hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Rait Karm
Rait Karm (s. 1972 Tallinna, Viron SNT) on virolainen pianisti.
Karm aloitti pianonsoiton opinnot Tallinnan keskusmusiikkikoulussa Ell Saviaukin ja professori Ivari Iljan johdolla. Vuodesta 1991 hän opiskeli pianonsoittoa Sibelius-Akatemiassa professori Liisa Pohjolan, Vitali Berzonin ja S. Novikovin ohjauksessa. Hän on ollut stipendiaattina Islannissa ja osallistunut muun muassa L. Simonin, D. Krausin, K.-H. Kemmerlingin, H. Leygrafin, H. Höllin, D. Roberdssonin sekä D. Baskirovin mestarikursseille. Hän valmistui musiikin maisteriksi vuonna 2000. Vuosina 2001–2003 Karm opiskeli liediä ja kamarimusiikkia professori Irwin Gagen luokalla Zürichin musiikkikorkeakoulussa Sveitsissä.
Rait Karm on voittanut palkintoja nuorten pianistien kilpailussa Tšekkoslovakiassa ja Virossa. Pianistin työnsä ohessa hän on työskennellyt pianonsoiton opettajana, tuottajana ja sovittajana. Karm on konsertoinut Suomen lisäksi Virossa, Saksassa, Sveitsissä, Itävallassa, Italiassa, Unkarissa sekä Tšekissä.
Rait Karm kuuluu ohjelmatoimisto Music Novan perustajajäseniin ja toimii nykyään sen taiteellisena johtajana. Vuonna 2006 ilmestyi hänen ensimmäinen CD-levynsä "Masterpieces for Cello", jolla hän soittaa yhdessä sellisti Jussi Makkosen kanssa.
Narcissu
Narcissu () on ilmainen, vuonna 2005 ilmestynyt visual novel stage-nana-nimiseltä doujin-ryhmältä. Teos kertoo kuolemansairaiksi todetun nuoren miehen ja naisen tarinan.
Alkuperäisen version pelistä kirjoitti Tomo Kataoka, ja myöhemmin fanit ovat kääntäneet sen englanniksi, kiinaksi ja koreaksi. Narcissun käännökset eroavat useista muista vastaavien pelien fanikäännöksistä siten, että tämän kääntäjät olivat saaneet tekijänoikeuksien haltijalta luvan teoksen kääntämiseen. Sekä alkuperäinen versio että myös sen englanninkielinen käännös on julkaistu internetissä, ja molemmat ovat ladattavissa ilmaiseksi.
Pelin jatko-osa "Narcissu -side 2nd-" julkaistiin 15. toukokuuta 2007, ja sen englanninkielinen käännös valmistui vuonna 2010. Sarjan kolmas osa, "Narcissu 3rd - Die Dritte Welt", julkaistiin 27. huhtikuuta 2009. Viimeinen osa Narcissu-sarjaan, "Narcissu - if there was a tomorrow -" julkaistiin 24. kesäkuuta PlayStation Portable:lle Kadokawa Shotenin kehittämänä. Se on kolmesta aiemmasta Narcissu-pelistä luotu kokoelma.
Armas Kohonen
Armas Kalervo Kohonen () oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hänen vanhempansa olivat johtaja, kouluneuvos Aapo Kohonen ja Selma Johanna Faasch.
Kohonen kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta vuonna 1911 ja liittyi Eteläsuomalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan fyysis-matemaattisella osastolla ja lääketieteellisessä tiedekunnassa vuosina 1911–1915 sekä suoritti lääketieteen alkututkinnon vuonna 1914.
Kohonen liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 20. lokakuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Rintamalta paluunsa jälkeen hän sai opiskelulomaa, jonka hän käytti opiskelemalla Berliinin yliopistossa lääketiedettä 22. toukokuuta – 16. elokuuta 1917 välisen ajan.
Takaisin Suomeen Kohonen lähti 28. joulukuuta 1917 gruppenführer Oiva Willamon komennuskunnan mukana. Suomessa häntä odottivat erikoistehtävät Pohjois-Suomessa. Suomeen he saapuivat helmikuun alussa vuonna 1918 Merenkurkun yli hiihtämällä ja Vaasaan päästyään hänet komennettiin opettajaksi Vöyrin sotakouluun. Itse sisällissodan tapahtumiin hän osallistui Vöyrin koulun 6. komppanian päällikkönä ja johdatti komppaniansa taisteluihin Kurussa, Muroleessa, Sorilassa ja Takahuhdin-Messukylän akselilla. Hänen kohtalokseen tuli kaatua Messukylän taistelussa 23. maaliskuuta 1918. Kuollessaan hän oli naimaton ja kirjoilla Helsingin pohjoisessa seurakunnassa. Hänet haudattiin Seinäjoen sankarihautaan.
Visual novel
Visual novel () on Japanista lähtöisin oleva videopelien tyylilaji. Se voidaan luokitella interaktiivisen fiktion ("interactive fiction, IF") ja tulkinnasta riippuen myös seikkailupelien alatyylilajiksi. Visual novel -pelit koostuvat yleensä ympäristöä mallintavista taustakuvista, piirretyistä kaksiulotteisista pelihahmoista, taustamusiikista, tekstikerronnasta ja mahdollisesti ääninäyttelystä. Toisinaan peleissä käytetään näyttäviä alku- ja loppuanimaatiota animesarjojen tyyliin. Visual novel -pelit muistuttavatkin usein graafiselta ilmeeltään anime- tai mangateoksia.
Pelaaja voi tyypillisesti tehdä pelin kulkuun vaikuttavia valintoja esimerkiksi monivalintakysymyksiin vastaamalla, tai valitsemalla päämääränsä annetuista vaihtoehdoista. Useimmiten vuorovaikutus on kuitenkin rajoitettua verrattuna perinteisempiin videopeleihin, ja peli keskittyy enemmänkin tarinaan, henkilöhahmoihin ja yleiseen tunnelmaan vapaasti tutkittavan maailman sijaan. Kinetic visual novel -peleissä pelaaja ei vuorovaikuta pelimaailman kanssa lainkaan.
Jotkut visual novelit lisäävät mukaan piirteitä graafisista seikkailupeleistä. Pelaaja voi joutua esimerkiksi tutkimaan peliympäristöä klikkaamalla kohteita hiirellä tai kosketusnäytöltä tai ratkaisemaan erilaisia pulmia.
Visual novel -pelit ovat erittäin suosittuja synnyinmaassaan Japanissa. Länsimaissa markkinat ovat kuitenkin huomattavasti pienemmät, ja vain harvoja pelejä lisensoidaan Japanin ulkopuolelle. Muutamien kaupallisten pelikäännösten lisäksi pelien fanit ovatkin epävirallisesti kääntäneet useita tunnettuja visual novel -pelejä.
Lajityypin pelit voivat jakaantua vielä useaan muuhun lajityyppiin kuten Otome-peli, Bishōjo-peli, roolipeli tai treffisimulaattori.
Pirates of the Caribbean (elokuvasarja)
Pirates of the Caribbean on yhdysvaltalainen seikkailuelokuvasarja, jonka ensimmäinen osa julkaistiin vuonna 2003. Sarjan kolme ensimmäistä elokuvaa on ohjannut Gore Verbinski, käsikirjoittanut Ted Elliott ja Terry Rossio sekä tuottanut Jerry Bruckheimer.
Sarjan kolmessa ensimmäisessä osassa pääosissa nähdään Johnny Depp (Jack Sparrow), Orlando Bloom (Will Turner) ja Keira Knightley (Elizabeth Swann). Muita sarjan tärkeitä näyttelijöitä ovat Geoffrey Rush, Jack Davenport, Bill Nighy, Jonathan Pryce, Tom Hollander, Naomie Harris, Lee Arenberg, Mackenzie Crook ja Kevin McNally.
Pirates of the Caribbean -sarjan ensimmäinen elokuva, "", tehtiin Walt Disney -teemapuiston laitteen pohjalta ja se julkaistiin 9. heinäkuuta 2003 ja on sarjan kolmanneksi eniten tuottanut elokuva.
Ensimmäisen elokuvan yllättävän menestyksen johdosta Walt Disney Pictures teki elokuvalle jatko-osan, "", joka ilmestyi 7. heinäkuuta 2006. Elokuva rikkoi ensi-iltanaan katsojaennätyksen, tuotti lopulta yhteensä 1 066 miljoonaa dollaria ja on sarjan eniten tuottanut elokuva.
Sarjan kolmas osa, "", sai ensi-iltansa maailmanlaajuisesti 25. toukokuuta 2007. Tässä elokuvassa nähtiin paljon kahden ensimmäisen elokuvan hahmoja ja lisäksi uusia hahmoja ja näyttelijöitä.
Kolme ensimmäistä elokuvaa ovat yhteensä tuottaneet jo 2,79 miljardia dollaria ja ovat viidenneksi eniten tuottanut elokuvasarja.
Elokuvasarjan neljäs osa, "", sai ensi-iltansa kesällä 2011 ja on sarjan toiseksi eniten tuottanut elokuva. Johnny Depp ja Geoffrey Rush ovat mukana elokuvassa, mutta päänäyttelijöistä Keira Knightley ja Orlando Bloom eivät uusi roolejaan. Penélope Cruz esittää elokuvassa Mustaparran tytärtä ja Jack Sparrow’n entistä rakastettua Angelica Teachia. Neljännen osan ohjasi Rob Marshall, joka korvasi näin Gore Verbinskin.
Elokuvasarjan viides osa, "", sai ensi-iltansa toukokuussa 2017. Uusia näyttelijöitä elokuvassa ovat Javier Bardem, Brenton Thwaites ja Kaya Scodelario.
Chris Pine
Christopher Whitelaw ”Chris” Pine (s. 26. elokuuta 1980 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt romanttisissa komedioissa, kuten "Prinsessapäiväkirjat 2" (2004) ja "Just My Luck" (2006). Hän on myös esittänyt James T. Kirkiä elokuvissa "Star Trek", "Star Trek Into Darkness" ja "Star Trek Beyond". Vuonna 2014 Pine näytteli Tuhkimon prinssiä Disneyn musikaalielokuvassa "Into the Woods".
Metyylipropyyliketoni
Metyylipropyyliketoni on orgaaninen yhdiste (ketoni) ja se on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan väritöntä nestettä, jolla on tunnusomainen haju. Sen kemiallinen kaava on CHO ja rakennekaava CH(CH)COCH. Metyylipropyyliketonista käytetään myös nimityksiä "2-pentanoni", "etyyliasetoni" ja "MPK".
Metyylipropyyliketonin moolimassa on 86,13 g/mol, sulamispiste −78 °C, kiehumispiste 102 °C, suhteellinen tiheys 0,8 g/cm, leimahduspiste 7 °C (c.c.), itsesyttymislämpötila 505 °C ja CAS-numero 107-87-9. Metyylipropyyliketoni liukenee kohtalaisesti veteen eli 20 °C:een lämpötilassa 4 g/100 ml.
Metyylipropyyliketoni on helposti syttyvää ja sen höyry on ilmaa raskaampaa. Aineen suhteellinen höyry-ilma -seoksen tiheys 20 °C:ssa (ilma = 1) on 1,03. Aine reagoi kiivaasti voimakkaiden hapettimien sekä vahvojen emästen, amiinien ja isosyanaattien kanssa.
Lyhytaikainen altistuminen aineelle ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä. Aineen suurille pitoisuuksille altistuminen voi aiheuttaa tajunnantason laskua. Pidempiaikainen tai toistuva altistuminen ihokosketukselle voi aiheuttaa ihotulehduksen.
Johannes Pärmi
Johannes Pärmi () oli suomalainen jääkärivaravääpeli. Hän oli Saksassa ensimmäisen maailmansodan aikana sotilaskoulutuksensa saanut jääkäri. Hän sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan ryhmänjohtajana Valkoisessa armeijassa.
Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Jaakko Pärmi ja Kaisa Lahti. Hänen vanhempi veljensä oli jääkärieverstiluutnantti Nikke Pärmi.
Pärmi markusti Saksaa yhdessä vanhemman veljensä Nikke Pärmin kanssa ja liittyivät vapaaehtoisina sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:ään. Johannes sijoitettiin pataljoonan 4. komppaniaan 11. helmikuuta 1916, kun taasen hänen veljensä sijoitettiin 3. komppaniaan. Pärmi osallistui taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Johannes siirrettiin pataljoonan rintamakomennuksen jälkeen samaan komppaniaan veljensä kanssa 1. kesäkuuta 1917 alkaen.
Pärmi astui Suomen armeijan palvelukseen aliupseeriksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan ryhmänjohtajaksi 1. Jääkärirykmentin 3. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Tampereella, jossa hän kaatui 5. huhtikuuta 1918 Tammelan kaupunginosassa käydyssä taistelussa vatsaansa saamastaan vihollisen luodista. Hän oli kuollessaan naimaton ja kirjoilla Alahärmässä. Hänet haudattiin Alahärmän sankanhautaan.
Villiam Roos
Villiam Johannes Roos () oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hän sai sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa. Hän sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajana Valkoisessa armeijassa.
Roosin vanhempansa olivat asiamies Juhan Ludvig Roos ja Olga Vilhelmina Lindström. Hän kävi viisi luokkaa Vaasan suomalaista reaalilyseota. Villiam Roos oli nuoruudessaan aktiivi yleisurheilija ja urheilun järjestömies. Hän toimi SVUL:n Vaasan piirin sihteerinä 1913 ja puheenjohtajana 1915. Hän oli aikansa parhaita suomalaisia seiväshyppääjiä ja Vaasan Vasaman voimistelunjohtaja. Seivästä hän hyppäsi 320 elokuun lopussa 1915. Saman vuoden SM-kisoissa tuloksella olisi taisteltu pronssimitalista.
Roos työskenteli konttoristina Vaasassa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan Jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 8. joulukuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hän osallistui pataljoonan rintamakomennuksen jälkeen vuonna 1917 Polangenissa järjestetyille erikoiskursseille (pommarikurssi).
Roos astui Suomen armeijan palvelukseen luutnantiksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan joukkueenjohtajaksi 2. Jääkärirykmentin 4. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Kalevankankaalla, jossa hän kaatui 28. maaliskuuta 1918 niskaan kohdistuneeseen vihollisen laukaukseen. Roos oli kuollessaan naimaton ja kirjoilla Vaasassa. Hänet on haudattu Turun valkoisten sankarihautaan.
M/T Stena Contest
M/T Stena Contest () on bermudalaisen Contest Ltd:n omistama öljytankkeri. Alus on rakennettu vuonna 2005 Uljanik Shipyardin telakalla Pulassa, Kroatiassa. Kuollutta painoa "Stena Contestilla" on 47 171 tonnia. Alus on rekisteröity Bermudan lipun alle, ja sen kotisatama on Hamilton. "Stena Contestin" painolastikapasiteetti on 21,288 m³. Nykyisin aluksella operoi Stena Bulk.
"Stena Contestin" sisaralus on M/T "Stena Concept".
28. elokuuta 2004 laivan köli laskettiin. 1. joulukuuta 2004 alus laskettiin vesille. 23. maaliskuuta 2005 vastavalmistunut alus luovutettiin Contest Ltd:n omistukseen, joka rekisteröi aluksen Bermudan lipun alle. Kotisatamaksi tuli Hamilton. Aluksen isännöinti luovutettiin yhdysvaltalaiselle Northern Marine Management USA LCC:lle, jonka jälkeen Stena Bulk aloitti liikennöinnin "Stena Contestilla".
Evert Loo
Evert Arvid Evertsson Loo () oli suomalainen jääkärivaravääpeli. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Erik Evert Loo ja Ulrika Sofia Klo. Hän kävi kansakoulun ja Närpiön kansanopiston vuosina 1913 – 1914.
Loo työskenteli maanviljelijänä kotitilallaan ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 1. toukokuuta 1916, josta hänet siirrettiin 13. joulukuuta 1916 pataljoonan haupitsipatteriin. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Riianlahdella ja Aa-joella.
Loo astui Suomen armeijan palvelukseen aliupseeriksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen Valkoiseen armeijaan Jääkäritykistön 2. patteriin ja otti osaa taisteluihin Länkipohjassa, Pitkäjärvellä, Orivedellä, Kangasalla ja Lempäälässä sekä Tampereella, missä hän kaatui Hatanpään taistelussa 27. maaliskuuta 1918. Kuollessaan hän oli naimaton ja kirjoilla Mustasaaressa, minne hänet haudattiin Mustasaaren sankarihautaan.
Usenix
Usenix () on arvostettu yhdysvaltalainen tietotekniikkayhdistys, jonka tavoitteena on edistää tietokonejärjestelmien kehitystä. Se perustettiin vuonna 1975, alun perin lähinnä Unix-käyttäjäryhmäksi.
Yhdistyksen verkkosivujen mukaan Usenix tukee alan tutkimusta ja erilaisia innovaatioita sekä tarjoaa hyvän, neutraalin keskustelufoorumin teknisten asioiden käsittelyyn. Yhdistyksen toimintaan kuuluvat erilaiset työpajat ja konferenssit, joista tärkeimpinä vuotuinen tekninen konferenssi (Usenix Annual Technical Conference), tietoturvakonferenssi (Usenix Security Symposium), käyttöjärjestelmien suunnitteluun ja toteutukseen keskittyvä konferenssi (Usenix Symposium on Operating Systems Design and Implementation, OSDI) sekä tiedosto- ja tallennusvälineteknologian konferenssi (Usenix Conference on File and Storage Technologies, FAST). Yhdistys myös jakaa vuotuisia palkintoja, esimerkiksi merkittävästä elämäntyöstä tietotekniikka-alalla (Usenix Lifetime Achievement Award, myös nimellä "Flame Award" eli "Liekkipalkinto"). Lisäksi yhdistyksellä on muun muassa tietokonejärjestelmien ylläpitäjille tarkoitettu oma eturyhmä Sage.
Bendlerblock
Bendlerblock on rakennuskompleksi Berliinissä. Se sijaitsee Stauffenbergstraßen varrella, Tiergartenin puistosta etelään. Bendlerblock pystytettiin 1911–1914 Saksan valtakunnan laivaston toimistoa varten. Weimarin tasavallan aikana se toimi Reichswehrin päämajana. Nykyisin rakennus on Saksan puolustusministeriön käytössä.
Bendlerblockin ohi kulkeva katu oli nimetty Bendlerstraßeksi vuodesta 1837 alkaen. Se kantoi nimeään Berliinin päämuurarin ja kaupunginvaltuuston jäsenen Johann Christoph Bendlerin (1789–1873) muistoksi. Se muutettiin Stauffenbergstraßeksi 20. heinäkuuta 1955, päivänä jolloin Bundeswehr perustettiin.
Samana päivänä 11 vuotta aiemmin heinäkuun 20. päivän salaliiton jäsen Claus von Stauffenberg yritti pommiattentaattia Adolf Hitleriä vastaan. Salaliittolaiset pitivät päämajaansa Bendlerblockissa. Vallankaappausyritys epäonnistui ja useita salaliittoon osallistuneita upseereita teloitettiin rakennuksen pihalla heinäkuun 20. ja 21. välisenä yönä. Toisen maailmansodan lopulla Berliinin taistelun aikana rakennus toimi Berliinin puolustusalueen komentajan kenraali Helmuth Weidlingin päämajana, kunnes hän antautui puna-armeijalle aamulla 2. toukokuuta 1945.
Suurin osa Bendlerblockista toimii nykyään Saksan liittotasavallan puolustusministeriön lisätoimistona. Pihalla on muistomerkki, joka on omistettu kansallissosialistista puoluetta vastaan taistelleille saksalaisille. Rakennuksen itäsiipi, jossa muun muassa Stauffenbergin työhuone sijaitsi, muodostaa yhdessä eräiden muiden berliiniläisten kohteiden kanssa saksalaisen vastarinnan museon ("Gedenkstätte Deutscher Widerstand").
H/S Jaanika
H/S Jaanika () on toistaiseksi tuntemattoman omistajan omistama kantosiipialus. Se on rakennettu vuonna 1994 More Industrialin telakalla Feodosijassa, Ukrainassa. Matkustajia Jaanika ottaa kerrallaan 192.
Jaanikan kantosiivet on valmistettu titaanista ja runko lentokonealumiinista. Laivassa on BRIIS-järjestelmä, joka huolehtii noususta ja vakaasta kulusta.
Vuonna 1995 alus luovutettiin Inreko Shipin omistukseen, joka rekisteröi aluksen Viron lipun alle. Kotisatamaksi tuli Tallinna. Luovutuksen jälkeen Jaanika aloitti liikennöinnin Tallinnan ja Helsingin välillä. Vuonna 2000 Hansa Liisingu osti aluksen. 23. toukokuuta 2005 Linda Line osti aluksen. H/S Laura oli Jaanikan sisaralus.
Helmikuussa 2008 alus siirtyi tuntemattoman omistajan omistukseen.
Arbeitsdorf
Arbeitsdorf oli keskitysleiri Saksan Fallerslebenissä, joka on nykyisin osa Wolfsburgin kaupunkia. Leiri oli toiminnassa 8. huhtikuuta – 11. lokakuuta 1942.
Leiri aloitti toimintansa huhtikuussa 1942, kun vankeja Neuengammen keskitysleiristä saapuivat Arbeitsdorfiin rakentamaan kevytmetallivalimoa. Vangit työskentelivät Albert Speerin ja Ferdinand Porschen autotehtaassa, joka tuotti halpoja kansanautoja, Volkswageneita.
Arbeitsdorfista piti tulla mallileiri, ensimmäinen esimerkki siitä miten keskitysleirit voivat tuottaa halpaa työvoimaa teollisuudelle. Leiri ehti toimia vain kuusi kuukautta, ja siellä arvioidaan tuhotun ainakin 600 vankia.
Paul Whiteman
Paul Whiteman (28. maaliskuuta 1890 Denver, Colorado – 29. joulukuuta 1967 Doylestown, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen jazzmuusikko.
Whiteman syntyi Denverissä Coloradon osavaltiossa. Hän muutti vuonna 1920 yhtyeineen New Yorkiin, jossa kokoonpano aloitti levytysuran Victorille. Yhtye sai toukokuussa 1928 uuden levytyssopimuksen Columbialta, mutta se palasi Victorille syyskuussa 1931.
Whiteman tilasi George Gershwinilta "Sinisen rapsodian" (1924). Hän meni vuonna 1931 naimisiin näyttelijä Margaret Livingstonin kanssa.
Whitemanin yhtyeeseen kuului sen historian aikana lukuisia tulevia eturivin jazzmuusikoita, kuten Bix Beiderbecke, Frankie Trumbauer, Joe Venuti ja Eddie Lang. Mestari kuoli Doylestownissa, Pennsylvaniassa 77 vuoden ikäisenä.
Whitemanin kappaletta "Jeepers Creepers" käytettiin vuonna 2001 saman nimisessä kauhuelokuvassa "Jeepers Creepers". Samaisesta kappaleesta on tehty covereita, suomeksi nimellä ”Kissa vieköön”, jonka ovat levyttäneet ainakin Bruno Laakko ja Lepakot sekä M. A. Numminen.
James DePreist
James DePreist (21. marraskuuta 1936 Philadelphia, Pennsylvania – 8. helmikuuta 2013 Scottsdale, Arizona) oli yhdysvaltalainen kapellimestari. Hänelle myönnettiin vuonna 2005 National Medal of Arts.
DePreist toimi muun muassa Oregonin sinfoniaorkesterin (1980–2003), Monte-Carlon filharmonisen orkesterin (1994–1998) ja Tokion metropolisinfoniaorkesterin (2005–2008) ylikapellimestarina. Hän johti vierailijana myös Helsingin kaupunginorkesteria.
DePreist oli kontra-altto Marian Andersonin sisarenpoika. Hän sairasti 1960-luvulla polion.
DePreist loi toissijaisen uran runoilijana: häneltä julkaistiin kokoelmat "This Precipice Garden" ja "The Distant Siren".
Viimeiseen pisaraan
Viimeiseen pisaraan ("Enough") on vuonna 2002 julkaistu draamatrilleri, jonka ohjasi Michael Apted ja pääosassa on Jennifer Lopez.
Elokuva kertoo tarjoilijattaresta nimeltä Slim. Eräänä päivänä, kiusallisen välikohtauksen vuoksi hän tapaa komean Mitchin. Lopulta pari menee naimisiin ja saa lapsen. Avioelämä on ihanaa niin kauan kunnes Slim saa miehen kiinni siitä, että tämä on pettänyt häntä. Slim antaa anteeksi, mutta vieraissa käynnit jatkuvat ja Mitch käy väkivaltaiseksi Slimiä kohtaan ja alkaa hakkaaman tätä. Slim kestää tätä vähän aikaa, mutta lopulta pakenee lapsensa kanssa kotoa, Mitch perässään... Myöhemmin Slim saa opetusta itsepuolustuksen ammattilaiselta ja opettelee itsepuolustusta. Elokuvan loppu huipentuu välikohtaukseen Mitchin ja Slimin välillä ja Mitch saa maksaa kaikesta tekemästään omalla hengellään.
Riz Ortolani
Riziero ”Riz” Ortolani (25. maaliskuuta 1926 Pesaro – 23. tammikuuta 2014 Rooma) oli italialainen elokuvamusiikin säveltäjä.
Pesarossa syntynyt Ortolani toimi oman jazzyhtyeensä johtajana Italiassa 1950-luvulla. Vuonna 1962 hän nousi maineeseen musiikillaan elokuvaan "Mondo cane – kova maailma". Laulu "More" toi Ortolanille Grammy-palkinnon ja Oscar-ehdokkuuden.
Ortolanin myöhempiin töihin lukeutuvat "La danza macabra" (1964) ja "Kannibaalien polttouhrit" (1980). Hän sävelsi myös Gualtiero Jacopettin myöhemmät mondo-dokumentit "Hyvästi Afrikka" (1966) ja "Hyvästi ihminen" (1971).
Ortolani kuoli Roomassa 23. tammikuuta 2014 keuhkoputkentulehduksen seurauksena.
Nicholas Butler
Nicolas Murray Butler (2. huhtikuuta 1862 – 7. joulukuuta 1947) oli yhdysvaltalainen rauhanaktivisti, filosofi, diplomaatti, professori, Columbian yliopiston rehtori, Carnegie-säätiön presidentti sekä Nobelin rauhanpalkinnon saaja vuonna 1931.
Nicholas Butler syntyi New Jerseyn osavaltiossa, ja hänen vanhempansa olivat tehtailija Henry Butler ja Mary Murray Butler. Hän opiskeli Columbian yliopistossa, jossa hän sai BA-tutkinnon vuonna 1881 ja maisterin arvon 1883. Jo seuraavan vuonna hän väitteli tohtoriksi. Tämä Butlerin häikäisevästi alkanut akateeminen ura sai Theodore Rooseveltin kutsumaan häntä liikanimellä "Nicolas Miraculous". Vuonna 1885 Butler opiskeli Pariisissa ja Berliinissä ja tapasi tällöin myös Rooseveltin ja William Howard Taftin. Saman vuoden loppupuolella Butler liittyi Columbian yliopiston filosofisen osaston henkilökuntaan.
Vuodesta 1902 lähtien, 42 vuotta, Butler toimi Columbian yliopiston varsinaisena kanslerina. Hän myös pyrki Republikaanisen puolueen varapresidentiksi useita kertoja.
Gualtiero Jacopetti
Gualtiero Jacopetti (4. syyskuuta 1919 – 17. elokuuta 2011 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja. Hän kuului mondo-dokumenttien pioneereihin, ja hänen tunnetuimpia töitä ovat "Mondo cane – kova maailma" (1962), "Hyvästi Afrikka" (1966) ja "Hyvästi ihminen" (1971). Hän oli vuonna 1962 ehdolla Cannesin Kultaisen palmun saajaksi.
Tim Babcock
Tim Milford Babcock (27. lokakuuta 1919 Minnesota – 7. huhtikuuta 2015 Helena, Montana) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko ja toisen maailmansodan veteraani. Hän eteni Montanan edustajainhuoneesta osavaltion varakuvernööriksi (1960–1962) ja sen jälkeen kuvernööriksi, jona hän toimi vuoteen 1969.
Puistopunatasku
Puistopunatasku ("Cossypha heuglini") on afrikkalainen punataskujen sukuun kuuluva varpuslintu. Laji on nimetty Theodor von Heuglinin kunniaksi. Barbosa du Bocage antoi lajille nimen "Cossypha subrufescens" 1869. "Cossypha"-suvun nimesi Vigors 1825.
Höyhenpuku on ruosteenruskea alapuolelta kurkusta pyrstöön ja siniharmaa selästä ja siivistä. Pää on musta ja silmien yläpuolella on leveät, niskaan asti ulottuvat valkoiset juovat. Muistuttaa pensaspunataskua ("Cossypha semirufa").
Puistopunatasku elää lähes koko Saharan eteläpuolisessa Afrikassa aina Etelä-Afrikan koillisosiin saakka. Sen elinalueen laajuus on noin 6,1 miljoonaa neliökilometriä ja kanta on elinvoimainen.
Trooppiset ja subtrooppiset kuivat metsät, ylängöt ja savanni.
Iris Chang
Iris Shun-Ru Chang (28. maaliskuuta 1968 – 9. marraskuuta 2004) oli yhdysvaltalainen toimittaja. Hän nousi maailmanmaineeseen historiallisella teoksellaan "Nankingin verilöyly" (1997). Hän teki 36-vuotiaana itsemurhan jättäen jälkeensä aviomiehen ja kaksivuotiaan pojan.
Ahasverus Fritsch
Ahasverus Fritsch (16. joulukuuta 1629 Mücheln – 24. elokuuta 1701 Rudolstadt) oli saksalainen lainoppinut ja virsirunoilija. Hänen kerrotaan toimineen opettajana eräässä aatelisperheessä, jonka avulla hän itsekin pääsi opintiellään eteenpäin aina lainopilliseen yliopistotutkintoon asti Jenan yliopistossa 32-vuotiaana. Lakiopillisten ja hengellisten kirjoitustensa lisäksi hänet tunnettiin myös pienimuotoisena säveltäjänä sekä yliopiston kanslerina Rudolfstadt'ssa.
Hänen isänsä oli pormestari Andreas Fritsch ja hänen äitinsä Esther Fritsch (née Hesse). Perheessä oli kahdeksan lasta. Lapsuutensa hän eli kolmekymmenvuotisen sodan melskeissä. Ahasveruksen ollessa vain kahden vuoden vanha perhe joutui pakenemaan Voigtland'iin kotikaupungin palon seurauksena. Lapsuudessaan hän joutui monesti rosvojen ja ryövärien sekä sotilaiden takia piileskelemään luolissa, kellareissa ja metsissä. Monesti hänet ryöstettiinkin päällysvaatteitaan myöten.
Ollessaan neljäntoista hänen isänsä kuoli, mutta äiti piti huolta lapsistaan ja lähetti Ahasveroksenkin Halle'ssa sijaitsevaan lukioon, jossa poika ahersi kuusi vuotta kunnes kesällä 1650 pääsi Jenan yliopistoon lukemaan lakia J. Georg Adam Struven oppilaaksi. Köyhyys haittasi opintoja, mutta kaikesta huolimatta hän suoritti ensimmäisen yliopistotutkintonsa neljän vuoden opintojen jälkeen 1654. Vuonna 1657 hänestä tuli nuoren kreivi Albert Anton von Schwarzburg-Rudolstadt'n yksityisopettaja. Aatelisperhe piti hänestä kovasti ja näin Ahasveros nousi köyhyydestä arvostettuun asemaan. Lokakuussa 1661 hän valmistui tohtoriksi (Doctor of Law) Jena'n yliopistossa. Myöhemmin hänestä tuli yliopiston kansleri ja konsistorin puheenjohtaja.
Helmikuussa vuonna 1663 hän avioitui Dorothea Marian kanssa ja he saivat neljä poikaa ja viisi tytärtä. Kaksi lapsista kuoli ennen isäänsä. Fritsch oli arvostettu valtiomies ja toimitti kaksi virsikokoelmaa ja kirjoitti myös niin juridisista kuin muunlaisistakin aiheista. Esimerkiksi “Liebster Immanuel, Herzog der Frommen” pidetään hänen kirjoittamanaan kantaattitekstinä.
378 "Kaitse, Jeesus, paimen hyvä" on virsikirjaan merkitty Sigmund von Birkenin kirjoittamaksi, mutta on myös arveltu, että sen olisikin kirjoittanut hänen aikalaisensa Ahasverus Fritsch.
Cyril Collard
Cyril Collard (19. joulukuuta 1957 – 5. maaliskuuta 1993) oli ranskalainen kirjailija, elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja näyttelijä. Elokuvien lisäksi Collard ohjasi myös musiikkivideoita. Collard on tunnettu erityisesti biseksuaalisuutta käsittelevistä töistään. Hän oli itse biseksuaali ja maansa varhaisimpia avoimesti HIV-positiivisia kuuluisuuksia. Collard menehtyi AIDS-komplikaatioihin vain 35-vuotiaana.
Collard'n omaan elämään perustuva, erityisesti hänen biseksuaalisuuttaan, ihmissuhteitaan ja HIV-tartuntaansa käsittelevä elokuva "Villit yöt" (1992) oli menestys ja voitti neljä César-palkintoa. Collard ohjasi ja käsikirjoitti elokuvan sekä esiintyi sen pääosassa. Lisäksi hän sävelsi ja esitti elokuvan musiikkia.
Latvasta laho
Latvasta laho () on vuonna 1980 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen komediaelokuva, jonka ohjasi Harold Ramis. Elokuvan pääosaa näytteli Chevy Chase ja muissa keskeisissä rooleissa esiintyivät Rodney Dangerfield ja Bill Murray.
"Latvasta laholle" tehtiin vuonna 1988 jatko-osa "Caddyshack II".
Vuonna 2017 BBC:n äänestyksessä 253 eri puolilta maailmaa olevaa elokuvakriitikkoa valitsi "Latvasta lahon" kaikkien aikojen sadan parhaan komedian listalle.
Loïc Leferme
Loïc Leferme (28. elokuuta 1970 – 11. huhtikuuta 2007) oli ranskalainen vapaasukeltaja ja entinen maailmanennätysmies. Lokakuussa 2004 Leferme teki vapaasukelluksen maailmanennätyksen sukellettuaan 171 metrin syvyyteen ilman hengityslaitteita. Leferme sai surmansa 36-vuotiaana huhtikuussa 2007 harjoitussukelluksella Villefranche-sur-Merissä Nizzan lähistöllä.
Georgina Spelvin
Georgina Spelvin (s. 3. tammikuuta 1936) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on kuulunut XRCO Hall of Fameen vuodesta 1985.
Spelvin aloitti uransa näyttämöllä (muun muassa "Guys and Dolls"), mutta siirtyi pornoon tutustuttuaan ohjaaja Gerard Damianoon. Tunnetuimpiin elokuviin kuuluu "The Devil in Miss Jones" (1973).
Teksasissa syntyneen Spelvinin oikea nimi on Michelle Graham. Kymmenien pornoelokuviensa ohella hän esiintyi lyhyesti "Poliisiopisto"-sarjan ensimmäisessä ja kolmannessa elokuvassa 1980-luvulla.
Hoosianna
Hoosianna on alkujaan hepreankielinen huudahdus, joka varsinaisesti merkitsee "oi auta" tai "pelasta", mutta jota jo varhain alettiin käyttää myös kuninkaille ja Jumalalle sekä erityisesti odotetulle Messiaalle osoitettuna riemu- ja ylistyshuutona. Vanhassa Testamentissa sana esiintyy muun muassa psalmissa 118 (jae 25).
Kaikissa evankeliumeissa kerrotaan, että kun Jeesus saapui aasilla ratsastaen Jerusalemiin, kansanjoukko otti hänet riemuiten vastaan ja huusi hoosiannaa. (Matt. 21:1–11, Mark. 11:1–10, Luuk. 19:29–38, Joh. 12:12–19). Tämä tapahtui kuitenkin vain muutamaa päivää ennen hänen ristiinnaulitsemistaan. Tapauksen muistoksi vietetään palmusunnuntaita.
Sana esiintyy yleisesti myös kristillisissä hymneissä ja virsissä, joista Suomessa tunnetuin on G.J. Voglerin säveltämä Hoosianna-hymni (virsi 1 nykyisessä virsikirjassa). Sana sisältyy muun muassa messuissa laulettavaan Sanctus-hymniin.
Hoosianna-hymnin laulaminen ensimmäisenä adventtisunnuntaina on vanha perinne Suomessa ja Ruotsissa. Hymnillä on ikää yli 200 vuotta.
Pirullinen kosto
Pirullinen kosto ("The Evil That Men Do") on vuonna 1984 ensi-iltansa saanut toiminta- ja jännityselokuva, jonka ohjasi J. Lee Thompson ja pääosaa esittää Charles Bronson ja WWE showpainija The Great Khali.
Tohtori Clement Molloch on sadistinen kiduttaja, joka tunteettomasti muun muassa sulloo irtopäitä uhriensa vatsaan sekä pakottaa heidät syömään omaa ulostettaan. Molloch saa hupinsa näistä järjettömistä karmeuksistaan. Yksi Mollochin uhreista on eräs reportteri, jonka Molloch kiduttaa armotta hengiltä. Molloch tekee kuitenkin suuren virheen, tällä reportterilla on hyvä ystävä nimeltä Holland, joka janoaa kostoa ystävänsä kuolemasta.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Roope Lehtinen pitää "Pirullista kostoa" tavanomaisena Bronson-elokuvana, jossa tähti ei ole enää parhaassa vedossa. Hän antaa sille yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
Johanna Suurpää
Johanna Suurpää (s. 6. maaliskuuta 1962 Helsinki) toimi vähemmistövaltuutettuna 2007–2010. Nykyisin hän toimii oikeusministeriön demokratia- ja kieliasioiden yksikön johtajana. Koulutukseltaan hän on oikeustieteen kandidaatti. Hän on aiemmin toiminut ulkoasiainministeriön ihmisoikeuspolitiikan yksikön päällikkönä, Turvapaikkalautakunnan sihteerinä ja Pakolaisneuvontapisteen lakimiehenä. Hän on toiminut myös asiantuntijana Wienissä ja Tallinnassa maahanmuuttoasioissa.
Naistoimittajat ry myönsi Suurpäälle vuonna 1989 Vuoden kellokas -palkinnon huomion kiinnittämisestä pakolaiskysymykseen. Suurpää toimi vuonna 1990 Suomen Demokraattisten Lakimiesten puheenjohtajana.
Keskiyön pako
Keskiyön pako ("Midnight Run") on vuonna 1988 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva. Elokuvan ohjasi Martin Brest ja pääosassa on Robert De Niro.
Elokuva kertoo entisestä poliisista, Jack Walshista joka toimii nykyään palkkionmetsästäjänä. Jack on saanut uuden keikan johon sisältyy käyminen New Yorkissa, josta Jackin pitää hakea mafialta rahaa huijanneen Jonathan "Duke" Mardukas. Jackin pitää viedä Jonathan Los Angelesiin, ennen kuin mafian tappajat saavat heidät kiinni. Hommaa vaikeuttaa Jackin ja Duken jatkuvat erimielisyydet ja FBI-agentti, joka jahtaa kanssa Dukea saadakseen hänet avaintodistajaksi erään mafiapomon kiinni ottamiseen."Video-oppaassa" vuodelta 1994 Asko Alanen luonnehti elokuvaa hulvattoman yllätykselliseksi ja tiheätempoiseksi ja antoi sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Paul Neumann
Paul Neumann (13. kesäkuuta 1875, Wien – 9. helmikuuta 1932, Wien) oli itävaltalainen juutalainen uimari, joka osallistui vuoden 1896 kesäolympialaisiin voittaen kultaa 500 metrin vapaauinnissa. Hänestä tuli samalla ensimmäinen itävaltalainen olympiavoittaja ikinä.
Neumann osallistui kyseisissä olympialaisissa 500 ja 1200 metrin vapaauintikilpailuihin. Hän voitti 500 metrin vapaauinnin aikaan 8.12,6, mutta koska 1200 metrin vapaauinti pidettiin välittömästi 500 metrin vapaauinnin jälkeen ei Neumann ehtinyt levätä tarpeeksi seuraavaa uintisuoritusta varten. Lopulta Neumann keskeytti 1200 metrin vapaauinnin.
Neumannin uran muita kohokohtia ovat olleet muun muassa Itävallan jokiuintimestaruus vuonna 1892 ja Itävallan mestaruus 510 metrin vapaauinnissa vuonna 1894
Vuonna 1897 Neumann teki maailmanennätykset 2, 3, 4 ja 5 mailin uinneissa.
Hänet on valittu myös kansainväliseen uinnin hall of fameen ja kansainväliseen juutalaisten urheilijoiden hall of fameen.
Vaaliruhtinas
Vaaliruhtinas (, ) oli eräiden kirkollisten tai maallisten ruhtinaiden nimitys Pyhässä saksalais-roomalaisessa keisarikunnassa. Heidän asemansa määriteltiin Kultaisessa bullassa vuonna 1356. Tuolloin vaaliruhtinaita oli seitsemän.
Vaaliruhtinaiden tehtävä oli valita keisari. Keisarin vaalista käytettiin nimitystä "Kur", ja se suoritettiin äänestämällä siten, että keisariehdokkaan tuli saada kahden äänen enemmistö. Vaaliruhtinailla oli laajat etuoikeudet, kuten alueidensa suvereniteetti ("Landeshoheit"), minkä ansiosta he olivat käytännöllisesti katsoen itsenäisiä suhteessa keisariin.
Alun perin vaaliruhtinaita olivat
1600-luvulla vaaliruhtinaiksi valittiin myös
Napoléon Bonaparten aikana vuonna 1803 vaaliruhtinasjärjestelmää uudistettiin merkittävästi. Kaksi hengellistä kirkkoruhtinasta, Trierin ja Kölnin arkkipiispat, menettivät asemansa vaaliruhtinaina. Samalla nimitettiin uusia vaaliruhtinaita. Kahden vuoden päästä tehtiin vielä yksi muutos vaalioikeuksiin. Vaaliruhtinaiden joukkoon kuuluivat nyt myös
Vaaliruhtinaiden tehtävä päättyi vuonna 1806. Vain Hessen-Kasselin maakreivi käytti vaaliruhtinaan arvonimeä vuoteen 1866 saakka.
Marzio Bruseghin
Marzio Bruseghin (s. 15. kesäkuuta 1974 Conegliano, Treviso) on italialainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena 1997–2012.
Bruseghin voitti Italian maantieaika-ajomestaruuden vuonna 2006. Italian ympäriajossa hän voitti ylämäkeen ajetun aika-ajoetapin 2007 sekä osittain mäkisessä maastossa ajetun aika-ajo-osuuden 2008. Hän ajoi vuonna 2008 kaikki kolme suurta ympäriajoa maaliin. Italian ympäriajossa hän oli kolmas, Ranskan ympäriajossa 27. ja Espanjan ympäriajossa kymmenes.
Jatkosodan suomalaiset ilmatorjuntayksiköt
Jatkosodan suomalaiset ilmatorjuntayksiköt esitellään tässä artikkelissa taulukkomuodossa. Taulukoista käy ilmi ilmatorjuntayksiköiden nimet, sijoitukset (mm. jatkosodan alussa), niiden käyttämä kalusto, saavutetut ilmavoitot, niiden kärsimät tappiot ja muita tietoja.
Jatkosodan alussa ilmatorjuntayksiköt oli jaettu useaan eri käyttötarkoitukseen, joita olivat muun muassa:
Suluissa olevat aseet saatu vasta perustamisvaiheessa. Ko. aseet joko kertaalleen poistettuja tai sotasaalisaseista kunnostettuja.
Taulukosta näkyy hyvin se, että Päämajan alaisuudessa olleet ilmatorjuntayksiköt oli sijoitettu lähinnä suurten asutuskeskusten ja myös rautatieyhteyksien suojaamiseen. Sodan alettua yksiköitä ryhdyttiin siirtämään varsinaisen sotatoimialueen välittömään läheisyyteen.
Taulukossa on esitelty kesäkuussa 1941 perustetut alueelliset ilmatorjuntayksiköt. Suluissa olevat luvut tarkoittavat kalustoa, joka oli saatu yksiköiden käyttöön perustamisvaiheessa (kalustosta, joka oli joko kertaalleen jo käytöstä poistettua tai kunnostettua sotasaaliskalustoa).
Taulukossa huomio kiinnittyy siihen, että ilmatorjunta-aseita oli ripoteltu ympäri maata pieninä määrinä. Monin paikoin etelä- ja länsi-Suomessa jäätiin kuitenkin kokonaan ilman ilmatorjunta-aseistusta (mm. Forssaan oli suunniteltu yksiköitä, joille ei kuitenkaan riittänyt kalustoa). Lisäksi kalustomäärät olivat paikoin lähes olemattomat (esimerkiksi Hyvinkää, johon saatiin 2 kpl 40 mm:n ilmatorjuntatykkiä, joilla ei käytännössä olisi ollut mitään torjunnallista merkitystä).
Taulukosta käy siis yksiselitteisesti ilmi, että kyseessä vähävaraisen ja -väkisen maan armeija, jolla ei ollut kalustoa saati koulutettua henkilöstöä kuin kaikkein tärkeimpien kohteiden välttävään suojaamiseen.
Taulukossa on esitelty armeijakunnille alistetut ilmatorjuntayksiköt.
Talvisodan kokemusten perusteella havaittiin myös ilmatorjunnan merkitys uudenaikaisessa sodankäynnissä ja divisioonan organisaatioon lisättiin ilmatorjuntayksikkö, joka oli kuitenkin pahasti alimitoitettu todelliseen tarpeeseen nähden. Taulukossa esitellään divisioonien orgaaniset ilmatorjuntayksiköt.
Taulukossa esitellään ilmavoimille alistetut ilmatorjuntayksiköt, joiden tehtävänä oli pääasiallisesti lentokenttien suojaaminen.
Puolustusvoimien kalustopula ilmatorjunnan osalta näkyy selvästi tässäkin taulukossa. Olihan koko ilmavoimien kallisarvoisen lentokaluston suojaksi asettaa vain 16 kappaletta keveitä (40 mm) tykkejä. Lisäksi merkittävä osa lähitorjuntaan tarkoitetusta kalustosta oli jo kertaalleen poistettua tai sotasaaliskalustoa ja suurelta osin myös tavanomaisia, mutta it-jalustalle asennettuja, konekiväärejä.
Päämaja oli osoittanut rautatieyhteyksien ja junien suojaukseen allaolevassa taulukossa esitetyt ilmatorjuntayksiköt.
Sivasin maakunta
Sivasin maakunta () on maakunta Turkissa. Sen pääkaupunki on Sivas. Maakunnan asukasluku on 618 617 (2015). Pinta-alaa sillä on 28 164 neliökilometriä (2014), ja se on Turkin toiseksi laajin maakunta.
Maakunta on jaettu 17 piirikuntaan.
Josef Černý
Josef Černý (s. 18. lokakuuta 1939 Rožmitál, Böömin-Määrin protektoraatti) on entinen jääkiekkoilija. Hän pelasi 210 maaottelua Tšekkoslovakian jääkiekkomaajoukkueessa 1960-ja 1970-luvuilla.
Černý pelasi ZKL Brno-jääkiekkoseurassa. Černý voitti Tšekkoslovakian mestaruuden 1960 ja 1966, voitti myös Euroopan seurajoukkueiden mestaruuden 1966 ja 1968. Hän saavutti olympiapronssia 1964 talviolympialaisissa, olympiahopeaa 1968 talviolympialaisissa ja olympiapronssia 1972 talviolympialaisissa.
Kaudella 1978/1979 valmensi pelaaja-valmentajana itävaltalaisseuraa Atse Grazia.
Valittu kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n Hall of Fameen 2007.
Annie-gaala 1997
Annie-gaala 1997 oli 25. kertaa järjestetty palkintogaala, jossa Yhdysvaltain ASIFA-Hollywood jakoi vuotuiset Annie-palkinnot vuoden 1997 parhaille animaatioille. Gaala järjestettiin 16. marraskuuta 1997 Pasadena Civic -teatterisalissa Pasadenassa, Kaliforniassa.
Pääluokkien ehdokkaat ja voittajat (lihavoituna):
European Renewable Energy Council
The European Renewable Energy Council (EREC) on Euroopan uusiutuvan energiaan liittyvän teollisuuden, kaupan ja tutkimuksen kattojärjestö, joka perustettiin vuonna 2000. ERECin toimisto sijaitsee Brysselissä.
Järjestön pitää tehtävänään:
Järjestön jäsenyhdistyksiin kuuluvien yritysten vuosittainen liikevaihto on yhteensä 45 miljardia euroa, ja henkilöstömäärä yli 450 000 työntekijää..
Silvia Pinal
Silvia Pinal Hidalgo (s. 12. syyskuuta 1931) on meksikolainen näyttelijä, joka esiintyi useissa Luis Buñuelin elokuvissa, kuten "Viridianassa" (1961) ja "El ángel exterminadorissa" (1962). Hän on näytellyt myös telenoveloissa ja luonut toissijaisen uran politiikassa.
Frank Neal
Frank Neal (s. 30. lokakuuta 1954 Toronto, Ontario) on kanadalainen jääkiekkopuolustaja.
Neal pelasi SM-liigassa kolme kautta edustaen Reipas Lahtea ja HIFK:ta. Lahdessa pelatessaan Neal tuli valituksi SM-liigan All Stars -kentälliseen kaudella 1978–1979, ensimmäisenä ulkomaalaisena SM-liigan historiassa. Seuraavat kaksi kautta Neal pelasi HIFK:n joukkueessa, jossa hän oli yksi avainpelaajista joukkueen voittaessa Suomen mestaruuden kaudella 1979–1980. HIFK:sta Neal siirtyi pelaamaan Ruotsin Elitserieniin Färjestadin joukkueeseen, jossa hän ei kuitenkaan päässyt samalle tasolle, kuin SM-liigassa.
Neal oli puolustajaksi pienikokoinen, vain 168 cm. Siitä huolimatta hänet muistetaan kovana taistelijana, joka osasi tehdä pisteitä (kaudella 1979–1980 33 ottelua, joissa 39 pistettä).
Vuodesta 2011 lähtien Neal on toiminut NHL-seura Minnesota Wildin pelaajatarkkailijana.
Embrace
Embrace on englantilainen kitararockbändi Brighousesta ja Bradfordista West Yorkshiresta. Tähän päivään mennessä he ovat julkaisseet viisi studioalbumia, yhden singlealbumin ja yhden b-side- kokoelman. Yhtyeeseen kuuluu veljekset Danny McNamara (laulaja) ja Richard McNamara (kitaristi) sekä basisti Steve Firth, kosketinsoittaja Mickey Dale ja rumpali Mike Heaton. Yhtyeen tuorein studioalbumi, This New Day, julkaistiin 27. maaliskuuta 2006.
Dean Whitehead
Dean Whitehead (s. 21. tammikuuta 1982 Abingdon, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Stoke City FC. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Whitehead aloitti uransa Abingdon Townin juniorijoukkueessa ennen siirtymistään Oxford Unitediin. Viiden Oxford-kauden jälkeen Whitehead siirtyi Sunderlandiin vapaalla siirrolla. Myöhemmin FA määräsi Sunderlandin maksamaan 150 000 puntaa Oxfordille.
Whiteheadista tuli nopeasti edustusjoukkueen avainpelaaja ja hän oli johdattamassa "Black Catsit" mestaruussarjan voittoon kaudella 2004–05. Kauden päätteeksi pelaajat valitsivat hänet kauden parhaaksi.
Seuraavalla kaudella (2005/06) Whitehead solmi Sunderlandin kanssa kolmen vuoden jatkosopimuksen. Sunderlandin osalta kausi oli epäonnistunut ja se putosi takaisin Championshipiin. Whiteheaden valioliigakaudesta parhaiten muistetaan hänen upea vapaapotkumaalinsa n. 27 metristä ohi Englannin maajoukkueen ja Tottenhamin maalivahdin Paul Robinsonin.
Championship -kauden 2006–07 aikana Whiteheadesta tuli joukkueen kapteeni, kun hän korvasi tehtävässä Burnleyyn siirtyneen Steven Caldwell'n. Kauden päätteeksi Sunderland nousi Valioliigaan.
Kausi 2007/08 alkoi hyvin ja Sunderland voitti ennakkosuosikki Tottenhamin 1–0. Onni ei ollut Whiteheaden puolella ja alkukauden Wigan -ottelussa saama vamma pitää keskikenttäpelaajan poissa pelikentiltä puolen vuoden ajan.
Whitehed allekirjoitti neljän vuoden sopimuksen Stoke Cityn kanssa 24. heinäkuuta 2009. Hän teki Stoke City debyyttinsä 15 elokuuta 2009 ottelussa Burnleyta vastaan. Whitehedin hitaasti alkanut ura Stokessa on kääntynyt nousuun ja hän on saanut kiitosta valmentaja Tony Pulisilta.
Let It Roll: Rocks &amp; Rarities
Let It Roll: Rocks & Rarities on vuonna 2004 julkaistu Albert Järvisen kokoelmalevy.
Vähemmistökieli
Vähemmistökieli tarkoittaa kieltä, jota puhuu vähemmistö maan väestöstä. Näitä kieliä ovat esimerkiksi baski Espanjassa ja ruotsi Suomessa.
Euroopan neuvostossa on tehty alueellisia kieliä ja vähemmistökieliä koskeva eurooppalainen peruskirja. Se on kansainvälinen sopimus, jonka monet Euroopan Neuvoston jäsenmaat ovat allekirjoittaneet ja jota Euroopan neuvosto valvoo. Peruskirjan määritelmän mukaan vähemmistökieliä ovat kielet, ”joita osa jonkin valtion väestöstä perinteisesti käyttää, mutta jotka eivät ole kyseisen valtion virallisten kielten murteita, maahanmuuttajien kieliä eivätkä keinotekoisia kieliä”.
Vähemmistökielillä on hyvin erilaisia asemia eri yhteiskunnissa, ja niiden puhujamäärät vaihtelevat miljoonista muutamiin kymmeniin. Jos kielen puhujien määrä on kovin pieni, kieli muuttuu uhanalaiseksi ja lopulta katoaa kokonaan nuorempien sukupolvien siirtyessä käyttämään pelkästään valtaväestön kieltä. Useissa maissa vähemmistökielten asemaa pyritään tukemaan esimerkiksi lainsäädännöllä, joka takaa palveluiden saamisen kyseisillä kielillä.
Neil Simon
Marvin Neil Simon (4. heinäkuuta 1927 Bronx, New York – 26. elokuuta 2018 Manhattan, New York) oli yhdysvaltalainen näytelmäkirjailija ja elokuvakäsikirjoittaja. Hän voitti uransa aikana kolme Tony-palkintoa ja yhden Pulitzerin.
Simon syntyi Bronxissa, New Yorkissa, ja opiskeli lyhyesti New Yorkin yliopistolla vuonna 1946. Hänen ensimmäinen Broadway-näytelmänsä "Come Blow Your Horn" kantaesitettiin vuonna 1961.
Simon oli 1960-luvulta 2000-luvulle tuottelias kirjoittaja, joka julkaisi kymmenittäin tunnettuja näytelmiä ja käsikirjoittanut elokuvia. Hän oli naimisissa muun muassa Marsha Masonin kanssa vuosina 1973–1981 ja Elaine Joycen kanssa vuodesta 1999.
Simon syntyi heinäkuussa 1927 New Yorkin Bronxissa. Hän opiskeli New Yorkin yliopistossa 1944–1945 ja Denverin yliopistossa Coloradossa 1945–1946, jossa hän palveli samalla Yhdysvaltain ilmavoimissa ja toimi sotilaslehden urheilutoimittajana.
1940-luvulla Simon kirjoitti myös radiohupailuja veljensä Dannyn kanssa. 1950-luvulla he siirtyivät televisioon, jossa he kirjoittivat sketsejä muun muassa Jackie Gleasonille kirjoittajakollegoinaan muun muassa Woody Allen ja Mel Brooks. Danny Simon siirtyi ohjaajan tehtäviin, mutta Neil Simon alkoi saada yhä enemmän menestystä kirjoittajana ja voitti Emmy-palkinnon Sid Caesarin (1957) ja Phil Silverin tv-show’sta (1959). Vuonna 1961 veljekset Neil ja Danny Simon julkaisivat ensimmäisen teatterinäytelmänsä "Come Blow Your Horn", joka oli samalla heidän viimeinen yhteistyöhankkeensa.
Neil Simon ryhtyi työskentelemään yksin ja tuotteliaasti niin, että parhaimmillaan syntyi näytelmä joka vuosi. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat "Barefoot in the Park" (1964), "The Odd Couple" (1966), "Last of the Red Hot Lovers" (1970), "The Prisoner of Second Avenue" (1972); "Brighton Beach Memoirs" (1984), "Biloxi Blues" (1986), "Broadway Bound" (1987) ja "Lost in Yonkers" (1991).
Neil Simon teki näytelmistään myös elokuvasovituksia. Näitä ovat "Päreet palaa!‎‎" (1975, ohj. Melvin Frank), "Brighton Beach Memoirs" (1986, ohj. Gene Saks), "Sukumme on toista maata" ("Lost in Yonkers", 1993, ohj. Martha Coolidge), "Jake’s Women" (1996, ohj. Glenn Jordan) ja "London Suite" (1996, ohj. Jay Sandrich).
Simonille myönnettiin Tony-palkinto näytelmistä "The Odd Couple, Biloxi Blues" ja "Lost in Yonkers", josta hän sai myös Pulitzer-palkinnon.
Vuonna 1999 Simonilta julkaistiin omaelämäkerta "The Play Goes On: A Memoir".
Simon kuoli keuhkokuumeeseen 91-vuotiaana Manhattanilla 26. elokuuta 2018. Ennen kuolemaansa hän sairasti Alzheimerin tautia ja munuaisten vajaatoimintaa.
Simonin näytelmistä on esitetty suomeksi ainakin näitä:
Greatest hits (Monkees)
The Monkees Greatest Hits on vuonna 1995 julkaistu The Monkees kokoelmalevy.
Sendhil Ramamurthy
Sendhil Amithab Ramamurthy (s. 17. toukokuuta 1974 Chicago, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänellä on kuitenkin intialaiset sukujuuret.
Ramamurthy tunnetaan parhaiten roolistaan Mohinder Sureshina televisiosarjassa "Heroes".
Hän on ollut vuodesta 1999 asti naimisissa Olga Sosnovskan kanssa. Pariskunnalla on yksi yhteinen lapsi.
Ramamurthy on näytellyt muun muassa elokuvissa "My Sexiest Mistake", "Little India" ja "Thanks to Gravity" sekä vieraillut televisiosarjoissa "Greyn anatomia" ja "Sairaalaelämää".
Wallingford Riegger
Wallingford Constantine Riegger (29. huhtikuuta 1885 – 2. huhtikuuta 1961) oli yhdysvaltalainen säveltäjä. Hän käytti monissa töissään Schönbergin 12-säveljärjestelmää.
Rieggerin oma soitin oli sello. Hän opiskeli Yhdysvaltain lisäksi Saksassa ja opetti itse myöhemmin muun muassa Draken yliopistolla ja Ithaca Collegessa.
Riegger kuoli erikoisen onnettomuuden seurauksena New Yorkissa vuonna 1961: hän sotkeutui kahden tappelevan koiran talutushihnoihin, kaatui, löi päänsä ja menehtyi saamiinsa vammoihin.