Lofootit
Lofootit (, ) on Pohjois-Norjassa sijaitseva saariryhmä. Lofooteilla asuu noin 24 500 ihmistä, jotka saavat elinkeinonsa muun muassa kalastuksesta ja matkailusta. Saarille pääsee valtatietä E10 pitkin. Vuoden 2007 joulukuussa valmistunut tiehanke Lofast mahdollistaa kiinteän maantieyhteyden mantereelle. Tie päättyy Moskenesøyan Å:ssa.
Lofootit oli alun perin Vestvågøy-saaren vanha nimi. Nimen alkuosa "lo" tarkoittaa ilvestä, loppuosa on muinaisnorjaa ja tarkoittaa jalkaa. Saaren muotoa onkin luultavasti verrattu ilveksen jalkaan.
Lofootit sijaitsevat Pohjois-Norjassa napapiiriltä pohjoiseen. Saariryhmä koostuu Våganin, Vestvågøyn, Flakstadin, Moskenesin, Værøyn ja Røstin kunnista. Suurimpiin saariin kuuluvat Hinnøyan eteläkärki, eteläinen Austvågøy, Gimsøya, Vestvågøya, Flakstadøya ja Moskenesøya. Kauempana etelässä on kaksi pienempää, eristäytynyttä saarta Værøy ja Røst. Koko saariryhmän pinta-ala on 1 227 km² ja asukasluku 24 500. Lofoottien saariryhmän ja sisämaan välissä on valtava Vestfjord ja pohjoisessa Vesterålen. Lofoottien suurimmat kaupungit ovat Vestvågøyssä sijaitseva Leknes ja Våganissa sijaitseva Svolvær.
Lofoottien maisemaa hallitsevat vuoret huippuineen, suojaisat lahdelmat, pitkälle ulottuva merenranta ja suuret, koskemattomat alueet. Lofoottien korkein vuori on Austvågøyssa sijaitseva Higravstinden (1 146 m). Lofooteilta koillisessa sijaitsevassa Møysalenin kansallispuistossa on jopa yli 1 200 m yltäviä vuoria. Lofoottien kallioperä koostuu pääosin prekambrikauden aikaisesta kiviaineksesta. Lofoottien vuoret muodostuivat vasta viimeisen, noin 10 000 vuotta sitten päättyneen jääkauden seurauksena. Jään vetäydyttyä jäljelle jäi runsaasti kovia harjanteita ja vuorenhuippuja.
Moskenesøyan ja ulompien saarten välissä, läntisillä Lofooteilla sijaitsee kuuluisa Moskstraumen. Se on niin sanottu maelstrom, joka koostuu useista vuorovesi-ilmiöön liittyvistä akanvirroista ja vesipyörteistä. Moskstraumen on lajissaan yksi maailman voimakkaimmista virroista ja on vaarallinen lähistön vesillä liikkujille.
Alueen merielämä on rikasta. Merenpohja vajoaa jyrkästi yli 2 000 metrin syvyyteen Lofoottien ja Vesterålenin pohjois- ja länsipuolella. Lofoottien saariryhmän lounaispuolella sijaitseva Røstrevet on suurin kylmän eli syvän veden koralliriutta ja suurin silmäkoralliriutta.
Geologinen tuntemus Norjan edustan mannerreunustasta syrjäisten Lofoottien ympäristössä on pysynyt rajallisena, kun lähiympäristön merkittävät tutkimukset ovat toistaiseksi rajoittuneet etelämpänä sijaitseviin Vøringin ja Møren altaisiin sekä kauempana rannoista sijaitsevalle syvälle vesialueelle Lofooteilta länteen. Lofoottien ja Vesterålenin alueella on Vøringin altaaseen liittyvä laajentuma, joka on geologisesti melko samankaltainen, joten alue tarjoaa potentiaalisen ympäristön jatkotutkimuksille. Ensisijaisia tutkimuskohteita olisivat vinot siirroksiin liittyvät lohkareet sekä horstirakenteet, jotka sisältäisivät eristyneitä jura- ja triaskautisia varastoja.
Hinnøya on koko Norjan rannikon suurin saari (2 204,7 km²). Sitä ei pidetä Lofoottien suurimpana saarena, sillä nykyisin sitä ei lueta kokonaisuudessaan saariryhmään kuuluvaksi. Hinnøya lukeutuu osittain myös Vesterålenin saaristoon, ja Lofootteihin siitä kuuluu lähinnä saaren eteläinen kärki. Saaren korkein kohta on Møysalenin kansallispuistossa oleva Møysalen (1 262 m), vaikkakin kyseinen alue katsotaankin poiskuuluvaksi Lofoottien alueelta. Läntisemmästä Lofoottien saaresta, Austvågøyasta, saaren erottaa Raftsundet-salmi. Saari on sekä Nordlandin että Tromssan läänin alueella ja sen osia kuuluu kahdeksalle kunnalle, jotka ovat Lødingen, Hadsel, Vågan, Sortland, Kvæfjord, Andøy, Harstad ja Tjeldsund.
Austvågøya on toiseksi suurin osittain Lofoottien alueella sijaitsevista saarista (526,7 km²). Saari jakautuu lähes kahtia, sillä Sløverfjordenin ja Austnesfjordenin vuonojen perukoiden väliin jää vain kapeahko kannas, joka yhdistää saaren länsi- ja itäpuolet. Saarella sijaitsee useita yli 1 000-metrisiä vuoria, jotka ovat kaikki saaren itäisessä osassa. Saaren korkein huippu, Higravstinden (1 146 m), on myös Lofoottien saariston korkein kohta. Saaren länsipuolen korkeimmat huiput jäävät hieman alle 1 000 metriin. Saarelta löytyy kaksi kuntaa, jotka ovat Vågan ja Hadsel.
Gimsøya on muihin pääsaariin verrattuna jonkin verran pienempi (46,4 km²). Se sijoittuu Vestvågøyan ja Austvågøyan saarten väliin, joista sen erottaa lännessä Sundklakkstraumen- ja idässä Gimsøystraumen-salmi. Saaren korkein kohta on Bardstrandfjellet (769 m). Saari kuuluu Våganin kunnalle.
Vestvågøya sijaitsee Flakstadøyan, Austvågøyan sekä Gimsøyan välissä, ja sillä on pinta-alaa 411,1 km². Saaren korkein kohta sijaitsee 964 metriä merenpinnan tasoa ylempänä Himmeltindanin vuoriryhmässä. Saaren erottaa muista Lofoottien pääsaarista salmet Nappstraumen, Sundklakkstraumen ja Gimsøystraumen. Saari on kokonaan Vestvågøyn kunnan alueella.
Flakstadøyan pinta-ala on 109,8 km², ja se sijaitsee Moskenesøyan ja Vestvågøyan välissä. Vierekkäiset pääsaaret erottaa toisistaan Sundstraumen ja Nappstraumen. Saaren korkein kohta on Stjerntinden (934 m). Suurimmat vuonot tai lahdet ovat Skjelfjorden ja Flakstadpollen. Saari kuuluu kokonaisuudessaan Flakstadin kuntaan.
Moskenesøya on eteläisin ja läntisin Lofoottien pääsaarista, ja sen pinta-ala on 185,9 km². Moskenesøyan erottaa Flakstadøyasta kapeahko Sundstraumen-salmi. Saaren korkein kohta on Hermannsdalstinden (1 029 m). Suurimmat vuonot ovat Kjerkfjorden ja Selfjorden. Saarella on kaksi kuntaa, jotka ovat Moskenes ja Flakstad.
Moskenesøyaakin kauempana merellä sijaitsee lukuisia pienempiä Lofoottien saaria, joille kulkeminen tapahtuu lähinnä vesiteitse. Værøyan ja Røstin saarille on rakennettu kuitenkin lentokentät. Nämä ja monet muut pienemmät saaret kuuluvat Værøyn ja Røstin saaristokunnille. Værøyan saaren korkein kohta on Nordlandsnupen (450 m). Røstin pääsaari on melko alava, mutta kunnan korkein kohta sijaitsee 259 metriä merenpinnan tasoa ylempänä Storfjellet-vuoren nimeä kantavalla saarella.
Lofooteilla on runsaasti merikotkia ja merimetsoja, ja paljon muita lintulajeja, kuten värikäs lunni. Saukot ovat alueella yleisiä ja suuremmilla saarilla on myös hirviä. Saaristo tarjoaa suojaisia vesialueita myös miekkavalaille ja kaskeloteille.
Joissakin metsissä kasvaa mäntyjä ja pihlajaa. Lofooteilla ei ole luonnollisia havumetsiä, mutta alueella on joitakin istutettuja metsiä, joissa kasvaa kuusia. Saariryhmässä esiintyy myös suomenpihlajaa ja metsäomenapuita, joita ei kasva kauempana pohjoisessa.
Lofoottien talvilämpötilat ovat melko lauhoja ottaen huomioon saariryhmän sijainnin napapiiristä pohjoiseen. Tämä johtuu Golfvirrasta. Røst ja Værøy ovat pohjoisimmat paikat maailmassa, missä keskilämpötila pysyy nollan yläpuolella koko vuoden.
Lofoottien koillisosassa talvet ovat hieman viileämpiä, esimerkiksi Svolværissä tammikuun keskilämpötila on -1,5 °C, mutta kesät ovat hieman lämpimämpiä. Sekä heinä- että elokuun keskilämpötila on 13 °C. Kuivimmat kuukaudet ovat touko- ja kesäkuu, kun taas lokakuun sademäärä on kolme kertaa suurempi. Tyypillinen päivälämpötila toukokuussa on 9 °C, heinäkuussa 15 °C ja syyskuussa 11 °C. Korkein Svolværissä mitattu lämpötila on 30,4 °C. Loppusyksystä ja talvella saattaa esiintyä voimakkaita tuulia, mutta ne ovat harvinaisia maaliskuusta lokakuun keskivaiheille. Lumi ja räntä eivät ole talvisin epätavallisia, mutta vuorille saattaa kerääntyä suuriakin määriä lunta, ja joinakin talvina lunta saattaa tulla jyrkiltä vuorilta lumivyörynä.
Svolværissä keskiyön aurinko on horisontin yläpuolella toukokuun 25. päivästä heinäkuun 17. ja talvisin se ei nouse joulukuun 4. päivän jälkeen ennen tammikuun 7. päivää. Leknesissä aurinko on horisontin yläpuolella toukokuun 26. päivästä heinäkuun 17. päivään, eikä se nouse joulukuun 9. päivän jälkeen ennen tammikuun neljättä.
Meriveden lämpötila on kirjattu vuodesta 1935 alkaen. Metrin syvyydessä lähellä Skrovan kylää lämpötilat vaihtelevat maaliskuun 3 °C:sta elokuun 14 °C:seen. Joinakin vuosina lämpötila on ollut myös yli 17 °C. Marraskuussa meriveden lämpötila on noin 7–8 °C. 200 m:n syvyydessä veden lämpötila on noin 8 °C lähes koko vuoden.
Lofootit tarjoavat monia erilaisia vapaa-ajan aktiviteetteja, kuten kallio- ja vuorikiipeilyä, pyöräilyä ja golfaamista. Kesäisin Lofooteilla on valoisaa kellon ympäri. Kallio- ja vuorikiipeilyä harrastetaan pääasiassa Austvågøyassa ja Moskenesøyassa, kun taas pyöräreitti kulkee Å:sta läpi Fiskebølin. Tie on osittain julkinen, mutta liikenne ei ole vilkasta, tosin heinäkuussa liikkeellä saattaa olla useitakin asuntoautoja.
Kalastus on yksi Lofoottien tärkeimmistä elinkeinoista. Saariryhmä on ollut jo yli tuhannen vuoden ajan hyvä turskanpyyntipaikka, erityisesti talvisin, kun turskat uivat Barentsinmereltä ja kerääntyvät Lofooteille kutemaan. Lofooteilla sijaitsevat turskien ja sillien kalastusalueet kuuluvat maapallon rikkaimpiin. Alavalla maalla myös maataloudella on merkittävä rooli.
Lofooteilta on autolauttayhteys mantereelle, esimerkiksi Svolværista Skutvikiin ja Moskenesista Bodøn. Lofooteilta on myös tieyhteys. Valtatie E10 yhdistää saariryhmän suurimmat saaret toisiinsa ja saariryhmän Manner-Norjaan siltojen ja merenalaisten tunnelien kautta. Lofooteilla kulkee päivittäin myös muutamia bussivuoroja saarien ja mantereen välillä.
Lofoottien aluetta palvelee kolme lentokenttää
Harstad-Narvik-lentoasemalta on lentoja Tromssaan ja Bodøhön, sekä päivittäin suoria yhteyksiä Osloon ja Trondheimiin. Sieltä on myös tilauslentoja Etelä-Eurooppaan ja Kanariansaarille. Leknesin lentoasemalta on lentoja Osloon ja joihinkin Nordlandin läänin kuntiin ja kaupunkeihin. Svolværin lentoasemalta on lentoja Bodøhön ja Leknesiin.