hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Ari Angervo
Mauri Arijoutsi (Ari) Angervo (s. 11. heinäkuuta 1944 Mikkeli) on suomalainen viulisti, kapellimestari ja musiikkipedagogi.
Angervo valmistui ylioppilaaksi vuonna 1962 ja opiskeli Helsingin yliopistossa vuosina 1963–1965 ja Sibelius-Akatemiassa 1963–1970. Lisäksi hän opiskeli Tukholmassa 1968–1970 ja Leningradissa 1973–1974. Hänen opettajinaan toimivat Onni Suhonen viulunsoitossa, András Mihály, Mieczysław Horszowski ja György Ligeti kamarimusiikissa sekä Jorma Panula ja Arvid Jansons orkesterinjohdossa.
Angervo toimi Suomen Kansallisoopperan viulunsoittajana 1965–1975, josta vuodet 1968–1975 ensimmäisenä konserttimestarina. Hän oli Sibelius-Akatemian viulunsoiton ja orkesterikoulutuksen opettaja vuosina 1968–1996 ja Länsi-Helsingin musiikkiopiston viulunsoiton opettaja 1977–1996. Vuosina 1994–2000 Angervo oli orkesterinjohtamisen lehtori Oulun Konservatoriossa ja 2004–2005 Oulun ammattikorkeakoulun viulunsoiton, kamarimusiikin ja orkesterinjohdon yliopettaja. Hän on toiminut myös Pirkanmaan ammattikorkeakoulun viulunsoiton yliopettajana vuosina 1999–2008, Tampereen ammattikorkeakoulun viulunsoiton yliopettajana vuosina 2008–2012 ja Hetan musiikkipäivien taiteellisena johtajana 2007–2013.
Angervo piti viuluensikonserttinsa vuonna 1970, minkä jälkeen hän on esiintynyt konserttisolistina ja kamarimuusikkona erityisesti Suhonen- ja Voces Intimae -kvartettien jäsenenä. Angervo on esiintynyt muun muassa Tukholmassa, Liègessä, Lontoossa, Edinburghissa, Glasgow’ssa, Budapestissa ja Bukarestissa. Vuonna 1973 hän sai Liègen kansainvälisessä kvartettikilpailussa kolmannen palkinnon ja vuonna 1977 Yleisradion kvartettikilpailussa ensimmäisen palkinnon.
Kapellimestarina Angervo on toiminut Suomen Kansallisoopperassa 1975–1996. Hän on ollut taiteellisena johtajana Oulun kaupunginorkesterissa 1985–1990, Rovaniemen kaupunginorkesterissa 1987–1996 ja Lappeenrannan kaupunginorkesterissa 1990–1994. Angervo oli Auckland Philharmonicsin vakituisena vierailijana 1989–1991 ja Mikkelin kaupunginorkesterin kapellimestarina 1998–2002.
Angervo on ollu vierailevana kapellimestarina muun muassa Savonlinnan Oopperajuhlilla, Tukholmassa, Pietarissa, Tallinnassa, Frankfurt am Mainissa, Kielissä ja Lontoossa. Kotimaisten orkesterien lisäksi hän on johtanut orkestereita muun muassa Neuvostoliitossa, Virossa, Saksassa, Tšekissä, Ranskassa, Italiassa, Espanjassa, Turkissa, Japanissa ja Uudessa-Seelannissa.
Myös Angervon lapset ovat muusikkoja: alttoviulisti Ilari Angervo (Radion sinfoniaorkesteri), sellisti Lauri Angervo (Oulun kaupunginorkesteri) ja viulisti Anna Angervo (Tampereen kaupunginorkesteri).
Schengen (kunta)
Schengen on kunta ja kylä Luxemburgissa Mosel-joen varrella Luxemburgin, Saksan ja Ranskan rajojen yhtymäkohdassa. Schengenin kunnan muut kylät ovat Remerschen ja Wintrange. Vuoden 2014 väestönlaskennan mukaan Schengenin kunnassa oli 4 313 asukasta ja Schengenin kylässä 425 asukasta.
Kunnan pääelinkeino on maatalous ja erityisesti viinin viljely. Parhaiten kunta tunnetaan kuitenkin Schengenin kylässä 14. kesäkuuta 1985 allekirjoitetusta Schengenin sopimuksesta. Nykyisen Schengenin kunnan nimi oli Remerschen syyskuuhun 2006 asti, jolloin kunnan virallinen nimi muutettiin Schengeniksi. Nimenmuutosta perusteltiin halulla hyötyä Schengenin sopimuksen tuottamasta laajasta tunnettavuudesta Schengen-nimelle.
Vuonna 2012 naapurikunnat Burmerange ja Wellenstein liittyivät Schengenin kuntaan.
Luettelo televisiosarjan Teräsmies (animaatiosarja) jaksoista
Luettelo Teräsmies -jaksoista. Jaksot ovat tuotantokausikohtaisessa luettelossa Yhdysvaltain alkuperäisessä esitysjärjestyksessä. Sarjasta tuotettiin yhteensä 54 jaksoa neljän tuotantokauden verran. Sarja alkoi Yhdysvalloissa 6. syyskuuta 1996 televisioelokuvalla The Last Son Of Krypton, jossa sarjan kolme ensimmäistä jaksoa oli yhdistetty elokuvaksi. Sarja päättyi 12. helmikuuta vuonna 2000 jaksoon Legacy, Osa 2.
John Gummer
John Selwyn Gummer (s. 26. marraskuuta 1939) on brittiläinen konservatiivipoliitikko. Hän syntyi Bromptonissa, Lontoossa anglikaanipapin poikana ja opiskeli Cambridgen yliopistolla.
Gummer on istunut parlamentin jäsenenä vuosina 1970–1974 ja jälleen vuodesta 1979. Hän on toiminut konservatiivien puoluejohtajana (1983–1985) sekä maansa maatalous- (1989–1993) ja ympäristöministerinä (1993–1997).
Gummer on ollut vuodesta 1977 naimisissa Penelope Jane Gardnerin kanssa, ja hänellä on neljä lasta. Hän oli vuodesta 1978 anglikaanisen kirkon "General Synodin" jäsen, kunnes hän vuonna 1992 kääntyi naispappeutta protestoidakseen katolisuuteen.
Elokuvavuosi 2007
Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 2007 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
Vuoden katsotuimmat elokuvat Suomessa olivat:
Nanny McPhee – satumainen lastenvahti
Nanny McPhee – satumainen lastenvahti on vuonna 2005 valmistunut lastenelokuva. Elokuvan on käsikirjoittanut Emma Thompson, ja elokuva perustuu kirjailija Christianna Brandin "Nurse Matilda" -kirjoihin. Ensi kerran Thompson esitteli elokuvan trilogiaa BBC:n "Friday Night With Jonathan Ross" -ohjelmassa. Elokuvaa tehtiin Coatbridgessa lähellä Glasgowta. Pääosissa näyttelevät Colin Firth, Emma Thompson, Angela Lansbury, Kelly Macdonald, Celia Imrie ja Thomas Sangster.
Cedric Brown (Firth) on seitsemän lapsen leski-isä, joka on jatkuvasti töissä, eikä hänelle jää aikaa lapsilleen Simonille (Sangster), Toralle (Eliza Hope Bennett), Lilylle (Jennifer Rae Daykin), Ericille (Raphaël Coleman), Chrissylle (Holly Gibbs), Sebastianille (Samuel Honywood) ja Aggielle. Hän on joutunut palkkaamaan koko ajan uusia lapsenvahteja sitä mukaa kuin edelliset ovat lähteneet pois talosta.
Kun Cedric lähtee palkkaamaan uutta lastenvahtia, hän tapaa Nanny McPheen (Thompson), jonka kasvot ovat täynnä syyliä. Noiduttu lastenvahti lupaa hoitaa Brownin lapsia. Syylät katoavat hänen kasvoiltaan sitä mukaa kuin lapset alkavat totella häntä.
Pian Cedric aikoo mennä uusiin naimisiin Selma Quickly -nimisen naisen (Imrie) kanssa. Lapset eivät pidä naisesta, joten he pyytävät lastenhoitajaansa loitsimaan estääkseen parin rakastumisen. Hääpäivänä lapset pilaavat häät, Selma saa tarpeekseen ja lähtee talosta ja Cedric meneekin naimisiin palvelijansa Evangelinen (Macdonald) kanssa.
Devil’s Ground
Devil’s Ground on Primal Fearin viides studioalbumi, joka julkaistiin 23. helmikuuta 2004.
Iida Vemmelpuu
Iida Maria Vemmelpuu (ent. Wilenius; 10. helmikuuta 1868 Kangasala – 3. elokuuta 1924 Huittinen) oli kansakoulunopettaja ja Suomalaisen puolueen kansanedustaja ensimmäisessä ja toisessa eduskunnassa.
Vemmelpuun vanhemmat olivat kauppias Karl Wilenius ja Amalia Matintytär. Kun äiti avioitui uudelleen Kokemäeltä kotoisin olleen kauppiaan kanssa, perhe muutti Huittisiin. Iida Vemmelpuu kävi Porin tyttölyseota vuoteen 1887 saakka, suoritti opettajatutkinnon Helsingin Suomalaisessa Jatko-opistossa 1890 ja sai erioikeustodistuksen Jyväskylän seminaarista 1903. Vemmelpuu toimi kotiopettajana Sortavalassa 1890–1892, Länsi-Suomen kansanopiston johtajana Huittisissa 1892–1904 ja kansakoulunopettajana Huittisissa 1904–1924. Hän toimi aktiivisesti Huittisten nuorisoseurassa ja toimi Huittisiin suurlakon jälkeen 1905 perustetun naisyhdistyksen ensimmäisenä puheenjohtajana.
Vemmelpuu oli suomalaisen puolueen kansanedustajana 1907–1909 Turun läänin pohjoisesta vaalipiiristä. Hän oli myös Huittisten kunnanvaltuuston jäsen. Vemmelpuu putosi eduskunnasta vuoden 1909 eduskuntavaaleissa jäätyään toiselle varasijalle.
Tricia Penrose
Patricia "Tricia" Penrose (s. 9. huhtikuuta 1970, Kirkby, Merseyside) on brittiläinen näyttelijä, joka tunnetaan englantilaisesta televisiosarjasta "Sydämen asialla". Hänen roolihahmonsa on sarjassa Gina Ward -niminen pubin tarjoilija. Penrose on esiintynyt sarjassa vuodesta 1993 lähtien.
Penrose on esiintynyt myös brittiläisissä draamasarjoissa "Kyläsairaala, Coronation Street, Emmerdale" ja "Boon". Penrose on myös levyttänyt kaksi singleä – "Where Did Our Love Go?" (1996) ja "Don't Wanna Be Alone" (2000); kumpikaan niistä ei ole menestynyt erityisen hyvin. Vuonna 2002 hän pääsi Eurovision laulukilpailun Britannian karsintojen finaaliin, mutta ei voittanut karsintoja. Hän on esiintynyt useaan kertaan laulajana sarjassa "Sydämen asialla". Tricia Penrosella ja Mark Simpkinillä on kaksi lasta. Jake on syntynyt 10. syyskuuta 2003 ja Freddy Jay on syntynyt 8. elokuuta 2008.
Black Sun
Black Sun on Primal Fearin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 1. helmikuuta 2002.
Kaikki kappaleet kirjoittaneet Scheepers, Sinner, Leibing, Wolter ja Sperling.
Liisi Kivioja
Liisa (Liisi) Kivioja (o.s. Kari, ent. Paakkari; 10. tammikuuta 1859 Siikajoki – 30. lokakuuta 1925 Helsinki) oli kansakoulunopettaja, pankinjohtaja ja Suomalaisen puolueen kansanedustaja ensimmäisissä eduskunnissa.
Kivioja oli siikajokisen räätälin tytär, joka pääsi itseopiskelun avulla Jyväskylän seminaariin ja valmistui sieltä 1881 kansakoulunopettajaksi. Hän toimi kansakoulunopettajana Vähässäkyrössä 1881–1882 ja Oulunsalossa 1882–1888. Mentyään naimisiin pastori Aapeli Kiviojan vuonna 1888 hän muutti miehensä kanssa Yhdysvaltoihin, jossa he asuivat vuosina 1891–1897. Suomeen paluun jälkeen Kivioja hoiti kotitaloutta ja toimi myös vt. kansakoulunopettajana vuosina 1897–1910. Kansanedustajakautensa jälkeen Kivioja oli Kuopion vanhain sokeain työkoulun johtajana 1910–1918 ja Kansallis-Osake-Pankin Kalajoen asioimiston johtajana 1918–1925.
Kivioja oli Suomalaisen puolueen kansanedustajana 1907–1910 Vaasan läänin eteläisestä vaalipiiristä.
Hilma Räsänen
Hilma Sohvi Räsänen (28. maaliskuuta 1877 Kuopio – 20. tammikuuta 1955 Vihti) oli kansakoulunopettaja ja Maalaisliiton kansanedustaja ensimmäisessä eduskunnassa.
Hilma Räsänen kävi kansakoulun sekä kansanopiston ja valmistui kansakoulunopettajaksi Sortavalan seminaarista vuonna 1900. Räsänen toimi sitten kansakoulunopettajana Sippolassa 1900–1902, Kuopion maalaiskunnassa 1902–1903, Jämsässä 1903–1905, Viipurin maalaiskunnassa 1905–1907 ja Helsingissä 1908–1917. Opettajatyön ohella hän kirjoitti oppikirjoja ja toimi myös kääntäjänä. Räsäsen opettajanura päättyi hänen sairastuttuaan. Hän kirjoitti tämän jälkeen kirjan hermosairauksista sekä elämäkertateoksen Kirvun luonnonparantolaa johtaneesta Malin Bergströmistä. Räsänen perusti myös Uupuvain Apu -nimisen säätiön, joka ylläpiti naisten lepokotia Askolassa.
Räsänen oli Maalaisliiton kansanedustajana vuosina 1907–1908 Viipurin läänin itäisestä vaalipiiristä.
Hilma Räsänen sai lapsen papin kanssa, mutta he eivät menneet naimisiin. Hän luovutti lapsen pois, koska siihen aikaan asiat olivat vaikeita, jos kasvatti lapsen yksin tai aviotta. Tämä asia kuitenkin kalvoi häntä lopun elämäänsä ja oli varmasti yksi syy siihen, että hän perusti yksinäisiä naisia auttavan Uupuvain apu -yhdistyksen. Räsäsen vanhemmat olivat vanginvartija Wilhelm Räsänen ja Helena Pitkänen. Hänen veljensä Iisak Jakob Räsänen perusti vuonna 1916 Kastor Oy:n.
Imperial Air
Imperial Air oli perulainen halpalentoyhtiö, joka operoi Perussa reitillä Lima–Cusco–Arequipa. Vähentyneiden matkustajamäärien ja onnettomuuksien takia yhtiö lopetti toimintansa vuonna 2002.
Nuclear Fire
Nuclear Fire on Primal Fearin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 15. tammikuuta 2001.
Donn F. Draeger
Donald "Donn" Frederick Draeger (s. 15. huhtikuuta 1922 Milwaukee, Wisconsin − k. 20. lokakuuta 1982 Milwaukee, Wisconsin) Draeger oli itämaisten kamppailulajien tuntija ja harjoittelija. Draeger teki merkittävän uran kirjoittaessaan lukuisia arvostettuja teoksia aasialaisista kamppailulajeista.
Jäätyään pois Yhdysvaltain armeijan vakinaisesta palveluksesta toisen maailmansodan jälkeen, Draeger asui pitkään Japanissa. Tuolloin hän tutustui japanilaiseen sekä muihin aasialaisiin itsepuolustus-, ja kamppailulajeihin.
Alli Nissinen
Alina (Alli) Augusta Nissinen (26. joulukuuta 1866 Iisalmi – 11. huhtikuuta 1926 Helsinki) oli koulunjohtaja, kirjailija ja nuorsuomalaisen puolueen kansanedustaja ensimmäisessä ja toisessa eduskunnassa. Alli Nissinen oli Lucina Hagmanin työtoverina sekä opetusalalla että Naisasialiitto Unionissa ja Martta-yhdistyksessä.
Nissisen vanhemmat olivat maanviljelijä Påhl (Paavo) Nissinen ja Magdalena Lappalainen.
Nissinen kävi tyttökoulun sekä veistokoulun ja suoritti Helsingin Suomalaisen jatko-opiston opettajatutkinnon vuonna 1888. Hän toimi Helsingin suomalaisen yhteiskoulun uskonnon ja maantiedon opettajana 1889–1899, "Alli Nissisen valmistavan koulun" omistajana, johtajana ja opettajana Helsingissä 1889–1926 sekä Helsingin uuden yhteiskoulun uskonnon ja maantiedon opettajana 1898–1916. Hän oli myös Martta-yhdistyksen "Emäntä"-lehden päätoimittaja vuosina 1903–1926. Hän toimitti "Tuulikki"-nimisen lastenlehden kolme vuosikertaa sekä julkaisi lasten- ja nuorisokirjoja, näytelmiä, runoja, kaunokirjallisuutta ja oppikirjoja.
Nissinen oli nuorsuomalaisen puolueen kansanedustaja vuosina 1907–1909 Kuopion läänin läntisestä vaalipiiristä. Hän oli myös Suomenkielisen Marttaliiton puheenjohtajana sekä Marttayhdistyksen (vuodesta 1902 vuoteen 1924) ja Naisasialiitto Unionin varapuheenjohtajana.
Kaarlo Heininen
Kaarle (Kaarlo) Heininen (entinen Wallenström; ) oli mylläri ja Suomen kristillisen työväen liiton kansanedustaja ensimmäisessä eduskunnassa.
Heinisen vanhemmat olivat renki Karl Gustaf Wallenström ja Henrika Matilda. Hän työskenteli puuseppänä ja toimi itseoppineena rakennusmestarina Turun läänin Uudellakirkolla vuoteen 1903 saakka. Vuosina 1903–1926 Heininen omisti myllyn Pyhärannassa ja toimi myllärinä ja sirkkelisahurina. Hän oli naimisissa vuodesta 1883 Amanda Ulrika Kaarlentyttären kanssa.
Heininen oli Suomen kristillisen työväen liiton kansanedustajana vuosina 1907–1908 edustaen Turun läänin eteläistä vaalipiiriä.
Matti Merivirta
Matti Merivirta (entinen Mathias Sjöström; 21. lokakuuta 1866 Pori – 7. syyskuuta 1944 Kesälahti) oli kirkkoherra, rovasti ja Suomen kristillisen työväen liiton kansanedustaja ensimmäisessä eduskunnassa.
Merivirran vanhemmat olivat vaskiseppämestari Mathias Sjöström (ei Matts, kuten eduskunnan matrikkelissa virheellisesti ilmoitetaan) ja Amanda Lovisa Svanborg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1887, hänet vihittiin papiksi 1893 ja hän suoritti pastoraalitutkinnon 1897. Merivirta toimi ylimääräisenä pappina Kakskerrassa 1893–1897 sekä Ikaalisissa 1897–1898 ja oli saarnaajana ja opettajana Sasslinin koulussa Hämeenkyrössä vuosina 1898–1900. Merivirta oli kappalaisena Pyhämaalla 1900–1904 ja Hirvensalmella 1904–1910. Viimeksi hän toimi Kesälahden kirkkoherrana 1910–1944 ja hän oli myös Eurajoen kristillisen kansanopiston johtajana 1926–1927 sekä vt. lääninrovastina 1937–1940.
Merivirta oli Suomen kristillisen työväen liiton kansanedustajana vuosina 1907–1908 edustaen Turun läänin pohjoista vaalipiiriä.
Merivirta oli naimisissa Augusta Aurora Almqvistin kanssa vuosina 1893–1919. Jäätyään leskeksi hän meni uusiin naimisiin Elli Aleksandra Finnbergin kanssa vuonna 1921.
Pauli Burman
Pauli Kalevi Burman (2. tammikuuta 1933 Helsinki – 1. tammikuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja poliitikko.
Burman toimi SDP:n kansanedustajana (1966–1970, 1974–1975), Suomen Sosialidemokraatti -lehden päätoimittajana (1968–1974) ja Helsingin kaupunginvaltuutettuna (1961–1976).
Burmanin vanhemmat olivat levyseppä Otto Burman ja Aino Maria Lindström. Burman valmistui ylioppilaaksi vuonna 1952, valtiotieteen kandidaatiksi 1957 ja maisteriksi 1961. Hän oli Ylioppilaslehden toimittaja 1953–1956, Koulusanomien toimitussihteeri 1955–1957 ja Suomen ylioppilaskuntien liiton pääsihteeri 1957–1958.
Poliittisesti Burman aktivoitui vuonna 1947 Nuorissa Kotkissa. Hän vaikutti ylioppilaspolitiikassa ja vuonna 1958 SDP:n puoluesihteeri Kaarlo Pitsinki kutsui hänet puolueen tehtäviin. Burman toimi SDP:n opintosihteerinä 1958–1960, tiedotussihteerinä 1960–1966 sekä pääministeri Rafael Paasion sihteerinä 1966–1967. Hän oli Suomen Sosialidemokraatin päätoimittaja 1968–1974. Burmanin poliittinen toiminta aiheutti hänelle hankaluuksia Neuvostoliiton kanssa. Puoluelehden päätoimittajana hän muun muassa kieltäytyi erottamasta pakinoitsija Simo Juntusta ja torjui painostuksen lehden toimituspolitiikassa. Burman vaihtoi lopulta alaa ja työskenteli vuodesta 1974 Enso-Gutzeit Oy:ssä projektitehtävissä sekä logististen palveluiden kehitysjohtajana 1987–1992.
Burman valittiin eduskuntaan vuoden 1966 vaaleissa Helsingin kaupungin vaalipiiristä. Hän putosi täpärästi vuoden 1970 vaaleissa, mutta nousi vuonna 1974 kuolleen Tyyne Paasivuoren tilalle. Burman toimi presidentin valitsijamiehenä vuoden 1968 presidentinvaaleissa. Eduskunnassa hän vaikutti perustuslakivaliokunnassa, puolustusasiainvaliokunnassa, talousvaliokunnassa ja ulkoasiainvaliokunnassa sekä Yleisradion hallintoneuvostossa.
Burman oli myös Sosialidemokraattisen nuorison keskusliiton varapuheenjohtaja, Väinö Tannerin Säätiön valtuuskunnan puheenjohtaja ja muun muassa Valmet Oy:n, Työväen Akatemian ja Suomen tietotoimiston hallintoneuvostojen jäsen.
Burman oli naimisissa Helmi-Marja Lappalaisen kanssa vuosina 1953–1957. Avioeron jälkeen hän avioitui Leena Ollisen kanssa 1957. Hänellä on ensimmäisestä avioliitosta yksi tytär ja toisesta avioliitosta kaksi poikaa ja tytär.
George Kell
George Clyde Kell (23. elokuuta 1922 – 24. maaliskuuta 2009) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän pelasi ensimmäisen MLB-ottelunsa 28. syyskuuta 1943 ja viimeisensä 14. syyskuuta 1957.
Kell pelasi uransa aikana All-Star-ottelussa kymmenesti. Hänet valittiin Baseball Hall of Fameen vuonna 1983.
Joukkueet, joissa Kell pelasi ammattilaisena, olivat Philadelphia Athletics (1943–1946), Detroit Tigers (1946–1952), Boston Red Sox (1952–1954), Chicago White Sox (1954–1956) ja Baltimore Orioles (1956–1957).
Dilip Kumar
Dilip Kumar (alun perin Yusuf Khan, s. 11. joulukuuta 1922) on intialainen näyttelijä ja poliitikko. Hän nousi yhdeksi Bollywoodin huomattavimmista nimistä jo 1940-luvun lopulla.
Dilip Kumar syntyi afgaaniperheeseen Peshawarissa, nykyisessä Pakistanissa. Hän oli yksi vanhempiensa kahdestatoista lapsesta. Hänen varhaisten elokuviensa joukossa ovat "Jwar Bhata" (1944), "Jugnu" (1947), "Andaz" (1949), "Deedar" (1951), "Salaperäinen Intia" (1952), "Amar" (1954), "Devdas" (1955), "Azaad" (1955), "Naya Daur" (1957), "Madhumati" (1958), "Paigham" (1959), "Mughal-e-Azam" (1960) ja "Ganga Jamuna" (1961).
Brittiläinen ohjaaja David Lean tarjosi Kumarille roolia elokuvassa "Arabian Lawrence" (1962), mutta näyttelijä kieltäytyi. Roolin sai hänen sijaansa egyptiläinen tähti Omar Sharif.
Kumarin ura osoitti hiipumisen merkkejä 1970-luvulla, ja "Bairaag"-elokuvan (1976) jälkeen hän piti viisivuotisen tauon. Vuonna 1981 hän nousi jälleen parrasvaloihin elokuvan "Kranti" myötä, ja myöhempiä menestyksiä olivat "Shakti" (1982), "Vidhaata" (1982), "Karma" (1986) ja "Saudagar" (1991). Kumar on ollut Intian parlamentin ylähuoneen jäsen vuodesta 2000. Hänelle on myönnetty useita Filmfare-palkintoja (ml. elämäntyöstä), Dadasaheb Phalke -palkinto (1994) ja Pakistanin hallituksen myöntämä Nishan-e-Pakistan (1998). Kumarin viimeinen rooli oli vuonna 1998 elokuvassa "Qila".
Kumar on ollut vuodesta 1966 naimisissa näyttelijä Saira Banun kanssa.
Michaela Kirchgasser
Michaela Kirchgasser (s. 18. maaliskuuta 1985 Schwarzach im Pongau) on itävaltalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä, joka oli erikoistunut pujotteluun ja suurpujotteluun. Maailmancupissa Kirchgasser debytoi Sestrieren pujottelukilpailussa 9. joulukuuta 2001 sijoittuen sijalle 17. Kirchgasser lopetti uransa alppihiihtäjänä keväällä 2018.
Kirchgasser voitti nuorten MM-kilpailuissa kultaa pujottelussa ja hopeaa alppiyhdistetyssä vuonna 2003 sekä pronssia suurpujottelussa 2005. Torinon olympialaisissa 2006 hän sijoittui pujottelussa viidenneksi ja alppiyhdistetyssä kuudenneksi. Åren MM-kilpailuissa 2007 hän kuului joukkuekilpailun kultaa voittaneeseen Itävallan joukkueeseen ja oli lisäksi suurpujottelussa neljäs ja pujottelussa yhdeksäs. Val d'Isèren MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui suurpujottelussa viidenneksi. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli superalppiyhdistetyssä yhdeksäs ja suurpujottelussa viidestoista. Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui superalppiyhdistetyssä 13:nneksi ja otti hopeaa joukkuekilpailussa. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 hän kuului Itävallan kultajoukkueeseen joukkuekilpailussa, sai hopeaa pujottelussa ja oli superalppiyhdistetyssä neljäs. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui superalppiyhdistetyssä seitsemänneksi ja suurpujottelussa 12:nneksi. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 hän saavutti joukkuekilpailussa kultaa ja superalppiyhdistetyssä pronssia sekä sijoittui suurpujottelussa kuudenneksi. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän sai alppiyhdistetyssä pronssia sekä oli pujottelussa kuudes ja suurpujottelussa kahdestoista.
Kirchgasser saavutti maailmancupissa viisi palkintokorokesijoitusta kaudella 2006–2007. Hän voitti suurpujottelukilpailun Sierra Nevadassa, oli toinen superyhdistetyssä Reiteralmissa sekä kolmas Aspenin, Zwieselin ja Lenzerheiden suurpujotteluissa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui kahdeksanneksi, suurpujottelucupissa kolmanneksi ja yhdistetyn pisteissä neljänneksi. Kaudella 2008–2009 hän oli toinen Cortina d'Ampezzon suurpujottelussa. Kaudella 2009–2010 hän oli toinen St. Moritzin superyhdistetyssä ja kolmas alppiyhdistetyn cupissa. Kaudella 2011–2012 hän voitti Kranjska Goran ja Schladmingin pujottelun, oli toinen Moskovan paripujottelussa ja kolmas Zagrebin pujottelussa. Pujottelucupissa hän sijoittui toiseksi ja maailmancupin kokonaiskilpailussa kahdeksanneksi. Kaudella 2012–2013 hän oli kolmas Münchenin paripujottelussa ja Meribelin superalppiyhdistetyssä. Alppiyhdistetyn cupissa hän sijoittui kolmanneksi. Kaudella 2013–2014 hän oli toinen Altenmarktin superalppiyhdistetyssä. Se oli kauden ainoa järjestämään pystytty yhdistetyn kilpailu, joten hän sijoittui toiseksi alppiyhdistetyn cupissa. Kaudella 2015–2016 Kirchgasser sijoittui kolmanneksi Val d’Isèren ja toiseksi Lenzerheiden alppiyhdistetyssä. Alppiyhdistetyn cupissa hän oli kolmas. Kaudella 2016–2017 hän oli toinen Crans-Montanan alppiyhdistetyssä. Saman lajin cup-pisteissä hän oli neljäs.
Ruth Closius
Ruth Closius (5. heinäkuuta 1920 – 29. heinäkuuta 1948) oli keskitysleirivartija ja SS:n jäsen. Hän toimi leirivartijana kesästä 1944 vuoteen 1945.
Ruth Closius syntyi Breslaussa Saksassa. Hän meni naimisiin ja hänen nimekseen tuli Ruth Neudeck.
Heinäkuussa 1944 hän saapui Ravensbrückin keskitysleirille ja aloitti vartijakoulutuksensa. Closius vakuutti esimiehensä naisvankeihin kohdistamallaan raakuudella, ja hänet ylennettiin parakkivalvojaksi heinäkuussa 1944. Ravensbrückin leirillä Closius tunnettiin yhtenä pahimmista naisvartijoista. Muuan ranskalainen vanki todisti sodan jälkeen nähneensä Closiuksen viiltäneen eräältä vangilta kurkun auki. Joulukuussa 1944 hänet ylennettiin Oberaufseheriniksi ja siirrettiin Uckermarkin tuhoamislaitokseen Ravensbrückin lähistölle.
Siellä Closius valitsi kaasukammioissa tapettavaksi yli 5 000 naista ja lasta. Maaliskuussa 1945 Closiuksesta tuli Barthin alaleirin johtaja. Varhain huhtikuussa 1945 hän pakeni leiristä, mutta jäi kiinni ja joutui vankilaan samalla kun brittiviranomaiset tutkivat hänen rikoksiaan. Huhtikuussa 1948 hän oli syytettynä kolmannessa Ravensbrück-oikeudenkäynnissä toisten leirin entisten SS-naisten kanssa. 29-vuotias entinen SS-nainen tunnusti kaikki syytteet murhiin ja vankien pahoinpitelyihin. Hänen tiedetään lausuneen: ”Kun otin vastuulleni Uckermarkin leirin, siellä oli noin 4 000 vankia eri kansallisuuksista. Kun minut siirrettiin kuusi viikkoa myöhemmin pois tuhat oli jäljellä. Minun aikanani noin 3 000 naista valittiin kaasukammioihin.”
Brittiläinen oikeusistuin totesi hänet syylliseksi sotarikoksiin. Hänet hirtettiin 29. huhtikuuta 1948. Closius oli kuollessaan 28-vuotias.
Laajasalon Voima
Laajasalon Voima on 1956 perustettu helsinkiläinen urheiluseura, jonka pääasiallinen laji on lentopallo. Joukkueita on naisten 2-sarjassa, naisten 4-sarjassa ja useita menestyksekkäitä joukkueita veteraanien SM-sarjoissa.
Miesten joukkue lopetti pitkän rupeaman lentopallon ykkössarjassa keväällä 2012. Miehet osallistuvat nykyään vain veteraanien SM-kilpailuihin. Vuosilta 2011 ja 2012 tuomisina oli hopeamitalit M35-sarjassa.
Seuralla on aktiivista kuntolentopallotoimintaa. Voimalla on myös junioritoimintaa erityisesti tytöille. Lisäksi Voima järjestää liikuntaleikkikoulutoimintaa ja kaksi kertaa vuodessa lasten maastojuoksukilpailut. Eka- ja tokaluokkalaisille pojille Voimalla on tarjota kerran viikossa palloilukoulu.
Laajasalon Voima järjestää joka kevät kaksiviikkoisen Pehmolentis-turnauksen, johon osallistuu kymmenittäin harrastelentopallojoukkueita. Pehmolentiksessä pallo ja kenttä ovat normaalin lentopallon mukaiset, mutta lyöminen ja syöttäminen hartialinjan yläpuolelta ovat kiellettyjä. Turnaus on järjestetty vuodesta 1984 lähtien ja Pehmolentis on Laajasalon Voiman rekisteröity tavaramerkki.
Privilege of Evil
Privilege of Evil on Amorphis-yhtyeen vuonna 1991 nauhoitettu ja vuonna 1993 julkaistu EP, joka julkaistiin uudelleen vuonna 2003 "The Karelian Isthmusin" uusintajulkaisussa niin sanottuna bonusmateriaalina. Yksikään "Privilege of Evilin" kappaleista ei ollut täysin uusi, vaan ne oli julkaistu jo aiemmin Amorphiksen singleillä tai "The Karelian Isthmusilla". EP:n äänimaailma oli kuitenkin jätetty selvästi karummaksi.
VG-62 (lentopallo)
VG-62 on Naantalissa toimiva lentopalloseura. Se kuuluu VG-62-nimiseen yleisseuraan, jonka muita alaisia ovat muun muassa jääkiekko ja ringette. VG-62:n lentopallon edustusjoukkue pelaa toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Suomessa, Lentopallon 1-sarjassa. Se toimii myös Lentopallon SM-liigassa pelaavan Raision Loimun farmijoukkueena. VG-62:ssa pelaa monia Loimun entisiä liigapelaajia ja tulevaisuuden lupauksia. Muun muassa Ossi Rumpunen ja Markku Nieminen pelaavat VG:ssa samalla Loimua edustaessaan.
N.E.R.D
N.E.R.D (, tyyliteltynä N*E*R*D) on Pharrell Williamsin, Chad Hugon ja Shay Harleyn muodostama yhdysvaltalainen hip hop -vaikutteinen alternative rock -yhtye, joka on perustettu vuonna 2001.
Vuonna 2001 julkaistu ensialbumi menestyi Yhdysvalloissa kohtalaisesti. Billboard 200 -listalla albumi ylsi parhaimmillaan sijalle 59. Ensimmäinen single Lapdance pääsi Modern raps -listalla Top 40:een, ja levyn toinen single Rockstar oli modern rock -listan 40 myydyimmän listalla. "Lapdance" menestyi myös Australiassa ja Alankomaissa. Videota esitettiin yhdysvaltalaisella MTV2-kanavalla, ja se sai hyviä arvioita kriitikoilta, mutta ei yltänyt The Neptunesin tasoiseen suosioon. Yhtye julkaisi albumilta "In Search Of" vielä kolmannen singlen "Providerin".
"Fly or Die" julkaistiin 22. maaliskuuta 2004, ja se saavutti huomattavasti enemmän huomiota mediassa kuin edeltäjänsä. Albumin ensimmäinen single "She Wants To Move" menestyi monien maiden MTV:llä. "She Wants To Move" on varmasti NERDin merkittävin kappale, koska se on vieläkin paljon esillä TV-kulttuurissa, esimerkiksi MTV käyttää sitä paljon ohjelmissaan. "She Wants To Moven" seuraajaksi valittiin "Maybe", joka menestyi kohtalaisesti.
Albumi on noussut Yhdysvalloissa Billboard 200 -listalla 10 myydyimmän joukkoon, Britanniassa albumi kohosi virallisen myyntilistan viiden parhaan joukkoon. Albumi on saavuttanut suosiota myös Norjassa, Irlannissa, Tanskassa, Australiassa ja Alankomaissa.
"Seeing Sounds" on yhtyeen kolmas albumi, ja se julkaistiin keväällä 2008. Albumilta julkaistiin singlet "Everyone Nose (All the Girls Standing in the Line for the Bathroom)", "Spaz" ja "Sooner or Later".
Nicole Gius
Nicole Gius (s. 16. marraskuuta 1980 Silandro, Italia) on italialainen alppihiihtäjä, joka on erikoistunut tekniikkalajeihin eli pujotteluun ja suurpujotteluun. Gius kilpaili ensimmäisen kerran maailmancupissa 6. tammikuuta 1998 Bormion suurpujottelussa, mutta hän karsiutui eikä saavuttanut pisteitä.
Gius sijoittui Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 pujottelussa kymmenenneksi. Santa Caterinan MM-rinteillä 2005 hän oli pujottelussa neljästoista, Åressa 2007 kahdestoista, Val d'Isèressä 2009 viides ja Garmisch-Partenkirchenissä 2011 20:s. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän sijoittui samassa lajissa kahdeksanneksi.
Gius sijoittui maailmancupissa ensimmäisen kerran kärkikolmikkoon oltuaan kolmas Semmeringin pujottelukilpailussa joulukuussa 2002. Zagrebin pujottelussa hän oli toinen kaudella 2008–2009. Suurpujottelussa hän on ollut toinen Kranjska Gorassa tammikuussa 2007 sekä kolmas Lienzissä joulukuussa 2007.
Scott Caan
Scott Caan (s. 23. elokuuta 1976) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi Los Angelesissa, Kaliforniassa näyttelijä James Caanin ja Sheila Ryanin poikana.
Caan koki pikkulapsena vanhempiensa avioeron. Hän nousi menestykseen 1990-luvun lopulla ja on esiintynyt muiden muassa elokuvissa "Varsity Blues – pelin säännöt" (1998), "Ready to Rumble – kehän kuninkaat" (2000), "American Outlaws – viimeiset lainsuojattomat" (2001) ja "Pinnan alla" (2005).
Caanilla on ollut roolit myös "Ocean's Elevenissä" (2001) ja sen kahdessa vuosina 2004 ja 2007 julkaistussa jatko-osassa. Vuonna 2002 hänet nähtiin Nicolas Cagen debyyttiohjauksessa "Sonny".
Paul Rogers (näyttelijä)
Paul Rogers (22. maaliskuuta 1917 – 6. lokakuuta 2013) oli brittiläinen näyttelijä. Hän syntyi Plymptonissa, Englannin Devonissa ja tuli tunnetuksi varsinkin työstään teatterista.
Rogers esiintyi pitkään Royal Shakespeare Companyssa ja esiintyi muiden muassa William Shakespearen klassikoissa "Kesäyön unelma" ja "Macbeth". Hän voitti Tony-palkinnon esiintymisestään Nobel-palkitun Harold Pinterin näytelmässä "The Homecoming" (1967).
Rogers esiintyi myös televisiossa ja elokuvissa useilla vuosikymmenillä.
Paul Rogers
Paul Rogers on useiden henkilöiden nimi:
Paul Rogers (poliitikko)
Paul Grant Rogers () oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän syntyi pienessä Ocillan kaupungissa Georgiassa, valmistui lakimieheksi Floridan yliopistosta ja palveli vuosina 1942–1946 Yhdysvaltain armeijassa.
Rogers istui Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuosina 1955–1979. Hän edusti koko uransa ajan Floridaa; vuoteen 1967 sen kuudetta, vuosina 1967–1973 yhdeksännettä ja vuodesta 1973 yhdettätoista vaalipiiriä.
Rogersille myönnettiin vuonna 1993 "Mary Woodard Lasker Award for Public Service", joka vielä silloin kantoi Maryn puolison Albert Laskerin nimeä.
Johanna Ala-Siurua
Johanna Ala-Siurua (s. 26. helmikuuta 1972 Ruovesi) on suomalainen näyttelijä ja juontaja.
Ala-Siurua on kuulunut muun muassa Silja Sillanpään ja Anniina Hankkion perustamaan Tukkateatteriin vuodesta 1999 lähtien. Tämän lisäksi hän on esiintynyt useissa Yleisradion ohjelmissa, kuten "Syrhämä" ja "Poinzi". Kesällä 2007 Ala-Siurua näytteli suositussa maalaiskomediassa "Mooseksen perintö" Pyynikin kesäteatterissa ja kesällä 2008 Meri Oulun kulttuuriseuran kesäteatterissa Toppilan Möljällä.
Ala-Siurua juontaa lastenohjelma "Pikku Kakkosta" arkiaamuisin.
Jaku Havukainen
Jarmo-Pekka ”Jaku” Havukainen on suomalainen pitkän linjan kitaristi ja lauluntekijä. Hän aloitti soittamisen jo 1970-luvun alkupuolella, ja on myöhemmin tehnyt muusikkona yhteistyötä monien merkittävien artistien kanssa. Havukainen on säestänyt muun muassa Tapani Kansaa, Paula Koivuniemeä ja Topi Sorsakoskea, keikkaillut kahdestaan Pepe Willbergin kanssa sekä kuulunut uuteen Jormas-kokoonpanoon. Lapinlahden Lintuihin hän kuului noin vuoden verran (2005–2006). Nykyään Havukainen keikkailee oman yhtyeensä sekä "Aboriginal Pig Band" -yhtyeen kanssa. Havukainen julkaisi vuonna 2003 ensimmäisen oman levynsä "Rocks With The Stars", ja uusi, suomenkielinen sooloalbumi on työn alla.
Jaku Havukainen on myös lauluntekijä. Hänen omalla nimellään tai salanimillä tekemiään kappaleita ovat levyttäneet ainakin Samuli Edelmann, Anna Hanski ja Sakari Kuosmanen.
Havukainen ei ole kovinkaan tunnettu musiikkipiirien ulkopuolella, mutta hänellä tuntuukin olevan asenteena: "musiikki puhukoon puolestaan".
Nolan Pratt
Nolan Pratt (s. 14. elokuuta 1975 Fort McMurray, Alberta, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja. Pelipaikaltaan hän oli puolustaja.
Hartford Whalers varasi WHL:ssä Portland Winter Hawksin joukkueessa pelanneen Prattin vuoden 1993 draftissa 5. kierroksella. Kaudelle 1995–1996 hän siirtyi Hartfordin organisaatioon, mutta ensimmäiset vuodet menivät lähinnä farmisarjoissa. Vasta kaudella 1998–1999 Pratt vakiinnutti pelipaikan NHL:ssä Carolina Hurricanesin riveissä. Kaudelle 2001–2002 Pratt siirtyi Tampa Bay Lightningin joukkueeseen, jossa pelasi aina kauteen 2006–2007 asti voittaen Stanley Cupin kaudella 2003–2004. Kaudeksi 2007–2008 hän teki vuoden sopimuksen Buffalo Sabresin kanssa. Kaudeksi 2008–2009 hän siirtyi KHL-liigaan Amur Habarovskin joukkueeseen. Marraskuussa 2010 hän siirtyi SM-liigaan Rauman Lukkoon, jossa pelasi loppukauden 2010–2011.
NHL:n työsulkukaudella Pratt pelasi Saksan 2. Bundesliigassa Duisburg EV:n joukkueessa.
Elokuussa 2011 Pratt nimettiin Columbus Blue Jacketsin farmijoukkueen Springfield Falconsin apuvalmentajaksi.
Itämeren merellisen ympäristön suojelukomissio
Itämeren merellisen ympäristön suojelukomissio, myös Helsingin komissio tai HELCOM (), on Helsingin sopimuksen (Itämeren alueen merellisen ympäristön suojelua koskeva yleissopimus) allekirjoittajavaltioiden perustama hallitusten välinen järjestö, jonka tehtävänä on Helsingin sopimuksen velvoitteiden seuranta ja kehittäminen. Komission sihteeristö sijaitsee Helsingissä Katajanokalla.
Helsingin sopimus astui voimaan vuonna 1980, ja se velvoittaa vähentämään kuormitusta kaikista päästölähteistä, suojelemaan meriluontoa ja säilyttämään lajien monimuotoisuutta. Sopimuksella on kymmenen osapuolta: Euroopan unioni, Latvia, Liettua, Puola, Ruotsi, Saksa, Suomi, Tanska, Venäjä ja Viro. Maiden edustajat kokoontuvat kerran vuodessa.
Mark Foley
Mark Adam Foley (s. 8. syyskuuta 1954) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän istui Yhdysvaltain edustajainhuoneessa Floridan 16. vaalipiiristä vuodesta 1995, kunnes erosi skandaalin seurauksena 29. syyskuuta 2006.
Foley syntyi Massachusettsissa ja muutti kolmivuotiaana perheineen Floridan Lake Worthiin. Hänellä on neljä sisarusta. Hän valmistui vuonna 1973 Lake Worth High Schoolista ja myöhemmin Palm Beach Junior Collegesta.
Foley tuli kongressivuosinaan tunnetuksi taistelustaan lapsipornoa ja lasten seksuaalista ahdistelua vastaan. Ironista kyllä, hänen skandaalinsa vuonna 2006 koski juuri väitettyjen ”seksuaalisesti vihjailevien” viestien lähettämistä kongressin vapaaehtoisille lähettipojille.
Ensemble Ambrosius
Ensemble Ambrosius on Olli Virtaperkon johtama seitsenhenkinen kamariyhtye, joka esittää oman aikamme musiikkia pääosin barokin ajan soittimilla soitettuna.
Ensemble Ambrosius tuli laajempaan tietoisuuteen vuonna 2000 levyllään "The Zappa Album", jossa yhdysvaltalaisen Frank Zappan musiikkia esitettiin barokkisoittimin. Levy valittiin Helsingin Sanomien "Vuoden 2000 levyt" -listaukseen ja sai lisäksi huomiota mm. Gramophone-, Wall Street Journal- ja The Observer-julkaisuissa. Lisäksi belgialaisen yleisradioyhtiö VRT:n radiokanava Klara valitsi levyn "Vuoden 2001 levyksi".
Vuodesta 2002 lähtien Ensemble Ambrosiuksen musiikillinen suunta on siirtynyt Zappasta kohti Virtaperkon omaa tuotantoa – Zappan musiikin pysyen kuitenkin edelleen tärkeänä osana yhtyeen toimintaa. Samalla yhtyeen musiikillinen linja on siirtynyt progesta kohti post-rockia, modernia nykymusiikia ja jopa kansanmusiikkia.
Nathan Paetsch
Nathan Paetsch (s. 30. maaliskuuta 1983 LeRoy, Saskatchewan, Kanada) on kanadalainen ammattilaisjääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Buffalo Sabres varasi neljä kautta Moose Jaw Warriorsin WHL-joukkueessa pelanneen Paetschin vuoden 2003 varaustilaisuuden 7. kierroksella. Paetsch pelasi kolme kautta Buffalon farmijoukkueessa Rochester Americansissa AHL:ssä, ennen kuin kaudella 2006–2007 vakiinnutti pelipaikkansa Buffalossa. Kesällä 2007 Paetsch solmi kolmen vuoden mittaisen jatkosopimuksen Buffalon kanssa. Maaliskuussa 2010 Buffalo myi Paetschin Columbus Blue Jacketsiin, josta se sai vastineeksi Raffi Torresin ja toisen kierroksen varausvuoron.
Heinäkuussa 2010 Paetsch teki sopimuksen Florida Panthersin kanssa. Vielä ennen kauden 2010–2011 alkua Vancouver Canucks hankki Paetschin Panthersista vaihdossa Sean Zimmermaniin. Vancouverin farmijoukkue Manitoba Moose ei halunnut ottaa Paetschia joukkueeseensa, joten Vancouver lainasi hänet kauden aikana AHL:n Rochester Americansiin ja Syracuse Crunchiin. Paetsch loukkaantui tammikuussa ja pystyi pelaamaan kauden aikana vain 43 ottelua. Kauden jälkeen Saksan DEL-liigan EHC Wolfsburg hankki hänet joukkueeseensa.
Paetsch pelasi Saksassa yhden kauden ja oli 25 pisteellään Wolfsburgin toiseksi eniten pisteitä tehnyt puolustaja. Hän teki kesällä 2012 vuoden sopimuksen AHL-seura Grand Rapids Griffinsin kanssa.
Hentonäkinruoho
Hentonäkinruoho ("Najas tenuissima") on maailmanlaajuisesti uhanalainen vesikasvi, jota tavataan ainoastaan pohjoisessa Euraasiassa. Suomessa laji on rauhoitettu ja on yksi Suomen kansainvälisistä vastuulajeista.
Hentonäkinruoho on hento, 10–40 cm korkeaksi kasvava uposlehtinen kasvi. Varsi on sileä. Ruodittomat lehdet ovat 1–2 cm pitkät ja alle millin levyiset, jäykähköt ja pienihampaiset. Lehden tuppi on lyhytkorvakkeinen. Lehtihangoissa olevat kukat ovat pieniä, perättömiä ja yksineuvoisia. Hentonäkinruoho kukkii elo-syyskuussa. Hedelmä on pähkylä, jotka leviävät lintujen mukana järvestä toiseen.
Laji muistuttaa läheisesti notkeanäkinruohoa ("N. flexilis"), mutta jälkimmäisen lehdet ovat leveämpiä, korvakkeettomia ja velttoja.
Hentonäkinruoho on maailmanlaajuisestikin harvinainen laji. Sitä tavataan ainoastaan Suomessa, Venäjällä Karjalankannaksella ja Moskovan ja Pietarin välillä muutamasta järvestä, Venäjän kaukoidästä sekä Kazakstanista. Suomessa hentonäkinruohoa esiintyy vain muutamassa kymmennessä järvessä Etelä- ja Itä-Suomessa. Jääkauden jälkeisellä lämpökaudella hentonäkinruoho oli Suomen alueella laajalle levinnyt.
Hentonäkinruoho kasvaa täysin upoksissa neutraalivetisissä järvissä sekä vähäsuolaisessa murtovedessä jokisuissa ja merenlahdissa. Kasvia esiintyy yleensä 30–150 cm syvyydessä. Hentonäkinruoho sietää huonosti vesien likaantumista tai rehevöitymistä, minkä takia laji on suuresti harvinaistunut.
Dmitri Kalinin
Dmitri Vladimirovitš Kalinin (, s. 22. heinäkuuta 1980 Tšeljabinsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja, joka pelaa KHL-joukkue Spartak Moskovassa. Kalinin on voittanut urallaan maailmanmestaruuden ja Gagarin Cupin.
Kalinin aloitti uransa Venäjän pääsarjassa kaudella 1996–1997, jolloin pelasi muutaman ottelun Traktor Tšeljabinskissä. Seuraavalla kaudella hän pelasi jo 26 peliä Tšeljabinskissä ja hänet ensimmäisellä kierroksella Buffalo Sabresiin. Kalinin siirtyi Pohjois-Amerikkaan kaudelle 1998–1999. Osan kaudesta hän pelasi QMJHL:ssä Moncton Wildcatsissa ja osan AHL:ssä Rochester Americansissa.
Kauden 1999–2000 Kalinin aloitti Buffalossa, mutta hänet lähetettiin vielä AHL-liigan Rochesteriin hakemaan parempaa tuntumaa ammattilaiskiekkoiluun. Seuraavalla kaudella hän nousikin Buffalon NHL-kokoonpanoon ja pelasi käytännössä koko kauden NHL-veteraani James Patrickin pakkiparina. Buffalossa Kalinin pelasi kahdeksan kauden ajan. Kalinin pelasi Venäjällä Metallurg Magnitogorskissa. Kahdeksan Buffalo-kautensa aikana Kalinin pelasi 466 runkosarjaottelua ja teki pisteet 34+111.
Kesällä 2008 Kalinin teki vuoden sopimuksen New York Rangersin kanssa. Hänet kaupattiin kesken kauden Phoenix Coyotesiin Petr Průcha ja Nigel Dawesin kanssa vaihdossa Derek Morrisiin.
Kaudeksi 2009–2010 Kalinin suuntasi kotimaansa KHL-liigaan ja Salavat Julajev Ufaan. Hän pelasi Ufassa myös seuraavan kauden, kunnes siirtyi kaudeksi 2011–2012 SKA Pietariin.
Kaudeksi 2016–17 Kalinin siirtyi KHL-joukkue Spartak Moskovaan.
Kalinin pelasi ensimmäisen arvoturnauksen vuonna 1998, kun hän pelasi Venäjän 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa. Venäjä voitti kisoista EM-pronssia.
Ruotsissa 2002 Kalinin edusti Venäjää ensimmäistä kertaa MM-kilpailuissa. Venäjä voitti MM-hopeaa. Suomessa 2003 Kalinin oli jälleen mukana Venäjän kokoonpanossa. Samoin Tšekissä 2004 ja Itävallassa 2005, jossa Venäjä voitti pronssia Kalinin edusti kotimaataan MM-tasolla. Välissä hän oli mukana myös vuoden 2004 maailmancupissa.
Kalinin on kaksinkertainen jääkiekon maailmanmestari vuosien 2008 ja 2009 MM-kisoista.
Keräilijä (sarjakuvahahmo)
Keräilijä (), oikealta nimeltään Taneleer Tivan, on Marvel-universumin avaruusolento.
Keräilijä on yksi Universumin vanhimmista; hän on näkyjen näkijä. Kerran hän näki todellisen tuntuisen näyn, jossa lähitulevaisuudessa valtava sarvipäinen tulijättiläinen sytyttäisi koko olemassa olevan maailmankaikkeuden tuleen palavalla miekalla.
Kysymyksessähän on Surtur, joka myöhemmin lähtikin yritykseensä.
Keräilijä päätti, että hänen tulisi kerätä talteen unisäiliöihin mahdollisimman monta kaikkeuden lajia eräänlaiseksi geenivarastoksi. Hän erikoistuu nopeasti ja kerää nimenomaan plodexeja, monipuolista ja muuntumiskykyistä kaikkialle galaksiin levinnyttä lajia.
Etsintänsä aikana hän eksyy Maapallollekin; aluksi hän säikähtää havaitessaan Sotakoneen, mutta sitten hän huomaa yhden Alfa-lentueen jäsenistä, meressä elävän Marrinan, jonka yrittää siepata.
Pääosa Alfoista - Pohjantähti, hänen kaksoissisarensa Aurora, Sasquath ja Puck - puuttuvat asiaan ja karkottavat Keräilijän; hirviöksi luokittelusta syvästi loukkaantunut Marrina pakenee syvyyksiin hautomaan nöyryytystään.
Keräilijä jatkaa matkaansa; hänen toimistaan on tullut lopulta enemmän harraste kuin vakava toimi.
Keräilijä esiintyi myös Marvel Cinematic Universen elokuvissa näyttelijänään Benicio del Toro. Hän teki cameo-esiintymisen elokuvassa "" lopputekstien aikana näytetyssä kohtauksessa, mutta esiintyi isommassa roolissa elokuvassa "Guardians of the Galaxy". Elokuvassa "" esiintyy pelkkä illuusio Keräilijästä, jonka Thanos oli luonut Todellisuuskivellä huijatakseen Galaksin Vartijoita.
Elokuvavuosi 2006
Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 2006 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
Nämä olivat vuoden 2006 kaksikymmentä katsotuinta elokuvaa Suomessa:
Ellen Müller-Preis
Ellen Müller-Preis (6. toukokuuta 1912 – 18. marraskuuta 2007) oli itävaltalainen miekkailija ja olympiavoittaja.
Müller-Preis kilpaili florettimiekkailijana viisissä olympialaisissa ja saavutti kolme olympiamitalia. Los Angelesin 1932 kesäolympialaisissa hän voitti kovimman kilpailijansa, Britannian Heather Guinnessin sekä loppusarjassa että kultamitalin ratkaisseessa uusintaottelussa pistein 5–3. Ratkaisuottelussa Guinness osoitti urheiluhenkeä mainitsemalla kahdesta pisteen Preisille tuoneesta osumasta, jotka tuomareilta olivat jääneet näkemättä.
Berliinin 1936 olympialaisissa Preis saavutti pronssia edellään Unkarin Ilona Schacherer ja Saksan Helene Mayer. Sotavuosien jälkeen rouva Müller-Preis saavutti Lontoon 1948 olympialaisissa toisen olympiapronssinsa edellään Ilona Elek (entinen Schacherer) ja Tanskan Karen Lachmann. Vielä Melbournen 1956 olympialaisissa 44-vuotias Müller-Preis sijoittui seitsemänneksi.
MM-kilpailujen henkilökohtaisessa kilpailussa Müller-Preis voitti kultamitalin kolmasti: Lissabonissa 1947, Kairossa 1949 ja Monacossa 1950. Lisäksi hän oli MM- tai EM-kilpailuissa kerran hopealla ja kahdesti pronssilla.
Helene Mayer
Helene Mayer (20. joulukuuta 1910 – 15. lokakuuta 1953) oli saksalainen miekkailija ja olympiavoittaja.
Mayer voitti florettimiekkailussa kaksi olympiamitalia. Amsterdamin 1928 kesäolympialaisissa hän voitti 17-vuotiaana kultaa voitettuaan 20 ottelustaan 18. Seuraavissa olympialaisissa, Los Angelesissa 1932 hän sijoittui viidenneksi. Hän jäi asumaan Yhdysvaltoihin ja opetti saksan kieltä Mills Collegessa Oaklandissa, Kaliforniassa. Yhdysvaltalaisten painostuksen ansiosta juutalainen Mayer kutsuttiin edustamaan Saksaa Berliinin 1936 olympialaisiin. Siellä hän hävisi Unkarin Ilona Schachererille pistein 4–5 ja sijoittui hopealle. Palkintokorokkeella Mayer oli mieliksi saksalaisille ja teki Hitler-tervehdyksen.
MM-kilpailuissa, jotka vuoteen 1935 saakka kulkivat EM-kilpailujen nimellä, Mayer voitti henkilökohtaisessa kilpailussa kultamitalin kolmasti: Napolissa 1929, Wienissä 1931 ja Pariisissa 1937.
Atle Skårdal
Atle Skårdal (s. 17. helmikuuta 1966 Lunde, Telemark, Norja) on norjalainen uransa lopettanut alppihihtäjä. Vuodesta 2005 asti hän on toiminut FIS:n kilpailun johtajana naisten alppihiihdon maailmancupissa.
Skårdal on supersuurpujottelun maailmancupin voittaja ja kaksinkertainen maailmanmestari.
Skårdal kilpaili kansainvälisellä tasolla vuosina 1985–1997. Hän voitti supersuurpujottelun maailmanmestaruuden Sierra Nevadassa 1996 29 sadasosasekunnin erolla Patrik Järbyniin. Seuraavana vuonna hän uusi mestaruutensa Sestrieressä voitettuaan Lasse Kjusin 0,21 sekunnilla. Moriokan MM-kilpailuissa 1993 hän sijoittui syöksylaskussa toiseksi 0,60 sekuntia Urs Lehmannille hävinneenä.
Skårdal voitti supersuurpujottelun maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 1995–1996. Syöksylaskun maailmancupin yhteiskilpailussa hän sijoittui kolme kertaa toiseksi. Skårdal voitti yhteensä seitsemän maailmancupin osakilpailua ja sijoittui 26 kertaa kolmen parhaan joukkoon.
29 (luku)
29 (kaksikymmentäyhdeksän) on pariton kokonaisluku. Sen edeltäjä on 28 ja sen seuraaja on 30. Luku 29 on alkuluku.
Alkuaineiden jaksollisessa järjestelmässä 29 on kuparin järjestysluku.
Helmikuussa on karkausvuosina 29 päivää, mutta tavallisesti 28 päivää.
Paul Accola
Paul Accola (s. 20. helmikuuta 1967 Davos, Sveitsi) on sveitsiläinen uransa lopettanut alppihiihtäjä. Hän voitti alppihiihdon maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 1991–1992 ja hän voitti olympiapronssia alppiyhdistetyssä vuoden 1988 talviolympialaisissa Calgaryssä. Lisäksi hän voitti kolme mitalia alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa.
Urallaan hän voitti seitsemän maailmancupin osakilpailua ja sijoittui kolmen parhaan joukkoon yhteensä 26 kertaa. Hän lopetti kahden vuosikymmenen mittaisen uransa vuonna 2005.
Luettelo Suomen virallisen singlelistan ykkösistä vuonna 2008
Tämä on luettelo Suomen virallisen singlelistan kärkipaikkaa hallussaan pitäneistä artisteista ja singleistä vuonna 2008.
Luettelo Suomen virallisen albumilistan ykkösistä vuonna 2008
Tämä on luettelo Suomen virallisen albumilistan kärkipaikkaa hallussaan pitäneistä albumeista ja niiden esittäjistä vuonna 2008.
Elokuvavuosi 2005
Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 2005 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
Nämä elokuvat olivat Suomen kaksikymmentä katsotuinta vuonna 2005:
Irene Camber
Irene Camber (s. 12. helmikuuta 1926) on entinen italialainen miekkailija ja olympiavoittaja.
Camber voitti florettimiekkailun olympiakultaa Helsingissä 1952. Hän voitti finaalikierroksen viimeisessä ottelussaan hallitsevan olympiavoittajan, Unkarin Ilona Elekin pistein 4–3 ja pääsi tätä vastaan uusintaotteluun olympiavoitosta. Toisenkin kohtaamisen Camber voitti pistein 4–3. Naisten floretin joukkuekilpailu oli olympiaohjelmassa ensimmäistä kertaa vasta Roomassa 1960, jolloin Camber saavutti Italian joukkueen jäsenenä pronssia. Neljä vuotta myöhemmin Tokion olympialaisissa Camber sijoittui joukkuekilpailussa neljänneksi. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän ei olympialaisissa menestynyt Helsingin kisojen jälkeen.
MM-kisojen henkilökohtaisessa kilpailussa Camber voitti kultaa Brysselissä 1953 ja pronssia Pariisissa 1957.
Andreas Schifferer
Andreas "Andi" Schifferer (s. 3. elokuuta 1974 Radstadt, Itävalta) on uransa lopettanut itävaltalainen alppihiihtäjä, joka oli erikoistunut syöksylaskuun, mutta kilpaili myös muissa lajeissa.
Schifferer kilpaili alppihiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran kaudella 1994–1995, mutta kilpaili tuolloin vielä enimmäkseen Eurooppa cupissa. Hän voitti kaksi Eurooppa cupin osakilpailua syöksylaskussa ja menestyi hyvin myös muissa lajeissa, mikä kauden päätteeksi toi hänelle Eurooppa cupin kokonaiskilpailun voiton. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä Schifferer voitti seuraavalla kaudella oltuaan Adelbodenin osakilpailussa 25. Uransa ensimmäisen palkintopallisijoituksen hän saavutti myöhemmin saman kauden aikana.
Vuoden 1997 alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa hän sijoittui pronssille suurpujottelussa. Seuraavalla kaudella hän voitti neljä syöksylaskun osakilpailua ja syöksylaskun kokonaiscupin. Kaikkien lajien yhteiscupissa hän sijoittui Hermann Maierin jälkeen toiseksi. Ensimmäisiin talviolympiaisiin Scifferer osallistui vuonna 1998 Naganossa.
Seuraavissa olympialaisissa vuonna 2002 hän voitti olympiapronssia super-g:ssä. Hän ei voittnut yhtään maailmancupin osakilpailua 2000-luvulla, mutta sijoittui useasti kolmen parhaan joukkoon. Kaudesta 2004 lähtien hän ei kyennyt taistelemaan kärkisijoituksista ja hän lopetti uransa joulukuussa 2006.