hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Günther Prien
Günther Prien (16. tammikuuta 1908 Osterfeld, Saksi – 7. maaliskuuta 1941 Pohjois-Atlantti) oli toisen maailmansodan Saksan laivaston menestyksekkäimpiä sukellusveneenpäälliköitä, joka upotti yli 162 000 bruttorekisteritonnia, yhteensä 30 alusta.
Prien liittyi kauppalaivastoon 1923 ja siirtyi vuonna 1931 heti merikapteenin arvon saatuaan Reichsmarineen. Koulutuskauden päätyttyä hän palveli vuoden kevyellä risteilijä Königsbergillä, ja lokakuussa 1935 hän siirtyi sukellusvene U-26:n miehistöön ja osallistui muun muassa vuonna 1938 Espanjan sisällissotaan.
Kuuluisaksi Prienin teki kuitenkin uhkarohkea tunkeutuminen 14. lokakuuta 1939 tarkasti vartioituun Yhdistyneen kuningaskunnan merivoimien päätukikohtaan Scapa Flow’hun, missä hän sukellusvene U-47 päällikkönä upotti taistelulaiva HMS Royal Oakin (alus vei mukanaan pohjaan 833 merimiestä), ammuttuaan kahdeksan torpedoa, joista vain kaksi räjähti.
Tarinan mukaan tätä retkeä pohjustettiin jo vuonna 1927, jolloin Saksan laivaston kapteeni Alfred Wehring muutti Kirkwalliin Orkneysaarille sveitsiläisenä käyttäen nimeä Albert Ortel. Hän perusti sinne pienen kellosepänliikkeen vuonna 1931. Vuosien mittaan hän keräsi tietoa Scapa Flow’sta ja toimitti sen Saksaan.
Lokakuussa 1939 hänelle selvisi, että tukikohdan sukellusveneverkkoja vaihdetaan ja että väylä on avoin viikon verran, ennen kuin uudet verkot tulevat. Hän toimitti tiedon Saksaan radiolla ja U-47 lähetettiin tehtävään.
Ennen hyökkäystä sukellusveneen kumivene haki Ortelin rannalta ja siten Prienin käytössä olivat viimeisimmät tiedot ja paikallinen opas. Hyökkäyksen jälkeen Ortel tuli aluksen mukana Kieliin.
Nämä vakoilutiedot löytyvät useasta lähteestä, mutta niiden todenperäisyyttä on vahvasti epäilty ja kyseessä lienee vain tarina.
Syyksi magneettisytytteisten torpedojen räjähtämättömyyteen epäiltiin matkan aikana esiintyneitä revontulia. Tosiasiassa Saksan laivaston käyttämät torpedot olivat tavattoman epäluotettavia, mikä kävi ilmi vuonna 1940 Saksan valloitettua Norjan. Tuolloin useat sukellusveneenpäälliköt (Prien muun muassa) ilmoittivat useista kymmenistä laukaistuista torpedoista, jotka eivät olleet räjähtäneet tai osuneet maaliin. Prienille myönnettiin ensimmäisen luokan rautaristi 17. lokakuuta ja seuraavana päivänä Adolf Hitlerin henkilökohtaisesti ojentama rautaristin ritariristi. Prienillä oli erikoinen kyky aavistaa saattueiden liikkeet ja sijainnit. Hän olikin sodan ensimmäiset puolitoista vuotta upotustilastoissa ehdoton kärkimies.
Prien lähti Saint-Nazairesta kymmenennelle ja viimeiselle partiomatkalleen 20. helmikuuta 1941. Prienin veneen todennäköisesti upotti hävittäjä "HMS Wolverine". Pinnan alla oli näkynyt outo, hehkuva valoilmiö. Koko 45 hengen miehistö kuoli aluksen mukana.
Hannibal King
Hannibal King on kuvitteellinen hahmo joka esiintyy Marvel Comics sarjakuvissa. Hän esiintyi ensimmäisen kerran 1970-luvulla Tomb of Dracula -sarjakuvassa.
King elätteli itseään yksityisetsivänä kunnes erään tapauksen yhteydessä vampyyri Deacon Frost puri ja tappoi hänet. Kun King seuraavan kerran heräsi, hän tajusi kauhukseen olevansa elävä kuollut ja lupasi itselleen ettei siirrä kiroustaan eteenpäin. Tämä lupaus pakotti Kingin hankkimaan ravinnokseen tarvitsemaansa verta murtautumalla veripankkeihin tai syömällä ruumiista ja eläimistä. King päätti myös olla käyttämättä vampyyreille ominaisia voimiaan, sillä hän uskoi antavansa joka käyttökerralla pois osan hänen jäljellä olevasta inhimillisyydestään. Uudesta tilastaan huolimatta King jatkoi etsivän hommiaan mutta pystyi liikkumaan ulkona vain öisin.
Metsästäessään Deacon Frostia King törmäsi Blade-nimiseen vampyyrin metsästäjään. Frost oli myös vastuussa Bladen äidin kuolemasta. Vaikka King ja Blade eivät täysin luottaneet toisiinsa, he liittoutuivat silti tuhotakseen Deacon Frostin. Täytettyään tehtävänsä molemmat miehet erosivat ikuisina ystävinä.
Näiden tarinoiden aikana paljastettiin että King oli ollut vampyyri jo viiden vuoden ajan.
Sepang International Circuit
Sepang International Circuit on moottorirata Sepangissa Selangorin osavaltiossa Malesiassa.
Sepang International Circuitin on suunnitellut saksalainen F1-arkkitehti Hermann Tilke. Se oli vuosina 1999–2017 Formula 1:n Malesian GP:n näyttämönä. Siellä järjestetään myös MotoGP ja Superbike -osakilpailuja, sekä muita suuria moottoriurheilutapahtumia.
Kawasaki Heavy Industries
Kawasaki jūkōgyō () eli Kawasaki Heavy Industries, Ltd. (puhekielessä Kawasaki) on japanilainen moottoripyörien ja maastoajoneuvojen valmistaja. Kawasaki valmistaa myös laivoja, tehtaita, traktoreita, luotijunia, teollisuusrobotteja ja ilmailuvälineistöä. Toisen maailmansodan aikana Kawasaki suunnitteli ja valmisti tehokkaita lentoveneitä ja hävittäjiä.
Moottoripyörien osuus yhtiön liikevaihdosta on lähes 30 prosenttia (vuonna 2007). Kawasaki valmistaa yli 250 000 moottoripyörää vuodessa. Yhtiöllä oli 3300 työntekijää vuonna 2007, joista noin 2100 työskentelee suoraan kuluttajatuotteiden parissa.
Yhtiö on perustettu lokakuussa 1896 Tokiossa, ja sen päämaja sijaitsee Kōbessa Japanissa. Yhtiö on nimetty perustajansa Shozo Kawasakin mukaan, nimellä ei ole mitään tekemistä saman nimisen kaupungin kanssa.
Shozo oli kimonokauppiaan poika, ja aloitti uran laivanrakentajana vuonna 1896. 1900-luvun alussa mukaan tulivat junat ja sukellusveneet. 1920-luvulla alkoi lentokoneiden valmistus, ja toisen maailmansodan jälkeen alkoi terästeollisuus. Kawasaki valmisti myös autoja vuodesta 1918 vuoteen 1942, jolloin maan sotaministeriö käski keskittymään ilmailuteollisuuteen.
Kawasakin ensimmäinen moottoripyörän moottori, 148-kuutioinen KE-1, suunniteltiin vuonna 1952. Moottoripyöriin keskittynyt tehdas rakennettiin vuonna 1960. Samana vuonna alkoi Kawasaki 125 New Ace -moottoripyörän myynti. Vuonna 2007 Kawasakin edustajien mukaan Kawasakin suosituin moottoripyörämalli oli Z1000.
Kawasakin päätehdas sijaitsee Akashin kaupungissa, Japanissa. Tehtaassa valmistetaan 40 prosenttia kaikista yhtiön tuotteista, ja lähes kaikki Kawasakin moottoripyörät valmistetaan siellä. Tehtaan osuus vuonna 2006 oli 362,1 miljardia jeniä, eli noin 2,3 miljardia euroa.
Tehdasalueen pinta-ala on 490 000 neliömetriä. Alueella on myös voimalaitos, joka tuottaa noin 30 prosenttia tehtaan sähkön tarpeesta.
Tehtaan kokoonpano tekee töitä maanantaista perjantaihin klo 8-17, ja osien valmistusta tehdään puolestaan kellon ympäri. Helmikuusta maaliskuuhun tuotantoa on myös lauantaisin.
Suomessa Kawasaki-moottoripyörien, -mönkijöiden ja -vesijettien maahantuojana toimii Sumeko Oy joka kuuluu SGN Group -konserniin, joka on tuonti- ja tukkukaupan alalla toimiva perheyritys. Teollisuusrobotteja tuo maahan Orfer Oy.
Lähiverkkotapahtuma
Lähiverkkotapahtuma (arkikielessä myös lanit), joskus myös verkkopelitapahtuma, tarkoittaa tapahtumaa, jossa yhteen tilaan kokoontuu ihmisiä harrastamaan omien tietokoneidensa kanssa. Tapahtumassa koneet ovat liitettynä toisiinsa lähiverkon avulla. Tapahtuman koko voi vaihdella muutamasta osallistujasta tuhansiin osallistujiin. Esimerkiksi irkkaus, ohjelmointi, musiikki, grafiikka ja tiedostojen jako on osa tällaista tapahtumaa. Tapahtumat voivat kestää vuorokaudesta jopa pariin viikkoon.
Yleisiä pelejä lähiverkkotapahtumina ovat esimerkiksi , Counter-Strike, , World of Warcraft, League of Legends, Team Fortress 2, StarCraft II, Call of Duty ja monet muut moninpelit. Lähiverkkotapahtumia voi tehdä monilla eri pelikonsoleilla, kuten Playstationilla ja Xboxilla.
Ramfis Trujillo
Rafael "Ramfis" Leonidas Trujillo Martínez (s. 5. kesäkuuta 1929 − 27. joulukuuta 1969) oli diktaattori Rafael Leónidas Trujillon poika ja Dominikaanisen tasavallan lyhytaikainen valtionpäämies. Isänsä kuoltua salamurhan seurauksena hän julistautui Dominikaanisen tasavallan presidentiksi. Hän kuitenkin osoittautui heikoksi hallitsijaksi, ja pian ympäri maata puhkesi väkivaltaisia mielenosoituksia, joissa vaadittiin hänen eroaan.
Kuusi kuukautta kestäneen valtakautensa aikana hän ehti muuttaa suuren osan sukunsa varallisuudesta käteiseksi. Trujillo pakeni ulkomaille Yhdysvaltain avustuksella ja asettui asumaan perheineen Espanjaan. Hän vietti ylellistä elämää, kunnes menehtyi Madridissa kun oli joutunut vakavaan auto-onnettomuuteen Ferrarillaan. Trujillon leski Lila Milan, entinen filmitähti, sai perinnöksi noin 466 miljoonaa puntaa.
Sergei Prjahin
Sergei Prjahin (, s. 7. joulukuuta 1963, Moskova, Neuvostoliitto) on venäläinen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Neuvostoliiton maajoukkueen pelaajia 1980-luvulla.
Prjahin oli ensimmäinen Neuvostoliiton maajoukkueessa pelannut pelaaja, joka sai maan johdolta virallisen luvan pelata NHL:ssä. Seura oli Calgary Flames ja vuosi 1989. Prjahin toimi tienraivaajana NHL:ssä muille neuvostoliittolaisille kuten kuuluisan KLM-ketjun pelaajat Sergei Makarov, Vladimir Krutov ja Igor Larionov.
Prjahin pelasi NHL-uransa jälkeen Sveitsissä ZSC Lionsissa ja Suomessa Kiekko-Espoossa.
Jorma Järvi
Jorma Klaus Henrik Järvi (11. elokuuta 1908 Nastola – 11. marraskuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. Hän valmistui ylioppilaaksi 1927 ja suoritti Teknillisen korkeakoulun arkkitehdin tutkinnon 1933. Aluksi Järvi teki töitä muun muassa J. S. Sirénin, Martti Välikankaan ja P. E. Blomstedtin arkkitehtitoimistoissa mutta perusti vuonna 1949 oman arkkitehtitoimiston.
Järvi osallistui Helsingin posti- ja lennätintalon suunnittelukilpailuun vuonna 1934 yhdessä liki samanikäisen arkkitehti Erik Lindroosin kanssa. Tuloksena oli toinen sija - kilpailussa ei jaettu lainkaan ensimmäistä palkintoa ja nuorten arkkitehtien kilpailusuunnitelma otettiinkin toteutussuunnittelun pohjaksi. Postitalon suunnittelu kesti useita vuosia ja lopputuloksesta tuli kilpailuehdotusta monumentaalisempi: rakennushallitus oli asettanut valvojaksi arkkitehti Kaarlo Borgin, jonka vaikutuksesta rakennus toteutui alkuperäisehdotusta enemmän valvojan makua tyydyttävänä. Postitalo valmistui 1938.
Suomen haaveet saada järjestää olympiakisat vuonna 1940 näyttivät yllättäen toteutuvan. Kisaisännyyttä tiedusteltiin kesällä 1938. Osaa kisapaikoista oli jo ehditty valmistella kisojen toivossa. Jorma Järvi sai kutsun Helsingin kaupungin rakennusosastolle suunnittelemaan uimastadionia. Se valmistui osittain vuonna 1940, mutta kisat peruttiin kevättalvella 1940. Rakennustyöt olivat pysähdyksissä sodan ajan, olympia-altaat olivat juures- ja sillivarastoina. Uimastadion tuli valmiiksi lopullisesti 1947, vuoden 1952 kisoihin sen katsomoa laajennettiin.
Järvi oli vuosina 1940–1949 Puutalo Oy:n suunnitteluosaston johtaja ja perehtyi standardisointiin ja tuotannon rationalisointiin tehtaassa, joka tuotti puurakenteisia elementtitaloja sekä Suomeen että vientiin. Hän suunnitteli yhtiölle tyyppitaloja Erik Lindroosin ja Toivo Jäntin kanssa.
Vuonna 1949 Järvi perusti oman arkkitehtitoimiston. Hän suunnitteli omassa toimistossaan useita kouluja sekä asuinrakennuskohteista.
Järvi suunnitteli noin 25 koulua eri paikkakunnille, muun muassa:
Turun yliopistolle hän suunnitteli laitosrakennuksen lääketieteellistä tiedekuntaa varten (1954) ja hammaslääketieteen laitoksen (1965). Lisäksi Järvi suunnitteli kerrostaloalueen Helsingin Roihuvuoreen SATO:lle (1960) sekä puutarhakaupunginosat Tapiolaan Espooseen (1959–1960) ja Jyväskylän Viitaniemeen (1961–1964).
Jorma Järvi kuoli kesken työuransa sairauskohtauksen marraskuussa 1962. Hänen avustajansa hoitivat keskeneräisten töiden loppuun saattamisen - näitä olivat muun muassa Turun yliopiston hammaslääketieteen laitos, Sveitsinrinteen yhteiskoulu Hyvinkäällä sekä Kouvolan Urheilupuiston uimahalli.
Jorma Järvi on purjehduksen olympiavoittaja Jyrki Järven isoisä.
Pinkertonin etsivätoimisto
Pinkertonin etsivätoimisto on yhdysvaltalainen etsivätoimisto, jonka Allan Pinkerton perusti vuonna 1850. Allan Pinkerton oli Yhdysvaltojen presidentin Abraham Lincolnin henkivartija ja tuli kuuluisaksi paljastettuaan juonen, jonka tarkoituksena oli salamurhata tällöin vielä presidenttiehdokkaana ollut Lincoln. Pinkertonin perustama etsivätoimisto oli ensimmäinen yksityinen etsivätoimisto. Ensimmäisen toimiston hän perusti Chicagoon.
Yhdysvaltain sisällissodan aikana Pinkertonin etsivätoimisto toimi pohjoisvaltioiden agenttien ”tiedotuspalvelimena”. Sodan jälkeen Pinkertonin agentit kunnostautuivat ottamalla kiinni enimmäkseen Wells Fargon ja Union Pacificin arvotavarakuljetuksia ryöstäneitä rosvoja ja rosvoliigoja.
Pinkertonin ”etsivät” syyllistyivät usein mielivaltaisuuksiin hoitaessaan rikkaiden maanomistajien etuja muun muassa pelottelemalla pientilallisia.
1890-luvulla etsivätoimiston haaraosastoja perustettiin New Yorkiin, Bostoniin, Philadelphiaan, St. Pauliin, Kansas Cityyn ja Denveriin.
Etsivätoimistolla oli laaja arkisto kirjeenvaihtoa ja tietoa, jota kerättiin 1850–1893. Se luovutettiin seremonioiden kera Yhdysvalloille vuonna 2000. Pinkertonin etsivinä toimineista kuuluisimpia on rikoskirjailija Dashiell Hammett, jolle Pinkerton toimi kuvitteellisen ”Continental”-etsivätoimiston esikuvana.
Yrityksellä oli alkuaikoinaan tunnuksenaan avoin silmä ja teksti ”We never sleep” (”Emme nuku koskaan”), joiden taustalla oli yksityisetsivien käyttämä lausahdus ”private eye”.
Pinkerton liittyi Nasdaqiin vuonna 1990 ja listautui New Yorkin pörssiin 1996. Securitas-konserni osti sen osake-enemmistön vuonna 1999.
Happisaturaatio
Happisaturaatiolla eli happikyllästeisyydellä tarkoitetaan kudoksen happipitoisuuden suhdetta sen suurimpaan mahdolliseen arvoon. Useimmiten termillä viitataan erityisesti valtimoveren happisaturaatioon, eli siihen kuinka suuri osuus veren hemoglobiinimolekyylien sitoutumiskohdista on happimolekyylin miehittämä.
Valtimoveren happiosapaine ja veren happisaturaatio liittyvät läheisesti toisiinsa. Happiosapaineen kasvaessa lähestyy happisaturaatio 100%:a.
Normaali happisaturaatio ihmisellä on vähintään 96 %, lievä hypoksemia eli happivajaus 89-95 %, keskivaikea 80-88 % ja vaikea 80 %. 100 % on yleensä merkki hyperventilaatiosta eli ylihengityksestä.
Valtimoveren happisaturaatiota mitataan yleisesti pulssioksimetrilla.
Salongan kansallispuisto
Salongan kansallispuisto on Kongon demokraattisessa tasavallassa sijaitseva Afrikan suurin trooppisen sademetsän suojelualue.
Se sijaitsee Kongo-joen keskialueella, minkä seurauksena vesi pääsee tälle eristyneelle alueelle tarjoten suojapaikan monille kotoperäisille ja uhanalaisille lajeille. Tällaisia ovat mm. bonobot (kääpiösimpanssit), Zairen riikinkukot, panssarikrokotiilit sekä metsänorsut. Esimerkiksi erittäin uhanalaisia bonoboja elää ainoastaan Kongossa ja tämä kansallipuisto on ainoa suojelualue, missä niitä elää.
Tämä trooppinen metsä listattiin UNESCO:n maailmanperintökohteeksi vuonna 1984.
Georges Bataille
Georges Bataille (16. syyskuuta 1897 – 9. heinäkuuta 1962 Pariisi) oli ranskalainen kirjailija, antropologi ja filosofi.
Bataillen lapsuutta painosti hänen isänsä vakava sairaus, kupan aiheuttama halvaantuminen ja mielenterveyden järkkyminen. Bataille harkitsi ensin papin uraa, mutta vieraantui katolisuudesta nopeasti. Hän työskenteli kirjastonhoitajana kansalliskirjastossa Pariisissa, mikä antoi tietyn taloudellisen turvan ja mahdollisuuden keskittyä tutkimuksiin ja kirjoittamiseen.
Bataille oli mukana perustamassa lukuisia lehtiä (esimerkiksi "Documents", "Critique") ja enemmän tai vähemmän virallisia yhdistyksiä ja toimintaryhmiä (kuten Contre-Attaque, Collège de Sociologie, Acéphale). Hän osallistui surrealistien ja dadaistien toimintaan, kunnes joutui riitoihin André Bretonin kanssa. Hänen kirjallinen toimintansa oli erittäin laaja ja monipuolinen, sisältäen runoja, esseitä, aforismeja, tutkielmia, kertomuksia ja romaaneja. Aiheet vaihtelevat mystiikasta talouteen, taiteesta erotiikkaan. Hän käytti useita salanimiä varsinkin sangen suorapuheisten kertomusten ja romaanien kirjoittajana.
Vaikutteita Bataillen ajattelussa löytyy ainakin G. W. F. Hegeliltä, Sigmund Freudilta, Karl Marxilta, Marcel Maussilta, Markiisi de Sadelta, Alexandre Kojèvelta ja erityisesti Friedrich Nietzscheltä. Hän oli myös kiinnostunut Kaukoidän ja Amerikan alkuperäiskansojen kulttuureista.
Bataillen ajattelu on vaikuttanut moniin 1900-luvun ja nykyfilosofeihin, kuten Michel Foucault, Jacques Derrida ja Jacques Lacan. Martin Heidegger kutsui Bataillea ”aikamme terävimmiksi aivoiksi”. Bataillen keskeisiä teemoja olivat muun muassa ateismi, suvereniteetti, erotisismi, transgressio ja heterogeenisyys. Hän käsittelee teemojaan usein taiteesta tai antropologiasta otettujen esimerkkien tai kertomusten avulla ja luo mielellään havainnollisia käsitteitä.
Kootut teokset
Georges Bataille, "Œuvres complètes" (Paris: Gallimard)
Kuuluisia teoksia:
Suomennetut teokset
Nappi
Nappi on tavallisesti pyöreä ja litteä esine, jota käytetään vaatteissa tai muissa tekstiilituotteissa kiinnittimenä tai koristeena. Napit jaetaan läpiommeltaviin ja altaommeltaviin (kantanapit). Kannallisen napin kanta pitää napin irrallaan kankaasta ja näin ollen estää nappia painamasta napinläpeä. Näiden kahden ryhmän lisäksi on olemassa myös erilaisia painonappeja, joissa on kaksi eri puolta, ylä- ja alanappi. Napit ovat yleisimpiä kiinnittimiä vaatteissa. Ne valitaan yleensä vaatteen väriin sopiviksi. Jos sopivan värisiä nappeja ei löydy, napit voidaan päällystää tarvittaessa vaatteen kankaalla. Nappeja voidaan valmistaa eri muotoisia, kokoisia, ja erilaisista materiaaleista, kuten muovista, puusta, metallista, luusta tai helmiäisestä.
Ennen nappien ompelua tulee tehdä napinläpi/napinlävet kankaaseen (napinläpi on napille sopivan kokoinen reikä, josta nappi pujotetaan läpi), joiden avulla saadaan selville napin tai nappien tarkat paikat. Napit kannattaa ommella riittävän pitkällä silmäneulalla ja kaksinkertaisella langalla. Napit ommellaan aina kaksinkertaiseen kankaaseen, siten että neula lankoineen pujotetaan kankaan oikea puoli päällepäin nurjalle puolelle, jolloin solmu jää oikealle puolelle napin alle.
Napin ompeluun valitaan napin kanssa samanvärinen lanka ellei haluta tietoisesti saada lankaa näkyviin. Värillisiä nappeja käytettäessä, jos ei ole olemassa samanväristä lankaa, on syytä käyttää hieman nappia tummempaa lankaa, koska vaaleampi lanka erottuu helpommin napista.
Lanka valitaan myös kankaan materiaalin ja paksuuden mukaan niihin sopiviksi. Paksujen kankaiden nappien ompeluun voi käyttää karhulankaa. Läpiommeltavilla ja altaommeltavilla napeilla on erilaiset ompelutavat. Jos läpiommeltavaa nappia käytetään yhdessä paksun kankaan kanssa, tulisi napin alle ommella ompelulangasta kaula.
Kauluspaidassa napit ovat yleensä pieniä, keskellä, ja niiden tarkoitus on pitää paita kiinni.
Housuissa, kuten farkuissa, on etumuksessa nappi, jonka avulla housut on helppo avata ja sulkea. Napin lisäksi farkuissa voi olla myös vetoketju. Myös takeissa ja jakuissa käytetään nappeja kauluspaidan tapaan, tai vaihtoehtoisesti helpompikäyttöisiä neppareita. Lisäksi nappeja käytetään esimerkiksi kasseissa kassin suun sulkemiseen. Nappeja voidaan käyttää myös koristeena, ja niistä voidaan tehdä jopa koruja.
Messias (viulu)
Messias () on Antonio Stradivarin vuonna 1716 rakentama viulu.
Messias pysyi Stradivarin työpajassa hänen vuonna 1737 tapahtuneeseen kuolemaansa asti. Stradivarin poika Paolo myi sen kreivi Cozio di Salabuelle vuonna 1775. Viulua alettiin kutsua Salabueksi omistajansa mukaan. Vuonna 1827 sen osti italialainen viulukeräilijä Luigi Tarisio. Seuraavan kerran viulu vaihtoi omistajaa Tarision kuoltua vuonna 1854, jolloin ranskalainen soitinseppä Jean-Baptiste Vuillaume sai sen haltuunsa Tarision muun kokoelman myötä. Vuillaumen vävy nimesi viulun Messiaaksi ("Le Messie"), koska hänen mukaansa viulu on kuin juutalaisten messias, odotus on sen arvoista (Like the Messiah, worth waiting for).
Viulua säilytetään nykyään Oxfordin Ashmolean Museumissa, jolle se tuli testamenttilahjoituksena. Testamentin ehtona on, että museo ei saa antaa viulua soitettavaksi. Soitinta ei siis ole edelleenkään soitettu, ja se on yhä lähes alkuperäisessä kunnossa. Siksi se kuuluu Stradivarius-soittimista arvokkaimpiin.
Vuonna 2016 viulu täytti 300 vuotta. Juhlan kunniaksi viulu oli esillä sen syntysijoilla Cremonassa. Näyttelyn järjestivät yhteistyössä Oxfordin Ashmolean Museum sekä Cremonan Museo del Violino.
Metropolitanin taidemuseon soitinten konservaattori Stewart Pollens on epäillyt viulun aitoutta. Asia on yhä ratkaisematta.
Plutino
Plutinot ovat tähtitieteellisen määritelmän mukaan transneptunisia kohteita, jotka ovat 3:2 rataresonanssissa Neptunus-planeetan kanssa. Ne on nimetty kääpiöplaneetta 134340 Pluton mukaan. IAU:n määritelmän mukaan planeetta on taivaankappale, joka on puhdistanut ratansa lähiympäristön muista kappaleista, siis plutino ei ole oikea planeetta. Myös Pluto itse ja sen kuu Kharon ovat plutinoja. Noin neljäsosa Kuiperin vyöhykkeen kohteista on plutinoja.
Pluton lisäksi suurimmat tunnetut plutinot ovat 90482 Orcus, 28978 Ixion ja 38628 Huya. Ensimmäinen Pluton ja Kharonin jälkeen löydetty plutino oli (385185) 1993 RO. Myös 38083 Rhadamanthusia pidettiin ennen yhtenä suurimmista plutinoista, mutta nykyään se luetaan muunlaiseksi Kuiperin vyöhykkeen kohteeksi.
Dude, Where’s My Car?
Dude, Where’s My Car? on Danny Leinerin ohjaama komediaelokuva vuodelta 2000.
Elokuva kertoo Jessestä ja Chesteristä, jotka railakkaan yön jälkeen huomaavat autonsa hävinneen ja aloittavat etsinnät sen löytämiseksi.
Elokuva sai huonot arvostelut kriitikoilta. Jotkut sanoivat elokuvan olevan liian samankaltainen kuin elokuva "Sekopäät". Elokuva sai kuitenkin kulttimaineen ja se menestyi hyvin lippuluukulla.
Bora Milutinović
Velibor "Bora" Milutinović (, s. 7. syyskuuta 1944 Bajina Bašta, Serbia) on serbialainen entinen jalkapalloilija ja nykyinen jalkapallovalmentaja. Hän on naimisissa meksikolaisen kanssa ja hänellä on myös Meksikon kansalaisuus.
Milutinović tunnetaan parhaiten siitä, että hän on ainoana henkilönä valmentanut viittä eri joukkuetta MM-kisoissa. Hän valmensi isäntämaa Meksikoa vuonna 1986, Costa Ricaa vuonna 1990, isäntämaa Yhdysvaltoja vuonna 1994, Nigeriaa vuonna 1998 ja Kiinaa vuonna 2002.
Milutinović on valmentanut värikkäällä urallaan seuratasolla meksikolaista Pumas UNAMia, italialaista Udinese Calciota yhdeksän ottelun ajan, yhdysvaltalaista MetroStarsia seuran historian huonoimmalla kaudella sekä qatarilaista Al-Sadd Sports Clubia. Maajoukkuetasolla hän on myös valmentanut Hondurasin ja Jamaikan maajoukkueita. Hän sai potkut Jamaikan maajoukkueluotsina marraskuussa 2007. Kesällä 2009 hän toimi Confederations Cupissa Irakin jalkapallomaajoukkue päävalmentajana.
Kerava Jazz
Kerava Jazz on vuosittainen jazz-tapahtuma Keravalla. Sen järjestää vuonna 1997 perustettu Kerava Jazz ry. Tapahtumaa tukee myös Keravan kaupunki.
Kerava Jazz pidetään kesäkuisin. Ensimmäistä kertaa tapahtuma järjestettiin vuonna 1991. Esiintyjiä ovat olleet muiden muassa Anthony Braxton Quartet, Steve Lacy Sextet, Charles Gayle Trio, James Carter Quartet, Sirius, Ivo Perelman Quartet, Evan Parker Trio ja Kalaparush and the Light.
Lieksan Vaskiviikko
Lieksan Vaskiviikko on Lieksassa vuosittain pidettävä vaskimusiikkitapahtuma. Tapahtuma järjestettiin ensimmäistä kertaa heinäkuussa 1980. Vaskiviikon yhteydessä järjestetään vuosittain kansainvälinen vaskisoitinkilpailu vaihtuvalla teemasoittimella. Lieksan Vaskiviikon taiteellisena johtajana toimii kansainvälinen trumpettitaiteilija Jouko Harjanne. Tapahtuman suurin tukija on Lieksan kaupunki.
Vaskiviikon taloudellisen toiminnan tukijana toimii 1981 perustettu Lieksan Vaskiviikon Kannatusyhdistys ry..
Vaskiviikon historia juontaa 1970-luvun lopulle kun Lieksan kaupungin matkailun ja Lieksan Lehden vuonna 1979 järjestämän ideakilpailun innoittamana, pääosin musiikkineuvos Erkki Eskelisen ideoimana, kehittää vaskisoitinten ammattiopiskelijoille ja orkesterimuusikoille kesäakatemia konsertteineen. Alusta alkaen pääpaikkana toimi perustettu Pielisen-Karjalan musiikkikoulu , myöhemmin musiikkiopisto, ja opetuspaikkana läheinen yläaste. Viikon rinnalla perustettiin Lieksan Vaskiviikon Kannatusyhdistys (perustettu 1979), jonka puheenjohtajana toimi 1990-luvulla lieksalainen kansanedustaja Kerttu Törnqvist. Vaskiviikon taloudessa oli 1990 luvun alussa suuria ongelmia: viikko jäi tappiolle 60 000 markkaa (noin 10 000 euroa), eikä konserteissa käynyt yleisöä. Vaskiviikon suosituksi yleisötapahtumapaikaksi nousi paikallisen Lions klubin olutteltta, joka sittemmin muotoutui ”vaskiteltaksi”.
Jäädessään vuonna 1995 eläkkeelle Pielisen Karjalan musiikkiopiston rehtorin tehtävästä Erkki Eskelinen vetäytyi myös Vaskiviikon vetäjän tehtävistä. Eskelisen tilalle valittiin Jouni Auramo Oulun kaupunginorkesterista. Seuraavana vuonna 1996 trumpettitaiteilija Jouko Harjanne aloitti taiteellisena johtajana. Vuonna 1998 Vaskiviikon tapahtumat ja konsertit houkuttelivat jo 24 500 kuulijaa. Harjanne kuitenkin erosi kesken kauden vuonna 1996, koska ”-- Lieksassa ei löytynyt halukkuutta eikä valmiutta kehittää tapahtumaa todella monipuoliseksi ja korkealuokkaiseksi kansainväliseksi musiikkifestivaaliksi” Uudeksi toiminnanjohtajaksi valittiin pasunisti Petri Aarnio, ja henkilövaihdosten jälkeen Harjanne palasi Lieksan Vaskiviikon taiteelliseksi johtajaksi. Vaskiareena l. jäähalli tuli yhdeksi konserttipaikaksi. Auramo siirtyi vuonna 2003 Pielisen-Karjalan musiikkiopiston rehtorin tehtävistä Tampereen musiikkijuhlien toiminnanjohtajaksi. Vaskiviikon toiminnanjohtajaksi valittiin viikon projektisuunnittelijana työskennellyt lieksalainen Nina Kärkkäinen, (myöhemmin Lackman). Syyskuussa 2018 toiminnanjohtajana aloittaa Milena Salonen.
Vaskiviikoilla on runsas koulutustarjonta. Kurssitarjontaan kuuluvat esimerkiksi seuraavat kurssit: Vaskisoitinten mestariluokat ja perusopetus, seitsikko- ja puhallinyhtyeopetus, MP Pilates -peruskurssi.
Joris Mathijsen
Joris Mathijsen (s. 5. huhtikuuta 1980 Goirle, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Mathijsen edusti viimeiset pelivuotensa Eredivisiessä pelaavaa Feyenoordia, jonka riveihin hän siirtyi kesällä 2012. Aiemmin Mathijsen oli edustanut kotimaassaan Willem II:ta vuosina 1998–2004 ja AZ Alkmaaria vuosina 2004–2006 sekä saksalaista HSV:tä vuosina 2006–2011 ja espanjalaista Málagaa 2011–2012.
Mathijsen pelasi Alankomaiden maajoukkueessa 84 ottelua ja teki niissä kolme maalia vuosina 2004–2012. Hän kuului Alankomaiden joukkueeseen vuosien 2006 ja 2010 MM-kisoissa sekä vuosien 2008 ja 2012 EM-kisoissa.
Eisleben
Eisleben (virallisesti Lutherstadt Eisleben) on Saksan kaupunki Saksi-Anhaltin osavaltiossa.
Ensimmäinen säilynyt maininta Eislebenistä on vuodelta 994. Siitä tuli osa Preussia vuonna 1815. Kaupungin pinta-ala on 143,81 km² ja väkiluku noin 25 285 (2011).
Martti Luther syntyi ja kuoli Eislebenissä, mistä juontuu kaupungin pitempi nimi Lutherstadt Eisleben. Kaupungissa sijaitsevat Lutherin synnyin- ja kuolintalo kuuluvat yhdessä Wittenbergin Luther-kohteiden kanssa UNESCOn maailmanperintöluetteloon.
Jospa se vain olisi totta
Jospa se vain olisi totta () on vuonna 2005 valmistunut Mark Watersin ohjaama yhdysvaltalainen romanttinen komedia, joka perustuu ranskalaisen kirjailijan Marc Lévyn romaaniin "Et si c'était vrai..." (1999). Elokuvan tapahtumat sijoittuvat San Franciscoon, ja pääosissa ovat Reese Witherspoon, Mark Ruffalo ja Donal Logue. Vaikka elokuva ei tuottanut niin paljon kuin odotettiin, se menestyi Yhdysvalloissa hyvin.
David Abbott vuokraa itselleen asunnon San Franciscosta, ja yllättäen paikalle ilmaantuu Elizabeth Masterson, joka väittää asunnon kuuluvan hänelle. Elizabeth alkaa ilmestyä tyhjästä asuntoon ja kadota jälkiä jättämättä huolimatta siitä, että David vaihdattaa lukot.
Aluksi vain David näkee Elizabethin, ja muut ihmiset uskovat hänen vain kuvittelevan. David ja Elizabeth alkavat selvittää naisen kohtaloa, ja he saavat selville Elizabethin olevan koomassa sairaalassa, ja häntä ollaan pian irrottamassa elämää ylläpitävistä koneista.
Brașov
Brașov (, ) on kaupunki Keski-Romaniassa Transilvanian alueella, noin 166 kilometriä Bukarestista luoteeseen. Se on Brașovin piirikunnan pääkaupunki ja 284 596 asukkaalla (2002) väkikuvultaan piirikunnan suurin kaupunki. Kaupunkia ympäröivät Etelä-Karpaatit.
Kaupungin alueella on ollut asutusta jo myöhemmällä kivikaudella. Keskiajasta alkaen Brașov oli Transilvanian saksien tärkeimpiä keskuksia. Kaupungin nimi on saksaksi yhä "Kronstadt" ("kruunukaupunki"), ja 1200-luvulta se on tunnettu myös latinalaisella nimellä "Corona". Romanian- ja unkarinkielinen nimi tulee petsenegin kielestä sanasta "barasu", joka tarkoittaa linnoitusta. Kaupungin virallinen nimi oli 1950-luvulla "Orașul Stalin" ("Stalinin kaupunki").
Asukkaista 90,66 % oli romanialaisia, 8,54 % unkarilaisia, 0,60 % saksalaisia, 0,26 % romaneita ja loput muita kansanryhmiä, kuten venäläisiä, kreikkalaisia ja italialaisia. Vielä vuonna 1910 etnisiä unkarilaisia oli 43,4 % väestöstä.
Brașovin tunnetuimpia nähtävyyksiä on goottilaistyylinen Musta kirkko, "Biserica Neagră".
Brașovissa toimii jalkapallojoukkue FC Brașov. Kaupungissa järjestetään myös vuosittainen Golden Stag Festival.
Brașovin ystävyyskaupunkeja ovat Cleveland ja Tampere .
Ella Fitzgerald
Ella Jane Fitzgerald (25. huhtikuuta 1917 Newport News, Virginia – 15. kesäkuuta 1996 Beverly Hills, Kalifornia) oli 1900-luvun merkittävimpiä jazzmuusikoita ja ehkä kaikkien aikojen tunnetuin naispuolinen jazzlaulaja. Laajan äänialansa, erehtymättömän sävelkorvansa ja kauniin äänenvärinsä lisäksi hänen taitonsa fraseerata melodioita ja kykynsä improvisoida laulua olivat poikkeukselliset. Miltei kuusikymmentä vuotta kestäneen taiteilijanuransa aikana häneltä ilmestyi useita kymmeniä albumeita ja hänet palkittiin muun muassa kolmellatoista Grammylla.
Ella Fitzgeraldin vanhemmat, William Fitzgerald ja Temperance Fitzgerald, erosivat pian hänen syntymänsä jälkeen. Ella muutti äitinsä ja tämän uuden miesystävän kanssa Yonkersiin New Yorkiin. Temperance Fitzgeraldille syntyi toinen tytär, Frances, vuonna 1923.
Vuonna 1932 Temperance Fitzgerald menehtyi auto-onnettomuudessa saamiinsa vammoihin. Elettyään hetken aikaa äitinsä miesystävän luona, 15-vuotias Ella muutti äitinsä siskon Virginian luokse. Samoihin aikoihin Ella Fitzgeraldin kouluarvosanat laskivat huimasti ja hän lopetti koulun.
Ensimmäisen julkisen esiintymisensä Ella Fitzgerald teki 17-vuotiaana Apollo-teatterissa New Yorkin Harlemissa. Soolouransa Ella Fitzgerald aloitti kuuden vuoden orkesteriuran jälkeen 1941 ja solmi levytyssopimuksen Decca-levy-yhtiön kanssa. 1947 Fitzgerald teki suuret hittinsä "Oh, Lady Be Good!", "How High the Moon" ja "Flying Home". Myöhemmin hän julkaisi kahdeksan albumia ja laulukirjaa ja esiintyi muutamassa elokuvassa.
Fitzgerald oli kolme kertaa naimisissa: 1941 hän nai huumevälittäjä Benny Kornegayn. Avioliitto kuitenkin purettiin nopeasti. 1947 Fitzgerald ja basisti Ray Brown menivät naimisiin ja adoptoivat lapsen. He kuitenkin erosivat 1952. Heinäkuussa 1957 Reuters raportoi Fitzgeraldin menneen salaa naimisiin norjalaisen Thor Einar Larsenin kanssa, mutta suhde loppui nopeasti.
Ella Fitzgerald vieraili ensimmäisen kerran Suomessa yhdessä kanadalaisen jazzpianistin Oscar Petersonin kanssa keväällä 1963. Myöhemmin Fitzgerald teki Suomeen useita omia vierailuja.
Viimeisen levytyksensä Fitzgerald teki 1989 ja viimeisen konserttinsa 74-vuotiaana 1991. Hän sokeutui 90-luvun alussa diabeteksen takia ja hänen kummatkin jalkansa amputoitiin 1993. Hän kuoli sairauteen 1996.
Suomessa aikoinaan suosittu Delta Rhythm Boys on tehnyt levytyksiä Fitzgeraldin kanssa.
Miyagin prefektuuri
Miyagin prefektuuri () on prefektuuri Japanissa Honshūn saarella. Prefektuurin pääkaupunki on Sendai.
Miyagi sijaitsee Tōhokun alueella Tyynenmeren itärannikolla. Sitä ympäröivät Iwaten ja Akitan prefektuurit pohjoisessa, Yamagatan prefektuuri lännessä ja Fukushima etelässä. Rannikkoa muovaavat Sendainlahti ja pohjoisesta Oshikan niemimaa.
Miyagin prefektuurissa on 13 kaupunkia.
Miyagin prefektuuri oli aikaisemmin osa Mutsun provinssia.
Miyagin talouden dominoiva osa on Sendain kaupungin ympärille kerääntynyt teollisuus, erityisesti elektroniikka-, laite- ja elintarviketeollisuus. Prefektuurissa harjoitetaan myös maa- ja metsätaloutta sekä kalastusta.
1600-luvulla rakennettu Sendain linna sijaitsee nykyisen Sendain kaupungissa. Matsushiman satama on nimetty yhdeksi Japanin kolmesta näkymästä, joiden sanotaan olevan maan kauneimmat luonnon muovaamat paikat.
Viiratsi
Viiratsi () on pienkauppala ja entinen kunta Viljandimaan maakunnassa, Virossa. Pienkauppala kuuluu Viljandin kuntaan ja sijaitsee Viljandin kaupungin välittömässä läheisyydessä kaupungin itäpuolella.
Vuonna 2013 muodostettiin Viljandin kunta, johon liitettiin Viiratsin, Paistun, Pärstin ja Saarepeedin kunta. Viiratsi oli Juankosken ystävyyskaupunki.
Viiratsin tärkein asutuskeskus oli noin 1 350 asukkaan Viiratsin pienkauppala ("alevik"), jonka lisäksi kuntaan kuuluu 21 kylää: Jõeküla, Kibeküla, Kuudeküla, Loime, Mäeltküla, Mähma, Rebaste, Ridaküla, Ruudiküla, Saareküla, Surva, Tusti, Tõnuküla, Tänassilma, Uusna, Valma, Vana-Võidu, Vanavälja, Vardja, Vasara ja Verilaske.
Kunnan asukasluku oli 3 729 (2010), pinta-ala 215,02 neliökilometriä ja asukastiheys 17,3 asukasta neliökilometrillä.
Vuonna 2011 Viiratsin kunnassa oli 3 461 asukasta, joista 3 276 (94,7 %) oli virolaisia, 120 (3,5 %) venäläisiä ja 66 (1,9 %) muita kansallisuuksia.
Monismi (ontologia)
Ontologinen monismi on käsitys, jonka mukaan todellisuus koostuu vain yhdestä substanssista. Monismi poikkeaa dualismista, jossa todellisuus muodostuu kahdesta eri substanssista, ja pluralismista, jonka mukaan substansseja on monta. Tyypillisimpiä monismin muotoja ovat materialismin ja idealismin eri muodot. Monismiksi voidaan myös kutsua joidenkin uskontojen tapaa ajatella, että kaikki koostuu esimerkiksi jumaluudesta tai että kaikki on pohjimmiltaan yhtä. Hindulaisuus luokitellaan usein monistiseksi uskonnoksi.
Berylliumfluoridi
Berylliumfluoridin ("berylliumdifluoridi") kemiallinen kaava on BeF. Se on väritön, kokkareinen erittäin hyvin veteen liukeneva berylliumin ja fluorin yhdiste..
Berylliumfluoridin moolimassa on 47,0 g/mol, sulamispiste 555 °C, kiehumispiste 1 160 °C, tiheys 1,99 g/cm (vesi = 1,0 g/cm) ja CAS-numero 7787-49-7.
Berylliumfluoridia valmistetaan kaksivaiheisella reaktiolla. Ensimmäisessä vaiheessa berylliumhydroksidi liuotetaan ammoniumvetyfluoridiin, jolloin muodostuu kompleksiyhdisteeksi luokiteltava ammoniumtetrafluoroberyllaatti (NH)[BeF]. Ammoniumtetrafluoroberyllaatti hajoaa berylliumfluoridiksi ja ammoniumfluoridiksi kuumennettaessa sitä 900–1 100 °C:n lämpötilaan.
Ainetta käytetään muun muassa metallisen berylliumin valmistamiseen:
Selootit
Selootit olivat juutalainen puolue, joka kannatti aseellisen taistelun aloittamista roomalaisia vastaan. Ryhmä muodostui toisella vuosisadalla eaa. makkabealaisten kapinasta ja käsitteen otti käyttöön juutalainen historioitsija Josephus ensimmäisen juutalaissodan aikana 66-73. Selootit järjestäytyivät puolueeksi Herodes Suuren aikana (37 eaa. - 4 eaa.). Kyreneuksen tultua Syyrian maaherraksi yrittivät roomalaiset vuonna 6 saada aikaan väestönlaskennan myös seloottien keskuudessa, jolloin Juudas Galilealainen aloitti kapinan vastustaen väestönlaskentaa juutalaisten alistamiseen tähtäävänä toimena. Tämän jälkeen selootit järjestivät satunnaisia kansannousuja ja harjoittivat väkivaltaa Rooman kanssa yhteistoiminnassa olevia juutalaisia vastaan.
Uuden testamentin käännös selooteista on "kiivailijat" ( ’intohimoinen/kiivas seuraaja’). Selootit harjoittivat roomalaisia vastaan terroria ja julkisia murhia sekä nousivat vuonna 66 kapinaan roomalaisia vastaan. Heidän kapinansa kukistettiin, Jerusalemin temppeli ryöstettiin ja saalis lähetettiin Roomaan. Kaikki 900 seloottia tekivät joukkoitsemurhan perheineen Masadan linnoituksessa vuorella ennen kuin linnoitus antautui roomalaisille. Viimeiset hyppäsivät vuorelta alas. Masadan linnoituksessa vannotaan Israelin laskuvarjojoukkojen sotilasvala.
Ruotsalaisviesti
Ruotsalaisviesti on yleisurheilun viestijuoksulaji. Se koostuu neljästä osuudesta, jotka ovat eri mittaisia. Ensimmäinen juoksija juoksee sata metriä, toinen juoksija 200 metriä, kolmas juoksija 300 metriä ja neljäs 400 metriä, jolloin kokonaismatkaksi tulee yksi kilometri.
Yleensä ruotsalaisviestiä juostaan lasten ja nuorten yleisurheilukilpailussa, mutta sitä on juostu myös Tukholman -sarjaan kuuluvassa DN-galan-kilpailussa.
Restonomi
Restonomi (amk) on matkailu-, ravitsemis- ja talousalan ammattikorkeakoulututkinto, jonka laajuus on 210 opintopistettä (140 opintoviikkoa). Tutkinnon suorittaneilla on laaja asiantuntemus matkailu-, ravitsemis- ja talousalasta ja niihin kuuluvien palveluiden toiminnan kehittämisestä. Restonomin koulutus antaa valmiudet toimia muun muassa ravitsemispalvelujen esimiestehtävissä, elintarvikkeiden markkinointi- ja myyntitehtävissä, matkailualan asiantuntijatehtävissä, yrittäjänä ja palveluiden kehitystehtävissä.
Jatko-opinnot ammattikorkeakoulussa ylempien ammattikorkeakoulututkintojen koulutusohjelmissa tuottavat tutkinnon Restonomi (ylempi AMK). Se on laajuudeltaan 90 op ja tuottaa saman kelpoisuuden julkisiin virkoihin ja toimiin kuin ylempi korkeakoulututkinto.
Restonomin tutkintoon johtavaa koulutusta on toistaiseksi voinut suorittaa viidessä eri koulutusohjelmassa:
Tamburiini
Tamburiini (joskus myös tampuriini) on vuosituhansia vanha lyömäsoitin. Se rakentuu kolmesta osasta: rungosta, kalvosta ja rungossa sijaitsevista pienistä lautasista, helistimistä. Nykyään useimmissa versioissa on vain rengas helistimineen ilman kalvoa. Tamburiinia käytetään muun muassa romanien ja persialaisessa kansanmusiikissa, gospelissa sekä pop- ja rockmusiikissa.
Tamburiinia voi soittaa monella eri tavalla; joko lyömällä sitä toista kämmentä vasten tai heiluttamalla sitä terävästi edestakaisin jolloin myös sen sointi on erilainen. Sen helisevä sointi korvaa usein rumpujen lautaset akustisessa musiikissa kun halutaan vain kevyt lyömäsoitin tukemaan muita soittimia.
Bob Dylan on tehnyt laulun "Mr. Tambourine Man".
Chara (artisti)
Chara (Miwa Satō (oik. Miwa Watahiki) 13. tammikuuta 1968 Kawaguchi, Saitama, Japani) on japanilainen popartisti ja näyttelijä. Hän on toiminut vaikutteiden antajana monelle itsenäiselle ja lahjakkaalle artistille, kuten Shiina Ringolle ja Bonnie Pinkille.
Miwa Watahiki sai lempinimensä Chara opettajaltaan, ja häntä on kutsuttu sillä nimellä siitä lähtien.
Chara on aina ollut mukana musiikissa. Hän alkoi säveltää kappaleita peruskoulun viimeisinä vuosina ja soitti koskettimia bändissä toisena lukiovuotenaan. 20-vuotiaana hän ryhtyi laulamaan klubeilla muiden joukossa. Vuonna 1990 hän teki sopimuksen Sony-levy-yhtiön kanssa ja julkaisi ensimmäisen singlensä, Heavenin, heti seuraavana vuonna. Charan musiikin tyylilaji on lähinnä kevyttä popia.
Charasta tuli 90-luvulla huomion keskipiste muoti-ikonina. Hän esiintyi usein lehtien, joista mainittakoon mm. Anan ja Olive, kansissa. Hän oli myös ensimmäinen nainen, joka pääsi esiintymään Rock On Japan -lehden kannessa.
Chara meni naimisiin näyttelijä Tadanobu Asanon kanssa vuonna 1995 tavattuaan tämän elokuvan PiCNiC kuvauksissa. Heillä on kaksi lasta, tytär Sumire (1995) ja poika Himi (1999).
Carrara
Carrara on kaupunki Italian Toscanan alueella Massa-Carraran maakunnassa. Se on tunnettu valkoisesta tai siniharmaasta marmoristaan, jota siellä louhitaan. Carrara sijaitsee Carrionejoen varrella Toscanan luoteiskulmassa rannikon läheisyydessä, noin 100 kilometriä Firenzestä luoteeseen. Kaupungissa on arviolta 63 133 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 71,27 neliökilometriä.
Carrara syntyi marmorityöläisten asutuskeskukseksi sen jälkeen kun roomalaiset aloittivat marmorin louhinnan alueella vuoden 70 eaa. tienoilla. Alueen alkuperäiset asukkaat käyttivät kivestä nimeä "car", mistä nimi Carrara myöhemmin muodostettiin. Ensimmäinen kirjallinen maininta Carrarasta on vuodelta 963, kun keisari lahjoitti paikkakunnan Lunin piispoille. Kaupungin ja sen marmorilouhosten hallinnasta käytiin keskiajalla paljon taisteluja eri hallitsijasukujen kesken, ja vuonna 1442 Carrara siirtyi Malaspinan suvun hallintaan useiksi vuosisadoiksi.
Carraran tärkein rakennus on marmorinen tuomiokirkko Duomo Sant' Andrea. Sen rakentaminen aloitettiin 1100-luvulla, ja se sai nykyiset mittasuhteensa 1200-luvulla. 1300-luvulla kirkkoa muutettiin romaanisesta enemmän goottilaisen tyylin mukaiseksi. Kirkon sisäseiniin 1300-luvulla maalatuista freskoista on enää vain osia jäljellä.
Carraran marmoria louhitaan kaupungin yläpuolella olevista kolmesta laaksosta Colonnatasta, Misegliasta ja Toranosta, joissa on yhteensä 190 louhosta. Marmorin vuosituotanto alueella on miljoona tonnia. Renessanssin ajan tunnetuin kuvanveistäjä Michelangelo käytti Carraran marmoria, ja hän vietti paljon aikaa kaupungissa ja louhoksilla valitsemassa henkilökohtaisesti teostensa raakamateriaalin.
Johtoaihe
Johtoaihe (, ) on ohjelmamusiikissa, oopperoissa ja muussa draamallisessa musiikissa käytettävä sävelaihe, joka symboloi tiettyä henkilöä, esinettä tai tilannetta. Esimerkiksi tietyn henkilön johtoaihe toistuu musiikissa silloin, kun henkilö astuu lavalle tai häneen viitataan muutoin. Ensimmäisenä johtoaihetekniikkaa käytti Hector Berlioz "Fantastisessa sinfoniassaan" vuonna 1830. Johtoaiheen tunnetuin käyttäjä ja kehittäjä oli Richard Wagner.
Falsa demonstratio non nocet
Falsa demonstratio non nocet on latinaa ja tarkoittaa oikeustieteessä käytettävää periaatetta, jonka mukaan väärä nimike ei muuta asian oikeudellista luonnetta. Käytännön oikeuselämässä periaatteen soveltaminen näkyy mm. siinä, että asiakirjan sisältö määrää sen luonteen. Jos asiakirjan sisältö osoittaa asiakirjan olevan velkakirja, kyseessä on velkakirja, vaikka se olisi otsikoitu muulla nimikkeellä.
Esimerkkinä periaatteen soveltamisesta on käytetty mm. EU:n perustuslaillista sopimusta. Uusittavan perussopimuksen oikeudellinen luonne määräytyy sen sisällön eikä nimikkeen perusteella. Kyse on siis "vain" kansainvälisestä sopimuksesta, vaikka se onkin otsikoitu "Sopimus Euroopan perustuslaista". Toisena esimerkkinä voidaan mainita testamentti. Testamentiksi tarkoitetun asiakirjan otsikointi esimerkiksi "lahjakirjaksi" ei muuta sen oikeudellista luonnetta testamenttina, jos se muutoin on sellaiseksi kelpaava.
Muutoksen kevät
Muutoksen kevät oli vuosina 1995–2003 ilmestynyt ympäristökysymyksiä sekä ihmisten ja muiden eläinten oikeuksia radikaalisti käsittellyt suomalainen aikakauslehti. Lehti ilmestyi neljä kertaa vuodessa, 24–28-sivuisena. Ensimmäinen toimitusvuosi alkoi vuoden 1995 huhti–toukokuussa. Lehteä painettiin parhaimmillaan noin 3 000 kappaletta.
Lehden sisältö koostui pääosin lukuisten ruohonjuuritason aktivistien kirjoituksista. Lehdessä julkaistiin artikkeleita muun muassa laittoman suoran toiminnan iskuista Suomessa. Lehden tarkoitus oli pohtia valtamediaa syvemmin muun muassa aktivismin taustalla vaikuttaneita ideologisia valintoja ja tarjota keskustelu- ja uutisfoorumi ihmisille, jotka valtamedia helposti kategorisoi lehtiensä palstoilla.
Lehden päätoimittajina olivat alussa Joni Purmonen ja Ville Lähde, joista Lähde jatkoi päätoimittajana yksin vuoteen 2002 asti. Viimeisenä toimintavuotena lehden päätoimittajia olivat Katja Keisala, Helena Leino ja Niklas Vainio.
Detroit Rock City
Detroit Rock City on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut komediaelokuva, jonka on ohjannut Adam Rifkin. Elokuva käsittelee diskomusiikin ja rockin välistä jännitettä. Elokuva sijoittuu vuoteen 1978, jolloin Kiss oli "Love Gun" -kiertueellaan. Se on eräänlainen ”jatko-osa” vuoden 1978 elokuvalle "Kiss ja huvipuiston haamu".
Hawk, Lex, Trip ja Jam asuvat Clevelandissa, ja eletään vuotta 1978. Pojat aikovat mennä katsomaan suurimpia idoleitaan eli Kissiä Detroitiin, mutta Jamin äiti on hyvin uskonnollinen ja vihaa Kissin ”saatanallista” musiikkia, joten hän polttaa löytämänsä konserttiliput. Tämän jälkeen Jam lähetetään uuteen kurinalaiseen kouluun, josta pojat joutuvat pelastamaan ystävänsä syöttämälle koulun johtajalle huumesienillä terästettyä pizzaa. Heidän on myös hankittava jotenkin uudet liput. Matkalla Lexin äidin auto varastetaan, mutta Lex saa auton takaisin kouluttamalla pari kulkukoiraa. Trip miettii, tekisikö hän kaupparyöstön, mutta lopulta hän pelastaa kyseisen kaupan myyjän varkaalta. Palkkiorahat hän menettää kaupassa uhkailemalleen pikkupojalle, jolla on atleettinen isoveli. Hawk yrittää tienata rahaa lippuihin strippaamalla, mutta ei onnistu tavoitteessaan. Rahat hän saa myymällä itseään eräälle strippiklubin naisasiakkaista (Shannon Tweed, Gene Simmonsin vaimo). Jamin äiti, joka on ollut protestoimassa Kissiä keikkapaikan läheisyydessä, äkkää poikansa kaupungilta, ja vie hänet ripittäytymään läheiseen kirkkoon. Kaupungissa on myös Jamiin ihastunut tyttö Beth (Nimi kappaleesta ”Beth”), joka seuraa Jamia kirkkoon, kun pojan äiti on palannut kaupungille protestoimaan. Sillä välin Jam menettää poikuutensa ripittäytymiskopissa. Jam saa myös selvitettyä välit äitinsä kanssa. Lopulta kaikki pojat palaavat yhteen liputtomina, mutta keksivät keinon päästä konserttiin: pieksemällä toisensa ja uskottelemalla vartijoille, että heidän liput on varastettu. Verisinä ja mustelmilla he menevät konserttiareenalle, jossa Trip huijaa hänen lompakkonsa vieneen pikkupojan liput itselleen ja ystävilleen, jolloin pojat pääsevät konserttiin. Konsertin loputtua Jam saa Peter Crissin rumpukapulan.
Elokuvasta tehtiin myös soundtrack-albumi. Kyseinen levy sisältää seuraavat kappaleet:
Asko Kallonen
Asko Kallonen (s. 1960) on suomalainen musiikkialan vaikuttaja. Hän toimi vuodesta 1993 BMG Finland Oy:n tuotantopäällikkönä. Vuodesta 2005 Kallonen on ollut puoliksi omistamansa Helsinki Music Company -levy-yhtiön hallituksen puheenjohtajana ja vastaa sen artistikiinnityksistä.
Kallonen on työskennellyt muun muassa HIMin, Anssi Kelan, Samuli Edelmannin ja Lordin kanssa. Hän on seitsenkertainen vuoden tuotantopäällikkö -palkinnon voittaja Musiikki & Media -tapahtumassa. Suurelle yleisölle Kallonen on tullut tutuksi "Idols"-ohjelman päätuomarina vuosina 2003 ja 2007.
Ennen musiikkialan tuotantotehtävissä toimimistaan Kallonen työskenteli muun muassa Yleisradion Radiomafiassa. Vuonna 1982 hän liittyi Päät-yhtyeeseen ja perusti vuonna 1984 Keba-yhtyeen yhdessä Aarno Alikosken kanssa. Samana vuonna Keba otti osaa Rockin SM-kilpailuihin sijoittuen kolmanneksi. Kallonen on opiskellut Helsingin yliopiston valtiotieteellisessä tiedekunnassa, sieltä kuitenkaan valmistumatta. Vuonna 1991 hän valmistui restonomiksi Haaga-instituutista, joka toimi tuolloin opistotasoisena oppilaitoksena.
Asko Kallonen on naimisissa kirjailija Katja Kallion kanssa ja heillä on tyttäret Elsa ja Ester. Kallosen ensimmäinen puoliso oli kirjailija-toimittaja Nina Honkanen ja heillä on pojat Ville (s. 1987) ja Aku (s. 1989).
Kallonen toimii nykyisin Warner Music Finlandin kotimaisen musiikin tuotantopäällikkönä.
Keba
Keba oli suomalainen 1980-luvun rock-yhtye.
Keba tuli julkisuuteen vuonna 1984 rockin SM-kilpailuissa, joissa monien etukäteen varmana voittajana pitämä Keba ja Kolmas nainen joutuivat tunnustamaan paremmakseen kouvolalaisen Peer Güntin. Kitaristi Asko Kallonen ja basisti J. P. Pulkkinen olivat aiemmin olleet Päät-yhtyeessä. Yhtye aloitti uransa katusoitolla. Alkuaikoina Keban keikoissa oli Sielun veljet -tyylistä energiaa yhdistettynä pop-herkkyyteen. Toisen albumin, "Koko ajan go-go", aikaan yhtye kutsui tyyliään "herkäksi betoniksi". Toinen levy sijoittui Soundin vuoden 2005 kaikkien aikojan parhaiden suomalaisten albumien äänestyksessä sijalle 29. Yhtyeen kuuluisimmat kappaleet olivat "Kesä Espalla" ja "Piilopaikka".
Laulaja Ali Alikoski on myöhemmin tehnyt useita soolo-levyjä. Kallonen on toiminut musiikkibisneksessä ja Pulkkinen on ollut toimittajana Yleisradiossa ja julkaissut proosaa. Pete Parkkonen oli Keban jälkeen ensin Toni Rossi ja Sinitaivas -yhtyeessä ja sitten yhdessä Suomen suosituimmista rock-yhtyeistä, Zen Caféssa.