hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Piper Laurie
Piper Laurie, oik. Rosetta Jacobs (s. 22. tammikuuta 1932) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi juutalaiseen perheeseen Detroitissa Michiganissa ja muutti nuorena Los Angelesiin.
Piper Laurielle myönnettiin vuonna 1987 Emmy-palkinto roolista televisioelokuvassa "Promise".
Lauriella on ollut rooleja muun muassa elokuvissa "Suurkaupungin hait" (1961), "Sanaton rakkaus" (1986) ja "Ruohojen harppu" (1995). Hän on ollut kolmesti Oscar-ehdokkaana.
Laurie tunnetaan myös roolistaan televisiosarjassa "Twin Peaks", jossa hän esittää Catherine Martellia.
Laurie esitti mielisairaan uskonnollista äitiä Brian de Palman kauhuelokuvassa "Carrie" ja oli roolistaan ehdolla Golden Globe -palkinnon saajaksi.
Cyber
Cyber-tyyli eli cybergoth on yksi goottikulttuurin alatyyleistä, jonka läheisiin tyyleihin kuuluvat muun muassa goottipunk, fetish, industrial sekä historiallisromanttinen tyyli. Cyber-tyyli on hyvin silmiinpistävää, ja siihen kuuluu yleensä mustan ja neonvärien yhdistäminen, glitter, muovi, näyttävät hiuslisäkkeet ja -laitteet, kiilto, metallin värit, cyber-gogglet sekä platformkengät.
Max Payne: Payne &amp; Redemption
Max Payne: Payne & Redemption on vuonna 2008 englantilainen peruttu independent-lyhytelokuva, jota ohjasi, tuotti ja käsikirjoitti Fergle Gibson. Toinen tuottaja oli Luke Morgan-Rowe ja apulaistuottaja oli Dewi Morgan. Säveltäjänä toimi Justin R. Durban. "Payne & Redemptionin" keskeisissä rooleissa olivat Nigel Billing (etsivä Max Payne), John Mangan (Dr. Clarence Volpé) ja Kylie Cushman (etsivä Jessica Logan).
"Payne & Redemption" perustui "Max Payne" -pelien maailmaan ja hahmoihin, mutta elokuvalla ei ollut lisenssiä. Remedy Entertainment antoi hyväksyntänsä projektille, mutta 5. toukokuuta 2008 elokuvan tuotanto lopetettiin 20th Century Foxin painostuksesta. Fox oli hankkinut oikeudet lisenssiin omaa elokuvaansa varten.
Elokuva oli määrä julkaista tietyissä elokuvateattereissa Britanniassa ja ilmaislevityksesä internetin kautta. Elokuvan kestoksi kaavailtiin 20 minuutta, mutta osana suurempaa tarinaa, joka kestää puolitoista tuntia. Ohjaaja Fergie Gibsonin mukaan hänen esikuvansa on Quentin Tarantino.
Hiilipiippu
Hiilipiippu on hiilipolttoisten höyryveturien suora, joskus erillisellä pääterenkaalla varustettu savupiippu, “saappaanvarsi“.
Hiili kipinöi vähemmän kuin puu, joten hiilipolttoisessa veturissa ei tarvita kipinänsammuttajana toimivaa turbiiniosaa kuten halkopolttoisissa. Lisäksi hiilipesän veto on hiukan erityyppinen.
Halkopiippu
Halkopiippu on halkopolttoisissa höyryvetureissa käytetty 
torvenmuotoinen savupiippu, jonka sisällä olevien kaltevien levyjen avulla pyritään sammuttamaan polttoaineesta aiheutuva tulipaloja sytyttämään pystyvä kipinöinti. Kipinöintiä estetään myös savutorven yläpäähän sijoitetulla metallisella kipinäverkolla. 
Torviosan alaosassa on erilliset luukuilla suljetut putket tai aukot piippuun kertyvän lentotuhkan poistoa varten.
Piippumallia käytettiin myös joissakin siirrettävissä paikallishöyrykoneissa.
Arto Muna ja Millennium
Arto Muna ja Millennium on vuosina 1999–2002 toiminut ja vuonna 2014 paluun tehnyt suomalainen rock-yhtye.
Yhtyeen nimivaihtoehtona oli myös "Lasse Erjamo ja Internet". Orkesterin viralliseen työasuun kuului valkoinen kauluspaita, tumma solmio ja tummat housut. Viimeisen esiitymisensä yhtye teki vuonna 2002 Karmarock-festivaalilla.
Vuonna 2000 Arto Muna ja Millennium sai Emma-ehdokkuuden sarjassa "Vuoden pop-/rocktulokas".
Hiekkakupu
Hiekkakupu on höyryveturien kattilan päällä oleva kupumainen hiekkasäiliö, josta lähtevät pyörien väliin päättyvät hiekoitusputket, joilla kiskoille voidaan pudottaa hiekkaa parantamaan pitoa. Raskaassa vaihtotyössä käytetyissä vetureissa oli usein kaksi hiekkakupua. Vanhemmassa kalustossa ja kapearaiteilla järjestelmä toimii painovoimalla. Myöhemmin, kun vetureihin alettiin asentaa paineilmajärjestelmiä, myös hiekoitin siirrettiin toimimaan paineilmalla.
Alunperin hiekkasäiliöt oli sijoitettu veturin käyntisilltoihin ja hiekkakupuja alettiin asentaa vasta 1870-luvun tienoilla. Muun muassa Suomen Rautatiemuseossa olevan Suomen vanhimman veturin (B1 “Pässi“, Beyer Peacock 1868, 0-4-2st) hiekkasäiliöt ovat käyntisiltojen alapinnassa. Myös nykyaikaisissa sähkö- ja dieselvetureissa hiekkasäiliöt ovat veturin alustassa. Nykyisin hiekkana käytetään säkitettyä hienojakoista rakennushiekkaa.
Jokioisten museorautatiellä hiekkaa käytetään yleensä sateen jälkeen. Toimivia hiekoituslaitteita on vain kolmessa veturissa eli JR4, JR5 ja LWR6; HKR5:n ja ÄSR1:n loppuun kuluneet hiekoitusputket poistettiin peruskorjauksessa eikä uusia ole toistaiseksi asennettu. Kovjoen museorautatien veturien hiekoituslaitteita ei käytetä, koska rata on mäetön.
M/S Finntrader
M/S Finntrader () on Finnlines Groupin omistama ro-ro/matkustaja-alus. Se on rakennettu vuonna 1995 Gdańskin telakalla Gdańskissa, Puolassa. Nykyisin aluksella operoi Nordö Link, reitillä Malmö–Travemünde. Finntrader on rekisteröity Ruotsin lipun alle ja sen kotisatama on Malmö.
Finntraderin sisaralukset ovat M/S Finnhansa, M/S Finnpartner ja M/S Transeuropa.
Pituutta Finntraderilla on 183 metriä, leveyttä 28,7 metriä ja syväys on 7,4 metriä. Laivan koko tilavuus (bruttovetoisuus) on 33 313 GT ja matkustus- ja lastitilojen tilavuus (nettovetoisuus) 10 700 NT. Aluksen lastikapasiteetti on 3 052 metriä. Laivan huippunopeus on 21,3 solmua ja jääluokitus 1A Super.
Aluksen jäähdytyskonttikapasiteetti on 130.
Laivan pääkoneina on neljä Zgoda-Sulzer 8ZAL40S -dieselmoottoria, jotka yhdessä kehittävät 23 040 kilowatin tehon.
7. huhtikuuta 1995 alus laskettiin vesille ja 26. lokakuuta alus luovutettiin Finncarriersin omistukseen, joka rekisteröi sen Suo hankki aluksen Helsinkiin. Marraskuussa alus aloitti liikennöinnin reitillä Helsinki–Lyypekki. 1. joulukuuta rouva Elisa Lagerroos kastoi aluksen Helsingissä.
Vuonna 2000 Finntrader rekisteröitiin Finnlinesin omistukseen Suomeen. Lokakuun alussa 2001 alus siirtyi reitille Helsinki–Travemünde. 8. maaliskuuta 2004 laiva rekisteröitiin Oy Hanseatic Shipping Ab:n omistukseen Helsinkiin. 6. elokuuta 2006 Finntrader oli viimeistä päivää liikenteessä Helsingin ja Travemünden välillä. Samana päivänä alus lähti Travemündesta kohti Puolassa sijaitsevaa Remontowa -telakkaa, jossa alusta kunnostettiin. 8. elokuuta 2006 Finntrader siirtyi Finnlines Shipmanagement Ab:n tilausliikenteeseen. Samalla alus rekisteröitiin Ruotsin alusrekisteriin.
Finntrader meni jälleen helmikuussa 2007 Remontowa-telakalle Puolaan. Siellä alus konvertoitiin läpiajettavaksi ja siihen lisättiin matkustajapaikkoja. 19. helmikuuta alus siirtyi reitille Malmö–Travemünde.
Al Unser
Alfred Unser (s. 29. toukokuuta 1939 Albuquerque, Yhdysvallat) on entinen yhdysvaltalainen kilpa-ajaja.
Hän voitti urallaan neljä kertaa Indianapolis 500 -kilpailun. Uransa hän ajoi pääasiassa CART-sarjassa, jonka mestaruuden voitti kausina 1983 ja 1985.
Unser aloitti uransa 1957 sprintti- ja kartingautoilla ja lopetti sen 52-vuotiaana 1992. Pitkän uransa aikana hän ajoi mm. Daytona 500- ja NASCAR-sarjoissa.Al Unserin lähisuvussa on lukuisia kilpa-ajajia:
Ikarus C 42
Ikarus C42 on saksalaisen Comco Ikarus GmbH:n valmistama ultrakevyt lentokone. Konetyyppi on Suomen yleisin ultrakevyt lentokone.
Höyrykupu
Höyrykupu on höyryveturikattilan yläpuolinen laajennusosa, johon sijoitetaan mm. valtaventtiili, joissakin vetureissa varoventtiilit sekä toisinaan myös viheltimet.
Joskus höyrykupu yhdistetään hiekkakupuun rakentamalla yhteinen peitekupu, jollainen on mm. Hr1-, Tr1- ja PT-4–vetureissa, molemmissa säilyneissä 1000 mm Krauss-vetureissa sekä HKR 3– 4- ja 5 -vetureissa.
Independent-elokuva
Independent-elokuva tai indie-elokuva tarkoittaa yleensä pienen budjetin elokuvaa, jonka tuottaa pieni elokuvastudio. Lisäksi termiä käytetään kuvaamaan vähemmän kaupallisia taide-elokuvia, jotka eroavat tarinavetoisista, suuren yleisön klassisista Hollywood-elokuvista.
Independent-elokuvien määrää ovat 1990- ja 2000-luvulla lisänneet useat tekijät, kuten teräväpiirtoon kykenevien videokameroiden yleistyminen, tietokoneiden helppokäyttöiset editointiohjelmat ja independent-elokuvafestivaalien kuten Sundancen kasvanut julkisuus.
Mestarien liigan kausi 2006–2007
Mestarien liigan kausi 2006–2007 oli Mestarien liigan 15. kausi. Loppuottelu pelattiin Ateenan Olympiastadionilla, Kreikassa 23. toukokuuta 2007 Milanin ja Liverpoolin välillä, ja päättyi Milanin 2–1-voittoon.
Ensimmäiset osaottelut pelattiin 11. ja 12. heinäkuuta 2006, toiset osaottelut 18. ja 19. heinäkuuta 2006.
Ensimmäiset osaottelut pelattiin 25. ja 26. heinäkuuta 2006, toiset osaottelut 1. ja 2. elokuuta 2006.
Ensimmäiset osaottelut pelattiin 8. ja 9. elokuuta 2006, toiset osaottelut 22. ja 23. elokuuta 2006.
Kolmannella kierroksella hävinneet siirtyvät UEFA Cupin ensimmäiselle kierrokselle.
Jos lohkoissa päädytään tasapeliin, lohkosijoitukset ratkaistaan seuraavasti:
Lohkojan värimerkinnät tarkoittavat seuraavaa:
Kaikki pudotuspelit pelataan kaksiosaisena paitsi finaali, joka pelataan yksiosaisena. Alla olevaan pudotuspelikaavioon on lisätty vain otteluiden lopulliset tulokset, kaikki pudotuspelien tulokset löytyvät pääartikkelista.
Kristjan Palusalu
Kristjan Palusalu (vuoteen 1935 Christian Trossmann, 10. maaliskuuta 1908 Saulepi – 17. heinäkuuta 1987 Tallinna) oli Viroa edustanut painija, joka voitti sekä kreikkalais-roomalaisen että vapaapainin raskaansarjan kultamitalin vuoden 1936 olympialaisissa Berliinissä. Hän on ainoa raskaansarjan painija, joka on voittanut molempien tyylien olympiakultaa samoissa olympialaisissa. Olympiavoittojensa lisäksi Palusalu voitti Euroopan mestaruuden kreikkalais-roomalaisessa painissa vuonna 1937 ja kaksitoista Viron mestaruutta.
Palusalun sanotaan toimineen mallina Tallinnan Pronssisoturi-patsaalle. Mallina toimimisestaan huolimatta Palusalun "neuvostosankaruus" ei ole tahraton: hän nimittäin loikkasi Suomeen Neuvostoliiton miehitettyä Viron vuonna 1940 ja taisteli jatkosodassa Itä-Karjalassa. Suomen vastavakoilu piti häntä lähetettynä ja seurasi hänen toimiaan tarkasti. Palusalu joutui sittemmin Siperiaan mutta onnistui pakenemaan ja palaamaan Viroon. Sodan jälkeen hänet luovutettiin Neuvostoliittoon, jossa hän joutui uudelleen Siperiaan vankileirille. Sieltä hän vapautui vasta Nikita Hruštšovin aikana.
Cecil Howard Green
Cecil Howard Green (6. elokuuta 1900 – 11. huhtikuuta 2003) oli brittiläissyntyinen yhdysvaltalainen geofyysikko, joka opiskeli Brittiläisen Kolumbian yliopistossa sekä Massachusettsin teknologian instituutissa. Hän kuului Texas Instrumentsin perustajiin ja oli yhdessä vaimonsa Ida Greenin kanssa myös hyväntekeväisyyden harrastaja.
Green oli 5-vuotiaana todistamassa San Franciscon maanjäristystä.
Antares (täsmennyssivu)
Antares tarkoittaa seuraavia asioita:
Jerry Unser
Jerome/Jeremy 'Jerry' Unser (15. marraskuuta 1932 Colorado Springs, Yhdysvallat – 17. toukokuuta 1959 Indianapolis, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kilpa-autoilija.
Jerry Unser oli ensimmäinen Unser-suvun jäsen, joka osallistui Indy 500 -kilpailuun. Hänet lasketaan myös Formula 1 -ajajaksi, sillä hän osallistui Indy 500 -kilpailuun sen ollessa osa MM-sarjaa. Hänen kilpailunsa päättyi keskeytykseen, koska hän joutui alkukierroksilla Ed Elisianin ja Dick Rathmannin kaksintaistelusta aiheutuneeseen joukkokolariin. Hän menehtyi onnettomuudessa Indianapolis 500 -kilpailun harjoituksissa vuonna 1959 saaden pahoja ruhjeita ja palovammoja kuollen kaksi viikkoa myöhemmin.
Unser kuului moottoriurheilusukuun, sillä kilpa-ajajat Al Unser ja Bobby Unser olivat hänen veljiään, Robby Unser hänen veljenpoikansa ja Al Unser Jr. ja Johnny Unser hänen poikiansa.
Earnest Hooton
Earnest Albert Hooton (20. marraskuuta 1887 Clemansville, Wisconsin–3. toukokuuta 1954 Cambridge, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen fyysinen antropologi, joka tutki ihmisen evoluutiota ja niin kutsuttua rodullista eriytymistä, luokitteli ihmispopulaatioita ja pyrki löytämään yhteyksiä keho- ja luonnetyyppien välillä erityisesti rikollisen käyttäytymisen yhteydessä.
Hooton opiskeli Oxfordin yliopistossa Rhodes-stipendiaattina ja väitteli tohtoriksi antropologiasta Wisconsinin yliopistosta vuonna 1921. Hooton työskenteli pitkään Harvardissa ja hänestä tuli arvostettu professori ja Peabody-museon johtaja. Hooton käytti vertailevaa anatomiaa jakaakseen ihmiskunnan eri rotuihin. Hooton kuvaili tiettyjen ”päärotujen” ja ”ihmistyyppien” morfologisia ominaisuuksia.
Hooton uskoi Cesar Lombroson teoriaan, jonka mukaan rikollisiksi synnytään ja rikolliset voidaan tunnistaan heidän fyysistä piirteistään. Hooton aloitti vuonna 1927 mittavan hankkeen Lombroson teorian lopulliseksi todistamiseksi ja osoittaakseen, että poikkeava käyttäytyminen johtuu ”ala-arvoisesta mielenlaadusta”. Hooton mittasi kymmenessä osavaltiossa yhteensä 13 873 rikollisen eri fyysiset piirteet ja vertasi niitä 3 203 ei-rikollisen ihmisen aineistoon. Mitattavien fyysisten piirteiden joukossa oli muun muassa pituus, paino, pään pituus sekä nenän ja korvien korkeus. Tämän lisäksi koehenkilöiltä kirjattiin muun muassa ikä, uskonto, koulutus, tehdyt rikokset, älykkyysosamäärä, tatuoinnit ja rotu.
Tutkimuksien tuloksena syntyi kaksi vuonna 1939 julkaistua mittavaa teosta nimeltä "The American Criminal" ja "Crime and the Man". Teoksista ensimmäinen käsitteli ”perinteisiä” yhdysvaltalaisia (”Old American”) ja jälkimmäinen uusia yhdysvaltalaisia ja mustia (”New American”) rikollisia. Tutkimuksiensa perusteella Hooton esitti, että rikollisuuden syynä oli fyysinen ala-arvoisuus ja koska rikollisia ei voitu tämän vuoksi saada sopeutumaan yhteiskuntaan, tuli rikolliset ainekset yksinkertaisesti eristää tai eliminoida. Hootonin tutkimuksien teoreettinen perusta kuitenkin osoitettiin pian vääräksi ja Hootonin kriminologiset teoriat eivät nykyisin nauti laajaa kannatusta.
Peroksidi
Peroksidi on yhdiste, joka sisältää yksinkertaisen happi-happi -sidoksen. Peroksidiyhdisteet voivat olla epäorgaanisia, jolloin ne koostuvat kationista ja O-anionista, tai orgaanisia peroksideja. Peroksideissa happi ilmenee poikkeuksellisesti hapetusluvulla -I. HO, (HOOH), vetyperoksidi on esimerkki peroksidista.
Kansanomaisesti peroksidi-sana on tunnettu hiustenvaalennuksessa ja -valkaisussa ja mm. käsitteessä peroksidiblondi.
Sointu (äänilevytehdas)
Sointu oli ensimmäinen yksityinen äänilevyjen valmistaja ja julkaisija Suomessa. Sen perustivat Turkuun vuonna 1938 Herman Weber ja Fredrik Seeger.
Äänitykset tapahtuivat muun muassa Turussa vapaapalokunnan tiloissa. Usko Kemppi oli heidän hovisäveltäjänsä, sanoittaja ja orkesterin kokooja. Saksalainen insinööri Dargatz valvoi äänityksien onnistumista. Silloin ei luotettu kaupungin sähkölaitoksen virran tasaisuuteen ja siksi rakennettiin laite joka pyöritti vahamassalevyjä oikealla nopeudella. n akustiikka tuotti hankaluuksia, siksi tarvittiin avuksi kankaita ja korkkimattoa.
Turun Tähtituotanto on uudelleenjulkaissut Sointu-iskusäveliä CD:llä. Sointu-levymerkki on nykyään Turun Tähtituotannon käytössä ja omistuksessa.
Soittajina ensimmäisillä levyillä olivat:
Tammuz
Tammuz on babylonialaisessa ja assyrialaisessa mytologiassa esiintyvä viljan ja kasvillisuuden jumala. Se vastaa Dumuzia, sumerilaisen rakkauden jumalattaren Inannan kuolevaa ja jälleensyntyvää puolisoa.
Tammuz on rakkauden jumalatar Ištarin puoliso. Hänen rakkautensa Ištariin oli todellista ja syvää, mutta Ištar aiheutti hänen kuolemansa lähettämällä hänet kuoleman valtakuntaan omasta sijastaan. Tämä teki Tammuzista ns. kulttihahmon, jota erityisesti naiset palvovat. Jokavuotisessa seitsemän päivää kestäneessä juhlassa he esittivät hänelle valituslauluja, voihkivat ja silpoivat kehoaan.
Viitteitä Tammuzista löytyy myös Vanhasta testamentista.
Tankkiveturi
Tankkiveturi on höyryveturi, jonka vesitankit ja polttoainetila on sijoitettu itse veturiin perässä vedettävän tenderin sijaan. Veturin vesi höyrystetään kuitenkin tulipesässä olevan avotulen avulla normaalin höyryveturin tapaan, eikä sitä tule sekoittaa höyrysäiliöveturiin (: tuleton veturi).
Tankkiveturin tunnistaa pyörästömerkinnän lopussa olevasta kirjainkoodista: T kun kysymyksessä on normaalein sivutankein varustettu tankkiveturi, jos veturissa on kattilan päälle sijoitettu ns. satulatankki kyseinen kirjaintunnus on st ja jos tankki on rungon sisälle kattilan ja hytin alle sijoitettu runkotankki lyhenne on wt. Harvinaisin malli, jollainen oli mm. Jokioisten rautatien kahdessa ensimmäisessä Porter-veturissa, oli polttoainetilan yhteyteen sijoitettu takatankki jonka koodi on rt.
Tenderivetureissa ei kyseistä kirjainkoodia ole.
Joskus tankkiveturiin saattoi kuulua lisänä toimintasädettä lisäävä pienikokoinen polttoaine- ja vesivaunu eli tenderi. Tällöin puhuttiin puolitenderiveturista ja pyörästöä ilmaisevan lukusarjan takana oli kirjainlyhenne wtt
Tankkivetureita käytettiin lyhyillä matkoilla ja järjestelijänä. Tankkiveturi, joka yleensä kulki yhtä hyvin kumpaankin suuntaan, oli erittäin suosittu kapearaiteisilla rautateillä, joilta huomattavalta osalta puuttui veturin kääntömahdollisuus - tai, kuten Jokioisten rautatiellä, radan profiilin vuoksi veturia ei edes saanut kääntää eli se ajoi aina takaperin toiseen suuntaan.
Iota Horologii
Iota Horologii on 50 valovuoden päässä Heilurikellon tähdistössä oleva Aurinkoa muistuttava tähti, joka on Aurinkoa 1,5 kertaa kirkkaampi. Tähti luokiteltiin aikaisemmin G3IV, nyt G0Vp. Tähdellä on eksoplaneetta. Q1 Eridani 7,3 valovuoden päässä on tätä tähteä lähin tunnettu tähti, jolla on eksoplaneetta.
Iota Horologiin seuralaisen 2,24 Jupiterin massaa tai yli, kiertoaika noin 311 päivää ja radan puoliakseli 0,91 AU. Radan soikeus 0,22.
Yleishyödyllinen asuntoyhteisö
Yleishyödyllinen asuntoyhteisö on asuntorakennuttamista harjoittava yhteisö, jolle on myönnetty oikeus hakea Valtion asuntorahaston aravalainaa vuokratalojen tai asumisoikeustalojen rakentamista varten.
Uudistuotannon rakentamista varten myönnettävien "arava-, korkotuki- ja takauslainojen" saajia on lailla rajoitettu. Rakennuttajan on oltava
Suuri lainansaajaryhmä ovat kunnat ja niiden suoraan omistamat osakeyhtiöt ja asunto-osakeyhtiöt. Nämä omaavat vajaat 60 % lainakannasta. Yleishyödyllisistä yhteisöistä neljä suurinta konsernia – Sato, TA, VVO ja Avara – omistavat 15 % lainakannasta. Saman 15 % omistavat yhteisöt, jotka tuottavat vanhus-, opiskelija- tai nuorisoasuntoja, tai asuntoja erityisryhmille. Viisi prosenttia lainakannasta on myönnetty eri yrityksille, pankeille ja vakuutuslaitoksille, loput pienemmille yleishyödyllisille asuntoyhteisöille.
Yleishyödyllisyyttä haetaan Asumisen rahoitus- ja kehittämiskeskus ARAlta. Edellytykset nimitykseen on määritelty vuokratalojen osalta aravalaissa (1189/93 §15a), ja korkotukilainojen osalta korkotukilaissa (604/2001 §24). ARA tutkii yhtiöiden "omistajataustan", "toimialan" ja "taloudelliset tiedot", ja nimeää yhtiön mikäli lain edellytykset täyttyvät.
Yleishyödylliseksi nimetty yhtiö sitoutuu noudattamaan yleishyödyllisyyden ehtoja, muun muassa "aravarajoituslaissa" määriteltyjä asuntoja koskevia käyttö- ja luovutusrajoituksia. ARAn tehtävänä on valvoa säännösten noudattamista. Mikäli yhtiön tilanne muuttuu - esimerkiksi omistussuhteet muuttuvat - sen on ilmoitettava asiasta ARAlle. ARAn tehtävänä on myös valvoa lainoitettujen yhtiöiden taloudellista tilannetta ja toiminnan mahdollisia riskejä.
Yleishyödyllisiksi nimettyjä yhteisöjä on vuoden 2007 alussa noin 450 kappaletta. Niistä noin 350 yhteisöä tuottaa asuntoja erityisryhmille. Nimetyistä yhteisöistä ARA ylläpitää julkista listaa.
Arzamas
Arzamas on kaupunki Nižni Novgorodin alueella Venäjällä. Kaupungin asukasluku vuonna 2010 oli noin 108 000.
Arzamasin teollisuus valmistaa instrumentteja, radioita, panssaroituja miehistönkuljetusvaunuja ja muita erikoisajoneuvoja. Kaupungissa on myös tislaamo.
Iivana Julma perusti Arzamasin vuonna 1578 mordvien asuttamalle alueelle. Vuonna 1737 paikkakunnalla oli 7 000 asukasta, kun siitä tuli Moskovaan johtavan tien tärkeä kuljetuskeskus. Paikka oli tunnettu hanhistaan, sipuleistaan ja nahkatöistään.
Katariina Suuri antoi Arzamasille vuonna 1781 viralliset kaupunkioikeudet. 1800-luvun alkupuolella kaupungissa oli yli kaksikymmentä kirkkoa ja katedraalia. Kaupunki jouduttiin rakentamaan uudelleen 1812 Napoleonin jäljiltä. Uudelleenrakennuksessa käytettiin empiretyylistä arkkitehtuuria.
Kaupungissa toimi 1802–1862 Aleksandr Stupinin taidekoulu, ja monet kuuluisat venäläiset opiskelivat siellä, mm. Vasili Perov.
Akseli Lahtinen
Akseli Lahtinen (s. 27. helmikuuta 1974) on menestynyt raviohjastaja. Hänellä on parhaimmillaan ollut yli 40 valmennettavaa hevosta. Hän aloitti ohjastamisen vuonna 1990 ja on ajanut joulukuuhun 2009 mennessä yli 7 600 starttia, joista voittoja on tullut yli 1000. Voittorahoja on hieman yli 3,3 miljoonaa euroa. Hänellä on ollut A-valmentajalisenssi vuodesta 2002. Vuonna 2007 Lahtinen ylitti 200 voiton rajan vuodessa urallaan ensi kertaa. Hän on kertonut suurimman unelmansa olevan Elitloppetin voitto omalla valmennettavalla.
Vuoden 2014 kevään jälkeen hän ei ole ajanut lähtöäkään Suomessa.
V75-tähti Lixys Star, Vermon Derbyn talvisuosikki Rosi's Soremonda ja uran alkuajoilta Allyhills Darwin (37 voittoa).
Arto Hammar
Arto Hammar (s. 1960 Kisko) on suomalainen raviohjastaja ja -valmentaja, joka on vuonna 1978 alkaneella urallaan ohjastanut yli 700 voittoa. Hän on toiminut valmentajana Turussa Metsämäen raviradalla vuodesta 2007 lähtien.
Vuonna 2013 Hammar ohjasti ravikuningattaren tittelin Kuopion kuninkuusraveissa tammalla Marimin.
American Anthropological Association
American Anthropological Association () on vuonna 1902 perustettu Yhdysvalloissa toimivien antropologien järjestö. Se ilmoittaa olevansa suurin antropologian ammattilaisten järjestö maailmassa. Järjestön tavoitteena on edistää antropologian tutkimusta, levittää antropologista tietoa ja sen sovellutuksia ihmiskunnan ongelmien ratkaisuun ja edustaa tieteenalaa kansallisesti sekä kansainvälisesti. Järjestöllä on nykyisin keskimäärin 10 000 jäsentä ja sen vuosittaiset kokoukset keräävät yli 5 000 osallistujaa.
Seppo Markkula
Seppo Markkula (s. 1961) on suomalainen raviohjastaja. Hän asuu Porissa ja toimii lainaohjastajana. Hän on ohjastanut raveissa 32 vuotta ja ajanut yli 14 000 lähtöä, joista hän on voittanut yli 1500. Tuhannennen voittonsa hän ajoi tammikuussa 2010. Vuonna 2013 Markkula ajoi eniten voittoja urallaan, 123 kappaletta. Voittorahoja hän on kerännyt koko uransa aikana yli neljä miljoonaa euroa. Yksi parhaita Markkulan valmentamia ja ohjastamia hevosia oli Joyeuse d'Or joka juoksi useita Suomen ennätyksiä.
Markkulan viimeisin menestyshevonen on Janne Ranta-Krenkun valmentama tamma She Loves You, jolla hän on saavuttanut useita suurkilpailuvoittoja.
Vierasmaalisääntö
Vierasmaali on erityisesti jalkapallossa mutta myös muissa urheilulajeissa käytetty sääntö, jota sovelletaan ratkaistaessa voittaja kahden joukkueen välisissä kahden osaottelun ottelusarjoissa.
Sääntöä käytetään, kun ottelusarja on tasan kahden osaottelun jälkeen. Silloin voittaja on joukkue, joka on tehnyt enemmän maaleja vierasottelussaan. Mikäli silläkään ei saada eroa joukkueiden välille, pelataan jatkoaika ja mahdollinen rangaistuslaukauskilpailu.
Jalkapallon eurooppalaisissa seurajoukkuekilpailuissa sääntöä alettiin käyttää Cup-voittajien cupissa vuonna 1965 vaihtoehtona arvonnalle ja puolueettomalla kentällä pelattavalle uusintaottelulle.
Vierasmaalisääntöä on arvosteltu ajoittain. Keskustelua vierasmaalisääntö herätti muun muassa keväällä 2003, kun Milanon seurat AC Milan ja Inter kohtasivat Mestarien liigan välierissä. Ensimmäinen osa San Siro -stadionilla, jossa AC Milan oli merkitty kotijoukkueeksi, päättyi 0–0, ja kun toinen osaottelu samalla fyysisellä stadionilla (nimeltään Stadio Giuseppe Meazza -stadion Interin ollessa kotijoukkue) päättyi 1–1, eteni AC Milan loppuotteluun vierasmaalisäännön perusteella. Kaudella 2008–2009 Mestarien liigan välierissä kohtasivat FC Barcelona ja Chelsea. Ensimmäinen osaottelu päättyi 0–0 ja toinen 1–1, jolloin FC Barcelona eteni loppuotteluun vierasmaalisäännön perusteella. Syksyllä 2018 monet eurooppalaisten huippujoukkueiden valmentajat avasivat Euroopan jalkapalloliitto UEFA:n kanssa keskustelun säännön poistamiseksi.
Ari Moilanen
Ari Moilanen (s. 1961) on yksi Suomen menestyneimmistä raviohjastajista. Vihdissä asuva Moilanen oli marraskuussa 2015 ajanut yli 47 000 starttia voittaen niistä yli 6 000. Voittorahoja oli tuolloin kertynyt yli 21,7 miljoonaa euroa. Hänellä on A-ajolupakortti ja D-lisenssi.
Teollisuusveturi
Teollisuusveturi on teollisuuslaitosten käyttöön varta vasten suunniteltu tai normaalimallista muunnettu veturi. Tyypillisimmät erot linja- ja järjestelyvetureihin nähden ovat koneiston painopisteen siirto voimaan eikä nopeuteen, halkaisijaltaan pienemmät pyörät ja raskaiden junarunkojen siirtelyssä tarvittavat lisäpainot.
Tyypillisiä normaalimalleista muunnettuja teollisuusvetureita ovat Karhulan–Sunilan Rautatien ja UPM-Kymmene Oyj:n omistamat, Dv12–veturin alustalle ja korille rakennetut Move90–veturit, joissa on alkuperäisen V16-moottorin tilalla V12, halkaisijaltaan pienemmät pyörät ja 15 tonnin lisäpainot, tai Seikun saha Oy:llä käytössä ollut, VR:n Tve4–ratakuorma-auton teollisuusversio Move250B.
Varta vasten teollisuuskäyttöön suunniteltuja ovat mm. Valmetin Move66 sekä Lokomon C600 ja Kisko-Kalle. Move66 ja C600 ovat olleet todellinen menestystarina. Vetureiden omistajat ovat vaihdelleet useasti, ja vasta 2000-luvulta alkaen niiden käyttö on vähentynyt kasvavien junapainojen takia. Kisko-Kalle oli oman aikansa menestystarina; ne olivat käytössä Valtionrautateillä sekä hyvin useilla teollisuuslaitoksilla 1950-luvulta aina 1970-luvun loppuun. Myös 1991 Transtech Oy:ltä valmistunut uuden sukupolven N-veturi oli erityisesti teollisuuskäyttöön suunniteltu.
Vuosina 2009 - 2010 saatiin ajokuntoon vanhin olemassa ollut teollisuusveturi, Vk4 Leena, Borsig 7858/1910, 0-4-0wt. Se on sijoitettu Suomen Rautatiemuseoon Hyvinkäällä.
Ari Kela
Ari Kela (s. 1958) on suomalainen raviohjastaja. Hän asuu Lempäälässä. Hänellä on A-ajolupa ja D-lisenssi. Vuoden 2013 loppuun mennessä hän on ohjastanut 10 827 ravilähtöä, joista hän on voittanut 1 188 lähtöä. Palkintorahoja hän on voittanut yli 3 miljoonaa euroa.
Käänteisosmoosi
Käänteisosmoosi (eng. "Reverse Osmosis", "RO") on prosessi, jossa paineen avulla pakotetaan liuotin (yleensä puhdas vesi) liikkumaan puoliläpäisevän kalvon läpi väkevämmästä liuoksesta laimeampaan päin, eli osmoosiin nähden väärään suuntaan. Käänteisosmoosia on käytetty 1970-luvulta asti veden puhdistamiseen, sekä suolattoman veden tekemiseen merivedestä, että erityisen puhtaan veden valmistamiseen lääketieteen, teollisuuden ja muihin tarpeisiin. Sen avulla voidaan myös tehdä tiivisteitä esimerkiksi tuoremehusta ilman kuumentamista.
Puhtaan veden erottamista merivedestä varten tarvitaan paine, joka on suurempi kuin meriveden aiheuttama osmoottinen paine. Se on noin 29 kPa. Käänteisosmoosilaitteistolla saadaan 95 % suoloista pois. Se riittää hyvin esimerkiksi veneilijöiden juomavesitarpeisiin.
Sotkamossa sijaitseva Talvivaaran kaivos on teollisessa mitassa käänteisosmoosia prosessivesiensä hallintaan käyttävä kemianteollisuuslaitos.
Saša Bjelanović
Saša Bjelanović (s. 11. kesäkuuta 1979 Zadar, Jugoslavia) on kroatialainen jalkapalloilija, joka edustaa Pordenone Calciota.
Tähtilaiva (albumi)
Tähtilaiva on Tommi Läntisen viides albumi. Se julkaistiin 19. elokuuta 2002.
Move66 ja Move67
Move66 ja sen sisarmalli Move67 ovat Valmetin rakentamia teollisuusvetureita. Niitä valmistettiin vuosina 1967–1982. Move66-vetureita on valmistettu 23 kpl ja Move67-veturia 1 kpl. Vetureita on runsaasti eri teollisuuslaitosten käytössä. Osa vetureista toimitettiin Ruotsiin.
Ulkomuodoltaan veturi muistuttaa typistettyä Dv12 -dieselveturia. Veturi on myös hyvin samankaltainen kuin Lokomon C600, itse asiassa sitä voidaan sanoa rinnakkaismalliksi. Ulkonäkökin on hyvin samankaltainen, Move66/67 on koriltaan vain hiukan pyöreämpimuotoinen. Move67 poikkeaa Move66:sta lähinnä suuremman massan ja vetovoiman osalta.
Veturin akselijärjestys on C, eli veturissa on kolme akselia joista kaikki ovat vetäviä. Veturissa ei ole telejä, vaan jokainen pyöräkerta on suoraan kiinni alustassa.
Move66- ja 67-veturit on varustettu hydraulisella voimansiirrolla. Veturi on tarkoitettu vaihtotyöhön, joten sen ominaisuudet keskittyvät enemmän voimaan kuin nopeuteen. Moottorina on 545 hevosvoiman GM 16V-71N -dieselmoottori ja vaihteistona hydraulinen TwinDisc CF 13800. Veturin suurin nopeus on 25-65 km/h.
Move66- ja 67-vetureiden alustaan on lisätty painolevyjä paremman irtiottokyvyn saavuttamiseksi. Move66-veturin paino työkunnossa on 45 tonnia ja Move67:n 60 tonnia.
Molempien veturien olemassaolo on malliesimerkki onnistuneesta suunnittelusta; vasta vuosituhanteen vaihteen jälkeen veturien käyttö on vähentynyt jonkin verran, kun junapainot ovat alkaneet vaatia järeämpiä vetureita. Muun muassa UPM-Kymmene Oyj Kuusankoskella on myynyt Move66-veturinsa, koska 1990-luvun lopussa ostettu Dv15-veturi (nro 2000) on teholtaan riittävä järjestelemään aina vain kasvavia junarunkoja. Sittemmin UPM Kymi on luopunut omien vetureiden käytössä kokonaan.
Romutuskausikin on lähtenyt hiljalleen käyntiin; pari vanhinta Move66-yksilöä on jo romutettu, mutta veturien palvelu jatkuu näin näkymin vielä kauan varakalustona, ratatyökoneina ja peruskorjattuna teollisuuskäytössä. Muun muassa Maansiirto Veli Hyyryläinen on hankkinut ratatyökoneeksi kaksi Move66-veturia.
Wihuri Oy Witraktor suunnittelee Move66-vetureille modernisointiohjelmaa. Alustavan suunnitelman mukaan veturista jää käyttöön runko, akselistot sekä ohjaamon ja konepeittojen runkorakenteet. Voimansiirto uusitaan kokonaan. Ohjaamoon toteutetaan ääni-, lämpö-, ja tärinäeristys. Myös veturin instrumentointi ja hallintalaitteet uusitaan, akselistot kunnostetaan ja kaikki osat pintakäsitellään uudelleen. Korjausten toteutuspaikka on pääosin Ruukin ajoneuvokorjaamo Raahessa.
Yksi vetureista, 7/1971, on luovutettu Haapamäelle museokäyttöön.
M/S Finneagle
M/S Finneagle () on Finnlinesin omistama ro-ro/matkustaja-alus. "Finneagle" on valmistunut vuonna 1999 Astilleros Españolesin telakalla Puerto Realissa, Espanjassa. Kuollutta painoa aluksella on 7 456 tonnia ja sen jääluokitus on 1A eli se pystyy useimmissa jääolosuhteissa kulkemaan yksin. Alus on rekisteröity Suomen lipun alle, ja nykyään se liikennöi reitillä Naantali–Kappelskär. Finnlinesin omistukseen alus rekisteröitiin 29. lokakuuta 1999.
Finneaglen sisaralukset ovat M/S Finnclipper, M/S Finnfellow ja M/S Stena Germanica.
Lokakuussa 1995 Stena Ferries Ltd. Lontoosta tilasi aluksen. Kölinlasku tapahtui 26. kesäkuuta 1997 ja vesille alus laskettiin "Stena Seapacer II" –nimisenä 18. huhtikuuta 1998. 25. kesäkuuta 1997 Finnlines hankki aluksen haltuunsa sopimuksen mukaan.
5. lokakuuta 1999 alus luovutettiin irlantilaiselle Youngstar Ltd:lle ja Stena Ferries Ltd. otti aluksen haltuunsa ja samalla se sai nykyisen "Finneagle"-nimensä. Samana päivänä alus siirtyi Stena Rederi Ab:n tilausliikenteeseen ja se myös myytiin Finnlines-yhtymään kuuluvalle Poseidon Schiffahrt AG:lle Lyypekkiin Saksaan. 14. lokakuuta alus saapui Saksan Travemündeen. 29. päivä se rekisteröitiin Finnlinesin omistukseen Tukholmaan ja seuraavana päivänä se siirtyi Ruotsin alusrekisteriin. Marraskuun alussa 1999 Finneagle aloitti liikennöinnin Naantalin ja Kapellskärin välillä.
1. marraskuuta 2002 laivan hallinta siirtyi Nordö Link -varustamolle Malmöhön. 18.– 24. heinäkuuta 2005 välisen ajan Finneagle oli kunnostettavana Kapellskärissä. 14. marraskuuta 2007 alus siirtyi Finnlines Abp:n omistukseen. Lippuvaltiona säilyi edelleen Ruotsi.
8. toukokuuta 2008 Finneagle ja alankomaalainen rahtialus välttivät täpärästi törmäyksen Lemlandiin kuuluvalla merialueella Ahvenanmaalla. Tilanne sattui aamuyöllä vähän kello kolmen jälkeen. Vaaratilanne syntyi, kun alankomaalaislaiva ei ollut noudattanut asiaankuuluvia väyliä. Finneagle sai kuitenkin vältetyksi törmäyksen kaarrettuaan voimakkaasti tyyrpuurin suuntaan.
29. maaliskuuta 2009 havaittiin Naantalin satamassa runsaasti öljyä vedessä. Varsin nopeasti päästön lähteeksi varmistettiin Finneagle ja Naantalin satama rajattiin öljypuomeilla. Finneaglesta valui mereen kevyttä polttoöljyä Naantalin sataman ja Ahvenanmaan välille noin viisi kuutiota. Rajavartiolaitos määräsi 22 588 euron öljynpäästömaksun Finnlines-varustamolle, siihen mennessä Suomen suurimman. Alueelta ei löytynyt likaantuneita lintuja tai eläimiä, mutta poliisille tuli 3–4 ilmoitusta rannoille ilmenneistä haitoista Naantalista. Suomen ympäristökeskuksen mukaan ”Öljypäästö on ollut laaja.” Ruotsin liikennehallituksen tekemän selvityksen mukaan päästön syy oli huono tuuri. ”Niin monet yksityiskohdat ja olosuhteet myötävaikuttivat öljypäästöön, että aiheellisesti voidaan katsoa sen tapahtuneen Murphyn lain mukaisesti”, tiivistää raportti.
Alus oli 10. huhtikuuta 2009 viimeistä päivää liikenteessä välillä Naantali–Kapellskär ja 15. huhtikuuta 2009 se aloitti liikennöinnin välillä Travemünde–Malmö. 5.10.2012 lähtien alus on liikennöinyt Suomen lipun alla ja 13.11.2012 lähtien jälleen Naantali–Kapellskär-reitillä.
Harjunpää
Harjunpää voi tarkoittaa:
Ksii Scorpii
Ksii Scorpii (ξ Scorpii/ξ Sco/Xi Scorpii/Xi Sco) on ainakin viisinkertainen tähti Skorpionin tähtikuviossa.
Tähdet ovat jakautuneet kahteen ryhmään, toisessa ovat tähdet ABC ja toisessa
DE. Ryhmien väli on 4,67 kaariminuuttia eli 280 kaarisekuntia. A:n ja B:n väli on 
0,76 kaarisekuntia eli yli 21 AU, ja kiertoaika 46 vuotta. Ksii Scorpii C on 7,7 kaarisekunnin päässä, kymmenen kertaa väliä A-B kauempana.
D:n ja E:n väli on 11,5 kaarisekuntia eli 320 AU.
81 kaarisekunnin päässä oleva tähti Ksii Scorpii F voi liittyä tai olla liittymättä tähän viitostähteen.
Shjon Podein
Shjon Podein (s. 5. maaliskuuta 1968 Rochester, Minnesota) on yhdysvaltalainen entinen ammattilaisjääkiekkoilija. Tappelijana tunnettu Podein pelasi NHL-urallaan Edmonton Oilersissa, Philadelphia Flyersissa, Colorado Avalanchessa ja St. Louis Bluesissa. Kaudella 2000–2001 Podein voitti Coloradossa Stanley Cupin, sekä King Clancy Memorial Trophyn.
Podein aloitti jääkiekon jo high schoolissa. Hän pelasi koulunsa John Marshall High Schoolin joukkueessa ja jatkoi sieltä Minnesota-Duluthin yliopistoon. Ensimmäisen yliopistokiekkokauden jälkeen Edmonton Oilers varasi Podeinin vuoden 1988 NHL:n varaustilaisuudessa numerolla 166. Podein jatkoi yliopistossa valmistumiseensa asti, ja siirtyi sitten ammattilaisuralle kaudella 1990–1991 Edmontonin farmijoukkueeseen Cape Breton Oilersiin.
Ammattilaisuransa alkupuolella Podein matkasi NHL:n ja AHL:n välillä useaan otteeseen. Neljän sopimuskauden aikana Podein sai vain 68 ottelua peliaikaa Edmontonissa. Tilanne muuttui kaudeksi , jolloin Podein solmi sopimuksen Philadelphia Flyersin kanssa. Hän vakiinnutti paikkansa joukkueen kokoonpanossa tärkeänä alivoimapelaajana. Podein pelasi viisi kautta Philadelphiassa, joista paras kausi oli , jolloin joukkue eteni Stanley Cup -finaaleihin saakka.
Aivan kauden alussa Philadelphia myi Podeinin Colorado Avalancheen vaihdossa Keith Jonesiin. Coloradossa Podein jatkoi tärkeän alivoimapelaajan rooliaan, ja hänen sanotaan olleen avainasemassa pudotuspeleissä, jolloin Colorado voitti Stanley Cupin. Samalla kaudella Podein palkittiin King Clancy Memorial Trophylla tunnustuksena hänen hyväntekeväisyystyöstään. Podeinin aika Coloradossa päättyi seuraavalla kaudella kun hänet myytiin St. Louis Bluesiin vaihdossa Mike Keaneen.
Podein pelasi Bluesissa kaksi kautta ja sopimuksen päätyttyä vuonna 2003, hän siirtyi Ruotsin alasarjaan HockeyAllsvenskaniin Växjö Lakersin joukkueesen. Podein pelasi siellä myös yli, minkä jälkeen hän pelasi vielä vuoden Japanissa Nikkō Ice Bucksissa kunnes lopetti uransa vuonna 2006.
Jodelle Ferland
Jodelle Micah Ferland (s. 9. lokakuuta 1994 Nanaimo, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen näyttelijä. Hän on näytellyt useissa televisiosarjoissa ja muun muassa elokuvissa "Tideland" (2005) ja "Silent Hill" (2006).
Ferland aloitti näyttelijän uransa esiintymällä neljävuotiaana televisioelokuvassa "Mermaid" (2000), josta hän oli ehdolla Daytime Emmy -palkinnon saajaksi. Siitä lähtien hän on esiintynyt lähes neljässäkymmenessä televisiosarjassa ja elokuvassa. Hänet tunnetaan myös elokuvista "Silent Hill" sekä "Tideland", josta Ferland oli ehdolla parhaan naispääosan Genie-palkinnon saajaksi Kanadassa.
Pituuskasvu
Pituuskasvu on ihmisen pituuden kasvamista. Pituuskasvu kestää syntymästä aikuisiän alkuun. Nopein pituuskasvu tapahtuu vauvaiällä ja varhaisesessa lapsuudessa (vuosien 0 ja 3 välillä), mutta toinen nopea vaihe eli murrosiän kasvupyrähdys tapahtuu vasta yleensä 10–17-vuotiaana. Kasvupyrähdyksen alkaminen on yksilöllistä ja sen alkaminen yksilöiden välillä vaihtelee usealla vuodella, tytöillä se tosin ajoittuu keskimäärin kahta vuotta aikaisemmaksi kuin poikien, ollen huipussaan jo keskimäärin noin 12,5-vuotiaana, kun taas pojilla kasvun huippu osuu keskimäärin noin 14,5 vuoden ikään. Kasvupyrähdys kestää pari vuotta, jonka jälkeen pituuskasvu nopeassa tahdissa hidastuu ja päättyy. Kasvupyrähdyksen alussa murrosikäisellä on yleensä valtavan kova tarve saada ravintoa. Murrosiässä tyttö kasvaa yleensä 7–10 cm vuodessa ja poika 9–12 cm vuodessa. Varhaiskasvun ja murrosiän välille jää pidempi hitaampi kasvuvaihe, jolloin lapsi kasvaa tasaisesti 4–7 cm vuodessa. Liiallinen pituuskasvu voi olla haitallista, sillä se voi aiheuttaa ryhtihäiriöitä. Pituuskasvu voi hidastua liian vähäisestä ravinnon saannista. Pituuskasvu on yleensä perinnöllistä.
Huh hellettä!
Huh hellettä! on vuonna 1985 valmistunut ja 1986 MTV:llä lähetetty suomalainen komediasarja. Sarjan käsikirjoitti Pertti Reponen ja ohjasi Vesa Nuotio.
Huh hellettä! julkaistiin DVD:nä 18. huhtikuuta 2007.
Valkoinen ruotsinhirvikoira
Valkoinen ruotsinhirvikoira on ruotsalainen metsästyskoirarotu. Rodun synnystä on olemassa kaksi teoriaa. Virallisen teorian mukaan se on jämtlanninpystykorvan mutaatio, toisen teorian mukaan taas väri on peräisin valkoisesta laikasta, joka periytti värin jälkeläisilleen.
Rotu on ollut Ruotsissa hyväksytty vasta vuodesta 1993. Se on kuitenkin Ruotsissa hyvin yleinen metsästyskoirarotu. Suomessa koiria on vasta noin 500. Ensimmäinen pentue syntyi Suomessa 2000.
Koira on luonteeltaan ystävällinen ja pyrkii miellyttämään omistajaansa. Kotona jotkut yksilöt ilmoittavat vieraiden tulon ja se on erinomainen seurakoira metsästysajan ulkopuolella. Valkoinen ruotsinhirvikoira sopii erinomaisesti metsästysajan ulkopuolella myös perhekoiraksi. Se pysyy kaukana tappeluista ja on lähes aina ystävällinen toisille koirille. Kotioloissa valkoinen ruotsinhirvikoira tulee aina rapsutettavaksi miellyttääkseen isäntäänsä. Se on nopea oppimaan ja se on melko helppo kouluttaa.
Purppuranuolikko
Purppuranuolikko ("Nemateleotris helfrichi") on nuolikoihin kuuluva kala.
Purppuranuolikko kasvaa noin 6 cm pitkäksi. Sen vartalo on puikkomainen. Pää on keltainen, otsa ja vartalo punavioletti ja evät vihreät.
Purppuranuolikko elää luonnossa Fidži-saarten lähellä. Se viihtyy syvemmällä kuin muut sukulaislajit, tyypillisesti noin 40 metrin syvyydessä.
Purppuranuolikko puolustaa reviiriään aggressiivisesti muita saman lajisia kaloja kohtaan. Toisaalta se säikähtää helposti ja säntäilee silloin päättömästi, joten piilopaikkoja pitää olla, ja on syytä varmistua, ettei akvaariosta ole helppoa hypätä ulos.
Purppuranuolikko syö eläinplanktonpitoista ruokaa sekä vedestä että pohjalta.
Back in Yer Face
Back In Yer Face on Hanoi Rocksin viidestoista single, joka ilmestyi 3. syyskuuta 2005 kaupallisesti vain Japanissa. Single on nauhoitettu, miksattu ja masteroitu Petri Majurin johdolla vuosina 2004-2005 Seawolf Studios -studioilla, Helsingissä. Single on albumilta Another Hostile Takeover, joka ilmestyi 25. marraskuuta 2005.
Single käsittää "Back In Yer Face"-kappaleen lisäksi kappaleet "Keep Our Fire Burning" ja "Better High". Keep Our Fire Burning julkaistiin aiemmin Suomessa omana singlenään, mutta sitä ei löydy itse varsinaiselta albumilta. "Back In Yer Face" kuuluu "Another Hostile Takeover"-albumin hitteihin ja siitä on julkaistiin musiikkivideokin 23. helmikuuta 2007.
Suomessa Back In Yer Face-single julkaistiin promosingleinä "Back In Yer Face / Better High / Dear Miss Lonely Hearts" ja "Back In Yer Face / Better High".
Single on ainut yhtyeen julkaisu, jolla Stevie Klasson ehti soittaa. Klassonin korvasi pian Conny Bloom.
Spermapankki
Spermapankki on laboratorio tai laitos, jossa säilytetään siemennestettä myöhempää keinohedelmöitystä varten. Ensimmäiset kaksi spermapankkia perustettiin Iowa Cityyn Yhdysvaltoihin ja Tokioon Japaniin vuonna 1964. Eläinten siemennestesäilytyksestä puhuttaessa käytetään myös termiä siemenpankki.
Spermapankit myös mahdollistavat ihmisten valita millaisia perintötekijöitä he haluavat perillisilleen.
Siemenneste varastoidaan pieniin koeputkiin, jotka jäädytetään nestemäiseen typpeen pitkää varastointiaikaa varten. Näin siemennesteen säilyvyys voi kuitenkin pysyä käyttökelpoisena jopa 20 vuotta.
Suomessa toimii spermapankki Turussa, Oulussa ja Helsingissä.
Chhau
Chhau-tanssit ovat intialaisia tansseja. Ne ovat erikoinen sekoitus esi-hindulaista, hindulaista ja heimotanssityyliä. Chhauta tanssitaan viisi päivää kestävien Chaitra-parva festivaalien aikaan. Chaitra-parvan aikaan ihmiset kiittävät Shivaa ja Shaktia, eli maskuliinista ja feminiinistä prinsiippiä sekä luontoäidin anteliaisuutta ihmiselle. Festivaalit ovat yleensä huhtikuun puolivälissä. Chhau-tansseja näkee Länsi-Bengalin Puruliassa, Orissassa sijaitsevassa Mayurbhanjissa, Biharin Seraikellassa sekä joissakin etäisemmissä alueen kylissä.
Tanssi on eräänlainen festivaaliin kuuluva rituaali, joka alkaa ensimmäisenä päivänä sillä, että alimpan kastiin kuuluvat naiset tuovat joesta vettä saviruukuissa pyhälle paikalle ja alkavat tanssia villisti saavuttaen transsin. Shivalle annettujen eläinuhrien aikana ja sen jälkeen yöhön asti tanssii kolmetoista miestä jotka edustavat kaikkia kasteja.
Seuraavana päivänä teemana on Hanuman, ja kolmantena päivänä Krishna. Neljäs päivä on varattu Kalin juhlimiselle ja viimeinen päivä symboloi kuolemaa ja jälleensyntymää. Joka päivälle on omat tanssinsa. Viimeisen päivän tanssissa on kohtaus jossa päähenkilö on kääritty kääriliinaan ja valmis polttohaudattavaksi. Juuri kun tuli on syttymässä herää ruumis henkiin ja alkaa tanssia. Juhlan lopussa kaadetaan ensimmäisenä päivänä haetut pyhät vedet Shiva Lingamin, eli Shivaa, maskuliinista prinsiippiä symboloivan kivihahmon päälle.
Chhau-tanssissa on paikallisia eroavaisuuksia. Seraikellassa käytetään isoja paperimassasta tehtyjä vaaleanpunaiseksi värjättyjä naamioita kun taas Mayurbhanjissa tanssijat kävelevät hiilillä ja roikkuvat selkiinsä ripustetuista koukuista tulenlieskojen yllä.
Léonie Adams
Léonie Fuller Adams (9. joulukuuta 1899 Brooklyn, New York – 27. kesäkuuta 1988 New Milford, Connecticut) oli yhdysvaltalainen runoilija.
Adamsin ensimmäinen kokoelma oli "Those Not Elect" vuodelta 1925. Hänelle myönnettiin vuonna 1954 Bollingen-palkinto.
Adams kuoli 88 vuoden iässä vuonna 1988.
Nokkoskasvit
Nokkoskasvit (Urticaceae) on kasviheimo. Cronquistin luokittelussa se kuului Urticales-lahkoon, mutta nykyään se kuuluu Rosales-lahkoon. Heimoon kuuluu yli 2 600 lajia, jotka jaetaan 54–79 sukuun. Suurin suku on piileat ("Pilea"), jonka joitakin lajeja kasvatetaan huonekasveina.
Nokkoskasveihin kuuluu sekä yksi- että monivuotisia lajeja, joista osa on ruoho- ja osa puuvartisia. Joissakin on poltinkarvoja. Lehdet ovat yksinkertaiset, saha- tai ehytlaitaiset. Nokkoskasveja elää tropiikissa ja lauhkeilla alueilla. Nokkosista saadaan ravintoa, piileoita kasvatetaan koristekasvina ja rami ("Boehmeria nivea") on kuitukasvi.
Nokkoskasveihin kuuluvat suvut:
SRV-yhtiöt
SRV Yhtiöt Oyj on suomalainen kiinteistö- ja rakennusalla toimiva konserni. Konsernin tytäryhtiöt toimivat talon- ja infrarakentamisen aloilla Suomen lisäksi myös Baltiassa ja Venäjällä.
SRV on vuonna 1987 perustettu pörssiyhtiö, joka toimii valituissa kasvukeskuksissa Suomessa, Venäjällä ja Virossa. SRV:ssä työskentelee reilu 1 000 ihmistä, ja työllistää lisäksi hankkeissaan lähes 4 000 alihankkijan verkoston.
SRV Yhtiöt Oyj on konsernin emoyhtiö ja vastaa konsernin johtamisesta, rahoituksesta ja hallinnosta. Emoyhtiö hoitaa myös tytäryhtiöiden taloushallinnon ja muut hallintopalvelut.
Hallituksen puheenjohtaja ja pääomistaja on vuorineuvos Ilpo Kokkila.
Vuonna 2017 hallituksen jäsenet ovat Ilpo Kokkila (pj), Minna Alitalo, Juhani Elomaa, Juhani Hintikka, Olli-Pekka Kallasvuo (vpj) ja Timo Kokkila.
SRV:n toimitusjohtajana toimii Juha Pekka Ojala.
Vuosina 2010–2015 toimitusjohtajana toimi Jukka Hienonen. Hienonen kertoi joulukuun 2014 lopulla jättävänsä toimitusjohtajan tehtävät omasta aloitteestaan. Hänen seuraajanaan aloitti vuoden 2015 alussa SRV:n varatoimitusjohtajana toiminut Juha Pekka Ojala.
SRV:n liiketoiminta keskittyy kasvukeskuksiin Suomessa ja Venäjällä. Suomessa SRV rakentaa asuntoja, toimitiloja, infrastruktuuria sekä kokonaisia kaupunginosia. SRV on tällä hetkellä yksi Suomen suurimmista asuntorakentajista ja työn alla on yli 2 000 uutta kotia pääasiassa pääkaupunkiseudulla. Rakenteilla on parhaillaan useita sairaalahankkeita, asumisen, kauppakeskuksen ja hyvät liikenneyhteydet yhdistävä REDI-hanke Helsingin Kalasatamassa, Kehä I:sen tunnelointi Espoon Keilaniemessä.
Suomen liiketoiminta muodostaa SRV:n liikevaihdosta suurimman osan, yli 94 prosenttia. Lisäksi SRV rakentaa ja operoi kauppakeskuksia Pietarissa ja Moskovassa.
Tytäryhtiöt:
Konserni pohjautuu vuonna 1987 perustettuun SRV Viitoset -rakennusliikkeeseen. Yhtiö sai nimensä termistä "Suomen rakennusvienti", "Viitoset" viittaa perustajaosakkaisiin, joita oli viisi yksityishenkilöä. Yhtiön ensimmäinen hanke oli lihakombinaatti Rakveressä, Virossa.
Viitoset-konserni laajeni 1990-luvun rakennusalan laman aikana nopeasti useiden yritysostojen kautta, kohteena muun muassa Teräsbetoni Oy, Turun Rakennusryhmä Oy, Arvo Westerlund Oy ja Tehorakentajat Oy. Samaan aikaan perustettiin tytäryhtiöt Viroon ja Latviaan.
Vuonna 2001 konserni jakautui kahdeksi yhtiöksi; konsernin emoyhtiö SRV Yhtiöt Oyj:ksi ja hallintayhtiö Pontos Baltic Holding Oy:ksi. Jako valmisteli yhtiön Kampin keskuksen rakennusurakkaa, joka aloitettiin vuonna 2002. Keskus valmistui 2006 ja myytiin kiinteistösijoitusyhtiöille.
Vuonna 2005 yhtiön omistajat myivät 48 % yhtiön osakkeista vasta perustetulle SRV Henkilöstö Oy:lle, jonka kautta konsernin henkilöstö voi sijoittaa yhtiöön. Ylimääräinen yhtiökokous 27. huhtikuuta 2007 sulautti absorptiofuusiolla SRV Henkilöstö:n ja SRV Yhtiöt 30. syyskuuta 2007.
Vuonna 2011 SRV Toimitilat Oy (ent. SRV Viitoset Oy) ja SRV Asunnot Oy (ent. Arvo Westerlund Oy) sulautettiin yhdeksi toiminnalliseksi kokonaisuudeksi SRV Rakennus Oy:öön.
SRV uudisti brändiään vuonna 2017, ja sen väriksi valittiin keltainen.
Mihail Vrubel
Mihail Aleksandrovitš Vrubel (, 17. maaliskuuta 1856 Omsk – 14. huhtikuuta 1910 Pietari) oli venäläinen taidemaalari. Hän yhdisti koloristiseen eli värikylläiseen tyylinsä bysanttilaisia ja muinaisvenäläisiä vaikutteita. Hänen suomalaisena vastineenaan voi pitää Akseli Gallen-Kallelaa. Hän haki aiheita muun muassa mytologiasta ja Raamatusta. Hänen töistään mainittakoon ""Demoni"", ""Pan"", ""Syreeni"", ""Kuusisiipinen serafi"" sekä Kirilovin kirkon seinämaalaukset Kiovassa.
Vrubel oli venäläisen symbolismin merkittävimpiä edustajia kuvataiteessa.
Rosetti (leivonnainen)
Rosetit ovat öljyssä rosettiraudan avulla kypsennettyjä vappuherkkuja. Rosettien nimi tulee niiden perinteisestä ruusumaisesta kuviosta. Muitakin muotoja esiintyy, esimerkiksi perhoskuvio.
Hans Georg von Arnim-Boitzenburg
Hans Georg von Arnim-Boitzenburg (1583 Boitzenburg, Brandenburg – 28. huhtikuuta 1641 Dresden) oli saksalainen sotamarsalkka.
Von Arnim opiskeli Saksan eri yliopistoissa vuodet 1599–1606. Hän astui Preussin herttuan palvelukseen 1612, mutta joutui lähtemään jo seuraavana vuonna kaksintaistelun vuoksi. Samana vuonna hän siirtyi Ruotsin Kustaa II Aadolfin palvelukseen, jossa osallistui sotaan Venäjää vastaan.
Ruotsin armeijan Arnim jätti 1617. Puolan palveluksessa hän oli vuonna 1621 ja vuonna 1624 hän siirtyi keisari Ferdinand II:n armeijaan Albrecht von Wallensteinin alaiseksi. 1626 hänestä tehtiin keisarillisen armeijan marsalkka. Arnim taisteli keisarin palveluksessa ruotsalaisia vastaan Puolassa vuosina 1628–29, jonka jälkeen siirtyi Saksin palvelukseen, jossa oli vuodet 1631–35 ja 1638–41. Hän toimi Saksin armeijan komentajana muun muassa Breitenfeldin taistelussa.
Arnim joutui ruotsalaisten vangiksi 7. maaliskuuta 1637 ja hänet kuljetettiin Ruotsiin, josta onnistui pakenemaan ja palaamaan Saksaan marraskuussa 1638.