hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Pupillireaktio
Pupillireaktio eli pupilliheijaste eli pupillirefleksi, myös: mustuaisrefleksi, mustuaisheijaste, tarkoittaa silmän pupillin eli silmäterän supistumista, joka tavallisimmin huomataan, kun se tapahtuu valon vaikutuksesta. Reaktion perusteella voidaan pientä taskulamppua apuna käyttäen testata, onko silmän liikehermossa eli kolmannessa aivohermossa vaurio.
Pupillireaktiota on kolmenlaista:
Ukonhatut
Ukonhatut ("Aconitum") on leinikkikasvien suku, johon kuuluu yli 250 lajia. Nimensä suku on saanut suurien kukkien ylimpien terälehtien muodosta.
Ukonhatut ovat monivuotisia ruohovartisia kasveja, jotka kasvavat luonnonvaraisina pohjoisin pallonpuoliskon viileähköillä alueilla. Joitakin lajeja viljellään koristekasveina.
Ukonhatut ovat tappavan myrkyllisiä. Vaikuttava aine on akonitiini-alkaloidi, jota on erityisesti juurakossa ja pienempiä määriä muissa kasvinosissa. Kuolemaan johtaneita tapauksia tiedetään, kun juurta on syöty 2-4 grammaa. Kasvin lehtien pitkäaikainen ihokosketus aiheuttaa myös myrkytyksen. Myrkytyksen oireina on mm. pistely suussa, ihon tunnottomuus, erityinen hikoilu, jano, kylmyyden tunne, hengenahdistus, kuulo- ja näköhäiriöt. Vaikea myrkytys johtaa kuolemaan sydämen pysähtymisen tai hengityksen lamaantumisen takia.Suomessa luonnonvaraisena lehtokasvina kasvaa lehtoukonhattu sekä joskus viljelykarkulaisina aitoukonhattu ("Aconitum napellus" -lajin "lusitanicum"-alalaji) ja tarhaukonhattu.
Meine Ehre heißt Treue
Meine Ehre heißt Treue () oli Saksan kolmannen valtakunnan kansallissosialistisen puolueen puolisotilaallisen ryhmittymän Schutzstaffelin (SS) tunnuslause.
Lausahdus on peräisin Adolf Hitlerin kirjeestä Berliinin SS:n komentajalle Kurt Daluegelle vuodelta 1931. Kirjeessä Hitler kiittää SS:ä lojaaliudesta, jota se oli osoittanut silloin, kun toisen puolisotilaallisen järjestön, Sturmabteilungin jäsenet olivat aiheuttaneet levottomuuksia puolueen sisällä. Mukana oli myös lause: "– – SS-mies, uskollisuutesi on kunniasi!" SS:n valtakunnanjohtaja Heinrich Himmler poimi lausahduksen kirjeestä ja teki siitä järjestönsä tunnuslauseen.
Tunnuslausetta käyttivät sekä tavallinen SS että sen sisarjärjestöt ja alaosastot (SS-Verfügungstruppe, SS-Totenkopfverbände, myöhemmin myös Waffen-SS). Lause oli muun muassa kirjailtu SS:n jäsenten vyönsolkiin. Wehrmachtin sotilaiden soljissa oli puolestaan iskulause "Gott mit uns" ().
SS:n tunnuslauseen käyttö on lailla kielletty ja rangaistava teko Saksassa ja Itävallassa, jälkimmäisessä vuodesta 1947.
Kadıköy
Kadıköy (antiikin Khalkedon) on laaja ja runsasväkinen kaupunginosa Istanbulin Aasian-puoleisessa osassa Turkissa. Se sijaitsee Marmaranmeren rannalla Bosporiin itärannalla, Üsküdarin eteläpuolella vastapäätä Istanbulin keskustaa.
Arkeologiset löydöt osoittavat, että nykyisen Kadıköyn alueella oli asutusta jo kalkoliittisena kautena noin 5500-3500 eaa. Kaivauksissa on löydetty tuolta ajalta peräisin olevia kivi-, luu-, keramiikka-, jalokivi- ja pronssiesineitä, jotka osoittavat alueen olleen asuttu yhtäjaksoisesti esihistoriallisesta ajasta lähtien.
Antiikin aikana Khalkedon oli vanhin kreikkalainen siirtokunta Bosporin alueella. Sen perustivat Megarasta tulleet siirtolaiset vuonna 685 eaa., siis aikaisemmin kuin salmen toisella puolella olevan Byzantionin, joka perustettiin vuonna 667 eaa. Antiikin aikana Kalkhedonia nimitettiin 'sokeiden kaupungiksi', koska perimätiedon mukaan jo sen perustamisen aikoihin oli ennustettu, että jos kaupunki olisi perustettu salmen vastakkaiselle rannalle, siitä tulisi aikanaan suuren valtakunnan pääkaupunki; täten Khalkedonin perustajat eivät olisi ymmärtäneet Kultaisen sarven arvoa satamapaikkana.
Aikojen kuluessa Kalkhedon on kuulunut useille eri valtakunnille kuten Persialle, Bithynialle, Rooman valtakunnalle ja Bysantille. Vuonna 451 siellä pidettiin Khalkedonin kirkolliskokous. Neljännen ristiretken aikana kaupunki vahingoittui pahoin, ja lopulta Osmanien valtakunnalle, jotka valloittivat sen vuonna 1353, tasan sata vuotta ennen vastarannalla sijainnutta Konstantinopolia.
Turkkilaisvalloituksen aikoihin Khalkedon oli lähinnä maalaiskylä, joka jäi selvästi kaupungin ulkopuolelle. Pian se joutui Istanbulin tuomioistuinten alaisuuteen, mistä johtuu paikkakunnan saama uusi nimi "Kadıköy", "Tuomarinkylä". Osmanien valtakaudella Kadıköy tuli huomattavaksi maalaistavaroiden markkinapaikaksi. Turkkilaisten lisäksi siellä asui huomattavan paljon muitakin kansallisuuksia kuten kreikkalaisia, armenialaisia ja juutalaisia. Siellä on monien kristillisten kirkkokuntien kirkkorakennuksia.
Kadıköyn keskustassa on suuri, vuonna 1908 avattu "Haydarpaşan" rautatieasema, josta lähtee sekä kauko- että lähiliikenteen junia. Alkujaan se rakennettiin Istanbulista Bagdadiin sekä Damaskoksen kautta Medinaan suunniteltujen rautateiden pääteasemaksi. Lähellä on myös linja-autoasema, josta on yhteys eri puolille Aasian-puoleista Turkkia.
Kadıköyn liikekeskus sijaitsee lähellä satamaa, josta on lauttayhteys useisiin kohtiin Istanbulin keskustassa, muun muassa Galatan sillan läheisyydessä sijaitsevaan Eminönün satamaan.
Kadıköy on huomattava liikekeskus, jonka arkkitehtuuri on tyyliltään hyvin vaihtelevaa. Sen kaduista jotkut ovat varsin kapeita, toiset taas kuten "Bahariye Caddesi" hyvinkin leveitä. Osman Ağa'n moskeijan läheisyydessä on suuri tuoretavaroiden markkina-alue, jossa myydään sekä tuoretta kalaa että maataloustuotteita. Alueella on myös nykyaikaisia kauppakeskuksia.
BeWelcome
BeWelcome on yleishyödyllisen yhteisön pyörittämä vieraanvaraisuusjärjestö. La Nación-lehden mukaan se on yksi useimmin vierailluista vieraanvaraisuusjärjestöjen sivustoista ja Guardianin mukaan kymmenen parhaan vieraanvaraisuussivuston joukossa. Sivuston perustivat helmikuussa 2007 eräät Hospitality Club -järjestön vapaaehtoiset. Helmikuussa 2013 järjestössä oli yli 34 000 jäsentä kaikkialta maailmasta, valmiina tarjoamaan ilmaista majoitusta ja muuta apua matkailijoille. Ensimmäisenä näistä palveluista BeWelcome tarjoaa mahdollisuuden monikielisiin profiileihin ja siten mahdollisuuden aitoon monikulttuuriseen kanssakäymiseen. Palvelun jäseneksi liittyminen on ilmaista, ja sivuston ohjelmisto on lähdekoodiltaan avointa.
Koskioinen
Koskioinen on kylä Punkalaitumen kunnan itäosassa Urjalan vastaisella rajalla noin kahdeksan kilometriä kirkonkylästä itään. Koskioisten naapurikyliä ovat lännessä Talala, pohjoisessa Oriniemi, idässä Urjalan puolella Tursa ja etelässä Jalasjoki ja Hankuri. Koskioisten postinumero on 31850.
Kylän läpi kulkee Huittisista Urjalaan kulkeva seututie 230, joka on nimetty "Taikayöntieksi". Aikanaan tie oli osa Huittisten ja Toijalan välistä kantatietä 57. Koskioisilta johtaa etelään Jalasjoelle maantie 12753. Kylän läpi virtaa Punkalaitumenjoki, jossa kylän keskustan tuntumassa ovat Rantalan- ja Kimpoonkosket.
Koskioisilla mainitaan 1500-luvulla olleen viisi taloa. Kylä muodosti niin sanotun ryhmäkylän, jossa talot oli rakennettu lähelle toisiaan. Myöhemmin talojen jakamisen takia ja asutuksen lisääntymisen myötä asutus on hajaantunut.
Päätös Koskioisten kansakoulun perustamisesta tehtiin vuonna 1929, mutta koulu pääsi aloittamaan vasta vuonna 1938. Jo vuodesta 1904 oli kylän lapsille järjestetty koulumaista opetusta. Koskioisten kansakoulu lakkautettiin vuonna 1971, ja lapset kuljetettiin tämän jälkeen Kerttulan koululle.
Ta’ Qali Stadium
Ta' Qali Stadium on Maltan kansallisstadion, joka otettiin käyttöön vuonna 1980. Se sijaitsee Maltan saaren keskiosassa, Ta’ Qalin alueella. Stadion on Maltan suurin; sinne mahtuu urheilutapahtumissa 17 000 ja konserteissa noin 35 000 katsojaa. Stadionilla pelataan suuri osa Maltan Valioliigan otteluista ja Maltan jalkapallomaajoukkue käyttää sitä. Samassa rakennuskokonaisuudessa on myös kaksi kuntosalia ja squash-kenttää, uima-allasalue, ampumarata sekä baareja, ravintoloita ja kahviloita.
Human &amp; Beast
Human & Beast on suomalaisen rap-artisti Cheekin ensimmäinen omakustanteena julkaistu albumi vuodelta 2001. "John Doe" on ainut suomenkielinen kappale. Muut levyn kappaleet ovat englanninkielisiä. Levyllä vierailevat muun muassa Brädi taiteilijanimellä A'damite, sekä Markat Takas! -kokoonpanon Kike nimellä Noizebringa.
Fatima Jibrell
Fatima Jibrell on Horn Relief () - kansalaisjärjestön perustaja. Hän syntyi Somaliassa paimentolaisperheen lapsena. Fatima Jibrell voitti vuonna 2002 arvostetun Goldmanin ympäristöpalkinnon.
Goldman palkinto on tunnustus Jibrellin ponnisteluista ympäristön ja naisten aseman puolesta sisällissodan, vainon ja kuivuuden keskellä. Akaasia-puita kasvava Somalian kuiva vuoristometsä on vaarassa tuhoutua arabimaihin suuntautuvan puuhiilikaupan takia. Horn Relief- kansalaisjärjestön ponnisteluin puuhiilen vienti on saatu alueelta vähenemään.
Puuhiilen tuotanto ja kauppa on edelleen tärkeä osa paimentolaisten taloutta sisällisodan, kuivuuden ja nälän vaivaaman Afrikan sarven alueella. Jibrell ja Horn Relief-kansalaisjärjestö ovat opettaneet maalaisväestölle uusia toimeentulon keinoja korvata puuhiilen käyttö ja valmistaa ruokaa aurinkoenergian avulla.
"Yhdistämällä ponnistelut rauhan, naisten voimaantumisen ja luonnonvarojen suojelemisen puolesta olemme kehittäneet ihmisten kykyja ja parantaneet toimeentulon edellytyksiä," totesi Jibrell "Somaliassa on liikaa väkivaltaa ja liian vähän vettä mutta yhdessä kansainvälisen yhteisön kanssa voimme rakentaa paremman tulevaisuuden.".
"Ms. Jibrell on osoittanut suurta rohkeutta ympäristönsuojelutyössään," sanoi Richard N. Goldman, Goldmanin ympäristöpalkinnon perustaja. " Hän on osoittanut, että ruohonjuuritaso koulutus on Somalian selviytymisen ehto. Puuhiilikaupasta, vsivarastojen rakentamiseen kuivuuden vaivaamille alueille, aina taisteluun laitonta ylikalastusta vastaan Somalian suojaamattomilla rannikoilla, Jibrell on mukana taisteluissa, jotka ovat elintärkeitä Somalian kehittymiselle." .
Reute
Reute on kunta Sveitsissä, Appenzell Ausserrhodenin kantonissa. Kunnan pinta-ala on 4,99 neliökilometriä. 34 hehtaaria pinta-alasta on asutuksen käytössä, 199 hehtaaria maatalouskäytössä ja 260 hehtaaria muun muassa metsien peitossa. Asukkaita kunnassa on 682 (2008).
Reuten naapurikunnat ovat Heiden pohjoisessa, Oberegg (Appenzell Innerrhodenin kantonissa) lännessä ja idässä sekä Balgach, Marbach ja Rebstein etelässä. Kolme viimeisenä mainittua kuuluvat Sankt Gallenin kantoniin.
Saharanvarpuskiuru
Saharanvarpuskiuru ("Eremopterix nigriceps") on eteläinen kiurulaji.
Linnun pituus on vain 10–12,5 cm ja siipien kärkiväli 20–22 cm. Läntisen palearktisen alueen pienin kiuru, vain vihervarpusen kokoinen. Kesäpukuinen koiras on omalaatuisen värinen: vatsapuoli on musta, selkäpuoli harmaanruskea ja pää mustan ja valkoisen kirjava. Naaras ja nuori lintu ovat alapuolelta vaaleita ja päältä harmaanruskeita, ja siiven keskimmäisistä peitinhöyhenistä muodostuu siivelle tumma juova. Nokka on vaalea, voimakas ja kartiomainen.
Saharanvarpuskiuru on levittäytynyt Afrikkaan Saharan eteläreunaan ja Sahelin alueelle sekä Arabian niemimaalle ja Afganistanin ja Pakistanin alueelle. Nimialalaji "nigriceps" elää Kap Verden saarilla, "albifrons" manner-Afrikassa ja "melanauchen" Punaisenmeren rannikoilla ja siitä itään. Lajin maailman populaation koko on noin 10 miljoonaa yksilöä ja sen kanta on elinvoimainen. Laji on paikkalintu tai lyhyen matkan muuttaja, eikä sitä ole tavattu Suomessa.
Saharanvarpuskiurut elävät karuilla hiekkamailla, usein suolapitoisilla ja kivisillä tai kallioisilla seuduilla, missä kasvaa vaatimatonta pensaikkoa tai heinikkoa. Pesimäajan ulkopuoella ne elävät tavallisesti pikku parvissa, mutta parvessa voi joskus olla tuhansia lintuja.
Pesä on maassa mättään tai ruohotupsun suojassa. Munia on 2 tai joskus 3, joita pääasiassa naaras hautoo 11–12 päivää. Poikaset jättävät pesän lentokyvyttöminä 8 päivän ikäisinä. Kumpikin emo huolehtii omasta poikasesta, joka oppii lentämään noin 12–14 päivää vanhana. Lajilla on tavallisesti vain yksi pesye kesässä.
Syö siemeniä, hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia.
Mazirbe
Mazirbe (liiviksi "Irē", ) on kylä Latviassa Itämeren rannalla Dundagan kunnassa, 18 km Kolkasta lounaaseen. Se on yksi kahdestatoista perinteisestä Liivinrannan liiviläiskylästä ja nykyinen liiviläiskulttuurin keskus. Alueella on aikoinaan puhuttu suomensukuista liivin kieltä.
Mazirbe kasvoi voimakkaasti kalastusteollisuuden avulla 1900-luvun alussa. Liiviläisten liitto perustettiin Mazirbessä 1923, sillä on kylässä päämaja joka rakennettiin sinne vuonna 1938. Samassa rakennuksessa toimii myös museo. Kylässä pidetään liiviläisten festivaalit vuosittain elokuun ensimmäisellä viikolla.
Arabianaavikkokiuru
Arabianaavikkokiuru ("Eremalauda dunni") on eteläinen avomaiden kiurulaji.
Linnun pituus on 14–15  cm ja siipien kärkiväli 25–30 cm. Se on hieman kiurua pienempi ja tukevanokkaisempi. Vatsapuoli on valkoinen ja yläpuoli hiekanruskea. Naamassa on selkeä valkoisen ja mustan muodostama kuviointi. Lennossa näkyvät pyrstön yläpuolen mustat reunat. Sukupuolet ovat samannäköisiä. Myös nuori lintu muistuttaa aikuista höyhenpuvultaan.
Arabianaavikkokiuru elää laikuttain Afrikassa Saharan eteläreunassa ja Sahelin alueella (nimialalaji "dunni") sekä Arabian niemimaalla ja paikoin Lähi-idässä (alalaji "eremodites"). Pesimäajan ulkopuolella laji esiintyy pikku parvissa. Laji on paikkalintu eikä sitä ole tavattu Suomessa.
Arabianaavikkokiuru elää kuivilla ja kuumilla tasangoilla, joilla kasvaa vaatimatonta ruohokasvillisuutta. Talviaikaan sitä tavataan kivikkoisilla autiomailla.
Pesintä tunnetaan puutteellisesti. Pesä on maassa mättään tai ruohotupsun suojassa. Munamäärä on 2 tai 3.
Syö sekä siemeniä että hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia.
Emissiivisyys
Emissiivisyys on kappaleen lähettämän säteilyn määrä verrattuna täysin mustan kappaleen säteilyyn. Emissiivisyyttä merkitään yleensä kreikan pienellä epsilon-kirjaimella formula_1. Luonnossa ei käytännössä esiinny täysin mustia kappaleita, joiden emissiivisyys formula_2. Näin ollen kaikkien kappaleiden formula_3. 
Jos kappaleen heijastavuus on suuri, emissiivisyys on pieni.
Emissiivisyys voidaan ilmoittaa eri aallonpituusalueille.
Useimmiten emissiivisyys ilmoitetaan pitkäaaltoiselle säteilylle.
Kappaleiden jäähtymissäteilyhän on yleensä enimmäkseen pitkäaaltoista infrapunasäteilyä. Monien pintojen emissiivisyydet pitkäaaltoiselle säteilylle ovat luokkaa 0,8-0,97. Mutta esimerkiksi kirkkaan alumiinin emissiivisyys on noin 0,09. Kalkkihiekkakiven emissiivisyys on 0,9.
Emissivisyys kahden seinän välissä
formula_4
Dorneck
Dorneck on yksi Sveitsissä sijaitsevan Solothurnin kantonin kymmenestä piirikunnasta (). Piirikunta sijaitsee kantonin pohjoisosassa. Asukkaita piirikunnassa oli vuonna 2007 19 268, ja pinta-alaa sillä on 74,63 neliökilometriä. Piirikunnan pääkaupunki on Dornach. Dorneck muodostaa yhdessä Thiersteinin piirikunnan kanssa Dorneck-Thiersteinin vaalipiirin ("Amtei"). Viisi Dorneckin kunnista sijaitsee eksklaavina erillään varsinaisesta piirikunnasta ja kantonista Ranskan rajalla.
Pieni Torvenjärvi
Pieni Torvenjärvi on Kiiminkijoen sivuhaarassa Torvenjoessa olevan Torvenjärven pohjoisempi sivujärvi Utajärven kunnan Juorkunan kylässä.
Järvi sijaitsee Juorkunan Hamarinjärvestä noin kolme kilometriä etelään ja Sanginkylän Jokikylän pohjoisimmasta kolkasta taas nelisen kilometriä pohjoiseen. Hamarinjärven eteläpäästä alkava Kiiminkijoen läntinen haara Torvenjoki virtaa Torvenjärven läpi. Pienen Torvenjärven siitä erottaa kapea maakannas. Torvenjärvien välillä on puro, pienemmän järven vedenpinta on kymmenen senttiä isompaa korkeammalla.
Pieni Torvenjärvi on erämaajärvi, sen rannalla on vain yksi kämppä eikä pysyvää asutusta. Järvelle on pistotieyhteys Hamarinjärven taitse Purikkaan talolle menevältä metsäautotieltä, jossa on kuitenkin Lehtomaan länsilaidalla 1,5 kilometrin päässä järvestä puomi. Järveltä on Purikkaaseen tietä myöten vielä pari kilometriä, isomman Torvenjärven rannalla olevaan asumattomaan Seppälän taloon on linnuntietä 800 metriä. Järven pohjoisin ranta on avokalliota, muuten rannat ovat suota ja rämettä. Torvenjärven kalakantaan kuuluvat hauki, ahven ja särki. Järvessä kasvaa ulpukkaa ja sen pääosin läheisiltä soilta oleva vesi on tummaa. Järvi on matala. Siihen laskee puroja useasta lammesta, Purikkaan vieressä olevasta Penikkajärvestä, sen länsipuolen Kaunislammesta ja Pikku-Penikasta, Pienen Torvenjärven lännen puolen Torviselkä-nimisen kankaan takana vajaan kahden kilometrin päässä olevasta Kivilammesta sekä järvestä vain noin puolen kilometrin päässä koilliseen olevasta Isosta Kuikkalammesta. Metsästäjät käyvät järvellä vesilintuja pyytämässä.
Asia (albumi)
Asia on progressiivista rockia soittavan Asia-yhtyeen ensimmäinen albumi. Albumi on yhtyeen menestynein, ja se sijoittui Yhdysvaltain albumilistan ensimmäiselle sijalle. Albumin avausraita "Heat of the Moment" puolestaan menestyi hyvin singlelistoilla, ja se onkin yksi yhtyeen tunnetuimmista kappaleista.
Raúl González (kävelijä)
Raúl González Rodríguez (s. 29. helmikuuta 1952 China, Meksiko) on entinen kilpakävelijä. Hän voitti vuoden 1984 olympialaisissa kultaa 50 kilometrin matkalla ja hopeaa 20 kilometrillä. González osallistui kaikkiaan neljiin olympialaisiin (1972, 1976, 1980 ja 1984). Pan-Amerikan kisoissa hän voitti kaksi kultaa ja kaksi hopeaa. Raúl González oli ensimmäinen kävelijä, joka alitti 50 kilometrillä ajan 3.50.00.
Min izāmō
Min izāmō on liiviläisten kansallislaulu. Tekstin kirjoitti Korli Stalte vuonna 1923 juhlallisuuksiin Mazirben kylässä, jossa nostettiin salkoon liiviläisten lippu. Laulun esitti nelihenkinen liiviläinen kuoro. Melodia on Fredrik Paciuksen säveltämä, sama kuin Suomen ja Viron kansallislauluissa. Sävellyksen valinnalla haluttiin korostaa liiviläisten yhteenkuuluvuutta suomalaisten ja virolaisten kanssa.
Kenneth McKellar (laulaja)
Kenneth McKellar (23. kesäkuuta 1927 – 9. huhtikuuta 2010) oli skotlantilainen laulaja, äänialaltaan tenori. Hän syntyi Paisleyssa ja alkoi perheen vaikutuksesta jo pienenä lapsena ihaillen kuunnella suuria oopperalaulajia, kuten Peter Dawsonia.
McKellar alkoi opiskella Aberdeenin yliopistossa metsäalaa, mutta syventyi tuona aikana myös musiikkiin niin antaumuksella, että sai Caird-stipendin. Sen turvin hän opiskeli neljän vuoden ajan Lontoon Royal College of Musicissa. Alun alkaen McKellar lauloi oopperaa. Vaikka hän ei oopperassa erityisen hyvin viihtynyt, hän loi laulajana menestyksekkään uran ja levytti pitkään Deccalle. Levytetyn tuotannon joukossa on muun muassa Robert Burnsin lauluja.
McKellar oli monipuolinen muusikko, jonka ohjelmistoon kuului klassisia teoksia, kansanlauluja ja viihdemusiikkia. Hän edusti vuonna 1966 Yhdistynyttä kuningaskuntaa Eurovision laulukilpailuissa kappaleella ”A Man Without Love”.
Kenneth McKellar
Kenneth McKellar voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Penikkajärvi
Penikkajärvi on Kiiminkijoen vesistöön kuuluva pieni järvi Utajärven kunnan Juorkunan kylässä.
Järvi sijaitsee Torvenjoen yhteydessä olevan Torvenjärven ja Pienen Torvenjärven luoteispuolella, jälkimmäisestä vajaan kahden kilometrin päässä. Järvelle ja sen rannalla olevan Purikkaan talon pihapiiriin on tieyhteys Hamarinjärven taitse menevältä metsäautotieltä, jossa on kuitenkin Lehtomaan länsilaidalla 2,5 kilometrin päässä järvestä puomi. Sanginkylästä eli kaakosta Kiiminkijoen varresta sinne ei ole tieyhteyttä, kuten ei myöskään pohjoispuolen Korpiselta ja Lauttalammelta eli Toivolan erämaatalosta.
Järven itärannalla, korkean Purikkaankankaan laidalla, ovat Purikkaan talon vanhat rakennukset ja uudempi kesämökki, mutta ei muuta asutusta. Järven pohjoisrannalla on kallioita, kaakkoisrantaan ulottuu Penikkaselkä-niminen kangas. Muuten rannat ovat suota ja rämettä. Järven kalastoon kuuluvat tavanomaiset hauki, ahven ja särki. Järvi on matala, siinä kasvaa ulpukkaa ja sen vesi on tummaa. Laskuoja, puro nimeltään Penikkaoja, laskee Torvenjärvien kautta Kiiminkijokeen. Talvella järvelle kulkee moottorikelkkaura Juorkunasta Hamarinjärven suunnasta, järven itäpuolen laajan Penikkasuon kautta.
Kenneth McKellar (poliitikko)
Kenneth Douglas McKellar (29. tammikuuta 1869 – 25. lokakuuta 1957) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän istui liittovaltion senaatin jäsenenä Tennesseestä vuosina 1917–1953. Sitä ennen hän oli vuodesta 1911 ollut edustajainhuoneessa – alun perin tyhjäksi jääneellä paikalla.
McKellar oli senaatin puheenjohtaja "pro tempore" vuosina 1945–1947 ja 1949–1953. Hän oli uudelleen ehdolla senaattiin vuonna 1952, mutta ei enää päässyt uudelle kaudelle. Paikan sai hänen sijaansa Albert Gore vanhempi.
McKellar oli syntyjään Alabamasta. Hän kouluttautui lakimieheksi ja muutti sen jälkeen Memphisiin, Tennesseen osavaltioon. Hän kuoli Memphisissä 88-vuotiaana.
Christina Forssell
Christina Forssell (s. 25. marraskuuta 1973) on suomalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli keskikenttäpelaaja.
Forssell pelasi urallaan kaikkiaan 70 A-maaottelua, 12 nuorten maaottelua ja 8 tyttöjen maaottelua. Seuratasolla hän pelasi 14 kautta HJK:ssa ja oli myös joukkueen kapteeni. Hän saavutti 10 Suomen mestaruutta ja voitti 7 kertaa Suomen Cupin. Forssell oli mukana HJK:n joukkueessa, joka selvisi naisten UEFA Cupissa välieriin kaudella 2001–2002. Saavutus on suomalaisseurojen paras Euroopan cupeissa.
Vuonna 2007 hänet nostettiin HJK:n Hall of Fameen. Aktiiviuran jälkeen Forssell on toiminut muun muassa kommentaattorina televisiossa. Christina Forssellin veli on jalkapalloilija Mikael Forssell.
Kudosviljely
Kudosviljely tarkoittaa solukoiden tai kudosten kasvattamista yleensä keinotekoisella kasvualustalla laboratorio-olosuhteissa eli "in vitro". Kudosviljelyllä voidaan myös tarkoittaa solukoiden tai kokonaisten elinten kasvattamista alkuperäisen kasvupaikan sijaan toisaalla isäntäeliössä, tai kokonaan toisen isäntä-eliön varassa alkuperäeliön ulkopuolella.
Tyypillisesti kudosviljelmiä tehdään steriileissä tai lähes steriileissä laboratorio-olosuhteissa keinotekoisella kasvualustalla tai ravinneliuoksessa. Ravinneliuoksen lisäksi kudosten kasvua ja kasvuvaiheita voidaan ohjata erilaisilla yhdisteillä kuten hormoneilla tai entsyymeillä.
Kudosviljely on tärkeä tutkimusväline biotieteiden piirissä. Kudosviljelmillä onkin korvattu onnistuneesti jopa miljoonia eläinkokeita.
Ihosolujen kudosviljelyä käytetään vammautuneen ihon korvaamiseen ja ihonsiirtoa varten tarvittavien ihon eri kerrosten kasvattamiseksi esimerkiksi pahojen palovammojen hoidossa.
Kudosviljely eroaa soluviljelystä siten, että kudos koostuu solukon palasista, kun soluviljelmissä solut erotetaan yksittäisiksi soluiksi.
Vuonna 1907 eläintieteilijä Ross G. Harrison kasvatti sammakon hermosoluja imusolmukesoluista koostuvalla kasvualustalla, ja tämä mainitaan yleensä vanhimpana onnistuneena kudosviljelmänä.
Vuonna 2008 USAssa kantasoluja tutkivat tiedemiehet kasvattivat yhdestä kantasolusta uuden eturauhasen hiiren sisällä.
Feministinen radikaaliterapia
Feministinen radikaaliterapia on terapiamuoto, jossa naiset hoitavat itse itseään ja toisiaan opeteltuaan itse terapian tietotaidon. Terapian vetäjä opettaa välittää FRT-menetelmän käyttötaidon ensimmäisen vuoden aikana ryhmien jäsenille. Tämän jälkeen ryhmä toimii ilman johtajaa päättäen itse kokoontumisistaan ja niiden väliajoista. Juuri tämä terapeutin puute tekee terapiamuodosta radikaalin sillä vallitseva psykoterapian määritelmän mukaan psykoterapia määritellään ammatti-ihmisen työksi. Feminismi taas tulee siitä, että menetelmän ovat kehittäneet naistietoiset terapeutit.
Stefanoksen luostari
Stefanoksen luostari () on luostari Iranissa, Itä-Azerbaidžanin provinssissa, noin 15 kilometriä länteen Jolfan kaupungista. Se sijaitsee Araks-joen laaksossa, joka muodostaa Iranin ja Azerbaidžaniin kuuluvan Nahitševanin autonomisen tasavallan rajan. Luostarista käytetään myös nimiä Marghartin luostari tai Darashambin luostari erottaakseen sen muista Stefanokselle omistetuista luosterista. Marhart on kukkula, jonka päälle luostari on rakennettu, ja Darashamb on läheisen kylän nimi.
Stefanoksen luostari valittiin vuonna 2008 Unesco maailmanperintöluetteloon yhdessä kahden muun Iranin armenialaiskirkon, Taddeuksen luostarin ja Dzordzorin kappelin, kanssa.
Stefanoksen luostarin alkuperää ei tiedetä, mutta se mainitaan kuitenkin jo 900-luvulta peräisin olevista lähteistä. Nykyiset rakennukset ovat kuitenkin 1600- ja 1800-luvuilta.
Luostari on kärsinyt sekä ihmisten toimien että luonnonmullistusten seurauksena. Bysantti ja seldžukit kävivät sotaa alueella 1000- ja 1100-luvuilla. Mongolien hallinnassa alue oli 1200- ja 1300-luvun. Vuonna 1319 luostari kärsi pahoin maanjäristyksessä. Safavididynastian hallitsijat puhdistivat 1600-luvulla Persian rajaseutuja armenialaisista ja siirsivät heitä valtakunnan keskiosiin. Nykyinen pääkirkko on kuitenkin rakennettu safavidiaikana vuosina 1643–55.
Luostaria ympäröi nelikulmainen muuri, jossa on pyöreitä torneja. Rakennuskompleksi on muodostunut kahden sisäpihan ympärille. Korotetun eteläisen sisäpihan ympäriltä löytyvät luostarin toimintaa tukevat rakennukset. Pohjoisella sisäpihalla sen sijaan ovat muun muassa pääkirkko ja kellotorni.
Kirkko on 25 metriä korkea ja se oli rakennusaikanaan vanhanaikaista arkkitehtuuria. Kolmea apsista reunustaa kaksi isoa kaksikerroksista kappelia. Kirkon julkisivulla on veistoksia, jotka esittävät Mariaa, Jeesus-lasta, ilmestyspäivää, ylösnousemusta ja Stefenoksen kivittämistä.
Ngaan
Ngaan () on Thaimaassa käytössä oleva perinteinen pinta-alan yksikkö, se vastaa 400 neliömetriä (20 m × 20 m). Yksi ngaan on 1/4 raita eli 100 tarangwata.
Ngaaneja, kuten raita ja waata käytetään yleisesti Thaimaassa SI-järjestelmän ohella.
Tarangwa
Tarangwa (), myös neliöwaa, on Thaimaassa käytetty perinteinen pinta-alan mittayksikkö, se vastaa neljää neliömetriä. Nykyään sen arvo johdetaan suoraan metreistä (1 waa = 2 metriä), mutta sitä ei ole otettu virallisesti mukaan SI-järjestelmään. Sitä käytetään, kuten muitakin Thaimaan perinteisiä mittayksiköitä, SI-järjestelmän ohella.
Tarangwa on 1/400 raita ja 1/100 ngaania.
Waa
Waa () on Thaimaassa käytössä oleva perinteinen pituuden yksikkö, joka vastaa kahta metriä. Sen nykyinen arvo johdetaan suoraan SI-järjestelmän metristä, muttei sitä ole ikinä virallisesti hyväksytty osaksi järjestelmää.
Waan ohella Thaimaassa on käytössä yleisesti SI-järjestelmän mukaiset mittayksiköt, mutta muun muassa pinta-alaa ilmoitettaessa käytetään joskus edelleen perinteisiä yksiköitä; tarangwaa, ngaania ja raita.
Wilhelm Stolze
Heinrich August Wilhelm Stolze (20. toukokuuta 1798 Berliini – 8. tammikuuta 1867 Berliini) oli saksalainen pikakirjoitusjärjestelmän kehittäjä.
Wilhelm Stolze syntyi Berliinissä vuonna 1798. Hänen isänsä kuoli jo vuonna 1812, ja nuori Stolze toimi koulunkäynnin ohella yksityisopettajana auttaakseen äitiään perheen elättämisessä. Vuonna 1817 hän siirtyi töihin palovakuutusyhtiöön, jossa työskenteli vuoteen 1835 asti. Hän toimi jonkin aikaa opettajana ja vuosina 1836–38 kauppiaana, mutta siirtyi sitten kokonaan pikakirjoituksen pariin.
Stolze julkaisi kehittämänsä pikakirjoitusjärjestelmän vuonna 1841, mutta jo tätä ennen hän oli toiminut pikakirjoituksen opettajana. Taloudellisesti opettaminen ei ollut kovin menestyksellistä, kunnes vuonna 1844 Stolze sai apua aikaisemmilta oppilailtaan Karl Kressleriltä ja Agathon Jaquet'lta, jotka auttoivat järjestelmän levittämisessä. Kressler ja Jaquet muun muassa perustivat Saksan ensimmäinen pikakirjoitusyhdistyksen, jossa Stolzekin toimi puheenjohtajana 1853–64. Vuodesta 1848 lähtien Stolze toimi Preussin maapäivillä pikakirjoittajana.
Stolze kuoli Berliinissä vuonna 1867. Hänen poikansa Franz Stolze jatkoi isänsä järjestelmän kehittämistä ja oppikirjojen uusien painosten toimittamista.
Stolze opetteli vuonna 1820 Friedrich Mosengeilin pikakirjoitusjärjestelmän, jonka tämä oli julkaissut edellisenä vuonna. Stolze ei ollut tyytyväinen Mosengeilin järjestelmään, vaan alkoi perehtymään muihinkin järjestelmiin, muttei ollut mihinkään oikein tyytyväinen. Stolze pyrki luomaan järjestelmän, joka ei olisi ensisijaisesti ammattipikakirjoittajia varten, vaan sopisi yleisempäänkin käyttöön.
Vuonna 1841 Stolze julkaisi järjestelmänsä oppikirjassa "Theoretisch-praktisches Lehrbuch der deutschen Stenographie" ja vuonna 1845 yksinkertaisemman oppikirjan "Anleitung zur Deutschen Stenografie oder Kurzschrift". Stolzen järjestelmä kilpaili suosiosta erityisesti Franz Xaver Gabelsbergerin järjestelmän kanssa; Stolze oli suositumpi Pohjois-Saksassa ja Sveitsissä, Gabelsberger Etelä-Saksassa.
Liiviläisten kulttuurikeskus
Liiviläisten kulttuurikeskus (liiviksi "Līvõ kultūr sidām") on järjestö, joka perustettiin Riiassa 1994. Se on toiseksi suurin liiviläisiä edustava järjestö, joka ei kuulu Latvian hallituksen piiriin. Järjestön perustussopimuksen allekirjoitti 11 henkilöä, ja järjestöön kuului vuonna 2004 20 henkilöä. Järjestö perustettiin edistämään liiviläistä kulttuuria ja kieltä, se toimii myös tietokeskuksena. Järjestöä johtaa Dienas gramata -lehden toimittaja Gundega Blumberga (1997-) ja järjestöllä on neljä työntekijää. Järjestö järjestää liiviläisiä kulttuuritapahtumia ja julkaisee aiheeseen liittyviä kirjoja.
Järjestön julkaisutoimintaan kuuluu Soros Foundationin tuella julkaistu liiviläistä runoutta sisältävä teos "Ma akūb sīnda vizzõ, tūrska" (1998). Liivi-latvia-liivi-sanakirja julkaistiin 1999. Järjestö on perustanut liivin kielen ja kulttuurin portaalin "livones.lv" ja ylläpitää sitä. Sivuston tarkoituksena on tarjota objektiivista ja tieteellisesti tarkkaa tietoa liiviläisistä ja liivin kielestä. Lisäksi sivu sisältää aiheeseen liittyviä uutisia. Sivusto on pääosin latviankielinen, mutta monet artikkelit ovat tarjolla myös englanniksi ja liiviksi. Sivu sijaitsee Latviassa ja sen maatunnus on lv.
Michelle Tumes
Michelle Tumes (s. 1971) on australialainen gospellaulaja, -lauluntekijä ja -pianisti.
Tumes syntyi Adelaidessa uskonnolliseen perheeseen ja aloitti musisoinnin lapsena. Hän asui jonkin aikaa perheen lähetystyön takia Malesiassa. High schoolista valmistuttuaan hän aloitti hammaslääketieteen opinnot. Sitten hän päätti kuitenkin omistautua musiikille ja lähti Tennesseehen, Yhdysvaltoihin.
Tumes julkaisi ensimmäisen albuminsa ("Listen") vuonna 1998 Sparrow Records -levymerkillä. Hän on paitsi julkaissut omia levytyksiään, myös tehnyt lauluja muille artisteille. Hän oli vuonna 2001 ASCAP:n vuoden lauluntekijä.
Games for Windows
Games for Windows on Microsoftin kehittämä standardi Windows-käyttöjärjestelmän peleille. Games for Windows -merkintää hakevien pelien pitää täyttää tekniset vaatimukset, jotka ovat samankaltaisia kuin pelikonsolien peleille asetetut vaatimukset. Games for Windows on myös vuonna 2005 alkanut markkinointikampanja.
"Games for Windows: The Official Magazine" oli Windows-peleistä ja pelaamisesta kirjoittanut lehti, joka kuului Games for Windows -markkinointikampanjaan.
Games for Windows-pelien tulee suoriutua tietyistä standardin vaatimuksista.
"Games for Windows: The Official Magazine" oli Windows-peleistä ja pelaamisesta kirjoittanut lehti, joka kuului Games for Windows -markkinointikampanjaan. Lehti ilmestyi ensimmäisen kerran 2006. Lehdentoimitus oli rakennettu pääasiassa entisen Computer Gaming World -lehden toimituksesta. Microsoftin Ziff Davisksen mukaan lehti oli Computer Gaming World -lehden "uudelleen syntymä". Lehti ei menestynyt ja se lakkautettiin 2008. Toimitus yhdistettiin 1UP:n henkilöstön kanssa.
Kun pelit noudattavat teknisesti vakinaistettuja rajapintoja, niiden ylläpitäminen on helpompaa Microsoftille ja pelien julkaisijoille. Samalla varmistetaan myös mm. parempi yhteensopivuus tulevien Windows-käyttöjärjestelmien kanssa.
Miķeļtornis
Miķeļtornis (liiviksi "Pizā") on kylä Kuurinmaalla Ventspilsin kunnassa Latviassa. Kylästä käytetään myös nimityksiä "Miķeļbāka" ja "Mikelbaka". Se on yksi Liivinrannan kahdestatoista perinteisestä liiviläiskylästä.
Kylän suurin rakennus on sen lähistöllä oleva Miķeļbākan majakka, joka on rakennettu vuonna 1884. Se on 62 metriä korkea ja korkein majakka Baltian maissa. Kylässä on myös liiviläisten Jānim Princimin ja Uldriķis Kāpbergsin haudat ja muistomerkit. Kylässä on enää vain kahdeksan pysyvästi asutettua taloa.
Kylästä on noin 35 kilometriä Ventspilsiin.
New Rock Subdivision
New Rock Subdivision on Illinoisin osavaltiossa Yhdysvalloissa sijaitseva CSX Transportation -yhtiön omistama ja hallinnoima 51,1 mailin pituinen rataosa, joka johtaa North Uticasta Jolietiin. Rataosaan kuuluu myös 24,5 mailin pituinen osuus Jolietista Chicagoon, joka kuuluu lähiliikenneyhtiö Metralle, mutta CSX:llä on siihen radankäyttöoikeudet. New Rock Subdivision kuului Chicago, Rock Island and Pacific -yhtiölle vuoteen 1984 asti. Iowa Interstate -yhtiöllä on radankäyttöoikeudet koko matkalla Uticasta Chicagoon.
Osuus Uticasta Henryyn, noin 31 mailia, on ollut vuodesta 2006 vuokrattuna Iowa Interstate -yhtiölle eikä siis kuulu enää New Rock- rataosaan.
Rataosalla liikennöivät CSX Transportationin jakelu- ja keräilyjunat, sekä Iowa Interstate -yhtiön tavarajunat. Radalla oli säännöllistä henkilöliikennettä vuoteen 1980 asti. Rataosan suurin sallittu nopeus on 64 km/h, ja liikenteenohjaus hoidetaan radioitse Track Warrant Control -järjestelmällä.
Kuningaskaijat
Kuningaskaijat ("Alisterus") on kaijojen heimoon kuuluva lintusuku.
Košrags
Košrags (liiviksi "Kuoštrõg") on Latvian Dundagan kuntaan kuuluva kylä (Dundagas novads, 2009 kuntajako).. Se sijaitsee Riianlahden suulla Liivinrannalla ja on yksi kahdestatoista liiviläiskylästä. Kylästä käytetään myös nimityksiä "Kosraga", "Koshragutsiems", "Košraga, Košraguciems, Kosraga Ciems, Kosraguciems" ja "Košraga Ciems".
Ensimmäiset maininnat asutuksesta paikalta ovat 1680-luvulta, joten se on yksi uusimmista Liivinrannan kylistä. Vuonna 1826 kylässä asui 78 asukasta. Kylän asukkaat olivat aina toiseen maailmansotaan saakka tiiviissä yhteyksissä Saarenmaan asukkaisiin.
Kylä on rakennettu vanhojen liiviläiskyliä yhdistäneiden teiden varteen, tiet kulkevat yhä historiallisilla urillaan. Kylästä oli lähtöisin Edgar Vaalgamaa, joka toimi pappina Pertunmaalla ja Iitissä, käänsi Lutherin "Vähän katekismuksen" liiviksi ja kirjoitti liiviläisten historian "".
Loistokaijat
Loistokaijat ("Polytelis") on kaijojen heimoon kuuluva lintusuku.
Āzārbāyjān-e Sharqī
Āzārbāyjān-e Sharqī eli Itä-Azerbaidžan (, ) on Iranin provinssi maan pohjoisosassa. Sen rajanaapureita ovat Armenia ja Azerbaidžan sekä Ardabīlin, Āzārbāyjān-e Gharbīn ja Zanjānin provinssit. Provinssin pinta-ala on 45 650 ja siellä on 3 603 456 asukasta (2006).
Provinssin pääkaupunki on Tabriz ja se on jaettu edelleen 19 piirikuntaan.
Āzārbāyjān-e Sharqī on melko vuoristosta seutua ja sen korkein huippu on 3 717 metriin kohoava Sahand. Provinssin ilmasto on melko kuiva ja kylmä. Leudot Kaspianmeren tuulet vaikuttavat etenkin alavilla alueilla. Talvisin lämpötila laskee noin kymmeneen pakkasasteeseen ja kesäisin lämpöä on korkeimmillaan kolmekymmentä astetta.
Provinssista on lähtöisin monia kuuluisia henkilöitä, kuten profeetta Zarathustra ja kansallissankari Babak Khorramdin, joka johti kapinaa arabivalloittajia vastaan 800-luvulla. Lisäksi monet kansallisesti merkittävät tieteilijät ja runoilijat ovat kotoisin Āzārbāyjān-e Sharqista.
Hakala
Hakala on suomalainen sukunimi. Nimeä kantaa nykyään 9807 henkilöä. Tunnettuja nimen kantajia ovat:Kuvitteellisia Hakala-nimisiä henkilöitä ovat Hakalan veljekset Antti Tuurin romaanisarjassa "Pohjanmaa".
Lisäksi Hakala voi tarkoittaa:
Matti Breschel
Matti Breschel (s. 31. elokuuta 1984 Ballerup) on tanskalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa 2005 ja edusti kauteen 2010 saakka CSC/Saxo Bank -tallia. Vuosina 2011–2012 hän ajoi Rabobank-joukkueessa ja palasi 2013–2015 ensimmäiseen talliinsa, tuolloiselta nimeltään Team Saxo-Tinkoff / Team Tinkoff-Saxo. Vuonna 2016 hän edusti yhdysvaltalaista Cannondale Pro Teamia, 2017 Astana Teamia ja vuodesta 2018 EF Education Firstiä.
Breschel voitti Espanjan ympäriajon 2008 päätösetapin massakirin jälkeen. Saman vuoden MM-kilpailuissa Varesessa hän saavutti pronssia Alessandro Ballanin ja Damiano Cunegon jälkeen. Lisäksi hän voitti 1. HC-luokkaan arvostetun yhden päivän kilpailun, Philadelphia International Championshipin. Melbournen MM-kilpailuissa 2010 hän sai Thor Hushovdin jälkeen hopeaa.
Lucien Laurent
Lucien Laurent (10. joulukuuta 1907 Saint-Maur-des-Fossés – 11. huhtikuuta 2005 Besançon) oli ranskalainen jalkapalloilija. Hänet muistetaan parhaiten MM-kilpailujen historian ensimmäisen maalin tekijänä.
1930 MM-kilpailujen avausottelu pelattiin 13. heinäkuuta 1930 Estadio Pocitosilla Montevideossa. Ottelussa kohtasivat Ranska ja Meksiko. Laurent avasi ottelussa maalinteon 19. minuutilla. Ranska voitti ottelun lopulta 4–1.
Laurent pelasi Ranskan maajoukkueessa vuosina 1930–1935 kymmenen ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Hän edusti Ranskaa myös 1934 MM-kilpailuissa. Seuratasolla Laurent pelasi vuosina 1921–1946 kotimaassaan lukuisissa joukkueissa. Pelipaikaltaan hän oli keskikenttäpelaaja.
Mike Riley
Mike Riley (s. 17. joulukuuta 1964) on englantilainen jalkapalloerotuomari. Hän tuomaroi Englannin valioliigan sekä alempien sarjatasojen otteluita.
Riley aloitti jalkapallotuomaroinnin vuonna 1980 Rotherhamissa. Hän toimi aluksi avustavana tuomarina vuodesta 1989 lähtien ja vuodesta 1994 lähtien päätuomarina Englannin liigatasolla. Valioliigan tuomarina hän on ollut vuodesta 1996 lähtien. Vuodesta 1999 lähtien hän on toiminut tuomarina myös kansainvälisissä otteluissa saatuaan FIFA-statuksen.
Riley on ollut tuomarina muun muassa EM-lopputurnauksessa ja EM- sekä MM-karsinnoissa kuten myös Mestarien liigassa. Vuonna 2002 hän tuomitsi FA Cupin loppuottelun, mikä on yhdelle tuomarille mahdollista vain kerran uralla, ja vuonna 2004 liigacupin loppuottelun.
Robbie Gould
Robert Paul "Robbie" Gould III (s. 30. joulukuuta 1981) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan potkaisija.
Ennen ammattilaisuraansa Gould pelasi Pennsylvania State Universityn amerikkalaisen jalkapallon joukkueessa Penn State Nittany Lionsissa. 8. lokakuuta 2005 hän teki varaamattomana vapaana pelaajana ammattilaissopimuksen NFL-seura Chicago Bearsin kanssa ja korvasi joukkueen potkaisijana Doug Brienin. Aiemmin vuonna 2005 Gouldilla oli sopimukset NFL-seurojen New England Patriots ja Baltimore Ravens kanssa, mutta hän ei saanut pelipaikkaa kummastakaan joukkueesta.
Gould on ollut Chicago Bearsin paras pisteidentekijä joka kausi tulokaskaudestaan 2005 alkaen. Runkosarjakaudella 2005 hän teki pisteitä 82, 2006 143, 2007 126 ja kaudella 2008 119. Kaudella 2006 hän teki toiseksi eniten pisteitä kaikista NFL-pelaajista San Diego Chargersin keskushyökkääjän LaDainian Tomlinsonin (186 pistettä) jälkeen. Gould teki runkosarjakaudella 2006 32 kolmen pisteen potkumaalia (jakoi NFL-tilaston kärkisijan St. Louis Ramsin Jeff Wilkinsin kanssa) ja 47 touchdownin jälkeistä lisäpistettä. Kaudella 2007 hän teki 31 kolmen pisteen potkumaalia (jakoi NFL-tilaston toisen sijan kahden muun pelaajan kanssa) ja 33 lisäpistettä.
Helmikuussa 2007 Gould pelasi Super Bowlissa, jossa Chicago Bears kohtasi Indianapolis Coltsin. Bears hävisi ottelun 17–29. Gould teki Bearsin pisteistä viisi, kun hän teki yhden kolmen pisteen potkumaalin ja kaksi touchdownin jälkeistä lisäpistettä.
Kauden 2006 jälkeen Gould pelasi NFL:n tähdistöottelussa Pro Bowlissa ja muun muassa Associated Press valitsi hänet All-Pro-tähdistöönsä.
Vuonna 2008 Gould teki Bearsin kanssa jatkosopimuksen, joka on voimassa kauteen 2013. Jatkosopimuksen teon jälkeen hänestä tuli NFL:n parhaiten palkattu potkaisija.
Pikkuaavikkokiuru
Pikkuaavikkokiuru ("Ammomanes cinctura") on aukeiden tasamaiden eteläinen kiurulaji. Lajinimenä esiintyy myös "cincturus".
Pikkuaavikkokiurun pituus on noin 15 cm, siipien kärkiväli 25–29 cm ja paino 14–23g. Lintu on varpusen kokoinen hiekanruskea pikkulintu, joka on vatsapuolelta valkoinen. Lennossa erottuu musta pyrstönkärki ja tummat käsisulkien kärjet. Nokka on pienehkö ja väriltään punertava, ja koivet ovat pitkähköt. Sukupuolet ovat samannäköisiä. Linnun olemus on pikemmin sirkkumainen kuin kiurumainen. Käytökseltään se on arka.
Pikkuaavikkokiurun nimialalaji "cinctura" elää Kap Verden saarilla, alalaji "arenicolor" yleisenä Luoteis-Afrikassa ja paikoitellen muuallakin Pohjois-Afrikassa sekä Arabian niemimaalla ja Lähi-idässä, ja alalaji "zarudnyi" Iranissa ja Pakistanissa. Lajin esiintymisalueen laajuus on noin 10 miljoonaa neliökilometriä, ja sen kanta on elinvoimainen. Laji on paikkalintu, joka voi vaellella siemenravinnon perässä. Sitä ei ole tavattu Suomessa.
Pikkuaavikkokiuru elää tasaisilla tai lievästi kumpuilevilla avomailla, joilla kasvaa korkeintaan vähäistä kasvillisuutta. Se on palearktisen alueen kiuruista karaistunein ja elää hyvin kuivissa hiekkaerämaissa, kuten Saharassa ja Arabian aavikoilla. Pakistanissa ja Kap Verdellä laji elää myös vuorenrinteillä. Harva lintulaji elää niin ihmiselle vieraassa ympäristössä kuin pikkuaavikkokiuru. Paikoin se kuitenkin on yleinen tienvarsilintu. Pesimäajan ulkopuolella se liikkuu pienissä, tavallisesti alle 50 yksilön parvissa, usein muiden kiurulajien seurassa.
Pesintä tunnetaan puutteellisesti. Pesä on maassa mättään, ruohotupsun tai kiven suojassa. Munamäärä on 2–5, tavallisesti 3. Se pesii usein aavikkokiurun tuntumassa.
Pikkuaavikkokiuru syö etupäässä siemeniä, joita se voi kaivella maastakin. Syö myös hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia.
Jaci Velásquez
Jacquelyn Davette "Jaci" Velasquez (s. 15. lokakuuta 1979) on yhdysvaltalainen gospelmuusikko ja näyttelijä. Hän on levyttänyt laulujaan niin englanniksi kuin espanjaksikin.
Velasquez syntyi Houstonissa, Teksasissa. Myös hänen vanhempansa lauloivat gospelia. Perheen tytär julkaisikin ensimmäisen lukuisista albumeistaan jo vuonna 1992. Tulevista hiteistä useat ovat nousseet listaykkösiksi.
Velasquez on voittanut useita palkintoja, muun muassa kristillisen musiikin arvostettuja GMA Dove Awardeja. Hän on myös ollut Grammy- ja Latin Grammy -ehdokkaana. Elokuvanäyttelijänä hän tuli tunnetuksi roolillaan Linda Mendozan ohjaamassa "Chasing Papissa" (2003).
Aavikkokiuru
Aavikkokiuru ("Ammomanes deserti") on eteläinen kallioisten avomaiden kiurulaji.
Linnun pituus on 16–17 cm, siipien kärkiväli 27–30 cm ja paino 20–30 g. Se on hieman kiurua pienempi, päältä hiekanruskea ja alta valkoinen lintu, jonka ruskeassa pyrstössä on epäselvärajainen musta kärki. Hyvin laajan maantieteellisen muuntelun vuoksi sen höyhenpuvun väritys vaihtelee. Nokka on tukevahko ja sen kärki ja yläharja ovat tummat, erotuksena samannäköiseen pikkuaavikkokiuruun. Usein hyvin kesy. Sukupuolet ovat samannäköisiä. Koiras esittää lyhyen laululennon.
Aavikkokiuru esiintyy hyvin laajalla alueella Pohjois-Afrikan länsireunasta Himalajan rinteille saakka. Paikoin se on hyvin yleinen. Muuntelu on hyvin laajaa ja lajista tunnetaan ainakin 9 alalajia. Turkissa elää pieni populaatio, 60–600 yksilöä. Lajin esiintymisalueen laajuus on yli 10 miljoonaa neliökilometriä ja sen kanta on elinvoimainen. Laji on paikkalintu eikä sitä ole tavattu Suomessa.
Aavikkokiuru elää, nimestään huolimatta, pääasiassa kuivilla kallioisilla ja kivikkoisilla rinteillä ja louhikoissa. Paikoin se elää 2 tai 3 kilometrin korkeudella vuorilla. Pesimäajan ulkopuolella laji voi muodostaa pieniä, alle 10 yksilön parvia, mutta pääasiassa se elää yksin, pareittain tai perhekunnittain.
Aavikkokiurun pesintä tunnetaan puutteellisesti. Pesä on maassa mättään tai kiven suojassa. Pesyeitä on joskus 2. Munamäärä on 1–5, tavallisesti 3 tai 4, autiomaassa munaluku on pienempi kuin ravinteikkaammilla paikoilla. Ilmeisesti vain naaras hautoo.
Aavikkokiuru syö sekä siemeniä että hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia. Usein se etsii siemeniä vuohien ja muun karjan lantakasoista.
Kultainen sarvi
Kultainen sarvi (, ) on Bosporista länteen työntyvä lahti ja satamapaikka Istanbulissa Turkissa. Se jakaa Istanbulin Euroopan-puoleisen osan Stambuliin ja Galataan.
Kultainen sarvi on syntynyt muinaisen joen suulle estuaarina.
Kreikkalaisen perimätiedon mukaan Kultaiselle sarvelle antoi sen kreikkalaisen nimen Byzantionin perustaja Byza Megaralainen äitinsä Keroessan mukaan. Lahti oli hyvä luonnonsatama, jonka niemi erotti Marmaranmerestä. Itä-Rooman valtakunnalla oli siellä laivaston päätukikohta, ja lahden rantoja pitkin rakennettiin muurit suojaamaan Konstantinopolia meritse tulevilta hyökkäyksiltä. Lahden suulle sen pohjoisrannalle rakennettiin puolustustarkoituksiin vanha Galatan torni. Neljännen ristiretken aikana vuonna 1204 torni käytännöllisesti katsoen tuhottiin, mutta genovalaiset rakensivat sen läheisyyteen vuonna 1348 nykyisen Galatan tornin, jonka alkuperäinen nimi oli "Christea Turris" (Kristuksen torni).
Kolme kertaa puolustusjärjestelmä murrettiin tai kierrettiin. Ensimmäisen kerran 900-luvulla kiovalaiset hinasivat sotalaivansa Bosporilta maitse Kultaiseen sarveen. Bysanttilaiset kuitenkin voittivat heidät kreikkalaisen tulen avulla. Vuonna 1204 neljännen ristiretken aikana venetsialaiset mursivat puolustusjärjestelmän. Vuonna 1453 Osmanien sulttaani Mehmed II, joka ensin yritti onnistumatta murtaa puolustusketjun, kiersi sen myöhemmin kuten aikoinaan kiovalaiset ja onnistui täten lopulta valloittamaan Konstantinopolin lännestä käsin.
Tämän valloituksen jälkeen Konstantinopolin kreikkalaiset, juutalaiset, italialaiset kauppiaat ja muutkin, jotka eivät olleet muslimeja, asettuivat vähitellen asumaan Kultaisen sarven rannalla sijaitseviin Fanarin ja Balatin kaupunginosiin. Nykyisin lahden molemmilla rannoilla on tiheää asutusta ja myös puistoja. Sen rannalla sijaitsevat myös Istanbulin kauppakamari sekä islamilainen, juutalainen ja kristillinen hautausmaa. Lahden yli johtavat lähellä sen suuta Galatan silta ja kauempana siitä Atatürkin silta ja Haliçin silta. 1980-luvulle saakka Kultainen sarvi oli pahasti saastunut teollisuusjätevesien vuoksi, mutta myöhemmin se on puhdistunut. Sen rannoista on kauniiden näköalojen ja historian vuoksi tullut suosittu turistikohde.
Vuonna 1502 Leonardo da Vinci laati sulttaani Bayezid II:n toimeksiannosta piirustukset 240 metriä pitkän sillan rakentamiseksi Kultaisen sarven yli. Suunnitelma on nykyaikana herätetty henkiin, kun Norjan Åsiin rakennettiin hänen suunnittelemansa kaltainen silta osana Vebjørn Sandin da Vinci -projektia.
Myös Istanbulissa suunnitelma on herätty henkiin. Asia on ollut vireillä vuodesta 1999 lähtien, ja 17. toukokuuta 2006 Turkin pääministeri Recep Tayyip Erdoğan ja Istanbulin pormestari Kadir Topbas päättivät rakentaa sillan. Viisi vuosisataa piirustusten laatimisen jälkeen siitä tulee ensimmäinen Leonardo da Vincin suunnittelema rakennusprojekti, joka todella toteutetaan suunnitellulla paikallaan. Rakennustöitä tulee johtamaan turkkilainen arkkitehti Bülent Güngör, joka on suunnitellut myös eräiden historiallisten palatsien kunnostustyöt. Sillasta tulee tarkalleen da Vincin suunnitelman mukainen, 240 metriä pitkä, 8 metriä leveä ja 24 metriä korkea.
René Louiche Desfontaines
René Louiche Desfontaines (14. helmikuuta 1750, Tremblay (Ille-et-Vilaine)–16. marraskuuta 1833, Pariisi) oli ranskalainen kasvi- ja lintutieteilijä.
Desfontaines syntyi Tremblayn lähellä Bretagnessa. Hän opiskeli Collège de Rennesissä ja lähti Pariisiin vuonna 1773 opiskelemaan lääketiedettä. Jardin des Plantesissa luennoinut Louis Guillaume Lemonnier herätti hänen intohimonsa kasvitieteeseen. Hänet äänestettiin Ranskan tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1783.
Desfontaines vietti kaksi vuotta Tunisiassa ja Algeriassa. Palatessaan Ranskaan hänellä oli laaja kasvikokoelma. Hän kirjoitti "Flora Atlantica"n (1798–1799, 2 osaa), missä hän esitteli 300 tieteelle uutta kasvilajia. 1786 hän sai Jardin des Plantesin kasvitieteen professorin viran Lemonnierin jälkeen. Myöhemmin hänestä tuli Muséum National d'Histoire Naturellen johtaja. Hän oli yksi "Institut de Francen" perustajista, Tiedeakatemian puheenjohtaja vuosina 1804–1805 ja hänet äänestettiin Kunnialegioonaan.
Kasvisuku "Desfontainia" on nimetty hänen kunniakseen. Linnuista hän nimesi ainakin kirjosiipikiurun ja kyläbulbulin.