hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Vitry-sur-Seine
Vitry-sur-Seine on Pariisin esikaupunkialue, hallinnollisesti kunta ("commune"). Se sijaitsee 7,5 kilometrin päässä Pariisin keskustasta, Val-de-Marnen departementissa. Sen pinta-ala on 11,67 km², asukasluku 81 500 ja asukastiheys 6 984 as/km².
Vitry-sur-Seinen nimi oli alun perin yksinkertaisesti "Vitry", joka tulee keskiajan latinan sanasta "Vitriacum". 1897 nimi vaihdettiin virallisesti Vitry-sur-Seineksi, jotta kaupunki erottuisi muista kaupungeista, joiden nimi on "Vitry".
Vitry-sur-Seinessä on kaksi RER rautatielinjaa. Orlyn lentoasema sijaitsee lähellä Vitry-sur-Seinettä.
Niklas Kronwall
Niklas Kronwall (s. 12. tammikuuta 1981 Tukholma) on ruotsalainen jääkiekkoilija, jonka nykyinen seura on Detroit Red Wings.
Kronwallista oltiin kovaa vauhtia tekemässä Detroitin kärkipään puolustajia farmijoukkueen kautta, kunnes hän vahingoitti vuonna 2005 harjoitusleirillä vakavasti polveaan ja edessä oli noin puolen vuoden lepo. Hän tervehtyi juuri ennen Torinon olympialaisia ja oli Ruotsin mukana voittamassa olympiakultaa.
Pienestä 180 senttimetrin ja 82 kilogramman koostaan huolimatta hän pystyy jakelemaan kovia avojään taklauksia. Kronwall on myös nopea luistelija ja avaa hyvin peliä. Vaikka uraa ovat varjostaneet muutamat vakavat loukkaantumiset, hän on jo noussut yhdeksi Red Wingsin parhaista puolustajista. Kronwall kuuluu kolmen kullan klubiin.
Yleisurheilun sisäratojen maailmanmestaruuskilpailut 2006
Vuoden 2006 yleisurheilun sisäratojen MM-kilpailut käytiin 10.–12. maaliskuuta Moskovassa, Venäjällä. Kisapaikkana toimi "Sportivnyi kompleks Olimpijski".
Kisoissa jaettiin urheilijoille sijoituksen mukaan palkintorahoja seuraavasti:
Suurin pudottaja
Suurin pudottaja on suomalaisen MTV3-televisiokanavan vuodesta 2006 ja AVA:n vuodesta 2014 lähettämä televisiosarja, joka perustuu yhdysvaltalaisen "The Biggest Loser" -sarjan formaattiin.
Sarjan ensimmäisellä kahdella kaudella kummassakin ohjelmassa kilpaili 12 ylipainoista suomalaista, joiden tavoitteena oli asiantuntevan valmennuksen avulla pudottaa mahdollisimman paljon painoaan. Kahteen joukkueeseen (kolmannella tuotantokaudella kahdeksaan pariin) jaetut kilpailijat punnitaan jokaisen jakson lopussa, ja vähemmän yhteensä painostaan pudottanut joukkue joutuu lähettämään keskuudestaan yhden kilpailijan kotiin. Ensimmäisellä tuotantokaudella sarjan juontajana toimi Eeva Jaakonmaa ja joukkueiden valmentajina uimari Jani Sievinen ja nyrkkeilijä Eva Wahlström. Finaali nähtiin 7. huhtikuuta 2006, jolloin suurin pudottaja Hardy Dieter voitti itselleen sarjan pääpalkinnon, 20 000 euroa.
Toisella tuotantokaudella 2007 juontajana nähtiin ensimmäisellä kaudella kolmanneksi sijoittunut Sini Rantanen. Kauden voitti Virpi Heikkilä, joka sai 25 000 euron voittosumman. Kolmas kausi esitettiin vuonna 2010. Kauden juontajana toimi MTV3:n entinen uutisankkuri Heidi Suomi. Tuotantokaudella kilpailtiin aluksi pareittain, mutta myöhemmin kilpailu muuttui yksilökilpailuksi. Kolmannen kauden voitti Kaisu Romppainen, joka laihdutti yhteensä 52 kiloa.
30. maaliskuuta 2014 AVAlla alkoi sarjan neljäs tuotantokausi. Ohjelman juontajana toimi Lola Wallinkoski ja uusina valmentajina toimivat personal trainerit Jenni Levävaara ja Mikko Nummenmaa, kun kolmella ensimmäisillä kausilla olivat Jani Sievinen ja Eva Wahlström. Pääpalkintona on 30 000 euroa. Mukana oli kymmenen paria eli 20 kilpailijaa. Voiton vei Teemu, jonka pääpalkintona oli 30 000 euroa.
Brothers in Arms: Road to Hill 30
Brothers In Arms: Road to Hill 30 on Gearbox Softwaren kehittämä ja Ubisoftin maaliskuussa 2005 julkaisema toiseen maailmansotaan sijoittuva ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Peli on myös samalla "Brothers in Arms" -pelisarjan ensimmäinen osa. Peli seuraa yksityiskohtaisesti Normandian maihinnousun tapahtumia 101. maahanlaskudivisioonan kersantin Matt Bakerin näkökulmasta. Bakerin tehtävänä on pohjustaa suurta maihinnousua ja aiheuttaa tuhoa selustan saksalaisjoukoille maihinnousupäivän jälkeen. Pelin kaikki taistelupaikat ovat aitoja. Pelissä on 18 tasoa.
"Road to Hill 30":n jatko-osa on samana vuonna julkaistu "".
"Brothers in Arms" poikkeaa monin tavoin perinteisistä ensimmäisen persoonan ammuntapeleistä. Pelihahmo on nuori, kokematon ja vastentahtoinen kersantti, joka ei pelin vaikeustasosta riippuen kestä kuin yhden tai kaksi osumaa. Myös aseiden käyttö on pelissä pyritty mallintamaan mahdollisimman tarkasti: lonkalta tai juostessa ammutut laukaukset eivät yleensä osu mihinkään ja varsinkin sarjatuliaseet ovat epätarkkoja. Peli mallintaa myös pienyksikkötaktiikoita; varsinkin kahta puoliryhmää (iskevää ja tukevaa) komentaessaan pelaajalla on etulyöntiasema saksalaisiin nähden. Toinen puoliryhmä antaa suojatulta ja lamauttaa vihollisen: sidottu vihollinen joutuu piilottelemaan suojansa takana eikä kykene vastaamaan tuleen tehokkaasti. Vihollisen suojauduttua pelaaja voi joko itse tai iskevää puoliryhmää komentamalla hyökätä vihollisen sivustaan. Sivulta ja takaa kiertäminen, konekivääripesäkkeiden, käsikranaattien ja komennossa olevien sotilaiden tehokas yhteiskäyttö onkin selviytymisen kannalta ensiarvoisen tärkeää.
Pelin vaikeusaste kohoaa koko kampanjan ajan erityisesti siksi, että vihollisyksiköt vaihtuvat alkupään heikosti varustetuista "Osttruppen"-joukoista raskaasti aseistettuihin ja usein panssariajoneuvojen tukemiin laskuvarjojääkäri ("Fallschirmjäger")- ja panssarikrenatööri ("Panzergrenadier")-joukkoihin. vastaan tulee myös enemmän konekivääripesäkkeitä ja aukeita alueita, joilla varomaton pelaaja on tykinruokaa.
Pelissä väkivalta on kuvattu keskivertosotapelejä raaemmin. Pelin näytöksissä ja kenttien kaduilla lojuu usein pahoin silpoutuneita ruumiita. Pelin aikana Bakerin ryhmää kohtaavat menetykset saavat aikaan vihanpurkauksia ja epätoivoa niin Bakerin alaisissa kuin tässä itsessäänkin. Pelin näkökulma sotaan ei ole ihannoiva vaan erittäin raadollinen. Realistisuutta korostetaan hailakalla värimaailmalla, joka on tuttu muun muassa elokuvasta "Pelastakaa sotamies Ryan" ja televisiosarjasta "Taistelutoverit".
Kersantti Matt Baker pääsee komentamaan kahdeksan maihinnousun jälkeisen päivän ajan enimmillään kuuden hengen miehistöä matkalla kohti Carentanin kaupunkia ja kukkula 30:tä. Matkan varrella Baker joutuu miehineen valtaamaan pikkukyliä, johtamaan panssarivaunujen tykkitulta ja tuhoamaan lukuisia konekivääri- kranaatinheitinpesäkkeitä.
Taistelupäivien aikana Bakerin ryhmä menettää useita miehiä kaatuneina. Lopulta Bakerin ja hänen miestensä liityttävä kukkula kolmenkymmenen puolustajiin ja taisteltava raskasta hyökkäystä vastaan alivoimaisina ja heikosti varustettuina.
Kangaslammin kirkko
Kangaslammin kirkko sijaitsee entisen Kangaslammin kunnan alueella Varkaudessa. Edellisen vuonna 1972 palaneen kirkon tilalle kirkko rakennettiin tiilinen pitkäkirkko 1972–1973. Kirkon tasakatto taittuu alttaripäädyssä viistoksi pulpettikatoksi. Kirkon pinta-ala on 450 neliötä ja istumapaikkoja siellä on 250 hengelle. Kirkon on suunnittellut arkkitehti Kaj Michael. Kirkon ohessa oleva betoninen kellotapuli rakennettiin 1973, kellot ovat vuosilta 1972–1973. Alttarin veistoksen "Elämän puut" on suunnitellut taiteilija Eva Ryynänen, samoin kuin kirkkosaliin liitettävissä olevan seurakuntasalin seinällä olevan teoksen "Enkelin siipi". Kirkon alttarin vasemmalla puolella on ikkunaseinä ja oikealla urku- ja kuorotila. Kangasalan urkutehtaan vuodelta 1973 olevat urut ovat 9-äänikertaiset. Entisen kirkon kivijalasta otettu graniittinen paasi on uudessa kirkossa kastemaljana. Alttarilla on Teuvo Tikkasen entisen kirkon isoista nauloista tekemät kolme naularistiä, alttarin tekstiilit on suunnitellut ja valmistanut Leena Mäki-Patola. Kirkon tilat uusittiin vuonna 1990.
Brothers in Arms: Earned in Blood
Brothers in Arms: Earned in Blood on Gearbox Softwaren kehittämä ja Ubisoftin julkaisema "Brothers in Arms" -pelisarjan toinen osa. Pelissä seurataan D-päivän ja sen jälkeisten 15 päivän tapahtumia alikersantti (myöh. kersantti) Joe ”Red” Hartsockin näkökulmasta.
Peli on hyvin samanlainen kuin edeltäjänsä, "", mutta sen kentät ovat hieman aikaisempaa laajempia ja tarinankerrontaa on parannettu. Vihollisten tekoälyä on parannettu pelisarjan ensimmäisestä osasta, mikä tekee pelistä haastavamman. Pelissä on myös uusi Skirmish-pelitila, jossa voi pelata tehtäviä joko saksalaisten tai liittoutuneiden näkökulmasta yksin tai verkossa.
Gerd Wessig
Gerd Wessig (s. 16. heinäkuuta 1959 Schwerin) on saksalainen Itä-Saksaa edustanut entinen korkeushyppääjä ja olympiavoittaja.
Wessig oli Moskovan olympialaisten 1980 yllätyskultamitalisti. Hän oli kaksi viikkoa ennen kisoja voittanut Itä-Saksan karsinnat omalla ennätyksellään 230 cm. Olympialaisissa hän hyppäsi peräti 236 cm, joka oli uusi maailmanennätys. Aiemman maailmanennätyksen haltija Puolan Jacek Wszoła otti hopeaa. Wessig on edelleen ainoa miesten korkeushypyn olympialaisissa maailmanennätystuloksella voittanut hyppääjä.
Olympialaisten jälkeen Wessig alkoi kilpailla kymmenottelussa. 23. toukokuuta 1983 hän otteli ennätyksekseen 8 015 pistettä. Loukkaantumisten vuoksi Wessig palasi korkeushyppyyn ja sijoittui toiseksi vuoden 1985 maailmancupissa. Seuraavan vuoden EM-kisoissa hän oli seitsemäs. Itä-Saksan mestaruuden hän voitti vielä 1988 ja 1989.
Urheilu-uransa jälkeen Wessig on toiminut yrittäjänä Mecklenburg-Vorpommernissa. Hän on naimisissa pituushyppääjä Christine Schiman kanssa.
Reese Hoffa
Reese Hoffa (s. 8. lokakuuta 1977 Evans, Georgia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kuulantyöntäjä.
Vuonna 2003 Hoffa voitti Pan-Amerikan kisoissa kultaa ja 2004 Budapestin MM-hallikisoissa hän saavutti hopeaa tuloksella 21,07. Hän sijoittui samana vuonna Yhdysvaltain olympiakarsinnoissa toiseksi, mutta epäonnistui Ateenan olympialaisissa ja jäi karsintoihin. Seuraavana vuonna hän oli kolmas .
2006 Moskovan MM-hallikisoissa Hoffa työnsi finaalissa peräti 22,11 metriä, mikä riitti maailmanmestaruuskultaan. Myöhemmin samana vuonna hän voitti ja työnsi toiseksi yleisurheilun maailmancupissa. Seuraavana vuonna hän voitti kultaa Osakan MM-kisoissa tuloksella 22,04 ja oli paras myös . Maaliskuussa 2008 hän saavutti hopeaa sisäratojen MM-kilpailuissa Valenciassa. Pekingin olympialaisissa hän oli kuudes ja Berliinin MM-kilpailuissa 2009 neljäs. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän oli viides ja Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 neljäs.
Hoffa voitti olympiapronssia Lontoossa 2012 tuloksella 21,23. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui neljänneksi ja Pekingin MM-kilpailuissa 2015 viidenneksi.
Hoffan ennätys on 3. elokuuta 2007 Lontoossa työnnetty 22,43. Hän on voittanut Yhdysvaltojen mestaruuden ulkoradoilla 2007, 2008 ja 2012 sekä sisäradoilla 2006 ja 2012.
Nurmeksen kirkko
Nurmeksen kirkko on Nurmeksen seurakunnan järjestyksessään viides ja se rakennettiin vuosina 1893–1896 käyttämällä peittämätöntä tiiltä. Kirkon piirsivät Fr. W. A. Mieritz ja J. Westerlund. Kirkko on hyvin suuri: Kirkossa on noin 2 200 istumapaikkaa, ja sen torni ylettyy 55 metrin korkeuteen. Huipulla on vielä 5,5-metrinen risti. Torni on Pohjois-Karjalan toiseksi korkein rakennus Outokummun Keretin kaivostornin jälkeen.
Tyylisuunta on uusgotiikka ja kirkko tavoittelee katedraalimaisuutta. Muodoltaan Nurmeksen kirkko on länsitornillinen pitkäkirkko. Kirkkoa on korjattu vuosina 1930 ja 1962. Urut ovat Hans Heinrichin 1976 valmistamat ja 41-äänikertaiset. Alttaritaulun "Ristiinnaulittu" on maalannut Väinö Hämäläinen vuonna 1913. Istumapaikkojen määrän perusteella Nurmeksen kirkko on Suomen viidenneksi suurin kirkko.
Maku
Maku voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Gabriela Andersen-Schiess
Gabriela Andersen-Schiess (s. 20. maaliskuuta 1945) on sveitsiläinen entinen kestävyysjuoksija. Andersen-Schiess tuli maailman tietoisuuteen vuonna 1984 Los Angelesin olympiakisojen maratonjuoksussa saapuessaan horjuvana lämpöhalvauksesta kärsien stadionille 20 minuuttia voittaja Joan Benoitin jälkeen. Toimitsijat antoivat Andersen-Schiessin jatkaa maaliin, vaikka hän välillä pysähdellen kiersi viimeistä stadionkierrosta peräti 5 minuuttia ja 44 sekuntia. Lopputuloksissa hän oli 37. ja palautui kisan jälkeen huolestuttavalta näyttäneestä tilastaan huolimatta nopeasti ja pääsi sairaalahoidosta pois pari tuntia myöhemmin.
Pandora
Pandora on kreikkalaisessa mytologiassa maailman ensimmäinen nainen. Zeus halusi rangaista ihmiskuntaa ja Prometheusta tulen viemisestä ja käski Hefaistoksen muotoilla Pandoran savesta.
Ennen kuin Prometheus sidottiin kallioon, hän varoitti veljeään Epimetheusta ottamasta lahjoja jumalalta. Epimetheus ei kuunnellut ja Pandoran saavuttua rakastui tähän. Epimetheus käski Pandoraa olemaan avaamatta tämän mukana ollutta lipasta, mutta Pandoran uteliaisuus voitti ja hän avasi lippaan vapauttaen kaikki maailman vitsaukset. Siihen asti ihmiskunta oli elänyt paratiisimaisesti ilman murheita. Pandora sulki lippaan, jolloin sisälle jäi ainoastaan toivo. Maailmassa oli nyt pelkkää synkkyyttä, kunnes Pandora avasi lippaan taas ja vapautti toivon.
Pandoran lippaaksi verrataan asioita, joita ei kannattaisi kokeilla, koska siitä seuraa ikävyyksiä. Ihmisellä on luontaista uteliaisuutta ja houkutusta uusien asioiden kokeiluun. Kuuliainen ihminen säästyy ikäviltä seurauksilta. Tätä ristiriitaa kutsutaan Pandoran lippaaksi. Pandoran lipas on transformaatiomyytti. Se kertoo pahuuden synnystä tai alkuperästä.
Konsilienssi
Konsilienssi, ykseys, on käsite jolla tarkoitetaan kahdesta eri lähteestä syntyvien tieteellisten tulosten yhdistymistä ja yhteenlankeamista, erillisinä nähtyjen ilmiöiden yhdistämistä laajempien teoriakokonaisuuksien alle jolloin syntyy informaation ykseys. Jos teoriat ovat konsilienssissa, ne ovat yhteydessä toisiinsa ja voivat kokonaan tai osittain riippua toisistaan.
Konsilienssiajatuksen taustalla on ajatus siitä, että on olemassa objektiivinen eli yksittäisten henkilöiden mielipiteistä riippumaton todellisuus. Koska todellisuuksia on vain yksi, katsotaan että kaikki tieteet, koska yrittävät selvittää todellisuutta, tutkivat pohjimmiltaan samaa asiaa eri näkökulmista. Siksi eri tieteenalojen ja eri teorioiden yhtenevyys tarkoittaisi subjektiivisuuden minimoimista.
Konsilienssi tunnetaan ennen kaikkea Edward O. Wilsonin esittämänä (1998).W. V. O. Quinen tiedekäsityksessä falsifiointitilanteessa muutetaan tiedeverkon kokonaisuutta siten, että siitä aiheutuu mahdollisimman vähän muutosta tieteelle kokonaisuutena. Tämä vaatii tieteen teorioiden yhteyksien tuntemista, ja tekee selitysarvoisimmista ja suurimman konsilienssin omaavista teorioista parempia kuin toisista.
Maku (kaupunki)
Maku (; käytetään myös kirjoitusasua Mahku tai Máhkú) on kaupunki Iranin luoteiskolkassa, Länsi-Azerbaidžanin maakunnassa. Se sijaitsee 22 kilometrin päässä Turkin rajalta vuoristosolassa 1 634 metrin korkeudessa. Kaupungin läpi virtaa Zangmar-joki. Makun väestö on pääosassa azereita ja kurdeja.
Kaupungin väkiluku on kehittynyt seuraavasti 29 754 (1996), 33 406 (2001), 42 560 (2006) ja 42 751 (2011).
Antiikin aikana Maku kuului Meediaan ja myöhemmin Persian valtakuntaan. Safavididynastian hajoamisen jälkeen Maku oli itsenäinen kaanikunta. Maku on Bahá'in historiassa merkittävä kaupunki, sillä baabilaisuuden perustaja Báb oli vangittuna kaupungissa yhdeksän kuukautta.
Ryan Phillippe
Matthew Ryan Phillippe (s. 10. syyskuuta 1974 New Castle, Delaware, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Phillippen vanhemmat ovat Richard ja Susan Phillippe. Hänellä on kolme sisarta. Phillippe opiskeli New Castle Baptist -akatemiassa, jossa hän pelasi kori- ja jalkapalloa sekä sai mustan vyön taekwondossa. Hän oli myös vuosikirjan toimittajana viimeisenä vuotenaan. 15 vuoden iässä Phillippeä alkoi kiinnostaa näytteleminen naapurin ehdotettua ammattia hänelle. Rooliagentti löysi Phillippen kaksi vuotta myöhemmin ja alkoi lähettää poikaa koe-esiintymisiin New Yorkiin.
Phillippen ensimmäinen rooli oli Billy Douglas, ensimmäinen päiväsaikaan televisiossa esitetty homoseksuaalinen nuori, ABC:n televisiosarjassa "One Life to Live". Phillippe kuitenkin jätti sarjan ja muutti Los Angelesiin, jossa hän esiintyi lukuisissa pienissä rooleissa televisiosarjoissa ja elokuvissa. Tänä aikana hän teki muun muassa elokuvan "Myrskyn todistajat" (1996).
Phillippen ensimmäinen suuri elokuvarooli oli "Tiedän mitä teit viime kesänä" -elokuvassa, jossa hän näytteli yhdessä Sarah Michelle Gellarin, Jennifer Love Hewittin ja Freddie Prinze Jr:n kanssa. Elokuva oli menestys ja avasi Phillippelle uusia ovia viihdeteollisuudessa; Phillippe pääsi elokuvan menestyksen seurauksena tähdittämään muitakin korkean profiilin elokuvia kuten elokuvia "54" (1998) ja "Julmia aikeita" (1999), jossa hän näytteli tulevan vaimonsa Reese Witherspoonin kanssa. "Julmia aikeita" oli niin ikään menestys varsinkin teini-ikäisten katsojien keskuudessa.
Hän näytteli vuonna 2015 pääroolia "Salaisuuksia ja valheita" -rikossarjan ensimmäisellä tuotantokaudella.
Phillippe on esiintynyt myös elokuvissa "Rakkauden 6 oppituntia", "Gosford Park", "Conspiracy.com", "The I Inside" ja "Crash", joka palkittiin parhaan elokuvan Oscar-palkinnolla.
Phillippe avioitui Oscar-palkitun näyttelijän Reese Witherspoonin kanssa kesällä 1999. Parilla on kaksi lasta, tyttö ja poika. Lokakuussa 2006 Phillippe ja Witherspoon ilmoittivat eroavansa.
Edward O. Wilson
Edward Osborne Wilson (s. 10. kesäkuuta 1929 Birminghamissa Alabamassa) on yhdysvaltalainen etologian ja biologian tutkija ja sosiobiologian perustaja. Harvardin yliopiston tutkijaprofessorina työskentelevä Wilson on maailman tunnustetuimpia muurahaisten tutkijoita. Wilson on myös tunnustettu luonnon monimuotoisuuden eli biodiversiteetin tuntija ja hän toi tämän käsitteen laajaan tietoisuuteen.
Wilson tunnetaan muun muassa teoksesta "Sociobiology: The New Synthesis" (1975). "Sociobiology"-kirjan julkaiseminen synnytti yhden 1900-luvun viimeisen neljänneksen kiivaimmista tiedekeskusteluista.
Vuonna 1995 "Time"-lehti luki hänet 25 Amerikan vaikutusvaltaisimman ihmisen joukkoon. Wilson on saanut kaksi Pulitzer-palkintoa ja Kansallisen tiedemitalin.
Glaukooma
Glaukooma (vanha nimitys viherkaihi) on silmän sairaus, jossa liian korkea silmänpaine (silmänpainetauti) tai näköhermon heikko verenkierto (normaalipaineinen eli matalapaineglaukooma) aiheuttaa silmänpohjan papillan eli näköhermon nystyn kovertumisena ilmenevän näköhermovaurion ja siihen liittyvää etenevää näkökentän sumenemista ja hämärtymistä. Glaukoomalla on paljon riskitekijöitä, joista merkittävimpiä ovat kohonnut silmänpaine, ikä, sukurasitus, eksfoliaatio-oireyhtymä eli mykiön hilseytystauti ja likitaittoisuus. Glaukooma saattaa johtaa sokeuteen.
Silmänpainetauti on toiseksi yleisin sokeutumisen syy maailmassa.
Vanhasta viherkaihi-nimestä huolimatta glaukoomalla ei ole mitään tekemistä kaihin (vanha nimitys harmaakaihi) kanssa.
Suomessa on noin 80 000 glaukoomapotilasta. Yli 5 000:lla heistä sairaus on aiheuttanut pysyvän näkövamman. Vuosittain uusia tapauksia ilmenee noin 2 500. Sairauden esiintyvyys kasvaa iän myötä.
Glaukooma jaetaan useisiin alatyyppeihin, jotka ovat primaarinen avokulmaglaukooma, sulkukulmaglaukooma, synnynnäinen eli kongenitaalinen glaukooma, nuoruusiässä alkava eli juveniili glaukooma ja muista sairauksista aiheutuva eli sekundaarinen glaukooma. Sulkukulmaglaukooma jakaantuu akuuttiin eli äkilliseen ja krooniseen muotoon. Absoluuttinen glaukooma tarkoittaa glaukooman vuoksi sokeutunutta silmää ja fereabsoluuttinen miltei sokeutunutta silmää.
Tavallisin glaukooman muoto eli primaarinen avokulmaglaukooma on tyypillisesti oireeton sairaus, joka vähitellen vaurioittaa näköhermoa, ellei sitä havaita mittaamalla silmänpaine tai tutkimalla näköhermon nystyä.
Näköhermon pään muotoa voidaan mitata kolmiulotteisesti uusilla kuvantamismenetelmillä. Niiden avulla saadaan tietoa glaukoomavaurion etenemisestä, mutta pelkästään siihen ei pitkäaikaisseurantaa voi perustaa.
Muissa glaukoomamuodoissa voi esiintyä erilaisia oireita:Glaukooman etenemistä pyritään estämään lääkkeillä, laserilla tai leikkauksella, tavallisimmin trabekulektomia-leikkauksella. Glaukoomaan on paljon erilaisia lääkkeitä, joista yleisimmät ovat prostaglandiinin kaltaiset lääkeaineet, kuten latanoprosti, travoprosti ja tafluprosti, sekä beetasalpaajat, joista timololi on yleisin silmänpaineen hoidossa. Muita lääkkeitä ovat esimerkiksi betaksololi, brimonidiini, apraklonidiini, asetatsoliamidi, brintsoliamidi ja dortsoliamidi. Vanhin glaukoomalääke pilokarpiini on edelleen tärkein akuutin glaukooman hoitoon käytettävä parasympatomimeetti, mutta sen rooli avokulmaglaukooman hoidossa on nykyisin vähäinen.
Glaukooman hoidossa voidaan käyttää myös sunttia, jonka avulla saadaan laskettua silmänsisäistä painetta.
Riku Hahl
Riku Markus Hahl (s. 1. marraskuuta 1980 Hämeenlinna) on suomalainen entinen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan Hahl on keskushyökkääjä, ja hän on pelannut paljon niin sanottuna puolustavana sentterinä, minkä vuoksi hän tekee maaleja vain hyvin vähän. Hänet tunnetaan alivoimaspesialistina.
Hahl aloitti uransa SM-liigassa HPK:n rivissä kaudella 1998–1999. Colorado Avalanche varasi hänet NHL:ään kuudennella kierroksella numerolla 183. Hän pelasi Suomessa vielä kaudet 1999–2001, jonka jälkeen siirtyi Pohjois-Amerikkaan.
"Riksa" Hahl pelasi Coloradossa kaudet 2001–2004, kunnes palasi työsulun takia kaudeksi 2004–2005 takaisin HPK:hon. Kauden 2005–2006 hän pelasi Sveitsissä HC Davosin riveissä.
Kausiksi 2006–2008 Hahl siirtyi kiekkoilemaan Ruotsin Elitserienin Timrå IK:hon. Timråsta Hahl siirtyi Frölundaan.
Hahl on edustanut maajoukkueurallaan Suomea neljissä arvokisoissa. Vuonna 2004 hän oli mukana maailmancupissa toiseksi sijoittuneessa joukkueessa.
Hän pelasi myös vuoden 2005 MM-kisoissa. Hahl edusti Suomea vuoden 2006 MM-kisoissa Latvian Riiassa, ja oli mukana voittamassa pronssia. Hän keräsi turnauksessa tehot 3+2. Kanadassa pelatuissa vuoden 2008 MM-kisoissa hän oli myös mukana voittamassa pronssia. Hahl pelasi myös vuoden 2010 MM-kisoissa.
Lentopallossa Suomen mestaruuden voittanut Jari Hahl on Riku Hahlin veli.
Rhea
Rhea () on kreikkalaisessa mytologiassa naispuolinen titaani, Uranoksen ja Gaian lapsi. Hän oli Kronoksen sisar ja vaimo sekä Demeterin, Haadeen, Heran, Hestian, Poseidonin ja Zeuksen äiti.
Galaktoosi
Galaktoosi "CHO", on biologisesti tärkeä sokeri. Se on monosakkaridi (aldoheksoosi), jota esiintyy monissa luonnontuotteissa. Galaktoosia vapautuu myös lehtikasvien fotosynteesissä. Galaktoosista on D- ja L-enantiomeeri. Laktoosi on galaktoosista ja glukoosista muodostunut disakkaridi.
Galaktosemiasta kärsivällä galaktoosin hajoaminen ei onnistu, minkä seurauksena galaktoosia kertyy vereen, kudoksiin ja virtsaan. Galaktoosin saanti voi galaktosemiasta kärsivillä johtaa hengenvaarallisiin oireisiin.
Toše Proeski
Toše Proeski (Тоше Проески, alun perin Todor Proeski, 25. tammikuuta 1981 Prilep, Makedonia – 16. lokakuuta 2007 Kroatia) oli Makedonian suosituin laulaja. Hän nousi tunnetuksi vuonna 1998 kappaleella "Pusti Me" (Päästä minut lähtemään), jonka jälkeen hän julkaisi viisi albumia. Makedonian lisäksi hän oli erittäin suosittu myös muualla Balkanilla – Serbia ja Montenegrossa, Kroatiassa, Bosnia ja Hertsegovinassa ja Sloveniassa.
Vuosina 1996 ja 1997 Proeski osallistui Prilepissä "Melfestiin", jossa hän voitti ensimmäisen palkinnon molemmilla kerroilla, ja vuonna 1997 "Makfestiin" kappaleella "Pusti Me". Vuonna 1998 hän osallistui ensimmäistä kertaa Skopjen festivaaliin, joka toimii Makedonian euroviisukarsintana. Seuraavana vuonna hän solmi sopimuksen Avalon-yhtiön kanssa, ja ensimmäinen albumi ilmestyi 15. toukokuuta 1999. Vuonna 2000 hänelle myönnettiin entisen Jugoslavian menestyneimmän vokalistin palkinto.
Vuonna 2004 Toše edusti Makedoniaa Eurovision laulukilpailussa kappaleella "Life" ja sijoittui lopulta finaalissa 14:nneksi. Vuonna 2004 hänet nimettiin myös Unicefin hyvän tahdon lähettilääksi. Tošen uusimmasta albumista "Po Tebe" on tulossa mahdollisesti Balkanin alueen kaikkien aikojen menestynein albumi, ja se on pysynyt listojen kärjessä kuukausia. Proeski opiskeli viimeistä vuottaan Makedonian musiikkiakatemiassa.
16. lokakuuta 2007 Proeski menehtyi autokolarissa Kroatiassa. Proeskin maasturi osui rekan perään ja sinkoutui moottoritien kaistojen väliseen aitaan. Proeski istui itse matkustajan paikalla ja nukkui onnettomuuden sattuessa. Muista kahdesta autossa olleesta henkilöstä ainoastaan kuski loukkaantui vakavasti.
"Nekade Vo Nokta" (Jossakin yössä) ilmestyi vuonna 1999. Sen tuotti Avalon production.
"Sinot Bozji" (Jumalan poika) ilmestyi vuonna 2000. Sen tuotti Avalon production.
"Ako Me Poglednes Vo Oci" (Jos katsot silmiini) ilmestyi vuonna 2002. Sen tuotti Final Cut production.
"Den Za Nas" (Päivä meille) ilmestyi vuonna 2004. Sen tuotti Final Cut production. Mukana on toinen levy, joka sisältää kaikki vuoden 2004 Makedonian euroviisukarsinnan kappaleet.
"Po Tebe" (По Тебе) (Sinun jälkeesi) ilmestyi vuonna 2005.Bonusbiiseillä"Božilak" (Божилак) (Sateenkaarta) ilmestyi vuonna 2006
"Igri Bez Granici" (Игри Без Граници) (Pelit ilman rajoja) ilmestyi vuonna 2006
Bonusbiiseillä
The Hardest Thing ilmestyi vuonna 2009
Joan Benoit
Joan Benoit Samuelson (s. 16. toukokuuta 1957 Cape Elizabeth, Maine) on yhdysvaltalainen kestävyysjuoksija ja ensimmäinen naisten maratonin olympiavoittaja. Benoit voitti kultaa Los Angelesin kisoissa 1984.
Benoit juoksi ensimmäisen maratoninsa vuonna 1979 aikaan 2.51. Samana vuonna hän voitti Bostonin maratonin ajalla 2.35.15, joka oli paras yhdysvaltalaisen naisen juoksema aika. Hän voitti Bostonissa uudelleen 1983 ajalla 2.22,43, joka oli epävirallinen maailmanennätys.
Los Angelesissa Benoit oli suosikki yhdessä Norjan Grete Waitzin kanssa, joka oli voittanut siihen mennessä kaikki seitsemän maratoniaan. Benoit siirtyi johtoon vain 14 minuutin juoksun jälkeen ja voitti lopulta yli minuutilla ajalla 2.24.52.
Vuonna 1985 Benoit voitti Chicagon maratonin, mutta sen jälkeen loukkaantumiset estivät menestyksen. Huippu-urheilu-uransa jälkeen hän on toiminut muun muassa valmentajana ja kirjoittanut juoksuoppaita.
Vuonna 2008 Benoit juoksi Bostonissa USA:n olympiakarsinnoissa ajan 2.49.08, joka oli 50–54-vuotiaiden Yhdysvaltain ennätys. New Yorkin maratonilla 2009 hän juoksi ajan 2.49.09. Vuoden 2010 Chicagon maratonilla hän paransi ikäluokkansa Yhdysvaltain ennätystä aikaan 2.47.50.
Ainola
Ainola on kotimuseo, joka oli Jean Sibeliuksen ja hänen puolisonsa Ainon kotitalo. Se sijaitsee nykyisessä Järvenpäässä lähellä Tuusulanjärven rantatien pohjoispäätä. Arkkitehti Lars Sonckin suunnittelema rakennus valmistui vuonna 1904. Museon johtaja on ollut maaliskuusta 2016 lähtien Hanne Selkokari.
Kun arkkitehti Sonck ryhtyi suunnittelemaan Ainolaa, Sibelius halusi työhuoneensa ikkunasta näköalan Tuusulanjärvelle ja ruokasaliin vihreän takan. Taloon muutettiin syksyllä 1904. Alakertaan oli valmistunut työhuone säveltäjämestarille, ruokasali, kaksi makuuhuonetta, keittiö ja apulaisten huone. Muita rakennuksia Ainolan ympäristössä ovat perheen yksityinen sauna, talli sekä verstas.
Yläkerta valmistui asuttavaan kuntoon vuonna 1911. Sinne tuli Jeanin ja Ainon makuuhuone ja työhuoneet, joista oli entistä parempi näköala järvelle ja vierashuone oli myös yläkerrassa. Osa yläkerrasta jäi avovintiksi tavaroiden säilytystä varten. Samaan aikaan alakerran työhuone muutettiin saliksi.
Kun nuorin tyttäristä Heidi avioitui ja muutti pois kotoa, kalustettiin alakerta taas uudelleen. Heidin aviopuoliso arkkitehti Aulis Blomstedt suunnitteli toisesta tyttärien huoneesta lämminhenkisen kirjaston ja toinen huone sisustettiin työ- ja makuuhuoneeksi Jean Sibeliukselle, koska hän ei iäkkäänä enää mielellään kulkenut yläkerran portaita.
Vesijohtoverkostoa ei talossa Jean Sibeliuksen elinaikana ollut, koska hän ei halunnut sävellystyönsä häiriintyvän. Sähkö tuli taloon hyvin varhaisessa vaiheessa, samoin puhelin.
Jean Sibelius kuoli Ainolassa 20. syyskuuta vuonna 1957, ja hänet on haudattu talon puutarhaan.
Aino Sibelius asui Ainolassa 12 vuotta miehensä kuoleman jälkeen ja kuoli siellä 8. heinäkuuta vuonna 1969. Myös hänet on haudattu kotinsa puutarhaan. Sibeliusten hautamuistomerkin on suunnitellut heidän vävynsä, arkkitehti Aulis Blomstedt. Vuonna 1972 Jean Sibeliuksen tyttäret, Eva, Ruth, Katarina, Margareta ja Heidi myivät Ainolan Suomen valtiolle. Museo siitä tuli vuonna 1974.
Nykyinen Ainola on siinä asussa, johon Aino Sibelius jätti sen kuollessaan vuonna 1969. Ainolaan kuuluu neljä hehtaaria metsää sekä puutarha.
Jostein Flo
Jostein Flo (s. 3. lokakuuta 1964 Eid, Norja) on norjalainen entinen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli hyökkääjä.
Flo edusti uransa aikana Stryniä, Sogndalia, Moldea, Lierseä, Sheffield Unitedia ja Strømsgodsetia. Norjan maajoukkueessa hän pelasi 53 maaottelua ja teki niissä 11 maalia vuosina 1987–2000. Hän oli mukana MM-kisoissa 1994 ja 1998.
Myös Flon veli Tore André ja serkku Håvard ovat tulleet tunnetuiksi jalkapallokentiltä. Kaikki kolme olivat mukana Norjan joukkueessa MM-kisoissa 1998.
Neroli Fairhall
Neroli Susan Fairhall (26. elokuuta 1944 Christchurch – 11. kesäkuuta 2006) oli uusiseelantilainen jousiampuja. Fairhall joutui moottoripyöräonnettomuuteen ja halvaantui vyötäröstä alaspäin. Onnettomuuden jälkeen hän aloitti jousiammunnan ja osallistui Los Angelesin olympialaisiin vuonna 1984 sijoittuen 35.:ksi. Fairhallista tuli ensimmäinen osittain halvaantunut urheilija, joka otti osaa olympialaisiin.
Vuoden 1982 Kansainyhteisön kisoista Fairhall voitti kultaa jousiammunnassa.
Luettelo valtioista asukastiheyden mukaan
Tämä on luettelo maailman valtioista asukastiheyden mukaisessa suuruusjärjestyksessä. Vertailussa on itsenäisten valtioiden lisäksi useita epäitsenäisiä alueita sekä Euroopan unioni, joille ei ole annettu järjestyslukua.
Galeries Lafayette Haussmann
Galeries Lafayette Haussmann on ranskalaisen tavarataloyrityksen Galeries Lafayetten lippulaivatavaratalo Pariisissa, Ranskassa, lähellä Palais Garnieria. Siinä on kymmenen kerrosta. Se avattiin vuonna 1896. Tavaratalon toinen rakennus tunnetaan kupolinsa vuoksi myös nimellä "Magasin Coupole". Tavaratalon valikoimissa muotitalojen mallistoja niin naisille, miehille kuin lapsillekin. Magasin Coupolen rakennuksesta löytyy kaikkea muuta paitsi miesten vaatteita, jotka löytyvät viereisestä Lafayette Hommesta. Lafayette Hommen toisessa kerroksessa on lisäksi ruokaosasto Lafayette Gourmet.
1893 Theophile Bader ja hänen serkkunsa Alphonse Kahn avasivat muotitalon pienessä liikkeessä Lafayette ja Chaussée d'Antin -katujen kulmalla. 1896 he ostivat kokonaisen tavaratalon rue La Fayette nro 1:ssä, ja vuonna 1905 rakennukset nro 38, 40 ja 42, boulevard Haussmannin rakennuksen ja nro 15:tä rue de la Chaussée d'Antinilta.
Theophile Bader palkkasi Georges Chedannen ja hänen oppilaansa Ferdinand Chanut'n suunnittelemaan Haussmannin tavaratalolle tilat. Heidän suunnittelemansa lasinen ja teräksinen kupoli sekä Art Nouveau -portaikot rakennettiin vuonna 1912.
Alex Zanardi
Alessandro "Alex" Zanardi (s. 23. lokakuuta 1966 Bologna, Italia) on italialainen kilpa-autoilija ja käsipyöräilijä.
Zanardi aloitti karting-autoilun 13-vuotiaana. 1988 hän aloitti Italian Formula 3 -sarjassa, minkä hän voitti 1990. Vuonna 1991 hän aloitti Formula 3000 -sarjassa ja hävisi mestaruuden viidellä pistellä Christian Fittipaldille. Hän voitti kauden aikana kolme kilpailua ja ajoi lisäksi kaksi Formula 1 -sarjan osakilpailua Jordan-tallissa. 1993 Zanardi toimi Benettonin testikuljettajana ja ajoi kolme F1-kilpailua Minardi-tallissa. Kaudeksi 1993 Zanardi pääsi Lotus-talliin. Brasilian GP:ssä hän saavutti uransa ensimmäisen MM-pisteen. Auto oli kuitenkin melko kilpailukyvytön eikä Zanardi yltänyt huippusaavutuksiin. Hän loukkaantui Belgian GP:n harjoituksissa ja joutui olemaan sivussa loppukauden.
Kaudeksi 1994 Zanardi palasi Lotukselle kesken kauden loukkaantuneen Pedro Lamyn tilalle. Lotus oli viimeistä vuottaan sarjassa ja oli vielä kilpailukyvyttömämpi kuin edelliskaudella. Zanardi ei saavuttanut yhtään MM-pistettä. Hän ajoi vakioautoja Britanniassa ja pääsi seuraavaksi kaudeksi Yhdysvaltain CART-sarjaan Ganassille. Heti tulokaskaudellaan Zanardi esitti hyviä otteita, voitti kaksi osakilpailua, saavutti kuusi paalupaikkaa ja sijoittui loppupisteissä kolmanneksi. Hänet myös valittiin vuoden tulokkaaksi. Kausina 1997 ja 1998 Zanardi voitti sarjan mestaruuden ylivoimaiseen tapaan. Kaudeksi 1999 Zanardi palasi takaisin F1-sarjaan, tällä kertaa Williams-talliin, mutta hän oli suuri pettymys eikä saavuttanut kauden aikana yhtään pistettä ja hän sai potkut kauden päätyttyä.
Vuonna 2000 Zanardi ajoi testejä Mo Nunnin CART-tallille ja teki tallin kuljettajana paluun sarjaan seuraavana vuonna. Lausitzringillä käydyssä kilpailussa hänen autonsa pyörähti poikittain radalle ja Alex Tagliani törmäsi Zanardin auton keulaosaan lähes 300 kilometrin tuntinopeudella. Onnettomuus oli äärimmäisen vakava ja sen seurauksena hän menetti molemmat jalkansa, toisen polven yläpuolelta. Zanardi kävi läpi pitkällisen kuntoutusohjelman ja palasi vuonna 2003 takaisin kilpa-auton rattiin. Vuosina 2003 ja 2004 hän kilpaili BMW:llä ETCC-sarjassa ja on ajanut vuodesta 2005 lähtien WTCC-sarjassa. Hän on WTCC:ssä onnistunut voittamaan kilpailuja.
Zanardi on kilpaillut myös käsipyöräilyssä. Hän on muun muassa voittanut sarjansa New Yorkin maratonilla. Lontoon paralympialaisissa 2012 hän voitti käsipyöräilyn H4-luokassa kultaa sekä aika-ajossa että maantieajossa ja saavutti viestissä hopeaa Italian joukkueessa. Rion paralympialaisissa 2016 hän voitti H5-luokassa kultaa aika-ajossa ja viestissä sekä sai hopeaa maantieajossa.
Giuliano Giannichedda
Giuliano Giannichedda (s. 21. syyskuuta 1974 Pontecorvo, Frosinone, Italia) on italialainen, uransa vuonna 2008 päättänyt jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli puolustava keskikenttäpelaaja.
Giannichedda aloitti ammattilaisuransa Sora Calciossa, jota hän oli nostamassa Serie C1:een. Vuonna 1995 hänet ostettiin pääsarjatasolle Udinese Calcioon, jossa hänestä tuli pian yksi joukkueensa avainpelaajista. Vuonna 2001 Giannichedda teki sopimuksen ensimmäisen huippuseuransa, SS Lazion kanssa. Neljän hyvän kauden jälkeen hän siirtyi Juventukseen kesällä 2005 ilmaisella siirrolla. Pelattuaan Juventuksessa kaksi kautta ja 35 sarjaottelua hän siirtyi kesällä 2007 Livornoon, jossa pelattuaan kahdeksan ottelua kaudella 2007–2008 hän päätti ammattilaisuransa. Hän oli erittäin tunnettu ja fanien suosikki periksiantamattoman pelityylinsä vuoksi.
Makedonian vaakuna
Makedonian vaakuna on Makedonian tasavallan tunnus lipun ohella. Se koostuu seppeleestä, jossa on vehnäntähkä, tupakanlehtiä ja oopiumunikon siemeniä, jotka on sidottu makedonien kansallispuvun tapaan koristellulla nauhalla. Keskellä on vuoristo kuvaten Pirinvuoria, sittemmin Šarvuoria, vesistö kuvaten Vardarjokea, sittemmin myös Ohridjärveä, sekä auringonnousu. Sosialistisen Jugoslavian ajalta peräisin oleva vaakuna on edelleen Makedonian vaakunana, vaikka maa itsenäistyi vuonna 1991. Vaakunan huipulla ollut perinteinen kommunismin symboli, viisisakarainen punainen tähti, poistettiin kuitenkin vuonna 2009.
Vuonna 1992 ehdotettiin vanhan vaakunan korvaamista modernisoidulla versiolla vanhimmasta nykyisen Makedonian alueeseen liittyvästä tunnuksesta, 1300-luvun Fojnican vaakunasta, jossa on kultainen leijona punaisella kilvellä. Suosituimman ehdotuksen teki Makedonian nykyisen lipun suunnitellut arkkitehti ja graafinen suunnittelija Miroslav Grčev. Ehdotus kuitenkin hylättiin, sillä monet makedonienemmistöiset puolueet, kuten keskustaoikeistolainen VMRO-DPMNE, käyttävät jo samankaltaista symbolia lipuissaan. Myös Makedonian albaanit hylkäsivät ehdotuksen, koska heistä se edusti vain makedoneja eikä kaikkia makedonialaisia. Lisäksi lähes samanlainen tunnus on Bulgarian vaakunassa.
Amedeo Carboni
Amedeo Carboni (s. 6. huhtikuuta 1965, Arezzo, Italia) on italialainen entinen jalkapalloilija. Toukokuusta 2006 hän on toiminut Espanjan Primera Divisiónissa pelaavan Valencian urheilutoimenjohtajana.
Carboni oli pelipaikaltaan puolustaja ja edusti urallaan Arezzoa, Baria, Parmaa, Empoli FC:tä, Sampdoriaa, Romaa ja Valenciaa. 23. lokakuuta 2005 hänestä tuli vanhin Primera Divisiónissa pelannut pelaaja, ohittaessaan brasilialaisen Donaton. Jo vuonna 2004 hänestä oli tullut vanhin eurocupin voiton saavuttanut pelaaja voittaessaan UEFA Cupin Valencian joukkueessa. Italian maajoukkueessa Carboni esiintyi 18 kertaa.
Carbonin veli Guido on jalkapallovalmentaja.
Michael Groß
Michael Groß (s. 17. kesäkuuta 1964, Frankfurt) on saksalainen uimari ja olympiavoittaja. 202-senttinen uimari sai lempinimen "Albatrossi" pitkien käsiensä vuoksi. Hänen sylimittansa on peräti 227 cm. Groß voitti kolme olympiakultaa vuosina 1984 ja 1988 vapaa- ja perhosuinnissa. Sen lisäksi hän voitti kaksi maailmanmestaruutta 1982 ja 1986 sekä yhden 1991.
Groß hallitsi 200 metrin perhosuintia vuosina 1981–1988. Tällä aikavälillä hän teki neljä matkan maailmanennätystä, voitti kaksi maailmanmestaruutta ja yhden olympiakullan.
Los Angelesin olympialaisissa 1984 Groß oli yksi kisojen suurista urheilijoista. Hän voitti helposti 200 metrin vapaauinnin kultaa, samaten 100 metrin perhosuinnin kultaa ennen ennakkosuosikkia Yhdysvaltojen Pablo Moralesia. Vahvalla matkallaan 200 metrin perhosuinnissa Groß hävisi kuitenkin suhteellisen tuntemattomalle australialaiselle Jon Siebenille. Miesten 4 × 200 metrin vapaauintiviesti oli yksi kisojen jännittävimmistä uintimatkoista. Huolimatta siitä, että Groß ui kaikkien aikojen nopeimman osuusajan viestissä Yhdysvallat voitti ennen Länsi-Saksan joukkuetta.
Groß voitti kaikkiaan kolmetoista mitalia MM-kisoista (viisi kultaa), 15 EM-kultaa ja hänet valittiin Saksan vuoden urheilijaksi vuosina 1982, 1983, 1984 ja 1988. Groß päätti uransa vuonna 1991.
Heisenberg
Heisenberg on saksankielinen sukunimi:Kuvitteellisia hahmoja:
Vegarus
Vegarus () on kylä Loimolan kunnan pohjoisosassa Karjalan tasavallan Suojärven piirissä Venäjällä Suomen luovuttamalla alueella. Vegarus sijaitsee noin 35 kilometriä Suojärveltä luoteeseen. Nykyinen Vegaruksen kylä, niin sanottu "Uusi-Vegarus" sijaitsee vanhan Vegaruksen eteläpuolella, paikalla missä Suomen aikana oli Aittojoen kylä. Vegaruksen kylässä oli 368 asukasta vuonna 1996.
Vegaruksen kylä oli Suomelle kuuluessaan osa Suojärven kuntaa. Vegaruksen kylä sijaitsi Vegarusjärven kaakkoisrannalla noin 10 kilometriä nykyisestä Vegaruksen kylästä pohjoiseen.
Stolbovan rauhassa 1617 kylä siirtyi Käkisalmen läänin mukana Venäjältä Ruotsille.
Kirsti Kuutin kyläkirjan (2002) mukaan kylässä oli asutusta jo 1500-luvulla. Kylässä oli 1800-luvun alussa 14 taloa ja talvisodan alkaessa noin sata. Vuonna 1939 kylässä oli 640 asukasta. Asukkaat olivat ortodokseja, mutta 1930-luvulla kylään tuli metsätöiden myötä myös luterilaisia miehiä. Kyläläiset puhuivat karjalan kieltä, useat osasivat myös venäjää.
Vuoden 1939 rekonstruktiokartassa kylässä näkyy Kylänniemessä tsasouna ja hautausmaa ja etelämpänä Vegarusjoella vesimylly. Kylässä pohjoisempana oli myös kauppa, koulu, uusi hautausmaa, tanssilava ja ilmantorjuntatorni. (Kyläkartta "Vegarus 1939", Eija Hukkanen 2002)
Vegaruksen kyläkartassa kaikki paikannimet ovat suomenkielisiä, joten kylä on suomalaisperäinen. Siten myös kylännimi "Vegarus" ja järvennimi "Vegarusjärvi" lienevät alkuperältään suomalaisia. Järvestä lähtee myös "Vegarusjoki". Näistä järvennimi on varmasti vanhin ja alkuperäisin. Kylä ja joki saivat nimensä järven mukaan. Vegarus-nimiä on muuallakin. Vegarusjärvi näyttää olevan venäläinen genetiivimuoto suomalaisesta nimestä *Vekara(n)järvi (rekonstruktio). Tästä järven nimeksi tuli Vegarusjärvi ja kylän nimeksi Vegarus. Kyse on nimen siirtymisestä kielestä toiseen. Vanha kylänpaikka on jo nimensä perusteella "Kylänranta" eli "Isokylä" eli "Dzazonniemi", jossa oli myös tsasouna ja vanha hautausmaa. Näiden vieressä on laskujoen (Vegarusjoen) alkukohdassa kalaisa "Apajalahti", mistä syystä kylän syntypaikka on tässä. (Timo Kallaluoto 26.2.2012)
Kylä siirtyi Suomelta Neuvostoliitolle Laatokan Karjalan mukana Moskovan rauhassa 1940 ja uudelleen jatkosodan jälkeen 1944 ja kuuluu nyt Venäjälle.
Venäjän vuoden 2006 kuntauudistukseen asti Vegarus muodosti ympäristökylineen Vegaruksen kylähallinnon. Sen kyliä olivat Vegarus, Karatsalmi, Kuolismaa ja Tolvajärvi. Vegaruksen kylähallintoalue käsitti laajan alueen Suojärven piirin luoteisosasta. Se rajoittui pohjoisessa Mujejärven piiriin, lännessä Suomeen, etelässä Leppäsyrjän, Loimolan ja Piitsjoen kylähallintoalueisiin sekä idässä Suojärven kaupunkiin, Suojoen kylähallintoalueeseen sekä Naistenjärven ja Porajärven asutushallintoalueisiin. Alue käsitti suunnilleen entisen Korpiselän kunnan luovutetun alueen ja entisen Suojärven kunnan itä- ja luoteisosan sekä Ilomantsin luovutetun alueen. Vegaruksen kylähallinto liitettiin uuteen Loimolan kuntaan vuonna 2006.
Jens Allwood
Jens Allwood on kielitieteen professori Göteborgin yliopistossa. Hän tutkii lingvistiikkaa, semantiikkaa, puhuttua kieltä, kulttuurien välistä viestintää ja tietokonelingvistiikkaa.
Allwood tarkastelee ja tutkii kielen kautta, mitä on tietoisuus. Hän käyttää termiä kollektiivinen tietoisuus, koska uskoo että tietoisuus saattaa esiintyä kaikkialla.
Ultra (albumi)
Ultra on Depeche Moden yhdeksäs albumi, joka julkaistiin 15. huhtikuuta 1997. Se on ensimmäinen yhtyeen levy ilman Alan Wilderia, joka jätti yhtyeen keskittyäkseen omaan sooloprojektiinsa Recoiliin.
Edellisestä Depeche Moden albumista ehti kulumaan jopa neljä vuotta ja yhtye koki kovia tuona ajanjaksona. David Gahanin itsemurhayritys ja huumevieroitushoito saivat useat povaamaan yhtyeen loppua, mutta Ultra todisti yhtyeen jatkavan vaikeuksista huolimatta. Levyn julkaisun jälkeen Depeche Mode päätti olla lähtemättä kiertueelle, mutta Depeche Mode järjesti "Ultra Parties"-nimiset levynjulkkarit. Levy kipusi Suomen virallisella listalla sijalle 3. Levyä on myyty noin 5,5 miljoonaa kappaletta.
Loimola
Loimola () on kylä Loimolanjärven eteläpuolella Loimolanjoen varrella Loimolan kunnassa Suojärven piirissä Karjalan tasavallassa Venäjällä Suomen luovuttamalla alueella. Loimolan kautta kulkee Matkaselkä–Suojärvi-rata. Loimolan kylässä oli 1 158 asukasta vuonna 1996. Metsäteollisuus on tärkeä elinkeino.
Suomelle kuuluessaan Loimola oli osa Suistamon kuntaa. Suojärven radan rakentamisen jälkeen 1920-luvulla, alkoi Loimolaan kehittyä sahateollisuutta, mikä toi Loimolaan paljon luterilaista väestöä. Loimolassa toimi Karjalan Puu Oy:n saha. Loimolan luterilainen kirkko valmistui vuonna 1932. Suomi luovutti Loimolan Neuvostoliitolle vuonna 1940, valtasi sen takaisin seuraavana vuonna, mutta luovutti sen uudelleen vuonna 1944. Suurin osa rakennuskannasta tuhoutui sodissa.
Ennen vuotta 2006 Loimola muodosti läheisen Roikonkosken kylän kanssa Loimolan kylähallintoalueen, jossa oli vuonna 1987 2 100 asukasta.
Hans Christian von Baeyer
Hans Christian von Baeyer (s. 1938) on yhdysvaltalainen fyysikko. Hän työskentelee fysiikan professorina College of William & Maryssa. Hän on tunnettu teoksestaan "Informaatio: Tieteen uusi kieli". Von Baeyerin mukaan maailman perustila kubittinen.
Leppäsyrjä
Leppäsyrjä () kylä Loimolan kunnassa Karjalan tasavallan Suojärven piirissä Venäjällä. Kylä sijaitsee 75 kilometriä Suojärveltä lounaaseen ja noin 14 kilometriä entisestä Suistamon kirkonkylästä kaakkoon. Leppäsyrjä sijaitsee Suomen luovuttamalla alueella. Kylän kautta kulkee Matkaselkä–Suojärvi-rata. Kylässä oli 750 asukasta vuonna 1996. Siellä toimii meijeri ja myös lihanjalostusta harjoitetaan.
Suomelle kuuluessaan Leppäsyrjä oli osa Suistamon kuntaa. Suojärven radan valmistuminen 1920-luvulla vilkastutti Leppäsyrjän elämää huomattavasti. Leppäsyrjästä löydettiin dolomiittiesiintymä, mutta sitä ei ehditty alkaa hyödyntää ennen sotia ja alueluovutuksia. Leppäsyrjän entisestä työväentalosta tehtiin Leppäsyrjän luterilainen kirkko vuonna 1937.
Suomi luovutti Leppäsyrjän Neuvostoliitolle vuonna 1940, valtasi sen takaisin seuraavana vuonna, mutta luovutti sen uudelleen vuonna 1944. Suurin osa rakennuskannasta tuhoutui sodissa.
Venäjällä Leppäsyrjä muodosti ympäristökylineen Leppäsyrjän kylähallintoalueen vuoteen 2006 asti, jolloin siitä tuli osa uutta Loimolan kuntaa. Leppäsyrjän kylähallintoalue sijaitsi Jänisjärven itäpuolella Suojärven piirin eteläosassa ja käsitti suunnilleen entisen Suistamon kunnan etelä- ja länsiosat sekä entisen Soanlahden kunnan alueen. Kylähallintoalueen kylät olivat Leppäsyrjä, Leppäsyrjän asema, Soanlahti, Suistamo ja Suistamon asema.
Piitsjoki
Piitsjoki () on kylä Loimolan kunnan itäosassa Suojärven piirissä Karjalan tasavallassa Venäjällä. Kylä sijaitsee Suomen luovuttamalla alueella. Kylä sijaitsee 18 kilometriä Suojärveltä lounaaseen Matkaselkä–Suojärvi-radan varrella. Piitsjoen kylässä oli 1 046 asukasta vuonna 1996. Metsäteollisuus on tärkeä elinkeino.
Suomelle kuuluessaan Piitsjoki oli osa Suojärven kuntaa. Piitsjoella toimi Torasjoen Saha Oy:n saha. Suomi luovutti Piitsjoen Neuvostoliitolle vuonna 1940, valtasi sen takaisin seuraavana vuonna, mutta luovutti sen uudelleen vuonna 1944. Suurin osa rakennuskannasta tuhoutui sodissa.
Venäjällä Piitsjoen kylä muodosti kylähallintoalueen ennen vuotta 2006, jolloin siitä tuli osa uutta Loimolan kuntaa. Piitsjoen kylähallintoalueella oli 1200 asukasta vuonna 1987.
D-Link
D-Link Corporation on taiwanilainen yritys, joka valmistaa langattoman ja Ethernet-verkon tuotteita kuluttajille ja pienyrityksille. Yrityksen perusti vuonna 1986 Ken Kao, joka on nykyisin yrityksen toimitusjohtaja ja sen hallituksen puheenjohtaja. Yrityksen pääkonttori sijaitsee Taipeissa, ja sillä on toimistoja 90 eri maassa.
Leonard Scott
Leonard Scott (s. 19. tammikuuta 1980 Zachary, Louisiana, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen pikajuoksija.
Scott harrasti jo opiskeluvuosinaan Tennesseen yliopistossa yleisurheilua, mutta pelasi välissä amerikkalaista jalkapalloa Pittsburgh Steelersissä, joka myöhemmin voitti Super Bowlin. Vuonna 2004 hän palasi yleisurheilun pariin ja jo vuonna 2005 hän selviytyi elokuussa käytyihin Helsingin MM-kisoihin, missä hän sijoittui sadalla metrillä kuudenneksi. 2006 Moskovan MM-hallikisoissa hän voitti 60 metrillä maailmanmestaruuden ajalla 6,50.
Huhtikuussa 1999 19-vuotias Scott juoksi 100 metriä 7,1 m/s myötätuulessa aikaan 9,83 s. Maailmanennätys oli tuolloin Donovan Baileyn 9,84 s.
Emlyn Hughes
Emlyn Walter Hughes (28. elokuuta 1947 Barrow-in-Furness – 9. marraskuuta 2004 Sheffield) oli englantilainen jalkapalloilija.
Hughes pelasi 1960-luvulla Blackpoolissa, mutta vietti uransa parhaat vuodet Liverpoolissa, minne hän siirtyi vuonna 1967. Myöhemmin hän yleni joukkueen kapteeniksi. Liverpoolissa Hughes voitti neljä liigamestaruutta (1973, 1976, 1977 ja 1979), FA Cupin vuonna 1974, UEFA cupin vuosina 1973 ja 1976 sekä Euroopan Cupin vuosina 1977 ja 1978. Hughes pelasi Liverpoolissa vuoteen 1979 saakka, kaikkiaan 650 ottelua. Myöhemmin hän pelasi vielä Wolverhamptonissa, missä voitti Liigacupin vuonna 1980 sekä joissakin alasarjajoukkueissa ennen kuin lopetti pelaajauransa. Hughes toimi Rotherham Unitedissa ollessaan pelaajamanagerina. Vuonna 1980 hänelle myönnettiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseerin (OBE) arvonimi. 1977 toimittajat valitsivat hänet .
Englannin maajoukkueessa Hughes pelasi 62 maaottelua, joista 23 kapteenina. Hän teki yhden maaottelumaalin.
Pelaajauran jälkeen Hughes siirtyi televisioviihteen puolelle. Hän toimi pitkän aikaa vakiojäsenenä BBC:n suositussa urheiluvisailuohjelmassa "A Question Of Sport" sekä myöhemmin ITV:n "Sporting Triangels" -ohjelmassa.
Hughes kuoli 57-vuotiaana kotonaan Sheffieldissä marraskuussa 2004 kärsittyään yli vuoden ajan aivokasvaimesta.