hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Jaegwon Kim
Jaegwon Kim (s. 12. syyskuuta 1934 Daegu, nykyinen Etelä-Korea) on korealaissyntyinen yhdysvaltalainen filosofi, joka työskentelee nykyisin Brown Universityssä. Hän lukeutuu analyyttisen filosofian perinteeseen ja on erikoistunut mielenfilosofiaan sekä nykyaikaisen metafysiikan ja tietoteorian kysymyksiin. Hänet tunnetaan parhaiten mentaalista kausaatiota ja mieli–ruumis-ongelmaa käsittelevistä töistään. Hänen pääteemojaan ovat kartesiolaisen metafysiikan hylkääminen, tiukan psykofyysisen identiteetin rajoitukset, supervenienssi sekä tapahtumien individuaatio.
Kim toimittaa filosofista "Noûs"-aikakausjulkaisua yhdessä Ernest Sosan kanssa.
Pirkanmaan käräjäoikeus
Pirkanmaan käräjäoikeus on yksi Turun hovioikeuspiirin kuudesta käräjäoikeudesta. Sen tuomiopiiriin kuuluu Pirkanmaan maakunta, ja se on Helsingin käräjäoikeuden tuomiopiirin jälkeen väkiluvultaan Suomen toiseksi suurin. Käräjäoikeus syntyi vuoden 2010 alusta osana valtakunnallista käräjäoikeusuudistusta, jonka jälkeen käräjäoikeuksien tuomiopiirit määräytyvät pääosin maakuntapohjalta. Ennen uudistusta Pirkanmaan alueella toimivat Tampereen, Ikaalisten ja Toijalan käräjäoikeudet.
Käräjäoikeuden kanslia ja pääistuntopaikka sijaitsee Tampereella Tampellan kaupunginosassa vanhassa tehdasrakennuksessa osoitteessa Kelloportinkatu 5A.
Clas Zilliacus
Clas Robert Zilliacus (s. , Ahvenanmaa) on suomalainen kirjallisuudentutkija ja Åbo Akademin kirjallisuustieteen emeritusprofessori.
Zilliacus kirjoitti ylioppilaaksi Turun ruotsinkielisestä klassisesta lyseosta vuonna 1961. Hän valmistui Åbo Akademista filosofian kandidaatiksi (1967), lisensiaatiksi (1968) ja filosofian tohtoriksi (1976). Hänen väitöskirjansa aiheena oli Samuel Beckettin teokset radiolle ja televisiolle ("Beckett and broadcasting: a study of the works of Samuel Beckett for and in radio and television"). Hän oli Åbo Akademin kirjallisuustieteen dosentti 1976–1986 ja hoiti sijaisena professuuria vuosina 1978, 1984–1985 ja 1986. Vuodesta 1986– kirjallisuustieteen professori, minkä ohella humanistisen tiedekunnan dekaani 2001–2002. Vuonna 1996 Zilliacus oli Minnesotan yliopiston vieraileva professori.
Hän on tutkinut Becketin ohella lehdistön historiaa ja suomenruotsalaisia kirjailijoita, ennen kaikkea Zacharias Topeliusta. Zilliacus toimitti teoksen "Finlands svenska litteraturhistoria" toisen osan.
Professori Zilliacus on ollut Suomen Tiedeseuran jäsen vuodesta 1986 ja Academia Europæan jäsen vuodesta 1995. Hänet on saanut valtion kääntäjäpalkinnon 1984, Falckenska priset (& H Knif) 1986, Ruotsin akatemian Suomi-palkinto 1995, tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon (et al) 2001 ja Topelius-mitali 2003.
Ruth Barcan Marcus
Ruth Barcan Marcus (2. elokuuta 1921 – 19. helmikuuta 2012) oli yhdysvaltalainen filosofi ja loogikko, joka kehitti erityisesti modaalilogiikkaa. Hänen mukaansa on nimetty modaalilogiikan Barcanin kaava.
Philip Michael Thomas
Philip Michael Thomas (s. 26. toukokuuta 1949 Ohio) on yhdysvaltalainen, laulaja ja näyttelijä, joka tunnetaan ennen kaikkea roolistaan 1980-luvun televisiosarjassa "Miami Vice", jossa hän näytteli etsivä Sonny Crockettin (Don Johnson) paria Ricardo Tubbsia. Sarjan jälkeen Thomasin merkittävin rooli oli ääninäyttelijänä ja -peleissä Lance Vancena.
Heroes of Might and Magic III: The Shadow of Death
Heroes of Might and Magic III: The Shadow of Death on The 3DO Companyn julkaiseman ja New World Computingin kehittämän pelin "n" toinen jatko-osa. Peli ei ollut niin laaja jatko-osana, kuin ensimmäinen, "", mutta sekin sisälsi seitsemän uutta kampanjaa sekä useita muita uudistuksia, kuten tuen force feedback -hiirille.
Sandro, epäkuollut velho pyrkii nousemaan Deyjan epäkuolleiden johtoon ja sitä kautta valtaamaan koko maailman. Sitä ennen hänen kuitenkin täytyy saada haltuunsa tietyt taikaesineet joita yhdistelemällä hän voi koota itselleen vieläkin mahtavammat taikakalut. Tähän hän kuitenkin tarvitsee ulkopuolisten apua, jota hän saa velhotar Gemiltä, AvLeeläiseltä metsänvartija Gelulta ja Crag Hack nimiseltä barbaarilta. Lisälevy esittelee myös Yog nimisen velhon tien barbaariksi Krewlodiin. Yog liittyy myöhemmin kolmen muun petetyn sankarin seuraan taistellakseen yhdessä Sandroa vastaan.
Kampanjat käsittelevät taikaesineiden keruuta, Sandron nousua valtaan ja hänen vallastasyöksemistään. Lisälevyn viimeinen kampanja on itse pelin, Restoration Of Erathia, alkusoitto, jossa Sandro luo pohjan Deyjan hyökkäykselle Erathiaan.
Joitakin esineitä voi nyt yhdistää toisiin luodakseen uuden, entistä voimakkaamman esineen, kuten esimerkiksi Sword Guardian Statue, Ring Of The Magi (tarvitaan:cape of conjuring,collar of conjuring,ring of conjuring), Admiral´s hat.
Peli tuo 8 uutta maatyyppiä lisää, jotka vaikuttavat taikoihin ja liikkumiseen.
Tällä työkalulla voit luoda itsellesi kokonaan uusia kampanjoita tarpeesi mukaan. Voit itse kirjoittaa ja päättää tarinan kulun ja kaikki pienimmätkin käänteet; pelin mukana tulee pdf-manuaali, joka auttaa alkuun tämän työkalun kanssa.
Lisäosa sisältää 23 uutta yksikköä.
Nyt kaupungin valloituksessa vallihauta vähentää joukko-osastojen terveyttä sitä ylittäessä. Tower -kaupungin miinat eivät pysäytä joukkoja, jos ne astuvat niihin, mutta aiheuttavat tuplasti enemmän vahinkoa kuin muiden kaupunkien vallihaudat.
In the Heart of the Moon
In the Heart of the Moon on Ali Farka Tourén ja Toumani Diabatén vuonna 2005 julkaistu albumi.
Albumi sisältää kaksitoista kappaletta, jotka pohjautuvat lähinnä pohjoisen Malin Songhai-perinteisiin sekä eteläisen Malin ja Guinean Bambara-perinteisiin. Kaikki albumin kappaleet nauhoitettiin ilman harjoituksia kolmessa kahden tunnin pituisessa nauhoitussessiossa Hotel Mandéssa Bamakossa, Malissa. Alun perin tarkoituksena oli nauhoittaa vain yksi kappale, mutta lopulta materiaalia kertyikin kokonaisen albumin verran. Sekä Tourén että Diabatén mukaan musiikki syntyi vaivatta ja luontevasti. Kahdessa levyn kappaleessa kuullaan Tourén laulua. Tourén ja Diabatén lisäksi albumilla on mukana myös vierailevia artisteja: Ry Cooder, Sekou Kante, Cachaíto Lopez, Joachim Cooder, Olalekan Babalola ja James Thompson.
"In the Heart of the Moon" sai ilmestyessään hyvän vastaanoton kriitikoilta. "Mojo"-lehden arviossa albumin musiikkia kuvailtiin maailman kauneimmaksi musiikiksi. "The Independent"-lehti kuvaili levyä seuraavasti: "[albumin] Musiikki avautuu kuin aarrearkku tarjoten kuulijalle hienointa improvisoitua musiikkia, jota hän todennäköisesti koskaan tulee kuulemaan". "The Times" antoi levylle täydet viisi tähteä.
Vuonna 2006 "In the Heart of the Moon" palkittiin Grammylla.
Vitória FC
Vitória on vuonna 1910 perustettu portugalilainen jalkapalloseura Setúbalista. Seuran koko nimi on "Vitória Futebol Clube". Joukkue pelaa kaudella 2018–2019 Portugalin korkeimmalla sarjatasolla ja sen päävalmentajana toimii angolalainen Lito Vidigal.
PP-19 Bizon
PP-19 Bizon (, "bizon" (biisoni)) on venäläinen konepistooli, joka perustuu AK-74- ja AK-100 -sarjan rynnäkkökivääreihin. Aseen toimintaperiaate, tähtäin, kädensijat ja taittoperä ovatkin hyvin samanlaiset kuin AK-74:ssä. PP-19 Bizon suunniteltiin alun perin lähitaisteluaseeksi terrorisminvastaisten yksikköjen ja viranomaisten käyttöön. Aseella voidaan ampua sarjatulta tai kertatulta rynnäkkökiväärin tapaan.
Pienestä koosta huolimatta PP-19 Bizon voidaan varustaa esimerkiksi äänenvaimentimella, liekinsammuttimella, optisilla ja punapistetähtäimillä, laserosoittimella tai pimeänäkölaitteella.
Suurikapasiteettinen, sylinterimäinen 64 patruunan lipas on vaakatasossa piipun alla, jolloin se toimii samalla etukahvana antaen ampujalle lisätukea. Patruunat sijoittuvat lippaan sisälle samaan tapaan kuin revolverin rullaan, jolloin pieni tila voidaan käyttää tehokkaasti hyväksi.
Syöttömekanismi toimii harvakierteisen poranterän lailla, jossa jousitetun lippaan mekanismi pyörittää lippaan sisällä olevaa makasiinia. Makasiinissa patruunat ovat aina yhden poranterämäisen kierteen välissä. Makasiinin pyöriessä kuten revolverin rulla patruunat syötetään patruunpesään.
Vaikka kertalipastuksella patruunoiden määrä on kaksinkertainen kilpailijoiden, kuten Heckler & Koch MP5 -sarjan konepistooleihin verrattuna, lippaan vaakasuora asento helpottaa aseen kantamista ja käsittelyä. Lippaan muodon antaman lisätuen ja suljetun lukon ansiosta kertatuli on vakaampaa ja helpommin hallittavissa kuin samankokoisen avoimella lukolla ampuvan aseen tuli.
Jotkut PP-19:n lippaista on varustettu patruunalaskurilla, mikä helpottaa käyttäjää arvioimaan latausvälejä.
PP-19 Bizonista on olemassa useita muunnelmia, joissa erona on lähinnä käytetty ampumatarvike. PP-19 Bizonin vaihtoehtoisia patruunoita ovat 9 x 17 mm, 9 x 19 mm Parabellum ja 7.62 x 25 mm.
Herukkapuro
Herukkapuro () on puro Vantaan ja Espoon rajamailla, lähellä Vestran kylää. Puro saa alkunsa Kurkijärvestä Espoossa, mutta virtaa pääosin Vantaan alueella. Vantaan ja Espoon rajalta lännestä siihen laskee Odilampi ja puron alajuoksulla on umpeenkasvanut Pikkujärvi (). Puro laskee Vantaan Hämeenkylässä Pitkäjärven pohjoispäähän.
Puronvarsilehto puron yläjuoksulla Vantaalla Vestran lähellä on rauhoitettu luonnonsuojelulain nojalla ja on osa Natura 2000 -aluetta. Siellä on erityyppisiä lehtoja ja harvinaisia kasveja, muun muassa lehtosinijuuri.
Herukkapuron linnustollisesti arvokkaimpana pidetty alue sijaitsee Vantaan puolella pääosin Petikon kaupunginosan koillispäässä, sekä Vestran kaupunginosan kaakkoisnurkassa ja hiukan Keimolan kaupunginosan läntisimmässä osassa.
Jukka Kuusivuori
Jukka Kuusivuori (s. 21. heinäkuuta 1980 Kuopio) on suomalainen jääkiekkovalmentaja ja entinen jääkiekkomaalivahti.
Hän pelasi pitkään alasarjoja, kunnes hän liittyi Kiekko-Vantaan joukkueeseen. Kuusivuori pääsi heti pelaamaan, mutta loukkaantuminen keskeytti hänen kautensa.
Syksyllä 2006 Kuusivuori käväsi Forssan Palloseurassa, mutta palasi Vantaalle, jossa hän jäi kolmosvahdiksi. Tammikuussa hän palasi Forssaan, jossa hän pelasi ykkösmaalivahtina. Kaudeksi 2007–2008 Kuusivuori lähti pelaamaan Serbiaan.
Vuonna 2010 hän aloitti maalivahtivalmentajana Kajaanin Hokissa.
Kuusivuori on kuulunut KooKoon valmennusryhmään vuodesta 2014.
Joakim Bonnier
Joakim "Jocke" Bonnier eli Jo Bonnier (31. tammikuuta 1930 Tukholma, Ruotsi – 11. kesäkuuta 1972 Le Mans, Ranska) oli ruotsalainen kilpa-autoilija, joka osallistui myös Formula 1 -sarjaan.
Bonnier syntyi Djurgårdenissa, Tukholmassa, varakkaaseen perheeseen. Vuonna 1956 hän siirtyi kilpailemaan F1-sarjaan ajamaan Maserati-tallin riveihin. Hänen suurin saavutuksensa Formuloissa oli tyypin 25 BRM:lla ajettu voitto kauden 1959 Hollannin Grand Prix'sta, automallin alkaessa olla vihdoinkin Grand Prix -kisoihin riittävän luotettava. Hän voitti myös Saksassa vuonna 1960 ajetun kilpailun Porsche 718 -autolla, mutta kilpailu ei kuulunut F1-sarjaan.
Bonnierilla oli jopa oma Formula 1 -talli, joka kilpaili nimillä "Jo Bonnier", "Anglo-Suisse Racing Team", "Joakim Bonnier Racing Team" ja "Ecurie Bonnier".
Voitostaan huolimatta Bonnier ei ajanut eri talleissa kovinkaan kauan. Maseratilla ajon jälkeen hän ajoi omassa Joakim Bonnier Racing Team -tallissaan ja Mimmo Dein Scuderia Centro Sud -tallissa 1950-luvun lopulla, ennen kuin hän päätyi ajamaan BRM:lla ja Porschella.
Porschen poistuttua sarjasta kauden 1962 jälkeen Bonnier vaihtoi Bob Walker Racing Team -talliin, joka oli ainoa yksityistä autoa ajattanut talli, joka oli onnistunut voittamaan MM-sarjaan kuuluneen kilpailun. Talli ajatti Cooperin ja Brabhamin autoja. Bonnier onnistui keräämään vain muutaman pisteen.
Kaudeksi 1966 Bonnier muodosti Anglo-Suisse Racing Team -tallin (myöhemmin uudelleennimetty Ecuer Bonnieriksi), mutta hänen mielenkiintonsa F1:een vähitellen hiipui. Viimeisen kokonaisen kautensa hän ajoi vuonna 1968, jolloin hän vaihtoi vanha Cooper T86:nsa myös vanhaan McLaren M5A:an. Hän kilpaili satunnaisesti Formuloissa aina kauteen 1971 asti.
F1:n ohella Bonnier osallistui myös moniin urheiluautokilpailuihin. Hän voitti vuonna Targa Florion Porsche 718 -autolla yhdessä Hans Herrmannin kanssa. Vuonna 1962 hän voitti yhdessä Lucien Bianchin kanssa Sebringin 12 tunnin ajon ajaen Ferrari 250 TR -autoa. Vuonna 1963 hän voitti Targa Florion uudestaan, mutta tällä kertaa Carlo Mario Abaten kanssa. Tälläkin kerralla autona oli Porsche 718.
Bonnierin paras vuosi urheiluautoilussa oli vuosi 1964, jolloin hän ajoi Graham Hillin kanssa Maranello Concessionaires -kilpailussa Ferrari P -autolla toiseksi. Tämän lisäksi hän ajoi toiseksi Le Mansin 24 tunnin ajossa ja voitti Montlheryssa, kuten myös 12 tunnin kilpailussa Reimsissa.
Hän voitti 1000 kilometrin kilpailun Nürburgringillä (yhdessä Phil Hillin kanssa) ajaen Chaparrallia. Tämä oli hänen viimeinen merkittävä autokilpailuvoitto, mutta hän onnistui myös nappaamaan voiton 1000 kilometrin kilpailusta Barcelonasta (yhdessä Ronnie Petersonin kanssa) ja Le Mansin 4 tunnin ajosta vuonna 1972 (yhdessä Hughes de Fierlandtin kanssa).
Joakim Bonnier joutui onnettomuuteen Le Mansin 24 tunnin ajossa vuonna 1972 Circuit De La Sarthen radalla kolaroituaan Scuderia Filipinetti -tallin auton kanssa, jota ajoi sveitsiläinen Florian Vetsch. Bonnierin auto syöksyi osuman jälkeen puihin ja Bonnier sai surmansa.
Larry Hankin
Larry Hankin (s. 31. elokuuta 1940, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä, ohjaaja ja tuottaja, joka tunnetaan parhaiten Seinfeldistä ja Mr. Hecklesin roolista Frendeissä sekä Pako Alcatrazista elokuvasta Clint Eastwoodin kanssa. Hän opiskeli näyttelemistä Syracusen yliopistossa. Iästään huolimatta hänen filmografiansa ei ole mittava.
Syysmaitiainen
Syysmaitiainen ("Leontodon autumnalis") on hentovartista voikukkaa muistuttava asterikasvi.
Syysmaitiaisen kukinto on keltainen, pari senttiä halkaisijaltaan ja muistuttaa voikukkaa. Kukinnan jälkeen se muuttuu pieneksi hahtuvapalloksi. Varret ovat ohuet, sitkeät ja haaraiset, ja nousevat 15–40 cm korkeuteen. Kapeat, hammaslaitaiset lehdet ovat ruusukkeena maata vasten. Syysmaitiainen kukkii heinäkuusta syyskuuhun.
Suomessa syysmaitiainen on enimmäkseen alkuperäinen mutta osassa maata muinaistulokas. Sitä esiintyy kolme eri muunnosta, joista Etelä-Suomessa on vallitsevana silosyysmaitiainen (var. "autumnalis"), Pohjois-Suomessa yleisempi on karvasyysmaitiainen (var. "pratensis") ja tunturipaljakalla esiintyy tunturisyysmaitiainen (var. "taraxaci").
Syysmaitiaista tavataan luonnonvaraisena Pohjois-Euroopassa ja Aasian länsiosissa. Se on levinnyt ihmisen mukana myös Pohjois-Amerikkaan.
Syysmaitiainen kasvaa kuivilla paikoilla, tienvarsilla ja ruohikoissa. Se viihtyy hyvin myös pihassa.
Joensuun normaalikoulu
Joensuun normaalikoulu on Itä-Suomen yliopiston alaisuudessa toimiva opettajankoulutusyksikköön kuuluva harjoittelukoulu. Joensuun normaalikoulussa voi opiskella ala-asteen 1. luokalta lukioon saakka. Lukuvuonna 2008–2009 perusasteella oli 570 ja lukiossa 360 oppilasta. Koulu sijaitsee Joensuun Otsolassa (yläkoulu ja lukio), Tulliportinkadun varrella. Alakoulun tilat sijaitsevat Länsikadulla, aivan Tulliportinkadun kulmassa.
Koulun juuret juontavat Sortavalaan ja Värtsilään, joissa koulun edeltäjät toimivat vuoteen 1944. Yläkoulun ja lukion edeltäjä on Värtsilän Suomalainen Reaaliyhteiskoulu ja alakoulun Sortavalan seminaarin mallikoulu. Joensuussa normaalikoulun alakoulu oli aikaisemmin Itä-Suomen seminaarin kansakoulu, joka sijaitsi nykyisen Länsikadun koulun ja Joensuun yliopiston vanhan päärakennuksen tiloissa.
Normaalilyseo toimi 1970-luvun lopulle saakka Niinivaaralla. Nyt koulurakennuksessa toimii Juhanalan koulu ja Niinivaaran lukio.
Nykymuotoinen Joensuun normaalikoulu eli Norssi muodostui 1973, kun Joensuun normaalilyseo ja Joensuun korkeakoulun harjoittelukoulu yhdistettiin.
Koulun opettajakuntaan on kuulunut muun muassa metropoliitta Johannes lukuvuonna 1962–1963.
Joensuun normaalikoulu vietti vuonna 2007 juhlavuottaan. Tällöin oli kulunut 100 ja 125 vuotta nykyistä koulua edeltäneiden oppilaitosten perustamisesta. Koulu julkaisi filosofian maisteri Alina Kuusiston tekemän historian, joka kuvaa koulua yliopiston harjoittelukouluna vuodesta 1973 alkaen.
Lukuvuonna 2007–2008 Joensuun normaalikoulun perusastetta käy 570 oppilasta. Joensuun normaalikoulu työllistää noin 100 henkilöä, joista päätoimisia opettajia on noin 80. Vuosittain opetusharjoittelujaksoja normaalikoulussa suorittaa noin 350 opettajaopiskelijaa.
Alakoulu on Länsikadun koulu, joka on rakennettu 1977. Sen laajennustyö valmistui keväällä 2007. Alakoulun 1–2 luokat toimivat Mehtimäen Lea-koulun tiloissa maaliskuuhun 2007 asti, jolloin nekin muuttivat Länsikadun kouluun.
Länsikadun koulun erikoisuus on keväällä 2007 valmistunut luontokeskus, joka on laboratorion, kirjaston ja kasvihuoneen yhdistelmä. 
Alakoulun oppilaaksiottoalue on laajentunut ensin Joensuun eteläisen keskustaan, kun Louhelan koulu lakkautettiin 1992, ja myöhemmin Kanervalaan 2000-luvulla, jotta harjoittelukouluun vaadittava oppilasmäärä pysyisi riittävänä.
Tulliportinkadulla sijaitsevien koulurakennusten suuri peruskorjaus valmistui 2003.
Hallintojärjestelmä on rehtorien osalta kaksiportainen. Koko normaalikoulua johtaa johtava rehtori, sen lisäksi jokaisella kouluasteella on oma rehtorinsa.
Johtavat rehtorit
Vuoteen 1985 saakka rehtori valittiin viisivuotiskaudelle.
Vuoteen 1991 asti johtava rehtori hoiti myös yhden kouluasteen rehtorin tehtäviä.
Kaksi ensimmäistä rehtoria nimesi valtioneuvosto, sittemmin nimityksestä on päättänyt yliopiston hallitus.
Vuodesta 1995 saakka virkanimitys on ollut johtava rehtori.Kouluasteiden rehtorit
Vuonna 2000 ala-asteen ja yläasteen rehtorin virat sulautettiin yhteen perusasteen rehtorin viraksi.
Lukion rehtorit:
Yläasteen rehtorit:
Ala-asteen rehtorit:
Perusasteen rehtorit:
Kirjalähteet
Lähdeviitteet
Laivan kannella
Laivan kannella on vuonna 1954 valmistunut Ville Salmisen ohjaama elokuva. Se perustuu Pasi Jääskeläisen laulunäytelmään "Laivan kannella" (1915), jonka musiikin oli säveltänyt Emil Kauppi.
Tarinassa espanjalainen tanssityttö (Raili Mäki) menee laivapojaksi suomalaiseen laivaan löytääkseen suomalaisen isänsä.Ensimmäinen filmisovitus näytelmästä tehtiin vuonna 1938, ja se elokuva jäi Paavo Kostiojan ainoaksi ohjaukseksi..
Spede Pasanen esiintyy elokuvassa ensimmäistä kertaa valkokankaalla, mutta tässä vaiheessa vielä pelkkänä statistina. Kuvaukset tehtiin Airiston selälle ankkuroidussa museolaiva "Sigynissä".
Elokuvaa on luonnehdittu köykäiseksi.
Huumori ja musiikkinumerot on kuitenkin nähty viihdyttävinä.
Hurmio (albumi)
Hurmio (Emi 9c-062-1385641) on Topi Sorsakosken ensimmäinen albumi vuodelta 1985. Pedro Hietanen, joka oli aloittanut EMIllä tuotantopäällikkönä 1985, kiinnostui Topi Sorsakosken ja Agentsin yhdistelmästä. Agents oli tuohon aikaan tunnettu, mutta Sorsakoski ei. Jotta Sorsakosken ura saataisiin käyntiin, Hietanen halusi esitellä laulajan tangojen kautta tutuksi Suomen kansalle, ilman että Sorsakoski yhdistettäisiin automaattisesti Agentseihin. Näin syntyi Topin ensimmäinen LP nimeltään Hurmio, jonka lähes kaikki kappaleet olivat Olavi Virran aikoinaan esittämiä ("Täysikuu", "Ennen kuolemaa" sekä nimikappale "Hurmio"). Laulujen sovituksista tehtiin tarkoituksenmukaisesti erilaisia kun esimerkiksi haitareita ja viuluja ei käytetty ollenkaan, vaan ne korvattiin puhaltimilla ja marimballa. Levy aiheutti aikoinaan kovaa keskustelua siitä, plagioiko Sorsakoski Olavi Virtaa. Hurmio kuitenkin menestyi ja myi yli 70 000 kappaletta, ja Sorsakosken menestyminen avasi yhteistyön Agentsin kanssa.
Albumista julkaistiin uusintapainos vuonna 2012.
Kaikki kappaleet on sovittanut Otto Donner.
Nuraghe
Nuraghet ovat tornimaisia, muinaisia muuraamattomia kivirakennelmia Sardiniassa.
Niitä rakennettiin Sardiniassa haudoiksi pronssikaudella ja varhaisella rautakaudella. Nuragheja saatettiin rakentaa jo kuparikaudella tai jopa aiemminkin. Nuragheja muistuttavia rakennelmia on löydetty muualta Välimeren seuduilta, mm. mm Korsikalta, Pantellerialta, ja Baleaareilta. Kreikkalaiset tholos-haudat muistuttavat rakenteeltaan nuragheja.
Ei tiedetä varmasti, milloin nuragheja alettiin rakentaa, ei kuitenkaan ennen vuotta 6000 eaa.; jonkin verran niitä luultavasti rakennettiin jo 3500-luvulla eaa. Nuraghien rakentaminen oli runsaimmillaan pronssikaudella noin 1800-luvulta eaa. alkaen; jotkin olivat käytössä vielä roomalaisten saapuessa saarelle noin vuonna 200 eaa. Noin 1800–1500-luvuilla eaa. tehtiin "protonuragheja", jotka liittyivät Sardinian 
pronssikautisen Bonnanaro-kulttuurin B-vaiheeseen. Protonuraghet olivat ylhäältä katsottuina pyöreitä, soikeita, D-kirjaimen muotoisia, puolisuunnikkaita tai suorakaiteita.
Nuraghien turviin on voitu paeta vihollista, mutta niitä on käytetty myös asuntoina. Näistä kartiomaisista rakennelmista on saanut nimensä tuolloin Sardiniassa vallinnut kulttuuri, josta käytetään nimitystä nuraghe-kulttuuri (tai vaihtoehtoisesti nuraghe-sivilisaatio). Niiden rakentamisessa ei käytetty laastia, vaan rakenteen lujuus perustui tarkasti sommiteltuihin kivenlohkareisiin. Suurimmat tornit ovat halkaisijaltaan kymmenmetrisiä; korkeutta tornilla saattaa olla yli 15 metriä. Joissakin tapauksissa useita torneja on yhdistetty toisiinsa muurein, jolloin on muodostunut pieni linnoitus. Joidenkin tornien ympärille on myös aikoinaan kehittynyt asutusta. Niitä on rakennettu paikoin yksittäin, paikoin "nuraghekyliksi".
Nuraghien tapaisia hautoja on käytetty myös muilla Välimeren saarilla. Mallorcalla ja Menorcalla on rakennettu kivistä pyramidimaisia "naveta"- ja "talaiot"-tyyppisiä hautoja. Korsikalta on löydetty "torre"-hautoja ja Pantellerialta "sesi"-hautoja. Myös kreikkalaiset tholos-haudat muistuttavat rakenteeltaan nuragheja.
Sardiniasta on löydetty todisteita noin 7000 nuraghen olemassaolosta. Monet niistä ovat säilyneet hyvin näihin päiviin asti. Suurimpia nykyaikaan asti säilyneistä nuragheista ovat Su Nuraxi di Barumini ja Nuraghe di Sant'Antine.
Carl J. Danhammer
Carl J. Danhammer (alk. Jouko Kalevi Juvonen) on suomalainen yrittäjä ja julkisuuden henkilö.
Danhammer on kotoisin Pieksämäeltä ja asuu Ylöjärvellä. Pieksämäellä hän tehtaili useita pikkurikoksia ja päätyi poliisin rikoskortistoon jo 1980-luvun alussa muun muassa shekkiväärennösten takia. Hän esiintyi huonoa suomea puhuvana kanadansuomalaisena liikemiehenä, joka sujuvalla ja suurellisella käytöksellään huijasi ihmisiä helposti. Hän muun muassa asui Savonlinnassa hotellissa useita kuukausia rahatta, osti timantteja velaksi ja kihlasi paikallisen opettajan. Juvonen esiintyi rakennusinsinöörinä, vaikka hänen koulutustaustanaan on vain kesken jäänyt ammattikoulun kirvesmieslinja.
Huijausten paljastuttua Juvonen hävisi maan alle. Myöhemmin 1980-luvulla hän jatkoi rikollista uraansa Ruotsissa, jossa hän myös vaihtoi nimensä Carl Danhammeriksi.
Ruotsissa saadun vankilatuomion jälkeen Carl Danhammer muutti Viroon ja toimi ravintolanpitäjänä sekä laulajana. Malli Anu Saagim oli jonkin aikaa naimisissa hänen kanssaan.
Danhammer osallistui vuoden 2004 kuntavaaleihin kotipaikakunnallaan Ylöjärvellä Perussuomalaisten listoilta ja sai 37 ääntä, mikä ei riittänyt valtuustopaikkaan. Vuonna 2006 Perussuomalaiset nimesivät hänet ehdokkaaksi tuleviin eduskuntavaaleihin, mutta puoluehallitus sai kuulla Danhammerin 1980-luvulla Ruotsissa saamasta raiskaustuomiosta. Tämän vuoksi Danhammer poistettiin puolueen listoilta.
Danhammer sai Vuoden turhin julkkis -maininnan vuonna 2010.
Danhammer ilmoitti joulukuussa 2011 eroavansa Ylöjärven vaalilautakunnasta, kun hänestä uutisoitiin useampi eri rikosepäily törkeistä petoksista.
Huhtikuussa 2014 Pirkanmaan käräjäoikeudessa käytiin oikeudenkäynti, jossa Danhammerille vaadittiin ehdotonta vankeusrangaistusta petoksista. Syytteiden mukaan Danhammer oli huijannut kyläkauppias Vesa Keskiseltä 75 000 euroa ja eräältä Rovaniemellä asuvalta vanhukselta 300 000 euroa. Toukokuussa 2014 oikeus tuomitsi Danhammerin kahdesta törkeästä petoksesta vuodeksi ja kahdeksaksi kuukaudeksi ehdolliseen vankeuteen, sekä suorittamaan 60 tuntia yhdyskuntapalvelua. Vuonna 2015 Turun hovioikeus poisti rangaistuksesta yhdyskuntapalvelun, mutta piti käräjäoikeuden antaman ehdollisen vankeustuomion ennallaan.
Melorian taistelu (1284)
Melorian meritaistelu käytiin 6. elokuuta 1284 Italiassa sijaitsevan Livornon kaupungin edustalla olevan Melorian saaren lähistöllä Tyrrhenanmerellä. Taistelevina osapuolina olivat Genovan kaupunki, joka oli voimakkaassa nousussa Välimeren alueen merimahdiksi sekä Pisan kaupunki, joka on jo pääsääntöisesti ohittanut kulta-aikansa alueellisena merivaltana. Taistelu oli perinteinen laivastojen välinen meritaistelu. Taistelu päättyi genovalaisten voittoon ja se merkitsi loppua Pisan kaupungin roolille merivaltiona.
Genovalaisten komentajina toimivat Oberto Doria, Benedetto Zaccaria ja Oberto Spinola. Pisän joukkoja puolestaan komensivat Alberto Morosini, Ugolino della Gherardesca sekä Andreotto Saraceno. Genovalaisilla oli taistelussa selkeä ylivoima, sillä heillä oli 93 alusta ja pisalaisilla vain 72 alusta. Taistelusta ei ole tietoja genovalaisten menetyksistä, muuta on arvioitu 5000–6000 pisalaisen kuolleen, noin 11 000 joutuneen vangiksi sekä 50 aluksen uponneen tai saadun sotasaaliiksi.
Kaksi italialaista tasavaltaa taistelivat herruudesta Korsikan ja Sardinian saarilla. Nämä ajautuivat avoimeen kiistaan vuonna 1282 tavoitteenaan kummallakin saada valvontaansa Tyrrhenanmeren meritiet. Melorian meritaistelu on eräänlainen päätepiste tälle taistelulle vaikutusvallasta.
Vuosina 1282, 1283 ja 1284 käydyistä taisteluista yksikään ei sujunut Pisan kannalta myönteisesti. Toisaalta heillä olivat tukenaan katalaanit ja Venetsian kaupunkivaltio, jonka edut olivat ristiriitaisia Genovan kaupungin kanssa. Kaikesta henkisestä tuesta huolimatta Pisa ei saanut kummaltakaan osapuolelta mitään aineellista tai miehistöllistä apua.
Genovalaiset, joiden laivasto oli vastustajan vastaavaa voimakkaampi ja tehokkaampi, lähettivät koko sotalaivastonsa vihollista vastaan. Kun genovalaiset ilmaantuivat Melorian saaren edustalle, niin pisalaiset olivat ryhmittäneet laivastonsa Arno-joen suulle, jossa on Porto Pisano, eli kaupungin satamakaupunki. Myös Pisan laivasto edusti koko kaupungin voimaa ja tasavallan mahtavuutta. Taisteluun osallistuivat pisalaisista kaikkien keskeisten mahtiperheiden edustajat ja myös suuri osa tasavallan korkeista virkamiehistä.
Pisan tasavalta, joka oli joutunut jo kaksi vuotta aiemmin poistumaan aragonialaisten tulon seurauksena Sisiliasta ja menettänyt kaiken vaikutusvaltansa Sardinian asioihin, menetti myös Korsikan genovalaisille.
Kun Pisa joutui kokemaan samanaikaiset hyökkäykset sekä firenzeläisten että luccalaisten taholta, niin tasavalta ei koskaan enää toipunut tästä tappiokierteestään. Kaksi vuotta taistelun jälkeen genovalaiset valtasivat Porto Pisanon ja sen sataman. Tämän lopullisen tappion jälkeen Pisa menetti lopullisesti asemansa keskeisenä Välimeren merivaltana kuten myös Toscanan alueen keskeisen kaupunkivaltion asemaan. Lopullisesti Firenze liitti kaupungin alueisiinsa vuonna 1406.
Taistelun seuraukset toimivat myös henkilötasolla, sillä hallitseva kreivi Ugolino tuomittiin kuolemaan nälkään poikiensa ja lastenlastensa kanssa. Tästä tapahtumasta kerrotaan Danten Jumalaisen näytelmän osassa Helvetti ja sen laulussa 32.
Newsy Lalonde
Edouard ”Newsy” Lalonde (31. lokakuuta 1887 Cornwall, Ontario, Kanada – 21. marraskuuta 1970) oli kanadalainen jääkiekon ammattipelaaja alkuaikojen National Hockey Leaguessa (NHL).
Lalonde oli myös ammattimainen lacrossen pelaaja ja tässäkin lajissa yksi 1900-luvun alun keskeisiä hahmoja.
Jääkiekossa hyökkääjän paikkaa pelannut Lalonde edusti Montreal Canadiensia ja häntä alettiin ensimmäisenä kutsua lempinimellä ”Flying Frenchman” – nimitystä käytettiin sittemmin useiden Montreal-tähtien tapauksessa. Hän pelasi myös WCHL:n Saskatoon Sheiks -seurassa.
Newsy Lalonde oli ensimmäinen kuusi maalia NHL-ottelussa tehnyt pelaaja.
Lalonde on yksi viidestä pelaajasta, jotka ovat tehneet viisi maalia yhdessä NHL:n play off -ottelussa. Muut neljä ovat Maurice Richard, Darryl Sittler, Reggie Leach ja Mario Lemieux.
Patrick Marleau
Patrick Denis Marleau (s. 15. syyskuuta 1979 Aneroid, Saskatchewan) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL:ssä pelaavaa Toronto Maple Leafsia. Pelipaikaltaan hän on vasen laitahyökkääjä. Marleau edusti San Jose Sharksia kausien 1997–2017 ajan, minkä jälkeen hän siirtyi Toronto Maple Leafsiin.
Marleau on edustanut Kanadaa maajoukkuetasolla useasti ja pelannut 41 A-maaottelua tehoin 14 + 8 = 22. Marleau on saavuttanut maajoukkueessa muun muassa maailmancupin voiton 2004, MM-kultaa 2003 ja MM-hopeaa 2005. Marleau valittiin San Josen kauden pelaajaksi kaudella 2003–2004.
Marleau pelasi 600. NHL-ottelunsa 14. tammikuuta 2006 Montrealia vastaan. Ilman kauden 2004–2005 työsulkua hän olisi ollut nuorin pelaaja, joka on yltänyt tähän.
19. lokakuuta 2017 Marleau saavutti 18. pelaajana 1500 pelatun NHL-ottelun rajan Toronton kohdatessa Detroit Red Wingsit.
Marleau on naimisissa Christina Marleaun kanssa ja heillä on Landon-niminen poika, joka syntyi 16. lokakuuta 2006.
Marleau perusti entisen jääkiekkoilija Trent McLearyn kanssa vuonna 2001 säätiön, jonka tarkoitus on tukea vähäosaisten lasten liikunnan harrastamista.
Beacon (New York)
Beacon on kaupunki Yhdysvalloissa New Yorkin osavaltiossa. Kaupungissa on asukkaita noin 16 000 ja sen pormestarina toimii Clara Lou Gould.
Jelena Kondakova
Jelena Vladimirovna Kondakova (, s. 30. maaliskuuta 1957) on venäläinen entinen kosmonautti ja nykyinen poliitikko. Hän oli myös Neuvostoliiton aika huomioon otettuna Venäjän kolmas naiskosmonautti, joka matkusti avaruuteen ja ensimmäinen nainen, joka otti osaa pitkäkestoiseen avaruuslentoon. Hänen ensimmäinen avaruusmatkansa alkoi Sojuz TM-20:llä 4. elokuuta 1994. Hän palasi Maahan 22. maaliskuuta 1995 vietettyään viisi kuukautta Mir-avaruusasemalla. Kondakovan toinen lento oli lentospesialistina Yhdysvaltain avaruussukkula Atlantiksella toukokuussa 1997 (STS-84).
Vuodesta 1999 lähtien Kondakova on ollut kansanedustajana Venäjän parlamentissa. Hän on budjetti- ja veroasioista päättävän komitean jäsen.
Kondakova on avioliitossa kosmonautti Valeri Rjuminin kanssa. Heillä on yksi lapsi, vuonna 1986 syntynyt tytär Jevgenija.
Kapronihappo
Kapronihappo on orgaaninen yhdiste (tyydyttynyt rasvahappo), joka on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan öljymäistä, väritöntä, eltaantuneen hajuista nestettä. Sen kemiallinen kaava on CHO ja rakennekaava CH(CH)COOH. Kapronihaposta käytetään myös nimityksiä "heksaanihappo", "butyylietikkahappo" ja "n-kapronihappo".
Kapronihapon moolimassa on 116,2 g/mol, sulamispiste –3 °C, kiehumispiste 205 °C, suhteellinen tiheys 0,93 g/cm (vesi = 1,0 g/cm), liukoisuus veteen 20 °C:n lämpötilassa 1,1 g/100 ml, leimahduspiste 102 °C o.c., itsesyttymislämpötila 380 °C ja CAS-numero 142-62-1.
Kapronihapon suolat ovat kapronaatteja.
Yhdistettä esiintyy myös kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Guittone d’Arezzo
Guittone d'Arezzo (noin 1235, Arezzo – 1294), oli toscanalainen runoilija ja kaupungin korkean virkamiehen Viva de Michelen poika, joka innokkaasti otti osaa guelfien puolella taisteluihin Italian tuon hetkisten poliittisten ryhmittymien guelfien ja ghibelliinien taisteluissa. Guittone antautui vuonna 265 jäseneksi vasta perustettuun luostariyhteisöön ""Cavalieri della Milizia della Beata Vergine Maria Gloriosa"".
Guittone d'Arezzo on tunnettu eritoten monipuolisista lauluistaan ja häneltä on säilynyt 50 laulua ja 251 sonettia, jotka on koottu ja säilytetty cedex Laurenzianossa. Tunnetuin on ehkä valitusruno Montarertin taistelusta, joka käytiin vuonna 1260.
Osterivinokas
Osterivinokas ("Pleurotus ostreatus") on lahottajasieniin kuuluva, vaaleanvärinen ruokasieni. Suomessa sieni on huomattavan eteläpainotteinen lehtosieni, jota esiintyy kannoissa ja lahoavissa puissa, mutta sitä myös viljellään. Tuntomerkkeinä ovat huomattavan tiheät heltat ja epäkeskinen kasvu, esiintyminen ryhminä, lyhyt varsi ja valkoisen harmaa, nuorempana litteä, myöhemmin kupera lakki. Kaiken kaikkiaan vaihtelevuutta esimerkiksi värityksessä on paljonkin.
Osterivinokas sisältää lipidejä, steroideja (ergosteroli), rasvaliukoisia vitamiineja, B-ryhmän vitamiineja, mono-, oligo- ja polysakkarideja (beta-glukaani nimeltään pleuraani), aminohappoja, peptidejä, glykoproteiinia (lektiini), kitiinin kaltaista kuitua, entsyymejä ja alifaattisia hiilivetyjä.
Osterivinokas on maailmanlaajuisesti yksi eniten viljellyistä sienilajeista herkkusienten jälkeen. Se kasvaa hyvin vaatimattomassa olkisubstraatissa ja tuottaa runsaan sadon.
Osterivinokkaalla on suotuisa vaikutus rasva-aineenvaihduntaan, se voi vahvistaa elimistön vastustuskykyä bakteeri- ja virusinfektioita (esim. syylät) vastaan ja lisäksi se on hyvin monipuolinen ravintolähde.
Osterivinokasta voidaan käyttää ravinnoksi eri tavalla valmistaen.
Kuivattua ja jauhettua osterivinokasta käytetään sisäisesti nautittuna rohdoksena, lähinnä syylien hoidossa.
Eniten tutkittu osterivinokkaan vaikutuksista lienee sen kolesterolia laskeva vaikutus. Rotilla, jotka saivat 5 % osterivinokasta sisältävää ruokaa, laski seerumin kolesteroli 82 % ja maksan kolesteroli 55 %, kahdeksan viikon koejakson aikana. Osterivinokas stimuloi kolesterolia hajottavaa entsyymiä (7-alfa-hydroksylaasi). Lisäksi osterivinokas sisältää monakoliini K:a, joka estää kolesterolia syntetisoivaa entsyymiä. Osterivinokas vähentää peroksidiradikaalien muodostumista ja LDL:n hapettumista "in vitro" eli se toimii antioksidanttina. Eräässä tutkimuksessa betaglukaani edisti bakteeri-infektioille altistettujen hiirten eloonjäamistä. Osterivinokkaalla näyttäisi myös olevan syövältä suojaavaa vaikutusta sekä antiviraalista (virusten kasvua estävää) vaikutusta.
Abu al-Hasan ibn al-Haitham
Abū ‘Alī al-Haṣan ibn al-Haṣan ibn al-Haitham (, latinasoitu: Alhacen tai (vanhentunut ilmaisu) Alhazen), (965 Basra, Irak –1040 Kairo, Egypti) oli irakilainen, islamilainen matemaatikko, astronomi ja fyysikko, jolla oli merkittävä panos optiikan perusteiden tutkimukseen ja tieteellisten kokeiden käyttöön. Häntä kutsutaan joskus myös nimellä al-Basri () syntymäkaupunkinsa Basran mukaan. Keskiajalla häntä kutsuttiin pelkästään nimellä "Fyysikko." Häntä pidetään "optiikan isänä" hänen linssejä, peilejä, valon heijastumista ja taittumista koskevien kirjoitustensa ja kokeidensa vuoksi. Hän osoitti valon kulkevan suoraviivaisesti. Hän tutki myös silmän rakennetta ja otti käyttöön nimitykset sarveiskalvo () ja verkkokalvo () .
Hänen 1100-luvulla latinaksi käännetty teos "Kitab al-Manazir" () oli innoituksen lähde muun muassa Johannes Keplerille ja Galileo Galileille. Hänen lukuisista töistään huomattavin on 1270 latinaksi käännetty ja 1572 painettu "Opticae thesaurus". Hän esitti, että näköhavainto syntyy, kun valonsäteet heijastuvat kohteesta silmiin. Hän myös kehitti ensimmäisen tieteellisen menetelmän ja korosti kokeilua havainnon todistamiseksi oikeaksi. Hän oli havaintopsykologian pioneeri ja ensimmäinen tiedemies joka osoitti, että näkeminen tapahtuu aivoissa eikä silmissä. Hän osoitti, että henkilökohtainen kokemus vaikuttaa siihen mitä ihmiset näkevät ja kuinka he näkevät. Hän selitti yksityiskohtaisesti myös näkövirheiden syntymisen. Hän kuvaa, kuinka pienen lapsen on vaikeampi selittää näkemänsä sillä hänellä on vähemmän kokemusta kuin aikuisella. Pienelle lapselle ei ole väliä, vaikka hänen äitinsä olisi aikuisten mielestä kuinka ruma tahansa. Tästä voi tehdä johtopäätöksen: "Kauneus on katsojan silmässä." Kukka, joka yhden katsojan mielestä on kaunis, ei välttämättä viehätä toista. Al-Haitham suoritti monia tutkimuksia ja kokeita on visuaalisista havainnoista jatkaen Ptolemaioksen tutkimuksia binocularisesta näöstä, ja kommentoi Galenoksen anatomisia töitä.
Kuun Alhazen-kraatteri sekä 59239 asteroidi Alhazen (1999 CR2) on nimetty hänen mukaansa.
Bernardo Buontalenti
Bernardo Buontalenti (noin 1536 - 1608) oli italialainen myöhäisrenessanssiajan arkkitehti, lavastaja ja taidemaalari. Hän syntyi Firenzessä ja palveli Medicin sukua nuorena. Buontalentin suurimmat saavutukset liittyvät vastaperustetun Livornon kaupungin rakennusten suunnitteluun.
Hän suunnitteli myös Firenzeen Palazzo Pittin renessanssipalatsin sekä Uffizin palatsin hoviteatterin näyttämön ja näyttäviä pukuja aikansa ylhäisölle.
Emilio de’ Cavalieri
Emilio de' Cavalieri (1550, Rooma – 1602, Rooma) oli italialainen säveltäjä, urkuri ja diplomaatti. De' Cavalieri opiskeli musiikkia luultavasti isänsä Tommason johdolla. Ferdinando I de' Medici palkkasi hänet vuonna 1588 valvomaan hovin musiikkitoimintaa. Asemassaan hän järjesti useita näyttäviä intermediota. De' Cavalierin tunnetuin sävellysteos on "Rappresentatione di Anima, et di Corpo" ("Ruumiin ja sielun näytelmä", 1600), joka vei merkittävästi eteenpäin vastikään kehitettyä resitatiivi-laulutyyliä.
Snakes on a Plane
Snakes on a Plane on yhdysvaltalainen David R. Ellisin ohjaama toimintaelokuva, jonka ensi-ilta oli vuonna 2006. Elokuva tuotti maailmanlaajuisesti noin 60 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria, mikä oli pettymys tuotantoyhtiölle. Elokuvan budjetti oli 33 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria.
Snakes on a Plane tuli melko kuuluisaksi Yhdysvalloissa sen internetissä saaman hypen takia.
Elokuvan televisioversiota leikattiin Yhdysvalloissa, koska se sisälsi niin paljon kirosanoja.
Elokuva kertoo FBI:n agentista Neville Flynnistä (Samuel L. Jackson), joka saattaa tärkeää todistajaa matkustajakoneessa Havaijilta Los Angelesiin. Kesken lennon salamurhaaja vapauttaa satoja myrkkykäärmeitä matkustamoon saadakseen todistajan hengiltä.
Niccolò Fontana Tartaglia
Niccolò Fontana Tartaglia (1499 Brescia, Italia – 13. joulukuuta 1557 Venetsia, Italia) oli matemaatikko ja kirjanpitäjä silloisessa Venetsian tasavallassa. Hän suunnitteli linnoituksia ja tutki maanpinnanmuotoja hyökkäys- ja puolustusmielessä. Tartaglia julkaisi useita kirjoja mukaan lukien ensimmäiset Arkhimedeen ja Eukleideen käännökset italiaksi. Hän oli ensimmäinen ballistiikan tutkija, sillä hän pyrki selvittämään tykinkuulien lentoradat matemaattisesti. Tämän työn Galileo Galilei vahvisti putoavien kappaleiden tutkimuksissaan.
Tarinan mukaan Tartaglia oppi vain puolet aakkosista yksityisopettajaltaan ennen kuin varat loppuivat. Totta tai ei, hän oli tutkijana itseoppinut. Tartaglia aikalaisineen työskenteli akatemioiden ulkopuolella ja levitti klassisten teosten käännöksiä koulutetun keskiluokan pariin.
Ensimmäinen modernille eurooppalaiselle kielelle tehty käännös Eukleideen Elementasta oli erityisesti merkittävä. Kahden vuosisadan ajan Elementaa oli opetettu arabilähteiden puutteellisista latinannoksista. Viidennen kirjan Eudoksoksen suhteidenteoriassa oli virheitä, joiden takia se oli käyttökelvoton. Tartaglian vuoden 1543 käännös perustui Zambertin latinannokseen kreikan virheettömästä versioista, jolloin myös viides kirja tuli oikein. Myöhemmin teoria oli tärkeä väline Galileille kuten se oli ollut aikoinaan Arkhimedeelle.
Talgat Musabajev
Talgat Amangeldiuly Musabajev (, , s. 7. tammikuuta 1951 Kargaly) on ensimmäinen kazakstanilainen kosmonautti. Hänet valittiin kosmonautiksi 11. toukokuuta 1990.
Hän on lentänyt kolme kertaa avaruudessa
Avaruudessa hän on lentänyt 341 vuorokautta yhdeksän tuntia ja 48 minuuttia.
Hän on tehnyt seitsemän kertaa EVA-toimia avaruusaluksen ulkopuolella, yhteensä 42 tuntia 13 minuuttia.
Hän on naimisissa ja perheessä on kaksi lasta: Danijar (s. 1975) ja Kamila (s. 1981).
Alberto Bachelet
Alberto Arturo Miguel Bachelet Martínez (s. n. 1922 – 12. maaliskuuta 1974) oli Chilen ilmavoimien prikaatikenraali. Hän vastusti kenraali Augusto Pinochetin vallankaappausta, jolloin hänet vangittiin. Hän kuoli muutamien kuukausien kidutuksen jälkeen sydänkohtaukseen maaliskuussa 1974.
Alberto Bachelet oli naimisissa antropologi Ángela Jeria Gómezin kanssa. Heidän tyttärensä Michelle Bachelet on Chilen nykyinen presidentti.
Markus Niemelä
Markus Niemelä (s. 20. maaliskuuta 1984 Rauma) on suomalainen moottoriurheilija. Kaudella 2007 hän kilpaili GP2-sarjassa. Hänen kansainvälinen uransa oli vaihteleva useiden loukkaantumisten takia. Niemelä päätti uransa Sprint car -sarjan kilpailussa vuonna 2014 tapahtuneen vakavan ulosajon jälkeen.
Niemelä aloitti autourheilu-uransa kartingissa. Kaudeksi 2004 hän siirtyi formuloihin. Ensimmäinen kausi Formula Ford -luokassa toi Niemelälle mestaruuden sekä Suomen että Ruotsin mestaruussarjoissa. PM-sarjassa hän sijoittui toiseksi, vaikka jätti viimeisen osakilpailun väliin.
Kaudella 2005 Niemelä kilpaili Formula ADAC BMW -sarjassa ja Englannin Formula Renault -talvisarjassa.
Vuosi 2006 oli Niemelän ensimmäinen kausi Formula Renault UK -sarjassa. Hän ajoi Mark Burdett Motorsport -tallissa. Kauden aikana hän saavutti yhden voiton, yhden nopeimman kierroksen ja yhden paalupaikan. Hänet palkittiin Renault Sportin Driver Of The Day Awards -palkinnolla. Niemelän lopullinen sijoitus kaudella oli seitsemäs.
Kausi 2007 oli Niemelän osalta rikkonainen. Hän kilpaili kolmessa eri sarjassa, mutta ei ajanut yhdessäkään täyttä kautta. Niemelä ajoi Formula Renault'lla sekä Aasian sarjaa että Eurocupia, mutta siirtyi kesken kauden GP2-sarjaan BCN Competicion -talliin. Hän korvasi tallissa japanilaisen Sakon Yamamoton, joka siirtyi Formula 1 -sarjaan.
Kaudella 2008 Niemelä voitti Champ Car Atlantic -sarjan mestaruuden Brooks Associates Racing -tallissa. Niemelän piti saada mestaruudestaan 200 000 euroa, mutta hänen edustamansa talli Brooks Associates Racing pimitti nämä rahat, joilla Niemelä oli suunnitellut ostavansa itselleen paikan GP2-sarjasta. Näin ollen Niemelä päätyi jatkamaan toisen kauden Formula Atlantic -sarjassa.
Kaudella 2009 Niemelä puolusti Champ Car Atlantic -mestaruuttaan sarjan huipputiimeihin lukeutuvassa Newman Wachs Racing -tallissa.
Niemelä päätti lopettaa uransa vuonna 2014 Sprint car-sarjassa tapahtuneen vakavan onnettomuuden jälkeen. Hän sai onnettomuudessa aivotärähdyksen, joka ei ollut uran ensimmäinen, mutta seuraavan aivotärähdyksen seuraukset voisivat olla lääkärin mukaan "radikaalit". Niemelä on lopettamisensa jälkeen työskennellyt Funrun Finland Oy:ssä elämyksellisten juoksutapahtumien järjestäjänä ympäri maailmaa ja vuonna 2015 hänet valittiin Rauman Vuoden nuoreksi yrittäjäksi.
Mitridate, re di Ponto
Mitridate, re di Ponto (), KV 87 / 74a, on Wolfgang Amadeus Mozartin neljätoistavuotiaana säveltämä opera serian tyylilajiin kuuluva ooppera. Sen libreton on kirjoittanut Vittorio Amedeo Cigna-Santi pohjautuen Jean Racine'en tragediaan "Mithridate". Teos kantaesitettiin Milanossa tapaninpäivänä 1770.
Mozart ja hänen isänsä tekivät kaikkiaan kolme Italian matkaa. Oltuaan ensimmäisellä matkalla jo lähes kahdeksan kuukautta he asettuivat 10. elokuuta 1770 lähelle Bolognaa sotamarsalkka Pallavicinin maatilalle. Siellä isä toipui puolentoista kuukauden takaisen vaunuonnettomuuden aiheuttamista vammoista ja poika alkoi säveltää "Mitridate, re di Pontoa".
Mozartit saapuivat Milanoon 18. lokakuuta (eräiden lähteiden mukaan vasta 1. joulukuuta), jolloin Wolfgang alkoi muokata laulajien aarioita heidän toivomustensa mukaan. Oopperan erittäin menestyksekkäässä kantaesityksessä Milanon Teatro Regio Ducalessa 26. joulukuuta 1770 oli hieno miehitys ja ajankohtaan nähden suuri 56 soittajan orkesteri. Mozart johti itse ensi-illan ja kaksi seuraavaa esitysta soittaen samalla cembaloa. Esitys kesti kolmen väliaikabaletin kanssa yhteensä kuusi tuntia.
Sigmund Jähn
Sigmund Werner Paul Jähn (s. 13. helmikuuta 1937 Morgenröthe-Rautenkranz, Saksi) oli ensimmäinen saksalainen avaruuslentäjä.
Kansakoulun käytyään Jähn opiskeli kirjanpainajaksi. Asepalveluksen hän suoritti DDR:n ilmavoimissa. Tämä johti uraan ja muun muassa Neuvostoliitossa tapahtuneeseen lennonopettajan koulutukseen. Jähn opiskeli Moninossa Juri Gagarinin nimeä kantavassa sotilasakatemiassa 1966–1970. Vuosina 1970–1976 Jähn toimi DDR:n ilmavoimien lentoturvallisuustarkastajana.
25. marraskuuta 1976 Jähn ja Eberhard Köllner valittiin Interkosmos-ohjelman puitteissa kosmonauttikoulutukseen Tähtikaupunkiin.
Hän lensi 26. elokuuta 1978 Sojuz 31 -avaruusaluksella Valeri Bykovskin kanssa Saljut 6 -avaruusasemalle. Lento kesti 3. syyskuuta 1978 asti eli noin kahdeksan vuorokautta. Aluksen lasku oli niin kova, että Jähn sai selkävamman. Hän sai tittelin "ensimmäinen saksalainen avaruuslentäjä" heti lennon aikaan, joka oli harvinaista, sillä yleensä Itä-Saksa käytti termiä "DDR:läinen" saksalaisen sijaan. 
Jähn toimi myöhemmin myös Saksan DLR:n ja ESA:n puitteissa avaruustoiminnassa. Hän siirtyi eläkkeelle vuonna 2002.
Jähn on naimisissa, ja perheessä on kaksi lasta. Hän asuu Strausbergissa ja hänen harrastuksiinsa kuuluu lukeminen ja metsästys.
Asteroidi 17737 nimettiin Sigmund Jähniksi vuonna 2001.
Susana Feitor
Susana Feitor (s. 28. tammikuuta 1975 Alcobertas, Portugali) on portugalilainen kävelijä.
Feitor voitti nuorten maailmanmestaruuden 1990 Plovdivin nuorten MM-kisoissa 5 000 metrin kävelyssä. Seuraavana vuonna hän voitti matkalla sisäratojen EM-hopeaa ja sijoittui Tokion MM-kisoissa 10 kilometrin maantiekävelyssä seitsemänneksitoista. 1993 hän voitti 5 000 metrillä sisäratojen Euroopan mestaruuden ja käveli Stuttgartin MM-kisoissa 10 kilometrillä yhdenneksitoista. Hän voitti nuorten MM-hopeaa Lissabonin nuorten MM-kisoissa 1994 5 000 metrillä. Vuonna 1995 hän oli 10 kilometrillä kuudestoista kävelyn maailmancupissa ja seitsemästoista Göteborgin MM-kisoissa. Feitor sijoittui 1996 kävelyn Euroopan cupissa kolmanneksi ja Atlantan olympialaisissa kolmanneksitoista ajalla 44.24. 1997 hän käveli pronssille Turussa alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa ja oli 10 000 metrin ratakävelyssä yhdestoista Ateenan MM-kisoissa. Hän voitti EM-pronssia Budapestin EM-kisoissa 1998.
Feitor käveli 1999 20 kilometrin maantiekävelyssä kävelyn maailmancupissa yhdeksänneksi ajalla 1.30.13 ja Sevillan MM-kisoissa neljänneksi. Hän oli Sydneyn olympialaisissa 2000 neljästoista ja voitti maansa sisäratojen mestaruuden 3 000 metrillä vuosina 2001 sekä 2002. Kävelyn maailmancupissa hän oli 2002 neljästoista. 2003 hän voitti maansa mestaruuden sisäradoilla 3 000 metrillä ja ulkoradoilla 10 000 metrillä. Kävelyn Euroopan cupissa hän oli viides ajalla 1.29.08 ja Pariisin MM-kisoissa yhdeksäs. Hän voitti 2004 Portugalin mestaruuden 20 kilometrin kävelyssä ja sijoittui Ateenan olympialaisissa matkalla kahdenneksikymmenenneksi. Helsingin MM-kisoissa 2005 Feitor voitti MM-pronssia ajalla 1.28.44. Seuraavana vuonna hän oli Göteborgin EM-kisoissa neljästoista. Osakan MM-kisoissa 2007 Feitor oli viides. Kävelyn maailmancupissa 2008 hän oli kymmenes, kuten myös Berliinin MM-kisoissa 2009. Kävelyn maailmancupissa 2010 hän oli kuudestoista. Seuraavan vuoden Daegun MM-kisoissa hän sijoittui kuudenneksi.
Guidobaldo del Monte
Guidobaldo del Monte (11. tammikuuta 1545 Pesaro, Italia – 6. tammikuuta 1607 Montebaroccio, Italia myös Guidobaldi tai Guido Baldi), Markiisi del Monte oli italialainen matemaatikko, filosofi ja astronomi. Hänen isänsä Ranieri oli Urbinon johtavasta perheestä. Urbinon herttua Guidobaldo II antoi Ranierille del Monden markiisin arvon, jonka Guidobaldo sitten peri.
Guidobaldo opiskeli matematiikkaa Padovan yliopistossa. Hän kehitti teknisen piirtämisen laitteen, jolla saattoi piirtää säännöllisen monikulmion ja jakaa viiva halutun pituisiin janoihin. Nämä ominaisuudet sisältyivät sittemmin Galilein harppiin. Guidobaldo avusti Galileita tämän akateemisella uralla.
Krak des Chevaliers
Krak des Chevaliers (”ritarien linnoitus”) on johanniittojen 1100-luvulla rakentama linnoitus läntisessä Syyriassa lähellä Libanonin rajaa. Linna rakennettiin strategisesti tärkeän solan puolustamiseksi, ja se pysyi pitkään valloittamattomana.
Linna sijaitsee 650 metriä korkealla Homsin kukkulalla Tripolista itään. Alkuperäisen linnoituksen oli rakentanut Aleppon emiiri vuonna 1031, mutta Toulousen kreivi Raimund IV valloitti sen ensimmäisen ristiretken aikana 1099. Tripolin kreivi antoi linnan vuonna 1144 johanniitoille, jotka laajensivat sen ristiretkeläisten suurimmaksi ja vahvimmaksi varustukseksi Pyhällä maalla. Krak des Chevaliersin ulkomuurista rakennettiin kolme metriä paksu, ja linnaan pystytettiin seitsemän vankkaa vartiotornia. Yhdessä torneista asui johanniittain suurmestari.
Muslimit piirittivät linnaa useita kertoja, muiden muassa Saladin vuonna 1188. Linnaa ei pystytty kuitenkaan valloittamaan. Lopulta Egyptin ja Syyrian sulttaani Baibars onnistui linnan valloituksessa vuonna 1271.
Krak des Chevaliers on edelleen hyvässä kunnossa, ja se on erinomainen esimerkki keskiaikaisesta linnoitusrakentamisesta. Linna kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon.