hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kris Kristofferson
Kristoffer ”Kris” Kristofferson (s. 22. kesäkuuta 1936) on yhdysvaltalainen country-musiikin laulaja-lauluntekijä sekä elokuvanäyttelijä. Hän on useimpien kappaleidensa ainoa lauluntekijä, mutta hän on tehnyt myös yhteistyötä muiden muassa Shel Silversteinin ja Fred Fosterin kanssa.
Kristofferson syntyi Brownsvillessä, Teksasissa. Hänen isänsä Lars Henry Kristofferson oli ilmavoimien upseeri yleten aina kenraalimajuriksi asti. Kris Kristoffersonin isän puoleiset isovanhemmat olivat ruotsalaisia. Hänen äitinsä oli englantilais-saksalais-hollantilaista sukujuurta.
Kristofferson valmistui 1958 Pomona Collegesta kandidaatiksi alanaan kirjallisuus. Kristofferson jatkoi opintojaan Rhodes-stipendiaattina Oxfordin yliopistossa (Merton College), josta hän valmistui 1960 maisteriksi alanaan englanninkielinen kirjallisuus. Samana vuonna hän myös nai tyttöystävänsä Fran Beerin.
Liityttyään Yhdysvaltain maavoimiin hän yleni lopulta kapteeniksi ja sai lentokoulutusta Fort Ruckerissa. Hän toimi helikopterinohjaajana ja sai asemapaikan Saksasta 1960-luvun alussa. Hän muutti Nashvilleen 1965 ja sai ensimmäisen albuminsa julkaistuksi Monument Recordsilla 1970. Hän oli kuitenkin noussut singlelistoille jo 1960-luvun viimeisinä vuosina.
Ennen oman levytysuransa etenemistä Kristofferson tuli tunnetuksi lähinnä lauluntekijänä muille esittäjille. Hänen sävellyksiään tulkitsivat menestyksellä useat kuuluisuudet, kuten Ray Price, Waylon Jennings, Bobby Bare, Johnny Cash, Sammi Smith, Janis Joplin, Joe Simon, O. C. Smith, Jerry Lee Lewis, Patti Page ja Peggy Little. Suomalaisartisteista Kristoffersonin tuotantoa ovat esittäneet käännöstekstein muun muassa Kari Tapio ja Freud Marx Engels & Jung.
Kristoffersonin tunnetuimpiin lauluihin kuuluvat ”Me and Bobby McGee”, ”Sunday Mornin’ Comin’ Down” ja ”Help Me Make It Through the Night”. Hänet on otettu Nashville Songwriters Hall of Fameen 1977, Songwriters Hall of Fameen 1985 ja Country Music Hall of Fameen 2004. Hänen tuoreimmat albuminsa ovat "Comin’ To Your City" (2005) ja "This Old Road" (2006). Hän julkaisi albumeita lisäksi osana The Highwaymen -superyhtyettä (Kris Kristofferson, Johnny Cash, Waylon Jennings, Willie Nelson).
Menestyksekkään muusikonuransa ohella Kristofferson on toiminut näyttelijänä. Hänellä on ollut rooleja muiden muassa elokuvissa "Pat Garrett ja Billy the Kid" (1973), "Alice ei asu enää täällä" (1974), "Tähti on syttynyt" (1976), "Raivopäät" (1978), "Portti ikuisuuteen" (1980), "Kuolemanleikki" (1989), "Tappava salaisuus" (1997), "Blade" (1998), "Blade II" (2002), "" (2004) ja "Sidottu" (2005). Televisiossa hän on esiintynyt mm. minisarjoissa "Amerika" (1987) ja "Texas Rising" (2015).
Kristofferson on Golden Globe -voittaja 1977. Hänellä on ollut kolme avioliittoa:
Sarpedon
Sarpedon () viittaa kreikkalaisessa mytologiassa useampaan eri henkilöön.
Sarpedon oli Zeuksen ja Europen poika, Minoksen ja Rhadamanthyksen veli. Hänet kasvatti kuningas Asterion ja myöhemmin, kun Minos karkotti hänet, hän etsi turvapaikkaa setänsä kuningas Kiliksin luota. Sarpedon valloitti ja hallitsi milyanilaisia, ja hänen valtakuntaansa kutsuttiin Lyykiaksi hänen seuraajansa Lykoksen, Pandion II:n pojan, mukaan.
Toisen version mukaan Minos, Sarpedon ja Rhadamanthys kiistelivät Miletoksesta, pojasta, johon he kaikki olivat ihastuneet. Tämän suosiessa eniten Sarpedonia, Minos kostoksi aloitti sodan ja valtasi koko saaren. Sarpedon ja Miletos pakenivat Lyykiaan, missä Miletos perusti nimeään kantavan kaupungin.
Sarpedon oli Zeuksen ja Laodameian, Bellerofonin tyttären, poika ja Lyykian kuningas. Sarpedonista tuli kuningas hänen setiensä luovuttua vaateistaan Lyykiaa kohtaan. Troijan sodassa hän taisteli Troijan puolella serkkunsa Glaukoksen kanssa ollen yksi Troijan suurimmista sankareista ja liittolaisista.
Sarpedon moitti sodan aikana Hektoria siitä, että tämä jätti kaiken sotimisen Troijan liittolaisille eikä troijalaisille itselleen, ja huomautti, ettei Lyykialla ollut syytä taistella kreikkalaisia vastaan tai edes vihata heitä, mutta koska he olivat Troijan uskollisia liittolaisia, he tekivät taisteluissa parhaansa.
Kun Patroklos osallistui taisteluun Akhilleuksen sota-asuun pukeutuneena, Sarpedon kohtasi hänet taistelussa. Zeus väitteli, pitäisikö hänen säästää poikansa henki vaikka tämän oli kohtalo määrännyt kuolemaan Patrokloksen kädestä. Hänen ollessa tekemässä niin Hera muistutti häntä, että myös muiden jumalien pojat taistelivat ja oli määrätty kuolemaan siellä, ja jos Zeus säästäisi oman poikansa, myös muut jumalat alkaisivat tehdä samoin. Niin Zeus antoi Patrokloksen surmata Sarpedonin.
Sarpedonin kaatuessa kuolettavasti haavoittuneena hän huusi Glaukosta pelastamaan ruumiinsa ja aseensa. Glaukos veti Patrokloksen keihään ulos tämän rinnasta ja samalla Sarpedon menetti henkensä. Seuranneessa kamppailussa kreikkalaiset onnistuivat viemään kaatuneen kuninkaan haarniskan, mutta Zeus antoin Apollonin pelastaa ruumiin, jonka hän antoi Hypnokselle ja Thanatokselle vietäväksi Lyykiaan hautajaisia varten.
Sekä Apollodoros että Hyginus vihjaavat, että molemmat Sarpedonit, Zeuksen pojat, olisivat olleet yksi ja sama henkilö.
Antti Rantakokko
Antti Rantakokko (s. 1952 Muonio) on hallintotieteiden maisteri ja toiminut Salon kaupunginjohtajana vuosina 2009–2017. Hän on aikaisemmin toiminut kunnanjohtajana Kauhajoella, Jalasjärvellä, Sallassa ja sitä ennen Suomusjärvellä 1982–1984. Hän on naimisissa viitasaarelaislähtöisen Anna-Liisa Rantakokon (o.s. Leppänen, s. 1953) kanssa. Anna-Liisa Rantakokko työskentelee Jalasjärven seurakunnan talouspäällikkönä. Pariskunnalla on neljä lasta.
Rantakokko valittiin Salon kaupunginjohtajaksi ja hän toimi tehtävässä helmikuusta 2009 alkaen kunnes jäi eläkkeelle elokuussa 2017.
Rantakokko on Kittilän kriisiä selvittämään asetetun selvitystyöryhmän puheenjohtaja.
Kallansillat
Kallansillat on noin 4 200 metrin pituinen pengertie ja siltaketju, jonka kautta valtatie 5 ja valtatie 9 sekä Savon rata ylittävät Kallaveden. Sillat yhdistävät Kuopion Päivärannan, Suosaaren, Tikkalansaaren, Sorsasalon ja päättyvät Siilinjärven Vuorelaan. Vaikka valtaosa reitistä on pengerrettyä, on siltojen alitus mahdollista vesiliikenteelle kaikkiaan viidestä silta-aukosta. Niistä eteläisin, Päivärannan läppäsilta (ns. "Saksan seisoja"), oli myös avattavissa kokonaan korkeillekin aluksille. Siltojen kautta kulki vuonna 2004 keskimäärin 28 000 ajoneuvoa vuorokaudessa.
Kallaveden ylitys tapahtui vielä 1800-luvulla käyttäen laivoja, veneitä ja Kelloniemestä Toivalaan kulkeneita lauttoja. Päätös Savon radan jatkamisesta Kuopiosta Iisalmeen johti myös kiinteän penger- ja siltayhteyden rakentamiseen järven yli Suosaaren, Tikkalansaaren ja Sorsasalon saarien kautta. Rautatie siltoineen otettiin käyttöön aivan 1900-luvun alussa. Samalla lauttayhteys lakkautettiin.
Maantietä ei Kallansiltojen ensimmäisinä vuosikymmeninä ollut rakennettu näiden yhteyteen. Vuosina 1922–1932 autoja kuljetettiin junanvaunuissa Kallaveden yli, kunnes maantieyhteys valmistui radan viereen 1932. Aina 1960-luvun alkupuolelle asti Päivärannan silta oli sekä auto- että junaliikenteen käytössä. Nelikaistainen maantie Kuopion keskustan ja Vuorelan välille valmistui 1960-luvun puolivälissä, jolloin myös vanhat siltarakenteet Kallansilloilla korvattiin uusilla. Vanhat kaarisillat (2 kpl) on varastoituna nykyisten läppäsiltojen läheisyydessä Suosaaressa. Varastoidut siltarakenteet ovat vuodelta 1932 ja ne ovat peittyneet kasvillisuuden sekaan.
Tiehallinto käynnisti lokakuussa 2009 hankkeen valtatie 5:n parantamiseksi moottoritieksi Kallansiltojen kohdalla noin viiden kilometrin matkalta. Lisäksi tieosuuden itäpuolelle rakennettiin rinnakkaistie, joka otettiin käyttöön heinäkuussa 2013. Päivärannan läppäsillat korvataan kiinteillä silloilla. Toukokuussa 2013 Kuopion ja Iisalmen välinen laivaväylä siirrettiin Suosaaren ja Tikkalansaaren väliin. Ajoneuvoliikenteelle rakennettiin kiinteä silta, jonka alikulkukorkeus on 12,5 metriä, sekä rautatielle nostosilta. Hankkeen kustannusarvio on noin 90 miljoonaa euroa. Hanke valmistui kesällä 2014.
Johannes Tapissier
Johannes Tapissier oli ranskalainen renessanssisäveltäjä. Hän vaikutti 1300- ja 1400-lukujen vaihteessa ja kuului niin kutsuttuun burgundilaiseen koulukuntaan.
Tapissier aloitti vuonna 1391 Filip II:n hovisäveltäjänä. Hänen tiedetään olleen mukana Filipin matkoilla ja käyneen Avignonissa ainakin kahdesti vuosina 1391 ja 1395. "Règles de la seconde rhétoriquen" (n. 1400) mukaan hän olisi kuulunut aikansa kuuluisimpiin ranskalaisiin runoilijamuusikoihin.
1400-luvun alussa Tapissier piti Pariisissa laulukoulua, jonka oppilaat esiintyivät mm. Juhana Pelottomalle vuonna 1408. Tapissier kuoli viimeistään elokuussa 1410. Hänet mainitaan Martin le Francin runossa "Le Champion des dames".
Tapissierilta on säilynyt ainoastaan kolme teosta. Niistä kaksi on messunosia (credo ja sanctus) ja yksi isorytminen motetti.
Deutschlandsberg
Deutschlandsberg on kaupunki Steiermarkin osavaltiossa Itävallassa. Siellä oli vuonna 2006 8 171 asukasta.
Deutschlandsberg on samannimisen piirin pääkaupunki ja sijaitsee noin 35 kilometriä Grazista lounaaseen. Kaupungin pinta-ala on 24,5 neliökilometriä ja sen korkeus merenpinnasta on 368 metriä.
Väestötiheys Deutschlandsbergissä oli vuonna 2001 326 asukasta/neliökilometri. Ulkomaalaisten osuus väestöstä oli 2,9 %, josta suurin osa oli Saksan kansalaisia.
"Lähde: Statistik Austria"
Kaupungin vieressä on Deutschlandsbergin linna.
Deutschlandsbergistä on hyvät liikenneyhteydet Graziin. Kaupungissa on rautatieasema, josta Graz-Köflacher Eisenbahn-yhtiön taajamajunat liikennöivät osavaltion pääkaupunkiin.
The Colour of Spring
The Colour of Spring on brittiläisen Talk Talk -yhtyeen kolmas albumi. Se ilmestyi vuonna 1986.
Yhtyeen kaksi ensimmäistä albumia "The Party’s Over" ja "It’s My Life" ovat tyypillistä 1980-luvun syntikkapoppia. Albumi "The Colour of Spring" poikkeaa huomattavasti kummastakin edellisestä albumista. Syntetisaattoreita ei kuulla, vaan niiden sijaan kuullaan erilaisia soittimia, mm. urkuja, pianoa, kitaraa ja huuliharppua, joita soittaa joukko muusikoita. Albumilla soittavista taustamuusikoista tunnetuimmat ovat kitaristit Robbie McIntosh ja David Rhodes sekä multi-instrumentalisti Steve Winwood. "The Colour of Spring" edustaa täten progressiivista rockia.
Albumin tunnetuimmat kappaleet ovat singleinäkin julkaistut "I Don’t Believe in You", "Life’s What You Make It", "Living in Another World" ja "Give It Up".
Avausraidan "Happiness Is Easy" taustalla laulaa lapsikuoro. Viimeisen raidan "Time It’s Time" taustalla laulaa aikuiskuoro.
Nicolas Grenon
Nicolas Grenon (n. 1375 – 17. lokakuuta 1456) oli ranskalainen varhaisen renessanssin säveltäjä. Hänen taitonsa kehittyivät 1300-luvun lopulla, mutta hän teki elämäntyönsä 1400-luvun puolella, jolloin renessanssinajan tyylisuuntaukset olivat jo kehittymässä. Hänen tuotantoonsa kuuluu mm. balladeja, virelaita, motetteja ja rondeauta.
Grenon työskenteli Notre Damen katedraalissa Pariisissa ja lähti veljensä kuoltua St Sépulchren kaniikiksi. Hän muutti vuonna 1403 Laoniin ja Cambraihin 1408. Vuonna 1409 hän sai Berryn herttuan hovista paikan kuoropoikien johtajana.
Grenon aloitti vuonna 1412 työn Juhana Pelottoman hovissa. Hän palasi Cambraihin 1419 ja johti vuosina 1425–1427 kuoropoikia Martinus V:n palveluksessa Roomassa. Hän vetäytyi Cambraihin, jossa hän vielä 1440-luvulla teki työtä uudistaen katedraalin liturgista musiikkia Guillaume Dufayn kanssa. Hän kuoli Cambraissa noin 80-vuotiaana.
Spirit of Eden
Spirit of Eden on Talk Talk -yhtyeen neljäs albumi. Se ilmestyi vuonna 1988.
"Spirit of Eden" edustaa sellaista musiikkityyliä, mitä yksikään yhtyeen edellisistä albumeista ei edusta. Se on rockin ja jazzin fuusiota, jota voisi luonnehtia post-rockiksi, vaikka post-rock -nimitystä ei ollut vielä keksitty vuonna 1988.
Albumilla on vain kuusi raitaa, mutta useimmat niistä ovat 6–7 minuutin mittaisia. Kuten edellisellä albumilla "The Colour of Spring", albumilla "Spirit of Eden" soittaa joukko taustamuusikoita erilaisia soittimia.
Albumin kolme ensimmäistä raitaa tulevat peräkkäin ilman taukoja välissä, ja vinyyliversiolla ne täyttävät koko A-puolen.
François Joseph Gossec
François-Joseph Gossec (17. tammikuuta 1734 – 16. helmikuuta 1829) oli Ranskassa vaikuttanut belgialainen klassismin ajan säveltäjä.
Gossec syntyi Ranskalle kuuluneessa pienessä kylässä nimeltä Vergnies, nykyisessä Belgian Hainautissa ja toimi kuoropoikana Antwerpenissä. Lähdettyään Pariisiin hän sai Jean-Philippe Rameaun vakuuttuneeksi kyvyistään. Hän pääsi La Popelinièren yksityisen orkesterin kapellimestariksi ja sai oman ensimmäisen sinfoniansa esitetyksi vuonna 1754. Condén ruhtinaan orkesterin johdossa hän sai tuotetuksi myös oopperoita ja muita omia sävellyksiään.
Gossec sai vuonna 1760 huomattavan menestyksen teoksellaan "Requiem". Teokseen ihastui sittemmin Wolfgang Amadeus Mozart, joka tapasi Gossecin ainakin kerran Pariisin-matkallaan vuonna 1778 ja kuvasi tätä kirjeessä isälleen "hyväksi ystäväksi ja hyvin kuivaksi mieheksi". Gossec sai mainetta myös kapellimestarina; hän johti omien teostensa lisäksi muiden muassa Joseph Haydnin sävellyksiä. Hän kuului Ranskan Kunnialegioonan varhaisimpiin ritareihin 1800-luvulla.
Gossec opetti "Conservatoire de Musiquessa" vuodesta 1795 1810-luvulle. Vuoteen 1817 hän työsti viimeistä teostaan "Te Deumia". Hän kuoli sittemmin Pariisiin liitetyssä Passyssä, huomattavassa 95 vuoden iässä ja sai hautapaikan Père-Lachaisesta. Hänen hautajaisiinsa osallistui mm. Luigi Cherubini, ja hänen hautansa sijaitsee lähellä Étienne Méhulin ja André Ernest Modeste Grétryn hautoja.
Gossec oli elinaikanaan vaikutusvaltainen säveltäjä Ranskassa, mutta melko tuntematon sen ulkopuolella. Hänen tuotantoonsa kuuluu mm. useita sinfonioita, kamarimusiikkia, vokaalimusiikkia ja oopperoita.
Yunaika Crawford
Yunaika Crawford (s. 2. marraskuuta 1982) on kuubalainen moukarinheittäjä.
Crawford heitti 1998 Annecyn nuorten MM-kisoissa yhdeksänneksi tuloksella 56,01. Seuraavana vuonna hän voitti Bydgoszczin alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa hopeaa heitettyään 57,56. Santiago de Chilen nuorten MM-kisoissa vuonna 2000 hän sijoittui kolmanneksi tuloksella 59,98. Crawford kilpaili Pariisin MM-kisoissa 2003, mutta karsiutui tuloksella 64,59. Seuraavana vuonna hän voitti pronssia Ateenan olympialaisissa 73,16 metriä kantaneella heitollaan. Hän karsiutui Helsingin MM-kisoissa 2005. Osakan MM-kilpailuissa 2007 hän sijoittui 11:nneksi. Pekingin olympialaisissa 2008 hän karsiutui loppukilpailusta.
It’s My Life (albumi)
It’s My Life on Talk Talk -yhtyeen toinen albumi, joka ilmestyi vuonna 1984. Albumi on jatkoa debyyttialbumille "The Party’s Over" ja edustaa syntikkapoppia. Tunnetuimmat kappaleet ovat Dum Dum Girl, Such a Shame ja It’s My Life.
Kappaleesta It’s My Life on No Doubt tehnyt cover-version.
Kappaletta Such a Shame inspiroi George Cockroftin kirja "Noppamies".
It’s My Life
It's My Life voi viitata:
Musiikissa:
André Ernest Modeste Grétry
André Ernest Modeste Grétry (8. helmikuuta 1741 Liège, Itävallan Alankomaat – 24. syyskuuta 1813 Montmorency, Ranska) oli belgialainen säveltäjä.
Grétry syntyi Liègessä, jossa hänen isänsä toimi köyhänä muusikkona. Hän pääsi itse kuoropojaksi Saint-Denis’n kirkkoon ja sai vuodesta 1753 opetusta Leclerciltä, Nicolas Renekiniltä ja Henri Moreaulta. Kenties suurimmat vaikutteensa hän sai kuitenkin italialaisesta oopperasta, ja hän pääsi opiskelemaan Roomaan lopulta maaliskuusta 1759.
Grétry työskenteli vuodesta 1767 Pariisissa vietettyään sitä ennen lyhyen aikaa Genevessä. Kaiken kaikkiaan hän sävelsi uransa aikana useita kymmeniä oopperoita, joista tunnetuimpiin kuuluvat "Zémire et Azor" (1771) ja "Richard Cœur de Lion" (1784). Hän kuoli 72-vuotiaana ehdittyään julkaista oopperoidensa lisäksi mm. vähemmän tunnettua kamarimusiikkia sekä kirjan "Mémoires ou Essais sur la musique" (1797).
Eino Ojajärvi
Eino Ojajärvi (22. marraskuuta 1911 Alajärvi – 14. huhtikuuta 1992 Kuopio) oli Suomen Kansanpuolueen kansanedustaja 1962–1965 ja Liberaalisen Kansanpuolueen kansanedustaja 1965. Eduskunnassa Ojajärvi oli Kulkulaitosvaliokunnan, Laki- ja Talousvaliokunnan, Pankkivaliokunnan, Perustuslakivaliokunnan, Sivistysvaliokunnan, Talousvaliokunnan ja Verovaliokunnan jäsen. Ojajärvi oli varsinaiselta ammatiltaan pappi. Pisimmän työuran hän teki Pielisjärven Kristillisen Kansanopiston johtajana 1944–1967.
Total Eclipse of the Heart
Total Eclipse of the Heart (sanatarkka suomennos: "Täydellinen sydämenpimennys") on yhdysvaltalaisen Jim Steinmanin säveltämä ja sanoittama voimaballadi. Sävelmä tallennettiin ensimmäisen kerran vuonna 1982 walesiläisen Bonnie Tylerin tulkitsemana ja se antoi merkittävää lisäpotkua hänen laulajanuralleen. Siitä on tehty myöhemmin useita versioita, muun muassa musikaaliin "Tanz der Vampire".
Tylerin alkuperäisversion on arvioitu myyneen viidestä kuuteen miljoonaan yksikköä maailmanlaajuisesti. Se on ollut listaykkösenä useissa maissa. Suomessa singlen korkein sijoitus on seitsemäs. Kappale soi edelleen varsin tiuhaan suomalaisilla radiokanavilla.
"Total Eclipse of the Heart" julkaistiin Bonnie Tylerin albumilla "Faster Than the Speed of Night" (1983) seitsemän minuutin versiona, mutta radiosoitossa on käytetty viiden ja puolen minuutin lyhennettyä versiota. Kappaleen videoversion ohjasi australialainen Russell Mulcahy. Videossa on käytetty stereotyyppistä 1980-luvun saippuasarjaestetiikkaa. Tyler nähdään puettuna aidon saippuasarjatähden tyyliin.
Laulaja-tanssija Nicki French teki kappaleesta coverversion vuonna 1995, joka nousi monissa maissa listaykköseksi.
Vicky Rosti levytti vuonna 1992 kappaleesta suomalaisen käännöskappaleen nimellä "Tunnen sen täysillä taas".
Kytömaan liikennepaikka
Kytömaa () on Keravan rautatieliikennepaikan osa Kytömaalla. Paikalla oli henkilöliikenteen seisake kesäkuusta 1954 lähtien vuoden 1994 toukokuuhun saakka. Nykyään Kytömaa on risteyspaikka, jonka kautta kulkevat , ja -radat.
Kytömaan liikennepaikan pohjoispuolella sijaitseva pääradan ylittävä 556,7 metriä pitkä Kytömaan rautatieristeyssilta on Suomen pisin rautatiesilta.
Hyrräkompassi
Hyrräkompassi on navigoinnin apuväline. Laitteen toiminta perustuu siihen, että tietyllä tavalla asennettu suurinopeuksinen hyrrä asettuu pohjois-eteläsuuntaisesti.
Tärkein osa on keskusyksikkö; kaksi hyrrää on sijoitettu umpinaiseen, elektrolyysinesteessä kelluvaan palloon, joka voi kääntyillä vapaasti. Hyrrien tarvitsema sähkövirta toimitetaan langattomasti nesteen läpi. Hyrräpallon kääntyminen laivan kääntyessä kääntää keskusyksikön sisäkuorta, josta tiedot välittyvät sähköisesti näyttölaitteisiin.
Näyttölaitteita voi aluksella olla useita, ja näistä alanäyttölaitteista voidaan käyttää nimitystä tytärkompassi. Komentosillan sivuilla on yleensä tytärkompassit, joita voidaan käyttää optisien suuntimien ottamiseen. Hyrräkompassi voidaan kytkeä mm. automaattiohjaukseen ja tutkaan antamaan suuntatietoa.
Hyrräkompassissa on omat kiinteät virheensä, mm. vauhtivirhe, jotka kuitenkin ovat pienempiä kuin magneettikompassin. Lisäksi hyrräkompassi on immuuni magneettisille häiriötekijöille.
Olemassa on myös ns. lasergyroskooppi eli laserhyrrä, jonka toiminta perustuu kahteen kehää kiertävään lasersäteeseen.
Ensimmäistä hyrräkompassia kokeili yhdysvaltalainen Elmer Sperry (1860–1930) eräässä laivassa vuonna 1911.
2000-luvun ensimmäisen vuosikymmenen loppupuolella on satelliittinavigointiin perustuva GPS-kompassi alkanut hiljalleen syrjäyttää monimutkaista ja vaikeasti jos kalliistikin huollettavaa hyrräkompassia.
Octavarium (kappale)
Octavarium on amerikkalaisen progemetalliyhtye Dream Theaterin kappale. Kappale julkaistiin levyllä Octavarium ja se on levyn viimeinen. Kappale sisältää viisi osaa ja kestää 24 minuuttia, joten se on Dream Theaterin pisin yksittäinen kappale (42-minuuttinen Six Degrees of Inner Turbulence oli levyllä jaettu kahdeksaan osaan, 25-minuuttinen In the Presence of Enemies kahteen).Intervals -osa käy läpi kaikki Octavarium-levyn kappaleet. Mike Portnoy sanoo jokaisen osan skaalan ennen osaa.Taustalla voi kuulla katkelmia kyseisistä kappaleista tämän osan aikana.
Tanskalainen gambiitti
Tanskalainen gambiitti eli "pohjoismainen gambiitti"
on shakkiavaus, joka on saanut nimensä tanskalaisten ja ruotsalaisten mestarien suorittamien analyysien perusteella. Avausta ei nykyään juuri koskaan käytetä mestariturnauksissa, vaikkakin tilastot osoittavat valkealle selvää etua, jos musta ottaa gambiitin vastaan. Jatko 3...d3 on tosin tuottanut hyviä tuloksia mustalle.
Arja Koriseva (albumi)
Arja Koriseva on Arja Korisevan ensimmäinen albumi, joka julkaistiin 1990. Levy ylitti myynnillään kulta- ja platinalevyjen rajat vuonna 1991. Kaikkiaan levyä myytiin 103 000 kappaletta ja vuoden 2014 alussa se oli Suomen 55. myydyin kotimainen albumi. Albumi on julkaistu CD-levynä, vinyylilevynä ja C-kasettina. Vinyylilevy ei sisällä kappaleita ”Kun minuun kosketat” ja ”Hymyhuulet”. Levyn on julkaissut Fazer Finnlevy.
Francesco Araja
Francesco Araja (, 25. kesäkuuta 1709 Napoli – 1767 tai 1770 Bologna) oli italialainen säveltäjä, joka asui ja työskenteli 25 vuoden ajan Venäjällä. Hän sävelsi Venäjän hoville useita oopperoita, joista tunnetuin on ensimmäisenä venäjänkielisenä oopperana pidetty "Tsefal i Prokris" (1755).
Araja syntyi ja sai musiikillisen opetuksensa Napolissa. Hänen varhaisimmat oopperansa tuotettiin teattereissa Napolissa, Firenzessä, Roomassa, Milanossa ja Venetsiassa. Hänet kutsuttiin vuonna 1735 Pietariin, jossa hän toimi "maestro di cappellana" ensin keisarinna Annalle, sitten Elisabetille. Hänen oopperansa "La Forza dell’amore e dell’odio" oli ensimmäinen Venäjällä esitetty ooppeera.
Useimmat Arajan Venäjän-vuosina säveltämät oopperat oli tehty italiankielisiin librettoihin, jotka kylläkin käännettiin yleisölle myös venäjäksi. Aleksandr Sumarokovin libretto "Tsefal i Prokrisiin" ("Céphale et Procris") oli alun perinkin venäjänkielinen. "Tsefal i Prokris" ehti saada myös jatkoa ennen Arajan paluuta Italiaan vuonna 1759. Toinen merkittävä ooppera oli venäläiseen kylään sijoittunut "L’asilo della pace". Hän oli läsnä Pietari III:n kruunajaisissa 1762, mutta lähti maasta, kun Pietari murhattiin.
Arajan viimeisiksi teoksiksi jäivät oratorio "La Nativita di Gesu" ja ooppera "La Cimotea". Hän kuoli Bolognassa joko vuonna 1767 tai 1770.
Martti Korkia-Aho
Martti Einar Korkia-Aho (12. syyskuuta 1930 Alajärvi – 19. tammikuuta 2012 Kokkola) oli Kansallisen Kokoomuksen kansanedustaja 1987–1991. Eduskunnassa Korkia-aho oli Toisen Lakivaliokunnan, Suuren Valiokunnan ja Eduskunnan Palkkavaltuuskunnan jäsen sekä Liikennevaliokunnan varajäsen. Korkia-aho on tehnyt pitkän itsenäisen yrittäjän uran Kokkolassa vuodesta 1966 alkaen.
Me kaksi vain
Me kaksi vain on Arja Korisevan toinen albumi, joka julkaistiin 1991. Levy ylitti myynnillään kulta- ja platinalevyjen rajat vuonna 1991. Kaikkiaan levyä myytiin 84 200 kappaletta. Albumi on julkaistu CD-levynä, vinyylilevynä, C-kasettina ja VHS-videona. Levyn on julkaissut Fazer Finnlevy.
Arja osallistui vuoden 1990 Syksyn sävel -kilpailuun albumin kappaleella "Rakkauden värit". Lisäksi levyllä on mukana kappale "Enkelin silmin", jolla Arja kilpaili Suomen Euroviisukarsinnoissa 1991, sijoittuen viidenneksi.
Saa joulu aikaan sen
Saa joulu aikaan sen on Arja Korisevan kolmas albumi, joka julkaistiin 1991. Levy sisältää joululauluja. Levy ylitti myynnillään kultalevyn myyntirajan 1992 ja platinalevyn rajan vuonna 1994. Kaikkiaan levyä myytiin 49 595 kappaletta. Albumi on julkaistu CD-levynä, vinyylilevynä, C-kasettina ja VHS-videona. Levyn on julkaissut Fazer Finnlevy. Toisen joululevyn "Joulu joka päivä" Arja teki vuonna 2002.
Gottfried von Einem
Gottfried von Einem (24. tammikuuta 1918 – 12. heinäkuuta 1996) oli itävaltalainen säveltäjä. Hän tuli tunnetuksi oopperoistaan, joihin oli Igor Stravinskin ja Sergei Prokofjevin tuotannon ohella vaikuttanut jazzmusiikki.
Einem syntyi Bernissä, Sveitsissä, itävaltalaiseen diplomaattiperheeseen. Koulun suoritettuaan hän lähti Berliiniin, jossa hän nousi Berliinin filharmonikkojen harjoittajaksi. Hän sai opetusta Boris Blacherilta ja meni vuonna 1946 naimisiin ensimmäisen vaimonsa Lianne von Bismarckin kanssa. Saatuaan 6. toukokuuta 1948 pojan (Caspar Einem, merkittävä poliitikko) perhe muutti vuonna 1953 Wieniin.
Einem jäi leskeksi vuonna 1962. Hän meni vuonna 1966 uusiin naimisiin näytelmäkirjailija Lotte Ingrischin (s. 1930) kanssa, joka kirjoitti hänellekin useita librettoja. Pari vietti keskenään runsaasti aikaa Waldviertelissa. Einem kuoli 78-vuotiaana Maissaun Oberdürnbachissa, Itävallassa.
Einemin tunnetuimpiin oopperoihin kuuluvat:Säveltäjä julistettiin vuonna 2002 postuumisti Vanhurskaaksi kansakuntien joukossa, koska hän oli sodan aikana toimittanut vainojen uhkaamille elintarvikkeita ja väärennettyjä dokumentteja.
Sayaun Thunga Phool Ka
Sayaun Thunga Phool Ka (, suomeksi "Me nepalilaiset olemme satojen kukkien seppele") on Nepalin nykyinen kansallislaulu. Se julistettiin virallisesti kansallislauluksi 3. elokuuta 2007.
Kansallislaulun sanat on kirjoittanut runoilija Byakul Maila. Musiikin on säveltänyt Umber Gurung. Laulu on sanoiltaan yksinkertainen ja ylistää Nepalin itsenäisyyttä, yhtenäisyyttä, rohkeutta, ylpeyttä, kauneutta, monimuotoisuutta ja kunnioitusta.
Nepalin poliittisten muutosten vuoksi aiempaa kansallislaulua pidettiin liikaa kuningasta ylistävänä. Laulun nimi oli Ras Triya Gaan ja se oli käytössä vuodesta 1962 vuoteen 2007.
Kun ilta saapuu kaupunkiin
Kun ilta saapuu kaupunkiin on Arja Korisevan neljäs albumi, joka julkaistiin 1992. Levy ylitti myynnillään kultalevyn myyntirajan 1992 heti ilmestymispäivänään. Kaikkiaan levyä myytiin 35 700 kappaletta. Albumi on julkaistu CD-levynä, vinyylilevynä, ja C-kasettina. Levyn on julkaissut Fazer Finnlevy. Albumi sisältää vain suomalaisia sävellyksiä. Paula Koivuniemi levytti "Rakkauden vanki" kappaleen vuonna 2003.
Niccolò Jommelli
Niccolò Jommelli (10. syyskuuta 1714 – 25. elokuuta 1774) oli italialainen säveltäjä.
Jommelli syntyi Francesco Antonio Jommellin ja Margarita Cristianon pojaksi Aversassa. Hänellä oli yksi veli, dominikaanimunkki Ignazio, ja kolme siskoa. Hän pääsi vuonna 1725 Sant' Onofrio a Capuanan konservatorioon Napolissa, jossa hän sai opetusta Ignazio Protalta ja Francesco Feolta. Hän pääsi nopeasti myöhemmin kardinaaliksi nousseen Yorkin herttua Henrik Benedictin suosioon.
Jommellin ensimmäinen ooppera "L'errore amoroso" esitettiin Napolin Teatro Nuovossa talvella 1737. Sitä seurasi toinen koominen ooppera "Odoardo" seuraavana vuonna, ja ensimmäinen vakava ooppera "Ricimero rè de' Goti" esitettiin tammikuussa 1740. 1740-luvun vuosina hänen töitään esitettiin Rooman ja Napolin lisäksi mm. Bolognassa, Venetsiassa, Torinossa, Padovassa, Ferrarassa, Luccassa ja Parmassa.
Oopperoidensa lisäksi Jommelli kirjoitti runsaasti hengellistä musiikkia, kuten oratorioita, sekä kantaatteja. Hän työskenteli myöhemmällä urallaan mm. Wienissä ja Stuttgartissa ja tapasi vuonna 1763 Ludwigsburgissa Wolfgang Amadeus Mozartin. Hän palasi Napoliin 1768, mutta vietti viimeiset vuotensa osittain halvaantuneena aivoinfarktin vuoksi. Hän kuoli Napolissa 59-vuotiaana.
Jommelli sävelsi kymmeniä oopperoita. Niistä tunnetuimpia ovat:
Naisen tie (albumi)
Naisen tie on Arja Korisevan viides albumi, joka julkaistiin 1994. Levy ylitti myynnillään kultalevyn myyntirajan 1995. Kaikkiaan levyä myytiin 30 400 kappaletta. Albumi on julkaistu CD-levynä ja C-kasettina. Levyn on julkaissut Fazer Music. Albumilta julkaistiin kolme CD-singleä.
Arja Korisevan Fortuna-orkesteri:
Muut mukana olleet muusikot:
Lordin julkaisut
Tämä artikkeli käsittelee hard rock ja heavy metal -yhtye Lordin virallista diskografiaa ja muita julkaisuja.
Pietro Abbà Cornaglia
Pietro Abbà Cornaglia (20. maaliskuuta 1851 – 2. toukokuuta 1894) oli italialainen säveltäjä, urkuri ja pianisti.
Abbà Cornaglia syntyi Alessandriassa ja opiskeli isäpuolensa johdolla ennen pääsemistään Milanon konservatorioon. Hän opiskeli siellä vuosina 1868–1871 pianonsoittoa ja sävellystä opettajinaan muiden muassa Antonio Angeleri ja Lauro Rossi.
Opintojensa jälkeen hän kierteli konserttipianistina ja sai lopulta urkurinpaikan Alessandrian katedraalista vuonna 1880. Hän toimi urkurina kuolemaansa saakka ja perusti lisäksi musiikkikoulun ja johti katedraalin orkesteria.
Abbà Cornaglia sävelsi useita piano- ja urkuteoksia sekä kamarimusiikkia. Lisäksi hänen tuotantoonsa kuuluvat kirjat "Sulla introduzione del canto popolare in tutte le masse di comunità, e specialmente nella scuola" (1880) ja "Impressioni d'un viaggio in Germania" (1881) sekä kolme oopperaa:Yksikään ooppera ei ole jäänyt elämään.
Rakastunut nainen
Rakastunut nainen on Arja Korisevan kuudes albumi, joka julkaistiin 1995. Levy ylitti myynnillään kultalevyn myyntirajan 1995. Kaikkiaan levyä myytiin 28 190 kappaletta. Albumi on julkaistu CD-levynä ja C-kasettina. Levyn on julkaissut Sony Music Entertainment (Finland) Oy. Albumilta julkaistiin neljä CD-singleä. Albumi sisältää kaksi eri versiota Disneyn Pocahontas -elokuvan laulusta "Tuulen värit".
Bernardo Aliprandi
Bernardo Aliprandi (n. 1710, Milano – n. 1792, Frankfurt am Main) oli italialainen myöhäisen barokin ajan sellisti ja säveltäjä. Hän sävelsi neljä oopperaa:Oopperateosten lisäksi Aliprandilta valmistui stabat mater (1749) ja 18 sinfoniaa.
Jacopo Napoli
Jacopo Napoli (26. elokuuta 1911, Napoli – 1994, Ascea) oli italialainen säveltäjä. Hänen tuotantoonsa kuuluu mm. kamarimusiikkia, lauluja sekä lukuisia oopperoita.
Inakari (Tornio)
Inakari ja Kataja olivat alun perin kaksi eri saarta, jotka nykyään muodostavat yhden saaren Perämeren pohjukassa Tornion ja Haaparannan edustalla. Suomen ja Ruotsin raja kulkee saaren poikki, ja saarella sijaitsee Ruotsin itäisin maapiste.
Vuoden 1891 kartassa saaret olivat erilliset ja valtionraja kulki saarten välistä: Inakari oli Suomen puolella ja Kataja Ruotsin puolella.
Saari on matala ja matalarantainen. Suomen puolella länsirannalla on rakennuskeskittymä. Saarta peittää pääasiassa lehtipuiden muodostama metsikkö. Inakarin kaakkoispuolella sijaitsee pieni Posin saari.
Suullisten lähdetietojen mukaan Inakarin itäpuolella laivaväylän tuntumassa merenpohjassa kerrotaan olevan laivanhylky. Samoin saaren eteläpuolella on kerrottu lepäävän laivanhylyn.
Ilmari Laurila
Ilmari Laurila (23. joulukuuta 1897 Kauhava – 16. maaliskuuta 1918 Länkipohja) oli isänsä Matti Laurila vanhemman ja veljensä Matti Laurila nuoremman tavoin valkoinen lapualainen sotilas Suomen sisällissodassa. Heistä kolmesta käytettiin valkoisella puolella toisinaan yhteisnimitystä "Lapuan lumiaura". Veljesten äiti oli Anna Liisa Mukari.
Ilmari Laurila toimi Lapuan suojeluskunnassa joukkueenjohtajana ja 1. maaliskuuta alkaen Lapuan suojeluskunnasta muodostetun Pohjois-Hämeen rykmentin II pataljoonan 2. komppanian päällikkönä. Ilmari Laurila kaatui Länkipohjan taistelussa 16. maaliskuuta 1918 haavoittunutta sitoessaan.
Ilmari Laurila on haudattu Lapuan sankarihautaan. Hänen nimensä on Lapuan yhteiskoulun muistotaulussa.
Myrskybongaus
Myrskybongaus on voimakkaiden sääilmiöiden harrastelijamaista kuvaamista ja tutkimista. Yhdysvalloissa myrskybongarit kuvaavat muun muassa tornadoja ja hurrikaaneja, Suomessa muun muassa trombeja, ukkosia ja syysmyrskyjä.
Myrskybongaus alkoi Yhdysvaltojen Keskilännessä jo 1950-luvulla. Siellä myrskybongausta edisti tiheä tieverkko ja halpa polttoaine, joten saatettiin helposti ja halvalla ajaa kaukaakin myrskyn lähelle.
Suomessa varsinaista myrskybongausharrastusta on ollut 1990-luvun alusta kun esimerkiksi ukkostutkat ovat tietokoneiden ja tietoverkkojen kautta helpoittaneet tiedon löytämistä sääilmiöistä. Ihmiset harrastavat useimmiten myrskyjen havainnointia kotinsa tai mökkinsä ikkunasta, vain pieni joukko on todella aktiivisia myrskybongareita jotka seuraavat ukkosia ja myrskyjä autolla. Aktiivisia bongareta arvellaan Suomessa olevan noin viisikymmentä.
Ilmatieteenlaitos kaipaa myös havaintoja myrskyistä sekä muista sääilmiöistä ja on tehnyt myrskybongarien kanssa yhteistyötä, mutta myös tavallisten sääharrastajien tiedot ovat tarpeellisia. He ovat välittääneet tietoja säästä paikan päältä ja Ilmatieteenlaitos on niiden perustella parantanut tietokonemallinnuksiaan. Ilmatieteenlaitos on kehittänyt Sää-sovelluksen jonka avulla harrastajat voivat ilmoittaa havaintojaan myrskyistä sekä myös muista sääilmiöistä.
Ukkospilvestä joskus satavat erittäin suuret jopa kymmenien millimetrien kokoiset rakeet, syöksyvirtauksen kaatamat puut ja tuulen lennättämät oksat ja salamat lähelle iskiessään voivat olla vaarallisia. Ulkomailla myrskybongaus voi olla hengenvaarallista rajumpien sääilmiöiden vuoksi. Useimmiten tornadoa kuvataan matkan päästä, sillä liian lähelle tai sen sisään joutuminen on hengenvaarallista. Suomessa myrskyistä johtuneet kuolemat ovat olleet harvinaisia.
Myrskybongauksesta kertova elokuva "Twister" antaa myrskybongauksesta väärän kuvan. Elokuvassa muun muassa ajetaan tornadon läpi, mikä on oikeasti hengenvaarallista, ja liikutaan metsäisillä sivuteillä ja pelloilla, jotka ovat myrskyjen aikaan vaarallisia paikkoja. Pelloillahan voi salama iskeä hyvin helposti.
Strange Beautiful Music
Strange Beautiful Music on kitaristi Joe Satrianin kahdestoista soololevy.
Is There Love in Space?
Is There Love in Space? on kitaristi Joe Satrianin soololevy.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Joe Satriani.
Lera Auerbach
Lera Auerbach (, s. 21. lokakuuta 1973, Tšeljabinsk) on venäläinen säveltäjä, pianisti, kirjailija ja kuvanveistäjä.
Auerbach teki Carnegie Hall -debyyttinsä toukokuussa 2002, jolloin hän esitti Gidon Kremerin ja Kremerata Baltican kanssa oman sarjansa viululle, pianolle ja orkesterille. Vuonna 2005 hänelle myönnettiin Saksasta Schleswig-Holsteinin musiikkijuhlien Hindemith-palkinto.
Useat orkesterit, kokoonpanot ja yhtyeet ovat tilanneet Auerbachilta teoksia. Hän on esiintynyt laajalti myös soolopianistina tunnetuissa konserttisaleissa, muun muassa Moskovassa, Tokiossa, New Yorkissa, Münchenissä, Oslossa, Chicagossa ja Washington (DC):ssä. Hän on julkaissut myös runoutta ja proosaa venäjän kielellä.
Auerbachin tuotantoon kuuluu muiden sävellysten ohella:
Kelly Sotherton
Kelly Sotherton (s. 13. marraskuuta 1976 Newport, Wightsaari) on brittiläinen yleisurheilija, jonka päälaji oli seitsenottelu.
Sotherton sijoittui vuonna 1997 Turun alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa seitsenottelussa kymmenenneksi tuloksella 5585. Vuonna 2001 hän voitti Yhdistyneen kuningaskunnan sisäratojen mestaruuden viisiottelussa, minkä hän uusi seuraavana vuonna. Kansainyhteisön kisoissa 2002 hän oli seitsenottelussa seitsemäs pistein 5728. Seuraavana vuonna hän voitti jälleen maansa sisäratojen mestaruuden viisiottelussa ja vuonna 2004 hän sijoittui pituushypyssä neljänneksi Euroopan sisäratojen cupissa tuloksella 638 ja Euroopan cupissa toiseksi tuloksella 668. Ateenan olympialaisissa Sotherton voitti seitsenottelussa olympiapronssia tuloksella 6424.
Sotherton voitti Madridin sisäratojen EM-kisoissa 2005 viisiottelun hopeaa 4733 pisteellä. Myöhemmin samana vuonna hän oli pituushypyssä Euroopan cupin superliigan toinen. Helsingin MM-kisoissa hän sijoittui seitsenottelussa viidenneksi ja pituushypyssä kahdeksanneksi. Vuonna 2006 hän voitti pituushypyssä maansa sisäratojen mestaruuden, sijoittui samassa lajissa Euroopan cupin superliigassa viidenneksi, karsiutui Göteborgin EM-kisoissa ja hyppäsi kahdeksanneksi. EM-kilpailujen seitsenottelussa hän oli seitsemäs ja voitti Kansainyhteisön kisoissa kultaa tuloksella 6396. Seuraavana vuonna hän voitti Birminghamin sisäratojen EM-kisoissa hopeaa viisiottelussa tuloksella 4927. Osakan MM-kisoissa hän voitti seitsenottelun pronssia pistein 6510.
Sisäratojen MM-kisoissa 2008 Budapestissa Sotherton saavutti viisiottelussa hopeaa tuloksella 4852, jolla hän hävisi Tia Hellebautille vain 15 pistettä. Pekingin olympialaisissa 2008 Sotherton sijoittui alun perin viidenneksi sekä seitsenottelussa että 4 × 400 metrin viestijuoksussa. Molemmissa lajeissa hän kuitenkin nousi myöhemmin pronssimitalistiksi dopinghylkäysten takia. Seitsenottelussa hänen edelleen sijoittuneista hylättiin alun perin toiseksi sijoittunut Ljudmyla Blonska ja neljänneksi sijoittunut Tatjana Tšernova ja viestissä Britannian edelle sijoittuneista hylättiin Venäjän ja Valko-Venäjän joukkueet. Pariisin sisäratojen EM-kilpailuissa 2011 hän kuului Britannian hopeajoukkueeseen 4 × 400 metrin viestissä.
Sotherton ilmoitti toukokuussa 2012 lopettavansa uransa.
Ulkoradoilla
Sisäradoilla
Kyläleski
Kyläleski ("Vidua chalybeata") on leskien heimoon kuuluva pieni afrikkalainen varpuslintu. Lajin kuvaili ja nimesi Philipp Ludwig Statius Müller 1776.
Linnun pituus on 11–12 cm. Koiraan höyhenpuku on musta, tukeva siemensyöjän nokka on luunvalkoinen ja koivet ovat punaiset. Naaras on ruskea ja muistuttaa punajalkaista varpusnaarasta. Nuori lintu muistuttaa naarasta väritykseltään, ollen kuitenkin hieman vaaleampi, ja siltä puuttuu vaalea silmäkulmanjuova. Laulu esitetään korkealta paikalta ja siinä esiintyy kylälesken pääisäntälajin ruusupeipon ("Lagonosticta senegala") laulunosia.
Kyläleski elää Saharan eteläpuolisessa Afrikassa noin 10 miljoonan neliökilometrin suuruisella alueella. Laji on paikkalintu ja sen kanta on elinvoimainen.
Kyläleski on kulttuuriseuralainen, joka elää kylien ja taajamien liepeillä sekä savanneilla ja avoimilla ruohomailla.
Kyläleski on pesäloinen, joka munii ruusupeipon pesään 2–4 valkoista munaa, jotka ovat aavistuksen suurempia kuin ruusupeipon munat. Kyläleski ei poista ruusupeipon omia munia, ja poikaset kasvavat samassa pesässä. Kylälesken poikasen kita on samannäköinen kuin ruusupeipon poikasen. Haudonta kestää noin kymmenen päivää.
Kyläleski on siemensyöjä, joka syö myös viljaa.
Alexandra Jiménez
Alexandra Jiménez Arrechea (s. 4. tammikuuta 1980 Zaragoza, Aragonia, Espanja) on espanjalainen näyttelijätär.
Jiménez alkoi jo lapsena tanssia balettia ja opiskeli tanssia arvostetuissa oppilaitoksissa Zaragozassa ja myöhemmin Madridissa. Hänestä tuli balettiammattilainen 15-vuotiaana, mutta hän loukkasi pian tämän jälkeen jalkansa ja jätti tanssijan uran keskittyäkseen näyttelemiseen. Hän opiskeli näyttelemistä Madridissa ja teki opintojensa aikana pieniä roolitöitä muun muassa televisiosarjoissa "Periodistas", "Policías, en el corazón de la calle" ja "Compañeros". Sittemmin hän sai roolin "Serranon perhe" -sarjasta, jossa hän esittää valloittavan luonteen omaavaa África Sanzia. Áfrican roolista hän on ollut ehdolla Espanjan näyttelijöiden liiton jakaman parhaan televisionäyttelijättären palkinnon saajaksi. Jiménez on näytellyt myös elokuvissa, lyhytelokuvissa ja teatterissa sekä työskennellyt mallina. Vuonna 2005 hän voitti yhdessä "Serranon perheen" vastanäyttelijänsä Alejo Saurasin kanssa Premio Leche President -palkinnon kategoriassa "paras televisiopariskunta". Vuonna 2006 Jiménez voitti myös kotiseutunsa kulttuuripalkinnon, jonka Aragonian itsehallintoalue jakaa menestyneille aragonialaisille. Alejo Sauras kertoi olevan hyvä ystävä Jiménezille.
Miklós Rózsa
Miklós Rózsa (18. huhtikuuta 1907 – 27. heinäkuuta 1995) oli unkarilaissyntyinen säveltäjä. Hänet muistetaan parhaiten elokuvamusiikista, kuten "Ben-Hurista" (1959), jolla hän voitti Parhaan musiikin Oscar-palkinnon.
Rózsa syntyi Budapestissa ja tutustui jo lapsena vanhempiensa kautta unkarilaiseen perinne- ja taidemusiikkiin; isä oli hyvin toimeen tuleva tilanomistaja ja teollisuusmies sekä musiikin harrastaja ja äiti klassinen pianisti. Miklós alkoi 5-vuotiaana soittaa viulua, sitten alttoviulua ja pianoa.
Rózsa muutti Leipzigiin, Saksaan. Hänen oli tarkoitus opiskella kemiaa, mutta hän päätyi opiskelemaan täyspäiväisesti musiikkia Leipzigin konservatorioon Hermann Grabnerin johdolla. Rózsa sai pian julkaistuiksi ensimmäiset teoksensa, jousitrion op. 1 ja pianokvinteton op. 2. Hän sai vuonna 1929 diplominsa "cum laude" -arvosanoin. Marcel Duprén kehotuksesta Rózsa siirtyi Pariisiin, jossa häneltä valmistuivat muiden muassa "Unkarilainen serenadi" op. 10 pienelle orkesterille sekä "Teema, muunnelmia ja finaali" op. 13. Viimeksi mainittu otettiin vastaan huomattavan hyvin, ja sen esityksiä johtivat arvostetut kapellimestarit, kuten Charles Münch, Karl Böhm, Georg Solti, Eugene Ormandy ja Leonard Bernstein.
Rózsa kiinnostui ystävänsä, säveltäjä Arthur Honeggerin johdattamana elokuvamusiikista 1930-luvulla. Hän lähti Alexander Kordan kanssa Hollywoodiin, jossa valmistui Rózsan säveltämä elokuva "Bagdadin varas" (1940). Säveltäjä jäi Kaliforniaan loppuiäkseen ja ehti sinä aikana työstää musiikkia yli sataan elokuvaan. Uransa aikana hän oli kaikkiaan 17 kertaa ehdolla Oscarin saajaksi ja myös sai palkinnon kolme kertaa: "Ben-Hurin" lisäksi "Noidutusta" ("Spellbound", 1945) ja "Kaksoiselämästä" ("A Double Life", 1947).
Rózsan myöhempiä elokuvia olivat "Sherlock Holmesin yksityiselämä" ("The Private Life of Sherlock Holmes", 1971), "Sinbad, merten sankari" ("The Golden Voyage of Sinbad", 1974) ja "Viimeinen kirja" ("Providence", 1977). "Sherlock Holmesin yksityiselämän" elokuvamusiikin materiaali pohjautui osin aiempaan viulukonserttoon, jonka hän oli omistanut Jascha Heifetzille vuonna 1956. Rózsan muuhun konserttimusiikin kuuluvat mm. "Sinfonia Concertante" (op. 29) viululle, sellolle ja orkesterille, sekä János Starkerin tilaama sellokonsertto (1969).
Säveltäjä kuoli Los Angelesissa 88-vuotiaana. Häneltä jäi leskeksi Margaret Finlason, jonka kanssa hänellä oli kaksi lasta. Pari oli ollut naimisissa vuodesta 1943.
Gorj (piirikunta)
Gorj on piirikunta Romanian Valakiassa. Piirikunnan pääkaupunki on Târgu Jiu. Sen pinta-ala on 5 602 km² ja siellä on noin 334 819 asukasta (vuonna 2014).
Piirikunnan pinta-ala on yhteensä 5 602 km². Alueen pohjoisosassa kohoavat Karpaatit, lännessä Vulcanuluivuoret ja idässä Parângvuoret. Alueen suurin joki on Jiu.
Gorjin piirikunta rajautuu idässä Vâlcean piirikuntaan, lännessä Mehedinţin ja Caraş-Severinin piirikuntiin, pohjoisessa Hunedoaran piirikuntaan ja etelässä Doljin piirikuntaan.
Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan piirikunnassa oli 334 238 asukasta ja sen väestötiheys oli 69 asukasta neliökilometrillä.
Piirikunnan asukkaista romanialaisia on yli 98 %, romaneja 1,3 %.
Eminem Presents the Re-Up
Eminem Presents the Re-Up on Eminemin tuottama kokoelmalevy vuodelta 2006. Levyllä esiintyviä artisteja ovat Eminemin lisäksi 50 Cent, Obie Trice, Kuniva, Bobby Creekwater, Cashis, Nate Dogg, Stat Quo, Lloyd Banks, Akon ja muita D12-ryhmän artisteja. Albumilla on myös kaksi uutta kappaletta: "You Don't Know" ja "Jimmy Crack Corn".
Tom Lantos
Thomas Peter ”Tom” Lantos (1. helmikuuta 1928 Budapest, Unkari – 11. helmikuuta 2008 Bethesda, Maryland, Yhdysvallat), unkarilaisittain Lantos Tamás Péter, oli unkarilaissyntyinen yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän istui Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä Kaliforniasta vuodesta 1981 kuolemaansa.
Lantos syntyi juutalaiseen sukuun ja oli edustajainhuoneen historian ensimmäinen ja ainoa holokaustista selvinnyt jäsen. Yhdysvaltoihin paettuaan hän opiskeli Washingtonin yliopistossa ja Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä. Ennen uraansa kongressissa hän oli toiminut muun muassa liikekonsulttina, kansainvälisen politiikan analyytikkona televisiolle sekä taloustieteen professorina.
Lantosilla oli vaimonsa Annetten kanssa lapset Annette ja Katrina sekä lukuisia lapsenlapsia. Lantos piti itseään maallistuneena juutalaisena, mutta vaimo ja lapset kuuluvat mormoneihin. Hänen leskensä on Gaborin näyttelijäsisarusten Zsa Zsan, Evan ja Magdan serkku. Tytär Katrina on naimisissa poliitikko ja diplomaatti Richard Swettin kanssa ja itse vuoden 2008 senaattoriehdokas.
Lantos muistetaan ympäristöasioiden puolestapuhujana. Hän kannatti lisäksi muun muassa homoliittoja, tiukempaa asekontrollia, uudistuksia terveydenhuoltojärjestelmässä, kannabiksen lääkekäyttöä sekä mahdollisuutta aborttiin. Hän oli alun perin Persianlahden sodan 1991 kannattaja ja joutui 28. huhtikuuta 2006 neljän muun kongressin jäsenen ja kuuden muun aktivistin kanssa pidätetyksi ”häiritsevästä käyttäytymisestä”; hän oli kuulunut joukkoon, joka protestoi Sudanin suurlähetystön edessä Washington DC:ssä Sudanin hallituksen oletettuja toimia Darfurin konfliktissa.
Lantos nimitettiin vuonna 2007 edustajainhuoneen ulkoasiainvaliokunnan puheenjohtajaksi. Hänet nähtiin Oscar-palkitussa dokumentissa "The Last Days" (1998), joka käsittelee viiden unkarinjuutalaisen tarinaa holokaustin aikana, sekä toisessa dokumentissa, "To Bear Witnessissä". Hän ilmoitti 2. tammikuuta 2008, että ei asettuisi uudelleen ehdolle, sillä oli sairastunut syöpään; hän kuoli Marylandissa 11. helmikuuta, hieman 80-vuotispäivänsä jälkeen.
Warwick (Rhode Island)
Warwick on kaupunki Kentin piirikunnassa, Rhode Islandin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Se on osavaltionsa toiseksi väkirikkain kaupunki noin 86 000 asukkaallaan. Kaupungin perusti englantilainen Samuel Gorton vuonna 1642. Siellä sijaitsee muun muassa Rhode Islandin päälentokenttä, T. F. Green Airport.
Pinta-alaltaan Warwick on 128,52 neliökilometrin suuruinen. Pinta-alasta 36,6 neliökilometriä on vettä. Asukastiheys kaupungissa on 949 as./km². Vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan 95,21 prosenttia kaupungin asukkaista oli valkoihoisia.
Woonsocket
Woonsocket on kaupunki Providencen piirikunnassa, Rhode Islandin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Vuoden 2010 väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli 41 186. Sen pinta-ala on 20,62 neliökilometriä, josta 0,6 neliökilometriä on vettä. Asukastiheys kaupungissa on 2 059 as./km². Kaupunki perustettiin vuonna 1867. Merkittävä osa sen asukkaista on ranskalaistaustaista.
Sami Hopponen
Sami Hopponen (s. 7. syyskuuta 1987 Polvijärvi) on suomalainen harmonikansoittaja.
7-vuotiaasta asti harmonikkaa soittanut Hopponen voitti Hopeinen Harmonikka -kilpailun Ikaalisissa vuonna 1997 ja Kultainen Harmonikka -kilpailun vuonna 2007. Hopposen muita saavutuksia ovat useat Pohjoiskalotin avoimen Viihdeharmonikkakilpailun voitot, useat Suomen pelimannimestaruudet, "Lieto accordeon" vuosina 1998, 1999, 2000 ja 2001 sekä "Suomen Tangohanuristi" -titteli vuonna 2006. Hän on uransa aikana voittanut yhteensä 14 valtakunnallista harmonikkakilpailua.
Hopponen keikkailee ympäri Suomea yksin ja Karavaani-orkesterin kanssa ja on myös esiintynyt ulkomailla, muun muassa Ruotsissa ja Portugalissa.
Hopposen ensimmäinen levy ilmestyi hänen ollessaan 12-vuotias. Levyllä olevat kappaleet "Valssi ystävälle" ja "Syksyn tunteita" ovat Hopposen itsensä säveltämiä. Vuonna 2008 Hopposelta ilmestyi "Myrsky", joka on kahdentoista kappaleen pitkäsoitto.
Leonardo Bertagnolli
Leonardo Bertagnolli (s. 8. tammikuuta 1978 Trento) on italialainen maantiepyöräilijä, Clásica de San Sebastiánin voittaja.
Bertagnolli ajoi vuonna 2002 alkaneen ammattilaisuransa kolme ensimmäistä kautta Saeco-tallissa. Hän voitti vuonna 2004 kilpailut Coppa Placci, Coppa Agostoni ja Trofeo Dell'Etna. Vuonna 2005 hän voitti, Cofidista edustaessaan, Espanjan ympäriajon toisen etapin sekä Tour de Limousin -kilpailun kolmannen osuuden. Seuraavana vuonna hän oli paras Tirreno-Adriaticon kuudennella etapilla ja sijoittui kokonaiskilpailussa kuudenneksi; lisäksi hän voitti Tour du Haut Vaur -kilpailun.
Vuoden 2007 alussa Bertagnolli siirtyi Liquigas-talliin. Hän voitti 4. elokuuta Clásica de San Sebastián -kilpailun voitettuaan loppukirissä irtiottokumppaninsa Juan Manuel Garaten, joka avasi kirin, mutta joutui päästämään Bertagnollin ohitseen viimeisillä kymmenillä metreillä . Kaksi viikkoa myöhemmin hän sijoittui neljänneksi Saksan ympäriajossa ja voitti lokakuussa Memorial Cimurri -kilpailun.
Vuonna 2008 Bertagnolli voitti yhden päivän kilpailut Intaka Tech Worlds View Challenge 2, Trofeo Melinda ja GP Città di Camaiore sekä sijoittui toiseksi Tre Valli Varesine -ajossa. Lisäksi hän voitti Saksan ympäriajon kolmannen etapin.
Bertagnolli edusti alkukauden 2009 Amica Chips-Knauf-joukkuetta, kunnes siirtyi toukokuun alkupuolella Serramenti PVC Diquigiovanni -joukkueeseen ja voitti samassa kuussa Italian ympäriajon 15. etapin. Itävallan ympäriajossa 2009 hän voitti mäkikirikilpailun ja Brixia Tour -kilpailussa toisen etapin.
Kauden 2010 alusta tallin nimeksi vaihtui Androni Giocattoli. Saman vuoden heinäkuussa Bertagnolli voitti Itävallan ympäriajon kolmannen etapin. Lokakuisessa Giro del Piemonte -kilpailussa hän oli toinen.
Bertagnolli edusti Lampre-ISD-tallia kaudesta 2011 lähtien. Kesäkuussa 2012 hän ilmoitti lopettavansa uransa. Muutamaa päivää myöhemmin paljastui, että UCI oli aloittanut tutkimukset koskien hänen biologisen dopingpassinsa poikkeavia veriarvoja. Hän sai kahden vuoden ja 10 kuukauden kilpailukiellon ja kaikki hänen tuloksensa aikavälillä 1.1.2003–18.5.2011 hylättiin.