Sid Vicious
Sid Vicious (oikealta nimeltään Simon John Ritchie, sukunimi vuodesta 1965 Beverley, 10. toukokuuta 1957 Lontoo – 2. helmikuuta 1979 New York) oli englantilaisen The Sex Pistols punk-yhtyeen basisti.
Sid Vicious oli kotoisin köyhistä oloista. Hänen äitinsä Anne Beverley kasvatti hänet yksin ensin isän ja myöhemmin isäpuolen kuoltua.
Hän muutti äitinsä kanssa Royal Tunbridge Wellsistä ensin Bristoliin ja sieltä Pohjois-Lontooseen. Anne Beverley käytti huumeita: heroiinia ja muita opiaatteja.
John Wardle (alias Jah Wobble) tutustui John Beverleyhin (alias Sid Vicious) vuonna 1974. Sid Vicious kävi samaa oppilaitosta kuin hänen ystävänsä John Lydon (alias Johnny Rotten). Lydonin kaveri oli John Grey. Neljä kaverusta alkoivat käydä King's Roadilla, joka oli 1960-luvulla mod-kulttuurin ja 1970-luvulla punk-kulttuurin keskuspaikkoja.
Alias-nimensä hän otti käyttöön Johnny Rottenin lemmikkihamsterin ”Sid the Viciousin” mukaan. "Vicious" (suom. vihainen, häijy) pohjautui Lou Reedin samannimiseen kappaleeseen. Nimi oli alkuaan huumoria, sillä Sid Vicious oli tuolloin hauska ja hyvin tyylitietoinen: Slits-yhtyeen kitaristin Viv Albertinen mukaan hän oli ”kultainen”. Ystävä John Wardlen mukaan Sid Viciousilla oli outo, hautova luonteenpiirre, joka oli hänen toinen puolensa. Kun punkista tuli kansallinen ilmiö, Sid Vicious alkoi kasvaa rooliinsa. Musiikkitoimittaja Jon Savagen mukaan henkilö (persoona) ja henkilöhahmo (persona) alkoivat sekoittua toisiinsa tuhoisalla tavalla. Sex Pistolsin valokuvaaja Dennis Morris kertoo valokuvateoksessaan "Never Mind the B*ll*cks" (1991) Sid Viciousin olleen sisimmältään ujo.
Kesäkuussa 1976 Sid Vicious löi musiikkitoimittaja Nick Kentiä viisi kertaa polkupyörän ketjulla.
Siouxsie and the Banshees -yhtyeessä Vicious soitti yhden illan ajan rumpuja yhtyeen ensimmäisellä keikalla 20. syyskuuta 1976 Lontoon 100 Clubilla. Seuraavana päivänä The Damned -yhtyeen esiintymisen aikana yleisössä ollut nainen sai lavalle heitetystä olutlasista pahoja silmävammoja. Sid Vicious pidätettiin. Pidätettynä ollessaan hän kirjoiti kirjeen kitaristi Viv Albertinelle ja kertoi lukevansa kirjaa Charles Mansonista.
Sid Vicious muodosti The Flowers of Romance -yhtyeen Viv Albertinen kanssa. Yhtyeessä soitti samaan aikaan myös The Clashissa soittanut Keith Levene. Sid Vicious opetteli basson soittoa kuuntelemalla Ramonesin ensimmäistä albumia. Hän sovelsi ”I Don't Wanna Go Down to the Basement” -kappaleen kuviota lähes kaikessa soitossaan.
Helmikuussa 1977 Sid Viciousista tuli Glen Matlockin seuraaja Sex Pistolsin basistina ystävänsä Rottenin aloitteesta. Vicious oli käytännössä soittotaidoton, mutta Rotten uskoi hänen oppimiskykyynsä. Keikoilla Viciousin bassoa ei usein ollut edes kytketty vahvistimeen.
Esimerkiksi "Never Mind the Bollocks, Here's the Sex Pistols" -albumilla hän soitti ainoastaan raidan "Bodies". Yhtyeen kitaristi Steve Jones soitti suurimmaksi osaksi levyn basso-osuudet.
Sex Pistolsin hajottua Vicious yritti soolouraa, mutta ei menestynyt. Hän kuitenkin levytti huomiota herättäneen punkversion Frank Sinatran tunnetuksi tekemästä, Paul Ankan englanniksi sanoittamasta kappaleesta ”My Way”. Nykyisin se luetaan tärkeiden cover-kappaleiden joukkoon. Kappale löytyy esimerkiksi brittiläisen The Observer -lehden Top 50 -coverkappaleiden äänestyslistalta. Kappale julkaistiin kesäkuussa 1978 yhdessä Ronnie Biggsin laulaman ”No One Is Innocent” -kappaleen kanssa kahden A-puolen singlenä sekä myöhemmin Sex Pistolsin The Great Rock ’n’ Roll Swindle -elokuvan soundtrackilla. Single nousi Britannian singlelistalle seitsemännelle sijalle. Singlen kannessa on mainittu erikseen sekä Sid Vicious että Sex Pistols, mutta levyn etiketissä mainitaan vain Sex Pistols. Sex Pistolsin jäsenistä levytyksessä soittaa kitaristi Steve Jones.
Maaliskuussa 1979 Ranskassa julkaistiin 12 tuuman single, joka sisälsi Viciousin laulamat kappaleet ”My Way”, ”Something Else” ja ”C'mon Everybody”. Tässä julkaisussa on esittäjäksi merkitty kanteen ja B-puolen etikettiin ainoastaan Sid Vicious, mutta A-puolen (”My Way”) etiketissä on mainittu sekä Sex Pistols että Sid Vicious.
Aikoinaan kappale myös innoitti muun muassa saksalaista punk-muusikko Nina Hagenia tekemään kappaleesta oman versionsa.
Marraskuussa 1977 Vicious tapasi Lontoossa yhdysvaltalaisen Nancy Spungenin, jonka kanssa hän alkoi seurustella. Spungenin dominoiva läsnäolo johti pian Viciousin hankaukseen yhtyeen kanssa. Kiertuemanageri Nils Stevenson on kertonut, että vähitellen Vicious inhosi kaikkea muuta paitsi heroiinia ja Spungenia. Valokuvaaja Dennis Morrisin mukaan Sex Pistolsin Yhdysvaltain kiertueella vuonna 1978 Vicious oli arvaamaton ja oikullinen. Hän joi paljon ja käytti huumeita.
Nancy Spungenin itsetuhoisuus jopa ylitti Sid Viciousin pahoinvoinnin. Spungenin vaikutus oli tuhoisa. Spungen oli jo entuudestaan narkomaani, ja hän sai Sid Viciousin ottamaan huumeet uudestaan käyttöön.
12. lokakuuta 1978 Sid Vicious löysi aamulla herättyään Nancy Spungenin kuolleena kylpyhuoneen lattialta Hotel Chelseassa New Yorkissa. Spungenia oli puukotettu kerran vatsaan ja kuolinsyyksi todettiin verenhukka. Vicious pidätettiin ja hän sai syytteen teosta epäiltynä. Hän kertoi kuulusteluissa, että ei muista tapahtunutta.
Spungenin kuolemasta on esitetty erilaisia teorioita. Manageri Malcolm McLarenin palkkaamat yksityisetsivät löysivät todisteita, jotka antoivat aihetta epäillä, että joku muu oli murhannut Spungenin: asunnossa oli ollut useita ystäviä, joista yksi oli ollut muille tuntematon. Asunnossa oli käyty jonkinlaista huumekauppaa ja suuri lunastettu Virgin Recordsin sekki oli ollut suojaamattomana esillä.
Sekä Sid Vicious että Nancy Spungen olivat tunnettuja siitä, että he olivat hyvin kiinnostuneita veitsistä. Molemmat olivat heroiiniriippuvaisia. Viciousin kerrotaan olleen ”pilvessä”, kun hänet oli pidätetty.
Musiikkitoimittaja Jon Savagen mukaan on hyvin epätodennäköistä, että Sid Vicious olisi harkitusti tappanut Nancy Spungenin: todennäköisesti suullinen provokaatio yhdistettynä välinpitämättömyyteen johti puukotukseen.
Yritettyään itsemurhaa Vicious vietti kolme päivää psykiatrisessa hoidossa sairaalassa. Hänet vapautettiin äitinsä huostaan sairaalasta 6. marraskuuta 1978. Hän asui tuolloin äitinsä kanssa hotellissa Manhattanilla.
Sid Vicious kutsuttiin oikeuteen vastaamaan syytteeseen 21. marraskuuta 1978. Hän esiintyi oikeudessa jännittyneenä ja depressiivisenä. Syyttäjän mukaan Vicious oli huumeista riippuvainen, ”eikä hänellä ollut arvoa yhteiskunnalle”. Puolustuksen mukaan hän oli käynyt säännöllisesti huumehoitoklinikalla ja osoitti parantumisen merkkejä. Sid Vicious kielsi syyllisyytensä. Tuomari määräsi jatkoa 50 000 dollarin takuusummalle. Sid Viciousin tuli jatkaa päivittäistä ilmoittautumista metadoniklinikalle, ilmoittautua päivittäin oikeusviranomaisille, eikä hän saanut poistua New York Citystä. Asia ei edennyt tuomioon asti, koska Vicious menehtyi ennen oikeuskäsittelyä.
Joulukuun alussa 1978 hän löi pullolla Patti Smithin veljeä Todd Smithiä, jonka jälkeen hänet lähetettiin Rikers Islandin vankilaan kahdeksi kuukaudeksi.
Sid Vicious kuoli 21-vuotiaana New Yorkissa 2. helmikuuta 1979 ollessaan vapaalla takuita vastaan. Takuut oli maksanut levy-yhtiö Virgin Records. Hän oli ottanut vankilasta vapautumispäivänään hyvin puhdasta heroiinia. Hänen alaston ruumiinsa löytyi Michelle Robinsonin asunnosta Greenwich Villagesta. Kuolinsyyksi todettiin heroiinin yliannostus.
Yleisen käsityksen mukaan hänen oma äitinsä olisi antanut hänelle kyseisen heroiinin, joka epätavallisen vahvuutensa takia olisi aiheuttanut tappavan yliannostuksen. Toisaalta uskotaan myös, että Sid teki itsemurhan omantunnontuskissaan, koska oli puukottanut Spungenin kuoliaaksi.
New Yorkin CBGB-musiikkiklubin eteisvahtimestari ja valokuvaaja Roberta Bayley keskusteli Sid Viciousin kanssa puhelimessa 20. tammikuuta 1978 sen jälkeen kun Sex Pistols oli hajonnut yhtyeen San Franciscon esiintymisen jälkeen. Bayley oli tutustunut Sid Viciousiin Sex Pistolsin Yhdysvaltain kiertueen aikana. Puhelinkeskustelua edeltävänä päivänä Sid Vicious oli vajonnut valiumin ja metadonin käytön aiheuttamaan koomaan ollessaan lentokoneessa matkalla San Franciscosta. Hänet otettiin sairaalahoitoon New Yorkissa. Bayley nauhoitti puhelinkeskustelun, jossa Sid Vicious kertoi, että ei voi olla selvin päin ja että tulee kuolemaan kuuden kuukauden kuluessa. Sid Vicious tiesi, että oli tappamassa itsensä, mutta hänellä ei ollut voimaa välttää väistämätöntä kohtaloa.
Sid Viciousista tuli yksi punkin kulttihenkilöistä, paljolti nuorella iällä tapahtuneen kuolemansa johdosta. Sid Viciousilla ei ollut suurta osaa Sex Pistolsin musiikissa, vaan hänet tunnettiin paremmin rivosta käytöksestään, olemuksestaan ja elämäntyylistään.
Kaikki levytykset on julkaistu Viciousin kuoleman jälkeen.