hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Luettelo Yhdysvaltain osavaltioista pinta-alan mukaan
Tämä on luettelo Yhdysvaltain osavaltioiden ja pinta-alasta.
Luettelo Yhdysvaltain osavaltioista väkiluvun mukaan
Tämä on luettelo Yhdysvaltain osavaltioiden ja väkiluvusta.
Kesäolympialaiset 1956
Vuoden 1956 kesäolympialaiset järjestettiin Melbournessa, Australiassa. Kisojen avajaiset olivat 22. marraskuuta ja päättäjäiset 8. joulukuuta 1956. Melbournen olympiakisojen ratsastustapahtumat käytiin Australian karanteenimääräysten takia Tukholmassa, Ruotsissa 10. kesäkuuta – 17. kesäkuuta.
Kyseessä olivat ensimmäiset boikottikisat. Egypti, Libanon ja Irak jäivät pois Suezin kriisin vuoksi. Maat vastustivat Britannian ja Ranskan osallistumista. Espanja, Alankomaat ja Sveitsi jäivät pois Unkarin kansannousun tukahduttamisen vuoksi. Maat vastustivat Neuvostoliiton osallistumista. Kiina jäi pois vastustettuaan Kiinan tasavallan osallistumista omana joukkueenaan.
Melbourne valittiin kisojen isäntäkaupungiksi ennen Argentiinan Buenos Airesia.
Vuoden 1956 kesäolympialaisten ohjelmassa oli 145 kilpailutapahtumaa 19 urheilulajissa.
Vuoden 1956 kesäolympialaisiin osallistui 72 maata, joista viisi maata, Egypti, Alankomaat, Espanja, Sveitsi ja Kambodža osallistuivat vain Tukholmassa pidettyihin ratsastustapahtumiin.
Mitalitilaston ykkössijan saavutti Neuvostoliitto.
Kesäolympialaiset 1960
Vuoden 1960 kesäolympialaiset järjestettiin Roomassa, Italiassa. Kisojen avajaiset olivat 25. elokuuta ja päättäjäiset 11. syyskuuta 1960.
Kisojen pitopaikka päätettiin Pariisissa, Ranskassa 15. kesäkuuta 1955. Samalla päätettiin myös Talviolympialaisten 1960 pitopaikka. 
Vuoden 1960 kesäolympialaisten ohjelmassa oli 150 kilpailutapahtumaa 19 urheilulajissa.Vuoden 1960 kesäolympialaisiin osallistui 83 maata.Mitalitilaston ykkössijan saavutti Neuvostoliitto.
Kesäolympialaiset 1964
Vuoden 1964 kesäolympialaiset järjestettiin Tokiossa, Japanissa. Kisojen avajaiset olivat 10. lokakuuta ja päättäjäiset 24. lokakuuta 1964.
Maailman ensimmäinen suurnopeusjuna Shinkansen avattiin olympialaisia varten 1. lokakuuta 1964.
Kisojen pitopaikka päätettiin Münchenissä, Saksassa 26. toukokuuta 1959. Samalla päätettiin myös Talviolympialaisten 1964 pitopaikka. 
Vuoden 1964 kesäolympialaisten ohjelmassa oli 163 kilpailutapahtumaa 21 urheilulajissa. 
Vuoden 1964 kesäolympialaisiin osallistui 94 maata, mutta Libyan ainoa osanottaja vetäytyi kisojen maratonkilpailuista.
Mitalitilaston ykkössijan saavutti Yhdysvallat.
Kesäolympialaiset 1968
Vuoden 1968 olympialaiset pidettiin Méxicossa, Meksikossa 12. lokakuuta 1968–27. lokakuuta 1968.
Kisat ovat korkeimmalla koskaan pidetyt olympialaiset (2 700 metriä merenpinnasta). Tämä vaikutti tulostasoon osin heikentävästi (kestävyyslajit), toisaalta ohuen ilman ansiosta tehtiin haamutuloksia, kuten Bob Beamonin pituushypyssä hyppäämä 890 cm.
Olympiakisoja varjostivat niin kansainvälispoliittiset kuin Meksikon sisäpoliittisetkin tekijät. Yleismaailmallista ilmapiiriä kiristivät jo usean vuoden ajan käyty Vietnamin sota ja Neuvostoliiton johdolla elokuussa 1968 suoritettu Tšekkoslovakian miehitys. Itse kisojen kannalta vakavin uhka oli sisäpoliittinen. Pääkaupungissa Méxicossa puhkesi vakavia opiskelijalevottomuuksia syyskuussa 1968, ja armeija miehitti kaupungin yliopiston. Mielenosoitukset päättyivät 2. lokakuuta tapahtuneeseen verilöylyyn, jossa sai surmansa 260 ja loukkaantui liki 1 200 ihmistä. Kaikesta huolimatta olympialaiset päästiin aloittamaan suunnitellusti, ja itse kisat olivat monessa suhteessa ennätykselliset. Osallistujamaita oli ensimmäisen kerran yli sata, kaikkiaan 112, ja yli 5 500 urheilijaa kilpaili 172 lajissa. Eri lajeissa syntyi 47 maailmanennätystä ja 164 olympiaennätystä.
México voitti äänestyksessä isännyydestä Detroitin, Buenos Airesin ja Lyonin.
Mexicon kesäolympialaisten ohjelmassa oli 172 kilpailutapahtumaa 20 urheilulajissa.Vuoden 1968 kesäolympialaisiin osallistui 112 maata.
Kisojen selvästi menestyksekkäimmät maat olivat Yhdysvallat ja Neuvostoliitto. Isäntämaa Meksiko oli 15:s.
Luettelo Thaimaan saarista
Tämä on luettelo Thaimaan saarista. Huomaa, että nimet alkavat yleensä "Ko"-sanalla (, usein myös sanoilla "Koh", "Go" tai "Goh"), joka tarkoittaa saarta. .
Huomaa myös, että eri kartoissa thainkielisen sanan kirjoitusasu voi olla erilainen. Esimerkiksi "Ko Mak" voi näkyä "Koh Mak", "Koh Maak" tai jopa "Koh Mark" -nimisenä. Alla olevassa luettelossa on muutamia erilaisia kartoissa näkyneitä kirjoitusasuja.
Ko Mak
Ko Mak () on pieni trooppinen saari Tratin provinssissa, Thaimaassa. Elinkeino on matkailu. Ko Changin menestyksen myötä Ko Mak on tullut hiljaisuutta ja yksityisyyttä vaativien matkailjoiden tietoisuuteen. Ko Mak on osa Moo Ko Changin meriluonnonpuistoaluetta.
Ko Makissa on 27 kilometriä rannikkoa, monta pitkää hiekkarantaa, muutama kukkula ja sen koko on noin 16 neliökilometriä. Saarella on kymmenisen bungalow-lomamökkikylää. Matkailijoille tarkoitettuihin aktiviteetteihin kuuluvat snorklaus, laitesukellus, mopoajelut sekä melonta merikajakilla, myös hiljaisen kauden aikana.
Alhaisen laskuveden aikaan on mahdollista kävellä Ko Kham -saarelle, joka on Ko Makia pienempi ja sijaitsee alle kilometrin päässä luoteessa. Ko Phi on myös luoteessa Ko Makiin nähden. Ko Phissä ei ole asutusta. Ko Khamiin ja Ko Phiihin on helppo meloa merikajakilla Ko Makin luoteisosan lomamökeiltä. Kummallakin pikkusaarella on snorklauspaikkoja.
Laivamatka saarelle kestää hitaammalla veneellä Laem Ngopista noin kolme tuntia ja pikaveneellä tunnin. Myös Ko Changilta Ban Bang Baosta on laivayhteys Ko Makille.
Kesäolympialaiset 1980
Vuoden 1980 kesäolympialaiset pidettiin Moskovassa, Neuvostoliitossa 19. heinäkuuta – 3. elokuuta 1980. Kisoja haki Moskovan lisäksi vain Los Angeles, joka sai kisat järjestettäväkseen seuraavalla kerralla. Moskovan kisat olivat ensimmäiset sosialistisessa maassa järjestetyt olympialaiset. Useat Vapaan maailman maat boikotoivat Moskovan kisoja ja vastaavasti useat sosialistimaat Los Angelesin kisoja.
Olympialaisten purjehduslajit järjestettiin Piritan satamassa Tallinnassa. Jalkapallo-otteluita järjestettiin Moskovan lisäksi Leningradissa, Kiovassa ja Minskissä. Kisojen avajaisten yhteydessä säätä muokattiin aurinkoisemmaksi lentokoneista levitettävien kemikaalien avulla.
Neuvostoliitto syyllistyi olympialaisissa useisiin toimitsijavilppeihin, joista yksi tunnetuimmista on keihäänheittäjä Dainis Kūlan laittoman heiton hyväksyminen. Kisat muistetaan myös niiden maskotista Miska-karhusta, joka oli ensimmäinen nykyaikaisesti tuotteistettu kisamaskotti.
Moskova sai kisat järjestettäväkseen äänestyksen perusteella, ennen Los Angelesia, joka sai järjestettäväkseen seuraavat olympialaiset.
Kilpailuja boikotoi Yhdysvaltojen johdolla peräti 47 maata johtuen Neuvostoliiton osallistumisesta Afganistanin sisällissotaan. Ainoastaan 80 maata osallistui, mikä oli pienin luku sitten vuoden 1956 kisojen. 15 maata protestoi Afganistanin tapahtumia osallistumalla avajaisiin ja mitalinjakoseremonioihin olympialipun alaisuudessa. Näiden maiden kultamitalisteille soitettiin olympiahymni kansallislaulun sijaan. Ainoat Länsi-Euroopan maat, jotka kilpailivat oman lippunsa alla, olivat Islanti, Itävalta, Kreikka, Kypros, Ruotsi ja Suomi.
Mahdollisuus boikotoinnista otettiin esille Naton kokouksessa 1. tammikuuta 1980. Yhdysvaltain presidentti Jimmy Carter teki aloitteen 20. tammikuuta boikotin puolesta ja maan senaatti vaati myöhemmin samassa kuussa kisojen perumista tai siirtämistä. Yhdysvaltain olympiakomitea teki lopullisen päätöksen boikotin puolesta äänestyksessä 12. huhtikuuta. Tämän jälkeen muun muassa Norja, Saksan liittotasavalta, Japani ja Kiina liittyivät boikottiin. Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Italiassa maan hallitus päätti osallistua boikottiin, mutta maiden olympiakomiteat päättivät siitä huolimatta lähettää joukkueen kisoihin.
Olympiaohjelmassa oli 203 tapahtumaa 23 eri urheilulajissa.
Moskovan vuoden 1980 kesäolympialaisiin osallistui 80 maata.
Kisojen menestyksekkäin maa oli Neuvostoliitto.
Ko Phi
Ko Phi pieni asumaton saari Ko Mak -saaren lähellä, Tratin provinsissa, Thaimaassa. Saarelle voi meloa merikajakilla Ko Mak -saarelta. Ko Phi -saarella on kehuttuja snorklauspaikkoja.
Kesäolympialaiset 1984
Vuoden 1984 kesäolympialaiset järjestettiin Los Angelesissa 28. heinäkuuta – 12. elokuuta 1984. Vuoden 1984 kisat olivat toinen kerta, kun Los Angeles toimi isäntäkaupunkina olympiakisoissa. Ensimmäisen kerran kisat järjestettiin Los Angelesissa vuonna 1932. Los Angeles sai kisat helposti, sillä se oli kisojen ainoa hakijakaupunki.
Kisoja boikotoi 14 maata Neuvostoliiton johdolla vedoten isäntämaa Yhdysvaltain heikkoon turvallisuustilanteeseen, mutta monien läntisten arvioiden mukaan kyse oli ensisijaisesti vastatoimesta Yhdysvaltain ja useiden sen liittolaisista Moskovan olympialaisiin vuonna 1980 kohdistamalle boikotille. Boikotoivat maat järjestivät omat kilpailunsa, "Ystävyyden kisat", joihin osallistui kaikkiaan noin 50 maata, Los Angelesin olympialaisiin vastaavasti 140. Lähes kaikki sosialistiset maat vetäytyivät Los Angelesin olympialaisista, mutta niihin kuitenkin osallistuivat Jugoslavia, Kiina ja Romania. Näistä viimeksi mainittu osallistui kisoihin ainoana Varsovan liiton jäsenmaana. Romania sijoittuikin mitalitaulukossa hienosti toiseksi heti isännän Yhdysvaltojen jälkeen.
Kiina osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa sitten Helsingin kesäolympialaisten.
Kotiyleisön suuriin sankareihin lukeutui yleisurheilija Carl Lewis, joka saavutti neljä kultaa: 100 metrillä, 200 metrillä, 4 x 100 metrin viestijuoksussa ja pituushypyssä. Voitot tulivat samoissa lajeissa, joissa hänen maamiehensä Jesse Owens oli voittanut Berliinin kisoissa vuonna 1936.
Suomalaisurheilijat saavuttivat yhden päivän aikana, 6. elokuuta, peräti viisi mitalia. Kultaa voitti Juha Tiainen moukarinheitossa, hopeaa saivat Tiina Lillak keihäänheitossa ja Martti Vainio 10 000 metrin juoksussa sekä pronssia Arto Bryggare 110 metrin aitajuoksussa ja Pekka Niemi painonnostossa. Heidän lisäkseen Pertti Karppinen voitti kolmannen peräkkäisen kultamitalinsa yksikkösoudussa (edelliset Montrealissa 1976 ja Moskovassa 1980). Karppisen suorituksen arvoa nosti se, että hän oli Paavo Nurmen ja Veikko Hakulisen jälkeen vasta kolmas suomalaisurheilija, joka oli saavuttanut henkilökohtaisen kultamitalin kolmissa peräkkäisissä olympiakisoissa. Martti Vainio jäi doping-testissä kiinni kiellettyjen aineiden käytöstä, minkä vuoksi hänen suorituksensa mitätöitiin ja hänet tuomittiin menettämään saamansa hopeamitali.Los Angelesin vuoden 1984 kesäolympialaisiin osallistui 140 maata.
Kisojen menestyksekkäin maa oli isäntämaa Yhdysvallat.
Ko Kham
Ko Kham on pieni saari Ko Mak -saaren lähellä Ko Changin merikansallispuistossa, Tratin provinssissa, Thaimaassa.
Ko Kham -saarelle on helppo meloa merikajakilla Ko Mak -saarelta. Sinne on myös mahdollista kävellä alhaisen laskuveden aikaan. Ko Kham -saarella on mukavia snorklauspaikkoja, riippuen tuulensuunnasta. Erityisesti eteläpuolella on ranta, jossa meri on usein rauhallinen, mukava hiekkadyynit, mustia laavakiviä, joihin on kiinnittynyt koko joukko simpukoita. Siellä voi myös nähdä erilaisien rapujen juoksentelevan. Mustien kivien lähellä voi nähdä mustia merisiilejä, joilla on pallomainen keskus, noin 15-30 senttimetriä halkaisijaltaan, ja ohuita piikkejä, noin 30-50 senttimetriä pitkiä. Piikkien päissä on ilmeisesti myrkyllisiä neuloja, jotka voivat katketa ihon sisään. Paikallisten mukaan myrkky on kiusallista ja kivuliasta mutta ei kuolettavaa. Mikäli neuloja saa ihoonsa, pitäisi ne rikkoa esimerkiksi lyömällä sopivan kokoisella kivellä ne pirstaksi ihon sisään. Thain kielellä nimi on "Hoi Ment" (หอยเม่น).
Iljušin Il-86
Iljušin Il-86 on neuvostoliittolainen keskipitkän matkan laajarunkoinen matkustajakone, jonka ensilento tapahtui 22. joulukuuta 1976.
Il-96-300 on Il-86:sta kehitetty pitkän matkan versio, jossa on lyhennetty runko ja pidempi lentomatka.
Uikut
Uikut ("Podicipedidae") on uikkulintujen lahkon ("Podicipediformes") ainoa heimo. Uikut ovat vesilintuja ja sopeutuneet erityisesti sukelteluun. Niiden jalat ovat ruumiin takaosassa, joten ne kävelevät kömpelösti.
Lajeista silkkiuikku, härkälintu, pikku-uikku ja mustakurkku-uikku pesivät Suomessa. Mustakaulauikku on alueella harvinainen vieras.
Suomessa pesivät uikut saapuvat pesimäpaikoilleen välittömästi jäidenlähdön jälkeen. Pesä on vaatimaton vesikasvien osista koostuva lautta, joka on kiinnitetty ruo'onkorsilla tukevasti ympäröiviin kasveihin. Uikut munivat 1–2 vuorokauden välein 2–7 munaa, tavallisesti neljä. Munien väri on aluksi valkoinen, mutta kosteat pesäainekset värjäävät ne muutamassa päivässä vaaleanruskeiksi. Muninnan huippu on toukokuussa, mahdollinen uusinta pesinnän muninta jatkuu heinäkuulle. Haudonta kestää 20–29 vuorokautta molempien sukupuolten osallistuessa siihen tasapuolisesti. Poistuessaan pesältä emot peittävät munat tuoreilla kasvinosilla suojaksi pesärosvoilta.
Ulappakeijulinnut
Ulappakeijulinnut (Procellariiformes) ovat merilintuja. Ne jaetaan albatrosseihin, keijuihin, ulappaliitäjiin ja ulappakeijuihin.
Ulappakeijulinnuilla on suora, koukkupäinen nokka ja putkimaiset sieraimet, ja niiden sierainrauhaset poistavat kehosta meriveden sisältämän suolan. Suurien lajien siivet ovat pitkät ja kapeat, ja ne voivat liitää merellä pitkiä aikoja lyömättä siivillään juuri ollenkaan. Pienimillä lajeilla siivet ovat lyhyemmät ja siiveniskut lentäessä nopeita ja lepattavia. Ulappakeijulinnut käyttävät ravinnokseen kalaa, äyriäisiä, planktonia ja nilviäisiä.
Neoaves jakautui kahteen kehityslinjaan noin 79,6 miljoonaa vuotta sitten. Yhdestä kehittyivät varpuslinnut (Passeriformes), toisesta jalohaukkalinnut (Falconiformes), rantalinnut (Charadriiformes), ulappakeijulinnut (Procellariiformes), kuikkalinnut (Gaviiformes), haikaralinnut (Ciconiiformes) ja pingviinilinnut (Sphenisciformes).
Pingviinilinnuilla ja ulappakeijulinnuilla on luultavasti yhteinen esi-isä, joka tutkijoiden mukaan eli Gondwanalla noin 71 miljoonaa vuotta sitten, kun Australia, Etelämanner ja Etelä-Amerikka olivat kiinni toisissaan ja suuri maa-alue sijaitsi etelämpänä.
Suomessa ulappakeijulinnut ovat harvinaisuuksia. Alueella on tavattu seuraavat lajit:
Pelikaanilinnut
Pelikaanilinnut (Pelecaniformes) on lintujen lahko. Ne ovat suuria tai keskikokoisia vesilintuja, jotka ovat levinneet lähes kaikkialle maailmaan. Ne ovat ainoita lintuja, joiden jalan (ns. melajalka) kaikki neljä varvasta ovat räpylän yhdistämät.
Perinteisesti pelikaanilintuihin luettiin pelikaanit (Pelecanidae), käärmekaulat (Anhingidae), fregattilinnut (Fregatidae), tropiikkilinnut (Phaethontidae), suulat (Sulidae) ja merimetsot (Phalacrocoracidae). Viimeaikaiset tukimukset ovat osoittaneet että monet ryhmän piirteet, joita perinteisesti käytetään lahkon määrittelemiseen, ovat konvergentin evoluution tulosta, ja että ryhmä on parafyleettinen.. Kuvatakseen paremmin näiden lintujen sukulaissuhteita, Clements "et al." siirsivät vuoden 2010 uudistetussa maailman lintujen taksonomisessa listassa heimot fregattilinnut (Fregatidae), suulat (Sulidae), käärmekaulat (Anhingidae) ja merimetsot (Phalacrocoracidae) pelikaanilinnuista uuteen lahkoon Suliformes.
Vasarapäähaikaran asema luokittelussa on ollut epävarma, ja se on tavallisesti sijotettu omaan heimoonsa, mutta AOU lukee sen pelikaanien heimoon. HBW Alive sijoittaa sen kuitenkin omaan heimoonsa, mitä kladogrammi alla myös kuvastaa.
Haikaralinnut
Haikaralinnut (Ciconiiformes) on suurikokoisten, lentokykyisten lintujen lahko. Siihen luokiteltiin aiemmin myös haikarat (Ardeidae) ja iibikset (Threskiornithidae), mutta nykyään siihen luetaan vain kattohaikarat (Ciconiidae). Se on kladin, joka sisältää Suliformesin ja pelikaanilinnut, sisarryhmä.
Vasarapäähaikaran asema luokittelussa on ollut epävarma, ja se on tavallisesti sijotettu omaan heimoonsa, mutta AOU lukee sen pelikaanien heimoon. HBW Alive sijoittaa sen kuitenkin omaan heimoonsa, mitä kladogrammi alla myös kuvastaa.
Jalohaukkalinnut
Jalohaukkalinnut (Falconiformes) on lihaasyövien lintujen lahko.
Suomessa esiintyvät jalohaukkalinnut ja niiden lajit
Hietakyyhkylinnut
Hietakyyhkylinnut tai hietakanalinnut (Pterocliformes) on lahko lintujen (Aves) luokassa. Lahkoon kuuluu 16 lajia, joita esiintyy vanhan maailman avomailla ja puoliaavikoilla. Kaikki lajit luetaan hietakyyhkyjen (Pteroclidae) heimoon, joka jakautuu kahteen sukuun.
Hietakyyhkyt ovat läheistä sukua kahlaajille ja kyyhkyille, ja ne luokiteltiinkin aiemmin kyyhkylintujen (Columbiformes) lahkoon.
Hietakyyhkyt ovat keskikokoisia lintuja. Niillä on pieni pää ja lyhyt kaula sekä voimakas ja pullea ruumis. Siivet ovat pitkät ja teräväkärkiset. Useimmilla lajeilla keskimmäiset pyrstösulat ovat pitkät ja jouhimaiset.
Hietakyyhkyt käyttävät ravinnokseen kasvinosia. Ne kerääntyvät aamuisin tai iltaisin pitkien matkojen päästä juomapaikoille .
Hietakyyhkyt munivat kaksi tai kolme munaa suoraan maahan.
SH=Suurharvinaisuus Suomessa
Polskie Linie Lotnicze LOT
Polskie Linie Lotnicze LOT, kansainvälinen nimi LOT Polish Airlines (yleiskäytössä usein lyhyesti "LOT"), on vuonna 1928 perustettu puolalainen lentoyhtiö. Yhtiön kotipaikka on Varsova, ja kotikenttä Varsovan lentoasema (Frederic Chopin). LOT on kuulunut vuodesta 2003 alkaen kansainväliseen Star Alliance-lentoyhtiöallianssiin ja hallinnoi tytäryhtiönään lyhyen matkan lentoihin erikoistunutta EuroLOT:a. Yhtiön omistavat Puolan valtio (67.97%), Towarzystwo Finansowe Silesia sp. z o.o. (25.1%) ja työntekijät (6.93%). Työntekijöitä yhtiössä on noin 3900 (lokakuu 2009).
LOT Polish Airlinesin laivasto lokakuussa 2009:
Vuonna 2011 LOT oli ensimmäinen lentoyhtiö Euroopassa, joka otti käyttöönsä Boeing 787 Dreamliner -lentokonetyypin. LOT:lla on 8 kpl tilauksessa ja optio 8 lisäkoneeseen. Ensimmäiset neljä LOTin tilaamaa Dreamlineria tulevat olemaan 278-paikkaisia Boeing 787-800 koneita.
Boeing 787:t asetettiin alkuvuonna 2013 lentokieltoon. LOT vaati Boeingilta tästä johtuen 33 miljoonan dollarin vahingonkorvauksia. Sanomalehti Rzeczpospolita uutisoi myöhemmin, että LOT ja Boeing olivat päässeet asiassa sopuun, mutta eivät julkistaneet sopimuksen yksityiskohtia.
1922 "Aerolloyd" Polish Airlines -niminen osakeyhtiö perustetaan. 5. syyskuuta – säännöllisen yhteyden avaaminen Gdańskista Varsovaan ja sieltä edelleen Lvoviin. 
1925 “Aerolloyd” muuttuu “Aerolot”-osakeyhtiöksi ja tekniset tilat siirretään Gdańskin Wrzeszcz-lentokentältä Varsovan Mokotów-lentokentälle. Poznańiin perustetaan Aero Sp. z o.o. [Ltd.] niminen lentokuljetusyhtiö ja se aloittaa keväällä säännöllisen liikenteen kolmen kaupungin välillä: Poznań-Łódź-Varsova. 
1928 Kuljetusministeriön alainen siviili-ilmailuosasto kehittää perustavanlaatuisia muutoksia Puolan ilmakuljetukseen ohjelmallaan, jolla kaikki yksityiset ilmakuljetusyritykset lopetetaan. Yksi valtion omistama yritys perustetaan 29.12.1928. Sen nimeksi tulee Linje Lotnicze Sp. z o.o. [LOT Airlines Ltd.].
1929 1.tammikuuta yhtiön säännöllinen lentotoiminta käynnistyy. Senhetkiset yhteydet lisääntyvät kahdella: Varsovasta Katowiceen ja Bydgoszcziin. Toukokuu – perustetaan erikoisyhtiö, joka lentää Varsovan ja Pozńanin väliä kansallisen yleisnäyttelyn johdosta. Julistetaan yhtiön graafisen tunnuksen suunnittelukilpailu. Voittajaksi tulee vuoden loppuun mennessä päättyvässä kilpailussa Tadeusz Gronowski, varsovalainen graafinen taitelilija, ja hänen muotoilemansa tyylitelty lentävä kurki. Yhtiön nimeen lisätään adjektiivi ”Polish”.
1930 LOT Polish Airlines liittyy Air Transportation Association -järjestöön (IATA).
1937 Lentoreitti Helsinkiin avataan.
Interflug
Interflug (saks. "Interflug GmbH, Gesellschaft für Internationalen Flugverkehr mbH") oli Saksan demokraattisen tasavallan kansallinen lentoyhtiö. Se lensi enimmäkseen neuvostoliittolaisilla koneilla kuten Iljušin Il-62 ja Tupolev Tu-134, mutta loppuvaiheessa sen kalustoon kuului myös Airbusin A310-koneita. Yhtiö lakkautettiin kannattamattomana vuonna 1991 Saksan jälleenyhdistyttyä. Interflug lensi viimeiset lentonsa Berliinistä Wieniin ja takaisin Tu-134 -koneella 30. huhtikuuta 1991.
CAAK
CAAK ("Chosonminhang Korean Airways") oli Pohjois-Korean valtiollinen lentoyhtiö ja Air Koryon (v:sta 1993) edeltäjä. Yhtiö perustettiin 1954 Korean sodan aikana 1950 perustelun neuvostoliittolais-korealaisen lentoyhtiö SOKAO:n seuraajaksi.
Yhtiö aloitti toimintansa Lisunov Li-2-, Antonov An-2- ja Iljušin Il-12 -koneilla. Myöhemmin kalustoa täydennettiin neuvostoliittolaisvalmisteisella Iljušin Il-14 -mallilla.
CAAK:n ensimmäinen suihkukone oli 1975 toimitettu Tupolev Tu-154 Prahan ja Itä-Berliinin reiteille. Vuonna 1982 pitkiä matkoja varten (mm. Pjongjangin ja Moskovan väliselle reitille) hankittiin nelimoottorinen Iljušin Il-62, jolla nykyäänkin lennetään Air Koryon pitkän matkan lennot.
Yhtiöllä oli 2 500 työntekijää ja noin 25 lentokonetta, mm. An-24, Iljušin Il-18, Iljušin Il-62, Tupolev Tu-134,Tupolev Tu-154 sekä rahtikuljetuksia varten Iljušin Il-76.
Pulkovo Aviation Enterprise
Pulkovo Aviation Enterprise () on entinen venäläinen valtio-omisteinen lentoyhtiö. Nimensä se sai Pietarissa sijaitsevan Pulkovon lentoaseman mukaan. Yhtiö perustettiin Aeroflotin paikalliseksi osastoksi Leningradissa 24. kesäkuuta 1932. Lokakuussa 2006 se sulautettiin yhteen toisen, sitä pienemmän ja uudemman valtiollisen yhtiön GTK Rossijan kanssa, ja uuden yhtiön nimeksi tuli Rossija.
Tammikuussa 2005 Pulkovo Aviation Enterprise lensi säännöllisesti seuraaviin kohteisiin:
Heinäkuussa 2006:22. elokuuta 2006 yhtiön Tupolev Tu-154 -matkustajakone matkalla Anapasta Pietariin syöksyi maahan lähellä Donetskia Ukrainassa . Kaikki 160 matkustajaa ja kymmenen hengen miehistö kuolivat. Matkustajista viisi oli ulkomaalaisia, heistä yksi oli 21-vuotias oululainen insinööriopiskelija, jolla oli Suomen ja Venäjän kaksoiskansalaisuus.
Onnettomuuden syyksi on kerrottu ukkosmyrsky.
Iljušin
Iljušin (Илью́шин) on venäläinen lentokonesuunnittelutoimisto ja -valmistaja. Sen perustaja Sergei Iljušin aloitti lentokoneiden suunnittelun 1926.
Yhtiön paljon käytettyjä siviililentokoneita ovat Iljušin Il-62 ja Iljušin Il-86.
Iljušinin suunnittelemia lentokonemalleja, kylmän sodan ajalta on mainittu myös NATO-koodinimi lainausmerkeissä. Sitä aiemmat koneet osallistuivat toiseen maailmansotaan. Osa Iljušinin lentokoneista on matkustajalentokoneita.
Käkilinnut
Käkilinnut ("Cuculiformes") on lintulahko, johon kuuluu käkien heimoa ja noin 140 lajia. Lahko on kiistanalainen, ja hoatsinit ja turakot ovat ollet aiemmin osa käkilintujen lahkoa.
Suomessa on tavattu kaksi käkilintulajia: käki ja harakkakäki.
Kehrääjälinnut
Kehrääjälinnut ("Caprimulgiformes") on lintujen lahko, jonka lähes kaikki lajit ovat hyönteissyöjiä ja yölintuja. Lahko on saanut nimensä kehräämistä muistuttavan äänen takia.
Kehrääjälintujen lahkoon kuuluu viisi heimoa. Varsinaisten kehrääjien ("Caprimulgidae") heimon lajeja tavataan lähes kaikkialla maapallolla. Ainoa Suomessa esiintyvä laji on kehrääjä ("Caprimulgus europaeus"). Kehrääjät ovat keskikokoisia ja ne ovat sopeutuneet saalistamaan suuria lentäviä hyönteisiä hämärässä tai pimeässä ilmasta. Niillä on iso kita ja voimakkaat sukaset suupielissä, jalat ovat lyhyet ja nokka pieni. Puku on pehmeä, ruskeankirjava, pyrstöissä ja siivissä usein valkoisia signaalilaikkuja. Kehrääjät lepäävät päivällä maassa tai pitkittäin oksalla.
Uusimmissa luokituksissa kehrääjälinnut on yhdistetty pöllölintujen ("Strigiformes") lahkoon.
Tammisto
Tammisto () on Vantaan kaupunginosa Vantaan- ja Keravanjoen haarassa Tuusulanväylän varrella, Helsingin rajan tuntumassa. Kaupunginosa rajautuu idässä Keravanjokeen, lännessä Vantaanjokeen ja pohjoisessa Kartanonkosken asuinalueeseen ja Helsingin pitäjän kirkonkylään. Alueen läpi kulkevat Tuusulanväylä, Tammiston kauppatie ja Kirkkotie.
Tammisto–Pakkalan seudusta on kehittynyt 1990-luvulta alkaen seudullinen kaupallinen keskus. Alueen kaupallinen kehitys on perustunut ympärillä asuvaan suureen väestömäärään (10 km säteellä yli 400 000 asukasta), saavutettavuuteen autolla ja siihen, että alue sijaitsee tieliikenteen solmukohdassa, Kehä III:n ja Tuusulanväylän risteysalueen lounaispuolella.
Tammistoon on muodostunut suurmyymälöiden ja erikoisliikkeiden keskittymä erityisesti Tammiston kauppatien (entinen Valimotie) varrelle. Kaupunginosan myymälöitä ovat muun muassa K-Citymarket, Tokmanni ja Lidl, erikoistavaran kauppoja kuten Gigantti, XXL, Bauhaus, Hobby Hall ja Plantagen, sisäaktiviteettipuisto SuperPark,
Suunto Oy:n pääkonttori ja toimistotaloja. Kirkkotien varrella on Neste Express automaattiasema ja McDonald’s, Tammiston kauppatien varrella Teboilin huoltoasema.
Tammistonmäen lounaisrinteellä on sijainnut Rosendalin kartano, josta tuli Tammiston kartano, kun Hankkija osti kartanon 1916. Sen vieressä on ollut Keskusosuusliike Hankkijan laboratoriorakennus.
Alueella on omakotiasutusta Tammimäentiellä ja Kirkkotiellä. 2000-luvulla Tammistoon on rakennettu moderneja kerros- ja rivitaloja Tammistonkadun molemmin puolin; asemakaava perustuu arkkitehtikilpailuun, jonka voitti Arkkitehtitoimisto Hannu Jaakkola. Kaupunginosassa asuu noin 3 400 henkeä (2015).
Tammistossa toimii ainakin kaksi päiväkotia, joista toisen yhteydessä on ykkösluokkaisille Kartanonkosken koulu Tammiston opetuspiste.
Tammiston luonnonsuojelualue rauhoitettiin 1946. Tämä Vantaan ensimmäinen luonnonsuojelualue on laajuudeltaan 7,4 hehtaaria. "Tammistonmäellä" kasvaa runsaasti kookkaita tammia, joista alue on saanut nimensä, ja muitakin jalopuita.
Tammistossa on puisto Vantaanjoen rannassa. Alue rajautuu Helsingin keskuspuistoon, jonne pääsee Vantaanjoen yli kävelysiltaa pitkin. Helsingin puolella ovat Haltialan kotieläintila ja Ruutinkoski. Pohjoiseen päin mentäessä pääsee kävelytietä Backaksen kartanolle.
Maininnan ansaitsee myös Tuusulanväylän itäpuolella oleva Keravanjoen ranta, ja joen ylittävä Siltamäen kivisilta, jonka rakentamispäätös tehtiin vuonna 1895. Silta kuuluu osana Helsingin pitäjän liikenteen Helsinkiin yhdistäneeseen vuosisataiseen Kirkonkylän-tiehen.
Tammistonkadulta kulkee busseja Helsinkiin, Tikkurilaan, ja Helsinki-Vantaan lentoasemalle, Tammiston kauppatieltä myös Malmille ja Itäkeskukseen. Tuusulanväylällä on Tammiston pikavuoropysäkki.
Hiekkaharju
Hiekkaharju () on Vantaan Tikkurilan suuralueen kaupunginosa Tikkurilan pohjoispuolella pääradan länsipuolella. Hiekkaharjun pohjoisosassa ovat Rekolanojan laakson viljelyalueet (Malmipelto). Kaupunginosassa on 3 995 asukasta (2010). Kaupunginosan nimeä kantava lähijunien käyttämä Hiekkaharjun rautatieasema sijaitsee naapurikaupunginosa Jokiniemen puolella.
Hiekkaharju on saanut nimensä sijainnistaan noin 60 kilometrin mittaisen harjun kohdalla. Tosin harju on alueella tasoittunut jääkauden jälkeisten merivaiheiden takia matalaksi, ja siitä on sotien jälkeen tuhoutunut pitkiä pätkiä hiekanoton vuoksi. Esimerkiksi harjuun kuulunut suuri Malmimäki on kaivettu lähes kokonaan pois, lukuun ottamatta sen yhtä kulmaa joka on hiekanoton loputtua säilytetty ja maisemoitu.
1400-luvulla kolme talonpoikaa, Anders Räckhals, Hans Madelin ja Michel Redesven, lahjoittivat kirkolle maitaan Rekolassa ja Hiekkaharjussa. Tästä syntyi merkittävä kirkon maanomistus Hiekkaharjun alueen pohjois- eli pelto-osassa (kaava-alue Hiekkaharju 5).
Alun perin Hiekkaharju oli vain rautatieseisakkeen nimi, koko kaupunginosaa alettiin kutsua tällä nimellä sotien jälkeen. Rautatieyhteyksien ansiosta alueelle levisi omakotitaloasutusta 1920- ja 1930-luvuilla. 1950-luvulta lähtien Hiekkaharjuun on rakennettu myös tiivistä kerrostaloasutusta, joka kuitenkin rajoittuu päätie Hiekkaharjuntien varteen sekä Hiekkaharjun aseman ja ostoskeskuksen ympäristöön. Suurin osa kaupunginosasta on edelleen omakotialuetta. Entisille seurakunnan pelloille Hiekkaharjun pohjoisosaan pääradan ja Talvikkitien väliin nousi 2010-luvun taitteessa uusi puistomainen alue, Tarhurinpuisto (ruots. Trädgårdsmästarparken). Tarhurinpuisto koostuu pääosin enintään neljäkerroksisista kerrostaloista. Tarhurinpuiston eteläosassa Metsätähdentien tuntumassa on myös uusia omakotitaloja. Tarhurinpuistosta suunniteltiin omakotitaloalueen puistomainen jatke. Vanhaa peltoa halkovaa soratietä levennetään puistotieksi ja se valaistaan (huhtikuu 2018).
Hiekkaharjun alueen palvelut ja liikkeet sijoittuvat aseman ympäristöön. Suuri osa palveluista on Tikkurilan keskustassa vain muutaman kilometrin päässä. Useilla Hiekkaharjun eteläosan kiinteistöillä on Tikkurilan postinumero (01300), pääosalla kiinteistöistä postinumero on 01350.
Kaupunginosassa sijaitsee Hiekkaharjun koulu.
Alueen maamerkki, kauas näkyvä Hiekkaharjun vesitorni, on virallisesti Simonkylän puolella. Hiekkaharjun nimeä kantava liikuntapuisto, sen Hiekkaharjun golfkenttä sijaitsevat rautatieaseman koillispuolella, Jokiniemen ja Havukosken kaupunginosissa, samoin kuin golfklubin rakennuksen tavoin Tennistien varrella sijaitsevat Hiekkaharjun tennis- ja squash-hallit sekä monitoimihalli. Myös Vantaan ammattiopisto Varian päätoimipiste, entinen Hiekkaharjun ammattikoulu, sijaitsee Jokiniemessä.
Ala-Tikkurila
Ala-Tikkurila () on asuinalue Helsingin Suutarilan kaupunginosassa Vantaan rajalla. Piirijaossa se on koillisen suurpiirin Puistolan peruspiirin Tapulikapungin osa-alueen pienalue. Siihen rajoittuvat Siltamäen ja Puistolan osa-alueet, ja pohjoisessa sitä rajaa Keravanjoki, jonka pohjoispuolella ovat Vantaan Viertolan ja Tikkurilan kaupunginosat. Ala-Tikkurilaa sivuaa eteläpuolelta maan vilkasliikenteisimpiin liikenneväyliin kuuluva Kehä III, jonka varrella on liike- ja toimitiloja myös Ala-Tikkurilassa sekä päärata.
Ala-Tikkurilan asuntokanta on omakoti- ja rivitalovaltaista. Ala-Tikkurilassa toimivia palveluja ovat muun muassa päivittäistavarakauppa Lidl, pikaruokaravintola McDonald's, tavaratalo Biltema, huoltoasema Shell sekä muutama autokauppa.
Ala-Tikkurila oli aiemmin Suutarilan kaupunginosan osa-alue, nykyisin pienalue. Tapulikaupungin tultua Suutarilan uudeksi osa-alueeksi Ala-Tikkurila on luettu Tapulikaupunkiin. Ala-Tikkurila liitettiin Helsinkiin suuressa alueliitoksessa 1. tammikuuta 1946. Ala-Tikkurilan asumusto ei ole kovin vanhaa. Suuri osa Ala-Tikkurilan itäosasta oli vielä 1980-luvulla metsää, johon rakennettiin 1980-luvun lopussa ja 1990-luvun lopussa paljon muun muassa rivitaloja.
Alueen liittämisestä Vantaaseen oli puhetta vuosina 2005–2006. Kyseessä olisi ollut Helsingin kaupungin ja Vantaan kaupungin maanvaihto. Helsingin kaupunki olisi saanut Västerkullan kiilasta maa-alueen ja antanut vastalahjaksi Vantaalle Ala-Tikkurilan alueet. Alueen asukkaat kuitenkin vastustivat hanketta.
Ala-Tikkurila oli pitkään Helsingin ainoa Kehä III:n ulkopuolella sijaitseva alue, kunnes Helsinkiin liitettiin Sipooseen kuulunut Östersundomin alue vuonna 2009.
Helmikuussa 2001 Lahden hiihdon MM-kisojen aikaan asuinalue nousi otsikoihin, kun Suomen hiihtomaajoukkueelta oli kisojen alla Viron Otepään osakilpailusta palatessa unohtunut lääkelaukku Ala-Tikkurilan Shellille, ja laukun sisältö oli paljastanut laajamittaisen doping-käytön.
Seutula
Seutula () on Vantaan Kivistön suuralueeseen kuuluva kaupunginosa, joka sijaitsee Vantaanjoen mutkan sisäpuolella. Kaupunginosassa sijaitsevat muun muassa Katriinan sairaala, Seutulan koulu, Seutulan kappeli ja Königstedtin kartano.
Seutula on myös Helsingin pitäjän keskiaikaisperäinen maarekisterikylä, joka ulottuu pohjoisessa Rajakoskelle asti, idässä Lavankoon asti käsittäen koko Kiilan kaupunginosan ja etelässä Seutulan kylään kuuluu myös Sotilaskorpi. Sen sijaan joen mutkan läntisin osa, Königstedtin kartano ja siitä länteen, kuuluu Riipilän maarekisterikylään.
Seutulaa pidetään myös kaupunginosaa laajempana alueena ja siellä toimii aktiivinen kyläyhdistys.
Tuusulantieltä Ruskeasannalta Seutulaan johtaneen "Seutulantien" varteen rakennettiin 1950-luvulla uusi Helsingin lentokenttä (1952), nykyinen Helsinki-Vantaan lentoasema (1977). Jo rakennusvaiheessa sitä alettiin yleisesti kutsua "Seutulan lentokentäksi", koska Tuusulantiellä oli viitta Seutulaan. Todellisuudessa lentokenttä rakennettiin noin 8 km Seutulasta kaakkoon, Veromiehenkylän ja Kirkonkylän pohjoisosiin. Nykyisin Lentokenttä on oma kaupunginosansa.
Seutula-nimi yhdistetään usein vankiloihin, vaikkei sellaista täsmällisesti ole paikalla sijainnutkaan. Mielleyhtymä johtuu siitä, että lentokentän rakentamisessa käytettiin vankityövoimaa. Seutulan kenttätyötä teki muun muassa rattijuoppoudesta vangittuja 1960-luvun julkisuuden hahmoja, joka toi tämän toiminnan esiin. Helsinki-Vantaan lentoasemalla toimi aina vuoteen 2009 asti avovankila. Aiemmin työsiirtola-nimellä tunnetussa vankilassa suoritti 1960-luvulla rangaistustaan muun muassa Irwin Goodman, joka on levyttänyt aiheesta Vexi Salmen sanoittamat kappaleet ”Terveisiä Seutulasta” ja ”Autolla Kanarian saarille”.
Hakkila
Hakkila () on Vantaan Tikkurilan suuralueen kaupunginosa ja merkittävä teollisuusalue. Kaupunginosa sijaitsee Itä-Vantaalla ja sitä rajaavat lännessä Keravanjoki, etelässä Kuninkaala, idässä Lahdenväylä ja pohjoisessa Päiväkumpu. Hakkilassa sijaitsevat useiden kaupparyhmien keskusvarastot sekä Honkanummen hautausmaa.
Hakkilassa on ollut historiallisesti tärkeä tienristeys, jossa lännestä Helsingin pitäjän kirkonkylästä päin tullut Turku–Viipuri-maantie eli Kuninkaantie on yhtynyt etelästä tulleeseen Helsingintiehen ja jatkanut matkaansa koilliseen kohti Sipoon kirkonkylää. Nykyiset Tikkurilantie ja Vanha Porvoontie sijaitsevat näiden historiallisten maanteiden kohdilla. Teiden risteyksessä on yhä jäljellä 1700-luvun alussa rakennettu Hakkilan kestikievarin rakennus eli Malmarsin torppa, ja Hakkilan länsirajalla Maarinkunnaassa on kivisilta, jota pitkin Kuninkaantie on ylittänyt Keravanjoen. Vanhan Porvoontien varrella on myös kivisiä kilometripylväitä, joihin on hakattu etäisyydet Helsinkiin ja Sipooseen.
Hakkilassa on suhteellisen vähän asutusta, ja se on lähes kokonaan keskittynyt Maarinkunnaan alueelle kaupunginosan länsireunalle. Maarinkunnaalla on sekä vanhempaa omakotitaloasutusta että 1980-luvulta lähtien rakennettua uudempaa kerrostalo- ja rivitaloasutusta. Lisäksi Hakkilan pohjoisosassa on joitakin vanhoja maalaistaloja peltoineen. Suurin osa kaupunginosasta on teollisuusaluetta, ja sinne johtaa pääradalta Tikkurilan asemalla erkaneva pistoraide.
Tampereen hiippakunta
Tampereen hiippakunta on yksi Suomen evankelis-luterilaisen kirkon yhdeksästä hiippakunnasta. Sen tuomiokirkko on Tampereen tuomiokirkko. Tampereen hiippakunta muodostuu 45 seurakunnasta (2017). Tampereen piispana on toiminut vuodesta 2008 lähtien teologian tohtori Matti Repo.
Tampereen hiippakunnan tuomiokapitulin palveluksessa työskentelee 13 henkilöä, joiden tehtävät jakautuvat hallinnollisiin sekä seurakuntien työtä tukeviin tehtäviin. Hiippakunnan tuomiokapitulin sijaitsee Seurakuntien talossa Tampereella, mutta hiippakunnalla on myös toimitilat Lahden seurakuntayhtymän tiloissa.
Kustaa Vaasa muodosti Turun hiippakunnan itäisistä osista Suomeen toisen hiippakunnan, Viipurin hiippakunnan 1554. Hävittyään suuren Pohjan sodan joutui Ruotsi Uudenkaupungin rauhassa 1721 luovuttamaan alueita Kaakkois-Suomessa, muun muassa Viipurin, minkä vuoksi Viipurin hiippakunta siirrettiin 1723 Porvooseen. Kaksisataa vuotta myöhemmin, 1923, perustettiin Porvooseen uusi ruotsinkielinen hiippakunta ja silloinen Porvoon hiippakunta siirrettiin Tampereelle.
Trat (provinssi)
Tratin provinssi () on yksi Thaimaan provinsseista ("changwat"). Se sijaitsee maan itäosassa Kambodžan rajalla Siaminlahden rannalla. Naapuriprovinssi on koillisessa Chanthaburi. Provinssin pinta-ala on 2 819 neliökilometriä ja siellä on arviolta 274 300 asukasta (vuonna 2017). Provinssin pääkaupunki on Trat.
Khao Banthat -vuoristo muodostaa rajan Kambodžan kanssa provinssin itärajalla. Thaimaan toiseksi suurin saari Ko Chang kuuluu provinssiin. Tämä saari yhdessä yli 40 pienemmän ympäröivän saaren kanssa muodostaa Mu Ko Changin merellisen kansallispuiston. Trat tunnetaan parhaiten jalokivikaivoksista ja -kaupasta. Tratin kaupungista on tullut välipysäkki turisteille matkalla Ko Changin saarelle.
Paknamin kriisin aikana 1893 Ranskan siirtomaa-armeija miehitti Chantaburin länsiosat. Vuonna 1904 Siam luovutti Tratin Ranskan Indokiinalle saadakseen Chantaburin takaisin. Tratista tuli osa Thaimaata 23. maaliskuuta 1906 osana usean Mekongjoen itäpuolisen alueen, kuten Pratabongin, Siam Reapin ja Srisophonin, vaihtokauppaa.
Provinssin sinetissä on meri ja taustalla vuori.
Provinssin puu on mantelipuu ("Terminalai catappa").
Provinssi jakautuu 5 piiriin ("amphoe") ja kahteen pienempään piiriin ("king amphoe"). Nämä jaetaan edelleen 38 kunnaksi ("tambon") ja 254 kyläksi ("mubaan").
Luettelo Thaimaan kaupungeista
Luettelo Thaimaan kaupungeista.
Antonov
Antonov on lentokonesuunnittelija Oleg Konstantinovitš Antonovin (1906-1984) työlle perustuva neuvostoliittolainen (nyk. ukrainalainen) lentokonesuunnittelu- ja valmistusyhtiö. Raskaita Antonovin An-124 "Ruslan" -kuljetuskoneita käytetään muun muassa YK- ja NATO-johtoisten rauhanturvaoperaatioiden tukemiseen.
Antonov-kuljetuskoneita on sotilaskäytössä Venäjän ja Ukrainan ja useiden Afrikan maiden asevoimien lisäksi muun muassa Kiinan Kansan vapautusarmeijan ilmavoimilla ja laivastolla.
Trang (provinssi)
Trangin provinssi () on yksi Thaimaan provinsseista ("changwat"). Se sijaitsee maan eteläosassa Andamaanienmeren rannikolla. Naapuriprovinsseja ovat Krabi, Nakhon Si Thammarat, Phattalung ja Satun. Provinssin pinta-ala on 4 917,5 neliökilometriä ja siellä on arviolta 628 900 asukasta (vuonna 2017).
Provinssi sijaitsee Andamaanienmeren rannikolla ja siihen kuuluu 46 saarta mannermaan lisäksi. Tasankoa on vain vähän ja suurin osa provinssista on kukkulaista. Khao Luang- ja Banthat-vuorijonot ovat kahden suurimmat joen, Trangjoen ja Palianjoen lähteet.
Trangin alue oli enimmäinen, jossa viljeltiin kumia. Kumipuut toi kuvernööri Phraya Ratsadanupradit Mahison Phakdi Malesiasta vuonna 1899.
Provinssin vaakuna esittää majakan siltaa.
Provinssin kukka ja puu on vihreä eebenpuu ("Jacaranda filicifolia"). Puun toi Australiasta samainen kuvernööri, joka toi kumipuun, ja se sai nopeasti Sri-Trang-nimen paikallisten keskuudessa.
Provinssin tunnuslause kääntyy "Phraya Rasdan kaupunki; sydämellisiä kansalaisia; herkullista paistettua possua; Para-kumin synnyinpaikka; rakastettava Sri Trang -kukka; kauniit koralliriutat; hurmaavat hiekkarannat ja ihanat vesiputoukset."
Trang jakautuu 9 piiriin ("amphoe") ja yhteen pienempään piiriin ("king amphoe"). Nämä jaetaan edelleen 87 kuntaan ("tambon") ja 697 kylään ("mubaan").
NHLPA
NHLPA () on NHL:n pelaajien ammattiliitto, joka valvoo NHL:ssä pelaavien jääkiekkoilijoiden etuja.
NHLPA:n päämaja on Torontossa ja työllistää noin 40 henkilöä. Yhdistyksen toimitusjohtaja on Donald Fehr, joka aloitti tehtävässä vuonna 2010. Ennen aiemmin baseball-sarja MLB:n pelaajayhdistyksen MLBPA:n johdossa toiminutta Fehriä NHLPA:n toimitusjohtajana ovat toimineet Alan Eagleson vuodesta 1967, jolloin yhdistys perustettiin, vuoteen 1992, Bob Goodenow vuosina 1992–2005, Ted Saskin vuosina 2005–2007 ja Paul Kelly vuosina 2007–2009.
NHLPA myöntää pelaajille palkintoja eri virstanpylväistä. Kenttäpelaajille palkintoja ja kunnianosoituksia jaetaan 1 000:n pelatun ottelun, 1 000:n pisteen, 400:n maalin ja 600:n syöttöpisteen kunniaksi. Vastaavat virstanpylväät maalivahdeille ovat 500 pelattua ottelua, 200 voitettua ottelua ja 25 nollapeliä.
NHLPA:n perustama Ted Lindsay Award on yksi arvostetuimmista NHL-pelaajille myönnettävistä palkinnoista. Sen saa joka kausi se pelaaja, joka NHL:n pelaajien äänestyksen mukaan on ollut liigan paras pelaaja kyseisenä kautena. Palkinto jaettiin ensimmäisen kerran kauden jälkeen, jolloin se tunnettiin vielä nimellä Lester B. Pearson Award, ja sen on saanut kaikkein useimmin Wayne Gretzky (viisi kertaa). Palkinto sai nykyisen nimensä vuonna 2010, jolloin se nimettiin uudelleen NHLPA:n ensimmäisen puheenjohtajan Ted Lindsayn mukaan.
Yala (provinssi)
Yalan provinssi () on eteläisin Thaimaan provinssi ("changwat"). Naapuriprovinsseja (luoteesta myötäpäivään) ovat Songkhla, Pattani ja Narathiwat. Malesia sijaitsee etelärajalla. Provinssin pinta-ala on 4 521,1 neliökilometriä ja siellä on arviolta 447 700 asukasta (vuonna 2017).
Malaijiksi provinssi kirjoitetaan joskus nimellä "Jolor".
Yala sijaitsee Malakan niemimaalla.
Historiallisesti Yala on ollut osa Pattania, puoli-itsenäistä malajinmonarkiaa, mutta maksoi veroa Sukhothain ja Ayutthayan kuningaskunnille. Kun Ayutthaya kukistui vuonna 1767, Pattani saavutti täyden itsenäisyyden, mutta kuningas Rama I:n aikaan siitä tuli uudestaan Siamin alainen. Vuonna 1909 se liitettiin Siamin kuningaskuntaan osana brittiläisen imperiumin kanssa tehtyä sopimusta. Narathiwatin mukaan Yala oli alun perin osa Pattania, mutta ne jaettiin ja niistä tuli omia provinssejaan. Yalassa toimii separatistiliike, jonka toimet ajoittain ovat väkivaltaisia. Usean vuoden hiljaiselon jälkeen se aktivoitui vuonna 2004.
Yala on yksi neljästä Thaimaan provinssista, jossa pääosa väestöstä on muslimeja, muodostaen 68,9 % asukkaista. Lisäksi 66,1 % väestöstä on malaijeita.
Provinssin vaakuna esittää kaivostyöläistä yksinkertaisten työkalujen: hakkujen, rautakankien ja korien kera. Yala oli alun perin kaivoskaupunki, jossa louhittiin tina- ja volframimalmia.
Provinssin puu on "Saraca declinata" ja provinssin kukka "Mimusops elengi".
Yala jakaantuu 7 piiriin ("amphoe") ja yhteen pienempään piiriin ("king amphoe"), jotka puolestaan jaetaan 56 kunnaksi ("tambon") ja 341 kyläksi ("mubaan").
Chiang Mai (provinssi)
Chiang Main provinssi () on yksi Thaimaan provinsseista ("changwat"). Se sijaitsee maan pohjoisosassa. Naapuriprovinsseja ovat Chiang Rai, Lampang, Lamphun, Tak ja Mae Hong Son. Pohjoisessa sen rajanaapurina on Myanmar. Provinssin pinta-ala on 20 107 neliökilometriä ja siellä on arviolta 1 704 000 asukasta (vuonna 2017).
Alueella on lukuisia vuorijonoja, jotka yleensä ovat etelä-pohjoissuuntaisia. Pingjoki, yksi Chao Phraya -joen päähaaroista lähtee liikkeelle Chiang Dao -vuorilta. Thaimaan korkein vuori, 2 575 metrin korkuinen Doi Inthanon sijaitsee alueella. Alueella on myös useita kansallispuistoja; Doi Inthanon, Doi Suthep-Pui, Mae Ping, Sri Lanna, Huay Nam Dang, Mae Phang ja Chiang Dao.
Chiang Main kaupunki oli Lannathain kuningaskunnan pääkaupunki sen perustamisesta lähtien vuonna 1296. Vuonna 1599 kuningaskunta menetti itsenäisyytensä ja siitä tuli osa Ayutthayan kuningaskuntaa.
Vuonna 2017 provinssissa oli 1,7 miljoonaa asukasta. 13,4 % provinssin väestöstä kuuluu vuoristoheimoihin, niiden joukossa hmongit, yaot, lahut, lisut, akhat ja karenit.
Chiang Mai on jaettu 22 piiriin ("amphoe") ja kahteen pienempään piiriin ("king amphoe"). Alueet on edelleen jaettu 204 kuntaan ("tambon") ja 1 915 kylään.
Chiang Rai (provinssi)
Chiang Rain provinssi () on Thaimaan pohjoisin provinssi ("changwat"). Se rajautuu Phayaon, Lampangin ja Chiang Main provinsseihin sekä pohjoisessa Laosiin ja Myanmariin. Sen pinta-ala on 11 678,4 neliökilometriä ja siellä on arviolta 1 143 800 asukasta (vuonna 2017).
Alueen keskikorkeus on 580 m merenpinnasta. Alueen pohjoisosa kuuluu niin sanottuun "Kultaiseen kolmioon", jossa Thaimaan, Laosin ja Myanmarin rajat yhtyvät – alue oli turvaton rajojen yli tapahtuvan huumeiden salakuljetuksen vuoksi. Mekongjoki muodostaa rajan Laosin kanssa.
Chiang Raista tuli provinssi 1910, jota ennen se oli osa Lannathain kuningaskuntaa vuosisatojen ajan. Lannathain liityttyä Thaimaahan se pysyi autonomisena alueena, jota hallinnoi Chiang Mai.
12,5 % väestöstä kuuluu vuoristoheimoihin, Pohjois-Thaimaan vähemmistöihin.
Provinssin sinetti esittää valkoista elefanttia, kuninkaallista symbolia. Se muistuttaa, että Chiang Rain perusti kuningas Mengrai, legendan mukaan syynä on hänen elefanttinsa mieltymys paikkaan.
Provinssin puu on "Mayodendron" ja provinssin kukka tulitrumpetti ("Pyrostegia venusta").
Provinssi jakaantuu 16 alueeseen ("amphoe") ja kahteen osa-alueeseen ("king amphoe"). Nämä edelleen jakaantuvat 124 kunnaksi ("tambon") ja 1 510 kyläksi ("mubaan").
Kesäolympialaiset 1988
Vuoden 1988 kesäolympialaiset järjestettiin Soulissa, Etelä-Koreassa 17. syyskuuta – 2. lokakuuta 1988.
Pohjois-Korea vaati järjestysoikeuden jakamista sen ja Etelä-Korean kesken, minkä osoittauduttua tuloksettomaksi maa päätyi boikotoimaan kisoja. Sosialistiset Albania, Komorit, Kuuba, Etiopia, Nicaragua ja Seychellit osallistuivat boikottiin solidaarisuudesta, mutta vetosivat rahanpuutteeseen sanktiot välttääkseen. Nicaragua oli jo ehtinyt ilmoittautua kisoihin, mutta vetäytyi ilmoittaen syyksi maassa vallinneet levottomuudet hallituksen joukkojen ja Yhdysvaltain tukemien contra-sissien välillä.
Olympiakisojen myöntäminen Etelä-Korealle syyskuussa 1981 herätti tuoreeltaan arvostelua, koska maan sisä- ja ulkopoliittinen tilanne tiedettiin epävakaaksi. Olympiaisännyys yhdisti kuitenkin eripuraisen kansan. Levottomuuksien varalta kisarauhaa turvasi liki 100 000 poliisia ja sotilasta. Kisojen järjestelyt saivat – muutamista tuomarikömmähdyksistä huolimatta – osanottajamaiden yksimielisen ja varauksettoman tunnustuksen, ja KOK:n puheenjohtaja Juan Antonio Samaranch totesi Soulin kisojen olleen "kaikkien aikojen parhaat olympialaiset". Kisat olivat myös taloudellinen menestys, sillä ne tuottivat voittoa 349 miljoonaa dollaria, mikä rikkoi kirkkaasti Los Angelesissa neljä vuotta aiemmin syntyneen ennätyksen, 223 miljoonaa dollaria.
Kisojen suurin skandaali oli laajalti ihaillun kanadalaisen pikajuoksijan, 100 metrin juoksun voittajan Ben Johnsonin jääminen kiinni dopingin käytöstä. Johnson tuomittiin menettämään saamansa kultamitali ja voittajaksi julistettiin toiseksi tullut Yhdysvaltain Carl Lewis. Kansainvälinen yleisurheiluliitto IAAF tuomitsi Johnsonin elinikäiseen kilpailukieltoon. Myös kaksi bulgarialaista kultamitalin saavuttanutta painonnostajaa kärysi kiellettyjen aineiden käytöstä, minkä seurauksena koko Bulgarian painonnostojoukkue matkusti kotimaahansa kesken kisojen. Kokonaisuudessaan doping-tapauksia tuli Soulissa ilmi kymmenen, mikä oli yksi vähemmän kuin Los Angelesissa 1984.
Kisojen pitopaikka päätettiin Baden-Badenissa, Saksassa 30. syyskuuta 1981. Samalla päätettiin myös Talviolympialaisten 1988 pitopaikka. 
Olympiaohjelmassa oli 237 tapahtumaa 27 eri urheilulajissa.
Vuoden 1988 kesäolympialaisiin osallistui 159 maata.
Kisojen menestyksekkäin maa oli Neuvostoliitto.
Kesäolympialaiset 1992
Vuoden 1992 kesäolympialaiset järjestettiin Barcelonassa, Espanjan Kataloniassa. Kilpailut avattiin 25. heinäkuuta ja päätettiin 9. elokuuta 1992. Virallisena avaajana toimi Espanjan kuningas Juan Carlos I. Valan vannoivat urheilijoiden puolesta purjehtija Luis Doreste Blanco ja tuomareiden puolesta Eugeni Asencio. Olympiatulen sytytti vammaisjousiampuja Antonio Rebollo. Barcelonan lisäksi kilpailuja järjestettiin 14 paikkakunnalla Katalonian maakunnassa, ja jalkapallo-otteluja käytiin myös Valenciassa ja Zaragozassa.
Kilpailuihin otti osaa yhteensä 9 356 urheilijaa (2 704 naista, 6 652 miestä) 169 maasta. Barcelonan olympialaiset olivat toistaiseksi viimeiset kesäolympialaiset, jotka järjestettiin samana vuonna talviolympialaisten kanssa.
Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen Viro, Latvia ja Liettua kilpailivat kukin omina joukkueinaan. Muut entiset neuvostotasavallat kilpailivat yhdistyneellä joukkueella () olympialipun alla, ja tätä joukkuetta kutsuttiin usein Itsenäisten valtioiden yhteisön joukkueeksi, vaikka Georgia liittyi yhteisöön vasta vuonna 1993. Jugoslaviasta eronneet Slovenia, Kroatia sekä Bosnia ja Hertsegovina kilpailivat myös omina joukkueinaan. Tynkä-Jugoslavian ei sallittu kilpailla Jugoslaviana, vaan he kilpailivat riippumattomana joukkueena () niin ikään olympialipun alla. Tuossa joukkueessa kilpailivat myös makedonialaiset urheilijat.
Kansainvälisen olympiakomitean silloisen puheenjohtajan Juan Antonio Samaranchin kotikaupunki valittiin isäntäkaupungiksi Lausannessa, Sveitsissä lokakuussa 1986. Muut ehdolla olleet kaupungit olivat Alankomaiden Amsterdam, Jugoslavian Belgrad, Ison-Britannian Birmingham, Australian Brisbane ja Ranskan Pariisi.
Olympiaohjelmassa oli 257 tapahtumaa 29 eri urheilulajissa.
Vuoden 1992 kesäolympialaisiin osallistui 171 maata.
Kisojen menestyksekkäin maa oli Yhdistynyt joukkue.