hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
BK-46
BK-46 (Bollklubben-46) on vuonna 1946 perustettu karjaalainen palloiluseura. Seuran lajeina ovat käsipallo ja jalkapallo, ja sillä on laaja junioritoiminta molemmissa lajeissa. Käsipallossa BK-46 on voittanut miesten SM-sarjan 20 kertaa ja naisten SM-sarjan kerran. Jalkapallossa seuran edustusjoukkue pelaa kakkosessa (2018)
BK-46 perustettiin 1946 ja lajeja olivat alusta alkaen käsipallo ja jalkapallo. Vuonna 1974 seuran toiminta lopetettiin kokonaan, muun muassa heikon taloustilanteen takia. Pian sen jälkeen toiminta käynnistettiin taas, mutta kahdella itsenäisellä jaostolla.
BK-46:n miesten jalkapallojoukkue pelaa Kolmosessa, jonne se putosi kauden 2018 päätteeksi. Sitä ennen se pelasi Kakkosessa, jonne se oli noussut kaudeksi 2010. Aikaisemmin BK-46 on pelannut myös nykyistä Ykköstä vastaavalla sarjatasolla neljä kautta vuosina 1957, 1961 ja 1968–1969. BK pelaa kotiottelunsa Karjaalla, Karjaan keskuskentällä.
Käsipallossa BK-46:n miehet ovat voittaneet SM-sarjan 20 kertaa, saaneet viidesti hopeaa ja kahdesti pronssia. Seuran tunnetuimpia pelaajia ovat Mikael Källman ja Jan Rönnberg. Naisissa joukkue on yltänyt Suomen cupissa mestaruuteen vuonna 2006. Naisten SM-sarjassa se on voittanut mestaruuden kerran ja kahdesti hopeaa vuosina 2004, 2005 ja pronssia vuonna 2006. BK-46:n miesten käsipallojoukkueella on myös Suomen peräkkäisten voittojen miesten ennätys kaikki Suomen palloilulajit huomioiden. Se voitti vuosina 1984-87 yhteensä 63 peräkkäistä pääsarjaottelua ja yhteensä 70 virallista kotimaista (pääsarja ja cup) ottelua, mitkä ovat molemmat miesten Suomen ennätyksiä.
Atomikello
Atomikello on kello, joka käyttää atomien resonanssitaajuuksia ajan mittaamiseen. Ne ovat kaikkein tarkimpia kelloja. Maailman tarkin atomikello edistää tai jätättää sekunnin vain kerran 300 miljoonassa vuodessa. Ensimmäiset atomikellot olivat masereihin kytkettyjä laitteita. Nykyiset atomikellot perustuvat modernimpaan fysiikkaan kuten kylmiin atomeihin ja atomiryppäisiin. Atomikellojen aikavirhe on noin sekunnin miljardisosa vuorokaudessa. Atomikellot eivät ole radioaktiivisia.
Cesiumatomikello altistaa cesiumatomit mikroaalloille, kunnes ne resonoivat resonanssitaajuudellaan, ja sitten se laskee vastaavat värähtelyt kellojaksoina.
Atomikelloihin voivat vaikuttaa ympäristötekijät, ja yksinkertaisimpien kellojen käyttämät menetelmät ovat hyvin riippuvaisia ympäristöstä. Parhaat kellot ovat metrologisia primäärinormaaleja, joita on kaikkiaan alle kaksikymmentä koko maailmassa ja joihin vaikuttavat ainoastaan lämpösäteily ja magneettikentät. Suhteellinen epävarmuus on pienin eli sekunti sadassa miljoonassa vuodessa radiotaajuuksisissa cesiumkelloissa.
Kelloihin – kuten itse ajan kulumiseen – vaikuttavat suhteellisuusteorian mukaisesti kellon nopeus ja painovoima. Kellojen vertailun mahdollistamiseksi sekunti määritellään keskimerenpinnan tasossa. Suhteellisuusteorian mukaiset korjaukset on otettava huomioon GPS-satelliittien atomikellojen toiminnassa.
Kakuminaali
Kakuminaali (käytetään myös nimitystä serebraali tai retrofleksi) on konsonantti, jota äännettäessä kielen kärki koskettaa kovaa kitalakea (latinaksi "palatum"). Kakuminaalin tyylinen kirjain on esimerkiksi L, jota äännettäessä kielen kärki koskettaa kitalakea.
M-teoria
M-teoria on kannattajiensa niin sanotuksi kaiken teoriaksi esittämä ratkaisu, joka yhdistää kaikki nykyiset viisi supersäieteoriaa sekä 11-ulotteisen niin sanotun supergravitaation. Teorian luoneen tohtori Edward Wittenin mukaan teorian kunnolliseen ymmärtämiseen tarvitaan matemaattisia työkaluja, joita ei vielä ole edes keksitty.
Witten ei ole tarkentanut, mistä kirjain M on tullut teorian nimeen. Kirjaimen merkitysten keksimisestä on muodostunut eräänlainen leikki fyysikkojen keskuudessa: sen on arveltu tulevan muun muassa sanoista "Mystery" (arvoitus), "Magic" (taika), "Mother" (äiti), "Missing" (puuttuva) tai "Membrane" (kalvo) ja sen perimmäinen merkitys tulisi Witten mukaan päättää kun fundamentaalimpi kaava teoriasta tunnetaan.
Cabo Delgado
Cabo Delgado on maakunta Mosambikissa. Se sijaitsee valtion pohjoisissa osissa. Maakunnan pinta-ala on 82 625 neliökilometriä ja asukasluku oli vuonna 2006 noin 1 650 000 Suurin kaupunki ja pääkaupunki on Pemba.
Cabo Delgadon tärkeimmät tuotteet ovat marmori, savi, grafiitti ja puutavara. Tärkeimmät etniset ryhmät ovat makondet ja makuat.
Maakunta jakautuu kuuteentoista pienempään osaan, jotka ovat:
Valvottaminen
Valvottaminen on tehokas psykologinen ja fyysinen kidutusmenetelmä, muun muassa inkvisition käyttämä. Menetelmä on tehokas, veretön, eikä ensi alkuun aiheuta ruumiillisia vaurioita. Menetelmä tunnetaan latinalaisella nimellä "tormentum insomniae". Pitkitetty valvottaminen aiheuttaa paitsi fyysistä ja henkistä kärsimystä, myös heikentää uhrien harkintakykyä. Näin heidät saadaan helposti murtumaan henkisesti ja tunnustamaan tai kertomaan mitä tahansa. Kun ihmistä valvotetaan tarpeeksi kauan, vastustuskyky heikkenee ja yleisin kuolinsyy on jokin tulehdustauti. Uhria valvotetaan pistelemällä, lyömällä, kutittamalla sekä pahoinpitelemällä. Myös koe-eläimillä on testattu valvotuksen vaikutusta. Kun sitä jatkettiin useita päiviä, koe-eläimet kuolivat rasitukseen. Myös erilaisilla valoärsykkeillä voidaan estää vankia nukkumasta. Juuri kun uhri on nukahtamassa, kirkkaat lamput alkavat välkkyä ja tekevät nukkumisen mahdottomaksi.
Vuonna 2014 selvisi, että CIA oli käyttänyt valvottamista kuulustelukeinona terrorismia vastaan.
Toba
Toba on järvi ja supertulivuori Indonesialle kuuluvan Pohjois-Sumatran provinssin keskiosissa Medanin kaupungin lähellä. Järvi sijaitsee tulivuoren kalderassa. Se on maailman suurin vulkaaninen järvi.
Järvi on noin 90 kilometriä pitkä ja sijaitsee suunnilleen 900 metriä merenpinnan yläpuolella. Sen maksimisyvyys on on 505 metriä. Järveen laskee 202 jokea ja pienempää virtaa, joista vain 70 on ympärivuotisia. Veden virtaus sinne on vuosien kuluessa vähentynyt. Järvi toimii tärkeänä makean veden lähteenä alueen asukkaille. Ravinteikkuudeltaan se on oligotrofinen.
Kaldera muotoutui pleistoseenikaudella neljän suuremman tulivuorenpurkauksen jälkeen, jotka alkoivat 1,2 miljoonaa vuotta sitten ja joista viimeisin oli suunnilleen 74 000 vuotta sitten. Kaldera on 35 kilometriä leveä ja 100 kilometriä pitkä. Purkauksissa muodostui ignimbriittiä. Pölyä ja muuta vulkaanista materiaalia kulkeutui Sri Lankaan ja Bengalinlahdelle asti. Paikoitellen järven ympäriltä voi löytää jopa 600 metrin paksuisia tuffikerroksia.
Toban viimeisin purkaus oli tiettävästi suurin maapallolla tapahtunut tulivuorenpurkaus. Historialliselta ajalta ei tunneta yhtään Toban purkausta. Kalderan reunalla sijaitsee pari pienempää tulivuorta, jotka ovat sitä nuorempia. Myöhemmät purkaukset ovat synnyttäneet myös ainakin Samosirin saaren keskelle järveä noin 30 000 vuotta sitten. Alueella on tapahtunut myös useita maanjäristyksiä.
Toban viimeisimmän purkauksen 74 000 vuotta sitten uskotaan vaikuttaneen merkittävästi myös ihmislajin evoluutioon, kun nykyisen käsityksen mukaan koko nykyihmisen ("Homo sapiens") populaatio maapallolla olisi purkauksen aiheuttaman äkillisen ilmaston kylmenemisen seurauksena tuolloin kutistunut vain muutamaan tuhanteen yksilöön, joiden jälkeläisiä kaikki nykyään elävät ihmiset ovat.
Clearing-kauppa
Clearing, suomeksi selvittely, on talouselämässä käytetty termi, joka voi tarkoittaa esimerkiksi:Suomi ja Neuvostoliitto sopivat vuonna 1950 kauppasuhteen, jota kutsuttiin clearing-kaupaksi. Kauppasuhde kesti aina vuoden 1991 alkuun asti. Kauppasuhteen loppuminen oli osasyy Suomen 1990-luvun alun lamaan.
Suomi oli maksanut Neuvostoliitolle sotakorvauksia ja clearing -kauppasopimuksella pyrittiin vahvistamaan maiden välistä ystävyyttä kaupankäynnin avulla. Vuodesta 1950 lähtien aina 1990-luvun alkuun asti Suomen ja Neuvostoliiton välillä oli bilateraalinen clearing-kauppasopimus, joka tarkoitti pääpiirteissään sitä, että Suomen tuonti ja vienti Neuvostoliittoon oli yhtä suurta ja että viennistä saatu summa siirrettiin tuonnin ostoihin. Näin ollen vain tavara vaihtoi omistajaa. Tavaroiden hinnoista ja ostojen yhteishinnasta sovittiin erikseen vuosittain. Suomi toimitti Neuvostoliitolle jalostettuja tuotteita kuten tekstiili- ja kenkäteollisuuden sekä metalliteollisuuden tuotteita ja sai vastineeksi mm. raakaöljyä. Sopimuksen puitteissa öljyä tuotiin Neuvostoliitosta myös välitettäväksi muihin maihin.
Clearing-sopimuksen ansiosta Suomen teollisuus kehittyi, valtio vaurastui ja Suomen bruttokansantuote kasvoi. Suomi keskiluokkaistui ja siitä kasvoi sosiaali- ja hyvinvointivaltio. Työttömyys painui alle seitsemän prosentin.
Neuvostoliiton aikaan tehdyistä kaupoista Venäjä jäi velkaa yli 600 miljoonaa euroa, jonka se maksoi pois elokuussa 2006.
Vulkaaninen räjähdysasteikko
Vulkaaninen räjähdysasteikko () mittaa tulivuoren räjähtävyyttä.
Purkauksen voima ilmoitetaan indeksillä asteikolla 0-8. Asteikko on logaritminen, eli kukin indeksi on 10 kertaa suurempi kuin edellinen (vrt. Richterin asteikko). Luku lasketaan purkaustuotteiden tilavuudesta, purkauspilven korkeudesta ja havaitusta voimakkuudesta. Räjähtämätön purkaus vapauttaa alle 10 kuutiometriä materiaa ja sitä merkitään luvulla 0.
Suurimmat tunnetut purkaukset merkitään luvulla 8, niissä vapautuu 10 kuutiometriä materiaa. Asteikon puutteita ovat mm. ettei se ota huomioon tulivuoren purkauksessa vapautuvaa energiaa ja purkautuneen materian tiheyttä (massaa).
Simeonin kiitosvirsi
Simeonin kiitosvirsi () (nyk. Simeonin kiitoslaulu) on Luukkaan evankeliumissa oleva Pyhän Simeonin lausuma rukous. Evankeliumi kertoo, kuinka Simeon näkee Jeesus-lapsen temppelissä ja tunnistaa tämän Messiaaksi. Simeonin kiitoslaulu esiintyy myös Pseudo-Matteuksen evankeliumissa, jonka mukaan Simeon on tapahtuman aikaan 112-vuotias.
Rukous luetaan tai lauletaan ortodoksisessa jumalanpalvelusperinteessä ehtoopalveluksessa sekä katolisessa ja luterilaisessa jumalanpalvelusperinteessä kompletoriossa, rukoushetkessä päivän päättyessä. Sen ovat säveltäneet useat kuuluisat säveltäjät.
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa on kynttilänpäivän virsi 49, "Nyt Herra, rauhaan mennä saan", joka on Hemminki Maskulaisen kirjoittama ja Armas Maasalon säveltämä mukaelma Simeonin kiitoslaulusta.
Palermon asteikko
Palermon asteikko mittaa asteroiditörmäyksen aiheuttaman tuhon riskiä tai uhkaa. Törmääjä voi olla myös komeetta. Riski lasketaan törmäyksen arvioidusta todennäköisyydestä ja asteroidin liike-energiasta. Jos törmäys sattuu lyhyen ajan päästä tai törmäyksiä sattuu usein, todennäköisyys on suuri. Jos asteroidin liike-energia on suuri, se on tuhoisa. Liike-energia lasketaan asteroidin törmäysnopeudesta ja massasta. Asteroiditörmäyksen uhka on tietenkin suuri, jos asteroidin rata leikkaa läheltä Maan rataa.
Palermon asteikon nollakohta on niin sanottu taustauhka eli keskimääräinen tapaus. Tämäkin on käytännössä nollaa suurempi. Palermon asteikko on logaritminen eli riskin kymmenkertaistuminen kasvattaa lukua vain yhdellä. 
Palermon asteikon luvulla 0 merkitään keskimääräistä asteroidia samassa tai suuremmassa kokoluokassa. Jos Palermon asteikon luku on alle −2, asteroidi ei ole todennäköisesti vaarallinen.
Jos Palermon luku on +2, se merkitsee 100 kertaa suurempaa riskiä. Palermon asteikon lukua −0,25 suurempaa arvoa pidetään normaalia suurempana uhkana.
Palermon luku "P" lasketaan kaavasta
jossa "f" on törmäyksen todennäköisyys ja "T" aika, joka kuluu asteroidin lähiohitukseen.
Jos asteroiditörmäyksen aiheuttaman räjähdyksen voima "E" tunnetaan, voidaan törmäyksen todennäköisyys laskea kaavalla:
jossa "E" on ilmaistu megatonneina.
Asteroiditörmäyksen riskiä mitataan myös selkeämmällä Torinon asteikolla.
Pertti Haaparanta
Pertti Juhani Haaparanta (s. 17. marraskuuta 1954 Lahti) on suomalainen taloustieteilijä. Hän on erikoistunut kansainväliseen talouteen ja toiminut Helsingin kauppakorkeakoulun kansainvälisen talouden professorina, nykyään Aalto-yliopiston taloustieteen professorina. Haaparanta on Helsingin yliopiston taloustieteen dosentti. Hän kirjoittaa vakituisesti Akateemiseen talousblogiin.
Haaparanta on tutkinut paljon globalisaation vaikutuksia sekä kehitys- ja ympäristökysymyksiä. Hän on myös ottanut osaa julkiseen keskusteluun. Hän suhtautuu globalisaatioon myönteisesti ja katsoo globalisaation ongelmien johtuvan muun muassa köyhiä maita haittaavista tulleista ja muista kaupan esteistä. Näiden osasyynä hän pitää sitä, että köyhillä mailla ei ole voimavaroja osallistua täysipainoisesti kansainväliseen päätöksentekoon näissä asioissa. Hän pitää vapaakauppaa erittäin hyvänä, mutta suhtautuu varauksellisesti pääoman vapaaseen liikkuvuuteen.
Haaparanta valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1999.
Haaparannan puoliso on professori Leila Haaparanta.
Haaparanta on arvostellut Euroopan talous- ja rahaliittoa (EMU), jonka vaikutusta taloudelle hän ei pidä erityisen hyvänä. Euron kriisin aikana Haaparanta kannattaa sitoutumista liittovaltiosuuntaiseen kehitykseen, koska eri maiden taloudet kehittyvät eri tavoin. Samoin hän kannattaa aikaista puuttumista velkaantumiseen inflaation keinoin. Hän on aiemmin kritisoinut poliitikkoja, jotka kannattavat luottolaitosten korkealle arvioimien ns. AAA-maiden vaikutusvallan lisäämistä, koska tämä johtaa markkinavoimien vallan kasvattamiseen.
Haaparanta on lisäksi arvostellut Reilun kaupan järjestelmää: Hänen tutkimusryhmänsä mukaan Reilu kauppa saattaa jopa laskea kahvin tuottajahintaa.
Ohi on! -kampanjan tukijanlausunnossaan vuonna 2013 Haaparanta kirjoitti: "Yleisestä asevelvollisuudesta ei ole kuin suoraa taloudellista haittaa. Sillä ei ole myöskään ole taloudellisesti tai yhteiskunnallisesti mitään hyödyllisiä sivuvaikutuksia, jotka sen oikeuttaisivat. Sen väitetään yhdistävän eri sosiaaliryhmistä lähtöisin olevia ihmisiä, mutta saman ajaa vaikkapa yhteinen peruskoulu, jos sen ei anneta rapautua. Ja jos tämä armeijan kansaa yhdistävä vaikutus olisi tärkeä ja suuri, niin miksi eri sosiaaliryhmistä peräisin olevia naisille ei tarjota samaa kokemusta? On myös tärkeää muistaa, että yleisesti sotavoimilla - perustukoon ne yleiselle asevelvollisuudelle tai ammattisotilaille - ei ole hyödyllisiä sivuvaikutuksia. Niiden olemassaolo ei esimerkiksi nopeuta teknistä kehitystä siitä, mitä se olisi, jos armeijoihin satsatut varat olisi käytetty muuten." Haaparanta oli totaalikieltäytyjä.
Akatistos
Akatistos () on ortodoksinen jumalanpalveluksessa käytettävä runoelma.
Alkuperäinen akatistos Jumalansynnyttäjälle uskotaan olevan pyhän Romanos Melodoksen käsialaa ja kirjoitettu Konstantinopolissa vuonna 556. Akatistosruno koostuu kahdestakymmenestäneljästä kontakista ja iikossista, jotka vuorottelevat. Kontakit päättyvät sanaan "hallelujaa" ja iikossit lauseeseen "Iloitse morsian, aviota tuntematon".
Myöhemmin akatistoksen muotoon on kirjoitettu monia uusia akatistoshymnejä, muun muassa akatistos Kristuksen kärsimyksille, suloisimmalle Jeesukselle ja metropoliitta Tiihonin Stalinin vankileirillä kirjoittama akatistos luomakunnalle, joka tunnetaan John Tavenerin sävellyksenä.
Torinon asteikko
Torinon asteikolla mitataan asteroiditörmäyksen aiheuttamaa riskiä eli vaaraa. Torinon asteikon luku on tietenkin mielekästä arvioida vain Maan lähelle tulevalle asteroidille (NEO). Palermon asteikko on Torinon asteikkoa matemaattisempi. Torinon asteikko ulottuu nollasta kymmeneen.
Harmittomia ovat luokat 0 - 1, tarkkailua vaativia 2 - 4, uhkaavia 5 - 7 ja varmoja törmäyksiä 8 - 10.
Riski on tietty lokero asteroidin liike-energiaa ja törmäystodennäköisyyttä esittävässä taulukossa. Esimerkiksi 1 kilometrin läpimittainen asteroidi, joka törmää maahan yli 99 % todennäköisyydellä, saa luvun 10. Tällainen törmäys tapahtuu vain kerran 100 000 vuodessa ja se aiheuttaa maailmanlaajuisen ilmastollisen katastrofin.
Harmittomia ovat kaikki alle 10 todennäköisyydellä törmäävät asteroidit sekä yli 20 metrin läpimittaiset asteroidit, joiden liike-energia on alle 1 Mt.
Torinon asteikko käyttää värikoodeja: valkoinen, vihreä, keltainen, oranssi, punainen. Värin lämpimyys kertoo törmäyksen vakavuudesta.
Esimerkiksi Siperiassa tapahtunut Tunguskan räjähdys kuuluu luokkaan 8. Tunguskan räjähdyksen, joka kaatoi metsää muutaman tuhannen neliökilometrin alalta, aiheutti suuri, löyhä kivimeteoriitti.
Esimerkiksi Apophis kuuluu luokkaan 0-1.
Suorakulmio
Suorakulmio eli "suorakaide" on geometriassa yksinkertainen nelikulmio, jonka kaikki kulmat ovat määritelmän mukaan suoria eli 90°. Tästä seuraa, että nelikulmion vastakkaiset sivut ovat yhtä pitkät ja yhdensuuntaiset. Neliö on suorakulmio, jonka kaikki sivut ovat samanpituisia. Neliötä kutsutaan myös säännölliseksi tai tasasivuiseksi suorakulmioksi. Kaikki suorakulmiot ovat suunnikkaita. Lähin vastine suorakulmiolle avaruusgeometriassa on suora suuntaissärmiö. Suorakulmio merkitään formula_1.
Suorakulmiolla on monia suunnikkaille yhteisiä ominaisuuksia. Niitä ovat esimerkiksi samanpituiset ja yhdensuuntaiset sivut, jotka ovat suorakulmion vastakkaisilla puolilla siten, että "a = c" ja "b = d". Sen sijaan suorakulmion lävistäjät ovat yhtä pitkät ("q = r"), vaikka suunnikkailla ne ovat pääsääntöisesti eripituiset.
Suorakulmion lävistäjät ovat yhtä pitkät ja ne puolittavat toisensa leikkauspisteessä "E". Samassa pisteessä leikkaavat toisensa suorassa kulmassa bimediaanit, jotka ovat vastakkaisten sivujen keskipisteitä yhdistävät janat. Koska bimediaanit ovat yhdensuuntaisia vierekkäisten sivujen kanssa, puolittavat ne suorakulmion kahdeksi pienemmäksi suorakulmioksi. Bimediaanit ovat myös suorakulmion symmetria-akselit.
Sekä lävistäjien että bimediaanien päätepisteet sijaitsevat symmetrisesti pisteen "E" suhteen. Itse asiassa, kaikki suorat, jotka kulkevat pisteen "E" kautta, leikkautuvat piirillä "p" janoiksi, joiden keskipiste "E" on. Pistettä "E" kutsutaan siksi "keskipisteeksi" ja symmetrian takia "symmetriapisteeksi".
Symmetrian vuoksi on aina mahdollista piirtää suorakulmion ympäri ympyrä siten, että suorakulmion kärjet ovat ympyrän kehällä. Suorakulmion lävistäjät ovat silloin ympyrän halkaisijat ja ympyrän säde on halkaisijan puolikas.
Suorakulmion sisäkulmien summa on 360°, ja koska ne kaikki ovat yhtäsuuria, ovat ne kaikki 90°. Myös suorakulmion ulkokulmat ovat 90° (esimerkiksi θ).
Lävistäjät leikkaavat toisensa symmetriapisteessä "E" ja kulman ε ja λ suuruus riippuu sivujen pituuksista. Kulmilla ε ja λ on "E":ssä ristikulmat ja kulmat ε ja λ ovat vieruskulmia eli ε + λ = 180°. Lävistäjän ja sivun väliin jää osa sisäkulmasta ja se on yhtäsuuri kuin kulma ε = 2α ja λ = 2γ.
Suorakulmion pinta-alan "A" laskutapa voidaan päätellä esimerkiksi neliöillä. Suorakulmion kanta on a = 5 pituusyksikköä ja korkeus h = 4 yksikköä, sen pinta-ala on suuruudeltaan 5•4 = 20 neliöyksikköä. Tämä lasketaan yleisesti
Konveksi nelikulmio on suorakulmio, jos ja vain jos,
Neliö on säännöllinen suorakulmio, jonka sivut ja kulmat ovat kaikki yhtä suuria. Sillä on suunnikkaana kaikki suorakulmion ja neljäkkään ominaisuudet.
Kultainen suorakulmio on sivuiltaan sellainen, että jos siitä erottaa neliön, jäljelle jäävä osa on alkuperäisen suorakulmion muotoinen. Sivujen pituuksien suhde muodostaa kultaisen leikkauksen.
Etumerkki (matematiikka)
Etumerkki on matematiikassa reaaliluvun positiivisuuden ja negatiivisuuden osoittava merkki. Mikäli luku on positiivinen, luvun etumerkki on + (plus). Negatiivisen luvun etumerkki on − (miinus). Nollalla ei ole etumerkkiä. Negatiivisen luvun etumerkki on aina merkittävä näkyviin lukua kirjoitettaessa, mutta positiivisella luvulla tämä ei ole välttämätöntä. Etumerkitön reaaliluku on siis nolla tai positiivinen. Jonkin luvun kertominen luvulla −1 aiheuttaa luvun etumerkin vaihtumisen.
Fosgeeni
Fosgeeni ("karbonyylikloridi", COCl) on hyvin myrkyllinen kaasu tai jäähdytetty neste. Se on väritön ja sillä on homeista heinää muistuttava ominaishaju. Fosgeenia valmistetaan teollisesti, mutta sitä esiintyy myös pienissä määrin luonnossa klooriyhdisteiden hajoamistuotteena. Fosgeenia voi myös syntyä orgaanisten klooriyhdisteiden palamistuotteena.
Fosgeeni on bulkkikemikaali, jonka suurin käyttötarkoitus on nykyään polykarbonaattimuovien valmistus, mutta sitä käytetään myös isosyanaattien valmistuksessa polyuretaanimuovien ja muiden karbamaattien (esim. torjunta-aineet) valmistukseen. Fosgeenia valmistetaan hapettamalla hiilimonoksidia kloorikaasulla.
Fosgeenia käytettiin taistelukaasuna ensimmäisessä maailmansodassa, ja sen käyttöä valvotaan kemiallisten aseiden kieltosopimuksen mukaan.
Fosgeeni on salakavala myrkky, sillä sille altistuminen johtaa oireisiin vasta 24–72 tunnin kuluessa. Fosgeeni on voimakas alkylointiaine (tarkemmin karboksylointiaine) ja solumyrkky, ja se reagoi keuhkojen seinämän proteiinien kanssa. Fosgeenialtistus johtaa nesteen kerääntymiseen keuhkoihin, ja kuolema seuraa yleensä verenhukan, šokin ja hengityselinten pettämisen seurauksena. Toisin kuin hermokaasut, fosgeeni tappaa ainoastaan hengitettynä, ei siis ihon läpi imeytyneenä.
UCI ProTour
UCI ProTour oli kansainvälisen pyöräilyliiton Union Cycliste Internationalen vuosina 2005–2010 järjestämä, huipputason maantiepyöräilylle räätälöity kilpailujärjestelmä, joka velvoitti (ja oikeutti) tietyt huippujoukkueet osallistumaan tiettyihin vuosittaisiin kilpailuihin. 2005 oli ProTourin ensimmäinen kausi ja se pitkälti korvasi entisen maailmancupin, joka lopetettiin vuoteen 2004.
Vuosina 2005–2007 ProTouriin sisältyivät kaikki kolme suurta ympäriajoa, Giro d'Italia, Tour de France ja Vuelta a España sekä suuri osa maailmancupissakin mukana olleista ns."klassikoista", kuten Pariisi-Roubaix, Flanderin ympäriajo ja Liège-Bastogne-Liège. Vuodesta 2008 alkaen eivät suuret ympäriajot eivätkä monet muutkaan merkittävät kilpailut, kuten Pariisi–Nizza, Pariisi-Roubaix ja Liège-Bastogne-Liége enää kuulu sarjaan. ProTouriin hyväksytään 20 joukkuetta, joiden sponsorit sitoutuvat joukkueisiin neljän vuoden jaksoksi. Kaudella 2008 sarjaan tuli mukaan ensimmäinen Euroopan ulkopuolella ajettava kilpailu, Australiassa ajettava Tour Down Under.
Vuosina 2009 ja 2010 sarjan rankingsijoituksista käytettiin nimitystä UCI World Ranking. Kauden 2011 alussa UCI ProTour ja World Ranking yhdistettiin UCI World Touriksi. Kaikki ProTouriin osallistuneet joukkueet säilyttivät osallistumisoikeuden Word Tour -sarjaan.
Sarjaan osallistui kaudella 2011 yhteensä kaksi suomalaista: Kjell Carlström (Team Sky) ja Jussi Veikkanen (Omega Pharma-Lotto). Vuosina 2005 ja 2006 myös Jukka Vastaranta osallistui ProTouriin Rabobank-tallissa.Kaudesta 2009 alkaen koko kauden pituisen ranking-kilpailun korvasi UCI World Ranking.
Taideyliopiston Kuvataideakatemia
Taideyliopiston Kuvataideakatemia (lyh. KuvA; ruots. "Konstuniversitets Bildkonstakademi", engl. "Academy of Fine Arts, University of the Arts Helsinki") on yksi Taideyliopiston kolmesta akatemiasta. Se sijaitsee Helsingin Vallilassa harjoittaen kuvataiteen opetus- ja tutkimustoimintaa. Taideyliopiston Kuvataideakatemia on alallaan Suomen ainoa yliopistotasoinen oppilaitos. Vuonna 2012 opiskelijoita oli noin 300, joista jatko-opiskelijoita 32 ja ulkomaisia tutkinto-opiskelijoita 13.
Koulusta valmistuu kuvataiteen kandidaatteja (KuK), kuvataiteen maistereita (KuM) ja kuvataiteen tohtoreita (KuT).
Oppilaitoksen perusti vuonna 1848 Suomen Taideyhdistys. Sen nimi on muuttunut vuosien saatossa seuraavasti:Koulua on nimitetty Ateneumiksi aiemman sijaintipaikkansa, Ateneum-rakennuksen mukaan. Nykyinen Taideyliopiston Kuvataideakatemia sijaitsee Helsingin Vallilassa.
Akatemiasta tuli korkeakoulu vuonna 1993 ja yliopisto 1998, minkä jälkeen siellä on voitu suorittaa kuvataiteen kandidaatin, kuvataiteen maisterin ja kuvataiteen tohtorin tutkintoja. Ensimmäistä promootiota vietettiin vuonna 2006. Kuvataideakatemia liittyi Taideyliopiston osaksi vuonna 2013.
Taideyliopiston Kuvataideakatemian dekaanina toimii Jan Kaila. Kuvataideakatemian aiempia johtajia ovat olleet muun muassa Markus Konttinen (2009-2017), Ilkka-Juhani Takalo-Eskola (1995–1997), Erkki Soininen (1997–2000), Mika Hannula (2000–2005), FT Mauri Ylä-Kotola (2005–2006) ja FT Maria Hirvi-Ijäs (2007–2009).Lisäksi Kuvataideakatemiassa toimii Yleisen opetuksen keskus, jossa opetetaan muun muassa taidehistoriaa ja -teoriaa. Kuvataideakatemiassa opetetaan myös tilallisuutta ja näyttelysuunnittelua.
Lähde
Professoreiden lisäksi yliopiston opetushenkilökunnassa on lehtoreita sekä sivu- ja päätoimisia opettajia.
Taideyliopiston Kuvataideakatemia järjestää taidenäyttelyitä Helsingissä kahdessa näyttelytilassa, Exhibition Laboratoryssa ja Project Roomissa. Akatemia järjestää myös näyttelyitä yhteistyökumppaneiden kanssa Suomessa ja ulkomailla.
Taideyliopiston Kuvataideakatemia julkaisee omina ja yhteisjulkaisuina kuvataidealan kirjallisuutta.
Esimerkkejä julkaisuista:
Wegaf
Wegaf oli muinaista Egyptiä 13. dynastian aikaan vuoden 1795 eaa. tienoilla hallinnut faarao.
Wegaf hallitsi Torinon papyruksen mukaan hiukan yli kaksi vuotta. Hyvin lyhyet hallitusajat olivat tyypillisiä 13. dynastian aikaan, koska keskushallinto heikkeni ja maa ajautui kohti toista välikautta. Hänen katsotaan yleensä olleen 13. dynastian ensimmäinen faarao. Wegafia seurasi vielä noin kymmenen lyhytaikaista hallitsijaa ennen keskushallinnon hajoamista.
Wegafin hallituskaupunki oli todennäköisesti Itj-tawy. Hänen hallituskaudeltaan ei kuitenkaan ole jäänyt juuri merkkejä yhtä sinettiä lukuun ottamatta. Karnakista ja Nubiasta on myös löydetty kaksi steelaa, joissa on hänen nimensä. Kairon egyptiläisessä museossa olevan patsaan oletetaan uusien tutkimusten valossa kuuluvan Wegafille.
Ginkgoales
Ginkgoales on paljassiemenisten kasvien ryhmä. Siihen kuuluu ainoastaan yksi nykyisin elävä laji, neidonhiuspuu ("Ginkgo biloba"). Tämän lisäksi ryhmään on luokiteltu kuuluvaksi lukuisia vain fossiilisista jäänteistä tunnettuja esihistoriallisia lajeja. Geneettisten tutkimusten perusteella kasviryhmän lähimmät elävät sukulaiset ovat käpypalmut (Cycadales).
Ryhmän kasvit ovat puita. Niiden kasvutapa muistuttaa hieman havupuita. Erikoiset viuhkamaiset lehdet ovat halkihaaraiset, ja niiden suonet päättyvät lehden laitaan. Heteet ja emit sijaitsevat eri yksilöissä. Siemenen ympärille kehittyy mehevä siemenkuori, joka saa siemenen muistuttamaan koppisiemenisten kasvien hedelmiä.
Neidonhiuspuut kehittyivät suunnilleen samoihin aikoihin käpypalmujen kanssa permikaudella noin 270 miljoonaa vuotta sitten, miltä ajalta ovat peräisin ensimmäiset neidonhiuspuiksi tunnistettavat fossiilit. Jurakauden keskivaiheilla ja liitukaudella ne levittäytyivät koko Lauraasiaan, mutta koppisiemenisten kasvien tultua hallitseviksi ne harvinaistuivat nopeasti. Paleoseeniin mennessä ainoaksi lajiksi oli jäänyt "Ginkgo adiantoides", joka katosi Pohjois-Amerikasta 7 miljoonaa ja Euroopasta 3 miljoonaa vuotta sitten. Tämän jälkeen fossiililöydöissä on aukko, mutta pienelle alueelle Kiinan länsiosassa jäi kuitenkin toistaiseksi tuntemattomien vaiheiden kautta henkiin populaatio "Ginkgo biloban" yksilöitä, joita kiinalaiset munkit viljelivät jo tuhansia vuosia sitten temppeleissään. Jotkin viljellyt yksilöt ovat 1500 vuotta vanhoja ja 30 metriä korkeita. 1600-luvun lopulla kasvi päätyi myös eurooppalaisten tietoon japanilaisten temppelipuutarhojen kautta; nykyään sitä viljellään laajalti Japanissa, Koreassa ja myös länsimaissa puistopuuna lauhkealla vyöhykkeellä.
Ginkgoales-lahkon kasvit ovat paljassiemenisiä siemenkasveja. Ryhmän ainoan nykyisin elävän lajin avulla suoritettujen geneettisten tutkimusten perusteella niiden lähimpiä eläviä sukulaisia ovat käpypalmut (Cycadales).
Lahkoon on luokiteltu kymmeniä vain fossiilisista jäänteistä tunnettuja kasvisukuja ja useita näistä muodostettuja heimoja. Suuri osa näistä luokituksista on kiistanalaisia. Esimerkiksi permikautista sukua "Trichopitys" on monesti pidetty vanhimpana tunnettuna ryhmän edustajana siitä lähtien kun kasvitieteilijä Carl Rudolf Florin esitti kasvin olevan sukua neidonhiuspuille vuonna 1949, mutta useat tutkijat ovat olleet eri mieltä, ja "Trichopitys" onkin vaihtoehtoisesti luokiteltu useisiin muihinkin varhaisiin siemenkasviryhmiin, kuten Peltaspermales-lahkoon (Sergei V. Meyen, 1987) ja Dicranophyllales-lahkoon (Sergio Archangelsky ja Rubèn Cunéo, 1990).
Seuraavassa on lueteltuna lahkoon liitettyjä sukuja:
Kuten fossiilisten kasvien tapauksessa yleensäkin, erityyppiset kasvinosat on perinteisesti jaoteltu eri sukuihin, koska fossiileissa esiintyvät lehdet, puuaines ja muut kasvinosat ovat yleensä irroneet toisistaan, eikä usein voida varmuudella tietää ovatko osat peräisin samasta kasvista. Sen vuoksi esimerkiksi sukuun "Ginkgoites" on perinteisesti luokiteltu ainoastaan lehtiä ja sukuun "Ginkgoxylon" ainoastaan puuainesta.
Sotidrokhima
Sotidrokhima oli kansantarinoiden sankari Roukkulan kylässä, Repolassa, Karjalassa, joka taisteli "ruotseiksi" kutsuttuja suomalaisia vastaan Ruotsin vallan aikaan, kun nämä tunkeutuivat ortodoksien maille.
Kerran olivat viholliset aikeissa tulla salmen yli. Sotidrokhima oli yksin heitä toisella puolella vastassa. Hän kysyi vihollisilta, montako heitä on, ja he vastasivat, että neljäkymmentä. Sotidrokhima sanoi, että hänellä on yhtä monta nuolta viinessään, ja hän tappaisi kaikki yksi kerrallaan, jos he yrittäisivät yli. Viholliset eivät uskoneet, mutta Sotidrokhima käski heistä jonkun nostaa sauvoimen ylös. Sotidrokhima ampui salmen yli, ja halkaisi sauvoimen. Viholliset eivät sitten tästä pelästyneinä tulleetkaan yli.
Maantiepyöräily
Maantiepyöräily on polkupyöräilyä päällystetyillä teillä.
Kilpapyöräily maanteillä on suosittu urheilumuoto erityisesti Euroopassa. Kilpapyöräilyn maailmassa eturivin valtioita ovat Belgia, Ranska, Saksa, Italia, Espanja, Sveitsi ja Hollanti. Myös Yhdysvalloista ja entisen Neuvostoliiton valtioista tulee huippupyöräilijöitä.
Maantiekilpailut voidaan luokitella pituuden ja tyypin mukaan.Kuuluisimpia pyöräilykilpailuja ovat kolme suurta ympäriajoa, toukokuinen Italian ympäriajo, heinäkuinen Ranskan ympäriajo ja syyskuussa ajettava Espanjan ympäriajo. Ammattipyöräilyä koordinoi UCI ("Union Cycliste Internationale"). Vuodelle 2005 lanseerattiin uusi ProTour-kilpailusarja, johon kuuluvat yksipäiväisten klassikkoajojen lisäksi myös edellä mainitut kolme suurta ympäriajoa.
Yksipäiväisistä kilpailuista tunnetuimpia ovat Milano–San Remo ja Lombardian ympäriajo Italiassa, Flanderin ympäriajo ja Liège-Bastogne-Liège Belgiassa, Amstel Gold Race Hollannissa, Clásica de San Sebastián Espanjassa, Vattenfall Cyclassics Saksassa, Züri-Metzgete Sveitsissä ja Pariisi-Roubaix sekä Pariisi-Tours Ranskassa.
Muita keskeisiä pyöräkilpailuja ovat:
Sultan Abdul Samad Building
Sultan Abdul Samad Building on entinen hallintorakennus Kuala Lumpurissa. Talo rakennettiin vuonna 1897 brittihallinnon käyttöön. Se sijaitsee lähellä Dataran Merdekaa sekä Royal Selangor Clubia.
Rakennuksen arkkitehtuuri on maurilaisvaikutteista ja siinä on noin 40 metriä korkea kellotorni. Vuosien varrella siitä on muodostunut yksi kaupungin tunnetuimmista nähtävyyksistä. Monet kansallisesti tärkeät tapahtumat, kuten itsenäisyyspäivän paraati, tapahtuvat sen läheisyydessä. Nykyisin rakennuksessa on Malesian korkein oikeus ja tekstiilimuseo.
Ikilehti
Ikilehti ("Welwitschia mirabilis") on paljassiemenisiin kuuluva kasvilaji, ja ainoa elossa oleva laji suvussa "Welwitschia", heimossa "Welwitschiaceae" ja lahkossa "Welwitschiales", joka puolestaan kuuluu Gnetopsida-luokkaan yhdessä efedrojen ("Ephedra") ja Gnetales-lahkon kanssa. Heimon fossiilisia jäänteitä tunnetaan varhaisliitukaudelta asti.
Vain Namibin aavikolla luonnonvaraisena esiintyvä ikilehti on yksi maailman eriskummallisimmista kasveista. Siemenen itäessä siitä kasvaa kaksi 25–35 millimetrin pituista sirkkalehteä, jotka kuitenkin lakastuvat nopeasti. Niiden kanssa ristikkäin alkaa kasvaa kaksi kasvulehteä, jotka kasvavat jatkuvasti tyvestään, säilyvät koko kasvin eliniän sen ainoina yhteyttävinä osina ja saavuttavat lopulta 2–4 metrin pituuden. Niiden lakastuva kärki repeilee vanhemmiten liuskaiseksi. Paksu varsi, alkeisvarsimukula, ei yleensä kasva puolta metriä korkeammaksi, mutta saattaa saavuttaa yli metrin läpimitan. Juuri on paksu ja ulottuu syvälle maahan. Lehtihankoihin kasvaa halkihaaraisia kukintovarsia, joissa on pieniä kehälehdellisiä kukkia. Kasvi on hyönteispölytteinen ja lisäksi kaksikotinen, eli sitä esiintyy koiras- ja naaraspuolisena.
Ikilehti on äärimmäisen sitkeä, ja se saattaa elää jopa yli 2 000-vuotiaaksi. Sen uskotaan imevän lehdissä olevan erityisen rakenteen avulla vettä öisin mereltä saapuvasta sumusta. Siten se selviytyy monilla sellaisilla paikoilla, jotka ovat liian kuivia muille kasveille.
Kasvin löysi ensimmäisenä itävaltalainen kasvitieteilijä Friedrich Welwitsch vuonna 1859.
Ikilehti esiintyy Namibin aavikolla Namibian ja Angolan alueella. Sitä pidetään vaarantuneena, sillä se on erittäin hidaskasvuinen ja keräilijöiden havittelema. Tästä huolimatta kasviyksilöiden lukumäärä on yhä varsin suuri, ja erityisesti Angolassa sijaitsevat esiintymät ovat keräilijöiltä suojassa sisällissodan jäljiltä jääneen tiheän maamiinoituksen takia.
Ikilehteä on mahdollista kasvattaa siemenestä, mutta luonnosta kerätyt siemenet sisältävät usein "Aspergillus niger" -mustahomeen itiöitä ja mätänevät pian itämisen jälkeen. Kasvitieteellisistä puutarhoista saatavat siemenet ovat usein puhtaampia. Kasvi tarvitsee menestyäkseen erittäin paljon valoa ja lämpöä, muttei juuri lainkaan vettä.
Italian ympäriajo
Italian ympäriajo eli Giro d'Italia, tifosoille eli kannattajille usein pelkkä Giro, on yksi kolmesta suuresta ympäriajosta yhdessä Ranskan (Tour de France) ja Espanjan ympäriajon (Vuelta a España) kanssa ja yksi maailman tärkeimmistä pyöräkilpailuista. Ensimmäinen Giro d'Italia käynnistyi 13. toukokuuta 1909 ja siitä lähtien tämä kolme viikkoa kestävä urheilujuhla on ajettu vuosittain toukokuussa, poikkeuksina ainoastaan vuodet 1915–1918 ja 1941–1945. Reitti muuttuu vuosittain ja poikkeaa aika ajoin naapurivaltioidenkin alueelle.
Kokonaiskilpailun johtaja pitää yllään "maglia rosaa", vaaleanpunaista paitaa. Väri juontaa kilpailun organisoineen urheilulehden, Gazzetta dello Sportin paperin väristä. "Vuorten valtias" eli paras ylämäkiajaja pitää vuorostaan yllään sinistä paitaa, "maglia azzurraa". Pistekilpailun johtajan, joka usein on kirimies, paita on punainen "maglia rosso passione".
Italian ympäriajon ovat useimmin voittaneet Alfredo Binda, Fausto Coppi ja Eddy Merckx, kukin viisi kertaa.
Suomalaisista kilpailuun ovat ottaneet osaa Kari Myyryläinen vuonna 1988, Joona Laukka vuonna 1996, Jussi Veikkanen vuosina 2006, 2007, 2008, 2011, 2012, 2014 ja 2015 sekä Kjell Carlström vuosina 2008, 2009 ja 2011.
Adler’s Appetite
Adler's Appetite (alkuperäiseltä nimeltään Suki Jones) oli yhdysvaltalainen hard rock -yhtye, jossa soitti entinen Guns N' Roses rumpali Steven Adler. Yhtyeen jäsenet vaihtuivat useaan otteeseen, ja ainoa alkuperäinen jäsen viimeisimmässä kokoonpanossa oli Adler. Yhtyeen ensimmäinen julkaisu oli vuonna 2005 ilmestynyt EP Adler's Appetite. Yhtye hajosi vuonna 2006, mutta palasi esiintymislavoille 2007, jolloin se teki kaksi kappaletta, "Sadder Days" ja "Keep Statisfield". Vuonna 2010 yhtye julkaisi kolme singleä, "Alive", "Stardog" sekä "Fading", joista koottiin vuonna 2012 "Alive"-niminen EP-levy. Yhtye lopetti toimintansa vuonna 2011, kun Steven Adler siirtyi seuraavan projektinsa pariin, Adler-yhtyeeseen, joka julkaisi debyyttialbuminsa "Back From the Dead" marraskuussa 2012. Yhtye lopetti toimintansa vuonna 2017.
Vuonna 2018 kitaristi Alex Grossi ilmoitti Adler's Appetiten paluusta.Kiertuemuusikot
Omakotitalo
Omakotitalo on erillispientalo, jossa on yleensä yhden perheen asunto. Kaavoitetulla alueella erillispientalotalotontille saadaan yleensä sijoittaa enintään kaksi asuntoa. Kaavamerkintä on AO. Kahden asunnon talo voi olla omakotitalo, jossa on pääasunto ja sivuasunto. Jos molemmat asunnot ovat suurehkoja, kysymyksessä ei ole omakotitalo vaan paritalo.
Omakotitalo on useimmiten joko yksi- tai kaksikerroksinen ja siinä voi olla lisäksi kellari. Suomessa on noin 970 000 omakotitaloa (2006).
Vajaat 40 prosenttia suomalaisista asuu omakotitaloissa.
Omakotitalojen rakennusmateriaali on yleensä puu rankarakenteena tai hirsisenä, tai tiili, harkkorakenteisena kevytsora, höyrykarkaistu kevytbetoni tai betoni.
Nykyisin omakotitalot ovat usein teollisesti esivalmistettuja talopaketteja. Niiden sisällöt vaihtelevat rakennustavaratoimituksista avaimet käteen -ratkaisuihin. Omakotitalo voidaan rakentaa myös "pitkästä tavarasta", jolloin työmaalle tilataan materiaalit ja työstöt suoritetaan työmaalla.
Omakotitalon voidaan katsoa kehittyneen 1600-luvulla yleistyneestä "parituvasta", ja siitä syntyneistä erityppisistä useampia toimintoja sisältäneistä asuinrakennuksista. Parituvassa saavuttiin porstuaan, josta pääsi kahtaalle, joko tupaan tai pienempään huonetilaan, joka saatettiin käyttää kamarina, riihenä, aittana tai saunana. Vähitellen paritupa laajeni sisältämään useampia huonetiloja ja toimintoja.
Varasto- ja muiden piharakennusten omakotitalon kanssa muodostama "pihapiiri" on jäänne aikaisemmasta isommasta kokonaisuudesta, johon on kuulunut muun muassa karjapiha, miespiha, navetta, käymälä, sauna ja mahdollisesti muita apurakennuksia.
Esimerkiksi saunan sijoitus pihapiirin perälle on ollut käytännönläheinen ratkaisu. Sijoituksella ehkäistiin saunaan liittyvän tulipaloriskin vaikutuksia muihin rakennuksiin.
Rintamamiestalo oli 1940- ja 1950-lukujen yleisin omakotitalotyyppi. Näitä tyyppitaloja rakennettiin niiden kokonaisedullisuuden takia sodanjälkeisenä jälleenrakennuskautena.
Talon rakentamisen suunnittelun tulee lähteä tulevan asujan tarpeista. Tilat tulee mitoittaa siten, että jokainen tila vastaa kooltaan tulevaa käyttötarkoitusta. Tiloja suunniteltaessa tulee huomioida mahdolliset koneet ja laitteet ja niiden koot, sekä kulku tilassa. Tilassa tulee pystyä käyttämään tarvittavia koneita ja suorittamaan tilaan liittyvät toiminnot. Tilaa suunniteltaessa kannattaa huomioida myös mahdolliset turvallisuusriskit.
Tilojen asettelu talossa kannattaa miettiä auringon mukaan. Oleskelutilat kannattaa sijoittaa siten, että niissä voi nauttia päiväauringosta. Makuuhuoneet ja aputilat taasen kannattaa sijoittaa siten, ettei aurinko paista niihin suoraan. Auringon valo voi joissain tapauksissa myös häiritä tilan toimintoja.
Suunnittelun ammattilainen osaa usein neuvoa tilojen sijoittelussa ja tilojen koon tarpeessa.
Omakotitalossa voi olla seuraavanlaisia tiloja:
omakotitalossa voi olla myös seuraavanlaisia varastointitiloja:
Henna (väriaine)
Henna on hennapensaan ("Lawsonia inermis") kuivatuista lehdistä saatavaa väriainetta. Hennapensas on rantakukkakasvien heimon pensas, jota kasvaa muun muassa Etelä-Euroopassa. Kasvin versot sisältävät lawsonia (oksinaftokinoni, CHO), väriainetta, jota on käytetty jo esihistoriallisella ajalla. Hennatatuoinnit ovat Intiassa ja muualla Aasiassa maalattavia kuvioita. Hennan värimolekyyli sitoutuu ihon keratiiniin, joten kuviot haalistuvat ihon uusiutumisen myötä. Tämä vie ihon paksuudesta riippuen muutamista päivistä muutamiin viikkoihin. Hennalla värjätään ihon lisäksi kynsiä, kehon karvoitusta, puuta, luuta, sarvea, lankoja ja kankaita.
Robosota
Robosota on harrastus, jossa kaksi kustomoitua konetta yrittävät eri keinoin saada toisensa liikuntakyvyttömiksi tai ulos taisteluareenalta. Useimmiten koneet ovat kauko-ohjattavia ajoneuvoja omatoimisten robottien sijaan.
Kilpailussa kamppaillaan kauko-ohjatuilla roboteilla tarkoituksena tehdä liikuntakyvyttömäksi tai saattaa vastustajan robotti ulos erän aikarajan (3 min.) sisällä. Jos kumpikaan tavoitteista ei toteudu, valitsee tuomaristo erän voittajan määrätyin perustein:Taistelu perustuu robottien väliseen fyysiseen kontaktiin eli kaikenmuotoinen radiohäirintä ja esimerkiksi toisen kuljettajan näkökentän peittäminen ja sabotaasi on kielletty.
Yleisöä ei saa vaarantaa eli räjähteet ja syövyttävät aineet ym. vaaratekijät on kielletty.
Lajissa kilpaillaan 150 g, 450 g, 6 kg ja 13,6 kg painoluokissa.
Nestemäiset aseet kuten liimat, öljy ja vesi ovat kiellettyjä.
Aseiden käyttö on selvä huomion kohde pisteytyksessä.
Tuomareilla on aina viimeinen sana kilpailuun liittyvissä asioissa, jos säännöissä olisi sattunut olemaan porsaanreikä tms.
Lajin pienimuotoisuuden takia sarjatuotannossa ei ole ensimmäistäkään valmista robottia ja harrastajalta vaaditaankin kädentaitoa. Pohjana voi käyttää valmista RC-autoa, johon voi asentaa panssarointia ja aseita suhteellisen helposti, mutta useat kilpailijat rakentavat aluksensa alusta asti itse jopa sähkölaitteet mukaan lukien.
Käyttövoimana sähkömoottori on yleisin, mutta hydrauliikka ja pneumatiikkakin ovat sallittuja. Polttomoottoreita ei voi sisätiloissa järjestettävissä kisoissa käyttää pakokaasujen vuoksi. Suurin osa kilpailijoista käyttää roboteissaan halpojen akkuporakoneiden moottoreita, joissa on tehoa noin 110 W ja planeettavaihteisto. Useimpien 6 kg tai 13,6 kg robojen robottien moottoreita käytetään 12-24 voltin jännitteellä, vaikka jopa 60 V on sallittu.
Robotit voivat liikkua areenaa pitkin pyörä- tai tela-alustalla tai jopa kävellen. Myös ilmassa leijuminen on mahdollista. Pääosa suomalaisista taisteluroboteista tosin liikkuu pyörien avulla, joissakin on tela-alusta.
Robottien runkoja tehdään mitä erilaisimmista materiaaleista kuten puusta, muovista tai metallista. Panssarointiin käytetään yleensä metalli- tai muovilevyjä. Osassa robotteja käytetään myös komposiittimateriaaleja, esimerkiksi hiilikuitua ja aramidia eli kevlaria. Suosituimpia metalleista ovat teräs ja alumiini ja muoveista taas polykarbonaatti ja polyeteeni.
Aseet voivat olla aktiivisia tai passiivisia. Tyypillinen passiivinen ase on robotin kiilamainen muoto, jota hyväksikäyttäen päästään toisen robotin alle ja voidaan työntää vastustaja ulos areenalta. Aktiiviset aseet, kuten sirkkeli tai puristin, aiheuttavat yleensä huomattavasti enemmän vahinkoa vastustajalle kuin passiivinen ase.
Nykyiset taistelurobotit ovat kaikki kauko-ohjattuja, joko rc-harrastajien käyttämillä radiolaitteilla tai vaikkapa infrapunaohjauksella. Robosodassa on mahdollista käyttää myös itsenäisesti toimivia robotteja.
Jumalansynnyttäjä
Jumalansynnyttäjä () on kristillisissä kirkoissa käytetty nimitys Neitsyt Marialle.
Nimitys jumalansynnyttäjä virallistettiin Efesoksen 3. ekumeenisessa kirkolliskokouksessa vuonna 431. Termillä haluttiin korostaa, että Kristus oli yhtä aikaa Jumala ja ihminen ja että nämä Kristuksen kaksi luontoa kuuluivat yhdessä Pyhään Kolminaisuuteen. Nimityksen hyväksyvät useimmat kristilliset kirkkokunnat, mutta erityisen yleisesti käytössä se on ortodoksisessa kirkossa.
Roope
Roope on suomalainen miehen etunimi. Se vastaa kansainvälistä nimeä Robert, sekä siitä johdettua englantilaista nimeä Rupert (englanninkielisissä maissa Rupert lyhennetään usein muotoon Roop tai Roope, jotka molemmat lausutaan 'ruup', vrt. 'ruupert').
Suomessa nimi Roope on annetty vuoden 2015 loppuun mennessä 6 643 henkilölle.
Roopen nimipäivä on 7. kesäkuuta.
Lanttu
Lanttu ("Brassica napus" tai "Brassica napus" ssp. "rapifera"), josta käytetään myös nimiä räätikkä ja räätikäs, on juures. Se on Euroopassa nuorempi tulokas kuin nauris, mutta on silti arvioitu, että se olisi ollut yksi kolmesta pääjuureksesta, joita roomalaiset käyttivät. Täysin varmoja voidaan olla vasta 1500-luvun kasvikirjojen kuvista, että ne esittävät lanttua. Lanttu on syntynyt kaalin ja nauriin risteytymästä, mutta ei olla varmoja, onko siitä suoraan syntynyt lantun esiaste, josta on lantun lisäksi kehittynyt rapsi, vai onko ensin syntynyt rapsin esiaste.
Lanttu valittiin yhdessä nauriin kanssa vuoden vihannekseksi vuonna 2011.
Kaalia muistuttava maku on antanut monessa kielessä nimen lantulle. Ruotsiksi se on kålrot ja saksaksi Kohlrübe. Nimet ovat syntyneet paljon ennen kuin tiedettiin mitään lantun risteytymäalkuperästä nauriin / kaalin ja rypsin kanssa.
Pohjolassa lanttua on viljelty 1500-luvulta asti, sitä onkin sanottu Pohjolan appelsiiniksi. On sanottu leikkisästi, että lantulla ja paloviinalla on sama levinnäisyysalue eli Norja, Ruotsi, Suomi ja Venäjä. Ruotsalaiset tutustuttivat englantilaiset lanttuun vasta 1700-luvulla. Englannin ja ranskan kielessä lantun nimi onkin "swede", ruotsalainen. Sitä, että lanttu olisi ruotsalainen alkuperältään, ei ole todistettu.
Lantun merkitys Suomen vanhassa maataloudessa oli vähäisempi kuin nauriin. Lantun nimi johdetaan ruotsin kielen sanasta planta eli taimi, koska sen kasvuaika on pitkä ja taimet yleensä esikasvatetaan.
Lajikkeet on ryhmitelty kelta- ja valkomaltoisiin. Paksuhko kuori on lajikkeen mukaan kellertävä, ruskeanpunertava, vihreä tai violetti. Kelta­maltoisia lajikkeita käytetään enimmäkseen ihmis­ravinnoksi, valko­maltoisia rehuksi.
Lanttu on savimaan kasvi, jota voidaan viljellä hyvin lannoitetussa hiekkamaassakin. Viljelykierron tulisi olla ainakin 4 vuotta tautien ja tuholaisten torjumiseksi. Boorin puute vaivaa helposti lanttua, ja se ilmenee siten, että malto on lasittunut ja siinä on ruskeita laikkuja ja jopa onkaloita.
Lanttu viihtyy parhaiten kosteassa ilmastossa, vesistöjen lähellä. Sitä voidaan viljellä Suomessa Lappia myöten.
Kasvitaudeista möhöjuuri vaivaa lanttua eniten, ja sitä torjutaan säännöllisellä kalkituksella ja viljelykierrolla. Lanttu on taimivaiheessa herkkä tuholaisvioituksille. Lantun tuholaisia ovat ainakin seuraavat:
Lanttu korjataan myöhään syksyllä: naatit listitään, ja juuret typistetään. Lanttu tulee säilyttää kellarissa tai kylmiössä, ideaali lämpötila on 0 astetta ilman suhteellisen kosteuden ollessa yli 95 %.
Lanttua voi käyttää raasteena, keitoissa, välipalana, lanttu­kukossa ja erityisesti joulu­ruokana suositussa lanttulaatikossa. Aikaisemmin myös lantun lehtiä on käytetty vihanneksena.
WYSIWYG
WYSIWYG-lyhennettä (engl. "What You See Is What You Get" eli "mitä näet, sitä saat") käytetään viittaamaan sellaisiin ohjelmistoihin, joissa sisältö näyttää muokattaessa hyvin samalta kuin lopputulos. Sen sijaan muotoa ja rakennetta kuvaavaa metadataa ei välttämättä näytetä. Hyvin usein käsitettä käytetään kuvaamaan tekstinkäsittelyohjelmia tai HTML-editoreja.
WYSIWYG-ohjelmien tavoitteena on helpottaa muokkaamista esittämällä käyttäjälle suoraan työn lopullinen muoto ja jättämällä käyttäjän kannalta epäoleellinen tieto näyttämättä. WYSIWYG-ohjelmissa muotoilu tapahtuu yleensä valitsemalla muotoiltava asiakirja tai sen osa ja suoritettava muotoilutoiminto esimerkiksi klikkaamalla kuvaketta tai käyttämällä pikavalikkoja. Useissa HTML-editoreissa on kuitenkin myös mahdollisuus muokata asiakirjan lähdekoodia, sillä muuten esimerkiksi JavaScript-koodien lisääminen olisi hankalaa. Myös standardoimattomien HTML-elementtien lisääminen on WYSIWYG-editoreissa usein rajoitettu.
Koska WYSIWYG-ohjelmistojen käyttö ei edellytä muotoilukoodin tuntemusta, voidaan niitä pitää erittäin käyttäjäystävällisinä. WYSIWYG-ohjelmistot soveltuvatkin tämän takia hyvin myös aloittelijoille ja auttavat opeteltaessa jotain uutta muotoilukieltä tai -tekniikkaa.
WYSIWYG-ohjelmien haittapuolena on se, että asiakirjan ulkomuoto näytöllä ei ole optimoitu tämän heikkouksia huomioiden. Kaikki fontit eivät esimerkiksi sovellu näytölle tai ohjelman tuottama muotoilukoodi on liian monimutkaista hidastaen koodin suorittamista. Toisaalta myös lähestymistapa houkuttelee viilaamaan yksityiskohtia kokonaisuuden kustannuksella.
Käytännössä asiakirjan ulkonäkö ei aina WYSIWYG-ohjelmillakaan vastaa näytöllä nähtyä. Asiakirjojen tulostaminen eri kirjoittimella kuin mikä on ohjelman oletusvalintana saattaa esimerkiksi muuttaa sivujakoa, ja WWW-sivujen ulkonäkö riippuu kuitenkin lukijan käyttämästä näytöstä, ohjelmistosta ja asetuksista.