hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Lil Jon
Lil Jon (oikealta nimeltään Jonathan Smith, s. 17. tammikuuta 1971 Atlanta, Georgia) on amerikkalainen rap-artisti ja tuottaja. Hän on pioneereja rapin alalajissa crunkissa ja hänen ryhmänsä "Lil Jon & the East Side Boyz" on alalajin merkittävin tekijä. Lil Jon tunnetaan paksuista rastahiuksista ja isoista aurinkolaseista sekä koristeellisista hampaista.
Lil Jon valmistui Atlantan High Schoolista vuonna 1989. Hän toimi DJ:nä ennen kuin
Jermaine Dupri pyysi häntä töihin "So So Def":iin. Siellä työskennellessään hän samplasi mixejä muun muassa Usherille ja Too Shortille. Lil Jon oli töissä "So So Def:illä" vuodesta 1993 vuoteen 2000.
Vuonna 1996 hän tapasi "Big Sam"in ja "Lil Bo"n, tästä syntyi Lil Jon & the Eastside Boyz. Yhdessä he rupesivat tekemään ensimmäistä albumia "Get Crunk, Who U Wit". Albumilla oli single "Who You Wit", josta tuli varsin suosittu Atlantalaisissa yökerhoissa.
2001 Lil Jon ja Eastside Boyz palasivat tekemään seuraavaa albumia, "Put Your Hood Up", jolta julkaistu single "Bia Bia" oli yksi ladatuimpia kappaleita muun muassa MP3.com -sivustolla.
Seuraavana vuonna Lil Jon & the Eastside Boyz julkaisivat läpimurtoalbuminsa "Kings of Crunk", jonka kaksi singleä; "I Don't Give a Fuck" ja "Get Low" nousivat taas hiteiksi klubeilla.
Vuonna 2003 Lil Jon tuotti Usherin singlen "Yeah!", josta tuli yksi vuoden 2004 suurimmista hiteistä. Dave Chappelle on kertonut vitsejä omassa ohjelmassaan Lil Jonista, joissa hän sanoo vain kolmea sanaa, "Yeah!", "Okay!" ja "What?!". Tämä siitä syystä että Lil Jon toistaa sanoja lauluissaan monia kertoja. Lil Jon myös vieraili yhdessä sketsissä.
Lil Jon tuotti samana vuonna myös Ciaran hittisinglen "Goodies". Lil Jon julkaisi kuudennen albuminsa ja meni naimisiin vuonna 2004.
2005 Lil Jon tähditti Kornin musiikkivideota "Twisted Transistor", Snoop Doggin, Xzibitin ja David Bannerin kanssa.
Lil Jon esiintyi myös LMFAO:n kappaleessa "Shots" ja tyttö-yhtye Paridiso Girls kanssa kappaleessa "Patron Tequila".
Lil Jon käyttää kappaleissan Roland TR-808 rumpukonetta. Hänen musiikilleen tyypillistä on voimakas kielen käyttö, kappale Real Nigga Roll Call pääsi Guinnessin ennätystenkirjaan, sillä siinä kiroiltiin 295 kertaa, eli enemmän kuin missään muussa kappaleessa.
Kuinka miljonääri naidaan
Kuinka miljonääri naidaan on vuonna 1953 ensi-iltansa saanut elokuva, jonka ohjasi Jean Negulesco. Elokuvan pääosissa ovat Lauren Bacall, Marilyn Monroe ja Betty Grable. Se oli kaikkien aikojen ensimmäinen CinemaScope-menetelmällä kuvattu elokuva. Tuotantoyhtiö oli 20th Century Fox.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
Elokuva kertoo kolmesta mallista, jotka vuokraavat Manhattanilta ylellisen asunnon. Heidän tavoitteenaan on päästä naimisiin miljonäärien kanssa.
Bacallin esittämä Schatze Page on kolmikon johtohahmo. Kalliin asunnon tuoman pintakiillon avulla Schatze sekä Pola Debevoise (Monroe) ja Loco Dempsey (Grable) yrittävät soluttautua rahapiireihin. Vuokran naiset maksavat panttaamalla kalusteita.
Arkisesti pukeutunut Tom Brookman kiinnostuu Schatzesta, joka luulee tätä huoltoaseman työntekijäksi. Schatze alkaa tapailla vanhempaa ja varakasta J.D. Hanleyta (William Powell) tämän rahojen takia.
Loco taas tapailee tuimaa, naimisissa olevaa liikemiestä. He matkaavat miehen vuoristomajalle, jossa Loco kuitenkin rakastuu metsänvartijaan. He menevät naimisiin.
Pola on likinäköinen, mutta ei suostu käyttämään silmälaseja miesten nähden, sillä "miehet eivät pidä silmälasipäisistä tytöistä". Hän tapailee yksisilmäistä öljypohattaa. Lentokoneessa Pola tapaa silmälasipäisen miehen, jonka mielestä lasit tekevät Polasta entistäkin viehättävämmän. Pola päätyy hänen kanssaan naimisiin.
Samaan aikaan Schatze heilastelee sekä Tomin että Hanleyn kanssa. Hanley kosii Schatzea, joka suostuu. Loco ja Pola palaavat New Yorkiin heidän hääjuhlaansa. Alttarilla Schatze teeskentelee nyrjäyttäneensä nilkkansa ja keskeyttää seremonian. Hän kertoo Hanleylle, ettei voi naida häntä, koska rakastaa toista. Mies perääntyy auliisti ja hakee vieraana olevan Tomin paikalle. Schatze meneekin naimisiin Tomin kanssa.
Lopuksi kolme avioparia istuu hampurilaisbaarissa nauraen suunnitelmalle rikkaista avioliitoista. Kun Schatze kysyy Tomin tuloja, tämä ilmoittaa niiden olevan 200 miljoonaa dollaria, jota kaikki luulevat vitsiksi. Sitten Tom kaivaa käsiinsä setelitukon, asettaa tiskille tuhannen dollarin setelin ja kehottaa baarimikkoa pitämään vaihtorahat. Naiset pyörtyvät järkytyksestä. Miehet juovat maljan vaimoilleen.
Rayman
Rayman on Ubisoftin kehittämä ja julkaisema tasohyppelypeli. Peli on julkaistu vuonna PlayStationille ja Atari Jaguarille. "Rayman" on tavanomainen sivuttaisesti vierivä tasohyppelypeli, jossa irtoraajaisen päähahmon Raymanin pitää pelastaa värikäs maailmansa salaperäiseltä Mr. Darkilta.
"Rayman" on sivuttaisesti vierivä 2D-tasohyppelypeli. Pelin päätehtävä on vapauttaa kaikki Electoonit häkeistään ja voittaa Mr. Darkin kätyrit kuudessa maailmassa: Dream Forest (unenomainen metsä), Band Land (musiikkiteemainen paikka pilvissä), Blue Mountains (lumiset vuoret), Picture City (täynnä taidevälineitä), Caves of Skops (synkkä luolasto) ja Candy Chateau (makeislinnake). Vasta kun kaikki Electoonit on vapautettu häkeistään, Rayman voi mennä viimeiseen Candy Chateau -maailmaan. Muuten pelaajan pitää selvittää kentät pääsemällä puisen kyltin (jossa on huutomerkki) luo.
Ympäri kenttiä on ripoteltu pieniä kiiltäviä sinisiä palloja, joita kutsutaan Tingeiksi. Jos pelaaja kerää niitä sata, Rayman saa yhden ylimääräisen elämän. Tingejä voi käyttää myös maksuna ”The Magician” -hahmolle, jolloin pääsee salaiseen kenttään, jossa kaikki Tingit keräämällä Rayman voi voittaa yhden ylimääräisen elämän. Rayman saa myös pelin aikana useita parannuksia, kuten tehokkaamman kultaisen nyrkin, sinertävän nopeamman nyrkin, P-kirjaimella merkittyjä punaisia palloja, jotka parantavat Raymanin, ja paikallaan leijuvia keijukaisia, jotka kutistavat Raymanin.
Rayman sai palkinnon "Electronic Gaming Monthly" -lehdeltä parhaista pelimusiikeista ja parhaasta animaatiosta. Peli myi 900 000 kappaletta kahdessa vuodessa. Se on myös kaikkien aikojen parhaiten myynyt PlayStation-peli Isossa-Britanniassa, jossa sitä on myyty noin viisi miljoonaa kappaletta.
Mustakaulauikku
Mustakaulauikku ("Podiceps nigricollis") on uikkulintu. Se sekoitetaan usein mustakurkku-uikkuun. Mustakaulauikulla on mustakurkku-uikkuun verrattuna täysmusta ohuempi kaula. Pohjoismaissa mustakaulauikut pesii pieninä yhdyskuntina Etelä-Ruotsin ja Tanskan rehevillä järvillä. Joskus sitä tavataan myös Suomessa, ei tosin joka vuosi. Arvioiden mukaan Pohjoismaissa on noin 300 paria. Maailmalla mustakaulauikkua tavataan kaikissa maanosissa, Oseaniaa lukuun ottamatta.
GameSpy Arcade
GameSpy Arcade on ohjelma moninpelikumppanien löytämiseen internetissä. Tämä koskee etenkin strategiapelejä, urheilupelejä, tai muita pelejä missä palvelimelle liitytään yhtä aikaa. Ohjelma sisältää omat chat-kanavat pelien sopimiseen mikäli itse peli ei niitä tue. GameSpy Arcade käy myös 3D-"räiskintäpeli"-servereiden etsintään.
Suosittuja pelejä GameSpyssä:
Mega Man
Mega Man, Japanissa "Rockman" () on Capcomin kehittämä ja julkaisema toiminta-/tasohyppelypeli, joka on julkaistu vuonna Nintendo Entertainment Systemille. Peli on "Mega Man" -pelisarjan ensimmäinen osa. Pelaaja ohjaa Mega Man -nimistä androidia pyrkien pysäyttämään tohtori Wilyn maailmanvalloitusaikeet. Kenttäkohtaiset loppuvastustajat ovat robottimestareita, ja loppuvastustajan päihittämällä pelaaja saa käyttöönsä muunnelman kyseisen vastustajan erikoisaseesta. "Mega Manin" pelisuunnittelussa uutta oli pelaajalle tarjottu vapaus valita ensimmäisten kenttien pelaamisjärjestys.
Pelin jatko-osat ovat paljolti sisällöltään samanlaisia, mutta "Mega Manissa" on myös ainutkertaisia piirteitä:
Vuonna 2006 PSP-konsolille julkaistiin "Mega Man Powered Up", joka on graafisesti uusittu versio "Mega Manista". Se sisältää myös kenttämuokkaustyökalun ja mahdollisuuden pelata kaikilla robottimestareilla sekä Proto Manilla ja Rollilla.
Karimetso
Karimetso ("Phalacrocorax aristotelis") on merimetson sukulainen, jota tavataan Suomessa hyvin harvoin satunnaisvieraana.
Karimetso on noin 70-80 senttimetriä pitkä. Karimetso on merimetsoa pienempi ja sirompi. Aikuinen on kokonaan musta, nuoret yksilöt ovat ruskehtavia. Soidinpuvussa musta höyhenys saa vihreää kiiltoa ja päälaelle kasvaa eteenpäin sojottava pieni töyhtö. Karimetso lentää nopein ja syvin siiveniskuin.
Karimetsot pesivät Atlantin ja Välimeren rannikolla. Suomessa laji on erittäin harvinainen ja on hyväksyttävästi havaittu vain viidesti vuoteen 2006 mennessä. Muissa Pohjoismaissa karimetsoja pesii Norjassa ja Islannissa. Ruotsin länsirannikolla ja Tanskassa sitä tavataan pesimäajan ulkopuolella. Ruotsissa laji on yrittänyt pesiä vuodesta 2006 alkaen.
Karimetso elää yleensä valtamerien rannoilla, jossa se sukeltelee kaloja. Sisämaahan se eksyy vain kovassa myrskyssä.
Karimetso on yhdyskuntalintu, joten se pesii yhdyskunnissa rantakallioilla. Pesä on kasattu kasvinosista kallionhalkeamaan tai -onkaloon. Naaras munii tavallisesti kaksi tai kolme munaa, joita haudotaan noin 30 päivää. Poikaset ovat lentokykyisiä noin 50 päivän ikäisinä.
Pikkuliitäjä
Pikkuliitäjä ("Puffinus puffinus") on liitäjien heimoon kuuluva ulappalintu.
Linnun pituus on 30-38 cm, siipien kärkiväli 76-89 cm ja paino 375-500 g. Höyhenpuku on yläpuolelta mustahko ja alapuolelta hyvin vaalea. Lentokuvio on risti. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Pikkuliitäjät elävät parvissa.
Euroopan, ehkä koko maailman, vanhin rengastettu lintu on pikkuliitäjä, joka rengastettiin pesivänä Pohjois-Irlannissa Copeland Islandilla kesäkuussa 1953, ja joka pyydystettiin uudelleen pesältä kesäkuussa 2003 eli 49 vuotta 8 kuukautta rengastuksen jälkeen. Lintu oli silloin vähintään 55-vuotias.
Pikkuliitäjän kiljuvan ääntelyn vuoksi sen paikallinen lempinimi monissa maissa on "Paholaislintu".
Pikkuliitäjää tavataan Koillis-Atlantilla ja osissa Isoa-Britanniaa ja Irlantia. Vuodesta 1970 se on pesinyt myös Pohjois-Amerikan koillisrannikolla. Maailman populaation koko on 500 000–600 000 yksilöä ja lajin kanta on elinvoimainen. Suomessa lajia tavataan todella harvoin, se on tavattu kahdesti, 11.9.1994 Mustasaaressa ja 21.8.2002 Uudessakaarlepyyssä. Talvisin ne muuttavat jopa 10 000 kilometrin päähän Atlantin länsirannikkoa seuraten Etelä-Amerikkaan.
Laji pesii meren saarilla ja kalastaa avomerellä kaukana rannasta.
Pikkuliitäjäpari muodostaa elinikäisen parisuhteen. Laji pesii suurina yhdyskuntina saarilla. Maakolossa olevassa pesässä on vain yksi valkoinen muna, jota molemmat emot vuorollaan hautovat. Pikkuliitäjät tulevat maihin vain öisin välttääkseen lokkien ja kihujen ryöstelyn.
Ne syövät pikkukaloja, erityisesti silliä, kilohailia ja sardiineja. Ruokavalioon kuuluu myös äyriäisiä, mustekaloja ja kalanperkeitä.
Boubacar Barry
Boubacar "Copa" Barry (s. 30. joulukuuta 1979) on norsunluurannikkolainen jalkapallomaalivahti, joka pelaa Belgian Jupiler Leaguessa KSK Beverenissä.
Barry aloitti uransa 1999 Norsunluurannikon pääsarjassa ASEC Mimosasissa. Seuraavana vuonna hän siirtyi Ranskan Ligue 1:n Stade Rennais FC:hen, jossa pelasi vuoteen 2003 saakka. Seuraavaksi hän siirtyi KSK Bevereniin, jossa on pelannut siitä lähtien.
Barry on pelannut Norsunluurannikon jalkapallomaajoukkueessa kuusi ottelua (tilanne toukokuu 2006). Hänet nimettiin maajoukkueeseen Saksan MM-kisoihin 2006.
Merikeiju
Merikeiju ("Hydrobates pelagicus") on pieni eristyneillä saarilla pesivä ulappalintu. Se on sukunsa ainoa laji.
Merikeijun pituus on yleensä 14–18 cm, siipien kärkiväli 38–42 cm ja paino 23–29 g. Merikeiju on väriltään musta tai tummanruskea. Yläperä on laajalti valkoinen. Pyrstö on tasapäinen. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Merikeijun äänet ovat nikottelevia ja kehrääviä. Sen lento on kevyttä ja lepattavaa.
Maailman vanhin rengastettu merikeiju on ollut brittiläinen vähintään 32 vuotta ja 9 kuukautta vanha lintu.
Merikeiju pesii Välimerellä ja Länsi-Euroopassa. Lajin kannasta 90 prosenttia pesii seuraavilla alueilla: Färsaaret 150 000–400 000 paria, Iso-Britannia 20 000–150 000, Irlanti 50 000–100 000 ja Islanti 50 000–100 000 paria. Pienempiä määriä pesii Ranskassa (400–600 paria), Kreikassa (10–30 paria), Italiassa (1 500–2 000 paria), Maltalla (5 000 paria), Norjassa (1 000–10 000 paria), Espanjassa (1 700–2 000 paria) ja Kanariansaarilla (1 000 paria). Maailmanpopulaation koko on noin 840 000 yksilöä, ja lajin kanta on elinvoimainen. Merikeiju on harhautunut Suomeen vain myrskyissä kolme kertaa vuoteen 2006 mennessä, ja näistä kaksi lintua on löydetty kuolleina.
Merikeiju on yhdyskuntalintu. Emot tulevat pesälleen vain pimeällä välttääkseen lokkien ja kihujen ryöstelyt. Maan- tai kallionkolossa olevassa pesässä on aina yksi valkoinen muna. Haudonta-aika on 38−41 päivää, ja poikaset ovat lentökykyisiä 9−10 viikon ikäisinä.
Merikeiju poimii vedenpinnalta pikkueläimiä, kuten äyriäisiä, mustekaloja ja muuta planktonia. Se seurailee mielellään laivoja kalanperkeiden ja ruoantähteiden toivossa.
Tuomioja (kylä)
Tuomioja (entiseltä nimeltä Lappi) on kylä Siikajoen kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla. Kylä kuului vuoteen 1973 asti tuolloiselle Paavolan kunnalle ja vuosina 1973–2006 Ruukin kuntaan. Kylä sijaitsee kahdeksan kilometriä länteen Siikajoen kuntakeskuksesta Ruukista Pohjanmaan radan varrella.
Kylän pääväylä on Ruukista Tuomiojan ja Relletin kautta Raahen Pattijoen taajamaan johtava yhdystie 8121 eli Tuomiojantie.
Tuomiojalla sijaitsee vuonna 1886 rakennettu rautatieasemarakennus, joka nykyisin toimii tavaraliikenteen risteyasemana. Henkilöliikenne lopetettiin kylällä vuonna 1990.
Kylällä toimii nuorisoseura, joka aloitti toimintansa vuonna 1911.
Äitilinja
Äitilinja on antropologian termi, jolla tarkoitetaan jonkin mitokondrion DNA:ssa (mtDNA) esiintyvän geenin jäljittämistä sukupolvelta toiselle. Koska mtDNA periytyy maternaalisesti eli ainoastaan äidin puolelta, kutsutaan tällaista geenilinjaa äitilinjaksi. Jos siis naaras saa pelkästään urospuolisia jälkeläisiä, äitilinja katkeaa.
MtDNA mahdollistaa esimerkiksi ihmispopulaatioiden alkuperän ja eriytymisen selvittämisen paremmin kuin aiemmin käytetyt, muun muassa veriryhmiin perustuneet tutkimukset.
Ardipithecus
Ardipithecus on erittäin varhainen Hominini-sukuryhmän suku, jossa on kaksi lajia. Koska se on läheinen apinoiden "Pan"- ja "Gorilla"-sukujen kanssa, jotkut pitävät sitä pikemminkin varhaisena simpanssina, mutta useimmat kuitenkin varhaisena esi-ihmisenä, koska sen hampaat ovat samankaltaiset kuin suvulla "Australopithecus".
Sukuun on sijoitettu kaksi lajia, "Ardipithecus ramidus" ja "Ardipithecus kadabba".
"A. kadabbaa" pidettiin aluksi alalajina, mutta myöhemmin Etiopiasta löydettyjen hampaiden vuoksi se on nostettu omaksi lajikseen. Löytöjä tehtiin 2001 Etiopiasta Awashista, joka on 250 km:n päässä Addis Abebasta. "A. kadabba" eli noin 5,8–5,2 miljoonaa vuotta sitten. Sen erottavat myöhemmästä Homininasta alkukantaiset etuhampaat. "A. kadabbaa" pidetään ihmisten sukulinjassa varhaisimpana tunnettuna lajina, jota ennen nykyiset simpanssit olivat haarautuneet omaksi linjakseen.
Laji "A. ramidus" eli noin 5,4–4,2 miljoonaa vuotta sitten plioseenikauden alussa. Siitä on tehty Etiopassa löytöjä ehkä noin 60 yksilöstä. Se eli metsäisellä alueella ja oli kasvinsyöjä.
Luiden perusteella on arvioitu "Ardipithecus"-lajien olleen nykyisten simpanssien kokoisia. "A. ramidus" -lajin varpaiden rakenne viittaa siihen, että laji liikkui pystyasennossa. Se tosin tuottaa ongelmia nykyiselle teorialle, jonka mukaan kaksiraajainen liikkumistyyli kehittyi savanneilla, sillä tämä laji eli todennäköisemmin metsikössä vesistön lähellä.
Jotkut tutkijat ovat kyseenalaistaneet sen, että "Ardipithecus" olisi ollut ihmisen edeltäjä tai liikkunut pystyssä. New Yorkin yliopiston tutkija Terry Harrisonin mukaan mioseenikaudella eli hyvin monia ihmisapinoita, eikä siten pystytä sanomaan, mikä niistä olisi ollut ihmisen edeltäjä. Mutta Owen Lovejoyn mukaan "Ardipithecusilla" on 20 myöhemmille isoille ihmisapinoille tyypillistä piirrettä. Stony Brook -yliopiston evoluutiomorfologi William Jungersin mukaan "Ardipithecusin" jalka ei sovi pystykävelyyn, ja "Ardipithecusilla" on erkanevammat isovarpaat kuin monilla muilla. Niinpä Jungersin mukaan "Ardipithecus" liikkui puussa neljällä jalalla eikä maassa kahdella jalalla.
Suomen tutkimuksen professuuri (Minnesotan yliopisto)
Suomen tutkimus on humanistis-yhteiskuntatieteellinen tieteenala, jossa yleensä tutkitaan suomen kieltä, suomalaista kulttuuria ja Suomen historiaa.
Minnesotan yliopistossa on ollut vuodesta 1989 Suomen tutkimuksen professuuri. Aluksi virka oli yhdellä viranhaltijalla, mutta muutettiin 1990-luvun alussa vaihtuva-alaiseksi vierailuprofessuuriksi. Virkaa ovat hoitaneet seuraavat henkilöt:Minnesotan yliopiston Suomen tutkimuksen vierailuprofessorit Internetissä:
Kuivasjärvi (Suomussalmi)
Kuivasjärvi on järvi Suomussalmen kunnassa Kainuussa. Järvi sijaitsee noin kymmenen kilometriä kaakkoon Suomussalmen kirkonkylältä ja se on Kiantajärven itäisin lahti. Järvi on yhteydessä Kiantajärveen kapean Kuivassalmen kautta. Järven pinta on 199,1 metriä merenpinnan yläpuolella.
C-kirjaimen muotoisen järven suurin pituus on noin kolme kilometriä ja suurin leveys noin kilometri. Syvin kohta, 19,5 metriä, on järven eteläisimmässä osassa, Kuivalahdessa. Pohjoisosan eli Haukilanlahden suurin syvyys on 14 metriä. Järvessä on yksi saari, Tuliniemi.
Kuivasjärvi (Alavus)
Kuivasjärvi on pieni järvi ja luonnonsuojelualue Alavuden kunnassa Etelä-Pohjanmaalla. Järven pinnankorkeus on 113,6 metriä merenpinnan yläpuolella. Matalan järven keskisyvyys on vain 0,2 metriä. Kuivasjärven luonnonsuojelualueeseen kuuluvat sekä Pikkuselän että Kuivasjärven vesialtaat, niitä yhdistävä kapea salmi sekä järvialtaita ympäröivät suoalueet. Järveen laskeva Kontoluoma-niminen pikkujoki muodostaa Pikkuselän kaakkoiskulmaan suistoalueen.
Järveä ympäröivä maasto on pääasiassa kulkukelvotonta suota. Järvi on alueellisesti tärkeä lintuvesi. Perunakielenniemessä sijaitsee lintutorni.
Aittoosaari, Kalliosaari, Matkusniemi, Pikkusaari, Varpoosaari sekä kaksi nimetöntä saarta.
Hadwigerin–Finslerin epäyhtälö
Geometriassa Hadwigerin–Finslerin on epäyhtälö kolmion sivun pituuksien ja pinta-alan välillä. Se on nimetty matemaatikkojen Hugo Hadwigerin ja Paul Finslerin mukaan. Yhtälön mukaan jos annetun kolmion sivun pituudet ovat "a", "b" ja "c" ja pinta-ala "A", niin silloin:
formula_1
Weitzenböckin epäyhtälössä on sama esitettynä yksinkertaisemmassa muodossa.
Kipuaisti
Kipuaisti eli nosiseptio on ihmisen tai eläimen kipuja aistiva tuntoaisti. Se on osa somatosensorista kokonaisjärjestelmää, johon kuuluvat myös asentoaisti, kosketusaisti ja lämpöaisti.
Nosiseptiossa kudosvaurioon erikoistuneet vapaat hermopäätteet aktivoituvat ja kuljettavat ärsytyksen voimakkuutta vastaavan aktiopotentiaalisarjan keskushermostoon.
Kipuviestejä aivoihin välittäviä hermopäätteitä on joka puolella ihoa sekä sisäelimissä.
Kipureseptoreita eli nosiseptoreita ( = ”"vahingoittaa"”) on kipuhermopäätteissä ympäri kehon. Niitä on runsaasti ihossa, luukalvossa, sidekudoksissa sekä sisäelimiä ympäröivissä kalvoissa. Nosiseptoreista suurin osa jakautuu kahteen perustyyppiin. Ne ovat:
Jotkut ihmiset ovat syntymästään saakka kyvyttömiä tuntemaan kipua. Tilan nimi on kongenitaalinen analgesia eli synnynnäinen kiputunnottomuus. Tällaiset henkilöt voivat lapsuudessaan sairastaa huomaamattaan vakavaa tautia kuten umpilisäkkeen tulehdusta, joka korkeintaan tulkitaan vaarattomaksi vatsahäiriöksi. Seuraukset ovat luonnollisesti usein vaaralliset. Normaalisti jossakin ruumiinosassa oleva kipu on merkkinä siitä, että juuri siellä on jotakin vialla, joskin eräät sisäelinten häiriöt voivat aiheuttaa kipua aivan muualla. Esimerkiksi eräät sydäntaudit aikaansaavat kiputuntemuksia vasemmassa olkapäässä ja käsivarressa. Tällainen ns. heijastunut kipu voi olla potilaalle varsin hämmentävää.
Jopa jotkut tutkijat ovat viime aikoihin asti uskoneet, että kalat eivät tunne lainkaan kipua. Tutkimukset ovat kuitenkin todistettavasti osoittaneet että kalatkin tuntevat kipua.
Excalion
Excalion on Konnevedeltä lähtöisin oleva power metal -yhtye. Yhtye julkaisi ensimmäisen albuminsa "Primal Exhalen" vuonna 2005. Toinen levy "Waterlines" ilmestyi maaliskuussa 2007. Kolmas albumi "High Time" julkaistiin tammikuussa 2010.
Kosketinsoittaja Jarmo Myllyvirta perusti Excalionin joulukuussa 2000 Konnevedellä, Keski-Suomessa. Pian yhtyeeseen liittyivät kitaristi Tero Vaaja, basisti Timo Sahlberg ja rumpali Henri Pirkkalainen. Myllyvirta oli jo kirjoittanut melodisen power metallin tapaista musiikkia ja yhtye alkoi soittamaan yhdessä, kemia oli löytynyt ja jäsenet tulivat hyvin toimeen keskenään. Yhtye nimettiin Excalioniksi Sahlbergin keksittyä nimen vahingossa. Laulaja Jarmo Pääkkösen edellinen yhtye oli juuri hajonnut, joten oli vapaa liittymään Excalioniin.
Yhtye soitti ensimmäisen keikansa keväällä 2001 ja soitti omien kappaleiden lisäksi Stratovarius- ja Nightwish-covereita. Toinen kitaristi Kimmo Hänninen, joka oli aiemmin soittanut Pääkkösen kanssa, liittyi yhtyeeseen. Syksyllä 2001 Excalion nauhoitti ensimmäisen demonsa "Fornlornin" Studio Kaktuksessa, Jyväskylässä. Seuraavana syksynä Excalion nauhoitti toisen demonsa, joka kantoi nimeä "Obsession to Prosper". Demolla oli kappaleita, joita yhtye myöhemmin muokkasi tulevalle debyyttialbumille.
Excalion teki levytyssopimuksen pienen portugalilaisen levy-yhtiön kanssa vuonna 2003. Tulevaa albumia varten yhtye sävelsi uusia kappaleita ja hienosääti vanhempaa materiaalia. Vuonna 2004 yhtye astui Studio Watercastleen Jyväskylässä ja nauhoitti debyyttialbuminsa. "Primal Exhale" julkaistiin syksyllä 2005. Albumi sai todella hyvän vastaanoton. Ennen albumin julkaisua Hänninen ja Sahlberg jättivät kuitenkin yhtyeen.
Uusi kitaristi Vesa Nupponen löysi yhtyeen ja hänet otettiin jäseneksi. Vaaja vaihtoi alkuperäisen instrumenttinsa, kitaran, bassoon ja Excalion jatkoi viisihenkisenä. Uudella kokoonpanolla aloitettiin toisen levyn nauhoitukset toukokuussa 2006, ja julkaisija tällä kertaa toimi saksalainen melodiseen heavy metaliin erikoistuva Limb Music. "Waterlines"-albumi julkaistiin vuonna 2007. Taas kerran arvostelut olivat hyvin positiivisia. Tämän jälkeen yhtye otti pienen hengähdystauon.
Vuonna 2009 oli taas aika aloittaa työt. Elokuussa aloitettiin uuden albumin nauhoitukset Limb Musicin ollessa taas kyydissä. Tammikuussa 2010 julkaistiin Excalionin kolmas albumi "High Times", jälleen positiivisin arvosteluin.
Huhtikuussa 2015 Excalion palasi monen vuoden tauolta uudella kokoonpanolla, jossa uusina jäseninä ovat laulaja Marcus Lång ja kitaristi Aleksi Hirvonen. Yhtye julkaisi kesällä 2017 neljännen studioalbuminsa Dream Alive.
Weitzenböckin epäyhtälö
Geometriassa Weitzenböckin epäyhtälö on epäyhtälö kolmion sivun pituuksien ja pinta-alan välillä. Sen mukaan jos annetun kolmion sivun pituudet ovat "a", "b" ja "c" ja pinta-ala "A", on voimassa
formula_1
Vuoden 1961 Kansainvälisten matematiikkaolympialaisten kakkostehtävänä oli todistaa Weitzenböckin epäyhtälö.
Molekyylikello
Molekyylikello on molekyylien ajan mukana tapahtuvaan muuttumiseen perustuva ajoitusmenetelmä. Sillä koetetaan selvittää, milloin kaksi lajia erosivat toisistaan. Koska molekyylien muuttumisnopeus vaihtelee ajan kuluessa, molekyylikellolla saadaan monesti hyvin epätarkkoja tuloksia ilman menetelmän säätämistä muiden ajoitusmenetelmien avulla. Yleensä molekyylikelloa on käytetty soveltaen evoluutioteoriaa, paleontologiaa ja eläviä eliöitä. Nykyään molekyylejä etsitään myös vanhoista eliöistä kuten dinosauruksista. Molekyylien muuttuminen ajan mukana näkyy muun muassa globiineissa ja :ssä.
Molekyylikellon idean kehittivät yhdysvaltalainen kemisti Linus Pauling ja Itävallassa syntynyt mutta Yhdysvalloissa uransa luonut molekyylibiologi Emile Zuckerkandl vuonna 1962. He nimesivät keksintönsä vuonna 1965 molekyylikelloksi ("molecular clock").
Se perustuu hypoteesiin, jonka mukaan tiettyihin DNA-jaksoihin syntyy tasaiseen tahtiin mutaatioita vuosimiljoonien aikana. Molekyylien evoluutio on siis ajan suhteen vakio, eli niiden eroista voidaan laskea kahden lajin erkanemisajankohta.
Eräiden tutkijoiden mukaan tällä tavalla voidaan selvittää, milloin laji on jakaantunut kahdeksi uudeksi lajiksi, koska eri lajeilta poimittuja DNA-tekstejä on verrattu kirjain kirjaimelta niin menestyksekkäästi, että on voitu niiden pohjalta laatia lajien sukupuita.
Esimerkiksi sytokromi-c on proteiini, jonka rakenteen kertovassa geenitekstissä on 339 kirjainta. Ihmisen sytokromi-c eroaa kahdeltatoista kirjaimelta hevosen sytokromi-c:stä. Ihmisillä ja marakateilla on vain yhden kirjaimen ero, kuten on myös hevosilla ja aaseilla. Sialla ja hevosella taasen on kolmen kirjaimen ero, joten se on etäisempää sukua hevoselle kuin aasi. kuvastaa hyvin sen, miten perimää vertailemalla voidaan päätellä milloin haaroja on syntynyt eliökunnan sukupuuhun.
Perinnöllisyystutkija Motoo Kimura osoitti jo aikoinaan miten paljon geenitekstistä voi muuttua ilman, että tekstin merkitys muuttuu. Molekyylikello siis jättää miljoonien vuosien aikana DNA:han merkityksettömiä jälkiä.
Ajoituksia varten molekyylikello pitää kalibroida, ja sitä varten pitää arvioida DNA-ketjussa tapahtuvien neutraalien virheiden kasautuma. Yksi tapa kalibroida virheiden määrä on käyttää lähteenä kahta elävää ryhmää lajeja, joiden erkaneminen tiedetään tunnettujen fossiilien perusteella. Myös useita eri molekyylikelloja voidaan käyttää rinnakkain, jolloin virheen mahdollisuutta pienennetään.
Toisiolähetti
Toisiolähetti on molekyyli tai ioni, joka vapautuu, kun solukalvolla olevaan reseptoriin kiinnittyy vesiliukoinen hormonimolekyyli. Toisiolähetti siirtää hormonin tuoman viestin solun sisässä sen kohteeseen. Toisiolähettinä toimivat usein pienet molekyylit kuten cAMP eli syklinen "adenosiinimonofosfaatti" tai ionit kuten kalsiumioni (Ca). Toisiolähettien käyttö mahdollistaa signaalin suuren amplifikaation, mikä on tärkeää biologisen lopputuloksen saavuttamisen kannalta. Kun solun ulkoinen signaalimolekyyli sitoutuu sen reseptoriin, johtaa tämä usein monen toisiolähettimolekyylin tuotantoon. Signaali vahvistuu siis muutamasta viestimolekyylistä usein koko sytoplasman kattavaan konsentraatioon toisiolähettiä.
Kaspian X
Kaspian X eli Kaspian Merenkulkija () on C. S. Lewisin luoman fantasiamaa Narnian kuningas. Kaspianista kerrotaan kirjoissa "Prinssi Kaspian" ja "Kaspianin matka maailman ääriin". Lisäksi hän esiintyy sivuhenkilönä kirjoissa "Hopeinen tuoli" ja "Narnian viimeinen taistelu". Kaspianilla on yksi poika, Rilian, josta tulee Narnian hallitsija Kaspianin jälkeen. 
Prinssi Kaspian
Kaspianin setä Miraz hallitsee Narniaa puolisonsa Prunaprismian kanssa. Nuori prinssi Kaspian asuu heidän kanssaan suuressa linnassa. Kaspianin vanhemmat ovat kuolleet ja lastenhoitaja huolehtii hänestä. Narnia on muuttunut vanhoista hyvistä ajoista, jolloin kaikkialla oli puhuvia eläimiä, kääpiöitä, fauneja ynnä muita. Kaspianin suku ei ole narnialaista vaan kotoisin Telmarista. Kaspianin esi-isä Kaspian I valloitti Narnian ja teki siitä kuningaskuntansa. Kaspian toivoo eläneensä entisinä aikoina, mutta Miraz sanoo, että kaikki puhuvat eläimet ja muut olennot ovat pelkkää lastenlorua. Kaspian tunnustaa lastenhoitajan kertoneen kaikesta tuosta ja vihastunut Miraz lähettää lastenhoitajan pois.
Lastenhoitajan lähdettyä Kaspian saa opettajakseen tohtori Corneliuksen, joka on puoliksi kääpiö. Kaspianin onneksi Cornelius on viisas mies, joka tietää myös Narnian historiasta ja kertoo siitä Kaspianille Mirazin tietämättä. Cornelius kertoo myös totuuden Mirazista, joka on raivannut Kaspianin sukulaiset tieltään päästäkseen valtaan. Cornelius auttaa Kaspiania pakenemaan ennen kuin Miraz surmaisi tämänkin. Cornelius antaa Kaspianille kuningatar Susanin lumotun torven, johon puhaltamalla Kaspian saisi apua. Aslanin avulla valta saadaan palautettu oikealle kuninkaalle.
Kaspianin matka maailman ääriin 
Kaspian matkustaa kaukaisille merille etsimään Narnian seitsemää lordia, jotka Miraz on lähettänyt pois. Nämä lordit olivat alkujaan Kaspianin isän, Kaspian IX:n ystäviä, ja uskollisia oikealle kuninkaalleen. Juuri tämän seikan vuoksi Miraz lähetti heidät pois Narniasta yrittäessään saada valtaistuimen itselleen.
Hopeinen tuoli 
Kaspian on jo hyvin vanha ja heikko. Hänen ainut poikansa Rilian on kadonnut. Kaspian lähtee jälleen purjehtimaan itään saadakseen apua Aslanilta. Aslan lähettää meidän maailmastamme kaksi lasta etsimään Riliania. Kaspian ehtii takaisin Narniaan tavatakseen poikansa vielä juuri ennen kuolemaansa.
Aczélin epäyhtälö
Aczélin epäyhtälö on positiivisia reaalilukuja koskeva epäyhtälö. Sen mukaan jos "a, a, ..., a, b, b, ..., b" ovat positiivisia reaalilukuja, joille on voimassa
formula_1 on
formula_2
Aczélin epäyhtälöä voidaan käyttää Pedoen epäyhtälön todistamiseen.
Fonografi
Fonografi oli ensimmäinen äänen tallennukseen ja toistamiseen tarkoitettu laite. Thomas Alva Edison ilmoitti keksineensä fonografin 21. marraskuuta 1877, ja sitä myytiin kaupallisesti vuodesta 1890 vuoteen 1925. Aluksi fonografista käytettiin nimitystä "puhuva kone". Edison suunnitteli fonografinsa alun perin puheluiden äänittämiseen, mutta hyvin varhaisessa vaiheessa huomattiin sen käyvän myös musiikin taltioimiseen. Édouard-Léon Scott de Martinville keksi vuonna 1857 fonoautografin, jolla voitiin tallentaa ääntä, mutta tallennettua ääntä ei pystynyt kuuntelemaan.
Fonografin toimintaperiaate on sama kuin gramofonin. Aluksi Edison käytti tinapaperia, joka oli kääritty lieriön ympäri, mutta sen huonon kestävyyden takia hän kehitti vahasylinterit, joiden kestävyys oli huomattavasti parempi. Fonografilla voitiin myös tehdä omia äänitteitä, toisin kuin gramofonilla.
Fonografin lieriöitä ei voitu ennen 1900-luvun vaihdetta monistaa, joten esittäjä joutui toistamaan esityksensä niin monta kertaa kuin myytäviä sylintereitä haluttiin tehdä. Äänenlaatu oli gramofonia parempi, mutta äänenpaine hiljaisempi. Fonografiäänitteet pystyivät taltioimaan ääntä noin neljä minuuttia kerrallaan. 1910-luvulla kehitetty Amberol-sylinteri edusti aikanaan äänentoiston huippua .
Koska äänitteiden teko oli akustista, eikä mikrofoneja tunnettu, piti esittäjän suunnata esityksensä suoraan kaivertavan laitteen torveen. Tallennuksessa käytetty torvi oli toistavaa huomattavasti suurempi, jotta orkesterikin mahtui mukaan. Menetelmä sopi parhaiten kovaäänisille oopperalaulajille, kuten aikauden supertähdille Enrico Carusolle tai Aino Acktélle.
Fonografi-lieriöille vakiintui ajan oloon oma käyttäjäkuntansa: kansanomaiset esittäjät – kun taas gramofonilevyille levyttivät taiteilijoina pidetyt oopperadiivat ja huippuorkesterinjohtajat. 1920-luvulle tultaessa Edisonin vahalieriö oli jo syrjäytynyt valmisäänitemarkkinoilta, mutta sen käyttö toimistoissa sanelukoneena jatkui pitkälle 1950-luvulle, kunnes magnetofoni korvasi sen lopullisesti.
Ruukki (täsmennyssivu)
Ruukki tarkoittaa seuraavia asioita:
Talgo
Talgo ("Patentes Talgo S.A") on espanjalainen junia valmistava yritys. Yhtiön valmistamia junia ja vaunukalustoa on käytössä Espanjan lisäksi mm. Yhdysvalloissa, Saksassa ja Kazakstanissa. Yhtiö on myös yksi Espanjan suurnopeusjunien (AVE) toimittajista.
Talgolla oli aiemmin tehdas Kajaanin Otanmäessä ja konttori Oulussa. Nämä tulivat sen omistukseen, kun Talgo osti suomalaisen Transtech Oy:n vuonna 1999. Yhtiön nimeksi muutettiin ensin Talgo-Transtech Oy ja tammikuussa 2002 nimi vaihdettiin Talgo Oy:ksi. 
Maaliskuussa 2007 toiminta kuitenkin loppui Suomessa, kun kotimainen omistajaryhmä osti Talgo Oy:n osakekannan ja muutti nimen takaisin Transtechiksi.
Talgo-konsernin liikevaihto vuonna 2004 oli 282 milj. euroa, ja sen palveluksessa oli 1 800 henkilöä.
Simon Magus
Simon Magus (Simon Taikuri tai Simon Tietäjä) oli ensimmäisellä vuosisadalla elänyt ihmeiden tekijä, joka mainitaan "Apostolien teoissa" sekä useissa apokryfisissä teksteissä. Antiikin maailmassa Simon Magus oli laajalti tunnettu etenkin Simon Pietarin vastustajana. Kristityt ovat maininneet hänet ensimmäisenä harhaoppisena, ja gnostilainen simonianismin lahko piti häntä ihmishahmoisena jumalana.
Lähes kaikki säilyneet kuvaukset Simon Maguksesta sisältyvät varhaisten kirkkoisien Irenaeuksen, Justinos Marttyyrin ja Hippolytoksen teksteihin sekä apokryfiseen tekstiin "Pietarin teot", jossa muun muassa kuvaillaan Roomassa käytyä Simon Maguksen ja Simon Pietarin välistä ”ihmekilpailua”. "Pietarin teoissa" kerrotaan, että Simon ”sai pronssikäärmeen liikkumaan, kivipatsaat nauramaan ja itsensä kohoamaan ilmaan”, kun taas Simon Pietari ”paransi sairaan sanan avulla ja sai sokean näkemään”.
"Apostolien teoissa" kerrotaan Simonin hämmästyttäneen Samarian asukkaita noituuksillaan, mutta Filippuksen saarnaa kuultuaan ottaneen kristillisen kasteen. Tämän jälkeen hän näki Pietarin ja Johanneksen antavan seurakuntalaisille Pyhän Hengen panemalla kädet heidän päällensä, ja yritti rahalla ostaa tämän kyvyn itselleen.
Simon Maguksen kuolemasta on kaksi eri versiota. "Pietarin teoissa" kerrotaan Simon Maguksen kuolleen Rooman Forum Romanumilla järjestetyssä magianäytöksessä. Simonin esitellessä keisari Nerolle levitointitaitojaan paikalla olleet apostolit Paavali ja Pietari sekä heidän kannattajansa olivat rukoilleet Jumalaa lopettamaan lentonäytöksen. Simon Magus oli pudonnut saman tien maahan ja myöhemmin kuollut saamiinsa vammoihin.
Hippolytuksen mukaan Simon Magus palasi Roomasta kotikaupunkiinsa Gittaan ja pyysi kannattajiaan hautaamaan hänet elävältä väitettyään, että hän nousisi kolmantena päivänä kuolleista. Ylösnousemusta ei kuitenkaan tapahtunut, vaan Simon Magus kuoli hautaansa.
Vesala
Vesala tai Wesala voi tarkoittaa:
Oleksandr Šovkovskyi
Oleksandr Volodymyrovytš Šovkovskyi (, s. 2. tammikuuta 1975 Kiova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen jalkapallomaalivahti, joka edusti pitkään Ukrainan valioliigan Dynamo Kiovaa.
Šovkovskyi on edustanut Dynamoa junioriajoistaan lähtien. Hän pelasi seuran edustusjoukkueessa vuodesta 1993 lähtien. Hän on ollut osa Ukrainan maajoukkuetta vuodesta 1994 ja oli mukana Saksan MM-kisoissa 2006, joissa hän pelasi joukkueen ykkösmaalivahtina. Yhteensä hän on pelannut 72 maaottelua (tilanne kesäkuu 2006).
Heksametri
Heksametri (, ; ”kuusimitta”) on runomittojen tyyppi, jossa runojalka toistuu säkeessä kuusi kertaa. Heksametri on peräisin antiikin kreikkalaisesta metriikasta, joka perustui pitkien ja lyhyiden tavujen vuorotteluun runomitan mukaisesti.
Heksametrillä viitataan yleensä daktyyliseen heksametriin, jossa säe koostuu perusmuodossaan kuudesta daktyylistä. Sitä käytettiin sekä kreikkalaisessa että latinankielisessä kirjallisuudessa erityisesti eeppisessä ja didaktisessa runoudessa. Siksi sitä kutsutaan myös "eeppiseksi runomitaksi". Tunnettuja heksametrissä kirjoitettuja teoksia ovat muun muassa Homeroksen eepokset "Ilias" ja "Odysseia", Vergiliuksen "Aeneis" ja Ovidiuksen "Muodonmuutoksia". Heksametriä on sovellettu myös muissa kielissä, Suomessa muun muassa mainittujen teosten suomennoksissa sekä Johan Ludvig Runebergin runoelmassa "Hirvenhiihtäjät".
Daktyylisen heksametrin peruskaava on seuraavanlainen ( = lyhyt tavu, = pitkä tavu):
Daktyylisessä heksametrissä kahden lyhyen tavun yhdistelmä voidaan myös korvata yhdellä pitkällä tavulla neljässä ensimmäisessä jalassa, jotka voivat siis olla joko daktyyleja ja/tai spondeita. Viides jalka on aina daktyyli ja kuudes on aina spondee tai trokee (eli kyseessä on tarkasti ottaen daktyylinen katalektinen heksametri). Tämä vakioloppu tuo heksametriin sen heksametrimäisen rytmin.
Muussa runoudessa käytettyjä heksametrimittoja ovat muun muassa:
Jambinen heksametri ("alexandrine")
Anapestinen heksametri
Polttoneste
Polttoneste on nestemäinen helposti tai melko helposti syttyvä aine. Tällaisia ovat esimerkiksi maaöljyn jalostustuotteet bensiini, kevyet ja raskaat polttoöljyt, dieselöljy, kerosiini, moottoripetroli, petrolit (paloöljy), sprii ja kaasuöljy tai kivihiilestä valmistetut kivihiiliterva (ruskeamusta) ja bentseeni (CH).
Polttomoottorissa polttoaine palaa räjähdysmäisen nopeasti.
Sytytysvirta
Sytytysvirralla tarkoitetaan sähkökipinää, joka sytyttää polttomoottorin sylinterissä olevan polttonesteen ja ilman seoksen. Sytytysvirta on sähköteknisesti erittäin pieni (alle milliampeereja), mutta tämä vähäinen virta jännitteen kanssa luo riittävän sytytystehon, joka sytyttää edellä mainitun polttonesteen ja ilman seoksen.
Zubin Mehta
Zubin Mehta (s. 29. huhtikuuta, 1936) on intialaissyntyinen yhdysvaltalainen kapellimestari.
Zubin Mehta syntyi aristokraattiseen parsilaiseen Mehli ja Tehmina Mehtin perheeseen Intiassa, Bombayssa (nykyään Mumbai). Hänen isänsä Mehli oli viulisti ja Bombayn sinfoniaorkesterin perustaja ja kapellimestari. Zubin aikoi aluksi opiskella lääketiedettä, mutta hän meni Wienin musiikkiakatemian opiskelijaksi 18-vuotiaana, opettajanaan Hans Swarosky Samaan aikaan opiskelivat muun muassa kapellimestari Claudio Abbado ja kapellimestari/pianisti Daniel Barenboim. Vuonna 1958 hän teki kapellimestaridebyyttinsä Wienissä. Samana vuonna hän voitti Liverpoolin kansainväliset kapellimestarikilpailut, ja hänet nimitettiin Liverpoolin kuninkaallisten filharmonikkojen apulaiskapellimestariksi.
Mehta nousi pääkapellimestarien joukkoon, kun hänestä tuli Montrealin sinfoniaorkesterin musiikillinen johtaja vuonna 1960: toimi, jota hän hoiti vuoteen 1967 asti. Tätä seurasivat musiikillinen johtajuus Los Angelesin filharmonikoissa (1962–1978) sekä New Yorkin filharmonikoissa (1978–1991, pisin kausi kyseisen toimen haltijana). Israelin filharmoninen orkesteri nimitti Mehtan musiikilliseksi neuvonantajaksi vuonna 1969, musiikilliseksi johtajaksi vuonna 1977, arvonimen "Music Director for Life" hän sai vuonna 1981. Vuodesta 1998 lähtien hän on ollut müncheniläisen Baijerin valtionoopperan musiikillinen johtaja. Münchenin filharmoninen orkesteri on nimittänyt Mehtan kunniakapellimestarikseen.
Zubin Mehta on erityisen tunnettu suurten kokoonpanojen myöhäisromanttisten säveltäjien, kuten Anton Brucknerin, Richard Straussin ja Gustav Mahlerin teosten tulkinnoista. Hän on myös tehnyt levyn intialaisen instrumentalistin Ravi Shankarin kanssa (Shankarin II sitarkonsertto Lontoon filharmonikkojen kanssa). Hänen tyyliään johtaa orkesteria konserteissa pidetään loisteliaana ja voimallisena.
Vuonna 2001 Intian hallitus myönsi hänelle Padma Vibhushan -arvon, Intian toiseksi korkeimman siviilille myönnettävän arvon. Mehta on naimisissa yhdysvaltalaisen elokuva- ja televisionäyttelijättären Nancy Kovackin kanssa. Hänen elämäänsä on dokumentoitu Terry Sandersin filmissä "Portrait of Zubin Mehta", lisäksi Martin Bookspan ja Ross Yockey ovat kirjoittaneet Mehtasta kirjan, "Zubin: The Zubin Mehta Story".
Tukholman keskusrautatieasema
Tukholman keskusrautatieasema (, "Stockholm C", ) on Ruotsin suurin rautatieasema. Se sijaitsee Tukholman keskustassa Norrmalmilla, Centralplanin vierellä Vasagatanin varrella. Asema ulottuu Vattugatanilta etelässä Kungsbronille pohjoisessa.
Asema on vihitty käyttöön heinäkuussa 1871. Stockholm Södra, Tukholman eteläinen asema Södermalmilla, on kuitenkin avattu jo 10. helmikuuta 1870. Nykyisin Tukholman keskusrautatieasema on Pohjoismaiden suurin matkakeskus noin 250 000 vierailijalla päivässä.
Tukholman keskusrautatieasema on Ruotsin pohjoisen, eteläisen ja läntisen pääradan pääteasema. Lisäksi lukuisat pienemmät radat, kuten Mälarinlaakson rata, alkavat asemalta. Kansallisella rautatieoperaattorilla SJ:llä on laajalti liikennettä kaikkiin ilmansuuntiin; myös kansainvälisessä liikenteessä Kööpenhaminaan, Osloon ja Narvikiin, joista jälkimmäiseen yöjunaliikennettä. Kaukoliikenteessä myös MTR-yhtiö liikennöi Göteborgiin.
Seutuliikenteessä SJ liikennöi useita Intercity-linjoja Mälarinlaakson alueella ja Uppsalaan. Arlandan lentoasemalle keskusrautatieasemalta liikennöi Arlanda Express.
Aiemmin asema toimi myös Suur-Tukholman paikallisliikenteen keskuksena – "pendeltåg" on kulkenut asemalta 12. toukokuuta 1968 lähtien, kunnes 10. heinäkuuta 2017 liikenne siirtyi maanalaiseen Keskustarata-tunneliin ja aseman korvasi Tukholman keskustan asema.
Arkkitehti Adolf W. Edelsvärdin suunnittelema asema rakennettiin vuosina 1867–1871. Vuoteen 1925 asti junat tulivat aseman sisälle asemahalliin, jossa oli viisi raidetta. 1925–1927 laiturit kuitenkin siirrettiin lännemmäs ja halli rakennettiin odotussaliksi, joka on 119 metriä pitkä, 28 metriä leveä ja 13 metriä korkea.
Odotussalin itäsivulla on kahdeksan John Ericssonin ja Nils Johanssonin maalausta, joissa on maisemia eri puolilta Ruotsia:
Vuonna 1927 asemalle rakennettiin myös sivurakennus sen eteläpuolelle, niin kutsuttu eteläinen paviljonki. 1990-luvun puolivälissä rakennukseen oli tarkoitus sijoittaa aseman poliisivoimat, mutta tilat nähtyään SJ:n sen aikainen johtaja Stig Larsson päätti rakentaa niihin konferenssikeskuksen. Keskuksen ja ravintola "Orientexpressen"in välissä sijaitsee kuninkaallinen odotushuone, jota kuningasperhe käyttää matkustaessaan Ruotsissa junalla.
Vuonna 1951 Vasagatanin puoleista julkisivua yksinkertaistettiin. 1. joulukuuta 1958 avattiin kävelytunneli T-Centraleniin. Siitä kehittyi aseman alle toinen "odotushalli", jossa on kauppoja ja muita palveluita. Pääodotussalin lattiassa avautuu tunneliin halkaisijaltaan seitsemän metrin suuruinen ympyränmuotoinen aukko, jota kutsutaan paikallisten keskuudessa sylkykupiksi ().
Tukholman keskusrautatieasema lämpiää matkustajien ruumiinlämmöllä. Rautatieasemalta kertyy ylijäämälämpöä, jolla voidaan kattaa 15 prosenttia 4 000 neliön toimistorakennuksen lämmitysenergian tarpeesta. Rakenteilla oleva siirto maksaa 21 000 euroa.
Eva Polttila
Eva Marjaana Polttila (syntyään "Eeva Autero") (s. 1. huhtikuuta 1946 Helsinki) on entinen Yleisradion Tv-uutisten uutisankkuri. Hän työskenteli Yleisradiolla 40 vuotta, vuodesta 1969 vuoteen 2009.
Polttila aloitti uransa Uudenmaan alueuutisissa. Televisiouutisiin hän siirtyi vuonna 1981. Polttila on työskennellyt toimittajana, toimitussihteerinä ja uutistenlukijana. Polttila työskenteli myös radiouutisissa ja A-studiossa.
Polttila jäi eläkkeelle syyskuussa 2009. Viimeisen kerran Polttila luki uutiset 29. syyskuuta kello 20.30.
Polttila varttui Helsingissä Herttoniemen ja Töölön kaupunginosissa. Polttilan äiti oli kirjailija Brita Polttila ja isä oli Esko Autero.
Evan alkuperäinen nimi oli Eeva Autero
Äidin erottua Auterosta Eevan nimi muuttui Eva Polttilaksi. Brita meni naimisiin runoilija Arvo Turtiaisen kanssa. Eva oli uusperheen ainoa lapsi ja kävi oppikoulun Herttoniemen yhteiskoulussa. Brita Polttilan ja Arvo Turtiaisen vieraina oli usein kulttuuriväkeä, kirjailijoita ja kuvataiteilijoita. Lisäksi Polttilan naapureina asui useita kulttuurielämän vaikuttajia, muun muassa Raninin teatteriperhe ja Elvi Sinervo.
Herttoniemestä Polttila muutti pois vuonna 1966. Hän on asunut vuodesta 1973 perheensä kanssa Käpylässä, jonne myös Brita Polttila ja Arvo Turtiainen muuttivat 1970-luvulla. Polttilan puoliso oli taloustoimittaja Juhani Ikonen. Heillä on yksi tytär Veera Ikonen Vapaa-ajallaan Polttila harrastaa jumppaamista ja sauvakävelyä, ja hän on toiminut myös Suomi liikkeelle -kampanjan liikuntalähettiläänä.
Eva Polttila on palkittu neljä kertaa Telvis-palkinnolla, viimeksi yleisöäänestyksellä parhaan naisesiintyjän Telviksellä vuonna 2009.
Kulttuuriministeri Stefan Wallin myönsi Polttilalle valtion journalistipalkinnon 6. kesäkuuta 2008. Palkintoperusteluiden mukaan Eva Polttilalla on ”poikkeuksellinen esiintymiskarisma, joka rakentuu asian hallinnalle ja osaamiselle. Yleisö tunnistaa ja arvostaa tätä aitoutta ja asiallista tyylikkyyttä, joka leimaa kaikkea hänen työtään”.
Stadin Slangi ry valitsi Helsinki-päivänä 12. kesäkuuta 2003 Polttilan Stadin friiduksi.
Eva Polttilan isoisä oli talvisotaan osallistunut ja siellä myöhemmin haavoittunut eversti Väinö Polttila.
Väinö Polttila haavoittui talvisodassa ja kuoli joitakin kuukausia talvisodan jälkeen vuonna 1940.
Derivaattaryhmä
Derivaattaryhmä (tai derivoitu ryhmä, kommutaattorialiryhmä, derivaatta) merkitsee abstraktissa algebrassa ryhmän kaikkien kommutaattorien (eli muotoa formula_1 olevien alkioiden) generoimaa aliryhmää.
Ryhmän "G" derivaattaryhmää merkitään yleensä "G"', mutta kirjallisuudessa käytetään myös merkintöjä "D(G)", "DG" ja formula_2. Derivoitu ryhmä sisältää tarkalleen kaikki "G":n kommutaattorien tulot, mikä nähdään aliryhmäkriteeristä ottaen huomioon kommutaattoreiden toteuttama yhtälö ["x,y"] = ["y,x"]. Näin ollen se sisältää tarkalleen ne ryhmän "G" alkiot, jotka voidaan esittää muodossa formula_3, missä formula_4 ja formula_5 kaikilla formula_6.
Koska derivaattaryhmä on määritelty kommutaattoreita käyttäen, on luonnollista, että sillä on joitain vaihdannaisuuteen liittyviä ominaisuuksia. Ensimmäinen tällainen ominaisuus on seuraavanlainen: Mikäli "G"' on ryhmähomomorfismin formula_7 ytimessä, niin "G":n kuva tämän kuvauksen suhteen on vaihdannainen. Tämän seurauksena saadaan tärkeä yhtäpitävyys:
formula_8 ja tekijäryhmä formula_9 on Abelin ryhmä.
Tämän perusteella formula_10 ja formula_11 on Abelin ryhmä. Lisäksi "G"' on nämä ehdot täyttävien "G":n aliryhmien joukossa erikoisasemassa, sillä se on yllä olevan yhtäpitävyyden perusteella niistä suppein.
Korkeamman kertaluvun derivaattaryhmät määritetään induktiivisesti. Ryhmän "G" kertalukua 2 oleva derivaattaryhmä formula_12 on ryhmän "G"' derivaattaryhmä. Yleisesti kertalukua "k" olevaa derivaattaryhmää merkitään "G" ja se on ryhmän "G" kertalukua "k-1" olevan derivaattaryhmän "G" derivaattaryhmä, missä "k" on lukua 1 suurempi positiivinen kokonaisluku.
Ryhmän "G" derivoitu ketju on ääretön jono formula_13. Mikäli "G" on äärellinen, täytyy jostain indeksistä "n" alkaen olla voimassa formula_14 ···. Jos tällöin formula_15, sanotaan, että "G" on ratkeava ryhmä. Vastaavalla tavalla äärettömän ryhmän sanotaan olevan ratkeava, jos sen jonkin kertaluvun derivaattaryhmässä on vain ykkösalkio.
Lauhat
Lauhat ("Deschampsia") on heinäkasvien heimoon kuuluva suku. Suvun lajit ovat monivuotisia ja mätästäviä. Lehtilapa on kapea. Kukinto on pitkähaarainen röyhy.
Lapinlauhat ("Vahlodea") sisällytetään usein lauhojen sukuun tai määritellään toisinaan omaksi suvukseen.
Joidenkin perhoslajien toukat käyttävät lauhoja ravintonaan.
Ruumis
Ruumis tarkoittaa ihmisen tai eläimen sekä elävää että kuollutta elimistöä.
Elävän ruumiin tutkimista kutsutaan anatomiaksi. Ainoastaan elävää ruumista tarkoittavia sanoja ovat "vartalo" ja "keho". Suomenkielinen sana keho keksittiin Lääketieteen sanastolautakunnan ja Kielitoimiston ensimmäisen hoitajan Hannes Tepon yhteistyön tuloksena vuonna 1945, kun lääketieteen piirissä syntyi tarve sanallisesti erotella kuollut ja elävä ruumis toisistaan. On mahdollista, että sanalle keho otettiin mallia sukulaiskielestämme virosta, jossa elävää ruumista tarkoittaa sana "keha"; toisaalta sana "keho" esiintyy jo Elias Lönnrotin sanakirjassa "kehän" synonyyminä.
Kuollutta ruumista kutsutaan myös "kalmoksi". Vanha kalmon synonyymi on myös "hunnu", joka on oikeastaan säilynyt vain sanonnassa "joutua hunninkoon / hunningolle", tarkoittaen "kalmistoon". Kansanrunous tuntee myös hahmon "Hunnun Herra", varhaisen lähetyssaarnaajan. Nimen selityksenä kristittyjen krusifiksit ja puheet ruumiista ja ylösnousemuksesta. Kuolemaa tarkoittava sana kalma viittaa joskus vainajaan tai kuolleeseen ruumiiseen. Sekaannusten välttämiseksi sanasta kalma on johdettu jo 1940-luvulla uudissana kalmo tarkoittamaan vain kuollutta ruumista; sanan keksi kielilautakunta vuonna 1948. Kuolleesta tai kuolevasta ruumiista on ennen käytetty myös nimitystä marras, mutta marras viittaa myös muuhun kuolevaan (esimerkiksi luonto syksyllä, marraskesi) aaveisiin ja kuoleman enteisiin.
Monesti kuolleesta ruumiista käytetään nimitystä "vainaja", kun halutaan korostaa kuolleen henkilön henkistä puolta. Kuollutta eläimen ruumista kutsutaan usein "raadoksi" tai "haaskaksi", teuraseläimillä ruhoksi.
Arkeologiassa ja toisinaan muutenkin ruumista, yleensä pitkälle hajonnutta, voidaan kutsua ihmisen jäännöksiksi. Kuolleen ruumiin tutkimista kutsutaan patologiaksi.