hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Piatra Neamț
Piatra Neamț () on kaupunki Itä-Karpaattien vuoriston keskellä Moldaviassa, Itä-Romaniassa. Neamțin piirikunnan pääkaupunki sijaitsee 350 km Bukarestista pohjoiseen. Vuonna 2011 siellä oli 77 400 asukasta. Alue on ollut asuttua kivikaudelta asti.
Piatra Neamțin teollisuus hyödyntää lähialueen luonnonvaroja. Siellä on lannoitetehdas, sellu- ja paperitehtaat sekä useita elintarvikealan tuotantolaitoksia. Kommunistiaikana kaupunki oli Romanian kemianteollisuuden tärkeimpiä keskuksia. Nykyisin vanha kemiantehdas on osa italialaista konsernia ja toimii vähäisellä kapasiteetilla.
Sibiu
Sibiu (, ) on kaupunki Transilvaniassa, Romaniassa. Sibiu on samannimisen piirikunnan pääkaupunki. Vuonna 2002 siellä oli 171 500 asukasta. Arvio vuodelle 2010 on noin 151 000 asukasta.
Kaupunki on perustettu 1199. Kaupunki kuului ensimmäiseen maailmansotaan asti Itävalta-Unkariin. Rauhanteossa se liitettiin Romaniaan, mutta väestöstä oli edelleen huomattava osa saksan- ja unkarinkielistä. Vielä vuonna 1950 kaupungin asukkaista 80 % oli saksankielisiä.
1990-luvulla saksalaisperäinen väestö siirtyi sankoin joukoin Saksaan. Monet saksalaiset lähtivät kommunismia pakoon. Nykyisistä asukkaista 95 % on etnisiä romanialaisia. Saksankielisiä on enää pari prosenttia.
Sibiu sijaitsee lähellä Romanian maantieteellistä keskipistettä. Vuoret ympäröivät kaupunkia, ja sieltä on noin 20 km Făgăraş-vuorille, 12 km Cibin-vuorille ja 15 km Lotrului-vuorille. Cibinjoki virtaa kaupungin halki.
Kaupungissa valmistetaan autonosia, koneita, tekstiileitä ja elektroniikkaa. Siemensillä on siellä tuotantolaitos.
Sibiussa on kansainvälinen lentokenttä, josta on yhteyksiä Saksaan, Itävaltaan ja Espanjaan sekä muihin Romanian kaupunkeihin. 
Kaupungin läpi kulkee kaksi Eurooppatietä, E68 ja E81. Sillä on kolme rautatieasemaa, ja InterCity-junayhteydet muualle Romaniaan. Paikallisliikennettä hoitavat yksi raitiovaunulinja, viisi johdinautolinjaa ja noin 25 paikallisbussia.
Nähtävää kaupungissa on esimerkiksi linnoitettu keskiaikainen keskusta, Romanian vanhin taidemuseo Brukenthal (perustettu 1817), Kansanperinteen museo ja kansainvälinen teatterifestivaali.
Sibiu oli Euroopan kulttuuripääkaupunki 2007. Se pyrkii Unescon maailmanperintökohteeksi.
Râmnicu Vâlcea
Râmnicu Vâlcea (vanhalla oikeinkirjoituksella "Rîmnicu Vîlcea") on kaupunki Romaniassa. Vuonna 2012 siellä oli noin 92 600 asukasta.
Râmnicu Vâlcea on Daakian ajoilta peräisin oleva taajama. Siellä sijaitsi Romanian ensimmäinen paperitehdas ja kirjapaino.
Kaupungin nykyinen rakennuskanta on enimmäkseen peräisin sosialismin ajoilta. Kaupungissa on elintarvike- ja kemianteollisuutta sekä kenkien ja huonekalujen valmistusta. Siellä valmistetaan myös Alutus-merkkistä olutta.
Adrian Sînă
Adrian Claudiu Sînă (s. 18. huhtikuuta 1977 Baia Mare, Romania) on romanialainen laulaja, musiikkituottaja ja Akcent-yhtyeen perustajajäsen.
Sînă aloitti musiikkiuransa DJ:nä kotikaupunkinsa diskoissa. Myöhemmin hän siirtyi DJ:ksi paikalliselle radioasemalle, ja sieltä edelleen Romanian pääkaupungissa Bukarestissa toimivan radion palvelukseen. Hänen ja Andu Campun juontama radio-ohjelma "Alege ce urmeaza" nousi maan suosituimpien radio-ohjelmien joukkoon. Vuonna 1999 Sînă perusti Akcent-yhtyeen yhdessä Ramona Bartan kanssa. He julkaisivat vuonna 2000 albumin "Senzatia", joka sisälsi muun muassa hittikappaleen "Ultima vara". Barta kuitenkin hylkäsi yhtyeen ja Sînă palasi radiotöihin.
Parin vuoden jälkeen Sînă kuitenkin alkoi koota uutta Akcentia. Ensimmäisenä hän pyysi mukaan vanhan ystävänsä Sorin Ştefan Brotnein. Myöhemmin yhtyeeseen liittyivät myös Marius Nedelcu ja Mihai Gruia. Akcentin ensimmäinen levytys uudella kokoonpanolla ilmestyi vuonna 2002.
Sînă aloitti soolouransa vuonna 2010. Hän on julkaissut "Hold On" -nimisen singlen.
I Heart Huckabees
I Heart Huckabees (tyyliteltynä I ♥ Huckabees) on yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 2004. Elokuvan tuotti ja ohjasi David O. Russell.
Pallo–Tyysterniemi
Pallo–Tyysterniemi on Lappeenrannan kaupunginosa keskustan luoteissuunnassa. Se muodostuu lähempänä keskustaa Pallonlahden rannalla olevasta Pallosta ja pitkulaisesta Tyysterniemestä.
Pallo ja Tyysterniemi muodostavat yhteisen kaupunginosan, mutta Pallo kuuluu Keskustan alueeseen ja Tyysterniemi Pohjoiseen alueeseen. Väestötilastoissa Pallo ja Tyysterniemi ovat omia tilastoalueitaan, jotka kuuluvat Voisalmen suuralueeseen. Pallossa on 936, Tyysterniemessä 663 ja alueilla yhteensä 1 599 asukasta.
Kaupunginosaa halkovat Taipalsaarentie (seututie 408), joka ylittää Voisalmen ja yhdistää Voisalmensaaren mantereeseen ja edempänä jatkuu Taipalsaarelle ja Savitaipaleelle, ja Metsä Woodin sahalle Voisalmensaaren Suolahteen johtava rautatie. Voisalmen ylittää myös vanhempi Tyysterniemi-Voisalmentie. Pallon–Tyysterniemen naapurikaupunginosia ovat Linnoitus, Keskus, Leiri, Voisalmi ja Kariniemi. Kaupunginosaa rajaavat Saimaa pohjoisessa, etelässä ja lännessä, rautatie idässä ja Leiriin kuuluva Rakuunamäki kaakossa.
Pallo (aik. Paldo) on vanhaa pientä esikaupunkia, joka muodostui 1700-luvun lopulla, kun sen koillispuolella sijaitsevan Lappeenrannan linnoituksen siviiliasutusta siirrettiin linnoituksen ulkopuolelle. Kaakossa oli Suuri esikaupunki, joka vuonna 1857 jaettiin nykyisiksi Keskuksen ja Kylpylän kaupunginosiksi.
1880-luvulta alkaen Pallossa on ollut myös teollisuutta. Vuonna 1886 perustettiin Lappeenrannan konepaja, jonka tiloissa ovat myöhemmin toimineet Larox ja Outotec. Valtion rikkihappotehdas perustettiin Tyysterniemen ja Pallon rajalle vuonna 1922. Tehdas lopetti toimintansa vuonna 1963. Tehtaasta muistuttaa Pallonlahden ”kiisutorni”, jonka avulla materiaaleja siirrettiin laivoista tehtaalle. Nykyisin rakennuksissa on Saimaan ammattiopisto Sampon toimipiste. Vuosina 1970–2007 Pallossa toimi Pola Oy:n vaatetehdas.
Pallon asutus on kerrostalovaltaista. Alueen palveluihin kuuluvat muun muassa liikuntahalli, päiväkoti, huoltoasema ja päivittäistavarakauppa. Rakuunamäen kupeessa sijaitseva vuonna 1924 valmistunut Lappeenrannan kirkko kuuluu myös Palloon.
Tyysterniemi on saanut nimensä Carl Dysterin mukaan. Dyster oli pitäjän nimismies ja Lappeenrannan vouti, joka omisti talon alueella 1600-luvun lopulla. Tyysterniemi oli vuonna 1778 perustetun Venäjän Saimaan laivaston tukikohta. 1800-luvulla alueelle kehittyi huvila-asutusta.
Tyysterniemen etelärannalle perustettiin vuonna 1937 Viipurin vaneritehdas, jonka myöhemmin omistivat vuorollaan Jens Zachariassen, Rauma-Repola ja Kymi-Strömberg. Viimeksi tiloissa toimi Puukeskus, joka muutti toukokuussa 2011 Myllymäkeen. Tehdasalue on sittemmin purettu, puhdistettu ja muutettu asuinalueeksi.
Tyysterniemessä on sekä pien- että kerrostaloasustusta. Tyysterniemen kärki on luonnontilainen, mutta myös sinne on suunniteltu asutusta. Tyysterniemen lounaispuolella avautuu Sunisenselkä ja vastarannalla sijaitsee Skinnarila ja saaria. Tyysterniemen koillispuolella salmen toisella puolella on Kariniemi. Kariniemen eteläpuolella näkyy myös Pikisaari.
Oikeusmurha
Oikeusmurhaksi kutsutaan henkilön tuomitsemista ja rankaisemista rikoksesta, jota hän ei ole tehnyt. Yhdysvalloissa on useita kuolemantuomioita jouduttu purkamaan, kun uudella DNA-tekniikalla on voitu todistaa, ettei tuomittu ole voinut rikosta tehdä. Kaikissa tapauksissa purkaminen ei ole onnistunut ennen tuomion täytäntöönpanoa.
Suomen viime aikojen tunnetuin oikeusmurha on Turussa 20. huhtikuuta 1994 tapahtuneen pankkiryöstön tuomion purkaminen korkeimman oikeuden päätöksellä vuonna 2002. Purkua hakenut oli jo kokonaan suorittanut kolmen vuoden vankeusrangaistuksensa. Toinen tuomituista oli kuollut vankilassa.
Oikeuspoliittinen yhdistys Demla ry on laatinut tapauksesta raportin, joka julkaistiin elokuussa 2005.
God Forbid
God Forbid on yhdysvaltalainen metalliyhtye, jonka tyylisuuntana selkeimmin ovat melodinen thrash metal ja metalcore. Yhtye perustettiin vuonna 1998 East Brunswickin kaupungissa New Jerseyn osavaltiossa. Se on saavuttanut paljon suosiota etenkin Yhdysvalloissa.
God Forbidin ensimmäinen albumi, "Reject the Sickness", joka julkaistiin pienen 9 Volt Records -levy-yhtiön kautta, saavutti jo jonkinlaista arvostusta ja sai paljon radiosoittoaikaa. Pian sen jälkeen yhtye allekirjoitti sopimuksen Century Media Recordsin kanssa ja julkaisi albumin "Determination" vuonna 2001. Yhtyeen neljäs albumi on vuoden 2006 "IV: Constitution of Treason", joka on maailmanlopusta kertova konseptialbumi, jossa otetaan hyvin vahvasti kantaa yhteiskuntatilanteeseen Yhdysvalloissa ja muuallakin maailmassa. Tuorein albumi on 2009 ilmestynyt "Earthsblood". Yhtyeen kitaristi Dallas Coyle jätti yhtyeen vuoden 2009 maaliskuussa.
Studioalbumit
EP:t
Kokoelma-albumit
Split-albumit
Singlet
Gianicolo
Gianicolo () on nyky-Rooman toiseksi korkein kukkula Monte Marion jälkeen. Se sijaitsee Tiber-joelta länteen Trasteveren ja Vatikaanin välillä. Antiikin aikaan se oli kaupungin ulkopuolella eikä kuulunut kuuluisiin Rooman seitsemään kukkulaan. Kukkulalta avautuu näkymä yli koko Rooman keskustan.
Antiikin aikaan kukkula liitettiin Janus-jumalaan ja se oli sijaintinsa puolesta erinomainen paikka auguurien tarkkailla enteitä lintujen lennosta. Nykyään kukkula on pääosin puistoaluetta, ja alueen tärkeimpiä nähtävyyksiä ovat San Pietro in Montorio -kirkko sekä Acqua Paolan monumentaalinen suihkulähde. Alueella on myös useita Italian vapaussotaan liittyviä muistomerkkejä. Kukkulalla käytiin taisteluita Giuseppe Garibaldin ja paavin puolella olleiden ranskalaisten välillä erityisesti vuonna 1849.
Paras näköala kaupunkiin avautuu Piazzale Garibaldilla, jonne roomalaisia kokoontuu paljon varsinkin iltaisin ja viikonloppuisin. Piazzalen alapuolella laukaistaan tykki päivittäin klo 12.00 Tiberin suuntaan täsmällisen kellonajan merkiksi. Tapa perityy joulukuulta 1847, jolloin Castel Sant'Angelon kanuuna antoi ympäröivien kirkkojen kelloille merkin soittaa kellojaan keskipäivällä. Rituaali siirrettiin 1904 Gianicololle, missä sitä jatkettiin vuoteen 1933. Uudestaan rituaali aloitettiin 21.4.1959.
Aivan Piazzale Garibaldin vieressä sijaitsee myös Suomen Rooman-instituutti renessanssiaikaisessa Villa Lanten huvilassa. Kukkulalla sijaitsee myös pari muuta ulkomaista tieteellistä instituuttia: American Academy in Rome ja Academia de España.
Kardia (yhtye)
Kardia on suomalainen rock-yhtye. Yhtyeen basisti Toni Laroma sekä kitaristi Kalle Sundström ovat vaikuttaneet myös dark metal -yhtye Ajattarassa. Yhtyeen kokoonpano muuttui lokakuussa 2007, kun basisti Toni Laroma jätti yhtyeen. Toni Hintikka korvasi Toni Laroman jättämän basistin paikan. Toni Hintikka ja yhtyeen laulaja Aki Räty soittivat jo vuosina 2001–2004 samassa yhtyeessä, Jimi Pääkallon luotsaamassa Technicolourissa, jossa Toni on edelleen basistina. Uudistuneella kokoonpanolla äänitetty Kardian kolmas albumi "Poissa" julkaistiin 2010, ja se jäi yhtyeen viimeiseksi äänitteeksi.
Josh Schwartz
Josh Schwartz (s. 6. elokuuta 1976 Providence, Rhode Island) on yhdysvaltalainen kirjoittaja ja tuottaja. Hän oli "O.C."-televisiosarjan luoja, pääkäsikirjoittaja ja vastaava tuottaja. Hän on myös luonut "Gossip Girl" -televisiosarjan yhdessä Stephanie Savagen kanssa ja oli yksi sarjan vastaavista käsikirjoittajista ja tuottajista.
Vuonna 2007 Schwartz ja Chris Fedak loivat televisiosarjan "Chuck", josta Schwartz käsikirjoitti ensimmäiset kaksi jaksoa, toisen kauden ensimmäisen jakson ja kolmannen kauden viimeisen jakson yhdessä Fedakin kanssa. Hän oli myös yksi sarjan vastaavista tuottajista.
Schwartz perusti vuonna 2010 oman tuotantoyhtiönsä Fake Empire Productionsin yhdessä Stephanie Savagen kanssa. Hän on ollut sen jälkeen tuottajana televisiosarjoissa "Sydänmailla", "Carrien päiväkirjat", "Cult" ja "Runaways".
Sam Langford
Sam Langford (4. maaliskuuta 1883 – 12. tammikuuta 1956) oli kanadalaissyntyinen nyrkkeilijä, jonka uran huippuhetket ajoittuivat 1900-luvun alkuvuosikymmenille. Hän voitti urallaan Meksikon ja Australian raskaansarjan mestaruudet.
Aikana, jolloin Langford nyrkkeili, monet mustat huippunyrkkeilijät eivät koskaan nyrkkeilleet mestaruudesta rotuerottelun takia. Poikkeuksena tästä Langford kohtasi 24-vuotiaana kaikki vastustajansa kevytsarjasta raskaaseen sarjaan. Hänen hyvä puolensa oli iskujen voima ja nopeus yhdistettynä älykkääseen ottelemiseen ja kestävyysominaisuuksiin.
Langford syntyi Kanadassa ja aloitti ammattilaisuransa nyrkkeilijänä 19-vuotiaana vuonna 1902 tyrmäysvoitolla Jack McVickeristä Bostonissa. Hänen osakkeensa lähtivät nopeasti nousuun; vuonna 1903 hän voitti Joe Gansin ja otteli vuonna 1904 ratkaisemattomana päättyneen ottelun Joe Walcottia vastaan. Vuonna 1906 Langford kohtasi tulevan raskaansarjan maailmanmestarin Jack Johnsonin, jolle hän hävisi 15-eräisessä kamppailussa. Mestaruuden voitettuaan Johnson kieltäytyi puolustamasta mestaruuttaan Langfordia vastaan.
Vuonna 1910 Langford otteli tiukan kuusieräisen näytöskamppailun keskisarjan mestaria Stanley Ketcheliä vastaan. Hän hallitsi alkupään eriä, mutta Ketchel otti hallinnan itselleen loppua kohden. Langford ei kuitenkaan koskaan saanut tilaisuutta otella kunnolla tittelistä Ketcheliä vastaan. Vuonna 1911 hän tyrmäsi entisen raskaan keskisarjan mestarin Jack O'Brienin viidessä erässä.
Koko uransa ajan Langfordilla oli vaikeuksia löytää itselleen vastustajia, ja hän nyrkkeili usein samoja vastustajia vastaan, jotka hekin olivat tavallisesti samassa tilanteessa. Esimerkiksi Harry Willsin hän kohtasi urallaan 18 kertaa. Wills tyrmäsi hänet kahdesti ja muutenkin oli keskinäisissä otteluissa voitolla, tosin jo miesten ensimmäisessä kohtaamisessa Langford oli 31 vuoden ikäinen. Yli kymmenen ottelua Langford otteli Sam McVeytä, Joe Jeannettea, Jim Barryä, Jeff Clarkia ja Bill Tatea vastaan.
43-vuotiaana, lähes 300 ammattilaisottelun ura takanaan, Langford lopetti nyrkkeilyn. Viimeisinä vuosinaan hän kärsi silmäongelmista, jotka lopulta johtivat täydelliseen sokeutumiseen.
Tom Sharkey
”Sailor” Tom Sharkey (26. marraskuuta 1873 – 17. huhtikuuta 1953) oli yhdysvaltalainen nyrkkeilijä, jonka uran huippuvuodet ajoittuivat 1800- ja 1900-lukujen vaihteen tienoolle.
Irlannissa syntynyt Sharkey karkasi nuorena poikana kotoaan ja lähti merille. Vuonna 1892 hän tuli New Yorkiin ja värväytyi Yhdysvaltain laivastoon. Havaijilla ollessaan hän aloitti ammattilaisuransa nyrkkeilijänä ja saavutti 20 peräkkäistä tyrmäysvoittoa.
Ensimmäinen kova koitos Sharkeyllä oli edessään vuonna 1896, kun hän otteli Joe Choynsia vastaan ja voitti tämän kahdeksassa erässä. Silloinen raskaansarjan maailmanmestari James J. Corbett näki ottelun ja haastoi nuoren irlantilaisen. Nelieräinen kamppailu päättyi ratkaisemattomana poliisin keskeytettyä ottelun; yleisö piti Sharkeytä moraalisena mestarina. Seuraavassa ottelussaan Sharkey voitti kolmieräisessä näytösottelussa esikuvansa John L. Sullivanin ennen voittoaan tulevasta raskaansarjan maailmanmestarista Bob Fitzsimmonsista kiistanalaisen kahdeksannen erän virheen seurauksena. Vuonna 1898 hän kärsi tappion tulevaa maailmanmestaria James. J. Jeffriesiä vastaan ja hävisi tuomariäänin, voitti Gus Ruhlinin ensimmäisen erän tyrmäyksellä ja voitti myös toisen kerran urallaan kohtaamansa James J. Corbettin.
Voitettuaan vuonna 1899 Kid McCoyn kymmeneneräisessä ottelussa Sharkey pääsi ottelemaan mestaruudesta Coney Islandille James J. Jeffriesiä vastaan. 25 raivoisan erän jälkeen Jeffries julistettiin voittajaksi. Sharkey jatkoi uraansa ja voitti Joe Goddardin sekä Choynskin ennen tappioitaan Ruhlinille ja Fitzsimmonsille.
Sharkey lopetti uransa vuonna 1904 40 voiton (37 tyrmäyksellä) ja kuuden tappion jälkeen. Vaikka hän ei koskaan voittanut mestaruutta, hän on silti eräs aikansa tunnetuimmista nyrkkeilijöistä. Nyrkkeiluransa jälkeen Sharkey esiintyi vaudeville-näytöksissä yhdessä Jeffriesin kanssa kierrellen ympäri Yhdysvaltoja.
Naha
Naha () on Okinawan prefektuurin pääkaupunki Japanissa. Siellä on 321 695 asukasta (2013) ja sen pinta-ala on 39,27 neliökilometriä. Naha on valittu yhdeksi Japanin ydinkaupungeista.
Tämä moderni kaupunki perustettiin 20. toukokuuta 1921. Joka tapauksessa se on ollut yksi tärkeimmistä ja väkirikkaimmista paikoista Ryūkyū-saarilla ollen Ryūkyūn kuningaskunnan pääkaupunki 1400-luvulta sen lakkauttamiseen vuonna 1879 (toiselta näkökulmalta 1872).
Naha on rannikkokaupunki, joka sijaitsee eteläisessä osassa Okinawan saarta, suurinta saarta Ryūkyū-saarilla. Sen rannikko on Itä-Kiinan merellä. Se on Okinawan prefektuurin politiikan, talouden ja opetuksen keskus.
Nahalla on viisi ystävyyskaupunkia:
Cyprus Airways
Cyprus Airways () oli Kyproksen kansallinen lentoyhtiö, jonka solmukohtina toimivat Larnakan kansainvälinen lentoasema ja Pafosin kansainvälinen lentoasema. Yhtiö lensi reittilentoja Eurooppaan, Lähi-itään sekä Persianlahdelle. Yhtiö perustettiin 24. syyskuuta 1947 ja sillä oli käytössään kaksitoista konetta, joista yhden yhtiö oli vuokrannut kreikkalaiselle Hellas Jetille.
Pahoista talousvaikeuksista kärsinyt yhtiö lensi viimeisen lentonsa perjantaina 9.1.2015. Cyprus Airways ei enää voinut jatkaa toimintaansa, koska EU-komissio määräsi Kyproksen hallituksen perimään takaisin yhtiölle annetut valtiontuet.
Laivaston keski-ikä oli helmikuussa 2010 12,9 vuotta.
Gustaf Lithou
Gustaf Lithou (25. maaliskuuta 1692 Liminka – 21. joulukuuta 1753 Tukholma) oli suomalainen runoilija.
Lithoun isä oli Limingan kirkkoherra Gustaf Lithovius ja äiti Margareta Brenner. Lithou opiskeli vuodesta 1706 Turussa ja Uppsalassa, mutta meni sotapalvelukseen vuonna 1716, josta erosi vänrikkinä 1721. Kapteenin valtakirjan hän sai vuonna 1751.
Lithou oli aikanaan Ruotsin huomattavimpia latinaksi julkaisseita runoilijoita. Hänen tuotantoonsa kuuluu suuri joukko runoja sekä runomuotoisia avustusanomuksia vallanpitäjille ja yksityisille suosijoille. Huomattavin Lithoun runoista lienee Kaarle XII:n kuoleman johdosta tehty yli 1500-säkeinen heksametrirunoelma "Panegyris exsequialis" vuodelta 1720. Kokoelma "Poëmata heroico-miscellaneorum pars I" julkaistiin 1734.
Lithou kuoli naimattomana.
Veikkausliigan kausi 1995
Veikkausliigan kaudella 1995 FC Haka voitti seuran historian viidennen Suomen-mestaruuden.
"UEFA Cup:"
"Cup-voittajien cup:"
"Intertoto Cup:"
Satu Mare
Satu Mare (, ) on kaupunki Romaniassa lähellä Unkarin rajaa. Vuonna 2011 siellä oli noin 95 000 asukasta.
Kaupunkia koettelivat tuhoisat tulvat vuonna 1970. Niiden jälkeen kommunistihallinto ryhtyi voimakkaaseen jälleenrakentamiseen täyttäen keskustan betonirakennuksilla, joista tunnetuin on modernistinen kaupungintalo.
Nathaniel Gordon
Nathaniel Gordon (1834 – 21. helmikuuta 1862) oli ensimmäinen ja samalla ainoa yhdysvaltalainen orjakauppias, joka tuomittiin ja hirtettiin ”osallisuudesta orjakauppaan” amerikkalaisen merirosvolain mukaan.
Gordon oli kotoisin Portlandista, Mainen osavaltiosta. Hän lastasi 897 orjaa laivaansa "Erie"en Sharks Pointissa, Kongojoella, Länsi-Afrikassa 7. elokuuta 1860. USS Mohican -alus vangitsi hänet 50 kilometrin päässä satamasta seuraavana päivänä.
Suceava
Suceava ([], , , , []) on kaupunki Etelä-Bukovinassa, Romanian koillisnurkassa. Se on samannimisen piirikunnan pääkaupunki. Vuonna 2011 Suceavassa oli 86 282 asukasta.
Dimitrie Cantemirin mukaan Suceavan nimi on unkarilaista alkuperää ja tulee vanhentuneesta nimityksestä "Szűcsvár", joka tarkoittaa nahkureiden kaupunkia. Vanhemman teorian mukaan nimi tulee Suceava joesta. Suceava oli pitkään Moldavian ruhtinaskunnan pääkaupunki. Moldavian hallitsijat asuivat Suceavassa vuosina 1388–1565, kunnes ruhtinas Alexandru Lăpușneanu siirsi pääkaupungin Iașiin. Vuosina 1775–1918 kaupunki kuului Itävaltaan, kunnes se ensimmäisen maailmansodan jälkeen liitettiin Romanian kuningaskuntaan.
Pyhän Yrjänän kirkko Suceavassa on yksi Unescon maailmanperintökohteeksi luokitelluista Pohjois-Moldavian maalatuista kirkoista.
Târgu Mureș
Târgu Mureș [] (vanha oikeinkirjoitus "Tîrgu-Mureș", , lyhyemmin "Vásárhely"; ) on Mureșin piirikunnan pääkaupunki Romanian Transilvaniassa. Kaupunki sijaitsee Mureșjoen varrella, ja sen nimi merkitseekin Mureșin markkinapaikkaa. Ensimmäinen maininta siitä on dokumenteissa vuodelta 1322.
Kaupungissa oli vuonna 2002 liki 150 000 asukasta, joista puolet romanialaisia, 46 % unkarilaisia ja 2,5 % romaneita. Väkiluvulla mitattuna Târgu Mureș on Transilvanian kuudenneksi suurin kaupunki ja Romanian unkarilaisten suurin keskittymä. 1990-luvun alussa kaupungissa oli levottomuuksia silloin enemmistönä olleen unkarinkielisen kantaväestön ja alueelle muuttaneiden romanialaisten välillä.
Kaupungin suurin työllistäjä on kemianteollisuus. Työttömyysprosentti on 7,6 %. Târgu Mureșissa on jugendtyyliin rakennettu kulttuuripalatsi, jossa mm. kaupunginorkesteri esiintyy.
Liminganjoki
Liminganjoki on joki Limingassa Pohjois-Pohjanmaalla. Sen luonnollinen laskupaikka on Liminganlahti, mutta nykyinen päähaara Naistenväylä – joka on keinotekoinen kanava – laskee Temmesjokeen. Vielä 1960-luvulla virtaus oli toiseen suuntaan, eli Temmesjoesta virtasi vettä Liminganjokeen. Liminganjoki on hyvin vähävetinen, koska sen alkulähde Liminganjärvi on kuivattu.
Liminganjoen jokivarsi on ollut tiheästi asuttua jo 1500-luvulta alkaen. Saastumisen takia uiminen joessa kiellettiin 1890-luvulla. Vieläkin joen ravinnepitoisuus on korkea.
Liminganjoen maisemallinen merkitys on suuri. Limingan vanha keskus Rantatie myötäilee Liminganjoen vartta ja joen varrella sijaitsevat monet Limingan kulttuurikohteet kuten Limingan museoalueella sijaitsevat Muistokoti Aappola, Limingan kotiseutumuseo ja Vilho Lampi -museo, sekä joen toisella puolella Limingan kansanopiston (Suomen ensimmäisiä kansanopistoja, nykyisin taidekoulu) rakennukset. Liminganjokivarren maisemakokonaisuus on luokiteltu valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.
Robert’s Coffee
Robert’s Coffee on Robert Pauligin vuonna 1987 perustama suomalainen kahvipaahtimo ja kahvilaketju. Sen valikoimaan kuuluu alkuperäiskahveja, kahvisekoituksia, espressokahveja, maustekahveja, kofeiinitonta kahvia ja teetä. Vuonna 2014 Paulig-konserni osti paahtimon sekä Robert Paulig -tavaramerkit Robert Pauligilta pitkien tavaramerkkikiistojen jälkeen. Robert’s Coffee -kahvilaketju ei kuulunut kauppaan, ja se on edelleen Robert Pauligin perheen omistuksessa.
Robert’s Coffeen mukaan se on Pohjoismaiden suurin kahvilaketju. Sillä on oma gourmet-kahvipaahtimo ja omat kahvilaadut. Kahviloita on Suomessa, Ruotsissa, Virossa, Turkissa ja Singaporessa yhteensä noin 70.
Pauligin kahvisuku riiteli syksyllä 2006 Paulig-tavaramerkin käyttöoikeudesta käräjillä. Oikeudenkäynnissä tuli ilmi Pauligin suvun vanha kiista, joka johti Robert Pauligin lähtöön perheyhtiöstä vuonna 1986. Robert Paulig pyrki 1980-luvulla viemään Pauligien perheyrityksen pörssiin. Suunnitelma ei onnistunut, ja hänet erotettiin yrityksestä vuonna 1986. Vuotta myöhemmin hän perusti Robert’s Coffeen, ja samalla Pauligien yritykset sopivat keskenään, että Robert Pauligin yhtiöt voivat käyttää Pauligin nimeä tuotteissaan.
Pauligin sukuyhtiöt haastoivat Robert Pauligin yhtiöt oikeuteen syksyllä 2006 tavaramerkkioikeuden ja toiminimioikeuden loukkaamisesta. Sukuyhtiö katsoi, että tuotemerkit ovat sekoittuneet keskenään eivätkä asiakkaat enää tiedä, kumman yhtiön tuotteista on kyse. Oikeuskäsittely päättyi Robert Pauligin hyväksi. Voitettuaan oikeuden käyttää sukunimeään tuotteissaan Robert Paulig lanseerasi oman nimikkokahvinsa Robert Paulig Coffeen 1. heinäkuuta 2007.
Hovioikeus teki kuitenkin asiasta toisenlaisen päätöksen ja kielsi Robert Pauligia käyttämästä kirjoitettua iskulausetta ”The Robert Paulig Coffee Family Products” ja tunnusta ”Robert Paulig”. Hovioikeuden päätöksen jälkeen ”Robert Paulig Coffee” -tuotteen nimi muuttui ”Coffee by Robert Pauligiksi”.
Korkein oikeus vahvisti elokuussa 2010 hovioikeuden aiemman päätöksen, kun se ei myöntänyt Robert Pauligille valituslupaa nimikiistassa. Robert Pauligin yhtiöillä on kuitenkin oikeudet käyttää Robert Pauligia nimikirjoituksen muodossa ja ”by Robert Paulig” -tekstinä.
Keväällä 2014 Paulig ilmoitti ostaneensa Robert Paulig -paahtimon ja sen tuotemerkit. Robert’s Coffee -kahvilaketju ei kuulunut kauppaan, ja se jatkaa Robert Pauligin perheen omistuksessa.
Veikkausliigan kausi 2006
Veikkausliigan kausi 2006, joka oli liigan historian 17. kausi, päättyi 29. lokakuuta. Mestaruudesta taistelivat päätöskierrokselle asti Tampere United ja HJK, joiden keskinäinen kohtaaminen päätöspäivänä päättyi tamperelaisten 3–0 -vierasvoittoon. Samalla varmistui Tampere Unitedin historian toinen Veikkausliigamestaruus lopulta kuuden pisteen erolla.
Kausi oli alun perin tarkoitus pelata 14 joukkueen voimin, mutta AC Allianssin lisenssihakemus hylättiin, ja auennut paikka päätettiin jättää täyttämättä.
Liigan yleisökeskiarvo nousi jo neljäntenä vuonna peräkkäin, mutta yksittäisistä joukkueista vain kolme kykeni nostamaan omaa yleisökeskiarvoaan. Kokonaisnousu selittyy sarjatasoa vaihtaneiden joukkueiden yleisömäärien epäsuhdasta, esimerkiksi liigaan nousseen Hongan houkuteltua otteluihinsa paljon katsojia.
"Mestarien liiga:"
"UEFA Cup:"
"Intertoto Cup:"
Sotilasarvo
Sotilasarvo osoittaa sotilaiden keskinäistä esimiesasemaa sekä sotilaan virka-asemaa, tehtävää, koulutusta ja kokemusta. Sotilasarvot vaihtelevat maasta ja aikakaudesta toiseen, mutta yleensä voidaan erottaa kolme ryhmää: miehistö, aliupseerit ja upseerit.
Upseerit toimivat ylimmissä päällikkö- ja komentajatehtävissä. Upseerien koulutus tähtää nimenomaan normaali- ja poikkeusolojen johtajaksi, päälliköksi ja komentajaksi, joihin harjaannutaan johtajatehtävissä ja hankkimalla laaja-alaista kokemusta.
Aliupseerit toimivat keskijohto- ja työnjohtotehtävissä. Aliupseerien koulutus tähtää ammatillisiin valmiuksiin, joihin harjaannutaan yleensä yhdessä puolustushaarassa, aselajissa, toimialalla ja joukko-osastossa.
Suomessa sotilasarvossa ylennyksen edellytyksenä ovat yleensä sotilasarvoa vastaava tehtävä, koulutus ja kokemus. Lisäksi edellytetään hyvää fyysistä suorituskykyä ja kenttäkelpoisuutta sekä yleistä nuhteettomuutta. Upseeriylennyksiin on lisäksi vaatimuksia riittävän laajasta palvelus- ja esimieskokemuksesta sekä kielitaidosta ja kokemuksesta kansainvälisissä tehtävissä.
Historiallisena aikana upseerin arvot riippuivat usein ylhäisestä syntyperästä tai ne ostettiin. Aliupseerit olivat kokenutta miehistöä, jotka nousivat aliupseeriksi.
Kid Chocolate
Kid Chocolate, oikealta nimeltään Eligio Sardiñas Montalvo (6. tammikuuta 1910 – 8. elokuuta 1988) oli kuubalainen nyrkkeilijä, jonka uran huippuvuodet ajoittuivat 1930-luvulle.
Chocolate aloitti työuransa jo pikkupoikana sanomalehtimyyjänä Havannassa. Voitettuaan "La Noche" -lehden sponsoroiman amatöörinyrkkeilyturnauksen, lehden urheilutoimittaja Luis Gutierrez otti hänet siipiensä suojiin. Kumpikaan heistä ei kuitenkaan tiennyt pahemmin nyrkkeilystä ja osa harjoittelusta tapahtuikin ajan nyrkkeilykuuluisuuksien otteita filmiltä katsellessa. Vasenta kättään harjoitellessaan hänen esikuvanaan oli Joe Gans.
Amatööriurallaan Chocolate ei hävinnyt yhtään ottelua, hänen saldokseen jäi 21 tyrmäysvoittoa 21 ottelusta ennen ryhtymistään ammattilaiseksi 18-vuotiaana vuonna 1928. Ammattilaisena hyvä menestys jatkui ja jo vuonna 1929 "The Ring" -lehti arvioi hänet listallaan höyhensarjan ykköshaastajaksi, kyseisenä vuonna hän voitti kaikki käymänsä 29 ottelua. Seuraavana vuonna hän kärsi uransa ensimmäisen tappion, kun hän 40 000 silmäparin edessä New Yorkin Polo Grounds -stadionilla kohtasi itseään selvästi painavamman englantilaisen Jackie Kid Bergin. Kolmannessa erässä Chocolate oli hetken aikaa niskan päällä ja takoi iskuja Bergin päähän, mutta voimasuhteet kääntyivät ottelun edetessä, ja Berg voitti tuomaripisteiden turvin. Myöhemmin samana vuonna hän kärsi vielä tappiot Fidel LaBarballe ja höyhensarjan mestaruusottelussa Battling Battalinolle. Seuraavan vuoden heinäkuussa hän palasi takaisin huipulle teknisellä tyrmäyksellä ylemmän höyhensarjan mestaria Benny Bassia vastaan ja puolusti lokakuussa mestaruuttaan Joey Scalfaroa vastaan. Samana vuonna marraskuussa hän tavoitteli myös kevytsarjan mestaruutta, mutta hävisi pisteillä puolustavalle mestarille Tony Canzonerille.
Vuoden 1932 huhtikuussa Chocolate nyrkkeili Davey Abadia vastaan täydet 15 erää höyhensarjan mestaruudesta ja voitti tuomaripisteillä. Saman vuoden heinäkuussa hän kohtasi uudelleen Jack Kid Bergin, mutta joutui tyytymään myös tällä kertaa tappioon. Lokakuussa Madison Square Gardenilla Chocolate kohtasi New Yorkin höyhensarjan maailmanmestaruusottelussa, joka samalla oli ylemmän höyhensarjan mestaruusottelu, Lew Feldmanin ja tyrmäsi tämän 12. erässä. Hän puolusti mestaruuttaan Fidel LaBarbaa ja Seaman Tommy Watsonia vastaan ennen kuin lähti kiertueelle Eurooppaan, missä voitti kaikki käymänsä ottelut. Palattuaan matkalta marraskuussa hän kohtasi Tony Canzonerin, joka tyrmäsi hänet heti toisessa erässä. Joulukuussa hän voitti ylemmän höyhensarjan mestaruusottelussa Frankie Wallacen, mutta menetti mestaruuden Frankie Klickille paria viikkoa myöhemmin teknisellä tyrmäyksellä seitsemännessä erässä.
Vuonna 1933 paljastui, että Chocolatella oli kuppa. Hän kuitenkin palasi kehiin seuraavan vuoden huhtikuussa ja jatkoi otteluaan aina vuoteen 1938 voittamatta enää kuitenkaan minkäänlaisia titteleitä. Usein Chocolatea arvosteltiin siitä, ettei hän harjoitellut riittävän vakavasti tärkeisiin otteluihin. Usein hän kulutti nyrkkeilyllä ansaitsemansa rahat New Yorkin yöelämään. Lopetettuaan uransa hän palasi Kuubaan ja avasi kuntosalin.
Veikkausliigan kausi 1994
Veikkausliigan kaudella 1994 Tampereen Pallo-Veikot voitti seuran historian ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan Suomen-mestaruuden.
Taulukon tiedot Jalkapallokirja 1994, FC Oulun perustamisvuosi ja seuranimet ovat Urheilumuseon tiedoista, Veikkausliigan tilastohistoriasta (ottelutilastot, kausi 1994) kotikentät ja valmentajat.
Ottelukohtaiset tilastot Veikkausliigan tilastohistoriasta, ottelutilastot kausi 1994. Ottelut pelattiin 24.4. – 8.10.1994.
Kausilla 1994–95, 1995–96 ja 1996–97 pienempien maiden (joihin Suomi kuului) mestarit kilpailivat Mestarien liigan karsintojen sijasta UEFA Cupissa.
"UEFA Cup:"
"Cup-voittajien cup:"
Zushi
Zushi () on kaupunki Kanagawan prefektuurissa Kantōn alueella Honshūn saarella Japanissa. Se sijaitsee prefektuurin kaakkoisosassa Tyynen valtameren ja Sagaminlahden rannalla, aivan Miuran niemimaan luoteiskulmassa. Jokohaman miljoonakaupunki levittäytyy sen pohjoispuolella. Zushissa on 57 983 asukasta (vuonna 2012) ja sen pinta-ala on 17,34 neliökilometriä.
Zushista tehtiin kauppala vuonna 1913. Se liitettiin Yokosukan kaupunkiin sodan aikana vuonna 1943, mutta kauppalan itsenäisyys palautettiin vuonna 1950 ja siitä tehtiin kaupunki 1954. Tällöin siellä oli 37 800 asukasta. Zushi toimii Tokion ja Jokohaman nukkumalähiönä, mutta se on myös suosittu rantakaupunki, jossa useat kuuluisuudet, kuten kirjailijat, televisiopersoonat, muusikot ja poliitikot asuvat tai omistavat kesäasunnon.
Kallioimarre
Kallioimarre eli pohjankallioimarre ("Polypodium vulgare") on lakritsinmakuisesta juurestaan tunnettu saniaiskasvi.
Suomessa kallioimarretta on kutsuttu muun muassa nimillä mesijuuri, imeläjuuri, kivenimelä ja kalliomakia.
Kallioimarteen maavarsi on vaakasuora, pitkä ja paksuhko. Maavarresta yksittäin tai pienissä ryhmissä nousevat talvehtivat lehdet kasvavat 15–40 cm korkeaksi. Lehden ruoti on lavan pituinen tai sitä lyhyempi. Lehtilapa on kapeanpuikea, kertaalleen pariliuskainen tai pariosainen. Lehdykät ovat tasasoukkia, tylpähköjä ja ehytlaitaisia. Lehtilavan alapuolella on pyöreitä ja katesuomuttomia itiöpesäkkeitä. Kallioimarteen itiöt kypsyvät Suomessa kesä-syyskuussa.
Kallioimarre jaetaan kolmeen alalajiin, joita ovat nimialalaji ssp."vulgare", ssp. "serratum" ja ssp. "virginianum".
Kallioimarretta kasvaa koko Euroopassa Länsi-Venäjälle ja Kaukasukselle saakka. Keski-Venäjällä sitä kasvaa paikoitellen. Lajia tavataan myös Välimeren eteläpuolella Marokossa, Algeriassa ja Tunisiassa. Aasiassa lajia tavataan Turkissa, Lähi-idässä, Keski-Aasiassa, Etelä- ja Itä-Siperiassa, Pohjois-Kiinassa ja Japanissa. Pohjois-Amerikassa kallioimarretta kasvaa Keski-Kanadasta Yhdysvaltain itä- ja kaakkoisosiin. Alalajeista ssp. "vulgare" esiintyy pääasiassa Euroopassa ja Siperiassa, ssp. "serratum" Keski- ja Etelä-Euroopassa, Pohjois-Afrikassa, Turkissa ja Lähi-idässä, sekä ssp. "virginianum" Kaukoidässä ja Pohjois-Amerikassa.
Suomessa kallioimarretta kasvaa koko maassa. Laji on yleinen tai erittäin yleinen Jyväskylän korkeudelle saakka, pohjoisempana se harvinaistuu.
Kallioimarretta tavataan kallioilla, metsäkivillä ja joskus puiden tyvilläkin. Laji on sopeutunut kestämään erittäin hyvin kuivuutta. Pitkien poutakausien aikana ruskeaksi kuivuneet ja käpertyneet lehdet toipuvat usein ennalleen saatuaan vettä.
Kallioimarre on erityisen tunnettu siitä, että sen maavarsi maistuu voimakkaasti lakritsimaiselta. Maun aiheuttaa siinä oleva glykyrretiinihappo. Kuivattuja kallioimarteen varsia myytiinkin aikaisemmin apteekeissa. Sitä käytettiin muun muassa keuhkoputkentulehduksessa limaa irrottavana rohtona, lisäämään hien- ja virtsaneritystä ja maksavaivoihin. Kallioimarretta käytetään toisinaan puutarhoissa kivikkokasvina.
Onninen
Onninen Oy on suomalainen LVI- ja sähköalan tukkukauppaa harjoittava yritys, jonka asiakasryhmiin kuuluvat urakoitsijat, teollisuus, julkiset organisaatiot ja infrarakentajat, sekä teknisten tuotteiden jälleenmyyjät.
Onninen työllistää Suomen, Ruotsin, Norjan, Puolan, Venäjän ja Baltian toiminnoissaan yhteensä yli 2 900 henkilöä, joista Suomessa työskentelee n. 1 200 henkilöä. Onnisen liikevaihto vuonna 2013 oli yli 1,5 miljardia euroa. Onninen Oy on kuulunut perheomistuksessa olevaan Onvest-konserniin, 2016 Kesko osti sen. Konsernilla on yli 4 200 työntekijää, ja sen liikevaihto vuonna 2013 oli n. 1,7 miljardia euroa.
Onninen Oy:n pääkonttori sijaitsee Vantaalla ja logistiikkakeskus Hyvinkäällä. Tämän lisäksi Onnisella on jakelukeskukset kaikissa toimintamaissa ja n. 130 Express-myymälää tai muuta myyntipistettä.
Onninen perustettiin Turussa vuonna 1913, kun liikemies Alfred Onninen päätti ryhtyä vesijohtoalan urakoitsijaksi. Liiketoiminta laajeni asennustoiminnasta LV-tukkukauppaan 1920-luvulla. Vuonna 1927 yhtiörakennetta uudistettiin ja syntyi Vesijohtoliike Onninen Oy. Samaan aikaan liiketoiminnan painopiste siirtyi Helsinkiin. Jo 1930-luvulla tukkukauppa kasvoi liiketoiminnaltaan suuremmaksi kuin asennustoiminta. Sotien jälkeen 1940-luvulla Onninen ryhtyi rakentamaan valtakunnallista toimipaikkaverkkoa.
1960-luvulla liiketoiminta kasvoi koko maan kattavaksi ja laajeni myös ilmastointialalle. Seuraavalla vuosikymmenellä Onninen aloitti tukkukaupan ja urakoinnin myös sähköalalla. 1980-luvulla Onninen avasi ensimmäisen itsepalvelumyymälän, tämän päivän Express-ketjun myymälöitä vastaavan Pikaonnisen Hämeenlinnaan. Vuonna 1984 valmistui myös Onnisen uusi pääkonttori Vantaan Kolohonkaan.
Onnisen voimakas kansainvälistyminen alkoi 1990-luvulla. Tytäryritykset perustettiin Viroon, Latviaan, Liettuaan ja Puolaan. Tämän lisäksi Onninen teki yritysostoja niin kotimaassa kuin ulkomaillakin. Nykyinen yhtiörakenne luotiin 1990-luvun lopussa, kun Onnisesta ja Aresta muodostettiin Onvest-konsernin tytäryhtiöitä. Vuonna 2007 Onninen osti Teleteknon ja vuonna 2012 Lämpö-Tukun. Vuonna 2014 Suomalaisen Työn Liitto myönsi Onniselle Avainlippu-tunnuksen Suomessa tuotetulle ja Suomessa työllistävälle palvelulle.
Psykodynaaminen psykologia
Psykodynaaminen psykologia koostuu Sigmund Freudin kehittämän psykoanalyysin pohjalta syntyneistä malleista ja teorioista. Freudin teoriaa ja hänen hoitomuotoaan kutsutaan yhdessä psykoanalyysiksi. Psykoanalyysi ja sen pohjalta luodut teoriat muodostavat siis yhdessä psykodynaamisen psykologian.
Freudin teoria pyrki kuvaamaan mielen toiminnan suhdetta sisäisiin haluihin ja yllykkeisiin sekä ympäristön vaatimuksiin. Jotkin sisäiset halut, kuten aggressiivisuus ja seksuaalisuus ovat sellaisia, että niiden välitön tyydyttäminen toisi yhteiskunnassa suuria ongelmia.
Freud erotti psyyken rakenteesta kolme tasoa. Ensimmäinen taso, joka on luonteenomainen aivan pienelle lapselle, pyrkii välittömään tyydytykseen piittaamatta seurauksista. Tätä tasoa kutsutaan viettipohjaksi. Toisella tasolla ihmiselle muodostuu yliminä. Yliminän vaatimukset ovat usein kohtuuttomia, ja yliminä saattaa vaatia täydellisyyttä hinnalla millä hyvänsä. Näiden kahden tason välillä on Freudin mukaan tasapainotteleva taso, minä. Minä pyrkii siis tasoittamaan kahden jyrkän näkemyksen eli yliminän ja viettipohjan välistä jännitystä ja ohjaamaan yksilön toimintaa yksilön etujen mukaisesti. Minä pyrkii toimimaan tosiasiat huomioiden eli noudattamaan todellisuusperiaatetta.
Psykodynaamisen psykologian mukaan ihmisen mielestä suurin osa on tiedostamatonta. Ihmisen tietoisuutta on verrattu jäävuoreen, josta vain pieni osa on pinnan yläpuolella ja suurin osa näkymättömissä pinnan alla. Tämä tiedostamaton osa mielestä vaikuttaa ratkaisevasti kaikkeen ihmisen toimintaan. Tiedostamatonta tietoisuutta ovat muun muassa lapsuudessa koetut pettymykset ja murheet. Lapsuuden tutkiminen onkin yksi keskeisimmistä asioista psykodynaamisessa psykologiassa.
Freudin psykoanalyysi loi pohjan nykyaikaiselle psykoterapialle, joka perustuu siihen, että potilas kertoo vapaasti ajatuksistaan ja terapeutti kuuntelee aktiivisesti. Psykodynaamisessa työskentelyssä terapeutti johdattelee keskustelua suuntaan, jonka uskoo paljastavan potilaansa ongelman. Psykoanalyysi ei yleensä sovi synnynnäisiin neurologisiin ongelmiin kuten autismi ja Aspergerin oireyhtymä.
Ongelmallisena voidaan pitää sitä, että monia psykodynaamisen psykologian teorioita on vaikea osoittaa oikeaksi tai vääriksi, koska suurin osa sen aineistosta perustuu ihmisten omiin kertomuksiin ja terapeutin päätelmiin.
Kragujevac
Kragujevac () on kaupunki Serbian keskiosassa noin 140 kilometriä etelään Belgradista. Kaupungissa on 150 835 asukasta (vuonna 2011). Se on maan neljänneksi suurin kaupunki ja Šumadijan piirikunnan pääkaupunki. Pinta-alaltaan Kragujevac on 865 neliökilometrin suuruinen, ja sen väestötiheys on 216 as/km². Kaupunkia halkoo Lepenicajoki.
Kragujevac perustettiin vuonna 1476. Kaupunki tunnetaan nykyisin aseistaan, ammustehtaistaan sekä autoteollisuudestaan. Kragujevac on myös yliopistokaupunki: Kragujevacin yliopisto perustettiin vuonna 1971, ja nykyisin siellä on opiskelijoita noin 14 000.
The Wicker Man
The Wicker Man voi tarkoittaa seuraavia:
Tolmatši
Tolmatši (, karjalaksi "Tolmačču", kieli- ja kansatieteellisessä kirjallisuudessa on käytetty myös muotoa "Tolmatšu") on kylä ja maalaiskunta Tverin alueen Lihoslavlin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee 45 kilometriä Lihoslavlista koilliseen.
Kylän nimi juontuu turkkilaisperäisestä ”tulkkia” tarkoittavasta henkilönimestä "tolmatš". Se mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1545. 1500–1600-lukujen vaihteessa kylä autioitui. 1600-luvulla sen asuttivat nykyisten tverinkarjalaisten esi-isät.
Tarinan mukaan ensimmäiset karjalaiset uudisasukkaat lähtivät Liperin pitäjästä vuonna 1636 ja päätyivät pitkään vaellettuaan Tolmatšin kylään. Vuonna 1651 mainittiin kaksi Kesälahdelta tullutta perhettä. 1660-luvun lopulla Tolmatšissa ja sen lähikylissä asui jo 45 perhettä, yhteensä 108 henkeä. Kirkonkylänä Tolmatši mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1672.
Vuonna 1830 Tolmatšiin rakennettiin nykyäänkin toimiva kivinen Herran ilmestyksen kirkko. Ensimmäinen alkeiskoulu perustettiin vuonna 1840. Vuonna 1887 paikallinen opettaja Anastasija Tolmatševskaja laati karjalais-venäläisen aapisen "Rodnoje karelskoje", jonka tarkoituksena oli helpottaa karjalaislasten opetusta. Vuonna 1899 avattiin kansankirjasto. Toisen asteen oppilaitos perustettiin kylään vuonna 1913.
Vuodesta 1775 lähtien seutu kuului Tverin läänin Bežetskin kihlakuntaan. Ennen vallankumousta Tolmatši oli vauras talonpoikaiskylä, jonka kauppiaat hankkivat tavaraa Toržokista, Tveristä, Rževistä ja Kašinista. Kuudesti vuodessa järjestettiin suuret markkinat. 1900-luvun alussa perustettiin myös pienyrityksiä.
Vuosina 1929–1956 kylä toimi lähes yksinomaan karjalaisten asuttaman Tolmatšin, myöhemmin Novokarelskin piirin keskuksena. Kylässä julkaistiin "Karelskaja pravda" -nimistä piirilehteä, joka vuoteen 1939 saakka ilmestyi osittain myös karjalaksi. Vuonna 1937–1939 Novokarelskin piiri kuului Kalininin alueen Karjalaiseen kansalliseen piirikuntaan. Vuoden 1938 tulipalo hävitti kylän vanhan osan.
Vuonna 1956 Novokarelskin piiri liitettiin Lihoslavlin piiriin. Sen jälkeen kylän elämä alkoi taantua. Monet yritykset ja laitokset suljettiin 1990-luvulla. Vuonna 1996 kylässä oli 864 asukasta.
Nykyään Tolmatšin kuntaan kuuluu 56 asutusta. Asfalttitie yhdistää kuntakeskuksen Lihoslavliin. Tolmatšissa toimii maatalousyritys ”Tolmatševski” ja Prudovon kylässä ”Trudovik”. Kuntakeskuksessa on kuluttajaosuuskunta, kulttuuritalo, keskikoulu, lastentarha, kirjasto ja lääkärin vastaanotto. Purodovossa on peruskoulu. Nähtävyyksiä ovat Tolmatšin, Nazarovon ja Zmejovon kirkot. Viime aikoina on pyritty kehittämään karjalaisuuteen perustuvaa kulttuurimatkailua.
Karhu-Kissat
Karhu-Kissat ry on vuonna 1938 perustettu helsinkiläinen jääkiekon erikoisseura. Karhu-Kissat on kasvattajaseura eli se panostaa erityisesti juniorityöhön. Seuran toiminta keskittyy Länsi-Helsingin alueelle. Karhu-Kissojen valmennuspäällikkönä toimi pitkään Porin Ässien entinen kapteeni Jari Korpisalo. Seuralla on tällä hetkellä 13 juniorijoukkuetta, kiekkokoulu, III-divisioonan miesten joukkue, ikämiesjoukkue sekä naisten harrastejoukkue. Karhu-Kissat on voittanut miesten SM-hopeaa vuonna 1954. Karhu-Kissoilla on yhteistyösopimus Jokereiden kanssa junioreissa. Karhu-Kissojen valmennuspäällikkönä aloitti vuonna 2016 Timo Lehkonen.
Seuran ensimmäisenä puheenjohtajana vuosina 1938–42 toimi perustajajäsen Otto Wuorio. Karhu-Kissat pelasi SM-sarjassa ensi kertaa vuonna 1945. Kauden 1948–49 päätteeksi joukkue tippui Suomensarjaan jäätyään SM-sarjan viimeiseksi, mutta nousi takaisin jo kaudelle 1950–51. Kaudella 1953–54 Karhu-Kissat raivasi tiensä loppuotteuihin, joissa TBK oli kuitenkin parempi, voittaen kahdesti 4–0. Tuloksena oli kuitenkin hopeaa, joka on seuran ainoa mitali pääsarjasta. Kausi 1956–57 puolestaan päättyi putoamiseen suomensarjaan, josta nousi uudelleen vasta 1970-luvulla, pelaten SM-sarjaa kauden 1971–72. Toistaiseksi viimeisen kerran Karhu-Kissat-nimi näkyi SM-sarjassa seuran yhdistyttyä Helsingin Jääkiekkoklubin kanssa pelaten K-Kissojen nimellä kauden 1973–74 viimeisessä pelissään. Yhteensä Karhu-Kissat on pelannut 13 kautta pääsarjatasolla.
I-divisioonassa Karhu-Kissat pelasi aina joulukuuhun 1994 asti, jolloin seura luopui sarjasta talousvaikeuksien vuoksi.
Koivunen (yritys)
Koivunen Oy on auto-alan teknisen kaupan yritys. Sen perusti Oskar Koivunen toisena osakkaana vuonna 1927 nimellä Autosähkö Oy. Se jakaantui 1940-luvulla kahtia ja sen autovaraosien tukkuosasto jatkoi nimellä Koivunen Oy.
Koivusen toimipaikka on Helsingissä Malmin kaupunginosassa. Edustamansa tuotteet se myy kuluttajille jälleenmyyjiensä kautta, mm. Fixus-ketjun myymälöissä.
Yhtiön liikevaihto oli vuonna 2011 141,1 miljoonaa euroa, henkilökuntaa oli noin 530, joista ulkomailla työskenteli noin 150.
Kozlovo
Kozlovo (, karjalaksi "Kozlova") on kylä ja maalaiskunta Tverin alueen Spirovon piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Sudomljajoen varrella 36 kilometriä Spirovosta koilliseen. Kuntaan kuuluu 56 asutuskeskusta. Koltsovon maalaiskunnassa asui vuonna 2010 yhteensä 1 609 henkeä.
Seutu on vanhaa tverinkarjalaisten asuinaluetta. Vuosina 1937–1939 se muodosti Kalininin alueen Karjalaiseen kansalliseen piirikuntaan kuuluneen Kozlovon piirin. Kozlovon kylästä oli kotoisin Mihail Orlov, joka 1990-luvulla toimi johtohahmona tverinkarjalaisuuden elvyttämisessä. Hän kirjoitti tverinkarjalaisen aapisen eli "Bukvarin". Kozlovon kouluissa karjalan kieli on pakollisena oppiaineena, tosin vain tunti viikossa.
Keko (tietorakenne)
Keko (engl. "heap"), joskus myös kasa, on tietojenkäsittelytieteessä käytettävä tietorakenne, jolle on ominaista, että sen suurin (tai pienin) alkio on aina helposti saatavilla. Tärkeimpiä keon sovelluskohteita ovat mm. prioriteettijonon toteutus ja kekojärjestäminen.
Keko on joko "maksimikeko" tai "minimikeko" riippuen siitä, onko tärkeää päästä nopeasti käsiksi tietojoukon suurimman vai pienimmän avaimen omaavaan alkioon. Yleensä keko hahmotetaan yhtenä tai useampana binääripuuna, joka toteuttaa (jotka toteuttavat) "kekoehdon":
Puun juurisolmulla on tällöin aina keon suurin (tai pienin) avain. Käytännössä keko tallennetaan kuitenkin usein taulukkona linkitetyn puurakenteen sijasta. Keon sisältöä muuttavat operaatiot on toteutettu siten, että ne säilyttävät kekoehdon totena. Toteutuksen yksityiskohdat riippuvat käytettävästä kekotyypistä. Yleisin kekotyyppi on binäärikeko. Muita variantteja ovat esimerkiksi fibonacci-keko ja binomikeko.
Yleisesti kekojen kanssa käytettyjä operaatioita ovat:
Useimpien keko-operaatioiden nopeus on luokkaa O(log "n"). Joidenkin operaatioiden nopeus vaihtelee riippuen käytettävästä kekotyypistä. Vaikka nopeudet ovat samaa kertaluokkaa kuin yleensä hakupuilla, on keko toteutustavastaan johtuen käytännössä usein huomattavasti muita tietorakenteita nopeampi silloin, kun sen ominaisuuksia pystytään hyödyntämään.
Masaileijona
Masaileijona eli itäafrikanleijona ("Panthera leo massaica") on yksi leijonan alalajeista. Se löydettiin aikanaan Keski- ja Etelä-Kenian alueella sijaitsevasta Masai Mara -nimisestä luonnonpuistosta. Vaikka leijonat elävätkin luonnonsuojelualueilla, on metsästäjille silti myönnetty lupia ampua niitä.
Barbarileijona
Barbarileijona eli berberileijona eli atlaksenleijona eli atlasleijona ("Panthera leo leo") oli Pohjois-Afrikassa elänyt leijonan alalaji. Barbarileijonauros painaa 180–295 kiloa (eli bengalintiikerin verran) ja naaras 120–180 kiloa. Barbarileijona hävisi luonnosta 1920-luvulla.
Barbarileijonan erityispiirre on poikkeuksellisen tumma, lähes musta häntätupsu ja uroksen harja. Viime vuosikymmeninä keskivertoa paljon tummempiharjaisia uroksia ja muita alalajin erityisiä piirteitä omaavia yksilöitä on ”löydetty” maailman eri eläintarhoista, ja niiden avulla alalajia on alettu jalostaa takaisin.
Vankeudessa barbarileijonia on jäljellä noin 69 yksilöä, ja niistä puolet eli 32 on Rabatin eläintarhassa, jossa on tehty suunnitelma niiden siirtämiseksi luontoon.
Destination Films
Destination Films on Sony Pictures Entertainmentin omistama tuotantoyhtiö. Se keskittyy niche-elokuvien ja pienen budjetin indie-elokuvien tuottamiseen. Erityisesti yhtiö tuottaa toiminta-, trilleri-, scifi- ja kauhuelokuvia.
Alkuperäisen Destination Filmsin perustivat vuonna 1998 elokuvatuottajat Brent Baum ja Steve Stabler. Yhtiö lopetti toimintansa vuonna 2001. Sen toiminta käynnistyi uudelleen vuonna 2002, kun siitä tuli osa Columbia TriStar Home Entertainmentia. Vuonna 2007 yhtiö siirtyi Sony Pictures Worldwide Acquisitionsin alaisuuteen, joka on julkaissut osan tuottamistaan elokuvista Destination Filmsin kautta.
Lähentymiskriteeri
Lähentymiskriteerit (myös konvergenssikriteerit, Maastrichtin kriteerit) ovat ne ehdot, joiden täytyttyä Euroopan unionin jäsenvaltio voi saada luvan vaihtaa kansallisen valuuttansa euroksi.
Kriteerejä on neljä: hintakehitys, julkisen talouden kehitys, valuuttakurssikehitys ja pitkien korkojen kehitys
Inflaatioaste saa olla enintään 1,5 prosenttiyksikköä yli kolmen parhaiten suoriutuneen jäsenmaan inflaatioasteen. Kolme parhaiten suoriutunutta jäsenvaltiota ovat ne, joissa inflaatioaste on ollut pienin. Näistä lasketaan keskiarvo. Jos siis kolmen parhaan maan inflaatioasteet ovat olleet esimerkiksi 1 %, 1,2 % ja 1,5 %, niin näiden keskiarvo on (1 % + 1,2 % + 1,5 %) / 3 = 1,23 %. Euroa käyttöönsä haluavan maan inflaatio ei tässä esimerkkitapauksessa siis saa olla enempää kuin 1,23 % + 1,5 % = 2,73 %.
Ennakoitu tai toteutunut julkistalouden alijäämä ei saa ylittää 3 % bruttokansantuotteesta, ja julkinen velka on enintään 60 % bruttokansantuotteesta. Lisäksi on eräitä muita kriteerejä, katso tarkemmin lähdeviitteestä.
Euroa käyttöönsä haluavan jäsenmaan on oltava ns. ERM II-vaiheessa vähintään kahden vuoden ajan, ennen kuin euron käyttöönotosta voidaan päättää. Tänä aikana maan kansallisen valuutan kurssi ei saa vaihdella enempää kuin ± 15 % ERM II -keskikurssista, nykyisin käytännössä euron arvosta. Tuon kahden vuoden aikana maan valuutan kurssiin ei myöskään saa kohdistua merkittävää muuttamispainetta (toisin sanoen keinotekoinen devalvaation tai revalvaation välttäminen ei tule kysymykseen).
Euron käyttöönotosta päättämistä edeltävän vuoden aikana maan pitkäaikaisten korkojen taso saa olla enintään 2 prosenttiyksikköä yli kolmen inflaatioasteeltaan alhaisimman jäsenmaan pitkän aikavälin korkotason. Euroa käyttöönsä haluavasta maasta lasketaan siis viimeisen 12 kuukauden pitkien korkojen keskiarvo, jota verrataan kolmen inflaatioltaan alhaisimman maan pitkien korkojen keskiarvoon.