hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Hakon Ahlberg
Claes Axel Hakon Ahlberg (s. 10. kesäkuuta 1891 – 12. maaliskuuta 1984) oli ruotsalainen arkkitehti ja Ruotsin arkkitehtiliiton "Sveriges Arkitekters Riksförbund" (SAR) perustaja ja sen ensimmäinen puheenjohtaja. Hän oli ahkera keskustelija, ja arkkitehtina hän piirsi kaikkea kirkoista ja museoista asuntoihin ja sairaaloihin. Hänen veljensä oli filosofi Alf Ahlberg.
Hakon Ahlberg valmistui arkkitehdiksi Tukholman Kuninkaallisesta Teknillisestä korkeakoulusta 1914, ja hänen opettajiaan olivat muun muassa Lars Erik Wahlman ja Erik Lallerstedt. Hän opiskeli myös Taideakatemiassa 1914–1917, jossa hänen opettajanaan oli Ivar Tengbom. 1918 hänestä tuli Ruotsin veistoyhdistyksen (nyk. Svensk Form) sihteeri.
Hakon Ahlberg oli Ruotsin 1900-luvun arkkitehtien johtajaksi ihanteellinen organisaattorina ja edusmiehenä. Vuonna 1936 hän teki aloitteen Svenska Arkitekters Riksförbundin (SAR) perustamiseksi ja toimi sen puheenjohtajana vuoteen 1944.
Ahlbergin töiden tyylissä kaikkea ruotsalaisesta kansallisromantiikasta ja 1920-luvun klassismista, jota kansainvälisesti on kutsuttu myös nimellä Swedish grace, aina funktionalismiin saakka. Göteborgin näyttelyn paviljonki vuodelta 1923 on esimerkki rakennuksesta, joka on hengeltään täysin uusklassinen, kun taas Vapaamuuraritalo Blackebergissä vuodelta 1928 ilmentää geometrista asiallisuutta. Asuintalo Hjorthagenissa Tukholmassa vuodelta 1934 havainnollistaa taas funktionalistista arkkitehtuuria.
Täysin epäsentimentaalinen kytkös ruotsalaiseen rakennusperinteeseen saa ilmentymänsä Ruotsin ammattiyhdistysjärjestön Landsorganisationenin (LO) kansankorkeakoulussa Brunnsvikissa Ludvikasta pohjoiseen. Rakentaminen aloitettiin 1928, ja työt valmistuivat –useassa vaiheessa 1940-lukuun mennessä. Rakennuksiin kuuluu yksinkertaisia satulakattoisia punanaisia taloja ja muutamia valkoiseksi kalkittuja kivitaloja pienessä kaivosyhteisössä, joka sulautuu hienosti maisemaan.
Hänen myöhempiä töitään hallitsevat sairaalarakennukset, ja hän oli Ruotsin lääkintöhallituksen arkkitehti vuodesta 1935. Esimerkkejä näistä ovat Sidsjönin mielisairaala Sundsvallin lähellä (1939) ja yliopistosairaala Maricaibossa Venezuelassa (19461954).
Mirko Filipović
Mirko Filipović (s. 10. syyskuuta 1974 Vinkovci), taiteilijanimetään Mirko Cro Cop, on kroatialainen entinen poliisi, joka on sittemmin siirtynyt harjoittamaan ammattimaisesti potkunyrkkeilyä ja vapaaottelua. Filipović aloitti nuorena Taekwondolla, josta hänellä on musta vyö.
Filipović on otellut menestyksekkäästi sekä K-1- että PRIDE Fighting Championships -vapaaottelukilpailuissa. 10. syyskuuta 2006 hän voitti PRIDE:n avoimen painoluokan Grand Prix -turnauksen. Vuonna 2007 hän siirtyi Ultimate Fighting Championshipiin. Hänen tavaramerkkinsä on voimakas vasemman jalan potku, jolla hän on tyrmännyt suurimman osan vastustajistaan. Mirkoa on pidetty yleisesti kautta aikain parhaimpana pystyottelijana vapaaottelussa.
Vapaaottelussa Filipovićin saldona on 29 voittoa (21 tyrmäysvoittoa), Yksitoista tappiota ja kaksi ratkaisematonta.
Zagrebissa asuva Filipović on osallistunut myös politiikkaan. Vuonna 2003 hänet valittiin parlamenttiin sitoutumattomana sosiaalidemokraattisen puolueen listalta.
Filipović voitti jälleen Inoki Bom-Ba-Ye 2014-tapahtumassa toista kertaa Japanin Satoshi Ishiin, jonka hän myös tyrmäsi edellisessä ottelussaan.
Menneitten sukupolvien varjot
Menneitten sukupolvien varjot (, ) on Sergei Paradžanovin ohjaama neuvostoukrainalainen elokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1964. Elokuva perustuu Myh'ailo Kotsjubynskyin kirjaan.
"Menneitten sukupolvien varjot" oli Paradžanovin ensimmäinen suuri teos ja se sai kansainvälisesti kiitosta rikkaasta roolivaatteiden ja värien käytöstä. Elokuvassa kuvataan myös tarkasti hutsulien kulttuuria, ei ainoastaan kuvaamalla sen nurjia puolia vaan muun muassa musiikkia ja vaatetusta.
Pienessä hutsulien asuttamassa kylässä Karpaateilla nuori poika, Ivan, rakastuu Maritškaan, jonka isä on tappanut Ivanin isän. Perheiden jännitteistä huolimatta he aikovat mennä naimisiin ja Ivan lähtee kylästä ansaitakseen rahaa. Ivanin ollessa poissa Maritška vahingossa putoaa jokeen ja hukkuu. Kun Ivan palaa takaisin kylään, hän vaipuu masennukseen nähdessään rakastettunsa ruumiin.
Ivan jatkaa elämäänsä puurastaen onnettomana, kunnes tapaa Palagnan kengittäessään hevosta. He menevät naimisiin perinteisin hutsulien menoin. Avioliiton onni kuitenkin pian haihtuu, kun Ivan pakkomielteisesti vaalii Maritškan muistoa.
Butch Lukic
Butch Lukic on yhdysvaltalainen Daytime Emmyllä palkittu animaatio-ohjaaja ja animaattori, joka on työskennellyt Warner Bros. Animationilla 1990-luvulta lähtien.
Kloraalihydraatti
Kloraalihydraatti on sedatiivinen lääke, joka löydettiin etanolin halogenoinnin tuloksena vuonna 1832. Sitä käytetään unettomuuden hoitoon ja puudutuksiin. Yliannostus voi aiheuttaa pahoinvointia, oksentelua ja hengitysvaikeuksia.
Kloraalihydraatin rakennekaava on ClCCH(OH). Kloraalihydraatti on rakenteeltaan ns. geminaalinen dioli (1,1-dioli) ja siitä käytetään myös nimiä "triklooriasetaldehydimonohydraatti" ja "2,2,2-trikloori-1,1-etaanidioli". Kloraalihydraatti on kloraalin (triklooriasetaldehydin) hydraatti, joka on muodostunut vesimolekyylin liittyessä kloraalin aldehydiryhmään. Kloraalihydraatti on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan kiinteää, ei palavaa, läpinäkyviä värittömiä kiteitä, joilla on tunnusomainen haju. Aine reagoi vahvojen emästen kanssa, jolloin muodostuu kloroformia (CHCl).
Kloraalihydraatti on keskeinen osa Melzerin reagenssissa, jota käytetään muun muassa mykologiassa mikroskooppiseen tutkimukseen.
Kloraalihydraattia annosteltiin pitkään nestemäisenä. Vasta hyvin myöhään se onnistuttiin saattamaan kiinteään, tablettimaiseen olomuotoon (Neochloral). Ainetta suositeltiin etenkin vanhuksille. Lääke omaa vaarallisia yhteisvaikutuksia muihin sedatiiveihin nähden, ainakin alkoholin suhteen. Yliannostus voi olla hengenvaarallista. Maksaan tai munuaisiin liittyviin sairauksiin nähden, voi tulla esteellisyyttä tälle lääkkeen käytölle. Kloraalihydraatti saattaa myös aiheuttaa närästystä ja muita ylävatsan vaivoja.
Lyhytaikainenkin altistuminen aineelle ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä. Aineelle altistumisesta voi seurata vaikutuksia keskushermostossa, verenkiertoelimissä, maksassa ja munuaisissa, johtaen tajunnantason laskuun ja sydämen toimintavajeeseen. Altistuminen kloraalihydraatin suurille pitoisuuksille voi johtaa tajuttomuuteen. Kloraalihydraatti voi aiheuttaa vaaraa ympäristölle ja erityisesti vesieliöille.
Honda RA106
Honda RA106 oli Formula 1 -auto, jolla Honda osallistui kauteen 2006. Autoa ajoivat britti Jenson Button ja brasilialainen Rubens Barrichello. Autossa oli Michelinin valmistamat renkaat, ja se käytti Nissekin polttoainetta.
Autolla saavutettiin pisteitä varsin tasaisesti pitkin kautta. Ensimmäinen huippuhetki koettiin Malesian GP:ssä, jossa Button ajoi autolla kolmanneksi. Seuraavassa kilpailussa, Australian GP:ssä, menestys sai jatkoa, kun Button ylsi paalupaikalle aika-ajoissa. Lisää menestystä saatiin Unkarin GP:ssä, jossa Button ajoi voittoon. Voitto oli Buttonin ensimmäinen. Brasilian GP:ssä Button ajoi vielä kolmanneksi.
Autolla saavutettiin yksi paalupaikka, yksi voitto ja kaksi kolmatta sijaa. Pisteitä tallille kertyi 86 kappaletta, mitkä oikeuttivat neljänteen sijaan valmistajien MM-kilpailussa.
Feedback (Jurassic 5:n albumi)
Feedback on Jurassic 5:n viimeiseksi jäänyt studioalbumi, joka julkaistiin 25. heinäkuuta 2006. Albumi ei menestynyt markkinoilla ja levyn jälkeisten jäsenten keskinäisten riitojen uskotaan aiheuttaneen Jurassic 5:n lopun.
Joseph François Dupleix
Joseph François Dupleix (1. tammikuuta 1697 –10. marraskuuta 1763) oli Ranskan Itä-Intian kauppakomppanian kenraalikuvernööri. Hänen johdollaan ranskalaiset koettivat horjuttaa Englannin Itä-Intian kauppakomppanian asemaa. Dupleix palkkasi sepoyjoukkoja palvelukseensa ja hyökkäsi brittien hallinoimiin kohteisiin. Britit kuitenkin voittivat sodan Robert Cliven johdolla, ja Dupleixin oli erottava kauppakomppanian johdosta.
Daniel Sickles
Daniel Edgar Sickles (20. lokakuuta 1825 – 3. toukokuuta 1914) oli värikäs ja kiistelty yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko, Unionin kenraali Yhdysvaltain sisällissodassa ja diplomaatti.
Sickles kuoli vuonna 1914 ja hänet on haudattu Arlingtonin sotilashautausmaalle Virginiaan.
Sickles opiskeli lakia New Yorkin kaupunginyliopistossa ja lähti vuonna 1847 mukaan politiikkaan ja oli mukana politiikassa aina vuoteen 1896 asti. Tänä aikana hän työskenteli muun muassa Yhdysvaltain edustajainhuoneessa, Yhdysvaltain diplomaattina ensin Britanniassa ja myöhemmin Espanjassa sekä useissa eri rooleissa New Yorkin kaupungin ja osavaltion paikallispolitiikassa. Politiikassa hänet muistetaan parhaiten New Yorkin keskuspuiston maa-alueen ostamisesta.
Helmikuussa 1859 Sickles ampui ja surmasi vaimonsa rakastajaksi epäilemän Philip Barton Keyn, Francis Scott Keyn pojan. Oikeudenkäynnissä hänestä tuli ensimmäinen tilapäisen mielenhäiriön perusteella vapautettu syytetty Yhdysvaltojen historiassa.
Sickles toimi Yhdysvaltain sisällissodassa ensin everstinä, mutta kohosi sodan kuluessa kenraalimajuriksi. Gettysburgin taistelun ensimmäisenä päivänä hän kuitenkin siirsi 3. armeijakuntansa sellaisiin asemiin, että se tuhoutui kokonaan. Hänen toimintansa on yhä keskustelun alaisena.
Sodan jälkeen Sickles toimi Pohjois- ja Etelä-Carolinan sotilaskuvernöörinä, mutta presidentti Andrew Jackson ei ollut tyytyväinen hänen toimintaansa, minkä takia hänet siirrettiin vuonna 1867 syrjään tehtävästä. Kaksi vuotta tämän jälkeen Sickles erosi armeijasta virallisesti.
Star Trek – kapina
Star Trek – kapina ("Star Trek: Insurrection") on yhdeksäs Star Trek -elokuva.
Elokuvan on ohjannut Jonathan Frakes ja henkilöinä ovat pääosin jo tutuiksi tulleet TNG-sarjan henkilöt. Elokuva sai ensi-iltansa vuonna 1998.
Enterprise-E on suorittamassa tyypillisen erikoista tehtävää; he ovat jättäneet Datan pienelle alkeellista elämäntapaa noudattavalle planeetalle - ja yhtäkkiä tilanne karkaakin käsistä.
Picard on saman tien mahdottomassa tilanteessa - jonka hän selvittää päättäväiseen tapaansa, vaikka se merkitsee suoraa kapinaa paikalla olevaa amiraalia vastaan.
Picard irrottaa arvomerkit kauluksestaan ja johtaa miehistönsä uhkayritykseen.
Tilanne päättyy lopulta rauhanomaiseen ratkaisuun; Enterprise poistuu ja alkeellisen elämäntavan planeetta jätetään rauhaan.
Sophie Okonedo
Sophie Okonedo (s. 11. elokuuta 1968) on brittiläinen näyttelijä. Hän syntyi Lontoossa nigerialaisen Henryn ja Lontoon East Endissä syntyneen aškenazijuutalaisen Joanin tyttärenä.
Okonedo opiskeli Royal Academy of Dramatic Artissa. Hän oli vuonna 2005 ehdolla parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon saajaksi elokuvasta "Hotelli Ruanda" ja vuonna 2007 Golden Globen saajaksi televisiosarjasta "Tsunamin jälkeen".
Okonedo on esiintynyt urallaan muun muassa elokuvissa "Ace Ventura – luonto kutsuu" (1995), "Dirty Pretty Things" (2002), "Hotelli Ruanda" (2004) ja "Alex Rider & Stormbreaker" (2006) sekä televisiossa minisarjoissa "Tsunamin jälkeen" (2006) ja "Läimäys" (2011).
Vuonna 2014 Okonedo palkittiin Tonylla roolisuorituksestaan näytelmässä "A Raisin in the Sun".
Maynard Eziashi
Maynard Eziashi (s. 1965) on brittiläinen näyttelijä. Hän syntyi Lontoossa ja voitti vuonna 1991 Berliinin elokuvajuhlilla Hopeisen karhun roolistaan elokuvassa "Mister Johnson" (1990).
Muihin elokuviin, joissa Eziashi on esiintynyt, kuuluvat "Bopha!" (1993) ja "Ace Ventura – luonto kutsuu" (1995).
Bob Gunton
Robert Patrick "Bob" Gunton, Jr. (s. 15. marraskuuta 1945) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänellä on ollut merkittäviä rooleja muiden muassa elokuvissa "Demolition Man" (1993), "Rita Hayworth – avain pakoon" (1994), "Ace Ventura – luonto kutsuu" (1995) ja "Meren raivo" (2000).
Gunton on esiintynyt vakituisesti myös televisiosarjassa "24". Esiintymisistään musikaaleissa Gunton on saanut kaksi Tony-ehdokkuutta. Hän on lisäksi voittanut Drama Desk Awardin ja Obien.
Frank Darabont
Frank Darabont (s. 28. tammikuuta 1959 Montbéliard, Ranska) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -tuottaja.
Darabont on ohjannut muiden muassa Stephen Kingin teoksiin pohjautuvat elokuvat "Rita Hayworth – avain pakoon" (1994), "Vihreä maili" (1999) ja "The Mist – usva" (2007). Hän oli myös käsikirjoittamassa elokuvaa "Kärpänen II" (1989). Darabont on saanut kolme Oscar-ehdokkuutta vuosina 1995 ja 2000. Hänellä oli lisäksi Golden Globe -ehdokkaana vuonna 1995.
Darabont oli luomassa "The Walking Dead" -televisiosarjaa, jota hän on myös tuottanut ja käsikirjoittanut. Lisäksi hän ohjasi sarjan pilottijakson.
Ranskassa syntyneen Darabontin unkarilaiset vanhemmat pakenivat Unkarin kansannousua vuonna 1956.
Jutta Kleinschmidt
Jutta Kleinschmidt (s. 29. elokuuta 1962) on saksalainen moottoriurheilija. Hän on osallistunut useaan otteeseen Dakar-ralliin, jonka hän ensimmäisenä naiskuskina vuonna 2001 voitti Mitsubishin autolla.
Kleinschmidt syntyi Kölnissä ja opiskeli 1980-luvulla Isnyn "Naturwissenschaftlich-Technische Akademiessa". Hän aloitti uransa Dakar-rallissa vuonna 1987 moottoripyörällä.
Neljä kirjaa
Neljä kirjaa (四書 sìshū) ovat kungfutselaisuuden tärkeimpiä tekstejä. Song-dynastian aikana Zhu Xi valitsi kirjat kungfutselaisuuteen tutustumisen perusteoksiksi. Ming- ja Qing-dynastioiden aikana niiden tunteminen oli keskeinen osa virkamiestutkintojen vaatimuksia.
Neljä kirjaa ovat:
Maffei 1
Maffei 1 on elliptinen galaksi noin 10 miljoonan valovuoden etäisyydellä Maasta. Galaksin löysi italialainen Paolo Maffei vuonna 1968.
Maffei 1:n arveltiin pitkään kuuluvan paikalliseen galaksiryhmään, johon mm. Andromedan galaksi ja Linnunrata kuuluvat. Nykyään sen katsotaan kuitenkin kuuluvan läheiseen IC342/Maffei-galaksiryhmään. Se on Maata lähinnä sijaitseva jättiläisgalaksi ja läheisyytensä vuoksi sen näennäinen läpimitta taivaalla on noin kolme kaariminuuttia. Maffei 1:n havaitseminen on kuitenkin vaikeaa, sillä se sijaitsee taivaalla suoraan Linnunradan tähtien ja kaasun muodostaman vyön takana. Tämä tekee galaksin optisen havaitsemisen erittäin vaikeaksi. Galaksi löydettiinkin alun perin juuri infrapunaemissionsa ansiosta.
Muita linnunradan tason taakse jääviä galakseja:
Moskenes
Moskenes on kunta Nordlandin läänissä Norjassa. Kunnan keskustaajama on Reine. Kunta muodostettiin 1916 erottamalla se Flakstadin kunnasta, johon se kuitenkin vuonna 1964 jälleen yhdistettiin. Moskenes erotettiin uudelleen 1976 omaksi kunnakseen. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Moskenesin kunnassa oli 1 118 asukasta.
Moskenesin kunta sijoittuu Lofoottien saariston pitkälle Atlanttiin työntyvään kärkeen. Aivan kärjen tuntumassa on tunnettu matkailu- ja kalastajakylä Å. Ruotsin Luulajasta alkava Eurooppatie 10 kulkee kunnan halki päättyen Ån kylään.
Moskenesistä on päivittäin autolauttayhteys mantereelle Bodøhön.
Seppo Maijala
Seppo Maijala (s. 16. huhtikuuta 1944 Lempäälä) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt niin televisiossa kuin teatterissakin. Televisiossa hänen roolejaan ovat muun muassa "Reinikaisen" konstaapeli Jänkälä ja "Sydänjään" Simo. Maijala on naimisissa Heidi Heralan kanssa ja pariskunnalla on neljä lasta. Seppo Maijalalla on myös tytär ensimmäisestä avioliitostaan. Sekä Maijala että Herala ovat Helsingin Kaupunginteatterin näyttelijöitä.
Troilos
Troilos () oli kreikkalaisessa mytologiassa Troijan kuninkaan Priamoksen ja tämän puolison Hekaben poika ja siten Troijan prinssi. Apollodoros kertoo hänen olleen veljesten nuorin ja jatkaa joidenkin mukaan Hekaben synnyttäneen tämän Apollonille. Hyginus sijoittaa Troiluksen veljesten keskelle. Varhainen kristillinen kirjallisuus nimeää hänet ennemminkin Apollonin rakastajaksi kuin pojaksi.
Perinteisen version mukaan Troilos oli vasta murrosiässä oleva poika tai efebi Troijan sodan alettua. Hänestä oli annettu ennustus, jonka mukaan Troijaa ei pystyttäisi valtaamaan, jos Troilos eläisi kaksikymmenvuotiaaksi. Sodan alkuvaiheessa Akhilleus, joka tiesi Troiloksen huolehtivan hyvin hevosistaan, väijytti tämän ja tämän sisaren Polyksenen Thymbran lähteen luona, jossa hän surmasi Troiloksen keihäällään tämän tullessa juottamaan hevosiaan. Toisen version mukaan Troilos pakeni Apollonin temppeliin, jossa Akhilleus tappoi tämän Apollonin alttarille.
Myöhemmissä lähteissä Troilos mainitaan Diktys Kreetalaisen ja Dares Fryygialaisen kirjoituksissa. Diktys sijoittaa Troiloksen kuoleman myöhemmäksi kuin varhaisemmat lähteet, mutta pitäytyy perinteisessä tulkinnassa siitä, että tämän rooli varsinaisissa sotatoimissa oli vähäinen ellei jopa olematon. Kreikkalaiset sieppasivat hänet ja hänen veljensä Lykaonin ja surmasivat nämä julkisesti Akhilleuksen käskystä Sen sijaan Dares kuvaa Troiloksen suureksi sankariksi, joka aiheuttaa suuria vahinkoja vihollisilleen, ja joka onnistuu jopa haavoittamaan Akhilleusta niin, että tämä joutuu jäämään taisteluista hetkeksi sivuun. Lopulta Akhilleus kuitenkin onnistuu surmaamaan tämän, mutta ruumis saadaan tuotua takaisin Troijaan suuriin hautajaisiin.
I Am Weasel
I Am Weasel ("Olen Näätä") on David Feissin luoma yhdysvaltalainen animaatiosarja, joka oli viimeinen Hanna-Barberan tuottama sarja. Alun perin sarja oli osa Cow & Chicken -sarjaa, jossa sitä esitettiin ohjelman lopuksi noin 6–7 minuutin ajan. Vuonna 1999 sarja sai kokonaan oman ohjelman, joka kesti 9 jakson verran, jossa jokaisessa oli kolme erillistä 6 minuutin kestoista tarinaa.
Cow & Chickenin tavoin Charlie Adler teki oman pääroolinsa Paviaanin ("I.R. Baboon") lisäksi lukuisten sivuhahmojen äänet, kuten myös Michael Dorn. Lisäksi sarjan kolmannesta kaudesta eteenpäin Tom Kenny ja Dee Bradley Baker olivat enimmäkseen mukana tekemässä sivuääniä.
Suomessa sarjaa esitettiin maksullisen Cartoon Networkin lisäksi Subtv:llä vuosina 2004–2005 ja 2007, jossa se oli osana Cow & Chickeniä.
John Gregg
John Gregg (28. syyskuuta 1828 – 7. lokakuuta 1864) oli tuomari, poliitikko ja etelävaltioiden kenraali Yhdysvaltain sisällissodassa.
Gregg syntyi Lawrencen piirikunnassa Alabamassa Nathan Greggin ja Sarah Pearsall Campin pojaksi. Vuonna 1847 hän valmistui LaGrangen Collegesta Georgiasta, missä hän oli väliaikaisesti työssä matematiikan professorina. Hän opiskeli myöhemmin lakia Tuscumbiassa Alabamassa.
Gregg muutti Freestonen piirikuntaan Texasiin 1852 ja asettui Fairfieldin kaupunkiin. Hänet valittiin alueen tuomariksi ja hän palveli virassa 1855–1860. Vuonna 1858 Gregg nai Mary Francis Garthin Alabamasta, unionisti Jesse Winston Garthin tyttären, jonka isä oli valmis luopumaan sadoista orjistaan pelastaakseen unionin. Gregg oli yksi "Freestone County Pioneer" -sanomalehden perustajista. Lehti oli Freestonen piirikunnan ensimmäinen sanomalehti. Hän käytti sanomalehteään ja poliittista toimivaltaansa kutsuakseen koolle osavaltion puoluekokouksen käsittelemään eroamista Unionista, kun Abraham Lincoln oli valittu presidentiksi 1860.
Gregg palveli delegaattina Texasin eroamiskokouksessa Austinissa tammikuussa 1861. Delegaatio antoi eroamisjulistuksen 1. helmikuuta 1861. Gregg oli yksi konvention kuudesta jäsenestä, jotka valittiin edustamaan Texasia väliaikaiseen konfederaation kongressiin Montgomeryyn Alabamaan ja myöhemmin Richmondiin Virginiaan.
Gregg palveli väliaikaisessa konfederaation kongressissa Manassassin eli Bull Runin ensimmäiseen taisteluun, jonka jälkeen hän palasi Texasiin ja muodosti 7. Texasin jalkaväkirykmentin. Gregg ja 7. Texasin jalkaväkirykmentti osallistuivat ensimmäiseen taisteluunsa Fort Donelsonissa 12.–16. helmikuuta 1862, missä he jäivät sotavangeiksi. Hänet lähetettiin Fort Warreniin Bostoniin, Massachusettsiin. Hän vapautui myöhemmin samana vuonna vankienvaihdossa, minkä jälkeen Gregg ylennettiin prikaatinkenraaliksi 29. elokuuta 1862 ja sijoitettiin Mississippin taistelunäyttämölle.
Greggin ensimmäinen suuri toimi Mississippissä oli Raymondin taistelu 12. toukokuuta 1863, missä hänen 3 000-miehinen prikaatinsa taisteli kovan kuuden tunnin taistelun 10 000 miehen Unionin XVII armeijakuntaa vastaan. Vihollisen voimia komensi Unionin kenraalimajuri James B. McPherson. Gregg pakotettiin perääntymään Jacksoniin Mississippiin Raymondin taistelun jälkeen, missä hän osallistui Jacksonin taisteluun 14. toukokuuta 1863.
Vicksburgin taistelun häviön jälkeen Gregg siirrettiin itäiselle sotanäyttämölle, missä hän osallistui Chickamaugan taisteluun. Gregg haavoittui vakavasti taistelussa. Toivuttaan haavoistaan Gregg sai komentoonsa kuuluisan Hoodin texasilaisprikaatin Pohjois-Virginian armeijassa. Gregg otti osaa kevään 1864 sotaretkiin, osallistui Wildernessin, Spotsylvanian käräjätalon ja Cold Harborin taisteluihin ja Petersburgin piiritykseen.
Gregg kaatui Petersburgin piirityksessä johtaessaan Darbytown Roadin suuntaista vastahyökkäystä 7. lokakuuta 1864. Hänen leskensä Mary Garth Gregg matkusti rintamalinjojen läpi hakemaan ruumiin. Gregg on haudattu Odd Fellowsin hautausmaahan Aberdeeniin, Mississippiin.
Greggin piirikunta Texasissa nimettiin hänen mukaansa, kun se muodostettiin 1873.
Frances Marion
Marion Benson Owens, taiteilijanimeltään Frances Marion (18. marraskuuta 1888 San Francisco – 12. toukokuuta 1973 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen elokuvakäsikirjoittaja. Hän voitti kaksi Oscaria ja oli ehdolla kolmannenkin saajaksi.
Marionin laajan tuotannon joukossa ovat muiden muassa käsikirjoitukset elokuviin "Anna Karenina" (1927), "Big House" (1930), "Mestari" (1931), "Naisten suosikki" (1933) ja "Kamelianainen" (1936). Hän tuli tunnetuksi myös ystävyydestään ja yhteistyöstään näyttelijä Mary Pickfordin kanssa.
84-vuotiaaksi elänyt Marion oli elämänsä aikana naimisissa muiden muassa näyttelijä Fred Thomsonin ja ohjaaja George W. Hillin kanssa.
Tuottorahasto
Tuottorahasto tarkoittaa sijoitusrahastoa, joka jakaa vuosittain osan voitostaan rahasto-osuudenomistajille.
Samasta sijoitusrahastosta on usein tarjolla sekä tuotto- että kasvuosuuksia. Tuottorahasto vastaa sijoitusrahastoa, jossa on vain tuotto-osuuksia.
Tulipyrstötetra
Tulipyrstötetra ("Aphyocharax rathbuni") on tetroihin kuuluva eteläamerikkalainen kala, jota pidetään myös akvaarioissa.
Tulipyrstötetra kasvaa noin 3-5 cm pitkäksi. Sillä on hopeanhohtoisen sinivihreä vartalo. Pyrstö ja peräevä ovat punaiset. Koiraan evien kärjet ovat valkoiset.
Tulipyrstötetroja elää villeinä Etelä-Amerikassa Paraguay-joelta Argentiinaan.
Tulipyrstötetra on rauhallinen päiväaktiivinen parvikala, joka viihtyy akvaariossa, jossa on kasvitiheikköjä.
Tulipyrstötetra syö lihapitoista ruokaa. Sopivat vesiolot ovat lämpötila 20–26 °C, happamuus pH 6–7,5.
Anita Loos
Corinne Anita Loos (26. huhtikuuta 1888 Sissons, Kalifornia, USA – 18. elokuuta 1981 New York, USA) oli yhdysvaltalainen elokuvakäsikirjoittaja, joka aloitti uransa mykkäelokuvien aikakaudella 1910-luvulla. Hän syntyi Kaliforniassa ja kuoli 93-vuotiaana New Yorkissa.
Loosin romaaneihin perustuvia elokuvia ovat "Herrat pitävät vaaleaveriköistä" (1953, romaani 1926) ja "Herrat naivat tummaverisiä" (1955, romaani 1929). Tuottelias kirjoittaja työskenteli uransa aikana myös näytelmäkirjailijana.
J-2 (rakettimoottori)
J-2 oli Rocketdynen valmistama nestemäistä vetyä polttoaineena käyttänyt rakettimoottori, jota käytettiin Saturn V -raketin toisessa ja kolmannessa vaiheessa. Sitä ollaan ottamassa käyttöön osaksi uutta Project Constellationia.
Saturn V:n toisessa vaiheessa S-II:ssa oli viisi J-2-moottoria. Kolmannessa vaiheessa S-IVB:ssa oli yksi J-2. S-IVB:ä käytettiin myös Saturn IB-raketissa. Niitä oli tarkoitus käyttää myös ehdotteiden asteelle jääneiden Nova-rakettien ylemmissä vaiheissa.
Aikanaan J-2-moottoreiden uniikki piirre oli niiden kyky syttyä uudestaan sammuttamisen jälkeen. S-IVB:ssä sitä poltettiin kahdesti. Ensimmäisellä 2 minuutin poltolla viimeisteltiin Apollo-aluksen siirtymä kiertoradalle, minkä jälkeen moottori sammutettiin. Kun miehistö oli tarkastanut aluksen toiminnan kiertoradalla, moottori sytytettiin uudestaan translunar injectionia varten. Tällä toisella 6,5 minuutin poltolla Apolla kiihdytti pakonopeuteen ja kohti Kuuta.
1964 aloitettiin kokeellinen ohjelma J-2:n toimintakyvyn parantamiseksi nimellä J-2X, jota ei tule sekoittaa uudempaan saman nimiseen varianttiin. Merkittävin muutos oli alkuperäisen gas generator cycle muuttaminen tap-off cycleksi, missä kuuma kaasu johdettiin palokammioon hanasta erillisen polttimen sijaan. Osien vähentämisen lisäksi tämä vähensi moottorin käynnistysvaikeuksia ja ajoitusongelmia. Muita muutoksia olivat laajemman toiminta-alueen kuristamisjärjestelmä, mikä vaati myös lukuisia sekoitusjärjestelmiä polttoaineen ja hapettimen kelvolliseen sekoittamiseen vaihtelevissa paineolosuhteissa. Moottoriin tehtiin myös "joutokäynti", jonka aikana moottori tuotti vain vähän työntövoimaa. Tätä voitaisiin käyttää kiertoradalla tapahtuvaan manööveriin tai sekoittamaan polttoaine säiliöissä ennen polttoa.
Testiohjelman aikana Rocketdyne tuotti myös pienen kuuden moottorin koesarjan esituontantomalleja nimellä J-2S. Näitä koepoltettiin useita kertoja vuosina 1965–1972, kaikkiaan 30 858 sekuntia (n. 8½ tuntia). 1972 tuli selväksi, että Saturnille ei kehitetä seuraajaa ja ohjelma lopetettiin. NASA harkitsi J-2S:n käyttämistä lukuisissa tehtävissä ja jonkin aikaa oli suunnitelmissa käyttää niitä viisi avaruussukkulassa.
Samaan aikaan kun J-2S kehitettiin, NASA rahoitti myös projektia, jossa J-2S:n turbokoneistoja ja putkitusta käytettäisiin uuden aerospike-suuttimen kanssa. Tämä parantaisi toimintakykyä edelleen, erityisesti ilmakehässä lentävissä vaiheissa kuten S-II. Kaksi versiota rakettettiin J-2T-200k, joka synnytti 890 kN työntövoimaa ja J-2T-250k, joka synnytti 1112 kN työntövoimaa.
Kuten J-2S:n kanssa, työ J-2T:n parissa eteni pitkiin maakokeisiin, mutta kehitys lopetettiin, kun Apollon jälkeen kehitys väheni.
J-2:n kehitystä jatketaan nimellä J-2X uuden Project Constellationin puitteissa. Ohjelman Apolloon pohjautuvan Orion-avaruusaluksen on tarkoitus korvata avaruussukkulat, jotka poistuivat käytöstä 2010.Valmistaja: Rockwell International/Rocketdyne
Paul Rudd
Paul Stephen Rudd (s. 6. huhtikuuta 1969 Passaic, New Jersey) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi Passaicissa, New Jerseyssä, juutalaisille maahanmuuttajille Yhdysvalloissa.
Rudd on esiintynyt muiden muassa elokuvissa "Clueless" (1995), "Hellyyteni kohde" (1998), "Oman elämänsä sankari" (1999), "Kaksi päivää" (2003), "40 v. ja neitsyt" (2005), "Paksuna" (2007), "I Love You, Man" (2009) ja "This Is 40" (2012) ja "" (2013). Hän on näytellyt televisiosarjoissa sarjoissa "Rakkaat siskot" ja "Frendit". Hän näyttelee Scott Langia / Muurahaismiestä Marvel Cinematic Universen elokuvissa, alkaen elokuvasta "Ant-Man" (2015). Hän uusii rooliinsa elokuvissa "" (2016), "Ant-Man and the Wasp" (2018) ja "" (2019).
Paul Rudd meni naimisiin Julie Yaegerin kanssa vuonna 2003. Pariskunnalla on kaksi lasta.
Kim Rhodes
Kimberly "Kim" Rhodes (s. 7. kesäkuuta 1969) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on tullut tunnetuksi rooleistaan sarjoissa "Zackin ja Codyn viiden tähden elämää", "Another World" ja "As the World Turns".
Rhodes syntyi Portlandissa, Oregonissa, ja opiskeli Etelä-Oregonin sekä Templen yliopistoissa. Hän meni vuonna 2006 naimisiin Travis Hodgesin kanssa.
Petersburgin piiritys
Petersburgin piiritys oli sarja taisteluita Yhdysvaltojen sisällissodassa, jotka käytiin Virginiassa Petersburgin kaupungin ympäristössä. Taistelut käytiin 9. kesäkuuta 1864 - 25. maaliskuuta 1865. Vaikka taistelut tunnetaan yleisesti nimellä Petersburgin piiritys, se ei ollut klassinen piiritys, jossa koko kaupunki on piiritettynä ja huoltolinjat katkaistu.
Petersburgin piiritys kesti kymmenen kuukautta, jona aikana kenraaliluutnantti Ulysses S. Grantin joukot tekivät epäonnistuneita hyökkäyksiä Petersburgin valtaamiseksi ja rakensivat 30 mailia juoksuhautalinjoja kaupungin etelä- ja itäpuolelle. Petersburg oli elintärkeä huollettaessa Robert E. Leen Pohjois-Virginian armeijaa konfederaation pääkaupungista Richmondista. Surullisen kuuluisaksi tuli Kraatterin taistelu, jossa pohjoisvaltioiden kenraali Ambrose Burnside keksi räjäyttää 30. heinäkuuta 1864 tunneliin kaivettuja räjähteitä etelävaltiolaisten linjojen alla. Räjäytys sai aikaan valtavan kraatterin, johon Unionin omat joukot juuttuivat hyökätessään, ja tappiot olivat 5 300 miestä konfederaation joukkojen murhaavassa tulessa.
Lee taipui viimein ylivoiman edessä, kun uhkana oli huoltolinjojen katkaisu ja kaupungin täydellinen piiritys huhtikuussa 1865, mikä johti perääntymiseen ja etelävaltioiden antautumiseen Appomattoxin sotaretken jälkeen.
Petersburgin piiritys tarjosi esimakua juoksuhautasodankäynnistä, josta tuli hallitseva taktiikka ensimmäisessä maailmansodassa. Petersburgin taisteluissa oli myös koko sodan suurin joukko mustia sotilaita pohjoisvaltioiden puolella. Nämä mustat joukko-osastot kärsivät suuria tappioita esimerkiksi Kraatterin ja Chaffinin farmin taisteluissa.
Petersburgin piirityksen taistelut:
Ladislav Rygl
Ladislav Rygl (s. 16. heinäkuuta 1947) on entinen Tšekkoslovakiaa edustanut yhdistetyn hiihtäjä, joka kilpaili 1960- ja 1970-luvuilla. Hän voitti kultaa normaalikilpailussa hiihdon MM-kisoissa 1970.
Ladislav Ryglin saman niminen poika kilpaili myös yhdistetyssä. Hän osallistui maailmancupiin 1990- ja 2000-luvuilla.
1995 SN55
1995 SN on asteroidi tai mahdollisesti komeetan ydintä muistuttava jääkappale, joka löydettiin vuonna 1995 Saturnuksen radan takaa. Se on tyypin SE kentauri ja kappaleen läpimitan arvellaan olevan 170–380 kilometriä.
Kohde tunnetaan ainoastaan 36 päivän mittaisesta havaintosarjasta, jonka perusteella sen rata määriteltiin. Nykyisin asteroidin sijainti on kuitenkin tuntematon. Kohteen katoaminen johtunee siitä, ettei kappale liikukaan havainnoista lasketulla radalla. On arveltu, että tällä erotuksella saattaa olla yhteys muutamien avaruusluotainten liikkeestä havaittuun arvoitukselliseen Pioneer-anomaliaan.
Rantakatkero
Rantakatkero ("Gentianella uliginosa", myös "Gentiana uliginosa") on yksivuotinen, Euroopassa harvinaisena tavattava ketokatkeroiden suvun kasvi. Suomessa laji on erittäin harvinainen.
Rantakatkero kasvaa 5–20 cm korkeaksi. Varsi on haaraton tai niukalti pystyhaarainen, ja nivelvälejä on 1–3. Kasvin sirkkalehdet ovat tavallisesti vielä kukinta-aikana tuoreita varren tyvellä. Vastakkain olevat varsilehdet ovat ehytlaitaisia, ruodittomia, kiilamaisia ja puikeita. Suppilomaiset kukat ovat sinipunaisia ja neli- tai viisiliuskaisia. Rantakatkero kukkii Suomessa elo-syyskuussa. Vuotuiset kannanvaihtelut ovat suuria ja kasvin siemenet säilyttävät itämiskykynsä useita vuosia odottaen suotuisia kasvuolosuhteita.
Rantakatkeroa kasvaa ainoastaan Euroopassa. Läntisimmät kasvustot ovat Britteinsaarilla ja Pohjois-Ranskassa, josta levinneisyysalue jatkuu Atlantin rannikkoa itään Norjan etelärannikolle ja Itämerelle Keski-Ruotsiin, Etelä-Suomeen ja Balttiaan asti. Paikoitellen lajia tavataan myös sisämaassa muun muassa Ruotsissa, Länsi-Venäjällä ja Pohjois-Puolassa. Suomessa rantakatkeroa tavataan Ahvenanmaalla ja Varsinais-Suomen rannikko- ja saaristoalueella. Ahvenanmaalla lajia esiintyy yhä paikoin hyvinkin runsaasti, mutta kaiken kaikkiaan rantakatkero on suuresti taantunut niin Suomessa kuin muuallakin Euroopassa.
Rantakatkero on kulttuurikasvi, joka kasvaa laidunnetuilla, matalakasvuisilla merenrantaniityillä, joskus myös sisämaan rantaniityillä. Laji on kärsinyt suuresti perinteisen karjanlaidunnuksen loppumisesta, joka on johtanut rantojen umpeenkasvuun. Rantakatkeron saattaa sekoittaa joskus merenrannoilla kasvavaan horkkakatkeroon ("Gentianella amarella").
Nancy Kerrigan
Nancy Kerrigan (s. 13. lokakuuta 1969 Stoneham, Massachusetts) on yhdysvaltalainen taitoluistelija. Hän voitti pronssia talviolympialaisissa 1992 ja hopeaa 1994.
Kerrigan oli vuonna 1993 naisten yksinluistelun Yhdysvaltain-mestari. Hän voitti myös taitoluistelun maailmanmestaruuskilpailuissa pronssia (1991) ja hopeaa (1992).
Taitoluistelija Tonya Hardingin lähipiiri palkkasi Shane Stantin pahoinpitelemään Kerriganin 6. tammikuuta 1994 tämän uraa sabotoidakseen. Syylliset tuomittiin oikeudessa, ja Kerriganin toipuminen oli nopeaa.
Kerrigan meni heti uransa jälkeen naimisiin agenttinsa Jerry Solomonin kanssa. Pariskunta on saanut kuusi keskenmenoa ja kolme lasta; Matthew (s. 1996), Brian (s. 2005) ja Nicole (s. 2008).
Kerrigan osallistui vuonna 2017 Yhdysvaltain Tanssii tähtien kanssa -ohjelmaan sijoittuen kuudenneksi 12:n parin joukossa.
David Haye
David Deron Haye (s. 13. lokakuuta 1980 Lontoo, Englanti) on englantilainen nyrkkeilijä ja entinen WBA-, WBO- ja WBC-ammattilaisliittojen alemman raskaansarjan maailmanmestari ja entinen WBA:n raskaansarjan maailmanmestari.
Amatöörinä Hayen parhaaksi saavutukseksi jäi hopeamitali 2001 Belfastin MM-kisoista, missä hän voitti raskaassa sarjassa välierissä Sebastian Köberin, mutta hävisi loppuottelussa Kuuban Odlanier Solísille.
Ammattilaiseksi Haye ryhtyi joulukuussa 2002. Ensimmäisessä ottelussaan hän tyrmäsi Tony Boothin toisessa erässä. Vuonna 2003 hän voitti kaikki seitsemän otteluaan tyrmäyksellä, merkittävimpinä voitot kongolaisesta Lolenga Mockista, sekä Britannian mestaruusottelu Tony Dowlingia vastaan, jonka hän voitti ensimmäisen erän tyrmäyksellä. Vuonna 2004 hän otteli 40-vuotiasta entistä WBO:n maailmanmestaria Carl Thompsonia vastaan IBO-liiton maailmanmestaruudesta, mutta joutui heittämään pyyhkeen kehään viidennessä erässä. Haye kuitenkin jatkoi uraansa ja voitti seuraavat ottelunsa tyrmäyksellä heti alkuerien aikana.
Joulukuussa 2005 Haye pääsi Euroopan-mestaruusotteluun Aleksandr Gurovia vastaan ja tyrmäsi vastustajansa vain 45 sekunnin jälkeen. Hän puolusti titteliään Lasse Johansenia, Ismail Abdoulia ja Giacobbe Fragomenia vastaan. Abdoulia vastaan käyty ottelu oli ainoa Hayen uralla, joka kesti täydet erät, ja päättyi hänen voittoonsa kaikin tuomariäänin. Voitto Fragomenista takasi pääsyn MM-otteluun. Välissä Haye kävi voittamassa raskaassa sarjassa Tomasz Boninin ensimmäisen erän teknisellä tyrmäyksellä. 10. marraskuuta 2007 käydyssä ottelussa vastaan asettui hallitseva mestari, Ranskan Jean-Marck Mormeck ja panoksena oli WBC:n sekä WBA:n tunnustama maailmanmestaruus. Ottelu päättyi Hayen voittoon teknisellä tyrmäyksellä seitsemännessä erässä. 8. maaliskuuta 2008 hän puolusti mestaruuttaan walesilaista Enzo Maccarinellia vastaan, ja panoksena oli lisäksi Maccarinellin hallussa ollut WBO-liiton mestaruus. Ottelu päättyi Hayen voittoon teknisellä tyrmäyksellä toisessa erässä.
Pian Maccarinelli-voittonsa jälkeen Haye ilmoitti siirtyvänsä raskaaseen sarjaan. Toukokuussa 2008 hän luopui mestaruusvöistään.
Ensiottelussaan raskaassasarjassa Haye voitti entisen WBA-haastaja Monte Barrettin teknisellä tyrmäyksellä viidennessä erässä. Seuraavassa ottelussaan Hayen piti kohdata raskaansarjan kiistaton mestari Volodymyr Klytško. Kamppailu kuitenkin peruuntui. Klytškon sijaan Haye kohtasi Nikolai Valujevin. Haye riisti marraskuussa 2009 WBA-liiton raskaansarjan maailmanmestaruuden Valujevilta tuomariäänin 116–112, 116–112, 114–114.
Ensimmäisen kerran Haye puolusti mestaruutta John Ruizia vastaan. Haye voitti ottelun yhdeksännessä erässä Ruizin kulmauksen luovutettua ottelun. Marraskuussa 2010 Haye voitti Audley Harrisonin teknisellä tyrmäyksellä kolmannessa erässä.
Heinäkuussa 2011 Haye hävisi pistein Volodymyr Klytškolle WBA-, WBO-, IBF- ja IBO-liittojen sekä The Ringin maailmanmestaruusottelussa Hampurissa Saksassa.
Jumalan Poika
Jumalan Poika on Raamatun Vanhassa ja Uudessa testamentissa esiintyvä ilmaus, joka kristinuskossa tavallisesti viittaa Jeesuksen ainutlaatuiseen asemaan suhteessa Isään Jumalaan.
Juutalaisessa traditiossa ja teologiassa ilmaus "Jumalan poika" voi viitata enkeleihin, ihmisiin tai ihmiskuntaan kokonaisuutena. Se viittaa siis aina luotuihin olentoihin eikä sinänsä jumalalliseen olentoon.
Samantapaista terminologiaa on käytetty muuallakin kuin juutalais-kristillisessä traditiossa ja jo ennen Jeesuksen aikaa. Aleksanteri Suuri käytti itsestään ilmausta "Ammonin poika" tai "Zeuksen poika" julistaen näin itsensä jossain mielessä jumalalliseksi. Kreikkalaiset ja makedonialaiset eivät tunnustaneet häntä Zeuksen tai Dionysioksen veroiseksi Jumalaksi. Silti hänen ympärilleen syntyi uskonnollinen henkilökultti. Rooman keisari Augustus käytti itsestään nimitystä "divi filius", "jumalallistuneen (Julius Caesarin) poika". Kreikan kielen vastaava ilmaus "hyios tu theu" vastaa myös latinan ilmausta "dei filius", "Jumalan Poika". Uudessa Testamentissa tämä sanonta esiintyy useimmiten määrätyssä muodossa "ho hyios tu theu" viitaten näin tiettyyn henkilöön, Jeesus Nasaretilaiseen.
Jeesuksen palvonta Jumalan Poikana poikkeaa muista Jumalan poika -kulteista siinä, että kyseessä on yksijumalaisesta uskonnosta: Kristitylle Jeesus on ainoan todellisen Jumalan, maailman Luojan, Vanhan testamentin Jahven Poika, ja samalla jumaluuden toinen persoona.
On huomattava, että kristinuskossa "Jumalan Poika" tarkoittaa eri asiaa kuin "Jumalan lapsi". Jälkimmäistä ilmausta voidaan käyttää jokaisesta kristitystä. Tämä ero on tärkeä kristillisen ihmiskäsityksen kannalta. Kristinuskon mukaan ihminen on Jumalan lapseksi otettunakin luotu olento, kun taas Jeesus ei ole luotu vaan samaa olemusta kuin Isä Jumala.
Sanan Poika kirjoittaminen isolla alkukirjaimella ilmaisee tavallisesti kristillisen opin mukaista tulkintaa että Jeesus Jumalan Poikana on samaa jumalallista olemusta kuin Isä Jumala. Ison alkukirjaimen käyttö ei ole peräisin Raamatun alkukielistä, vaan on myöhemmin syntynyt käytäntö. Heprean kielessä, jolla Vanha testamentti on kirjoitettu, ei ole erikseen isoja ja pieniä kirjaimia, ja kreikkaakin kirjoitettiin Jeesuksen aikana usein vain tikkukirjaimilla. Suomen kielessä ison alkukirjaimen merkitys korostuu määrätyn artikkelin puuttumisen vuoksi.
Elokuun rapsodia
Elokuun rapsodia on japanilainen elokuva vuodelta 1991. Akira Kurosawan ohjaama ja käsikirjoittama elokuva kertoo kolmen eri sukupolven suhtautumisesta elämään Japanissa toisen maailmansodan atomipommi-iskujen jälkeen.
Elokuvan keskeinen hahmo on vanha nainen, joka on menettänyt aviomiehensä Nagasakin atomipommi-iskussa. Hän viettää kesää neljän lapsenlapsensa kanssa, ja kuulee Havaijille muuttaneen veljensä haluavan tavata naisen ennen kuolemaansa.
Karakallion koulu
Karakallion yläaste on Espoon Karakalliossa sijaitseva yläkoulu. Koulussa on jokaista koululaisten vuosiluokkaa kohden kaksi musiikkipainotteista luokkaa. Karakallion koulussa on 429 oppilasta lukuvuonna 2018-2019. Koulun rehtori oli marraskuussa 2018 Seija Väätäinen.
Seittien linna
Seittien linna on japanilainen elokuva vuodelta 1957. Akira Kurosawan ohjaama ja käsikirjoittama elokuva tuo Shakespearen Macbethin keskiaikaiseen Japaniin.
Joidenkin arvostelijoiden mielestä se on kaikkien aikojen paras Shakespearen näytelmän elokuvasovitus. Se korvaa kirjailijan runollisen kielen samanveroisilla kuvilla.
Elokuvan tyylissä on vaikutteita japanilaisesta Nō-teatterista.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Seittien linnan" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Kermit Cintron
Kermit Cintron (s. 22. lokakuuta 1979 Carolina, Puerto Rico) on puertoricolainen nyrkkeilijä ja IBF-ammattilaisliiton välisarjan entinen maailmanmestari.
Cintronin lapsuus oli karu. Hänen äitinsä kuoli syöpään hänen ollessaan vain pieni poika. Cintronin isä ei kyennyt huolehtimaan pojastaan ja lähetti tämän Yhdysvaltoihin setänsä, entisen keskisarjalaisen nyrkkeilijän Benjamin Serranon kasvatettavaksi. Isä piti kuitenkin yhteyttä Crintoniin kunnes kuoli sydänkohtaukseen pojan ollessa 13 vuoden ikäinen. Nuorena poikana Cintron harrasti sekä nyrkkeilyä että painia. Opiskeluaikoinaan hänen painiuransa lähti lupaavaan nousuun, mutta katkesi polvivammoihin ja hän päätti keskittyä nyrkkeilyyn.
Amatööriuransa nyrkkeilijänä Cintron aloitti 19-vuotiaana. Amatöörinä hänen saldokseen jäi 24 voittoa ja kolme tappiota. Ammattilaisuransa hän aloitti vuonna 2000 toisen erän tyrmäysvoitolla Jesse Williamsista. Seuraavan kahden ja puolen vuoden aikana hän otteli lukuisia kamppailuja, joista kahta lukuun ottamatta voitti kaikki ennen täyttä aikaa. 17. heinäkuuta 2004 Cintron pääsi ensimmäiseen titteliotteluunsa Teddy Reidiä vastaan, panoksena oli tilapäinen WBO- ja NABF-mestaruus. Ottelu päättyi hänen voittoonsa teknisellä tyrmäyksellä kahdeksannessa erässä. Seuraavassa ottelussaan WBO-mestaruudesta heinäkuussa Antonio Margaritoa vastaan hän kärsi tappion teknisellä tyrmäyksellä viidennessä erässä.
Huhtikuussa 2006 Cintron voitti David Estradan kymmenennen erän teknisellä tyrmäyksellä, minkä myötä hänelle siunaantui paikka MM-otteluun. 28. lokakuuta samana vuonna hän kohtasi Floridan Palm Beachillä Mark Suarezin avoimena olleesta IBF-liiton maailmanmestaruudesta ja voitti kamppailun kuudennen erän teknisellä tyrmäyksellä. Hän puolusti titteliään voitokkaasti Walter Dario Matthyssea ja Jesse Felicianoa vastaan. Cintron hävisi viime ottelussaan Antonio Margaritolle tyrmäyksellä kuudennessa erässä.
Dungeon Keeper 2
Dungeon Keeper 2 on Bullfrogin kehittämä reaaliaikastrategiapeli. Se on julkaistu 30. kesäkuuta vuonna 1999.
Dungeon Keeperissä ei voi käyttää hyviä hahmoja, vaan pelaaja käyttää pahoja. Pelissä on tarkoitus rakentaa maanalainen tukikohta ja hyökätä vihollisen, eli "hyvien sankareiden" kimppuun. Yleensä apuna käytetään ansoja, ovia ja loitsuja. Pelissä on monta suurta muutosta verrattuna edeltäjään, Dungeon Keeperiin. Näistä keskeisimpiä ovat:
Lista ja kuvaus pelissä esiintyvistä hahmoista.Huom. Saadakseen pelissä sankarin pelaajat joutuvat kiduttamaan tätä kunnes se vaihtaa puolta.
Tonya Harding
Tonya Maxine Harding (s. 12. marraskuuta 1970 Portland, Oregon) on entinen yhdysvaltalainen taitoluistelija. Hän sijoittui toiseksi vuoden 1991 taitoluistelun maailmanmestaruuskilpailuissa. Talviolympialaisissa hän ylsi parhaimmillaan neljänneksi.
Harding oli erityisen atleettinen ja kykeni ensimmäisenä naisena tekemään kilpailuohjelmassa kaksi kolmoisakselia, kolmoisakselin lyhytohjelmassa sekä kolmoisakseliyhdistelmän. Hän teki nämä ennätykset vuoden 1987 Skate America -kilpailuissa, joissa hän sijoittui toiseksi.
Harding voitti naisten yksinluistelun Yhdysvaltain-mestaruuden kahdesti (vuosina 1991 ja 1994), mutta vuoden 1994 voitto mitätöitiin, koska Harding oli osallisena kilpailijansa Nancy Kerriganin pahoinpitelyyn.
Harding teki debyyttinsä ammattilaisnyrkkeilyssä 22. helmikuuta 2003 saadakseen rahaa. Vuodesta 2008 Harding toimi muutaman vuoden kommentaattorina "World’s Dumbest..." -nimisessä tosi-tv-ohjelmassa.
Harding osallistuu Yhdysvaltain "Dancing With the Stars" ("Tanssii tähtien kanssa") -tv-ohjelman 26. tuotantokauteen vuonna 2018.
Harding tuli hyvin köyhästä perheestä. Hän harrasti taitoluistelun ohella metsästystä ja kalastusta. Hän on myös automekaanikko. Hän oli naimisissa vuoden 1994 tapahtumien aikaan Jeff Gilloolyn kanssa, joka oli mukana järjestämässä Nancy Kerriganin pahoinpitelyä, mutta he erosivat samana vuonna. Harding myi "Penthouse"-lehdelle yhdessä miehensä kanssa tekemän seksivideon vuonna 1994. Vuonna 2010 Harding avioitui tv-kommentaattori Joseph Pricen kanssa, ja vuonna 2011 he saivat poikalapsen. Hardingin elämästä kertova elokuva "I, Tonya" sai ensi-iltansa vuonna 2017.
Diva
Diva voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Connor Trinneer
Connor Trinneer (s. 19. maaliskuuta 1969) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänellä on ollut huomattavat roolit muun muassa televisiosarjoissa "" ja "Stargate Atlantis".
Trinneer syntyi Walla Wallassa, Washingtonin osavaltiossa. Hän meni 29. toukokuuta 2004 naimisiin Ariana Navarren kanssa, ja parille syntyi 11. lokakuuta 2005 poika Jasper.
Riku kirjamaassa
Riku kirjamaassa () on Joe Johnstonin ohjaama nuortenelokuva vuodelta 1994. Pääosassa on Macaulay Culkin. Elokuva muuttuu kesken kaiken piirretyksi. Suomenkielisestä dubbauksesta vastaa Pekka Lehtosaari. Elokuvan englanninkielinen nimi on The Pagemaster eli Sivujen Valtias.
Riku on pelokas noin 10-vuotias poika joka on normaalia arempi ja pelokkaampi. Hän luottaa aina tiedelehtien onnettomuustilastoihin ja nukkuukin esimerkiksi kypärä päässä ja maanjäristyspakkaukset lakanoiden alla. Eräänä päivänä Rikun isä rakentaa hänelle majaa. Poika luettelee kuinka suuri osa onnettomuuksista tapahtuu puissa ja korkeissa paikoissa. Isä on tulossa alas majasta kunnes hän putoaa yllättäen. Hän ei kykene juuri liikkumaan ja käskee Rikua hakemaan kaupasta nauloja.
Matkalla Rikua vastaan tulee hänen ikätovereitaan, jotka ovat rakentaneet hyppyreitä pyörilleen ja he näkevät, kun hän polkee horjuen kohti kauppaa. He alkavat pilkata Rikua ja hän lähtee polkemaan lujempaa. Yhtäkkiä taivaalle myrsky, joten Riku päättää hakea sateensuojaa kirjastosta. Kirjastossa hän tapaa ystävällisen Mr.Deweyn, kirjastonhoitajan, joka kertoo millaisia seikkailuja kirjojen parissa voi kokea. Hän antaa Rikulle kirjastokortin. Riku lähtee tutkimaan salaperäistä kirjastoa. Dewey neuvoo Rikun suuntaavan kohti suurta exit-merkkiä, jos hän sattuu eksymään.
Riku löytää tiensä valtavalle ja oudolle kryptalle jonka kattoon on maalattu kuuluisien fantasiahahmojen kuvia. Kun hän tarkastelee kattoa, huomaamattaan Rikun sadetakista alkaa valua vesitippoja maahan. Hän liukastuu, lyö päänsä ja menettää tajuntansa. Hän herää ja huomaa että kirjasto on mennyt kiinni. Kattomaalauksien maalit alkavat sulaa ja valua muodostaan. Niistä sekoittuu värikäs lohikäärme, joka alkaa jahdata Rikua ympäri aavemaisen autiota kirjastoa. Paikoista josta lohikäärme kulkee, tulee piirrettyä. Niin käy myös Rikulle, joka jää maalilohikäärmeen alle.
Riku huomaa vielä elävänsä, piirretyksi muuttuneessa kirjastossa, jossa hän pian kohtaa Sivujen Valtiaan, Pagemasterin, joka neuvoo Rikulle "etsivänsä rohkeutta sydämen syvimmästä kolkasta" kun kauhuntunne yllättää. Sen jälkeen hän kohtaa kaksi puhuvaa kirjaa: Seikkailun ja Sadun.
Michele Merkin
Michele Merkin (s. 25. kesäkuuta 1975) on yhdysvaltalainen valokuvamalli. Hän syntyi San Franciscossa ruotsalaiselle äidille.
Merkin aloitti mallintyönsä osa-aikaisesti 15-vuotiaana ja jätti myöhemmin opintonsa Kalifornian yliopistossa Los Angelesissa kesken. Hän sijoittui vuonna 2006 "Maxim"-lehden Hot 100 -listan 56. sijalle.
Merkin on esiintynyt lehdissä ja mainoksissa ja toiminut televisiojuontajana.
Karl Eklund
Karl Magnus Eklund (käytti saksassa nimeä Eck) (2. lokakuuta 1888 Karjaa – 5. tammikuuta 1924) oli suomalainen jääkärimajuri ja koneinsinööri. Hänen vanhempansa olivat merikapteeni Karl Oskar Eklund ja Lovisa Vilhelmiina Vikström. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1921 Karin Elvira Johanna Ahlskogin kanssa.
Eklund kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta reaalilyseosta vuonna 1908 ja hän liittyi Uusmaalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan fyysis-matemaattisella osastolla vuonna 1908. Hänen opintonsa jatkuivat myöhemmin Karlsruhen teknillisessä korkeakoulussa vuosina 1909–1914.
Hän liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 27. helmikuuta 1915 ja hänet sijoitettiin joukon 1. komppaniaan. Myöhemmin 31. elokuuta 1915 hänet sijoitettiin Kuninkaallisen Preussin Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan, josta hän kumminkin pyrki vapaaehtoisena perusteilla olevaan Jääkäripataljoonan tykistöön ja tulikin valituksi yhtenä niistä 26 miehestä, jotka Jääkäripataljoonan komentaja majuri Bayer valitsi haastattelunsa perusteella. Hänet siirrettiin virallisesti haupitsijaokseen 17. maaliskuuta 1916, minkä päivämäärän voidaan katsoa olevan jääkäritykistön virallinen perustamispäivä. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella, Ekkau-Kekkaussa ja Aa-joella. Pataljoonasta hän teki kaksi opintomatkaa, ensimmäisen 23. kesäkuuta 1916 – 16. elokuuta 1916 ja toisen 10. tammikuuta 1918 alkaen.
Eklund kunnostautui ensimmäisessä maailmansodassa ja hänet palkittiin rautaristillä ja ylennettiin kapteeniksi. Hän palasi Suomeen sisällissodan jälkeen 21. marraskuuta 1918 ja hänet määrättiin palvelukseen Suomen tykistökouluun kapteenin vakanssilla. Eklund siirrettiin itsenäisyyspäivänä 1918 Sotaministeriön taisteluvälineosaston insinööritoimistoon toimistoupseeriksi, josta edelleen 1. tammikuuta 1920 hänet komennettiin taisteluvälineosaston pioneeritoimiston päälliköksi ja edelleen 1. helmikuuta 1921 Aseseppäkoulun johtajaksi, jossa tehtävässä toimi aina kuolemaansa asti. Upseerien ampumayhdistyksen johtokunnan jäsenenä hän toimi vuosina 1920–1923 ja sihteerinä vuosina 1921–1924. Eklund kuoli vain 35 vuoden ikäisenä 5. tammikuuta 1924.