hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Sademies
Sademies ("Rain Man") on parhaan elokuvan Oscarin 1988 voittanut yhdysvaltalainen draamaelokuva. Sen on ohjannut Barry Levinson, käsikirjoittanut Barry Morrow ja Ronald Bass, ja sen pääosia näyttelevät Dustin Hoffman, Tom Cruise ja Valeria Golino.
"Sademies" oli ehdolla kahdeksaan Oscar-palkintoon. Se voitti niistä neljä:parhaan miespääosan (Dustin Hoffman), parhaan ohjauksen (Barry Levinson) ja parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen (Ronald Bass ja Barry Morrow). Elokuva palkittiin myös parhaan draamaelokuvan Golden Globella ja Hoffman ansaitsi Globen parhaasta miespääosasta draamaelokuvassa.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Sademiehen" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Elokuva kertoo omahyväisestä liikemiehestä, Charlie Babbittista (Cruise), joka kuulee, että hänen isänsä on kuoltuaan jättänyt koko omaisuutensa autistiselle veljelle Raymondille (Hoffman), jonka olemassaolosta Charlie ei ollut aikaisemmin tiennyt. Hän pyrkii rahan toivossa tekemisiin veljensä kanssa ja kaappaa tämän mukaansa hoitokodista, jossa tämä siihen asti on asunut. Matkan edistyessä hän kuitenkin ystävystyy veljensä kanssa, mikä vaikuttaa positiivisesti myös Raymondiin. Raymondin roolihahmossa on vaikutteita Kim Peekistä.
Sademiehen roolimalli Kim Peek toimi kirjaston hoitajana ja asui itsenäisesti. Näyttelijä Dustin Hoffman tapasi myös monia muita autistisia henkilöitä, kuten Peter Guthrien. Elokuvan DVD-version lisämateriaalit kertovatkin elokuvan malleina olleista autistisista henkilöistä. He ovat selviytyneet vaikeuksistaan huolimatta ja erityislahjakkuuksien ansiosta itsenäiseen elämään. Elokuva antoi autismille kasvot ja on inspiroinut mm. autistien oikeuksien liikettä.
Ehdokkaana:
Ehdokkaana:
Ehdokkaana:
Ivan Franko
Ivan Jakovytš Franko (, 27. elokuuta 1856 – 28. toukokuuta 1916) oli ukrainalainen runoilija, kirjailija, yhteiskunta- ja kirjallisuuskriitikko, toimittaja, taloustieteilijä sekä poliittinen aktivisti. Hän oli vallankumouksellinen demokraatti, joka perusti Ukrainan sosialistisen liikkeen. Oman tuotantonsa lisäksi hän käänsi muun muassa William Shakespearea, Dantea, Victor Hugoa ja Johann Wolfgang von Goethea. Taras Ševtšenkon ohella hänellä on ollut valtava vaikutus Ukrainan moderniin kirjallisuuteen ja poliittiseen ajatteluun.
Jared Borgetti
Jared Francisco Borgetti Echeverría (s. 14. elokuuta 1973 Culiacan, Sinaloa) on meksikolainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Borgetti aloitti menestyksekkään uransa meksikolaisessa CF Atlas -joukkueessa. Uransa menestyksekkäimmät kaudet hän pelasi Santos Lagunassa, jossa hänet palkittiin kolmesti "kultaisella kengällä" tehdessään eniten maaleja kauden aikana. Santosin kanssa hän voitti kahdesti Primera División de Méxicon mestaruuden.
Kesällä 2005 Borgetti kirjoitti sopimuksen Englannin Valioliigassa olevan Bolton Wanderers FC:in kanssa. Täten hänestä tuli ensimmäinen englantilaisessa seurassa pelannut meksikolainen. Siirtosummaksi tuli 900 000 puntaa. Kauden 2005-2006 jälkeen sopimus Boltonin kanssa purettiin ja Borgetti siirtyi saudiarabialaiseen Al-Ittihadiin. MM-kisojen 2006 karsintasarjan päätyttyä Borgetista tuli Meksikon maajoukkueen kaikkien aikojen eniten maaottelumaaleja tehnyt pelaaja: hänen ennätyksensä oli tuolloin 37 maalia 60 ottelussa. Joulukuussa 2006 Borgetti jätti kuitenkin tämän seuran sopimuksessaan olleen kohdan mukaan, jonka mahdollisti lähdön milloin vain, jos hänen perheensä ei pystyisi mukautumaan saudiarabialaiseen kulttuuriin.
Kaudella 2007 Borgetti palasi kotimaahansa ja pelasi yhden kauden sopimuksella Cruz Azulin riveissä. Kaudella 2008 hän siirtyi edustamaan CF Monterreyta.
Borgetti on edustanut Meksikoa vuosien 2001 ja 2004 Copa Américassa, vuoden 2002 ja vuoden 2006 MM-kisoissa sekä vuoden 2005 Maanosaliittojen Cupissa. Hän pelasi kaikkiaan 89 maaottelua ja teki niissä 46 maalia. Hänen maaliennätyksensä rikkoi 2010-luvun lopulla Javier Hernández.
Katja Kiuru
Katja Kaarina Kiuru-Miller (s. 21. elokuuta 1965 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän on valmistunut Teatterikorkeakoulusta, jossa oli Jouko Turkan oppilaana. Vuonna 1988 heti valmistumisensa jälkeen hän sai heti kiinnityksen Tampereen Työväen Teatteriin, jossa näytteli vuoteen 1990 saakka. Katja lähti opiskelemaan näyttelemistä Lontooseen, jonka lisäksi hän kierteli muun muassa työpajoissa Baltiassa ja Keski-Euroopassa, Venäjällä, Intiassa ja Kuubassa. Hän opiskeli sahaja-joogaa, klovneriaa sekä intuitio- ja rituaaliteatteria.
Kiuru on esiintynyt monissa suomalaisissa televisiosarjoissa ja elokuvissa. Lisäksi häntä on nähty useissa näytelmissä. Kiuru on tehnyt myös toisen työuran psykoterapeuttina.
Kiurulla on vuonna 1996 syntynyt poika.
Kantvik
Kantvik on kylä ja asuinalue Kirkkonummella. Kantvik on viime vuosina kasvattanut suosiotaan lapsiperheiden asuinpaikkana, ja se on yksi Kirkkonummen nopeimmin kasvavia kyliä. Kantvikissa on teollisuutta kuten Suomen Sokerin tehdas, Novelpack ja Mildola. Urheilua Kantvikissa harrastetaan muun muassa jalkapallo-, koripallo- ja jääkiekkokentällä, jotka sijaitsevat lähellä ala-astetta. Kantvikin
Kantvikissa on myös Sale-lähikauppa. Kantvikissa on ala-aste sekä päiväkoti. Muut palvelut kuten terveydenhuolto ovat Kirkkonummen keskustassa, joka on noin viiden kilometrin päässä Kantvikista.
Kantvikin satamassa käy noin 200 rahtilaivaa vuosittain. Vuonna 2012 sataman kautta kulki kaikkiaan 785 516 tonnia rahtia. Rahdista pääosa liittyi ulkomaan tuontiliikenteeseen.
Sokeritehtaan sataman yhteydessä on pieni pienvenesatama. Siellä järjestetään vuosittain perinteinen soututapahtuma, jossa joukkueet soutavat kirkkoveneillä noin 1,5 kilometrin matkan. Soututapahtuman, nimeltään Kirkkonummi Soutu, järjestää vuosittain Kirkkonummen Soutajat ry yhteistyössä sokeritehtaan kanssa.
Kantvikin ja Stömsbyn rannalle suunnitellaan suurta veneiden talvisäilytysaluetta Helsingin kaupungin tarpeisiin sen omistamalle maalle.
Kantvikissa on Kirkkonummen kunnan nuorisotila, jonka yhteydessä on mm. kunnan omistama äänitysstudio bändeille. Nuorisotilassa on paljon aktiivista musiikinharrastusta. Kantvikiin pääsee Kirkkonummen keskustasta linja-autolla.
Kantvik on merenläheinen kylä, jonka läheisyydessä sijaitsee uimaranta. Uimaranta sijaitsee Syväjärven rannalla. Meren rannalla uimarantoja ei ole. Kantvikissa on myös useita röykkiöhautoja.
Varuboden-areena
Varuboden-areena on Kirkkonummella sijaitseva jääkiekko- ja monitoimihalli, joka toimii Kirkkonummen Salamoiden kotiareenana sekä Kirkkonummen taitoluisteluklubin harjoitushallina. Hallin omistaa Kirkkonummen Monitoimihalli Oy, jonka suurimmat omistajat ovat Community Centre Service Oy ja Kirkkonummen kunta. Halli avattiin 6. syyskuuta 2002 ja yhtenä hallin perustajista oli jääkiekkoilija Teemu Selänne, jonka nimikkoparkkipaikka sijaitsee hallin pihassa. Hallin kapasiteetti on noin 1 000 paikkaa. Halli on toiminut myös rullakiekon SM-sarjassa pelanneen ja Suomen mestaruudenkin voittaneen Kirkkonummen Thunderin kotihallina. Hallissa toimii myös sport cafe.
Varuboden-Areenan osoite on Vanha Rantatie 8, 02400 Kirkkonummi.
Vahid Hashemian
Vahid Hashemian (, s. 21. heinäkuuta 1976 Teheran) on iranilainen jalkapalloilija, joka pelasi kärkipelaajana. Saksassa pelatessaan hän sai lempinimen "Hubschrauber", ’helikopteri’.
Hashemian aloitti ammattilaisuransa Pas Tehranin joukkueessa, josta siirtyi kaudeksi 1999–2000 Saksaan ja Hamburger SV:hen. Hän pelasi vain 12 ottelussa ennen siirtymistään VfL Bochumiin, jossa hän teki varsinaisen läpimurtonsa. Hashemian teki kolmella kaudella kaikkiaan 34 maalia 87 ottelussa. Kaudeksi 2004–2005 hän siirtyi 2 miljoonan euron siirtosummalla Bayern Müncheniin, josta hän yhden kauden jälkeen siirtyi Hannover 96:een. Kaudella 2005–2006 hän pelasi 29 ottelua, joissa teki neljä maalia.
Iranin maajoukkueessa Vahid Hashemian on ollut joukkueen avainpelaajia: hän on 26 maaottelussa tehnyt 11 maalia (). Hän kuului Iranin joukkueeseen vuoden 2006 MM-kisoissa ja pelasi Iranin kaikissa kolmessa ottelussa avauskokoonpanossa.
Kellotapuli
Kellotapuli on kirkon läheisyydessä sijaitseva hirsirakenteinen torni, jossa pidetään kirkonkelloja. Se saattaa olla korkea rakennelma, pylväsmäinen tai matalahko torni, mutta sillä kuitenkin on enemmän korkeutta kuin leveyttä. Useimmat suomalaiset kellotapulit ovat 1700-luvulta.
Kirkon yhteydessä olevaa (esimerkiksi sen päädystä tai keskeltä kohoavaa) kellojen säilyttämiseen tarkoitettua tornia kutsutaan kellotorniksi.
John Joubert (sarjamurhaaja)
John J. Joubert (2. heinäkuuta 1963 – 17. heinäkuuta 1996) oli yhdysvaltalainen sarjamurhaaja, joka tuomittiin kahdesta murhasta kuolemaan Nebraskassa ja lisäksi yhdestä murhasta elinkautiseen vankeuteen Mainessa. Hänet teloitettiin Nebraskassa vuonna 1996.
Joubertin vanhemmat erosivat, kun hän oli kuusivuotias. Siitä lähtien hän asui äitinsä kanssa Lawrencen kaupungissa Massachusettsissa. Vuonna 1974 he muuttivat Portlandiin, Maineen.
22. elokuuta 1982 Joubert surmasi 11-vuotiaan Richard Stetsonin Mainessa. Stetsonin vanhemmat tekivät ilmoituksen poliisille, kun hän ei ollut palannut kotiin yöksi. Murhasta epäiltynä pidätettiin väärä henkilö, joka kuitenkin vapautettiin puolentoista vuoden kuluttua. Joubertin toinen uhri oli 13-vuotias Danny Joe Eberle, joka katosi 18. syyskuuta 1983 oltuaan jakamassa "Omaha World-Herald" -lehteä lähellä Omahaa Nebraskassa. Eberlen ruumis löydettiin kolmen päivän kuluttua. 2. joulukuuta Joubert surmasi viimeisen uhrinsa, Christopher Waldenin, Nebraskassa. Lopulta silminnäkijähavainnot johtivat Joubertin kiinnijäämiseen.
Joubert tunnusti murhat oikeudessa. Hänellä oli psykiatrisia ongelmia, mutta hänen ei todettu olleen tekohetkellä psykoosissa. Hänet tuomittiin Eberlen ja Waldenin murhista kuolemaan, ja hänet oli myös tuomittu vuonna 1990 elinkautiseen Stetsonin murhasta Mainen osavaltiossa. Joubert teloitettiin 17. heinäkuuta 1996 sähkötuolilla.
Hans Heinrich
Hans Heinrich on saksalais-suomalainen urkujen rakentaja, joka on valmistanut urkuja Maksamaalla, Pohjanmaalla. Hänen entinen urkumuseonsa on nykyään Maksamaan kotiseutuyhdistyksen talossa Klemets-maatilojen museotiloissa Kärklaxissa Valtatien 8 vieressä. Heinrich on kotoisin Saksasta, josta hän muutti Suomeen 1960-luvulla. Hän työskenteli jonkin aikaa Veikko Virtasen urkurakentamolla, mutta perusti Maksamaalle oman tehtaansa vuonna 1964 ja lopetti 2009. Niiden vuosien aikana hän ehti valmistaa 183 urut, joista suurin osa on pieniä. Lopettamisen jälkeen hän muutti Tammisaareen, Raaseporiin, mutta jatkaa edelleen urkujen huoltamista ympäri Suomea.
Merkittävimmät Heinrichin valmistamat urut ovat Keuruun uudessa kirkossa (43 äänikertaa, 3 sormiota), Nurmeksen kirkossa (41 äänikertaa, 3 sormiota), Helsingin Malmin kirkossa (41 äänikertaa, 3 sormiota) ja Hyvinkään kirkossa (35 äänikertaa, 3 sormiota).
Iso Seluskanjärvi
Iso Seluskanjärvi tai yleisesti Seluskanjärvi on järvi Ylikiimingin kaupunginosassa Oulussa seututien 834 (Muhoksentie) varrella lähellä Muhoksen kunnanrajaa. Järven suurin pituus on noin 2,7 kilometriä ja suurin leveys noin kilometri. Järvessä on yksi varsinainen saari, Kotasaari, joka on yhteydessä mantereeseen pengertien kautta. Järven pinnankorkeus on 65,4 metriä merenpinnan yläpuolella. Seluskanjärvellä toimii erämaakahvila.
Koska alueen maanomistajien mielestä järven arvo taloudellisesti oli maanviljelysmaana, kuivatettiin se kolmessa vaiheessa vuosina 1881–1930, ja 1960-luvulla alue muuttui joutomaaksi.
Maanomistajat tekijät järven kunnostuspäätöksen 14.12.1995. Kunnostustoimet suoritti Pohjois-Pohjanmaan ympäristökeskus sekä talkoolaiset. Järven kunnostamistoimista vastaa Seluskanjärven järviyhtymä, jossa on osakkaana noin 80 henkilöä. Kunnostuksen jälkeen järvestä tulee yksi entisen Ylikiimingin kunnan suurimmista, pinta-alaltaan noin 140 ha. Järveen laskee pienen Viitajoen lisäksi pääasiassa vain suo-ojia. Järven vedet laskevat Kiiminkijokeen Seluskanojan ja Vepsänjoen kautta.
R. L. Stine
Robert Lawrence Stine (salanimi Jovial Bob Stine; s. 8. lokakuuta 1943 Columbus, Ohio, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kirjailija.
Stine kirjoitti jo kymmenvuotiaana kavereilleen vitsi- ja sarjakuvakirjoja. Hän opiskeli Ohion valtionyliopistossa ja valmistuttuaan sieltä 1965 muutti New Yorkiin. Stine avioitui Jane Waldhornin kanssa 1969, ja heidän poikansa Matthew syntyi 1980.
Stine on tehnyt toimittajan töitä, ja hän oli kymmenen vuotta Bananas-huumorilehden päätoimittaja. Ensimmäisen teini-ikäisille suunnatun kauhukirjansa "Blind Daten" hän kirjoitti vuonna 1986. Stine on kirjoittanut myös salanimellä Jovial Bob Stine. Vuonna 1989 Stine aloitti "Fear Street" -sarjan ja kolme vuotta myöhemmin "Goosebumps-sarjan". Goosebumps on maailman myydyimpiä nuortenkirjasarjoja. Vuonna 2008 Stine aloitti Kauhumaa-kauhukirjasarjan ("Goosebumps HorrorLand"), jossa esiintyvät myös jotkut Goosebumps-kirjoista tutut hahmot.
R. L. Stine on myös yksi aikojen menestyneimmistä nuortenkirjailijoista. Hänen kirjojaan on myyty yli 350 miljoonaa kappaletta.
Veikko Virtanen
Veikko Armas Virtanen (s. 14. kesäkuuta 1928 Helsinki) on espoolainen urkujen rakentaja. Hänellä on kanttori-urkurin koulutus ja hän aloitti rakentamalla pieniä mekaanisia urkuja 1951 isänsä puusepänverstaalla nykyisessä Joupinlaaksossa. Urkurakentamo Veikko Virtanen Oy on nykyään johtava kirkkourkujen valmistaja Suomessa. Tehdas on rakentanut käsityönä yli 150 urut. Urkurakentamon historiasta on saatavana kirja: Veikko Virtanen ja puoli vuosisataa suomalaista urkujenrakennusta. Nykyisin hän on eläkeläinen, ja hänen poikansa jatkavat urkujen rakentamista.
Merkittäviä Veikko Virtasen rakentamia urkuja ovat mm. Turun tuomiokirkon urut (1979–1980, Suomen toiseksi suurimmat, 81 äk), Lahden kansainvälisen urkuviikon konserteissa paljon käytetyt Lahden Ristinkirkon urut (1978, 52 äk) sekä Temppeliaukion kirkon urut (1975, 43 äk).
Hän on myös kunnostanut vanhoja urkuja, kuten Myrskylän kirkon 19-äänikertaiset alun perin 1700-luvun lopulta olleet urut.
Lluís Claret
Lluís Claret (s. 10. maaliskuuta 1951, Andorra la Vella) on andorralainen sellisti. Hän aloitti musiikinopintonsa 9-vuotiaana ja muutti Barcelonaan 1964.
Claretin repertuaari ulottuu Bachista nykyajan säveltäjiin, ja hän on levyttänyt esimerkiksi Harmonia Mundille ja Auvidikselle. Hän on myös yksi Trio de Barcelonan perustajajäsenistä.
Georges Lentz
Georges Lentz (s. 1965) on luxemburgilaissyntyinen, Australiassa vuodesta 1990 asunut säveltäjä.
Lentz opiskeli Luxemburgin ja Pariisin konservatorioissa sekä Hannoverin musiikkikorkeakoulussa. Hän on säveltänyt muun muassa "Caeli enarrant..." -sarjan ja Tabea Zimmermannille omistetun alttoviulukonsertto "Monhin". Hänen teoksiaan julkaisee Universal Edition.
Nuno Gomes
Nuno Miguel Soares Pereira Ribeiro, tunnetaan nimellä Nuno Gomes, s. 5. heinäkuuta 1976 Amarante, Portugali) on portugalilainen uransa lopettanut jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Gomes edusti suurimman osan ammattilaisurastaan Benficaa, jossa hän pelasi 292 Portugalin Primeira Ligan ottelua ja teki niissä 126 maalia. Hän pelasi Primeira Ligassa myös Boavistassa (79 ottelua ja 23 maalia) ja Bragassa (20 ottelua ja kuusi maalia). Portugalin mestaruuden Gomes voitti Benficassa kausina 2004–2005 sekä 2009–2010 ja Portugalin cupin Boavistassa kaudella 1996–1997 sekä Benficassa kaudella 2003–2004. Ulkomailla Gomes edusti Italian Serie A:n Fiorentinaa, jossa hän teki 14 maalia 53 ottelussa, sekä Englannin mestaruussarjan Blackburn Roversia, jossa hän teki neljä maalia 18 ottelussa. Fiorentinassa Gomes voitti Italian cupin kaudella 2000–2001.
Portugalin maajoukkueessa Gomes pelasi 76 maaottelua ja teki 29 maalia vuosina 1996–2011. Hän oli mukana EM-kilpailuissa 2000, EM-kilpailuissa 2004 ja EM-kilpailuissa 2008 sekä MM-kilpailuissa 2002 ja 2006. Gomes kuului Portugalin joukkueeseen myös kesäolympialaisissa 1996. Maajoukkueessa hän saavutti EM-hopeaa kotikisoissa 2004. Gomes teki EM-kilpailuissa 2000 neljä maalia ja kahdessa seuraavassa EM-turnauksessa yhden maalin, ja jakaa kolmannen sijan EM-kilpailujen kaikkien aikojen parhaiden maalintekijöiden listalla.
Boavista
Benfica
Fiorentina
Portugalin maajoukkue
Valko-Venäjän jalkapalloliiga
Valko-Venäjän jalkapalloliiga (valkoven. Вышэйшая ліга, "Vysheyshaya Liga", suomeksi yleensä vain Valko-Venäjän liiga) on Valko-Venäjän jalkapallon pääsarja, jonka voittaja on maan jalkapallon mestari. Liiga toimii Valko-Venäjän jalkapalloliiton alaisuudessa. Liigassa pelaa 12 joukkuetta. Kauden päätteeksi kaksi huonoimmin sijoittunutta joukkuetta putoaa ykkösliigaan, josta kaksi parasta nousee korkeimmalle sarjatasolle.
Solero
Solero on kunta Pohjois-Italiassa. Se kuuluu Alessandrian maakuntaan ja sijaitsee Piemonten alueella. Naapurikunnat ovat Alessandria, Felizzano, Oviglio ja Quargnento.
Solero sijaitsee noin 100 metriä merenpinnan yläpuolella. Pinta-ala on 22,55 km², ja asukkaita on 1 645 (31.12.2015).
Pekka Myllymäki
Pekka Myllymäki (s. 6. maaliskuuta 1960 Raisio) on mietoislainen keskustaa edustava poliitikko ja maanviljelijä. Hän on Varsinais-Suomen maakuntavaltuuston puheenjohtaja. Myllymäki on toiminut myös Keskustan Varsinais-Suomen piirin puheenjohtajana sekä Mietoisten ja Mynämäen kunnanhallituksen puheenjohtajana.
Vuodesta 2003 lähtien Myllymäki on ollut puheenjohtaja.
Syntyjään raisiolainen Myllymäki on asunut Mietoisissa 1990-luvun alusta lähtien, jolloin hän osti yhdessä veljensä ja vanhempiensa kanssa paikallisen Ravean kartanon. Myllymäen äiti on kotoisin Mynämäeltä ja isä Loimaan seudulta. Koulutukseltaan Myllymäki on kasvatustieteiden maisteri ja hän on valmistunut Turun yliopistosta vuonna 1985. Hän on myös toiminut opettajana.
Pekka Myllymäen puoliso on Irmeli Myllymäki ja heillä on kolme lasta.
Kunnallispolitiikassa Myllymäki on toiminut vuodesta 2001, jolloin hänet valittiin keskustapuolueen ehdokkaana Mietoisten kunnanvaltuustoon ja sen varapuheenjohtajaksi. Myllymäki on ollut kunnanhallituksen puheenjohtajana sekä Mietoisissa että Mietoisten ja Mynämäen kuntaliitoksen jälkeen myös uudessa Mynämäen kunnassa.
Puoluetasolla Myllymäki on toiminut Keskustan Varsinais-Suomen piirin puheenjohtajana sekä puoluehallituksen jäsenenä. Myllymäki on Varsinais-Suomen maakuntavaltuuston puheenjohtaja. Hän on ollut myös Varsinais-Suomen maakuntahallituksen toinen varapuheenjohtaja.
Sokerijuurikasta itsekin viljelevä Myllymäki on kunnallis- ja puoluepolitiikan ohella toiminut myös maatalouspolitiikassa. Myllymäki on johtanut puhetta vuodesta 2003 sekä edustanut suomalaisia juurikkaanviljelijöiden eurooppalaisessa ammattijärjestössä CIBE:ssä. Vuodesta 2001 alkaen Myllymäki on myös kuulunut Euroopan unionin komission neuvoa-antavaan sokeria käsittelevän ryhmään.
Pekka Myllymäki on lisäksi ollut ehdolla eurovaaleissa vuosina 2004 ja 2009, mutta ei ole tullut valituksi. Hän oli keskustan ehdokkaana kevään 2015 eduskuntavaaleissa.
Marraskuussa 2014 Vakka-Suomen Sanomien päätoimittaja kertoi Myllymäen painostaneen lehden linjan muuttamiseen vuonna 2013. Oman näkemyksensä mukaan Myllymäki ei painostanut vaan antoi lehdelle lukijapalautetta. Vakka-Suomen Sanomia julkaisee kuntayhtymä, jonka valtuusto myöhemmin paheksui lehteen kohdistuneita painostusyrityksiä.
Sapporo Dome
Sapporo Dome on Sapporossa Japanissa sijaitseva katettu urheilustadion. Sitä käytetään enimmäkseen baseball- ja jalkapallo-otteluihin. Se toimii baseballseura Hokkaido Nippon Ham Fightersin ja jalkapalloseura Consadole Sapporon kotikenttänä.
Stadion valmistui vuoden 2001 maaliskuussa, ja sen yleisökapasiteetti on 42 300 henkilöä. Sen suunnittelusta vastasi japanilainen arkkitehti Hiroshi Hara. Stadion myös isännöi joitakin jalkapallon vuoden 2002 maailmanmestaruuskilpailujen otteluita.
Stadion oli myös vuoden 2007 hiihdon maailmanmestaruuskisojen maastohiihdon ja yhdistetyn sprinttien lähtö ja maali.
Kesäolympialaisten 2020 jalkapallo-otteluita tullaan myös pelaamaan stadionilla.
Jolosjoki
Jolosjoki on Kiiminkijoen vesistöalueeseen kuuluva joki Oulun kaupungissa Pohjois-Pohjanmaalla, entisten Ylikiimingin ja Kiimingin kuntien alueella.
Jolosjoen nimetty uoma alkaa Mannilan kylässä olevasta Mannisenjärvestä ja laskee Kiiminkijokeen Tirinkylässä. Joen pituus on noin 27 kilometriä.
Valjastamaton Jolosjoki virtaa halki pääosin suoperäisen maaston. Jokeen laskee useita suo-ojia sekä muita pienempiä puroja.
Suoperäisen maaston takia joen vesi on tummaa ja humuspitoista, ja sen rauta- ja fosforipitoisuudet ovat suuria. Tutkimuksissa veden laatu on todettu alajuoksulla välttäväksi ja yläjuoksulla tyydyttäväksi. Joki saa vetensä pääosin Joloksen Mannisenjärvestä. Jolosjärvi laskee Keskimmäisenojan–Väliojan kautta Mannisenjärveen. Myös laajalta Värkkisuon–Säippäsuon suoalueelta alkava Hirvioja laskee Väliojaan.
Viidakon Ykä
Viidakon Ykä ("George of the Jungle") on 1997 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen komediaelokuva. Tämä Tarzan-parodia kertoo viidakossa varttuneen Ykän (Brendan Fraser) ja valkoisen naisen, Ursulan (Leslie Mann), rakkaustarinan. Ursulan äiti, josta tulee Ykän anoppi, ei siedä heidän suhdettaan ja tekee kaikkensa, jotta he eroaisivat. Ursulan entinen poikaystävä, huono-onninen ja hieman yksinkertainen Lyle van de Groot uhkaa myös heidän avioliittoaan.
Viidakon Ykä asuu puumajassa fiksun gorillaystävänsä Apinan kanssa ja hänellä on lemmikkinorsu nimeltä Musti. Ykä pitää liaaneissa keinumisesta, mutta kolhii itsensä aina törmäämällä puunrunkoon.
Vuonna 2004 valmistui "Viidakon Ykä 2", joka on ensimmäisen elokuvan jatko-osa.
Elokuva perustuu piirrossarjaan "George of the Jungle" (1967), jota ei ole nähty Suomessa.
Robby Krieger
Robert Alan "Robby" Krieger (s. 8. tammikuuta 1946 Los Angeles) on yhdysvaltalainen rock-kitaristi, -lauluntekijä ja -laulaja, joka tunnetaan parhaiten vuosina 1965–1973 toimineen The Doors -yhtyeen kitaristina ja lauluntekijänä.
Krieger syntyi 8. tammikuuta 1946 Los Angelesissa. Hän on kitaristina itseoppinut. Krieger soitti aluksi flamencokitaraa ja sen jälkeen myös folkia, jazzia ja bluesia. Rockin soittamisesta hän kiinnostui käytyään Chuck Berryn konsertissa, minkä jälkeen hän osti itselleen tunnusmerkiksi muodostuneen Gibson SG -kitaran. Hän opiskeli yliopistossa fysiikkaa ja intialaista musiikkia. Hän jammaili rumpali John Densmoren kanssa ja tapasi meditaatiotunneilla myös Ray Manzarekin. Tämän kautta hän tutustui Jim Morrisoniin, ja nelikko muodosti yhdessä The Doorsin. Yhtyeen ensimmäinen hitti oli Kriegerin kirjoittama "Light My Fire". Muita Kriegerin kirjoittamia The Doorsin kappaleita ovat esimerkiksi ”Love Me Two Times”, ”Touch Me” ja ”Love Her Madly”.
Morrisonin kuoltua 1971 yhtye julkaisi triona kaksi albumia, joilla Krieger jakoi lauluosuudet kosketinsoittaja Manzarekin kanssa. The Doorsin hajottua kahden vuoden kuluttua Krieger perusti rumpali Densmoren kanssa The Butts Band -yhtyeen, jonka ainoaksi jäänyt yhtyeen nimeä kantanut albumi ilmestyi vuonna 1974. 1970- ja 1980-luvuilla hän levytti joitakin albumeja The Robby Krieger Bandissä. Krieger on myös soittanut kitaraa joissakin Blue Öyster Cultin kappaleissa.
2000-luvulla Krieger esiintyi Manzarekin kanssa nimellä "The 21st Century Doors", vuodesta 2005 lähtien nimellä "Riders on the Storm" ja myöhemmin nimellä "Manzarek–Krieger".
"Rolling Stonen" kaikkien aikojen sadan parhaan kitaristin listalla Krieger on sijoittunut 91. sijalle.
Kiiminkijoen vesistöalue
Kiiminkijoen vesistöalue (vesistöaluetunnus 60) on Suomessa vesistöalue, jonka laskujoki Kiiminkijoki laskee Perämereen. Se sijaitsee Pohjois-Pohjanmaalla Utajärven, Pudasjärven, Puolangan ja entisten Haukiputaan, Kiimingin ja Ylikiimingin kuntien alueella. Vesistöalueen pääjoet ovat Kiiminkijoki sekä sen suurin sivujoki Nuorittajoki.
Kiiminkijoen valuma-alueen pinta-ala on 3 813,55 neliökilometriä ja järvisyys on 2,97 %. Joen pääuoman pituus on noin 150 kilometriä. Nuorittanjoen valuma-alueen pinta-ala on 1 136 km² ja järvisyys 2,2 %. Muut Kiiminkijoen huomattavat sivujoet ovat Tilanjoki-Pirttijoki, Jolosjoki ja Vepsänjoki. Kiiminkijoen valuma-alueen pinta-alasta noin 60 % on suota.
Vesistöalueen toisessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet :
Vesistöalueen suurimmat järvet ovat joen keski- ja latva-alueilla sijaitsevat Kalhamajärvi, Iso Olvasjärvi, Vihajärvi sekä Auhojärvi. Virtaamien vaihtelut ovat suuria vähäjärvisyyden vuoksi.
Kiiminkijoen vesistöalue on nykyään suojeltu koskiensuojelulailla. Kiiminkijoki kuuluu Project Aqua -ohjelmaan, jonka tavoitteena on säilyttää vesistöt jatkuvan tieteellisen tutkimustyön kohteina. Kansainvälisestikin harvinaisena Kiiminkijoki on kokonaisuudessaan sisällytetty Natura 2000 -ohjelmaan.
Olave Baden-Powell
Olave St Clair Baden-Powell (o.s. Soames) (22. helmikuuta 1889 Chesterfield, Englanti – 25. kesäkuuta 1977) oli tyttöjen partiotoiminnan ylijohtaja ja partioliikkeen perustajan, Robert Baden-Powellin, vaimo.
Olave Baden-Powellista tuli vuonna 1930 partiotyttöjen ylijohtaja, "”World Chief Guide”". Hän vieraili Suomessa vuonna 1960.
Olavi Lanu
Lennart Olavi Lanu (10. heinäkuuta 1925 Viipurin maalaiskunta – 11. toukokuuta 2015 Lahti) oli suomalainen professorin arvonimen saanut kuvanveistäjä. Lanu osallistui Venetsian biennaaliin vuonna 1978, jossa käytettiin veistoksiin luonnonmateriaaleja. Näillä töillä Lanusta tuli kansainvälisesti tunnettu kuvanveistäjä.
Lanun veistoksia on muun muassa Lahden Kariniemen Lanu-puistossa. Teoksista tunnetuimpia ovat melko suurikokoiset patsaat, joiden materiaaleina on käytetty rakennusteollisuudesta tuttuja aineita kuten puuta, kuparia, alumiinia, punasavea, lasikuitua tai betonia, mutta jonka pintarakenne jäljittelee luonnon pintoja: sammalta, pajunoksia, hiekkaa tai kaarnaa. Lanu on valmistanut myös maataiteeksi luokiteltavia teoksia.
Olavi Lanu kuului Dimensioon.
Lahden keskustassa oleva kävelykatu, Vapaudenkadun ja Aleksanterinkadun välinen osa Rautatienkatua, on nimetty Lanunaukioksi. Lahden kaupunginhallitus myönsi Lanulle 1. marraskuuta 1987 Lahti-mitalin numero 24.
Anjalan kirkko
Anjalan kirkko on puukirkko Kouvolassa entisen Anjalan kunnan kirkonkylässä. Se kuuluu luterilaisen Kouvolan seurakuntayhtymän Anjalankosken seurakunnan tiloihin. Kirkko on rakennettu 1755–1756.
Anjalan kirkko korvasi vuonna 1693 rakennetun kirkon, joka oli rappeutunut. Puinen kirkko on muodoltaan ristikirkko, jonka kaikki seinät suippenevat sisälle päin. Kirkossa on 450 istumapaikkaa.
Kirkko vaurioitui pahoin ja kellotapuli tuhottiin kokonaan venäläisten hyökkäyksessä vuonna 1790. Hyökkäyksen jälkeen korjatut kirkon sisäosat saivat uusklassisen ilmeen. Uuden alttaritaulun "Jeesus Getsemanessa" on 1796 maalannut hovimaalari Carl Gustaf Ecksten Tukholmasta. Uusi kellotapuli, järjestyksessään kolmas, valmistui vuonna 1796. Kellotapulissa sijaitsevat kirkon kaksi kelloa.
Kirkkoa kutsuttiin alkuaikoina Sofian kirkoksi Ruotsin prinsessan Sofia Albertinan mukaan. Kuninkaanportti on Ruotsin kuninkaan henkilökohtainen lahja Anjalan seurakunnalle.
Kirkon kattokruunut on saatu lahjoituksina 1900-luvun alussa. Ensimmäiset urut kirkkoon hankittiin vuonna 1915. 9-äänikertaiset urut vaihdettiin uusiin 15-äänikertaisiin vuonna 1977.
Kirkko on kunnostettu vuosina 1967 ja 2005. Vuoden 1967 kunnostuksessa sisäseinät paneloitiin sekä lattia ja penkit uusittiin. Vuoden 2005 korjaus oli suurempi. Kirkko liitettiin vesi- ja viemäriverkostoon ja tämän myötä pääsisäänkäynnin yhteyteen rakennettiin wc-tilat. Kirkon sähköverkosto, -laitteisto ja -johdot uusittiin. Lisäksi kirkon paloturvallisuutta parannettiin ja kirkko maalattiin sekä sisä- että ulkopuolelta. Kirkon 250-vuotisjuhla pidettiin vuonna 2006.
Veroton myynti
Veroton myynti () tarkoittaa kauppaa, jossa muutoin vähittäismyynnin yhteydessä kerättävää veroa ei tarvitse maksaa. Suomessa verottomassa myynnissä jää pois arvonlisävero. Verottomia myymälöitä on esimerkiksi lentokentillä ja laivoilla. Myös muut liikkeet voivat myydä EU:n ulkopuolelta tuleville matkailijoille verottomasti tiettyjen ehtojen täyttyessä. Tällöin arvonlisävero palautetaan EU:n alueelta poistuessa tai sen jälkeen.
Euroopan unionin sisällä ei ole ollut verotonta myyntiä 3. heinäkuuta 1999 alkaen. Ahvenanmaa on määritelty erikoisalueeksi, mikä tarkoittaa sitä, että sen kautta kulkevilla laivoilla voidaan jatkaa verotonta myyntiä. Laivojen tax-free-myymälöissä myydään lähinnä alkoholituotteita, hajuvesiä, juomia, makeisia sekä leluja. Lisäksi Ahvenanmaalta tapahtuva postimyynti voi olla tietyillä edellytyksillä verotonta.
Benedictus I
Benedictus I oli paavi 2. kesäkuuta 575 – 30. heinäkuuta 579, eli hän hallitsi yli neljä vuotta. Hänen syntymäkaupunkiaan tai -vuottaan ei tiedetä. Kuolinpaikka oli Rooma. Benedictuksen aikana Roomaa koettelivat langobardien hyökkäykset ja nälänhätä.
Otto von Brandenstein
Otto von Brandenstein (21. lokakuuta 1865 Preussi – 8. toukokuuta 1945) oli saksalainen vapaaherra ja kenraali, joka komensi everstinä Suomen sisällissotaan osallistunutta saksalaista osasto Brandensteinia. Tallinnasta lähtenyt 3 000 miehen vahvuinen osasto teki 7. huhtikuuta 1918 maihinnousun Loviisaan ja eteni sieltä 20. huhtikuuta mennessä Lahteen ottaen useasti yhteen suomalaisten punakaartilaisten kanssa.
Brandenstein aloitti upseerinuransa mecklenburgilaisessa rakuunarykmentissä vuonna 1885 ja yleni vuoteen 1913 mennessä everstiluutnantiksi. Hän toimi ensimmäisen maailmansodan alussa Ranskan rintamalla everstiluutnanttina viidennen armeijan neljännen ratsuväkiarmeijakunnan komentajan, kenraaliluutnantti Gustav von Hollenin esikuntapäällikkönä. Joulukuussa 1914 hänet siirrettiin seitsemännen armeijakunnan esikuntapäälliköksi. Huhtikuusta 1915 alkaen Brandenstein toimi kolmen vuoden ajan useiden rakuunarykmenttien sekä ratsuväki- ja jalkaväkiprikaatien ja -rykmenttien komentajana. Hän sai elokuussa 1915 ylennyksen everstiksi. Huhtikuussa 1918 Brandensteinin komentama kolmas ratsuväkiprikaati muutettiin osasto Brandensteiniksi, joka sai määräyksen tehdä maihinnousun Suomen etelärannikolle ja pyrkiä katkaisemaan Suomen punaisille tärkeä Riihimäki–Pietari-rata Helsingin ja Viipurin välillä. Osasto Brandenstein alistettiin myöhemmin Rüdiger von der Goltzin komentamalle Saksan Itämeren-divisioonalle.
Brandenstein sai ansioistaan Suomen sisällissodassa Saksan korkeimman sotilaskunniamerkin Pour le Mériten 15. toukokuuta 1918. Vetäytyessään palveluksesta lokakuussa 1918 hän sai kenraalimajurin arvon. Hän sai vielä reservissä ylennyksen kenraaliluutnantiksi Tannenbergin taistelun 25-vuotispäivänä elokuussa 1939. Venäläiset surmasivat hänet toisen maailmansodan aikana toukokuussa 1945.
Sverre Årnes
Sverre Årnes (s. 1949) on norjalainen kirjailija. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa 16-osainen "Vaterlandsjenta"-kirjasarja. Yhteensä hän on kirjoittanut yli sata romaania, tuhansia novelleja ja useita sarjakuvia. Lisäksi hän on käsikirjoittanut ja ohjannut palkittuja lyhytelokuvia.
Lizzie McGuire
Lizzie McGuire oli yhdysvaltalainen televisiosarja, joka kertoo yläasteikäisen tytön tavallisesta arjesta ja tapahtumista. Sarja esitettiin ensimmäisen kerran Yhdysvalloissa Disney Channelilla 12. tammikuuta 2001 – 14. helmikuuta 2004. Sarjan on luonut Terri Minsky.
Elizabeth Brooke "Lizzie" McGuire (Hilary Duff)
Lizzie on tavallinen seitsemäsluokkalainen koulutyttö (toisella tuotantokaudella kahdeksasluokkalainen), joka ei ole älykkö eikä koulun suosituinkaan, mutta myös kömpelö. Lizzie siis kohtaa kaikki tavallisen koululaisen ongelmat: kiusaamiset ja oman kasvamisen ongelmat. Mutta onneksi Lizziellä on kaksi hyvää ystävää Miranda ja Gordo, joilta hän saa vertaistukea.
Miranda Isabella Sanchez (Lalaine Ann Vergara-Paras )
Miranda on toinen Lizzien parhaista kavereista ja kolmikon kapinallinen. Miranda ei ole sarjassa enää kuudessa viimeisessä jaksossa, eikä sarjasta tehdyssä elokuvassa.
David Zephyr "Gordo" Gordon (Adam Lamberg)
Gordo on ollut Lizzien parhaita ystäviä aivan syntymästä lähtien. Hän on ihastunut Lizzieen ja erittäin hyvä koulussa. Gordolta irtoaakin hyviä neuvoja ja sarkastisia huomautuksia Lizzielle.
Matthew "Matt" McGuire (Jake Thomas)
Matt on Lizzien pikkuveli, joka tuhoaa usein jotain. Hänellä on paras ystävä nimeltään Lanny, joka ei koskaan puhu mitään. Jokaisessa jaksossa Matt keksii uusia kepposia, joka saa usein Lizzien ärtymään.
Jo McGuire (Hallie Todd)
Jo on Lizzien äiti, joka yrittää parhaansa mukaan tehdä tyttärensä elämästä paremman, mutta useimmiten tulos on Lizzielle aivan päinvastainen ja nolo.
Samuel "Sam" McGuire (Robert Carradine)
Sam on Lizzien isä, joka hauskuuttaa muita ja näin yrittää kohentaa yleistä mielialaa.
Piirros-Lizzie (äänenä Hilary Duff)
Päähahmo Lizzien ajatukset katsojille paljastava piirroshahmo.
Lizzie McGuiresta on tehty monia oheistuotteita, kuten televisiosarjan lisäksi lukuisia kirjoja ja elokuva "". Yhdysvalloissa on julkaistu sarjan jaksoja romaanimuodossa, Neiti Etsivä -tyylisiä salapoliisitarinoita ("Lizzie McGuire Mysteries") ja TOKYOPOP:in julkaisemia manga-tyylisiä sarjakuvia. Lizziestä on myös tehty nukke vuonna 2002.
Yhdysvalloissa ja joissakin muissa maissa on julkaistu teemojen mukaan valittuja jaksoja DVD:llä sekä kaikki jaksot boksina.
Kansainliiton mandaattialue
Kansainliiton mandaattialueet olivat alueita, joita jokin Kansainliiton jäsenvaltio hallitsi liiton antaman erityisen valtuutuksen nojalla. Sellaisiksi muodostettiin ensimmäisen maailmansodan jälkeen siihenastiset Saksan siirtomaat Afrikassa ja Tyynenmeren saarilla sekä eräät sitä ennen Turkille kuuluneet alueet Lähi-idässä.
Mandaattialueiden asemasta hallinnosta säädettiin Kansainliiton peruskirjan 22. artiklassa. Ne jakautuivat kolmeen luokkaan, A, B- ja C-mandaattialueisiin.
Mandaattijärjestelmä perustettiin Etelä-Afrikan silloisen pääministeri Jan Christian Smutsin aloitteesta.
Mandaatti­hallintoa ei tarkoitettu pysyväksi, vaan mandaatti­alueita oli kehitettävä vähitellen kohti itse­hallintoa. Niiden itsenäistymiselle ei kuitenkaan ollut asetettu mitään määrä­aikaa, mutta Lähi-idässä olevien A-mandaatti­alueiden oletettiin itsenäistyvän jo lähi­tulevaisuudessa, Afrikassa ja Oseaniassa olevien Saksan entisten siirto­maiden sen sijaan vasta pitkän ajan kuluttua.
Mandaattialueita hallinneiden valtioiden oli vuosittain toimitettava niistä raportti Kansain­liitolle. Käytännössä mandaatti­alueiden asema ei kuitenkaan kovin oleellisesti eronnut siirto­maista, joskin epäkohtia oli Kansain­liiton perus­kirjaan vedoten helpompi arvostella kuin varsinaisissa siirto­maissa.
Mandaattialueista Mesopotamia itsenäistyi ensimmäisenä jo 1932 jolloin Irakin kuningaskunta perustettiin, muutkin Lähi-idässä sijaitsevat toisen maailmansodan aikana tai pian sen jälkeen. Muut mandaattialueet, Lounais-Afrikkaa eli nykyistä Namibiaa lukuun ottamatta, muutettiin sodan jälkeen YK:n huoltohallintoalueiksi, joiden asema oli pitkälti samanlainen kuin aikaisemmin mandaattialueinakin. Niitä koskevia asioita käsittelemään perustettiin YK:n huoltohallintoneuvosto. Japanille kuuluneiden mandaattialueiden hallinto siirrettiin kuitenkin Yhdysvalloille. Lounais-Afrikkaa ei muutettu huoltohallintoalueeksi, vaan Etelä-Afrikka julisti sen liitetyksi suoraan alueeseensa ja hallitsi sitä vuoteen 1990 saakka jolloin siitä tuli itsenäinen Namibian tasavalta, vaikka YK jo kauan sitä ennen oli julistanut Etelä-Afrikan hallinnon siellä laittomaksi.
Nykyisin ei huoltohallintoalueita enää ole, vaan ne kaikki ovat joko itsenäistyneet tai yhdistetty naapurivaltioihin. (Poikkeuksena ovat Pohjois-Mariaanit, jotka ovat yhä Yhdysvaltojen hallinnassa, mutta eivät enää huoltohallintoalueena.) Viimeisenä itsenäistyi Palau vuonna 1994. Huoltohallintoalueita ja -neuvostoa koskevat YK:n peruskirjan 75. -91. artiklat ovat kuitenkin yhä muodollisesti voimassa.
Alla olevissa taulukoissa olevat vuosiluvut tarkoittavat aikaa, jonka alue oli mandaattialueena tai huoltohallintoalueena.
Entiset Turkin sulttaanikunnan alueet
Entiset Saksan alueet Länsi ja- Keski-Afrikassa
Entiset Saksan alueet Lounais-Afrikassa ja Tyynellävaltamerellä
Felix V
Felix V (aiemmin Savoijin herttua Amadeus VIII; s. 1383) oli vastapaavina lähes kymmenen vuotta 1439–1449. Hän oli viimeinen historiallinen vastapaavi.
Jyväskylän normaalikoulu
Jyväskylän normaalikoulu eli Norssi on Jyväskylän yliopiston yhteydessä toimiva harjoittelukoulu. Vuosiluokkien 1–6 perusopetus ja esiopetus toteutetaan kampuksella uudessa K-rakennuksessa (Pitkäkatu 8), vuosiluokat 7–9 sekä lukio puolestaan sijoittuvat Kampuksen viereen Yliopistonkadun ja Voionmaankadun taitteeseen. Normaalikoulussa opiskelee hieman yli 1000 oppilasta, joista 550 yläasteen ja lukion puolella. Opettajia ja opetusta avustavaan henkilökuntaan kuuluvia koulussa työskentelee lähes sata. Vuonna 2015 Jyväskylän normaalikoulu täytti 100 vuotta.
Koulun painopistealueina ovat liikunnan sekä matemaattis-luonnontieteellisten aineiden opiskelu.
Jyväskylään perustettiin vuonna 1863 Suomen ensimmäinen kansakoulunopettajaseminaari. Uno Cygnaeus, suomalaisen kansakoulun ja opettajankoulutuksen kehittäjä ja seminaarin rehtori, perusti seminaarin yhteyteen Jyväskylän ensimmäisen varsinaisen kansakoulun, jossa opettajakokelaat saivat harjoitella opettamista. Normaalikoulun ala-aste toimii edelleen alkuperäisessä tehtävässään eli opetusharjoittelupaikkana, samoin kuin yläaste–lukio, joka on entisen normaalilyseon jatkaja.
Koulu on kehittynyt normaalikouluksi lukuisten vaiheiden kautta. Kansakoulu on kantanut nimiä Jyväskylän seminaarin Mallikoulu (1866–1900), Harjoituskoulu (1900–1960), Jyväskylän kasvatusopillisen korkeakoulun kansakoulu (1960–1968) ja Jyväskylän yliopiston Opettajanvalmistuslaitoksen Harjoituskoulu (1968–1973). Oppikoulu puolestaan tunnettiin nimillä: Jyväskylän Suomalainen Yhteiskoulu (1915–1919), Jyväskylän Koeyhteiskoulu 1919–1922
Jyväskylän Koeyhteislyseo (1922–1928), Jyväskylän Yhteislyseo (1928–1952), Jyväskylän Yhteislyseo (1952–1955) ja Jyväskylän normaalilyseo (1955–1973).
Koulu-uudistuksen jälkeen (syntyi peruskoulu ja lukio) Harjoituskoulu ja Normaalilyseo yhdistyivät vuonna 1973 yhteiseksi Jyväskylän yliopistoon kuuluvaksi valtion harjoittelukouluksi, joka on kantanut nimiä Jyväskylän harjoittelukoulu (1973–1976) ja viimeisempänä Jyväskylän normaalikoulu (1976–).
Normaalikoulussa harjoittelee vuosittain lähes tuhat opettajaksi koulutettavaa opiskelijaa. Opetusharjoittelua suorittavat niin luokanopettajaksi opiskelevat (harjoittelu pääasiassa alaluokilla) kuin eri aineiden/aineyhdistelmien opiskelijat (harjoittelu pääasiassa yläluokilla ja lukio-opetuksessa).
Neuvostoliiton jalkapallomaajoukkue
Neuvostoliiton jalkapallomaajoukkue edusti Neuvostoliittoa kansainvälisissä jalkapallon maajoukkuekilpailuissa.
Historiansa aikana Neuvostoliitto selviytyi seitsemän kertaa sekä maailman- että Euroopan mestaruuskilpailuhin. Joukkue voitti EM-kultaa historian ensimmäisissä EM-kisoissa Ranskassa 1960. Olympialaisista se saavutti kaksi kultaa (1956 ja 1988) ja kolme pronssia (1972, 1976 ja 1980). MM-kisoissa sen parhaimmaksi sijoitukseksi jäi neljäs sija 1966 Englannin kisoissa.
Brendan Fraser
Brendan James Fraser (s. 3. joulukuuta 1968 Indianapolis, Indiana) on kanadalais-yhdysvaltalainen näyttelijä.
Hänen ensimmäinen elokuvansa oli Mimmikisa (1991), jonka jälkeen Fraser on esiintynyt yli 30 elokuvassa. Hänen tunnetuimmat elokuvansa ovat "Crash", "Viidakon Ykä", "Muumio" ja "Muumion paluu" ja "". Fraser sai ensimmäisenä yhdysvaltalaissyntyisenä tähden Kanadan Walk of Fameen maaliskuussa 2006, mutta hänellä ei ole tähteä Hollywood Walk of Famella. Brendan Fraser tekee stunttinsa itse.
Fraser on eronnut ja hänellä on kolme poikaa.
Justo Villar
Justo Wilmar Villar (s. 30. kesäkuuta 1977 Cerrito, Paraguay) on paraguaylainen jalkapallomaalivahti, joka on edustanut seuratasolla muun muassa espanjalaista Real Valladolidia.
Villar on pelannut Paraguayn maajoukkueessa arvokisoissa muun muassa vuonna 1997 nuorten MM-kilpailuissa sekä vuonna 2006 Saksan MM-kisoissa, joissa hän loukkaantui jo ensimmäisessä ottelussa Englantia vastaan heti alkuminuuteilla.
Thorstein Bergman
Thorstein Bergman (s. 23. elokuuta 1942 Härnösand) on ruotsalainen laulaja ja säveltäjä. Hänet tunnetaan parhaiten Dan Anderssonin ja Nils Ferlinin runojen tulkitsijana, joihin hän on usein tehnyt melodian. Hän on levyttänyt omia tulkintojaan myös Emil Hagströmin, Helmer Grundströmin och Birger Normanin lauluista.
Bergman on levyttänyt ruotsinnoksia amerikkalaisista kantrisävelmistä sekä omia tekstejään ja sävellyksiään. Eräs hänen ensimmäisistä levytyksistään oli ruotsinkielinen versio Buffy Sainte-Marien kappaleesta Universal Soldier. Tunnetuin Bergmanin omista lauluista on "Om du nånsin kommer fram till Samarkand", jonka Cumulus on levyttänyt suomeksi.
Bergman on ollut suosittu esiintyjä Ruotsissa, joskin viime vuosina hän on konsertoinut harvoin. Suosiosta huolimatta hänen levytyksistään on julkaistu CD-levyillä vain pieni osa, alkuperäiset vinyylilevyt ovat keräilykohteita. Viime aikoina hänen levyjään on julkaistu Spotifyssa.
Suomeksi Bergmanin sävelmiä voi kuunnella Hectorin levyllä Ruusuportti ja Esa Niemitalon albumilla Laulelmia suomalaismetsistä.
Keiji Tamada
Keiji Tamada (, s. 11. huhtikuuta 1980) on japanilainen jalkapalloilija, joka pelaa Japanin J. Leaguessa Nagoya Grampus Eightissä. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä.
Tamada aloitti uransa vuonna 1999 J. Leaguen 1. liigassa pelanneessa Kashiwa Reysolissa. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa 13. maaliskuuta 1999 Avispa FUKUOKAa vastaan ja teki ensimmäisen maalinsa 31. elokuuta 2002 Consadole Sapporoa vastaan. Vuonna 2006 Tamada siirtyi Nagoya Grampus Eightiin.
Tamada pelasi ensimmäisen ottelunsa Japanin jalkapallomaajoukkueessa maaliskuussa 2004 Singaporea vastaan. Hän on pelannut maajoukkueessa Aasian mestaruuskilpailuissa 2004 ja Maanosaliittojen Cupissa 2005. Saksan MM-kisoissa 2006 hän pelasi kahdessa ottelussa, joista toisessa avauskokoonpanossa.
Esa Niemitalo
Esa Niemitalo (s. 2. syyskuuta 1945 Lapua) on Ruotsissa pitkään asunut suomalainen laulaja. Hän on tehnyt paljon yhteistyötä Aappo I. Piipon kanssa. Ruotsissa asuessaan hän toimi maakäräjäkunnanvaltuutettuna. Niemitalon nykyinen asuinpaikka on Muurame Keski-Suomessa.
Kansakoulun jälkeen Esa Niemitalo elätti itsensä metsurina ja metallityömiehenä. Hänen laulajanuransa käynnistyi hieman erikoisella tavalla hänen jouduttuaan 18-vuotiaana lähes vuodeksi parantolahoitoon tuberkuloosin vuoksi. Parantolassa hän tapasi laulavan ja kitaraa soittavan Heikki Reimanin – sanoittaja ja säveltäjä Raul Reimanin isän –, joka innosti hänet musiikkiopintoihin ja josta tuli hänen elinikäinen ystävänsä. Parannuttuaan tuberkuloosista Niemitalo pääsi Scandia-levy-yhtiön koelauluun ja tuottaja Jaakko Salo ryhtyi etsimään hänelle sopivaa levytysmateriaalia. Kesäkuussa 1966 Niemitalo levytti ensisinglensä "Lähdettiinpä ruunalla Helsinkiin / Tumman orren alla." Vuonna 1967 hänen levytyksensä ja keikkailunsa hiipuivat, kun hän suoritti asevelvollisuutensa yleten reservin vänrikiksi.
Hiljaisen työtilanteen vuoksi Niemitalo muutti perheineen Ruotsiin 1970-luvun alussa. Päivätyönsä ohella hän teki laulukeikkoja ja vuonna 1973 hän julkaisi omakustanteisen EP-levyn "Alla Slussenin siltojen", jonka laulutekstit olivat Tukholmassa asuneen kirjailija Aappo I. Piipon kynästä. Jatkossa Piippo sanoitti kaikki Niemitalon levyt. Vuonna 1975 ilmestyi Niemitalon ensimmäinen albumi "Elämän korttipeli", josta tuli menestys niin ruotsinsuomalaisten keskuudessa kuin Suomessakin. Tämän ansiosta hän saattoi jättää siihenastisen päivätyönsä telakalla ja vuonna 1976 hän perusti oman automaalaamon. Niemitalo palasi Suomeen 1980-luvun alussa ja kotiutui Jyväskylän seudulle. Tässä vaiheessa myös teatteri tuli vahvasti hänen elämäänsä.
Niemitalo on levyttänyt kantrityylisiä laulelmia, joiden tekstit kertovat elämästä vieraassa maassa ja maalaispojan tunteista suuressa kaupungissa. Hän on myös levyttänyt albumillisen Dan Anderssonin runoihin sävellettyjä lauluja. Niemitalon lauluääni muistuttaa Tapio Rautavaaraa, ja hän onkin esiintynyt Rautavaaran elämästä kertovassa näytelmässä "Reissumies" esittäen Rautavaaraa itseään. Jo poikavuosinaan ihailemansa Rautavaaran Niemitalo ehti tavata kahdesti tämän eläessä. Hän näytteli pääroolin Veikko Lavin elämästä kertovassa näytelmässä "Isänmaan Toivo", joka esitettiin Kotkan kaupunginteatterissa vuonna 1983. Toistaiseksi viimeisen albuminsa Niemitalo julkaisi vuonna 1990.
Niemitalo esiintyy edelleen ahkerasti, suuri osa esiintymisistä on sotaveteraanien tilaisuuksissa.
Suomenselän Sanomat
Suomenselän Sanomat "(SSS)" on Suomenselän alueella Virroilla ilmestyvä paikallislehti, jonka levikkialueeseen kuuluvat myös Ähtäri, Lehtimäki ja Soini. Lehti ilmestyy nykyään kerran viikossa, torstaisin.
Kustantaja Suomenselän Sanomat Oy on alkanut julkaista myös toista paikallislehteä, "Ähtärinjärven Uutisnuottaa", joka kattaa SSS:n kanssa täysin saman levikkialueen Virtaita lukuun ottamatta. Näin Suomenselän Sanomat on muotoutunut lähinnä Virtain paikallislehdeksi etenkin, kun otetaan vielä huomioon se, että "Viiskunta" ja ilmaisjakelulehti "Ykköset" kilpailevat samoista markkinoista.
Hootenanny Singers
Hootenanny Singers oli pääasiassa 1960-luvulla toiminut suosittu ruotsalainen folk-yhtye. Yksi yhtyeen jäsenistä oli myöhemmin Abbassa vaikuttanut Björn Ulvaeus. Myös toinen Abban jäsen Benny Andersson oli mukana muutamassa levytyksessä.
Yhtye perustettiin 1961 Västervikissä nimellä West Bay Singers. Alkuperäiskokoonpanossa olivat Ulvaeuksen lisäksi mukana Hansi Schwarz, Johan Karlberg ja Tony Roth. Yhtyeen esiinnyttyä Ruotsin radion ohjelmassa, jossa etsittiin uusia kykyjä, levytuottaja Stig Anderson kiinnostui yhtyeen musiikista. Nimi muutettiin Hootenanny Singersiksi ja yhtye sai levytyssopimuksen.
Ensimmäinen single oli Dan Anderssonin runoon sävelletty kappale ”Jag väntar vid min mila”. Hootenanny Singers esitti paljon nimenomaan ruotsalaista alkuperää olevia lauluja. Melko paljon levytettiin myös käännöksiä ulkomaalaisista lauluista, mutta vain harvoin yhtye lauloi englanniksi. Björn Ulvaeus tosin sävelsi yhtyeelle muutamia englanninkielisiä pop-kappaleita, kuten "No Time", "Baby Those Are The Rules" ja "Mrs O'Grady", mutta yhtyeen painopiste oli kuitenkin aina ruotsinkielisessä folk-materiaalissa. Erään tunnetuimmista levytyksistään, ”Gabriellen” (versio neuvostoliittolaisesta rauhanlaulusta ”Saahan aurinko olla”), yhtye levytti myös suomen kielellä. Yhtyeen ruotsinkielisistä sanoituksista vastasi melko usein Stig Anderson (toisinaan nimellä Stig Rossner).
Hootenanny Singers oli 1960-luvulla erittäin suosittu Ruotsissa. Yhtyeen suosio laski folkmusiikin mentyä pois muodista. Ulvaeus liittyi vuonna 1968 Hep Stars -yhtyeeseen erotetun Janne Friskin tilalle tämän menetettyä kiinnostuksensa viihteellisempään linjaan ja lopulta yhtyeen toimintaan. Ulvaeus sävelsi Benny Anderssonin kanssa Hep Starsille, ja he päättivät jatkaa yhteistyötä erottuaan yhtyeestä. Tämä yhteistyö johti Abba-kokoonpanoon.
Hootenanny Singers hajosi vuonna 1974. Paluuta yritettiin 1979, jolloin mukana olivat alkuperäisjäsenistä Schwarz ja Roth, uusina jäseninä Martin Arnoldi ja Eoin Clancy. Uudelta kokoonpanolta ilmestyi kaksi albumia, mutta menestys ei noussut lähellekään alkuperäisen Hootenanny Singersin 1960-luvun kultaisia vuosia.
Seigō Narazaki
Seigō Narazaki (, s. 15. huhtikuuta 1976) on japanilainen jalkapallomaalivahti, joka on edustanut pitkään Nagoya Grampus Eight -joukkuetta J-leaguessa. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Japanin jalkapallomaajoukkueessa vuonna 2002. Hän oli Japanin ykkösmaalivahti, kun se selvisi vuoden 2002 MM-kisoissa neljännesvälieriin. Saksan MM-kisoissa 2006 Narazaki oli varamaalivahtina.
Vincent (vuoden 1982 elokuva)
Vincent on Tim Burtonin ohjaama lyhyt mustavalkoinen animaatioelokuva vuodelta 1982. Elokuva on tehty stop motion -tekniikalla. Päähenkilö 7-vuotias Vincent on tavallinen pikkupoika, joka kuvittelee olevansa Vincent Price. Elokuvassa on runomittainen kerronta. Burton teki lyhytelokuvan idolinsa Vincent Pricen kunniaksi, ja Price esiintyi kertojan roolissa.
Teruyuki Moniwa
Teruyuki Moniwa () (s. 8. syyskuuta 1981) on japanilainen jalkapalloilija, joka on edustanut pitkään FC Tokyota ja Cerezo Osakaa. Ennen sitä hän pelasi 2. divisioonassa Bellmare Hiratsuka -joukkueessa ja oli yksi joukkueen parhaista puolustajista, mutta joukkue myi hänet rahapulan takia FC Tokyoon.
Moniwa oli osa Japanin olympiajoukkuetta vuonna 2004, joka putosi ensimmäisellä kierroksella sijoittuen neljänneksi B-lohkossa. Makoto Tanakan loukkaantumisen jälkeen hänet kutsuttiin maajoukkueeseen Saksan MM-kisoihin 2006, joissa hän pääsi kentälle vain vaihtopelaajana yhden ottelun lopulla.