hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Vihannesportulakka
Vihannesportulakka ("Portulaca oleracea") on yksivuotinen, mehevälehtinen ja keltakukkainen yrtti, jonka kirpeän happoinen maku muistuttaa hiukan käenkaalia ("Oxalis acetosella").
Vihannesportulakka kasvaa 10–20 senttimetriä korkeaksi. Varsi on usein punertava. Vastakkain tai kierteisesti asettuneet ruodittomat lehdet ovat korvakkeellisia, ja korvakkeet ovat kalvomaisia. Vastapuikea lehtilapa on 1–4 cm pitkä, ehyt, ehytlaitainen ja möyheä. Kukat ovat kaksineuvoisia ja ovat tiheinä perättöminä ryhminä. Kukat ovat 8–12 mm leveitä. Aivan kukan alapuolella on kaksi verholehtimäistä, erikokoista ja 3–6 mm pitkää ylälehteä, jotka varisevat varhain. Kukan kehä on teriömäinen ja tavallisesti viisilehtinen, kehälehdet ovat väriltään keltaisia. Heteitä on 7–15 kappaletta ja luotti on viisiliuskainen. Emiö on yhdyslehtinen. Suomessa vihannesportulakka kukkii elo-syyskuussa. Hedelmä on avautuva, kaksiluomainen kota. Kasvi tuottaa runsaasti mustia, kiiltäviä siemeniä.
Vihannesportulakka jaetaan kahteen alalajiin. Rikkaportulakka (ssp. "oleracea") on suikerteleva- tai kohenevavartinen. Sen lehdet ovat väriltään tummanvihreitä, lehtilapa 1–3 cm pitkä ja siemen alle millimetrin pituinen. Jalostettu nimialalaji vihannesportulakka (ssp. "sativa") on puolestaan koheneva- tai pystyvartinen. Lehdet ovat väriltään kellanvihreitä, lehtilapa on 2–4 cm pitkä ja siemen yli millimetrin pituinen.
Vihannesportulakka kasvaa villinä Etu-Aasiassa. Jalostettua muotoa kasvatetaan yleisesti muun muassa Etelä- ja Keski-Euroopassa. Suomessa vihannesportulakka on tavattu paikoitellen eri puolilta maata aina Etelä-Lappia myöten. Villiintyneet yksilöt kuuluvat pääasiassa alalajiin ssp. "oleracea".
Portulakka ei ole vaativa elinympäristönsä suhteen, vaan sitä kasvaa kaikenlaisissa aurinkoisissa paikoissa, myös rikkaruohona kukkapenkeissä ja viljapelloilla.
Suomessa vihannesportulakka on harvinainen tulokaslaji. Alalajeista rikkaportulakka on satunnainen tulokas puutarhoissa ja satamissa, ja sen siemenet saattavat säilyä maassa vuosikausia. Viljeltyä vihannesportulakkaa tavataan villiintyneenä harvemmin, lähinnä kaatopaikoilta.
Alalajeista vihannesportulakka on perinteinen, aikaisemmin yleisesti viljelty vihanneskasvi. Suomessa ja muissa Pohjoismaissa vihannesportulakkaa on viljelty ainakin 1600-luvulta lähtien. Suomessa se kuului 1800-luvulla suosituimpiin keittiökasveihin, mutta sen käyttö on vähentynyt 1900-luvun aikana.
Vihannesportulakan nuoria lehtiä silputaan sellaisenaan salaattiin tai voileivän päälle, vanhempia lehtiä käytetään pinaatin tapaan. Varsia ja paksuja lehtiä voi säilöä pikkelssiksi.
Aasiassa villiä rikkaportulakkaa käytetään rohtona, koska se sisältää erittäin runsaasti C-vitamiinia. Kasvia on käytetty tämän vuoksi muun muassa keripukin hoitoon. Se myös lisää virtsaneritystä. Viljelyn vihannesportulakan C-vitamiinipitoisuus on rikkaportulakkaa pienempi.
Lekotti
Lekotti on Savonlinnassa sijaitseva hiihtokeskus. Lekotissa on neljä valaistua rinnettä, kaksi hissiä, pisimmän rinteen pituus on 650 m ja korkeusero 75 m. Lisäksi rinteillä on erityissuorituspaikat lumilautailijoille (mm. snowblade). Lekotin alueella on 1,5 km valaistua hiihtolatua sekä 30 kilometrin retkilatu. Välittömässä läheisyydessä sijaitsevalla Kaitajärvellä on 6 km retkiluistelurata.
Kitara, taivas ja tähdet
Kitara, taivas ja tähdet on suomirockia soittavan Eppu Normaali -yhtyeen kuuluisimpia kappaleita. Se julkaistiin vuonna 1985 ilmestyneellä "Kahdeksas ihme" -albumilla ja sitä ennen albumilta irroitettuna singlenä. Kappale kertoo musiikin lohduttavasta vaikutuksesta. Kappale julkaistiin akustiseen muotoon sovitettuna uudelleen vuonna 2011 ilmestyneellä akustisella kokoelmalevyllä "Mutala".
Mikko "Pantse" Syrjä oli tehnyt kappaleesta yli kymmenen erilaista versiota, joista hän valitsi myöhemmin Epen kanssa lopullisen version. Single nousi Suomen virallisen listan ensimmäiselle sijalle.
A-puoli
B-puoli
Kotkan rata
Kotkan rata on Suomen rataverkon osuus Kouvolasta Kotkan satamaan. Rataosan pituus on 52 kilometriä, ja se on valmistunut vuonna 1890. Osuus Kouvola–Juurikorpi on kaksiraiteinen. Rataosuus on koko matkaltaan sähköistetty.
Tony Vairelles
Tony Vairelles (s. 10. huhtikuuta 1973 Nancy, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija, joka edustaa Tours FC:ta. 186 senttimetriä pitkän Vairellesin pelipaikka on hyökkääjä.
Vairelles on edustanut ennen nykyistä seuraansa useita kotimaansa seuroja; Nancyä, Lensiä, Lyonia, Bordeaux'tä, Bastiaa ja Rennesiä. Hän tuli Toursiin belgialaisesta Liersestä. Kaudella 2001-2002 hän oli Ranskan liigan maalipörssin jaetulla viidennellä sijalla tehtyään Bastian riveissä 14 maalia. Tuo määrä on myös hänen yhden kauden maaliennätyksensä. Vairellesin parhaita saavutuksia ovat Ranskan mestaruudet vuosilta 1998 ja 2003 sekä Ranskan Liigacupin voitto vuodelta 1999. Vuonna 1995 hänet valittiin Ranskan kakkosliigan vuoden pelaajaksi.
Ranskan maajoukkueessa Vairelles on pelannut kahdeksan ottelua ja tehnyt niissä yhden maalin. Hän teki maajoukkuedebyyttinsä elokuussa 1998 ottelussa Itävaltaa vastaan.
Korkeakoski (Kotka)
Korkeakoski on Kotkan kaupunginosa, joka sijaitsee Kymijoen Korkeakoskenhaaran itäpuolella. Korkeakoski oli entisen Kymin kunnan keskeisimpiä kyliä. Asutus Korkeakoskella on pientalovaltaista. Maisemaa hallitsee Kymijoen Korkeakoskenhaara, sekä Korkeakosken putoukseen vuonna 1906 valmistunut vesivoimala. Korkeakoskella sijaitsee Sonoco Alcore Oy:n hylsy- ja kartonkitehdas (Korkeakosken kartonkitehdas) sekä Stora Enso Oyj:n Karhulan tehdas.
Tilastojen mukaan Korkeakosken alueella on 231 asukasta ja Veikkolassa 580 asukasta (31.12.2012), joten näillä alueilla on yhteensä 811 asukasta. Tilastoalueeseen kuuluu myös kaupunginosan ulkopuolisia alueita Laajakosken kylässä.
Korkeakoski on muodostunut kolmen maakirjakylän, eli Laajakosken, Osolan ja Sukulan yhteensulautumisesta. 1550-luvulla Sukula liittyi Osolaan ja 1600-luvun lopulla Osola ja Laajakoski Korkeakoskeksi. Kuninkaantie ylitti Kymijoen Korkeakoskenhaaran Korkeakosken putouksen yläpuolelta. Korkeakosken jyrkässä vesiputouksessa oli luonnontilassaan noin 10 metrin pudotus. Putouksessa on toiminut Kyminkartanon jauhomylly jo ainakin 1550-luvulla ja sinne rakennettiin 1563 sahamylly, joka oli ensimmäinen sahalaitos Kymenlaaksossa.
William Ruthin perustama Korkeakosken puuhiomo aloitti toimintansa vuonna 1888 ja kartongin valmistus alkoi vuonna 1898. Putoukseen valmistui vesivoimala vuonna 1906, joka mahdollisti teollisuuden laajenemisen. Suomen vanhin kuitulevytehdas, Enso-Gutzeitin Insuliittitehdas, aloitti toimintansa 1930-luvun alussa ja sen läheisyyteen rakennettiin yhtenäinen työväenasuntoalue, niin sanottu Pahvikylä. Tehtaanjohtajan funktionaalinen asuintalo vuodelta 1935 tuhoutui tulipalossa 1990-luvun alussa. Veikkolan asuinalue rakennettiin sotien jälkeen nopeasti asuntopulaa helpottamaan.
Korkeakosken puuhiomon työläisten lapsille tarkoitettu kansakoulu aloitti toimintansa vuonna 1896. Kymin kunnan perustama Korkeakosken koulu aloitti toimintansa vuonna 1909 Korkeakoskenhaaran toisella puolella Kierikkalassa. Koulurakennus Korkeakosken puolelle valmistui vuonna 1911.
Korkeakoski kuului Kymin kuntaan vuoteen 1950 saakka ja Karhulan kauppalaan vuosina 1951–1976.
Korkeakoskella sijaitsee Kymin rautatieasema, josta on taajamajunayhteydet Kotkan ja Kouvolan suuntiin. Lisäksi Korkeakoskelta on säännölliset paikallisbussiyhteydet Kotkan keskustaan Kotkansaarelle sekä Karhulaan ja Laajakoskelle.
Pienelle kaupunginosalle tyypillisesti palvelut ovat vähentyneet Korkeakosken ja Kierikkalan alueelta 1990- ja 2000-luvuilla; lähikauppa, apteekki, posti, leipomo ja kolme kioskia on lopetettu. Suurin osa palveluista löytyy Karhulasta 3 kilometrin päästä. Joitakin palveluja on kuitenkin vielä saatavissa (muun muassa baari, lounasravintola ja pizza-ravintola). Korkeakosken vesivoimalaitoksen alapuolinen alue on suosittua jokikalastusaluetta. Voimalaitospadon alapuolella on Kierikkalan puolella 300 metriä pitkä heittolaituri.
Sulo Strömberg
Sulo Strömberg (1941-2012) oli kerimäkeläinen historian ja arkeologian harrastaja. Jäätyään v. 1991 eläkkeelle tielaitoksen työnjohtajan tehtävistä, hän omistautui kotiseudun historian tutkimiseen ja tallentamiseen mm. haastattelemalla vanhoja paikkakuntalaisia ja nauhoittamalla heidän tarinoitaan.
Sulo Strömberg sai useita huomionosoituksia ja kunniamainintoja tekemästään tärkeästä dokumentointityöstä. Tutkimuksen kohteina ovat olleet erityisesti Etelä-Savon ja Karjalan kallioihin ja kiviin hakatut rajamerkit 1500–1800-luvuilta, muistohakkaukset, kuppikivet ja jäätiet. Valokuvanäyttely "Hakattu historia" on kiertänyt eri puolilla Suomea ja jääteistä kertova näyttely "Valkeat tiet" on ollut esillä Savonlinnan maakuntamuseossa. Sulo Strömbergin kokoama haastattelu- ym. aineisto on talletettuna Joensuussa yliopiston arkistoissa.
Sulo Strömbergin tutkimuksista ja keräämästä aineistosta on julkaistu kolme kirjaa. Hänen kokoamansa Kerimäen ja Savonrannan kyliä kiertämässä Tarinoita Paasveden pirusta ja pohuista ilmestyi v. 2006. Jorma Julkusen kirja Sulo Strömbergin matkassa itärajalla - Rajahakkauksia neljältä vuosisadalta ilmestyi v. 2011. Jussi Virratvuoren toimittama Kiveen hakattu historia - Sulo Strömberg Kerimäen ja Puruveden alueen historiatiedon etsijä ja kerääjä ilmestyi itsenäisyyspäiväksi 2012.
Laajakoski
Laajakoski on kylä Kotkan pohjoisosassa Kymijoen Pernoonhaaran itäpuolella. Kylä on peltojen hallitsemaa maaseutualuetta. Rakennuskanta muodostuu omakotitaloista ja muutamista kerros- ja rivitaloista. Laajakosken tilastoalueella on 231 asukasta (tilastoalueen ulkopuolelle jää Laajakosken kylän eteläosat). Kylä kuului Kymin kuntaan vuoteen 1976 saakka.
Laajakoski on tunnettu maakirjakylänä 1500-luvulta 1600-luvun lopulle, jolloin se yhdessä Osolan kylän kanssa muodosti Korkeakosken kylän.
Laajakoskella sijaitseva Laajakoskenjärvi kuuluu Natura 2000 -alueisiin. Koskiensuojelulailla suojellut Pernoonkosket Laajakosken ja Pernoon välillä ovat suosittua koskenlaskualuetta. Kymijoen itäpuolella kulkee osin katkonainen pitkittäisharju, jota on käytetty soranottoon.
Laajakoskella sijaitsee Kymin seurakunnan Laajakosken kappeli ja hautausmaa, joka on otettu käyttöön vuonna 1920. Uusi kappelirakennus valmistui vuonna 2003. Laajakoskella on parhaimmillaan ollut kaksi kyläkauppaa. Palveluja alueella ei nykyisin juurikaan ole. Alueella toimi pitkään Laajakosken sairaala (entiseltä nimeltään Nikelin sairaala), jossa hoidettiin psyykkisesti sairaita potilaita. Laajakosken sairaalan toimintaa on ajettu 2000-luvulla alas, ja kokonaan se lakkautettiin vuoden 2006 alussa Kymenlaakson uuden psykiatrisen sairaalan valmistuttua. Nykyisin kiinteistössä on useiden eri toimijoiden ylläpitämää päihdehuollon ja mielenterveystyön toimintaa .
Laajakoskella sijaitsee myös Laajakosken ampumahiihtokeskus sekä Kymin Koskenpojat r.y:n omistama Seuratalo Honkala. Hiihdon SM-kilpailut 2006 järjestettiin Laajakoskella Kymin Koskenpojat r.y:n isännöimänä.
Laajakoskella on ollut parhaimmillaan kaksi kansakoulua, Pernoon koulu ja Kankaan koulu (myöhemmin Kymin koulu), jotka molemmat on lakkautettu. Pernoon kansakoulu perustettiin vuonna 1919. Koulu sijaitsi Kymijoen Laajakosken puoleisella rannalla, vaikka nimi olikin johdettu länsipuolella sijaitsevasta Pernoon kylästä. Kankaan kansakoulu perustettiin vuonna 1953.
Etäisyys Laajakoskelta maanteitse Kotkan keskustaan on noin 16 km ja Karhulaan noin 9 km. Laajakoskelta on arkipäivisin säännöllinen paikallisbussiyhteys Karhulaan. Lakkautetun Pernoon koulun kohdalta kulkee kevyen liikenteen riippusilta Kymijoen Pernoonhaaran yli. Riippusillan vierestä kulkee talvisin jäätie joen yli, jos jäätilanne sallii. Kymin rautatieasema sijaitsee n. 6 kilometrin päässä Laajakoskelta Karhulan suuntaan. Päivittäinen taajamajunayhteys Kouvolaan ja Kotkan satamaan.
Korkeakoskella on aikoinaan ollut Laajakosken seisake, joka lakkautettiin 50-luvulla.
Aasinsilta
Aasinsilta () on a) kirjallinen siirtymätekniikka, jossa tekstiin lisätään irrallinen tai kömpelö viittaus siihen, mitä aiotaan käsitellä seuraavaksi, b) vaikea tai ongelmallinen tehtävä sekä c) tehtävän suorittamisen tai muistamisen apukeino. Ilmauksen merkitys vaihtelee kielestä toiseen: suomessa (ja myös suomenruotsissa) merkitykset ovat lähellä toisiaan, ja niissä aasinsilta tarkoittaa useimmiten kirjallista siirtymätekniikkaa ja joskus myös muistamisen apukeinoa.
Kirjallisuudessa aasinsiltaa pidetään yleensä tyylirikkona ja kirjoittajia kehotetaan välttämään sitä. Eräs aasinsillan tyyppi on "aikominen": kirjoittaja siirtyy aiheesta toiseen ilmoittaen yhtäkkiä, mitä käsittelee seuraavaksi — yhteys aikaisempaan jää epäselväksi. Toisaalta aasinsillaksi voidaan kirjoittaa käsittelyn loppuun töksähtävä yhteenvetolause.
Aasinsillan käsitettä hyödynnetään "tehokeinona" silloin, kun puhuja tai kirjoittaja itse mainitsee turvautuvansa aasinsiltaan. Humoristisesti tekniikkaa käytettiin usein TV-sarjassa Monty Pythonin lentävä sirkus.
"Se varusmiesajasta. Nyt oltiin matkalla kertausharjoituksiin." Nämä kaksi virkettä päättävät kirjan luvun, jonka nimi on "Muistelma varusmiesajalta". Esimerkin aasinsilta on kaksiosainen. Edeltävä kertomus päätetään yhteenvetolauseeseen: "Se varusmiesajasta." ja seuraavaksi ilmoitetaan, mitä on tulossa: "Nyt oltiin matkalla kertausharjoituksiin."
Seuraavassa kirjoittaja kertoo itse käyttäneensä aasinsiltaa: "Tällä – pitkällä – aasinsillalla on hyvä tehdä tunnustus: Sähköpaimen on ollut väärässä."
"Pons asinorum" tarkoittaa myös erästä Eukleideen geometrista todistusta. Todistus on haastava, ja sen ymmärtäminen oli kompastuskivi monelle lukijalle. Tästä johdetaan myös seuraava merkitys. Monessa kielessä tämä on ilmauksen ensisjainen merkitys.
Aasinsillaksi voidaan varsinkin saksan kielessä ("Eselsbrücke") nimittää myös opettelu- ja muistamistekniikoita ("nyrkki- eli peukalosääntöjä"), joiden avulla asioita palautetaan mieleen.
Gospićin joukkomurha
Gospićin joukkomurha oli Jugoslavian hajoamissotiin kuuluvan Kroatian sodan verinen sivunäytös syksyllä 1991. Kroaatit surmasivat noin 100–120 serbiä pelkän etnisen taustansa takia. Motiivina oli kosto serbeille sekä etninen puhdistus.
Käynnissä oli Kroatian itsenäistymissota, jossa
molemmat osapuolet karkottivat väkeä toistensa alueilta, varsinkin serbit kroaatteja, mutta paikoin kroaatit näyttivät vihansa serbejä kohtaan.
Moni serbi oli muuttanut Gospićin alueelta pois, mutta muutama jäänyt ja jotkut palanneet kotiseuduilleen. Alkuperäinen tarkoitus oli tutkia, ovatko jotkut Gospićin serbit yhteistyössä Serbian ja četnikkien kanssa. Paikallinen tehtävää suorittanut puolisotilaallisten joukkojen komentaja Mirko Norac tulkitsi tämän tappokäskyksi. Hän halusi kostaa serbien kroaatteihin kohdistamia julmuuksia. Serbejä raahattiin ulos pommisuojista, joissa oli kroaatteja.
Gospicin joukkomurhan aikoihin loka-marraskuussa 1991 kaupungissa oli saarrettu serbiarmeijan kasarmi. Gospić oli aivan serbirintaman länsipuolella. Serbit tulittivat kaupunkia ahkerasti, väestö piileskeli pommisuojissa. Kroaatit keräsivät varmuuden vuoksi listan kroaattialueille palanneista serbeistä, joita muun muassa Kroatian hallituksen viralliset radiolähetykset olivat houkutelleet takaisin. Serbeille päätettiin kostaa lähistöllä sattunut 30 kroaattisiviilin surma ja Gospićin katolisen kirkon tuhoaminen.
Surmat suoritti Kroatian armeijan erikoisyksikkö ""Syksysateet"" eli Kroatian sisäministeriön
Zagrebin ensimmäinen erikoisjoukko-osasto, jota komensi Mirko Norac, alueen sisäministeriön joukkojen komentaja. 16.–18. lokakuuta 1991 joukko ajeli Gospićissa ja läheisissä Karlobagin, Pazarišten ja Lipova Glavican kaupungeissa etsien serbejä pommisuojista, ja vieden heidät kuorma-autoilla teloitettaviksi. Murhissa mukana olleen yksikön jäsenen mukaan 90–100 serbiä murhattiin tarkoituksena puhdistaa alue etnisesti serbeistä, ja murhien kohde oli nimenomaan johtavassa asemassa olevat serbit. Komentaja Norac tappoi itse erään serbinaisen.
Gospićin murhat tulivat julkisuuteen Kroatiassa jo marraskuussa 1991. Kroatialaiset asiaa tutkineet viranomaiset pitivät pääsyyllisenä Likan maakunnan sihteeriä Tihomir Oreškovićia ja tappoyksikön komentaja Noracia. Orešković oli antanut määräyksen serbien etnisestä puhdistamisesta.
Varsinaiset tutkimukset, tuomio ja pidätykset alkoivat vasta vuonna 2001, kun Kroatian presidentiksi oli noussut Stjepan Mesić, joka halusi tuulettaa Tudjmenin antamaa mustavalkoista kuvaa Kroatian isänmaallisesta sodasta. Muita syytteeseen asetettuja olivat Stjepan Grandić, Ivica Rožić ja Milan Canić. Orešković, Norac ja Grandić joutuivat kukin vähintään kymmeneksi vuodeksi vankilaan, Rožić ja Canić vapautettiin todisteiden puuttuessa. Vuonna 2004 Norac joutui Haagiin tutkituksi Medakin taskun tapahtumista.
Uniforminen avaruus
Topologiassa (matematiikka), uniforminen avaruus on joukko, jolla on tasainen rakenne. Uniformit avaruudet ovat topologisia avaruuksia, joita kuvataan lisäksi rakenteella, jotka määrittävät uniformit (tasaiset) ominaisuudet, kuten täydellisyyden, tasaisen jatkuvuuden ja tasaisen suppenemisen.
Käsitteellinen ero uniformien ja topologisten rakenteiden välillä on, että uniformissa avaruudessa voidaan formalisoida "x on yhtä lähellä a:ta kuin y on b:tä", kun taas topologisessa avaruudessa voidaan vain formalisoida "x on yhtä lähellä a:ta kuin y on a:ta".
Uniformit avaruudet yleistävät metriset avaruudet ja topologiset ryhmät.
Oleanteri
Oleanteri ("Nerium oleander") on myrkyllinen pensaskasvi, jota käytetään myös huonekasvina. Kasvi sisältää mm. myrkyllistä sydänglykosideihin kuuluvaa oleandriinia. Oleanteri kuuluu oleanterikasvien ("Apocynaceae") heimoon ja on "Nerium"-suvun ainoa laji. Siitä on yli 400 viljeltyä lajiketta.
Oleanteri kasvaa luonnonvaraisena Välimeren alueella ja Etelä-Aasiassa. Se kasvaa yli 6 metriä korkeaksi, mutta leikataan usein matalammaksi pensaaksi. Siitä tulee pyöreähkö, noin kolme metriä leveä pensas. Kapeat lehdet ovat eri lajikkeilla 10–25 cm pitkät.
Oleanteria kasvatetaan sen upeiden, usein tuoksuvien suppilomaisten kukkien vuoksi. Kukat tulevat terttuina versojen päihin, ja ne ovat lajikkeen mukaan joko yksinkertaisia, puolikerrannaisia tai kerrannaisia - värit vaihtelevat valkoisesta kermanväriseen, keltaiseen, aprikoosiin, lohen-, kuparin- ja vaaleanpunaiseen tai punaiseen, tummanpunaiseen ja violettiin. Kukan halkaisija voi olla jopa 5 cm, ja kukat ovat 6–8 kappaleen ryhmissä. Pienenä oleanteri sopii hyvin aurinkoiselle ikkunalaudalle ja suureksi kasvettuaan sen voi sijoittaa vaikkapa valoisaan kasvihuoneeseen.
Multa pidetään kunnolla kosteana keväästä syksyyn, mutta talvella se pidetään vain vähän kosteana. Jos mullan annetaan kuivua kukkien muodostumisen aikaan, nuput varisevat. Keväällä ja kesällä kasvia lannoitetaan kahden viikon välein nestemäisellä huonekasvilannoitteella. Keväästä syksyyn oleanteri pidetään tavallisessa huonelämpötilassa, mutta talven lepokaudella lämpötilan tulisi olla alle 15 °C, mutta yli 7 °C. Kesällä voi ottaa 15 cm:n pituisia latvapistokkaita, jotka juurrutetaan kylvömullassa.
Nokia Bell Labs
Bell Labs on alun perin yhdysvaltalainen, lähinnä elektroniikkaan ja tietojenkäsittelyyn keskittynyt tutkimus- ja kehitysorganisaatio.
Bell Labsissa on kehitetty muun muassa transistori, laser, informaatioteoria, Unix-käyttöjärjestelmä ja C-ohjelmointikieli. Myös Plan 9 hajautettu käyttöjärjestelmä on saanut siellä alkunsa.
Transistorin kehittivät William Shockley, John Bardeen ja Walter Brattain, jotka esittelivät keksintöä yhtiössä 23. joulukuuta 1947. Bell Labs esitteli keksintöä julkisesti lehdistötilaisuudessa 30. kesäkuuta 1948.
Vuonna 1979 Bell Labs esitteli ensimmäisen yhdelle piirille rakennetun digitaalisen signaaliprosessorin.
Bell Labs -tutkimuskeskus perustettiin vuonna 1925 osaksi AT&T-puhelinyhtiötä.
Vuonna 1996 AT&T irrotti Bell Laboratories tutkimusyksikön ja laitteistovalmistuksen Lucent Technologiesiin.
Vuonna 2007 Lucent ja Alcatel yhdistyivät muodostaen Alcatel-Lucentin. Bell Laboratories ja Alcatelin tutkimusyksikkö yhdistyivät.
Vuonna 2016 Nokia osti yksikön ja yhdisti sen Nokia FutureWorks yksikön kanssa.
Yrityskaupan eli fuusion toteuduttua Nokian kanssa osasto on osa Nokia-konsernia. Aiesopimus esitettiin huhtikuun puolivälissä 2015, ja yhdistynyt yhtiö aloitti toimintansa tammikuussa 2016.
Bell Labsilla työskenteli noin 700 ihmistä vuoden 2015 alussa. Sen tutkimus keskittyy kuuteen osa-alueeseen:
Graham Poll
Graham Poll (s. 29. heinäkuuta 1963 Tring, Englanti) on englantilainen entinen jalkapalloerotuomari, joka työskenteli Englannin Valioliigassa.
Pollilla on myös runsaasti kansainvälistä kokemusta. Hänen ensimmäinen maaottelunsa oli Suomen ja Azerbaidžanin välinen MM-karsintaottelu vuonna 1997. Poll tuomitsi UEFA Cupin loppuottelun vuonna 2005. Hän on myös tuominnut otteluita monissa EM- ja MM-lopputurnauksissa. Poll teki kyseenalaisella tavalla MM-kisojen historiaa, kun hän 2006 Saksan MM-turnauksessa antoi tuomitsemassaan Australian ja Kroatian välisessä alkulohko-ottelussa kroatialaiselle Josip Šimunićille epähuomiossa kolme keltaista korttia ennen kuin ajoi tämän ulos kentältä. Englannissa Poll on tuominnut FA Cupin loppuottelun vuonna 2000.
Poll päätti erotuomarinuransa huipputasolla vuonna 2007.
Vjatšeslav Štyrov
Vjatšeslav Anatoljevitš Štyrov (Вячеслав Анатольевич Штыров, s. 23. toukokuuta 1953 Xaandyga, Tompon uluus, Jakuuttien ASNT) on Venäjän federaatioon kuuluvan Sahan tasavallan toinen presidentti. Hän toimi presidenttinä vuosina 2002–2010. Hänen puolisonsa on nimeltään Lidija Ivanovna Štyrova.
Štyrov valmistui rakennusinsinööriksi Kaukoidän Teknillisestä Instituutista vuonna 1975. Valmistumisensa jälkeen hän työskenteli Neuvostoliiton energianministeriön alaisuuteen kuuluneen Viljuin vesivoimalan rakennusosastolla erilaisissa johtotehtävissä vuoteen 1988 asti. Vuosina 1986–1988 hän toimi Neuvostoliiton kommunistisen puolueen NKP:n Jakutskin aluekomitean rakennusosastolla apulaisjohtajana. Vuosina 1988–1991 hän opiskeli NKP:n keskuskomitean yhteiskuntatieteellisessä akatemiassa ja valmistui tohtoriksi.
Štyrov nimitettiin Jakutia–Sahan sosialistisen neuvostotasavallan rakennus- ja sijoitusministeriksi vuonna 1991 ja joulukuussa samana vuonna hänet valittiin tasavallan varapresidentiksi. Vuosina 1992–1996 hän toimi varapresidenttinä ja pääministerinä. Vuosina 1996–2002 hän toimi ALROSA-timanttiyhtiön pääjohtajana. Štyrov valittiin kansanedustajaksi Sahan parlamenttiin, Il Tumeniin, vuonna 1997.
Sahan presidentiksi hänet valittiin 13. tammikuuta 2002 pidetyllä presidentinvaalin toisella kierroksella, jossa hän sai 59,2 prosenttia äänistä voittaen Fedot Tumusov. Štyrovin virkakausi alkoi 27. tammikuuta 2002. Štyrov valittiin toiselle kaudelle 7. joulukuuta 2006 Sahan parlamentin, Il Tumenin, hyväksyessä Venäjän federaation presidentin asiasta tekemän esityksen äänin 60–3, yhden äänestäessä tyhjää. Toinen kausi päättyi ennenaikaisesti Štyrovin jätettyä eroanomuksensa henkilökohtaisiin syihin vedoten. Venäjän presidentti Dmitri Medvedev hyväksyi eroanomuksen 31. toukokuuta 2010 ja nimitti virkaa tekeväksi presidentiksi pääministeri Jegor Borisovin.
Vanha Munkkiniemi
Vanha Munkkiniemi () on merellinen osa-alue Länsi-Helsingissä, Meilahden länsipuolella. Hallinnollisesti Vanha Munkkiniemi on yksi Munkkiniemen peruspiirin alueista.
Vanhan Munkkiniemen kaavoitus pohjautuu Eliel Saarisen Suur-Helsinki-suunnitelman (1915) Munkkiniemen ja Haagan aluetta koskevaan osaan. Laajalahden rannan tuntumassa on Saarisen piirtämiä rivitaloja, jotka rakennettiin 1910–1920-luvuilla. Pääosa Vanhan Munkkiniemen kaupunkirakenteesta syntyi 1930–1950-luvuilla. Alueella on myös muutamia Alvar Aallon suunnittelemia kohteita: Alvar Aallon kotitalo (koti yhdessä Aino Aallon kanssa; 1934, Riihitie 20), Asuinrakennus (1954, Riihitie 12–14) ja Alvar Aallon ateljee (1955, Tiilimäki 20). Toisinaan valtiovieraidenkin käyttämä, useassa vaiheessa rakennettu hotelli Kalastajatorppa (Kalastajatorpantie 1) sijaitsee meren äärellä, läheisyydessään jokunen suurlähetystö. Espooseen Kuusi- ja Lehtisaaren kautta johtava tie syntyi jo 1800-luvun puolivälissä. Vanhan Munkkiniemen alueella sijaitsee useita kouluja ja musiikkiopisto.
Asukkaita Vanhassa Munkkiniemessä on noin 8 500 henkeä (1.1.2013) ja työpaikkoja 3 093 (31.12.2003).
Vanha Munkkiniemi on merellinen kaupunginosa. Sen luontaisena rajana on meri kolmessa pääilmansuunnassa — lännessä Laajalahti, etelässä Kuusisaarensalmi ja Saunalahti ja idässä Pikku Huopalahti. Etelässä Pikku-Kuusisaari luetaan Vanhaan Munkkiniemeen. Saunalahdessa on venekerhon ylläpitämä venesatama. Pohjoisessa Vanhan Munkkiniemen raja määräytyy rakennetun ympäristön mukaan: vastaan tulevat Turunväylä ja sen takana sijaitsevat Munkkivuoren ja Talinrannan kaupunginosat. Huopalahdentien itäpuolella Vanhan Munkkiniemen itäisimmän osan pohjoispuolella on Niemenmäen kaupunginosa.
Merellinen ympäristö, kohtalaisen hyvät kulkuyhteydet ja lähistön viheralueet lisäävät alueen viihtyisyyttä. Raitiovaunulinja 4 alkaa Vanhasta Munkkiniemestä meren ääreltä. Munkkiniemen uimaranta Laajalahdella on suosittu virkistäytymiskohde. Lännessä Espoon puolella on Tarvaspää (Gallen-Kallelan museo) ja Villa Elfvikin luontotalo. Kaupunginosan pohjoislaidalla on Munkinpuisto (eli Koneen puisto). Kaakossa Vähä-Meilahden puolella sijaitsee Helsingin kaupungin taidemuseo, Tamminiemi (Urho Kekkosen museo), Seurasaari ja Meilahden puisto.
Ricardo Viñes
Ricardo Viñes (5. helmikuuta 1875 – 29. huhtikuuta 1943) oli espanjalainen pianisti, säveltäjä ja musiikkikirjailija. Hän piti useiden Maurice Ravelin ja Claude Debussyn teosten ensiesitykset ja opetti pianonsoittoa muun muassa Francis Poulencille.
Viñes syntyi Lleidassa, Kataloniassa ja opiskeli pianonsoittoa ja sävellystä Pariisin konservatoriossa. Hänen opettajinaan toimivat Charles de Bériot, Benjamin Godard ja Albert Lavignac. Pianistina Viñes tuli tunnetuksi varsinkin uuden ranskalaisen ja espanjalaisen musiikin tulkitsijana, mutta hän antoi myös venäläisen pianomusiikin teosten ensiesityksiä.
Viñes sävelsi muun muassa teoksen "Deux hommages", joka omistettiin Déodat de Séveracin ja Erik Satien muistolle. Hän kirjoitti myös espanjalaisesta musiikista espanjalaisissa ja ranskalaisissa julkaisuissa. Viñes kuoli Barcelonassa vuonna 1943.
Gizmondo
Gizmondo on Tiger Telematicsin vuonna julkaisema käsikonsoli.
Konsoli ei käynyt kaupaksi, minkä takia yhtiö ajautui konkurssiin helmikuussa 2006, ja Gizmondon valmistus lopetettiin.Konsolille on tehty myös muutama peli suomalaisen Fathammerin toimesta.
Pihvi
Pihvi on ruoka, joka valmistetaan useimmiten viipaleesta lihaa, tyypillisesti naudanlihasta. Pihvi voidaan valmistaa myös jauhetusta lihasta tai kasviksista. Usein punainen liha, kala ja joskus myös broileri viipaloidaan pihveiksi. Kasvispihvit tulivat ravintoloihin 1980-luvulla. Pihviravintolat ovat erikoistuneet pihvien tarjontaan.
Pihvi tarjoillaan usein grillattuna, mutta se voidaan yhtä hyvin myös paistaa pannulla kypsäksi. Poikkeuksena kypsentämiseen on täysin raakana tarjottava tartarpihvi.
Leikepihvit kieritellään ensin vehnäjauhoissa, sitten kananmunassa ja lopuksi korppujauhoissa. Kuuluisin leikepihvi on "Wienerschnitzel". Italialainen versio on "cotoletta alla Milanese". Ei ole varmaa tietoa siitä, kumpi leikepihvi oli ensin. Aitoon Wienerschnitzeliin käytetään vasikanlihaa, mutta sitä valmistetaan usein myös porsaanlihasta. Liha nuijitaan litteäksi lihanuijalla ennen leivittämistä.
Pihveihin käytetään usein mureinta lihaa, jota eläimestä saadaan, ja täten se on usein kallista. Pihvin syöntiä pidettiin vuosikymmeniä sitten vaurauden merkkinä, nykyään se on suosittu viikonloppuruoka.
Monissa ravintoloissa pihvin voi tilata eri kypsyysasteisena. Grillatun tai paistetun pihvin kypsyysaste voi olla esimerkiksi:
Suomessa tyypillinen pihviannos tarjoillaan perunoiden kanssa, mutta lisukkeena voidaan käyttää myös riisiä, papuja, salaattia tai vaikka pastaa. Tyypilliseen pihviannokseen kuuluu myös lajitelma vihanneksia. Pihvejä varten on kehitetty erityinen pihviveitsi, joka on normaalia veistä terävämpi ja hammastettu.
Pihvityyppejä ovat esimerkiksi:
Naudan sisäfileestä valmistettuja pihvejä:Jotkut pitävät Koben härkää laadukkaimpana. Hevosen sisäfile on joidenkin mielestä erittäin herkullista ja laadukasta. Se on vähärasvainen, ja siinä on paljon rautaa. Etenkin Ranskassa hevosenliha on suosittua, tosin siellä on ilmennyt että koe-eläiminä käytettyjä hevosia on myyty elintarvikekäyttöön. Myös Suomessa hevosenlihaa on ryhdytty vähitellen käyttämään pihvilihana.
Suurimpia pihvilihan tuottajamaita ovat Brasilia ja Argentiina.
Jauhelihapihvejä voidaan tehdä joko pelkästä paistijauhelihasta tai lihapullataikinasta, jossa on lihan lisäksi esimerkiksi munaa, sipulia ja viljatuotteita, kuten korppujauhoja. Rakenteeltaan jauhelihapihviä muistuttavat punajuurta ja lihaa sisältävä lindströminpihvit, kalamureketaikinasta tehdyt kalapihvit ja juureksista tehtävät kasvispihvit. Merimiespihvi puolestaan on pieniä pihvejä ja perunaa sisältävä pataruoka.
Antonio Orozco
Antonio Orozco (s. 23. marraskuuta 1972 Barcelona) on espanjalainen laulaja-lauluntekijä.
Orozco vietti lapsuutensa L'Hospitalet de Llobregatin kaupungissa. Hän hankki ensimmäisen kitaransa ollessaan 15-vuotias, jolloin hän aloitti myös laulujen kirjoittamisen. Orozco on voittanut useita palkintoja, kuten Premio Ondan. Hänen esikoisalbuminsa myi yli 100 000 kappaletta. Hänet tunnetaan myös duetoistaan Lucie Silvasin ja Malún kanssa.
Mindless Self Indulgence
Mindless Self Indulgence, myös nimillä MSI tai Mindless, on vuonna 1997 New Yorkissa perustettu yhdysvaltalainen punk-yhtye. Yhtyeen musiikissa yhdistyvät elektroninen tanssimusiikki, punk ja industrial rock. Yhtye itse kutsuu musiikkityyliään nimellä ""industrial jungle pussy punk"".
Yhtyeen muodostavat laulaja Jimmy Urine, kitaristi Steve, Righ?, basisti Lyn-Z ja rumpali Kitty. Yhtye on tunnettu räävittömistä sanoituksistaan, elektronisista taustoistaan ja erikoisesta lavaesiintymisestään.
Yhtyeen tunnetuimpia kappaleita ovat mm. ""Shut me up"", ""Straight to Video"", ""Bring The Pain"", ""Stupid MF"", ""Never Wanted To Dance"" ja ""Faggot"". MSI on konsertoinut Suomessa kaksi kertaa, 8. marraskuuta 2012 ja 22. marraskuuta 2013.
James Euringer aloitti musiikkiuransa debyyttialbumillaan "Mindless-Self Indulgence", joka sisälsi kuusi kappaletta 35 hänen tekemästään kappaleesta. Loput myöhemmin julkaistiin "Pink" -demoalbumilla. "Mindless-Self Indulgence" oli saanut paljon vaikutteita Nine Inch Nails -yhtyeestä.
Euringerin albumi myös määritti tulevan samannimisen yhtyeen nimen, ja hän piti uuden nimen alla ensimmäisen keikkansa 7. syyskuuta 1995. Euringer sai yhtyeen kasaan, johon kuuluivat kitaristi Steven Montano, Euringerin veli ja yhtyeen toinen kitaristi Marcus sekä heidän serkkunsa ja rumpali Jennifer "Kitty" Dunn. Marcuksen korvasi lopulta basisti Vanessa YT, jonka korvasi myöhemmin Lindsey "Lyn-Z" Ballato. Yhtye on toiminut monen eri yhtyeen lämppäreinä, kuten Kornin ja Rammsteinin.
Frank Robson
Frank Robson (s. 27. huhtikuuta 1946 Bradford on Avon, Britannia) on brittiläissyntyinen laulaja, pianisti ja urkuri, joka tuli Suomeen ensimmäisen kerran vuonna 1967.
Robson oli tavannut lontoolaisessa pubissa suomalaisia. Yhtyeensä kiertueen loputtua odottamatta Tukholmaan vuonna 1967 hän soitti päähänpistosta Lontoossa saamaansa suomalaiseen puhelinnumeroon ja tuli sitä myötä Suomeen. Juuri tuolloin Suomessa oli kysyntää englantia äidinkielenään puhuvalle rockmuusikolle, jolla oli alan kokemusta Lontoosta.
Lontoossa hänen sanotaan soitelleen jonkin verran muun muassa Small Faces -yhtyeen kanssa.
Suomessa hän sai nopeasti töitä yhtyeessä Mosaic, jonka solisti Kirill Babitzin oli lähtenyt soolouralle taiteilijanimellä Kirka. Mosaicin levyttämän singlen molemmat kappaleet olivat Robsonin käsialaa. Seuraavaksi Robson pyydettiin paikkaamaan Jim Pembroken jättämää aukkoa Blues Sectioniin, jonka kanssa Robson samoin levytti kaksi kappaletta. Kesällä 1968 hän teki 50 keikkaa ja palasi niiden jälkeen Englantiin, kun yhtye hajosi.
Robson ajatteli palanneensa pysyvästi Englantiin, mutta pian hänet pyydettiin takaisin Suomeen perusteilla olleeseen Tasavallan Presidenttiin. Hän oli mukana yhtyeen kahdella ensimmäisellä levyllä, mutta ennen kolmatta levyä "Lambertlandia" hänet erotettiin. Robsonin kannalta oli valitettavaa, että juuri tässä vaiheessa “Pressa“ lähti Englantiin ja teki siellä paljon huomiota saaneita keikkoja. Robson sai kuitenkin myöhemmin vielä uuden mahdollisuuden, kun “Pressa“ koottiin uudelleen 1999 ja teki vuonna 2006 vielä yhden levyn, Six Completen. Sen kappaleet ovat Jukka Tolosen ja Robsonin käsialaa.
Robson on julkaissut viisi soololevyä. Hän toivoo vielä voivansa tehdä levyn, vaikka on vuodesta 2013 sairastanut nielusyöpää, ja monen leikkauksen jäljiltä lauluääni ei enää ole entinen. Toiveita kuitenkin herättää Robsonin luonnehdinta, jonka mukaan ääni on “jossakin Joe Cockerin ja Louis Armstrongin välimaastossa eli aika raspi”. Myös varhaisista levyistä "Robson" ja "Stay Awhile" ovat ilmestymässä uudelleen julkaisijana Svart Records, ja sama levy-yhtiö on julkaisemassa myös kokoelman Robsonin varhaisia singlejä, kaikkiaan 14 kappaletta.
Robsonilla on kaksi tytärtä, joista Jenny Robson on laulaja.
Kortteliralli
Kortteliralli on nuorisokulttuurin muoto, jossa autolla tai moottoripyörällä ajetaan ilman päämäärää. Korttelirallista käytetään alueesta riippuen eri slangisanoja, kuten pilluralli tai torimunkki. Korttelirallin harrastaminen keskittyy pääasiassa viikonloppuiltoihin ja sisältää useissa tapauksissa alkoholin käyttöä, sosiaalista kanssakäymistä ja musiikin kuuntelua.
Korttelirallista kantautuu usein melua pitkienkin matkojen päähän, mikä voi häiritä tuntuvasti asumismukavuutta kaupungin keskustoissa. Ylinopeudella ajaminen aiheuttaa myös vaaratilanteita muille liikkujille, kuten jalankulkijoille ja pyöräilijöille. Suomen laki kieltää, tulkinnasta riippuen, korttelirallin häiritsevänä ajona taajamassa. Sitä katsotaan kuitenkin usein läpi sormien. Alkoholinkäytöstä voi seurata myös rattijuoppoutta ja järjestyshäiriöitä.
Kortteliralli keskittyy perinteisesti kaupunkien keskustoihin, jossa saatetaan ajaa useita tunteja peräkkäin samaa reittiä edestakaisin. Hiljaisilla teillä nopeudet nousevat usein suuriksi, välillä kohtalokkain seurauksin.
Etelä-Karjalan Poliisilaitoksen ylikonstaapeli Kai Siparin mukaan kortteliralli on vähentynyt entisestä muun muassa kaupunkien keskustojen liikennejärjestelyjen takia.
Jukka Nieminen
Jukka E. Nieminen (s. 1967) on tamperelainen tietotietokirjailija ja muinaishistorian harrastaja. Nieminen on kirjoittanut myös rajatieto- ja kauhukirjallisuutta sekä aihetta sivuavia lehtiartikkeleita. Nieminen oli myös "Hermeetikko"-aikakauslehden päätoimittaja. Niemisen teos "Muinaissuomalaisten kuningaskunta" valittiin Ultra-lehden yleisöäänestyksellä vuoden 2011 rajatietokirjaksi. Tieteen puolella teosta on luonnehdittu epäuskottavaksi näennäistieteeksi.
Nieminen on esittänyt teoksessaan "Muinaissuomalaisten kadonnut kuningaskunta", että Satakunnan alueella kirkot on tietoisesti rakennettu 33,3 km etäisyydelle toinen toisistaan. Kirjassaan "Megaliittikivien arvoitus" Nieminen on esittänyt, että toistensa päälle nostetut kivet ovat ihmisten nostamia eivätkä luonnonilmiöitä, kuten tähän asti on epäilty. Rannansiirtymän perusteella ne on tehty n. 800 vuotta ennen kuin asutusta maassamme on tiedetty olleen. Nieminen väittää että kyse on kokonaan tuntemattomasta alkusuomalaisten kulttuurista. Tiedemaailma ei ole kommentoinut Niemisen väittämää.
2013 Nieminen ohjasi ja näytteli pääosan kartanokummitus-aiheisessa lyhytelokuvassa "Vaivaistalo". Hän on myös näytellyt ja ohjannut lyhytelokuvan "Niina – palkkionmetsästäjä" (2016). Lisäksi Nieminen on ohjannut ja käsikirjoittanut tieteiskauhuelokuvan "Prioni" (2017).
Nieminen kertoo olevansa "ylämummo"-jääkiekkotermin keksijä.
Etnia
Etnia ry on suomalainen yhdistys, joka perustettiin vuonna 1989. Järjestön alkuperäinen nimi oli Uhanalaisten kansojen ja kulttuurien puolesta - Fjärde världen ry, joka muutettiin Etnia ry:ksi vuonna 2004.
Etnia ry on kansalaisjärjestö, joka ajaa alkuperäiskansojen oikeuksia ja pyrkii edesauttamaan kansojen mahdollisuuksia harjoittaa omaa kulttuuriaan ja säilyttää perinteiset asuinsijansa. Yhdistys tiedottaa uhanalaisiin kulttuureihin liittyvistä asioista ja tekee työtä uhanalaisten kansojen ja kulttuurien säilyttämiseksi ja suojelemiseksi.
Yhdistys on tavoittanut ihmisiä erilaisten kulttuuritapahtumien kautta. Vuonna 2003 yhdistys järjesti pienen musiikki-illan, jossa esiintyi kongolainen Marius Billy ja vuonna 2005 Etnia ry järjesti Carlos d’l Puerton ja Bohemio Latinon konsertin Turussa, Wäinö Aaltosen museolla. Yhdistyksen toimintaan kuuluu myös muun alkuperäiskansojen taiteen esilletuonti.
Vuonna 2006 Etnia ry. oli mukana Euroopan ja Aasian maiden kansalaisjärjestöjen tapaamisessa, AEPF:ssä.
Etnia ry:n toimisto sijaitsee Turun kulttuurikeskuksessa (Uudenmaankatu 1) Juseliuksen talossa.
Yhdistyksen toimittama "Ensimmäiset kansat" -lehti ilmestyy neljä kertaa vuodessa ja käsittelee monipuolisesti maailman alkuperäiskansoja, heidän kulttuuriaan ja tämänhetkistä tilannettaan.
Etnia-elokuvafestivaalien pääpaino on alkuperäiskansojen kulttuurista ja elämästä kertovalla dokumenttimateriaalilla. Lisäksi Etnia Filmifestivaaleilla esitetään fiktioelokuvia, jotka eivät muuta kautta useinkaan päätyisi suomalaiseen elokuvalevitykseen. Viimeisten vuosien aikana festivaalilla on saanut vuosittain ensi-iltansa vähintään kaksi pitkää elokuvaa Afrikasta, Aasiasta tai Latinalaisesta Amerikasta.
Yhdistys on jatkuvasti mukana erilaisissa tilaisuuksissa ja pyrkii tiedottamaan alkuperäiskansoihin liittyvistä asioista. Huomattavimmat yksittäiset tapahtumat ovat olleet "Alkuperäiskansat ja öljy- sekä uraani"-kiertueet.
Josh Hartnett
Josh Hartnett (s. 21. heinäkuuta 1978 Saint Paul, Minnesota) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja tuottaja.
Hartnett syntyi Saint Paulissa Minnesotassa. Hänen vanhempansa olivat eronneet, joten hänen isänsä Daniel Hartnett ja äitipuoli Molly kasvattivat hänet. Hänen biologinen äitinsä muutti takaisin San Franciscoon pian erottuaan Hartnettin isästä, mutta Hartnett kasvoi Saint Paulissa. Hän näytteli ensimmäistä kertaa koulun näytelmässä kahdeksannella luokalla. Hän valmistui vuonna 1996 South High Schoolista, joka sijaitsee Minneapolisissa. Hartnett pelasi amerikkalaista jalkapalloa high schoolissa, mutta lopetti loukattuaan vasemman polvensa. Hän aloitti näyttelemisen lopetettuaan jalkapalloilun.
Huhtikuussa 1997 Josh Hartnett esitti Michael Fitzgeraldin roolia yhdysvaltalaisessa televisiosarjassa "Cracker". Ennen elokuvarooleja Hartnett esitti pieniä osia televisiosarjoissa sekä mainoksissa. Hartnettin ura sai alkunsa ja hän sai nyt suurempia rooleja, esimerkiksi elokuvissa "Kauhun oppitunnit," "Pearl Harbor", "Virgin Suicides" ja "Isku Mogadishuun". Josh Hartnett sai nyt julkisuutta monin tavoin. Hänet on monta kertaa listattu seksikkäiden näyttelijöiden listalle, sekä kerran hänet valittiin seksikkäimmäksi kasvissyöjäksi.
Hartnett tapaili lukioajan tyttöystäväänsä Ellen Fensteriä muutaman vuoden ajan. Pari erosi kuitenkin helmikuussa 2004, minkä jälkeen Hartnett on yhdistetty muun muassa vastanäyttelijäänsä Kirsten Dunstiin sekä Scarlett Johanssoniin.
Pitäjänmäen yritysalue
Pitäjänmäen yritysalue () on Pitäjänmäen kaupunginosaan kuuluva, runsaasti työpaikkoja tarjoava läntisen Helsingin osa-alue. Alueella asuu noin 3 000 henkeä (1.1.2013), mutta työpaikkoja se tarjoaa 18 516 hengelle (31.12.2003).
Alueen nimi oli aikaisemmin "Pitäjänmäen teollisuus­alue" (), mutta vuoden 2013 alussa se muutettiin kaupunginhallituksen päätöksellä Pitäjänmäen yritysalueeksi. Uusi nimi oli jo ennestään ollut vakiintumassa käyttöön, sillä alueella toimii monenlaisia yrityksiä mutta enää vähenevässä määrin teollisuutta.
Alueen liikenneväylistä keskeisimpiin kuuluu 1904 rakennettu Rantarata. Radan lähiliikennettä palvelevista asemista niin Valimo kuin Pitäjänmäkikin sijoittuvat Pitäjänmäen teollisuusalueelle. Muita valtaväyliä ovat aluetta idässä rajoittava Vihdintie (seututie 120, samalla raja Haagaan) sekä pohjoisessa Kaupintie (raja Marttilaan) ja Vihdintien liikenneympyrästä alkava Pitäjänmäentie (seututie 110, tämä jatkuu Espoon puolella Turuntienä; radan pohjoispuoliselta osaltaan toimii samana rajana Reimarlaan).
Rantaradan läheisyyteen nousi 1900-luvun alkupuolella merkittävä teollisuusalue Strömbergin valimon yhteyteen radan eteläpuolelle. Raskaampaa teollisuutta edustaa alueella yhä ABB. Ajan saatossa toimitiloja on rakennettu lisää. Pitäjänmäen teollisuusalueen konttoreissa tehdään nyttemmin erityisesti informaatioteknisen alan tutkimusta, tuotekehitystä, suunnittelua ja muuta toimistotyötä. Alueella on suuryritysten (esimerkiksi ABB, CGI ja Fujitsu) ohella paljon vilkasta pientä ja keskisuurta yritystoimintaa - esimerkiksi myynnin, huollon ja laitekorjaamojen palvelujen piirissä. Alueella toimii esimerkiksi Halvan makeistehtaan lisäksi Kalevala Koru Strömbergin valimon alueella. Lisäksi Telia rakentaa alueelle "Suomen suurinta" datakeskusta.
Alueen asuinrakennukset, joista suuri osa on melko uusia, sijoittuvat radan eteläpuolelle. Liikenteellisesti vilkkaiden väylien rajaaman kaupunginosan viihtyisyyttä lisää sen naapuristossa etelässä oleva Talin ulkoilupuisto ja viheralue. Vantaanjoen muinainen uoma, nyttemmin pieni Mätäjoki kulkee Pitäjänmäen teollisuusalueen keskellä olevan Strömbergin puiston läpi matkallaan mereen.
Pitäjänmäen teollisuusalueella on päiväkoti ja Strömbergin koulu (peruskoulu) esikouluineen. Alueella annetaan myös ammatillista ja ylempää koulutusta (esimerkiksi Ammatti-instituutin Taitotalo / Amiedu, Sibelius-Akatemian kansanmusiikkiosasto). 
Arkkitehtonisesti kiinnostavana kohteena pidetään Pitäjänmäen teollisuusalueella muun muassa Valion pääkonttoria (1974, osoitteessa Meijeritie 6). Valion Tietokonekeskuksen (1985) suunnitteli Antti Katajamäki ja Tutkimuskeskuksen (1994) Osmo Syrjänen.
Singer Vinger
Singer Vinger on virolainen punk-yhtye. Se aloitti toimintansa 1980-luvun alussa ja tunnettiin aikaisemmin nimillä "Pära Trust" ja "Turist". Yhtyeen laulut ovat usein aiheeltaan yhteiskuntakriittisiä ja sisältävät ironiaa sekä huumoria.
Rauhala
Rauhala tarkoittaa seuraavia asioita:
Maantieteellisiä paikkoja:Sukunimenä:
Teip
Teip tarkoittaa tšetšeenien klaania, joka määräytyy esivanhempien, maantieteellisen sijainnin ja itseidentifikaation mukaan. Yleisimmin teipien määräksi mainitaan noin 130, mutta joidenkin lähteiden mukaan niitä on jopa 300. Teipit muodostavat keskeenän yhdeksän eri "tukkhumia".
Bindura
Bindura on kaupunki Zimbabwessa. Se sijaitsee Mazowen laaksossa noin 88 kilometriä Hararesta koilliseen ja on Keski-Mashonamaan suurin asutuskeskus.
Bindura on ollut nykyisellä nimellään olemassa vuodesta 1913 lähtien. Sitä ennen se tunnettiin nimellä Kimberley Reefs sinne vuonna 1901 avatun kultakaivoksen mukaan. Vuonna 1913 kaupunkiin rakennettiin rautatie. Nykyään alueella toimii myös nikkelikaivos.
Binduran väkiluku oli vuoden 1982 väestönlaskennan aikaan 18 243. Kaupungissa sijaitsee mm. Binduran tieteellisen koulutuksen yliopisto (BUSE).
Naji Hakim
Naji Subhy Paul Irénée Hakim (s. 31. lokakuuta 1955, Beirut) on libanonilainen säveltäjä ja urkuri. Hän opiskeli urkujensoittoa yksityisesti Jean Langlais'n johdolla sekä Pariisin konservatoriossa opettajinaan Roger Boutry, Jean-Claude Henry, Marcel Bitsch, Rolande Falcinelli, Jacques Castérède ja Serge Nigg. Isänsä toivomuksesta hän suoritti musiikkiopintojen ohella myös insinöörin tutkinnon. Tekniikan alalla Hakim ei ole kuitenkaan työskennellyt päivääkään.
Hakim on voittanut urallaan kansainvälisiä urkukilpailuja Haarlemissa, Beauvais'ssa, Lyonissa, Nürnbergissä, St Albansissa, Strasbourgissa ja Rennesissä. Hän on toiminut urkurina muun muassa Pariisin Sacré-Cœurissä 1985–1993. Vuonna 1993 Hakim valittiin Olivier Messiaenin toivomuksesta tämän seuraajaksi Pariisin Pyhän Kolminaisuuden (La Trinité) kirkon urkuriksi.
Hakim on ollut 1980-luvulta alkaen yksi merkittävimmistä ranskalaisen urkuri-säveltäjä-improvisoija-perinteen edustajista. Hänen sävellyksistään "Symphonie en Trois Mouvements " sai Amis l’Orgue -palkinnon 1994 ja "Embrace of Fire" menestyi Anton Heillerin muistokilpailussa Yhdysvaltain Tennesseessä 1986. Vuonna 1991 Académie des Beaux-Arts myönsi hänelle André Caplet -sävellyspalkinnon.
Naji Hakim konsertoi maailmanlaajuisesti urkurina ja improvisoijana. Hän pitää mestarikursseja ja toimii analyysin professorina Boulogne-Billancourtin konservatoriossa sekä vierailevana professorina Royal Academy of Musicissa Lontoossa. Hakim on kirjoittanut myös oppikirjoja musiikkianalyysistä ja urkuimprovisaatiosta.
Vuonna 2000 Hakim kutsuttiin jäseneksi Rooman Consociatio Internationalis Musicae Sacrae -järjestöön. Vuonna 2002 Hakim sai Kaslikin yliopiston kunniatohtorin arvon. Paavi Benedictus XVI antoi Hakimille 2007 tunnustuksen tämän ansioista katolisen kirkon hyväksi.
Hakimin tuotantoon kuuluu sinfonia orkesterille "Les Noces de l’agneau", kuusi konserttoa, yli 40 urkuteosta, kamarimusiikkia uruille ja muille soittimille, teoksia pianolle, cembalolle, harpulle, kaksi viulusonaattia, oratorion, messuja ja muuta vokaalimusiikkia.
Spirit of Nature
Spirit of Nature (täydellinen nimi Spirit of Nature Wood Architecture Award) on vuonna 2000 ensimmäisen kerran jaettu kansainvälinen arkkitehtuuripalkinto, jota jakaa suomalainen Puu kulttuurissa -yhdistys kahden vuoden välein Lahdessa. Palkintoa on rahoittanut Suomen Metsäsäätiö.
Spirit of Nature Wood Architecture Award -palkinnon myötä Puu kulttuurissa ry haluaa tukea ja nostaa esiin kansainvälisellä tasolla arkkitehtuuria, jossa puulla materiaalina on keskeinen asema.
Palkinto myönnetään rakennustaiteellisista ansioista henkilölle tai ryhmälle, joka on töissään osoittanut puumateriaalin etevää ja luovaa käyttöä. Vuonna 2000 palkinnon arvo oli 50 000 euroa ja sittemmin 40 000 euroa. Vuonna 2015 palkintona ei myönnetty rahaa.
Vuonna 2010 jaettiin ensimmäisen kerran Young Spirit of Nature -palkinto, jolla kannustetaan Suomessa opiskelevia arkkitehtiopiskelijoita luovaan puun käyttöön. Palkinnon suuruus on 5 000 euroa.
Puu kulttuurissa ry:n toiminnan tarkoituksena on edistää ja vaalia kulttuuriperintöä, jossa on läsnä luonto. Suomalaisen musiikin, kuvataiteiden ja arkkitehtuurin maine lepää yhdistyksen mukaan tämän perinnön varassa. Spirit of Nature -palkinnon myötä yhdistys haluaa edesauttaa ja vaalia perinteeseen liittyvien kestävien arvojen jatkumista.
Salav Alijev
Salav Magomedsalihovitš Alijev on kumykkinationalisti ja poliitikko Dagestanissa Venäjällä. Hän oli perustamassa Kumykkien kansanpuoluetta (tai "Tenglikiä") vuonna 1990. Alijev uskoo, että kumykit ovat keskiaikaisten kasaarien jälkeläisiä. Tämä ja Kasaarien kaanikunnan sekä Kumykkien kuningaskunnan sijainti ovat olleet innoittamassa hänen visiotaan kumykkien hallitsemasta itsenäisestä Dagestanista. Hänen kritisoijansa ovat huomauttaneet, että sellainen valtio olisi vähemmistönsä hallitsema.
Magomedali Magomedov
Magomedali Magomedovitš Magomedov (, s. 15. kesäkuuta 1930 Levašissa, Levašin piirissä Dagestanin ASNT:ssa) on dagestanilainen poliitikko ja maan pitkäaikainen johtaja. Hän oli Dagestanin valtioneuvoston puheenjohtaja vuosina 1987–2006. Kansallisuudeltaan hän on dargini.
Magomedov valmistui Dagestanin teatteri-instituutista vuonna 1952 ja Dagestanin maatalousinstituutista vuonna 1968.
Hänestä tuli Dagestanin ASNT:n valtioneuvoston puheenjohtaja vuonna 1987 ja oli yksi harvoista johtajista, jotka säilyttivät asemansa Neuvostoliiton romahtamisen jälkeen. Magomedov valittiin Dagestanin valtioneuvoston puheenjohtajaksi 26. heinäkuuta 1994. Toiselle kaudelle hänet valittiin 26. kesäkuuta 1998 ja kolmannelle kaudelle 25. kesäkuuta 2002. Magomedov erosi tehtävästään kesken virkakauden 19. helmikuuta 2006 ilman selvää syytä. Hänen seuraajakseen valittiin seuraavana päivänä Muhu Alijev.