hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Miljoonakutoja
Miljoonakutoja, aikaisemmalta nimeltään verinokka tai miljoonavarpunen ("Quelea quelea") on todennäköisesti maailman runsaslukuisin luonnonvarainen lintulaji. Vain tarhattu kana on runsaslukuisempi lintulaji.
Linnun pituus on noin 12,5 senttimetriä ja paino 15–20 grammaa. Se on varpusta pienempi pikkulintu, jolla on tukevatekoinen punainen nokka ja punaiset koivet. Höyhenpuku on alapuolelta vaalea ja päältä harmaanruskean viirukas. Koiraalla on joko musta tai vaalea naama. Lajin eliniän odotus on kaksi tai kolme vuotta.
Miljoonakutoja esiintyy Afrikassa Saharan eteläpuolella, satunnaisesti sitä on tavattu Kanariansaarilla. Lajin esiintymisalueen laajuus on noin 9,4 miljoonaa neliökilometriä ja sen kanta on elinvoimainen. Populaatiot muuttavat pitkiäkin matkoja ravinnonhaussa.
Miljoonakutoja on todennäköisesti maailman runsaslukuisin luonnossa elävä lintulaji, sen kannaksi on arvioitu 1,5 miljardia lisääntymisikäistä yksilöä.
Savanni ja aro. Elää myös ihmisen seuralaisena viljelysmaiden tuntumassa. Parvet, joissa voi olla miljoonia yksilöitä, liikkuvat päivittäin ruokailu- ja juomapaikkojen ja pesäpaikkojen välillä.
Yhdyskuntalintu, joka pesii valtavina kolonioina. Yhdyskunta saattaa levitä kymmenen neliökilometrin alueelle. Koiras on moniavioinen ja sillä voi olla kymmeniä naaraita. Pesintä ajoittuu sadekausien mukaan siten että riittävästi siemenravintoa on tarjolla. Koiras kutoo puuhun tai piikkipensaaseen ruohonkorsista ja lehdistä puolivalmiita soidinpesiä, joista naaras lopulta valitsee yhden, jonka ne rakentavat yhdessä valmiiksi. Naaras munii 2–4 vaaleansinistä munaa ja hautoo niitä noin 12 päivää. Pieniä poikasia ruokitaan hyönteisillä ja niiden toukilla. Poikasten ollessa muutaman päivän ikäisiä emot alkavat ruokkia niitä siemenillä. Poikaset lähtevät pesästä kahden viikon ikäisinä. Ne ovat sukukypsiä yksivuotiaina, usein jo yhdeksän kuukauden ikäisinä.
Ruohonsiemenet ja vilja, poikasaikana myös hyönteiset. Kuivalla kaudella syövät puiden lehtiä. Parvet hakeutuvat aamunkoitteessa ruokailupaikoille ja saattavat aiheuttaa viljelmille suurta tuhoa. Miljoonapäinen parvi voi yhdessä päivässä tuhota 60 tonnia viljaa. Viljelijät tappavat niitä suuria määriä mutta lajin kanta ei ole ainakaan pienentynyt. Keskipäivän kuumuudessa ne lepäävät varjossa ja juomapaikoilla. Illalla ne käyvät toistamiseen ruokailemassa.
The Lollipops (albumi)
The Lollipops on vuonna 1965 julkaistu The Lollipopsin studioalbumi.
Willy Böckl
Willy Böckl (27. tammikuuta 1893 - 22. huhtikuuta 1975) oli itävaltalainen taitoluistelija, hän kilpaili yksinluistelussa.
Böckl voitti urallaan yhdeksän MM-mitalia, joista kolme oli kultaista, kolme hopeista ja kolme pronssista. EM-kisoissa hän voitti urallaan yhdeksän mitalia, joista mestaruuden hän voitti kuusi kertaa. Olympialaisissa hän voitti kaksi hopeaa: Chamonix’ssa 1924 ja Sankt Moritzissa 1928.
Hän lopetti uransa St. Moritzin olympiakisojen jälkeen, sen jälkeen hän toimi Yhdysvaltain maajoukkueen valmentajana.
The Complete Recordings 1963–67 + the 1968 English singles
The complete recordings 1963–67 + the 1968 english singles on vuonna 2001 julkaistu The Lollipopsin kokoelmalevy.
(+ 2 numre fra 1969)
Albert Finney
Albert Finney (s. 9. toukokuuta 1936 Salford, Britannia) on brittiläinen näyttelijä. Hän on saanut useita alan huomattavimpiin lukeutuvia palkintoja ja ollut viidesti ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi. Uransa hän aloitti teatterissa, jossa tuli tuli tunnetuksi William Shakespearen näytelmissä. Pitkän ja arvostetun uransa aikana hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa "Tulivuoren juurella", "Idän pikajunan arvoitus", "Erin Brockovich", "Medusan sinetti", "Medusan perintö", "007 Skyfall" ja "Big Fish" sekä ääniroolissa animaatiossa "Corpse Bride".
Finney teki läpimurtonsa elokuvanäyttelijänä vuonna 1960 elokuvan "Lauantai-illasta sunnuntaiaamuun" pääosassa. Tiettävästi hän kieltäytyi vuonna 1980 Brittiläisen imperiumin komentajan ja vuonna 2000 ritarin arvosta.
Finney on ollut kolmesti naimisissa. Tunnetuin puolisoista oli näyttelijä Anouk Aimée, jonka hän nai vuonna 1970 ja josta hän erosi vuonna 1978.
Naked When You Come
Naked when you come on vuonna 1998 julkaistu The Lollipopsin kokoelma-albumi, joka sisältää kahden virallisen, 1960-luvulla julkaistun Lollipops LP:n "Do You Know..." (1965) sekä "The Lollipops" (1965) raitoja, single-levytyksiä vuosilta 1963-1938, sekä Tanskan Radiolle (DR) tehdyn dj-noize-mixauksen 60-luvun hitistä "Neked When You Come". Sävellys ja sanoitus kaikki muut Torben & Jørgen Lundgreen paitsi 14: Hank Hunter/Stan Vincent ja 17: Madara/White.
Kelttiläinen musiikki
Kelttiläinen musiikki on yleisnimitys musiikille, jossa on vaikutteita kelttiläisten maiden eli Irlannin, Skotlannin, Walesin, Bretagnen ja Galician kansanmusiikkiperinteistä. Kelttiläisiä vaikutteita sisältävää rockia tai muuta populaarimusiikkia voidaan kutsua myös nimellä "Celtic fusion" eli kelttiläinen fuusio.
Kelttiläisessä musiikissa käytettäviä soittimia ovat esimerkiksi viulu, huilu, tinapilli, säkkipilli, Uilleann-pilli, bombarde, vapaalehdykkäsoittimet kuten harmoni, harmonikat ja concertina; banjo, mandoliini, busuki, kitara, kelttiläinen harppu, dulcimer, bodhrán sekä muut lyömäsoittimet.
Phyllis Schlafly
Phyllis McAlpin Schlafly (o.s. Stewart; 15. elokuuta 1924 St. Louis, Missouri – 5. syyskuuta 2016 St. Louis, Missouri) oli yhdysvaltalainen konservatiivi, joka tuli tunnetuksi muun muassa feministiliikkeeseen kohdistamastaan kritiikistä.
Schlafly syntyi katoliseen perheeseen Missourissa. Hän pyrki, mutta ei kertaakaan päässyt Yhdysvaltain kongressiin. Hän sai miehensä John Fred Schlaflyn kanssa kuusi lasta, joista Andrew on tullut tunnetuksi Conservapedian perustajana.
Schlafly julkaisi lukuisia kirjoja, joista tunnetuimpien joukossa on "A Choice Not an Echo" (1964). Hän sai vuonna 1978 juris doctorin arvon Washington University Law Schoolista Saint Louisissa.
Slim Whitman
Ottis Dewey "Slim" Whitman Jr (20. tammikuuta 1923 – 19. kesäkuuta 2013) oli yhdysvaltalainen countrymusiikin laulaja-lauluntekijä.
Whitman syntyi Tampassa, Floridassa ja julkaisi vuonna 1948 ensimmäisen singlensä saatuaan levytyssopimuksen RCA Recordsilta. Vuonna 1955 hän saavutti Britanniassa listaykkössijan laulullaan ”Rose Marie”. Hän pääsi Grand Ole Opryyn ja esiintyi musiikkielokuvassa "Jamboree" (1957).
Whitman oli vierailevana esiintyjänä Wolfman Jackin "The Midnight Special" -show’ssa. Hän lopetti uusien levytysten tekemisen vuonna 1974.
Whitmanilla on tähti Hollywood Walk of Famella. Hänen kappaleensa ”Indian Love Call” vuodelta 1952 on keskeinen Tim Burtonin "Mars hyökkää!" -elokuvassa.
Stephanie Swift
Stephanie Swift (s. 7. helmikuuta 1972) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä. Alastonmallina aloittanut Swift siirtyi pornoalalle vuonna 1995, jolloin hänen ensimmäinen softcore-tyylinen esiintymisensä oli Playboyn "Up Close and Dangerous". Ensimmäinen hardcore-rooli oli elokuvassa Space Sirens. Hän saavutti suurta suosiota voittaen useita palkintoja, kuten AVN:n vuoden 1997 halutuin naisesiintyjä.
Nykyisin Swift esiintyy eroottisena tanssijana. Vuonna 2004 hän perusti oman tuotantoyhtiön Swift Entertainmentin, jossa toimii itse ohjaajana, käsikirjoittajana ja tuottajana.
Sander Schwartz
Sander Schwartz (s. 7. tammikuuta 1954 Cleveland, Ohio, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen Daytime Emmyllä palkittu televisioanimaatioiden tuottaja. Hän oli puheenjohtajana Warner Bros. Animationiolla vuosien 2001–2007 välisenä aikana ja heinäkuussa 2007 palasi takaisin Sony Pictures Television International Productionsin puheenjohtajaksi.
Schwartz oli kiinnostunut jo lapsesta lähtien television liiketoiminnasta. Valmistuttuaan high schoolista hän lähti opiskelemaan lakia Chicagoon ja työskenteli apulaissihteerinä AFTRAssa (American Federation of Television and Radio Artists). Schwartz muutti vuonna 1982 New Yorkiin työskentelemään CBS Entertainmentiin, josta hän sai kiinnostuksensa lasten televisio-ohjelmiin. 1980-luvun lopulla Schwartz matkasi Kaliforniaan, jossa hän työskenteli muun muassa Columbia Pictures Television yhtiöille varapuheenjohtajana vuosina 1989–1999 ja puheenjohtajana Sony Pictures Family Entertainmentille vuosina 1999–2001. Tämän jälkeen hänet nimitettiin Warner Bros. Animationin puheenjohtajaksi vuonna 2001, mutta vuoden 2007 jälkeen Schwartz erosi tehtävästään palatakseen takaisin Sonylle, jossa hän toimii nykyisin puheenjohtajana.
May McAvoy
May McAvoy (8. toukokuuta 1899 New York Cityssä – 26. huhtikuuta 1984 Los Angelesissa, Kaliforniassa) oli irlantilaissyntyinen yhdysvaltalainen uraauurtava mykän elokuvan näyttelijätär, jonka tiedetään esiintyneen myös kaikkein varhaisimmissa äänielokuvissa.
McAvoy debytoi valkokankaalla 1917. Yli kolmessakymmenessä elokuvassa esiinnyttyään hän näytteli Ramon Novarron ja Francis X. Bushmanin kanssa ohjaaja Fred Niblon tuotantoa olevassa elokuvassa "Ben-Hur", jonka oli julkaissut elokuvayhtiö Metro-Goldwyn-Mayer. Täyspitkä kokoillan elokuva oli mykän elokuvan kauden yksi ylenpalttisimmista ja spektaakkelimaisimmista tuotoksista. Hänet kuitenkin muistetaan parhaiten roolistaan Al Jolsonin kanssa kaikkien aikojen ensimmäisessä äänielokuvassa "Jazzlaulajassa" (1927). Vaikka hänen ääntään ei olla koskaan kuultu mykkäelokuvissa, hän puhui useissa muissa elokuvissa, mukaan lukien toisessa Warner Brothersien julkaisemassa "all-talkie" -elokuvassa, "The Terror" (1928), jonka ohjasi Roy Del Ruth ja jossa hänen vastanäyttelijänään oli Conrad Nagel.
On yleisesti tiedossa, että hänen valkokankaalla kuultu äänensä ei ole aito, ja hän siirtyikin pian eläkkeelle. Myöhemmin hän palasi elokuvateollisuuden pariin ja näytteli pieniä rooleja 1940- ja 1950-luvun elokuvissa. McAvoy teki viimeisen elokuvansa vuonna 1957 ja kuoli vuonna 1984. Hänet haudattiin Kalifornian Culver Cityn Holy Crossin hautausmaalle.
Hänen elokuvateollisuuteen jättämänsä jäljet on tunnustettu tähdellä Hollywood Walk of Famessa osoitteessa 1731 Vine Street.
Garfield Saving Arlene
Garfield Saving Arlene on Hip Gamesin julkaisema tasohyppelypeli, joka on julkaistu PlayStation 2:lle ja PC:lle vuonna 2005. Peli pohjautuu suosittuun Karvinen-sarjakuvaan.
Peli alkaa, kun Osku herättää Karvisen tämän päiväunilta. Karvinen lyö Oskun maahan ja sanoo, että tämä ei kunnioita mitään. Samassa Karvinen kuulee auton äänen. Hän näkee rankkuriauton ja hänen tyttöystävänsä Arlenen sen kyydissä. Karvinen lähettää Oskun pelastamaan Arlenen, mutta hän kylläkin lähtee myös mukaan. He menevät pihojen kautta ja näkevät rekan. Osku lähtee se perään, mutta putoaa aukinaisena olevaan viemäriin. Karvinen lähtee tämän perään ja näin he päätyvät viemäriverkostoon. He kuitenkin löytävät tien ulos ja jatkavat matkaa. Osku ja Karvinen kuitenkin joutuvat taas eroon, kun Osku jää ansaan kellotehtaaseen. Karvinen menee tehtaaseen pelastamaan Oskun. Karvinen löytää Oskun ja he pakenevat taas viemäriverkostoon. Heidän sieltä päästyään on jo yö. Karvinen ja Osku jatkavat matkaa ja löytävät rankkuritoimiston. Siellä kauan aikaa Arlenea etsiessä he löytävät tämän, mutta joutuvat ratkaisemaan kolme ansaa. Viimeinen kenttä loppuu kun Arlene pääsee vapaaksi. Samassa peli palaa alkuun, jossa Osku herättää Karvisen. Hän huomaa, että kaikki oli vain unta. Samassa Karvinen kuulee saman auton äänen, mutta ei lähde sen perään, koska joutuisi taas vaaroihin ja koska hänen lempitv-ohjelmansa alkaa. Osku kuitenkin lähtee tämän perään ja joutuu rekan kyytiin.
Justine Joli
Justine Joli (16. heinäkuuta 1980 St. Louis, Missouri, Yhdysvallat) on amerikkalainen pornonäyttelijä. Vuonna 2000 pornotuottaja Kris Kramski tarjosi hänelle mallintöitä. Joli ei ottanut tarjousta vastaan, mutta sen sijaan sai Kramskin välityksellä yhteyden tunnettuun pornoalan kykyjenetsijään Roy Garciaan. Uransa alussa hän esiintyi nimellä Swan jolloin hän oli pukeutunut koulutyttömäisesti ja käytti silmälaseja.
Joli on kuvaillut itseään animen, tieteistarinoiden ja sarjakuvien ystäväksi. Hän harrastaa myös Macintosh -tietokoneita. Justine Joli on seurustellut porno-ohjaaja DCypherin kanssa useita vuosia.
John R. Mott
John Raleigh Mott (25. toukokuuta 1865 – 31. tammikuuta 1955) oli yhdysvaltalainen "Young Men’s Christian Association" (YMCA) ja "World Student Christian Federation" (WSCF) pitkäaikainen virkailija. Hän sai vuonna 1946 Nobelin rauhanpalkinnon pitkäaikaisesta työstään rauhan hyväksi ja aikaansaamiseksi.
Mott syntyi Livingston Manorissa Sullivan Countyssa, New Yorkissa, hän muutti perheensä mukana jo syntymävuotensa syyskuussa Postvilleen, joka sijaitsee Iowassa. Hän opiskeli Upper Iowa Universityssa historia pääaineenaan. Hän voitti myös yliopistonsa väittelykilpailun. Suoritettuaan perustutkinnon hän jatkoi 1888 opiskelua Cornellin yliopistossa. Vuonna 1891 hän avioitui Leila Ada Whiten kanssa, ja heille syntyi kaksi tytärtä ja kaksi poikaa.
Vuodet 1895–1920 Mott työskenteli WSCF:n pääsihteerinä. Mott, joka oli myös amerikkalainen metodistikirkon maallikkosaarnaaja, johti vuonna 1910 puhetta Maailman lähetystyökonferenssissa, joka oli uudenaikaisen protestanttisen lähetystyön ja uudenaikaisen protestanttisen ekumeenisen liikkeen alkupiste.
Mott toimi WSCF:n puheenjohtaja 1920–1928. Tässä tehtävässä hänen toimintakenttinään olivat lähetystyö, ekumenia sekä rauhatyö. WSCF:n suomalainen jäsenjärjestö on Suomen Kristillinen Ylioppilasliitto, SKY. Jotkut historioitsijat ovat pitäneet häntä omana aikanaan eniten matkustaneena ja yleismaailmallisesti hyväksytyimpänä kristittynä.
Eknomoksen taistelu
Eknomoksen taistelu käytiin Rooman valtakunnan ja Karthagon laivastojen välillä 256 eaa. Taistelupaikka oli Libyanmerellä Sisilian etelä-rannikolla lähellä Eknomos-vuorta. Karthagolaiset eivät pystyneet päihittämään alkumenestyksestään huolimatta roomalaisten corvuksia - entraussiltoja, jotka olivat jokaisen roomalaislaivan keulassa. Karthago hävisi taistelun ja sen laivasto oli poissa pelistä. Näin Rooman hyökkäysjoukot purjehtivat Välimeren yli Afrikkaan ilman vastarintaa.
Roomalaiset lähettivät Sisiliaan v. 264 eaa. joukkojaan auttamaan mamertiinejä, jotka olivat vallanneet Messanan kaupungin, mutta kärsivät sitten tappion Syrakusan johtajalle Hieronille. Myös Karthago oli lähettänyt kenraali Hannon johtamia joukkoja Sisiliaan, jossa ne taistelivat roomalaisia vastaan. Roomalaiset alkoivat rakentaa laivastoa tajutessaan, että Sisilian maasto oli erittäin vaikeakulkuista ja heidän tarvitsisi saada meren herruus päästäkseen nousemaan maihin Afrikkaan. He keksivät myös corvuksen - järeän entraussillan, jonka avulla pystyttiin sitomaan oma ja vihollisen laiva yhteen. Siinä olleen sillan kautta jalkaväki pystyi sitten etenemään vihollislaivaan.
Roomalaisilla oli 330 kaleeria, jotka suurimmaksi osaksi olivat viisisoutuja, mutta mukana oli myös ainakin 2 kuusisoutua ja lukuisia pienempiä aluksia. Lisäksi jokaisessa laivassa oli corvus. Miehiä oli yhteensä n. 140 000. Rooman laivasto jakautui neljään osastoon, joista 2 oli kiilamuodostelmassa, kolmas niiden takana ja neljäs suojasi selustaa.
Karthagolaisilla oli hieman enemmän eli 350 kaleeria, jotka olivat myös suurimmaksi osaksi viisisoutuja. Miehiä oli 150 000. Hamilkar järjesti laivansa leveään rivistöön, joka kääntyi rannikon puolella roomalaisten sivustaa kohti.
Taistelu alkoi, kun 2 ensimmäistä roomalaisosastoa hyökkäsi karthagon rivistöä vastaan ja perääntyi heti, vetäen vihollisen laivat mukanaan. Roomalaisten kolmas ja neljäs osasto joutuivat sitten äkkiä ankaran hyökkäyksen kohteeksi ja ne saarrettiin. Karthagolaiset eivät kuitenkaan olleet keksineet mitään vasta-aineita roomalaisten corvukselle, eivätkä näin pystyneet estämään niitä. Hamilkarin vetäydyttyä, Regulus ja Vulso palasivat auttamaan piiritettyä kolmatta ja neljättä osastoa. Taistelu jatkui sekavien yhteenottojen sarjana ja niissä jokaisessa roomalaiset osoittautuivat paremmiksi. Konsulit onnistuivat johtamaan laivojaan paremmin. Lopulta Hanno vetäytyi kärsittyään raskaita tappioita.
Rooman laivasto palasi taistelun jälkeen lepäämään Sisiliaan. Karthagon laivasto oli nyt lyöty ja maihinnousujoukot pääsivät rauhassa etenemään Afrikkaan.
Limmat
Limmat on Aarejoen sivujoki Sveitsissä. Joki on pituudeltaan 36,4 km. Limmat on viimeinen osa noin 140 kilometrin pituista Linth-Limmatin vesistöaluetta. Limmat saa alkunsa Zürichjärvestä 406 metrin korkeudessa ja laskee Aareen. Sihl on Limmatin pisin sivujoki.
Asukasluvultaan suurin kaupunki Limmatin varrella on Zürich, jonka keskustan läpi se virtaa.
Zürichinjärvi
Zürichinjärvi () on Zürichin, St. Gallenin ja Schwyzin kantoneissa sijaitseva järvi Sveitsissä. Se sijaitsee Zürichin kaupungista kaakkoon. Järvi saa pääosan vedestänsä Linthjoesta, joka saa alkunsa Glarusin Alpeilta. Järven vedet laskevat Limmatia pitkin Aareen ja edelleen Reiniin.
Zürichinjärvi on pinta-alaltaan noin 89 neliökilometrin suuruinen ja sen suurin syvyys on 143 metriä. Järvi sijaitsee noin 406 metriä merenpinnan yläpuolella. Sen rantakaupungeista suurimpia ovat Zürich ja Rapperswil-Jona.
Punaposkipeippo
Punaposkipeippo ("Uraeginthus bengalus") on pieni afrikkalainen varpuslintu.
Linnun pituus on noin 12,5–13 cm. Juhlapukuinen koiras on hyvin värikäs: yläpuoli on yhtenäisen ruskea, alapuoli, naama, pyrstö ja yläperä ovat siniset, maha keltainen ja kummallakin poskella on punainen laikku. Naaras on muuten samanlainen mutta siltä puuttuvat punaiset poskilaikut ja puku on himmeämmän värinen.
Punaposkipeippo elää Afrikassa Saharan eteläpuolella: lännessä Senegalista itään Etiopiaan ja Eritreaan sekä etelässä Sambiaan ja Tansaniaan. 1960-luvun puolimaissa laji siirrettiin Egyptin pohjoisosiin mutta se ei menestynyt eikä myöhempiä havaintoja ole. Lajin esiintymisalueen laajuus on noin 7,7 miljoonaa neliökilometriä ja sen kanta on elinvoimainen. Laji on istutettu myös Havaijille ja se on yleinen häkkilintu.
Kuivat savannit ja heinäarot sekä viljelysmaat, esikaupunkien puutarhat ja puistot.
Pesä on kudottu ruohonkorsista ja lehdistä puun tai pensaan oksalle ja siinä on sisäänkäynti sivulla. Käyttää myös vanhoja "Ploceus"-suvun pesiä. Naaras munii tavallisesti 4 tai 5 valkoista munaa. Haudonta-aika on noin 13 päivää ja poikaset ovat lentokykyisiä noin 20 päivän ikäisinä.
Siemenet ja vilja sekä hyönteiset, erityisesti termiitit.
Kotkan konserttitalo
Kotkan konserttitalo on Kotkassa sijaitseva vuonna 1907 valmistunut jugend-tyylinen rakennus, jonka suunnittelivat Eliel Saarinen ja Herman Gesellius. Rakennus toimii Kymi Sinfoniettan konserttitalona ja Kotkan kulttuuriasiainkeskuksen päätoimipaikkana. Rakennuksessa on myös Kotkan sosiaalidemokraattisen työväenyhdistyksen toimitiloja sekä ravintola- ja kokoustiloja.
Kotkan konserttitalo on alun perin Kotkan Työväenyhdistyksen työväentaloksi rakennuttama. Kotkansaarelle Keskuskadun ja Kotkankadun kulmaukseen noussutta taloa rakennettiin suurelta osin talkootyönä ja kustannussyistä alkuperäisiin suunnitelmiin kuulunut Keskuskadun puoleinen siipi jäi osittain rakentamatta. Rakennuksessa pidettiin Venäjän sosiaalidemokraattisen puolueen kokous vuonna 1907, johon osallistui muun muassa Vladimir Lenin. Jatkosodassa heinäkuussa 1941 rakennus vaurioitui pahoin pommituksessa ja sitä jälleenrakennettiin 1940-luvun lopulta 1950-luvulle. Kotkan sosiaalidemokraattinen työväenyhdistys myi 1980-luvulla kiinteistöstä puolet Kotkan kaupungille, jonka jälkeen rakennus peruskorjattiin mahdollisimman paljon alkuperäiseen asuunsa ja juhlasali kunnostettiin 463-paikkaiseksi konserttisaliksi.
Kimmo Liskomäen Pitkät Kalsarit
Kimmo Liskomäen Pitkät Kalsarit on vuonna 2002 perustettu punkpoprockia ja ramopunkia soittava yhtye. Se julkaisi vuoden 2004 alussa debyyttialbuminsa "Kimmo Liskomäen Pitkät Kalsarit". Alkuvuonna 2005 Woimasointu julkaisi yhtyeen toisen albumin "Liskoelämää". Yhtyeen kappale ”Sankari duunissa” oli mukana Woimasoinnun vuonna 2005 julkaisemalla kokoelma-albumilla "1-2-3-4!". Yhtyeen kolmannen albumin "Perustuu tositapahtumiin" julkaisi Rocket Records kesäkuussa 2008.
Yhtye on kotoisin Helsingin Lauttasaaresta, jossa asuvat Kimmo ja Juhani Liskomäki. Saari asuu Helsingin Kalliossa, Backman Espoossa ja Iso-Jarnold Juvalla.
Banjo Boy
Banjo Boy on vuonna 1995 julkaistu Jan & Kjelden kokoelmalevy.
Urve Tiidus
Urve Tiidus (o.s. Uussaar, s. 6. kesäkuuta 1954 Kuressaari) on virolainen toimittaja ja poliitikko. Hän on toiminut Kuressaaren pormestarina 18. marraskuuta 2005 lähtien. Hän on toiminut Viron pisteidenantajana Eurovision laulukilpailussa vuosina 1994 ja 1998.
Tiidusista tuli Viron kulttuuriministeri, kun hänen edeltäjänsä Rein Lang erosi kulttuurilehti Sirpin ympärillä velloneen kohun vuoksi.
Tiger Rag (albumi)
Tiger Rag on vuonna 1996 julkaistu Jan & Kjelden kokoelmalevy.
Anne Heche
Anne Celeste Heche (s. 25. toukokuuta 1969 Aurora, Ohio) on yhdysvaltalainen Daytime Emmy -palkittu näyttelijä sekä ohjaaja ja käsikirjoittaja. Hän on pääroolissa MTV3-kanavalla nähtävässä "Teoria miehistä" -sarjassa.
Heche aloitti näyttelijän uransa heti valmistuttuaan High Schoolista ja muutti Aurorasta New Yorkiin. Ensimmäinen rooli oli televisiosarjassa "Another World", jossa hän näytteli vuosina 1987–1991 voittaen muun muassa Daytime Emmyn vuonna 1991. Anne Heche on nähty sivuroolissa myös tunnetussa "Ally McBeal" -sarjassa.
Heche lainasi ääntään ensimmäisen kerran animaatioelokuvaan "", jossa hän ääninäytteli Lois Lanea.
Anne Hechen suhde koomikko Ellen DeGeneresiin vuosina 1997–2000 herätti paljon huomiota. Vuosina 2001–2007 Heche oli naimisissa kuvaaja Coleman Laffoonin kanssa. Heidän poikansa Homer syntyi vuonna 2002. Nykyään Anne Heche seurustelee Teoria miehistä -sarjassa näyttelevän James Tupperin kanssa. He saivat ensimmäisen yhteisen lapsensa Atlas Heche Tupperin maaliskuussa 2009.
Viron sosialistisen neuvostotasavallan vaakuna
Viron SNT:n vaakuna () oli miehitetyn Viron alueelle perustetun Viron sosialistisen neuvostotasavallan tunnus. 
Vaakuna otettiin virallisesti käyttöön 1. lokakuuta 1940.
Vaakunan symboleina on sirppi ja vasara nousevan auringon säteissä sekä kehyksenä havupuunoksasta ja rukiintähkästä muodostettu seppele, johon on kiedottu punainen nauha teksteillä "Eesti NSV" () sekä Neuvostoliiton tunnuslause: ”Kaikkien maiden proletaarit, liittykää yhteen!” viroksi ja venäjäksi. Vaakunan yläosassa on kultareunuksinen punainen tähti.
Viron SNT:n vaakuna oli käytössä 7. elokuuta 1990 asti, jolloin käyttöön otettiin aiempi Viron vaakuna. Maa palautti itsenäisyytensä Neuvostoliitosta 20. elokuuta 1991 ja vaakuna virallistettiin 6. huhtikuuta 1993.
Tingelingeling My Banjo Sings
Tingelingeling my banjo sings on vuonna 1996 julkaistu Jan & Kjelden kokoelmalevy.
Jules Bourcier
Jules Bourcier (1797 Cuisery, Saône-et-Loire, Ranska – 9. maaliskuuta 1873 Batignolles, Pariisi) oli ranskalainen lintutieteilijä.
Bourcier oli kolibrien ("Trochilidae") asiantuntija, joka kuvaili suuren määrän uusia lajeja ja alalajeja, joko yksin tai muiden lintutieteilijöiden, kuten Adolphe Delattre tai Étienne Mulsant, kanssa.
Bourcier toimi Ranskan konsulina Ecuadorissa vuosina 1849–1850.
Hänen kunniakseen on nimetty kalpaerakkokolibri ("Phaethornis bourcieri") ja kardinaaliseppä ("Eubucco bourcierii").
Äijänsuon stadion
Äijänsuon stadion on Rauman kaupungin pääasiallinen jalkapalloareena. Stadion sijaitsee aivan Äijänsuon jäähallin kupeessa. Se on raumalaisten Pallo-Iirojen sekä FC Rauman kotikenttä. Se oli myös amerikkalaisen jalkapallon seura Sea City Stormin kotikenttä.
Stadionin yleisöennätys on 1 278, joka syntyi 30. lokakuuta 2003 ottelussa Pallo-Iirot–GBK. Kokonaiskapasiteetti on 2 000, joista katettuja istumapaikkoja 500.
Äijänsuon stadionin kenttänä on kolmannen sukupolven lämmitetty tekonurmi. Pääkatsomo on betonirakenteinen ja vetää noin 2 000 katsojaa.
Tollonjoki
Tollonjoki ( tai Толлорека, "Tolloreka") on Vuokkiniemen kylähallinnon alueeseen kuuluva kylä Karjalan tasavallassa Venäjällä.
Tollonjoki on linnuntietä noin seitsemän kilometriä Vuokkiniemen kirkonkylästä etelään sijaitseva kylä. Varsinaiseen Tollonjoen kylään on luettu kuuluvaksi Ortjontermä, Tollontermä, Kusmasentermä ja Hukkalantermä, jota vastapäätä oli asuttu Suari kohdassa, jossa Tollonjoki levittäytyy Ypänkijärveksi. Kylän keskus oli Tollontermä, missä sijaitsivat mm. koulu, yhteiset aitat ja hautausmaa.
Muita alueita, jotka usein on luettu kuuluvan Tollonjokeen ovat Lokinantermä, Virrantermä, Nekkalantermä ja Ontrosentermä Vuokkiniemen ja Tollontermän välillä sekä kyläkeskuksesta etelään sijaitsevat Kaurosentermä ja viimeinen Tollonjokeen lukeutuva kylänosa Livojärvi.
Vuokkiniemen Tollonjoen kylän asutus muodostui läntisessä Vienan Karjalassa harvinaiseen tapaan joenvarsikyläksi.
Tollonjoen nimen synnystä on olemassa legenda, joka karjalan kielellä on seuraava: "Kaksi miestä kävelöy, vassakkah tullah. Siitä toini kysyy: "A mihipä olet mänössä?" - "Tänne mie mänen tollotan".
Tollonjoki oli asuttu kylä lähes koko jatkosodan ajan. Sodan loppupuolella kylän väestö muutti asumaan Vuokkiniemen kylään lisääntyneen partisaanivaaran vuoksi. Sodan jälkeen kylä asutettiin jälleen. Tollonjoen kylä autioitui lopullisesti 1960-luvulla, kun neuvostohallinto julisti sen monien muiden kylien tapaan perspektiivittömäksi. Sen jälkeen kylän peltoja on hyödynnetty lähinnä heinänteossa.
Nykyisin Tollonjoella on joitakin kesäasuntoja, kalanviljelylaitos ja nähtävyytenä Kostamus–Vuokkiniemi-tien varrella kylän hautausmaa eli vienankarjalaksi "kalmismua". Hautausmaa on perinteiseen vienankarjalaiseen tapaan luonnontilassa, sillä vanhan uskomuksen mukaan hautausmaalla ei saanut katkaista risuakaan, eikä niitä sen vuoksi hoidettu.
Tollonjoen tunnettuja runonlaulajia ja kansanperinteen osaajia karelianismin alkuajoilta lähtien on useita. Yksi ensimmäisistä oli Tollon Kauro eli Tenesseini Kauro (Kauro Denisoff). Muita ovat olleet mm. Anni Bogdanov (o.s. Remsujev), Onuhrie Rettijev ja Tenesseini Anni (Denisov) sekä Iro Remsu (1879–1971) ja Mari Remsu (1893–1978). Remsun serkukset Iro ja Mari on haudattu Boråsiin, Ruotsiin, jonne jatkosodan jälkeen siirtyi useita vienankarjalaisia pakolaisia punaisen Valpon ja palautusten pelossa.
Tsukuyomi
Tsukuyomi () tai Tsukiyomi () on japanilaisessa mytologiassa ja sittemmin šintolaisuudessa esiintyvä kuun jumala.
Tsukuyomi on luojajumala Izanakin lapsi, joka on syntynyt Izanakin oikeasta silmästä. Hän asuu taivaassa ja hallitsee kuuta ja yötaivasta. Hän jakaa taivaan siskonsa Amaterasun eli Auringon jumalattaren kanssa.
Amaterasu oli vihoissaan veljellensä, kun Tsukiyomi oli tappanut ruuan jumalatar Ukemochin. Amaterasu oli kerran esittänyt Tsukuyomille kutsun Ukemochin juhliin. Jumalatar oli laittanut ruoan kääntymällä ensin mereen päin ja sylkemällä suustaan kalan, sitten kääntämällä kasvonsa metsään päin ja oksentamalla riistaa sekä lopuksi yskäisten kulhollisen riisiä kulholle. Tsukuyomi piti näkyä vastenmielisenä ja tapa, jolla ruoka oli tehty oli hänestä huonotapainen, joten Tsukuyomi tappoi Ukemochin.
Amaterasu sai pian tietää, mitä oli tapahtunut, ja muutti toiselle puolelle taivasta, koska ei suostunut enää katsomaan Tsukuyomiin. Tästä syystä päivä ja yö eivät ole koskaan yhtä aikaa.
Music in Motion
Music in Motion on Amy Diamondin kolmas levy, joka julkaistiin Suomessa 28. marraskuuta 2007.
Hämäläis-Osakunnan Laulajat
Hämäläis-Osakunnan Laulajat, HOL, on vuonna 1929 perustettu Suomen vanhin akateeminen sekakuoro. Kuoro esittää musiikkia laidasta laitaan ottaen vaikutteita eri aikakausista ja tyylilajeista. Kuorossa on noin 45 laulajaa, joista suurin osa on Helsingin yliopiston opiskelijoita. HOL on musiikillinen koti myös monelle ulkomaalaiselle opiskelijalle. Viime vuosina HOL on kantaesittänyt ahkerasti nimikkosäveltäjiensä Alex Freemanin ja Matthew Whittallin sekakuoroteoksia. Kuoro esiintyy säännöllisesti niin Helsingissä, Hämeessä kuin ulkomaillakin. Syksystä 2000 lähtien kuoroa on johtanut Esko Kallio.
80-vuotisjuhlavuonnaan 2009 HOL julkaisi kuudennen äänilevynsä "Lehdellä - Among the Leaves", joka koostuu pääosin tuoreen kuoromusiikin ensiäänityksistä. Säveltäjinä levyllä ovat Jarmo Parviainen (1928-1994), Juho Miettinen (s. 1978), Alex Freeman (s. 1972) ja Matthew Whittall (s. 1975). "Lehdellä" valittiin Vuoden kuorolevyksi 2009 ja oli ehdolla Emma-palkinnon saajaksi sarjassa Klassinen albumi.
HOL:n tuorein äänilevy on toteutettu yhteistyössä Helsingin kaupunginmuseon kanssa. "Ajan aallot - sekakuoromusiikkia romantiikan ajan Helsingistä" sisältää unohtunutta varhaista suomalaista sekakuoromusiikkia Fredrik Paciuksen lauluista 1840-luvulta Oskar Merikannon kuoroteoksiin 1900-luvun alkuvuosilta.
Vuoden 2009 Tampereen Sävel -kuorokatselmuksessa Hämäläis-Osakunnan Laulajat sai korkeimman mahdollisen arvostelun eli kolme kultaleimaa.
Charles Henri Frédéric Dumont de Sainte-Croix
Charles Henri Frédéric Dumont de Sainte-Croix (27. huhtikuuta 1758 Oisemont Ranska – 8. tammikuuta 1830 Pariisi) oli ranskalainen lintutieteilijä.
Hänen isänsä oli Jean Charles Nicoles Dumont de Sainte-Croix (k. 1798). Hän oli juristi ja toimi Pariisissa asianajajana ennen kuin hänestä tuli oikeusministeri. Vuosina 1804–1830 hän laati lintutieteellisiä kirjoituksia "Dictionnaire des sciences naturelles'iin", jota toimitti Frédéric Cuvier (1773–1838). Hän oli René-Primevère Lessonin (1794–1849) appi.
Dumont tutki kolibreja ("Trochilidae") ja nimesi ainakin sahanokkakolibrin ("Ramphodon naevius"). Hän nimesi myös australianisojalan ("Megapodius reinwardt"). Hänen kunniakseen on nimetty kultanaamamaina ("Mino dumontii").
Ahimelek
Ahimelek (, ) tarkoittaa hepreaksi veljeni on kuningas; kuninkaan veli.
Bing Bang (Time to Dance)
”Bing Bang (Time to Dance)” on singleversio lastenohjelman "Lazy Town" kappaleesta ”Bing Bang”.
Alkuperäinen versio laulusta nähtiin jokaisen Lazy Town -jakson lopussa, Stephanien (Julianna Rose Mauriello) laulamana.
Single julkaistiin Isossa-Britanniassa 27. lokakuuta 2007 digitaalisena tallenteena ja CD-levynä viikko sen jälkeen.
10. joulukuuta se oli neljäntenä Britannian singlelistalla.
Matti Läheniemi
Matti Erikinpoika Puputti Läheniemi (2. marraskuuta 1861 Räisälä – 12. helmikuuta 1942 Räisälä) oli suomalainen radikaali talonpoikaispoliitikko. Läheniemi aloitti poliittisen toimintansa autonomian ajan Suomessa ja hän joutui usein konflikteihin suuriruhtinaskunnan viranomaisten kanssa. Läheniemellä oli 1900-luvun alussa yhteyksiä mm. aktivisteihin, jääkäriliikkeeseen ja radikaaliin vasemmistoon. 1920-luvulla Läheniemi oli Karjalan talonpoikien liikkeen ja Talonpoikaiskansan puolueen keskeisin vaikuttaja.
Läheniemen vanhemmat olivat Läheniemen taloon kotivävyksi tullut Mikko Puputti ja Katrina Matintytär Lavonen. Hän suoritti 1875–1877 kahdessa vuodessa kansakoulun oppimäärän ja palveli sitten 1878–1881 Suomen kaartissa yleten reservin vänrikiksi. Räisälän säätyläiset eivät hyväksyneet talonpoikaisen Läheniemen seurustelua entisen opettajansa ja tulevan vaimonsa Anna Maria Strengin kanssa ja tästä saivat alkunsa hänen yhteenottonsa virkavallan kanssa.
Autonomian aikana Läheniemi oli usein riidoissa tsaarin edustajien kanssa, ja hänen väitettiin kannattaneen jopa terroritekoja näitä vastaan. Osallistumisestaan niin sanottuihin "Räisälän rettelöihin" Läheniemi sai vankeustuomion. 1900-luvun alussa Läheniemi oli poliittisesti lähellä Venäjän sosialistivallankumouksellisia. 1906 hän oli perustamassa Karjalan kansan mahti -järjestöä, joka oli eräänlainen Punakaartien ja Voimaliiton välimuoto. Läheniemi nousi järjestön johtajaksi, kun voimaliittolaiset hylkäsivät sen, mitä perusteltiin liian radikaaleilla toimintatavoilla.
Läheniemi oli perustamassa kotikuntansa Maalaisliittoa, mutta hän erkani puolueesta pian. Eduskuntavaaleissa 1907 Läheniemi yritti päästä Suomen sosialidemokraattisen puolueen listalle, mutta hänet torjuttiin. Niinpä hän oli ehdokkaana kolmen henkilön Totuus perii maan -vaaliliitossa, jonka menestys jäi vaatimattomaksi.
Vaikka Läheniemellä oli paljon yhteyksiä vasemmistolaisiin, hän oli sisällissodassa mukana valkoisten puolella. Läheniemi oli perustamassa Räisälän suojeluskuntaa. Monet kuitenkin suhtautuivat Läheniemeen epäillen johtuen miehen menneisyydestä. Sodan aikana Läheniemi riitautui vihaamiensa ruotsinkielisten upseerien kanssa niin sanotussa Kiviniemen kapinassa, ja hän joutui vetäytymään sivummalle. Läheniemen irtautumista edisti myös hänen jääkäripoikansa Veikko Matti Läheniemen kuolema.
1920-luvulla Läheniemi pyrki edistämään talonpoikien asiaa perustamalla vuodenvaihteessa 1926–1927 Talonpoikaiskansan puolueen, jota edelsi eduskuntavaaleihin 1924 osallistunut Talonpoikain vaaliliitto. Vaaleissa 1927 puolue sai 1 341 ääntä (0,15%). Läheniemeläisiksi kutsuttu yhteenliittymä osallistui kehnolla menestyksellä myös vuosien 1929 ja 1933 vaaleihin.
Tutkija Matti Lackmanin mukaan Läheniemen ajattelussa oli populistisia ja anarkistisia piirteitä. Läheniemi vastusti kiivaasti kaikenlaisia herroja, ja hän oli aina oppositiossa hallintoa vastaan. Läheniemi oli köyhän kansan ja erityisesti talonpoikien etujen puolustaja.
Römerberg
Römerberg on keskiaikainen raatihuoneentori ja vanhankaupungin keskus Frankfurt am Mainissa. Se sijaitsee noin 200 metriä itään kaupungin tuomiokirkosta. Aluetta on asutettu neoliittiselta kaudelta lähtien. Roomalaisella ajalla se oli sotilaallisesa käytössä ja varhaiskeskiajalla siellä sijaitsi merovinkinen kuninkaankartano. Römerbergin itäistä osaa kutsutaan myös nimellä "Samstagsberg".
Römerbergin historiallinen rakennuskanta tuhoutui vuonna 1944 Ison-Britannian ilmavoimien ilmapommituksissa. Nykyiset rakennukset alueella on jälleenrakennettu enemmän tai vähemmän alkuperäisilmettä kunnioittaen.
Aukion länsilaidalla sijaitsee Frankfurtin historiallinen raatihuone, "Römer". Eteläistä laitaa hallitsee varhaisgoottilainen kirkko Alte Nikolaikirche ja Frankfurtin historiallisen museon moderni sisäänkäyntirakennus. Itälaidan rakennukset on rakennettu vuosina 1981–1984 historiallisten esikuvien mukaan.
Aukiolla sijaitsee myös Gerechtigkeitsbrunnen, oikeudenmukaisuuden lähde, jota koristaa roomalaisen mytologian oikeuden jumalatar Justitia.
Jan &amp; Kjeld
Jan & Kjeld on tanskalainen lauluduo jonka tunnetuimpia menestyskappaleita oli Banjo boy vuonna 1960
jonka myös Eero ja Jussi & The Boys lauloivat suomeksi. Heidän soittiminaan oli banjot.
LazyTown – The Album
LazyTown – The Album on soundtrackalbumi, joka sisältää kappaleita yhdysvaltalais-islantilaisesta lastenohjelmasta Lazy Townista. Se julkaistiin Yhdysvalloissa 16. elokuuta 2005 ja Isossa-Britanniassa 6. marraskuuta 2006.
”Bing Bang (Time to Dance)” julkaistiin Isossa-Britanniassa 27. marraskuuta 2006 digitaalisena tallenteena ja CD-levynä viikkoa myöhemmin 4. joulukuuta 2006.DVD:llä on myös Sportacus-peli.
Lintutyttö ja mies joka seurasi aurinkoa
Lintutyttö ja mies joka seurasi aurinkoa (, 1996) on Velma Wallisin kirjaama Alaskan athabasca-intiaanien legenda. Kirja kertoo Daagoosta ja Lintutytöstä, jotka tapaavat. Lintutyttö on itsenäinen nuori nainen, joka ei halua ryhtyä vaimoksi, vaikka hänen perheensä pakottaa. Kirja on ilmestynyt suomeksi Liken kustantamana vuonna 1998.
Hans von Berlepsch
Hans Hermann Carl Ludwig von Berlepsch (29. heinäkuuta 1850 Fahrenbach–27. helmikuuta 1915 Witzenhausen) oli saksalainen lintutieteilijä ja kreivi.
Hansin isä täytti itse lintuja ja opetti pojalleen tämän taidon. Hans teki itselleen pienen täytettyjen lintujen kokoelman. 1870-luvulla hän joutui sotaan ja hänestä tuli husaari ja myöhemmin luutnantti.
Berlepsch opiskeli eläintiedettä Hallen, Leipzigin ja Zürichin yliopistoissa. Opintojen päätyttyä hänen isänsä kustansi hänelle loman Englannissa. 31-vuotiaana hän avioitui ja sai useita lapsia. Isänsä kuoltua hän peri suvun linnan Schloß Berlepschin Witzenhausenin lähistöllä.
Hän käytti perimällä saamaansa varallisuutta tukemalla lintujen keräilijöitä Etelä-Amerikassa, mukaan lukien Jan Kalinowski ja Hermann von Ihering. Hänen yli 55 000 linnun kokoelmansa myytiin Senckenbergin luontomuseoon Frankfurt am Mainissa hänen kuolemansa jälkeen.
Berlepsch tutki muun muassa kolibreja. Hän nimesi 300 uutta lintulajia tai alalajia. Hänen kunniakseen on nimetty nokitinami ("Crypturellus berlepschi"), kuparitöpökolibri ("Chaetocercus berlepschi"), töpömuura ("Myrmeciza berlepschi"), harlekiinimuura ("Rhegmatorhina berlepschi"), amazonianpalloluura ("Hylopezus berlepschi"), metsäkanastero ("Asthenes berlepschi"), ruskoselkäkanastero ("Thripophaga berlepschi"), palmuorneero ("Berlepschia rikeri") ja punavyötangara ("Dacnis berlepschi").
Berlepschin tutkimusten perusteella kehitettiin maljamainen linnunpönttömalli "berlepscher Nisthöhle", jonka pohjassa oli pieni reikä. Se vastasi lahoa puunydintä, siitä valui kosteus pois.
Ninoy Aquinon kansainvälinen lentoasema
Ninoy Aquinon kansainvälinen lentoasema ( on toinen Metro Manilan kansainvälisistä lentoasemista. Diosdado Macapagalin kansainvälinen lentoasema toimii lähinnä Manilasta toimivien halpalentoyhtiöiden tukikohtana.
Lentoasema sijaitsee noin 7 kilometrin päässä etelään Metro Manilan keskustasta ja lounaaseen alueen liike-elämän keskuksesta Makatista.
Vuonna 2012 lentoaseman kautta kulki 31,5 miljoonaa matkustajaa. Lentoasema on maailman 34. suurin matkustajamäärällä mitattuna.
Ensimmäinen Manilaa palvellut lentoasema avattiin heinäkuussa 1937 Yhdysvaltojen Kauko-Idän ilmavoimien päätukikohtana toimineessa Nielson Fieldissä nykyisin Makatin alueella. Vuonna 1948 tapahtuneen Yhdysvaltojen vetäytymisen myötä lentoasema siirrettiin nykyiselle sijainnilleen Villamorin lentotukikohtaan, jota silloin kutsuttiin Nichols Fieldiksi. Alkuperäinen rakennus sijaitsi nykyisen NAIA-2 terminaalin kohdalla. Vuonna 1981 tulipalo tuhosi suuren osan lentoaseman terminaalirakennuksesta ja sen tilalle rakennettiin uusi. 17. elokuuta 1987 lentoasema sai nykyisen nimensä, jolla haluttiin kunnioittaa filippiiniläistä senaattoria Benigno Aquino nuorempaa, jonka lempinimi oli "Ninoy". 21. elokuuta 1983 Ferdinand Marcosin presidenttikaudella entinen senaattori Ninoy salamurhattiin lentoasemalla hänen ollessaan palaamassa maahan Yhdysvalloissa viettämästään vapaaehtoisesta maanpaosta. Murha johti Marcosin syrjäyttämiseen vallasta ja Ninoyn vaimon Corazon Aquinon nousuun presidentiksi.
Suunnitelma lentoaseman laajentamiseksi valmistui vuonna 1989. Lentoasemalle päätettiin rakentaa kaksi uutta terminaalia ja vuonna 1998 valmistuivat sekä NAIA-2 että NAIA-3.
Philippine Airlines ja sen tytäryhtiö Air Philippines käyttävät yksinoikeudella NAIA-2 terminaalia. Kaikki muut lentoyhtiöt toimivat NAIA-1 terminaalista. Jo vuonna 1991 NAIA-1 oli liian pieni ja kasvaneen matkustajamäärän myötä tilanne on muuttunut jatkuvasti pahemmaksi ja useat lentoyhtiöt ovat lopettaneet lennot Manilaan terminaalin huonon kunnon vuoksi. Vuonna 1997 Filippiinien hallitus hyväksyi suunnitelman uuden terminaalin rakentamiseksi. Terminaalin oli määrä valmistua vuonna 2002, mutta teknisten ja juridisten ongelmien johdosta valmistuminen on viivästyi ja se avattiin rajoitetusti maan sisäiselle liikenteelle vasta 22. heinäkuuta 2008. Cebu Pacific -lentoyhtiön kansainväliset lennot siirtyivät terminaaliin elokuun alusta 2008.
United Buddy Bears
United Buddy Bears tarkoittaa 150 karhupatsasta, joista jokaisen on maalannut taiteilija eri YK:n jäsenmaasta maan oman tyylin mukaisesti. Karhut seisovat käsi kädessä, minkä on tarkoitus kuvata yhteisymmärrystä kansojen ja kulttuurien välillä. Jokainen karhu on koristeltu tyylillä, joka heijastaa kunkin yksittäisen taiteilijan kotimaata.
Berliinissä järjestettiin vuonna 2001 "Open-Air-Galerie", jossa oli useampia satoja oikeankokoisia karhupatsaita. Tämän tapahtuman pohjalta kehittyi idea nimeltä United Buddy Bears.
Eva ja Klaus Herlitz halusivat pystyttää Berliiniin teoksen, joka muistuttaa kansainvälisestä yhteisymmärryksestä. Heidän ajatuksensa toteutui vuonna 2002 Saksan ulkoministeriön ja monien Yhdistyneiden kansakuntien tunnustamien maiden suurlähetystöjen avustuksella. Taideteos koostui 125:stä piirissä seisovasta karhupatsaasta, jotka pitävät toisiaan kädestä. Teos oli viisi kuukautta esillä Brandenburgin portin viereisellä aukiolla. Yli 1,5 miljoonaa ihmistä näki "United Buddy Bears" -näyttelyn ensimmäisen vuoden aikana. Peter Ustinovin lehdistötilaisuudessa Berliinissä kutsuman loppuhuutokaupan tuloksena UNICEF sai noin 200 000 euroa.
"United Buddy Bears" -teos sai kutsuja moniin maailman metropoleihin. Taiteilijat kaikkialta maailmasta alkoivat suunnitella uusia karhuja. Vuosien 2002 ja 2003 Berliinin näyttelyiden jälkeen taideteos on kiertänyt kaikilla viidellä mantereella, muun muassa:
Seuraavia näyttelyjä on suunniteltu muun muassa Roomaan, Guatemalaan, Lontooseen, Singaporeen ja useampaan eri kaupunkiin USA:ssa.
Näyttely on saanut tukea tunnetuilta UNICEFin hyväntahdonlähettiläiltä kuten Sir Peter Ustinovilta, Jackie Chanilta ja Mia Farrowilta). Saksan presidentti Horst Köhler, Japanin pääministeri Junichiro Koizumi, Australian presidentti John Howard sekä Egyptin presidentin puoliso lady Suzanne Mubarak ovat kaikki osaltaan tukeneet näyttelyjen järjestämistä.
Jokaisen 150 karhusta on maalannut erimaalainen taiteilija. 
Tähän mennessä hankkeeseen on osallistunut yli 300 taiteilijaa kaikkialta maailmasta. Joka kerta kun maa päättää luovuttaa uuden karhun, vanha karhu huutokaupataan lasten avustusjärjestön hyväksi. 
Suomalainen Mirka Raito on koristellut jo kaksi "United Buddy Bearsia" Suomen osalta. Ensimmäinen karhu huutokaupattiin UNICEFin hyväksi vuonna 2002. Toinen karhu ollut vuodesta 2003 maailmankiertueella ja on siten kiertänyt näytteillä jo viidessä maanosassa.
Näyttelyn on avannut säännönmukaisesti kunkin kaupungin kaupunginjohtaja - tai usein myös maan presidentti.
Buddy Bear -karhujen tuotolla tuetaan paikallisia lastensuojelujärjestöjä eri puolilla maailmaa. UNICEF ja muut lastensuojelujärjestöt ovat tähän mennessä saaneet lahjoituksina ja huutokauppatuottoina yli 2,3 miljoonaa euroa.
Swatch Group
Swatch Group on sveitsiläinen yritys. Se on maailman suurin kellovalmistaja, jonka liikevaihto on noin 9 mrd. Sfr . Yritys syntyi vuonna 1983, kun kaksi sveitsiläistä kellovalmistajaa, ASUAG ja SSIH, yhdistyivät. Yrityksen nimeksi tuli "SMH Swiss Corporation for Microelectronics and Watchmaking Industries Ltd". Nykyisen nimensä se otti käyttöön vuonna 1998.
Swatch Groupiin kuuluvat seuraavat kellomerkit:
Töpömuura
Töpömuura ("Sipia berlepschi") on eteläamerikkalainen varpuslintu. Laji on saanut tieteellisen nimensä saksalaisen lintutieteilijä Hans von Berlepschin kunniaksi. Töpömuura luettiin toisinaan sukuun "Myrmeciza".
Töpömuuralla on lyhyt pyrstö, josta se on saanut suomenkielisen nimensä alkuosan.
Töpömuura elää Kolumbiassa ja Ecuadorissa. Lajin elinalueen laajuus on noin 56 000 neliökilometriä ja sen kanta on elinvoimainen.
Alavien maiden sademetsät.
Töpömuura syö muurahaisia (mistä se on saanut suomenkielisen nimensä loppuosan).
TaleSpin (videopeli)
TaleSpin on Capcomin vuonna julkaisema ammuntapeli Nintendo Entertainment System-konsolille. Peli perustuu Disneyn piirrossarjaan "Pilipalipilotit".
Samanniminen peli on julkaistu myös Game Boy, Sega Mega Drive, Sega Game Gear ja PC Engine-pelikonsoleille, joissa on jotakin erilaista muiden konsoleiden peleihin verrattuna.
Huhtikuussa 2017 pelin NES-versio julkaistiin Microsoft Windowsille, PlayStation 4:lle ja Xbox Onelle osana "The Disney Afternoon Collection" -kokoelmaa.
Baloo-karhu hakee asiakkaiden lastia lentokoneellaan Ilmarilla. Ongelmia matkan aikana tuottaa Rosvo-Rudolf Don Karnage ilmapiraattijoukkoineen, jotka yrittävät estää Baloota toimittamasta sitä perille.
Paulie
Paulie (tunnetaan myös nimellä "Paulie – Puhuva papukaija") on yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1998. Se kertoo 
papukaijasta, joka osaa puhua enemmän kuin olisi välttämättä tarpeen. Puhekyky johdattaa Paulien moniin hankaluuksiin, mutta tämä myös selviää kommelluksista puheen keinoin.
Elokuva alkaa, kun venäläinen Misha Vilyenkov (Tony Shalhoub) pääsee U.S.A.:ssa töihin tutkimuslaitokseen siivoojaksi ja kuulee laulua kellarista. Hän huomaa, että kellarissa surkeassa häkissä on pieni papukaija. Misha ystävystyy Paulie-papukaijan kanssa, ja Paulie alkaa kertoa tarinaa elämästään ja miten päätyi kurjaan häkkiin pimeään kellariin.
Paulien tarina alkaa, kun tämä saapuu Alweatherien perheeseen, jossa linnun omistajaksi tulee pieni Marie-tyttö (Hallie Kate Eisenberg). Mariella on paha änkytysongelma, mutta Paulien avulla tyttö opettelee puhumaan kunnolla. Äidin ja isän mielestä Paulien puhe on Marien mielikuvituksen tuotetta, ja linnusta luovutaan.
Monien eri henkilöiden ja kommelluksien kautta Paulie päätyi tutkimuslaitokseen jossa se lopuksi hylättiin kellarin pimeyteen. Misha vapauttaa Paulien häkistä ja lähtee tämän kanssa etsimään Paulien rakkauden kohdetta: Marie-tyttöstä.
Hellcity 13 (albumi)
Hellcity 13 on Hellcity 13 -yhtyeen debyyttialbumi vuodelta 2007.
Amazonianamatsoni
Amazonianamatsoni ("Amazona ochrocephala") on amatsonien sukuun kuuluva papukaija.
Amazonianamatsoni on suurimmaksi osaksi vihreä, keskikokoinen papukaija. Sillä on muiden amatsonien tapaan lyhyt pyrstö ja vahva nokka.
Pään väritys linnulla on yksinkertainen: vihreän höyhenyksen seassa on otsan kohdalla yksilöllinen läikkä keltaista höyhenystä. Silmänympärykset ovat kaljut ja valkoiset. Nokan väri vaihtelee alalajin mukaan musta-oranssi kirjavasta luun väriseen.
Amazonianamatsonin vanha nimitys on keltaotsa-amatsoni, ja sillä nimellä se nykyäänkin tunnetaan. Myös englannin kielessä sillä on monia nimityksiä, nykyinen on Yellow-crowned Parrot, vanhoja mm. Yellow-crowned Amazon ja Yellow-fronted Amazon.
Suomessa amazonianamatsoni on yksi yleisimmistä lemmikkiamatsoneista.
Ylä-Urpala
Ylä-Urpala eli Torfjanovka () on maaseututaajama Venäjällä Suomen rajan tuntumassa, Leningradin alueen Viipurin piirin Tienhaaran kunnassa. Asukasluku on noin 300 (2008).
Ylä-Urpalassa sijaitsee Helsingin ja Pietarin välisen E18-tien rajanylityspaikan Venäjän puoleinen raja-asema, noin 3 km Suomen Vaalimaan raja-asemasta ja 2 km valtakunnanrajasta itään. Vaalimaan–Ylä-Urpalan rajanylityspaikka on vilkkain Suomen ja Venäjän välisistä rajanylityspaikoista.
Ylä-Urpala oli yksi Suomen Virolahden kunnan kylistä, jotka talvi- ja jatkosodan jälkeen jäivät Neuvostoliitolle luovutetulle alueelle.
Kuvanveistäjä Johannes Takanen syntyi kylässä vuonna 1849. Kylän entiset asukkaat ovat perustaneet Ylä-Urpala seura ry:n.
Tvertsa
Tvertsa () on Volgan sivujoki, joka sijaitsee Venäjällä Tverin alueella. Joki yhtyy Volgaan Tverin keskustassa.
Joen pituus on 188 kilometriä, ja sen valuma-alueen laajuus on 6 510 km². Keskimääräinen virtaama on 60 m³/s. Joen varrella sijaitsevia kaupunkeja ovat Vyšni Volotšok ja Toržok ja muita suuria asutuskeskuksia Vydropužsk ja Tveretski.
Tvertsan sivujokia ovat Osetšenka, Malaja Tigma, Bolšaja Tigma, Logovež, Malitsa, Kava, Šegra, Osuga ja Sominka. Osuga on sivujoista suurin.
Tvertsan alkuperäiset alkulähteet, jotka sijaitsivat nykyisen Vyšni Volotšokin alueella, kuivatettiin ja alue käytettiin kaupunkirakentamiseen. Tvertsan yläjuoksun ja Tsna-joen yhdistää kanava. Joen rannoilla on röykkiöhautoja ja muita jäänteitä muinaisesta asutuksesta sekä viikinkien idäntiestä.
Yläjuoksun jokilaaksot ovat leveitä, loivapiirteisiä ja soisia. Tulva-alueen leveys on enimmillään 180 metriä. Toržokin kaupungin alapuolella jokilaaksot ovat kapeampia, rantojen korkeus on enimmillään 20–25 metriä ja tulva-alue 80 metriä. Alajuoksulla jokivarren pinnanmuodot ovat vaihtelevampia ja jokiuoman leveys on 30–50 metriä, suvannoissa 80 metriä. Suvantojen syvyys on 1,5–4,5 metriä ja virtapaikkojen alle 0,5 metriä. Joen jäät lähtevät yleensä huhtikuun ensimmäisellä puoliskolla ja kevättulva kestää 1–1,5 kuukautta. Joki jäätyy marraskuun lopussa.
Tvertsa oli entisaikoina osa Vyšni Volotšokin vesitietä, joka johti Volgalta Ilmajärven kautta Novgorodiin ja edelleen Pietariin.
Joen keskijuoksulla on Tigman majavansuojelualue. Jokea käytetään runsaasti kanoottiretkeilyyn.