hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Rami (kasvi)
Rami ("Boehmeria nivea"), jota kutsutaan myös kiinanruohoksi, on nokkoskasveihin ("Urticaceae") kuuluva ruoho. Kasvin varresta erotettavia kuituja käytetään tekstiilien ja paperin raaka-aineena. Rami kasvaa 1,5–2,5 metrin korkuiseksi.
Kasvi tuottaa satoa 2–6 kertaa vuodessa. Kuidun valmistus on työlästä. Kasvit täytyy kerätä oikeaan aikaan, juuri ennen tai jälkeen kukkimisen, jotta kuitu voidaan irrottaa. Ensimmäiseksi kuitua sisältävä kuorikerros irrotetaan varren keskiosasta, kasvien ollessa vielä tuoreita. Tämä työvaihe suoritetaan usein jo pellolla ja useimmiten käsityönä. Seuraavaksi kuitu erotetaan sitä ympäröivästä kuoriaineesta loukuttamalla; irronnut kuori ja osa kasvin sisältämistä liima-aineista voidaan sitten poistaa kaapimalla. Lopuksi kuitu puhdistetaan keittämällä sitä yleensä lipeää sisältävässä liuoksessa.
Ramin vetomurtolujuus on kasvikuiduksi huomattava 1500 N/mm². Tämä johtuu selluloosan asettumisesta kuidussa pituussuuntaan (pieni fibrillikulma). Ramikuitu on märkänä lujempaa kuin kuivana. Kuidut ovat kasvikuiduiksi erittäin pitkiä: 100–200 mm. Ramikuidussa on kaunis kiilto; sitä kutsutaan joskus englanninkielisissä maissa nimellä "chinese silk plant" eli "kiinalainen silkkikasvi".
Koska kuitu on vahvaa, sitä käytetään hihnoihin, purjeisiin ja paloletkujen päällystämiseen, mutta korkea hinta on vähentänyt sen suosiota. Aikaisemmin ramista valmistettiin myös kalastustarvikkeita. Ramin ominaisuudet muistuttavat aivinapellavaa. Siitä voidaan valmistaa myös vaatetustekstiilejä, joko yksin tai sekoittamalla kuituja esimerkiksi puuvillaan tai viskoosiin.
Ramikuidusta voidaan valmistaa hyvin kestäviä paperilaatuja.
Rami kuuluu vanhimpiin käytettyihin kuituraaka-aineisiin. Se on todennäköisesti kotoisin Itä-Aasiasta. Sen käyttö tekstiilien raaka-aineena tunnettiin Egyptissä jo 5000–3000 vuotta ennen ajanlaskun alkua.
Alankomaiden vaakuna
Alankomaiden vaakuna on Alankomaissa käytetty kansallinen tunnus, joka sai nykyisen muotonsa vuonna 1907, jolloin kuningatar Vilhelmiina uudisti sen. Alankomaiden parlamentti käyttää vaakunasta pienempää versiota jossa on vain kilpi ja kruunu, mutta monarkki Beatrix käyttää suurta vaakunaa. Vaakunan historian voidaan katsoa ulottuneen vuoteen 1815, jolloin Alankomaiden Vilhelm I:stä tuli kuningas Wienin kongressin jälkeen.
Ikaalisten kirkko
Ikaalisten kirkko, joka tunnetaan myös Fredrika Sofian kirkkona, on ilmeisesti järjestyksessään paikkakunnan kolmas kirkko. Se rakennettiin tukholmalaisen arkkitehti Thure G. Wennbergin suunnitelmien pohjalta puusta ja se valmistui 1801. Edellinen, puinen pitkäkirkko, joka sijaitsi nykyisen hautausmaan länsireunassa, rakennettiin joskus 1640-luvulla ja purettiin huonokuntoisena 1824.
Kirkon rakentamisesta vastasi tunnettu pohjalainen kirkonrakentaja Salomon Köhlström. Silloinen kirkkoherra Henrik Bergroth vihki kirkon käyttöön 4. elokuuta 1801. Kirkko on sisäviisteinen ristikirkko, jonka itä-länsisuuntainen pääsakara on selvästi poikkisakaraa pidempi. Kirkkoa uudistettiin perusteellisesti vuosina 1859–1860, jolloin mm. rakennettiin uusi kellotapuli sekä sakaroiden leikkauskohtaan kirkon harjalle suuri suorakulmainen ja telttakattoinen lyhtyrakennelma.
Kirkon jokaisen sakaran seinäpintaa jakaa kaksi pyörökaarista ikkunaa. Niiden välisissä nurkkaviisteissä on myös kolmas samanlainen ikkuna. Kirkon sisäkatteena on puinen holvaus ja keskustassa neljän pylvään kannattelemana lyhdyn valoaukko.
Kirkon alttaritauluna on Berndt Godenhjelmin maalaama "Kristuksen kirkastuminen" vuodelta 1874. Kirkon nykyinen saarnastuoli on peräisin 1930-luvulta. Kellotapulin alakerrassa on varastoituna myös tätä vanhempi noin 1700-luvulta peräisin oleva maljan muotoinen saarnastuoli.
Triatsiinit
Triatsiinit ovat orgaanisia yhdisteitä, joiden empiirinen kaava on CHN. Triatsiinilla on kolme eri isomeerista muotoa.
Triatsiinirakenne on bentseenin kaltainen heterosyklinen rengas, jossa on kolme typpiatomia ja kolme hiiliatomia. Triatsiinin kolme isomeeria eroavat toisistaan typpiatomien sijoittumisen perusteella. Muita aromaattisia heterosyklisiä typpiyhdisteitä ovat pyridiinit (1 typpiatomi renkaassa), diatsiinit (2 typpiatomia) ja tetratsiinit (4 typpiatomia). Triatsiinit ovat heikompia emäksiä kuin pyridiinit.
Tunnetuin 1,3,5-triatsiinijohdannainen on hartsin valmistuksessa käytettävä melamiini, jossa on kolme aminosubstituenttia (–NH). Toinen hartsin valmistuksessa laajalti käytössä oleva triatsiini on bentsoguanamiini.
Triatsiiniyhdisteitä, kuten 2,4,6-trikloori-1,3,5-triatsiinia eli syanuurikloridia, käytetään usein kasvimyrkkyinä. Klooria sisältäviä triatsiineja käytetään vaatteiden värjäyksessä.
Vaikka triatsiinit ovat aromaattisia yhdisteitä, niiden resonanssienergia on paljon matalampi kuin bentseenillä. Yhdisteillä tapahtuu useammin nukleofiilistä kuin elektrofiilistä aromaattista substituutiota.
2,4,6-trikloori-1,3,5-triatsiini voidaan hydrolysoida helposti syanuurihapoksi kuumentamalla sitä vedessä korkeassa lämpötilassa. 2,4,6-trisfenoksi-1,3,5-triatsiini reagoi alifaattisten amiinien kanssa aminolyysissä.
Kymen Sanomat
Kymen Sanomat (lyh. "KySa") on Kotkassa seitsemän kertaa viikossa ilmestyvä sitoutumaton sanomalehti. Lehden julkaisija on ollut Kaakon Viestintä Oy vuoden 2015 alusta alkaen. Kymen Sanomien päälevikkialue on Kotkan–Haminan seutukunta. Lehden levikki on noin 18 700 ja lukijamäärä noin 49 000.
Nykyinen Kymen Sanomat on syntynyt kolmen sanomalehden fuusiona. Kotkassa ilmestyneet vuonna 1902 perustettu Etelä-Suomi ja 1905 perustettu Eteenpäin (jatkaja Viikko-Eteenpäin) yhdistyivät vuodenvaihteessa 1989 sitoutumattomaksi Kotkan Sanomiksi. Vuonna 1991 Kotkan Sanomiin yhdistyi puolestaan Haminassa ilmestynyt keskustalainen Kymen Sanomat. Lehden nimeksi vaihdettiin tässä yhteydessä Kymen Sanomat, ja tästä liitoksesta syntyneen Kymen Sanomien ensimmäinen numero ilmestyi 30. syyskuuta 1991.
Eteenpäin ja Etelä-Suomen yhdistyessä 1989 ne olivat levikiltään lähes yhtä suuria. Johtava lehti oli Eteenpäin, jonka levikki oli noin 20 000, kun taas Etelä-Suomella se oli vajaa 17 000.
Etelä-Suomi oli puoluekannaltaan kokoomuslainen vuoteen 1964 saakka ja sen jälkeen sitoutumaton. Vuodesta 1984 Etelä-Suomi oli kuulunut Kouvolan Sanomien omistukseen ja lehteä painettiin Kouvolassa. Eteenpäin taas oli sosiaalidemokraattinen.
Sanoma Lehtimedian maakuntalehdet Kymen Sanomat, Kouvolan Sanomat ja Etelä-Saimaa siirtyivät tabloidi-kokoon 9. huhtikuuta 2013.
Kymen Sanomat siirtyi huhtikuussa 2014 tehdyn esisopimuksen toteutuessa Sanoman omistuksesta Länsi-Savo-konserniin, kun Sanoma Lehtimedia Oy:stä, Sanoman painoyhtiöistä Saimaan Lehtipaino Oy:stä ja Lehtikanta Oy:stä ja Länsi-Savon omistamasta Etelä-Savon Viestintä Oy:stä koottiin yksi yhtiö. Aluksi Sanoman omistus yhtiöstä on 49 prosenttia, mutta viiden vuoden kuluttua yhtiö siirtyy kokonaan Länsi-Savolle.
Kymen Sanomissa ilmestyi tiistaisin vuosina 1998–2009 Seepra-liite. Se oli Etelä-Saimaan, Kouvolan Sanomien ja Kymen Sanomien yhteinen viikkolehti. Seepra keskittyi viihteeseen ja DVD-, elokuva- ja levyarvosteluihin. Lehdessä oli mukana myös viikon televisio-ohjelmatiedot.
Seepran lopettamisesta ilmoitettiin 12. tammikuuta 2009. Lehden julkaiseminen tabloid-liitteenä lopetettiin ja Seepran viimeinen numero ilmestyi 27. tammikuuta 2009. Lopettamisen syyksi kerrottiin, että Seepra ei ollut täyttänyt siihen liitettyjä odotuksia. Lehden materiaalia on siirretty julkaistavaksi päälehteen.
Kymen Sanomien levikki on ollut laskussa ainakin 1990-luvun alusta lähtien. Vielä vuonna 1992 Kymen Sanomien levikki oli 32 268 kappaletta, vuonna 2000 se oli laskenut 27 408 kappaleeseen. Levikki on laskenut hiljaisesti koko 2000-luvun ajan ja vuonna 2008 se lopulta alitti 25 000 kappaleen rajan. Vuonna 2013 Kymen Sanomien levikki painui alle 20 000 kappaleen.
Melamiini
Melamiini on orgaaninen emäs (pK = 8,95), jonka kemiallinen kaava on CHN. Sitä käytetään formaldehydiin yhdistämällä pääasiassa melamiinihartsin valmistukseen, ja siitä saadaan kestävää kertamuovia. Tätä muovia käytetään muun muassa keittiötarvikkeissa ja astioissa. Melamiinia käytetään laminaattina ja siitä valmistetaan valkotauluja.
Melamiinia valmistetaan ureasta.
Urea hajoaa ensin isosyaanihapoksi endotermisessä reaktiossa (NH)CO → HCNO + NH. Sen jälkeen syaanihappo polymerisoituu muodostaen melamiinia ja hiilidioksidia: 6 HCNO → CHN + 3 CO. Toinen reaktio on eksoterminen, ja lopullinen prosessi endoterminen.
Vuonna 2007 Yhdysvalloissa kuoli 1500 kissaa ja koiraa Kiinassa vehnägluteenista valmistettuun melamiinia sisältäneeseen lemmikkiruokaan. Vuonna 2008 Kiinan elintarvikevirasto löysi melamiinia Marsin valmistamista M&M’s -makeisista ja Snickers-minipatukoista sekä Nestlén valmistamista KitKat-patukoista. Tämän seurauksena tuotteet vedettiin myynnistä Kiinan lisäksi myös Etelä-Koreassa.
Kiinassa vauvoille syötettävässä Sanlu Groupin valmistamassa maitojauheessa havaittiin elokuussa 2008 melamiinia. Lisäksi melamiinia löytyi Arlan maitojauheista, ja tiedon tultua ilmi Arla lopetti äidinmaitokorvikkeiden valmistamisen Kiinassa. Melamiininen maitojauhe meni pääasiassa Kiinaan, mutta myös pienen erän verran Taiwanille. Melamiini aiheutti munuaiskivien muodostumisen äidinmaidonkorviketta saaneille lapsille. Yli 300 000 kiinalaislasta sairastui maitojauheen vuoksi. Neljä lasta kuoli melamiinimyrkytykseen.
Melamiinia löydettiin 22 valmistajan maitopulveria sisältävästä äidinmaidonkorvikkeesta ja 77 tuotemerkistä.
Melamiinia sisältäviä maitotuotteita oli viety myös moniin kehitysmaihin sekä erityishallintoalue Hongkongiin, jossa tiettävästi ainakin yksi kolmevuotias tyttö kärsi melamiinin aiheuttamista munuaiskivistä.
Melamiinia on löydetty 2008 elintarvikkeista myös Yhdysvalloissa Nestlén ja Bristol-Myers Squibbin äidinmaidonkorvikkeesta.
Pyhä Johannes I
Pyhä Johannes I (k. 526) oli paavina 13. elokuuta 523 – 18. toukokuuta 526. Hän oli kotoisin Toscanasta, ja nousi paavin istuimelle vasta hyvin vanhana ja hauraana. Teoderik Suuri, Ostrogoottien kuningas hallitsi Italiaa asuen Ravennassa. Teoderik epäili paavin vehkeilevän Bysantin keisari Justinus I:n kanssa, ja heitätti tämän tyrmään, jossa paavi kuoli nälkään ja hoidon puutteeseen.
Triarii
Triarii (lat.; yks. triarius) olivat Rooman tasavallanaikaisen armeijan kolmas standardirivistö. Tiukan paikan tullen nuoremmat hastati- ja principes-rivistöt vetäytyivät triarii-rivistön luo, jolloin oli mahdollista yrittää vastahyökkäystä tai turvata Rooman joukkojen turvallinen vetäytyminen.
Triarii-yksikön upseerius oli kunnia-asia; rivistö muodostui legioonan parhaista ja yleensä vanhimmista joukoista. Triarii-sotilailla oli parempi palkka ja he saivat pitkille marsseille hevosen.
Triariukset jaoteltiin kymmeneen 160-miehen vahvuiseen manipuliin, jotka taas koostuivat kahdesta centurion komentamasta, 80 miehen vahvuisesta centuriasta. Joissain tapauksissa triariukset jaettiin vain kymmeneen 120 miehen vahvuiseen manipuliin, joka vastasi yhtä hastati- tai principes-centuriaa. Triariukset olivat Rooman armeijoiden veteraaneja ja tämä kokemus teki heistä täydellisiä joukkoja tukemaan nuorempia rivistöjä. Triariusten varustus koostui yleisesti joko lorica hamata-tyyppisestä rengaspanssarista tai kreikkalaistyylisestä pronssisesta rintapanssarista, scutum-tyypin kilvestä, työntökeihäästä ja gladius-miekasta.
Hastati
Hastati (lat.; yks. hastatus. Nimitys johtuu latinan sanasta "hasta" = "keihäs"; "hastatus" = "keihäällä varustettu". ) olivat Rooman tasavallanaikaisen armeijan ensimmäinen, nuorin ja köyhin rivistö. Heidän tehtävänään oli aloittaa lähitaistelu vihollisen kanssa ja väsyttyään vaihtaa paikkaa seuraavan principes-rivistön kanssa. Hastatuksen varustuksena oli normaali kypärä (yleisimmin montefortino-tyypin), rinnalle kiinnitetty pectorale- (sydämen suojelija)metallilevy sekä pilum-tyypin heittokeihäs ja gladius-miekka. Legioonassa hastatuksia oli yleisesti suunnilleen saman verran kuin principes-joukkoja, 1200. Hastatukset muodostuivat luultavasti alle 20-vuotiaista.
Jambi (täsmennyssivu)
Jambi voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Trokee
Trokee (, , adjektiivina "trokeinen" tai "trokeeinen") on runojalka ja metron, joka tunnetaan sekä antiikin kreikkalaisesta metriikasta että muun muassa itämerensuomalaisesta runoudesta (kalevalamitta eli nelipolvinen trokee). Trokeejalka koostuu yhdestä pitkästä ja yhdestä lyhyestä tavusta.
Trokeejalkaa käytetään sellaisenaan kalevalamitassa, jossa säe koostuu neljästä peräkkäisestä trokeejalasta. Trokeemetronia käytetään puolestaan kreikkalaisissa runomitoissa, erityisesti trokeisessa tetrametrissä. Trokeeta esiintyy myös muun muassa daktyylisen katalektisen heksametrin viimeisenä metronina yhdessä spondeen kanssa.
Trokeessa runojalka ja metron ovat poikkeuksellisesti eri pituisia. Trokeejalka muodostuu yhdestä pitkästä (, "longum") ja yhdestä lyhyestä (, "brevis") tavusta, tai nykyrunoudessa yhdestä painollisesta ja yhdestä painottomasta tavusta (kalevalamitan termistöllä yhdestä nousevasta ja yhdestä laskevasta tavusta):
Trokeemetron on puolestaan dipodia, joka koostuu kahdesta trokeejalasta:
Vastaavalla tavalla dipodisia ovat myös jambi- ja anapestimetronit.
Kreikkalaisen ja roomalaisen runouden trokeemittoja ovat muun muassa ( = lyhyt tavu, = pitkä tavu, = anceps eli lyhyt tai pitkä tavu):
Trokeinen dipodia ("tr") eli trokeinen monometri
Trokeinen tripodia ("tr") eli ithyfallikos ("ith")
Trokeinen kvaternaari ("tr") eli trokeinen dimetri ("tr")
Trokeinen katalektinen kvaternaari ("tr") eli trokeinen katalektinen dimetri ("tr")
Trokeinen septenaari ("tr")
Trokeinen oktonaari ("tr")
Trokeinen katalektinen tetrametri ("tr")
Daktyyli
Daktyyli (, ”sormi”; ) on runojalka ja metron, joka on peräisin antiikin kreikkalaisesta metriikasta. Se koostuu yhdestä pitkästä ja kahdesta lyhyestä tavusta.
Daktyyli koostuu yhdestä pitkästä (, "longum") ja kahdesta lyhyestä (, "brevis") tavusta, tai nykyrunoudessa yhdestä painollisesta ja kahdesta painottomasta tavusta:
Anapesti tunnetaan nimellä "antidaktyyli", koska sen muoto on käänteinen daktyyliin nähden.
Kreikkalaisen runouden daktyylimittoja ovat muun muassa ( = lyhyt tavu, = pitkä tavu, = anceps eli lyhyt tai pitkä tavu):
Daktyylinen tetrametri ("da")
Daktyylinen pentametri ("da")
Daktyylinen katalektinen heksametri ("da")
Anapesti
Anapesti (, ”hakkaava”, ”takova”; ) on runojalka ja metron, joka on peräisin antiikin kreikkalaisesta metriikasta.
Anapestiä käytettiin nopean rytminsä vuoksi erityisesti tragedioiden ja komedioiden marssi-, taistelu- ja kulkuekohtausten lauluissa, mutta myös komedioiden pilkkalauluissa. Runomitoista anapestiä käytetään ennen kaikkea anapestisessä dimetrissä.
Anapestissä runojalka ja metron ovat poikkeuksellisesti eri pituisia. Anapestijalka muodostuu kahdesta lyhyestä (, "brevis") ja yhdestä pitkästä (, "longum") tavusta:
Anapestimetron on puolestaan dipodia, joka koostuu kahdesta anapestijalasta:
Vastaavalla tavalla dipodisia ovat myös jambi- ja trokeemetronit. Monissa runomitoissa anapestin kaksi lyhyttä tavua voidaan korvata yhdellä pitkällä, jolloin siitä tulee spondee . Anapesti tunnetaan myös nimellä "antidaktyyli", koska sen muoto on käänteinen daktyyliin nähden.
Kreikkalaisen ja roomalaisen runouden anapestimittoja ovat muun muassa ( = lyhyt tavu, = pitkä tavu, = anceps eli lyhyt tai pitkä tavu):
Anapestinen dipodia ("an")
Anapestinen tripodia ("an")
Anapestinen dimetri ("an") eli anapestinen kvaternaari ("an")
Anapestinen katalektinen dimetri ("an") eli paroimiakos
Anapestinen katalektinen trimetri ("an")
Anapestinen septenaari ("an")
Anapestinen oktonaari ("an") eli anapestinen tetrametri
Pentametri
Pentametri (, ”viisimitta”) on runomittojen tyyppi, jossa runojalka toistuu säkeessä viisi kertaa. Pentametri on peräisin antiikin kreikkalaisesta metriikasta, joka perustui pitkien ja lyhyiden tavujen vuorotteluun runomitan mukaisesti.
Pentametrimittoja ovat muun muassa ( = lyhyt tavu, = pitkä tavu, x = painoton tavu, / = painollinen tavu):
Daktyylinen pentametri
Jambinen pentametri
Principes
Principes (mon.; yksikössä "princeps") olivat Rooman tasavallanaikaisen armeijan toinen rivistö. Heidän tehtävänään oli tukea hastati-rivistöä sen väsyttyä tai vetäydyttyä taaksepäin. Princepsien varustus oli suureksi osaksi samanlaista kuin hastatuksien; kypärä, scutum-kilpi, gladius-miekka sekä pilum-heittokeihäs. Princepsejä oli legioonassa noin 1 200 ja he olivat hastatuksia vanhempia, noin 30-vuotiaita.
Afonso I
Afonso I (1456 - 1542 tai 1543), -alkuperäiseltä nimeltään Nzinga Mbemba- oli Kongon kuningaskunta-nimisen Kongon alueella vuosina 1300-1800 olleen yhteiskunnan hallitsija. Kongon kuningas Afonso I kääntyi kristinuskoon ja avasi maan kaupalle ja muulle eurooppalaiselle vaikutukselle, ja samalla suurin osa kongolaisista kastettiin kristinuskoon, joka sai paljon vaikutteita myös paikallisista uskonnoista.
Helsingin vaakuna
Helsingin vaakuna on Helsingin kaupungin tunnus. Sen alkuperä on 1600-luvun kaupungin sinetissä. Vaakuna laadittiin antikvaari Johannes Bureuksen toimesta Helsingin pitäjään tulleiden ruotsalaisten siirtolaisten kunniaksi vuonna 1599. Vaakunakuvio esittää laivaa, joka keinuu meren aalloilla näin kuvaten ruotsalaisten saapumista alueelle.
Vaakunan nykyinen ulkoasu on vuodelta 1951 ja sen on piirtänyt A. W. Rancken. Heraldinen selitys kuuluu: ”sinisessä kentässä kultainen vene uimassa hopeisella, aaltokoroisella tyviöllä; veneen yläpuolella saatteena kultakruunu.”
Ainoastaan kaupungin keskushallinnon yksiköt ja toimielimet voivat käyttää yläkruunullista vaakunaa, jossa vaakunakilven päälle on sijoitettu samanlainen kruunu kuin itse kilvessä. Tällaisia virastoja ja laitoksia ovat kaupunginvaltuusto, hallitus, kaupunginkanslia, kaupungin henkilöstökeskus ja talous ja suunnittelukeskus. Helsingin kaupunki käyttää pääsääntöisesti yläkruunutonta vaakunaa.
Pyhä Felix IV
Pyhä Felix IV (k. 530) oli paavina 12. heinäkuuta 526 – 20. syyskuuta 530 (tai 22. syyskuuta). Hän muotoili kirkon mielipiteen armosta ja vapaasta tahdosta, kun häntä oli pyydetty ottamaan kantaa Galliassa levinneeseen semipelagiolaisuuteen. Felix yritti nimetä Bonifatius II:n omaksi seuraajakseen. Senaatti reagoi kieltämällä keskustelun paavin seuraajasta edellisen paavin elinaikana. Vastustajat kannattivat Dioscorusta, mutta tämän valtakausi keski vain 22 päivää, ja yleensä seuraavaksi paaviksi lasketaan Bonifatius II.
Tupolevin veljekset
Tupolevin veljekset oli tiedotusvälineiden tunnetuksi tekemä nimitys työmarkkinajohtajien joukolle, joka lähetti tasa-arvoasiain neuvottelukunnassa erikoistutkijana toimineelle Marianne Laxénille vuonna 1990 kuuluisaksi nousseen postikortin. Korttia nimitettiin julkisessa keskustelussa yleisesti ”kikkelikortiksi”. Kortissa luki ranskaksi ”Vive les hommes” eli ”Eläköön miehet”.
Tupolevin veljeksiin kuuluivat valtakunnansovittelija ja entinen STTK:n puheenjohtaja Jorma Reini, Liiketyönantajain Keskusliiton toimitusjohtaja Jarmo Pellikka, johtaja Stig-Erik Leiponen, Teknisten Liiton puheenjohtaja Tenho Olin, Erorahaston toimitusjohtaja Jarmo Tammenmaa ja Metsäteollisuus ry:n toimitusjohtaja Mauri Moren.
Kortissa oli kuvattu peniksiä, joita kohti alaston nainen putoaa rintaliivit laskuvarjona. Kortissa oli teksti "Palkkaerot poistettava, keskitytään olennaiseen" . Miehet allekirjoittivat kortin ”Tupolevin veljesten säätiö”, mutta laittoivat alle myös omat nimensä.
Laxén toi asian julkisuuteen, ja kortin lähettäjien erottamista vaadittiin kansalaisadressilla, jonka allekirjoitti 3 800 naista ja 500 miestä. Tapauksesta nousi kohu lehdistössä, ja postikortti jäi Suomen historiaan. Lehtien yleisönosastoilla korttia paheksuttiin laajasti, mutta jotkut asettuivat kortin lähettäjienkin puolelle.
Reini pyysi televisiossa korttia anteeksi, mutta muut kortin allekirjoittajat eivät tulleet julkisuuteen. Kortista noussut kohu vauhditti osaltaan keskustelua sukupuolten välisestä tasa-arvosta ja naisten asemasta työmarkkinoilla.
Vuonna 2013 entinen valtioneuvostossa työskentellyt kansliaministeri Ilkka Kanerva kertoi että hän oli toiminuttanut kirjeen Tupolevin veljesten toiveesta Laxénin lokerikkoon valtioneuvoston kansliaan jossa Laxénilla oli työhuone.
Bonifatius II
Bonifatius II oli paavina 22. syyskuuta 530 – 17. lokakuuta 532. Hän oli syntyperältään ostrogootti ja ensimmäinen germaanisen heimon edustaja paavina. Semipelagiolaisuuden aiheuttama hajaannus ratkaistiin Bonifatiuksen paaviuskaudella.
Tampereen vaakuna
Tampereen vaakuna on Tampereen kaupungin virallinen tunnus. Vaakunan suunnitteli Olof Eriksson ja se otettiin käyttöön 30. maaliskuuta 1960.
Vaakuna selitetään: ”Punaisessa kentässä aaltokoroinen vastapalkki, jonka yläpuolella saatteena paaluttainen vasara ja alapuolella paaluttainen Merkuriuksen sauva; kaikki kultaa”. Vaakunan värit ovat samat kuin Pirkanmaan vaakunassa. Kaupungin nimen alkukirjaimelta T:ltä näyttävä vasara symboloi Tampereen teollisuutta, Merkuriuksen sauva kauppaa ja aaltokoroinen vastapalkki Tammerkoskea.
Tampereen vanha vaakuna oli käytössä vuosina 1839–1960. Sen hankkimista alettiin suunnitella pian sen jälkeen kun keisari Nikolai I yhtenäisti Tampereen kaupungin hallintoa samanlaiseksi muiden Suomen kaupunkien kanssa 1830. Huhtikuussa 1838 Tampereen pormestari Fredrik Sacklén lähetti Turkuun läänin kuvernööri Lars Gabriel von Haartmanille anomuksen Arvid von Cederwaldin suunnitteleman vaakunaehdotuksen hyväksymiseksi. Everstiluutnantti ja Pyhän Annan ritarikunnan 3. luokan ritari Arvid von Cederwald toimi tuolloin koskenperkausinsinöörinä Suomen senaatin talousosaston koskenperkausjohtokunnassa. Vaakunaehdotusta ei hyväksytty sellaisenaan. Pyöreää vaakunaehdotusta pyydettiin muuttamaan nelikulmaisen kilven muotoon sekä piirtämään se suurempana. Vaakunan muuttaminen pyydettyyn muotoon annettiin Helsingin maanmittauskonttorissa työskennelleen taiteilija Magnus von Wrightin tehtäväksi. Hän jätti valmiin vaakunan senaatin esittelijäsihteeri Berndt Federleylle 12. tammikuuta 1839. Keisari hyväksyi Tampereen vaakunan 20. maaliskuuta 1839 ja päätös hyväksymisestä saapui Turun lääninkansliaan 9. toukokuuta 1839.
Vanhan vaakunan heraldista selitystä ei ole säilynyt tai sitä ei ole koskaan tehty. Siinä on kuitenkin teemoina ristikkäiset vasara ja Merkuriuksen sauva, jotka symboloivat teollisuutta ja kauppaa , Tampereen kaupungin nimen alkukirjain "T" , sekä koski joka symboloi mitä ilmeisimmin Tammerkoskea. Vanha vaakuna vaihdettiin uuteen, Olof Eriksson suunnittelemaan vaakunaan 1960 lähinnä kahdesta syystä; vaakuna oli heraldisesti heikko, ja sen lukuisat värit tekivät sen käyttämisestä ongelmallista painotöissä. Uusi vaakuna pohjautui vanhaan, mutta otti huomioon heraldiset säännöt. Uuden vaakunan värit poimittiin Satakunnan ja Hämeen maakuntavaakunoista.
Vaakunan vaihtaminen oli kiistelty teko ja vanhan vaakunan palauttamista on ajoittain vaadittu myös vaihtamisen jälkeen. Vuonna 2007 käsiteltiin valtuustoaloitetta, jossa lainataan Sulo A. Typön 1950–luvulla esittämiä perusteluita vanhan vaakunan puolesta: ”Tampereella kuulee usein sanottavan, ettei täällä ole historiallisia nähtävyyksiä. Ei olekaan paljon, mutta muun muassa vaakuna on, ja se on sitä arvokkaampi, mitä vanhempi se on.”
Uutta vaakunaa on kutsuttu yleisönosastokirjoituksissa neuvostohenkiseksi väriensä takia.
Johannes II
Johannes II, syntymänimeltään Mercurius, oli paavina 2. tammikuuta 533 – 8. toukokuuta 535. Hän oli ensimmäinen, joka paaviksi vihkimisensä yhteydessä otti uuden nimen, sillä hänen syntymänimensä kunnioitti pakanallista jumalaa, Mercuriusta.
Johannes II:n aikaan simonia eli kirkollisten virkojen hankkiminen rahaa vastaan oli yleistä papiston piirissä. Senaatti antoi asetuksen, jossa kiellettiin paaviksi pyrkiminen rahan avulla. Määräyksen vahvisti Atalarik, ostrogoottien kuningas.
Mannerheimin puisto
Mannerheimin puisto on Oulun keskustan ruutukaava-alueella sijaitseva puisto.
Puistoa rajaavat Kirkkokatu, Albertinkatu, Isokatu ja Sepänkatu. Kirkkokadun varrella entistä Snellmannin kauppahuonetta vastapäätä on Into Saxelinin "Eteläpohjalaisten patsas" (tai "Vapauden patsas"). Puiston keskellä on myös 1990-luvun alkupuolen kunnostuksien yhteydessä rakennettu suihkulähde. Albertinkadun varrella on grillikioski ja lasten leikkikenttä.
Alun perin paikalla ollut puutalokortteli paloi 19. heinäkuuta 1916. Tulipalo teki noin 200 oululaista asunnottomiksi. Palaneiden talojen tilalle oli tarkoitus rakentaa valistustalo ja pystyttää patsas Oulun valtauksessa Suomen sisällissodassa kuolleiden eteläpohjalaisten muistolle. Patsas pystytettiin vuonna 1919, mutta valistustaloa ei koskaan rakennettu, vaan kortteli kunnostettiin puistoksi vuonna 1927. Nykyisen nimensä puisto sai marsalkka Mannerheimin 75-vuotispäivänä 4. kesäkuuta 1942.
Kesällä 1926 Mannerheimin puistoon pystytettiin yksi kolmesta Oulun ensimmäisestä puhelinkioskista.
Puiston grillikioskista, Kino Grillistä, varastettiin veitsi, jolla mauritiuslainen Jawaheer Dookun surmasi vaimonsa helmikuun alkupuolella 1975. Dookun tuomittiin kuuden vuoden vankeuteen täyttä ymmärrystä vailla tehdystä taposta. Tapahtuman jälkeen puiston grillikioskia onkin kutsuttu Dookunin grilliksi.
Puistoon istutettiin lehtipuurivit Albertinkadun ja Sepänkadun varsille jo 1927. Kaupunginpuutarhuri Kalle Äijälän laati silti vasta kymmenen vuotta myöhemmin varsinaisen puistosuunnitelman. Nurmikko puistoon uusittiin 1956, samalla kun sinne hankittiin istutuksia. Puisto pysyi pitkään varsin samanlaisena, maisema-arkkitehti Pirjo Neumann laati vasta vuonna 1990 uuden suunnitelman, jonka myötä perenna- ja pensasistutuksia lisättiin. Puiston istutuksiin kuuluvat orapihlajat, tuhkapensaat, syreenit, ruusut, kuusamat, idänvirpiangervo ja koristearonia, samoin kuin omenapuut ja tuomipihlajat. Orapihlaja-aita ympäröi koko puistoaluetta, mutta sinne on istutettu myös puumaista mustamarjaorapihlajaa. Puistossa on myös rivi kynä- ja vuorijalavia.
Tomusta ja tuhkasta
Tomusta ja tuhkasta on Kotiteollisuuden neljäs albumi. Se nousi albumilistan sijalle 39, mikä oli Kotiteollisuuden ensimmäinen listasijoitus albumilistalla. Levyn ensimmäinen singlejulkaisu, avausraita ”Jos sanon” oli pienimuotoinen hitti, ja se valittiin Rumban lukijaäänestyksessä vuoden biisiksi. Levyn yhdestoista kappale ”Selkä taittuu” on ns. piiloraita, josta ei ole mainintaa levyn kansilehdessä. Albumia on pidetty yhtyeen sähköisimpänä kuin kevyimpänäkin julkaisuna.
Kaikki sanoitukset Jouni Hynynen. Sovitukset Kotiteollisuus, ellei toisin mainita.Ilmestyi vuonna 2000.Ilmestyi 24. marraskuuta 2000. Sisältää myös musiikkivideon kappaleesta "Jos sanon".
Lain nimessä
Lain nimessä () on yhdysvaltalainen televisiosarja, jossa seurataan poliiseja työssään. Sarja on yksi Yhdysvaltojen pisimpään esitetyistä televisio-ohjelmista, sillä sen ensimmäinen jakso esitettiin Yhdysvalloissa 11. maaliskuuta 1989. Sarjan katsotaan edustavan ensimmäisiä tositelevisiotyylin ohjelmia. Tähän mennessä sarjaa on tuotettu jo yli 1 000 jaksoa. Sarjan alkuperäinen idea on peräisin John Langleyltä ja Malcolm Barbourilta.
Ohjelmassa on seurattu poliisien työtä yli 140 kaupungissa ympäri Yhdysvaltoja, ja sitä on tehty myös Hongkongissa, Lontoossa ja entisen Neuvostoliiton alueella. Kukin jakso kestää noin 22 minuuttia. Sittemmin Yhdysvalloissa ja monissa muissa maissa on ryhdytty tuottamaan vastaavaa formaattia noudattavia ohjelmia.
Yhdysvalloissa "Lain nimessä" -sarjaa näytettiin alun perin Foxilla. Vuonna 2013 ohjelma siirtyi Spike-kanavalle. Sitä on esitetty myös ulkomailla, muun muassa Suomessa Kolmoskanavalla ja myöhemmin MTV3-kanavalla.
Ohjelman tunnusmusiikkina toimii jamaikalaisen reggaeyhtye Inner Circlen kappale Bad Boys.
Suomessa vastaavia ohjelmia ovat ainakin Poliisit ja Lainvalvojat.
Etiopian sisällissota
Etiopian sisällissota kesti 30 vuotta, 1974–1991. Eritrean alueella oli ollut levottomuuksia pitkään, mutta vuodesta 1974 alkaen väkivaltaisuuksia syttyi monilla alueilla, Eritrean lisäksi erityisesti Tigréssä.
Vuonna 1974 kommunistinen sotilasjuntta Derg syrjäytti keisari Haile Selassien. Vuonna 1977 Dergin johtoon nousi Mengistu Haile Mariam. Hänen joukkonsa surmasivat tuhansia hallituksen vastustajia. Tigrén alueen vapautusarmeija alkoi tavoitella itsehallintoa. Samana vuonna Somalia hyökkäsi Etiopiaan ja valtasi Ogadenin alueen. Neuvostoliiton ja Kuuban joukot tulivat Etiopian avuksi ja Somalian valtaus torjuttiin. Vuosina 1984–1985 Eritrean ja Tigren alueilla oli nälänhätä, ja tuhansia ihmisiä eviakuoitiin. Vuonna 1991 Etiopian kansan vapautusarmeijan joukot valtasivat pääkaupunki Addis Abeban ja Mengistu lähti maanpakoon. Sisällissota päättyi, ja Eritrea alkoi valmistella kansanäänestystä itsenäistymisestä.
Bad Boys
Bad Boys () voi tarkoittaa seuraavia:
Kuolleen kukan nimi
Kuolleen kukan nimi on Kotiteollisuuden viides albumi. Albumilla yhtye pääsi suuren yleisön tietoisuuteen: Kuolleen kukan nimi debytoi albumilistan sijalla 5. ja ylitti kultarajan, 15 000 myytyä kappaletta, vuonna 2005. Albumi sisältää erään yhtyeen tunnetuimmista kappaleista ”Rakastaa/ei rakasta”. Kappaleesta tehty Pete Veijalaisen ohjaama video voitti kultaisen Muuvin musiikkivideokilpailussa vuonna 2002. Levyn kappaleita soitetaan keikoilla usein, etenkin ”Valtakunta”, ”Vuonna yksi ja kaksi”, ”Meren mutaa” ja ”Kielletyn puun hedelmä” ovat suosittuja. Kappaleessa "Satu peikoista" on bändille todella harvinainen kitarasoolo, jonka soittaa levyllä tuottaja Mikko Karmila.
Sävelet ja sovitukset Kotiteollisuus, sanoitukset Jouni Hynynen.Ilmestyi 1. helmikuuta 2002.Ilmestyi 17. toukokuuta 2002. Sisältää "Kuolleen kukan nimi" -albumin sanoitukset, jotka puuttuivat varsinaisen albumin kansilehdestä.
Setelinvaihto
Setelinvaihdoksi tai setelinleikkaukseksi kutsutaan valtion toteuttamaa toimenpidettä, jossa liikkeellä olevan setelistön määrää vähennetään ja valtiolle otetaan pakkolaina.
Suomessa toteutettiin setelinvaihto vuoden 1946 alussa. Sen mallina olivat Unkarin setelinvaihto 1920 ja Kreikan vastaava operaatio 1922. Myös Norjassa ja Tanskassa tehtiin samoin vuonna 1945.
Liikkeellä olevat 500, 1000 ja 5000 markan setelit määrättiin leikattavaksi kahtia: Setelin vasen puolisko toimi maksuvälineenä vastaten arvoltaan puolta alkuperäisen setelin nimellisarvosta. Helmikuun 16. päivään mennessä nämä puoliskot oli vaihdettava uuden­mallisiin seteleihin. Setelin oikea puolisko oli luovutettava lainaksi valtiolle. Tämä pakko­laina maksettiin takaisin vuonna 1949, ja siitä hyvitettiin kahden prosentin korko, joka kuitenkin oli paljon pienempi kuin tuolloin vallinnut inflaatio. Toimenpide koski vain käteistä rahaa ja sen ulkopuolelle jäivät talletukset sekä valtion, kuntien ja rahalaitosten hallussa oleva setelistö.
Samanaikaisesti ja osittain samoista syistä toteutettiin myös muun varallisuuden perusteellinen luetteloiminen, mm. kaikkien arvopaperien leimaus. 
Setelinvaihdolla pyrittiin seuraaviin tavoitteisiin:
Setelinvaihto ei hillinnyt inflaatiota. Pakkolainattu rahamäärä vastasi vajaata puolta valtion vuoden 1946 aikana ottamista lainoista.
Asiaa koskeva lakiesitys annettiin eduskunnalle 20. marraskuuta 1945, ja eduskunta hyväksyi sen 21. joulukuuta. Sen nojalla valtioneuvosto antoi 31. joulukuuta 1945 yksityiskohtaisen päätöksen asiasta.
1. tammikuuta 1946 julistettiin "setelinleikkauspäiväksi" (S-päivä). Setelinvaihdosta ilmoitettiin Valtioneuvoston radiotiedotuksella, jonka luki ministeri Uuno Takki.
Helsingin pääpostissa työskennellyt "Hilda Koskinen" (s.1909) kertoo setelinvaihdosta: "Silloin vuodenvaihteessa tuli myös tämä setelinleikkaus. Yö leikattiin tuhannen ja viidensadan markan seteleitä kahtia. Seuraavana aamuna annettiin ihmisille vain puolikkaita."
Leikkauksen vaikutus tuntui konkreettisesti siten, että palkkasumman nimellinen ostovoima pieneni yhtäkkiä puoleen. Toisaalta setelien leikkaus ei merkinnyt "velkakirjojen leikkausta" eli velkasitoumukset ja takaukset oli arvioitava uudelleen.
Toimenpide ei tullut kaikille yllätyksenä. Niinpä pankkeihin muodostui loppuvuodesta 1945 rahanvaihtojonoja, kun seteleitä haluttiin vaihtaa pienemmiksi.
Setelinleikkaus jäi suomalaisten kollektiiviseen muistiin niin, että vielä vuonna 1967 toteutetun devalvaation aikaan huhuttiin uudesta setelien leikkaamisesta.
Volvo 8700
Volvo 8700 on Volvon valmistama lähiliikenne- ja kaupunkibussi. Moottorivaihtoehdot ovat 12-litrainen DH12E B12B- tai B12M-alustassa ja 7-litrainen D7E B7R -alustalla. Bussia valmistettiin sekä kaksi- että kolmiakselisena. Volvo 8700:sta on olemassa myös matalalattiainen versio, 8700LE (Low Entry), jonka alustana on Volvo B12B LE tai B7R LE. Matalalattia-auton saa myös nivelversiona, jonka alusta on B12B LEA.
8700- ja 8500-mallit korvasi vuonna 2011 Volvo 8900LE.
Pyhä Silverius
Pyhä Silverius (k. n. 537) oli paavi 8. kesäkuuta 536 – 537. Hän oli paavi Hormisdaksen laillinen poika, sillä hän syntyi ennen isänsä vihkiytymistä pappisuralle. Silverius vastusti monofysitismin kannattajan Konstantinopolin patriarkka Anthimuksen armahtamista, ja sai siksi päälleen keisarinna Theodoran vihan. Theodora pyrki määrätietoisesti nostamaan Vigiliuksen paaviksi Silveriuksen tilalle. Silveriusta syytettiin maanpetokseen rinnastettavasta veljeilystä goottien kanssa ja hänet alennettiin tavalliseksi rivimunkiksi.
Pharmaca Fennica
Pharmaca Fennica on lääkkeen määräämiseen ja toimittamiseen oikeutetuille terveydenhuollon ammattilaisille tarkoitettu lääketietokanta, jota julkaisee Lääketietokeskus Oy. Pharmaca Fennica® -lääketietokantaa julkaistaan nykyisin useassa eri muodossa: mobiilisovelluksena, verkkopalveluna, painettuna kirjana ja potilastietojärjestelmiin integroitavana tietokantana.
Lääketietokanta sisältää ajantasaiset tiedot useimmista Suomessa myytävistä lääkevalmisteista ja niiden sisältämistä lääkeaineista käyttöaiheineen, annostuksineen ja haittavaikutuksineen. Pharmaca Fennica -lääketietoa hyödynnetään usein osana terveydenhuollon tietojärjestelmiä. Pharmaca Fennica -mobiilisovellus ja -verkkopalvelu ovat avoimesti kaikkien saatavilla.
Pharmaca Fennica -lääketiedolla on pitkä historia: ensimmäinen kirja julkaistiin 1975 ja ensimmäinen sähköinen tietokanta 1991.
Maksuton Pharmaca Fennica -mobiilisovellus tarjoaa ajantasaista lääketietoa Android ja iOs -laitteille. Lääketietoa voi hakea kauppanimellä, vaikuttavalla aineella, käyttöaiheella, yrityksen nimellä tai Vnr-numerolla, sekä lukemalla lääkepakkauksen viivakoodin. Mobiilisovelluksen sisältämät PF-selosteet perustuvat viranomaisen hyväksymiin, Suomessa myytävien lääkevalmisteiden valmisteyhteenvetoihin.
Lääkkeiden lisäksi Pharmaca Fennica® -mobiilisovellus sisältää tietoa hyvän hoidon tukena käytettävistä muista valmisteista, kuten perusvoiteista ja kliinisistä ravintovalmisteista. Sovelluksen tietokanta päivitetään kahden viikon välein. Sovellus lataa ensimmäisellä käyttökerralla lääketietokannan laitteen muistiin, minkä jälkeen mobiilisovellusta voi käyttää myös ilman verkkoyhteyttä. Mobiilisovellus oli ladattu yli 30000 kertaa vuoden 2017 loppuun mennessä.
Pharmaca Fennica -verkkopalvelu on kaikille avoin verkkosivusto, jossa lääketietoa voi hakea kauppanimellä, vaikuttavalla aineella, käyttöaiheella, yrityksen nimellä tai Vnr-numerolla. Vertailunäkymässä voi myös vertailla kahden valmisteen tietoja. Myös verkkopalvelun sisältämät PF-selosteet perustuvat viranomaisen hyväksymiin, Suomessa myytävien lääkevalmisteiden valmisteyhteenvetoihin. Mobiilisovelluksen tavoin myös Pharmaca Fennica -verkkopalvelu sisältää lääkkeiden lisäksi tietoa hyvän hoidon tukena käytettävistä muista valmisteista, kuten perusvoiteista ja kliinisistä ravintovalmisteista. Lääketiedot päivitetään joka kuukauden 1. ja 15. päivä.
Ensimmäinen Pharmaca Fennica julkaistiin vuonna 1975, jolloin se oli moniosainen kirjasarja. Vuonna 2017 Pharmaca Fennica -painos tiivistyi yhteen kirjaan. Lääkeainekohtainen käsikirja jäsentää ja tiivistää pitkien valmisteyhteenvetojen tiedot nopeasti vertailtaviksi ja hyödynnettäviksi käytännön työhön.
Vigilius
Vigilius oli paavina 29. maaliskuuta 537 – 7. kesäkuuta 555. Hän oli korkea-arvoisesta roomalaisperheestä: isä oli konsuli, veli senaattori. Hän nousi paaviksi Bysantin keisarinna Theodoran tuella, kun tämä halusi eroon edellisestä paavista Silveriuksesta.
Vigiliuksen hallituskaudella gootit riehuivat Italiassa ja Vigilius aneli apua Bysantista, keisari Justinianus I:ltä. Harhaoppisuuden vastustaminen merkitsi tasapainoilua 
Origeneen oppien, nestorialaisuuden ja monofysitismin välillä.
Ufosieppaus
Ufosieppaus eli abduktio on kokemus avaruusolentojen sieppaamaksi joutumisesta. Tyypillisessä tapauksessa ihminen nostetaan avaruusalukselle vastoin tahtoaan, ja hänelle tehdään lääketieteellisiä kokeita. Ihminen voi toimia kuitenkin myös viestinvälittäjänä avaruusolentojen ja ihmisten välillä.
Sieppauksen kohteeksi joutuneet ihmiset eivät yleensä muista tapahtumia kunnolla ja tieto kaappauksesta voidaan saada unien tai hypnoosin kautta. Monet "sieppaukset" on havaittu lavastetuiksi tai keksityiksi. Osan kokemuksista arvellaan juontuvan hallusinaatioista, jotka saattavat liittyä valveuniin tai unihalvauksiin.
Sieppaustarinat yleistyivät paljon julkisuutta saaneen Betty ja Barney Hillin abduktiotapauksen (1961) myötä 1960-luvulla.Ufosieppaus esiintyy juoniaiheena Tintti-sarjakuva-albumissa Lento 714.
Pelagius I
Pelagius I oli paavina 16. huhtikuuta 556 – 4. maaliskuuta 561. Hän oli korkea-arvoisesta roomalaisperheestä. Kun edellinen paavi Vigilius lähti Konstantinopoliin keisari Justinianuksen asioille, Pelagius toimi hänen edustajanaan Roomassa. Gootit piirittivät Roomaa ja nälänhätä uhkasi asukkaita. Pelagius käytti perheensä omaisuuden vähävaraisten hädän lievittämiseen. Myöhemmin Pelagius lähti Konstantinopoliin neuvottelemaan rauhasta Bysantin ja goottien välillä.
Pelagiuksen valintaan vaikutti keisarin myönteinen asenne. Ennen paaviuttaan Pelagius oli ollut eri mieltä harhaoppisten kohtelusta, mutta omaksui keisarin mielipiteet. Tämä vahingoitti paavin mainetta ylimpänä auktoriteettina läntisen Euroopan silmissä vuosikymmeniksi.
243 Ida
243 Ida on halkaisijaltaan 59,8 × 25,4 × 18,6 kilometrin kokoinen asteroidi, joka kiertää Marsin ja Jupiterin välissä. Sen löysi Johann Palisa vuonna 1884.
Jupiteriin matkaava Galileo-luotain otti asteroidista kuvia 28. elokuuta 1993. Idan keskietäisyys Auringosta on 2,86 AU ja se kiertää Aurinkoa melko ympyrämäisellä radalla ja suunnilleen planeettojen ratatasossa, mikä ei ole niinkään selvää kun on kyse asteroidista. Kohteen kiertoaika on 4,84 vuotta, ja se kuuluu Koronis-ryhmään.
Idalla on oma Dactyl-niminen kuu, jonka halkaisija on 1,4 km. Se kiertää Idaa 108 km:n päässä 1,54 päivän kiertoajalla. Dactyl löydettiin vuonna 1994 Galileo-luotaimen kuvista.
Mussendenin temppeli
Mussendenin temppeli () on pieni ympyränmuotoinen rakennus, joka sijaitsee Atlantin valtameren rantajyrkänteellä lähellä Castlerockia Pohjois-Irlannissa.
Temppeli rakennettiin vuonna 1785, ja se muodostaa osan Frederick Augustus Herveyn kartanosta. Hervey oli Derryn kreivikunnan piispa ja Bristolin neljäs kreivi. Temppeli rakennettiin kirjastoksi, ja sen ulkomuoto mallinnettiin Vestan temppelistä Italiasta. Temppeli on pyhitetty Herveyn serkulle Frideswide Mussendenille.
Volvo 9700
Volvo 9700 on Volvon ja Carruksen valmistama pikavuoro- ja turistibussi, josta on saatavilla matala (S), korotettu (H) ja korkea (HD) versio. Volvo 9700:sta kehitettiin facelift-malli Volvo 9700NG, joka esiteltiin vuonna 2007. Suurimmat erot vanhaan malliin ovat peräosa ja keula, jotka uudistettiin. Volvo 9700NG puolestaan sai faceliftin vuonna 2013 ja nimeksi vaihtui Volvo 9700UG. Suurimmat erot vanhaan malliin jälleen uudistettu keula ja perä.
Carrus valmisti samanlaisella korilla, mutta Scanian tai Mercedes-Benzin alustoilla varustettuja malleja Carrus Star 503 ja Carrus Star 603. 503 vastaa Volvo 9700H:ta ja 603 Volvo 9700HD:tä.
Rakkaus viiltää
Rakkaus viiltää on Kerkko Koskisen ensimmäinen sooloalbumi, joka julkaistiin 5. huhtikuuta 2002. Albumi sisältää kaksitoista Kerkko Koskisen säveltämää kappaletta, joihin sanoituksia ovat tehneet Anni Sinnemäki, Erpo Pakkala sekä Juhana Rossi.
Levyn yhtyeessä soittavat Koskisen lisäksi Pekka Gröhn (Hammond-urut), Eeva Koivusalo (basso), Miikka Paatelainen (kitara), Heikki Tikka (rummut) sekä Antti Lehtinen (lyömäsoittimet).
"Rakkaus viiltää" oli Suomen virallisella albumilistalla 12 viikkoa, korkeimmillaan sijalla 5.
C/o
c/o on postiliikenteessä käytettävä merkintä, jolla ilmoitetaan postille, mihin osoitteeseen postilähetys on toimitettava, jotta se tavoittaa oikean vastaanottajan silloin, kun vastaanottajalla ei ole omaa postiosoitetta paikassa, johon hän haluaa lähetyksen toimitettavan. Merkintä on peräisin englannin kielen ilmauksesta "care of", ja sen merkitys on ’jonkun luona’ tai ’jonkun huostassa’. Merkinnän alkuperäinen käyttötarkoitus on ollut mahdollistaa postin kulku alivuokralaiselle silloin, kun tällä ei ole ollut omaa postiosoitetta.
Esimerkiksi Marja Hämäläiselle tarkoitettu postilähetys varustetaan seuraavanlaisilla vastaanottajatiedoilla silloin, kun se lähetetään Annikki Aallon osoitteeseen:
codice_1
codice_2
codice_3
codice_4
Unicode-merkistössä c/o-merkinnällä on oma symboli ℅ (U+2105). Latexissa se voidaan tuottaa nicefrac-paketin avulla koodilla \nicefrac{c}{o}.
Luettelo Israelin lentoasemista
Gibor
Ehimen prefektuuri
Ehimen prefektuuri () on yksi Japanin 47 prefektuurista. Prefektuuri sijaitsee Shikokun saaren luoteisrannikolla Japanissa ja sen pääkaupunki on Matsuyama.
Ehimen prefektuuri sijaitsee Seton sisämeren rannalla. Sen naapuriprefektuurit ovat Kagawa pohjoisessa ja Tokushima kaakossa. Ehimessä sijaitsee läntisen Japanin korkein vuori, "Ishizuchi".
Ehimen prefektuurissa sijaitsevat kaupungit:
Vuoden keskilämpötila on 16,1 °C. Vuoden kylmimmän kuukauden, tammikuun, keskilämpötila on 5,3° C ja lämpimimmän, elokuun, 27 °C. Sateet tulevat pääosin kesä–heinäkuussa.
Ehimen vanha nimi, "Iyo", esiintyi ensimmäisen kerran muinaisissa kirjoituksissa 700-luvun alussa. Ehime on tunnettu kuumista lähteistään (onsen), ja sen vanhan nimen uskotaan kehittyneen kuumaa vettä tarkoittavasta sanasta "Iyu". Alueen virallinen nimi oli Taika-uudistuksista 645 Meiji-restauraatioon asti "Iyo-no-kuni". Tämän jälkeen prefektuuria ryhdyttiin kutsumaan sen nykyisellä nimellä.
Keskiajalla Iyo-no-kunissa syntyivät "suiguneiksi" kutsutut merimiesjoukot, jotka vartioivat Seton sisämerta. Useiden ryhmien yhdistäessä voimansa syntyi rannikkovartiosto nimeltään "Iyo-suigun". He kukistivat alueella ryösteleviä wakō-meriiosvoja, taistelivat Genpei-sodassa ja puolustivat Japania mongolien hyökkäyksiä vastaan 1274- ja 1281-luvuilla.
Tokugawa-shogunaatin aikaan Iyo-no-kunista tuli "Iyo-happan" eli Iyon kahdeksan lääniä. Provinssi jaettiin kahdeksaksi lääniksi, jotka jaettiin shōgunin liittolaisille. Yksi näistä oli Katō Yoshiakira, jolle luovutettiin yksi läänityksistä, Matsuyaman han, kiitokseksi tämän urheudesta Sekigaharan taistelussa. Katō rakensi läänitykselleen Matsuyaman linnan, jonka ympärille nykyinen Matsuyaman kaupunki rakentui. Muut läänitykset olivat Ōzun, Niiyan, Uwajiman, Yoshidan, Imabari, Saijōn ja Komatsun hanit.
Meiji-restauraatio lakkautti feodaalisen yhteiskuntajärjestelmän ja läänitykset muutettiin prefektuureiksi, kunnes ne yhdistettiin vuonna 1873 yhdeksi Ehimen prefektuuriksi.
Tuotanto vaihtelee hieman Ehimen eri osissa. Eteläisen Ehimen suurimmat teollisuudenalat ovat laivanrakennus sekä kemikaali-, sellu- ja tekstiiliteollisuus. Prefektuurin muissa osissa suositaan kalastusta, maanviljelyä ja metsätaloutta. Ehime on erityisen tunnettu sitrushedelmistään, kuten satsumista ja iyokaneista, sekä helmistään.
Ehimen prefektuuri merkittävimpiä nähtävyyksiä ovat Matsuyaman linna sekä yksi Japanin vanhimmista kylpylöistä, Dōgo onsen. Ishizuchin vuori kerää matkailijoita talvisin laskettelemaan ja kesäisin kiipeilemään.
Sherri Shepherd
Sherri Evonne Shepherd (s. 22. huhtikuuta 1967, Chicago, Illinois Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten rooleistaan televisiosarjoistsa "Melkein täydellinen" ja "Kaikki rakastavat Raymondia". Hän on myös näytellyt muutamissa elokuvissa, kuten Guess Who, Beauty Shop ja Cellular.
Hän on naimisissa koomikko Jeff Tarpleyn kanssa, ja heillä on poika, Jeffrey Charles.
Zachary Levi
Zachary Levi Pugh (s. 29. syyskuuta 1980 Lake Charles, Louisiana) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Kipp Steadmanin roolista televisiosarjassa "Less than Perfect" sekä Chuck Bartowskin roolista televisiosarjassa "Chuck". Hän on myös esiintynyt elokuvissa kuten "Hamekyttä 2" ja "" sekä ollut ääninäyttelijänä muun muassa elokuvassa "Kaksin karkuteillä". Lokakuussa 2017 Levi valittiin pääosaan DC Filmsin ja New Line Cineman elokuvaan "Shazam!", joka on osa Worlds of DC -elokuvauniversumia ja saa ensi-iltansa vuonna 2019.
Levi syntyi Lake Charlesissa, Louisianassa. Hän on kolmesta sisaruksesta keskimmäinen. Hänen lapsuudessaan perhe muutti ympäri maata, kunnes he asettuivat Venturaan, Kaliforniaan. Siellä Levi kävi neljä vuotta Buena High Schoolia. Hän aloitti näyttelemisen kuusivuotiaana näytellen teattereissa monia päärooleja.
Pontus Jäntti
Pontus Jäntti (s. 20. joulukuuta 1968 Helsinki) on suomalainen sulkapalloilija. Aktiiviurallaan Jäntti voitti Suomen mestaruuden kahdeksan kertaa, joista seitsemän peräkkäin vuosina 1987–1993. Viimeinen mestaruus tuli vuonna 1998.
Pontus Jäntti on myös yksi 35:stä Suomen Sulkapalloliiton kultaisen pelaajamerkin saaneista urheilijoista.
Jäntin uran korkein ranking-sijoitus oli 18. 22. joulukuuta 1992 päivätyllä listalla. Tämän ranking-huipun takana oli saman vuoden marraskuussa saavutettu Skotlannin avoimen GP-kisan voitto. Jäntti voitti saman kilpailun myös vuonna 1998.
Jäntin aktiiviuran paras saavutus oli junioreiden EM-kultamitali Helsingissä vuonna 1987.
Jäntti edusti Suomea kahdesti olympiakisoissa. Barcelonassa 1992 Jäntti voitti ensimmäisessä ottelussaan Bulgarian Yassen Borissovin suoraan kahdessa erässä antaen vastustajalle yhteensäkin vain seitsemän pistettä. Toisella kierroksella vastaan tuli kiinalainen Liu Jun, jota vastaan Jäntti taisteli hyvin ensimmäisen erän häviten sen pistein 15–13. Toisessa erässä kiinalainen Jun takoi tauluun voittopisteet 15–7. Atlantan kisoissa 1996 Jäntti pääsi suoraan toiselle kierrokselle, mutta arpa heitti vastaan maailman senhetkisen ykköspelaajan Indonesian Joko Suprianton, joka ei tarvinnut kuin 28 minuuttia Jäntin lyömiseen suoraan kahdessa erässä pistein 15–1 ja 15–5.
Vuonna 1990 Moskovassa pelatuissa EM-kisoissa Jäntti karsiutui välieristä, joten hänen lopullinen sijoituksensa oli 5.–8. Kaksi vuotta myöhemmin Skotlannin Glasgow'ssa pelatussa EM-turnauksessa molemmat suomalaiset, Jäntti ja Robert Liljequist jäivät myös sijoille 5.–8.
Viimeisin saavutus uralla on ikämiesten yli 35-vuotiaiden sarjan maailmanmestaruus vuodelta 2004 Malesian Kuala Lumpurissa järjestetystä turnauksesta. Kaikkiaan hänellä on virallisia maaotteluita takanaan 55 kappaletta, jolla määrällä hän on miesten kaikkien aikojen listalla kolmantena Lasse Lindelöfin ja Tony Tuomisen jälkeen.
Tuli &amp; Savu
Tuli & Savu on suomalainen Runoyhdistys Nihil Interitin julkaisema neljästi vuodessa ilmestyvä kulttuurilehti, jonka aiheena on suomalainen ja kansainvälinen runous. Se on ilmestynyt vuodesta 1994. Lehden päätoimittajana toimii Juha-Pekka Kilpiö.
Lehden ulkoasu muuttui keväällä 2015, kun Aalto-yliopiston graafisen suunnittelun opiskelijat Elina Johanna Ahonen ja Anna Neva voittivat järjestetyn kilpailun.
Sonor
Sonor on saksalainen rumpumerkki.
Vuonna 1875 Johannes Link alkoi valmistaa sotilasrumpuja sekä rumpukalvoja. Kaksikymmentä vuotta myöhemmin yritys oli laajentunut valmistamaan kaikkia lyömäsoittimia. Sonor rekisteröitiin tuotemerkiksi vuonna 1907. Johannes Linkin poika, Otto Link, jatkoi Sonor-rumpujen valmistusta toiseen maailmansotaan asti. Maailmansota jakoi Saksan, jolloin tehdas jäi Itä-Saksalle. Otto Linkin poika, Horst, loikkasi länteen ja perusti brittijoukoilta vuokrattuun parakkiin tehtaan, jossa hän alkoi valmistaa kalvoja.
Vanha tehdas jatkoi toimintaansa DDR:n hallinnon alaisena valmistaen Tacton-merkkisiä rumpuja. 1950-luvulla Sonor alkoi valmistaa muun muassa koulusoittimia, Orff-järjestelmän laajaa soitinvalikoimaa.
Nykyisin Sonor on noin kahdensadan työntekijän yritys. Vuoden 1991 alussa Sonor muuttui perheyrityksestä Hohner-yhtymän osaksi. Yritys ei peittele tuotteidensa kalleutta, vaan päinvastoin on mainonnassaan jopa viitannut itse siihen. Sonorin rumpusarjoja ovat Signature, Hilite, Sonorlite ja Force 3000-, 2000-, 100- ja 505-sarjat.
Tunnettuja Sonorin soittimia käyttäneitä muusikoita ovat tai ovat olleet muiden muassa Phil Rudd, Ingo Schwichtenberg, Nicko McBrain (siirtynyt Premier-merkkisiin rumpuihin josta 2016 siirtynyt takaisin Sonoreihin), Thomas Lang, Phil Taylor, Danny Carey, Mikkey Dee, Christoph Schneider ja Gavin Harrison.