hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Ilmastopolitiikka
Ilmastopolitiikka on ilmaston lämpenemisen hillitsemiseen ja siihen sopeutumiseen liittyvää politiikkaa. Ilmastopolitiikka pyrkii säilyttämään ilmastojärjestelmän vakaana. Valtiolliset elimet, tiedeyhteisöt, yritykset ja ympäristöjärjestöt osallistuvat ilmastopoliittiseen keskusteluun.
Ilmastopolitiikan voidaan katsoa saaneen alkunsa 1970-luvun lopulla, jolloin pidettiin ensimmäiset ilmastonmuutosta käsittelevät konferenssit, kuten WMO:n sponsoroima Ensimmäinen maailman ilmastokonferenssi Genevessä 1979.
Ilmastopolitiikan valtavirtaistamisessa hallinnon toimijat joiden päätehtävät eivät liity ilmastonmuutokseen, edistävät omilla toimillaan ilmastonmuutoksen hillintää ja sopeutumista.
Ilmastopolitiikka otti merkittävän edistysaskeleen Rio de Janeirossa 1992 pidetyn YK:n ympäristö- ja kehityskonferenssin myötä. Konferenssissa solmittiin muun muassa YK:n ilmastosopimus UNFCCC. Sopimusta täydennettiin myöhemmin Kioton pöytäkirjalla, joka astui voimaan 2005.
Joulukuussa 2007 Balilla sovittiin 190 valtion kesken kahden vuoden neuvottelukierroksesta, jonka päämääränä on saada aikaan jatkosopimus Kioton sopimukselle. Tarkoista määrällisistä supistustavoitteista ei päästy sopimukseen.
Suomen luonnonsuojeluliiton mukaan kokouksen anti jäi epämääräiseksi. Liitto piti riskinä sitä ettei kaikkia teollisuusmaita vaadittu sitoutumaan yksiselitteisiin supistusmääriin. Muilta osin lopputulos oli liiton mukaan tyydyttävä. WWF:n mukaan sitovien tavoitteiden puuttuessa sopimus on liian hidas tie päästövähennyksiin. Suomen ympäristöministeri Kimmo Tiilikainen oli tyytyväinen kokouksen tuloksiin ja piti sopimusta historiallisena.
Yksi johtavia ilmastoskeptikoita USA:ssa on (1924). Vuonna 2003 Fred Singer vieraili Suomessa metalliliiton kutsumana. Samalla matkalla Singer pyrki estämään Venäjää ratifioimasta Kioton pöytäkirjaa. Metalliliiton viestintäpäällikkö Matti Putkosen mukaan tätä menoa teollinen länsi ja EU hirttävät itsensä vihreään vyöhön.
Hallitustenvälisen ilmastonmuutospaneelin IPCC:n asiantuntijoiden mukaan kasvihuonekaasujen tarvittava väheneminen edellyttää hallitusten ohjausta säädöksin ja ohjelmin. Ryhmä tutkijoita eri maista vaati syyskuussa 2009 teollisuusmailta 40 prosentin päästövähennyksiä vuoteen 2020 mennessä vuoteen 1990 verrattuna. Myös eräiden tutkimustulosten mukaan päästövähennysten olisi oltava merkittävästi hallitusten suunnittelemia suurempia.
IPCC:n mukaan ilmastonmuutos on 95 % varmuudella ihmisen aiheuttama. Toimittaja Paul Brownin mukaan asiasta eri mieltä olevien tutkijoiden osuus on alle 0,1% tiedemiehistä, mutta kourallinen skeptikoita putkahtelee esiin lehdistössä ja tiedotustilaisuuksissa. Paul Brownin mielestä he pyrkivät hämärtämään tietoja. Anti-ilmastotieteilijät muodostavat ajatushautomoita, lobbausryhmiä ja organisaatioverkostoja. Brownin mukaan erityisesti Wall Street Journal on referoinut runsaasti kyseenalaisen pätevyyden omaavia henkilöitä.
Vuonna 1992 yli 160 valtiota hyväksyi ilmastonmuutossopimuksen ja sitoutuivat vähentämään kasvihuonepäästönsä vuoden 1990 tasolle. Muutokset 1990–2008 olivat: Viro -50 %, Saksa -28,2 %; Ruotsi -2,3 %, Ranska -1,9 % ja Suomi +21,5 %.
Karunki
Karunki () voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Motoko Kumai
Motoko Kumai () (s. 7. syyskuuta 1970 Tokio) on japanilainen ääninäyttelijä. Hän työskentelee 81 Produce -yhtiössä. Kumai tunnetaan parhaiten äänirooleistaan Syaoran Liinä ja Takao Kinomiyana.
Kumai valmistui Yamazakin Fujimi lukiosta, jossa hänen isänsä oli englannin kielen opettajana. Ääninäyttelijä hän on toiminut monella saralla kuten radiojuontajana, kertojana, videopelien ja animehahmojen ääninä. Vapaa aikanaan hän harrastaa pianon soittamista.
Hän on tehnyt urallaan äänirooleja yli 100 animeen ja laulanut muutamien sarjojen teemalauluja.
Alisa (yhtye)
Alisa () on venäläinen rock-yhtye. Yhtye on perustettu vuonna 1983 Leningradissa. Vuonna 1985 yhtyeen keulahahmoksi tuli moskovalainen muusikko Konstantin Kintšev.
Alisa on yksi suosituimpia rock-yhtyeitä kotimaassaan, voittaen muun muassa "Komsomolskaja pravdan" lukijaäänestyksen vuonna 2011.
Alisan perusti marraskuussa 1983 basisti Svjatoslav Zaderij. Yhtyeen nimi on peräisin Lewis Carrollin "Alicen seikkailut ihmemaassa" -lastenromaanista. Yhtyeen kokoonpano vakiintui vuonna 1984, jolloin esikoisalbumi "Energia" (Энергия) julkaistiin vuonna 1985 ja se myi yli miljoona kappaletta.
Ojitettu suo
Ojitettu suo on suo, jota pyritään ojittamalla kuivattamaan ja muuttamaan metsäksi tai pelloksi. Ojituksen jälkeen suon vesitalous ja samalla kasvupaikkaolosuhteet alkavat muuttua, minkä vuoksi suo alkaa olla "ojikkoa", sen jälkeen "muuttumaa".
"Ojikko" on ojitettu suo, jonka vesitalous ja kasvupaikkatyyppi on alkanut muuttua ojituksen vuoksi. Entisen suon ojikkovaihe kestää noin viisi vuotta ennen kuin puustosta alkaa näkyä, millaiseksi kasvupaikka alkaa muodostua. Ojikot luokitellaan ojitusvaihetta edeltäneen suotyypin mukaan lisäämällä nimeen -ojikko ja lyhenteissä -oj.
"Muuttuma" on ojikkoa seuraava, noin 20–30 vuotta kestävä ojitetun suon kehitysvaihe ennen turvekangasvaihetta.
"Turvekangas" on vanha ojitusalue, jolla metsälajit ovat jo vallitsevia. Esimerkiksi mustikkakorpi muuttuu mustikkaturvekankaaksi onnistuneen ojituksen johdosta. Puusto muistuttaa jo tavallista talousmetsää, ja suokasvien osuus on alle 25 %. Turvekankaan alatyypit ovat "puolukkaturvekangas" (Ptkg), "mustikkaturvekangas" (Mtkg) ja "ruohoturvekangas" (Rhtkg).
Skandinavian niemimaa
Skandinavian niemimaa on Pohjois-Euroopassa sijaitseva niemimaa, joka on osa Fennoskandiaa. Skandinavian niemimaahan kuuluvat Ruotsi ja Norja sekä luoteisin osa Suomea.
Niemimaan tarkoista rajoista ei ole selvää määritelmää. Se rajoittuu pohjoisessa Kuolan niemimaahan ja Jäämereen, Norjan länsirannikolla Norjanmereen, lounaassa Pohjanmereen ja lopulta Skagerrakin, Kattegatin ja Tanskan salmien kautta Itämereen idässä aina Pohjanlahden perukkaan saakka. Niemimaata halkoo pituussuunnassa Skandien vuorijono.
Pekka Kuvaja
Armas Petter (Pekka) Kuvaja (15. kesäkuuta 1921 Heinävesi – 21. marraskuuta 2003 Tampere) oli menestynyt maastohiihtäjä. Hän edusti Suomea kaksissa olympiakisoissa ja voitti Vaasa-hiihdon ensimmäisenä ulkomaalaisena hiihtäjänä.
Pekka Kuvaja oli parhaimmillaan pitkillä hiihtomatkoilla. Hän hiihti 50 kilometriä yksissä MM-kisoissa ja kaksissa olympiakisoissa sijoittuen aina kymmenen parhaan joukkoon. Ruotsissa järjestettävässä, 90 kilometriä pitkässä Vaasa-hiihdossa hän sijoittui toiseksi 1951 ja 1952, ja 7. maaliskuuta 1954 Kuvaja voitti Vaasa-hiihdon ensimmäisenä ulkomaalaisena hiihtäjänä. Toiseksi sijoittunut Anders Törnkvist hävisi hänelle yli yhdeksän minuuttia.
Kuvaja hiihti 1951 Holmenkollenilla 50 kilometrillä viidenneksi. Hän voitti samana vuonna Puijon 50 kilometrin hiihtokilpailun.
Hiihtouransa jälkeen Kuvaja toimi Suomen Hiihtoliiton ja Ampumahiihtoliiton johtotehtävissä. Lammin kunnanvaltuuston jäsen hän oli 1965–1984 ja kunnanhallituksen jäsen 1965–1980 (puheenjohtaja 1977–1980). Kokoomuksen kansanedustajaehdokkaana hän oli 1966.
Vuonna 1987 hän sai Suomen Hiihtoliiton jakaman Hannu Koskivuori -mitalin kolmantena henkilönä.
Hänen poikansa Jukka Kuvaja on edustanut Suomea olympiakisoissa yhdistetyssä hiihdossa.
Super Cars
Super Cars on Magnetic Fieldsin kehittämä ylhäältä kuvattu ajopeli. Pelin on julkaissut Gremlin Graphics vuonna muun muassa Amigalle, Atari ST:lle ja Commodore 64:lle. Tyylillisesti peli on ottanut vaikutteita "Super Sprint" -pelistä.
Jokaisella neljällä vaikeusasteella on yhdeksän eri rataa, jotka voi ajaa eri järjestyksessä (joskin viimeisenä ajettava rata on tehty muita vaikeammaksi). Kilpailuissa voittaa rahaa, jonka voi käyttää käsittely -ja muihin auton päivityksiin, ja muutamaan muuhun asiaan. Maaliin tulee päästä kolmen parhaan joukossa – alussa pelissä on yhteensä neljä autoa, mutta lisää vastuksia tulee pelin edetessä.
Autoa voi päivittää läpi pelin. Pelin alussa pelaajalle annetaan hieman rahaa, mutta myös muutamia vaihtoehtoja, joita sanoa myyjälle – valitsemalla oikea yhdistelmä hinta putoaa. Pelissä on epätavallinen pääsiäismuna, sillä kirjoittamalla tietty kirosana nimiruutuun peli alkaa alusta.
Pelin jatko-osa, "Super Cars 2", oli vielä suositumpi kuin ensimmäinen. Siinä ei voinut vaihtaa autoa, mutta sai ostettua parannettuja osia, kuten tehokkaamman moottorin. Peli on jaettu kolmeen vaikeusasteeseen, joissa on erilaiset radat. Kaksinpeli oli nyt mukana ja se onnistuu jaetulla ruudulla. Kenttien välissä joutuu kommunikoimaan eri tahojen kanssa valitsemalla kolmesta vaihtoehdosta, mitä haluaa sanoa. Vastaamalla oikein tai väärin, voi menettää tai saada rahaa tai mestaruuspisteitä. Aseita jatko-osassa on ykkösosaa enemmän. Ne ovat etu- ja takaohjukset, miinat, nitro (jolla auto hyppää), auton ympärillä pyörivä ohjus sekä keskellä rataa kulkeva, mutkissa kääntyvä pitkän matkan ohjus. Radat pitää ajaa ykkösosasta poiketen tietyssä järjestyksessä ja ne monimutkaistuvat eteenpäin päästäessä. Joillakin radoilla on hyppyreitä sekä junanratoja. Ykkösosasta poiketen autot räjähtelevät usein, mutta ne nostetaan aina takaisin radalle, kunnes vauriomittari on tullut täyteen, jolloin peli loppuu siihen. Toinen tapa hävitä peli on sijoittua kilpailussa liian huonosti.
Kiuruveden kirkko
Kiuruveden kirkko Kiuruvedellä on arkkitehti Bertel Liljequistin vuonna 1938 suunnittelema. Rakentaminen alkoi seuraavana vuonna, talvisota keskeytti työt, mutta niitä jatkettiin heti sodan päätyttyä. Kirkko otettiin poikkeusluvalla käyttön keskeneräisenä 1940 adventtina, välirauhan aikana. Sen vihki lopullisesti käyttöön piispa Eino Sormunen 25. toukokuuta 1941.
Kirkkoon lahjoitettiin vuonna 1953 Uuno Eskolan mosaiikkityönä tehty alttaritaulu. Työ on tehty noin 300 000 luonnosta otetusta kivestä, jotka ovat maalaamattomia, luonnollisessa värissään. Eskola keräsi kivet Italiasta 1950-luvulla. Kuoriosassa on myös väri-ikkunat.
Kirkossa on kahdet urut, pääurut ovat Kangasalan urkutehtaan 34-äänikertaiset urut vuodelta 1978. Kuoriurut ovat 8-äänikertaiset. Kirkkosalissa on myös piano.
Ulkoa kirkko edustaa tyypillistä Liljequistin kirkkoarkkitehtuuria: rakennus on vaaleaksi rapattu, torni on korkea ja pääovi on korotettu portaalimaisesti. Pääoven yläpuolella on kuvanveistäjä Johannes Haapasalon punagraniittinen kivireliefi.
Rakennus peruskorjattiin vuonna 1990.
Seurakunnassa on pääkirkon lisäksi kaksi kyläkirkkoa, Lapinsalossa ja Sulkavanjärvellä.
Santeri Haapanen
Santeri Haapanen (23. joulukuuta 1877 Puolanka – 25. huhtikuuta 1957 Hyrynsalmi) oli suomalainen kansanedustaja.
Gunnar Finne
Johan Gunnar Finne (4. huhtikuuta 1886 Hollola – 17. syyskuuta 1952 Helsinki) oli suomalainen kuvanveistäjä. Hänen tunnetuimpana teoksenaan pidetään Helsingissä sijaitsevaa Zacharias Topeliuksen muistomerkkiä Taru ja totuus.
Finne syntyi hollolalaiseen maanviljelijäperheeseen. Hän aloitti kuvataiteen opintonsa Helsingissä vuonna 1905 ja hänen teoksiaan oli ensimmäistä kertaa näytteillä vuonna 1916. Finne toimi opettajana Taideteollisuuskeskuskoulussa vuosina 1912–1927 sekä Teknillisessä korkeakoulussa vuonna 1934.
Vuonna 1931 valmistuneeseen Eduskuntataloon Finne suunnitteli useita veistosreliefejä ja piirsi julkisivun pylväskapiteelit.
Gunnar Finnelle myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1951. Hänen veljensä oli sisällissodan aikaisten kenttäoikeuksien organisoijana tunnetuksi tullut insinööri Gustaf Adolf Finne.
Orthez
Orthez on ranskalainen kaupunkikunta, joka sijaitsee Pyrénées-Atlantiques-departementissa, joka puolestaan on osa Akvitanian aluetta. Kaupungin asukkaita kutsutaan nimellä orthézien tai sitten vuonna 1973 Ortheziin liitetyn Sainta-Suzannen kunnan mukaan saint-suzannais.
Kaupungin lävitse virtaa Pau’n joki, jolla on osittain vielä hyvin vanha kelttiläinen nimi ”gave de Pau”, sekä siihen laskevat joet Laâ, Rontrun ja Gaséloup. Myös Luy de Béarn. Jokeen laskevat ojat Ourseau ja Pas de Salles, ovat osa kaupungin alueen vesistöä.
Kaupungin nimen kirjoitusasu on aiemmin ollut muodossa Ortez tai Ortensium, tästä ovat todisteena vuosilta 193 ja 1194 säilyneet Sauveladen asiakirjat. Kirjoitusmuoto Orthensium ilmenee vuonna 1220, muoto Ortes on vuodelta 1375, Ortais ilemeen 1300-luvulla Jean Froissart’n kirjoituksissa, muotos Sen-Per de Ortes käyttivä vuonna 391 Navarran notaarit, sekä muotoa Hertes Paun kaupungin talosvirasta vuonna 1578.
Kaupungin vanhimmat muistomerkit ovat kaksi romaanista arkkitehtuuria edustavaa kirkkoa, jotka ovat peräisin 1000-luvulta. Kirkoista toinen sijaitsee linnoituksessa ja toinen osana pyhän Pietarin kirkkoa.
Kaupunki on tulosta kahden kylän yhteenliittymisestä vuonna 1260. Tätä yhteenliittymää, jossa nyt eri kylät liittyivät yhteen, symboloi kaupungin vaakunassa olevat silta ja pyhän Pietarin avaimet.
Vuonna 1385 Orthezissä oli 436 savua. Bearnen varakreivi piti asemapaikkanaan kaupunkia 1200- ja 1300-luvuilla.
Juhani Alaranta
Heikki Juhani Alaranta (20. heinäkuuta 1948 Merijärvi) on suomalainen rovasti ja poliitikko. Hän toimi keskustan kansanedustajana 1983–1999 Oulun läänin vaalipiiristä. Vuosina 2001–2008 Alaranta toimi Ranuan kristillisen kansanopiston rehtorina.
Alaranta valmistui ylioppilaaksi vuonna 1968 ja teologian kandidaatiksi vuonna 1974. Hän läpäisi pastoraalitutkinnon vuonna 1976 ja toimi Oulussa uskonnon lehtorina vuodet 1974–1976. Vuonna 1975 hän oli Käylän rajaseutupastori ja vuosina 1976–1977 Paavolan vt. kirkkoherra. Vuosina 1977–1983 Alaranta oli "Liitto"-lehden aluetoimittaja. Hän sai rovastin arvonimen vuonna 1998.
Alaranta oli mukana Merijärven kunnallispolitiikassa. Vuosina 1981–1992 hän oli kunnanvaltuuston jäsen ja vuosina 1972–1976 ja 1985–1992 puheenjohtaja. Kunnanhallituksen puheenjohtajana Alaranta oli vuosina 1981–1984. Vuoden 1983 eduskuntavaaleissa hänet valittiin kansanedustajaksi. Alaranta toimi 16-vuotisen edustajauransa aikana useissa valiokunnissa ja oli presidentin valitsijamies vuoden 1988 vaalissa. Vuodesta 1993 Alaranta oli Pohjois-Pohjanmaan liiton valtuuston jäsen.
Muissa luottamustehtävissä Alaranta on ollut vakuutusyhtiö Suomen edustajistossa, Merijärven 4H-järjestön johtokunnassa, Merijärven osuuspankin hallintoneuvostossa (1981–1993), Rautaruukin hallintoneuvostossa (1988–2000) ja Merijärven rauhanyhdistyksen johtokunnassa.
Alaranta avioitui vuonna 1974 sairaanhoitaja Tyyne Mirjami Härön kanssa. He saivat kahdeksan lasta, neljä poikaa ja neljä tytärtä.
Palta Oy:n linjavaihde
Palta Oy:n linjavaihde () on Suomen rataverkkoon kuuluva rautatieliikennepaikka Paltamon kunnassa Paltamon ja Kontiomäen rautatieasemien välisellä osuudella rataosalla , ratakilometrillä 905,050. Liikennepaikka luokitellaan linjavaihteeksi, ja se palvelee Vapo Oy:n Paltamon sahan tavarankuljetuksia. Liikennepaikan raideliikenteen hoitaa Kontiomäeltä käsin liikennöivä päivystysjuna. Liikennepaikan turvalaitteita valvotaan keskitetysti Oulun rautatieasemalla sijaitsevasta liikenteenhoitokeskuksesta käsin.
Liikennepaikka käsittää pääraiteen pohjoispuolelle haarautuvan kuormauslaituriraiteen sekä ympäriajoraiteen.
South Beach -dieetti
South Beach -dieetti on yhdysvaltalaisen kardiologi Arthur Agatstonin kehittämä ruokavalio. Siinä suositaan proteiineja, hitaita hiilihydraatteja ja tyydyttymättömiä rasvoja, ja rajoitetaan nopeita hiilihydraatteja ja tyydyttyneitä rasvoja. Kokonaiskalorimäärä pidetään etenkin aloitusvaiheessa pienenä.
Miamilainen Agatston kehitti ruokavalionsa verisuoni- ja sydäntaudeista kärsiville asiakkailleen. Agatston kertoo turhautuneensa nykysuositusten mukaisen ruokavalion suositteluun asiakkailleen, koska se ei tuottanut haluttua tulosta asiakkaiden terveyden edistämiseksi. Dieetti opettaa syömään oikeanlaisia hiilihydraatteja ja rasvoja: nopeasti imeytyvät hiilihydraatit korvataan hitaasti imeytyvillä, ja tyydyttyneet rasvahapot tyydyttymättömillä. Agatstonin mukaan suurin osa ihmisten liikakiloista johtuu leivonnaisista, naposteltavista ja muista pitkälle jalostetuista tuotteista saatavista hiilihydraateista.
South Beach ei ole Atkinsin dieetin kaltainen matalahiilihydraattinen, tai perinteinen vähärasvainen dieetti. Agatstonin mukaan ihmisen nauttiessa hiilihydraatteja, haima alkaa vapauttaa insuliinia. Insuliinin erittyessä ihminen ei voi käyttää polttoaineena rasvaa. Koska insuliini myös muuttaa kehoon tullutta ylimääräistä sokeria rasvaksi, painon pudotus ei voi käynnistyä ennen kuin elimistön insuliinitaso on tarpeeksi matala, jotta elimistö voi polttaa rasvaa. South Beach -dieetti perustuukin elintarvikkeiden glykemiakuormaan.
Ensimmäisen kahden viikon aikana pyritään välttämään kaikenlaisia hiilihydraatteja. Jakson tavoitteena on tyhjentää elimistön hiilihydraattivarastot, jotka myös varastoivat paljon nestettä. Näiden kahden viikon aikana ruokavalion avulla voi pudottaa henkilöstä riippuen 3–8 kg painosta. Sallittuja ruokia ensimmäisessä vaiheessa ovat muun muassa kananmunat, vähärasvaiset lihat, kala ja äyriäiset, kaalit, fetajuusto, pähkinät ja öljyistä rypsi- ja oliiviöljy.
Dieetin tavoite on opettaa ihmisiä syömään mahdollisimman normaalisti, joten toisessa vaiheessa hiilihydraatteja, kuten täysjyväviljoja, hedelmiä ja marjoja ryhdytään palauttamaan ruokavalioon. Dieetin toinen osa kestää laihduttajasta riippuen siihen asti, kunnes saavutetaan haluttu tavoite. Painon pudotusvauhti putoaa tässä vaiheessa n. 0,5–1 kilogrammaan viikossa.
Kolmas vaihe on ylläpitovaihe. Kahden ensimmäisen vaiheen seurauksena dieetin pitäisi muuttua elämäntavaksi, jonka avulla painonhallinta onnistuu jatkossakin. Jos paino lähtee nousuun, laihduttajan on hyvä palata 1–2 viikoksi ensimmäiseen vaiheeseen.
M/S Elisabeth Russ
M/S Elisabeth Russ () on saksalaisen Ernst Russin omistama ro-ro-rahtialus. Alus on rakennettu vuonna 1999 J.J. Sietas KG -nimisellä telakalla Hampurissa, Saksassa. Kuollutta painoa aluksella on 7 438 tonnia. Aluksen konttikapasiteetti on 303 TEU. "Elisabeth Russ" on rekisteröity Antigua ja Barbudan lipun alle. Nykyisin Elisabeth Russilla operoi Transfennica, reitillä Hanko–Lyypekki.
Elisabeth Russin sisaraluksia ovat M/S Seagard, M/S Caroline Russ, M/S Friedrich Russ, M/S Mistral, M/S Pauline Russ ja M/S Miranda.
24. huhtikuuta 1999 vastavalmistunut alus luovutettiin Ernst Russin omistukseen. Samana päivänä alus myös sai nykyisen "Elisabet Russ" -nimensä. 25. huhtikuuta Transfennica vuokrasi aluksen ja aloitti liikennöinnin sillä Hangon ja Lyypekin välillä.
M/S Friedrich Russ
M/S Friedrich Russ () on saksalaisen Ernst Russin omistama ro-ro-rahtialus. Alus on rakennettu vuonna 1999 J.J. Sietaksen telakalla Hampurissa, Saksassa. Kuollutta painoa aluksella on 7 438 tonnia ja jääluokitus on 1A Super eli alus pystyy useimmissa jääolosuhteissa liikkumaan yksin. Aluksessa on kaksi kantta ja konttikapasiteetti (TEU) on 303. "Friedrich Russ" on rekisteröity Antigua ja Barbudan lipun alle. Nykyisin Friedrich Russilla operoi Transfennica.
Friedrich Russin sisaraluksia ovat M/S Seagard, M/S Caroline Russ, M/S Elisabeth Russ, M/S Mistral, M/S Pauline Russ ja M/S Miranda.
6. maaliskuuta 1999 alus sai "Friedrich Russ" -nimensä. 18. maaliskuuta aluksella tehtiin koematka. Seuraavana päivänä laiva luovutettiin Ernst Russin omistukseen.
22. maaliskuuta alus aikarahdattiin Transfennican liikenteeseen Hangon ja Lyypekin välille.
Red Hat Linux
Red Hat Linux oli Red Hat -yhtiön kehittämä ja ylläpitämä RPM-pohjainen GNU/Linux -käyttöjärjestelmän jakelupaketti. Red Hat linuxin kehitys lopetettiin vuonna 2003.
Ensimmäisen Red Hatin loi Marc Ewing, joka 31. lokakuuta 1994 julkaisi version 0.9 (Halloween).
Bob Youngin ACC Corporation osti Ewingin liiketoiminnan ja nimesi uuden yhtiön Red Hatiksi. Vuonna 1995 yhtiö julkaisi Red Hat Commercial Linux 2.0, jossa käytettiin RPM-ohjelmaa ohjelmien asennukseen.
Red Hat Linux 3.0.3 (Picasso) julkaisiin 15. maaliskuuta 1996 ja viimeiseksi Red Hat Linuxiksi jäi Redhat 9.0 (Shrike), joka julkaistiin 31. maaliskuuta 2003.
Red Hat ilmoitti 8. marraskuuta 2003 luopuvansa kokonaan Red Hat Linuxin kehittämisestä. Käyttäjiä pyydettiin siirtymään joko Microsoft Windowsiin, Red Hat Enterprise Linuxiin tai Fedora Coreen, joka jatkoi Red Hat Linuxin linjaa maksuttomana avoimen lähdekoodin käyttöjärjestelmänä.
Red Hat käyttää RPM (alun perin Red Hat Package Manager; nykyisin RPM Package Manager)-paketteja, jotka hoitavat asennuksen käyttäjän puolesta ja oikeille paikoille. Kussakin paketissa on jokin ohjelmisto, joka on testattu, käännetty ja valmiina käytettäväksi.Fedora- ja Red Hat -projektit yhdistyivät 22. syyskuuta 2003.
Häiriö (muusikko)
Häiriö (oik. Pekka Jaakko Untamo Piirinen) on Maj Karma -yhtyeen kitaristi, säveltäjä ja perustajajäsen. Häiriö perusti yhtyeen vuonna 1992 yhdessä Herra Ylpön kanssa. Häiriö on tunnettu myös muun muassa Lapko- ja Klaani- yhtyeiden tuottajana. Lisäksi Häiriö soittaa OpuNui-yhtyeessä.
Häiriö on kotoisin Harjavallasta ja on syntynyt vuonna 1973. Hän on opiskellut Sibelius-Akatemiassa. Lisäksi Häiriöllä on viestinnän ja ravintola-alan opintoja. Häiriön pääinstrumentti on kitara, mutta hän osaa soittaa myös bassoa ja saksofonia.
Häiriö soittaa keikolla muun muassa käsintehdyllä harvinaisella Overwater Guitar Companyn kitaralla.
J. Savolainen
J. Savolainen (oik. Janne Mikael Savolainen, s. 1971 Ruotsi) on suomalainen rumpali, joka soittaa yhtyeissä Maj Karma ja Fast Forward. Hän on soittanut myös yhtyeessä OpuNui sekä Dr. Hamid Malekmohammadi Moeini & Unique Hazer -yhtyeessä yhdessä Häiriö Piirisen ja V.V.V.n kanssa.
Ruotsissa syntynyt Savolainen on asunut Kokemäellä kolmivuotiaasta saakka. Hän on varsinaiselta ammatiltaan sähköautomaatioasentaja ja työskentelee Harjavallan suurteollisuuspuistossa. Savolainen on ollut kunnallisvaaleissa SDP:n ehdokkaana ja kuuluu Kokemäen kasvatus- ja sivistyslautakuntaan.
Naamiokäpinkäinen
Naamiokäpinkäinen ("Coracina novaehollandiae") on lähes närhen kokoinen varpuslintu. Lajin nimesi Johann Friedrich Gmelin 1789.
Linnun pituus on 32–34 cm ja se painaa keskimäärin 112 g. Yleisväritykseltään se on harmaa, vatsa on vaalea, pyrstö ja siipisulat sekä naama ja kurkku ovat mustat. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Nuori lintu muistuttaa aikuista mutta mustaa on vain naamarissa silmien tienoilla.
Sen lento on aaltomaista. Se liikkuu yleensä verkkaisesti ja tähystelee lepinkäismäisesti oksalla. Nokan kärjessä on väkänen kuten lepinkäisillä. Saalistaessaan se on vikkelä. Äänet kuulostavat metallisilta.
Laji pesii Australiassa, Uudessa-Guineassa ja Salomonsaarilla. Laji on yleinen eikä se ole uhanalainen. Osa eteläisistä populaatioista muuttaa talveksi Australian pohjoisempiin osiin ja Uuteen-Guineaan. Pesimäajan ulkopuolella naamiokäpinkäiset liikkuvat parvissa, joissa voi olla 100 yksilöä.
Tavataan kaikenlaisissa metsissä, lukuun ottamatta sademetsiä, ja myös asutuksen piirissä esikaupungeissa ja puistoissa.
Pesii vuosittain elo-helmikuussa. Pesä on puun oksistossa ja se on linnun kokoon nähden pieni. Molemmat puolisot rakentavat pesää ja hautovat munia. Poikaset jättävät pesän 3-viikkoisina.
Syö hyönteisiä ja muita selkärangattomia, vähässä määrin myös hedelmiä ja siemeniä.
John Candy
John Franklin Candy (31. lokakuuta 1950 Newmarket, Ontario – 4. maaliskuuta 1994 Durango, Meksiko) oli kanadalaissyntyinen näyttelijä. Hän oli erikoistunut koomisiin rooleihin: epäonnisiin ja kömpelöihin, mutta rakastettaviin hahmoihin. Koko elämänsä ylipainosta kärsinyt Candy kuoli sydänkohtaukseen kuvausmatkalla Meksikossa alkukeväästä 1994.
John Candy syntyi Newmarketissa, Kanadan Ontariossa, Evangeline (o.s. Aker) ja Sidney James Candylle. Candylla on myös vanhempi veli, Jim, jonka kanssa hän varttui Ontariossa. Heidän isänsä menehtyi sydänkohtaukseen 35-vuotiaana. Candy kävi koulua Neil McNeil High Schoolissa, katolisessa koulussa, jossa hän pelasi jalkapalloa.
Candyn ensimmäinen elokuvarooli oli vuoden 1973 elokuvassa "Class of '44", jossa hän näytteli pienessä, lopulta pois leikatussa kohtauksessa. Myöhemmin Candy näytteli myös lukuisissa muissa pienen budjetin elokuvissa 1970-luvulla.
Vuonna 1976 Candy esiintyi näyttelijä Rick Moraniksen kanssa lyhyessä Peter Gzowskin talk show’ssa "Ninety Minutes Live".
Candy teki läpimurtonsa julkisuuteen suositussa sketsisarjassa "Second City Television". Hän näytteli siinä vuodesta 1981 vuoteen 1984, jolloin sarja lopetettiin. 1980-luvulla Candy ryhtyi näyttelemään aktiivisesti myös elokuvissa, joista ensimmäinen oli Steven Spielbergin ohjaama "1941 – Anteeksi, missä on Hollywood?". Hän näytteli myös ehdonalaisvalvojaa kulttimaineen saaneessa "The Blues Brothers" -elokuvassa.
Vuonna 1987 Candy näytteli toisen tunnetun koomikon Steve Martinin kanssa elokuvassa "Vauhdilla Chicagoon", jota näyttelijät pitivät parhaina suorituksinaan. Elokuva saikin kriitikoilta todella hyvän vastaanoton. Vuonna 2002 "Total Film" -lehti äänesti "Vauhdilla Chicagoon" -elokuvan kymmenen parhaan komediaelokuvan joukkoon.
Kehnosti menestyneiden elokuvien (muiden muassa "Kaistapäiden kaupunki", "Ojasta allikkoon" ja "Huijareitten paratiisi") vuoksi Candyn ura kääntyi 1990-luvun alussa laskuun. Hän päätti elävöittää uransa uudelleen esiintymällä enemmän dramaattisissa rooleissa. Vuonna 1991 Candy näytteli romanttisessa draamakomediassa "Äitini on naiseni", joka nosti hänen uraansa jälleen eteenpäin. Candyn viimeiseksi elokuvaksi jäi komedia "Pekonia kanadalaisittain".
Koko elämänsä ylipainosta kärsinyt Candy kuoli 43-vuotiaana sydänkohtaukseen kuvausmatkalla Meksikossa 4. maaliskuuta 1994.
Hieman ennen kuolemaansa Candy oli alkanut huolehtia terveydestään paremmin lopettamalla tupakanpolton ja alkamalla pudottaa painoaan. Hänen suvussaan oli esiintynyt ennenkin sydänsairauksia, ja lääkärit olivat varoitelleet Candya useaan otteeseen ennen hänen dieettiään. 18. maaliskuuta 1994 pidettiin John Candyn muistotilaisuus, jonka tuotti hänen entinen kiertelevä koomikkoryhmänsä "The Second City". Tapahtuma televisioitiin suorana Hamiltonista Kanadasta.
Toivo Reingoldt
Toivo Walfrid Reingoldt (15. maaliskuuta 1906 Kotka – 28. syyskuuta 1941 Itä-Karjala) oli uimari, joka ensimmäisenä suomalaisena lajissaan teki maailmanennätyksen ja voitti Euroopan mestaruuden.
Reingoldtin uran huippuvuosi oli 1931. Tuolloin hän teki maailmanennätyksen 500 metrin rintauinnissa (7.36,8) ja Euroopan ennätyksen 200 metrin rintauinnissa (2.47,9). Pariisin EM-kisoissa hän voitti 200 metrin rintauinnin ajalla 2.52,2. Lisäksi hän voitti Pohjoismaiden mestaruuden Helsingin kisoissa.
Los Angelesin 1932 olympialaisissa Reingoldt oli 200 metrin rintauinnissa kolmanneksi nopein eurooppalainen, mutta ei selviytynyt loppukilpailuun. Vielä Magdeburgin EM-kisoissa 1934 hän sijoittui viidenneksi.
Reingoldt edusti Suomea myös hiihdon MM-kisoissa 1926. Siellä hän sijoittui mäkihypyssä seitsemänneksi ja yhdistetyssä hiihdossa 22:nneksi.
Kotkan Uimaseuraa, Kotkan Hiihtoseuraa, Viipurin Uimaseuraa, Helsingin Uimareita edustanut Reingoldt voitti 200 metrin rintauinnissa kahdeksan Suomen mestaruutta. Nuorten sarjassa hän voitti neljä Suomen mestaruutta kerroshypyissä 1921–1924. Hiihdon SM-kisoissa hän oli parhaimmillaan viides.
Toivo Reingoldt kaatui syyskuussa 1941 Viitanassa, Aunuksen Karjalassa.
Toivo Reingoldtin isoveli Alfred Reingoldt oli myös uinnin PM-mitalisti ja Suomen mestari.
Io
Io tarkoittaa seuraavia:
Aihepiiriin liittyvät myös seuraavat:
Ai Orikasa
Ai Orikasa (, s. 12. joulukuuta 1963, Tokio) on japanilainen J-pop-laulaja ja ääninäyttelijä.
Hän aloitti ääninäyttelemisen vuonna 1988, sitä ennen Orikasa oli hetken aikaa näyttelijä. Yleensä hän ääninäyttelee poikahahmoja ja voimakkaita naishahmoja.
Vapaa-ajalla hän harrastaa ruoanlaittoa ja golfia.
Madeline Kahn
Madeline Kahn (29. syyskuuta 1942 – 3. joulukuuta 1999) oli yhdysvaltalainen taidokkaista koomisista rooleistaan tunnettu näyttelijä.
Kahn syntyi Bostonissa Massachusettsissa juutalaistaustaiseen perheeseen. Vanhempiensa erottua Kahn muutti äitinsä mukana New Yorkiin kahden vuoden ikäisenä. Madeline Kahnin alkuperäinen nimi oli Madeline Gail Wolfson. Aloitellessaan uraansa hän otti isäpuolensa sukunimen Kahn.
Kahn opiskeli nuoruudessaan Hofstra Universityssä näyttämötaiteen ja musiikin lisäksi muun muassa puheterapiaa. Hän sai laulajana myös klassisen koulutuksen. Kahnin debyytti tapahtui musikaalissa "Kiss Me, Kate" 1960-luvun puolivälissä. Vuonna 1968 hän esiintyi Leonard Bernsteinin operetissa "Candide" säveltäjän 50-vuotisjuhlan kunniaksi järjestetyssä esityksessä. Kahn näytteli useissa Brodway-musikaaleissa 1970-luvun kuluessa. Kahnin lopullisena läpimurtoroolina voidaan pitää sivuosaa elokuvassa "Paperikuu", josta hän sai uransa ensimmäisen Oscar-ehdokkuuden. Kahn jatkoi lupaavasti käynnistynyttä uraansa komedioissa "Villiä hurjempi länsi" (1974), "Frankenstein Junior" (1974) ja "Korkeuskammo" (1977), jotka kaikki olivat Mel Brooksin ohjaamia. Brooks piti Kahnia yhtenä lahjakkaimmista tietämistään koomikoista. Uransa toisen Oscar-ehdokkuuden Kahn sai roolistaan "Villiä hurjemmassa lännessä". Huhtikuussa 2006 "Premiere"-lehden numerossa listattiin 100 kaikkien aikojen parasta roolisuoritusta. Kahnin esiintyminen elokuvassa "Villiä hurjempi länsi" rankattiin sijalle 74.
Kahn näytteli 1980-luvulla komediasarjassa "Oh Madeline", joka tosin lakkautettiin melko nopeasti epätyydyttävien katsojalukujen takia. Kahn esiintyi toisinaan myös stand up -koomikkona. Vuonna 1987 Kahn voitti Daytime Emmy -palkinnon. 1980- ja 1990-lukujen taitteessa Kahn teki paluun näyttämölle. Hän voitti tavoitellun Tony-palkinnon vuonna 1993 roolistaan Wendy Wassersteinin näytelmässä "The Sisters Rosensweig". Kahn esiintyi 1990-luvulla myös monissa elokuvissa, kuten "Mixed Nuts – joulun hengenpelastaja" (yhdessä Steve Martinin kanssa) ja "Nixon" vuonna 1995 ja antoi äänensä animaatioille, kuten "Ötökän elämää" ja "The Magic 7". Kahn esiintyi myös televisiosarjassa "Cosby". Uransa kenties parhaat arvostelut Kahn sai viimeisiin töihinsä kuuluvasta draamasta "Judy Berlin", joka valmistui vuonna 1999. Kahnilla diagnosoitiin munasarjasyöpä vuodenvaihteessa 1998–1999. Ankarista hoidoista huolimatta tauti eteni vääjäämättä. Lopun lähestyessä näyttelijä avioitui pitkäaikaisen miesystävänsä John Hansburyn kanssa. Madeline Kahn kuoli kotonaan New Yorkissa joulukuussa 1999.
Mestarien liigan kausi 2007–2008
Mestarien liigan kausi 2007–2008 oli Mestarien liigan 16. kausi ja Euroopassa pelattavan jalkapallocupin 53. kausi. Loppuottelu pelattiin Lužnikilla, Moskovassa 21. toukokuuta 2008. Kauden finaaliottelussa Manchester United voitti rangaistuspotkukisassa 6–5 Chelsean ja vei näin mestaruuden.
Karsintakierroksen ensimmäiset osaottelut pelattiin 17. ja 18. heinäkuuta 2007. Toiset osaottelut pelattiin 24. ja 25. heinäkuuta 2007.
Karsintakierroksen ensimmäiset osaottelut pelataan 31. ja 1. elokuuta 2007. Toiset osaottelut pelataan 7. ja 8. elokuuta 2007.
Karsintakierroksen ensimmäiset osaottelut pelattiin 14. ja 15. elokuuta 2007. Toiset osaottelut pelattiin 28. ja 29. elokuuta 2007. Otteluiden häviäjät siirtyvät UEFA Cupin ensimmäiselle kierrokselle ja voittajat jatkavat lohkovaiheeseen.
Toinen osaottelu otteluparissa Sevilla FC – AEK Ateena siirrettiin pelattavaksi 3. syyskuuta Sevillan pelaajan Antonio Puertan kuoleman ja Kreikan maastopalojen vuoksi.
Lohkovaihe alkaa 18. syyskuuta ja loppuu 12. joulukuuta 2007. Lohkovaiheen loppuessa jokaisen lohkon kaksi parasta selviytyy pudotuspeleihin ja kolmas UEFA Cupin kolmannelle kierrokselle. Viimeiseksi sijoittuneet putoavat.
Jos lohkoissa päädytään tasapisteisiin, lohkosijoitukset ratkaistaan seuraavasti:
Kahdeksasta lohkoista kaksi parasta eli 16 yhteensä joukkuetta selviytyy pudotuspeleihin. Kaikki ottelut, paitsi finaali, pelataan kaksiosaisena. Joukkueet pelaavat toisiaan vastaan kotona ja vieraissa. Ensimmäiselle kierrokselle yhteen ottelupariin ei voi päästä arvonnasta kahta joukkuetta samasta maasta. Neljännesvälieristä lähtien arvonta on vapaa.
M/S Pauline Russ
M/S Pauline Russ () on saksalaisen Ernst Russin omistama ro-ro-rahtialus. Se on rakennettu vuonna 1999 J.J. Sietaksen telakalla Hampurissa, Saksassa. Kuollutta painoa aluksella on 7 260 tonnia ja jääluokitus on 1A Super eli alus pystyy useimmissa jääolosuhteissa kulkemaan yksin. Kontteja (TEU) laivaan mahtuu kerrallaan 303. "Pauline Russ" on rekisteröity Antigua ja Barbudan lipun alle ja sen kotisatama on St. John's. Nykyisin Pauline Russilla operoi rahtivarustamo Transfennica.
Pauline Russin sisaraluksia ovat M/S Seagard, M/S Elisabeth Russ, M/S Friedrich Russ, M/S Mistral, M/S Caroline Russ ja M/S Miranda.
6. heinäkuuta 1999 alus laskettiin vesille ja 26. elokuuta se luovutettiin Ernst Russin omistukseen, joka rekisteröi aluksen Antigua ja Barbudan lipun alle. Kotisatamaksi tuli maan pääkaupunki St. John's. 11. syyskuuta Transfennica aloitti liikennöinnin aluksella, linjalla Hamina–Tilbury.
Pauline Russ oli 20. tammikuuta 2005 matkalla Tilburystä kohti Hangon satamaa. Aluksella oli 13 henkeä käsittävä puolalainen miehistö. Matkustajia ei laivalla ollut. Kello 01.09, Gustavsvärn -saaren luona saapui luotsi alukselle. Paikalle, jossa alus oli määrä kääntää, saapui se kello 01.24. Alus käännettiin Hangon sataman aallonmurtajan ulkopuolella, sillä aluksen päällikkö oli päätynyt tähän ratkaisuun, luotsin ehdotettua, että alus olisi ollut mahdollista kääntää myös aallonmurtajan sisäpuolella, sillä satama oli tyhjä.
Pauline Russin kääntämisen jälkeen sitä alettiin peruuttaa kohti laituria. Aallonmurtajan laiva sivuutti kello 01.30. Samaan aikaan luotsi ilmoitti aluksen päällikölle, että laiva ajautui kohti punaisia poijuja, jotka sijaitsivat turvallisen vesialueen pohjoispuolella. Päällikkö oli huomannut saman asian.
Kun Pauline Russ saapui ensimmäisen punaisen poijun kohdalle, ehdotti luotsi päällikölle vauhdin lisäämistä tai sitten satamasta ulos ajoa. Päällikkö kuitenkin päätti jatkaa peruuttamista kohti laituria, eikä vastannut mitään luotsin ehdotukseen.
Kello 01.35 laivan perä oli jo lähellä laituria. Keulaa Pauline Russin keulapotkuri ei kuitenkaan jaksanut täydellä tehollaan nostaa kohti laituria, vasten tuulta. Tämän jälkeen päällikkö lähti satamasta ulos. Hän käänsi ensimmäiseksi peräsimen vasemmalle, jonka jälkeen potkurin nousukulman 60 % eteen. Näillä muutoksilla hän toivoi saavansa keulan käännettyä vasemmalle. Kuitenkin nämä saivat aikaan sen, että aluksen perä liikkui satamasta katsottuna ensimmäistä punaista poijua kohti. Tämän jälkeen päällikkö käänsi ruorin oikealle. Tästä huolimatta Pauline Russin perä ajautui poijun päälle ja alus sai lievän pohjakosketuksen.
Syy onnettomuuteen oli komentosiltayhteistyön puute. Tämän vuoksi tuuliolosuhteiden vaikutuksen arviointi aluksen ohjailukykyyn oli puutteellista.
Nykyisin Pauline Russ liikennöi Suomen ja Venäjän Pietarin välillä.
Kylvökone
Kylvökone on työkone, jolla voidaan kylvää esimerkiksi viljaa pellolle. Kylvökone kiinnitetään yleensä traktorin perään. Kylvölannoitin on lannoitesäiliöllä varustettu kylvökone. Suorakylvökone on kylvökone, jolla voi kylvää siemenet suoraan muokkaamattomaan maahan, kun tavallinen kylvökone vaatii maan esimuokkausta esimerkiksi äestämällä.
Life (lehti)
Life tarkoittaa kahtakin yhdysvaltalaista aikakauslehteä:
Henry Lucen Life oli ensimmäinen puhdas kuvajournalismia edustava lehti Yhdysvalloissa, ja se hallitsi markkinoita yli neljäkymmentä vuotta. Lehteä myytiin jossakin vaiheessa viikossa yli 13,5 miljoonaa kappaletta, ja se oli niin suosittu, että presidentti Harry S. Truman, Winston Churchill ja kenraali Douglas MacArthur julkaisivat muistelmansa sarjana sen sivuilla. Lehden paikkaa kuvajournalismin historiassa pidetään sen merkittävimpänä antina alalla. Life oli menestyvä lehti kahden sukupolven ajan, kunnes taloudelliset seikat ja lukijoiden maun muuttuminen aiheuttivat sen ilmestymisen takeltelun ja lopulta lakkaamisen.
Vuonna 2009 kustannusyhtiö Time ja kuvatoimisto Getty Images julkaisivat seitsemän miljoonan kuvan arkiston internetissä käytettäväksi ilmaiseksi yksityisesti, epäkaupallisesti, muu käyttö on maksullista, ja sivusto rahoitetaan mainoksilla. Palvelu sisältää kuvia 1900-luvun alkupuolelta nykypäivään asti. Kuvat ovat peräisin Timen ja Lifen arkistosta, mutta merkittävän osan siitä muodostaa lopetetun Lifen kuva-arkistosta. Osa arkiston kuvista on vanhoja, tekijänoikeussuojasta vapaita kuvia.
Murska Sobota
Murska Sobota (, ) on kaupunki Slovenian koillisosassa lähellä Mur-jokea. Itävallan ja Unkarin rajojen lähistöllä sijaitseva kaupunki on Prekmurjen alueen keskus. Murska Sobotan kunnassa on 20 266 asukasta (2003) ja sen pinta-ala on 64,4 neliökilometriä.
Murska Sobota kuului vuoteen 1918 saakka Unkarin kuningaskuntaan ja oli osa Vasin lääniä. Sen jälkeen Murska Sobota kuului Jugoslaviaan, jonka pohjoisin kaupunki se oli. Unkarilaiset miehittivät kaupunkia uudelleen vuosina 1941–1945. Natsi-Saksa tuhosi Murska Sobotan laajan unkarinjuutalaisen yhteisön. Slovenian kymmenen päivän sodassa 1991 kaupunkia pommitettiin ilmasta, mutta ilman kuolonuhreja tai merkittäviä vahinkoja.
Nykyään Murska Sobotassa harjoitetaan kevyttä teollisuutta, kaupankäyntiä ja kylpylätoimintaa. Kaupungissa elää 3 000 hengen unkarilaisvähemmistö.
Virkkilä
Virkkilä on entisen Vuokselan kunnan kirkonkylä kunnan keskiosassa Neuvostoliitolle luovutetulla alueella. Nykyisin kylä kuuluu Leningradin alueen Käkisalmen piiriin. Kylä sijaitsee Vuoksen pohjoisen laskuhaaran etelärannalla. Virallisesti Virkkilä oli osa Päiväkiven kylää, mutta se luettiin yleensä omaksi kyläkseen. Virkkilän ja varsinaisen Päiväkiven erotti toisistaan metsäalue. Virkkilä rajoittui lännessä Uuteenkylään, pohjoisessa Alholaan, idässä Vuokseen, jonka toisella rannalla oli Kuninkaanristin kylä, sekä etelässä Päiväkiveen.
Nykyisin Virkkilässä ei ole juurikaan asutusta. Rakennuksiakaan ei ole jäljellä, sillä ne ovat joko tuhoutuneet tai siirretty muualle. Vuokselan kirkko on kuitenkin edelleen jäljellä, mutta vailla käyttöä ja hylättynä rapistumassa.
Virkkilän keskusta oli taajaan rakennettu ja taloja kylässä oli noin 80. Kylän keskustan itäpuolella Vuoksen rannalla Lammasniemessä sijaitsi vuonna 1929 valmistunut Vuokselan kirkko. Virkkilän ja Päiväkiven yhteinen kansakoulu sijaitsi kyliä erottavalla metsätaipaleella maantien varrella. Kylässä oli myös nuorisoseurantalo. Suurin osa asukkaista sai elantonsa maa- ja metsätaloudesta. Sivuelinkeinona harjoitettiin kalastusta.
Virkkilä oli Vuokselan liikenteellinen keskus. Sieltä johti tiet pohjoiseen Liuhaniemen lossin kautta Hirvisaaren kylään ja edelleen Räisälän kirkonkylään, itään Ristiniemen lossin kautta Kuninkaanristille ja edelleen Sakkolaan, kaakkoon Päiväkiven ja Noisniemen kyliin, etelään Oravaniemen lossille, jonka välityksellä pääsi Valkjärvelle sekä länteen Uuteenkylään ja edelleen Äyräpäähän.
Ennen Vuokselan kunnan perustamista, vuonna 1914, Virkkilä kuului Valkjärven kuntaan.
Talvisodassa Virkkilää ei vallattu, mutta vuoden 1940 rauhansopimuksen mukaan se oli kuitenkin luovutettava ja väestö evakuoitiin muualle Suomeen. Jatkosodassa alue vallattiin takaisin vuonna 1941 ja väestö pääsi palaamaan koteihinsa, mutta 1944 oli alue taas luovutettava ja väestö evakuoitava.
Ari Valvee
Ari Valvee (s. 1. joulukuuta 1960, Eura) on entinen jalkapalloilija.
Valvee aloitti peliuransa Euran Pallossa. Muita hänen seurojaan olivat FC Haka, Vasalunds IF, Helsingin Jalkapalloklubi ja Pallo-Iirot. Vuosina 1980–1989 Valvee pelasi 47 ottelua Suomen A-maajoukkueessa ja teki niissä kahdeksan maalia.
Varsinaiselta ammatiltaan Valvee on seripainaja. Hän on työskennellyt peliuransa jälkeen myös Pallo-Iirojen kakkosvalmentajana.
Marcel Cerdan
Marcel Cerdan (22. heinäkuuta 1916 Sidi Bel Abbes, Ranskan Algeria – 28. lokakuuta 1949 São Miguel, Azorit, Portugali) oli ranskalainen pied-noir-nyrkkeilijä.
Cerdan aloitti nyrkkeilyuransa Meknesissä Marokossa 4. marraskuuta 1934 ja voitti. Hän saavutti 47 voittoa peräjälkeen.
Vuonna 1948 Cerdan riisti keskisarjan maailmanmestaruuden Tony Zalelta ja menetti sen seuraavana vuonna Jake LaMottalle. MM-ottelut järjestettiin Yhdysvalloissa. Cerdan kuoli vuonna 1949 lento-onnettomuudessa Azoreilla ollessaan matkalla Yhdysvaltoihin tapaamaan rakastettuaan Edith Piafia ennen harjoitusleiriään uusintaottelua varten Jake LaMottaa vastaan.
Cerdanilla oli suhde laulaja Édith Piafin kanssa.
Cerdan valittiin nyrkkeilyn Hall of Fameen vuonna 1991.
http://www.marcelcerdan.com/1.aspx
| Ammattinyrkkeilyottelut boxrec.comissa
Christopher Schorch
Christopher Schorch (s. 30. tammikuuta 1989 Halle, Saksi-Anhalt, Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, joka edustaa Kölniä. 192 senttimetriä pitkän Schorchin pelipaikka on puolustuksessa joko keskuspuolustajana tai oikeana laitapuolustajana.
Schorch edusti juniorina Nietlebeneriä, Hallescheria ja Herthaa. Jälkimmäisen organisaatioon hän liittyi vuonna 2004, ja pelasi juniorijoukkueissa sekä kakkosjoukkueessa ennen debyyttiään seuran ykkösjoukkueessa kaudella 2006–2007.
Schorch ehti pelata kaksi ottelua Bundesliigaa ennen siirtymistään espanjalaiseen Real Madridiin heinäkuussa 2007. Hän pelasi kaksi kautta seuran kakkosjoukkueessa Castillassa Espanjan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä. Heinäkuussa 2009 Schorch palasi Saksaan ja liittyi Kölnin riveihin neljävuotisella sopimuksella.
Schorch on pelannut myös Saksan nuorten maajoukkueissa.
Medenine (kuvernoraatti)
Medenine () on yksi Tunisian 24 kuvernoraatista. Se sijaitsee Etelä-Tunisiassa Välimeren rannikolla Libyan rajalla ja sen pääkaupunki on Medenine. Kuvernoraatissa on 479 520 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 8 588 neliökilometriä.
Velenje
Velenje on kaupunki pohjoisessa Sloveniassa. Sen pinta-ala on 83,5 km² ja asukasluku noin 33 000 (vuonna 2014). Kaupunki laajeni siellä harjoitetun ruskohiilikaivostoiminnan ansiosta etenkin toisen maailmansodan jälkeen.
Jugoslavian presidentin Josip Broz Titon kuoleman jälkeen kaupungin nimi muutettiin Titovo Velenjeksi vuonna 1981. Vanha nimi palautettiin vuonna 1991, vähän ennen Slovenian itsenäistymistä.
Velenjessä sijaitsee kodinkoneyritys Gorenjen keskuspaikka.
Richard Ian Cox
Richard Ian Cox (s. 3. lokakuuta 1973 St Asaph, Wales) on kanadalainen Young Artistilla palkittu näyttelijä, joka tunnetaan paremmin useista äänirooleistaan.
Hän aloitti näyttelemisen jo 9-vuotiaana ja teki ensimmäisen sopimuksensa agentin kanssa 14-vuotiaana. Sittemmin hän sai ensimmäisen televisioroolin Musta ori televisiosarjassa, jossa Cox näytteli vuosina 1990–1993. Sarjan aikana hänet palkittiin Young Artistilla vuonna 1992 parhaana nuorena näyttelijänä televisiosarjassa. Sarjan päätyttyä Cox jatkoi esiintymistä televisiossa ja kokeili myös ääninäyttelemistä vuonna 1994 dubattuaan Rulon roolin OVAssa Green Legend Ran. Seuraavan kerran hän päätyi tekemään äänirooleja vuonna 1998, jonka jälkeen Cox on ollut yksi käytetyimmistä äänistä animen dubbaamisessa englanniksi. Erityisesti hän nousi tunnettavuuteen ääninäyttelijänä 2000-luvun alussa dubattuaan Inuyasha animen samannimistä päähahmoa, sekä tehtyään ensimmäisen alkuperäisen ääniroolinsa issa. Sitä ennen Cox tunnetaan muun muassa Ranma ½:ssa Ranma Saotomen miespuolen äänenä.
Ääniroolien ohella Cox on jatkanut näytelmäroolien tekemistä ja on esiintynyt niin sarjoissa kuin elokuvissakin, kuten Cold Squad, Tähtiportti, Kaikki viisi vaimoani, Kierot kytät, Stargate Atlantis, Sisarrakkautta ja Eureka. Hänellä oli myös pienirooli elokuvassa Ghost Rider – aaveajaja vuonna 2007.
Cox on naimisissa Becky Coxin kanssa ja hän harrastaa pyöräilyn lisäksi judoa. Lisäksi Cox puhuu sujuvasti ranskaa.
Allerødin kunta
Allerød on Pääkaupunkialueella Tanskassa sijaitseva kunta. Vuoden 2012 alussa kunnassa oli 24 043 asukasta, ja sen pinta-ala oli 67,5 neliökilometriä. Kunnan keskustaajama on nimeltään Lillerød.
Allerød sijaitsee Pohjois-Själlannissa ja kunnassa ovat Lillerødin, Lynge-Uggeløsen, Blovstrødin ja Kollerødin taajamat.
Kunta muodostettiin vuonna 1970 Lillerødin, Blovstrødin ja Lynge-Uggeløsen silloisista kunnista.
Allerød on antanut nimen Allerød-kaudelle. Suurin pronssikautinen torvilöytö () on löydetty kunnan alueelta.
Kunnan läpi menee Kööpenhaminan-Hillerødin rautatie ja Allerødin asema sijaitsee Lillerødin taajamassa.
Qigong
Qìgong (氣功; yksinkert. 气功, pinyin: qìgōng; Wade-Giles: ch'i kung) on kiinalainen oppi ruumiin qin eli energian ylläpidosta, vahvistamisesta ja elvyttämisestä ruumiillisen liikunnan ja henkisten harjoitusten avulla. Päämääränä on "terve sielu terveessä ruumiissa".
Qigong sisältää viisi oppisuuntaa:
Kaikki qigongin oppisuunnat sisältävät sekä ulkoisia (外功 wàigōng) että sisäisiä (内功 nèigōng) harjoituksia.
Waigong eli ulkoinen harjoitus on fyysisten liikkeiden suorittamista ja niiden koordinointia hengityksen kanssa. Huomiota kiinnitetään tapaan, jolla qin kulkua pitkin meridiaaneja vahvistetaan. Tunnetuimpia qigongin lännessä harjoitettuja muotoja ovat wushu-qigongin laji taijiquan sekä gongfu (kungfu), joka todellisuudessa on vain länsimaisten omaksuma nimitys wushulle.
Neigongin eli sisäisen harjoituksen tarkoituksena on hengitysharjoitusten ja mielen keskittymisen avulla tehostaa qi-virtojen kulkua kehossa. Harjoitukset ovat meditatiivisia. Neigongin kolme perusosaa ovat:
Matti Onnismaa
Matti Kalle Onnismaa (s. 21. lokakuuta 1959 Nokia) on suomalainen näyttelijä.
Onnismaa on pitkään esiintynyt nimenomaan merkittävissä sivuosissa, ja ensimmäisen pääroolinsa hän teki vuonna 2017 elokuvassa "Armomurhaaja". Hän on ollut yksi Veikko Aaltosen elokuvien vakionäyttelijöistä. Onnismaa on näytellyt muun muassa Aaltosen elokuvissa "Isä meidän" (1993) ja "Rakkaudella, Maire" (1999). Edellisessä hän esitti sodan traagisia muistoja läpikäyvää julmaa lasta hyväksikäyttänyttä isää tämän nuoruutta kuvaavissa takaumissa, jälkimmäisessä puolestaan herkkää ja katuvaa poliisin tappanutta henkilöä, joka yrittää järjestää elämäänsä uudestaan traagisin seurauksin.
Onnismaan tunnetuimpia elokuvarooleja on lipevän ja sanavalmiin lihapiirakoita aamiaiseksi, lounaaksi ja päivälliseksi syövän käytettyjen autojen kauppiaan osa Kari Väänäsen Kari Hotakainen -filmatisoinnissa "Klassikko" (2001). Roolia varten Onnismaa joutui lihottamaan itseään. Tämän lisäksi hän on näytellyt muun muassa Olli Saarelan, Pekka Parikan ja Aki Kaurismäen elokuvissa.
Elokuvaroolien lisäksi Onnismaa on esiintynyt myös televisiossa ja teatterissa. Hänet on nähty muun muassa TV-sarjoissa "Big Bang" (1998), "Firma" (2005) ja "Rikospoliisi ei laula" (2006). Näyttämöllä Onnismaa on esiintynyt muun muassa KOM-teatterin Väinö Linnan romaani-trilogiaan pohjautuvassa näytelmässä "Täällä Pohjantähden alla" (2006), jossa hän esitti Koskelan Jussin roolia. Näytelmää esitettiin Suomenlinnan kesäteatterissa, ja sen oli ohjannut Pekka Milonoff; dramatisoinnista vastasi Jorma Kairimo.
Vuonna 2010 Onnismaa kiinnitettiin mukaan "Vares"-elokuvasarjaan, jossa hän esitti pastori Alasen roolia. Elokuvat tulivat ensi-iltoihin 2011–2012 sekä 2015.
Onnismaa on myös työskennellyt ääninäyttelijänä elokuvissa "Liisa Ihmemaassa" (2010) ja "" (2011).
Onnismaa on näytellyt myös pieniä rooleja TV-sarjoissa "Helppo elämä" (2010), "Roba" (2012), "Sekasin" (2016), "Syke" (2015), "Kynsin hampain" (2016) ja "Vintiöt" (1995).
Teija Auvinen
Teija Anita Auvinen (o.s. Lappalainen, s. 28. helmikuuta 1959 Oulu) on suomalainen näyttelijä.
Auvinen on yksi Tampereen Työväen Teatterin pitkäaikaisista näyttelijöistä. Hänen uusin näytelmänsä on "Putoavia enkeleitä", joka sai ensi-iltansa syksyllä 2007. Teatterin lisäksi Auvinen on näytellyt myös jonkin verran televisiossa. Hän on esiintynyt muun muassa puolisonsa Tommi Auvisen ohjaamissa TV-sarjoissa "Kaupungin kaunein lyyli" (1990), "Meidän isä" (1990) ja "Oppisopimuspelle Niko" (1992).
Leo Pentti
Leo Pentti (7. toukokuuta 1930 Lohtaja – 21. joulukuuta 1991 Kuopio) oli suomalainen näyttelijä.
Pentti näytteli niin televisiossa, teatterissa kuin elokuvissakin. Pentin ehkä tunnetuin rooli on puliukko Arska Lappalaisen rooli Neil Hardwickin ohjaamassa televisiosarjassa "Reinikainen" (1982). Tämän lisäksi hän näytteli muun muassa Jussi Niilekselän televisiosarjassa "Kotirappu" (1987) sekä Reima Kekäläisen agenttisarjassa "Barr-niminen mies" (1984).
Televisioroolien lisäksi Pentti näytteli lukuisia pieniä sivurooleja Suomen Filmiteollisuuden elokuvissa. Näitä olivat muun muassa "Kovaa peliä Pohjolassa" (1959), "Skandaali tyttökoulussa" (1960) ja "Komisario Palmun erehdys" (1960).