hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Operaatio Auca
Operaatio Auca oli viiden yhdysvaltalaisen kristityn lähetyssaarnaajan yritys saada yhteys Ecuadorin sademetsissä eläviin huaorani-intiaaneihin. Huaorani-intiaanit olivat ulkomaailmasta eristäytynyt heimo, joka tunnettiin väkivaltaisuudesta, etenkin ulkopuolisia kohtaan, jotka saapuivat heidän asuinpiirilleen. Viidellä lähetyssaarnaajalla oli aikomus olla ensimmäisiä, jotka tarjoaisivat heille mahdollisuuden tutustua Raamattuun. Aluksi lähetyssaarnaajat alkoivat vuonna 1955 tehdä säännöllisesti lentoja huaorani-intiaanien asuinsijojen yli ja pudottivat heille lahjoja ja muita tarvikkeita. Siitä muutaman kuukauden kuluttua, 2. tammikuuta 1956 lähetyssaarnaajat perustivat "Palm Beach" -nimisen leirin muutamien kilometrien päähän huaorani-intiaanien asuinsijoista. Pyrkimys lähestyä huaorani-intiaaneja kuitenkin loppui lyhyeen, kun huaorani-soturit surmasivat keihäin kaikki viisi lähetyssaarnaajaa, Jim Elliotin, Nate Saintin, Ed McCullyn, Peter Flemingin ja Roger Youderianin. Uutinen tapahtuneesta levisi laajalti ympäri maailman.
Miesten kuolema lisäsi maailmanlaajuiseen lähetystyöhön kohdistuvia voimavaroja ja rahoitusta Yhdysvalloissa. Useita vuosia miesten kuoleman jälkeen, Jim Elliotin leski Elisabeth ja Nate Saintin sisko Rachel palasivat Ecuadoriin SIL International -järjestön lähetystyöntekijöinä elääkseen huaorani-intiaanien parissa. Tämä johti ajan myötä monien intiaanien kääntymiseen kristinuskoon, mukaan lukien joitakin surmiin osallistuneita. Lähetystyöntekijöiden vaikutuksesta väkivalta heimon keskuudessa on vähentynyt.
Tapahtunutta on muisteltu lähetyssaarnaajien keskuudessa säännöllisesti ja aiheesta tehtiin dokumentin omainen elokuva "End of the Spear", joka sai ensi-iltansa 2006.
SS South American
SS South American oli Yhdysvaltain ja Kanadan välisillä suurilla järvillä liikennöinyt matkustajahöyrylaiva. Aluksen oli tilannut detroitilainen Chicago, Duluth & Georgian Bay Transit Company ja se rakennettiin Great Lakes Engineering Worksin telakalla Ecorsessa Michiganissä vuosina 1913–1914 runkonumerolla 1133.
Aluksen pituus oli 88,54 metriä, leveys 14,35 metriä ja syväys 5,6 metriä. 2 662 bruttorekisteritonnin aluksessa oli telakan rakentama nelipaisuntahöyrykone, jonka teho oli 2 500 indikoitua hevosvoimaa. Höyrykoneen tarvitsema höyrynpaine kehitettiin kolmessa höyrykattilassa, jotka toimitti Toledossa, Ohiossa, toiminut Marine Boiler Works. Alus laskettiin vesille 21. helmikuuta 1914.
Aluksella raivosi tulipalo sen ollessa laiturissa 9. syyskuuta 1924. Tuli tuhosi suuren osan aluksen kansirakenteista ja sisustuksesta. Kannet ja hytit rakennettiin uudelleen, ja töiden yhteydessä alukseen lisättiin toinen savupiippu.
Alus myytiin Seafarer's International Unionille syksyllä 1967 asuntolalaivaksi Atlantilla uponneen "SS North Americanin" tilalle, ja se hinattiin Montréalista Newport Newsiin 27. lokakuuta – 9. marraskuuta 1967. Newport Newsissä alus sisutettiin kelluvaksi asuntolaksi ja sen koneisto purettiin, jonka jälkeen se siirrettiin Piney Pointiin Marylandiin.
Huhtikuussa 1974 alus myytiin Ships, Inc.:lle romutettavaksi, ja se hinattiin Camdeniin New Jerseyhin. Aluksen pelastamista suunniteltiin muuttamalla se ravintola- tai museoalukseksi, mutta tuloksetta. Lopulta erittäin huonoon kuntoon päässyt alus romutettiin vuonna 1992.
Asikkalan kirjasto
Asikkalan kirjasto on Asikkalan keskustaajamassa Vääksyssä sijaitseva kirjasto. Asikkalan kirjasto kuuluu Päijät-Hämeen Lastukirjastoihin. Päijät-Hämeen kirjastot yhdistivät tietokantansa keväällä 2016. Asikkalan kirjaston kokoelmissa on noin 64 000 nidettä. Vuonna 2015 lainaajia oli 2 580 ja kirjastokäyntejä 56 160. Lainoja tehtiin 101 440. Kirjojen ja elokuvien lainaus kasvoi edellisvuodesta.
Kirjasto muutti nykyisiin tiloihinsa syksyllä 2004. Rakennuksessa toimi aiemmin Vääksyn ammattikoulu, ja siellä opiskeltiin veneen rakennusta. Uuden kirjaston suunnittelusta vastasi Arkkitehtuuritoimisto Kari Järvinen.
Rakennuksen entinen käyttötarkoitus haluttiin jättää näkyviin ja siksi muun muassa vanha hallinosturi säilytettiin. Se riiputtaa nyt samassa hallissa rakennettua puuvenettä. Kirjastotiskikin näyttää veneeltä ja samoin parven pyöreä ikkuna sekä kattopurjeet vievät ajatukset vesille. Ulkona olevaan kivipuutarhaan on upotettu puuveneen hylky. Vene on aiemmin kuulunut näyttelijä Joel Rinteelle.
Kirjaston katossa on kaksi isoa Köpöttiä. Köpöttien isä on Asikkalasta kotoisin oleva kuvataiteilija Ossi Pirkonen. Köpötit syntyivät alun perin Helsingin designpääkaupunkivuoteen liittyneen projektin yhteydessä ja olivat esillä Kampin kauppakeskuksessa. Projektin päätyttyä kotia vaille jääneet Köpötit majoitettiin vuonna 2013 kirjastoon ilahduttamaan ihmisiä.
Vib-Ribbon
Vib-Ribbon on rytmipeli, jossa on tarkoituksena ohjata pelin päähahmo, Vibri, kentän alusta kentän loppuun painamalla oikeita painikkeita oikeissa kohdissa. Erikoisinta pelissä on se, että pelaaja voi asettaa minkä tahansa musiikkilevyn Playstationin sisälle pelin käynnistyttyä, jolloin peli generoi kappaleista pelattavia kenttiä. Pelistä löytyy myös omia pelattavia kappaleita, joten CD-levyjä ei välttämättä tarvita. Pelin omat kappaleet ovat japanilaisen Laugh & Peace-yhtyeen tekemiä.Vibri on suurisilmäinen, pomppiva jänis, jonka tarkoituksena on päästä tasojen alusta loppuun.
Vibrillä on neljä erilaista muotoa. Mikäli pelaaja soittaa kappaleita huonosti (painaa vääriä nappeja/ajoittaa painallukset huonosti), muuttuu Vibri ensimmäisenä sammakoksi. Mikäli huono meno jatkuu, muuttuu Vibri sammakosta jonkinlaiseksi madoksi. Ja jos tämänkin jälkeen meno jatkuu huonosti, peli päättyy.
Mikäli pelaaja soittaa kappaletta hyvin ilman virheitä, Vibri muuttaa muotoaan enkeliksi.
Vibrin ohjaaminen on yksinkertaista. Kentissä tulee vastaan erilaisia kuvioita ja pelaajan on joko painettava alas, x, L1 tai R1-nappia oikeaan aikaan päästäkseen esteen yli. Välillä saattaa tulla vastaan kuvioita, joissa kaksi erilaista kuviota yhdistyy yhdeksi. Tällöin pitää painaa kahta eri nappia yhtä aikaa, jotta Vibri pääsee esteen yli. Pelin alussa olevassa tutoriaalissa opetetaan pelaajalle, minkä kuvion kohdalla pitää painaa mitäkin nappia.
Peli on ulkoisesti hyvin karunnäköinen. Hahmot ja taustat on piirretty vektorigrafiikalla ja kaikki objektit koostuvat lähinnä muutamasta suorasta viivasta. Tämä siksi, jotta peliä voisi pyörittää konsolissa ilman CD:tä, joka taas mahdollistaa CD-levyjen soittamisen ja niistä kenttien generoimisen.
Lurker of Chalice
Lurker of Chalice oli Leviathanista tunnetun Jef Whiteheadin, eli Wrestin sivuprojekti. Yhtyeen musiikki yhdistelee dark ambientia, black ja doom metallia sekä erilaisia kokeellisia elementtejä. Yhtyeen perustamisajankohta on tuntematon. Vuosien 2003 ja 2004 välillä yhtye hajosi Whiteheadin ajanpuutteen vuoksi, mutta se kuitenkin perustettiin myöhemmin uudelleen. Haastattelujen mukaan Wrest äänitti yhtyeen nimissä neljä kokopitkää albumia.
Wrestin mukaan Lurker of Chalicella oli muusa, hänen ex-tyttöystävänsä, joka sairasti aivosyöpää ja teki vuosien ajan kestäneen sietämättömän kivun jälkeen lopulta itsemurhan. Wrest päätti lopettaa yhtyeen toiminnan tähän.
Leviathanin vuonna 2008 julkaistu albumi "Massive Conspiracy Against All Life" piti alun perin olla Lurker of Chalicen toinen kokopitkä studioalbumi.
Tia Carrere
Tia Carrere (syntyjään Althea Rae Duhinio Janairo, s. , Honolulu, Havaiji) on yhdysvaltalainen näyttelijä, malli ja laulaja. Hänet tunnetaan parhaiten Cassandran roolista "Wayne’s World" -elokuvista.
Ahvenanmaan merenkulkumuseo
Ahvenanmaan merenkulkumuseo () on museo Maarianhaminassa Ahvenanmaan maakunnassa. Museo sijaitsee 1940-luvun loppupuolelta peräisin olevassa rakennuksessa, jonka ovat suunnitelleet arkkitehdit Helge Railo ja Jonas Cedercreutz.
Museossa on mm. kuuluisan parkkilaiva "Herzogin Cecilien" kapteenin salonki täydellisenä sekä useiden muiden suurten purjelaivojen esineistöä.
Ahvenanmaan merenkulkumuseolle myönnettiin Vuoden museo -palkinto keväällä 2016.
Pichincha
Pichincha on aktiivinen tulivuori Ecuadorissa. Maan pääkaupunki Quito sijaitsee aivan Pichinchan itäisillä rinteillä. Pichinchan provinssi, jossa Quito sijaitsee, on nimetty tulivuoren mukaan.
Pichinchalla on kaksi huippua, joiden nimet ovat "Rucu Pichincha" (vanha Pichincha, 4 690 m) ja "Guagua Pichincha" (nuori Pichincha, 4 794 m). Lisänimet ovat ketšuan kieltä. Korkeampi Guagua Pichincha purkautui lokakuussa 1999. Quiton pohjoisosiin satoi 1-3 mm tuhkakerros. Purkaustapahtuma kesti kaikkiaan elokuusta 1998 toukokuuhun 2001. Edellinen tätä voimakkaampi purkaus oli sattunut vuonna 1660. Silloin tuhkaa levisi tuhannen kilometrin säteelle, ja Quitoon sitä kertyi 30 cm paksu kerros.
Kanala (täsmennyssivu)
Kanala voi tarkoittaa seuraavia:
Karl Ottelin
Karl Eino Ottelin (29. elokuuta 1865 Kauhajoki – 4. kesäkuuta 1930 Vaasa) oli lääninsihteeri, joka toimi RKP:n kansanedustajana Vaasan läänin eteläisestä vaalipiiristä 1917–1918.
Ottelin syntyi Kauhajoella Fredrik Napoleon Ottelinin ja Amalia Josefina Henriette Limónin pojaksi. Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1886 ja tuli varatuomariksi 1905. Hän meni vuonna 1896 naimisiin Emilia Starcken kanssa ja sai laamannin arvon kansanedustajuutensa jälkeen 1920. Eduskunnassa Ottelin toimi maatalousvaliokunnassa ja valtiovarainvaliokunnassa.
Ottelin kuoli Vaasassa 64 vuoden iässä.
Twilight (yhtye)
Twilight on yhdysvaltalainen black metal -yhtye, jonka kokoonpano koostuu Yhdysvaltain kenties tunnetuimpien black metal -yhtyeiden jäsenistä. Yhtye perustettiin vuonna 2005 ja julkaisi samaisena vuonna debyyttialbuminsa. Yhtyeen pääjäseniin kuuluu Leviathanin Wrest, Nachtmystiumin Blake Judd ja Kriegin Imperial. Yhtyeessä on vieraillut useita sessiojäseniä mm. Draugarista, Xasthurista, Isis'stä, The Atlas Mothista ja Minskistä.
Twilightin musiikkissa on vaikutteita miltei kaikista yllä mainituista yhtyeistä sekä progressiivisesta, psykedeelisestä ja kokeellisesta musiikista. Yhtyeen soundi sisältää tunnelmallisesti intensiivisen ja depressiivisen ilmapiirin.
Yhtye äänittää parhaillaan uutta kokopitkää albumia, "Beneath the Trident's Tomb"ia, joka on tarkoitus julkaista vuoden 2013 lopussa.
Atamon
Atamon on natriumbentsoaatista ja bentsoehaposta valmistettu hajuton ja mauton säilöntäaine. Sitä käytetään ehkäisemään vähäsokeristen ja sokeroimattomien marja-, hedelmä- ja etikkasäilykkeiden käymistä ja homehtumista. Tuotemerkin omistaa tanskalainen yritys Haugen Gruppen.
Jyrki Niskanen
Jyrki Niskanen (s. 12. helmikuuta 1956 Helsinki) on suomalainen oopperalaulaja ja muusikko. Äänialaltaan hän on tenori
Jo 13-vuotiaasta Niskanen toimi ammattimuusikkona soittaen haitaria ja kosketinsoittimia laiva- ja ravintolayhtyeissä, joissa hän säesti 1970 ja 1980-luvun suomalaisia iskelmälaulajia.
Niskanen opiskeli pianonsoittoa aluksi Helsingin konservatoriossa ja suoritti myöhemmin Sibelius-Akatemiassa diplomin improvisoinnissa ja vapaassa säestyksessä. Niskanen opiskeli laulua Sibelius-Akatemiassa sekä Lontoossa Vera Rózsan johdolla että Wienissä ja Berlinissä Peter Bernen johdolla. Vera Rózsa on ollut Niskasen ammattimaisen laulamisen tärkein opettaja.
"Jyrki Niskasen oopperaura alkoi vuonna 1985 Tampereen Oopperassa, jossa hän lauloi Donizettin Rykmentin tytär -oopperassa tenoriosuuden, mutta varsinaisesti oopperalaulajan ura alkoi vuonna 1992, jolloin hänet kiinnitettiin Savonlinnan oopperajuhlilta Zürichin oopperaan Beethovenin Fidelioon. Tämän jälkeen hän on esiintynyt Euroopan (mm. La Scala, Wienin ja Berliinin valtionoopperat), Amerikan ja Australian merkittävimmissä oopperataloissa."
"Jyrki Niskanen on esittänyt kaikki Richard Wagnerin Nibelungin sormuksen suuret tenoriroolit. Luana de Volin ja Niskasen duetto Wagnerin Tristanista valittiin Münchenin Prinzregenten-Theaterin 100-vuotisjuhlalevylle" vuonna 1999.
Jyrki Niskanen on säveltänyt noin 1000 musiikkikappaletta, joita ovat levyttäneet mm. Kari Tapio, Marion Rung, Lea Lavén, Matti Esko  sekä Niskanen itse.
Vuonna 2010 Niskaselta ilmestyi omia sävellyksiä sisältävä soolopianolevy "Atlantic Sky; Sentimental Compositons for Piano" ja vuotta myöhemmin 2011 omia hengellisiä joululauluja sisältävä "Joulun tähden" -CD. Samana vuonna Niskanen sävelsi Sammon Vartijat -lasten musikaalin, joka sai ensi-iltansa samana vuonna Pietarissa.
Niskanen on perustanut myös Vantaan Jokifestivaalit -tapahtuman, jonka tuotoilla ylläpidettiin Vantaalla toimivaa yksityistä englanninkielistä päiväkotia kuuden vuoden ajan, ennen päiväkodin kunnallistumista.
Jyrki Niskanen johti vuosina 2009-2011 Suomen vanhimpiin sekakuoroihin lukeutuvaa Kansalliskuoroa ja on keväästä 2012 johtanut perustamaansa Veikkolan Viihdelaulajat -sekakuoroa, ja äänittänyt molempien kanssa myös levyjä.
Valkiaisjärvi (Liminka)
Valkiaisjärvi on Temmesjoen vesistöalueeseen kuuluva järvi Limingan kunnan alueella. Se sijaitsee Tyrnävänjoen yläjuoksun eteläpuolella, Muhoksen kunnassa sijaitsevasta Kylmälänkylästä noin kuusi kilometriä etelälounaaseen. Järvi laskee vetensä ojia ja soita pitkin Tyrnävänjokeen.
Metyylibromidi
Metyylibromidi on orgaaninen yhdiste (orgaaninen halogeeni), joka on normaaliolosuhteissa (0 °C) olomuodoltaan väritön ja hajuton neste mutta huoneenlämmössä (20 °C) kaasu. Sen kemiallinen kaava on CHBr. Metyylibromidista käytetään myös nimitystä "bromometaani" tai "monobromimetaani".
Metyylibromidin moolimassa on 94,95 g/mol, sulamispiste −94 °C, kiehumispiste 4 °C, suhteellinen tiheys (neste 0 °C) 1,73 g/cm (vesi = 1,0 g/cm) sekä tiheys (kaasuna 20 °C) 3,974 g/l, liukoisuus veteen (20 °C) 1,5 ml/100 ml, itsesyttymislämpötila 537  °C ja CAS-numero 74-83-9.
Metyylibromidin käyttö ja sitä sisältävien tuotteiden markkinoille luovuttaminen on ollut kiellettyä Suomessa 1 päivästä tammikuuta 1999 lähtien (Valtioneuvoston päätös 2.4.1998 pykälä 6). Metyylibromidia on käytetty kaasuna ainakin USA:ssa tuholaistorjuntaan. Puupohjaisten pakkausmateriaalien käsittelyssä on käytetty metyylibromidia muun muassa mäntyankeroisen ja sen vektorikuoriaisen (Monochamus) ja niiden toukkien leviämisen estämiseen. Muita käyttökohteita ovat orgaaninen synteesi ja osana tulensammutusaineita.
Pitkäaikaisesta tai toistuvasta altistumisesta metyylibromidille voi seurata vaikutuksia hermostoon, munuaisiin, sydämeen, maksaan ja keuhkoihin.
Otsonikerroksen suojeluun liittyvässä Montrealin pöytäkirjassa on määritetty vähennysaikataulu, jonka puitteissa metyylibromidin käyttöä tulisi vähentää erilaisissa maissa.
Merja Larivaara
Merja Larivaara (nykyään Toivonen, s. 4. heinäkuuta 1964 Haukipudas) on suomalainen näyttelijä. Hän on tullut tunnetuksi useista elokuvista ja tv-sarjoista, minkä lisäksi hän on tehnyt pitkän uran Helsingin kaupunginteatterissa, ja vuodesta 2014 lähtien hän on näytellyt Oulun kaupunginteatterissa.
Larivaara on valmistunut Teatterikorkeakoulusta. Hän on näytellyt muun muassa Suomen Kansallisteatterissa ja Suomen Kansallisoopperassa. Vuonna 1995 hän alkoi näytellä Helsingin kaupunginteatterissa.
Larivaara sai Jussi-palkinnon parhaasta naispääosasta vuoden 1992 elokuvassa "Kaivo".
Lisäksi hän on esiintynyt useana vuonna Linnanmäen Peacock-teatterin revyy-esityksissä. Hän on myös toiminut ääninäyttelijänä, esimerkiksi Disneyn Tarzan-elokuvissa. Vuonna 2008 Larivaara nähtiin "Tanssii tähtien kanssa" -ohjelmassa.
Larivaara on naimisissa näyttelijä Kari-Pekka Toivosen kanssa, ja heillä on neljä lasta.
Näyttelijän työn ohessa Larivaara on tullut tunnetuksi laulajana ja hanuristina, ja hän muun muassa esiintyi Kikka Laitisen kanssa Vexi Salmen 70-vuotisjuhlakonsertissa.
I Brought You My Bullets, You Brought Me Your Love
I Brought You My Bullets, You Brought Me Your Love on My Chemical Romance -yhtyeen debyyttialbumi.
Peter Budaj
Peter Budaj (s. 18. syyskuuta 1982 Banská Bystrica, Tšekkoslovakia) on slovakialainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa NHL-seura Los Angeles Kingsin organisaatiossa. Hän on pelannut vuodesta 2011 NHL:ssä Montreal Canadiensissa. Budaj on edustanut useita kertoja myös Slovakian maajoukkuetta.
Budaj pelasi kausilla 1999–2002 OHL-seura Toronto St. Michael’s Majorsissa. Budaj oli Colorado Avalanchen toisen kierroksen varaus sijalla 63. Kesällä 2002 hän teki Avalanchen kanssa kolmen vuoden sopimuksen, ja pelipaikka löytyi denveriläisjoukkueen farmiseurasta Hershey Bearsista, jossa Budaj pelasi kaudet 2002–2005. Kesällä 2005 hän solmi jatkosopimuksen Avalanchen kanssa ja pääsi aloittamaan kauden joukkueen kakkosmaalivahtina. Ensimmäisen NHL-kautensa aikana Budaj pelasi 34 ottelua torjuntaprosentilla 90. Hän edusti Slovakiaa Torinon olympialaisissa vuonna 2006 pelaten kolme ottelua. Kesällä 2006 Budajin kanssa solmittiin kolmevuotinen jatkosopimus.
Kaudella Budaj pelasi 57 ottelua. Joulukuun puolivälissä hänestä tuli joukkueen ykkösmaalivahti. Hän pelasi erinomaisen loppukauden ja maaliskuussa Budaj valittiin yhdeksi kuukauden kolmesta tähtipelaajasta. Kaudella Budaj ei kuitenkaan pystynyt pitämään ykkösmaalivahdin paikkaa vaan hyvin pelannut José Théodore sysäsi slovakin vaihtopenkille ja aloitti kaikki Avalanchen pudotuspeliottelut.
Kaudella Budajlle oli pedattuna ykkösvahdin paikka, mutta ailahtelevuutensa vuoksi hän ei pystynyt ansaitsemaan valmentaja Tony Granaton eikä kanssapelaajiensa täyttä luottamusta. Vaikka kausi meni alle odotusten, Avalanche teki kesällä 2009 Budaj’n kanssa yhden vuoden jatkosopimuksen. Kaudella Budaj pelasi vain 15 ottelua. Kausi meni Avalanchelta ja Budaj’lta heikosti. Budaj pelasi 45 ottelua ja hävisi niistä 21 päästäen 3,20 maalia ottelua kohden.
Heinäkuussa 2011 Budaj teki kaksivuotisen sopimuksen Montreal Canadiensin kanssa. Kaudella hän pelasi 17 ottelua ja kaudella vain 13 ottelua. Sopimusta jatkettiin kahdella vuodella keväällä 2013.
Budaj on hyvin harras uskovainen. Tästä kertoo se, että Budaj'n maskiin on maalattu TV-sarja Simpsonien perheen yli-uskovainen naapuri Ned Flanders, joka kantaa Slovakian värejä ja tunnusta. Kaudella Budaj'n kypärässä oli toisella puolella kuva italialaisesta ratamoottoripyöräilijästä, Valentino Rossista. Kypärän takaosaan oli maalattu Ned Flanders, jonka kypärässä oli Slovakian lippu.
Kajaani (täsmennyssivu)
Kajaani tarkoittaa seuraavia asioita:
Cristiano Gimelli
Cristiano Gimelli (s. 15. helmikuuta 1982, Rooma) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa SS Laziota. Hän on 185 cm pitkä ja painaa 78 kiloa. Hän aloitti uransa Albalongassa, siirtyi sieltä Guidoniaan, Ostia Mareen, Casale Monferratoon, Lazioon ensimmäisen kerran 2004, välillä Viterbeseen ja palasi Lazioon.
Taco
Taco on perinteinen meksikolainen ruoka, jossa maissista tehty ohut leipä, tortilla, täytetään esimerkiksi lihalla, vihanneksilla ja kastikkeilla. Tacoa syödään käsin.
Meksikolaisen keittiön tacossa käytetään yleensä valkoisista maissijauhoista tehtyä tortillaa, jota tarjoillaan lämpimänä ja pehmeänä. Myös keltaisia, sinisiä tai punaisia jauhoja käytetään. Tex-mex-keittiön suosittu taco on tehty maissikuoresta eli keltaisista maissijauhoista tehdystä, kovaksi kuivatusta tortillasta. Meksikon pohjoisissa osissa tortilla on yleensä tehty vehnästä.
Juhani Laitala
Aarne Juhani Laitala (s. 4. heinäkuuta 1952 Haukipudas) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt Kansallisteatterissa vuodesta 1985.
Laitala opiskeli Suomen Teatterikoulussa vuosina 1969–1973. Hän on näytellyt Kansallisteatterin lisäksi KOM-teatterissa, Tampereen Komediateatterissa ja Ryhmäteatterissa sekä elokuvissa ja televisiosarjoissa.
Laitala muistetaan erityisesti roolistaan Ensio Raikkaana televisiosarjassa "Puhtaat valkeat lakanat". Hän on näytellyt myös sarjoissa "Sydänten akatemia" (1998–1999), "Uutishuone" (2009) sekä "Uusi päivä" (2010–2012, 2014, 2015, 2018). Hän on myös näytellyt televisiosarjassa "Sipoon herttua" (2018) Lisäksi hän toimi elokuvassa Narnia leijona Aslanin suomenkielisenä äänenenä.
Saudia
Saudi Arabian Airlines () on Saudi-Arabian kansallinen lentoyhtiö joka operoi nimellä Saudia. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Jeddassa.
Saudia lentää lentojaan noin 70 eri kohteeseen Lähi-idässä, Afrikassa, Aasiassa, Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa.
Kiireisintä aikaa Saudi Arabian Airlinekselle on pyhiinvaellus, jolloin suurin osa muslimeista tulee lentäen Mekkaan.
Saudian kotikenttä on Kuningas Abdulazizin kansainvälinen lentoasema.
Saudia on Arab Air Carriers Organizationin jäsen.
Yhtiön laivastoon kuului tammikuussa 2018 yhteensä 143 konetta.
Veselin Topalov
Veselin Topalov (, s. 15. maaliskuuta 1975 Ruse, Bulgaria) on bulgarialainen shakin suurmestari ja entinen Kansainvälisen shakkiliiton FIDEn maailmanmestari.
Topalov oppi pelin isältään kahdeksanvuotiaana. Voitettuaan alle 14-vuotiaiden maailmanmestaruuden 1989 ja sijoituttuaan hopealle alle 16-vuotiaiden MM-turnauksessa 1990, hän sai suurmestarin arvon 1992.
Maailmanmestaruuskilpailuissa hän pääsi 16 joukkoon 1999, puolivärieriin 2000 ja jälleen 16 joukkoon 2001. Vuonna 2004 Topalov eteni ennakkosuosikkina välieriin tuloksella 9,5/10, mutta hävisi tulevalle voittajalle Rustam Kasymdžanoville 2-4 (====00).
Vuosi 2005 oli Topalovin vuosi. Ensin jaettuaan voittoa Linaresissa Kasparovin kanssa ja voitettuaan M-Tel Masters turnauksen Sofiassa, hän voitti lokakuussa San Luisissa, Argentiinassa järjestetyn FIDEn MM-turnauksen. Samalta vuodelta hän sai myös shakin Oscarin. Vuosina 2005-2006 hän vei nimiinsä monia huipputurnauksia, joihin hän osallistui.
Topalov pelasi perinteistä shakin maailmanmestaria Vladimir Kramnikia vastaan 12 pelin ottelun 2006. Varsinaiset pelit päättyivät tasan 6–6 ja Kramnik voitti jatkopeleissä 2,5–1,5.
Helmikuussa 2009 Topalov voitti MM-ehdokasottelun amerikkalaista Gata Kamskia vastaan. Ottelu pelattiin Sofiassa, Bulgariassa. Ottelun tarkoitus oli valita haastaja maailmanmestari Viswanathan Anandille, jota vastaan Topalov pelasi maailmanmestaruudesta huhti-toukokuussa 2010. Topalov hävisi ottelun pistein 6½–5½, joten Anand säilytti mestaruustittelinsä.
Vuoden 2011 MM-ehdokasotteluissa Topalov karsiutui ensimmäisellä kierroksella kohdattuaan jälleen Kamskin, joka meni jatkoon pistein 2½–1½.
Hänen valmentajansa ja managerinsa on kansainvälinen mestari Silvio Danailov.
Mustasaaren kirkko
Mustasaaren kirkko () on kirkkorakennus Vanhassa Vaasassa. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti Carl Fredrik Adelcrantz ja se rakennettiin alun perin Vaasan hovioikeudelle. Rakennustyöt aloitettiin vuonna 1776 ja saatiin päätökseen kymmenen vuotta myöhemmin 1786, jolloin se vihittiin hovioikeuden käyttöön. Tyyliltään rakennus edustaa varhaiskustavilaisuutta, jonka merkittävin edustaja se on Suomessa.
Vuonna 1852 Vaasa paloi lähes kokonaan, minkä vuoksi Vaasa päätettiin siirtää lähemmäs rannikkoa, noin 7 kilometriä luoteeseen. Siihen asti hovioikeuden talona toiminut rakennus oli yksi harvoista säilyneistä. Palossa tuhoutui muun muassa keskiaikainen Pyhän Marian kirkko, joka oli toiminut vaasalaisten pyhäkkönä siihen asti.
Uuteen Vaasaan rakennettiin Pyhän kolminaisuuden kirkko ja myös Vaasan hovioikeus sai uuden talon. Rakennus seisoi nyt käyttämättömänä ja koska Vaasan maalaiskunta oli edelleen ilman kirkkoa, keisari päätti lahjoittaa sen seurakunnalle, kirkoksi muutettavaksi. Muutostyön suunnitteli Vaasan lääninarkkitehti C. A. Setterberg. Rakennuksen julkisivu jätettiin ennalleen, mutta sisältä se rakennettiin täysin uudelleen purkamalla seiniä ja tekemällä sisäkatto holvimaiseksi. Setterberg suunnitteli myös kellotapulin, jossa käytettiin tiiliä Pyhän Marian kirkon romahtaneesta holvista. Myös yksi kellotapulin kolmesta kellosta on valettu Pyhän Marian kirkon vanhoista kelloista. Muutostyöt tehtiin vuosina 1862–1863, minkä jälkeen rakennus vihittiin Mustasaaren kirkoksi. Mustasaaren kirkon alttaritauluista toinen, joka esittää Jeesusta Getsemanessa, on pelastettu vanhasta kirkosta. Myös 1700-luvun kattokruunut, ehtoollishopeat ja keskiaikainen messukaapu saatiin pelastettua uuteen kirkkoon.
Kirkon ensimmäiset urut olivat valkjärveläisen Th. Buchertin rakentamat 21-äänikertaiset urut, jotka valmistuivat kirkon vihkimitilaisuuteen. Urut uudistettiin 25-äänikertaisiksi 1914. Nyt käytössä olevissa uruissa on 34 äänikertaa ja ne vihittiin käyttöön vuonna 1972. Urut rakensi ruotsalainen Grönlundin urkurakentamo, urkufasadi on Buchertin alkuperäinen vuodelta 1863. Kirkossa on tilaa lähes 900 hengelle. Vuonna 1987 Mustasaaren kirkolle tehtiin laaja, entisöivä peruskorjaus.
Mott (albumi)
Mott on brittiläisen Mott the Hoople -yhtyeen kuudes studioalbumi, joka julkaistiin heinäkuussa 1973. Se on yhtyeen parhaiten Britannian listalla sijoittunut levy (ainoa top-10-listalle päässyt), ja lisäksi keulahahmo Ian Hunter on sanonut sen olevan Mott the Hooplen albumeista kokonaisuutena paras.Dimery 2010, s.298. "Mott"-levyn klassikkokappaleita ovat erityisesti hittisinglet ”All the Way from Memphis” (sijoitus brittilistalla 10.) ja ”Honaloochie Boogie” (sijoitus 12.) sekä ”The Ballad of Mott the Hoople”.
Mott the Hoople tuotti albumin itse, koska sen haluamat tuottajat eivät olleet käytettävissä.
Albumin työstöä varjostivat Ian Hunterin ja kitaristi Mick Ralphsin kireät välit. Ralphs oli katkera siitä, että yhtyeeseen aikoinaan ainoastaan kosketinsoittajaksi liittynyt Hunter oli noussut yhtyeen merkittävimmäksi jäseneksi ja laulunkirjoittajaksi lopullisesti vuoden 1972 aikoihin. Vastaavasti Ralphsin vaikutusvalta oli jatkuvasti pienentynyt, ja "Mottin" ainoa kappale, jossa hänen soittonsa pääsi kunnolla esille, oli kappale ”I'm a Cadillac/El Camino Dolo Roso”. Huolimatta Hunterin vastusteluista, Ralphs jätti yhtyeen myöhemmin albumin julkaisun jälleen.Dimery 2010, s.298.
"Rolling Stone" -lehti sijoitti albumin sijalle 366 500 Greatest Albums of All Time -listalla. Samainen lehti on myös kehunut "Mottia" ”yhdeksi modernin rockin parhaista hukatuista mestariteoksista”. Lisäksi "Mott" sisältyy Robert Dimeryn kirjaan "1001 albumia, jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään".
Kansikuvan tekijäksi Mott the Hoople pyysi Hipgnosis-työryhmää. Yhtyeen mielestä sen paras ehdotus oli itkevä, suuton tyttö, jonka levy-yhtiö CBS Records kuitenkin hylkäsi julkaisukelvottomana. Kompromissiksi kanneksi valittiin Roslav Szaybon työstämä pojan kasvokuva, jota käytettiinkin Britanniassa, mutta Yhdysvalloissa se ei kelvannut yhtyeen paikalliselle jakelijalle Columbialle. Siellä kansi korvattiin yhtyekuvalla.
Levyn alkuperäinen painos oli avattavakantinen, jossa kannen pojan kasvojen ääriviivoissa oli avoin ikkuna. Tämä oli kuitenkin liian kallista, joten kyseisiä malleja tehtiin vain muutama tuhat. A-puoli
B-puoli
Uudenkaarlepyyn kirkko
Uudenkaarlepyyn kirkko on kirkkorakennus Uudessakaarlepyyssä, Pohjanmaan maakunnassa. Se on pyhitetty pyhälle Birgitalle. Kirkko vihittiin käyttöön vuonna 1708, mutta sen saarnastuoli ja alttari valmistuivat vasta 1750-luvulla. Kirkon on suunnitellut asessori Elias Brenner. Alttaritaulun on maalannut ruotsalainen maalari Daniel Hjulström, joka on myös koristellut sisäkattojen holvit ja ikkunoita ympäröivät draperiat. Holvissa on kuvattuna pilvien ja pasuunaenkelien keskellä kuningas Fredrik I:n monogrammi ja teksti ”Anno 1749 Vivat Frideric”. Kirkossa on yhdet Suomen vanhimmista uruista. Kahdeksanäänikertaiset urut on rakentanut Anders Telin vuonna 1768. Kirkon vieressä oleva pohjalainen renessanssitapuli on rakennettu vuonna 1702.
Kirkkorakennus on puinen päätytornillinen pitkäkirkko. Lapuanjokeen kuvastuva Uudenkaarlepyyn kirkko on suurin Suomen vanhimmista puukirkoista. Kaunis maalauskoristelu ja arvokas esineistö kuvastavat 1700-luvun porvariston ihanteita kotikirkkonsa kaunistamisessa.
1880-luvun aikoihin kirkkoa alettiin pitää liian pimeänä ja enkelikuvia liian lapsellisina. Seinät maalattiin silloin valkeiksi, jolloin osa maalauksista hävisi, mutta kattomaalaukset säästyivät. Alexandra Såltinilta tilattiin uusi alttaritaulu, joka esittää Kristuksen kirkastumista. Se oli alttaritauluna 30 vuotta, mutta vuoden 1928 korjauksessa se siirrettiin eteläiseen päätyyn ja vanha alttaritaulu otettiin taas esille. Samalla seinät kunnostettiin entiselleen. Uudempia kuvia kirkossa ovat kuorin lasimaalaukset. Ne on maalannut Lennart Segerstråle vuonna 1940.
F. Sherwood Rowland
Franklin Sherwood Rowland (s. 28. kesäkuuta 1927, Delaware, Ohio – 10. maaliskuuta 2012) oli yhdysvaltalainen kemisti. Hän sai Nobelin kemianpalkinnon 1995 yhdessä Mario J. Molinan ja Paul J. Crutzenin kanssa ilmakehän kemiallisista tutkimuksista, erityisesti otsonin muodostumisen ja hajoamisen tutkimuksesta.
Rowlandin isä oli matematiikan professori Ohio Wesleyan Universityssä. Nopeutetun koulutuksen ansiosta Rowland valmistui lukiosta hieman ennen kuusitoistavuotispäiväänsä vuonna 1943. Hän ei voinut liittyä asevoimiin nuoren ikänsä vuoksi, joten Rowland siirtyi yliopistoon opiskelemaan. Toisen maailmansodan ollessa käynnissä juuri tuolloin ei yliopistoa opiskellut montakaan miestä hänen lisäkseen. Vuonna 1945 Rowland lähti suorittamaan asepalvelusta, mutta sota ehti loppua ennen kuin hän oli läpäissyt peruskoulutuksen. Tohtorin tutkintoa suorittamaan Rowland pyrki Chicagon yliopistoon jatko-opiskelijaksi. Jokaiselle aloittavalle jatko-opiskelijalle nimettiin tuutori ja Rowlandin tuutoriksi osui sattumalta nobelisti Williard F. Libby. Muita Rowlandia opettaneita joko jo Nobelin palkinnon saaneita tai tulevaisuudessa saavia henkilöitä Chicagon yliopistossa olivat Enrico Fermi, Harold Clayton Urey, Henry Taube, ja Maria Goeppert Mayer.
Opiskeluaikanaan Rowland tapasi Joan Lundbergin, joka myös valmistui Chicagon yliopistosta. He menivät naimisiin kesäkuussa 1952 ja elokuussa samana vuonna Rowland sai väitöskirjansa valmiiksi. Perheeseen syntyi kaksi lasta, Ingrid ja Jeffrey.
Rowlandin saatua täyden professuurin Kansasin yliopistossa hän siirtyi vuonna 1964 Kalifornian yliopiston uudelle Irvinen kampukselle kemian professoriksi. Kuultuaan tammikuussa 1972 James Lovelockin esitelmän CFC-yhdisteistä Rowland alkoi pohtia mitä yhdisteille tapahtuu ilmakehässä. Mario Molina liittyi tutkimusryhmään myöhemmin samana vuonna ja yhdessä he alkoivat tutkia yhdisteiden kiertoa luonnossa. Kolmessa kuukaudessa he ymmärsivät, että kyseessä ei ollut pelkkä mielenkiintoinen tieteellinen ongelma vaan vakava uhka ympäristölle otsonikadon muodossa.
Molina ja Rowland julkaisivat tuloksensa Naturessa 1974. Tuloksiin suhtauduttiin aluksi epäillen, mutta myöhemmin selvisi, että todellisuudessa tuho on jopa pahempi kuin Molina ja Rowland olivat arvioineet.
Pyhän Martin kirkko (Maarianhamina)
Pyhän Martin kirkko () on kirkkorakennus Maarianhaminan pohjoisosassa, Hindersbölen kaupunginosassa. Se on valmistunut vuonna 1969, ja sen suunnittelusta ovat vastanneet maarianhaminalaiset arkkitehdit Stig ja Myrielle Svahnström.
Kirkossa on 145-paikkaisen kirkkosalin lisäksi 45-paikkainen seurakuntasali.
Elinikäinen senaattori
Elinikäinen senaattori on senaatin jäsen, joka on nimitetty virkaan loppuiäkseen. Elinikäisiä senaattoreita on tällä hetkellä Italiassa.
Italiassa presidentti voi nimittää kansalaisen elinikäiseksi senaattoriksi ("senatore a vita") erityisistä isänmaan hyväksi kohdistuneista suurista ansioista. Tällaisia voivat olla yhteiskunnalliset, tieteelliset, taiteelliset tai kirjalliset ansiot. Tämän lisäksi entiset tasavallan presidentit ovat suoraan perustuslain nojalla elinikäisiä senaattoreita ("senatore di diritto e a vita").
Elinikäisen senaattorin nimi ja asema pysyy senaatin vaihdoksista huolimatta tai vaikka senaatti päätettäisiin hajottaa. Muutoin elinikäisellä senaattorilla on samat oikeudet ja velvollisuudet kuin vaaleissa valituilla senaattoreilla.
Oscar Luigi Scalfaroa lukuun ottamatta kaikki Italian presidentit ovat nimittäneet vähintään yhden elinikäisen senaattorin. Eniten nimityksiä presidenttikaudellaan teki Luigi Einaudi.
Jos elinikäinen senaattori valitaan tasavallan presidentiksi, hän lakkaa olemasta senaattori presidentintoimensa ajaksi, jonka jälkeen hänestä tulee jälleen elinikäinen senaattori entisenä presidenttinä.
Vuoden 2018 joulukuussa Italiassa oli kuusi elinikäistä senaattoria, joista viisi oli presidentin nimittämiä ja yksi (Giorgio Napolitano) entinen tasavallan presidentti. Heidän nimensä esitetään tummennettuina seuraavalla listalla, joka sisältää Italian historian kaikki elinikäisiksi senaattoreiksi nimitetyt henkilöt tammikuuhun 2015 asti.
Ole-Kristian Tollefsen
Ole-Kristian Tollefsen (s. 29. maaliskuuta 1984 Oslo, Norja) on norjalainen jääkiekkopuolustaja. Hän siirtyi kaudeksi 2012–2013 Elitserienin Färjestadiin. Tollefsen on hyvin fyysinen pelaaja ja on kerännyt neljällä eri kaudella yli 100 jäähyminuuttia.
Tollefsen pelasi ensimmäiset miesten pelinsä jo 16-vuotiaana Norjan Elitserienissä, Lillehammer IHK:n riveissä kaudella 2000–2001, mutta ensimmäisen täyden kauden seuraavalla kaudella. Kesällä 2002 Columbus Blue Jackets varasi Tollefsenin kolmannella kierroksella . Hän pelasi vuodet 2002–2004 WHL-juniorisarjan Brandon Wheat Kingsissä.
Kesällä 2004 Columbus teki kolmen vuoden tulokassopimuksen Tollefsenin kanssa. Kauden 2004–2005 hän pelasi vielä Columbuksen farmijoukkueessa AHL:n Syracuse Crunchissa, mutta kaudella 2005–2006 hän pääsi pelaamaan viisi ottelua myös Columbuksessa NHL:ssä. Seuraavat kolme kautta Tollefsen pelasi vakituisesti Columbuksen NHL-kokoonpanossa. Kaudella 2008–2009 Tollefsen ei pystynyt pelaamaan kuitenkaan kuin 19 ottelua loukkaantumisten takia. Maaliskuussa 2009 hänen polvensa leikattiin. Tollefsen siirtyi kesällä 2010 Philadelphia Flyersiin, jonka kanssa teki vuoden sopimuksen.
Loukkaantumiset vaivasivat Tollefsenia edelleen kaudella 2009–2010. Philadelphia kauppasi hänet ja viidennen kierroksen varausoikeuden () helmikuussa 2010 Detroit Red Wingsiin vaihdossa Ville Leinoon. Tollefsen pelasi alkukauden aikana vain 18 ottelua. Loppukaudella hän ei päässyt pelaamaan NHL:ssä, vaan pelasi Red Wingsin farmijoukkueessa AHL:n Grand Rapids Griffinsissä. Kaudeksi 2010–2011 Tollefsen siirtyi Elitserienin Modoon.
Tollefsen pelasi Modossa kaksi kautta. Ensimmäisellä kaudellaan hän teki vain kolme pistettä, mutta toisella kaudella pisteitä tuli 11. Tollefsen oli myös kaudella 2011–2012 Modon kapteeni. Kaudeksi 2012–2013 hän siirtyi 2+1-vuotisella sopimuksella Färjestadiin, joka etsi Jonas Frögrenin korvaavaa puolustavaa puolustajaa.
Tollefsen on pelannut kolmet alle 20-vuotiaiden MM-kilpailut ja kahdet miesten MM-kilpailut, kaikki 1. divisioonassa.
Hän oli mukana myös Vancouverin olympialaisissa 2010. Olympialaisten ottelussa Slovakiaa vastaan hän taklasi Ľuboš Bartečkoa päähän, jolloin Bartečko kaatui ja löi takaraivonsa jäähän. Bartečkon päähän tuli verta vuotava haava ja hän menetti tajuntansa. Tollefsen sai myöhemmin Kansainväliseltä jääkiekkoliitolta kolmen kansainvälisen ottelun pelikiellon.
Aluetiede
Aluetiede tutkii yhteiskunnan alueellisia rakenteita. Aluetiede on kiinnostunut muun muassa taloudellisten toimintojen alueellisesta järjestäytymisestä, liikennejärjestelmien muodostumisesta, maankäytöstä, aluekehittämisestä- ja suunnittelusta, poliittisesta maantieteestä ja ihmistoimintojen ja luonnon välisestä alueellisesta suhteesta.
Aluetieteessä tarkastellaan ihmisten suhdetta ympäristöönsä ja siinä tapahtuvia muutoksia. Näitä muutoksia tutkitaan alueiden tai aluejärjestelmien avulla. Keskeisiä teemoja tai näkökulmia ovat mm. maankäyttö ja ympäristön tilan seuranta, alue- ja yhdyskuntarakenteet, yhteiskunnan alueelliset kehityserot, alueiden erilaistumiseen vaikuttavat tekijät sekä alue- tai aluejärjestelmäsidonnaiset kehityksen ohjauskeinot. Tarkasteltavat aiheet ja niitä vastaavat alueet voivat vaihdella paikallisista yhden kunnan osista aina globaalille tasolle asti.
Aluetiede on tieteenalana hyvin laaja ja sen tutkimuskohteena voivat olla esimerkiksi niin yritykset, kaupungit, kunnat kuin alueelliset poliittiset ilmiötkin. Yleistäen kaikki yhteiskuntatieteiden tutkimuskohteet, joissa voidaan havaita alueellista vaihtelevuutta, kiinnostavat aluetieteilijöitä.
Aluetieteen opetus ja tutkimus alkoivat Suomessa 1965 Tampereen yliopistossa sosiaali- ja talousekologian nimellä. Aluetiedettä voi nykyään opiskella Tampereen yliopiston johtamiskorkeakoulun lisäksi myös Helsingin yliopistossa Geotieteiden ja maantieteen laitoksella, jossa aluetieteen opiskelija erikoistuu opinnoissaan suunnittelumaantieteeseen, kaupunkimaantieteeseen, matkailumaantieteeseen tai kehitysmaantieteeseen, sekä Vaasan yliopiston filosofisessa tiedekunnassa.
Aluetiedettä opiskelleet voivat toimia monenlaisissa tehtävissä. Yleisiä ammattinimikkeitä ovat muun muassa projektisuunnittelija, kiinteistöasiamies, erityisasiantuntija ja tutkija. Työpaikat ovat usein korkeakouluissa, kunnissa tai yrityksissä.
Nigel Short
Nigel David Short (s. 1. kesäkuuta 1965, Leigh, Lancashire, Britannia) on useiden arvioiden mukaan 1900-luvun paras brittiläinen shakinpelaaja.
Short saavutti kuuluisuutta 10 vuoden ikäisenä voitettuaan Viktor Kortšnoin simultaanipelissä. Hänestä tuli 14-vuotiaana tuolloin kaikkien aikojen nuorin kansainvälinen mestari. Shortista tuli suurmestari 1984 vain 19 vuoden ikäisenä. Hän oli tuolloin nuorin tämän arvon kantaja.
Short saavutti oikeuden haastaa Garri Kasparov MM-otteluun voittamalla kandidaattiotteluissa Jon Speelmanin 5½–4½, Boris Gelfandin 5–3, Anatoli Karpovin 6–4 ja Jan Timmanin 7½–5½. Shortin ja Kasparovin riitauduttua FIDE:n kanssa ottelu käytiin heidän perustamansa kilpailevan PCA-shakkiliiton alaisuudessa Lontoossa 1993. Short hävisi pistein 12½–7½.
Nigel Short on kirjoittanut kolumneja ja kirja-arvioita seuraaviin brittilehtiin: "The Sunday Times", "The Daily Telegraph", "The Daily Mail", "The Spectator", "The Sunday Telegraph" ja "The Guardian". Hän raportoi vuoden 2005 FIDE:n MM-turnauksesta Argentiinan San Luista internetin ChessBase-verkkosivustolle.
Geostrofinen tuuli
Geostrofinen tuuli on laskennallinen yksinkertaistus, jota käytetään meteorologiassa. Tuulen sanotaan olevan geostrofisessa tasapainossa, kun Coriolis-ilmiö vaikuttaa vastakkaiseen suuntaan ja yhtä voimakkaana kuin paine-erovoima. Tällöin tuulen suunta on isobaarien eli ilmanpaineen samanarvonviivojen suuntainen.
Todellisen ilmakehän tuuli lähestyy geostrofista tuulta yläpuolella eli muutaman kilometrin korkeudessa, missä kitkan vaikutus ei tunnu.
Oljokminskin ulus
Oljokminskin ulus eli Oljokminskin piiri (, ) on paikallinen itsehallintoalue Sahan tasavallan eteläosassa Lenan yläjuoksun ja tähän laskevan Oljokman ympärillä. Se rajoittuu luoteessa Suntarin, pohjoisessa Verhneviljuiskin, Gornyin ja Hangalassin, idässä Aldanin ja kaakossa Nerjungrin piireihin (uluseihin), etelässä Taka-Baikalian aluepiiriin ja Irkutskin alueeseen, sekä lännessä Lenskin piiriin.
Oljokminskin piirin hallinnollinen keskus on Oljokminskin kaupunki. Piirissä alueella on 24 kuntatason hallintoyksikköä: yksi kaupunki, kaksi taajamaa ja 21 naslegia (maalaiskuntaa). Näissä hallintoyksiköissä on yhteensä 65 asutuskeskusta. Piirin pinta-ala on 166 700 km²; vuonna 1995 sen asukasluku oli 31 700.
Oljokminskin piirin alueella harjoitetaan maanviljelyä, nautakarjan-, hevosten- ja poronkasvatusta sekä metsästystä. Piiri on perustettu vuonna 1930.
Janice Dickinson
Janice Doreen Dickinson (s. 15. helmikuuta 1955) on yhdysvaltalainen näyttelijä sekä entinen huippumalli. Hän on myös muotivalokuvaaja, kirjailija ja malliagentti. Janice Dickinson syntyi Brooklynissä, New Yorkissa vanhemmilleen Ray Dickinsonille ja Jennie Pietrzykoskille. Hän muutti vanhempiensa kanssa Hollywoodiin, Kaliforniaan vuonna 1957. Janice on 178 cm pitkä.
Dickinson on ollut naimisissa Ron Levyn, Alan B. Gerstenin ja Simon Fieldsin kanssa. Viimeisimmän kanssa hänellä on poika, Nathan Fields. Hänellä on myös tytär, Savannah Dickinson, aiemman poikaystävänsä Michael Birnbaumin kanssa. Savannahin isäksi epäiltiin Sylvester Stallonea, mutta isyystesti osoitti, ettei isä ollut Stallone vaan Birnbaum.
Dickinsonin rakastajia ovat olleet muun muassa Warren Beatty, Sir Mick Jagger, Jack Nicholson sekä Liam Neeson. Janice on kertonut "The Howard Stern Show"’ssa, että on harrastanut seksiä yli 1 000 miehen kanssa.
Dickinson esiintyi "Huippumalli haussa" -sarjan tuomarina sarjan kausilla 1–4. Dickinsonilla on myös oma mallitoimisto, Janice Dickinson Modeling Agency, josta on tehty myös tosi-TV-sarja. Sub esittää sarjaa nimellä "Janice Dickinsonin mallitoimisto".
Dickinson on esiintynyt myös kerran "Suomen Huippumalli haussa" -ohjelmassa vierailevana tuomarina sen toisella tuotantokaudella. Ilta-Sanomien mukaan marraskuussa 2008 Dickinson oli juhlinut Helsingin yössä niin rajusti, että hänet kiidätettiin sairaalaan hänen nautittuaan unilääkkeitä ja samppanjaa sekaisin, sekä teloneen itsensä portaisiin. Janice Dickinsonilla todettiin rintasyöpä maaliskuussa 2016.
Milja Aarnio
Milja Aarnio, alun perin Lehikoinen (3. tammikuuta 1923 Polvijärvi – 3. tammikuuta 2011 Turku) oli turkulainen kuvanveistäjä ja keramiikkataiteilija, jonka tunnetuin teos on pronssiveistos "Merenneito" (1965) Tampellan teollisuusalueella Tampereella .
Aarnio opiskeli Helsingissä Taideteollisessa keskuskoulussa vuosina 1946–1949 ja 1961–1963 Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulussa. Aarnion teoksia esiteltiin ensi kertaa julkisesti Turussa vuonna 1958. Hänen varhaisimmat julkisesti esitellyt teokset olivat vesivärimaalauksia.
Aarnio tunnetaan saviveistoksistaan, joihin kohdistunut mielenkiinto on hänen oman arvauksensa mukaan syttynyt jo lapsena.
Gustaf Arokallio
Gustaf Arokallio, aiemmin Petterson (10. kesäkuuta 1854 – 11. joulukuuta 1939) oli kirkkoherra ja rovasti, joka istui eduskunnassa useaan otteeseen vuosien 1907 ja 1919 välillä. Hän edusti alun perin Nuorsuomalaista Puoluetta ja sitten Kansallista Kokoomusta. Hän toimi Kurkijoen seurakunnassa kaikkiaan 51 vuotta.
Gustaf Arokallio syntyi Sotkamossa kesäkuussa 1854. Hänen vanhempansa olivat rovasti Gustaf Reinhold Petterson ja Wendla Lovisa Wegelius. Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1872 ja suoritti teologisen erotutkinnon 1878. Arokallio vihittiin papiksi 1879 ja 1899 hänestä tuli rovasti. Pastoraalitutkinnon hän oli suorittanut 1885.
Arokallio solmi vuonna 1889 avioliiton Sofia Elisabet Parviaisen kanssa. Hänet valittiin eduskuntaan Viipurin läänin itäisestä vaalipiiristä.
Arokallio jatkoi työtään kirkkoherrana vuoteen 1939 saakka, jolloin hän menehtyi Eurassa 85 vuoden iässä. Arokallion tytär on arkkitehti Elsa Arokallio.
Anjovis
Anjovis on kalasäilyke, joka on useimmiten sokerisuolattua ja maustettua kilohailia ("Sprattus sprattus"). Anjovista käytetään mm. voileivissä ja janssoninkiusauksen valmistamiseen. Samoilla mausteilla voidaan säilöä myös silakkaa, tuotetta kutsutaan janssonfileiksi.
Pohjoismaisen anjovissäilykkeen lisäksi termiä anjovis on käytetty myös viittaamaan sardelliin ("Engraulis encrasicolus"), joka on yleinen eurooppalainen sillikalalaji ja jota myös myydään yleisesti säilykkeenä (, , ). Suomennettuja ruokaohjeita lukiessa kannattaa pitää mielessä, että ohjeen kääntäjä on saattanut sekoittaa keskenään anjoviksen ja sardelli-öljysäilykkeen.
Anjovissäilykkeestä on 11,4 % rasvaa ja 28,9 % proteiineja, mitä voi verrata leikkelemakkaroihin (rasvaprosentit kevyttuotteissa noin 10, normaalituotteissa 17-22 %.)
Elis Andersson
Elis Albin Andersson (26. lokakuuta 1904 – 31. joulukuuta 1983) edusti RKP:tä Suomen eduskunnassa vuosina 1959–1966.
Andersson syntyi Eckerössä, Ahvenanmaalla ja kävi viisi luokkaa oppikoulua. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä August Albin Andersson ja Alma Sirena Mattsson. Hänen aviopuolisonsa oli vuodesta 1933 Elin Zenaide Ulenius.
Andersson toimi mm. bussikuskina ja hoiti Ålandsbankenin sivukonttoria Eckerössä. Hän oli myös maanviljelijä ja Eckerön kunnanvaltuuston puheenjohtaja.
Anderssonin ura eduskunnassa alkoi 1959. Hän oli presidentin valitsijamiehenä 1962. Andersson kuoli Eckerössä uudenvuodenaattona 1983.
Kulamaa
Kulamaa on yksi Rauman pienistä kylistä ja se sijaitsee noin 10 km Rauman keskustasta Turkuun päin Pyhärannan ja Rauman rajalla. Kulamaalla asuu noin 200 ihmistä. Kulamaa kuului aluksi Rauman maalaiskuntaan, kunnes se 1993 liitettiin Rauman kaupunkiin.
Natalie Jane Prior
Natalie Jane Prior (s. 1963) on australialainen lasten ja nuorten fantasiakirjailija. Suomessa Priorilta on julkaistu "Lili Väkevä" -sarjaa.
Liam Aiken
Liam Padraic Aiken (s. 7. tammikuuta 1990 New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on esiintynyt useissa elokuvissa. Hänen merkittävin roolinsa on "Lemony Snicketin surkeiden sattumusten sarja" -elokuvan Klaus Baudelaire.
Liam Aikenin isä Bill Aiken työskenteli tuottajana MTV:llä ja äiti Moya freelancer-graafikkona niin ikään MTV:llä. Hänen isänsä kuitenkin sairastui ja kuoli hänen ollessaan vasta kaksivuotias, ja perhe jäi taloudellisesti vaikeaan tilanteeseen. Aikenin äiti keksi, että hän voisi säästää rahaa collegea varten esiintymällä mainoksissa. Kuusivuotiaana Aiken esiintyi jo ensimmäistä kertaa Broadwayllä Ibsenin "Nukkekodissa". Elokuvadebyyttinsä hän teki vuonna 1997 Hal Hartleyn draamakomediassa "Henry Fool".
Chris Columbuksen ohjaamassa vuoden 1998 elokuvassa "Aina vierelläsi" Aiken näytteli yhtä päärooleista Susan Sarandonin ja Julia Robertsin rinnalla. Äitinsä vaatimuksesta kahdeksanvuotias Aiken kieltäytyi roolista "Kuudennessa aistissa" (1999), koska elokuva käsitteli liikaa kuolemaa.
Huhujen mukaan Aikenia harkittiin vuonna 2000 myös Harry Potterin rooliin, kun kirjasarjan ensimmäisen osan elokuvasovitusta valmisteltiin. Kirjailija J. K. Rowling kuitenkin vaati, että näyttelijöiden tulisi olla brittejä, ja lopulta roolin sai Daniel Radcliffe.
Aiken esiintyi Tom Hanksin poikana vuoden 2002 elokuvassa "Matkalla Perditioniin". Vuonna 2003 hän esiintyi "Koiruuksia avaruudesta!" -perhe-elokuvan pääroolissa.
Christian Sandström
Christian Sandström (s. 29. lokakuuta 1972 Vaasa) on suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja teatterijohtaja.
Sandström on opiskellut Teatterikorkeakoulussa vuosina 1993–1996 valmistuen teatteritaiteen maisteriksi 2008. Teatterikorkeakoulun lisäksi Sandström suoritti myös televisiotuottajan opinnot Metropoliassa ja valmistui medianomiksi keväällä 2010. Mediassa Sandströmiä on monesti kutsuttu ulkomuodon ja filmitähden karisman vuoksi Suomen James Deaniksi.
Sandström on näytellyt elokuvissa ja televisiosarjoissa niin Suomessa kuin Ruotsissakin. Hänen esikoisroolinsa oli Ted Espingin osa suositussa ruotsalaisessa televisiosarjassa "Hotelli Seger". Tämän lisäksi hänet muistetaan muun muassa elokuvista "Sibelius", "Etulinjan edessä", "Kahlekuningas", "Saippuaprinssi" ja "Tali-Ihantala 1944". Vuonna 2005 Sandström esitti pääosaa ruotsalaisessa independent-elokuvassa "Hemligheten". Elokuvaa on Suomen ja Ruotsin lisäksi esitetty myös Kanadassa ja Yhdysvalloissa. Christian on myös näytellyt kansainvälisissä tuotannoissa. Ranskalaisessa elokuvassa "Farewell" 2009 hän näyttelee samassa kohtauksessa Hollywood-näyttelijä Diane Krugerin kanssa. Sandströmin viimeisin päärooli oli vuoden 2010 kotimaisessa elokuvassa "Sanansaattaja" ja samana vuonna Sandström esitti Herra Sopimatonta "Teräspallit"-viihdeohjelmassa.
Vihreä puolue
Vihreä puolue voi tarkoittaa jotakin useista ympäristöpuolueista:
Ilkka Auer
Ilkka Auer (s. 1966 Pori) on suomalainen fantasiakirjailija, joka tunnetaan romaanisarjasta "Lumen ja jään maa".
Auer kiinnostui 1980-luvulla roolipeleistä, joita alkoi myös itse suunnitella, sekä fantasia- ja kauhukirjallisuudesta. Hän oli myös alkuvaiheessa mukana Suomen ensimmäisen roolipelilehden "Seikkailijan" tuotannossa muun muassa kirjoittaen artikkeleja puhtaaksi ja vastaillen lukijoiden kysymyksiin.
Auer alkoi kirjoitella fantasianovelleja ja vuonna 2000 hän keskittyi yhden suuremman tarinan kirjoittamiseen. Syntyi novelli "Fenris ja jäänoita", joka oli "Sysilouhien sukua" -teoksen esiaste. Auer kirjoitti sen ystävänsä tyttärelle, ja saatuaan hyvää palautetta hän päätti lähettää muokatun käsikirjoituksen myös kustantamoille. Otava julkaisi "Lumen ja jään maa" -sarjan ensimmäisen osan "Sysilouhien sukua" syksyllä 2004.
Suomen Tolkien-seuran myöntämä Kuvastaja-palkinto nosti kirjailijan omien sanojen mukaan hänet takaisin jaloilleen kielteisen arvostelun aiheuttamasta synkkyydestä ja rohkaisi Auerta jatkamaan kirjoittamista. Kirjasarjan toinen osa "Varjoissa vaeltaja" ilmestyi helmikuussa 2006, kolmas, "Hyinen hauta" lokakuussa 2007 ja neljäs "Ikitalvi" huhtikuussa 2008.
Auerin seuraava kirja on yhteistyössä elokuvaohjaaja Antti J. Jokisen kanssa tehty "Kalmattaren kirous", joka ilmestyy syksyllä 2012. Se pohjautuu Jokisen tulevaan fantasiaelokuvaan. Kirjalle on suunnitteilla kaksi jatko-osaa.
Auer kirjoittaa perinteistä fantasiaa, joka kumpuaa skandinaavisesta mytologiasta. Omien sanojensa mukaan hän pyrkii välttämään mustavalkoisuutta, puhdasta pahuutta ja hyvyyttä sekä muita fantasiakirjallisuuden kliseitä.
Ilkka Auer kirjoitti ylioppilaaksi 1984 Oulunkylän yhteiskoulusta ja opiskeli kauppaopiston markkinointilinjalla. Hän avioitui vuonna 1991 ja perheeseen kuuluu vuonna 2004 syntynyt tytär.
Lumen ja jään maa -sarja:
Nicholas North -sarja (Antti J. Jokisen kanssa):
Itsenäiset teokset: