hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Rick Allen
Richard John Cyril ”Rick” Allen (s. 1. marraskuuta 1963 Derbyshire) on englantilainen rockrumpali. Hän on kuulunut vuodesta 1978 lähtien Def Leppardin kokoonpanoon ja oli mukana jo yhtyeen esikoisalbumilla "On Through the Night" (1980).
31. joulukuuta 1984 Allen loukkaantui auto-onnettomuudessa ja hänen vasen kätensä jouduttiin amputoimaan. Hän jatkoi kuitenkin rumpalina opetellen käyttämään vasenta jalkaansa korvaamaan vasemman kätensä aiemmin soittamia ääniä. Allen käyttää erikoisvalmisteista rumpusettiä, joka koostui aikanaan kokonaan sähkörummuista ja pedaaleista. Nykyään hänen settinsä on sekoitus akustisia ja elektronisia rumpuja sekä pedaaleilla soitettavia samplattuja ääniä.
Allen on ollut lokakuusta 2003 lähtien naimisissa Lauren Monroen kanssa, jonka kanssa hänellä on vuonna 2010 syntynyt tytär. Lisäksi hänellä on vuonna 1997 syntynyt tytär edellisestä avioliitostaan.
Yrjö Ikonen
Yrjö Ikonen (18. toukokuuta 1902 Turku – 24. marraskuuta 1981 Helsinki) oli suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan basso. Lisäksi hän on esiintynyt suomalaisissa elokuvissa pienehköissä sivurooleissa.
Yrjö Ikonen valmistui aluksi voimistelunopettajaksi ja toimi opettajana Helsingin eri kouluissa vuosina 1928-1943. Hän opiskeli laulua kotimaassa Väinö Lehtisen johdolla sekä Keski-Euroopassa ja Italiassa. Ikonen piti ensikonserttinsa vuonna 1930 ja sai vuonna 1934 kiinnityksen Suomalaiseen Oopperaan, jossa hän esiintyi vuoteen 1961 saakka. Hänellä oli huomattavia bassorooleja mm. Mozartin, Rossinin ja Wagnerin oopperoissa. Hän teki konserttimatkoja Skandinavian maihin ja Neuvostoliittoon.
Hänet palkittiin vuonna 1952 Pro Finlandia -mitalilla.
Yrjö Ikonen oli naimisissa voimistelunopettaja Märtha Ikosen o.s. Ryselin kanssa, ja heidän lapsensa olivat Jussi ja Liisa (Uusitalo). Yrjö Ikosen vanhemmat olivat yli-insinööri Gustaf Werner R. ja Emma von Schantz.
Yrjö Ikonen oli näyttelijä Kim Ikosen isoisä. Lisäksi hän oli näyttelijän ja operettilaulajan Gerda Ryselinin lanko. Yrjö Ikosen lapsenlapsenlapsi on näyttelijä-tanssija-laulaja Diana Anttila.
Hovinsaaren paperitehdas
Hovinsaaren paperitehdas (Walkisoft Oy, Kotkan paperitehdas) oli toinen Kotkan paperitehtaista. Tehdas sijaitsi Kotkan Hovinsaaressa Runeberginkatu 25:ssä. Se toimi sellutehtaana vuosina 1907–1941 ja paperitehtaana vuoteen 1999 saakka.
Tehtaan perusti norjalainen insinööri Ole Nerdrum "Kotkan Selluloosa Oy:n" nimellä vuonna 1907. Nerdrum oli kolme vuotta aiemmin suunnitellut sellutehdasta Hallaan. Vuodesta 1920 alkaen tehdas toimi Leppäkoski Fabrikers Aktiebolagetin omistuksessa "Kotkan Sulfaattiselluloosa Oy:n" nimellä. Vuosina 1922 ja 1925 tehtaalla tehtiin mittavia muutoksia. Vuonna 1927 tehdas siirtyi Lojo Cellulosafabriks Ab:lle. Rafael Haarla osti yhtiön osake-enemmistön ja yhtiön nimi muuttui "Lohja-Kotka Oy:ksi" vuonna 1929. Vuosina 1935–1976 tehdas kuului Haarla-yhtiöön.
Vuonna 1935 Kotkan tehtaalle valmistui ensimmäinen sellun valkaisimo Suomessa. Selluloosan valmistus lopetettiin kuitenkin vuonna 1941. Jo hieman aiemmin tehtaassa oli aloitettu hienopaperin, selluloosavanun ja paperijalosteiden valmistus. Yhtyneet Paperitehtaat Oy osti Haarlan tehtaat vuonna 1976 ja tehdasalueelle rakennettiin kuivapaperitehdas 1980-luvulla. Tehtaan nimeksi tuli Walkisoft Oy Kotkan tehdas.UPM-Kymmene Oyj myi Walkisoftin ja tehtaan vuonna 1999 Buckeyelle, joka lopetti tehtaan. Tehtaalla oli viimeisenä toimintavuonna 33 työntekijää. Kotkassa on toiminut myös kolme muuta sellutehdasta; Kotkan sellutehdas (Kotkamills Oy), Sunila sekä lakkautettu Hallan sellutehdas.
Selluloosatehtaan vuosina 1906–1907 rakennetut tuotantotilat ovat tynnyrikattoisia, pitkiä halleja. Teräsbetoniset tynnyrikatot kattotuoleineen ja tukijänteineen kuuluvat varhaisempiin Suomessa rakennettuihin. Tehdas käsittää keitto-, pesu-, sihti- ja kuivausosastot sekä valkaisimon. Valkaisimo on käyttämättömänä. Tehtaan tiilistä savupiippua lyhennettiin 2000-luvulla.Tehtaan ensimmäinen paperikone oli 1930-luvun alussa ostettu käytetty paperikone, joka varastoitiin, mutta ei asennettu paikoilleen.
Toinen koneista oli ns. märkäkreppikone, jolla valmistettiin käsipyyhepaperia. Tehtaassa valmistettiin myös wc-paperia vuosina 1948–1968.
Richard Biggs
Richard T. Biggs (18. maaliskuuta 1960 – 22. toukokuuta 2004) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Biggs syntyi Columbuksessa Ohiossa ja opiskeli UCLA:ssa. Ennen tähteyttään hän työskenteli jonkin aikaa opettajana losangelesilaisessa high schoolissa. Hänellä todettiin 13-vuotiaana kuulovamma. Hänen toinen korvansa oli kuuro, ja toisessa oli huomattava kuulonalenema.
Biggsillä oli vuosina 1987–1992 tri Marcus Hunterin rooli sarjassa "Päivien viemää". Toinen keskeinen rooli oli tri Stephen Franklinin osa "Babylon 5:ssä" vuosina 1994–1998. Hän oli vuodesta 1998 naimisissa Lori Gerberin kanssa, ja heillä oli kaksi poikaa.
Biggs tuli uransa aikana tunnetuksi myös näyttämöltä. Hän kuoli 44-vuotiaana aortan repeämään.
Kaivinpaalu
Kaivinpaalu on paalutyyppi, jota käytetään useimmiten tukipaaluina siirtämään suuria ja keskitettyjä kuormia joko kallioon tai moreeniin. Se on maata syrjäyttämätön paalu, joka valmistetaan siten, että avonainen työputki painetaan maahan samanaikaisesti putkea hiertäen. Työputki voidaan myös joissakin tapauksissa lyödä maan sisään. Maa poistetaan putken upotustasoon asti ja sen sisään asennetaan raudoitus tai sen sisään lasketaan raudoituselementti. Putki nostetaan ylös samalla kun se valetaan täyteen betonia. Jos paalu joudutaan upottamaan pohjavedenpinnan alapuolelle, betonointi suoritetaan siten, että veden- ja valupaine pidetään korkeampina kuin putken alapään kautta vaikuttava pohjaveden paine. Paalun halkaisija on tavallisesti 900–1 500 millimetriä.
Dan Rostenkowski
Daniel David ”Dan” Rostenkowski (2. tammikuuta 1928 Chicago, Illinois, Yhdysvallat – 11. elokuuta 2010) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko.
Rostenkowski opiskeli Loyola University Chicagossa. Hän istui Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä Illinoisista vuosina 1959–1995, vuoteen 1993 kahdeksannesta ja sen jälkeen viidennestä vaalipiiristä. Kaikkiaan kongressivuosia kertyi 36.
Rostenkowskin pitkä poliittinen ura katkesi vuonna 1994, kun häntä epäiltiin korruptioon liittyvistä rikoksista. Hän sai vuonna 1996 sakon ja 17 kuukauden vankeustuomion, josta hän istui 15 kuukautta. Hän sai joulukuussa 2000 virallisesti Bill Clintonin presidentillisen armahduksen.
Santiago Cabrera
Santiago Cabrera (s. 5. toukokuuta 1978) on chileläinen näyttelijä.
Cabrera syntyi isänsä diplomaatintyön johdosta Caracasissa, Venezuelassa. Hän kasvoi Torontossa, Lontoossa, Madridissa ja Romaniassa ennen perheen paluuta Chileen pojan ollessa 15-vuotias.
Vaikka Cabrera on esiintynyt myös elokuvassa, hänet tunnetaan parhaiten Isaac Mendezin roolista yhdysvaltalaisessa menestyssarjassa "Heroes". Hän esiintyy myös Lancelotina televisiosarjassa "Merlin". Hän näyttelee Aramista vuonna 2014 alkaneessa televisiosarjassa "The Musketeers". Hän oli mukana kahdella ensimmäisellä kaudella ja jatkaa roolissa myös kolmannella kaudella, joka ilmestyy vuonna 2016.
Philippe Léonard
Philippe Léonard (s. 14. helmikuuta 1974, Liège, Belgia) on belgialainen entinen jalkapalloilija.
"Leo" edusti seuratasolla Standard de Liège, AS Monaco, OGC Nice ja Feyenoord Rotterdam.
Belgian maajoukkueessa Léonard pelasi 26 ottelua. Hän edusti Belgiaa Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailut 2000.
Tego Calderón
Tegui Calderón Rosario (s. 2. helmikuuta 1972) on puertoricolainen muusikko. Hänen tyylinsä yhdistelee latinorapin ja reggaetonin vaikutteita, ja hän levyttää espanjan kielellä.
Calderón syntyi Santurcessa ja kävi high schoolia Miami Beachilla Floridassa. Hän sai jo varhaisia vaikutteita salsatähti Ismael Riveralta, jonka ihailijoita hänen vanhempansa olivat. Hän piti lisäksi jazzista ja oli jo nuorena yhtyeen rumpali.
Calderón tuli tunnetuksi albumillaan "El Abayardella" vuonna 2003. Sitä ovat seuranneet "El Enemy de los Guasíbiri" (2004), "The Underdog/El Subestimado" (2006) ja "El Abayarde Contraataca" (2007).
Zoe Caldwell
Zoe Caldwell OBE (s. 14. syyskuuta 1933 Melbourne) on australialaissyntyinen näyttelijä. Hän oli alun perin Ada, mutta vaihtoi etunimen samaksi kuin omalla äidillään.
Caldwell tunnetaan varsinkin näyttämön tähtenä. Hän on esiintynyt mm. "The Prime of Miss Jean Brodiessa" ja "Master Classissa", ja hänet on näyttämöansioistaan palkittu neljällä Tony-palkinnolla.
Caldwellilla on ollut rooleja myös elokuvissa. Hän oli vuodesta 1968 naimisissa tuottaja Robert Whiteheadin kanssa ja sai kaksi poikaa. Hän jäi leskeksi 15. kesäkuuta 2002. Hän on ollut "OBE" vuodesta 1970.
Joan Didion
Joan Didion (s. 5. joulukuuta 1934 Sacramento, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kirjailija, esseisti ja toimittaja. Hän on ollut Yhdysvaltain taiteiden ja kirjallisuuden jäsen vuodesta 1981.
Didion valmistui Kalifornian yliopistosta (Berkeley) vuonna 1956. Hän tuli tunnetuksi jo varhaisilla esseekokoelmillaan "Slouching Towards Bethlehem" (1968) ja "The White Album" (1979).
Didionilta on ilmestynyt esseekokoelmien lisäksi muun muassa viisi romaania: "Run, River" (1963), "Play It As It Lays" (1970), "Keskipäivän illuusio" (1977), "Democracy" (1984) ja "The Last Thing He Wanted" (1994). Hän teki myös useita elokuvakäsikirjoituksia yhdessä miehensä John Gregory Dunnen kanssa. Didionin omaelämäkerrallinen teos "The Year of Magical Thinking" (2005) toi kirjoittajalleen National Book Awardin tietokirjapalkinnon.
Didion meni naimisiin John Gregory Dunnen kanssa 1964. Mies kuoli sydänkohtaukseen Manhattanilla 30. joulukuuta 2003. Parin yhteinen tytär Quintana oli silloin vakavasti sairas. Tytär kuoli 39-vuotiaana 26. elokuuta 2005. Didionilla todettiin vuonna 1972 MS-tauti.
Didionin puolison veljentytär Griffin Dunne on ohjannut Didionista dokumentin "Joan Didion: The Center Will Not Hold".
Pilkkukuume
Pilkkukuumeet eli riketsioosit ovat ryhmä tauteja, joiden aiheuttaja on riketsiabakteeri. Riketsioista tunnetaan 16 lajia, jotka voivat aiheuttaa sairauden ihmiselle. Lisäksi on olemassa lajeja, jotka aiheuttavat pilkkukuumeen eläimille, kuten rotille. Pilkkukuumetartunta saadaan niveljalkaisen pureman välityksellä. Tauti voidaan hoitaa antibiooteilla.
"Rickettsia prowazekii" aiheuttaa täpläpilkkukuumeen eli täipilkkukuumeen, joka leviää vaatetäin välityksellä. "R. typhin" aiheuttama rottapilkkukuume puolestaan tarttuu kirpun puremasta. "R. conorii" aiheuttaa Välimeren pilkkukuumeen, "R. africae" Afrikan pilkkukuumeen ja "R. ricketsii" Kalliovuorten pilkkukuumeen. Viimeksi mainitut leviävät puutiaisen välityksellä.
Pilkkukuumeen oireet alkavat yleensä noin kahden viikon kuluttua tartunnasta. Tyypillisiä oireita ovat korkea kuume, lihaskivut, päänsärky, yskä, imusolmukesuurentumat, pahoinvointi ja ihottuma. Joskus taudin tartuttaneen niveljalkaisen puremakohdassa nähdään musta, nekroottinen jälki. Harvinaisempia, vaarallisempia pilkkukuumeen oireita voivat olla muun muassa nielutulehdus, vatsakivut, keskushermosto-oireet, silmän sidekalvon tulehdus, rytmihäiriöt, sydänlihastulehdus ja munuaisten vajaatoiminta.
"R. prowazekiin" aiheuttamaa epideemistä täipilkkukuumetta esiintyy Keski- ja Etelä-Amerikan, Afrikan ja Aasian vuoristoseuduilla ja on pahimmillaan alueilla, joilla on paljon ihmisiä ja huono hygienia, kuten pakolais- ja vankileireillä. Talvisin tauti on levinnyt epidemioina muun muassa Venäjällä. Rottapilkkukuume esiintyy subtrooppisessa ilmastossa Afrikan, Aasian ja Euroopan rannikkoseuduilla. "R. conoriin" aiheuttamaa Välimeren pilkkukuumetta tavataan Saharan eteläpuolisesta Afrikasta, Intiasta, Venäjältä ja Mustanmeren rannikoilta. Yhdysvaltojen eteläisissä osavaltioissa esiintyy Kalliovuorten pilkkukuumetta (), jonka aiheuttaja on "R. rickettsii".
Pilkkukuume oli myös Suomessa yleinen aina 1800-luvun lopulle saakka. Vanhoissa kirkonkirjoissa siitä käytettiin eri nimityksiä, joista yleisin oli mätäkuume.
Eero Peltonen
Eero Peltonen (s. 22. joulukuuta 1986 Nurmijärvi) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa HIFK:ta. Peltonen on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Veikkausliigassa MyPan riveissä ja Englannissa Crystal Palacen reservijoukkueessa. Ensimmäiset liigamaalinsa hän teki ottelussa Tampere Unitedia vastaan vuonna 2007.
Keväällä 2008 Eero Peltonen siirtyi FC Viikinkien riveihin. Hän pelasi Viikingeissä kaikkiaan 139 ottelua ja teki niissä 40 maalia. Kausilla 2009 ja 2010 hän oli Ykkösen parhaita maalintekijöitä tehdessään kummallakin kaudella yhdeksän maalia.
Eeli Erkkilä
Eeli Johannes Erkkilä (21. marraskuuta 1909 Oulainen – 1. huhtikuuta 1963 Oulainen) oli keskipohjalainen pienviljelijä joka toimi Maalaisliiton kansanedustajana ja ministerinä 1950-luvulla ja 1960-luvun alussa.
Erkkilän vanhemmat olivat maanviljelijä Heikki Erkkilä ja Anna Ylikivelä. Hän kävi kansakoulun ja oli sen jälkeen pienviljelijänä Oulaisissa. Erkkilä osallistui jo ennen sotia nuorisoseura- ja raittiusliikkeen toimintaan kotiseudullaan ja hänet valittiin Oulun raittiuspiirin piirisihteeriksi vuonna 1938. Erkkilä aloitti poliittisen uransa Maalaisliiton rivijäsenenä ja eteni vähitellen puolueen johtoelimiin toimien muun muassa Maalaisliiton Oulun piirin toiminnanjohtajana 1947–1951. Hän oli puolueen kansanedustajana vuosina 1951–1963 edustaen Oulun läänin vaalipiiriä.
Erkkilä oli toisena sosiaaliministerinä Sukselaisen II hallituksessa 1959–1961, toisena kulkulaitosten ja yleisten töiden ministerinä Miettusen I hallituksessa 1961–1962, kulkulaitosten ja yleisten töiden ministerinä Miettusen I hallituksessa helmikuulta huhtikuulle 1962 ja sisäasiainministerinä Karjalaisen I hallituksessa 1962–1963. Erkkilä joutui jättämään ministerintehtävänsä sairauden vuoksi 8. helmikuuta 1963 ja hänen tilalleen sisäministeriksi nimitettiin Niilo Ryhtä.
Erkkilä oli Maalaisliiton puoluevaltuuskunnan ja MTK:n valtuuskunnan jäsen sekä jäsenenä useiden yritysten hallintoneuvostoissa. Hän oli mukana kunnallispolitiikassa Oulaisten kunnanvaltuuston puheenjohtajana vuodesta 1953 ja myös kunnanhallituksen jäsenenä. Politiikan ulkopuolella Erkkilä toimi Mustalaislähetyksen varapuheenjohtajana ja vuonna 1954 hänestä tuli Oulun raittiuspiirin puheenjohtaja.
Erkkilä oli naimisissa vuodesta 1938 Martta Elisabet Jääskelän kanssa.
Bryan Forbes
Bryan Forbes (oik. John Theobald Clarke, 22. heinäkuuta 1926 Lontoo – 8. toukokuuta 2013 Virginia Water) oli brittiläinen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja näyttelijä. Hän oli vuodesta 1955 naimisissa näyttelijä Nanette Newmanin kanssa.
Forbes opiskeli Royal Academy of Dramatic Artissa. Hänen varhaisten käsikirjoitustensa joukkoon lukeutuvat "Itsemurhapartio" (1955) ja "Pankkirosvojen kerho" (1960), joista viimeksi mainitussa hän myös näytteli. Hän aloitti lisäksi Richard Attenboroughin kanssa yhteistyön, josta syntyi muun muassa elokuva "Vihainen hiljaisuus" (1960).
Forbesin ensimmäinen ohjaus oli "Viattomat" vuodelta 1961. Hänen ohjauksensa ja käsikirjoituksensa "Lukittujen ovien takana" (1964) toi hänelle Edgar-palkinnon. Hän jatkoi uraansa Britanniassa läpi 1960-luvun ja matkusti myös Hollywoodiin, jossa syntyi "Kuningasrotta" (1965).
Forbesin myöhempään tuotantoon kuuluvat muiden muassa "Stepfordin naiset" (1975), "Lasikenkä ja ruusu" (1976), "Yli esteiden" (1978) ja "Vakoilupeli" (1990). Hän sairasti MS-tautia vuodesta 1975 lähtien. Hänestä tehtiin Brittiläisen imperiumin komentaja (CBE) vuonna 2004.
Leo Häppölä
Leo Kustaa Häppölä (1. helmikuuta 1911 Tuulos – 3. heinäkuuta 1998 Tuulos) oli hämäläinen maanviljelijä, joka toimi Maalaisliitto-Keskustapuolueen kansanedustajana ja ministerinä 1950- ja 1960-luvuilla.
Häppölän vanhemmat olivat maanviljelijä Kalle Vihtori Häppölä ja Linda Aleksandra Tikka. Hän kävi kansakoulun ja valmistui 1935 maatalousnormaalikoulusta. Vuodesta 1937 lähtien Häppölä viljeli Tuuloksessa omistamaansa Pohjoisten kartanoa. Häppölä oli maalaisliiton kansanedustajana 1951–1965 ja keskustapuolueen kansanedustajana 1965–1970 edustaen Hämeen läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän oli eduskunnan maatalousvaliokunnan puheenjohtajana 1958 ja 1962–1964 sekä maa- ja metsätalousvaliokunnan puheenjohtajana 1965–1969.
Häppölä toimi puolustusministerinä Sukselaisen II hallituksessa 1959–1961. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1956, 1962 ja 1968 presidentinvaaleissa ja oli kunnallispolitiikassa mukana Tuuloksen kunnanvaltuuston puheenjohtajana ja kunnanhallituksen jäsenenä. Häppölä oli jäsenenä muun muassa Metsätalouden neuvottelukunnassa, Maalaisliiton puoluevaltuuskunnassa ja MTK:n valtuuskunnassa.
Häppölä sai kunnallisneuvoksen arvonimen 1966. Hänen harrastuksiinsa kuului kotiseutututkimus.
Häppölä oli naimisissa vuosina 1937–1963 Hellä Aliisa Kaloisen kanssa. Jäätyään leskeksi hän meni uusiin naimisiin 1966 Anna Margareeta Latvalahden (entinen Ahola) kanssa. Toisen kerran jäätyään leskeksi Leo Häppölä meni naimisiin Inkeri Sipilä-Häppölän kanssa.
Veikko Pajunen
Veikko Juhani Pajunen (12. tammikuuta 1936 Siikainen – 13. syyskuuta 2016 Porvoo) oli suomalainen varatuomari, asianajaja, toimitusjohtaja ja sosiaalidemokraattien kansanedustaja. Pajunen toimi 1965-–1972 televisiossa Liikennesolmu-nimisen liikenneohjelman juontajana.
Pajusen vanhemmat olivat diplomikauppias Lauri Iivari Pajunen ja Helmi Emilia Heikkilä. Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1955, valmistui oikeustieteen kandidaatiksi 1962 ja sai varatuomarin arvon 1965. Pajunen työskenteli poliisina ja ravintolamuusikkona vuosina 1956–1960 ja hän toimi sen jälkeen Taljan kenttäpäällikkönä Helsingissä 1960–1966 sekä Suomen autokoululiiton toiminnanjohtajana ja Opetustarvike Oy:n toimitusjohtajana 1966–1973. Vuosina 1965–1972, sekä vielä 1980-luvun puolivälissä, Pajunen juonsi suosittua Liikennesolmu-nimistä television liikenneohjelmaa. Pajunen oli lyhyen aikaa Kalevi Keihäsen omistamien Keihäs-yhtiöiden pääjohtajana 1973–1974 ja vuodesta 1977 lähtien hänellä oli oma asianajotoimisto Helsingissä. Hän toimi myös Liikennetieto Oy:n toimitusjohtajana.
Pajunen oli SDP:n kansanedustajana 1972–1979 edustaen Uudenmaan läänin vaalipiiriä. Hän oli myös presidentin valitsijamiehenä vuoden 1978 presidentinvaaleissa. Pajunen erotettiin vuonna 1977 sosialidemokraattisen eduskuntaryhmän jäsenyydestä vuoden 1977 valtiopäivien loppuun saakka kun hän äänesti Kalevi Sorsan II hallituksen ajoneuvoille säätämää vetokoukkuveroa vastaan. Pajusen mielestä vero rankaisi kuljetusalan yrittäjiä.
Pajunen oli naimisissa vuosina 1958–1980 Astrid Tuulikki Salonojan kanssa. Avioeron jälkeen hän meni uusiin naimisiin Grazyna Anna Pyffelin kanssa 1981.
Iholla
Iholla (, televisiossa suomeksi nimellä "Closer – iholla") on Mike Nicholsin ohjaama elokuva vuodelta 2004. Se perustuu Patrick Marberin näytelmään "Closer". Se on nykypäivän Lontooseen sijoittuva neljän henkilön ihmissuhdedraama. Pääosissa ovat Julia Roberts, Natalie Portman, Clive Owen ja Jude Law.
Basilides
Basilides (100-luvun alkupuoli) oli varhaiskristillinen myöhemmin harhaoppiseksi tuomittu opettaja, joka vaikutti Aleksandriassa Egyptissä. Hän kirjoitti 24 kirjaa evankeliumeista ja vaikuttaa saaneen oppiinsa vaikutteita zarathustralaisesta dualismista.
Basilides opetti Aleksandriassa keisari Hadrianuksen kaudella (117–138). Hänen sanotaan olleen apostoli Pietarin tulkitsijan Glaukiaan oppilas. Hän on saattanut olla aiemmin myös Menandroksen oppilaana Antiokiassa yhdessä Saturniloksen kanssa. Kirjoituksen "Acta Archelai" mukaan hän opetti jonkin aikaa Persiassa.
Basilides ja hänen kirjoituksensa tunnetaan ainoastaan harhaoppeja vastustaneiden kristillisten kirjoittajien, kuten Agrippa Castor, Irenaeus, Klemens Aleksandrialainen ja Hippolytos, välityksellä. On vaikea määritellä, kuinka luotettavia nämä todistukset ovat. Lähteiden mukaan Basilideen oppi vaikuttaa itämaiselta. Hippolytoksen kuvaus perustuu joko vääriin lähteisiin tai myöhempiin Basilideen seuraajien oppeihin, koska hän antaa kokonaan toisenlaisen kuvauksen. Hänen mukaansa Basilideen oppi oli monistinen ja monilta ajatuksiltaan melko hellenistinen, jopa stoalainen.
Basilideen seuraajat perustivat gnostilaisen lahkon, basilidelaisuuden.
Donnie Iris
Dominic Ierace eli Donnie Iris (s. 28. helmikuuta 1943 Ellwood City) on yhdysvaltalainen rockmuusikko. Hän teki 1970-luvulla työtä The Jaggerzin ja Wild Cherryn jäsenenä.
The Jaggerzin tärkein hitti oli "The Rapper" ja Wild Cherryn "Play That Funky Music". Näiden tilapäisten menestysten jälkeen Donnie Iris perusti itsensä mukaan nimetyn yhtyeen, "Donnie Iris and the Cruisersin", jonka laulaja, kitaristi ja keulahahmo hän on. Yhtye nousi suursuosioon jo ensisinglellään "Ah! Leah!" (1981).
Iris on jatkanut toimintaansa yhtyeen johdossa tähän saakka. Vuonna 1998 ilmestyi ensimmäinen livealbumi "Live! At Nick's Fay City", ja vuodelta 2001 on kokoelma "The Best of Donnie Iris". Tuorein studioalbumi "Ellwood City" ilmestyi vuonna 2006.
Irma Karvikko
Irma Helena Karvikko (sukunimi vuoteen 1933 Blomqvist) (29. syyskuuta 1909 Turku – 16. syyskuuta 1994 Turku) oli toimittaja ja Edistyspuolueen ja sen seuraajien Suomen Kansanpuolueen ja Liberaalisen Kansanpuolueen kansanedustaja ja ministeri 1950- ja 1960-luvuilla.
Karvikon vanhemmat olivat asentaja Olof Werner Blomqvist ja Anna Aleksandra Aaltonen. Hän kävi englanninkielisen pohjakoulun Yhdysvalloissa, kirjoitti ylioppilaaksi 1931 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1935. Karvikko toimi Turun Sanomien toimittajana 1937–1948 ja avustajana 1948–1958 sekä Polttopiste-lehden päätoimittajana 1958–1962. Hän oli edistyspuolueen kansanedustajana 1948–1950, kansanpuolueen kansanedustajana 1951–1958 ja 1962–1965 sekä liberaalisen kansanpuolueen kansanedustajana 1965–1970. Karvikko edusti Turun läänin eteläistä vaalipiiriä.
Karvikko oli toisena sosiaaliministerinä Tuomiojan hallituksessa 1953–1954 ja sosiaaliministerinä Sukselaisen I hallituksessa 1957. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1950, 1956, 1962 ja 1968 presidentinvaaleissa ja oli myös jäsenenä Suomen YK-valtuuskunnassa ja Turun kaupunginvaltuustossa. Karvikko oli Edistyspuolueen puoluetoimikunnan jäsen ja toimi Suomen kansanpuolueen varapuheenjohtajana ja Kansanpuolueen naisten sekä Liberaalisen kansanpuolueen naisten puheenjohtajana.
Beitbridge Bulawayo Railway
Beitbridge Bulawayo Railway (BBR) on yksityisomisteinen zimbabwelainen rautatieyhtiö, jonka rata yhdistää Etelä-Afrikan rajalla sijaitsevan Beitbridgen ja Zimbabwen toiseksi suurimman kaupungin Bulawayon.
BBR on rakenna-liikennöi-siirrä projekti, joka on lyhentänyt Bulawayon ja Etelä-Afrikan välisen rautatieyhteyden 317 kilometriksi. Ennen radan avaamista Etelä-Afrikan ja Zimbabwen välinen ratayhteys kulki Botswanan kautta ja oli 200 kilometriä pidempi. Uutta lyhempää rataa on käytetty etupäässä rahdin kuljettamiseen.
BBR avattiin 15. heinäkuuta 1999. Kolmenkymmenen vuoden palvelun jälkeen rata luovutetaan Zimbabwen kansallisen rautatieyhtiön (National Railways of Zimbabwe) hallintaan ilman korvausta. Radalla on ollut syvällekäyvä vaikutus Botswanan rautatieyhtiön (Botswana Railways) kannattavuuteen, sillä sen Zimbabwesta tulevan rahdin määrä on pudonnut 90 000 tonnista 10 000 tonniin.
Pekka Malinen
Pekka Kullervo Malinen (11. kesäkuuta 1921 Viipuri – 21. syyskuuta 2004) oli suurlähettiläs ja ministeri. Hän toimi 1950-luvulla Suomen Kansanpuolueen puoluesihteerinä.
Malisen vanhemmat olivat maanviljelijä Esko Malinen ja emäntä Hilda Junttu. Toisen maailmansodan aikana Malinen palveli Natsi-Saksan rekrytoimassa Waffen-SS-vapaaehtoispataljoonassa sotilasarvolla SS-Unterscharführer.
Hän valmistui valtiotieteen kandidaatksi 1948. Malinen toimi Oulun kauppakamarin asiamiehenä 1949–1950, oululaisen sanomalehti Kalevan 2. toimittajana 1950–1952 ja Suomen kansanpuolueen puoluesihteerinä 1952–1960.
Suomen Kansanpuoluetta edustanut Malinen oli Sukselaisen I hallituksessa 1957 toisena sosiaaliministerinä 2. syyskuuta 1957 saakka ja sen jälkeen puolustusministerinä sekä toisena valtiovarainministerinä.
Jätettyään politiikan Malinen siirtyi 1960-luvulla ulkoasiainministeriön palvelukseen. Hän oli Suomen konsulina Gdyniassa Puolassa 1960–1961, Suomen Beirutin suurlähetystön kaupallisena sihteerinä 1961–1965, ulkoasiainministeriön jaostopäällikkönä 1965–1967 ja suurlähetystöneuvoksena Washingtonissa 1967–1969. Malinen toimi ulkoministeriön kehitysyhteistyöosaston johtajana ja suurlähettiläänä viidessä eri maassa: Egyptissä ja Syyriassa vuosina 1969–1974, Suomen pysyvänä edustajana OECD:ssä Pariisissa 1978–1983, Algeriassa Tunisiassa 1983–1985 ja viimeksi suurlähettiläänä Portugalissa 1985–1988.
Elokuussa 1989 eläkkeellä ollut Malinen herätti keskustelua julkaisemallaan raportilla "Kehitysapu täysremonttiin". Siinä hän arvosteli silloista Suomen kehitysapua siitä että se tuotti kohdemaissa vähäisiä kehitystuloksia käytettyihin rahamääriin verrattuna. Malinen ehdotti avun keskittämistä suuriin hankkeisiin sellaisissa maissa joissa taloudellinen kasvu oli mahdollista ja varsinaisen ”köyhäinavun” jättämistä kansalaisjärjestöjen huoleksi. Samoin väestönkasvun hillitsemistä olisi ollut pidettävä Malisen mielestä ensisijaisena tavoitteena.
Anne Meara
Anne Meara (20. syyskuuta 1929 Brooklyn, New York – 23. toukokuuta 2015 Manhattan, New York) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko.
Mearan vanhemmat olivat irlantilaissyntyisiä maahanmuuttajia. Äiti teki itsemurhan tyttärensä ollessa 11-vuotias. Meara sai katolisen kasvatuksen, mutta kääntyi juutalaisuuteen kuusi vuotta sen jälkeen, kun meni naimisiin Jerry Stillerin kanssa. Pari oli naimisissa vuodesta 1954.
Meara esiintyi vuosina 1979–1982 tilannekomedia "Archien kapakassa". Hän esiintyi lukuisissa elokuvissa ja mm. "The Ed Sullivan Show’ssa". Hän oli 1960–1970-luvuilla suositun Stiller & Meara -koomikkoparin toinen osapuoli. Pari sai 9. helmikuuta 2007 tähden Hollywood Walk of Famella.
Mearalla ja Stillerillä oli kaksi näyttelijälasta, Ben ja Amy.
Filosofinen teologia
Filosofinen teologia voi tarkoittaa:
Jerry Stiller
Gerald "Jerry" Stiller (s. 8. kesäkuuta 1927 New York) on yhdysvaltalainen koomikko ja näyttelijä.
Stiller oli yksi vanhempiensa Williamin ja Bellan neljästä lapsesta. Hän on juutalainen ja opiskeli Syracuse Universityssä. Isovanhemmat olivat isän puolelta itävaltalaisia ja äidin puolelta venäläisiä.
Stiller nousi maineeseen "Stiller & Meara" -koomikkoparin toisena osapuolena. Hän on ollut Anne Mearan kanssa naimisissa vuodesta 1954, ja parilla on kaksi lasta, Ben ja Amy, itsekin näyttelijöitä. Heillä on myös lapsenlapsia.
Stiller esiintyi vuosina 1993–1998 "Seinfeldissä" ja "Kellarin kunkussa" 1998–2007. Hän julkaisi vuonna 2000 muistelmateoksensa "Married to Laughter: A Love Story Featuring Anne Meara". Vuonna 2007 hän oli mukana musikaalielokuvassa Hairspray. Hän ja hänen puolisonsa saivat 9. helmikuuta 2007 tähden Hollywood Walk of Famella. Hän on esiintynyt lukuisissa elokuvissa ja toiminut myös ääninäyttelijänä.
Jim Nabors
James Thurston ”Jim” Nabors (s. 12. kesäkuuta 1930 Sylacauga – 30. marraskuuta 2017 Havaiji) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja. Hänet tunnettiin mm. "The Andy Griffith Show’sta" ja "Gomer Pyle, U.S.M.C:sta", joissa molemmissa hän oli vakituinen esiintyjä.
Nabors valmistui Alabaman yliopistosta. Hänellä oli myös menestyksekäs ura musiikin alalla: viisi hänen levytyksistään on myynyt kultaa ja yksi platinaa. Hän esitti 1970-luvulta lähtien säännöllisesti Indianapolis 500:n esiseremonioissa laulun ”Back Home Again in Indiana”. Vaikka kyseessä oli jo perinne, laulaja ei voinut vuonna 2007 esiintyä terveyssyistä.
Naborsille tehtiin vuonna 1994 maksansiirto. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella. Hän oli vuonna 1970 ehdolla Golden Globen saajaksi. Hänellä oli vuonna 1984 kyseenalainen kunnia voittaa Golden Raspberry huonoimpana miessivuosan esittäjänä. Voitto tuli roolista elokuvassa "Paalupaikka Stroker" (1983).
Barbelo-gnostikot
Barbelo-gnostikot ("barbeliitit", "borboriitit", "stratiotici") olivat gnostilainen ofiittilahko. Nimellä on yhteyksiä toisaalta gnostilaiseen Barbelon hahmoon, toisaalta kreikan kielen sanaan "borboros", joka tarkoittaa ”mutaa”. Nimitys on kuitenkin myöhemmin annettu.
Barbelo-gnostikot tunnetaan ennen kaikkea Epifanioksen ("Panarion" eli "Adversus haereses" xxv, xxvi) ja Theodoretoksen ("Haereticarum fabularum compendium") kuvauksista. Epifanioksen mukaan Barbelo-gnostikot saivat vaikutteita setiläisyydestä. Hänen mukaansa lahkon rituaaleihin kuului seksuaalisia rituaaleja, kuten käsien tahraaminen kuukaustisvereen ja siemennesteeseen, sekä näiden ja lähdetettyjen sikiöiden nauttiminen ehtoollisella. Koska kuvaus on peräisin vastustajilta, on mahdoton sanoa, kuinka luotettavia tai liioiteltuja kuvaukset ovat. Stephen Geron mukaan kuvaus on uskottava ja yhteyksissä varhaisempiin gnostilaisiin myytteihin.
Barbelo esiintyy osassa setiläisistä kirjoituksista, kuten "Johanneksen salaisessa kirjassa" sekä "Kolmimuotoisessa Protennoiassa". Niiden yhteyksiä Barbelo-gnostikoihin ei kuitenkaan tunneta.
Suomen Rauhanliitto
Suomen Rauhanliitto – Fredsförbundet (aiemmin Suomen Rauhanliitto – YK-yhdistys, Suomen Rauhanliitto – Kansainliittoyhdistys) on suomalainen rauhantyötä tekevä järjestö, joka toimii usean rauhanjärjestön katto-organisaationa. Liitto on uskonnollisesti ja puoluepoliittisesti sitoutumaton ja se on Suomen vanhin rauhanjärjestö. Yhdistykseen kuuluu järjestöjä kristillisestä rauhanliikkeestä aseistakieltäytyjiin. Yhdistys omistaa Pasilassa sijaitsevan Rauhanaseman.
Suomen Rauhanliitto perustettiin ensimmäistä kertaa Tampereella helmikuussa 1907. Autonomian ajan Rauhanliito kiellettiin ensimmäisen maailmansodan alettua. Tänä päivänä toimiva järjestö perustettiin uudestaan keväällä 1920 nimellä Suomen Rauhanliitto – Kansainliittoyhdistys.
Rauhanliitto on ollut perustamisestaan lähtien International Peace Bureaun jäsen. International Peace Bureau on maailman vanhin rauhanjärjestö; se on perustettu vuonna 1892. IPB palkittiin Nobelin rauhanpalkinnolla vuonna 1910.
Rauhanliitto tekee vaikuttamistyötä monenlaisissa aseistariisuntaan sekä konfliktien torjumiseen ja ratkaisemiseen liittyvissä kampanjoissa. Sen ajamia aiheita ovat viime vuosina olleet muun muassa ydinaseriisunta ja kansainvälisen asekaupan tiukempi säätely. Lisäksi Rauhanliitto tekee rauhankasvatustyötä Rauhankoulussa.
Suomen Rauhanliitto on saanut vuoteen 2017 asti vuosittain valtionavustusta opetus- ja kulttuuriministeriöltä. Vuonna 2016 avustus oli 140 000 €.
Hemvärnet
Hemvärnet (suomeksi "Kodinturva") on Ruotsin puolustusvoimien osa, joka vastaa paikallispuolustuksesta. Hemvärnet perustettiin vuonna 1940. Se koostuu täysi-ikäisistä vapaaehtoisista Ruotsin kansalaisista, jotka ovat sitoutuneet palvelemaan kriisiaikana Hemvärnetin yksiköissä.
Sota-aikaisen palveluksen lisäksi Hemvärnetin sotilaat toimivat poliisin apuna rauhan aikana esimerkiksi luonnonkatastrofien uhrien pelastamisessa ja kadonneiden henkilöiden etsinnässä. Hemvärnetin joukot ovat nopean toiminnan joukkoja. Jäsenet säilyttävät aseitaan kotona.
Rauhan aikana Hemvärnetin jäsenet ovat sitoutuneet harjoittelemaan tehtäviään tietyn määrän vuodessa. Sen kokonaisvahvuus oli aiemmin noin 90 000 henkeä. Vuodesta 2006 lähtien sotilaiden määrä oli 37 000 henkeä, jotka muodostivat 66 pataljoonaa.
Ruotsi lakkautti asevelvollisuuden vuonna 2009. Samaan aikaan Hemvärnetin vahvuudeksi päätettiin 22 000 henkeä, jotka muodostavat 40 pataljoonaa. Vapaaehtoisuuteen perustunut järjestelmä ei kuitenkaan kyennyt takaamaan Puolustusvoimille sen tarvitsemaa henkilöstöä, joten Ruotsin hallitus päätti palauttaa asevelvollisuuden vuonna 2017.
Haastaja
Haastaja ("Hard Times") on vuonna 1975 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva. Elokuvan ohjasi Walter Hill ja pääosassa on Charles Bronson. Elokuva on Hillin ensimmäinen ohjaustyö.
Elokuva kertoo kulkurista nimeltä Chaney, joka matkustaa junan tavaravaunussa. Erään pikkukaupungin kadulla kulkiessaan hän päätyy keskelle aluetta, jossa järjestetään kovan luokan katutappeluita. Rahat mielessä hän osallistuu tappeluun ja kiinnittää Spencer ”Speed” Weedin huomion. Tämä ryhtyy Chaneyn ”manageriksi”, ja he alkavat ansaita hänen otteluillaan.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Roope Lehtinen piti elokuvan kuvauksen ”hillittömästä draivista” sekä Bronsonin vähäpuheisesta näyttelijäntyöstä ja antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Viasat Sport
Viasat Sport on ryhmä maksu-tv-kanavia, jotka omistaa Viasat.
Vuoden 2008 lopussa Viasat uudisti kanaviaan ja lopetti kaikkialla Viasat Sport 1:n, 2:n, 3:n ja 24:n lähetykset. Ainoa muutoksesta entisellään pysynyt kanava oli Viasat Golf. Lakkautettujen kanavien tilalla aloitettiin Suomea lukuun ottamatta jokaisessa maassa yksi Viasat Sport-kanava, jonka sisältöä on myöhemmin jaettu useammalle kanavalle lähetysoikeuksien kasaantuessa.
Useimmissa maissa Viasat omistaa maksu-tv:n ohella myös ilmaiskanavia, joita käytetään urheiluoikeuksien hyödyntämiseen ja maksukanavien markkinointiin.Suomessa näkyy toistaiseksi Viasat Sportin ruotsinkielinen versio, mutta Viasat Hockeyn ohjelmistoa ohjataan syksystä 2013 alkaen Helsingistä. Satelliittipaketin tilaajille näkyvät myös Nelonen Pro-kanavat.Modern Times Groupin omistama TV10-ilmaiskanava näyttää myös urheilua.Norjan yleisradioyhtiö NRK ja Viasat ylläpitivät yhteistä Viasat SportN -kanavaa marraskuusta 2005 syksyyn 2009, hyödyntääkseen molempien yhtiöiden laajoja urheiluoikeuksia. Kanava korvattiin Viasat Sportin paikallisella versiolla. Viasat 4-ilmaiskanava näyttää myös urheilua.TV3 Sport tunnettiin ennen tammikuuta 2013 nimellä TV 2 Sport, johtuen yhteistyöstä valtakunnallisen TV 2-konsernin kanssa. Satelliittipaketin tilaajille näkyvät myös Bonnierin tytäryhtiö C More Entertainmentin Canal 8 Sport- ja Canal 9-kanavat. Lisäksi MTG:n omistama TV3+-ilmaiskanava näyttää urheilua.MTG:n omistama TV6-ilmaiskanava näyttää myös urheilua.Sport East näkyy entisissä Neuvostoliiton maissa ja keskittyy kilpailijoistaan poiketen lähinnä amerikkalaiseen urheiluun ESPN America-yhteistyön ansiosta. Nova Sport on Modern Times Groupin bulgarialaisen tytäryhtiö TV Novan ohjaama kanava, jolla on kuitenkin samanlainen visuaalinen ilme kuin Viasat Sportilla.
Nelonen Pro-kanavilla nähtiin kevääseen 2013 saakka laajamittaisesti yhteislähetyksiä Viasat Sport-kanavien kanssa. Kesäkuussa 2013 yhtiöt ilmoittivat ohjelmayhteistyön loppumisesta, mutta Nelonen Paketin kanavat jäivät näkyviin Viasatin satelliittipaketin tilaajille. Suuri osa lähetysoikeuksista ei koske Suomea.
Viasat Sport -kanavat saa Viasatin Kulta-kanavapaketeissa kaapeliverkossa että satelliittiantennilla.
Road House – kuuma kapakka
Road House – kuuma kapakka on vuonna 1989 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva, jonka on ohjannut Rowdy Herrington ja jonka pääosassa on Patrick Swayze.
Elokuvan ilmestymisen aikoihin ajateltiin, että siitä tulisi suuri floppi, Swayzen erittäin suositun "Dirty Dancing" -elokuvan jälkeen. Se ei ollut menestys elokuvissa ja se siirrettiin pian televisioon, jossa se sai paljon huomiota. Pian "Road Housesta" oli kehkeytynyt pienessä kulttimaineessa oleva elokuva.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Esko Rautakorpi kutsuu "Road Housea" totaalisen onnettomaksi tekeleeksi ja antaa sille yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
China Aviation Industry Corporation II
China Aviation Industry Corporation II (AVIC II) on Kiinan kansantasavallan lentokoneteollisuuskonserni.
Sen nimet brittiläisessä ilmailumediassa vaihtelevat, mutta AVIC-lyhenne on käytössä myös Kiinassa. Englanninkielinen pitkä nimi on "China Aviation Industry Corporation II".
Yhtymä on syntynyt Kiinan ilmailuministeriön yhtiöitettyä suunnittelu- ja valmistusorganisaationsa. Se syntyi 1. heinäkuuta 1999 jakamalla AVIC-niminen organisaatio AVIC I:ksi ja AVIC II:ksi. AVIC yksi toteuttaa suuria lentokoneita ja hävittäjälentokoneita. AVIC II toteuttaa pienempiä matkustajalentokoneita.
AVIC II:n tuottamiin lentokoneisiin kuuluvat JL-8, L-15 ja CJ-6), syöttöliikennelentokone Harbin Y-12, keskimatkan kuljetuskone Y-8 ja helikopterit Z-8, Z-9, WZ-10 ja Z-11.
Carlo Mario Abate
Carlo Mario Abate (oik. Carlo Maria Abate, s. 10. heinäkuuta 1932 Torino, Italia) on entinen italialainen kilpa-autoilija.
Abate menestyi lähinnä urheiluautokilpailuissa sekä MM-sarjan ulkopuolisissa Formula 1 -kilpailuissa, voittaen mm. Mille Miglia, Targa Florio ja Reimsin Grand Prix -kilpailut vuosina 1959 ja 1963 sekä sijoittuen kaksi kertaa kolmanneksi ulkopuolisissa kilpailuissa (Välimeren Grand Prix 1962 ja Syrakusan Grand Prix 1963).Abate ajoi kuudessa MM-sarjan ulkopuolisessa F1-kilpailussa.
Hän ilmoittautui kahteen Formula 1 -maailmanmestaruussarjan kilpailuun, vuoden 1962 Ranskan Grand Prix'hin Lotuksella ja 1963 Italian Grand Prix'hin Porschella, mutta peruutti osallistumisensa kumpaankin.
M41 Walker Bulldog
M41 Walker Bulldog ("76mm Gun Tank M41 Walker Bulldog", "76mm Gun Tank M41A1 Walker Bulldog") on kylmän sodan aikainen yhdysvaltalainen kevyt panssarivaunu.
Vaikka toisen maailmansodan lopulla käyttöön otettu kevyt panssarivaunu M24 Chaffee osoittautuikin muuten onnistuneeksi, sen tykki ei enää ollut riittävän tehokas raskaammin panssaroituja vaunuja vastaan. Päätehtävältään tiedusteluun tarkoitettuihin kevyisiin vaunuihin haluttiin kuitenkin tehokkaampi aseistus ja uuden T37-vaunun suunnittelu alkoi vuonna 1947.
Vaunu suunniteltiin ilmakuljetettavaksi ja haluttua panssarintorjuntakykyä varten se aseistettiin pitkäputkisella 76 mm tykillä ja kehittyneellä etäisyysmittarilla. Vuonna 1949 käyttöön kuitenkin valittiin yksinkertaisempi etäisyysmittari ja vaunun tyyppitunnukseksi vaihdettiin M41. Vaunun valmistus alkoi vuonna 1951 Cadillacin panssarivaunutehtaalla Clevelandissa ja vuonna 1953 uudet vaunut olivat korvanneet M24 -vaunut. Aikaisemman lisänimen "Little Bulldog" tilalle vaihdettiin "Walker Bulldog" Korean sodassa jeep-onnettomuudessa kuolleen kenraali Walton Walkerin kunniaksi.
Sitä ei käytetty Korean sodassa, mutta se pääsi Vietnamin sotaan, missä sen huomattiin olevan tarpeellinen, koska sen etenemiskyky maastossa oli parempi kuin raskaammalla taistelupanssarivaunulla. Ohuen panssarointinsa vuoksi vaunuja ei käytetty eturintamakäytössä. Sodan aikana vaunun M32-tykki osoittautui riittäväksi tuhoamaan taistelussa jopa neuvostoliittolaisen T-54-vaunun. Muu aseistus on yksi 7,62 mm tornin sisältä ammuttava konekivääri ja yksi 12,7 mm ilmatorjuntakonekivääri. Myös versioita vaunusta suunniteltiin, jossa oli 90 mm tai jopa 105 mm tykki, mutta ne eivät tulleet tuotantoon.
M41:tä valmistettiin 5 550 kappaletta. Koska se oli halpa, se maksoi vain puolet niin paljon kun tavallinen taistelupanssarivaunu, se oli suosittu vientituote. Yhdysvaltain maavoimien lisäksi vaunuja toimitettiin Australialle, Brasilialle, Chilelle, Tanskalle, Dominikaaniselle tasavallalle, Guatemalalle, Japanille, Libanonille, Uudelle-Seelannille, Filippiineille, Somalialle, Etelä-Vietnamille, Espanjalle, Kiinan tasavallalle, Taiwanille, Thaimaalle, Tunisialle, Uruguaylle ja Saksan liittotasavallalle.
M41:n alustalle rakennettiin M42 Duster-ilmatorjuntapanssarivaunu M44-telahaupitsi, M52-telahaupitsi ja M75-miehistönkuljetusvaunu.
Chris Chant: Pansar ISBN 91-976100-2-X
Valencian katurata
Valencian katurata sijaitsee Valenciassa, Espanjassa. Radalla ajettiin ensimmäistä kertaa Formula 1 -luokan osakilpailu F1-kaudella 2008. Tapahtuma järjestetään nimellä Euroopan GP, sillä Espanjan GP -nimi on varattu Barcelonassa ajettavalle F1-kisalle. Kaudesta 2013 eteenpäin radan piti vuorotella Espanjan GP:tä Catalunyan radan kanssa, mutta taloudellisista syistä kilpailua ei ajeta Valenciassa.
Rata kiertää kaupungin sataman ympäri. Radan on suunnitellut saksalainen Hermann Tilke, joka on suunnitellut useimmat viime vuosina käyttöönotetut F1-radat.
Sopimus kisan järjestämisestä syntyi 1. kesäkuuta 2007, kun Bernie Ecclestone ja järjestäjät tekijät seitsemän vuoden mittaisen sopimuksen . Rataprofiili julkistettiin 19. heinäkuuta 2007. Rata on lähes 5,5 kilometriä pitkä, ja siinä on 25 mutkaa: 11 oikealle ja 14 vasemmalle. Huippunopeus on noin 320 km/h ja keskinopeus noin 200 km/h. Radan virallinen rataennätys on kaudella 2009 kilpailussa sijalle 14 ajaneen Toyotan Timo Glockin nimissä ajalla 1.38,683.
Hamm (Luxemburg)
Hamm on yksi Luxemburgin kaupungin kaupunginosista. Se sijaitsee kaupungin itälaidalla maan eteläosissa. Hamm on tunnettu etenkin Yhdysvalloissa siellä sijaitsevan toisessa maailmansodassa kaatuneiden amerikkalaisten haudan ja muistomerkin vuoksi. Sinne on haudattu 5 000 amerikkalaista sotilasta, muun muassa kenraali George S. Patton. Vuonna 2001 Hammissa asui 1 201 ihmistä.
Hamm oli ennen kunta Luxemburgin kantonissa. Se perustettiin vuonna 1873, kun se erotettiin Sandweilerin kunnasta. Hamm yhdistettiin Luxemburgin kaupunkiin 1920 Hollerichin ja Rollingergrundin kanssa.
Mikko Mäkelä (muusikko)
Mikko Mäkelä (s. 1972) on suomalainen muusikko. Hän on The Latebirds -yhtyeen basisti. Hän on myös soittanut Egotrippi-yhtyeessä vuosina 1998–2002 sekä yhtyeen keikkabasistina vielä vuoteen 2003 asti. Sitä ennen Mäkelä oli basistina 1990-luvun alussa Moon Cakes -yhtyeessä, sekä 1980- ja 1990-luvun taitteessa rockyhtyeessä Don Huonot. Mäkelä on ammatiltaan myös merimies.
Almere City FC
Almere City Football Club on vuonna 2001 perustettu alankomaalainen jalkapalloseura Almeren kaupungista. Vuoteen 2010 asti seuran nimi oli Football Club Omniworld, ja se on osa suurempaa Omniworld-organisaatiota, johon kuuluu myös lentopallo- ja koripallojoukkueet. Ammattilaisseura siitä tuli vuonna 2005, kun se kelpuutettiin mukaan maan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Eerste Divisieen, jossa se on pelannut siitä lähtien. Paras sijoitus on 13. kausilla 2007–2008 ja 2011–2012.
Vaikka seura on perustettu 2001, sen juuret ajoittuvat 1970-luvulle. Vuonna 1972 Amsterdamissa liitettiin kaksi seuraa AFC DWS ja Blauw-Wit Amsterdam FC Amsterdamin joukkueeseen. DWS:n kannattajat eivät pitäneet siitä vaan perustivat oman joukkueen "De Zwarte Schapen" (musta lammas). Se nousi amatööritasolla Hoofdklasseen saakka. Kentällä sattuneiden väkivaltaisuuksien vuoksi joukkue sai puolen vuoden kilpailukiellon. Sen seurauksena joukkue muutti Almereen ja vaihtoi nimensä "Sporting Flevolandiksi". Sporting Flevolandista tuli sittemmin FC Omniworld. Seuran debyyttiottelu ammattilaistasolla oli tarkoitus pelata 12. elokuuta 2005 BV Veendamia vastaan, mutta tuomari päätti siirtää ottelua rankkasateen vuoksi, joka teki Mitsubishi Forklift Stadionin tekonurmesta pelaamiseen sopimattoman. Debyytti tapahtuikin sitten viikkoa myöhemmin, kun FC Omniworld matkusti FC Eindhovenin vieraaksi. Tuo kyseinen kamppailu päättyi FC Eindhovenin 2–0-voittoon.
Mikael Nilsson
Mikael Nilsson (s. 24. kesäkuuta 1978 Ovesholm, Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Nilsson edusti seuratasolla muun muassa kotimaassaan Halmstadia, Englannissa Southamptonia, Kreikassa Panathinaikosta sekä Tanskassa Brøndby IF:ää.
Nilsson pelasi Ruotsin maajoukkueessa 64 ottelua ja teki kuusi maalia vuosina 2002–2009. Hän on kuulunut Ruotsin joukkueeseen muun muassa vuoden 2004 EM-kisoissa ja vuoden 2006 MM-kisoissa.
Luettelo Israelin kuningaskunnan kuninkaista
Tämä on luetteloa Israelin kuningaskunnan kuninkaista. Historioitsijat noudattavat valtakausien kronologian ilmoittamisessa William F. Albrightin, Edwin R. Thielen tai uudempaa Gershon Galilin kronologioita. Alla on esitetty kaikki kolme kronologiaa. Kaikki vuodet ovat ennen ajanlaskun alkua.
Laiva (lehti)
Laiva on Suomen suurin laivalehti. Neljä kertaa vuodessa ilmestyvää lehteä julkaisee "Suomen Laivahistoriallinen Yhdistys". Ensimmäisen kerran Laiva ilmestyi vuonna 2001.
Laiva toimii alan harrastajien, tutkijoiden ja instituutioiden yhdyssiteenä ja foorumina. Se on ainoa Suomessa ilmestyvä lehti, jonka kiinnostuksen kohteena ovat kaiken kokoiset ja tyyppiset suomalaiset ja Suomessa rakennetut alukset kaikilla vesialueilla, samoin kuin varustamot, telakat ja vesiliikenteeseen liittyvät elinkeinot ja valtionhallinnon osat.
Historiallisten ja tieteellisten artikkelien lisäksi lehti kertoo yleisemmin alan ajankohtaisista ilmiöistä ja selvittää vanhojen suomalaisten ja Suomessa rakannettujen laivojen liikkeitä ja myöhäisempiä vaiheita maailmalla.
Laiva listaa muutokset Suomen kauppalaivastossa ja uutisoi tuoreet tapahtumat merenkulussa, vesiliikenteessä sekä laivanrakennusteollisuudessa. Lisäksi se arvioi tuoreimman merikirjallisuuden.
Luettelo Juudan kuningaskunnan kuninkaista
Tämä on luetteloa Juudan kuningaskunnan kuninkaista.
Kuninkaiden ajoitukset on merkitty Raamatun mukaan kuninkaiden hallintokausien mukaisesti; heprealaiset nimet ovat suluissa. Heprealaisissa nimissä epiteettinä on patronyymi ("ben XXX") ja kuninkaan titteli ("Melekh Yehudah"), ellei toisin mainita. Epiteetin puuttuminen merkitsee, että seuraava hallitsija on isänsä legitiimi poika.Rehabeamin aikana yhtenäisvaltakunta hajosi, ja pohjoisvaltakunnan (Israelin kuningaskunta) kuninkaaksi nousi Jerobeam I.
Raamatun mukaan Daavidin kuningashuone hallitsi Juudaa koko sen olemassaolon ajan. Rehabeamin hallintokausi Juudassa alkoi yhtenäisvaltakunnan murtumisesta; hän siis oli kuninkaana kaiken kaikkiaan 922–915 eaa.
Oral Hammaslääkärit
Oral Hammaslääkärit Oyj on suomalainen Suomessa toimiva suu- ja hammasterveyden palveluja tarjoava yhtiö. Oral tarjoaa hammashoitopalveluita noin 30 paikkakunnalla ja yli 40 hammaslääkäriasemalla eri puolella Suomea.
Oral tarjoaa kaikki suun- ja hammasterveyden palvelut kuten perushammashoito, lasten ja vanhusten hammashoito, hammashoitoa nukutuksessa, keinojuurihoidot, oikomishoidot, röntgentutkimukset, suu- ja leukakirurgian toimenpiteet, purennan häiriöiden korjaus, iensairauksien hoitoa, esteettistä hammashoitoa, suuhygienistien palvelut sekä työpaikkahammashuoltoa ja pääkaupunkiseudulla myös viikonloppupäivystystä. Oral Hammaslääkärit Oyj:n osake noteerattiin vuoteen 2014 asti Helsingin pörssissä.Arvo-osuusjärjestelmässä 9. huhtikuuta 1999 lähtien. Listattu Helsingin Pörssissä 1. kesäkuuta 1999 alkaen. Kaupankäyntitunnus 12. huhtikuuta 2006 alkaen ORA1V, aiemmin ENE1V.
Oral poistui Helsingin pörssistä 18. joulukuuta 2014.
Yhtiö on rekisteröity kaupparekisteriin 16. maaliskuuta 1994. Hammassairaala Oral Oy perustettiin vuonna 1982.
Oralin historia ulottuu Hammassairaala Oral -nimisenä vuoteen 1982. Helsingin Pörssissä yhtiö on ollut listattuna Oral Hammaslääkärit Oyj -nimellä vuodesta 2006. Yhtiö on sen jälkeen kasvanut voimakkaasti sekä ostamalla olemassa olevia hammaslääkäriasemia että laajentamalla tarjontaa uusia hammaslääkäreitä palkkaamalla. Yhtiön tavoitteena on laajentaa toimintaansa edelleen.
Peter Ahola
Peter Kristian Ahola (s. 14. toukokuuta 1968 Espoo) on suomalainen entinen jääkiekkoilija. Hän on Kiekko-Espoon kasvatti ja uransa aikana hän pelasi muun muassa SM-liigassa Espoo Bluesissa sekä Turun Palloseurassa ja Los Angeles Kingsissä NHL:ssä. Nykyään Ahola toimii MTV3:n jääkiekkoasiantuntijana, ja hän on ollut useasti kommentaattorina Champions Hockey Leaguen tv-otteluissa. Ahola toimi Espoon Bluesin apulais-GM:na vuosina 2012—2016. Tämän jälkeen hän on toiminut NHL-seura Vegas Golden Knightsin scouttina.
Ahola aloitti uransa pelaamalla kahden kauden ajan Kiekko-Espoossa. Espoon jälkeen hän lähti Amerikkaan, jossa pelasi kaksi kautta Bostonin yliopistojoukkue Terriersissä. Ennen NHLään ssirtymistään hän pelasi yhden kauden IHL-joukkue Phoenix Roadrunnersissa.
Ahola siirtyi NHLään pelaamaan kaudelle 1991—1992. Hänen ensimmäinen joukkueensa oli Los Angeles Kings. Hän teki ensimmäisellä kaudellaan 7 maalia ja yhteensä 19 pistettä 71 pelissä. Kings vaihtoi Aholan Pittsburgh Penguinsiin. Aholan tilalle Kings sai Jeff Chychrunin. Pittsburghissa hän pelasi 22 ottelua, joissa sai vain yhden syöttöpisteen. 19. kesäkuuta 1993 hänet kaupattiin Tampa Bay Lightningiin Jack Capuanon tilalle, mutta Lightning vaihtoi hänet jo saman vuoden lokakuussa Calgary Flamesiin. Flames kuitenkin tiputti hänet farmiin AHL-joukkue Saint John Flamesiin. Ahola pelasi NHL:ssä yhteensä 123 ottelua runkosarjassa. Hänen tililleen kertyi yhteensä 27 (10 maalia ja 17 syöttöpistettä) pistettä. Hän istui jäähyaitiossa yhteensä 137 minuuttia.
Kaudeksi 1994-1995 Ahola palasi takaisin Suomeen kasvattajaseuraansa Kiekko-Espooseen. Hän pelasi siellä 50 ottelua tehden 33 pistettä, jonka jälkeen siirtyi seuraavaksi kaudeksi Helsinkiiin, HIFKiin. Helsingissä Ahola pelasi kahden kauden aikana 84 ottelua, jossa teki 34 pistettä (15 maalia ja 19 syöttöpistettä). Sen jälkeen hän pelasi kaksi kautta Turussa, jonka jälkeen palasi kuitenkin vielä kerran Espooseen, Bluesiin. 
Uran kahdeksi viimeiseksi kaudeksi 2001-2003 Ahola siirtyi ruotsalaiseen Elitserienissä pelaavaan Södertälje SK:hon. Ruotsissa vietettyjen kausien aikana Ahola pelasi 96 ottelua ja teki niissä 10 maalia. Lisäksi hän syötti 18 maalia. Jäähyllä hän istui 139 minuuttia.
Ahola on entinen huippuluokan vesihiihtäjä Suomessa.