Fordson Major
Fordson Major oli Ford Motor Companyn vuosina 1945–1964 valmistama traktori, jonka suosio Suomessa oli hyvin suuri. Sekä tuontisäännöstelyn että traktorin luotettavuuden ja hyvän maineen vuoksi Fordson-traktoreiden markkinaosuus Suomessa oli parhaimmillaan 90 prosenttia. Suomessa siniset traktorit olivat markkinajohtajia niin kauan kuin merkki pysyi Fordsonina. 1965, eli heti Fordiksi muuttumisen jälkeen, Ford putosi Suomessa traktorien myyntitilastoissa suoraan kolmanneksi, kärkeen siirtyi entinen kakkonen, Massey-Ferguson, ja toiseksi kotimainen Valmet. Majorin pahin kilpailija koko Euroopassa oli Nuffield "4", sittemmin 460 ja 10/60.
Mallisarjan ensimmäinen traktori oli petrolikäyttöinen Major E27N, eli ns. Mörkö-Major, joka korvattiin 1952 uudistetulla E1A-mallilla. E27N oli monilta osiltaan hyvin moderni, mutta toisaalta esimerkiksi sen moottori oli täysin sama kuin edeltäneessä Fordson N -mallissa. Myös traktorin hallintalaitteiden sijoitus poikkesi nykyisin totutusta: traktorin kytkinpoljin oli oikealla ja jarrupolkimet vasemmalla. Traktorin näkyvimmät ulkoiset erot N-sarjaan olivat oranssista siniseksi muuttunut väri, ilmakumipyörät ja pitkien varsien päissä sijaitsevat etuvalot. Traktoriin sai myös huomattavan valikoiman erilaisia työkoneita. Erityisen suosittuja Suomessakin olivat Fordson-sovitteiset Ransomes-aurat.
Fordson Major E1A oli ensimmäisiä helppokäyttöisiksi luokiteltavia dieseltraktoreita. Aluksi sitä sai sekä diesel- että petrolimoottorilla varustettuna, mutta vuoden 1955 jälkeen valikoimassa oli ainoastaan dieselmoottori. Major oli koko valmistuksensa ajan hyvin suosittu traktori kaikissa vientimaissaan. Osaltaan tähän vaikutti sarjavalmistuksen suoma halpa hinta. Parhaillaan Dagenhamin tehdas suolti maailmalle 130 uutta Majoria päivässä. Majorin vakiovarusteita olivat kylmäkäynnistystä helpottavat puolipuristin ja pakkosyöttö. "Majuri" luokiteltiin aikoinaan isokokoiseksi traktoriksi, olihan siinä 40,5 hevosvoiman moottori.
Vuonna 1958 esiteltiin Majorin seuraaja, Power Major. Suurin ero edeltäjään verrattuna oli 51,8 hv:aan kasvanut teho ja vahvistettu voimansiirto. Power Major alkoi kuitenkin varsin nopeasti jäädä jälkeen kilpailijoistaan varustelun suhteen. Tästä syystä esiteltiin vuonna 1960 päivitetty versio, Super Major. Siinä oli nostolaitteessa vihdoin kauan kaivattu painonsiirtojärjestelmä, tasauspyörästön lukko ja kuivat levyjarrut. Super Major pysyikin suuremmitta muutoksitta tuotannossa aina vuoden 1964 puoliväliin, jolloin esiteltiin toimialajärjestelyiden johdosta uusi Ford-traktorisarja.
Power Majoria teholtaan vastasivat lähinnä Massey-Ferguson 65 ja Nuffield 4.
Fordson Majoria pienemmäksi traktorimalliksi esiteltiin 1958 Fordson Dexta.
Majorista valmistivat eri valmistajat myös nelivetoversioita, tunnetuimpia näistä ovat County Commercial Cars & Fleet Co:n valmistamat County-versiot ja italialaiset Manuelit, joita valmistettiin myös Englannissa Roadless-merkkisinä. Nämä neliveto-Majorit saavuttivat Suomessakin jonkinasteista suosiota, lähinnä etukuormaajakäytössä tai tietyömailla puskukoneina tai täryjyrän vetureina.
Toinen yleinen Majoreihin tehty muutos oli 6-sylinterisen Ford Thames Traderin moottorin asentaminen alkuperäisen 4-sylinterisen tilalle. Traderin 108-hevosvoimainen moottori sopi hyvin Majoriin, sillä se oli moduuliperiaatteella rakennettu ja täysin sama moottori kuin alkuperäinenkin, ainoastaan sylintereitä oli 2 kappaletta enemmän. County asensi jo tehtaalla nelivetoiseen Super Six malliinsa tätä moottoria, ja Majorin suunnitteluvaiheessa sitä suunniteltiin asennettavan jo Dagenhamissa Majoriin, mutta suunnittelijat pelkäsivät voimansiiron vaurioitumista. Sadat itse tehdyt "kuutos-Majurit" ovat myöhemmin osoittaneet pelot turhiksi.
Museotraktoreita Suomessa on nähtävissä muun muassa Uitonkulman Siivapyörämiesten kokoelmassa Tarvasjoella. Fordson Majoreita on myös Fordson club Finlandin jäsenillä. Yhdistyksellä on näyttelytoimintaa.