hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Instruktiivi
Instruktiivi eli keinonto on sijamuoto (ns. tapasija), joka ilmaisee keinoa tai välinettä tai tapaa, jolla toiminta suoritetaan. Suomen kielessä instruktiivin sijapääte on "-n" sekä yksikössä että monikossa. Yksikkömuodot ovat harvinaisia, mutta esimerkiksi sanan "jalka" instruktiivimuodot ovat "jalan : "jaloin. Välineen merkityksessä käytetään usein instruktiivin tilalla adessiivia. Koska instruktiivimuodot muistuttavat tapaa ilmaisevia adverbeja, eli miten tekeminen suoritetaan ("Kaivoin hiekkaa paljain käsin (instr.)/Kaivoin hiekkaa hienosti käsilläni" (adv.), voitaisiin instruktiivi periaatteessa lukea adverbisijaksi.
Instruktiivimuotoja käytetään lähinnä vakiintuneissa sanonnoissa, mutta niitä on varsin paljon. Muutamat instruktiivifraasit ovat asyndeettisia eli sidesanattomia ("suin päin"). Monet sanonnat liittyvät ruumiinosiin:
Myös seuraavat ilmaisevat inhimillistä toimintaa:
Paikkaa ilmaisevia instruktiiveja:
Määrää ilmaisevia sanontoja:
Aikaa ilmaisevia sanontoja:
Muita:
Monet sanat, joita pidämme lähinnä partikkeleina, ovat itse asiassa instruktiivimuotoja:
Verbien toisen infinitiivin instruktiivi ilmaisee tekemisen tapaa tai samanaikaista tekemistä:
Verbien kolmannen infinitiivin instruktiivi esiintyy harvinaisena vanhahtavassa kielessä pitää-verbin yhteydessä ilmaisemassa jotakin, mitä täytyy tapahtua:
Adeniini
Adeniini (A) on guaniinin (G) ohella toinen DNA:n puriiniemäksistä. Se muodostaa kahden vetysidoksen avulla emäsparin DNA:ssa tymiinin (T) ja RNA:ssa urasiilin (U) kanssa.
Kun adeniini liittyy riboosisokeriin, syntynyttä nukleosidia kutsutaan adenosiiniksi ja deoksiadenosiiniksi kun se liittyy deoksiriboosiin. Adenosiini myös muodostaa adenosiinitrifosfaattia (ATP), kun siihen liittyy kolme fosfaattiryhmää. ATP:tä käytetään solun metaboliassa kemiallisen energian siirtoon: ATP:n pilkkoutuminen adenosiinidifosfaatiksi (ADP) ja ADP:n pilkkoutuminen adenosiinimonofosfaatiksi (AMP) vapauttaa energiaa muiden kemiallisten reaktioiden käyttöön.
Adeniini on rakenneosana solun aineenvaihdunnan kannalta tärkeissä koentsyymeissä kuten NAD ja FAD.
Adeniinin CAS-numero on 73-24-5.
Tymiini
Tymiini (T) on sytosiinin (C) ohella toinen kahdesta DNA:n pyrimidiiniemäksestä. Se muodostaa kahden vetysidoksen avulla emäsparin DNA:ssa adeniinin (A) kanssa.
Tymiiniä ei ole RNA:ssa vaan se korvautuu translaatiossa urasiililla (U).
Guaniini
Guaniini (G) on adeniinin (A) ohella toinen kahdesta DNA:n ja RNA:n puriiniemäksestä. Se muodostaa kolmen vetysidoksen avulla emäsparin DNA:ssa sytosiinin (C) kanssa.
Guaniinin CAS-numero on 73-40-5.
Sytosiini
Sytosiini (C) on toinen DNA:n ja RNA:n pyrimidiiniemäksistä. Se muodostaa kolmen vetysidoksen avulla emäsparin DNA:ssa guaniinin (G) kanssa. DNA:n toinen pyrimidiiniemäs on tymiini (T), jota vastaa RNA:ssa urasiili (U). Sytosiini voi sekä DNA:ssa että RNA:ssa mutatoitua urasiiliksi spontaanin deaminaation seurauksena.
Sytosiini muodostaa nukleosidin riboosisokerin kanssa, jota kutsutaan sytidiiniksi.
Mikroskooppi
Mikroskooppi (kreikasta: "mikrós" = pieni ja "skopeîn" = nähdä) on optinen laite, jonka avulla ihmissilmin näkymätön (eli "mikroskooppisen" pieni) hiukkanen – esimerkiksi solu tai bakteeri – voidaan nähdä suurennettuna. Mikrobiologian kehitys on ollut riippuvainen mikroskooppien teknisestä kehityksestä, erityisesti erotuskyvyn eli resoluution lisäyksestä.
Erotuskyvyksi nimitetään pienintä etäisyyttä, joka kahdella pisteellä voi olla, jotta ne havaittaisiin erillisinä. Ihmissilmän erotuskyky rajoittuu kohteisiin, joiden läpimitta on yli 0,01 mm eli 10 µm. Tätä pienempien kohteiden tarkasteluun on käytettävä mikroskooppia. Yksinkertaisin optinen mikroskooppi on vain telineeseen kiinnitetty suurennuslasi eli kupera linssi, jonka polttopisteessä on peili, jonka päälle tutkittava näyte kiinnitetään.
Varsinaisissa mikroskoopeissa on vähintään kaksi linssiä. Objektiivissa – joka on lähinnä tutkittavaa näytettä – oleva linssi muodostaa varsinaisen kuvan tarkasteltavasta kohteesta. Okulaarissa – jota vasten silmä asetetaan – olevalla linssillä tarkennetaan objektiivin heijastama kuva. Näyte kiinnitetään objektiivin polttopisteeseen, ja silmä painetaan okulaaria vasten. Liikuttamalla linssiä ja okulaaria lähemmäs toisiaan mikroskooppi tarkennetaan haluttuun kohteeseen. Moderneissa mikroskoopeissa on vielä enemmän linssejä, joilla kompensoidaan aberraatiota. Peilin sijasta näytteen valaisuun käytetään lamppua.
Tärkein valomikroskoopin erotuskykyä rajoittava tekijä on käytettävän valon aallonpituus. Optinen mikroskooppi suurentaa enintään 2000-kertaiseksi.
Mikroskooppien käyttö tieteessä kasvoi 1600-luvun loppupuolella, kun Robert Hooke julkaisi ohjeet leikkeiden valmistamisesta. Kun biologisesta kohteesta leikataan läpikuultavan ohut leike, sen tarkastelu mikroskoopilla kertoo paljon sen rakenteesta.
Kiinteitä aineita kuten kiviä tutkitaan mikroskoopissa ohuthieinä: kivi sahataan ja hiotaan niin ohueksi että tietyt mineraalit muuttuvat läpikuultaviksi.
Stereomikroskoopissa kummallekin silmälle on oma okulaarinsa, mikä yhdessä silmien syvyysnäön kanssa mahdollistaa kohteen tarkastelun kolmiulotteisena.
Elektronimikroskooppi käyttää näkyvän valon sijasta elektronisuihkua ja sillä "nähdään" jo molekyylitason yksityiskohtia tutkittavasta kohteesta.
Josefa Iloilo
Ratu Josefa Iloilo Uluivuda (29. joulukuuta 1920 – 6. helmikuuta 2011) oli fidžiläinen poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä kahteen kertaan: 13. heinäkuuta 2000–5. joulukuuta 2006 ja 4. tammikuuta 2007–30. heinäkuuta 2009.
Iloilo syntyi Viti Levulla. Ennen poliittisella urallaan menestymistä hän työskenteli opettajana. Hänestä tuli alun perin varapresidentti 18. tammikuuta 1999; Kamisese Maran viraltapanon jälkeen hän nousi presidentiksi 13. heinäkuuta 2000.
Korkeasta iästään huolimatta Iloilo aloitti uuden kauden maaliskuussa 2006. Saman vuoden joulukuussa Fidži ajautui pahemman luokan poliittiseen kaaokseen, ja amiraali Frank Bainimarama kaappasi Iloilon vallan. Hän kuitenkin antoi Iloilolle tämän valtionpäämiehen arvon takaisin 4. tammikuuta 2007 ja on itse toiminut siitä lähtien maan pääministerinä.
Iloilo vietti 85-vuotispäiväänsä Lautokalla joulukuussa 2005. Hän sairasti Parkinsonin tautia. Iloilo jäi eläkkeelle elokuussa 2009. Hän kuoli helmikuussa 2011.
Suomumatelijat
Suomumatelijat (Squamata) on matelijoihin kuuluva lahko. Se on suurin matelijoiden lahko, sisältäen liskot, käärmeet ja matoliskot. Suomumatelijat erottaa muista matelijoista niiden suomumaisen ihon perustella. Ne pystyvät myös liikuttamaan yläleuan äärimmäisen ylös, minkä näkee erityisen hyvin käärmeillä niiden syödessä suurta saalista. Suomumatelijoiden koiraat ovat ainoita selkärankaisia, joilla on hemipenis. Suomumatelijat on myös ainut matelijoiden lahko, johon kuuluu sekä ovovivipaarisia, vivipaarisia ja tyypillisiä ovipaarisia lajeja, eli toiset lajit munivat ja toiset synnyttävät eläviä poikasia.
Perinteisesti lahko on jettu kolmeen alalahkoon:.
Näistä liskot muodostavat parafyleettisen ryhmän. Uudemmissa luokitteluissa nimeä Sauria käytetään linnuista ja matelijoista yleisesti, ja Squamata on jaoteltu eri tavalla:
Frank Pappa Show
Frank Pappa Show on Kolmoskanavalla ja myöhemmin MTV3-kanavalla vuosina 1991–1994 lähetetty talk show- ja uutisparodiaohjelma. Heimo ”Holle” Holopaisen luoma uutisankkurihahmo Frank Pappa esiintyi aluksi Broadcasters Oy:n tuottamassa, nuorisolle suunnatussa musiikki- ja ajankohtaisohjelmassa "NoTV", jota esitettiin Kolmoskanavalla 1990–1991. Ohjelma lakkautettiin keväällä 1991, mutta jo syksyllä Frank Pappa palasi ruutuun oman spin-off-nimikkoshow’nsa isäntänä. Myös sen tuotti Broadcasters. Ohjelmaa käsikirjoittivat Heimo Holopaisen lisäksi muun muassa Roope Lehtinen ja Saku Tuominen.
Ohjelmasta muistetaan muun muassa kehonrakentajasäämies Toni, Kalevankadun laulava talonmies Sepi Kumpulainen sekä Frank Papan lentävät lauseet ”Kosketelkaa toisianne!”, ”Armotonta menoa!” ja ”Bailatkaa ankarasti!”. Frank Papan ohella show’n vakiohahmoja olivat muun muassa insinööri ja isä Raimo H. Jussila (Yrjö Fonselius), topakka mediavaikuttaja Laura Kent (Nina Jääskeläinen) ja Frank Papan seksikäs assistentti Dada (Sara Hirvelä). Ohjelman lopuksi Frank Pappa istuutui pallotuoliinsa ja kääntyi lavasteiden taakse. Samalla studioääni ilmoitti että ”Frank Pappa on poistunut studiolta”. Ohjelman studioyleisönä olivat Jokereiden jääkiekkojoukkueen fanit.
Kevätkaudella 1993 ohjelmaa esitettiin MTV3:n perjantai-illan myöhäisohjelmistossa nimellä "Frank Pappa Late Show". Keväällä 1994 Frank Pappa Show siirtyi MTV3:n lauantai-illan prime time -ohjelmistoon, jossa sarja pyöri toukokuulle saakka. Sen jälkeen Frank Pappa ilmoitti julkisesti siirtyvänsä pitkälle tauolle, joka jatkuu edelleen. Heimo Holopainen sen sijaan siirtyi tuota pikaa muun muassa Yle TV1 -kanavan "Iltalypsy"- ja "Hohtohetki"-ajankohtaisviihdeohjelmien käsikirjoittajaksi ja sittemmin Yle TV2 -kanavan "Kodin kääntöpiiri" -ohjelman juontajaksi.
Frank Pappa Show edusti Kolmoskanavaa Montreux’n Kultainen ruusu -kilpailussa keväällä 1992. Edellisenä syksynä Frank Papalta ilmestyi single ”Bailataan ankarasti” ja keväällä 1994 presidentinvaalien kynnyksellä toinen single ”Mara-Walk”.
1970-luvun puolivälin Hullujussi-yhtyeen, jossa Heimo Holopainen toimi basistina, keulahahmo oli Eeki Mantereen esittämä Viktor Kalborek. Viktor Kalborekin hahmon nimi oli aluksi Frank Krappa.
Hapetusluku
Hapetusluku eli hapetusaste on luku, joka kuvaa jossakin määrin atomin luovuttamaa tai vastaanottamaa elektronijakaumaa. Hapetusluku on kuvitteellinen varaus, jonka atomi saa, jos kunkin sidoksen elektronit annetaan sille atomille, joka vetää niitä enemmän puoleensa. Jos sidoksen atomit ovat samaa alkuainetta, elektronit jaetaan tasan.
Hapetusluku on kemialliseen kirjanpitoon käytettävä käsite, eikä sitä voida mitata suoraan samalla tavalla kuin esimerkiksi massaa tai lämpökapasiteettia. Hapetuslukujen avulla voidaan tarkastella elektronien siirtymistä kemiallisissa reaktiossa. Hapetuslukua käytetään myös yhdisteiden nimeämiseen ja kemiallisten kaavojen kirjoittamiseen. Hapetusluku ilmoitetaan roomalaisin numeroin.
Hapetusluku voi vaikuttaa huomattavasti alkuaineen ominaisuuksiin. Esimerkiksi kromi on hapetusluvulla +III ihmiselle välttämätön hivenaine, mutta hapetusluvulla +VI se on myrkyllinen.
Vesimolekyylissä (HO) yhteiset sidoselektronit ovat lähempänä happiatomia, koska se on vetyä elektronegatiivisempi. Hapetuslukuja laskettaessa hapella on siis kahdeksan ulkoelektronia. Hapen kuvitteellinen varaus eli hapetusluku on siten −II, sillä neutraalilla hapella on kuusi ulkoelektronia. Molempien ilman elektroneita jäävien vetyatomien hapetusluku on sama kuin protonin varaus eli +I.
Hapetuslukujen laskemisessa ongelmallisia ovat useimmiten siirtymämetallit, jotka voivat esiintyä hyvin monella eri hapetusluvulla yhdisteestä riippuen, mutta niiden hapetusluvut voidaan useimmiten selvittää yhdisteen muiden atomien hapetuslukujen perusteella. Hapetuslukuja ei tarvitse aina laskea suoraan määritelmän pohjalta, vaan voidaan käyttää seuraavia sääntöjä:
Kaliumkarbonaatissa (KCO) on kaksi K-ionia ja yksi CO-ioni. Kaliumin hapetusluku karbonaatissa on siten +I. Hapen hapetusluku on −II. Jotta karbonaatti-ionin varaukseksi saadaan −2, hiilen hapetusluvun on oltava +IV, sillä −2 · 3 + 4 = −2.
Magnetiitissa (FeO) raudan keskimääräinen hapetusluku on +8/3, sillä 8/3 · 3 − 2 · 4 = 0. Tämä hapetusluku ei ole kokonaisluku, sillä magnetiitissa on kaavayksikköä kohden yksi Fe-ioni ja kaksi Fe-ionia.
Koska sinkin hapetusluku on aina +II, voidaan päätellä, että sinkkikloridin kaava on ZnCl. Jos alkuaineella voi olla useita hapetuslukuja, hapetusluku merkitään yhdisteen nimessä roomalaisin numeroin, esimerkiksi rauta(II)kloridi (FeCl) ja rauta(III)kloridi (FeCl).
Hapetuslukujen avulla voidaan tarkastella hapetus-pelkistysreaktioita. Esimerkiksi metaani palaa seuraavasti: CH + 2O → CO + 2HO. Reaktiossa vedyn hapetusluku ei muutu. Neljä happiatomia saavat muodollisesti yhteensä 8 elektronia, sillä alussa niiden hapetusluku on nolla ja lopussa −II. Reaktio on elektronien suhteen tasapainossa, koska hiili menettää 8 elektronia (hapetusluku alussa −IV ja lopussa +IV). Reaktiossa hiilen hapetusluku suurenee eli hiili hapettuu. Hapen hapetusluku pienenee eli happi pelkistyy.
Guantánamo
Guantánamo on kaupunki Kaakkois-Kuubassa. Se on Guantánamon provinssin pääkaupunki. Kaupungin pinta-ala on 257,39 km² ja siellä oli vuonna 2014 noin 230 000 asukasta. Sen pääelinkeinot ovat sokeriruo’on ja puuvillan kasvatus.
"Guantanamera" () on ehkä tunnetuin kuubalainen laulu.
15 kilometriä kaupungista sijaitsee Yhdysvaltain Guantanamo Bayn laivastotukikohta. Tukikohtaan perustettiin 2002 vankileiri, jossa Yhdysvallat säilyttää al-Qaida- ja Taliban-yhteyksistä epäilemiään henkilöitä.
Viikunanlehti (vappulehti)
Viikunanlehti on 1928 perustetun Lahden Akateemiset Urheilijat ry:n vuodesta 1948 alkaen julkaisema vappulehti. Se postitetaan jäsenille, mutta sen voi ostaa vapaasti myös joistain lehtikioskeista. Yhdistyksen jäseneksi voi päästä ylioppilastutkinnon suorittanut mies tai mies, jolla on vastaavat tiedot.
Mace Windu
Mace Windu on elokuvaohjaaja George Lucasin luoma fiktiivinen hahmo "Tähtien sota" -elokuvista, joka on myös esiintynyt "Tähtien sota" -aiheisissa kirjoissa, sarjakuvissa ja videopeleissä. Mace Windua esittää yhdysvaltalainen näyttelijä Samuel L. Jackson.
Mace Windu on kotoisin Haruun Kal -planeetalta. Hänen vanhempansa kuolivat, kun Windu oli vasta kuusi kuukautta vanha. Jedit huomasivat, että hän oli vahva Voimassa ja kasvattivat ja kouluttivat hänet. Hänen jedimestarinsa oli Yoda. Mace Windusta tuli nuorena jedineuvoston johtava jäsen ja yksi voimakkaimmista jedeistä. Hän koulutti esimerkiksi Echuu Shen-Jonin ja Depa Billaban.
Windu vastusti sitä, että Anakin Skywalkerista tulisi jediritari. Qui-Gon Jinnin kuoltua hän kuitenkin suostui ja antoi Obi-Wan Kenobille luvan kouluttaa hänet.
Geonosiksen taistelun aikana Windu johti sataa jediritaria pelastaakseen Obi-Wan Kenobin, Anakin Skywalkerin ja Padmé Amidalan. Samalla hän tappoi palkkionmetsästäjä Jango Fettin. Jangon poika Boba näki isänsä kuoleman ja alkoi vihata jedejä. Mace komensi kloonisotilaita separatistien taisteludroideja vastaan taistelun loppupuolella. Kloonisotien aikana Windusta tuli yksi klooniarmeijan arvostetuimmista komentajista.
Kloonisotien loppuvaiheessa Mace Windu yritti pidättää kolmen muun jedimestarin – Agen Kolarin, Kit Fiston ja Saesee Tiinin – kanssa kansleri Palpatinen virasta, sillä Anakin Skywalker oli saanut selville, että Palpatine oli paha sith-lordi Darth Sidious. Sidious tappoi muut jedit helposti yllätyshyökkäyksellä, mutta Mace Windu onnistui torjumaan Sidiouksen ja sai lopulta yliotteen taistelussa. Paikalle saapunut Anakin Skywalker kuitenkin keskeytti taistelun ja katkaisi valosapelilla Windun miekkakäden. Tämän jälkeen Darth Sidious tappoi Windun pimeän puolen-salamoilla.
Jaksollinen järjestelmä (hapetusluvut)
Tässä taulukossa on alkuaineiden tavallisimpia hapetuslukuja. Joidenkin aineiden (kuten vedyn ja hapen +1 ja −2) selvästi yleisimmät hapetusluvut on lihavoitu. Viiva merkitsee, että hapetuslukua ei tiedetä. Jalokaasujen hapetusluvuiksi ilmoitetaan usein myös 0, koska ne eivät reagoi helposti. Keinotekoisten alkuaineiden järjestysluku on merkitty sulkeilla.
Guy de Maupassant
Henri-René-Albert-Guy de Maupassant (5. elokuuta 1850 Tourville-sur-Arques, Seine-Maritime, Ranska – 6. heinäkuuta 1893 Pariisi) oli ranskalainen kirjailija. Guy de Maupassantia on pidetty eräänä maansa parhaista novellin taitajista, ja muutamat hänen novellinsa lukeutuvat maailman tunnetuimpiin. Monet Maupassantin novellit kuvaavat hänen nuoruudessaan kokemaansa Ranskan–Preussin sotaa ja sitä seurannutta preussilaismiehitystä. Osa hänen tuotannostaan voidaan laskea kauhukirjallisuuteen, joskin hänen kauhunovellinsa perustuvat enemmän psykologisille kauhukokemuksille kuin yliluonnollisille tapahtumille. Koruttomuudessaan, tehokkuudessaan ja lähes inhorealistisuudessaan Maupassantin tyyli tulee lähelle naturalismia.
Nuorena kuolleen kirjailijan tuotanto – noin 300 novellia, kuusi romaania ja kolme matkakirjaa – ilmestyi kokonaisuudessaan kymmenen vuoden aikana, vuosina 1880−1890.
Guy de Maupassant syntyi Château de Miromesnilin linnassa Tourville-sur-Arquesissa. Lapsuutensa hän vietti äitinsä kanssa kalliomuodostelmistaan tunnetussa Étretatin kylässä, jonka luonto kiehtoi häntä suuresti. Maupassant inhosi jo koulussa uskontoa mutta piti runoudesta ja teatterista. Hänen valmistuttuaan ylioppilaaksi vuonna 1870 syttyi Ranskan–Preussin sota, johon Maupassant osallistui vapaaehtoisena. Sodan päätyttyä vuonna 1871 hän muutti Pariisiin, jossa toimi kymmenen vuotta virkamiehenä, ensin meriministeriössä ja sen jälkeen opetusministeriössä. Virkojaan hän inhosi ja vietti sen sijaan runsaasti aikaa naisten ja huvitusten parissa.
Maupassantin kirjallinen ura edistyi, kun tunnettu kirjailija Gustave Flaubert otti hänet eräänlaiseksi suojatikseen. Flaubertin välityksellä Maupassant tapasi monia realistisen ja naturalistisen koulukunnan tunnettuja kirjailijoita, kuten Émile Zolan, Ivan Turgenevin sekä Henry Jamesin. Flaubertilta Maupassant oppi muun muassa havaintojen pikkutarkan kirjaamisen.
Vuonna 1880 Maupassant julkaisi debyyttirunokokoelmansa "Des Vers", ja samana vuonna julkaistiin hänen ehkä tunnetuin novellinsa "Boule de Suif" (suom. "Rasvapallo") antologiassa, jonka teemana oli Ranskan–Preussin sota. Päästyään uran alkuun Maupassant oli erittäin tuottelias.
Maupassantia oli 20-vuotiaasta vaivannut syfilis, joka myöhemmin aiheutti pahenevia mielenterveysongelmia. Ne heijastuivat myös hänen tuotantoonsa, erityisesti kauhunovelleihin. Vuonna 1892 Maupassant yritti viiltää kurkkunsa auki ja joutui mielisairaalaan, jossa kuoli 1893.
"Rasvapallo" kertoo lihavasta prostituoidusta, joka joutuu uhrautumaan preussilaisia pakenevan, raukkamaisen seurueensa puolesta Ranskan–Preussin sodan aikana. "Une vie", eli "Elämän tarina" tai "Naiskohtalo" kertoo yksinäisen naisen turhaumista, ja sen on filmannut myös Toivo Särkkä.
Kauhutarinoista kaikkein tunnetuin, "Le Horla", on joko merkillinen vampyyritarina tai kuvaus hulluudesta. Tarinassa on yksi fiktion vaikuttavimmista unihalvauksen kuvauksista.
Orchestral Manoeuvres in the Dark
Orchestral Manoeuvres in the Dark eli OMD on brittiläinen syntikkapop-yhtye. Andy McCluskey ja Paul Humphreys perustivat yhtyeen 1970-luvun lopulla ja muodostivat OMD:n rungon vuoteen 1989 asti, jolloin yhtyeen ensimmäisillä levyillä soittanut kokoonpano hajosi. McCluskey jatkoi myöhemmin OMD:n nimellä uuden kokoonpanon kanssa. OMD:n suurin hitti on vuodelta 1980 oleva "Enola Gay".
Toistaiseksi viimeinen OMD-levy ilmestyi vuonna 2013. 1. tammikuuta 2006 Andy McCluskey ilmoitti suunnitelmista koota OMD uudelleen 1980-luvun klassisella OMD-kokoonpanolla McCluskey, Humphreys, Malcom Holmes ja Martin Cooper. Yhtyeen tarkoituksena on lähteä kiertueelle soittaen materiaalia "Architecture & Morality"-levyltä sekä muuta ennen 1983 julkaistua tuotantoa.
Sulkasato (lehti)
Sulkasato on suomalainen vappulehti, jota julkaisee Pohjois-Karjalan Journalistiyhdistys, aiemmalta nimeltään Pohjois-Karjalan Sanomalehtimiesyhdistys. Yhdistys on perustettu vuonna 1921, ja lehteä on julkaistu vuodesta 1948. Vuonna 2015 lehti ilmestyi ensimmäistä kertaa ainoastaan sähköisenä julkaisuna. Lehden päätoimittaja on Anna Sievälä.
Reaktiomoottori
Reaktiomoottori on voiman ja vastavoiman laista tai tarkemmin liikemäärän säilymiseen perustuva moottorityyppi. Yleisimpiä reaktiomoottoreita ovat erilaiset suihkumoottorit tai rakettimoottorit, mutta käsitteen alle kuuluvat myös esimerkiksi ionimoottorit. Tyypillisimmässä kemiallisessa reaktiorakettimoottorissa palavan ajoaineen kuumat pakokaasut purkautuvat moottorin suuttimesta ja työntävät laitetta eteenpäin.
Reaktiomoottoreita kehitellään eteenpäin. Nykyisin ilmaa hengittävien moottoreiden kehityksen kärkeä edustavat ylisoonisilla (äänen nopeutta nopeammilla) nopeuksilla toimiva SCRAMJET
, joka ei käytä turboahdinta ja polttaa vetyä.
Sotilaslentokoneissa suihkumoottori on kehittynyt s.e. ylisooninen lentonopeus voidaan ylläpitää vaakalennossa ilman jälkipoltinta.
Ilmaliikenteessä koneiden suihkumoottoreiden ohivirtaus on kasvanut 1970-luvulta lähtien ja moottorit ovat tulleet hiljaisemmiksi ja vähemmän polttoainetta kuluttaviksi.
Potkuriturbiini, jossa suihkumoottori (kaasuturbiini) tuottaa pääosan työntövoimasta on käytössä lyhyemmän matkan matkustajakoneissa ja helikoptereissa.
Rakettimoottori on ollut käytössä Messerschmitt 163 Komet -hävittäjässä toisen maailmansodan aikana ja koekoneissa 1940-60-luvulla. Sittemmin sen käyttö on rajoittunut vain ohjuksiin, kantoraketteihin ja avaruussukkuloihin.
Sysäysputkimoottori (engl. pulse jet), jollainen oli esimerkiksi V1-ohjuksessa, on eräs reaktiomoottori.
SCRAMJET
SCRAMJET ("Supersonic Air Combustion Ramjet") eli yliäänipatoputkimoottori on 
pitkälle kehittynyt suihkumoottorityyppi, joka polttaa nestemäistä vetyä tai muuta helposti höyrystyvää polttoainetta yliääninopeudella moottorin läpi liikkuvassa ilmavirrassa.
Moottorin perusrakenne on hyvin yksinkertainen putki, jonka toisesta päästä ilma virtaa sisään. Putki on muotoiltu niin, että ilma puristuu pieneen tilaan, jossa siihen suihkutetaan polttoainetta. Polttoaine syttyy ja ilma laajenee voimakkaasti jolloin sen virtausnopeus kasvaa. Lopuksi ilmavirta ohjataan ulos moottorin takaa. Ilmavirta ei missään vaiheessa hidastu alle äänennopeuden, minkä vuoksi scramjet-moottoroidulla koneella on merkittävästi pienempi ilmanvastus kuin vastaavalla patoputki- tai suihkumoottorikoneella.
Scramjet-moottorissa ei patoputkimoottorin tapaan ole lainkaan pyöriviä osia. Laitteen rakenne on mekaanisesti yksinkertainen ja aerodynaamisesti tarkka. Jotta polttoaine ehtisi palaa moottorin sisällä ilman virtauksen scramjet-moottoriin on pysyttävä mahdollisimman muuttumattomana. Käytännössä tämä tarkoittaa lentämistä valitulla korkeudella aina tietyllä nopeudella.
Scramjet on vielä hyvin pitkälle kehitteillä oleva moottorityyppi. Sitä ei ole käytetty kaupallisiin tarkoituksiin mutta ohjusten moottorina kyllä. Scramjetin käyttöä moottorina hankaloittaa se, että se toimii ainoastaan yliäänennopeuksilla. Tätä rajoitetta voidaan kuitenkin kiertää käyttämällä tavallista patoputkimoottoria, joka on suunniteltu niin, että se muuttuu scramjetiksi kun äänennopeus ylitetään. Ei tiedetä, kuinka suuriin nopeuksiin scramjetillä on mahdollista päästä, mutta rajan arvellaan olevan lähellä 15 Machin nopeutta.
Arts and Crafts
Arts and Crafts oli englantilainen taidesuuntaus, joka oli saanut innoituksensa John Ruskinin kirjoituksista. Suuntaus oli voimakkaimmillaan vuosien 1880–1910 välillä.
Arts and Crafts vaikutti voimakkaasti Ison-Britannian käsityötaiteeseen, arkkitehtuuriin, puutarhasuunnitteluun ja sisustukseen.
Suuntauksen merkittävimpiä edustajia olivat William Morris, Charles Robert Ashbee, T. J. Cobden Sanderson, Walter Crane, Charles Rennie Mackintosh, Edwin Lutyens sekä prerafaeliitit.
Arts and Crafts -liike oli yksi niistä suuntauksista, jotka etsivät erityisesti 1800-luvulle ominaista tyyliä. Nämä suuntaukset olivat vastareaktio eklektisille historiallisille tyyleille ja "sieluttomille" teollisille tyylijäljennöksille. Arts and Crafts suosi käsityönä valmistettuja esineitä koneellisesti valmistettujen sijaan. Samoin arvostettiin persoonallista tyyliä historiallisten kertaustyylien sijaan. Muotojen yksinkertaisuus ja uskollisuus materiaaleille olivat tärkeitä. Suuntauksen muotokielessä on havaittavissa gotiikan ja maalaisidyllin ihannointia. Useat esineet jätettiin tarkoituksella viimeistelemättä, jotta vaikutelma olisi maanläheisempi.
Arts and Crafts vaikutti myös moniin tuleviin taiteen ja taideteollisuuden suuntauksiin, kuten Jugendiin (tai Art Nouveau), De Stijliin ja Bauhausiin.
Luettelo ilma-alusten maatunnuksista
Tämä on luettelo siviili-ilma-alusten kansallisuustunnuksista ICAO:n mukaan:
Monimos
Monimos (, 300-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen kyynikoiden koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Syrakusasta.
Monimos oli kyynikko Diogeneen oppilas. Diogenes Laertios kertoo, että hän esitti hullua päästäkseen tämän oppilaaksi. Hän kertoo Monimoksen kirjoittaneen kaksi kirjaa, "Pyrkimyksistä" ja "Kehotus", sekä satiireja Krateen ja Menippoksen tyyliin.
Hiilihappo
Hiilihappo on veden ja hiilidioksidin muodostama yhdiste. Se on heikko happo, jonka kemiallinen kaava on HCO. Hiilihappo ei ole sama asia kuin hiilidioksidi, vaikkakin hiilidioksidia on aiemmin kutsuttu myös hiilihapoksi.
Kuplittamalla hiilidioksidia veteen tai virvoitusjuomaan syntyy tasapainotila, jossa veteen on liuennut hiilidioksidia ja hiilihappoa. Heikkona happona se protolysoituu osittain vetykarbonaatiksi ja vetyioneiksi ja edelleen osittain karbonaatiksi. Hiilihappo tunnettiin pitkään vain vesiliuoksena, jossa se on melko pysymätön yhdiste ja hajoaa veden katalysoimalla dekarboksylaatiolla hiilidioksidiksi ja vedeksi. Lämpö nopeuttaa hajoamista. Uudempien tutkimusten mukaan hiilihappo puhtaana on kuitenkin melko vakaa yhdiste ja on teoreettisesti laskettu, että vedettömänä se säilyy jopa 180 000 vuotta, mutta jo yksikin vesimolekyyli riittää käynnistämään hajoamisen. Liuoksessa on tasapainotilassa hiilihappoa vain 0,003 prosenttia hiilidioksidin määrästä.
Vaikka hiilihappo on heikko happo, se on happamampi kuin esimerkiksi muurahaishappo tai etikkahappo. Koska yhdiste kuitenkin esiintyy vain tasapainokonsentraatiossa hiilidioksidin vesiliuoksessa, sitä ei saa niin väkeväksi kuin muita karboksyylihappoja, joten käytännössä hiilihappoliuokset eivät ole kovin happamia. Hiilihapolla on kahdenlaisia suoloja, vetykarbonaatteja ja karbonaatteja. Vetykarbonaatit ovat lievästi happamia, karbonaatit emäksisiä.
Ilmakehän lisääntyneistä hiilidioksidipitoisuuksista seuraa, että meriveteen imeytyy yhä enemmän hiilidioksidia. Hiilidioksidin ja veden reagoidessa syntyvä hiilihappo muodostaa edelleen bikarbonaatti- (HCO) ja karbonaatti-ioneja (CO) vapauttaen happamoittavia vetyioneja, mistä aiheutuu merien happamoitumista.
Virvoitusjuomien sisältämistä hapoista hiilihappo ei aiheuta haittavaikutuksia hampaistolle.
Le Havre
Le Havre on kaupunki Seine-Maritimen departementissa Ylä-Normandian alueella Ranskassa. Se sijaitsee Ranskan luoteisosassa Englannin kanaalin rannalla Seinejoen suulla. Le Havren keskusta kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon. Kaupungissa toimii yliopisto.
Aki Kaurismäen elokuva "Le Havre" on kuvattu Le Havressa.
Le Havre perustettiin vuonna 1517. Tuolloin sen nimi oli Franciscopolis kuningas Frans I:n mukaan. Myöhemmin kaupungin nimeksi tuli Le Havre-de-Grâce. Nimi Le Havre on ranskaa ja tarkoittaa satamaa. Kaupungin oli tarkoitus korvata vanhat Honfleurin ja Harfleurin satamat.
Liittoutuneet pommittivat Le Havren toisen maailmansodan lopussa Normandian maihinnousun aikana lähes täysin. Useita historiallisesti merkittäviä rakennuksia tuhoutui. Ihmisten evakuointi jäi puolinaiseksi, ja kaupungissa kuoli tuhansia. Kaupungin keskusta rakennettiin uudelleen modernilla tyylillä Auguste Perret’n suunnittelemana. Vuonna 2005 Perret’n suunnittelema keskusta liitettiin Unescon maailmanperintöluetteloon.
Kirkot:
Museot:
Muita nähtävyyksiä:
Le Havressa on Marseillen jälkeen Ranskan toiseksi suurin satama. Kalasataman toiminta on supistunut, aiempien 40 kalastusaluksen sijasta siellä on enää 20 alusta.
Kaupungin urheiluseuroihin lukeutuu jalkapallojoukkue Le Havre AC.
Le Havre on isännöinyt olympialaisten purjehduskilpailuja kahdesti, vuosina 1900 ja 1924.
Le Havren lähellä upposi vuonna 1916 SS Galeka -niminen pieni sairaalalaiva. Onnettomuudessa kuoli 19 ihmistä.
Tangshan
Tangshan (, pinyin: Tángshān Shì)) on prefektuuritason kaupunki Hebein maakunnassa Pohjois-Kiinassa. Kaupungin keskusta sijaitsee noin 105 kilometriä Tianjinistä koilliseen ja 160 kilometriä Pekingistä itään. Kaupungin väkiluku on 7,577 miljoonaa (2010) ja pinta-ala 13 206 neliökilometriä.
Kaupunki rajoittuu etelässä Bohainmereen, lännessä Tianjinin suurkaupunkiin. Pohjoisessa naapurina on Chengden ja idässä Qinhuangdaon prefektuuritason kaupunki.
Piirikuntatasolla kaupunki jakautuu 14 osaan seuraavasti (2010): Tangashanin seutu on ollut arkeologisten löydösten perusteella asuttu jo 45 000 vuotta sitten.
28. heinäkuuta 1976 Tangshanissa sattui yksi historian tuhoisimmista maanjäristyksistä, voimakkuudeltaan 7,8-8,2 Richterin asteikolla. Maanjäristyksen uhrien määräksi on virallisissa lähteissä ilmoitettu 255 000, mutta todellinen luku saattaa olla huomattavasti suurempi. Useimmissa asiantuntija-arvioissa puhutaan vähintään puolesta miljoonasta tai jopa miljoonasta kuolonuhrista. Järistys herätti pelkoa myös Pekingissä, ja se on haluttu yhdistää Kiinan politiikan saman kesän merkittäviin tapahtumiin. Mao Zedong kuoli noin kuukautta myöhemmin, 2. syyskuuta 1976. Perinteisesti Kiinassa on uskottu, että suuret luonnonmullistukset ovat merkkejä Taivaan mandaatin vaihtumisesta ja hallitsijan kauden päättymisestä.
Tangshan on vanhastaan Kiinan posliiniteollisuuden keskuksia. 1900-luvulla Tangshan oli Kiinan nopeimmin teollistuvia kaupunkeja. Kaupungin lähistöllä avattiin suuria hiilikaivoksia ja Kiinan suurin sementtitehdas. Vuoden 1976 maanjäristyksen jälkeen niin asuinrakennukset kuin teollisuuslaitokset on jouduttu rakentamaan uudelleen. Kaupunki on edelleen merkittävä metalli- ja keramiikkateollisuuden keskus.
Tangshanin satama kuuluu rahtimäärältään Kiinan kymmenen ja maailman viidentoista suurimman sataman joukkoon.
AGM-65 Maverick
AGM-65 Maverick on taktinen, lyhyen kantaman, ilmasta maahan ammuttava ohjus. Se soveltuu taktisten maa- ja merikohteiden, esimerkiksi panssarivaunujen tai kevyiden partioveneiden, tuhoamiseen. Ohjusta valmistaa Raytheon. Maverick on laajassa käytössä ympäri maailman, arvoilta 30:llä eri valtiolla. Yhdysvaltain ja NATO-maiden lisäksi käyttäjiin kuuluvat mm. Israel, Oman, Ruotsi, Uusi-Seelanti ja Yhdistyneet arabiemiirikunnat.
Maverickin ensimmäinen kehitysversio AGM-65A hyväksyttiin Yhdysvaltain ilmavoimien käyttöön elokuussa 1972. AGM-65A käyttää kohteeseen hakeutumiseen optista tekniikkaa. Seuraava huomattava kehitysaskel oli infrapunatekniikan käyttäminen AGM-65D-mallissa, joka mahdollisti toiminnan myös huonommissa sääolosuhteissa sekä hämärässä ja otettiin käyttöön 1983. AGM-65F on merimaalien ampumiseen suunniteltu malli. AGM-65G puolestaan käyttää raskaampaa taistelukärkeä, joka läpäisee kohteen puolustusta massansa avulla ennen räjähdystä. Maverick-ohjuksia on modernisoitu käyttämällä CCD-sensoreita maaliin hakeutumisen parantamiseksi, tämä malli tunnetaan merkinnällä AGM-65K.
Maverick-ohjus painaa mallista riippuen 208–302 kg, josta taistelukärjen osuus on 56 tai 135 kg. Kantama on parhaimmillaan 27 kilometriä, joka saavutetaan laukaisemalla ohjus korkealta. Maverick-ohjuksia voidaan yleensä kantaa useampia kappaleita.
Maverick-ohjus on ajoittain noussut esille keskusteluissa Suomen ilmavoimien Hornet-hävittäjien maataistelu-aseistuksen mahdollisesta hankinnasta. Yhdysvallat suostui vuonna 2008 myymään Suomelle niiden sijaan AGM-154 JSOW -ilmasta-maahan ohjuksia.
Aino Kallio
Aino Kallio tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Neuvosto-Venäjä
Neuvosto-Venäjä () oli Neuvostoliittoa edeltänyt bolševistijohtoinen Venäjän sosialistinen federatiivinen neuvostotasavalta.
Neuvosto-Venäjän voidaan katsoa syntyneen lokakuun vallankumouksessa 7. marraskuuta 1917 ja lakanneen itsenäisenä valtiona olemasta Neuvostoliiton syntyessä 30. joulukuuta 1922. Sen juridisena seuraajana toimi Venäjän neuvostotasavalta, mutta käytännössä Neuvosto-Venäjän johdon käyttämä valta siirtyi Neuvostoliiton johdolle. Neuvosto-Venäjä jatkoi Neuvostoliitossa täysivaltaisen valtion asemansa menettäneenä sen liittovaltiosubjektina. Kun Venäjä valtiollisesti itsenäistyi vuonna 1991 Neuvostoliitosta, tuli Venäjästä Venäjän federaatio, eli nykyinen Venäjä.
Perustamisensa aikana Neuvosto-Venäjän tunnustivat ympärysvaltojen kanssa sotaa käyvät Osmanien valtakunta, Saksan valtakunta ja Itävalta-Unkari, jotka tekivät sen kanssa Brest-Litovskin rauhan sekä myös Suomi itsenäisyytensä tunnustamisen vuoksi. Muut valtiot eivät tunnustaneet Neuvosto-Venäjää, koska ne pitivät Venäjän väliaikaisen hallituksen seuraajina venäläisiä sotilashallituksia, jotka taistelivat neuvostovaltaa vastaan. Sotilashallituksia tukivat Venäjän interventiossa muun muassa Ranska, Yhdysvallat ja Britannia sekä Japani.
Suurimman osan olemassaoloajastaan Neuvosto-Venäjä kävi sotaa valkoisia venäläisiä armeijoita ja muita entisen keisarikunnan alueella toimineita joukkoja sekä valtiomuodostelmia vastaan. Vuoteen 1922 mennessä neuvostovallan olivat tunnustaneet vasta Suomi, Viro, Liettua ja Latvia, jotka olivat solmineet sen kanssa Tarton rauhansopimukset.
Kun bolševikit voittivat Venäjän sisällissodan, he yhdistivät hallitsemansa Ukrainan, Valko-Venäjän ja Taka-Kaukasian neuvostotasavallat Neuvostoliitoksi.
Pippuriruutapuu
Pippuriruutapuu eli pippurilimopuu ("Zanthoxylum piperitum") on Itä-Aasiasta kotoisin oleva ruutakasvien heimoon kuuluva puu.
Kiinassa ja Itä-Aasiassa kasvava piikikäs pippuriruutapuu tekee ruosteenpunaisia pieniä marjoja, joiden sisällä on pieni musta siemen. Siemeniä ei yleensä käytetä, joten ne poistetaan myytävistä marjoista. Mausteen maku on sitruunainen, sen polte on melko terävä ja se aiheuttaa kielessä lievää tunnottomuutta. Paahtamalla maku pyöristyy huomattavasti. Mauste on suosittu muun muassa Sichuanin, Bhutanin, Tiibetin, Nepalin ja Japanin keittiöissä. Pippuriruutapuun marjoja myydään muun muassa nimillä "anispippuri", "kiinanpippuri", "japaninpippuri", "sichuaninpippuri" ja "fagara".
Myös puun lehtiä käytetään mausteena ja koristeena, erityisesti japanilaisessa keittiössä.
Nimestään huolimatta puu ei ole sukua pippurille.
Comptonin ilmiö
Comptonin ilmiö eli Comptonin sironta tarkoittaa säteilyn epäelastista siroamista väliaineen elektronista. Ilmiö on seuraus sähkömagneettisen säteilyn dualistisesta luonteesta. Käytännössä ilmiö tarkoittaa sähkömagneettisen säteilyn ja elektronin välillä tapahtuvaa vuorovaikutusta, jossa sähkömagneettisen säteilyn aallonpituus kasvaa, kun fotoni luovuttaa törmäyksessä osan energiastaan elektronille. Fotoni käyttäytyy siis kuin hiukkanen: klassisen teorian mukaan aallonpituuden ei pitäisi muuttua törmäyksessä. Ilmiön havaitsi Arthur H. Compton vuonna 1922. Hänelle myönnettiin ilmiön löytämisestä Nobelin palkinto viisi vuotta myöhemmin 1927.
Comptonin ilmiölle voidaan johtaa kaava
missä formula_2 on aallonpituuden muutos, formula_3 on Planckin vakio, formula_4 valon nopeus tyhjiössä, formula_5 elektronin lepomassa, ja formula_6 on sirontakulma eli röntgensäteen suunnan muutos.
Käänteinen Comptonin sironta tarkoittaa tilannetta, jossa energiaa siirtyy nopeasti liikkuvalta elektronilta pienienergiaiselle fotonille. Ilmiö on havaittu galaksijoukkojen kuumassa kaasussa, joka vähentää kosmisen mikroaaltotaustan kirkkautta: kuuman kaasun nopeat elektronit nostavat mikroaallon energiaa niin, että tavallisesti tarkasteltavalla aallonpituuskaistalla kirkkaus vähenee. Tämä tunnetaan myös nimellä Sunyaevin-Zeldovichin -ilmiö.
Annatto
Annatto ("Bixa orellana") on Karibianmeren saarilta kotoisin oleva pensas, jonka piikikäs hedelmä on sydämenmuotoinen. Hedelmän sisällä on noin 50 pyramidin muotoista tiilenpunaista siementä. Mayaintiaanit ovat käyttäneet annatton siemeniä värjäykseen jo varhain, ja etenkin sotamaalaus tehtiin usein juuri tällä ”tulen värillä”. Siemenet maistuvat hieman pippurilta, joskin jälkimaussa on muskottimainen aromi.
Espanjalaiset veivät mausteen Filippiineille, missä sitä käytetään runsaasti erilaisissa paikallisissa ruoissa. Annattopensaan hedelmän kuoresta tehdään oranssia väriä, jota käytetään erilaisten juustojen värjäämiseen. Esimerkiksi Munster, punainen Leicester ja punainen Cheshire on värjätty annaton kuoresta saadulla värillä. Siementen punainen väri tarttuu öljyyn tai veteen helposti, kun annattoa haudutetaan jonkin aikaa nesteessä. Pigmentin tartuttua öljyyn tai veteen siemenet siivilöidään pois. Väriä voidaan käyttää monien eri ruokien värjäämiseen. Esimerkiksi osa riisistä voidaan valmistaa niin, että se keitetään värjätyssä vedessä. Sekoittamalla valkoinen ja punainen riisi keskenään saadaan näyttävä ”juhlariisi”.
Annatton elintarvikkeissa käytettävä E-koodi on E 160b ja sen hyväksyttävä päivittäinen enimmäissaanti (ADI) on 0,065 mg/kg/vrk.
Gustave Flaubert
Gustave Flaubert (12. joulukuuta 1821 Rouen – 8. toukokuuta 1880 Croisset) oli ranskalainen, realistisen suunnan kirjailija. Hänet tunnetaan erityisesti vuonna 1857 ilmestyneestä romaanista "Madame Bovary" (suom. "Rouva Bovary", 1994).
Flaubert syntyi lääkäriperheeseen. Hän aloitti lakiopinnot Pariisissa vuonna 1841, mutta jätti opinnot epilepsiaksi epäiltyjen terveysongelmien vuoksi ja keskittyi kirjoittamiseen.
Kirjoittajana Flaubert oli hidas ja pikkutarkka. Vuonna 1856 hän julkaisi viisi vuotta työstämänsä pääteoksensa "Rouva Bovary". Romaanista tuli nopeasti tunnettu. Se poiki siveettömyydestä oikeusjutun, jonka Flaubert kuitenkin voitti ja teoksen painaminen sallittiin.
1860-luvulta alkaen Flaubert oli tunnettu kirjoittaja ja intellektuelli. Hänen lähipiiriinsä kuuluivat useat realismin ja naturalismin suuret nimet, kuten Émile Zola, George Sand ja venäläinen Ivan Turgenev, joka ajoittain asui Flaubertin luona. 1870-luvulla hän edesauttoi Guy de Maupassantin uraa. Flaubert oli perusluonteeltaan melankolinen, ja hänen taipumuksensa perfektionismiin kirjoittamisessa teki elämästä entistä vaikeampaa.
Flaubertin tuotanto on realistista, todellisuuden viileään havainnointiin perustuvaa, romantisointia ja kantaaottavuutta kaihtavaa. Hänen tunnetuin teoksensa "Rouva Bovary" luetaan maailmankirjallisuuden klassikoihin. Se kertoo Emma Bovarysta, jonka romanttinen kirjallisuus on saanut pauloihinsa. Hän päätyy naimisiin tavanomaisen, porvarillisen lääkärin kanssa, eikä elämä vastaa romanttisia haavekuvia. Emma päätyy pettämään miestään seikkailijan kanssa, ja ajautuu yhä uusiin pettymyksiin. Kirja kuvaa ranskalaista maaseutumiljöötä erittäin pikkutarkasti.
"Rouva Bovary" syntyi tavoitteesta kirjoittaa mahdollisimman tyhjänpäiväisestä aiheesta ja henkilöstä. Se on usein nähty romanttisen haihattelun satiirina. Kirjan valmistuttua Flaubert kuitenkin totesi: "minä itse olen rouva Bovary", mikä viittaa aiheen yleismaailmallisuuteen: ihmisen ylisuuret haaveet on tuomittu raukeamaan.
Laamanni
Laamanni on käräjäoikeudessa viraston päälliköstä käytetty nimitys. Laamannin on oltava oikeustieteen kandidaatin tai maisterin tutkinnon suorittanut henkilö, jolla on tehtävän hoitamiseen tarvittava taito ja kokemusta tuomarin tehtävän hoitamisesta.
Aikoinaan laamanni-nimitystä on käytetty suurvalta-ajan Ruotsissa toimineesta korkeasta virkamiehestä, joka toimi maakunnan luottamusmiehenä. Sana "laamanni" tulee muinaisruotsin sanasta "laghman", joka tarkoitti kirjaimellisesti lakimiestä. Laamannin tehtävänä oli esittää, selittää ja kehittää lakia sekä toimia maakuntakäräjien puheenjohtajana. Myöhemmin laamanni oli vain virkapiirinsä tuomari.
Suomessa laamannin toiminnasta ensimmäinen merkintä on vuodelta 1324. Vuonna 1435 Suomen laamannikunta jaettiin kahteen pienempään laamannikuntaan, Etelä- ja Pohja-Suomeen. Laamannikuntien raja kulki Aurajokea pitkin. Laamanninvirkoja hoitivat usein käytännössä alilaamannit.
Laamannien toimet ja laamanninoikeudet lakkautettiin vuonna 1868. Tämän jälkeen nimitys oli käytössä ainoastaan ansioituneelle lakimiehelle anomuksesta myönnettynä laamannin arvonimenä.
Vuoden 1993 alioikeusuudistuksessa laamanni tuli jälleen käyttöön myös virkanimikkeenä. Laamanni korvasi alioikeuden päällikkötuomarin virkanimekkeenä vanhojen kihlakunnanoikeuksien kihlakunnantuomarit sekä raastuvanoikeuksien pormestarit.
Hovioikeudenlaamanni on hovioikeuden osaston päällikkö.
Vaikka maa jaettiin 1435 kahteen laamannikuntaan, Karjalaan syntyi lisäksi oma, ja laamannikunnan laamannin asetti todennäköisesti Viipurin linnanpäällikkö. Laamannin valta ei ollut rinnastettavissa kahteen muuhun laamanniin, sillä hänellä ei ollut tuomiovaltaa Turun maanoikeudessa. Ensimmäinen Karjalan laamannin tuomio on vuodelta 1447. Ensimmäinen laamanni Viipurissa oli linnanvouti Martti Djekn, toinen Pietari Djekn. Myöhemmin mainitaan Dufva-sukuinen Niilo Pentinpoika ja Mikael Pentinpoika, joka on saattanut olla tehtävässä tilapäisesti tai olla sama kuin Niilo. Vuodelta 1508 on maininta Klaus Åkenpojasta laamannina. Keskiajan viimeiset laamannit Viipurissa olivat Arvid Eerikinpoika Stålarm (vanhempi) ja Olavi Eerikinpoika Stålarm.
Karjalan laamannien virkakaudet 1500-luvulta vuoteen 1680:
Metamorfoosi (geologia)
Metamorfoosilla käsitetään pääosin kiinteässä tilassa tapahtuvaa kiven mineraalien tai rakenteen, tai molempien muutosta vastaamaan uusia fysikaalisia- ja kemiallisia olosuhteita. Kuitenkin niin, että ne poikkeavat kiven synty- tai kerrostumisajankohtana vallinneista olosuhteista.
Geologisen ympäristön ja prosessin esiintymisalueen laajuuden mukaan voidaan puhua "paikallisesta metamorfoosista" ja alueellisesta eli "aluemetamorfoosista".
Konrad Lorenz
Konrad Zacharias Lorenz (7. marraskuuta 1903 − 27. helmikuuta 1989) oli itävaltalainen lääkäri ja biologi, etologian uranuurtaja ja nobelisti; hän keksi muun muassa leimautumisilmiön. Hän sai tunnustukseksi työstään yhdessä Karl von Frischin ja Nikolaas Tinbergenin kanssa 1973 Nobelin lääketieteen palkinnon yksilöiden järjestäytymistä ja esille tuloa sekä eläinten sosiaalisen käyttäytymisen malleja koskevista tutkimuksistaan. Lorenz kirjoitti eläinten käyttäytymisestä myös useita kansantajuisia kirjoja.
Adolf Hitlerin liitettyä Itävallan Saksaan vuonna 1938 Lorenz liittyi välittömästi natsipuolueen jäseneksi - asia, jonka hän myönsi julkisesti vasta vuosia myöhemmin, kun jäsenhakemus tuli tietoon. Hän työskenteli toisen maailmansodan aikana vuonna 1942 miehitetyssä Puolassa Poznanissa (Posen) Rudolph Hippiuksen tutkimuksen tutkimuspsykologina nimikkeellä Ehrenametlicher Mitarbeiter tutkimassa "saksalais-puolalaisten hybridien" rodullista lisääntymiskelpoisuutta, ja niiden perusteella pääteltiin että hybiridit menettivät kummankin "rodun" parhaat puolet. Lorenzin osallistumisen laajutta tutkimuksessa ei ole tullut tietoon. Tutkimuksen perusteella rodullisesti alempiarvoisiksi tai psykologisesti asosiaalisiksi luokitellut kuljetettiin keskitysleireille Sodan loppuvaiheessa Lorenz siirrettiin rintamalle, ja hän joutui neljäksi vuodeksi sotavankeuteen Neuvostoliittoon.
Natsismi-kytkösten takia Lorenzin Nobelia vastustettiin, mutta palkinto kuitenkin myönnettiin.
Salzburgin yliopisto peruutti kunniatohtoruuden natsikytkösten takia Lorenzin kuoleman jälkeen.
Ariston Khioslainen
Ariston (, n. 320–250 eaa.) oli antiikin kreikkalainen stoalaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Khioksesta.
Ariston oli Zenonin oppilas. Hän kuitenkin kehitti filosofiaansa hyvin erilaiseen suuntaan. Hän oli kiinnostunut pelkästään etiikasta, ja hylkäsi fysiikan ja logiikan tutkimuksen täysin.
Ariston sai Zenonilta kyynisiä vaikutteita ja opetti myös itse kyynikoiden koulussa Kynosargeessa. Tällä tavoin hänessä kiteytyy stoalaisuuden kyyninen pohjavire. Hän oli skeptikoiden ja erityisesti Akatemialaista skeptisyyttä edustaneen Arkesilaoksen vastustaja.
Stoalaisesta hyvekysymyksestä hän oli sitä mieltä, että hyveitä on vain yksi hyve täydellisessä ykseydessä, päinvastoin kuin Zenon, joka oli sitä mieltä, että hyveitä on monta, ja megaralaiset, joiden mielestä hyveitä oli kyllä yksi, mutta sillä oli monta nimeä. Asiat jotka eivät olleet hyveitä olivat yhdentekeviä eikä niissä ollut mitään kartettavaa tai tavoiteltavaa.
Glasiaali-isostasia
Glasiaali-isostasia tarkoittaa jäätikön alla aiheutuneita maankuoren liikuntoja.
Tähän lukeutuu muun muassa Suomessa maankohoaminen, sillä jääkaudella jää painoi Suomen maaperän lommolle, joka sitten alkoi kohota jäästä vapauduttuaan.
Mikserivahvistin
Mikserivahvistin on miksauslaite, joka sisältää myös vahvistimen. Käytettäessä mikserivahvistinta ei tarvita erillisiä päätevahvistimia, vaan kaiuttimet voidaan liittää suoraan mikserivahvistimeen.
Mikserivahvistimia käytetään vain joissakin pienissä äänentoistolaitteistoissa. Etuja ovat kuitenkin helpompi siirtely ja vähäisempi tarve laitteiden välisiin johdotuksiin.
Jos mikseri ja päätevahvistin ovat erillisiä, on mahdollista valita mikseri miksaustarpeen ja päätevahvistimet laitteiston tehon tarpeen mukaan. Toisaalta suuria vahvistimia olisi käytännössä mahdotonta sisällyttää miksereihin mm. painon vuoksi.
Rekisterikilpi
Rekisterikilpi on tunnistamista varten tarkoitettu autoon tai muuhun rekisteröitävään ajoneuvoon kiinnitetty pieni metallinen tai muovinen kilpi, johon on kirjoitettu ajoneuvon rekisteritunnus. Sama tunnus yksilöi ajoneuvon myös ajoneuvorekisterissä ja rekisteriotteessa.
Suomessa moottoriajoneuvojen ajoneuvorekisteriä hallinnoi Liikenteen turvallisuusvirasto (Trafi). Autoissa ja traktoreissa kilvet kiinnitetään näkyvälle paikalle ajoneuvon etu- ja takapäähän. Perävaunuissa, moottorityökoneissa, moottoripyörissä, mopoissa ja mopoautoissa kilpi on sijoitettu vain taakse. Ainoastaan moottorikelkoissa kilpi on sijoitettu sivulle. Takapään kilven tulee olla valaistu.
Yleensä rekisterikilpi valitaan satunnaisesti, mutta on mahdollista saada vapaavalintainen erityiskilpi. Erityiskilpipäätös maksaa 850 euroa eikä erityiskilpeä voi siirtää toiseen ajoneuvoon ilman uutta päätöstä. P, W ja D ovat nykyäänkin käytössä perävaunuissa.
Valtakunnallinen moottoriajoneuvojen rekisteripakko tuli Suomeen vasta vuonna 1922, joskin tätä edelsivät kaupunkikohtaiset kilpijärjestelmät, esimerkiksi Helsingissä vuodesta 1907. Vuosina 1922–1929 käytettiin valkopohjaisia rekisterikilpiä, mutta 1930- ja 1940-luvuilla parillisina vuosina rekisteröidyissä autoissa käytettiin mustapohjaisia kilpiä joissa teksti oli valkoisella fontilla, parittomina valkopohjaisia mustalla fontilla. Vuonna 1950 siirryttiin mustiin kilpiin valkoisilla kirjaimilla. Sen jälkeen rekisteritunnuksissa oli kaksi kirjainta, joista ensimmäinen oli läänitunnus, sekä enintään kolminumeroinen luku.
Vuodesta 1972 lähtien ollut käytössä nykyisenlaiset valkopohjaiset rekisterikilvet, joissa on kolme kirjainta ja kolme numeroa. Vuoteen 1989 asti kilven ensimmäinen kirjain oli niin sanottu läänitunnus, joka määräytyi sen mukaan, missä auton omistaja asui, tosin jo vuonna 1972 luovuttiin kilpien vaihtopakosta asuinlääniä vaihtaessa. Suomen kuuluessa Euroopan unioniin on toukokuusta 2001 lähtien uusien kilpien vasempaan reunaan liitetty sininen kenttä, johon on sijoitettu EU:n tähtisymboli ja maatunnus.
Pornokratia
Pornokratia () on 900-luvun kirkkovaltiolle 1500-luvulla niin sanotun vastauskonpuhdistuksen aikana annettu ivallinen nimitys.
900-luvulla huonomaineisten ylimystönaisten väitetään saaneen suuren vaikutusvallan Vatikaanivaltiota edeltäneessä Kirkkovaltiossa, paavien hallinnossa. Kertomusten historiallinen paikkansapitävyys voidaan kyseenalaistaa, joskin useissa lähteissä ne esitetään varauksettomasti. Suurin osa kertomuksista perustuu luotettavuudeltaan kyseenalaisen Liutprand Cremonalaisen laatimaan historiankirjoitukseen.
Halveksivaksi tarkoitettu ilmaisu pornokratia tulee kreikankielisestä ilmauksesta, joka tarkoittaa prostituoitujen valtaa. Aikakauden paavit olivat varsin vähämerkityksisiä ja kuuluivat roomalaiseen ylimystöön. Kauden aloitti paavi Sergius III. Hän toimi paavina vuosina 904–911, jolloin hänen rakastajattarenaan ollut Marusia sekä tämän äiti, Theodora, junailivat paavien aviottomille pojille kirkon merkittävimpiä virkoja. Theodora myös teki omasta rakastajastaan paavin (Johannes X, 914–928). Marusia ei pitänyt tästä paavista, vaan tappoi hänet.
Johannes X:n jälkeiset paavit olivat Marusian virkaan asettamia. Näihin kuuluivat Leo VI (928), Stefanus VII (929–931) ja Johannes XI (931–936), joka oli Marusian poika. Sitä seuraavat neljä paavia vuosina 936–955 (Leo VII, Stefanus VIII Marinus II ja Agapetus I) olivat Marusian toisen pojan valtaan asettamia. Näiden jälkeen paaviksi nousi Marusian pojanpoika, Johannes XII (955–963), jonka kerrotaan raiskanneen monia neitoja ja leskiä. Saksalaisten kuningas, Otto I Suuri (936–973), antoi tukensa Johannes XII:lle, ja tämän yhteistyön pohjalta perustettiin Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta.
Jarkko
Jarkko on suomalainen miehen etunimi. Se on alkujaan ollut hellittelymuoto Jarmo-nimestä, joka taas on muunnos Jorma-nimestä. Kaikki nämä käsitetään Jeremia-nimen muodoiksi, ja kaikkien niiden nimipäivä on 26. kesäkuuta. Jarkkoja oli ollut Suomessa kesäkuuhun 2017 mennessä 13 496.