hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Naantalin–Raision kaupunkiuutiset
Kaupunkiuutiset on ilmaisjakelulehti, joka ilmestyy Naantalissa, Raisiossa, Maskussa, Nousiaisissa, Ruskolla, Mynämäessä ja Länsi-Turussa. Lehti ilmestyy joka keskiviikko, ja se on kokonaan nelivärinen. Lehti painetaan Salon Lehtitehtaassa.
Kaksi kertaa kuussa suoritettava jättijakelu on 39 000 kpl, jolloin lehti jaetaan Raision, Naantalin, Maskun, Ruskon ja Nousiaisten kuntiin sekä Länsi-Turun kaupunginosiin ja Mynämäen noutopisteisiin. Kuukauden toinen lehti jaetaan suppeammassa jakelussa Naantalin, Raision ja Maskun kuntiin, jolloin painomäärä on 27 000 kpl. Jakelun hoitaa Posti Group Oyj.
Royce Gracie
Royce Gracie (s. 12. joulukuuta 1966 Rio de Janeiro) on brasilialainen vapaaottelija ja brasilialaisen jujutsun harjoittaja. Royce kuuluu tunnettuun Gracien sukuun. Hänen isänsä on brasilialaisen jujutsun kehittäjä Hélio Gracie.
Gracie nousi kuuluisuuteen 1990-luvun puolivälin tienoilla voitettuaan Ultimate Fighting Championshipin ensimmäisen, toisen ja neljännen tapahtuman.
Porkkana Ryhmä
Porkkana Ryhmä Oy (aiemmin kommandiittiyhtiö) on Olli Keskisen vuonna 1992 perustama suomalainen tuotantoyhtiö. Yrityksen toimenkuvaan kuuluu TV-sarjojen, elokuvien ja tallennusvälineiden (CD:t, VHS:t, DVD:t) tuotanto. Yrityksen toimitusjohtaja on Timo Kahilainen, puheenjohtaja Heikki Silvennoinen ja jäsen Heikki Hela. Yhtiö on pääasiassa tuottanut Kummeli-tuotantoja "Jackpot Films":n ohella.
Magnesia (täsmennyssivu)
Magnesia voi viitata seuraaviin:
Stressi (yhtye)
Stressi oli 1970-/1980-lukujen vaihteessa toiminut imatralainen uuden aallon synthpop-yhtye. Stressi perustettiin vuonna 1979 ja vuonna 1980 se sijoittui kakkoseksi rockin SM-kilpailujen "keskityylin" sarjassa. Alkuperäiskokoonpanoon kuuluivat Jukka Pulliainen, Harri Rasimus, Martti Salminen, Mauri Sumén (Jimi Suménin veli) ja Kari "Gabi" Hakanen. Yhtyeellä oli androgyyninen imago, tieteiselokuvien äänimaailmaan viittaava syntetisaattorisointi ja Kraftwerkin "robottiasuista" vaikutteita saaneet puvut.
Stressin ensimmäinen single "Tatsia"/"Rajattu vapaus" julkaistiin Finnlevyn Kräk!-alamerkillä vuonna 1980. Ainoaksi jäänyt eponyymi albumi ilmestyi seuraavana vuonna. Sillä soittivat Salminen (laulu, koskettimet, basso), Hakanen (laulu, rytmikone) ja Sumén (koskettimet). Seuraavana vuonna yhtyeeltä ilmestyi vielä yksi single, jolla laulajana kuultiin myöhemmin näyttelijänä tunnetuksi tullutta Riitta Havukaista. Salmisen ja Hakasen lisäksi kokoonpanossa oli basisti Jesu Hämäläinen.
Banksinmänty
Banksinmänty ("Pinus banksiana") on mäntyjen sukuun ja mäntykasvien heimoon kuuluva puu.
Se jää 9–22 metriä korkeaksi. Oksat kasvavat usein lähes vaakasuoraan. Nuori puu muistuttaa ulkomuodoltaan kuusia enemmän kuin mäntyjä. Huonossa maaperässä rungosta tulee mutkainen. Neulaset ovat 2–4 cm pitkiä, ja kasvavat kaksittain. Kävyt ovat 3–5 cm pitkiä, ja sijaitsevat epätavallisessa asennossa oksien suuntaisina, kärki kohti oksan kärkeä. Kävyt aukeavat kovassa kuumuudessa, tyypillisesti metsäpalon jälkeen.
Banksinmäntyä kasvaa Kanadan itäosissa Kalliovuorilta itään, sekä Yhdysvaltojen puolella Minnesotasta Mainen osavaltioon asti. Kasvualueensa länsiosissa se risteytyy lähisukulaisensa kontortamännyn ("Pinus contorta") kanssa.
Banksinmäntyä on kokeiltu Suomessa kuudella metsäntutkimuslaitoksen istutusalalla. Runko ei kasva tarpeeksi suoraksi tukkipuuta varten, mutta puuta voisi käyttää koristekasvina.
Yrjö Kulovesi
Yrjö Sakarias Kulovesi (vuoteen 1906 Ringbom; ) oli suomalainen lääkäri, joka teki varhain tunnetuksi psykoanalyysin menetelmiä Suomessa. Hän tapasi Sigmund Freudin vuonna 1924.
Kuloveden vanhemmat olivat räätälimestari Oskari Sakarias Kulovesi (sukunimi vuoteen 1906 Ringbom) ja Ida Matilda Vilenius (aik. Iso-Ranta). Hänen nuorempi veljensä oli taidemaalari Erkki Kulovesi. Yrjö Kulovesi kävi Tampereen Reaalilyseota ja pääsi ylioppilaaksi 1907. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa ja valmistui lääketieteen kandidaatiksi 1911 sekä lisensiaatiksi 1916. Opiskeluaikanaan hän teki opintomatkan 1909 Göttingeniin Saksaan.
Kulovesi toimi vuodesta 1916 yksityislääkärinä Tampereella ja hän oli myös vuodesta 1917 Lokomo Oy:n työpaikkalääkärinä sekä vuodesta 1919 Tampereen Pellavatehtaan lääkärinä. Tämän lisäksi Kulovedellä oli useita lyhytaikaisia viransijaisuuksia, ja hän toimi muun muassa Tampereen kaupungin vähävaraisten lääkärinä vuosina 1919–1920, Tampereen teknillisen opiston tehdashygienian tuntiopettajana 1920–1922 sekä Tampereen kaupungin kansakoulujen lääkärinä vuodesta 1936. Suomen sisällissodassa Kulovesi toimi Tampereen taistelun aikana lääkärinä sidonta-asemalla Näsilinnassa sekä tilapäisissä kenttäsairaaloissa. Talvisodan aikana hän oli sotasairaala 30:n lääkärinä 1939–1940.
Kulovesi kiinnostui psykoanalyysista 1920-luvun alkupuolella, vaikka hänellä ei ollutkaan psykiatrian alan koulutusta. Hän teki kaksi opintomatkaa Wieniin vuosina 1924–1926 ja tapasi vuonna 1924 Sigmund Freudin. Hän kävi koulutusanalyysissa Eduard Hitschmannin ja Paul Federnin luona. Kulovesi kirjoitti vuodesta 1925 alkaen useita artikkeleita psykoanalyysistä suomalaiseen Duodecim-aikakauskirjaan sekä useisiin ulkomaisiin julkaisuihin. Hän julkaisi myös aiheesta teoksen nimeltä "Psykoanalyysi" (Otava, 1933). Kulovesi oli vuodesta 1931 "Kansainvälisen psykoanalyyttisen yhdistyksen" eli "Wienin seuran" jäsen ja hän osallistui kansainvälisiin kongresseihin Innsbruckissa 1927, Oxfordissa 1929, Norjassa 1933 ja Luzernissa 1934. Kulovesi sovelsi myös psykoanalyysia hoitomenetelmänä omassa lääkärintyössään.
Kokkolan yhteislyseon lukio
Kokkolan yhteislyseon lukio on Kokkolan keskustassa sijaitseva yleislukio. Vuonna 1898 toimintansa aloittanut koulu on Keski-Pohjanmaan maakunnan vanhin suomenkielinen oppikoulu. Lukiossa opiskelee noin 335 oppilasta ja siellä työskentelee 30 opettajaa. Samassa rakennuksessa lukion kanssa toimii lukion aikuislinja sekä perusasteen 7.−9. luokkien opetusta antava Länsipuiston koulu.
Elis Manninen
Elis Olavi Carolus Manninen (18. helmikuuta 1909 Liperi – 21. helmikuuta 1997 Helsinki) oli suomalainen sosialidemokraattien kansanedustajana 1960-luvulla toiminut rovasti.
Mannisen vanhemmat olivat kirkkoherra Salomon Manninen ja Roosa Aleksandra Päivinen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1927, suoritti teologian erotutkinnon 1931, sai pappisvihkimyksen samana vuonna sekä suoritti vielä pastoraalitutkinnon 1933.
Manninen oli ylimääräisenä pappina Lumivaarassa 1932–1933, Viipurin tuomiokirkkoseurakunnan II vt. kappalaisena ja esikaupunkipappina 1933–1936 sekä Joensuun seurakunnan komministerinä 1936–1967. Hän oli myös Joensuun yhteiskoulun uskonnon ja kirkkohistorian opettajana 1936–1958 ja Kontiolahden varuskunnan pastorina 1948–1953. Viimeksi Manninen toimi Kuoppakankaan yhteiskoulun uskonnon ja psykologian lehtorina Varkaudessa 1967–1969 ja pappina Ruotsissa Håbolissa, Nössemarkissa sekä Karlskogassa 1969–1978. Manninen sai rovastin arvonimen 1966.
Manninen oli SDP:n kansanedustajana 1958–1966 edustaen 1958–1962 Kuopion läänin itäistä vaalipiiriä ja 1962–1966 Pohjois-Karjalan läänin vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1956 ja 1962 presidentinvaaleissa ja kuului Joensuun kaupunginvaltuustoon. Manninen kuului "Kristillisten sosialidemokraattien liiton" liittotoimikuntaan ja liiton Pohjois-Karjalan valtuuskuntaan.
Elis Manninen oli naimisissa vuodesta 1937 Elisabet Budnikin kanssa. He saivat viisi lasta: Samuli, Pekka, Pulmu, Eljas Sini Manninen.
Hannes Tauriainen
Hannes Tauriainen (17. maaliskuuta 1909 Suomussalmi – 29. elokuuta 1971 Suomussalmi) oli Suomen kansan demokraattisen liiton kansanedustajana lähes 20 vuotta toiminut kainuulainen pienviljelijä. Tauriainen oli myös kotikuntansa Suomussalmen kunnanvaltuuston jäsen ja kunnanhallituksen puheenjohtaja.
Tauriaisen vanhemmat olivat maanviljelijä Lauri Tauriainen ja Amanda Juntunen.
Sotilaspoliisit pidättivät Hannes Tauriaisen talvisodan alettua. Hänet tuomittiin seitsemäksi vuodeksi vankeuteen maanpetturuudesta.
Tauriainen oli SKDL:n kansanedustajana 1948–1966 Oulun läänin vaalipiiristä. Presidentin valitsijamieheksi hänet valittiin vaaleissa 1950, 1956 ja 1962. Tauriainen oli SKDL:n liittoneuvoston varapuheenjohtaja ja puheenjohtaja. Tauriainen kuului Maalaiskuntien liiton ja Pienviljelijäin liiton liittovaltuustoihin sekä Kainuun maakuntaliiton maakuntaneuvostoon.
Hannes Tauriainen oli naimisissa 1937–1956 Lydia Kelan kanssa ja vuodesta 1959 Olga Margit Nurmisen kanssa.
Laura Brander-Wallin
Laura Irene Brander-Wallin (5. huhtikuuta 1909 Pori – 1. tammikuuta 1994 Pori) oli sosialidemokraattien ja vähän aikaa myös TPSL:n kansanedustajana toiminut porilainen ompelija ja toiminnanjohtaja.
Brander-Wallinin vanhemmat olivat metallimies Isak Brander ja Amanda Josefiina From. Hän kävi kansakoulun ja suoritti 1924 tyttöjen ammattikoulun sekä 1942 Työväen akatemian. Brander-Wallin toimi Porissa työnjohtajana ja ompelualan yrittäjänä vuoteen 1948 saakka. Hän oli sitten Porin sos.dem. kunnallisjärjestön sihteerinä, kurssiohjaajana ja lomahuollon toiminnanjohtajana.
Brander-Wallin oli SDP:n kansanedustajana 1948–1958 edustaen Turun läänin pohjoista vaalipiiriä. Helmikuussa 1962 hän oli vielä 10 päivän ajan TPSL:n kansanedustajana tultuaan eduskuntaan SDP:n Pentti Niemen paikalle. Brander-Wallin oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1950 ja 1956 presidentinvaaleissa. Hän kuului myös Porin kaupunginvaltuustoon. Brander-Wallin oli jäsenenä muun muassa Käsi- ja pienteollisuuden neuvottelukunnassa, Sosialidemokraattisen naisliiton ja raittiusliiton liittotoimikunnissa sekä Ensi Kotien liiton liittotoimikunnassa.
Laura Brander-Wallin oli naimisissa vuodesta 1947 Vieno Olavi Wallinin kanssa.
Saint Ann
Saint Ann on kunta Jamaikan pohjoisrannikolla. Se sijaitsee Middelsexin maakunnassa ja on pinta-alaltaan maan suurin. Saint Ann on tunnettu reggae-laulaja Bob Marleyn synnyinpaikkana.
Saint Annin suurin taajama ja hallinnollinen keskus on 13 000 asukkaan Saint Ann’s Bay. Muita taajamia ovat Moneague, Claremont, Ocho Rios, Browns Town, Steawart Town ja Runaway Bay.
Eino Lottanen
Eino Henrik Lottanen (29. kesäkuuta 1909 Antrea – 25. huhtikuuta 1995 Hämeenlinna) oli keskustapuolueen kansanedustajana toiminut suomalainen agrologi, viljelypäällikkö ja maanviljelijä.
Lottasen vanhemmat olivat arentilainen Juhkom (Joakim) Lottanen ja Maria Sofia Putkonen. Hän kävi kansakoulun ja suoritti sitten 1932 maamieskoulun ja 1934 maamiesopiston.
Lottanen toimi Viipurin läänin maanviljelysseuran maatalousneuvojana Räisälässä 1935–1936, Itä-Suomen raakasokeritehtaan piirikonsulenttina Antreassa 1937–1939 ja Salossa toimineen Suomen raakasokeritehtaan piirikonsulenttina 1940–1941. Sotavuosina hän oli Antrean kunnan työvoimapäällikkönä 1943-1944 ja sodan päätyttyä 92. maanlunastuslautakunnan agronomijäsenenä 1945–1947. Lottanen oli sitten Turengin sokeritehdas oy:n palveluksessa piirikonsulenttina 1948–1950 ja viljelypäällikkönä 1951–1976. Lottanen viljeli myös omaa maatilaansa Vanajassa vuodesta 1948. Hän sai maanviljelysneuvoksen arvon 1979.
Lottanen oli kansanedustajana 1966-1975 edustaen Hämeen läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1962 ja 1968 presidentinvaaleissa ja hän kuului myös Vanajan kunnanvaltuustoon ja Hämeenlinnan kaupunginvaltuustoon. Lottanen oli jäsenenä Rikkihappo Oy:n ja Sanomalehti Suomenmaan hallintoneuvostoissa sekä Alkio-opiston johtokunnassa. Hän oli myös Kemira Oy:n tilintarkastajana.
Eino Lottanen oli naimisissa vuodesta 1936 Elsa Inkeri Olkinuoran kanssa.
Yrjö Sinkkonen
Yrjö Sinkkonen (9. heinäkuuta 1909 Parikkala – 5. lokakuuta 1972 Savonlinna) oli maalaisliiton ja keskustapuolueen kansanedustajana toiminut eteläkarjalainen maanviljelijä.
Sinkkosen vanhemmat olivat maanviljelijä Matti Juhana Sinkkonen ja Ester Sofia Soikkeli. Hän kävi kansakoulun ja toimi sitten maanviljelijänä Parikkalassa. Sinkkonen sai kunnallisneuvoksen arvon 1964.
Sinkkonen oli kansanedustajana 1954–1962 ja uudelleen 1966–1972 edustaen Kymen läänin vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1956, 1962 ja 1968 presidentinvaaleissa. Sinkkonen kuului Parikkalan kunnanvaltuustoon ja hän oli Parikkalan kunnanhallituksen puheenjohtajana. Hän oli muun muassa Keskustapuolueen Karjalan piirin puheenjohtaja, Etelä-Karjalan maanviljelysseuran puheenjohtaja, MTK:n valtuuskunnan varapuheenjohtaja sekä MTK:n tilintarkastaja.
Suomen poliittinen historia 1809–2009
Suomen poliittinen historia 1809–2009 on Suomen poliittista historiaa vuoden 1809 Porvoon valtiopäivistä nykypäivään käsittelevä kirja. Sen ovat kirjoittaneet professorit Osmo Jussila, Seppo Hentilä ja Jukka Nevakivi, joiden kolmesta itsenäisestä artikkelista teos koostuu.
Kirja on suunniteltu yleisoppikirjaksi yliopistoihin, ja se on vuoteen 2007 mennessä ilmestynyt kymmenellä kielellä. Ensimmäinen painos teoksesta ilmestyi 1995 nimellä Suomen poliittinen historia 1809–1995, ja siitä on otettu 6 päivitettyä painosta, joista viimeisin päättyy vuoteen 2009. Se on ollut sekä Helsingin että Turun yliopiston poliittisen historian laitoksen pääsykoekirjana.
Väinö Tikkaoja
Väinö Iisakki Tikkaoja (26. syyskuuta 1909 Seinäjoki – 30. tammikuuta 1964 Seinäjoki) oli sosialidemokraattien kansanedustajana toiminut eteläpohjalainen aluetarkastaja.
Tikkaojan vanhemmat olivat pienviljelijä Iisakki Tikkaoja ja Maria Sofia Marjomäki. Hän kävi kansakoulun ja työskenteli sitten maa- ja sekatyömiehenä Ilmajoella vuoteen 1936 saakka. Tikkaoja oli sitten Kansa-yhtiöitten palveluksessa matka-asiamiehenä 1936–1940 sekä aluetarkastajana Ilmajoella 1945–1951. Vuosina 1951–1957 Tikkaoja toimi lautamiehenä.
Tikkaoja oli kansanedustajana 1951–1964 edustaen Vaasan läänin eteläistä vaalipiiriä 1951–1962 ja Vaasan läänin vaalipiiriä 1962–1964. Hän kuoli kesken edustajakautensa tammikuussa 1964 ja hänen tilalleen eduskuntaan tuli SDP:n Akseli Rodén. Tikkaoja oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1950, 1956 ja 1962 presidentinvaaleissa ja hän oli myös Ilmajoen kunnanvaltuuston varapuheenjohtajana. Tikkaoja oli Valtion margariinitehtaan johtokunnan ja "Etelä-Pohjanmaan korkeakouluyhdistyksen" valtuuston varapuheenjohtaja. Hän kuului muun muassa Etelä-Pohjanmaan seutukaavaliiton liittohallitukseen, Maaseudun teollistamisliiton hallitukseen ja Säästöpankkiliiton valtuuskuntaan.
Väinö Tikkaoja oli naimisissa vuodesta 1936 Helvi Matilda Ritolan kanssa.
Money Is Still a Major Issue
Money Is Still a Major Issue on Pitbullin remix-albumi, joka julkaistiin 15. marraskuuta 2005.
Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalla 25.
Juho Kankkunen
Juho Kankkunen (11. tammikuuta 1860 Kitee – 9. heinäkuuta 1926 Kitee) oli maalaisliiton kansanedustajana 1920-luvulla toiminut kiteeläinen maanviljelijä.
Kankkusen vanhemmat olivat maanviljelijä Heikki Kankkunen ja Anna Suomalainen. Hän toimi maanviljelijänä Kiteellä ja oli 27 vuoden ajan Kiteen lainajyvästön hoitajana ja 12 vuoden ajan Kiteen kunnalliskassojen hoitajana. Kankkunen toimi myös kolmen vakuutusyhtiön asiamiehenä kotipitäjässään.
Kankkunen oli kansanedustajana 1922–1924 edustaen Kuopion läänin itäistä vaalipiiriä. Hän oli Kiteen kunnan esimiehenä ja kunnanvaltuuston puheenjohtajana.
Juho Kankkunen oli naimisissa vuodesta 1882 Iida Hurskaisen kanssa. Heidän poikansa oli kansanedustaja Pekka Kankkunen.
Syyskuu (yhtye)
Syyskuu oli 1980-luvun alkupuolella toiminut suomalainen post-punk ja goottirockyhtye. Se levytti Rami Kuusisen ja Miettisen Kumibeat-levy-yhtiölle yhden singlen ja albumin. Syyskuu oli ensimmäisiä suomalaisia goottirokkia soittaneita yhtyeitä.
Luettelo niemimaista
Tämä on luettelo maailman niemimaista maanosittain järjestettynä.
Shock Value II
Timbaland Presents Shock Value II on hip hop -artisti/tuottaja Timbalandin kolmas studioalbumi. Albumi julkaistiin 2. joulukuuta 2009.
Jami Gertz
Jami Beth Gertz (s. 28. lokakuuta 1965 Chicago, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa televisiosarjoista "Ally McBeal", "Yhä vedossa", "Teho-osasto", "Dream On", "Seinfeld" ja "The Facts of Life". Hän on näytellyt myös useissa elokuvarooleissa.Jami Getrz on naimisissa Tony Resslerin kanssa, avioliittoon heidät vihittiin 16. kesäkuuta 1989. Heillä on kolme lasta, joista kaikki ovat poikia. Oliver Jordan (s. 6. toukokuuta 1992), Nicholas Simon (s. 17. helmikuuta 1995) ja Theo (s. 1998).
Laurent Banide
Laurent Banide (s. 26. tammikuuta 1968) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja. Kesästä 2017 lähtien hän on toiminut qatarilaisen Al-Khorin päävalmentajana.
AS Monacon juniorijoukkueessa pelanneen Baniden peliura jäi varsin vaatimattomaksi ja hän edusti ammattilaistasolla vain Olympique de Marseillea 1980-luvun lopulla.
Banide seurasi isänsä Gérardin jalanjälkiä valmennusuralle aloittaen 1993 AS Monacon "Centre de Formation"issa. Hän työskenteli seuran valmennuskeskuksessa 12 vuoden ajan, kunnes hän lokakuussa 2005 nousi Francesco Guidolinin apuvalmentajaksi. Hän jatkoi apuvalmentajana myös László Bölönin tultua seuran peräsimeen 2006.
Bölöni sai potkut lokakuussa 2006 kehnosti alkaneen kauden vuoksi ja Banide nousi AS Monacon päävalmentajaksi. Baniden pesti Monaco-luotsina jäi kuitenkin kehnohkon menestyksen vuoksi lyhyeksi ja kauden 2006/07 jälkeen hän sai jättää tehtävänsä.
Tammikuussa 2008 Banide jatkoi valmennusuraansa qatarilaisessa Umm-Salalissa, jonka hän johdatti kauden päätteeksi Qatarin Cupin voittajaksi. Kausi 2008/09 alkoi kuitenkin huonosti ja Banide sai potkut marraskuussa 2008.
Helmikuussa 2010 Banide siirtyi Al-Nasrin päävalmentajaksi. Pesti päättyi kuitenkin potkuihin jo samana vuonna.
Tammikuussa 2011 Banide palasi AS Monacon päävalmentajaksi. Tavoitteena oli nostaa seura pois liigan putoamiskamppailusta. Banide saikin Monacon peliin uutta ryhtiä, mutta lopulta se ei riittänyt. Seura taisteli viimeiselle kierrokselle saakka sarjapaikastaan, mutta 0–2 kotitappio Olympique Lyonnais'lle sinetöi putoamisen 34 liigavuoden jälkeen. Kesällä 2011 Monaco menetti useita tärkeistä pelaajistaan pääsarjaseuroille ja Baniden lähtökohdat kauteen 2011/12 eivät olleet parhaat mahdollisesti. Monacon kausi alkoikin surkeasti ja Banide onnistui voittamaan joukkueensa kanssa vain yhden ottelun, kunnes sai potkut 12. syyskuuta.
Tammikuun alussa 2012 Banidesta tuli qatarilaisseura Al Kharitiyathin päävalmentaja. Hän jätti tehtävänsä kauden jälkeen ja siirtyi joulukuussa 2012 Al Dhafra Clubin päävalmentajaksi. Toukokuussa 2013 hän siirtyi Arabiemiraatteihin Al-Waslin päävalmentajaksi. Baniden pesti päättyi potkuihin jo marraskuussa 2013.
Kesällä 2017 Banide palasi valmennustehtäviin qatarilaisen Al-Khorin päävalmentajana.
Parjakanneva
Parjakanneva on suoalue Kauhajoella, kirkonkylän ja Päntäneen kylän välillä, Päntäneenjokilaakson pohjoispäässä. Lännessä suo rajoittuu Päntäneenjokeen.
Kauhajoen kapinan aikana, yöllä 8.–9. heinäkuuta 1808 Parjakannevalla käytiin lyhyt laukaustenvaihto pohjalaisten talonpoikien ja venäläisten välillä. Venäläinen kuormasto oli tulossa Karijoen suunnasta kohti Kauhajokea, jonka vuoksi talonpojat menivät tuhoamaan Parjakannevalla sijaitsevan sillan ja jäivät sinne myös odottamaan kuormastoa. Kahakka päättyi talonpoikien pakenemiseen paikalta.
Suolla käytiin yöllä 28.–29. heinäkuuta 1808 Suomen sotaan kuuluva Parjakannevan taistelu. Taistelu päättyi Ruotsin perääntymiseen.
l
Bosnianmänty
Bosnianmänty eli harmaarunkomänty ("Pinus heldreichii", vanh. "Pinus leucodermis") on mäntyjen sukuun ja mäntykasvien heimoon kuuluva puu.
Bosnianmänty kasvaa 25–35 metriä korkeaksi. Sen runko on nimensä mukaisesti väriltään harmaa. Neulaset ovat 5–10 cm pitkiä, ja kasvavat kaksittain. Kävyt ovat 5–9 cm pitkiä, kellanruskeita, ja kasvavat joko yksittäin tai 2–3 kävyn ryhmissä.
Bosnianmäntyä tavataan Albanian, Bulgarian, Kreikan ja entisen Jugoslavian alueella sekä Italian eteläosissa. Metsäntutkimuslaitos kokeili bosnianmännyn kasvattamista Suomessa Punkaharjulla, mutta koko koeala tuhoutui.
Euroopan vanhin tunnettu puu on Manner-Kreikan Pindos-vuoristossa oleva bosnianmänty, jonka on todettu olevan ainakin 1075 vuoden ikäinen (tilanne 2016).
Søren Hyldgaard
Søren Hyldgaard (6. elokuuta 1962 Kööpenhamina – 7. toukokuuta 2018) oli tanskalainen elokuvasäveltäjä. Hän on tehnyt musiikkia muun muassa suomalaiseen elokuvaan "Poika ja ilves" ja tanskalaiseen elokuvaan "Eye of the Eagle".
Petchtai Wongkamlao
Petchtai Wongkamlao (s. 1965 Yasothon, Thaimaa) on thaimaalainen näyttelijä ja ohjaaja. Hänet tunnetaan mm. elokuvista "" (2003), "Midnight My Love" (2005), "Honour of the dragon" (2005), "Ghost Variety" (2005) ja "The Odd Couple" (2007).
Tarrakuva
Tarrakuva oli Kurikassa kesällä 1996 perustettu suomirockyhtye. Saman vuoden syksyllä Tarrakuva voitti rockin SM-kilpailut Tampereella. Yhtyeen ensimmäinen julkaisu oli Levy-yhtiön vuonna 1997 julkaisema split-EP, jolla oli kaksi Tarrakuvan ja kaksi Tre Molosin kappaletta. Tämän jälkeen yhtye solmi levytyssopimksen Spinefarm Recordsin kanssa, jonka Ranka Recordings -alamerkillä siltä ilmestyi kaksi singleä ja kaksi albumia.
Yhtyeen kokoonpanon muodostivat Janne (laulu), Jari (kitara, urut, laulu), Juniori (kitara, urut, laulu), Ykke (basso) ja Jussi (rummut). Raketilla vierailevina soittajina olivat Jani Viitanen ja Frogley, Turistilla Jaan Wessman.
Jean Petit
Jean Petit (s. 25. syyskuuta 1949) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Syyskuusta 2011 lähtien hän on toiminut AS Monacon apuvalmentajana.
Petit pelasi juniorina Toulouse FC:n ja Luchonin juniorijoukkueissa. 1969 hän siirtyi ammattilaiseksi AS Monacoon. Hän edusti ruhtinaskuntalaisseuraa kaikkiaan 13 kauden ajan pelaten seuran paidassa peräti 428 liigaottelua. Petit'n aikana Monaco juhli Ranskan mestaruutta kaudella 1977/78 ja Coupe de Francen voittoa kaudella 1979/80. Hän lopetti pitkän uransa Monacossa kauden 1981/82 jälkeen.
Ranskan maajoukkueessa Petit pelasi 12 maaottelua. Hän oli mukana Michel Hidalgon MM-ryhmässä 1978, mutta pelasi vain yhden ottelun kisoissa. Peliuransa jälkeen Petit on toiminut valmentajana AS Monacon organisaatiossa. Hän nousi Monacon väliaikaiseksi päävalmentajaksi syksyllä 1994 Arsène Wengerin potkujen jälkeen. Hän teki kuitenkin pian tilaa Jean-Luc Ettorille.
Vuonna 2001 Petit palasi valmennustehtäviin nousten Monaco-luotsi Didier Deschampsin apuvalmentajaksi. Yhdessä Deschampsin kanssa hän luotsasi Monacon Mestarien liigan finaaliin kaudella 2003/04. Deschampsin jätettyä tehtävänsä syyskuussa 2005 Petit toimi lyhyen aikaa Monacon päävalmentajana.
Kesällä 2007 Petit palasi jälleen valmennustehtäviin, kun seuran uudeksi päävalmentajaksi nimetty Ricardo nosti Petit'n apuvalmentajakseen. Hän toimi tehtävässä vuoteen 2009 saakka.
Syyskuussa 2011 Petit palasi jälleen Monacon apuvalmentajaksi, kun hänestä tuli Laurent Baniden korvanneen italialainen Marco Simonen aisapari.
Whenever You Need Me
Whenever You Need Me on tanskalaisen dance-musiikkiyhtyeen Infernalin toinen single levyltä Electric Cabaret.
Yhtye julkaisi 1. elokuuta kotisivuillensa rekisteröityneille käyttäjille kaksiminuuttisen näytteen kappaleesta ennen sen virallista julkaisua radioasemille. Kappale myi myöhemmin kultaa Tanskassa.Kappaleen musiikkivideo kuvattiin New Yorkissa vuonna 2008. Videon ohjasi Loic Maes, joka on myös ohjannut Infernalin aikaisemmat videot Ten Miles, I Won't Be Crying ja Downtown Boys.
Electric Light
Electric Light on tanskalaisen dance-musiikkiyhtyeen Infernalin kolmas single levyltä Electric Cabaret. Electric Light on yhtyeen ensimmäinen single, joka julkaistiin maailmanlaajuisesti. Videon on ohjannut monia muita Infernalin musiikkivideoita ohjannut Loic Maes. Musiikkivideo sijoittuu pääasiassa elintarvikekauppaan.
Neuvostoliiton 13. armeija
Neuvostoliiton 13. armeija oli Neuvostoliiton puna-armeijan sotatoimiyhtymä, joka perustettiin ensimmäisen kerran jo Venäjän sisällissodan aikana ja se perustettiin uudelleen kesällä 1941. Yhtymän perinteitä jatkaa Ukrainan XIII armeijakunta.
Puna-armeijan yhtymien komentajia vaihdettiin perustettaessa Luoteen rintama, jonka komentajaksi nimitettiin 1. luokan armeijankomentaja Semjon Timošenko. Samassa yhteydessä Karjalankannaksella toiminut 7. armeija jaettiin kahtia joukkojen suuren määrän vuoksi. 7. armeija jatkoi Länsi-Kannaksella ja Itä-Kannakselle perustettiin 4. joulukuuta 1939 uusi 7. armeijan oikea ryhmä tai Gröndahlin operaatioryhmä, jonka komentajaksi määrättiin suomalaissyntyinen armeijakunnankomentaja Vladimir D. Grendahl (aik. Wladimir Gröndahl). Ryhmään kuuluivat 49. ja 150. jalkaväkidivisioona. Ryhmä oli Taipaleenjoella 4.-25. joulukuuta ja se nimettiin 26. joulukuuta Stavkan (Pääsotaneuvosto) antamalla käskyllä numero 0691 13. armeijaksi, jonka komennossa oli 2. luokan armeijankomentajaksi ylennetty Grendahl. Armeijaan oli liitetty 4., 49., 150. ja 142. jalkaväkidivisioonat, 116. haupitsirykmentti, 311. kanuunarykmentti, 39. erillinen panssariprikaati ja 204. panssaripataljoona. Armeija lakkautettiin 26. maaliskuuta annetun käskyn mukaisesti 5. huhtikuuta 1940.
Armeija perustettiin kesäkuussa 1941 läntisen erityissotilaspiirin alueella, jolloin siihen liitettiin erilaisia yhtymiä. Perustamisen ollessa vielä kesken hyökkäsi Saksa Neuvostoliittoon ja armeijaan kuului yksi jalkaväkiarmeijakunta sekä yksi erillinen jalkaväkidivisioona. Armeija osallistui Minskin, Smolenskin, Orelin ja Brjanskin taisteluihin. Vuonna 1943 se osallistui Kurskin taisteluun sekä Dneprin varren taisteluihin. Seuraavana vuonna armeija eteni Puolaan ja edelleen Berliiniin.
Tapani Erling
Tapani Erling (s. 22. lokakuuta 1945) on suomalainen kansantaloustieteilijä. Hän toimi Tullihallituksen pääjohtajana vuosina 1998–2012. Vuoden 2006 heinäkuussa Erling valittiin Maailman tullijärjestön puheenjohtajaksi.
Erling työskenteli Outokumpu-yhtiön useissa johtotehtävissä vuosina 1983-1998, mm. yrityssuunnittelujohtajana sekä osakkuusyhtiöiden johdossa Portugalissa ja Pietarissa. Tätä ennen hän työskenteli Postipankin ulkomaanosastolla ja ekonomistina mm. työvoimaministeriössä ja valtiovarainministeriössä. Suomen OECD-edustustossa Pariisissa hän toimi talous- ja finanssiasioiden erikoisavustajana vuosina 1974-78. Hän on ollut Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen jäsen ja toiminut ulkomaankauppaministeri Jermu Laineen poliittisena sihteerinä vuosina 1973–1974.
Erling on edistänyt Suomen ja Ranskan välistä yhteistyötä, ja hänelle myönnettiin Ranskan kunnialegioonan ritarimerkki vuonna 2006.
Suomen poliittinen historia
Tämä artikkeli käsittelee Suomen poliittista historiaa esihistorialliselta ajalta alkaen, Ruotsin vallan ajalla (Ruotsi-Suomi, n.1200-1808), Venäjän vallan ajalla (Suomen suuriruhtinaskunta, 1809-1917) ja itsenäisen Suomen ajalla (1917-). Suomella tarkoitetaan tässä yhteydessä suurpiirteisesti sitä maantieteellistä aluetta, jossa sijaitsee nykyinen Suomen valtio.
Vuonna 1362 Suomi sai oikeuden lähettää edustajansa Ruotsin kuninkaanvaaliin. Ruotsi-Suomen vuoden 1634 hallitusmuodon ja ensimmäisen valtiopäiväjärjestyksen nojalla Suomen neljä säätyä, aateli, papisto, porvaristo ja talonpojat lähettivät edustajiaan valtiopäiville Tukholmaan.
Suomessa säädettiin 1906 yleinen ja yhtäläinen äänioikeus – sekä naisille että miehille. Naiset käyttivät äänioikeuttaan ensimmäisenä maailmassa 1907 valtiopäivän vaaleissa. Tuolloin oli vielä "Suomen Suuriruhtinaan Valtiopäiväjärjestyksessä" rajattu äänioikeuden ulkopuolelle esimerkiksi vaivaisapua saavat henkilöt. Nykyisessä perustuslaissa äänioikeus on yleinen ja yhtäläinen kaikille 18 vuotta täyttäneille.
SaPo
SaPo eli salapoliisiromaanit on WSOY:n salapoliisikirjallisuuteen ja jännityskirjallisuuteen keskittyvä kirjasarja. Sarjaa on julkaistu vuodesta 1953. SaPo-kirjoja oli ilmestynyt vuoden 2011 loppuun mennessä 457. Sarjaan kuuluu mm. suurin osa Agatha Christien suomennetusta kirjallisuudesta ja Rex Stoutin kirjallisuutta.
Kardinal Offishall
Jason D. Harrow (s. 12. toukokuuta 1976 Scarborough, Ontario, Kanada) paremmin tunnettu taiteilijanimellään Kardinal Offishall, on kanadalainen rap-muusikko ja tuottaja. Hän tekee reggae- ja dancehall-tyylistä hip hopia.
Harrow syntyi Torontossa Scarborough -kaupunginosaan Kanadassa 12. toukokuuta 1976. Hän kasvoi jamaikalaisten vanhempien kasvattamina. Myöhemmin perhe muutti Toronton Oakwood-Vaughan -kaupunginosaan. Harrow aloitti räppäämisen 8-vuotiaana ja hän voitti rap-kilpailun 12-vuotiaana. 12-vuotiaana hän myös esiintyi lavalla livenä esimmäistä kertaa elämässään. Lavalla hänen kanssaan oli Nelson Mandela ensimmäisen Toronto-vierailunsa aikana. Vuonna 1993 Harrow keksi taiteilijanimekseen "KoolAid". Pian hän kuitenkin muutti nimen "Kardinal Offishalliksi", saatuaan inspiraatiota ranskalaisesta poliitikosta Kardinaali Richelieusta.
Kardinal teki sopimuksen Warner/Chappell Music Canada -levy-yhtiön kanssa, kun hän oli 20-vuotias. Vuonna 1996 julkaistiin Kardinalin ensimmäinen single: "Naughty Dread", joka oli mukana "Rap Essentials Volume One" -kokoelmalla.
Vuonna 1997 julkaistiin Kardinal Offishallin debyyttialbumi "Eye & I", Capitol Hill Music -levy-yhtiön kautta. Albumilta julkaistiin yksi single: "On Wit Da Show". Hän oli myös mukana hip hop -yhtye Rascalzin kappaleella "Northern Touch".
Vuonna 2000 Kardinal teki sopimuksen MCA Recordsin kanssa ja vuonna 2001 julkaistiin Kardinalin toinen studioalbumi ""
Kardinalin kolmas studioalbumi "Fire and Glory" julkaistiin vuonna 2005. Albimlta julkaistiin singlet "Everyday (Rudebwoy)", "Heads Up" ja "Feel Alright".
Kardinal Offishallin neljäs studioalbumi "Not 4 Sale" julkaistiin syyskuussa 2008. Albumilta julkaistiin singlet "Dangerous" (feat. Akon), "Set It Off" (feat. Clipse), "Burnt" (feat. Lindo P) ja "Numba 1 (Tide Is High)" (feat. Rihanna). Tosin "Numba 1 (Tide Is High)" -kappaleen musiikkivideo versiolla Rihanna on korvattu Keri Hilsonilla.
Terveyskeskus (yhtye)
Terveyskeskus on vuonna 1982 Joensuussa perustettu suomalainen hardcore punk -yhtye. Yhtyeessä ovat soittaneet muun muassa Tuomas "Tumppi" Moilanen (soittanut myös muun muassa Mana Manassa), Arto "Otra" Romppanen (Mana Mana, Psychoplasma ym.), Timo Puukko (Mana Mana, Psychoplasma), Kimmo "Kaltsu" Kuosmanen (Mana Mana) ja Jyri "Jysky" Koskinen (Unborn-SF).
Pekka Suvanto
Pekka Väinö Antero Suvanto (11. huhtikuuta 1924 Akaa – 30. maaliskuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen historiantutkija ja professori. Hän oli Helsingin yliopiston yleisen historian apulaisprofessori 1971–1982 ja varsinainen professori 1982–1987. Hänen tutkimusalaansa olivat uuden ajan poliittinen, aate- ja oppihistoria sekä historian metodologia.
Suvanto käsitteli väitöskirjassaan 30-vuotisen sodan keisarillisten joukkojen ylipäällikköä Albrecht von Wallensteinia. Myöhemmin hän julkaisi tutkimuksen Axel Oxenstiernasta ja Wallensteinista, "Axel Oxenstiernan Saksan-politiikka ja Wallenstein". Teosten ansiosta hän oli kansainvälisesti merkittävä 30-vuotisen sodan tutkija. 1985 ilmestyi hänen teoksensa Marxin ja Engelsin käsityksistä väkivaltaisista konflikteista ja 1994 tutkimus poliittisen konservatismin historiasta.
Erik Johan Löfgren
Erik Johan Löfgren (15. toukokuuta 1825 Turku – 10. joulukuuta 1884) oli suomalainen taidemaalari. Hänen maalaustyylinsä oli lyyrisen romanttista ja hän maalasi muotokuvia sekä historian tapahtumista aiheensa saaneita maalauksia.
Löfgren opiskeli T. J. Leglerin johdolla Ruotsin kuninkaallisessa taideakatemiassa Tukholmassa 1842–1850 ja sitten Düsseldorfin taideakatemiassa O. Mengelbergin ja F. Th. Hildebrandtin johdolla 1853–1858.
Löfgren toimi taulujen restauroijana Tukholmassa 1842–1853 ja myöhemmin 1870-luvulla hän oli opettajana Helsingin yliopiston piirustussalissa. 
Löfgrenin vanhemmat olivat kauppias Johan Gabriel Löfgren ja Katarina Erikintytär o.s. Wahlsten.
Threshold (suomalainen yhtye)
Threshold oli suomalainen vuoden 1981 tienoilla vaikuttanut progressiivista rockia soittanut yhtye. Yhtyeen muodostivat Ari Taskinen ja Pekka "Vando" Suvanto. Threshold oli vuonna 1981 mukana Pelle Miljoonan kesäsirkuskiertueella ja teki myös joitakin omia keikkoja. Keikoilla yhtyeessä soitti myös basisti Junior Simola. Johanna julkaisi yhtyeeltä kaksi singleä ja yhden albumin. Albumilla soittivat Taskisen ja Suvannon ohella myös Esa Kotilainen, Yari, Rubberduck Jones, Stefan Piesnack, Pia-Maria Noponen ja Jone Takamäki.
Jouni Hokkanen
Jouni Hokkanen (s. 1964) on helsinkiläinen dokumentaristi, freetoimittaja ja kriitikko.
Radio Ylen Ykkösen dokumenttiryhmän jäsen; hän on tehnyt kymmeniä pitkiä ja lyhyitä radiodokumentteja, mm. "Davai Davai – venäläistä teknoa", "Pietarin poikia – sukellus venäläiseen gay-kulttuuriin" ja "Hongkong – tuoksuva satama".
Hokkanen on Yle Teeman Kino Into -elokuvapaikan tuottaja ja Rakkautta & Anarkiaa -elokuvafestivaalin aasialaisen elokuvaohjelmiston valitsija.
Hän on Korean niemimaan ja erityisesti alueen kulttuurin asiantuntija.
Etelänkultasade
Etelänkultasade ("Laburnum anagyroides") on keltakukkainen pensas, jota kasvatetaan koristekasvina. Koko kasvi on myrkyllinen, sisältäen mm kytisiiniä (CHNO, CAS-numero 485-35-8).
Kultasateet ovat saaneet nimensä kellankultaisina ryöppyinä roikkuvista kukinnoistaan. Etelänkultasateen versot, palot ja nuoret lehdet ovat karvaiset. Suomessa se on arempi kuin sukulaislajinsa, ja vaatii suojaisen mutta silti aurinkoisen kasvupaikan.
Karl Anders Ekman
Carl Andreas (Karl Anders) Ekman (30. maaliskuuta 1833 Viipuri – 1. joulukuuta 1855) oli suomalainen Düsseldorfin koulukuntaan kuulunut taidemaalari.
Ekmanin vanhemmat olivat kappalainen Fredrik Joakim Ekman ja Sofia Agata o.s. Ingman. Hänen setänsä oli taidemaalari R. W. Ekman. Karl Anders Ekman opiskeli Tukholman Kuninkaallisessa taideakatemiassa vuosina 1844–1846, Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa Turussa 1849–1852, Kööpenhaminan kuninkaallisessa taideakatemiassa 1853–1854 ja Düsseldorfin taideakatemiassa 1854–1855.
Ekman oli lupaava taiteilija, mutta hän sairastui keuhkotautiin ja kuoli 22-vuotiaana Düsseldorfissa.
Time Flies
Time Flies oli vuosina 1990–1997 toiminut suomalainen punkpopyhtye. Yhtyeen kokoonpanon muodostivat aiemmin Ylivieskassa metalliyhtye Claymoressa soittaneet Olli Linna (laulu, kitara), Esa Linna (basso, laulu) ja Tomi Korhonen (kitara, taustalaulu) sekä kannuslaisessa Pathetic-yhtyeessä soittanut Kim Kannussaari (rummut).
Time Fliesin kaksi ensimmäistä EP:tä olivat omakustanteita, joiden tuottajana ja äänittäjänä toimi kolmas Linnan veljes, Juha. Klamydian Vesa Jokinen näki yhtyeen esiintymisen ja niinpä Jokisen Kråklund Records julkaisi alkuvuodesta 1994 ilmestyneen mini-CD:n "Bubblegum Punk". Yhtyeen viimeiseksi levyksi jäi vuonna 1995 julkaistu "Happy Smile". "Space Aliens" kappale oli mukana K-Telin Punk+-kokoelmalla. Time Flies äänitti vuonna 1996 albumin työnimellä "Pumporganbank", mutta sitä ei koskaan ehditty julkaisemaan yhtyeen hajottua keväällä 1997.
Nils Gyldenstolpe
Nils Carl Gustaf Fersen Gyldenstolpe (30. syyskuuta 1886 Östersund, Ruotsi–10. huhtikuuta 1961 Tukholma) oli ruotsalainen kreivi ja lintutieteilijä.
Nils Gyldenstolpe oli kreivi August Gustaf Fersen Gyldenstolpen ja Hedvig Fredrika Alice Nierothin kolmas lapsi. Hän oli kreivi ja marsalkka Nils Gyldenstolpen (s. 1642 Turku, k. 1709 Tukholma) jälkeläinen kahdeksannessa polvessa. Hänen puolisonsa oli Sofia Margareta Emilia Heijkensköld.
Gyldenstolpe tutki Ruotsin Lappia vuosina 1906 ja 1909. Vuonna 1910 hän matkusti Algeriassa, 1911–1912 Thaimaassa ja 1914–1915 Malakan niemimaalla. Siinä välissä hän opiskeli Uppsalan yliopistossa. Vuonna 1914 Gyldenstolpe liittyi professori Lönnbergin tutkimusryhmään Ruotsin kansallismuseon selkärankaisten osastolle, jossa hän työskenteli loppuelämänsä ajan. 1921–1922 hän osallistui keskiseen Afrikkaan tehdylle tutkimusmatkalle. Vuonna 1924 hän väitteli tohtoriksi Lundin yliopistossa Afrikanretkensä kokoelmasta. Viimeisen matkansa hän teki Uuteen-Guineaan 1951.
Gyldenstolpe perehtyi etenkin Etelä-Amerikan linnustoon, ja hän lähetti sinne useita ammattimaisia keräilijöitä hankkimaan näytteitä. Kaikista näytteistä hän laati tarkan luettelon.
Gyldenstolpe nimesi joitakin uusia lintulajeja ja alalajeja, muun muassa kalaharinkiurun ("Mirafra passerina") ja kastanjakurkkuorneeron ("Synallaxis cherriei").
Har Nof
Har Nof (, ) on kukkulan rinteellä sijaitseva asuinalue Israelissa Jerusalemin länsiosassa. Alueella asuu noin 20 000 asukasta, pääasiassa ortodoksijuutalaisia. Har Nofin ensimmäiset talot rakennettiin 1980-luvun alkupuolella.
Salamandastron (vuori)
Salamandastron on kuvitteellinen vuorilinnoitus, joka esiintyy Brian Jacquesin Redwallin taru-sarjassa. Salamandastron on sammunut tulivuori ja sijaitsee suuren meren rannalla Sammalkukkametsän läntiselle laidalla. Salamandastron on suuri vuori, johon kuuluvat jänisten parakit, ruokasali, keittiö ja kellari, mäyrävaltiaan henkilökohtaiset tilat, ahjo ja asevarasto. Vuoren sisällä on myös salaperäinen huone, jonne vain mäyrävaltiaat voivat mennä ja vain he ja muutamat muut jänikset tietävät paikasta. Huoneen seinällä on kaiverruksia, joissa ennustetaan tulevia tapahtumia, jotka liittyvät mäyrävaltiaaseen itseensä (kuten Boarin ja Veitsihampaan taistelu "Sammalkukkametsän sodassa"). Salamandastron on yritetty valloittaa muutaman kerran, mutta tuloksetta.
Vuorta hallitsee mäyrävaltias ja edellisen mäyrävaltiaan kuoltua, vuorelle tavalla ja toisella tulee hänen tilalleen toinen mäyrävaltias. Salamandastronin hallitsija on yleensä urosmäyrä, mutta Redwallin taru kymmenennessä osassa vuorta hallitsi naarasmäyrä. Valtiaan alaisuudessaan toimii jänisten kaukopartio, joka suojelee metsänasukkaita laivarotilta ja tuholaisilta. Kaukopartion koko on vaihdellut kirjojen mittaan, muutamasta jäniksestä noin tuhanteen jänikseen.
Victoria Åberg
Ulrika Victoria Åberg (23. helmikuuta 1824 Loviisa – 15. heinäkuuta 1892 Weimar, Saksa) oli suomalainen Düsseldorfin koulukuntaan kuulunut taidemaalari. Hän oli yhdessä Alexandra Frosterus-Såltinin kanssa ensimmäisiä merkittäviä suomalaisia naistaiteilijoita.
Åbergin vanhemmat olivat kirjanpitäjä Gustaf Anton Åberg ja Maria Agata o.s. Grönqvist. Hän opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1848 ja sen jälkeen Hans Guden johdolla Düsseldorfin taideakatemiassa 1858–1860 sekä vielä Dresdenissä ja Weimarissa 1863.
Åberg toimi piirustuksenopettajana eri oppikoulussa vuosina 1846–1868. Hän muutti 1860-luvulla pysyvästi Saksaan ja oleskeli sitten myös useaan otteeseen Italiassa. Vuodesta 1883 Åberg asui Weimarissa. Åbergin saksalaisen romantiikan hengessä tehdyt maisemamaalaukset saivat paremman vastaanoton ulkomailla kuin Suomessa.
Stryków
Stryków on kaupunki Puolassa, Łódźin voivodikunnassa. Se on samannimisen kunnan keskuskaupunki. Kaupungissa on 3 566 asukasta (2007).
Stryków mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1389. Kaupunkioikeudet se sai kuningas Jagellolta vuonna 1394. Kaupunki kasvoi kauppapaikaksi 1700-luvulla, ja se sai kuningas Sigismund II:lta oikeudet järjestää markkinat kahdeksan kertaa vuodessa. Puolan toisessa jaossa vuonna 1783 Stryków joutui Preussin alaisuuteen.
Vuonna 1807 Stryków siirtyi Varsovan suurherttuakunnalle ja vuonna 1815 Kongressi-Puolalle. Venäjän tsaarit rahoittivat 1700- ja 1800-luvuilla kaupungin tekstiiliteollisuuden kehittämistä. Vuonna 1870 Stryków menetti kaupunkioikeutensa monen muun alueen kaupungin tavoin. Stryków sai rautatieaseman vuonna 1903, kun se osui Łódźista Varsovaan johtavalle junaradalle, ja vuonna 1920 se sai kaupunkioikeutensa takaisin. Toisessa maailmansodassa Strykówin asukkaista noin 45 prosenttia kuoli. Ennen sotaa kaupungin väkiluku oli ollut noin 5 000, joista juutalaisia oli 2 000. Kuolleiden joukossa oli lähes koko kaupungin juutalaisväestö.
S. A. Keinänen
Sigfrid August Keinänen (7. helmikuuta 1841 Kuopio – 25. syyskuuta 1914 Lempäälä) oli suomalainen taidemaalari ja piirustuksenopettaja, joka tunnetaan kansankuvauksistaan sekä Kalevala-aiheisesta taiteestaan.
Keinäsen isä oli kuopiolainen kirvesmies. Keinänen toimi aluksi puurakennusmiehenä ja värjärinä, mutta lähti vuonna 1863 opiskelemaan vasta perustettuun Jyväskylän seminaariin, jonka ensimmäiseltä vuosikurssilta hän valmistui 1867. Hän jatkoi opintojaan Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1867–1868. Kerätäkseen varoja ulkomailla opiskelua varten hän järjesti 1868 Jyväskylän seminaarissa taidenäyttelyn, joka oli Jyväskylän ensimmäinen taidenäyttely. Sen jälkeen Keinänen opiskeli Kööpenhaminan Kuninkaallisessa taideakatemiassa ja Tukholman Kuninkaallisessa taideakatemiassa 1869–1872. Vuodesta 1872 alkaen hän toimi piirustuksenopettajana eri oppikouluissa Helsingissä. Hän opetti myös Taideteollisessa keskuskoulussa sekä Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa. Vuosina 1887 ja 1888 Keinänen työskenteli Hovingin matka-apurahan turvin Italiassa ja Pariisissa. Hän sai toisen palkinnon dukaattikilpailussa vuonna 1877. Keinänen kuului Suomen Taiteilijaseuran johtokuntaan 1882–1911 ja hänet valittiin seuran kunniajäseneksi 1914.
Keinänen maalasi Düsseldorfin koulukunnan ihanteellista tyyliä noudattavia ja osin myös realistisia kansan elämän kuvauksia. Hänen tunnetuin kansankuvauksensa on 1880 valmistunut "Käräjätalon eteisessä". Keinänen teki ensimmäisiä Kalevala-aiheisia maalauksia 1870-luvun alusta alkaen. Häntä johdatti aihepiirin pariin muun muassa hänen ystävänsä Julius Krohn. Lisäksi yksi hänen opettajistaan Tukholmassa oli ollut muinaisskandinavisiin aiheisiin erikoistunut Mårten Winge. Keinänen voitti 1885 Savo-karjalaisen osakunnan järjestämän ensimmäisen kilpailun Kalevalan kuvituksesta ja julkaisi vuosina 1895–1898 litografiasarjan "Kuvia Kalevalasta", jonka kuvat tulivat tunnetuiksi myös postikortteina. Keinänen kuitenkin jäi Kalevalan kuvittajana nopeasti entisen oppilaansa Axel Gallénin varjoon.
Keinäsen maalauksissa on myös kansatieteellistä pyrkimystä ja tuoretta todellisuudentajua. Hän kiersi 1870-luvulta alkaen kesäisin Karjalan kannaksella keräämässä kansatieteellistä aineistoa. Keinänen laati myös opetusmateriaaleja koulujen piirustuksenopetuksen tarpeisiin.
Arkkitehti Väinö Keinänen oli S. A. Keinäsen poika.
Bzura
Bzura on 166 kilometrin pituinen joki Puolassa. Se on Veikselin sivujoki. Bzura laskee Veikseliin Wyszogródin kaupungin kohdalla.
Bzura tuli tunnetuksi toisessa maailmansodassa Kutnon taistelusta. Taistelu tunnetaan useilla kielillä nimellä "Bzuran taistelu". Taistelussa kohtasivat syyskuussa 1939 Saksan ja Puolan joukot.
Euroopanmustamänty
Euroopanmustamänty eli mustamänty ("Pinus nigra") on mäntyjen sukuun ja mäntykasvien heimoon kuuluva puu. Sitä tavataan koko Manner-Euroopassa Espanjasta Krimille asti ja myös Vähässä-Aasiassa. Sitä on istutettu myös Pohjois-Amerikkaan. Lajista erotetaan tavallisesti kaksi tai kolme alalajia sen kasvualueen eri osien mukaan.
Euroopanmustamänty voi kasvaa yli 50 metriä korkeaksi. Tummanvihreät neulaset kasvavat pareittain ja ovat 8–20 senttimetriä pitkiä. Kävyt ovat symmetrisiä, melkein kolme kertaa niin pitkiä kuin leveitä, ja kasvavat lyhyen varren päässä kärki alaspäin.
Suomessa euroopanmustamäntyjä kasvaa puistopuina maan eteläisimmissä osissa. Turun yliopiston kasvitieteellisessä puutarhassa on kaksi paksua yksilöä.
Suomen Rakettitukku
Suomen Rakettitukku Oy (yleensä vain Rakettitukku) on vuonna 1994 perustettu suomalainen yritys. Yritys myy ilotulitusvälineitä ja ilotulitusnäytöksiä. Myynti keskittyy lähinnä vuoden viimeisellä viikolla ja siitä kertyy suurimmaksi osaksi yrityksen vuosittainen liikevaihto.
Suomen Rakettitukku on ilotulitekaupan markkinajohtaja Suomessa. Yrityksellä on noin 400 jälleenmyyjäpistettä ympäri Suomea.
Yrityksen toimipaikka sijaitsee Kempeleen Hakamaalla.
Joulu saavu mun luoksein
Joulu saavu mun luoksein on suomalaislaulaja Tomi Markkolan joululevy. Se julkaistiin 5. marraskuuta 2008. Albumi sisältää sekä uusia että vanhoja joululauluja.
Gérard Banide
Gérard Banide (s. 12. heinäkuuta 1936) on ranskalainen eläkkeellä oleva jalkapallovalmentaja. Hän teki pitkän uran ranskalaisessa liigajalkapallossa päävalmentajana sekä AS Monacon "Centre de Formation"issa. Hänen poikansa Laurent on myös tehnyt uraa jalkapallovalmentajana.
Banide aloitti valmennusuransa piskuisessa INF Vichyn joukkueessa 1973. Hän siirtyi AS Monacon Centre de Formationin palvelukseen vuonna 1976. Hän nousi seuran päävalmentajaksi 1979, kun Lucien Leduc jätti tehtävänsä. Banide luotsasi Monacon debyyttikaudellaan Coupe de Francen voittajaksi. Menestys jatkui kaudella 1981/82, kun Monaco voitti Baniden johdolla seurahistoriansa neljännen Ranskan mestaruuden.
Banide jätti Monacon kauden 1982/83 jälkeen, kun mestaruutta puolustanut seura jäi liigassa vasta kuudenneksi. Hän luotsasi kauden 1983/84 FC Mulhousea Division 2:ssa.
Oltuaan kaksi vuotta sivussa valmennustehtävistä Banide siirtyi 1986 Olympique de Marseillen päävalmentajaksi. Banide johdatti seuran ensimmäisellä kaudellaan hopealle niin liigassa kuin cupissakin. Kausi 1987/88 ei ollut yhtä menestyksekäs ja Banide jätti tehtävänsä Marseillen jäätyä liigassa kuudenneksi.
Banide oli työttömänä vain pari kuukautta siirtyen syyskuussa 1988 RC Strasbourgin peräsimeen. Hänkään ei kuitenkaan onnistunut pelastamaan nousijajoukkuetta putoamiselta, vaan liigassa sijalle 18 jäänyt Strasbourg hävisi putoamiskarsinnoissa Brest Armoriquelle yhteismaalein 2–3.
Vuonna 1990 Banide palasi Monacoon ja siirtyi työskentelmään seuran Centre de Formationiin. Helmikuussa 1995 hän nousi seuran päävalmentajaksi Jean-Luc Ettorin lähdön jälkeen ja luotsasi seuran kauden päätteeksi kuudenneksi. Kauden jälkeen Banide palasi takaisin Centreen, jossa hän työskenteli aina kesään 2002 saakka, jolloin hän jäi 66-vuotiaana eläkkeelle.
Dagbladet
Dagbladet on norjalainen päivälehti, joka ilmestyy Oslossa. Se perustettiin vuonna 1869 ja on perinteisesti tunnettu radikaalina kulttuurilehtenä. Dagbladet on ollut pitkään maan kolmanneksi suurin lehti Verdens Gangin ja Aftenpostenin aamupainoksen jälkeen. Lehti ilmestyy päivittäin. Lehden lukijakuntaan kuuluu noin 25 % Norjan aikuisväestöstä.
Kaupunkioikeudet
Kaupunkioikeudet olivat merkittävä eurooppalaisten kaupunkien piirre lähes koko toisen tuhatluvun. Ne toivat mukanaan myös velvollisuuksia.
Oikeudellisesti kaupunki erotettiin ympäröivästä maaseudusta hallitsijan myöntämällä asiakirjalla, jossa määriteltiin sen oikeudet ja lait. Tavallisesti oikeudet liittyivät kaupankäyntiin, kuten markkinoiden pitämiseen, tavaran varastointiin ja niin edelleen, sekä ammattikuntalaitokseen. Jotkut oikeudet olivat pysyviä, ja niihin saattoi kuulua oikeus tulla nimitetyksi kaupungiksi. Samalla voitiin myöntää jonkin verran itsehallinnollisia oikeuksia, oikeus osallistua valtiopäiville, ja myös verohelpotuksia saatettiin myöntää.
Suomessa kaupunginoikeudet lakkasivat olemasta vuoden 1977 alussa, jolloin voimaan tullut uusi kunnallislaki poisti kuntamuotojen väliset erot. Ruotsissa kuntamuotojen erot poistuivat muutamaa vuotta aiemmin vuonna 1971, siellä kaupunki-nimityskin poistui silloin virallisesti käytöstä. Vielä 1990-luvun lopulla oli tosin eräitä vain kaupunkeja koskevia säädöksiä mm. rakennuslaissa, mutta ne eivät koskeneet kuntia, jotka olivat tulleet kaupungeiksi myöhemmin kuin uuden kunnallislain tullessa voimaan. Toisaalta ne koskivat paitsi niitä kaupunkeja, jotka kunnallislain voimaanastumiseen astikin olivat olleet kaupunkeja, myös niitä kaupunkeja, jotka olivat olleet lain voimaanastumiseen asti kauppaloita (lain astuessa voimaan kaikista Suomen kauppaloista tuli kaupunkeja paitsi Karhulasta, joka yhdistettiin Kotkaan).