hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Väinö Ikonen
Väinö Vilhelm Johannes Ikonen (5. lokakuuta 1895 Tuusniemi – 10. helmikuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen kilpapainija ja olympiamitalisti.
Väinö Ikonen voitti kreikkalais-roomalaisessa painissa maailmanmestaruuden Helsingissä 1921 ja sai pronssia Pariisin 1924 olympialaisissa, joissa otteli voitot Italian Giovanni Gozzista Norjan Svend Martinsenista, Viron Anton Koolmannista ja Itävallan Adolf Herschmannista. Hän hävisi tiukat ottelut Viron Eduard Pütsepille ja Anselm Ahlforsille. Vuonna 1926 Ikonen alkoi hiljalleen vähentää kilpailuja. Seuratasolla hän edusti kilpaurallaan Helsingin Kisa-Veikkoja ja oli vuonna 1935 perustamassa Helsingin Paini-Miehet ry:tä. Hän toimi Suomen Painiliiton johtokunnassa, painituomarina muun muassa Berliinin 1936 olympialaisissa sekä Suomen painijoukkueen valmentajana ja johtajana.
Yleisurheilijana Ikonen saavutti seiväshypyssä SM-pronssia 1916.
Stéphane Grappelli
Stéphane Grappelli (26. tammikuuta 1908 Pariisi – 1. joulukuuta 1997) oli ranskalainen jazzviulisti ja pianisti, jonka vanhemmat olivat italialaisia.
Grappelli aloitti musiikin opiskelun 10-vuotiaana. Hän ryhtyi jo varhain ammattilaiseksi esiintyen pihasoittajana ja teatteriorkestereissa. Grappelli opiskeli Conservatoire de Parisissa vuosina 1924–1928 ja toimi mykkäelokuvien säestäjänä. Hän soitti pianoa "Grégor and His Gregorians" -orkesterissa, joka kävi kiertueella Argentiinassa 1930-luvun vaihteessa.
Vuonna 1933 hän ja muut pariisilaisen Hotel Claridgen muusikot, kuten Django Reinhardt, alkoivat ”jammailla” esitysten välillä. Ryhmä levytti ensimmäisen kerran vuonna 1934 nimellä Quintette du Hot Club de France. Yhtyeeseen kuului viulu, kolme kitaraa ja basso. Grappelli jatkoi yhteistyötään Reinhardtin kanssa tämän kuolemaan asti vuonna 1953.
Vuonna 1940 Grappelli muutti Englantiin, jossa hän soitti muun muassa George Shearingin kanssa. Hän palasi sodan jälkeen Ranskaan.
Reinhardtin kuoleman jälkeen hän teki satoja levytyksiä, ja esiintyi muun muassa Montreux’n ja Newportin jazzjuhlilla, Carnegie Hallissa, konserteissa, televisiossa ja kiertueilla. Levytyksiä hän teki muun muassa Yehudi Menuhinin, Oscar Petersonin, Paul Simonin ja Pink Floyd -yhtyeen kanssa kappaleella ”Wish You Were Here”. Joillakin levyillä Grappelli soittaa myös pianoa.
Theban pyhä joukko
Theban pyhä joukko oli antiikin Thebassa toiminut eliittisotilasyksikkö. Joukko koostui tarkoitukseen tarkasti valituista 150 parista miesrakastajia. Plutarkhoksen mukaan thebalainen sotapäällikkö Gorgidas perusti joukon. Aluksi joukon jäseniä käytettiin muiden falangissa taistelevien sotilaiden seassa. Myöhemmin Pelopidas käytti joukkoa omana henkilökohtaisena kaartinaan.
Pyhä joukko kukistui vuonna 338 eaa. Khaironeian taistelussa, jossa Filippos II:n johtamat makedonialaiset löivät thebalaiset. Plutarkhoksen mukaan pyhä joukko taisteli viimeiseen mieheen asti.
Kurt Sanderling
Kurt Sanderling (19. syyskuuta 1912 Arys, nyk. Orzysz Puolassa – 18. syyskuuta 2011 Berliini) oli saksalainen kapellimestari.
Sanderling syntyi Itä-Preussissa juutalaiseen perheeseen. Hän opiskeli Königsbergissä (nyk. Kaliningrad Venäjällä) ja Berliinissä 1922–1931. Kurt Sanderling työskenteli Berliinin kaupunginoopperassa 1931–1933. Sanderling siirtyi vuonna 1936 Neuvostoliittoon, jossa hänen setänsä asui. Sanderling alkoi työskennellä Moskovan radion sinfoniaorkesterin kanssa vuonna 1936, jossa teki ensiesiintymisen kapellimestarina vuonna 1937. Hän toimi Harkovan filharmonisen orkesterin johtajana 1939–1942, jonka jälkeen vuoteen 1960 hän oli yhdessä Jevgeni Mravinskin kanssa Leningradin (aik. ja nyk. Pietari) filharmonikkojen pääkapellimestarina. Sanderling toimi myös opettajana Leningradin konservatoriossa 1945–1947. Sanderling esiintyi Suomessa Leningradin filharmonikkojen ensimmäisellä Suomen vierailulla keväällä 1946.
Sanderling palasi Saksaan, Neuvostoliiton Berliinin-miehitysvyöhykkeelle eli Itä-Berliiniin vuonna 1960 toimien sen sinfoniaorkesterin pääkapellimestarina vuoteen 1977 saakka. Kurt Sanderling toimi myös Itä-Saksassa Sächsische Staatskapelle Dresden –orkesterin johtajana 1964–1967. Ensiesiintyminen Britanniassa tapahtui 1970 ja hänet yhdistettiin erityisesti Philharmonia-orkesteriin. Vuodesta 1977 lähtien Sanderling toimi lukuisien orkesterien vierailevana kapellimestarina ympäri maailmaa. Hän vetäytyi eläkkeelle 90-vuotiaana 2002.
Kurt Sanderlingin poika on kapellimestari Thomas Sanderling.
Risteilyalus
Risteilyalus, puhekielessä myös risteilijä tai loistoristeilijä, on matkustaja-alus, joka on rakennettu pääasiassa virkistysmatkailua varten. Vaikka alus risteilyn aikana yleensä poikkeaakin useissa satamissa, risteilyalusten tarkoitus ei ole kuljettaa matkustajia paikasta toiseen reittiliikenteen tavoin. Suurin osa matkustajista palaa takaisin lähtösatamaansa. Matkan hintaan voi sisältyä edestakaiset lennot ja mahdollisesti ensimmäinen yö hotellissa.
Entisaikoijen suuret höyrylaivat, joista loisteliampana mainittakoon "RMS Titanic", eivät olleet risteilyaluksia vaan linjalaivoja, koska niiden pääasiallinen tehtävä oli siirtää matkustajia ja postia meren ylitse.
Nykypäivän risteilijät ovat jättiläismäisiä merten kelluvia viihdekeskuksia. Ravintoloita ja baareja on runsaasti. Aluksella on mahdollisuuksia monenlaiseen kuntoiluun, alkaen ulkokansien juoksuradoista ja voimailusaleista. Suurimpiin aluksiin on mahdutettu jopa täysimittainen jääkiekkokaukalo ja seinäkiipeilypaikka. Risteilijässä on tyypillisesti suuret allasosastot. Joissain aluksissa on myös kappeli.
Suomalainen Oy Wärtsilä Ab, sittemmin Masa-Yards, Kvaerner Masa-yards, Aker Yards, STX Europe ja nykyinen Meyer Turku on rakentanut huomattavan määrän risteilyaluksia lähinnä Karibianmeren liikenteeseen Hietalahden telakalla Helsingissä ja Pernon telakalla Turussa. Suomessa risteilyalusten rakentaminen keskittyy nykyisin Turkuun, jossa on suurempi kuivatelakka.
Nykyään suurin osa ristelijöistä rakennetaan Suomessa (Meyer Turku), Italiassa (Fincantieri), Ranskassa (ent. Alstom → STX Europe) ja Saksassa (Meyer Werft). Vaikka muilta osin laivanrakennusteollisuus onkin pääosin siirtynyt Itä-Aasiaan, risteilijöiden rakentamisessa se on vasta aloittelija.
STX Europen Turun telakalta valmistui marraskuussa 2009 rakentamishetkellä maailman suurin risteilyalus "M/S Oasis of the Seas" (aiemmalta työnimeltään ”Genesis”). Toinen saman luokan alus on "M/S Allure of the Seas" ja kolmas "M/S Harmony of the Seas", joka on maailman suurin matkustaja-alus nykyisin.
Matkustaja-autolauttoja kutsutaan Suomessa toisinaan virheellisesti risteilyaluksiksi. Keskeisin autolautan ja risteilylaivan välinen ero on, että autolautta kuljettaa nimensä mukaisesti myös ajoneuvoja. Tästä suurin osa on yleensä rahtia.
Harjumaa
Harjumaa eli Harjun maakunta () on pohjoisin Viron maakunnista. Maakunnan pääkaupunki on Tallinna.
Harjumaan pinta-ala on 4 326,70 km² ja väkiluku 610 468 henkilöä (1.1.2018). Harjumaa on Viron runsasväkisin ja tiheimmin asuttu maakunta. Lähes puolet (45 %) Viron väestä asuu Harjumaalla.
Maakunnan tärkeimpiä perinteisiä elinkeinoja ovat maatalous, kalastus ja kalanjalostus. Teollisuus työllistää paperi-, rakennusaine-, huonekalu-, panimo- ja elintarvikealoilla. Nykyisin myös matkailu sekä muut palvelualat työllistävät.
Maakunnan luonto käsittää rannikkoalangon ja liuskekivilaakion. Luonteenomaista maisemalle on klintti, joka muodostaa korkeita rantatörmiä. Maakunnassa on 34 Itämereen laskevaa jokea, joissa on myös Viron suurimmat putoukset (Keila, Jägala). Alueella on myös järviä, kuten Ülemisten, Kahalan ja Harkun järvet. Jääkausi on muovannut karsti-ilmiöitä, siirtolohkareita, kauniita rantoja, joissa on säilynyt aarniometsiä ja hakakatajikkoja. Maakunnan korkein kohta on Voosen vuori (100 m).
Vuoden 2017 kuntauudistuksen jälkeen Harjumaa koostuu 16 kunnasta, joista neljä on kaupunkeja:
Vuonna 2011 Harjumaalla oli 552 927 asukasta, joista 341 121 (61,7 %) oli virolaisia, 173 194 (31,3 %) venäläisiä ja 37 742 (6,8 %) muita kansallisuuksia.
Valtiollisissa vaaleissa Harjumaa on jaettu neljään vaalipiiriin, joista valitaan yhteensä 43 kansanedustajaa 101-jäseniseen riigikoguun: Tallinna on jaettu kolmeen vaalipiiriin (vaalipiirit 1–3). Muu osa Harjumaasta muodostaa yhdessa Raplamaan kanssa vaalipiirin numero 4 (valimisringkond nr 4).
Osmo Vänskä
Osmo Antero Vänskä (s. 28. helmikuuta 1953 Sääminki) on suomalainen Grammy-palkittu kapellimestari ja klarinettitaiteilija.
Vänskä aloitti muusikon uransa klarinetistina soittaen muun muassa Helsingin kaupunginorkesterissa. Opiskeltuaan orkesterinjohtamista Sibelius-Akatemiassa hän voitti Besançon Young Conductor’s -kilpailun vuonna 1982. Vuosina 1988–2008 hän työskenteli Sinfonia Lahden eli Lahden kaupunginorkesterin ylikapellimestarina. Vuosina 1989–1993 hän toimi Crusell-viikkojen taiteellisena johtajana. Vänskä toimi myös vuosina 1993–1996 Islannin sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina. Vuonna 1996 hänet nimitettiin BBC Scottish Symphony Orchestran pääkapellimestariksi.
Vänskä aloitti vuonna 2003 Minnesotan orkesterin pääkapellimestarina ja lopetti siellä 1. lokakuuta 2013 muusikoiden ja hallinnon välisten erimielisyyksien vuoksi. Orkesterin toiminta oli työsulun vuoksi ollut jäissä, ja kun ratkaisua ei löytynyt ja monet muusikot olivat siirtyneet muualle, Vänskä asetti aikarajan, johon mennessä ratkaisun olisi pitänyt syntyä että hän jatkaisi.
Vänskä teki huhtikuussa 2014 sopimuksen orkesterin kanssa jatkosta kahdeksi vuodeksi ja aloitti toukokuussa 2014. Hän on jatkanut sen jälkeen sopimusta, mutta lopettaa vuonna 2022, jos orkesteri löytää siihen mennessä uuden johtajan.
Lahden kaupunginhallitus myönsi hänelle 1. marraskuuta 1993 Lahti-mitalin numero 28.
Vuonna 2014 Vänskä ja hänen johtamansa Minnesotan orkesteri voittivat vuoden parhaan orkesteriesityksen Grammy-palkinnon Sibeliuksen sinfonioista 1 ja 4.
Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1954
Vuoden 1954 hiihdon MM-kilpailut järjestettiin Falunissa, Ruotsissa 13.–21. helmikuuta. Miesten 18 kilometrin hiihto poistui ohjelmasta, ja tilalle tulivat 15 ja 30 kilometrin matkat. Ensimmäistä kertaa MM-kilpailujen historiassa mukana olivat myös naisten sarjat, kilpailuina 10 kilometrin hiihto ja 3 x 5 kilometrin viesti.
Päivämäärä: 17. helmikuuta
Päivämäärä: 14. helmikuuta
Päivämäärä: 21. helmikuuta
Päivämäärä: 20. helmikuuta
Päivämäärä: 21. helmikuuta
Päivämäärä: 17. helmikuuta
Päivämäärä: 16.–17. helmikuuta
Päivämäärä: 14. helmikuuta
Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1958
Vuoden 1958 hiihdon MM-kilpailut järjestettiin Lahdessa, Suomessa 1.–9. maaliskuuta. Lahti sai kilpailut järjestettäväkseen jo kolmannen kerran historiansa aikana, ja tämä oli ensimmäinen kerta, kun naisille oli kilpailuja Lahden MM-hiihdoissa. Isäntämaa saavutti kisoissa kymmenen mitalia, joista neljä oli kultaa.
Saksa osallistui kisoihin ensimmäistä kertaa vuoden 1939 jälkeen Itä-Saksan ja Länsi-Saksan joukkueina.
Lahti valittiin kisojen järjestäjäksi 5. kesäkuuta 1955 Montreuxissa kansainvälisen hiihtoliiton kongressissa.
Päivämäärä: 4. maaliskuuta
Päivämäärä: 2. maaliskuuta
Päivämäärä: 8. maaliskuuta
Päivämäärä: 6. maaliskuuta
Päivämäärä: 5. maaliskuuta
Päivämäärä: 7. maaliskuuta
Päivämäärä: 2.–3. maaliskuuta
Päivämäärä: 9. maaliskuuta
Värttinä
Värttinä on kehräämisessä käytettävä työkalu. Se koostuu noin 30 cm pitkästä puupuikosta eli varresta, jonka toisessa päässä on paino eli kehrä. Varren yläpäässä on toisinaan koukku helpottamassa kehräämistä. Värttinän pyörivän liikkeen avulla kasvikuiduista tai karstatusta villasta saadaan yksinkertaista lankaa.
Värttinäkehruu on ikivanha tapa. Arkeologiset löydöt viittaavat sen olleen käytössä jo 3000 ennen ajanlaskun alkua.
Värttinällä kehrätessä kuontalosta tai lepeestä eli kuiturullasta venytetään pieni alku kiertämällä kuituja vähän yhteen suuntaan ja liitetään tämä kiinni värttinässä olevaan lankaan. Tämän jälkeen värttinä pyöräytetään samaan suuntaan kuin alussa kierretyt kuidut ja värttinä pudotetaan kädestä. Syntyy kiertoliike, joka pyörittää kuidut yhteen suuntaan kierteelle. Värttinällä kehrätessä on varottava, ettei syntynyt langankierre pääse kuontaloon. Tätä kontrolloidaan sormenpäillä. 
Kuiturullasta päästetään kierrettäväksi sopiva määrä kuituja, joita venytetään samalla. Venytys ja kierteen määrä sekä pyörimisnopeus muodostavat yksinkertaista lankaa. Tämä esilanka kierretään sormien ympärille, mistä lanka pyöritetään värttinän varteen. Jotkin värttinätyypit kieputtavat langan suoraan tainaksi värttinän varteen, useimmat kuitenkin vaativat erillistä varteen pyöritystä. Pyörittämällä värttinää myötäpäivään saadaan Z-kierre. Jos värttinää pyöritetään vastapäivään, saadaan S-kierrettä. Useisiin tarkoituksiin lanka täyty vielä kerrata. Kierteisyys tulee muistaa kerratessa lankaa.
Dalby, G. & Christmas, L., 1987. Spinning & Dyeing an Introductory Manual. 2 toim. North Pomfret(Vermont): David and Charles Inc.
Schengenin sopimus
Schengenin sopimus säätelee ihmisten liikkuvuutta rajojen yli sopijamaiden välillä. Sopimukseen kuuluu 26 eurooppalaista maata: Norja, Islanti, Sveitsi ja kaikki Euroopan unionin maat Yhdistynyttä kuningaskuntaa, Romaniaa, Bulgariaa, Kroatiaa, Kyprosta ja Irlantia lukuun ottamatta.
Sopimusta soveltavat valtiot muodostavat niin sanotun Schengen-alueen, jolla on yhteinen rajavalvonta ja jonka sisällä ihmisten liikkuminen tapahtuu ilman järjestelmällisiä tarkastuksia. Näiden valtioiden myöntämät viisumit ovat voimassa koko Schengen-alueella. Amsterdamin sopimuksen lisäpöytäkirjan myötä Schengenin sopimuksesta on tullut osa Euroopan unionin sopimuskokonaisuutta.
Vaikka matkustusasiakirjoja ei tarkistetakaan rajoilla, Schengen-alueella matkustavien on pidettävä mukanaan ne matkustusasiakirjat, joita kukin Schengen-maa vaatii, ja tarvittaessa matkustajan on kyettävä todistamaan henkilöllisyytensä ja kansalaisuutensa viranomaisille. Lisäksi esimerkiksi lentoliikenteen turvallisuusmääräykset edellyttävät, että lentoyhtiöiden tulee tarkastaa matkustajien henkilöllisyys.
Valtiot voivat palauttaa rajatarkastukset tilapäisesti, jos yleinen järjestys tai kansallinen turvallisuus sitä edellyttävät. Näin teki esimerkiksi Suomi kesällä 2005 yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailujen aikana.
Rajamuodollisuuksien sijaan viranomaisvalvonnan tukena on tietojärjestelmä (SIS), johon tallennetaan tietoja varastetuista tavaroista, etsintäkuulutetuista henkilöistä ja kadonneista henkilötodistuksista. Tietojärjestelmää käyttävät sopijamaiden poliisit, rajavartijat, pakolaisviranomaiset ja tulliviranomaiset. Lisäksi Irlannilla ja Yhdistyneellä kuningaskunnalla on pääsy järjestelmään.
Tietojen laajamittaisesta vaihdosta sovittiin 27. toukokuuta 2005 aluksi seitsemän maan kesken. Sopimusneuvottelut alkoivat vuoden 2004 Madridin pommi-iskujen jälkeen. Kesäkuussa 2007 asiaa koskevasta niin sanotusta "Prümin sopimuksesta" tuli EU-säännös Schengenin jäsenmaissa.
Sopimuksen allekirjoitti viisi Euroopan valtiota, Alankomaat, Belgia, Luxemburg, Ranska ja Saksa 14. kesäkuuta 1985 Luxemburgissa Schengenin pikkukaupungissa, Ranskan ja Saksan rajojen tuntumassa. Tarkemmin sopimuksen soveltamisen yksityiskohdista ja takeista sovittiin 19. kesäkuuta 1990 ja sopimusta alettiin soveltaa vasta vuonna 1995.
Lisäksi Monaco, San Marino ja Vatikaani ovat Schengenin alueen sisällä eivätkä ylläpidä rajamuodollisuuksia, vaikka eivät olekaan allekirjoittaneet sopimusta. Näillä mailla on kahdenkeskiset sopimukset rajanaapuriensa kanssa, jotka ovat Schengenin sopimusmaita. Itävalta on ilmoittanut irtautuneensa väliaikaisesti Schengenin sopimuksesta Euroopan unionia koettelevan siirtolaiskriisin vuoksi.
El Alamein
El Alamein (tai Al Alamayn) () on kaupunki pohjoisessa Egyptissä Välimeren rannalla. Se sijaitsee 106 km länteen Aleksandriasta ja 240 km luoteeseen Kairosta.
Nykyään kaupunki toimii pääasiallisesti öljysatamana.
El Alamein oli yksi toisen maailmansodan ratkaisupaikkoja. Kaupungin lähistöllä käytiin kaksi suurta taistelua:
Näiden taistelujen välillä käytiin etelämpänä Alam Halfan taistelu, joka oli saksalaisten viimeinen yritys tunkeutua Niilille.
Paikallisessa sotamuseossa on esitteillä El Alameinin taistelun ja muiden Pohjois-Afrikan taisteluiden näyttelyesineitä. Kaupungin ulkopuolella Tell el-Eisan kukkulalla on italialainen ja saksalainen sotilashautausmaa. Kansainyhteisön joukkojen sotilashautausmaa, johon on haudattu liittoutuneiden puolella taistelleet, sijaitsee myös kaupungin lähellä.
Kaupungilla on runsaasti valkoisesta hiekastaan tunnettua hiekkarantaa. Kesäkaudella lämpötila vaihtelee tyypillisesti 22...30 °C ja talvikauden keskiarvo on 17 °C.
JezzBall
JezzBall on tietokonepeli, jossa punavalkoiset pallot liikkuvat neliskulmaisella kentällä. Pallot pitää laittaa pienemmille alueille, jolloin alueet, joilla ei ole palloja, mustuvat. Kun 75 % koko kentästä on mustana, pääsee pelaaja seuraavalle tasolle. Ensimmäisessä tasossa on kaksi palloa ja niiden määrä kasvaa aina yhdellä joka tasossa.
JezzBallin ohjelmoi Dima Pavlovski. Peli oli mukana Microsoft Entertainment Packilla vuonna 1992 ja myöhemmin myös Best of Windows Entertainment Packilla.
Pelin pohjalta on tehty myös "Ice Ball" -niminen peli Windows Phone 7 -mobiilikäyttöjärjestelmälle.
Irminsul
Irminsul ("Irminin pilari") oli saksien kunnioittama tammi tai puinen pylväs, jonka sanottiin yhdistävän taivaan ja maan.
Irmin oli saksien sodanjumala, Mannuksen poika ja Herminones-heimon esi-isä. Sanan "Irmin" muinaisskandinaavinen muoto oli "Jörmun" ja kiintoisasti, aivan kuten "Ygg", sekin oli yksi Odinin nimistä. Yggdrasil oli marjakuusi tai saarni, jolla Odin uhrasi itsensä ja joka yhdisti taivaan ja maan. Vaikuttaisi siltä, että "Irminsul" olisi edustanut saksien maailmanpuuta vastineena Yggdrasilille. Adam Bremeniläisen (1100-luku) mainitsemalla marjakuusella Uppsalan temppelissä voisi olla suora yhteys Irmin-pylvääseen; Widukindin ja muiden saksilaisylimysten pakoa Tanskaan vuonna 777 Kaarle Suuren voiton jälkeen on selitetty saksien ja Skandinavian heimojen välisellä pakanallisella kulttuurinvaihdolla. Tähän aikaan muinaissaksi ja muinaisskandinaavi olivat kuitenkin vielä keskenään ymmärrettäviä ja naapurikulttuurit säilyttivät ideoiden vapaan välityksen.
Varsinainen saksien Irminsul on saattanut olla puinen pylväs, jonka päällä oli jumalankuva. Jacob Grimm liittää Irmin-nimen yhteyteen muinaisskandinaaviset sanat "iörmungrund" (maa), ja "iörmungandr" ("anguis maximus", ts. Midgardin käärme).
Erään ehdotuksen mukaan Irminsul olisi voinut sijaita Externsteinessä tai sen lähellä. 1100-luvun kristitty reliefi näillä kivillä kuvaa puumaista mallia Pyhän Nikodemuksen jaloissa. On kuitenkin epäselvää, onko tämä vain tarkoitettu kuvastamaan palmupuuta, vai kuvastaako se taipunutta tai kaatunutta Irminsulia kristinuskon voiton jälkeen.
Kaarle Suuren aikana oli luultavasti useita Irmin-pylväitä. Yhden niistä, Eresburgin linnassa lähellä Paderbornia, hänen kerrotaan tuhonneen vuonna 772.
Käsitteen merkityksen tietoisuus näyttää jatkuneen pitkälti kristillisellekin ajalle: Grimm siteeraa 1100-luvun teosta "Kaiserchronik" mainitsemalla useita Irmin-pylväitä:
koskien Merkuriusta:
koskien Julius Caesaria:
koskien Simon Magusta:
Irmin-pylvään jäännöksiä, luultavasti roomalaisajoilta peräisin, on löydetty Hildesheimin katedraalista. Läheinen "Irminseulin" kylä viittaa alueen vanhemmasta yhteydestä käsitteen kanssa. Muut paikannimet alueella kuten "Drachenberg" "lohikäärmevuori" ja "Womrstal" "madon laakso" viittaavat Nibelungin legendaan.
Wotanin rinnastaminen mieluummin Merkuriukseen kuin sodanjumala Marsiin saattaa johtua Irmin-pylväiden samaistamisesta Merkuriuksen "hermaihin".
Uuspakanuudessa yleinen Irminsul-symboli perustuu Externsteine-reliefin puuhun, mutta pystysuoraan asentoon suoristettuna. Muotoa on verrattu Tyr(Ziu)-riimuun. Irmin on ehkä ollut Ziun lisänimi varhaisina germaanisina aikoina, vasta myöhemmin siirtyneenä Wotanille, tai että Wotan itse ilmestyi erillisenä Ziusta vasta kansainvaellusaikana.
Aleksanteri I (Epeiros)
Aleksanteri I (noin 362 eaa. – 331/330 eaa.) oli Epeiroksen kuningas vuodesta 343 eaa./342 eaa. kuolemaansa asti. Hän oli Aleksanteri Suuren eno.
Aleksanterin isä oli Epeiroksen kuningas Neoptolemos ja hänen siskonsa oli Olympias, joka meni naimisiin Makedonian kuninkaan Filippos II:n kanssa. Vuonna 336 eaa. Aleksanteri meni naimisiin Filippoksen ja Olympiaan tyttären, oman siskontyttärensä Kleopatran kanssa.
Samalla kun Aleksanteri Suuri aloitti Persian valtakunnan valloituksen, sai Aleksanteri avunpyynnön Italiasta eräältä kreikkalaiselta kolonialta, joka taisteli italialaisia heimoja vastaan. Aluksi Aleksanterin sotaretki sujui hyvin, mutta pian kreikkalaiset alkoivat epäillä, että hän aikoi liittää valloituksensa omaan valtakuntaansa. Vuonna 330 tai 331 eaa. Aleksanterin joukot kukistettiin taistelussa ja hänet surmattiin.
Itä-Virumaa
Itä-Virumaa eli Itä-Virun maakunta () on maakunta Koillis-Virossa, Venäjän vastaisella rajalla, Suomenlahden ja Peipsijärven välillä.
Länsi-Virumaan asukasluku on noin 140 000 ja pinta-ala 3 000 neliökilometriä. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Itä-Virumaalla oli 149 172 asukasta, joista 29 131 (19,5 %) oli virolaisia, 108 208 (72,5 %) venäläisiä ja 11 625 (7,8 %) muita kansallisuuksia, mm. ukrainalaisia (2,3 %), valkovenäläisiä (2,2 %) ja suomalaisia (0,9 %) Maakunta poikkeaakin selvästi muista Viron maakunnista, joissa kaikissa virolaiset ovat enemmistönä.
Maakuntahallinnon keskus oli Jõhvi vuoden 2017 loppuun, jolloin lääninhallintoon rinnastettava, Viron hallituksen nimittäminen maaherrojen johtama valtiollinen aluehallinto lakkautettiin. Asukasluvultaan suurin kaupunki on Venäjän rajalla sijaitseva historiallinen Narva.
Maakunnan alue koostuu Pohjois-Viron ranta-alangosta, joka pohjoisessa päättyy jyrkkään törmärannikkoon. Sisämaassa on Koillis-Viron ylänköalue ja Alutagusen metsäalue. Pisimmät joet ovat Narvajoki, Purtse ja Pyhäjoki. Maakunnassa on noin 40 järveä sekä suoalueita. Maa- ja kallioperä koostuu runsaista luonnonvaraesiintymistä. Näitä ovat palavakivi, fosforiitti, rakennushiekka, kalkkikivi ja sinisavi. Näiden ansiosta Itä-Virumaa onkin Viron merkittävin teollisuusalue. Palavaakiveä louhitaan erityisesti Kohtla-Järven ja Kiviõlin seudulla.
Vuoden 2017 kuntauudistuksen jälkeen Itä-Virumaa koostuu kahdeksasta kunnasta, joista neljä on kaupunkeja. Ennen kuntauudistusta kaupunkeja oli viisi ja kuntia oli 15. Muutoksessa Aserin kunta siirrettiin osaksi Länsi-Virumaata sekä Avinurme ja Lohesuu Jõgevamaalle.
Maakunnan kunnat ovat:
Maakunnan teollisuudenaloja ovat kemian-, metalli-, konepaja-, elektroniikka- ja puuteollisuus. Lisäksi maakunnassa työllistää energian tuotanto ja kuljetus.
Valtiollisissa vaaleissa Itä-Virumaa muodostaa vaalipiirin numero 7 (valimisringkond nr 7), josta valitaan 7 kansanedustajaa 101-jäseniseen riigikoguun.
Nähtävyyksistä tärkeimpiä ovat Ontikan rantatörmä (56 metriä merenpinnasta), Viron korkein putous Valastessa (n. 30 m, syntynyt kuivatusojan suuhun), luonnonsuojelualueet (Kurtna, Saka-Ontika-Toila), Kuremäen nunnaluostari, Kohtla-Järven palavankiven museo, Jõhvin kirkko 1300-luvulta, Purtsen linna 1500-luvulta, Narvan linna (Hermannin linna) ja 12 kilometriä pitkä Narva-Joensuun hiekkaranta. Alueella on myös entistettyjä kartanoita puistoineen, kuten Ontikan, Illukan, Maidlan, Kukrusen ja Mäetagusen kartanot.
Trasimenusjärven taistelu
Trasimenusjärven taistelu oli toisessa puunilaissodassa vuonna 217 eaa. käyty taistelu, jossa Karthagon joukot Hannibalin johtamina kukistivat konsuli Gaius Flaminiuksen johtaman roomalaisen armeijan. Tappiosta seurasi paniikki Roomassa ja Fabius Maximuksen nimittäminen diktaattoriksi.
Miniclip
Miniclip on brittiläinen Internet-sivusto, jolla on erilaisia pelejä. Sinne lisätään nykyään pelejä lähes joka toinen päivä. Suurin osa niistä on Adobe Flash- ja Shockwave-pelejä, mutta mukana on myös joitakin Java-pelejä (esim. RuneScape). Useimmat pelit ovat ilmaisia, mutta jotkut täytyy ladata. Yhteensä pelejä on yli kaksisataa. Alexa Internet -palvelun mukaan Miniclip on kuulunut viidensadan eniten vieraillun Internet-sivuston joukkoon jo runsaan kahden vuoden ajan. Miniclipissä pelit ovat jaoteltu niiden tyylin mukaan. Peleistä osa on pelattavissa myös muualla. Pelien lisäksi sivustolla on keskustelualue, joka on tarkoitettu lähinnä keskusteluun Miniclipin peleistä.
Menen Hotel
Menen Hotel on toinen Naurun hotelleista. Se sijaitsee Menengissä Naurun kaakkoisosassa.
Hotellissa on 101 yöpymiseen tarkoitettua huonetta. Rakennuksessa on myös baari ja kaksi ravintolaa. Hotellin asiakkaille on käytössä myös nettikahvila.
Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1962
Vuoden 1962 hiihdon MM-kilpailut järjestettiin Zakopanessa, Puolassa. Zakopane järjesti MM-kilpailut jo kolmannen kerran historiansa aikana. Uusia lajeja olivat naisten viiden kilometrin hiihto ja suurmäen kilpailu.
Päivämäärä: 20. helmikuuta
Päivämäärä: 18. helmikuuta
Päivämäärä: 24. helmikuuta
Päivämäärä: 24. helmikuuta
Päivämäärä: 19. helmikuuta
Päivämäärä: 21. helmikuuta
Päivämäärä: 23. helmikuuta
Päivämäärä: 18.-19. helmikuuta
Päivämäärä: 18. helmikuuta
Päivämäärä: 25. helmikuuta
Kansallissankari
Kansallissankareiksi kutsutaan historiallisia, joskus myös puolihistoriallisia tai myyttisiä hahmoja, joilla on keskeinen ja kunnioitettu rooli jonkin valtion tai etnisen ryhmän historiassa ja omakuvassa. Kansallissankarit kuuluvat kiinteästi nationalismiin ja kansallisvaltioiden ajatukseen. Kansallissankarit ovat useimmiten poliitikkoja eli "valtiomiehiä", sotilaita eli "sotasankareita", separatisteja eli "vapaustaistelijoita", tutkijoita, taiteilijoita, tutkimusmatkailijoita tai urheilijoita eli "urheilusankareita". Kansallissankarin aseman voi saavuttaa myös elävä ihminen.
Kansallissankareihin kohdistuu yleensä virallista tai puolivirallista muistokulttia tai suoranaista henkilöpalvontaa. Tämä ilmenee tyypillisesti muistomerkkeinä, muistojuhlallisuuksina varsinkin syntymän tai kuoleman vuosipäivinä, elämäkertakirjallisuutena ja kansallissankarin roolin korostamisena kouluopetuksessa.
Erilaisissa diktatuureissa kansallissankareiden palvonta, joka kohdistuu myös diktaattoriin, on usein viety äärimmäisyyksiin. Kansallissankarikultin rakentaminen on ollut tyypillistä myös itsenäisyydestä kamppaileville tai vastaitsenäistyneille maille.
Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1966
Vuoden 1966 hiihdon MM-kilpailut järjestettiin Oslossa, Norjassa 17.-27. helmikuuta. Kisojen menestynein maa oli kahdeksan mitalia kerännyt isäntämaa Norja (viisi kultaa, kaksi hopeaa, yksi pronssi).
Päivämäärä: 20. helmikuuta
Päivämäärä: 17. helmikuuta
Päivämäärä: 26. helmikuuta
Päivämäärä: 23. helmikuuta
Päivämäärä: 21. helmikuuta
Päivämäärä: 19. helmikuuta
Päivämäärä: 27. helmikuuta
Päivämäärä: 21. helmikuuta
Päivämäärä: 19. helmikuuta
Päivämäärä: 27. helmikuuta
Spermatofori
Spermatofori (kreikaksi "forein" ’kantaa’, kuljettaa mukanaan) eli siittiökotelo on siittiösoluja sisältävä kapselimainen jähmeä pakkaus, jonka joidenkin eläinryhmien koiras luovuttaa naaraalle. Näissä ryhmissä ei tapahdu varsinaista parittelua, vaan koiras paketoi spermaansa jähmeän massan sisään ja luovuttaa annoksen naaraalle. Lajista riippuen joko koiras tai naaras itse voi sujauttaa spermatoforin itse sukuaukkoonsa. Hedelmöityäkseen naaraan pitää monesti vielä purra spermatofori rikki, jolloin siittiöt pääsevät vapaiksi.
Tällainen menettely tunnetaan useista selkärangattomien eläinten ryhmistä, esim. joiltakin nilviäisiltä ja niveljalkaisilta. Hyönteisistä esimerkkinä ovat hyppyhäntäiset, jotkin kovakuoriaiset, hepokatit, sirkat ja jotkin perhoset. Myös eräät sammakkoeläimet käyttävät spermatoforeja.
Aivolisäke
Aivolisäke eli hypofyysi () on umpirauhanen, jonka erittämät hormonit osallistuvat elimistössä kasvun, verenpaineen ja nestetasapainon, seksuaalitoimintojen, raskauden, synnytyksen, maidontuoton, lämpötilan ja kivun säätelyyn. Aivolisäke on ihmisellä noin herneen kokoinen (15 mm · 9 mm · 6 mm), puolen gramman painoinen isoaivojen pohjaosasta ulkoneva rakenne, jota ympäröi kitaluun syvennys eli turkinsatula.
Aivolisäke koostuu kahdesta erikseen toimivasta lohkosta, etulohkosta (adenohypofyysi) ja takalohkosta (neurohypofyysi). Aivolisäkkeen varsi yhdistää aivolisäkkeen sen yläpuolella olevaan hypotalamukseen, joka säätelee aivolisäkkeen toimintaa. Aivolisäke erittää kymmenkuntaa hormonia, joista monet säätelevät muiden elimistön umpirauhasten toimintaa.
Aivolisäkkeen etulohko eli adenohypofyysi on muodostunut sikiökaudella suuontelon katosta ja on siis epiteelikudosta. Etulohkosta on erotettavissa kolme osaa: pars distalis, pars intermedia sekä pars tuberalis. Näistä etummainen pars distalis on suurin ja myös hormonitoiminnan kannalta merkittävin.
Etulohko tuottaa ja erittää muiden umpieritysrauhasten toimintaa ohjaavia peptidihormoneja. Näitä ovat muiden muassa tyreotropiini (TSH), joka vaikuttaa kilpirauhaseen; follitropiini (FSH) ja lutropiini (LH), jotka vaikuttavat sukupuolirauhasiin; prolaktiini, joka vaikuttaa rintarauhasten maidoneritykseen ja gonadien eli sukupuolirauhasten toimintaan; kasvuhormoni, joka vaikuttaa kasvuun, aineenvaihduntaan ja proteiinisynteesiin; sekä kortikotropiini, joka edistää lisämunuaisen kuorikerroksen toimintaa. Jokaista näistä hormoneista tuottaa oma solutyyppinsä, poikkeuksena follitropiini ja lutropiini, joita tuottaa sama solutyyppi.
Etulohkon kasvaimet voivat saada aikaan liiallista hormonieritystä. Esimerkiksi liiallinen kasvuhormonin eritys voi johtaa lapsilla gigantismiin tai aikuisella akromegaliaan.
Aivolisäkkeen takalohko eli neurohypofyysi on muodostunut väliaivojen hermokudoksen pullistumasta. Aivolisäkkeen takalohko ei ole varsinainen umpirauhanen, vaan se koostuu hermosolujen haarakkeista, gliasoluista ja verisuonista. Takalohkon hormoneita varastoidaan ja vapautetaan näistä hermosoluhaarakkeista. Itse hermosolujen soomaosat sijaitsevat hypotalamuksessa, jossa hormonit tuotetaan ja josta ne kuljetetaan haarakkeisiin.
Takalohkon vapauttamia hormoneja ovat antidiureettinen hormoni (ADH) ja oksitosiini. Antidiureettinen hormoni ylläpitää solunulkoisen nesteen tilavuutta ja osmolaliteettia säätelemällä virtsaan siirtyvän nesteen määrää munuaisten nefronien distaalisissa tiehyissä ja kokoojaputkissa. Oksitosiini taas saa aikaan kohdun seinämien lihasten supistelun synnytyksen yhteydessä ja maitorauhaskäytävien lihasten supistelun imetyksen aikana.
Neurohypofyysissä tapahtuvan, esimerkiksi iskusta johtuvan soluvaurion myötä antidiureettisen hormonin eritys voi vähentyä. Tästä voi seurata diabetes insipidus, nestetasapainon häiriö, jossa munuaisten kyky tiivistää virtsaa on heikentynyt, mikä johtaa polyuriaan eli lisääntyneeseen virtsantuotantoon sekä polydipsiaan eli lisääntyneeseen veden juonnin tarpeeseen.
Munanasetin
Munanasetin eli ovipositori on monilla hyönteisnaarailla. Sen avulla naaraat asettavat munat haluamaansa paikkaan. Hepokattinaarailla on valtava, usein sapelinmuotoinen munanasetin, jonka avulla ne voivat asettaa munansa syvälle maahan. Myös monilla loispistiäisillä on hyvin kehittynyt munanasetin. Jotkin lajit voivat porata munanasettimensa jopa syvälle puuhun. Tällä tavoin kyseiset lajit laskevat munansa puun rungossa piilossa oleviin toukkiin, jotka toimivat ”kasvatusalustoina” loispistiäisen toukille.
Laanila
Laanila on Oulun kaupunginosa, ja se sijaitsee Oulujoen pohjoisrannalla keskustan koillispuolella, valtatien 20 varrella. Nimi "Laanila" on tiettävästi perua Laanisen suvun nimestä.
Laanila sijaitsee noin kahden kilometrin päässä keskustasta, Tuiran itäpuolella. 1940-luvulla Laanilassa oli parakkialue, aluksi saksalaisten ja sitten suomalaisten sotilaiden käytössä . Alueen yleisilmeelle piirteet on antanut arkkitehti Alvar Aalto 1950-luvulla, jolloin Oulujoen ranta-alueelle rakennettiin rivitalo Typpi Oy:n tehtaan työntekijöille. Alueelle rakennettiin myöhemmin kolme kerrostaloa ja pesularakennus. Pesula ei enää ole toiminnassa, ja rakennus on muutettu asunnoiksi vuonna 2002.
Laanilan alue on nykyisin uudis- ja täydennysrakennusaluetta. Alueella toimii yläaste sekä lukio.
Laanilan koulun julkisivusta löytyy myös Veikko Törmäsen tekemä "Ruutuvihko"-taideteos.
Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1970
Vuoden 1970 hiihdon MM-kilpailut järjestettiin Vysoké Tatryssa, Tšekkoslovakiassa.
Päivämäärä: 17. helmikuuta
Päivämäärä: 15. helmikuuta
Päivämäärä: 22. helmikuuta
Päivämäärä: 19. helmikuuta
Päivämäärä: 16. helmikuuta
Päivämäärä: 18. helmikuuta
Päivämäärä: 20. helmikuuta
Päivämäärä: 15.-16. helmikuuta
Päivämäärä: 14. helmikuuta
Päivämäärä: 22. helmikuuta
Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1974
Vuoden 1974 hiihdon MM-kilpailut järjestettiin Falunissa, Ruotsissa.
Falunin kisoja voidaan pitää maastohiihtohistorian eräänä käännekohtana, sillä tuolloin puusukset saivat väistyä lasikuidusta valmistettujen suksien tieltä. Suomalaiset kuitenkin hiihtivät puisilla Järvisen suksilla ja antoivat näin muunmaalaisille kilpakumppaneilleen selvän etulyöntiaseman.
Päivämäärä: 19. helmikuuta
Magne Myrmosta tuli viimeinen puusuksilla maailmanmestaruuden voittanut hiihtäjä.
Päivämäärä: 17. helmikuuta
Päivämäärä: 24. helmikuuta
Päivämäärä: 21. helmikuuta
Päivämäärä: 18. helmikuuta
Päivämäärä: 20. helmikuuta
Päivämäärä: 23. helmikuuta
Päivämäärä: 17.-18. helmikuuta
Päivämäärä: 16. helmikuuta
Päivämäärä: 23. helmikuuta
Jaakko Pöyry
Jaakko Veikko Emanuel Pöyry (6. elokuuta 1924 Sodankylä – 8. syyskuuta 2006 Helsinki) oli suomalainen tekniikan tohtori, suomalaisen metsäalan osaamisen vaikuttaja sekä Pöyry Oyj:n perustaja. Pöyry kirjoitti ylioppilaaksi Ilmajoen yhteiskoulusta vuonna 1942 ja ilmoittautui pian tämän jälkeen vapaaehtoisena rintamalle, jossa haavoittui vakavasti Talin–Ihantalan taistelussa kesällä 1944. Samana vuonna hän myös suoritti reserviupseerikurssin Niinisalossa. Pöyry valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1948. Vuonna 1958 hän perusti nimeään kantaneen yrityksen ja toimi tämän johdossa aina vuoteen 1990 asti. Tämänkin jälkeen hän toimi vielä yhtiön hallituksessa ja muissa luottamustehtävissä. Hän oli tosin jo aikaisemmin myynyt puolet yhtiöstään Henrik Ehrnroothille.
Jaakko Pöyry vihittiin tekniikan kunniatohtoriksi Teknillisessä Korkeakoulussa vuonna 1974. Hän sai myös professorin arvonimen. Sotilasarvoltaan Pöyry oli reservin yliluutnantti.
Melinda Gates
Melinda Gates (omaa sukua French) (s. 15. elokuuta 1964 Dallas, Texas) on Bill Gatesin vaimo. Melinda Gates on aviomiehensä tapaan myös tietotekniikka-alalla. Hän on toiminut myös lehtitoimittajana ja työskennellyt muun muassa The Washington Postissa ja Drugstore.com-internetjulkaisussa.
Gatesille ja hänen miehelleen Billille myönnettiin marraskuussa 2016 Yhdysvaltain korkein siviileille myönnettävä kunniamerkki, Presidentin vapaudenmitali tunnustuksena säätiönsä hyväntekeväisyydestä.
Kirsti Paakkanen
Kirsti Paakkanen (s. 12. helmikuuta 1929 Saarijärvi) on suomalainen yritysjohtaja. Oman mainosyrittäjäuransa jälkeen hän osti vuonna 1991 rahavaikeuksiin ajautuneen Marimekon, josta Paakkasen johtamana kehittyi yksi Suomen menestyneimmistä tekstiili- ja vaatetusalan yrityksistä.
Kirsti Paakkasella, MAT (Mainosalan tutkinto), on suomen kielen opintoja sekä arvosana mainonnassa ja markkinoinnissa. Ennen oman mainostoimiston perustamista hän oli muun muassa Stockmannilla ulkomaisten kankaiden osto-osastolla ja Mainostoimisto Kunnas Oy:ssä.
Tyhjästä aloittanut yrittäjä Paakkanen perusti vuonna 1969 Womenan, naisten mainostoimiston, jota johti menestyksekkäästi yli 20 vuotta, kunnes myi sen mainostoimisto McCann Oy:lle 1990. Hän vetäytyi eläkepäivien viettoon Ranskaan, mutta joutilaisuuteen kyllästyttyään tarttui vielä tilaisuuteen, kun Marimekko tuli myyntiin. Paakkanen osti konkurssin partaalle ajautuneen design-talon ja palasi työntekoon.
Yrittäjäneuvos Kirsti Paakkanen pelasti haaksirikolta Marimekon, ja on samalla raivannut tietä suomalaisen muotoiluosaamisen uudelle tulemiselle. Vuodesta 1991 Marimekon omistanut Paakkanen nosti yrityksen talouden nousuun.
Paakkanen palautti Marimekon juurilleen; Armi Ratian luomaan painettujen kankaiden maailmaan. Marikuosien uusia aluevaltauksia on nähty muun muassa matkapuhelimissa ja kodintekniikassa, klassikkojen paluun rinnalla on syntynyt myös uusia vaatemallistoja ja tuotekonsepteja. Marimekko toi esiin sekä nimekkäitä että aloittelevia muotoilijoitaan ja heidän osaamistaan. Marimekko listautui Helsingin pörssiin 1999.
Useilla kunniamaininnoilla palkittu Paakkanen on korostanut paitsi vahvan brandin, niin myös vahvan yrityskulttuurin merkitystä. Paakkasen johtamisfilosofiassa työntekijä ei ole kustannuskysymys vaan tuloskysymys, jonka sitoutuminen ja innostus ovat edellytyksenä koko yrityksen menestykselle. Yritysjohtajilta Paakkanen on peräänkuuluttanut suurempaa vastuuta toiminnasta ja työntekijöistä – Marimekossa taloudelliset vaikeudet toivat lomautusvaroituksen johtajille, ei työntekijöille.
Kirsti Paakkanen on saanut yrittäjäneuvoksen arvonimen vuonna 1999. Hän on saanut taiteen kunniatohtorin arvonimen Taideteollisesta korkeakoulusta 2001 ja kauppatieteiden kunniatohtorin arvonimen 2006 Helsingin kauppakorkeakoulusta. Vuonna 2002 hän sai Estlander-palkinnon.
Fotorealismi
Fotorealismi tai fotonaturalismi (myös valokuvarealismi, valokuvauksellinen realismi, hyperrealismi tai superrealismi) on 1960-luvulla syntynyt taidemuoto, jossa kuvien mallina ja kuvan tekemisen lähtökohtana ei ole niinkään itse todellisuus, vaan valokuvat siitä. Valokuva toimi välikappaleena todellisuuden ja taiteilijan välillä. Kuvaus on fotorealistisissa töissä valokuvantarkkaa.
Fotorealismia kutsuttiin 1960-luvulla Yhdysvalloissa myös uudeksi realismiksi (”new realism”). Se oli vastareaktio pop-taiteen ohella modernismin abstraktia maalaustaidetta kohtaan. Fotorealismi yleistyi 1970-luvun alussa myös Euroopassa. Kasselin documentassa olivat vuonna 1972 mukana muun muassa Ralph Goings, Robert Bechtle, John de Andrea, Don Eddy, Gerhard Richter, Chuck Close, Richard Estes ja Duane Hanson.
Suomalaisista muun muassa Esko Tirrosen maalaukset ovat lähellä fotonaturalismia. Suuntaus oli esillä Ars 74 -näyttelyssä Helsingissä ja Tampereella keväällä 1974. Mukana oli useita sekä amerikkalaisia että eurooppalaisia hyperrealismin edustajia. Suuntauksen vaikutus jäi tuolloin kuitenkin melko lyhytaikaiseksi.
Valokuvan tultua osaksi maalaustaidetta ja digitaalisen kuvan yleistyttyä kiinnostus fotorealismia kohtaan on kasvanut.
Paavo Berglund
Paavo Allan Engelbert Berglund (14. huhtikuuta 1929 Helsinki – 25. tammikuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen kapellimestari ja viulisti.
Berglund aloitti muusikonuransa viulistina Radion sinfoniaorkesterissa vuonna 1949. Hän toimi Radion sinfoniaorkesterin apulaisjohtajana vuodesta 1955 ja ylikapellimestarina vuosina 1962–1971. Tämä kausi päättyi riitaan, joka kuitenkin pian sovittiin, ja hän vieraili orkesterin konserttien johtajana aina 2000-luvulle asti. Vuosina 1972–1979 hän oli Bournemouthin sinfoniaorkesterin ylikapellimestari Englannissa ja rinnan tämän kanssa Helsingin kaupunginorkesterin taiteellinen johtaja 1975–1979. Vuosina 1987–1991 Berglund oli Tukholman filharmonisen orkesterin ja vuosina 1993–1998 Tanskan kuninkaallisen orkesterin ylikapellimestari. Hän myös vieraili maailman suurten orkesterien johtajana, New Yorkin filharmonikoista ja Berliinin filharmonikkoihin.
Berglund perusti jo vuonna 1952 Helsingin kamariorkesterin, jonka ensikonsertti oli menestys, ja orkesteri sai pian kiitosta myös Sibeliukselta. Berglund teki kolme Sibeliuksen sinfonioiden kokonaislevytystä: Bournemouthin sinfoniaorkesterin kanssa vuosina 1972–1977, Helsingin kaupunginorkesterin kanssa vuosina 1984–1987 ja Euroopan kamariorkesterin kanssa vuosina 1995–1997. Hän johti 1960- ja 1970-luvulla myös merkittäviä kantaesityksiä, esimerkiksi ystävänsä Joonas Kokkosen sinfoniat.
Paavo Berglund sai Suomen Kulttuurirahaston tunnustuspalkinnon vuonna 1985, ja myös mm. säveltaiteen valtionpalkinnon.
Berglundin omistuksessa ollut Stradivarius-viulu siirtyi 1,8 miljoonan euron kauppasummalla hänen perikunnaltaan vuonna 2012 Suomen Kulttuurirahastolle. Samalla Kulttuurirahasto sai lahjoituksena Berglundin levytysten oikeudet ja hänen orkesterinuottimateriaalinsa. Viulun nimeksi tulee ex. Berglund.
Berglundin vastoinkäymisiä olivat 1960-luvulla tehty selkäleikkaus ja 1970-luvulla tapahtunut auto-onnettomuus, jossa hänen lonkkansa murtui. Hänen poikansa on viinialan yrittäjä ja Nanson hallituksen puheenjohtaja Juha Berglund. Vesa-Matti Loiri ja Pekka Loiri ovat hänen serkkujaan.
Ariel Ramírez
Ariel Ramírez (4. syyskuuta 1921 Santa Fe – 18. helmikuuta 2010 Monte Grande) on argentiinalainen säveltäjä ja pianisti. Vuonna 1964 hän sävelsi esitetyimmän teoksensa, "Misa Criollan". Se on messu, jossa on muun muassa kansanmusiikkivaikutteita. Misa Criolla ensiesitettiin Düsseldorfissa vuonna 1967. Ramírezin muihin teoksiin kuuluu muun muassa pianokappaleita.
Den glider in
”Den glider in” on Peter Karlssonin säveltämä ja sanoittama laulu, joka tuli tunnetuksi Ruotsin jääkiekkomaajoukkueen tunnussävelmänä jääkiekon maailmanmestaruuskisoissa 1995 Ruotsissa.
Laulun levytti Nick Borgen yhdessä Ruotsin maajoukkueen kanssa. Suomi voitti maailmanmestaruuden ja laulu nousi Suomessa suureen suosioon. Se äänestettiin samana vuonna Radiomafian top 500 -listalla kaikkien aikojen 13:nneksi parhaaksi kappaleeksi. Maajoukkuepelaajat ja valmentaja Curt Lindström levyttivät kappaleen Kirkan kanssa ruotsiksi, koska säveltäjä kielsi kappaleen tekstin kääntämisen suomeksi (levy-yhtiö BMG:n kiellon takia).
Sanat "Den glider in" tulevat ruotsalaisen radiotoimittajan Lennart Hylandin tunnetusta referaatista jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa 1962, kun Nils Nilsson teki ratkaisevan maalin tyhjään maaliin maailmanmestaruuden ratkaisseessa ottelussa, jossa Ruotsi voitti Kanadan 5–3 ja Ruotsi voitti näin kultaa.
Nypykät
Nypykät oli heinolalainen vuosina 1988–1995 toiminut rockfolk-yhtye. Teatteriryhmä Metkun piirissä oli syntymäisillään orkesteri, ja se perustettiin 1988 Nuorison taidetapahtumaa varten. Nypykät koki huippuhetkensä alkuvuosien ahkeran keikkailun ja omakustannelevyjen (singlet "Lastenlaulu" ja "Jazzilla taivaaseen/Kanuunaralli") aikana.
Singlet julkaistiin uudelleen nimellä "The Kings of Polkka -EP", kun orkesteri teki levytyssopimuksen Poko Rekordsin kanssa. Albumi "Kanuunaralli" julkaistiin alkuvuodesta 1991. Kotimaan kiertäminen lisääntyi ja ulottui aiempaa laajemmalle. Orkesterin tunnuspiirteet, hilpeä lavaesiintyminen ja ratkiriemukas polkanjytke, eivät kauan kestäneet ”oikeaa” muusikkoutta. Levy-yhtiö ei uskonut uuteen materiaaliin, ja pääosin vanhoista lauluista koottu EP "Elämä on sumfaraa" julkaistiin 1992. Poko Records julkaisi 1991–1992 Nypyköiden singlet "Niukkasen toimisto/La Suklaamuna", "Kaunis Barcelona/Mustekalan mailla" ja "Nisse Polkka/Mikävä". Vanhojen laulujen esittäminen, ongelmat ja ristiriidat johtivat eroamisiin 1993.
Pienentynyt Nypykät yritti jatkaa omakustanteilla, singlellä "Lainattu seteli" ja EP:llä "Siivekäs ystävä". Uutta levytyssopimusta ei syntynyt. Yhtye koottiin kolmen keikan ajaksi vuonna 2001, jolloin ilmestyi myös live-albumi "Livekala". Kokoelman "Keräilyerä 1994–1995" julkaisi 2012 Spiridom.
Vuonna 2007 osa Nypykät-yhtyeessä toimineista muusikoista oli mukana perustamassa Tupakan Ystävät -yhtyettä. Kolme albumia tähän mennessä julkaissut yhtye on esittänyt keikoillaan useita Nypykät-kappaleita.
1992 ja 2001 livenauhoituksia kokoava "Livekala ja perkeet" julkaistiin 2016 Rocket Recordsin toimesta.
Basilika (arkkitehtuuri)
Basilika on suorakulmion muotoinen, kolmi- tai useampilaivainen rakennus, jossa keskilaiva on muita laivoja korkeampi, niin että valo pääsee sisään sen yläosan ikkunoista. Nykykielenkäytössä basilika viittaa tämänmalliseen kirkkoon. Se eroaa siis hallikirkosta, jossa kaikki laivat ovat samankorkuiset. Basilikatyyppi on peräisin antiikin Kreikan ja Rooman arkkitehtuurista. Antiikin aikaiset basilikat eivät kuitenkaan olleet uskonnollisia rakennuksia, vaan niitä käytettiin muun muassa kauppaan ja oikeudenkäynteihin.
Basilikan kehittivät roomalaiset kreikkalaisen pylväskäytävän, stoan, perusteella. Latinan nimitys "basilica" juontuukin kreikan ilmaisusta στοὰ βασιλική ("stoa basilikē", kuninkaallinen pylväskäytävä). Rooman vanhimman tunnetun basilikan, "Basilica Porcian", rakennutti 184 eaa. Marcus Porcius Cato. Yhden kuuluisimmista basilikoista, Maxentiuksen basilikan, pani alulle Maxentius ja viimeisteli Konstantinus 313. Jo Augustuksen aikoihin basilikaa pidettiin oleellisena osana kaupungiksi itseään kutsuvaa asutuskeskusta.
Kolmannelta vuosisadalta alkaen kristityt rakensivat basilikatyyppisiä rakennuksia kulttipaikoikseen, sillä he tarvitsivat isoja tiloja, joihin seurakunta saattoi kokoontua. Pakanatemppeleitä ei voitu käyttää mallina, koska niissä rituaalit suoritettiin usein ulkona. Kristityissä kirkoissa on basilikan päässä puolipyöreä alttarikomero, apsis, jossa pappi seisoo korokkeella. Kirkot saivat vaikutteita etenkin keisaribasilikoista, joissa ei harjoitettu kaupankäyntiä.
Italiassa sanalla "basilica" tarkoitetaan myös erityisen arvoaseman omaavaa kirkkorakennusta sen muodosta riippumatta, esimerkiksi "Basilica di San Marco" Venetsiassa.
Saara Widbom
Saara Kerttu Elina Widbom (o.s. Ylitalo) (s. 1984) on suomalainen näyttelijä. Suuren yleisön tietoisuuteen hän tuli roolistaan 1990–luvun menestyssarjassa "Blondi tuli taloon" (1994–1995). Myöhemmin hän näytteli Lilli Abrahamssonia televisiosarjoissa "Ihmeidentekijät" (1996–1998) ja "Parhaat vuodet" (2000–2002). Hän on näytellyt myös Tampereen Komediateatterissa sekä Rauman Kaupunginteatterissa.
Syksyllä 2005 hän toimi juontajana Nelosella esitetyssä peliohjelmassa "Play". Vuosina 2015, 2016 ja 2017 Widbom on vieraillut "Salatut elämät" -sarjassa lääkäri Romppaisen roolissa.
Saaran vanhemmat ovat näyttelijä-ohjaaja Elina Halttunen ja lääkäri Veli Ylitalo. Hänellä on kolme sisarusta, joista sisko Johanna on myös näyttelijä. Hänen tätinsä on näyttelijä Marjukka Halttunen sekä isovanhemmat näyttelijät Hilkka Helinä ja Kaarlo Halttunen.
Widbom on nykyiseltä ammatiltaan kokki.
Arto Salminen
Arto Sakari Salminen (22. lokakuuta 1959 Helsinki – 15. marraskuuta 2005 Hausjärvi) oli suomalainen kirjailija. Salmisen tuotannon aiheita ovat esimerkiksi viihdeteollisuus, tosi-TV, pätkätyöt ja köyhyys.
Salmisen niukkaeleiset, mustaa huumoria viljelevät romaanit koskettelivat uusliberalismiin taipuneen yhteiskunnan kipupisteitä – köyhien, syrjäytyneiden ja huono-osaisten elämää. Salmisen teoksia on usein luonnehdittu inhorealistisiksi. Provokatoristen aiheiden lisäksi hän sai tunnustusta kirkkaasta kielestään, joka toi estetiikkaa rankkojenkin aiheiden käsittelyyn.
Salminen kirjojen myynti oli ilmestymisaikaan vähäistä, mutta myöhemmin arvostus on kasvanut.
Salminen muokkasi romaanistaan "Varasto" vuonna 2005 näytelmäversion, joka sai ensi-iltansa 9. joulukuuta 2005 Kansallisteatterin Willensaunassa. Jukka Rantasen ohjaama esitys oli arvostelumenestys. Romaanin "Varasto" pohjalta on Taru Mäkelä ohjannut elokuvan "Varasto" (2011). Elokuvalle on tehty vuonna 2018 ilmestynyt jatko "Varasto 2", joka ei kuitenkaan enää perustu kirjaan.
Salminen sai Koskenkorva-palkinnon 1998, Olvi-palkinnon 2004 ja oli Runeberg-palkintoehdokkaana 2002. Salminen kuoli äkilliseen sairauskohtaukseen vuonna 2005.
Anastasio Somoza García
Anastasio "Tacho" Somoza García (1. helmikuuta 1896 – 29. syyskuuta 1956) oli Nicaraguan presidentti ja diktaattori vuosina 1937–1947 ja 1950–1956.
Anastasio Somoza Garcían isä oli varakas kahviplantaasin omistaja. Hän opiskeli Yhdysvalloissa, palasi kotimaahan ja epäonnistui liikemiehen uralla. Somoza nousi valtaan syrjäyttäen enonsa armeijan tuella 1937. Hän keskitti valtaa ja varallisuutta perheelleen ja ystävilleen, ja hänen jälkeensä maata hallitsivat hänen kaksi poikaansa Luis Somoza Debayle ja Anastasio Somoza Debayle. Somoza Garcia ammuttiin 1956.