Otto Kretschmer
Otto August Wilhelm Kretschmer (1. toukokuuta 1912 Heidau, Neisse – 5. elokuuta 1998 Straubing, Baijeri) oli koko toisen maailmansodan menestyksekkäin sukellusveneen päällikkö upottaen 274 333 bruttorekisteritonnia (47 alusta).
Otto August Wilhelm syntyi 1. toukokuuta 1912 Ober-Heidaussa silloisessa Sleesiassa opettaja Friedrich Otto Kretschmerin ja hänen puolisonsa Alicen (o.s. Herbig) poikana. Syntymäpaikka on nykyisin Golanka Dolna Puolassa. Otto aloitti koulunkäynnin Heidaun alakoulussa ja jatkoi opintojaan Wahlstattin reaalilyseossa.
Ylioppilastutkinnon suoritettuaan 17-vuotias Kretschmer opiskeli kahdeksan kuukautta englantia Exeterissä, oppien puhumaan kieltä sujuvasti. Hän palasi kuitenkin Saksaan äidin kuollessa hoitovirheen seurauksena.
Hän astui 1. huhtikuuta 1930 merivoimien palvelukseen meriupseerioppilaana. Hän palveli Stralsundin puolen vuoden peruskoulutuksen jälkeen kolme ja puoli kuukautta koululaiva "Niobella". Kretschmer sijoitettiin 10. lokakuuta kevyt risteilijä "Emdenillä" matruusina. Hän yleni ylimatruusiksi ennen alukselta poistumistaan 4. tammikuuta 1932. Kretschmer ylennettiin kurssitovereidensa kanssa 1. huhtikuuta 1932 merikadetiksi. Upseerikoulutuksen päättyessä lokakuun alussa 1934 Kretschmer sai luutnantin valtakirjan. Joulukuun alussa hänet siirrettiin risteilijä "Kölnille" toiseksi torpedoupseeriksi. Hän siirtyi tammikuussa 1936 sukellusvenelaivastoon. Koulutuksen päätyttyä hänet ylennettiin 1. kesäkuuta 1936 yliluutnantiksi. Hänet määrättiin 3. lokakuuta Saltzwedel-laivueeseen tyypin VIIA -sukellusveneen "U-35" ensimmäiseksi vahtiupseeriksi.
Otto oli pari viikkoa "U-35":n tilapäisenä päällikkönä varsinaisen päällikön saatua surmansa auto-onnettomuudessa 25. heinäkuuta 1937 ennen uuden päällikön Werner Lottin saapumista. Kretschmer suoritti päällikkökurssin ja hänet nimitettiin 1. lokakuuta Weddigen-laivueeseen tyypin IIB -sukellusveneen "U-23:n" päälliköksi.
Ensimmäisiä operaatioita sodan aikana olivat laivaväylien miinoitukset ja partiot mm. Pohjanmerellä. Huhtikuussa 1940 hän siirrettiin tyypin VII B -sukellusveneen "U-99" päälliköksi. Aluksen vaakuna oli kultainen hevosenkenkä, jonka mukaan Kretschmer nimesi sodan jälkeen sanelemansa muistelmateoksen sotilasurastaan ja Atlantin taisteluista. Kirjan toteutti kirjailija Terence Robertson ja se ilmestyi suomeksi jo vuonna 1957 Otavan kustantamana ja Juhana Perkin kääntämänä.
Kretschmerin käyttämä taktiikka oli poikkeava muihin sukellusveneen päälliköihin verrattuna joille oli opetettu hyökkäämään periskooppisyvyydestä ja ampumaan kahdesta kolmeen torpedoa suuremman osumatodennäköisyyden takia.
Kretschmer suosi pintahyökkäystä pimeällä, milloin sukellusvene oli huomaamaton ja eritoten nopeampi, jolloin alus pääsi nopeasti pois taistelualueelta, tutkaa kun ei vielä ollut sota-aluksissa. Myös se, miten Kretschmer pyrki ampumaan vain yhden torpedon alusta kohti selittää, miksi hän on kiistaton tonnistokuningas. 17. maaliskuuta 1941 yöllä Kretschmerin hyökättyä jopa kymmenen aluksen kimppuun, hävittäjä "HMS Walker" havaitsi "U-99:n" pinnalla ja hyökkäsi syvyyspommein, jolloin alus sai vakavia vaurioita, pakottaen sukellusveneen pintaan. Hävittäjät kaartelivat "U-99:n" ympärillä ja Kretschmer antoi käskyn jättää alus ja upottaa se. 43:sta miehistön jäsenestä 40 selvisi hengissä, mukaan luettuna veneen päällikkö. Joulukuussa 1947 hän pääsi pois sotavankileiriltä.
Sodan jälkeen hän liittyi vastaperustettuun Länsi-Saksan laivastoon, Bundesmarineen. Hän yleni lopulta lippueamiraalin arvoon ja jäi laivastosta täysinpalvelleena eläkkeelle.
Oltuaan lomalla vuonna 1998 Kretschmer kuoli onnettomuuden jälkeen Baijerissa.