hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Quark, Strangeness and Charm
Quark, Strangeness and Charm on Hawkwindin albumi vuodelta 1977.
Vuoden 1976 lopussa alkuperäisjäsen Nik Turner ja rumpali Alan Powell erotettiin yhtyeestä ja jäljelle jäänyt viisikko Robert Calvert, Dave Brock, Paul Rudolph, Simon House ja Simon King levyttivät single "Back On The Streets"/"The Dream Of Isis" ja tekivät joulukuussa lyhyen Britannian kiertueen.
Tammikuussa 1977 yhtye lähti Walesiin Rockfield-studioille nauhoittamaan uutta albumia. Pian levytyksen alussa tapahtui kuitenkin jälleen muutoksia, kun basisti Paul Rudolph erotettiin yhtyeestä musiikillisten ja henkilökohtaisten erimielisyyksien vuoksi. Hänen tilalleen tuli Adrian Shaw Magic Muscle-yhtyeestä, joka oli lämmitellyt Hawkwindia 1970-luvun alkupuoliskolla.
Musiikillisesti albumi palasi suoraviivaisempaan tyylin edeltäjäänsä verrattuna. Robert Calvertin sanoitukset käsittelevät kärkevästi ajan teemoja kuten kloonausta ("Spirit Of The Age"), ydinsotaa ("Damnation Alley") ja Lähi-idän öljykriisiä ja terrorismia ("Hassan I Sahba").
Popahtava nimikappale perustuu kuvauksiin tiedemiehistä ja tähtitieteilijöistä (Galileo Galilei, Kopernikus ja Einstein). "Days Of The Underground" on kuvaus yhtyeen alkuajoista ja "Fable Of A Failed Race" on hitaampitempoinen kappale ihmiskunnan syntyhistoriasta. Albumilla on lisäksi kaksi instrumentaalia, Simon Housen "The Forge Of Vulcan" ja Simon Kingin "The Iron Dream".
Albumi sai hyvän vastaanoton brittiläisessä musiikkilehdistössä julkaisun aikoihin ja varsinkin Calvertin sanoituksia ja Housen soittoa kehuttiin. Myös suoraviivaisempi soitto ja Brockin riffit saivat kehuja. Britannian albumi-listalla albumi nousi sijalle 30.
Monet albumin kappaleista ovat kuuluneet vielä viime vuosinakin yhtyeen keikkasettiin ja kappaleista kuten "Spirit Of The Age", "Damnation Alley" ja "Hassan I Sahba" on tullut klassikoita yhtyeen historiassa ajan myötä. Myös fanit pitävät "Quark Strangeness And Charmia" yhtyeen parhaimpiin kuuluvana albumina.
Albumin tehnyt kokoonpano kävi studiossa vielä vuoden 1978 alussa ja myös syksyn 1977 konsertteja oli nauhoitettu. Näitä nauhoituksia julkaistiin vuonna 1979 "PXR 5"-albumilla sekä "Weird Tapes"-sarjassa.
Robert Calvertin mielenterveydelliset ongelmat alkoivat haitata yhtyeen toimintaa albumia seuranneella Euroopan kiertueella. Calvertin sekoilut Pariisissa johtivat yhtyeen pidätykseen ja kevään 1978 asianosaisten mukaan katastrofaalisen Pohjois-Amerikan kiertueen viimeisen keikan jälkeen Dave Brock myi pettyneenä kitaransa fanille uskoen yhtyeen tarun olevan lopussa. Simon House oli eronnut jo kesken kiertueen ja kiertueen loppuajan koskettimia soitti Calvertin ja Brockin Sonic Assassins-projektista tuttu Paul Hayles.
Louis Jean Desprez
Louis Jean Desprez, joskus virheellisesti "Jean Louis Desprez" (1743 Auxerre, Ranska − 19. maaliskuuta 1804 Tukholma, Ruotsi) oli ranskalainen arkkitehti, maalari ja graafikko, joka työskenteli Ruotsissa. Desprez oli yksi niistä monista taiteilijoista, jotka kuningas Kustaa III toi Ruotsiin. Desprezin arkkitehtuuriset tuotokset edustavat monumentaalista uusklassista arkkitehtuuria. Tyylisuuntaansa hän haki oppia Etelä-Italiassa ja Sisiliassa.
Hän teki useita Rooman Pantheonia mukailevia ehdotuksia, joista toteutui kuitenkin vain Hämeenlinnan kirkko (1798). Hänen Viaporia (Suomenlinna) varten tekemänsä suunnitelmat jäivät toteutumatta.
Desprez suunnitteli myös lavasteita, joiden vaikutteiden antaja oli Piranesi. Hänen romanttinen tyylinsä oli pitkään alan esikuva. Maalauksissaan hän hyödynsi historiallisia aiheita.
Desprez’n oppilaita olivat Charles Bassi ja Carl Christoffer Gjörwell.
Jupiter (täsmennyssivu)
Jupiter voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Agent M
Agent M oli vuosina 2005–2009 ja 2011–2012 toiminut virolainen alternatiivinen indie-rockyhtye. Yhtye vaikutti pääasiassa Tallinnan seudulla ja oli osa uutta punkvaikutteista Vennaskondin ja Tuberkuloitedin jälkeistä virolaista rock-sukupolvea, jonka tyyliin kuului myös lyriikoissa esiintyvä runollinen ja kielellinen kunnianhimo. Suurin osa yhtyeen tuotannosta oli vironkielistä.
Vaikka yhtye ehti julkaista vain yhden albumin, kolme tuplasingleä ja yhden singlen, ehti se saada Viron musiikkimediassa läpi useita hittejä, kuten "7 Surmapattu" ("7 kuolemansyntiä"), "Kus on mu kodu" ("Mis mun koti on"), "Väike tüdruk" ("Pieni tyttö"), "Šokolaad" ("Suklaa") ja "Su ilus nina" ("Sun kaunis nenä"). Joulukuussa 2012 monia henkilövaihdoksia kokenut yhtye ilmoitti muuttavansa nimekseen "Luna Vulgaris".
Yhtyeen perustaja Marten Vill oli aiemmin ollut mukana punkyhtyeissä "Uss" ("Mato") ja "Migreen" ("Migreeni"). Marten Vill käytti Agent M-nimeä ensi kerran vuonna 2002 oman tietokoneella tehdyn elektronisen kappaleen yhteydessä. Armeijasta päästyään Marten alkoi tehdä Kiviussin ("Kivimato") nimellä retrotyylistä pseudopunkia. Syksyllä 2004 alan piireissä huomiota saaneeseen yhden miehen underground-projektiin tuli mukaan Tallinnan pedagogisessa yliopistossa opiskellut Merili Varik. Saman vuoden lopulla Vill päätti panna kasaan uuden live-kokoonpanon nimellä Agent M. Muita jäseniä yhtyeeseen haalittiin tuttavien kautta internetistä. Laulaja Varikin ja komppikitaristi Villin lisäksi mukaan tulivat soolokitaristi Märten Rodes, J.M.K.E:ssa aiemmin vaikuttanut basisti Reimo Va, rumpali Mihkel Kupits ja Under Marie-yhtyeessä vaikuttanut kosketinsoittaja Margus Tammela. Pian syntyivät myös ensimmäiset kappaleet ja 6. toukokuuta 2005 soitettiin yhtyeen ensikeikka Rock Cafe'ssa yhdessä Sõpruse Puiesteen kanssa. Sõpruse Puiestee oli jo heti syksyllä 2004 ottanut uuden yhtyeprojektin suojelukseensa.
Yhtyeen musiikki oli alkuun sekoitus punkia ja diskoa. Sittemmin suunta liikkui enemmän raskaamman vaihtoehtorockin suuntaan ja sitä voi verrata sellaisiin yhtyeisiin kuin Auf der Maur, Garbage ja Queens Of The Stone Age. Yhtye kuvaili lopulta musiikkityyliään termillä "stoner disco".
Agent M esiintyi Suomessa ensimmäisen kerran kevään 2007 Jyrock-festivaaleilla Jyväskylässä saaden innostuneen vastaanoton.
Suomen Amerikkalaisen Jalkapallon Liitto
Suomen Amerikkalaisen Jalkapallon Liitto ry (SAJL) on suomalaisen amerikkalaisen jalkapallon valtakunnallinen lajiliitto. Se on perustettu vuonna 1979 ja se on lajin Euroopanliiton EFAF:n, Maailmanliiton IFAF:n ja Suomen Olympiakomitean jäsen.
Suomen miesten maajoukkue on voittanut amerikkalaisen jalkapallon Euroopan mestaruuden viisi kertaa (1985, 1993, 1995, 1997, ja 2000).
Liiton puheenjohtaja on Roope Noronen.
Kaudella 2018 Suomen Amerikkalaisen Jalkapallon Liiton alaisuudessa pelataan miesten sarjoja viidellä tasolla:
Vaahteraliigasta III-divisioonaan kentällä pelataan IFAF:n hyväksymillä säännöillä, jotka ovat pienin muutoksin Yhdysvaltojen NCAA-tason säännöt, kun taas IV-divisioonassa kentällä on seitsemän pelaajaa ja kenttä on lyhyempi (80 jaardia).
Naisten sarjoja pelataan kahdella sarjatasolla
Naisten sarjoissa pelataan samoilla säännöillä, kuin miesten sarjoissa, mutta pallo on pienempi ja kentällä olevien pelaajien määrä on rajattu. (SM-Sarjassa ja 1.divisioonassa pelataan normaalilla 11 vs 11 järjestelmällä. 2. divisionassa 7v7.)
Kaudella 2018 pelataan seuraavilla junioritasoilla:
Kaudella 2018 korkeakoulusarjassa pelaa yhteensä kahdeksan joukkuetta. Sarjaan osallistui vuonna 2018 Aalto Predators, TUAS Tornadoes, Wasa Dogs, Lappeenranta Wildmen, NDU Black Knights, Jyväskylä Renegades, Xamk Hawks, UTU Beaver Hunters. Lappeenranta Wildmen voitti korkeakoulujenkkifutiksen Suomen mestaruuden vuonna 2018.
Suomen amerikkalaisen jalkapallon Hall of Fame on vuonna 2004 SAJL:n perustama kunniagalleria. Sen tarkoituksena on kunnioittaa ja tuoda esiin lajin parissa vuosien varrella ansioituneita henkilöitä. Hall of Fame -jäsenyys on mahdollista saavuttaa niin pelikentällä kuin sen ulkopuolella tehdyn työn tuloksena. Jäsenyys voidaan myöntää kenelle tahansa lajin parissa toimineelle, jolla on riittävä liittymäkohta suomalaiseen amerikkalaiseen jalkapalloon.
Ensimmäisenä ei-suomalaisena jäsenenä Hall of Fameen nimettiin Ken Meyer syyskuussa 2014.
Morfeus
Morfeus () on unten jumala kreikkalaisessa mytologiassa. Morfeus on yksi kolmesta unen jumala Hypnoksen pojasta. Roomalaisen runoilijan Ovidiuksen runoissa Morfeus lähettää ihmisten uniin ihmisiä tai ihmisten kuvia. Hän kykenee matkimaan kaikkia luonnonääniä. Hänen veljensä Fobetor luo unien eläimet ja Fantasos elottomat objektit. Nämä kolme Hypnoksen poikaa johtavat unten maailmaa ja luovat unet. Morfiini on saanut nimensä Morfeuksen mukaan.
25 Years On
25 Years On on Hawkwindin albumi vuodelta 1978. Yhtye käytti tuolloin laillisista syistä nimeä Hawklords Hawkwind-nimen omistajan epäselvyydestä johtuen.
Yhtye oli hajonnut hankalan Yhdysvaltain-kiertueen jälkeen keväällä 1978 ja sittemmin henkiseen tasapainoon päässyt Robert Calvert ja Dave Brock päättivät aloittaa puhtaalta pöydältä ja koota uuden yhtyeen. Basistiksi tuli Harvey Bainbridge, rumpaliksi Martin Griffin ja kosketinsoittajaksi Steve Swindells. Tosin vanhat jäsenet Simon King ja Simon House osallistuivat myös levytykseen soittaen joillakin kappaleilla. Lisäksi yhtyeen managerina 1970-luvun alkupuoliskon toiminut Doug Smith palasi manageriksi samoihin aikoihin.
Bainbridge ja Griffin olivat soittaneet Calvertin ja Brockin kanssa joulukuussa 1977 yhden keikan nimikkeellä Sonic Assassins. Kosketinsoittajana oli tuolloin ollut Paul Hayles, joka oli mukana myös Hawkwindin kevään 1978 Yhdysvaltain-kiertueella. Bainbridge, Griffin ja Hayles olivat soittaneet yhdessä devonilaisessa Ark-yhtyeessä.
Levyn teon aikoihin punk rock oli muuttumassa uudeksi aalloksi (new wave) ja levyllä on havaittavissa kyseisiä vaikutteita etenkin kappaleissa "PSI Power", "Free Fall" ja "(Only) The Dead Dreams Of The Cold War Kid".
Albumin ja sitä seuraavan kiertueen konseptina toimi kuvitteellinen, 25 vuotta toiminut "Pan Transcendental Industries" -organisaatio, jonka toiminta perustui teollistuneen yhteisön työskentelyyn Fritz Langin "Metropolis"-elokuvaa mukaillen. Kappaleet "25 Years" ja "The Age Of The Micro Man" käsittelevät myös tätä konseptia. Muut Calvertin sanoitukset pohjautuvat eri teemoihin kuten telepatiaan ("PSI Power"), vapaapudotukseen ("Free Fall"), vakoiluun ("(Only) The Dead Dreams Of The Cold War Kid"), sankaruuteen ("The Only Ones") ja australialaiseen huumekulttuuriin ("Flying Doctor"). Albumista julkaistiin ensin 25 000 kappaleen painos, jossa teksti "25 Years On" lukee kannessa. Seuraavissa painoksissa teksti puuttuu.
Albumi sai rohkaisevia arvosteluja brittiläisissä musiikkilehdissä. Yhtyeen uutta musiikkia verrattiin mm. tuolloin nousussa olleeseen new wave-yhtyeeseen XTC ja myös vaikutteita David Bowielta ja Roxy Musicilta löydettiin. Hyvistä arvosteluista huolimatta albumin listasijoitus jäi alhaiseksi (UK 48.). Tämä tosin saattoi johtua yhtyeen uudesta nimestä.
Albumin julkaisun jälkeen Hawklords lähti kiertueelle, johon Hawkwindin levynkansia ja lavasteita suunnitellut taiteilija Barney Bubbles ja Robert Calvert olivat suunnitelleet lavastuksen ja lava-show’n, joka käsitteli albumin teemaan kuulunutta teollistunutta yhteisöä ja tehdas-ilmapiiriä. Kiertueen jälkeen rumpali Martin Griffin erotettiin yhtyeestä Calvertin toiveesta, koska hän halusi Simon Kingin palaavan yhtyeeseen. Pian avioeron johdosta henkiseen epätasapainoon joutunut Calvert kuitenkin lähti itse yhtyeestä ja jäljelle jäänyt yhtye jatkoi jonkin aikaa Hawklords-nimellä kunnes sai jälleen Hawkwind-nimen käyttöoikeuden.sekä:
PXR 5
PXR 5 on Hawkwind-yhtyeen albumi vuodelta 1979.
Yhtye eli levyn julkaisun aikoihin kesällä 1979 Hawklords-vaiheen ja Hawkwindin uuden tulemisen välivaihetta ja albumi koostuu vuosina 1977–1978 tehdyistä studio- ja livenauhoituksista. Albumi koostettiin alun perin vuonna 1978, mutta julkaistiin vasta vuotta myöhemmin Hawklords-projektin vuoksi. Lisäksi albumin pääosin nauhoittanut kokoonpano oli hajonnut kevään 1978 Yhdysvaltain kiertueen jälkeen. Albumi oli Hawkwindin viimeinen Charisma-yhtiölle. Kannessa oleva teksti "This is the last but one" viittaa siihen, että albumin nauhoitettiin ennen edellistä "25 Years On"-albumia.
Levyn avaa nopeatempoinen, punk-henkinen "Death Trap". Alun perin kappale oli ollut "PSI Power"-singlen b-puolella. Popahtava "Jack Of Shadows" pohjautuu Roger Zelaznyn samannimiseen kirjaan ja jo vuonna 1976 livenä ensi kerran esitetty, Neu!-vaikutteinen "Uncle Sam's On Mars" pohjautuu laulaja Robert Calvertin "Vikings On Mars"-runoon.
"Infinity" ja "Life Form" ovat Dave Brockin esittämiä, vahvasti syntetisaattori-painotteisia kappaleita, joista ensin mainittu perustuu Calvertin "Space Ritual"-aikaiseen runoon. Livenä nauhoitetun "Robot"-kappaleen sanoitus pohjautuu Isaac Asimovin kirjaan "I, Robot" ja myös livekappale "High Rise" käyttää inspiraationa J. G. Ballardin samannimistä kirjaa. Livenä nauhoitettuja kappaleita dubattiin myöhemmin studiossa. Brockin "PXR 5" kertoo yhtyeen miehistönvaihdoksista vuosina 1976-1977.
Albumin ensimmäisen 5 000 kappaleen painoksen mukana tuli Pete Framen tekemä Hawkwind-sukupuu-posteri. Lisäksi alkuperäisessä takakannessa oli kuva väärintehdystä sähkökytkennästä, joka peitettiin myöhemmissä painoksissa tarralla turvallisuusriskien takia. Vuoden 1984 vinyylipainoksessa kuva on häivytetty kokonaan.
Vuonna 1989 julkaistu CD-versio on masteroitu eri nauhoista. "High Rise" -kappale on liveversio ilman studiodubbauksia ja "PXR 5" -kappale sisältää erilaisen intron. Atomhengen remasteroitu versio sisältää molemmat miksaukset.
Aida (Okayama)
Aida () on Japanin entinen kunta Honshūn saarella Chūgokun alueella Okayaman prefektuurin Aidan piirikunnassa. Se sijaitsee sisämaan ylänköalueella prefektuurin itäosassa Okayaman koillispuolella. Kunta lakkautettiin vuonna 2005, kun se liittyi yhteen usean muun ympäristön kunnan kanssa Mimasakan kaupungiksi. Vuonna 2000 Aidassa oli 3 688 asukasta ja sen pinta-ala oli 63,41 neliökilometriä.
Aida isännöi Formula 1:n Tyynenmeren Grand Prix’tä 1994 ja 1995 kunnassa sijaitsevalla Tanaka International Circuitilla.
Mosport International Raceway
Mosport International Raceway (ent. Mosport Park) on kanadalainen moottorirata, joka oli Formula 1 -sarjan Kanadan Grand Prix'n näyttömö kausilla 1971-1977. Se on toiminut vuodesta 1961 lähtien kilparatana eri sarjoille.
Mosportissa on ajanut pitkän historiansa aikana F1-, F5000-, IndyCar-, MotoGP-, ja CanAm-sarjat. Nimi Mosport tulee sanasta Motorsport.
Ensimmäinen kilpailu radalla ajettiin 1961, joka keräsi kilpa-ajajia eripuolilta maailmaa. Stirling Moss voitti tämän kisan ja sai sen vuoksi nimikko-neulansilmän, Moss Cornerin. Radasta tuli Kanadan GP:n pitopaikka kaudeksi 1967, 1969 ja 1971-77.
Mosport vaihtoi omistajaa 1998, ja sen nimeksi tuli Mosport International Raceway. Rata päällystettiin uudelleen ja samalla levennettiin vuonna 2001, jotta se täyttäisi FIAn standardit. Ajajien pyynnöstä rataa ei muutettu muutoin yhtään.
Mosportissa on ollut useita kuolonkolareita, joissa on saanut surmansa niin ratahenkilöstöä, kuljettajia kuin katsojiakin. Tunnetuin kolari lienee saksalaisen Manfred Winkelhockin turma 1985. Hän kuoli, kun Porsche 962:n törmäsi seinään.
Markku Klami
Markku Klami (s. 21. helmikuuta 1979 Turku) on suomalainen säveltäjä.
Klami aloitti sävellysopintonsa vuonna 2003 Turun ammattikorkeakoulun Musiikkiakatemiassa, josta valmistui musiikkipedagogiksi. Hän jatkoi opintojaan Sibelius-Akatemiassa Tapio Tuomelan johdolla ja valmistui musiikin maisteriksi 2010.
Klamin teoksia on esitetty lukuisilla festivaaleilla ja konserteissa Suomessa ja ulkomailla, muun muassa Argentiinassa, Brasiliassa, Islannissa, Itävallassa, Italiassa, Kiinassa (Hongkong ja Taipei, Taiwan), Pohjoismaissa, Saksassa, Slovakiassa, Venäjällä ja Yhdysvalloissa. Hänen tuotantoonsa kuuluu orkesteriteoksia, teoksia solisteille ja orkesterille, kaksi oopperaa, soolosoitin- ja kamarimusiikkiteoksia, kuoroteoksia, elektroakustisia teoksia, multimediateoksia sekä elektronista musiikkia lyhytelokuviin. Monet muusikot, yhtyeet ja festivaalit, muun muassa kitaristit Timo Korhonen ja Patrik Kleemola, klarinetisti Lauri Sallinen, Uusinta Ensemble ja Turku 2011 -kulttuuripääkaupunkihanke, ovat tilanneet häneltä teoksia.
Klami on kiinnostunut musiikin kokonaisvaltaisesta kyvystä vaikuttaa kuulijaansa – hänen näkemyksensä mukaan musiikki voi hämärtää ja muuttaa kokemustamme ajasta ja paikasta ympärillämme. Monet hänet uudemmat teoksensa keskittyvät tämän aika-ajatuksen ympärille, luoden toisinaan vähäeleisenäkin hahmottuvan ulkopinnan alla hitaasti muuttuvia kaarroksia.
Sävellystyönsä ohella Klami opettaa laaja-alaisesti musiikkia pääkaupunkiseudun musiikkiopistoissa ja toimii monissa musiikkialan luottamustehtävissä, muun muassa Suomen Säveltäjät ry:n hallituksessa ja Suomen musiikkineuvoston hallituksessa. Hänen sävellystyötään ovat tukeneet muun muassa Suomen Kulttuurirahasto, Valtion säveltaidetoimikunta ja Sibelius-rahasto. Klami toimi vuosina 2008–2011 nuorten säveltäjien Korvat auki -yhdistyksen puheenjohtajana ja järjesti Brinkhallin Kesäkonsertit -tapahtumaa Turussa yhdessä kitarataiteilija Patrik Kleemolan kanssa.
Morits Oranialainen
Morits Oranialainen (joskus myös "Morits Nassaulainen", ; 14. marraskuuta 1567 – 23. huhtikuuta 1625) oli Alankomaiden käskynhaltija vuosina 1585–1625. Morits oli vasta 16-vuotias, kun hänen isänsä Vilhelm I Oranialainen vuonna 1584 murhattiin. Moritsista tuli pian tämän jälkeen isänsä seuraaja Alankomaiden käskynhaltijana.
Morits Oranialainen toimi käskynhaltijan tehtävän lisäksi sekä maavoimien että merivoimien ylipäällikkönä. Hän johti Alankomaiden taistelua Espanjaa vastaan kahdeksankymmenvuotisessa sodassa ja uudisti täydellisesti Alankomaiden taktiikan antiikin kirjallisuudesta saamiensa ideoiden mukaan. Moritsin uudistuksia olivat muun muassa puolirykmentti, treffen-taktiikka ja kontramarssi. Hän myös uudenaikaisti jalkaväkensä aseistusta ottaen käyttöön kevyemmän musketin. Moritsia pidetään yleisesti ensimmäisenä sotilasjohtajana, joka siirtyi raskaasta espanjalaisesta neliöstä kohti kevyempiä taktisia muodostelmia. Moritsin uudistukset levisivät nopeasti Pohjois-Saksaan ja Ruotsiin, missä Kustaa II Aadolf myöhemmin kehitti armeijaansa Moritsin ajatusten pohjalta.
Moritsin menestys sodassa Espanjaa vastaan ei niinkään johtunut hänen armeijassa tekemistään uudistuksista, vaan hänen vastustajaansa paremmasta kyvystä piirittää ja vallata linnoituksia.
Mauritius Intian valtameressä on nimetty Morits Oranialaisen mukaan.
Kai Tervonen
Kai Tervonen (s. 11. toukokuuta 1966) oli jääkiekon SM-liigassa pelaavan Hämeenlinnan Pallokerhon toimitusjohtaja. Tervonen on entinen jääkiekkoilija, joka on urheilu-uransa jälkeen toiminut myös Jokerien myynti- ja markkinointipäällikkönä sekä jääkiekon SM-liigan yhteysjohtajana. Nykyisessä tehtävässään Tervonen aloitti toukokuussa 2007.
Juniori-ikäisenä Tervonen pelasi HJK:ssa, josta siirtyi Helsingin IFK:hon ja voitti A-junioreissa kaksi SM-kultaa, kaksi SM-hopeaa sekä pronssin. Aikuisten tasolla ensimmäinen joukkue oli I-divisioonan Vantaa HT kaudella 1990–1991. Pelattuaan toisenkin kauden (37 pelissä 45 pistettä) Vantaalla Tervonen siirtyi SM-liigan Helsingin IFK:hon kausiksi 1992–1993 ja 1993–1994. Tänä aikana hän pelasi hajaotteluita myös I-divisioonan helsinkiläisessä Karhu-Kissoissa. Seuraavat kaksi kautta vierähtivät divisioonan Saimaan Pallossa, josta Tervonen lähti ulkomaille haistelemaan uusia tuulia. Hän käväisi kaudella 1996–1997 Elitserienin Västeråsissa sekä Tukholman AIK:ssa. Seuraavalla kaudella hän palasi Suomeen ja pelasi ykkösdivisioonan Oulun Kärppien takalinjoilla. Uransa viimeiset pelit Tervonen pelasi Suomi-sarjan Kiekko-Vantaan väreissä kaudella 1999–2000.
Samuli Peltonen
Samuli Peltonen (s. 21. kesäkuuta 1981 Seinäjoki) on suomalainen sellisti.
Samuli Peltonen aloitti sellonsoiton vuonna 1989 Etelä-Pohjanmaan musiikki­opistossa Seinäjoella Ferenc Gyimesin ja Jussi Peltosen johdolla. Turun taideakatemiassa hän opiskeli vuosina 1998–2002 Timo Hanhisen oppilaana. Sibelius-Akatemiassa hän opiskeli vuosina 2002–2010 professori Arto Noraksen luokalla, josta hän valmistui erinomaisin arvosanoin musiikin maisteriksi vuonna 2011. Peltonen on täydentänyt opintojaan useilla mestarikursseilla opettajinaan muiden muassa Fred Sherry, Heinrich Shiff, Gary Hoffman, Tsuyoshi Tsutsumi, Torleif Thedeen, Frans Helmersson, Martti Rousi ja Marko Ylönen. Tällä hetkellä Samuli toimii Suomen Kansallisoopperan soolosellistinä, Sibelius Piano Triossa, Total Cello Ensemblessä sekä tuntiopettajana Sibelius-Akatemiassa. Peltonen on pitänyt mestarikursseja Suomessa, Italiassa sekä Virossa. Kevätkauden 2015 Samuli toimi soolosellistinä Royal Danish oopperassa, syksyt 2016 ja 2017 Opera Australian soolosellistinä melbournessa ja Sydneyssä. Vuosina 2006–2016 Samuli soitti Helsingin kaupunginorkesterin riveissä.
Samuli Peltonen on esiintynyt solistina usean suomalaisen orkesterin muun muassa Helsingin kaupunginorkesterin, Radion sinfoniaorkesterin, Tampere Filharmonian, Keski-Pohjanmaan kamariorkesterin, Turun filharmonisen orkesterin, Tapiola sinfoniettan, Oulu sinfonian sekä Seinäjoen ja Vaasan kaupunginorkestereiden kanssa. Peltonen on myös esiintynyt English Chamber Orchestran solistina, Itämeri-festivaalilla Tukholmassa sekä Puolassa Czestochowassa Bronislaw Huberman Festivalilla. Hän on esiintynyt myös monipuolisena kamarimuusikkona eri kokoonpanoissa Yhdys­valloissa, Australiassa, Espanjassa, Islannissa, Saksassa, Tanskassa ja Virossa, ja on tuttu näky kesän kamarimusiikkifestivaaleilla.
Samuli Peltonen on tehnyt radionauhoituksia Suomen Yleisradiolle, levyttänyt Uuno Klamin Tseremissiläisen fantasian Helsingin kaupungin­orkesterin solistina. Sibelius Piano Trion debyyttialbumin on julkaissut Yarlung -records.
Samuli Peltonen on voittanut 2. palkinnon Baltian ja Pohjoismaiden välisissä duo-kilpailuissa sisarensa Anna-Mari Peltosen kanssa vuonna 2004. Pariisin Rostropovits -kilpailuissa 2009 hän oli semifinalisti. Vuonna 2006 hän saavutti 1. palkinnon Turun kansallisissa sellokilpailuissa, ja vuonna 2007 Paulon kansainvälisissä sellokilpailuissa 4. sijan. Vuonna 2008 hän voitti kansainvälisen Krystof Penderecki -sellokilpailun Puolassa, jossa hänet palkittiin myös erikoispalkinnolla parhaasta K. Pendereckin konserton esityksestä.
Samuli Peltosen instrumentti on Giovanni Grancino -sello vuodelta 1702.
Samuli Peltosen isä on Seinäjoen kaupunginorkesterin sellisti Jussi Peltonen ja isoisä ilmajokelainen mestaripelimanni Lasse Peltonen.
Harri Broman
Harri Jorma Broman (s. 25. maaliskuuta 1961 Helsinki) on suomalainen yritysjohtaja ja kauppaneuvos. Hän on autojen varaosa- ja tarvikekauppaa harjoittavan valtakunnallisen Broman Groupin toimitusjohtaja.
Broman valmistui ylioppilaaksi Joensuun yhteiskoulun lukiosta vuonna 1980 ja ylioppilasmerkonomiksi Suomen Liikemiesten Kauppaopistosta vuonna 1983. Vuonna 1984 hän kävi opintomatkalla Itävallassa ja vuonna 1985 Saksassa. Broman aloitti työt perheyrityksessä heti valmistumisensa jälkeen, ja toimi isänsä kauppaneuvos Väinö H. Bromanin perustaman Pielisensuun Auto Oy:n markkinointijohtajana vuoteen 1995, jolloin hänet nimitettiin toimitusjohtajaksi.
Vuonna 2012 Bromanille myönnettiin kauppaneuvoksen arvonimi. Sitä anoi hänelle Karjalaisen Kulttuurin Edistämissäätiö ja hakemusta puolsivat Joensuun kaupunki ja Pohjois-Karjalan maakuntaliitto. Broman on toiminut isänsä tavoin aktiivisesti karjalaisen kulttuurin edistämiseksi ja ollut Karjalaisen Kulttuurin Edistämissäätiön hallintoneuvoston jäsen vuodesta 1998. Vuodesta 2009 hän on ollut myös ortodoksisen Valamo-säätiön valtuuskunnan jäsen.
Broman oli Varma-yhtiöiden yrittäjien ja työnantajien neuvottelukunnan jäsen vuosina 2002–2007 ja Pohjois-Karjalan kauppakamarin puheenjohtaja vuosina 2006–2009.
Bromanin veli on Motonetin toimitusjohtaja Eero Broman. Hän on äitinsä puolelta Reenpään sukua ja isänsä äidin puolelta Cederbergin sukua.
Broman on Saksan kunniakonsuli Joensuussa vuodesta 2003. Reservinarvoltaan hän on majuri.
Hänet vihitään Itä-Suomen yliopiston kauppatieteiden kunniatohtoriksi 2019.
Silver Ainomäe
Silver Ainomäe (s. 21. tammikuuta 1982 Tallinna) on suomalais-virolainen sellisti.
Vuonna 1988 Ainomäe aloitti sellonsoiton opinnot Tallinnan Musiikkikoulussa ja jatkoi opiskeluaan Turun konservatoriossa. Tämän jälkeen hän siirtyi Sibelius-Akatemiaan nuorisokoulutukseen ja edelleen Solistiseen osastoon. Valmistuttuaan musiikin maisteriksi vuonna 2006, Ainomäe lähti Lontooseen Guilhall School of Music and Drama ja Razumovsky Academy -kouluihin jatkamaan opintojaan.
Ainomäe on esiintynyt Virossa, Suomessa, Ruotsissa, Iso-Britanniassa, Saksassa, Sveitsissä ja Kreikassa. Hän ollut osana kuuluisia orkestereita, mm. Radion sinfoniaorkesteri ja Tampereen Filharmoninen orkesteri. Ainomäen viralliset kotisivut
Musta torni VII: Musta torni
Musta torni VII: Musta torni () on Stephen Kingin "Musta torni" -sarjan seitsemäs kirja. Se on kirjasarjan päätösosa ja samalla myös sivumäärältään suurin "Musta torni" -kirja, joka ilmestyi alkujaan vuonna 2004 ja suomennos puolestaan vuonna 2006. Vaikka kirja onkin kronologisesti viimeinen osa ja päättää kokonaan vuonna 1982 alkaneen kirjasarjan, on Stephen King kirjoittanut uuden "Musta torni" -kirjan nimellä "" "(The Wind Through the Keyhole)", joka julkaistiin vuonna 2013.
Kirjan alussa Susannah synnyttää Mordred Deschainin, ihmishämähäkin, joka on sekä Roland Deschainin että Purppurakuninkaan poika. Samaan aikaan Isä Callahan Jake ja Oi yrittävät selviytyä alhaismiesten ja vampyyrien ohi ja päästä Susannahin avuksi. Jake selviytyy, mutta Isä Callahan uhrautuu hänen puolestaan. Roland ja Eddie siirtyivät edellisessä osassa 70-luvulle ja tapasivat Stephen Kingin, jonka he käskivät jatkaa Mustan tornin kirjoittamista. Hoideltuaan muutamia asioita toisessa maailmassa he, Susannah, Jake ja Oi kohtaavat toisensa ja lähtevät jatkamaan matkaa kohti Mustaa tornia, jonka läheisyyden Roland tuntee. Matka ei siltikään suju mutkitta, kun Purppurakuninkaan paha mahti vaatii Rolandilta suuria uhrauksia.
Pohjois-Karjalan kauppakamari
Pohjois-Karjalan kauppakamari on elinkeinoelämän vaikuttaja-, asiantuntija-, edunvalvoja- ja kouluttajajärjestö. Se osallistuu yrityksiä koskevaan päätöksentekoon maakunnallisesti ja valtakunnan tasolla. Se on yksi Suomen 19 alueellisesta kauppakamarista, joiden yhteiselimenä toimii Keskuskauppakamari.
Pohjois-Karjalan kauppakamari on perustettu vuonna 1954. Jäseniä on noin 500. Sen toimipiste on Joensuussa ja toiminta-aluetta koko Pohjois-Karjalan maakunta.
Toimitusjohtaja on Annamari Vänskä (2012-). Puheenjohtaja on toimitusjohtaja Juha Kivelä, PKO (2013-)
Puheenjohtaja on johtaja Jouni Pitko, Abloy Oy (-2013)
ToimitusjohtajaTiina Tolvanen (2008–2012)
Filppula
Filppula voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Filppula on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Pedon sydän
Pedon sydän ("Hearts in Atlantis", 1999) on Stephen Kingin kirjoittama kokoelma, joka sisältää viisi kertomusta. King kuvaa tässä 1960-lukua. Romaanista on tehty samanniminen elokuva (2001), jonka pääosassa nähdään Anthony Hopkins.
Ensimmäinen tarina kertoo Bobby Garfield nimisestä pojasta, joka tapaa heidän ullakollensa muuttavan Ted Brautiganin. Heistä tulee hyvät ystävät, mutta pian Bobby saa tietää, ettei Ted olekaan tavallinen ihminen, ja lisäksi hän saa tietää keltatakkisista alhaismiehistä, jotka jahtaavat Tediä. Miksi? Ja miten vaarallisia alhaismiehet ovat?
Toinen tarina käsittelee aikaa, jolloin Vietnamin sota oli aluillaan. Yliopiston pojat viis veisaavat opiskelusta ja pelaavat mieluummin herttaa. Mutta pian huomataan outo merkki, jossa on variksen jälki keskellä. Mitä se tarkoittaa? Tarinaan liittyy myös Bobby Garfieldin entinen ystävä.
Kolmas tarina sijoittuu 1980-luvulle Willie Shermanin elämään. Willie Sherman, tuttu ensimmäisestä tarinasta, osallistui joskus Vietnamin sotaan, jossa sokeutui. Nyt hän esiintyy erilaisina henkilöinä, kuten Sokea-Willienä.
Neljäs tarina on 1990-luvun loppua, ja se kertoo myös ensimmäisestä tarinasta ja Vietnamin sodassa mukana olleesta – Bobbyn ystävästä – John Sullivanista.
Viides ja viimeinen tarina kertoo aikuisesta Bobby Garfieldistä, joka palaa lapsuuden kaupunkiinsa ystävänsä hautajaisiin, ja kohtaamaan menneisyytensä haamut.
Sophie Ellis-Bextor
Sophie Michelle Ellis-Bextor (s. 10. huhtikuuta 1979) on englantilainen laulaja, sanoittaja ja malli.
Suomalaisille Sophie Ellis-Bextor on tullut tutuksi hitistään "Murder On The Dancefloor". Muita tunnettuja kappaleita ovat esimerkiksi "Mixed up World", "I Won't Chance You", "Catch You", "Me And My Imagination", "Get Over You", "Take Me Home", "Music Gets The Best Of Me" ja "If I Can't Dance". Vuonna 2000 Bextor lauloi vokaalit Spillerin Groovejet -kappaleeseen.
Tuoreinta materiaalia edustavat Freemasons-duon kanssa tehty kappale "Heartbreak (Make Me a Dancer)" (2009), Junior Calderan single "Can't Fight this Feeling" (2010), sekä Sophien uusin single "Bittersweet" (2010), joka on musiikillisesti myös Freemasonsin käsialaa.
Painajainen (kirja)
Painajainen ("Salem's Lot", 1975) on Stephen Kingin kirjoittama toinen romaani. Kyseessä on vampyyritarina, jonka King kirjoitti kunnianosoituksena Bram Stokerin "Draculalle".
Tobe Hooper ohjasi romaanin pohjalta Kauhujen kaupunki -minisarjan vuonna 1979. Mikael Salomon teki tästä uusintaversion vuonna 2004.
Tarina kertoo Ben Mears nimisestä kirjailijasta, joka saapuu Jerusalem's Lotiin (tai Salem's Lotiin, niin kuin paikalliset kutsuvat), missä hän vietti lapsuutensa. Hän tapaa kaupungissa mukavan tytön ja saa kuulla, että suureen kartanoon (josta Benillä on traumaattisia kokemuksia lapsuudesta) muuttaa outoa väkeä. Pian ihmisiä alkaa kadota, mutta hämärän aikaan koko kaupunki on taas täynnä ihmisiä – janoten verta elossa selvinneiltä.
Yksi kirjan hahmoista, Isä Callahan, esiintyy myös Mustassa tornissa.
Epätoivon kaupunki
Epätoivon kaupunki () on Stephen Kingin vuonna 1993 julkaistu kauhuromaani. King on kirjoittanut Richard Bachman -kirjailijanimellä myös "Teloittajat" -romaanin (1996), joka muistuttaa henkilöhahmoiltaan "Epätoivon kaupunkia".
Mick Garris, Kingin vakio-ohjaaja, ohjasi "Epätoivon kaupungista" vuonna 2006 elokuvasovituksen "Stephen Kingin Desperation".
Kun Mary ja Peter Jackson lähtivät ajamaan Peterin siskon autolla Kaliforniasta kohti New Yorkia ja kotia, he arvelivat että edessä on pitkäveteinen etappi Nevadaa halkovalla valtatiellä nro 50. Tapahtuu kuitenkin pari asiaa, joiden vuoksi matkasta on pitkäveteisyys kaukana. Ensin Mary näkee liikennemerkkiin kiinnitetyn kissanraadon. Sitten heidät pysäyttää valkoisella autolla ajava iso poliisi, joka löytää syyn pidättää heidät. Sen seurauksena Jacksonit päätyvät Desperationin kaupunkiin. Iso poliisi kerää samana päivänä putkaan monta muutakin pahaa-aavistamatonta matkalaista, joista vain onnekkaimmat pääsevät sinne asti. 
Kun ilta koittaa, poliisi lähtee pois ja jättää heidän vartijakseen kiiluvasilmäisen kojootin. Eikä kukaan heistä epäile vähääkään sitä, että huomenna heitä odottaa jokin vielä paljon pahempi.
Vankien ainoa toivo on mies nimeltä Steve Ames, johon yksi heistä on saanut kännykällä yhteyden. Mutta kun hän saapuu iltapimeällä Desperationiin, koko kaupunki näyttää olevan autio. Vain vanhan kaivoksen huoltorakennuksesta kajastaa kelmeä valo.
Eksyneiden jumala
Eksyneiden jumala ("The Girl Who Loved Tom Gordon", 1999) on Stephen Kingin kirjoittama romaani.
Eräänä alkukesän lauantaina yhdeksänvuotias Trisha lähtee äitinsä ja veljensä Peten kanssa patikkaretkelle Appalakkien polulle Mainen ja New Hampshiren metsiin. Jotta Trishan ei tarvitsisi kuulla äidin ja Peten alituista riitelyä, hän jättäytyy jälkeen ja poikkeaa polulta. Hetken kuluttua hän huomaa olevansa metsässä yksin. Äitiä ja Peteä ei ole missään eikä polkuakaan näy. Siitä alkaa Trishan painajainen. Häntä ahdistavat kylmä ja nälkä, lukemattomat mäkärät, hyttyset ja ampiaiset, salakavala maasto ja kalvava pelko, joka maalaa kauhukuvia hänen silmiensä eteen. Mutta hän hyödyntää sinnikkäästi kaiken tiedon, jota on metsistä saanut, suunnistaa sen mukaan, kokeilee aivan uudenlaista ravintoa, lääkitsee hyönteistenpuremia.
Parhaana lohtuna hänelle ovat korvalappustereot, joista hän voi kuunnella Bostonin Red Soxin baseball-otteluita ja seurata suuren idolinsa Tom Gordonin edesottamuksia. Ennen pitkää hänestä alkaa näyttää, että Tom Gordon on myös hänen mukanaan metsässä, näyttäytyy hänelle silloin tällöin ja antaa hyviä neuvoja.
Mutta onko Tom Gordon oikea eksyneiden jumala? Vai onko se tuo toinen, joka liikkuu lähistöllä jättäen itsestään merkkejä – katkottuja puita, raadeltuja eläimiä – ja piirittää Trishaa odottaen, milloin pelko on kypsyttänyt hänet kyllin mureaksi.
Ennen aamunkoittoa
Ennen aamunkoittoa ("Skeleton Crew (II)", 1985) on Stephen Kingin kirjoittama novellikokoelma, joka julkaistiin suomeksi kahdessa osassa. Ennen aamunkoittoa -kokoelmaa edelsi "Jälkeen keskiyön", joka on siis Skeleton Crewin suomalainen ensimmäinen osa.
Jälkeen keskiyön
Jälkeen keskiyön ("Skeleton Crew (I)", 1985) on Stephen Kingin kirjoittama novellikokoelma, joka julkaistiin suomeksi kahdessa osassa. Jälkeen Keskiyön -kokoelman jälkeen tuli "Ennen aamunkoittoa", joka on siis "Skeleton Crew'n" suomalainen toinen osa.
Frank Darabont ohjasi vuonna 2007 Usvasta elokuvaversion, jonka pääosassa ovat mm. Thomas Jane ja Marcia Gay Harden. Lautta -tarina taas toimii Creepshow 2 -elokuvan keskimmäisenä tarinana.
Teloittajat
Teloittajat ("The Regulators", 1996) on Richard Bachmanin (Stephen King) kirjoittama romaani.
On kesäinen iltapäivä Keskilännen pikkukaupungissa, Ohion Wentworthissa, ja sen Poplar Streetillä vallitsee rauha ja järjestys. Sanomalehden jakaja on kierroksellaan, Carverin lapset kinastelevat kadunkulman ruokakaupassa, frisbee lentää Reedin nurmikolla, Gary Soderson virittelee grilliään takapihalla. Ainoa asia joka ei istu kuvaan on punainen pakettiauto joka ryömii mäkeä ylös. Kohta se alkaa rullata ja tappaminen alkaa. Rauhallinen viipale amerikkalaista esikaupunkia uhkaa muuttua paahtoleiväksi.
Väkivalta näytää riehuvan hiljaisen pisteen ympärillä, talon jota valaisee vain televisioruudun välke. Siellä sisällä ei rauhaa ja järjestystä ole ollut pitkään aikaan. Audrey Wyler on ottanut luokseen asumaan 8-vuotiaan autistisen sisarenpoikansa Sethin, ja he käyvät omaa kiivasta taisteluaan, joka on tehnyt Poplar Street 247:stä vankilan.
Hämärän laskeutuessa talojen ylle niiden jäljelle jääneet asukkaat tuntevat siirtyneensä epätoivon ja vaaran maailmaan, missä voi tapahtua mitä tahansa, vaikka kuinka kauheaa... missä teloittajat jatkavat työtään. Mikä voima on heillä takanaan, miten pitkälle he voivat mennä, miten heidät voisi pysäyttää – näihin kysymyksiin on pakko saada vastaus. Ja se on oleva kauhea.
Yliopistopedagogiikka
Yliopistopedagogiikka on yliopistojen ja korkeakoulujen opetusta, oppimista, opiskelua ja arviointia tutkiva kasvatustieteen tutkimusala. Se on monitieteinen tieteenala, joka tutkii yliopistokontekstissa tapahtuvaa pedagogista toimintaa. Yliopistopedagogiikassa hyödynnetään käyttäytymis- ja sosiaalitieteistä varsinkin psykologiaa, kasvatustieteitä ja sosiaalipsykologiaa. Sen keskeisiin kysymyksiin kuuluu, miten voidaan ohjata opiskelijoiden kehittymistä tieteenalansa asiantuntijoiksi ja tutkijoiksi.
Yliopistopedagogiikka-käsitteen käyttöönoton aiheuttivat suomalaisessa korkeakoulujärjestelmässä 1990-luvun alussa tapahtuneet muutokset. Suomalainen korkeakoulutusjärjestelmään valittiin tuolloin duaalimalli, jossa korkeakoulutus jakautuu ammattikorkeakouluihin ja tiedeyliopistoihin. Aikaisemman korkeakoulupedagogiikan sijaan alettiin käyttämään käsitettä yliopistopedagogiikka silloin. kun tarkoitettiin nimenomaan tiedeyliopistoissa opetus- ja tutkimushenkilökunnalle tarjottavaa pedagogista koulutusta sekä tiedeyliopistojen opetukseen, oppimiseen ja opiskeluun kohdistuvaa monitieteistä tutkimusalaa. Vastaavasti käsitettä ammattikorkeakoulupedagogiikka alettiin käyttämään ammattikorkeakoulujen opetukseen liittyvästä pedagogisesta koulutuksesta ja tutkimuksesta.
Suomessa yliopistopedagogista koulutusta on tarjottu yliopistojen opetus- ja tutkimushenkilökunnalle jo 1960–1970-luvuilta alkaen, jolloin järjestettiin korkeakoulupedagogisia koulutuksia suomalaisissa yliopistoissa. Annikki Järvinen oli yksi keskeisistä yliopistopedagogiikan kehitykseen vaikuttaneista henkilöistä. Hänen toimestaan järjestettiin Tampereen yliopistoon korkeakoulupedagoginen eli kope-työryhmä, joka on toiminut 1980-luvun alusta alkaen. Yliopistopedagogista koulutusta oli 1970–1980-luvuilla henkilöstökoulutuksena, jota järjestettiin korkeakoulupedagogiikan lyhytkursseina tai temaattisina työpajoina. 1990-luvun puolivälistä alkaen yliopistopedagogiikan koulutusta tarjottiin Helsingin yliopistossa laajempana opintokokonaisuutena eli 15 opintoviikon laajuisina yliopistopedagogiikan approbatur-opintoina.
Yliopistopedagogiikka käsitettä vastaa ruotsinkielessä termi "universitetspedagogik" ja englanninkielisessä kirjallisuudessa joko "university pedagogy" tai "scholarship of teaching and learning."
Ommatidi
Ommatidi on niveljalkaisten verkkosilmän keilamainen osasilmä. Sen pintaa peittää hyönteisillä kuusikulmainen ja äyriäisillä neliömäinen läpinäkyvä pintakuvio, "fasetti". Ommatidien määrä silmässä vaihtelee eräiden pienten kovakuoriaislajien muutamista kymmenistä joidenkin sudenkorentolajien jopa useisiin tuhansiin. Ommatidin pinnassa on linssi ja sen sisäpuolella on valoherkkiä aistinsoluja joita kutsutaan R-soluiksi. Tämän lisäksi ommatidi sisältää tukisoluja ja pigmenttisoluja. Jokainen ommatidi on yhteydessä aivoihin yhden aksonin kautta ja jokainen osasilmä muodostaa aivoihin oman kuvansa.
Manchesterinterrieri
Manchesterinterrieri on FCI:n ryhmään 3 (terrierit) kuuluva koirarotu. Rotu on Suomessa vielä suhteellisen harvinainen. Vuonna 2006 rekisteröitiin 23 manchesterinterrieriä, joista kaksi oli maahantuotuja.
Manchesterinterrieri on tiivisrakenteinen ja voimakas. Urosten säkäkorkeus on 40-41 cm ja narttujen 38 cm. Manchesterinterrierin turkki on sileä ja lyhyt ja väriltään musta mahonginpunaisin merkein (black & tan). Korvat ovat taittuneet eteenpäin.
Manchesterinterrieri on hyvin valpas, eloisa, energinen ja lihaksikas koira, joka nauttii liikunnasta ja yhdessä harrastamisesta, niinpä se sopiikin moniin harrastuksiin, muiden muassa agilityyn ja tokoon. Mansseilla on hyvin seurallinen luonne, ne viihtyvät omistajansa kanssa sekä harrastuksissa että sylissä katsomassa vaikka TV:tä. Se on myös temperamenttinen ja omapäinen, mutta uskollinen omistajalleen.
Manchesterinterrierin lyhyen sileän turkin hoidoksi riittää irtokarvojen pyyhkäisy silloin tällöin. Rotu on energinen ja tarvitsee pienestä koostaan huolimatta melko runsaasti liikuntaa.
Manchesterinterrieri on todella terve rotu. Suomessa manchesterinterriereillä ei tiettävästi ole yhtään perinnöllisiä sairauksia. Jalostuksen yhtenä päämääränä on ehkäistä veren hyytymistä häiritsevää von Willebrandin tautia.
Manchesterinterrierit ovat nopeita oppimaan ja sen kanssa voi harrastaa koiranäyttelyitä ja se sopii hyvin myös agilityyn. Myös tokoa harrastetaan jonkin verran. Hyvän hajuaistin omaavat yksilöt ovat myös harrastaneet jälkeä, joka sopii hyvin rotta- ja jäniskoiraksi jalostetulle manchesterinterrierille.
Rotu on kotoisin Englannista ja sen alkuperä on muinainen. Ensimmäiset kirjalliset merkinnät rodusta ovat 1400-luvulta. Rotua on käytetty rottien ja kanien metsästykseen. Virallinen rotumääritelmä on vuodelta 1924, jolloin myös nimi manchesterinterrieri otettiin käyttöön. Rotu oli erityisen suosittu Manchesterissä ja sen lähiympäristössä. Toisen maailmansodan aikana manchesterinterrieriä, kuten monia muitakin rotuja, uhkasi sukupuutto. Kanta saatiin kuitenkin elvytettyä yhdysvaltalaisten tuontikoirien avulla.
Suomessa on tiettävästi ollut manchesterinterriereitä jo 1900-luvun alussa, mutta vasta 1980-luvulla rotu vakiinnutti asemansa. Suomen Manchesterinterrierit ry perustettiin vuonna 1992.
Dr. Teeth and The Electric Mayhem
Dr. Teeth and The Electric Mayhem on The Muppet Show -ohjelman rockyhtye. Se esiintyy myös Muppet-elokuvissa, ja sen nimissä on julkaistu kappaleita eri levyillä. Yhtyeen kuuluisin kappale on "Can You Picture That?" vuoden 1979 "The Muppet Movie" -elokuvasta.
Yhtyeen jäsenet ovat Dr. Teeth (yhtyejohtaja, piano), Janice (kitara), Sgt. Floyd Pepper (bassokitara), Zoot (saksofoni) ja Animal (rummut). Dr. Teeth -hahmo on Jim Hensonin suunnittelema, ja muut jäsenet ovat Michael K. Frithin luomuksia. Muppet Show’n viidennellä tuotantokaudella Lips tulee yhtyeen trumpetistiksi. Animal, Floyd, Zoot ja Janice kuuluvat myös Muppet Show’n monttuorkesteriin, joka soittaa ohjelman aloitus- ja lopetuskappaleet sekä muuta musiikkia.
Cool Biz -kampanja
Cool Biz -kampanjan avulla Japanin ympäristöministeriö pyrkii säästämään energiaa rajoittamalla ilmastoinnin käyttöä. Kampanja aloitettiin kesällä 2005, jolloin ministeriöiden lämpötilaksi syyskuuhun saakka säädettiin 28 °C.
Kampanjaan liittyvä pukeutumisohjeistus kehottaa työntekijöitä käyttämään tärkättyjä kauluksia ja hengittävästä materiaalista tehtyjä housuja. Työntekijöitä opastetaan myös käyttämään lyhythihaisia paitoja ja välttämään kravatin ja pikkutakin käyttöä. Monet työntekijät olivat kuitenkin hämmentyneitä, eivätkä tienneet pitäisikö heidän noudattaa uusia määräyksiä ja he tulivatkin töihin takit käsivarsillaan ja kravatti taskussaan. Nekin, jotka pitivät ajatusta vapaammasta pukeutumisesta hyvänä, olivat epävarmoja pukeutumisestaan työmatkoilla, muiden ei-valtiollisissa työpaikoissa työskentelevien pukeutuessa muodollisesti. Monet olivat sitä mieltä, että oli epäkohteliasta esiintyä ilman kravattia yksityisen sektorin edustajien kanssa käydyissä neuvotteluissa.
28. syyskuuta 2005 Japanin ympäristöministeriö julkaisi kampanjan tulokset. Ministeriö toteutti verkkopohjaisen kyselyn 30. syyskuuta 2005 1200 satunnaisesti valitulle henkilölle. Tulosten perusteella 95,8% vastaajista tunsi kampanjan ja 562 vastaajasta 32,7 % ilmoitti, että heidän toimistonsa lämpötila oli ollut korkeampi kuin aiempina vuosina. Näiden lukujen perusteella ministeriö arvioi kampanjan avulla saavutetun 460 000 tonnin hiilidioksidipäästöjen säästö, joka vastaa noin miljoonan kotitalouden kuukauden aikana aiheuttamia päästöjä.
Ministeriö myös ilmoitti aikovansa jatkaa kampanjaa.
Gliese 581
Gliese 581 eli HO Librae on Vaa'an tähdistössä sijaitseva punainen kääpiötähti, jonka spektriluokka on M3V. Tähden etäisyys Maasta on 20,40 valovuotta. Tähdeltä on säteisnopeusmittauksien perusteella vahvistettu olevan eksoplaneettoja. Tähdeltä on väitetty havaitun jopa kuusi planeettaa. Planeettojen Gliese 581 e, b ja c olemassaolo on vahvistettu, kun taas planeettojen Gliese 581 d, Gliese 581 g ja f olemassaolo on kumottu tai vahvistamatta.
Gliese 581:n etäisyys Maasta on 6,21 pc (20,40 valovuotta), ja se on sitä 87:ksi lähimpänä oleva tähti. Se sijaitsee Vaa'an tähdistön koillisosassa, eikä sitä voi nähdä Maasta paljain silmin. Sen absoluuttinen kirkkaus on 1,56 ± 0,03 ja pintalämpötila 3 495 ± 56 K. Tähden massa noin 0,31 Auringon massaa ja säde noin 0,3 Auringon sädettä. Säteilyntuotto eli bolometrinen luminositeetti on noin 0,012 Aurinkoa. Gliese 851:n metallipitoisuus [Fe/H] on -0,33. Gliese 581 luokitellaan BY Draconis -muuttujaksi.
Planeettakunnan ensimmäinen planeetta, Gliese 581 b, löydettiin säteisnopeusmenetelmän avulla vuonna 2005. Se luokitellaan fysikaalisilta ominaisuuksiltaan kuumien neptunusten ryhmään. Se kiertää keskustähteään 0,041 AU:n etäisyydellä eli lähempänä kuin Merkurius kiertää Aurinkoa.
Huhtikuussa 2007 Gliese 581:ltä raportoitiin löydetyksi kaksi uutta planeettaa, jotka molemmat luokitellaan supermaiksi. Planeetat löydettiin ESO:n La Sillan observatoriossa sijaitsevalla HARPS-laitteella. Gliese 581 c:n massa on 4,8 Maan massaa ja säde arviolta 1,5 Maan sädettä. Gliese 581 d sitä vastoin sijaitsee keskustähteä ympäröivän elinkelpoisen vyöhykkeen sisällä, mutta sen massa on suurempi: 8,2 Maan massaa. Se kiertää huomattavasti kauempana kuin muut planeetat. Koska planeetan massa on niin suuri, oletetaan planeetalla voivan olla runsaasti vettä, jolloin se voisi olla valtameriplaneetta.
Tieto planeetan Gliese 581 e löytymisestä julkaistiin 21. huhtikuuta 2009. Kohteen massa on vain 1,9 Maan massaa, mikä teki siitä löytöajankohtanaan massaltaan pienimmän löydetyn eksoplaneetan.
Steven Vogtin tutkijaryhmä väitti vuonna 2010 julkaistussa tutkimuksessaan löytäneensä planeettakunnasta kaksi uutta planeettaa, Gliese 581 g:n ja Gliese 581 f:n. Muut tutkijaryhmät eivät ole pystyneet vahvistamaan löytöä, joten kummankaan planeetan olemassaolosta ei ole varmuutta. Jos Gliese 581 g olisi olemassa, se olisi syksyyn 2010 mennessä tunnetuista eksoplaneetoista eniten Maata muistuttava.
Gliese 581:ä kiertävä pölykiekko havaittiin vuosien 2010 ja 2011 aikana Euroopan avaruusjärjestön Herschel-avaruusobservatorion avulla tehtyjen tutkimusten perusteella. Vuonna 2012 julkaistussa tutkimuksessa arvioitiin kiekon alkavan 25 ± 12 AU:n etäisyydellä keskustähdestä ja levittäytyvän siitä yli 60 AU:n etäisyydelle. Pölykiekon lämpötilan arvellaan olevan kiekon sisäreunalla noin 50 ja ulkoreunalla noin 30 kelviniä.
Emil Huunonen
Emil Huunonen (15. heinäkuuta 1901 Johannes – 12. syyskuuta 1959 Helsinki) oli sosiaalidemokraattinen poliitikko ja ammattiyhdistysjohtaja.
Huunosen vanhemmat olivat merimies Aukusti Huunonen ja Iida Jukka. Käytyään kansakoulun Huunonen työskenteli satama- ja lautatarhatyömiehenä Johanneksessa ja Viipurissa vuoteen 1933 saakka. Hän oli Viipurin läänin läntisen vaalipiirin sos.dem piirisihteerinä 1933–1938 ja Suomen kutomateollisuustyöväen liiton sihteerinä 1938–1943. SAK:ssa Huunonen toimi pääsihteerinä 1943–1946 ja puheenjohtajana 1946–1949.
Huunonen oli SDP:n kansanedustajana 1948–1953. Hän oli K. A. Fagerholmin I hallituksessa 1949–1950 II kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeri, II sosiaaliministeri ja II kansanhuoltoministeri. Urho Kekkosen II hallituksessa 1951 Huunonen oli II sosiaaliministerinä ja Kekkosen III hallituksessa hän oli II sosiaaliministeri 1951–1953, II kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeri 1951–1952 ja 1952–1953 sekä siinä välissä kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeri 1952.
Ministeriuransa jälkeen Huunonen oli Outokumpu Oy:n sosiaalijohtaja ja johtokunnan jäsen 1954–1959.
Huunonen oli presidentin valitsijamies vuoden 1950 presidentinvaaleissa. Kunnallispolitiikassa hän oli mukana Viipurin kaupunginvaltuuston ja kaupunginhallituksen jäsenenä.
Bliss (psytrance-artisti)
Bliss (oik. Yonatan Marcow) on israelilainen psytrance-artisti. Blissin ensimmäinen pitkäsoitto "The Rhythmus Gene" ilmestyi vuonna 2005.
"The Rhythmus Gene" (2005)
Linssimäinen galaksi
Linssimäinen galaksi on galaksityyppi, joka muistuttaa muodoltaan linssiä tai litteää kiekkoa. Ominaisuuksiltaan linssimäiset galaksit muistuttavat kierteisgalaksien keskusosia, mutta niillä ei ole minkäänlaista spiraalirakennetta.
Smuhg
Smuhg (tunnetaan myös variaatio "Smugh", oikealta nimeltään Raul Islas) on meksikolainen psytrance-artisti. Hän on esiintynyt myös omalla nimellään sekä nimimerkillä "Divinorum".
Smuhgilta on tullut yksi albumi, nimeltään Balam, vuonna 2005. Samana vuonna julkaistiin myös samanniminen 12" EP, sisältäen raidat "Decode", "Cristalis", "Balam" ja Elements
Balam (2005)
Erkki Härmä
Erik (Erkki) Herman Härmä (10. heinäkuuta 1890 Turku – 10. marraskuuta 1957 Helsinki) oli sosiaalidemokraattinen poliitikko ja ammattiyhdistysjohtaja joka toimi myös Turun ja Porin läänin maaherrana 1950-luvulla.
Härmän vanhemmat olivat panimotyömies Antti Härmä ja Ida Agata Fagerström. Kansakoulun käytyään Härmä työskenteli muurarina vuosina 1908–1918. Hän oli Suomen työväen pääneuvottelija 1918 ja joutui olemaan Suomen sisällissodan jälkeen poliittisista syistä vangittuna 1918–1922. Päästyään vankilasta Härmä toimi ammattiyhdistysliikkeessä Muurarien, rapparien ja uunintekijäin liiton sihteerinä 1922–1944. Härmä kuului 1920- ja 1930-lukujen vaihteessa Suomen työväen vasemmistoryhmän johtoon.
Vuosina 1944–1946 Härmä toimi keskusjärjestö SAK:n väliaikaisena puheenjohtajana. Hän jätti tehtävän ottaessaan ministerinsalkun Mauno Pekkalan hallituksessa maaliskuussa 1946. Härmällä oli keskeinen rooli useissa sodanjälkeisen ajan palkkaneuvottelussa. Esimerkiksi marraskuussa 1944 saavutettu yleinen tuntipalkkojen yhden markan korotus sai kansan suussa nimen "Härmän markka".
Härmä oli SDP:n kansanedustajana 1917 ja 1948–1949. Hän oli II kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeri, II sosiaaliministeri ja II kansanhuoltoministeri Pekkalan hallituksessa 1946–1948. Nämä samat ministerisalkut hänellä oli myös K. A. Fagerholmin I hallituksessa 1948–1949.
Härmä oli viimeiset vuotensa Turun ja Porin läänin maaherrana 1949–1957. Hän oli naimisissa kansanedustaja Anna Laura Nummisen (1891–1952) kanssa vuodesta 1922 alkaen. Härmä oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen.