Sirkka (lehti)
Sirkka oli suomalainen lastenlehti, jossa julkaistiin kuvitettuja satuja, jatkokertomuksia, sarjakuvia ja erilaisia tehtäviä. "Sirkka" on ilmestynyt kolmena eri ajanjaksona.
Lehden ensimmäisen ilmestymisajan kustantajana oli G. W. Edlund (Hufvudstadsbladetin kirjapaino). Sirkan sisältönä oli runoja, satuja ja kertomuksia sekä leikkejä. Näytenumerossa (0/1886) ilmoitetaan, että lehden "sisällys, perustuen oikeudentuntoon sekä raittiiseen lapsen uskoon, on osaksi oleva sama kuin Nya Trollsländan nimisen lastenlehden".
Toimituksessa olivat aluksi Toini Topelius ja Alexandra Gripenberg ja myöhemmin Alta Dahlgren ja Vera Hjelt.
Kirjoittajia olivat valtioneuvos Zacharias Topelius, prof. Julius Krohn, rouva Minna Krohn sekä nimimerkit P. C. ja Maria. Vuosikerran hinta oli neljä markkaa. Z. Topelius kirjoitti moniin eri lastenlehtiin, kuten "Trollsländan", "Nya Trollsländan", "Sländan" ja "Lasten Kuvalehti".
"Sirkka" lopetti ilmestymisensä muutamaksi vuodeksi. Vuodesta 1895 lehteä kustansi Tilgmannin kirja- ja kivipaino. Vuosikerran hinta oli nyt kolme markkaa. Lehteä toimittivat Alta Dahlgren ja Vera Hjelt. Aputoimittajina olivat muun muassa Rafaël Hertzberg, Toini Topelius, B. M. Nyberg, Hilda Käkikoski, Constance Ullner, M. Joutsen, F. Tavaststjerna, Eva Ljungberg, Immy Hellén ja Theodolinda Hahnsson.
"Sirkan" rinnakkaislehti ruotsinkielinen "Sländan" jatkoi ilmestymistään suomenkielistä versiotaan pidempään, vuoteen 1900 saakka.
Anni Swan (1875–1958) ryhtyi vuonna 1919 yhdessä Alpo Noposen (1862–1927) kanssa julkaisemaan lehteä "Nuorten toveri" (Valistus 1919, WSOY 1920–1924), jossa edistettiin hyviä harrastuksia ja isänmaanrakkautta. Vuonna 1925 lehti ilmestyi Nuori Voima -lehden itsenäisenä liitteenä. Anni Swan oli aikaisemmin toimittanut lastenlehteä "Pääskynen".
Vuonna 1926 "Nuorten toverin" nimeksi tuli "Sirkka". Lehden nimen alapuolella luki edelleen ”Nuorten toveri”. Lehteä kustansi WSOY. Lehden tehtävänä oli isänmaallisuuskasvatus ja nuorison yhdistäminen. Sisällissodasta ei ollut kulunut vielä monta vuotta, ja sanaa "toveri" lehden nimessä pidettiin ongelmallisena.
"Sirkan" toimituksen jäseniä olivat myös Jorma Pohjanpalo ja Antero Manninen.
Lehdessä julkaistiin satujen ja tarinoiden lisäksi jatkoromaaneita, jotka yleensä kestivät vuosikerran verran. Vuonna 1928 seikkailtiin koko vuoden ajan villissä lännessä G. A. Hentyn ”Intiaanien ja kullankaivajien parissa”.
Hjalmar Löfvingin hienosti piirretty sarjakuva ”Olli Pirteän uudet seikkailut” oli koko sivun kokoinen. Ollin seikkailut tapahtuivat usein ilmalaivalla ja niissä seurattiin melkeinpä unen logiikkaa. Olli Pirteä oli selvästi suomalainen vastine yhdysvaltalaisen sarjakuvataiteilijan Winsor McCayn "Pikku Nemolle".
Askartelua ja ajanviete -sivulla ratkaistiin piilokuvia, kuva-arvoituksia ja muita pulmatehtäviä sekä sanaleikkejä. Oma soppi -sivulla julkaistiin lukijoiden kirjeitä, runoja ja piirroksia. Takakannessa oli eläinaiheinen Luonnonsanomain uutiset, jossa oli piirroksia ja valokuvia eläimistä hauskojen tekstien kera.
Anni Swan toimitti lehteä koko ajan vuoteen 1945 saakka. Toimituksessa olivat myös Jouko Paavola ja Sulo Karpio.
Annin Swanin oma jatkoromaani "Ritvan suojatit" julkaistiin "Sirkan" numeroissa 2–22/1933. Vuoden 1934 ensimmäisessä numerossa kerrottiin: ”Tässä alkaa Sirkan tämänvuotinen jatkoromaani, kirjailija Rosa Fitinghoff’in kirjoittama ’Mustalaisten käsissä’. Saamme siinä tutustua meille outoon elämään ja moniin henkeä salpaaviin tapauksiin – niin on kertomus jännittävä ja viehättävä. Kertomus jatkuu Sirkan jokaisessa tämän vuoden numerossa.” WSOY julkaisi jatkotarinat myöhemmin yleensä myös romaanina, kuten tämänkin Fitinghoffin kertomuksen (Nuorten 10 mk:n sarja 2, 1936).
Joka numerossa oli myös jatkuvajuoninen sarjakuva ”Olli Pirteän ja Jussi Metkasen uudet seikkailut”. Vakituisena sarjakuvana ilmestyi myös Olavi Vikaisen ”Nalle Nöpönenä”, joka sai nimensä lukijakilpailun avulla. Nalle sai seikkailuihinsa tuon tuosta innoituksen kirjaa lukemalla.
Vuonna 1940 lehdessä julkaistiin Kari Suomalaisen sarjakuvaa ”Herra Aasi”.
Lehdessä pakinoi nimimerkki Pikku-Majava.
Sirkka mainosti itseään muun muassa tällä tavalla (20/1933):
Sirkassa julkaistiin paljon myös valokuvia, sekä toimituksen ottamia että lukijoiden lähettämiä.
Sirkka-lehden lopetettua ilmestymisensä sen paikan peri "Kimmo"-lehti.