hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Ojakurjenpolvi
Ojakurjenpolvi ("Geranium palustre") on monivuotinen kukkiva kurjenpolvilaji. Se on noin puolen metrin pituiseksi kasvava rentovartinen kasvi, joka viihtyy kosteilla paikoilla, kuten niityillä ja ojien reunoilla. Ojakurjenpolvi kasvaa lähes koko Euroopassa varsinkin jokien alavilla rannoilla ja on Saksassa jopa joen rantojen suurruohostojen erään kasvillisuustyypin nimikkolaji . Suomessa ojakurjenpolvi esiintyy melko harvinaisena Etelä- ja Keski-Suomessa.
Ojakurjen varsi on särmikäs ja harittavahaarainen. Varret ja lehtiruodit ovat karvaisia, ja karvat suuntautuvat viistosti varren tyveen päin. Lehdet ovat viisikulmaiset ja sormijakoiset, kuten useimmilla muillakin kurjenpolvilla. Lehtien liuskat ovat kuitenkin tylppähampaisemmat kuin Suomen yleisimmällä kurjenpolvella, metsäkurjenpolvella. Kiipeilevän kasvutavan ja huomiota herättämättömän ulkonäön vuoksi ojakurjenpolvea on vaikea havaita kasvupaikkojen yleensä rehevän kasvillisuuden joukosta, ellei kukkia ole näkyvissä.
Kukat ovat harvassa ja parittain. Kukkaperät ovat muutaman senttimetrin pituiset ja taipuvat alas kukinnan jälkeen. Kukkien läpimitta on 25-30 mm, ja niissä on viisi soikeahkoa terälehteä. Kukat ja hedelmykset ovat rakenteeltaan samanlaiset kuin muillakin kurjenpolvilla. Teriö on punertavan sinipunainen (punaisempi kuin metsäkurjenpolvella).
Ojakurjenpolvi on Euroopan lauhkean vyöhykkeen ja havumetsävuöhykkeen eteläosan kasvi. Idässä sen alue ulottuu Uralille ja Kaukasiaan. Sitä ei kuitenkaan tavata Länsi-Euroopan mereisimmillä alueilla (Islannista, Norjasta, Britteinsaarilta ja Pohjanmeren rannikoilta) eikä Etelä-Euroopassa Pyreneiden niemimaalta, Välimeren saarilta, Kreikasta, Turkista ja Krimiltä.
Suomessa ojakurjenpolvea esiintyy ilmeisesti luontaisena etelässä ja kaakossa, Pohjois-Karjalasta Etelä-Savon ja Etelä-Hämeen kautta Varsinais-Suomeen ulottuvan linjan eteläpuolella. Runsainta esiintyminen on tämän alueen suurten järvien tuntumassa ja toisaalta Suomenlahden rannikolla. Lännempänä ja pohjoisempana olevat yksittäiset esiintymät lienevät ihmistoiminnan tulosta.
Ojakurjenpolvi oli aiemmin Suomessa rauhoitettu laji.
Big Lebowski
Big Lebowski ("The Big Lebowski") on vuonna 1998 ensi-iltansa saanut komediaelokuva, jonka ovat ohjanneet Joel ja Ethan Coen. Sen pääosassa on Jeff Bridges, joka esittää Jeffrey ”Dude” Lebowskia, laiskaa losangelesilaista keilaajaa. Muita päärooleja esittävät John Goodman, Steve Buscemi ja Julianne Moore, kun taas sivurooleissa esiintyvät David Huddleston, John Turturro, Philip Seymour Hoffman ja Tara Reid.
"Big Lebowskin" budjetti oli 15 miljoonaa dollaria, ja se tuotti teattereissa vain hieman yli 17 miljoonaa dollaria. Sittemmin Big Lebowski on saavuttanut kulttimaineen, jonka syntyyn ovat luultavasti vaikuttaneet värikkäät henkilöhahmot, unijaksot ja omaperäinen dialogi, joka ei usein liity juoneen millään tavalla. Vuonna 2002 fanit järjestivät ensimmäiset "Lebowski Festit" Louisvillessa. Elokuva on synnyttänyt myös uskonnon, dudeismin, jota edustaa kirkko "The Church of the Latter-Day Dude".
Vuonna 2017 BBC:n äänestyksessä 253 eri puolilta maailmaa olevaa elokuvakriitikkoa valitsi "Big Lebowskin" kaikkien aikojen 11. parhaaksi komediaksi.
Elokuva kertoo laiskasta, työttömästä Jeffrey Lebowskista eli "Dudesta". Hänen harrastuksiinsa kuuluu valkovenäläisten juominen, kannabiksen polttelu sekä keilaaminen ystäviensä Walterin ja Donnyn kanssa. Eräänä päivänä kaksi rikollista ryntäävät hänen ovestaan sisään ja kovistelevat Dudea, kysellen kadonneista rahoista. Rahoja ei löydy ja toinen miehistä virtsaa Lebowskin matolle. Dude saa tietää, että häntä on luultu pyörätuolissa istuvaksi miljonääriksi "Big" Lebowskiksi. Pilatusta matosta suivaantuneena Dude menee tapaamaan Lebowskia, ja mattoasia saadaan hoidettua, mutta sepä johtaakin Duden uusiin ongelmiin.
Victoria (Malta)
Victoria on kaupunki Maltalla, Välimerellä. Se sijaitsee Gozon saaren keskiosassa. Kaupungin asukasluku oli 6 341 vuonna 2017, kun vuoden 2011
väestönlaskennassa asukkaita oli 6 252. Kaupungissa asuu noin viidesosa koko Gozon väestöstä. Paikalliset kutsuvat Victoriaa yleisesti Rabatiksi, sen entisen nimen mukaan.
Rabat (täsmennyssivu)
Rabat tarkoittaa:
Hermann Helgesen
Hermann Aldryk Trostrup Helgesen (s. 28. helmikuuta 1889 – 1. helmikuuta 1963) oli norjalainen voimistelija. Hän oli mukana Norjan hopeaa voittaneessa joukkueessa Antwerpenin olympialaisissa 1920.
Rheinau (Baden)
Rheinau on kaupunki Saksassa, Baden-Württembergin osavaltiossa. Kaupungin pinta-ala on 73,43 neliökilometriä ja siellä on 11 135 asukasta (2007). Rheinau sijaitsee Reinin varrella Ranskan vastaisella rajalla.
Rheinaun kaupunki perustettiin vuonna 1975 kuntaliitoksilla. Tuolloin yhdistettiin Freistettin kaupunki ja Rheinbischofsheimin, Helmlingenin, Memprechtshofenin, Hausgereutin, Holzhausenin, Diersheimin, Honaun ja Linxin kunnat keskenään.
Käsipallon maailmanmestaruuskilpailut
Käsipallon maailmanmestaruuskilpailut voi tarkoittaa seuraavia kilpailuja:
Etelä-Pohjanmaan traktorimuseo
Etelä-Pohjanmaan traktorimuseo on 1895 rakennettuun Nurmon nuorisoseurantalon rakennukseen sijoitettu traktorimuseo, jossa on yli 150 erilaista vanhaa traktoria ja konetta. Museokokoelmia on kartutettu vähitellen 1980-luvulta alkaen. Museon päärakennuksen yhteyteen on vuosina 2001–2003 rakennettu museohalli, jossa on kylmässä tilassa yli 100 traktoria.
Wilder Penfield
Wilder Penfield ( 1891 Spokane, Washington – 1976), OM, CC, CMG, FRS, oli kanadalainen neurokirurgi. Penfield opiskeli Princetonin yliopistossa, kunnes sai Rhodes-stipendin Oxfordin yliopistoon.
Uransa aikana Penfield muun muassa kehitti kirurgisen hoitokeinon epilepsialle ja loi aivokuoren sensorisia ja motorisia osia kuvaavan kartan, joka kuvasi aivokuoren kehonosanmukaista järjestystä eli aivokuoren eri osien yhteyksiä muihin ruumiinosiin.
Vammalan Auto- ja traktorimuseo
Vammalan Auto- ja traktorimuseo on Sastamalan Vammalassa sijaitseva Seppo Kotajärven perustama museo, jota ylläpitää Seppo J. Kotajärvi -säätiö. Säätiö omistaa yli 200 ajoneuvoa, mutta ne kaikki eivät ole esillä museossa. Museossa on traktoreiden lisäksi myös erilaisia puimureita alkaen paikallaan pysyvistä puimakoneista.
Roy Cochran
Roy Cochran (6. tammikuuta 1919 Richton, Mississippi – 26. syyskuuta 1981 Gig Harbor, Washington) oli yhdysvaltalainen 400 metrin aitajuoksija ja olympiavoittaja.
Cochran voitti 440 jaardin aitajuoksussa Yhdysvaltain mestaruuden vuonna 1939. Samana vuonna hän kilpaili Euroopassa ja voitti Lontoossa tuoreen Euroopan-ennätysmiehen Friedrich-Wilhelm Höllingin. Vuonna 1940 hän hävisi Yhdysvaltain mestaruuskilpailuissa Carl McBainille. Vuonna 1942 hän juoksi Des Moinesissa, Iowassa 440 jaardin aitajuoksun maailmanennätyksen 52,2 s mutta sitten sotavuodet kuluivat laivastopalveluksen merkeissä.
Vuonna 1946 Cochran juoksi 400 metrin sileän matkan ennätyksensä 46,7 s. Vuodesta 1948 tuli hänen uransa kohokohta. Hän voitti Yhdysvaltain olympiakarsinnoissa aitamatkan siihenastisella ennätyksellään 51,7 s. Lontoon olympialaisten loppukilpailussa hän juoksi kaikkien aikojen toiseksi nopeimman ajan 51,1 s ja jätti hopeamitalisti Duncan Whiten 0,7 sekunnin päähän ja muut vielä kauemmaksi. Toisen kultamitalinsa Cochran voitti 4 × 400 metrin viestijuoksussa, jossa hän juoksi kolmannen osuuden.
Merirosvolaulu
Merirosvolaulu on suomalainen lastenlaulu. Laulu on alkujaan englantilainen kansansävelmä, jonka on suomentanut Sauvo Puhtila. Kappale julkaistiin ensimmäisen kerran lastenmusiikkilevyllä "Hassu juttu" vuonna 1976.
Kovelan traktorimuseo
Kovelan traktorimuseo on Kovelan kartanossa Lohjan Nummella toimiva traktorimuseo, joka sai alkunsa Eero ja Erkki Karhun vuoden 1936 vuosimallin Ford-traktorin entistämistöistä. Museon traktorit ovat pääosin vuosilta 1920-1955.
Karl Dikert
Karl Bror Felix Dikert (13. tammikuuta 1895 Helsinki – 24. huhtikuuta 1918 Kämärä) oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hänen vanhempansa olivat konemestari Karl Oskar Dikert ja Anna Emilia Hansson.
Dikert kävi viisi luokkaa Vaasan ruotsalaisessa lyseossa ja yhden kauden Tampereen teknillisessä opistossa.
Karl Bror Felix Dikert liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 2. helmikuuta 1916. Hän osallistui Polangenin erikoiskurssille vuonna 1917. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella Riianlahdella ja Aa-joella.
Karl Bror Felix Dikert saapui takaisin Suomeen aselaiva S/S Equityn toisella retkellä Aspuskäriin Merikarvialle 8. joulukuuta 1917. Toimi ennen sisällissotaa kouluttajana Vaasan suojeluskunnassa ja Mustasaaren pitäjässä. Hän osallistui Vaasan valtaukseen Sepänkylän kolonnan varajohtajana. Oulun valtaukseen hän osallistui Vaasan ympäristöstä kootun joukon johtajana. Oulun valtauksen jälkeen hänet komennettiin Savon rintamalle Mäntyharjun valtaukseen. Jääkärijoukkojen perustamisen jälkeen hänet komennettiin 2. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan joukkueenjohtajaksi. Myöhemmin hänet komennettiin pataljoonan 1. komppaniaan ja nimitettiin 8. huhtikuuta komppanian päälliköksi. Suomen sisällissodassa hän osallistui taisteluihin Lempäälässä Ja Kämärällä, jossa hän koki kohtalonsa ja kaatui taistelussa 24. huhtikuuta 1918. Hänet haudattiin Vaasaan sankarihautaan.
Mäkilän traktorimuseo
Mäkilän traktorimuseo sijaitsee Someron Kärilän kylässä. Sitä ylläpitävät veljekset Pekka ja Heikki Mäkilä. Museolla on pysyvä yli 110 traktorin näyttely, jossa on traktoreita vuosilta 1924–1960.
Museolla on vuodesta 2002 järjestetty joka kesä Ol Hollilla -kesätapahtuma, jossa esitellään mm. kotieläimiä, perinneruokia, vanhoja koneita ja työtapoja. Juhlapuhujina tapahtumassa ovat olleet vuonna 2008 pääministeri Matti Vanhanen, vuonna 2009 maa- ja metsätalousministeri Sirkka-Liisa Anttila, vuonna 2010 kansanedustaja Timo Kaunisto, vuonna 2011 pääkonsuli Johannes Koroma, vuonna 2012 työ- ja elinkeinoministeriön kansliapäällikkö Erkki Virtanen, vuonna 2013 maa- ja metsätalousministeri Jari Koskinen ja vuonna 2014 kansanedustaja Esko Kiviranta.
Gårdskullan museo
Gårdskullan museo on Gårdskullan kartanossa Siuntiossa toimiva museo, jossa on yli sata vanhaa traktoria, jotka edustavat 45 traktorimerkkiä. Vanhimmat traktorit ovat vuodelta 1920. Museo sai alkunsa Carl-Erik Rehnbergin 1977 hankkimasta vuoden 1935 Fordsonista. Laajenevaa kokoelmaa varten rakennettiin uusi 50 m x 16 m näyttelytila 1988. Entisessä navetassa on puimureita ja puimakoneita. Museossa on traktoreiden lisäksi autoja, höyrykoneita sekä työvälineitä.
Charles Moore
Charles Hewes Moore, Jr. (s. 12. elokuuta 1929 Coatesville, Pennsylvania) on entinen yhdysvaltalainen 400 metrin aitajuoksija ja olympiavoittaja.
Charles Moore hallitsi 400 metrin aitajuoksua vuodet 1949–1952. Hän voitti tuona aikana kaikki 23 aitakilpailuaan. Jo uransa kolmannessa aitakilpailussa vuonna 1949 hän sivusi maailman kaikkien aikojen toiseksi parasta aikaa 51,1 s. Hän oli maailmantilaston ykkönen myös vuosina 1950 (51,5 s), 1951 (51,4 s) sekä 1952, jolloin hän olympiakarsinnoissa juoksi uransa parhaan ajan 50,7 s jääden vain yhden kymmenyksen päähän maailmanennätyksestä. Kaikkiaan hän alitti 51 sekunnin rajan viisi kertaa.
Helsingin 1952 olympialaisissa Moore voitti kultaa ajalla 50,8 s, johon hän ylsi loppukilpailun lisäksi jo puolivälierissä. Hän sai hopeaa 4 × 400 metrin viestijuoksussa, jossa hän kolmannella osuudella joutui päästämään Jamaikan Herb McKenleyn ohitseen.
Moore käytti ensimmäisenä aitajuoksijana 13 askeleen rytmiä aitaväleillä. Hän totesi leikkisästi aitajuoksussa menestymisensä salaisuudeksi, että hänen 6-vuotiaana loukkaamansa jalan tikkeihin oli käytetty kengurunnahkaa. Hänen isänsä Charles "Crip" Moore oli 110 metrin aitajuoksussa Yhdysvaltain joukkueen varamiehenä Pariisin 1924 olympialaisissa.
Gamaliel
Gamaliel (myös Gamaliel vanhempi) oli fariseusten ja Sanhedrinin jäsen. Talmudin mukaan hän oli myös Sanhedrinin johtaja. Raamatun Apostolien teoissa hänet mainitaan kahdesti, joissa kohdissa hän kehottaa maltillisuuteen apostoleja tuomittaessa ja hänen mainitaan myös olleen Paavalin opettaja . Perimätiedon mukaan hän kääntyi kristityksi ja hänen väitetään kirjoittaneen Gamalielin evankeliumin.
Mario Aerts
Mario Aerts (s. 31. joulukuuta 1974 Herentals) on belgialainen maantiepyöräilijä. Hän kilpaili ammattilaisena 1996–2011. Aerts osallistui uransa aikana kaikkiin kolmeen suureen ympäriajoon.
Aertsin merkittävin voitto on vuodelta 2002, jolloin hän voitti kevään klassikoihin kuuluvan La Flèche Wallonnen.
Vuonna 2007 Aerts ajoi läpi kaikki kolme suurta ympäriajoa, Italian (sijoitus 20.), Ranskan (sijoitus 70.) ja Espanjan (sijoitus 28.) ympäriajot. Hänestä tuli ensimmäinen belgialainen ja kaikkiaan 25. ajaja, joka on ajanut maaliin kaikki suuret ympäriajot saman vuoden aikana.
Christophe Brandt
Christophe Brandt (s. 6. toukokuuta 1977 Liège) on belgialainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena vuosina 2000–2010.
Vuonna 2004 Brandt jäi kiinni dopingtestissä metadonin käytöstä. Hän uskoi testituloksen johtuvan maksasairauden parantamiseksi käyttämästään ravintolisästä. Ravintoainelisän valmistanut kemisti vahvisti käsitelleensä metadonia hetkeä ennen ravintolisän valmistamista. Brandt erotettiin tapauksen johdosta silloisesta tallistaan. Myöhemmin samana vuonna Belgian pyöräilyliitto kuitenkin vapautti Brandtin epäilyistä ja hänet palkattiin takaisin Lotto-talliin.
Pattijoki (joki)
Pattijoki on joki Pohjois-Pohjanmaalla Vihannin ja Raahen alueilla. Joki saa alkunsa Vihannin Möykkyperän kylän Haukilammesta ja laskee Perämereen Raahen kaupungin alueella. Joen pituus on noin 34 kilometriä. Osa Pattijoen vedestä on ohjattu Haapajärven tekojärveen noin 2,4 kilometrin pituista kanavaa pitkin.
Pattijokea on perattu useaan otteeseen tulvien ehkäisemiseksi. Lisäksi jokea on suoristettu ja siihen on rakennettu kolme pohjapatoa Pattijoen kirkonkylän kohdalle.
Kattopallo
Kattopallo on perinneleikki jossa on tarkoituksena "pudottaa" toinen pelaaja pois pelistä sanomalla ko. henkilön nimen ja heittämällä pallo katolle niin että toinen henkilö ei ehdi saada sitä kiinni ennen kuin pallo osuu maahan. Mikäli pallo osuu maahan, niin pelaaja, jonka nimi sanottiin, saa yhden virhepisteen. Kolmesta tippuu pois pelistä, ja voittaja on se, joka jää viimeisenä kentälle. Mikäli pallo lentää katon harjan yli katon toiselle puolelle tai menee toisesta päädystä yli, pallon heittäjä saa yhden virhepisteen. Jos pallon kiinniottaja saa pallon vielä kiinni äsken mainitusta heitosta niin silloin pallon heittäjä saa kerralla 2 virhepistettä. Myös siinä tapauksessa heittäjä saa virhepisteen, mikäli hän sanoo henkilön nimen joka on jo pudonnut pelistä tai hän heittää kolme kertaa peräkkäin samaa henkilöä.
Kattopallosta löytyy mainintoja 1800-luvun lopulta
Traktorimuseo
Traktorimuseot ovat erikoismuseoita automuseoiden tapaan. Traktoreiden yleiskäyttöisyyden vuoksi joissain traktorimuseoissa on kuitenkin esillä myös traktoreissa käytettyjä työkoneita, perävaunuja ja puimureita. Joissain traktorimuseoissa on lisäksi maamoottorikokoelmia, koska maamoottorit olivat maatalouden koneistamisen esiaste ennen traktorien käyttööntuloa.
Suomessa on kymmenien traktoreiden kokoelmia esitteleviä pieniä traktorimuseoita, joita ylläpitävät yleensä yksityisten keräilijöiden yhteisöt. Lisäksi yksityiset yhteisöt ylläpitävät joitain museotraktorikappaleita omissa tiloissaan harrastusautojen tapaan.
Suomalaisia yksityisiä traktorimuseoita ovat Etelä-Pohjanmaan traktorimuseo Nurmossa Etelä-Pohjanmaalla, Gårdskullan museo Siuntiossa Uudellamaalla, Kovelan traktorimuseo Nummi-Pusulassa Uudellamaalla, Mäkilän traktorimuseo Somerolla Varsinais-Suomessa ja Vammalan Auto- ja traktorimuseo Sastamalassa Pirkanmaalla.
Raja yksityisen museon ja yksityisen näytteillä olevan kokoelman välillä on liukuva, ja suuria näytteillä olevia yksityisiä kokoelmia, joita niiden kerääjät eivät halua kutsua museoksi, on esimerkiksi tarvasjokelaisella Uitonkulman siivapyörämiehet ry:llä Varsinais-Suomessa.
Kokoelma vanhoja traktoreita ja muita koneita muun maataloushistorian ohella on esillä myös valtion ylläpitämässä valtakunnallisessa maatalouden erikoismuseossa eli Suomen maatalousmuseo Sarassa Loimaalla.
Israelissa toimii Lev Hasharon Museum for Annals of the Tractor and Agricultural Mechanization -niminen traktorimuseo.
Suomessa traktoriharrastajat ovat järjestäytyneet traktorimerkeittäin perinnetraktoreita koskevan tiedon vaihtamiseksi ja mahdollisesti varaosien ja kunnostusneuvojen hankkimiseksi.
Marija Nikolajevna Romanova
Marija Nikolajevna Romanova () (s. 26. kesäkuuta 1899 Pietarhovin Aleksandra-datša - k. 17. heinäkuuta 1918 Jekaterinburgissa) oli suuriruhtinatar ja Venäjän viimeisen tsaari Nikolai II:n ja keisarinna Aleksandra Fjodorovnan kolmas tytär, joka murhattiin muun perheensä kanssa Jekaterinburgissa 1918.
Hänellä oli neljä sisarusta:
Keisarin luovuttua kruunustaan helmikuussa 1917 häntä ja hänen perhettään pidettiin vangittuna Aleksanterinpalatsissa. Vuonna 1918 heidät siirrettiin idemmäksi, ensin Tobolskiin ja sitten Jekaterinburgiin. Marija Nikolajevna teloitettiin perheineen Jekaterinburgissa vuonna 1918 heinäkuun 17. päivän yönä.
Neuvostoliiton salaisten arkistojen avauduttua tulivat päivänvaloon muun muassa teloitusta johtaneen Jakov Jurovskin muistiinpanot. Niissä oli yksityiskohtaisesti selostettu Romanovien salaisen haudan paikka Jekaterinburgissa. Hauta oli metsätiehen hätäisesti lapioilla kaivettu matala kuoppa. Verityön jälkeen Jekaterinburgissa liikkui huhuja, että joku lapsista olisi mahdollisesti päässyt pakenemaan.
Metsässä ollut Romanovien salainen hauta avattiin virallisesti 1991 ja siitä löydettiin muiden perheenjäsenten jäännökset paitsi Aleksein ja yhden tyttären. Vuonna 2007 puuttuvien vainajien oletettuja palaneita luita löydettiin toisesta haudasta 70 metrin päästä. Venäläisten tutkijoiden mukaan vuonna 2007 löydetyt tyttären jäännökset kuuluivat Marijalle, amerikkalaisten tutkijoiden mukaan Anastasialle.
Turonia-vaihe
Turonia-vaihe (engl. "Turonian") oli myöhäisliitukauden se jakso, jolloin oli kaikkein lämpimintä. Kausi oli arviolta 93,5 ± 0,8 – 89,3 ± 1 miljoonaa vuotta sitten. Maa oli silloin "kuuman kasvihuoneen tilassa". Tulivuorenpurkaukset lisäsivät maan hiilidioksidimäärää rajusti ja lämmittivät Maan geologisesti katsoen lyhyeksi aikaa hyvin kuumaksi. Vaihe on saanut nimeensä Ranskan Tourainessa sijaitsevan Toursin kaupungin (lat. "Turonia") mukaan.
Mannerliikuntojen tutkimuksista ja muusta geologisesta ja peleontologisesta tutkimuksesta päätellen merenpinta oli korkealla. Etelä-Amerikka, Afrikka, Australia ja Etelämanner ovat kauden kartasta tunnistetavissa mutta eri paikoissa kuin nyt. Euroopan, Lähi-idän ja Etelä-Aasian kautta kulki Tethysmeri. Baltia, Suomi ja Skandinavia olivat kuivaa maata. Pohjois-Amerikan preerialla lainehti meri. Pohjois-Amerikka, Grönlanti ja Eurooppa olivat lähellä toisiaan. Itä-Aasia, Kiina ja Indonesia olivat yhtenäistä kuivaa maata. Keski- ja Etelä-Euroopassa oli kaarimaisia saariryhmiä. Mesoamerikka oli pelkkä saarikaari.
Näin maapalloa pääsi kiertämään lämpimillä vesillä merivirta, joka lämmitti maapalloa. Etelä-Amerikka ja Australia olivat kiinni Etelämantereessa.
Heti vaiheen alussa 93,5 miljoonaa vuotta sitten koettiin Turonia-vaiheen lämpöhuippu 
KTM . 
Meri lämpeni lyhyessä ajassa 10 °C verran Falklandinsaarten lähellä jopa 32 °C:seen ja jäähtyi sitten hitaammin. Päiväntasaajan vedet lämpenivät 33 °C:seen, jopa 35–36 °C:seen, kun niiden lämpötila on nyt korkeintaan 27–29 °C. Lähes samaan aikaan Cenomanum- ja Turonia-vaiheiden rajalla sattui valtamerien hapeton kausi eli anoksinen tapahtuma OAE2, joka kesti noin 320 000 vuotta. Lämpöhuippu oli ennen merien hapetonta kautta.
Viikin Arboretum
Viikin Arboretum eli Viikin Puulajipuisto on osa Helsingin Vanhankaupunginlahden sekä Viikin ulkoilu- ja virkistysaluetta, jonka yhteydessä on pääasiallisena toimijana vuodesta 1969 ollut Helsingin Yliopisto.
Sallittua:
Kiellettyä:
Helsingin Yliopisto tutkii ja opettaa arboretumissa dendrologiaa eli puulajitiedettä. Alue on kooltaan 20 hehtaaria ja sinne on istutettu eri puolilta maailmaa kerättyjä puita ja pensaita yli 400 lajia. Puulajipuisto jakaantuu kasvisukujen esittelyalueeseen ja viiteen kasvimaantieteelliseen alueeseen. Kullakin alueella on oma esittelytaulunsa aluetta kiertävällä luontopolulla.
Alueelle on tehty istutuksia sen perustamisesta 1969 lähtien tuhansia taimia yli 300:sta eri lajista. Arboretumissa kasvaa esimerkiksi ruhtinaanpoppeleita, valkopyökkejä, terijoensalavia, visa- ja loimaankoivuja, komeita katajia ja mantsuriansaarnia ja kuusamia. Lajien on annettu villiintyä, ja kyseessä lieneekin puu ja -pensaslajistoltaan monipuolisin luonnonsuojelualue Suomessa. Jotkut lajit ovat hävinneet kilpailun elintilasta kotimaiselle lajistolle, jotkut ovat menehtyneet hirvien, jänisten ja myyrien seurauksena. Arboretum sijaitsee Helsingin yliopiston Viikin opetus- ja tutkimustilan alueella rajoittuen etelän ja lännen puolelta Vanhankaupunginlahden luonnonsuojelualueeseen, ja pohjoisen sekä idän puolelta tilan peltoihin. Tähän on listattu joitakin lajeja, joita puistoon on istutettu merkintöjen mukaan.
Kauppakeskus Ratina
Kauppakeskus Ratina on Tampereen ydinkeskustaan 19. huhtikuuta 2018 avattu kauppakeskus, jonka rakentaminen alkoi huhtikuussa 2015. Ratina on Tampereen suurin kauppakeskus, jossa on 53 000 neliömetriä liiketilaa, ja jonne sijoittuu päivittäistavaratarjonta, muodin, sisustamisen, hyvinvoinnin ja vapaa-ajan palvelut sekä kahviloita ja ravintoloita. Sen alle on rakennettu yli 1 200 auton pysäköintitila, joka on Tampereen keskustan suurin pysäköintihalli. Kauppakeskuksesta on maanalainen yhteys Vuolteenkadun ali viereiseen linja-autoasemaan.
Kauppakeskus Ratina on Spondan historian suurin kiinteistökehityshanke, jonka kokonaisinvestointi on noin 250 miljoonaa euroa.
Kauppakeskuksessa on yhteensä yli 140 liikettä ja se koostuu kolmesta erillisestä rakennuksesta; uudisrakennus Ratinasta sekä kahdesta entisöidystä funkkisrakennuksesta, Ranta-Ratinasta ja Ratinan Kulmasta. Näistä jälkimmäinen avautui kesäkuussa 2018. Ratinan Kulma sijaitsee entisen Vuoltsun tiloissa, Ranta-Ratina puolestaan Autotuonnin kiinteistössä.
Kauppakeskuksen rakentaminen oli alun perin tarkoitus aloittaa alkuvuodesta 2009. Kauppakeskus sai kuitenkin rakennusluvan vasta lokakuussa 2009 ja tammikuun 2010 ilmoituksen mukaan rakennustyöt olisivat voineet alkaa aikaisintaan keväällä 2010 riippuen siitä, missä vaiheessa päävuokralaiset löytyisivät.  Keväällä 2015 Sponda teki investointipäätöksen rakennuttamisesta ja rakennustyöt aloitettiin huhtikuussa 2015. Investointipäätöksessään Sponda kertoi, että kauppakeskus tulisi valmistumaan keväällä 2018.
Kauppakeskus Ratina on rakennettu Ratinan stadionin ja linja-autoaseman väliin. Kauppakeskuksen uudisrakennus sijoittuu suureksi osaksi linja-autoaseman entiselle laiturialueelle. Kauppakeskukseen on pääsy myös suoraan linja-autoasemalta liukuportaita pitkin. Rakennuttaja on Sponda, jonka kaupunginhallitus valitsi toteuttajaksi huhtikuussa 2006. Tarjouksensa jättivät myös Citycon Oyj:n ja Skanskan yhteenliittymä, YIT sekä NCC.
Sopimus toteutuksesta ja tonttikaupasta Tampereen kaupungin ja Spondan välillä allekirjoitettiin toukokuussa 2008. 24 000 neliön tontin kauppahinta oli 20 407 000 euroa, eli kyseessä on Tampereen kaupungin kaikkien aikojen suurin tonttikauppa. Lisäksi Sponda osti kaupungilta kauppakeskus Ratinan tontin viereisen Autotuonnin kiinteistön sekä myöhemmin Vuoltsun korttelin. Autotuontia laajennettiin ja se kytkettiin osaksi kauppakeskusta jatkamalla kauppakeskuksen alinta myymälätasoa Autotuontiin. Myös Vuoltsun kortteli kytkettiin osaksi kauppakeskusta.
Glenn Davis
Glenn Davis (12. syyskuuta 1934 Wellsburg, Länsi-Virginia, Yhdysvallat – 28. tammikuuta 2009 Barberton, Ohio, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen juoksija, joka voitti ensimmäisenä kaksi olympiakultaa 400 metrin aitajuoksussa. Hän oli aikanaan maailman parhaita myös vastaavalla aidattomalla matkalla.
Lempinimellä ”Jeep” tunnettu Glenn Davis opiskeli Ohion yliopistossa ja toi opinahjolleen menestystä useissa eri yleisurheilulajeissa. Hänen valmentajanaan toimi Jesse Owensiakin opettanut Larry Snyder. Huhtikuussa 1956 hän kokeili ensi kertaa 440 jaardin aitajuoksua saaden ajakseen 54,4 s. Jo kolmannessa juoksussaan hän teki ajan 50,8 s, joka jäi vain 0,4 sekuntia maailmanennätyksestä. Yhdysvaltain mestaruuden hän voitti ajalla 50,9 s ja olympiakarsinnoissa hän paransi 400 metrin aitajuoksun maailmanennätystä lähes sekunnilla tuloksellaan 49,5 s. Melbournen olympialaisissa Davis ei juossut vielä välierässä täysillä vaan jäi aikaan 50,7 s toisen välierän voittaneen Eddie Southernin hurjastellessa aikaan 50,1 s. Loppukilpailu juostiin vain 2,5 tuntia välierien jälkeen ja siinä Davisilla oli enemmän voimia jäljellä ja hän voitti selvästi ajalla 50,1 s. Yhdysvaltain kolmikosta Southern hävisi 0,7 ja Joshua Culbreath 1,5 sekuntia.
Glenn Davis osoitti nopeutensa myös aidattomalla ratakierroksella. Hän alitti 47 sekunnin rajan vuonna 1957 ja juoksi 14. kesäkuuta 1958 Berkeleyssa Yhdysvaltain yliopistomestaruuskilpailuissa 440 jaardin maailmanennätyksen 45,7 s. Yhdysvaltain mestaruuskilpailuissa hän juoksi 440 jaardin aitajuoksun maailmanennätyksen 49,9 s ja lähti sitten kilpailemaan Eurooppaan. Neljässä peräkkäisessä kilpailussa hän juoksi aidattomalla 400 metrillä ajat 45,6 s (Oslossa), 45,6 s (Moskovassa), 45,5 s (Varsovassa) ja 45,6 s (Budapestissa). Oslossa hän juoksi lisäksi 100 metriä aikaan 10,3 s, ja 400 metrin aidoissa hänen sarjansa mainituilla paikkakunnilla oli 49,8 – 50,4 – 49,8 – 49,2. Viimeksi mainittu oli uusi maailmanennätys, jonka hän juoksi käyttämällä koko matkan ajan 15 askeleen rytmiä. Tavallisimmin Davis juoksi seitsemännelle aidalle saakka 13 askeleen rytmillä ja loppumatkan 17 askeleen rytmillä, mutta edeltäjistään hän erottui siinä, että hän ylitti kaarteessa aidan aina vasen jalka edellä.
Vuonna 1959 Davis oli loukkaantumisten vaivaama mutta seuraavana vuonna hän palasi maailman ykköseksi. Hän sivusi Bernissä 200 metrin aitajuoksun maailmanennätystä 22,5 s. Rooman olympialaisissa Davis voitti 400 metrin aitajuoksussa kultaa ajalla 49,3 s Yhdysvaltain ottaessa jälleen kolmoisvoiton. Tällä kertaa välierät ja loppukilpailu juostiin eri päivinä. Hän sai uransa kolmannen kultamitalin 4 × 400 metrin viestijuoksussa, jossa hän juoksi vahvasti kolmannen osuuden ja Yhdysvallat voitti ME-ajalla 3.02,2.
Davis alitti 50 sekunnin rajan 400 metrin aitajuoksussa kymmenen kertaa uransa aikana. Lopetettuaan juoksemisen hän kokeili ammattilaisena amerikkalaista jalkapalloa ja siirtyi sitten yleisurheiluvalmentajaksi.
Runar Ahlstedt
Runar Ahlstedt (15. lokakuuta 1896 Kemiö – 21. maaliskuuta 1974) oli suomalainen jääkärivääpeli. Hänen vanhempansa olivat kappalainen Alexander Ahlstedt ja Suoma Emilia Branders ja puolisonsa Lilla Meri Sandelin.
Ahlstedt suoritti kuusiluokkaisen reaaliosaston kurssin Ruotsissa Katrineholms praktiska skolanissa vuosina 1913–1915. Jääkärialipäällystölle tarkoitetun aktiiviupseerikurssin hän suoritti kadettikoulussa vuonna 1921.
Ahlstedt liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 26. lokakuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella, Schmardenissa sekä Aa-joella.
Ahlstedt saapui takaisin Suomeen aliupseeriksi ylennettynä jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918. Ahlstedt komennettiin sisällissodassa 1. jääkärirykmentin 3. jääkäripataljoonaan varastonhoitajaksi, josta tehtävästä hänet siirrettiin joukkueenjohtajaksi 1. komppaniaan. Suomen sisällissodassa hän otti osaa Tampereen, Kämärän ja Viipurin taisteluihin.
Sisällissodan jälkeen Ahlstedt astui palvelukseen Suomen valkoisen kaartin 3. pataljoonaan esikuntavääpeliksi, josta hänet siirrettiin pioneerikoulutuspataljoonan 2. komppaniaan vääpeliksi. Hän erosi puolustusvoimista 4. kesäkuuta 1919, jonka jälkeen hän liittyi Helsingin suojeluskuntaan ja toimi sen Valkoisen rykmentin 11 pataljoonan sotilasohjaajana ja alipäällystökoulun johtajana. Uudenmaan läänin taistelukoulussa hän toimi joukkueenjohtajana Rajajoella vuonna 1919. Vuonna 1920 hän toimi Siuntion suojeluskunnan paikallispäällikkönä. Myöhemmin hän toimi mm. Ilomantsin suojeluskunnan v.t. paikallispäällikönä sekä Kuopion läänin rajavartiostossa.
Hän palveli YH:n aikana viestijoukoissa, joissa toimi vuoteen 1941, jolloin siirtyi Helsingin puhelinyhdistykseen suunnittelijaksi. Tästä tehtävästä hän jäi eläkkeelle vuonna 1967. Runar Aleksander Ahlstedt on haudattu Helsinkiin.
Warren Cawley
Warren "Rex" Cawley (s. 6. heinäkuuta 1940 Detroit) on entinen yhdysvaltalainen 400 metrin aitajuoksija ja olympiavoittaja.
"Rex" Cawley sijoittui vuonna 1959 Yhdysvaltain mestaruuskilpailuissa kuuden parhaan joukkoon kaikilla kolmella aitajuoksumatkalla, mihin kukaan muu ei ollut aiemmin yltänyt. Hänen tulossarjansa tuona vuonna oli 13,9, 23,0 ja 51,5 sekuntia. Seuraavana vuonna hän pyrki Rooman olympialaisiin 400 metrin aitajuoksussa mutta jäi maansa karsinnoissa seitsemänneksi ajalla 50,6 s.
Vuonna 1963 Cawley paransi ennätyksiään 440 jaardin aitajuoksussa aikaan 49,6 s ja saman pituisella aidattomalla matkalla aikaan 46,0 s. Yhdysvaltain olympiakarsinnoissa 13. syyskuuta 1964 Los Angelesissa hän juoksi 400 metrin aitajuoksun uuden maailmanennätyksen 49,1 s. Tokion olympialaisissa hän jätti lähimmät kilpailijansa puolen sekunnin päähän ja voitti olympiakultaa ajalla 49,6 s. Hän lopetti juoksu-uransa seuraavana vuonna.
Lee Calhoun
Lee Calhoun (23. helmikuuta 1933 Laurel, Mississippi – 22. kesäkuuta 1989) oli yhdysvaltalainen pika-aitajuoksija ja kaksinkertainen olympiavoittaja.
Calhoun aloitti korkeushyppääjänä mutta paransi vuonna 1956 ennätystään pika-aidoissa 14,4 sekunnista 13,5:een. Yhdysvaltain mestaruuskilpailuissa Jack Davis juoksi alkuerissä 110 metrin aitajuoksun maailmanennätyksen 13,4 s, mutta loppukilpailussa Calhoun oli voittaja ajallaan 13,6 s. Olympiakarsinnoissa nämä kaksi jakoivat voiton keskenään. Melbournen olympialaisissa Calhoun voitti kultaa juosten 1,9 m/s:n vastatuulessa ajan 13,5 s. Davis sai saman ajan mutta hävisi muutamalla senttimetrillä.
Olympialaisten välivuosina Calhoun sai kilpailukiellon myytyään häänsä televisiolle. Vuonna 1960 hän voitti Yhdysvaltain olympiakarsinnat ajalla 13,4 s ja 21. elokuuta hän juoksi Bernissä ajan 13,2 s sivuten Martin Lauerin maailmanennätystä. Kaksi viikkoa myöhemmin Rooman olympialaisissa hän voitti kultaa ajalla 13,8 s. Voitto oli jälleen niukka ja Willie May sai saman loppuajan.
William Porter
William Porter (24. maaliskuuta 1926 – 10. maaliskuuta 2000) oli yhdysvaltalainen pika-aitajuoksija ja olympiavoittaja.
William Porter katkaisi Milwaukeessa pidetyissä Yhdysvaltain mestaruuskilpailuissa 1948 Harrison Dillardin 82 voiton putken pika-aitajuoksuissa. Jo vuotta aiemmin hän oli voittanut Dillardin 220 jaardin aitajuoksussa. Mestaruutensa jatkoksi Porter voitti Yhdysvaltain olympiakarsinnat, kun taas Dillard jäi päämatkallaan kisajoukkueen ulkopuolelle. Lontoon olympialaisissa Porter sivusi henkilökohtaista ennätystään 13,9 s ja voitti kultaa. Hän lopetti juoksu-uransa olympialaisten jälkeen.
Kemiönsaaren helluntaiseurakunta
Pingstförsamlingen på Kimitoön - Kemiönsaaren Helluntaiseurakunta on kaksikielinen helluntaiseurakunta Kemiössä, Varsinais-Suomessa. Se on rekisteröity yhdistykseksi 20. tammikuuta 1927, ja sillä on oma rukoushuone Tabor. Toimintamuotoina ovat jumalanpalvelukset, rukouskokoukset ja pienryhmät kodeissa.
Ensimmäiset aikuiskasteet Kemiössä toimitettiin vuonna 1920, mutta vasta vuonna 1922 juhannuspäivänä muodostettiin seurakunta nimeltään Tabor-seurakunta. Perustavassa kokouksessa oli 34 henkeä, joista 14 oli kastettu samana päivänä Långvikenissä. Ensimmäisiä kokouksia vietettiin eräässä puusepänverstaassa, jonka omistaja oli luovuttanut tätä tarkoitusta varten. Vuonna 1924 seurakunta hankki Rekun kylästä talon, josta tehtiin rukoushuone, joka oli käytössä vuosina 1925−1936. Vuonna 1936 rakennettiin Kemiön kirkon lähellä olleelle lammaslaitumelle rukoushuone Tabor. Aluksi seurakunta oli paikalla vain vuokralla, mutta se lunastettiin omaksi vuonna 1949. Vuonna 1937 Taalintehtaalla ollut Kemiön Tabor-seurakunnan rukouspiiri muodosti oman Siion-seurakuntansa. Seurakunta oli suomenkielinen, ja oli osin seurausta Kemiönsaaren suomenkielisten helluntailaisten ryhmän vetäjän maanviljelijä Juho Salosen ja erään Tabor-seurakunnan ruotsinkielisen saarnaajan erimielisyyksistä, sillä ne olivat johtaneet suomenkielisten omiin, paikasta toiseen kiertäviin kokouksiin. 1954 seurakunnat yhdistyivät, ja seurakunnan nimeksi tuli Pingstförsamlingen på Kimitoön (Kemiönsaaren helluntaiseurakunta). Monet suomenkieliset helluntailaiset kuitenkin jatkoivat omaa erillistä toimintaansa rukouspiirinä eivätkä liittyneet uuteen seurakuntaan. Tämä ryhmä kokoontui kodeissa 1960-luvun loppuun asti. Vuonna 1992 seurakunnassa oli 61 jäsentä.
SAME Taurus 60
SAME Taurus 60 on SAMEn 1978-1984 valmistama traktori, jota OTK alkoi maahantuoda Suomeen 1983. Traktori oli malliston pienin, kolmisylinterinen, ja sen iskutilavuus on 3 116 cm3.
Pacific Coliseum
Pacific Coliseum on WHL:ssä pelaavan Vancouver Giantsin kotihalli Vancouverissa Kanadassa. Halli toimi vuosina 1970-1995 NHL-joukkue Vancouver Canucksin kotiareenana, kunnes 1995 valmistunut General Motors Place korvasi sen.
Pacific Coliseumia käytettiin vuoden 2010 olympialaisissa taito- ja kaukalopikaluisteluareenana.
Life, Death, Love and Freedom
Life, Death, Love and Freedom on amerikkalaisen laulaja-lauluntekijä John Mellencampin 20. studioalbumi. Se julkaistiin 15. heinäkuuta 2008. Mukana on myös DVD.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut John Mellencamp.
Miksi kana ylitti tien?
Miksi kana ylitti tien? on vitsi. Yleisin vastaus siihen on "päästäkseen toiselle puolelle". Joidenkin psykologien mukaan vitsin hauskuus perustuu siihen, että vastauksen oletetaan olevan hauska, mutta se ei olekaan.
Vitsistä on myös useita jatkovitsejä, kuten: "Miksi hanhi ylitti tien? Koska kana oli lomalla."
Tuko-Maatalous
Tuko-Maatalous on ollut Tukkukauppojen Oy:n eli Tukon maatalouskauppaa harjoittava tytäryhtiö. Hankkija-Maatalous osti Tuko-Maatalouden 1992. Tuko-Maatalous toimi aikoinaan muun muassa Fendt-traktoreiden maahantuojana ja markkinoijana.
Esa Kuloniemi
Esa Juhani Kuloniemi (s. 4. marraskuuta 1956 Mikkeli) on kitaristi ja pitkäaikainen Yleisradion bluesmusiikkitoimittaja.
Honey B and the T-Bones -yhtyeessään Kuloniemi on keikkaillut 1980-luvun alkupuolelta lähtien. Hän on myös perustanut mm. instrumentaaliyhtye The Hypnomenin, ja ollut jäsenenä Ilkka Helanderin Dr. Helander & His Medicine Men -bändissä ja Tuomari Nurmion Hunajaluut -kokoonpanossa.
Kuloniemi on myös kääntäjänä suomentanut blues- ja rockmuusikoita käsittelevää kirjallisuutta.
Kuloniemi syntyi Mikkelissä 1956 äidin puolelta musikaaliseen kotiin. Hänen varhaisiin esikuviinsa lukeutui brittipop-invaasion ohella muusikko-enot Seppo, Jouko ja Raimo Perälä sekä mikkeliläiskokoonpano The Mysters ja siinä soittanut, perhetuttaviin kuulunut kitaristi Hannu Murto.
Aluksi rumpuja soittanut Kuloniemi vaikutti 70-luvun alusta vuoteen 1977 kitaristina mikkeliläisyhtyeissä Hound Dogs ja FBI.
Armeijan jälkeen hän tutustui tulevaan vaimoonsa Aija Puurtiseen, jonka veljen, rumpali Ismo Puurtisen kanssa Kuloniemi perusti Juvalla yhtyeen White Leak. Tästä kokoonpanosta muotoutui kesällä 1982 ulkoilmatapahtumassa Mikkelissä ensin Go-Go Shoes -nimellä yhden keikan tehnyt trio, jossa soitti Kuloniemen ja Ismo Puurtisen ohella myös uunituore basisti Aija Puurtinen. Samana syksynä Helsinkiin muuttaneen yhtyeen nimeksi vaihtui Honey B. and the T-Bones, joka jatkaa edelleen toimintaansa Aija Puurtisen ja Esa Kuloniemen luotsaamana.
Kuloniemi on toimittanut Yleisradiolle erilaisia blues- ja juurimusiikkiaiheisia ohjelmia vuodesta 1986. Tähän sisältyy viikoittaisen Ulvovat sudet -ohjelman teko koko Radiomafian olemassaolon ajan 1990-2003. Vuodesta 2003 hän on toimittanut Radio Suomessa Bluesministeri-nimistä ohjelmaansa. Kuloniemi vaikutti myös YleQ:n makasiinityyppisessä Popstudio-päiväblokissa.
Kuloniemen journalistiseen toimintaan on kuulunut Soundi-lehden avustajuus vuodesta 1986. Hän on kirjoittanut myös Muusikko- ja Riffi -lehtiin.
Pirkanmaan Blues-yhdistys - Blues Lovers ry:n vuosittain jaettava blues & roots-musiikin erityispalkinto Jemma (käsintehty taidepuukko) myönnettiin vuonna 2009 Kuloniemelle laaja-alaisesta juurimusiikin tietämyksestään, muusikontaidoistaan, käännöstöistään ja monesta muusta aiheeseen liittyvästä toiminnasta.
Uinti kesäolympialaisissa 1964
Vuoden 1964 kesäolympialaisissa, Japanin Tokiossa, uitiin yhteensä 18 uintimatkaa. Miehet kilpailivat kymmenessä ja naiset kahdeksassa lajissa. Ensi kertaa olympialaisten ohjelmassa olivat miesten 4 × 100 metrin vapaauintiviesti sekä naisten ja miesten 400 metrin sekauinnit. Miesten 100 metrin selkäuinti oli korvattu kaksinkertaisella matkalla.
Dermatobia hominis
Dermatobia hominis on trooppisessa Amerikassa esiintyvä kiiliäiskärpänen. Se on ainoa kiiliäislaji, jonka toukat elävät erityisesti ihmisen ihossa, joskin myös koko joukko muita nisäkkäitä ja jopa lintuja kelpaa isännäksi. Kärpäsen toukka tunnetaan nimellä "torsalo".
Aikuinen "D. hominis" on tumma, sinertävä kärpänen, jolla on kellertävä pää (kuva ). Pituudeltaan se on 10–15 millimetriä. Laji on verraten tavallinen trooppisessa Keski- ja Etelä-Amerikassa. Muiden kiiliäislajien tapaan aikuisen kärpäsen suuosat ovat surkastuneet, eikä se syö enää mitään. Aikuinen kärpänen elääkin vain reilun viikon, jona aikana se parittelee ja munii.
"D. hominis" käyttää muita hyönteisiä vektorina. Parittelun jälkeen naaras sieppaa itseään pienemmän kärpäsen tai hyttysen ja munii sen vatsapuolelle 20–30 kappaleen rykelmän pitkulaisia munia. Kun munakuorman saanut hyönteinen laskeutuu ihmisen tai muun nisäkkään iholle imemään verta tai hikeä, "Dermatobian" toukka pudottautuu munasta – mahdollisesti lämmön tai kemiallisen houkuttimen vaikutuksesta – ja kaivautuu uhrin ihoon 5–10 minuutissa. Ihoon tunkeuduttuaan se syö isännän kudosta noin kahdeksan viikon ajan ja kasvaa reilun kahden senttimetrin pituiseksi. Toukka ei vaella muualle elimistöön vaan pysyy paikoillaan. Kohdassa, jossa toukka sijaitsee, on ihossa kipeä, muutaman senttimetrin läpimittainen kyhmy, jonka keskellä on pieni reikä. Reiän kautta toukka hengittää ja siitä se on myös mahdollista poistaa. Jos toukka saa olla ihossa koko kehityksensä ajan, se lopulta pudottautuu maahan koteloitumaan. Kotelovaihe kestää 4–11 viikkoa.
Toukan aiheuttama haava tulehtuu hyvin harvoin; yleensä vain jos toukkaa on yritetty poistaa väkivalloin ja sen osia on jäänyt haavaan. Tulehtumattomuus johtuu luultavasti toukan erittämistä antimikrobisista aineista. Mikäli kiiliäistoukan sattuu saamaan, paras tapa poistaa se on teipin tai paksun vaseliinikerroksen levittäminen toukan ilmanottoaukon päälle. Kun toukka ei saa happea se yrittää kaivautua itse ulos kolosta, jolloin poistaminen on helpompaa.
Hürlimann
Hürlimann on sveitsiläinen traktorinvalmistaja, joka aloitti traktoreiden valmistuksen 1929. SAME osti Hürlimannin 1977 sekä sittemmin Deutz-Fahrin. Näin ollen Hürlimann on nykyään osa SDF:ää, SAME-Deutz-Fahria.
Hürlimannin traktorimallistoa alettiin yhdessä Lamborghinin kanssa yhdistää SAMEn traktorimalleihin 1980-luvun alussa.
Euge Valovirta
Erno Valtteri ”Euge” Valovirta (s. 8. tammikuuta 1976) on suomalainen kitaristi, joka on syyskuusta 2017 lähtien soittanut ruotsalaisessa melodisen metallin yhtyeessä CyHra. Ennen CyHra-yhtyeeseen liittymistä hän soitti Shining-yhtyeessä.
Valovirta aloitti kitaran soiton 13-vuotiaana ja on soittanut eri yhtyeissä 15-vuotiaasta lähtien. Valovirran kitaran soitto oli harrastuksenomaista jääkiekon ohessa noin 20-vuotiaaksi asti, ja totisempi harjoittelu alkoi armeijan jälkeen.Hän teki myös omia kappaleita.
Valovirran muihin yhtyeisiin kuuluvat Godsplague, Suburban Tribe ja Drive. Hän on soittanut myös cover- ja tribuuttiyhtyeissä, kuten Rock'n'Roll Sensation ja Crazy Train. Godsplaguessa hän on soittanut vuodesta 2000 lähtien, jolloin yhtye perustettiin. Suburban Tribessa hän soitti vuosina 2006–2011 yhtyeen lopettamiseen saakka.
Valovirta on esiintynyt suomalaisten kitaristien "Guitar Heroes" -albumilla kappaleella ”Hellbilly”. Valovirran kitaristiesikuvia ovat Dimebag Darrell, Zakk Wylde, Randy Rhoads, Eddie Van Halen, James Hetfield sekä Stevie Ray Vaughan. Kitaran soiton ohessa Valovirta on aktiivinen urheilija.
Valovirran esikoisalbumi "Easy Does It" ilmestyi 24. elokuuta 2018.
Loistoharakat
Loistoharakat ("Urocissa") ovat varisten heimoon kuuluva aasialainen varpuslintusuku, johon kuuluu viisi lajia:
Ameriikan raitti
Ameriikan raitti on vuonna 1990 ensi-iltansa saanut Lauri Törhösen ohjaama elokuva, joka perustuu Antti Tuurin samannimiseen romaaniin. "Ameriikan raitti" on yksi harvoista suomalaisista elokuvista, joita on kuvattu Pohjois-Amerikassa.
Mattokutomonsa tuhopoltossa hävittäneet Erkki Hakala (Kari Sorvali) ja Taisto Matsomppi (Jari Järvimaa) pakenevat vaimoineen Floridaan verovelkoja pakoon, valtavat määrät käteistä mukanaan. Yrmeät miehet sopeutuvat nopeasti ryypiskelevään amerikansuomalaisporukkaan, mutta etenkin Erkin raskaana olevalla vaimolla Kaisulla (Mari Rantasila) on vaikeuksia sopeutua. Erkki ja Taisto pääsevät suomalaissuhteillaan laittomiksi rakennusmiehiksi, mutta joutuvat pian työstä pois hankalan luonteensa vuoksi. Erkki saa laittoman apukuskin paikan Amerikassa jo pitkään asuneen Oton (Åke Lindman) ohjaamassa rekassa, mutta miehet joutuvat vaikeuksiin, kun rekan lastista löytyy huumeita. Otto kuolee, ja Erkki päättää palata Suomeen sinne jo edeltä lähteneen vaimonsa ja vastasyntyneen lapsensa luo.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 elokuvaa sanotaan kömpelöksi ja se saa yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
Cephenemyia
Cepehenemyia on kiiliäiskärpästen heimoon kuuluva suku, jonka lajit ovat erikoistuneet loisimaan erityisesti hirvieläinten nenässä, nielussa ja nenäonteloissa.
"Cephenemyia"-suvun lajit ovat kookkaita, karvaisia kärpäsiä, jotka saalistaja hämätäkseen muistuttavat ulkoasultaan kimalaisia. Naaraat munivat isäntäeläimen turpaan, mistä eläimen lämpö, kosteus ja syljen kemialliset aineet johdattavat toukat isäntäeläimen nenäonteloon. Toukat ovat kiusallisia ja aiheuttavat limaneritystä mutteivät muodosta merkittävää terveysuhkaa isännälleen, lukuun ottamatta erittäin runsaan toukkajoukon mahdollisesti aiheuttamaa tukehtumisriskiä. "Cephenemyia"-infektio ei vaikuta millään tavalla isäntäeläimen lihan syömäkelpoisuuteen.
Suomessa suvun kärpäsistä esiintyy poronnenäsaivartaja eli saulakka eli nokkapaarma ("Cephenemyia trompe") sekä hirvennenäsaivartaja ("Cephenemyia ulrichii").
Viherharakat
Viherharakat ("Cissa") on varisten heimoon kuuluva varpuslintusuku. Sukuun kuuluu 4 lajia, jotka kaikki esiintyvät Aasiassa:
Tony Snow
Robert Anthony Snow (1. kesäkuuta 1955 – 12. heinäkuuta 2008) oli Yhdysvaltain presidentti George W. Bushin hallinnon kolmas lehdistötiedottaja. Snow oli työskennellyt aikaisemmin presidentti George H. W. Bushin puheenkirjoittajana ja media-avustajana. Snow toimi Valkoisen talon lehdistötiedottajana toukokuusta 2006 ja erosi syyskuussa 2007.
Snow työskenteli ennen lehdistötiedottajan tehtävää juontajana ja kolumnistina. Uransa alkuaikoina hän toimi vierailevana juontajana The Rush Limbaugh Show -radio-ohjelmassa sekä uutiskommentoijana National Public Radio -radiokanavalla. Vuodesta 1996 lähtien Snow nähtiin useissa juontotehtävissä Fox News -televiokanavalla.
Valkoisen talon lehdistötiedottajan tehtävän jälkeen Snow työskenteli vielä lyhyesti CNN-televisiokanavalla kommentaattorina. Snow kuoli 53-vuotiaana paksusuolen syöpään.
Allis-Chalmers
Allis-Chalmers oli yhdysvaltalainen traktorimerkki, jolla oli valmistusta myös Britanniassa. Yhtiö muodostui Edward P. Allis Company:n, Fraser and Chalmers Company:n, Gates Iron Works:n, Dickson Manufacturin Company:n toimintojen yhdistyessä 1914 taloudellisten vaikeuksien johdosta.
Allis-Chalmersiin oli ostolla yhdistynyt Advance-Rumely. Suomessa toisen maailmansodan jälkeen Allis-Chalmers sijoittui kalliin hintaluokan traktoreihin, minkä vuoksi siitä käytettiin puhekielessä myös nimitystä "Kallis-Jalmari".
1985 maatalouskoneiden valmistus myyntiin saksalaiselle Klockner-Humboldt-Deutz:lle, minkä jälkeen valmistus jatkui Deutz-Allis-nimisenä. Yhtiö myytiin 1989 ja siitä tuli AGCO. Alliksia valmistettiin 2001 saakka, jolloin nimestä luovuttiin.
Pohjoisen mies
Pohjoisen mies (PSCD 101) on Pate Mustajärven kappale ja single vuodelta 1998. Singlen nimikappaleen on säveltänyt ja sanoittanut J. Karjalainen, sekä "Lempilaulun" Sanna Korkee, joka myös laulaa kappaleen Mustajärven kanssa. Molemmat ovat mukana samana vuonna julkaistulla "Vol. 4" -albumilla.
The Band
Vierailijat
Arbois
Arbois on kunta Juran departementissa Franche-Comtén hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 3 698 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Arboisin pinta-ala on 45 neliökilometriä.
Massey-Harris
Massey-Harris oli Kanadassa vuonna 1891 muodostunut yritys, jossa Massey Manufacturing Co. ja Harris, Son & Co. Ltd yhdistyivät. Yrityksestä tuli Brittiläisen kansainyhteisön suurin maatalouskonevalmistaja ja vuonna 1910 se avasi tehtaan myös Yhdysvaltoihin. Vuonna 1953 yritys yhdistyi Ferguson Companyn kanssa muodostaen Massey-Fergusonin.
Suomessa Massey-Harrista toi maahan, tukkumyi ja vähittäismyi Keskustaosuusliike Hankkija 1950–1956. Massey-Harris 744 oli Suomen ensimmäinen dieselmoottorilla varustettu maataloustraktori. Muut traktorit olivat petroolimoottorilla tai bensiinimoottorilla vastustettuja. Kyseistä Massey-Harrista oli saatavissa niin neli- kuin kuusisylinterisenä.
Museotraktoreita Suomessa on nähtävissä muun muassa Uitonkulman Siivapyörämiesten kokoelmassa Tarvasjoella.
The Kinks Are the Village Green Preservation Society
The Kinks Are the Village Green Preservation Society on The Kinksin vuonna 1968 julkaistu kuudes studioalbumi ja samalla viimeinen, jolla bassokitaraa soittaa alkuperäisjäsen Pete Quaife. Se on myös yhtyeen ensimmäinen varsinainen konseptialbumi. Albumi kuvaa nostalgiseen ja mystis-romanttiseen sävyyn 1940- ja 1950-lukujen brittiläistä maaseutua.Sanoitusten sanotaan olevan yhtyeen johtohahmon, kitaristi-laulaja-lauluntekijä Ray Daviesin uran henkilökohtaisimpia.
Kun "Village Green" julkaistiin, elettiin rauhan, rakkauden ja San Franciscon aikakautta.
Näin ollen albumi ei ilmestyessään ollut ajankohtaisten poptrendien mukainen ja sen myyntimenestys jäi heikoksi. Levy ei noussut listoille Britanniassa (Top 40) eikä Yhdysvalloissa (Top 200). Ray Davies onkin myöhemmin todennut: "Samalla kun muut vetivät happoa, käyttivät mahdollisimman paljon huumeita ja kuuntelivat musiikkia koomassa, The Kinks lauloi lauluja menetetyistä ystävistä, kaljoittelusta, moottoripyöräilijöistä, pahoista noidista ja lentävistä kissoista." 
Albumi on kuitenkin myöhemmin saavuttanut arvostusta ja saavuttanut aseman rock-klassikkona. A-puoli
B-puoli
A-puoli
B-puoli
UK- ja USA-painos (Mono)
Euroopan versio (Stereo)
CD 1: Stereo
CD 2: Mono
CD 3: Harvinaisuudet
Baume-les-Messieurs
Baume-les-Messieurs on kunta Juran departementissa Franche-Comtén hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 194 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Baume-les-Messieursin pinta-ala on 13 neliökilometriä.
Kunta on valittu kauneimpien ranskalaiskylien "Les Plus Beaux Villages de France" -järjestön jäseneksi.
Bonnefontaine
Bonnefontaine on kunta Juran departementissa Franche-Comtén hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 84 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Bonnefontainen pinta-ala on yhdeksän neliökilometriä.
Cernans
Cernans on kunta Juran departementissa Franche-Comtén hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 98 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Cernansin pinta-ala on kuusi neliökilometriä.
Jukeboxin luona
Jukeboxin luona (PSCD 96) on Pate Mustajärven kappale ja single vuodelta 1998. Sen on säveltänyt Olli Lindholm ja sanoittanut Pauli Hanhiniemi, jotka ovat tehneet myöhemminkin kappaleita Mustajärvelle. Laulusta tuli yksi Pate Mustajärven tunnetuimmista hiteistä. Single oli ensimmäinen samana vuonna julkaistulta "Vol. 4" -albumilta.The Band
Vierailijat
CBS World News Roundup
CBS World News Roundup on yhdysvaltalainen CBS-radioverkossa arkiaamuisin ja -iltaisin esitettävä uutislähetys. Uutislähetys perustettiin Euroopan kiristyneen poliittisen tilanteen seurauksena ja ensimmäinen lähetys tapahtui 13. maaliskuuta 1938. Sen isäntänä toimi Robert Trout ja lähetyksessä kuultiin raportteja Pariisista, Berliinistä, Roomasta. Lontoosta ja Wienistä. CBS World News Roundup on kuultavissa edelleen ja se on vanhin yhdysvaltalainen valtakunnallinen radio-ohjelma.
CBS World News Roundup pääsi Radio Hall of Fameen vuonna 1995.
Radio Hall of Fame: CBS World News Roundup