Kansainvälinen huviveneenkuljettajankirja
Kansainvälinen huviveneenkuljettajankirja on eurooppalainen asiakirja, jolla veneilijä voi osoittaa pätevyytensä huviveneen kuljettamiseen ulkomailla.
Asiakirja ja sen myöntämisen perusteet on kuvattu Yhdistyneiden kansakuntien Euroopan talouskomission (UNECE:n) sisävesiliikennetyöryhmän päätöslauselmassa nro 40,
joka on tehty Genevessä 16.10.1998. Päätöslauselman mukaan asiakirjan myöntää toimivaltainen viranomainen tai muu toimielin, jonka valtion hallitus on hyväksynyt. Päätöslauselma myös velvoittaa sen hyväksynyttä valtiota tunnustamaan muiden valtioiden myöntämät asiakirjat päteviksi omalla alueellaan.
Päätöslauselman mukaan kansainvälinen huviveneenkuljettajankirja voidaan myöntää vain maan omille kansalaisille tai maassa vakituisesti asuville, minkä tahansa pohjoisamerikkalaisen valtion kansalaisille tai kansalaisille, jotka ovat maasta, joka ei ole UNECE:n jäsenvaltio. Käytännössä tämä tarkoittaa sitä, että eurooppalaisten on haettava asiakirjaa kotimaastaan.
Vaatimukset kansainvälisen huviveneenkuljettajan pätevyyskirjan myöntämiseen on lueteltu päätöslauselman liitteessä 1:
1. Virallisen "kansallisen" pätevyyskirjan haltija voi pätevyyskirjan esittämällä pyynnöstään saada ilman lisätutkintoa "kansainvälisen" pätevyyskirjan valtiosta, joka on antanut kansallisen pätevyyskirjan, jos kohdan II vaatimukset täyttyvät.
2. Muissa kuin 1. kappaleessa mainitussa tapauksessa kansainvälinen pätevyyskirja voidaan antaa hakijalle kohdan II vaatimusten mukaisesti vasta läpäistyn tutkinnon jälkeen.
1. Kansainvälisen pätevyyskirjan saamiseksi hakijan on
2. Hakijan on tutkinnossa osoitettava
3. Tutkinnossa on otettava huomioon navigointialueet (so. sisävedet ja/tai rannikkovedet). Sen on sisällettävä ainakin seuraavat erityisaiheet:
3.1  Riittävä tieto asiaan vaikuttavista säännöksistä ja merenkulkualan julkaisuista:
3.2  Kyky soveltaa merenkulku- ja teknistä taitoa käytäntöön:
3.3  Käyttäytyminen erikoisolosuhteissa:
Kansainväliseen huviveneenkuljettajankirjaan merkitään 2–4 eri kelpoisuutta:
Siihen voidaan myös merkitä rajoituksia koskien huviveneen pituutta, painoa ja moottoritehoa.
Päätöslauselma nro 40 antaa kaksi vaihtoehtoista tapaa, miten kansainvälinen huviveneenkuljettajankirja myönnetään: sen saa hakemuksesta joko "esittämällä kansallisen pätevyyskirjan" (jollaista Suomessa ei ole) tai "suorittamalla tutkinnon".
Suomessa enintään 24-metrisen huviveneen kuljettamiseen ei vaadita kansallista pätevyyskirjaa tai veneenajokorttia, vaan vesikulkuneuvoa saa kuljettaa henkilö, jolla on olosuhteisiin nähden tarvittava ikä, kyky ja taito.
Täällä vesillä liikkumisen on perinteisesti katsottu kuuluvan niin sanottuihin jokamiehen oikeuksiin.
Yli 24-metrisen huvialuksen kuljettamiseen Suomessa kuitenkin vaaditaan kansainvälinen huviveneenkuljettajankirja.
Suomessa kansainvälisen huviveneenkuljettajankirjan saamisen edellytyksenä on:
Huviveneenkuljettajankirjaa hakevan on osoitettava täyttävänsä kohdan 3 tutkintovaatimukset todistuksella, jonka on myöntänyt sellainen veneilyjärjestö, joka seuraa koulutustoimintaansa ja todistuksenantoaan laatujärjestelmän avulla ja jonka koulutustoimintaa sekä todistuksenantoa koskeva laatujärjestelmä on ulkoisesti arvioitu Liikenteen turvallisuusviraston hyväksymällä tavalla
enintään viisi vuotta ennen todistuksen päiväystä.
Hakija voi osoittaa tutkintovaatimusten täyttämisen myös ammattimaiseen merenkulkuun tarkoitetulla kansipäällystön pätevyyskirjalla tai Liikenteen turvallisuusvirastossa suoritettavalla kokeella taikka todistuksella koulutuksesta, jonka tutkintovaatimukset vastaavat kohdan 3 tutkintovaatimuksia.
Huviveneenkuljettajankirjan myöntää hakemuksesta Liikenteen turvallisuusvirasto Trafi.
Liikenteen turvallisuusvirasto voi antaa tarkempia määräyksiä pätevyyskirjoihin liittyvien UNECE:n päätöslauselmien täytäntöön panemiseksi sekä pätevyyskirjojen hakemiseen ja myöntämiseen liittyvistä menettelyistä.
Ohjeita huviveneenkuljettajankirjan hakemiseksi on Trafin ylläpitämän veneily.fi-sivuston kohdassa "Tiedot ja taidot, Pätevyydet".
Turvallisesti vesillä ry antaa koulutusta navigoinnissa ja käytännön veneilyssä. Suomen Navigaatioliiton (SNL) ja Suomen Purjehdus ja Veneily ry:n (SPV) jäsenseurat antavat koulutusta huviveneen kuljettamiseen. Purjehduksenopettajat PORY ry:n jäsenet antavan koulutusta purjeveneilyyn. Näiden järjestöjen koulutustoiminta, tutkinnot ja todistuksenanto perustuvat laatujärjestelmiin, jotka Liikenteen turvallisuusvirasto Trafi on auditoinut.
Veneilyharrastuksen myötä veneilijälle on voinut kertyä näyttöä päätöslauselmassa vaadittujen eri osa-alueiden osaamisesta. SPV:n jäsenseurojen kautta on saatavissa "pätevyysklinikkapalvelua", jossa liiton auktorisoima veneilykouluttaja arvioi kertyneen näytön riittävyyden ja tarvittaessa opastaa hankkimaan täydentäviä tietoja. Jos kaikki tarvittava näyttö on jo olemassa, hakemuksen voi jättää pätevyysklinikan kautta toimitettavaksi Trafille.
Turvallisesti vesillä ry:n "navigoinnin jatkokurssi" osoittaa teoriaosaamisen C-kelpoisuusmerkintään ja käytännön osaamisen osoittaminen voidaan suorittaa joko "käytännön veneilykurssilla" tai "näyttötutkinnolla". Käytännön näytöt voi suorittaa joko purje- tai moottoriveneellä.
SPV:n "venepäällikkökurssin" hyväksytty suorittaminen osoittaa päätöslauselman vaatimustason täyttyvän kaikilta osin rannikkovesien C-kelpoisuusmerkintää varten.
SNL:n "rannikkomerenkulkuopin tutkinnon" suorittaminen osoittaa riittävän teoriaosaamisen, mutta vaatii täydennykseksi näyttöä käytännön osaamisesta. Se voidaan hankkia SNL:n "käytännön veneilykurssilla" tai mm. osoittaa SPV:n jäsenseuran valtuuttaman henkilön allekirjoittamalla "veneilytaitotodistuksella". Todistus voidaan myöntää vain seuran omalle jäsenelle, jolla on laaja kokemus veneilystä laajoilla vesialueilla. Todistus perustuu mm. esitettyyn lokikirja-aineistoon ja arvioon siitä, osoittaako todettu käytännön kokemus päätöslauselmassa vaadittua kykyä soveltaa merenkulku- ja teknistä taitoa käytäntöön.
Päätöslauselma edellyttää sisävesikelpoisuutta varten riittäviä tietoja Euroopan sisävesiliikenteen säännöstöstä (CEVNI). Suomen sisävesisäännöt perustuvat meriteiden sääntöihin muutamin poikkeuksin ja lisäyksin, joten niiden osaaminen ei riitä kansainvälisen sisävesipätevyyden osoittamiseen.
Veneilyjärjestöjen jäsenseurat pitävät CEVNI-kursseja ja järjestävät CEVNI-tutkintoja, jollaisen läpäiseminen osoittaa sääntöjen riittävää tuntemusta. Veneilyjärjestön tutkintotodistusta vastaan Trafi myöntää kansainväliseen huviveneenkuljettajankirjaan sisävesikelpoisuutta osoittavan I-merkinnän, jos myös muut kuljettajankirjan saamisen edellytykset täyttyvät. Pelkkä veneilyjärjestön tutkintotodistus sellaisenaan ei ulkomailla ole riittävä asiakirja osoittamaan CEVNI-sääntöjen tuntemusta.
Muualla Euroopassa lainsäädäntö poikkeaa Suomen käytännöistä, ja pätevyysvaatimukset huviveneen kuljettamiseen vaihtelevat maittain.
Veneen koosta tai käyttötarkoituksesta, moottoritehosta, nopeudesta tai vesialueesta riippuen kyseisen maan kansalainen tai maassa asuva saattaa huviveneen kuljettamiseen tarvita sen valtion säädösten mukaisen kansallisen veneenajokortin.
Päätöslauselman mukaan sellaisen haltijalle myönnetään kansainvälinen pätevyyskirja ilman eri tutkintoa.
Kaikki päätöslauselman nro 40 hyväksyneet valtiot on lueteltu päätöslauselman liitteessä 4. Luettelossa on kunkin maan kohdalla mainittu se viranomainen, joka antaa oikeuden myöntää kuljettajankirjoja ja se taho, jonka kyseinen viranomainen on valtuuttanut kuljettajankirjat myöntämään.
Maissa, joissa veneilyyn tarvitaan kansallinen veneenajokortti, ja jotka ovat hyväksyneet päätöslauselman nro 40, kansainvälinen huviveneenkuljettajankirja myönnetään joko saman tutkinnon yhteydessä kuin kansallinen veneenajokortti tai eri hakemuksesta kun hakija esittää kansallisissa säädöksissä vaaditun veneenajokortin.
Saksassa
kansainvälinen huviveneenkuljettajankirja on merkitty samaan asiakirjaan kuin kansallisen rannikkopätevyyden
tai sisävesipätevyyden
osoittavat ajokortit.
Belgiassa kansainvälistä huviveneenkuljettajankirjaa haetaan määrämuotoisella hakemuksella, jonka asianmukaisuuden tarkastaa jokin enintään kymmenestä asiaan valtuutuksen saaneesta veneilyjärjestöstä. Hakijan on esitettävä jokin 30.5.2011 voimaan tulleessa kuninkaallisessa asetuksessa
säädetyistä kansallisista pätevyystodistuksista. Vaadittava todistus riippuu siitä, haetaanko rannikkokelpoisuutta (C), sisävesikelpoisuutta (I) vai molempia. Kansainvälisen huviveneenkuljettajakirjan myöntää liittovaltion merenkulkuviranomainen. Asetuksen mukaan se maksoi 25 euroa vuonna 2011, ja hintaa korjataan vuosittain kuluttajahintaindeksin perusteella.
Reinjoella hyväksytään alle 15-metrisen aluksen kuljettamiseen kaikki Reinjoen rantavaltioiden ja Belgian kansallisten säädösten mukaiset kuljettajankirjat.
Kansainvälinen huviveneenkuljettajankirja mainitaan asetuksessa Saksan sisävesien kuljettajankirjoista huviveneilyä varten, joten tämän Reinin rantavaltion kansallisen säädöksen perusteella se kelpaa myös Reinillä.
Näissä maissa, kuten Suomessakin, kansainvälisen huviveneenkuljettajankirjan saa vain suorittamalla kyseisen maan viranomaisen hyväksymän tutkinnon.
Britanniassa alle 24-metrisen huviveneen kuljettamiseen ei vaadita pätevyystodistusta. Britannia on nimennyt kuninkaallisen purjehdusliiton () pitämään tutkinnot ja myöntämään kansainväliset huviveneenkuljettajankirjat.
Irlanti on valtuuttanut Irlannin purjehdusliiton ()
ja -nimisen koulutusorganisaation pitämään tutkinnot ja myöntämään kansainväliset huviveneenkuljettajankirjat.
YK:n Euroopan talouskomission sisävesiliikennetyöryhmän nyttemmin jo kumottu päätöslauselma nro 14, joka on tehty 27.11.1974 ja jota on muutettu 29.1.1979, koskee kansainvälistä todistusta (kansainvälistä korttia) huviveneen kuljettajan pätevyyden osoittamiseksi.
Päätöslauselmassa toivotaan, että valtioiden hallitukset ryhtyvät toimenpiteisiin, joilla vaikutetaan vesiliikenteen turvallisuuteen, ympäristönsuojeluun ja vesiteitse tapahtuvan matkailun helpottamiseen. Päätöslauselma suosittaa keinoksi, että hallitukset tai niiden valtuuttamat toimielimet myöntävät ulkomaille veneellä lähteville "kansainvälisen todistuksen" osoittamaan huviveneen kuljettajan pätevyyttä. Ellei valtio itse myönnä tällaisia todistuksia, päätöslauselma suosittaa, että jokin muu pätevä toimielin myöntää "kansainvälisen kortin" osoittamaan huviveneen kuljettajan pätevyyttä. Päätöslauselma ei anna tarkempia ohjeita siitä, miten huviveneen kuljettajan pätevyys todetaan.
Vuonna 1998 tehty päätöslauselma nro 40 korvaa päätöslauselman nro 14. Molemmissa on sama ajatus huviveneilijän pätevyyttä osoittavasta kansainvälisestä todistuksesta, mutta vain päätöslauselma nro 40 antaa tarkat ohjeet sen myöntämisen edellytyksistä. Tätä päätöslauselmaa on täydennetty vuonna 2010. Silloin siinä annettiin valtioille mahdollisuus myöntää huviveneenkuljettajankirja omien kansalaistensa tai maassa asuvien lisäksi myös UNECE:een kuulumattomien maiden ja Pohjois-Amerikan maiden kansalaisille sekä lisättiin uusi liite 4, jossa luetellaan ne valtiot, jotka ovat panneet päätöslauselman täytäntöön.
UNECE:n sihteeristön ylläpitämän luettelon mukaan eräät valtiot yhä noudattavat jo kumottua päätöslauselmaa nro 14, mm. Ranska, Italia ja Puola.
Silloinen Merenkulkuhallitus on myöntänyt kansainvälisiä huviveneen kuljettajan pätevyyskirjoja jo 1970-luvulla. Eräs tarve tällaisen todistuksen antamiseen on ollut Saimaan kanavan huviveneliikenne. Kanava-alueen vuokrasopimuksen mukaan "Zashtshitnaja-lahdella, Viipurinlahdella ja Suomenlahdella SNTL:n rajojen sisällä noudatetaan Neuvostoliitossa voimassaolevaa purjehdusjärjestystä."
Merenkulkuhallituksen 27.9.1982 antama ja nyttemmin jo kumottu päätös (Dnro 3125/82/101) koski kansainvälisen huviveneen kuljettajan pätevyyskirjan myöntämistä. Suomen valtion UNECE:n sihteeristölle ilmoittamien tietojen mukaan Suomi on myöntänyt pätevyyskirjoja silloisen päätöslauselman nro 14 mukaisesti.
Sen on saanut kauppamerenkulun tai merivoimien ammattipätevyyskirjan esittämällä. "Amatööreille" se on myönnetty tutkinnon vastaanottajalle annetun näytön perusteella. Pätevyyskirjat on myöntänyt Merenkulkuhallitus. Mikään kerho tai yksityinen taho ei niitä ole Suomessa voinut myöntää.
Uudempi Merenkulkulaitoksen määräys astui voimaan 1.1.2004. Sen mukaan Suomi alkoi myöntää kansainvälisiä huviveneenkuljettajankirjoja UNECE:n sisävesiliikennetyöryhmän päätöslauselman nro 40 mukaisesti. Määräyksen mukaan hakija voi osoittaa riittävät tiedot ja kyvyn huviveneen kuljettamiseen
Tämä Merenkulkulaitoksen määräys on annettu sellaisen asetuksen perusteella, joka on kumottu vuonna 2012.
Merenkulkulaitoksen lakkauttamisen myötä kansainvälisten huviveneenkuljettajankirjojen myöntäminen siirtyi vuoden 2010 alussa Liikenteen turvallisuusvirastolle.
Vuoden 2010 alussa Suomessa tuli voimaan valtioneuvoston asetus, jossa mm. säädetään kansainvälisen huviveneenkuljettajankirjan saamisen edellytykset.
Asetus ei edellytä todistusta ensiapukoulutuksesta, joten Liikenteen turvallisuusvirasto ei sellaista enää vaadi. Tämä asetus on jo kumottu, ja uusi pätevyyksiä koskeva asetus astui voimaan 1.3.2013, ja sitä muuttava asetus 1.7.2013. Vaatimus veneilyjärjestön myöntämästä todistuksesta kansainvälisen huviveneenkuljettajankirjan saamiseksi on nyt säädetty valtioneuvoston asetuksessa aiemman Merenkulkulaitoksen määräyksen sijasta.