hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Yläraaja
Yläraaja (yleiskielessä myös ”käsi”; ) on ihmisen ylempi, rintakehään kiinnittyvä raaja (), johon kuuluvat olkavarsi, kyynärvarsi sekä varsinainen käsi. Neljällä jalalla kulkevilla eläimillä vastaavaa raajaa sanotaan eturaajaksi.
Eturaajan luustoon kuuluvat lapaluu, solisluu, olkaluu, värttinäluu, kyynärluu, ranneluut, kämmenluut ja sormien luut. Lapaluu ja olkaluu niveltyvät olkanivelellä; olkaluu, värttinäluu ja kyynärluu kyynärnivelellä; värttinäluu ja kyynärluu ranteen luihin proksimaalisella ja ranneluiden kaksi riviä toiseensa distaalisella rannenivelellä (etupolvinivel). Kuhunkin sormeen kuuluu kolme niveltä (peukaloon kaksi).
Yläraajan lihaksia ovat muun muassa kolmipäinen olkalihas, hauislihas, olkalihas, olka-värttinäluulihas, ranteen koukistajalihakset ja ranteen ojentajalihakset.
Békéscsaba
Békéscsaba (, ) on kaupunki Kaakkois-Unkarissa Békésin läänissä, jonka pääkaupunki Békéscsaba on. Békéscsaban ystävyyskaupunki Suomessa on Mikkeli.
Vuonna 2009 kaupungissa oli 64 784 asukasta. Vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan kaupungin väestöstä 93,8 prosenttia oli unkarilaisia, 6,0 prosenttia slovakkeja, 0,6 prosenttia saksalaisia, 0,4 prosenttia romaneja ja 0,4 prosenttia romanialaisia. Kaupungin pinta-ala on 193,93 neliökilometriä ja väestötiheys siten 334,1 asukasta neliökilometrillä.
Lauri Korpinen (kunnanjohtaja)
Lauri Kustaa Jalmari Korpinen (20. marraskuuta 1896 Hämeenlinna – 30. syyskuuta 1975 Vantaa) oli Helsingin maalaiskunnan pitkäaikainen kunnansihteeri (1931–1957) ja kunnanjohtaja (1957–1961).
Korpisen mukaan on nimetty "Lauri Korpisen katu" Jokiniemen kaupunginosassa Vantaalla.
Sidekalvo
Sidekalvo () sijaitsee silmän pinnalla ja silmäluomien sisäpinnalla. Siinä olevat lukuisat pienet rauhaset tuottavat eritteitä silmän kyynelkerrokseen.
Northern Lights: Norwegian Metal Compilation
Northern Lights: Norwegian Metal Compilation (1996) on australialaisen Rowe Productions -levy-yhtiön julkaisema kokoelma-albumi, jonka teemana on norjalainen metallimusiikki. Extolin kappaleita lukuun ottamatta kaikki albumin kappaleet on julkaistu yhtyeiden debyyttialbumeilla: Schaliachin kappaleet "Sonrise"-albumilla, Antestorin kappaleet "Martyrium"-albumilla ja Gromsin kappaleet "Ascension"-albumilla.
Drum Workshop
Drum Workshop, tunnettu myös nimellä DW Drums, on yhdysvaltalainen rumpuvalmistaja. Se on tunnettu käsityönä tehtävistä rummuistaan.
Drum Workshopin perusti Don Lombardi vuonna 1972 Santa Monicaan, Kaliforniaan. Alun perin se oli pieni opetusstudio, joka sekä antoi yksityistunteja että järjesti työpajoja rumpujen soittoon liittyen. Don kuitenkin alkoi yhdessä oppilaansa John Goodin kanssa myydä rumpuja ja tarvikkeita kattaakseen studion pitämisestä aiheutuneet kulut. Pian tämän yhteistyön tuloksena syntyi DW:n ensimmäinen oma tuote, korkeussäädöllä varustettu rumputuoli, joka toimi myös tarvikkeiden säilytyslaatikkona.
Vuonna 1978 Don osti konkurssiin ajautuneen Camco Drum Companyn valmistustyökalut ja -laitteet, ja DW:n pääpainoksi tuli rumputarvikkeiden valmistus. Seuraava merkittävä tuote oli uudelleen DW:n nimellä esitelty Camcon 5000-sarjan hihnavetoinen bassorummun pedaali. Vuonna 1983 DW esitteli saman pedaalin pohjalta luodun maailman ensimmäisen tuplapedaalin, joka mahdollisti nopeampien rytmien soittamisen vain yhdellä bassorummulla. 1980-luvulla DW kehitti myös muita innovatiivisia rumputarvikkeita ja valmisti ensimmäiset rumpunsa. DW:n ensimmäinen virallinen artisti oli Mötley Crüen Tommy Lee.
Vuonna 2000 DW:n tehdas muutti Oxnardiin, Kaliforniaan. Samana vuonna DW perusti uuden yhtiön nimeltä Pacific Drums and Percussion (PDP), joka alkoi valmistaa halvempia rumpuja DW:n 
mallin mukaan.
Lauri Korpinen
Lauri Korpinen voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Uinti kesäolympialaisissa 1924
Kesäolympialaisissa 1924 uitiin yhteensä 11 lajia, kuusi miesten ja viisi naisten.
Käyttöturvallisuustiedote
Käyttöturvallisuustiedote tai käyttöturvatiedote on kemikaalilainsäädännön ympäristölle vaarallisen kemikaalin markkinoille tuojalta edellyttämä seikkaperäinen selvitys kemikaalin ominaisuuksista.
Käyttöturvallisuustiedotteen tulee olla onnettomuuksien varalta nopeasti saatavilla, sillä siinä mainitaan kemikaalin ominaisuuksien, kuten HTP-arvo lisäksi onnettomuudessa tarvittavia ensihoito, yms. toimenpiteitä.
John Aston, Jr.
John Aston (s. 28. kesäkuuta 1947 Manchester, Englanti) on englantilainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Manchester Unitedin junioriakatemiasta ykkösjoukkueeseen nousut Aston debytoi Unitedissa vuonna 1965 ottelussa Leicester Citya vastaan. Hän oli auttamassa seuraa liigamestaruuteen vuonna 1967 ja seuraavana vuonna Euroopan Cupin voittoon. Aston teki ManUssa 27 maalia ennen siirtymistään Luton Towniin vuonna 1972.
Hänen isänsä John Aston Sr. pelasi urallaan myös Manchester Unitedissa.
Hitaus
Hitaus (myös inertia, jatkavuus, vitka) on kappaleen taipumus jatkaa tasaisessa liiketilassaan, ellei siihen kohdistu kiihtyvyyttä aiheuttavaa voimaa. Vapaasti liikkuvan kappaleen kiihtyvyys on nolla.
Mekaniikan II peruslain mukaan kappaleen kiihdyttämiseen tarvittava voima on suoraan verrannollinen kappaleen massaan. Tätä kappaleen ominaisuutta kutsutaan myös sen "hitaaksi massaksi", joka kuvaa kappaleen hitauden määrää. Hidas ja painava massa on perinteisesti eroteltu, mutta uusimman toimivan teorian, yleisen suhteellisuusteorian, mukaan ei ole olemassa erikseen hitautta ja painavuutta, vaan kyseessä on yhteisilmiö.
Hitaus tarkoittaa sitä, että massallisen kappaleen vuorovaikuttaessa toisen kappaleen kanssa siihen kohdistuva voima vastustaa liiketilan jatkavuutta kiihtyvyydellä a = F/m, jossa F on vuorovaikutusvoima ja m kappaleen massa. Esimerkiksi kun bussi kääntyy oikealle, kyydissä seisova henkilö kallistuu vasemmalle, koska henkilöllä on massansa määrä hitautta ja suoraan eteenpäin jatkamisen muuttamiseksi tarvitaan voimaa henkilön massan suhteessa esim. bussin penkkirakenteista. Pyörimisliikkeessä, kuten karusellissa, kaikki pyörimisen mukana liikkuvat osat tarvitsevat yhteyden pyörimisakseliin, keskihakuvoiman, muuten ne jatkaisivat liikettään saavuttamallaan nopeudella pyörimiskaaren tangentin suuntaan.
Terhi Dostal
Terhi Dostal o.s. Jääskeläinen (s. 19. tammikuuta 1978 Kouvola) on suomalainen pianisti, joka on esiintynyt konserteissa Suomessa ja ulkomailla.
Mikkelistä kotoisin oleva Dostal valmistui musiikin tohtoriksi Sibelius-Akatemiasta 2010. Hänellä on myös pianodiplomi Imolan pianoakatemiasta Italiasta (2005). Terhi Dostalin tärkeimmät opettajat olivat Erik T. Tawaststjerna, Matti Raekallio, Boris Petrušanski ja Rauno Jussila. Terhi Dostal on urallaan keskittynyt etenkin Johannes Brahmsin musiikin tulkitsemiseen. Vuonna 2002 hän kantaesitti Pertti Jalavan pianokonserton.
Orkesteridebyyttinsä Terhi Dostal soitti 14-vuotiaana Radion sinfoniaorkesterin kanssa. Hänen on esiintynyt myös muun muassa Lahden ja Mikkelin kaupunginorkestereiden, Pietarin Mariinski-teatterin orkesterin, BBC Scottish Symphony Orchestran, sekä Helsingborgin sinfoniaorkesterin kanssa. Terhi Jääskeläinen on konsertoinut Kuhmon kamarimusiikissa, Tuusulanjärven kamarimusiikissa (2000) ja Turun musiikkijuhlilla (2000), Mäntän musiikkijuhlilla, Mikkelin musiikkijuhlilla (1994, 1997, 1998), Seinäjoen Eloserenadissa (2000).
Hän on NIX-pianokvartetin jäsen.
Terhi Dostal hoiti vuosina 2004–2007 assistentin virkaa Sibelius-Akatemian Docmus-yksikössä. Hän työskenteli 2007–2008 Berliinissä toimivan Suomen Saksan-instituutin kulttuurivastaavana. Dostal toimi Berliinin Konzerthausissa 2009–2010 järjestettävän suomalaisaiheisen "NordNote"-konserttisarjan taiteellisena suunnittelijana. Hän myös esiintyi itse sarjassa.
Luís Boa Morte
Luís Boa Morte Pereira (s. 4. elokuuta 1977 Lissabon) on portugalilainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli vasen laitalinkki.
Saksan MM-kisoissa 2006 Boa Morte pääsi vaihtopelaajana kentälle Portugalin viimeisessä alkulohko-ottelussa.
Värriön tutkimusasema
Värriön tutkimusasema on pohjoisessa Sallassa, Värriötunturin pohjoispuolella, keskellä erämaata oleva Helsingin yliopiston tutkimusasema. Sinne päästäkseen on kuljettava Savukoskelta pohjoiseen Martin, Tulppion ja Ainijärven rajavartioston kautta. Autolla ei pääse perille saakka. Aseman perusti professori Erkki Pulliainen vuonna 1967. Alueella on erinomaiset mahdollisuudet erämaaeläimistön tutkimiseen, kun erämaat ympäröivät asemaa joka suunnasta. Värriötunturien noin kymmenen kilometriä pitkä tunturijakso on lähellä asemaa, samoin kuin Värriön luonnonpuisto. Laajat metsät leviävät tunturien juurella. Alkuun asema keskittyi suureksi osaksi suurpetotutkimukseen, mutta myöhemmin on tutkittu Lapin luontoa monipuolisesti. Tärkeä osa tutkimusta on talvinen eläinten jälkiseuranta, josta on kertynyt aineistoa koko tutkimusaseman toiminnan ajalta.
Karanovon kulttuuri
Karanovon kulttuuri vallitsi noin 6000 eaa. (kalenterivuotta) alkaen Bulgariassa.
Karanovon kulttuuri oli tyypillinen keramiikkaa valmistanut neoliittinen maatalouskulttuuri, jossa ihmiset asuivat kylissä, viljelivät maata ja kasvattivat karjaa.
Kulttuurin löytöpaikkoja ovat mm Azmak.
Samaan aikaan oli Marmarameren ympärillä Finkirtepen kulttuuri, ja Kreikassa Sesklon kulttuurin asutusta.
Åsa Larsson
Åsa Larsson (s. 28. kesäkuuta 1966) on ruotsalainen rikoskirjailija.
Åsa Larsson syntyi Uppsalassa ja muutti nelivuotiaana perheensä kanssa Kiirunaan, jossa hän kasvoi ja vietti nuoruutensa. Hän opiskeli oikeustiedettä Uppsalan yliopistossa erikoistuen veroasioihin. Ennen kirjailijanuraansa hän työskenteli juristina Gävlen ja Tukholman käräjäoikeuksissa sekä lääninoikeudessa Nyköpingissä.
Larsson alkoi kirjoittaa esikoisromaaniaan "Aurinkomyrsky" ollessaan äitiysvapaalla. Imettämisen ja vaipanvaihtojen keskellä alkoi kehittyä Kiirunan maisemiin sijoittuva kokonainen kirjasarja. ”En niinkään halunnut kirjoittaa erityisesti dekkaria, vaan tärkeintä on kertoa hyvä tarina”, kertoo Larsson. Tapahtumapaikka Kiiruna on myös Larssonin suvun kotiseutua. Kirjailijan isä on kiirunalainen suomenkielinen kirjastonhoitaja, jolta Åsa peri rakkautensa kirjoihin ja lukemiseen. Hänen äitinsä on kotoisin Tornionjokilaaksosta ja puhuu suomen kielen murretta, meänkieltä. Åsa itse ei kuitenkaan puhu suomea.
Larsson asuu Tukholman lähistöllä miehensä ja kahden lapsensa, 6-vuotiaan Stellan ja 4-vuotiaan Leon kanssa. Åsa Larssonin isoisä Erik Larsson eli "Kiiruna-Lasse" oli tunnettu hiihtäjä, joka voitti kultaa vuoden 1936 talviolympialaisissa. Myöhemmin hän toimi esikoislestadiolaisena saarnaajana Kiirunassa.
Larssonin esikoisteos "Aurinkomyrsky" ilmestyi vuonna 2003 ja siitä tuli arvostelu- ja myyntimenestys. Ruotsin dekkariakatemia palkitsi "Aurinkomyrsky"-romaanin vuoden 2003 parhaana esikoisjännärinä. Larssonin toinen teos "Sudentaival" ilmestyi vuonna 2004 ja se palkittiin Ruotsissa vuoden parhaan dekkarina.
Larssonin dekkarit ovat suosittuja Pohjoismaissa ja ovat tehneet kansainvälisen läpimurron. Niitä on käännetty muun muassa suomeksi, englanniksi, italiaksi, hollanniksi, norjaksi, tanskaksi ja saksaksi. Pohjois-Ruotsin pikkukaupunkiin sijoittuva "Sudentaival" -dekkari ilmestyi kymmenessä maassa. Sandrew Metronome on ostanut kolmen kirjan filmioikeudet ja "Aurinkomyrsky" -elokuva tuli Suomen elokuvateattereihin keväällä 2008.
Larssonin kirjojen päähenkilö on juristi Rebecca Martinson, joka ei yhtymäkohdista huolimatta ole kirjailijan omakuva. Larssonin kirjoissa heijastuu tukholmalaisen asianajotoimiston kiireinen työyhteisö ja snobbailevat juristit, mutta toisaalta Pohjois-Ruotsin pikkukaupungin sekä hyvät (ihmisten yhteisöllisyys) että synkät puolet (alkoholismi, perheväkivalta, sisäänpäinkääntyneisyys, masentuneisuus). Larsson on ilmeisesti hyödyntänyt dekkareissaan omia kokemuksiaan juristina.
Kaakkoiset lappalaiset
Kaakkoiset lappalaiset tai lopilaiset (, ) olivat useiden, lähinnä venäläisten, arkeologien ja kielitieteilijöiden mukaan mukaan suomalais-ugrilainen ryhmä, joka asui Valgetjärven ympäristössä nykyisillä Vologdan ja Arkangelin alueilla sekä Karjalassa. Suomalaisista tieteentekijöistä asiaa on käsitellyt Janne Saarikivi paikannimitutkimuksissaan. Kaakkoisia lappalaisia luonnehditaan saamelaisten sukulaiskielihaaran edustajiksi. Myös Keski- ja Etelä-Suomessa, erityisesti Savossa ja Karjalassa asuneiden lappalaisten oletetaan olleen heille läheistä sukua. Kaakkoisten lappalaisten kieli sammui viimeistään 1600-luvulle mennessä, mutta siitä on jäänyt viitteitä paikannimistöön.
Unleash the Fury
Unleash the Fury on Yngwie Malmsteenin järjestyksessään kuudestoista studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2005 levymerkillä Spitfire Records.
Tavuš
Tavuš () on yksi Armenian maakunnista ("marz"). Maakunta sijaitsee maan koillisosassa. Pohjoisessa naapurina on Georgia ja idässä Azerbaidžan. Tavušin pinta-ala on 2 704 neliökilometriä ja asukkaita alueella on 121 963 (2001). Asukkaista 57 513 oli miehiä ja 64 450 naisia. Maakunnan pääkaupunki on Ijevan. Muut kaupungit ovat Ayrum, Noyemberyan, Dilijan ja Berd.
Tavušin naapurimaakunnat ovat Geghark'unik' etelässä, Kotajk' lounaassa ja Lorri lännessä.
Maakunnan sisällä on myös kaksi Armenian kontrollissa olevaa Azerbaidžanin eksklaavia, Barxudarlı ja Yuxarı Əskipara.
Tavušin maakunta muodostuu 62 yhteisöstä ("hamaynkner"), joista viisi on kaupunkeja ja ne on alla olevassa luettelossa lihavoituina. Loput 57 yhteisöä ovat maalaiskuntia.
Jalkaväkirykmentti 12 (jatkosota)
Jalkaväkirykmentti 12 (JR 12) eli niin sanotut Jänkäjääkärit oli 6. divisioonan yksikkö jatkosodassa, jonka rungon muodostivat välirauhan aikaisen 12. prikaatin yksiköt täydennettynä Sallan alueelta perustetuilla yksiköillä.
Jalkaväkirykmentti 12:n sotatie kulki Sallasta Alakurtin, Kiestingin, Karhumäen ja Poventsan kautta Ihantalaan. Rykmentti osallistui myös Lapin sotaan. Rykmetti oli pitkään hajotettuna eli I ja III pataljoona lähti kohti itää Hautajärven kylästä, kun taas II patljoona (Koskimaa) oli sodan alusta saakka alistettuna JR 53:lle eli osallistui Kuusamon suunnan taisteluihin. Rykmentti oli kokonaan yhdessä vasta marraskuun taisteluissa Kiestingin rintamalla. Rykmentti oli Ihantalan taisteluissa ratkaisuasemassa ja sai siitä kunnianimen ”Ihantalan lukko”.
Arkistolaitoksen Suomen sodissa 1939–45 menehtyneiden tietokannan mukaan Jalkaväkirykmentti 12 menetti 1 347 sotilastaan kuolleina jatkosodassa syyskuun 14. päivään 1944 mennessä. Heistä kaatui 1 005, menehtyi haavoittuneena 221, katosi ja vahvistettiin myöhemmin kuolleiksi 39 ja menehtyi sotavankeudessa 25. Lisäksi 57 sotilasta kuoli muista syistä.
Rykmentin tappiot menehtyneinä olivat saman tietokannan mukaan erityisen raskaat hyökkäysvaiheessa. 31.12.1941 mennessä menehtyneitä oli jo peräti 771. Sen sijaan kesä-heinäkuussa 1944 selvästi vähemmän: 228.Rykmentti sai lähes määrävahvuuksien mukaisen varustuksen ns. varusmiesrykmenttinä, joten sen varustus oli pääosin parempi kuin divisioonan muiden rykmenttien.
Palonsuoja-aine
Palonsuoja-aine eli palonestoaine on kemikaali, joka estää tai hidastaa tulen leviämistä aineessa.
Palonestoaineita käytetään muun muassa tekstiileissä.
Aineet voivat toimia neljällä mekanismilla
Myrkyllistä bromia sisältäviä palonestoaineita pidetään terveydelle ja ympäristölle vaarallisina. On esimerkiksi osoitettu, että palonestoaineet häiritsevät niin sanottujen Purkinjen solujen kehitystä pikkuaivoissa estämällä kilpirauhashormonien toimintaa. Suomessa ja EU:ssa bromattujen bifenyylien käyttäminen palonestoaineena tekstiileissä kiellettiin 1990-luvulla. Ne pyritään korvaamaan booriyhdisteillä.
Kiilto Oy ja professori Carl-Erik Wilénin tutkijaryhmä Åbo Akademin kemiantekniikan laitokselta ovat kehittäneet yhteistyössä myrkyttömiä palonestoaineita. Niiden kaupallistaminen on kallista EU:n vaatiman Reach-rekisteröinnin vuoksi, ja esimerkiksi eri polymeerien variaatiot täytyy rekisteröidä erikseen. Jotta rekisteröinnin kustannukset saadaan katettua, täytyy valmiille tuotteille olla suuret markkinat. Ensimmäiset palonestoaineet ovat yhdistelmä sellaisia yhteistyössä kehitettyjä aineita, joiden Reach-rekisteröinti on jo tehty. Esimerkiksi puupohjaisten materiaalien suojaamiseen tarkoitetulla aineella käsitelty paperi hiiltyy, mutta ei pala. Wilénin tutkijaryhmän kehittämät uudet halogeenittomat aineet ovat rikin ja typen sidokseen perustuvia sulfeeniamideja. Ne estävät kemialliset prosessit, jotka ylläpitävät palamista. Aineita tarvitaan vain pieni määrä, alle prosentti suojattavan materiaalin painosta. Sulfeeniamideilla voi pinnoittaa tai niitä voi imeyttää materiaalliin. Näin saadaan esimerkiksi palosuojattua muovia tai maalia. Sulfeeniamidien Reach-rekisteröinti on vielä kesken.
Palonestoaineiden tarpeeseen voi vaikuttaa valinnoilla. Esimerkiksi puuvillasta tehty vaate ei pala niin kovin herkästi, eikä siten tarvitse palonestokäsittelyä. Tekokuinen vaate taas voi palaa rajusti ja sulaa käyttäjänsä ylle. Jos tekokuituinen vaate on lisäksi väljä käyttäjänsä päällä, paloa ylläpitävää ilmaa pääsee runsaasti sen ympärille. Tekokuituisten vaatteiden palonestoaineina käytetään muun muassa orgaanisia bromiyhdisteitä, esimerkiksi tetrabromibisfenoli A:ta.
Marjaniemen Uimarit
Marjaniemen Uimarit ry (MaU) oli helsinkiläinen uintiseura. Seura perustettiin vuonna 1948 Itä-Helsingin Marjaniemessä. Uimarit toimivat aluksi paikallisessa melontaseurassa, Marjaniemen melojissa, mutta kaupungin rakentaman uimarannan valmistuttua uimarit järjestäytyivät omaksi seurakseen.
Toiminnan alkuvaiheessa keskeistä oli lasten uimaopetuksen organisointi. Uimakoulusta oli luontevaa siirtyä kilpauinnin pariin. Jo vuonna 1952 ensimmäinen seuran uimari ylsi tyttöjen nuorten Suomen mestaruuteen. Eila Pyrhönen saavutti lukuisien Suomen mestaruuksiensa ja kansainvälisten menestystensä huippuna 100 metrin perhosuinnissa neljännen sijan Tokion olympialaisissa 1964. Pyrhösen EM-pronssi vuodelta 1966 oli ainoa suomalaisen naisen pitkällä radalla saavuttama arvokisamitali ennen Hanna-Maria Seppälän MM-kultaa v. 2003. Myös Janne Blomqvist ja Riikka Ukkola ovat edustaneet seuraa olympialaisissa upealla kilpailu-urallaan.
Vuosina 1965–1973 harjoitti MaU myös vesipallotoimintaa päästen silläkin sektorilla mestaruussarjaan. Vesipallosta jouduttiin luopumaan hallitilan puutteen vuoksi. Vuonna 1980 toiminta keskitettiin pääosin uuteen Vuosaaren uimahalliin.
Marjaniemen Uimarit on kasvattanut nuoria kilpauimareita ikäkausisarjojen kansalliselle huipulle 1990- ja 2000-luvuilla. Vuonna 2002 MaU oli yhteispisteissä paras seura Nuorten Talvikisoissa Raumalla ja vuonna 2005 Nuorten lyhyen radan mestaruuskisoissa Tampereella.
Vuoden 2011 alussa tapahtuneessa seurafuusiossa MaU ja Vetehiset yhdistyivät uudeksi seuraksi, ORCA Helsinki ry.
Lee Cooper
Lee Cooper on englantilainen farkkumerkki. Lee Cooperia alettiin tehdä myös Suomessa 1970-luvun puolivälissä suomalaisilla malleilla, joten sitä voitiin vuoteen 2014 saakka kutsua myös suomalaiseksi farkkumerkiksi.
Lee Cooperia teki Suomessa Blueman ja Suomen Lee Cooperit suunnitteli Irja Leimu, joka oli aiemmin ollut suunnittelijana muun muassa Vaaksalla, Kestilällä ja Ruskatexillä. "Peffasta istuu, reisistä svengaa" oli suomalaisten Lee Coopereiden mainoslause, mikä kertoo paljon siitä, millaisiin farkkuihin pyrittiin. Lee Cooper International oli niin tyytyväinen Irja Leimun suunnittelemaan takataskutikkaukseen, että se otti sen farkkuihinsa. Farkkujen, farkkuliivien yms. lisäksi Suomessa suunniteltiin maihari (maihinnousutakki), josta tuli menestys. Iskevän ja värikkään mainoskampanjan avulla Lee Cooper pääsi farkkujen valioluokkaan, jossa olivat 1970-luvulla Bee Gee, Beavers, Falmers, Lee, Mic Mac ja Wrangler.
Lee Coopereita tehtiin pitkään Suomessa, valmistajananaan M.A.S.I Company. Loppuvuodesta 2014 yritys kuitenkin siirsi farkkujen valmistuksen Suomen Keiteleeltä Viroon. Jo vuonna 2004 oli osa Suomen tuotannosta (Viitasaaren farkkuvalmistus) ulkoistettu Viroon.
Muromin metroasema
Muromin metroasema () on Fukuokan kaupungin Sawaran suuralueella sijaitseva metroasema. Asema on toinen asema Kūkō-linjalla Meinohaman aseman päästä lukien. Asema avattiin 26. heinäkuuta 1981 ja sinne asennettiin turvaportit ensimmäisenä Kyūshūn saarella 6. joulukuuta 2003.
Aseman lähistöllä sijaitsevat muun muassa:
Meinohaman metroasema
Meinohaman metroasema () on Fukuokan kaupungin Sawaran suuralueella sijaitseva metroasema. Asema on ensimmäinen asema Kūkō-linjalla ja Chikuzen-junalinjan ensimmäinen asema. Asema yhdistää juna- ja metroliikenteen kahdella päälinjalla ja sen edessä sijaitsee linja-autoterminaali.
Meinohaman aseman vanhin rakennus avattiin 15. huhtikuuta 1925 palvelemaan Pohjois-Kyūshūn junaliikennettä. 22. maaliskuuta 1983 avattiin yhtenäinen linja Fukuokan lentoasemalta Karatsun kaupunkiin. Vanha rautatielinja kulkee asemalta Hakatan asemalle.
Aseman läheisyydessä sijaitsevät muun muassa:
Gofukumachin metroasema
Gofukumachin asema () on Fukuokan kaupungin Hakata-kun suuralueella sijaitseva metroasema. Gofukumachin asema toinen asema Hakozaki-linjalla. Asema on avattu 20. huhtikuuta 1982.
Aseman lähistöllä sijaitsevat muun muassa:
Alkaliparisto
Alkaliparistot ovat paristoja, jotka kehittävät energiaa sinkin ja mangaanidioksidin (MnO) välisissä reaktioissa.
Alkaliparistoissa anodi on tehty sinkkijauheesta ja katodi mangaanidioksidista. Alkaliparistot käyttävät elektrolyyttinä kaliumhydroksidiä (KOH), missä ne eroavat sinkki-hiili-paristoista, jotka käyttävät joko ammoniumkloridia tai sinkkikloridia. Puolireaktiot ovat:
ja
Ajan myötä alkaliparistot ovat alttiita vuotamaan emäksistä kaliumhydroksidia, joka saattaa aiheuttaa hengitys-, silmä- tai ihoärsytystä. Vuotoja voidaan estää laittamalla yhteen laitteeseen vain saman tyypin paristoja, vaihtamalla kaikki paristot samaan aikaan ja poistamalla ne laitteista varastoinnin ajaksi.
Warsteiner
Warsteiner on saksalaisen Konrad Cramerin vuonna 1753 perustaman "Warsteiner Brauerei Haus Cramer KG" -panimon valmistama olutmerkki. Warsteiner-nimellä markkinoitavat oluet ovat verrattain suosittuja; niitä myydään yli 60 maassa, ja kyseessä on myydyin saksalainen olut yli 5 000 000 hehtolitran myynnillään. Warsteineria on saatavilla yli 35 000 baarista ja ravintolasta sekä yli 50 000 kaupasta. Warsteiner-oluita markkinoidaan ns. premium-tuotteina. "Warsteinilaista" tarkoittavan nimensä merkki saa kotipaikaltaan, Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa sijaitsevalta Warsteinin kaupungilta. Warsteiner-panimo sponsoroi ja panostaa voimakkaasti erilaisiin kansainvälisiin tapahtumiin, kuten esimerkiksi Formula 1:seen.
Simone Mareuil
Simone Mareuil (myös Simonne Mareuil, 25. elokuuta 1903 Périgueux Ranska – 24. lokakuuta 1954) oli ranskalainen näyttelijätär. Hän eli suurimman osan elämästään kotikaupungissaan Périgueux’ssa. Hän näytteli elämänsä aikana kahdessakymmenessä elokuvassa, joista tunnetuin on Luis Buñuelin ja Salvador Dalin klassikko "Andalusialainen koira".
Toisen maailmansodan aikana hän ei asunut synnyinseuduillaan, mutta sodan päätyttyä hän palasi Périgueux’hön, jossa hän vaipui syvään masennukseen. Hän teki polttoitsemurhan julkisella aukiolla valelemalla itsensä bensiinillä ja sytyttämällä tuleen. Hän oli kuollessaan 51-vuotias.
Metallien sähkökemiallinen jännitesarja
Jännitesarjalla kuvataan metallien taipumusta muodostaa kemiallisia yhdisteitä.
Metallit on järjestetty pienenevän hapettumiskykynsä mukaisesti, toisin sanoen litium hapettuu paljon helpommin kuin platina. Tämän johdosta jänniterajan avulla voidaankin ennustaa, tapahtuuko tietyn metallin ja jonkin toisen metallin ionien välinen hapettumis-pelkistymisreaktio. Atomimuodossa oleva epäjalompi metalli pelkistää ionimuodossa olevan jalomman metalli-ionin atomiksi. Joten esimerkiksi alumiini kykenee pelkistämään jokaisen sen jälkeen tulevan metallin ionin alkuaineatomiksi.
Jännitesarjassa esiintyvä epämetalli vety jakaa metallit epäjaloihin ja jaloihin. Epäjalot metallit hapettuvat happoliuoksissa vetyä vapauttaen. Jalometallit puolestaan hapettuvat vain ns. hapettavilla hapoilla (esim. typpihappo)
Epäjaloja metalleja on huomattavasti enemmän kuin jalometalleja. Menetelmä, jolla metalli voidaan eristää luonnossa esiintyvistä eli malmeista, riippuu metallin sijainnista jännitesarjassa.
Nimitys jännitesarja tulee siitä, että kahden eri metallin välillä on varausero eli jännite, joka saa aikaan sähkövirran. Jos upotetaan kaksi eri metallia sähköä johtavaan liuokseen, havaitaan niiden välillä jännite. Mitä kauempana metallit ovat jännitesarjassa toisistaan, sitä suurempi metallien välinen jännite on.
Oikeuslääketiede
Oikeuslääketiede on lääketieteen ala, jossa tehdään tutkimuksia rikoksen tutkinnan tai muun oikeudellisen päätöksenteon avuksi. Niillä pyritään selvittämään rikokseen liittyviä tapahtumia ja niihin sekaantuneita henkilöitä.
Oikeuslääketiede jakautuu oikeuskemiaan, oikeusantropologiaan ja seretologiaan eli isyyden selvittämiseen ja oikeuspsykiatriaan.
Oikeuslääketieteen laboratoriossa tehdään monia kokeita rikosten selvittämiseksi. Uhrien lääketieteellinen tunnistaminen ja kuolinajan määrittäminen on keskeistä alan työssä. Uusimpia menetelmiä on DNA-kartoitus. Sen avulla voidaan tunnistaa henkilö pienen veritahran tai hiusten juureen tarttuneiden ihosolujen perusteella. Menetelmän olennaisin osa on elektroforeesi, joka muistuttaa kromatografiaa, mutta jossa käytetään sähkövirtaa. Näytteestä eristetty perintöaines analysoidaan elektroforeesin avulla. Se todistaa henkilöllisyyden samalla tavalla kuin sormenjäljet. Alaan kuuluvat myös hoitovahinkojen selvittäminen ja liikennelääketieteen eri tehtävät.
Saksan rikoslaki vuodelta 1532 sisälsi säädöksen, että rikoksen selvittämisessä on käytettävä asiantuntija-apua, jos kyse on murhasta, lapsenmurhasta, abortista tai salatusta raskaudesta. Tämä johti vähitellen siihen, että tuomioistuimet käyttivät asiantuntijoina alaa tuntevia lääkäreitä. Omaksi erikoisalakseen oikeuslääketiede kohosi kuitenkin vasta 1950-luvulla. Suomeen perustettiin 1973 ensimmäiset oikeuslääkärin virat (lääninhallituksiin lääninoikeuslääkärit).
IBM 3270
IBM 3270 on IBM:n valmistama tietokonepäätteiden sarja, jonka laitteita on käytetty lähinnä yhtiön suurkoneiden kanssa. Nämä päätteet ovat lohkopohjaisia: toisin kuin merkkipohjaiset päätteet (esimerkiksi suurin osa Digital Equipment Corporationin VT-sarjasta) ne kommunikoivat käyttäen kokonaisuuksia, "tietovirtoja" (), yksittäisten merkkien sijaan.
Ensimmäiset 3270-sarjan laitteet esiteltiin 1970-luvun alkupuolella.
Nykyään IBM on käytännössa lakkauttanut sarjan, ja pääte-emulointi on korvannut laitteiden käytön.
Janne Bergh
Janne Bergh (s. 27. tammikuuta 1967 Oslo) on suomalainen kouluratsastaja. Hän on syntyjään norjalainen, mutta vuodesta 1992 Suomen kansalainen. Uransa aikana hän on voittanut kultaa senioreiden SM-kouluratsastuksessa neljästi, sekä kaksi hopeaa ja kolme pronssia. Lisäksi hän on senioreiden nelinkertainen hallimestari, nelinkertainen kouluratsastuksen SM-joukkuekultamitalisti, kolminkertainen joukkuehopeamitalisti ja hänelle on myönnetty Suomen Ratsastajainliiton (SRL) valiomerkki kouluratsastuksesta. Bergh on myös saanut SRL:n mestariratsastajamerkin. Bergh on liiton hyväksymä valmentaja.
Ennen Suomeen muuttoaan hän voitti Norjan junioreiden ja nuorten kouluratsastuksen mestaruudet. Tänäkin päivänä Bergh on aktiivinen toimija Helsingin Ratsastajat ry:ssä sekä Kouluratsastuksen kannatusyhdistys ry:ssä.
Bergh oli mukana Sydneyn olympialaisissa, ja hänen oli tarkoitus osallistua kouluratsastuskilpailuun Suomen joukkueessa. Tämä kuitenkin peruuntui, kun Chimkent, hevonen jolla hänen oli tarkoitus kilpailla, loukkaantui kilpailupaikalla ennen suoritusta.
Janne on Norjassa naisen nimi, ja Janne Bergh onkin naispuolinen.
Talley Defense Systems
Talley Defense Systems on 1960 perustettu yhdysvaltalainen puolustusvälineyritys, joka valmistaa pääasiassa panssarintorjuntaan käytettäviä sinkoja, rypälepommeja sekä bunkkerinmurtamiseen käytettäviä sinkoja. Yhtiön osti vuoden 2006 lopulla tytäryhtiökseen Nammo AS, joka on Norjan valtion ja pääasiassa suomalaisomisteisen Patria Oyj:n keskenään puoliksi omistama yhtiö sen jälkeen kun ruotsalainen Saab AB myi siitä osuutensa.
Arto Räty
Arto Tuomas Räty (s. 25. lokakuuta 1955 Parikkala) on suomalainen entinen upseeri, sotilasarvoltaan kenraaliluutnantti evp. Prikaatikenraaliksi Räty ylennettiin vuonna 2004 ja kenraaliluutnantiksi vuonna 2010.
Rädyn ura huipentui Suomen puolustusministeriön kansliapäällikkönä tammikuusta 2011 vuoden 2015 loppuun, minkä jälkeen hän jäi eläkkeelle. Räty toimi myös Turvallisuuskomitean puheenjohtajana vuoden 2015 loppuun. Helmikuusa 2016 hän aloitti johtotehtävissä Fortumilla.
Arto Räty valmistui Kadettikoulusta vuonna 1979. Sotakorkeakoulun maasotalinjalta hän valmistui 1989, ja yleisesikuntaupseerin tutkinnon Räty suoritti samana vuonna. Lisäksi hän on suorittanut opintoja Yhdysvalloissa, Ruotsissa ja Saksassa.
Valmistumisensa jälkeen Räty toimi toimistopäällikkönä Helsingin sotilaspiirin esikunnassa 1989–1992. Pääesikunnassa hän työskenteli osastoesiupseerina operatiivisella osastolla 1992–1994 ja apulaisosastopäällikkönä kansainvälisellä osastolla 1997–2000. Näiden toimien välissä hän oli apulaissotilasasiamiehenä ja Naton yhteysupseerina Brysselissä vuodet 1994–1997.
Vuonna 2000 Räty toimi Suomen pataljoonan komentajana KFOR-operaatiossa Kosovossa. Sieltä hän siirtyi jo samana vuonna Porin prikaatin komentajaksi, missä tehtävässä hän toimi vuodet 2000–2002. Sen jälkeen hän toimi maanpuolustuskurssien johtajana Maanpuolustuskorkeakoulussa 2003–2004, minkä jälkeen vuosina 2004–2008 hän johti puolustusministeriön kansallisen puolustuspolitiikan yksikköä.
Vuosina 2008–2009 Räty palveli Maavoimien esikuntapäällikkönä. Vuosina 2009–2010 hän toimi operaatiopäällikkönä Puolustusvoimain pääesikunnassa. Hänet ylennettiin kenraaliluutnantin arvoon jälkimmäisenä päällikkövuotenaan.
Suomen puolustusministeriön kansliapäällikkönä hän toimi 2011–2015, ja hän haki tähän tehtävään uudelle viisivuotiskaudelle yhtenä viidestä hakijasta, ja monet pitivät häntä ennakkosuosikkina ja hänestä povattiin jopa puolustusvoimain komentajaa.
Syksyllä 2015 Sipilän hallituksen puolustusministeri Jussi Niinistön (ps) esitti Rädyn seuraajaksi kuitenkin insinöörikenraalimajuri Jukka Juustia. Poliittisen väännön ja julkisen keskustelun jälkeen hallitus nimitti Juustin, ja Rädyn virkakausi päättyy vuoden 2015 lopussa.
Vuonna 2006 Räty johti työryhmää, jonka suosituksena oli hankkia kaksi ilmatankkaus-kuljetuslentokonetta. Tyypiksi työryhmä suositteli Airbusin A330 MRTT-monitoimikonetta, jotka maksavat arviolta 150 miljoonaa eroa kappaleelta. Niiden avulla voitaisiin hankkia kaikille F-18 Hornet -lentäjille ilmatankkauspätevyys ja käyttää niitä pääasiassa Finnairin käytössä, mistä otettuna ne voitaisiin muuttaa vuorokauden kuluessa sotilaallista käyttöä varten.
Harry Markowitz
Harry Max Markowitz (s. 24. elokuuta 1927 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen taloustieteilijä.
Markowitz sai Nobelin taloustieteen palkinnon vuonna 1990 yhdessä Merton Millerin ja William Sharpen kanssa ansioistaan rahoitusteorian kehittäjänä. Hän on tutkinut erityisesti portfolioteoriaa.
Markowitz toimii Rady School of Managementin professorina Kalifornian yliopistossa San Diegossa. Opiskeltuaan Chicagon yliopistossa hän on työskennellyt useiden maineikkaiden yliopistojen ja RAND Corporationin palveluksessa.
Oona Louhivaara
Oona Verona Louhivaara (s. 29. lokakuuta 1987 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Parhaiten hänet tunnetaan Juulia Aution roolista "Salatut elämät" -televisiosarjasta. Louhivaara kuvasi ensimmäisen kohtauksensa sarjassa lokakuussa 2006, ja hänen roolihahmonsa Juulia Autio tuli ruutuun keväällä 2007. Alkuvuonna 2009 Louhivaarasta kuvattiin viimeiset kohtaukset "Salatuissa elämissä", ja hänen roolihahmonsa Juulia Autio poistui sarjasta syksyllä 2009. Eräässä yleisöäänestyksessä hänen roolihahmonsa valittiin suosikkihenkilöksi. Oona kertoi poistumisensa yhdeksi syyksi sen, ettei hän halunnut leimautua "Salkkareiden Juuliaksi". Hänet tunnetaan myös Yle TV2:n nuortensarjasta "Laura", jossa hän esitti sarjan päähenkilöä Laura Koivistoa. Sarjaan on tehty kolme kautta: "Laura", "Laura kesäleirillä" ja "Laura kaupungissa". Vuonna 2001 hän näytteli 12–15-vuotiaiden nuorten käsikirjoittamassa "Kyytiä Moosekselle" -elokuvassa.
Poistuttuaan Salkkareista Louhivaara on pitänyt hiljaiseloa. Vuonna 2015 hän synnytti esikoisensa ja onkin keskittynyt äitiyteen.
Vapautettu Jerusalem
Vapautettu Jerusalem () on Torquato Tasson (1544–1595) vuonna 1581 kirjoittama italiankielinen eeppinen runoelma.
Runoelmassa kerrotaan lavean sepitteellisesti ensimmäisen ristiretken tapahtumista, jolloin ranskalaisen ritarin ja ylimyksen Godefroy de Bouillonin johtamat kristityt taistelivat muslimeita eli saraseeneja vastaan, jotta piiritetty Jerusalem saataisiin vapautetuksi.
Kirjan teksti koostuu kahdestakymmenestä eripituisesta runoelmasta, jotka puolestaan koostuvat kahdeksanrivisistä säkeistöistä.
Teos sijoittuu tyylillisesti renessanssin ritarirunouteen ja -kirjallisuuteen sekä tietenkin italialaisen eeppisen runouden lajiin. Tasso käyttää paljon hyväkseen tapahtumia ja henkilöitä, jotka ovat mukana myös Ludovico Arioston teoksessa "Raivoisa Roland" ("Orlando furioso"). Runoissa on lisäksi vahvoja vaikutteita Homeroksen ja Vergiliuksen teoksista, erityisesti kerrottaessa piiritystekniikasta ja sodankäynnin taidosta.
Aihetta on käsitelty useasti myös oopperoissa, ja varsinkin ”Armide” on sävelletty useasti. Säveltäjien joukosta mainittakoon Jean-Baptiste Lully, Christoph Willibald Gluck, Gioacchino Rossini, Joseph Haydn sekä Antonín Dvořák.
Rauno Tuuna
Rauno Uolevi Tuuna (22. joulukuuta 1929 – helmikuu 2007) oli raumalainen iskelmälaulaja, säveltäjä ja sanoittaja, jonka tunnetuin kappale on "Rauma, Rooma, Pariisi".
Hän voitti vuonna 1986 Vuoden Merimieslauluesitys – Kotkan Ruusu –kiertopalkinnon. Ainoan albuminsa Tuuna julkaisi vuonna 1980. Levyllä häntä säestää raumalainen yhtye Hariolax. Levyltä löytyy myös kolme Hariolaxin laulusolistin Jukka Koiviston sävellystä.
Alex Winter
Alexander ”Alex” Winter (s. 17. heinäkuuta 1965 Lontoo) on englantilainen näyttelijä ja ohjaaja.
Winterin tanssijavanhemmat Ross Winter ja Gregg Mayer kannustivat poikaansa tanssijanuralla, ja tämä kävi Lontoossa tanssitunneilla 4–7-vuotiaana. Perheen muutettua Lontoosta Missouriin Alex päätyi elokuvatuotannon laitokselle New Yorkin yliopistossa.
Vuonna 1995 Winter meni naimisiin Sonia Y. Dawsonin kanssa ja heille syntyi poika vuonna 1998.
Pariisi–Nizza-ajo 2005
Pariisi–Nizza-ajo 2005 ajettiin perinteisenä polkupyörien etappiajona 6.– 13. maaliskuuta 2005.
Kilpailuun lähti kaikkiaan 168 kilpailijaa, joista maaliin asti ajoi ja siten loppuajan sai 94 kilpailijaa.
Erik Berg
Erik (ven. Kirill) Berg (6. lokakuuta 1876 Theal, Liivinmaa – 1. tammikuuta 1945 Pariisi, Ranska) oli baltiansaksalaista syntyperää ollut kreivi, joka toimi virkamiehenä Suomessa ja senaattorina niin sanotussa amiraalisenaatissa vuosina 1909–1917.
Erik Bergin isä oli kreivi Fredrich Georg Magnus Berg ja äiti vapaaherratar Maria Katarina Bruun. Erikin isoisä oli Suomessa 1800-luvun puolivälissä kenraalikuvernöörinä toimineen Friedrich Wilhelm Rembert von Bergin veli. Kenraalikuvernööri Berg adoptoi balttilaisen sukulaispoikansa ja hän sai siten suomalaisen kreivin arvon. Erik Berg teki aluksi sotilasuran keisarillisen Venäjän palveluksessa. Hän kävi koulunsa Pietarissa suorittaen asepalveluksensa keisarinna Maria Fjodorovnan chevalierkaartissa 1897–1898 ja upseerintutkinnon Nikolajevin ratsuväkiopistossa 1898. Ero aktiivipalveluksesta tapahtui marraskuussa 1900.
Berg siirrettiin Suomen kenraalikuvernöörin käyttöön 22. marraskuuta 1900. Hän toimi muun muassa Suomen valtionrautateiden vt. pääjohtajana 1904, kenraalikuvernöörin kanslian vt. päällikkönä 1906–1907 välittömästi ensimmäisen sortokauden jälkeen, jolloin viran silloinen hoitaja kenraaliluutnantti F. A. Seyn joutui luopumaan virasta ja lähtemään Suomesta. Berg toimi vuosina 1907–1909 Pietarissa keisarillisen hovin palveluksessa saavuttaen hoviseremoniamestarin arvon.
Toisen sortokauden alkaessa Suomen senaatin talousosaston venäläistyi, mikä tarkoitti, että aluksi jäseniksi nimitettiin luotettuja keisarillisen Venäjän tukijoita, joilla oli suomalainen tausta. Bergin koettiin kuuluvan tähän mahdollisten nimitettävien joukkoon. Hänestä tuli senaattori 19. lokakuuta 1909 kenraaliluutnatti Vladimir Markovin johtaman senaatin talousosaston kulkulaitostoimituskuntaan. Palveluksistaan keisarille ja Venäjälle kreivi Berg sai todellisen valtioneuvoksen arvon 4. huhtikuuta 1915. Senaattorin virkaa hän hoiti aina keisarillisen Venäjän kukistumiseen asti ja erosi lopulta 26. maaliskuuta 1917 muun amiraalisenaatin kanssa.
Berg siirtyi tämän jälkeen Ranskaan, jossa hän toimi liikemiehenä.
Dodge Durango
Dodge Durango on Dodgen suurin maasturi. Auto on seitsemänpaikkainen. Sen voisi siis sanoa olevan crossover.
Ensimmäinen sukupolvi perustui Dodge Dakotaan.
Koko tuotantokauden ajan saatavilla oli SLT, R/T ja SLT Plus varustelutasot, vuosina 1999-2000 oli myös Sport ja vuosina 2001-2003 SX.
Vuonna 2000 5.2 litrainen moottori korvattiin kehittyneemmällä 4.7 litraisella. Samana vuonna markkinoille tuli tehokas nelivetoinen R/T versio 5.9 -litraisella moottorilla.Toisen sukupolven Durango on huomattavasti edeltäjäänsä suurempi ja se perustuukin suurempaan Dodge Ram-malliin. Chryslerin oma versio autosta tunnetaan nimellä Chrysler Aspen. Durangosta tuli uuden sukupolven myötä täysikokoinen SUV ja samaa kokoluokkaa edeltäjän kanssa jatkaa uusi Dodge Nitro -malli.
Alkuperäiset varustelutasot olivat SXT, SLT, SLT Plus ja Limited, vuonna 2005 tuli lisäksi myös Adventurer -varustelutaso.
Vuodeksi 2007 esiteltiin kasvojenkohotuksen kokenut malli vuoden 2006 Dallasin autonäyttelyssä. Auton keula, etumaski, konepelti ja etuvalot ovat uudenlaiset, samoin lokasuojat ja pyörät. Uutuutena tulee myös elektroninen ajovakauden hallintajärjestelmä, rengaspaineen hallintajärjestelmä ja parkkitutka. Myös lattia ja takapenkki on uusittu.
Vuonna 2008 myyntiin on tulossa hybridikäyttöinen malli Durangosta.
Dodge esitteli kolmannen sukupolven Durangon internetissä 16. elokuuta 2010. Sitä valmistetaan Jeep Grand Cherokeen rinnalla Jefferson Assembly Plant -tehtaalla Detroitissa, Michiganissa. Uuden Durangon sarjatuontanto aloitettiin 14. joulukuuta 2010. Ensimmäinen mallivuosi oli 2011.
Kolmannen sukupolven Durangon facelift esiteltiin New Yorkin autonäyttelyssa 2013.
Kaksoismetalli
Kaksoismetalli (myös nimitystä bimetalli käytetään) on kahdesta eri tavalla laajenevasta metallista tehty liuska. Liuskat on liitetty toisiinsa kiinni niin, että ne pystyvät vapaasti laajenemaan. Tämä saa aikaan sen, että lämpötilan muutos muuttaa liuskan muotoa. Kaksoismetalli taipuu lämmetessään eri suuntaan kuin jäähtyessään.
Termostaatissa ja lämpöreleessä metalliliuskan taipuminen ohjaa kytkintä, joka käynnistää tai sammuttaa sähkölaitteen tietyssä lämpötilassa. Kaksoismetalliin perustuvissa lämpömittareissa metalliliuskan päähän on liitetty osoitin, joka kääntyy lämpötilan muuttuessa.
Pavel Koltšin
Pavel Konstantinovitš Koltšin (, 9. tammikuuta 1930 Jaroslavl, Neuvostoliitto – 29. joulukuuta 2010 Otepää, Viro) oli venäläinen hiihtäjä, joka edusti Neuvostoliittoa maastohiihdossa 1950- ja 1960-luvuilla. Hän urheili Moskovan Dynamo -urheiluseurassa.
Koltšin osallistui kaksiin talviolympialaisiin, joissa hän sai yhteensä neljä mitalia. Hänen pronssinsa 30 kilometrillä Cortina d'Ampezzon talviolympialaisissa 1956 oli ensimmäinen Pohjoismaiden ulkopuolelle palkittu olympiamitali maastohiihdossa. Hän voitti Cortinassa myös olympiakultaa 4 × 10 kilometrin viestihiihdossa sekä saavutti pronssia 15 kilometrillä ja sijoittui kuudenneksi 50 kilometrillä. Innsbruckin talviolympialaisissa 1964 hän saavutti vielä pronssia viestissä ja sijoittui kuudenneksi 15 kilometrillä.
Koltšin menestyi myös maailmanmestaruuskilpailuissa. Lahdessa 1958 hän saavutti kolme hopeamitalia (15 kilometriä, 30 kilometriä ja 4 × 10 kilometriä) ja Zakopanessa 1962 pronssimitalin viestissä.
Koltšin sijoittui 12. tammikuuta 1954 Sverdlovskin kisoissa 15 kilometrillä kolmanneksi. Hän voitti Holmenkollenin kisojen 15 kilometrin ja 50 kilometrin kilpailut vuonna 1958. Hänen vaimonsa, Alevtina Koltšina voitti olympiakultaa maastohiihdossa Innsbruckissa 1964.
Koltšin palkittiin eri kunniamerkein kotimaassaan. Hän vastaanotti Holmenkollen-mitalin vuonna 1963.
Hiihtouransa jälkeen Koltšin toimi vuosina 1968–1972 Neuvostoliiton hiihtojoukkueen päävalmentajana. Tämän jälkeen hän muutti vaimoineen Virossa asuvan poikansa luokse. Heille myönnettiin Viron kansalaisuus vuonna 1996.
Chrysler 300M
Chrysler 300M on luksusversio Chrysler Concordesta. Sen akseliväli on sama kuin Concordessa, mutta sen kori on kompaktimpi ja etu- ja takaylitykset ovat lyhyemmät. Autoa valmistettiin vuosina 1999-2004. Hinnaltaan 300M sijoittuu selvästi Concorden yläpuolelle. 300M mahtuu eurooppalaiseen 5-metrin luokkaan vientiautona, toisin kuin osittain samanlainen Chrysler LHS. Auto perustuu Chrysler LH -pohjalevylle.
Special -mallissa on puukuvioisten verhoilupaneelien tilalla hiilikuitukuvioiset paneelit, ja 3.5-litrainen moottori on hieman tehokkaampi. Ulkonäköä on paranneltu tuplapakoputkilla, 18-tuumaisilla vanteilla, helmalevikesarjalla ja Moparin alustasarjalla.
Vaihteistona on nelivaihteinen automaattivaihteisto (42LE) AutoStick-toiminnolla, joka mahdollistaa vaihteiden manuaalisen vaihtamisen. Vaihteiston välitykset eroavat muista LH-malleista, koska auton kiihtyvyyttä on pyritty parantamaan polttoaineenkulutuksen kustannuksella.
Vuonna 2002 auto sai uuden etumaskin.
Hillman Avenger
Hillman Avenger on aluksi Chrysler Europen ja myöhemmin PSA-konsernin vuosina 1970–1981 valmistama keskiluokan automalli, joka korvasi Hillman Minxin. Vuonna 1976 auton merkiksi vaihdettiin Chrysler, mutta vuonna 1979 PSA-konsernin ostettua Chrysler Europen autoa alettiin myydä Talbot-merkkisenä. Eri markkina-alueilla autoa on myyty monilla eri merkeillä ja mallinimillä, esimerkiksi osassa Euroopan maista Sunbeamina ja Pohjois-Amerikassa nimellä Plymouth Cricket. Mallin seuraajaksi esiteltiin vuonna 1978 Chrysler Horizon, joka pian kuitenkin muuttui Talbot-merkkiseksi.
Avenger esiteltiin keväällä 1970, ja se oli ensimmäinen ja viimeinen automalli, jonka Rootes Group kehitti ollessaan Chryslerin omistuksessa. Teknisesti Avenger ei ollut kovin edistyksellinen, sillä se oli takavetoinen ja siinä käytettiin työntötankomoottoreita sekä jäykkää taka-akselia. Ensimmäinen korimalli oli neliovinen sedan, vuonna 1972 esiteltiin lisäksi viisiovinen farmari, seuraavana vuonna myös sedanin kaksiovinen versio. Manner-Euroopassa autoa myytiin Sunbeam-merkkisenä, maasta riippuen mallinimenä oli joko Avenger tai 1300/1600.
Etelä-Amerikan markkinoille autoa valmistettiin Argentiinassa ja Brasiliassa Dodge-merkkisenä. Volkswagen Group omisti 49 prosenttia Chryslerin argentiinalaisesta osastosta, jonka se osti kokonaan itselleen vuonna 1980. Tämän seurauksena entistä Dodge 1500 -mallia alettiin vuodesta 1982 alkaen valmistaa Volkswagen-merkkisenä. Valmistus päättyi vasta vuonna 1990.
Syksyllä 1976 Hillman-merkistä luovuttiin ja Avengeria alettiin markkinoida Chrysler-merkkisenä. Tällöin malli koki myös kasvojenkohotuksen, jossa sen ulkonäköä muokattiin vastaamaan uutta Chrysler Alpine -mallia. Ohjaamoa uudistettiin aiempaa ergonomisemmaksi.
Taloudellisiin vaikeuksiin ajautunut Chrysler myi vuonna 1978 eurooppalaisen osastonsa ranskalaiselle PSA-konsernille, jolloin Avengerista tuli seuraavana vuonna Talbot-merkkinen. Autoon ei kuitenkaan enää tehty varsinaisia uudistuksia.
Chrysler Concorde
Chrysler Concorde oli neliovinen, täysikokoinen, etuvetoinen sedan, jota Chrysler valmisti vuodesta 1993 vuoteen 2004. Se korvasi Chrysler Fifth Avenue-mallin Chryslerin mallistossa. Concorde perustui Chrysler LH-pohjalevylle, ja johdettiin American Motorsin ja Renault'n suunnittelemasta Eagle Premier-mallista, ja sen sisarmalleja olivat Dodge Intrepid, Chrysler LHS, Chrysler New Yorker, ja Eagle Vision. Se oli "Car and Driver"-lehden Ten Best- eli Kymmenen parasta-listalla vuosina 1993 ja 1994.
Concorden muotoilu perustui vuonna 1987 esiteltyyn Lamborghini Portofino -konseptiautoon. Portofino sai aikaan Chryslerin päätos valmistaa tuotantomalli joka pohjautui Portofinon vallankumoukselliseen muotoiluun, jota kutsuttiin ”cab-forwardiksi”. Cab-forward-muotoilun tunnusmerkkejä olivat suuri, kalteva tuulilasi ja melko lyhyet etu- ja takaylitykset. Pyörät sijaitsivat aivan auton kulmissa, saaden aikaan paljon suuremmat tilat matkustajille kuin muut senaikaiset autot.
Concorden ensimmäinen sukupolvi esiteltiin vuoden 1992 Detroitin autonäyttelyssä vuoden 1993 mallina. Ensimmäistä sukupolvea valmistettiin vuoteen 1997 ja Concorde muotoiltiin kokonaan uusiksi vuodeksi 1998. Concorde Limited, joka oli 10 senttimetriä pidempi kuin perus-Concorde, esiteltiin vuonna 2002 korvaamaan lähes identtisen Chrysler LHS-mallin. Concorden, kuten myös Intrepidin, viimeinen tuotantovuosi oli 2004. Chrysler 300M:n (joka korvasi Eagle Visionin vuonna 1999) tuotanto loppui myös samana vuonna. Chrysler 300 korvasi Concorden vuonna 2004 vuoden 2005 mallina.
Moottorivaihtoehdot:
Akseliväli 113.0 tuumaa (287 cm).
Pituus 202.8 tuumaa (515 cm).
Leveys 74.4 tuumaa (189 cm).
Korkeus 56.3 tuumaa (143 cm).
Moottorivaihtoehdot:
Akseliväli 113.0 tuumaa (287 cm).
Pituus 209.1 tuumaa (531 cm).
Leveys 74.4 tuumaa (189 cm).
Korkeus 55.8 tuumaa (142 cm)
Chrysler Cordoba
Chrysler Cordoba on keskikokoinen ”personal luxury car” -luokan auto, jota valmistettiin kahden sukupolven verran vuosina 1975–1983.
Chrysler Cordoba mk1 tuli myyntiin vuonna 1975, Cordoba nimi tule argentiinalaisesta Cordoba -kolikosta, jota käytetään myös auton keulakoristeessa. Cordobasta tuli pian yksi Chryslerin menestystuotteista ja se valmistettiin Ontarion Windsorissa. Parin ensimmäisen vuoden ajan kysyntä ylitti valmistusmäärän vaikka valmistusmäärä vuodessa oli yli 150 000 kappaletta. Cordoban tullessa myyntiin juuri tämän luokan markkinat olivat kasvamassa ja auton muotoilu halpaan hintaan yhdistettynä teki siitä hyvin suositun. Auto perustuu Chryslerin B-pohjalevyyn.
Vuonna 1978 auto sai kasvojenkohotuksen jossa etuvalot muutettiin nelikulmaisiksi.
Vaihteistona on A727, kolmivaihteinen automaattivaihteisto.Chrysler Cordoba mk2 on edeltäjäänsä pienempi ja se perustuu Plymouth Volaren pohjalevyyn ja sen sisarmalliksi tuli Dodge Mirada. Auton muotoilu edeltäjäänsä verrattuna oli kulmikasta ja rumaa joten myyntikin jäi vähäisemmäksi.
Oscar Ustari
Oscar Alfredo Ustari (s. 3. heinäkuuta 1986 América, Buenos Airesin maakunta, Argentiina) on argentiinalainen jalkapallomaalivahti.
Ustari aloitti uransa Argentiinan pääsarjan Primera Divisiónin Independientessä, jonka pelaavaan kokoonpanoon hän nousi vuonna 2005. Kesällä 2007 hän siirtyi Espanjan pääsarjaan Primera Divisióniin Getafen joukkueeseen. Getafe maksoi Ustarista kuuden miljoonan euron siirtokorvauksen, joka oli seuran ennätys.
Getafessa Ustari debytoi 2–1-tappioon päättyneessä sarjaottelussa Valenciaa vastaan 26. syyskuuta 2007, mutta päävastuun kauden 2007–2008 sarjapeleissä kantoi joukkueen toinen argentiinalaismaalivahti Roberto Abbondanzieri. UEFA Cupin lohkovaiheessa ja pudotuspeleissä kaksikko jakoi peliajan puoliksi joukkueen yltäessä puolivälieriin. Espanjan cupissa Copa del Reyssä Ustari toimi joukkueensa ykkösmaalivahtina. Getafe ylsi kilpailun loppuotteluun, jossa Valencia oli kuitenkin parempi maalein 3–1.
Syyskuussa 2008 Ustari jätettiin ilman Getafen edustusjoukkueen pelinumeroa olympialaisissa sattuneen vakavan loukkaantumisen vuoksi. Hänen aiemmin käyttämänsä numero 1 annettiin Valladolidista lainalle hankitulle Jacobolle.
Vuonna 2012 Ustari siirtyi Argentiinan pääsarjassa Primera Divisiónissa pelaavaan Boca Juniorsiin.
Argentiinan maajoukkueessa Ustari teki debyyttinsä Norjaa vastaan 22. elokuuta 2006. Hän oli vuoden 2006 MM-kilpailuissa Argentiinan kolmosmaalivahtina.
Ustari on pelannut useita otteluita myös Argentiinan juniorimaajoukkueissa. Hän pelasi ykkösmaalivahtina Argentiinan voittaessa alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruuspronssin vuonna 2003 ja nuorten maailmanmestaruuden vuonna 2005. Elokuussa 2008 Ustari kuului kultaa voittaneeseen Argentiinan joukkueeseen Pekingin olympialaisissa. Hänen turnauksensa katkesi kuitenkin jo puolivälierävaiheessa Alankomaita vastaan pelatussa ottelussa tapahtuneeseen loukkaantumiseen, jonka odotetaan pitävän hänet sivussa pelikentiltä kahdeksan kuukauden ajan. Hän loukkasi vasemman polvensa nivelsiteet vaarattoman näköisessä tilanteessa nappulakengän tarttuessa nurmeen kiinni.