Madeleinen kulttuuri
Madeleine-kulttuuri ("Magdaleena)n kulttuuri") oli jääkauden loppupuolen metsästyskulttuuri alkujaan Etelä-Ranskassa ja Pohjois-Espanjassa 20 500–13 400 kalenterivuotta sitten. Kulttuuri tunnetaan parhaiten luolamaalauksista ja luisista väkäsharppuunoista sekä peuranmuotoisista keihäänheittimistä. Luiset työkalut olivat tarkoituksenmukaisia ja myös koristeellisia. On sanottu Madeleine-kulttuurin ihmisen elintapojen muistuttaneen eskimoiden elintapoja ennen eurooppalaisten tuloa. Luolamaalauksia on muun muassa Lascauxissa ja Altamirassa. Ne ehkä liittyvät metsästykseen kuuluneisiin uskonnollisiin rituaaleihin. Tuolloin keksittiin Euroopassa jousi ja nuoli, tai ne levisivät tänne muualta. Madeleine-kulttuuri edustaa myöhäisjääkauden Euroopan läntistä haaraa, joka levitti vaikutustaan laajalle Eurooppaan ja myös Venäjälle. Aluksi Madeleinen kulttuuria oli vain Etelä-Ranskassa, hieman myöhemmin Espanjassakin. Kulttuuri levisi Keski-Ranskaan ja myöhemmin Etelä-Saksaan ja jopa Länsi-Tšekkiin asti. Madeleine-kulttuurin ihmisiä pidetään vain peuranmetsästäjinä, mutta kulttuurin edustajat metsästivät myös hevosia ja muuta suurriistaa. Ranskasta löydetty punaokralla värjätty nainen söi hammastutkimusten mukaan enimmäkseen hevosen lihaa.
Madeleinen kulttuuri syntyi Ranskassa tai Pohjois-Espanjassa. On vaikea sanoa, mistä kulttuurista se olisi alunperin kehittynyt. Tasavertaiset ehdokkaat siihen ovat Gravetten tai Aurignacin kulttuuri.. Madeleinen kulttuuri erottuu aiemmista kulttuureista siten, että se käytti erityisen runsaasti luuta harppuunoiden ja keihäänkärkien tekoon. Myös Gravetten kulttuurin loppupuolella käytettiin runsaasti luuta. Tätä vaihetta kutsutaankin Alku- eli Proto-Madeleinen kaudeksi, mutta ei osata varmuudella sanoa, onko varsinainen Madeleinen kulttuuri kehittynyt tästä. Tämän jälkeen yleistyi Solutrén kulttuurissa runsas ja taidokas kiven käyttö. Solutrén kulttuurin jälkeen kehittyttä Badegoulen kulttuuria pidetään monesti Madeleinen kulttuurin ensimmäisenä vaiheena. Tämä on päätelty muun muassa siitä, että aivan Madeleinen kulttuurin alussa siinä käytetiin Badegoulen kulttuurille luonteenomaisia litteitä ja pyöreähköjä pieniä kiviteriä ”racletteja”.
Madeleine-kulttuurin vaikutus levisi jääkauden lopulla Englantiin ehkä jopa Norjan rannikolle asti. Sinä aikana pohjoisen mannerjäätikön suurin laajuus oli ohitettu, ja jään voimakas vetäytyminen ja lämpeneminen alkoi noin 14 700 vuotta sitten. Pian tuli kuitenkin kylmä "takatalvi" eli nuorempi dryas. Ajalle ominaisia luolamaalauksia tehtiin luultavasti siksi, että niiden uskottiin takaavan metsästysonnen. Varmaksi tätä ei voida sanoa, maalaamisen syiksi onkin esitetty monia teorioita. Noin 14 700 vuotta sitten ilmaantunut Hampurin kulttuuri ehkä ainakin sai vaikutteita Madeleinen kulttuurista. Madeleinen kulttuurin jälkeen tuli Azilin kulttuuri Pyreneiden lähellä ja Tjongerin eli (?) Federmesserin kulttuuri pohjoisessa Keski-Euroopassa.
Madeleine-kulttuuri ajoitetaan aikaan noin 20 500–13 400/11 500 kalenterivuotta eli noin 18 000–10 000 radiohiilivuotta sitten. Se kesti kauan, kokonaista 8000 vuotta, muuntuen ajan mukana. Madeleine-kulttuurin ihmiset elivät pääosin metsästämällä suurriistaa eli megafaunaa, nimenomaan peuroja ja muita hirvieläimiä. Peuralaumat vaelsivat vuodenaikojen mukaan jopa tuhansia kilometrejä metsästäjät perässään. Asuttiin esimerkiksi talvet Dodgognessa Ranskassa, mutta keväällä seurattiin peuroja niiden vaeltaessa rannikolle, mikä voidaan päätellä simpukoista. Madeleine-kulttuurin ihmiset metsästivät myös mammutteja, villasarvikuonoja ja alkuhärkiä muun muassa.
Madeleine-kulttuurille nimen antanut löytöpaikka on La Madeleinen luola Keski-Ranskassa Dordognen maakunnassa Tursacissa. Se on suojaisen kalliojyrkänteen alla Vezerejoen lähellä. Arkeologit kiistelevät, kehittyikö Madeleine-kulttuuri aiemmasta Badegoulen kulttuurista. Hyvin varhaisia Madeleine-kulttuurin löytöjä on tehty Pariisin altaan metsästä. Varhaisimmat Madeleine-kulttuurin löytöpaikat ovat Ranskan alueella.
Madeleine III -kauteen asti kulttuurin raja oli lännessä suunnilleen Dordognen ja Limousinen etelärajan tienoilla Bordeauxista itään. Idässä kulttuuri oli levinnyt Rhônen jokilaaksoon, jossa sen luoteisraja ulottui suunnilleen Franche-Comten eteläosista Luonin ja Dijonin puolivälistä Rhône-Alpesin länsiosiin. Vuorimaisella Ranskan keskiylängöllä, hieman yli 1500m:n korkeudessa ei kauden alkuvaiheessa ollut Madeleine-kulttuurin tyyppistä asutusta. Myöskään Atlantin rannikolta lähtien noin 100 km:n leveydeltä Ranskasta ei ole löydetty Madeleine-kulttuurin asutusta.. Espanja oli suunnilleen kokonaan Madeleine-kulttuurin piirissä.
Madeleine-kulttuurin ihmisten elämäntapa oli riistan perässä vaeltelelua. Ihmiset kokoontuivat rituaaleja varten luoliin. Kaudella oli huomattavaa väestönkasvua. Uskotaan ihmisten eläneen muutaman kymmenen hengen ryhminä, jotka koostivat satojen jäsenten heimoja. Madeleinen luolamaalauskulttuuri levisi noin 14 000 vuotta sitten laajalle alueelle muun muassa Italiaan, Venäjälle ja Saksaan ja Creswellin kulttuurin nimellä Englantiinkin. Venäjällä kulttuuria kutsutaan Molodovan kulttuuriksi. Pohjoisessa Madeleine-kulttuuri levisi Etelä-Tanskaan ja eteläiseen Keski-Englantiin asti. Madeleinen kauden löytöjä on tehty Euroopasta huomattavasti runsaammin kuin aiempien myöhäispaleoliittisten kausien löytöjä. Suuria keskittymiä on pohjoisessakin, toisin kuin aiempina kylmempinä aikoina. Madeleine-kulttuurin myöhäiskaudella ilmaantuivat kartiomaiset työkalut ja harppuunat, niin kuin myös veneet.
Madeleine-kulttuurin kaudella työkaluja tehtiin mammutin syöksyhampaista, luusta ja sarvesta, vaikka kivityökaluja käytettiin edelleen. Mikroliitit, pienet terämäiset kivensirpaleet, ilmestyivät kuvaan viimeistään Madeleine 2 -kaudella. Tekniikka kehittyi kivikauden aikana vähin erin. Metsästysvälineistä tehtiin tyylikkäitä. Luusta valmistettiin veitsiä ja keihäänkärkiä sekä atlatl-keihäänheitinpuita, jotka muotoiltiin eläimen näköiseksi. Vivulla kasvatettiin keihään kantomatkaa, sillä heitinpuu lisäsi käden pituutta ja siten voimaa heittoon. Tämä ennen Madeleinen kautta ehkä Afrikassa tehty keksintö yleistyi Euroopassa voimakkaasti juuri tällä kaudella. Luusta valmistetut heittimet saatettiin muotoilla mammutin, biisonin, vuohen tai hevosen näköiseksi, koska uskottiin sen takaavan metsästysonnen. Esineisiin kaiverrettiin erilaisia koristekuvioita. Alettiin valmistaa peuransarvesta väkäsharppuunoita ja atraimia, keksitettiin jousi ja nuoli sekä luinen silmäneula ompelemista varten. Madeleinen kulttuurille luonteenomaisimmat esineet lienee luiset väkäsharppuunat.
Suurin osa luolamaalauksista maalattiin kauden lopulla 15 000–12 000 vuotta sitten. Muuallakin Etelä-Euroopassa on luolamaalausten tekemiseen soveltuvia luolia, mutta maalauksia tehtiin eniten Ranskassa ja Espanjassa. Niitä tehtiin muun muassa Lascaux'ssa, Espanjan Altamirassa, Pech-Merlessä ja Niaux'ssa. Luolamaalaukset esittävät metsästettäviä eläimiä muun muassa peuroja, biisoneita ja härkiä. Luoliin lienee kokoonnuttu ajoittain, ja maalaukset ehkä liittyvät metsästysonnen varmistamiseksi tarkoitettuihin uskomuksellisiin menoihin. Ihmisryhmät kokoontuivat joinakin vuodenaikoina mutta metsästivät suurimman osan ajasta omilla alueillaan.
Väestö kasvoi Madeleinen kaudella nopeasti. Noin 20000 vuotta sitten Ranskan alueella asui ehkä 2000-3000 ihmistä ja noin 10000 vuotta sitten ehkä 6000-9000 ihmistä, eli väestö kolminkertaistui. Väestö lienee keskittynyt alueellisesti. Muualla Euroopassa asui 20000 vuotta sitten ehkä 10000 ihmistä.. Laugerie-hautessa, Laugerie-Bassessa ja St-Christophessa Vezerejoen varrella asui kussakin ehkä satoja ihmisiä. Jos nykyisistä alkuperäiskansoista tehdyt johtopäätökset ovat oikeita, yhteiskunta koostui suurista 500-800 hengen klaaneista, jotka olivat jakaantuneet 20-70 ihmisen ryhmiin.. Tätä vahvistaa se, että Les Eyziessä asui neljässä kalliosuojassa ehkä 400-600 ihmistä.. Näin ollen väestötiheys vaihteli paleoliittisella kaudella suuresti. Tämä näkyy yhteiskuntarakenteiden vaihteluna, jollaista ilmeni Kanadan pohjoisosien arktisella ja subarktisella alueilla asuvien tundra- ja metsäalueiden heimojen eroina.
Madeleine-kulttuuri kehittyi, ja mikroliittien määrä lisääntyi kehityksen mukana. Madeleine jaetaan kuuteen alakauteen. Viimeisinä alakausina kivikauden ihmiset siirtyivät tundran aikaisemmin valtaamalle alueelle. Jo Madeleinen IV-vaiheessa kulttuuri levisi Keski-Ranskaan Tours-Orleans-Nancy-linjalle ja lännessä Limognesin pituuspiirille. Se laajeni Etelä-Saksaan Reinin yläjuoksulle ja koko Baijeriin ja Baden-Württenburgiin. Madeleinen V-vaiheessa kulttuuri laajeni Pohjois-Ranskaan ehkä Belgian rajalle asti ja myös Lontoon seudulle silloin kuivana olleen maakannaksen kautta.
Madeleinen kulttuuria seurasi Azilin kulttuuri Pohjois-Espanjassa ja Lounais-Ranskassa. Yksi aikalainen/seuraaja oli peuranmetsästäjien Hampurin kulttuuri. Näiden ja/tai Solutré-kauden aikana 20 000–10 000 vuotta sitten asutus laajeni Siperiassa. Koillis-Siperiassa oli asutusta viimeistään 15 000 vuotta sitten. Ilmasto vaihteli Madeleinen kaudella huomattavasti, oli jääkauden kylmiä ja lämpimiä kausia. Se heijastui mm. Ranskan kasvillisuuden vaihteluna, metsä ja avoin aro/tundrakasvillisuus vaihtelivat. Alussa oli lämmin Lascaux-interstadiaali. Sitten tuli kylmä vanhin dryas-kausi. Myöhemmin lämpeni Bölling-Alleröd-kausiksi ja kylmeni taas dryaskaudeksi. Noin 10 000 vuotta sitten tapahtui lämpeneminen, johon jääkausi päättyi. Vielä sen jälkeenkin suuret mannerjäätiköt sulivat pitkän aikaa hitaasti .Madeleinen kulttuurin liittyy isälinjan haploryhmät IJK ja I. Äitilinjat ryhmiä ovat
R0, R1b, U5b ja U8a Saksassa ja Belgiassa.
Madeleine-kulttuuri päättyi Alleröd-kauden alussa noin 12 000 radiohiilivuotta sitten, jolloin alkoivat Azilin ja Federmesserin kulttuurit. Jousi ja nuoli tulivat kuvaan hieman ennen Allerödiä, vanhemmalla dryaskaudella.
Esimadeleine oli noin 24 800–23 000 kalenterivuotta eli 21 700–19 300 radiohiilivuotta sitten. Varhaismadeleinen kausi alkoi noin 20 300 vuotta eli 17 500 radiohiilivuotta sitten. Madeleine-kulttuurin vaiheet 3–6 olivat noin 20 500–13 400 vuotta sitten eli 18 180–11 450 radiohiilivuotta sitten.
Nykyään käytetty aikajako, Ranskan alueella
*Varhaismadeleinen kausi 20000-17500 cal BP
*Keskimadeleinen kausi 17500-16500 cal BP
*Myöhäismadeleinen kausi 16500-14000 cal BP
Kerrostumat, ajat radiohiilivuosina. Kulttuuri alkoi levitä Eurooppaan laajalle alueella vasta noin 14500 radiohiilivuotta sitten eli noin 17500 kalenterivuotta sitten. Suluissa olevat ajat summittaisia, voivat alkaa 500 vuotta aikaisemminkin.
Madeleine II-kulttuuri vallitsi Etelä-Ranskassa Bordeaux'n eteläpuolella, mutta ei länsirannikolla. Madeleine-kulttuuri levisi IV—V-kausilla Keski-Ranskaan ja Etelä-Saksaan Frankfurtin leveyksille asti ja ehkä Pariisin altaaseenkin sekä Etelä-Englantiin.
V-kaudella Tšekin länsiosaan asti.
Ajat C-14 BPTavallinen jako jakaa kerrostumat I–III alempaan,
IV–VI ylempään.
Ydinalueen Madeleinen katsotaan monesti päättyneen Allerödin alussa, jolloin se korvaantui Azilin kulttuurilla.Madeleine-kulttuuri levisi lähes koko Länsi-Euroopan mannermaalle. Se kattoi suunnilleen Ranskan, Keski- ja Etelä-Saksan sekä Espanjassa Pyreneiden ja Sistema Ibericon pohjoisosat ulottuen miltei Madridiin asti. Välimeren rannikolla kulttuuri ulottui lähelle Barcelonaa ja idässä Marseillen ja Nizzan välille Alppien juureen. Keski-Euroopassa Madeleinen kulttuurin raja oli Alpit Geneven Bodenseen-linjalla ja Nürnbergin ja Münchenin välissä ja Tonava Tšekin tienoilla. Idässä kulttuuri ulottui Wienin ja Brnon tienoille Tšekin itärajan tuntumaan. Kulttuurin koillisraja kulki suunnilleen Sudeetit — Elba-linjalla. Pohjoisessa raja kulki Jyllannin niemimaan eteläosassa siten että niemimaan länsiosa kuului Madeleine-kulttuuriin. Britteinsaarilla raja kulki Leedsistä ja Manchesterista etelään ja Kingston upon Hullista ja Bristolin pohjoispuolelta aivan Walesin eteläisten vuorten rinteille. Luolamaalauksia tehtiin suppeammalla alueella Etelä-Ranskassa ja Pohjois-Espanjassa.
Madeleine-kulttuurin löytöpaikkoja alueittain.