hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
A Better Tomorrow
A Better Tomorrow ("Ying hung boon sik") on vuonna 1986 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva. Elokuvan ohjasi John Woo ja pääosissa ovat Lung Ti, Leslie Cheung ja Chow Yun-Fat. Elokuvasta on tehty jatko-osa vuonna 1987 ja kokonaan uusi eteläkorealainen versio vuonna 2010.
Elokuva kertoo kahdesta veljeksestä Tse Ho Sungista ja Tse Kit Sungista. Ho työskentelee iso rikollisjärjestölle, kun taas Kit on juuri valmistumassa poliisiksi. Ho aikoo kuitenkin lopettaa rikollisen uransa, sillä hän lupasi sen kuolevalle isälleen, eikä halua, että hänen maineensa pilaisi Kitin poliisiksi tulon mahdollisuudet, sillä Kit ei tiedä Ho'n hämäristä taustoista. Ho aikoo hoitaa vielä yhden keikan ja jättää kaiken taakseen, mutta joutuukin petetyksi ja joutuu vankilaan. Kun Kit kuulee tämän, veljesten suhde kariutuu oitis.
A Better Tomorrow II
A Better Tomorrow II ("Ying hung boon sik II") on vuonna 1987 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva joka on jatko-osa vuoden 1986 elokuvalle "A Better Tomorrow". Elokuvan ohjasi John Woo ja pääosissa ovat Lung Ti ja Yun-Fat Chow.
Elokuva kertoo vankilassa istuvasta Ho Tse Sungista, jolle tarjotaan mahdollisuutta vapautukseen. Mutta ehdot ovat kovat, Ho'n pitäisi soluttauta rikollisjärjestöön ja paljastamaan entisen työtoverina ja ystävänsä, Lung Sin toimet. Ho ei kuitenkaan aio pettää ystäväänsä ja kieltäytyy tehtävästä. Mutta Ho'n kuullessa että hänen veljensä Kit, soluttautuu jengiin paljastakseen Lung Sin, päättää Ho hyväksyä hänelle tarjotun mahdollisuuden suojellakseen veljeään.
Kuusaansaaren paperitehdas
Kuusaansaaren paperitehdas oli nykyisen Kymin paperitehtaan edeltäjä Kouvolan Kuusankoskella, Kymenlaaksossa. Kuusankoski Ab paperitehtaan perustivat Carl Robert Mannerheim, Samuel Werner von Troil ja 32 muuta turkulaista osakasta, lähinnä virkamiehiä, kauppiaita ja tehtailijoita 27.12.1871. Ensimmäinen paperikone käynnistyi 2.7.1873. Tehtaat fuusioituivat Kymin Osakeyhtiön ostaessa Voikkaan (Tampereen Kattohuopatehdas Oy) ja Kuusankoski Oy:n 3.3.1904. Voikkaan tehtaan omistaja Rudolf Elving nimitettiin toimitusjohtajaksi. Tehtaalla oli parhaimmillaan 5 paperikonetta. Viimeiset tehdasalueella toimineet paperikoneet (PK1-PK2) pysäytettiin joulukuussa 2005. Viimeisenä tuotannossa oli PK2, joka tuotti viimeiset paperitonninsa 21.12.2005. Molemmat paperikoneet purettiin vuoden 2008 aikana ja suojelluissa tehdasrakennuksissa ei ole enää paperikoneita tai muuta koneistoa.
Kuusaansaari sijaitsee Kymintehtaan tehdasalueella. Tehtaan sisäisesti se tunnettiin pitkään Y-osastona (Yankee) ja Kuu.Pap. Y-lyhenteellä.
Viimeisimmät paperikoneet PK1 ja PK2 työllistivät sulkemisvaiheessa noin 70 työntekijää.
PK1 ja PK2 tuotanto oli yhteensä noin 20 000 t vuodessa.
Tehdasalueella toimi vuosina 1918-1960 Kuusankosken ja Voikkaan tehdasalueet yhdistänyt 5,5 km:n mittainen kapearaiteinen rautatie. Radasta on jäljellä suojeltu tallirakennus Voikkaan tehdasalueella, yksi moottoriveturi ja kaksi matkustajavaunua Jokioisten museorautatiellä. Lisäksi säilyneenä ovat radalla liikennöineet kaksi umpitavaravaunua sekä kaivinkoneen kuljetusta varten oleva raskaskuljetuslavetti.
Tehdasalueelle rakennettiin myös leveäraiteinen rautatieyhteys. Vaihtotyöt hoidettiin UPM-Kymmenen omilla vetureilla.
Tehdasalueen vaihtotöissä käytettiin keltaiseksi maalattuja teollisuusvetureita. Aiemmin samoja vetureita käytettiin yhdessä Voikkaan paperitehtaan kanssa. Vaihtotyöt UPM-Kymmene Oyj:n omalla kalustolla loppuivat Kuusankoskella vuodenvaihteessa 2008-2009.
Tehtaalla on ollut myös muita vetureita.
Kymintehdas
Kymintehdas oli nykyisen Kymin paperitehtaan edeltäjä Kouvolassa Kymenlaaksossa. Axel Wilhelm Wahrenin perustamassa tehtaassa käynnistyi ensimmäinen paperikone 18.5.1874. Tehtaat fuusioituivat Kymin Osakeyhtiön ostaessa Voikkaan (Tampereen Kattohuopatehdas Oy) ja Kuusankoski Oy:n 3.3.1904. Tehtaan sisäisesti paperikoneet tunnettiin F-osastona ja päällystyslaitos C-osastona (Coater). Tämän lisäksi alueella toimi Kuusaansaaren paperitehdas (Y-osasto).
Kymintehtaan viimeiset toiminnassa olleet koneet olivat PK4 (pysähtyi Vappuna 1989), päällystyskone C2 (pysähtyi jouluna 1998) ja PK1-PK2 Kuusaansaaressa (pysähtyivät jouluna 2005).
Tehtaassa valmistettiin wc-paperia vuosina 1948-1962.Suurin osa rakennuksista on purettu, kuivauskoneen halli (nyk. varastotilaa ja Metso Minerals) sekä kuorimon rakennukset (nyk. UPM:n kuljetusosasto) ovat uusiokäytössä.
Ympäri tehdasaluetta aiemmin rakennetut viisi vanhaa kattilalaitosta korvasi vuonna 1933 Kymin höyry(voimalaitos) eli keskuskattilahuone. Sen tiilinen savupiippu oli 122,5 metriä korkea, eli valmistumisaikanaan Suomen korkein. Piippua on myöhemmin madallettu 1,5 metrillä, joten nykyisin se on enää 121-metrinen.
Turbiinit:
2 turbiini-generaattoria
Kymintehtaan höyrykattilat korvasi Kuusanniemen tehdasalueelle rakennettu Kymin Voiman lämpövoimalaitos vuonna 2002, vaikkakin vanhimmat kattilat (K1-4) oli poistettu käytöstä jo 1980-luvulla. Arkkitehti Bertel Liljequistin suunnittelema, vuosina 1932–35 rakennettu punatiilinen ja rautabetonirunkoinen vanhempi voimalarakennus on toistaiseksi entisellään ja vailla käyttöä. Uudemmat kattilat K5 ja K6 purettiin vuonna 1955 valmistuneine rakennuksineen vuonna 2005.Kuusaanlammen ja Kymintehtaan välillä toimi 1898–1912 488 mm:n raidelevyinen sähkörata, sekä vuosina 1912–1918 Kuusankosken tehtaan sisäinen 600 mm:n puunsiirtorata.
Kuusankosken ja Voikkaan tehdasalueet yhdisti 5,5 km:n mittainen kapearaiteinen rautatie vuosina 1918-1960. Radasta on jäljellä suojeltu tallirakennus Voikkaan tehdasalueella, yksi moottoriveturi ja kaksi matkustajavaunua Jokioisten museorautatiellä. Lisäksi säilyneenä ovat radalla liikennöineet kaksi umpitavaravaunua sekä kaivinkoneen kuljetusta varten oleva raskaskuljetuslavetti.
Kymiyhtiö rakennutti yksityisen yhdysradan Savonradalta Tanttarista Kymintehtaalle 1892. Kymintehtaan pysäkille oli myös henkilöliikennettä v. 1949 asti. Tehdasalueella sijaitsevan, 1950-luvulla rakennetun veturitallin on sanottu olevan Suomen korkein. Siinä on viime vuosina toiminut rautatiekalustoa huoltava ja korjaava Teräspyörä Oy. Kymintehtaan paperivaraston ja klooritehtaan säiliövaunujen vaihtotyöt hoidettiin UPM-Kymmenen omilla vetureilla.
Tehdasalueen vaihtotöissä käytettiin keltaiseksi maalattuja teollisuusvetureita. Aiemmin samoja vetureita käytettiin yhdessä Voikkaan paperitehtaan kanssa. Vaihtotyöt UPM-Kymmene Oyj:n omalla kalustolla loppuivat Kuusankoskella vuodenvaihteessa 2008-2009.
Tehtaalla on ollut myös muita vetureita.
Athenaios
Athenaios (, "Athếnaios Naukratios"; ) (100- ja 200-lukujen vaihde) oli antiikin kreikkalainen reetori ja grammaatikko, joka oli kotoisin Naukratiksesta Egyptistä ja joka toimi kirjastonhoitajana Roomassa.
Athenaioksen tiedetään kirjoittaneen historiateoksen Syyrian kuninkaista ja tutkielman "thratta"-kaloista, jotka Arkhippos ja muut komediakirjailijat mainitsevat. Kummatkin näistä teoksista ovat kadonneet. Tunnetuin ja merkittävin Athenaioksen säilynyt teos on "Deipnosofistai" (lat. "Deipnosophistae"), jonka nimi voidaan kääntää ”Päivällisfilosofeiksi” tai ”Oppineiden pidoiksi”. Nykyaikaan säilyneessä muodossa se käsittää viisitoista kirjaa. Ensimmäiset kaksi kirjaa sekä osat kirjoista III, XI ja XV ovat säilyneet vain tiivistelminä. Muuten teos vaikuttaa säilyneen kokonaisuudessaan. Teos kertoo varakkaan ylipapin Publius Livius Larensiksen järjestämistä monipäiväisistä pidoista, johon osallistuvat aikakauden merkittävimmät kulttuurihenkilöt. Teos on kokoelma sekalaista tietoa, pääasiassa liittyen ruokapöytään, mutta se sisältää huomioita myös muun muassa kielestä ja kirjallisuudesta, musiikista, lauluista, tansseista, peleistä ja kurtisaaneista. Teos on täynnä lainauksia kirjailijoilta, joiden teoksia ei ole säilynyt muuten. Athanaios lainaa yli tuhatta kirjailijaa ja esittää heiltä 10 000 tekstikatkelmaa. Ne ovat peräisin 2 500 eri teoksesta. Kirjailija kehuu lukeneensa 800 keskikomediaan kuuluvaa näytelmää.
Teoksen juoni on monimutkainen ja kehnosti esitetty. Se esittää olevansa teoksen kirjoittajan selonteko ystävälleen Timokrateelle oppineen taiteidensuosijan Laurentiuksen (tai Larentiuksen) talossa pidetyistä pidoista. Näin se on Platonin tyyliin kirjoitettu dialogi dialogin sisällä, mutta keskustelu on tarpeeksi pitkä, jotta se kattaisi useita päiviä, vaikka sen esitetäänkin tapahtuneen yhtenä päivänä. Pitojen kahdenkymmenenyhdeksän vieraan joukkoon kuuluvat muun muassa Galenos ja Ulpianus, mutta kaikki ovat todennäköisesti fiktiivisiä hahmoja, eikä suurin osa ota osaa keskusteluun. Vieraita pyydetään kuitenkin tuomaan mukanaan katkelmia runoilijoilta, ja näitä luetaan ääneen ja niistä keskustellaan ruokapöydän ääressä.
Kokonaisuudessaan teos on lähinnä kömpelö väline esitellä kirjoittajan laajaa ja monipuolista lukeneisuutta. Teoksen suurimmat arvot eivät olekaan taiteelliset, vaan siinä, että sen osana on säilynyt paljon katkelmia ja tietoa, jotka muuten olisivat kadonneet kokonaan. Ilman Athenaiosta monia kreikkalaisia kirjailijoita, kuten Arkhestratosta, ei tunnettaisi lainkaan. Kirja XIII on merkittävä antiikin kreikkalaisen seksuaalisuuden tutkimuksen kannalta.
Anne Donovan
Anne Theresa Donovan (1. marraskuuta 1961 – 13. kesäkuuta 2018) oli yhdysvaltalainen koripalloilija ja koripallovalmentaja.
Donovan syntyi ja kasvoi New Jerseyssä. Hän kuului joukkueeseen, joka voitti naisten koripallon kultaa kesäolympialaisissa Los Angelesissa 1984 ja Soulissa 1988. Hänet valittiin Basketball Hall of Fameen vuonna 1995, Women’s Basketball Hall of Fameen vuonna 1999 ja FIBA Hall of Fameen vuonna 2015.
Päätettyään peliuransa vuonna 1989 Donovan siirtyi valmentajaksi. Hän valmensi muun muassa viittä eri WNBA-seuraa, Indiana Feveriä kaudella 2000, Charlotte Stingiä kausina 2001–2002, Seattle Stormia kausina 2003–2007, New York Libertyä kausina 2009–2010 ja Connecticut Sunia kausina 2013–2015. Storm voitti hänen valmennuksessaan WNBA:n mestaruuden kaudella 2004. Pekingissä 2008 Donovan toimi olympiakultaa voittaneen Yhdysvaltain naisten koripallomaajoukkueen päävalmentajana.
Donovan kuoli 56-vuotiaana sydämen petettyä.
Marraskuu (albumi)
20 suosikkia – Marraskuu on suomalaisen Miljoonasade-yhtyeen toinen kokoelma-albumi vuodelta 1995. Levy on osa "20 suosikkia" -kokoelmalevysarjaa.
Kaikki kappaleet sanoittanut Heikki Salo.
Hardy Krüger
Franz Eberhard August ”Hardy” Krüger (s. 12. huhtikuuta 1928) on saksalainen näyttelijä, joka on tullut tunnetuksi sekä saksalaisista että yhdysvaltalaisista elokuvista. Myös hänen tyttärensä Christiane Krüger on tunnettu näyttelijä.
Tulkoon rakkaus
20 suosikkia – Tulkoon rakkaus on suomalaisen Miljoonasade-yhtyeen kokoelma-albumi vuodelta 1997. Levy on Miljoonasateelta toinen ja viimeinen osa "20 suosikkia" -kokoelmalevysarjassa.
Kaikki kappaleet sanoittanut Heikki Salo ja sovittanut Miljoonasade, ellei toisin mainittu.
Stig-Göran Myntti
Stig-Göran Myntti (s. 6. elokuuta 1925 Maalahti) on suomalainen entinen jalka- ja jääpalloilija.
Myntti edusti lähes koko uransa Vasa IFK:ta, lukuun ottamatta kautta 1957, jonka hän pelasi RU-38:n riveissä. Suomen mestaruuden Myntti voitti VIFK:ssa vuosina 1944, 1946 ja 1953. Suomen jalkapallomaajoukkueessä hän pelasi 61 A-maaottelua ja teki viisi maalia. Myntti oli mukana Suomen joukkueessa myös Helsingin 1952 olympialaisissa. Hänet valittiin Suomalaisen jalkapalloilun Hall of Fameen vuonna 1993.
Jääpalloilijana Myntti saavutti MM-kilpailuissa 1957 hopeaa. Hän pelasi 12 A-maaottelua ja teki niissä neljä maalia.
Myös Stig-Göran Myntin poika Kenth Myntti ja pojanpoika Henri Myntti ovat pelanneet jalkapalloa pääsarjatasolla.
Gene Wilder
Gene Wilder (11. kesäkuuta 1933 Milwaukee, Wisconsin – 29. elokuuta 2016 Stamford, Connecticut) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnettiin hauskuuttavien velmujen rooleistaan. Wilder voitti Emmy-palkinnon vuonna 2003, ja hän oli ehdolla muun muassa kahden Oscarin saajaksi.
Tunnetuimpia elokuvia, joissa Wilder esiintyi, ovat "Bonnie ja Clyde" (1967), "Jali ja suklaatehdas" (1971), "Mitä kaikkea oletkaan aina halunnut tietää seksistä, mutta et ole rohjennut kysyä" (1972), "Frankenstein Junior" (1974), "Sherlock Holmesin välkky veli" (1975), "Mänteillä menee lujaa" (1980) ja "Syyttömät silminnäkijät" (1989).
Wilder syntyi venäjänjuutalaisille vanhemmille. Hän oli vuosina 1984–1989 naimisissa näyttelijä Gilda Radnerin kanssa, kunnes tämä kuoli munasarjasyöpään. Wilder meni vuonna 1991 naimisiin pitkäaikaisimman puolisonsa Karen Boyerin kanssa. Wilder joutui vuonna 1999 hoidettavaksi Non-Hodgkinin lymfooman takia.
Vuonna 2005 julkaistiin Wilderin muistelmateos "Kiss Me Like a Stranger". Hänen ensimmäinen romaaninsa "My French Whore" ilmestyi vuonna 2007.
Wilder kuoli 83-vuotiaana Alzheimerin taudin aiheuttamiin komplikaatioihin.
The Director’s Cut
The Director’s cut on superyhtye Fantômasin toinen studioalbumi. Levyn kaikki raidat ovat cover-versioita kuuluisista elokuvamusiikeista.
Made in Taiwas
Made in Taiwas on suomalaisen Miljoonasade-yhtyeen kokoelma-albumi. Se julkaistiin 9. marraskuuta 1998. Kokoelmasta julkaistiin samaan aikaan sekä kahden CD:n versio että neljän CD:n boxi.
Live:
Sisältää 38 kappaletta boxilta.
Sanoitukset: Heikki Salo, paitsi CD3/"Vieraalla maalla" trad.
15.-18. Mörssäri, Jyväskylä 29.5.1996
Maan mitta
Maan mitta on JP Siilin ohjaama ja Iiro Küttnerin käsikirjoittama kolmiosainen televisiominisarja vuodelta 2007.
Gilda Radner
Gilda Susan Radner (28. kesäkuuta 1946 – 20. toukokuuta 1989) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi varsinkin esiintymisistään "Saturday Night Livessä". Hän sai vuonna 1978 Emmy-palkinnon. Hän oli naimisissa Gene Wilderin kanssa vuodesta 1984, kunnes kuoli munasarjasyöpään Los Angelesissa vain 42-vuotiaana.
Juutalaiseen perheeseen Detroitissa syntyneellä Radnerilla oli bulimia. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Aino-Maija Tikkanen
Aino-Maija Tikkanen (oik. Kinnunen; (2. marraskuuta 1927 Turku – 3. maaliskuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja lausuntataiteilija.
Tikkanen syntyi Turussa ja muutti Helsinkiin kouluiässä. Hänen isänsä oli "Uusi Aura" -lehden päätoimittaja Eino Tikkanen. Tikkasen teatteriura alkoi Intimiteatterissa, jossa hän oli 1952–1956. Sieltä hän siirtyi Tampereen Työväen Teatteriin vuosiksi 1956–1961 ja toimi sen jälkeen Suomen teatterikoulun puheilmaisun opettajana
1962–1971. Tikkasen elokuvaura alkoi 1950-luvulla elokuvissa "Olemme kaikki syyllisiä" ja "Morsiusseppele". Hän piti kuitenkin enemmän teatterista, ja vuosien varrella hän lopetti elokuvien teon lähes kokonaan.
Tikkaselle myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1983. Hän oli taiteilijaprofessori vuosina 1985–1990.
Tikkanen oli naimisissa estetiikan professorin Aarne Kinnusen kanssa, ja heillä oli kolme lasta. "Helsingin Sanomien" päätoimittaja Heikki Tikkanen oli Aino-Maija Tikkasen veli.
Pintandwefall
Pintandwefall on helsinkiläis-vantaalainen vuonna 2006 perustettu neljän nuoren naisen garagerock-yhtye, joka voitti Ääni ja vimma -yhtyekilpailun keväällä 2007. Yhtyeen esikoisalbumi "Wow! What Was That, Baby?" julkaistiin lokakuussa 2007. Yhtyeen tyyliin kuuluvat Spice Girls -tyyliset taiteilijanimet sekä esiintymisasuina käytettävät zorro-naamiot.Jäsenet vaihtelevat paljon soittimia keskenään.
Taiteilijanimeä Dumb Pint käyttävä Ninni Luhtasaari perusti yhtyeen keväällä 2006. Hän halusi perustaa tyttöbändin esiintymään koulunsa Vaskivuoren lukion bändimaratoniin, ja värväsi ystävänsä Iiti Yli-Harjan (Tough Pint), Ringa Mannerin (Cute Pint) sekä Sanna Komin (Crazy Pint) mukaan yhtyeeseen. Sääntönä oli, että kaikki tarttuivat soittimeen, jota eivät olleet aiemmin soittaneet. Pintandwefall esitti keikalla vain kaksi kappaletta, ja tarkoitus oli sen jälkeen hajota musiikillisiin erimielisyyksiin. Yhtye valittiin kuitenkin esiintymään myös saman koulun kesäfestivaalille, joten sen piti tehdä lisää kappaleita ja alkaa treenata tosissaan. Vielä vuoden 2006 aikana bändi ehti myös julkaista ensimmäiset demonsa "Uuh Aah, Baby" sekä "Milkbar, baby?".
Vuonna 2007 Pintandwefall osallistui Ääni ja vimma -kilpailuun ja voitti sen, vaikka olikin soittanut ensimmäisen keikkansa vasta reilua vuotta aiemmin. Kesällä 2007 tamperelainen aloitteleva levy-yhtiö GAEA Records otti Pintandwefallin talliinsa, ja ensimmäinen pitkäsoitto "Wow! What Was That, Baby?" äänitettiin elokuussa. Levyn äänitti ja tuotti Tigerbombs-yhtyeen Pepe Trouble, ja se julkaistiin 17. lokakuuta 2007. Kappale ”Somewhere I'd Be Worshipped” soi YleX-radiokanavan viikon tehobiisinä viikolla 36, ja siitä kuvattiin myös yhtyeen ensimmäinen musiikkivideo. Joulukuussa 2007 Pintandwefall esiintyi ensimmäisen kerran ulkomailla soittaessaan Pietarin Club Revolutionissa.
Vuonna 2010 yhtye kiinnitettiin saksalaiselle Viva Hate Recordsille, joka julkaisi yhtyeen albumin maaliskuussa 2010 Saksassa, Itävallassa ja Sveitsissä.
To Travel for Evermore
To Travel for Evermore tanskalaisen Wuthering Heights -metalliyhtyeen toinen studioalbumi vuodelta 2002.
Esiintyvät muusikot:
John C. Breckinridge
John Cabell Breckinridge (16. tammikuuta 1821 – 17. toukokuuta 1875) oli yhdysvaltalainen lakimies, poliitikko ja kenraali.
Breckinridge osallistui majurina Meksikon–Yhdysvaltain sotaan, jonka jälkeen hän istui demokraattina Kentuckyn osavaltion edustajainhuoneessa 1849 ja Yhdysvaltain kongressissa 1851–1855. Presidentti Franklin Pierce nimitti hänet suurlähettilääksi Espanjaan, mutta hän kieltäytyi. Hänestä tuli varapresidentti, James Buchananin voitettua presidentinvaalit vuonna 1856.
Breckinridge oli Etelän demokraattien ehdokas presidentiksi 1860, mutta hävisi republikaanien Abraham Lincolnille. Hän edusti Kentuckyä senaatissa vuonna 1861, josta hänet erotettiin Konfederaation kannattamisen vuoksi.
Vuonna 1865 Breckinridge nimitettiin etelävaltioiden sotaministeriksi. Sisällissodan päätyttyä hän pakeni Kuubaan.
Far from the Madding Crowd
Far from the Madding Crowd on tanskalaisen Wuthering Heights -yhtyeen kolmas studioalbumi vuodelta 2004. Albumin nimi on otettu Thomas Hardyn romaanista ja kappaleilla on yhteyksiä romaaniin, mutta vielä enemmän J. R. R. Tolkienin kirjoihin.Japanin bonusraita
USA:n bonusraita
Kasvukipuja 20 vuotta
Kasvukipuja 20 vuotta on suomalaisen Miljoonasade-yhtyeen viimeisin kokoelma-albumi. Se julkaistiin vuonna 2006. Kokoelma juhlisti Miljoonasateen 20-vuotista uraa, sisältäen yhtyeen suurimmat hitit sekä kaksi uutta levytystä.
Kaikki kappaleet sanoittanut Heikki Salo.
Tolima (departementti)
Tolima on yksi Kolumbian 32 departementista. Sen pääkaupunki on Ibagué, pinta-ala 23 562 km² ja asukasluku vuonna 2009 oli 1 383 323 henkeä.
Toliman halki kulkevat Andien keskinen ja itäinen vuorijono, ja Magdalena-jokilaakso. Alue on Kolumbian tärkeintä riisin ja seesamin tuotantoaluetta. Siellä kasvatetaan myös kahvia ja durraa.
The Shadow Cabinet
The Shadow Cabinet on tanskalaisen Wuthering Heights -metalliyhtyeen neljäs studioalbumi vuodelta 2006.
Laula minulle
Laula minulle on vuonna 2007 julkaistu Mikko Järvisen kokoelmalevy.
Harvey Korman
Harvey Herschel Korman (15. helmikuuta 1927 Chicago, Illinois – 29. toukokuuta 2008 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Hän esiintyi televisiouransa aikana muun muassa The Danny Kaye Show’ssa (1963–1967) ja The Carol Burnett Show’ssa (1967–1978). Korman esiintyi myös lukuisissa elokuvissa. Näistä muutamia ovat komediat "Villiä hurjempi länsi" (1974), "Mel Brooksin mieletön maailmanhistoria" (1981) ja "Isäni on turbomies" (1996).
Korman myös ääninäytteli Tomissa & Jerryssä ja Kivisissä ja Sorasissa. Hänelle myönnettiin neljä Emmy-palkintoa ja yksi Golden Globe.
Korman kuoli 81-vuotiaana 30. toukokuuta 2008. Hän oli kärsinyt verenkiertohäiriöstä.
Rita Wilson
Margarita ”Rita ” Wilson (s. 26. lokakuuta 1956) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt sekä televisiossa että elokuvissa; viimeksi mainituista tunnetuimpia ovat "Uneton Seattlessa" (1993) ja "Isäni on turbomies" (1996).
Wilson syntyi Los Angelesissa. Hänellä on bulgarialaiset ja kreikkalaiset sukujuuret.
Wilson meni naimisiin Tom Hanksin kanssa 30. huhtikuuta 1988. Parille on syntynyt kaksi lasta: Chester Marlon (s. 1990) ja Truman Theodore (s. 1995).
Divinópolis
Divinópolis [-no´-] on kaupunki Brasiliassa Minas Geraisin osavaltiossa.
Vuonna 2000 siellä asui 184 000 asukasta. Divinópolis on tärkeä teollisuuskaupunki. Siellä on tekstiili-, elintarvike- ja metalliteollisuutta.
Multi-instrumentalisti
Multi-instrumentalisti on muusikko, joka osaa soittaa kahta tai useampaa soitinta.
Shoshenk I
Shoshenk I, Shoshenq I, Sesonq I tai Sesonk I on meshweshien libyalaisesta heimosta tullut Egyptin faarao. Hän hallitsi kolmannella välikaudella vuosina 943–922 eaa. ja kuului 22. dynastiaan. Shoshenk oli mahtavan meshweshijohtaja Nimlot A:n ja Tentshepeh A:n poika. Nimlot A:n isä oli myös nimeltään Shoshenk.
Ennen faraoksi nousemistaan Shoshenk toimi Egyptin armeijan päällikkönä ja farao Psusennes II:n pääneuvonantajana.
Monien egyptologien mielestä Shoshenk I vastaa Raamatussa mainittua Sisakia (Suusak).
Shoshenkilla oli kaksi vaimoa Patareshnes ja Karomama A. Hänellä oli ainakin kolme poikaa, Osorkon I, josta tuli seuraava farao, sekä Iuput A ja Nimlot B. Hänestä tuli myös Psusennes II:n tyttären Maatkaren appi.
Tutkijat ovat tulleet siihen tulokseen, että Shoshenk I:n 17. hallitusvuotena olisi tapahtunut auringonpimennys. Muinaisessa Egyptissä tätä pidettiin viestinä jumalilta. Koska nykyinen kronologia ei löydä tätä pimennystä, jotkut ovat ehdottaneet vuonna 932 eaa. tapahtunutta pimennystä tähän kohtaan. Tämän auringonpimennyksen ajankohdasta ei tiettävästi ole tutkijoilla virallista näkökulmaa.
Suomi itkee
Suomi itkee / Ylistyslaulu virvoitusjuomille on porilaisen MAC-yhtyeen ensimmäinen singlejulkaisu vuodelta 1981. Singlen julkaisi Finnlevy vinyylinä. Singlen kappaleista "Suomi itkee" on myöhemmin julkaistu CD:nä Pertti Neumannin kokoelmalevyillä.
Vaupés (departementti)
Vaupés on yksi Kolumbian 32 departementista. Se sijaitsee Kolumbian Amazonissa Brasilian rajalla. Departementin pinta-ala on 54 135 km². Pääkaupunki on Mitú. Departementti perustettiin 4. heinäkuuta 1991.
Joo joo / Metropoliitta
Joo joo / Metropoliitta on porilaisen MAC-yhtyeen toinen ja viimeinen singlejulkaisu 1981. Finnlevy julkaisi singlen vinyylinä. Single jäi yhtyeen viimeiseksi, sillä MAC hajosi seuraavana vuonna, jonka jälkeen Neumann perusti Dingon. Singlen kappale "Metropoliitta" on julkaistu myös kokoelmalevyllä "TV-Räjähtää".
Uuden aamun kitarat / Mikä olen nyt
Uuden aamun kitarat / Mikä olen nyt on Pertti Neumannin johtaman S.E.X.-yhtyeen ensimmäinen singlejulkaisu vuodelta 1987. Singlen kappaleita ei julkaistu yhtyeen "S.E.X."-albumilla, mutta "Uuden aamun kitarat" on myöhemmin julkaistu Neumannin kokoelmalevyillä.
Single nousi Suomen virallisen listan sijalle 7.
Canada / Sinä puhut, minä vaikenen
Canada / Sinä puhut, minä vaikenen on Pertti Neumannin johtaman S.E.X.-yhtyeen toinen singlejulkaisu vuodelta 1987. Se nousi Suomen virallisen listan sijalle 15.
Liftari / Vierivä kivi
Liftari / Vierivä kivi on Pertti Neumannin johtaman S.E.X.-yhtyeen viimeinen singlejulkaisu vuodelta 1987. Yhtye hajosi syksyllä 1987 samoihin aikoihin kun yhtyeen ainoaksi jäänyt studioalbumi "S.E.X." julkaistiin. Kappaleella "Vierivä kivi" laulaa kitaristi Pepe Laaksonen.
Menzies Campbell
Sir Walter Menzies Campbell CBE, PC, QC (s. 22. toukokuuta 1941) on brittiläinen poliitikko. Hän on istunut parlamentin jäsenenä vuodesta 1987. Hänestä tuli Liberaalidemokraattisen puolueen varajohtaja vuonna 2003 ja johtaja virallisesti 2. maaliskuuta 2006; hän erosi 15. lokakuuta 2007.
Campbell syntyi Glasgow'ssa ja opiskeli Hillhead High Schoolissa sekä Glasgow'n yliopistossa. Hän menestyi ennen poliittista uraansa pikajuoksijana jopa kansainvälisesti; hän kilpaili Tokion 1964 olympialaisissa sekä vuoden 1966 Kansainyhteisön kisoissa Kingstonissa.
Campbell on varsinaiselta ammatiltaan lakimies. Hän meni kesäkuussa 1970 naimisiin puolisonsa Elspethin kanssa. Hänellä todettiin vuonna 2002 non-Hodgkinin tyypin lymfooma, josta hän toipui.
Jana Tšurikova
Jana Tšurikova () (s. 6. marraskuuta 1978 Moskova, Neuvostoliitto) on venäläinen toimittaja, joka on työskennellyt Venäjän MTV-kanavalla, jossa hän juonsi kuusi kautta Star Factory -nimistä show’ta. Hän on toiminut Venäjän pisteidenlukijana Eurovision laulukilpailussa useina vuosina.
Thomas Hermanns
Thomas Hermanns on saksalainen tv-juontaja, ohjaaja, käsikirjoittaja ja koomikko. Hänet tunnetaan parhaiten hänen komediaohjelmasta "Quatsch Comedy Club". Hän toimi Saksan pisteiden antajana vuoden 2007 Eurovision laulukilpailussa.
Per Westerberg
Per Erik Gunnar Westerberg (s. 2. elokuuta 1951 Nyköping) on ruotsalainen Maltillisen kokoomuksen poliitikko, joka toimi Ruotsin valtiopäivien puhemiehenä vuosina 2006–2014. Westerberg syntyi Nyköpingissä ja valmistui Tukholman kauppakorkeakoulusta vuonna 1974.
Westerberg, joka tuli valituksi valtiopäiville ensimmäistä kertaa vuonna 1979, toimi Carl Bildtin hallituksen teollisuus- ja elinkeinoministerinä vuosina 1991–1994.
Anttila (Lohja)
Anttila on Lohjan 1. kaupunginosa. Anttilan kaupunginosa muodostaa suurimman osan Lohjan keskustasta. Sen naapurikaupunginosia ovat Ahtsalmi, Pitkäniemi, Hiidensalmi, Pappila, Moisio ja Keskilohja. Kaupunginosan nimi juontaa juurensa alueella sijainneesta Anttilan tilasta.
Anttilan kaupunginosa on epäsäännöllisen muotoinen. Etelässä kaupunginosan erottaa Keskilohjasta valtatie 25. Lounaassa raja Anttilan ja Ahtsalmen välillä kulkee linjaa Vuorisenkatu – Harjukatu – Postikatu – Aurlahdenkatu – Rantapuisto – Laiturikatu. Luoteessa Anttilan Pitkäniemestä erottaa Immonkadusta lähtien Rantapuisto. Anttila ulottuu pohjoiseen aina Rantapuiston ja Karstuntien risteykseen, ja lyhyt raja Hiidensalmen kanssa kulkee Karstuntietä Tytyrinkadun risteykseen saakka. Siitä eteenpäin Anttila rajoittuu Pappilan kaupunginosaan ensin Asemakatua, sitten Rautatienkatua, Kirkkokatua ja Sibeliuksenkatua pitkin. Koillisessa Anttilan Moisiosta erottaa Joukahaisenkadun kohdalta lähtien Lohjan satamarata aina Kurjenkadulle saakka.
Suuri osa Lohjan keskustan palveluista sijaitsee Anttilan kaupunginosassa. Muun muassa kaupungintalo Monkola, Lohjan Yhteislyseon lukio, Lohjan ammattikoulu, Tytyrin koulu, Anttilan koulu sekä Harjun koulu sijaitsevat alueella. Myös kauppakeskus Lohjantähti ja tavaratalo Sokos sijaitsevat Anttilan kaupunginosassa.
Keskustan eteläisin osa, jossa sijaitsevat muun muassa poliisilaitos, käräjäoikeus sekä Prisma-keskus ja linja-autoasema, kuuluu kuitenkin Ahtsalmen kaupunginosaan.
Aavan meren tällä puolen
Aavan meren tällä puolen on vuonna 2007 valmistunut Nanna Huolmanin ohjaama ja käsikirjoittama elokuva. Elokuvan tapahtumat sijoittuvat vuoteen 1984.
Elokuvan kuvaus aloitettiin Suomessa vuonna 2006. Suomessa elokuvaa on kuvattu lähinnä Pohjois-Karjalassa, Tohmajärvellä ja Kiteellä. Puolet elokuvasta on kuvattu Ruotsin Uddevallassa ja Trollhättanissa. Elokuvan ensi-ilta oli 9. maaliskuuta 2007.
Muhoksen Mimmi
Muhoksen Mimmi on Jorma Nortimon ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1952. Se on lajityypiltään komedia ja perustuu Reino ”Repe” Helismaan sanoittamaan samannimiseen iskelmään edelliseltä vuodelta.
Elokuva oli toinen varsinainen kotimainen rillumarei-elokuva. Yleisömenestys oli huomattavasti yli vuoden keskitasoa.
Elokuvassa esiintyvä Siiri Angerkoski oli vanhempana Mimminä vuonna 1951 elokuvassa "Rovaniemen markkinoilla", mutta tässä elokuvassa Angerkoskesta tuli mustalaisnainen. Lisäksi Angerkosken ja Armas Jokion esittämä mustalaispariskunta Jenny ja pikku-Aleksi esiintyvät elokuvassa ensimmäisen kerran. Heidät nähtiin vielä kahdessa elokuvassa, elokuvissa "Lentävä kalakukko" (1953) ja "Majuri maantieltä" (1954).
Muhoksen Mimmiä on sittemmin esitetty televisiossa useita kertoja.
Aikalaisarvosteluissa elokuva tuomittiin ala-arvoiseksi monien samanaikaisten rillumarei-elokuvien tapaan, joskin myönteistäkin siitä jaksettiin löytää.
Vuonna 2011 kriitikko arvioi elokuvan perisuomalaiseksi 1950-luvun musiikkihupailuksi. Toinen kriitikko pitää Helismaan käsikirjoitusta häthätäisenä ja tulkitsee sen kuvan romaneista tylyksi.
Mustalaispariskunta Jenny ja pikku-Aleksi pitävät kanttiinia lähellä Muhosta. Heidän vakioasiakkaitaan ovat muurari-Martsu, rappari-Rantsu, hitsari-Heikki sekä heidän pomonsa insinööri-Immu. Jokainen ihastuu junamyyjä Mimmiin, mutta Mimmi pitää vain köyhästä jarrumiehestä, joka on todellisuudessaan Jaakko Mettinen, jolle on myönnetty lammasfarmari Mettisen perintö.
Jaakkoa saapuu etsimään salaperäinen asioitsija Valde Manner, jolla on apunaan lumoava espanjalainen tanssijatar Dolores. Jaakkoa koetetaan huijata pahemman kerran, ja Dolores lumoaa muut miehet tanssillaan.
Carl Theodor Hilsenberg
Carl Theodor Hilsenberg (1802–1824) oli saksalainen luonnontieteilijä, joka tutki kasveja Madagaskarilla ja Mauritiuksella. Hän nimesi myös nokialbatrossin 1822.
Jet (huoltamoketju)
Jet on yhdysvaltalaisen ConocoPhillips-öljy-yhtiön huoltoasemaketju.
Suomeen Jet laajeni vuonna 1993. Polttoaine ketjulle tuli Suomessa Nesteeltä ja Conocon jalostamolta Englannista.
Vuoteen 1996 mennessä Du Pont Jet Oy:n operoima Jet-ketju oli tullut tunnetuksi Suomessa muita tankkauspaikkoja edullisemmasta hintatasostaan: se myi bensaa yleensä 5–10 penniä litralta eli noin 1–2 prosenttia halvemmalla kuin muut ketjut, mutta ajoittain jopa 10 prosenttia halvemmalla. Silti se 20 asemallaan ylsi vain kahden prosentin markkinaosuuteen valtakunnallisesti. Myöhemmin jakeluasemia oli Suomessa yhteensä 49 ja muualla Pohjoismaissa noin 250. Loppuvuosina Jetin Suomen-markkinaosuus bensiinissä oli yli viisi prosenttia ja dieselin myynnissä noin puolitoista prosenttia.
Venäläinen Lukoil ja ConocoPhillips sopivat vuoden 2006 lopulla kaupasta, jolla 376 ConocoPhillipsin huoltoasemaa siirtyi Lukoilin omistukseen. Sopimus kattoi Jet-nimellä toimivat asemat Euroopassa, joista 49 on Suomessa. Suomessa asemat siirtyivät Teboilille, ja niistä tuli Teboil Express -asemia.
Oggi ja torakat
Oggi ja torakat (, ) on Jean-Yves Raimbaudin luoma ja ranskalaisen elokuvayhtiö Gaumontin ja Xilam Animationin tuottama piirrossarja, jota on tehty vuosina 1999–2003, 2008–2009 ja 2012–2013. Sarjaan on tehty 269 seitsemänminuuttista jaksoa.
Sarja kertoo sinisen värisestä Oggi-nimisestä pulskasta kissasta, joka rakastaa syömistä ja television katselua. Hänen elämäänsä kuuluvat myös Dee Dee, Marky ja Joey -nimiset torakat, jotka tuottavat hänelle hullunkurisia tapaturmia. Sarjan keskeisimpiin hahmoihin kuuluu myös Oggin serkku Jack, joka on vihreä pitkä ja lihaksikas kissa.
Sarjassa on erilaista muihin piirrossarjoihin verrattuna, että siinä ei puhuta juuri lainkaan, joten jakson tapahtumia elävöittää suurimmaksi osaksi musiikki. Hahmot käyttävät usein puhumisen sijaan elekieltä.
Suomessa sarjaa esitettiin ensimmäisen kerran Nelonen-televisiokanavalla 2000-luvun alkuvuosina. Sarjaa on esitetty myös C More Juniori-maksukanavalla ja Sub-kanavalla.
Oggi () on sinisen värinen hieman pulska kissa, joka rakastaa syömistä ja television katselua. Hän joutuu usein tekemisiin kolmen torakan kanssa, jotka tekevät hänelle usein kepposia. Hänellä on sisko nimeltä Monica. Oggilla on viha-rakkaus-suhde torakoihin, yleensä hän vihaa niitä, mutta joissain jaksoissa on paljastunut, että Oggi sisimmissään rakastaa torakoita, esimerkiksi jaksossa "So Lonely".
Joey: Violetti-vaaleanpunaisen värinen torakka, joka on torakoista pomottavin.
Marky: Vihreä-harmaan värinen torakka, joka on pitkä ja hiukan hajamielinen.
Dee Dee: Oranssi-violetin värinen torakka, jolla on melkein aina nälkä.
Jack on väriltään vihreä kissa, joka on Oggin serkku. Hän yleensä joutuu ajoittain torakoiden tekemien kepposten kohteeksi. Hän on hyvin vahva ja kekseliäs, ja on rakentanut monenlaisia koneita. Hän on rakastunut Oggin siskoon Monicaan, Jack on myös Monican serkku.
Monica on Oggin sisko, joka kulkee yleensä rullaluistimet jalassa. Hän harrastaa monenlaisia urheilulajeja, kuten benji-hyppyä. Oggin serkku Jack rakastuu Monicaan ja yrittää tehdä häneen vaikutukseen.
Bob on isokokoinen koira, joka ei pidä Oggista. Hän on lihava, mutta silti vahva. Bob harrastaa muun muassa puutarhan hoitoa, nyrkkeilyä ja Oggin hakkaamista (silloin kun Oggi häiritsee häntä). Bob asuu Oggin naapurissa.
Olivia on valkoinen tyttökissa, jonka ensiaskeleet nähtiin 4. kaudella. Olivia on Oggin tyttöystävä. 
Oggi ja torakat -elokuva (Oggy et les Cafards, le film) sai ensi-iltansa Rankassa 7. elokuuta 2013.
Ted Levine
Frank Theodore ”Ted” Levine (s. 29. toukokuuta 1957 Bellaire, Ohio, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen tunnetuimmat roolinsa ovat kauhuelokuvassa "Uhrilampaat" (1991), jossa hän esitti Jame ”Buffalo Bill” Gumbia sekä poliisipäällikkö Leland Stottlemeyerin rooli televisiosarjassa Monk ja kenraali Underwoodia Jalmari Helanderin elokuvassa "Big Game" (2014).
Ohiossa syntynyt Levine opiskeli Marlboro Collegessa ja Chicagon yliopistolla. Hänellä on puoliso Kim Phillips ja kaksi lasta.
Levine on ollut ehdolla nebraskalaisen Omahan kaupungin pormestariksi.
Dan Butler
Daniel Bruce ”Dan” Butler (s. 2. joulukuuta 1954 Huntington, Indiana, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esittänyt muun muassa Bob ”Bulldog” Briscoeta televisiosarjassa "Frasier". Butler on esiintynyt myös näyttämöllä esimerkiksi "The Lisbon Traviatassa". Hän on kirjoittanut myös omaan elämäänsä pohjautuvan näytelmän "The Only Thing Worse You Could Have Told Me…".
Butlerilla oli sivurooli kauhuelokuvassa "Uhrilampaat" (1991). Butler on avoimesti homoseksuaali. Hänen isänsä ensimmäinen kommentti asiasta oli: ”ainoa pahempi asia, jonka olisit voinut ilmoittaa minulle olisi ollut sanoa, että olet kuollut”; tästä myös edellä mainitun näytelmän nimi.
Ǧ
Ǧ, ǧ ("G ja hattu") on latinalainen kirjain, joka esiintyy koltansaamen, romanin, berberien ja lakotojen kirjoituksessa sekä eräissä muiden kirjaimistojen latinaistuksissa.
Ǧ/ǧ-kirjainta ei pidä sekoittaa turkkilaisten kielten kirjaimeen Ğ/ğ (G ja lyhyysmerkki), jossa kantakirjaimen yläpuolinen tarke on muodoltaan kaareva eikä teräväkärkinen.
Somnium
Teemu ”Somnium” Raimoranta (19. toukokuuta 1977 Helsinki – 16. maaliskuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen metallimuusikko. Hän perusti folk metal -yhtye Finntrollin yhdessä Jan Jämsenin kanssa, jota ennen hän oli soittanut Thy Serpentissä. Hän myös soitti kitaraa Impaled Nazarenessä ja Barathrumissa. Hän oli kotoisin Helsingistä.
Somnium kuoli 25-vuotiaana pudottuaan alkoholin vaikutuksen alaisena Pitkältäsillalta alas jäälle. Tapausta pidetään yleisesti onnettomuutena, vaikka useat mediat esittivät myös epäilyksiä itsemurhasta. Impaled Nazarenen laulaja Mika Luttinen väitti Raimorannan nauttineen alkoholia maltillisesti kuolemaa edeltävänä iltana ja tehneen itsemurhan.
Somniumille pidettiin 25. maaliskuuta 2003 muistokonsertti, joka järjestettiin onnettomuuden luonteen vuoksi päihteettömänä. Konsertissa soittivat Barathrum, Children of Bodom, Impaled Nazarene, Ensiferum ja Finntroll.
Finntroll
Impaled Nazarene
Barathrum
Philip Kaufman
Philip Kaufman (s. 23. lokakuuta 1936 Chicago) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja. Hän oli 1980-luvun lopulla ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi ja voitti Bafta-palkinnon. Hänet on palkittu myös Fantasportossa.
Kaufman on valmistunut Chicagon yliopistosta 1958 ja suorittanut kursseja myös Harvardin yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa. Sen jälkeen hän matkusteli Euroopassa, työskenteli kibbutzissa Israelissa ja yritti saada alkuun kirjailijanuraa. Vuonna 1969 hän pääsi Universal Studios -yhtiön ohjaajakoulutukseen.
Kaufmanin ohjaamia elokuvia ovat muun muassa "Valiojoukko" (1983), "Olemisen sietämätön keveys" (1987), "Henry ja June" (1990), "Nouseva aurinko" (1993) ja "Quills – syntiset säkeet" (2000).
Osbert Salvin
Osbert Salvin (25. helmikuuta 1835, Finchley – 1. kesäkuuta 1898) oli englantilainen luonnontieteilijä.
Osbert Salvin oli arkkitehti Anthony Salvinin toiseksi vanhin poika. Hän opiskeli Westminsterissä ja matematiikkaa Trinity Hallissa Cambridgen yliopistossa ja väitteli vuonna 1857. Pian tämän jälkeen hän liittyi Henry Baker Tristramin retkelle Tunisiaan ja itäiseen Algeriaan. 1857 hän teki ensimmäisen lukuisista Guatemalan retkistään, palaten sieltä yhdessä Frederick DuCane Godmanin kanssa. Tällä matkalla he ideoivat laajan Keski-Amerikan luontoa esittelevän teoksen, jonka nimeksi tuli sittemmin "Biologia Centrali-Americanum" ja joka julkaistiin 52-osaisena tietosanakirjana vuosien 1879–1915 välillä.
1871 Salvinista tuli The Ibiksen, lintutieteellisen julkaisun toimittaja. Hän sai viran Cambridgen yliopistosta, jossa hän tuotti julkaisun Catalogue of the Strickland Collection. Hän oli eräs BOU:n, British Ornithologists' Union, perustajajäsenistä. Hän toimitti British Museumin lintuluetteloon osat kolibreista ja ulappaliitäjistä. Eräs hänen viimeisistä töistään oli lordi Lilfordin teoksen Coloured Figures of British Birds (1897) viimeisteleminen.
Salvin oli Royal Societyn, Linnean Societyn, Zoological Societyn ja Entomological Societyn jäsen. Kuollessaan hän oli BOU:n sihteeri. Hän kuoli altistuttuaan lintujen konservoinnissa käytetyn arsenikin pitkäaikaisen käytön aiheuttamiin sairauksiin.
Salvin nimesi muun muassa galapagosinalbatrossin.
Janet Margolin
Janet Margolin (25. heinäkuuta 1943 New York – 17. joulukuuta 1993 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, jonka ammattiura levittäytyi 1960-luvun alusta 1990-luvulle.
Margolin esiintyi muiden muassa elokuvissa "David ja Lisa" (1962), "Annie Hall" (1977) ja "Ghostbusters II" (1989). Hän vieraili television rikossarjoissa "Murhasta tuli totta" ja "Columbo". Hän oli ehdolla Baftan ja Golden Globen saajaksi.
Margolin oli vuodesta 1979 naimisissa näyttelijä-ohjaaja Ted Wassin kanssa, ja parilla oli kaksi lasta. Margolin kuoli munasarjasyöpään vain 50 vuoden ikäisenä. Hänen veljensä Stuart Margolin on itsekin menestynyt näyttelijä.
Ulompi kylkivälilihas
Ulommat kylkivälilihakset (t. kylkiluuvälilihakset) () kuuluvat sisäänhengityslihaksiin. Ne sijaitsevat jokaisessa kylkiluuvälissä kiinnittyen aina kahteen kylkiluuhun. Uloimpien kylkiluuvälilihaksien lihassyyt kulkevat thoraxin lateraalisessa kohdassa kaudoventraalisesti eli anteroinferiorisesti. Niiden alla sijaitsevien sisempien kylkivälilihasten syyt kulkevat poikittaiseen suuntaan eli kranioventraalisesti.
Sisäänhengityksen aikana ulommat kylkivälilihakset supistuvat ja nostavat rintakehää ylös ja sivuille. Niitä kuten muitakin kylkivälilihaksia hermottavat kylkivälihermot (selkäydinhermoista T1–T11).
Stuart Margolin
Stuart Margolin (s. 31. tammikuuta 1940) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän sai tunnetuimman roolinsa 1970-luvun "The Rockford Files" -sarjasta.
Margolin syntyi Davenportissa, Iowassa, ja voitti saman kategorian Emmy-palkinnot peräkkäisinä vuosina 1979 ja 1980. Hänen sisarensa oli näyttelijä Janet Margolin, joka menehtyi munasarjasyöpään vain 50-vuotiaana.
Esko Valkama
Esko Uolevi Valkama (21. joulukuuta 1924 Kiikoinen – 28. joulukuuta 2007 Jämsänkoski) oli suomalainen jalkapalloilija.
Valkama edusti Suomea jalkapalloilijana Helsingin 1952 olympialaisissa. Yhdessä Kalevi Liljan kanssa hän nosti olympialipun salkoon Tampereella, jossa pelattiin olympiakisojen jalkapallo-otteluita.
Kaikkiaan Valkama pelasi kolme A-maaottelua. Suomen mestaruuden hän voitti Tampereen Ilves-Kissojen joukkueessa vuonna 1950 ja Suomen cupin Valkeakosken Hakan joukkueessa vuosina 1955 ja 1959. Valkama edusti yhdessä Matti Laineen kanssa Tampereen Ilvestä vielä 1940-luvulla.
Esko Valkaman serkku on entinen jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja Kalevi Numminen.
Frank Perry
Frank Perry (21. elokuuta 1930 – 29. elokuuta 1995) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hän oli vuonna 1963 ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi.
Perry syntyi New Yorkissa ja palveli Korean sodassa. Hänen tunnetuin teoksensa "David ja Lisa" (1962) perustuu Theodore Isaac Rubinin romaaniin.
Perry kärsi eturauhassyövästä ennen kuolemaansa New Yorkissa 65-vuotiaana.
Kalevi Lilja
Kalevi Gabriel Lilja (10. syyskuuta 1925 Tampere – 15. elokuuta 1993 Rauma) oli suomalainen jalkapalloilija.
Lilja oli Suomen jalkapallomaajoukkueen varamies Helsingin 1952 olympialaisissa. Yhdessä Esko Valkaman kanssa hän nosti olympialipun salkoon Tampereella, jossa pelattiin olympiakisojen jalkapallo-otteluita.
Kaikkiaan Lilja pelasi kaksi A-maaottelua ja kuusi B-maaottelua. SM-sarjassa hän pelasi Tampereen Ilves-Kissojen joukkueessa vuosina 1955–1959. Hän edusti myös TUL-seura Tampereen Kisatovereita.
Kalevi Liljan veli Olavi Lilja on entinen maajoukkuejalkapalloilija.
Keir Dullea
Keir Dullea (s. 30. toukokuuta 1936) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Dullea syntyi Ohion osavaltion pääkaupungissa Clevelandissa, mutta kasvoi New Yorkin Greenwich Villagessa, jossa hänen vanhemmillaan oli kirjakauppa. Hän valmistui George Schoolista Pennsylvaniassa.
Dullea on ollut neljästi naimisissa, ja hänellä on kaksi lasta. Pisin avioliitto kesti Susie Fullerin kanssa vuodesta 1972 tämän kuolemaan 1998. Näyttelijä meni vuonna 1999 uusiin naimisiin näyttelijätär Mia Dillonin kanssa.
Suora rintalihas
Suora rintalihas () kuuluu sisäänhengityslihaksiin. Se on pieni, neliönmuotoinen lihas vartalon kraniaaliosassa. Suora rintalihas kiinnittyy alkupäästään ensimmäiseen kylkiluuhun ja loppupäästään toisen, kolmannen tai neljännen kylkiluun kylkirustoon.
A24
A24 (1998–2010) oli Nesteen, aikaisemmin Fortumin omistama polttonesteiden jakeluasemaketju. A24-asemat olivat miehittämättömiä niin kutsuttuja kylmäasemia ja nimensä mukaisesti avoinna ympäri vuorokauden. A24-asemia oli Suomessa noin 160. Asemilta sai muun muassa Keskon plussapisteitä ja Tradekan YkkösBonusta.
Neste Oil aloitti keväällä 2008 asemakonseptinsa uudistuksen, jonka yhteydessä koko asemaverkosto uusittiin Neste Oil -ilmeiseksi. Uudistuksen myötä kaikki Nex- ja A24-automaattiasemat muuttuivat joko Neste Oil Express- tai Neste Oil -automaattiasemiksi. Uudistus valmistui kokonaisuudessaan vuonna 2010.
Mies, joka ei osannut sanoa ei
Mies, joka ei osannut sanoa ei on Risto Jarvan vuonna 1975 ohjaama elokuva, jonka pääosaa näytteli Antti Litja. Muissa keskeisissä rooleissa esiintyivät Kirsti Wallasvaara, Matti Ruohola, Vivi-Ann Sjögren ja Sina Kujansuu.
Pastori Aimo Niemi (Antti Litja) palaa Yhdysvalloista takaisin "Kivimäkeen" (kuvattu Helsingin Vallilassa), omille kotikonnuilleen. Siellä hän tapaa nuoruutensa parhaan ystävän Kauko "Kake" Aaltosen (Matti Ruohola), nuoruutensa ensirakkauden Anna Aaltosen (Vivi-Ann Sjögren) sekä Kaken ja Annan pojan, Petterin (Kalle Ruohola). Milla Kurki (Kirsti Wallasvaara) on monesti joutunut pettymään miesten suhteen, ja hän tahtoisikin kovasti löytää oikean rakkauden.
Kivimäki on purku-uhan alla, ja tilalle aiotaan rakentaa betoninen kerrostaloalue. Aaltoset ovat asiasta mielissään, mutta Kurjen Milla taas vastustaa sitä. Aimo päätyy kirjoittamaan nimensä sekä Aaltosten adressiin betonialueen puolesta että Kurjen adressiin sitä vastaan. Aimo työskentelee avioliittoneuvojana. Työssään hän kohtaa monen moisia ihmisiä, muun muassa naispoliisin (Sina Kujansuu), joka kertoo olevansa "se tyypillinen toinen nainen". Hänen petikumppanikseen paljastuu lopulta eräs liiankin tuttu mieshenkilö: Kake.
Sattumusten kautta Aimolle kehittyy Kivimäen suurimman naissankarin maine, joka johtaa erilaisiin huvittaviin kommelluksiin koko elokuvan ajan. Todellisuudessa hän kerää koko ajan rohkeutta kosiakseen Millaa, joka myös on rakastunut Aimoon.
Kaken ja Annan avioliitto kokee äkkiromahduksen viattomasta tilanteesta alkunsa saaneessa aviokriisissä, vaikka oikeita syitäkin olisi. Kun Millan kosinta ei onnistu, päättää Aimo palata Amerikkaan. Anna iskee silmänsä vanhaan heilaansa Aimoon, ja tunkeutuu tämän asuntoon tarkoituksenaan tehdä Kake mustasukkaiseksi. Milla ja Kake kuvittelevat parin rakastuneen. Aimo ei kuitenkaan osallistu muhinointiin vaan nappaa unilääkettä. Lopulta Anna heittää pastorin ulos tämän omasta kodista Amerikkaan paluuta varten pakattuine laukkuineen. Lopulta Aimo tuupertuu pihalle unilääkkeisiin, ja Milla pelastaa sieltä rakkaansa, ja lempi leimahtaa.Elokuva oli menestys: sen näki teattereissa noin 300 000 katsojaa ja elokuvan televisioensi-ilta vuonna 1977 keräsi ruudun ääreen noin 2 107 000 katsojaa.
Elokuva julkaistiin DVD:llä 2. joulukuuta 2011.
Ritoil
Ritoil on Suomen pienin huoltoasemaketju. Ketjun on perustanut kotkalainen Risto Rämä, joka rakensi ensimmäisen oman huoltoasemansa Kotkaan 1980.
Ritoil-asemia on yhteensä kuusi: kaksi Kotkassa, kaksi Kouvolassa, yksi Tampereella ja yksi Porissa. Lisäksi Kotkassa on yksi veneasema.
Vuonna 2014 Ritoilin liikevaihto oli 13,3 miljoonaa ja tilikauden tulos 144 000 euroa. Varaosa ja -huoltotoiminnasta vastaavan Risto Rämä Oy:n liikevaihto oli 5,8 miljoonaa ja tilikauden tulos 3 000 euroa. Ketju työllisti 22 ihmistä.
Erik Beijar
Erik Edvin Beijar (12. toukokuuta 1921 Vaasa – 8. marraskuuta 1993 Vaasa) oli suomalainen jalkapalloilija.
Beijar edusti Suomea jalkapalloilijana Helsingin 1952 olympialaisissa. Kaikkiaan hän pelasi 36 A-maaottelua vuosina 1939–1953. Suomen mestaruuden hän voitti Vasa IFK:n riveissä vuosina 1944 ja 1946.
Pelaajauransa jälkeen Beijar toimi jalkapallotuomarina. Hän oli kansainvälinen tuomari vuodesta 1961 alkaen. Beijar tuomitsi yhteensä neljä A-maaottelua, useita nuorten maaotteluita sekä yhden UEFA Cupin ja Cup-voittajien cupin ottelun.
Kylkiluunkohottajalihas
Kylkiluunkohottajalihakset () kuuluvat sisäänhengityslihaksiin. Ne kulkevat rintanikamien poikkihaarakkeista kaudaalisesti seuraavan nikaman kohdalla olevaan kylkiluuhun ja sen kraniaalireunaan. Supistuessaan kylkiluunkohottajalihakset nostavat kylkiluita, jolloin rintaontelon tilavuus kasvaa ja sisäänhengitys voi tapahtua.
Iconcrash
Iconcrash on suomalainen yhtye, joka on muun muassa Deadbabesissa ja Varjossa aiemmin vaikuttaneen Jaani Peuhun alulle panema electrorock/darkwave-yhtye. Ensialbumin "Nude" julkaisi keväällä 2005 suomalais-englantilainen Parole Records, minkä jälkeen Iconcrash sai myös livekokoonpanon ja yhtyemuodon.
Iconcrashin toinen albumi "Enochian Devices" julkaistiin keväällä 2010 Dynasty Recordingsin ja EMI Finlandin yhteistyönä. Levyä työstettiin runsaan vuoden Dynasty-ja Sonic Pump -studioilla. Singlet "Strange, Strange Dark Star" ja "Everlasting" saivat runsaasti radiosoittoa niin että ne nousivat YleX:n Himotuimmat -listan kärkeen. Albumin kappaleita käytettiin Petteri Summasen "Blackout"-elokuvassa sekä Justin Lassenin (Lady Gaga, Linkin Park, Nine Inch Nails) remixaamana Clive Barkerin "Midnight Meat Train" -elokuvan soundtrackilla.
Yhtyeen kolmas albumi "Inkeroinen" julkaistiin 14. syyskuuta 2011 (Dynasty Helsinki). Albumia nauhoitettiin puoli vuotta Helsingissä Sonic Pumpin tiloissa, Lontoossa Milocon Music Box -studiolla, Porvoossa Magnusborgin kartanossa ja Ten Studiolla Tukholmassa. Levyllä Iconcrashin jäsenet toimivat Peuhun johdolla tuotantotiiminä. Yhtyeen lisäksi albumin tuotantoon osallistuivat Lee Slater (The Vaccines, 30 Seconds To Mars, Kylie, Glasvegas), Arttu Peljo (Chisu, Disco Ensemble, Sunrise Avenue, Jenni Vartiainen), Antti Eräkangas (Lauri, Von Hertzen Brothers, The Rasmus) ja Sampo Haapaniemi (Egotrippi, Teleks, Johanna Kurkela). "Stockholm"-videota on esitetty MTV Finlandilla sekä The Voicella.
Keväällä 2012 Iconcrash osallistui menestyksekkäästi Uuden Musiikin Kilpailuun, jossa valitaan Suomen Euroviisuedustaja. Kappaleellaan "We Are The Night" he ylsivät finaaliin, ja Jäähallilla kuvatussa suorassa lähetyksessä he soittivat puolelle miljoonalle katsojalle. Kappale on soinut hyvin radiossa ja se äänestettiin YleX:n himotuimmat listan kärkeen kolme kertaa.
Yhtye on keikkaillut kotimaan lisäksi Englannissa, Venäjällä, Saksassa, Baltian maissa, Italiassa sekä Yhdysvalloissa ja esiintynyt seuraavien kansainvälisten yhtyeiden kanssa: My Chemical Romance, Kaiser Chiefs, The White Lies, Anathema, Royal Republic ja Atari Teenage Riot.