hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Aikamuoto
Aikamuoto eli tempus on verbin taivutuskategoria, jolla ilmaistaan verbin kuvaaman tapahtumisen aikaa suhteessa puhehetkeen ("Nyt puu on kaatunut") ja/tai kerrottuun viitehetkeen ("Eilen tullessani puu oli jo kaatunut"). Verbiä, jonka taivutuksella ilmaistaan aikamuoto ja persoona, nimitetään finiittiverbiksi; ns. infiniittisillä verbinmuodoilla (infinitiivit ja partisiipit) taas ei tyypillisesti ole aikamuoto- eikä persoonataivutusta.
Aikamuotojärjestelmät voivat eri kielissä olla hyvinkin erilaisia, koska pelkkien aikasuhteiden lisäksi aikamuotokategorioilla voidaan ilmaista aspektia eli toiminnan ajallista rajallisuutta (saatetaanko se loppuun vai jatkuuko se vielä), evidentiaalisuutta (onko tapahtuma itse nähty vai epäsuorasti päätelty sen tapahtuneen), narratiivisuutta (onko tapahtuma toisen kertomaa eikä itse koettua) tms. Tätä heijastavat myös perinteiset termit ”perfekti” (oikeastaan: ”loppuun saatettu toiminta”) ja ”imperfekti”, jotka ovat peräisin latinan kieliopista eivätkä hyvin kuvaa esimerkiksi suomen kielen aikamuotojen merkityksiä.
Suomessa on neljä perusaikamuotoa: preesens, imperfekti (josta joskus käytetään myös nimitystä preteriti), perfekti ja pluskvamperfekti. Monissa normatiivisissa suomen kielen kieliopeissa esiintyy väite, jonka mukaan futuuria eli tulevaisuuteen viittaavaa aikamuotoa ei varsinaisena morfologisena taivutuskategoriana suomen kielessä olisi. Toisaalta kuitenkin suomen kielestä on kuvattu kaksi tulevaa aikaa ilmaisevaa liittotempusta: liittopreesens ja liittoimperfekti, joskin nykykielessä nämä esiintyvät lähinnä juhlallisessa kirjakielessä.
Esimerkkinä suomen kielen "juosta"-verbin taipuminen edellä mainituissa aikamuodoissa:
Puhekielessä voidaan tulevaa aikaa ilmaista myös muodolla
Tämän muodon käytöstä jotkut kielenhuoltajat varoittavat siksi, että verbillä "tulee" on niin konkreettinen merkitys, koska moni kuulija voi käsittää, että hän todella tulee paikalle ja tekee kyseisen asian.
Joissakin kielissä, kuten latinassa, on myös futuurin perfekti.
Vähennyslasku
Vähennyslasku eli erotus on eräs aritmeettisista peruslaskutoimituksista. Se kuvataan miinusmerkillä formula_1:
(luetaan: ”a miinus b on yhtä kuin c”), missä "a" on vähennettävä, "b" vähentäjä ja "c" lukujen ero eli erotus.
Vähennyslasku on yhteenlaskun käänteisoperaatio. Kun lukuun "a" ensin lisätään luku "b" ja summasta vähennetään sama "b", saadaan erotuksena "a":
Luvun vähentäminen tarkoittaa samaa kuin sen vastaluvun lisääminen:
Daniel Auteuil
Daniel Auteuil [otøj] (s. 24. tammikuuta 1950 Alger, Ranskan Algeria) on ranskalainen näyttelijä. Uransa aikana hän on näytellyt monenlaisissa elokuvissa trillereistä draamoihin. Hän on saanut useita arvostettujen elokuvapalkintojen ehdokkuuksia ja on nykyään Ranskan kuuluisimpia näyttelijöitä.
Auteuil syntyi Ranskan Algeriassa. Hänen vanhempansa olivat oopperalaulajia. Syntymän aikaan vanhemmat olivat kiertueella. Jo lapsesta asti näyttelijän ura oli Auteuilille selvä valinta.
Daniel esiintyi aluksi pienissä avantgarde-teattereissa. Debyyttinsä elokuvamaailmaan hän teki vuonna 1975 elokuvassa "L'Agression". Auteuil näytteli lukuisissa komedioissa ja teki läpimurtonsa Claude Berrin draamassa "Jean de Florette" (1986), josta hän voitti BAFTA- ja César-palkinnot. Toisen César-palkintonsa hän sai vuonna 2000 parhaasta miespääosasta elokuvassa "Tyttö sillalla", jossa hän näytteli Vanessa Paradis’n kanssa.
Vuonna 2011 tuli ensi-iltaan Auteuil’n esikoisohjaus "Kaivontekijän tytär", joka on uudelleenfilmatisointi Marcel Pagnolin vuoden 1940 samannimisestä elokuvasta. Hän näyttelee siinä myös miespääosaa.
Auteuil tapasi entisen vaimonsa Emmanuelle Béartin elokuvan "L'Amour en douce" kuvauksissa. Suhteesta syntyi vuonna 1992 tytär Nelly. Nykyään Auteuil elää yhdessä näyttelijä Aude Ambroggin kanssa.
Sturgeonin laki
Sturgeonin laki sanoo, että 90 prosenttia mistä tahansa on roskaa. Laki on saanut nimensä tieteiskirjailija Theodore Sturgeonilta, joka totesi: "Kyllä, totta kai 90 prosenttia scifistä on täyttä roskaa, mutta se johtuu vain siitä, että 90 prosenttia mistä tahansa on täyttä roskaa."
Sturgeonin lakia voidaan pitää Pareton periaatteen erityistapauksena.
Pareton periaate
Pareton periaate on Pareto-jakaumien erityistapaus, jonka mukaan missä tahansa ilmiössä 80 % seurauksista johtuu 20 %:sta syistä.
Italialainen Vilfredo Pareto tutki vaurauden jakautumista suhteessa väestöön 1800-luvun Englannissa alkaen kesästä 1897. Tutkimusten tuloksena syntyi epäoikeudenmukaisen jakautumisen teoria, ja Pareton havainto tunnetaan nykyään 80/20-sääntönä. Englantilainen George Zipf havaitsi kielitieteellisissä tutkimuksissaan vuonna 1949 Pareton vaurauskäyrää vastaavan ilmiön (hyvin pientä osaa kielen sanastosta käytetään erittäin paljon ja hyvin suurta osaa vastaavasti erittäin vähän). Nämä tulokset tunnetaan Zipfin lain nimellä.
Pitkä häntä () tarkoittaa liiketoiminnan yhteydessä tilannetta, jossa liiketoimintaympäristön muutos mahdollistaa kannattavan liiketoiminnan potenssijakauman vähävolyymisellä alueella. Pitkä häntä -ilmiöstä huolimatta Pareton periaate on edelleen voimassa.
80/20-sääntö ymmärretään usein väärin. Tähän on useita syitä:
Zipfin laki
Zipfin laki oli Harvardin kielitieteilijä George Kingsley Zipfin löydös, jonka mukaan "n":nneksi käytetyimmän sanan (tai jonkin muun mitattavan yksikön, kuten äänteen) käyttötiheys missä tahansa luonnollisessa kielessä on käänteisesti verrannollinen lukuun "n".
Zipfin laki on empiirinen tulos eikä teoreettinen malli. Syyt zipfiläisiin jakaumiin eri ilmiöissä vaihtelevat suuresti ja niiden perusteista on kiistaa. Zipfiläisiä jakaumia kuitenkin esiintyy tosielämässä.
Zipfin laki voidaan kuvata matemaattisesti:
Zipfiläinen jakauma todistetaan usein kuvaamalla data graafisesti, akseleina järjestysnumeron logaritmi ja frekvenssin logaritmi. Jos pisteet asettuvat likimäärin suoralle, kyseessä on Zipfin lain tapaus. Logaritmin kantaluvulla ei ole merkitystä tässä tapauksessa.
Dahui, Li Menghui ja Di Zengru havaitsivat tutkimuksessaan ”True reason for Zipf’s law in language” (2005), että vaikka kielet normaalisti noudattavat Zipfin jakaumaa, kiina on poikkeus. Kiinan kieli lakkasi noudattamasta Zipfin jakaumaa Qin-dynastian jälkeen. Syyksi he esittivät sitä, että uusien kiinan sanamerkkien luominen ja merkistön satunnainen muuttuminen on hidasta.
R. N. Mantegna, S. V. Buldyrev, A. L. Goldberger, S. Havlin, C. K. Peng, M. Simons ja H. E. Stanley osoittivat tutkimuksessaan ”Linguistic Features of Noncoding DNA Sequences” (1994), että Tilke-DNA noudattaa Zipfin lakia ja geenit eivät.
Robert Guiscard
Robert Guiscard (noin 1015 – 17. heinäkuuta 1085) oli normandialainen seikkailija, joka valloitti Etelä-Italian. Hän oli Tancred de Hautevillen kuudes poika.
Vuonna 1046 Robert liittyi Etelä-Italiassa jo olevien veljiensä seuraan. Robert kunnostautui pian sodassa bysanttilaisia ja paavia vastaan. Vuonna 1057 hänestä tuli Apulian kreivi veljensä Humphreyn tilalle. Vuonna 1059 paavi Nikolaus II teki Robertista Apulian, Calabrian ja Sisilian herran vaikka suurin osa näistä maista oli vielä valloittamatta. Yhdessä nuoremman veljensä Rogerin kanssa Robert valloitti Sisilian arabeilta. Calabria vallattiin kreikkalaisilta vuonna 1060, Bari vuonna 1071 ja Salerno vuonna 1076. Vallattuaan Salernon Robert meni naimisiin kaupungin hallitsijan lombardialaisen Gisulfin siskon Sikelgaitan kanssa.
Hyökättyään Beneventoa vastaan, joka oli paavin alainen läänitys, paavi julisti Robertin pannaan vuonna 1074. Paavi kuitenkin perui pannan vuonna 1081, koska tarvitsi normannien apua keisari Henrik III:a vastaan.
Toukokuussa vuonna 1081 Robert suuntasi joukkonsa Bysanttia kohti. Hän nousi maihin 16 000 miehen kanssa Dyrrhachiumin kaupungin lähellä. Robert aikoi avustaa syrjäytettyä Mikael VII Dukasta, mutta hänen sanotaan havitelleen keisaruutta itselleen. Robert löi keisari Aleksios I Komnenoksen Dyrrhachiumin taistelussa. Hän ei kuitenkaan pystynyt käyttämään voittoaan hyväksi, koska hänen oli palattava Roomaan, jossa paavi Gregorius VII tarvitsi kiperästi hänen apuaan keisaria vastaan. Robert jätti poikansa Bohemund I:n jatkamaan valloitusta idässä ja palasi Italiaan. Palattuaan Balkanille Robert kuoli kuumeeseen 17. heinäkuuta 1085.
Robertin ja Sikelgaitan tytär Mafalda nai Barcelonan kreivin Ramón Berenguer II:n.
Lisäyslajittelu
Lisäyslajittelu (insertion sort) on hidas ("O(n)") ja vakaa lajittelualgoritmi, joka toimii 'paikallaan' (eli ei vaadi lisämuistia). Lisäyslajittelun asymptoottinen suoritusaika on yhtä suuri kuin kuplalajittelulla, mutta käytännössä sen ajoaika on kuitenkin usein huomattavasti tätä pienempi. Yksinkertaisuutensa vuoksi se onkin usein nopein vaihtoehto lajittelualgoritmiksi hyvin pienillä taulukoilla.
Algoritmi toimii pitämällä taulukon alkuosan koko ajan järjestyksessä lisäämällä yksitellen jokaisen alkion käsittelemättömästä loppuosasta oikealle paikalleen alkuosaan.
Ohessa lisäyslajittelun pseudokielinen toteutus:
Kirsikoti
Kirsikoti on kehitysvammaisten ihmisten taiteilija- ja asuinyhteisö, joka sijaitsee Lieksan Saarivaarassa. Kirsikoti on Lieksan Saarivaaran entisellä kansalaiskoululla. Kirsikodin taidetta on vuosien varrella ollut esillä mm. Kiasmassa, Joensuun taidemuseossa sekä taidemuseoissa Hyvinkäällä, Varkaudessa ja Kouvolassa, Joensuun taidekeskus Ahjossa, monissa kirjastoissa sekä ulkomailla mm. Ruotsissa, Saksassa, Itävallassa ja Italiassa. Kirsikodin taiteilijat ovat myös vierailleet monta kertaa Toscanassa.
Kirsikodissa eletään yhteisöelämää, ja se on koti kehitysvammaisille ihmisille ja niille, jotka haluavat elää heidän kanssaan.
Musta lista (sähköposti)
Mustat listat ovat suosittu tekniikka roskapostin suodatuksessa. Käytännössä kaikissa sähköpostipalvelimissa on sisäänrakennettu tuki pääsylistoille, joilla ylläpitäjä voi kieltää sähköpostia tietyiltä palvelimilta tai lähettäjiltä. Nykyisin yhä suositumpi ratkaisu ovat myös erilaiset DNS-palvelimien pohjalta toimivat dynaamiset mustat listat, joissa sähköpostipalvelin tekee usein etäällä olevalta palvelimelta reaaliajassa tarkistuksen.
Asioita, joiden perusteella voidaan suodattaa, ovat esimerkiksi
Kiinteät listat ovat varsin staattinen ratkaisu, eivätkä sen takia usein kovinkaan tehokas. Roskapostin lähettäjät vaihtavat jatkuvasti palvelimia ja lähettäjän osoitteetkin ovat useimmiten satunnaisia.
DNS-pohjaisia listoja on toimintaperiaatteeltaan monia erilaisia:
Lastikultti
Lastikultti (myös cargokultti tai rahtikultti) on lounaisen Tyynenmeren saarilla esiintyvä uskonnollinen liike. Lastikultissa odotetaan eurooppalaistyyppisten tuotteiden yliluonnollista ilmestymistä, yleensä laivalla tai lentokoneella.
Lastikultit saivat alkunsa 1800-luvun lopulla Tyynenmeren saarten kulttuurien kohdatessa teknologisesti edistyneen länsimaisen kulttuurin. Kultteihin liittyi suuria odotuksia ja protestia, ja niiden tavoitteena oli muutos, joka poistaisi muukalaisten aiheuttamat ongelmat tai tekisi ne vaarattomiksi. Jotkin lastikultit ennustivat radikaalia muutosta, joka tuhoaisi vallitsevan järjestelmän. Lastin saapumiseen liitettiin kuolleiden esi-isien kollektiivinen paluu tai Jeesuksen toinen tuleminen.
1900-luvun alkupuolella lastikultteja alkoi esiintyä etenkin Melanesiassa sekä vähemmässä määrin Polynesiassa ja Mikronesiassa. Melanesian yhteiskunta tarjosi tasa-arvoisena lastikulttien syntymiselle hyvät edellytykset. Perinteiset uskonnot korostivat siellä rikkautta enemmän kuin muualla Oseaniassa, ja profeetat menestyivät jos he ennustivat rikkautta. Melanesiassa eurooppalaisten lähetystyö myös alkoi myöhemmin kuin muissa saaristoissa, joissa länsimaisen tekniikan saavutukset olivat tulleet tutuksi jo aiemmin.
Kuuluisinta varhaista lastikulttia kutsuttiin nimellä ”Vailala-hulluus” ja se alkoi Papuanlahden elema-heimon keskuudessa vuonna 1917 – myös muita tuon ajan lastikultteja kutsuttiin hulluuksiksi ennen nykyisen nimen käyttöönottoa. Paikallisen lähetysseuran kanssa solmittu vuorovaikutus ei tuonut heimolle parempaa elämää, joten Evara-niminen mies perusti muukalaisiin kielteisesti suhtautuneen uskonnollisen liikkeen ja alkoi ennustaa esi-isien rahtilaivan tuloa.
Toinen maailmansota synnytti useita lastikultteja, kun yhdysvaltalaissotilaat käyttivät Tyynenmeren saaria lentotukikohtinaan. Tunnetuin toisen maailmansodan aikaan syntynyt lastikultti ja yksi harvoista yhä toimivista on Etelä-Vanuatun Tannasaaren John Frum -liike. Sen seuraajat pukeutuvat edelleen Yhdysvaltain armeijan univormuihin, marssivat kantaen puisia kiväärejä ja nostavat Yhdysvaltain lipun salkoon. Koska vanuatulaiset eivät aikoinaan tienneet, miksi amerikkalaissotilaiden monenlaiset tarvikkeet saapuivat ilmasta, he olettivat sotilaiden rituaalien aiheuttaneen sen yliluonnollisesti ja alkoivat siksi jäljitellä niitä: he rakensivat jopa samanlaisia lentokenttiä ja satamia kuin mitä amerikkalaisilla oli.
Muita tunnettuja lastikultteja olivat Uuden-Guinean Taro, Espiritu Santon ”alastonkultti” ja Fidžin Tuka. Monesta lastikultista tuli ajan myötä itsenäisiä kirkkoja, jotka jäljittelivät uskollisesti länsimaisia esikuviaan. Lastikulttien kaltaisia liikkeitä on aikoinaan esiintynyt myös Oseanian ulkopuolella, kuten Japanissa, Burmassa ja Afrikassa.
Lastikulttitiede
Lastikulttitiede on Richard Feynmanin alun perin kehittämä termi, jolla hän tarkoitti näennäistiedettä, jota harjoittavat toimivat pinnallisesti tieteentekijöiden harjoittamin normein, mutta eivät kykene ymmärtämään tai selittämään tieteellisesti kausaalista suhdetta lähtökohtien ja lopputuloksen väliltä.
Feynman esitteli termin Caltechille pitämässään puheessa 1974, ja se on sekä hänen kirjassaan "Surely You're Joking, Mr. Feynman!" että lukuisilla WWW-sivuilla. Hän pohjasi termin antropologian tuntemaan ilmiöön, lastikulttiin, jossa mm. melanesialaiset alkuasukkaat seurasivat sotilaiden tapoja rakentaa ja operoida lentokenttiä. Tapojen seurauksena lentokentille alkoi ilmestyä lentokoneita ja sotilaat näyttivät saavan kaikenlaisia hyödyllisiä tarvikkeita, joten melanesialaiset alkoivat kopioida sotilaiden toimintaa. Kultti jatkui pitkälle 1970-luvulle.
François Boucher
François Boucher (29. syyskuuta 1703 Pariisi – 30. toukokuuta 1770 Pariisi) oli ranskalainen rokokoo-ajan kuuluisa taidemaalari, suunnittelija ja kaivertaja. Hän syntyi Pariisissa ja toimi maalari François Le Moynen oppipoikana. Suurin hänen innoittajansa oli kuitenkin maalari Jean-Antoine Watteau, jonka useita kuvia hän kaiversi.
Boucher voitti Prix de Rome'n opiskelijapalkinnon ja pääsi opiskelemaan Roomaan Académie de France'en vuosiksi 1727–1731. Hän ei saavuttanut siellä ollessaan suurta suosiota, mutta palattuaan Ranskaan hänestä tuli 1734 Royal Academyn jäsen. Boucher maalasi lukuisia maalauksia, suunnitteli tapetteja, tekstiilejä ja posliineja sekä lavastuksia ja puvustuksia teattereihin. Hänestä tuli vuonna 1755 Gobelinin tapettitehtaan johtaja. Boucherilla oli keskeinen osa Ranskan kuninkaallisten asuntojen ja kaupungintalojen koristeluissa ja myöhemmin koko Euroopan koristetaiteen kehityksessä. Hän maalasi useita muotokuvia myös Ludvig XV'n virallisesta rakastajattaresta, Madame de Pompadour'sta.
Vuonna 1765 Boucherista tuli ensimmäinen kuninkaallinen taidemaalari, kuninkaallisen akatemian johtaja ja kuninkaallisen posliinitehtaan suunnittelija. Hän oli aikansa kuuluisimpia maalareita, ja hänen työnsä ilmentävät hyvin rokokoo-tyylin keveyttä. Boucherin tunnusmerkkejä ovat mystiset ja sentimentaaliset teokset sekä herkät luonto- ja paimenkuvaukset, mutta myös sensuellit, mytologiset maalaukset. Hänen helppoa tyyliään imitoitiin paljon. Malleinaan hän käytti usein vaimoaan ja muita perheensä jäseniä.
Boucherin kuuluisimpia töitä ovat muun muassa "Lepäävä tyttö" ja "Lammaspaimen ja tyttö lepäämässä".
Uusklassismia kohti siirryttäessä Bouher menetti suosiota. Denis Diderot kritisoi Boucherin teoksia niiden teennäisyydestä sekä Boucherin tavasta halventaa omaa vaimoaan käyttämällä tätä mallina esimerkiksi teoksessa "Odaliski". Boucher ei antanut valistusfilosofin lannistaa itseään, vaikkakin tämä kritiikki toimi myöhemmin yllykkeenä Boucherin maineen mustaamiselle.
François Boucher kuoli 30. toukokuuta 1770 Pariisissa.
Canberra
Canberra on Australian pääkaupunki ja sen suurin sisämaakaupunki. Canberra sijaitsee Uuden Etelä-Walesin osavaltion ympäröimän Australian pääkaupunkiterritorion pohjoisosassa, noin 270 kilometriä Sydneystä lounaaseen. Kaupungissa oli 432 141 asukasta vuoden 2016 väestönlaskennassa, ja sen pinta-ala on 807,7 neliökilometriä. Canberra on maan hallinnollinen keskus ja muun muassa Australian parlamenttitalo sijaitsee siellä.
Canberra on myös tärkeä yliopistokaupunki: kaupungissa sijaitseva Australian kansallinen yliopisto on yksi Australian tärkeimmistä tutkimusyliopistoista.
Canberran nimi tulee aboriginaalien kielen kohtaamispaikkaa tarkoittavasta sanasta.
Kaupunki perustettiin kompromissiratkaisuna vuonna 1908, kun Sydney ja Melbourne, Australian suurimmat kaupungit, eivät päässeet yhteisymmärrykseen siitä, kummasta tehdään pääkaupunki.
Canberran asemakaavasta järjestetyn kilpailun voitti vuonna 1912 Walter Burley Griffin, jonka mukaan on nimetty Canberran keskustassa oleva tekojärvi. Kilpailussa toiseksi sijoittui Eliel Saarisen suunnitelma.
Australian liittovaltion hallinto muutti Canberraan vuonna 1927 tilapäisen parlamenttitalon avaamisen myötä.
Vuonna 2003 maastopalot aiheuttivat laajaa tuhoa Canberran lähiöissä, ja neljä asukasta sai surmansa.
Canberra sijaitsee Murrumbidgee-joen Molonglo-nimisen sivujoen varrella 240 kilometrin päässä Sydneystä.
Kaupungin sijainti maapallon koordinaatistossa on 35° 18′ eteläistä leveyttä ja 149° 08′ itäistä pituutta.
Köppenin ilmastoluokituksen mukaan kaupungissa on meri-ilmasto.
Ohotanmeri
Ohotanmeri (, ) on osa läntistä Tyyntämerta. Meren itärajat ovat Kamtšatkan niemimaa ja Kuriilit, eteläisenä rajana Hokkaidon ja Sahalinin saaret, ja läntisenä rajana Venäjän kaukoitään kuuluvat Habarovskin aluepiiri ja Magadanin alue. Hokkaidon ympäristöä lukuun ottamatta merta ympäröi Venäjän alue.
Meren pinta-ala on 1 583 000 km² ja keskisyvyys 973 m. Syvin kohta on 3 365 m. Suurin osa Ohotanmerestä, lukuun ottamatta Kuriilien ympäristöä, jäätyy talven ajaksi.
Ohotanmeren rannalla sijaitsevia kaupunkeja:
Kaunokainen
Kaunokainen eli nurmikaunokainen ("Bellis perennis"), josta käytetään myös nimeä tuhatkauno, on monivuotinen asterikasvi. Leikkaaminen ei tuhoa sitä ja se on eteläisessä ja läntisessä Euroopassa yleinen rikkaruoho. Suomessa se esiintyy luonnonvaraisena satunnaisesti Etelä- ja Keski-Suomessa Oulun korkeudelle asti, ja sitä viljellään myös koristekasvina.
Kaunokaisen kukinnoissa on yleensä keltainen pienistä torvimaisista kehräkukista muodostuva keskusta ja valkoiset kielimäiset laitakukat. Ulkonäkö vaihtelee kuitenkin paljon, ja varsinkin koristekasveina kasvatetuissa muodoissa laitakukat saattavat olla punertavat tai punaiset, ja kehräkukat tai osa niistä saattavat olla laitakukkien kaltaisia.
Kaunokainen on monivuotinen nurmikasvi, jolla on lyhyet juuret ja pienet pyöreät tai lusikan muotoiset lehdet, jotka ovat 2–5 cm pitkiä. Varsi on 5–20 cm korkea.
Luottamusvaltuutettu
Luottamusvaltuutettu on luottamusmiestä vastaava työntekijöiden valitsema edustaja. Luottamusvaltuutetun voivat työntekijät valita työsopimuslain nojalla työpaikassa, jossa ei ole työntekijäjärjestön ja työnantajapuolen väliseen sopimukseen perustuvaa luottamusmiestä. Työntekijät voivat erikseen enemmistöpäätöksin valtuuttaa luottamusvaltuutetun edustamaan heitä valtuutuksessa määrätyissä työsuhteita ja työoloja koskevissa asioissa. Luottamusvaltuutetulla on oikeus saada laissa tarkoitettujen tehtävien hoitamiseksi tarpeelliset tiedot sekä riittävästi vapautusta työstään.
Koska luottamusvaltuutetun asema perustuu lainsäädäntöön eikä työmarkkinajärjestöjen sopimuksiin, luottamusvaltuutetun valintaan voivat osallistua myös ammattiliittoihin kuulumattomat. Luottamusvaltuutetun irtisanomissuoja on samalla tavalla tehostettu kuin luottamusmiehellä.
Luottamusvaltuutettua koskeva lainsäädäntö on melko tuoretta ja mahdollisuutta luottamusvaltuutetun valintaan on käytetty harvoin, yleensä työntekijöitä edustaa edelleen ammattiliiton luottamusmies.
Luettelo Tampereen tilastoalueista
Tämä on luettelo Tampereen tilastoalueista siten kuin kaupungin hallinto ne julkaisemissaan tilastoissa ryhmittelee. Tampereella on 111 tilastoaluetta, ja ne on ryhmitelty seitsemään suuralueeseen ja suunnittelualueisiin.
Tampereen tilastointia varten tehdyt tilastoalueet eivät täysin vastaa asukkaiden mielikuvaa Tampereen kaupunginosista. Tilastoalueissa Amurin, Kyttälän sekä Tammelan kaupunginosat on jaettu kahteen osaan. Lisäksi esimerkiksi Liisankallion ja Kalevanrinteen katsotaan usein kuuluvan Kalevan kaupunginosaan.
Ron Gilbert
Ron Gilbert on amerikkalainen pelisuunnittelija. Hänet tunnetaan parhaiten hänen lukuisista LucasArtsille tekemistään seikkailupeleistä, kuten Maniac Mansionista ja Monkey Island-sarjasta.
Hänen uransa tietokonepeliteollisuudessa alkoi 1980-luvun alussa, kun hän myi "Graphics Basic" -nimisen ohjelman Human Engineered Softwarelle. Valmistuttuaan samoihin aikoihin tietojenkäsittelytieteissä Gilbert alkoi työskennellä vakituisesti Human Engineered Softwarelle. Hän vietti siellä noin puoli vuotta ohjelmoiden toimintapelejä Commodore 64:lle. Yhtään niistä ei ehditty julkaisemaan ennen kuin yritys meni konkurssiin.
Gilbert alkoi etsiä uutta työpaikkaa, ja päätyikin Lucasfilm Gamesille, josta myöhemmin tuli LucasArts. Lucasfilmillä hän teki C64-käännöksiä Lucasfilmin Atari 800 -peleistä.
Vuonna 1985 hän sai mahdollisuuden kehittää oman pelin LucasArtsille. Pelin tapahtumapaikkana oli hullun tiedemiehen viktoriaaninen kartano ja hahmoina hänen hieman jälkeenjäänyt jälkikasvunsa sekä oudot avaruusoliot. Ron Gilbert ja Lucasfilmin taiteilija Gary Winnick olivat kehitelleet ideaa muutamissa keskusteluissa, ja heidän mielestään idea oli valmis esiteltäväksi johtoportaalle.
Gilbert ohjelmoi skriptauskielen, joka nimettiin luonnollisesti sen projektin mukaan, jota varten se oli kirjoitettu. Skriptauskielen nimeksi tuli Script Creation Utility for Maniac Mansion, joka tunnetaan paremmin SCUMMina.
Maniac Mansion julkaistiin vuonna 1986 ja siitä tuli heti uskomaton menestys. SCUMM todisti olevansa täydellinen tekninen kehys seikkailupelille. Gilbert teki monia seikkailupeliklassikoita LucasArtsilla, muun muassa The Secret of Monkey Islandin, ennen kuin lähti perustamaan Humongous Entertaimentin. Humongous julkaisi pääasiassa lapsille suunnattuja pelejä. Ron Gilbert oli mukana perustamassa myös Cavedog Entertainmentia. Yritysjärjestelyiden seurauksena kumpaakaan merkkiä ei enää ole olemassa.
Toukokuussa 2007 Gilbert alkoi tehdä Hothead Gamesille seikkailupeliä nimeltä "" joka perustuu Penny Arcade-websarjakuvaan.
Vuonna 2013 on julkaistu The Cave -niminen seikkailupeli. Vuonna 2017 on julkaistu Thimbleweed Park -niminen seikkailupeli.
Hävittäjä (laiva)
Hävittäjä on nopea, ketteräliikkeinen ja pitkähkön toimintasäteen omaava sota-alus, jonka päätehtävänä on saattaa suurempien alusten muodostamia laivastoja, saattueita ja taisteluosastoja sekä suojella niitä vihollisen meri- ja ilmahyökkäyksiltä.
Hävittäjien suunnittelu aina toiseen maailmansotaan saakka perustui 1860-luvulla keksittyjen omalla voimalla liikkuvien torpedojen kehitykseen. Torpedot mahdollistivat raskaiden pinta-alusten tuhoamisen edullisella tavalla. Nopeat veneet aseistettiin torpedoin ja niitä kutsuttiin siten torpedoveneiksi. 1880-luvulla nämä alukset olivat kooltaan noin 50–100-tonnisia ja riittävän nopeita välttääkseen vastustajan suojana olleet yhteysalukset.
Aluksi uhkana oli ainoastaan ankkuripaikkoja vastaan tehdyt iskut, mutta torpedojen nopeuden ja kantaman kasvaessa uhka siirtyi myös avomerelle. Tämän uuden uhan torjuntaan valmistettiin raskaammin aseistettuja yhteysaluksia (), joita käytettiin saattamaan laivastoja merellä. Näiden alusten merikelpoisuuden, nopeuden ja toimintasäteen tuli olla sama kuin laivaston muiden alusten. Koon kasvaessa alukset nimettiin torpedovenehävittäjiksi () ja ensimmäisen maailmansodan lopulla englanninkielisissä maissa nimi oli lyhentynyt muotoon hävittäjä (). Monissa muissakin kielissä on alustyypin torpedoveneiden torjuntaan perustunut lähtökohta havaittavissa kuten , , , , , ja .
Kun hävittäjien tehtäviin lisättiin muutakin kuin torpedoveneiden torjunta ankkuripaikoilla todettiin niiden olevan sopivia myös torpedoveneen rooliin tuhoamaan raskaampia sotalaivoja. Alukset varustettiin siten sekä tykein että torpedoputkin. Niiden tehtävänä oli aina ensimmäisen maailmansodan loppuun saakka raskaiden pinta-alusten suojaaminen sekä hyökätä torpedoin vihollislaivaston raskaita pinta-aluksia vastaan.
Nimitys "hävittäjä" on alkujaan vuodesta 1892 alkaen valmistetuista "torpedovenehävittäjistä", jotka suunniteltiin torjumaan pienten ja nopeiden torpedoveneiden hyökkäykset suurempia sotalaivoja vastaan. Myöhemmin hävittäjien tehtäviin lisättiin sukellusveneiden ja lentokoneiden torjunta.
Toisessa maailmansodassa hävittäjien aseistuksena oli tyypillisesti 4−5 kappaletta 105−133-millistä tykkiä, 4−12 torpedoputkea, syvyyspomminheittimiä sekä kevyempiä tykkejä ja konekiväärejä lähi-ilmatorjuntaan ja niiden uppouma oli noin 2 000 tonnia.
Jotkut hävittäjätyypit, ilmatorjuntaan erikoistunut japanilainen "Terutsuki"-luokka ja saksalainen saattuetaisteluun suunniteltu "Narvik"-luokka olivat kookkaampia eli 2 600−2 800 tonnin aluksia; niiden aseistus oli myös keskimääräistä raskaampi, esimerkiksi "Narvik"eissa oli viisi 150 mm tykkiä.
Toisen maailmansodan jälkeen hävittäjistä on tullut suurempia ja itsenäisempiä ja ero hävittäjien ja risteilijöiden välillä on käynyt olemattomaksi, eikä monilla mailla ole ollenkaan hävittäjiä suurempia pinnalla kulkevia sota-aluksia. Esimerkiksi osa yhdysvaltain AEGIS-järjestelmää kantavista aluksista on virallisesti luokiteltu risteilijöiksi, osa hävittäjiksi, vaikka kyseessä on samankokoiset alukset samanlaisella aseistuksella, elektroniikkavarustuksella ja suorituskyvyllä.
HKScan
HKScan Oyj (vuoteen 2007 HK Ruokatalo Group Oyj ja sitä ennen LSO Food Oy) on Helsingin pörssissä noteerattu elintarviketeollisuusyhtiö, jolla on toimintaa kymmenessä Euroopan maassa. Konsernin pääkonttori on Turussa Kupittaalla. HK viittasi alkuaan yritysnimeen "Helsingin Kauppiaat".
HKScan-konserni valmistaa ja markkinoi sian-, naudan-, siipikarjan- ja lampaanlihaa, niistä valmistettuja tuotteita ja valmisruokia useilla tuotemerkeillä. Yhtiön tunnetuin yksittäinen tuote Suomessa on HK Sininen Lenkki.
HKScan Oyj toimii konsernin emoyhtiönä. Suomessa tuotannosta ja markkinoinnista vastaa HKScan Finland Oy. Konsernin kotimarkkinoihin kuuluvat Suomen lisäksi Ruotsi, Tanska ja Baltian maat. Lihan hankinnasta ja tuottajapalveluista vastaa yhtiön kaikissa kotimaissa HKScan Agri. HKScanilla on vientiä lähes 50 maahan.
Turun ja Tampereen yksikköjen alasajon yhteydessä v. 2007 ja 2008 tuorelihan käsittely keskitettiin Forssaan ja lihavalmistetuotanto Vantaalle.
HK Ruokatalon hankittua vuonna 2007 omistukseensa Ruotsin suurimman liha-alan yrityksen Swedish Meatsin konsernista tuli Pohjoismaiden johtava liha-alan yhtiö, ja Euroopan viidenneksi suurin liha-alan yritys noin kahden miljardin euron liikevaihdolla. Tässä vaiheessa konserni vaihtoi nimekseen HKScan. Lähes 330 miljoonan euron yritysostoa edelsi Swedish Meatsin liiketoimintojen yhtiöittäminen, perustettava yritys otti nimekseen Scan AB. Kauppa vahvistui lopullisesti 29. tammikuuta 2007, kun Scan AB:n toiminta Ruotsissa alkoi. Kaupan jälkeen HKScan-konsernilla on teollista toimintaa Suomessa, Ruotsissa, Tanskassa, Virossa, Latviassa ja Puolassa sekä myyntitoimistot Englannissa, Liettuassa ja Venäjällä.Ruotsi
Tanska
Viro
Latvia
Liettua
Puola
Iso-Britannia
Bumtsibum
Bumtsibum (ent. BumtsiBum!) on suomalainen musiikkiviihdeohjelma, jota esitettiin MTV3-kanavalla. Ohjelma perustuu irlantilaiseen "The Lyrics Board" -formaattiin, jossa julkisuudesta tutut laulajavieraat arvailevat ja esittävät lauluja. Ohjelmaa tuotti vuosina 1997–1999 MTV-Viihde Oy, sitten vuosina 2000–2001 Pearson Television Entertainment sekä vuosina 2001–2005 Oy FremantleMedia Finland. Vuonna 2017 uudelleenesitettyä versiota tuotti Rabbit Films.
Ohjelmaa esitettiin aluksi vuosina 1997–2005, jolloin pianisteina toimivat Seppo Hovi ja Esa Nieminen sekä vuonna 2002 joukkoon liittynyt Tuomas Kesälä. Housebändissä soittivat Jari Puhakka, Häkä Virtanen, Jartsa Karvonen, Juha Lanu ja Heikki Pohto. Ohjelman juonsi Marco Bjurström. Vuonna 1999 toteutettiin ohjelmaan perustuen konserttikiertue, jolla esiintyivät Jari Sillanpää, Marita Taavitsainen, Antti L. J. Pääkkönen, Sanna Pietiäinen. Viimeisessä BumtsiBum!-jaksossa 26. helmikuuta 2005 muisteltiin menneitä hetkiä housebändin, juontajan ja pianistien kanssa.
Ruotsissa samalla ohjelmaformaatilla on toteutettu viihdeohjelma "Så ska det låta", Norjassa nimellä "Beat for beat" ja Tanskassa "Hit med sangen". Ohjelman nimi on peräisin Brita Koivusen levyttämän käännösiskelmän "Suklaasydän" kertosäkeestä.
MTV3-kanava aloitti ohjelman uusinnat 13. kesäkuuta 2009. Uusitut jaksot olivat vuosilta 2004 ja 2005.
Vuonna 2015, Suomi-areenan täyttäessä 10 vuotta, DNA ja MTV3 päättivät, että BumtsiBum! tuodaan takaisin televisioon. Historiallisessa jaksossa kilpailijoina toimivat Veeti Kallio, Diandra, Virve Rosti ja Visa Luttinen.
MTV tiedotti lokakuussa 2016 ohjelman palaavan ruutuun keväällä 2017 uudistetulla nimellä Bumtsibum. Uusi kausi alkoi 18. maaliskuuta 2017, jolloin juontajana toimi laulaja-näyttelijä Kalle Lindroth ja pianisteina Heikki Puhakainen ja Lasse Piirainen. Kauden ensimmäinen jakso keräsi yhteensä 1 385 000 katselijaa, keskikatselijamäärän ollessa 906 000.Kuitenkin jo ensimmäisen jakson jälkeen katsojamäärät lähtivät jyrkkään laskuun ja esimerkiksi viikolla 16 keräsi kuudes jakso katsojia enää 293 000 . Viikolla 18 Bumtsibum ei enää mahtunut edes 20 katsotuimman ohjelman joukkoon , mutta viikolla 21 Bumtsibum mahtui jälleen 20 katsotuimman joukkoon. Kauden päätösjakso esitettiin 10. kesäkuuta 2017. Katsojilta on tullut runsaasti palautetta mm. liiallisen käsikirjoituksen tuntu.
Windows 95
Windows 95 (koodinimeltään "Chicago") on 16/32-bittinen graafinen käyttöjärjestelmä, jonka Microsoft julkaisi 24. elokuuta 1995.
Windows 95:n seuraaja oli Windows 98, joka julkaistiin kesäkuussa 1998.
Windows 95 oli ensimmäinen DOS-pohjainen Windows-versio, jota Microsoft markkinoi itsenäisenä käyttöjärjestelmänään. Kyseessä oli kuitenkin lähinnä markkinointitekninen muutos, jossa MS-DOSia ja Windowsia alettiin myydä yhtenä kokonaisuutena samassa paketissa. Käyttöjärjestelmä käynnistyi MS-DOSiin ja käynnisti perusasetuksilla automaattisesti graafisen käyttöliittymän. Tietokonetta sammutettaessa se myös palasi DOS-tilaan, mutta ruudulle jäi graafinen "sammuta"-ruutu, josta pääsi varhaisissa versiossa takaisin MS-DOSiin painamalla "control-C". Graafisessa tilassa Windows käytti kuitenkin yhteensopivuuden salliessa 32-bittistä levykäsittelyä ohittaen MS-DOSin.
Windows 95:n käyttöliittymä työpöytineen oli täysin uudistettu ja se oli ensimmäinen Windows-versio, jossa käytettiin "käynnistä"-valikkoa. Se tuki myös pitkiä 255 merkin tiedostonimiä MS-DOSin ja aikaisempien Windowsien 8+3:n merkin sijaan. VFAT16-tiedostojärjestelmän suurin mahdollinen koko oli 2 GB.
Windows 95:n laitesuositukset olivat Intelin 80386DX-suoritin, 4 MB muistia, VGA-näytönohjain, hiiri ja 50 MB kiintolevytilaa. Se ei toiminut lainkaan 286-suorittimilla. Laitevaatimukset olivat alimittaiset, ja hyvään suorituskykyyn suositeltiin vähintään 80486-suoritinta ja 8 MB muistia. Käyttöjärjestelmä toimitettiin CD-levyllä tai suppeampana 13 levykkeellä.
Windows 95:n sisälsi myös multimediaominaisuuksia, joita esitteli käyttöjärjestelmän mukaan paketoitu Weezerin musiikkivideo ""Buddy Holly"" ja Edie Brickellin ""Good Times"". Windowsin käynnistysäänen ("The Microsoft Sound") sävelsi Macintosh-tietokoneella Brian Eno.
Windows 95:n julkaisu tehtiin valtavan mainoshumun säestämänä 2 500 lehtimiehen läsnä ollessa. Microsoft käytti mainoskampanjassaan Rolling Stonesin kappaletta "Start Me Up", josta se maksoi arvioiden mukaan 8–14 miljoonaa dollaria. Apple käynnisti vastakampanjan, jossa se vinoili Microsoftille mainoslauseella "C:\NGRTLNS.W95"
Windows 95:n myöhemmät versiot, OEM 2.1:stä lähtien, tukivat USB-hiiriä ja -näppäimistöjä. Tätä versiota ei kuitenkaan saanut ostaa, vaan sitä toimitettiin vain laitevalmistajille (OEM, "Original Equipment Manufacturer"), eikä ominaisuutta toimitettu päivityksenä.
Windows 95:ssa on virhe, jonka vuoksi se kaatui oltuaan käynnissä 49,7 vuorokautta. Tosin käyttöjärjestelmän suhteellisen epävakauden vuoksi ongelmaan ei kiinnitetty huomiota ennen kuin vasta vuonna 1999 .
Windows 95:n tuki päättyi lopullisesti 31. joulukuuta 2001.
Windows 2000
Windows 2000 (joskus myös "Win2k") on 32-bittinen yrityskäyttöön suunnattu graafinen käyttöjärjestelmä. Microsoft julkisti Windows 2000:n 2000.
Windows 2000 -käyttöjärjestelmän Professional-versio suunniteltiin ensisijaisesti yritysten työasemakäyttöön. Versiot Server, Advanced Server ja Datacenter Server on tarkoitettu käytettäviksi palvelimina toimivissa tietokoneissa. Microsoft on julkaissut Windows 2000-käyttöjärjestelmään neljä päivityspakettia, joista uusin on 2003 julkaistu SP4 (Service Pack 4).Microsoft Support: Windows 2000
Windows 2000:n extended-tuki päättyi 2010. Tietoturvapäivitykset ja Microsoftin maksullinen tuki ovat loppuneet.
Windows 2000:n työasemaversion seuraaja on Windows XP. Palvelinversion seuraaja on Windows Server 2003.
Server-versio vaatii vähintään 128 MB muistia. 
   Server-versio vaatii vähintään 2 GB kiintolevytilaa.
Huhtamäki
Huhtamäki Oyj on suomalainen kuluttajapakkauksia valmistava yritys. Yhtiö valmistaa muun muassa elintarvikepakkauksia, kertakäyttöastioita sekä kananmuna- ja hedelmäpakkauksia. Alkujaan Huhtamäki perustettiin vuonna 1920 Kokkolaan, ja yhtiö toimi vuosina 1940–1975 monella eri toimialalla nimellä "Huhtamäki-yhtymä" ja vuosina 1999–2001 nimellä "Huhtamäki Van Leer Oyj".
Huhtamäen liikevaihto vuonna 2017 oli 3,0 miljardia euroa ja yhtiö työllisti vuoden lopussa yli 17 000 henkeä. Toimitusjohtajana on toiminut Jukka Moisio 1. huhtikuuta 2008 lähtien. Huhtamäen osake noteerataan Helsingin pörssissä. Vuoden 2015 lopussa yhtiöllä oli 24 484 rekisteröityä osakkeenomistajaa.
Huhtamäki sai alkunsa, kun 20-vuotias Heikki Huhtamäki perusti Kokkolaan makeisia valmistavan "O. Y. Huhtamäen Tehtaat - A. B. Huhtamäkis Fabriker". Se yhdistettiin "Makeistehdas Hellas Oy:n" kanssa "Huhtamäki-Hellas Oy:ksi" vuonna 1931. Makeisteollisuuden lisäksi Huhtamäki laajensi toimintaansa Turussa muun muassa 1930-luvulla elintarvikkeisiin (Jalostaja) ja keksi- ja leipäteollisuuteen (Ipnos), 1940-luvulla lääketeollisuuteen (Leiras), terveydenhuollon tukkukauppaan ja alkoholijuomiin (Marli) sekä 1970-luvulla metalliteollisuuteen ja elektroniikan komponentteihin.
1980-luvulla Huhtamäki-yhtymä alkoi keskittää toimintaansa neljälle päätoimialalle, teki merkittäviä yritysostoja makeisteollisuudessa (Leaf) ja myi lukuisia toimintayksiköitään (mm. Pyrkijän ja Lääketukun). Keskittyminen jatkui 1990-luvulla, kun Huhtamäki luopui elintarvikkeiden jalostuksesta (mm. Marli, Jalostaja ja Mensa), lääketeollisuudesta (Leiras) vuonna 1996 ja makeisteollisuudesta (Leaf) vuonna 1999. Lukuisin yritysostoin vahvistetuksi päätoimialaksi jäi elintarvikepakkaus- ja kertakäyttöastiateollisuus (Polarcup, Sealright). Huhtamäen pakkausteollisuus oli saanut alkunsa jo 1960-luvulla, kun säilyketehdas Mensan pakkausosastosta muodostettiin Polarpak (nykyinen Polarcup).
Vuonna 1999 Huhtamäki Oyj yhdistyi alankomaalaisen "Royal Packaging Industries Van Leer N.V:n" kanssa Huhtamäki Van Leer Oyj:ksi. Vuonna 2000 yhtiö myi teollisuuspakkauksia valmistavan Van Leer Industrial -ryhmän yhdysvaltalaiselle Greif Brothersille, ja vuonna 2001 yhtiö vaihtoi nimensä takaisin Huhtamäki Oyj:ksi. Vuonna 2012 Huhtamäki osti kiinalaisen kertakäyttöastioita ja tarjoilupakkauksia valmistavan Joscon, ja saman vuoden elokuussa yhtiö osti myös yhdysvaltalaisen kertakäyttöastiavalmistaja Winterfieldin.
Yhtiön suurimmat osakkeenomistajat (31.12.2018):
Ulkomaalaisomistus sisältäen hallintarekisteröidyt osakkeet: 43,38 %
Apetit (yritys)
Apetit Oyj (toukokuuhun 2013 saakka Lännen Tehtaat Oyj, vuoteen 1973 Lännen Sokeri) on Helsingin pörssissä noteerattu elintarviketeollisuuden yrityskonserni. Yhtiö valmistaa pakasteita ja kalajalosteita. Lisäksi yhtiö tuottaa kasviöljyjä ja harjoittaa viljan sekä rehuraaka-aineiden kauppaa. Yhtiön tunnetuin tuotemerkki on Apetit-pakasteet.
Yhtiö perustettiin Säkylään vuonna 1950 nimellä Länsi-Suomen Sokeritehdas Oy.
Apetit Oyj:n suurin omistaja on pörssiyhtiö Sievi Capital 10,2 prosentin osuudella.
Yhtiön toimitusjohtajana on toiminut Juha Vanhainen 16.3.2015 lähtien. 
Vuodesta vuodesta 2005 toimitusjohtajana toiminut Matti Karppinen irtisanottiin 29.4.2014.
Kesäkuussa 2017 Apetit ilmoitti myyvänsä kalaliiketoimintansa norjalaiselle Insulalle. Yrityskauppa sai hyväksynnän Norjan kilpailuviranomaisilta lokakuussa 2017.
Vuonna 2004 Lännen Tehtaat myi "Lännen"-tuotemerkillä harjoittamansa kaivurikuormaajien valmistuksen Lännen Tractors Oy -nimiselle uudelle yhtiölle, jossa Lännen Tehtaat ei ole osakkaana.
Maaliskuussa 2006 Lännen Tehtaat myi puuntaimia tuottaneen Harviala Oy:n osakekannan Saarioisten Taimistot Oy:lle.
Tammikuussa 2007 Lännen Tehtaat ja Hankkija-Maatalous Oy sopivat Lännen Tehtaiden omistamien Suomen Rehu Oy:n ja Avena Nordic Grain Oy:n osake-enemmistöjen (51 %) siirtymisestä Hankkija-Maatalouden omistukseen. Kilpailuviraston suorittaman selvityksen jälkeen osapuolet luopuivat Avena Nordic Grainin osakkeiden kaupasta. Suomen Rehu Oy:n osakkeiden kauppa toteutui kesäkuussa 2007. Hankkija-Maataloudella on oikeus ostaa loput Suomen Rehun osakkeista aikaisintaan 15 kuukauden kuluttua tehdystä kaupasta.
Vuoden 2012 lopussa päättyi Apetit Pakaste Oy:n ja Ravintoraision yhteisyrityksen Ateriamestarit Oy:n toiminta, ja Apetit ja Raisio huolehtivat nyt suurkeittiömyynnistä molemmat itsenäisesti.
Apetitin tehtaille meni aiemmin rautatie, jota pitkin kuljetettiin joka syksy sokerijuurikkaita tehtaiden ja radan valmistumisesta lähtien eli vuodesta 1953 aina vuoteen 2009 asti. Tuolloin juurikkaiden kuljetus lopetettiin, koska VR ja Lännen Tehtaat totesivat juurikkaiden kuljetuksen junilla kannattamattomaksi. Radan purkaminen tasoylikäytävien kohdalta aloitettiin syyskuussa 2011.
Amer Sports
Amer Sports Oyj (ent. "Amer-yhtymä") on suomalainen urheiluvälinekonserni, alkujaan Tuusulaan 1950 perustettu tupakkatehdas, joka toimi nimellä Amer-Tupakka Oy vuoteen 1973. Konserniin kuuluu urheiluvälineyrityksiä, muun muassa Wilson Sporting Goods (golf-, tennis- ja joukkueurheiluvälineet), Atomic-yhtiöt (laskettelu- ja hiihtovälineet), 1999 ostettu Suunto Oy (ranne- ja sukellustietokoneet ja kompassit) sekä kuntoilulaitteita valmistava Precor. Viimeisimpänä hankintana on vuonna 2018 ostettu ruotsalainen urheiluvaatevalmistaja Peak Performance.
Joulukuussa 2018 Mascot Bidco ilmoitti tehneensä ostotarjouksen Amer Sportsista. Mascot Bidcon omistavat kiinalainen Anta Sports Products Limited, FountainVest Partnersin sijoitusyhtiö FV Fund, sijoitusyhtiö Anamered Investments ja kiinalainen Tencent.
Keskittyminen urheiluvälineisiin on merkinnyt yhtymän muiden osien myymistä. Kustannusliike Weilin+Göös siirtyi 1995 Werner Söderström Osakeyhtiön omistukseen. Autojen maahantuonti ja edustus myytiin Toyota Motor Corporationille 1995 (Toyota-autot) ja Veholle 1996 (Citroën- ja Suzuki-autot). Suunnittelujärjestelmiä valmistava Time/System-yhtiöt myytiin 1997. Tupakkaliiketoiminta myytiin 2004 Philip Morrisille.
Liikevaihto vuonna 2017 oli 2,7 miljardia euroa ja henkilöstöä vuoden lopussa oli 8 607.
Amer Sportsin toimitusjohtajana on toiminut 1. huhtikuuta 2010 alkaen Heikki Takala. Yhtiön osake noteerataan Helsingin pörssissä, ja sillä oli 25 904 rekisteröityä osakkeenomistajaa vuoden 2017 lopussa. Ulkomaalaisomistuksessa oli 48,4 % osakkeista.
Yhtiön pääkonttori ja brändimyymälä sijaitsee Helsingin Vallilassa entisessä VR:n makasiinissa, jonne se muutti Käpylästä vuonna 2014.
Lokakuussa 2018 ilmoitettiin, että Anta Sports Products Limited ja FountainVest Partners harkitsevat Amer Sportsin ostamista. 7. joulukuuta 2018 kaupankäynti yhtiön osakkeella keskeytettiin yhtiön pyynnöstä, sillä kiinalaisen Anta Sports Productsin johtama yhteenliittymä oli lähellä sen ostamista.. Tarjous julkistettiin 19.12.2018
Amer Sportsin tuotemerkkejä ovat Wilson, Suunto, Atomic, Precor, Mavic, Arc’teryx, Salomon ja Peak Performance.
Amer Sportsilla oli 50 verkkokauppaa vuonna 2013. Yrityksellä on brändi-, outlet-, ja partnerimyymälöitä 34 maassa. Tiettyyn tuotemerkkiin, useimmiten Wilsoniin, Salomoniin tai Arc’teryxiin keskittyviä, yleensä paikallisten yrittäjien vetämiä myymälöitä Amerilla on yli kaksisataa.
Jaan Kaplinski
Jaan Kaplinski (s. 22. tammikuuta 1941 Tartto) on virolainen runoilija, filosofi ja kulttuurikriitikko.
Kaplinski on julkaissut yhteensä 14 runokokoelmaa sekä esseekokoelmia, lastenkirjoja ja proosaa. Lisäksi hän on kääntänyt viron kielelle runoutta ranskasta, englannista, espanjasta, kiinasta (muun muassa "Daodejing") ja ruotsista (Tomas Tranströmer). Kaplinskin teoksia on käännetty suomeksi, norjaksi, ruotsiksi, hollanniksi, unkariksi, islanniksi, japaniksi, latviaksi, venäjäksi ja tšekiksi. Kaplinskin runoissa ja esseissä näkyy hänen kiinnostuksensa ympäristökysymyksiin, kielen filosofisiin kysymyksiin, klassiseen kiinalaiseen runouteen ja filosofiaan, buddhalaisuuteen ja esikristilliseen virolaisuuteen.
Kaplinski opiskeli kielitiedettä Tarton yliopistossa ja on työskennellyt kielentutkijana, sosiologina, ekologina ja toimittajana. Neuvostoliiton romahduksen jälkeen eli Viron uudelleenitsenäistymisen alkuvuosina 1992–1995 Kaplinski oli Viron parlamentin Riigikogun jäsen.
Nokivaris
Nokivaris ("Corvus corone corone") on variksen alalaji, joidenkin käsitysten mukaan rotu tai oma lajinsa. Se elää Länsi-Euroopassa ja Itä-Aasiassa.
BirdLife Suomi pitää nokivarista variksen alalajina. Monessa maassa se on virallisesti oma lajinsa. Muutamat tutkijat pitävät nokivarista variksen kokonaan mustana rotuna.
Birdlife International on merkinnyt lajit luokkaan "tarkistettavana".
Variksen ja nokivariksen välillä ei ole havaittavia DNA-eroja, mutta risteymävyöhykkeen kapeus ja pysyvyys, äänten ja ekologian pienet erot muotojen välillä ja risteymien heikompi lisääntymiskyky puoltavat variksen ja nokivariksen jakamista eri lajeiksi. Suomessa tunnistamisongelmia lisäävät varisten samannäköiset nuoret mustavarisyksilöt.
Lomituslajittelu
Lomituslajittelu (limityslajittelu, lomitusjärjestäminen, "Merge sort") on asymptoottiselta suoritusajaltaan tehokas (Θ(formula_1 log formula_1)) ja vakaa lajittelumenetelmä, mutta vaatii tavallisella vektorimuotoisella taulukolla lisämuistia (O(n)). Erityisen hyödyllinen se on kuitenkin linkitettyjen listojen järjestämiseen, jolloin lisämuistia ei tarvita. Se toimii pääpiirteissään seuraavasti:Ohessa pseudokielinen toteutus 'tavalliselle' taulukolle:
Lajittelee yhteen suuntaan linkitetyn listan nousevaan järjestykseen, "cmp" vertailufunktion osoite.
Koivukylä
Koivukylä () on kaupunginosa Vantaan itäosassa, pääradan varrella Tikkurilasta noin neljä kilometriä pohjoiseen ja Korsosta viisi kilometriä etelään. Koivukylällä voidaan käsittää joko pelkkä rautatien länsipuolinen osa (vanha) Koivukylä, tai tämän lisäksi myös radan itäpuolinen osa Havukoski.
Usein Havukoski luetaan osaksi Koivukylän aluetta. Virallisesti Koivukylä ja Havukoski kuitenkin ovat eri kaupunginosia, joiden rajana on päärata. Koivukylän asukasluku vuonna 2010 oli 2 608 ja Havukosken puolella asui 7 820 asukasta. Vanha Koivukylä koostuu sekä pientaloalueesta että kerrostaloalueesta Asolanväylän varrella lähellä rautatieasemaa. Havukosken puoli on lähinnä tiivistä kerrostaloaluetta, jota hallitsee kahdeksan 12-kerroksista tornitaloa.
Koivukylä muodostaa Koivukylän suuralueen keskuksen.
Koivukylä on saanut nimensä koivumetsän mukaan, jonka tienoille asutus aluksi syntyi. Päärata on alusta asti vaikuttanut Koivukylän kehitykseen, ja yhdessä pääkaupunkiseudulle suuntautuneen maaltamuuton kanssa 1960-luvulta lähtien kaupunginosa on ollut jatkuvassa ja nopeassa kasvussa. 1970-luvulla asutus levisi radan itäpuolelle, kun sinne perustettiin Havukosken lähiöalue. Sen suunnittelussa käytettiin ajan viimeisimpiä lähiösuunnittelun perusteita ja alue saikin kansainvälistä tunnustusta lähiörakentamisen esimerkkialueena. Se on kokonaisuutena yhä keskeneräinen, ja tämä on osittain johtanut alueen profiilin laskuun. Havukoski onkin Vantaan pienituloisimpia kaupunginosia. Keskimääräistä suurempi osa väestöstä on opiskelijoita ja maahanmuuttajia.
Koivukylä toimii suuralueensa palvelukeskuksena yhdessä Asolan ja pääradan itäpuolisen naapurikaupunginosa Havukosken kanssa.
Koivukylä-Havukoski-Asolan alueella on mm.
Lähellä on myös Leinelän rautatieasema, josta on junayhteys lentoasemalle.
Annihilaatio
Annihilaatioksi kutsutaan reaktiota, jossa hiukkanen kohtaa antihiukkasensa ja molemmat muuttuvat (useimmiten) gammasäteilyksi. Annihilaatiossa vapautuva energia määräytyy säilymislakien mukaan, mutta liikemäärän säilyminen vaatii, että syntyviä fotoneita on vähintään kaksi. Fotonien yhteenlaskettu energia vastaa Einsteinin kuuluisasta yhtälöstä E=mc² saatavaa energiaa.
Elektroni-positroni-annihilaatiota käytetään esimerkiksi positroniemissiotomografiassa, joka on lääketieteellinen kuvantamismenetelmä.
Havukoski
Havukoski on Vantaan itäosassa, Koivukylän suuralueella sijaitseva kaupunginosa Tikkurilasta noin 4 km pohjoiseen ja Korsosta 5 km etelään. Se rajoittuu lännessä pääradan alueen länsirajaan (päärata ja Koivukylän asema Havukoskea), pohjoisessa Rekolaan, idässä Keravanjokeen ja etelässä Rekolanojaan.
Havukosken pohjoisosassa on yksi pääkaupunkiseudun suurimmista yhtenäisistä kerrostalolähiöistä. Sitä hallitsevat kahdeksan 12-kerroksista Rautkallion päälle rakennettua asuinkerrostaloa, jotka ovat näkyvä maamerkki muutoin alavalla seudulla. Lähiö on rakennettu tiiviiksi ja sen sisällä on lähinnä kevyenliikenteen väyliä. Kaupunginosan eteläosassa Keravanjoen laaksossa on laaja peltoalue, jonka läpi kulkee kiemurteleva Ohratie. Havukoski on saanut nimensä Keravanjoen koskesta, jonka varrella on Havukosken tila.
Kaupunginosan nähtävyyksistä mainittakoon Hanabölenkoski ja sen kunnostettu myllyraunio. Hanabölen kylän miljöö on säilynyt perinteisenä läheisestä tiiviistä kerrostaloasutuksesta huolimatta ja se kuuluu ympäröivän viljelysmaiseman kanssa Vantaan merkittäviin kulttuuriympäristöihin.
Havukosken alueella, kerrostaloalueen ja laajan peltoaukean välissä sijaitsee vanha Hanabölen (Rekolan) kylä, josta on olemassa merkintöjä 1400-luvulta asti. Nykyisin kylässä on yhä jäljellä useita alkuperäisiä rakennuksia. Helsingin Haka ja Helsingin Sato rakensivat Havukosken kerrostalolähiön 1970–80-luvuilla aiemmin käytännössä asumattomalle alueelle. Kun vuonna 1971 alueen asukasluku oli alle sata, oli se vuoteen 1980 mennessä kasvanut noin 10 500:een. Nykyisin väkiluku on laskenut reiluun kahdeksaan tuhanteen yhden hengen talouksien määrän noustua jo noin puoleen. Aluetta pidettiin aiempina vuosikymmeninä ongelmalähiönä, mutta se on rauhoittunut asukasrakenteen ikääntyessä. Havukoski sai 1990-luvun lopulla tukea EU:lta alueen kehittämiseen osana Vantaan asuinalueiden kehityshankkeita.
Vuodenvaihteessa 2007 Havukosken asukkaista oli suomenkielisiä 85,7 %, ruotsinkielisiä 1,9 % ja muunkielisiä 12,4 %. Kaupunginosassa asuu Vantaan keskiarvoon nähden paljon opiskelijoita ja maahanmuuttajia. Havukoskelaisten tulotaso on muuta Vantaata jonkin verran matalampi ja työttömyysaste selvästi korkeampi.
Hakukosken kaupunginosassa sijaitsevan Koivukylän aseman ympärille, pääosin Havukosken ja osittain Koivukylän puolelle, on kehittynyt alueen kaupallinen keskus. Tähän kuuluvat Havukosken puolella Lidl ja Koivukylän ostoskeskus, jossa toimii kaupallisten palveluiden ohella muun muassa Koivukylän yhdistetty kirjasto, nuorisotila Kirnu, isännöitsijätoimisto, R-kioski ja pizzerioita. Ostoskeskuksessa on useita keskiolutravintoloita. Ostoskeskuksen välittömässä läheisyydessä oli ennen myös Posti.
Peruskouluista Kytöpuiston koulu (alakoulu) ja Havukosken koulu (yläkoulu) toimivat Havukosken kaupunginosassa. Aiempi Tarhapuiston koulu (alakoulu) suljettiin kesällä 2011. Koivukylän terveysasema sijaitsee Havukoskella, samoin itäistä Vantaata palveleva Havukosken paloasema, joka on hälytysmäärältään Suomen toiseksi vilkkain paloasema. Sen vieressä sijaitsee suurehko kierrätyskeskus.