hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Operaatio Saturnus
Operaatio Saturnus tai operaatio Pikku-Saturnus oli Neuvostoliiton puna-armeijan operaatio joulukuusta 1942 helmikuuhun 1943 itärintamalla, jonka tarkoitus oli akselivaltain joukkojen motittaminen Kaukasiaan Stalingradin taistelussa saavutettua etua hyväksi käyttäen. 19. marraskuuta 1942 Neuvostoliiton suorittamassa operaatio Uranuksessa kukistettiin Romanian 3. armeija ja 4. armeija ja yli 300 000 saksalaissotilasta saatiin motitettua Stalingradiin. Saksalaiset yrittivät vapauttaa mottiin joutuneen 6. armeijan operaatio Talvimyrskyssä. Vastauksena tähän Neuvostoliitto käynnisti vastahyökkäyksen 16. joulukuuta 1942 jossa puna-armeijan 1. ja 3. kaartin armeija piirittivät 130 000 Italian 8. armeijan sotilasta Donin lähistölle edeten Millerovoa kohti. Kahden viikon taisteluiden jälkeen puna-armeija mursi italialaisten puolustuksen. Etelässä Neuvostoliiton 28. armeija ja 51. armeija yrittivät piirittää Saksan 1. panssariarmeijan, joka myöhemmin onnistui vetäytymään Kubanin alueelle. Jouluaattona 24. panssarirykmentin joukot etenivät Tatsinskajan lentokentälle katkaisten saksalaisten lentokuljetukset Stalingradiin 28. joulukuuta. Manstein veti joukkonsa Kotelnikovoon 29. joulukuuta jättäen Stalingradiin jääneet joukot oman onnensa nojaan. Saksan 6. armeija antautui 2. helmikuuta 1943.
Myöhemmin 13. tammikuuta 1943 puna-armeija tuhosi Unkarin 2. armeijan Svobodan lähistöllä. Saksan 2. armeija onnistui vetäytymään taisteluista. Italian 8. armeijan vuoristodivisioonat kukistettiin lähes täysin, vaikka osa joukoista onnistui murtautumaan Nikolajevkan taistelussa saksalaisten linjojen luo Harkovaan. Maaliskuussa 1943 puna-armeija oli edennyt Donetsin altaan alueille Ukrainaan. Saksalaiset onnistuivat myöhemmin torjumaan puna-armeijan hyökkäyksen kolmannessa Harkovan taistelussa.
LAPD (täsmennyssivu)
LAPD tai L.A.P.D. on lyhenne, joka voi tarkoittaa seuraavia:
Los Angelesin poliisi
Los Angelesin poliisilaitos () on Los Angelesin poliisivoimat, jossa työskentelee yli 9 000 poliisia ja 3 000 siviiliä. Suojeltava alue on laajuudeltaan 1 225 km² ja alueella asuu noin neljä miljoonaa ihmistä. Se on New Yorkin ja Chicagon poliisilaitosten jälkeen kolmanneksi suurin poliisilaitos Yhdysvalloissa.
Korsunin motti
Korsunin motti oli talvella 1944 Saksan Etelän armeijaryhmän ja puna-armeijan 1. ja 2. Ukrainan rintaman välillä käyty taistelu. Puna-armeija onnistui motittamaan kuusi saksalaista divisioonaa Korsunin ja Tšerkasyn kaupunkien liepeille, mutta saksalaisten onnistui murtautua motista kärsien raskaita tappioita.
Mira Furlan
Mira Furlan (s. 7. syyskuuta 1955 Zagreb, Jugoslavia) on kroatialainen näyttelijä, joka muistetaan etenkin Minbarin suurlähettilään Delennin roolista televisiosarjassa "Babylon 5". Myöhemmin hän näytteli salaperäistä Danielle Rousseauta televisiosarjassa "Lost".
Vanhassa kotimaassaan hän osallistui yli 40 tuotantoon vuosien 1977–1991 välisenä aikana, jonka jälkeen hän muutti Yhdysvaltoihin.
Furlan on naimisissa Goran Gajicin kanssa. Heillä on yksi lapsi, vuonna 1998 syntynyt Marko Lav Gajic.
Mahōshōjo Lyrical Nanoha
Mahōshōjo Lyrical Nanoha () on kaksikautinen spin-off sarja Triangle Hearts-nimisestä pelistä ja OVAsta. Tällä kertaa Kyouyan ja Miyukin pikkusisko Nanoha on pääosassa, kun hänen perheensä on lähinnä sivuosassa. Sarjan kolmas kausi, nimeltään StikerS, julkistettiin Comic market 70:ssä, ja nykyisten tietojen mukaan sen lähetys alkaa vuoden 2007 huhtikuussa.
Vaikka sarjalla onkin varsin perinteisen taikatyttöanimen kehysidea, on sen toteutus huomattavasti lähempänä perinteisen pojille suunnatun animaation tyyppiä. Ensinnäkin sarjan "taikuus" on luonteeltaan teknologiaan perustuvaa, toiseksi sarjan juonenkuljetus ja taistelukuvaus on suorempaa ja nopeatahtista, kolmanneksi sarjan tarina käsittelee henkisesti hyvin raskaita aiheita kuten väkivaltaa lapsia kohtaan ja sosiaalista hyljeksintää.
Final Fantasy XI
Final Fantasy XI () on Squaren (nyk. Square Enix) kehittämä ja alun perin 2002 PlayStation 2-pelikonsolille ja Windowsille julkaisema "Final Fantasy" -pelisarjaan pohjautuva MMORPG-tyyppinen videopeli.
Tarina kertoo Vana'diel-nimisestä maailmasta, jossa pelaajat vahvistavat hahmojaan ja suorittavat tehtäviä.
Peli on sarjan ensimmäinen Internet-peli.
Marko Antila
Marko Antila on suomalainen tuottaja-ohjaaja. Hän valmistui Tampereen Taiteen ja Viestinnän oppilaitoksesta 1995, minkä jälkeen hän työskenteli uransa alussa televisiossa muun muassa Jyrki-nuortenohjelman ensimmäisenä ohjaajana, ohjasi kymmeniä musiikkivideoita ja tv-ohjelmia, kuten "Pelastakaa Sotamies Hytönen".
Antila siirtyi 1998 mainoselokuvien pariin ja on ohjannut satoja mainoselokuvia sekä voittanut useita alan palkintoja, kuten Cresta, Fab, Voitto, Vuoden Huiput ja Muuvi. Tuottajaksi hän siirtyi vuonna 2007. Antila ja Yrjö Nieminen perustivat vuonna 2009 elokuvatuotantoyhtiö Mjölkin. Aku Louhimiehen ohjaama "8-pallo" oli ensimmäinen Antilan tuottama pitkä elokuva ja sai ensi-iltansa helmikuussa 2013.
Vuoden 2015 keväällä Antila oli mukana perustamassa tarinankerrontayhtiö Lucy Loves Storiesia, jossa hän toimii tuottajana.
Kaivopuiston Grillifilmi
Grillifilms on mainoselokuvatuotantoyhtiö. Yhtiö aloitti toimintansa vuonna 2005 Elohopea-filmin ja Filmitallin fuusioituessa keskenään. Elohopea-filmillä ja Filmitallilla on pitkät perinteet suomalaisessa mainoselokuvien tuotannossa. Elohopea-filmi on perustettu jo vuonna 1973 ja Filmitalli vuonna 1974.
Grillifilmsin ohjaaja Olli Rönkä on voittanut muun muassa Grafia ry:n myöntämät Platinahuipun. Yhtiön tuottamat spotit ovat voittaneet Hopeahuipun sekä Muuvin ja useita Kuukauden Parhaita Sekunteja. Grillifilms:n suurelle yleisölle tunnetuimpia töitä ovat Lordin musiikkivideot, Elisan "Sauli ja Pauli", VR:n "Kivimiehet" ja Veikkauksen "hevoset".
Grillifilms on osa Moskito Televisionin ympärille syntynyttä Nice Entertainment Groupia, jonka osakkeista 87 prosenttia myytiin syyskuussa 2013 ruotsalaiselle Modern Times Groupille.
Ouriquen taistelu
Ouriquen taistelu käytiin 26. heinäkuuta 1139 Ouriquessa, nykyisen Alentejon alueella Etelä-Portugalissa. Siinä Alfonso I:n joukot sotivat emiiri Ali ibn Yusufin johtamia almoravidimaureja vastaan. Taistelu johti portugalilaisten joukkojen voittoon.
Minho
Minho (Miño galegoksi ja espanjaksi) on Galician pisin joki. Se on 340 kilometriä pitkä. Joki virtaa 80 kilometriä Espanjan ja Portugalin rajalla.
Minhon alkulähde sijaitsee noin 50 kilometriä pohjoiseen Lugosta. Joki laskee Atlantin valtamereen lähellä Caminhaa.
Gil Eanes
Gil Eanes oli 1400-luvun portugalilainen merenkulkija ja tutkimusmatkailija. Hän oli Henrik Purjehtijan palveluksessa.
Eanes teki lukuisia matkoja Afrikan rannikolle. Hän saavutti Kanariansaaret vuonna 1433. Eanes löysi myös ensimmäisenä kulkukelpoisen tien Cabo Bojadorin ohitse vuonna 1434. Tämä aloitti portugalilaisten tutkimusmatkailijoiden laajat Afrikan tutkimukset.
Lissabonin tuomiokirkko
Lissabonin tuomiokirkko () on Lissabonin vanhin kirkko. Sen rakentaminen aloitettiin 1147. Rakennusta on korjailtu useita kertoja ja se on selvinnyt monista maanjäristyksistä, varsinkin vuosina 1344 ja 1755. Kirkko on nykyisin sekoitus erilaisia arkkitehtonisia tyylejä.
Normihierarkia
Normihierarkia on teoreettinen järjestelmä, jossa säädetään eri asteisten virallisten normien keskinäisestä järjestyksestä ristiriitatilanteessa. Suomessa normihierarkia onSuomessa normihierarkiaa tulkitsevat tuomioistuimet ja viranomaiset, jotka voivat jättää huomiotta kaikki lakia alemmat normit näiden ollessa ristiriidassa lain kanssa. Perustuslainvastaiset lait voidaan jättää tuomioistuimissa, muttei viranomaisissa huomiotta, mikäli ristiriita on ilmeinen. Silloin, kun virallinen normi tai päätös ei ole ristiriidassa ylempien normien kanssa, sillä on "lainvoima", mikä merkitsee, että se on pantavissa täytäntöön kuin kirjoitettu laki.
Kannabinoidireseptori
Kannabinoidireseptorit ovat G-proteiinikytkentäisiä reseptoreja, joiden ligandit tunnetaan kannabinoideina. Reseptoreista tunnetaan: CB ja CB ja CB1:n alityyppi CB. Kannabinoidireseptorien endogeeniset välittäjäaineet ovat anandamidi ja 2-arakidonyyliglyseroli (2-AG).
Kannabinoidireseptorit huomattiin 1980-luvulla. CB löydettiin vuonna 1990, CB vuonna 1993 ja CB vuonna 1995.
CB-reseptoreja esiintyy enimmäkseen tyvitumakkeessa ja limbisessä järjestelmässä, mutta myös keuhkoissa, munuaisissa ja maksassa.
CB-reseptoreja esiintyy lähinnä immuniteettimekanismeihin liittyvillä alueilla.
Mondego
Mondego on pisin kokonaisuudessaan Portugalin alueella sijaitseva joki. Sen pituus on 234 kilometriä.
Mondego saa alkunsa Serra da Estrelan vuorilta. Se laskee Figueira da Fozin kohdalla Atlantin valtamereen.
Blind Zero
Blind Zero on portugalilainen alternative rock/grunge -yhtye, jonka Miguel Guedes, Vasco Espinheira, Nuxo Espinheira, Mário Benvindo ja Pedro Guedes perustivat Portossa vuonna 1994.
Danças Ocultas
Danças Ocultas on portugalilainen yhtye. Se esiintyi ensimmäistä kertaa toukokuussa 1989 Aveirossa. Vuonna 1994 se esiintyi Madredeuksen kanssa Bragassa. Yhtye aloitti levytysuransa vuonna 1996.
Asetyylikoliini
Asetyylikoliini on keskus- ja ääreishermoston välittäjäaineena toimiva koliinin ja etikkahapon esteri. Se kiinnittyy hermostossa asetyylikoliinireseptoreihin.
Kemialliselta rakenteeltaan asetyylikoliini on koliinin asetaattiesteri, ja se kuuluu kvaternaarisiin ammonium­yhdisteisiin.
Asetyylikoliini syntetisoitiin 1867, mutta tuolloin sen vaikutuksia elimistössä ei huomioitu. Aineen farmakologisiin ominaisuuksiin kiinnitti ensimmäisenä huomiota Henry Dale vuonna 1914. Hän nimitti ainetta parasympatomimeetiksi sen parasympaattisen hermoston stimulaatiota muistuttavan vaikutuksen vuoksi, sekä totesi aineen olevan nopean hajoamisensa vuoksi sopimaton kliiniseen käyttöön. Asetyylikoliini oli ensimmäinen havaittu hermoston välittäjäaine.
Asetyylikoliini kiinnittyy hermostossa asetyylikoliinireseptoreihin. Se on parasympaattisen hermoston tärkein välittäjäaine. Koliiniasetyylitransferaasi syntetisoi asetyylikoliinia koliinista ja asetyylikoentsyymi-A:sta. Koliiniesteraasit, etenkin asetyylikoliiniesteraasi hajottavat asetyylikoliinia.
Asetyylikoliinia erittäviä tai sen välityksellä stimuloituvia neuroneita kutsutaan kolinergisiksi. Se voi tarkoittaa myös asetyylikoliinin tavoin vaikuttavia aineita, parasympatomimeettejä, joilla on monia lääketieteellisiä käyttötarkoituksia. Myös asetyylikoliinin kloridia (asetyylikoliinikloridi) voidaan käyttää parasympatomimeettinä.
Asetyylikoliinin tavoin vaikuttavia aineita kutsutaan parasympatomimeeteiksi, kolinomimeeteiksi tai kolinergisiksi ja vastavaikuttajia antikolinergeiksi, parasympatolyyteiksi tai kolinolyyteiksi. Aivoissa kolinergiset neuronit osallistuvat vireystilan ja unen säätelyyn sekä oppimiseen ja muistiin.
Asetyylikoliinia esiintyy myös eliöiden semiokemikaalina.
Sienestys
Sienestys on etenkin ruoaksi kelpaavien sienten keräämistä luonnosta. Sieniä kerätään, paitsi harrastukseksi ja omaan käyttöön, myös myyntiin. Sientenkeruu on Suomessa jokamiehenoikeus, ja sienten myynnistä saatavat tulot ovat verottomia.
Sienestäjän perustaitoihin kuuluu sienten tuntemus. Joskus myrkkysieniä on erehdytty pitämään syötävinä sieninä, ja ne ovat aiheuttaneet jopa kuolemaan johtaneita myrkytyksiä.
Paitsi syötäväksi, sieniä voidaan kerätä myös värjäyksessä käytettäviksi.
Sieniä kerätään myös päihteeksi. Jotkin sienet on Suomessa luokiteltu huumeiksi, joten niiden kerääjä voi syyllistyä rikokseen.
Sienestyksessä käytettävät välineet ovat yleensä sieniveitsi, kumisaappaat ja kori.
Sienikirja on yksi tärkeimpiä välineitä. Käytettävän kirjan suositellaan olevan mahdollisimman uusi, jotta kuvat ja tiedot olisivat tarkkoja ja ajantasaisia.
Rock in Rio
Rock in Rio on brasilialainen rockfestivaali, joka on järjestetty kolmesti Rio de Janeirossa ja kahdesti Lissabonissa nimellä "Rock in Rio Lisboa".
Ensimmäinen Rock in Rio pidettiin 1985. Se kesti kymmenen päivää ja osallistujia oli 1,4 miljoonaa.
Pääesiintyjänä oli silloin suosionsa huipulla ollut saksalainen Scorpions, joka rikkoi kaikki yleisöennätykset keräämällä paikalle 350 000 innokasta fania.
Toiset Rock in Rio -festivaalit järjestettiin Rio de Janeiron Maracanãssa 1991.
Kolmannet Rock in Rio -festivaalit pidettiin Rio de Janeirossa 2001.
Eniten yleisöä keräsi Iron Maiden. Yleisömäärä esiintyessä oli 250 000.
Rock in Rion saavuttaman suosion siivittämänä Portugalissa pidettiin vuosina 2004 ja 2006 "Rock in Rio Lisboa" -festivaalit. Kolmas Rock in Rio Lisboa pidettiin vuonna 2008, jossa esiintyivät muun muassa Metallica, The Offspring ja Linkin Park.
Tristão Vaz Teixeira
Tristão Vaz Teixeira (n. 1395–1480) oli portugalilainen merenkulkija ja tutkimusmatkailija, joka yhdessä João Gonçalves Zarcon ja Bartolomeu Perestrelon kanssa löysi Madeiran saaret vuosina 1419–1420. Saarten kolonisaatio aloitettiin pian tämän jälkeen.
Teixeira toimi Henrik Purjehtijan palveluksessa ja sai löytönsä jälkeen haltuunsa puolet Madeirasta. Hän oli naimisissa Branca Teixeiran kanssa.
Tapio Junno
Tapio Einari Junno (12. tammikuuta 1940 Piippola – 25. joulukuuta 2006 Helsinki) oli suomalainen kuvanveistäjä. Tapio Junno teki yli 20 julkista teosta eri puolille Suomea. Hänet tunnetaan erityisesti miesaiheisista pronssiveistoksistaan. Espoon Tapiolassa Tapiontorin porrastasanteella on kaksi ja puoli metriä korkea "Häikäistynyt".
Junno opiskeli ensin 1961 Taideteollisessa oppilaitoksessa, mutta siirtyi sitten Taideakatemian kouluun, josta valmistui 1965. Junnon teoksia oli ensi kertaa esillä vuonna 1964. Hänen puolisonsa on myös pronssiveistoksia tekevä kuvanveistäjä Pirkko Nukari.
Tapio Junnon puhuttelevien teosten keskiössä on usein ihmishahmo, usein kirjaimellisestikin kasvoton outoon tilanteeseen joutunut jokamies. Teoksissa on mukana sivullisuuden tematiikkaa ja unenomaisen näyn tuntua. Hahmot ilmentävät niin olemassaolon tuskaa kuin iloakin. Myös pronssin käsittely vahvistaa vastakohtaisuuksia kuten valon ja varjon vuorottelun tuntua, samoin kuin aineettomuuden ja materiaalisuuden dynamiikkaa veistoksissa. Junno rinnastaa usein sileää kiillotettua metallipintaa kontrastiksi karhean patinoidulle pronssille.
Kirkas valo ja häikäistyminen on usein mukana Tapio Junnon veistoksissa. Aihe, josta hän oli nähnyt unia jo lapsena, kiinnosti Junnoa uran alusta asti. Teokset kuvaavat häikäistyksen hetkeä, jolloin aika pysähtyy. Samalla hahmon liike jähmettyy paikoilleen.
Junno suunnitteli vuonna 1970 Tampereen elokuvajuhlia varten "Suudelma"-patsaan. "Suudelma" on jaettu vuosittain elokuvajuhlien voittajille. Helsingin seurakuntayhtymän taidetoimikunta tilasi Junnolta 1974 teoksen Helsingin Kulosaaren kirkkoon. Junno muotoili pronssiset kynttilänjalat, joiden viillot symboloivat Kristuksen haavoja. Kynttilänjalat kuuluvat osana Junnon alttarikrusifiksiin. Helsingin Pihlajamäen kirkossa on Junnon alttarireliefi "Kristuksen kärsimykset". Hän on suunnitellut myös Kaj Franck -muotoilupalkintoon kuuluvan mitalin.
Wolfsschanze
Führerhauptquartier Wolfsschanze () oli koodinimi, jota käytettiin Adolf Hitlerin Itä-Preussissa sijainneesta päämajasta toisen maailmansodan aikana.
Päämajan jäännökset sijaitsevat nykyisen Puolan alueella lähellä Kętrzynia (), joka oli sodan aikana osa Saksan Itä-Preussin maakuntaa. Kyseisestä alueesta tuli osa Puolan kansantasavaltaa sodan päätyttyä. Wolfsschanze koostui joukosta bunkkereita ja rakennuksia metsäisellä alueella ja se oli ympäröity monimutkaisilla piikkilangoin vahvistetuilla puolustusrakennelmilla. Alueella oli myös lentokenttä. Päämaja rakennettiin vuonna 1941 aloitettua operaatio Barbarossaa silmällä pitäen, ja se hylättiin vasta 1944 puna-armeijan lähestyessä Itä-Preussia. Hitler saapui alueelle ensimmäistä kertaa Barbarossan aattona 21. kesäkuuta 1941 ja poistui sieltä viimeisen kerran 22. marraskuuta 1944. Sodan aikana hän oleskeli Wolfsschanzessa yli 800 päivää. 20. heinäkuuta 1944 Hitleriä vastaan tehty murhayritys tehtiin juuri Wolfsschanzessa.
Wolfsschanze kärsi huomattavia vaurioita saksalaisten perääntyessään suorittamissa räjäytyksissä; Hitlerin mielestä päämaja oli liian arvokas jätettäväksi ehjänä venäläisten käsiin. Puolan armeija raivasi vuosina 1945–1956 aluetta ympäröiviltä laajoilta miinakentiltä noin 54 000 miinaa, ja nykyisin siellä toimii ympäri vuoden avoinna oleva museo. Vaurioistaan huolimatta Wolfsschanze on ollut suosittu matkailukohde, ja siellä on myös Hitlerin murhaa yrittäneille pystytetty muistomerkki.
Hitlerin itsestään käyttämä lempinimi oli sutta tarkoittava Wolf. Hän alkoi käyttää nimeä 1920-luvun alkupuolella ja hänen lähipiirinsä käytössä se pysyi sodan lopulle saakka. Useilla muillakin Hitlerin käyttämillä päämajoilla, muun muassa Wolfsschluchtilla (”Sudenrotko”) Belgiassa ja Wehrwolfilla (”Ihmissusi”) Ukrainassa, on sama liite. Myös etymologiassa hänen etunimensä Adolf johdetaan sanasta "wolf", joka on nykyaikainen muoto muinaisgermaanisesta nimestä Adelwolf, ”jalo susi”.
Kantatie 67
Kantatie 67 on Kaskisista Seinäjoen Nurmoon johtava kantatie. Tien pituus on 115 kilometriä ja se on pääosin kaksikaistainen Seinäjoen keskustaa lukuun ottamatta, jossa tie on nelikaistainen. Tie on pääosin hyvälaatuinen, paikoitellen jopa valtatietasoinen, ja sen liikennemäärät ovat varsin vaihtelevia.
Tie alkaa Rannikko-Pohjanmaalta, Kaskisten satamasta suunnaten pohjoiskoilliseen ja kääntyy Närpiön alueelle tultaessa itään. Se kulkee Korsgrundetin ja Karklobbenin kautta, ylittää Närpesfjärdenin Erlandskäretin ja Hundholmenin kautta. Mantereelle tultaessa tie kääntyy itäkoilliseen ja risteää valtatie 8 kanssa Trodmossenissa. Etelä-Pohjanmaalla, Teuvalla noin kolme kilometriä kirkonkylän jälkeen suunta kääntyy itäkaakkoon Kauhajoelle, jossa siitä eroaa kantatie 44 Äetsään. Kauhajoen Aronkylässä tie kääntyy n. 90° pohjoiskoilliseen kohti Kurikkaa, jonka pohjoisosassa se kulkee Magneetin risteyksestä runsaat neljä kilometriä yhdessä valtatie 3:n kanssa. Tuiskulan risteyksessä nämä eroavat ja kantatie 67 jatkuu Ilmajoen läpi kääntyen koilliseen, Seinäjoelle tultaessa itään ja jälleen koilliseen. Tie risteää valtatie 18 kanssa Kivisaaressa päättyen valtatie 19 eritasoristeykseen Nurmon kirkonkylässä.Vuoden 1938 tienumerointijärjestelmässä kantatie 67 oli Kristiinankaupungin ja Uudenkaarlepyyn välinen tie. 1960–1980-luvuilla tietä parannettiin ja oikaistiin. Vuonna 1971 tien eteläpään linjaus muutettiin päättymään Närpiön Trodmosseniin. 1960-luvun lopulla tie katkaistiin pohjoispäässä päättymään Ytterjeppoon.
Vuoden 1996 tienumerouudistuksessa Seinäjoen ja Ytterjeppon välinen kantatieosuus muutettiin valtatie 19:ksi ja kantatie 67 lyheni päättymään Seinäjoelle. Samalla tietä kuitenkin jatkettiin länsipäästään jatkumaan Kaskisiin.
Iberit
Iberit olivat yhdessä liguerien kanssa Iberian niemimaan eli nykyisten Portugalin ja Espanjan alueiden vanhimpia nimettyjä asukkaita. Iberit asuttivat Iberiaa pronssikaudella. On eri käsityksiä siitä, mistä he tulivat; yleisin käsitys on, että he olivat sukua berbereille ja tulivat Afrikasta. Toisen teorian mukaan he olivat Iberian niemimaan alkuperäisiä asukkaita, jo ennen ligureita, ja kolmannen mukaan he tulivat Välimeren itäosista.
Iberit aloittivat Iberian niemimaan valloituksensa Espanjan länsiosista ja levisivät koko niemimaan eteläiseen osaan. He osasivat jo Espanjaan tullessaan työstää metalleja kuten pronssia. He kävivät kauppaa foinikialaisten, kreikkalaisten ja Karthagon kanssa. Iberit oppivat foinikialaislta kirjoitustaidon ja alkoivat merkitä omaa kieltään muistiin. Myöhemmin he ottivat vaikutteita kreikkalaisesta kirjaimistosta.
Iberien valtakausi päättyi kun keltit saapuivat alueelle. Iberien kulttuuri sekaantui kelttien kulttuuriin ja katosi vähitellen.
Timotei
Timotei eli nurmitähkiö ("Phleum pratense") on heinäkasvien heimoon kuuluva, noin 30–100 senttimetriä korkeaksi kasvava tuulipölytteinen heinälaji. Timotein yleisin muoto on heksaploidi eli sillä on kuusinkertainen kromosomisto (2n = 6x = 42), mutta myös muiden ploidioiden linjoja tunnetaan. Näistä tyypillisin on diploidin eli kaksinkertaisen kromosomiston (2n = 2x = 14) timoteilinja ("Phleum pratense subsp. bertolonii"). Nurmitähkiö on lajin vanha suomalainen nimitys, timotei on viljelykasvin mukaan tullut nimitys. Timotei on yksi kolmesta Suomessa tavattavasta tähkiöiden lajista. Se jaetaan kahteen alalajiin, jotka ovat ssp. "pratense" eli (rehu)nurmitähkiö ja ssp. "serotinum" eli ketotähkiö. Jälkimmäistä on joskus pidetty omana lajinaan "Phleum nodosum". Timotein siitepöly on yleinen ja voimakas allergeeni.
Timoteillä on jäykkä, tyvestä hieman paksuuntunut korsi. Lehtilapa on jopa 40 cm pitkä ja kapea, 4–10 millimetriä leveä. Lehdessä ei ole korvakkeita. Lehden kieleke on suippo, vaalea, hieman läpinäkyvä ja 1–5 mm pitkä. Kukinto on lieriömäinen, tiheä tähkä, joka on väriltään vihreä tai heikosti sinipunainen. Tähkä on pituudeltaan 5–9 senttimetriä. Kaleet ovat pitkäotaiset ja sivuistaan karvaiset, mikä tekee tähkistä karhean tuntuiset. Alalaji ketotähkiö on kaikilta mitoiltaan pienempi.
Timotein kukinta kestää kesäkuusta elokuuhun.
Suomessa timotei esiintyy yleisesti koko maassa aivan pohjoisinta Lappia lukuun ottamatta. Suunnilleen Oulun korkeudelle asti se on jopa erittäin yleinen. Timotei on seitsemänneksi yleisin heinälaji Suomessa. Yleisyydestään huolimatta se ei ole maassa alkuperäinen vaan muinaistulokas. Alalaji ketotähkiö esiintyy lähinnä Lounais-Suomessa ja on Suomen uhanalaisluokituksessa silmälläpidettävä laji. Tavanomaisimpia timotein kasvupaikkoja ovat niityt ja pientareet, peltojen lisäksi.
Timotein viljeleminen on lähtöisin 1700-luvun puolen välin tienoilta Yhdysvalloista, mistä se levisi Eurooppaan Timothy Hanson -nimisen maanviljelijän ansiosta. Heinä tunnetaankin Euroopassa yleisesti Hansonin etunimestä johdetuilla nimityksillä (esimerkiksi englanniksi "Timothy-grass"). Suomessa timotei on ollut yleisin ja tärkein kylvöheinä noin sadan vuoden ajan. Viljely alkoi silti jo 1800-luvun alussa. Ennen timotein yleistymistä heinän peltoviljelyssä suosittiin nurmipuntarpäätä.
Nykyäänkin timoteitä viljellään yleisesti karjalle rehuksi ja kuivaheinäksi. Säilörehun tuotannossa timoteistä voidaan korjata kaksi tai kolme satoa vuodessa. Timotein tyypillinen satotaso maatiloilla on 4500–5500 kg kuiva-ainetta hehtaarille vuodessa, mutta esimerkiksi lajikekoetoiminnassa päästään usein yli 10 000 kg ka/ha/v satotasoihin. Hyvän talvenkestävyytensä ansiosta timoteitä voidaan viljellä koko maassa. Se on tärkein nurmiheinälaji Suomessa natojen, nurminadan ja ruokonadan ohella. Timoteilajikkeita ovat muun muassa Iki, Tammisto, Tenho ja Tuure.
Villarrobledo
Villarrobledo on Espanjan kaupunki, joka sijaitsee Albaceten maakunnassa Kastilia-La Manchan itsehallintoalueella.
Villarrobledon väkiluku on 25 317 (2017).
Minna Tervamäki
Minna Tervamäki (s. 1968) on suomalainen uransa lopettanut balettitanssija sekä koreografi. Hän aloitti baletin opinnot 7-vuotiaana, ja pääsi Suomen Kansallisoopperan balettikouluun vuonna 1981. Hän opiskeli myös muun muassa Ranskassa, Italiassa ja Yhdysvalloissa. Tervamäki kiinnitettiin Suomen Kansallisbalettiin syksyllä 1986. Hänet nimettiin Suomen Kansallisbaletin tähtitanssijaksi 6. elokuuta 2009.
Tervamäki on esiintynyt lukuisissa päärooleissa uransa aikana ja tehnyt myös koreografioita vuodesta 2005. Hän on esiintynyt festivaaleilla ja gaalaesityksissä muun muassa Tukholmassa, Houstonissa ja Budapestissa sekä ollut mukana Suomen Kansallisbaletin kiertueilla Edinburghissa, Yhdysvalloissa, Tallinnassa ja Pariisissa.
Tervamäki on tanssinut Joutsenlammen pääosan 27 esityksessä vuodesta 1994 lähtien. Viimeisen kerran hän tanssi sen syyskuun lopussa 2010, sillä rooli on hänelle jo liian raskas aiempien vammautumisten vuoksi. Tervamäki jäi Kansallisbaletista eläkkeelle vuonna 2012.
Tanssijan uransa jälkeen Tervamäki on toiminut koreografina ja yksityisyrittäjänä; hän muun muassa opettaa tanssia ja rentoutumistaitoja sekä luennoi yrityksissä. Vuoden 2013 lopussa ilmestyi hänen ensimmäinen kirjansa "Minnan metodit" Otavan kustantamana.
Tervamäki oli aviomiehensä kanssa mukana vuoden 2004 tapaninpäivänä tapahtuneessa tsunamissa Khao Lakissa Thaimaassa, mutta he selvisivät onnettomuudesta hengissä.
Arundhati Roy
Arundhati Roy (, devanagarilla अरुंधती राय, s. 24. marraskuuta 1961, Shillong, Meghalaya, Intia) on intialainen kirjailija ja kansalaisaktivisti. Hän sai Booker-palkinnon vuonna 1997 esikoisromaanillaan "Joutavuuksien jumala" ("The God of Small Things"). Romaanin lisäksi hän on kirjoittanut elokuvakäsikirjoituksia, esseitä ja esseekokoelmia. Royn toinen romaani, "The Ministry of Utmost Happiness" ("Äärimmäisen onnen ministeriö" (suom. Hanna Tarkka)), ilmestyi 2017.
Royn vanhemmat erosivat hänen ollessaan hyvin nuori. Hän muutti äitinsä, naisaktivisti Mary Royn kanssa äidin kotiseudulle Aymanamiin Keralaan. Myös "Joutavuuksien jumalan" tapahtumat sijoittuvat Aymanamin kaupunkiin. Roy on koulutukseltaan arkkitehti.
Libris-kannustuspalkinto
Libris-kannustuspalkinto on Libris Oy:n myöntämä palkinto taiteilijoille.
Suomen Kansallisoopperassa palkinto annetaan vuorovuosin laulutaiteen ja tanssitaiteen edustajalle. Palkinnolla pyritään kannustamaan jo ammattitaitoa omaavaa taiteilijaa kehittämään taitojaan edelleen ja tukemaan tämän urakehitystä sekä Suomessa että ulkomailla. Palkinnon suuruus on 3.000 euroa ja se jaetaan keväisin.
Scream (elokuva)
Scream on Wes Cravenin ohjaama yhdysvaltalainen kauhuelokuva, joka valmistui vuonna 1996, ja josta tuli nopeasti kuuluisa kulttielokuva. "Scream" on slasher-kauhun tunnetuimpia teoksia ja osin myös parodia lajityypistä. Pääosin sama tuotantoryhmä on tehnyt elokuvalle kolme jatko-osaa, "Scream 2" (1997), "Scream 3" (2000) ja "Scream 4" (2011).
Idyllisessä amerikkalaisessa pikkukaupungissa Woodsborossa murhataan raa'asti kaksi paikallista lukiolaista, Casey Becker (Drew Barrymore) ja Steven Orth (Kevin Patrick Walls). Noin vuosi aiemmin samalla paikkakunnalla Sidney Prescottin (Neve Campbell) äiti, Maureen (Lynn McRee), raiskattiin ja murhattiin. Maureenin murhasta Sidneyn todistuksen perusteella tuomitun Cotton Wearyn (Liev Schreiber) syyllisyys alkaa vaikuttaa epävarmalta, koska murhaajan pukua myytiin monissa eri liikkeissä. Murhaaja hyökkää seuraavaksi Sidneyn kimppuun mutta epäonnistuu yrityksessään. Sidneyn poikaystävä Billy Loomis (Skeet Ulrich) pidätetään murhaajaksi epäiltynä, mutta hänet vapautetaan puhelintietojen perusteella ja epäillyksi nousee Sidneyn isä Neil (Lawrence Hecht).
Jill Pölkky
Jill Pölkky () on C. S. Lewisin kirjoittaman Narnia-kirjasarjan päähenkilöitä. Kirjassa "Hopeinen tuoli" hän pääsee Narniaan yhdessä Eustace Ruikun kanssa. Jill esiintyy lisäksi sivuhenkilönä "Narnian viimeisessä taistelussa". 
Jillin taustasta ei kerrota paljoa. Hän on samassa koulussa Eustacen kanssa, ja he ovat tutustuneet sen jälkeen kun Eustace vieraili ensimmäisen kerran Narniassa. Jill ei viihdy koulussaan ja ylempien luokkien tytöt lisäksi kiusaavat häntä. Jill koettaa pakoilla heitä ja hän on usein piilossa voimistelusalin takana itkemässä. Sieltä Eustace, joka ei myöskään ole kovin suosittu, löytää hänet eräänä päivänä ja kertoo Narniasta. Lapset toivovat pääsevänsä sinne ja juostessaan kiusaajiaan pakoon he yllättäen pääsevätkin koulun muurissa olevasta portista Narniaan. Aslan on kutsunut heidät etsimään kadonnutta prinssi Riliania.
Lapset onnistuvat tehtävässään ja aivan lopuksi he pääsevät läksyttämään kiusaajiaan.
Viimeisen kerran Jill palaa Narniaan Narnian viimeisen taistelun aikana auttamaan Narnian viimeistä kuningasta. Hän myös näkee Narnian lopun ja pääsee uuteen Narniaan, Aslanin maailmaan.
Claus von Stauffenberg
Claus Philipp Maria Justinian Schenk Graf von Stauffenberg (15. marraskuuta 1907 – 21. heinäkuuta 1944) oli saksalainen Wehrmachtin upseeri ja aristokraatti. Yleisesikuntaeversti von Stauffenberg toteutti 20. heinäkuuta 1944 epäonnistuneen pommiattentaatin Adolf Hitleriä vastaan.
Von Stauffenberg kadotti jo varsin varhain uskonsa Hitleriin, ja lopullinen isku oli vakava haavoittuminen Pohjois-Afrikassa, kun brittiläiset hävittäjäkoneet tulittivat hänen komentoautoaan. Stauffenberg menetti vasemman silmänsä, oikean kätensä sekä kaksi sormea vasemmasta kädestä. Haavoittumisen vuoksi hänet siirrettiin esikuntatehtäviin Berliiniin. Tällöin hän sanoi vaimolleen: ”Saksan pelastamiseksi on tehtävä jotain.” Kesäkuussa hänet ylennettiin everstiksi, ja hän pääsi kenraali Friedrich Olbrichtin esikuntapäällikkönä osallistumaan johtajan päämajassa pidettyihin tilannekatsauksiin.
Von Stauffenbergillä oli keskeinen rooli Hitlerin surmaamiseen tähdänneessä salaliitossa, johon myös hänen esimiehensä kenraali Olbricht kuului. Hänen päämajaan pääsynsä mahdollisti tämän hankkeen. Von Stauffenbergin tehtävä oli sijoittaa räjähteillä ja ajastimella varustettu salkku lähelle Hitleriä tämän pitäessä neuvonpitoa päämajassaan Itä-Preussin Rastenburgissa sijainneessa Wolfsschanzessa eli Sudenpesässä. Pommi surmasi neljä ihmistä, mutta Hitler oli raskaan tammisen kokouspöydän suojaama ja sai vain vähäisiä vammoja. Stauffenberg pakeni paikalta ennen räjähdystä puhelinsoittoon vedoten. Hän oli varma Hitlerin kuolemasta ja palasi Berliiniin suorittamaan valmisteluja Führerin jälkeistä aikaa varten. Vallankaappausyritys kuitenkin epäonnistui. Vielä samana yönä Stauffenberg teloitettiin ampumalla Bendlerblockin pihalla. Juuri ennen teloitustaan hän huusi ”Eläköön pyhä Saksamme!”
Claus von Stauffenberg oli vuodesta 1933 naimisissa Nina von Stauffenbergin kanssa. Heillä oli viisi lasta.
Suomen puolustusvoimien ylipäällikkö, Suomen marsalkka Gustaf Mannerheim myönsi von Stauffenbergille 3. luokan Vapaudenristin jatkosodan aikana joulukuussa 1942.
Nykyään useat kadut ja aukiot Saksassa on nimetty von Stauffenbergin mukaan kunnianosoituksena hänen teoistaan natseja vastaan.
Von Stauffenbergista ja Hitlerin murhayrityksestä on tehty useita elokuvia, näistä tunnetuin ja menestynein on "Operaatio Valkyrie" (2008), jossa von Stauffenbergia esittää Tom Cruise.
Knidoksen taistelu
Knidoksen taistelu käytiin vuonna 394 eaa. ateenalaisen Kononin johtaman persialaisen laivaston ja spartalaisen laivaston välillä. Persialaiset kukistivat spartalaiset täydellisesti.
Korintin sodan alkaessa Spartan kuningas Agesilaos II oli sotimassa Vähässä-Aasiassa Persiaa vastaan. Hän joutui sodan takia palaamaan Kreikkaan armeijansa kanssa. Myös spartalaisten laivasto aikoi lähteä tukikohdastaan Knidoksesta takaisin Kreikkaan. Persialainen laivasto, jota johtivat satraappi Farnabazos ja Konon, aikoi kuitenkin estää spartalaista laivastoa pääsemästä perille.
Antiikin lähteet eivät kerro tarkasti mitä taistelun aikana tapahtui. Ilmeisesti spartalainen laivasto kohtasi persialaisten etujoukon ja hyökkäsi heidän kimppuunsa. Persialaisten laivaston pääosa saapui kuitenkin pian paikalle ja löi spartalaiset pakosalle. Spartalaiset menettivät melkein koko laivastonsa ja 50 laivaa jäi persialaisten saaliiksi. Spartalainen komentaja Peisandros kuoli taistelussa.
Knidoksen taistelu teki lopun Spartan haaveista Aigeianmeren herruudesta. Konon vei laivaston taistelun jälkeen Ateenaan, jossa hän valvoi kaupungin pitkien muurien jälleenrakentamista.
Eustace Ruikku
Eustace Clarence Ruikku () on C. S. Lewisin Narnia-kirjasarjan päähenkilöitä. Hänestä kerrotaan kirjoissa "Kaspianin matka maailman ääriin" sekä "Hopeinen tuoli" ja lisäksi hän on sivuhahmo "Narnian viimeisessä taistelussa". 
Eustace on vanhempiensa Haroldin ja Albertan ainut lapsi. Vanhemmat ovat sivistyneitä, he ovat kasvissyöjiä, ehdottoman raittiita eivätkä tupakoi. Eustacella ei ole ystäviä ja hän lukee ahkerasti kirjoja. Eustace on heikko, mutta hän rakastaa toisten komentelua ja aikoo käyttää hyväkseen kaikki tilaisuudet päästäkseen kiusaamaan serkkujaan Lucya ja Edmundia, jotka ovat tulossa heille kesälomalla. Lucy ja Edmundkaan eivät pidä Eustacesta, joten he eivät ole kovin iloisia lomanviettopaikastaan. Eustace on kuullut serkkujensa puhuvan Narniasta, mutta hän ei tietenkään usko toisen maailman olemassaoloon.
Pilkatessaan Lucya ja Edmundia, seinällä oleva taulu imaisee kaikki kolme lasta sisäänsä. He putoavat mereen ja heidät nostetaan laivalle, jolla purjehtii Lucyn ja Edmundin vanha tuttava, kuningas Kaspian. Eustace on aivan kauhuissaan. Hän ei voi käsittää mihin on joutunut ja kiukuttelee lapsellisesti laivan miehistölle. Varsinkaan Riipitsiip-hiirtä Eustace ei voi sietää. Eustace kuvittelee voivansa kiusata hiirtä mielensä mukaan, se kun on häntä huomattavasti pienempi, mutta Eustace saakin kokea yllätyksen kun hiiri sivaltaa häntä miekallaan. Tämä ei kuitenkaan ole vielä pahinta, mitä Eustacelle tapahtuu.
Eräässä saaressa Eustace lähtee omille teilleen välttyäkseen myrskyssä vaurioituneen laivan korjaamiselta. Lähtiessään takaisin rantaan Eustace erehtyy suunnasta ja joutuu kummalliseen laaksoon. Siellä hän näkee kuolevan lohikäärmeen. Yhtäkkiä alkaa sataa, ja Eustace menee ainoaan näkösällä olevaan suojaan, joka on lohikäärmeen luola. Luolasta hän löytää aarteen, josta hän aikoo ottaa osan mukaansa. Eustace nukahtaa ja nukkuessaan hän muuttuu lohikäärmeeksi. Ensin hän tuntee helpotusta, koska nyt hänen ei tarvitsisi pelätä enää mitään. Hetken päästä hän kuitenkin tajuaa kuinka yksinäinen hän on. Hän lähtee kohti rantaa. Ihmiset tietenkin pelästyvät lähestyvää lohikäärmettä ja aikovat hyökätä sen kimppuun. Lucy kuitenkin tunnistaa Eustacen. Lohikäärmeenä ollessaan Eustacen luonne muuttuu ja hän auttaa innokkaasti muita. Hän jopa ystävystyy Riipitsiipin kanssa. Eräänä yönä Aslan tulee Eustacen luokse ja auttaa häntä muuttumaan takaisin ihmiseksi. Tämän kokemuksen jälkeen Eustace onnistuu pikkuhiljaa parantamaan tapansa.
Loppukohtauksessa, kun lapset palaavat kotiin, Eustace saa kuulla pääsevänsä vielä Narniaan, mutta liiaksi kasvaneet Lucy ja Edmund eivät enää.
Eskadroona
Eskadroona on ratsuväen perusyksikkö, jonka päällikkönä on ollut yleensä kapteenia vastaava ratsumestari. Suomessa eskadroona on edelleen käytössä jalkaväkiyksikön nimityksenä Maasotakoulussa.
Eskadroonan lyhenne on Esk.
Ratsumieskilta ylläpitää ratsuväen perinnettä. Siihen on liittynyt seitsemän ratsuväen perinnettä vaalivaa perinne-eskadroonaa: Joensuun Eskadroona, Keski-Suomen Eskadroona, Lahden Eskadroona, Lappeenrannan Eskadroona, Lempäälän Seudun Eskadroona, Tampereen Seudun Ratsuväenkilta ry, Uudenmaan Eskadroona.
Tamppi
Tamppi on kokoava ja kiinnittävä nauha tai remmi.
Hevosten työvaljaissa tamppi yhdistää silat aisoihin. Perinteisissä suomalaisissa valjaissa tampit ovat nahkaa, ruotsalaisissa työvaljaissa metallia. Tamppi pujotetaan aisassa sitä varten olevan reiän läpi, ja kiinnitetään puisella tampinnappulalla. Luokkivaljastuksessa tamppeja ei käytetä vaan aisat kiinnitetään aisaremmillä.
Sisustuksen ja vaatetuksen yhteydessä tamppi tarkoittaa päistään kiinnitettävää kokoavaa nauhamaista osaa. Vaatteissa tamppia voidaan käyttää esimerkiksi takin alaselällä tai hihansuissa koristeena tai kokoamaan laskokset. "Verhontamppi" kokoaa ikkunaverhon ikkunan sivulle. Yksinkertaisimmillan verhotamppi on seinään kiinnitetty nauha, joka kiepautetaan lenkiksi verhon ympärille. Verhotampeissa on usein koristeena tupsuja tai helmiä.
Hans Zimmer
Hans Florian Zimmer (s. 12. syyskuuta 1957 Frankfurt am Main, Saksa) on saksalainen säveltäjä, joka on tullut tunnetuksi sävellyksistään Hollywood-elokuvissa. Hänen läpimurtonsa oli "Sademiehen" tunnussävelmä, joka oli ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi. Zimmer on ollut myöhemmin usein ehdolla Oscar-gaalassa, ja vuonna 1994 hän voitti sävellyksellään elokuvaan "Leijonakuningas".
Zimmer aloitti pianonsoiton kolmevuotiaana ja tiesi jo kuusivuotiaana haluavansa säveltäjäksi. Hän kierteli perheensä kanssa eri puolilla Eurooppaa, kunnes perhe asettui Lontooseen pojan ollessa 14-vuotias. Hän aloitti teini-iässä mainosmusiikin teon, siirtyi sitten popmusiikkiin ja työskenteli mm. Tangerine Dreamin ja Ultravoxin kanssa ennen kuin omistautui elokuvamusiikille.
1990-luvulta lähtien Zimmer on säveltänyt lukuisiin suuren budjetin elokuviin, kuten "The Rock – paluu helvettiin", "Gladiator", "Pearl Harbor", "Isku Mogadishuun" ja viimeisimpinä "Da Vinci -koodi" sekä "", "" ja "Batman Begins" sekä "Yön ritari" yhdessä James Newton Howardin kanssa. Yhteisenä nimittäjänä on usein ollut Jerry Bruckheimer, Hollywoodin suurimpia tuottajanimiä, jonka projektit ovat yleensä menestyviä toimintaelokuvia. Zimmer on myös toiminut usein Ridley Scottin säveltäjänä muun muassa Michael Douglasin tähdittämässä "Musta sade" -elokuvassa sekä edellä mainitussa "Gladiaattorissa".
Hans Zimmerin tyyli on yleensä hyvin tunnistettavissa. Hänen musiikkinsa sisältää kuitenkin hyvin monipuolisia vaikutteita, aina kansanmusiikista rockiin asti. Hän on myös sovittajana hyvin kokeellinen: "Yön ritarin" soundtrackin kappaleella ”Why So Serious” (Jokerin tunnuskappale) hän käytti partaveitsen teriä jousisoittimissa saadakseen aikaan kidutetun ja kieroutuneen tunnelman. "Kuolleen miehen kirstussa" hän äänitti orkesteritaustat kitaran vahvistimen kautta saadakseen aikaan voimakkaamman soundin.
Vaikka Zimmerin musiikkia on kuultu eniten valtavirran toimintaelokuvissa, hän on osoittautunut varsin monipuoliseksi säveltäjäksi. Niinpä hänen musiikkiaan on niinkin erilaisissa elokuvissa kuin "Ring", "Pelimiehet", "Madagascar" ja "The Simpsons Movie". Hän on myös säveltänyt videopelien "" ja "Crysis 2" ääniraidat.
Akonitiini
Akonitiini eli akoniitti-alkaloidi, on kasviperäinen myrkky, jota on muun muassa ukonhatun ("Aconitum napellus") juurimukuloissa ja muissa osissa. Sitä on monissa kulttuureissa käytetty nuolimyrkkynä ja myrkkysyöteissä. Plinius kertoo, että merkittävät rikolliset tapettiin akonitiinilla, vähäisempiin käytettiin myrkkykatkoa ("Conium maculatum").
Pieninä pitoisuuksina akonitiinia on käytetty muun muassa noitien lentosalvana, ja sitä käytetään yhä homeopatiassa sydäntä virkistävässä lääkkeessä, sillä se aktivoi verenkiertoa.
Akonitiinin kemiallinen kaava on CHNO, moolimassa 645.74 g/mol ja CAS-numero 302-27-2.
Verkostovaikutus
Verkostovaikutus tarkoittaa taloustieteessä tilannetta, jossa hyödykkeen kulutuksesta saatava hyöty riippuu sitä käyttävien kuluttajien lukumäärästä. Positiivisen vaikutuksen tapauksessa, jokainen uusi kuluttaja lisää nykyisten kuluttajien saamaa hyötyä. Klassinen esimerkki on puhelin, jonka hyödyllisyys riippuu siitä, kuinka monelle ihmiselle voi soittaa. Tämäntyyppisiä vaikutuksia kutsutaan yleisemmin ulkoisvaikutukseksi, joten tässä tapauksessa kyseessä on verkostoulkoisvaikutus.
Verkostovaikutuksilla voidaan selittää osittain, miksi esimerkiksi toimistosovellusmarkkinoilla vallitsevan aseman saanut yritys voi vallata lähestulkoon koko markkinan. Mikäli kuluttajat käyttävät pääsääntöisesti tiettyä ohjelmistoa, uuttakin ohjelmistoa hankkivat kuluttajat ostavat pääsääntöisesti markkinajohtajan, mikä kuluttajan kannalta varmistaa ohjelmiston yhteensopivuuden muun verkoston kanssa. Jopa ilmaiseksi jaettavalla, laadultaan yhtä hyvällä sovelluksella voi olla vaikeuksia tulla markkinoille, elleivät ohjelmistot ole keskenään täysin yhteensopivia.
Ukonhattu
Ukonhattu eli aitoukonhattu ("Aconitum napellus") on monivuotinen leinikkikasvi. Sen lähisukulainen lehtoukonhattu ("Aconitum lycoctonum") kasvaa villinä, mutta hyvin harvinaisena Etelä-Suomen lehdoissa. Nimensä kasvi on saanut suurien kukkien ylimpien terälehtien hattumaisesta muodosta.
Vankkavartinen aitoukonhattu kasvaa 80–150 senttimetriä korkeaksi. Varren yläosa on tiheäkarvainen. Juurakko on mukulamainen. Aluslehdet ovat pitkäruotisia, varsilehdet lyhytruotisia tai aivan ylimmät ruodittomia. Tummanvihreän lehden lapa on kolmisorminen, lehdykät kapeahkoja, 2–3-jakoisia ja syvään liuskoittuneita. Kukinto on haaraton tai tyvestä vähän haarova tiheä ja lyhytkarvainen terttu. Karvaiset kukkaperät ovat tavallisesti kukkia lyhyempiä. Isot, vastakohtaiset kukat ovat violetinsinisiä tai joskus valkoisia. Kukan verhiö on teriömäinen ja viisilehtinen. Karvainen verholehti on kypärämäinen, hieman korkeuttaan leveämpi ja kooltaan 9–14 x 11–18 mm. Terälehdet ovat muuntuneet mesilehdiksi, joista kaksi ylintä ovat suorina mesikannuksina verholehden sisällä. Muut mesilehdet puuttuvat tai ovat hyvin pieniä. Aitoukonhattu kukkii Suomessa kesäkuusta syyskuuhun. Kukinnan jälkeen kukkiin muodostuu kolme noin 17 mm pitkää tuppiloa. Siemenet ovat kooltaan noin 5 mm pitkiä. Koko kasvi on hyvin myrkyllinen.
Aitoukonhattu muistuttaa suuresti toista Suomessa yleistä koristekasvia, tarhaukonhattua ("A." × "stoerkianum").
Alun perin aitoukonhattu on peräisin Länsi-Euroopasta. Suomeen laji on tullut viljelykasvina, mutta saattaa joskus harvoin myös villiintyä. Suomessa kasvavat aitoukonhatut kuuluvat alalajiin "Aconitum napellus" ssp. "lusitanicum".
Suomessa aitoukonhattu on pääasiassa koristekasvi, jota hyvin harvoin tavataan viljelykarkulaisena metsiköistä, kaatopaikoilta ja tienvarsilta.
Aitoukonhattua kasvatetaan yleisesti perennakasvina komeiden sinisten kukkiensa takia. Se on myös hyvin vanha, jo antiikin aikana tunnettu rohdoskasvi. Aitoukonhatun juurta uuttamalla saadaan akonitiinia, joka on monipuolinen rohdosvalmiste mutta myös erittäin vaarallinen myrkky, jota on käytetty nuolimyrkkynä.
Vímara Peres
Vímara Peres (n. 820–873) oli iberialainen sotapäällikkö. Hän oli Leónin kuninkaan vasalli.
Vuonna 868 Peres nousi Minho- ja Dourojokien välisen Portucalen kreivikunnan kreiviksi. Karkotettuaan maurit alueelta hän perusti Vimaranisin kaupungin, josta myöhemmin kehittyi Guimarães. Peresin kuoleman 873 jälkeen kreivikunnan johtoon nousi hänen poikansa Lucídio Vimaranes.
Estoril
Estoril on pitäjä Cascaisin kunnassa Portugalissa, ja siellä on noin 24 000 asukasta.
Estoril on ollut Portugalin Grand Prix F1-osakilpailun pitopaikka, mutta kisoista on luovuttu turvallisuusmääräysten vuoksi. Nykyään se on Road Racing ja MotoGP -kilpailujen pitopaikka, ja siellä on myös merkittävät tenniskilpailut vuosittain. Estorilissa on kuuluisa kasino: Casino Estoril.
Paikallinen urheiluseura on GD Estoril Praia.
Alpakka (uushopea)
Alpakka eli uushopea on metalliseos, joka koostuu kuparista, nikkelistä ja usein myös sinkistä. Sitä kutsutaan uushopeaksi, koska se näyttää hopealta niin paljon, ettei alpakkaesineitä voi erottaa hopeaesineistä ulkonäön perusteella. Sitä käytetään usein materiaalina ruokailuvälineissä ja koriste-esineissä.
Akridiini
Akridiini CHN, on väriaineiden raaka-aine, jota saadaan kivihiilitervasta. Se on heterosyklinen aromaattinen orgaaninen yhdiste, joka tunnetaan karsinogeenisenä aineena. Akridiinin CAS-numero on 260-94-6.
Barcelos
Barcelos on kunta Bragan piirissä, Pohjois-Portugalissa. Sen pinta-ala on 378,9 km² ja väkiluku 120 391.
Janne Korhonen (jalkapalloilija)
Janne Korhonen (s. 28. marraskuuta 1979 Jyväskylä) on suomalainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Ykkösessä pelaavaa JJK Jyväskylää. Veikkausliigassa Korhonen rikkoi 300 pelatun ottelun, sekä 100 nollapelin rajapyykin kaudella 2013.
Korhonen on JJK:n kasvatti, mutta nousi pääsarjatason maalivahdiksi Myllykosken Pallossa, jota hän edusti kaudet 1999–2008. Hän saavutti joukkueessa yhden SM-kullan, yhden SM-hopean ja kolme SM-pronssia sekä yhden Suomen cupin mestaruuden. Hän toimi myös joukkueen kapteenina. Kaudeksi 2009 Korhonen siirtyi Valkeakosken Hakaan, jonka ajauduttua talousvaikeuksiin hän palasi Jyväskylään heinäkuussa 2010 ja voitti pronssia kauden 2011 päätteeksi. Loppuvuodesta 2013 alkaen hän on toiminut JJK:ssa myös maalivahtivalmentajana.
Korhonen oli Suomen maajoukkueen mukana elokuussa 2010 pelatussa Belgia-harjoitusottelussa. Vuonna 2006 hän kuului muutamalla kokeneemmalla pelaajalla vahvistettuun Suomen olympiajoukkueeseen, joka voitti Vietnamissa järjestetyn BV Cupin.
Miriam Hopkins
Miriam Hopkins (oikealta nimeltään Ellen Miriam Hopkins, 18. lokakuuta 1902 Savannah, Georgia – 9. lokakuuta 1972 New York, New York) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän oli varakkaasta perheestä ja lähti New Yorkiin opiskelemaan balettitanssijaksi, mutta päätyikin Broadwaylle. Hän esiintyi teatterissa kunnes siirtyi elokuviin.
Hän oli jopa ehdolla Scarlet O'Haran rooliin elokuvassa "Tuulen viemää". Mutta 1940-luvulla hänen elokuvauransa lähti laskuun ja hän palasi Broadwaylle.
Miriam Hopkins oli naimisissa neljä kertaa (jokainen avioliitto päätyi eroon) ja vuonna 1932 hän adoptoi pojan. Hän esiintyi elokuvassa "Nämä kolme" (These three, 1936) ja myös sen uusintaversiossa "Huhu" (Childrens hour, 1961). Miriam Hopkins kuoli sydänkohtaukseen 69-vuotiaana.
Portugalin siirtomaat
Portugalin siirtomaavalta oli Länsi-Euroopan maiden siirtomaavalloista vanhin ja pitkäaikaisin. Sen rakentaminen alkoi vuonna 1415, kun Portugali valloitti itselleen Ceutan Afrikan pohjoisrannikolta. Se otettiin maureilta, joita vastaan portugalilaiset ja espanjalaiset olivat taistelleet Pyreneiden niemimaalla jo vuosisatoja. Ceutan valloitus ja sitä seurannut imperiumin luominen olivatkin luonnollista jatkoa edeltävien vuosisatojen tapahtumille. Portugalin tutkimusretkikunnat suuntasivat karavelinsa tuntemattomille vesille prinssi Henrik Purjehtijan ohjauksessa. Madeiran portugalilaiset kolonisoivat 1418 ja Azorit 1432. Ceutan Portugali kuitenkin menetti 1600-luvulla Espanjalle.
Afrikassa Portugalin hallinnassa olivat vuosisatojen ajan Angola, Mosambik, Kap Verden saaret ja Portugalin Guinea eli nykyinen Guinea-Bissau. Vasco da Gaman Intian-retken jälkeen Portugali valloitti pienehköjä alueita myös Aasiasta. Osan niistä se menetti pian muille siirtomaavalloille, mutta 1900-luvun loppupuolelle saakka Portugalin hallinnassa olivat Goa ja eräät muut alueet Intian rannikolla sekä Itä-Timor ja Macao.
1700-luvulla kiinnostus kohdistui lähinnä Brasiliaan sekä joihinkin kohteisiin Afrikassa ja Aasiassa, koska ne tuottivat paremmin kuin muut siirtomaat. Brasilian julistauduttua itsenäiseksi vuonna 1822 Portugali keskittyi kohteisiinsa Afrikassa. Tuolloin Portugalin afrikkalaiset siirtomaat käsittivät vain kapean vyöhykkeen rannikolla, mutta 1800-luvun lopulla varsinkin Angolaa ja Mosambikia laajennettiin huomattavasti sisämaahan päin.
Portugali kävi noin 300 vuoden ajan orjakauppaa: afrikkalaisia myytiin Brasilian sokeriruokoviljelmille. Vilkkaimmillaan kauppa oli 1700-luvulla. Orjalaivauksia tehtiin 30 000 ja niissä kuljetettiin 4 650 000 orjaa, enemmän kuin mikään muu orjakauppaa käynyt maa. Suurimmat lähtösatamat olivat Elmina nykyisessä Ghanassa ja Luanda nykyisessä Angolassa, ja laivojen tyhjennys tapahtui useimmin Bahiassa.
Vuonna 1961 Portugali menetti Goan ja muut Intian rannikolla sijainneet alueensa. Muut siirtomaansa se piti hallussaan niissä voimistuneista itsenäisyysliikkeistä 1970-luvulle saakka eli vielä toistakymmentä vuotta sen jälkeen, kun muiden Euroopan maiden kaikki merkittävimmät siirtomaat olivat itsenäistyneet. Vasta vuoden 1974 neilikkavallankumouksen jälkeen Portugalin uusi hallitus suostui Angolan, Mosambikin, Kap Verden ja Guinea-Bissaun itsenäistymiseen. Myös Itä-Timor julistautui itsenäiseksi, mutta Indonesia miehitti maan ja piti sitä hallinnassaan vuoteen 2002 saakka, jolloin se lopulta itsenäistyi.
Viimeisen siirtomaansa, jo 1500-luvulla valtaamansa Macaon Portugali palautti Kiinalle vuonna 1999. Azorit ja Madeira ovat Portugalin hallinnassa edelleen, mutta niitä ei pidetä siirtomaina vaan ne ovat Portugaliin kuuluvia autonomisia alueita.
Suurin osa Portugalin entisistä siirtomaista kuuluu nykyisin Portugalinkielisten maiden yhteisöön.