Reijo Ruotsalainen
Reijo Juhani Ruotsalainen (s. 1. huhtikuuta 1960 Oulu) on uransa päättänyt suomalainen jääkiekkoilija. Hän voitti kahdesti Stanley Cupin. Mittavan uran NHL:ssä tehnyt Ruotsalainen on voittanut mestaruuksia pelaajauransa aikana kolmessa eri maassa, ja häntä pidetään yhtenä kaikkien aikojen parhaista suomalaisista puolustajista.
Ruotsalainen on Oulun Kärppien kasvatti. Hän edusti Kärppiä I-divisioonassa, ja oli mukana nostamassa seuraa jääkiekon SM-liigaan keväällä 1977. Ruotsalainen voitti Kärpissä SM-liigan pronssia ja yhden Suomen mestaruuden, ja Kärpät on jäädyttänyt Ruotsalaisen pelinumeron 10. 1990-luvulla hän edusti SM-liigassa myös Tampereen Tapparaa ja KalPaa. NHL-urallaan Ruotsalainen pelasi Rangersin ohella New Jersey Devilsissä ja Edmonton Oilersissa, jossa hän saavutti kaksi Stanley Cup -mestaruutta vuosina 1987 ja 1990. Seitsemän NHL-kauden aikana hän pelasi 446 runkosarjaottelua tehopistein 107+237=344, ja pelasi ssa vuonna 1986. Sveitsin NLA-liigassa Ruotsalainen edusti SC Berniä ja Zürcher SC:tä yhteensä seitsemän kautta ja voitti kolme Sveitsin mestaruutta. Ruotsin Elitserienissä hän pelasi yhden kauden HV71:n joukkueessa.
Ruotsalainen voitti Suomen jääkiekkomaajoukkueeessa aikuisten tasolla olympiahopeaa Calgarysta 1988 ja EM-pronssia vuonna 1985. Ruotsalainen aateloitiin vuonna 2002 Suomen Jääkiekkoleijonaksi numerolla 122. Ammattilaisuransa jälkeen Ruotsalainen on toiminut jääkiekkovalmentajana.
Nuorena Ruotsalainen oli lahjakas useassa urheilulajissa, erityisesti jääkiekossa ja jalkapallossa. Hän aloitti jääkiekkoilun viisivuotiaana Oulun Kärpissä. Jo nuorena hän oli ikätovereitaan parempi luistelija. Kärppien D-junioreissa Ruotsalainen oli ylivoimainen puolustaja ja joukkueelleen tärkeä. Kärpät saavutti vuonna 1973 D-junioreiden SM-hopeaa ja vuotta myöhemmin mestaruuden.
Ruotsalainen nostettiin Kärppien edustusjoukkueeseen 15-vuotiaana. Nuorta puolustajaa oli kyselty joukkueeseen jo vuotta aiemmin, mutta tuolloin Ruotsalainen oli ollut omien sanojensa mukaan ”liian ujo lähtemään isojen miesten peleihin”. Kärpät sai Ruotsalaisesta keulakuvan moneksi vuodeksi. Kärppien noustessa SM-liigaan Ruotsalainen oli 17-vuotias ja sai jo tuolloin ensimmäisen ammattilaistarjouksen WHA-liigassa pelanneelta Edmonton Oilersilta. Hän kuitenkin kieltäytyi, sillä halusi kehittyä Suomessa vielä jonkin aikaa ennen Pohjois-Amerikkaan siirtymistä.
Ruotsalainen pelasi SM-liigassa neljä kautta. Sekä joukkue että Ruotsalainen menestyivät: Kärpät saavutti SM-pronssia vuonna 1980 ja Suomen mestaruuden 1981. SM-liigan tulokaskaudellaan 1977–1978 Ruotsalainen teki 30 ottelussa 23 tehopistettä, ja viimeisellä kaudellaan 1980–1981 hän teki 51 tehopistettä 34 ottelussa. Hänet valittiin vuosina 1980 ja 1981 SM-liigan tähdistökentälliseen.
New York Rangers varasi Ruotsalaisen NHL:ään kuudennella varauskierroksella numerolla 119. Ruotsalainen siirtyi SM-kullan jälkeen Rangersiin yhdessä Kärpistä tutun seuratoverin Mikko Leinosen kanssa. Ruotsalainen pelasi Rangersissa tulokaskaudellaan 1981–1982 78 ottelua tehopistein 18+38=56. Hänelle annettiin paljon vastuuta, ja hänestä tuli nopeasti joukkueensa puolustuksen tukiranka. Rangersin valmentaja Herb Brooks piti Ruotsalaista NHL:n parhaana luistelijana. Nuorta puolustajaa suitsutettiin myös siitä, että tämä luisteli takaperin nopeammin kuin moni muu eteenpäin. Kaudella 1982–1983 Ruotsalainen pelasi 77 ottelua ja teki niissä 69 tehopistettä. Rangers oli toistamiseen mukana pudotuspeleissä, mutta hävisi toisella kierroksella. Ruotsalainen pelasi Rangersissa vielä kolme kautta. Hän oli kausilla 1984–1985 ja 1985–1986 joukkueensa paras pistemies, mutta joukkue ei menestynyt. Lisäksi rahakiistat keskeyttivät puolustajan NHL-uran hetkellisesti kaudella 1985–1986, sillä Rangersin silloinen toimitusjohtaja Phil Esposito kieltäytyi maksamasta Ruotsalaiselle 10 000 dollarin palkankorotusta. Viimeisellä kaudellaan Rangersissa Ruotsalainen valittiin un. Ruotsalainen pelasi Rangersissa yhteensä viisi kautta. Niiden aikana syntyivät tehopisteet 99 maalia ja 217 syöttöä, yhteensä 316 pistettä 389 ottelussa. Hän on Rangersin kaikkien aikojen puolustajien tehotilastossa kuudentena ja playoff-tilastossa yhdeksäntenä.
Viiden NHL-kauden jälkeen Ruotsalainen siirtyi yllättäen Pohjois-Amerikasta takaisin Eurooppaan, Sveitsin SC Berniin. Euroopassa hän pelasi kuitenkin vain vuoden, sillä jo keväällä 1987 Sveitsin sarjan päättymisen jälkeen Ruotsalainen allekirjoitti NHL-sopimuksen Edmonton Oilersin kanssa.
Edmonton oli NHL:n huippujoukkue, ja Ruotsalainen pelasi joukkueessa keväällä 1987 NHL:n runkosarjaa 16 ottelua ja teki 13 tehopistettä. Pudotuspeleissä Edmonton voitti Stanley Cup -mestaruuden. Ruotsalaisen rooli oli aavistuksen pienempi kuin aiemmin Rangersissa, sillä joukkueen puolustuksessa suurimman huomion vei Paul Coffey. Mestaruuden jälkeen Edmontonin oletettiin tekevän pitkän sopimuksen Ruotsalaisen kanssa, mutta hän siirtyi takaisin Eurooppaan, Ruotsin Elitserienin HV71:een. Paluutaan Eurooppaan puolustaja perusteli perhesyillä, ja syksyllä hänen vaimonsa Ulla-Maija synnytti poikavauvan.
Talviolympialaisten 1988 aikana huhuttiin Ruotsalaisen siirtymisestä New Jersey Devilsiin, mutta hänen paluunsa NHL:ään ei toteutunut. Kaudella 1988–1989 hän palasi SC Berniin, joka voitti Sveitsin mestaruuden. Syksyllä 1989 Ruotsalainen neuvotteli pelaajasopimuksesta Helsingin Jokerien kanssa, mutta hän teki sopimuksen New Jerseyn kanssa.
Kausi 1989–1990 New Jerseyssä oli Ruotsalaiselle paha pettymys. Joukkueessa Ruotsalaisen rooli kutistui pelkkien ylivoimatilanteiden pelaamiseen, ja runkosarjassa hän pelasi vain 31 ottelua. Maaliskuussa 1990 New Jersey myi Ruotsalaisen Edmonton Oilersiin. Ruotsalainen oli innoissaan siirrosta takaisin Edmontoniin, jossa hänestä tuli yksi johtavista pelaajista. Takavuosien tähdet Wayne Gretzky ja Coffey oli myyty pois, ja joukkueen johtavia pelaajia olivat Ruotsalaisen ohella kapteeni Mark Messier, Jari Kurri ja Esa Tikkanen. Kevään 1990 pudotuspeleissä Edmonton voitti jälleen Stanley Cup -mestaruuden, ja Ruotsalainen päätti NHL-uransa. Vielä vuonna 1998, kahdeksan vuotta viimeisen NHL-ottelun jälkeen, Edmonton kyseli vanhaa puolustajatähteään takaisin pelaamaan. Ruotsalainen pelasi Oilersissa vain kahdella kaudella, mutta siitä huolimatta hän on Oilersin historian 7. tehokkain puolustaja playoffseissa (4 maalia + 16 syöttöä, 20 pistettä 43 ottelussa).
NHL-uransa päättymisen jälkeen Ruotsalainen palasi odotetusti Sveitsiin. Hän pelasi SC Bernissä kolme kautta, voitti kaksi Sveitsin mestaruutta ja valittiin viimeisellä kaudella liigan tähdistökentälliseen. Uransa viimeisten vuosien aikana Ruotsalaisen ura risteili Suomen ja Sveitsin välillä. Kaudelle 1993–1994 hän palasi I-divisioonassa pelanneeseen Kärppiin. Hän pelasi Kärpissä neljä ottelua, jonka jälkeen siirtyi Tampereen Tapparaan, jossa pelasi kuusi ottelua runkosarjassa ja SM-liigan pudotuspelit. Kaudella 1994–1995 Ruotsalainen pelasi 19 ottelua Bernissä. Tämän jälkeen hän palasi SM-liigaan, KalPan joukkueeseen. 16 kotimaassa pelatun ottelun jälkeen hän siirtyi kesken kauden Zürich Lionsiin Sveitsiin. 18 ottelussa Ruotsalainen teki 15 tehopistettä. Ruotsalainen pelasi Sveitsissä yhteensä kuudella pelikaudella, joista viidellä SC Bernissä. Hän on SC Bernin kaikkien aikojen tehokkain puolustaja Sveitsin A-liigassa (77 maalia +131 syöttöä, yhteensä 208 pistettä 211 ottelussa).
Kaksi viimeistä kautta Ruotsalainen vietti kotiseudullaan Oulussa. Veteraanipuolustaja pelasi uransa jäähyväisottelun elokuussa 1999, vaikka Edmonton Oilers tarjosi hänelle pelipaikkaa NHL:stä.
Ruotsalainen pelasi urallaan 117 miesten A-maaottelua, joissa hän teki 27 maalia ja antoi 23 syöttöä (50 pistettä). Lisäksi hän pelasi 47 nuorten ja 12 poikien maaottelua. Ruotsalainen pelasi viisissä maailmanmestaruuskilpailuissa ja kerran olympialaisissa.
Ruotsalaisen ensimmäinen arvoturnaus oli alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut vuonna 1976. Ruotsalainen pelasi samaisessa turnauksessa myös seuraavana vuonna. Vuonna 1977 Ruotsalainen debytoi Suomen alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkueessa. Alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa Ruotsalainen pelasi vuosina 1977, 1978, 1979 ja 1980. Vuoden 1980 kisoista Ruotsalainen voitti MM-hopeaa ja hänet valittiin kisojen parhaaksi puolustajaksi sekä tähdistökentälliseen.
Ruotsalaisen uran ensimmäinen miesten arvoturnaus oli vuoden 1978 MM-kisat Tšekkoslovakiassa. Ruotsalainen pelasi kymmenen ottelua tehden kaksi maalia. Muut aikuisten MM-kisat olivat vuosina 1979, 1981, 1985 sekä 1989. MM-kisoissa Ruotsalaiselle kertyi 44 ottelua tehoin 9+10. Ruotsalaisen paras MM-kisasijoitus oli viides sija vuosina 1979, 1985 ja 1989. Vuonna 1985 Suomi saavutti MM-kilpailujen kolmanneksi parhaana eurooppalaisjoukkueena EM-pronssia.
Ruotsalainen oli valittu Suomen joukkueeseen Lake Placidin olympialaisiin 1980, mutta hän joutui jättämään kisat väliin loukkaantumisen takia. Ruotsalainen pääsi osallistumaan vuoden 1988 talviolympialaisiin, koska pelasi Euroopassa. Kisoissa Suomen jääkiekkomaajoukkue saavutti ensimmäisen MM- tai olympiamitalinsa arvokisoissa, ja Ruotsalainen oli joukkueen viidenneksi paras pistemies. Kanadassa pelatussa turnauksessa Ruotsalainen oli edellisen kevään Stanley Cup -mestarina haluttu haastateltava, sillä hänen paluustaan NHL:ään huhuttiin.
Ruotsalainen osallistui myös Kanada-cupiin vuonna 1981. Viidestä ottelustaan Suomi hävisi neljä ja pelasi Yhdysvaltoja vastaan tasapelin. Suomi jäi turnauksen viimeiseksi Ruotsalaisen pelattua viisi ottelua tehoin 0+1.
Aktiiviuransa jälkeen Ruotsalainen toimi apuvalmentajana East Coast Hockey Leaguen Miami Matadorsissa ja New Orleans Brassissa. Sen jälkeen hän toimi kolmen vuoden ajan Kärpissä valmennustehtävissä. Ruotsalainen oli kakkosvalmentajana voittamassa Suomen mestaruutta 2004. Hän toimi ensi kertaa päävalmentajana kaudella 2006–2007 valmentaen Mestiksen Mikkelin Jukureita, mutta hänet erotettiin tammikuussa 2007 joukkueen pelattua ailahtelevasti. Kaudeksi 2007–2008 Ruotsalainen siirtyi itävaltalaisen Red Bull Salzburgin apulaisvalmentajaksi. Hän toimi tehtävässä aina kauteen 2011–2012. Ruotsalainen piti valmennustehtävistä välivuoden, mutta palasi kaudeksi 2013–2014 DEL-liigassa pelaavan Kölner Haien apulaisvalmentajaksi.
Reijo Ruotsalaisen isä oli jääkiekkovalmentaja Reino "Pappa" Ruotsalainen. Reino Ruotsalainen aloitti vuonna 1967 valmentajauransa Kärppien juniorijoukkueissa ja valmensi 1970-luvulla Kärppien junioreita useasti mitaleille. Hän valmensi lisäksi Jokereita ja KooKoota. Jokereissa Ruotsalainen sai vuonna 1983 vuoden valmentaja -tittelin, kun hän oli valmentanut joukkueen hopealle.
Reijo Ruotsalainen ja vaimonsa Ulla ovat molemmat Jehovantodistajia. Heillä on yksi poika, joka asuu pääkaupunkiseudulla.