hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Ture Ara
Carl Henrik Lorenz Ture Ara (vuoteen 1928 Åberg; 19. tammikuuta 1903 Tukholma – 29. heinäkuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen ooppera- ja iskelmälaulaja (baritoni), laulunopettaja ja näyttelijä.
Ture Ara vietti lapsuutensa ja nuoruutensa Käkisalmessa. Siellä hän tutustui säveltäjä Erkki Melartiniin, jolla oli keskeinen merkitys Aran alkavalla laulajanuralla. Heidän ystävyytensä kesti Melartinin kuolemaan saakka.
Ture Ara opiskeli laulua muun muassa Aino Acktén johdolla ja piti ensikonserttinsa Helsingissä vuonna 1927. Hänestä tuli yksi Suomen ensimmäisistä iskelmätähdistä, kun hän levytti vuonna 1929 valssin ”Emma”, jota myytiin yli 30 000 kappaletta. Toinen hänen laulamanaan menestykseen noussut kappale oli Ernest Pingoud’n säveltämä ja Väinö Siikaniemen sanoittama valssi ”Asfalttikukka” samalta vuodelta. 1920–1930-luvulla hän käytti iskelmälaulajana taiteilijanimeä Topi Aaltonen. Ara esiintyi myös ulkomailla (Saksassa, Ruotsissa ja Unkarissa).
Ara oli vuosina 1930–1953 kiinnitettynä Ruotsalaiseen teatteriin ja sen jälkeen Kansallisoopperaan aina vuoteen 1965 asti. Ara oli äänialaltaan baritoni, mutta hän tavoitti myös tenorin rekisterin, mikä käy ilmi esimerkiksi kappaleesta ”Muisto”. Hän levytti runsaasti etenkin suomalaisia kansanlauluja mutta ei oopperatulkintojaan. Lisäksi Ara esiintyi myös elokuvissa, ja operettitähtenä häntä arvostettiin suuresti. Aran tunnetuiksi tekemiä kappaleita olivat myös Oskar Merikannon säveltämät ”Reppurin laulu” ja ”Vallinkorvan laulu”, joita hän esitti menestyksekkäästi sotien aikaisilla viihdytyskiertueilla rintamalla.
Ture Ara oli vuosina 1944−1953 naimisissa näyttelijä ja laulaja Birgit Kronströmin kanssa.
Uransa jälkeen Ara ryhtyi jooga- ja laulupedagogiksi. Hänet palkittiin vuonna 1961 Pro Finlandia -mitalilla. Yksi Aran viimeisistä lauluoppilaista oli vuoden 1977 Miss Suomi Armi Aavikko. Ara julkaisi 1970-luvulla kaksi muistelmateosta: "Saparo-Tuure" ja "Viisikanta".
Milonga
Milonga on argentiinalainen ja uruguaylainen musiikin tyylilaji. Se syntyi 1870-luvulla. Tällöin se oli vielä ainoastaan laulumusiikkia, mutta myöhemmin siihen tuli vaikutteita muista tyylilajeista ja tanssimusiikista. Muun muassa tangon katsotaan myöhemmin kehittyneen milongasta. Milonga tarkoittaa myös paikkaa tai tapahtumaa, missä tanssitaan tangoa.
Sana Milonga tulee alun perin vaaleasta Milo -villakoirarodusta, jonka rodulle ominainen liikehdintää haluttiin tanssiaskelin imitoida.
Mozambique
Mozambique on eräs kuubalaisen musiikin tyylilaji. Se on nopeaa tanssimusiikkia ja siinä käytetään conga-rumpuja, lukuisia afrikkalaisia soittimia ja toisinaan saksofonia. Mozambiquen katsotaan syntyneen vuonna 1963. Ensimmäinen mozambique-levytys oli Eddy Palmierin "María Caracoles".
Richard Dawkins
Clinton Richard Dawkins FRS (s. 26. maaliskuuta 1941 Nairobi, Kenian siirtomaa ja protektoraatti) on englantilainen eläintieteilijä, evoluutiobiologi ja tieteen kansantajuistaja. Hän toimi Oxfordin yliopistossa ensimmäisenä tieteen kansantajuistamisen professorina 1995–2008.
Dawkins tunnetaan evoluutioteoriaa käsittelevistä kirjoistaan. Hän nousi julkisuuteen vuonna 1976 kirjallaan "Geenin itsekkyys", joka kansantajuisti geenivalintaa painottavan evoluutionäkemyksen ja esitteli käsitteen meemi. Vuonna 1982 hän esitteli teorian laajennetuista fenotyypeistä kirjassaan "The Extended Phenotype". Dawkins on esiintynyt lukuisissa televisio-ohjelmissa, joissa on käsitelty evoluutiobiologiaa, kreationismia, uskontoa, skeptisismiä ja ateismia.
Richard Dawkins syntyi Nairobissa Keniassa vuonna 1941 ja asui ensimmäiset kahdeksan elinvuottaan Itä-Afrikassa, kunnes perhe muutti vuonna 1949 Englantiin. Vuosina 1959–1962 Dawkins opiskeli eläintiedettä Balliol Collegessa Oxfordissa. Hän valmistui 1962 ja aloitti sen jälkeen tohtorin väitöskirjan tekemisen. Hänen ohjaajanaan toimi Nobel-palkittu biologi Nikolaas Tinbergen. Hän suoritti jatkotutkinnon 1966 ja sai apulaisprofessuurin eläintieteen alalta Kalifornian yliopistosta Berkeleystä, jossa hän toimi 1967–1969. Sen jälkeen hän palasi Oxfordiin eläintieteen nuoremmaksi professoriksi ja toimi vuodesta 1990 vanhempana professorina. Vuonna 1995 Dawkins nimitettiin kansantajuistamisen professoriksi ("Charles Simonyi Chair for the Public Understanding of Science"). "Prospect"-lehden vuonna 2005 julkaistulla sadan tunnetun älykön listalla Dawkins sijoittui Noam Chomskyn ja Umberto Econ jälkeen kolmanneksi. Dawkins jäi professorin toimesta eläkkeelle vuonna 2008.
Kirjassaan "Jumalharha" Dawkins arvosteli T. H. Huxleyn näkemystä agnostisismista ja esitti, että Jumalan olemassaolo on tieteellinen hypoteesi siinä missä jokin muu. Hänen mukaansa saatavilla olevien todisteiden ja päättelyn avulla yksilö voi arvioida Jumalan olemassaololle todennäköisyyden, joka asettaa hänet portaattomalle asteikolle, josta Dawkins on nimennyt seitsemän virstanpylvästä:
Dawkinsin mukaan monet asettavat itsensä asteikolla kategoriaan yksi, mutta kategoria 7 on melko tyhjä, koska ateisteilla ei ole uskoa eikä pelkkä järkeily saa heitä täydellisen vakuuttuneeksi siitä, ettei jotakin ehdottomasti ole olemassa. Kirjassaan Dawkins asetti itsensä kategoriaan 6, mutta nojautui kohti kategoriaa 7. Hän kertoi olevansa agnostinen vain sen verran kuin hän on agnostinen puutarhakeijuista. Vuonna 2012 Dawkins tarkensi sijoittuvansa asteikolla kohtaan 6,9.
Useat kristilliset ajattelijat ovat vastanneet Dawkinsin teoksiin. Esimerkiksi teologi Alister McGrath, joka on kirjoittanut teokset "Dawkinsin jumala" ja "Dawkins-harha", katsoo Dawkinsin tietämyksen teologiasta olevan puutteellinen.
Dawkins esiintyy Nightwish-yhtyeen albumilla "Endless Forms Most Beautiful" (2015), jossa hänellä on puheosuuksia.Artikkeleita ja puheenvuoroja:
Dilon Djindji
Dilon Djindji (s. 14. elokuuta 1927, Marracuene, Maputosta pohjoiseen) on mosambikilainen muusikko. Hänen katsotaan olevan yksi varhaisimmista marrabenta-artisteista. Djindji aloitti kitaran soittamisen vuonna 1939. Hänen ensimmäiset kappaleensa äänitettiin Etelä-Afrikassa 1952.
Soolouransa ohella Djindji on vuodesta 2000 toiminut Mabulu-yhtyeen laulajana. Hän on jatkanut muusikonuraansa tähän saakka ja on kiittänyt pitkäikäisyydestään ehdotonta kieltäytymistä alkoholista ja tupakasta.
Djindji on saavuttanut kansainvälistä mainetta vasta myöhemmällä urallaan; pitkästä urastaan huolimatta hänen ensimmäinen kansainvälinen soolojulkaisunsa "Dilon" on vasta vuodelta 2002. Hän on työskennellyt maanviljelijänä, louhijana ja pappina.
United Artists
United Artists (UA) on yhdysvaltalainen elokuvayhtiö, joka on vaihtanut omistuspohjaa ja rakennettu useita kertoja sen lähes 90-vuotisen historian aikana.
Alkuperäinen United Artists oli neljän Hollywood-tähden – Charles Chaplinin, Douglas Fairbanksin, Mary Pickfordin ja D. W. Griffithin – 5. helmikuuta 1919 perustama elokuvastudio ja tuotantoyhtiö. Sen nimi, ”yhdistyneet taiteilijat”, heijasti yhtiön periaatetta, että vallan piti olla tähdillä, ei liikemiehillä. Chaplinin mukaan koko yhtiö syntyi likimain vahingossa, kun tähdet reagoivat huhuun, että tuottajayhtiöt aikoivat muodostaa kartellin ja pakottaa kaikki viiden vuoden sopimuksiin. Periaatteena oli, että kukin osakas saa tuottaa omia elokuviaan vapaasti, sitoutuu tuottamaan viisi elokuvaa vuodessa ja yhtiö hoitaa niiden levityksen. Yhtiön perustamisen aikaan tuottaja Richard Rowland lausui kuuluisaksi tulleet sanansa: ”Hullut ovat vallanneet mielisairaalan!”
Alkuperäinen perustajajoukko hajosi, kun Pickfordilla ja Fairbanksilla oli vaikeuksia sopeutua äänielokuviin ja Chaplin asettui pysyvästi Eurooppaan. Yhtiö vaihtoi omistajia tiuhaan, ja vaikka sillä oli loistavia elokuvasarjoja, kuten "James Bond", "Vaaleanpunainen pantteri" ja "Rocky", se oli usein taloudellisissa vaikeuksissa. Vuosina 1981–2006 UA (United Artists Films) oli osa Metro-Goldwyn-Mayer-yhtiötä (MGM).
Vuonna 2006 Tom Cruise ja Pamela Wagner perustivat yhdessä MGM:n kanssa ”uuden United Artists” -yhtiön, New UA.
Gauss
Gauss voi tarkoittaa seuraavia:Gauss liittyy myös seuraaviin Carl Friedrich Gaussin kehittämiin asioihin:
Kurt Tank
Kurt Tank (24. helmikuuta 1898 – 5. kesäkuuta 1983) oli saksalainen lentokoneinsinööri, joka johti Focke-Wulf-lentokonetehtaan suunnittelutoimistoa 1931–1945. Hän toimi myös koelentäjänä. Kuuluisin hänen suunnittelemistaan lentokoneistaan on toisen maailmansodan aikainen Luftwaffen hävittäjä Focke-Wulf Fw 190.
Ennen Focke-Wulfia Tank työskenteli Albatros Flugzeugwerkessä, joka meni konkurssiin 1929. Sen jälkeen tuon tehtaan suunnittelijat päätyivät pääosin joko Focke-Wulfille tai Aradolle 1931.
Tank aloitti Focke-Wulf Fw 44 Stieglitzin suunnittelun. Siitä tuli Focke-Wulfin ensimmäinen kaupallisesti menestynyt lentokone, jonka myynti alkoi 1934. Se johti yhtiön jatkuvaan kasvuun natsi-Saksan varustautuessa sotaan.
Tankin suunnittelemasta Fw 190 Würgeristä (”Lepinkäinen”), jota valmistettiin 1939–1945, tuli Messerschmitt Bf 109:n ohella Luftwaffen perushävittäjä. Tank sai kiitokseksi työstään kunniaprofessorin aseman Braunschweigin yliopistossa tammikuussa 1943.
Sodan jälkeen Tank muutti Argentiinaan 1947. Argentiinan hallitus antoi hänelle viran Instituto Aerotécnico in Córdobassa. Siitä tuli Argentiinan lentokonetehdas (Fábrica Militar de Aviones). Tank suunnitteli siellä IAe Pulqui II -koneen, joka perustui Focke-Wulf Ta 183 -suunnitelmaan vuodelta 1945. Projekti keskeytyi Argentiinan talouskriisiin vuonna 1953. Kun Argentiinan presidentti Juan Perónia vastaan tehtiin vallankaappaus vuonna 1955, Focke-Wulfin vanhat työntekijät siirtyivät tehtaalta eri suuntiin, monet muuttivat Yhdysvaltoihin.
Tank muutti Intiaan. Siellä on työskenteli Hindustan Aeronautics -yhtiössä. Hän suunnitteli HAL HF-24 Marut -hävittäjäpommittajan, joka oli ensimmäinen Intiassa suunniteltu sotilaslentokone. Sen prototyyppi lensi vuonna 1961. Sitä valmistettiin 80 kappaletta vuosina 1975–1982. Se oli Intian ensimmäinen ylisooninen lentokone ja oli käytössä vuoteen 1991.
Tank suunnitteli Intiassa vielä yhtiön Marut-koneen Folland Gnatin pohjalta ennen palaamistaan Saksaan Berliiniin 1970-luvulla.
Menelaoksen lause
Menelaoksen lause on tasogeometrian tulos joka koskee kolmiota ja suoraa. Olkoon ABC kolmio ja Z, Y, X janoilla AB, BC ja AC tai niiden jatkeilla, mutta X,Y,Z eivät kuitenkaan ole janojen päätepisteitä. Tällöin Z, Y ja X ovat samalla suoralla l jos ja vain jos
formula_1. Toisin sanoen X, Y ja Z ovat samalla suoralla jos ja vain jos toisiinsa koskemattomien sivujen tulo on yhtä suuri kuin toisten toisiinsa koskemattomien sivujen tulo.
Tod. Olkoon A:n, B:n ja C:n projektiot l:llä A1, A2, A3 ja janat AA1=h1,BA2=h2,CA2=h3. Tällöin yhdenmuotoisista kolmioista saadaan AZ/BZ=h1/h2, BY/CY=h2/h3, CX/AX=h3/h1. Kertomalla nämä keskenään saadaan formula_2 Toiseen suuntaa väite on selvä. Kiinnitetään pisteet Z ja Y. Tällöin edellä todistetun nojalla pitää olla CX/AX=BZ/AZ*BY/CY, joka on voimassa kun AZ/BZ*BY/CY*CX/AX=1. Mutta annetulla janalla on olemassa täsmälleen yksi piste joka jakaa janan annettuun suhteeseen.
Père-Lachaise
Père-Lachaisen hautausmaa () on Pariisin maineikkain hautausmaa ja suuri puistoalue kaupungin kaakkoisosassa. Hautausmaa on suosittu turistikohde, jonne pääsy on ilmaista. Hautausmaan portit suljetaan joka päivä klo 18. Vuosittain hautausmaalla käy noin kaksi miljoonaa vierailijaa. Siellä on 70 000 hautaa ja kooltaan alue on 44 hehtaaria.
Alun perin paikan omistivat jesuiitat, joihin myös kuningas Ludvig XIV:n rippi-isä Isä La Chaise kuului. Hautausmaan perusti Napoleon Bonaparte vuonna 1804. Vuodesta 1801 asti oli ollut kiellettyä perustaa uusia hautausmaita kaupungin rajojen sisäpuolelle terveyssyistä. Kymmenen ensimmäisen vuoden aikana hautauksista 80 prosenttia oli joukkohautoja ja loput yksittäisiä tai perheiden hautoja. Nämä haudat olivat yksinkertaisia eli esimerkiksi pelkkää maata, laatta tai kivi, koska hautapaikkojen hinta oli noussut korkeaksi ja joukkohautoja tehtiin rahallisista syistä.
Hautausmaa ei aluksi houkutellut pariisilaisia: vuonna 1815 siellä ei ollut kuin vain 2 000 hautaa. Julkisuuden saamiseksi sinne siirrettiin Molièren, Jean de La Fontainen, Pierre Abélardin ja Héloïsen jäänteet. Hautausmaasta tuli suosittu ajanviettopaikka ja pariisilaiset alkoivat haluta tulla haudatuksi sinne. Vuonna 1833 hautoja oli 33 000 ja maa-alueen laajentaminen päättyi. Hautausmaan alueella on myös kommunardien muuri ("Mur des Fédérés"), jota vasten teloitettiin 147 Pariisin kommuunin johtajaa 27. toukokuuta 1871 kommuunin häviön jälkeen.
Père-Lachaisen krematorio on Ranskan vanhin: se avattiin vuonna 1889 ja sitä oli alettu rakentaa heti, kun tuhkauksen salliva laki oli hyväksytty 1887. Rakennuksessa on myös kolumbaario, jossa on 40 800 tuhkauurnaa. Tuhkat on voitu vuodesta 1985 alkaen sijoittaa myös nurmikolle muistolehdon läheisyyteen ja tämä oli ensimmäinen paikka Ranskassa siinä tarkoituksessa.
Kappeli on otettu käyttöön vuonna 1823.
Nostopainosumu
Nostopainosumu eli M27 on planetaarinen sumu Ketun tähdistössä. Se oli ensimmäinen havaittu planetaarinen sumu, jonka löysi Charles Messier 12. heinäkuuta 1764. Hän kuvaili sitä tähdettömäksi soikeaksi sumuksi. William Herschelin poika John antoi sumulle nimeksi "Dumb-bell" (nostopaino).
Nostopainosumu on planeetaltamme katsottuna yksi laajimmista planetaarisista sumuista ja toiseksi kirkkain Helix-sumun jälkeen (Nostopainosumun pintakirkkaus on kuitenkin suurempi). Heikko halo mukaan lukien sen halkaisija on taivaalla puolet täysikuusta. Se näkyy Maahan suunnilleen sivulta päin. Jos jompikumpi sen navoista näkyisi meitä kohti, olisi sumu todennäköisesti renkaan muotoinen ja muistuttaisi esimerkiksi Lyyran rengassumua M57.
Venäläisen tähtitieteilijän O. N. Tšudovitšeran mukaan sumu laajenee noin 6,8 kaarisekuntia vuosisadassa, mikä merkitsisi sille noin 3 000–4 000 vuoden ikää. Sumun keskustähti on melko kirkas O7-luokan sinertävä kääpiö, jonka kirkkaus on 13,5 magnitudia. Sillä on ilmeisesti myös kirkkaudeltaan 17 magnitudin kellertävä seuralaistähti 6,5 kaarisekunnin päässä.
Nostopainosumun etäisyyttä ei tunneta tarkasti. Arviot ovat vaihdelleet 490 ja 3 500 valovuoden välillä, mutta useimmin luvuksi on saatu noin 1 250 valovuotta. Tällä etäisyydellä sumun absoluuttinen kirkkaus on noin satakertainen Aurinkoon nähden ja keskustähden kirkkaus +6 (kolmannes Auringon kirkkaudesta). Suuri osa tähden säteilystä on korkeaenergiaista ja näkyvän valon ulkopuolella; kaasusumu absorboi säteilyn ja emittoi sen uudelleen suureksi osaksi näkyvänä valona.
Vuonna 2001 Hubble-avaruusteleskooppi otti Nostopainosumusta tarkkoja kuvia, joista huomattiin lukuisia hehkuvia kaasuryppäitä sumun sisällä, kuuman ionisoituneen kaasun ja viileän neutraalin kaasun yhtymäkohdissa. Niiden koko ja muoto vaihtelee keskustähteen osoittavista hehkuvista sormimaisista muodostelmista yksittäisiin pilviin, joista osassa on kaasusta muodostuva häntä. Niiden koko on 17–56 miljardia kilometriä (vertaa Pluton radan säde 5,9 miljardia kilometriä) ja massaltaan kukin niistä vastaa noin kolmea maapalloa. Ne ovat muodostuneet sumun kehityksen alkuvaiheessa ja ne muuttavat muotoaan sumun laajetessa. Hubble-teleskooppi on löytänyt vastaavantapaisia muodostelmia myös Lyyran rengassumusta, Eskimosumusta (NGC 2392) ja "Verkkokalvosumusta" (IC 4406), joten ne saattavat olla planetaaristen sumujen tyypillinen piirre.
Nostopainosumu on kaikista planetaarisista sumuista helpoin havaita. Se näkyy jo tavallisella kiikarilla tai pienellä kaukoputkella sumumaisena levynä, ja suurehkolla harrastajalaitteella voi nähdä sumun keskustähden sekä sen nostopainomaisen muodon. Se sijaitsee noin kolme astetta pohjoiseen Nuolen kirkkaimmasta tähdestä "γ Sagittaesta", neljän juuri paljain silmin havaittavan tähden muodostaman puolikaaren keskellä.
Gomoryn lause
Gomoryn lauseen mukaan 8×8-shakkilauta, josta on poistettu musta ja valkea ruutu, on aina mahdollista peittää 31 kappaleella 2×1-ruudun kokoisella dominonappulalla.
Moran kivet
Moran kivet oli keskiaikainen kuninkaanvaalipaikka Ruotsissa. Se sijaitsi Vanhasta Uppsalasta noin 5 kilometriä kaakkoon. Kivistä yksi oli suuri, laakea ja muut kehässä sen ympärillä. Keskuskivelle kohotettiin valittu kuningas vannomaan valansa. Kivistä on vielä muutamia jäljellä.
Moran kivien alkuperä on tuntematon. Snorri Sturlusonin kuvauksen mukaan siellä sijaitsi Upplannin ting. Ensimmäinen dokumentoidusti kivillä kruunattu kuningas oli Maunu Ladonlukko (1275). Kivet tuhoutuivat vuonna 1515 sodassa Tanskaa vastaan. Kustaa Vaasan ja Juhana III:n on kerrottu yrittäneen pystyttää kivet uudestaan, mutta ilman menestystä.
Muistomerkki sijaitsee Östunavägenin läheisyydessä, jonne pääsee joko Riksväg 77:n tai Länsvag 282:n kautta. Bussilla paikalle pääsee Knivstan rautatieasemalta.
Vuonna 2007 rakennettaessa E4-tietä Ruotsin tielaitos teki moottoritien pohjoispuolelle levähdyspaikan nimellä ""Mora stenar"". Levähdyspaikalta on muutama sata metriä muistomerkille.
Harri Kirvesniemi
Harri Tapani Kirvesniemi (s. 10. toukokuuta 1958 Mikkelin mlk) on suomalainen hiihdon maailmanmestari ja kuusinkertainen olympiamitalisti. Hän edusti urallaan Mikkelin Hiihtäjiä. Kirvesniemi päätti kilpailu-uransa jäätyään kiinni dopingista Lahden MM-kisoissa vuonna 2001.
Kirvesniemi harrasti nuorena myös kestävyysjuoksua voittaen kaksi nuorten SM-kultaa 5 000 metrin juoksussa, mutta valitsi hiihdon.
Kirvesniemellä on ennätykselliset kuusi olympiapronssia. Yhtä paljon pronssimitaleita on ainoastaan Heikki Savolaisella, Aleksei Nemovilla ja Franziska van Almsickilla. Kirvesniemi on eniten olympiamitaleita saanut suomalaisurheilija, jolla ei ole yhtään olympiakultaa.
Kirvesniemi on yksi neljästä suomalaisesta maailmanmestarista tai olympiavoittajasta, jotka ovat juosseet 5 000 metriä virallisessa kilpailussa alle 14 minuutin aikaan. Muut ovat Pekka Päivärinta, Pekka Vasala ja Lasse Virén. Kirvesniemi oli 5. toukokuuta 1986 mukana tekemässä 100 × 1 000 metrin viestijuoksun maailmanennätystä. Kirvesniemi juoksi ankkurina osuusajakseen 2.33,9.
Kirvesniemi osallistui ensimmäisiin arvokisoihinsa Lake Placidin olympialaisissa 1980, jolloin hän hiihti 15 km:llä kahdeksanneksi ja hiihti 20. helmikuuta avausosuuden Suomen viestijoukkueessa, joka voitti olympiapronssia. Oslon MM-kisoissa 1982 hän voitti MM-pronssia sekä 15 km:llä että viestihiihdossa. Kirvesniemi toisti saavutuksen myös Sarajevon olympialaisissa 1984: olympiapronssia sekä 15 km:llä että viestissä. Seuraavana vuonna Seefeldin MM-kisoissa hän voitti jälleen MM-pronssia 30 km:n hiihdossa ja oli mukana neljänneksi sijoittuneessa viestijoukkueessa.
Kirvesniemi hiihti Oberstdorfin MM-kisoissa 1987 30 km:llä neljänneksi ja oli mukana viestijoukkueessa, joka sijoittui kuudenneksi. Seuraavan vuoden Calgaryn olympialaisissa hän oli 15 km:llä kahdeksas ja 30 km:llä yhdeksäs. Lahden MM-kisoissa 1989 Kirvesniemi voitti 15 km:n henkilökohtaisessa kilpailussa MM-kultaa ja oli mukana MM-hopeaa voittaneessa viestijoukkueessa.
Kirvesniemi voitti 15. tammikuuta 1995 Nove Mestossa 15 kilometrin perinteisen hiihdon maailmancupin osakilpailun ennen toiseksi sijoittunutta Jari Isometsää. Seuraavana päivänä Kirvesniemi hiihti kolmannen osuuden Suomen joukkueessa, joka voitti ylivoimaisesti maailmancupin 4 × 10 kilometrin perinteisen tyylin viestin.
Kirvesniemi on 183 cm pitkä ja painoi aktiiviuransa aikana 70 kg. Hän edusti Mikkelin Hiihtäjiä ja hänen valmentajansa oli Jorma Manninen.Harri Kirvesniemi oli naimisissa Marja-Liisa Kirvesniemen (o.s. Hämäläinen) kanssa vuosina 1984–2011. Heillä on kaksi lasta, yleisurheilija Elisa Kirvesniemi sekä hiihtäjä Anita Kirvesniemi, jota Harri-isä valmentaa. Harri Kirvesniemi avioitui Anitta Nurmisto-Perän kanssa 4. heinäkuuta 2015. Kirvesniemi on pikajuoksijoina tunnettujen Manuela ja Carla Boscon eno.
Nykyään Kirvesniemi toimii Kiteellä suksia valmistavan KSF Sportin toimitusjohtajana.
Kirvesniemi valittiin 1989 vuoden suomalaiseksi miesurheilijaksi. Hän sai samana vuonna myös Pro Mikkeli -mitalin.
Fantasia
Fantasia ( ’tehdä näkyväksi’) on mielikuvitukseen perustuva taideteos. Fantasia voi olla esimerkiksi kirjallisuutta, musiikkia, elokuvaa, sarjakuvaa, teatteria tai pelejä. Fantasian genreen kuuluvat mielikuvitukselliset paikat, olennot ja tapahtumat. Fantasiataiteessa on usein maagisia ja yliluonnollisia aiheita. Fantasia voi pohjautua muinaisiin myytteihin ja mytologioihin. Fantasialla on joitakin päällekkäisyyksiä scifin, kauhun ja muun spekulatiivisen fiktion kanssa.
Fantasiakirjallisuudessa englantilaisen J. R. R. Tolkienin "Taru sormusten herrasta" (1954–1955) on ollut 1900-luvun vaikutusvaltaisin teos. Sen hengessä on kirjoitettu valtava määrä vaihtelevan tasoisia fantasiaromaaneja ja -romaanisarjoja. Muita 1900-luvun merkittäviä fantasiateoksia ovat esimerkiksi Ursula Le Guinin "Maameren tarinat". Tolkienia edeltävää fantasiaa edustavat muun muassa Robert E. Howardin Conan barbaari -kertomukset ja Lordi Dunsanyn "Haltiamaan kuninkaantytär". 2000-luvun alun merkittävimpiä fantasiaromaaneja ovat J. K. Rowlingin valtavan suosion keränneet "Harry Potter" -kirjat. Niistä ensimmäinen, "Harry Potter ja viisasten kivi", ilmestyi vuonna 1997.
Musiikissa fantasia on mielikuvitelma. Sitä käytetään usein nimityksenä sävellyksille, joiden muotorakenne joko todellisesti tai näennäisesti poikkeaa yleisimmin tunnetuista sävellyslajeista. Tunnetuimpina W. A. Mozartin d-molli-fantasia sekä Schubertin "Wanderer-fantasia", jotka ovat molemmat pianoteoksia. Fantasiaksi nimitetään joskus myös löyhästi muodostettuja muunnelmia tai sommitelmia yleisön suosimista kansanlaulu- ja oopperasävelmistä.
Fantasiataidetta ovat tuottaneet Boris Vallejo, Luis Royo ja monet muut. Oma lukunsa ovat lukuisat taiteilijat, jotka ovat kuvittaneet fantasiakirjallisuutta, kuten Tolkien-kuvittajat Pauline Baynes, Alan Lee, John Howe ja Ted Nasmith. Internetin Elfwood-yhteisö on omistettu kokonaan fantasia- ja scifi-aiheiselle taiteelle ja kirjallisuudelle.
Fantasia on myös monien rooli- ja lautapelien aiheena. Useimmiten ne saavat innoituksensa Tolkien-vaikutteisesta fantasiakirjallisuudesta. Yksi tunnetuimmista fantasia-aiheisista roolipeistä on Dungeons & Dragons. Kuuluisa fantasiaan liittyvä strategiapeli on miniatyyripeli Warhammer Fantasy Battle.
Fantasia-aiheisia tietokone- ja videopelejä on suuri määrä, joista tunnetuimpia lienevät "The Legend of Zelda", Baldur’s Gate, The Witcher, The Elder Scrolls sekä "Final Fantasy" -pelisarjat. Yleisön suosioon ovat nousseet myös verkossa pelattavat MMORPG-pelit kuten Runescape, "Ultima Online", "World of Warcraft" ja "Lord of the Rings Online".
Mike Pohjola
Mikko ”Mike” Julius Pohjola (s. 15. lokakuuta 1978) on suomalainen käsikirjoittaja, roolipelisuunnittelija ja kirjailija. Hänen esikoisromaaninsa "Kadonneet kyyneleet" ilmestyi vuonna 2008.. Seuraava, ”omaelämäkerrallinen Jeesus-romaani” "Ihmisen poika" ilmestyi vuonna 2011. Pohjola on kirjoittanut myös näytelmiä, muun muassa Turun kulttuuripääkaupunkivuonna tuotetun "1827 – Infernal Musicalin".
Pohjola on julkaissut roolipeliteokset "Myrskyn aika" (2003), "Star Wreck" (2006), "Tähti" (2007) ja "Myrskyn sankarit – Suurkuninkaan miekka". Live-roolipelipiireissä Pohjola tunnetaan eläytymislähtöisyyttä korostavan ”Turun koulukunnan manifestin” (2000, ) kirjoittajana ja kokeellisten live-roolipelien tekijänä. Roolipelitapahtuma Ropecon antoi Pohjolalle Kultainen lohikäärme -elämäntyöpalkinnon vuonna 2010.
Pohjola opiskelee Aalto-yliopiston taideteollisessa korkeakoulussa elokuva- ja tv-käsikirjoittamista. Pohjola oli ehdokkaana Vasemmistoliiton listalla vuoden 2004 kunnallisvaaleissa Turussa ja vuoden 2008 kunnallisvaaleissa Helsingissä.
"Kadonneet kyyneleet" -fantasiaromaanilla on myös poliittinen ulottuvuus, kuten useimmissakin Pohjolan tuotannoissa. Fasistiset keijut pitävät toisen lajin keijuja keskitysleirillä, ja päähenkilö kieltäytyy taistelemasta keijujen sisällissodassa sodanvastaisen vakaumuksensa takia. "Ihmisen pojassa" käsitellään rakenteellista korruptiota sekä rakennusliikkeiden ja poliitikkojen yhteispeliä Turun kaupungissa.
Tammikuussa 2011 "Ihmisen poika" -romaanin elokuvaoptio myytiin yhdysvaltalaiselle näyttelijä-tuottaja Ron Gilbertille jo ennen kirjan ilmestymistä.
Nikolai Buharin
Nikolai Ivanovitš Buharin (; 9. lokakuuta 1888 Moskova – 13. maaliskuuta 1938 Moskova) oli neuvostopoliitikko ja ideologi.
Buharinin poliittinen aktiivisuus alkoi 16-vuotiaana hänen liityttyään opiskelijatoimintaan vuoden 1905 vallankumouksen yhteydessä. Hän liittyi sosiaalidemokraattiseen puolueeseen 1906 ja kannatti bolševikkifraktiota. Buharin opiskeli taloustiedettä Moskovan yliopistossa 1907–1910. Vuonna 1907 hän oli järjestämässä nuorisokonferenssia Moskovassa, mitä pidetään Komsomolin alkuna. 20-vuotiaana hän oli jo puolueen Moskovan komitean jäsen. Komitea oli ohranan soluttama, ja Buharin pidätettiin 1909 ja 1910 ja karkotettiin Arkangeliin 1911. Hän kuitenkin pakeni Saksaan ja tapasi Leninin 1912 ja auttoi Stalinia kirjoittamaan ensimmäisen artikkelinsa kommunismista. Buharin matkusti 1915 Ruotsiin luodakseen yhteyksiä Venäjällä vielä vaikuttaviin kommunisteihin, mutta hänet karkotettiin, joten hän siirtyi Yhdysvaltoihin toimittamaan Lev Trotskin ja Aleksandra Kollontain kanssa venäjänkielistä sanomalehteä "Novyi Mir".
Buharin palasi Venäjälle 1917 ja oli mukana lokakuun vallankumouksessa. Hän vastusti Leninin Brest-Litovskin rauhaa ja kannatti vallankumouksen laajentamista ulkomaille. Buharin toimi Pravdan toimittajana ja kirjoitti useita teoksia kommunismista. Hän puolusti Leninin NEPiä. Tästä huolimatta hän oli terrorikampanjan kannattaja pyrkiessään lisäämään puolueen otetta yhteiskunnasta. Lenin kirjoitti testamentissaan, että Buharin ei ollut ymmärtänyt marxismia ja dialektiikkaa kannattaessaan oikeistolaista talouspolitiikkaa.
Leninin kuoleman jälkeen Buharinista tuli politbyroon jäsen ja 1926 Kommunistisen internationaalin johtaja. Vuonna 1926 Buharin liittoutui Stalinin johtaman puolueen "keskustan" kanssa. Buharin kehitti idean sosialismista yhdessä maassa, mikä oli stalinismin johtava idea. Buharin vastusti Stalinin maatalouden pakkokollektivisointia 1928, jolloin Stalin pakotti hänet pyörtämään sanansa ja tunnustamaan olleensa väärässä. Tämä jälkeen hänet erotettiin Kominternista huhtikuussa 1929 ja politbyroosta marraskuussa. Buharinia ja hänen kannattajiaan nimitettiin puolueen oikeisto-oppositioksi. Buharinin kannattajat ulkomailla, kuten Jay Lovestone ja Yhdysvaltain kommunistinen puolue, erotettiin Kominternista ja he perustivat kansainvälisen "oikeisto-opposition" puolustamaan näkemyksiään.
Buharin oli kuitenkin vaikutusvaltainen teoreetikko, ja hän sai palata vähäksi aikaa "Izvestijan" päätoimittajaksi (1934–1936). Hän osallistui mahdollisesti jopa Neuvostoliiton vuonna 1936 voimaan tulleen ns. Stalinin perustuslain laatimiseen.
Buharinin Stalinin politiikan arvostelu johti lopulta hänen teloitukseensa. Buharin pidätettiin 1937 ja hänet tuomittiin maaliskuussa 1938 kolmannessa Moskovan oikeudenkäynnissä osana Stalinin puhdistuksia "salaliitosta kaataa neuvostovaltio". Hän "tunnusti" rikoksensa ja joutui NKVD:n ampumaksi.
Buharin rehabilitoitiin Neuvostoliiton korkeimman oikeuden päätöksellä 1988.
Nikolai Ježov
Nikolai Ivanovitš Ježov (, 1. toukokuuta 1895 – 4. helmikuuta 1940) oli Neuvostoliiton salaisen poliisin, NKVD:n johtaja suuren puhdistuksen aikana 1936–1938.
Virallisten asiakirjojen mukaan Ježov oli syntyisin Pietarista. Joidenkin asiakirjojen mukaan hän oli kotoisin Marijampolėsta. Kirjeessään "Letter of an Old Bolshevik" (1936) Boris Nicolaevsky kuvailee Ježovia tavalla, jonka perusteella Ježovilla on todennäköisesti ollut asosiaalinen tai narsistinen luonnevika.
Hän ei käynyt kouluja, vaan toimi tehdastyöläisenä ennen joutumistaan keisarilliseen armeijaan 1915–1917. Hän liittyi bolševikkeihin Vitebskissa 5. toukokuuta 1917, vain muutaman kuukauden ennen lokakuun vallankumousta. Sisällissodan aikana hän oli Puna-armeijassa poliittisena komissaarina.
Helmikuusta 1922 hän toimi puolueen tehtävissä erilaisissa komiteoissa. Marraskuussa hänet nimitettiin puolueen erikoisasioiden, henkilöstön ja teollisuuden päälliköksi. Vuodet 1929–1930 hän vastasi maataloudesta ja marraskuusta 1930 teollisuudesta. Vuonna 1934 hänet nimitettiin keskuskomiteaan, ja seuraavana vuonna sen sihteeriksi. Hän oli syyskuusta 1936 myös presidiumin jäsen.
Ježov oli lojaali Josif Stalinin seuraaja. Vuonna 1935 hän esitti idean, että poliittinen oppositio johtaa väistämättä väkivaltaan ja terrorismiin ja oli siksi kukistettava. Tästä tuli Stalinin puhdistusten ideologinen perusta. Ježov nimitettiin sisäasiain kansankomissaariksi NKVD:n johtoon 1936. Tässä ominaisuudessa hän johti terrorikampanjaa. Ježovin aikana noin puolet Neuvostoliiton poliittisista ja sotilasjohtajista vangittiin tai teloitettiin, lisäksi sadat tuhannet muut, joita epäiltiin epälojaaliudesta tai taloudellisesta sabotaasista. Ježov oli tähän aikaan jo huumeriippuvainen.
Ježov nimitettiin vielä vesikuljetusten kansankomissaariksi huhtikuussa 1938, mutta 22. elokuuta hänen varamiehensä Lavrenti Berija nimitettiin NKVD:n johtoon. Stalin ja Molotov arvostelivat NKVD:n toimintaa ja metodeja marraskuussa 1938 ja Ježov erosi omasta pyynnöstään 25. marraskuuta 1938. Ježov erotettiin 3. maaliskuuta 1939 myös viroistaan keskuskomiteassa. 10. huhtikuuta hänet pidätettiin syytettynä vakoilusta ja Stalinin murhan suunnittelemisesta. Ježov tuomittiin ja teloitettiin 4. helmikuuta 1940.
Andrei Vyšinski
Andrei Januarjevitš Vyšinski (myös Andrey Vishinsky) (, 10. joulukuuta 1883 – 22. marraskuuta 1954) oli Neuvostoliiton valtionsyyttäjä 1935–1939. Vyšinski syntyi puolalaiseen roomalaiskatolilaiseen perheeseen Odessassa
Hän opiskeli lakia Odessan yliopistossa ja liittyi menševikkeihin 1903. Sisällissodan aikana hän liittyi puna-armeijaan ja bolševikkipuolueeseen 1920.Vyšinskistä tuli oikeustieteen professori Moskovan yliopistoon ja yliopiston rehtori 1925. Hän toimi syyttäjänä useissa oikeudenkäynneissä Stalinin vastustajia vastaan. Vuosina 1935–1939 hän oli Neuvostoliiton valtiosyyttäjä ja siten avainhenkilö Stalinin puhdistuksissa. Hän oli Neuvostoliiton varapäämies 1939–1944, Molotovin varamiehenä ulkoasiain kansankomissaarina vuodesta 1940 (myöhemmin ulkoministeri) ja ulkoministerinä Stalinin viimeisinä vuosina 1949–1953. Neuvostoliiton miehitettyä Latvian kesäkuussa 1940 Vyšinski johti maan liittämisen Neuvostoliittoon.
Neuvostoliiton perustamisen jälkeen 1922 oikeustiede keskittyi selvittämään lain ja sosialismin välistä suhdetta. Vyšinski näki kansainvälisen oikeuden "porvarillisena". Jevgeni Korovin mukaan sosialistinen kansainvälinen oikeus tulisi korvaamaan vanhan kapitalistisen kansainvälisen oikeuden. Vasta Stalinin kuoleman jälkeen tunnustettiin jälleen kansainväliset periaatteet, joita valtioiden on noudatettava.
Vyšinski muotoili lainkäytön teoreettiset perusteet teoksessaan "Teoria juridisista todisteista" (Теория судебных доказательств), josta hän sai Stalin-palkinnon 1947. Vyšinskin mukaan rikoslaki on luokkataistelun väline. Toinen hänen teoriansa kulmakivi oli, että syyllisyys oli ehdoton sen jälkeen kun tunnustus oli tehty, riippumatta toimenpiteistä joita oli tehty sen saamiseksi. Vyšinski toimi pääsyyttäjänä useissa 1930-luvun näytösoikeudenkäynneissä, muun muassa niin sanotuissa Moskovan oikeudenkäynneissä.
Hruštšovin aikana hänet alennettiin Neuvostoliiton edustajaksi YK:hon 1953–1954.
Kun Neuvostoliiton Helsingin suurlähettiläs Grigori Savonenkov pyysi vuonna 1949 Vyšinskiltä lupaa protestoida Hella Wuolijoen Yleisradiosta erottamista vastaan, totesi Vyšinski Savonenkoville että "se olisi puuttumista Suomen sisäisiin asioihin".
Helatorstai
Helatorstai (myös: 'Kristuksen taivaaseenastumisen päivä') on vuotuinen kristillinen juhla, jota vietetään neljäntenäkymmenentenä päivänä pääsiäisestä Jeesuksen taivaaseen­astumisen muistoksi. Taivaaseenastumisesta kerrotaan Apostolien tekojen ensimmäisessä luvussa sekä lyhyesti myös Markuksen ja Luukkaan evankeliumien lopussa. Useimmissa Euroopan maissa, mukaan lukien Suomessa, päivä on virallinen pyhäpäivä.
Koska pääsiäisen ajankohta liikkuu, myös helatorstain päivämäärä vaihtelee. Se on useimmiten toukokuussa, harvoin kesäkuun alussa. Koska pääsiäinen on aina sunnuntaina, neljäskymmenes päivä siitä on aina torstai. Vuonna 2011 helatorstai oli vasta 2. kesäkuuta, kun vuonna 2012 se oli 17. toukokuuta ja vuonna 2013 jo 9. toukokuuta.
Suomessa helatorstai oli vuosina 1973–1991 siirrettynä edellisen viikon lauantaihin. Silloin sen nimenä oli suomeksikin "Kristuksen taivaaseenastumisen päivä" (joskus myös muodossa 'Kristuksen taivaaseenastumispäivä!). Ruotsiksi helatorstai on edelleen nimeltään vastaavasti "Kristi himmelsfärdsdag".
2010-luvulla helatorstai sijoittuu kalenteriin seuraavasti:
Useimmissa kielissä päivän nimi viittaa suoraan juhlan aiheeseen, Kristuksen taivaaseenastumiseen. Suomen kielessä sillä on kuitenkin perinteinen, alkujaan ruotsista lainattu nimi, jonka alkuosa "hela" viittaa ruotsin kielen pyhää tarkoittavaan sanaan "helg". Sana helatorstai on saatu muinaisruotsin sanasta "helghathorsdagh", joka merkitsee pyhää torstaita. Suomessa helatorstai oli vielä 1800-luvulla yksi tärkeimmistä juhlapäivistä. Vanhassa maatalouskulttuurissa edeltävän sunnuntain, rukoussunnuntain, ja helatorstain välisinä päivinä, kanttaanpyhinä, kuljettiin kulkueina pelloilla rukoilemassa hyvää satoa. Vanhan kansansanonnan mukaan päivä oli niin pyhä, ettei silloin ruohokaan kasva.
Pakanuuden ajalta periytyvä hela on kevään juhla, joka ajoittuu kylvökauden alkuun, ja sitä vietetään, jotta jumalat olisivat suosiollisia ja antaisivat hyvän sadon. Hämeessä, Satakunnassa ja Uudellamaalla sytytettiin entisaikaan helatorstain aattona aukeille paikoille kokkoja eli helavalkeita. Karja ajettiin tulien läpi laitumelle karjatautien ehkäisemiseksi. Tavat ovat yhä paikoin elossa. Simaa juodaan, käydään lemmensaunassa ja tehdään lemmentaikoja. Nuoret myös tanssivat kokoilla.
Helatorstai on julkinen vapaapäivä Belgiassa, Haitissa, Alankomaissa, Indonesiassa, Islannissa, Itävallassa, Kolumbiassa, Liechtensteinissa, Luxemburgissa, Madagaskarilla, Namibiassa, Norjassa, Ranskassa, Ruotsissa, Saksassa, Sveitsissä, Tanskassa ja Vanuatulla.
El Aaiún
El Aaiún tai "Laâyoune" on kaupunki Länsi-Saharassa. Vuosina 1940-1976 se oli Espanjan hallitseman Länsi-Saharan pääkaupunki, ja vuodesta 1976 Marokko pitää sitä miehittämänsä Laâyounen provinssin pääkaupunkina.
Kaupungissa asuu 218 000 asukasta (2014) ja se on Länsi-Saharan suurin kaupunki.
Termi "El Aaiún" on alueen espanjankielinen nimi, ja oli yleisesti käytössä ennen marokkolaisten tuloa Länsi-Saharaan. Termi 
"Laâyoune" on ranskalainen translitterointi, jota käytetään marokkolaisessa kirjallisuudessa. Alueen alkuperäiset asukkaat sahrawit käyttävät mieluummin ensimmäistä nimeä.
Kaupunkia palvelee Hassan I:n lentoasema.
Kaupunki perustettiin erämaahan 1930-luvulla.
Technicolour
Technicolour oli Jimi Pääkallon vuonna 2001 perustama suomalainen poprock-yhtye, joka lopetti toimintansa lokakuussa 2008. Yhtyeen nimi viittaa elokuvien vanhaan Technicolor-väritysteknologiaan.
Technicolour syntyi, kun Cliché-yhtyeessä soittaneet Jimi ja Dingo päättivät perustaa uuden yhtyeen. Pohjanmaalta löydettiin Gary soittamaan kitaraa. Pian Garyn löytymisen jälkeen yhtyeeseen liittyivät myös Aki ja Toni.
Yhtyeen esikoisalbumi "Way Out" julkaistiin syyskuussa 2003. Vaikka kaikki esikoislevyltä julkaistut kolme singleä sijoittuivat singlelistalle, eivät ne kuitenkaan nostaneet itse albumia kuin yhdeksi viikoksi Suomen virallisen albumilistan 37:nneksi.
Yhtyeen toinen albumi "Only Shadows Dance" menestyi esikoisalbumia paremmin. Se sijoittui albumille 12 viikoksi, saavuttaen parhaimmillaan 11:nnen sijan. Albumin singleistä ”All My Life” ja ”Teach Me Love (I'm In Denial)” sijoittuivat myös radiolistan kymmenen kärkeen.
Kolmannen albumin myötä yhtyeen suosio jälleen hiipui. Lokakuussa 2006 julkaistu albumi "People" nousi jälleen vain yhdeksi viikoksi albumilistalle, sijalle 31.
Toukokuussa 2008 yhtye ilmoitti jäävänsä ”toistaiseksi tauolle”, ja media alkoi spekuloida, onko se hajonnut. Kitaristi Gary kuitenkin tuolloin kiisti hajoamisen. Lokakuussa 2008 yhtye ilmoitti MySpace-sivuillaan hajonneensa.
Tecnicolourin jälkeen yhtyeen jäsenet ovat jatkaneet muissa projekteissa: Laulaja Jimi Pääkallo aloitti soolouran nimellä Jimi Constantine, Gary jatkoi vuonna 2004 perustetussa Monday-yhtyeessä ja Toni soittaa Kardia- ja The Closed -yhtyeissä.Aikaisemmin yhtyeessä oli myös viides jäsen, Aki, joka lähti tammikuussa 2005 Kardia-yhtyeeseen.
Orchestra Marrabenta Star de Moçambique
Orchestra Marrabenta Star de Moçambique oli mosambikilainen marrabentaa soittanut yhtye. Sen keulahahmo oli laulaja Wazimbo. Yhtye perustettiin vuonna 1979, mutta alkoi saada kansainvälistä suosiota vasta noin vuonna 1987. Orchestra Marrabenta Star de Moçambique hajosi 1990-luvulla. Sen jälkeen ainakin yhtyeen mieslaulaja Wazimbo ja naislaulaja Mingas ovat saaneet suosiota sooloartisteina.
Orchestra Marrabenta Star de Moçambiquen levyihin kuuluvat "Independance" (1989) ja "Marrabenta Pique-Nique" (1996). Lisäksi yhtyeen kappaleita on julkaistu useilla mosambikilaisen ja afrikkalaisen musiikin kokoelmilla.
Wazimbo
Wazimbo (s. 1948) on mosambikilainen muusikko. Hän on yksi tunnetuimmista marrabentaa esittävistä artisteista. Wazimbon ura alkoi vuonna 1964. Hän toimi lukuisissa melko tuntemattomaksi jääneissä yhtyeissä ennen kuin Orchestra Marrabenta Star de Moçambique perustettiin. Wazimbo toimi siinä laulajana ja sävelsi suurimman osan yhtyeen kappaleista. Yhtyeen hajoamisen jälkeen Wazimbo on toiminut sooloartistina.
Lisboa Matavel
Lisboa Matavel (1938-6. marraskuuta 2002) oli mosambikilainen laulaja. Hän aloitti uransa 1960-luvulla. Matavel oli soolouralla, kunnes hän vuonna 2000 liittyi marrabentaa ja rap-musiikkia yhdistelevään Mabulu-yhtyeeseen. Hän osallistui Mabulun ensimmäiselle matkalle Eurooppaan 2000. Hän sai myöhemmin levytyssopimuksen pakistanilaisen levytysyhtiön kanssa, mutta kuoli 2002.
Tananas
Tananas on eteläafrikkalainen yhtye. Sen tyylissä on vaikutteita muun muassa mosambikilaisesta marrabentasta. Laulaja-basisti Gito Baloi, kitaristi Steve Newman ja lyömäsoittaja Ian Herman perustivat yhtyeen vuonna 1987. Ensimmäinen albumi, "Tananas", ilmestyi heti seuraavana vuonna. Vuonna 1993 Ian Herman muutti Yhdysvaltoihin ja yhtye hajosi. Ian Herman kuitenkin muutti takaisin jo vuonna 1994. Hän ja Steve Newman perustivat yhtyeen uudelleen. Baloi ei kuitenkaan ollut enää kiinnostunut yhtyeestä ja hän lähti soolouralle.
Khaled
Khaled (s. 29. helmikuuta 1960 Sidi-el-Houri, Oran, Ranskan Algeria) on algerialainen muusikko, jota on useasti nimitetty rai-musiikin kuninkaaksi. Hän on asunut jo vuosia Ranskassa. Khaled laulaa useimmiten arabiaksi, mutta toisinaan kappaleilla kuullaan myös ranskaa ja muita kieliä.
Khaled syntyi vuonna 1960 Sidi-el-Hourissa, Algeriassa. Hän oli poliisin poika ja kasvoi Oranissa. Hänen ensimmäinen singlensä, "Trig Lycee", ilmestyi jo vuonna 1974. 1980-luvulla Khaled lisäsi musiikkiinsa vaikutteita länsimaisesta populaarimusiikista. Tästä tyylistä käytetään nimitystä rai. Algerian hallitus ei hyväksynyt rai-musiikkia, joten Khaledin täytyi muuttaa Ranskaan vuonna 1986.
Khaledin läpimurto oli vuonna 1992 ilmestynyt albumi "Khaled". 1990-luvulla hän teki yhteistyötä hip hop -artistien kanssa. Vuonna 1999 hän levytti yhdessä Rachid Tahan ja Faudelin kanssa livealbumin "1,2,3 Soleils".
Yksi Khaledin tunnetuimmista kappaleista on ”Aïcha”, josta monet eri artistit ovat tehneet eri versioita.
Khaled esiintyi myös vuoden 2010 jalkapallon MM-kisojen avajaisissa, joissa hän esitti kappaleen ”Didi”.
Honkyoku
Honkyoku () on japanilaisen kansanmusiikin tyylilaji. Honkyokua soitettiin shakuhachi-puhallinsoittimella. Honkyoku syntyi viimeistään 1200-luvulla.
Melody Maker
Melody Maker oli Isossa-Britanniassa vuosina 1926–2000 julkaistu viikoittainen musiikkisanomalehti, joka oli alallaan maailman vanhin.
Lehti oli perustamisvuodestaan 1926 lähtien suunnattu suoraan muusikoille ja keskittyi pian jazziin. 1950-luvulla se alkoi vähitellen kattaa rock and rollia ja vähitellen saavutti toisen sijan New Musical Expressin (NME) jäljessä. Levikki kasvoi ja 1970-luvulla levikki oli 250 000 kappaletta viikossa.
Lehti jatkoi rockiin ja indiemusiikkiin keskittymistä nousevan tanssimusiikin kustannuksella ja menetti myyntiään. 1990-luvun lopulla lehti tuotiin markkinoille kiiltokantisena lehtenä. Melody Maker lakkautettiin vuonna 2000, virallisesti pitkään samalla kustantajalla olleeseen NME-lehteen sulauttamalla. NME otti samalla joitakin Melody Makerin toimittajista ja sen suositut soittotaitoon liittyvät osat.
Eva-Riitta Siitonen
Eva-Riitta Siitonen (o.s. Hautamäki; s. 31. toukokuuta 1940 Helsinki) on suomalainen kokoomusta edustava poliitikko. Hän toimi kansanedustajana 1983–1989, Uudenmaan läänin maaherrana 1990–1996, Helsingin kaupunginjohtajana 1996–2005 ja europarlamentaarikkona vuonna 2009.
Siitonen valmistui merkonomiksi vuonna 1974 ja ekonomiksi vuonna 1979. Hän työskenteli Suomen koneliike Helkamassa vuodet 1956–1960, Helsingin kaupungilla vuonna 1960–1971 ja yksityisyrittäjänä vuodet 1974–1983. Hän työskenteli vuosina 1975–1983 MTV:n palveluksessa.
Vuoden 1983 eduskuntavaaleissa Siitonen valittiin kokoomuksen kansanedustajaksi. Hän toimi tehtävässä vuoteen 1989 ja aloitti vuonna 1990 Uudenmaan läänin maaherrana. Vuonna 1996 hän siirtyi Helsingin kaupunginjohtajaksi ensimmäisenä naisena. Hän jäi tehtävästä eläkkeelle vuonna 2005.
Vuoden 2009 alusta Siitonen astui Piia-Noora Kaupin tilalle Euroopan parlamentin jäseneksi. Hän oli ehdolla vuoden 2009 eurovaaleissa, muttei tullut valituksi. Siitonen kuuluu myös kokoomuksen joulukuussa 2014 perustetun Seniorijaoston perustajajäseniin.
Siitonen on yksi vuonna 2015 alkaneen MTV3-kanavan "Mummomafia"-televisio-ohjelman isoäideistä.Siitosella on ollut lukuisia luottamustoimia eduskunnassa, Helsingin kaupungilla, Kokoomuksessa ja liike-elämässä. Huhtikuussa 2009 hän oli Syöpäklinikan Tuki ry:n hallituksen pj. sekä Nordia Managementin ja Suomen Erillisverkot Oy:n hallitusten jäsen. Siitonen on ollut vuodesta 1969 naimisissa laulaja-lauluntekijä Matti ”Fredi” Siitosen kanssa. Hänellä on kaksi lasta, joista edesmennyt tytär oli laulaja-näyttelijä Hanna-Riikka Siitonen.
Tietokonearitmetiikka
Tietokonearitmetiikka tutkii eri lukujärjestelmien ja funktioiden toteuttamista digitaalilogiikalla.
Tyypillisiä lukujärjestelmiä tietokonearitmetiikassa ovat rajoitetut kokonaisluvut ja liukuluvut. Tyypillisiä laskutoimituksia tietokonearitmetiikassa ovat yhteen-, vähennys-, kerto- ja jakolasku. Tietokonearitmetiikkaa kuuluu myös monimutkaisempia toimintoja, kuten formula_1, formula_2, formula_3, formula_4 ja formula_5.
Steve Fossett
James Stephen Fossett (s. 22. huhtikuuta 1944 – katosi 3. syyskuuta 2007, julistettiin kuolleeksi 15. helmikuuta 2008) oli yhdysvaltalainen miljonääriliikemies, lentäjä ja seikkailija.
Fossett keräsi suuren omaisuuden Yhdysvaltojen rahamarkkinoilla, mutta parhaiten Fossett tunnetaan erinäisistä ilmailuun liittyvistä ennätyksistään. Fossett oli ensimmäinen ihminen, joka kiersi maapallon kuumailmapallolla ilman välilaskuja (vuonna 2002).
Fossett oli naimisissa Peggy Fossettin kanssa vuodesta 1968 lähtien. Parilla ei ollut lapsia. Fossetteilla oli kodit Coloradossa, Chicagossa ja Kaliforniassa. Fossettin parhaimpiin ystäviin kuului miljardööri Richard Branson.
Fossett teki 62 erilaista maailmanennätystä, ja hänen suurin intohimonsa olivat purjelentokoneet. 28. helmikuuta 2005 Fossett lähti matkaan GlobalFlyer-suihkumoottorikoneella tavoitteenaan kiertää maapallo alle 80 tunnissa yksin, ilman välilaskuja ja yhdellä tankillisella. Fossett onnistui yrityksessään.
Fossett oli mukana 29. elokuuta 2006 ennätyksessä toisena lentäjänä, jossa purjelentokoneella ensimmäisen ja tähän asti ainoan kerran päästiin stratosfääriin ja saavutettiin 15 447 metrin lentokorkeus.
Fossett katosi lentomatkalla Nevadan osavaltion autiomaassa 3. syyskuuta 2007. Hän katosi lähdettyään lentoon pienkoneella Barron Hiltonin yksityiseltä lentokentältä. Fossettin etsinnät eivät tuottaneet tulosta ja chicagolainen tuomioistuin julisti Fossettin kuolleeksi helmikuussa 2008. 1. lokakuuta 2008 Steve Fossettin lentokoneen hylky löytyi Sierra Nevadan vuoristosta, Mammoth-järvien läheisyydestä noin kolmen kilometrin korkeudella vuoristossa. Hylystä löytyi ihmisen jäännöksiä ja noin kilometrin päässä hylystä ihmisen luita, jotka DNA-testissä varmistuivat kuuluvan Fossettille.
16 millimetrin filmi
16 millimetrin filmi (tai 16 mm) on elokuvaukseen tarkoitettu filmiformaatti. Formaatin kehitti Kodak vuonna 1923 kilpailemaan Pathen 9,5 mm -amatöörifilmiformaatin kanssa. Ammattilaiset ottivat sen sittemmin käyttöön muun muassa televisiouutisten ja dokumenttielokuvien kuvaamiseen. Myöhemmin 8-millimetriset filmiformaatit korvasivat sen amatöörikäytössä. Nykyään ammattikäytössä suositumpi on Super 16 -formaatti ja perinteinen 16 millimetrin filmi on lähinnä vakavien harrastelijoiden ja elokuvaopiskelijoiden käytössä.
16-millimetristä filmiä esiintyy sekä yksi- että kaksiperforoituna. Yksiperforoidussa filmissä on filminsiirtorei'itys vain filmin toisessa laidassa kuvaruutujen välillä ja kaksiperforoidussa filmissä molemmissa laidoissa. Yksiperforoidulla filmillä kuvaruudun toiselle puolelle jäävä tyhjä tila on käytetty usein ääniraitaa varten esityskopioissa ja se on myös yhteensopiva Super 16 -formaatin kanssa, mutta ei sellaisten vanhojen 16 millimetrin filmin kameroiden kanssa, jotka käyttävät vain kaksiperforoitua filmiä. Kaksiperforoitu 16-millimetrinen filmi on nykyään häviämässä. Ainoastaan Kodak valmistaa sitä hyvin pienissä määrin. Yksiperforoitua 16-millimetristä filmiä valmistavat sekä Kodak että Fujifilm, jotka molemmat tarjoavat useimpia 35 millimetrin filmilaatuja myös tässä pienemmässä koossa.
Yleensä filmiä kuvataan 120 metrin (400 ft) keloissa, jolloin nopeudella 24 kuvaruutua/sekunnissa yhdelle kelalle mahtuu noin 11 minuuttia. Harrastelijat käyttävät usein pienempiä 30 metrin keloja, joille voi kuvata hieman alle kolme minuuttia kuvamateriaalia. Normaalia pitemmät 240 metrin filmit tuottavat hankaluuksia esitettäessä, koska ne eivät mahdu pienikokoisiin projektoreihin.
9,5 millimetrin filmi
9,5 millimetrin filmi (tai 9,5 mm) on elokuvaukseen ja projisointiin tarkoitettu filmiformaatti ja ensimmäinen kaitafilmiformaatti. Formaatin kehitti Pathé Frères vuonna 1922 projisointikäyttöön Pathé Baby -elokuvaprojektorille. Siitä tuli kuitenkin niin suosittu Euroopassa, että Pathé kehitti seuraavana vuonna Pathé Baby -kameran, joka käytti 9,5-millimetristä filmiä. Myös kameraa ostettiin paljon kotikäyttöön, ja 9,5 millimetrin filmiformaatti säilytti suosionsa 1960-luvulle asti, jolloin Super 8 valtasi Euroopan markkinat. Nykyään kuvaa 9,5 millimetrin filmille vain hyvin vähäinen määrä formaatille omistautuneita harrastelijoita.
9,5-millimetrisen filmin kuva-ala on kutakuinkin yhtä suuri kuin sen kilpailijan, 16 millimetrin filmin. 9,5 millimetrin filmiformaatti eroaa kuitenkin muista formaateista merkittävästi, koska sen siirtoreiät sijaitsevat filmin keskellä ruutujen välissä, eikä filmin laidoissa; tällöin filmiä käytetään tehokkaammin, koska filmistä jää valottamatta vain hyvin pieni osa. Esityskopioihin liitettiin yhden millimetrin leveä magneettiääniraita. Mykille 9,5-millimetrisille esityiskopioille erikoinen piirre oli elokuvien välitekstien esittäminen: väliteksti oli filmillä vain yhdellä kuvaruudulla, jota edeltänyt ylimääräinen perforaatio viesti projektorille, että se näyttää välitekstin ruutua kymmenen sekuntia, ja sen jälkeen elokuvan esittäminen jatkui normaalisti. Tällöin filmiä voi säästyä 159 ruutua.