hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Meksikon Grand Prix 1986
Meksikon Grand Prix 1986 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 12. lokakuuta 1986 Autódromo Hermanos Rodríguez -radalla. Kilpailun voitti Gerhard Berger, jolle voitto oli F1-uran ensimmäinen.
Australian Grand Prix 1986
Australian Grand Prix 1986 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 26. lokakuuta 1986 Adelaiden katuradalla. Kilpailu oli kauden 1986 päätöskilpailu. Sen voitti maailmanmestaruuteen ajanut hallitseva maailmanmestari McLarenin Alain Prost. Toiseksi sijoittui Hondan Nelson Piquet ja kolmanneksi Ferrarin Stefan Johansson.
Kilpailu oli Keke Rosbergin ja Alan Jonesin F1-uran viimeinen.
Aika-ajoissa paalupaikan otti MM-sarjaa johtanut Mansell, saaden eturiviin rinnalleen Piquet'n. Ayrton Senna (Lotus) ja Prost ottivat lähtöruudut 3. ja 4. Kymmenen nopeimman kuskin joukkoon mahtuivat myös René Arnoux (Ligier), Gerhard Berger (Benetton), Rosberg, Philippe Alliot (Ligier), Michele Alboreto (Ferrari) ja Philippe Streiff (Tyrrell).
Startissa Mansell piti paikkansa, mutta toiseen mutkaan tultaessa Senna ohitti hänet. Piquet ja Rosberg ohittivat myös Mansellin, joista ensin mainittu ohitti Sennan vielä ensimmäisen kierroksen aikana. Sennan ongelmat jatkuivat hänen hävittyä seuraavalla kierroksella Rosbergille, kahta kierrosta myöhemmin Mansellille ja kierroksella 6 Prostille.
Kierroksella 7, Rosberg ohitti kilpailua johtaneen Piquet'n ja ryhtyi kasvattamaan eroa muihin. Prost ohitti hetkeä myöhemmin Mansellin ja siirtyi painostamaan Piquet'tä, joka lopulta onnistui kun Piquet spinnasi kierroksella 23. Prostin mestaruushaaveet näyytivät kuitenkin olleen tuomittu muutama kierros myöhemmin kun hän kärsi rengasrikon ja joutui ajamaan varikolle vaihtamaan uuden renkaan. Prost putosi neljänneksi.
Piquet oli ehinyt sillä välin koota itsensä henkisesti spinnauksen jälkeen ja onnistui lopulta ohittamaan Mansellin kierroksella 44, nousten takaisin kakkospaikalle. Prost sai Williams-kaksikon kiinni ja koko kolmikko ajoi tiiviissä nipussa.
Rosberg oli johtanut tuohon asti ylivoimaisesti, kun kierroksella 63 kun McLarenin takarengas räjähti ja matka päättyi lähtösuoralle. Vain kierrosta myöhemmin myös Mansellilta räjähti rengas - tällä kertaa tosin vasen takarengas. Kipinäsuihkun saatellessa Mansell joutui ajamaan radan sivuun ja lähes varmalta näyttänyt mestaruus jäi Prostin ja Piquet'n väliseksi kaksintaisteluksi.
Williamsilla jouduttiin kutsumaan Piquet varikolle peläten että tältäkin räjähtäisi rengas. Prost nousi 15 sekunnin johtoasemaan, jonka Nelson pystyi kutistamaan lopulta neljään sekuntiin ennen kuin ruutulippu heilahti. Prost voitti, Piquet oli toinen ja kolmas oli Johansson, joka jäi kärkikaksikosta lopulta kierroksen.
David Ireland
David Neil Ireland (s. 24. elokuuta 1927) on australialainen kirjailija. Hän syntyi Lakembassa Uudessa Etelä-Walesissa.
Ireland voitti 1970-luvulla kolmesti Miles Franklin -palkinnon. Hänelle on myönnetty Australian kirjallisen yhdistyksen kultamitali vuonna 1985. Hänestä tehtiin Australian ritarikunnan jäsen 1981.
David Irelandin tunnetuimpien romaanien joukkoon lukeutuu "The Unknown Industrial Prisoner", joka toi kirjoittajalleen tämän ensimmäisen Miles Franklin -palkinnon vuonna 1971.
Magnatune
Magnatune on levy-yhtiö, jonka päämaja on Kalifornian Berkeleyssä Yhdysvalloissa. Se perustettiin vuonna 2003. Aluksi yhtiö julkaisi musiikkia vain Internetissä, mutta vuonna 2004 se alkoi myös tuottaa CD-levyjä.
Magnatunen perusajatus on, että se kohtelee sekä taiteilijoita että kuluttajia oikeudenmukaisesti. Yhtiön tunnuslauseena on ”me emme ole pahoja” (). Taiteilijoiden kanssa tehdyt sopimukset eivät sido heitä julkaisemaan musiikkiaan vain Magnatunen kautta, ja he saavat 50 prosenttia tuloista. Lisäksi Magnatunella on korkeat julkaisukriteerit: tavoitteena on julkaista albumeita, jotka ovat täynnä hyviä kappaleita.
Magnatune saa noin puolet tuloistaan myymällä kaupallisiin käyttötarkoituksiin lisenssejä. Lisenssien ostaminen onkin tehty yrityksille lähes yhtä helpoksi kuin musiikin ostaminen tavalliselle asiakkaalle.
Magnatune on tehnyt musiikkiin tutustumisen kuluttajalle helpoksi. Kuluttajat voivat kuunnella musiikkia Magnatunen verkkosivujen kautta täydessä mitassaan, ja imuroida musiikkia Creative Commonsin Attribution-NonCommercial-ShareAlike -lisenssin alla. Kaikki musiikki on DRM-suojaamattomassa muodossa. Esikuuntelu ja ostaminen eivät vaadi rekisteröitymistä.
Ostaessaan kappaleen kuluttaja voi ladata musiikin viidessä eri formaatissa.
Magnatunen jäsenenä saa ladata musiikkia rajattomasti, Ainoastaan latausbotteja ei saa käyttää, vaan lataukset on suoritettava itse, koska botit tukkisivat palvelimet.
Magnatune huomioi normaalin musiikin käytön eikä kriminalisoi, vaikka asiakas jakaisikin kappaleita lähipiirilleen.
Magnatunella on myös oma XMLään pohjautuva rajapinta. Amarok ja Rhythmbox toteuttavat niiden kautta suoraan soitto-ohjelmaan integroidun musiikkikaupan. Lisäksi Songbird on olemassa lisäosa. Integrointi mahdollistaa kappaleiden esikuuntelun sekä yksittäisten albumeiden oston.
Amarok 2 -ohjelmiston avulla on mahdollista käyttää myös kuukausimaksulla toimivaa latauspalvelua.
Shirley Hazzard
Shirley Hazzard (30. tammikuuta 1931 Sydney, Australia – 12. joulukuuta 2016 New York, Yhdysvallat) oli Yhdysvalloissa uransa luonut australialaissyntyinen kirjailija. Hän oli naimisissa kirjailija Francis Steegmullerin kanssa vuodesta 1963 tämän kuolemaan 1994.
Shirley Hazzardin ensimmäinen teos, kokoelma "Cliffs of Fall and Other Stories", julkaistiin vuonna 1963. Vuonna 1977 novelli ”A Long Story Short” toi kirjoittajalleen O. Henry -palkinnon. Tarina oli alun perin julkaistu "The New Yorker" -lehdessä 26. heinäkuuta 1976.
Hazzardille myönnettiin vuonna 1980 National Book Critics Circle Award, vuonna 2003 Kansallinen kirjapalkinto ja vuonna 2004 australialainen Miles Franklin -palkinto. Hän oli American Academy of Arts and Lettersin jäsen vuodesta 1982 ja julkaisi viimeisenä romaaninaan palkitun "The Great Firen" vuonna 2003.
Kirjailijalla oli asunto Caprilla, Italiassa.
Hazzard kuoli 85-vuotiaana kotonaan New Yorkin Manhattanilla 12. joulukuuta 2016.
Uuskolonialismi
Uuskolonialismi tai neokolonialismi tarkoittaa länsimaiden harjoittamaa kehitysmaiden hallintaa taloudellista hyötyä varten. Termin otti käyttöön Ghanan ensimmäinen presidentti ja panafrikanisti Kwame Nkrumah. Nkrumah kuvasi sillä toisen maailmansodan jälkeen tapahtunutta muutosta aikaisemmasta suorasta imperialistisesta vallankäytöstä kohti epäsuoraa vallankäyttöä, jossa entisten siirtomaiden johtajien ja eliitin kautta käytettiin niin taloudellista kuin poliittistakin valtaa ja maat pidettiin taloudellisesti riippuvaisina.
Kehitysmaiden hallitseminen tapahtuu pääasiassa taloudellisen hyödyn tavoittelemiseksi. Kehitysmaat tarjoavat kehittyneille maille tärkeitä raaka-aineita ja niiden työvoima on halvempaa ja työlainsäädäntö löyhempää kuin länsimaissa. Taloudellinen hyöty (tai riisto) ei tapahdu markkinamekanismin välityksellä, vaan maiden hallitusten painostuksen kautta. Tämän vuoksi on katsottu, että länsimaat ovat valikoivasti tukeneet sellaisia hallituksia ja hallitsijoita kehitysmaissa, jotka eivät vaaranna niiden taloudellisia etuja.
Uuskolonialismi-käsitettä on käytetty myös alkuperäisestä merkityksestä poiketen. William Pfaff esitti vuonna 1995 Foreign Affairs-lehdessä, että Euroopalla on moraalinen velvollisuus pakottaa Afrikka "pyyteettömän uuskolonialismin alle". Pfaffin mukaan Afrikka on niin toivottomassa rappion tilassa, ettei se omin voimin kykene hallitsemaan itseään ja Eurooppa, joka saattoi Afrikan modernisoitumisen tielle, tulisi valvoa, että kehitystä pystytään jatkamaan 
alkuperäisen kolonialismin romahtamisen jälkeen.
Kansainvälisen valuuttarahaston (International Monetary Fund, IMF) toimia on kritisoitu uuskolonialistisiksi. IMF:n painostuksesta monet kehitysmaat joutuivat keskittämään resurssinsa vientituotteiden tuotantoon globaaleille markkinoille, jättäen huomiotta omien kansalaistensa sosiaaliset tarpeet, kuten koulutuksen ja terveydenhuollon.
Mathematica
Mathematica on useille alustoille saatava laskentaohjelmisto. Sen kehittämisen aloitti Stephen Wolfram. Mathematica on ensisijaisesti symbolilaskentaohjelma, mutta sillä suoritetaan myös numeerista laskentaa. Lisäksi sitä käytetään 2- ja 3-ulotteisen datan visualisoimiseen.
Mathematican ensimmäinen versio Mathematica 1.0 ilmestyi vuonna 1988. Vuosien myötä Mathematica on saanut käyttäjiä kaikilta luonnontieteiden osa-alueilta. Myös sen käyttö opetustarkoituksiin on yleistynyt. Vuonna 2013 Mathematicasta ilmestyi uusin versio Mathematica 9.0.1.
Periklís Iakovákis
Periklís Iakovákis (, s. 24. maaliskuuta 1979 Patras, Kreikka) on kreikkalainen 400 metrin aitajuoksija.
Iakovákis voitti 1997 Ljubljanan nuorten EM-kilpailuissa hopeaa 400 metrin juoksussa ajalla 46,68 ja 1998 Annecyn nuorten MM-kilpailuissa kultaa 400 metrin aidoissa ajalla 49,82. Seuraavana vuonna hän karsiutui Maebashin sisäratojen MM-kilpailuissa 400 metrin välierissä ajalla 47,23 ja Sevillan ulkoratojen MM-kilpailuissa 400 metrin aitojen alkuerissä ajalla 49,53. Sydneyn olympialaisissa 2000 hän karsiutui alkuerissä. Vuonna 2001 hän voitti Välimeren kilpailuiden mestaruuden, mutta karsiutui Edmontonin MM-kilpailuissa välierissä ajalla 49,38. Kauden lopussa hän juoksi Universiadeissa neljänneksi ajalla 48,87.
Iakovákis sijoittui viidenneksi Münchenin EM-kilpailuissa 2002. Seuraavana vuonna hän juoksi toiseksi Euroopan cupissa ja voitti MM-pronssia Pariisin MM-kilpailuissa ajalla 48,24. Kauden lopussa hän oli kuudes. Ateenan olympialaisissa 2004 hän karsiutui välierissä. Iakovákis voitti 2005 Euroopan cupin ykkösliigan, mutta karsiutui Helsingin MM-kilpailuissa välierissä. Seuraavana vuonna hän voitti jälleen Euroopan cupin ykkösliigan sekä Göteborgin EM-kilpailuissa EM-kultaa. Kauden lopussa hän voitti ajalla 47,92. Osakan MM-kilpailuissa 2007 hän oli kuudes ja Pekingin olympiakisoissa 2008 kahdeksas. Hän oli viides sekä Berliinin MM-kisoissa 2009 ajalla 48,42 s että Barcelonan EM-kisoissa 2010 ajalla 49,38 s.
Iakovákis on voittanut Kreikan-mestaruuden 400 metrin aitajuoksussa vuosina 1998–2012.
KISS – Maskin takaa
KISS – Maskin takaa on KISS-yhtyeen elämäkerta. Kirja käsittää yhtyeen historian perustamisvaiheista 2000-luvulle. Kirjassa on yhtyeen jäsenten ja taustavaikuttajien haastatteluita, täydellinen diskografia sekä muiden artistien ajatuksia yhtyeestä.
Suunvuoron saavat muiden muassa Alice Cooper, Lenny Kravitz, Ozzy Osbourne, Dimebag Darrell,Eddie Van Halen, George Harrison, Tommy Lee, Little Richard, Paul McCartney ja suomenkielisessä painoksessa muun muassa Mr. Lordi, Ville Valo, Jussi 69 ja Herra Ylppö.
Jokaista yhtyeen alkuperäisjäsentä nimitetään kannessa eri nimillä kuin oikeasti ovat:
World Series of Poker Europe
World Series of Poker Europe (WSOPE) on syyskuussa 2007 ensimmäistä kertaa järjestetty World Series of Pokerin (WSOP) eurooppalainen pokeriturnaussarja.
Ensimmäisenä vuotena Englannissa pelattiin kaikkiaan kolme turnausta, joiden voittajat saivat rahapalkinnon lisäksi kultaisen WSOP-rannekkeen. Turnaukset olivat 2 500 punnan sisäänoston H.O.R.S.E., 5 000 punnan pot limit omaha ja 10 000 punnan no limit texas hold'em -pääturnaus.
Pääturnauksen voitti turnauksen aikaan 18-vuotias norjalainen Annette Obrestad. Obrestadin miljoonan punnan voitto rikkoi useita pokeriennätyksiä: hän on kaikkien aikojen nuorin WSOP-turnausvoittaja, eniten WSOP-turnauksissa rahaa ansainnut nainen ja eniten yhdessä pokeriturnauksessa rahaa ansainnut naispelaaja. Yhdysvaltalainen Annie Duke sijoittui WSOPE:n pääturnauksessa 21.:ksi ja rikkoi ensimmäisenä naisena miljoonan dollarin palkintosumman WSOP-turnauksissa.
Toisena vuonna turnauksia oli yksi enemmän eli neljä. Uutena turnauksena oli 1 500 punnan no limit hold'em -turnaus. Pääturnauksen voitti tunnettu yhdysvaltalainen pokeriammattilainen John Juanda. Turnauksen kolmanneksi sijoittunut venäläinen Ivan Demidov pelaa myös WSOP:n pääturnauksen finaalipöydässä marraskuussa 2008.
Die Bernauerin
Die Bernauerin on Carl Orffin säveltämä näyttämöteos, johon säveltäjä niin kuin moniin muihinkin näyttämöteoksiinsa kirjoitti libreton itse. Teos sai ensiesityksensä vuonna 1947.
"Die Bernauerin" on yksi Orffin "unohdetuista oopperoista". Tämä on kylläkin totta; "Die Bernauerin" on nykyään jäänyt Orffin muiden teosten varjoon.
Brasilian Grand Prix 1989
Brasilian Grand Prix 1989 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 26. maaliskuuta 1989 viimeistä kertaa Jacarepaguán radalla. Kilpailu oli kauden 1989 avauskilpailu ja sen voitti kuudennesta ruudusta lähtenyt Nigel Mansell.
Ayrton Senna lähti kilpailuun tuttuun tyyliin paalupaikalta. Hän sai kuitenkin huonon startin jolloin sekä Riccardo Patrese että Gerhard Berger vilahtivat Sennan ohitse. Senna tunki kuitenkin ensimmäiseen väkisin molempien rinnalle, jolloin sekä Senna että Berger pyörähtivät radalta. Senna pääsi jatkamaan kisaa, mutta Berger joutui keskeyttämään. Patrese johti kilpailua, perässään Thierry Boutsen, Mansell, Alain Prost,Ivan Capelli, Derek Warwick, Alessandro Nannini ja Johnny Herbert.
Mansell ohitti pian Boutsenin, jonka ohitse menivät lopulta kaikki muutkin kun Williamsin moottori hajosi. Kierroksella 15. Mansell ohitti Patresen ja siirtyi kilpailun johtoon. Renkaanvaihtojen jälkeen tilanne oli kolmen kärjen osalta sama, kunnes Patrese keskeytti. Mansell voitti kilpailun ennen Prostia ja kolmanneksi noussutta Mauricio Gugelminia.
Marko Asmer
Marko Asmer (s. 30. heinäkuuta 1984, Tallinna) on virolainen kilpa-autoilija.
Asmer kilpaili Britannian Formula 3 -sarjassa, missä hän ajoi vuodesta 2004 vuoteen 2007. Tätä ennen hän ajoi Formula Renault -sarjassa STRS-tallissa. Kaudella 2007 Asmerilla oli sopimus myös Japanin F3-sarjaan, mutta lopulta hän päätti keskittyä täysipainoisesti Britannian sarjaan. Vuonna 2003 Asmer testasi Williamsin Formula 1 -autoa, jolloin hänestä tuli ensimmäinen virolainen F1-auton ratissa. Vuonna 2008 Asmer sai pysyvän paikan BMW:n toisena testikuljettajana. Kaudella 2008 Asmer ajoi GP2-sarjan FMS International -tallissa kauden seitsemännestä GP:stä, Ranskan GP:stä eteenpäin. Pisteitä Asmer ei kaudella onnistunut keräämään yhtäkään ja parhaaksi sijoitukseksi kilpailussa jäi 11. sija.
Antigonae
Antigonae on Carl Orffin säveltämä viisinäytöksinen ooppera. Poiketen monista muista Orffin teoksista, säveltäjä ei kirjoittanut tähän teokseen librettoa itse, vaan sen kirjoitti Friedrich Hölderlin Sofokleen tragedian pohjalta. Teos sai ensiesityksensä Salzburgissa 9. elokuuta 1949.Kuninkaan palatsi Thebassa myyttisenä aikana
Kaksoset Eteokles ja Polyneikes (sekä he että siskokset Antigonae ja Ismene ovat Oidipuksen ja hänen äitinsä yhteisestä avioliitosta) asettuvat Theban piirityksessä toisiaan vastaan ja kuolevat. Kuningas Kreon julistaa Polyneikeen valtionviholliseksi, koska tämä taisteli hyökkääjien puolella Eteokleen puolustaessa Thebaa. Kreon kieltää myös valtiovihollisen hautaamisen. Antigonae rikkoo kuitenkin kuningas Kreonin määräystä ja hautaa veljensä perinteiseen tapaan. Siitä hyvästä hänet tuomitaan kuolemaan. Silloin Antigonaen kihlattu, Kreonin poika Hämön, pyytää isältään armoa. Myös selvänäkijä Tiresias varoittaa kuningasta onnettomuuksista, jos tämä ei peru langettamaansa tuomiota.
Pojan pyynnöillä ja Tiresiaan varoituksilla ei ole vaikutusta. Antigonae tekee itsemurhan, ja myös Hämön riistää hengen itseltään. Kreonin vaimo, Eurydice, ei kestä häpeää ja hänkin päättää elämänsä. Jäljelle jää vain murheellinen kuningas Kreon.
Roman Raskazov
Roman Vladimirovitš Raskazov (, s. 28. huhtikuuta 1979 Kovylkino, Mordva) on venäläinen entinen kävelijä.
Raskazov voitti 1998 Annecyn nuorten MM-kisoissa 10 000 metrin ratakävelyn mestaruuden ajalla 41.55,95. Kaksi vuotta myöhemmin hän sijoittui Sydneyn olympialaisissa 20 kilometrin kävelyssä kuudenneksi ajalla 1.20.57. Edmontonin MM-kisoissa 2001 hän voitti 20 kilometrillä MM-kultaa ajalla 1.20.31. Kaksi vuotta myöhemmin Pariisin MM-kisoissa hän voitti samalla matkalla MM-pronssia ajalla 1.18.07.
Agathe Uwilingiyimana
Agathe Uwilingiyimana (1953 Nyaruhengeri− 7. huhtikuuta 1994 Kigali) oli ruandalainen poliitikko, joka kuului maan tutseihin. Uwilingiyimana toimi maan ensimmäisenä naispääministerinä 17. heinäkuuta 1993−7. huhtikuuta 1994. Uwilingiyimana murhattiin Ruandan kansanmurhan ensimmäisenä päivänä.
Uwilingiyimana syntyi vuonna 1953 maanviljelijäperheeseen Nyaruhengerin kylässä noin 140 km kaakkoon Kigalista. Hän suoritti maisterintutkinnon kemiasta ja opetti tiedeaineita high schoolissa kymmenen vuoden ajan. Vuoden 1992 tammikuussa Uwilingiyimana liittyi MDR-oppositiopuolueeseen, joka vastusti presidentti Juvenal Habyarimanan MRND-puoluetta ja nimitettiin neljä kuukautta myöhemmin Habyarimanan nimittämään vallanjakohallitukseen opetusministeriksi. 17. heinäkuuta 1993 hänestä tuli maan ensimmäinen naispääministeri kokouksessa, johon osallistui presidentti ja viisi suurinta oppositiopuoluetta. Hallitus ryhtyi neuvottelemaan Ruandan isänmaallisen rintaman (RPF) kanssa maan sisällissodan lopettamisesta.
4. elokuuta 1993 presidentti Habyarimana, oppositiopuolueet ja RPF allekirjoittivat Arushan rauhansopimuksen, jonka mukaan presidentin tuli 30 vuorokauden sisällä nimittää uusi vallanjakomalliin pohjautuva hallitus, jossa RPF:n edustajat olivat mukana. Tämän vuoksi Habyarimana erotti Uwilingiyimanan pääministerin tehtävistä alle kuukauden toimikauden jälkeen ja nimitti hänen tilalleen MDR-puolueen Faustin Twagiramungun. Koska uutta hallitusta ei kuitenkaan poliittisten kiistojen vuoksi saatu nimitettyä, toimi Uwilingiyimana pääministerinä vielä useiden kuukausien ajan kuolemaansa asti huhtikuussa 1994.
6. huhtikuuta 1994 presidentti Habyarimanan lentokone oli laskeutumassa Kigalin lentokentälle hänen palatessaan Tansaniasta kokouksesta, johon oli osallistunut joukko naapurimaiden päämiehiä, kun tuntemattomasta paikasta ammuttu ranskalaisvalmisteinen MILAN-ohjus osui presidentin koneeseen. Seuranneessa räjähdyksessä kone tuhoutui täydellisesti ja kaikki matkustajat, joukossa myös Burundin uusi presidentti Cyprien Ntaryamira, kuolivat. Ruandan valtionradio syytti presidentin salamurhasta seuraavana aamuna RPF:ää ja UNAMIR-joukkoja. Habyarimanan salamurhaajia ei varmuudella tiedetä, mutta yleisesti on arveltu, että kyseessä olisi ollut joukko presidentin henkivartiokaartin äärihutuja.
Seuraavana yönä Uwilingiyimanan viidentoista ghanalaisen ja belgialaisen rauhanturvaajan vartioimaan taloon tunkeutui hallituksen santarmit, jotka riisuivat rauhanturvaajat aseita ja ampuivat pääministerin ja tämän aviomiehen. He vangitsivat myös belgialaiset sotilaat, kuljettivat heidät sotilastukikohtaansa, jossa murhasivat nämä viidakkoveitsillä. Uwilingiyimanan murhan takana on arveltu olleen presidentin henkivartiokaarti.
Josef Adolf
Josef Adolf (14. toukokuuta 1898 – 1951) oli tšekkoslovakialainen yhdistetyn hiihtäjä ja maastohiihtäjä, joka kilpaili 1920-luvulla. Hän sijoittui Chamonixin olympialaisissa 1924 yhdistetyssä kuudenneksi. Seuraavana vuonna hän voitti yhdistetyssä hopeaa ja sijoittui neljänneksi sekä 18 kilometrin että 50 kilometrin hiihdossa Johannisbadin hiihdon MM-kisoissa.
Delfyne
Delfyne oli kreikkalaisessa mytologiassa naispuolinen lohikäärme. Delfyne esiintyy lähteissä lohikäärmeenä, jonka Apollon surmasi paikalla, jossa hänen pyhäkkönsä sijaitsee. Hänen pyhäkkönsä papitar nimettiin lohikäärmeen mukaan Delfoin oraakkeliksi.
Useampi lähde nimeää kuitenkin Apollonin surmaaman lohikäärmeen olleen Python, jonka Gaia oli asettanut vartioimaan pyhäkköä. Vaikka Python kuvataankin miespuoliseksi, näillä kahdella nimellä viitataan kuitenkin samaan lohikäärmeeseen.
Andreas Erm
Andreas Erm (s. 12. maaliskuuta 1976, Berliini) on saksalainen kävelijä.
Erm käveli 1997 kävelyn maailmancupissa kolmanneksikymmenenneksi 20 kilometrin kävelyssä ajalla 1.21.05. Sydneyn olympialaisissa 2000 hän oli samalla matkalla viides ajalla 1.20.25. Vuonna 2003 hän voitti Saksan-mestaruuden 10 000 metrin ratakävelyssä sekä MM-pronssia Pariisin MM-kisoissa 50 kilometrin kävelyssä ajalla 3.37.46. Seuraavana vuonna hän voitti Saksan sisäratojen mestaruuden 5 000 metrin ratakävelyssä.
Pikes Peak
Pikes Peak on Kalliovuorilla Colorado Springsin kaupungin lähistöllä El Pason piirikunnassa Coloradon osavaltiossa sijaitseva 4 302 metrin korkuinen vuori. Vuori on nimetty amerikkalaisen sotilaan ja tutkimusmatkailijan Zebulon Piken mukaan.
Erityisesti Pikes Peak on tunnettu vuosittaisesta Pikes Peak International Hill Climb -moottoriurheilutapahtumastaan. Vuorella sijaitsee myös eräs seudun suosituimmista hiihtokeskuksista. Aikoinaan Pikes Peakin lähistöltä kaivettiin kultaa.
Vuori on hyväksytty Yhdysvaltain sisäministeriön National Historic Landmark -maamerkkien luetteloon.
Ensimmäiset ei-intiaanit jotka löysivät Pikes Peakin olivat Zebulon Piken johtaman sotilasretkikunnan jäseniä. Pike yritti epäonnistuneesti kiivetä vuorelle vuonna 1806. Sittemmin Pike kirjoitti, ettei kukaan voisi koskaan saavuttaa vuoren huippua.
14 vuotta Piken retkikunnan jälkeen, kesällä 1820, juuri Vermontin Middlesbury Collegesta valmistunut Edwin James liittyi kasvitietelijöiden retkikuntaan, jonka reitti kulki vuoren lähistöllä. James yhdessä kahden muun miehen kanssa erosi retkikunnasta ja kiipesi vuoren huipulle kahdessa päivässä. Samalla hän ensimmäisenä ihmisenä kuvasi "Aquilegia caerulean", Coloradon osavaltion tunnuskukan.
Vuonna 1858 lähistöltä löydettiin kultaa. Tämä aiheutti vuoren mukaan nimetyn kultaryntäyksen, vaikka todelliset kultaesiintymät olivat varsin kaukana itse vuoresta. Vasta vuonna 1893 löydettiin ikivanhasta tulivuoren kalderasta länsirinteeltä merkittävä kultaesiintymä, ja tästä seurasi, Alaskaa lukuun ottamatta, Yhdysvaltain viimeinen suuri kultaryntäys .
Siiseli
Siiseli eli lännensiiseli ("Spermophilus citellus") on oravien heimoon ("Sciuridae") kuuluva jyrsijä. Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut, että lajin suomenkieliseksi nimeksi vaihdettaisiin "euroopansuslikki".
Siiseliä tavataan Keski- ja Itä-Euroopassa, Ukrainassa ja Mustanmeren seudulla. Se on kuollut sukupuuttoon Kroatiasta ja Saksasta, mutta on palautusistutettu Puolaan. Laji viihtyy aroilla, vuoristoniityillä ja kesantomailla.
Siiseliurokset ovat hieman kookkaampia kuin naaraat. Täysikasvuinen siiseli painaa 200-350 grammaa ja sen hoikkarakenteisen ruumiin pituus on noin 20 cm. Siiselin häntä on 4-8 cm mittainen. Siiselin pää muistuttaa oravan päätä, mutta sen korvat ovat melko lyhyet.
Siiselin ravinto koostuu lähinnä kasvikunnan tuotteista, mutta eläinperäinenkin ravinto kelpaa.
Siiselinaaraan raskaus kestää 25 vuorokautta, minkä jälkeen se synnyttää 6-8 poikasta. Syntyminen tapahtuu keväällä ja poikaset itsenäistyvät parin kuukauden kuluttua.
Lajia pidetään vaarantuneena.
Vuoden 1101 ristiretki
Vuoden 1101 ristiretki tarkoittaa vuonna 1101 tapahtunutta ristiretkien sarjaa.
Vaikka ensimmäinen ristiretki oli menestys, oltiin samalla huolestuneita ristiretken vaikutusten turvaamisesta. Esimerkiksi paavi Urbanus II:n seuraaja Paschalis II edusti tätä mielipidettä. Ajatus valloitusten säilyttämisestä johti siihen, että ensimmäiseen ristiretkeen aikanaan sitoutuneita, mutta myöhemmin kieltäytyneitä ylimyksiä ja alettiin painostaa lähtemään uudelle ristiretkelle. Samalla katsottiin, että jotkut ristiretkeläiset olivat palanneet sodasta liian nopeasti, jolloin heitäkin vaadittiin palaamaan Lähi-itään.
Painostus johti siihen, että joukko huonosti organisoituja joukkoja lähti käymään sotaa Lähi-idässä. Seurauksia huonosti organisoitujen joukkojen lähettämisestä olivat useat lähes täydelliset tappiot, joita ristiretkeläiset kokivat taistellessaan Pyhällä maalla. Vuoden 1101 ristiretkeen osallistui myös hyvin organisoituja joukkoja, kuten kreivi Guillaume de Neversin johtama armeija, joka kuitenkin murskattiin väijytyksessä. Taistellessaan vuoden 1101 ristiretkeläisiä vastaan turkkilaiset käyttivät uusia taistelutyylejä, joita he tulivat hyödyntämään myös myöhempien ristiretkien aikana.
Goncourt-palkinto
Goncourt-palkinto () on ranskalainen kirjallisuuspalkinto, joka myönnetään vuoden parhaan ja omaperäisimmän proosateoksen kirjoittajalle.
Menestyvä kirjailija, kriitikko ja kustantaja Edmond de Goncourt testamenttasi koko omaisuutensa Académie Goncourt -säätiölle. Hänen veljensä ja työtoverinsa Jules Alfred Huot de Goncourtin (1830–1870) kunniaksi Académie on myöntänyt Goncourt-palkinnon joka joulukuussa vuodesta 1903. Palkinnon saajan valitsee lautakunta, joka kokoontuu "Drouant"-nimiseen ravintolaan tekemään ratkaisua. Vaikka palkinto on arvoltaan nimellinen, kymmenen euroa, se tuo mainetta ja lisää teosten myyntiä.
Palkinto voidaan myöntää kirjailijalle vain kerran, ja näin on tapahtunut yhtä poikkeusta lukuun ottamatta. Romain Gary sai sen 1956 teoksestaan "Les racines du ciel" ja uudestaan kirjailijanimellä Émile Ajar vuonna 1975 teoksesta "La vie devant soi".
Palkittuja ovat muiden muassa Marcel Proust, Jean Fayard, Simone de Beauvoir, Georges Duhamel, Alphonse de Châteaubriant, Antonine Maillet ja Marguerite Duras.
Joskus palkintoratkaisut ovat olleet ristiriitaisia, ja tunnetuin tapaus oli palkinnon myöntäminen Marcel Proustille vuonna 1919. Päätös herätti närkästystä, sillä julkisuudessa monet esittivät, että se olisi pitänyt myöntää Roland Dorgelèsille teoksesta "Les Croix de bois", joka käsittelee ensimmäistä maailmansotaa.
Vuonna 1932 Célinen jättäminen ilman palkintoa herätti myös ristiriitaisia ajatuksia, ja äänestys oli aikanaan Eugène Saccomanon 1992 ilmestyneen teoksen "Goncourt 32" taustalla. Julien Gracq kieltäytyi vuonna 1951 vastaanottamasta palkintoa.
Vuonna 1987 perustettiin Prix Goncourt des Lycéens Académie Goncourtin, Ranskan opetusministeriön ja FNAC:n yhteistyöelimeksi.
Singaporensalmi
Singaporensalmi on salmi ja merkittävä laivareitti Singaporen saaren etelärannikon ja Indonesialle kuuluvien Riausaarten välissä. Salmi yhdistää Malakansalmen Etelä-Kiinan mereen.
Emil Nolde
Emil Nolde (alkuaan Emil Hansen, 7. elokuuta 1867 – 13. huhtikuuta 1956) oli saksalainen taidemaalari.
Nolde opiskeli puukuvanveistoa Flensburgissa 1884–1888 ja toimi sen jälkeen muun muassa piirustuksenopettajana Saint-Gallin taideteollisessa koulussa Sveitsissä. Hänen ensimmäiset maalauksensa valmistuivat 1896 ja vuonna 1902 hän alkoi käyttää sukunimeä Nolde kotikaupunkinsa mukaan.
Nolde sai taiteeseensa vaikutteita Vincent van Goghilta, ja hän kuului vuosina 1906–1907 ekspressionistiseen Die Brücke -ryhmään. Jäsenyys ryhmässä jäi lyhytaikaiseksi, sillä Nolde työskenteli mieluiten itsenäisesti. Parhaiten hän viihtyi kotiseudullaan eteläisessä Jyllannissa.
Vuodesta 1908 lähtien Nolde alkoi käyttää töissään sekoittamattomia voimakkaita värejä, joita hän levitti paksuina kerroksina kankaalle. Näin hän loi omaperäisen tyylin, joka edustaa saksalaista ekspressionismia intensiivisimmillään. Hänen aiheinaan olivat muun muassa Jyllannin niemimaan laakeat rannikkomaisemat, kukka-asetelmat ja Raamatun tapahtumat.
Nolde oli kiinnostunut alkuperäiskansojen taiteesta ja teki vuosina 1913–1914 matkan Uuteen-Guineaan. Monissa hänen teoksissaan vallitsee primitiivisen mystinen tunnelma. Sitä tukee rehevien värien ja värivastakohtien käyttö. Yleensä Nolde maalasi suurpiirteisesti tyylitellen, mutta toisinaan hyvinkin pikkutarkasti.
Nolde liittyi Saksan kansallissosialistiseen työväenpuolueeseen jo varhain vuonna 1920. Hän koki taiteensa tuovan esiin saksalaisesta alitajunnasta kumpuavia germaanisia ja kansallisia arvoja. Samoin ajatteli Joseph Goebbels, joka tuki ekspressionisteja ja toivoi tyylisuunnan mahtuvan kansallissosialistisen taiteen piiriin. Kaikkea modernismia vihaavan Adolf Hitlerin pakottamana Goebbels joutui kuitenkin vaihtamaan kantaansa. Kansallissosialistisen puolueen tultua valtaan 1933 Nolden taide leimattiin rappiotaiteeksi, mikä oli hänelle suuri pettymys. Kansallissosialistit takavarikoivat noin tuhat Nolden työtä tuhoten useita ja vuonna 1941 hänet asetettiin peräti maalauskieltoon. Nolde kuitenkin rikkoi salaa kieltoa, maalaten satoja pieniä vesiväritöitä.
Vuoden 1945 jälkeen hänen maineensa palautettiin.
Caimin Douglas
Caimin Douglas (s. 11. toukokuuta 1977) on alankomaalainen pikajuoksija.
Douglas karsiutui Sydneyn olympialaisissa 2000 100 metrin juoksun alkuerissä ajalla 10,69. Seuraavana vuonna hän karsiutui Edmontonin MM-kisoissa 200 metrin juoksun toisissa alkuerissä ajalla 20,87. Pariisin MM-kisoissa 2003 hän oli mukana Alankomaiden joukkueessa, joka voitti 4 x 100 metrin viestijuoksussa MM-pronssia. Douglas voitti 2006 Alankomaiden mestaruuden 100 metrillä, mutta karsiutui Göteborgin EM-kisoissa 200 metrin toisissa alkuerissä.
William Pfaff
William Pfaff (1928 Council Bluffs, Iowa – 30. huhtikuuta 2015 Pariisi, Ranska) oli yhdysvaltalainen kirjailija, joka kirjoitti kahdeksan teosta Yhdysvaltojen ulkopolitiikasta ja nykyhistoriasta. Hän kirjoitti kolumneja The International Herald Tribune -lehteen yli neljännesvuosisadan. Pfaff oli taustaltaan saksalais-englantilais-irlantilainen ja asui Pariisissa.
Vastuuvapaus
Vastuuvapaus on Suomen yhteisölainsäädännössä määritelty päätös, jolla yhteisö luopuu mahdollisista korvausvaatimuksista hallituksen jäseniä tai muita yhtiön toimielimen jäseniä tai muita vastuullisia kohtaan. Vastuuvapaus myönnetään yleensä vuosikokouksen yhteydessä, ja ennen vastuuvapauden myöntämistä luetaan tilintarkastajien lausunto aiheesta.
Vastuuvapaus voidaan jättää myöntämättä, jos esimerkiksi joku hallituksen jäsen on toimillaan aiheuttanut suurta vahinkoa yhteisölle. Vastuuvapauden myöntämättä jättämisestä ei sinänsä seuraa vielä mitään sanktioita, mutta se antaa mahdollisuuden yhteisölle myöhemmin haastaa hallitus tai sen yksittäisiä jäseniä oikeuteen toimistaan.
Yksi yleisimmistä syistä vastuuvapauden myöntämättä jättämiselle yhdistyksissä on, että tilinpäätöstä ei ole saatu valmiiksi määräaikaan mennessä. Tällöin yleensä järjestetään myöhemmin uusi yhdistyksen kokous, jossa tilinpäätös hyväksytään ja vastuuvapaus myönnetään.
Yhteisöjä, joissa vastuuvapaus myönnetään, ovat mm. asunto-osakeyhtiöt, kunnat sekä rekisteröidyt yhdistykset.
Unna
Unna on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa, läntisessä Saksassa. Se sijaitsee Ruhrin alueen itälaidalla ja toimii Unnan piirikunnan hallintokaupunkina. Vuoden 2011 lopussa kaupungin asukasluku oli 59 149. Sen pinta-ala on 88,52 neliökilometriä.
Unna sijaitsee muinaisen Hellweg-suolakauppareitin varrella. Sille myönnettiin kaupunginoikeudet vuonna 1278. Kaupunki oli myös Hansaliiton jäsen. Vuonna 1597 kaupunkiin saapui rutto ja se menetti yli puolet asukkaistaan. Vuosina 1666–1947 Unna oli osa Preussia.
Unnalla on ystävyyskaupunkitoimintaa Alankomaiden Waalwijkin, Ranskan Palaiseaun, Saksan Saksin Döbelnin, Unkarin Ajkan ja Italian Pisan kanssa. Kaupungin nähtävyyksiin lukeutuu muun muassa evankelinen kaupunginkirkko, joka edustaa myöhäisgotiikkaa ja joka rakennettiin vuosina 1322–1467.
San Marinon Grand Prix 1989
San Marinon Grand Prix 1989 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 23. huhtikuuta 1989 Autodromo Enzo e Dino Ferrari -radalla. Kilpailun voitti hallitseva maailmanmestari Ayrton Senna.
Kilpailu keskeytettiin kolmen kierroksen jälkeen Gerhard Bergerin onnettomuuden takia. Uusintalähdön jälkeen ajettiin 55 kierrosta. Lopuksi näiden kahden osion ajat laskettiin yhteen.
Alain Prostin ja Ayrton Sennan välinen sota alkoi paheta, kun Senna ohitti Prostin vaikka heillä oli sopimus, etteivät he ohittaisi toisiaan ensimmäisen mutkan jälkeen. Sennan mukaan sopimus kuitenkin kattoi vain alkuperäisen lähdön.
Never Say Die (täsmennyssivu)
Never Say Die voi tarkoittaa:
Adamauan massiivi
Adamauan massiivi on pohjoisessa ja keskisessä Afrikassa, pääosin Kamerunin keskiosassa sijaitseva osaksi vulkaanisten kivilajien peittämä ylänköalue. Korkeimmillaan se kohoaa 2 650 metriä merenpinnan tason yläpuolelle. Alue on noin 150–350 kilometrin levyinen ja jakaa maan kahteen osaan. Se on myös useimpien Kamerunin jokien (mm. Benue) alkulähde. Bauksiitin louhinta alueella aloitettiin 1976–1977, lisäksi on löydetty tinaesiintymiä. Tiheämetsäisten laaksojen välisillä laidunalueella elää lukuisia pääasiassa fulbeheimoon kuuluvia perheitä seebulaumoineen. Alue on nimetty Modibbo Adaman, fulbeheimon emiraatin perustajan, mukaan.
Yhdysvaltain alueelliset puhelinyhtiöt
Yhdysvaltain alueelliset puhelinyhtiöt (, lyhenne "RBOC") syntyivät Yhdysvaltain oikeusministeriön vuonna 1982 antamasta päätöksestä pitkään kestäneessä American Telephone & Telegraphin monopolioikeudenkäynnissä.
8. tammikuuta 1982 AT&T sopi kanteen ja hyväksyi paikallispuheluliikennettä ohjaavien yritysten eriyttämisen emoyhtiöstä. 1. tammikuuta 1984 AT&T:n paikallisyhtiöt jaettiin seitsemään itsenäiseen alueelliseen puhelinyhtiöön ja AT&T jatkoi omana yhtiönään toimittaen kaukopuheluita ja internet-palveluita.
Tällöin syntyivät seuraavat yhtiöt:
Ennen vuotta 1984 AT&T:n osittaisessa omistuksessa oli kaksi pienempää ja muutoin itsenäistä puhelinyhtiötä, Cincinnati Bell ja Southern New England Telephone (SNET). Vuoden 1984 pilkkomisen jälkeen näistäkin yhtiöstä tuli täysin riippumattomia ja omistussuhde purettiin. Kaikille yhdeksälle alueelliselle puhelinyhtiölle annettiin oikeus käyttää tunnettua Bell-tavaramerkkiä. Näiden yhtiöiden lisäksi markkinoilla oli yksi verrattaen samankokoinen AT&T:stä riippumaton yritys, GTE ("General Telephone and Electronics").
Useimmat yritykset ovat sittemmin sulautuneet toisiinsa, jättäen jäljelle vain kolme alueellista puhelinyhtiötä. Vuoden 1984 eriyttämisen jälkeen osa AT&T:n Bell Labsista pilkottiin Bellcoreen, joka toimisi sittemmin paikallisyhtiöiden tutkimuskeskuksena ja yhteisten pelisääntöjen asettajana.
Vuonna 1995 Southwestern Bell Corporation muutti nimensä muotoon SBC Communications ja vuonna 1996 voimaan tulleen uuden televiestintälain puitteissa se osti Pacific Telesiksen vuonna 1997. Seuraavana vuonna SBC hankki itsenäisen Bell-järjestelmään kuulumattoman SNET:n ja vielä vuonna 1999 Ameritechin. Tällöin yhtiön hallussa oli jo kolme muuta alueellista puhelinyhtiötä.
Helmikuussa 2005 SBC ilmoitti suunnitelmistaan hankkia 16 miljardilla dollarilla entinen emoyhtiönsä AT&T. SBC otti nimekseen yhdistymisen varmistettuaan AT&T ja aloitti osakevaihdon uudella nimellään 1. joulukuuta 2005. 5. maaliskuuta 2006 AT&T ilmoitti ostavansa BellSouthin 67 miljardin dollarin osakevaihdolla. 29. joulukuuta 2006 FCC hyväksyi 86 miljardin dollarin arvoisen fuusion.
Vuonna 1997 Bell Atlantic osti NYNEX:n, joka fuusioitui edelleen vuonna 2000 GTE:n kanssa muodostaakseen uuden yhtiön, Verizonin. Qwestin kanssa jatkuneen tarjouskilvan jälkeen Verizon ilmoitti ostavansa kaukopuheluita toimittavan MCI:n vuonna 2005. Yhteensulautuminen sai päätöksensä 6. tammikuuta 2006.
16. tammikuuta 2007 Verizon ilmoitti eriyttävänsä Mainen, New Hampshiren ja Vermontin osavaltioiden toimintansa erilliseksi yhtiöksi, joka yhdistyisi edelleen FairPoint Communicationsin kanssa. Sopimuksen hyväksyntä on kuitenkin edelleen kesken.
Vuonna 2000 US West fuusioitiin Qwestiin, Denverissä päämajaa pitävään kaukopuheluita toimittavaan yritykseen.
Entisen Bell-järjestelmän riippumaton alueellinen puhelinyhtiö ei ollut osana alkuperäistä vuoden 1984 uudelleenjärjestelyä, koska AT&T omisti vain osan yhtiöstä, ja on edelleen itsenäinen toimija.
Bell Canada eriytettiin AT&T:stä jo vuonna 1956 ja yhtiö ei ollut osana AT&T:n pilkkomista.
Mark Boswell
Mark Boswell (s. 28. heinäkuuta 1977 Mendeville, Jamaika) on kanadalainen korkeushyppääjä.
Boswell kasvoi Jamaikalla ja kokeili lapsuudessaan kaikkia yleisurheilulajeja. Hän voitti alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden vuonna 1996. Ateenan MM-kisoissa 1997 hän karsiutui hypättyään 223 cm, mutta voitti kaksi vuotta myöhemmin Sevillan MM-kisoissa MM-hopeaa tuloksella 235 cm. Sydneyn olympialaisissa 2000 hän oli kuudes. Vuonna 2001 hän hyppäsi Lissabonin sisäratojen MM-kisoissa kahdenneksitoista ja Edmontonin ulkoratojen MM-kisoissa kuudenneksi. Seuraavana vuonna hän voitti Kansainyhteisön kisat ja sijoittui kauden lopussa GP-finaalissa viidenneksi ja yleisurheilun maailmancupissa toiseksi.
Boswell oli Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa 2003 viides. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Pariisin ulkoratojen MM-kisoissa MM-pronssia ja sijoittui seitsemänneksi. Seuraavana vuonna hän hyppäsi Ateenan olympialaisissa seitsemänneksi ja kolmanneksi. Helsingin MM-kisoissa 2005 hän oli neljäs. Boswell voitti Melbournen kansainyhteisön kisat 2006.
Seebu
Seebu eli ryhähärkä ("Bos taurus indicus") on Etelä-Aasiassa sekä Itä- ja Etelä-Afrikassa kotieläimenä kasvatettava monirotuinen nautaeläin. Seebuilla on lapojen kohdalla rasvakyttyrä. Pää on pitkä ja kapea, kuono on suippo. Väri sekä sarvien pituus ja muoto vaihtelevat. Intiassa seebut ovat yleensä vaaleita, Afrikassa tummia. Seebuja käytetään pääasiassa vetojuhtina eikä niinkään maidon- tai lihantuotantoon.
Hindujen "pyhä lehmä" on lajiltaan seebu.
Ruandan isänmaallinen rintama
Ruandan isänmaallinen rintama () on ruandalainen puolue ja entinen kapinallisryhmä. Sen nykyinen johtaja on Paul Kagame. RPF kukisti Ruandan kansanmurhaan päättyneessä sisällissodassa presidentti Juvénal Habyarimanan MRND-puolueen hallituksen ja nousi maan johtoon vuonna 1994.
FPR:n perustivat Ugandassa vuonna 1987 sinne pakolaisina paenneet tutsit.
Keisaritulikärki
Keisaritulikärki ("Campephilus imperialis") on tikkoihin kuuluva äärimmäisen uhanalainen, mahdollisesti jo sukupuuttoon kuollut lintu.
Pituudeltaan kuusikymmensenttinen keisaritulikärki on ollut suurin elossa oleva tikkalaji. Sen höyhenpeite on huomiota herättävän mustavalkokuvioinen, nokka vaalea ja päälaella punainen harja.
Keisaritulikärkiä tavattiin melko yleisenä 1950-luvulle asti Yhdysvaltojen ja Meksikon rajamailla vuoristometsissä yleensä kahden kilometrin yläpuolella. Ne liikkuivat parvissa vaeltaen metsän tuhohyönteisten parveilukausien mukaan.
Elinympäristön hävitys ja metsästys ovat ajaneet lajin rämetulikärjen tavoin sukupuuton partaalle. Laji on voinut jopa jo kuolla sukupuuttoon, vaikka havaintoja yksittäisistä linnuista on tehty pitkin 1990-lukua.
Alice Munro
Alice Ann Munro (s. 10. heinäkuuta 1931 Wingham, Ontario, Kanada) on kanadalainen novellisti. Hänen novellikokoelmiaan ovat muun muassa "Hyvän naisen rakkaus" (1998) ja "Karkulainen" (2004). Munrolle myönnettiin Nobelin kirjallisuuspalkinto vuonna 2013.
Munro on saanut teoksillaan lukuisia muitakin arvostettuja palkintoja, kuten kolme Kanadan kenraalikuvernöörin palkintoa (vuosina 1968, 1978, 1986) sekä kaksi Giller-palkintoa vuosina 1998 ja 2004. Hän on lisäksi vuoden 1986 Marian Engel -palkittu. Kanadan Royal Society myönsi hänelle vuonna 1993 Lorne Pierce Medalin, ja vuodesta 1992 hän on ollut Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemian ulkomaalaiskunniajäsen. Munro sai tuotannosta myönnettävän kansainvälisen Man Booker International -palkinnon vuonna 2009.
Alice Munron ensimmäinen novellikokoelma ilmestyi 1968 ja viimeisin vuonna 2012. Hänen tyttärensä Sheila on julkaissut lapsuudestaan muistelmateoksen "Lives of Mothers and Daughters: Growing Up With Alice Munro", jossa keskeisessä osassa on Alice Munro. Munro on julkaissut novelleistaan lukuisia kokoelmia, ja lisäksi niitä on ilmestynyt muun muassa lehdissä "The New Yorker", "The Atlantic Monthly", "Grand Street", "Mademoiselle" ja "The Paris Review". Suomeksi Munron tuotantoa on julkaistu Tammen Keltaisessa kirjastossa Kristiina Rikmanin suomennoksina.
Sarah Polleyn elokuva "Away from Her" (2006) pohjautuu Alice Munron novelliin ”The Bear Came over the Mountain”.
Munro on vetäytyvä ja esiintyy harvoin julkisuudessa. Hän on sanonut, että vuonna 2012 ilmestynyt teos "Kallis elämä" jää hänen viimeisekseen.
Bristol Beaufighter
Bristol Type 156 Beaufighter oli brittiläinen toisen maailmansodan aikainen raskas hävittäjälentokone. Se oli muunnos Bristol Aeroplane Companyn Bristol Beaufort -torpedopommittajasta. Yöhävittäjänä, hävittäjä-pommittajana ja torpedopommittajana käytetyn koneen aseistuksena olivat tykkien ja konekiväärien lisäksi torpedot, pommit ja raketit. Raskaan aseistuksensa vuoksi (neljä 20 mm Hispano-tykkiä rungossa sekä joissakin versioissa lisäksi tutkaoperaattorin/tähystäjän konekivääri) Beaufighter oli erinomainen yöhävittäjä- ja rynnäkkökone.
Beaufighteria käyttivät Britannian lisäksi Australia, Kanada, Dominikaaninen tasavalta, Israel, Uusi-Seelanti, Puola, Portugali, Etelä-Afrikka, Turkki ja Yhdysvallat.
Beaufighterin eri malleja valmistettiin Britanniassa 5 564 kappaletta ja Australiassa 365 kappaletta Mk 21 -mallia.
Beaufighterin tehokkaimmaksi aseeksi muodostuivat lopulta raketit. Niitä käytettäessä ammuttiin konetykeillä kohti maalia, kunnes laukaukset osuivat haluttuun kohtaan johon raketit piti saada: tällä hetkellä laukaistut raketit osuivat aina. Menetelmän kehitti uusiseelantilainen majuri E. W. Tacon, josta tulikin tämän erikoistehtävän mestari aivan kuten edeltäjästään, majuri Gibbsistä, oli tullut torpedoekspertti.
Eniten ilmavoittoja Beaufighterillä saavutti yöhävittäjä-ässä Bob Braham, 29 kpl. Myös yöhävittäjä-ässät John "Cat's Eyes" Cunningham ja Branse Burbridge saavuttivat voittoja Mosquiton ohella Beaufighterillä.
Torpedokoneena Beaufighter oli erittäin tehokas. Hitaaseen mutta luotettavaan Swordfish-kaksitasoon tottuneet lentäjät joutuivat kuitenkin opettelemaan vaativaa matalalentoa meren yllä, koska torpedoa ei voi pudottaa suuresta nopeudesta. Nopea syöksy taas nosti liikaa nopeutta.
Sepe
Sepe on Oulun seudulla toimiva maayksikön tukema lääkintä- ja pelastushelikopteripalvelu. Sepe on lyhenne sanoista "sammuttaa, etsii, pelastaa ja ensihoitaa". Lääkintäryhmä päivystää kaikkina vuorokaudenaikoina ja helikopteri on lähtövalmis viiden minuutin sisällä hälytysilmoituksesta. Pelastushelikopteritoiminnasta vastasi 31.12.2011 asti Sepen tuki ry, jonka jälkeen toiminnasta on vastannut sairaanhoitopiirien omistama FinnHEMS Oy. Sepen ensihoitotoiminnasta vastaa Oulun yliopistollisen sairaalan ensihoidon vastuuyksikkö.
Sepe-pelastushelikopteritoimintaa Oulussa ja Oulun seudulla järjestettiin kokeiluna vuosina 1993 ja 1994. Ympärivuorokautinen toiminta aloitettiin vuonna 1995, ja juhannuksena 1999 toimintaan liitettiin myös maayksikkö. Vuodesta 2006 lääkintätoiminta siirtyi OYS:n ensihoidon vastuuyksikölle.
Sepen helikopteritoiminnan alueen keskipiste on OYS:n helikopterikenttä. Toiminta-alue ulottuu pohjois-eteläsuunnassa Pellosta Viitasaarelle ja itä-länsisuunnassa valtakunnan itärajalta Ruotsin itärannikolle. 30 minuutissa helikopteri saavuttaa Tornion, Ranuan, Pudasjärven, Puolangan, Nivalan, Ylivieskan ja Kalajoen kuntakeskusten muodostaman ympyrän sisäpuolelle jäävät kohteet.
Lääkintähelikopteri on kaksimoottorinen Airbus helicoptersin valmistama EC 145 P2 -tyyppinen helikopteri. Ensihoitovarustuksessa helikopterin matkanopeus on noin 270 km/h, toiminta-aika 2 h 30 min ja toimintamatka on noin 680 kilometriä. Helikopterin miehistöön kuuluvat lentäjä, lentoavustaja ja lääkäri. Lentoavustaja toimii myös ensihoitajana. Nykyinen helikopteri on otettu käyttöön 2015.
Lääkäriyksikkö O 690 on pääasiassa Oulun kaupungin alueella toimiva helikopteripalvelua tukeva maayksikkö, joka suorittaa pääasiassa niitä tehtäviä, joissa helikopterin käyttö on vaikeaa tai mahdotonta muun muassa lentoesteiden vuoksi. Yksikkö on varustettu potilaiden tehostettuun hoitoon tarvittavalla välineistöllä. Ajoneuvo on Volvon XC90 D5 AWD Kinetic.
Tankkausyksikkö on vapaaehtoisen koulutetun päivystyshenkilökunnan operoima yksikkö, joka huolehtii Sepe-helikopterin tankkaustoiminnasta sekä toimii johto- ja viestikeskuksena, tukikohtana ja taukotilana. Yksikön varustukseen kuuluvat tuhat litraa lentokerosiiniä, aggregaatti, raivaus- ja huoltovarustus, valaistuslaitteisto, viestintä- ja liikenteenohjausvälineet sekä sammutussäkki. Ajoneuvo on Mercedes-Benzin valmistama.
Monacon Grand Prix 1989
Monacon Grand Prix 1989 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 7. toukokuuta 1989 Monacon katuradalla. Kilpailun voitti paalupaikalta lähtenyt Ayrton Senna.
Theo Morell
Theodor ”Theo” Gilbert Morell (22. heinäkuuta 1886, Traysa, Hessen, Saksan keisarikunta – 26. toukokuuta 1948, Tegernsee, Baijeri, Saksa) oli Adolf Hitlerin henkilökohtainen lääkäri.
Morell opiskeli lääketiedettä Gießenissä, Heidelbergissä ja Pariisissa. Aluksi hän toimi apulaislääkärinä muun muassa Münchenissä ja pian lääkärinä linjalaivoilla. Vuonna 1915 hän toimi kirurgina sotasairaaloissa ja rintamilla, vaikka ei ollut kirurgiksi pätevöitynyt. Samoin sodan jälkeen hän oli Berliinissä elektroterapian ja urologian erikoislääkärinä ilman erikoiskoulutusta.
1930-luvun puoliväliin tultaessa Morell oli saanut mainetta julkisuuden henkilöiden lääkärinä, joita hän hoiti yksityisvastaanotollaan. Hän oli myös liittynyt kansallissosialistiseen puolueeseen 1933 vallanvaihdokseen jälkeen. Hitlerille Morellia suositteli Hitlerin ystävä valokuvaaja Heinrich Hoffman 1936. Morell saavutti Hitlerin luottamuksen nopeasti ja Hitler piti häntä henkilääkärinään loppuun asti. Morell oli yksi Führerbunkerin asukkaista natsi-Saksan viimeisinä päivänä.
Theo Morellin lääkärintaidot ovat usein kyseenalaistettu ja hänen määräämänsä lääkityksen katsotaan olleen osasyy Hitlerin terveyden luhistumiseen toisen maailmansodan aikana.
Flavor Flav
Flavor Flav, oikealta nimeltään William Jonathan Drayton Jr., (s. 16. maaliskuuta 1959 Long Island, New York) on yhdysvaltalainen rap- ja tv-tähti. Flavor Flav on tullut tunnetuksi hip hop-yhtye Public Enemyn jäsenenä. Vuonna 2004 Flavor Flavilla oli televisiosarja nimeltään "The Surreal Life". Vuonna 2005 Flavor Flav teki TV-sarjan "Strange Love" ja vuonna 2006 sarjan "Vaimomatskua".
Ein Sommernachtstraum
Ein Sommernachtstraum (suom. "Kesäyön unelma") on Carl Orffin säveltämä näyttämöteos.
Orff alkoi sävelsi "Ein Sommernachtstraumin" vuonna 1939, mutta teos sai ensiesityksensä vasta 1952. Sen lopullinen versio kuitenkin valmistui vasta vuonna 1962. Teoksen sävellystyö oli kuitenkin alkanut jo vuonna 1917. "Ein Sommernachtstraum" on yksi Orffin "unohdetuista oopperoista".
Metonin jakso (albumi)
Metonin jakso on oululaisen metalliyhtye Murenan debyyttilevy. Se julkaistiin 22. elokuuta 2007.
Levyn piti alkuperäisten suunnitelmien mukaan ilmestyä jo vuoden 2007 huhtikuussa, mutta nauhoitusten venyminen ja kappaleiden viilailu aiheitti aikatauluun viivästyminen, jonka johdosta yhtye yhdessä levy-yhtiön kanssa päätti siirtää julkaisun keväästä syksyyn. Levy sijoittui julkaisuviikollaan Suomen listoilla sijalle 37.
Albumin nimi "Metonin jakso", johtuu muun muassa juutalaisessa kalenterissa käytetystä 19 vuoden pituisesta ajanjaksosta, jota myös kutsutaan nimellä "Metonin jakso". Ajatus lähti liikkeelle kun albumille mietittiin nimeä ja yhtyeen keskusteluissa tuli esiin termi "13. kuukausi". Tätä nimeä yhtye ei kuitenkaan halunnut käyttää albuminsa nimenä, koska Mokoma-yhtyeellä oli samaan suuntaan oleva, Viides vuodenaika niminen EP. Murena kuitenkin lähti hakemaan tietoa 13. kuukaudesta ja esiin nousi albumin nykyinen nimi.
Meksikon Grand Prix 1989
Meksikon Grand Prix oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 28. toukokuuta 1989 Autódromo Hermanos Rodríguez -radalla. Kilpailun voitti jo kolmatta kertaa perättäin paalupaikalta voittoon ajanut Ayrton Senna.