hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Gaussin algoritmi
Gaussin algoritmi eli Gaussin eliminointimenetelmä on ensisijaisesti lineaarialgebran menetelmä, algoritmi, jolla voidaan ratkaista lineaarinen yhtälöryhmä matriisimuodossa. Se tuottaa alkuperäisen matriisin kanssa riviekvivalentin matriisin, josta yhtälöryhmän ratkaisut on mahdollista lukea. Gaussin eliminointimenetelmä toimii kaikissa mahdollisissa tapauksissa, joissa yhtälöryhmällä on 1) ääretön määrä ratkaisuja 2) yksi ratkaisu 3) ei ratkaisua.
Menetelmästä on olemassa myös laajennus, joka tunnetaan Gaussin-Jordanin eliminointimenetelmänä. Tässä menetelmässä matriisin porrasmuotoon saattamisen jälkeen sen työstämistä jatketaan kunnes matriisin tuntemattomia edustava vasen puoli muistuttaa yksikkömatriisia.
Gaussin eliminointimenetelmä on nimetty matemaatikko Carl Friedrich Gaussin mukaan, mutta hän ei ole kehittänyt sitä. Ensimmäiset maininnat menetelmästä ovat jo vuosilta 150 eaa. - 179 kiinankielisessä kirjassa "Jiuzhang suanshu", Yhdeksän lukua matemaattisesta taiteesta. Nykymuotoonsa menetelmän kehitti Isaac Newton, jonka muistiinpanot mm. yhtälöistä julkaistiin vuonna 1707 teoksessa Arithmetica Universalis. Lopulta, vasta 1950-luvulla menetelmä sai nykyisen nimensä aiheen historiaan liittyvien väärinkäsitysten myötä.
Gaussin eliminointimenetelmä perustuu lineaarisen yhtälöryhmän seuraaviin ominaisuuksiin:
Suoritettaessa mikä tahansa edellä olevista operaatioista muodostetaan uusi, alkuperäisen kanssa ekvivalentti yhtälöryhmä. Toisin sanoen, alkuperäisen ja uuden yhtälöryhmän ratkaisujoukot ovat täsmälleen samat.
Ratkaistaessa yhtälöryhmää, operoidaan itse asiassa ainoastaan tuntemattomien kertoimilla ja vakioilla. Itse tuntemattomat ovat "paikanpitäjän" roolissa. Näin ollen, mistä tahansa yhtälöryhmästä voidaan muodostaa matriisi seuraavasti:
Yhtälöryhmää
vastaa matriisiesitys
jossa siis kolmessa vasemmanpuoleisimmassa sarakkeessa tuntemattomien kertoimet, rivin vastatessa yhtä yhtälöä, ja oikeanpuoleisessa sarakkeessa vakiot yhtälöittäin.
Itse Gaussin eliminointimenetelmä toimii seuraavasti: 
Annettu matriisi voidaan aina asettaa porrasmuotoon yhtälöryhmien operaatioita vastaavien alkeisrivitoimitusten avulla. Alkeisrivitoimituksella tarkoitetaan sitä, että 
Alkeisrivitoimituksia yksi kerrallaan, äärellisen määrän suorittamalla päästään alkuperäisen matriisin kanssa riviekvivalenttiin, porrasmuotoiseen matriisiin.
Matriisi on porrasmuodossa, mikäli seuraavat ehdot ovat voimassa:
Suoritetaan Gaussin algoritmi ja päästään matriisiin:
joka on siis haluttu, porrasmuotoinen matriisi.
Tästä saadaan takaisinsijoituksella:
Saatiin siis yksikäsitteinen ratkaisu. 
Yhtälöryhmien lähtöaineisto oikeassa elämässä ei läheskään aina ole absoluuttisen
täsmällistä. Jos kerroinmatriisi on lähellä singulaarista, pienetkin epätarkkuudet
saattavat muuttaa ratkaisua olennaisesti.
Jakajiksi voi tulla hyvin suuria/pieniä lukuja, mikä voi muuttaa kertoimien
suuruusluokkaa paljonkin.
Mahdolliset liian suuret/pienet luvut tietokoneen käsiteltäväksi. Ongelma yleensä
vältettävissä oikealla skaalauksella.
Urho Karhumäki
Urho Johannes Karhumäki (7. kesäkuuta 1891 Multia – 26. helmikuuta 1947 Vihti) oli suomalainen kirjailija, ylijohtaja ja olympiavoittaja.
Karhumäen vanhemmat olivat maanviljelijä Taavetti Karhumäki ja Maria Josefina Kumpu. Hänen puolisonsa vuodesta 1916 oli Elin Ida Sipilä. Karhumäki valmistui kansakoulunopettajaksi Jyväskylän seminaarista vuonna 1913 ja täydensi opintojaan yliopistossa kasvatustieteessä ja suomen kielessä. Karhumäki toimi opettajana Alavudella 1913–1914, Padasjoella 1914–1915 ja Vihdin Nummelassa 1915–1930. Tämän jälkeen hän työskenteli Pellervo-seurassa vuoteen 1938 ja Nuoren Voiman Liiton ylijohtajana 1938–1947. Karhumäellä oli myös oma maatila Vihdissä vuodesta 1923 alkaen.
Karhumäki voitti Berliinin olympialaisissa 1936 kultaa taidelajien epiikkakirjallisuuden sarjassa. Hänen voittoromaaninsa oli "Avoveteen", ja se käännettiin saksaksi, hollanniksi ja ruotsiksi.
Urho Karhumäki asui vaimoineen Helsingissä Ruusulankadulla samassa talossa kuin Tahko Pihkala. Karhumäki kuoli sydänkohtaukseen kotinsa eteisen lattialle palattuaan Nummelasta. Urho, Elin ja heidän kaksi poikaansa perheineen on haudattu pienelle yksityiselle hautausmaalle Vihdin Tervalammen kylään Sahapellon tilan maalle.
Karhumäki julkaisi romaaneja, novelleja, näytelmiä, pakinoita ja tietokirjoja. Hän kirjoitti myös salanimillä "Jussi Haukka", "Nalle" ja "Tavi Ylämaa". Karhumäen romaaneista on filmattu kolme: vuonna 1939 Orvo Saarikiven ohjaamana "Avoveteen", 1942 Wilho Ilmarin ohjaus "Yli rajan" sekä samoin 1942 Saarikiven ohjaus "Rantasuon sankarit".
Lenni Viitala
Vilho Lennart ”Lenni” Viitala (8. marraskuuta 1921 Nurmo – 24. helmikuuta 1966 Jyväskylän mlk) oli suomalainen painija ja vapaapainin olympiavoittaja vuodelta 1948.
Viitala voitti vapaapainin Euroopan mestaruuden Tukholmassa vuonna 1946 ja seuraavana vuonna Prahassa kreikkalais-roomalaisen painin EM-pronssia. Lontoon 1948 olympialaisissa hän kilpaili vapaapainin alle 52-kiloisten sarjassa. Ensimmäisellä ottelukierroksella hän voitti sittemmin hopeamitalin saavuttaneen turkkilaisen Halit Balamirin pistein 2–1, seuraavassa ottelussaan belgialaisen Adolphe Lamotin selätyksellä ajassa 14.11 ja sitten yhdysvaltalaisen Billy Jerniganin pistein 3–0. Ratkaisuottelussa hän voitti pistein 3–0 ruotsalaisen Thure Johanssonin, joka sijoittui pronssille. Viitala myöhästyi palkintojenjaosta ja sai kultamitalinsa vasta myöhemmin.
Viitala sijoittui Helsingin vapaapainin MM-kisoissa 1951 kärpässarjan kuudenneksi.
Viitala voitti Suomen mestaruuden vapaapainissa vuosina 1946–1949 ja 1956 sekä kreikkalais-roomalaisessa painissa vuonna 1953. Hän edusti urallaan Vaajakosken Terää, Seinäjoen Sisua ja Nurmon Jymyä.
Tachi
Tachi () on japanilaisen samurain pitkä kahden käden yksiteräinen lyömä- ja viiltomiekka, joka kehittyi aiemmasta "tsurugi" tai "chokutō"-miekasta arviolta 700-luvulla, ja joka pysyi käytössä pitkälle keskiaikaan. Yleisemmin tunnettu katana on myöhäisemmän ajan (1400-luvun alusta eteenpäin) miekka; tachi oli klassisen samuraiajan ase, joka vähitellen korvautui katanalla. Alkujaan "tachi" oli jalkamiesten ase ja ensimmäiset tunnetut kuvaukset japanilaisen miekan käytöstä hevosen selästä ovat peräisin 1200-luvulta.
Tachin pituus on noin 70 cm – 1,2 metriä. Sitä kannetaan vyöllä huotrassa kahden kannatusnyörin varassa terän suu alaspäin; tämä siksi, että se olisi helpompi kantaa ratsailla.
Tachin takominen on oma taiteenlajinsa. Tachi taotaan useammasta eri teräslaadusta takomalla niitä kerroksittain yhteen ("kaulitaan ja käännetään") damaskoinnin tapaan; lisäksi aseen säilä, sydän, selkä ja lappeet taotaan normannimiekan tapaan eri teräslaaduista. Lopputuloksena on kaunis, kestävä ja joustava ase, joka pitää teränsä erinomaisesti.
Tachi on kuitenkin sivuase; samurain pääase oli joko jousi ("yumi" tai "daikyū"), salkoase ("naginata" tai "nagamaki") tai keihäs ("yari"). Tachin kanssa kannetaan usein joko kodachia ( "lyhyt miekka") tai tantōa. Yhteensopivaa tachi-kodachiparia kutsutaan nimellä "daishō".
Tachista on olemassa myös pidennetty kahdenkäden versio, "Ōdachi", joka oli puhtaasti jalkamiehen ase. Elokuvassa "Seitsemän samuraita" Toshiro Mifune käyttää sellaista.
Pellefantti
Pellefantti () on sarjakuvahahmo, joka on sinisen värinen norsu. Se on ruotsalaisen Rune Andréassonin luoma. Pellefantin lisäksi sarjakuvassa esiintyy muun muassa hiiri Piip, Pahapeikko sekä Lakritsipeikko.
Pellefantti on ilmestynyt Suomessa 1980- ja 1990-luvulla omana sarjakuvalehtenä, mutta on sen jälkeen ilmestynyt harvakseltaan Bamsessa eli Maailman vahvin Nalle-lehdissä.
Anu Kaipainen
Aune Helinä (Anu) Kaipainen, o.s. Mustonen (14. maaliskuuta 1933 Muolaa – 29. syyskuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen kirjailija.
Kaipainen kirjoitti ylioppilaaksi 1951 Helsingissä Kallion yhteiskoulusta ja valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta 1955. Hän toimi äidinkielenopettajana Kiuruvedellä, Helsingissä, Kauniaisissa, Viinijärvellä ja Oulussa, sekä kirjoitti sanomalehtiin kirjallisuusarvosteluja.
Esikoisromaani Utuiset neulat ilmestyi vuonna 1960, ja tämän jälkeen Kaipaiselta julkaistiin teoksia tasaisesti muutaman vuoden välein. Päätoimiseksi kirjailijaksi hän siirtyi vuonna 1967. Kaipainen kirjoitti runojen ja romaanien lisäksi lukuisia näytelmiä ja tv-näytelmiä. Hän toimi myös monissa kirjallisuuteen liittyvissä luottamustehtävissä lähinnä 1970-luvulla ja jäsenenä Kauniaisten kaupunginvaltuustossa. Kaipainen on julkaissut myös runokokoelman 1961.
Anu Kaipainen sai valtionpalkinnot vuosina 1967 ja 1969 sekä valtion taiteilijaeläkkeen vuodesta 1994. Vuonna 2002 hänen kirjansa "Granaattiomena" oli ehdolla Finlandia-palkinnon saajaksi.
Anu Kaipainen, tuolloin Mustonen, vihittiin vuonna 1955 Osmo Kaipaisen kanssa. Heidän vanhin lapsensa oli säveltäjä Jouni Kaipainen (1956–2015) ja hänen lisäkseen kaksi nuorempaa poikaa (syntyneet 1958 ja 1963). Anu Kaipaisen puoliso Osmo Kaipainen kuoli 1985.
Korvensuora
Korvensuora on kaupunginosa Oulussa Korvensuoran suuralueella valtatien 20 molemmin puolin, noin kuuden kilometrin päässä kaupungin keskustasta. Kaupunginosan asukasluku on noin 2 000.
Korvensuora on vanha kaupunginosa, jonka rakennuskanta on moninainen. Alueella on vanhoja rintamamiestaloja, uudempia omakotitaloja sekä rivi- ja luhtitaloja.
Hammingin etäisyys
Hammingin etäisyys on kahden samanpituisen merkkijonon toisistaan eroavien merkkien lukumäärä. Käsitteen määritteli matemaatikko Richard Hamming.
Esimerkkejä:
Tigret
Tigret tarkoittaa kahta toisilleen läheistä sukua olevaa seemiläistä kansaa. Tigreä puhuvia tigrejä asuu Eritreassa ja Sudanissa, kun taas tigrinjaa puhuvia tigrejä asuu molemmin puolin Eritrean ja Etiopian välistä rajaa. Jälkimmäiset ovat läheisempää sukua Etiopian amharoille.
Tigret muodostivat antiikin aikaan Aksumin kuningaskunnan, jonka pääkaupunki oli Asmara. Sittemmin alue joutui osmannien vallan alle, kunnes Italia valloitti Punaisenmeren rannikkoalueita 1885, jolloin pohjoisessa asuvat tigret joutuivat Italian vallan alle, ja he muodostivat Eritrean siirtomaan yhdessä kuušilaisten afarien ja sahojen kanssa. Italian siirtomaavalta päättyi toisen maailmansodan aikana. Eritrea liitettiin Etiopian maakunnaksi 1952, mutta se kapinoi 1970-luvulta lähtien ja itsenäistyi lopulta vuonna 1993.
Tigrejen kahtia jakautunut identiteetti johtuu osaksi valtiollisesta historiasta ja osaksi uskonnosta. Etiopian alueella asuvat tigret kuuluvat suurimmaksi osaksi Etiopian ortodoksiseen kirkkoon, kun taas Eritreassa asuvien tigrejen enemmistö on islaminuskoisia.
Uther Pendragon
Uther Pendragon on kuvitteellinen henkilö, joka esiintyy kuningas Arthuriin liittyvissä legendoissa. Tarujen mukaan hän on kuningas Arthurin isä ja Englannin (tai silloisen Englannin alueen) kuningas.
Uther mainitaan ensi kerran Geoffrey Monmouthilaisen vuonna 1133 julkaistussa teoksessa "Historia Regum Britanniae". Sen mukaan Uther ja hänen vanhempi veljensä Aurelius Ambrosius olivat nuorena maanpaossa Bretagnessa. He palaavat Englantiin ja syöksevät vallasta Vortigernin. Aureliuksesta tulee kuningas, mutta hänet myrkytetään, ja Utherista tulee kuningas veljensä kuoleman jälkeen.
Geoffrey Monmouthilaisen mukaan Arthur syntyi Utherin ja Igrainen aviottomana poikana. Uther himoitsee Cornwallin herttuan Gerloisin puolisoa Igrainea, mutta tämä torjuu hänet. Uther johtaa silloin armeijansa hyökkäykseen herttuan maille. Gerlois lähtee taisteluun, mutta sillä aikaa Merlin taikoo Utherin Gerloisin näköiseksi. Uther menee Tintagelin linnaan ja saattaa herttuatar Igrainen raskaaksi esiintyessään tämän aviomiehenä. Samana yönä Gerlois saa surmansa taistelussa, ja pian tämän jälkeen Uther menee naimisiin Igrainen kanssa. Merlin vaatii maksuksi avustaan Utherin ja Igrainen lapsen, tulevan kuningas Arthurin.
Nimi "Pendragon" tulee Geoffrey Monmouthilaisen mukaan enteestä, jonka Merlin ja Uther näkevät Aureliuksen kuoleman jälkeen. Näky saa hohtavan lohikäärmeen muodon, ja 
Merlin tulkitsee sen ennakoivan Utherin ja hänen syntymättömän lapsensa loistavaa tulevaisuutta. Geoffrey Monmouthilainen selittää näyn tarkoittavan lohikäärmeen päätä tai päälohikäärmettä, jonka voidaan tulkita tarkoittavan "ensimmäistä johtajaa" tai "sotureiden päällikköä".
Gregory Smith
Gregory Edward Smith (s. 6. heinäkuuta 1983 Toronto, Ontario, Kanada) on kanadalais-amerikkalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Ephram Brownin roolista televisiosarjassa "Everwood". Vuodesta 2010 lähtien hän on esiintynyt poliisisarjassa "Nuoret poliisit". Smith debytoi sarjassa myös yksittäisten jaksojen ohjaajana.
Smith esiintyi ensimmäisen kerran televisiossa yksivuotiaana, tuolloin mainoksessa. Hänen ensimmäinen merkittävä roolinsa oli elokuvassa "Leapin' Leprechauns" (1995), sen jälkeen hän on näytellyt muun muassa elokuvissa "Harriet the Spy", "Pienet soturit", "Krippendorf's Tribe" ja "Patriot". 
Gregory on tunnettu myös "World Heroes" -pelisarjan Tom Wieselawin ääninäyttelijänä.
Gregory Smithillä on nykyään sekä Kanadan että Yhdysvaltain kansalaisuus.
"Everwoodin" roolihahmonsa Ephram Brownin tavoin myös Smith uskonnoltaan juutalainen.
Veren vangit
Veren vangit () on Anne Ricen kirjoittama vampyyriromaani. Kirja ilmestyi vuonna 1976, mutta tekijä oli kirjoittanut sen jo kolme vuotta aiemmin.
Romaani keskittyy kuolemattomuuden, kadottamisen, seksuaalisuuden ja voiman teemoihin. Teos saavutti nopeasti kulttisuosion ja sillä on ollut suuri vaikutus gootti-kulttuuriin. Kirjalla on monia jatko-osia.
Kirjasta on tehty samanniminen elokuvasovitus vuonna 1994.
Veikko Huhtanen
Veikko Aarne Aleks Huhtanen (5. kesäkuuta 1919 Viipuri – 29. tammikuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen telinevoimistelija ja kolminkertainen olympiavoittaja.
Huhtanen voitti Lontoon olympiakisoissa 1948 kultaa 12-ottelussa pistein 229,7. Hevosella hän jakoi kultamitalin pistein 38,7 Paavo Aaltosen ja Heikki Savolaisen kanssa. Nojapuilla Huhtanen voitti olympiahopeaa pistein 39,3 ja rekillä pronssia pistein 39,2. Hän sai hypyissä 38,4 pistettä ja jäi vain 0,1 pistettä pronssimitalista. Suomen joukkue, jossa Huhtanen oli mukana, voitti joukkuekilpailussa olympiakultaa. Huhtanen oli kisojen toiseksi menestynein urheilija hollantilaisen Fanny Blankers-Koenin jälkeen.
Huhtanen voitti Baselin MM-kisoissa 1950 MM-hopeaa rekillä ja oli mukana Suomen joukkueessa, joka voitti joukkuekilpailussa MM-hopeaa.
NHIndustries
NHIndustries on vuonna 1992 perustettu helikoptereita valmistava konsortio, jonka jäsenet ovat:NHIndustries perustettiin NHI NH90 -sarjan helikoptereiden suunnittelua, kehitystä, tuotteistamista, tuotantoa sekä logistiikan hoitamista varten.
Paavo Aaltonen
Paavo Johannes Aaltonen (11. joulukuuta 1919 Kemi – 9. syyskuuta 1962 Sipoo) oli suomalainen telinevoimistelija ja kolminkertainen olympiavoittaja.
Aaltonen voitti kolme kultamitalia Lontoon 1948 olympialaisten voimistelukilpailuissa. Hän kuului joukkuekilpailussa Suomen voitokkaaseen ryhmään ja saavutti henkilökohtaisen kullan hypyssä ja hevosella. Jälkimmäisellä telineellä hän jakoi tasapistein voiton maanmiestensä Veikko Huhtasen ja Heikki Savolaisen kanssa. Lisäksi Aaltonen sai pronssia 12-ottelussa.
Vuoden 1950 maailmanmestaruuskilpailuissa Baselissa Aaltonen voitti kultaa rekillä ja hopeaa joukkuekilpailussa. Hän oli viimeisin suomalainen telinevoimistelun maailmanmestari aina vuoteen 1997 ja Jani Tanskasen mestaruuteen saakka.
Aaltonen edusti kotimaassaan muun muassa Karhulan Katajaisia ja Elannon Iskua. Hän oli ensimmäinen TUL:n seuran edustajana maailmanmestaruuden voittanut urheilija.
Pekka Autiovuori
Pekka Kullervo Autiovuori (s. 19. maaliskuuta 1946 Riihimäki) on suomalainen näyttelijä. Hän näytteli Suomen Kansallisteatterissa vuosina 1967–2009.
Autiovuori pääsi Suomen Teatterikouluun vuonna 1964 ja valmistui vuonna 1967. Hän teki läpimurtonsa jo opiskeluaikanaan Mikko Niskasen nuorisokuvauksissa "Käpy selän alla" (1966) ja "Lapualaismorsian" (1967), joiden pääosiin ohjaaja poimi nuoria teatterikoululaisia. Autiovuori sai parhaan miespääosan Jussi-patsaan roolistaan elokuvassa "Tunteita" (1966), joka oli neljän teatterikoulusta valmistuneen nuoren ohjaajan tekemä episodielokuva. Hän oli tuolloin vasta 20-vuotias ja on edelleen kaikkien aikojen nuorin palkinnon saaja.
Valmistuttuaan teatterikoulusta Autiovuori kiinnitettiin 1967 Suomen Kansallisteatteriin, jossa hän näytteli vuoteen 2009. Autiovuori on näytellyt urallaan monentyyppisiä rooleja. Parhaimmillaan hän on lavalla, kun näytelmässä vaaditaan kellontarkkaa komediallista älyä sekä nokkeluutta. Näitä puolia hän on esittänyt erityisesti Kansallisteatterin 1990–2000-lukujen Molière-komedioissa. Autiovuori palkittiin näyttelijäntyöstään Ida Aalberg -palkinnolla vuonna 1997.
Autiovuori on esiintynyt harvakseltaan myös elokuvissa, kuten Edvin Laineen Väinö Linna -filmatisoinnissa "Täällä Pohjantähden alla" (1968) ja Spede Pasasen Uuno Turhapuro -elokuvissa. Hän esiintyi myös suositussa televisiosarjassa "Sämpy" ja esitti "Siivoton juttu" -elokuvassa pankin virkailijaa.
Myöhemmin Autiovuori on tullut tunnetuksi erityisesti äänestään radiokuunnelmissa. Hän on esittänyt muun muassa Richard Lammia "Knalli ja sateenvarjo" -kuunnelmasarjassa (1979 alkaen) ja Arthur Dentiä suomalaisessa sovituksessa Douglas Adamsin tieteisparodiasta "Linnunradan käsikirja liftareille" (1984–1985, 1991 ja 1995). Autiovuori näytteli myös nimiroolin "Kuka viritti ansan, Roger Rabbit?" -elokuvan kuunnelmasovituksessa, jota levitettiin myyntikasettina. Autiovuori on lisäksi humorististen Nikke-äänikirjojen (c-kasetti) kertojaääni.
Autiovuoren ääni on tuttu myös lastenpiirretyistä. Hänen esittämiään rooleja ovat muun muassa "Ankronikan" Roope Ankka, "Alfred J. Kwakin" Korppi, Karski-Katti, Tarkastaja Sherlock ja Hannu Harakka, "Karhuherra Paddingtonin" herra Curry, "Pekka Töpöhännän" Monni ja "Toy Storyn" Herra Perunapää.
Autiovuoren vaimo on vuodesta 1987 näyttelijä Marjukka Halttunen.
Rajalan kämppä
Rajalan kämppä on vuonna 1946 metsätyömiesten asunnoksi valmistunut rakennus Laipanmaan metsäalueen keskellä entisen Sahalahden kunnan alueella Kangasalla. Sen rakennutti Yhtyneet Paperitehtaat vuonna 1946. Kämpän käyttö oli vilkkainta 1950-luvulla. 1960-luvulla majoittumien metsäkämpillä hiipui nopeasti metsätyön koneistuttua ja autoteiden tultua Laipanmaahankin. 1970-luvun alusta alkaen kämpällä asui vain yksi mies, Nestori Hanhikoski vuoteen 2002 asti. Kämpän omistaja UPM Kymmene vuokrasi kämpän Sahalahti-Seuralle. Vuosina 2004 ja 2005 kämppä kunnostettiin talkoovoimin museo- ja virkistyskäyttöön, johon se otettiin juhlallisin menoin 28. kesäkuuta 2005.
Ida’an
Ida’an on Sabahin osavaltiossa, Malesiassa puhuttava austronesialainen kieli. Sillä on noin 6 000 äidinkielistä puhujaa (1987). Kielellä on ainakin kaksi murretta, begahak ja subpan.
Iharinkoski
Iharinkoski sijaitsi Pirkanmaalla Kangasalan kunnan Iharin kylässä vuosina 1604–1830. Koski syntyi luonnonmullistuksessa paikalle, jossa siihen saakka oli ollut Längelmäveden ja Pälkäneveden yhdistänyt salmi. Kosken kuivuttua paikalla oli järvet toisistaan erottanut kannas, jonka poikki paljon myöhemmin on kaivettu järvet yhdistävä kanava.
Vuonna 1604 Pälkänevedelle syntyi uusi lasku-uoma, Kostianvirta, ja järven vedet alkoivat virrata sitä pitkin Mallasveteen. Pälkäneveden pinta aleni tällöin nopeasti noin 3,5 metriä, Mallasveden tasolle. Myös Längelmäveden pinta laski, mutta vähemmän kuin Pälkäneveden, ja näitä järviä yhdistäneen salmen paikalle syntyi koski, jonka kautta Längelmävesi laski Pälkäneveteen. Samalla Sarsanvirta, jota pitkin Längelmävesi ja Pälkänevesi olivat laskeneet Roineeseen, kuivui 10. kesäkuuta 1604 yhdessä yössä. Siihen aikaan ajateltiin Iharinkosken olevan syyllinen Sarsan kuivumiseen ja syntyi sanonta ""Ilkeä Iharin koski saatti Sarsan vaivaiseksi"". Todellinen syyllinen Sarsan kuivumiseen oli siis Kostianvirta.
1800-luvun alussa alettiin rakentaa kanavaa Längelmäveden ja Roineen väliselle kapealle kannakselle. Keväällä 1830 rakentajien padot pettivät ja syntyi Kaivannon kanava. Tällöin Längelmävesi laski Roineen tasolle ja Iharinkoski kuivui.
Iharinkosken vesiuoman katkaissut kannas kaivettiin auki 5.4.2014. Pitkään suunnitellun kannaksen poiston tarkoituksena oli uoman avaaminen veneliikenteelle ja vedenlaadun parantaminen. Keväällä 2012 Vaasan hallinto-oikeus antoi kannaksen avaushankkeelle myönteisen päätöksen. Valitusten vuoksi käsittely siirtyi korkeimpaan hallinto-oikeuteen, joka antoi 12.11.2013 uuden myönteisen päätöksen Iharin kannaksen avaamiseksi.
Kannaksen kaivaminen aloitettiin 5.4.2014 kello 9, ja noin kello 10 aikaan vedet pääsivät virtaamaan esteettä Heposelän ja Pälkäneveden välillä. Paikalla oli useita kymmeniä ihmisiä, myös paikallisen lehdistön edustajia. Viereisessä Iharin Myllytorpassa oli kahvio avattu tapahtuman kunniaksi. Vaikka vedenkorkeudet avatun kannaksen molemmin puolin olevissa vesistöissä ovatkin teoriassa samat, havaittiin kannaksen avaamisen jälkeen veden virtaamista Heposelästä kohti Pälkänevettä.
Percival
Percival tai Perceval on kuvitteellinen henkilö, joka esiintyy kuningas Arthuriin liittyvissä legendoissa. Hän on yksi pyöreän pöydän ritareista. Walesinkielisessä kirjallisuudessa hänen nimensä on Peredur.
Useimpien tarinoiden mukaan Percival on aatelinen, ja hänen isänsä on joko kuningas Pellinore tai joku ylhäinen ritari. Percival päättää ryhtyä ritariksi tavattuaan muutamia ritareita. Hän lähtee kuningas Arthurin hoviin, jossa hän osoittautuu erinomaiseksi soturiksi, ja hänet valitaan pyöreän pöydän ritariksi.
Percivalin keskeinen ominaisuus on lapsenomainen viattomuus, joka suojelee häntä maallisilta houkutuksilta ja erottaa hänet muista pyöreän pöydän ritareista. Viattomuus myös yhdistää hänet kansantaruista tuttuun yksinkertaisen sankarin tai hupsun aiheeseen. Percival yhdistettiin Graalin maljan etsintään jo varhaisimmissa Arthurista kertovissa legendoissa. Chrétien de Troyes kertoo Percevalista, joka ensin epäonnistuu tehtävässään, mutta oppii erehdyksestään ja lopulta löytää Graalin. Troyes'n tarinassa "Le Conte du Graal" Percival vierailee haavoittuneen Kalastajakuninkaan linnassa, missä hän näkee salaperäisen astian. Percival ei kuitenkaan kysy kysymystä, joka parantaisi Kalastajakuninkaan, koska Percivalia on aiemmin kehotettu olemaan kyselemättä liikoja. Sittemmin Percival osallistuu Graalin maljan etsintöihin ja oppii vähitellen, mitä todellinen ritarius ja sen yhteys kirkon opetuksiin merkitsee. Myöhemmissä versioissa Graalin tärkein löytäjä on Galahad, mutta Percival pysyy kuitenkin yhtenä kolmesta maljan löytävästä ritarista. Kolmas ritareista on sir Bors joka tarun mukaan ainoana palasi etsintämatkaltaan.
Saksalainen ritari ja runolaulaja Wolfram von Eschenbach kirjoitti 1200-luvulla oman versionsa Percivalin kasvutarinasta nimellä "Parzival" tai "Parsifal", johon myös Richard Wagnerin "Parsifal" -ooppera pohjautuu.
Heikki Savolainen (urheilija)
Heikki Ilmari Savolainen () oli lääkäri ja yksi kaikkien aikojen menestyneimmistä suomalaisista telinevoimistelijoista, kaksinkertainen olympiavoittaja. Olympiauransa aikana Savolainen voitti yhdeksän mitalia: kaksi kultamitalia, yhden hopean ja kuusi pronssia. Hän oli myös voimistelun epävirallinen maailmanmestari vuodelta 1931.
Savolaisen vanhemmat olivat Otto Savolainen ja Hilja Sofia Kaskinen ja puoliso vuodesta 1933 Aune Mirja Karhumäki. Savolainen pääsi ylioppilaaksi Joensuun lyseosta 1927 ja valmistui voimistelunopettajaksi Helsingin yliopiston voimistelulaitokselta vuonna 1931. Lääketieteen lisensiaatin tutkinnon hän suoritti 1939. Savolainen asui 1930-luvulla muun muassa Helsingissä, Hyvinkäällä, Vaasassa ja Vierumäellä. Hän palveli talvisodassa pataljoonanlääkärinä ja jatkosodassa lääkintämajurin (1941) arvoisena kenttäsairaalan päällikkölääkärinä. Savolaiselle myönnettiin sota-ansioista VR 3 tl.k. vuonna 1943 ja reservin lääkintäeverstiluutnantin arvo vuonna 1966.
Sotien jälkeen hän aloitti kaupunginlääkärinä Kajaanissa, jossa hän toimi eläkkeelle siirtymisensä saakka. Savolainen oli lääkintöneuvos ja hänet vihittiin Jyväskylän yliopiston liikuntatieteiden kunniatohtoriksi 1982. Hänelle on myönnetty lisäksi Suomen urheilun suuri ansioristi. Savolainen on haudattu perhehautaan Kajaanin hautausmaalle. Hänelle pystytettiin 28. syyskuuta 2007 muistomerkki Kajaanin Rantapuistoon. Kajaanin varuskunnan urheilutalo- ja uimahallirakennus Hoikankankaalla on nimetty hänen etunimensä mukaan Heikinhalliksi.
Savolaisen kilpailu-ura huipulla kesti kuusi olympiadia, kaikkiaan 24 vuotta eli vuodet 1928–1952. Amsterdamissa 1928 hän voitti pronssia hevosella, mikä oli Suomen kaikkien aikojen ensimmäinen henkilökohtainen voimistelumitali. Samoin hänen viimeinen mitalinsa oli pronssinen kotikisojen joukkuekilpailussa kaikkien aikojen vanhimpana voimistelumitalistina (44-vuotiaana) voitettu. Savolainen vannoi myös olympiavalan Helsingin olympialaisten avajaisissa 1952. Yhdessä Harri Kirvesniemen, Merlene Otteyn, Aleksei Nemovin ja Franziska van Almsickin kanssa Savolaisella on ennätykselliset kuusi olympiakisojen pronssimitalia.Los Angelesin kisoissa 1932 Savolainen ja Einari Teräsvirta sijoittuivat rekillä samoilla pisteillä toiseksi. Suomen joukkue päätti antaa hopeamitalin Savolaiselle ja pronssin Teräsvirralle. Lontoossa 1948 Savolainen jakoi hevosella kullan tasapistein Veikko Huhtasen ja Paavo Aaltosen kanssa.
Pahkasika (täsmennyssivu)
Pahkasika tarkoittaa seuraavia:
Häpy
Häpy, myös vulva tai cunnus tarkoittaa naisen ulkoisia sukupuolielimiä, joihin kuuluvat isot ja pienet häpyhuulet, häpykieli eli klitoris, emättimen aukko ja emättimen eteinen sekä eteisrauhaset ja häpykumpu, toiselta nimeltään häpykukkula.
Hävyllä on keskeinen rooli seksuaalisuudessa ja seksuaalisessa kanssakäymisessä. Häpy liittyy lisääntymiseen sekä yhdynnän että synnytyksen osalta.
Häpy on naisen vartalon alaosassa, etupuolella sijaitseva ulkoiset sukupuolielimet käsittävä alue, jonka näkyvin osa ovat isot häpyhuulet. Ne muodostavat veneen muotoa muistuttavan alueen, niiden välissä on häpyrako. Pehmeästä ja joustavasta kudoksesta muodostuvat isot häpyhuulet peittävät kokonaan tai osittain pienet häpyhuulet. Häpyhuulien välissä sijaitsevat ylhäältä alaspäin terska eli klitoriksen pää, virtsaputken suu sekä emätinaukko. Häpyhuulissa ja terskassa on paisuvaiskudosta, ne paisuvat hieman seksuaalisen kiihottumisen myötä. Häpyhuulien iho on hieman ryppyistä.
Häpykielen näkyvä osa on noin herneen kokoinen, tuntoherkkä elin, jota osittain peittää esinahka. Emätinaukko ja emättimen eteinen muodostavat emättimen etummaisen, tuntoherkän osan. Häpykumpu on häpyliitoksen kohdalla, häpyhuulien yläpuolella sijaitseva ihonalaisen rasvakudoksen muodostama kohouma.
Murrosiän jälkeen hävyn seutua luontaisesti verhoaa häpykarvoitus.
Hävyllä on keskeinen merkitys seksuaalisuudessa, sen näkyminen voi jo sinällään olla seksuaalinen kiihoke. Hävyn tärkeimmät osat, häpyhuulet, häpykieli ja emättimen etuosa (aukko ja eteinen) ovat tuntoherkkää aluetta, ja niiden hyväileminen seksuaalisessa kanssakäymisessä tai itsetyydytyksessä tuottaa mielihyvää. Yhdynnässä jäykistynyt siitin työnnetään emätinaukosta sisään. Emätinaukko on myös synnytyskanavan osa. Virtsaputken suu ei kuulu naisen sukupuolielimiin, mutta sijaitsee hävyn alueella.
Kiuruvesi-lehti
Kiuruvesi-lehti on 1953 perustettu sanomalehti, joka ilmestyy Kiuruvedellä. Kiuruvesi-lehti on Sanomalehtien Liiton jäsen. Lehti on 1-päiväinen ja ilmestyy keskiviikkoisin. Lehti painetaan Eurotabloid-formaatissa, eli se on kooltaan 315 x 430 mm. Kiuruvesi-lehteä julkaisee Kiuruvesi Lehti Oy. Lehti painetaan Kisapaino Oy:ssä Kiuruvedellä.
Taxi
Taxi eli taksi on vuokrattava kulkuneuvo ja sen kuljettaja.
Luettelo televisiosarjan South Park jaksoista
Tämä on luettelo televisiosarja South Parkin jaksoista tuotantokausittain, elokuvasta ja erikoisjaksoista.
Rutherfordium
Rutherfordium on alkuaine, jonka kemiallinen merkki on Rf ja järjestysluku 104. Se on transaktinoidien sarjan ensimmäinen alkuaine. Rutherfordium on erittäin radioaktiivinen ja sen vakaimman tunnetun isotoopin Rf puoliintumisaika on vain 1,3 tuntia. Rutherfordiumilla ei siksi ole käyttökohteita ja siitä tiedetään vain vähän. Ominaisuuksiltaan sen uskotaan muistuttavan zirkoniumia ja hafniumia.
Rutherfordiumia valmisti ensimmäisen kerran Georgi Flerovin johtama tutkimusryhmä vuonna 1964 Dubnassa Neuvostoliitossa. Yhdysvalloissa, Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä rutherfordiumia valmistettiin vuonna 1969 Albert Ghiorson johdolla. Tästä aiheutui nimeämiskiista: Neuvostotutkijat ehdottivat nimeksi "dubniumia" (Db), koska alkuaine löydettiin Dubnassa, ja myös "kurchatoviumia" (Ku) Igor Kurtšatovin mukaan. Tämä ei sopinut yhdysvaltalaisille, koska Kurtšatov oli ollut kehittämässä Neuvostoliiton ydinpommia. Neuvostoliitossa ja itäblokissa nimeä (Курчатовий) käytettiin kuitenkin yleisesti.
Kalifornialaistutkijat ehdottivat nimeä "rutherfordium" uusiseelantilaisen kemistin Ernest Rutherfordin mukaan. IUPAC ratkaisi kiistan ja antoi väliaikaiseksi nimeksi "unnilquadium" (Unq) ja antamalla neuvostotutkijoiden nimetä samalla lailla kiistelty alkuaine dubnium. Rutherfordium sai nykyisen nimensä vuonna 1997 39. IUPACin yleiskokouksessa Genevessä.
Dubnan vuoden 1964 kokeessa, neuvostotutkijat pommittivat plutoniumin Pu isotooppia neon-22 nuklideilla, ja väittivät saaneensa tulokseksi alkuaineen 104 isotooppia jolla olisi massaluku 260 ja puoliintumisaika 0,3 sekuntia.
Amerikkalaisten laitteisto ei kyennyt kiihdyttämään neon-22 ioneja tarpeeksi suuriin nopeuksiin, joten heidän koejärjestelynsä oli erilainen. He pommittivat kaliforniumin isotooppia Cf hiili-12 ja hiili-13 ioneilla. He eivät kyenneet syntetisoimaan samaa isotooppia kuin Dubnan tutkijat, mutta Berkeleyn ryhmä raportoi tunnistaneensa kaksi, ehkä kolme, isotooppia alkuaineelle 104. Cf:n reaktio hiili-12:n kanssa tuotti isotoopin massaluvultaan 257 jonka puoliintumisajaksi mitattiin 4–5 sekuntia; hiili-13 tuotti isotoopin massaluvultaan 259 ja jonka puoliintumisajaksi saatiin 3-4 sekuntia. Seuraavaksi Berkeleyn ryhmä pommitti curiumin isotooppia Cm happi-18 ioneilla ja sai tulokseksi isotoopin Rf.
Rutherfordiumilla ei ole pysyviä tai luonnossa esiintyviä isotooppeja. Sille tunnetaan 16 radioaktiivista isotooppia, näiden massaluvut ovat välillä 253:sta 268:aan. Näistä vakain on Rf, jonka puoliintumisaika on 1,3 tuntia (virherajat +2,3–0,5 h). Seuraavaksi stabiileimmat ovat Rf jonka puoliintumisaika on 11±3 minuuttia ja Rf (1,6±0,8 minuuttia). Kaikkien muiden isotooppien puoliintumisajat ovat alle minuutin, useimmiten vain joitain sekunnin murto-osia. Rutherfordiumilla on myös ainakin 4 meta­stabiilia ydinisomeeriä.
Nihonium
Nihonium () on synteettinen alkuaine, jonka kemiallinen merkki on Nh ja järjestysluku 113. Venäläiset fyysikot loivat tämän alkuaineen 2003 Dubnassa, moskoviumin ohella, samoin kuin japanilainen RIKEN:in tutkimusryhmä 2004. IUPAC vahvisti alkuaineen löytämisen 30. joulukuuta 2015 ja pitää ensimmäisenä löytäjänä RIKEN:in ryhmää. Nihonium tunnettiin useita vuosia IUPAC:n antamalla väliaikaisella nimellä ununtrium (väliaikainen kemiallinen merkki Uut). Nimi tulee Japania tarkoittavasta sanasta "Nihon" ().
12. elokuuta 2012 RIKEN:in tutkimusryhmä ilmoitti onnistuneensa valmistamaan nihoniumin isotooppia, joka hajosi ensin dubniumiksi ja sitten mendeleviumiksi.
Nihonium on erittäin radioaktiivista ja sen pysyvimmän isotoopin Nh puoliintumisaika on vain noin seitsemän sekuntia. Jaksollisessa järjestelmässä nihonium kuuluu booriryhmään ja sen ominaisuuksien oletetaan olevan samankaltaisia kuin kevyempien booriryhmän aineiden. Nihoniumin kemiasta ei tiedetä paljonkaan, koska sitä on valmistettu vain muutamia atomeja.
Nihoniumilla ei ole pysyviä tai luonnossa esiintyviä isotooppeja. Muiden transuraanien tavoin kaikki nihoniumin isotoopit ovat radioaktiivisia. Alkuaineelle tunnetaan 10 radioaktiivista isotooppia, joiden massaluvut ovat välillä 278–287. Alkuaineen pysyvin isotooppi on Nh, jonka puoliintumisaika on noin seitsemän sekuntia. Tämä isotooppi hajoaa alfasäteilyä emittoiden röntgenium-282:ksi. Seuraavaksi pysyvin isotooppi on Nh jonka puoliintumisajaksi on mitattu noin 3,3 sekuntia. Kaikkien muiden isotooppien puoliintumisajat ovat alle yhden sekunnin.
Nihoniumin isotoopit hajoavat lähes pelkästään alfahajoamisella, mutta spontaani fissio voi olla mahdollinen joillekin isotoopeille. Taulukossa on kaikki tunnetut isotoopit, joiden puoliintumisaika on pystytty kokeellisesti mittaamaan tai josta on ainakin arvio (vuonna 2017):
Moskovium
Moskovium () on synteettinen alkuaine, jonka kemiallinen merkki on Mc ja järjestysluku 115. Sen aikaisempi väliaikainen nimi oli ununpentium ja väliaikainen kemiallinen merkki Uup. Venäläiset fyysikot loivat tämän alkuaineen Dubnassa 2003 nihoniumin ohella, samoin kuin amerikkalaiset Lawrence Livermore National Laboratory tutkimuslaitoksessa samana vuonna. IUPAC vahvisti löydön joulukuussa 2015 ja alkuaine sai nykyisen nimensä marraskuussa 2016. Ruotsalaisen Lundin yliopiston tutkijat raportoivat 27. elokuuta 2013 muodostaneensa moskoviumia pommittamalla amerikiumia kalsiumioneilla.
Noin 100 atomia moskoviumia on havaittu tähän päivään (2016) mennessä, ja niiden massaluvut ovat olleet välillä 287–292. Pitkäikäisin isotooppi on Mc, jonka puoliintumisaika on vain noin 410 millisekuntia.
Moskoviumilla ei ole pysyviä tai luonnossa esiintyviä isotooppeja. Muiden transuraanien tavoin kaikki moskoviumin isotoopit ovat radioaktiivisia. Alkuaineelle tunnetaan viisi isotooppia, joista pysyvin on Mc, jonka puoliintumisaika on noin 410 millisekuntia. Tämä isotooppi hajoaa alfasäteilyä emittoiden nihonium-286:ksi. Kaikkien muiden isotooppien puoliintumisajat jäävät alle puolen sekunnin.
Moskoviumin isotoopit hajoavat yksinomaan alfahajoamisella. Taulukossa on kaikki tunnetut isotoopit, joiden puoliintumisaika on pystytty kokeellisesti mittaamaan tai josta on ainakin arvio (vuonna 2017):
Komodo
Komodo on saari Indonesiassa. Se on osa Nusa Tenggara Timurin provinssia ja sijaitsee Sapesalmessa, hieman Floresin saaresta länteen. Saarella on pari tuhatta asukasta ja sen pinta-ala on noin 390 neliökilometriä. Suurin osa saaren asukkaista on 1500-luvulla Floresin saarelta karkotettujen vankien jälkeläisiä, jotka ovat sekoittuneet sulawesiläisiin bugeihin. Saarella puhutaan austronesialaiseen kielikuntaan kuuluvaa komodon kieltä. Saaren väestö on pääosin islaminuskoista, mutta siellä on myös kristitty- ja hinduvähemmistö. Komodo on tullut kuuluisaksi maailman suurimmasta liskolajista, komodonvaraanista.
Saari muodostaa yhdessä Padarin ja Rinjan useiden ympäröivien pikkusaarten kanssa Komodon kansallispuiston.
Mr. Children
Mr. Children (), lempinimeltään ”Misuchiru” (), on japanilainen vuonna 1988 perustettu rockyhtye. Sen muodostavat laulaja Kazutoshi Sakurai, kitaristi Ken’ichi Tahara, basisti Keisuke Nakagawa ja rumpali Hideya Suzuki. Se on yksi Japanin menestyneimmistä yhtyeistä: Mr. Children on myynyt yhteensä yli 50 miljoonaa levyä ja sai 1990-luvun puolivälissä läpimurrollaan aikaan ”Mr. Children -ilmiön”, kun singlejä ”Cross Road” ja ”Innocent World” sekä albumia "Atomic Heart" myytiin kutakin yli miljoona kappaletta.
Mr. Children on toiminut nykyisessä muodossaan vuodesta 1989. Yhtyeen ensimmäinen suuren levy-yhtiön kautta julkaistu albumi "Everything" ilmestyi vuonna 1992. Läpimurtonsa yhtye teki vuosina 1993–1994, ja vuoteen 1996 saakka kaikki yhtyeen julkaisemat singlet myivät yli miljoona kappaletta. Mr. Childrenistä tuli pian yksi keskeisimmistä japanilaisista rockyhtyeistä, jolla on ollut merkittävä vaikutus maan musiikkielämään. Yhtye juhlisti kymmenvuotista taivaltaan vuonna 2002, kun sen laulaja Sakurai sai aivoverenkiertohäiriön, josta hän kuitenkin toipui, ja Mr. Children jatkoi uraansa toiselle vuosikymmenelle. Vuonna 2004 yhtyeen kappale ”Sign” sai Japan Record Award -palkinnon; se oli yhtyeen toinen palkinto vuoden 1994 singlen ”Innocent World” jälkeen.
Yhtye työskentelee Toy's Factory -levy-yhtiölle ja sen faniklubin nimi on ”Father & Mother”.
Studio- ja livealbumit
Kokoelmalevyt
Komodon kieli
Komodo on austronesialaiseen kielikuntaan kuuluva Indonesiassa puhuttava kieli. Kielellä on noin 700 puhujaa (2000). Puhujat asuvat pääosin Komodon saarella ja Floresin saaren länsirannikolla. Komodon läheisin sukulaiskieli on manggarai.
Tulenjohto
Tulenjohto on tykistön ammunnan organisoimiseksi tapahtuvaa käskytystoimintaa, jolla määrätään tykkiyksiköiden ammunnan kohteet ja se kuinka paljon tulivoimaa kukin tykki käyttää.
Tyypillisesti jalkaväkiyksiköllä on alistettuna tai orgaanisesti osanaan tulenjohtovoimaa. Suurvalta-armeijoissa tulenjohto on melko korkealla organisaatiotasolla.
Tykistön tulta voidaan johtaa suoraan käskemällä kohde, ampuvat tuliyksiköt ja haluttu määrä tulta. On kuitenkin tehokkaampaa, mikäli ammunta on etukäteen valmisteltua. Ylemmät johtoportaat antavat kullekin jalkaväkijoukolle tietyn määrän tulenkäyttöoikeutta, jonka ne saavat käyttää harkintansa mukaan. Yleensä näiden oikeuksien perusteella määritellään omalta puolustusalueelta joukko erityyppisiä maaleja, joiden koordinaatit tiedotetaan tuliyksiköille.
Suomessa tulenjohto on tyypillisesti alistettu joukkuetasolle. Tulenjohtaja on joukkueenjohtajan taistelijapari ja lähin yhteistyökumppani. Apunaan tulenjohtajalla on tulenjohtoryhmä tai -partio. Korkeammilla organisaatiotasoilla on myös omat tulenjohto-osansa: komppaniassa on tulenjohtopäällikkö ja pataljoonassa tulenjohtokomentaja. Nämä vastaavat epäsuoran tulen käytöstä omassa joukossaan.
Waingapu
Waingapu on kaupunki Indonesiassa. Se on Sumban saaren suurin kaupunki ja sijaitsee saaren itäosissa. Kaupungissa on Sumban saaren tärkein lentokenttä. Sen lisäksi siellä on muun muassa satama. Kaupungin asukasluku on noin 10 710.
Jääkiekon I-divisioona
I-divisioona oli Suomen toiseksi korkein jääkiekkosarja, johon oli mahdollista päästä pelaamalla. Se perustettiin 1974 ja korvasi vanhan Suomensarjan. Vuonna 2000 I-divisioonan korvasi Suomen jääkiekkoliiton mestaruussarja, Mestis. Kuten Mestiksestäkin, I-divisioonasta oli mahdollista nousta SM-liigaan ja sinne oli myös mahdollista tippua karsintojen kautta.
Ennen Mestis-aikaa I-divisioonasta käytettiin toisinaan eri nimityksiä sponsorien mukaan. Kausina 1992–1994 I-divisioonan jatkosarja pelattiin nimellä Finlandia-liiga. Kaudet 1994–1996 nimellä Fazer-liiga. Kaudesta 1996–1997 palattiin nimeen I-divisioona, joka säilyi Mestis-aikaan asti.
I-divisioonan joukkuemäärä, otteluiden määrä ja karsintatavat vaihtuivat vuosien saatossa suuresti. Joukkueita oli sarjassa pääasiallisesti 10–12, mutta joinakin kausina joukkueita oli vain kahdeksan, toisinaan 16. Lisäksi sarja jakaantui joinakin vuosina ylä- ja alasarjoihin.
Tämän jälkeen I-divisioona muuttui Suomen jääkiekkoliiton mestaruussarjaksi, Mestikseksi, josta ei enää voinut pelaamalla nousta SM-liigaan vuosien 2000 ja 2008 välillä. Poikkeuksellisesti kuitenkin SM-liiga kasvatti kaudeksi 2005–2006 joukkuemääräänsä parilliseksi (kolmestatoista neljääntoista), ja tällöin Mestiksen kauden 2004–2005 voittajalla oli mahdollisuus nousta liigaan. Näin teki kuopiolainen KalPa. Kaudeksi 2008–2009 liigakarsinnat palautuivat, jonka jälkeen niitä pelattiin kauteen 2012–2013 asti.
Olavi Rove
Olavi Antero Rove (alk. Grönfelt, 29. heinäkuuta 1915 Helsinki – 22. toukokuuta 1966 Helsinki) oli suomalainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja.
Rove voitti Baselin MM-kisoissa 1950 moniottelun MM-pronssia. Hän voitti lajikohtaisissa kilpailuissa kolme MM-hopeaa nojapuilla, renkailla ja hypyissä. Rove oli mukana myös Suomen joukkueessa, joka voitti joukkuekilpailussa MM-hopeaa. Seuraavana vuonna hän voitti uransa ensimmäisen moniottelun Suomen-mestaruuden.
Renfe
Renfe ("Red Nacional de los Ferrocarriles Españoles") oli vuonna 1941 perustettu Espanjan valtiollinen rautatieliikenneyhtiö. Yhtiö jaettiin vuonna 2005 kahdeksi erilliseksi liikelaitokseksi: rautatieverkoston rakentamisesta ja ylläpidosta vastaavaksi ADIF-liikelaitokseksi (Administrador de Infraestructuras Ferroviarias) ja rautatieliikennettä harjoittavaksi Renfe Operadora -liikelaitokseksi. Jälkimmäinen liikelaitos tunnetaan edelleen Renfe-nimellä. Espanjalaisissa kartoissa Renfe tarkoittaa yleisesti paikkakunnan rautatieasemaa.
Espanjan ennen vuotta 1988 rakennetuilla rautateillä on suurempi raideleveys kuin muualla Euroopassa. Syy tähän on Espanjan vaihtelevat pinnanmuodot. Ajateltiin, että leveämmät raiteet mahdollistaisivat suurempien höyrykoneiden käyttämisen vetureissa ja täten helpottaisivat mäkien nousemista. Tähän löydettiin ratkaisu muutamaa vuotta myöhemmin, mutta suurien muutoskustannusten välttämiseksi raiteet ja kalusto päätettiin jättää entiselleen.
Kaukoliikenteen lisäksi Renfe operoi Cercanías-lähiliikennejunaverkkoja Espanjan noin 10 suurimmalla kaupunkialueella. Madridissa lähiliikenteen junat joutuivat terrori-iskun kohteeksi 11. maaliskuuta 2004.
Espanjan suurnopeusjunajärjestelmä on nimeltään AVE ("Alta Velocidad Española"). AVE-rataverkon ensimmäinen osuus Madridin ja Sevillan välillä otettiin käyttöön vuonna 1992, jolloin Madrid oli Euroopan kulttuuripääkaupunki ja Sevillassa oli maailmannäyttely. Myöhemmin rataverkkoa on laajennettu niin, että vuonna 2015 verkon laajuus oli 3 100 kilometriä.
Renfen AVE-junat kulkevat Madridista muun muassa Malagaan, Valenciaan, Valladolidiin ja Barcelonaan sekä Ranskan Marseille'hin.
Einari Teräsvirta
Einari Teräsvirta (7. joulukuuta 1914 Viipuri – 23. marraskuuta 1995 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti, professori, telinevoimistelija ja olympiavoittaja.Los Angelesin kisoissa Teräsvirta sai rekillä samat pisteet Heikki Savolaisen kanssa, mutta Suomen joukkue päätti antaa hopeamitalin Savolaiselle. Teräsvirta on nuorin suomalainen kesäolympiamitalisti. Lisäksi hän ehti saavuttaa urallaan uimahyppyjen Suomen mestaruuden.
Hämeenlinnan Vanajan kirkon sankarimuistomerkki  on Teräsvirran teos, ja se paljastettiin 10.6.1949.
Nalkala
Nalkala on Tampereen III kaupunginosa. Se kattaa ydinkeskustan eteläisen osan Hämeenkadusta Laukontorille. Kaupunginosa rajoittuu Tammerkosken alajuoksuun, Ratinan suvantoon, Pyhäjärveen ja lännessä Hämeenpuistoon.
Syksyllä ja keväällä siellä voi herkutella Kalamarkkinoilla. Nalkalassa sijaitsee myös jalkapallobaari Kerho.
Ensimmäinen Nalkalan alueen asemakaava, jossa esiintyvät katujen nimet, on vuodelta 1868, joskin epävirallisesti kadut oli nimetty jo vuoden 1822 asemakaavaehdotuksessa. Alueen alkuperäisistä kadunnimistä ovat jäljellä vielä Hämeenkatu, Hallituskatu ja Tampereen kaupungin perustajan, Ruotsin kuninkaan Kustaa III:n mukaan nimetty Kuninkaankatu. Alue on saanut nimensä kahdesta Nalka-nimisestä talosta, jotka mainittiin vuoden 1540 maakirjassa.
Tiiliruukinkadun nimi (virallisesti käytössä vuodesta 1886) viittaa Tampereen vanhimpaan teollisuudenalaan tiiliteollisuuteen. Vanhin Nalkalassa sijainnut tiilitehdas purettiin 1880-luvun lopulla. Vierasperäisenä pidetyn Tiiliruukinkatu-nimen tilalle on ehdotettu myöhemmin nimiä Tiilitehtaankatu ja Tiilenlyöjänkatu; jälkimmäistä on perusteltu sillä, että kadun lähellä sijainneessa ”tiilipruukissa” tiilien valmistus ei ollut tehdasmaista, vaan ne ”lyötiin käsin”.
Kostianvirta
Kostianvirta on Kokemäenjoen vesistöön kuuluva joki, joka sijaitsee Pirkanmaalla Pälkäneen kirkonkylässä. Sitä pitkin Pälkänevesi laskee Mallasveteen. Koska molempien järvien keskivedenkorkeus on noin 84 metriä merenpinnasta, Kostianvirran virtaussuunta vaihtuu toisinaan, erityisesti keväisten sulamisvesien vaikutuksesta.
Kostianvirran kautta kulkee laivaväylä, jolta on yhteydet Pälkäneveden ja Jouttesselän kautta Aitoon kylään sekä Mallasveden kautta Längelmäveden reitille, Hauhon reitille ja Valkeakoskelle. Laivareitti avattiin, kun joki oli ensi ruopattu nykyisen kaltaiseen kuntoon.
Ennen vuotta 1604 Kostianvirran kohdalla oli pieni Hykiänkoski, mutta pääosa Pälkäneveden, Vesijärven ja Längelmäveden vesistä laski Roineeseen Kangasalla sijainneen Sarsanvirran kautta. Toukokuussa 1604 vesi uursi Hykiänkosken paikalle suuremman uoman, ja Pälkäneveden pinta laski useita metrejä Mallasveden tasolle. Myös Längelmäveden pinta aleni, joskin vähemmän, ja se alkoi laskea entisen salmen paikalle syntyneen Iharinkosken kautta Pälkäneveteen. Tämän takia Sarsanvirta kuivui yhdessä yössä 10. kesäkuuta 1604.
Lokakuussa 1713 käytiin Kostianvirran rannoilla Suureen Pohjan sotaan liittyvä Kostianvirran taistelu, jossa Fjodor Apraksinin johtama Venäjän armeija löi Carl Gustaf Armfeltin johtaman Ruotsin armeijan, ja isoviha alkoi. Venäläiset pitävät Kostianvirran taistelua sodan ratkaisutaisteluna, vaikka vielä helmikuussa 1714 käytiin Isossakyrössä Napuen taistelu.
Luettelo austronesialaisista kielistä
Tämä on luettelo austronesialaiseen kielikuntaan kuuluvista kielistä.
Bob Shaw
Bob Shaw (31. joulukuuta 1931 - 12. helmikuuta 1996) oli brittiläinen, Belfastissa syntynyt tieteiskirjailija. Häneltä on suomennettu kaksi kirjaa, "Orbitsville" ("Orbitsville", 1975) ja "Kukahan minä olen?" ("Who Goes Here?", 1977).
Juha Ahtola
Juha Ahtola (10. heinäkuuta 1952 Hämeenlinna – 16. elokuuta 2005 Helsinki) oli Nordeapankin Suomen osaston pääekonomisti ja Nordean taloudellisen tutkimuksen johtaja.
Ahtola kirjoitti ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta ja valmistui valtiotieteiden kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1977 sekä filosofian tohtoriksi Wisconsinin yliopistosta 1983. Tämän jälkeen hän toimi Helsingin yliopiston kansantaloustieteen professorina. Ahtola oli Etlan tutkijana ja Etlatieto Oy:n toimitusjohtajana 1983–1993. Meritaan (nyk. Nordea) hän siirtyi 1993.
Vaikka Ahtola oli pääsääntöisesti poliittisesti neutraali talousmies, niin punamultahallituksen valtaantulo 2003 irrotti häneltä kommentin, että ko. hallitus vie Suomen taloudellisesti takaisin kivikauteen.
Ahtola pelastui täpärästi syyskuun 11. päivän terrori-iskuilta vuonna 2001. Hän oli samaan aikaan taloustieteilijöiden kokouksessa New Yorkissa ja poistui WTC-tornien välisestä Marriott-hotellista. Myöhemmin hän näki kadun toiselta puolelta kuinka matkustajakone törmäsi toiseen WTC-torniin.
Juha Ahtolan isä on Taisto Ahtola. Ahtola kuoli melanoomaan puolentoista vuoden sairastamisen jälkeen 53-vuotiaana.
Oulun kauppahalli
Oulun kauppahalli on Oulussa kauppatorin laidalla sijaitseva kauppahalli.
Oulun kaupunginvaltuusto päätti kauppahallin rakentamisesta jo vuonna 1889 silloisten tiukentuvien elintarvikkeiden hygieniamääräysten vuoksi. Erityisesti lihakauppa haluttiin siirtää avoimelta torilta hallin suojaan. Kauppahalli valmistui vuonna 1901. Tyyliltään uusgotiikkaa edustavan rakennuksen suunnittelivat arkkitehdit Karl Lindahl ja Valter Thomé. Kahden pitkittäisen käytävän varsilla oli alun perin 62 puista myyntikojua.
Edelleenkin tämä jo yli satavuotias kauppahalli palvelee Oulun Torinrannassa kaupan keskuksena Toripolliisi-patsaan vieressä. Kauppahallissa on muun muassa kahvila sekä elintarvikeliikkeitä, pääasiassa kala- ja lihakauppoja.
Tulenkantajat (yhtye)
Tulenkantajat oli 1990-luvun lopulla Rovaniemellä perustettu yhtye, jonka musiikki oli sekoitus hip hopia, funkia, soulia ja jazzia.
Tulenkantajat syntyi kolmen rovaniemeläisyhtyeen, Nuorten Herrojen, Headsin ja Mugglesin yhdistyessä. Bändin ensimmäinen keikka oli Rovaniemellä syksyllä 1998. Seuraavana vuonna Nuoret Herrat nimellä julkaistu "Tulenkantaja"-ep johti lopulta levytyssopimukseen tamperelaisen Poko Rekordsin kanssa. Bändin nimeä kantanut debyyttialbumi julkaistiin huhtikuussa 2001 ja levyltä julkaistu single "Rollofunk" on yhtyeen tunnetuimpia kappaleita. Petri Kyttälä ohjasi kappaleen musiikkivideon, joka voitti vuonna 2001 Oulun Musiikkivideofestivaaleilla lupaavan nuoren ohjaajan palkinnon, eli "Teinipumpelin".
Syksyllä 2004, kolmen julkaistun albumin ja noin 150 keikan jälkeen, Tulenkantajat ilmoitti vetäytyvänsä telakalle. Yhtyeen MC-kaksikko Hannibal ja Soppa jatkoivat musiikin tekemistä Hannibal & Soppa -duona, ja keväällä 2005 heiltä ilmestyi "Pahat Viinit" -albumi.
Bändin muista jäsenistä rumpali Tomi Krutsin, kosketinsoittaja Janne Hast sekä kitaristi Marko Ylianttila ovat myöhemmin soittaneet Absoluuttinen Nollapiste -yhtyeessä. Trumpetisti Jarkko Niemelä on soittanut yhtyeissä JKL Jazz Brotherhood sekä Tune Toaster, jotka ovat lähtöisin Jyväskylästä. Hän on toiminut myös Jyväskylä Big Bandin puheenjohtajana. Yhtyeessä vaikuttanut DJ J-Laini (Jussi Luchi) on toiminut Kemmuru-yhtyeessä.