hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kondrati Rylejev
Kondrati Fjodorovitš Rylejev (; 29. syyskuuta 1795 Batovo – 25. heinäkuuta 1826 Pietari) oli venäläinen aatelinen, upseeri, runoilija ja yksi dekabristikapinan johtohenkilöistä.
Rylejev palveli Venäjän armeijassa vuosina 1814-1818. Tämän jälkeen hänestä tuli siviilioikeuden asessori, jossa virassa hän palveli aikalaisten mukaan luotettavasti ja oikeudenmukaisesti. Hän myös kirjoitti sanomalehtiin arvostelevia runoja. Runoja lukeneet liberaalit salaliittolaiset kutsuivat hänet jäseneksi Venäjän Pohjoiseen salaseuraan.
Dekabristikapinassa 14. joulukuuta 1825 Rylejev oli mukana tuomassa sotilaita Senaatintorille. Kapinan kukistuttua hänet vangittiin ja hirtettiin yhdessä neljän muun päätekijän kanssa.
Löyä
Löyä on suomalainen kylä, joka sijaitsee Kuortaneen kunnan kaakkoisosassa. Rajanaapureita ovat etelässä Alavus, idässä Lehtimäki ja Töysä. Löyän kylässä sijaitsee kylän mukaan nimensä saanut Löyänjärvi.
Kroatian asevoimat
Kroatian asevoimat () on jaettu kolmeen puolustushaaraan maavoimiin, merivoimiin ja ilmavoimiin ja ilmatorjuntaan. Sen vahvuus on rauhan aikana 17 500 aktiivipalveluksessa olevaa miestä ja 6 000 reserviläistä. Miespuolisen 16-49 vuotiaan väestön perusteella laskettuna Kroatiassa on noin 1 035 712 miehen reservi, josta 771 323 miestä on palveluskelpoisia. Kroatiassa oli aiemmin yleinen asevelvollisuus 19 vuotta täyttäneille miehille, mutta maa luopui siitä 1. tammikuuta 2008.
Asevoimat taistelivat Kroatian sodassa ja tukivat myös Bosnian puolella taistelevaa Bosnian kroaattiarmeijaa.
Ruona (Kuortane)
Ruonan kylä sijoittuu Kuortaneen kunnan pohjoisosaan. Kylä on levittäytynyt pääasiassa Kuortaneenjärven pohjoisrannalle ja Nisosjärven ympärille. Lisäksi laajalla alueella olevassa kylässä on asutusta myös Haarajärven, Reunan ja Sauna-Ahon alueille. Kylä rajoittuu pohjoisessa Lapuan kaupunkiin, idässä Alajärven kaupunkiin, etelässä Kuortaneen kirkonkylään, lännessä Kuortaneenjärveen ja Salmen kylään.
Ruonan kylään muutti ensimmäinen asukas Simo Juhonpoika vuonna 1549 hyville kaski- ja pyyntimaille. Hän oli myös koko Kuortaneen ensimmäisiä asukkaita.
Lapuan hiippakunnan koulutuskeskus Haapaniemen hiippakuntakartano sijaitsee Ruonalla Kuortaneenjärven rannalla.
Suomen sodan ratkaisutaistelut käytiin Ruonan Nurminiemessä 31.8-1.9.1808.
Vuonna 2008 Ruona valittiin vuoden eteläpohjalaiseksi kyläksi.
HVO
HVO eli "Hrvatsko Vijeće Obrane" oli Kroatian puolustusneuvosto, kuvaavammin Bosnian kroaattiarmeija Bosnian sodassa. HVO oli Bosnian kroaattialueen Herceg-Bosnan armeija. Sitä johti Mate Boban.
Se perustettiin 8. huhtikuuta 1992 Hertsegovinassa.
Sodan alkuvaiheessa HVO taisteli Bosnia-Hertsegovinan armeijan (ARBiH)in rinnalla Bosnian serbejä vastaan, mutta kääntyi myöhemmin entistä liittolaistaan vastaan.
Daytonin sopimuksessa vuonna 1995 HVO tunnustettiin Bosnian kroaattien viralliseksi edustajaksi.
Länsiranta (Kuortane)
Länsiranta on Kuortaneen kylä ja sijaitsee kunnan länsiosassa Kuortaneenjärven länsirannalla rajoittuen pohjoisessa Salmen kylään, idässä Kuortaneenjärveen, etelässä Mäyryn kylään ja lännessä Nurmon ja Lapuan rajaan. Kylä on muodoltaan pitkänomainen sijoittuen kylää halkovan Länsirannantien ympärille. Kylän pituus Länsirannantietä pitkin on noin 7 kilometriä, asutusalueen pinta-ala noin 600 hehtaaria ja koko kylän pinta-ala metsä mukaan lukien noin 5 000 hehtaaria.
Länsiranta kuuluu yhdessä Kuhajärven ja Lapuanjokirantojen ohella Kuortaneenjärven valtakunnallisesti arvokkaaseen maisema-alueeseen. Länsirannan pohjalaistalot kuuluvat yhdessä Kuortaneen Ruismäen talojen kanssa Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Länsirannalla sijaitsee Kuortaneen ainoa malmikaivos, niin kutsuttu Ruukin runni, joka perustettiin vuonna 1724.
Kaaranka
Kaarangan kylä sijaitsee Kuortaneen itäosassa, Kaarankajärven ympäristössä Etelä-Pohjanmaan maakunnassa. Pohjoisessa rajakylänä on Ruonan kylä, lännessä Kirkonkylä, etelässä Leppälänkylä ja idässä Lehtimäen kunnan Länsikylä. Kuortaneen keskustaan on matkaa noin kahdeksan kilometriä.
Poliittinen laululiike
Poliittinen laululiike on yleisnimitys Suomessa 1970-luvun alussa kukoistaneesta vasemmistolaisesta poliittisesta laululiikkeestä. Se tunnetaan myös nimellä "Edistyksellinen laululiike". Liikkeen kantaviin voimiin kuuluivat muiden muassa säveltäjät Kaj Chydenius, ja Eero Ojanen, Toni Edelmann sekä Otto Donner. Suuri osa levyistä julkaistiin Love Records -levymerkillä.
Tunnetuimpia poliittisen laululiikkeen edustajia olivat muun muassa Agit-prop-kvartetti, Koiton laulu, poliittishenkistä teatteria tehneen KOM-teatterin lauluryhmä, laulaja-näyttelijä Kristiina Halkola, ohjaaja-laulaja Kaisa Korhonen, runoilija-laulaja Aulikki Oksanen, laulaja Arja Saijonmaa sekä varsinkin vanhoja työväenlauluja esittänyt Reijo Frank.
Laululiike sai paljon vaikutteita ja materiaalia Chilen sotilasvallankaappauksesta 1973. Laululiikkeen suosio laski 1970-luvun puolivälissä. 1970-luvun työväenlaulut nousivat uuteen suosioon 1990-luvulla, jolloin useista genren levyistä julkaistiin cd-painoksia ja maassa järjestettiin monia nostalgisia poliittisen musiikin konsertteja. Samaan aikaan Suomeen syntyi myös uusia nuorempien sukupolvien perustamia yhtyeitä, joiden tuotanto imi vahvasti vaikutteita 1970-luvun laululiikkeen tuotannosta. Tunnetuimpia näistä yhtyeistä ovat suureen kaupalliseen menestykseen yltänyt Ultra Bra sekä Varaque.
Poliittisesta laululiikkeestä kertoo Jouko Aaltosen vuonna 2006 ensi-iltansa saanut elokuva "Kenen joukoissa seisot".
Yhdeksän mustaa joutsenta
Yhdeksän mustaa joutsenta -teos on kokoelma Swanin sisarusten kirjeitä vuosilta 1884–1917, ja sen on toimittanut Anni Swanin poika Antero Manninen. Carl Gustaf Swanin ja Emilia Malinin yhdeksän tytärtä olivat kaikki nuoruudessa tummahiuksisia, mistä nimi teokselle on saatu. Teoksen on julkaissut Suomalaisen Kirjallisuuden Seura 1994.
Endodermi
Endodermi () on gastrulaation aikana syntyneen alkiosolumassan alin kerros, eli se sijaitsee mesodermin ja ektodermin alla. Lopullinen endodermi muodostuu, kun alku-uurteen tuottamat solut vaeltavat viskeraalisen endodermin solujen väliin levittäytyen ja samalla korvaten viskeraalisen endodermin solukon. Aluksi endodermin solut ovat litteitä, mutta myöhemmin ne muuttuvat pylväsmäisemmiksi.
Endodermi indusoi useiden mesodermaalisten elinten, kuten selkäjänteen, sydämen, verisuonten ja jopa koko mesodermaalisen alkiokerroksen syntyä. Vastavuoroisesti mesodermaalinen mesenkyymi ohjailee endodermin muodostumista ruoansulatuskanavan eri osiksi. Endodermi on yhteydessä myös ektodermiin muu muassa nielun, aivolisäkkeen ja peräsuolen muodostamisessa. Endodermin toinen tärkeä tehtävä on muodostaa ruoansulatuskanavan ja hengitysteiden sekä virtsarakon ja virtsaputken epiteelit.
Seuraavat epiteelit kehittyvät yksilönkehityksen edetessä endodermin soluista.
- koko ruoansulatuskanavan epiteeli, lukuun ottamatta suuta ja peräsuolen terminaalipää, jotka muodostuvat ektodermistä
- ruoansulatuskanavan rauhasten pintasolut
- korvatorven epiteeli
- täryontelon epiteeli
- nielu-, kieli- ja kitarisojen epiteeli
- henkitorven, keuhkoputkien ja keuhkojen epiteeli
- virtsarakon ja virtsaputken epiteeli
Endodermistä silmukoituu myös haaroja, joista kehittyy alueen mesodermin kanssa aiheet kilpirauhaselle, lisäkilpirauhasille, kateenkorvalle, keuhkoille, maksalle ja haimalle.
Kynsisammakolla ("Xenopus") endodermi kehittyy varhaisalkion vegetaalisen puoliskon soluista, jotka vaeltavat gastrulaation aikana alkiopallon sisään. Vegetaalisen puoliskon solut sisältävät runsaasti äidin puolelta perittyä VegT-proteiinia, joka on tärkeä tekijä solujen määräytyessä endodermaalisiksi.
Ektodermi
Ektodermi on yksi alkionkehityksen alussa määräytyvistä alkiokerroksista, joka sijaitsee alkiolevyssä endodermin ja mesodermin yläpuolella.
Ektodermista muodostuu muun muassa keskushermoston aihe eli hermostoputki, ääreishermoston aihe eli hermostopiena ja ihon orvaskesi. Myös mesodermi, eli keskikerros, indusoituu varhaisen ektodermin soluista.
Hohenzollern
Hohenzollern on Svaabiasta kotoisin oleva saksalainen ruhtinassuku, jonka eri jäsenet hallitsivat Brandenburgia, Preussia ja Saksan keisarikuntaa sekä Romaniaa. Suku jakautui 1200-luvulla frankkilaiseen ja švaabilaiseen haaraan. Suvun kantalinna eli Hohenzollernin linna sijaitsee Hechingenin lähellä, nykyisessä Baden-Württembergin osavaltiossa.
Frankkilaisen (protestanttisen) haaran päämiehet olivat 1400-luvulta lähtien Brandenburgin rajakreivejä. Fredrik VI nousi 1415 Brandenburgin vaaliruhtinaaksi nimellä Fredrik I, minkä jälkeen Hohenzollernin suku kohosi Saksan mahtavimpien ruhtinaitten joukkoon. Vuodesta 1618 lähtien he hallitsivat Brandenburgin lisäksi myös Itä-Preussia. ”Suuri vaaliruhtinas” Fredrik Vilhelm laajensi Brandenburg-Preussin Westfalenin rauhassa 1648 yhdeksi Euroopan mahtivaltioista, ja hänen poikansa Fredrik I otti 1701 Preussin kuninkaan arvonimen. Preussin kuningas Vilhelm I kruunattiin 1871 yhdistyneen Saksan keisariksi. Sukuhaaran viimeinen hallitsija oli Vilhelm I:n pojanpoika Vilhelm II, joka luopui Saksan keisariudesta ja Preussin kuninkuudesta ensimmäisen maailmansodan lopussa 1918 vallankumouksen seurauksena. Frankkilaisen haaran nykyinen päämies on Georg Friedrich von Preussen (s. 1976).
Hohenzollern-suvun švaabilainen (katolinen) haara jakautui vuonna 1576 perinnönjaon seurauksena vielä kolmeen erilliseen haaraan, jotka olivat "Hohenzollern-Hechingen", "Hohenzollern-Sigmaringen" ja "Hohenzollern-Haigerloch". Jokainen sukuhaara hallitsi omaa kreivikuntaansa. Näistä kaksi ensimmäistä, Hohenzollern-Hechingen ja Hohenzollern-Sigmaringen, korotettiin ruhtinaskunniksi vuonna 1623 ja ne säilyivät itsenäisinä vuoteen 1849, jolloin niiden hallitsijat luopuivat kruunusta ja alueet yhdistettiin Sigmaringenin hallintopiirinä (, myös "Hohenzollernsche Lande") suvun frankkilaisen haaran hallitsemaan Preussin kuningaskuntaan 1850. Toisen maailmansodan jälkeen alue liitettiin osaksi ranskalaisen miehitysvallan perustamaa Württemberg-Hohenzollernin osavaltiota, joka puolestaan myöhemmin sulautui osaksi uutta Baden-Württembergin osavaltiota.
Hohenzollern-Hechingenin haaran sammuttua vuonna 1869 švaabilaisia Hohenzollerneita edustaa nykyisin ainoastaan Sigmaringenin haara, jonka tämänhetkinen päämies on Karl Friedrich von Hohenzollern (s. 1952). Hohenzollern-Sigmaringenin suku hallitsi myös Romaniaa ruhtinaina vuosina 1866–1881 ja kuninkaina vuosina 1881–1947.
"Brandenburgin vaaliruhtinaat"
"Preussin kuninkaat"
"Saksan keisarit ja Preussin kuninkaat"
X Multimedia System
X Multimedia System eli XMMS on ilmainen Winampia muistuttava mediasoitin Unix-tyylisille käyttöjärjestelmille.
Marraskuussa 1997 Peter ja Mikael Alm julkaisivat soittimen nimeltä "X11Amp", joka muistutti saman vuoden toukokuussa julkaistua Winamp-soitinta. Soittimesta löytyi jo ensimmäisestä julkaisusta lähtien tuki Winamp-soittimen ulkoasuille. Ohjelman lähdekoodia ei ollut alun perin saatavilla, mutta nykyisin se julkaistaan GNU GPL-lisenssin alaisena.
10. kesäkuuta 1999 4Front Technologies ryhtyi sponsoroimaan "X11Amp":n kehitystä ja projekti uudelleen nimettiin "XMMS":ksi.
Ylijoki (Kuortane)
Ylijoki tai Ylipää on Kuortaneen eteläosassa sijaitseva kylä. Kylä rajautuu pohjoisessa Heikkilän kylään, idässä ja etelässä Alavuden kaupunkiin, lännessä Luhtalan ja Kivenmäen kyliin. Ylijoen kylä koostuu seuraavista kylän osista: Lentilä, Kaatialanpiha, Rintalanmäki, Palomäki ja Sarvikas.
Magneettivirta
Magneettivirta on erityisesti teosofiaan ja siihen liittyvään vegetarianismiin liittyvä käsite, joka juontuu ainakin 1800-luvulta. Magneettivirtojen katsottiin kulkevan niin sanotussa eetterissä, jonka katsottiin täyttävän tyhjän tilan ennen kuin sähkömagnetismin periaatteita opittiin ymmärtämään. Magneettivirroilla katsottiin olevan huomattava merkitys sairauksien synnyssä ja ehkäisyssä - koululääketieteen vastaisesti. Magneettivirtoja ei katsota kuvatussa mielessä olevan olemassa tieteellisenä käsitteenä.
Nykyaikanakin on tarjolla runsaasti erilaisia magneettisia amuletteja, joita voidaan pitää esimerkiksi rannerenkaina. Tällaisten teho on lumelääkkeen luokkaa, eli luja usko amulettiin voi lievittää oireita.
Neutraali mutaatio
Neutraali mutaatio on genomissa tapahtuva muutos, joka ei vaikuta sen kantajan kelpoisuuteen. Neutraaleja mutaatioita esiintyy todennäköisimmin genomin niissä osissa, jotka eivät koodaa proteiineja tai rakenteellista RNA:ta tai muuten osallistu geenitoiminnan säätelyyn. Näitä voivat olla esimerkiksi introneissa tapahtuvat muutokset ja hiljaiset mutaatiot proteiinia koodaavissa geeneissä. Aminohappomuutoksenkin aiheuttava pistemutaatio voi olla neutraali, jos aminohappo vaihtuu kemiallisesti samankaltaiseksi toiseksi aminohapoksi niin, ettei syntyvän proteiinin toimivuus muutu oleellisesti.
Hiljainen mutaatio
Hiljainen mutaatio on pistemutaatio, jossa tiettyä aminohappoa koodaava kodoni DNA-ketjussa muuttuu toiseksi samaa aminohappoa koodavaksi kodoniksi. Hiljaisia mutaatioita pidetään usein evolutiivisesti neutraaleina, koska syntyvä proteiini on DNA:n informaation muuttumisesta huolimatta täsmälleen samanlainen kuin ennenkin. Tämä ei välttämättä kuitenkaan pidä paikkaansa, sillä useilla organismeilla tiettyjä synonyymisiä kodoneita käytetään toisia samaa aminohappoa koodaavia kodoneita useammin ().
Pistemutaatio
Pistemutaatio on mutaatio, jonka seurauksena yksi emäs vaihtuu toiseksi RNA- tai DNA-ketjussa. Virhe voi syntyä esimerkiksi jakautumisen yhteydessä, kun jakautumista hoitavat entsyymit korjaavat molekyylin väärin. Pistemutaatioita ovat transitiomutaatiot ja transversiomutaatiot. Edellisissä puriiniemäs (adeniini, guaniini) vaihtuu toiseksi puriiniemäkseksi tai pyrimidiiniemäs (tymiini, sytosiini) toiseksi pyrimidiiniemäkseksi, jälkimmäisissä puriiniemäs vaihtuu pyrimidiiniemäkseksi tai päinvastoin.
Jos pistemutaatio tapahtuu geeniä koodaavalla alueella, se voi olla tyypiltään joko hiljainen mutaatio, joka ei aiheuta mutatoituneen kodonin koodaaman aminohapon muutosta, neutraali mutaatio, joka muuttaa aminohapon toiseksi, ominaisuuksiltaan samankaltaiseksi aminohapoksi, missense-mutaatio, joka muuttaa aminohapon joksikin toiseksi aminohapoksi tai nonsense-mutaatio joka muuttaa aminohappokodonin lopetuskodoniksi.
Eksarkki
Eksarkki on piispa, joka johtaa eksarkaattia.
Eksarkilla voi olla arvonimenä myös metropoliitta ja alaisenaan useampia hiippakuntapiispoja.
Pakkasukko
Pakkasukko () on muun muassa venäläinen satuhahmo, joka vastaa jotakuinkin joulupukkia. Pakkasukko voi olla punaisissa, sinisissä, harmaissa tai kullanvärisissä vaatteissa, ja koristeltu muun muassa hopeanvärisin lumihiutalein.
Pakkasukko liittyy uuteenvuoteen, jota Venäjällä vietetään kuusi päivää ennen Venäjän ortodoksisen kirkon käyttämän juliaanisen kalenterin mukaista joulua 25. joulukuuta eli Venäjälläkin maallisesti käytettävän gregoriaanisen kalenterin mukaan 7. tammikuuta. Pakkasukko on myös pukeutunut venäläisittäin – pitkään turkkiin, joka on vyötetty kankaisella vyöllä. Turkki voi olla melkein minkä värinen tahansa. Päässään Pakkasukolla on pyöreä venäläinen lakki, jonka reunat ovat turkista. Pakkasukon parta on valkoinen, pitkä ja tuuhea.
Pakkasukko kulkee tyypillisellä venäläisellä kolmivaljakolla eli troikalla (kolmen hevosen vetämä reki) ja mukanaan hänellä on lapsenlapsensa Lumityttö (). Uudenvuodenyönä Pakkasukko ja Lumityttö tuovat lapsille lahjoja sekä toteuttavat ihmisten salaisia toiveita.
Venäläisen Pakkasukon sanotaan asuvan Luoteis-Venäjällä Veliki Ustjugin kaupungissa, mutta Valko-Venäjällä Pakkasukko asustaa Belavežskajan aarniometsän kansallispuistoon perustetulla Pakkasukon tilalla (Pakkasukon talon sijainti ). Neuvostoliiton vaikutusvallan aikana myötä Pakkasukko oli liitettynä uudenvuoden juhlintaan myös joissakin itäisen Keski-ja Etelä-Euroopan maissa. Neuvostoaikana Pakkasukon rooli oli erityisen tärkeä, koska uusivuosi jäi ainoaksi juhlaksi, jota oli vietetty jo ennen bolsevikkivallankaappausta 1917 ja koska joulu oli kielletty kristillisenä, siis uskonnollisena juhlana. Neuvostovaltaa seuranneen Venäjän aikana uusivuosi Pakkasukkoineen on paljolti ottanut kristillisenkin joulun aseman, sillä se seuraa ajankohdaltaan ei-venäläistä joulua aiemmin kuin venäläis-ortodoksinen joulu.
Eksarkaatti
Eksarkaatti on kirkko ('kirkkokunta') sellaisella alueella, jossa ko. kirkolla ei ole autonomiaa eli itsemääräämisoikeutta kirkollisissa asioissa.
Eksarkaattia johtaa piispa, jonka arvonimi on eksarkki.
Ivica Račan
Ivica Račan (24. helmikuuta 1944 – 29. huhtikuuta 2007) oli kroatialainen vasemmistopoliitikko. Hän toimi Kroatian pääministerinä vuosina 2000–2003 ja edustamansa Kroatian sosiaalidemokraattisen puolueen johdossa 1990–2007. Kroatian kommunistien liiton johtajaksi Račan valittiin vuonna 1989.
Račan syntyi Ebersbachissa Saksassa, jonne hänen perheensä oli lähetetty työpalvelukseen, ja jossa hänen isänsä kuoli. Äitinsä kanssa hän selvisi Dresdenin pommituksesta 1945.
Račan nousi Kroatian kommunistipuolueen tehtävissä Kroatian kevään jälkeisten puhdistusten jälkeen. 1980-luvulla hänestä tuli yksi sen johtajista ja johtaja 1989.
Račan johti Kroatian valtuuskuntaa Jugoslavian kommunistipuolueiden kokouksessa tammikuussa 1990. Serbialaisen Slobodan Miloševićin tukijat hallitsivat kokousta: Sloveenien ja kroaattien edustajien ehdotukset äänestettiin aina nurin. Sloveenien edustajat päättivät lopulta erota Jugoslavian kommunistipuolueesta. Milošević yritti painostaa Račania jäämään kommunistipuolueeseen, mutta tämä vastasi, ettei Jugoslavian kommunistipuolue ilman sloveeneja käy hänelle. Hän sanoi myös: "Kroatia ei enää syötä Serbiaa!" – kroaatit olivat jo pitkään vastustaneet sitä, että Kroatia joutui maksamaan veroa köyhemmän Serbian tukemiseksi.
Račan rikkoi ensimmäisenä vanhan kommunistipuolueen julistaman tabun julistamalla jouluna 1989 joulun sallituksi Kroatiassa ja määräsi ensimmäiset vapaat vaalit vuodeksi 1990. Račanin mielestä Franjo Tuđmanin johtama HDZ, joka voitti Kroatian vaalit vuonna 1990, oli "vaarallisten aikeiden puolue". Kommunismin romahdettua Itä-Euroopassa Račan muutti Kroatian kommunistipuolueen nimeksi Kroatian kommunistien liitto – Demokraattisten muutosten puolue. Vuonna 1994 puolue liittyi Kroatian sosiaalidemokraatteihin (SDH) ja otti SDP-nimen.
Račan toimi Kroatian pääministerinä vuosina 2000–2003 erilaisten hallitusliittoumien turvin. Hänen hallituksensa johtivat tuolloin Kroatian Euroopan valtavirran politiikan tielle Tuđmanin pitkän valtakauden jälkeen. Tuona aikana Kroatia mm. allekirjoitti lähestymissopimuksen Euroopan unionin kanssa.
Račan erosi kaikista asemista sosiaalidemokraattisessa puolueessa huhtikuussa 2007 sairauden vuoksi ja kuoli myöhemmin samassa kuussa munuaissyöpään.
Munkkidiakoni
Munkkidiakoni on Suomessa käytetty muoto nimestä hierodiakoni (kreik. "ιεροδιάκονος", ven. "иеродиакон"), joka tarkoittaa diakoniksi vihittyä munkkia.
Teritorijalna obrana
Teritorijalna obrana oli Jugoslaviaan vuonna 1968 luotu aluepuolustus. Jokaisella tasavallalla oli paikallinen puolustus aseineen. Josip Broz Tito loi TO:n, koska halusi tehostaa Jugoslavian puolustusta Tšekkoslovakian kriisin takia. Hieman ennen Jugoslavian hajoamissotia Serbian johtaja Slobodan Milošević eliminoi TO:n: Jugoslavian liittoarmeija keräsi suurimman osan aluepuolustuksen aseista pois vuonna 1990.
Ylidiakoni
Ylidiakoni on arvonimi, jonka diakoni voi saada.
Luostaripapistossa olevalle diakonille vastaava arvonimi on "arkkidiakoni". Arvonimen myöntää piispa. Käytössä on slaavilaisessa perinteessä myös nimitys "protodiakoni", joka on yleensä katedraalin eli hiippakunnan pääkirkon vanhin diakoni ja jolla on erityinen asema silloin, kun palveluksessa on mukana muitakin diakoneja.
Arkkidiakoni
Arkkidiakoni on useissa kristillisissä kirkkokunnissa käytössä oleva nimike, joka tarkoittaa usein piispan alapuolella olevaa henkilöä, joka johtaa arkkidiakonikuntaa eli hiippakunnan osaa. Katolisessa kirkossa nimike oli käytössä keskiajalla, mutta on sittemmin jäänyt pois.
Ortodoksisessa kirkossa arkkidiakoni on arvonimi, jonka diakoni voi saada luostarissa. Arvonimen myöntää piispa. Luostarin ulkopuolella seurakunnissa vastaava nimitys on ylidiakoni. Käytössä on slaavilaisessa perinteessä myös nimitys protodiakoni, joka on yleensä katedraalin (hiippakunnan pääkirkon) vanhin diakoni ja jolla on erityinen asema silloin kun palveluksessa on mukana muitakin diakoneja. Nimityksestä hierodiakoni, joka on siis munkki ja samalla diakoni, käytetään Suomessa muotoa munkkidiakoni.
Anglikaanisessa kirkossa arkkidiakoni ei ole arvonimi vaan kirkollinen virka. Arkkidiakonin alla on useampia rovastikuntia.
Glukoosi
Glukoosi eli rypälesokeri (CHO), on yksi yleisimmistä sokereista. Se on monosakkaridi ja kuuluu aldooseihin sisältämänsä aldehydiryhmän vuoksi. Glukoosi taipuu vesiliuoksessa rengasmaiseksi rakenteeksi, jossa aldehydiryhmän happi liittyy toiseksi viimeisen hiilen OH-ryhmään. D-glukoosista käytetään usein nimeä dekstroosi.
Glukoosilla on erilaisia isomeerejä. L-glukoosissa asymmetriseen hiiliatomiin kiinnittyvä hydroksyyliryhmä on vasemmalla puolella, D-glukoosissa oikealla. Rengasrakenteisessa glukoosissa ensimmäisen hiiliatomin hydroksyyliryhmä voi olla joko α- tai β-asennossa.
Glukoosi on osana monissa muissa sokereissa kuten sakkaroosissa ja laktoosissa sekä varasto- että rakennepolysakkarideissa (glukaanit) kuten tärkkelys, glykogeeni, selluloosa ja kalloosi.
Glukoosi on kasvien yhteyttämisen tärkein lopputuote ja useimpien eliöiden soluhengityksen raaka-aine.
Glukoosi on ihmisen elimistössä elintärkeä sokeri. Kaikki ravinnosta saatavat hiilihydraatit muutetaan glukoosiksi, joka imeytyy verenkiertoon ja varastoidaan tarpeen mukaan glykogeeniksi maksaan ja lihaksiin.
Glukoosi ja sen fosfaatit ovat keskeisessä asemassa energialähteenä soluaineenvaihdunnassa, jossa se metaboloituu glykolyysissä ja sitruunahappokierrossa vedeksi ja hiilidioksidiksi, tuloksena adenosiinitrifosfaatti (ATP). Yhdestä glukoosista vapautuu energiaa normaalisti 26–38 ATP-molekyylin verran.
Glukoosin moolimassa on 180,2 g/mol, sulamispiste 146 °C, tiheys 1,56 g/cm (vesi = 1,0 g/cm) ja CAS-numero 50-99-7.
Apulaispiispa (ortodoksinen)
Apulaispiispa on yleensä ortodoksisen kirkon päämiehen (Suomessa arkkipiispan) tai ikääntyneen hiippakuntapiispan avuksi vihitty piispa, jolla ei ole omaa hiippakuntaa.
Suomen ortodoksisen kirkon apulaispiispana toimii vuonna 2004 (asetettu virkaan vuonna 2005) valittu KS Joensuun piispa Arseni toimipaikkanaan Kuopio.
Kaikki Suomen itsenäisyyden aikaiset ortodoksiset piispat ovat aloittaneet uransa apulaispiispana. Vain Venäjän vallan aikana kaksi arkkipiispaa, Nikolaj ja Sergij, nimitettiin suoraan Suomen hiippakunnan arkkipiispoiksi. Myös Viipurin piispa Aleksanteri (Karpin) oli virallisesti apulaispiispa, itsenäisen hiippakunnan johtaja hänestä tuli vasta sodan jälkeen.
Baltasar Kormákur
Baltasar Kormákur Samper (s. 27. helmikuuta 1966, Reykjavík) on islantilainen elokuvaohjaaja, -näyttelijä, -tuottaja sekä käsikirjoittaja. Hän on elokuvien lisäksi ohjannut kymmenen teatterinäytelmää, muun muassa Islannin kansallisteatterissa sekä ulkomailla.
Gastrulaatio
Gastrulaatio on alkionkehityksen vaihe, jossa alkiokerroksista endodermi ja mesodermi vaeltavat alkusuun kautta alkiopallon sisälle. Kolmen alkiokerroksen katsotaan muodostuneen täydellisesti gastrulaation lopulla. Solujen vaelluksen mekanismeja ja signalointiteitä ei tunneta tarkkaan.
Gastrulaatiossa eliölle muodostuu alkusuoli, josta nimi 'gastrulaatio' juontaa juurensa (gaster=maha). Gastrula-vaiheen alkion ulkonäkö saattaa vaihdella huomattavasti eliöittäin, johtuen lähinnä ruskuaisen vaihtelevasta määrästä. Parhaiten gastrulaatio tunnetaan kynsisammakolla ("Xenopus").
"Xenopuksen" gastrulaatio alkaa alkiota ympäröivällä mesodermaalisella vyöhykkeellä. Tässä varhaisessa mesodermissa on erityinen alue nimeltä Spemann-organisoija, josta endodermin erityiset pullosolut alkavat vajota alkion sisään. Pullosoluilla on ilmeisesti sisäänrakennettu taipumus vajota kudokseen. Mekanismia ei tunneta tarkkaan, mutta Spemann-organisoijan alueella ilmenevillä "Brachyury" ja "goosecoid" -geeneillä on tutkimusten mukaan gastrulaatiota helpottava vaikutus.
Alkion sisään vaeltava endodermi muodostaa alkusuolen rajat. Sisään vaeltavasta mesodermaalisesta endodermista muodostuu selkäjänne ja somiitit, joista myöhemmin irtoaa soluja muodostamaan lihaksia, ihon verinahkaa ja selkärangan nikamia. Ektodermin solut puolestaan vaeltavat alkion päällä, peittäen sen lopulta liki kokonaan. Ektodermista muodostuu myöhemmin ihon ylin kerros ja hermosto.
Gastrulaatiota seuraa neurulaatio.
Henkiolento
Henkiolento tai henki tarkoittaa yliluonnollista, varsinaiselta olemukseltaan aineetonta olentoa. Moni henkiolento voi kuitenkin ottaa aineellisen hahmon, usein ihmistä tai muuta eläintä muistuttavan. Sana "henki" on sukua sanalle "hengitys", joka viittaa myös johonkin aineettomaksi ja "ilmavaksi" koettuun. Henkiolentoja on lukemattomia erilaisia eri kansojen uskonnoissa, mytologioissa ja saduissa
Henki
Henki tarkoittaa ihmisen tai eläimen elämää, vanhoissa uskomuksissa myös yliluonnollista elämänvoimaa. Elävä ihminen on hengissä eli hänellä on henki. Joillakin eläimillä, kuten kissalla, on nykyaikaistenkin, tosin leikillisten uskomusten mukaan monta henkeä eli elämää. Filosofiassa hengen käsitteellä viitataan oletettuun aineettomaan substanssiin aineen vastakohtana. Kristinusko määrittelee vanhassa testamentissa hengen ilmaksi joka puhallettiin syntyessään ihmiselle suuhun. Jeesus kristinuskossa määritteli hengen "sanoiksi, jotka olen teille puhunut", eli kaikki se mikä ohjaa ruumista ajatuksina on kunkin ihmisen henkiolento.
Henki tarkoittaa myös erilaisia uskomusolentoja ja taruolentoja, jotka eivät ole ruumiillisia ainakaan pääasialliselta olemukseltaan. Tällaisia ovat esimerkiksi luonnonhenget.
"Henkinen" tarkoittaa yksilön omien tekojen arviointia ikään kuin ulkoapäin ja kykyä eettisiin kannanottoihin. Hengellinen viittaa lähinnä uskonnolliseen aineettomaan ja siihen suuntautuvaan toimintaan ja ajatteluun.
Henki tarkoitti muinaissuomalaisille ihmisen tai eläimen elämänvoimaa, jonka läsnäolo ilmeni muun muassa hengityksenä. Henki oli kuitenkin eri asia kuin sielu eli persoonallisuus. Henkensä menettänyt ihminen oli kuollut, kun taas sielunsa menettänyt saattoi jatkaa ruumiillista elämäänsä, tosin hyvin masentuneena, halvautuneena tai muuten vakavasti sairaana. Karanneen sielun saattoi tietäjä palauttaa ruumiiseen niin kauan, kuin ruumis oli hengissä. Sielu saattoi palata myös yksinään, ilman ruumista, jolloin kyseessä oli esimerkiksi kummitus tai suojelushaltija.
Henki virtasi hengityksen mukana. Henkeä saatettiin suunnata esimerkiksi puhaltamalla. Puhallus oli eräs tapa taikoa. Merenkävijät puhalsivat nostaakseen tuulta. Tarinoissa puhallettiin esimerkiksi kyitä ilmestymään aseista, tai luotiin sopiva taistelukenttä vihollisen kohtaamiseen.
Silumiini
Silumiini on metalliseos, jossa on alumiinia tavallisimmin 87 ja piitä vastaavasti 13 prosenttia. Piipitoisuus voi kuitenkin olla 3 - 25 %. Silumiini on helpompi valaa kuin puhdas alumiini, koska se on sulana puhdasta alumiinia juoksevampaa.
Silumiinista tehdään muun muassa sähköasennustarpeita ja -komponentteja, kiinnikkeitä, auton moottorin osia ja putkia.
Alasaksa
Alasaksa eli alasaksi on pohjoisessa Saksassa sekä Alankomaiden koillisosissa puhuttava kieli. Vaikka useat saksalaiset maallikot uskovat nykyalasaksin olevan saksan murre tai murreryhmä, sillä on huomattavasti enemmän yhteisiä piirteitä hollannin ja friisin kanssa. Yläsaksasta poiketen alasaksissa, hollannissa ja friisissä ei ole esimerkiksi toteutunut niin sanottua toista germaanista äänteensiirtymää .
Muinaissaksista on kirjallisia merkintöjä 800-luvulta 1100-luvun alkuun. Tältä ajalta on säilynyt pääosin uskonnollisia tekstejä. Noin 150 vuoden katkon jälkeen kirjallinen perinne alkaa taas keskialasaksalaisena 1200-luvulla. Kirjoituksessa käytettiin standardina enimmäkseen Lyypekin kansliakieltä.
Keskiajalla alasaksin puhujia asui paitsi Pohjois-Saksassa lähes koko Itämeren alueella sekä Hollannissa. Alueen "lingua francana" keskialasaksa jätti huomattavia jälkiä kaikkiin Itämeren seudun kieliin; muun muassa suomesta on tunnistettu useita alasaksilaisia lainasanoja. Etenkin mannerskandinaavisissa kielissä vaikutus on silmiinpistävä: Suuri osa ruotsin arkikielisestä sanastosta on alun perin lainattu alasaksista. Esimerkkejä tästä ovat "språk" 'kieli', "alltid" 'aina', "byxa" 'housu(t)', "besluta" 'päättää', "stolt" 'ylpeä', "fråga" 'kysyä', "kunst" 'taide', "vetenskap" 'tiede', "klok" 'älykäs' ja "köpa" 'ostaa'.
Uskonpuhdistuksen aikaan Raamattu käännettiin erikseen alasaksaksi. Hansaliiton heikkenemisen myötä alasaksan merkitys väheni, ja se väistyi virallisissa yhteyksissä yläsaksan tieltä vaiheittain noin 1500-luvun puolestavälistä alkaen. Saksan yhdistyessä 1870-luvulla yläsaksasta tuli Saksan virastokieli.
Nykyalasaksalle ei ole kehitetty yleiskieltä tai vakiinnutettu yhteistä kirjoitusjärjestelmää. Kieltä kirjoitetaan vaihtelevasti hollannin tai saksan kirjakielen oikeinkirjoitussääntöjä soveltaen. Kielelle on kuitenkin laadittu ehdotus uudeksi yhtenäiseksi kirjoitustavaksi.
Vuonna 1994 Euroopan unioni tunnusti alasaksin alueelliseksi kieleksi. Saksassa alasaksi on virallisesti tunnustettu alueellinen kieli kahdeksassa pohjoisessa osavaltiossa, jotka ovat: Schleswig-Holstein, Hampuri, Ala-Saksi, Bremen, Nordrhein-Westfalen, Mecklenburg-Etu-Pommeri, Saksi-Anhalt sekä Brandenburg, kun taas Alankomaista ei ole mainittu alueellisia rajoituksia. Lisäksi Schleswig-Holsteinissa sillä on toisen virallisen kielen asema pohjoisfriisin ja tanskan kanssa. Kieltä puhutaan myös Hessenin pohjoisosassa.
Kontinkieli
Kontinkieli on leikkikieli, jossa jokaisen sanan jälkeen lisätään sana ’kontti’, ja suoritetaan samanlainen kirjainten tai tavujen vaihdos kuin sananmuunnoksessa. Tätä on käytetty jo ainakin 50-luvulla.
Esimerkiksi sanan ’lamppu’ jälkeen lisätään sana ’kontti’ (’lamppu-kontti’), jonka jälkeen syntyy sananmuunnoksena ’komppu-lantti’. Lause ”Minä osaan puhua suomea” muuttuu muotoon ”Konämintti kosaanontti kohuapuntti koomeasuntti” ja ”Koletkotuntti koillementti? Kolentuntti!” tarkoittaa ”Tuletko meille? Tulen!”.
Kosäintti koidänmentti kokajontti koletontti koivaassatantti.
Kohitettupyntti kolkoonontti konunsintti komesinintti.
Kolkoontuntti konunsintti koltakuntasivantti.
Kopahtukoontantti konunsintti kohtositantti,
koösmyntti koanmantti koälläpäntti koinnintti koinkuntti koivaassatantti.
Konnaantti koillementti konätäntti koivänäpäntti
koidänmentti kokapäiväinenjontti koipämmelentti.
Kojantti konnaantti koillementti koidänmentti kontimmesyntti konteeksiantti,
koonnintti koinkuntti kokinmentti konteeksiantti konnammeantti koollenintti,
kotkajontti kovatontti koitämentti kostaanvantti kokkoneetrintti.
Koläkääntti kootasantti koitämentti koisaukseenkintti,
koonvantti koostäpäntti koidä-mentti kohastapantti.
Kolläsintti konunsintti konontti koltakuntavantti
kojantti koimavontti kojantti konniakuntti koänkaikkisestiintti.
Koomenantti.
I-kieli (sanaleikki)
I-kieli on sanaleikki, jossa sanan jokainen vokaali muutetaan [i]-äänteeksi.
Esimerkiksi lause ”Osaatko puhua i-kieltä?” muuttuu muotoon ”Isiitki pihii i-kiilti?”
Leikkiä voi kokeilla melkein mihin tahansa kieleen, mutta parhaiten se toimii vokaalipainotteisissa kielissä, kuten suomen kielessä. Leikki tunnetaan myös Ruotsissa.
Terveysmerkintä
Terveysmerkintä on Euroopassa käytössä oleva elintarvikemerkintä, jolla voidaan jäljittää tuote sen valmistajaan.
Merkintä on elintarvikepakkauksessa oleva soikio, jonka sisällä on merkintä EY XX ja EY-hyväksytyn laitoksen koodinumero. Esimerkiksi Suomen maakoodi (XX) on FI. Koodinumeroita vastaavat suomalaisten laitoksien nimet ja paikkakunnat selviävät Elintarvikeviraston sivuilta.
Merkintä paljastaa myös kaupan omien merkkien sen hetkisen valmistajan.
EU-maat
ETA-maat
EFTA-maa
World Transhumanist Association
World Transhumanist Association (WTA) on vuonna 1998 perustettu voittoa tavoittelematon järjestö, joka kannattaa geeniteknologian, kybernetiikan, nanoteknologian ja muiden edistyneiden teknologioiden käyttöä ihmisen ominaisuuksien laajentamiseksi. Järjestön perustivat Nick Bostrom ja David Pearce.
Järjestöllä on paikallisosastoja useissa maissa. Maailmanlaajuinen jäsenmäärä on tällä hetkellä noin 3000.
Elvi Sinervo
Elvi Aulikki Sinervo-Ryömä (4. toukokuuta 1912 Helsinki – 28. elokuuta 1986 Pernaja) oli suomalainen työväenluokkainen kirjailija, runoilija ja suomentaja. Hänen tuotteliain kautensa osui ajalle 1931–1956. 1950-luvulta alkaen Sinervo teki myös suomennoksia. Hän oli selkeän vasemmistolainen ja toi vakaumuksensa ilmi myös teksteissään sekä toimi sotien jälkeen pitkään Suomen Kommunistisessa Puolueessa (SKP).
Sinervo kuului Helsingin Vaasankadulla kasvaneeseen perheeseen, jonka muita lapsia olivat kansanedustaja Sylvi-Kyllikki Kilpi ja kirjailija Aira Sinervo. Hänen vanhempansa olivat levyseppä Edvard Sinervo ja Alma Wallenius. Sinervo kävi Vaasan suomalaista tyttökoulua ja Tyttönormaalilyseon. Hän oli naimisissa lääkäri-kansanedustaja-päätoimittaja Mauri Ryömän (1911–1958) kanssa. Vuonna 1933 solmittu liitto päättyi Ryömän kuolemaan liikenneonnettomuudessa. Suomentajat Ilkka Ryömä ja Liisa Ryömä ovat heidän lapsiaan.
Sinervo kuului miehensä kanssa Suomen-Neuvostoliiton rauhan ja ystävyyden seuran perustajiin ja toimi seuran varasihteerinä 1940. Kun valtiojohto katsoi seuran uhkaavan Suomen turvallisuutta, se kiellettiin ja sen johto pidätettiin. Sinervo tuomittiin heinäkuussa 1941 kolmeksi vuodeksi kuritushuoneeseen valtiopetoksen valmistelusta. Hän vapautui kesäkuussa 1944. SKP:n toimintamuotoihin pettynyt Sinervo erotettiin puolueesta marraskuussa 1959, mutta hän piti itseään tämän jälkeenkin kommunistina ja jatkoi toimintaansa Rauhanpuolustajat-järjestössä.
Sinervo kuului vuonna 1936 perustetun kulttuuriyhdistys Kiilan kantaviin voimiin alusta lähtien. Hänen lisäkseen Kiilan ydinryhmään kuuluivat Jarno Pennanen, Arvo Turtiainen, Viljo Kajava ja Otto Varhia. Varsinaisesti Kiilaan hyväksyttiin vain kirjailijat, mutta ryhmässä toimi aktiivisesti myös kriitikoita ja elokuvaohjaajia. Jo tunnustusta saaneista kirjailijoista Kiilaan liittyivät Katri Vala ja Pentti Haanpää. Sodan jälkeen Kiilan toiminta virisi nopeasti uudestaan, ja se jatkui aina 1970-luvulle saakka.
Sinervon tunnetuimpiin runoihin kuuluva "Natalia" on vankeusajalta. Muista Sinervon poliittisista teksteistä muistetaan mm. SKP:n 30-vuotisjuhliin 1948 kirjoitettu "Kivinen laulu" sekä vuoden 1949 Kemin veritorstain innoittamat "Lintu mustasiipi lennä" ja "Sinä tiedät luokkasi lait". Nämä ja monet muut hänen runonsa saivat uutta julkisuutta lauluiksi sävellettyinä vasemmistolaisen poliittisen laululiikkeen nousun myötä 1970-luvun alussa.
Sinervo suomensi 1950-luvulta alkaen lukuisia teoksia saksasta, ruotsista ja englannista, muun muassa monia Bertolt Brechtin ja Henrik Tikkasen teoksia.Sinervolle myönnettiin Eino Leinon palkinto 1980 ja Mikael Agricola -palkinto 1973 Bertolt Brechtin näytelmän "Teurastamojen Pyhä Johanna" sekä Per Olov Enquistin romaanin "Ihmeparantajan viides talvi" suomennoksista.
Luonnonhenki
Luonnonhenki on henkiolento, joka asuu luonnossa tai on osa luontoa, ja vaikuttaa luontoon. Moni luonnonhenki on henkiolentona pidetty luonnonvoima. Jotkut luonnonhenget ovat ainakin alun perin olleet palvottuja esi-isien sieluja. Moni luonnonhenki on myös palvottu jumala.
Muinaisihmiset ovat usein lepyttäneet tai miellyttäneet luonnonhenkiä ja luonnossa asuvia jumalia esimerkiksi uhraamalla niille saadakseen paremman sään, kalaa tai riistaa. Luonnonhenget voidaan jakaa karkeasti sen mukaan, mihin luontoympäristöön tai paikkaan ne liittyvät.
Esimerkiksi Tapio, Artemis
Vedenhaltijoiden asuinaluetta on kaikki märkä: meri, järvet, kaivot, lähteet, joet ja jopa lätäköt. Vedenhaltioita ovat esimerkiksi Ahti, Veen emonen, Poseidon, Neptunus
Esimerkiksi Ilmattaret, Tuulettaret, Ukko, Zeus
Esimerkiksi Maaemo
Joskus tontut
Esimerkiksi Peikot, jättiläiset ja vuoren väki
Jinni
Jinni, djinni, džinni tai dzinni (; suomen kirjoitusasu ei ole vakiintunut) on arabialaisessa tarustossa ja islaminuskossa esiintyvä henkiolento. "Tuhannen ja yhden yön tarinoiden" suomennoksissa tällaisesta olennosta käytetään vain nimitystä "henki". Esimerkiksi "lampun henki" ja "pullon henki" ovat tällaisia henkiä, ja ne on lisäksi taikavoimin sidottu lamppuun tai pulloon.
Islamin mukaan Jumala teki nämä henget eräänlaisesta tulesta (ja ihmiset maasta). Yleisimmän tulkinnan mukaan Iblis eli Paholainen ei ole langennut enkeli vaan jinni. Myös pirut ovat tällaisia henkiä. Jinnit eivät kuitenkaan ole välttämättä pahoja, vaan saattavat ihmisten tapaan olla hyviä (eli muslimeja). Muhammad lähetettiin profeetaksi sekä ihmisille että jinneille.
Jinnejä on useita eri tyyppejä, joita kutsutaan myös suvuiksi. Tarinoiden mukaan niitä on mahdollista maagisesti orjuuttaa ja vangita erilaisiin esineisiin. Tuhannen ja yhden yön tarinoissa jinni on suljettu esimerkiksi lamppuun ja sinetöityyn ruukkuun, joka on heitetty mereen. Mutta näin ei tapahdu pelkästään pakolla, vaan jinni voi mennä ruukkuun tai vaikkapa muovipulloon omasta halustaan. Kyseisessä kertomuskokoelmassa henki nousee lampusta, kun sitä hierotaan, tai ruukusta, kun se avataan, ja se joutuu täyttämään vapauttajansa toiveita — lähes poikkeuksetta kolme kappaletta. Jinnit eivät ole enkeleitä eivätkä demoneita. Joissakin tarinoissa heidät esitetään maapallon onnen vartijoiksi.
Esimerkiksi Jonathan Stroudin teoksessa "Samarkandin amuletti" (ja sen jatko-osissa) on hahmoina jinnejä. Tässä kirjassa maagikko manaa jinnin palvelijakseen tottelemaan käskyjään, ja jos jinni ei tottele, sitä voidaan rangaista.
Toinen esimerkki nykyajan kirjallisuudessa on P. B. Kerrin nuortenkirjasarja "Lampun lapset", jossa kuvataan jinnien elämää nykyaikaisessa maailmassa.
Enewetak
Enewetak eli Eniwetok on atolli Marshallinsaarilla. Se koostuu noin 40 saaresta, jotka yhteensä ovat pinta-alaltaan alle 6 neliökilometriä. Saarten asukasluku oli 664 vuonna 2011. Alueella on tehty myös ydinkokeita. Maailman ensimmäinen vetypommin koeräjäytys tehtiin tällä atollilla 1952.
Kosrae
Kosrae, jonka vanhoja nimiä ovat Kusaie, Kushai, Kuschai ja Ualan, on tuliperäinen saari Mikronesiassa, Karoliinien saaristossa Tyynellämerellä. Se on Karoliinien itäisin saari ja yksi Mikronesian liittovaltion osavaltioista. Sen pinta-ala on noin 110 km². Saaren asukasluku on noin 7 700. Saarella puhutaan kosraen kieltä.
Osavaltion pääkaupunki Tofol sijaitsee pääsaaren itäosassa. Kosraen luoteisrannikolla on lentokenttä. Saarta ympäröivällä merialueella puolestaan on koralliriuttoja.
Saarella elää muutamia kotoperäisiä eliölajeja, kuten "Pteropus ualanus" -lepakkolaji (joka toisinaan luokitellaan mariaanienlentävänkoiran ("Pteropus mariannus") alalajiksi). Kosraenhuitti ja kosraenkottarainen kuolivat sukupuuttoon jo 1800-luvun puolivälissä, saarelle laivojen mukana saapuneiden rottien takia.
Kosraen kieli
Kosrae on austronesialainen kieli, jota puhutaan Kosraen saarella Mikronesian liittovaltiossa. Sen lähimpiin sukulaiskieliin kuuluu muun muassa ponape, jonka kanssa 26 % sanastosta on yhteistä. Kieltä äidinkielenään puhuvia oli vuonna 2001 noin 9060, joista 8000 asui Mikronesiassa.
Euran lentokenttä
Euran lentokenttä sijaitsee Säkylän Pyhäjärven koillispuolella noin neljä kilometriä Euran kunnan keskustasta itään seututien 204:n varressa. Kentällä toimii pääasiallisesti Kauttuan ilmailukerho toimintamuotoinaan moottorilento ja ultrakevyet lentokoneet. Lentopaikalta on 1,5 kilometrin matka Kauttuan keskustaan.
Euran lentokenttä rakennettiin vuonna 1972. Öljysoralla päällystetty kiitotie oli aluksi 600 metriä pitkä. 1980-luvun alussa kiitotie pidennettiin 1 100 metriin. Lentopaikalla on kaksi konesuojaa. Euran lentokenttä on niin sanottu korpikenttä, jossa ei ole vakituista lennonjohtopalvelua. Kenttä on kuitenkin valaistu yö-VFR toimintaa varten.
Kentällä on sääasema, ATIS taajuus 123,800 MHz.
Empiirinen tutkimus
Empiirinen tutkimus () eli kokemusperäinen tutkimus perustuu tutkimuskohteen havainnointiin tai mittaamiseen. Se eroaa siis teoreettisesta tutkimuksesta, jossa tutkimuksen kohteeseen perehdytään ajatusrakennelmien ja niiden tarkastelun avulla. Useimmiten käytännön tutkimuksessa yhdistetään kumpaakin: käytännön esimerkit sitovat teoreettisen tarkastelun todellisuuteen ja aiheen teoreettinen tarkastelu puolestaan vahvistaa empiirisen aineiston käyttökelpoisuutta.
Tieteenalojen suuri enemmistö pyrkii pohjaamaan empiiriseen tutkimukseen. 
Muun muassa matematiikka, teoreettinen fysiikka sekä filosofian jotkin osa-alueet rakentuvat teoreettisen tutkimuksen varaan.
Tutkimuksen empiria voi syntyä monella tavalla. Usein toisistaan erotellaan kvalitatiivinen ja kvantitatiivinen tutkimus. Erilaiset empiiriset tutkimukset poikkeavat toisistaan myös sen mukaan, kuinka tarkasti tutkimuskohteeseen vaikuttavia tekijöitä yritetään kontrolloida mm. erilaisilla koejärjestelyillä. Empiirinen tutkimus kohdistuu sekä toistettaviin että ainutkertaisiin tapahtumiin; edellisiä tutkitaan usein luonnontieteessä, jälkimmäisiä käyttäytymistieteissä.
Pahkasika
Pahkasika "(Phacochoerus africanus)" on Afrikan savanneilla elävä sikojen heimoon kuuluva nisäkäslaji.
Pahkasian tunnistaa kahdesta parista ulkonevia torahampaita, joita se käyttää aseena puolustautuessaan petoja vastaan. Pahka-nimi tulee kahdesta sarvennysästä. Pahkasian pituus on 0,9–1,5 metriä ja paino 50 ja 150 kilon välillä.
Naaraan tunnistaa kahdesta pahkasta ja uroksen neljästä. Vaarallisimmat torahampaista ovat alimmat joten niitä on yhteensä neljä kappaletta.
Pahkasika asuttaa suurta osaa Saharan eteläpuolista Afrikkaa. Se elää pääasiassa avoimilla ja puoliavoimilla alueilla: ruohostoilla, tasangoilla sekä puuttomilla ja harvapuustoisilla savanneilla.
Pahkasika syö ruohoa, marjoja, puun kuorta, juuria sekä hyönteisiä.
"Leijonakuningas"-elokuvista tunnettu Pumba on pahkasika.
Mihail Miloradovitš
Kreivi Mihail Andrejevitš Miloradovitš (; 12. lokakuuta 1771 Pietari − 27. joulukuuta 1825 Pietari) oli venäläinen kenraali, joka keräsi mainetta Napoleonin sodissa.
Serbialaista alkuperää oleva Miloradovitš palveli Suvorovin alaisena Turkkia ja Puolaa vastaan, ja myöhemmin sotaretkillä Italiaan ja Sveitsiin 1799. Vuonna 1805 hän toimi kenraaliluutnanttina Kutuzovin alaisuudessa Austerlitzin taistelussa, ja 1807 Giurgevossa hän taisteli menestyksekkäästi Turkkia vastaan.
Miloradovitš ylennettiin jalkaväenkenraaliksi vuonna 1810. Hän johti venäläistä armeijakuntaa Borodinon taistelussa, ja voitti Muratin, Napolin kuninkaan Tarutinossa 18. lokakuuta 1812. Hänen armeijakuntansa jahtasi säälimättä Napoleonin vetäytyvää Suurta armeijaa; se otti osaa Leipzigin taisteluun ja lopulta Ranskan murskaamiseen vuonna 1814.
Vuonna 1818 Miloradovitš nimitettiin Pietarin kenraalikuvernööriksi. 14. joulukuuta 1825 hän meni rauhoittelemaan Senaatintorille kerääntyneitä dekabristikapinallisia. Kapinalliset upseerit olivat melkein jo tottelemassa maineikkaan sotasankarin käskyä palata kasarmeihinsa, kun yksi radikaaleimmista upseereista, Pjotr Kahovski, ampui Miloradovitšin, joka kuoli välittömästi. Kahovski hirtettiin, kun kapina oli kukistettu.
Pjotr Kahovski
Pjotr Grigorjevitš Kahovski (; 1797 Smolenskin kuvernementissä – 25. heinäkuuta 1826 Pietari) oli venäläinen upseeri ja dekabristikapinallinen.
Alkuperäisessä kapinasuunnitelmassa Kahovskin piti mennä aamulla 14. joulukuuta 1825 Talvipalatsiin ja ampua tuore keisari Nikolai I ennen kuin tämä ehtisi antaa hallitsijanvakuutuksensa. Kahovski ei rohjennut toteuttaa suunnitelmaansa, mutta sen sijaan hän meni Pietarin Senaatinaukiolle muiden kapinallisten kanssa.
Senaatinaukiolla Kahovski ampui kenraalikuvernööri Mihail Miloradovitšin, joka oli pitämässä puhetta upseereille ja käskemässä näitä palaamaan kasarmeilleen. Kapinan kukistuttua hänet otettiin kiinni ja hirtettiin yhdessä neljän kapinan johtohahmon kanssa.
Norman McLaren
Norman McLaren CC, CQ, (11. huhtikuuta 1914 – 27. tammikuuta 1987) oli skotlantilainen animaattori ja elokuvaohjaaja, joka tunnetaan parhaiten National Film Board of Canadalle tekemistään kokeellisista animaatioelokuvista.
McLaren syntyi Stirlingissä, Skotlannissa. Hän opiskeli Glasgow School of Artissa ja teki opiskeluaikanaan ensimmäiset animaatiokokeensa. McLaren kutsuttiin vuonna 1941 työskentelemään Kanadaan, jossa hänen tehtäväkseen tuli perustaa animaatiostudio ja kouluttaa kanadalaisia animaattoreita. Työskennellessään National Film Board of Canadalle McLaren teki kuuluisimman elokuvansa "Naapurit" (1952), josta hän sai Oscar-palkinnon. "Naapurit" on puheenvuoro sotaa ja väkivaltaa vastaan. Elokuvassa McLaren käytti animaatiotekniikkaa, jota kutsutaan piksillaatioksi. Piksillaation ohella McLaren kehitti suuren määrän muita vallankumouksellisia animaatiotekniikoita. Hän muun muassa raaputti sekä kuvan että ääniraidan suoraan filmille.
Deksamfetamiini
Deksamfetamiini eli dekstroamfetamiini ("(+)-2-amino-1-fenyylipropaani") on amfetamiinin stereoisomeeri, joka vapauttaa noradrenaliinia ja kiihdyttää neuronien viestintää. Se lisää motorista toimintaa ja mielen valppautta, vähentää väsymystä ja lisää joillakin ihmisillä keskittymiskykyä. Deksamfetamiinia myydään Suomessa kauppanimellä Attentin. Deksamfetamiini on psykotrooppisia aineita koskevassa yleissopimuksessa kielletty aine.
Deksamfetamiinia käytetään tarkkaavaisuushäiriöiden ja vaikean narkolepsian hoidossa. ADHD:n ja ADD:n hoitolääkkeenä deksamfetamiini on vaihtoehtona etenkin, mikäli metyylifenidaatti ("Concerta", "Ritalin, Medikinet") ei anna vaikutusta tai ei muusta syystä sovi potilaalle.
Lääkeyhtiö Smith, Kline, and French toi deksamfetamiinin markkinoille ensimmäisenä vuonna 1937 nimellä Dexedrine. Lääkettä myydään nykyisin nimellä Dexamfetamine Sulphate. Vain Yhdysvalloissa ja Kanadassa käytössä oleva Adderall sisältää 3/4 deksamfetamiinia. Deksamfetamiinin aihiolääke lisdeksamfetamiini sai Suomessa myyntiluvan vuonna 2013. Yleisimpien ADHD-lääkkeiden tapaan lisdeksamfetamiini luokitellaan Suomessa huumausaineeksi.
Deksamfetamiinisulfaatti vaatii Suomessa normaalin huumausainereseptin lisäksi maksullisen erityisluvan suuren väärinkäyttöpotentiaalin vuoksi. Monet terveysalan laitokset kieltäytyvät määräämästä lääkettä vedoten lisäksi myös mahdollisina pitämiinsä pitkän aikavälin neurotoksisiin (hermosoluja vahingoittaviin) vaikutuksiin. Kaikki tähänastiset tutkimukset on kuitenkin tehty 10-30 kertaa isommilla annoksilla kuin lääkinnälliset annokset. Lisäksi tutkimuksissa on käytetty levo- tai metamfetamiinia, ei dekstroamfetamiinia. Yhtäkään tutkimusta ei ole tehty ihmisillä vaan kaikissa on käytetty koe-eläimiä. Amfetamiineja on myöskin käytetty 1930-luvulta lähtien ADHD:n ja narkolepsian hoidossa ilman todisteita pitkäaikaishaittavaikutuksista.
Deksamfetamiinia käyttivät esimerkiksi Yhdysvaltain ilmavoimien lentäjät pitkillä pommitus- ja tiedustelulennoilla. Samaan valmisteeseen turvautuivat myös Apollo-astronautit kuulennoilla. Ilmavoimissa tämä valppautta lisäävä ja lisävoimia tuova ""go-pill"" on nykyisin korvattu modafiniililla.
Deksamfetamiinin käytöstä aiheutuvia sivuvaikutuksia ovat unettomuus, ruokahaluttomuus ja hermostuneisuus. Myös suun kuivuutta, särkyjä, myös päänsärkyä ja hikoilua.
Parametoksiamfetamiini
Parametoksiamfetamiini eli PMA on synteettinen päihde, psykostimulantti, joka tuottaa hallusinaatioita.
Parametoksiamfetamiinia myydään tablettimuodossa usein MDMA:na (ekstaasina), mutta voi helposti aiheuttaa kuoleman, koska parametoksiamfetamiini on paljon myrkyllisempää. Parametoksiamfetamiinin vaikutuksia ovat kiihtynyt tai epäsäännöllinen sydämensyke, sumentunut näkökenttä ja voimakkaat, epämiellyttävät myrkytysoireet. Parametoksiamfetamiinikuolemia on tapahtunut puolet enemmän kuin kuolemia MDMA:han, vaikka aineen markkinaosuus on vain hyvin pieni osa MDMA:n laittomasta kaupasta.
Suomessa parametoksiamfetamiini on luokiteltu huumausaineeksi.
Piksillaatio
Piksillaatio on stop motion -animaatiotekniikka, jossa näyttelijöitä käytetään animaatiofilmissä ikään kuin elävinä nukkeina. He ottavat erilaisia asentoja, ja kutakin asentoa valotetaan filmille yhden tai useamman ruudun verran. Tämä tuottaa valmiissa elokuvassa erikoisen, nykivän liikevaikutelman.
Piksillaatiota käytti tiettävästi ensi kerran Segundo de Chomón jo vuonna 1908. Tekniikan kuuluisin esimerkki on Norman McLarenin Oscar-palkinnon voittanut lyhytelokuva "Naapurit" (1952). Piksillaatio on ollut myös hyvin suosittu mainoksissa ja rockvideoissa (esimerkiksi Peter Gabrielin "Sledgehammer").