hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Isak Pihlman
Isak Pihlman (23. marraskuuta 1650 Uusikaupunki - 21. huhtikuuta 1707 Turku) toimi Turun akatemian professorina ja rehtorina 1700-luvun alussa.
Pihlman syntyi Uudessakaupungissa 23.11.1650. Hänen isänsä Erland Håkansson (s.1621, k.14.6.1690 Sääksmäki) oli lähtöisin Ruotsin Uplannista, mistä muutti Suomeen ja toimi raatimiehenä Uudessakaupungissa 23 vuoden ajan. Isak laitettiin jo varhain opintielle: 19.4.1659 Uudenkaupungin pedagogian ja 18.3.1665 Porin triviaalikoulun oppilas. Ylioppilas Turussa 22.11.1671 ja Uppsalassa 30.5.1678. Ylimmän luokan stipendiaatti 1681-82, maisteri 7.12.1682.
Pihlman toimi Turun katedraalikoulun laulunopettajana 1681, lehtorina ja konrehtorina 1683 ja rehtorina 1685-98. Samanaikaisesti hän oli Turun tuomiokapitulin jäsen 1685-1707 ja henkilökohtaisen palkkapitäjänsä Maskun kirkkoherra 1689-98.
Turun akatemiassa kielten eli kreikan ja heprean professuuri oli vapautunut 1697 Pihlmanin langon David Lundin siirryttyä teologiseen tiedekuntaan. Pihlman otti viran vastaan 1698. Heprean ja kreikan opetus oli käytännössä Vanhan ja Uuden testamentin raamatunselitystä siten, että pääpaino oli heprealla. Tässä toimessaan Pihlman ohjasi 19 opintyötä, jotka miltei kaikki olivat hepreasta. Vaikka raamatun opetus oli yleisintä, säilyneistä luento-ohjelmista ilmenee, että ainakin 1704 hän tulkitsi oppilaille Plutarkhoksen Lastenkasvatuskirjaa ja Homeroksen Iliasta.
Pihlman oli aina halunnut eloquentian eli kaunopuheisuuden professoriksi, mutta hänen toiveensa toteutui vasta 1704. Kaunopuheisuus tarkoitti käytännössä latinan opetusta. Säilynyt vuoden 1706 luento-ohjelma kertoo, että Pihlman "julkisilla luennoilla selittää Cornelius Neposta ja Caesaria ja yksityisesti opastaa opiskelijoita erilaisissa tyyliharjoituksissa sekä yrittää tyydyttää heidän toiveitaan joidenkin Ciceron puheiden selittämisessä".
Ennen kuolemaansa Pihlman ehti tuottaa kaunopuheisuuden alalta vain yhden väitöskirjan. Tämä Olaus Turdinin opintyö (1707) Romanus bilinguis (kaksikielinen roomalainen) käsitteli kansan puhuman latinan ja kirjakielen eroja ja kumosi keskiaikaisen väitteen, että kyseessä olisi ollut kaksi eri kieltä. Pihlmanin ja Turdinin mukaan kansankieli (sermo plebeius) ja sivistyneiden kieli (sermo urbanus) olivat molemmat latinaa, mutta sivistyneet olivat muokanneet kieltänsä vanhemman ja kultivoidumman kreikan mukaiseksi siten, että suuri osa sanastosta ja tyylikeinot olivat kreikasta. Kielitiede ei tähän aikaan vielä oivaltanut, että kreikka ja latina olivat molemmat saman indoeurooppalaisen peruskielen jälkeläisiä. Koska sanoissa havaittiin paljon yhtäläisyyksiä, ne voitiin selittää vain siten, että roomalaisten uskottiin lainanneen ne vanhemmasta kielesta, kreikasta.
Turun suomalaisen seurakunnan kirkkoherra 1698, akatemian rehtori 1701-02. Valtiopäivämies 1693.
Isak Pihlman kuoli Turussa 21.4.1707 ja haudattiin Maskuun. Puoliso: 1682 Perniön Latokartanon vuokraajan ja rykmentinkirjuri Johan Lundin (k.1702) ja tämän vaimon Margareta Gyllenbögelin tytär Anna Lund, elossa vielä 1716.
Lapsia:
Junius Silanus
Marcus Junius Silanus oli roomalainen sotilas ja poliitikko. Hänen vanhempansa olivat Decimus Junius Silanus ja Servilia. Hän oli näin ollen Marcus Brutuksen velipuoli.
Vuonna 53 eaa. Junius toimi Julius Caesarin legaattina Galliassa, mutta hänellä ei vaikuta olleen kovin merkittäviä tehtäviä. Caesarin murhan jälkeen Junius seurasi lankonsa Lepiduksen mukana Galliaan. Mutinan sodan aikana Lepidus lähetti Juniuksen johtaman osaston Gallia Cisalpinaan. Senaatti oli pyytänyt Lepidukselat apua sodassa Marcus Antoniusta vastaan, mutta Junius liittyikin Antoniukseen, joka kuitenkin hävisi sodan. Junius pakeni joukkoineen takaisin Lepiduksen luokse. Toisen triumviraatin aikana Junius pakeni Sextus Pompeiuksen luokse Sisiliaan. Misenumin rauhan jälkeen vuonna 39 eaa. Junius palasi Roomaan jossa hän pääsi Octavianuksen suosioon. Kun Octavianuksesta tuli Rooman ensimmäinen keisari nimitti hän Junianuksen konsuliksi vuonna 25 eaa.
Täysjyvämurot
Täysjyvämuroilla tarkoitetaan aamiaismuroja, joiden valmistuksessa on käytetty täysjyvää eikä kuorittua viljaa. Ne ovat perinteisiä aamiaismuroja terveellisempi vaihtoehto, koska jyvästä hyödynnetään sen kaikki kerrokset, jolloin säilytetään kaikki viljan ravintoaineet. Täysjyvämurot sisältävät paljon kuitua sekä B- ja E-vitamiinia. Täysjyvämuroja valmistaa muun muassa Nestlé, Kellogg´s ja Raisio.
Henrik Lilius (professori)
Johan Henrik Lilius (s. 3. helmikuuta 1939 Viipuri) on suomalainen valtionarkeologi, professori ja rakennushistorioitsija.
Lilius on toiminut Suomen Rooman-instituutin (Villa Lante) johtajana vuosina 1972–1976, Teknillisen korkeakoulun arkkitehtuurin historian professorina vuosina 1975–1983, Helsingin yliopiston taidehistorian professorina 1983–1993 ja Museoviraston pääjohtajana vuosina 1993–2003.
Henrik Liliuksen ja hänen puolisonsa professori Pirkko Laineen poika on tietotekniikan professori Johan Lilius (s. 1964).
Legio VII Claudia Pia Fidelis
Legio VII Claudia Pia Fidelis ("Claudiukselle uskollinen ja luotettava") oli roomalainen legioona. Julius Caesar perusti legioonan vuonna 58 eaa. Gallian sotaa varten.
Caesarin sisällissodan aikana legioona soti Hispaniassa ja Dyrrhakhionin taistelussa sekä Farsaloksen taistelussa. Tämän jälkeen sotilaat kotiutettiin, mutta heidät kutsuttiin taas palvelukseen African sotaretkeä varten. Legioona otti osaa Thapsacuksen taisteluun. Seuraavana vuonna legioonan sotilaille lahjoitettiin maata Capuan ja Lucan alueelta.
Julius Caesarin murhan jälkeen legioonan veteraanit kannattivat Octavianusta. Octavianus muodosti legioonan uudelleen nimellä Legio VII Paterna. Legioona taisteli Mutinan sodassa, Filippoin taisteluissa ja Perusian sodassa. Legioonalaiset saivat tämän jälkeen maata Etelä-Galliasta. Augustuksen hallituskauden aikana legioona lähetettiin Galatiaan ja se tunnettiin usein lisänimellä "Macedonica", ehkä Filippoin voiton kunniaksi. Myöhemmin legioona siirrettiin Dalmatiaan. Vuonna 42 Legio VII ja Legio XI kukistivat Lucius Arruntius Camillus Scribonianuksen kapinan Claudiusta vastaan. Tästä syystä kummatkin legioonat saivat lisänimen "Claudia Pia Fidelis". Myöhemmin legioona siirrettiin Tonavalle.
Neron kuoleman jälkeen Legio VII kannatti aluksi Othoa, mutta tämän kukistuttua se alkoi kannattaa Vespasianusta. Legio VII oli mukana Cremonan toisessa taistelussa. Trajanuksen aikana legioonalla oli tärkeä rooli Daakian sodissa. Legioona otti myös osaa Trajanuksen Parthian sotaan, Lucius Veruksen Parthian sotaan ja markomannisotaan.
Vuonna 193 legioona liittyi Septimius Severuksen kannattajiin. 200-luvulla Legio VII oli aktiivinen itäisissä provinsseissa. Gallienuksen sotiessa Gallian keisarikuntaa vastaan legioona sai lisänimet Pia VI Fidelis VI ja Pia VII Fidelis VII ("seitsemän kertaa uskollinen ja seitsemän kertaa luotettava"). Legio VII toimi vielä 300-luvun lopulla Tonavan rintamalla.
Pirjo Wesaniemi
Pirjo Wesaniemi (ent. Savolainen, o.s. Niemi, s. 29. kesäkuuta 1955 Viiala) on suomalainen toimittaja ja kirjailija.
Koulutukseltaan Wesaniemi on sosionomi, suorittanut toimittajatutkinnon Tampereen yliopistossa 1977 sekä täydentänyt tiedotusalan ja sosiologian opintoja Sydneyssä Australiassa (New South Wales Institute of Technology 1981–82) Rotary International Journalism Awardin turvin.
Wesaniemellä on monipuolinen toimittajatausta työskenneltyään Aamulehdessä, Suomenmaassa, Yleisradion radion uutistoimituksessa, Ilta-Sanomissa ja Eevassa. Wesaniemi on työskennellyt myös taustatoimittajana television viihdeohjelmissa Yllätys, yllätys ja Kahden kesken Marcon kanssa. Päätoimittajana hän on ollut Ammattina Kauneus -lehdessä sekä Askel-lehdessä vuodesta 1998 vuoden 2017 loppuun. Wesaniemi on julkaissut viisi kirjaa: Ylen radioteatteri on esittänyt kolme kuunnelmaa erokirjojen (katso alla) teksteistä.
Wesaniemellä on kaksi omaa lasta ja kaksi lasta toisen avioliiton myötä sekä seitsemän lastenlasta. Naimisissa Mikko Kettusen kanssa.
Franciszek Lilius
Franciscus (Franciszek) Lilius (n. 1600 – 1657) oli puolalainen säveltäjä, jonka huomattava vaikutus näkyi 1600-luvun Varsovan kulttuurielämässä. Hän oli alkujaan italialaisesta Giglin suvusta.Completorium: Franciszek Lilius
Ekologinen kynnysarvo
Ekologinen kynnysarvo voidaan määritellä muutoskohdaksi, jossa suhteellisen pieni ulkoisten olojen muutos aiheuttaa nopean muutoksen ekosysteemissä. Kun ekologinen kynnysarvo on ylitetty, ekosysteemi ei välttämättä enää palaudu alkuperäiseen tilaansa. Ekologisen kynnysarvon ylittyminen johtaa usein nopeaan muutokseen ekosysteemin terveydessä.
Ekologiselle kynnysarvolle on monia määritelmiä. Yhteistä useimmille määritelmille muutosten epälineaarisuus. Näitä muutoksia aiheuttavat sekä ihminen että luonnon omat prosessit.
Groffman
määrittelee ekologisen kynnysarvon sellaiseksi muutoskohdaksi, jossa tapahtuu raju muutos ekosysteemin laadussa, ominaispiirteissä tai ilmiöissä, tai jossa pieni muutos ympäristökuormituksessa aiheuttaa suuren vasteen ekosysteemissä. Yleisellä tasolla ekologiset kynnysarvot voidaan määritellä ekosysteemien murroskohdiksi joissa kuormitus johtaa rajuun ja äkilliseen muutokseen ekosysteemissä.
Kriittinen kuormitus on esimerkki läheisesti kynnysarvoihin liittyvästä termistä.
Kynnysarvoja voidaan luonnehtia pisteinä tai vaihettuma-alueina. Vaihettumatyyppinen kynnysarvo kuvastaa vähittäistä muutosta tai siirtymää yhdestä tilasta toiseen, eikä niinkään rajua muutosta jossakin tietyssä pisteessä. Ekologiset kynnysarvot ovat herättäneet huomiota koska monissa tapauksissa ympäristön tilan katastrofaalinen heikentyminen on osoittautunut vaikeaksi tai miltei mahdottomaksi korjata. Ekologinen sukupuutto on esimerkki täysin palautumattomasta muutoksesta.
Ekologisiin kynnysarvoihin liittyy usein hystereesi, eli systeemin tilan riippuvuus systeemin aiemmista tiloista. Silloinkin kun muutokset eivät ole palautumattomia, palautuminen uudesta tilasta aiempaan voi tapahtua hyvin eri tavoin verrattuna kehityskulkuun, joka johti uudenlaiseen tilaan.
Ekologisissa kynnysarvoissa on oleellista yhteiskuntien ja ekosysteemien dynaaminen vuorovaikutus, joka kehittyy eri tasoilla heijastellen ihmisen ja luonnon rakenteiden ajallisia ja paikallisia muutoksia. Äkilliset muutokset ekosysteemien tilassa voivat synnyttää muutoksia ihmisten ekosysteemien hoitoa koskevassa ymmärryksessä. Nämä muutokset puolestaan voivat muuttaa yhteiskunnallisia käytäntöjä ja johtaa uusiin muutoksiin ekosysteemeissä.
On olemassa hyvin monenlaisia kynnysarvoja, eikä niitä voida aina havaita suoraviivaisesti. Yksi kynnysarvon todentamisen tapa on tutkia aikasarjoja, jotka näyttävät ilmentävän jonkinlaista äkillistä hypähdystä. Tällaisten hypähdysten tunnistamiseen ja havaitsemiseen on kehitetty erityisiä menetelmiä.
Jotkut esimerkit kynnysarvojen ylityksistä on kuvattu tarkoin, kuten kirkkaiden järvien muutokset sameavetisiksi. Monia muitakin esimerkkejä luultavasti on olemassa. Resilience Alliancen ja Santa Fe Instituten kynnysarvotietokanta sisältää yli sata esimerkkiä.
Stampe &amp; Vertongen Museum
Stampe & Vertongen Museum on belgialainen ilmailumuseo.
Se sijaitsee Deurnen lentokentällä. Se on auki vain lauantai- ja sunnuntai-iltapäivisin.
Sen kokoelmiin kuuluvat mm.
Riikinkukkorausku
Riikinkukkorausku ("Potamotrygon motoro") on Etelä-Amerikassa Amazonin alueella elävä rauskulaji joka on täydellisesti sopeutunut makeaan veteen vaikka sen esi-isät olivat mereisiä. Paikalliset ihmiset pelkäävät tätä kalaa enemmän kuin piraijoja sillä se sitä on värityksensä ansiosta vaikea erottaa joenpohjasta ja jos sen päälle astuu se käyttää pyrstössään olevaa myrkkypiikkiä. Myrkky ei ole ihmiselle vaarallista mutta pisto on kylläkin hyvin tuskallinen (vastaa useampaa ampiaisenpistoa). Kaikesta huolimatta riikinkukkorausku on suosittu laji yleisöakvaarioissa sillä se sopeutuu hyvin vankeuteen ja sen tiedetään lisääntyneen vankeudessa. Myös erittäin suuriin kotiakvaarioihin mielenkiintoinen laji.
Täysikasvuinen riikinkukkorausku on 50–70 cm pitkä ja 30 cm leveä. Selkäpuoli on ruskea ja musta-keltaisten rengaskuvioiden kirjoma.
Riikinkukkorausku saalistaa pieniä pohjaeläimiä kuten matoja, nilviäisiä ja pieniä kaloja.
Akvaariossa pidettäessä sille voi tarjota ruoaksi esim. muikkua ja silakkaa. Kauppojen kuivamuoniin tämä kala ei koske lainkaan.
aikuiselle riikinkukkorauskulle akvaario saisi olla laajapinta-alainen, ja kooltaan vähintään 700-1000 litraa. Akvaarion korkeus on epäolennainen seikka riikinkukkorauskun akvaariossa. Laaja pinta-ala on tärkeää, sillä rausku liikkuu lähinnä pohjaa pitkin, ja suurena lätyskänä tarvitsee tilaa. Akvaariossa tulisi olla laajoja hiekka-alueita ja järeä suodatus. Nostelee kaivautuessaan kasveja pohjalta, joten ei kasviakvaarioon soveltuva kalalaji. Samaan akvaarioon käyviä lajeja ovat lähinnä erittäin suuret plekot ja erittäin suuret kirjoahvenet. Syö pienemmät lajit.
Gregory House
Gregory ”Greg” House on Hugh Laurien näyttelemä fiktiivinen lääkäri yhdysvaltalaisessa televisiosarjassa "House". Gregory House on lääketieteellinen nero, joka on erikoistunut tartuntatauteihin ja munuaisia tutkivaan nefrologiaan. House johtaa diagnostiikkaosastoa fiktiivisessä Princeton-Plainsboron opetussairaalassa.
Housen omalaatuinen ja suorasanainen persoona, sekä hänen erikoinen lähestymistapansa potilastapauksiin aiheuttaa Housen ja tämän kollegojen välillä paljon erimielisyyksiä. Hahmo on saanut paljon vaikutteita fiktiivisestä salapoliisista Sherlock Holmesista.
House joutuu käyttämään kävelykeppiä, sillä hän kärsii väärin diagnosoidun valtimotukoksen aiheuttamasta jalan lihasten rappeutumasta ja on tämän takia riippuvainen hydrokodonista (Vicodin) jatkuvan kroonisen kivun vuoksi. Hahmon inspiraatiolähde Sherlock Holmes on puolestaan riippuvainen kokaiinista.
Hahmon näyttelijä Hugh Laurie on voittanut roolistaan useita palkintoja, mukaan lukien kaksi Golden Globe -palkintoa parhaasta miespääosasta draamasarjassa ja SAG-palkinnon parhaana miesnäyttelijänä draamasarjassa. Laurie oli myös Primetime Emmy -ehdokkaana vuosina 2005, 2007, 2008, 2009 ja 2010. "TV Guide" -lehti on puolestaan valinnut Gregory Housen kaikkien aikojen parhaaksi televisiohahmoksi.
House on ärsyttävä sarkastisine huomautuksineen ja suorasukaisine puheineen, ja aiheuttaa kommenteillaan päänvaivaa sekä tehotiimilleen että ystävälleen James Wilsonille ja pomolleen Lisa Cuddylle. Cuddyn ainoa syy pitää House sairaalassa töissä tuntuu olevan vain se, että House on erinomainen tartuntatautien ja nefrologian diagnostiikan erikoislääkäri. Housella ei ole lähes lainkaan empatiakykyjä, ja hän suostuu tapaamaan potilaitaan ainoastaan vain äärimmäisessä tilanteessa. Silloinkin hän käyttää aikansa vain potilaan pään kääntämiseen.
House tylsistyy helposti ja viettää aikaansa sairaalassa milloin milläkin tavalla. Ei ole normaalista poikkeavaa, jos hän katsoo sairaalasarjoja pienestä televisiostaan tai tiedottoman koomapotilaan hoitohuoneesta, jojottelee, syö punaisia tikkareita, pelaa PSP:llä tai ärsyttää Wilsonia. Housella on sairaalassa tietty määrä rästiinjääneitä klinikkatunteja, joten hän yrittää parhaansa mukaan vältellä Cuddya.
Vaikka House onkin epäseurallinen ja ulkopuolisten mielestä melkeinpä ihmisvihaaja, häntä arvostetaan ja kunnioitetaan lääkärien keskuudessa. Hän on erittäin itsenäinen ja hänen vaistonsa on erehtymätön. Hän tekee mitä tahansa, jotta saisi oikean diagnoosin potilaan taudista (taudista parantaminen tai potilaasta välittäminen eivät ole niin tärkeitä asioita hänelle). Se johtaa hänet yleensä vaikeuksiin, sillä hän ei välitä säännöistä tai laeista. Hän saattaa usuttaa työntekijänsä murtautumaan potilaan kotiin tai kokeilla yrityksen ja erehdyksen kautta, mikä lääke toimii.
House on musiikillisesti lahjakas ja soittelee yleensä kotonaan pianoa. Tämä saattaa johtua Housen esittäjän oikeista soittotaidoista.
House omistaa myös jossain vaiheessa lemmikkirotan, Steve McQueenin, jonka pyydysti entisen kihlatunsa Stacyn ullakolta. House opiskeli lääketiedettä Johns Hopkinsin yliopistossa.
Pariisin varpunen – Edith Piaf
Pariisin varpunen – Edith Piaf ("La Môme") on ranskalainen elokuva, joka kertoo laulaja Édith Piafin tarinan. Elokuvan on ohjannut Olivier Dahan ja nimiroolissa esiintyy Marion Cotillard.
Elokuva käy läpi Piafin elämän epäkronologisesti. Se käsittelee aiemmat tapahtumat kuolemansairaan 47-vuotiaan laulajan muistoina. Piafin elämää käsitellään vuodesta 1918 lähtien ja elokuvassa kuvataan erityisesti hänen elämänsä suuria käännekohtia.
Cotillardin roolisuoritusta Piafina on kehuttu ja hän voittikin roolistaan useita merkittäviä palkintoja, kuten Oscarin, BAFTAn ja Golden Globen. Baftoja elokuvalle meni yhteensä neljä ja Oscareita kaksi. Kotimaassaan Ranskassa elokuva palkittiin viidellä César-palkinnolla. Cotillard voitti myös Césarin.
Rosa-Luxemburg-Platzin metroasema
Rosa-Luxemburg-Platzin metroasema on metroasema Berliinin metron U2-linjalla. Se tunnettiin ennen nimellä "Schönhauser Tor".
Päivi Puhakka
Päivi Puhakka (o.s. "Autere", s. 12. marraskuuta 1958 Ruokolahti) on suomalainen toimittaja, koulutukseltaan nuoriso-ohjaaja ja humanististen tieteiden kandidaatti, toimittajana Sana-lehdessä 1981-1983, Askel-lehden toimittaja 1984 alkaen, nykyisin Askelen toimitussihteeri. Opiskeluajoista lähtien Puhakka on valokuvannut ja kirjoittanut näytelmätekstejä.
Herbert C. Brown
Herbert Charles Brown syntyjään Herbert Brovarnik (22. toukokuuta 1912, Lontoo − 19. joulukuuta 2004, Lafayette) oli yhdysvaltalainen kemisti. Hän sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1979 työstään organoboraanien parissa. Brown jakoi palkinnon Georg Wittigin kanssa.
Brown syntyi juutalaiseen ukrainalaiseen maahanmuuttajaperheeseen. Perhe muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1914. Vuonna 1935 Brown aloitti opinnot Chicagon yliopistossa. Hän suoritti alemman korkeakoulututkinnon vuonna 1936. Samana vuonna hänestä tuli Yhdysvaltain kansalainen. 1937 hän meni naimisiin Sarah Baylenin kanssa. Brown sai tohtorin arvon vuonna 1938. Koska hän ei löytänyt töitä teollisuudesta, hän jatkoi töitä yliopistossa. Brown toimi opettajana vuodesta 1939 vuoteen 1943, jolloin hän siirtyi apulaisprofessoriksi Waynen yliopistoon. Vuonna 1947 hän siirtyi epäorgaanisen kemian professoriksi Purduen yliopistoon. Emeritusprofessori Brown oli vuodesta 1978 aina kuolemaansa saakka vuoteen 2004.
Toisen maailmansodan aikana Brown työskenteli Hermann Irving Schlesingerin kanssa. Brown kehitti menetelmän tuottaa natriumborohydridiä, jota käytetään boraanien valmistamiseen. Hänen työnsä johti ensimmäisen yleisen asymmetrisien enantiomeerien valmistusmenetelmän keksimiseen.
Jason Reitman
Jason Reitman (s. 19. lokakuuta 1977) on kanadalais-amerikkalainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja tuottaja. Hänet tunnetaan parhaiten ohjaamistaan elokuvista "Thank You for Smoking", "Juno" ja "Up in the Air". Reitmanilla on Kanadan ja Yhdysvaltojen kaksoiskansalaisuus.
Reitman syntyi Montrealissa, Quebecin osavaltiossa. Hänen vanhempansa ovat komediaohjauksistaan tunnettu Ivan Reitman sekä Geneviève Robert. Jason on ensimmäinen perheen kolmesta lapsesta. Hänellä on kaksi nuorempaa sisarusta, Catherine ja Caroline. Lapsuudessa ja teini-iässä Reitman alkoi saada isänsä kautta kosketusta elokuvamaailmaan. Reitmanin isä antoi pojalleen pikkurooleja ja muita tehtäviä omissa tuotannoissaan. Reitman alkoi tehdä 20-vuotiaana omia lyhytelokuviaan ja ohjaamaan mainoksia.
Reitman valmistui Harvard-Westlake Schoolista vuonna 1995. Vuonna 2004 hän meni naimisiin kirjoittaja Michele Leen kanssa. He saivat ensimmäisen lapsensa vuonna 2006.
Vuonna 2005 ensi-iltansa sai Reitmanin ensimmäinen pitkä elokuva "Thank You for Smoking", joka käsitteli tupakkateollisuutta lobbarin näkökulmasta. Elokuva perustui Christopher Buckleyn samannimiseen romaaniin. Thank You for Smoking oli kaupallinen menestys, se tuotti 24 miljoonaa dollaria ja palkittiin kahdella Golden Globella.
Hänen toinen elokuvansa "Juno" sai hyvän vastaanoton ensi-illassa Toronton elokuvajuhlilla vuonna 2007. Juno tuli elokuvateattereihin saman vuoden joulukuussa. Elokuva voitti Parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen Oscarin vuonna 2008.
Ennen kuin Reitman aloitti ohjaajan uransa, hän oli kirjoittanut ja ohjannut kuusi lyhytelokuvaa. Hänen ensimmäisen lyhytelokuvansa, "Operation" ensi-ilta oli Sundance -elokuvafestivaaleilla vuonna 1998.
Reitman tuotti ja ohjasi vuoden 2007 lomakauden mainoksia Wal-Martille. Hän on ohjannut mainoksia myös Burger Kingille, Nintendolle, BMWlle ja Buickille. Reitman ohjasi yhden jakson televisiosarja "Konttoriin".
Stanislav Pozdnjakov
Stanislav Aleksejevitš Pozdnjakov (, s. 27. syyskuuta 1973 Novosibirsk) on venäläinen säilämiekkailija. Hän on urallaan voittanut henkilökohtaisen maailmanmestaruuden viisi kertaa (vuosina 1997, 2001, 2002, 2006 ja 2007) ja yhteensä viisi olympiamitalia. Pozdnjakov on Venäjän miekkailumaajoukkueen kapteeni.
Pozdnjakov valmistui Novosibirskin pedagogisesta yliopistosta liikuntatieteen maisteriksi vuonna 1992. Pozdnjakovin valmentajana toimii Boris Pisetški.
Pozdnjakov valittiin Venäjän olympiakomitean puheenjohtajaksi toukokuussa 2018.
Juho Kurki
Juho Kurki (s. 20. joulukuuta 1991 Kankaanpää) on suomalainen kivääriampuja ja EM-mitalisti. Hän edustaa Kankaanpään Ampujia.
Kurki saavutti ilmakiväärissä EM-pronssia Odensessa 2013. Saman vuoden maailmancup-finaalissa hän oli ilmakiväärissä neljäs.
Lähde:
Petter Wetter
Petter Wetter (n. 1659–1741) oli Helsingin meritullintarkastaja. Wetter tarjosi lainoja velkaantuneille aatelisille, mm. Herttoniemen Jägerhornin (eli Jägerskiöld) ja Blåfieldin aatelissuvuille. Velanmaksuksi hän takavarikoi aatelisten kartanoita Herttoniemen alueella ja yhdisti ne Herttoniemen kartanoksi, vaikka lain mukaan vain aateli sai omistaa rälssitiloja. Wetter omisti myös krouvin sekä viinapolttimon, vaikkei hänellä niiden vaatimia porvarisoikeuksia ollutkaan. Hän kannatti raakapuun myyntiä englantilaisille, kunnes hankki omistukseensa sahan, jonka jälkeen vaati, että vain sahattua tavaraa sai myydä ulkomaille. Muutoinkin hän käytti häikäilemättömästi hyväkseen asemaansa meritullinhoitajana. Wetter pakeni Isovihan aikana venäläismiehitystä Tukholmaan, jossa asui 1712–1721. Sodan jälkeen hän palasi tullinhoitajaksi. Hän antoi Herttoniemen kartanon syytinkioikeutta vastaan pojalleen pormestari Abraham Wetterille, jonka kuoleman jälkeen hän yritti turhaan saada kartanoa takaisin Abrahamin perikunnalta. Wetter omisti Helsingin ensimmäisen kivitalon, Burgmanin talon, joka oli aikansa loistokkain koti Helsingissä.
Helsingin Herttoniemenrannassa on katu nimetty Petter Wetterin tieksi.
Luettelo Terapian kappaleista
Tämä on luettelo rockyhtye Terapian levyttämistä kappaleista.
Kai Jahnsson
Kai Magnus Jahnsson (s. 25. tammikuuta 1965 Helsinki) on suomalainen pistooliampuja. Hän edustaa Poliisien Ampumaseuraa.
Jahnssonin paras sijoitus MM-kisoissa on 25 metrin isopistoolin 10. sija Lahdessa 2002 tuloksella 583. EM-kisoissa 2007 hän sijoittui 50 metrin pistoolssa sijalle 14. tuloksella 555 ja ampui Suomelle maakohtaisen paikan Pekingin olympialaisiin 2008. Hänet valittiin myöhemmin Suomen olympiajoukkueeseen ja hän ampui parhaallaan sijalle 21. 50 metrin pistoolissa tuloksella 553. Maailmancupissa Jahnssonin parhain sijoitus on 16. 10 metrin ilmapistoolissa.
MM-kilpailuissa Jahnsson on ampunut Lahdessa 2002 ja Zagrebissa 2006. Hänen parhain sijoituksensa on kymmenes 25 metrin isopistoolissa Lahdesta tuloksella 583. Jahnsson jäi lopulta pronssista kolmen pisteen päähän.
Jahnsson on osallistunut yhteensä kahdeksaan maailmancupin osakilpailuun ja 15 suoritusta. Hän on ampunut parhaimman sijoituksensa maailmancupissa 10 metrin ilmapistoolilla sijoittuen 16. tuloksella 580 Münchenissä vuonna 2007. 50 metrin pistoolissa hän on ollut parhaimmillaan 31. tuloksella 553 Münchenissä 2009.
Jahnssonilla hallussa olevat Suomenennätykset:
Karoliina Helle
Karoliina Helle (o.s. Keskitalo, s. 22. syyskuuta 1983) on suomalainen pistooliampuja. Hän edustaa Salon Seudun Ampujia.
Profiili
Single (Terapia)
Single (demotape May 94) on tamperelaisen gospel-rockyhtye Terapian omakustannesingle, joka julkaistiin alun perin kasettina 24. toukokuuta 1994. Kasettia oli saatavilla neljällä eri kansikuviolla. Kaikissa Petri Lassilan piirtämissä kansissa oli sama ukko soittamassa kitaraa tai bassoa, ainoastaan soitin oli erinäköinen. Alkuperäinen kasettipainos oli 300 kappaletta. Kasetin molemmilla puolilla oli samat 3 kappaletta. Vuonna 2000 Terapia julkaisi singlestä cd-painoksen, jossa oli mukana vuonna 1991 äänitetty Hymy hyytyy -demo.
Studio 7
Studio 7 on tamperelaisen gospel-rockyhtye Terapian omakustanne-EP. "Studio 7" äänitettiin heinäkuussa 2000 ja julkaistiin 26. elokuuta 2000. Levyllä oli myös musiikkivideot kappaleista ”Kaipaan” ja ”Mikää ei palaa”. Musiikkivideot tekivät H. P. Pietikäinen ja Jani Lainesalo. Kannen valokuva on otettu Finlaysonin tehdasalueella, Tampereella.
Fokker S-11
Fokker S11 Instructor oli hollantilainen sotilaallinen koulukone. 
Fokker S-11-lentokoneen toteutus oli osa Hollannin valtion toimia Fokkerin lentokonetehtaiden uudelleenrakentamiseksi. Tuotekehityksen rahoittamiseksi perustettiin ilmailun ja myöhemmin avaruustekniikan kehityksen rahoitusta toteuttaa NIV-organisaatio. Hollannin ilmavoimat tilasi 100 koulukonetta ennen suunnittelun alkamista.
Koneen ensilento tapahtui 18. joulukuuta 1947. Vuonna 1948 koneen siipeä ja vakauttimia jouduttiin modifioimaan.
Kaiken kaikkiaan koulukonetta myytiin Hollannista 101 kappaletta.
Käyttäjät olivat
Kone on yksimoottorinen kokometallinen alatasoinen potkurikone.
Washingtonin konferenssi
Washingtonin laivastokonferenssi oli Yhdysvaltojen pääkaupungissa Washingtonissa vuosien 1921–1922 vaihteessa pidetty sotilaallinen konferenssi, jonka tarkoitus oli lievittää jännitteitä Itä-Aasiassa ja keskustella aseistariisunnasta.
Ensimmäisen maailmansodan päätyttyä kansainvälinen yhteisö oli huolestunut kiihtyvästä asevarustelusta ja Japanin kasvavasta militarismista. Konferenssin kutsui koolle Yhdysvaltain presidentti Warren G. Hardingin hallinto, ulkoministeri Charles Evans Hughes. Siihen osallistui yhdeksän valtiota, joista Yhdysvaltojen lisäksi neljä – Japani, Britannia, Ranska ja Italia – neuvottelivat laivastojensa supistamisesta. Neljä muuta maata, Kiina, Belgia, Portugali ja Alankomaat, otettiin mukaan keskustelemaan Itä-Aasian tilanteesta.
Konferenssissa tehtiin useita monenkeskisiä ja kahdenvälisiä sopimuksia. Viiden vallan sopimuksessa eli Washingtonin laivastosopimuksessa Yhdysvallat, Britannia, Japani, Italia ja Ranska sopivat rajoittavansa laivastojensa kokoa tietyssä suhteessa (Yhdysvallat ja Britannia 500 000 tonnia, Japani 300 000 tonnia). Neljän vallan sopimuksessa maat Italiaa lukuun ottamatta sopivat konsultoivansa toisiaan ennen sotilaallisiin toimiin ryhtymistä, jos Itä-Aasiassa syttyisi kriisi. Tämä sopimus korvasi vuonna 1902 solmitun Britannian ja Japanin liiton. Lisäksi yhdeksän vallan sopimuksessa allekirjoittajat lupasivat kunnioittaa Kiinan alueellista koskemattomuutta. Kiina lupasi vuorostaan kohdella kaikkia maita kaupankäynnissä tasapuolisesti.
Konferenssissa solmittiin myös Shandogin sopimus, jossa Japani palautti Kiinalle Shandongin maakunnan, ja Japani suostui vetämään joukkonsa pois Siperiasta.
Krister Holmberg
Krister Bertel Holmberg (s. 17. toukokuuta 1972 Tammisaari) on suomalainen riistamaaliampuja ja maailmanmestari. Hän edustaa Raseborgs Skyttaria, ja häntä valmentaa hänen isänsä Anders Holmberg.
Holmberg sijoittui Atlantan 1996 olympialaisten olympiakiväärikilpailussa kuudenneksi tuloksella 672,4 (578+94,4). MM- ja EM-kilpailuissa hän on voittanut useita mitaleja, joista kirkkain on Plzeňissä 2008 saavutettu MM-kulta 50 m liikkuvassa maalissa.
Birgit Prinz
Birgit Prinz (s. 25. lokakuuta 1977 Frankfurt am Main, Länsi-Saksa) on entinen saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Prinz edusti Saksan naisten jalkapallomaajoukkuetta, jossa hän voitti maailmanmestaruuden vuosina 2003 ja 2007 sekä Euroopan-mestaruuden vuosina 1995, 1997, 2001, 2005 ja 2009. Olympialaisissa Prinz voitti kolmesti pronssia. Hän on eniten Saksan maajoukkueessa otteluita pelannut ja maaleja tehnyt pelaaja (214 ottelua, 128 maalia).
Prinz on pelannut urallaan neljässä aikuisten joukkueessa: vuosina 1992–1998 FSV Frankfurtissa, 1998–2002 1. FFC Frankfurtissa, vuonna 2002 Carolina Couragessa ja vuodesta 2002 tähän päivään taas 1. FFC Frankfurtissa. Prinz voitti muun muassa UEFA-cupin kolmesti sekä Bundesliigan yhdeksän ja Saksan cupin kymmenen kertaa.
Prinz on valittu Fifan vuoden naispelaajaksi kolmesti peräkkäin vuosina 2003–2005.
Prinz lopetti uransa kesällä 2011.
Ilkka Aspara
Ilkka Erkki Sakari Aspara (s. 13. kesäkuuta 1951 Helsinki) on suomalainen eläkkeellä oleva upseeri ja kenraaliluutnantti.
Ilkka Aspara kirjoitti ylioppilaaksi helsinkiläisestä Etu-T%C3%B6%C3%B6l%C3%B6n lukiosta 1970, valmistui Kadettikoulusta vuonna 1974 ja Sotakorkeakoulusta 1983. Hän työskenteli Suomen puolustusvoimien maavoimien komentajana Mikkelissä Karkialammella 1.1.2008 – 30.6.2011. Aikaisemmin hän on toiminut muun muassa Kainuun Prikaatin komentajana Kajaanissa välillä 1.9.1997 − 31.3.2000. Läntisen maanpuolustusalueen komentajana hän toimi 2003–2006.
Aspara toimi Maanpuolustuskorkeakoulun alaisten valtakunnallisten Maanpuolustuskurssien johtajana huhtikuun alusta 2000 vuoden 2002 loppuun.
Hän työskenteli myös Pääesikunnan maavoimapäällikkönä Helsingissä ennen Maavoimien Esikunnan perustamista. Aspara valittiin lokakuussa 2003 Kadettikunta ry:n puheenjohtajaksi. Kadettikunnan hallituksessa hän oli toiminut jo 1990-luvulla.
Professori Jaakko Aspara on Ilkka Asparan poika.
Hullut nuoruuden päivät
Hullut nuoruuden päivät on tamperelaisen gospelrock-yhtye Terapian kokoelmalevy. Se julkaistiin vuonna 2005. Albumi sisältää kahdella CD:llä yhteensä 38 suosittua Terapian kappaletta ja neljä ennenjulkaisematonta live-versiota.
Le Méridien
Le Méridien on ranskalaistyylinen hotelliketju, jonka pääkonttori sijaitsee Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Hotelliketjulla on 130 toimipistettä, ja sen omistaa nykyään Starwood Hotels & Resorts Worldwide. Ketjulla on hotelleja yli 50 maassa.
Ranskalainen lentoyhtiö Air France perusti Le Méridienin vuonna 1972. Ensimmäinen Le Méridien -hotelli oli tuhatpaikkainen Le Méridien Etoile Pariisissa. Kahden vuoden kuluessa ketjulla oli jo kymmenen hotellia Euroopassa ja Afrikassa. Kuudessa vuodessa hotellien lukumäärä oli kasvanut 21:een ja hotelleja oli myös jo Ranskan Länsi-Intiassa, Kanadassa, Etelä-Afrikassa, Keski-idässä sekä Mauritiuksella. Vuoteen 1991 mennessä hotellien lukumäärä oli kasvanut 58:aan.
Brittiläinen hotelliketju Forte Group osti Le Méridienin vuonna 1994. Granada Group plc osti Forte Groupin vuonna 1996, ja vuonna 2000 Granada Group yhdistyi Compass Group plc:n kanssa. Forte Group ja Compass Group plc jaettiin kahtia helmikuussa vuonna 2001, jolloin Forte Groupin Le Méridienin lisäksi Heritage Hotels ja Posthouse Hotels -ketjut jäivät Forte Groupin omistajalle Compass Group plc:lle. Toukokuussa vuonna 2001 Nomura International plc osti 1 900 miljoonalla punnalla Le Méridien Hotels & Resortsin, ja se liitettiin Principal Hotelsiin, joka oli ostettu saman vuoden helmikuussa.
24. marraskuuta 2005 Le Méridienin tavaramerkin ja hotelliliiketoiminnan osti Starwood Hotels & Resorts, kun taas kiinteistöt siirtyivät Lehman Brothersin ja Starwood Capitalin yhteisyritykselle.
Le Méridienin toimintaan kuuluu Moskovan alueella Nahabinossa Moscow Country Club, johon sisältyy myös Venäjän federaation toistaiseksi ensimmäinen ja ainut kansainväliset kilpailuvaatimukset täyttävät golf-kenttä.
Tule ja katso
Tule ja katso () on Elem Klimovin vuonna 1985 ohjaama neuvostoliittolainen sotaelokuva. Teos voitti Moskovan kansainvälisten elokuvajuhlien jaetun pääpalkinnon ja kansainvälisen kriitikkojärjestö Fiprescin palkinnon vuonna 1985.
Elokuva kertoo teini-ikäisen partisaani Florjan (Aleksei Kravtšenko) tarinan saksalaisten miehittämällä Valko-Venäjällä vuonna 1943.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Markku Salmi sanoo elokuvaa kaunistelemattomuudessaan ahdistavaksi ja vahvasti sodanvastaiseksi ja antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti elokuvan kaikkien aikojen sadan parhaan ei-englanninkielisen elokuvan joukkoon.
Antti Raita (pyöräilijä)
Anders August ”Antti” Raita (15. marraskuuta 1883 Turku, Suomi – 1968 Yhdysvallat) oli suomalainen kilpapyöräilijä.
Kaarinan Jyryä, Kaarinan Pyrkivää ja Turun Urheiluliittoa edustanut Antti Raita osallistui Tukholman 1912 olympialaisten maantiepyöräilyyn. Hän sijoittui henkilökohtaisessa 320 kilometrin kilpailussa kuudenneksi, mikä on edelleen suomalaispyöräilijöiden kaikkien aikojen paras henkilökohtainen olympiasijoitus – vain Tea Vikstedt-Nyman on myös yltänyt kuudenneksi, Atlantassa 1996. Joukkuekilpailussa Suomen joukkue sijoittui viidenneksi.
Raita voitti seitsemän Suomen mestaruutta vuosina 1909–1913. Vuonna 1909 hän voitti SM-kisoissa kaikki kolme matkaa. 1 kilometrin voittoaika oli 1.28,4, 10 kilometrin 16.09,4 ja 30 kilometrin 52.34,0. Vuonna 1912 hän voitti jälleen kolme mestaruutta, kun 1 kilometrin kultaa tuli ajalla 1.30,8, 10 kilometrin ajalla 16.16,0 ja 60 kilometrin ajalla 1.50.42,5. Viimeisen Suomen-mestaruutensa hän voitti seuraavana vuonna 1913, kun hän oli nopein 60 kilometrin kilpailussa loppuajalla 1.57.11,0. Raita ajoi Suomen ennätyksiä useilla eri matkoilla. Vuonna 1911 hän sijoittui Ruotsissa 316 kilometrin pituisessa Mälarenin ympäriajossa toiseksi. Vuodesta 1918 lähtien hän asui Neuvostoliitossa ja Yhdysvalloissa ja muutti pysyvästi Yhdysvaltoihin vuonna 1939. Ammatiltaan hän oli kirvesmies ja työmies.
Serbian antibyrokraattinen vallankumous
Serbian antibyrokraattinen vallankumous oli Serbian johtajan Slobodan Miloševićin poliittisten liittolaisten nousu valtaan monissa silloisen Jugoslavian tasavalloissa ja autonomisilla alueilla vuosina 1988–1989. Termin on alkujaan luonut vuonna 1933 Lev Trotski analysoidessaan neuvostoyhteiskunnan sisäistä ristiriitaisuutta ja muista ongelmia, joiden poistaminen ei hänen mukaansa onnistuisi sisäisten uudistusten keinoin.
Vuonna 1987 Milošević teki matkan Kosovoon, missä väkijoukot hurrasivat kun hän lupasi puolustaa alueen oikeuksia. Vuonna 1989 perustuslain muutos käytännössä lopetti Kosovin autonomian.
Miloševićin ryhmä kuljetti eri alueille omia kannattajiaan mieltä osoittamaan, ja onnistuivatkin kaatamaan paikallishallituksia Kosovossa, Vojvodinassa ja Montenegrossa. Mielenosoitus Ljubljanassa ja vallankaappaus Sloveniassa eivät sen sijaan onnistuneet.
Vallankumouksien sanottiin olevan suunnattuja korruptiota, byrokratiaa ja kansasta etääntynyttä hallintoa vastaan, mutta niiden todellisena tarkoituksena oli vakiinnuttaa Miloševićin valtaa Jugoslaviassa. Tämä näkyi siitä, että Serbian tiedotusvälineet tukivat vahvasti katutasolla toimivaa joukkoliikettä.
Lokakuussa 1988 tapahtui niin sanottu jogurttivallankumous Vojvodinassa, kun 150 000 serbiä osoitti mieltään vanhoillista paikallishallintoa vastaan Vojvodinan pääkaupungissa Novi Sadissa. Vojvodinan johtomiehet, jotka olivat koettaneet neuvotella Miloševićin kanssa, hämmästyivät heitä vastaan suunnattua mielenosoitusta ja ryöpytystä tiedotusvälineissä. Mielenosoittajat heittelivät jogurttipurkkeja Novi Sadin parlamenttitaloon.
5. lokakuuta alkaneet mielenoitukset päättyivät Vojvodinan autonomisen alueen presidenttineuvoston vaihtumiseen Milosevicille uskollisiin poliitikkoihin. Novi Sadin tapahtumat toistuivat 18. marraskuuta 1988 Belgradissa Ušćessa, missä oli luultavasti tarkoitus näyttää, että Miloševićilla on vankka kansan tuki Serbiassa. Montenegron mielenosoitukset nostivat 10. tammikuuta 1989 valtaan Miloševićin puolueeseen kuuluvat Momir Bulatovićin, Milo Đukanovićin ja Svetozar Marovićin. Myös Kosovo Poljen taistelun 600-vuotispäivänä 28. kesäkuuta 1989 pidetty turkkilaisia vastaan käydyn sankarilliseksi häviöksi kuvatun taistelun muistoksi pidetty joukkokokous kuuluu tähän sarjaan. Joukkokokoukseen osallistui yli miljoona serbiä.
Ivan Sergejev
Ivan Ivanovitš Sergejev (7. syyskuuta 1941) on Venäjän federaation ulkoasiainministeriön diplomaattikunnan pääpalveluhallinnon, GlavUPDK:n johtaja, joka toimi Jevgeni Primakovin ulkoasiainministerikautena yhtenä Venäjän varaulkoasiainministereistä. Hän on GlavUPDK:n rakennuttaman Venäjän ensimmäisen kansainväliset vaatimukset täyttävän golf-kentän, Moscow Country Clubn golf-seuran kunniapuheenjohtaja. GlavUPDK:a toimii kiinteistöyrityksenä Moskovassa ja Moskovan alueella ja sillä on erittäin arvokas kiinteisömassa, johon sisältyy myös loistohotelleja, joissa hotellitoimintaa harjoittavat ulkomaalaiset hotelliketjut.
Ivan Sergejev on ulkoasiainhallinnon arvonimeltään täysivaltainen suurlähettiläs (Чрезвычайный и Полномочный Посол), nimitetty 25.5.1998, № 590. Hänen esimiehensä ulkoasiainministeri Jevgeni Primakov sai saman arvon 19.7.1996 ja Pietarin pormestari Valentina Matvienko 12.9.1997. Arvonimi on Venäjän diplomaattikunnan korkein.
Casey Kasem
Kemal Amin ”Casey” Kasem (27. huhtikuuta 1932 Detroit, Michigan, Yhdysvallat – 15. kesäkuuta 2014 Gig Harbor, Washington, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen radiopersoona ja ääninäyttelijä. Hänellä oli libanonilaisia sukujuuria. Parhaiten hänet tunnetaan DJ:nä radion parista 1970- ja 1980-luvulta, jolloin hän oli myös Shaggyn äänenä "Scooby-Doo"-televisiosarjoissa. Myöhemmin hän sai ääniroolistaan DVD Exclusive -ehdokkuuden vuonna 2003.
Kasem kuoli kesäkuussa 2014 Gig Harborissa, Washingtonissa, Yhdysvalloissa.
Kasem aloitti uransa DJ:nä 1950-luvun puolessavälissä Detroitissa WJBK-radioasemalla. Sittemmin hän työskenteli pitkin Yhdysvaltoja eri radiokanavilla muun muassa Buffalon WBNY:llä. 1960-luvulla hänet tunnettiin Oaklandin KEWB:n myötä. Kasem tuli kuitenkin tunnetuksi suositun American Top 40 -radio-ohjelmasta oltuaan sen isäntänä vuosien 1970–1988 aikana. Tämän jälkeen hän isännöi "Casey’s Top 40", "Casey’s Hot 20" ja "Casey’s Countdown" -radio-ohjelmia. Kasem palasi uudestaan American Top 40:een vuosiksi 1998–2004. Ohjelman jälkeen hän jatkoi radio-ohjelmien isännöimistä. Vuonna 1992 Kasem pääsi Radio Hall of Fameen radiotyöstään.
Radion ohella Kasem teki useita mainosjuontoja televisioon ja toimi muun muassa NBC:n kuuluttajaäänenä. Parhaiten hänet muistetaan radion ohella "Scooby-Doo"-sarjoista tutun Shaggyn ääniroolista. Kasem oli hahmon roolissa ensimmäisestä sarjasta lähtien lukuun ottamatta muutamissa elokuvissa. Tämän ohella hän teki äänirooleja animaatiosarjoihin vuodesta 1964 lähtien muun muassa "The Transformersiin", "Superystäviin", "Seesamtiehen" ja "Johnny Bravoon". Lisäksi Kasem esiintyi satunnaisesti näytelmärooleissa.
Karsten Obarski
Karsten Obarski (tunnettu myös pseudonyymillä Obi, s. 11. toukokuuta 1965) on saksalainen, joka kehitti Ultimate Soundtrackerin, ensimmäisen tracker-tyylisen musiikinteko-ohjelman tietokoneille vuonna 1987. Hän teki joitakin vuosia myös pelimusiikkia. Aktiivitoiminnan tietokonemusiikin parissa hän lopetti 1990-luvulla ja on sittemmin tehnyt elektroniikkaan liittyvää työtä.
Kultatikka
Kultatikka ("Colaptes auratus") on pohjoisamerikkalainen tikkalintu.
Linnun pituus on 30-35 cm ja paino noin 170 grammaa. Sen höyhenpuku on selkäpuolelta vaaleanruskea tummin poikkijuovin ja vatsapuolelta mustatäpläinen. Rinnassa on leveä, puolikuun muotoinen musta kuvio. Koiraalla on punainen tai musta viiksijuova. Pyrstön alapeitinhöyhenet ovat oranssit.
Nuorilla linnuilla on sulkasato kesä-lokakuussa, jonka jälkeen niiden höyhenpuku on aikuisen linnun kaltainen.
Vanhin kultatikka on elänyt yhdeksän vuotta ja kaksi kuukautta vanhaksi.
Kultatikka elää Pohjois-Amerikassa. Alaskassa ja Kanadassa se pesii puunrajalle asti ja etelässä Meksikonlahdelle ja Isoille Antilleille saakka. Pohjoiset populaatiot ovat muuttolintuja. Lajin esiintymisalueen laajuus on noin 15 miljoonaa neliökilometriä ja maailman populaation kooksi on arvioitu 16 miljoonaa yksilöä.
Kultatikat elävät monentyyppisissä metsissä, joissa on kuolleita tai kuolevia puita.
Lajin lisääntymiskausi on helmikuusta heinäkuuhun. Se pesii toisinaan kahdesti kaudessa. Pesäkolo koverretaan lahoon tai kuolleeseen puuhun tai esimerkiksi puhelinpylvääseen, mutta kultatikka voi pesiä myös linnunpönttöön. Naaras munii 3–12 valkoista munaa, joita molemmat puolisot hautovat 11–16 päivää. Poikaset lähtevät pesästä noin neljän viikon ikäisinä.
Kultatikan pääasiallisena ravintona ovat muurahaiset sekä muut hyönteiset ja hämähäkit. Syksyllä ja talvella se syö myös marjoja, hedelmiä, siemeniä ja pähkinöitä.
Tilda Swinton
Katherine Mathilda ”Tilda” Swinton (s. 5. marraskuuta 1960 Lontoo, Englanti) on brittiläinen Oscar-palkittu näyttelijä. Hänen äitinsä on australialainen ja isänsä skotti.
Swinton voitti parhaan naissivuosa-Oscarin elokuvasta "Michael Clayton". Samasta roolista hänet on palkittu neljällä muullakin elokuvapalkinnolla. Hänen muita tunnettuja elokuviaan ovat "The Beach", "Vanilla Sky", "Adaptation. Minun versioni", "Nuori Adam", "Broken Flowers", "Constantine", "Viimeinen tuomio", "" ja "Benjamin Buttonin uskomaton elämä".
Tilda Swintonilla on kaksoset avoliitosta näytelmäkirjailija John Byrnen kanssa, ja hän oli samanaikaisesti pitkäaikaisessa suhteessa taidemaalari Sandro Koppin kanssa.
Oscar-palkinto
Seattlen elokuvajuhlien palkinto
Thessalonikin elokuvajuhlien palkinto
Venetsian elokuvajuhlien palkinto
Hans Meyer
Hans Meyer (s. 3. marraskuuta 1942) on saksalainen jalkapallovalmentaja. 1960-luvulla hän loi pelaajauraa DDR:ssä. Meyer on tehnyt pitkän uran DDR:n ja Saksan jalkapallon parissa. Ainoana valmentajana hän on voittanut sekä DDR:n että Saksan cupin.
Nykyisen Tšekin alueella, ns. sudeettialueilla, Briesen bei Bilinissä vuonna 1942 syntynyt Meyer pelasi urallaan Carl Zeiss Jenan joukkueessa 30 DDR-Oberligaottelua vuosina 1963–1970. Hän voitti seuran paidassa DDR:n mestaruuden 1968 ja 1970.
Meriitit pelaajanaValmentajana Meyer on tehnyt paljon menestyksekkäämmän uran kuin pelaajana. Suoritettuaan valmentajanopinnot Leipzigin urheilukorkeakoulussa Meyer aloitti 1971 Carl Zeiss Jenan peräsimessä. Meyer nousi seurassa ja Jenan kaupungissa suosituksi ja 12 vuotta kestäneen pestinsä aikana hän johdatti seuran kolmeen DDR:n cupin mestaruuteen. Eurokentillä Meyerin ura Carl-Zeiss Jenassa huipentui UEFA Cup-voittajien cupin finaalipaikkaan 1981 Dynamo Tbilisiä vastaan. Neuvostoliittolaisseura voitti Carl Zeissin 2–1. Meyer erosi Carl Zeissin valmentajan tehtävistä 1983 katastrofaalisen kauden jälkeen.
DDR:ssä Meyer toimi 1980-luvun lopulla Rot-Weiss Erfurtin ja Karl-Marx-Stadt FC/Chemnitzer FC:n luotsina. 1993 hän palasi Carl Zeiss Jenaan valmentaen sittemmin 1. FC Union Berliniä ja alankomaalaista FC Twenteä.
Syyskuussa 1999 Meyer siirtyi Borussia Mönchengladbachin päävalmentajaksi. Hänestä tuli ensimmäinen DDR-taustainen valmentaja läntisten osavaltioiden joukkueen luotsina. Meyerin johdolla joukkue palasi 1. Bundesliigaan ja eteni Saksan cupissa välieriin kaudella 2000–01. Meyer lähti seurasta maaliskuussa 2003 ristiriitojen vuoksi.
Joulukuussa 2003 Meyer siirtyi Hertha BSC:n peräsimeen luotsaten seuran Bundesliigassa sijalle 12. Kesällä 2004 Meyer jätti tehtävänsä seuran päävalmentajana toimien sen jälkeen seuran kykyjenetsijänä.
Marraskuussa 2005 Meyer siirtyi 1. FC Nürnbergin käskyttäjäksi. Kokeneen Meyerin opein seura varmisti sarjapaikkansa kivuten liigassa aina sijalle 8 saakka. Kausi 2006–07 sujui myös mallikkaasti ja helmikuussa 2007 Meyer jatkoi sopimustaan vuoteen 2009 saakka. Bundesliigassa kuudennelle sijalle päättynyt kausi huipentui Saksan cupin voittoon, kun finaalissa kaatui liigamestari VfB Stuttgart.
Kausi 2007–08 alkoi kuitenkin surkeasti. 1. FC Nürnberg putosi UEFA Cupista lohkovaiheessa ja liigasijoitus vajosi putoamisviivan tuntumaan. Helmikuussa vuotta aikaisemmin juhlittu Meyer sai potkut seurasta.
Lokakuussa 2008 Meyer palasi valmennustehtäviin allekirjoitettuaan kesäkuuhun 2010 ulottuvan sopimuksen Bundesliigan hännille juuttuneen Borussia Mönchengladbachin päävalmentajaksi.
Meyer onnistui toisella Gladbach-kerrallaan tavoitteessa ja pelasti seuran putoamiselta. Seura ei kuitenkaan uusinut kauden jälkeen Meyerin sopimusta.
Meriitit valmentajana
Hurtta ja stara
Hurtta ja stara on Nelosen viihdeohjelma, joka perustuu BBC:n "The Underdog Show" -ohjelmaan. Ohjelma oli suosittu BBC:llä ja sen oikeudet ovat myyty useaan maahan.
Ohjelmassa joukko julkisuuden henkilöitä saavat tehtäväksi kouluttaa kodittoman koiran. Julkkikset kouluttavat koiria kouluttajan avulla ja joka viikko he näyttävät kykynsä agilityssa ja muissa tehtävissä. Vähiten pisteitä saanut pari putoaa pois. Pisteet lasketaan tuomareiden ja katsojien antamien pisteiden yhteismäärästä. Kun julkkis ja koira on pudonnut, julkkis päättää pitääkö hän koiran, vai etsitäänkö sille uusi koti.
Sarja alkoi Suomessa 3. helmikuuta 2008 ja se päättyi 6. huhtikuuta 2008.
Puheluäänestyksestä saadut tuotot menivät Suomen eläinsuojeluyhdistysten liitolle SEY:lle, joka antoi rahat eläinsuojelutoimintaan. Juontajana toimi Leena Pöysti ja selostajana televisiotoimittaja Riku Riihilahti.. Tuomareina olivat Kai Pelkonen, Janita Leinonen ja Stefan Lindfors.
Mukana oli kahdeksan julkkista. Alun perin suunniteltiin yhdeksää, mutta Sedu Koskisen Veeti-koira sairastui kennelyskään, eivätkä he voineet osallistua kilpailuun.
Finaalissa kilpaili kolme paria, Jukka Rasila ja Hukka, Jussi 69 ja Rico sekä Rakel Liekki ja Doris. Ohjelman voittajaksi selviytyi lopulta Rasila parinsa kanssa.
Kilpailijoista kolme, Rakel Liekki, Mikael Hytönen ja Jyrki Heliskoski, ottivat koiran omakseen, muut ohjelmassa esiintyneet koirat saivat uuden kodin SEY:n kautta.
Luettelo Ubisoftin peleistä
Tämä on luettelo pelitalo Ubisoftin kehittämistä peleistä.
Tukholman satamat
Tukholman satamat () on Tukholman, Kapellskärin ja Nynäshamnin satamia hallinnoiva, Tukholman kaupungin omistama satamayhtiö.
Satamana Tukholman satamat oli vuonna 2011 Ruotsin vilkkain matkustajasatama. Tukholman satama oli jo yksistään Ruotsin suurin (9 184 tuhatta matkustajaa ilman risteilymatkustajia). Nynäshamn (1 398 tuhatta) ja Kapellskär (924 tuhatta) pääsivät myös kymmenen merkittävimmän matkustajasataman joukkoon. Myös rahtiliikenteen määrässä Tukholman satamat on tärkeä toimija.
Tukholman kaupungin alueella on seuraavat satama-alueet:
Värtahamnen ("Värtan"), on yhdentoista laiturin satama Tukholman keskustan koillispuolella. Satamaa käyttävät muun muassa Silja Linen ja SeaWind Linen alukset.
Kapellskärin satama sijaitsee Norrtäljen kunnassa noin 90 km Tukholmasta pohjoiseen.
Nynäshamnin satama on Nynäshamnin kunnassa Tukholman eteläpuolella.
Vesa Saviahde
Vesa Saviahde (s. 3. elokuuta 1975 Tampere) on suomalainen riistamaaliampuja. Hän edustaa Pohjois-Hämeen Ampujia.
Saviahde on osallistunut useisiin arvokilpailuihin saalistaen niissä useita joukkuemitaleita. Parhaimmillaan hän on sijoittunut henkilökohtaisessa kilpailussa neljänneksi 10 m olympiakiväärissä tuloksella 675,6 (578+97,6) MM-kilpailuissa Lahdessa 2002.
Jesse Louhelainen
Jesse Louhelainen (s. 14. maaliskuuta 1988) on suomalainen skeet-ampuja. Hän edustaa Lahden Ampumaseuraa.
Louhelaisen kirkkaimmat saavutukset ovat MM-kilpailuissa poikien skeetistä. Hän oli mukana voittamassa Lonatossa 2005 Ville Hukkasen ja Miikka Rintalan kanssa joukkuepronssia. Kaikkien lajien MM-kilpailuissa Zagrebissa 2006 Louhelainen voitti henkilökohtaisen pronssin.
Virkkilä (täsmennyssivu)
Virkkilä on:
Vauhdin Maailma
Vauhdin Maailma on suomalainen vuonna 1965 aloittanut moottoriurheilun erikoislehti, jota julkaisi alun perin Urpo Lahtisen Lehtimiehet Oy ja jota nyt kustantaa Otavamedia. Lehti ilmestyy 12 kertaa vuodessa. Lisäsi kerran vuodessa ilmestyy lehden julkaisema "F1 maailma". Juttujen aihepiireinä ovat muiden muassa Formula 1, ralli, rallisprint, rallicross, rata-autoilu, ratamoottoripyöräily ja enduro.
Lehden päätoimittaja on Raimo Haapaniemi. Häntä edelsi Olli Koivusalo, joka aloitti 2007. Koivusaloa ennen virassa toimi Peter Geitel, joka siirtyi tehtävään "Tekniikan Maailman" autotoimituksesta 1970-luvun loppupuolella, ja hoiti päätoimittajuutta kolme vuosikymmentä eläkkeelle pääsyynsä 2007 asti. Lehden alkuaikojen päätoimittajat olivat Lasse Laakso (1965–1969) ja Ensio Mikander (1969–1977).