Peter Fechter
Peter Fechter (14. tammikuuta 1944 – 17. elokuuta 1962) oli itäberliiniläinen muurari, josta 18-vuotiaana tuli Berliinin muurin ensimmäisiä ja kuuluisimpia uhreja.
Noin vuosi Berliinin muurin valmistumisen jälkeen, perjantaina 17. elokuuta 1962 kello 14.15, Fechter yritti pakoa DDR:stä yhdessä ystävänsä Helmut Kulbeikin kanssa. Suunnitelmana oli piiloutua rajan lähellä erääseen puusepän verstaaseen seuraamaan rajavartioiden kulkua sieltä, ja sitten hypätä ikkunasta ns. kuoleman kentälle (kaistale maata varsinaisen muurin ja uuden rakenteilla olevan aidan välillä), juosta läpi ja siirtyä vastapäisen muurin yli Länsi-Berliinin puolelle Kreuzbergin kaupunginosaan.
Kuitenkin heidän kiivettyään muurille kuului laukauksia, ja vaikka Kulbeikin onnistui päästä yli toiselle puolelle, Fechter sai useita osumia ollessaan vielä muurin harjalla satojen silminnäkijöiden edessä. Hän putosi takaisin muurialueelle itäpuolelle, jonne jäi makaamaan edelleen länsipuolen ohikulkijoiden ja lehtimiesten silmien alla. Avunhuudoistaan huolimatta häntä ei autettu länsi- eikä itäpuolelta. Tunnin kuluttua hän kuoli verenhukkaan. Länsi-Berliinissä syntyi asian johdosta spontaani mielenilmaus satojen huudellessa "murhaajat" itäsaksalaisille rajasotilaille.
Kykenemättömyys auttaa Peter Fechteriä pantiin molemminpuolisen pelon ilmapiirin tiliin: ilmeisesti länsipuolen ihmisiä estettiin aseella uhkaamalla rientämästä apuun (vaikka erään Time-lehden artikkelin mukaan paikalla ollut amerikkalainen luutnantti olisi saanut tiukat ohjeet Länsi-Berliinin amerikkalaiselta komendantilta olla tekemättä mitään). DDR:n rajavartioston päällikkökään ei omien sanojensa mukaan myöskään uskaltanut toimia, koska vain kolme päivää aiemmin oli sattunut välikohtaus, jossa länsipuolen rajavartija oli ampunut Rudi Arnstadtin, itäsaksalaisen rajasotilaan. Kaikesta huolimatta itäsaksalaiset sotilaat hakivat Peter Fechterin ruumiin pois muurialueelta noin tunnin kuluttua ampumisesta, jolloin hän oli jo kuollut.
Tapahtuman jälkeen länsipuolelle pystytettiin risti muurin juurelle lähelle paikkaa, jossa Peter Fechteriä oli ammuttu ja jossa hän kuoli. Vuoden kuluttua tapauksesta Willy Brandt, silloinen Länsi-Berliinin kaupunginjohtaja, asetti Fechterin muistomerkille seppeleen yhdessä amerikkalaisten joukkojen komentajan kanssa. Saksojen jälleenyhdistymisen jälkeen 1990 Peter Fechterille pystytettiin varsinainen muistomerkki Zimmerstraßelle autenttiselle kuolinpaikalle itäpuolelle, josta on tullut muuriin liittyvien muistotilaisuuksien ja tapahtumien keskipiste. Saksan televisiossa on näytetty asiaa koskevia dokumenttiohjelmia. Cornelius Ryan omisti kirjansa "The Last Battle" Peter Fechterin muistolle. Aulis Sallisen orkesteriteos "Mauermusik" (1962) sai alkunsa Fechterin murhan aiheuttamasta järkytyksestä.
Maaliskuussa 1997 kaksi entistä itäsaksalaista rajavartijaa, Rolf Friedrich ja Erich Schreiber, asetettiin syytteeseen Fechterin taposta, jonka he myönsivätkin. Molemmat todettiin syyllisiksi ja tuomittiin vuoden ehdolliseen vankeusrangaistukseen.
Oikeudenkäynnin kuluessa kävi ilmi, että kaikenlainen apu länsipuolelta oli todellakin tehty mahdottomaksi, mutta ruumiinavauksen tehneen oikeuspatologin Otto Prokopin mukaan "Fechterillä ei olisi muutenkaan ollut mahdollisuuksia säilyä hengissä, koska osumat oikeaan lanteeseen olivat aiheuttanut suuria sisäisiä vaurioita."