hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Loyd Jowers
Loyd Jowers (20. marraskuuta 1926 – 20. toukokuuta 2000) omisti Jim’s Grill -ravintolan motelli Lorrainen vieressä, missä Martin Luther King murhattiin 4. huhtikuuta 1968. Joulukuussa 1993 Jowers väitti ABC:n "Prime Time Livessa" kuuluneensa Kingin murhan suunnitelleeseen salaliittoon ja saaneensa 100 000 dollaria murhan järjestelyistä. Hän kertoi palkanneensa Kingin ampuneen murhaajan ja saaneensa murha-aseen mieheltä, jota kutsuttiin Raouliksi. Vuonna 1998 Kingin suku nosti kanteen Jowersia ja ”muita tuntemattomia salaliittolaisia” vastaan Memphisin siviilioikeudessa. 8. joulukuuta 12 henkilön valamiehistö totesi Jowersin syylliseksi ja katsoi että Jowersin lisäksi salaliittoon kuului myös valtiovallan edustajia.
26. elokuuta 1998 Yhdysvaltain oikeusministeriö käynnisti tutkinnan Jowersin väitteistä. Tutkinta valmistui kesäkuussa 2000. Jowersin väitteitä salaliitosta ei pidetty uskottavina.
Jowers kuoli sydänkohtaukseen 20. toukokuuta 2000 73-vuotiaana.
Galagot
Galagot eli korvamakit ("Galagidae") ovat afrikkalaisia puoliapinoita. Heimoa pidettiin aiemmin lorien "Lorisidae"-heimon alaheimona. Siihen kuuluu noin kaksikymmentä lajia ja useita alalajeja, jotka jaetaan kolmeen sukuun:
Luettelo Yhdysvaltain liittovaltion tunnustamista intiaaniheimojen entiteeteistä
Tämä on luettelo Yhdysvalloissa sijaitsevista liittovaltion Bureau of Indian Affairsin tunnustamista intiaanien entiteeteistä. Tällaisiksi lasketaan muun muassa liittovaltion tunnustamat intiaanireservaatit ja paikallishallinnot. ()
Näiden lisäksi on olemassa ainoastaan osavaltioiden tunnustamia entiteettejä.
Sääsket
Sääsket ("Nematocera") on kaksisiipisten alalahko, johon kuuluvat mm. polttiaiset, mäkärät, vaaksiaiset, hyttyset, surviaissääsket ja harsosääsket. Jotkin lajit ovat merkittäviä ihmisen ja muiden eläinten sairauksien levittäjiä. Usein varsinaisista hyttysistä ("Culicidae") käytetään puhekielessä nimitystä "sääsket", mutta tieteellisessä kielessä sääsket ovat paljon tätä laajempi hyönteisryhmä, jonka eräs alaryhmä hyttyset puolestaan ovat.
Sääskien koko vaihtelee runsaan millimetrin mittaisista polttiaisista useiden senttimetrien kokoisiin vaaksiaisiin. Ruumiinrakenne on yleensä hoikka ja hyönteinen on huomattavasti pituuttaan kapeampi. Tuntosarvissa on ainakin kuusi jaoketta ja koirasyksilöiden tuntosarvet ovat usein tuuhean sulkamaiset. Siivet ovat yleensä pitkät mutta voivat myös puuttua kokonaan. Siipisuonitus on harva ja muiden kaksisiipisten tapaan takasiivet ovat surkastuneet väristimiksi.
Monien sääskien toukat elävät vedessä elinympäristöjen vaihdellessa järvistä tilapäisiin lammikoihin ja veden täyttämiin onkaloihin. Toukka hengittää kiduksilla tai roikkuu vedenpinnasta hengitysputken varassa. Muita toukkien elinympäristöjä ovat esimerkiksi sienet ja lahoava kasviaines.
Suippopyrstösirri
Suippopyrstösirri ("Calidris acuminata") on Siperiassa esiintyvä pienikokoinen kahlaajalintu. Lajin nimesi ja kuvaili tieteelle Thomas Horsfield vuonna 1821.
Suippopyrstösirrin pituus on 17–22 cm, siipien kärkiväli 42–48 cm ja paino 45–100 g.
Suippopyrstösirri pesii Siperian tundralla Janajoelta itään ainakin Kolymalle saakka ja talvehtii Kaakkois-Aasiassa ja etenkin Kaakkois-Australiassa. Maailmanpopulaation koko on noin 160 000 yksilöä, ja lajin kanta on elinvoimainen. Syysmuuton aikana suippopyrstösirri saattaa harhautua Pohjois-Amerikkaan tai jopa Eurooppaan. Suomessa on tehty kaksi havaintoa: 23.–24.8.1984 Kotkassa ja 27.–30.8.2010 Maarin lintutornissa Espoon Otaniemessä.
Pesimäaikana suippopyrstösirri elää arktisen tundran palsasoilla ja kuivemmilla lyhytkortisilla, jäkäläisillä ja sammaleisilla avoimilla alueilla.
Pesä on maassa kasvillisuuden suojassa, ja munia on yleensä neljä.
Suippopyrstösirrit syövät hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia mudasta ja maasta.
Valkoperäsirri
Valkoperäsirri ("Calidris fuscicollis") on pieni rantalintu, joka vierailee harvoin Suomessa. Lajin kuvaili ja nimesi tieteelle Louis Jean Pierre Vieillot 1819.
Kesäpuvussa selkäpuoli on tummanruskea ja vatsapuoli valkea. Talvipuvussa selkä on vaaleanharmaa. Siivet ovat pitkät, ulottuvat pyrstön takapuolelle, kun lintu on maassa. Lajin pituus on noin 15–20 cm, siipien kärkiväli 34–45 cm ja paino 25-50 grammaa.
Pesii Kanadan pohjoisilla saarilla ja paikoin myös mantereella, harvinaisena myös Alaskassa. Talvehtii Etelä-Amerikassa, pääosin Andien itäpuolella Paraguaysta Tulimaahan ja Falklandsaarille. Maailman populaation koko on noin 400 000 yksilöä ja lajin kanta on elinvoimainen. Suomessa valkoperäsirri on tavattu 5 kertaa vuoteen 2006 mennessä.
Pesimäaikana tundran kosteikot, kuten suot, lampien, järvien ja jokien rannat. Muuttomatkalla ja talvehtimisalueilla se viihtyy rannikoiden vuorovesirannoilla, laguuneissa ja kosteikoilla.
Pesä on maassa kasvillisuuden suojassa. Munia on 3 tai 4. Haudonta-aika on 21-22 päivää.
Syö maassa eläviä hyönteisiä, nilviäisiä, äyriäisiä ja myös hieman kasvien osia.
Pesto
Pesto ( < "pestato," 'murskattu') on italialainen jähmeähkö, lämmittämättömänä nautittava maustekastike tai maustetahna. Se on alkuaan Ligurian alueelta Pohjois-Italiasta, erityisesti Genovasta ("pesto genovese"). Sen juuret ovat roomalaisessa juusto-yrttikastikkeessa "moretumissa".
Peston pääaineosia ovat jauhetut basilika, juusto, pinjansiemenet ja valkosipuli sekä oliiviöljy. Juustona käytetään normaalisti Parmigiano-Reggiano -juustoa tai pecorinoa, kaupallisessa versiossa käytetään usein myös parmesaania, joka on parmegianon kaltainen juusto. Pesto syödään yleensä leivän tai pastan kanssa, joskaan sen käyttö ei ole rajoitettu näihin. Kaupallisessa pestossa käytetään usein cashew-pähkinöitä pinjansiementen tilalla, koska ne ovat halvempia ja niillä on samankaltainen rakenne.
Keltajalkaviklo
Keltajalkaviklo ("Tringa flavipes") on Eurooppaan harvoin eksyvä keskikokoinen kahlaajalintu. Suomessa se on nähty vuonna 1978 Oulussa, toukokuussa 2006 Köyliössä, kesäkuussa 2008 Lempäälässä sekä toukokuussa 2009 Kokkolassa ja Lempäälässä. Lajin nimesi Johann Friedrich Gmelin 1789.
Pituus on 24 cm, paino 50–110 g. Linnulla on pitkät keltaiset jalat ja pitkä ohut tumma suunnilleen pään pituinen nokka. Vartalo on harmaanruskea päältä ja vaalea alta, niskassa ja rinnassa on tummia raitoja. Pyrstö on valkoinen.
Pesii Alaskassa ja Kanadassa. Maailman populaation koko on 300 000–800 000 yksilöä. Lajin kanta on elinvoimainen. Talvehtii Meksikonlahden rannalla ja Etelä-Amerikassa. Harhautuu joskus muuttomatkoillaan Eurooppaan.
Ruohostoiset niityt ja suot, harvapensaikkoiset avoimet metsät.
Pesä maassa esimerkiksi puun tyvellä tai pensaan suojassa, tavallisesti lähellä vettä. Munia on 3 tai 4 ja haudonta-aika on 22-23 vrk.
Liejussa elävät selkärangattomat, madot ja nilviäiset.
Zenon Tarsoslainen
Zenon Tarsoslainen (, n. 200 eaa.) oli kreikkalainen stoalaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli Khrysippoksen oppilas ja opiskeli yhdessä Diogenes Babylonialaisen ja Antipatros Tarsoslaisen kanssa. Diogenes oli myös Zenonin oppilaana jonkin aikaa, mutta ei tiedetä kuinka kauan. Zenon kuului keskivaiheen stoalaisuuteen ja vaikuttaa hyväksyneen kaikki stoalaiset opit, paitsi että hän kielsi lopussa koittavan suuren maailmanpalon.
Amerikansipi
Amerikansipi, aikaisemmalta nimeltään amerikanrantasipi ("Actitis macularius" tai "Actitis macularia") on kurppien heimoon kuuluva lintulaji, joka on nähty Suomessa kahdesti: vuonna 1982 Iissä ja vuonna 1989 Oulun seudulla. Lajin nimesi Carl von Linné vuonna 1766.
Amerikansipin pää ja selkä yksivärisen ruskeat, rinta ja vatsa muuten valkoiset, mutta niissä on harvakseltaan ruskeita pilkkuja. Sillä on tumma silmä, oranssinen nokka, melko pitkät keltaiset jalat. Amerikansipi on helpoin tunnistaa nyökkivästä, västäräkkimäisestä liikehdinnästään. Sen pituus 20 senttiä, siipien kärkiväli 35 senttiä ja paino noin 35–50 grammaa.
Amerikansipi pesii Alaskassa, Kanadassa ja Yhdysvalloissa lukuun ottamatta kaakkoa ja keskietelää. Maailman populaation koko on noin 250 000 yksilöä ja lajin kanta on elinvoimainen. Se talvehtii Keski- ja Etelä-Amerikassa, pieni osa Yhdysvaltain eteläosissa. Amerikansipi on pesinyt Skotlannissa vuonna 1975. Se elää samanlaisilla kivikkoisilla ja kallioisilla rannoilla kuin rantasipi.
Amerikansipin pesä on kuoppa maassa kasvillisuuden suojassa. Naaras munii neljä munaa, joita molemmat puolisot hautovat 21–22 päivää. Naaraalla on toisinaan kaksi koirasta, joista toinen joutuu itse hautomaan oman pesyeensä. Poikaset ovat pesäpakoisia ja etsivät itse ruokansa. Ne oppivat lentämään 18–21 päivän ikäisinä. Amerikansipi saavuttaa sukukypsyyden 1–2-vuotiaana.
Amerikansipi syö etupäässä maassa eläviä hyönteisiä, myös muita selkärangattomia.
Geminos
Geminos Rhodoslainen (; oli ajanlaskumme alun aikoihin elänyt kreikkalainen tähtitieteilijä, matemaatikko ja stoalaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hänen elinajakseen on arvioitu 130 – 60 eaa. tai 10 eaa. – 60 jaa.
Geminoksen katsotaan opiskelleen Rodoksen koulussa ja myöhemmin Poseidonioksen alaisuudessa. Hän kirjoitti uransa aikana johdantoteoksia matematiikkaan ja tähtitieteeseen, ja hänen nimiinsä laitetaan yleensä antikythera-mekanismin, eräänlaisen kellokoneen, keksiminen. Hänen tähtitieteelliset havaintonsa sisältävät muun muassa havainnon siitä, että päivän pituus vaihtelee eri puolilla maailmaa. Hänen teoksensa "Isagoge" perustui Hipparkhoksen teoksiin.
Hänen matemaattiset teoksensa jakoivat matematiikan puhtaaseen ja sovellettuun matematiikkaan. Puhtaaseen matematiikkaan kuuluivat lukuteoria ja lukujen erilaiset ominaisuudet. Sovellettuun matematiikkaan kuuluivat maanmittaus, musikaalinen harmonia, optiikka, tähtitiede, mekaniikka ja kirjanpito.
Kuussa oleva kraatteri "Geminus" on nimetty hänen mukaansa.
Yola
Yola eli "Forth and Bargy -kieli" oli englannin kielestä eriytynyt murre, oikeastaan erillinen kieli, jota puhuttiin Wexfordin kreivikunnassa Irlannissa 1800-luvulle asti. Yolan kieli (nimi "yola" on sama sana kuin englannin "old", vanha) oli periaatteessa keskienglannin murre, joka levisi Irlantiin 1100-luvulla ensimmäisten englantilaisten uudisasukkaiden mukana. Tämä asutus joutui kuitenkin ajan myötä erilleen Dublinin seudun englantilaisasutuksesta, ja suurin osa Wexfordin englantilaisten uudisasukkaiden jälkeläisistä sulautui iirinkielisiin, jotka olivat koko Irlannin väestön enemmistönä 1800-luvun nälkäkatastrofiin asti. Vain pieni joukko sinnitteli 1800-luvulle saakka sulautuakseen sitten nykyenglannin puhujiin.
Yolan kielen tärkeimpiä tunnusmerkkejä olivat soinnilliset hankausäänteet soinnittomien paikalla - esimerkiksi [z] standardienglannin [s]:n sijasta - sekä keskienglantilaisten vokaalien säilyminen muuttumattomina. Monikonpäätteenä "-(e)n" oli selvästi yleisempi kuin nykyenglannissa. Iirinpuhujien saartamina vuosisatoja eläneet yolan puhujat omaksuivat kieleensä runsaasti sanastoa ja vaikutteita myös iiristä. Esimerkiksi iirin diminutiivinpääte "-ín" esiintyy monissa yolan sanoissa.
Yolaa ei ole dokumentoitu kovin tarkasti: tallella on sanasto ja kourallinen kansanlauluja. Yksittäisiä sanoja on jäänyt elämään Rosslaren seudun nykymurteisiin, mutta erillisenä, englantilaisille vaikeasti ymmärrettävänä kielenä yola katosi 1870-luvulla, jolloin viimeinen yolaa puhunut vanhus, Martin Parle, kuoli Carnsore Pointissa.
Bund
Bund eli Liettuan, Puolan ja Venäjän juutalaisten Yleinen Työväenliitto () oli sosialistinen juutalaisten poliittinen puolue, joka toimi monissa Euroopan maissa 1890-luvulta 1930-luvulle.
Se perustettiin 1897 juutalaisten sosiaalidemokraattisten ryhmien edustajakokouksessa Vilnassa. Se yhdisti etupäässä puoliproletaarisia aineksia, Venäjän läntisten alueiden juutalaisia käsityöläisiä. Bund oli sekulaari ja vastusti siionismia.
Damaskios
Damaskios (s. noin 480) oli kreikkalainen uusplatonilainen filosofi. Hänen katsotaan olleen viimeinen uusplatonikko ja Platonin akatemian johtaja, ja siten viimeinen antiikin kreikkalaisten filosofien pitkässä ketjussa.
Damaskos oli kotoisin Damaskosta. Varhaisessa nuoruudessaan hän muutti Aleksandriaan, jossa hän vietti kaksitoista vuotta osaksi Theonin oppilaana, osaksi retoriikan professorina. Tämän jälkeen hän palasi filosofian ja tieteen pariin, ja opiskeli Hermiaksen ja hänen poikiensa Ammonioksen ja Heliodoroksen alaisuudessa.
Myöhemmin hän muutti Ateenaan ja jatkoi opintojaan matemaatikko Marinoksen, Zenodotoksen ja dialektikko Isidoroksen alaisuudessa. Hänestä tuli Isidoroksen läheinen ystävä, ja hän seurasi tätä Ateenan koulun eli Platonin akatemian johdossa. Hän kirjoitti myös Isidoroksen elämäkerran, josta on säilynyt osa Fotioksen teoksessa "Bibliotheca".
Vuonna 529 keisari Justinianus I sulki Ateenan filosofikoulun. Vuonna 532 Damaskios etsi kuuden kollegansa kanssa turvapaikan Persian kuninkaan Khosrau I:n hovista. Olosuhteet osoittautuivat kuitenkin sietämättömiksi, ja kun Justinianus ja Khosrau solmivat seuraavana vuonna rauhansopimuksen, siihen sisältyi myös lupaus siitä, että filosofit voisivat palata. Uskotaan, että Damaskios palasi Aleksandriaan ja omistautui siellä teostensa kirjoittamiselle. Hänen kuolemansa ajankohtaa ei tiedetä.
Damaskioksen merkittävin tutkielma on nimeltään "Ensimmäisten prinsiippien ongelmat ja ratkaisut" ("ἀπορίαι καὶ λύσεις περὶ τῶν πρώτων ἀρχῶν"). Se tutkii luontoa ja Jumalan ja ihmissielun ominaisuuksia. Nämä tutkimukset ovat kahdellakin tavalla suuressa ristiriidassa muutamien muiden uusplatonilaisten kirjoittajien ajatusten kanssa. Ensinnäkin siitä puuttuu jostain syystä kokonaan kaikki se itämainen mystiikka, joka on hyvin tavallista myöhemmässä eurooppalaisessa pakanallisessa filosofiassa. Toisekseen se ei sisällä lainkaan polemiikkia kristinuskoa vastaan, eikä se edes sisällä mitään viittauksia kristinuskoon.
Damaskioksen tärkein johtopäätös on se, että Jumala on ääretön ja siten käsittämätön; että Jumalan hyvyyden, tiedon ja voiman ominaisuudet laitetaan hänen nimiinsä ainoastaan johtopäätöksenä niiden vaikutuksista; ja että tämä johtopäätös on loogisesti pätevä ja riittävä ihmisajattelulle. Hän piti tiukasti kiinni Jumalan ykseydestä ja jakamattomuudesta, kun taas Plotinos ja Porfyrios hyväksyivät ei ainoastaan kolminaisuutta vaan jopa enneadin eli yhdeksänosaisen persoonallisuuden.
Ranskan tasavallan presidentti
Ranskan tasavallan presidentti () on Ranskan valtionpäämies. Ensimmäinen presidentti valittiin jo 1848, joten Ranskan presidentin virka on Euroopan vanhin. Ranskan presidentti on kansainvälisesti ajatellen varsin vahva, erityisesti ulkopoliittisissa asioissa. Presidentin virkakauden pituus oli seitsemän vuotta ennen vuotta 2000, jolloin pituudeksi säädettiin viisi vuotta. Kausien määrää rajoitettiin vuonna 2008 kahteen peräkkäiseen.
Espanjan Urgellin piispa ja Ranskan tasavallan presidentti toimivat muodollisesti yhdessä Andorran ruhtinaskumppanina.
Ranskan presidentti valitaan nykyään suoralla kaksivaiheisella vaalilla. Ehdokkaaksi päästäkseen täytyy kerätä 500 vaaleilla valitun edustajan (esimerkiksi parlamentaarikko, kunnanjohtajan) julkista tuki-ilmoitusta. Lisäksi ehdokkaiden tulee olla vähintään 23-vuotiaita Ranskan kansalaisia.
Pekka Pitkänen
Pekka Pitkänen (9. lokakuuta 1927 Turku – 5. huhtikuuta 2018 Turku) oli suomalainen arkkitehti. Hänelle myönnettiin professorin arvonimi.
Pitkänen tutki jo lapsena rakennusalalla toimineen isänsä piirustuskopioita ja lainasi kirjastosta kaikki "Arkkitehti"-lehdet. Ylioppilaaksi päästyään hän aloitti arkkitehtuuriopinnot vuonna 1946 Helsingissä ja työskenteli harjoittelijana Erkki Huttusen ja Erik Bryggmanin toimistoissa. Hän valmistui 1953 ja perusti seuraavana vuonna oman toimiston Turkuun yhdessä Olli Vahteran kanssa. Monet Pitkäsen kohteista olivat asuntorakentamista, kuten koko Suikkilan lähiön suunnittelu.
Pitkäsen päätyö on Pyhän Ristin kappeli (1967) ja sitä ympäröivä Turun hautausmaan laajennus (1964–1983). Hänen töitään ovat myös Iisalmen kulttuurikeskus (1989) ja Turun oikeustalo (1997) sekä siihen liittyvä korkkitehtaan saneeraus (1994).
Arkkitehtitoimisto Pitkänen, Laiho & Rauniolla Pitkänen suunnitteli yhdessä Ola Laihon ja Ilpo Raunion kanssa Eduskuntatalon ensimmäinen laajennuksen (1978) ja peruskorjauksen (1984) sekä Turun tuomiokirkon peruskorjauksen (1979).
Pitkänen suunnitteli useita kirkollisia rakennuksia, kuten Turun Hirvensalon kirkon (1962), Säkylän seurakuntatalon (1966), Turun Pallivahan kirkon (1968), Kurikan seurakuntakeskuksen (1969) ja Harjavallan kirkon (1984).)
Tipi
Tipi () on kuvitteellinen piirroshahmo Warner Bros.-tuotantoyhtiön Looney Tunes ja Merrie Melodies -animaatiosarjoissa. Suomessa Tipi tunnetaan myös sarjakuvahahmona Nakke Nakuttaja -lehdestä.
Bob Clampett loi Tipin alkuhahmon vuonna 1942 lyhytanimaatioon "A Tale of Two Kitties", jossa sillä oli vastassaan kaksi nälkäistä kissaa nimeltä Babbit ja Catstello (pilanimet kuuluisista koomikoista Abbott ja Costello). Tipi oli aluksi vaaleanpunainen ja paljon ärhäkämpi kuin myöhempi keltainen kanarialintu. Clampett väitti veijarimaisesti Tipin hahmon pohjautuvan omaan alastomaan vauvakuvaansa. Tipillä ei ollut vielä omaa nimeä, mutta animaattorit kutsuivat häntä Orsoniksi. Piirretyssä "Birdy and the Beast" vauvalintu sai virallisen nimen.
Monilla Mel Blancin äänen saaneista hahmoista on jokin puhevika. Tipi puhuu todellakin kuin lintu nokallaan ilman huulia ja hampaita. "Pussy cat" on sen sanomana "putty tat". Suomenkielisessä versiossa siinä sanotaan "kisu- tai kissimirri", mutta ässävika muuttuu ainakin t:ksi sanomalla "kitu- tai kittimirri".
Myöhemmin Friz Freleng rauhoitti Tipin luonnetta ja teki hänestä söpömmän isoilla sinisillä silmillä ja keltaisella höyhenasulla. Vuonna 1947 tehtiin "Tweetie Pie", jossa ensimmäistä kertaa oli mukana Tipi ja Thomas-kissa, joka myöhemmin sai nimen Sylvesteri. Animaatio voitti Oscarin sen vuoden parhaana lyhytanimaationa. Joidenkin huhujen mukaan kyseisen piirretyn tekemisen aloitti Bob Clampett, mutta siitä ei ole täyttä varmuutta.
Piirretyn suosiosta johtuen Freleng ohjasi monia muitakin Tipi ja Sylvesteri -piirrettyjä. Yksi niistä, "Birds Anonymous", voitti vuonna 1957 Oscarin. Vuonna 1995 Warner Bros. Television Animation teki uuden televisiosarjan nimeltä "" ("Sylvester & Tweety Mysteries"), jota myös Suomessa esitettiin TV:ssä ja julkaistiin videolla. Vuonna 2001 Tipi sai oman videoelokuvansa "Tipin matka maailman ympäri" ("Tweety's High-Flying Adventure").
Tipi ja Sylvesteri ovat yksi tunnetuimmista taistelupareista animaation historiassa.
Luettelo kielistä puhujamäärän perusteella
Tämä on luettelo kielistä kieltä äidinkielenään puhuvien määrän perusteella. Luettelo sisältää myös tietoa kielen käytöstä toisena kielenä. Luetteloon sisältyvät ainoastaan kielet, joita puhuu yli miljoona ihmistä. Kieltä käyttävistä maista on lueteltu ne, joissa vähintään yksi prosentti väestöstä puhuu kieltä.
Kaikki luetellut kielet eivät ole yksittäisiä kieliä sanan tiukassa merkityksessä, koska niiden eri murteet eivät ole keskinäisesti ymmärrettävissä (esimerkiksi kiina ja arabia), kun taas monissa tapauksissa eri maissa puhutut keskinäisesti ymmärrettävissä olevat kielet, joilla on selviä kansallisia erikoispiirteitä, on lueteltu erikseen (esimerkiksi skandinaaviset kielet, hindustani ja malaiji). Kaikki tiedot eivät ole ajan tasalla.
Venäjän liberaalidemokraattinen puolue
Venäjän liberaalidemokraattinen puolue (, ЛДПР, LDPR) on Venäjän federaatiossa toimiva poliittinen puolue, joka on perustettu vuonna 1989 Neuvostoliiton liberaalidemokraattisen puolueen nimellä. Puolueen puheenjohtajana on sen perustamisesta saakka toiminut Vladimir Žirinovski.
LDPR kuvaa itseään liberaaliseksi demokraattiseksi puolueeksi. Puoluetta on kuvattu myös "räyhäkansalliseksi" ja sen perustajan ja johtajan fanaattis-populistiset lausunnot ovat herättivät 1990-luvulla huomiota ulkomaillakin.
Puolueen tavoitteisiin kuuluu revansismi, entisten neuvostotasavaltojen uudelleen liittäminen Venäjään, Venäjän liittovaltiosysteemin kumoaminen viidestätoista nimitettyjen kuvernöörien hallitsemasta provinssista koostuvalla järjestelmällä, kuolemanrangaistus terrorismista ja murhasta, ei-perinteisten ja fanaattisten uskonlahkojen kieltäminen, sekä kommunismin ja marxismin vastustaminen.
Puolueen ohjelma sanoo puolueen tavoittelevan demokratiaa ja sosiaaliliberalismia. Kuitenkin länsimaissa katsotaan laajalti, että puolue on epäliberaali ja sitä pidetään yleisesti äärinationalistisena puolueena . Puolueen itsensä mukaan sen päävastustajat ovat liberaali Jabloko sekä kommunistinen Venäjän kommunistinen puolue.
Entinen NKP:n politbyroon jäsen Aleksandr Jakovlev väittää puolueen olevan NKP:n ja KGB:n yhteisprojekti. Muistelmissaan Jakovlev kertoo, että KGB:n johtaja Vladimir Kriuzhkov esitteli tämän "nukkepuoluehankkeen" tapaamisessaan Mihail Gorbatšovin kanssa ja informoi tätä puoluejohdon valikoimisesta. Jakovlevin mukaan puolueen nimen keksi KGB-kenraali Philipp Bobkov. Bobkov tosin sanoo vastustaneensa tätä "Zubatov-tyyppistä nukkepuoluetta, joka on KGB:n kontrollissa ja ohjailee tiettyjen sosiaalisten ryhmien mielenkiintoa ja tuntemuksia".
Tappara (ase)
Tappara eli sotakirves on vanha eurooppalainen ase. Se on kahdella kädellä käytettävä kirves, joka on tarkoitettu pelkästään asekäyttöön. Sana "tappara" on lainaus venäjän kirvestä tarkoittavasta sanasta топор ("topor"). Tapparaa käytettiin varsinkin viikinkiajalla.
Levyhaarniska
Levyhaarniska on suurista metallipaloista koottu haarniska, jota voidaan käyttää suojaamaan rintaa tai koko vartaloa. Muinaiset kreikkalaiset ja roomalaiset käyttivät levyhaarniskaa, joka suojasi rintaa ja alaraajoja. Rooman tuhon jälkeen tällaisista haarniskoista luovuttiin. Levyhaarniskat tulivat uudelleen käyttöön 1200-luvun lopulla. Huippuunsa ne kehittyivät 1500-luvun alussa. Kalleimmat keskiaikaiset haarniskat oli silattu hopealla ja jopa kullalla.
Tärkeimmät aseet levyhaarniskaa vastaan olivat erilaiset nuijat ja sotavasarat, jotka tekivät vauriota myös haarniskan läpi, tikarit, joilla yritettiin osua haarniskan heikkoihin kohtiin ja varsijouset, jotka läpäisivät haarniskan suoraan ammuttaessa.
Levyhaarniskan laajamittainen käyttö päättyi ampuma-aseiden kehityksen myötä. Japanilaiset musketöörit käyttivät levyhaarniskaa 1800-luvulle asti. Neuvostoliiton kaartilla (eliittijalkaväellä) oli teräspanssareita toisessa maailmansodassa. Nyttemmin kevlar-haarniskoita on vahvennettu titaanikerroksella; tulosta voidaan pitää eräänlaisena levyhaarniskana.
Luettelo italodiskoartisteista
Lista italodiskoartisteista. Kunkin artistin kohdalla mainittu yksi tai muutamia heidän hittikappaleitaan sekä kansallisuus mikäli se on muu kuin italialainen.
POSIX
POSIX () on Unix-tyyppisille käyttöjärjestelmille kehitetty IEEE-standardi-/määrittelykokonaisuus. POSIX sai alkunsa noin vuonna 1985 alkaneesta projektista, jossa tarkoituksena oli yhtenäistää Unix-käyttöjärjestelmiä ja niiden ohjelmistoja käyttäjien ja ohjelmoijien kannalta helpompaan suuntaan. Standardi kattaa mm. käyttäjätason ohjelmia, niiden komentojen toimintaa ja käyttöjärjestelmän järjestelmäkutsuja. Standardi on määritetty virallisesti IEEE 1003:ssa, kansainvälisen standardin nimi on ISO/IEC 9945. Nimen POSIX keksi Richard Stallman, kun IEEE halusi standardille helposti muistettavan nimen.
Koska POSIX-dokumentaation tilaaminen IEEE:ltä on kallista sekä dokumentaation levittäminen Internetissä kiellettyä, Single UNIX Specification -standardi on lisännyt suosiotaan POSIXin kustannuksella.
Vaikka POSIXia käytetään lähinnä Unix-käyttöjärjestelmissä, myös muut käyttöjärjestelmät voivat toteuttaa standardin. Esimerkiksi Windows toteuttaa reaaliaikaisen osan standardista. Windows on mahdollista täydentää POSIX-yhteensopivaksi asentamalla vaikkapa Cygwin-ohjelma. Linux toteuttaa POSIX-yhteensopivuuden Linux Standard Base -standardin avulla ja määrittelee laajemmin useampia ohjelmistoja koskevat rajapinnat. OS X tarjoaa POSIX-tuen yhtenä neljästä API-rajapinnastaan.
Luettelo Nestlén tuotemerkeistä
Luettelo Nestlén käyttämistä tuotemerkeistä:
Gjallarhorn (yhtye)
Gjallarhorn on suomalainen ruotsinkielinen kansan- ja maailmanmusiikkiyhtye, joka on perustettu vuonna 1994. Yhtye yhdistelee suomenruotsalaista pelimannimusiikkia Pohjanmaalta, keskiaikaisia balladeja ja suomalaisia runolauluja ulkomaisiin soittimiin, kuten didgeridoohon. Yhtyeen nimi tulee skandinaavisen mytologian gjallarhorn-torvesta. Yhtye on tunnettu Skandinaviassa, mutta ei erityisen tunnettu maailmalla.
We Can Work It Out
We Can Work It Out on The Beatlesin kappale. Se on muilta osin Paul McCartneyn kirjoittama, mutta John Lennon on kirjoittanut siihen B-osan. Laulu julkaistiin vuonna 1965 singlen B-puolena; A-puolella on ”Day Tripper”, jota on pidetty enimmäkseen John Lennonin kappaleena. Oman versionsa kappaleesta ovat levyttäneet ainakin Deep Purple, Stevie Wonder sekä The Four Seasons. Kappale levytettiin "Rubber Soul" -nauhoitusten aikaan. Kappaleen nauhoitukseen kului lähes 11 tuntia.
Jouko Törmänen
Jouko Sihveri Törmänen (10. huhtikuuta 1954 Rovaniemi – 3. tammikuuta 2015 Rovaniemi) oli suomalainen mäkihyppääjä ja olympiavoittaja. Kilpauransa jälkeen hän toimi mäkihypyn järjestötehtävissä.
Törmänen edusti Ounasvaaran Hiihtoseuraa. Hän opiskeli Oulun yliopistossa muutaman vuoden matematiikkaa ja fysiikkaa, mutta siirtyi sitten teknilliseen opistoon ja valmistui rakennusinsinööriksi.
”Jokkeri” Törmänen ryhtyi harrastamaan mäkihyppyä tosimielellä vuonna 1971. Falunin MM-kilpailuissa 1974 hän sijoittui 19-vuotiaana suurmäen kilpailussa viidenneksi. Innsbruckin talviolympialaisissa 1976 hän sijoittui suurmäessä kymmenenneksi ja normaalimäessä 14:nneksi. Lahden MM-kilpailuissa 1978 hän oli suurmäessä kuudes ja normaalimäessä viidestoista.
Lake Placidin olympialaisissa 1980 Törmänen sijoittui normaalimäessä kahdeksanneksi. Suurmäen kilpailun ensimmäisellä kierroksella hän hyppäsi 114,5-metrisen hypyn, sai siitä tyylipisteitä kolmelta tuomarilta 18,5 ja kahdelta 19,0 pistettä ja oli avauskierroksen jälkeen 1,5 pistettä kilpailua johtanutta Hansjörg Sumia jäljessä. Toisella hypyllään Törmänen lensi 117 metriin eli yhtä pitkälle kuin Sumi ensimmäisellään ja sai tyylipisteitä yhdeltä tuomarilta 18,0, yhdeltä 18,5 sekä kolmelta 19,0 pistettä. Tämän jälkeen Sumi epäonnistui toisella hypyllään ja putosi seitsemänneksi. Törmänen voitti kultaa 8,6 pisteen erolla hopeamitalisti Hubert Neuperiin. Ennen olympiavoittoaan Törmänen oli voittanut ulkomailla käydyn mäkikilpailun vain kahdesti, Liberecissä ja Lillehammerissa vuonna 1976. Törmäsen mitali oli Suomen kisojen ainoa kultamitali.
Penny Lane
Penny Lane on The Beatlesin julkaisema ja Paul McCartneyn säveltämä laulu, joka kertoo hänen lapsuuden ympäristöstään Liverpoolissa ja se symboloi lapsuuden viattomuutta sekä menneitä aikoja, jolloin kaikki olivat ystävällisiä. Kappale julkaistiin singlenä 1967 yhdessä "Strawberry Fields Foreverin" kanssa ja kumpaakin laulua markkinoitiin A-puolena. Kaupallisessa mielessä "Penny Lane" veti pidemmän korren vallaten listojen kärkipaikan "mm." Yhdysvalloissa, Espanjassa, Malesiassa, Hollannissa ja Australiassa.
"Penny Lane" julkaistiin myöhemmin myös LP- ja CD-levyllä "Magical Mystery Tour".
Paul McCartney oli mielessään kehitellyt "Penny Lanea" lähes vuoden ajan ja sen saaminen paperilta äänitysvaiheeseen kävi kivuttomasti. Mukaan lisätty trumpetilla soitettu soolo tuli mukaan viime hetken ideana. McCartney oli nähnyt TV:ssä New Philharmonic Orchestran esityksen, jossa trumpetisti Dave Mason oli instrumentillaan esittänyt vaikuttavan soolon. Mason suostui McCartneyn pyynnöstä vierailemaan Abbey Roadin studioilla viimeistelemässä trumpetillaan "Penny Lanen". Hänelle maksettiin työstä 27 puntaa, joka oli muusikkojen liiton taksan mukainen palkkio.
Aluksi kappaleen piti tulla Beatlesien kesällä 1967 julkaistavalle Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band-albumille. Laulun kokonaisuuden muotoutuessa se päätettiin jättää tulevalta albumilta pois ja julkaista John Lennonin tekemän "Strawberry Fields Foreverin" kanssa singlenä. Päätös tuli levy-yhtiö Capitolin taholta. Kumpikin kappaleista liittyi Beatlesien kotiympäristöön, joten single toimi eräänlaisena teemalevynä. Monet Beatles-tuntijat ja musiikkikriitikot ovat jälkeenpäin tulleet siihen tulokseen , että kysymyksessä on kokonaisuutena eräs kaikkien aikojen hienoimmista single-levyistä.
Juha Vainio on kirjoittanut kappaleen suomenkielisen version, ”Rööperiin”, ja sen on levyttänyt Jormas. Dingo on tehnyt Penny Lanesta cover-version. Vuonna 1978 Udo Lindenberg levytti laulusta saksankielisen version "Reperbahn".
Solidus
Solidus, kultainen tai hopeinen kolikkoraha, jota käytettiin myöhäisantiikissa ja varhaiskeskiajalla. Soliduksen loi vuonna 301 Diocletianus aikaisemmin käytetyn aureuksen tilalle. Konstantinus vakiinnutti rahan vuonna 309 siirtymällä lyömään 72 kolikkoa paunasta kultaa. Yhden kolikon paino oli siis 1/72 libraa (4,54 grammaa). Solidusta käytettiin vuosisatoja Länsi-Rooman tuhonkin jälkeen Euroopassa. Bysantissa sitä lyötiin vielä 1000-luvulla.
Usein soliduksiin lyötiin kulloisenkin hallitsijan leima. Kolikon arvo saattoi olla enemmän kuin alhaisessa asemassa olevan työläisen koko vuosipalkka.
Anglosaksisten kielten "soldier"-sana on keskiajalla kehittynyt soliduksesta (välivaiheena muoto soudeour).
Johan Ferdinand Canth
Johan Ferdinand Canth (23. marraskuuta 1835 Siuntio – 13. heinäkuuta 1879 Jyväskylä) oli Jyväskylän seminaarin luonnontieteen lehtori (vuosina 1872−1875 myös seminaarin varajohtaja) ja Minna Canthin aviopuoliso.
Hänen vanhempansa olivat Karl Fredrik Canth (1798–1849) ja Anna Forselius (1797–1871). Isä Karl oli Pälkäneen kappalainen.
J. F. Canth valmistui ylioppilaaksi vuonna 1857 ja filosofian kandidaatiksi vuonna 1862. Minna Canthin kanssa hän avioitui Kuopiossa syyskuussa 1865. Jyväskylän seminaarissa työskennellessään vuonna 1871 Canth osti yhdessä kollega, lehtori K. G. Göösin ja samana vuonna Keski-Suomi-lehden perustaneen Heikki Fabian Helmisen kanssa piirilääkäri Wolmar Schildtiltä Jyväskylän kirjapainon, jossa Keski-Suomi-lehteä alettiin painaa. Kirjapaino myytiin myöhemmin Göösin ja Alexander Georg Weilinin (myös jyväskyläläinen opettaja) perustamalle Weilin+Göös-yhtiölle.
Andreas Grassl
Andreas Grassl (s. 25. lokakuuta 1984) löytyi Englannin rannikolta huhtikuussa 2005. Hän ei puhunut mitään, ja koska hän piirsi paperille pianon kuvan ja soitti sairaalassa pianoa, häntä alettiin kutsua "pianomieheksi". Hänen henkilöllisyyttään selvitettiin pitkään ja hänen arveltiin olevan mm. konserttipianisti, joka on sairastunut psyykkisesti. Viimein elokuussa 2005 mies alkoi yllättäen puhua ja kertoi olevansa saksalainen 20-vuotias mielisairaanhoitaja "Andreas Grassl". Hän oli ollut rannalla tekemässä itsemurhaa, kun poliisit löysivät hänet.
Antonov An-12
Antonov An-12 (ven. Антонов Ан-12, Nato-koodinimi ”Cub”) on Neuvostoliitossa suunniteltu nelimoottorinen sotilaskuljetuslentokone. Sen ensilento tapahtui 16. joulukuuta 1956.
Antonov alkoi suunnitella sotilaallista kuljetuskonetta vuonna 1953. Siitä tuli kaksimoottorinen An-8, joka joutui useisiin onnettomuuksiin epäluotettavien moottoreidensa vuoksi. Kone oli potkuriturbiinikone ja tuohon aikaan suihkuturbiinien luotettavuus ei ollut missään päin maailmaa erityisen korkea. Sitä kuitenkin valmistettiin 150 kappaletta vuosina 1958–1961.
An-8:n pohjalta Antonov alkoi suunnitella matkustajakonetta, josta tuli An-10. Siihen valittiin neljä NK-4-potkuriturbiinia voimalaitteeksi. Koneesta tuli 90–130 paikkainen ja se on kuljetuskoneille tyypillisesti ylätaso.
An-10:n sisarkoneeksi suunniteltiinkin An-12-kuljetuskone. Siinä on nelihenkinen miehistö ja se voi kuljettaa 20 000 kg rahtia. An-12:n kiinalainen kopio on SAC (Shenyang Aircraft Corporation) Yunshiji Y8.
Antonov An-12 on edelleen myös kaupallisessa käytössä. Sillä kuljetetaan muun muassa ammuksia ISAF:ia varten. Koneen rahtitila on 3,5 metriä leveä (rahtiluukku 2,95 metriä), 2,6 metriä korkea (rahtiluukku 2,6 metriä) ja tilavuudeltaan 97m³.
Lentävä suomalainen
Flying Finn eli lentävä suomalainen on monista menestyneistä suomalaisista urheilijoista kansainvälisesti käytetty lempinimi.
Ensimmäisenä lempinimeä käytettiin Tukholman olympiavoittajan Hannes Kolehmaisen yhteydessä. Suomalaisen kestävyysjuoksun nousun suuria nimiä kuten Paavo Nurmea ja Ville Ritolaa kutsuttiin myös samalla nimellä varsinkin Yhdysvalloissa, jossa he kiersivät kilpailemassa rikkoen useita maailmanennätyksiä.
Myöhemmin suomalaisen ralliautoilun noustessa maailmanmaineeseen 1960-luvulla nimeä alettiin käyttää Timo Mäkisestä. Sen lisäksi eri yhteyksissä myöhemminkin lempinimen ovat saaneet ainakin Rauno Aaltonen (rallin Euroopan mestari 1965), Pauli Toivonen (rallin Euroopan mestari 1968), Carl-Otto Bremer sekä Esko Keinänen. Myöhemmin nimitystä alettiin käyttää myös Mika Häkkisestä, jonka McLaren-autosta on eräässä valokuvassa kaikki neljä pyörää ilmassa. Nimitystä on käytetty myös tennispelaaja Jarkko Niemisestä.
Irwin Goodman levytti kappaleen ”Lentävä suomalainen”, joka kertoo Paavo Nurmesta.
Pykälämerkki
Pykälämerkki § (Unicode codice_1, HTML codice_2) on erityisesti lakitekstissä pykälän numeroinnin osoittava merkki. Joissakin kielissä merkin kahdentaminen §§ tarkoittaa monikkoa ’pykälät’, mutta suomessa tätä käytäntöä pidetään vanhentuneena.
Joskus pykälämerkkiä käytetään myös, kuten ristiä (†) ja kaksoisristiä (‡), viittaamaan alaviitteeseen, jos asteriski (*) ja ristit on jo sivulla käytetty. Tämä käytäntö on kuitenkin vähentynyt, sillä tavallisesti painotuotteissa käytetään numeroituja alaviitteitä.
Ristikkomerkki
Ristikkomerkki # (myös risuaita, ruutu tai numeronmerkki) on merkki, jota käytetään lähinnä teknisissä yhteyksissä, esim. puhelimissa ja tietotekniikassa. Merkkiä on käytetty myös sanan "numero" tilalla, samaan tapaan kuin nykyäänkin englannin kielessä (esimerkiksi "#5" ’numero 5’).
Tietokoneissa # koodataan eri merkistöissä seuraaville arvoille:
Ristikkomerkki tunnetaan myös irc-kanavien nimissä ja useissa internetpalveluissa sisältöä kuvaavana avainsanana (eng. "hashtag"). Tunnetuin avainsanoja käyttävä palvelu on Twitter. Avainsana toimii linkkinä saman aihealueen julkaisuihin.
Ristikkomerkkiä käytetään myös useissa ohjelmointi- ja skriptikielissä (mm. Python, PHP ja Bash) kommenttimerkkinä eli sillä erotellaan ohjelmointitulkille ohjelmoijan kirjoittamat koodia selkeyttävät kommentit itse ajettavasta ohjelmakoodista.
URL-osoitteissa ristikkomerkki aloittaa niin sanotun katkelmatunnisteen, joka viittaa tiettyyn kohtaan www-sivustolla tai tiedostossa.
Ristikkomerkin historia juontunee lääkärien lääkemääräyksiin tekemistä merkinnöistä. Latinankielinen sana recipe (suom: ota) lyhennettiin muotoon rec. Varhaisilla ajoilla lyhenteen c-kirjaimen yli vedettiin poikkiviivoja ja pisteitä, joka merkitsi jumalolentojen avuksi kutsumista, invokaatiota. Roomalaiset lääkärit käyttivät lääkemääräyksissä Jupiterin merkkiä (symboli: ), jonka kristityt lääkärit korvasivat ristinmerkillä. Merkkiin saatettiin liittää kirjaimet I.H.S. (In Hoc Signo, tämän merkin avulla). Merkkeinä on myös käytetty kirjaimia I. D. N. (In Dei Nomine, Jumalan nimessä), I. D. (Iuvante Deo, Jumalan avulla) tai I. I. (Iuvante Iesu, Jeesuksen avulla). Klassisesta latinasta puuttuva J-kirjain korvattiin myöhemmin varustamalla I-kirjain poikkiviivalla. Kun kaksi poikkiviivaista I-kirjainta kirjoitettiin peräkkäin, varsinkin nopeasti kirjoitettuna muodostui kaksoisristi #. Ristikkomerkkiä on käytetty reseptilomakkeissa erottamaan lääkemääräykset toisistaan.
Leipäkone
Leipäkone on kodinkone, jolla voi valmistaa erilaisia leipiä. Leipäkoneeseen laitetaan ainesosat, joita tarvitaan leivän valmistamiseen; jauhoja ja vettä, leivinhiivaa, rasvaa ja suolaa. Leipäkoneissa suositellaan usein käytettäväksi kuivahiivaa, mutta leivonta onnistuu yleensä myös tavallisella hiivalla. Kun ainekset on laitettu koneen sisällä olevaan leipävuokaan, kone ohjelmoidaan valmistamaan leipä. Useimmissa leipäkonemalleissa valmistus voidaan ohjelmoida alkavaksi heti tai siten, että tuore leipä on valmista haluttuun aikaan.
Leipäkone alustaa taikinan, nostattaa sen ja kypsentää leivän. Leivän valmistus leipäkoneella saattaa kestää useamman tunnin ajan, riippuen ohjelmoidusta leipälaadusta ja siitä, ohjelmoidaanko leipäkone myös paistamaan leipä vai ainoastaan alustamaan ja/tai nostattamaan taikina.
Leipäkoneilla voi leivän lisäksi valmistaa esimerkiksi pizzataikinaa ja pullaa. Monet käyttävät leipäkonetta säästääkseen rahaa leipomalla "itse" omat leipänsä tai terveyssyistä (esimerkiksi välttääkseen suolaa tai keliakian vuoksi).
Leipäkoneet tulivat Suomen kodinkonemarkkinoille 1980-luvun puolivälissä, ja suosio alkoi kasvaa suomalaisen ruoan ja erityisesti leivän kalleuteen liittyvän keskustelun kiihtyessä 1980-luvun loppuvuosina. Leipäkoneet olivat erityisen suosittuja kotitalouksissa lamavuosina 1990-luvun alussa, jolloin sellainen löytyi parhaimmillaan joka kymmenennestä suomalaistaloudesta. Sittemmin niiden suosio on hiipunut sitä mukaa kun tuoreen leivän tarjonta on parantunut päivittäistavarakauppojen omien paistopisteiden ja kotona paistettavien puolivalmisteiden ja raakapakasteiden tarjonnan myötä.
Suomen Paikallisliikenneliitto
Suomen Paikallisliikenneliitto ry on suomalainen kaupunkien joukkoliikenteen yhteistyö- ja etujärjestö. Järjestön jäseniä ovat kunnalliset liikennelaitokset, useat muut paikallisliikenteen liikennöitsijät ja VR Oy:n paikallisliikenne. Järjestön toimintaan osallistuvat myös kaupunkien joukkoliikenneviranomaiset, kuten Turun joukkoliikennetoimisto ja YTV. Järjestö ottaa kantaa kaupunkien joukkoliikenteen etujen puolesta ja järjestää kehittämis- ja koulutustoimintaa sekä seminaareja, joista tärkeimmät ovat vuosittaiset Paikallisliikennepäivät.
Linja-autoliikenteen vastaava etujärjestö on Linja-autoliitto.
Polku
Polku on kahden paikan välillä oleva reitti maastossa.
Maastossa polku muodostuu paljon käytettyyn kulku-uraan tai sellainen voidaan erikseen tehdä. Monet Suomen teistä on rakennettu vanhan polun päälle.
Monet eläimet muodostavat polkuja kulkiessaan asuinsijoiltaan vesien äärelle juomaan tai kylpemään. Urbaaneissa ympäristöissä polut muodostuvat usein koirien ulkoilutuksen yhteydessä tai oikopolkuina, kulkijoiden etsiessä kahden pisteen välistä lyhintä kulkukelpoista reittiä – valmiista tieurista ja istutuksistakin piittaamatta.
Rakennettuja polkuja löytyy luontopuistoista, joissa polku voi olla päällystetty laudoilla eli pitkospuilla joko kosteikon ylittämiseksi tai luonnon kulumisen estämiseksi. Polku on voitu myös kattaa vaikkapa hakkeella, jolloin siinä on lenkkeilijän kevyt juoksennella.
Niin sanotussa kärrypolussa ja joskus myös piennartiessä tai metsäautotiessä on kaksi renkaiden aiheuttamaa kulku-uraa rinnakkain. Kosteammissa paikoissa ne painuvat helposti kuraisille kuopille, joissa vesi voi seisoa pidempäänkin. Talvinen polku syntyy lumeen ja kovettuu käytön myötä polanteeksi, joka sulaa vasta myöhään keväällä.
Asutuilla alueilla sana polku esiintyy myös kadunnimissä. Perusosa polku esiintyy yleensä pienten, kapeiden katujen nimissä. Esimerkiksi Helsingin kaupungin alueella polku-päätteisiä kadunnimiä on 18,3% kaikista kaduista.
Poluksi kutsutaan matematiikassa kahden tai useamman pisteen koordinaatistoon luomaa reittiä.
"Polku" tai "hakemistopolku" () on tietotekniikassa käytetty termi, jolla viitataan jonkin tiedoston tarkkaan sijaintiin. Sijainti ilmoitetaan polkuna juurihakemistosta alihakemistoon, jossa tiedosto sijaitsee.
Kevlar
Kevlar on aramidikuituihin kuuluvan synteettisen kuidun polyparafenyleenitereftaaliamidin kauppanimi. Se on painoonsa nähden viisi kertaa vahvempaa kuin lujimmat teräkset. Kevlarin kehitti DuPont-yhtiö 1960-luvun puolivälissä Stephanie Kwolekin tekemän työn pohjalta. Alun perin tarkoituksena oli kehittää kevyt, kestävä ja vähemmän polttoainetta kuluttava materiaali autonrenkaisiin. Kevlaria valmistetaan p-fenyleenidiamiinin ja tereftaloyylikloridin välisellä polykondensaatioreaktiolla.
Kevlarin lujuus on samaa luokkaa kuin lujimpien teräksien. Se sietää lisäksi hyvin lämpöä ja kestää 400 °C lämpötilan sulamatta. 
Kevlaria käytetään yleensä luodinkestävissä liiveissä, kypärissä, extreme-urheilun välineissä ja lentokoneiden osissa. Lisäksi Kevlaria on käytetty autonrenkaiden rakenteissa ja asbestin korvikkeena, kuten myös paneelikaiuttimien elementeissä ohuena kestävänä värisevänä kalvona. Sitä käytetään sen keveyden ja venymättömyyden vuoksi myös purjeveneiden kilpapurjeissa ja salibandymailojen varsissa hiilikuituun yhdistettynä.
Jäykissä kappaleissa, kuten lentokoneen osissa, Kevlaria ei käytetä sellaisenaan, vaan kuidut sekoitetaan muoviin (lujitemuovi). Myöskään kankaissa Kevlaria ei käytetä sellaisenaan, vaan kankaassa on muitakin synteettisiä kuituja.
Caspar David Friedrich
Caspar David Friedrich (5. syyskuuta 1774 Greifswald – 7. toukokuuta 1840 Dresden) oli saksalainen taidemaalari ja graafikko. Hän oli yksi huomattavimpia romantiikan ajan maisemamaalareita ja maalasi paljon symbolisia, mystishenkisiä luontoaiheita kuvaten ihmiset yleensä selkäpuolelta.
Brittiläinen taiteilija David Blandy on sovittanut Friedrichin teoksia lyhytvideosarjassa, joka oli osa Kiasman verkkotaiteen näyttelyä ARS17+ Online Art. Videoissa pikselöity henkilö vaeltaa tunnettujen maisemien halki. Lopputulos muistuttaa tietokonepelien estetiikkaa.
Grand Theft Auto (pelisarja)
Grand Theft Auto (lyhyesti GTA) on Rockstar Gamesin luoma toimintapelisarja, joka on tunnettu avoimesta pelimaailmastaan.
Sarjan pelejä on elokuuhun 2015 mennessä myyty yhteensä 220 miljoonaa kappaletta.
Rohtomandrake
Rohtomandrake ("Mandragora officinarum") tunnetaan Suomessa myös nimillä alruuna ja lemmenmarja. Se on perunan sukuinen kasvi, jota tavataan luonnonvaraisena Välimereltä Himalajalle ulottuvalla alueella. Rohtomandrake on monivuotinen kasvi, jolla on suuret, haaroittuvat juuret ja isot lehdet. Kukat ovat kellomaiset ja niiden väri vaihtelee valkoisesta tummansiniseen, marjat ovat keltaiset.
Rohtomandrake oli tärkeä kasvi antiikin Kreikan lääketieteessä esimerkiksi kivunlievittäjänä. Lääkinnälliset vaikutukset johtuvat sen sisältämistä alkaloideista, erityisesti mandrogiinista, atropiinista, skopolamiinista ja hyoskyamiinista.
Rohtomandraken juuret muistuttavat alastonta ihmisruumista, ja kasviin onkin kansanuskomuksissa ja tarinoissa liitetty maagisia ominaisuuksia. Kasvista valmistetun amuletin uskottiin suojaavan kantajaansa pahoilta hengiltä ja takaavan lähes täyden haavoittumattomuuden. Alruunalla sanottiin olevan käyttöä myös kaikenlaisessa parantamisessa, lemmennostatuksessa, hedelmällisyyden ja synnytyksen helpottamisessa, ja auttoi kasvi rauhallisen unen saamiseenkin. Tarinoiden mukaan alruunaa kasvoi hirsipuiden läheisyydessä, koska se syntyi hirtettyjen miesten siemennesteestä. Ravintonaan se käytti teloitettujen verta. Kerrottiin, että kasvi huutaa maasta irrotettaessa niin kovaa, että edes mehiläisvahaiset korvatulpat eivät voineet suojata kuuroutumiselta. Siksi kasvin saattoivat tarinoiden mukaan irrottaa vain koulutetut koirat.
Inkvisitio tulkitsi alruunan hallussapitäjän noidaksi tai velhoksi. Tunnetuin teloitettu, jonka syytelistalla alruunan hallussapito on mainittu, lienee Jeanne d'Arc.
Myyttinen alruuna esiintyy joissakin saduissa sekä Mika Waltarin teoksessa "Mikael Karvajalka". Myös "Noidan käsikirjassa" on kasvista maininta. Uudelleen tunnetuksi alruunan on tehnyt J. K. Rowling, joka on liittänyt sen Harry Potteriin. Siinä hän on yhdistänyt kasviin humoristisen ominaisuuden, jossa kasvi läpikäy samat yksilönkehityksen vaiheet kuin ihminen.
En pointe
En pointe on balettitermi, joka tarkoittaa varpaiden kärjillä tanssimista. Tässä klassiselle balettitekniikalle tyypillisessä erikoistekniikassa käytetään varvastossuja, joiden kovitetut kärjet ja jäykkä pohja mahdollistavat varpaiden kärjillä tanssimisen. Varvastanssi on perinteisesti naistanssijoiden käyttämää. Miehet tanssivat varpaillaan vain poikkeuksellisesti. Balettikouluissa varvastanssiopetus aloitetaan yleensä yhdentoista ja kolmentoista ikävuoden välillä. Tätä nuoremmilla jalkojen luut kasvavat vielä ja varvastanssi voi aiheuttaa vakavia vaurioita jaloille.
Varvastanssi näyttää kevyeltä ja kauniilta, mutta tanssijalle se voi olla hyvinkin kivuliasta. Varpaisiin tulee helposti rakkoja ja hiertymiä, vaikka varvastossujen kärjissä käytetäänkin usein pehmusteita.
Efronin nopat
Efronin nopat ovat kehittäjänsä, Bradley Efronin mukaan nimetyt nopat, joiden paremmuusjärjestys muodostaa ringin. Voittava noppa riippuu siitä mitkä nopat valitsee.
Kaikki Efronin nopat ovat 6-tahkoisia noppia.
A voittaa B:n 2/3 ajasta
B voittaa C:n 2/3 ajasta
C voittaa D:n 2/3 ajasta
D voittaa A:n 2/3 ajasta.
Tahkojen silmäluvut nopilla A–D ovat:
A:4,4,4,4,0,0
B:3,3,3,3,3,3
C:6,6,2,2,2,2
D:5,5,5,1,1,1
Noppa A voittaa B:n aina, kun nopan A heitto tuottaa nelosen. Noppa A häviää aina, kun nopan A heitto tuottaa nollan. Todennäköisyys, että A voittaa B:n, on siis
Noppa B:n heitto tuottaa aina kolmosen. Noppa B voittaa noppa C:n aina, kun nopan C heitto tuottaa kakkosen. Todennäköisyys, että B voittaa C:n, on siis
Todennäköisyys, että noppa C:n heitto tuottaa kuutosen, on 1/3; tässä tapauksessa C voittaa D:n riippumatta noppa D:stä (todennäköisyydellä 1). Todennäköisyys, että noppa C:n heitto tuottaa kakkosen, on 2/3; tässä tapauksessa C voittaa D:n, jos ja vain jos nopan D heitto tuottaa ykkösen, minkä todennäköisyys on 1/2.
Todennäköisyys, että C voittaa D:n, on siis
Todennäköisyys, että noppa D:n heitto tuottaa viitosen, on 1/2; tässä tapauksessa D voittaa A:n riippumatta noppa A:sta (todennäköisyydellä 1). Todennäköisyys, että noppa D:n heitto tuottaa ykkösen, on 1/2; tässä tapauksessa D voittaa A:n, jos ja vain jos nopan A heitto tuottaa nollan, minkä todennäköisyys on 1/3.
Todennäköisyys, että D voittaa A:n, on siis
Steve Prefontaine
Steve Roland Prefontaine (25. tammikuuta 1951 – 30. toukokuuta 1975) oli yhdysvaltalainen kestävyysjuoksija.
Prefontaine juoksi ensimmäisessä maan maastomestaruusjuoksussa sijalle 54. Hän aloitti kovan harjoittelun juosten suuria kilometrimääriä. Seuraavana vuonna hän sijoittui kuudenneksi maastojuoksussa. Prefontaine juoksi Yhdysvaltain lukioiden kahden mailin ennätyksen 8.41,5.
Bill Bowermann alkoi valmentaa Prefontainea. Prefontaine voitti kolme yliopistojen maastojuoksumestaruutta ja voitti neljä 3 mailin kilpailua ulkoradoilla. Hän juoksi Yhdysvaltain ennätyksen 5 000 metrillä ja valittiin Münchenin olympialaisiin. Prefontaine sijoittui neljänneksi 5 000 metrillä Münchenin olympialaisissa vuonna 1972. Hän johti suurimman osan kilpailua, mutta loppusuoralla mitalistit menivät ohitse. Palattuaan olympiakisoista hän voitti muut yhdysvaltalaiset juoksijat Oregonin yliopistossa. Prefontaine teki Yhdysvaltojen ennätykset jokaisella matkalla 2 000 metristä 10 000 metriin.
Prefontaine oli palaamassa juhlista 30. toukokuuta 1975, kun hän menetti ajoneuvonsa hallinnan ja törmäsi kiviaitaan. Auto meni nurin ja Prefontaine kuoli. Hänen verensä alkoholipitoisuudeksi mitattiin 1,6 promillea.
Prefontainesta on tehty kaksi elokuvaa: vuonna 1997 "Prefontaine" ja vuonna 1998 "Ilman rajoja". Dokumenttielokuva "Fire on the Track" käsittelee myös hänen elämäänsä. Juoksukilpailua Pre Classic on juostu vuodesta 1974 lähtien. Onnettomuuspaikka on nimetty Pren kallioksi. Sadat kävijät ovat jättäneet onnettomuuspaikalle hikinauhoja, mitaleja ja kenkiä.