Olivia de Havilland
Olivia Mary de Havilland (s. 1. heinäkuuta 1916) on brittiläis-yhdysvaltalainen kahdesti Oscar-palkittu näyttelijä. Hänen sisarensa oli näyttelijä Joan Fontaine, joka voitti myös Oscarin.
De Havilland syntyi Tokiossa, Japanissa vanhimpana tyttärenä brittiläisille vanhemmille. Perheen asianajaja-isällä oli vastaanotto Japanissa ja äiti oli näyttelijä, taiteilijanimeltään Lilian Fontaine. He olivat avioituneet vuonna 1914.
De Havillandin nuorempi sisko oli häntä noin vuotta nuorempi Joan Fontaine, josta tuli myös kuuluisa näyttelijä. Siskokset olivat katkerissa riidoissa, eivätkä puhuneet toisilleen vuosikymmeniin. Fontainen sanojen mukaan lopullinen välirikko tuli heidän äitinsä muistotilaisuudessa.
Vanhempien erottua tyttäret muuttivat äitinsä kanssa Tokiosta Saratogaan Kaliforniaan Olivian ollessa kaksivuotias.
De Havilland aloitti elokuvanäyttelijän uransa vuonna 1935, jolloin hän näytteli Hermian roolin Shakespearen näytelmään perustuvassa elokuvassa "Kesäyön unelma" (A Midsummer Night's Dream). Hän näytteli Errol Flynnin kanssa neljässä menestyselokuvassa: "Kapteeni Blood" (Captain Blood, 1936), "Ne 600 urhoollista" (The Charge of the Light Brigade, 1936), "Robin Hoodin seikkailut" (The Adventures of Robin Hood, 1938) ja "He kuolivat saappaat jalassa" (They died with the boots on, 1941). He tekivät yhdessä vielä neljä muuta elokuvaa.
De Havilland näytteli Melanie Hamiltonia elokuvassa "Tuulen viemää" (Gone with the Wind, 1939). Roolista tuli hänelle parhaan naissivuosan Oscar-ehdokkuus. Olivian lisäksi elokuvan pääosissa olivat Clark Gable, Vivien Leigh ja Leslie Howard.
Vuonna 1941 Olivia de Havillandista tuli Yhdysvaltain kansalainen. De Havilland ja Fontaine olivat kumpikin parhaan naisnäyttelijän Oscar-ehdokkaana vuonna 1942. De Havilland oli ehdolla elokuvasta "Yö on liian lyhyt" (Hold Back the Dawn, 1941). Oscar meni kuitenkin Joan Fontainelle elokuvasta "Vaarallisia valheita" (Suspicion, 1941). Oscar-kilpailu toi tiettävästi paljon pahaa verta sisarten välille ja katkeruus sisarten välillä on pysynyt näihin päiviin saakka. De Havilland kuitenkin voitti parhaan naisnäyttelijän Oscarin kahdesti 40-luvun aikana elokuvista "Kuolematon rakkaus" (To Each His Own, 1946) ja "Perijätär" (The Heiress, 1949). 1940-luvun jälkeen de Havilland on tehnyt elokuvia harvakseltaan, hän kuitenkin näytteli aina 1980-luvulle asti. Eräs viimeisiä rooleja oli rikkaan, uhkapeliä rakastavan Emily Livingstonin osa elokuvassa "Airport 77" (suom. "Kaappaus Bermudan kolmiossa"), jossa hän loistaa erityisesti pääosaa esittäneen Jack Lemmonin rinnalla.
De Havilland seurusteli John Hustonin, James Stewartin ja Errol Flynnin kanssa 1940-luvulla. Hän oli naimisissa kirjailija Marcus Goodrichin kanssa vuosina 1946–1953, ja heille syntyi poika Benjamin, joka kuoli Hodgkinin lymfoomaan vuonna 1991.
Hän oli naimisissa Pierre Galanten kanssa vuosina 1955–1979, ja heille syntyi tytär Giselle vuonna 1956. Avioeron jälkeen he kuitenkin pysyivät hyvinä ystävinä aina Galanten kuolemaan asti.
Olivian hyviä ystäviä ovat olleet hänen kanssaan samaan aikaan Warner Brothersilla olleet Bette Davis sekä Gloria Stuart, joka näytteli muun muassa vanhan Rosen roolin elokuvassa "Titanic" (1997).