hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kenttärovasti
Kenttärovasti on palvelusarvo Puolustusvoimien kirkollisen työn alalla Suomen puolustusvoimissa. Kenttärovastin arvo rinnastetaan maavoimissa everstiluutnantin ja merivoimissa komentajan arvoon.
Kenttärovastina voi toimia Suomen evankelisluterilaisen kirkon pappi, jolla on pätevyys kirkkoherran virkaan. Koulutukseltaan hän on vähintään ylemmän korkeakoulututkinnon suorittanut, yleensä teologian maisteri. Kenttärovasteja toimii Pääesikunnassa, Maavoimien, Merivoimien ja Ilmavoimien esikunnissa sekä aluevastuussa lääninsä alueella valmiusprikaateissa. Kenttärovastin alaisuudessa toimivat hänen vastuualueellaan toimivat sotilaspastorit, sotilasdiakonit, varusmiespapit sekä varusmiesdiakonit.
Napapiirin pikajuna
Napapiirin pikajuna ("The Polar Express") on Robert Zemeckisin ohjaama vuonna 2004 ensi-iltansa saanut jouluinen animaatioelokuva, joka perustuu Chris Van Allsburgin rakastettuun lastenkirjaan "The Polar Express". Elokuvan pääosissa ovat Tom Hanks, Leslie Harter Zemeckis, Eddie Deezen, Nona Gaye ja Jimmy Bennett.
Elokuva oli ehdolla kolmeen Oscar-palkintoon (paras laulu, paras äänitys ja parhaan äänitehosteet) ja yhteen BAFTA:an ja Golden Globeen. Glen Ballard ja Alan Silvestri voittivat sävellyksestään "Believe" parhaan elokuvaan, televisioon tai muuhun visuaaliseen mediaan tehdystä laulusta Grammy-palkinnon.
Napapiirin pikajuna kertoo tarinan noin kymmenvuotiaasta pojasta, Stevenistä, joka toivoo jouluaattona uskoa joulun todelliseen henkeen. Tämän jälkeen pojan kotiovelle ilmestyy maaginen juna, jota kutsutaan Napapiirin pikajunaksi, ja hän saa kutsun matkalle pohjoisnavalle.
Steven-niminen poika ei saa jouluaattoyönä unta. Hän alkaa pohtia Joulupukin olemassaoloa ja joulun todellista merkitystä. Juuri kun hän on nukahtamaisillaan viereiselle kadulle puksuttaa juna. Konduktööri ei aluksi meinaa huolia poikaa mukaan, mutta omasta tahdostaan Steven hyppää silti kyytiin. Junassa hän tapaa samanikäisen tytön. Lisäksi hän törmää silmälasipäiseen kaikkitietävään Rickiin, joka kertoo Stevenille innoissaan joulusuunnitelmistaan saada kaikki maailman lelut joululahjaksi. Saavuttuaan junalla Michiganin syrjäseuduille junaan on tulossa vielä pieni poika ja viimeinen kyytiin nouseva. Hän ei kuitenkaan halua tulla, mutta muuttaa hetkessä mielensä ja alkaa juosta junan perässä.
Steven jarruttaa junan hätäjarrusta ja poika pääsee kyytiin, josta konduktööri ei ole juurikaan mielissään. Poika kuitenkin eristäytyy yksin toiseen vaunuun. Konduktööri kutsuu maagisella puhelimella vaunuun laulavia kokkeja ja tarjoilijoita jotka tarjoilevat lapsille railakkaan musiikin tahdissa maailman parhaaksi kutsuttua kaakaota.
Kirsti Rissanen
Kirsti Rissanen (s. 18. joulukuuta 1943 Vesilahti) toimi oikeusministeriön kansliapäällikkönä vuosina 1995–2007
Rissanen on koulutukseltaan oikeustieteen tohtori ja työskenteli Helsingin yliopiston kauppaoikeuden professorina vuodesta 1987 alkaen. Ennen yliopistouraansa Rissanen toimi muun muassa Helvi Sipilän asianajotoimiston avustavana lakimiehenä ja Marimekko Oy:n lakimiehenä.
Tasavallan presidentti Martti Ahtisaari nimitti sitoutumattoman Rissasen oikeusministeriön kansliapäälliköksi 5. tammikuuta 1995. Hänestä tuli Suomen ensimmäinen naispuolinen kansliapäällikkö.
Sivutoimisesti Rissanen on toiminut Kuluttaja­valitus­lauta­kunnan ja Vakuutus­lauta­kunnan puheenjohtajana sekä arvopaperikauppakomitean puheenjohtajana sekä lukuisten toimikuntien puheenjohtajana ja jäsenenä. Nykyisin Rissanen toimii myös arvopaperiasioita ratkovan Arvopaperilautakunnan riippumattomana puheenjohtajana.
Suomen Lakimiesliitto on myöntänyt hänelle K. J. Ståhlberg -mitalin.
Käy vierelläin
Käy vierelläin on Jukka Kuoppamäen vuonna 1978 julkaistu albumi. Lähes kaikki albumin kappaleet ovat jo ennestään julkaistuja. Kaikki sanoitukset ja sävellykset ovat Jukka Kuoppamäen.
A-puoliB-puoli
Kaarlo Ahtiala
Kaarlo Evert Ahtiala (alkujaan Lindh, (), kouluneuvos, oli kansakoulunopettajien järjestötoiminnan alullepanija Suomessa. Hän oli vuosina 1906–1937 päätoimittajana Opettajain Lehdessä. Ahtiala toimi myös useissa kouluasioita käsittelevissä valtion komiteoissa. Ahtialan nimi esiintyy tunnettujen kansalaisten, mm. kolmen myöhemmän presidentin, "vetoomus tasavaltalaisen hallitusmuodon pysyttämisestä" (julkaistu Helsingin Sanomat 27.5.1918)
Makejev (OKB)
Makejev on venäläinen ohjusten suunnittelutoimisto (OKB).
Se perustettiin joulukuussa 1947 nimellä SKB-385. Sen perustaja ja johtaja oli Viktor Makejev. Vuonna 1965 sen nimi muuttui Koneenrakennuksen suunnittelutoimistoksia (KBM), joka toimi Yleisen koneenrakennuksen ministeriön alaisuudessa.
Makejev valmistaa Venäjän merivoimien sukellusveneiden ballistiset ohjukset.
Muurahaismies
Muurahaismies () on Marvel-kustantamon sarjakuvissa nimitys yhteensä kolmelle eri supersankarille. Alkuperäinen Muurahaismies oli koon muuttamisen mahdollistavan aineen kehittäjä ja nerokas tiedemies Henry ”Hank” Pym. Hank Pymin loivat Stan Lee, Larry Lieber, ja Jack Kirby. Hahmo esiintyi ensi kerran lehden "Tales to Astonishin" numerossa 27 (tammikuu 1962); ensiesiintyminen Muurahaismiehenä tapahtui "Tales to Astonishin" numerossa 35 (syyskuu 1962).
Vuosien ajan Muurahaismiehenä on toiminut useita henkilöitä, joista suurin osa on tekemisessä Kostajien kanssa.
Biofyysikko ja turvallisuusasiantuntija Henry ”Hank” Pym ryhtyi Muurahaismieheksi löydettyään Pymin hiukkaset, joilla pystyy muuttamaan kokoaan. Käyttäessään samalla kypärää, jolla hallita muurahaisia, Pym kutistaa itsensä hyönteisen kokoiseksi tullakseen mysteereitä ratkaisevaksi Muurahaismieheksi. Hän jakoi löytönsä pian tyttöystävänsä, Janet van Dynen kanssa, josta tuli hänen taistelutoverinsa Ampiainen. Kaksikko toimi myös Kostajien perustajajäseninä, taistellen useita vihollisia vastaan, kun Munapäätä tai Pymin omaa luomusta, Ultronia, vastaan.
Vaikka Pym on alkuperäinen Muurahaismies, hän on lisäksi vuosien varrella lukuisia asusteita ja supersankarinimiä, kuten Jättiläinen, Goljatti ja Kimalainen. Pymin käyttäessä muita supersankarinimiä, hänen seuraajansa ovat kantaneet Muurahaismiehen titteliä.
Scott Lang on entinen varas ja elektroniikkanero, joka varasti Pymin Muurahaismies-asun pelastaakseen sydänsairaan tyttärensä Cassien. Päättäessään lopettaa varastamisen, hän ryhtyy Pymin rohkaisemana tämän seuraajaksi Muurahaismiehenä. Hän on toiminut myös Ihmenelosten konsultoivana jäsenenä ja hänestä tuli vain vähän aikaa sitten Kostajien täysiaikainen jäsen. Jonkin aikaa hän tapaili Jessica Jonesia. Myöhemmin Purppuranoita, Vision ja Haukansilmä tappoivat hänet sarjakuvassa "Avengers Disassembled", ja hänen tyttärensä Cassie Lang toimi Nuorten Kostajien jäsenenä. Scott heräsi henkiin vuonna 2011 minisarjassa "The Children's Crusade", mutta hän menetti tyttärensä tämän uhratessa pysäyttääkseen superlautuneen Tohtori Doomin, mutta Cassie heräsi myöhemmin henkiin sarjakuvassa "AXIS".
Uusin Muurahaismiehen identiteettiä käyttänyt sankari. Hän oli alemman tason YPKVV:n agentti, joka saa Muurahaismiehen asun käsiinsä YPKVV:n tukikohdassa. Hän oli hyvin vähämoraalinen ja oli valmis valehtelemaan, huijaamaan, varastamaan ja manipuloimaan päästäkseen eteenpäin elämässään. Hän varasti puvun itsekkäitä tarkoituksiaan varten, johon kuului naisten vietteleminen "supersankarin" statuksella sekä muiden nöyryyttäminen ja kiduttaminen. Hänen uransa jäi kuitenkin lyhyeksi, sillä hän liittyi Kostajiin sarjakuvassa "Avengers: The Initiative", myöhemmin Ukonnuoliin ja lopulta Salattuihin Kostajiin, joiden jäsenenä hän kuoli traagisesti suojelessaan erästä lasta Isäksi kutsutulta viholliselta.
Korkeimman olennon palvonta
Korkein olento () oli Maximilien Robespierren käsittämä jumalhahmo, jolla korvattiin Jacques Hébertin käsittämä Järjen palvonta. Korkeimman Olennon kultista tuli Ranskan virallinen valtionuskonto kansalliskokouksen päätöksellä 7. toukokuuta 1794.
Palvontamenot olivat vahvasti kristillis- tai juutalaisvaikutteiset. Kolminaisuuden tunnus, muun muassa kolmikulmainen ”Kaikkinäkevä silmä” esiintyi erilaisina muunnelmina. Itse jumalhahmo oli kuitenkin kaukainen, epämääräinen ja välinpitämätön. Käsite ”Korkein Olento” oli peräisin valistusajan uskonnonfilosofiasta. Sillä haluttiin korvata termi ”Jumala”, jota pidettiin liian juutalais-kristillisenä ja vääriä mielikuvia luovana. Korkeimpaan Olentoon liitettiin runsaasti rationalistisia piirteitä.
Korkeimman Olento ymmärrettiin deistisesti. Se miellettiin siis maailman luojaksi, joka maailman luotuaan ei enää puuttunut sen tapahtumiin. Korkeimman Olennon katsottiin luoneen maailmaa hallitsevat ja sääntelevät luonnonlait, jotka takasivat maailman pysyvyyden. Puuttumalla luonnonlakeihin Korkein Olento olisi toiminut ikään kuin omaa persoonaansa vastaan. Korkeimman olennon palvontaan liittyi myös ajatus ihmissielun kuolemattomuudesta ja jokaisen ihmisen arvosta.
Korkeinta Olentoa ei milloinkaan määritelty uskonnonfilosofisesti tämän tarkemmin, eikä Korkeimman Olennon palvontaan liittynyt myöskään dogmatiikan kehittämistä.
Korkeimman Olennon kultti alkoi pikkutarkasti suunnitellulla juhlalla 8. kesäkuuta 1794. Maximilien Robespierre puhui kansalle Tuileries’n palatsin edustalla, minkä jälkeen hän sytytti rovion, jolla ateismia kuvannut patsas poltettiin. Patsaan sisältä paljastui toinen hahmo, Järki. Samana päivänä vietettiin suuri uskonnollinen kansanjuhla Mars-kentällä. Kansa saapui kentälle kulkueena Robespierren johdolla, ja musiikkiesitysten jälkeen kentälle istutettiin vapaudenpuu ja paljastettiin Korkeinta Olentoa ylistänyt patsas. Kansa myös vannoi uskollisuutta Korkeimmalle Olennolle. Menoihin kuului, että huomattavimmat osanottajat kantoivat vallankumouksen trikolorivärejä mukailevia sinisistä ruiskukista, valkeista viljantähkistä ja punaisista ruusuista tehtyjä kukkavihkoja osana seremoniaa. Pääsyliputkin kultin tilaisuuksiin olivat kolmion muotoisia, ja niitä on säilynyt runsaasti.
Toisin kuin Järjen palvonta, johon kuului runsaasti eroottisia seremonioita, tämä uusi kultti oli hyvin siveellinen; itse asiassa moraalisesti se oli paikoitellen jopa tiukempi kuin jotkut kristinuskon lahkot.
Robespierren kuoltua kansalliskokous lopetti Korkeimman Olennon palvonnan syksyllä 1794. Napoleon käytti sen rippeitä hyväkseen palauttaessaan vallankumouksen vainoaman katolisuuden Ranskaan.
Mikko Goes to Heaven
Mikko Goes to Heaven on suomalainen gospel-yhtye, joka on perustettu vuonna 1997. Yhtye on tehnyt kiertueita myös Japanissa, Brasiliassa, Italiassa, Venäjällä, Ruotsissa ja Etu-Aasiassa. Yhdeksästä julkaistusta albumista viisi on suomeksi, kaksi on japaninkielisiä ja yksi portugalinkielinen.
Perinteisten bändisoittimien lisäksi mukana soi sello, joka on olennainen osa yhtyeen äänimaisemaa. Rock-, pop- ja etnovaikutteet, ajoittaiset metalliset riffit, sekä melodisuus ovat tunnusomaista musiikille. Yhtyeen mukaan sen kappaleiden tekstit puhuvat ihmisen ja Jumalan kohtaamisesta. Mikko Nikula ja Sami S. Asp muodostavat lauluun ja ilmeikkääseen kitaransoittoon perustuvan gospelduon. Duo esittää pääasiassa omia laulujaan, joista suurin osa kuuluu myös MGtH-bändin ohjelmistoon. Tyyliltään sen laulut ovat folksävyistä gospelpoppia. Duon suomenkielinen pitkäsoitto "Mestariteoksia – MGtH-duon kootut 1997-2012" ilmestyi marraskuussa 2012.
Aleksei Isajev
Aleksei Mihailovitš Isajev (, 24. lokakuuta 1908 Pietari – 10. kesäkuuta 1971 Moskova) oli neuvostoliittolainen raketti-insinööri.
Aleksei Isajev alkoi toimintansa Leonid Duškinin alaisuudessa toisen maailmansodan aikana. Tuolloin suunnittelun tavoite oli rakettimoottoria käyttävä torjuntahävittäjälentokone. Koelentokone Bereznjak-Isajev BI-1 lensi 12 kertaa vuosina 1942-1945.
Vuonna 1944 hän perusti oman suunnittelutoimistonsa (OKB), jonka tavoite oli kehittää nestemäistä ajoainetta käyttäviä rakettimoottoreita. Valentin Gluško huomasi Isajevin rakettimoottoreiden kehittyneisyyden verrattuna Saksan V-2-ohjuksen raskaaseen moottoriin. Moottorin polttokammion rakenne keveni ja yksinkertaistui.
Isajev on kuitenkin tunnettu pienemmistä rakettimoottoreistaan. Vuonna 1951 hänen moottorinsa oli R-11 (Scud) ohjuksen ydin. Isajev suunnitteli KDU-414-radankorjausmoottorin Neuvostoliiton planeettaluotaimiin (Venera-1 - Venera-8, Mars 1) ja KTDU-425-moottorin uudempiin kuuluotaimiin (Luna -luotaimet).
Isajev oli Neuvostoliiton tiedeakatemian kirjeenvaihtajajäsen.
Isajevin mukaan on nimetty kraatteri Kuun pinnalta vuonna 1976.
Kukkolankoski
Kukkolankoski () on Tornionjoen kuuluisin ja Suomen suurin valjastamaton koski, joka sijaitsee Torniossa, Kukkolan kylässä, noin 14 kilometriä Tornion keskustasta pohjoiseen. Koski on 3 500 metriä pitkä ja kosken putouskorkeus on jopa 13,8 metriä. Kukkolankosken kalakenttä on luokiteltu Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Kylän tärkeä elinkeino ennen aikaan oli kalastus. On arveltu, että siian lippoaminen on aloitettu jo 1200-luvulla, kun kosken rantoja alettiin asuttaa. Kalastusoikeudet oli jaettu ja jaetaan edelleen maanomistuksen perusteella taloittain. Kukkolassa kehittyi oma siian pyyntitekniikka, ns. lippoaminen.
Kesä on siian lippouksen aikaa ja pyyntöoikeudet omistavat talot jakavat siikasaaliin joka ilta. Siiasta valmistettu varrassiika on Kukkolankosken oma herkku. Kosken rannalla olevissa aitoissa voi seurata käsitöiden valmistusta ja korkeatasoista hopean taontaa. Syksy on pyhitetty koskella nahkiaisen pyynnille. Kun illat pimenevät, nahkiaiset ilmestyvät koskeen. Niitä pyydetään merroilla kivien välistä. Talvella koskesta pyydetään madetta eli matikkaa. Talviöinä, kun koski höyryää kylmyydessä, mateet alkavat liikkua. Niitäkin pyydetään merroilla. Kun matikan pyynti päättyy huhtikuun puolessa välissä, koskelle tulee rauhallinen kevätkausi. Sitä kestää toukokuun loppupuolelle, jolloin siian lippoaminen aloitetaan jälleen.
Kosken Suomen puoleisella rannalla on kuvanveistäjä Ensio Seppäsen veistämä Lauttamies-patsas, joka paljastettiin vuonna 1961.
Turunmaa
Turunmaa () on nimitys, jota nykyään käytetään Varsinais-Suomen ruotsinkielisten rannikkopitäjien yhteisenä nimenä. Nimi esiintyy virallisesti Turunmaan seutukunnan nimessä, mutta seutukunnan virallisen alueen ohella ruotsinkieliset lukevat Turunmaahan myös vanhastaan osittain ruotsinkielisen Särkisalon, joka osana Saloa nykyään kuuluu Salon seutukuntaan. Nimen "Åboland" tässä merkityksessä loi 1900-luvun alussa filologi ja kirjailija Hugo Ekhammar vanhemman suomenkielisen nimen "Turunmaa" pohjalta.
Aiemmin suomenkielistä nimeä "Turunmaa" käytettiin nykyään Varsinais-Suomeksi kutsutun Suomen lounaisen osan nimityksenä ja sittemmin se on ollut käytössä myös Turun seudulla toimivien yritysten tai muitten organisaatioiden nimissä. Myöhemmin nimi on ruotsinkielisen "Åboland"-nimen vaikutuksesta yleistynyt tarkoittamaan lähinnä vain Turun saariston ruotsinkielisiä kuntia, joista myös on käytetty nimitystä Turunmaan saaristo erotuksena laajemmasta, myös vanhastaan suomenkielisiä alueita kattavasta Turun saaristosta.
Nimen vanha merkitys näkyy vielä Ruotsin valtakunnan 1700-luvun saaristolaivaston sotalaivatyypin nimessä Turunmaa (). Samoin se on esiintynyt sanomalehtien nimissä kuten vuosina 1923–1953 Turussa ilmestynyt, Maalaisliiton maakunnallinen äänenkannattaja "Turunmaa" ja Paimion seudulla vuosina 1924-1925 ilmestynyt "Turunmaan kunnallislehti" (vuodesta 1925 "Kunnallislehti").
Vaino Vehko
Vaino Jack Vehko (1918 Detroit, Michigan – 17. elokuuta 1999 Austin, Texas) oli amerikansuomalainen raketti-insinööri.
Hän oli James Vehkon eli Jalmari Vehkomäen poika. Jalmari Vehkomäki oli kotoisin Kolhosta.
Vehko suoritti kandidaatintutkinnon konetekniikan alalta Michiganin yliopistossa vuonna 1940 ja diplomi-insinöörin tutkinnon Chrystler Institute of Engineeringissä vuonna 1942. Hän toimi Yhdysvaltoihin tuotujen saksalaisten raketti-insinöörien, muun muassa Werner von Braunin ja Magnus von Braunin, kanssa Huntsvillessä, Alabamassa. 
Vaino Vehko toimi koko ikänsä Chrysler Corporation -yhtiössä. Hän kehitti muun muassa XI-2220-lentokonemoottorin. Vuonna 1952 hän siirtyi Chrysler Mission Division -yhtiöön. Hän toimi Yhdysvaltain maavoimien Redstone- ja Jupiter-ohjusten moottorien suunnittelun johtajana. Vuonna 1960 hänestä tuli Saturn IB -raketin kiihdytysraketin suunnittelun johtaja Chryslerin Michoudin tehtaaseen New Orleansiin, Louisianaan. Hän siirtyi eläkkeelle Chrysler Space Division -yhtiön toimitusjohtajana vuonna 1976.
Vuonna 1941 Vehko meni naimisiin Hilda Schererin kanssa, ja he saivat neljä lasta. Vehko harrasti viulunsoittoa.
Walther Hermann Nernst
Walter Hermann Nernst (s. 25. kesäkuuta 1864 Briesen, Länsi-Preussi – k. 18. marraskuuta 1941 Berliini, Saksa) oli saksalainen kemisti, joka oli yksi modernin fysikaalisen kemian alan kehittäjistä. Nernst oli osallistui sähkökemian, termodynamiikan, kiinteän olomuodon kemian ja valokemian tutkimukseen. Hän esitti ensimmäisenä muun muassa Nernstin yhtälön. Vuonna 1920 hänelle myönnettiin Nobelin kemianpalkinto termodynamiikkaan liittyvästä työstään.
Nernst kehitti teoreeman aineen käyttäytymisestä lämpötilan lähestyessä absoluuttista nollapistettä vuonna 1906. Teoreema tunnetaan nykyään termodynamiikan kolmantena pääsääntönä. Tieteen lisäksi teoreemasta oli heti hyötyä myös teollisuudelle, muun muassa ammoniakin valmistuksessa.
Rääveli (järvi)
Rääveli on järvi Päijät-Hämeessä Heinolan alueella. Se tunnetaan myös nimillä Rieveli, Ala-Rieveli ja Ala-Rääveli. Kapean ja pitkänomaisen järven pituus on noin 17 km, leveys 0,5-2 km, pinta-ala 19,5 km², rantaviivan pituus n. 71 km, keskisyvyys 11m ja suurin syvyys 46,89 m . Rääveli kuuluu Päijänteen vesistöalueeseen ja Kymijoen vesistöön.
Räävelin vedet laskevat Heinolan kirkonkylässä sijaitsevan Sulkavankosken kautta Konniveteen jonka eteläpäästä Kymijoki jatkuu jokimaisena. Sulkavankosken kulttuurihistoriallistakin arvoa omaava maisema myllyrakennuksineen on vastikään restauroitu veden virtausta paremmin kestäväksi. Kosken pituus on noin 150 m ja korkeuseroa sillä on vajaa metri.
Pohjoisesta Rääveliin virtaavat vedet Keskinen-järvestä eli Keski-Räävelistä Kuorekosken kautta. Koski on muinoin padottu ja siinä ovat tukinuittorännin sekä myllyn jäänteet. Kosken lähistöllä on sijainnut Paason kartano.
Räävelin vesi on luokiteltu keskihumuksiseksi, niukkaravinteiseksi ja melko kirkasvetiseksi. Veden virkistyskäyttöluokka on erinomainen.
Räävelin rannoilla on runsaan kesä- ym. asutuksen lisäksi Kuurojen liitto ry:n kurssikeskus ja kesänviettopaikka Malminharju.
RS-485
ANSI TIA/EIA-485 eli RS-485 (tai RS485) on standardi differentiaaliselle eli balansoidulle sarjaliikenneväylälle, johon voi liittyä useita väylälaitteita samanaikaisesti. Lyhenteet ANSI, TIA/EIA ja RS tulevat englanninkielisistä sanoista "American National Standards Institute" "Telecommunications Industry Association" / "Electronic Industries Alliance" ja "Recommended Standard". RS-485:ttä käytetään teollisuuden mittaus- ja ohjaussovelluksissa ja muissa automaatiojärjestelmissä, joissa väylälaitteiden etäisyydet ovat melko suuria (enimmillään suositellaan 4 000 jalkaa eli noin 1 200 metriä), tarvittavat siirtonopeudet suuria (enimmillään kymmeniä megabittejä sekunnissa) tai ympäristö häiriöinen.
Kolmijohtimisessa (kierretty parikaapeli ja referenssitaso) RS-485-väylässä liikennöinti tapahtuu vuorosuuntaisesti, koska ainoastaan yksi väylälaite voi lähettää kerrallaan. Data kulkee tällöin parikaapeliväylällä ja vastaanottopäässä tulevaa dataa verrataan kolmannen linjan jännitearvoihin. Viisijohtimisessa RS-485-väylässä liikennöinti voi tapahtua kaksisuuntaisesti.
RS-485 määrittelee pelkästään väylän sähköiset ominaisuudet eli fyysisen kerroksen, toisin kuin RS-232. Differentiaalisen signaloinnin ja kierretyn parikaapelin ansiosta yhteismuotoiset häiriöt kumoutuvat liikennöintipiirissä. Tyypillisesti RS-485-väylän jännitetaso on välillä −7 V... +12 V ja väylälinja terminoidaan 120 ohmin vastuksin, jotka on sijoitettu väylän molempiin päihin.
Muun muassa Modbus- ja Profibus-kenttäväylissä käytetään yleensä RS-485:ää fyysisenä kerroksena.
ANSI TIA/EIA-422 (RS-422) -liityntä muistuttaa RS-485-liityntää, mutta RS-422-väylässä voi olla vain yksi lähetin kummankin suuntaisessa väylässä. Laitteita voi RS-422-väylässä olla enintään kymmenen.
Gnoomi
Gnoomi (, ) on pieni tai hyvin pieni uskomusolento eurooppalaisessa uskomusperinteessä. Gnoomit asuvat monien käsitysten mukaan maan alla. Suositun käsityksen mukaan gnoomilla on suippolakki ja suuri nenä.
Gnoomia voidaan kutsua suomeksi myös tontuksi, maahiseksi tai haltijaksi, tosin nämä ovat vain likimääräisiä nimityksiä. Suomalaisen kansanperinteen tontut ovat usein pihapiirin, rakennusten ja maa-omistuksen vartijaolentoja, ja haltijoilla viitataan monenlaisiin henkiolentoihin.
Gnoomeista ovat kirjoittaneet myös Paracelsus ja Rudolf Steiner.
Luettelo tunnetuista epileptikoista
Tämä on luettelo tunnetuista epileptikoista.
Kirjailija Daniel Tammet (s.1979) (sairastui epilepsiaan 2-vuotiaana)
Jou Kido
Jou Kido (engl. Joe Kido, ) on kuvitteellinen henkilö, joka esiintyy Digimon-animesarjassa. Joun Digimon-kumppani on Gomamon. Joun tunnus on vilpittömyys.
Japanilaisessa animessa Joulla on kaksi veljeä, Shuu ja Shin, mutta englanninkielisessä dubbauksessa meni yksi asia sekaisin. Kahdesta veljestä ”tuli” yksi veli nimeltä Jim.
Jou on joukosta vanhin, ja hän hermoilee usein. Hän haluaa suojella muita koska hän on vanhin ja hän tuntee itsensä vastuulliseksi, mutta Gomamon teki hänet rauhallisemmaksi. Joulla on siniset hiukset ja rannekello. Joun japaninkielinen ääninäyttelijä sarjoissa "Digimon Adventure" ja "Digimon Zero Two" oli Masami Kikuchi ja elokuvasarjassa "Digimon Adventure tri." Junya Ikeda. Joun englanninkielinen ääninäyttelijä sarjoissa "Digimon Adventure" ja "Digimon Zero Two" oli Micahel Lindsay ja elokuvasarjassa "Digimon Adventure tri." Robbie Daymond. "Digimon Adventuren" jaksosta 27 lähtien Joun suomenkielinen ääninäyttelijä oli Petteri Halmela.
Jou on nyt 15 vuotta vanha. Hänen rankka opiskelunsa tuotti tulosta, ja hän on nyt yksityisesä juniorilukiossa.
Jou on ammatiltaan Digimaailman tohtori, ja hänellä on poika, jolla on Pukamon.
Taffel
Taffel on Orkla Confectionery & Snacks Finlandin valmistama perunalastumerkki. Taffel-lastuja valmistetaan Ahvenanmaalla, ja se oli tehtaansa ensimmäinen tuote. Taffel-tuotemerkillä myydään myös dippejä, ranskalaisia, popcorneja sekä pähkinäsekoituksia. Markkinointi & Mainonta -lehden ja Taloustutkimuksen teettämässä tutkimuksessa Taffel oli vuoden 2015 arvostetuin sipsi/snacksibrändi.
Kanazawa
Kanazawa () on Ishikawan prefektuurin pääkaupunki Japanissa. Kaupungissa on 464 303 asukasta (2014). Se on valittu yhdeksi Japanin ydinkaupungeista.
Kanazawa sijaitsee Japaninmeren rannalla ja sitä reunustavat Japanin alpit, Hakusanin kansallispuisto sekä Noton niemimaan kansallispuisto. Kaupunki itsessään on Sai- ja Asano-jokien välissä ja sen pinta-ala on 468,22 km².
Kanazawan ilmasto on lauhkea, mutta sateinen. Kaupungin keskilämpötilat ovat lähes vastaavanlaiset Tokion kanssa, joskin hiemat kylmemmät. Keskilämpötila tammikuussa ont noin 4 °C, huhtikuussa 15 °C, heinä-elokuussa 25 °C, 15 °C lokakuussa ja 5 °C joulukuussa. Alin mitattu lämpötila kaupungissa oli -2,3 °C (2002) ja korkein lämpötila 37,5 °C (2002). Kaupunki on suhteellisen kostea, sillä ilman kosteusprosentti on keskimäärin 73 ja kaupungissa on vuodessa keskimäärin 178 sateista päivää. Sademäärät ovat suurimpia syksyllä ja talvella; yli 250 mm vettä kuussa marraskuusta tammikuuhun.
Yliopistot:
Nyrok Dolls
Nyrok Dolls on Mauri Kunnaksen perustama yhtye. Yhtyeen perustamishetkenä voidaan pitää Kustannusosakeyhtiö Otavan pikkujouluja vuonna 2004, jolloin Mauri Kunnas yritti saada lähes jokaista vastaantulijaa mukaan yhtyehankkeeseensa. Ensimmäisinä mukaan lähtivät Pasi Heikura ja Juba Tuomola. Ennen juhlia Kunnas oli jo esittänyt ajatuksen yhtyeen perustamisesta Henkka Hyppöselle ja Arto Nybergille.
Ensimmäiset harjoitukset yhtye järjesti tammikuussa 2005 kokoonpanolla Arto Nyberg, Juba Tuomola, Pasi Heikura ja Mauri Kunnas. Myöhemmin yhtyeessä ovat olleet mukana Kjell Westö, Aku Syrjä, Henri Hyppönen, Tiina Nopola, Sinikka Nopola ja Silja Sillanpää. Ensimmäinen julkinen esiintyminen Nyrok Dollsilla oli kesän 2005 lopussa.
Alkuperäinen Nyrok Dolls on yhtye Mauri Kunnaksen tekemässä Nyrok City -sarjakuvassa. Nimi on väännös yhtyeestä New York Dolls. Yhtyeen nimi otettiin käyttöön Pasi Heikuran aloitteesta, Kunnaksen alkuvastustuksen jälkeen. Nyrok Dollsien managerina toimii Otavan toimitusjohtaja Pasi Vainio.
Lokakuussa 2007 Kårenilla Turussa yhtye esiintyi kokoonpanossa:
Kinkkuelämää
Kinkkuelämää on Nyrok Dollsien 20. marraskuuta 2006 julkaistu esikoislevy. Levyn tuotolla tuetaan Pelastakaa Lapset ry:n toimintaa lasten hyvinvoinnin puolesta.
Jennison Heaton
Jennison Heaton (16. huhtikuuta 1903 New Haven, Connecticut – 6. elokuuta 1971 Burlingame, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen skeleton- ja rattikelkkailija.
Heaton voitti St. Moritzin talviolympialaisissa 1928 kultaa skeletonissa ennen veljeään John Heatonia, joka sijoittui kilpailussa toiseksi. Heaton voitti samoissa kisoissa hopeaa rattikelkkailun viisihenkisissä kelkoissa, Yhdysvaltojen ykkösjoukkueessa. Maan kakkosjoukkue voitti lajissa olympiakultaa.
Brighton Beach
Brighton Beach on Yhdysvalloissa, New Yorkin Etelä-Brooklynissa sijaitseva kaupunginosa. Kaupunginosa on tullut 1970-luvulta lähtien tunnetuksi tiiviinä, entisestä Neuvostoliitosta (etenkin Ukrainasta ja Venäjältä) tulleiden maahanmuuttajien asutuskeskuksena. Kaupunginosan asukasluku on noin 350 000.
Kaupunginosa tunnetaan ravintoloistaan, kahviloistaan ja konserttisaleistaan. Niiden lisäksi siellä sijaitsee monia kulttuuri- ja sivistysseuroja. New Yorkissa Brighton Beachilla on kaikkein kattavin venäjänkielinen palvelujärjestelmä radioasemineen, tv-studioineen, kouluineen ja lastentarhoineen.
Vaikka varakkaimmat Brighton Beachin asukkaat muuttavatkin alueelta New Yorkin, Los Angelesin ja Miamin ylellisiin esikaupunkeihin, Brighton Beach on edelleen suosituin asutuskeskus venäjänkielisten maahanmuuttajien keskuudessa. Alue on suosittu matkailukohde.
Kuudennusmies
Kuudennusmies () ja joissain Suomen pitäjissä myös "seurakunnan vanhin", "kyläntarkastaja" tai "kinkeri"- eli "yökuntamies" oli Suomessa toiminut monipuolisia tehtäviä varten valittu seurakunnan luottamusmies.
Varhaisimmat maininnat kuudennusmiehistä ovat Kustaa Vaasan ajoilta, mutta varsinaisesti instituutiosta on runsaasti mainintoja 1600-luvulta lähtien. Pitäjänkokouksessa, jonka paikkana oli yleensä kirkkohuone ja aika jumalanpalveluksen jälkeen, kirkkoherra ja pitäjäläiset valitsivat yhdessä kirkkopitäjän kuudennusmiehet, joita oli aina useampi samanaikaisesti tehtäviään hoitamassa. On myös mainintoja, että pitäjäläiset olivat valinneet kuudennusmiehet käräjillä, mutta tämä on ollut varmaankin poikkeus säännöstä. Kuudennusmiehet valittiin yleensä kinkerikunnittain, eli edustettuina olivat pitäjien eri osat.
Aluksi kuudennusmiesten tehtävänä oli edustaa omaa kulmakuntaansa kirkollisessa itsehallinnossa, ja toisaalta heidän tuli huolehtia siitä, että heidän oman alueensa asukkaat suorittivat yhteiset velvollisuutensa, elivät herran nuhteessa ja tottelivat annettuja käskyjä. Keskeistä oli myös huolehtiminen papiston kymmenysten ja verojen maksamisesta. Kuudennusmiesten tehtävät muuttuivat kuitenkin ajan myötä enemmän maalista hallintoa, lähinnä kunnanhallintoa, vastaaviksi.
Kuudennusmiesten tuli siksi kantaa myös kirkollisista rikkomuksista langetetut sakot, he toimeenpanivat ulosottoja, ja heillä oli joskus jopa oikeus maan pakkolunastukseen, jos ja kun yleinen etu pakkolunastusta edellytti.
Kuudennusmiesten tehtävien monipuolisuutta kuvaa se, että heidän piti ilmoittaa papistolle, jos heidän alueelleen pitäjässä oli ilmaantunut tarttuvia tauteja, ja he toimittivat sairaanhoitoa tarvitsevat seurakuntalaiset hospitaaleihin. Lisäksi viranomaiset kääntyivät kuudennusmiesten puoleen, kun he tarvitsivat tietoja pitäjän väestöstä ja sen asemasta.
Tärkeä tehtävä oli myös kirkonarkun avaimen säilyttäminen, sillä yhdelle kuudennusmiehistä lankesi tämä tehtävä. Kaksi muuta avainta oli kirkkoherran ja kirkonisännän hallussa.
Seurakunnat olivat suuria rakennuttajia, sillä kirkot, kappelit ja pappilat olivat merkittäviä rakennuskohteita. Kuudennusmiesten tehtävä oli näissäkin hankkeissa hyvin keskeinen, sillä he kutsuivat talonpojat koolle kirkkoon ja jakoivat jokaiselle työosuuden, ja he myös valvoivat oman alueensa töiden suorittamista osuuksien mukaisesti.
Omassa kinkerikunnassaan kuudennusmies oli yleinen hyvien tapojen ja moraalin vartija; hän siis valvoi yleensä kyläläisten elämää. Heidän tehtävänään oli myös valvoa kyläläisten kirkossakäyntiä, varsinkin suurina juhlapyhinä. He myös järjestivät kyläläisten kellonsoittovuorot ja valvoivat tehtävän suorittamista.
Ennen uuden kunnallislaitoksen syntyä 1860-luvulla kuudennusmiehillä oli siis paljon maallisia tehtäviä. Kuudennusmiehiksi valittiin usein vakavaraisia ja vaikutusvaltaisia seurakunnan jäseniä. Yhdessä kirkonisännän kanssa kuudennusmiehet muodostivat eräänlaisen kunnanvaltuuston.
Kirkonisäntä
Kirkonisäntä eli kirkkoväärti oli Suomessa tärkein seurakunnallinen luottamustehtävä 1800-luvulle saakka. Koska seurakunta huolehti ennen maallisen kunnallislaitoksen perustamista 1860-luvulla myös sittemmin kunnille siirtyneistä tehtävistä, oli kirkonisäntä käytännössä myös kunnanjohtaja.
Islannin yliopisto
Islannin yliopisto () on Reykjavíkissä sijaitseva valtionyliopisto, joka on perustettu vuonna 1911. Se on Islannin vanhin ja merkittävin korkeakoulu.
Yliopistossa ovat seuraavat tiedekunnat ja laitokset:
Joulukuussa 1994 yleisölle avattu Islannin kansallis- ja yliopistokirjasto sijaitsee Islannin yliopiston kampusalueella.
Islannissa on toinen yliopisto Akureyrissa.
Putlaus
Putlaus (engl. "puddling") on Henry Cortin 1784 kehittämä mellotusmenetelmä, jolla takkiraudasta valmistetaan keittoterästä. Putlausta pidetään Siemens-Martin -prosessin edeltäjänä, ja se oli ensimmäinen tapa tuottaa teollisesti terästä.
Putlaus tapahtuu oheisen kuvan kaltaisessa hematiitilla vuoratussa putlausuunissa. Sen pohjalle lasketaan masuunista takkirautaa, jota hämmennetään rautakangen avulla. Seokseen sekoitetaan rautamalmia, kuten hematiittia, sekä kalkkia. Samanaikaisesti vasemmassa laidassa olevassa palokammiossa poltetaan liekkiä (usein kivihiiltä tai koksia), ja palokaasut johdetaan seoksen yli; panos ja polttoaine eivät joudu kosketuksiin toistensa kanssa. Tällöin seoksen lämpötila nousee noin 1 500 °C tienoille, ja seos pysyy sulana. Putlauspanokseen voidaan lisätä myös romua lämpökuorman tasapainottamiseksi. Ympäristö on voimakkaasti hapettava, ja rautamalmin ja kalkkikiven oksidit polttavat takkiraudassa olevan ylijäämähiilen pois. Kalkkikivi muodostaa rikin ja fosforin kanssa kuonaa, joka voidaan erottaa panoksesta. Putlauksella saadaan aikaan keittoterästä, ja tyypillinen panoskoko on noin 300 kg. Putlattaessa seoksen sulamispiste kohoaa hiilen palaessa jatkuvasti, ja seoksen saavuttaessa puuromaisen viskositeetin teräs on valmista. Teräs laskettiin noin 40 kg kokoisiksi kuuliksi, jotka edelleen taottiin ja valssattiin lopputuotteiksi.
Putlaus oli ennen Bessemer-prosessia ainoa teollinen tapa tuottaa terästä. Sen pullonkaulana oli skaalattavuus: putlausuunin kokoa ei voitu kasvattaa, vaan ainoa tapa kapasiteetin lisäämiseen oli rakentaa uusia putlausuuneja. Putlausuuni ei myöskään kyennyt tuottamaan riittävän korkeaa lämpötilaa teräksen pitämiseksi sulassa faasissa. Vasta Siemens-Martin -prosessin keksiminen ratkaisi skaalaus- ja sulatusongelman.
Tristan-sointu
Tristan-sointu on nuottien F, H, Dis ja Gis muodostama sointu tai laajemmin mikä tahansa sointu, joka muodostuu samoista intervalleista. Soinnun nimi tulee Richard Wagnerin Tristan ja Isolde-oopperasta, jonka ensimmäinen sointu Tristan-sointu on. Se esiintyy myös alkusoiton tahdeissa 6, 10 ja 12, useita kertoja myöhemmin oopperan kuluessa ja myös viimeisen näytöksen alussa. Vaikka sointu on esiintynyt aikaisemmin muun muassa Guillaume de Machautin, Carlo Gesualdon, Johann Sebastian Bachin ja Ludwig van Beethovenin teoksissa, Wagner korosti soinnun merkitystä kirjoittamalla sille pitkän aika-arvon ja antamalla soinnun purkautua kromaattisesti. Tristan-soinnun käyttöä on pidetty isona askeleena perinteisestä tonaliteetista kohti atonaalista musiikkia.
Muurahaismies (Eric O’Grady)
Eric O'Grady on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä vakooja, joka näihin aikoihin on ottanut itselleen Henry Pymin Muurahaismies-identiteetin taistellakseen rikollisuutta vastaan. Hahmon loivat Robert Kirkman ja Phil Hester. O'Gradyn ensiesiintyminen tapahtui "Civil War: Choosing Sides"-lehden numerossa 1 (2006).
Ilovaarirock
Ilovaari (vuoteen 2017 saakka Ilovaarirock) on Joensuussa joka kesä, heinäkuun toisena viikonloppuna järjestettävä nostalgiahenkinen rocktapahtuma. Se pidetään keskellä Joensuuta Ilosaarella, eli Ilosaarirockin alkuperäisellä pitopaikalla.
Ilovaarirock sai alkunsa vuonna 1996 pidettyjen Ilosaarirockin 25-vuotisjuhlien jälkeen.
Ilovaarirockin järjesti vuoteen 2017 saakka Grand Old Rockers of Joensuu eli GOR, joka kertoi nettisivuilla vuoden 1996 tapahtumasta: ”Paikan päällä juhli noin 3 000 vanhan rockin diggailijaa, muistelemassa ainakin menneitä. Jo tuona ensimmäisenä IloVaari-kesänä paikallaolijat myönsivät tunnelman olleen kuin luokkakokouksessa. Siitä lähtien järjestäjät ovat pyrkineet luomaan omintakeisen ja tunnelmaltaan välittömän, nostalgiahenkisen rocktapahtuman.” Vuodesta 2018 lähtien Ilovaarin järjestää ravintola Kerubi.
Ilovaarirock on ollut loppuunmyyty jo useana kesänä. Tapahtumaan liittyy klubikonsertteja Joensuun ravintoloissa.
Antti Pankakoski
Antti Pankakoski (s. 1954) on suomalainen yritysjohtaja, joka toimi Altian toimitusjohtajana vuosina 2007–2013. Ennen Altiaa Pankakoski oli tehnyt pitkän työuran merenkulkualan eri tehtävissä, toimien muun muassa Silja Linen toimitusjohtajana 2003–2006. Hän on valmistunut oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta.
Pankakoski toimi Kvaerner Masa-Yardsin varatoimitusjohtajana 1989–1996, minkä jälkeen hän siirtyi Cunard Line -varustamon hallituksen johtoon. Cunard Linelta Pankakoski lähti Lontooseen, missä hän työskenteli Nordea Securitiesin Corporate Finance -yksikkössä johtaen viimeksi merenkulkualan yritysostoihin ja haltuunottoihin keskittyvää ryhmää. Nordean palveluksesta Pankakoski siirtyi Silja Linen toimitusjohtajaksi keväällä 2003.
Tehtävänsä Silja Linella Pankakoski jätti 1. marraskuuta 2006, jolloin hänen seuraajakseen tuli Tallink Finlandin toimitusjohtaja Keijo Mehtonen. Samalla Pankakoski luopui paikastaan Tallink Gruppin hallituksessa. Pankakoski kertoi katsovansa Tallink Gruppin suomalaisten tytäryhtiöiden yhdistämisprosessin olevan siinä vaiheessa, että hänen oli luontevaa jättää tehtävänsä. Hänen mukaansa ero ei johtunut mistään ristiriidoista ja myös Mehtosen mukaan lähtöön ei liittynyt dramatiikkaa.
Silja Linen jälkeen Pankakoski nimitettiin Altian toimitusjohtajaksi 1. syyskuuta 2007 alkaen. Hän seurasi tehtävässä pääjohtaja Leena Saarista, joka oli jättänyt paikkansa toukokuussa Altian suunnitteleman polttoaine-etanolitehdashankkeen kariuduttua. Altian hallitus erotti Pankakosken marraskuussa 2013. Toimitusjohtajan vaihtamista perusteltiin yhtiön huonolla tuloskehityksellä, minkä lisäksi hallituksen puheenjohtaja Matti Tikkakoski totesi Altian jääneen jälkeen taloudellisista tavoitteistaan ja menettäneen markkinaosuuttaan.
Kyrö Distillery Company nimitti Pankakosken yhtiön hallituksen puheenjohtajaksi 18. syyskuuta 2014 alkaen.
Aatos Ojala
Kauko Aatos Ojala (6. tammikuuta 1919 Seinäjoki – 9. huhtikuuta 1987 Jyväskylä) oli suomalainen kirjallisuudentutkija.
Aatos Ojalan vanhemmat olivat rovasti Emil Oskar Ojala ja Elli Matilda Vilkki ja puoliso vuodesta 1955 Raija Hillevi Kolkka, urheilutoimittaja Sulo Kolkan tytär. Ojala tuli ylioppilaaksi 1937, valmistui folosofian kandidaatiksi 1944 ja väitteli filosofian tohtoriksi 1957. Ojala opiskeli myös Yalen yliopistossa Yhdysvalloissa sekä Ruotsissa, Saksassa ja Englannissa. Uransa alkuvuosina hän toimi Helsingin teknillisen opiston kielten tuntiopettajana, Helsingin yliopiston dosentti hän oli vuodesta 1956. Ojala työskenteli myös "Parnasson" päätoimittajana vuonna 1957. Jyväskylän yliopiston professori Ojala oli 1960–1982. Hän on huomattava erityisesti Jyväskylän yliopiston ja varhaisen suomalaisen semiotiikan historiassa. Ojalan väitöskirja käsitteli Oscar Wildea, myöhemmin hän tutki muun muassa F. E. Sillanpään kirjallista aatemaailmaa.
Ojalan veli on tekniikantutkija Aito Ojala.
Darcs
Darcs on Haskell-ohjelmointikielellä toteutettu versionhallintatyökalu. Sen pääkehittäjä on David Roundy. Ohjelman nimi on akronyymi sanoista "David's Advanced Revision Control System". Nimi kirjoitetaan usein kokonaan pienillä kirjaimilla, paitsi lauseen alussa.
Darcs on hajautettu versionhallintajärjestelmä, jossa jokainen työkopio toimii samalla täydellisenä kopiona projektin varastosta.
Darcs kutsuu tallennettuja versioita päivityksiksi ("patch"). Darcsin erikoisiin ominaisuuksiin kuuluu se, että käyttäjällä on suuri valta hyväksyä tai hylätä lähetetyt ja vastaanotetut päivitykset, joten käyttäjä voi päivittää tarvittaessa vain osan ohjelmakoodista tai käyttää vain tietyistä lähteistä tulleita päivityksiä. Päivitysten keskinäiseen järjestäytymiseen ja yhdistymiseen on omat sääntönsä, joita kehittäjä kutsuu "päivitysteoriaksi" ("Theory of patches").
Golden Futsal Team
Golden Futsal Team (GFT) on vuonna 2002 perustettu espoolainen futsalin erikoisseura. Sitä ennen joukkue pelasi espoolaisen jalkapalloseura FC Hongan nimellä. GFT pelaa kotiottelunsa Opinmäen liikuntahallissa (Lillhemtintie 1, 02250 Espoo).
GFT on Suomen toiseksi menestynein futsalseura. Se on voittanut Suomen mestaruuden kolmesti, ja Futsal-liigan maratontaulukossa GFT on Ilves FS:n jälkeen toisena. GFT on voittanut myös Futsal Cupin kolmesti ja Super Cupin neljästi
GFT:n naisten joukkue pelaa myös Futsal-Liigassa ja kaudella 2017-2018 GFT/Prinsessat voitti Suomen mestaruuden. Aiempia saavutuksia Prinsessoilla on muun muassa Futsal Cupin voitto vuosina 2009, 2012 ja 2016.
GFT on voittanut junioreiden Suomen mestaruuden alle 21-vuotiaissa vuosina 2016 ja 2018. Vuonna 2017 joukkue sijoittui toiseksi.
GFT:llä on myös kaksi reservijoukkuetta: GFT/2 Helsingin ja Uudenmaan piirin Kakkosdivisioonassa ja GFT/Ydin Uudenmaan piirin Kolmosessa. Lisäksi seuraan kuuluu kaksi harrastejoukkuetta, jotka pelaa futsalia piirin kilpailuissa.
Maalivahdit:
#1 Antti Koivumäki
# 29 Matias Marjander
Kenttäpelaajat:
#2 Panu Autio
#4 Timo Mikkonen
#5 Johannes Axerud
#6 Niko Stenholm
#7 Ari Makowski
#8 Lasse Saari
#9 Antti Arvola
#11 Jaakko Oksanen
#13 Samir Haddouti
#16 Jaso Oksanen
#17 Tom Korolainen
#18 Otto Jukka
#19 Meysam Hajizadeh
#20 Ville Vähäkoitti
Golden Futsal Team on osallistunut kahdesti UEFA Futsal Cupiin, johon pääsevät kansallisten sarjojen mestarit. Kaudella 2003–2004 GFT jäi 1. kierroksen lohkossa viimeiseksi. Kaudella 2008–2009 GFT sai järjestettäväkseen cupin karsintakierroksen turnauksen. Turnauksen pelit pelattiin Pasilan Urheiluhallissa Helsingissä. GFT sijoittui neljän joukkueen lohkossa toiseksi.
Golden Futsal Team osallistui historiansa kolmannen kerran UEFA Futsal Cupiin kaudella 2009–2010. GFT isännöi 20.8.–23.8.2009 Tapiolan Urheiluhallissa pelattavaa turnausta, johon osallistuivat myös Roubaix AFS (FRA), Fair City Santos (SCO) ja Helvecia Futsal (ENG). GFT eteni turnauksen voittajana ensimmäiselle kierrokselle, jossa vastaan tulivat Action 21 (BEL), Skövde AIK (SWE) ja Athina´90 (GRE). Main Roundin turnaus pelattiin 30.9.–3.10.2009 Belgiassa.
GFT voitti turnauksessa yhden pelin, pelasi yhden tasan ja hävisi yhden. GFT jäi lohkon kolmanneksi ja putosi maalieron takia jatkosta. Elite Roundille etenivät Athina'90 ja Action 20.
GFT teki Belgiassa Suomen ennätyksen, sillä mikään suomalainen joukkue ei ole aikaisemmin saavuttanut 4 pistettä UEFA Futsal Cupin Main Roundin turnauksessa.
GFT:n seurapresidenttinä toimii Raimo Kalliokoski. Seuran urheilutoimenjohtajan tehtävää hoitaa Panu Autio. Naisten ja junioreiden päävalmentaja on Kim Räisänen.
Viljo Salminen
Viljo Frithiof Salminen (11. elokuuta 1905 Askola – 8. lokakuuta 1991 Lahti) oli Suomen ilmavoimien lentäjä ja Mannerheim-ristin ritari.
Viljo Salminen oli ylennetty lentomestariksi 16. toukokuuta 1931. Hän osallistui talvi- ja jatkosotaan pommitus- ja tiedustelulentäjänä. Hänelle esitettiin jo jatkosodan alussa toisen luokan Mannerheim-ristiä, lähinnä talvisodan ansioista, mutta sotamarsalkka Mannerheim ei 18. elokuuta 1941 hyväksynyt esitystä vaan myönsi Salmiselle 3. luokan Vapaudenristin. Ilmavoimienkomentajan uusintaesityksesta lentomestari Salminen nimitettiin 5. marraskuuta 1941 Mannerheim-ristin ritariksi numero 33. Hänen sotalentojensa määrä oli tuolloin 105, joista 49 talvisodassa.
Salminen suoritti päämajan kaukotiedustelu- ja valokuvauslentoja Bristol Blenheim BL-106:lla (Kaarina) ja Dornier Do 17 DN-64:llä (Pataässä). Hänen pääasiallinen sijoitusyksikkönsä oli Lentolaivue 44. Hän lensi talvisodassa 49 sotalentoa; jatkosodan päätyttyä lentoja oli 197. Vuosina 1944–1945 hän palveli Pommituslentolaivue 41:ssä ohjaaja-aliupseerina.
Siviiliammatiltaan Salminen oli autonkuljettaja. Hän työskenteli hankintamiehenä ja autonkuljettajana Asko Oy:ssä 1945–1969. Hänet on haudattu Lahteen, Levon hautausmaan ritarilehtoon.
Joulumusiikki
Joulumusiikki on musiikkia, jota esitetään tai kuunnellaan joulun aikaan. Joululaulujen lisäksi tällaista musiikkia ovat esimerkiksi monet taidemusiikin teokset kuten J. S. Bachin "Jouluoratorio" ja Pjotr Tšaikovskin baletti "Pähkinänsärkijä".
Andrés Manuel López Obrador
Andrés Manuel López Obrador (s. 13. marraskuuta 1953 Macuspana, Tabasco) on meksikolainen poliitikko ja maan nykyinen presidentti. Hän toimi Meksikon liittovaltiopiirin ("Distrito Federal") päällikkönä (eli maan pääkaupungin Méxicon ”pormestarina”) vuosina 2000–2005. Vuonna 2006 hän hävisi presidentinvaalit täpärästi ja kiistanalaisesti vastaehdokkaalleen Felipe Calderónille. Vuoden 2012 presidentinvaalit hän hävisi Enrique Peña Nietolle.
Hän voitti vuoden 2018 presidentinvaalit ja hänestä tuli Meksikon presidentti 1. joulukuuta 2018.
Heinäkuussa 2005 López Obrador erosi virastaan Meksikon liittovaltiopiirin päällikkönä asettuessaan vallankumouksellisen demokraattipuolueen (, "PRD") johtaman liittoutuman "Coalición Por el Bien de Todos" (”Kaikille hyvää -koalitio”) presidenttiehdokkaaksi vuoden 2006 presidentinvaaleissa.
Vaalin toista pääehdokasta Felipe Calderónia pidettiin karismattomana ja hänen mahdollisuuksiaan voittoon heikkoina, kun istuva presidentti Vicente Fox kannatti hänen vastaehdokastaan. Calderón kävi kuitenkin vasemmistolaista kilpailijaansa Andrés Manuel López Obradoria vastaan aggressiivisen kampanjan, jossa mustamaalasi tätä muun muassa yhdistämällä tämän televisiomainoksessa Venezuelan presidenttiin Hugo Cháveziin ja julistamalla, että López Obrador olisi vaara Meksikolle. Vaalilautakunta kielsi mainoksen, minkä Calderón tuomitsi sensuurina.
Vaalipäivän ääntenlaskennassa 2. heinäkuuta 2006 López Obrador oli ajoittain edellä ja julistautui jo voittajaksi, minkä jälkeen Calderón teki puolestaan samoin. Vaalilautakunta ilmoitti tuloksen jääneen sen asettaman 0,3 prosenttiyksikön virhemarginaalin sisään, ja että 5. heinäkuuta aloitettaisiin virallinen laskenta. Virallisen tuloksen mukaan Calderón oli voittanut kilpailijansa 243 934 äänellä eli 0,58 prosentilla. Vaalien jälkeisenä päivänä vasemmistolainen "La Jornada" -lehti kirjoitti väärinkäytösepäilyistä vaaleissa.
Myös yhdysvaltalainen tutkiva journalisti Greg Palast piti vaaleja vilpillisinä. Palastin The Guardianiin kirjoittaman artikkelin mukaan vasemmistolle (eli Obradorille) meneviä ääniä oli hylätty samaan tapaan kuin demokraateille meneviä ääniä Yhdysvaltain vuoden 2000 presidentinvaaleissa.
Vaalilautakunta ilmoitti 5. elokuuta laskevansa uudelleen 9,2 prosenttia äänistä 155 vaalipiirissä. Ajoittain jopa 500 000 – 3 000 000 López Obradorin kannattajaa protestoi Meksikon kaduilla. Viimeisen tuloksen mukaan Calderón sai 14 916 927 ääntä ja López Obrador 14 683 096. Vaalilautakunta julisti Calderónin voittajaksi 5. syyskuuta 2006, hiukan ennen kuin vaali olisi jouduttu uusimaan.
López Obrador julistautui 20. marraskuuta 2006 maan ”lailliseksi” presidentiksi ja perusti 12-jäsenisen rinnakkaishallituksen. Hän lupasi myös rajoittaa suuryritysten valtaa ja ”uusfasistista harvainvaltaa” Meksikossa.
Obrador alkoi myymään 218 miljoonalla Yhdysvaltain dollarilla vuonna 2012 hankittua presidentin lentokonetta, 59 muuta lentokonetta ja 70 helikopteria.
Linnaleiri
Linnaleiri oli Ruotsin valtakunnassa käytössä ollut järjestelmä, jolla sotaväki majoitettiin sotaretkien väliajoilla ja erityisesti talvisin kruunun ja aatelisten linnoihin, linnoituksiin ja varakkaisiin taloihin. Suomen alueella 1570-luvulla Venäjää vastaan käydyn sodan yhteydessä linnaleirijärjestelmä muuttui talonpojille määrättyjen ylimääräisten sota-apuverojen myötä varsinaiseksi sotaväen elatusvelvollisuudeksi, joka aika ajoin muodostui raskaaksikin taakaksi. Linnaleirijärjestelmän rasitus kasvoi merkittävästi nuijasotaa edeltäneinä vuosina ja se oli yksi keskeinen syy talonpoikaiskapinan alkamiseen.
Laulajan taival
Laulajan taival (AABLP 104 / AABMK 104) on Rauli Somerjoen kokoelma-albumi vuodelta 1987. Levystä on olemassa myös cd-versio nimellä "Laulajan taival 36 suosikkilaulua vuosilta 1982–86" (AABCD 112), mutta cd:llä on erilainen kappalelistaus.
Kansi AD: Jalasvirta. Kannen valokuva: Stefan Bremer. Takakannen valokuvat: Fred Ohert/Suosikki sekä Markku Lepola.
"Laulajan taival" sai jatkoa vuonna 1988, kun julkaistiin "Laulajan taival 2".
A-puoli (1. levy)
B-puoli
C-puoli (2. levy)
D-puoli
Håkan Loob
Håkan Loob (s. 3. heinäkuuta 1960 Visby, Ruotsi) on ruotsalainen entinen jääkiekkoilija, olympiavoittaja ja nykyinen jääkiekkovaikuttaja.
Loob on niitä harvoja pelaajia, jotka ovat voittaneet Stanley Cupin, olympiakullan sekä maailmanmestaruuden (kolmen kullan klubi). Näiden lisäksi hän voitti Ruotsin mestaruuden vuonna 1981 Färjestads BK:n riveissä.
Håkan Loob aloitti uransa Färjestads BK:n riveissä, jossa pelasi yhden kauden. Loob pitää hallussaan Elitserien runkosarjan yhden kauden maali- ja piste-ennätystä 42+34=76, jotka hän teki kaudella 1982–1983.
Sitten hän siirtyi NHL:ään. Loob pelasi oikeana laitahyökkääjänä Calgary Flamesin joukkueessa vuosina 1983–1989 ja voitti Stanley Cupin vuonna 1989. Tämän jälkeen hän palasi Ruotsiin ja Färjestad BK:hon. Siellä hän pelasi kunnes lopetti uransa vuonna 1996.
Nykyään Håkan Loob toimii Färjestads BK:n toimitusjohtajana.
Ruotsin pääsarjassa, Elitserienissä jaetaan vuosittain Håkan Loobin nimeä kantava palkinto eniten runkosarjassa maaleja tehneelle pelaajalle.
Håkan Loob on ainoa ruotsalainen pelaaja, joka on tehnyt vähintään 50 maalia yhden kauden aikana NHL:ssä.
Onkamo (Tohmajärvi)
Onkamo on yksi Tohmajärven monista kylistä Pohjois-Karjalassa. Kylässä on noin 400 asukasta. Onkamosta on matkaa Tohmajärven keskustaan eli Kemieen 14 km, Kiteelle 25 km ja Joensuuhun 45 km.
Onkamossa oli alakoulu, joka siirtyi 2000-luvulla entisen metsäkoulun tiloihin ja lakkautettiin kevätlukukauden 2011 lopussa. Koulun oppilaat siirtyivät Tikkalan kouluun.
Kylässä toimi itsenäinen Onkamon metsäkoulu, joka siirtyi Kiteen oppimiskeskuksen alaisuuteen 1990-luvulla. Koulu on sittemmin lopetettu.
Kylässä toimii tällä hetkellä Onkamon Auto. Onkamossa oli ennen Onkamo Camping ja kyläkauppa Orho, joka lopetti 2005.
Onkamossa oli myös aikoinaan T-kauppa, tanssilava sekä pieni maalaisposti. Vapon Valkeasuon turvesuo sijaitsee kylän lähellä. Vielä kuusikymmenluvulla Onkamossa oli viisi kauppaa:
Ol. Yhteishyvä, Hammaslahden Kauppa Oy, ja Ol. Sisä-Karjala Onkamon aseman läheisyydessä.
Ertoniementien ja Säkäniementien risteyksessä toimi K-kauppa Ville Nykänen sekä myös
kuutostien ja Sortavalan tien risteyksessä oli sekatavaraliike.
Onkamo on risteyspaikka. Onkamossa on valtatie 6:n ja Niiralan rajanylityspaikan kautta Sortavalaan johtavan maantien, valtatie 9:n risteys.
Vanha ja uusi Karjalan rata kohtaavat Onkamon Lapinahossa. Vanha rata johtaa Niiralan kautta Venäjälle, ja se on vain tavarajunien ja satunnaisten Petroskoi-Joensuu-tilausjunien käytössä. Onkamon seisake ei ole enää henkilöliikennekäytössä; viimeinen Joensuu–Helsinki-välin matkustajajuna pysähtyi Onkamossa 2005. Paikallisliikenne kiskobussilla Joensuuhun lakkautettiin jo 1980-luvulla.
"Onkamo - kaloista kuulu" julkaistiin 2005.