Siluurikausi
Siluurikausi (439–408,5 miljoonaa vuotta sitten) oli Maan historian geologinen ajanjakso, jonka aikana elämää oli enimmäkseen merissä, mutta hämähäkkieläimet ja skorpionit vaelsivat maalle. Edellisellä kaudella maalle rantautuneet kasvit alkoivat selvästi lajiutua. Merissä eli leuattomia alkukaloja, joista tunnetuimmat ovat Ostracodermi-panssarikalat. Niveljalkaisia liikkui maalla. Merissä eli myös lonkerojalkaisia, trilobiitteja ja merililjoja. Kausi alkoi pahalla ordovikin-siluurin joukkotuholla, joka saattoi ainakin osin liittyä kauden alun jääkauteen. Siluurikaudella syntyivät monet öljykerrostumat merieläinten kerrostuttua ja fossiloiduttua. Kausi päättyi, toisin kuin monet muut kaudet, ilman minkäänlaista joukkosukupuuttoa. Kauden keskivaiheilla sattui pieni joukkosukupuutto. Nimensä kausi on saanut toisesta walesilaisesta kelttiheimosta, siluureista.
Siluurikaudella etelänavan ympärillä oli jättimäinen Gondwanamanner, jossa olivat muun muassa Etelä-Amerikka, Afrikka, Australia ja Etelämanner. Pohjoisessa oli huomattavasti pienempi muun muassa Pohjois-Amerikasta, Grönlannista ja Euroopasta koostuva Lauraasia. Pohjoisessa oli suuri valtameri Panthalassa. Hajallaan olevien Australian, Siperian ja Euroopan välissä oli Paleotethysmeri. Siitä lounaaseen olivat Rheanmeri ja Japetusmeri. Gondwanamaa ajautui kohti Lauraasiaa. Pohjois-Amerikassa oli matalia meriä. Kauden alussa oli jääkausi. Aivan kauden alkupuolella ilmasto oli jonkin verran nykyistä viileämpi mutta lämpeni koko alkupuolen, jonka jälkeen vakautui. Maan keskilämpötila oli kauden keski- ja loppuvaiheila ehkä jopa 22 C. Ilmaston kosteus vaihteli melko paljon kauden aikana. Navoilla olivat napalakit, tosin ehkä pienemmät kuin ordovikikauden. Meren pinta oli noussut ordovikikauden jääkauden jälkeen. Siluurikaudella maapallon ilmasto vakautui muun muassa kasvihuoneilmiön takia.
Kauden lopulla alkoi hiilidioksidin määrä laskea.
Siluurikaudella kasvit alkoivat kehittyä maalla, vaikka olivatkin levinneet kuivalle maalle jo edellisellä kaudella. Keskisiluurikaudella noin 425 miljoonaa vuotta sitten esiintyi ensimmäinen varmasti tunnettu muutaman sentin korkuinen maakasvi "Cooksonia". Se oli itiökasvi ja putkilokasvi. Kasvi esiintyy jo noin 425 miljoonaa vuotta sitten. Kasvi kasvoi meren rannoilla ja jokien suistoissa. Kasvi oli pysytykasvuinen dikotomisesti (halkihaaraisesti) haarautuva lehdetön kasvi. Haarojen päässä pallomaiset tai kellomaiset itiöpesät. "Cooksonia" on kasvisuku, mutta voi olla toisiaan muistuttavien kasvisukujen ryhmä. Edes suhteelliset ehjät "Cooksonia"-fossiilit ovat hyvin harvinaisia. "Cooksonia" on yhä hyvin arvoituksellinen kasvi. Ei tiedetä edes sitä, miten kasvi kiinnittyi alla olevaan maaperään. Muita varhaisia kasveja ovat keskisiluurin ehkä jäkälämäinen "Nematothallus", "Parka" (ehkä hiemen litteää jäkälää muistuttavia) "Pachytheca" (pallomainen, ehkä itiöpesä). Nämä olivat ehkä kasveja, jotka hävisivät evoluutiokilpailun kortteille ja lieoille. Myöhäissiluurikaudelle mennessä oli ilmestynyt monia pieniä ruohoa muistuttavia, juurettomia itiökasveja, joilta puuttuivat lehdet. Nämä olivat niin sanottuja paljassaniaisia, psilofyyttejä. Näillä oli alkeellinen johtosolukko ja epämääräinen varsi. Myöhäisellä siluurikaudella eli katinliekoa muistuttava "Baragwanathia"
Kauden lopuilla noin 410 miljoonaa vuotta sitten ilmestyi paljassanikkainen maakasvi "Rhynia", jota on monesti pidetty maakasvien alkumuotona, mitä se ei liene. Se kasvoi llekomaisesti ja muistutti solukoltaan sammalia.
Cooksonian lisäksi varhainen maakasvi 427 miljoonaa vuotta sitten oli "Eohostimella".
Noin 420 miljoonaa vuotta sitten eteläisessä suurmanner Gondwanassa oli kylmänlauhkeaa arviolta 50 leveysasteen eteläpuolella, ja kylmää noin 75 leveysasteen eteläpuolella. Lähempänä päiväntasaajaa oli silloin laajoja aavikoita, ja kostea trooppinen vyöhyke oli nykyistä kapeampi, jos sitä oli. Pohjoisnavan ympärillä oli merta ja pelkkä merijäävyöhyke.
Kaudella eli jättiläismäisiä meriskorpioneja ("Gigantostraca"), esimerkiksi yläsiluurikaudella "Pterygotus buffaloensis". Merissä olivat yleisiä trilobiitit ja erityisesti brakiopodit (lonkerojalkaiset) sekä sammaleläimet. Graptoliittien määrä väheni kaudella tasaisesti. Korallien määrä kasvoi, samoin piikinahkaisten. Pääjalkaisten määrä väheni hiljalleen.
Maalle nousivat hämähäkkieläimet ja juoksujalkaiset. Kausi tunnetaan leuattomista merikaloista. Leualliset ja luukalat kehittyivät tällä kaudella. Kauden lopulla esiintyi jo makean veden kaloja.
Siluurikausi jaetaan usein näin:Vaihtoehtoisesti näin:Nykyään jaetaan myös neljään:
Pohjois-Amerikassa käytetään erilaisia jakosarjoja alueellisesti:Siluurikaudella tapahtui muutama joukkosukupuutto