuosina 215 eaa. – 205 eaa., samaan aikaan kuin toinen puunilaissota. Rooman liittolaisina olivat Pergamon Vähässä-Aasiassa ja Aitolian liitto Kreikassa.
Rooma oli liittoutunut Illyrian rannikon kaupunkien kanssa sen jälkeen, kun se oli tuhonnut aluetta vaivanneet merirosvot. Kun Makedonian kuningas Filippos V sai kuulla Hannibalin suurista voitoista Roomaa vastaan, hän päätti hyökätä Rooman illyrialaisia liittolaisia vastaan.
Filippos rakennutti sata sotalaivaa, jotka hän sai valmiiksi vuonna 216 eaa. Koulutettuaan laivastonsa hän purjehti Illyriaa kohti. Kun Filippos sai kuulla Cannaen taistelun lopputuloksen, hän päätti lähettää Hannibalin luo lähettiläitä tehtävänään yrittää saada aikaan liitto Roomaa vastaan. Roomalaiset saivat kuitenkin lähettiläät kiinni ja saivat siten vihiä Filippoksen aikeista.
Vuonna 215 eaa. makedonialaiset tekivät epäonnistuneen hyökkäyksen Apollonian kaupunkia vastaan. Myöhemmin makedonialaiset valtasivat Oricumin kaupungin öisessä yllätyshyökkäyksessä. Kuullessaan tästä preettori Marcus Valerius Laevinus, jonka hallittavana oli Brundisium heti meren toisella puolella Illyriasta, purjehti meren yli legioonansa kanssa ja löi makedonialaiset. Filippos ei tehnyt tämän jälkeen suurempia hyökkäyksiä Rooman liittolaisia vastaan.
Vuonna 211 eaa. roomalaiset tekivät liittosopimuksen Aitolian liiton kanssa. Vuonna 210 eaa. myös Elis, Sparta ja Pergamon liittoutuivat Rooman kanssa Makedoniaa vastaan. Filippos osoittautui taitavaksi kenraaliksi ja löi vastustajansa toistamiseen.
Vuonna 207 eaa. käytiin sodan ainut suuri taistelu Mantineiassa Peloponnesoksella ja Aitolian liitto kukistui. Vuonna 206 eaa. aitolialaiset sopivat rauhasta Filippoksen kanssa. Roomalaiset lähettivät lisäjoukkoja prokonsuli Publius Sempronius Tudiatanuksen johdolla Illyrian vuonna 205 eaa. Ilman liittolaisia roomalaisten oli vaikea saada mitään aikaiseksi ja samana vuonna solmittiin rauha Rooman ja Makedonian välillä. Filippos palautti muutamia valtaamiaan illyrialaisia kaupunkeja, mutta sai pitää suurimman osan valloituksistaan.
Antananarivo
Antananarivo on Madagaskarin pääkaupunki ja samalla myös saaren suurin kaupunki. Se sijaitsee Antananarivon provinssissa.
Antananarivo perustettiin noin vuonna 1625. Monista muista Afrikan kaupungeista poiketen se oli merkittävä keskus jo ennen siirtomaa-aikaa. Vuonna 1793 siitä tuli Imerinan kuningaskunnan pääkaupunki, jolloin sinne rakennettiin linnoitus. Myöhemmin se oli lähes koko saaren hallinnollinen keskus.
Vuonna 1895 ranskalaiset valloittivat kaupungin. Kaupungista tehtiin Ranskan Madagaskarin pääkaupunki ja kuvernööriä varten rakennettiin palatsi. Palatsin nimi on nykyään Ambohitsorohitran palatsi ja sitä käyttää maan presidentti. Ranskan valtakaudella kaupunkia uudistettiin. Vuonna 1897 aloitettiin rautatien rakentaminen. Kaupungin monien kukkuloiden läpi kaivettiin tunneleita helpottamaan sisäistä liikennettä ja kaupunkia sähköistettiin. Kaupungin katuja päällystettiin ja sinne rakennettiin ranskalaistyylisiä bulevardeja. Väkiluvuksi saatiin vuoden 1950 väestönlaskussa 175 000 asukasta. Vuonna 1955 avattiin yliopisto.
Vuoteen 1960 sijoittuvan itsenäistymisen myötä Antananarivosta tuli Madagaskarin tasavallan pääkaupunki. Vuonna 1972 kaupungissa tapahtuneet Rotaka-mellakat johtivat presidentti Philibert Tsirananan eroon.
Vuonna 2005 Antananarivon asukasluvuksi arvioitiin noin 1 613 375. Madagaskarin poliittinen kriisi vuonna 2009 aiheutti kaupungissa mielenosoituksia.
Antananarivo sijaitsee saaren keskiylängöllä, noin 1470 metriä merenpinnan yläpuolella, ja on rakennettu kukkuloille. Kaupungin hallitsematon kasvu on aiheuttanut ongelmia veden- ja sähkönjakelussa. Sen liikenne on nykyään ruuhkautunutta.
Kaupunki on Madagaskarin teollisuuden, kaupan ja liikenteen keskus, jossa on muun muassa tupakka-, paperi- ja elintarviketeollisuutta. Antananarivon ja Tamataven välinen noin 215 kilometrin pituinen rautatie valmistui vuonna 1913 ja on tärkeä liikenneväylä pääkaupungin ja itärannikon välillä. Ivaton kansainvälinen lentoasema sijaitsee noin 15 kilometrin päässä Antanarivon keskustasta.
Madagaskarin taloutta ovat 1970-luvulta vaivanneet toistuvasti talouskriisit ja nopea inflaatio. Tämä on kurjistanut Antananarivon keskiluokkaa, kun taas pieni eliitti on rikastunut huomattavasti. 75% kaupungin asunnoista on kytketty sähköverkkoon. Alle 25% kaupungin asukkaista on käytössään juokseva vesi ja viemäröinti.
Antananarivosta on aiemmin käytetty nimeä Tananarive, joka esiintyy myös Kari Mannerlan tunnetussa pelissä Afrikan tähti.
Kertosäe
Kertosäe on laulun tai runon säe tai erillinen säkeistö, joka yleensä toistetaan jokaisen muun, tavallisen, säkeistön jälkeen.
Tapaoikeus
Tapaoikeus eli tavanomainen oikeus on kirjoitettujen säädösten rinnalla oleva oikeuslähde, joka on syntynyt vallitsevan oikeuskäytännön vakiinnuttua aikojen kuluessa velvoittavaksi säännökseksi. Tapaoikeutta pidetään yleensä oikeudellista ratkaisua tehtäessä yhtä sitovana ja arvokkaana kuin lainsäädäntövaltaa käyttävän hallinnon säätämiä lakeja. Pitkäaikaisen tavan noudattamatta jättämisen katsotaan myös horjuttavan oikeusvarmuutta. Tapaoikeus on toissijainen oikeuslähde, jota käytetään kirjoitetun säädöksen puuttuessa. Uusi laki kumoaa sen kanssa ristiriidassa olevan tapaoikeuden, mutta tapaoikeus voi myös olla syynä kirjoitetun lain muuttamiseen.
Entisaikoina tapaoikeuden muodostumiseen vaikutti vallitseva maan tapa. Nykyisin tapaoikeutta luo tuomioistuinten, erityisesti ylimpien tuomioistuinten, tekemät ratkaisut ja vallitsevan kauppatavan hioutuminen oikeudellisesti velvoittavaksi.
Esimerkiksi Suomen metsästystä koskeva normisto on syntynyt tapaoikeuden pohjalta. Tavat säätelivät metsästystä jo vallattaessa asumattomia seutuja erämaiksi. Valtaukset ja ansapolut merkittiin tavan määräämin keinoin. Säädännäistä oikeutta tarvittiin vasta turkiskaupan tullessa elinkeinoksi ja alettaessa verottaa erämaiden tuottoa. Ensimmäinen kirjoitettu metsästyslaki oli kuningas Kristoferin maanlaki vuodelta 1442. Sen mukaan metsästysoikeus kuului maanomistajalle, paitsi vahinkoeläinten metsästys, joka oli vapaata ja joinakin aikoina jopa pakollista. Joidenkin eläinten pyynti oli metsästysregaalin nojalla kuninkaan yksinoikeus.
Tapaoikeudellisia juridisia järjestelmiä on muun muassa Yhdysvalloissa sekä Isossa-Britanniassa () ja sen useissa vanhoissa siirtomaissa. Käytäntö periytyy muinaisten germaanien oikeuskäytännöstä, ja siksi tapaoikeutta joskus kutsutaankin germaaniseksi oikeudeksi. Suomessa ja muissa Euroopan maissa on puolestaan käytössä roomalaisperäinen säädösoikeudellinen järjestelmä.
Tuomioistuinten ennakkoratkaisuina syntynyt tapaoikeus on anglosaksisissa maissa koko oikeusjärjestyksen perusta kirjoitettujen lakien ollessa vain täydentävässä asemassa. Tapaoikeudellisen järjestelmän puolustajat, kuten oikeustaloustieteilijä Richard Posner, huomauttavat tapaoikeudellisten päätösten muodostavan lähes poikkeuksetta taloudellisesti tehokasta lainsäädäntöä.
Tapaoikeudellisen järjestelmän arvostelijat taas huomauttavat järjestelmän joskus käyvän vaarallisen lähellä laillisuusperiaatteen rikkomista. Tätä kuvastavat esimerkiksi Yhdysvaltain korkeimman oikeuden muuttuvat tulkinnat perustuslaista.
Xeer-käräjät on somalialainen tapaoikeus jossa paikallisyhteisön valitsemat kylän vanhimmat toimivat tuomareina. Riitatapauksia selvitetään käyttämällä sovinnon pohjana aikaisemmin tehtyjä ratkaisuja. Tämä on hyvä esimerkki siitä, kuinka tapaoikeus toimii valtiottomassa yhteiskunnassa. Tutkijat ovat huomanneet, että vaikka xeer on vuosisatoja vanha perinne, se toimii myös vapaassa ja anarkistisessa talousjärjestelmässä.
Säädösoikeus
Säädösoikeudellinen juridinen järjestelmä on sellainen, jossa kaikki tuomiot annetaan lainsäädäntövaltaa käyttävän hallinnollisen elimen hyväksymän kirjoitetun lainsäädännön pohjalta. Tapaoikeudellisissa järjestelmissä puolestaan tuomioita jaetaan myös käytännössä muodostuneiden ennakkopäätösten ja kirjoittamattoman lain pohjalta.
Säädösoikeudelliset järjestelmät perustuvat useimmiten vahvaan vallan kolmijako-opin periaatteeseen, jonka mukaan tuomioistuinten tulee sokeasti soveltaa kirjoissa määrättyä lakia. Säädösoikeudellisen järjestelmän historia kumpuaakin valistusajan ihanteista ja Ranskan vallankumouksen periaatteista.
Säädösoikeudellisen järjestelmän ja tapaoikeudellisen järjestelmän eroja saatetaan joskus kärjistää, koska myös säädösoikeudellisessa järjestelmässä tuomioistuimet joutuvat käytännössä tulkitsemaan lakia tapauskohtaisesti. Nykyisin on laajalti tunnustettua, että tuomioistuimet eivät kykene ainoastaan sokeasti soveltamaan heille annettua lakia, ja kolmijako-oppia pidetäänkin pikemminkin idealisoituna mallina, koska sen ihanteita ei kyetä aina noudattamaan. Ennakkopäätökset ovat oikeuslähteitä myös säädösoikeudellisten maiden oikeuskäytännössä, mutta yleensä heikosti velvoittavina.
Säädösoikeudelliset järjestelmät jaetaan usein nykyisin kolmeen kategoriaan:
Oikeustaloustiede
Oikeustaloustiede ("Law and economics") on tutkimushaara, joka soveltaa taloustieteellisiä menetelmiä oikeustieteen tutkimuskohteisiin kuten juridisiin instituutioihin. Oikeustaloustieteellisessä tarkastelussa oikeussääntöjen ja -normien sisältö otetaan annettuna ja huomio kohdistuu ennen kaikkea niiden taloudelliseen tehokkuuteen. Oikeustaloustieteen tutkimustulokset ovat käyttökelpoisia etenkin lainvalmistelussa. Tämän vuoksi oikeustaloustieteellinen tutkimus on yleensä de lege ferenda -tutkimusta. Yleisesti hyväksytyssä oikeuslähdehierarkiassa oikeustaloustieteelliset argumentit sijoittuvat sallittujen oikeuslähteiden luokkaan. Toisaalta on katsottu, että taloudelliset argumentit voisivat olla myös ensisijaisia ratkaisujen argumentteja.
Oikeustaloustieteellisessä analyysissa tutkitaan mm. rikosten sekä rangaistusten taloudellisia vaikutuksia. Analyysi lähtee usein uusklassisen taloustieteen optimointinäkökulmasta sekä hyvinvointitaloustieteen tehokkuusideoista. Sopimusoikeudessa oikeustaloustieteellisiä argumentteja käytetään ennen kaikkea sen tutkimiseen millä edellytyksillä lupausten tulisi olla sitovia ja millaisia sopimusrikkomusten seurausten pitäisi olla. Näitä kysymyksiä tutkitaan mikrotaloustieteellisten instrumenttien, etenkin peliteorian, keinoin.
Kuuluisia oikeustaloustieteilijöitä ovat muun muassa ulkoishaittojen teoriaa merkittävästi kehittänyt Ronald Coase, Yhdysvaltain liittovaltion 7. tuomiopiirin valitustuomioistuimen tuomari Richard Posner sekä Nobel-voittanut taloustieteilijä Gary Becker.
Suomessa oikeustaloustieteen tutkimusta on tehty erityisesti Joensuun yliopiston kauppa- ja oikeustieteiden tiedekunnassa.
Kilpirauhassyöpä
Kilpirauhassyöpä on kilpirauhasen pahanlaatuinen kasvain. Kilpirauhassyöpiä on useita tyyppejä, joista yleisimmät ovat papillaarinen ja follikulaarinen syöpä. Kilpirauhasessa voi olla hyvänlaatuisia kasvaimia, kuten adenooma tai struuma.
Yleisin kilpirauhassyövän tyyppi on papillaarinen eli pienisoluinen syöpä, joka on lähtöisin kilpirauhasen follikulaarisista soluista. Samoista soluista on lähtöisin myös kilpirauhasen follikulaarinen syöpä. Yhdessä nämä kaksi yleisintä tyyppiä muodostavat 85–95 prosenttia kilpirauhasen pahanlaatuisista kasvaimista, ja molempien ennuste on hyvä.
Noin 3–5 prosenttia kilpirauhassyövistä on medullaarisia syöpiä, jotka muodostuvat parafollikulaarisista C-soluista. Vielä harvinaisempi syöpätyyppi on anaplastinen eli huonosti erilaistunut karsinooma, jonka ennuste on huono.
Kilpirauhassyöpä on yleistynyt viime vuosikymmeninä. Suomessa uusia syöpiä on noin 350 vuodessa, ja vuosittainen ilmaantuvuus vaihtelee maailmanlaajuisesti välillä 19–194 syöpää miljoonaa naista kohti ja välillä 8–50 syöpää miljoonaa miestä kohti.
Ainoa tunnettu kilpirauhassyövälle altistava riskitekijä on ionisoiva säteily, jota voi saada esimerkiksi kaulan sädehoidosta. Säteilyä voi saada myös kilpirauhaseen varastoituneesta radioaktiivisesta jodista. Ydinonnettomuuden sattuessa radioaktiivisen jodin imeytymistä kilpirauhaseen voidaan teoriassa estää nauttimalla joditabletteja ennen radioaktiivisen laskeuman saapumista alueelle. Tämä oletus on kuitenkin kyseenalaistettu.
Noin kuudessa prosentissa (USA) tai 20 prosentissa (Japani) ruumiinavauksista löytyy kilpirauhasesta pieniä syöpäkasvaimia, ja jopa 2,7 prosenttia väestöstä kantaa kilpirauhassyöpää, ehkä tietämättään. Tšernobylin onnettomuus päästi ilmoille suuren määrän radioaktiivista jodia, joten kilpirauhassyöpätapauksia havaittiin mutta ainoastaan lapsilla. Sairastuneita lapsia oli noin 1 000, joista yksi prosentti eli kymmenen kuoli.
Medullaarinen kilpirauhassyöpä voi liittyä MEN-oireyhtymään. Siihen voi liittyä myös feokromosytooma.
Kilpirauhassyövän ensisijainen hoito on leikkaus, jossa poistetaan yleensä koko kilpirauhanen. Lisäkilpirauhaset ja kilpirauhasen takana kulkeva äänihuulihermo ("nervus laryngeus recurrens") pyritään säästämään. Jos syöpä on pieni ja yksittäinen, saattaa olla mahdollista poistaa vain toinen kilpirauhaslohkoista. Lisäksi tarpeen mukaan poistetaan paikallisia imusolmukkeita, jos epäillään syövän levinneen niihin. Leikkauksen jälkeen voidaan tehdä radiojodiablaatio (I), joka tuhoaa mahdollisen jäljelle jääneen syöpäkudoksen. Samalla pystytään suorittamaan I-gammakuvaus, jolla saadaan tietoa syövän levinneisyydestä. Radiojodiablaatiota suositellaan tehtäväksi esimerkiksi suurikokoisissa tai levinneissä kasvaimissa tai jos leikkauksella ei ole pystytty poistamaan kaikkea syöpäkudosta. Kilpirauhassyövän hoidon jälkeen elimistö ei yleensä pysty enää tuottamaan kilpirauhashormonia, jolloin elinikäinen korvaushoito tyroksiinilla on tarpeen.
Histologia
Histologia eli kudosoppi on tieteenala, joka tutkii kudoksia. Histologian tutkimusongelmat siis sijoittuvat organologian ja solubiologian välimaastoon, joten tutkimusvälineeksi soveltuu parhaiten elektronimikroskoopin sijasta valomikroskooppi. Histologista tutkimusta on harrastettu niin kauan kuin hyviä valomikroskooppeja on ollut käytettävissä, ja varsin aktiivista se on ollut myös siitä syystä, että moderni lääketiede nojaa pitkälti histologiseen tietämykseen ihmiskehosta.
Histologian tieteen kehitykseen kuului olennaisesti valomikroskooppien kehityksen lisäksi myös eri värjäyksien (engl. "staining") käyttö muutoin lähes läpinäkyvien solujen yksityiskohtien, esimerkiksi tumien, esiin tuomiseksi. Ehkä tunnetuimpia histologian uranuurtajia olivat italialainen Camillo Golgi ja espanjalainen Santiago Ramón y Cajal.
Oranssi
Oranssin värisävyjä aistitaan, kun näköjärjestelmän pääosin punaiselle ja osittain vihreälle valolle herkät verkkokalvon tappisolut ovat aktiivisia. Oranssi on valon spektrillä punaisen ja keltaisen välissä allonpituuden ollessa noin 585-620 nanometrin mittaluokkaa. Television ja tietokoneen kuvaruudulla oranssia nähdään silloin, kun värinäytön RGB-värivaloista punainen (R) ja vihreä (G) ovat valoisuusarvoiltaan vaikkapa 250 ja 175 ja sinisen (B) ollessa 0 (skaalalla 0-255). Vähennettäessä valoisuusarvoja saadaan näkyviin ruskeita värisävyjä.
Oranssin vivahteita on monia. Huomiota herättäviä, voimakkaimpia sävyjä käytetään muun muassa varoitusväreinä rakennustyö- ja onnettomuuspaikoilla auto- ja lentoliikenteessä. Lentäjien varoittamiseksi mastoissa ja korkeissa rakennuksissa käytetään usein "international orange" -sävyä, joka näkyy kauas huonossakin säässä. 
Hirvenmetsästykseen osallistujille oranssinpunaiset suojaliivit ovat metsästysasetuksen määrääminä ehdottoman pakollisia, vaikka kaikki ns. punavihersokeat asemiehet eivät niiden väriä kunnolla erota muusta ympäristöstä.
Suomen sana "oranssi" on lainattu ruotsin kautta ranskan sanasta "orange", joka merkitsee sekä appelsiinia että sen väriä.
Käyttöä ja symboliikkaa pohdittaessa on syytä pitää aina mielessä, että mikä tahansa väri kuten oranssi saa merkityksenä vasta käyttötilanteesta eli siitä, missä sosiaalisessa, kulttuurisessa ja/tai esimerkiksi historiallisessa kontekstissa se tulee esille.
Tietokoneen kuvaruudun RGB-värivalojen sinisen maksimiarvot skaalalla 0-255 ovat seuraavat:
Tuma
Tuma on eukaryoottisen solun geneettinen keskus. Tuman tehtävänä on säilyttää geneettistä materiaalia, DNA:n muodossa kromosomeihin tallentuneena, ja saattaa tätä solun proteiinisynteesin tarpeisiin.
Tuman erottaa solulimasta kaksikerroksinen tumakotelo, jossa on tuhansia aukkoja, tumahuokosia. Jokaisessa tumahuokosessa on glykoproteiinitulppa, joka toimii valikoivana suodattimena tuman ja sytoplasman välillä. Tumahuokoset päästävät ulos suuriakin molekyylejä (esimerkiksi lähetti-RNA:n), mutta saattavat estää pieniä molekyylejä kulkeutumasta tumaan.
Tumajyvänen eli nukleoli toimii ribosomien rakenneosien valmistuspaikkana.
Suurin osa eläin- ja kasvisoluista on tumallisia, mutta poikkeuksiakin löytyy: esimerkiksi nisäkkäiden punasolut eli erytrosyytit ovat tumattomia soluja.
Tuman alkuperä tumallisissa soluissa on vielä hämärän peitossa. Erään teorian mukaan tumalliset solut ovat syntyneet arkeonien ja eubakteerin fuusiosta, mutta tässä mallissa on hyvin paljon epäselvyyksiä.
Tumasta on kuitenkin ollut hyvin paljon hyötyä evoluutiossa. DNA on tumaan pakattuna tiiviimmin kuin prokaryooteilla. Tämä nopeuttaa DNA:han liittyviä reaktioita, koska reaktionopeus on verrannollinen konsentraatioon. Tuman ansiosta tuman sisällä ja sen ulkopuolella solulimassa toimivat proteiinit ovat voineet myös kehittyä vapaammin, koska proteiinien haitallisten interaktioiden ja muiden sivuvaikutusten vaara on ollut pienempi.
Syaani
Syaani (Cyan = C) tai sinivihreä on näkyvän valon spektrillä sinisen ja vihreän välissä. Tämä väri nähdään silloin, kun silmän siniseen (B) ja vihreään (G) valoon herkät tappisolut ovat aktiivisia. Syaanin aallonpituus on noin 490 nanometriä. Syaani on punaisen käänteisväri. Syaania ja joitakin sen lähellä olevia värisävyjä kutsutaan myös turkoosiksi.
Syaani on yksi subtraktiivisen eli valoisuutta vähentävän värinmuodostuksen pääväreistä (CMYK).
Nimi "syaani" tulee kreikan kielen sanasta κυανός (kyanós) = sininen .
Tietokoneen kuvaruudun RGB-värivalojen syaanin maksimiarvot skaalalla 0-255 ovat seuraavat:
Turkoosi
Turkoosi (ranskan sanasta "turquoise" ’turkkilainen’), kalaiitti, on muun muassa kuparia, alumiinia ja vettä sisältävä fosfaattimineraali, jonka kemiallinen kaava on CuAl(PO)(OH) · 5 HO. Se on läpinäkymätön ja väriltään tasaisen taivaansininen tai turkoosi. Sen kovuus Mohsin asteikolla on 5–6 ja ominaispaino 2,50–2,85. Turkoosi on suosittu korukivi. Hiotun turkoosin pinta on vahakiiltoinen tai matta.
Turkoosi esiintyy lähes aina tiiviinä massoina alumiinipitoisten kivilajien raoissa ja onkaloissa. Pieniä trikliinisiä turkoosikiteitä on tavattu harvoin. Joskus turkoosia lävistävät lukuisat tummien mineraalien juovat, ja tällaista kiveä kutsutaan "turkoosimatriksiksi".
Turkoosi on yksi jäljitellyimmistä ja manipuloiduimmista kivistä. Haljennutta ja huokoista turkoosia voidaan lujittaa keinotekoisella hartsilla, haaleanväriset tai liian vihertävät kivet voidaan värjätä ja jopa pienistä turkoosinpalasista tai jauheesta valmistetaan massiivista kiveä hartsin avulla (niin sanottu "rekonstruoitu turkoosi"). Rakenteeltaan turkoosin kaltainen magnesiitti voidaan värjäämällä saada muistuttamaan suuresti turkoosia, ja tällaisen jäljitelmän lohkaiseminen paljastaa kiven valkeat sisäosat. Turkoosin manipulointi on erityisen suosittua Yhdysvalloissa, jossa mineraalia esiintyy runsaasti. Se on osaltaan vähentänyt kiven arvostusta, mutta myös lisännyt aitojen, kauniinväristen kivien kysyntää.
Lila
Lila on naisen etunimi. Länsimaissa nimi on tullut käyttöön Leila-nimen mukaelmana. Nimi esiintyy myös Intiassa, jossa se johtuu leikkiä tai huvitusta tarkoittavasta sanskritin kielen sanasta. Sana "lila" (tai paremmin "liila") tarkoittaa myös vaaleaa violettia.
Suomessa nimi Lila on Väestörekisterikeskuksen tietojen mukaan annettu vuoden 2015 loppuun mennessä noin 730 henkilölle. Nimi on yleistynyt 2000-luvun vaihteen jälkeen. Vuodesta 2020 lähtien Lilan nimipäivä on 20. toukokuuta.
Ruskea
Ruskea väri aistitaan, kun näköjärjestelmän pääosin punaiselle ja osittain vihreälle valolle herkät tappisolut ovat aktiivisia. Ruskeaa voidaan valmistaa pääsääntöisesti sekoittamalla johonkin oranssin punaiseen sävyyn mustaa pigmenttiä. Television ja tietokoneen kuvaruudulla ruskeaa nähdään silloin, kun värinäytön RGB-värivaloista punainen (R) ja vihreä (G) ovat valoisuusarvoiltaan vaikkapa 150 ja 75 ja sininen (B) on 0 (skaalalla 0–255). Ruskean tummuus riippuu suuresti myös sen ympärillä olevan alueen vaaleusasteesta kuten oheiseisissa väriruuduissa. Vaaleimmissa ruskeissa esiintyy myös sinistä sävyä (esim. R 174 - G 93 - B 53)
Värin merkitys ja vaikutus riippuu käyttötilanteesta eli siitä, missä sosiaalisessa, kulttuurisessa ja/tai esimerkiksi historiallisessa kontekstissa se tulee esille.
Ruskea voi tarkoittaa punaruskessa tiiliseinässä arvokkuutta, kestävyyttä, kodikkuutta yms. Saksalainen Sturmabteilung-järjestö tunnettiin univormujensa värin vuoksi "ruskeapaitoina".
Toisinaan ruskea yhdistetään multaan tai ulosteisiin. Käsite "ruskeapaidat" ei ole pelkästään kansallissosialismin vastustajien käyttämä käsite, vaan Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen oma käsite, mikä ilmenee myös Horst Wessel-laulussa. Käsitettä "punaruskea" käytetään joskus poliittisessa retoriiskassa kansallissosialismin vastustajien piirissä edelleen tarkoittaen, että asianomainen voi olla mielenlaadultaan kuin kansallissosialisti.
Ruskeasävyjä ovat beige, ecru , okra , seepia , sienna
Beige tulee ranskankielen sanasta, mikä tarkoittaa luonnonvillan ruskehtavaa väriä. Beige-värejä ovat mm. beasar, bisque, dead spaniard, hare naturel, niini, papyrus ja suede. Beigestä on olemassa vakioiduissa värikartastoissa, esimerkiksi ajoneuvojen spraymaaleissa useita asteita, kuten harmaabeige.
Ruskean sävyjä ovat muun muassa sotilasvirkapukujen kenttäpuvuissa käytetty khaki-kankaan väri . Muita harmaanruskeita ovat esimerkiksi dun, filemot, puke ja taupe.
Nimitys seepia tulee musteesta. Ennen seepioista tehtiin tummanruskeaa mustetta, kunnes muut keinot yleistyivät. Seepiat ovat suurta herkkua Välimeren maissa.
Magenta
Magenta (aniliininpunainen) on eräs purppuran sävyistä, joka nähdään, kun silmän punaiselle ja siniselle valolle herkät tappisolut ovat aktiivisia. Magenta on yksi neliväripainannan pääväreistä (CMYK) ja vihreän värin käänteisväri.
Magentan 24-bit RGB-arvo on R255+G0+B255, HTML-notaatio #FF00FF ja index color -arvo c10076.
Purppura
Purppura eli punavioletti on luonnossa esiintyvä väri. Se nähdään, kun silmän punaiselle (R) ja siniselle (B) valolle herkät tappisolut ovat aktiivisia. Purppura tai tarkemmin sanottuna sen magentaksi nimitetty sävy on vihreän (G) käänteisväri. Purppura oli antiikissa käytetty kankaan väri, jota saatiin purppurakotiloiden eritteestä.
Sanan "purppura" käyttöalue ei ole läheskään yhtä vakiintunut kuin muiden tavallisimpien värinnimien, mikä toisinaan aiheuttaa sekaannuksia – käytännössä sanalla voidaan tarkoittaa kaikkia värisävyjä aavistuksen punertavasta violetista aina hiukan violetinsävyiseen punaiseen saakka.
Eräs purppuran sävyistä on magenta, joka on syaanin ja keltaisen ohella yksi painovärien pääväreistä (CMYK). Esimerkiksi värillisessä mustesuihkukirjoittimessa käytetään näitä värejä. Magentan nimi juontuu Italiassa vuonna 1859 käydystä Magentan taistelusta, joka käytiin samoihin aikoihin kuin kyseinen väriaine kehitettiin.
Käyttöä ja symboliikkaa pohdittaessa on syytä pitää aina mielessä, että mikä tahansa väri, kuten purppura, saa merkityksenä vasta käyttötilanteesta eli siitä, missä sosiaalisessa, kulttuurisessa ja esimerkiksi historiallisessa kontekstissa se tulee esille.
Muinaisessa Foinikiassa alettiin valmistaa purppurakotiloista purppuraa noin vuonna 1500 eaa. Tärkein valmistuspaikka oli Tyros. Koska purppuran valmistus oli erittäin työlästä ja kallista, sillä värjätyt vaatteet olivat ylellisyysvaatteita. Purppuranväristä kangasta ja viittaa on käytetty loiston ja vallan symbolina. Purppuraviittaan ovat valtansa symbolina pukeutuneet muun muassa Rooman keisarit, myöhempien aikojen eurooppalaiset monarkit sekä katolisen kirkon kardinaalit. Bysantin valtakunnassa vain keisarillinen hovi sai käyttää purppuralla värjättyjä kankaita.
Purppura on jossain määrin vakiintunut yhdeksi (lippu)heraldisista väreistä.
Englantilainen kemisti William Henry Perkin yritti vuonna 1856 valmistaa malarialääkkeenä käytettyä kiniiniä synteettisesti aniliinista, mutta koe epäonnistui. Perkin tutki tekemäänsä mustaa massaa ja huomasi sen muuttuvan purppuran väriseksi laitettuaan siihen denaturoitua etanolia. Hänen kokeiltuaan sitä silkkiin kangas muuttui kirkkaan violetiksi. Hän oli tullut 18-vuotiaana keksineeksi ensimmäisen keinotekoisen väriaineen mauveiinin. Keksintö romahdutti purppurakankaan arvon, ja se lakkasi olemasta harvinainen ylellisyystuote.
Mark Haddon
Mark Haddon (s. 1962 Northampton) on englantilainen kirjailija, jonka tuotannosta suurin osa on lastenkirjoja. Hänen ensimmäisestä aikuisille tarkoitetusta kirjastaan "Yöllisen koiran merkillinen tapaus" ("The curious incident of the dog in the night-time") tuli menestys.
Christiania
Christiania on Kööpenhaminan keskustassa sijaitseva vapaakaupungiksi julistautunut alue. Joukko talonvaltaajia ja hippejä otti tämä entisen kasarmialueen haltuunsa vuonna 1971. Sittemmin paikka on tullut tunnetuksi anarkistien, taiteilijoiden ja huumeidenkäyttäjien tyyssijana. 36 hehtaarin laajuisessa Christianiassa vierailee vuosittain noin miljoona turistia.
Kovat huumeet ovat kaupunginosassa periaatteessa kiellettyjä, mutta kannabista kaupataan ja käytetään vapaasti. Huumekauppaa käydään etenkin kuululla Pusher Streetillä, jossa valokuvaaminen ei ole sallittua. Myös yksityisautoilu vapaakaupungissa on kielletty. Alueella järjestetään usein konsertteja ja siellä on paljon kahviloita ja ravintoloita.
Christianian maapohjan arvoksi lasketaan satoja miljoonia Tanskan kruunuja. Tanskan valtio tarjoutui myymään sen asukkaille alihintaan 76 miljoonalla kruunulla. Pääosan summasta oli tarkoitus olla kerättynä heinäkuuhun 2012 mennessä, ja tarkoitusta varten oli laskettu liikkeelle erityinen "Christiania-osakkeiden" anti. Vapaaehtoisia vuokria alueen asukkaat maksavat yhteisölleen noin 20 miljoonaa kruunua vuodessa.
Vääpeli
Vääpeli (lyhenne vääp.) on Suomen puolustusvoimissa käytössä oleva aliupseerien sotilasarvo. Merivoimissa vastaava arvo on pursimies.
Vääpelin arvomerkissä on yksi paksu arvomerkkikulma. Vääpelistä alempi arvo on ylikersantti ja ylempi ylivääpeli.
Itsenäistymisen jälkeen vääpeli oli Suomen puolustusvoimien ylin aliupseeriarvo lukuun ottamatta eräitä aselajeja, ja vielä sotien jälkeisenä aikana se jäi useimpien aliupseerien ylimmäksi sotilasarvoksi.
Vääpelit toimivat joukkueenjohtajina, saapumiserän johtajina, koulutusupseereina, erikoismestareina tai perusyksikön vääpeleinä.
Puolustusvoimien virkarakenteen muutoksen seurauksena perusyksikön vääpelin vakanssi on ollut myös sotilasarvosta riippumaton tehtävien kokonaisuus, jonka hoitajana on voinut toimia esimerkiksi ylikersantti tai yliluutnantti. Vääpeli on muun muassa vastannut muonituksesta ja muusta huollosta ja on voinut toimia myös yksikkönsä muiden aliupseerien vanhimpana. Sotilasslangissa vääpeli on "komppanian äiti". Vuosina 2002–2009 tehtävänimike oli virallisesti yksikköupseeri. Vrt. engl. "quartermaster". Heinäkuussa 2009 voimaan astuneen Yleisen palvelusohjesäännön mukaan vanha nimike on palautettu.
Laivastossa aluksen pursimies on miehistön ja alipäällystön esimies, ja hän vastaa aluksen muonituksesta, varustuksesta ja huollosta.
Päällystöopistosta toimiupseerit valmistuivat 1990-luvun alkuun saakka vääpelin arvoon.
Vapaaehtoisen maanpuolustuksen järjestöistä Reserviläisliittoon kuuluva Vääpelikilta ry kouluttaa huollon alan reserviläisiä.
Yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailut
Yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailut järjestetään kahden vuoden välein. Järjestävänä organisaationa toimii Euroopan yleisurheiluliitto EAA. Ensimmäiset EM-kilpailut käytiin Torinossa vuonna 1934. Naiset kilpailivat Euroopan-mestaruuksista ensimmäisen kerran Wienissä vuonna 1938. Toisen maailmansodan takia kisat jäivät pitämättä 1942.
Vuodesta 2010 lähtien EM-kilpailut järjestetään kahden vuoden välein. Kahden vuoden välein järjestettäviä kisoja kokeiltiin ensimmäisen kerran 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa mutta muutoin Euroopan-mestaruuksista on aiemmin kilpailtu neljän vuoden välein, paitsi kolmen vuoden väliajoin 1966-1969 ja 1971-1974. Ensimmäiset samana kesänä olympiakisojen kanssa järjestetyt EM-kilpailut käytiin Helsingissä kesä-heinäkuussa 2012. Kilpakävely ei kuulu ohjelmaan ja maratonin tilalla on puolimaraton, kun myöhemmin samana kesänä on olympiakisat.