hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Andy LaRocque
Andy LaRocque (oik. Anders Allhage, s. 29. marraskuuta 1962 Göteborg, Ruotsi) on ruotsalainen heavy metal -kitaristi, joka tunnetaan parhaiten King Diamond -yhtyeestä.
LaRocque aloitti uransa 1980-luvulla ruotsalaisessa hard rock -yhtyeessä nimeltä Swedish Beauty, joka tunnettiin myöhemmin nimellä Swedish Erotica. Vuonna 1984 hän liittyi E. F. Bandiin, jonka riveissä hän myös äänitti ensimmäisen pitkäsoittonsa One Night Stand.
Mercyful Fate –yhtyeen entisten jäsenten kasaamaan King Diamondiin LaRocque liittyi vuonna 1985, jolloin hän otti myös käyttöön nykyisen taiteilijanimensä. LaRocque onkin soittanut jokaisella King Diamondin albumilla vuoden 1986 debyyttialbumi Fatal Portraitista lähtien. Hän toimii yhtyeessä myös säveltäjänä sekä ajoittain kosketinsoittajana.
LaRocque on ollut aktiivinen myös muissa projekteissa. King Diamond oli tauolla Mercyful Faten koottua uudelleen rivinsä 1992-1994, jolloin LaRocque liittyi yhdysvaltalaisen death metal –yhtye Deathin kokoonpanoon Individual Thought Patterns -albumin äänitysten ajaksi. Kyseessä on eräs modernin death metallin arvostetuimpia merkkipaaluja. Lisäksi hän soittanut esimerkiksi ruotsalaisessa superyhtyeessä nimeltään IllWill ja vierailevana artistina muun muassa At the Gatesin, Dimmu Borgirin, Falconerin ja Evergreyn albumeilla. Hän toimii nykyisin myös tuottajana ja omistaa studion nimeltä ""Sonic Train Studios"" Varbergissa.
Andy LaRocque on ottanut musiikkiinsa maanmiehensä Yngwie Malmsteenin tavoin runsaasti vaikutteita klassisesta musiikista, ja hänet tunnetaankin niin kutsuttuna neoklassisen metallin taitajana. LaRocque käytti pitkään B.C. Rich-kitaroita, mutta on sittemmin siirtynyt japanilaisiin Caparison-kitaroihin. Hän käyttää Krank-vahvistimia, Digitech-efektejä, DR Strings -kieliä ja Dunlop-plektroja.
Olenjokin kansallinen piiri
Olenjokin evenkien kansallinen piiri (, ) on paikallinen itsehallintoalue Olenjokin ja Anabarin yläjuoksujen alueilla Sahan tasavallan länsiosassa Venäjällä. Se rajoittuu pohjoisessa Anabarin kansalliseen ulusiin, idässä Bulunin ulusiin, Žiganskin kansalliseen piiriin sekä Viljuiskin ja Verhneviljuiskin uluseihin, kaakossa Njurban piiriin, etelässä Mirnyin piiriin ja lännessä Sahan naapurialueeseen Krasnojarskin aluepiiriin. Piirin hallinnollinen keskus on Olenjokin (Ölöönin) kylä.
Olenjokin piiri on lähes Suomen laajuinen, 318 100 km², ja pinta-alaltaan Sahan suurin piiri. Vuonna 1999 piirin väkiluku oli 4 400, vuonna 2009 asukkaita oli 4 179.
Vuonna 1989 piirin asukkaista 54 % oli evenkejä, 32 % jakuutteja, 9 % venäläisiä. Asukkaiden keski-ikä oli 28 vuotta.
Alueen tärkein elinkeino on porotalous.
Piirissä on neljä maalaiskuntaa (naslegia), jokaisessa näistä on vain yksi kylä. Nämä keskuskylät ovat Ejik, Haryjalah, Olenjok ja Žilinda.
Syli
Syli (taivutus: "sylen, syltä") on vanha pituus- tai tilavuusmitta. Kansankielessä mittayksikön nimenä on esiintynyt myös "syltä" (taivutus: "syllän, syltää") .
Pituusmittana syli osapuilleen vastaa levitettyjen käsien välistä etäisyyttä. Kirjallista materiaalia syltä vastaavan yksikön käytöstä veden syvyyden mittaamisessa on jo ensimmäiseltä vuosisadalta eaa., jolloin Posidonius kirjoitti yli tuhannen sylen syvyysluotauksesta. Nykyään syli on käytössä lähinnä merenkulussa. Erityisesti yhdysvaltalaisissa merikartoissa syvyyslukemia on ilmoitettu sylinä, vaikka SI-järjestelmään siirtyminen on käynnissä. Nykyisissä anglosaksisissa yksiköissä syli () on kaksi jaardia eli kuusi jalkaa eli 72 tuumaa eli 1,8288 metriä.
Eri maissa sylellä on aikojen kuluessa ollut lukuisia määritelmiä jotka ovat vaihdelleet noin 1,5 ja 3 metrin välillä.
Useissa maissa syli tai sitä vastaava mittayksikkö on ollut kuusi jalkaa. Ranskassa sitä vastaava "brasse" oli kuitenkin viisi jalkaa.
Suomessa ja Ruotsissa pituusmittajärjestelmän perusyksikkö oli kyynärä (0,594 metriä). Kyynärän pituus oli vuodesta 1604 lähtien määritelty Tukholman raatihuoneen ovenpieleen kiinnitettyyn rautatankoon. Syli oli kolme kyynerää eli 1,78 metriä. Mittayksikkö säilyi käytössä vuosiin 1887–1892, jolloin siirryttiin metrijärjestelmään. Vielä metrijärjestelmän tultua käyttöön Suomessa käytettiin jonkin aikaa pituusyksikkönä metrin ohella myös syltä, mutta tämä ns. "uusi syli" määriteltiin nyt tasan kahdeksi metriksi.
Venäjän syli eli sažen (сажень) on pituudeltaan 2,1336 metriä eli seitsemän Venäjän jalkaa, joka taas on sama kuin Englannin jalka (0,3048 metriä). Venäläisten Suomesta laatimilla kartoilla korkeuskäyrien välit on laskettu saženeissa. Venäläisten (Suomesta ja muualta) tekemissä merikartoissa käytettiin kahdenlaisia saženeita. Pituudet ilmaistiin normaaleina eli "seitsemänjalkaisina" saženeina, mutta syvyydet ns. kuusijalkaisina saženeina, joka yksikkö on sama kuin Englannin syli eli fathom. 
Sažen käsitti kolme arsinaa (kyynärää) ja oli viidessadasosa Venäjän virstasta (1066,80 m).
Tilavuusmittana syltä on Suomessa käytetty halkojen mittauksessa. Ennen metrijärjestelmää käytössä ollut "vanha syli" oli eri suuruinen riippuen käytetystä puulajista. Koivuhalkoja mitattaessa se oli neljä kyynärää pitkä ja kolme kyynärää korkea pino viiden korttelin pituisia halkoja eli 3,14 kuutiometriä, havupuuhalkoja mitattaessa sen sijaan neljä kyynärää pitkä ja kolme kyynärää korkea pino kuuden korttelin pituisia halkoja eli 3,77 kuutiometriä.. Myöhemmin käytössä ollut "uusi syli" eli "metrinen syli" oli kaksi metriä pitkä ja yhtä korkea pino metrin pituisia halkoja, tosin sanoen tasan neljä kuutiometriä eli mottia.
Nicole Hosp
Nicole Hosp (s. 6. marraskuuta 1983 Ehenbichl, Itävalta) on itävaltalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä ja olympiamitalisti.
Hosp voitti suurpujottelun maailmanmestaruuden vuoden 2007 MM-kilpailuissa. Samoissa kilpailuissa hän voitti myös syöksylaskun pronssia. Hän saavutti pujottelun olympiahopeaa Torinossa 2006 ja MM-pronssia 2003.
Hosp saavutti Sotšin olympialaisissa 2014 hopeaa superalppiyhdistetyssä ja pronssia supersuurpujottelussa. Hän voitti alppiyhdistetyssä MM-hopeaa vuosina 2003 ja 2015 sekä pronssia 2013. Joukkuekilpailusta hän voitti MM-kultaa vuosina 2013 ja 2015 sekä hopeaa 2005.
Maailmancupissa Hosp saavutti 12 osakilpailuvoittoa (viisi suurpujottelussa, viisi pujottelussa, yhden supersuurpujottelussa ja yhden superalppiyhdistetyssä), oli 23 kertaa toinen ja 22 kertaa kolmas. Maailmancupin kokonaiskilpailun ja suurpujottelucupin hän voitti kaudella 2006–2007.
Kausi 2009–2010 alkoi Hospilla epäonnisesti, kun hän loukkaantui maailmancupin avauksessa, Söldenin suurpujottelussa.
Hosp lopetti uransa kauden 2014–2015 jälkeen.
Capitol Records
Capitol Records on yhdysvaltalainen levy-yhtiö, joka toimii Maltby Capital Limited -yhtiön tytäryhtiönä. Tämä kuuluu Universal Music Group -yritysryhmään.
Capitol Recordsin perusti laulunkirjoittaja Johnny Mercer vuonna 1942 yhdessä Glen Wallichsin ja Buddy DeSylvan kanssa. Vuonna 1946 yhtiö vietiin pörssiin. Helmikuussa 1955 Electrical and Musical Industries Limited (EMI) osti 96 prosenttia Capitolin osakkeista. Capitol Records pysyi kuitenkin pörssissä maaliskuuklle 1974 saakka.
Levy-yhtiön mukaan nimetty rakennus "Capitol Records Building" sijaitsee Hollywoodissa, Los Angelesissa, Yhdysvaltain Kaliforniassa.
Ensimmäisiä siinä levyttäneitä artisteja olivat esimerkiksi Nat King Cole, Paul Whiteman, Ella Mae Morse sekä Martha Tilton.
Vuonna 1949 perustettiin Kanadan haara ja Capitol Records osti KHJ Studios:n Melrose Avenuelta. 1950-lukuun mennessä Capitol Recordsista oli tullut iso yritys ja siellä levyttivät monet kuuluisat artistit kuten Frank Sinatra sekä Judy Garland.
Metalliyhtye Megadeth levytti Capitol Recordsilla vuosina 1986-1999.
Pekka Sarmanto
Pekka Eerik Juhani Sarmanto (s. 15. helmikuuta 1945 Helsinki) on suomalainen rock- ja jazz-basisti. Hän soitti 1960-luvun lopussa mm. Blues Sectionissa. Heikki Sarmanto on Pekan veli.
Suomen Jazzliitto myönsi Sarmannolle vuoden 1978 Yrjö-palkinnon.
Metsäliekosammal
Metsäliekosammal ("Rhytidiadelphus triquetrus") on yksi Suomen suurikasvuisimmista sammaleista, ja muistuttaa ulkonäöltään hiukan huonokuntoista kuusennärettä pienoiskoossa. 
Englanninkielisissä maissa sitä kutsutaan sähköllä tapetun kissan sammaleksi (electrified cat's moss) nukkavierun kissan häntää muistuttavan ulkonäkönsä takia.
Metsäliekosammal kasvaa pystyssä ja haaraantuu epäsäännöllisesti. Sen punaruskea varsi tulee 10–20 cm korkeaksi. Heleänvihreät lehdet kapenevat kärkeä kohti, ja niissä voi erottaa kaksi pitkää ja ohutta lehtisuonta. Lehdet ovat pitkittäispoimuiset ja niiden reunat ovat hampaiset.
Metsäliekosammal kasvaa koko Suomessa.
Metsäliekosammal viihtyy tuoreissa kangasmetsissä, käenkaali-mustikka-tyypin lehtomaisissa kangasmetsissä.
Peltolammi
Peltolammi on Tampereen kaupunginosa, joka sijaitsee vanhan Lempääläntien varrella, Rautaharkon ja Multisillan välissä, noin kuuden kilometrin päässä keskustasta. Asuntoalueen lounaispuolella sijaitsee samanniminen pienehkö järvi, jonka korkeus merenpinnasta on 104,6 metriä ja Pyhäjärven pinnasta noin 27 metriä. Kaupunginosan länsirajalla on Tampereen ja Helsingin välinen rautatie, jonka toisella puolella on Sarankulman kaupunginosa.
Peltolammin alue kuului aikanaan Hatanpään kartanon maa-alueisiin. Tampereen kaupunki osti kartanon maat 1900-luvun alussa. Alue säilyi kuitenkin maaseutuna ja sai ensimmäisen asemakaavansa vasta sotien jälkeen vuonna 1948. Tällöin alue kaavoitettiin omakotirakentamiseen, mutta syystä tai toisesta laajamittaista omakotirakentamista ei kuitenkaan tapahtunut. Vuonna 1965 alue kaavoitettiin uudelleen, tällä kertaa kerrostalotonteiksi. Ensimmäinen kerrostalo alueelle valmistui vuonna 1966. Seuraavan viiden vuoden aikana alueelle rakennettiin noin 1000 asuntoa. Rakentamisen rahoittivat Hämeen Työväen Säästöpankki ja Postisäästöpankki, mistä juontavat alueen kadunnimet "Säästäjänkatu, -kuja" ja -"tori". 1990-luvulla rakennettiin myös Peltolammin alueeseen kuuluva Palokallion alue. Palokallio mukaan lukien Peltolammilla on nykyisin noin 2000 asuntoa ja 3500 asukasta.
Tampereen seudun opiskelija-asuntosäätiö TOAS ylläpitää alueella opiskelija-asuntoja. Vuokra-asuntoja opiskelijoille ja työssäkäyville nuorille Peltolammin alueella tarjoaa myös Kiinteistö Oy Opintanner.
Peltolammilla sijaitsee peruskoulu (luokat 1–6), jonka yhteydessä toimii lähikirjasto sekä hammashoitola ja lastenneuvola. Lisäksi Peltolammilla on apteekki ja päiväkoti. Alueella on R-kioski ja kaksi kauppaa, M-Market Peltsu ja K-Market Peltolammi, jonka yhteydessä toimii asiamiesposti. Peltolammilla on myös pub, lounaskahvila sekä Pizzeria Kebab Nina.
Vuonna 1992 perustettiin alueelle Peltolammin-Pärrinkosken luonnonsuojelualue. Pärrinkoski sijaitsee Peltolammin laskupurossa lähellä rautatietä. Pärrinkoskella sijaitsi myös 1500-luvulta alkaen vesimylly. Myllystä on nykyisin jäljellä padon jäänteet ja 1920-luvulla rakennettu entinen myllypirtti.
Pianokonsertto nro 3 (Rahmaninov)
Sergei Rahmaninovin pianokonsertto nro 3 d-molli op. 30 on yksi kuuluisimmista pianokonsertoista. Se on yksi teknisesti ja musiikillisesti vaativimmista pianoteoksista, ja se on joskus mainittu kaikkien aikojen vaikeimmaksi pianokonsertoksi.
Konsertto sävellettiin vuonna 1909 ja kantaesitettiin New Yorkissa 28. marraskuuta samana vuonna. Esitystä johti Walter Damrosch ja Rahmaninov itse soitti pianoa. Aikarajoitusten vuoksi säveltäjä harjoitteli esitystä varten mykällä klaviatuurilla laivamatkalla Atlantin yli. Konsertto esitettiin ensimmäisen kerran Venäjällä vuoden 1910 huhtikuussa, ja siitä tuli pian yhtä suosittu kuin säveltäjänsä toisesta pianokonsertosta.
Kolmannen pianokonserton kesto on noin 40–45 minuuttia. Se käsittää kolme osaa:
Intian presidentti
Intian presidentti on Intian valtionpäämies ja Intian asevoimien ylipäällikkö. Intian perustuslain 53. artiklan mukaan presidentillä on hallitus- ja toimeenpanovalta liittovaltion asioissa, ja hän voi käyttää sitä suoraan tai luovuttaa se viranomaisille, jotka toimivat hänen valvonnassaan. Muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta hallitus- ja toimenpanovaltaa Intiassa käyttää kuitenkin käytännössä liittovaltion hallitus, jota johtaa pääministeri.
Silitysrauta
Silitysrauta on kuumennettava laite, jolla silitetään ryppyjä ja epätasaisuuksia vaatteista ja muista tekstiileistä.
Silitysraudan silittävä vaikutus perustuu siihen, että kuumuus löysentää otetta pitkissä polymeerimolekyyliketjuissa materiaalin kuiduissa. Kun molekyylit ovat kuumia, kuidut suoristuvat silitysraudan painon ansiosta ja ne säilyttävät suoruuden viilennyttyään. Tietyt materiaalit, kuten puuvilla, vaativat lisäksi vettä molekyylien välisten sidosten otteen löysentämiseksi. Monet uudet, 1900-luvun jälkipuolella kehitettyjä materiaaleja mainostetaan itsesiliäväksi, jolloin silitysraudan tarve niiden osalta vähenee.
Ensimmäiset silitysraudat 1400- ja 1500-lukujen vaihteen paikkeilla olivat onttoja ja täytettiin kuumilla hiilillä. Myöhemmät silitysraudat olivat kiilamaisiksi muotoiltuja 2,2–4,5 kg painavia rautakappaleita, jotka kuumennettiin puuhellan päällä usein ruoanlaiton yhteydessä. Niissä saattoi olla irrotettava kahva, joka laitettiin paikoilleen vasta raudan kuumennuttua ja silitystyötä aloitettaessa. Hellan päällä silitysraudan pohja saattoi helposti likaantua ja tahrata sitten vaatteita; ratkaisu tähän ongelmaan oli erikseen kuumennettava silitysraudan sisäosa eli luoti, joka sujautettiin kylmän ja onton raudan sisäosaan silitystä aloitettaessa.
Ensimmäinen sähkösilitysrauta keksittiin 1820-luvun alussa. 1950-luvun lopulla alkoi Suomen markkinoille tulla säädettävällä lämpötilalla ja termostaatilla varustettuja sähkösilitysrautoja. Höyrysilitysrauta nimensä mukaisesti tuottaa höyryä silityksen yhteydessä ja yhdistelmä tehostaa erityisesti luonnonkuitutekstiilien silitystä.
Silitysraudoissa ja vaatteissa käytetään silityslämpötilan merkkinä usein pisteitä, joskus myös tekstiä: kylmä, lämmin ja kuuma.
Arabia Petraea
Arabia Petraea tai vain Arabia oli Rooman provinssi. Se sai nimensä Petrasta, joka sijaitsee tämän päivän Jordaniassa. Provinssin hallinnolliset keskukset olivat Petra sekä nykyään Syyriassa sijaitseva Bosra. Arabian provinssin lisäksi Roomalaiset tunsivat myös Saban kuningaskunnan nimellä "Arabia Felix" eli Onnellinen Arabia.
Provinssi perustettiin vuonna 106, kun Trajanus liitti nabatealaisten valtakunnan Roomaan. Sen naapuriprovinssit olivat lännessä Aegyptus, luoteessa Iudaea ja pohjoisessa Syria. Idässä ja etelässä Arabia Petraea rajautui Akabanlahteen ja Arabian aavikkoon.
Nabatealaisten kuningaskunta sijaitsi tärkeiden kauppareittien varrella, jota pitikin kulki muun muassa mausteita. Nabatealaiset mainitaan historiallisissa lähteissä ensimmäisen kerran vuonna 312 eaa. paimentolaisina. Myöhemmin nabatealaiset vaurastuivat ja perustivat useita kaupunkeja, muun muassa Petran ja Bostran.
Noukinvaunu
Noukinvaunu on lähinnä säilörehun korjuussa käytettävä maataloustyöväline. Tehokkuudessa se kilpailee tarkkuussilppurin kanssa. Noukinvaunulla voitaneen saada enemmän oljesta bioenergian tuotantoon kuin niittosilppurilla.
Noukinvaunuja valmistavat muun muassa:
Keralan takavedet
Keralan takavedet ovat toisiinsa liittyneiden murtovesikanavien, järvien, estuaarien ja jokien verkosto Keralan osavaltiossa eteläisessä Intiassa. Verkostoon sisältyy 1 500 kilometriä ihmisen ja luonnon tekemiä kanaaleja, jotka ovat yhteydessä viiteen suureen järveen (mukaan lukien Ashtamudi Kayal ja Vembanad Kayal). Vesistöön laskee 38 jokea, joista kaikki paitsi kolme saavat alkunsa Länsi-Ghatien vuorilta. Takavedet muodostuivat meren aaltojen ja jokien virtausten kuljettaman sedimentin myötä, joista muodostui saaria jokien suille Arabianmeren rannalle.
Innsbruckin lentoasema
Innsbruckin lentoasema sijaitsee noin neljä kilometriä Innsbruckin keskustasta länteen. Asemaa ympäröivät Alpit ja kiitotien suunta on 08/26.
Lentoasema avattiin vuonna 1948. Tärkeimpiä Innsbruckiin liikennöiviä lentoyhtiöitä ovat Austrian Arrows ja Lufthansa. Talvikuukausina asemalla on turismista johtuen huomattavasti vilkkaampi liikenne. Euroopan alueellisten lentoyhtiöiden liitto palkitsi Innsbruckin lentoaseman kauden 2006/7 parhaana lentoasemana. Tuolloin palkinto oli jaossa ensimmäisen kerran.
Karjalan väliaikainen hallitus
Karjalan väliaikainen hallitus perustettiin 21. maaliskuuta 1920 Uhtuan kirkonkylässä järjestetyillä maapäivillä, ja se oli kesällä 1919 Uhtualla perustetun Arkangelin Karjalan väliaikaisen hallituksen jatkaja. Vuokkiniemeen oli itsehallinto muodostunut maaliskuussa 1918, kun suomalaisen eversti Malmin joukot tulivat sinne.
Arkangelin Karjalan väliaikainen hallitus kutsui koolle Venäjän Karjalan pohjoisosassa olevien volostien maapäivät, joille osallistui 116 maapäiväedustajaa Kiestingin, Vuokkiniemen, Uhtuan, Kontokin, Pistojärven, Jyskyjärven, Kiimasjärven, Vitsakylän ja Oulangan volosteista, minkä lisäksi jo maapäivien alettua niille liittyi vielä Rukajärven ja Tunkuan volostien edustajat. Kaikkiaan maapäivillä oli edustettuina kolmasosa Venäjän silloisen Karjalan volosteista ja neljäsosa väestöstä.
Maapäiväkokous julisti Karjalan Venäjästä itsenäiseksi ja valitsi uudet Karjalan väliaikaisen hallituksen jäsenet, jotka muodostivat Karjalan väliaikaisen hallituksen. Hallitus perusti oikeus-, varainhoito-, sosiaalihuolto-, metsätalous- ja koulutusosaston.
Karjalan valtion vertauskuvien, valtion vaakunan ja lippujen suunnittelu tilattiin Akseli Gallen-Kallelalta, joka ilmoitti 25. toukokuuta 1920 Karjalan väliaikaisen hallituksen Helsingin edustajalle Iivo Rinteelle, että ne olivat valmiit.
Volostien muodostama alue jaettiin hallinnollisesti Uhtuan, Vuokkiniemen, Kiestingin ja Rukajärven ujesteihin.
Karjalan väliaikainen hallitus julisti uskonnonvapauden ja päätti erottaa Karjalan ortodoksiset seurakunnat Venäjän ortodoksisesta kirkosta sekä myöhemmin liittää ne mahdollisesti Suomen tai Viron ortodoksiseen kirkkoon.
Karjalan väliaikainen hallitus luovutti puolet pelloista ja neljänneksen metsistä maanviljelijöille, neljänneksen pelloista ja metsistä volostien käyttöön jättäen neljänneksen viljelyalasta ja puolet metsistä Karjalan valtion hallintaan.
Karjalan väliaikaisen hallituksen tilanne kiristyi toukokuuhun 1920 mennessä, kun Neuvosto-Venäjän talonpoikien ja työläisten puna-armeija oli voittanut maaliskuun 1920 alussa Pohjois-Venäjän valkoiset joukot Vienanmerellä onnistuen ottamaan haltuunsa myös osan Muurmannin rataa.
25. huhtikuuta 1920 Venäjän talonpoikien ja työläisten "puna-armeijan 6. suomalaisrykmentin" eteneminen Vienan Kemistä kohti Uhtuaa alkoi. Rykmentti onnistui valtaamaan Uhtuan taisteluitta 18. toukokuuta 1920 mennessä. Uhtualta paennut Karjalan väliaikainen hallitus oli siirtynyt Vuokkiniemelle yrittäen siellä perustaa vapaaehtoisen vapautusarmeijan sekä aikaansaada yleisen liikekannallepanon, mikä ei onnistunut. Kesäkuun loppuun mennessä Karjalan väliaikainen hallitus siirtyi Suomen puolelle ja lakkasi 10. joulukuuta 1920.
"Puna-armeijan 6. suomalaisrykmentti" oli alun perin 164. jalkaväkirykmentin 2. pataljoona, jolle annettiin elokuussa 1919, 6. suomalaisrykmentin nimi ja jota komensi kesäkuusta 1919 alkaen Eyolf Mattsson. Joukko taisteli kesäkuussa 1919 puolustaen Suolusmäen kukkuloita ja osallistui valkoisten hyökkäyksen torjumiseen."
Etihad Airways
Etihad Airways (, al-Ittiḥād) on Abu Dhabissa, Arabiemiirikunnissa kotipaikkaansa pitävä lentoyhtiö. Yhtiö perustettiin vuonna 2003 ja se kasvoi lyhyessä ajassa yhdeksi Lähi-idän merkittävimmistä lentoyhtiöistä. Etihad Airwaysin laivaston koko on yli 120 konetta. Yhtiö lentää maailmanlaajuisesti 49 kohteeseen.
Etihad Airways sponsoroi lisäksi Formula 1 -talli Ferraria, Englannin Valioliigassa pelaavaa Manchester Cityä ja vuodesta 2009 lähtien ajettua Abu Dhabin Grand Prix’tä.
Yhtiö lentää myös rahtilentoja seuraaviin kohteisiin:Etihad Airwaysilla on lisäksi seuraavien lentoyhtiön kanssa code sharing -sopimus.
Christopher Cross
Christopher Cross (s. 3. maaliskuuta 1951 San Antonio, Texas) on yhdysvaltalainen lauluntekijä ja laulaja. Hänen tunnetuimpia kappaleitaan on "Arthur's Theme (Best You Can Do)", jonka hän sävelsi Burt Bacharachin, Peter Allenin ja Carole Bayer Sagerin kanssa vuonna 1981 elokuvaan Arthur, jossa pääosaa näytteli Dudley Moore.
Cross aloitti uransa texasilaisessa coveryhtyeessä Flash ennen levytyssopimustaan Warner Brosille. Hän julkaisi omaa nimeään "Christopher Cross" kantavan debyyttialbuminsa vuonna 1979. Levy toi hänelle viisi Grammy-palkintoa. Hänen debyyttialbumiltaan nousivat hiteiksi kappaleet ”Sailing”, ”Ride Like a Wind” sekä ”Never Be The Same”.
OpenMoko
OpenMoko on projekti, joka tähtää avoimen GSM-älypuhelinalustan luomiseen. Projekti on tarkoitus toteuttaa vapaan ohjelmiston hengessä. OpenMoko käyttää Linux-ydintä, X.Org Serveriin pohjautuvaa graafista käyttöliittymää ja Matchbox-ikkunointiohjelmaa. OpenEmbedded-ohjelmistokehystä ja ipkg-pakettienhallintaa käytetään pakettien luomiseen ja ylläpitoon.
OpenMokosta kertoi ensimmäisen kerran vuonna 2006 projektin perustaja First International Computer (FIC). Ensimmäinen OpenMokoa tukeva laite on FIC GSM Neo1973.
Alun perin puhelinta piti myydä kehittäjille vuoden 2006 loppuun mennessä ja kuluttajille tammikuussa 2007. Neo1973 on kuitenkin kärsinyt toimittajien ongelmista. Julkaisupäivämäärä on siirtynyt koko ajan kauemmaksi. Valitut kehittäjät ovat saaneet puhelimen kehitysversion. Kuluttajille suunnattujen puhelinten tuotanto on jo alkanut ja laadunvarmistus on meneillään.
Linux 2.6.17.14 (2.6.20 toimii)Ensimmäinen OpenMokoa käyttävä puhelin on FIC Neo1973, jonka kehittäjäversio tuli saataville 11. maaliskuuta 2007. Hintaa kehitysversiolla oli US$350.
Neo on nimetty ensimmäisen matkapuhelun mukaan.
Neo1973:n seuraaja. Se julkaistiin 25. kesäkuuta 2008 ja tuli myyntiin Openmoko Storessa 3. heinäkuuta 2008. Sen hinta oli 399 dollaria.
August Engelberg
August Engelberg (1. marraskuuta 1817 Eurajoki – 28. heinäkuuta 1850 Turku) oli suomalainen säveltäjä, runoilija ja musiikkiarvostelija.
Engelberg syntyi Eurajoella ja saavutti filosofian maisterin arvon 1840. Hän muutti tämän jälkeen Turkuun. Engelberg yritti vuonna 1841 itsemurhaa heittäytymällä Aurajokeen. Hänen kädessään oli hänen balladinsa "Älvkonungen". Engelberg kirjoitti lisäksi runoja, joita julkaistiin eri lehdissä.
Engelberg työskenteli 1840-luvulla Venäjällä, ja vuonna 1846 hän alkoi opettaa venäjän kieltä Porissa. Hän lopetti työn 1847 ja palasi Turkuun. Engelberg hukkuttautui Aurajokeen 32-vuotiaana. Hän oli hiukan aiemmin työskennellyt Kalevalan ruotsinnoksen parissa.
Engelberg oli vuosina 1838–1840 Akademiska Sångsällskapetin jäsen. Hänen sävellystuotantoonsa kuuluu mm. kamarimusiikkia, "Älvkonungen"-balladi sekä vokaalimusiikkia, myös yksinlauluja. Engelberg julkaisi runojaan ainakin "Helsingfors Morgonblad" -, "Åbo Tidningar" - ja "Åbo Underrättelser" -lehtiin.
Rullaustie
Rullaustie () on lentoasemalla oleva lentokoneiden käyttämä ”tie”, jota pitkin lentokoneet rullaavat kiitotielle tai kiitotieltä terminaalille. Jokainen rullaustie on nimetty erikseen kirjaimilla ja ne lausutaan käyttämällä NATO-radioaakkosia, esimerkiksi rullaustie Tango = "Taxiway Tango". Yleensä isoilla lentoasemilla pienet rullaustiet (esimerkiksi odotuspaikat ("holding point")) merkitään kahdella kirjaimella siten että ensimmäinen kirjain on päärullaustien kirjain ja toinen on sivurullaustien kirjain. Esimerkiksi jos rullaustiestä Tango poikkeaisi rullaustie Z = Zulu, niin se merkittäisiin TZ ("Tango-Zulu").
Conrad Greve
Nicolai (Nicolaus) Conrad (Konrad) Peter Otto Greve (8. heinäkuuta 1820 Glückstadt Schleswig – 30. heinäkuuta 1851 Tukholma) oli säveltäjä, viulisti ja kapellimestari, joka työskenteli Suomessa ja muun muassa sävelsi maan ensimmäisen laulunäytelmän.
Greve syntyi Glückstadtissa, silloisessa Schleswigin herttuakunnassa, nykyisessä Saksassa Schleswig-Holsteinin osavaltiossa. Hänen vanhempansa olivat suutarimestari Johann Heinrich Greve ja Anna Elisabeth Albers. Hän saapui Turkuun syyskuussa vuonna 1842, kaupungin soittokunnan viulistiksi. Seuraavana vuonna hänet pyydettiin uudelleen perustetun Turun Soitannollisen seuran orkesterin kapellimestariksi. Kun seura lopetti toimintansa vuonna 1846, Greve opiskeli sävellystä ja viulunsoittoa Leipzigin konservatoriossa. Sitä ennen maaliskuussa vuonna 1846 hän oli järjestänyt soittomatkan Helsinkiin ja sen lähialueille. Opintomatkalta takaisin palattuaan hän toimi viime vuotensa Turun krenatööripataljoonan kapellimestarina. Hänen kuntonsa alkoi heiketä keväällä 1851 ja hän menehtyi saman vuoden heinäkuussa sairauteen, joka tuolloin diagnosoitiin "vatsakuumeeksi". Greve oli kuollessaan naimaton, mutta kihloissa.
Suomessa oleskellessaan Greve tutustui J. L. Runebergiin, jonka runon "Blommans lott" hän oli säveltänyt. Greve kirjoitti uransa aikana paitsi musiikkia näytelmiin, myös kolme orkesterialkusoittoa. Hänen säveltämänsä on ensimmäinen suomalainen laulunäytelmä, joka oli N. H. Pinellon "Sommarnatten" (1847). Pinellon mukailemaan tekstiin sävelletty satunäytelmä "Den Bergtagna" (1850) sai vielä suuremman suosion. Edelleen, hän sävelsi saman kirjailijan tekstiin näytelmän "En Nylands Dragon", samoin kuin lauluja Fredrik Berndtsonin näytelmään "Ur lifvets strid". Topeliuksen tekstiin perustuvan oopperan "Sancta Maria" säveltäminen jäi sen sijaan Greveltä kesken.
Greven sävellyksiä ovat:
Axel Gabriel Ingelius
Axel Gabriel Ingelius (26. lokakuuta 1822 Säkylä – 2. maaliskuuta 1868 Uusikaupunki) oli suomalainen säveltäjä, kirjailija ja musiikkikriitikko.
Ingeliuksen vanhemmat olivat filosofian tohtori, kirkkoherran apulainen Nils Mikael Ingelius ja arkkiatri Gabriel von Bonsdorffin tytär Anna Katarina. Ingelius tuli ylioppilaaksi 1839 ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon vuonna 1843. Hän kirjoitti väitöskirjaksi kreikkalaisen Aiskhyloksen murhenäytelmän ruotsinkielisen käännösversion, mutta se hylättiin keväällä 1846, koska Ingelius oli kieltäytynyt korjaamasta väitöskirjasta löytynyttä virhettä. Vuodesta 1847 lähtien hän antoi tunteja Turun yläalkeiskoulussa.
Maaliskuussa 1868 hän osallistui Uudenkaupungin lähistöllä Salmen kartanossa järjestettyihin juhliin paikalle kutsuttuna pianonvirittäjänä. Fyysisesti heikossa kunnossa ollut säveltäjä lähti kotiin muita vieraita aikaisemmin ja pari päivää myöhemmin hänet löydettiin lumihangesta hypotermiaan kuolleena.
Ingelius oli vuodesta 1852 lähtien naimisissa Maria Kristina Lindmarkin kanssa, tämän kuolemaan vuoteen 1866 saakka. Heidän vanhin lapsensa oli opettaja, lehtimies ja säveltäjä Hugo Ingelius.
Vuonna 2005 ilmestyi Jukka Sarjalan kirjoittama Ingeliuksen elämäkerta "Poeettinen elämä".
Ingeliuksen kirjallinen tuotanto on vaipunut unohduksiin ja samoin on käynyt sävellyksille muutamia yksinlauluja lukuun ottamatta. Sen sijaan Ingeliuksen toiminta musiikkiarvostelijana ja poleemikkona oli historiallisesti merkittävää. Häntä on sanottu Suomen ensimmäiseksi varsinaiseksi musiikkikriitikoksi. Ingelius kirjoitti nimimerkeillä "agis", "3el", "elg", "A.G.I-s" ja "m.s." musiikkiarvosteluja, erilaisia artikkeleita sekä kertomuksia moniin lehtiin, kuten Borgå Tidning, Eos, Helsingfors Tidningar, Morgonbladet, Åbo Tidningar ja Åbo Underrättelser. Aktiivisin kritiikin kirjoitusaika keskittyi 1840- ja 1850-luvuille. Ingelius tuli 1840-luvun jälkipuoliskolla musiikkiarvostelijan roolissaan tunnetuksi tarkkana satsiteknisten virheiden etsijänä ja korjaajana, "kvinttimetsästäjänä", kuten hän ironisesti luonnehti itseään. Niin ikään hän ei säästellyt sanojaan, jos ei pitänyt jostakin musiikista. "Åbo Tidningar" -lehden toimittajana Ingelius työskenteli 1856.
Ingelius piti useita omia konsertteja. Hänen sävellystuotantoonsa kuuluu muun muassa N. H. Pinellon tekstiin tehty ooppera "Junkerns förmyndare" (1853), tiettävästi ensimmäinen suomalainen sinfonia (1847), näyttämömusiikkia sekä kymmeniä yksinlaulukappaleita, joiden ensimmäisen kokoelman Ingelius julkaisi jo 20-vuotiaana. Hän julkaisi myös muutamia romaaneja, joista merkittävin on Suomen ensimmäisenä kauhuromaanina pidetty "Det gråa slottet". Se on sittemmin suomennettu useaan otteeseen nimellä "Harmaa linna", viimeisin käännös julkaistiin vuonna 2009. Ingelius kirjoitti lisäksi novelleja sekä näytelmän "Biskop Henrik och Bonden Lalli".Ingeliuksen sävellyksiä ovat muun muassa:
Paysandú
Paysandú on kaupunki Uruguayssa. Se on samananimisen departementin pääkaupunki ja vuonna 2011 siellä oli 76 412 asukasta. Kaupunki sijaitsee Uruguayjoen itärannalla vastapäätä Argentiinan Colónia. Kaupungit yhdistää vuonna 1975 käyttöön otettu 2 350-metrinen General Artigasin silta.
Colón (Entre Ríos)
Colón on kaupunki Argentiinassa Entre Ríosin maakunnassa. Se sijaitsee Uruguayjoen länsirannalla vastapäätä Uruguayn Paysandúa. Kaupungissa on noin 25 000 asukasta (2010).
Colónin ja Paysandún yhdistää 2 350-metrinen, 1975 käyttöön otettu General Artigasin silta.
Salto (Uruguay)
Salto Oriental on Salton departementin pääkaupunki Uruguayn länsirajalla. Se sijaitsee Montevideosta 430 kilometriä luoteeseen Uruguayjoen itärannalla vastapäätä Argentiinan Concordiaa. Kaupungissa oli vuonna 2017 noin 132 00 asukasta.
Saltoa ympäröivällä alueella viljellään viinirypäleitä ja sitrushedelmiä. Kaupungin tuotteisiin kuuluvat viini, lihasäilykkeet ja veneet. Kaupungilla on jokisatama ja Uruguayjoen yli johtaa 15 km kaupungeista pohjoiseen Salto Granden silta, joka kulkee voimalaitospadon päällä.
8. marraskuuta 2006 juhlittiin kaupungin 250-vuotisjuhlia.
Concordia (Entre Ríos)
San Antonio de Padua de la Concordia on kaupunki Entre Ríosin maakunnassa Argentiinassa Uruguayjoen länsirannalla vastapäätä Uruguayn Saltoa. Joki on kaupunkien kohdalla 500–700 m leveä. Concordiassa on 141 971 asukasta (INDEC 2001).
Uruguayjoen yli johtaa 15 km kaupungeista pohjoiseen Salto Granden silta, joka kulkee voimalaitospadon päällä.
Erik August Hagfors
Erik August Hagfors (28. syyskuuta 1827 Inkoo – 11. helmikuuta 1913 Jyväskylä) oli suomalainen lääkäri, opettaja ja säveltäjä.
Hagforsin isä oli kanttori Erik Hagfors ja äiti Maria Helena Tallberg. Hänen puolisonsa vuodesta 1865 oli Selma Rosalie Danielsson (1825–1906). Kielitieteilijä Edwin Hagfors oli heidän poikansa.
Hagfors tuli ylioppilaaksi 1848 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi Helsingin yliopistosta 1853. Hän opiskeli myös lääketiedettä ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1862. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1863. Hänen väitöskirjansa aihe oli "Difteriittinen tulehdus silmän limakalvossa". Samoihin aikoihin hän toimi 1857 perustetun Helsingin Käsityöläiskuoron (Hantverkarnes Sångförening) ensimmäisenä johtajana.
Hagforsin päätös antautua kokonaan säveltaiteen palvelukseen kypsyi vähitellen. Hän teki lopullisen ratkaisun jo vuonna 1862, jo ennen valmistumistaan lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi. Hän matkusti Saksaan opiskelemaan musiikkia ja tutkimaan musiikinopetuksen menetelmiä. Hän tutustui musiikinopetukseen muun muassa Berliinissä ja Dresdenissä. Suomeen palattuaan hänet nimitettiin vuonna 1863 perustetun Jyväskylän seminaarin musiikinopettajaksi. Hän toimi tässä virassa kaikkiaan 30 vuotta ja teki tuona aikana laajakantoista työtä suomalaisen musiikinopetuksen ja kuorolaulun hyväksi. Hän muun muassa perusti Suomen ensimmäisen suomenkielisen naiskuoron ja laati suomenkielisen musiikinopetuksen ensimmäiset opetussuunnitelmat, oppimäärät ja menetelmät. Samalla hän teki kuitenkin myös lääkärin- ja kirurgintyötään ja erikoistui varsinkin silmälääketieteeseen. Hagfors mainitsi uransa myöhäisemmässä vaiheessa lehdistölle olevansa säveltäjän sijasta "amatööri ja musiikin harras ystävä".
Jyväskylän Lounaispuistossa on E. A. Hagforsin muistomerkki, jonka on veistänyt taiteilija Pauli Koskinen. Patsas paljastettiin vuonna 1963.
Hagfors sävelsi useita kymmeniä kuorolauluteoksia, kuten "Laulu Vuokselle" ja "Laulappas mun kultasein", samoin kuin sovitti kansanlauluja.
Hagfors julkaisi muun muassa laulukokoelmia ja -harjoituksia, toimitti koraalikirjan sekä laati musiikin oppikirjoja:
Gualeguaychú
Gualeguaychú on kaupunki Entre Ríosin maakunnassa Argentiinassa. Se sijaitsee Gualeguaychújoen, Uguruayjoen sivujoen varrella noin 190 km Buenos Airesista. Se asukasluku on 76 220 (INDEC 2001).
Libertador General San Martínin silta on yhdistää Gualeguaychún Uruguayn puoleiseen Fray Bentosiin. Silta on 5 966 metriä pitkä ja se on yksi kolmesta Uguruayjoen Uguruayn ja Argentiinan välillä ylittävästä sillasta. Ympäristöaktivistit pitivät siltaa tukossa vuodesta 2006 lähtien vastustaessaan Fray Bentosin rakennettavaa Botnian sellutehdasta. Silta avattiin viimein kesällä 2010 kolmisen vuotta kestäneen saarron jälkeen.
Fray Bentos
Fray Bentos on kaupunki läntisessä Uruguayssa lähellä Argentiinan rajaa. Kaupungin asukasluku vuonna 2011 oli noin 24 400. Se on Río Negron departementin pääkaupunki.
Libertador General San Martínin silta ylittää Uruguayjoen Fray Bentosin kohdalla. Lähin kaupunki Argentiinan puolella on Gualeguaychú. Argentiinalaiset ympäristöaktivistit pitivät siltaa suljettuna kolmisen vuotta.
Vuonna 2005 suomalaisen Metsä-Botnian tytäryhtiö Botnia S.A. aloitti sellutehtaan rakentamisen Fray Bentosiin. Naapurimaa Argentiina on vastustanut hanketta väittäen tehtaan aiheuttavan ympäristöhaittoja. Sellutehdas otettiin käyttöön vuonna 2007. Vuonna 2009 se siirtyi UPM:n omistukseen.
Lauri Hämäläinen
Lauri Hämäläinen (10. elokuuta 1832 Rautalampi – 29. syyskuuta 1888 Helsinki) oli suomalainen säveltäjä, urkuri ja pianonvirittäjä.
Hämäläisen vanhemmat olivat sumiaislaislähtöinen seppä Johan Gabriel Hämäläinen ja Anna Pynnönen. Perheeseen kuului vanhempien lisäksi kymmenen lasta. Hämäläinen opiskeli Tukholman kuninkaallisessa musiikkiakatemiassa 1860-1864, toimittuaan sitä ennen jonkin aikaa Oulun ruotuväen soittokunnassa. Opinnot päätettyään hän toimi Viipurissa sotilaskapellimestarina, Viaporissa urkurina ja Meissnerin teatteriorkesterin viulistina. Helsingin Vanhan kirkon urkuri hän oli 1871-1888 ja Helsingin Lukkari- ja urkurikoulun urkujen soiton opettajana 1882-1888. Hämäläinen opetti muun muassa Oskar Merikantoa.
Hämäläinen oli naimisissa vuodesta 1875 Emma Fredrika Kekonin (k. 1931) kanssa. Heidän tyttärensä Armi (1885–1979) avioitui vuonna 1908 säveltäjä, kuoronjohtaja ja kirjailija Heikki Klemetin kanssa. Perheen poika Väinö Hämäläinen (1876–1940) oli taas taidemaalari, graafikko ja kuvittaja ja hänen poikansa jazzmuusikko, kapellimestari ja tuotantopäällikkö Olli Hämäläinen (1924-1984).
Hämäläisen sävellyksiin kuuluu mm. yksinlauluja kuten "Kuhun taidan verrata". Hänen säveltämiään ovat myös "Turun marssi", "Jyväskylän palokunnanmarssi", "Valtiopäivien marssi" sekä laaja urkutuotanto, josta hän julkaisi kokoelmat "Orgelmusik för kyrkan" vuonna 1874 ja "Helmivyö" vuonna 1878. Hän myös toimitti vuonna 1868 ilmestyneen "Suomalaisia kansanlauluja ja tanssia" -teoksen.
Treinta y Tres
Treinta y Tres on samannimisen departementin pääkaupunki Itä-Uruguayssa. Kaupungin asukasluku on 25 476 (2011).
Kaupungin nimi tarkoittaa 'kolmekymmentäkolme' ja se viittaa Juan Antonio Lavallejan johtamiin vapaustaistelijoihin, jotka vapauttivat Uruguayn brasilialaisten vallasta 1800-luvulla.
Treinta y Tres on keskellä maatalousaluetta sijaitseva kaupan ja teollisuuden keskus jolla on hyvät kulkuyhteydet: Kaupunki sijiatsee Panamericana-valtatien ja Montevideosta Rio Brancoon kulkevan pääradan varrella. Sillä on myös oma lentoasema.
Florida (Uruguay)
Florida on Floridan departementin pääkaupunki Uruguayssa. Kaupungin asukasluku vuonna 2011 oli 33 639.
Kaupunki on perustettu 1809 nimellä "San Fernando de la Florida Blanca". Se sijaitsee pienen Santa Lucía Chico -joen varrella.
Kaupungin lähellä on kallio (Piedra Alta de la Florida), jolta annettiin 25. elokuuta 1825 maan itsenäisyysjulistus. Kaupungissa säilytetään myös 33:n Neitsyttä (Virgen de los Treinta y Tres), joka on Uruguayn kansallinen symboli.
Apeksi
Apeksi on suunta, johon Aurinko liikkuu suhteessa lähitähtiin. Se sijaitsee Herkuleen tähdistössä lähellä Vegan tähteä. Apeksiliikkeen huomasi ensimmäisenä William Herschel 1783. Friedrich Wilhelm August Argelander määritteli sen sitovasti. Auringon antiapeksi on vastakkaisessa suunnassa lähellä Zeta Canis Minorista.
Maan apeksi on piste, jota kohti maa liikkuu kulkiessaan oman akselinsa ja Auringon ympäri.
San José de Mayo
San José de Mayo on San Josén departementin pääkaupunki Uruguayssa. Kaupungissa oli vuonna 2011 noin 36 700 asukasta.
Kaupunki sijaitsee Montevideo–Colonia del Sacramenton rautatien varrella ja teiden 3 ja 11 risteyksessä. Kaupunki on perustettu 1783 ja julistettu kaupungiksi 1856. Kaupungin perustajat olivat Espanjan Leónin Maragateríasta (Leónista Astorgan läheltä) tulleita siirtolaisia, jonka vuoksi kaupungin asukkaita kutsutaan edelleen joskus nimellä "maragatos/-as".
Tacuarembó
Tacuarembó on Tacuarembón departementin pääkaupunki Uruguayssa. Kaupungin asukasluku vuoden 2004 väestönlaskennassa oli 51 224. Arvio vuodelle 2012 on 54 994.
Kaupunki on perustettu 1832, sen nimi oli aluksi San Fructuoso. Nykyisen nimensä se sai 1912.
Eino Salmelainen
Eino Johannes Salmelainen (30. maaliskuuta 1893 Ikaalinen – 16. huhtikuuta 1975 Tampere) oli suomalainen professori ja teatterineuvos. Hän toimi Tampereen työväen teatterin johtajana vuosina 1943–1966. Kyseisen teatterin päänäyttämö nimettiin hänen mukaansa, mutta nimi palautettiin "Vanhaksi päänäyttämöksi" syksyllä 2006. Näyttämö nimettiin uudelleen Eino Salmelaisen näyttämöksi syksyllä 2014. Salmelainen myös ohjasi elinaikanaan useita näytelmiä.
Eino Salmelainen tuli ylioppilaaksi Tyrvään yhteiskoulusta vuonna 1912 ja toimi aluksi lehtimiehenä muun muassa Ilkassa ja Aamulehdessä sekä avustajana Satakunnan Sanomissa, kunnes siirtyi teatterialalle. Sisällissotaan Salmelainen osallistui valkoisten puolella. Hän toimi Tampereen Teatterin johtajana 1923–1934 ja Helsingin Kansanteatterin johtajana 1934–1940. Erityisen merkittävän uran hän teki Tampereen työväen teatterin johtajana. Teatterineuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1951.
Tampereella ja Ikaalisissa on hänen mukaansa nimetty katu. Hänen nimeään kantaa myös Eino Salmelaisen säätiö.
Maldonado
Maldonado on Maldonadon departementin pääkaupunki Kaakkois-Uruguayssa. Kaupungin asukasluku on 62 590 (2011).
Se sijaitsee Río de la Platan rannikolla. Kaupungin naapurina on suosittu lomakohde Punta del Este.
Kaupungin perusti Montevideon kuvernööri José Joaquín de Viana 1755–1757.
Liikenteen biopolttoaineet Suomessa
Liikenteen biopolttoaineet muodostavat Suomessa vain pienen osan kaikesta käytettävästä liikenteen polttoaineesta.
Vuoden 2007 alussa liikenteen polttoaineesta noin 0,01 % oli biopolttoainetta. Kuitenkin viime aikojen öljyn hinnan nousu sekä kasvanut ympäristötietoisuus on luonut painetta kasvattaa biopolttoaineiden osuutta merkittävästi. Lisäksi EU-direktiivin 2003/30/EY mukaan myös Suomessa pitäisi vuonna 2010 olla biopolttoaineiden osuus 5,75 %.
Tilastokeskuksen mukaan Suomi käytti liikenteen biopolttoaineita (bioetanoli, biokaasu ja biodiesel) vuonna 2006 10 GWh ja vuonna 2005 0 GWh, kun vuoden 2006 energiankulutus oli 414 526 GWh. Ruotsissa käytettiin vuonna 2007 bioetanolia 2 110 GWh ja biodieseliä 1 160 GWh ja vuonna 2006 biokaasua 230 GWh. Suomessa tuotettiin biokaasua vuonna 424GWh 2006, 485 GWh 2005 ja 308 GWh vuonna 2004. Sitä ei tilastokeskuksen mukaan kuitenkaan käytetty biopolttoaineena. Vanhasen II hallitus on ehdottanut biokaasulle syöttötariffia, jolloin biokaasun käyttö liikennepolttoaineena saattaa hävitä taloudellisesti biokaasun sähköntuotannolle.
Valtiovarainministeriö myönsi lokakuussa 2007 pääkaupunkiseudun linja- ja jäteautoille vapautuksen kotimaisen Nesteen valmistaman palmuöljydieselin polttoaineverosta 2007-2010. Dieselin valmistevero on 31,9 senttiä/litra. Neste Oil sai 7,2 miljoonan euron verovapautuksen. Lokakuussa 2007 biodieselin veroton hinta oli 63,5 c/l. Rikittömän dieselin valmistevero ja arvonlisävero nostivat verolliseksi hinnaksi 1,16 €. Lokakuussa 2007 tavallisen dieselin myytihinta oli 1,00-1,03 €/litra.
Jo varmistuneet hankkeet kattavat yhteensä noin 375 000 tonnin tuotannon vuosittain ja mikäli kaikki suunnitellut hankkeet toteutuisivat, nousisi vuotuinen tuotanto 915 000 tonniin, mikä kattaisi jo noin 23 prosenttia Suomen vuosittaisesta polttoaineen kulutuksesta.
Canelones
Canelones on Canelonesin departementin pääkaupunki Uruguayssa. Vuonna 2010 kaupungin arvioitu asukasluku oli 20 559.
Kaupunki perustettiin 1782 Juan Miguel de Lagunan käskystä nimellä "Villa de Nuestra Señora de Guadalupe" ja siitä tuli kaupunki 1916.
Kaupungista tuli Río de la Platan yhdistyneiden provinssien Itäisen provinssin (nyk. Uruguay) pääkaupunki 1813 José Gervasio Artigasin käskystä. Kaupungissa suunniteltiin 1828 vielä maan lippu perustuslakia säätävälle kokoukselle ja parlamentille Joaquín Suárezin aloitteesta.
Erika Hess
Erika Hess (s. 6. maaliskuuta 1962 Grafenort) on entinen sveitsiläinen alppihiihtäjä.
Hess on yksi kaikkien aikojen parhaista alppihiihtäjistä. Hän voitti peräti kuusi maailmanmestaruutta vuosina 1982–1987, joista kolme tuli alppiyhdistetyssä, kaksi pujottelussa ja yksi suurpujottelussa. Lake Placidin olympialaisista hänellä on pronssi pujottelusta.
Maailmancupin kokonaiskilpailun Hess on voittanut kaksi kertaa vuosina 1982 ja 1984. Lisäksi hän voitti pujottelucupin peräti viisi kertaa, suurpujottelucupin ja alppiyhdistetyn molemmat kerran. Osakilpailuvoittoja kertyi 31 kappaletta, 21 niistä pujottelussa.
Viimeisen kilpailunsa hän laski maaliskuussa 1987, jonka jälkeen lopetti uransa vain 25-vuotiaana.
Mikko Korhonen
Veli-Mikko Korhonen (14. lokakuuta 1936 – 19. elokuuta 1991) toimi Helsingin yliopiston humanistisessa tiedekunnassa suomalais-ugrilaisen kielentutkimuksen henkilökohtaisena ylimääräisenä professorina vuosina 1973–1991.
Hän oli aktiivinen fennougrististen, erityisesti saamelaiskieliin liittyvien, aiheiden tutkija ja oli mukana suurella panoksella myös aihepiiriä sivuavassa järjestötyössä. Suomen Akatemian tutkijaprofessori hänestä tuli vuonna 1990.
Mikko Korhonen oli naimisissa Eeva Riitta Linkolan kanssa vuodesta 1957 ja professori Ulla-Maija Kulosen kanssa.
Graani
Graani on vanha massan mittayksikkö. Sanan kantasanana on latinan "granum" ’jyvä’, ja se on alun perin vastannut yhden viljanjyvän painoa. Graani oli määritelty Ruotsissa eri tavaroille eri tavoin, ja sen paino on vaihdellut 50 ja 65 milligramman välillä. Jalokivien ja helmien painona se oli karaattia, kullan ja hopean painona karaattia eli 811,999 mg.. Ennen metrijärjestelmän käyttöönottoa apteekkitavaroiden graani oli krupulaa eli drakmaa, eri aikoina välillä 60,0–62,1 mg.. Yksi unssi (29,69 g) vastasi 280 graania. Saksassa tavallisin oli Nürnbergin graani, joka oli naulaa eli 62,1 mg.
Anglosaksisissa mittayksiköissä graani () on yhtä kuin naulaa eli 64,79891 milligrammaa. Vaikka käytössä on erilaisia anglosaksisia naulan määritelmä ("avoirdupois" ja "troy"), graanin massa on yksiselitteinen. Avoirdupois-naula vastaa 7 000 graania ja troy-naula 5 760 graania. Avoirdupois-unssi vastaa 437,5 graania ja troy-unssi puolestaan 480 graania.
Friedrich Wilhelm von Erdmannsdorff
Friedrich Wilhelm von Erdmannsdorff (s. 18. toukokuuta 1736 Dresdenissä – k. 9. maaliskuuta 1800 Dessaussa) oli saksalainen arkkitehti ja arkkitehtuuriteoreetikko.
Erdmannsdorffia pidetään Saksan merkittävimpänä varhaisen uusklassisen arkkitehtuurin edustajana. Hänen töihinsä kuuluu Wörlitzin linna, joka rakennettiin Erdmannsdorffin suunnitelmie mukaan Dessau-Wörlitzin puistoon lähelle Dessauta. Se on Euroopan mantereen varhaisimpia uusklassisia rakennuksia. Erdmannsdorffin kuuluisin oppilas oli Friedrich Gilly, joka oli puolestaan Karl Friedrich Schinkelin opettaja.
Colonia del Sacramento
Colonia del Sacramento on Colonian departementin pääkaupunki Uruguayssa Río de la Platan rannalla vastapäätä Argentiinan Buenos Airesia. Kaupungin asukasluku on 21 714 (2004). Se sijaitsee 177 kilometriä pääkaupunki Montevideosta.
Kaupungin perustivat vuonna 1680 portugalilaiset Manuel de Lobon johdolla. Siitä kiistelivät toiselle puolelle estuaaria asettuneet espanjalaiset. Kaupunki palasi Portugalille Utrechtin rauhassa 1713 ja vaihtoi omistajaa vuoden 1750 Madridin rauhassa, Pariisin rauhassa 1763 ja San Ildefonson rauhassa 1777, jossa se jäi Espanjalle. Myöhemmin se joutui uudelleen Portugalille ja Brasilialle 1816 koko "Banda Orientalin" (Uruguay) yhteydessä.
Näkemisen arvoisia kohteita ovat kaupungin puolustukseen 1745 rakennettu nostosilta Puerta de la Ciudadela, Faron majakka ja Bastion del Carmen. Kaupungin Plaza Mayorin varrella sijaitsevat portugalilainen museo ja kunnallismuseo. Kaupungin härkätaisteluareena valmistui 1910, mutta härkätaistelut kiellettiin 1912.
Kaupungin historiallinen kaupunginosa nimettiin UNESCO:n maailmanperintökohteeksi 1995.
Mercedes (Uruguay)
Mercedes on Sorianon departementin pääkaupunki Uruguayssa Río Negron varrella. Kaupungin asukasluku vuonna 2011 oli noin 42 000.
Nykyisin suurin työllistäjä on paperiteollisuus.
Kaupungin perusti isä Manuel Antonio de Castro y Careaga vuonna 1788 nimellä "Capilla Nueva de las Mercedes". Siitä tuli departementin pääkaupunki 1857.
Kaupungissa annettiin pian Buenos Airesin toukokuun vallankumouksen jälkeen 27. helmikuuta 1811 Asencion julistus (Grito de Asencio), joka aloitti Itäprovinssin vallankumouksen. Kenraali José Gervasio Artigas perusti päämajansa nykyiseen Nuestra Señora Del Huerton kouluun, josta käsin antoi 11. huhtikuuta 1811 Mercedeksen julistuksen.
Wörlitz
Wörlitz on kaupunki Saksassa, Saksi-Anhaltin osavaltiossa ja Anhalt-Zerbstin piirissä. Kaupungissa on 1651 asukasta ja se on pinta-alaltaan 28,05 neliökilometriä. Wörlitz sijaitsee Elben eteläpuolella Dessaun ja Wittenbergin välissä. Wörlitzin pohjoispuolella on alueen suurin juolua Wörlitzjärvi.
Wörlitz on mainittu ensimmäisen kerran vuonna 1004 ja kaupunginoikeudet se sai jo 1440. Kaupungissa sijaitsee Wörlitzin puisto, joka on merkittävä osa UNESCOn maailmanperintöluettelossa olevaa Dessau-Wörlitzin puutarhavaltakuntaa.
Riesigk
Riesigk on kunta Saksi-Anhaltin osavaltiossa, Saksassa. Kunta sijaitsee lähellä Wittenbergin kaupunkia Anhalt-Zerbstin piirissä. Elben eteläpuolella sijaitsevan Riesigkin asukasluku on 213 (30. kesäkuuta 2006) 6,13 neliökilometrin alueella. Riesigk tunnettiin alkujaan nimellä Riswig.
Kunnan nähtävyyksiin kuuluvat 1700-luvun lopun uusgoottilainen kirkko ja lähellä sijaitseva Dessau-Wörlitzin puutarha, joka kuuluu UNESCOn maailmanperintöluetteloon.
Autosotamies
Autosotamies on Suomen puolustusvoimien koulutushaara ja sotamiestä vastaava sotilasarvo. Autosotamiehet palvelevat nykyisin kuusi tai kaksitoista kuukautta. Kuusi kuukautta palvelevat huoltomiehinä tai b-kuljettajina. Kaksitoista kuukautta palvelevat koulutetaan ajamaan kuorma-auton tai raskaan perävaunun yhdistelmää. Autosotamiehet palvelevat autojoukoissa ja erillisissä autokomppanioissa. Kaksitoista kuukautta suorittaneella kuljettajalla on mahdollisuus saada puolustusvoimilta tutkintotodistus, jolla voi hakea yhdistelmäkorttia siviiliin.
Getan kirkko
Getan kirkko on kirkkorakennus Getassa Ahvenanmaalla. Se on pyhitetty todennäköisesti Pyhälle Yrjölle. Kivikirkko rakennettiin 1400-luvun puolivälissä tai loppupuolella. Ensimmäinen maininta kirkon olemassaolosta on vuodelta 1484. Myös 1500-luvun alkua on esitetty rakennusajaksi. Kirkon nykyinen sakaristo on rakennettu alkuperäisen tilalle 1700-luvulla. Runkohuoneen ovi- ja ikkuna-aukkoja suurennettiin tuntuvasti, jopa suhteettomastikin, 1800-luvulla, jolloin myös rakennettiin tiilinen eteinen vanhan puisen asehuoneen tilalle sekä kirkkosalin puinen tynnyriholvi. Getan kirkko toimi kappelina 1900-luvun alkuun asti. Kirkossa on muun muassa vuonna 1685 lahjoitettu alttaritaulu sekä saarnatuoli vuodelta 1842. Muista Ahvenanmaan kivikirkoista poiketen Getan kirkossa ei ole tornia vaan erillinen kellotapuli, joka on peräisin 1600-luvulta. Kirkossa on saksalaisen Riegerin valmistamat 8-äänikertaiset urut vuodelta 1931.
Kirkossa on neliosainen alttaritaulu vuodelta 1685. Osat ovat "Ehtoollinen", "Taivaaseenastuminen", "Paimenten kumarrus ja Kristuksen ruoskiminen" sekä "Getsemane ja Ristiinnaulittu". Kellotapulissa on kolme kelloa, joista nuoremmat ovat vuosilta 1749 ja 1816. Vanhimman kellon ikää ei varmuudella tiedetä, mutta sen arvellaan olevan keskiaikaista alkuperää.