hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Luomupiiri
Luomupiiri eli ruokapiiri tai luomuruokapiiri on yhteisö eli ryhmä ihmisiä, joka tilaa luomutuotteita tai muutoin eettisiä (lähellä, paikallisesti ja pienimuotoisesti tuotettuja tai Reilun kaupan) tuotteita suoraan maanviljelijöiltä tai jalostajilta välttäen ylimääräisiä välikäsiä. Luomupiiri ei ole kuitenkaan ainoastaan ruokapiiri, vaan se voi välittää esimerkiksi pesuaineita ja muita kemikaaleja, vaatteita ja muita tarvikkeita. Lisäksi luomupiiri järjestää monenlaista yhteistoimintaa.
Luomupiirit toimivat yleensä vapaaehtoisvoimin. Osa luomupiireistä saa pientä toiminta-avustusta esimerkiksi kuntien järjestöavustuksista, ylioppilaskunnalta tai yliopiston ravintolalta. Suurimmassa osasta piireistä kerätään kuitenkin pientä tilaus- tai jäsenmaksua kulujen kattamiseen. Vapaaehtoisille sen sijaan työstä ei pääsääntöisesti makseta korvausta. Yhdessä ammattikorkeakoulun yhteydessä toimivassa luomupiirissä ryhmän vetäjät tai aktiivit saavat opintopisteitä, jos kirjoittavat työstään raportin. Toisinaan toiminnasta saattaa saada pienen tuotelahjan tuottajalta.
Aktiivisia luomupiirejä Suomessa on tällä hetkellä noin parisenkymmentä. Tarkkaa lukua piireistä ja niiden jäsenmääristä on hankala saada, koska kaikki luomupiirit eivät ole julkisia eivätkä esimerkiksi löydy internetistä. Lisäksi luomupiirien toiminta on usein yhdestä tai muutamasta vetäjästä kiinni ja niiden toiminta lakkaa, kun edellinen vetäjä lopettaa eikä uutta löydy tilalle. Toisaalta taas uusia luomupiirejä syntyy jatkuvasti.
Karkeasti ottaen luomupiirejä on kahdenlaisia: korkeakoulujen suurempia 100–250 jäsenen ruokapiirejä ja jonkin tuttava- tai asumispiirin ympärille syntyneitä 20–40 jäsenen luomupiirejä. Tyypillisesti luomupiirin kautta tilaava henkilö on nainen. Korkeakoulujen luomupiireissä asiakkaat ovat useimmiten 20–25-vuotiaita. Pienemmissä luomupiireissä asiakkaat ovat yleensä hieman vanhempia.
Luomupiirit välittävät useimmiten paikallisten viljelijöiden tuottamia ja jalostamia elintarvikkeita, kuten perunaa sekä erilaisia juureksia, vihanneksia, jauhoja ja ryynejä. Ulkomaisia luomutuotteita tai Reilun kaupan tuotteita tilataan tukuista.
Luomutuotteiden välittämisen ohella luomupiirit voivat järjestää opintopiirejä ja kursseja, retkiä tiloille ja osallistumista ruoantuotantoon esimerkiksi sadonkorjuun aikana, luomuruoka- ja -viini-iltoja sekä erilaisia tempauksia kuten ekologisia piknikkejä.
Nämä luomupiirit löytyvät netistä, mutta kaikilla luomupiireillä ei ole omia kotisivuja.
Aistinelin
Aistinelin eli aistin () on ulkomaailmasta ärsykkeitä vastaan ottava elin. Aistinelimet aistivat erilaisia tuntemuksia; ihmisellä aistinelimiä ovat kieli, nenä, korvat, silmät ja iho. Näillä elimillä on toki muitakin toimintoja.
Aistinelimissä on aistinreseptoreja, jotka ovat herkkiä biologisia antureita.
Kieli toimii makuaistimena, jonka tehtävänä on aistia erilaisia makuja. Tämä aisti auttaa eliötä välttämään myrkyllistä tai pilaantunutta ravintoa. Nenä toimii hajuaistimena, eli se tunnistaa erilaiset hajut. Korvien tehtävänä on kuulla ääniä ja ihmisellä korva sisältää myös tasapainoaistin aistielimet. Silmät havaitsevat valoa, jonka aivot tulkitsevat kuvaksi, tätä kutsutaan näköaistimukseksi. Iho tuntee kylmän, kuuman, märän ja kivun. Iho tuntee kipua, jos kehoon tulee haavoja tai muita vammoja.
Kuusankosken Veto
Kuusankosken Veto on entinen kuusankoskelainen urheiluseura. Se perustettiin vuonna 1931 ja toiminta loppui vuonna 1985. Veto muistetaan varsinkin pesäpallon miesten edustusjoukkueesta. Se pelasi aikoinaan kymmenen kautta Suomen pääsarjassa. Joukkue voitti 1930- ja 1940-luvuilla yhteensä seitsemän SM-mitalia. Kaikki mitalit tulivat peräkkäisillä kausilla. Mitaleista kolme on Suomen mestaruuksia (1935, 1937, 1940). Pesäpallon lisäksi Vedon lajina oli ainakin koripallo.
Keravan KooPee
Keravan KooPee eli Keravan Palloseura on entinen keravalainen pesäpalloseura. Se perustettiin 3. lokakuuta vuonna 1927. Puheenjohtajana toimi tuolloin Väitö Vuorisalo. Perustamisen jälkeen seuralla oli mies- ja naisjoukkueet. Miesten joukkue pelasi pääsarjassa eli silloisessa Suursarjassa vuodet 1935 ja 1937–1939. Näiltä vuosilta joukkue saavutti SM-hopeaa vuonna 1937. Myöhemmin joukkue pelasi vielä mestaruussarjassa vuonna 1953, mutta jäi sijalle 12. Muuten miesten joukkue pelasi Suomi-sarjaa vuodet 1930–1933, 1945–1947, 1950–1952, 1954–1955 ja 1958. Kaudet 1934 ja 1936 KooPee pelasi valtakunnansarjassa, jonka se voitti vuonna 1934. 28. tammikuuta vuonna 1960 KooPee yhdistyi Keravan Pallotoverien kanssa Keravan Pallokerhoksi.
Viitasiepparit
Viitasiepparit ("Lathrotriccus") on tyrannien heimoon kuuluva lintusuku.
Carla Sacramento
Carla Cristina Paquete Sacramento (s. 10. joulukuuta 1971) on entinen portugalilainen keskimatkojen juoksija. Hän voitti maailmanmestaruuden 1 500 metrin juoksussa vuonna 1997.
Carla Sacramento aloitti aikuisten arvokisauransa Barcelonan 1992 olympialaisissa, joissa hän karsiutui välierissä sekä 800:n että 1 500 metrin juoksussa. Stuttgartin MM-kilpailuissa 1993 hän sijoittui 1 500 metrin juoksun loppukilpailussa 11:nneksi ajalla 4.09,15. Vuonna 1994 hän saavutti sisäratojen EM-pronssia Pariisin hallikisojen 800 metrillä. Saman vuoden ulkoratojen EM-kilpailuissa Helsingissä hän oli kuudes sekä 800:lla että 1 500 metrillä (ajat 2.00,01 ja 4.20,62), mutta tämän jälkeen hän keskittyi näistä kahdesta pidemmälle matkalle.
Uransa ainoan sisäratojen MM-mitalin Sacramento sai Barcelonassa 1995 sijoittumalla 1 500 metrillä hopealle. Samana vuonna Göteborgissa ulkoratojen MM-kilpailuissa hän saavutti 1 500 metrillä pronssia ajalla 4.03,79. Vuonna 1996 hän voitti Tukholmassa sisäratojen Euroopan mestaruuden ajalla 4.08,95. Atlantan 1996 olympialaisissa hän sijoittui kuudenneksi ajalla 4.03,91. Uransa suurimman voiton hän saavutti Ateenan MM-kilpailuissa 1997 voittaessaan kultaa ajalla 4.04,24. Budapestin EM-kilpailuissa 1998 hän hävisi vain olympiavoittaja Svetlana Masterkovalle ja sai hopeaa ajalla 4.12,62.
Sacramento jatkoi arvokisauraansa vuoteen 2004 saakka. Sevillan MM-kilpailuissa 1999 hän sijoittui 1 500 metrillä viidenneksi ajalla 4.01,29. Sydneyn 2000 olympialaisissa sijoitus oli kymmenes ja loppuaika 4.11,15. Edmontonin MM-kilpailuissa 2001 hän oli neljäs ajalla 4.03,96. Wienissä sisäratojen EM-kilpailuissa 2002 hän sai hopeaa tavallista pidemmällä matkalla eli 3 000 metrillä. Kesällä Münchenin EM-kilpailuissa hän oli 1 500 metrillä kahdestoista ajalla 4.17,01. Pariisin MM-kilpailuissa 2003 ja Ateenan olympialaisissa 2004 hänen urakkansa päättyi välieriin.
Mark Ravenhill
Mark Ravenhill (s. 7. kesäkuuta 1966) on brittiläinen näytelmäkirjailija. Hän opiskeli englantia ja draamaa Bristolin yliopistossa. Hänen ensimmäinen täysimittainen näytelmänsä oli "Shopping and Fucking", joka sai kantaesityksensä Lontoossa vuonna 1996.
Ravenhillillä on epilepsia ja hänet todettiin HIV-positiiviseksi vuonna 1990. Hän on avoimesti homoseksuaali.
Mikrotomi
Mikrotomi on mm. kudosten laboratoriotutkimusten valmistelussa käytettävä mekaaninen leikkauslaite, jolla valmistetaan mikroskoopilla tarkasteltaviksi soveltuvia ohuita leikkeitä kudosnäytteistä. Mikrotomin kehitti C. M. Topping 1840-luvulla ja sitä parantelivat 1800-luvun jälkipuoliskolla H. Welcker ja Wilhelm His.
Nykyaikaisen mikrotomin terä on joko pyörivä tai liukuva. Tarkoituksen mukaan voidaan valita teräksinen, lasinen tai timanttiterä. Terästeriä käytetään eläinkudosten leikkaamiseen, lasista veitsiterää käytetään elektronimikroskooppia varten tarkoitettujen näytteiden valmistamiseen. Karkeampaa timanttiterää käytetään koviin materiaaleihin kuten luuhun ja hampaaseen ja jalokivilaatuista timanttiterää elektronimikroskoopin näytteisiin.
Ezzedine Chakroun
Ezzedine Chakroun (s. 13. kesäkuuta 1948 Sfax, Tunisia) on tunisialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on Tunisian jalkapallomaajoukkueen kautta aikain neljänneksi paras maalintekijä.
Chakroun aloitti uransa kotikaupungissaan CS Sfaxienissa joukkueessa, josta hän siirtyi ensimmäisen kauden jälkeen toiseen paikalliseen seuraan Sfax Railways Sportsiin vuonna 1967. Siirto kannatti sillä Chakroun juhli ensimmäisellä kaudellaan Tunisian liigamestaruutta onnistuen maalinteossa 9 kertaa 22 ottelussa. Sittemmin Chakrounin maalimäärät vaihtelivat selkeästi, kuten kausina 1970–1971 ja 1971–1972, jollain hän teki molemmilla kausilla 4 maalia. Sittemmin Chakroun voitti maalikuninkuuden kaudella 1972–1973 tehtyään 26 ottelussa 23 maalia. Hän pelasi Tunisian pääsarjassa aina vuoteen 1978 asti, jonka jälkeen Chakroun siirtyi Saudi-Arabiaan muutamaksi vuodeksi. Palattuaan takaisin Tunisiaan maaliskuussa 1981 Sfax Railways Sportsin riveihin, hän loukkaantui 27. toukokuuta 1981 Club Africainin vastaan pelatussa ottelussa, joka myös päätti hänen uransa.
Tunisian maajoukkueessa Chakroun pelasi ensi kerran vuonna 1967 Algeriaa vastaan. Hänen parhaat vuotensa olivat 1971–1973 välisenä aikana, jolloin Chakroun teki 14 maalia 23 ottelussa. Yhteensä hän teki 19 maalia 40 ottelussa. Maalimäärä oli myös Tunisian maajoukkueen uusi ennätys, jonka Chakroun teki vuonna 1973. Ennätys kesti aina vuoteen 2001 asti, jolloin Adel Sellimi rikkoi sen tekemällä 20 maalia.
Kim Batten
Kim Batten (s. 29. maaliskuuta 1969) on entinen yhdysvaltalainen 400 metrin aitajuoksija ja olympiamitalisti. Hän voitti lajinsa maailmanmestaruuden vuonna 1995 parantaen samalla maailmanennätystä. Syyskuuhun 2011 mennessä vain Julija Petšonkina, Melaine Walker ja Lashinda Demus ovat juosseet matkan häntä nopeammin.
Kim Batten sijoittui Tokion MM-kilpailuissa 1991 viidenneksi 400 metrin aitajuoksussa ajalla 53,98 s. Kolmesta amerikkalaisesta hän oli heikoin, sillä Janeene Vickers sijoittui kolmanneksi ja Sandra Farmer-Patrick neljänneksi. Barcelonan 1992 olympialaisiin hän ei päässyt mukaan. Stuttgartin MM-kilpailuissa 1993 hän sijoittui neljänneksi ajalla 53,84 s ja jäi 0,36 sekunnin erolla mitalisijojen ulkopuolelle.
Göteborgin MM-kilpailuissa 1995 Batten voitti kultaa uudella maailmanennätyksellä 52,61 s. Hän joutui lopussa tiukoille, sillä kovasti kirinyt maannainen Tonja Buford hävisi vain yhdellä sadasosasekunnilla. Atlantan 1996 olympialaisissa Batten saavutti hopeaa ajalla 53,08 s. Jamaikan Deon Hemmings oli häntä 0,26 sekuntia nopeampi.
Ateenan MM-kilpailuissa 1997 Batten saavutti pronssia ajalla 53,52 s. Hän juoksi myös 4 × 400 metrin viestissä, jossa Yhdysvallat sai hopeaa loppuajalla 3.21,03. Viimeisen kerran Batten kilpaili arvokisoissa Sydneyn 2000 olympialaisissa, joissa hän karsiutui välierissä ajalla 55,73 s.
Helsingin Pallo-Toverit
Helsingin Pallo-Toverit (PT) on helsinkiläinen urheiluseura. Se tuli kaikkein tunnetuimmaksi pesäpallotoiminnastaan. Lisäksi Pallo-Toverit pelasivat myös hiukan pesäpallon kaltaista softballia. Pallo-Toverit olivat aikoinaan pesäpallon huippujoukkue voittaen yhden miesten Suomen mestaruuden ja yhteensä 7 SM-mitalia. Vuodesta 1931 pelatussa sarjamuotoisessa pääsarjassa Pallo-Toverit pelasivat yhteensä 24 kautta. Lisäksi Pallo-Toverien naiset voittivat 12 Suomen mestaruutta. Vuoden 1955 jälkeen pelatussa sarjamuotoisessa kilpailussa Pallo-Toverit on juhlinut lisäksi viisi kertaa SM-hopeaa ja kerran pronssia.
Miehet
Naiset
Etenijäkuningatar:
Lyöjäkuningatar:
Vuoden lukkari:
Vuoden pesäpalloilija:
Junko Asari
Junko Asari (s. 22. syyskuuta 1969) on entinen japanilainen kestävyysjuoksija.
Asari voitti maratonjuoksun maailmanmestaruuden Stuttgartin MM-kilpailuissa 1993. Hänen loppuaikansa oli 2.30.03. Atlantan 1996 olympialaisissa hän sijoittui 17:nneksi ajalla 2.34.31. Sevillan MM-kilpailuissa 1999 hän oli 16:s ajalla 2.31.39. Sevillassa Japanin joukkue voitti maratonin maailmancupin mutta Asarin aikaa ei laskettu mukaan tuloksiin, koska hän ei ollut kolmen parhaan japanilaisen joukossa.
Maratonennätyksensä 2.26.10 Asari juoksi Osakan maratonilla 1994.
Eleniat
Eleniat ("Elaenia") on tyrannien heimoon kuuluva lintusuku. Sukuun kuuluu 19 lajia.
Hiromi Suzuki
Hiromi Suzuki (s. 6. joulukuuta 1968) on entinen japanilainen kestävyysjuoksija. Hän voitti maratonin maailmanmestaruuden vuonna 1997.
Suzuki oli 1990-luvun alkupuolella maansa paras 10 000 metrin juoksija. Barcelonan 1992 olympialaisissa hän karsiutui vielä alkuerissä mutta Göteborgin MM-kilpailuissa 1995 hän sijoittui loppukilpailussa kahdeksanneksi ajalla 31.54,01 ja Atlantan 1996 olympialaisissa 16:nneksi ajalla 32.43,39.
Ateenan MM-kilpailuissa 1997 Suzuki voitti maratonilla kultaa ajalla 2.29.48. Japanin joukkue voitti myös samalla juostun maratonin maailmancupin, johon laskettiin kunkin maan kolmen parhaan juoksijan aika.
Maratonennätyksensä 2.26.27 Suzuki juoksi Osakassa vuonna 1996.
James Fox
James Fox (alk. William Fox) (s. 19. toukokuuta 1939 Lontoo, Englanti) on englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan elokuvista "Palvelija" (1963), "Nuo mainiot miehet lentävissä koneissaan" (1964) ja "Matka Intiaan" (1984).
James Fox aloitti elokuvauransa jo 11-vuotiaana lapsinäyttelijänä nimellä William Fox. Hänen ensimmäinen pääroolinsa oli Ealing-komediassa "The Magnet" (1950).
Mick Jaggerin kanssa tehdyn psykedeelisen rikoselokuvan "Performance" (1970) kuvausten jälkeen James Fox hakeutui psykiatriseen hoitoon, tuli uskoon ja oli poissa elokuvien teosta yli kymmenen vuotta. Syiksi on kerrottu kuvauksissa käytetty DMT-huume ja vuonna 1971 sattunut Foxin isän kuolema, mutta Fox on myöhemmin sanonut olleensa ylirasittunut jo ennen "Performancen" kuvauksia ja tauon tehneen hänelle hyvää.
Fox on naimisissa Mary Elisabeth Piperin kanssa, heillä on viisi lasta.
James Foxin veli Edward Fox on myös näyttelijä.
Ljudmila Galkina
Ljudmila Galkina (s. 20. tammikuuta 1972) on entinen venäläinen pituushyppääjä. Hän voitti maailmanmestaruuden hallissa vuonna 1995 ja ulkoradoilla vuonna 1997.
Ljudmila Galkina sijoittui Stuttgartin MM-kilpailuissa 1993 pituushypyssä parhaana venäläisenä viidenneksi tuloksella 674 cm. Helsingin EM-kilpailuissa 1994 hän hyppäsi karsinnassa tuloksen 626 cm eikä selviytynyt loppukilpailuun. Barcelonan sisäratojen MM-kilpailuissa 1995 hän voitti kultaa tuloksella 695 cm. Saman vuoden kesällä Göteborgin MM-kilpailuissa hän jäi karsinnassa tulokseen 649 cm ja karsiutui jälleen.
Ateenan MM-kilpailuissa 1997 Galkina voitti kultaa uransa pisimmällä tilastokelpoisella hypyllä 705 cm. Budapestin EM-kilpailuissa 1998 hän sai pronssia myötätuulituloksella 706 cm. Sevillan MM-kilpailuissa 1999 hän sijoittui neljänneksi tuloksella 682 cm. Hän hävisi vain yhden senttimetrin 2000-luvulla dopingin käytöstä tuomitulle Marion Jonesille.
Sydneyn 2000 olympialaisissa Galkina sijoittui pituushypyssä yhdeksänneksi tuloksella 656 cm. Edmontonin MM-kilpailuissa 2001 hän oli kahdeksas tuloksella 670 cm. Wienissä sisäratojen EM-kilpailuissa 2002 hän sai pronssia tuloksella 668 cm. Pariisin MM-kilpailuissa 2003 hän sijoittui vielä kymmenenneksi tuloksella 645 cm.
Galkinan ulkoratojen ennätys pituushypyssä on 705 cm vuodelta 1997. Sisäradoilla hän hyppäsi 700 cm vuonna 2001.
Juovanapsijat
Juovanapsijat ("Mecocerculus") on tyrannien heimoon kuuluva lintusuku.
Abdol Hossein Sardari
Abdol Hossein Sardari, (noin. 1895–1981) oli iranilainen valtiomies ja diplomaatti, joka pelasti juutalaisia toisen maailmansodan holokaustin aikana. Hänet tunnettiin ”Iranin Schindlerinä”. Holokaustin muistosäätiö Yad Vashem on nimennyt hänet Vanhurskaaksi kansakuntien joukossa.
Sardari oli Iranin konsulaatti Pariisissa vuonna 1941. Pariisissa oli tuolloin suurehko persianjuutalainen yhteisö. Keväällä 1940 Adolf Hitlerin johtaman natsi-Saksan joukot miehittivät kaupungin. Iranin ja Saksan välillä oli sopimus, jonka mukaan Saksa takaa iranilaisten turvallisuuden. Sardari sai näin taattua turvapaikan Ranskassa niille persianjuutalaisille, jotka olivat asuneet siellä sitten Persian valtakunnan ajan. Sardari kamppaili natsivirkamiesten kanssa siitä kuuluuko persianjuutalaisten suojeleminen sopimukseen vai ei, kunnes lopulta asiassa päästiin yksimielisyyteen. Persianjuutalaiset evakuoitiin takaisin Iraniin.
Sardari meni kuitenkin vielä pidemmälle. Hän ymmärsi natsien vainojen vakavuuden ja antoi Iranin passeja 500 kappaletta tuhansille ei-persialaiselle juutalaisille, jotka pelastuivat.
Sardari ei toiminut Iranin hallituksen toimeksiannosta tai uskontonsa nimissä, vaan oma-aloitteisesti vaikka oli itse muslimi.
Abdol Hossein Sardaria kunnioitetaan monissa juutalaisjärjestöissä, kuten esimerkiksi Simon Wiesenthal keskuksessa. Huhtikuussa 1978 Sardari sai virallisen tunnustuksen Israelin valtiolta ja sai nimensä Yad Vashemin holokaustimuseoon Israelissa.
Abdol Hossein Sardari kuoli vuonna 1981 Nottinghamissa.
Markku Tähtinen
Markku Tähtinen (s. 10. huhtikuuta 1978 Pori) on suomalainen uransa päättänyt jääkiekkoilija. Tähtinen on edustanut urallaan Porin Ässiä, Rauman Lukkoa, Skellefteå AIK:ta, České Budějovicea, Jokereita, Pelicansia, EfB Ishockeya, Alleghe Hockeya, Kaufbeurenia, Arystan Temirtauta, Beibarys Atyrauta, Cardiff Devilsiä ja Milton Keynes Lightningia.
Tähtinen pelasi ensimmäiset pelinsä SM-liigassa kaudella 1998–1999, jolloin pääsi pelaamaan 22 ottelussa tehoin 1+2=3, ja kärsi 6 rangaistusminuuttia. Pisteiden valossa Tähtisen paras kausi oli Lukon riveissä kaudella 2003–2004, jolloin hän teki 53 ottelussa tehot 8+32=40 istuen 30 jäähyminuuttia.
Tähtinen oli ainakin liigauransa aikana varsin taitava mailankäsittelijä ja älykäs pelinrakentaja. Hänen parhaana ominaisuutenaan mainittiin erinomainen syöttötaito. Toisaalta Tähtinen ei koskaan viihtynyt fyysisessä pelissä. Tähtinen sai myös paljon jäähyjä ns. kahvakiekon pelaamisesta.
Will Mellor
Will Mellor (s. 3. huhtikuuta 1976 Bredbury, Stockport, Suur-Manchester, Englanti) on englantilainen näyttelijä ja muusikko.
Mellor syntyi Bredburyssa Stockportin alueella Suur-Manchesterissa, jossa hän myös vietti lapsuutensa neljän vanhemman sisarensa kanssa. Näyttelemisen pariin Mellor päätyi vuonna 1990 näyteltyään Ben Rowlingsonia televisiosarjassa "Children's Ward".
Mellor meni naimisiin Michelle McSweenin kanssa elokuussa 2007. Heillä on kaksi lasta, vuonna 2005 syntynyt poika ja vuonna 2008 syntynyt tytär.
Hanne Haugland
Hanne Haugland (s. 14. joulukuuta 1967) on entinen norjalainen korkeushyppääjä. Hän voitti maailmanmestaruuden vuonna 1997.
Hanne Haugland aloitti arvokisauransa Rooman MM-kilpailuissa 1987, jolloin hän ei vielä selviytynyt korkeushypyn karsinnasta jatkoon. Hän saavutti sisäratojen EM-hopeaa Haagissa 1989 tuloksella 196 cm. Splitin EM-kilpailuissa 1990 hän sijoittui kahdeksanneksi tuloksella 189 cm. Vielä neljänneksi sijoittunut sai saman tuloksen, mutta Hauglandin sijoitusta heikensi 189 senttimetrin korkeudella olleen riman pudotus ensimmäisellä yrityksellä. Stuttgartin MM-kilpailuissa 1993 hän sijoittui yhdeksänneksi tuloksella 188 cm. Helsingin EM-kilpailuissa 1994 hän oli viides samalla tuloksella pronssimitalistin kanssa (193 cm). Göteborgin MM-kilpailuissa 1995 hän sijoittui kuudenneksi tuloksella 196 cm ja Atlantan 1996 olympialaisissa kahdeksanneksi ylitettyään jälleen 196 senttimetriä.
Sisäratojen MM-kilpailuissa Pariisissa 1997 Haugland saavutti pronssia tuloksella 200 cm. Kesällä Ateenan MM-kilpailuissa hän voitti kultaa tuloksella 199 cm. Hän ei kolmella ensimmäisellä yrityksellään ylittänyt tuolla korkeudella ollutta rimaa, mutta kun siihen eivät pystyneet myöskään Inha Babakova ja Olga Kaliturina, jotka Hauglandin tavoin olivat ylittäneet aiemmat korkeudet ensimmäisellään, jatkettiin kilpailua voitosta kolmen naisen kesken käydyllä uusinnalla. Uusinnassa Haugland ylitti ainoana 199 cm ja vei voiton.
Sevillan MM-kilpailuissa 1999 Haugland sijoittui kymmenenneksi tuloksella 193 cm. Arvokisauransa hän päätti Sydneyn 2000 olympialaisiin, joissa hän jäi karsintaan tuloksella 189 cm. Hänen ennätyksensä on 201 cm vuodelta 1997.
Hanne Hauglandin isä Terje Haugland oli aikanaan Norjan parhaita pituushyppääjiä. Hänen isoisänsä Eugen Haugland sijoittui kolmiloikassa neljänneksi Oslon EM-kilpailuissa 1946. Hänen aviomiehensä Håkon Särnblom oli korkeushypyn moninkertainen arvokisaedustaja.
Töyhtönapsijat
Töyhtönapsijat ("Anairetes") on tyrannien heimoon kuuluva lintusuku. Sukuun kuuluu 6 lajia.
Niko Palonen
Niko Palonen (s. 30. tammikuuta 1989 Pori) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän edustaa II-divisioonassa pelaavaa Karhu HT:tä.
Palonen pelasi SM-liigassa pelaavan Ässien riveissä kaksi ottelua kaudella 2011–2012, kunnes siirtyi lainalle Mestikseen, lokakuussa 2011 Jukureihin ja saman vuoden marraskuussa Hokkiin.
Palonen on pelannut urallaan aikaisemmin Ässien junioreissa pisteitä takoen, kunnes siirtyi edustusjoukkueen miehistöön. Pisteiden takomisen ohella Palonen harrasti myös mielellään taklauspeliä, sillä Palonen tunnetaan äärettömän kovasta taklauspelistään. Hän pelaa tilanteet loppuun asti.
Parhaan pisteellisen kautensa Palonen pelasi Ässien junioreissa kaudella 2007–2008, jolloin hän teki 34 ottelussa tehot 11+11=22 ja istui 70 jäähyminuuttia. Kaudella Palonen pelasi SM-liigassa 27 ottelua ja Mestiksessä viisi ottelua Suomen alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa. Kaudella Palonen pelasi SM-liigassa kuusi ottelua ja pelasi loppukauden lainalla Mestis-seura KooKoossa. Syyskuussa 2010 Palonen siirtyi Vaasan Sportiin. Mestis-kauden aikana hän pelasi Sportissa neljä ottelua ja Kajaanin Hokissa 22 ottelua.
Boris Lisanevitš
Boris Nikolajevitš Lisanevitš (; 4. lokakuuta 1905 Odessa – 20. lokakuuta 1985 Kathmandu, Nepal) oli venäläinen emigrantti-balettitanssija, ja hän toimi ravintoloitsijana ja hotellinomistajana Nepalissa. Lisanevitš edisti Nepalissa maan turismia hallituksen neuvonantajana ja perusti maahan ensimmäinen hotellin, nimeltään "The Royal Hotel" sekä "Yak & Yeti" -hotelli-ravintolan.
Lisanevitš syntyi Odessassa nuorimpana kolmesta lapsesta. Hänen isoisoisänsä on Grigori Ivanovitš Lisanevitš, joka otti osaa Borodinon taisteluihin. Tämän muotokuva on Talvipalatsin sotilasgalleriassa.
Yhdeksänvuotiaana Boris meni Odessan kadettikouluun. Vuonna 1924 hän muutti Ranskaan. Monte Carlossa hän meni naimisiin balettitanssija Kira Štšerbachevan kanssa. Kiran kautta Boris liittyi Sergei Djagilevin johtamaan Ballets russesiin, jossa hän oli vuoteen 1929. Tämän jälkeen Boris esiintyi muun muassa Etelä-Amerikassa, Lontoossa ja Milanossa.
Boriksen työviisumi Isossa-Britanniassa umpeutui ja vain Kansainliiton pakolaispassilla elävä tanssija sai työtä Bombaysta 1930-luvulla ja matkusti muun muassa Ceylonissa, Indokiinassa, Malaijissa, Shanghaissa ja lopulta asettui asumaan Kalkuttaan, jonne hän perusti "Klubi 300" -nimisen yökerhon.
Klubi avattiin vuonna 1936, ja Lisanevitš työskenteli siellä vuoteen 1946, kunnes muutti New York Cityyn, josta muutti myöhemmin takaisin Intiaan. Lisanevitš tapasi New Yorkissa maanpaossa asuvan venäläisen ruhtinaan Emmanuel Golitsynin. Nepalin tuleva kuningas Tribhuvan kävi Klubi 300:ssa vuonna 1944 ollessaan hoitamassa terveyttä Intiassa. Boriksesta ja kuninkaasta tuli ystäviä. Myöhemmin Lisanevitš järjesti salaisen tapaamisen kuningas Tribhuvan ja Intian pääministerin Jawaharlal Nehrun välillä, joka tuki kuninkaan valtaantuloa maassa. Vuonna 1949 Lisanevitš meni naimisiin tanskalaisen naisen kanssa, jonka hän tapasi Bombayssä, ja pari vihittiin Kööpenhaminassa. Vuonna 1951 kuningas Tribhuvan syrjäytti vallassa olevan Rana-suvun ja kutsui samalla Boriksen Nepaliin turismin kehittäjäksi sekä hallituksen neuvonantajaksi. Neuvostoliiton Katmandun-suurlähetystö tiedusteli, voiko Lisanevitš järjestää tapaamisen kuninkaan ja Valentina Tereskovan välille; muutenkin suurlähetystö kysyi usein neuvoja Lisanevitšilta.
Tuolloin Nepalista oli vaikeata saada viisumeja, joten niiden hankkiminen 20 hengelle oli tehtävä Kalkuttasta. He tulivat ensimmäisen kerran vuonna 1955 Nepaliin. Lisanevitš yritti suostutella kuningas Mahendraa, jotta tämä myöntäisi 15 päivän viisumit seuralle.
Boris avasi ensimmäisen "The Royal" -nimisen hotellin vanhaan Rama-suvun palatsiin, jonne avattiin kuuluisa Yak & Yeti -ravintola, ja siitä tuli myöhemmin oma yritys nimeltään "Yak & Yeti" -hotelli.
Lisanevitš on haudattu Ison-Britannian suurlähetystön pihalle Katmanduun.
Ruskorintasiepparit
Ruskorintasiepparit ("Xenotriccus") on tyrannien heimoon kuuluva lintusuku.
Annarita Sidoti
Annarita Sidoti (25. heinäkuuta 1969 Gioiosa Marea, Sisilia – 21. toukokuuta 2015 Gioiosa Marea) oli italialainen kilpakävelijä. Hän voitti urallaan yhden maailmanmestaruuden ja kaksi Euroopan mestaruutta.
Pienikokoinen Sidoti aloitti arvokisauransa vuonna 1990. Hän sai 3 000 metrin kävelyssä pronssia sisäratojen EM-kilpailuissa Glasgow'ssa. Kesällä Splitin EM-kilpailuissa hän voitti 21-vuotiaana 10 kilometrin kävelyssä kultaa loppuajalla 44.00. Tokion MM-kilpailuissa 1991 hän sijoittui yhdeksänneksi ajalla 44.18. Barcelonan 1992 olympialaisissa sijoitus oli seitsemäs ja loppuaika 45.23. Stuttgartin MM-kilpailuissa 1993 hän päätyi yhdeksänneksi ajalla 44.13.
Sisäratojen EM-kilpailuissa Pariisissa 1994 Sidoti voitti 3 000 metrillä mestaruuden. Kesällä Helsingin EM-kilpailuissa hän taisteli jälleen voitosta mutta hävisi ajallaan 42.43 emäntämaan Sari Essayahille kuusi sekuntia. Jelena Nikolajevan hän jätti samalla ajalla pronssille. Göteborgin MM-kilpailuissa 1995 hän sijoittui 13:nneksi ajalla 44.06. Atlantan 1996 olympialaisissa loppuaika oli 43.57 ja sijoitus yhdestoista.
Ateenan MM-kilpailuihin 1997 Sidoti pääsi varanaisena mutta voitti kultaa 10 kilometrillä, joka aiemmista kisoista poiketen kilpailtiin ratakävelynä. Sidotin loppuaika oli 42.55,49. Hän oli 150-senttisenä kisojen lyhin kultamitalisti. Budapestin EM-kilpailuissa 1998 hän voitti uransa toisen Euroopan mestaruuden loppuajalla 42.49. Sevillan MM-kilpailuissa 1999 kilpailumatka oli tuplaantunut 20 kilometriksi ja Sidotin taival päättyi keskeytykseen. Myös Sydneyn 2000 olympialaisissa hän keskeytti. Hänen viimeiset arvokisasijoituksensa olivat kahdeksannet sijat sekä Edmontonin MM-kilpailuissa 2001 (loppuaika 1.31.40) että Münchenin EM-kilpailuissa 2002 (loppuaika 1.31.19).
Sidotilta löydettiin syöpäkasvain rinnasta hänen ollessaan raskaana vuonna 2009. Vuonna 2013 hän kertoi haastattelussa syövän voittaneen hänet. Kolmen lapsen äiti Sidoti kuoli Gioiosa Mareassa 45-vuotiaana syövän levittyä lopulta maksaan ja aivoihin. Hän oli vajonnut koomaan edellisenä päivänä.
Irina Stankina
Irina Stankina, (s. 25. maaliskuuta 1977) on entinen venäläinen kilpakävelijä. Hän voitti maailmanmestaruuden vuonna 1995.
Irina Stankina voitti 5 kilometrin kävelyssä nuorten maailmanmestaruuden vuosina 1994 ja 1996. Ensimmäisen esiintymisensä aikuisten arvokisoissa hän teki Göteborgin MM-kilpailuissa 1995 ja voitti heti kultaa. Hänen loppuaikansa 10 kilometrin kilpailussa oli 42.13 ja hän voitti Italian Elisabetta Perronen kolmella sekä maannaisensa Jelena Nikolajevan ja Suomen Sari Essayahin seitsemällä sekunnilla. Hänellä oli tuolloin ikää 18 vuotta ja 135 päivää, joten hänestä tuli MM-kilpailujen kaikkien aikojen nuorin kultamitalisti.
Atlantan olympialaisissa 1996 ja Ateenan MM-kilpailuissa 1997 Stankinan taival päättyi hylkäykseen. Vuonna 1997 hän voitti maailmancupin 10 kilometrin kilpailun ajalla 41.52. Sevillan MM-kilpailuissa 1999 kilpailumatkana oli 20 kilometriä ja Stankina sijoittui 17:nneksi ajalla 1.35.42. Sydneyn 2000 olympialaisissa hän keskeytti.
Loviisan Tor
Loviisan Tor on loviisalainen urheiluseura. Sen lajeja ovat nykyisin salibandy, hiihto ja yleisurheilu. Seuran miesten salibandyn edustusjoukkue pelasi kaudella 2009–2010 Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla I-divisioonassa ja nousi kauden 2009-2010 päätteeksi Salibandyliigaan. Lisäksi Tor on pelannut 1920-luvulla neljä kautta miesten pesäpallon pääsarjaa. Kaudella 2017-18 Tor pelaa miesten I-divisioonassa.
Loviisan Tor on perustettu vuonna 1909. Seura rekisteröitiin sen varsinaisella nimellä Gymnastik- och Idrottsföreningen Tor r.f, mutta yhdistyksen nimi on nykyisin vain Loviisan Tor r.f.
Vuonna 1923 Tor osallistui toista kertaa järjestettyyn miesten pesäpallon SM-kilpailuun seitsemän muun joukkueen kanssa. Joukkue pelasi ensimmäisen ja kauden ainoan ottelunsa 12. elokuuta Lahden Suojeluskunnan vieraana häviten 4–0. Samalla Tor putosi cup-muotoisena pelatusta kilpailusta ensimmäisellä kierroksella puolivälierävaihessa. Torin joukkueessa ensimmäisellä kaudella pelasivat S.Lindholm, B.Kiljander, G.Berger, L.Bruce, F.Fransas, E.Petrell, G.Österman, H.Tallqvist, J.Pelin ja varamiehenä V.Johansson. Seuraavan kerran Tor osallistui samaiseen kilpailuun vuonna 1925, jolloin mukana oli kymmenen joukkuetta. Nytkin Torin kausi päättyi heti ensimmäisellä kierroksella Lahden Suojeluskunnan vieraana, mutta tappiolukemat olivat enää 7–6. Kaudella 1926 samaisessa kilpailussa Tor pelasi avusottelun kotonaan 29. elokuuta jälleen Lahden Suojeluskuntaa vastaan. Tor voitti ottelun lukemin 8–6 ja eteni SM-kilpailussa kuuden parhaan joukkoon. Toisella kierroksella Tampereen Pyrintö oli kuitenkin parempi lukemin 6–3, joten Torin haavaat SM-mitalista kaatuivat. Kaudella 1927 mukana oli 14 joukkuetta. Tor pelasi ottelunsa Loviisassa Haminan Suojeluskuntaa vastaan. Hamina voitti lukemin 2–12, joten Torin taival loppui tuohon. Samalla se oli viimeinen kausi, jonka tor on pelannut pesäpallossa Suomen ylimmällä sarjatasolla. Kaudella 1931 Tor osallistui vielä Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolle B-sarjaan. Siinä se kuitenkin putosi heti avuskierroksella Lahden Mailaveikkojen kakkosjoukkueelle, joka voitti kaksi ottelua yhteistuloksella 40–10.
Miesten Salibandyliigassa seura pelasi ensimmäistä kertaa kaudella 2001–2002, jolloin se sijoittui kymmenenneksi. Seuraavalla kaudella sijoitus oli 11. ja edessä oli putomaminen sarjatasoa alemmas. Seuraavan kerran joukkue nousi liigaan kaudeksi 2010–2011. Lisäksi seura on pelannut kymmenen kautta miesten toiseksi korkeimmalla sarjatasolla I-divisioonassa.
Töyhtösiepparit
Töyhtösiepparit ("Mitrephanes") on tyrannien heimoon kuuluva lintusuku.
Ellina Zvereva
Ellina Zvereva (s. 16. marraskuuta 1960) on valkovenäläinen kiekonheittäjä ja olympiavoittaja.
Zvereva esiintyi arvokilpailuissa ensimmäisen kerran jo Soulin 1988 olympialaisissa Neuvostoliittoa edustaen. Valko-Venäjän edustusasussa hän kilpaili vielä 20 vuotta myöhemmin Pekingin 2008 olympialaisissa. Molemmissa kilpailuissa hän sijoittui kuuden parhaan joukkoon. Hän voitti olympiakultaa Sydneyssä 2000 sekä maailmanmestaruuden Göteborgissa 1995 ja Edmontonissa 2001. Jälkimmäisen mestaruuden hetkellä hänellä oli ikää 40 vuotta ja 268 päivää, ja hänestä tuli MM-kilpailujen historian vanhin maailmanmestari. Edmontonin kultamitalinsa hän tosin sai vasta kisan alun perin voittaneen Natalja Sadovan kärähdettyä dopingtestissä. Zvereva itse oli jäänyt kiinni steroidien käytöstä vuonna 1992.
Sturmhaubitze 42
Sturmhaubitze 42 ("10.5 cm StuH" 42 tai "Sd.Kfz 142/2") oli saksalainen toisen maailmansodan aikainen rynnäkkötykki, joka rakennettiin Sturmgeschütz III:n rungolle. StuH 42 erosi tavallisesta StuG III:sta aseistukseltaan; 75mm tykin tilalla oli 105mm haupitsi. Vuoden 1942 lokakuun ja 1945 helmikuun välisenä aikana tuotettiin 1212 StuH 42:hta, ja niitä käytettiin vuosina 1943-1945.
StuH 42 suunniteltiin StuG III f-mallin pohjalta tukemaan jalkaväkeä ja StuG III vaunuja. Vuonna 1943 StuH vaunuja ryhdyttiin valmistamaan StuG III g-mallin perusteella, jolloin esimerkiksi etupanssarointi vahvistui 50 millimetristä 80:neen ja vaununjohtajan tähystyslaitteistoa paranneltiin. Kaikki StuH-rynnäkkötykit valmisti Alkett.
Koniini
Koniini on myrkyllinen piperidiinialkaloidi, jota esiintyy eräissä kasveissa kuten myrkkykatkossa, myrkkykeisossa ja hukanputkessa. Sillä on kaksi isomeeriä: (S)-(+)-koniini (CAS 458-88-8), mikä on luonnollinen isomeeri ja(R)-(-)-koniini (CAS 5985-99-9). Koniini syntetisoitiin ensi kerran 1886; ensimmäisenä koskaan syntetisoituna alkaloidina. 0,2 gramman annos riittää surmaamaan ihmisen halvaannuttamalla hengityslihakset.
Koniini on vain osittain vesiliukoinen, mutta liukenee täysin alkoholiin ja eetteriin sekä useimpiin orgaanisiin liuottimiin.
Koniini halvaannuttaa lihakset sulkemalla nikotiinireseptorin hermo-lihasliitoksessa aiheuttaen nopeasti eteneviä halvausoireita ("en:flaccid paralysis"). Tämä muistuttaa kuraren toimintaa. Halvausoireet ilmenevät puolen tunnin kuluttua ja kuolema voi tulla vasta usean tunnin kuluttua. Koska myrkky ei vaikuta keskushermostoon, henkilö on tajuissaan ja tietoinen kunnes hengityslihasten halvaantuminen aikaansaa hengityksen loppumisen. Lihasten halvaantuminen on etenevää ja alaruumiin lihakset halvaantuvat ensin. Kuoleman aiheuttaa hapenpuute aivoissa ja sydänlihaksessa. Myrkkyä saanut henkilö voidaan pelastaa, jos hengitystä voidaan ylläpitää keinotekoisesti, kunnes myrkky saadaan pois elimistöstä.
Sokrates kuoli vuonna 399 eaa. koniinimyrkytykseen, kun hänet oli tuomittu kuolemaan nauttimalla myrkkykatkosta tehtyä juomaa.
Rauno Tenovuo
Rauno Runar Axelsson Tenovuo, ent. Tallqvist, (3. kesäkuuta 1917 Oulujoki – 18. lokakuuta 2008 Turku) oli suomalainen eläintieteilijä ja luonnonsuojelija.
Rauno Tenovuo asui nuorena Oulussa ja kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1936. Hän kiinnostui luonnosta ja eritoten linnuista jo koulupoikana ja aloitti lintuhavaintojen kirjaamisen 13-vuotiaana. Intohimo lintuihin vei hänet opiskelemaan eläintiedettä. Hänen pro gradu -työnsä käsitteli maalinnuston sopeutumista merellisiin oloihin. Väitöskirjansa hän laati tutkimalla vuosia variksen elämää ulkosaaristossa ("Zur Brutzeiclichen Biologie der Nebelkrähe (Corvus corone cornix L.) im Äusseren Schärenhof Sudwestfinnlands". - Ann. Zool. Soc. "Vanamo" 25.5:1-147.) Tenovuo oli jäsenenä Suomen ensimmäisessä Rariteettikomiteassa vuosina 1975–1978.
Toisessa maailmansodassa Tenovuo palveli ilmatorjunnassa ja rannikkotykistössä.
Tenovuo toimi Turun yliopiston eläintieteen apulaisprofessorina vuosina 1965–1980. Professorin arvonimen hän vastaanotti 1982. Tenovuo aloitti ympäristönsuojeluopetuksen Turun yliopistossa vuonna 1974 ja piti viimeiset luentonsa 79-vuotiaana.
Suuren yleisön keskuudessa hänet muistetaan parhaiten ympäristönsuojelua käsittelevistä lehtiartikkeleistaan. Myös hänen muu kirjallinen tuotantonsa oli laajalti tunnettua. Hän oli toimittamassa Suomen linnuston perusteosta "Pohjolan linnut värikuvin". Hän laati useita oppikirjoja ympäristön- ja luonnonsuojelun alalta.
Tenovuolle myönnettiin valtion tiedonjulkistamispalkinto vuonna 1973 kirjasta "Pohjolan linnut värikuvin" ja WWF:n tunnustuspalkinto 1981. Hän oli Turun eläin- ja kasvitieteellisen seuran sekä Suomen luonnonsuojeluliiton kunniajäsen.
SdKfz 234
SdKfz 234 oli saksalainen kahdeksanpyöräinen panssariauto toisessa maailmansodassa. Panssariautot toimivat panssaridivisioonien tiedustelukomppanioissa tulitukitehtävissä, korvaten vanhempia SdKfz 231 panssariautoja. Panssariautoja tuotettiin alle 500 kappaletta neljänä eri mallina, jotka erosivat toisistaan aseistukseltaan ja tornin rakenteeltaan. SdKfz 234/1:ssä oli pääaseena 20 mm tykki, 234/2:ssä 50 mm tykki, 234/3:ssa 75mm KwK 51 L/24 tykki ja SdKfz 234/4:ssä oli Pak 40 pst-tykki.
SdKfz 234 suunniteltiin korvaamaan SdKfz 231 panssariauto ja toimimaan edeltäjänsä tavoin panssaridivisioonien tiedustelukomppanioissa kevyempien ajoneuvojen tulitukena. Uuden panssariauton haluttiin olevan paremmin panssaroitu ja aseistettu kuin edeltäjänsä. Vuonna 1940 vaadittiin myös sopivuutta trooppisiin oloihin, mutta tästä vaatimuksesta luovuttiin vuonna 1942 ja lopullinen malli tehtiin kestämään itärintaman suuret lämpötilavaihtelut.
EULEX Kosovo
EULEX Kosovo on Euroopan unionin oikeusvaltio-operaatio Kosovossa. Operaatio on Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaan kuuluva siviilikriisinhallintaoperaatio. Operaatio tarkkailee, ohjaa ja neuvoo Kosovon viranomaisia. Sen tavoite on auttaa Kosovoa rakentamaan omat oikeus-, poliisi-, rajavalvonta- ja tullilaitokset. Tarpeen mukaan operaatio sijaistaa Kosovon viranomaisia tietyissä edellä mainituissa oikeusvaltiotehtävissä.
EULEX Kosovo on EU:n ja Suomen suurin siviilikriisinhallintaoperaatio. Sen vahvuus oli operaation alkaessa vuonna 2008 noin 1 900 henkeä: oikeusalan asiantuntijoita (muun muassa syyttäjiä, tuomareita ja vankeinhoidon asiantuntijoita), poliiseja, rajavalvonta-asiantuntijoita ja tulliasiantuntijoita. Tämän lisäksi operaation alaisuudessa toimii noin 1 100 paikallista työntekijää. Operaatiolla on varalla noin 300 poliisia ja rajavalvonta-asiantuntijaa, jotka osallistuvat hankkeeseen tarvittaessa. Ennen EULEX Kosovon alkamista Suomen ulkoasiainministeriö arvioi, että operaatioon osallistuisi 60–70 suomalaista.
Euroopan unionin neuvosto päätti EULEX Kosovosta 15. helmikuuta 2008. Kosovo julistautui itsenäiseksi 17. helmikuuta ja toivotti operaation tervetulleeksi. Operaatio jatkaa YK:n väliaikaishallinnon UNMIKin tiettyjä tehtäviä. Kosovon parlamentti päätti vuonna 2014 jatkaa EULEX Kosovon toimivaltaa kesäkuuhun 2016 asti.
Silkinpehmee
Silkinpehmee (käyttänyt myös nimeä SP, oik. Antti Keskinen, 1978 Tampere) on tamperelainen rap-artisti.
Silkinpehmee on vaikuttanut Suomen hip hop -kuvioissa jo pitkän aikaa ja hän oli toinen puolikas vuosituhannen vaihteessa vaikuttaneesta Kontrasti-duosta. Silkinpehmee on myöhemmin tehnyt musiikkia muun muassa Seren sekä Leijonamielen kanssa.
SP julkaisi Seren kanssa 28. syyskuuta 2005 albumin "Perusasioiden äärellä".
SP:n ensimmäinen soololevy, "Kalevan poika" julkaistiin vuonna 2007. Syksyllä 2012 julkaistiin "Maailman mahtavin ase" -niminen single SP:n seuraavalta albumilta. SP:n toinen sooloalbumi, "Silkinpehmee" julkaistaan keväällä 2013 Cosmic Playgroundin kautta. Levyllä hän palasi vanhaan taiteilijanimeensä "Silkinpehmee". Albumin toinen single "Beverly Hills" julkaistiin 26. huhtikuuta 2013.
Silkinpehmee muodostaa rap-artisti Kalle Kinoksen kanssa Supreme Team -nimisen yhtyeen. Kokoonpanon ensimmäinen kappale "Passaa tohon käteen" julkaistiin musiikkivideon kera kesällä 2012.
Wilhelm Deppe
Wilhelm Deppe oli saksalainen 1800-luvulla elänyt lintutieteilijä.
Wilhelm Deppe työskenteli Berliinin eläintieteellisessä museossa kirjanpitäjänä. Hänen nuorempi veljensä Ferdinand Deppe (1794–1861) oli tutkimusmatkailija ja luonnontieteilijä.
Wilhelm Deppe kuvaili ja nimesi useita lintulajeja, muun muassa viherelenian ("Elaenia mesoleuca"). Viherelenian auktoriksi mainitaan myös Martin Lichtenstein, joka toimi tuolloin museon johtajana.
Turkanajärven kansallispuistot
Turkanajärven kansallispuistot ovat kolme erillistä luonnonsuojelualuetta Kenian Turkanajärvellä. Siihen kuuluu kaksi Turkanajärven saarta sekä Sibiloin kansallispuisto, jonka alueelta on löydetty varhaisten ihmislajien fossiileja. Puistot muodostavat yhdessä Unescon maailmanperintökohteen, joka perustettiin 1997 ja jota laajennettiin 2001. Puisto on merkittävä muuttolintujen levähdyspaikka sekä niilinkrokotiilien, virtahepojen ja monien käärmeiden asuinpaikka.
Aku (rottweiler)
Aku oli rottweiler-rotuinen poliisikoira, joka sai ensimmäisenä suomalaisen sankarikoiran arvonimen pelastettuaan isäntänsä virantoimituksessa.
Aku oli Kuopion poliisin vanhemman konstaapelin Seppo Pitkäsen työpari. Pitkänen oli myös kouluttanut Akun palvelustehtäviin, vaikka rottweilereita käytetään verrattain vähän poliisikoirina Suomessa. Vuonna 1997 Pitkänen ja Aku olivat kotikäynnillä saatuaan hälytyksen. Humalassa riehunut mies hyökkäsi Pitkäsen kimppuun haavoittaen tätä. Pitkänen kaatui maahan, jolloin Aku pidätti humalaista riehujaa saamistaan puukoniskuista huolimatta niin kauan, että paikalle saatiin lisää apua. Pitkänen ja Aku selvisivät haavoistaan, ja Aku palkittiin ensimmäisenä Kennelliiton sankarikoiran arvonimellä vuonna 1997. Aku nimettiin myös eläinten päivän suojelijaksi samana vuonna.
Kesämaa
Kesämaa voi tarkoittaa seuraavia:
Ruskoselkätyrannit
Ruskoselkätyrannit ("Lessonia") on tyrannien heimoon kuuluva lintusuku.
Vaarallinen tehtävä (televisiosarja)
Vaarallinen tehtävä (Mission: Impossible) on yhdysvaltalainen televisiosarja, jota kuvattiin vuosina 1966–1973. Sarja on esitetty useita kertoja uusintana, ja sen pohjalta on tehty samannimisten elokuvien sarja, joiden pääosassa on Tom Cruise.
Televisiosarjaa tehtiin kaikkiaan seitsemän tuotantokautta, yhteensä 171 jaksoa. Pääosassa oli toisesta tuotantokaudesta alkaen Peter Graves.
Sarja kertoo Yhdysvaltain hallituksen erikoisjoukosta IMF (Impossible Missions Force; mahdottomien toimeksiantojen joukko), joka lähetetään erikoistehtäviin eri puolille maapalloa.
Sarja sai Golden Globe -palkinnon vuonna 1968, ja sen näyttelijät saivat useita Emmy-palkintoja.
Vuosina 1988–1990 sarjasta tehtiin uusia tuotantokausia Peter Gravesin jatkaessa pääosassa.
Páramotyrannit
Páramotyrannit ("Agriornis") on tyrannien heimoon kuuluva lintusuku.
Esa Saarenpää
Esa Saarenpää (17. lokakuuta 1961 Kurikka – 23. huhtikuuta 2009 Kauhajoki) oli ralliautoilija, josta tuli rallin Suomen-mestari 1992 ja 1998. Tunnetuimmin hän ajoi Fordilla, Audilla sekä VW -autoilla. Maailmanmestaruustasolla hän hankki urallaan yhteensä kolme pistettä vuosina 1989 ja 1990. Ajotyyliltään Saarenpäätä kuvattiin rajuksi esikuvansa Ari Vatasen tapaan.
Siviiliammatiltaan Saarenpää oli autokauppias ja maanviljelijä. Hän menehtyi sairauskohtaukseen 47-vuotiaana.
Al-Biruni
Abū Rayḥān Muḥammad ibn Aḥmad al-Bīrūnī (973-n. 1052), lyhyesti yleensä Al-Biruni, oli persialainen luonnontieteilijä, filosofi ja teologi; eräänlainen aikansa renessanssinero.
Al-Biruni oli ensimmäinen oppinut muslimi, joka paneutui Intiaan ja brahmiinien perinteeseen, ja häntä on kutsuttu Intian-tutkimuksen, antropologian ja geodesian isäksi. Hän oli ensimmäisten joukossa käyttämässä luonnontieteen kokeellisia menetelmiä, ja sovelsi niitä mekaniikkaan, mineralogiaan ja psykologiaan. Hän tutki myös tähtitiedettä.
Kuussa on Al-Birunin mukaan nimetty kraatteri.
Ruostetyrannit
Ruostetyrannit ("Myiotheretes") on tyrannien heimoon kuuluva lintusuku.
Penniteatteri
Penniteatteri oli suomalainen riippumaton lastenteatteriryhmä. Se perustettiin 1970, ja lakkasi 1986 kun se yhdistettiin Intimiteatteriin mistä syntyi Teatteri Pieni Suomi.
Monet eturivin suomalaiset lastenkirjailijat kirjoittivat näytelmiä Penniteatterille. Kantaesityksiin kuului:
Punainen riisi
Punainen riisi eli punariisi on riisiä, jonka pinnalla kasvaa punertava rihmasieni "Monascus purpureus" tai jokin sen lähisukulainen. Tuote sisältää luontaista lovastatiinia, joten sen on toivottu alentavan veren kolesteroliarvoja. Tieteellistä näyttöä asiasta ei kuitenkaan ole.
Punaista riisiä on käytetty aasialaisessa keittiössä lähinnä ulkonäkösyistä mutta myös perinteisessä kiinalaisessa lääketieteessä. Länsimaista lääketiedettä kiinnostavat "Monascus"-sienen tietyt kannat, jotka tuottavat tavallista enemmän statiinia.
John Regis
John Regis (s. 13. lokakuuta 1966 Lewisham, Kent, Yhdistynyt kuningaskunta) on entinen englantilainen pikajuoksija, jonka päämatka oli 200 metrin juoksu.
Regis saavutti pronssia junioreiden EM-kilpailujen 100 metrillä Cottbusissa 1985 . Sisäratojen EM-kilpailuissa Liévinissä 1987 hän sijoittui kolmanneksi 200 metrillä . Saman vuoden Rooman MM-kilpailuissa hän saavutti 200 metrillä pronssia juostuaan ajan 20,18. Hän jäi vain kaksi sadasosasekuntia kilpailun voittaneesta Calvin Smithistä ja toiseksi sijoittuneesta Gilles Quénéhervéstä. Soulin olympialaisissa 1988 hän juoksi toisen osuuden Ison-Britannian 4 × 100 metrin viestijoukkueessa, joka saavutti Neuvostoliiton jälkeen hopeaa ajalla 38,28 . 
Regis sai hopeaa Haagin 1989 EM-hallikisojen 200 metrillä maanmiehensä Ade Mafen jälkeen. Myöhemmin samana talvena hän voitti sisäratojen 200 metrin maailmanmestaruuden Budapestissa ajalla 20,54 – Mafe sijoittui tällä kertaa toiseksi. Aucklandin kansainyhteisön kisoissa 1990 hän oli toinen 200 metrillä. Regis sai neljä mitalia Splitin EM-kilpailuissa 1990. Hän sijoittui 100 metrillä Linford Christien ja Daniel Sangouman jälkeen kolmanneksi tuulituloksella 10,07 . 200 metrillä hän voitti kultaa 0,2 sekunnin erolla Jean-Charles Trouabaliin juostuaan ajan 20,11 . Pikaviestissä Regis juoksi toisen osuuden brittien joukkueessa, joka saavutti hopeaa maailmanennätyksen juosseen Ranskan jälkeen ajalla 37,98 . 4 × 400 metrin viestissä hän juoksi kolmannen osuuden Yhdistyneen kuningaskunnan voittaessa Euroopan mestaruuden ajalla 2.58,22 .
Tokion MM-kilpailuissa 1991 Regis putosi 200 metrillä välierissä. 4 × 100 metrillä hän juoksi toisen osuuden Ison-Britannian joukkueessa, joka sai pronssia ajalla 38,09 . Pitkässä viestissä hän juoksi kolmannen osuuden brittien voittaessa maailmanmestaruuden 0,04 sekunnin erolla Yhdysvaltoihin ajalla 2.57,53 . Barcelonan olympialaisissa 1992 Regis sijoittui 200 metrillä kuudenneksi. Pikaviestissä hän vei kolmatta osuutta Ison-Britannian neljänneksi sijoittuneessa joukkueessa . 4 × 400 metrin viestissä hän toi brittien joukkueen kolmantena maaliin ajalla 2.59,73 . 
Regis sai Stuttgartin MM-kilpailuissa 1993 hopeaa 200 metrillä Frankie Fredericksin jälkeen ajalla 19,94 . Pikaviestissä hän juoksi kolmannen osuuden Yhdistyneen kuningaskunnan joukkueessa, joka sai ajalla 37,77 hopeaa Yhdysvaltain jälkeen . Vuoden 1994 Kansainyhteisön kisoissa Victoriassa Regis saavutti hopeaa 200 metrillä. Samana vuonna hän voitti Lontoon maailmancupissa 200 metriä ennen Frankie Fredericksiä . Göteborgin MM-kilpailuissa 1995 hän oli 200 metrillä seitsemäs. Viimeisen arvokisamitalinsa, pronssin, hän sai Kuala Lumpurin 1998 Kansainyhteisön kisojen 200 metrillä. Hän lopetti uransa vuonna 1999.
Regis on pituudeltaan 181 cm. Aktiivivuosinaan hän painoi 88 kg.
Sami Trabelsi
Sami Trabelsi (, s. 4. helmikuuta 1968 Sfax, Tunisia) on tunisialainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Laitapuolustajana toiminut Trabelsi oli muun muassa maansa kapteenina vuoden 1998 MM-kisoissa.
Syksyllä 2003 uutiskanava Sky News pyysi julkisesti anteeksi Trabelsilta, jota he sotkivat terroristi Nizar Trabelsin kanssa. Nizar oli vangittu kymmeneksi vuodeksi suunniteltuaan räjäyttävänsä Yhdysvaltain ilmavoimien ruokalan. Uutisten aikana he olivat käyttäneet vahingossa Sami Trabelsin valokuvaa.
Trabelsi vietti koko uransa synnyin kaupungissaan Sfaxissa, pelaten aluksi Sfax Railways Sportsissa, josta hän siirtyi vuonna 1993 CS Sfaxieniin. Hän pelasi myös yhden kauden Qatarin pääsarjassa Al-Rayyanissa. Trabelsi toimi myös Tunisian maajoukkueen kapteenina ja pelasi vuoden 1998 MM-kisoissa Ranskassa.Vuonna 2009 hänet nimitettiin Välimeren kisojen jälkeen Tunisian olympiajalkapallojoukkueen päävalmentajaksi. Hän toimi myös vuoden 2010 Afrikan kisojen apuvalmentajana. Sittemmin Trabelsi erotettiin molemmista tehtävistä sopimuksensa päätyttyä.
Afrikan kisojen jälkeen Trabelsi nimitettiin Tunisian A' maajoukkueen päävalmentajaksi, jossa hänellä on käytössään vain Tunisian pääsarjassa pelaavia pelaajia. Samaan aikaan hän toimi väliaikaisena valmentajana Tunisian maajoukkueessa ja valmensi maata yhdessä harjoitusottelussa Ranskaa vastaan. 30. toukokuuta 2010 pelattu ottelu päättyi 1–1. Sittemmin Kesäkuusta 2010 lähtien hän toimii Tunisian A' maajoukkueen lisäksi toistamiseen Tunisian maajoukkueen apuvalmentajana. Helmikuussa 2011 Trabelsi johdatti Tunisian CHAN-turnauksen mestariksi. Turnauksessa pelasivat vain kotimaan sarjoissa pelaavat pelaajat.
Maaliskuussa 2011 Tunisian jalkapalloliitto ilmoitti Trabelsi ottavan Tunisian maajoukkueen päävalmentajan tehtävät jäljellä olevien Afrikan mestaruuskisojen karsintojen ajaksi. Trabelsi onnistui myös johdattamaan maansa vuoden 2012 Afrikan-mestaruuskisoihin Tunisian voitettua päätösottelussa Togon maalein 2–0. Samalla, kun pahin uhkaaja Malawi pelasi vierasottelussa Tšadia vastaan tasan 2–2. Kisoissa Trabelsi onnistui valmentamaan Tunisian puolivälieriin saakka, jossa joukkue hävisi Ghanalle jatkoajalla maalein 2–1. Kisojen jälkeen Tunisian jalkapalloliitto vahvisti Trabelsin jatkavan maajoukkueen valmentajana vuoteen 2013 saakka. Trabelsi valmensi maansa toistamiseen kisoihin, kun Tunisia voitti vierasmaalisäännöllä Sierra Leonen karsinnoissa, joka päättyi 2–2. Tunisian Afrikan kisat päättyivät kuitenkin alkulohkoon, kun se pelasi ratkaisevassa ottelussa 1–1 tasapelin Togoa vastaan. 6. helmikuuta 2013 Trabelsi ilmoitti eronneensa tehtävistään heikon menestyksen vuoksi.
8. kesäkuuta 2013 Trabelsi allekirjoitti monivuotisen sopimuksen qatarilaisen Al-Sailiyan kanssa.