hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Yhdeksäs aisti
Yhdeksäs aisti () on William Peter Blattyn ohjaama elokuva vuodelta 1980. Elokuva perustuu Blattyn omaan romaaniin "The Ninth Configuration" (tunnetaan myös nimellä "Twinkle, Twinkle, Killer Kane").
Elokuvan tapahtumat sijoittuvat yhdysvaltalaiseen sotilasmielisairaalaan, johon saapuu uusi psykiatri Vincent Kane (Stacy Keach). Hän koettaa kuntouttaa potilaita antamalla näiden toteuttaa psykoottisia kuvitelmiaan eräänlaisen leikkiterapian avulla. Keskeiseksi potilaaksi nousee Billy Cutshaw (Scott Wilson), avaruuslentäjä joka sairastui psyykkisesti juuri ennen kuin hänet oli määrä lähettää Kuuhun.
Brittiläinen elokuvantutkija Mark Kermode luonnehtinut, että elokuva sisältää ”henkeäsalpaavan sekoituksen filosofiaa, villejä näkymiä, pöyristyttävää suurellisuutta, tikahduttavaa huumoria ja iskevää toimintaa”. Hän mainitsee vertauskohdiksi elokuvat "Noiduttu", "Shokkikäytävä" ja "Tuli kulje kanssani".
Vaikka tapahtumat sijoittuvat Pohjois-Kaliforniaan, elokuva kuvattiin pääosin Unkarissa. Ohjaaja Blatty tekee alussa cameoroolin potilaana, joka tekeytyy lääkäriksi ja vastaanottaa psykiatri Kanen.
Elokuva voitti parhaan käsikirjoituksen Golden Globe -palkinnon, ja se kilpaili myös parhaan elokuvan ja parhaan sivuosanäyttelijän (Scott Wilson) palkinnosta.
Elokuvasta ei tullut suurta yleisömenestystä. Blatty muokkasi elokuvaa useita kertoja vuosien mittaan, ja siitä on julkaistu erimittaisia versioita. Ohjaajan lopullinen versio on julkaistu DVD:nä ja blu-rayna.
Blattyn mukaan romaani, johon"Yhdeksäs aisti" perustuu, on toinen osa hänen uskonnollisesta trilogiastaan, joka käsittelee Jumalan, hyvyyden ja pahuuden teemaa. Hän on luonnehtinut "Yhdeksättä aistia" ”teologiseksi trilleriksi”. Romaanitrilogian ensimmäisen osan "Manaajan" sivuhenkilönä on astronautti, jota Regan varoitti niin ikään Blattyn kirjoittaman "Manaaja"-elokuvasarjan ensimmäisessä osassa ("You’re going to die up there."). Romaanitrilogian viimeinen osa on "Paholaisleegio" (1983), joka toimi pohjana elokuvalle "Manaaja III".
Tanssiva karhu
Tanssiva karhu -runopalkinto on Yleisradion vuodesta 1994 lähtien jakama tunnustus kirjallisesti korkeatasoisesta kotimaisesta runoteoksesta. Yle loi palkinnon kirjallisuutoimittaja Juha Virkkusen ideasta, kun kaunokirjallisuuden Finlandia-palkinnon piiristä oli rajattu runous pois.
Vuonna 2017 Tanssiva karhu -palkinnon arvo oli 4 000 euroa ja Kääntäjäkarhun 1 500 euroa.
Lähde (1994–2013): Yle
Lähde (1994–2013): Yle
Kemiön kirkko
Kemiön kirkko, "Pyhän Andreaksen kirkko" on kirkkorakennus Kemiössä. Nykyisen kirkon paikalla olleesta puukirkosta on varhaisin maininta vuodelta 1445, mutta kirkon kaivauksista on löytynyt rahoja 1300-luvulta. Kirkon suunnitteli sama rakennusmestari, jonka vastuulla olivat Perniön, Sauvon ja Tenholan kirkot. Pyhälle Andreakselle pyhitetty kivikirkko on valmistunut todennäköisesti vuonna 1469. Sen kellotorni on tulipalon jälkeiseltä ajalta, vuosilta 1786–1788, jolloin vanha kellotapuli muutettiin ruumishuoneeksi.. Tulipalot ovat vaurioittaneet kirkkoa usein. Vuosina 1920–1922 kirkkoa kunnostutti Amos Anderson yhdessä Armas Lindgrenin kanssa, joka on myös vastannut kirkon alttarilasimaalauksista.
Museovirasto on määritellyt Kemiön kirkon ja pappilan valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.
Pudas
Pudas on joen tai virran osa, joka erkanee pääuomasta ja palaa siihen toisaalla.
Yleisenä maantieteelisenä käsitteenä putaan määrittely on tämä riipumatta erillisen uoman syntytavasta.
Yksinkertaisimmassa tapauksessa saari tai kari synnyttää putaan. Toisaalta pudas voi virrata erillään useita kilometrejäkin.
Suistoissa joet haarautuvat useiksi suuhaaroiksi, joita ei kuitenkaan yleensä kutsuta putaiksi, sillä niissä vesi laskee useita haaroja pitkin palaamatta yhdeksi virraksi.
Alkuperäisessä merkityksessään Pohjois-Pohjanmaalla sanan pudas merkitys on joen historiallinen sivu-uoma joka on yleensä aiheutunut jää-, tai muusta padosta, joka on hetkellisesti pakottanut joen virtauksen pois varsinaisesta uomastaan. Virtaava vesi on tehnyt pääuoman rinnalle sivu-uoman pehmeään maaperään. Myöhemmin uusi uoma on jäänyt rauhallisesti virtaavan veden osuudeksi, ja jopa tukkeutunut lahdeksi, lammeksi tai suoksi. Putailla onkin havaittavissa selkeä kehityskierto: aluksi uusi pudas on virtaava ja hiekkapohjainen. Myöhemmin pudas kasvaa umpeen ja soistuu puhtaana pitävän virtauksen puuttuessa. Putaan elinkierto alkaa usein uudestaan joidenkin vuosikymmenten jälkeen kun uusi jääpato tukkii joen pääuoman ja virtaus käy putaan kautta puhdistaen sen mudasta ja lieoista. Putaiden flora ja fauna ovatkin tyypillisesti hyvin rikkaita ja erikoisia putaan luonteen virtaveden, lammen ja suon alati muuttuvana ekosysteeminä. Putaan nimellä kutsutaan myös uoman rinnalla olevaa saarta tai nientä esm. Kollajan Mörköpudas (kartoissa Punkkisaari) ja Puukkopudas. Putaita ei ole vielä tyypitetty EU:ssa erityiseksi luontotyypiksi, mutta asiaa viedään eteenpäin.
Jos joen sivu-uoma on pysyvä, kivikkopohjainen ja muuttumaton niin silloin niitä nimitetään ainakin IIjoen ja Kiiminkijoen vesistöalueilla joeksi ja näiden rinnakkain virtaavien jokien välisiä alueita saariksi erotuksena putaista.
Dragsfjärdin kirkko
Dragsfjärdin kirkko on kirkkorakennus Dragsfjärdissä Varsinais-Suomessa. Se on rakennettu vuosina 1753–1755 kirkonrakentaja Antti Piimäsen johdolla. Tuolloin se nimettiin valtakuntaa hallinneen kuninkaan Aadolf Fredrikin mukaan Adolfin kirkoksi. Ristikirkon muotoisen kirkon kellotapuli valmistui vuonna 1763. Kirkossa on vuonna 1690 lahjoitettu alttaritaulu ja vuodelta 1753 peräisin oleva saarnastuoli. Nykyisin keltainen kirkko on aiemmin ollut maalattu punamullalla.
Paikalla on aikaisemmin ollut kappeli, jonka rakentamisvuotta ei tiedetä. Huonokuntoinen kappeli purettiin ja vuonna 1695 valmistui uusi. Se kävi pian pieneksi, jonka jälkeen nykyinen kirkko rakennettiin ja saatiin valmiiksi vuonna 1755.
Saarnastuolin on tehnyt vuonna 1753 Eric Biur. Kirkon urut vuodelta 1977 ovat 16-äänikertaiset ja ne on valmistanut Kangasalan Urkutehdas.
Museovirasto on määritellyt Dragsfjärdin kirkon ympäristöineen yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.
Huovari
Huovari on Suomen merialueen itäisin ulkosaari, joka sijaitsee Virolahden kunnassa vajaan kilometrin päässä Venäjän rajalta ja noin kymmenen kilometrin päässä mantereelta. Saarella on runsaasti kalastajien pieniä mökkejä, joita kutsutaan putkiksi (yksikkömuoto putka), sekä Huovarin Kalastajain Avustusseura ry:n omistama ja ylläpitämä pelastusasema. Saaren kasvillisuus on hyvin niukkaa, varsinaisia puita saarella ei kasva. Huovari kuuluu Itäisen Suomenlahden kansallispuistoon. Huovarin länsipuolella olevassa syvänteessä sijaitsee Kaakkois-Suomen ympäristökeskuksen vedenlaatuasema, josta seurataan Suomen itäisimmän merialueen tilaa.
Huovarissa riehui 30. heinäkuuta 2012 ukkosmyrsky, jonka voimasta monta putkaa kaatui ja siirtyi paikaltaan.
Inkoon kirkko
Inkoon kirkko on kirkkorakennus Inkoossa Länsi-Uudellamaalla. Pyhälle Nikolaukselle pyhitetty kirkko on kaivausten ja muuritutkimusten perusteella rakennettu kolmessa vaiheessa, joista viimeisin tuotti nykymuotoisen kirkkorakennuksen. Markus Hiekkasen mukaan ensimmäinen vaihe muurattiin aikaisintaan 1430-luvulla, toinen vaihe ehkä 1400-luvun jälkipuoliskolla ja viimeinen vaihe luultavasti 1510-luvulla. Paikalla on kuitenkin todennäköisesti sijainnut puukirkkoja jo seurakunnan perustamisesta lähtien, joka tapahtui 1200-luvun alussa. Jälkeenpäin on kirkkoa jouduttu uusimaan ja kunnostamaan useasti, kun esimerkiksi vuonna 1623 salama tuhosi sen katon. Kellotapuli rakennettiin kirkon vierustalle vuosina 1739–1740.
Kirkon sisällä pohjoisseinällä olevassa seinämaalauksessa on Suomen ainoa säilynyt kuolemantanssikuvaelma. Keskiaikaiset maalaukset ovat tyyliltään samanlaisia kuin Lohjan ja Hattulan kirkon maalaukset, ja ne on melko varmasti maalattu 1510-luvulla.
Kirkon urut on valmistanut Åkerman & Lund, ja 21-äänikertaiset urut on asennettu 1989.
Kirkon sankarihautausmaan muistomerkin on suunnitellut arkkitehti Arne Rancken v. 1949
Liljendalin kirkko
Liljendalin kirkko on kirkkorakennus Loviisassa Uudellamaalla. Se on valmistunut vuonna 1886 ja edustaa arkkitehtuuriltaan uusgotiikkaa. Alun perin kirkon suunnitteli arkkitehti A. Boman, mutta vain hieman ennen rakennustöiden aloittamista kirkon piirustuksia täydensi arkkitehti Theodor Decker. Kirkkoa suunniteltaessa vaihtoehtoina olivat joko harmaakivikirkko tai puukirkko. Kustannussyistä päädyttiin puukirkkoon.
8. tammikuuta 1886 pidettiin tarjouskilpailu, jonka voitti arkkitehti Miertiz, joka myöhemmin antoi tehtävän edelleen rakennusmestari E. I. Eleniukselle. Urakkahinta oli 22 790 markkaa, ja siihen kuului, että seurakuntalaiset hankkivat kaiken rakennusmateriaalin. 17. tammikuuta 1886 päätettiin purkaa vanha kirkko ja käyttää kaikki käyttökelpoinen materiaali uuteen kirkkorakennukseen. Tänä aikana pidettiin jumalanpalvelukset Söderbyn koulussa. Jo 31. lokakuuta 1886 kirkko oli valmis tarkastettavaksi. Piispantarkastuksen yhteydessä 28.–29. marraskuuta uusi kirkko vihittiin käyttöön ensimmäisenä adventtina 1886.
Pernajan kirkko
Pernajan kirkko on keskiaikainen kirkkorakennus Loviisan Pernajassa Uudellamaalla. Harmaakivinen kirkko on pyhitetty pyhille Mikaelille ja Eerikille. Kirkkoa käyttää Pernajan seurakunta, vuodesta 2019 Agricolan suomalainen ja ruotsalainen seurakunta, jotka toimivat sekä Lapinjärvellä että Loviisassa.
Harmaakivikirkko on rakennettu oletettavasti 1410–1440-luvulla. Samalla paikalla sijaitsi varmasti jo ennen kivikirkon rakentamista seurakunnan puinen kirkko, sillä paikalla olleesta kirkosta on säilynyt maininta vuodelta 1352. Itse seurakunta on ollut olemassa 1300-luvulta tai peräti 1200-luvulta.
Kirkko koostuu kolmilaivaisesta runkohuoneesta, asehuoneesta ja sakaristosta. Runkohuoneen jakaa laivoihin viisi pilariparia, jotka kannattelevat sisäkaton 12- ja 28-ruoteisia tähtiholveja.
Kirkossa on sisustusta useilta eri aikakausilta: kasteallas 1300-luvulta, triumfikrusifiksi 1400-luvulta, kuoriaidan katkelma 1600-luvulta, saarnastuoli ja alttarikaappi 1650-luvulta ynnä muuta. Lisäksi sisätilaa koristavat kalkkimaalaukset, jotka enimmäkseen lienevät 1440-luvulta. Kirkon ulkopääty on koristeltu taidokkailla tiiliyksityiskohdilla.
Pernajan kirkon kellotapuli on rakennettu 1853. Kirkon lasimaalaukset ovat vuodelta 1939, ja ne on suunnitellut Lennart Segerstråle.
Kirkko on Pernajan mestariksi nimetyn suunnittelijan, saksalaisen kirkonrakennusmestarin käsialaa, jonka suunnitelmaan kuuluivat kaikki Itä-Uudenmaan kirkot Helsingin pitäjän kirkosta alkaen ja lisäksi myös Vehkalahden kirkko. Hänen Turun hiippakuntaa varten laaditun kirkkomallin pohjalta suunnittelemillaan kirkoilla on yhteisiä piirteitä, kuten päätykolmioiden koristelu.
Oranienbaum (Saksa)
Oranienbaum on entinen kaupunki Saksassa, Saksi-Anhaltin osavaltiossa. Se kuului Anhalt-Zerbstin piiriin. Kaupunki liitettiin suuressa kuntaliitoksessa vuonna 2011 uuteen Oranienbaum-Wörlitziin. Oranienbaumissa oli ennen liitosta 3 491 asukasta ja sen pinta-ala oli 32,30 neliökilometriä. Oranienbaum sijaitsee noin kahdeksan kilometrin päässä Elben rannalta ja kuusi kilometriä itään Dessaun kaupungista.
Oranienbaumin puistot kuuluvat osana Dessau-Wörlitzin puutarhaa Unescon maailmanperintöluetteloon.
B.C. Rich
B.C. Rich on sähkö- ja bassokitaroita valmistava yritys, jonka tuotteet ovat erityisesti metallimusiikkia soittavien artistien suosiossa.
B.C. Richin perusti vuonna 1974 Bernardo "Bernie, Sr." Chavez Rico. Yritys aloitti espanjalaisten ja klassisten kitaroiden korjausliikkeenä. Bernie Rico ryhtyi työskentelemään sähkökitaroiden parissa, kun hän sai korjattavakseen bluesartisti Bo Diddleyn legendaarisen, rungoltaan suorakulmion muotoisen Gretsch-kitaran. Rico valmisti pieniä eriä custom-sähkökitaroita, joiden esikuvina olivat Les Paulin kitarat.
Bernie Ricon kitaroiden suosio kasvoi ja hän ryhtyi kitaroiden massatuotantoon. Ricon ajatuksena oli tehdä valmistuskustannuksiltaan huokeita kitaroita, joihin laajalla ostajakunnalla olisi varaa. Rico valmistutti muutamia satoja kitaroita Japanissa ja myi ne Yhdysvalloissa. Ensimmäinen tuontimallisto kantoi nimeä B.C. Rico, koska Rico halusi tehdä eron yhdysvaltalaisen kitaran ja japanilaisen tuontimallin välille. B.C. Rich kuitenkin luopui B.C. Rico -nimen käytöstä, kun Rico Reed -niminen yrittäjä uhkasi B.C. Richiä oikeusjutulla. Sittemmin B.C. Richin nimeämä NJ-sarja (Nagoya, Japani valmistuskaupungin ja -maan mukaan) sekä Platinum- ja Bronze-sarjat ovat yhtiön Japanissa ja Etelä-Koreassa valmistamia kitaroita.
Varhaisissa, varsin laadukkaissa B.C. Rico- ja NJ-instrumenteissa on ns. neck through - rakenne, jossa kaula ja rungon keskiosa ovat samaa, yhtenäistä puukappaletta johon muotoillut rungon osat on liimattu.
Myöhemmissä tuontimalleissa kaula on pultattu kiinni runkoon (pl. NJ Classic- ja N.T.-sarjat). B.C. Richin ajatus oli alusta asti panostaa huokeaan hintaan, mutta samalla kitaroiden erikoiseen ulkonäköön, joten etenkin nuoret ja aloittelevat soittajat olivat B.C. Richin pääasiallinen kohderyhmä. B.C. Richin kitarat Bich, Eagle, Seagull, Warlock, Mockingbird, Ironbird ja muut vastaavat mallit olivat tarkoituksella toinen toistaan erilaisempia, Ricon ja hänen suunnittelijoidensa henkilökohtaisten mieltymyksen tuloksia.
Bernie Ricon poika, Bernie Rico, Jr. on myös kitaranvalmistaja.
Porvoon raatihuone
Porvoon raatihuone on kulttuurihistoriallisesti merkittävä rakennus Porvoossa, Uudellamaalla. Tiilestä muuratun raatihuoneen on rakentanut rakennusmestari Gotthard Flensborg vuosina 1762–1764. Sen puinen torni valmistui kuitenkin vasta vuonna 1771. Kaksikerroksinen, mansardikattoinen rakennus edustaa barokkiklassismia.
Raatihuoneessa toimii nykyisin Porvoon museo. Sen kokoelmiin kuuluu muun muassa Albert Edelfeltin maalauksia sekä Ville Vallgrenin veistoksia.
Raatihuoneella pidettiin vuoden 1809 Porvoon valtiopäivien istuntoja. Toisessa kerroksessa kokoontui kaksi säätyä, aatelisto isossa salissa ja porvaristo pienessä salissa. Papiston ja talonpoikien istuntotilat olivat toisaalla kaupungissa.
Raatihuone peruskorjattiin valtiopäivien 200-vuotisjuhliin 2009. Rakennuksen perustukset eivät ole alun perinkään kestäneet paksujen rakenteiden painoa ja se oli painunut vinoon. Painumaa ei ole oikaistu, koska vinoihin lattioihin on jo sopeuduttu ja painuminenkin on loppunut. Välipohjien kantavuutta parannettiin ja lahovikoja korjattiin myös tornissa. Rakennuksen ainoan porrashuoneen paloturvallisuutta parannettiin, joten ullakkokerroskin on museon käytössä. Sisätiloissa tehtiin mittavia konservointimaalauksia ja ulkorappaus sai uuden pinnan ja kalkkimaalin. Suurimmassa osaa rakennusta on painovoimainen ilmanvaihto, koneelliseen on turvauduttu vain ullakkokerroksessa ja kellarin WC-tiloissa. Peruskorjauksen pääsuunnittelija oli arkkitehti Vilhelm Helander.
Kaarlo Leinonen (sotilas)
Kaarlo Olavi Leinonen (15. maaliskuuta 1914 Tervola – 19. huhtikuuta 1975) oli suomalainen kenraali ja poliitikko. Hän toimi niin puolustusministeriön kansliapäällikkönä, puolustusvoimien komentajana kuin puolustusministerinäkin.
Leinonen kävi Kadettikoulun 1934-1936 sekä Sotakorkeakoulun 1946. Hän toimi nuorempana upseerina KTR 1:ssä 1936-1939 Talvisodan sytyttyä hän toimi patteristoupseerina KTR 1:n I patteristossa. Välirauhan aikana hän toimi patterinpäällikkönä 21. prikaatissa ja 3. prikaatissa. Jatkosodassa hän oli patteristoupseerina KTR 5:n I patteristossa ja sittemmin II patteriston komentajana 1941. Raskasta patteristoa 22 hän komensi 1942-1943. KTR 5:n I patteriston komentajana hän oli 1943-1944.
Jatkosodan jälkeen Leinonen toimi aliupseerikurssin johtajana KTR 2:ssa 1944-1947. Tykistökoulussa hän opetti taktiikkaa 1947-1952. Tukholmassa hän toimi sotilasasiamiehen apulaisena 1952-1953. Erikoistehtäviä Sotahistoriallisessa tutkimuslaitoksessa hän hoiti 1953-1954. Pääesikunnan ulkomaanosaston toimistopäällikkönä hän oli 1954-1957. Washingtoniin ja Ottawaan sijoitettuna sotilasasiamiehenä Leinonen työskenteli 1958-1961. Tasavallan presidentti Kekkosen adjutanttina hän palveli 1961-1965. Hän toimi myös puolustusministerinä 18. joulukuuta 1963–12. syyskuuta 1964 Lehdon hallituksessa, joka oli virkamieshallitus. Panssariprikaatia hän komensi 1965-1966.
Tämän jälkeen Leinonen toimi puolustusministeriön kansliapäällikkönä vuosina 1966–1968. Pääesikunnan päällikkönä hän oli 1968-1969. Kaarlo Leinonen toimi Suomen puolustusvoimain komentajana vuosina 1969–1974.
Hypermedialaboratorio (TTY)
Hypermedialaboratorio on Tampereen teknillisen yliopiston tutkimus-, opetus ja palveluyksikkö, joka on erikoistunut hypermediaan. Siellä tutkitaan ja kehitetään monitieteisesti verkkopohjaisia oppimisympäristöjä, digitaalista sisällöntuotantoa, simulaattoripohjaista opiskelua sekä verkkopalveluiden arviointimenetelmiä. Lisäksi Hypermedialaboratorio vastaa hypermedian pää- ja sivuaineopetuksesta TTY:llä.
Hypermedialaboratorio tekee tutkimus- ja kehitystyötä myös yhteistyössä yritysten ja yhteisöjen kanssa. Yhteistyöprojekteissa kehitetään käyttäjän tarpeisiin soveltuvia ratkaisuja, joissa hyödynnetään informaatioteknologian tarjoamia mahdollisuuksia tuottaa lisäarvoa. Yhteistyöprojektien tiimeihin kootaan monitieteistä osaamista. Hypermedialaboratorion monitieteisessä tutkijaryhmässä on mm. hypermedian, käytettävyyden, kasvatus-, tietojenkäsittely- ja yhteiskuntatieteiden asiantuntijoita.
Hypermedialaboratorio osallistuu mm. PEG-verkoston, Suomen Design for All (DfA) -verkoston sekä European Design for All e-Accessibility Network (EdeAN) -verkoston toimintaan. Lisäksi Hypermedialaboratorio toimii aktiivisesti kansallisessa Oppimisympäristöjen tutkijakoulussa, Tampereen eOppimisen klusterissa ja Suomen Virtuaaliyliopistossa.
Hypermedialaboratorio vastaa hypermedian opetuksesta TTY:llä. Sivu- ja pääaineen valinnaiset opintojaksot tarjoavat mahdollisuuden opintojen painottamiseen joko rakenteisen tiedonhallinnan teknisen toteutuksen tai hypermediaprojektin yleisen suunnittelun ja hallinnan suuntaan. Hypermedialaboratorio järjestää myös tilauskoulutusta ja erikoistumisopintoja.
Alban Berg -kvartetti
Alban Berg -kvartetti on itävaltalainen jousikvartetti, joka on perustettu Wienissä vuonna 1971. Jousikvartetti on nimetty säveltäjä Alban Bergin mukaan. Kvartetin ensiesiintyminen oli Wienin Konzerthausissa. Yhtye ilmoitti lopettavansa vuonna 2008.
Alban Berg -kvartetti on saanut monia palkintoja levytyksistään. Yhtyeen ohjelmisto on käsittänyt teoksia wieniläisklassismista romantiikan ajan säveltäjiin ja näistä Alban Bergin, Arnold Schönbergin, Anton Webernin ja Béla Bartókin kautta nykysäveltäjiin.
J. C. Tran
Justin Cuong "J.C." Van Tran (s. 20. tammikuuta 1977 ) on vietnamilaissyntyinen yhdysvaltalainen pokeriammattilainen.
Tran on kahdeksanlapsisen perheen nuorin ja valmistunut Kalifornian osavaltion yliopistosta (California State University). Hän aloitti peliuransa 21-vuotiaana, kun hän veljensä mukana meni ensi kertaa kasinolle.
Tranilla on useita rahasijoja merkittävistä turnauksista. World Series of Pokerissa Tran on voittanut kaksi ranneketta: 1 500 dollarin no limit texasista vuonna 2008 ja 2 500 dollarin pot limit omahasta vuonna 2009. Tran voitti WSOP:n oheisturnauksen Las Vegasissa maaliskuussa 2005 ja oli toinen marraskuussa 2005. Näiden lisäksi hänellä on useita WSOP:n finaalipöytäsijoituksia.
Marraskuussa 2006 hän voitti World Poker Finalsin 2800 dollarin no limit hold'em -turnauksen ja heti perään joulukuussa Las Vegasissa Fifth Annual Five Diamond World Poker Classic -turnauksen. Ykköspalkinnot olivat 312 388 ja 266 820 dollaria. Tran oli viides World Poker Tourin vuoden 2004 World Poker Finals -kisassa, samoin vuoden 2006 WPT L.A. Poker Classicissa.
Lokakuussa 2006 Tran voitti PokerStarsin World Championships of Online Poker (WCOOP) -internetturnauksen. Nimimerkillä area23JC pelannut Tran voitti 670 194 dollaria. Turnauksen ykköspalkinto tosin oli 1,157 miljoonaa dollaria, mutta finaalipöydän kuusi parasta tekivät sopimuksen.
Vuoden 2007 alkupuoli sujui Tranilta huikeasti: hän selvisi kolmessa WPT-osakilpailussa finaalipöytään. L.A. Poker Classicin kakkostilasta hän ansaitsi 1 177 010 dollaria ja World Poker Challengen voitosta 683 473 dollaria. Lisäksi huhtikuussa hän voitti WPT:n mestaruusturnauksen "lämmittelykisan", Fifth Annual Five Star World Poker Classicin 3 000 dollarin no limit -turnauksen. Kesän WSOP:sta hän saavutti neljä rahasijaa. Joulukuussa Tran voitti vielä Doyle Brunson Five Diamond World Poker Classicin 5 000 dollarin no limit texas -turnauksen ansaiten 523 075 dollaria. CardPlayerin vuoden pelaaja -tilastossa hän sijoittui toiseksi.
Vuonna 2008 Tran voitti PartyPoker.comin järjestämän Premier League -kutsuturnauksen finaalin ansaiten 300 000 dollaria. Vuonna 2009 hän oli kolmas Aussie Millionsin pääturnauksessa ja voitti elokuussa APT Macaun 3 300 Hongkongin dollarin sivuturnauksen.
Joulukuussa 2009 Tranin pokeriuran turnausansiot ylittivät 7,9 miljoonaa dollaria.
Jerzy Engel
Władysław Jerzy Engel (s. 6. lokakuuta 1952 Włocławek) on puolalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja.
Engelin pelaajaura jäi lyhyeksi loukkaantumisten vuoksi, jotka johtivat siihen, että hän lopetti uransa vasta 22-vuotiaana ja ryhtyi valmentajaksi. Engel valmensi 1975–76 Polonia Varsovan reservijoukkuetta. 1970-luvulla hän valmensi Puolan alemmilla sarjatasoilla pelanneita seuroja kunnes 1981 nousi Puolan maajoukkueen apulaisvalmentajaksi ja yhdessä päävalmentaja Antoni Piechniczekin kanssa luotasi Puolan MM-pronssille vuoden 1982 kisoissa.
1985 Engel nousi Legia Varsovan päävalmentajaksi ja luotsasi joukkueen kahdesti toiseksi Puolan pääsarjassa. Kesällä 1988 Engel siirtyi yllättäen kyproslaisen Apollon Limassolin päävalmentajaksi. Hän valmensi Kyproksella myös kahta muuta seuraa ennen paluutaan Puolaan 1995, jolloin hän otti vastaan jälleen Legia Varsovan päävalmentajan tehtävät. Pesti jäi vuoden mittaiseksi ja Engel palasi Kyprokselle, jossa valmensi kesään 1997 saakka.
Heinäkuussa 1997 Polonia Varsova palkkasi Engelin päävalmentajakseen. Seura sijoittui kaudella 1998/99 liigassa toiseksi. Engel siirtyi samana vuonna Puolan maajoukkueen päävalmentajaksi, muttei onnistunut johdattamaan joukkuetta EM-kisoihin 2000. Toimiessaan maajoukkueen päävalmentajana Engel vauhditti nigerialaissyntyisen Emmanuel Olisadeben kansallisuuden saamista ja hänet saatiinkin maajoukkueeseen jo MM2002-karsintoihin.
Olisadebe oli karsinnoissa Puolan paras maalintekijä kahdeksalla maalilla kymmenessä ottelussa ja Puola selviytyi MM-lopputurnaukseen 2002. Kisat sujuivat kuitenkin kehnosti ja Puola jäi alkulohkoon häviämällä Etelä-Korealle ja Portugalille. Edellisen kerran vuonna 1986 MM-kisoihin selvinneen Puolan ainoa voitto tuli päätöskierroksella Yhdysvalloista. Engel jätti tehtävänsä kisojen jälkeen.
Maajoukkuepestin jälkeen Engel on toiminut muun muassa Wisła Krakovan päävalmentajana sekä Legia Varsovan urheilujohtajana. 2005 Engel palasi Kyprokselle ja luotsasi nikosialaisen APOEL FC:n Kyproksen liigassa kolmanneksi ja Cupissa voittajaksi.
Seurat valmentajana
Yone Minagawa
Yone Minagawa (4. tammikuuta 1893, Akaike, Fukuoka – 13. elokuuta 2007) oli japanilainen nainen, jonka uskottiin olevan vanhin elossa oleva ihminen 28. tammikuuta 2007 lähtien siihen asti, kunnes hän kuoli 114 vuoden ja 221 päivän ikäisenä. Hänestä tuli maailman vanhin elossa oleva henkilö, kun aikaisemmin ennätystä hallussaan pitänyt yhdysvaltalainen Emma Tillman menehtyi 114 vuoden ja 67 päivän ikäisenä.
Minagawa syntyi vuonna 1893 ja jäi leskeksi melko nuorena. Hän elätti viisi lastansa myymällä työkseen kukkia ja vihanneksia. Vaikka vanhus vietti 114-vuotispäivänsä yhteydessä suuren osan ajastaan vuoteessa, hän oli vielä henkisesti vireä ja keskusteli hoitohenkilökunnan kanssa.
Hän joutui viimeisinä vuosinaan turvautumaan pyörätuoliin, mutta osallistui erilaisiin aktiviteetteihin ja tanssi liikuttamalla ruumistaan musiikin tahtiin.
Minagawa saavutti 114 vuoden iän 4. tammikuuta 2007. Hän jaksoi yhä juhlia Keijuenin hoitokodissa Fukuokan prefektuurissa, ja hänen kerrotaan huolehtineen kunnostaan syömällä karkkia ja harrastamalla tanssia.
Minagawasta tuli Japanin vanhin jo huhtikuussa 2005. Hänen elinaikanaan Japanissa oli vallassa neljä eri keisaria: Meiji, Yoshihito, Hirohito ja Akihito. Hän kuoli elokuussa 2007, jolloin maailman vanhimmaksi ihmiseksi nousi Edna Parker.
Peyronien tauti
Peyronien tauti eli "induratio penis plastica" on miesten sairaus, jonka keskeinen oire on siittimen alueelle muodostuva plakki tai kova, sidekudoksinen kyhmy. Erektiossa siitin käyristyy kovettuman puolelle, mikä saattaa haitata yhdyntää.
Vaivaa esiintyy arviolta yhdellä prosentilla miehistä. Toisen tutkimuksen mukaan 40–70-vuotiaista miehistä Peyronien tauti on 1–3,7 prosentilla. Tautia on tavattu myös tätä nuoremmilla.
Aiemmin on etenkin lievissä muodoissa kehotettu olemaan odottavalla kannalla. Nykyisin kuitenkin kehotetaan hakeutumaan urologin vastaanotolle jo alkuvaiheessa, sillä sairaus ei yleensä spontaanisti parane ja voi olla tarjolla hoitoja, joiden avulla sen eteneminen hidastuu tai pysähtyy. Jos sairaus on pitkäaikainen ja hankaloittaa sukupuoliyhdyntää, potilaalle saatetaan suorittaa leikkaus. Taudin tarkkaa aiheuttajaa ei tunneta. Joillakin potilailla sairaus paranee ajan kanssa, useimmiten se ei etene tai oireet muuttuvat.
Peyronien tauti on nimetty Ludvig XV:n kirurgi François Gigot de La Peyronien mukaan, joka kuvasi sairauden 1700-luvulla.
A&amp;O (oppimisalusta)
A&O (avoin oppimisympäristö) on TTY:n Hypermedialaboratoriossa kehitetty oppimisalusta. Painotus alustassa on pyrkimys yksinkertaiseen ja helppokäyttöiseen verkko-oppimisen toimintaympäristöön. Se on suunniteltu suomalaiseen opetuskäyttöön.
Thijs Libregts
Thijs Libregts (s. 4. tammikuuta 1941 Rotterdam) on alankomaalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja.
Pelaajaurallaan Libregts pelasi Excelsior Rotterdamissa 1958–1962 ja 1968–1972 sekä Feyenoord Rotterdamissa 1962–1968. Valmennusurallaan Libregts valmensi 1980–1983 PSV Eindhovenia. 1983 hän siirtyi Feyenoord Rotterdamiin ja johdatti Feyenoordin Alankomaiden mestaruuteen sekä cupin voittoon 1984. 1987–1988 Libregts valmensi kreikkalaista PAOK Thessalonikia. 1988 hänet nimettiin Alankomaiden jalkapallomaajoukkueen päävalmentajaksi legendaarisen Rinus Michelsin seuraajaksi. Libregstin johdolla Alankomaat selviytyi MM-lopputurnaukseen 1990, mutta Libregts vaihdettiin ennen kisoja Leo Beenhakkeriin.
1991 Libregts palasi Kreikkaan, jossa valmensi Iraklista vuoteen 1994 jolloin hän siirtyi Olympiakoksen päävalmentajaksi. 1998–1999 Libregts toimi Nigerian jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana. 2001–2002 hän valmensi itävaltalaista Grazer AK:ta.
Elliptinen funktio
Elliptinen funktio on kaksijaksoinen, meromorfinen funktio, jolle
joillakin kompleksiluvuilla formula_3 ja formula_4. Näitä taajuuksia sitoo lisäksi ehto, ettei suhde formula_5 saa olla reaalinen, sillä tällöin funktion jaksot olisivat kompleksitasossa samaan suuntaan ja funktio olisi esitettävissä yksijaksoisena. Funktion jaksot jakavat kompleksitason suunnikkaan muotoisiin alueisiin, jotka muodostavat Argandin diagrammin.
Yksinkertaisimpia elliptisiä funktioita ovat
120 minuuttia
120 minuuttia on Nicolen vuonna 2004 julkaisema DVD. 120 minuuttia on ensimmäinen suomalainen omakustanne musiikki-DVD. Se sisältää kaksi livetaltiointia, neljä musiikkivideota ja bonusmateriaalia.
Provinssirock 2003
Tavastia
Jo Bonfrere
Jo Bonfrere (s. 15. kesäkuuta 1946) on alankomaalainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä.
Bonfrere pelasi urallaan MVV Maastrichtissa ja KFC Germinal Beerschotissa.
Bonfreren valmennusuran suurimpiin saavutuksiin kuuluu Nigerian jalkapallomaajoukkueen johdattaminen olympiakultaan 1996. Kesäkuussa 2004 Bonfrere tuli Etelä-Korean jalkapallomaajoukkueen päävalmentajaksi portugalilaisen Humberto Coelhon saatua potkut Malediivien kanssa pelatun tasapelin jälkeen. Bonfreren johdolla Etelä-Korea selviytyi MM-lopputurnaukseen 2006. Bonfrere kuitenkin erosi ennen kisoja elokuussa 2005 jouduttuaan fanien ja median epäsuosioon muun muassa Itä-Aasian mestaruusturnauksen kehnojen tuloksien vuoksi.
Kaudella 2007 hän valmensi kiinalaista Dalian Shideä. Kesäkuun lopussa 2011 Bonfrere palasi valmennustehtäviin Henan Constructionin päävalmentajana. Bonfrere pelasti seuran putoamiselta sarjasta, mutta sai potkut kauden päätteeksi.
Tasavalta (DVD)
Tasavalta on Nicolen musiikki-DVD, joka julkaistiin tammikuussa 2007.
Se debytoi Suomen virallisen DVD-listan toisella sijalla.
Lombardian ympäriajo
Lombardian ympäriajo () on Pohjois-Italiassa, Lombardian alueella järjestettävä pyöräilykilpailu. Se järjestetään yleensä lokakuussa ja se on perinteisesti päättänyt eurooppalaisen maantiepyöräilykauden. Kilpailu kuului vuosina 2005–2007 UCI ProTouriin ja nykyään UCI World Touriin.
Kilpailu järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1905 nimellä Milan-Milan. Vuonna 1907 kilpailun nimi muutettiin nykyiseen muotoon. Vuosien varrella kilpailun reitti on muuttunut paljon. Lähtöpaikkoina ovat toimineet Milano, Sesto San Giovanni, Bergamo, Varese, Monza ja Cuneo. Vuonna 2004 kilpailu aloitettiin Mendrisiosta Sveitsistä ja maali sijaitsi Comon kaupungissa. Kilpailun tunnetuin nousu on Madonna del Ghisallo, jonka päälle on sijoitettu museo, jossa on sekä uskonnollisia että pyöräilyyn liittyviä esineitä ja valokuvia.
Fausto Coppi on parhaiten menestynyt ajaja Lombardian ympäriajossa. Hän voitti kilpailun yhteensä viidesti. Viimeisin voittaja on Esteban Chaves.
Väylänrakennusalus Rakentaja
Väylänrakennusalus Rakentaja on Turussa vuonna 1975 valmistunut erikoisalus, jota Merenkulkulaitos käyttää väylien rakennustyössä.
Aluksen mitat ovat noin 35 × 10 × 2,5 metriä. Siinä ei ole omaa kuljetuskoneistoa, ainoastaan apukoneet sähkön, paineilman ja hydrauliikan tuottamista varten. Aluksessa on useitakin erivahvuisia ja erityyppisiä nostureita ja ruoppauslaitteisto. Lisäksi se on kypäräsukeltajien emälaiva.
Aluksella oli aluksi oma hinaaja, tarkastusalus Perämeri. Tosin tämä alus siirrettiin jo vuonna 1978 Helsinkiin ja edelleen kaksi vuotta myöhemmin Saimaan kanavan väyläalukseksi. Sittemmin Rakentajaa hinasivat väyläalukset ja joskus vartiolaivat.
Maurine Brown Neuberger
Maurine Brown Neuberger (9. tammikuuta 1907 Cloverdale – 22. helmikuuta 2000 Portland) oli yhdysvaltalainen senaattori. Hän edusti Oregonia marraskuusta 1960 tammikuuhun 1967 osavaltion historian ensimmäisenä naissenaattorina. Hän oli kaikkiaan kymmenes Yhdysvaltain senaatin jäsenenä toiminut nainen ja kolmas täydelle kuusivuotiskaudelle valittu. Yhdessä aviomiehensä, vuonna 1960 kuolleen Richard L. Neubergerin kanssa he olivat Yhdysvaltojen ensimmäinen lakiasäätävä aviopari.
DuckTales: The Quest for Gold
DuckTales: The Quest for Gold on Incredible Technologiesin kehittämä ja Walt Disney Computer Softwaren vuonna 1990 julkaisema peli Amiga-, Apple II -, Commodore 64 - ja DOS-alustoille. Pelissä Kulta-Into Pii haastaa Roope Ankan kilpailuun, jossa nähdään, kumpi heistä on maailman rikkain ankka. Pelillä ei ole juurikaan yhteyttä Capcomin 1989 julkaisemaan Duck Tales -tasohyppelyyn, vaan se poikkeaa siitä hyvin paljon. Monet pelin kohteet ja aarteet ovat suoraan Ankronikka-televisiosarjasta.
Duck Tales: The Quest for Gold -pelissä tarkoituksena on kilpailla 30 päivän ajan Roope Ankan roolissa Kulta-Into Piitä vastaan, joka haastaa pelin alussa Roopen kisaan maailman rikkaimman ankan tittelistä. Pelin voittaa se joka saa kerättyä eniten aarteita monilta paikoilta ympäri maapallon 30 päivän kuluessa.
Roopea auttavat pelissä mm. Heimo Huima ja Aku Ankan veljenpojat, Tupu, Hupu ja Lupu. Roope Ankan konttori toimii päämajana. Konttorinäkymästä voi valita kohteen josta lähteä etsimään aarteita, sijoittaa pörssiin tai hypätä rahasäiliöön etsimään arvokkaita kolikoita.
Pelissä liikutaan Heimo Huiman kyydissä lentäen kuviteltuihin kohteisiin ympäri maapallon ja suoritetaan siellä tasohyppely- tai muita tehtäviä, esimerkiksi kuvataan kameralla harvinaisia viidakon eläimiä, seikkaillaan luolastossa, kiivetään ylös kalliota tai hypitään viidakossa. Luolastokentät koostuvat labyrintista, jossa pyritään kulkemaan kartan avulla ja välttämään muumiota ja putoamista kuiluihin.
Luolastokentät ovat haastavimpia, mutta aarteet ovat niissä puolestaan arvokkaimpia. Valokuvaustehtävissä otetaan kuvia harvinaisista viidakkoeläimistä, kuten vaaleanpunaisista elefanteista, Roopen kotiapulaisen Selma Taatelin tyttärentyttären Tepan roolissa. Kalliokiipeily ja viidakkoseikkailu ovat lähinnä tasohyppelyä ja ne suoritetaan Tupun, Hupun ja Lupun roolissa. Yrityksiä niissä on yhtä monta kuin Akun veljenpoikiakin.
Lentomatkoilla kohteisiin yritetään väistää matkan varrella olevia esteitä, esimerkiksi Karhukoplan taivaasta pudottamia pianoja. Mikäli lentomatka päättyy ennenaikaisesti tai laskeutuminen kohteen lentokentälle ei onnistu, menettää pelaaja rahaa ja lentokoneen korjaamiseen kuluu Pelle Pelottomalta muutamia arvokkaita päiviä.
Omaisuutta voi kerätä myös hyppimällä Roope Ankkana rahasäiliöön sen toivossa että sieltä löytyisi arvokas kolikko tai sijoittamalla rahaa pörssiin. Pörssiin voi sijoittaa suoritetuista tehtävistä ansaittua rahaa.
Pelin kuluessa myös Kulta-Into Pii kiertelee ympäri maapallon ja keräilee omaisuutta. Lopussa maailman rikkaimmaksi ankaksi selviytyy se kumpi on kerännyt 30 päivän aikana enemmän omaisuutta.
Eräs aarre pelissä on bombastium. Pelle Peloton voi rakentaa siitä kaukosiirtimen ja pelaaja voi hypätä Roopen konttorista suoraan tehtäviin lentämättä kohteisiin. Laite ei välttämättä aina toimi oikein ja se voi kiidättää pelaajan satunnaisiin paikkoihin.
Antonio Fontán
Antonio Fontán (15. lokakuuta 1923 Sevilla, Espanja – 14. tammikuuta 2010 Madrid, Espanja) oli journalisti, joka taisteli lehdistönvapauden puolesta ja tuli myöhemmin valituksi Espanjan senaattiin ensimmäisissä vapaissa vaaleissa 1977. Hän oli tunnetun katolisen Opus Dein jäsen. Hän oli yksi Espanjan 1978 perustuslain laatijoista ja palveli ministerinä 1979–1982.
Nemcovce
Nemcovce on kylä ja kunta Bardejovin piirissä koilis-Slovakiassa. Ensimmäinen maininta on vuodelta 1427. Kunta sijaitsee 210 metrin korkeudella ja on pinta-alalataan 5459 km². Asukkaita on 260.
Satakunnan laivasto
Satakunnan laivasto () oli Venäjän keisarillisen laivaston yksikkö, joka operoi Näsijärvellä keväästä 1916 talveen 1917. Yksikön nimen tarkka käännös olisi Satakunnan laivue, jota ei kuitenkaan ole perinteisesti käytetty.
Laivue perustettiin keväällä 1916, jolloin venäläinen sotilaskomissio pakko-otti Näsijärvellä linjaliikenteessä olleet matkustajalaivat Tarjanteen, Kurun ja Pohjolan sekä hinaajat Muroleen ja Näsijärven Venäjän laivaston käyttöön. Lisäksi käyttöön otettiin moottoriveneitä. Laivoissa oli suomalainen miehistö, jota komensi venäläisen päällikön alaisena aluksen suomalainen kapteeni. Matkustajalaivoihin oli asennettu 75 mm laivatykit, joita käyttivät venäläiset matruusit. Laivueen komentajana toimi 2. luokan kapteeni Sablin lippulaivanaan "Tarjanne". Venäläisen miehistön kokonaislukumäärä oli noin sata miestä. Nämä oli majoitettu rannalla olleeseen tavaramakasiiniin.
Laivasto ei joutunut olemassaolonsa aikana taistelutoimiin. Matkustajalaivoja ei ollut suunniteltu toimimaan tykkien alustoina, joten niiden rakenteita ei haluttu rasittaa tykkejä käyttämällä. Sen sijaan harjoiteltiin joukkojen kuljetuksia Näsijärvellä. Mahdollisen saksalaisen maihinnousun sattuessa Satakunnan laivue olisi todennäköisesti estänyt saksalaisia käyttämästä Näsijärveä ja kyennyt huoltamaan ja siirtämään joukkoja tämän sata kilometriä pitkän järven alueella.
Keväällä 1917 laivue lamautui maaliskuun vallankumouksen romuttaessa Venäjän armeijan ja laivaston kurin. Purjehduskaudella 1917 laivue ei toiminut mainittavasti ja se siirtyi pois Tampereelta lokakuussa 1917. Matkustajalaivojen tykit jäivät aluksiin, ja niitä käytettiin talvella 1918 Suomen sisällissodassa ensin punaisten, sitten valkoisten puolella.
Manattu mikä manattu
Manattu mikä manattu ("Repossessed") on vuonna 1990 ensi-iltansa saanut "Manaaja"-parodia, jonka pääosissa ovat alkuperäisessäkin "Manaaja"-elokuvassa esiintynyt Linda Blair ja Leslie Nielsen, ja jonka on käsikirjoittanut sekä ohjannut Bob Logan.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Kari Salminen kuvaa "Manattu mikä manattua" veltoksi komediaksi joka ei parodiana osu maaliinsa, koska koekatseluissa huomattiin ettei teiniyleisöllä ollut aavistustakaan Linda Blairin "Manaaja"-menneisyydestä. Hän antaa elokuvalle yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
Insulinooma
Insulinooma on haimassa sijaitseva insuliinia tuottavien solujen hallitsemattomasta jakautumisesta aiheutunut kasvain. Suurin osa, noin 90 % insulinoomista on hyvänlaatuisia eli ei syöpiä.
Insulinooma tuottaa liikaa insuliinia ja aiheuttaa verensokerin laskua, joka käytännössä ilmenee esimerkiksi kohonneena ruoantarpeena, hikoiluna ja pahoinvointina. Tätä tilaa kutsutaan hypoglykemiaksi. Pahimmillaan taudinkuvaan kuuluu tajuttomuus, johon joskus liittyy kouristuskohtauksia. Jatkuvat tajuttomuuskohtaukset kasvattavat hermosolujen vaurioitumisen riskiä.
Insulinooman kokonaan parantava hoitokeino on leikkaus.
Erik Zabel
Erik Zabel (s. 7. heinäkuuta 1970 Unna) on saksalainen maantiepyöräilijä. Hän voitti urallaan yli 200 kilpailua ja on yksi menestyneimmistä saksalaisista pyöräilijöistä. Zabel voitti Ranskan ympäriajon pistekilpailun vihreän paidan kuutena peräkkäisenä vuotena 1996—2001. Lisäksi hän voitti Espanjan ympäriajon kiriajajien kilpailun vuosina 2003 ja 2004 ja Milano–San Remo-kilpailun neljästi.
Zabel kasvoi Itä-Berliinissä. Menestyttyään amatööripyöräilijänä hän ryhtyi ammattilaiseksi vuonna 1992. Vuonna 1993 hän siirtyi Team Telekom -talliin, jossa hän kehittyi hyväksi kiriajajaksi. Hän oli paitsi hyvä kiriajaja, myös vahva yleisajaja. Kun yleensä kiriajajat, kuten Mario Cipollini jättävät suuret etappikilpailut kesken ennen vuoristoetappeja, Zabel pystyi kiipeämään nousut kohtuullisen hyvin. Tämän seurauksena hän pystyi keräämään pisteitä myös myöhemmillä etapeilla muiden kiriajajien jo keskeytettyä. Tämän ansiosta hän on onnistunut voittamaan Ranskan ympäriajon pistekilpailun kaikkiaan kuutena vuonna (1996—2001).
Vuonna 2004 Zabel menetti Milano–San Remo-kilpailun voiton Óscar Freirelle, koska nosti kätensä ylös voiton merkiksi hetkeä liian aikaisin. Voitto olisi ollut hänelle viides Milano–San Remo-kilpailussa.
Zabel tunnetaan kurinalaisesta harjoittelustaan ja hän sanoo todella nauttivansa pyörällä ajamisesta ja harjoittelusta. Hän on yksi harvoista ajajista, jotka kilpailivat ympäri vuoden. Talvisin hän kilpaili ratapyöräilykilpailuissa.
Vuonna 2005 Zabelia ei valittu T-Mobilen joukkueeseen Ranskan ympäriajoon, koska talli halusi tukea mahdollisimman hyvin Jan Ullrichin menestystä kokonaiskilpailussa.
Kaudeksi 2006 Zabel siirtyi Team Milram -talliin. 24. toukokuuta 2006 Zabel otti uransa 200. voiton voittaessaan Bayern Rundfahrt -etappikilpailun. Kausi 2006 oli muutenkin Zabelille menestyksekäs. Hän muun muassa voitti kaksi etappia Espanjan ympäriajossa ja hän sijoittui maailmanmestaruuskilpailuissa toiseksi.
Vuonna 2007 Zabel on voittanut etapin Espanjan, Sveitsin ja Saksan ympäriajoissa.
27. huhtikuuta 1994 Zabel antoi positiivisen doping-näytteen, jossa löydettiin klostebolmetabolinia. Hän sai rangaistukseksi 3 000 Sveitsin frangin sakot ja menetti 50 UCI-pistettä. Kilpailukieltoa hänelle ei kuitenkaan langetettu.
Vuonna 2008 Zabel suoritti ns. "pyöräilyn Grand Slamin" eli hän ajoi läpi kaikki kolme suurta ympäriajoa: Italian, Ranskan ja Espanjan ympäriajot.
Zabel päätti uransa kauden 2008 jälkeen. Vuonna 2013 Zabel myönsi käyttäneensä dopingia uransa aikana. Hän kertoi käyttäneensä vuosina 1996–2003 epoa, kortikosteroidia ja veridopingia.
Tanskan kruunu
Tanskan kruunu (kansallinen lyhenne kr, kansainvälinen valuuttakoodi DKK) on Tanskan rahayksikkö. Se on myös Tanskaan kuuluvien Grönlannin ja Färsaarten rahayksikkö (Färsaarilla kuitenkin käytetään seteleinä Färsaarten kruunua). Kruunu jakaantuu 100 äyriin.
Tanskan kruunu on sidottu euroon kiinteälläkurssilla 1 € = 7,46038 kruunua, mutta kurssi voi vaihdella 2,25 % kumpaankin suuntaan.
25 äyrin kolikko poistui käytöstä 1. lokakuuta 2008.
Sapelisuu
Sapelisuu eli sapelihammaskala ("Chauliodus sloani") on n. 30 cm pitkä hoikkaruumiinen syvänmeren kala, jota tavataan Intian- ja Tyynen valtameren trooppisissa ja lauhkeissa osissa. Kalaa tavataan yleensä 1–2 kilometrin syvyydessä; se ei elä pitkään vankeudessa, joten sen elintapojen tutkiminen on vaikeaa. On kuitenkin tiedossa, että sapelisuulla on suurimmat kalan hampaat pään kokoon nähden.
Sen suu on suuri ja täynnä pitkiä, neulamaisia hampaita. Sen selkäevän ensimmäinen ruoto on pidentynyt siimaksi ja sen kärjessä on valoelin, jolla kala houkuttelee saaliseläimiä.
Killerpilze
Killerpilze () on yksi Saksan suosituimmista yhtyeistä, joka on perustettu vuonna 2002 Dillingenissä, Saksassa. Killerpilze soittaa punkrockia/poprockia. Yhtyeessä oli ennen myös basisti Andreas "Schlagi“ Schlagenhaft (s. 9. syyskuuta 1988), mutta hän ilmoitti lopettavansa soittamisen Killerpilzessa keväällä 2007 ja sanoi keskittyvänsä opiskelemiseen.
Nykyisin Killerpilzen live-basistina keikoilla toimii Benjamin "Benni" Beinhofer
Killerpilze on saanut vaikutteita musiikkiinsa muun muassa suositun saksalaisen Die Ärzten musiikista ja sanoituksista. Laulujen sanat ovat ironisia, ja niillä leikitellään mm. julkisuuden kliseillä sekä hemmoteltujen lasten kustannuksella. Myös rakkaudesta ja vihasta kertovia kappaleita on, mutta tuttuun punkpop-tyyliin.
Killerpilze vieraili 2006 joulun alla Etiopiassa. Matkan jälkeen he loivat rahankeräyskampanjan (Punk macht Schule), joiden tuotolla oli tarkoitus nimensä mukaan rakentaa koulu Etiopiaan. Tuottoja saatiin 20000€ ja koulu valmistui keväällä 2008
Mars-patukka
Mars on suklaapatukka, jota tuottaa Mars Incorporated. Sen sisällä on toffeeta ja nougat'ta, joiden päällä on sokerikulööriä. Patukka on päällystetty maitosuklaalla. 
Tuotteen koostumus on hieman erilainen eri mantereilla. Suomessa myydään nykyään myös isompia Mars-patukoita, jälkiliitteiltään King Size, 2-pack tai 10-pack.
Mars-patukkaa valmistivat ensimmäistä kertaa vuonna 1920 Frank ja Ethel Mars Tacomassa Washingtonissa Yhdysvalloissa. Tuolloin sen nimi oli "Milky Way". Vuonna 1932 Forrest Mars Sr. perusti tehtaan Sloughiin Britteinsaarille. Mars-resepti perustuu amerikkalaiseen Milky Wayhin mutta on makeampi. Iso-Britannia on edelleen Marsin suurin markkina-alue.
Skotlannissa tunnetaan myös rasvassa uppopaistettu Mars-patukka, jota on myynnissä useissa pikaruokakioskeissa. Marsista on myös julkaistu Mars Delight.
Pariisi–Roubaix 2005
Pariisi–Roubaix 2005 -pyöräilykilpailu järjesttiin 10. huhtikuuta 2005 reitillä, jonka pituus oli 259 kilometriä. Tästä matkasta 55 kilometriä oli kuuluisaa nupukiveä ja kilpailu ajettiin erinomaisissa sääolosuhteissa.
Vain viikko Flanderin ympäriajon jälkeen belgialainen Tom Boonen voitti kisan kahden muun kirikilpailujen spesialistien kanssa. Tämän voiton ansiosta hän sai paikan Pro-Tour 2005 kokonaisluokittelussa. Edellisen vuoden (2004) voittaja ruotsalainen Magnus Bäckstedt sijoittui tässä kilpailussa neljänneksi. Eräs entinen kisan (1997) voittaja, ranskalainen Frédéric Guesdon oli vielä seitsemännellä sijalla 50 metriä ennen maalinauhaa, kun hänen kisatiensä nousi pystyyn.
Herodianos
Herodianos tai Herodianus (, noin 180 – noin 255) oli kreikkalais-roomalainen virkamies ja historioitsija. Herodianos oli syntyjään kreikkalaisperäinen ja kirjoitti kreikankielisen kahdeksankirjaisen Rooman historian, joka käsitti vuodet 180–238.
Teosta "Tes meta Markon basileias historiai" kirjoittaessaan Herodianos oleskeli pitkään Roomassa. Se on säilynyt kokonaan ja se kuvaa aikaa keisari Marcus Aureliuksen kuolemasta keisari Gordianus III:n noususta valtaan. Sitä ei pidetä aina täysin luotettavana, vaikkakin se muodostaa parhaan lähteen käsittelemästään ajanjaksosta. Se on fiktiota pursuavan "Historia Augustan" ohella ainoa lähde, joka kertoo ajan vähemmän tunnetuista tapahtumista, kuten keisari Maximinus Thraxin vallasta (jonka kohdalla Herodianos on harvinainen silminnäkijä keisarin väitettyä jättiläismäistä kokoa koskien), ja hän myös antaa esimerkiksi Elagabaluksesta tasapuolisemman kuvan kun Dio Cassius.
Mongolialainen paini
Mongolialainen paini () on perinteinen mongolialainen urheilumuoto jo vuosisatojen ajan.
Vanhanajan Mongoliassa se oli lisäksi yksi "Kolmesta miehisestä lajista" (muut kaksi olivat ratsastus- ja jousella-ampumisen taito). Tšingis-kaani piti lajia armeijansa taistelutaidon ja kunnon ylläpitäjänä. Ajoittain sitä käytettiin myös poliittisten kilpailijoiden lyömiseen. Oli yleistä, että tällaisia vastustajia kuoli kaanin järjestämissä otteluissa. Qing-dynastian (1646-1911) keisarillinen hovi järjesti säännöllisesti painiotteluita lähinnä mantšujen ja mongolien välillä.
Nykyään voidaan erottaa kaksi tyyliä lajista, toinen Mongoliassa ja toinen Sisä-Mongolian autonomisella alueella Kiinassa.
Ottelussa on tarkoitus saada vastustaja koskettamaan maata selällä, polvella tai kyynärpäällä. Sisä-Mongoliassa vastustaja puolestaan häviää, jos hän koskettaa millä tahansa polven (tai nilkan) yläpuolisella ruumiinosalla maata. Aikarajoja tai painosarjoja ei ole. Jokainen painija ottelee erän ja voittaja siirtyy seuraavalle erälle.
Mongolian ja Sisä-Mongolian tyylien välillä on joitakin eroja säännöissä ottelutekniikan suhteen. Molemmissa tyyleissä ovat kuitenkin sallittuja erilaiset heitot, työnnöt ja nostot. Mongoliassa vastustajan jalkoihin käsillä tarttuminen on sallittua, Sisä-Mongoliassa ei. Molemmat tyylit kieltävät kuitenkin iskut, kuristukset ja lukot.
Jos heitossa heittäjä koskettaa maata, hän häviää.
Painikilpailuja järjestetään perinteisesti heinäkuun lopulla tai elokuun alussa Naadamissa. Naadam on hauskanpidon, rentoutumisen, kaupan ja urheilun aikaa.
Painiottelut järjestetään ruohokentällä tai muunlaisella paljaalla maalla, joka ei ole liian kova tai sorainen. Kuten jo edellä mainittiin, painoluokkia ei ole.
Arvojärjestyksessä voi yletä vain Naadamin aikana. Sijoittumiseen arvoasteikossa vaikuttaa ottelujen määrä. Arvot ovat järjestyksessä alhaisimmasta ylimpään: luokaton, lintu (kotka), norsu (kameli), leijona (susi) ja soturi.
Oirad: muistuttaa vapaapainia.
Ujumchin: ei salli liikkeitä, joissa kädet ja jalat joutuvat kosketuksiin. Esimerkiksi käsillä ei saa tarttua vastustajan jaloista.
Hulunbuir: tämäkään tyyli ei salli liikkeitä käsien ja jalkojen välille, mutta sallii potkun suoraan jalkoihin. Tämän tekniikan käytöstä muissa tyyleissä tai virallisessa ottelussa saa rangaistuksen.
Halha: tämä tyyli ei ainoastaan salli käsillä vastustajan jaloista tarttumista vaan myös vaatii sitä.
Ordos, Oirad ja Halagshaa/shalbur tyyleissä ottelijat ovat tarranneet toisiinsa ottelun alussa. Vastaavasti Hulunbuir, Ujumchin ja Halha tyyleissä ottelijat ovat ottelun alussa erossa toisistaan.
Painin säännöissä esiintyy muutenkin alueellista vaihtelua:
Xingjiangin Oirad-tyylissä lasketaan kaatumiseksi (=häviöksi) myös olkapään kosketus maahan.
Sisä-Mongoliassa noudatettava sääntö (katso "Säännöt"-osuutta) on myös käytössä myö Hulunbuir-, Ordos- ja Halagshaa/shalbur-tyyleissä. Eräässä Halhan variantissa maahan kädellä koskeminen ei merkitsi häviötä.
Tuvan alueella eteläisessä Siperiassa mongoliväestön perinteisen painin nimitys on hüreš (tuvaksi Хүреш). Sana on samaa juurta kuin turkin sana "güreş" (paini).
Tiikeriahven
Tiikeriahven ("Terapon jarbua") on noin 30 cm pitkä merikala, joka ruumiinmuodoltaan muistuttaa melkoisesti ahventa, mutta kuuluu tiikeriahventen heimoon ("Terapontidae"). Tällä lajilla on kyljissään tummia kaarevia poikkijuovia. Sillä on pienet terävät hampaat, joka paljastaa sen syövän muita kaloja.
Tiikeriahventa tavataan Intian- ja Tyynessämeressä Etelä-Afrikan, Indonesian ja Pohjois-Australian rannikolla sekä Punaisessameressä. Yleensä se elää rannikkovesissä ja jokisuilla, mutta voi myös nousta jokia ylös.
Lady in Satin
Lady In Satin on jazz-laulaja Billie Holidayn vuonna 1958 levyttämä albumi. Albumilla esiintyy myös bändinjohtaja Ray Ellis.