hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Viulukonsertto (Tšaikovski)
Pjotr Tšaikovskin viulukonsertto D-duuri op. 35 on yksi suosituimpia koskaan sävellettyjä viulukonserttoja.
Tšaikovski sävelsi viulukonserton kevään 1878 aikana. Se oli yksi niistä teoksista, jotka auttoivat häntä pääsemään yli vuotta aikaisemmin päättyneestä onnettomasta avioliitostaan. Teoksen nopeus ja aurinkoiset tunnelmat antavat vaikutelman, että säveltäjä toipui varsin nopeasti tästä elämäänsä järkyttäneestä parisuhteesta. Yhtenä syynä tähän oli todennäköisesti hänen entisen oppilaansa, viulisti Iosif Kotekin miellyttävä seura. He keskustelivat yhdessä konserton soolo-osasta.
Tšaikovski halusi omistaa konserttonsa tunnetulle unkarilaiselle viulistille Leopold Auerille, mutta tämä totesi aluksi, että se oli mahdoton soittaa (Nikolai Rubinstein oli sanonut samoin Tšaikovskin Pianokonsertosta nro 1). Viulukonserton soitti sen ensi-illassa 4. joulukuuta 1881 venäläinen viulisti Adolf Brodski. Vuosia myöhemmin Auer väitti, ettei hän suinkaan ollut pitänyt teosta mahdottomana soitettavaksi, vaan hänen mielestään sen eräät osuudet olivat olleet liian vaikeita ja hän oli kehottanut Tšaikovskia muuttamaan ne, mihin säveltäjä ei ollut suostunut. Toisaalta Auer ylisti vuolaasti konserton parhaita kohtia.
Kuuluisa wieniläinen kriitikko Eduard Hanslick, joka tyrmäsi myös Franz Lisztin ja Richard Wagnerin musiikin, arvosteli teosta ankarin sanoin. Hanslick kirjoitti muun muassa: "Viulua ei enää soiteta, sitä kiskotaan, se revitään kappaleiksi, se piestään mustaksi ja siniseksi... Friedrich Vischer tässä äskettäin kirjoitti eräistä irstaista maalauksista, että ne 'haisevat silmään'. Tšaikovskin viulukonsertto herättää sen kauhistuttavan ajatuksen, että saattaa olla musiikkia, joka haisee korvaan." Tästä huolimatta konsertosta on tullut yksi Tšaikovskin rakastetuimmista teoksista.
Sara Ussher
Sara Ussher on suomalainen sulkapalloilija. Hän voitti sulkapallon naisten kaksinpelin Suomen mestaruuden kaudella 1980–1981 sekä nelinpelin Suomen mestaruuden yhdessä Nina Sundbergin kanssa kaudella 1993–1994. Ussher edusti HBC Helsinfors Badminton Club -sulkapalloseuraa.
Netivot
Netivot on kaupunki Israelin eteläisellä hallintoalueella. Netivot perustettiin vuonna 1956 ja vuoden 2016 lopussa sen asukasluku oli 32 513. Kaupunki on Yisrael Abuhatzeiran hauta ja siten myös tärkeä pyhiinvaelluspaikka.
Netivot perustettiin vuonna 1956 ja sen alkuperäinen nimi oli "Azzatah". Perustaminen liittyi Israelin politiikkaan, jolla maan väestöä pyrittiin asuttamaan tasaisemmin eri puolille maata. Samaan tapaan perustettiin läheiset Sederot ja Ofakim, joiden läheisyydestä Netivotin kasvuvauhti toisaalta kärsi. Vuonna 1957 kaupungissa asui 1 231 asukasta ja vuonna 1968 yhteensä 4 830. Uusien asukkaiden suuri valtaosa tuli Pohjois-Afrikasta ja etenkin Marokosta ja Tunisiasta. Muuttajien joukossa oli esimerkiksi Marokon arvostettuimpiin rabbeihin kuulunut Yisrael Abuhatzeira (Baba Sali). Hänen hautansa Netivotissa on nykyisin pyhiinvaelluspaikka. Paikalla käy vuosittain jopa 600 000 sefardijuutalaista. Netivot sai kaupungin aseman vuonna 2000. Koska Netivot sijaitsee lähellä Gazan vastaista rajaa, sinne on ammuttu ajoittain esimerkiksi Kassam-raketteja.
Netivotin asukasluku vuoden 2016 lopussa oli 32 513. Monet heistä ovat muuttaneet kaupunkiin verrattain hiljattain. Paikallisessa teollisuudessa ja palveluissa työskentelyn ohella monet paikalliset käyvät töissä lähellä sijaitsevissa isommissa kaupungeissa, kuten Beersebassa, Askalonissa ja Kiryat Gatissa.
Core
Core on yhtyeen Stone Temple Pilots ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin levy-yhtiöstä Atlantic Records 29. syyskuuta 1992.
Albumi sisältää Stone Temple Pilotsin tunnetuimmat kappaleet kuten "Plush", "Creep", "Sex Type Thing", ja "Wicked Garden". Albumille on sertifioitu kahdeksankertainen platinalevy RIAA:n asteikolla, eli se on myynyt 8 miljoonaa kappaletta ollen yhtyeen myydyin albumi.
Käyn uudelleen eiliseen (albumi)
Käyn uudelleen eiliseen on Lea Lavenin vuonna 1991 julkaistu albumi. Albumin on julkaissut LP-levynä, CD-levynä ja C-kasettina Polarvox Oy. Albumi sisältää uudelleen levytettynä Lavenin vuoden 1969 ensilevytyksen ""Se on elämää"".
Kaikki kappaleet sovittanut Antero Jakoila.
Luettelo joukkueista ja ajajista vuoden 2007 Espanjan ympäriajossa
Tämä on luettelo ja joukkueista pyöräilyn vuoden 2007 Espanjan ympäriajossa, joka ajettiin 1. syyskuuta – 23. syyskuuta
Viiden sekunnin sääntö
Viiden sekunnin sääntö on Yhdysvalloissa tunnettu kaupunkitarina, jonka mukaan bakteerit eivät ehdi tarttua lattialle pudonneeseen ruokaan, jos sen poimii ylös alle viidessä sekunnissa.
Tutkimus vuodelta 2007 osoittaa salmonellan elävän puulla, kaakelilla ja matolla altistuttuaan 28 päivää kuiville olosuhteilla. Kahdeksan tunnin altistuksen jälkeen bakteeri pystyi vielä tarttumaan leipään ja makkaraan alle viidessä sekunnissa, mutta minuutin kosketus kasvatti tartunnan noin kymmenkertaiseksi (vain kaakeleilla ja matolla).
Viiden sekunnin sääntöä testattiin myös "Myytinmurtajat"-televisiosarjassa. Testin mukaan ajalla ei ole vaikutusta bakteerien leviämiseen; jo kaksi sekuntia riittää.
German Skurygin
German Stepanovitš Skurygin (, 15. syyskuuta 1963 Udmurtia, Venäjä – 28. marraskuuta 2008) oli venäläinen kävelijä.
Skurygin sijoittui Stuttgartin MM-kisoissa 1993 50 kilometrin kävelyssä kahdenneksikymmenenneksitoiseksi ajalla 4.04.27. Seuraavana vuonna hän oli Helsingin EM-kisoissa matkan kuudes. 1995 hän käveli kävelyn maailmancupissa kahdeksanneksitoista ajalla 3.54.48. Neljä vuotta myöhemmin hän oli maailmancupin viides käveltyään 3.40.54. Skurygin voitti Sevillan MM-kisoissa 1999 kultaa 50 kilometrillä, mutta kärähti doping-testissä ja sai kahden vuoden kilpailukiellon. Vuonna 2002 hän sijoittui Münchenin EM-kisoissa neljänneksi ja myöhemmin samana vuonna maailmancupissa toiseksi.
Skurygin voitti vuonna 2003 kävelyn Euroopan cupin 50 kilometrillä. Myöhemmin samana vuonna hän voitti MM-hopeaa Pariisin MM-kisoissa ajalla 3.36.42. Seuraavana vuonna hän oli maailmancupin neljäs.
Skurygin kuoli sydänkohtaukseen marraskuussa 2008.
Tonkininlanguri
Tonkininlangurin turkki on erikoisen värinen: muuten musta, mutta lantiota ja reisiä peittää valkoinen alue. Vietnamissa sitä kutsutaankin valkohousulanguriksi. Myös poskissa on vaaleampaa harmaata karvaa. Päälaella on pystyyn nouseva harja. Häntä on hyvin tuuhea. Poikaset ovat oranssinsävyisiä.
Tonkininlanguri elää vain Vietnamissa, maan pohjoisosan kalkkikivialueella Pù Luông-Cúc Phươngissa, joka kuuluu Thanh Hóan, Hòa Bìnhin ja Ninh Bìnhin provinsseihin.
Rahat
Rahat on kaupunki Israelissa Eteläisellä hallintoalueella Negevin autiomaassa. Kaupungin asukkaat ovat arabivähemmistöön kuuluvia beduiineja ja Rahat perustettiin 1970-luvulla osana pyrkimystä asettaa puolipaimentolaisuutta harjoittaneet beduiinit aloilleen. Beduiineille perustettiin useita eri kaupunkeja, joista Rahat on suurin. Rahatin asukasluku oli vuoden 2016 lopussa 64 462.
Puolipaimentolaisuutta harjoittaneet beduiinit ovat asuttaneet perinteisesti alueita Negevin autiomaassa. Ennen Israelin itsenäisyyssotaa vuonna 1948 alueella asui kymmeniätuhansia beduiineja, mutta monet päätyivät sodan seurauksena pakolaisiksi. Jäljelle jääneet beduiinit asutettiin Israelin arabeja koskeneiden sotalakien mukaisesti Beerseban, Dimonan ja Aradin väliselle alueelle vuonna 1951 ja he menettivät maansa tämän alueen ulkopuolella. Monet beduiinit asuivat teltoissa tai hökkeleissä, kunnes valtio alkoi asuttaa heitä kiinteisiin asumuksiin 1970- ja 1980-luvuilla. Tätä tarkoitusta varten perustettiin Rahat ja kuusi muuta kaupunkia. Rahat perustettiin 1970-luvulla ja kaupunki siitä tehtiin vuonna 1994. Kysymys maan omistuksesta on edelleen pinnalla oleva aihe ja jännitteiden aiheuttaja. Rahatin ympärillä on beduiinikyliä, joiden laillisuutta Israel ei tunnusta ja joiden asukkaita on pyritty siirtämään muualle. Kaupungissa onkin ollut esimerkiksi poliisin vastaisia mellakoita.
Rahatin asukasluku vuoden 2016 lopussa oli 64 462. Rahat on Israelin perustamista beduiinikaupungeista suurin. Yhteensä Israelin beduiineja on yli 200 000 ja heidän väestönkasvunsa on ollut hyvin nopeaa. Beduiinien eri klaanit asuttavat pääosin omia kortteleitaan. Osa kaupungin beduiineista polveutuu beduiinien aikanaan ottamista afrikkalaistaustaisista orjista ja he muodostavat edelleen oman luokkansa monesti omissa kortteleissaan. Paikalliset ovat keskimääräistä köyhempiä, huonommin koulutettuja ja heidän elinajanodotteensa on lyhyempi kuin israelilaisten keskimäärin.
Sanmarinolaiset eurokolikot
San Marinon eurokolikot ovat lähinnä keräilykohde, ja niissä on kaikissa erilainen kansallinen symboli. Ne esittävät erilaisia valtion monumentteja ja tasavallan symboleja. Kaikissa kolikoissa on sen lisäksi teksti San Marino ja kaksitoista Euroopan unionin tähteä. Kolikkojen kansalliset tunnukset on piirtänyt saksalainen taiteilija Frantisek Chochola.
Vuonna 2001 tehtiin sopimus 27. heinäkuuta 2001 rahajärjestelyistä Euroopan unionia edustavan Italian valtion ja San Marinon tasavallan välillä. Tämän sopimuksen myötä San Marinon tasavalta sai oikeuden laskea liikkeelle 1. tammikuuta 2002 lähtien euromääräisiä kolikoita ja keräilijöille tarkoitettuja juhlarahoja.
Cláudio Roberto Souza
Cláudio Roberto Souza (s. 14. lokakuuta 1973) on brasilialainen pikajuoksija.
Souza karsiutui Sydneyn olympialaisissa 2000 100 metrin juoksun toisissa alkuerissä ajalla 10,47. Pikaviestissä hän juoksi alkuerissä Brasilian joukkueessa ja saavutti hopeaa kun toisella kokoonpanolla loppukilpailussa juossut joukkue sijoittui toiseksi. Seuraavana vuonna hän karsiutui Edmontonin MM-kisojen 100 metrin alkuerissä ja juoksi myöhemmin samana vuonna Universiadeissa viidenneksi. Pariisin MM-kisoissa 2003 Souza karsiutui 200 metrin juoksun toisissa alkuerissä ajalla 20,82, mutta oli mukana Brasilian joukkueessa, joka voitti 4 × 100 metrin viestijuoksussa MM-hopeaa. Souza karsiutui Budapestin sisäratojen MM-kisoissa 2004 60 metrin välierissä ajalla 6,67 ja 200 metrin alkuerissä. Myöhemmin samana vuonna hän karsiutui Ateenan olympialaisten 200 metrin toisissa alkuerissä ajalla 20,64. Hän karsiutui myös Helsingin MM-kisoissa 2005.
Le Grand Macabre
Le Grand Macabre (suom. Suuri makaaberi) on György Ligetin säveltämä kaksinäytöksinen ooppera, joka sai kantaesityksensä Tukholmassa nimellä Den Stora Makaben vuonna 1978. Teos kuuluu yksiin 1900-luvun suosituimmista oopperoista.Mykkiä rooleja:
The Final Sign of Evil
The Final Sign of Evil on Sodomin kahdestoista studioalbumi, joka julkaistiin 28. syyskuuta 2007. Albumin vinyylipainos julkaistiin helmikuussa 2008. Albumilla soittaa Sodomin alkuperäinen "In the Sign of Evil" -EP:n aikainen kokoonpano. Albumin vinyyliversio tulee olemaan tuplavinyyli aukeavilla kansilla, jossa on enemmän vanhoja promo-kuvia kuin CD-versiolla.
Afula
Afula on kaupunki Israelissa pohjoisella hallintoalueella. Sen väkiluku vuoden 2016 lopussa oli 47 014. Kaupungista käytetään lempinimeä "Laakson pääkaupunki", joka viittaa Jisreelin tasankoon.
Nykyisen Afulan lähistöltä on löydetty merkkejä asutuksesta kalkoliittisen kauden ja varhaisen pronssikauden vaihteelta. Nimi Afula on johdettu mahdollsiesti heprealais-kanaanilaisesta juuresta "ofel" eli vapaasti kääntäen linnan torni. Paikka mainitaan mahdollisesti faarao Thutmosis III:n valtakaudelta peräisin olevassa luettelossa. Myöhemmin paikalla sijaitsi al-’Afula-niminen pieni arabikylä, jota asutettiin ensimmäiseen maailmansotaan saakka. Napoleon kukisti Osmanien valtakunnan joukot Afulan lähellä käydyssä taistelussa vuonna 1799. Vuonna 1905 Afulaan rakennettiin Haifata Damaskokseen kulkenut rautatie ja vuonna 1913 se yhdistettiin toisella rautatiellä Jeninin kautta Nablukseen. Molemmat jäivät pois käytöstä 1930- ja 1940-luvuilla.
Nykyisen Afulan perusti American Zion Commonwealth -järjestö vuonna 1925. Afulasta kaavailtiin Jisreelin laakson juutalaisten siirtokuntien keskusta, mutta suunnitelma ei toteutunut sen kaavaillussa mittakaavassa. Muut siirtokunnat alkoivat tarjota omia palvelujaan tai käyttivät Haifan tarjontaa. Kaupunki alkoi kasvaa voimakkaammin vasta Israelin itsenäisyyssodan jälkeen, jolloin sinne asettui Israeliin muuttavia juutalaisia siirtolaisia. Kaupungin asukasluku vuonna 1948 oli noin 2 500 ja 1960-luvun lopussa 17 000. Jonkin matkan päähän vanhasta Afulasta sijaitsevalle kukkulalle perustettiin Afulah Illit eli Ylä-Afula. Afulasta tehtiin hallinnollisesti kaupunki vuonna 1972.
Afulassa sijaitsee suuri sokerinjalostamo, tekstiilitehtaita ja nylontehdas. Kaupungissa sijaitsee myös Kuppat Holimin sairaala.
Haderan asukasluku vuoden 2016 lopussa oli 47 014. Monet kaupungin asukkaista ovat entisen Neuvostoliiton, Latinalaisen Amerikan ja Etiopian alueelta tulleita siirtolaisia.
Norman Wisdom
Sir Norman Wisdom OBE (4. helmikuuta 1915 – 4. lokakuuta 2010) oli brittiläinen näyttelijä ja koomikko, joka sai urallaan muun muassa Bafta-palkinnon vuonna 1954. Hän toimi myös laulajana.
Wisdom syntyi Marylebonessa, Lontoossa. Hänen vanhempansa Frederick ja Maud Wisdom (o.s. Targett) olivat menneet naimisiin vuonna 1912. Isä työskenteli autonkuljettajana ja äiti ompelijana. Vanhemmat kuitenkin erosivat, ja Norman päätyi lastenkotiin Dealiin, Kentiin.
Wisdom oli toisen maailmansodan veteraani. Hänen vuotensa olivat olleet työntäyteisiä jo ennen sotaa ja siihen liittynyttä palvelua Intiassa.
Wisdom jätti armeijan vuonna 1946 ja eteni sitä seuranneella viihdetaiteilijan urallaan nopeasti. Hän teki yhteistyötä taikuri David Nixonin kanssa; jo tällöin hän omaksui itselleen ominaisen ulkoasun, josta hän myöhemmin tuli tunnetuksi.
Wisdom alkoi tehdä komediaelokuvia 1950-luvun alussa. Hän oli koko vuosikymmenen ajan huippusuosittu, mutta menestys alkoi hiipua 1960-luvun loppua kohden. Vuonna 1966 hän lähti Yhdysvaltoihin, jossa hän sai Tony-ehdokkuuden työstään Broadway-musikaalissa "Walking Happy". Menestyksestään huolimatta hän palasi jo pian Lontooseen.
Myöhemmällä urallaan Wisdom esiintyi muun muassa "Vielä virtaa" -sarjassa 1990-luvun kuluessa. Erityisen suosittu näyttelijä oli Albaniassa, jonka ainoa sallittu länsimainen näyttelijä hän oli Enver Hoxhan diktatuurin vuosina. Hänet lyötiin ritariksi 6. kesäkuuta 2000.
Wisdom ilmoitti vetäytymisestään viihdealalta 90-vuotispäivänään helmikuussa 2005. Hänen aikomuksenaan oli jatkossa viettää hiljaista elämää kotonaan Mansaarella. Hänen lempiharrastuksiinsa kuuluivat autoilu ja golf. Vuonna 2006 hänet kiidätettiin hätätilassa sairaalaan Liverpooliin, josta hänet kotiutettiin sydämentahdistimen asettamisen jälkeen. Tammikuussa 2007 hän teki lyhyen comebackin elokuvassa "Expresso", joka sai kantaesityksensä Cannesin elokuvajuhlilla 27. toukokuuta.
12. heinäkuuta 2007 Wisdom muutti hoitokotiin Ballasallaan. Hän kärsi vaskulaarisesta dementiasta. Hänen kirjajulkaisujensa joukkoon lukeutuu omaelämäkerta "My Turn: Autobiography" vuodelta 2002.
Wisdom oli kahdesti naimisissa. Ensimmäinen sota-ajalla solmittu liitto oli lyhyt. Lokakuussa 1947 Wisdom solmi toisen avioliittonsa Freda Simpsonin kanssa. He saivat kaksi lasta, pojan ja tyttären, mutta erosivat vuonna 1969.
Tananruostegueretsa
Tananruostegueretsa eli tanangueretsa ("Piliocolobus rufomitratus") on afrikkalainen apinalaji.
Tananruostegueretsa kasvaa noin puoli metriä pitkäksi. Sen selkäpuoli on musta, rinta ruosteenruskea. Harmaa häntä on yli puolimetrinen. Painosta on eri arvioita, kuusi kiloa lienee jonkinlainen keskipaino. 
Tananruostegueretsoja elää vain Keniassa, Tanajoen varrella. Metsien tuhoaminen on pirstonut lajin elinaluetta, ja IUCN arvioi sen olevan äärimmäisen uhanalaisen rajoilla, laji osoittautuikin elävän laajemmalla alueella, mutta jotkin sen alalajeista ovat edelleen sukupuuton partaalla.
Tananruostegueretsat elävät puissa perheryhminä, joihin kuuluu yksi tai kaksi aikuista koirasta ja naaraita sekä keskenkasvuisia alle kolmivuotiaita poikasia. Ne ruokailevat yleensä aamuhämärissä ja lepäävät keskipäivän kuuman ajan.
Dee Bradley Baker
Dee Bradley Baker (s. 31. elokuuta 1962 Indiana, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka tunnetaan monipuolisista äänistään ja erityisesti hirviöiden äänistä.
Baker syntyi Indianassa, josta hän muutti nuorena Greeleyhin Coloradoon, jossa Baker vietti lapsuutensa. Hän aloitti näyttelemisen yhdeksänvuotiaana musikaaleissa, oopperoissa ja teatterinäytelmissä sekä stand up -koomikkona. Valmistuttuaan high schoolista vuonna 1981 Baker alkoi opiskella collegessa filosofiaa ja saksan kieltä. Hän valmistui Colorado Collegesta vuonna 1986, minkä jälkeen hän jatkoi uraansa teatterinäyttelijänä, koomikkona ja laulajana. Myöhemmin 1990-luvulla Baker muutti Los Angelesiin, jossa hän aloitti ääninäyttelemisen.
Baker asuu Burbankissa, Kaliforniassa vaimonsa ja kahden tyttärensä kanssa.
Bakerin ura ääninäyttelijänä sai alkunsa hänen esiintyessään teatterissa Walt Disney Worldissä, jossa Nickelodeonin tuottajat huomasivat hänen kykynsä. Uuden työnsä puolesta Bakerin täytyi muuttaa Los Angelesiin, jota hän aluksi piti kauheana paikkana. He tarjosivat vuonna 1993 Bakerille töitä televisio-ohjelmassa "Legends of the Hidden Temple", jossa hän oli kuuluttajaäänenä ja jättimäisenä puhuvana kivenä.
Uransa aikana Baker on esiintynyt yli 150 animaatiosarjassa, kuten "Cow & Chicken, Tehotytöt, Paavo Pesusieni, Mike, Lu & Og, , Teen Titans, Duck Dodgers" ja "Avatar". Lisäksi hän on tehnyt myös ääniä useimmiten hirviöille ja muukalaisolennoille eri videopeleihin, joista tunnetuimmat ovat "Halo 2"- ja "Halo 3" -pelit (hahmo Gravemind). Baker on tehnyt äänirooleja niin näytelmäelokuviin kuin animaatioelokuviin, joista kenties merkittävin oli "Space Jamissa", jossa hän oli Repe Sorsan äänenä. Useimpien muiden ääninäyttelijöiden tavoin Baker ei ole koskaan saanut suurta pääroolia animaatioelokuvissa ja on lähinnä tehnyt pieniä äänirooleja elokuviin. Vuodesta 2007 lähtien esitetyssä "Finias ja Ferb" -sarjassa Baker esittää Nokkaeläin-Perryä. Bakerin mukaan hän äänitti hahmon äänen kerran, minkä jälkeen sarjan tuottanut Walt Disney Television Animation on käyttänyt samaa ääntä joka jaksossa, jossa hahmo esiintyy.
Baker on myös kertonut, ettei ääninäytteleminen ole yksinkertaista, mutta usein alalla työskentelevät tuottajat olettavat niin. Hänen mielestään turhauttavinta ääninäyttelijän työssä on katsoa, kuinka kuuluisat näyttelijät vievät heidän töitään lähinnä animaatioelokuvissa. Tämä on Bakerin mielestä turhauttavaa siksi, että alalla on paljon lahjakkaampia ihmisiä ja he tekevät työnsä huomattavasti pienemmällä palkalla.
Syksyllä 2009 Top of the Limit -sivusto sijoitti Bakerin viidennelle sijalle laatimassaan kymmenen parhaan videopelien ääninäyttelijän listassa.
Helmikuussa 2012 Baker sai Annie-ehdokkuuden kloonisotilaiden roolista "".
Ali Baba (albumi)
Ali Baba on Lea Lavenin vuonna 1990 julkaistu albumi. Albumin on julkaissut LP-levynä, CD-levynä ja C-kasettina Polarvox Oy.
Kaikki kappaleet on sovittanut Veikko Samuli.
Tamarao
Tamarao eli mindoronanoa ("Bubalus mindorensis") on uhanalainen nautaeläin, vesipuhvelin sukulainen. Vuonna 2000 niitä arveltiin olevan jäljellä enää alle kaksisataa yksilöä.
Tamaraon säkäkorkeus on noin metrin, pituus kaksi metriä. Häntä on kuusikymmensenttinen. Naaras painaa 200–300 kiloa. Lajin voi sekoittaa pienikokoiseen kesyyn vesipuhveliin, joita paikalliset asukkaat pitävät kotieläimenä. Tamarao on karvaisempi kuin vesipuhveli, väriltään harmaan ja ruskean väliltä. Molemmilla sukupuolilla on mustat sarvet, jotka muodostavat terävät V:n, eivät vesipuhvelin kaarevaa C:tä.
Tamarao on Filippiinien Mindoron saaren endeeminen laji. Se elää korkealla vuoristossa. Rinnakkaiselo ihmisten kanssa sujui pitkään hyvin, sillä tamaraon suosimilla alueilla ei asunut ihmisiä malariavaaran takia. Malarian torjunta on tuonut ihmiset karjoineen korkeammalle vuoristoon, ja tamarao on väistynyt etäisille vuoristoniityille.
Tamarao syö ruohoa, bambunversoja ja vesikasveja.
RS-24
RS-24 jars tai Topol-MR (Naton koodinimi SS-27 Mod 2) on Venäjän vuonna 2010 käyttöön otettu mannertenvälinen ohjus.
Se on
vastasiirto ohjustentorjuntajärjestelmille. Tämä mannertenvälinen ohjus on Topol-M-ohjusta raskaampi ja 
sen uskotaan kantavan kantavan ainakin 4x150-250 kt ydinkärkeä. Ohjus korvaa 1970-luvulta peräisin olevat SS-18:n ja SS-19:n.
Ohjusta testattiin keväällä 2007, jolloin se lensi 5 500 kilometriä osuen lopuksi kohdealueelle.
25. joulukuuta 2007 ohjusta testattiin uudelleen onnistuneesti. Ohjus laukaistiin Plesetskin kosmodromilta Pohjois-Venäjältä 7 000 kilometrin päähän Kamtšatkan niemimaalle.
... Magni Blandinn Ok Megintiri...
... Magni Blandinn Ok Megintiri... on saksalaisen Falkenbach-yhtyeen toinen albumi, joka julkaistiin vuonna 1998. Logon on tehnyt Christophe Szpajdel. Albumin alkuperäisen version on julkaissut itävaltalainen Napalm Records. Levystä on myös julkaistu tuhanteen kappaleeseen rajattu vinyylipainos, julkaisijana Skaldic Art Rec.
Mustasukkaisuutta (albumi)
Mustasukkaisuutta on Lea Lavenin vuonna 1989 julkaistu albumi. Albumin on julkaissut LP-levynä, CD-levynä ja C-kasettina Oy Bluebird Ab.
Kaikki kappaleet sovittanut Veikko Samuli.
Kortit kertoo kohtalomme
Kortit kertoo kohtalomme on Lea Lavenin vuonna 1988 julkaistu albumi. Albumin on julkaissut LP-levynä, CD-levynä ja C-kasettina Oy Bluebird Ab. Laven osallistui vuonna 1988 MTV:n Syksyn sävel -kilpailuun albumin kappaleella "Siihen on syy".
Kaikki kappaleet sovittanut Veikko Samuli, ellei toisin mainittu.
Ok Nefna Tysvar Ty
Ok Nefna Tysvar Ty on Falkenbachin kolmas albumi, joka julkaistiin vuonna 2003. Levyllä kuullaan myös kolmea Vindsval-yhtyeen jäsentä: Hagalaz (kitara), Tyrann (laulu) ja Boltthorn (rummut).
Kreikka Eurovision tanssikilpailussa
Kreikka osallistui kaikkien aikojen ensimmäiseen, Lontoossa, Isossa-Britanniassa vuonna 2007 järjestettyyn Eurovision tanssikilpailuun, jossa maa sijoittui sijalle 13. Kreikkaa edustivat tuolloin Ouranía Kollioú ja Spýros Pavlídis.
Kreikka oli vuoden 2007 kilpailun 13. pistemäärällä 31. Kreikalle pisteitä antoivat seuraavat maat: Iso-Britannia (5), Saksa (5), Itävalta (4), Liettua (4), Venäjä (4), Portugali (2), Puola (2), Sveitsi (2), Alankomaat (1), Ruotsi (1) ja Tanska (1). Vuoden 2008 kilpailussa, Britannian Glasgow'ssa, Kreikka oli 7. pistemäärällä 72. Tuolloin maata edustivat Iásonas Rodítis ja Tonja Kosovich.
Etelä-Afrikan luonto
Etelä-Afrikan luontoon kuuluu viisi erilaista kasvillisuusvyöhykettä: fynbos, metsä, karoo, heinikko ja savanni. Noin 10 % kaikista maailman kukkivista kasveista löytyy Etelä-Afrikan alueelta. Jo pelkästään Kapmaassa on enemmän erilaisia kasvilajeja kuin koko Isossa-Britanniassa. Etelä-Afrikan biodiversiteetti on arvioitu kolmanneksi merkittävimmäksi maailmassa. Etelä-Afrikassa esiintyy arviolta 5,8 % kaikista maailman nisäkäs- ja 8 % lintulajeista, 4,6 % matelijoista, 16 % suolaisen veden kaloista ja 5,5 % hyönteislajeista. Kaksi biodiversiteetiltään merkittävintä aluetta ovat niin sanottu "Cape Floral Kingdom" fynbosilla ja kostea karoo, joka on ainoa biodiversiteetiltään merkittävä aroalue maailmassa. Monet eläinlajeista ovat kuitenkin uhanalaisia.
Etelä-Afrikan pinta-alasta 1,5 % on metsää ja suojeltuja alueita on 6 %. Vuonna 1996 maassa oli 422 suojelualuetta, joiden kokonaispinta-ala oli 6,7 miljoonaa hehtaaria. Etelä-Afrikassa sijaitsevat Swartbergin vuoristo, Lohikäärmevuoret ja Sudwalan luolat.
Fynbosin kasvillisuusvyöhyke sijaitsee maan lounaisosissa ja sen lajisto koostuu pääasiassa kanervoista, proteoista ja ruohomaisista "Restionaceae"-heimoon kuuluvista kasveista. Alueen kasveihin kuuluva kuningasprotea on Etelä-Afrikan kansalliskukka. Vaikka Etelä-Afrikassa kasvaa yli tuhat kotoperäistä puulajia, ovat suuret puut varsin harvinaisia monissa maan osissa. Maassa on kuitenkin laajoja metsiä Knysna-Tsitsikamman alueella ja Mpumalangan ja Limpopon provinssien koillisosissa, jossa puusto koostuu käpypalmuista. Maan pohjoisosissa kasvaa myös apinanleipäpuita.
Etelä-Afrikan kotoperäisistä eläimistä tunnetuimpia ovat niin sanottu "big five": norsu, leijona, sarvikuono, leopardi ja kafferipuhveli, jotka elävät bushveld- ja savannialueilla. Krugerin luonnonpuistossa on yli 9 000 norsun ja 20 000 puhvelin kanta. Aikaisemmin lähes sukupuuttoon kuolleen leveähuulisarvikuonon kanta on saatu elpymään ja Krugerissa asuu nykyisin yli 3 000 yksilöä. Krugerin lisäksi myös muissa maan kansallispuistoissa kuten Hluhluwe Umfolozissa ja Pilanesbergissä on kaikki viisi "big fiveen" kuuluvaa lajia.
Suurista kissaeläimistä leijonan levinneisyysalue rajoittuu lähes yksinomaan maan kansallispuistoihin, mutta leopardeja tavataan suuremmalla alueella, mukaan lukien eteläisessä Kapmaassa ja maan pohjoisosissa. Gepardin kanta on varsin pieni ja rajoittuu maan pohjoisimpiin osiin ja luonnonpuistoihin.
Etelä-Afrikassa esiintyy noin 850 lintulajia, joista noin 50 on kotoperäisiä. Tunnetuimpia lintulajeja ovat strutsi, joita esiintyy lähes koko maassa, sarvinokat, kurjet, useat kotka- ja korppikotkalajit.
Etelä-Afrikan rannikkovesillä esiintyy kahdeksaa eri valaslajia. Niistä yleisimmin havaittu on mustavalas, joka poikii rannikon lahdenpoukamissa. Laji metsästettiin aikoinaan lähes sukupuuttoon, mutta suojelun myötä sen kanta on vahvistunut. Maan aluevesillä esiintyy yli 2 000 kalalajia eli 16 % kaikista maailman kalalajeista. Kaupallisesti merkittävimpiä kaloja ovat sardiinit ja kummeliturskat.
Alfred Kirwa Yego
Alfred Kirwa Yego (s. 28. marraskuuta 1986) on kenialainen keskimatkojen juoksija.
Yego voitti vuonna 2004 Kenian nuorten mestaruuden 800 metrin juoksussa. Samana vuonna hän voitti samalla matkalla hopeaa Grosseton nuorten MM-kisoissa ajalla 1.47,39. Seuraavana vuonna hän karsiutui Helsingin MM-kisoissa alkuerissä. Kauden lopussa hän juoksi kuudenneksi. Vuonna 2006 Yego voitti Afrikan-mestaruuskilpailuissa 800 metrin pronssia ajalla 1.46,85 ja sijoittui kauden lopussa kahdeksanneksi. Yego voitti Osakan MM-kisoissa 2007 MM-kultaa. Pekingissä 2008 Yego sijoittui olympiafinaalissa kolmanneksi saaden pronssia. Berliinin MM-kisoissa 2009 Yego voitti 800 metrin hopeaa ajalla 1.45,35. Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2010 Nairobissa Yego sijoittui hopealle. Daegun MM-kisoissa 2011 hän oli seitsemäs.
Sex &amp; Violins
Sex & Violins on Rednex-yhtyeen debyyttialbumi vuodelta 1995. Albumi sisältää muun muassa yhtyeen tunnetuimmaksi kappaleeksi nousseen ”Cotton-Eye Joen” sekä radiohitiksikin nousseen kappaleen ”Wish You Were Here”.
Levy pysyi Suomen virallisella listalla kuusi viikkoa. Parhain sijoitus oli sija 14. viikolla 31 vuonna 1995.
Thersandros
Thersandros () oli kreikkalaisessa mytologiassa Polyneikeen ja Argeian poika ja Theban kuningas. Hänellä oli puolisonsa Demonassan kanssa poika Tisamenos.
Kymmenen vuotta sen jälkeen, kun seitsemän sotapäällikköä olivat hyökänneet Thebaan valloittaakseen kaupungin, ja epäonnistuneen sotaretken aikana Thersandroksen isä oli saanut taistelussa surmansa, näiden pojat, epigonit, aloittivat uuden hyökkäyksen kaupunkia vastaan. Kuten ensimmäisen retken aikana, jolloin Amfiaraos oli aluksi kieltäytynyt osallistumasta, niin nyt hänen poikansa Alkmaion osoitti hyvin vähäistä kiinnostusta hyökkäystä kohtaan. Thersandros sai lahjottua tämän äidin Erifylen viitalla, jolloin tämä houkutteli poikansa Alkmaionin ja Amfilokhoksen osallistumaan sotaan aivan kuten hän oli kymmenen vuotta aiemmin tehnyt aviomiehelleen.
Siinä missä epigonien isät olivat epäonnistuneet, heidän poikansa saivat Theban vallattua. He kukistivat Laodamaksen, Thersandroksen serkun ja tämän armeijan, ja Thersandroksesta tuli Theban kuningas.
Thersandros tuki Agamemnonia Troijan sodassa. Kreikkalaisten ensimmäinen yritys valloittaa Troija kuitenkin epäonnistui heidän noustua erehdyksessä maihin Myysian rannikolla. Telefos, Herakleen poika, hyökkäsi heitä vastaan ja ajoi heidät takaisin aluksilleen. Vaikka Thersandroksen kerrotaan taisteleen kreikkalaisista urheimmasti, hän tuli Telefoksen surmaamaksi ja haudattiin Elaiaan.
Vergilius kuitenkin mainitsee Thersandroksen niiden sankareiden joukossa, joiden kerrottiin olleen Troijan hevosen sisällä.
Thersandroksen kuoleman jälkeen Peneleos nousi Theban hallitsijaksi Tisamenoksen sijasta, koska tämä oli vielä liian nuori kuninkaaksi.
Lähelläsi
Lähelläsi on Lea Lavenin vuonna 2003 julkaistu albumi. Albumin on julkaissut MTG – Musiikkituottajat Group Oy.
Kaikki kappaleet sovittanut Jussi Eriksson.
Anund Jakob
Anund Jakob (n. 1008 – n. 1050) hallitsi Ruotsia noin vuosina 1019–1050. Anund Jakob oli Olavi Sylikuninkaan poika.
Anund Jakobin kaksoisnimi tulee, Adam Bremeniläisen mukaan, siitä että svealaiset olivat valmiita hyväksymään kristityn kuninkaan, mutta ei jos hänellä pelkästään oli kristityn nimi. Svealaiset antoivat perinteisesti Anund-nimen henkilöille, joiden nimi oli liian vaikea.
Anund Jakobilla oli ulkopoliittisia pyrkimyksiä ja hän avusti Norjan Olavi Haraldinpoikaa tanskalaista kuningasta Knuut Suurta vastaan Helgeån taistelussa. Länsigötanmaan maakuntalain mukaan Anund Jakob (lakikirjoissa hänestä käytetään nimeä "Emund") ylläpiti lakia ja järjestystä ankaralla kädellä, muun muassa polttamalla lainrikkojien talot.
Anund Jakobin jälkeen kuninkaasi nousi hänen vanhempi velipuolensa, Olavi sylikuninkaan avioton poika Emund Vanha.
Anomalocaris
Anomalocaris oli kambrikauden keskivaiheilta tunnettu suurikokoinen selkärangaton merieläin, joka eli noin 535–520 miljoonaa vuotta sitten.
"Anomalocarikset" lienevät olleet trilobiitteja saalistaneita petoja. Ne olivat vapaasti uivia eläimiä, jotka ilmeisesti etenivät vartalon reunassa olevia ulokkeita liikuttamalla. Niillä oli suuri pää ja suuret verkkosilmät. Näköaisti oli hyvin kehittynyt, sillä silmissä oli 16 000 osasilmää; esimerkiksi kärpäsellä niitä on 3000. Pään alapinnalla sijaitseva suu oli kiekkomainen, sen reunassa oli teräviä hampaita. Suun edestä lähti kaksi kaarevaa piikikästä uloketta, joilla "Anomalocaris" lienee siepannut saaliin ja siirtänyt sen suuhunsa. Kambrikautisiksi eläimiksi "Anomalocarikset" olivat poikkeuksellisen suuria, pituudeltaan 60 senttimetristä kahteen metriin. Suurimmat "Anomalocarikset" olivat yli 20 kertaa suurempia kuin muut sen aikaiset eliöt.
"Anomalocaris" on erikoisen ulkomuotonsa vuoksi taksonomisesti ongelmallinen suku. Se luokitellaan pääjaksoon "Lobopodia", jonka arvellaan olevan lähellä niveljalkaisia. Sillä oli kuitenkin muista niveljalkaisista selvästi poikkeavat suu ja kylkilisäkkeet, eikä tiedetä miten läheistä sukua se on muille niveljalkaisille.
"Anomalocaris"-fossiileja on löydetty ainakin Australian Emu Baysta, Kanadan Burgess Shalesta ja Kiinan Chengjiangista. "Anomalocaris"-fossiilin kuvasi ensimmäisenä J. E. Whiteaves vuonna 1892 tutkittuaan kanadalaisia trilobiittifossiiliesiintymistä löytyviä kaartuvia fossiileja. Whiteaves piti fossiloitunutta suu-uloketta omalaatuisen katkaravun pyrstönä ja antoi lajille nimen "Anomalocaris canadiensis": sukunimiosa "Anomalocaris" tarkoittaa "outoa katkarapua". Vuonna 1979 paleontologi Derek Briggs huomasi että kyseessä olivat kuitenkin tuntemattomalle niveljalkaiselle kuuluneet ulokkeet, ja vuonna 1985 Whittington ja Briggs rekonstruoivat koko eläimen erikoisen ulkoasun.
Etelä-ndebelen kieli
Etelä-ndebele eli Nrebele on yksi Etelä-Afrikan tasavallan virallisista kielistä. Se kuuluu nigeriläiskongolaisten kielten ryhmään. Ndebeleä puhuu äidinkielenään arviolta noin 586 961 ja 1,4 miljoonaa ihmistä osaa sitä. Etelä-Afrikassa puhuttu etelä-ndebelen kieli poikkeaa Zimbabwessa puhutusta saman nimisestä (pohjoisndebele) kielestä.
Ndebelen kieli kuuluu nguni-kielten ryhmään ja on zulun, xhosan ja swatin sukulainen.
Kuningasprotea
Kuningasprotea ("Protea cynaroides") on Etelä-Afrikan kansalliskukka. Sen tieteellinen lajinimi "cynaroides" merkitsee artisokan kaltaista.
Kuningasprotea on puuvartinen pieni pensas, jonka lehdet ovat tummanvihreät ja kiiltävät. Useimmat viljelylajikkeet jäävät alle metrin korkuisiksi. Kukinto on halkaisijaltaan 12-30 cm. Suuri kasvi voi tuottaa neljäkymmentä kukintoa vuodessa.
Protean siemenet ovat suuria ja nukkapintaisia ja ne putoavat yleensä vasta ruohikkopalon jälkeen. Jyrsijät ja linnut levittävät niitä. Vain pieni osa siemenistä itää. Viljelyssä kasvia lisätään versopistokkaista.
Kuningasproteaa käytetään leikkokukkana. Maljakossa nämä kukat kestävät hyvin kuusi viikkoa ja niitä voidaan myös kuivattaa.
Harry Connick, Jr.
Joseph Harry Fowler Connick, Jr. (s. 11. syyskuuta 1967 New Orleans) on yhdysvaltalainen jazz-laulaja ja -pianisti sekä näyttelijä.
Joseph Harry Fowler Connick, Jr. syntyi 11. syyskuuta 1967 New Orleansissa Louisianan osavaltiossa. Hänen isänsä oli roomalaiskatolinen lakimies ja äiti juutalainen oikeuden tuomari. He omistivat levykaupan. Harry oppi soittamaan kolmevuotiaana ja teki ensimmäisen jazz-levytyksensä 10-vuotiaana. Hän opiskeli nuorena New Orleans Center for the Creative Arts -opistossa.
Koulun jälkeen Connick muutti New Yorkiin, jossa hän kävi Hunter Collegea ja Manhattan School of Music -opistoa. Hänen ensimmäinen aikuisiän albuminsa "Harry Connick Jr." ilmestyi 1987 ja seuraavana vuonna toinen, hänen tuolloisen ikänsä mukaisesti nimetty "20", jolla kuultiin myös hänen lauluaan. Albumit tekivät hänestä tunnetun New Yorkin jazz-piireissä.
Seuraavaksi Connick työsti musiikin menestyselokuvaan "Kun Harry tapasi Sallyn" (1989) ja sai siitä ensimmäisen Grammy-palkintonsa. Elokuvan musiikki oli big bandin säestämiä jazz-standardeja. Connickista tuli elokuvan myötä laajalti tunnettu, ja hän teki maailmankiertueen. Vuonna 1990 hän näytteli ensimmäisessä elokuvassaan "Memphis Belle" ja julkaisi kaksi uutta albumia. Connickin 1990-luvun instrumentaalilevytykset menestyivät jazz-listoilla ja lauletut levytykset poplistoilla. Monet hänen albumeistaan myivät platinaa, ja hän näytteli myös Hollywood-menestyselokuvissa kuten "Independence day – Maailmojen sota" (1996) sekä pääosaa elokuvassa "Copycat – Kopiomurhaaja" (1995).
2000-luvulla Connick on musiikin tekemisen ja elokuvissa näyttelemisen ohella esiintynyt muun muassa "Will & Grace" -tilannekomediasarjassa vuoteen 2006 asti. Syksyn 2005 jälkeen Connick on tehnyt paljon hyväntekeväisyystyötä New Orleansia koetelleen hurrikaani Katrinan uhrien hyväksi. Connick on työskennellyt myös Broadwaylla, mistä hän on saanut Tony-ehdokkuudet sävellys- ja sanoitustöistään sekä näyttelemisestä.
Connick on toiminut vuosina 2014−2016 yhtenä "American Idol" -laulukilpailun kolmesta tuomarista.
Connick on julkaissut yhteensä 29 albumia, joita on myyty 28 miljoonaa kappaletta. Hän on levyttänyt enemmän listaykkösalbumeja kuin yksikään toinen yhdysvaltalainen jazz-artisti. Hän on saanut kolme Grammy-palkintoa ja yhden Emmy-palkinnon.
Connick on ollut vuodesta 1994 naimisissa teksasilaisen malli Jill Goodacren kanssa. Parilla on kolme tytärtä. Connickin nykyinen asuinpaikka on Connecticut.
Candi Milo
Candi Winter Milo (s. 9. tammikuuta 1961 San José, Kalifornia) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka on saanut kaksi Annie-ehdokkuutta vuosina 2003 ja 2004.
Milo syntyi San Joséssa, Kaliforniassa, jossa hän kävi koulua aina high schooliin asti. Milo esiintyi jo 16-vuotiaana huvipuistoissa laulajana ja erityisesti Anaheimin Disneylandissä. Milo muutti Los Angelesiin, jossa hän työskenteli stand up -koomikkona ja laulajana. Milon ura koomikkona edistyi laulajan uraa paremmin ja hän muun muassa esiintyi televisiosarjoissa, kuten "Comedy Express" ja "Evening at the Improv".
Milolla on yksi lapsi, jonka kanssa hän asuu Los Angelesissa, Kaliforniassa.
Hänen isänsä Tony Milo oli lapsinäyttelijä.
Milo teki myös näytelmärooleja vuosien 1984–1990 aikana elokuvissa ja muutamia vierailevia esiintymisiä televisiossa, kuten "The Tonight Show Starring Johnny Carson" -ohjelmassa, jonka myötä hän sattumalta ryhtyi ääninäyttelijäksi elokuvan Cool Worldin myötä, jossa Milo loi 12:lle eri hahmoille ääniä. Samalla hänestä on tullut yksi tunnetuimmista ääninäyttelijöistä ja on luonut yli 200:lle animaatiohahmolle ääniä.
Milo on ääninäytellyt animaatioissa, kuten ChalkZone, Tiny Toons, Mucha Lucha, Astro Boy, The Life and Times of Juniper Lee, Pet Alien, W.i.t.c.h., Cow & Chicken ja Dexterin laboratorio, jossa hän korvasi uransa lopettaneen Christine Cavanaughin äänittämän Dexterin.
Heikkilänjärvi
Heikkilänjärvi on järvi Juopulin kylässä Oulussa Pohjois-Pohjanmaalla. Järvi sijaitsee kyläkeskuksen eteläreunalla noin seitsemän kilometrin päässä Ylikiimingin taajaman itäpuolella.
Heikkilänjärvi on rannoiltaan rikkonainen järviallas, jonka suurin pituus itä-länsisuunnassa on 1,1 kilometriä ja suurin leveys 0,7 kilometriä. Järvessä on yksi pieni saari. Järven pohjoisranta rajoittuu avosuohon, Juopulinsuohon, ja järven etelärannalla leviää Kotisuo. Muut rannat ovat osittain suomaastoa, mutta pääasiassa kiinteää rantaa. Asuinrakennuksia on ainoastaan järven lounaisrannalla, jossa sijaitsee Heikkilän rakennusryhmä. Muut rakennukset ovat loma-asuntoja.
Järven kunnostamisesta on tehty kunnostushankealoite Pohjois-Pohjanmaan ympäristökeskukselle syksyllä 2006. Järven kunnostustarve aiheutuu rehevöitymisestä, korkeista typpipitoisuuksista sekä vedenpinnan laskusta. Järvessä on myös esiintynyt kalakuolemia. Typpipioisuuksien nousun syyksi ei voitu määrittää tavanomaisia kasvimassan mätänemisestä ja peltojen valumavesistä aiheutuvia pitoisuuksien kohoamisia. Myöskään järven vedenpinnan alenemisen syytä ei kyetty selvittämään.
G. H. Hardy
Godfrey Harold Hardy (7. helmikuuta 1877 Cranleigh, Surrey – 1. joulukuuta 1947 Cambridge) oli englantilainen matemaatikko, joka kehitti lukuteoriaa ja matemaattista analyysiä. Hänet muistetaan myös matematiikan olemusta käsittelevän esseen "Matemaatikon apologia" (1940) kirjoittajana. Teos käsittelee myös luovuutta ja sen menettämisen tuskaa. Hardy valittiin Royal Societyn jäseneksi (FRS) vuonna 1910.
Hardy syntyi koulutettuun, mutta taloudellisesti vaatimattomaan perheeseen. Hänen isänsä oli tuohon aikaan pienen Cranleigh-yksityiskoulun kuvaamataidon opettaja ja taloudenhoitaja, äiti puolestaan Lincolnissa toimineen opettajanvalmistuslaitoksen vanhempi opettaja. Sekä isä ja äiti olivat lahjakkaita matematiikassa ja Hardy peri heidän taitonsa, osoittaen lahjakkuutensa jo lapsena. Hardyn kerrotaan muun muassa jakaneen ajankulukseen virsien numeroita tekijöiksi ja kirjoittaneen kaksivuotiaana miljoonien suuruisia lukuja.
Koulussa Hardy oli ujo, mutta menestyi siitä huolimatta hyvin ja hänestä tuli luokkansa priimus. Hardyn vahvuutena oli tuolloin erityisesti matematiikka, jonka avulla hän pyrki olemaan jossain selvästi muita luokkatovereitaan parempi. 12-vuotiaana Hardy sai stipendin Winchesterin yksityiskouluun, jota pidettiin Englannin arvostetuimpana matemaattisena kouluna. Matematiikan opetusta hän sai luokkansa ainoana oppilaana ja pärjäsi hyvin myös klassisissa aineissa. Hardy ei itse pitänyt koulustaan, vaikka nauttikin saamastaan opetuksesta. Valmistumisensa jälkeen Hardy ei enää koskaan vieraillut Winchesterissä.
Winchesteristä Hardyn tien ”olisi kuulunut” viedä Oxfordin yliopiston New Collegeen, mutta hän päätyikin sen sijaan Cambridgen yliopiston Trinity Collegeen vuonna 1896. Hän valmistui vuonna 1899 ja valittiin fellow’ksi 1900. Hardy toimi matematiikan luennoitsijana Trinityssä 1906–1919. Trinityssä Hardy ajautui ensi kertaa ongelmiin ateisminsa kanssa kieltäydyttyään periaatesyistä menemästä lainkaan kirkonmenoihin, jotka olivat Trinityssä pakollisia.
Vuonna 1914 Hardystä ja intialaisesta matemaatikosta Srinivasa Ramanujanista tuli läheiset yhteistyökumppanit, kun Hardy huomasi Ramanujanin matemaattiset kyvyt. Kun Paul Erdős kysyi Hardyltä haastattelussa, mikä tämän paras anti matematiikalle oli, Hardy vastasi sen olleen Ramanujanin löytäminen. Lukua 1729 kutsutaan myös Hardyn–Ramanujanin luvuksi heidän mukaansa.
Hardya kuvattiin ”anti-narsistiksi”, joka ei suostunut tekemään itsestään isoa numeroa. Hän ei muun muassa sietänyt lainkaan, että hänestä otettiin valokuvia ja joidenkin arvioiden mukaan Hardysta on säilynyt vain viisi valokuvaa. Hardylla ei ollut myöskään kotonaan lainkaan peilejä, joiden edessä hän olisi siistiytynyt ennen työpäivän alkua. ”Anti-narsistisuudestaan” huolimatta Hardy tunnettiin itsepäisenä henkilönä, joka oli valmis puolustamaan aatettaan.
Hardy oli ateisti, mikä ajoi hänet ristiriitoihin uskonnollisen perheensä kanssa.
Häntärekursio
Häntärekursioksi kutsutaan rekursion erityistapausta, jossa rekursiivisen kutsun paluuarvosta tulee ilman lisäoperaatioita kutsuvan instanssin paluuarvo. Tämä tarkoittaa sitä, että rekursioiden "purkautuessa" ei ole enää mitään tekemistä.
Häntärekursisiiviselle funktiolle on tyypillistä, että lopputulosta kerätään ylimääräiseen parametriin, johon kertynyt arvo voidaan palauttaa lopetusehdon täyttyessä. Tämä tarkoittaa käytännössä myös sitä, että parametrin alkuarvon tulee olla triviaalitapauksen lopputulos.
Häntärekursiiviset funktiot voi muuttaa silmukkarakenteeksi.
Hunterinantilooppi
Hunterinantilooppi eli hirola ("Beatragus hunteri") on itäisessä Afrikassa elävä äärimmäisen uhanalainen lehmäantilooppilaji. Se luettiin aiemmin topiantilooppien ("Damaliscus") sukuun nimellä "Damaliscus hunteri", mutta nyttemmin se on erotettu omaan "Beatragus"-sukuunsa.
Hunterinantilooppia on joskus kutsuttu 'nelisilmäantiloopiksi', koska sen silmien alanurkissa on voimakkaat tummat rauhaset. Hunterinantilooppi painaa 75–160 kg. Sen turkki on väriltään hiekanruskea. Lyyranmuotoiset sarvet muistuttavat impalan sarvia.
Hunterinantilooppeja elää luonnonvaraisena Pohjois-Kenian ja Etelä-Somalian rajamailla. Niitä on istutettu myös Etelä-Keniassa sijaitsevaan Tsavon kansallispuistoon vuonna 1963. Ei tiedetä tarkkaan, mistä lajin yksilömäärän voimakas väheneminen johtuu; ainakin niiden metsästäminen on melko vähäistä lajin nahan heikkolaatuisuuden vuoksi. Mahdollinen osasyy on kilpailu sen elinalueilla laiduntavan karjan kanssa.
Hunterinantiloopit laiduntavat puoliaavikolla ja syövät siellä ruohoa. Yleisin ruokailuaika on varhain aamulla tai myöhään illalla. Naaraat ja poikaset liikkuvat 5–40 yksilön laumoina, joita johtaa yksi reviiriä puolustava uros.
Heralding – The Fireblade
Heralding – The Fireblade on uudelleen äänitetty versio Falkenbachin julkaisemattomasta debyyttialbumista Firebladesta (1995). Useimmat kappaleet ovat ilmestyneet jo aiemmin, kuten "Laeknishendr" ja "Skirnir" ovat ilmestyneet vuoden 1995 "Laeknishendr"'-demolla. "Heathen Foray" on ilmestynyt "... Magni Blandinn Ok Megintiri..." -albumilla nimellä "The Heathenish Foray". "Heralder" on uudempi versio "The Heralder" -kappaleesta, joka löytyy vain "...En Their Medh Riki Fara..." -albumin kuvavinyylipainoksesta. "Heralder" on kuitenkin lyhyempi (5:12) kuin alkuperäinen "The Heralder" (9:05). Albumista on tehty digipak-versio, joka sisältää bonusraidan "Gjallar" .
Kappale "The Heralder" äänitettiin ensimmäisen albumin jälkeen ja sen oli tarkoitus tulla toisen albumin avausraidaksi,
mutta lopputulos ei ollut tarpeeksi hyvä, joten Vratyas Vakyas päätti olla laittamatta sitä "... Magni Blandinn Ok Megintiri..." -albumille. Alun perin kappaleen piti olla erilaisena osa "Fireblade"-albumia.
Levyllä kuullaan myös kolmea Vindsval-bändin jäsentä: Hagalaz (kitara), Tyrann (laulu) ja Boltthorn (rummut).
Mary McDonnell
Mary Eileen McDonnell (s. 28. huhtikuuta 1952) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on ollut kahdesti ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi.
McDonnell syntyi Pennsylvaniassa, mutta kasvoi Ithacassa, New Yorkin osavaltiossa. Hän tuli alun perin tunnetuksi Broadwayllä, mutta menestyi myös elokuvissa jo 1980-luvulla ja löi itsensä lopullisesti läpi roolilla Kevin Costnerin elokuvassa "Tanssii susien kanssa" vuonna 1990.
McDonnellilla on ollut myöhemmin keskeisiä rooleja muun muassa elokuvissa "Grand Canyon – elämää kaupungissa" (1991), "Taikalampi" (1992), "Independence Day – Maailmojen sota" (1996) ja "Donnie Darko" (2001). Hänellä on miehensä Randle Mellin kanssa lapset Olivia ja Michael.
McDonnell tunnetaan myös televisiosta. Hän esiintyi muun muassa vuonna 1980 sarjassa "As the World Turns" ja 2000-luvun puolella sarjassa "Taisteluplaneetta Galactica".
Kyproksen ortodoksinen kirkko
Kyproksen ortodoksinen kirkko (, ”Kyproksen kirkko”) on Kyproksen saarella toimiva osa maailmanlaajuista ortodoksista kirkkoa. Sen jäsenmäärä on noin .
Kristinusko tuli Kyprokselle viimeistään 50-luvulla jaa. apostolien Paavali ja Barnabas toiminnan kautta. Kyproksen ortodoksinen kirkko pitää perustajanaan ja saaren ensimmäisenä piispana Barnabasta, joka oli kotoisin Salamiista ja myös haudattiin sinne. Kirkko tunnustettiin autokefaliseksi Efesoksen kirkolliskokouksessa eli kolmannessa ekumeenisessa kirkolliskokouksessa vuonna 431.
Kyproksen ortodoksista kirkkoa johtaa Hänen Autuutensa Uuden Justinianuksen ja koko Kyproksen arkkipiispa Chrysostomos II yhdessä metropoliittojen ja apulaispiispojen kanssa.
Kyproksen kirkkoon kuuluu arkkihiippakunta sekä yhdeksän muuta hiippakuntaa. Kyproksen tilanteen vuoksi Pohjois-Kyproksen alueelle jääneiden hiippakuntien piispanistuimet toimivat evakossa eteläisen Kyproksen puolella.
Nora Ephron
Nora Ephron (19. toukokuuta 1941 Brooklyn, New York, Yhdysvallat – 26. kesäkuuta 2012) oli yhdysvaltalainen käsikirjoittaja. Hänet tunnetaan parhaiten romanttisten komedioiden käsikirjoittajana. Hän oli kolmesti ehdolla Parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen Oscar-palkinnon saajaksi elokuvista "Tapaus Silkwood" (1983), "Kun Harry tapasi Sallyn" (1989) ja "Uneton Seattlessa" (1993).
Ephron syntyi juutalaisille vanhemmille. Hän valmistui Beverly Hills High Schoolista vuonna 1959 ja oli kolmesti naimisissa. Hän asui kolmannen miehensä, käsikirjoittaja Nicholas Pileggin kanssa New Yorkissa. Ephron teki ajoittain yhteistyötä sisarensa Delian kanssa.
Ephron väitti arvanneensa ”syvän kurkun” henkilöllisyyden ennen sen virallista paljastamista vuonna 2005. Hän ilmoitti syyksi entisen aviomiehen, tutkivan journalisti Carl Bernsteinin antamat vihjeet.
Ephronin maine perustuu ensisijaisesti elokuvakäsikirjoituksiin, mutta hän teki uransa aikana myös ohjaajan- ja kirjailijantöitä.
Tähdenlennon alla
Tähdenlennon alla on Lea Lavenin 24. albumi, joka julkaistiin 8. marraskuuta 2006. Albumin on julkaissut Oy Bonnier Amigo Music Finland Ab. Kansilehtinen sisältää kappaleiden sanat.
Kaikki kapaleet säveltänyt ja sovittanut Esa Nieminen, ellei toisin mainittu.
William B. Saxbe
William Bart Saxbe (24. kesäkuuta 1916 – 24. elokuuta 2010) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko.
Saxbe syntyi Mechanicsburgissa, Ohiossa. Hän valmistui Ohio State Universitystä ja oli varsinaiselta ammatiltaan lakimies. Hän oli sekä toisen maailmansodan että Korean sodan veteraani.
Saxbe oli ennättänyt jo saavuttaa merkittävän aseman oman osavaltionsa politiikassa ennen valintaansa Yhdysvaltain senaattiin, jossa hän istui vuosina 1969–1974. Hän oli lisäksi Nixonin ja Fordin aikainen oikeusministeri vuosina 1974–1975.
Oikeusministeriytensä jälkeen Saxbe oli vuoteen 1977 Yhdysvaltain suurlähettiläs Intiaan. Hän sai puolisonsa Ardath ”Dolly” Kleinhansin kanssa kaksi poikaa ja yhden tyttären.
Saxben mukaan on saanut nimensä yhdysvaltalaisessa poliittisessa kielenkäytössä käytetty termi ”Saxbe fix”.
Mersin
Mersin on kaupunki nykyisessä Turkissa Taurusvuorten eteläpuolella Välimeren rannalla. Se on Mersinin maakunnan pääkaupunki. Vuonna 2012 Mersinissä oli 876 958 asukasta.
Mersinin satama on Etelä-Turkin merkittävin satama ja maan kolmanneksi suurin konttisatama.
Sillä on pitkä historia, joka alkoi kivikaudella.
Etelä-Anatoliassa Välimeren rannalla sijainneessa Mersinissä asuttiin jo kivikaudella. Taurusvuorten eteläpuolella sijaitseva Mersin on ollut perinteisesti portti idän ja lännen välillä. Tämän takia monet kulttuurit ja kansat levittäytyivät sinne. Mersin oli muinaisten kauppateiden varsilla. Rannikolla asuttiin jo ehkä 9000-8000 eaa. Vanhinta Mersiniä kutsutaan nimellä Yümüktepe. Siellä asuttiin ajoitusten mukaan noin 6300 eaa. alkaen. Se oli neoliittinen maanviljelykylä. Paikka linnoitettiin noin 4900 tai 4500 eaa. Tämä mersin oli voimakkaan paikallisen päällikkökunnan keskus. Paikka oli sumaton 3200-1200 eaa., jolloin monet Lähi-idän suuret kulttuurit kukoistivat.
Ranskan Grand Prix 1980
Ranskan Grand Prix 1980 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 29. kesäkuuta 1980 Paul Ricardin radalla Ranskassa. Kilpailun voitti Williamsilla ajanut Alan Jones.