hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kaspianrautiainen
Kaspianrautiainen ("Prunella ocularis") on vuoristoissa elävä pieni varpuslintu.
Linnun pituus on noin 15,5 cm, siipien kärkiväli 22–23 cm ja paino 20–25 g. Kaspianrautiainen muistuttaa suuresti taigarautiaista mutta alapuolella on keltaista vain aivan rinnassa ja silmäkulmajuova on lähinnä valkoinen, ei keltainen. Kurkku on vaalea. Sukupuolet ovat samannäköisiä. Kutsuääni on korkea, rautiaismainen "ti-ti-ti".
Kaspianrautiainen elää, nimensä mukaisesti, Kaspianmeren etelä- ja länsipuolella Iranissa, Turkissa ja Kaukasuksella. Euroopan populaation koko on 22 000–66 000 yksilöä. Laji on paikkalintu tai lyhyen matkan muuttaja, joka talvehtii vuoriston alarinteiden jokilaaksojen pensaikoissa.
Kaspianrautiaiset elävät vuoristossa kahden-kolmen kilometrin korkeudella ksvavissa kataja- ym pensaikoissa, sekä lammas- ja vuohilaitumien pensoittuneissa osissa.
Pesintä tunnetaan puutteellisesti. Kuppimainen pesä on matalalla pensaassa. Vaaleansinisiä munia on tavallisesti kolme tai neljä. Molemmat emot ruokkivat poikasia.
Kaspianrautiaisen ruokavalio käsittää pienikokoisia siemeniä ja hyönteisiä.
Barbara Hershey
Barbara Hershey (alk. Barbara Lynn Herzstein; s. 5. helmikuuta 1948 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Hänet tunnetaan elokuvista "Kypsymättömät" (1969), "The Babymaker" (1970)", Entity – tuntematon voima" (1981), "Hannah ja sisaret" (1986), "Verisukulaiset" (1987), "Kristuksen viimeinen kiusaus" (1988), "Toinen maailma" (1988), "Mies nimeltä Paris Trout" (1991), "Naisen muotokuva" (1996), "Lantana" (2001) ja "Reflex" (2003). Lisäksi hänet tunnetaan televisiotuotannoista "Uudisasukkaat" (1966–1967), "Kirvesmurha" (1990) ja "The Staircase" (1998).
Hershey oli naimisissa Stephen Douglasin kanssa vuodet 1992–1993. Hänellä on yksi poika suhteesta näyttelijä David Carradinen kanssa.
Venäjän puutulli
Venäjän puutulli on puutavaran tulli Venäjältä toiseen maahan viennissä. Venäjä kerää tullia puutavaran viennissä Eurooppaan ja Aasiaan. Neljäsosa Venäjällä korjatusta puusta on mennyt vientiin 2000-luvun lopulla. Määrä on 50 milj. kuutiota. Arvo on 50 milj. $/vuosi. Määrä jakautuu Kiinaan yli 20 milj. m, Suomeen 15 milj. m ja Japaniin 5 milj. m.
Suomi maksaa Venäjälle puutullia. Huhtikuussa 2008 tulli nousi 10 eurosta 15 euroon kuutiolta. Vuoden 2009 alussa tullin määräksi suunniteltiin 50 euroa kuutio. Marraskuussa 2008 Venäjä sanoi lykkäävänsä tullin nostoa 9-12 kuukautta. 
Venäjältä Suomeen tuodun puun reaalihinta on noussut vuoden 2007 alun noin 30 €/m:sta 50-60 €/m:n.
Helsingin Sanomien mukaan yhtenä puutullien tavoitteena on lisätä ulkomaisten yhtiöiden sellu- ja paperituotannon investointeja Venäjälle. Suomalaisista investointipäätöksistä ei ole vahvistuksia marraskuussa 2008. Esteinä ovat taloussuhdanteet ja sopimusriskit. Venäjä on aiemmin muuttanut liiketoimintaan liittyviä sopimuksia yksipuolisesti.
Puutullikiistan ratkaisu on edellytys Venäjän Maailman kauppajärjestö WTO-jäsenyydelle.
Nikon D2H
Nikon D2H on Nikonin ammattilaisjärjestelmäkamera, joka on julkaistu 22. heinäkuuta 2003. Kameran kenno on Nikonin oma JFET-LBCAST, jonka tarkkuus on 4,1 miljoonaa pikseliä. Vuonna 2005 Nikon julkaisi D2Hs-mallin, joka korvasi D2H:n. D2Hs-malliin lisättiin joitakin aiemmin julkaistun Nikon D2X:n ominaisuuksia. Nikon D2Hs:n valmistus lopetettiin D300:n ja D3:n julkaisemisen myötä.
Useiden Nikon-järjestelmäkameroiden tapaan, D2H:ssa kenno on DX-kokoa, joka on noin puolet perinteisen 35 mm:n filmiruudun alasta.
Nikon D2Hs julkaistiin 16. helmikuuta 2005 korvaamaan Nikon D2H.
Tony Jarrett
Anthony ”Tony” Alexander Jarrett (s. 13. elokuuta 1968 Enfield, Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) on entinen englantilainen 110 metrin aitajuoksija. Hän saavutti sisäratakilpailut mukaan lukien yhteensä kymmenen EM- ja MM-mitalia, muttei yhtään kultamitalia.
Jarrett voitti junioreiden Euroopan mestaruuden 110 metrin aitajuoksussa Birminghamissa 1987 . Soulin olympialaisissa 1988 hän sijoittui kuudenneksi ajalla 13,54. Vuonna 1990 hän sai pika-aidoissa hopeaa niin Kansainyhteisön kisoissa Aucklandissa , sisäratojen EM-kisoissa Glasgow'ssa kuin Spltin EM-kilpailuissakin . Tokion MM-kilpailuissa 1991 Jarrett saavutti Greg Fosterin ja Jack Piercen jälkeen 110 metrin aidoissa pronssia ajalla 13,25 . 4 × 100 metrin viestissä hän juoksi avausosuuden Yhdistyneen kuningaskunnan joukkueessa, joka sai pronssia ajalla 38,09 .
Jarrett sijoittui Barcelonan olympialaisissa 1992 pika-aidoissa neljänneksi samalla ajalla (13,26) pronssimitalisti Jack Piercen kanssa . Pikaviestissä hän juoksi toisen osuuden Ison-Britannian joukkueessa, joka sijoittui niin ikään neljänneksi – 0,08 sekunnin päähän mitalista . Stuttgartin MM-kilpailuissa 1993 Jarrett saavutti 110 metrin aidoissa hopeaa maailmanennätyksen juosseen Colin Jacksonin jälkeen omalla ennätyksellään 13,00 . 4 × 100 metrin viestissä hän juoksi toisen osuuden brittien saadessa Yhdysvaltain jälkeen hopeaa ajalla 37,77 .
Jarrett sijoittui vuoden 1994 Kansainyhteisön kisoissa Kanadan Victoriassa toiseksi 110 metrin aidoissa. Saman vuoden Helsingin EM-kilpailuissa hän oli Colin Jacksonin ja Florian Schwarthoffin jälkeen kolmas ajalla 13,23 . Lisäksi hän voitti maailmancupin pika-aitakilpailun Lontoossa vastatuulituloksella 13,23.
Jarrett saavutti Barcelonan MM-hallikisoissa 1995 pronssia 60 metrin aidoissa Allen Johnsonin ja Courtney Hawkinsin jälkeen . Myöhemmin samana vuonna hän sai Johnsonin jälkeen hopeaa Göteborgin MM-kilpailuissa juostuaan ajan 13,04 . Jarrett voitti vuonna 1998 Kuala Lumpurissa Kansainyhteisön mestaruuden 110 metrin aidoissa, mutta jäi Budapestin EM-kilpailuissa kuudenneksi . Viimeisen arvokisamitalinsa, hopean, hän sai Gentin EM-hallikisojen 2000 pika-aitakilpailussa.
Jarrett on pituudeltaan 188 cm ja hän painoi aktiivivuosinaan 80 kg.
Jyväskylän Energiantuotanto
Jyväskylän Energiantuotanto Oy (JYT) on Jyväskylän Energian omistama energiayhtiö.
Vuonna 1995 Imatran Voima (IVO) ja Jyväskylän kaupunki perustivat Jyväskylän Energiantuotanto Oy:n. IVO laittoi yhtiöön Rauhalahden voimalaitoksen ja Jyväskylä Savelan voimalaitoksen, alueelliset lämpökeskukset ja rahaa. Sijoitusten perusteella IVO sai yhtiöstä 60 ja kaupunki 40 prosenttia. Kaupungin energialaitos muutettiin myöhemmin Jyväskylän Energia Oy:ksi. Jyväskylän Energia osti vuonna 2008 JYT:in kokonaan itselleen 40 miljoonalla IVO:n seuraajalta, Fortumilta. Samalla noin 70 Rauhalahden työntekijää siirtyy Forumilta JYT:ille. Yhtiöt olivat käsitelleet voimalaan liittyviä riitoja oikeudessa.
Jyväskylän Energiantuotannolla on omistuksessaan Savelan ja Rauhalahden voimalaitokset. Lisäksi yhtiö omistaa 10 alueellista lämpölaitosta.
Kisala
Kisala on Mäntyharjun kunnan liikuntahalli, joka valmistui vuonna 1995. Hallin pääkäyttäjänä toimivat Mäntyharjun Virkistyksen eri urheilujaostot. Halli on aivan kunnan taajaman tuntumassa, katuosoite on Urheilutie 1. Kouvolan suunnasta tulevat löytävät sen kääntymällä taajamamerkin jälkeen toisesta risteyksestä vasemmalla. Muutaman sadan metrin päästä halli tulee vastaan vasemmalla. Lahden ja Mikkelin suunnasta tulevat suunnistavat keskustan kiertoliittymän jälkeen Kouvolan suuntaan ja kääntyvät kolmannesta risteyksestä oikealle.
Kisala on kolmelohkoinen halli, eikä sinne saa täysimittaista salibandykaukaloa. Kaukalo on kooltaan noin 18 x 36 metriä. Pukukoppeja on käytössä kolme.
Halli on osa Mäntyharjun urheilualuetta, johon kuuluvat muun muassa jalkapallo/yleisurheikenttä, pesäpallokenttä, jääkiekkokaukalo, tenniskentät, hyppyrimäki sekä kattavat lenkkeilypolut/hiihtoladut.
Virginia Madsen
Virginia Madsen (s. 11. syyskuuta 1961, Chicago, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja Oscar-ehdokas. Hänet tunnetaan elokuvista "Candyman" (1992), "Lännen jättiläinen" (2001), "Artworks" (2003), "Sideways" (2004) ja "Joy" (2015). Hän on näytellyt myös televisioelokuvassa "Kuolleet eivät valehtele" (1988). Madsen esiintyi myös vuonna 2011 ensi-iltansa saaneessa elokuvassa "Red Riding Hood – Punahilkka", jossa hän näytteli päähenkilö Valerien äitiä.
Madsen oli naimisissa Danny Hustonin kanssa vuosina 1989-1992. Hän elää näyttelijä Antonio Sabato jr.:n kanssa. Heillä on yksi poika, Jack (s. 1994).
Resistance 2
Resistance 2 on Insomniac Gamesin kehittämä ja Sony Computer Entertainmentin julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Peli julkaistiin PlayStation 3:lle vuonna 2008.
Pelissä Chimera-niminen rotu hyökkää Yhdysvaltoihin ja Nathan Hale -niminen sotilas joutuu puolustamaan maataan. Peli on jatkoa vuonna 2006 julkaistulle "" -pelille.
Pelissä oli mukana verkossa pelattava moninpeli, jonka palvelimet suljettiin keväällä 2014.
Pelin päähahmo on Yhdysvaltojen SRPA-armeijan sotilas Nathan Hale, johon on tartutettu chimeravirus. Virus tekee hänestä koko ajan yhä enemmän chimeran kaltaisen.
Daedalus on chimeroiden johtaja. Pelin historian chimerat-laji saapui Maahan sen asteroidin mukana, joka aiheutti Tunguskan räjähdyksen.
Halen täytyy puolustaa Yhdysvaltoja chimeroiden hyökkäykseltä. Hänen apunaan on valvojina tunnettu sotilasryhmä, jonka jäsenet ovat myös chimeraviruksen tartuttamia. Pieni sotilasryhmä vie Halen San Franciscon lähellä sijaitsevaan valvojien tukikohtaan. Kaksi vuotta myöhemmin chimeroiden laivue pääsee Yhdysvaltojen rajan yli ja Halen täytyy yhdessä SRPA:n sekä valvojien kanssa estää niiden eteneminen. Halen käsketään sulkea lukuisia chimeroiden hallitsemistorneja, jotta näiden eteneminen kävisi mahdollisimman hankalaksi. Tehtävien lomassa Hale ei ota vastaan hidastinhoitoa, joka estäisi virusta lisääntymästä hänen ruumiissaan. Kun yhtä tornia Islannissa yritetään sulkea, Daedalus surmaa kaksi hänen ryhmänsä jäsentä ja yrittää myös tappaa Halen. Kaksi viikkoa tämän jälkeen virus Halen ruumiissa on ehtinyt levitä liian pitkälle ja hänen pelastamisensa on mahdotonta. Chimeroiden laivue on onnistunut tuhoamaan liki kaikki Yhdysvaltain puolustukset. Ihmisten viimeinen toivo on viedä atomipommi yhteen chimeroiden sotalaivoista, jotta se tuhoaisi räjähtäessään muut chimeroiden laivoista. Atomipommia kuljettava ryhmä tapetaan, mutta Hale onnistuu löytämään pommin ja samalla tuhoamaan Daedaluksen. Nathan Halen ystävä Capelli joutuu ampumaan Halen, kun tämä muuttuu chimeraksi.
Antiikkiesine
Antiikkiesine on vanha esine, kuten huonekalu, kirja, raha, maalaus yms. Niitä myydään antiikkiliikkeissä ja huutokaupoissa. Antiikkiesineet ovat yleensä jaoteltu tyylisuuntien ja aikakausien mukaan. Ne voivat olla arvokkaita.
Suomessa antiikkiesineiksi lasketaan yli 100 vuotta vanhat esineet.
Starship Troopers 3
Starship Troopers 3 ("Starship Troopers 3: Marauder") on vuonna 2008 tehty elokuva. Elokuva on jatkoa elokuville Starship Troopers – universumin sotilaat ja Starship Troopers 2 -elokuville. Elokuva kestää 105 minuuttia. Elokuvan pääosissa nähdään Casper Van Dien, Jolene Blalock, Stephan Hogan ja Boris Kodjoe.
Eversti Johnny Rico (Casper Van Dien) viruu kuolemansellissä odottaen tuomionsa täytäntöönpanoa, kun hänet revitään pelastusoperaation johtajaksi kaukaiselle OM-1-planeetalle. Jo pitkään kestänyt epätoivoinen taistelu niin tuttuja kuin tuntemattomia ötököitä vastaan näyttää vihdoin kääntyvän ihmiskunnan voitoksi, kun Rico joukkoineen saa käyttöönsä Federaation uuden Marauder-aseteknologian.
Samanaikaisesti Kapteeni Lola Beckin (Jolene Blalock) johtamalle pelastettavien ryhmälle alkaa kuitenkin valjeta, että jokin planeetta OM-1:llä on pahasti vialla. Ötököillä on nimittäin salainen ase, joka mahdollistaa koko ihmiskunnan tuhoamisen.
The Cellar Tapes
The Cellar Tapes on kaksiosainen kokoelma Robert Calvertin demonauhoituksia vuosilta 1984-1986. Alun perin Calvert julkaisi nauhat kasetteina postimyynnin kautta. BGO julkaisi nauhat CD:nä vuonna 1992 nimellä "Blueprints From The Cellar".
William Katz
William Katz (s. 1940) on yhdysvaltalainen kirjailija.
Live At The Queen Elizabeth Hall
Live At The Queen Elizabeth Hall on Robert Calvertin livealbumi, joka on nauhoitettu Lontoon Queen Elizabeth Hallissa 1. lokakuuta 1986.
Jaws of Death
Jaws of Death on Primal Fearin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 28. kesäkuuta 1999.
Rehearsals 1987: Radio Egypt
Rehearsals 1987: Radio Egypt on arkistojulkaisu Robert Calvertin ja hänen yhtyeensä harjoituksista syyskuulta 1987. Julkaisu kuuluu Voiceprint-yhtiön Calvert-live-sarjaan, jota on kritisoitu huonosta äänenlaadusta.
Byurakan
Byurakan (armeniaksi Բյուրական, myös Burakan, Bjurakan ja Biurakan) on kunta Aragatsotnin maakunnassa Armeniassa. Byurakanissa oli vuonna 2001 yhteensä 4 312 asukasta ja vuonna 2008 heitä oli 4238.
Siellä sijaitsee Pyhän Hovhanneksen basilika ja Byurakanin observatorio.
Dprevank
Dprevank (armeniaksi Դպրեվանք, myös Dprevanq) on kunta Aragatsotnin maakunnassa Armeniassa. Se on Dzoragyughista Tsakhkasariin kulkevan tien varrella.
Dprevankissa oli vuonna 2001 yhteensä 58 asukasta.
Karbi (Armenia)
Karbi () on kunta Aragatsotnin maakunnassa Armeniassa.
Karbissa oli vuonna 2001 yhteensä 3 624 asukasta ja vuonna 2008 heitä oli 3 825. Karbi mainitaan jo 1200-luvulla, ja siellä on basilika vuodelta 1693 ja kirkko, joka on rakennettu 1000-1200-luvuilla.
Rathenow
Rathenow on kaupunki Saksassa. Se on Brandenburgissa sijaitsevan Havellandin pääkaupunki. Sen väkiluku on 26 777 (2006) ja pinta-ala 105,68 km².
Rathenowissa on useita nähtävyyksiä, kuten vanhankaupungin St.-Marien-Andreas-Kirche. Kaupunki tunnetaan Saksassa myös optiikan alan teollisuuden merkittävänä keskuksena. Sen ystävyyskaupunkeja ovat Rendsburg (1990–) ja Złotów (1991–).
Ensimmäinen säilynyt asiakirjamaininta Rathenowista on vuodelta 1216. Toisessa maailmansodassa suurin osa kaupungista tuhoutui ja sen keskusta lähes kokonaan. Jälleenrakennustyö jatkui 1960-luvulle saakka.
Böhnen, Göttlinin, Grützin, Semlinin ja Steckelsdorfin pienet kunnat liittyivät Rathenowin osiksi 1. tammikuuta 2002.
CAF Super Cup
CAF Super Cup on jalkapallokilpailu, jossa ovat vastakkain Afrikan Mestarien liigan ja CAF Confederation Cupin voittajat. Cup järjestetään helmi- tai maaliskuussa riippuen sarjojen aikataulusta.
CAF Super Cup on järjestetty vuosittain vuodesta 1992 lähtien. Vuoteen 2003 asti cupissa pelasivat Mestarien liigan ja Cup-voittajien cupin voittajat. Vuonna 2004 cup muutettiin nykyiseen muotoonsa.
Lummelampikorento
Lummelampikorento ("Leucorrhinia caudalis") on Suomessa rauhoitettu sudenkorentolaji. Sen lentokausi ajoittuu pääosin kesäkuun puolivälistä heinäkuun loppupuolelle.
Lummelampikorento on 33–37 mm pitkä. Sen takaruumis on noin 25 mm pitkä ja muodoltaan nuijamainen, mikä erottaa sen muista lampikorennoista. Aikuisena sekä koiras että naaras ovat yleisväriltään mustia. Koiraan takaruumis on sinihärmäinen ja sen siivissä on yläpuolelta valkeat siipitäplät. Naaraassa ja nuorissa koiraissa on hentoja oranssinsävyisiä pilkkuja mustalla pohjalla.
Lummelampikorentoja elää soilla, lammilla ja pienillä, rehevillä järvillä. Koiraat istuvat kelluslehtisten kasvien kuten lumpeiden ja ulpukan lehdillä.
Sirolampikorento
Sirolampikorento ("Leucorrhinia albifrons") on Suomessa rauhoitettu sudenkorentolaji.
Sirolampikorento on 33-39 mm pitkä. Sen takaruumis on noin 25 mm pitkä, muodoltaan tasaisempi kuin lummelampikorento. Aikuinen koiras on musta, sinihärmäinen ja sen siivissä on molemmilta puolilta tummat täplät, naaraassa ja nuorissa koiraissa on hentoja oranssinsävyisiä juovia mustalla pohjalla.
Sirolampikorentoja elää soilla, lammilla ja rehevillä järvillä.
Złotów
Złotów () on kaupunki Puolassa. Sen väkiluku on 18 235 (vuonna 2009). Ystävyyskaupunkeja ovat Gifhorn, Rathenow, Eggesin, Njasviž ja Goole.
Złotów sijaitsee Suurpuolan voivodikunnassa ja Złotówin piirikunnassa. Se on piirikunnan pääkaupunki. Złotów oli vuoteen 1945 osa Preussia.
Norbert Nigbur
Norbert Nigbur (s. 8. toukokuuta 1948 Gelsenkirchen, Saksa) on saksalainen jalkapalloilija ja vuoden 1974 maailmanmestari.
Maalivahtina pelannut Norbert siirtyi Gelsenkirchenin suurimpaan seuraan FC Schalke 04:ään pienestä "SV Gelsenkirchen 06" -organisaatiosta vuonna 1966. Loppujen lopuksi hän pelasi 456 ottelua Bundesliigassa Schalken ja Hertha BSC Berlinin vahvuudessa vuosien 1966 ja 1983 välillä. Hänen suurimmaksi saavutuksekseen seuratasolla muodostui Saksan cupin voitto Schalke 04:ssä 1972.
Nigbur debytoi Länsi-Saksan maajoukkueen riveissä aivan vuoden 1974 MM-kisojen alla Helmut Schönin testatessa potentiaalisia kakkosmaalivahteja Sepp Maierin varamiehiksi. Nigbur kantoi liittotasavallan värejä ensi kertaa ystävyysottelussa Espanjaa vastaan helmikuussa 1974 ja oli Maierin ja Wolfgang Kleffin ohella yksi Länsi-Saksan maailmanmestarijoukkueen kolmesta maalivahdista.
Anna Maria van Schurman
Anna Maria van Schurman (myös: "Anna Maria von Schurman; Anna Maria van Schurman; Anna Maria von Schurmann; Anna Maria van Schurmann; Anna Maria van Schurrman; Anna Maria van Schuurman; Anna Maria van Schürman; Anna Maria Schürmann; Anna Maria Schurman; Anna Maria a Schurman; A. M. a Schurman; Anne Marie de Schurman"; 5. marraskuuta 1607 Köln – 4. toukokuuta 1678 Wieuwerd, Länsi-Friisinmaa) oli alankomaalainen runoilija ja oppinut. Hän oli 1600-luvun mittapuiden mukaan hyvin korkeasti koulutettu. Hän oli lahjakas taiteessa, musiikissa ja kirjallisuudessa, ja hän hallitsi 14 kieltä: silloiset eurooppalaiset valtakielet sekä latinan, kreikan, heprean, arabian, syyrian, aramean ja etiopian.
Van Schurman syntyi varakkaiden vanhempien Frederik von Schurmanin ja Eva von Harff de Dreibornin perheeseen. Hän osasi lukea jo nelivuotiaana. Isänsä kuoltua hän muutti 1613 äitinsä ja kahden tätinsä kanssa Utrechtiin. Vuonna 1636 hän opiskeli ensimmäisenä naisopiskelijana yliopistossa. Siihen aikaan naisten ei ollut sallittua opiskella yliopistossa, ja oppitunneilla hän joutui istumaan verhon takana, jotteivät miesopiskelijat näkisi häntä. Hän oli kiinnostunut kirjallisuudesta ja kaikista tieteistä, mutta erityisesti teologiasta. Hän suoritti oikeustieteellisen tutkinnon. Anna Maria van Schurmanilla oli myös taiteellisia harrastuksia. Hän teki hienoja kaiverruksia käyttämällä timanttia lasiin. Hänestä tuli taitava kuvanveistäjä, vahamallien tekijä ja norsunluun ja puun veistäjä. Hän myös maalasi, etenkin muotokuvia.
Schurman tutustui 1664 jesuiitta Jean de Labadieen, joka oli kääntynyt protestantiksi. Labadie oli perustanut mietiskelyä harrastavan uskonnollisen suuntauksen labadismin. Schurman kiinnostui Labadiesta ja tämän ajatuksista, ja hänestä tuli tämän pääavustaja. Hänen liittymistään Labadien kannattajiin kauhisteltiin ja arveltiin hänen joko seonneen tai joutuneen ranskalaismiehen hypnoottisen vaikutuksen valtaan. Ryhmä muutti Amsterdamiin, mutta sitä ei otettu hyvin vastaan, ja se muutti sieltä Altonaan (silloiseen Tanskaan, nykyisin Saksaa), jossa Jean de Labadie kuoli 1674. Sen jälkeen ryhmä siirtyi Wieuwerdiin Friisinmaahan, jossa Anna Maria van Schurman kuoli 1678. Labadismi hiipui 70 vuoden kuluttua noin 1750.
"Naiselle on sopivaa kaikki sellainen, mikä täyttää ihmismielen poikkeuksellisella ja rehellisellä ilolla."
Bay Line Railroad
Bay Line Railroad LLC on yhdysvaltalainen "Class III" -luokan rautatieyhtiö joka harjoittaa tavaraliikennettä Floridan ja Alabaman osavaltioissa. Yhtiö on holdingyhtiö Genesee & Wyomingin tytäryhtiö. 82 mailin pituinen päärata kulkee Floridan Panama Cityn satamasta Alabaman Dothaniin. Lisäksi yhtiö omistaa sivuradan välillä Grimes–Abbeville, sekä radankäyttöoikeudet CSX Transportation-yhtiön radalla välillä Dothan–Grimes. Dothanissa on yhdysliikenneasema CSX Transportation- ja Chattahoochee & Gulf Railroad -yhtiöiden rataverkoille. Yhdysliikennettä CSX:n kanssa on myös Floridan Cottondalessa, jossa päärata risteää CSX:n pääradan kanssa.
Renan
Renan Brito Soares (s. 24. tammikuuta 1985 Viamão, Brasilia) on brasilainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa tällä hetkellä brasilialaista Internacionalia.
Ensimmäisen ammattilaisottelunsa Internacionalissa hän pelasi Juventudea vastaan 3. huhtikuuta 2005. Renan siirtyi 13. elokuuta 2008 espanjalaiseen Valenciaan. Hänen debyyttiottelunsa Valenciassa päättyi 3–0-voittoon Mallorcasta. Hän nousi lähes heti tultuaan joukkueen ykkösmaalivahdiksi. Kauden puolivälissä hän loukkaantui ja oli lähes koko loppukauden sivussa.
Kaudeksi 2009–2010 hänet lainattiin Espanjan pääsarjaan nousseeseen Xereziin. Hän pelasi kauden aikana 35 ottelua, joka päättyi kuitenkin joukkueen kannalta pettymykseen sillä se putosi pääsarjasta.
Renan lainattiin jälleen kaudeksi 2010–2011, tällä kertaa kasvattajaseuraansa Internacionaliin.
Meghnad Desai
Meghnad Jagdishchandra Desai, paroni Desai (syntynyt 10. heinäkuuta 1940, Vadodara) intialaissyntyinen brittiläinen taloustieteilijä ja kirjailija. Hän on London School of Economicsin emeritusprofessori ("Centre for the Study of Global Governance") ja Britannian parlamentin ylähuoneen jäsen. Hän on kirjoittanut lukuisia taloustieteellisiä julkaisuja ja ollut kehittämässä niin sanottua inhimillisen kehityksen indeksiä, jonka avulla arvioidaan elinajan, lukutaidon, koulutuksen ja elintason mittareilla ihmisten hyvinvointia.
Helsingin luonnontiedelukio
Helsingin luonnontiedelukio on Helsingin Käpylässä Mäkelänkadun varrella sijaitseva kaupungin omistama lukio. Lukiossa on noin 700 oppilasta ja noin 55 opettajaa. Opiskelija pystyy valitsemaan yleislinjan tai luonnontiedelinjan, noin kolmasosa opiskelijoista opiskelee luonnontiedelinjalla. Luonnontiedelinjalle pääseville on tiukempi seula. Helsingin luonnontiedelukio on lempinimeltään "Hellu" ja se tekee yhteistyötä lähellä sijaitsevan Yhtenäiskoulun lukion kanssa.
Helsingin luonnontiedelukio perustettiin keväällä 1999 yhdistämällä Käpylän lukio ja Meilahden lukio. Ajatusta uuden luonnontiedepainotteisen lukion perustamisesta oli vahvasti ajanut professori, Skepsis ry:n entinen puheenjohtaja ja kunniajäsen Nils Mustelin, joka suunnitteli jopa koulun logonkin. Hänen testamenttilahjoituksellaan perustettu Nils Mustelinin säätiö on vuodesta 2007 alkaen myöntänyt yhdelle luonnontiedelukion oppilaalle 100 euron suuruisen stipendin ""tieteellisen ajattelun harrastuksesta ja hyvästä opintomenestyksestä"".
Koulun rakennus on sikäli poikkeuksellinen että sitä ei ole varta vasten rakennettu kouluksi, vaan se on entinen Paragon-yhtiön pääkonttori. Rakennus valmistui vuonna 1973 ja sen on suunnitellut tunnettu arkkitehti Aarno Ruusuvuori. Lukion lisäksi rakennuksessa sijaitsee liiketiloja sekä kaupungin opetusviraston mediakeskus.
Koulun tunnuslause:
Kansankirjallisuus
Kansankirjallisuus oli 1800-luvun uudelle suomalaiselle kirjalliselle kulttuurille ja kansalliselle heräämiselle luonteenomainen ilmiö.
Suomenkielistä kirjallisuutta alettiin tuolloin tietoisesti kehittää,
ja sillä ajateltiin olevan tärkeä kansallinen tehtävä.
Keihäsakaasia
Keihäsakaasia ("Acacia aneura") on akasioiden sukuun kuuluva pensas tai pieni puu, joka esiintyy Australian kuivassa sisämaassa.
Keihäsakaasia on pensasmainen tai puumainen noin 10 metriä korkeaksi kasvava kasvi. Oksat alkavat noin metrin korkeudesta ja runko on 20–30 senttimetriä halkaisijaltaan. Keihäsakaasia on pitkäikäinen kasvi ja se saattaa kasvaa noin metrin kymmenessä vuodessa, mutta kuivuuden takia kasvu saattaa pysähtyä kokonaan. Täyteen mittaansa kasvaneet yksilöt ovatkin yleensä yli 100-vuotiaita.
Lajilla ei ole ollenkaan kasvitieteellisestä näkökulmasta lehtiä, joita korvaa ruskeanvihreät lehdykät tai lehtiruodit. Lehdet ovat kooltaan ja muodoltaan melko vaihtelevia. Keihäsakaasia kukkii yleensä kolme tai neljä kertaa vuodessa. Eniten kukkia kehittyy normaalisti keväällä tai kesän sateiden jälkeen. Kirkkaankeltaiset kukat ovat 15–30 millimetriä pitkiä. Kukista kehittyy myöhemmin ruskeita hedelmiä.
Keihäsakaasiaa esiintyy Australian kuivilla ja puolikuivilla alueilla. Päälevinneisyysalue käsittää Australian keskiset ja eteläiset osat Länsi-Australian rannikolta Queenslandin läntiseen osaan ja Uuteen Etelä-Walesiin.
Keskimäärin keihäsakaasian kasvupaikoilla sataa 200–250 millimetriä vettä vuodessa. Kasvin suurimmat esiintyvät ovat tulva- ja eroosiotasangoilla sekä laajoissa laaksoissa. Kukkuloiden rinteillä sitä kasvaa vain hajanaisesti. Hiekkaharjuilla keihäsakaasiaa saattaa kasvaa dyynien välisissä notkelmissa. Maaperä on usein punamaata ja hiekkaa tai hiekkaista savimaata.
Adrian Vandenberg
Adrian Vandenberg (synt. Adrianus van den Berg) (s. 31. tammikuuta 1954) on alankomaalainen graafikko, kitaristi, lauluntekijä ja kuvataiteilija. Hän on esiintynyt Teaser, Vandenberg, Whitesnake ja Manic Eden -yhtyeissä.
Vandenberg aloitti uransa 1978 Teaser-yhtyeessä, joka julkaisi yhden albumin. Hän perusti oman yhtyeensä nimeltä Vandenberg, ja teki sen kanssa kolme albumia 1980-luvulla. Hänet kutsuttiin Whitesnakeen ensin vain soittamaan studiosessioissa Whitesnake-albumin viimeistelyvaiheessa, mutta seuraavalle albumille, "Slip of the Tongue", han osallistui jo kaikkien kappaleiden kirjoittamiseen. Ennen studioon menoa Vandenberg loukkasi kätensä, eikä voinut soittaa. Hän osallistui kuitenkin keikoille ja kiertueille. Hän lähti virallisesti Whitesnakesta vuoden 1991 jälkeen ja ryhtyi päätoimiseksi kuvataiteilijaksi. Hän on kuitenkin soittanut satunnaisesti Whitesnaken keikoilla erikoisvieraana.
Ihmelintu Wattoo-Wattoo
Ihmelintu Wattoo-Wattoo (ransk. "Wattoo Wattoo Super Bird") on ranskalainen animaatiosarja, jonka loivat René Borg ja Hubert Ballay vuonna 1978. Sarjan pääroolissa on ihmelintu Wattoo-Wattoo. Sarjassa on 56 viiden minuutin jaksoa, ja sen ideana on kertoa opettavaisia tarinoita lapsille. Moraalin lisäksi tärkeässä osassa on luonnonsuojelu. Suomessa sarjaa esitettiin 52 jakson verran TV1:n Filmituokiossa syksystä 1979 alkaen.
Wattoo-Wattoo on ovaalimaisen muotoinen mustavalkoinen lintu, jolla on pitkät, hoikat jalat ja kädet sekä pitkä pyrstö. Wattoo-Wattoo asuu lajitoveriensa kanssa Auguste-nimisellä, paradoksaalisesti kuution muotoisella planeetalla. Wattoo-Wattoo on älykäs, nopea ja nokkela. Wattoo-Wattoo on oikeastaan kalalintu (oiseau-poisson) eli se pystyy myös elämään veden alla. Sen ominaisuuksiin kuuluu myös maagisia kykyjä, se pystyy mm. muuttamaan muotoaan. Sen lajitoverit kykenevät myös monistumaan väristämällä itseään.
Ensimmäisessä episodissa Wattoo-Wattoo tulee tietoiseksi maapalloa muistuttavalla planeetalla asuvista Zwaseista ja muuttaa heidän pariinsa ratkomaan Zwasien ongelmia. Ihmistä karrikoivat Zwasit ovat typeriä, hanhimaisia olentoja, jotka aiheuttavat kotiplaneetallaan paljon pahaa itselleen, luonnolle ja eläimille. Zwasit eivät ole varsinaisesti pahantahtoisia, mutta heidän tietämättömyytensä ja ajattelemattomuutensa saa silti tuhoa aikaan.
Wattoo-Wattoo tarkkailee alati tilannetta, ja kun asiat alkavat luistaa huonoon suuntaan, tarttuu Wattoo-Wattoo ohjaksiin. Wattoo-Wattoo pyrkii päättäväisesti antamaan Zwaseille opetuksen ja saamaan heidät toimimaan toisella tavalla. Tarvittaessa Wattoo-Wattoo kutsuu lajitovereitaan hätiin viheltämällä heille kutsun, joka kuuluu halki avaruuden. Apurit ovat Wattoo-Wattoon kaltaisia, mutta pienempiä ja yleensä monistavat itseään tarvittavan määrän.
Kun Wattoo-Wattoo on tyytymätön, se muuttaa muotoaan ja saattaa lähteä takaisin Augustelle pohtimaan ongelmaa. Kun taas Wattoo-Wattoo saa Zwasit toimimaan toisella tavalla ja ongelman ratkaistuksi, se osoittaa tyytyväisyyttään tanssimalla ja laulamalla.
Credot ovat sarjan eläimiä, sekä lemmikkejä että villieläimiä. Ne ovat aina pyöreitä muodoltaan, mutta niiden väri vaihtelee. Hanhimaisten Zwasien typeryydestä kärsivät varsinkin heidän lemmikkinsä, mutta eivät niiltä säästy villieläimetkään.
Ihmelintu Wattoo-Wattoon loi Hubert Ballay, joka käsikirjoitti sarjan yhdessä René Borgin kanssa. Borg myös ohjasi sarjan, kun taas Ballay teki siihen musiikin. Alkuperäisessä, Ranskan kielisessä versiossa on kertojana Dorothée (alun perin nimeltään Frédérique Hoschedé). René Borg oli myös taiteellinen johtaja Albert Barillén sarjassa "Olipa kerran ihminen".
Lukumäärämitta
Lukumäärämitta on mitta, joka kertoo joukon alkioiden lukumäärän. Lukumäärämitta toimii lähinnä yksinkertaisena esimerkkinä mitasta, mutta sen avulla voidaan myös tutkia sarjateoriaa mittateorian perustulosten avulla.
Jos "X" on joukko, niin "lukumäärämitta" on kuvaus formula_1, jolle
formula_2
missä merkintä |A| tarkoittaa äärellisen joukon alkioiden lukumäärää eli mahtavuutta. Lukumäärämitta toteuttaa mitan ehdot.formula_4formula_5formula_8
Tällöin myös funktion "f" lukumäärämittaintegroituvuus palautuu kysymykseen siitä suppeneeko edellä oleva sarja itseisesti.
Tämän tiedon avulla voimme osoittaa niin sanotun Hölderin epäyhtälön sarjoille käyttämällä formula_9-normien vastaavaa Hölderin epäyhtälöä.
José Mari Bakero
José Mari Bakero (s. 11. helmikuuta 1963 Goizueta, Navarra, Espanja) on espanjalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja.
Hänen pelaajauransa ulottui vuosien 1980–1998 väliin. Urallaan hän edusti kahta Espanjan pääsarjajoukkuetta, Real Sociedadia ja Barcelonaa. Hän oli pelipaikaltaan aluksi hyökkääjä, mutta myöhemmin urallaan hänestä tehtiin hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Bakero tunnettiin hyvänä maalintekijänä ja syöttelijänä, sekä hyvänä johtajana.
Bakero teki debyyttinsä ammattilaisurallaan jo 17-vuotiaana Real Sociedadissa vuonna 1980. Kahdeksan Real Sociedadissa pelatun kauden aikana hän oli mukana voittamassa kahta pääsarjamestaruutta, vuosina 1981 ja 1982. Hänen joukkuekavereinaan pelasivat muun muassa Luis Arconada, Jesús María Zamora ja Jesús María Satrústegui. Vuonna 1988 Bakero allekirjoitti sopimuksen Barcelonan kanssa, jossa pelasivat myös muita baskipelaajia Txiki Begiristain, Julio Salinas ja Jon Andoni Goikoetxea. He olivat yksi legendaarisen "Dream teamin" tukipylväistä.
Vuosina 1988–1997 hän pelasi yhteensä 329 ottelua Barcelonassa. Uransa hän päätti meksikolaisessa Tiburones Rojos de Veracruzissa.
Bakero edusti urallaan myös Espanjan maajoukkuetta. Hän oli mukana vuosien 1990 ja 1994 MM-kilpailuissa. Hän pelasi yhteensä 30 ottelua ja teki niissä 7 maalia.Pelaajauransa jälkeen hän siirtyi Barcelonan organisaatioon toimien Llorenç Serra Ferrerin sekä Louis van Gaalin apuvalmentajana. Vuonna 2004 hän siirtyi valmentamaan Málagan reservijoukkuetta. Vuonna 2005 hän toimi Real Sociedadin urheilutoimenjohtajana, ja myöhemmin kauden päätyttyä hänestä tuli joukkueen uusi päävalmentaja.
Bakero liittyi Ronald Koemanin valmennusryhmään, joka siirtyi Valencian päävalmentajaksi marraskuussa 2007. Koeman erotettiin päävalmentajan tehtävästä myöhemmin kaudella ja samalla myös Bakero poistui Valenciasta. Marraskuussa 2009 hän siirtyi valmentamaan puolalaista Polonia Varsovaa. Bakero johdatti seuran ensimmäisellä kaudellaan sijalle 13. Kausi 2010–2011 alkoi komeasti Polonian voitettua kolme neljästä ensimmäisestä ottelusta. Kauden ensimmäinen tappio Korona Kielcelle viidennellä kierroksella koitui kuitenkin Bakeron kohtaloksi ja hän sai yllättäen potkut tehtävistään.
Marraskuun alussa 2010 Bakero palasi valmennustehtäviin, kun Puolan hallitseva mestari Lech Poznań palkkasi hänet päävalmentajakseen. Bakeron debyyttiottelussa Lech kaatoi Eurooppa-liigan lohkovaiheen ottelussa Manchester Cityn 3–1. Bakeron johdolla Lech Poznań eteni Puolan cupin loppuotteluun 2011, jossa se kuitenkin kärsi tappion Legia Varsovalle rangaistuspotkukilpailun jälkeen. Kaudella 2011/12 joukkueen menestys oli heikompaa ja Bakero sai lopulta helmikuussa 2012 potkut seurasta.
Joulukuussa 2012 Bakero jatkoi uraansa perulaisen Club Juan Aurichin päävalmentajana. Kehnojen peliesitysten ja huonojen tulosten myötä seura erotti Bakeron syyskuussa 2013.
Witchfinder General (yhtye)
Witchfinder General on vuonna 1979 perustettu brittiläinen heavy- ja doom metal -yhtye, joka luetaan osaksi NWOBHM-aikakautta.
Yhtyeen nimi tulee samannimisestä kauhuelokuvasta vuodelta 1968. Yhtye on ottanut vahvasti vaikutteita Black Sabbathilta. Levyn kannet ovat myös tunnettuja yläosattomista ”noidista”, joista yksi oli tunnettu malli Joanne Latham. Yhtye oli aktiivisena vuosina 1979–1984 ja palasi vuonna 2006. Yhtye on merkittävä ”old school” doom metalin pioneeri ja tunnettu omasta soundistaan. Sanoitukset kertovat muun muassa okkultismista, kuolemasta ja noituudesta.Entiset jäsenetStudioalbumitLivealbumitKokoelma-albumitSinglet ja EP:t
Primer
Primer on yhdysvaltalainen vuonna 2004 valmistunut scifi-elokuva aikamatkustuksen tahattomasta keksimisestä. Elokuvan on kirjoittanut, ohjannut ja tuottanut Shane Carruth, entinen matemaatikko ja insinööri, vain 7 000 dollarin budjetilla. Elokuva tunnetaan monimutkaisesta juonirakenteestaan ja ennätyksellisen pienestä budjetista.
Devin Setoguchi
Devin Charlie Kenichi Setoguchi (s. 1. tammikuuta 1987 Taber, Alberta) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Hän edustaa NHL-liigan Los Angeles Kingsiä.
Ennen ammattilaisuraansa Setoguchi pelasi vuodet 2003–2007 WHL-junioriliigassa. Kaudesta 2003–2004 kauteen 2005–2006 hän edusti Saskatoon Bladesiä ja kauden 2006–2007 Prince George Cougarsia. Hän siirtyi Cougarsiin lokakuun 2006 pelaajakaupassa, jossa Bladesiin siirtyivät puolustaja Stefan Elliott ja ensimmäisen kierroksen varausvuoro WHL Bantam Draftissa.
Kausina 2005–2006 ja 2006–2006 Setoguchi oli joukkueidensa paras pistemies ja maalintekijä. Eniten pisteitä hän teki kaudella 2005–2006, jolla hän teki 65:ssä WHL:n runkosarjaottelussa 83 tehopistettä, 36 maalia ja 47 syöttöpistettä. Hän sijoittui tuolla kaudella liigan pistepörssin seitsemänneksi. Yhteensä hän teki neljän WHL-kauden aikana 243 tehopistettä, 118 maalia ja 125 syöttöpistettä, 255:ssä runkosarjaottelussa ja 34 tehopistettä, 19 maalia ja 15 syöttöpistettä, 29:ssä pudotuspeliottelussa.
San Jose Sharks varasi Setoguchin numerolla kahdeksan ensimmäisellä kierroksella. Hän aloitti ammattilaisuransa kaksi vuotta myöhemmin, jolloin hän pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa 29. lokakuuta 2007 Sharksin kohdatessa vierasottelussa Dallas Starsin. Hän teki tuossa ottelussa, jonka Sharks voitti 4–2, kaksi maalia ja tuli valituksi ottelun ykköstähdeksi. Yhteensä hän pelasi tulokaskaudellaan, kaudella , 44 NHL:n runkosarjaottelua, joissa hän teki 17 tehopistettä, 11 maalia ja kuusi syöttöpistettä, ja yhdeksän pudotuspeliottelua, joissa hän teki maalin ja antoi yhden maalisyötön. Hän pelasi tuolla kaudella myös 23 ottelua San Josen farmijoukkueessa Worcester Sharksissa AHL-liigassa.
Myöhempinä vuosinaan San Jose Sharksissa hän menestyi tilastojen valossa parhaiten kaudella , jolla hän oli joukkueensa toiseksi eniten maaleja ja kolmanneksi eniten pisteitä tehnyt pelaaja tehtyään 31 maalia ja 34 syöttöpistettä, yhteensä 65 tehopistettä, 81:ssä runkosarjaottelussa. 24. kesäkuuta 2011, neljän Sharksissa pelatun kauden jälkeen, hän siirtyi Minnesota Wildiin osana pelaajakauppaa, jossa Wild sai hänen lisäkseen hyökkääjä Charlie Coylen pelaajaoikeudet ja Sharksin ensimmäisen kierroksen varausvuoron , ja jossa Sharks sai vaihdossa puolustaja Brent Burnsin ja Wildin toisen kierroksen varausvuoron . Vain vuorokausi ennen siirtoa Setoguchi oli tehnyt Sharksin kanssa kolmivuotisen jatkosopimuksen.
5.heinäkuuta 2013 Minnesota Wild kauppasi Setoguchin Winnipeg Jetsiin vaihdossa toisen kierroksen varausoikeuteen .
Setoguchi varttui maatilalla Taberin pikkukaupungissa Albertan provinssissa. Hänellä on isänsä puolelta japanilaiset sukujuuret.
Keltakotiloahven
Keltakotiloahven ("Lamprologus ocellatus") on yksi afrikkalaisen Tanganjikajärven endeemisistä kirjoahvenlajeista. Lajia voidaan myös pitää makeanveden akvaarioissa.
Keltakotiloahven on pienehkö kirjoahven: koiras voi kasvaa 5,8 cm pitkäksi naaraan jäädessä hieman pienikokoisemmaksi. Keltakotiloahvenen selän suomut ovat keltaiset ja vatsan suomut välkehtivät eri väreissä. Lajista on useita muunnoksia, jotka eroavat toisistaan muun muassa evien värin perusteella.
Keltakotiloahven on yleensä varsin rauhallinen kala, mutta koiraat ajavat kutuaikanaan kaikki tunkeutujat pois varaamaltaan alueelta. Kuteminen tapahtuu simpukankuoreen ja akvaariossa tulisikin olla tarjolla simpukankuoria. Keltakotiloahvenet usein myös kätkevät kuorensa peittelemällä niitä hiekalla.
Keltakotiloahvenet viihtyvät parhaiten vedessä, jonka lämpötila on 23–25 °C ja pH 8,0–9,0. Ravintonaan laji käyttää pieniä selkärangattomia.
Pentti Malaska
Pentti Ensio Malaska (11. huhtikuuta 1934 Käkisalmi – 15. maaliskuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen tulevaisuudentutkija ja Turun kauppakorkeakoulun professori. Hän oli Rooman Klubin jäsen vuodesta 1972 ja sittemmin sen kunniajäsen.
Malaska väitteli tohtoriksi 1965 sähkölaitostekniikasta Helsingin Teknillisessä korkeakoulussa. Hän oli Tulevaisuuden tutkimuskeskuksen perustaja ja sen ensimmäinen johtaja. Hän oli Tulevaisuudentutkimuksen Verkostoakatemian (TVA) kansainvälisen neuvottelukunnan (IAB) jäsen kaudella 2007–2009. Hän toimi Turun kauppakorkeakoulun talous- ja tilastomatematiikan professorina 1966–1997 ja TVA:n johtokunnan ensimmäisenä puheenjohtajana.
Malaskan mukaan ydinvoima on kestävän kehityksen jarru.
Reima Kokko
Reima Kokko (s. 26. maaliskuuta 1952 Helsinki) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija.
Pelaajaurallaan Kokko edusti Helsingin Jalkapalloklubia, Kiffeniä, Finnairin Palloilijoita ja Vantaan Palloa. Pisimpään Kokko pelasi Kiffenissä, jota hän edusti yhteensä 11 kauden ajan. Pelatessaan 1979–1981 HJK:ssa yhden Suomen mestaruuden voittanut Kokko pääsi myös maajoukkueeseen ja pelasi yhteensä kuudessa maaottelussa.
FinnPa pelasi 2. divisioonassa, kun Reima Kokko tuli seuran valmentajaksi vuonna 1989. Hänen johdollaan FinnPa nousi 1. divisioonaan ja kauden 1992 päätteeksi Veikkausliigaan. Veikkausliigassa Kokko valmensi FinnPaa kaksi kautta ja parhaimmillaan saavutti 5. sijan nousua seuranneella kaudella. FinnPasta Kokko siirtyi 2. divisioonassa pelanneen Kiffenin valmentajaksi joulukuussa 1994. Hänet pestattiin naisten maajoukkueen valmentajaksi keväällä 1996 Nils Suomalaisen erottua tehtävästään. Kokko jatkoi aluksi myös Kiffenin valmentajana. Maajoukkuevalmentajana Kokko jatkoi vuoden 2000 marraskuuhun asti, jolloin hän erosi Suomen hävittyä Ruotsille EM-jatkokarsinnassa. Kokon valmentamana Suomi oli lähellä myös 1999 MM-kisoihin pääsyä, mutta hävisi lopulta jatkokarsinnassa Venäjälle.
Italian 8. armeija
Italian 8. armeija oli Italian maavoimien yhtymä, joka taisteli toisessa maailmansodassa itärintamalla.
Armeija perustettiin ensimmäisen kerran 25. tammikuuta 1940. Palveltuaan Pohjois-Italiassa se lakkautettiin jo 31. lokakuuta 1940.
Se perustettiin uudelleen 1. huhtikuuta 1942, kun koottiin joukkoja osallistumaan sotaretkeen Neuvostoliittoa vastaan. Armeijan muodostivat II ja XXXV armeijakunnat, jotka koostuivat operaatio Barbarossaan osallistuneista joukoista ja seitsemästä muusta Mussolinin 1942 itärintamalle lähettämästä divisioonasta. Se alistettiin operaatio Sinisessä Saksan maavoimien armeijaryhmä B:lle, jonka mukana armeija eteni elokuuhun mennessä Donille. Italian 8. armeija oli Stalingradin luoteispuolella, kun puna-armeija aloitti vastahyökkäyksensä, operaatio Uranuksen. Seuranneissa taisteluissa armeija kärsi tappioita ja menetti lopulta taistelukykynsä. Vuoden 1943 tammikuussa sen rippeet koottiin Ukrainaan, mistä suurin osa lähetettiin takaisin Italiaan. Itärintamalle jäi tämän jälkeen vain vähäisiä italialaisia joukkoja.
Tappiot olivat suuret. Armeijaan kuului perustettaessa 299 000 miestä, joista 85 000 kaatui tai katosi ja 30 000 haavoittui. Armeijan 1 340 tykistä tuhoutui tai hylättiin 1 200. Armeijan 22 000 moottoriajoneuvosta tuhoutui 18 200.
Vuonna 1942 8. armeijaan kuuluivat:
Johannes Wirtanen
Juho (Johannes) Wirtanen () oli suomalainen rovasti, kirjailija ja kokoomuksen kansanedustaja.
Wirtasen vanhemmat olivat pienviljelijä, räätäli Iisak Wirtanen (aik. Harri) ja Sofia Erkkilä Jalasjärven Jokipiissä. Johannes Wirtanen kävi siellä Harrin kansakoulun, opiskeli 1912–1914 Lapuan yhteiskoulussa ja suoritti 1918 Metodistisen episkopaalisen kirkon pappisseminaarin Helsingissä. Hänet vihittiin papiksi 1923. Wirtanen suoritti ylioppilastutkinnon 1926 Bostonissa ja hän suoritti erotutkinnot 1928 Suomi Collegessa Yhdysvalloissa sekä 1932 Bostonin yliopistossa. Hänet vihittiin myös papiksi vuonna 1928 Suomi-synodissa Yhdysvalloissa. Palattuaan Suomeen Wirtanen suoritti 1932 tutkinnon Helsingin yliopistossa ja sai samana vuonna oikeuden papin virkaan Suomessa. Hän suoritti vielä pastoraalitutkinnon 1935 ja kasvatusopin tutkinnon 1939.
Wirtanen toimi Metodistisen piispallisen kirkon pappina Viipurissa, Vaasassa ja Kuopiossa sekä Luurinmäen orpokodin johtajana 1918–1922. Hän muutti sitten Yhdysvaltoihin toimien siellä siirtolaispappina ja hän oli vuosina 1928–1931 Worcesterin suomalaisen Suomi-synodin seurakunnan pappina. Palattuaan Suomeen Wirtanen toimi Jalasjärven kirkkoherran apulaisena 1931–1933 ja Vaasan suomalaisen seurakunnan virallisena apulaisena 1933–1959. Hän oli Vaasan suomalaisen lyseon uskonnon ja filosofian alkeiden vt. vanhempana lehtorina 1933–1936 ja toimi kenttäpappina vuodesta 1934 alkaen. Sotavuosina 1939–1944 Wirtanen oli rintamapappina ja sotasairaala 27:n pappina.
Wirtanen oli kansanedustajana 1945–1959 edustaen Vaasan läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän kuoli kesken edustajakautensa 1959 ja hänen tilalleen eduskuntaan tuli kokoomuksen Reino Ala-Kulju. Wirtanen oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1950 ja 1956 presidentinvaaleissa ja hän oli myös Vaasan kaupunginvaltuuston jäsen.
Johannes Wirtanen oli naimisissa vuodesta 1936 Verna Hellevi Vainion kanssa. Taiteilija Juhani Harri oli hänen poikansa.
Inkeri Virtanen
Impi Inkeri Virtanen (o.s. Lento 23. kesäkuuta 1921 Turku – 29. kesäkuuta 1962 Turku) oli toiminnanohjaaja ja Suomen kansan demokraattisen liiton kansanedustaja.
Virtasen äiti oli torikauppias Impi Matilda Lento. Hän kävi kansakoulun sekä parturi- ja kampaaja-ammattikoulun ja suoritti Sirola-opiston kurssin 1948. Virtanen toimi kutomatyöntekijäin ammattiosaston toimitsijana 1948 ja sen jälkeen Varsinais-Suomen rauhanneuvoston toiminnanohjaajana vuoteen 1958 saakka.
Virtanen oli kansanedustajana 1958–1962 edustaen Turun läänin eteläinen vaalipiiriä. Hän kuoli kesken edustajakautensa kesäkuussa 1962 ja hänen tilalleen eduskuntaan nousi Eino Roine. Virtanen oli presidentin valitsijamiehenä vuoden 1956 presidentinvaaleissa ja hän kuului myös Turun kaupunginvaltuustoon sekä Suomen rauhanpuolustajien keskustoimikuntaan.
Inkeri Virtanen oli naimisissa vuodesta 1945 Leo Theodor Untamo Virtasen kanssa.
Noordwijk
Noordwijk on 26 000 asukkaan kaupunki läntisessä Hollannissa. Kaupungin pinta-ala on 51,53 km², josta 16,12 km² on vettä. Kaupunki sijaitsee 25 km Amsterdamista ja 20 km Haagista.
Noordwijkissä sijaitsee Euroopan avaruusjärjestön tutkimuskeskus ESTEC.
Matkailijat tulevat Noordwijckiin useimmin meren ja 13 km pitkä hiekkarannan takia. Rantahietikossa on myös dyynejä.
Vanhimmat merkit asutuksesta ovat alueella ajalta noin 2000 vuotta eaa. Vuonna 847 Noordwijckiin tuli skotlantilainen munkki joka aloitti lähetystyön. Normannit surmasivat hänet, mutta munkin kunniaksi rakennetusta kappelista tuli pyhiinvaelluskohde.
Alueen ensimmäisiä elinkeinoja olivat kalastus ja villiyrttien keräily. Kukkasipulien kasvatus aloitettiin 1800-luvulla.
Michale Graves
Michale Graves (oik. Michael Emanuel, s. 21. maaliskuuta 1975 Dumont, New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen muusikko.
Graves tuli tunnetuksi Misfitsin solistina vuosina 1995–2000. Hän lauloi albumeilla "American Psycho", "Famous Monsters" ja "Cuts from the Crypt " sekä kirjoitti muun muassa laulut ”Saturday Night”, ”Dig Up Her Bones”, ”Shining”, ”The Haunting”, ”Fiend Club”, ”This Island Earth” ja ”Fiend Without a Face”. Hänellä on soolouran lisäksi useita muita yhtyeprojekteja (Gotham Road, Lost Boys). Hän on esiintynyt myös muutamissa elokuvissa ja vieraillut muiden yhtyeiden levyillä.
Erityistuomioistuin
Erityistuomioistuin eli erikoistuomioistuin on tuomiovaltaa käyttävä valtion viranomainen, joka tutkii ja ratkaisee erityisasiantuntemusta vaativia riita- ja rikosasioita. Erityistuomioistuimen toimivalta on rajattu vain tiettyjen asioiden käsittelyyn ja tuomioistuimen kokoonpano poikkeaa yleisistä tuomioistuimista. Erityistuomioistuinten kokoonpanoon kuuluu lakimiesten lisäksi tuomioistuimen alan asiantuntijoita. Tuomioistuimeen saatetaan valita myös eri etupiirien edustajia. Suomessa esimerkki tällaisesta on työtuomioistuin, jonka kokoonpanoon tuomarien lisäksi kuuluu sekä työnantajien että työntekijöiden edustajat.
Ranskan suuren vallankumouksen jälkeen useassa Euroopan maassa lakkautettiin erityistuomioistuimia ja oikeudenkäyttöä yhtenäistettiin siirtämällä asiat yleisiin tuomioistuimiin. Erityistuomioistuimia alettiin perustaa uudelleen 1900-luvulla. Koko maailmassa erityistuomioistuimia on lähes mittaamaton määrä.
Ruotsin vallan aikana erityistuomioistuimiksi katsottavia elimiä syntyi 1600-luvulla, kun hallintoa järjestettäessä annettiin tuomiovaltaa keskusvirastoille niiden toimialaan kuuluvissa asioissa. Tällöin luotiin aksiisi-, halli-, posti-, tulli- ja vuorioikeus. Aatelia ja pappissäätyä koskevat riita- ja rikosasiat käsiteltiin henkilöperusteisissa oikeusistumissa (). Vuoden 1734 lain mukaan nämä asiat tuomitsi ensimmäisenä oikeusasteena hovioikeus. Tämä aatelin erioikeus kumottiin Suomessa vuonna 1867. Suomen autonomian alkuaikana vanhat erityistuomioistuimet vähitellen lakkautettiin ja niiden tehtävät siirrettiin alioikeuksille. 1800-luvun loppupuolella perustetuille hallintovirastoille annettiin harvoin tuomiovaltaa.
Nykyisin suomalaisia erityistuomioistuimia ovat
Lisäksi eräät käräjäoikeudet toimivat tarvittaessa maaoikeuksina.
Aiempia erityistuomioistuimia ovat olleet
Aiemmin oli myös tuomiovaltaa käyttäviä viranomaisia, mutta niitä ei yleensä pidetty varsinaisina erityistuomioistuimina.
Antiikin taruja I: Aikojen alussa
Aikojen alussa on Arto Kivimäen toimittama, monenikäisille lukijoille suunnattu teos antiikin Kreikan ja Rooman jumaltaruista. Kirjassa kerrotaan myytit maailman synnystä, titaanien taistelusta, Pandoran lippaasta ja vedenpaisumuksesta. Teos on kolmiosaisen "Antiikin taruja" -sarjan ensimmäinen osa. Sarjassa käydään läpi kreikkalais-roomalaisen antiikin keskeiset tarut Troijan sotaan ja Rooman perustamiseen saakka. Kertomusten perusrunkona on Ovidiuksen teos "Muodonmuutoksia".
Priapos
Priapos () on kreikkalaiseen mytologiaan kuuluva vähäisempi hedelmällisyyden jumala - puutarhojen, karjan ja mieskunnon suojelija. Priapoksen symboli oli fallos, ja hänet kuvattiin yleensä jatkuvassa erektiossa, mistä on johdettu lääketieteen käsite priapismi. Priapokseen suhtauduttiin humoristisesti: hänen uhrieläimensä oli aasi, jota pidettiin hekuman ja tyhmyyden vertauskuvana.
Kreikkalaisen jumaltaruston mukaan Priapos oli Dionysoksen poika, ja hänen äitinsä joko Afrodite tai jokin nymfeistä. Hänen kulttinsa kehittyi ja oli tärkeä Hellespontoksen Lampsakosissa, josta se levisi Aleksanteri Suuren valloitusten vanavedessä muualle hellenistiseen maailmaan. Priapoksen kultilla oli merkittävä sijansa Aleksandriassa. Myöhemmin kultti levisi Italiaan ja yhdistyi osaksi roomalaista jumaltarustoa.
Katri Lipson
Katri Lipson (s. 1965 Helsinki) on suomalainen lääkäri ja kirjailija.
Lipsonin esikoisromaani "Kosmonautti" sai vuoden 2008 Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon. Kirja oli ehdolla myös vuoden 2008 Finlandia-palkinnon saajaksi. Elokuussa 2012 ilmestyi Lipsonin toinen romaani "Jäätelökauppias". Sille myönnettiin vuonna 2013 Euroopan unionin kirjallisuuspalkinto. Teos on käännetty englanniksi, tanskaksi, tšekiksi, ja unkariksi. Maaliskuussa 2016 ilmestyy Lipsonin kolmas romaani, "Detroit".
Lipson opiskeli lääketiedettä Uppsalan yliopistossa Ruotsissa ja valmistui vuonna 1993. Hän on työskennellyt lääkärinä Ruotsissa, Afrikassa ja Suomessa. Lipson asuu perheineen Vantaalla.
Helsinki United
Helsinki United on suomalainen jalkapalloseura, joka perustettiin vuonna 1989 usean helsinkiläisen seuran yhteenliittymänä.
Helsinki Unitediin kuului alun perin Käpylän Pallo, FC Käpylä, Gnistan, Kiffen, Malmin Palloseura ja Pallo-Pojat. Käpylän Pallo ja FC Käpylä erosivat kuitenkin Unitedista ennen kauden 1990 alkua. Uusi seura peri naisissa PP-Futiksen sarjapaikan liigassa ja miehissä Kiffenin 3. divisioonan sarjapaikan.
Naisissa Helsinki Unitedia edeltänyt PP-Futis voitti mestaruuden Kaunis Nainen Futis -nimisenä vuonna 1985 ja uudestaan PP-Futiksena vuonna 1989. Helsinki Unitedina seura voitti mestaruuden heti kaudella 1990. Mestaruuskauden jälkeen United joutui kuitenkin rahoitus- ja pelaajavaikeuksiin ja lopulta luopui sarjapaikastaan keväällä 1991.
Miehissä Helsinki United säilyi nimenä vuoteen 1995 asti, jolloin se sulautui Kiffeniin.
Fredrik Vilhelm
Fredrik Vilhelm voi tarkoittaa ainakin seuraavia henkilöitä: