Toppila (yritys)
Toppila Oy eli Osakeyhtiö Toppila oli Oulun Toppilassa sulfiittisellua ja puuhioketta valmistanut teollisuusyritys, joka toimi 18. heinäkuuta 1931–1985 nykyisen Oulun Meri-Toppilan alueella. Yrityksen nimi oli vuodesta 1931 vuoteen 1965 Osakeyhtiö Toppila ja vuodesta 1965 vuoteen 1974 Toppila Oy. Vuodesta 1974 vuoteen 1985 tehdas toimi Kajaani Oy, Toppilan tehdas-nimellä.
Dixonin perheyhtiö "Peter Dixon & Son Ltd" halusi varmistaa raaka-aineen saannin kahdelle paperitehtaalleen Grimsbyssä ja Oughtibridgessä Sheffieldissä. Aluksi yhtiö suunnitteli ostavansa tai rakentavansa puuhiomon Norjaan. Yhtiön silloisen johtajan Joseph Dixonin ystävä Gösta Serlachius kuitenkin suositteli tehtaan rakentamista Suomeen vuonna 1926. Ensin tehdasta suunniteltiin Vaalaan ja sitä varten perustettiin Osakeyhtiö Vaala. Lopulta tehtaan paikaksi valikoitui Oulun Toppila Koskelanrannassa vuonna 1927.
Joseph Dixon ennätti kuolla vuonna 1926 ennen tehdashankkeen varsinaista alkamista, mutta tehdashanketta jatkoivat hänen kolme poikaansa. Tehtaan tekniset suunnitelmat laati insinööri K.J.Mattas ja alueen arkkitehtina toimi pääosin Alvar Aalto. Rakennusurakka annettiin toiminimelle Kreuger & Toll. Rakennustyöt aloitettiin kesäkuussa 1930. Tehdas valmistui tuotantoon 18. heinäkuuta 1931. Toinen maailmansota pysäytti tehtaan toiminnan. Sodan jälkeen tehtaan toimintaa monipuolistettiin.
Vuonna 1971 Dixonin Grimsbyn paperitehdas (Grimsby Paper Mill) tuhoutui osittain tulipalossa ja jouduttiin sulkemaan vuonna 1973. Toppila Oy:n sellutehtaan tuotanto kävi tarpeettomaksi Dixoneille ja tehdas myytiin Kajaani Oy:lle vuonna 1973. Kajaani Oy osti vanhentuneen tehtaan pääasiassa sen mukana tulleen metsäomaisuuden vuoksi ja sijoituspaikaksi mahdolliselle paperitehtaalle Ouluun. Selluloosamarkkinoiden romahtamisen vuoksi vanhanaikaisen Toppilan tehtaan toiminta kävi kannattamattomaksi. Tehtaan tuotanto loppuvaiheessa oli noin 80 000 tonnia sulfiittiselluloosaa vuodessa. Viimeisten vuosien liikevaihto oli noin 40 milj. mk ja osakepääoma 4,8 milj. mk. Toppilan tehdas lopetettiin vuonna 1985 ja kaikki 320 työntekijää irtisanottiin. Työntekijät kuuluivat Paperiliiton Toppilan osastoon. Osa tehdasrakennuksista purettiin 1980-luvun lopussa. Alue on muutettu pääosin asuinalueeksi.
Oughtibridgen paperitehdas (Spring Grove Paper Mills) jatkoi pehmopaperien valmistusta vuoteen 2007 saakka, jolloin se suljettiin. Papereita myytiin Britanniassa Dixcel-nimellä. Tehdas kuului Georgia Pacific-yhtiöön, jolla on Suomessa Nokian paperitehdas.
Tehtaalle rakennettiin 1970-luvulla viimeisiksi jääneiden laajennusten aikana mekaaninen jäteveden puhdistamo. Puhdistamolla saatiin prosessista ylijäänyt kuituaines talteen. Laskeutusaltaaseen jäänyt tavara nostettiin kauhakoneella kasaan viereiselle kentälle. 1970- ja 1980-luvuilla käytössä oli myös imusiivilä, jolla kuituaines otettiin talteen. Talteen otettu aines ja jätelipeä (mustalipeä) pumpattiin voimalaitoksen kattilaan poltettavaksi.
Tehtaalla oli kaksi Kamyr-kuivauskonetta: Toinen oli alkuperäinen ja toinen lisättiin 1960-, sekä 1970-luvun uudistusten yhteydessä nykyisen kierrätyskeskuksen päädyssä olevaan vanhan massatehtaan halliin. 
Toinen kone oli aluksi nk. märkäkone, eli kone joka vain puristi kuivaksi ja toinen (vanhempi kone) jossa kuivaus tehtiin puristamisen jälkeen höyryllä. Myös toiseen koneeseen rakennettiin 1970-luvulla kuivausosa.
Tehtaan yhteydessä olleella hiomolla oli lisäksi myös märkäpuristuskone. Hioke jauhettiin puusta sähkömoottorin pyörittämällä hiomakivellä. Hiomolla käytettiin sellunkeitossa syntyvän jätelipeän poltosta saatu sähköenergia. Uudemmalla voimalaitoksella syntyvä ylimääräinen lämpö johdettiin loppuvaiheessa kaupungin kaukolämpöverkkoon. Voima-asemalla toteutettiin seuraavat merkittävät investointihankkeet:Voimalaitoksen teho oli viimeisten uudistusten jälkeen 9,0 MW.
Tehtaalle rakennettiin vapaamittaisen puun käsittelyä varten rankalat vuonna 1978.
Vuosina 1965–1969 Toppila Oy suunnitteli sanomalehti- ja MG-paperitehdasta Toppilaan. Hanke ei kuitenkaan toteutunut. Lisäksi vuosina 1968–1972 suunniteltiin pehmopaperitehtaan ja valkaisimon rakentamista. Myöskään tämä hanke ei toteutunut.
Nykyään tehtaasta on jäljellä useita rakennuksia uudessa käytössä:Entinen voima-asema ja hakesiilo ovat vailla käyttöä. Siilo on myyty kirkkotiloiksi evankeliumi-yhdistykselle, mutta kauppa on rauennut rahoituksen puutteeseen. Kulttuurivoimala-yhdistys on käynnistämässä siilorakennuksen kunnostamista taide- ja kulttuurikäyttöön ja paikallisten asukkaiden monitoimitilaksi. Rakennus on vuokrattu yhdistykselle ja Oulun kaupungin kanssa tehdyn sopimuksen mukaan se siirtyy yhdistyksen omistukseen, kun sovitut kunnostustyöt on tehty.
Alueelta löytyy vieläkin pieniä yksityiskohtia teollisen toiminnan ajalta. Esimerkiksi Halpa-Hallin sisällä löytyy katonrajasta pieni pätkä vanhaa voimansiirtoakselia (valta-akseli) koristeeksi jätettynä.