hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
S/S Norrkulla
S/S Norrkulla on tilausristeilyjä Helsingin Pohjoisrannasta tekevä höyrylaiva. Alus risteili aiemmin Savonlinnan lähivesillä sisävesihöyrylaivana nimellä "Figaro". Vuonna 1919 laivan runkoa pidennettiin keskeltä 3,84 metrillä. Pääkannen hyttien yläpuolelle rakennettiin siltakansi, johon tuli myös ruorihytti. Laivan kylkiin lisättiin valkoiset sivupellit, joihin tuli myös ikkunat. Laivan kattilassa tapahtui vaipan repeämä 70-luvulla jonka johdosta käyttöpaine on alennettu 9,5:stä seitsemään baariin. Laiva on kunnostettu viimeisimmän omistajanvaihdoksen jälkeen perusteellisesti vuosina 2005-2011. Mm. kaikki laivan salongit ja aurinkokansi on kunnostettu, korsteeni on uusittu, höyrykattila on peruskorjattu ja höyrykoneen suihkulauhdutin on korvattu uudella pintalauhduttimella (v. 2011).
Alus kuuluu Museoviraston perinnelaivarekisteriin ja se on Suomen Höyrypursiseuran alusrekisterissä.
Jakob Nordqvist, Otto ja Carolus Wrede, Wiktor Henriksson ja Sigurd Möller perustivat 3. joulukuuta 1911 Ångbåts Ab Nagu yhtiön Turussa, minkä tehtävänä oli turvata saaristoliikenne Turusta Nauvoon. Varustamo tilasi jo ennen virallista perustamista Joroisista Tehtaat Lehtoniemi & Taipale Fabrikerilta aluksen, joka saapui uutena Turkuun marraskuussa 1911. "S/S Nagu" aloitti liikennöinnin välittömästi katsastusten jälkeen.
Alus liikennöi kolmasti viikossa Turusta Nauvoon muun muassa reittiä Turku-Haarla-Mustfinnö-Prostvik-Pensar-Kirjais-Berghamn-Nötö. Se teki myös viikonloppuisin risteilyjä Jurmoon ja Nötöön. Yhtiö ajautui konkurssiin ja alus myytiin pakkohuutokaupassa 28. toukokuuta 1915 Oy Vulcan Ab:lle Turkuun 41 tuhannella markalla. Alus luovutettiin kuitenkin vasta 12. kesäkuuta. Venäläisten pakko-otettua aluksen ensimmäisen maailmansodan vuoksi se oli "Njurokiksi" nimettynä Saaristomerellä huoltoaluksena. Alus myytiin 30. syyskuuta 1918 Norrkulla Ab:lle Helsinkiin 275 tuhannella markalla.
Zamora-palkinto
Zamora-palkinto () on Espanjan jalkapalloilussa kauden parhaalle maalivahdille myönnettävä palkinto. Sitä on jakanut urheilulehti "Marca" vuodesta 1959, mutta myös aiempien vuosien tilastot on sittemmin julkaistu. Palkinto on nimetty maalivahti Ricardo Zamoran mukaan.
Palkinnon voittaa maalivahti, jolla on vähiten päästettyjä maaleja suhteessa pelattuihin otteluihin. Maalivahdin on lisäksi täytynyt pelata kauden aikana vähintään 60 minuuttia vähintään 28 ottelussa. Aiemmin raja on ollut matalampi johtuen joukkueiden vähäisemmästä määrästä. Eniten parhaan maalivahdin titteleitä on voittanut Antoni Ramallets, viisi.
Kauden parhaalle maalintekijälle myönnettävä vastaava palkinto on nimeltään Pichichi.
Fabricio Coloccini
Fabricio Coloccini (s. 22. tammikuuta 1982 Córdoba, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija, joka on edustanut muun muassa espanjalaista Deportivo de La Coruñaa ja englantilaista Newcastle Unitedia. 183 senttimetriä pitkän Coloccinin pelipaikka on keskuspuolustaja. Hiustensa vuoksi Coloccinin lempinimi on Enrulado ().
Coloccini aloitti ammattilaisuransa Boca Juniorsissa kaudella 1998–1999. Jo seuraavalla kaudella hän teki sopimuksen italialaisen suurseuran AC Milanin kanssa. Pelipaikkaa milanolaisjoukkueessa ei kuitenkaan auennut, ja Coloccinia kierrätettiin lainasopimuksilla useissa seuroissa. Ensin hän pelasi kotimaassaan San Lorenzossa, sitten Espanjassa Alavésissa, Atlético de Madridissa ja Villarrealissa. Ensimmäisen ja myös viimeiseksi jääneen ottelussa Milanissa hän pelasi kaudella 2004–2005, vaikka seura oli omistanut hänet jo vuosien ajan. Kesken tuon kauden Coloccini siirtyi Deportivo de La Coruñan riveihin. Coloccini siirtyi Newcastle Unitediin 16 miljoonan euron siirtosummalla, nelivuotisella sopimuksella.
Coloccini on pelannut Argentiinan maajoukkueessa. Debyyttinsä hän teki huhtikuussa 2003 Libyaa vastaan pelatussa ottelussa. Hän oli mukana MM-kilpailuissa 2006, joissa hän pelasi yhdessä alkulohko-ottelussa ja tappiollisessa puolivälieräottelussa Saksaa vastaan, sekä Ateenan olympialaisissa 2004, joissa Argentiina voitti olympiakultaa.
Kankaanpää Seura
Kankaanpää Seura r.y. on 1957 perustettu kotiseutuyhdistys, joka toimii Kankaanpäässä ja lähialueella. Kankaanpää Seura on ainoa paikkakunnalla ja sen välittömässä ympäristössä toimiva kotiseutuyhdistys. Seura edistää alueen historian tutkimusta, järjestää tilaisuuksia ja tapahtumia ja julkaisee vuodesta 1964 ilmestynyttä Kankaanpään Joulu -lehteä.
Seura myöntää vuosittain Kankaanpään Pitkäplakkarin arvonimen henkilölle, joka on pitkäaikaisesti ja poikkeuksellisen merkittävästi edistänyt seutukunnan kehitystä. Lisäksi Seura myöntää professori Kauko Räikkeen suunnittelemaa Kankaanpään puolesta -mitalia ansiokkaasta toiminnasta Kankaanpään hyväksi.
50-vuotisjuhlavuonnaan 2007 Kankaanpää-seura toteutti Reuttamo-tietokannaksi kutsutun verkkopalvelun, joka sisältää digitoituja Kankaanpään Joulu -lehden numeroita hakemistoineen, sukututkimusta auttavan kuvakokoelman Kankaanpään hautamuistomerkeistä sekä Kankaanpään keskusta-alueen tilusten asutus- ja historiatiedoston.
Vuonna 2011 Kankaanpää-seura sai Museovirastolta 4 000 euron avustuksen Kankaanpään kenkäteollisuuden historian kartoittamiseksi.
Kanada-malja
Kanada-malja on jääkiekon SM-liigan kiertopalkinto, jonka saa pudotuspelien voittajajoukkue eli Suomen mestari. Sen lahjoittivat Kanadan suomalaissiirtolaiset Suomen jääkiekkoliitolle järjestettyään keräyksen vuonna 1950. Palkinto jaettiin ensi kerran vuonna 1951, ja vuoteen 1975 asti se jaettiin SM-liigan edeltäjän SM-sarjan voittajajoukkueelle.
Alun perin maljan laattoihin merkittiin ainoastaan mestarijoukkueen nimi ja vuosiluku, mutta SM-liigan perustamisesta lähtien siihen on kirjattu myös pelaajat. Mestaruuslaattaan saa nimensä, kun on pelannut kolmasosan kauden otteluista. Maljaa on jouduttu korottamaan useaan otteeseen ja vuonna 2013 se alkoi olla maksimikoossaan. Tuolloin sanottiin, että ongelma joudutaan ratkaisemaan lähivuosina, sillä 17-kiloisen maljan on sanottu olevan hankala pideltävä erityisesti silloin, kun pelaaja nostaa sen harteilleen.
Kanada-maljasta tehtiin vuonna 1991 kopio, ja alkuperäinen annettiin näytteille Tampereella sijaitsevaan Suomen Jääkiekkomuseoon. Voittajajoukkue saa voitetun finaalin jälkeen jäälle aidon Kanada-maljan, minkä jälkeen se vaihdetaan kopioon. Alkuperäisen maljan on arvioitu olevan hopeoitua kuparia tai uushopeaa kun taas kopio on kokonaan hopeaa.
S/S Paul Wahl
S/S Paul Wahl on Savonlinnasta risteilevä, vuonna 1919 rakennettu sisävesihöyrylaiva. Laivan aikaisemmat nimet ovat "Paasivesi", "Joensuu", "Mikkeli" ja "Vehmersalmi".Alus kuuluu Museoviraston perinnelaivarekisteriin ja se on Suomen Höyrypursiseuran alusrekisterissä.
S/S Punkaharju
S/S Punkaharju on Savonlinnasta tilausristeilyjä tekevä sisävesihöyrylaiva. Aluksen on suunnitellut Varkauden Lehtoniemen telakalla oppinsa saanut Eemil Kiiveri. Hän piirsi laivan rungon sellaiseksi, että se tarvitsee mahdollisimman pienitehoisen koneen kulkeakseen. Alus vaurioitui tulipalossa vuonna 1913, jolloin mm. höyrykone vaihdettiin tehokkaammaksi. Alus osallistui sota-aikana evakuointikuljetuksiin. Höyrylaiva S/S Punkaharju siirtyi takaisin Savonlinnaan vuonna 1999. Aluksen Omistaa LP Management Oy.Alus kuuluu Museoviraston perinnelaivarekisteriin ja se on Suomen Höyrypursiseuran alusrekisterissä.
Zamora
Zamora viittaa seuraaviin asioihin:Zamora on myös seuraavassa lueteltujen paikkojen ja henkilöiden nimi.
Joukkoyksikkö
Joukkoyksikkö on asevoimiin kuuluva osa, kuten esimerkiksi maavoimissa pataljoona tai rykmentti. Joukkoyksikkö jakaantuu pienempiin perusyksikköihin. Vastaavasti joukkoyksikkö kuuluu aina tiettyyn joukko-osastoon. Suomen puolustusvoimissa joukkoyksikön tärkeimpänä vastuualueena on rauhan aikana koulutus ja sen toteuttaminen. Valmiuteen ja varuskunnallisiin tehtäviin liittyvät kysymykset hoitaa joukko-osasto, henkilökysymykset taas joko joukko-osasto tai perusyksikkö.
Joukkoyksiköiden nimet vaihtelevat suuresti. Tyypillisin nimi on pataljoona. Muita nimiä ovatRykmentit voivat olla joko joukko-osastoja tai joukkoyksiköitä. Yleensä rykmentit, jotka ovat samalla paikkakunnalla jonkin toisen joukkoyksikön kanssa on yhdistetty joukko-osastoksi 1990-luvulla. Näin on käynyt muun muassa kaikille tykistörykmenteille. Toisaalta eräät yhtä aselajia kouluttavat joukko-osastot on nimetty rykmenteiksi. Näin on käynyt viimeksi Pioneerirykmentille.
Esimerkiksi Karjalan tykistörykmentti on nykyään joukkoyksikkö ja toimii Karjalan Prikaatin alaisuudessa.
Sodan aikana joukkoyksikkö muodostuu tärkeäksi jaotukseksi, sillä joukkoyksikön komentajille on annettu puolustustilalaissa laajat sotilaalliset valtuudet sodankäynnin kannalta tarpeellisiin toimiin.
S/S Savonlinna
S/S Savonlinna on Savonlinnasta risteilevä sisävesihöyrylaiva. Alusta on ulkoasultaan palautettu vuoden 1927 asuun ja sitä käytetään myös Savonlinnan kaupungin edustustehtävissä. S/S Savonlinna laivan operaattorina toimii Oy VIP Cruise Ltd.Alus ei kuulu Museoviraston perinnelaivarekisteriin mutta se on Suomen Höyrypursiseuran alusrekisterissä.
Håkan Spik
Ulf Håkan Spik (s. 18. elokuuta 1951) on suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edusti seuratasolla IK Kronan -seuraa. Hänen valmentajansa oli Bengt Hellsten.
Håkan Spikilla on kymmenen henkilökohtaista SM-mitalia, joista viisi on kultaa. Spik osallistui kahdesti olympialaisten maratonille, 1976 Montrealissa ja 1980 Moskovassa. Hänen ennätyksensä on 2.13.57, juostu 3. toukokuuta 1980 Itä-Saksassa.
Steve Halliwell
Steve Halliwell (s. 19. maaliskuuta 1946 Iso-Britannia) on brittiläinen näyttelijä. Hän näyttelee televisiosarja Emmerdalessä Zak Dinglen roolia. Hän oli nuorena paperitehtaassa töissä ja teki erilaisia sekatyömiehen hommia ennen kuin lähti teatterikouluun. Valmistumisen jälkeen hänen oli vaikea tulla taloudellisesti toimeen ennen kuin sai Zakin roolin. Halliwell on kirjoittanut näytelmän, joka perustuu hänen omiin kokemuksiinsa köyhyydestä.
S/S Suomi
S/S Suomi on sisävesihöyrylaiva, joka on liikennöinyt Päijänteellä vuodesta 1906. Nykyisin alus on risteilyliikenteessä Jyväskylästä käsin.Alus ei kuulu Museoviraston perinnelaivarekisteriin eikä se ole Suomen Höyrypursiseuran alusrekisterissä.
Meksikon lippu
Meksikon lippu on Meksikon kansallistunnus vaakunan ja kansallislaulun ohella. Se koostuu vihreästä, punaisesta ja valkoisesta. Värien symboliikka on vaihdellut aikojen kuluessa. Lipussa on keskellä maan vaakuna, joka kuvaa kaktuksella seisovaa kotkaa, jolla on käärme suussa. Ilman vaakunaa lippu olisi lähes identtinen Italian lipun kanssa.
Nykyinen lippu otettiin käyttöön 16. syyskuuta 1968 vähän ennen Méxicon olympialaisia. Tuolloin lipussa olevaa vaakunaa yksinkertaistettiin ja sitä edellytettiin käytettävän kaikissa, arkisimmissakin lipuissa.
Värit ovat peräisin itsenäisyyssodan aikaisen "Ejército Trigaranten" sotalipusta ja tarkoittivat alun perin: vihreä itsenäisyyttä, valkoinen uskontoa ja punainen eurooppalaisten ja alkuperäisväestön liittoa. Presidentti Benito Juárezin johtaman maan sekularisoinnin jälkeen merkityksiksi kerrottiin: vihreä: toivo; valkoinen: yhtenäisyys ja punainen: kansallissankarien veri. Lipusta määräävässä laissa väreille ei ole annettu merkityksiä, joten tulkinnat vaihtelevat.
Meksikon vaakunakuva tulee asteekkimyytistä, jonka mukaan vaeltavat asteekit rakensivat kaupunkinsa siihen, missä näkivät jumala Huitzilopochtlin määräävän merkin kotkasta nopal-kaktuksessa ("Opuntia ficus-indica"). Merkki nähtiin pienellä saarella Texcocojärvellä, mihin perustettiin Tenochtitlán, nykyinen México.
S/S Suur-Saimaa
S/S Suur-Saimaa on alun perin Liperi-nimiseksi vuonna 1907 rakennettu matkustajahöyrylaiva. Laivalla on vuosien varrella ollut monia eri omistajia ja käyttötarkoituksia, kuten sen useista nimistäkin voi havaita. Saimaan Laivamatkoilla Imatra-nimisenä se ajoi karille ja upposi vuonna 1977. Tämän jälkeen alus siirtyi Kuopioon Roll-laivoille ja sai nimen Puijo. 1990-luvun alussa se risteili Nurmes-Marina-varustamon lipun alla myös Nurmeksesta Kolille ja Joensuusta Koli-nimisenä. Viimeisen kerran alus oli reittiliikenteessä 1997 Savonlinnan ja Lappeenrannan välillä.
Reitti- ja risteilyliikenteen loputtua oli laiva melkein 15 vuotta ravintolalaivana Savonlinnan kauppatorilla. Alus pääsi tänä aikana hyvin huonoon kuntoon ja sen sisätilat kärsivät mm. vesivahinkoja. Aluksen kunnostamista on hidastanut 2000-luvun alussa rakennettu Torisilta, joka esti laivan viemisen pois laituripaikaltaan. Syyskuussa 2011 tehtiin mittava sillanavausoperaatio ja laiva saatiin vihdoin siirrettyä avoimille vesille. Laivan kunnostustyöt ovat alkaneet Laitaatsillan telakalla.Alus kuuluu Museoviraston perinnelaivarekisteriin nimellä S/S Kallavesi ja se on Suomen Höyrypursiseuran alusrekisterissä.
Tuulikki Pyykkönen
Tuulikki Kemppainen (o.s. Pyykkönen, s. 25. marraskuuta 1963 Puolanka) on entinen suomalainen maastohiihtäjä. Hän voitti Trondheimin MM-kisoissa 1997 pronssia 4×5 kilometrin viestissä. Henkilökohtaisella matkalla Kemppaisen paras arvokisasijoitus oli Lahden MM-kisoissa 1989 15 kilometrin kuudes sija.
Maailmancupin osakilpailussa Kemppainen sijoittui kerran palkintokorokkeelle. Joulukuussa 1989 Yhdysvaltain Soldier Hollowissa hän oli toinen Jaana Savolaisen jälkeen perinteisen tyylin 5 kilometrin kilpailussa.
Hiusgeeli
Hiusgeeli on hiusten muotoiluun käytettävä tuote. Sen vaikutus on samankaltainen mutta hieman vahvempi kuin hiuslakan ja heikompi kuin hiusvahan.
Hiusgeelin tärkeimmät vaikuttavat aineet ovat kationisia polymeerejä, joiden positiivisen varauksen aiheuttama venyminen tuottaa geeliin viskositeettia. Tämä johtuu siitä, että venynyt polymeeri vie enemmän tilaa kuin kiertynyt, ja siksi se vastustaa ympäröivien liuottavien molekyylien virtausta. Positiivinen varaus myös kiinnittää geelin hiusten pinnan keratiinimolekyylien negatiivisesti varautuneisiin aminohappoihin.
Reaalifantasia
Reaalifantasia on käsite, jota on vuodesta 2006 alkaen käyttänyt suomalainen reaalifantastikoiksi itseään kutsuva kirjailijoiden ryhmä, jonka perustajat ovat kirjailijat Anne Leinonen, J. Pekka Mäkelä, Juha-Pekka Koskinen sekä sanan keksinyt Pasi Ilmari Jääskeläinen.
Julistuksensa mukaan 2000-luvun suomalaiset reaalifantastikot operoivat arkitodellisuuden pohjalta, mutta hyödyntävät maailmankirjallisuuden niitäkin keinoja, jotka ovat suomalaisille realisteille olleet vieraita; he ammentavat tuotantoonsa vaikutteita muun muassa eteläamerikkalaisilta maagisilta realisteilta ja venäläisiltä kirjailijoilta kuten Mihail Bulgakov, science fictionista, fantasiasta, yhteiskunnallisesti valveutuneesta proosasta, psykologisista jännäreistä, jopa dekkareista.
Reaalifantastikkojen mukaan reaalifantasia ei ole uusi genre, vaan pikemminkin genrerajoista luopumista, uusi tapa hahmottaa kirjallisuuden koko kenttää.
S/S Suvi-Saimaa
S/S Suvi-Saimaa on Lappeenrannan matkustajasatamassa S/S Prinsessa Armaadan vieressä ravintolalaivana oleva sisävesihöyrylaiva, joka tunnettiin ennen S/S Kallavesi -nimellä. Alus on liikkunut omin konein viimeksi 1990-luvun alussa. Laivassa on yli 200 asiakaspaikkaa kahdella kannella sekä laivan salongeissa.Alus ei kuulu Museoviraston perinnelaivarekisteriin eikä se ole Suomen Höyrypursiseuran alusrekisterissä.
Perunpingviini
Perunpingviini ("Spheniscus humboldti") on juovapingviinilaji, jota tavataan Etelä-Amerikassa Perun ja Chilen rannikoilla. Sen lähimpiin sukulaisiin kuuluvat afrikanpingviini, galapagosinpingviini sekä patagonianpingviini. Perunpingviinin englanninkielinen nimi on "Humboldt Penguin", joka on tullut tutkija Alexander von Humboldtin mukaan.
Perunpingviinit ovat mustavalkoisia ja kasvavat 65–70 cm korkuisiksi. Niiden pää on musta lukuun ottamatta valkoista juovaa, joka lähtee silmäkulmasta ja jatkuu kurkkuun saakka.
Kesällä 2002 perunpingviinejä löydettiin yllättäen Alaskasta. Niiden arveltiin kulkeutuneen kaukaisilta pesimäalueiltaan sinne vieraslajiksi todennäköisesti kalastajien laivan kyydissä. Kalastajien oletetaan ottaneen pingviinit kyytiinsä Etelä-Amerikan rannikolta ja pitäneen niitä laivassa lemmikkeinä, ja päästäneen ne lopulta vapauteen pohjoisessa.
Vega (täsmennyssivu)
Vega, de Vega tai de la Vega voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Nišapur
Nišāpur tai Nešabur tai Neyšabur (; myös muotoa "Nishapur" "Nīshāpūr" näkyy) on historiallinen kaupunki Iranin Razavi Khorasanin provinssissa, linnuntietä noin 675 kilometriä pääkaupunki Teheranista itään.
Kaupungin perusti Sassanidien dynastiaan kuulunut Sapor I, joka oli Persian kuningas vuosina 241–272 tai mahdollisesti 239–270. Kaupunki sijaitsee muinaisen Silkkitien varrella ja elämä kukoisti islamin alkuvuosisatoina. 1200-luvun mongolihyökkäyksten tuhojen seurauksena Nišāpurin merkitys heikkeni. 1900-luvun alussa Nišāpur oli jälleen yksi neljästä Khorsanin provinssin merkittävästä kaupungista.
Runoilija Omar Khaijam syntyi Nišaburissa.
Alueella on usein maanjäristyksiä, viimeisimmät merkittävät järistykset ovat sattuneet 1986 ja 1997.
Kaupungin väkiluku on kasvanut seuraavasti: 25 820 (1956), 33 482 (1966), 59 562 (1976), 109 258 (1986), 135 681 (1991), 158 847 (1996), 208 860 (2006) ja 239 185 (2011).
Anne Leinonen
Anne Leinonen (s. 1973 Juva) on ristiinalainen kirjailija ja kustannustoimittaja. Yhdessä Eija Lappalaisen kanssa Leinonen on kirjoittanut useita nuortenkirjoja. Leinonen luokittelee itsensä reaalifantastikoksi. Hän on toimittanut omaa spekulatiiviseen fiktioon erikoistunutta verkkolehteä "Usvaa".
Leinonen on valmistunut filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta pääaineenaan maantiede. Leinonen työskentelee SanomaPron kustannustoimittajana ja oppimateriaalituottajana Mikkelissä.
Vuonna 1999 Leinonen ja Lappalainen kirjoittivat nuortenromaanin "Lokkeja rakastava veli", jonka käsikirjoituksella he voittivat WSOY:n nuortenkirjakilpailun, ja se julkaistiin Bulevardi-sarjan avauksena vuonna 2000. Kolmannessa nuortenromaanissa "Saga" (2003) on mukana hieman fantasiaa, ja se sijoittuu Islantiin. Romaania innoittivat tosi-tv-sarjat.
Leinosen novelli ”Valkeita lankoja” voitti "Portin" kirjoituskilpailun vuonna 2003 ja Atorox-palkinnon vuonna 2004. Leinonen voitti Portin kirjoituskilpailun toistamiseen vuonna 2011 novellilla "Oliverin kirja".
J. Pekka Mäkelä
J. Pekka Mäkelä (s. 5. toukokuuta 1962 Helsinki) on suomalainen kirjailija ja kirjallisuuden suomentaja.
Mäkelä on kirjoittanut useita kirjoja. Vuonna 2018 ilmestynyt romaani Hunan valittiin Finlandia-palkintoehdokkaaksi.
Esikoisromaani "391" (2004) on aikamatkustustarina antiikin lopun Aleksandriaan. Toinen romaani "Alshain" (2006) sijoittuu tulevaisuuteen siirtokuntaplaneetalle, joka kiertää Kotkan tähdistön Alshain-tähteä (Beta Aquilae). Romaanissa "Nedut" (2007) neanderthalinihmiset palaavat avaruudesta Maapallolle. "Karsta" (2009) kertoo ihmiskunnan ja Aurinkokunnan muiden rotujen välisen sodan jälkeisestä ajasta. "Muurahaispuu" (2012) sijoittuu kirjoitusajankohdan Helsinkiin. Uusin romaani "Alas" (2013) sijoittuu samaan jatkumoon ja samalle planeetalle kuin "Alshain" ja on toinen osa planeetalle sijoittuvaa viiden kirjan kokonaisuutta.
Mäkelä kuuluu reaalifantastikot-kirjailijaryhmään.
Mäkelä on kirjoittanut myös musiikin tekemisen ja äänittämisen harrastajana ensimmäisen suomenkielisen kotistudio-oppaan nimeltä "Kotistudio" (Like, 2002), jonka uudistettu versio, Kivi Larmolan kanssa tehty "Oma studio ja äänittämisen taito" ilmestyi vuonna 2009.
Mäkelä on suomentanut muun muassa tieteiskirjallisuutta (muun muassa Philip K. Dick, Sean Stewart ja China Miéville) ja musiikkikirjallisuutta.
J. Pekka Mäkelä on ollut mukana Vihreiden toiminnassa. Vuodesta 2006 hän on toiminut Koillis-Helsingin Vihreiden varapuheenjohtajana ja hallituksen jäsenenä. Vuoden 2008 kunnallisvaaleissa hän oli ehdolla Helsingin kaupunginvaltuustoon ja sai 125 ääntä.
Luna 9
Luna 9 () oli ensimmäinen Kuun pinnalle pehmeästi laskeutunut avaruusluotain, jonka lähetti Neuvostoliitto. Se lähetti radioteitse Maahan ensimmäiset Kuun pinnalta koskaan otetut valokuvat. Kuvat olivat mustavalkoisia. Luna 9 laukaistiin 31. tammikuuta 1966 ja se laskeutui Kuun pinnalle 3. helmikuuta. Luna koostui laiteosasta ja laskeutumisosasta. Laskeutumisessa pallomainen laskeutumisosa lensi laiteosasta irti ja avautui. Sen laskeutumisosassa oli radiolaitteet, ajoitusjärjestelmä, lämmönsäätelyjärjestelmät, tieteellisiä laitteita, voimanlähteitä ja kamerajärjestelmä.
Laskeuduttuaan Myrskyjen valtamereen ("Oceanus Procellarum"), neljä pyöreän laskeutumiskapselin yläosan muodostanutta kansiosaa aukenivat ja tukivat luotaimen Kuun pintaa vasten. Jousien avulla toimineet antennit nousivat ylös, ja peilien avulla toiminut televisiokamera aloitti Kuun pinnan valokuvaamisen. Luotain lähetti maahan radioaaltojen avulla tietoja seitsemässä eri vaiheessa, jotka yhteensä kestivät 8 tuntia ja 5 minuuttia. Luna 9 oli osunut 25-metrisen kraatterin loivalle rinteelle, jolla oli basalttia muistuttavaa kiveä. Kuvassa näkyi soraa ja lohkareita. Britit saivat siepattua Jodrell Bankin teleskoopilla Luna 9:n radioteitse lähettämiä kuvia ennen virallista julkistamista. Luotaimen paristot loppuivat 6. helmikuuta 1966.
Borussia Mönchengladbach
Borussia Mönchengladbach (koko nimi Borussia Vfl 1900 e. V. Mönchengladbach) on yksi menestyksekkäimmistä saksalaisista jalkapalloseuroista. Mönchengladbachista kotoisin oleva seura on voittanut Saksan mestaruuden viidesti (1970, 1971, 1975, 1976 ja 1977) ja Saksan Cupin kolmesti. UEFA Cupin se on voittanut vuosina 1975 ja 1979. Vuonna 1900 perustettu Borussia Mönchengladbach pelaa kaudella 2018–2019 Saksan korkeimmalla sarjatasolla Bundesliigassa. Kaudella 2007–2008 joukkue sijoittui ensimmäiseksi 2. Bundesliigassa ja nousi näin takaisin pääsarjatasolle. Joukkueen kotikenttänä toimii Stadion im Borussia-Park (katsomokapasiteetti 54 067 paikkaa). Peliasun värit ovat musta ja valkoinen (aiemmin myös vihreä).
Oppivelvollisuuslaki
Oppivelvollisuuslaki oli Suomen oppivelvollisuutta koskeva laki, joka vahvistettiin 15. huhtikuuta vuonna 1921. Suomeen laki oppivelvollisuudesta tuli eurooppalaisessa lainsäätämisympäristössä varsin myöhään, ja vain Belgiassa saatiin asiaa käsittelevä laki vielä Suomenkin jälkeen. Suomessa ei oppivelvollisuuslaki, toisin kuin melkein kaikissa muissa länsimaissa, aseta koulupakkoa, vaan säätää opittavaksi määrätyt muulla lainsäädännöillä ja asetuksilla määriteltävät asiat.
Nykyään Suomessa perusopetuksesta ja oppivelvollisuudesta säädetään perusopetuslaissa.
Suomen teollinen nousu 1860-luvulta lähtien vaikutti suuresti myös maan sivistyksellisiin pyrkimyksiin ja kansan elinolosuhteisiin. Näin tulivat voimaan kieliasetukset, maakaupan vapauttaminen, kansakoulu sekä tietenkin maapäivien (valtiopäivien) säännöllinen toiminta. Uutta suomalaisessa yhteiskunnassa oli liikkuvuus, sillä palkollissäännöt olivat poistuneet ja ihmiset saivat vapaasti muuttaa niin maan sisällä kuin myös lähteä siirtolaisiksi. Koko kansakunta alkoi hitaasti mutta selkeästi kaupungistua.
Myös kansakoulujärjestelmä syntyi. Ensimmäisenä perustettiin Hausjärvelle Erkylän kartanoon kansakoulu vuonna 1856 ja ensimmäinen kunnallinen kansakoulu perustettiin Janakkalan Hamppulaan vuonna 1861 ja ensimmäinen sekä poikia ja tyttöjä samanaikaisesti opettava kansakoulu perustettiin Elimäen Mustilaan vuonna 1864. Yleensä kansakoulut, varsinkin yhteiskunnan ylläpitämät, kokivat voimakasta vastustusta. Talonpojat eivät halunneet tehdä lapsistaan herroja ja kauhistelivat silloisen koulutuksen vaatimattomiakin kuluja.
S/S Ylä-Keitele
S/S Ylä-Keitele oli kaksikantinen höyrylaiva, joka liikennöi Keiteleen vesistössä. Laiva muutettiin myöhemmin proomuksi nimellä "Ylli". Laivan runko on jäljellä Viitasaarella ja sitä kunnostetaan.
"Ylä-Keitele" aloitti liikennöinnin Suolahti–Viitassari reitillä keväällä 1907. Laivan omisti 1905 perustettu Viitasaaren Höyrylaiva Osakeyhtiö. Matkustajia voitiin ottaa 260 ja heitä varten oli laivalla salonkeja ja myös hyttipaikkoja. "Ylä-Keitele" kuljetti matkustajia ja rahtia aina vuoteen 1948 saakka, vielä vuonna 1945 se kuljetti noin 50 000 matkustajaa. "Ylä-Keitele" myytiin 1953 proomuksi Haapaniemen sahalle ja se sai uuden nimen "Ylli". Matkustajalaivaliikenne Suolahti–Viitasaari -reitillä jatkui aina vuoteen 1968 saakka.
Alus ei kuulu Museoviraston perinnelaivarekisteriin.
West Air Sweden
West Air Sweden on ruotsalainen Göteborgissa kotipaikkaansa pitävä rahtilentoyhtiö. Se operoi säännöllistä rahtiliikennettä FedExille, DHL:lle, TNT:lle ja UPS:lle. Lisäksi yhtiö lentää postilentoja Ruotsin postille kuutena yönä viikossa. Yhtiön kotikenttinä toimivat Linköpingin lentoasema ja Malmö-Sturupin lentoasema.
Yhtiö perustettiin vuonna 1955 LBF-Eda Varken -nimisenä operoimaan taksilentoja. Nimi vaihtui Abal Airiksi vuonna 1982 ja West Air Swedeniksi 1992. Rahtilentoyhtiöksi se muuttui toukokuussa 1997 lakkautettuaan säännöllisen matkustajaliikenteen Säven ja Sundsvallin välillä.
7. tammikuuta 2016 yhtiön Oslosta Tromssaan matkalla ollut CRJ200-lentokone syöksyi maahan Ruotsissa.
West Air Swedenin laivasto joulukuussa 2015:
Kuva-artesaani
Kuva-artesaani on kuvallisen ilmaisun perustutkinnon tutkintonimike. Tutkinnon laajuus on 180 osaamispistettä (aiemmin 120 opintoviikkoa). Tutkinto suoritetaan kolmessa vuodessa kuvallisen ilmaisun koulutusohjelmassa. Opinnoissa erikoistutaan graafiseen suunnitteluun, kuva- ja mediataiteeseen tai valokuvaukseen.
Kuva-artesaani voi työskennellä kuvallisen ilmaisun, taiteellisen suunnittelun sekä tuotesuunnittelun ja -kehittelyn tehtävissä esimerkiksi kuntien tai yritysten palveluksessa. Kuva-artesaani voi toimia myös itsenäisenä yrittäjänä. Tyypillisiä ammatteja saattavat olla valokuvaaja, graafikko, kuvanveistäjä tai taidemaalari.
S/S Pohjola
S/S Pohjola on sisävesihöyrylaiva, joka liikennöi ennen S/S Tarjanteen kanssa Runoilijan tiellä eli reitillä Tampere–Ruovesi–Virrat ja takaisin. Laivan viimeinen risteilykesä oli vuosi 1975, jonka jälkeen laiva seisoi Tampereella ja sittemmin lepäsi vuosia lähes korjauskelvottomassa kunnossa Ruoveden Jäminkipohjan telakalla. Pohjola lopulta myytiin romutettavaksi lokakuussa 2017. Laivan höyrykone on nähtävänä entisöitynä Tampereen Mustalahdessa höyrylaiva Kurun koneen vieressä.Alus ei kuulu Museoviraston perinnelaivarekisteriin, eikä se ole Suomen Höyrypursiseuran alusrekisterissä.
Juha-Pekka Koskinen
Juha-Pekka Koskinen (s. 22. joulukuuta 1968 Kemijärvi) on suomalainen kirjailija. Hän on julkaissut kuusitoista romaania, kaksi novellikokoelmaa ja kaksitoista lasten- ja nuortenkirjaa.
Koskisen esikoisteos, historiallinen romaani "Ristin ja raudan tie", ilmestyi vuonna 2004. "Ystäväni Rasputin" oli vuoden 2013 Finlandia-palkintoehdokkaana.
Koskinen suoritti filosofian maisterin tutkinnon Helsingin yliopistossa vuonna 1995 (matematiikka) ja Jyväskylän yliopistossa vuonna 2008 (kirjoittaminen).
Koskinen kuuluu reaalifantastikot-kirjailijaryhmään. Hän oli ensimmäinen suomalainen kirjailija, jonka kirjojen ensimmäinen luku oli ilmaiseksi ladattavissa kirjailijan kotisivuilta PDF-tiedostoina. Koskinen on myös julkaissut artikkeleita ja pakinoita eri lehdissä.
Kirjailijana Koskinen kuvaa usein rahan ja vallan vaikutusta. Koskisen esikoisteoksessa "Ristin ja raudan tie" (2004) lukija saa seurata pyhiinvaltajien ja ritareiden matkaa 1000-luvun lopussa kohti Jerusalemia. Teoksen itsenäinen jatko-osa "Seitsemäs temppeliherra" (2007) seuraa Jerusalemin kuningaskunnan vaiheita sekä Temppeliherrain ritarikunnan perustamista ja kasvua.
Koskinen käsittelee uskonnollisia aiheita myös romaanissaan "Viisi todistajaa" (2005). Kirja kertoo kristillisistä evankeliumeista tunnetun tarinan viiden eri silminnäkijän näkökulmasta. Kertojina ovat kolme Uudesta testamentissa esiintyvää Jeesuksen seuraajaa: Juudas, Tuomas ja Maria Magdala. Oman näkemyksensä tapahtumiin tuovat myös roomalainen sotilas Pertinax sekä Jeesuksen veli Jaakob.
Vuonna 2006 julkaistu "Savurenkaita" käsittelee lähihistoriaa. 1900-luvulle sijoittuva sukutarina yhdistää todellista historiaa ja sepitettä ja kertoo hämeenlinnalaisen tehtailijasuvun noususta ja tuhosta.
Koskisen viides romaani "Punainen talvi" ilmestyi vuonna 2010. Kemin veritorstaista alkunsa saava romaani kuvaa ammattiyhdistysliikkeen taistelua ihmisen puolesta. Kirjan maailma on tyylitellyn pelkistetty. Esiin nousee ihmisen kykenemättömyys toteuttaa ihanteita ilman, että hän menettää oman inhimillisyytensä.
Koskinen on kirjoittanut myös lasten- ja nuortenkirjoja. Vuonna 2011 ilmestyi runomuotoinen tarina "Kauhea Gabriel Hullo" ja vuonna 2013 "Hallava hevonen". Kirjat on kuvittanut Koskisen tytär Miranda Koskinen. Vuonna 2014 Koskisen nuortenromaani "Haavekauppias" oli Arvid Lydecken -palkintoehdokkaana. Sen jatko-osa "Lumottu lelutehdas" oli vuoden Anni Polva -palkintoehdokkaana.
Koskinen on naimisissa ja hänellä on kolme lasta. Hän asuu Hämeenlinnassa.LähdeLähdeLähdeLähde
Kati Pellinen
Kati Pellinen on tamperelainen trubaduuri. Keikkaohjelmisto koostuu lähinnä cover-kappaleista. Erityisesti irlantilaista kansanmusiikkia. Myös esimerkiksi joululauluja, suomalaisia kansanlauluja ja lastenlauluja. Levyillä tilaustyönä tehtyjä kappaleita muun muassa Heikki Salolta ja Juice Leskiseltä.
Pellisen perheeseen kuuluu aviomiehen lisäksi kaksi lasta.
Sierra Leonen sisällissota
Sierra Leonen sisällissota käytiin vuosina 1991–2002. Sen osapuolina olivat vallankumousrintama Revolutionary United Front (RUF) johtajanaan Foday Sankoh, ja valtiollinen armeija, johdossaan ensin Joseph Saidu Momoh, vuoden 1992 sotilasvallankaappauksen jälkeen Valentine Strasser.
Sodassa kuoli noin 50 000 sierraleonelaista, yli kaksi miljoonaa (eli yli kolmannes väestöstä) joutui lähtemään kodeistaan.
Ennen Sierra Leonen sisällissotaa timanttivarojen huono hallinta ja korruptio olivat johtaneet siihen, että maa oli Yhdistyneiden kansakuntien tilastojen mukaan maailman köyhin.
Sodan puhkeamiseen vaikutti sisäisten ongelmien lisäksi se, että rajanaapuri Liberiassa käytiin sisällissotaa. Yhden sen osapuolen johtaja, Charles Taylor, tuki RUF:ia saadakseen Sierra Leonen epävakaisempaan tilaan. Taylor arvioi Sierra Leonessa toimivan ECOMOG:in estävän hänen joukkojaan valtaamasta pääkaupunki Monroviaa.
RUF aloitti sotatoimet Sierra Leonen itäosissa maaliskuussa 1991 iskemällä sinne Liberiasta käsin. Vuonna 1997 RUF marssi pääkaupunki Freetowniin asti, ja pääsi neuvotteluihin presidentti Ahmad Tejan Kabbahin kanssa. Aselepo solmittiin 1999, mutta väkivaltaisuudet jatkuivat vuoteen 2001. 
Vuonna 2002 YK asetti erikoistuomioistuimen ratkomaan sotarikoksia.
Saksan liittotasavallan Tukholman-suurlähetystön kaappaus
Saksan liittotasavallan Tukholman-suurlähetystön kaappaus oli Ruotsissa 24. huhtikuuta 1975 tapahtunut suurlähetystön kaappaus.
Kuusi Baader-Meinhofin jäsentä valtasi edellisenä vuonna kuolleen Holger Meinsin mukaan nimetyn erikoisjoukon johdolla Saksan liittotasavallan Tukholman-suurlähetystön. Terroristit tunkeutuivat suurlähetystön rakennukseen ja iskivät vahtimestarin maahan, ottivat panttivangiksi suurlähettiläs Dietrich Stöckerin. Ruotsin poliisi yritti tunkeutua rakennukseen, mutta terroristit avasivat tulen ja pakottivat poliisit luopumaan aikeesta.
Terroristit ottivat panttivangiksi lähetystön henkilökunnan ja vaativat Saksan liittotasavallan hallitusta vapauttamaan 26 Baader-Meinhof terroristia Liittotasavallan vankiloista. Heidän joukossaan olivat muun muassa Andreas Baader ja Ulrike Meinhof. He vaativat, että vangitut terroristit vietäisiin klo 21.00 Frankfurtin lentoasemalle ja kuljetettaisiin Ruotsiin.
Saksan liittokansleri Helmut Schmidt ei suostunut vaatimuksiin eikä neuvotteluihin, jolloin terroristit ampuivat Saksan sotilasattasean Adreas von Murbachin ja talousattasean Heinz Hillegaartin. Saksan ja Ruotsin hallitukset olivat taukoamatta puhelinyhteydessä kaappauksen aikana.
Kun terroristit kello 24.00 saivat tietää, että kumpikaan osapuoli ei suostu neuvottelemaan, he päästivät kaikki panttivangit vapaaksi ja räjäyttivät suurlähetystörakennuksen, jonka neljäs kerros räjähti ja paloi puoliksi. Terroristit pakenivat rakennuksesta, mutta vastassa olivat poliisit, jotka ottivat heidät kiinni. Räjähdyksessä kuolivat terroristit Siegfried Hausner ja Detlef Schulz. Kaappausdraama näkyi suorassa televisiolähetyksessä. Ruotsin hallitus päätti karkottaa terroristit, ja 26. huhtikuuta heidät vietiin yöllä lentokoneella Saksaan.
"Erinomainen ratkaisu, voitto demokratialle", pääministeri Olof Palme kommentoi lopputulosta. Aiheesta dokumentin ohjannut Kristian Petri kertoi nuorten tuolloin ymmärtäneen, että pahuus ei ole vain Ruotsin ulkopuolella.
30 länsisaksalaiseen terroristiryhmään kuulunutta henkilöä pidätettiin vuonna 1977 Tukholmassa ja Göteborgissa. Ryhmän suunnitelmana oli kaapata entinen ruotsalainen ministeri Anna-Greta Leijon. Samalla karkotettiin maasta kaksi länsisaksalaista, Norbert Kröcher ja Manfred Adomeit. Kaappaussuunnitelman syynä oli se, että Leijon oli pääministeri Olof Palmen apulaistyöministeri ja oli ollut selvittämässä vuoden 1975 suurlähetystökaappausta, jossa kuusi Baader-Meinhofin ryhmään kuulunutta valtasi Länsi-Saksan suurlähetystön Tukholmassa. Terroristit antautuivat Ruotsin poliisille ja myöhemmin heidät karkotettiin.
Way Out
Way Out on Technicolourin esikoisalbumi, joka julkaistiin syyskuussa 2003. Levyn on tuottanut Jukka Backlund, ja se on ainoa Aki Rädyn kanssa äänitetty albumi, sillä hän jätti yhtyeen henkilökohtaisista syistä vuonna 2005 ennen toista studioalbumia "Only Shadows Dance".
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 37.
Päivän Uutiset
Päivän Uutiset -nimisiä lehtiä ovat olleet:
Lou Doillon
Lou Doillon (s. 1. syyskuuta 1982, Neuilly-sur-Seine Ranska) on ranskalainen näyttelijä. Hän on elokuvaohjaaja Jacques Doillonin ja näyttelijä Jane Birkinin tytär. Hänen sisarpuoliaan ovat näyttelijä Charlotte Gainsbourg sekä valokuvaaja Kate Barry.
Doillon on näyttelemisen lisäksi toiminut myös mallina muotitalo Givenchyn mainoksissa ja Pirellin kalentereissa. Lou on noussut Ranskan tyyli-ikoniksi.
Only Shadows Dance
Only Shadows Dance on Technicolourin toinen studioalbumi, joka julkaistiin toukokuussa 2005. Albumi toi yhtyeelle julkisuutta radiosoittoon paljon päässeillä singleillä ”All My Life” ja ”Teach Me Love (I'm In Denial)”. Kappaleista ”Nowhere to Go” ja ”Teach Me Love (I'm In Denial)” kuvattiin musiikkivideot.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 11.
Maintainen
Maintainen on järvi Soinin kunnan eteläosissa Ähtärin reitin latvoilla. Maintaiseen virtaa vettä Alajoen kautta Ulvotuisesta. Maintaisen pinta-ala on n. 30 hehtaaria. Suurin Maintaisesta saatu kala on yli 8 kg.
Vuonna 2009 aloitettiin Maintaisen tyhjennysprojekti. Jos se etenee suunnitelmien mukaan, se valmistuu vuonna 2011. Maintaiselle tulee myös yleinen uimaranta.
Matías Lequi
Matías Emanuel Lequi (s. 13. toukokuuta 1981, Rosario, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija, joka edustaa espanjalaista Celta Vigoa. 185 senttimetriä pitkän Lequin pelipaikka on puolustaja. Lequilla on myös Italian kansalaisuus.
Lequi aloitti ammattilaisuransa Rosario Centralissa kaudella 1999/2000. Kahden kauden jälkeen hän teki sopimuksen River Platen, argentiinalaisen suurseuran kanssa. Riverin riveissä kului niin ikään kaksi kautta, ja kaudeksi 2003/04 Lequi siirtyi Espanjaan. Seura oli Atlético Madrid, jossa hän kuitenkin pelasi vain yhden kauden ajan. Seuraava osoite oli roomalaisseura SS Lazio, jonka paidassa otteluita kertyi vain kourallinen, ja niin Lequi palasi Espanjaan, tällä kertaa Celta Vigoon, jossa hän pelaa nyt toista kauttaan.
M/S Aino
M/S Aino on Lahdesta liikennöivä sisävesilaiva. Laiva on entinen sisävesihöyrylaiva, mutta on nykyään varustettu dieselkoneella. Laiva on peruskorjattu vuonna 2000. Aluksella tehdään iltaristeilyt Vääksyn kanavalle ja päiväristeilyt Vesijärvellä. Aluksella on baari, aurinkokansi sekä kaksi salonkia.
Aldo Duscher
Alvaro Pedro "Aldo" Duscher (s. 22. maaliskuuta 1979 Esquel, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija, joka edustaa kyproslaista Enosis Neon Paralimnia. Keskikenttäpelaajana pelaavalla Duscherilla on myös Itävallan kansalaisuus.
Duscherin ammattilaisura alkoi vuonna 1996 Newell's Old Boysin riveissä. Vuonna 1998 hän siirtyi portugalilaiseen Lissabonin Sportingiin, jossa hän pelasi vuoteen 2000 asti, kunnes teki sopimuksen espanjalaisen Deportivo La Coruñan kanssa. Duscherista maksettiin tuolloin 13 miljoonan euron siirtokorvaus. Kesällä 2008 hän siirtyi Racing Santanderista Sevillaan, kolmen vuoden sopimuksella. Sevillan jälkeen Duscher edusti Espanyolia ja lainalla ecuadorilaista Barcelona Sporting Clubia, kunnes siirtyi kyproslaiseen Enosis Neon Paralimniin.
Argentiinan maajoukkueessa Duscher on pelannut kolme ottelua.
Varpunen (täsmennyssivu)
Varpunen voi tarkoittaa seuraavia:
Varpunen (romaani)
Varpunen on Auli Mantilan vuonna 2005 ilmestynyt esikoisromaani. Sen kustantaja on Teos. Kirja kertoo yksinäisyydestä, mutta se on tyyliltään dekkari. Varpusen pääosassa on nelikymppinen vakuutusvirkailija Inkeri Aho, jolla ei ole perhettä.
Natalja Antjuh
Natalja Nikolajevna Antjuh (, s. 26. kesäkuuta 1981 Leningrad, Neuvostoliitto) on venäläinen yleisurheilija, joka kilpailee pääasiassa 400 metrillä ja 400 metrin aitajuoksussa.
Antjuh oli ensimmäisen kerran arvokisoissa Edmontonin MM-kisoissa 2001, jolloin hän karsiutui 400 metrin alkuerissä. Vuonna 2002 hän voitti sisäratojen Euroopan mestaruuden ja oli mukana Venäjän 4 × 400 metrin viestijuoksujoukkueessa, joka voitti hopeaa Münchenin EM-kisoissa. Antjuh oli jälleen Venäjän viestijoukkueen jäsen, kun se voitti sisäratojen maailmanmestaruuden Birminghamin 2003 ja Budapestin 2004 MM-kisoissa. Ateenan olympialaisissa hän voitti pronssia henkilökohtaisessa kilpailussa ajalla 49,89 ja oli viestissä hopealla. Kauden lopuksi hän sijoittui viidenneksi. Vuonna 2005 Antjuh voitti Euroopan cupin, mutta karsiutui Helsingin MM-kisoissa välierissä. Viestissä hän oli mukana voittamassa maailmanmestaruuden. Kauden lopuksi hän oli kahdeksas.
Antjuh voitti viestijuoksussa sisäratojen maailmanmestaruuden myös Moskovan MM-kisoissa 2006. Birminghamin EM-hallikilpailuissa 2007 hän kuului viestissä Venäjän hopeajoukkueeseen. Osakan MM-kilpailuissa 2007 hän sijoittui 400 metrillä kuudenneksi. Torinon EM-hallikilpailuissa 2009 hän sijoittui 400 metrillä neljänneksi ja voitti kultaa 4 × 400 metrin viestissä. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän kilpaili 400 metrin aitajuoksussa ja sijoittui kuudenneksi ennätyksellään 54,11 s. 4 × 400 metrin viestissä hän voitti pronssia juostuaan alkuerissä Venäjän joukkueessa. Hän voitti 400 metrin aitajuoksun Euroopan joukkuemestaruuskilpailuissa 2010 ja saman lajin Euroopan-mestaruuden Barcelonassa 2010 ennätyksellään 52,92. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui kolmanneksi sekä 400 metrin aitajuoksussa että 4 × 400 metrin viestissä.
Antjuh voitti olympiakultaa 400 metrin aitajuoksussa Lontoossa 2012 ennätyksellään 52,70. Lisäksi hän juoksi ankkuriosuuden Venäjän hopeajoukkueessa 4 × 400 metrin viestissä. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän karsiutui 400 metrin aitajuoksun välierissä ja juoksi alkuerissä Venäjän 4 × 400 metrin viestijoukkueessa, joka voitti toisella kokoonpanolla finaalissa maailmanmestaruuden.
Kuvittele itsellesi mies
Kuvittele itsellesi mies on Riitta Jalosen 2005 julkaistu romaani. Se käsittelee kolmiodraamaa miehen rakastajattaren ja petetyn vaimon näkökulmasta. Jalonen sai teoksestaan Runeberg-palkinnon vuonna 2006. Teos on julkaistu myös Laura Jurkan lukemana äänikirjana.
Mirjami palaa matkoilta kotiinsa ja kuulee naapureilta, että hänen poissa ollessaan hänen miehensä Kalevi on asunut talossa vieraan naisen kanssa. Nainen paljastuu taidemaalari Inari Ojutiksi, jonka Mirjami on ennenkin tavannut. 
Kalevi myöntää aviorikoksen, mutta on koko kirjan ajan hyvin välttelevä asian suhteen. Hahmona Kalevi jää muutenkin varjoon, ja tarinan päähenkilöiksi ja kertojiksi muodostuvat Mirjami ja Inari, joiden välille muodostuu erikoinen suhde.
M/S Juovesi
M/S Pyhäselkä on Saimaan vesistössä liikennöivä sisävesilaiva. Laiva tunnettiin aiemmin nimellä M/S Kuopio ja sittemmin M/S Juovesi. Laiva on muutettu Pikisaari 6-rahtialuksesta vuonna 1980. Aikoinaan se tunnettiin myös S/S Arvo-nimellä. Laivaan on tehty huomattavia korjauksia ja muutoksia vuonna 2005. Laivan siirtämistä Oulujärvelle risteilykäyttöön selvitettiin keväällä 2006, mutta hankkeesta on sittemmin luovuttu. Laivan katolla ollut maisemasauna on purettu syksyllä 2008.Alus ei ole Museoviraston perinnelaivarekisterissä
Portimo (Ranua)
Portimo on kylä Ranuan kunnan pohjoisosassa, noin 25 kilometriä pohjoiseen kuntakeskuksesta ja noin 55 kilometriä etelään Rovaniemeltä. Kylä sijaitsee Portimojärven itärannalla, Ranualta Rovaniemelle johtavan kantatien 78 varrella. Simojoki virtaa kylän lävitse.
Portimon kylän postiosoite on 97720 Ylisimo. Osoitteessa ei mainita kylän nimeä, sillä se saattaa sekoittua Ylitorniolla sijaitsevaan Portimon kylään. Kylän nimi Ylisimo on peräisin ajalta, jolloin kylä kuului nykyiseen Simon kuntaan.
Portimolla on lukuisia paikannimiä, jotke viittaavan alueen historiaan turkiseläinten pyydystyspaikkana. Alueen varhaisimmat löydöt on ajoitetti kivikaudelle, ja vanhimmat merkit asutuksesta ovat kampakeraamiselta ja rautakauden ajalta.
Alueella käytiin myös Lapin sodan suurin viivytystaistelu, Ylimaan taistelu, saksalaisia vastaan vuonna 1944. Taistelun muistomerkki sijaitsee kantatien varrella kylältä muutamia kilometrejä pohjoiseen.
Kylään rakennettiin oma koulurakennus 1950-luvun alussa. Tätä ennen alueen lasten ja nuorten opiskelu hoidettiin kiertokouluissa sekä Saukkojärven kansakoulussa. Nykyisin Portimon koulu on lakkautettu, ja sen tiloissa toimii Lomakeskus Portimo. Koululaiset käyvät koulua Ranuan kirkonkylän ala- ja yläasteella.
Muonamies
Muonamies eli muonatorppari tarkoitti maatalousyhteiskunnan ja torpparijärjestelmän aikaan tilatonta, mutta omillaan asunutta henkilöä, joka teki päivätöitä maanomistajalle. Nimitys viittaa siihen, että muonamies oli "talon ruoassa" eli osan hänen palkastaan muodosti työnantajan tarjoama ruoka. Muonamiehet olivat osa-aikaista työvoimaa, jotka tekivät talolle esimerkiksi 2–4 työpäivää viikossa. Muonamiehet kuuluivat alempiin luokkiin, mutta heidän asemansa oli kuitenkin parempi kuin esimerkiksi loisilla.
Urjalan Menosissa paikallinen kyläyhdistys ylläpiti aiemmin Moonamiesmuseota.
M/S Jyväskylä
M/S Jyväskylä on diesel-käyttöiseksi muutettu entinen suomalainen höyrylaiva. Höyrykäyttöisenä alus ajoi reittiliikennettä vuosina 1924-1963 Jyväskylä-Päijänteen Laiva Oy:n käytössä. Diesel-käyttöiseksi muuntamisen lisäksi laivan peräkansi on rakennettu umpeen vuonna 1960.
Laiva oli yli 30 vuotta käyttämättömänä Lahden Vesijärven satamassa, kunnes se upposi tammikuussa 2002. Tämän jälkeen laiva siirrettiin Jyväskylän maalaiskuntaan vuonna 2002 ja nostettiin maalle Väinölän konepajalla. Alus oli tarkoitus kunnostaa takaisin höyryalukseksi, mutta 10.10.2012 aluksella syttyi polttoleikkauksen jälkeen tulipalo, joka tuhosi aluksen kansirakenteet.
M/S Koski
M/S Koski on sisävesilaiva, joka oli aiemmin sisävesihöyrylaiva S/S Koski. Höyrykone poistettiin vuosien 1966–1977 välisenä aikana. Laiva toimi reittiliikenteessä, välillä Kuopio–Akonpohja, vuosina 1898–1952. Tämän jälkeen laiva toimi hinaajana ja asuntolaivana vuoteen 1990 saakka, kunnes palasi takaisin kunnostettuna matkustajaliikenteeseen Kallavedelle vuonna 1997.
Alus ei kuulu Museoviraston perinnelaivarekisteriin.
Ranuan kirkonkylä
Ranuan Kirkonkylä on Ranuan kunnan keskustaajama. Se sijaitsee kantatien 78 sekä seututeiden 941 ja 924 risteyksessä. Kirkonkylä on muodostunut Ranuanjärven etelä- ja länsirannoille.
Varsinainen keskustaajama liikekeskuksineen sijaitsee Ranuanjärven länsirannalla, Multilahden asuinalueen eteläpuolella. Liikekeskuksen eteläpuolella sijaitsevat Kolomaan ja Teeritien teollisuusalueet sekä Jukolan, Kolomaan, Oravin ja Riistamaan asuinalueet. Liikekeskuksessa sijaitsevat myös Ranuan urheilutalo Peuransarvi sekä linja-autoasema.
Ranuanjärven etelärannalla sijaitsevassa niemessä sijaitsevat Ranuan kirkko, ala-aste, yläaste, lukio, kirjasto, monitoimitalo ja päiväkoti. Idempänä järven rannalla sijaitsee Mustikkamaan asuinalue sekä Ranuan leirintäalue. Ranuan kristillinen kansanopisto sijaitsee järven pohjoisrannalla.
Kirkonkylällä pidetään vuosittain perinteiset Hillamarkkinat, jotka on järjestetty vuodesta 1974 lähtien.
M/S Puijo
M/S Puijo on sisävesilaiva, joka liikennöi Kuopiosta Savonlinnaan. Laiva on muutettu höyrykäyttöisestä rahtialuksesta 1990-luvun alussa. Laiva liikennöi aluksi höyrykäyttöisenä myös matkustajalaivaksi muutettuna. Aluksen kone ja keittiö on uusittu keväällä 2002 ja lisätty aurinkokansi.
M/S Sunnan II
M/S Sunnan II on entinen sisävesihöyrylaiva S/S Louhivesi. Laiva on ollut risteilykäytössä Tammisaaressa vuodesta 1992 lähtien. Laivan höyrykone ja kattila on poistettu vuonna 1985. Höyrykone on varastoitu Laitaatsillan telakalle Savonlinnassa. Laiva on ollut myös muutaman vuoden kahvilalaivana Viipurissa. Laivan juomavesisäiliö on entinen Sulkavan meijerin voikirnu.
Alcatrazz
Alcatrazz on Graham Bonnetin Los Angelesissa vuonna 1983 perustama rock-yhtye.
Yhtyeeseen kuuluivat Graham Bonnet (laulu, ex-Rainbow / Michael Schenker Group), Yngwie Malmsteen (kitara, ex-Steeler), Gary Shea (basso, ex-New England), Jimmy Waldo (koskettimet, ex-New England) sekä Jan Uvena (rummut, ex-Alice Cooper / Pointer Sisters).
Kahden albumin jälkeen Malmsteen lähti yhtyeestä musiikillisten erimielisyyksien takia vuonna 1985. Hänet korvattiin Steve Vailla, mutta hänkin lähti kolmannen "Disturbing the Peace" (1985) albumin nauhoituksen jälkeen. Vai korvattiin Danny Johnsonilla, joka oli mukana "Dangerous Games"in (1986) nauhoituksissa ennen yhtyeen hajoamista vuonna 1987.
Graham Bonnet kuvailee yhtyeen musiikkia ajattelevan ihmisen heavy metaliksi.
Vuonna 2006 Graham Bonnet perusti bändin uudelleen kitaristi Howie Simonin, rumpali Glen Sobelin ja basisti Tim Lucen kanssa. Nimen 'Alcatrazz' käyttäminen oli Howie Simonin idea.Kahdella ensimmäisellä albumilla kitaraa soittaa Yngwie Malmsteen, kolmannella Steve Vai ja viimeisellä Danny Johnson. 
Malmsteen lähti yhtyeen jälkeen soolouralle. Vai liittyi ensin David Lee Rothin yhtyeeseen, sen jälkeen Whitesnakeen ja lopulta lähti soolouralle.
M/S Taru
M/S Taru on yksityiskäytössä oleva moottorialus Päijänteellä. Laiva on entinen sisävesihöyrylaiva S/S Taru. Laiva on toiminut välillä myös hinaajana ja kettinkiproomuna.
Nykyiset kansirakenteet on rakennettu vuonna 1980. Kesällä 2016 alukseen suoritettiin mittavia parannus- ja korjaustoimenpiteitä Väinölän telakalla Jyväskylässä. Samalla alus sai uuden värityksen.
Oikeusturvavakuutus
Oikeusturvavakuutus on vahinkovakuutus jonka tarkoituksena on korvata oikeudenkäynneistä ja eräistä niihin rinnastettavista asioista aiheutuvia oikeudenkäyntikuluja.
Oikeusturvavakuutus korvaa vakuutusehdoissa luetelluista vakuutustapahtumista aiheutuvat oman asianajajan tai muun lakimiehen kohtuullisen palkkion ja kulut sekä tuomioistuimelle maksettavat oikeudenkäyntimaksut. Eräät vakuutukset korvaavat myös ne oikeudenkäyntikulut jotka vakuutettu tuomioistuimen päätöksellä velvoitetaan maksamaan vastapuolelle.
Oikeusturvavakuutus on liitännäinen osa yleisimpiä vapaaehtoisia vahinkovakuutuksia. Yksityishenkilöllä vakuutus voi olla osa kotivakuutusta, autovakuutusta tai maatilavakuutusta. Vakuutus sisältyy usein myös yrittäjien ja pienten yritysten vahinkovakuutukseen kuten yritysvakuutukseen tai kiinteistövakuutukseen. Oikeusturvavakuutus voi olla joko osa edellä mainittuja vakuutuksia tai se voidaan eri maksusta lisätä perusvakuutukseen.
Oikeusturvavakuutus voi olla myös erillinen vakuutus. Yleisimpiä näistä ovat yritystoimintaa koskevat vakuutukset sekä eri ammattiliittojen jäsenilleen ottamat, jäsenten ammatinharjoittamiseen liittyvät vakuutukset.
Oikeusturvavakuutus korvaa lähtökohtaisesti riita-asioiden oikeudenkäynteihin liittyviä oikeudenkäyntikuluja. Useimmissa vakuutuksissa korvataan kustannuksia asiamiehen käytöstä jos on syntynyt riita-asia joka voitaisiin välittömästi saattaa käräjäoikeuden tai eräiden muiden riita-asioita käsittelevien tuomioistuinten käsiteltäväksi. Vakuutuksista korvataan erittäin rajoitetusti muihin oikeudenkäynteihin kuten rikosasioihin tai hallintovalituksiin liittyviä kuluja.
Oikeusturvavakuutuksen ehdoissa on runsaasti vakuutuksen käyttöä koskevia rajoituksia. Vakuutus ei esimerkiksi korvaa oikeudenkäynnistä aiheutuvaa vakuutetun omaa ajanhukkaa tai ansionmenetystä. Vakuutus ei myöskään korvaa tavanomaista korkeampia asianajokuluja.
Oikeusturvavakuutus on ensisijainen suhteessa julkiseen oikeusapuun. Julkista oikeusapua hakevan on ensin saatava vakuutusyhtiöltään päätös siitä, korvaako vakuutus ne oikeudenkäyntikulut johon julkista oikeusapua haetaan.
Mikäli oikeusturvavakuutus korvaa oikeudenkäynnistä aiheutuvat kulut, voi henkilö saada korvausta vakuutuksen omavastuuosuudesta tai vakuutusmäärän ylittävästä osasta.
Eskuri – Hujala – Hynynen: Oikeusturvavakuutus, Helsinki 2002
Eskuri – Jyrinjärvi – Pirinen: Oikeusturvavakuutus, Vaajakoski 2007