hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
ADSR
ADSR on elektronisessa äänen tuottamisessa eräs tapa generoida verhokäyrä eli vaippa (). Generoivaa laitetta kutsutaan ADSR-vaippageneraattoriksi (). Lyhenne ADSR tulee sanoista "Attack, Decay, Sustain, Release" eli aloitus, päästö, pito ja vapautus. Näitä parametrejä käytetään yleisesti syntetisaattoreissa moduloimaan soinnin äänenvoimakkuus ajallisesti. Yleisimmin näillä luodaan jänniteohjatun vahvistimen avulla instrumentin soinnille ominaiset amplitudin (äänenvoimakkuuden) muutokset ajassa tai ohjataan vaikka VCF siten, että myös sointiäänen äänensävy muuttuu ajallisesti.
Kun mekaaninen soitin tuottaa ääntä, sen äänenvoimakkuus muuttuu ajan suhteen. Esimerkiksi perinteisillä sähköuruilla koskettimen painalluksella ääni alkaa heti täydellä voimakkuudella ja pysyy siinä
niin kauan kuin kosketin on alhaalla. Ääni vaimenee heti sen jälkeen, kun kosketin vapautetaan. Tässä tapauksessa siis attack ja decay- ajat ovat lyhimmät mahdolliset, sustain ääretön ja release lyhin mahdollinen.
Sitä vastoin kitaralla voimakkuus on heti näppäilyn jälkeen voimakkain ja häipyy ajan myötä. Attack on siis lyhyt ja decay-arvo pitkä. Sustainia ei ole, koska kitaran sointia on mahdoton jatkaa loputtomiin. Näin ollen 
syntetisaattorilla tuotetun kitaran ääni häipyy, vaikka kosketin olisi alhaalla.
ADSR-moduuli syntetisaattorissa lähettää neliportaisen ohjausjännitesarjan, joka liipaistaan yleensä koskettimen alaspainalluksesta:Vaikka useimmiten ADSR-jännitteitä käytetään amplitudin ohjaamiseen, niitä käytetään myös suodattimien ja oskillaattoreiden taajuuksien ohjaamiseen.
Amersfoort
Amersfoort on kaupunki Utrechtin provinssissa Alankomaissa Eemjoen varrella. Kaupungissa on 138 048 asukasta (1.7.2006) ja kaupunkialueella (stadsgewest) 266 716.
Amersfoort sai kaupunkioikeudet 1259 Utrechtin piispalta Hendrik van Viandenilta. Kaupunki kehittyi keskustorin, "Hof", ympärille. Piispa perusti sinne hovinsa, jonka ympärille kaupunki kasvoi. Ensimmäinen muuri valmistui noin vuonna 1300 tiilestä ja kaupungin kasvaessa aloitettiin uuden muurin rakennus 1380, mikä valmistui 1450.
Kirkon ja sen 98-metrisen "Onze-Lieve-Vrouwentoren"-tornin rakennus alkoi 1444. Kirkon tuhosi räjähdys 1787, mutta torni säilyi ja se on Alankomaiden topografikunnan RD-koordinaattijärjestelmän peruspiste. Keskiajalla kaupunki oli tekstiiliteollisuuden keskus ja siellä oli runsaasti panimoita. 1700-luvulla siitä tuli tupakkateollisuuden keskus. Toisen maailmansodan aikana kaupungin lähellä oli keskitysleiri "Polizeiliches Durchgangslager Amersfoort". Sen johtaja Joseph Kotälla tuomittiin sodan jälkeen kuolemaan.
Taidemaalari Piet Mondrian ("Mondriaan") syntyi Amersfoortissa 1872.
Amersfoortissa järjestetään joka heinäkuu tenniksen ATP-turnaus. Turnaus on järjestetty yli 30 vuoden ajan.
Amersfoortilla on vain yksi ystävyyskaupunki:
IGMP
IGMP () on TCP/IP-pinon protokolla, joka mahdollistaa asiakkaiden liittymisen multicast-ryhmään. Multicast-reitittimet sekä kytkimet käyttävät IGMP protokollaa keskenään multicast-ryhmien hallitsemiseen. Arkkitehtuurisesti IGMP-protokolla toimii IP:n päällä.
IGMP:stä on neljä eri versiota:
Kuutsalo
Kuutsalo (aiemmin ) on saari ja kylä Suomenlahdella Kotkan kaupungissa. Saari sijaitsee kolme kilometriä kaupungin keskustasta Kotkansaarelta kaakkoon. Kuutsalon kylään kuuluu myös useita muita saaria, joista suurin on sen eteläpuolella sijaitseva Kirkonmaan saari.
Kuutsalossa on 27 asukasta ja Rankki-Kirkonmaalla 17 asukasta (31.12.2012).
Kuutsalon pinta-ala on seitsemän neliökilometriä ja pituus kuusi kilometriä. Kuutsalon erottaa Tiutisen saaresta Ruotsinsalmi. Kuutsalon pohjoiskärjessä sijaitsee Santaniemi. Asutuksellisesti Kuutsalo on jakautunut Autionkylään, Mullinkylään, Sumarinkylään ja Suurkylään. Vakituisia asukkaita on 27 (31.12.2012) ja kesäasukkaita noin 400. Vakituisia asukkaita Kuutsalossa oli enemmän kuin 400 vielä 1920-luvulla.
Kustaa Vaasan aikana 1500-luvulla kruunu kiinnostui luotsauksen virallisesta organisoinnista, jolloin Kuutsaloon perustettiin kaksi luotsitilaa. Kuutsalon talot olivat sidottuja kruunun intresseihin myös sotilaallisesti. Luotsilaitoksen maakirjassa 1862 kaikki Kuutsalon seitsemän maakirjatilaa on merkitty luotsitiloiksi. Nämä seitsemän perustilaa olivat Autio, Brunila, Mulli, Piipari, Seppälä, Suutari ja Vanhala.
Kuutsalosta otettiin tammikuussa 1900 Aleksandr Popovin järjestämä Suomen ensimmäinen radioyhteys Suursaareen Admiral Apraksinin pelastustoimia varten. Kuutsalon kansakoulu oli toiminnassa vuosina 1893–1963. Kuutsalo kuului Kymin kuntaan vuoteen 1977 saakka. Saaren perinnettä vaalii 1979 Kuutsalon Saarimajalla perustettu Kuutsalo-Seura ry.
Elinkeinoja Kuutsalossa ovat olleet kalastus, merenkulku, hylkeenpyynti ja omavaraistalous. Saarella on ollut kauppoja, joista viimeiset Autionkylän Saaristen kauppa 1960-luvun lopulla ja Suurkylässä Hauhian kioskikauppa 1970- ja 1980-luvuilla. Saareen liikennöi Kotkasta yhteysalukset M/S Otava ja M/S Tekla I.
Kuutsalon kappeli on arkkitehti Tuomo Hovin suunnittelema ja se siunattiin käyttöön vuonna 2003. Kappelin alttariristi on peräisin Ruotsinsalmen taistelun aikaisesta laivanhylystä. Aleksandr Popovin ottaman radioyhteyden muistoksi on pystytetty muistolaatta Kuutsalon eteläosassa sijaitsevalle Autionkylänvuorelle. Saarimaja toimii pääosin Kuutsalon juhlien ja tapahtumien järjestyspaikkana.
Kuutsaloon perustettiin Kuutsalo-seura vuonna 1979, jonka tarkoituksena on edistää Kuutsalon saariston alueiden ja kylien kehitystä. Seura pyrkii myös herättämään kotiseutuharrastusta. Se on tallentanut saariston historiaa julkaisemalla kolme Kuutsaloa käsittelevää kirjaa. Kuutsalo-seuran puheenjohtajana toimii Matti Sulin. Kuutsalossa toimii lisäksi Kuutsalon osakaskunta ja Kuutsalon Erämiehet -yhdistys.
DSL-keskitin
DSL-keskitin eli DSLAM () on laite, joka erottaa puheliikenteen dataliikenteestä tilaajaliitännässä. Puheliikenne ohjataan edelleen DSL-keskittimestä puhelinkeskukseen. Se yhdistää tilaajaliittymät (esimerkiksi ADSL) operaattorin runkoverkkoon. Yksinkertaisimmillaan DSL-keskittimen toimintaa voidaan verrata kytkimeen, joka muuntaa mediatyypin toiseksi.
’s-Hertogenbosch
’s-Hertogenbosch () on Pohjois-Brabantin provinssin pääkaupunki Alankomaiden eteläosassa, noin tunnin junamatkan päässä Amsterdamista. Kaupungissa on 134 989 asukasta (1. heinäkuuta 2006). Kaupunkia kutsutaan hyvin yleisesti myös nimellä Den Bosch.
’s-Hertogenbosch on yksi Alankomaiden vanhimmista kaupungeista. Sieltä on hyvät junayhteydet joka puolelle Alankomaita sekä naapurimaihin, kuten Belgiaan.
’s-Hertogenbosch sai kaupunginoikeudet vuonna 1185. Se tuhottiin vuonna 1203 Gelren ja Hollannin hyökkäyksessä, mutta rakennettiin uudelleen. Vuonna 1475 pystytettiin uusi muuri ja vallihautoja, joihin johdettiin Dommelin ja Aan vesi.
Vuoteen 1520 kaupunki oli Alankomaiden toiseksi suurin Utrechtin jälkeen ja useiden pohjoisen renessanssin taiteilijoiden työskentelypaikka. Uskonpuhdistus ja uskonsodat muuttivat kuitenkin tilanteen. ’s-Hertogenbosch liittyi Habsburgien puolelle, ja Yhdistyneiden provinssien joukot piirittivät sitä useaan kertaan. Kaupungin valloitti viimein vuonna 1629 Fredrik Henrik Oranialainen, rakennettuaan 40 kilometriä pitkän padon ja pumpattuaan ympäröivän veden pois myllyillä. Katolilaisille tämä oli suuri isku, ja protestantit pitivät kaupunkia sota-alueena ilman poliittisia vapauksia.
Vuodesta 1806 kaupunki liitettiin Ranskaan. Preussilaiset kuitenkin valloittivat sen vuonna 1814, ja seuraavana vuonna Napoleonin kukistuttua siitä tehtiin Noord-Brabantin pääkaupunki perustettaessa Alankomaiden kuningaskuntaa. Kaupunki oli edelleen linnoitus, ja vuoteen 1878 oli kiellettyä rakentaa linnoitusten ulkopuolelle. Tämä johti kasvun taantumiseen ja väen suureen kuolleisuuteen. Kaupunkia hallittiin konservatiivisesti, eikä työläisten määrää haluttu lisätä, eikä uusia oppilaitoksia perustaa. Toisesta maailmansodasta ’s-Hertogenbosch selvisi lähes naarmuitta, vaikka lähelle perustettiinkin Herzogenbuschin keskitysleiri.
Kaupungin kouluihin lukeutuu HAS Den Bosch.
Kaupungin keskustassa on tori ("Markt"), josta voi torimyyjiltä ostaa esimerkiksi vihanneksia, juustoja ja käsitöitä. Kuningattaren päivänä 30. huhtikuuta perinteisiin kuuluu, että torilla kuka tahansa voi myydä mitä tahansa.
Kaupunkikuvaa hallitsee goottilainen katedraali "Sint-Janskathedraal" (Pyhän Janin katedraali), joka on noin vuodelta 1220. Helmikuussa Den Boschissa vietetään Carnaval. Paikallinen kahviloissa myytävä erikoisuus on "Bosche Boll" eli suklaapäällysteinen pulla, jonka sisus on valkoista creemiä.
Kaupungin oma jalkapallojoukkue on vuonna 1965 perustettu FC Den Bosch. Joukkue pelaa maan toiseksi korkeinta sarjaa, Jupiler Leagueta. Koripallossa kaupunkia edustaa EiffelTowers, joka on voittanut maan mestaruuden 15 kertaa. Kaupungissa on jääkiekkojoukkue ’s-Hertogenbosch Red Eagles, joka pelaa Alankomaiden ja Belgian yhteistä BeNe-liigaa.
Nicolò Isouard
Nicolò Isouard (1775–1818) oli maltalainen säveltäjä ja kapellimestari.
Isouard syntyi Maltalla, mutta lähti nuorena Pariisiin opiskelemaan. Opiskeltuaan hän palasi väliaikaisesti Maltalle, mutta siirtyi takaisin Pariisiin vuonna 1800. Pariisissa asuessaan Isouard meni naimisiin Claudine Berthaultin kanssa. Säveltäjä kuoli Pariisissa vuonna 1818. Hän sävelsi uransa aikana muun muassa oopperoita.
Risto Kalliorinne
Risto Olavi Kalliorinne (s. 11. lokakuuta 1971 Raahe) on suomalainen poliitikko. Hän oli vasemmistoliiton kansanedustaja kaudella 2011–2015 ja on toiminut Oulun kaupunginvaltuutettuna vuodesta 2001. Hän ollut tiiviisti vaikuttamassa myös maakuntahallinnossa esim. Pohjois-Pohjanmaan maakuntavaltuuston puheenjohtajana vuosina 2012-2016.
Kunnallispoliittisen uransa Kalliorinne aloitti Raahessa tultuaan valituksi vuoden 1996 kunnallisvaaleissa kaupunginvaltuutetuksi. Hänet valittiin eduskuntaan vuoden 2011 vaaleissa, joissa hän sai yhteensä 5 669 ääntä. Vuoden 2015 eduskuntavaalissa Kalliorinne jäi varasijalle, kun puolue menetti Oulun vaalipiirissä paikan.
Kalliorinne toimi vasemmistoliiton ensimmäisenä varapuheenjohtajana vuosina 2004–2007 ja 2009–2013. Puheenjohtaja Suvi-Anne Siimeksen erottua maaliskuussa 2006 Kalliorinne hoiti puolueen puheenjohtajan tehtäviä yhdessä toisen varapuheenjohtajan Minna Sirnön kanssa toukokuussa 2006 järjestettyyn ylimääräiseen puoluekokoukseen saakka. Kalliorinne kuului vasemmistoliiton puoluevaltuustoon tai puoluehallitukseen yhtäjaksoisesti vuodet 1998-2016.
Kalliorinne valmistui ylioppilaaksi vuonna 1990 Raahen lukiosta ja sosionomiksi Oulun seudun ammattikorkeakoulusta vuonna 1998. Ennen valintaansa eduskuntaan hän työskenteli vuosina 2007–2011 Oulun Diakonissalaitoksen Säätiön palvelupäällikkönä. Risto Kalliorinteellä on ammattiyhdistystausta, ja hän on kuulunut Julkisten ja hyvinvointialojen liittoon ollen siinä toimitsijanakin. Vuodesta 2017 Kalliorinne on työskennellyt Palvelualojen ammattiliitto PAM ry:n Pohjois-Suomen aluepäällikkönä. Joulukuussa 2018 hänet valittiin Palvelualojen ammattiliitto PAM ry:n hallituksen pj:n henkilökohtaiseksi varajäseneksi ja PAM:n järjestöjohtajaksi sekä SAK:n hallituksen jäseneksi.
Haarlemmermeer
Haarlemmermeer on kunta Pohjois-Hollannin provinssissa Alankomaissa. Kunnassa on 136 730 asukasta (1. heinäkuuta 2006). Se on polderi, rakennettu vedeltä 1800-luvulla vallatulle alueelle. Nimen merkitys on "Haarlemin järvi".
Suurin kaupunki on Hoofddorp, n. 60 000 asukasta. Se on yksi harvoista kaupungeista, jonka nimi ei ole sama kuin ympäröivän kunnan.
170 km² järven kuivaus aloitettiin 1848 höyrykoneiden voimalla ja se valmistui 1852. Maan myynnillä saatiin katettua kuivatuksen kulut. Haarlemmermeerin kunta perustettiin 1855. Vuonna 1917 perustettiin Schipholin sotilaslentokenttä, jonka Amsterdam otti käyttöönsä 1926. Se oli toinen lentokenttä Euroopassa Tukholman jälkeen, jonka kiitotiet päällystettiin. Nimi Schiphol merkitsee laivojen hautaa, joka tulee aikaisemmin alueella olleen Haarlemmermeer-järven myrskyjen upottamista laivoista. Järvi kuivattiin, eikä siitä enää ole jäljellä merkkejä.
Volvo S40 ja V50
Volvo S40 ja V50 ovat Volvon vuosina 2004–2012 valmistamia keskiluokan automalleja, jotka korvasivat aiemman S40/V40-sarjan. Autot perustuvat Fordin, Volvon ja Mazdan yhteistyössä kehittämälle pohjalevylle. S40:n ja V50:n rinnakkaismalleja ovat kolmiovinen hatchback Volvo C30 sekä avomalli Volvo C70. C30, S40 ja V50 eivät saaneet itselleen suoraa seuraajaa, mutta mallistossa ne korvasi uusi Volvo V40.
Vuoden 2004 Euro NCAP -kolaritestistä S40 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Moottorivaihtoehtoina oli aluksi vain viisisylinterisiä Volvon N-sarjan bensiinimoottoreita. Vaihtoehdot olivat 2,4-litrainen (140/170 hv) sekä 2,5-litrainen T5 (220 hv). Muutamaa kuukautta myöhemmin tuli myös Fordin dieselmoottori 2,0 D (136 hv). Samaan aikaan mallistoa täydensi 1,8-litrainen (120 hv) bensiinimoottori, joka sekin oli peräisin Fordilta. Siitä tuli myös saataville 125-hevosvoimainen flexifuel-versio. Pienemmissä moottoreissa oli viisivaihteinen manuaalivaihteisto, 2,4-litraisiin sai myös viisiportaisen automaatin. 2,0 D oli varustettu kuusivaihteisella manuaalilla, T5:ssä oli kuusivaihteinen manuaali- tai viisiportainen automaattivaihteisto.
Vuonna 2005 esiteltiin edullisemmiksi vaihtoehdoiksi 1,6-litraiset bensiini- (100 hv) ja dieselmoottorit (109 hv) sekä nelivetoinen T5 AWD.
Vuonna 2006 140-hevosvoimaisen 2,4 litran bensiinimoottorin lisäksi moottorivaihtoehdoksi tuli Fordin 2,0-litrainen (145 hv). Uusi diesel oli Volvon oma 2,4-litrainen D5 (180 hv), jonka sai ainoastaan automaattivaihteisena.
Vakiovarustukseen kuului kuusi turvatyynyä, ABS-jarrut hätäjarruassistentilla, ESP, 15/16 tuuman teräsvanteet pölykapselein (moottorista riippuen), kauko-ohjattu keskuslukitus, lämmitettävät etuistuimet, manuaali-ilmastointi, lukuvalot edessä ja takana, sähköikkunat edessä ja takana sekä lämmitettävät sähköpeilit.
Kineticissä oli lisäksi 15/16 tuuman kevytmetallivanteet (moottorista riippuen), automaatti-ilmastointi, sumuvalot, nahkaverhoiltu monitoimiohjauspyörä ja vaihteenvalitsimen nuppi, ajotietokone, takaistuimen keskikyynärnoja ja valaistut meikkipeilit. T5 oli aina lähtöhintaisena Kinetic-tasoinen.
Momentumiin kuului kojelaudan alumiini- tai puujäljitelmäkoristeet, automaattisesti himmenevä taustapeili, vakionopeudensäädin, tuulilasinpyyhkijöiden sadetunnistin ja korinväriset kylkilistat.
Ylellisimmässä Summumissa oli nahkaverhoilu, sähkötoiminen kuljettajan istuin muistilla, sähköisesti taittuvat peilit maavaloilla sekä bi-xenon-ajovalot.
Mallivuodelle 2007 esiteltiin urheilulliset R-Design-mallit molemmista korimalleista. Niissä oli urheilullisemmat puskurit ja helmalevikkeet, 17 tuuman kevytmetallivanteet, urheiluistuimet, R-Design-mittaristo ja -ohjauspyörä, alumiinipolkimet sekä tummat lattiamatot vaaleilla nahkasaumoilla.
Huhtikuussa 2007 esiteltiin uudistuneet S40- ja V50-mallit. Sedan ja farmari erottuivat nyt keulan ilmeiltään entistä enemmän toisistaan. Uudet takavalot toimivat LED-tekniikalla ja niihin tuli hätäjarrutustoiminto, jolloin ne vilkkuvat voimakkaan jarrutuksen aikana. Sisätiloihin tuli entistä enemmän säilytystiloja. T5-moottorin teho kasvoi 230 hevosvoimaan. Samalla D5 tuli saataville myös manuaalivaihteisena.
Walter Braunfels
Walter Braunfels (19. joulukuuta 1882 – 19. maaliskuuta 1954) oli saksalainen säveltäjä ja pianisti. Hän syntyi Frankfurtissa ja opiskeli musiikkia Münchenissä Felix Mottlin johdolla. Braunfelsin tuotantoon kuuluu muun muassa oopperoita, oratorioita ja urkukonsertto.
Paul Scholes
Paul Scholes (s. 16. marraskuuta 1974 Salford, Suur-Manchester, Englanti) on entinen englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edusti koko ammattilaisuransa Englannin Valioliigassa pelaavaa Manchester Unitedia.
Scholes pelasi koko uransa Manchester Unitedissa, vaikka nuorena poikana oli kova Oldhamin kannattaja. Hän debytoi seuran edustusjoukkueessa vuonna 1994 ja voitti joukkueessa Valioliigan mestaruuden yksitoista kertaa (1996, 1997, 1999, 2000, 2001, 2003, 2007, 2008, 2009, 2011, 2013), FA Cupin kolmesti (1996, 1999, 2004), Liigacupin 2006, 2009 ja 2010 sekä Mestarien liigan vuosina 1999 ja 2008. Scholes on English Football Hall of Famen jäsen.
Scholes lopetti uransa 2010–11 jälkeen, mutta teki paluun 8. tammikuuta 2012 loppukauden mittaisella sopimuksella Unitedin kärsittyä paljon loukkaantumisista. Hän päätti uransa toistamiseen Valioliigan mestaruuteen 2013.
Englannin maajoukkueessa Scholes oli joukkueen avainpelaajia. Hän pelasi maajoukkueessa vuosina 1997–2004 yhteensä 66 ottelua ja teki 14 maalia. Hän pelasi MM-kilpailuissa 1998 ja 2002 sekä EM-kilpailuissa 2000 ja 2004.
Hugo Kaun
Hugo Wilhelm Ludwig Kaun (21. maaliskuuta 1863 Berliini – 2. huhtikuuta 1932 Berliini) oli saksalainen säveltäjä, kapellimestari ja musiikinopettaja.
Kaun syntyi ja opiskeli Berliinissä. Vuonna 1886 hän siirtyi Yhdysvaltoihin ja asettui Milwaukeehen. Siellä hän toimi kapellimestarina ja opettajana konservatoriossa. Myöhemmin Kaun palasi Berliiniin, jossa hän jatkoi musiikin opettamista. Kaunin tuotantoon kuuluu muun muassa oopperoita ja sinfonioita.
Benny Hinn
Toufik Benedictus ”Benny” Hinn (s. 3. joulukuuta 1952 Jaffa, Israel) on Yhdysvalloissa asuva uskonjohtaja, saarnaaja ja televisioevankelista, jonka kokouksissa väitetään parantuneen ihmisiä rukouksen kautta. Hinn on syntynyt Israelissa. Hänen äitinsä oli armenialainen ja isänsä kreikkalainen. Hinn kasvoi ortodoksiperheessä mutta vaikuttaa nykyisin karismaattisessa liikkeessä. Vuonna 1968 perhe muutti Kanadaan ja asettui Torontoon. Hinn kävi Georges Vanier high schoolia, jossa hänet tunnettiin ensimmäisellä etunimellään Toufik.
Hinnin opetus korostaa armolahjoja ja Hengen voimaa. Hän kertoo saaneensa "uskomattoman voitelun" ja "voimavarustuksen" käytyään vuonna 1973 Kathryn Kuhlmanin kokouksessa. Vuonna 1991 pitämässään saarnassa Hinn on kertonut jatkaneensa säännöllisiä käyntejä Kuhlmanin haudalla ja kokeneensa voimakkaan voitelun leijuvan haudan yllä.
Hinnin kyvyistä on kiistelty, ja hänen on katsottu jääneen kiinni kyseenalaisista parantamismenetelmistä, vääristä profetioista ja väärästä opetuksesta. Hinn on myös saanut kritiikkiä teologiastaan, jota on väitetty menestysteologiaksi.
Benny Hinn on usein kokouksissaan opettanut sairaiden parantumisesta ja jopa luvannut, että kaikki läsnä olevat sairaat parantuvat. Yves A. Braultin todistuksen mukaan Hinn lupasi ”Praise The Lord” -ohjelmassaan toukokuussa 2000: ”Jos tarvitset parantumista, niin heti, kun tartut puhelimeen, soitat ja sitoudut lahjoittamaan, Jumala parantaa sinut!” Lupaukset sairaiden parantumisista ovat tuottaneet pettymyksiä ja myös arvostelua Hinnin opetusta ja toimintaa kohtaan.
Eduskuntatoimittaja
Eduskuntatoimittaja on lehden toimitukseen kuuluva politiikan toimittaja, joka kirjoittaa nimenomaan eduskuntaan liittyvistä tapahtumista. Joissain suuremmissa lehdissä eduskuntatoimittamisen hoitaa poliittinen toimitus, minkä vuoksi toimittajaa ei välttämättä kutsuta juuri eduskuntatoimittajaksi.
Joistain eduskuntatoimittajista on tullut kansanedustajia, kuten Jaakko Laaksosta.
D. H. Lawrence
David Herbert (D. H.) Lawrence (11. syyskuuta 1885 Eastwood, Nottinghamshire – 2. maaliskuuta 1930 Vence, Ranska) oli yksi merkittävimmistä, tuotteliaimmista ja kiistellyimmistä englantilaisista 1900-luvun kirjailijoista.
Lawrencen tuotanto käsittää romaaneja, novelleja, runoutta, näytelmiä, esseitä, matkakertomuksia, maalauksia, käännöksiä, kirjallisuuskritiikkiä ja kirjeitä. Kokonaisuutena tuotanto edustaa pitkällistä pohdintaa modernin ajan ja teollistumisen ihmisarvoa rapauttavista vaikutuksista. Lawrence käsittelee henkistä terveyttä ja elinvoimaa, spontaanisuutta, seksuaalisuutta sekä vaistomaista toimintaa ja nousi oman aikakautensa ikoniksi; aikana, johon Sigmund Freudilla ja Friedrich Nietzschellä oli suuri vaikutus.
Lawrencen mielipiteet olivat useille aikalaisille liian radikaaleja, ja ne toivat hänelle paljon vihamiehiä ja vaikeuksia. Hän joutui hankaluuksiin viranomaisten kanssa, hänen töitään sensuroitiin ja tuotantoaan vääristeltiin etenkin hänen elämänsä jälkipuoliskolla, josta hän vietti suuren osan vapaaehtoisessa maanpaossa. Kuollessaan häntä pidettiin pornografina, joka oli tuhlannut lahjakkuutensa. E. M. Forster kyseenalaisti tämän näkemyksen kirjoittamassaan kuolinuutisessa ja sanoi Lawrencen olevan "sukupolvemme kekseliäin kirjailija".
Myöhemmin vaikutusvaltainen cambridgeläinen kriitikko F. R. Leavis nosti korkealle sekä Lawrencen taiteellisen lahjomattomuuden että moraalisen vakavuuden nostaen valtaosan tämän tuotannosta englantilaisen kirjallisuuden merkkiteosten joukkoon. Lawrencen ehkä tunnetuin teos "Lady Chatterleyn rakastaja" vapautui julkaisukiellosta Britanniassa marraskuussa 1960. Nykyisin Lawrencea pidetään englantilaisessa kirjallisuudessa näkemyksellisenä ajattelijana ja merkittävänä modernismin edustajana. Tosin osa feministeistä on kyseenalaistanut hänen asenteensa naisia ja seksuaalisuutta kohtaan .
Graeme Le Saux
Graeme Pierre Le Saux (s. 17. lokakuuta 1968 Jersey) on englantilainen jalkapalloilija, joka pelasi vasempana laitapuolustajana.
Le Saux aloitti uransa St. Paulsin joukkueessa, josta hän siirtyi Chelseaan vuonna 1987. Vuonna 1993 hän siirtyi pääkaupungista Blackburn Roversin riveihin, missä hän voitti Valioliigan vuonna 1995. Elokuussa 1997 Le Sauxista tuli Englannin kallein puolustaja, kun Chelsea osti hänet takaisin viiden miljoonan punnan siirtosummalla. Hän pelasi seurassa kuusi kautta, kunnes hänet ja seitsemän miljoonaa puntaa vaihdettiin Southamptonin lupaavaan Wayne Bridgeen vuonna 2003. Le Saux lopetti uransa toukokuussa 2005.
Englannin maajoukkueessa Le Saux pelasi 36 ottelua ja teki niissä yhden maalin vuosina 1994–2000. Hän edusti maataan MM-kisoissa 1998. Vuoden 1996 EM-kisat jäivät häneltä väliin loukkaantumisen vuoksi.
Peliuransa jälkeen Le Saux on työskennellyt BBC:n jalkapallo-ohjelmissa. Hän kuitenkin jätti BBC:n ennen vuoden 2006 MM-kisoja, kun häntä ei valittu mukaan MM-kisojen kommentaattoritiimiin.
Bridgeport
Bridgeport on Yhdysvaltain itärannikolla sijaitsevan Connecticutin osavaltion suurin kaupunki. Sen pinta-ala on 50 km² (vettä 9 km²) ja asukasluku 137 298 (2009).
Alueella 1800-luvun lopulla alkanut teollistuminen oli nopeaa ja vuoteen 1930 mennessä Bridgeportista oli kasvanut merkittävä teollisuuskeskus. Kaupungin väkiluku kasvoi räjähdysmäisesti vuoteen 1920 asti ja jatkoi hidasta kasvua vielä 1970-luvulle, minkä jälkeen väkiluvun väheneminen alkoi - kaupunkia vaivasi työttömyys, rikollisuus ja teollisuuden saastuttama maaperä.
Toni Kuivasto
Toni Kuivasto (s. 31. joulukuuta 1975 Tampere) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Kuivasto edusti urallaan Tampereen Ilvestä, Myllykosken Palloa, Helsingin Jalkapalloklubia, norjalaista Vikingiä, ruotsalaista Djurgårdens IF:iä sekä Valkeakosken Hakaa.
Kuivasto kuului 1990- ja 2000-luvuilla Suomen maajoukkueen vakiokalustoon, mutta Sami Hyypiä ja Hannu Tihinen pelasivat toppariparina tärkeimmät ottelut, ja Kuivaston osaksi jäi vaihtopenkillä istuminen. A-maajoukkuedebyyttinsä hän teki 21. helmikuuta 1997 Malesiaa vastaan pelatussa ottelussa.
Kuivasto lopetti uransa ylemmillä sarjoilla polvivaivojen takia vuonna 2011, mutta jatkoi vielä pelaamista Ilveksen kakkosjoukkueessa.
Ýmnos eis tin Eleftherían
Ýmnos eis tin Eleftherían (, suomeksi "Hymni vapaudelle") on Kreikan ja Kyproksen kansallislaulu. Laulun on sanoittanut Dionýsios Solomós vuonna 1823. Kyseessä on maailman pisin kansallislaulu, Solomóksen isänmaallinen runo sisältää nimittäin kokonaista 158 säkeistöä. Runosta tuli Kreikan virallinen kansallislaulu vuonna 1865, yleensä tosin tyydytään laulamaan vain runon kaksi ensimmäistä säkeistöä. Laulun on säveltänyt Nikólaos Mántzaros.
Anneli Alhanko
Anneli Elisabeth Alhanko Skoglund (s. 11. joulukuuta 1953 Bogotá, Kolumbia) on suomalais-venäläiseen perheeseen syntynyt ruotsalainen balettitanssija. Hänen isänsä on Erkki Alhanko, joka toimi Suomen konsulina Kolumbiassa. Hän kuului Tukholman kuninkaalliseen balettiin vuodesta 1969. Hänet nimitettiin kaikkien aikojen nuorimpana tanssijana sen ensitanssijaksi vuonna 1973. Vuonna 1990 hänelle myönnettiin kuninkaallisen hovitanssijan arvonimi.
Erilliset joukot
Erillisiksi joukoiksi kutsutaan matematiikassa sellaisia joukkoja "A" ja "B", joilla ei ole yhtään yhteistä alkiota. Eli joukkojen leikkaus on tyhjä joukko, formula_1. Esimerkiksi {1, 2, 3} ja {4, 5, 6} ovat erillisiä joukkoja, koska joukoissa ei esiinny samoja lukuja.
Jos joukkojen alkiot ovat avaruuden pisteitä, voidaan sanoa että "A" ja "B" ovat pistevieraita l. yhteispisteettömiä joukkoja.
Youri Djorkaeff
Youri Djorkaeff (s. 9. maaliskuuta 1968 Lyon, Rhône, Ranska) on ranskalainen entinen jalkapalloilija, joka pelasi hyökkääjänä tai hyökkäävänä keskikenttäpelaajana. Djorkaeffin äiti on armenialainen ja isä kalmukki.
Djorkaeff aloitti uransa vuonna 1984 Grenoble Foot 38:n riveissä. Sen jälkeen hän edusti RC Strasbourgia, AS Monacoa ja PSG:tä, kunnes siirtyi kotimaansa ulkopuolelle, italialaiseen Internazionaleen vuonna 1996. Sieltä hän jatkoi Euroopan kiertomatkaansa Saksaan, 1.FC Kaiserslauterniin vuonna 1999. Vuonna 2002 Djorkaeff siirtyi monien yllätykseksi Valioliigan häntäpään joukkueeseen, Bolton Wanderersiin. Boltonista hän siirtyi kahden kauden jälkeen Blackburn Roversiin, jossa pelasi kuitenkin vain kolme ottelua ennen siirtoaan uran viimeiseksi jääneeseen seuraan, MetroStarsiin. Seurajoukkueuran kirkkaimmat saavutukset ovat tähän mennessä Cup-voittajien Cupin voitto PSG:ssä 1996 ja UEFA Cupin voitto Interissä 1998.
Ranskan maajoukkueessa Djorkaeff pelasi 82 ottelua, joissa hän teki 28 maalia. Hän edusti maataan MM-kisoissa 1998 ja 2002 sekä EM-kisoissa 1996 ja 2000. Vuosien 1998 ja 2000 arvokisat päättyivät voitonjuhliin.
Djorkaeffin isä Jean edusti hänkin Ranskaa maajoukkuetasolla.
Saludemos la Patria orgullosos
Saludemos la Patria orgullosos (”Tervehtikäämme ylpeinä isänmaata”) on El Salvadorin kansallislaulu. Laulun virallinen nimi on ”Himno Nacional de El Salvador” (”El Salvadorin kansallislaulu”). Laulun on säveltänyt Juan Aberle ja sanoittanut Juan José Cañas. Laulu soitettiin ensi 15. syyskuuta 1879, mutta se julistettiin El Salvadorin kansallislauluksi vasta 13. marraskuuta 1953.
CHORUS:
Salve, Oh Patria
Salve, Oh Patria! (”Terve, oi isänmaa!”) on vuodesta 1886 ollut Ecuadorin kansallislaulu. Laulun sanoittaja Juan León Mera toimi myöhemmin Ecuadorin senaatin puhemiehenä. Laulun on säveltänyt Antonio Neumane. Laulussa on kertosäkeen lisäksi kuusi säkeistöä, joista tavallisesti lauletaan vain toinen.
Victor Adler
Victor Adler (24. kesäkuuta 1852 Praha – 11. marraskuuta 1918 Wien) oli itävalta-unkarilainen sosialistipoliitikko, Itävalta-Unkarin sosiaalidemokraattisen puolueen puheenjohtaja.
Hänestä tuli keisarinvallasta luopuneen Itävallan ensimmäisen tasavallan ensimmäinen ulkoasiainministeri Karl Rennerin hallituksessa, mikä aloitti 30. lokakuuta 1918.
Adlerin kokoaman Itävallan työväenpuolueen puolueohjelma on ollut perustana Suomen sosialidemokraattisen puolueen Forssan ohjelmalle 1903–1952.
Victor Adlerin poika Friedrich Adler oli myös sosiaalidemokraattinen poliitikko, joka kuitenkin muistetaan parhaiten Itävallan pääministeri Karl von Stürgkhin murhasta vuonna 1916.
Octavia E. Butler
Octavia Estelle Butler (22. kesäkuuta 1947 – 24. helmikuuta 2006) oli yhdysvaltalainen tieteiskirjailija, joka voitti urallaan monia palkintoja. Hänen tuotannostaan on suomennettu ainoastaan "Xenogenesis"-trilogia.
Octavia Butler syntyi 22. kesäkuuta 1947 Kalifornian Pasadenassa. Hänen isänsä, kengänkiillottaja Laurice, kuoli Butlerin ollessa vasta pieni lapsi, ja hänen äitinsä työskenteli sisäkkönä elättääkseen sekä tyttärensä että tämän isoäidin. Perhe eli etnisesti monimuotoisessa naapurustossa eikä Butler koskaan kokenut rotuerottelun ankarimpia puolia. Monet Butlerin lapsuusmuistoista olivat itse asiassa tarinoita, joita hänen äitinsä ja isoäitinsä kertoivat hänelle.
Butler oli hyvin ujo kouluympäristössä ja omien sanojensa mukaan haaveilija. Nämä tekijät yhdessä hänen lukihäiriönsä kanssa vaikeuttivat hänen koulunkäyntiään huomattavasti. Hän kuitenkin päihitti lukihäiriönsä ja alkoi kirjoittaa 10-vuotiaana paetakseen sekä yksinäisyyttään että tylsyyttä. Hänen kiinnostuksensa tieteiskirjallisuuteen heräsi hänen ollessaan 12-vuotias.
Ystävät ovat myöhemmin kuvailleet Butleria hyvin huumorintajuiseksi naiseksi, joka tarkkaili mielellään ihmisluontoa. Itse Butler on sanonut: ”Olen 53-vuotias kirjailija, joka muistaa olleensa 10-vuotias kirjailija ja odottaa olevansa joku päivä 80-vuotias kirjailija. Olen myös epäsosiaalinen – erakko Seattlen keskellä – koska haluan, pessimisti jos en pidä varaani, feministi, musta, entinen baptisti, ja ristiriitainen yhdistelmä kunnianhimoa, laiskuutta, epävarmuutta, varmuutta ja määrätietoisuutta.”
Butler valmistui vuonna 1968 Pasadena Cityn collegen taidepuolelta, josta hän siirtyi California State Universityyn ja University of Californiaan Los Angelesiin. Kouluaikoinaan hänellä oli monia sekalaisia työpaikkoja, ja hän vietti aikaa seuraamalla miten biologian, fysiikan ja genetiikan tutkiminen edistyi.
Butlerin ensimmäinen tarina "Crossover" ilmestyi vuonna 1971 Clarion-antologiassa, mutta seuraavan viiden vuoden aikana hänen onnistui myydä vain yksi tarina. Hänen varsinainen kirjailijan uransa alkoi vuonna 1976 "Patternist"-sarjan ensimmäisen osan myötä. Butler on voittanut useita palkintoja uransa aikana ja oli ensimmäinen tieteiskirjailija, joka sai MacArthur-säätiön Genius-apurahan vuonna 1995.
Butler kuoli 24. helmikuuta 2006 kaaduttuaan ja lyötyään päänsä jalkakäytävään kotinsa edustalla Seattlessa tai saatuaan sydänkohtauksen.
Carl Brandon Society perusti Butlerin muistoksi stipendirahaston, joista ensimmäiset jaettiin vuonna 2007. Vuosittaisen apurahan tarkoituksena on mahdollistaa värillisten kirjoittajien osallistuminen siihen Clarionin työpajaan, jossa Butlerkin aikoinaan oli.
Hänen teoksiinsa kuuluvat seuraavat nimikkeet:
"Voitti:""Ehdolla:"
Richard Heuberger
Richard Franz Joseph Heuberger (18. kesäkuuta 1850 – 28. lokakuuta 1914) oli itävaltalainen säveltäjä ja musiikkikriitikko. Hän syntyi Grazissa ja aloitti musiikinopintonsa 26-vuotiaana Robert Fuchsin johdolla. Heubergerin tuotantoon kuuluu oopperoita, operetteja, baletteja, orkesterimusiikkia, kuoroteoksia ja lauluja.
Franco Alfano
Franco Alfano (8. maaliskuuta 1875 – 27. lokakuuta 1954) oli italialainen säveltäjä ja pianisti.
Alfano syntyi Posillipossa vuonna 1875. Hän opiskeli pääasiassa Napolissa. Myöhemmin hän jatkoi opintojaan Leipzigissä. Alfano sävelsi ensimmäisen oopperansa, "Mirandan" vuonna 1896. Vuodesta 1918 lähtien hän työskenteli Bolognan ja vuodesta 1923 lähtien Torinon konservatoriossa. Vuonna 1926 Alfano viimeisteli Giacomo Puccinin keskeneräiseksi jääneen oopperan "Turandot". Alfano kuoli Sanremossa vuonna 1954.
Alfano sävelsi pääasiassa oopperoita, mutta hänen tuotantoonsa kuuluu myös muun muassa sinfonioita ja kamarimusiikkia.
Alex Chandon
Alexander Chandon (s. 3. marraskuuta 1968) on brittiläinen ohjaaja, joka tunnetaan lähinnä elokuvasta "Cradle of Fear".
Elokuvan pääosassa nähtiin Cradle of Filth yhtyeen laulaja Dani Filth. Tämä ei kuitenkaan ole Chandonin ainoa ohjaustyö, vaan Chandon on ohjannut myös sellaisia, tietyissä piireissä kulttimaineeseenkin nousseita teoksia, kuten Pervirella ja Bad Karma, joka kostuu kokoelmasta Chandonin lyhytelokuvia.
Lisäksi Chandon on ohjannut myös useampia Cradle of Filthin musiikkivideoita, kuten koko "Pandaemonaeon"-videon.
Chūhei Nanbu
Chūhei Nanbu (, ) oli japanilainen yleisurheilija ja olympiavoittaja. Hän on ainoa urheilija, jolla on samanaikaisesti ollut hallussaan sekä pituushypyn että kolmiloikan maailmanennätykset.
Amsterdamin kesäolympialaisissa vuonna 1928 Nanbu oli neljäs kolmiloikassa (maanmies Mikio Oda otti kultaa) ja yhdeksäs pituushypyssä sekä osallistui Japanin joukkueessa 4 x 100 metrin viestiin.
27. lokakuuta 1931 Tokiossa Nanbu hyppäsi pituutta 798 senttiä ja paransi entistä ennätystä viidellä sentillä. Tämä pysyi maailmanennätyksenä aina Jesse Owensin vuonna 1935 hyppäämään legendaariseen 813 senttiä kantaneeseen hyppyyn asti. Japanin-ennätyksenä tulos säilyi 39 vuoden ajan.
Vuoden 1932 olympialaisissa Nanbu oli suosikki molemmissa pituussuuntaisissa hypyissä. Pituushypyssä kipeä selkä vaivasi Nanbua ja hän jäi pronssille. Kaksi päivää myöhemmin kolmiloikassa Nanbu kuitenkin otti kultaa ja teki uuden maailmanennätyksen 15,72 m. Näin ollen hänellä oli samanaikaisesti sekä pituushypyn että kolmiloikan ennätykset. Kolmiloikan ennätyksen rikkoi Jack Metcalfe vuonna 1935.
Urheilu-uransa jälkeen Chūhei Nanbu oli urheilutoimittajana Mainichi shinbun -lehdessä. Hän toimi myös Japanin yleisurheiluliiton päävalmentajana ja Japanin joukkueen johtajana vuoden 1964 Tokion olympialaisissa.
Nanbu kuoli 93-vuotiaana keuhkokuumeeseen.
Patrick O’Callaghan
Patrick ”Pat” O’Callaghan (28. tammikuuta 1906 Cork – 10. joulukuuta 1991 Tipperary) oli irlantilainen yleisurheilija ja kaksinkertainen moukarinheiton olympiavoittaja.
Vuonna 1927 O’Callaghan kilpaili Dublinissa ensimmäistä kertaa moukarikilpailussa. Vain kolmetoista kuukautta myöhemmin hän osallistui lajiin vuoden 1928 Amsterdamin olympialaisissa. Finaalissa Ruotsin Ossian Skiöld johti kisaa aina toiseksi viimeiselle kierrokselle asti. Tällöin O’Callaghan heitti uransa siihen asti pisimmän heiton (51 sentillä) ja otti itsenäiselle Irlannille sen ensimmäisen olympiakullan.
Seuraavissa olympialaisissa Los Angelesissa 1932 Suomen Ville Pörhölä johti kilpailua viimeiselle kierrokselle asti, jolloin O’Callaghan heitti 53,92 ja otti toisen olympiakultansa.
Vuoden 1936 kisoihin O’Callaghan ei päässyt osallistumaan, sillä IAAF ei tunnustanut Irlannin urheiluliittoa. Samasta syystä IAAF ei hyväksynyt hänen Corkin piirikunnan mestaruuskisoissa 1937 tekemäänsä maailmanennätystä (59,55), joka syntyi ylipainoisella välineellä ja tavallista pienemmästä kehästä. Se kesti rikkomattomana epävirallisesti vuoteen 1949. O’Callaghan voitti Irlannin mestaruuden kuudessa lajissa: moukari, kuula, kiekko, 56 paunan (25 kg) painon pituus- ja korkeusheitto ja korkeushyppy.
Urheilu-uransa jälkeen O’Callaghan toimi lääkärinä Clonmelin kaupungissa aina 1980-luvun lopulle asti.
Riivattu rehtori
Riivattu rehtori ("The Demon Headmaster") on samannimiseen nuorten kirjasarjaan perustuva BBC:n tilaama 18-osainen sarja. Yksi jakso kestää 25 minuuttia. Sarja kertoo koulusta, jonka pahalla rehtorilla on hypnoottisia voimia.
Sarja esitettiin alun perin BBC1-kanavalla 15. tammikuuta 1996 – 10. lokakuuta 1998. Suomessa sarja esitettiin Yle TV1 -kanavalla 22. helmikuuta 1999 alkaen. Sarjaa tehtiin kolme tuotantokautta: "The Demon Headmaster" (1996), "The Demon Headmaster Strikes Again" (1997) ja "The Demon Headmaster Takes Over" (1998).
Painonheitto
56 paunan painonheitto oli yleisurheilulajina mukana kaksissa olympiakisoissa: vuonna 1904 St. Louisissa ja vuonna 1920 Antwerpenissä. Se on myös yksi Ylämaan kisojen lajeista. 56 paunaa on noin 25,4 kiloa.
Olympialaisissa painolla kilpailtiin pituussuuntaisesti, mutta Ylämaan kisoissa painoa (25,40 kg) heitetään myös korkeussuuntaisessa kilpailussa. Ylämaan kisoissa naiset heittävät 28 paunan painoa ja ikämiessarjoissa saatetaan heittää 42 paunan painolla.
Nykyään painonheittoa harrastavat lähinnä moukarinheittäjät kakkoslajinaan. Sekä moukaria että painoa heitetään kahdella kädellä (Ylämaan kisoissa yhdellä kädellä ja heittopaino painaa 56 paunaa). Kummassakin pyörähdystekniikka on samanlainen. Veteraanisarjoissa painonheitto on virallinen kilpailulaji SM-tasolta aina MM-tasolle asti.
Heittopainon kokonaispituus on 41 cm ja välineen painot eri ikäsarjoissa ovat seuraavat:
Miehet: yleinen sarja 15,88 kg, 
35–49-vuotiaat 15,88 kg, 
50–59-vuotiaat 11,34 kg, 
60–69-vuotiaat 9,08 kg, 
70–79-vuotiaat 7,26 kg, 
yli 80-vuotiaat 5,45 kg.
Naiset: yleinen sarja 9,08 kg, 
35–49-vuotiaat 9,08 kg, 
50–59-vuotiaat 7,26 kg, 
yli 60-vuotiaat 5,45 kg.
Painonheiton (pituusheitto) Suomen ennätys (15,88 kg) on Juha Tiaisen 22,13. Naisten SE (9,08 kg) on Sini Pöyryn 20,15.
Painonheiton (korkeusheitto) Suomen ennätys (25,40 kg) on Pasi Paaviston 5,40 (heitto yhdellä kädellä, heitetty Hollannissa vuonna 2000 Voimamiesten EM-kisassa).
Pasi Paavisto heitti kahden käden painon korkeusheiton 25,4kg maailmanennätyksen 650 cm Pariisissa vuonna 2001.
Ginger Snaps
Ginger Snaps on John Fawcettin vuonna 2001 ohjaama kanadalainen elokuva, joka on saanut myös kaksi jatko-osaa: ""Ginger Snaps 2: Unleashed"" ja ""Ginger Snaps Back: The Beginning"".
Sisarukset Ginger, 16, ja Brigitte, 15, asuvat pienessä esikaupungissa. He tuntevat olonsa ei-toivotuiksi koulussa ja heillä on yksi ainoa kiinnostuksen kohde - kuolema. Siskokset viihtyvät keskenään omaa kuolemaansa suunnitellen. He lavastavat ja kuvaavat eri tapoja kuolla, ja mitä oudompi, verisempi ja väkivaltaisempi kuolema, sen parempi. Kaikki muuttuu, kun Ginger joutuu vesikauhuisen pedon puremaksi. Muutamassa päivässä Ginger muuttuu miehiä päivisin iskeväksi seksikkääksi vampiksi, joka syö lihanhimossaan paikallisten koiria öisin. Edes viaton Brigitte ei kykene pysäyttämään verenjanoista sisartaan. Halloween-juhlan ja täydenkuun lähestyessä Gingerin verenhimo vain kasvaa kasvamistaan, ja enää eivät ainoastaan koirat ole vaarassa. Ajan käydessä vähiin, Brigitten on valittava pelastautuminen tai liityttävä Gingerin lihanhimoiseen maailmaan.
Brigitte on nuorempi Fitzgeraldin sisaruksista, joka syntyi syyskuussa 1985, vuosi myöhemmin kuin hänen siskonsa Ginger. Hän kasvoi Bailey Downsissa, jossa hän ja hänen siskonsa tunsivat olevansa ei-toivottuja.
Vuonna 2000, Bailey Downsiin ilmaantui peto, joka puri Gingeria. Brigitte haki apua Samilta, paikalliselta pojalta, joka oli ajanut pedon yli. He alkoivat etsiä parannuskeinoa lykantropia-virukseen.
Ginger on vanhempi Fitzgeraldin sisaruksista, joka syntyi vuonna 1984. Hän varttui Bailey Downsissa tuntien olonsa ei-toivotuksi, kuten sisarensa. Vuonna 2000, Bailey Downsiis ilmaantunut peto puri Gingeria. Ginger muuttui ihmissudeksi, joka söi paikallisten koiria öisin.
Sam on paikallinen kasvihuoneen pitäjä ja huumekauppias. Hänestä tulee kasvituntemuksensa myötä tärkeä hahmo auttaessaan Brigitteä ihmissusiongelman ratkaisemissa.
Interglasiaali
Interglasiaali on jääkausien välinen lämpimämpi aika. Nykyään elämme holoseeni-interglasiaalia jonka lämpöhuippu oli atlanttisella kaudella. Tällöin jopa Norjan vuoristojäätikkö Jostedalsbreen suli. Interglasiaaliaikoina maapallon akselikallistuma on suuri, mikä tuottaa lämpimät kesät.
Eem-interglasiaali oli huippunaan nykyistä lämpimämpi. On myös ollut pitempiä interglasiaaleja, jolloin jäätiköt ovat kasvaneet nykyistä suuremmiksi. Kasvillisuus ja maaperä noudattavat laajoilla alueilla jäätikön reunan ulkopuolella kiertoa jääkausien ja jääkausien välisten lämpimien interglasiaalien kautta. Kylmän ja lämpimän vaiheen välillä on siirtymätiloja.Tämän mukaan jääkauden tullessa ensin kostuu, ja sitten viilenee.
Jääkausihan vaatii kylmää, kosteaa ilmastoa.
Maaperän kiertoEri alueilla kasvillisuus vaihtelee eri tavoin. Monesti jääkaudella lämpimän, kostean ilmanalan lajisto korvautuu kuivan, kylmän ilmaston lajilla kaukana jäätiköstä. Esimerkiksi tammen tilalle tulee jääkaudella joillain alueilla mäntyä tai arokasvillisuutta. Jotkut kuivat alueet kostuvat jääkausilla niin että aavikolle voi ilmestyä mäntyä ja katajaa.
Jostedalsbreen
Jostedalsbreen (Jostedalin jäätikkö) on suurehko lakijäätikkö Etelä-Norjan länsirannikon lähellä vuoristossa. Jäätikön pinta-ala on 486 km² ja korkein kohta on Lodalskåpa, 2 083 metriä. Jäätiköstä leviää sen eri puolille useita virtamaisia vuoristojäätiköitä eli laaksojäätiköitä, joissa ylhäälle kertyneet jäämassat valuvat rinteitä pitkin alas. Jostedalsbreenin osia ovat Austdalsbreen, Bergsetbreen, Bøyabreen, Fåbergstølsbreen, Langedalsbreen, Lodalsbreen, Melkevollbreen, Stigaholtbreen, Tuftebreen ja Tunsbergdalsbreen.
Jäätiköt toimivat herkkinä ilmaston vaihteluiden mittareina, joten ne ovat myös arvokkaita kohteita ilmaston historiallisessa tutkimuksessa. Tarkemmat jäätiköiden pituus- ja massamuutoksiin kohdistuvat mittaukset alkoivat kuitenkin vasta 1800-luvun lopulla, joten sitä edeltävän ajan tilanteita tarkastellessa on turvauduttu muihin historiallisiin ja geomorfologisiin lähteisiin. Vanhojen piirrosten, maalausten, painokuvien, valokuvien, karttojen sekä kirjoittujen dokumenttien avulla Jostedalin jäätikön pituuden muutoksia on voitu tarkastella noin 300 viimeisen vuoden ajalta.
Varhain holoseenin aikana, noin 7 600 vuotta ennen ajanlaskun alkua, Jostedalin jäätikkö suli kokonaan olemattomiin. Syynä olivat nykyiseen verrattuna korkeammat kesälämpötilat sekä/tai alhaisemmat talvisademäärät. Kesäiset keskilämpötilat olivat useiden vuosisatojen ajan noin 0,7 °C korkeampia kuin nykyisin. Talviset sademäärät ovat kuitenkin olleet melko samanlaisia kuin nykyisin (esim. keskimääräinen talvisadanta vuosivälillä 1961-1990).
Vaikka suoria historiallisia todisteita ei ole löydetty 1800-lukua edeltäneeltä ajalta, on joidenkin epäsuorien dokumenttien perusteella voitu päätellä, että pienen jääkauden aikana Jostedalin jäätikkö oli suurimillaan noin vuoden 1750 paikkeilla. Varhain 1700-luvulla jäämassat kasvoivat suuresti, mikä todennäköisesti johtui jopa enemmän runsaslumisista talvista kuin viileämmistä kesistä. Esimerkiksi Jostedalin jäätikköön kuuluvan Nigardsbreen-laaksojäätikön pituus kasvoi 2 800 metriä 25 vuoden aikana vuosien 1710 ja 1735 välillä, joten sen keskimääräinen kasvu oli tuolloin noin 110 metriä vuodessa. Useat tutkitut jäätikön ulosvirtauskohdat eli laaksojäätiköt saavuttivat pienemmän kasvuhuippunsa myös 1870-luvun lopussa.
Jäätikön ympärille perustettiin Jostedalsbreenin kansallispuisto vuonna 1991, ja suojeltua aluetta laajennettiin edelleen vuonna 1998. Nykyisin kyseinen kansallispuisto kattaa 1 310 neliökilometrin laajuisen alueen, joten se on Norjan kansallispuistoista neljänneksi suurin.
Power over Ethernet
Power over Ethernet (lyh. PoE) on tekniikka, jolla ethernet-lähiverkkoon yhdistetylle laitteelle voidaan järjestää virransyöttö saman kierretyn parikaapelin avulla, jota laite käyttää verkkoliikenteeseen. Standardi olettaa kaapeloinnin olevan vähintään tasoa CAT5. Tavanomaisia käyttösovelluksia ovat mm. WLAN-tukiasemat ja -sillat, IP-valvontakamerat, IP-pöytäpuhelimet, sekä pienet tietokoneet.
Power over Ethernet on standardoitu IEEE 802.3af-standardissa ja yksittäisen liitettävän laitteen (PD = Powered Device) suurin tehontarve saa olla 15,4 W ja jännite 48V. Kaapelin pituus ei saa ylittää 100 metriä. Suurempaan tehontarpeeseen on määritelty PoE+ (PoE plus), joka määritellään standardissa IEEE 802.3at. PoE+ -laitteen suurin tehontarve saa olla 25,5 W. PoE+ -standardin syöttöteho on maksimissaan 30 W.
Standardoidun PoE:n lisäksi on yleisesti käytössä epästandardeja tapoja syöttää käyttösähkö datapäätelaitteelle datakaapelissa. Yleisin menettely on, että päätelaitteen oma virtalähde kytketään kaapelin väliin toisessa päässä ja laitte joko osaa ottaa sähkönsä datakaapelista suoraan tai sinnekin päähän tulee väliin haarotin datalle ja käyttösähkölle. Tekniikka kulkee yleisesti nimellä Passive PoE, joka tarkoittaa, että siihen ei ole rakennettu standardin vaatimaa laitteen tunnistusta ja tehon valvontaa.
Virransyöttöön tarvitaan PoE-kytkin tai injektori (Power sourcing equipment, PSE). Virta syötetään kaapeliin joko parikaapelin käyttämättömien parien kautta (mode B) tai datan seassa (mode A). Mode B on mahdollista vain 10/100 Mbit siirtoluokilla, jotka eivät käytä molempia pareja datan siirtoon. Molempien parien käyttö yhtä aikaa on kielletty standardissa 802.3at. PoE+-yhteensopivan laitteen tulee osata vastaanottaa käyttöjännite kummalla tavalla tahansa. Parikaapeliin syötetty jännite vaihtelee 44-57 voltin välillä riippuen tapauksesta ja häviöistä. Liitettävä laite muodostaa tästä PoE-jännitteestä itselleen sopivan käyttöjännitteen.
Liitettävien laitteiden on oltava PoE-yhteensopivia.
Liitettävä laite tulee tunnistaa fyysisellä tasolla, lisäksi PD:n on ilmoitettava teholuokkansa ennen syöttöjännitteen kytkeytymistä.
Götanmaa
Götanmaa (myös Göötanmaa, ) on eteläisin Ruotsin kolmesta pääalueesta. Muut pääalueet ovat Sveanmaa ja Norlanti. Götanmaan maapinta-ala on 87 262,1 km². Vuoden 2011 lopussa alueella oli 4 543 533 asukasta, joten alueen väentiheys oli 52,1 asukasta neliökilometriä kohti.
Götanmaa koostuu kymmenestä maakunnasta, jotka ovat
Historiallisesti Skåne, Halland ja Blekinge eivät kuuluneet Götanmaahan, sillä ne liitettiin Tanskasta Ruotsiin vasta Roskilden rauhassa (1658). Näistä neljästä maakunnasta käytetään joskus yhteisnimitystä "Skåneland". Bohuslän puolestaan kuului viikinkiajalta 1660-luvulle asti Norjalle.
Early Days: The Best of Led Zeppelin Volume One
Early Days: The Best of Led Zeppelin Volume One on rock-yhtye Led Zeppelinin vuonna 1999 julkaistu kokoelma, joka sisältää kappaleita vuosilta 1969-1971. 
Seuraavana vuonna 2000 yhtyeeltä julkaistiin toinen kokoelma "", jossa on kappaleita vuosilta 1973-1979.
Epigrammi
Epigrammi (< ) on lyhyt runo, jossa on lopussa terävä pisto, tai lakoninen tai kiusoitteleva toteamus. Epigrammit ovat hyvä osoitus runouden voimasta oivallusten ja sukkeluuksien esittämisessä.
Epigrammit saivat alkunsa antiikin Kreikassa. Niitä kirjoitettiin usein piirtokirjoituksina eli epigrafeina monumentteihin tai hautamuistomerkkeihin. Sana "epigrammi" tarkoittaakin "päälle kirjoitettua". Tämän vuoksi epigrammit olivat paljon lyhyempiä kuin lyyriset runot, jotka oli tarkoitettu esitettäviksi musiikin säestyksellä.
Tärkein lähde kreikkalaiseen epigrammirunouteen on "Kreikkalainen antologia". Roomalaiset epigrammit ovat paljossa velkaa kreikkalaisille edeltäjille ja aikalaisille. Roomalaiset epigrammit olivat kuitenkin kreikkalaisia useammin satiirisia ja käyttivät joskus epäsiveellistä kieltä vaikutuksen aikaansaamiseksi.
Nykypäivänä epigrammin tunnetuin muoto on viisisäkeinen limerikki.
Journalismissa epigrammi ei tarkoita runomuotoista kerrontaa, vaan pelkästään poikkeuksellisen napakkaa ja asian ytimekkäästi kiteyttävää toteamusta.
Kyrene
Kyrene () oli antiikin kreikkalainen siirtokunta nykyisessä Libyassa. Se on vanhin alueen viidestä kreikkalaisesta kaupungista ja antoi koko seudulle, myöhemmälle roomalaiselle provinssille, nimen Kyrenaika.
Kyrenen perustivat Theran kreikkalaiset, joiden johdossa toimi Aristoteles Theralainen, vuonna 630 eaa. Evankeliumikertomusten (Matt. 27:32, Mark. 15:21) mukaan Simon, jonka roomalaissotilaat matkan varrelta pakottivat auttamaan Jeesusta kantamaan ristinpuunsa Golgatalle, oli kotoisin Kyrenestä.
Latter Days: The Best of Led Zeppelin Volume Two
Latter Days: The Best of Led Zeppelin Volume Two on rockyhtye Led Zeppelinin vuonna 2000 julkaistu kokoelma ja se sisältää kappaleita vuosilta 1973–1979.
Joitakin merkittäviä kappaleita puuttuu tältä kokoelmalevyltä, kuten puuttui edelliseltäkin kokoelmalta "". Merkittävimmät puutteet ovat "D'yer Mak'erin" (albumilta "Houses of the Holy") ja "Black Country Womanin" (albumilta "Physical Graffiti") "poissaolo".
Ortodoksisuuden sunnuntai
Ortodoksisuuden sunnuntai on Suuren paaston ajalle sattuva ensimmäinen sunnuntai. Nimi johtuu ensimmäisten vuosisatojen ikonienriistäjistä ja ikonoklasmista saadusta voitosta vuodelta 843, jolloin keisarinna Theodora kantoi 11. maaliskuuta 843 suurin juhlallisuuksin ikonit takaisin Konstantinopolin Hagia Sofian kirkkoon.
Ikonien voitto on ortodoksisuuden voitto: ilman ikoneja ei olisi tällaista ortodoksista uskoa. Seitsemännessä ekumeenisessa kirkolliskokouksessa tehtyjen päätöksien kautta on kristinuskoon kirjoitettu selvät säännöt ikonien kunnioittamiselle.