hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Eddie Shore
Edward William ”Eddie” Shore (25. marraskuuta 1902 Fort Qu'Appelle, Saskatchewan, Kanada – 16. maaliskuuta 1985) oli kanadalainen jääkiekkoilija, joka kuului NHL:n varhaisiin tähtiin. Hän pelasi uransa parhaat kaudet Boston Bruinsissa.
Shore aloitti uransa Regina Capitals -joukkueessa Western Canada Hockey Leaguessa (WCHL) vuonna 1924. Hyökkääjänä aloittanut Shore vaihtoi pelipaikkansa puolustajaksi pelatessaan Edmonton Eskimos -seurassa.
Shoren päättäväisyyttä kuvaa hyvin tarina, jonka mukaan Shore myöhästyi pikajunasta Montrealiin. Hän kuitenkin päätti pelata illan ottelun Montreal Maroonsia vastaan, joten hän hankki käyttöönsä auton. Lumimyrskyn puhkeamisesta huolimatta Shore ajoi koko yön sekä seuraavan päivän ja pääsi perille paria tuntia ennen peliä, vaikka oli ajanut neljä kertaa ojaan. Hän oli kylmettynyt eikä ollut nukkunut lainkaan. Hän pelasi kuitenkin koko ottelun yhtä jäähyä lukuun ottamatta ja teki ottelun ainoan maalin Bostonin voittaessa 1–0.
12. joulukuuta 1933 Bostonissa pelatussa ottelussa Bruinsin ja Toronto Maple Leafsin välillä Shore taklasi selästä Toronton tähtipelaaja Ace Baileyä sillä seurauksella että tämä kaatui jään pintaan menettäen tajuntansa. Bailey heräsi koomasta sairaalassa 10 päivää myöhemmin, ja taklaus päätti hänen uransa. Toronton kovanaama Red Horner puolestaan aloitti tappelun Shorea vastaan ja kaatoi Shoren jään pintaan. Shoren kasvoihin jouduttiin ompelemaan seitsemän tikkiä, mutta muutoin hän säästyi vakavammalta loukkaantumiselta. NHL langetti Shorelle 16 ottelun pelikiellon. Myöhemmin Shore pyysi tekoaan anteeksi Baileylta ja he paiskasivat kättä Toronton Maple Leaf Gardenissa pelatussa hyväntekeväisyysottelussa 14. helmikuuta 1934.
Kun WHL lakkautettiin vuonna 1927, Shore myytiin Boston Bruinsiin NHL:ssä. Tulokkaana hän teki 12 maalia ja antoi kuusi maalisyöttöä (yhteensä 18 tehopistettä) aikana, jolloin puolustajien tekemät maalit olivat harvinaisia. Bruinsissa Shore saavutti kaksi Stanley Cupia. Hänet tunnetaan myös lempinimestä "The Edmonton Express" (”Edmontonin pikajuna”). Eddie Shore on edelleen ainoa puolustaja, joka on voittanut NHL:n arvokkaimmalle pelaajalle annettavan Hart Trophyn neljästi.
Guy Debord
Guy Ernest Debord (28. joulukuuta 1931, Pariisi – 30. marraskuuta 1994, Champot) oli ranskalainen kirjailija, elokuvaohjaaja ja filosofi. Hänet tunnetaan yhtenä Kansainvälisen situationistisen liikkeen perustajista sekä liikkeen johtohahmona. Debord toimi myös SI:n lehden "Internationale Situationnisten" päätoimittajana. Ennen toimintaansa situationisteissa Debord kuului Lettrist International -ryhmän perustajiin ja toimi jonkin aikaa Socialisme ou Barbarie -ryhmässä.
Guy Debordin lapsuutta varjosti Toinen maailmansota ja hänen teini-ikäänsä väritti tutustuminen radikaalien avantgardistien ihaileman Isidore Ducassen tuotantoon. Ducasse tunnetaan runoilijana paremmin nimellä Lautréamont ja hän esitti, että kaikkien tulisi tehdä runoutta ja jälkipolvien tulisi parannella tekstejä plagioimalla niitä. Lautréamont’n ajatukset ovat keskeisiä varhaisessa situationisessa internationaalissa. Vuonna 1951 Debord liittyi vuonna 1946 perustettuun Mouvement Lettriste -ryhmään tutustuttuaan sen johtajaan Isidore Isou’hun, oikealta nimeltään Jean-Isidore Goldstein. Lettristien elokuvista Debord sai kimmokkeen ryhtyä elokuvantekijäksi. Debordin ensimmäinen elokuva, 90-minuuttinen "Hurlements en faveur de Sade" vuodelta 1952, ei sisällä lainkaan kuvaa ja se koostuu valkoisen ja mustan värin vuorottelusta ja hiljaisuutta leikkaavista satunnaisista keskusteluista. Elokuva päättyy 24 minuutin hiljaisuuteen, jonka aikana valkokangas on musta. Elokuvan valmistuessa Debord oli 21-vuotias.
Mouvement Lettriste -liike jakautui riitaisasti kahtia vuonna 1952 Charlie Chaplinin "Parrasvalot"-elokuvan lehdistötilaisuuden häiriköinnin aiheuttaman skandaalin takia. Liikkeen vasemmistosiipi, johon Debord yhdessä Gil Wolmanin, Jean Braun ja Serge Bernan kanssa kuului, järjestäytyi nimen L’Internationale Lettriste alle ja alkoi julkaista lehteä nimeltä Potlach. Vuosina 1954-1957 lehteä ilmestyi 29 kappaletta.
Guy Debord oli 1960-luvulla Situationistinen internationaali -ryhmän perustajia ja johtajia. Situationistit olivat merkittävä taustavaikuttaja Pariisin opiskelijakapinassa vuonna 1968. Guy Debordin kirja "Spektaakkelin yhteiskunta" (1967) oli eräs opiskelijaliikkeen ideologiaa hahmottavista teoksista.
1970-luvulla Debord hajotti Situationistinen internationaali -ryhmän ja teki elokuvat "Society of the Spectacle" (1973) ja "In Girum Imus Nocte Et Consumimur Igni" (1978).
Debord julkaisi 1988 vielä "Spektaakkelin yhteiskuntaa" kommentoivan kirjan "Commentaires sur la société du spectacle". Vuonna 1994 Debord ampui itsensä kärsittyään alkoholismista ja sen mukanaan tuomasta neuriitista.
Werner Hamacher
Werner Hamacher (1948 – 7. heinäkuuta 2017 Frankfurt am Main) oli saksalainen dekonstruktiivinen kirjallisuuskriitikko ja -teoreetikko, joka toimi Frankfurtin yliopiston professorina yleisen ja vertailevan kirjallisuustieteen instituutissa ("Institut für Allgemeine und Vergleichende Literaturwissenschaft"). Aiemmin hän oli saksan kielen professori Johns Hopkins -yliopistossa.
Kaartamo Kettunen Kuustonen (albumi)
Kaartamo Kettunen Kuustonen on Esa Kaartamon, Edu Kettusen ja Mikko Kuustosen yhteisalbumi, joka julkaistiin 1. maaliskuuta 1998 levymerkillä BMG Finland.
Muinaisnuubian kieli
Muinaisnuubia on kirjoitettu kieli, jota käytettiin Muinaisnubiassa 900-luvulta 1600-luvulle. Se on alueella puhuttujen nubialaisten kielten esi-isä. Sitä pidetään erityisesti nykyisen nobiinin kielen mahdollisena muinaisversiona. Tiedossa on ainakin sata muinaisnuubiankielistä sivua, jotka lähes kaikki ovat luonteeltaan kirkollisia. Tunnetuin niistä on "Pyhä Menaan Marttyyrius". Koptin kielen aakkostoa muokattiin muinaisnuubian käyttöön. Meroen ja geezin kielten lisäksi se on vanhin niistä afrikkalaisista kielistä, joita puhuttiin Saharan eteläpuolella.
Muinaisnuubian kirjoittamiseen käytetään kreikkalaisen kirjaimiston unsiaaliversiota, johon on lisätty kolme koptin aakkoston kirjainta: "š", "h" ja "j". Sen lisäksi muinaisnuubiassa on kolme omaperäistä kirjainta: "ny" ja "w", jotka lienevät peräisin meroiittisesta aakkostosta, sekä "ng", jota pidetään kahdesta kreikan aakkoston gammasta muodostuneena ligatuurina.
Kirjaimen yläpuolella voi olla viiva. Tällöin kirjain on
Joillakin äänteillä on monta kirjoitustapaa, kuten vokaalilla /i/, jota voidaan merkitä kirjaimella ε, ει, η, ι, tai υ. Vokaalin /u/ normaali kirjoitustapa on kuitenkin ου. Diftongeissa näkyy joskus kirjaimen ι yläpuolella treema, mikä osoittaa äänteen olevan puolivokaali /j/.
Geminaattakonsonantit kirjoitetaan kaksoiskonsonantteina, kun taas pitkät vokaalit jäävät usein merkitsemättä. Tooneja ei merkitä ollenkaan.
Korkeaa pistettä (•), joka joskus korvataan kaksoiskenoviivalla (\\), käytetään suurin piirtein samassa yhteydessä kuin suomen kielen pistettä tai kaksoispistettä. Tämän lisäksi kysymysmerkkinä on vinoviiva (/) ja jakeiden erottimena kaksoisvinoviiva (//).
Muinaisnuubiassa ei ole sukua eikä artikkeleita. Substantiiveilla on vartalo, johon liitetään sijamuotojen päätteitä ja postpositioita. Muinaisnuubian sijamuodot ovatTavallisin monikon tunnus on "-gu-", esimerkiksi "uru-gu-na" ’kuninkaiden’ ja "gindette-gu-ka" ’oat, piikit’ (direktiivi). Predikatiivissa tunnus on kuitenkin "-agui-". Harvinaisemmat monikon tunnukset ovat "-rigu-" ja "-pigu-", esimerkiksi "mug-rigu-ka" ’koirat’ (direktiivi). Predikatiivissa tunnus on muodossa "-regui-".
Muinaisnuubian persoonapronominit ovat
Demonstratiivipronomineja ovat esimerkiksi "in-" ’tämä’ ja "man-" ’tuo’ sekä interrogatiivipronomineja "ngai-" ’kuka’, "min-" ’mikä’, "islo" ’missä’ ja "iskal" ’miten’.
Verbeillä on viisi eri päämuotoa: preesens, kaksi eri preteritiä, futuuri ja imperatiivi. Näillä kaikilla aikamuodoilla on omat subjunktiivi- ja indikatiivimuodot. Muinaisnuubiassa verbi taipuu persoonassa. Esimerkiksi "doll-" ’toivoa’ taipuu preeseensissä seuraavasti:"Kitka gelgelosuannon Iisusi manyan trika• dolle polgara pessna• papo iskoelimme ikka."
Sanatarkka suomennos: ”Kivi ja-kun-he-vierittivät-pois Jeesus silmä pari korkea nousten hän-sanoi isä minä-kiitän sinua.”
Suomennos: ”Kivi otettiin pois. Jeesus kohotti katseensa ja sanoi: ’Isä, minä kiitän sinua.’”
Laulava sydän – Kaartamo Kettunen Kuustonen
Laulava sydän – Kaartamo Kettunen Kuustonen on vuonna 2002 julkaistu albumi, jolla laulavat pääasiassa Esa Kaartamo, Edu Kettunen ja Mikko Kuustonen, mutta mukana on myös muita esiintyjiä. Levyn kappaleet on tallennettu Yle TV2:n "Laulava sydän" -ohjelmasarjan osassa ”Laulava sydän: Kolmen koon kantri”, joka lähetettiin keväällä 2001 sekä uusintana talvella 2002.
Kaikki kappaleet sovittaneet Esa Kaartamo ja Jarmo Nikku.
Syöpärokote
Syöpärokote tarkoittaa rokotetta, jota voitaisiin käyttää solun immuunipuolustuksen aktivoimiseksi syöpäkasvaimia vastaan.
Rokotteet on tunnettu jo pitkään infektiotautien estossa. Myös muiden tautien, kuten
syövän, hoito rokotteilla on tullut mahdolliseksi, kun on opittu paremmin
ymmärtämään syövän molekyylibiologiaa ja immunologiaa. Jo 100 vuotta sitten
William Coley ehdotti, että rokotteita voitaisiin käyttää syövän hoidossa.
Syöpäsolut ilmentävät niille erityisiä antigeenejä, joita ei ole normaaleissa soluissa.
Tarkempi tutkiminen osoitti, että monet antigeeneistä, jotka aiheuttivat kasvaimen
torjunnan, olivat myös normaalien solujen tuottamia antigeenejä. Immuunijärjestelmä
voi tunnistaa nämä antigeenit monista syistä: antigeenissä on voinut tapahtua
mutaatio, antigeenillä voi olla erilainen glykosylaatio kuin normaalisti tai antigeeniä
voi olla epätavallisen suuria määriä.
Tieto siitä, että T-solut ovat erityisen tärkeitä syöpäsolujen torjunnassa, on aiheuttanut
sen, että tutkimus on keskittynyt lähinnä antigeeneihin, jotka T-solut tunnistavat. T-solut
tunnistavat antigeenit pienemmistä proteiinifragmenteista, epitoopeista.
Antigeenit siis pilkotaan ensin pienemmiksi fragmenteiksi, epitoopeiksi. Epitoopit
liitetään sitten MHC-molekyyleihin, joita on kahta tyyppiä: MHC I - ja MHC II –
molekyylejä.
MHC I –molekyylejä on kaikissa tumallisissa soluissa, siis myös syöpäsoluissa.
Epitoopin sitouduttua MHC I –molekyyliin tämä kompleksi sitoutuu CD8 T-solun
CD8-reseptoriin. CD8 T-solut ovat sytotoksisia ja ne tuhoavat antigeeniä ilmentävän
solun erittämillään perforiineilla tai aiheuttavat niissä apoptoosin Fas/FasL –
reseptorin kautta.
MHC II –molekyylejä on pääasiassa vain antigeenejä esittelevissä soluissa, APCsoluissa.
Näihin kuuluvat mm. dendriittisolut, makrofaagit ja B-solut. APC-solut
nielaisevat eritetyn tai kuolleista syöpäsoluista peräisin olevan kasvainantigeenin ja
pilkkovat sen epitoopeiksi. MHC-antigeeni –kompleksi sitoutuu CD4 T-solun CD4-
reseptoriin. Nämä auttaja-T-solut erittävät aktivoiduttuaan muita immuunijärjestelmän
soluja stimuloivia aineita: sytokiineja, interleukiineja, interferoneita. Molemmat T solutyypit
tarvitsevat aktivoituakseen toisenkin signaalin MHC-kompleksin
sitoutumisen lisäksi. Tämä signaali syntyy, kun APC-solujen erittämä B7 kostimulanttimolekyyli
sitoutuu T-soluun.
Erityisen kiinnostavaksi kasvainantigeeniksi on osoittautunut CEA,
karsinoembryonaalinen antigeeni, jota useat eri kasvaimet ilmentävät. Se oli yksi
ensimmäisistä löydetyistä kasvainantigeeneistä.
Juha Manninen
Juha Arvid Mikael Manninen (vuoteen 1950 Jauhiainen; s. ) on suomalainen historioitsija. Hän on toiminut Oulun yliopiston aate- ja oppihistorian professorina vuodet 1974–2009. Hän on tutkimuksissaan keskittynyt 1700–1800-luvun oppineeseen kulttuuriin ja erityisesti Turun akatemian ja Keisarillisen Aleksanterin-Yliopiston yliopistomiehiin.
Fanny Nyström
Fanny Matilda Nyström (30. syyskuuta 1878 – 31. elokuuta 1989) oli eräs Suomen vanhimmista ihmisistä. Nyström asui suurimman osan elämästään Naantalissa. Hänen elämäntapansa olivat terveelliset, eikä hän tarvinnut lääkkeitä kuin vasta ylitettyään sadan vuoden iän.
Pingus
Pingus on vapaan lähdekoodin peli, joka perustuu "Lemmings -peliin". Pelin tekijä on Ingo Ruhnke. Pingusin pelihahmot ovat sopulien sijaan pingviinejä, jotka on tehty muistuttamaan Tuxia, Linuxin maskottia. Ruhnke on tosin huomauttanut, että pingviinit eivät oikeastaan ole varsinaisesti Tuxeja.
Peliä alettiin tehdä vuonna 1998. Tämä peli on myös The Linux Game Tomen ensimmäinen "Game of the Month", kuukauden peli. Ensimmäinen versio Kuukauden peli -palkinnon jälkeen julkaistiin vuonna 2003 Linux-käyttöjärjestelmälle. Julkaisussa oli mukana uusia tasoja ja tasonmuokkausohjelma.
2006, Pingusissa on vain 22 GUI:ssa pelattavaa, talviteemaista tasoa. Toisaalta pelissä on tasoeditori, ja satoja tasoja, joita ei saa käyttöön heti GUI:ssa.
Pelin tämänhetkiset tasot ovat täysin pelattavia, ja peli sisältää musiikin ja ääniefektit.
Pingus on GNU GPL -lisensöity.
Pingus ei liity mitenkään animaatiosarja Pinguun.
Trilateraalinen komissio
Trilateraalinen komissio on yksityinen järjestö, jossa on noin 300–350 jäsentä Euroopasta, Aasiasta, Oseaniasta ja Pohjois-Amerikasta. Järjestön julkilausuttu päämäärä on edistää lähempää poliittista ja taloudellista yhteistyötä jäsenten edustamien alueiden välillä.
Järjestö perustettiin David Rockefellerin aloitteesta vuonna 1973, kun hänen ajatuksensa Japanin ottamisesta mukaan Bilderberg-kerhoon hylättiin. Ensimmäisen tapaamisen järjestämisessä Rockefellerillä oli apunaan Zbigniew Brzezinski sekä ihmisiä Brookings-instituutista, Ulkomaansuhteiden komissiosta ja Ford-säätiöstä (joista kaikki ovat Yhdysvaltalaisia ajatushautomoja). Ensimmäinen tapaaminen oli Tokiossa vuoden 1973 lokakuussa.
Jäsenet valitaan tietyissä määrällisissä suhteissa kolmelta alueelta (Eurooppa, Pohjois-Amerikka ja Aasia), joihin järjestön nimikin viittaa. Jäseniin kuuluvat yritysten toimitusjohtajia, suurten puolueiden poliitikkoja, huomattavia akateemikoita, yliopiston johtajia sekä ammattiyhdistysliikkeiden johtajia. Valtionsa hallitusten jäseneksi nousevat trilateraalisen komission jäsenet jäävät pois väliaikaisesti. Ennen vuotta 2000 Japani oli ainut Aasian maa, mutta nykyään jäseniä on myös muista Aasian maista sekä Oseaniasta. Pohjois-Amerikasta on 107 jäsentä (joista 85 yhdysvaltalaisia), Eurooppalaisia on 150, ja Aasian ja Oseanian edustajia on nykyään 117.Suomalaisia komission jäseniä ja kokouksiin osallistuneita:
Sinne, tänne ja takaisin
Ankalliskirjasto 3: Sinne, tänne ja takaisin on Sanoma Magazinesin julkaisema sarjakuva-albumi Carl Barksin seikkailuaiheisia Aku Ankka -tarinoita. Kirja esipuheen on laatinut Veikka Gustafsson. Tarinat on tehty vuosina 1945–1964.
Jalkapallon seurajoukkueiden maailmanmestaruuskilpailut 2006
Vuonna 2006 jalkapallon seurajoukkueiden maailmanmestaruuskilpailut pidettiin tällä nimellä kolmannen kerran ja kaiken kaikkiaan maailmanmestaruus ratkaistiin seurajoukkueiden välillä 46. kerran. Turnaus pelattiin Japanissa ja siihen osallistuivat kuuden eri maanosan mestarit. Ottelukaupungit olivat Tokio, Jokohama ja Toyota. Mestaruuden vei brasilialainen Internacional, joka kukisti espanjalaisen FC Barcelonan finaalissa lukemin 1-0.Internacional - FC Barcelona 1-0 (0-0)
17.12 International Stadium, Jokohama
82. Adriano (Iarley)
Yleisoä: 67128
3 maalia
2 maalia
1 maali
Heini-Klopfer-Skiflugschanze
Heini-Klopfer-Skiflugschanze on lentomäki Oberstdorfissa Baijerin osavaltiossa Saksassa.
Kun saksalaiset eivät saaneet osallistua vuoden 1948 Sankt Moritzin talviolympialaisiin, kolmen Oberstdorfilaisen mäkihyppääjän Sepp Weilerin, Heini Klopferin ja Toni Brutscherin keskuudessa heräsi ajatus oman suuren hyppyrimäen rakentamiseksi. Vuonna 1949 tehtiin rakennussopimukset ja uuden lentomäen rakennustyöt saatiin aloitettua Stillachtal -laaksoon. Lentomäen suunnittelivat Heini Klopfer ja Willi Huber. Vain viiden kuukauden rakentamisen jälkeen puinen vauhdinottotorni valmistui ja avajaisia saatiin viettää 2. helmikuuta 1950. Helmi- maaliskuun vaihteessa järjestettiin Oberstdorfissa ensimmäistä kertaa kansainvälinen Ski Flying Week -kilpailu, jossa 100 000 katsojaa todisti kolmen uuden maailmanennätyksen syntyä.
Vuoden 1973 MM-kilpailuita varten vanha vauhdinottotorni purettiin turvallisuussyistä ja tilalle rakennettiin uusi betoninen torni. Heini Klopfer ei ollut enää todistamassa remonttia, koska hän kuoli 50-vuotiaana vuonna 1968. Hänen kunnioitukseksi lentomäki nimettiin hänen mukaansa. Sen jälkeen alastulorinnettä on kaivettu ja muotoiltu monta kertaa lentomäen suurentamiseksi. Suurin 1,1 miljoonaa euroa maksanut remontti tapahtui vuonna 2007 seuraavan vuoden 2008 MM-kilpailuita varten, jolloin hyppääjien lämpiötä suurrennettiin, asennettiin valaistus ja vauhtimäki remontoitiin viimeisimpien FIS:n vaatimuksien mukaiseksi.
Vuonna 2016 lentomäkeä remontoitiin 11,6 miljoonalla eurolla vuoden 2018 MM-kilpailuja varten. Remontissa lentomäen keula rakennettiin kokonaan uudelleen seitsemän metriä taaemmaksi ja viisi metriä ylemmäksi, säilyttäen kuitenkin ainutlaatuisen tornin. K-piste siirtyi 185 metristä 200 metriin ja HS-pistettä siirrettiin 213 metristä 225 metriin. Myös tuomaritorni, hiihtohissi ja yleistä infrastruktuuria uusittiin.
Nykyinen lentomäki on maailman neljänneksi suurin lentomäki ja sitä pidetään niistä turvallisimpana, koska metsä suojaa alastulorinnettä tuulelta. Paikalliset kutsuvat lentomäkeä ”Oberstdorfin liuskekivitorniksi”. Alastulorinteen vierustan hiihtohissi palvelee myös turisteja, joka vie tornin juurelle kilpailuiden aikana mäkihyppääjät. Tornin huipulle vie hissi, johon mahtuu 12 henkilöä. Tornin huipulta avautuu hulppeat näkymät ympäristöön ja siellä on kioski, lämmitelyhuone ja WC-tilat.
Henri Lefebvre
Henri Lefebvre (16. kesäkuuta 1901 – 29. kesäkuuta 1991) oli ranskalainen marxilainen sosiologi, intellektuelli ja filosofi, joka tunnetaan työstään dialektiikan, marxismin, arkielämän, kaupunkien ja sosiaalisen tilan parissa.
Lefebvre toimi sosiologian professorina Strasbourgin yliopistossa ja Nanterren yliopistossa Pariisissa. Hän kirjoitti ranskaksi, englanniksi ja saksaksi.
Internetilmiö
Internetilmiö (tunnettu myös nimityksellä internetmeemi, lyhyemmin meemi, ) viittaa Internetissä leviävään asiaan, joka saavuttaa toisinaan suuren suosion ja leviää nopeasti verkossa. Jotkut ilmiöstä ovat lyhytikäisiä, toiset pysyvät suosiossa vuosikausia. Hyvinkin vähäpätöiseltä vaikuttavat asiat, kuten kotitekoiset videoleikkeet, ovat voineet nousta internetissä arvaamatta hyvin suosituiksi.
Internetilmiöt ovat usein ihmisiä, kuvankäsittelyohjelmilla tehtyjä kuvia, flash-animaatioita tai musiikkivideoita. Periaatteessa kuitenkin mikä tahansa asia voi nousta suosituksi internet-ilmiöksi.
Meemikuvien levittäjä voi syyllistyä tekijänoikeusrikkomukseen, jos alkuperäisen kuvan tekijä ei ole antanut lupaa kuvan levittämiseen.
UAE Team Emirates
UAE Team Emirates (UCI-tunnus UAD) on italialaislähtöinen, vuodesta 2017 Yhdistyneisiin Arabiemiirikuntiin kirjattu maantiepyöräilyn ammattilaistalli. Talli syntyi Lampre- ja Saeco-tallien yhdistymisen seurauksena 2005. Lampre toimi joukkueen ykkössponsorina vuosina 2005–2016. Muina nimisponsoreina toimivat tuona aikana Caffita, Fondital, N.G.C., Farnese-Vini, ISD ja Merida. Kaudeksi 2017 tallin omistus siirtyi Yhdistyneisiin Arabiemiirikuntiin ja joukkueen nimeksi vaihtui UAE Team Emirates. Talli osallistuu UCI World Tour -sarjaan.
Tallissa on perinteisesti ajanut paljon italialaispyöräilijöitä. Se on ollut vahvasti mukana pyöräilyn suurissa ympäriajoissa, erityisesti Italian ympäriajossa. Tallin johtaja Giuseppe Saronni on entinen kilpapyöräilijä ja Italian ympäriajon voittaja..
Seurauksena Saeco-tallissa olleesta perinteestä, joukkue on tullut tunnetuksi erilaisista julkisuustempauksista. Vuoden 2005 Italian ympäriajossa talli järjesti mainoskampanjan, jossa esiintyivät tallin kapteenit Gilberto Simoni ja Damiano Cunego. Kilpailun lepopäivänä se päätti järjestää harjoitukset ja kuvaussession Monzan kilparadalla.
Itä-Saksan kansannousu
Itä-Saksan kansannousu oli työläisten järjestämä mielenosoitus Itä-Berliinissä kesäkuussa 1953. Syynä mielenosoitukseen olivat Saksan demokraattisen tasavallan hallituksen ja Saksan sosialistisen yhtenäisyyspuolueen (SED) 28. toukokuuta 1953 tekemä viisivuotissuunnitelman mukainen päätös tuotannon lisäämisestä 10 prosentilla ja palkkojen alentamisesta 10 prosentilla. Tällöin työläiset vaativat pidettäviksi vapaita vaaleja.
Kesäkuun 16. päivänä 60–80 rakennustyöläistä aloitti lakon eräällä Itä-Berliinin Stalinalleen varrella olleella työmaalla ja järjesti mielenosoitus­marssin sieltä Ulbrichtin hallitusrakennuksen eteen. Aluksi he osoittivat mieltään vain työ­normien korottamista vastaan, mutta kun heidän mukaansa tuli lisää marssijoita, he alkoivat vaatia myös vapaita vaaleja ja presidentti Pieckin eroa.
Uudet tuotantovaatimukset kumottiin, mutta tästä huolimatta tilanne vaikeutui. Länsi-Berliinissä toimiva yhdysvaltalaisen miehitysvyöhykkeen radio tiedotti tapahtumista, mikä osaltaan edesauttoi mielenosoituksien leviämistä muualle Saksan demokraattiseen tasavaltaan.
Noin 100 000 mielenosoittajaa oli kokoontunut Itä-Berliiniin ja lukuisat ihmiset pitivät työnseisauksia ja protesteja teollisuuskeskuksissa ja Saksan demokraattisen tasavallan suurimmissa kaupungeissa. SED:n puoluevirkailijat perustivat omia pienempiä ryhmiä vastustamaan kansannousua. Kansanpoliisi pidätti monia mielenosoittajia. DDR:n hallitus päätti käyttää asevoimaa ja pyysi Neuvostoliitolta sotilaallista apua.
Neuvostoliitto puuttui tapahtumien kulkuun julistamalla 17. kesäkuuta 1953 maahan poikkeustilan. Neuvostoliitto käytti asevoimia tilanteen rauhoittamiseksi ja seurauksena kuoli kymmeniä ihmisiä. Vangittujen määrä nousi tuhansiin, kuolemanrangaistus palautettiin käyttöön ja pikaoikeus teloitti suuren määrän ihmisiä.
Saksan liittotasavallassa kansannousun vuosipäivää, 17. kesäkuuta, vietettiin vuoteen 1990 saakka vuosittain kansallisena muistopäivänä, jonka nimi oli "Saksan yhtenäisyyden päivä" (). Sen jälkeen, kun Saksat yhdistyivät lokakuussa 1990, on samannimistä juhlapäivää vietetty 3. lokakuuta.
Pian kansannousun jälkeen annettiin lisäksi Länsi-Berliinissä Brandenburger Torilta länteen johtavalle puistokadulle, "Charlottenburger Chaussee"lle uusi nimi Straße des 17. Juni.
Kuuluisa saksalainen runoilija Bertolt Brecht kuvasi runossaan kansannousun tapahtumia:
"Kesäkuun 17. päivän kapinan jälkeen"
"kirjailijaliiton sihteeri jakoi" 
"Stalinalleella lentolehtisiä."
"Niistä voitiin lukea, että kansa"
"oli menettänyt hallituksen luottamuksen," 
"ja että ainoastaan työtahdin kaksinkertaistaminen" 
"saattaisi palauttaa sen."
"Eikö olisi yksinkertaisempaa," 
"että hallitus hajottaisi kansan"
"ja valitsisi tilalle uuden?"
Cannondale Pro Cycling Team
Cannondale Pro Cycling Team (UCI-tunnus CAN) oli italialainen maantiepyöräilyn ammattilaistalli. Vuonna 1999 perustetun tallin pääsponsorina oli vuoteen 2012 saakka nesteytettyjä kaasutuotteita valmistava italialainen Liquigas. Vuosina 2013–2014 pääsponsorina oli yhdysvaltalainen polkupyöränvalmistaja Cannondale.
Joukkue osallistui aluksi kakkoskategorian kilpailuihin. Talli kuitenkin hiljalleen vahvisti asemaansa ja on kuulunut vuodesta 2005 lähtien UCI Pro -tason joukkueisiin. Vuosina 2005–2006 tallin toisena pääsponsorina oli Liquigasin ohella polkupyörävalmistaja Bianchi. Kaudella 2007 Cannondale korvasi Bianchin tallin pyörätoimittajana. Tämän myötä Cannondale teki paluun ProTour-sarjaan lopetettuaan Lampre-Caffita -tallin sponsoroinnin kauden 2005 lopussa. Kaudelle 2011 Cannondale tuli myös tallin toiseksi nimisponsoriksi ja 2013 pääsponsoriksi.
Suomalainen Kjell Carlström ajoi Liquigas-tallissa vuosina 2005–2009.
SF-Blues (albumi)
SF-Blues on samannimisen blues-yhtyeen esikoisalbumi, joka julkaistiin huhtikuussa 2002.
Ihmisiin kohdistuvien vaikutusten arviointi
Ihmisiin kohdistuvien vaikutusten arviointi (IVA) on prosessi, jossa arvioidaan ennalta päätöksen vaikutuksia ihmisten terveyteen ja hyvinvointiin. Arvioinnin kohteena voi olla hanke, suunnitelma, ohjelma tai mikä tahansa muu päätös. IVA yhdistää aiemmin erilliset terveysvaikutusten arvioinnin (TVA) ja sosiaalisten vaikutusten arvioinnin (SVA).
IVA:ssa tarkastellaan vaihtoehtoisia ratkaisumalleja. Vaihtoehtojen käsittely selkiyttää tavoitteita, mahdollistaa ristiriitojen käsittelyn ja konkretisoi sitä, kuinka tavoitteet voidaan saavuttaa.
IVA toimii suunnittelun ja päätöksenteon työvälineenä. Se on monialainen prosessi, johon osallistuvat eri alojen asiantuntijat, työntekijät ja päättäjät. Mukana arvioinnissa ovat myös ne ihmiset tai ihmisryhmät, joihin päätöksellä saattaa olla vaikutuksia.
Paul de Man
Paul de Man (6. joulukuuta 1919 – 21. joulukuuta 1983) oli belgialaissyntyinen pääosin Yhdysvalloissa toiminut filosofi, dekonstruktionistinen kirjallisuuskriitikko ja -teoreetikko. Hän opetti Cornell-yliopistossa, Johns Hopkins -yliopistossa, Zürichin yliopistossa sekä Yalen yliopistossa. Hänen kuoltuaan saatiin selville, että hän oli kirjoittanut toisen maailmansodan aikana yli 200 artikkelia natsimieliseen lehteen, joissa hän oli puolustanut myös antisemitismiä. Tämä aiheutti skandaalin ja sai monet arvioimaan hänen töitään uudelleen.
ViolaWWW
ViolaWWW oli yksi ensimmäisistä WWW-selaimista ja yksi suosituimmista selaimista ennen Mosaicin julkaisua. Se toimi X Window Systemin alla Unixin kaltaisissa käyttöjärjestelmissä. Sen kehittäjä oli Pei-Yuan Wei Kalifornian yliopistossa, Berkeleyssä.
ViolaWWW:n ensimmäiset versiot, jotka tunnettiin vain nimellä Viola, eivät tukeneet Internetiä. Wei sai ajatuksen tehdä oman versionsa Applen HyperCard-hypertekstiohjelmasta. Viola 0.8 julkaistiin vuonna 1991. Vuonna 1992 Wei kuuli Tim Berners-Leen World Wide Web -projektista, ja muutti Violan WWW-selaimeksi, ja uudelleennimesi sen ViolaWWW:ksi.
ViolaWWW:ssä oli monia innovatiivisia, aikaansa edellä olevia ominaisuuksia, jotka standardoitiin vasta paljon myöhemmin. Se tuki asiakasohjelman puoleisia komentosarjoja, objektien upottamista sivuun, ja sivun ulkoasun muuttamista tyylitiedoston avulla.
ViolaWWW oli myös yhtenä kiistan kohteena Microsoftin ja Eolasin välisessä oikeusjutussa vuonna 2005. Eolas haastoi Microsoftin oikeuteen väittäen, että Internet Explorer käyttää Eolasin patentoimaa tekniikkaa objektien upottamiseksi WWW-sivuihin. Microsoft käytti ViolaWWW:tä osoittaakseen, että objektien upotusta oli tehty samalla tekniikalla jo ennen Eolasin patenttihakemusta.
Thomas Ganswindt
Thomas Ganswindt (s. 18. marraskuuta 1960 Oberhausen) on saksalainen teollisuusjohtaja. Hän opiskeli koneenrakennusta Ruhr-Universitätissa Bochumissa. Vuonna 1987 hän siirtyi työskentelemään Berliiniin Fraunhofe-Institutiin. Vuodesta 1987 hän on ollut Siemens-yhtymän palveluksessa, myöhemmin viestintäjohtajana ja kuului myös konsernin keskusjohtoon 2004. Hän oli siirtymässä Siemensiltä Luxemburgiin, mutta hänet pidätettiin lahjontaepäilyjen takia joulukuussa 2006. Oikeudenkäynti alkoi vuonna 2011.
Aasian kisat 2006
15. Aasian kisat (Asiadit) alkoivat Qatarin Dohassa 1. joulukuuta 2006 ja päättyivät 15. joulukuuta 2006. Tätä ennen kisat oli järjestetty vain kerran Länsi-Aasiassa: vuoden 1974 kisat järjestettiin Teheranissa, Iranissa. Kilpailuissa oli yhteensä 45 eri urheilumuotoa ja niihin osallistui noin 10 500 urheilijaa.
Kaikki 45 Aasian olympiakomitean (OCA) jäsenvaltiota osallistuivat kilpailuihin. Suluissa oleva numero kertoo maan lähettämän joukkuen koon.
Kilpailut saivat ikävän käänteen kun korealainen kenttäratsastaja Kim Hyung-chil menehtyi pudottuaan hevosensa selästä sateessa järjestetyn kestävyyskilpailun aikana. Onnettomuus tapahtui kolmipäiväisen kilpailun 8. etapilla 7. joulukuuta. Hyung-chil jäi kaatuneen hevosensa alle. Hänet kuljetettiin välittömästi sairaalaan. Kilpailujen organisaatio vahvisti kuolemantapauksen.
Etelä-Korean olympiakomitean puheenjohtajan Kim Jung Kilin mukaan Hyung-chilin ratsu kaatui liukastumisen seurauksena. Etelä-Korean viranomaiset pyysivät tapahtuman johdosta selvitystä kilpailuorganisaatiolta.
Kyseessä oli kahdeksas vuoden 2006 Aasian kisoihin liittyvä kuolemantapaus ja ensimmäinen, jossa uhrina oli urheilija.
Vuoden 2006 Aasian kisoissa kilpailtiin yhteensä 45 eri lajissa:
Maruzzella – Eurooppalaisia suosikkeja 1950-luvulta
Maruzzella - Eurooppalaisia suosikkeja 1950-luvulta on vuonna 1995 julkaistu kokoelma-albumi, joka sisältää alkuperäisesityksinä 50-luvun suuria suosikkikappaleita. Kaikki ovat koristaneet Suomen levytilastoja ja soineet ahkerasti Lauantain toivotut levyt -ohjelmassa. Jokainen kappale on myös saanut suomalaisen asun.
Viisikymmenluvun puolivälissä alkoi Suomessa varsinainen italialaisten iskelmien kausi, joka osin johtui italialaisen elokuvan samanaikaisesta noususta. Se jopa jätti varjoonsa samaan aikaan nousseen Rock and roll -buumin. Tosin italialaiset iskelmät olivat laajalti kansainvälisestikin suosittuja tuohon aikaan.
Levy on Radio Suomen tuotantoa (Tero Heinänen ja Pekka Gronow), alkuperäiset levytykset ovat peräisin Yleisradion äänilevystöstä. 
CD-levy RSCD 1001 (Radio Suomi, 1995)
Frédéric Antonetti
Frédéric Antonetti (s. 19. elokuuta 1961) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Kesäkuusta 2018 lähtien hän on toiminut FC Metzin päävalmentajana.
Antonetti on valmennusurallaan tullut tunnetuksi värikkäänä persoonana, joka ei kaihda antaa välillä tiukkojakin lausuntoja. Hän aloitti valmennusuransa korsikalaisen SC Bastian juniorivalmentajana 1990 ja siirtyi seuran edustusjoukkueen peräsimeen 1994. Antonettin johdolla Bastia eteni heti kaudella 1994/95 Coupe de la Liguen finaaliin, jossa tuli kuitenkin tappio. Bastia pelasi Antonettin johdolla hyvin ja kaudella 1996/97 se oli myös mukana Intertoto Cupissa ja sen finaaliotteluissa.
Antonetti jätti Bastian vuonna 1998 ja siirtyi Japaniin Gamba Osakan päävalmentajaksi. Vuoden visiitin jälkeen hän palasi Ranskaan ja toimi kahden kauden ajan SC Bastian päävalmentajana. Lokakuussa 2001 hän siirtyi AS Saint-Étienneen. Hänen johdollaan seura juhli kaudella 2003/04 Ligue 2:den voittoa ja nousua pääsarjatasolle. Kauden jälkeen värikäs ja sanavalmis Antonetti joutui kuitenkin väistymään riitauduttuaan "Les Vertsin" seurajohdon kanssa.
Heinäkuussa 2005 hän siirtyi OGC Nicen päävalmentajaksi. Debyyttikausi toi heti Coupe de la Liguen finaalipaikan ja hyvät sijoitukset Ligue 1:ssä ovat tuoneet pienellä budjetilla operoivalle Antonettille mainetta Ranskan maalla. Kaudella 2008/09 Antonetti on yhdessä Eric Geretsin (Olympique de Marseille) ja Laurent Blancin (FC Girondins de Bordeaux) kanssa ehdolla Liguen parhaaksi valmentajaksi. Toukokuussa 2009 hän ilmoitti jättävänsä OGC:n kauden jälkeen.
Kesäkuussa 2009 Antonetti teki sopimuksen Stade Rennes'n kanssa. Debyyttikausi bretagnelaisseurassa sujui nihkeästi ja seura sijoittui vasta yhdeksänneksi. Kaudella 2010/11 Rennes omaksui jo paremmin Antonettin pelitavan ja joukkue on taistellut Mestarien liigaan oikeuttavista sijoista läpi kauden. Huhtikuussa 2011 hän allekirjoitti kesään 2013 ulottuvan jatkosopimuksen Rennes'n kanssa. Kausi 2012/13 jäi Antonettin viimeiseksi Rennes'ssä. Joukkue ei kyennyt taistelemaan kärkisijoista, vaan kausi päättyi vasta sijalle 13. Sijoitus oli seuran huonoin sitten kauden 2002/03. Seura ilmoitti jo keväällä ettei se jatka Antonettin sopimusta kauden jälkeen.
Marraskuussa 2015 Antonetti palasi valmennustehtäviin, kun Ligue 1:n häntäpäähän vajonnut Lille OSC palkkasi hänet uudeksi päävalmentajaksi. Antonettin johdolla LOSC paransi otteitaan ja hävisi vain neljä liigaottelua. Lopulta LOSC kipusi sarjataulukossa viidenneksi ja selvitti tiensä Eurooppa-liigan karsintoihin kaudelle 2016/17. Antonetti luotsasi seuran myös ensimmäistä kertaa Coupe de la Liguen finaaliin, mutta PSG vei pokaalin 2–1 jatkoaikavoitolla. Antonettille finaalitappio oli jo valmennusuran kolmas. Kauden jälkeen LOSC teki Antonettin kanssa vuoteen 2020 ulottuvan jatkosopimuksen.
Kausi 2016/17 alkoi LOSC:n osalta mollivoittoisesti. Joukkue laahusti Ranskan liigan häntäpäässä ja vajosi putoamisviivan alapuolelle. Lopulta Antonettin sopimus purettiin marraskuun loppupuolella 2016, kun LOSC oli juuttunut liigassa sijalle 19.
Toukokuun lopussa 2018 Antonetti teki kolmivuotisen sopimuksen Ligue 2:een pudonneen FC Metzin kanssa.
Todd Bertuzzi
Todd Bertuzzi (s. 2. helmikuuta 1975 Sudbury, Ontario) on kanadalainen ammattilaisuransa päättänyt jääkiekkoilija. Hän pelasi NHL-liigassa 18 kauden aikana 1 159 ottelua, joissa hän saavutti yhteensä 1 478 jäähyminuuttia.
Bertuzzi pelasi junioriuransa OHL-liigan Guelph Stormissa ja oli New York Islandersin ensimmäisen kierroksen varaus vuonna . Vuonna 1998 Bertuzzi siirtyi pelaajakaupassa Bryan McCaben kanssa Islandersista Vancouver Canucksiin vaihdossa Trevor Lindeniin. Vancouverissa Bertuzzi muodosti Markus Näslundin ja Brendan Morrisonin kanssa tehokkaan hyökkäysketjun ja kausi 2002–2003 olikin Bertuzzin uran tähänastisesti tehokkain, kun hän teki 82 ottelussa 46 maalia ja 97 pistettä.
8. maaliskuuta 2004 ottelussa Colorado Avalanchea vastaan Bertuzzi yritti haastaa Avalanchen hyökkääjä Steve Moorea tappeluun tämän kuitenkaan siihen suostumatta. Tällöin Bertuzzi löi Moorea nyrkillä takaapäin ohimoon ja kaatoi tämän kasvot edellä jäähän. Moore oli kuukautta aiemmin taklannut kyynärpäällä Bertuzzin joukkuetoveri Markus Näslundia. Näslund oli saanut tilanteesta lievän aivotärähdyksen eikä tilanteesta ollut tuolloin tuomittu rangaistusta. Moore sai useita vammoja pään ja kaulan alueelle, muun muassa aivotärähdyksen. Liiga asetti Bertuzzin pelikieltoon määräämättömäksi ajaksi ja hän sai tapauksesta useita oikeussyytteitä. Moore ei enää jatkanut jääkiekkouraansa tapauksen jälkeen. Bertuzzin pelikielto määrättiin päättyneeksi 8. elokuuta 2005.
Tämän jälkeen Bertuzzi pelasi myös Kanadan joukkueessa talviolympialaisissa Torinossa 2006. 23. kesäkuuta 2006 hänet kaupattiin puolustaja Bryan Allenin ja maalivahti Alex Auldin kanssa Florida Panthersiin vaihdossa maalivahti Roberto Luongoon, puolustaja Lukas Krajicekiin ja kuudennen kierroksen varausvuoroon. Floridassa Bertuzzi ei ehtinyt pelata kuin seitsemän peliä, sillä hän joutui lokakuussa 2006 välilevyvamman takia leikkaukseen, ja ennen kuin ehti tehdä paluuta kaukaloon, hänet kaupattiin helmikuussa 2007 Detroit Red Wingsiin vaihdossa kahteen varausoikeuteen . Kauan hän ei Detroitissa ollut, vaan hän siirtyi pari viikkoa kauden päättymisen jälkeen Anaheim Ducksiin.
Kesällä 2008 Ducks osti Bertuzzin sopimuksen ulos ja hänestä tuli rajoittamaton vapaa pelaaja. 7. heinäkuuta 2008 Bertuzzi solmi sopimuksen Calgary Flamesin kanssa. Sopimus oli yksivuotinen. Elokuussa 2009 hän teki yksivuotisen sopimuksen Detroit Red Wingsin kanssa. Kesällä 2010 hän jatkoi sopimusta Detroitin kanssa. Bertuzzi pelasi Detroitissa vuoteen 2014 asti. Kaudella 2013–2014 hänelle tehtiin kaksi polvileikkausta, ja seuraavalla kaudella hän vielä kokeili polvensa kuntoa ja pelasi kaksi ottelua AHL-liigassa, mutta päätti lopettaa aktiiviuransa.
Radio Marti
Radio Marti on Yhdysvaltain hallituksen rahoittama radioasema, jonka tarkoituksena on vastustaa Kuuban hallitusta tarjoamalla kuubalaisille tietoa, joka edustaa Yhdysvaltain hallituksen ja Yhdysvaltoihin emigroituneiden kuubalaisten näkemyksiä. Kuuban sisällä tällaisten tietojen julkaiseminen on mahdotonta.
Rastattin piirikunta
Rastattin piirikunta () on 23 kuntaa sisältävä piirikunta Baden-Württembergin osavaltiossa. Rastattin piirikunnan hallinnollinen keskus sijaitsee Rastattin kaupungissa. Piirikunta rajautuu Ranskaan, Reininjokilaaksoon, Länsi-Alppeihin ja Schwarzwaldiin. Koko piirikunnan asukasmäärä on noin 220 000. Rastattin piirikunta on ollut Vantaan ystävyyskaupunki vuodesta 1968.
Henryk Kasperczak
Henryk Kasperczak (s. 10. heinäkuuta 1946 Zabrze, Puola) on puolalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja.
Kasperczak pelasi Puolan joukkueessa MM-kisoissa 1974 ja 1978 sekä voitti hopeaa Montrealin kesäolympialaisissa 1976. Kasperczak on viimeisimpänä toiminut Senegalin jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana. Puolalainen tuli päävalmentajaksi vuonna 2006 ja johdatti Senegalin Afrikan mestaruuskisoihin 2008. Senegal pelasi alkulohkossa tasapelin Tunisian kanssa ja hävisi Angolalle joten puolalainen päätti erota ennen lohkon päätösottelua Etelä-Afrikkaa vastaan. Kasperczakin tehtäviä hoitaa turnauksen ajan apuvalmentaja Lamine N'Diaye. Kesällä 2008 Kasperczak palasi valmennustehtäviin siirryttyään puolalaisseura Górnik Zabrzen peräsimeen.
Kasperczakin paluu Puolaan epäonnistui totaalisesti sillä kauden 2008/09 päätteeksi Gornik Zabrze jäi liigassa kuudenneksitoista ja putosi pääsarjasta. Kauden jälkeen hänet korvasi päävalmentajana Ryszard Komornicki.
Maaliskuussa 2010 Kasperczak palasi valmennustehtäviin korvaamalla Maciej Skorżan Ekstraklasassa pelaavan Wisla Krakovan päävalmentajana. Kasperczakin johdolla Wisla jäi mestaruuskamppailussa kakkoseksi häviten KKS Lech Poznańin kolme pistettä. Kasperczak erosi tehtävistään elokuun alussa 2010 Wislan pudottua Eurooppa-liigasta kolmannella karsintakierroksella.
Marraskuun puolivälissä 2010 Kasperczakista tuli kreikkalaisen AO Kavalan päävalmentaja. Pesti jäi kuitenkin lyhyeksi, sillä puolalaiskonkari sai potkut jo maaliskuussa 2011.
Tammikuun alussa 2014 Kasperczak palasi Malin maajoukkueen päävalmentajaksi. Kokeneen puolalaisvalmentajan johdolla Mali pelasi Afrikan mestaruuskisoihissa 2015. Tasaisessa alkulohkossa joukkue pelasi tasan Kamerunin, Norsunluurannikon ja Guinean kanssa. Otteluiden jälkeen Mali ja Guinea olivat tasapisteissä samalla maalierolla. Arpa pudotti Malin jatkopeleistä. Maaliskuussa 2015 Kasperczak jätti tehtävänsä Malin päävalmentajana.
Heinäkuussa 2015 Kasperczak palasi lähes kahden vuosikymmenen jälkeen Tunisian maajoukkueen päävalmentajaksi. Puolalaisen johdolla Tunisia eteni puolivälieriin Afrikan mestaruuskilpailuissa 2017. MM2018-karsinnoissa Tunisia johti Kasperczakin alaisuudessa karsintalohkoaan, kunnes joukkueen kehitykseen tyytymätön liiton johto erotti hänet huhtikuussa 2017.
Nike-Cup
Nike-Cup oli jalkapalloturnaus, joka pelattiin Kuopiossa kevättalvella 2005. Turnauksen voitti MyPa, joka kaatoi finaalissa FC Hongan lukemin 4–0 (1-0). Turnausta aiottiin jatkaa, mutta vuonna 2006 ei järjestetty uutta tapahtumaa, koska Liigacupin uusi sijoittelu osui myös keväälle.
Nike Cup
Nike Cup oli Anjalankoskella pelattava miesten jalkapalloturnaus. Ottelut pelattiin yleensä Sippolan kentällä. Se on järjestetty useita kertoja, edellisen kerran vuonna 2004. Vuonna 2003 turnauksen voitti HJK kaadettuaan finaalissa KooTeePeen. Myös kaudella 2004 KooTeePee pääsi finaaliin, mutta hävisi sen MyPa:lle rangaistuspotkukisan jälkeen 4–2. Varsinainen peliaika oli päättynyt 2–2.
Voodoo Child
Voodoo Child voi olla:
Kimmo Tarkkio
Kimmo Juhani Tarkkio (15. tammikuuta 1966 Helsinki) on suomalainen entinen jalkapalloilija. Hänet muistetaan ahnaana maalintekijänä sekä eri maissa edustamistaan lukuisista seuroista. Jalkapallopiireissä häntä pidettiin taiteilijana ja mielialapelaajana.
Tarkkio siirtyi kaudeksi 1986 Helsingin Jalkapalloklubiin Jyväskylän JyP-77:sta. Klubissa Tarkkio voitti kaksi Suomen-mestaruutta ennen siirtymistään Turun Palloseuraan 1989. Hän ei kuitenkaan pelannut TPS:ssa yhtään sarjaottelua vaan etsi yhä uutta sopimusta Tanskasta ja Ruotsista. Lopulta hän siirtyi Hammarby IF:n joukkueeseen. Keväällä 1990 hän voitti Singaporen sarjan maalikuninkuuden pelatessaan Tiong Bahrun paidassa.
HJK:hon Tarkkio palasi samana vuonna tehden eniten maaleja liigassa yhdessä Ilveksen Marek Czakonin kanssa ja voittaen jälleen mestaruuden. Seuraavaksi kaudeksi Tarkkio siirtyi FC Hakaan, jossa hän voitti maalikuninkuuden. Hän ei kuitenkaan ollut Hakassakaan kautta pidempää vaan siirtyi 1992 FC Kuusysiin, jossa hän teki 15 maalia. Talven Tarkkio pelasi Portugalissa UD Chavesin joukkueessa, palasi kaudeksi 1993 Kuusysiin lähteäkseen jälleen Portugaliin tällä kertaa Felgueirasiin kaudeksi 1993–1994.
Tämän jälkeen Tarkkio palasi taas FC Kuusysiin kaudeksi 1994. Sen jälkeen hän edusti FinnPaa 1995, FC Hakaa 1996, Singaporeen perustetun ammattilaisliigan Geylang Unitedia 1997 ja samana vuonna vielä PK-35:ä. Syksyksi 1997 Tarkkio siirtyi Vaasan Palloseuraan, jossa hän saavutti kaksi hopeamitalia kausina 1997 ja 1998. Hän pelasi Vaasassa vielä vuonna 1999 ennen siirtymistään FC Mikkeliin. Tämän jälkeen Tarkkio pelasi Uudenmaan alasarjoissa FC Apollon, Nurmijärven Natevan ja Kannelmäen FC Zyklonin riveissä.
Suomen maajoukkueessa Tarkkio pelasi 33 ottelua ja teki kolme maalia.
Tony Maggs
Anthony "Tony" Maggs (9. helmikuuta 1937 – 2. kesäkuuta 2009) oli eteläafrikkalainen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui 26 Grand Prix -kilpailuun. Hän saavutti 3 palkintosijaa ja yhteensä 26 MM-pistettä. Maggs oli kaksi kertaa toinen Ranskan GP:ssä 1962 ja 1963.
Menkauhor Kaiu
Menkauhor Kaiu oli Egyptin faarao, joka hallitsi Egyptin 5. dynastialla. Torinon papyruksen mukaan hän hallitsi kahdeksan vuoden ajan. Menkauhorin pyramidia ei ole löydetty, mutta sen uskotaan sijaitsevan joko Dahshurissa tai Sakkarassa.
Lutukka
Lutukka eli rikkalutukka ("Capsella bursa-pastoris") on pienikokoinen, yksivuotinen ristikukkaiskasvi, jota tavataan laajasti pohjoisella pallonpuoliskolla. Sen tunnistaa helpoiten lituhedelmiensä kolmiomaisesta muodosta. Lutukka kukkii toukokuun alusta lokakuuhun saakka.
Lutukka kasvaa 5–20 senttimetriä korkeaksi. Sen lehdet ovat kapeat, syvästi hammaslaitaiset. Kukat ovat pienet ja valkoiset. Terälehtiä on neljä. Kukinto on varren latvassa, ja yksittäisten kukkien paikalle kasvaa pian litteä, sydämenmuotoinen litu, joka on terävästä päästään ohuella varrella kiinni kasvin varressa.
Lutukan alkuperä on Itä-Euroopassa ja Vähässä-Aasiassa, mutta se on levinnyt ihmisen mukana muille mantereille. Suomessa lutukka kasvaa yleisenä koko maassa Pohjois-Lapin tuntureita lukuun ottamatta.
Toisaalta lutukka on rikkaruoho, toisaalta sitä on käytetty rohtona verenvuodon tyrehdyttämiseen. Lutukan tuoreista tai kuivatuista versoista tehty rohdos sisältää muun muassa koliinia sekä diosmiini- ja rutiini-nimisiä flavonoideja. Lutukka sisältää paljon kaliumia. Lutukkaa kerättäessä on tarkistettava, ettei mukaan tule myrkyllisiä valkoruosteen ("Albugo candida") saastuttamia lehtiä.
Esim. kaniinien luontaislääkinnässä lutukkaa käytetään edistämään normaalia hyvinvointia ja kohdun toimintaa.
Dick Duff
Richard "Dick" Duff (s. 18. helmikuuta 1936 Kirkland Lake, Ontario, Kanada) on entinen jääkiekkoilija. Hyökkääjä Duff pelasi National Hockey Leaguessa seuraavissa seuroissa:
Duff voitti kuusi Stanley Cupia.
Richard Bartle
Richard Allan Bartle (s. 1960 Ripon, Englanti) on brittiläinen pelitutkija, luennoitsija ja konsultti. Hän kehitti ensimmäisen MUDin 1970-luvun lopulla Roy Trubshaw'n kanssa. Myöhemmin hän kirjoitti kyseisen pelin uudelleen, jolloin syntyi MUD2, laaja kaupallinen MUD. Lisäksi hän on tehnyt muun muassa pelien ja virtuaaliympäristöjen kehittämistä käsittelevän kirjan "Designing Virtual Worlds" (2003), ja on yksi virtuaaliympäristöihin liittyvän Terra Nova -tutkimusblogin aktiivisista kirjoittajista.
Bartle on väitellyt tohtoriksi aiheenaan tekoäly. Vuodesta 2004 hän on ollut vierailevana professorina entisessä opinahjossaan Essexin yliopistossa.
Ristikukkaiskasvit
Ristikukkaiskasvit (Brassicaceae) on ristikukkaismaisten kasvilahkon suurin heimo. Siihen kuuluu noin 340 sukua ja näihin yli 3 350 lajia, joita tavataan kaikkialla maailmassa, varsinkin lauhkeilla alueilla, kuten Välimeren seudulla. Heimon nimellä on useita synonyymejä: "Cruciferae", "Drabaceae", "Erysimaceae", "Raphanaceae", "Sisymbriaceae", "Stanleyaceae" ja "Thlaspiaceae".
Ristikukkaisiin kuuluu sekä yksi- että monivuotisia kasveja. Osa lajeista on yleisiä peltojen, pientareiden ja joutomaiden rikkaruohoja, mutta osa taas tunnettuja hyötykasveja. Joitakin lajeja käytetään myös koristekasveina. Tutuista viljelykasveista muun muassa kaalit, sinapit, lanttu ja rypsi kuuluvat tähän heimoon.
Ristikukkaiskasvien erottaminen toisistaan on vaikeaa, varsinkin sellaisena vuodenaikana, jolloin niissä ei ole kukkia eikä siemeniä. Heimolle tyypillinen hedelmän tyyppi on litu, jonka muoto on yksi parhaista lajituntomerkeistä. Peltokanankaali, rantakanankaali, rantanenätti, rikkanenätti, peltoretikka, peltoukonnauris, ukonpalko, värimorsinko, kevätkynsimö, vallikynsimö, kevättaskuruoho, peltotaskuruoho, lutukka, lituruoho, metsälitukka, rantalitukka, litulaukka, ruotsinpitkäpalko, piparjuuri, harmio.
Lysgårdsbakkene hoppanlegg
Lysgårdsbakkene hoppanlegg on kahden hyppyrimäen muodostama mäkihyppystadion Lillehammerissa Norjassa.
Mäkihyppystadion rakennettiin vuoden 1994 talviolympialaisten varten. Lillehammer Olympiaparkissa sijaitsevat hyppyrimäet ovat kaupungin tärkeimpiä turistinähtävyyksiä. Mäkihyppystadionilla on tilaa 50 000 katsojalle.
Vuonna 1956 rakennettiin ensimmäinen suurmäki Lysgårdiin, mutta se suljettiin vuonna 1964 ja purettiin vuonna 1967. Vuonna 1972 Lillehammeriin rakennettiin Balbergbakken ja sitä suunniteltiin käytettäväksi vuoden 1994 talviolympialaisissa, mutta isojen korjauskustannusten vuoksi päädyttiin rakentamaan uudet K120 ja K90 hyppyrimäet Lysgårdiin. Hyppyrimäet valmistuivat joulukuussa 1992. Vuodesta 1993 asti hyppyrimäistä on hypätty säännöllisesti mäkihypyn maailmancupia ja vuodesta 1998 asti yhdistetyn maailmancupia. Osa mäkihypyn maailmancupin osakilpailuista on ollut osana Nordic Tournamentia. Sinne on myös siirretty Trondheimista peruutettuja kilpailuja, viimeksi kaudella 2009–2010.
Paikalla pidettiin vuoden 1994 talviolympialaisten avajaiset ja päättäjäiset, olympiatuli sijaitsee stadionilla. Suurmäen olympiakultaa voitti saksalainen Jens Weißflog, joukkuekilpailun voitti Saksa joukkueella Hansjörg Jäkle, Christof Duffner, Dieter Thoma ja Jens Weißflog ja normaalimäen kilpailun voitto meni isäntämaahan Norjaan Espen Bredesenille.
Alun perin vain K90-mäki oli muovitettu, mutta keväällä 2007 myös suurmäen alastulorinne muovitettiin, molemmissa mäissä on posliininen latu-ura.
Lysgårdsbakken on yksi Norjan kansallisista hyppyrimäistä, muut ovat Holmenkollenilla ja Trondheimissa.
Kaudeksi 2004–2005 tulleen sääntömuutoksen takia Jury Distance 131 metriä muutettiin HS-pisteeksi 134 metriä.
Vuoden 2006 remontissa hyppyrimäen K-pistettä siirrettiin 120 metristä 123 metriin ja HS-pistettä 134 metristä 138 metriin. Keväällä 2007 hyppyrimäen alastulorinteeseen asennettiin muovitus. Kesällä 2017 hyppyrimäen HS-pistettä siirrettiin 138 metristä 140 metriin.
Mäkiennätyksen 146,0 metriä on hypännyt Simon Ammann mäkihypyn maailmancupissa vuonna 2009.
Naisten mäkiennätyksen 139,5 metriä on hypännyt Katharina Althaus, epävirallisen mäkiennätyksen 143,0 metriä on hypännyt Sarah Hendrickson.
Kesämäkiennätyksen 145,0 metriä on hypännyt Tom Hilde.
Kesällä 2017 hyppyrimäen HS-pistettä siirrettiin 100 metristä 98 metriin.
Mäkiennätyksen 107,5 metriä on hypännyt Karl Geiger mäkihypyn sekajoukkuekilpailussa vuonna 2013.
Naisten mäkiennätyksen 104,5 metriä on hypännyt Ema Klinec.
Kesämäkiennätyksen 103,5 metriä on hypännyt Balthasar Schneider.
Naisten kesämäkiennätyksen 106,5 metriä on hypännyt Daniela Iraschko-Stolz.
Pesumerkki
Pesumerkit ovat vaatteen sivusaumassa tai kauluksen takaosassa sijaitsevissa lapuissa sijaitsevia kuvamerkkejä, joiden tarkoitus on ilmaista vaatteelle sopivat hoitotavat. Pesumerkeillä ilmaistaan mm. seuraavat tiedot:
Euroopassa käytettävät merkinnät on kehittänyt ranskalainen GINETEX. Ne on standardoitu standardissa ISO 3758, josta on julkaistu versiot 1991, 2005 ja 2012. Useissa muissa maissa on vastaavia standardeja. Kiinan GB/T 8685 on lähes eurooppalaista vastaava.
Suomessa tekstiilituotteissa tulee lain mukaan olla hoito-ohje joko symbolein tai sanallisesti. GINETEXin symbolit on Suomessa rekisteröinyt Inspecta Sertifiointi Oy, eikä niitä saa käyttää ilman lisenssiä. Symbolit on kuvattu dokumentissa tavaraselosteohje TSL 23-901. Sanallisia ohjeita kuvaa standardi SFS 5236.
K. W. Blomqvist
K. W. Blomqvist (30. heinäkuuta 1947 Helsinki – 22. marraskuuta 2006 Helsinki) oik. Klaus William Blomqvist oli suomalainen säveltäjä, sanoittaja, toimittaja ja radiojuontaja. Hänen kuuluisin kappaleensa oli ”Metsämökin tonttu”, jolla Jussi & The Boys voitti Syksyn sävel -kilpailun 1974. Blomqvist toimi yhteistyössä erityisesti Jussi & The Boysin ja Hullujussin kanssa.
K. W. Blomqvist oli amerikkalaisen rock'n rollin, rockabillyn ja countryn asiantuntija. Hän toimi 1990-luvulla Yleisradion Radiomafiassa vanhaan rockiin ja niin sanottuun juurimusiikkiin erikoistuneen Tutti Frutti Rock'n Roll Show’n toimittajana ja juontajana nimellä ”The Hound Dog Man”. Siviiliammatiltaan Blomqvist oli Ilmailulaitos Finavian lennonvarmistusasioista vastaava apulaisjohtaja.