hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Antti Vartiala
Antti Vartiala (6. marraskuuta 1949 Lappajärvi – 22. elokuuta 2018 Lappajärvi) oli suomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja. Vartiala johti Teatteri Imatraa vuosina 2005–2012 ja johti myös Lappajärvellä Halkosaaren kesäteatteria, jonka hän perusti. Hänet kiinnitettiin 1979 näyttelijäksi Lappeenrannan kaupunginteatteriin, jossa hän oli kymmenen vuotta. Sen jälkeen hän näytteli Mikkelin ja Kuopion kaupunginteattereissa. Hän johti myös Seinäjoen Kesäteatteria. Vartiala vieraili 1998 näyttelijänä Teatteri Imatran ensimmäisessä tuotannossa "Kivenpyörittäjän kylä". Vartiala näytteli myös kahdessa elokuvassa, "Pekko ja unissakävelijä" ja "Kulkuri ja joutsen". Vartiala esiintyi myös tv-sarjoissa, kuten "Metsolat" ja "Häräntappoase".
Hän oli aviossa Marjatta Keskisen kanssa.
Feuillantit (luostarijärjestö)
Feuillantit () oli sisterssiläinen luostarikunta, joka perustettiin Ranskaan Rieux’n hiippakuntaan (nykyisin Toulouse) vuonna 1145. Se lakkautettiin Ranskan suuren vallankumouksen aikana vuonna 1791.
Alkuperäinen luostari sai ensin nimen Fuliens ja myöhemmin Notre-Dame-des-Feuillants, jonka jälkiosaa alettiin pian käyttää sen rakentajista. Nimen taustalla on latinan sana "folium", joka tarkoittaa lehteä. Vallankumouksen aikana Pariisissa toiminut poliittinen kerho Feuillanttien klubi nimettiin feuillanttien luostarikunnan mukaan, sillä se kokoontui entisessä feuillanttien luostarissa lähellä Tuileries’n palatsia.
Vuonna 1577 feuillanttien johtoon tuli uudistusmielinen apotti Jean de la Barrière. Hänen johdossaan sisterssiläisten ankarat luostarisäännöt nostettiin uudelleen kunniaan ja monia sääntöjä jopa kiristettiin. Tuloksesi tuli, että feuillantit eivät käyttäneet viiniä, kalaa, kananmunia, voita, suolaa, eivätkä muitakaan mausteita, vaan heidän ruokavalionsa koostui ohraleivästä, vedessä keitetyistä yrteistä sekä kaurasta. Pöytien käyttö lopetettiin ja ruoka nautittiin lattialle polvistuneena.
Vaatetus perustui sisterssiläiseen luostaripukuun, mutta feuillantit eivät käyttäneet päähinettä tai jalkineita, vaan liikkuivat luostarissa avojaloin. He nukkuivat lankkulattialla päänalusenaan kivi, neljä tuntia yössä. He pitivät arvossa käsin tehtävää työtä ja hiljaisuutta. Sääntöuudistuksen jälkeen järjestö sai paljon uusia ja innokkaita kokelaita.
Paavi Gregorius XIII muodosti feuillanteista oman seurakuntansa 1589. Vuonna 1630 järjestö sai kaksi luostaria Roomassa, ja se jaettiin kahteen haaraan, Ranskassa se jatkoi nimellä feuillantit ja Italiassa toimi Bernardoni-haara, joka yhdistyi myöhemmin toiseen luostarikuntaan.
Vuonna 1791 feuillanteilla oli Ranskassa 24 luostaria, mutta kuten muutkin uskonnolliset järjestöt, myös he joutuivat lopettamaan toimintansa. Vallankumoushallinto oli kieltänyt niiden toiminnan ja otti haltuunsa järjestöjen omaisuuden.
Jean de la Barrière perusti vuonna 1588 feuillanttien rinnalle feuillantiinien ("Feuillantines") nunnakunnan. Sen nimi on saatu taivuttamalla munkkikunnan nimi feminiiniin. Nunnajärjestö noudatti samaa ankaraa luostarisääntöä kuin munkitkin. Se sai korkean tason suojelijoita ja tuli suosituksi, mutta koki Ranskan vallankumouksen aikana saman kohtalon kuin munkkikuntakin.
Tosi seedee
Tosi seedee on Pikku-Oravan vuonna 2007 julkaisema albumi. Se palkittiin Emma-gaalassa vuoden 2007 lastenlevynä.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 14.
Shareef Abdur-Rahim
Julius Shareef Abdur-Rahim (s. 11. joulukuuta 1976) on yhdysvaltalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija. Hän aloitti NBA-uransa vuonna 1996 ja lopetti 12 kauden jälkeen syksyllä 2008.
Abdur-Rahim edusti NBA:ssa Vancouver Grizzliesia, Atlanta Hawksia, Portland Trail Blazersia ja Sacramento Kingsiä. Yhdysvaltain maajoukkueen pelaajana hän voitti olympiakultaa Sydneyn 2000 olympialaisissa.
Abdur-Rahim on Aminah ja William Abdur-Rahimin kahdestatoista lapsesta toiseksi vanhin. Hän on muslimi, naimisissa ja kahden lapsen isä. Televisiossa hän on esiintynyt "The Jamie Foxx Show'ssa".
Kesä seedee
Kesä seedee on Pikku-Oravan julkaisema tupla-albumi vuodelta 2007.
Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 6.
Sushmita Sen
Sushmita Sen (s. 19. marraskuuta 1975 Hyderabad) on intialainen näyttelijä, malli ja vuoden 1994 Miss Universum. Hän teki historiaa voittamalla Miss Universum -kilpailun ensimmäisenä intialaisena.
Sen esiintyi ensimmäisessä elokuvassaan "Dastak" vuonna 1996. Hänelle myönnettiin vuonna 2000 parhaan naissivuosan näyttelijän Filmfare Awards -palkinto roolista elokuvassa "Biwi No. 1". Myöhemmistä menestyksistä tärkeimpiä on rooli elokuvassa "Main Hoon Na" (2004).
Sen on omistanut oikeudet lähettää Intian edustaja Miss Universum -kilpailuun I AM She – Miss Universe India -kilpailunsa kautta vuodesta 2010 lähtien.
Sen on adoptoinut kaksi tyttöä, Reneen vuonna 2000 ja Alisahin vuonna 2010.
Juri Averbah
Juri Lvovitš Averbah (; s. 8. helmikuuta 1922 Kaluga) on venäläinen shakinpelaaja ja suurmestari. Hänellä on isänsä puolelta saksalaisia juuria, ja sukunimen alkuperäinen kirjoitusasu on "Auerbach".
Averbah voitti moskovanmestaruuden kolmesti: vuosina 1949, 1950 ja 1962. Hänestä tuli suurmestari vuonna 1952 ja hän voitti vuonna 1954 shakin neuvostoliitonmestaruuden. Vuonna 1956 hän jakoi myös ensimmäistä sijaa Boris Spasskin ja Mark Taimanovin kanssa, mutta hävisi katkaisupelit.
Averbah on niin ikään tunnettu shakista kirjoittaja. Hänen merkittävin julkaisunsa on kolmiosainen loppupelejä käsittelevä teos. Se julkaistiin Moskovassa vuosina 1956–1962. Kommentoitu laitos julkaistiin vuonna 1980.
Vuonna 1972 Averbah ryhtyi Neuvostoliiton Shakkiliiton presidentiksi. Hän väistyi virasta vuonna 1977 ja jatkoi varapresidenttinä.
Colobanthus quitensis
Colobanthus quitensis on toinen Etelämantereen kahdesta siemenkasvilajista. Etelämantereella se kasvaa luonnonvaraisena Antarktiksen niemimaalla sekä Eteläisillä Shetland- ja Orkneysaarilla, mutta kasvualue jatkuu Andien vuorijonoa pitkin pitkälle Etelä-Amerikkaan.
"C. quitensis" on noin 1,5–5senttimetriä korkea, ulkoisesti sammalta muistuttava kasvi, joka muodostaa patjamaisia kasvustoja. Matalan ja tiheän kasvutavan vuoksi "C. quitensis" välttää menettämästä vettä ja toisaalta mikroilmasto kasvin välittömässä läheisyydessä on riittävän lämmin fotosynteesille. Kasvilla on valkoiset kukat. Ilmastonmuutoksen myötä sen kasvuala on laajenemassa voimakkaasti.
Joissakin lähteissä "Colobanthus quitensis" luetaan kuuluvaksi haarikoiden sukuun ("Sagina"), johon kuuluu myös Suomessa esiintyviä lajeja.
Luettelo televisiosarjan Huonosti käyttäytyvät miehet jaksoista
Tämä on luettelo televisiosarjan Huonosti käyttäytyvät miehet tuotantokausista ja jaksoista.
1. jakso: Uusi naapuri ("Intruders").
2. jakso: Vedonlyönti ("Bet").
3. jakso: Hälytyksiä ja takaiskuja ("Alarms and Setbacks").
4. jakso: Kuin eläimet ("Animals").
5. jakso: Seksiä ja väkivaltaa ("Sex And Violence").
6. jakso: Uravalintoja ("My Brilliant Career").
1. jakso: Gary and Tony ("Gary and Tony").
2. jakso: Vuokrapoika ("Rent Boy").
3. jakso: Miten tyttöystävä jätetään ("How To Dump Your Girlfriend").
4. jakso: Levyongelma ("Troublesome 12-inch").
5. jakso: Umpikuja ("Going Nowhere").
6. jakso: Ärsyttäviä ihmisiä ("People Behaving Irritatingly").
1. jakso: Rakastaja ("Lovers").
2. jakso: Sänky ("Bed").
3. jakso: Kauhukuvia ("Casualties").
4. jakso: Viikonloppu ("Weekend").
5. jakso: Siivooja ("Cleaning Lady").
6. jakso: Avioliitto ("Marriage").
1. jakso: Lapset ("Babies").
2. jakso: Infidelity ("Uskottomuus").
3. jakso: Pornografiaa ("Pornography").
4. jakso: Kolme tyttöystävää ("Three Girlfriends").
5. jakso: Humalassa ("Drunk").
6. jakso: Toipilas ("In Bed With Dorothy").
7. jakso: Vieraissa ("Playing Away").
1. jakso: Parta ("Hair").
2. jakso: Hyvä pubi ("The Good Pub Guide").
3. jakso: Pelkuruus ("Cowardice").
4. Kaveri ja tyttöystävä ("Your Mate V Your Bird").
5. jakso: Villatakki ("Cardigan").
6. jakso: Raha ("Rich and Fat").
7. jakso: Kotitekoinen sauna ("Home Made Sauna").
1. jakso: Polttarit ("Stag Night").
2. jakso: Häät ("Wedding").
3. jakso: Mustasukkaisuutta ("Jealousy").
4. jakso: Ilta television ääressä ("Watching TV").
5. jakso: Veljenpoika ("Ten").
6. jakso: Sohva ("Sofa").
Yhteinen joulu ("B***s!"), ("Jingle Balls! (aka The Big Christmas Box").
("Comic Relief Special").
1. Suorituspaineita ("Performance").
2. Gary rakastuu ("Gary in Love").
3. Synnytys ("Delivery").
("The Naughty Boys").
Marc Lépine
Marc Lépine, aiemmin Gamil Rodrigue Gharbi (26. lokakuuta 1964 – 6. joulukuuta 1989), vuoteen 1982 Gamil Gharbi, oli kanadalainen joukkomurhaaja, joka ampui 28 henkeä Montrealin yliopistolla ennen itsemurhaansa. Lépine pyrki surmaamaan etenkin feministeinä pitämiänsä naisia.
Lépinen isä oli algerialainen ja äitinsä kanadalainen. Hän vietti suuren osan varhaisesta lapsuudestaan Costa Ricassa ja Puerto Ricossa, mutta perhe palasi Montrealiin pysyvästi vuonna 1968. Lépinen vanhemmat muuttivat erilleen kun hän oli seitsemän ikäinen ja ero virallistettiin vuonna 1976. Lépine jäi eron yhteydessä asumaan äitinsä luokse. Hän sai aikuisena työpaikan keittiöstä sairaalassa, jossa hänen äitinsä työskenteli hoitajana. Hän muutti omaan kotiinsa vuonna 1986 ja aloitti opiskelun Montrealin yliopistoon kuuluvassa École Polytechnique de Montréalissa.
Lépine osti 21. marraskuuta 1989 aseen, jolla hän 6. joulukuuta 1989 surmasi École Polytechniquessa neljätoista naista ja haavoitti kymmentä muuta naista sekä neljää miestä. Hän teki lopulta itsemurhan, jättäen jälkeensä tekojaan selittävän kirjeen. Kirjettä ei ole koskaan virallisesti julkaistu, mutta se vuoti julkisuuteen vuonna 1990 kanadalaisen La Presse-lehden julkaisemana. Kirjeessään Lépine kertoo vaikuttimiensa olleen poliittisia ja kohdistuvan feministeihin jotka olivat pilanneet hänen elämänsä. Lépine haudattiin Cimetière Notre-Dame-des-Neigesiin.
Marc Lépinen tapaus oli suurelta osin vaikuttamassa ensin Kanadan aselakien tiukkenemiseen ja myöhemmin aseiden rekisteröintipakkoon.
Amerikanruotsalaiset
Amerikanruotsalaiset ovat Yhdysvaltain kansalaisia, joilla on ruotsalaiset sukujuuret. Amerikanruotsalaisia arvioitiin vuonna 2006 asuvan Yhdysvalloissa 4 417 115 henkilöä.
Ensimmäiset siirtolaiset Ruotsista muuttivat Yhdysvaltoihin tiettävästi 1638–1655 Uuteen-Ruotsiin, tällöisistä siirtolaisista suuri osa oli tosin suomalaisia. Suurin osa amerikanruotsalaisista muutti Amerikkaan 1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alussa. 1800-luvun loppuun mennessä Amerikan preeriat olivat jo asutettu joten siirtolaisuus keskittyi maaseudun sijasta kaupunkeihin. Vuonna 1896 perustettiin Vasa Order of America järjestö, jonka tehtävänä oli auttaa siirtolaisia sopeutumaan. 1900-luvun alussa Chicago oli maailman toiseksi suurin ruotsalaiskaupunki heti Tukholman jälkeen.
Amerikanruotsalaiset puhuvat amerikanenglantia ja ruotsia. Vuoden 2000 väestönlaskennassa 67 655 yli viisivuotiasta yhdysvaltalaista ilmoitti puhuvansa ruotsia, kielen osaamisen tasoa ei tosin kysytty. Vuonna 2005 kielen puhujien määrä oli laskenut lukuun 56 324. Suurin osa kielen puhujista on Yhdysvaltoihin hiljattain tulleita. Ruotsin kieli on vaikuttanut amerikanruotsalaisten puhumaan englannin kieleen erityisesti alueilla, joilla heidän määränsä on suuri.
Amerikanruotsalaisista suurin osa on uskonnoltaan luterilaisia tai muita protestantteja. Lähes kaikki maahan tulleet amerikanruotsalaiset olivat luterilaisia, mutta monet ovat vaihtaneet kirkkoa maahan saapumisensa jälkeen. Amerikassa perustetuista kirkoista tuli ruotsalaisen yhteisön keskuksia ja niiden yhteyteen perustettiin muun muassa kouluja, orpokoteja ja sairaaloita.
Mahmoud Abdul-Rauf
Mahmoud Abdul-Rauf, vuoteen 1991 Chris Wayne Jackson (s. 9. maaliskuuta 1969) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän teki nimenmuutoksen käännyttyään islaminuskoon.
Abdul-Rauf syntyi Gulfportissa, Mississippissä ja aloitti uransa Louisiana State Universityssä. Hänen huomattavaa menestystään ei estänyt Touretten oireyhtymä.
Abdul-Rauf herätti myös närää kieltäytymällä poliittista syistä seisomasta "The Star-Spangled Bannerin" aikana ennen peliä.
ISS-retkikuntien miehistöt
ISS-retkikuntien miehistöt ovat Kansainvälisellä avaruusasemalla (ISS) työskenteleviä tai työskennelleitä avaruuslentäjiä.
Retkikunnat laukaistaan asemalle ja palautetaan Maahan Sojuz-avaruusaluksissa, joihin mahtuu kolmen hengen miehistö. Noin vuodesta 2010 lähtien ISS:n vakituinen miehistö on ollut kuusi henkilöä. Koska Sojuz kuljettaa kerrallaan vain kolme henkeä vaihdetaan miehistö aina puolet kerrallaan. Kukin saapuva kolmikko aloittaa uuden Retkikunnan, johon jäljelle jäävä edellisen Retkikunnan kolmikko liittyy.
NASA kutsuu vaihtomiehistöä termillä "Expedition". Samaa termiä on käytetty muun muassa Maan napa-alueiden tutkimusmatkoista. Kustakin miehistöstä yksi on avaruusaseman komentaja (eli päällikkö), muiden roolit teknisiä tai tieteellisiä asiantuntijoita. Pääosa miehistöjen jäsenistä on eri avaruusjärjestöjen työntekijöitä, poikkeuksia ovat lähinnä Yhdysvaltain sotilaat, yritysten lähettämät asiantuntijat ja avaruusturistit.
Saapuminen: Retkikunnasta 48. 
Poistuminen: Maahan Sojuz MS-01 30. lokakuuta 2016 3:58 UTC
Saapuminen: Maasta Sojuz MS-02 19 lokakuuta 2016 8:05 UTC 
Poistuminen: Retkikuntaan 50.
Saapuminen: Retkikunnasta 49.
Poistuminen: Maahan Sojuz MS-02 10. huhtikuuta 2017 (suunniteltu).
Saapuminen: Maasta Sojuz MS-03 17. marraskuuta 2016. 
Poistuminen: Retkikuntaan 51.
Saapuminen: Retkikunnasta 50.
Poistuminen: Maahan Sojuz MS-03 2. kesäkuuta 2017.
Saapuminen: Retkikunnasta 50.
Poistuminen: Retkikuntaan 52.
Saapuminen: Maasta Sojuz MS-04 20. huhtikuuta 2017.
Poistuminen: Retkikuntaan 52.
Saapuminen: Retkikunnasta 51.
Poistuminen: Maahan Sojuz MS-04 3. syyskuuta 2017.
Saapuminen: Maasta Sojuz MS-05 28. heinäkuuta 2017
Poistuminen: Retkikuntaan 53.
Saapuminen: Retkikunnasta 52.
Poistuminen: Maahan Sojuz MS-05 14. joulukuuta 2017.
Saapuminen: Maasta Sojuz MS-06 12. syyskuuta 2017.
Poistuminen: Retkikuntaan 54.
Saapuminen: Retkikunnasta 53.
Poistuminen: Maahan Sojuz MS-06 28. helmikuuta 2018
Saapuminen: Maasta Sojuz MS-07 17. joulukuuta 2017.
Poistuminen: Retkikuntaan 55.
Saapuminen: Retkikunnasta 54.
Poistuminen: Maahan Sojuz MS-07 3. kesäkuuta 2018.
Saapuminen: Maasta Sojuz MS-08 21. maaliskuuta 2018.
Poistuminen: Retkikuntaan 56.
Saapuminen: Retkikunnasta 55.
Poistuminen: Maahan Sojuz MS-08 4. lokakuuta 2018.
Saapuminen: Maasta Sojuz MS-09 6. kesäkuuta 2018.
Poistuminen: Retkikuntaan 57.
Saapuminen: Retkikunnasta 56.
Poistuminen: Maahan Sojuz MS-09 13. joulukuuta 2018. Suunniteltu.
Saapuminen: Maasta Sojuz MS-11 3. joulukuuta 2018.
Poistuminen: Maahan Sojuz MS-11 8. heinäkuuta 2019. (suunniteltu)
Saapuminen: Maasta Sojuz MS-12 1. maaliskuuta 2018. (suunniteltu)
Poistuminen: Retkikuntaan 59. (suunniteltu)
Saapuminen: Retkikunnasta 58. (Suunniteltu)
Poistuminen: Maahan Sojuz MS-12 22. lokakuuta 2018. (Suunniteltu)
Saapuminen: Maasta Sojuz MS-13 heinäkuu 2018. (Suunniteltu)
Poistuminen: Retkikuntaan 60. (Suunniteltu)
Sirrit
Sirrit ("Calidris") ovat suku kurppien heimossa. Sirrit ovat kahlaajalintuja, jotka muuttavat usein suurina parvina etelään talveksi.
Sirrit etsivät herkällä nokallaan hyönteisiä ja nilviäisiä rantamudasta. Sirreihin kuuluu 24 lajia ja niillä kaikilla on kahlaajalinnuksi lyhyehkö nokka. Ne ovat nopeita ja taitavia lentäjiä.
Sirrit ovat yleensä hyvin maaston värisiä, jotta niitä ei erottaisi esimerkiksi hautomisaikaan pesältään. Sirrit pesivät maahan ja munia on yleensä neljä.
Koskenlaskijan morsian
Koskenlaskijan morsian tarkoittaa seuraavia asioita:
LaMarcus Aldridge
LaMarcus Nurae Aldridge (s. 19. heinäkuuta 1985 Dallas, Texas) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän on edustanut vuodesta 2015 lähtien NBA-joukkue San Antonio Spursia.
Aldridge syntyi Texasin Dallasissa ja opiskeli Seagoville High Schoolissa sekä Texasin yliopistossa Austinissa. Hänen pituutensa on 2,11 metriä. Chicago Bulls varasi Aldridgen NBA:han numerolla kaksi ensimmäisellä kierroksella. Hän siirtyi kuitenkin jo varauspäivänään Portland Trail Blazersiin osana pelaajakauppaa, jossa Bulls sai vaihdossa Viktor Hrjapan ja Tyrus Thomasin.
Aldridge pelasi Trail Blazersissä yhdeksän kautta, kaudesta 2006–2007 kauteen 2014–2015. Heinäkuussa 2015 hän siirtyi vapaana pelaajana San Antonio Spursiin. Aldridge valittiin tulokaskaudellaan eseen, kaudella 2014–2015 sekä kausina 2010–2011 ja 2013–2014 NBA:n kolmostähdistöön. Hänet on myös valittu neljästi un, vuosina 2012–2015.
Aldridge joutui 31. maaliskuuta 2007 sairaalaan kärsittyään huimauksesta ja rytmihäiriöstä. Hänen vaivakseen todettiin 9. huhtikuuta Wolff–Parkinson–Whiten oireyhtymä, jonka johdosta hän ei voinut osallistua kauden jäljellä olleisiin kahdeksaan peliin.
Saara Soisalo
Saara Soisalo (s. 1965) on suomalainen laulaja. Uransa alkuaikoina Soisalo levytti pop-musiikkia, mutta on sittemmin siirtynyt jazzin pariin.
Soisalo kertoo olleensa kiinnostunut musiikista jo kaksivuotiaasta lähtien. Kymmenvuotiaana hän oli esimerkiksi innostunut Tommy Dorseyn musiikista. Hän on käynyt myös pianotunneilla ja kokeillut kitaransoittoa. Viidenneltä koululuokalta lähtien hän oli Porvoossa musiikkiluokalla Yrjö Lehikoisen oppilaana. Hän harrasti myös kuorolaulua.
Myöhempiä vaikutteiden antajia ovat olleet sellaiset artistit kuin Roberta Flack, Billie Holiday, Liza Minnelli, Nina Simone ja Abbey Lincoln. Viimeksimainitun hän on tavannutkin 1990-luvulla April Jazz -tapahtumassa.
Soisalon levytysura käynnistyi vuonna 1984. Tuolloin hän lauloi Belaboris-yhtyeen nimissä julkaistun singlen ”Rakkauden jälkeen / Muut sen tietää”. Yhtyeeseen kuului myös sisko Minna Soisalo. Seuraavana vuonna Belaboriksen oli määrä tehdä yhteissingle Popedan laulusolistin Pate Mustajärven kanssa, mutta lopulta levytetty single ”Hei Paula / Mä lähden stadiin” ilmestyi Mustajärven ja Soisalon nimellä. Vuonna 1986 ilmestyi Saara-nimellä single ”Hiekkarantaa / Sympatiaa”, joka ei yltänyt kuitenkaan edellisten kaltaiseen menestykseen. Saman vuoden keväänä hän tapasi Mitja Tuuralan The Bullworkers -yhtyeestä ja pääsi yhtyeen laulusolistiksi. Yhtyeen kanssa on levytetty muun muassa kappale "Toiset meistä".
Vuonna 1988 Soisalo levytti jazz-albumin yhdessä Pekka Toivanen Quartetin kanssa. "Pekka Toivanen Quartet Featuring Saara Soisalo" -albumi ilmestyi Kompass-levymerkin kautta.
Vuonna 1996 Soisalo siirtyi Texicalli Recordsin artistiksi. Parin singlen jälkeen häneltä ilmestyi levymerkin kautta albumi "Onnellinen".
Saara on toiminut myös toimittajana ja DJ:nä Groove FM:ssä vuosina 1999-2003. Lisäksi hän toimii DJ:nä myös Ravintola Rytmissä.
Kolmen valtakunnan rajapyykki
Kolmen valtakunnan rajapyykki (, , ) on Suomen, Ruotsin ja Norjan yhteinen betoninen rajapyykki Koltajärvessä. Se on samalla Ruotsin pohjoisin ja Manner-Suomen läntisin piste. Rajapyykkiin rajoittuvat Suomen puolelta Enontekiön, Ruotsista Kiirunan ja Norjasta Omasvuonon kunnat.
Rajapyykki on maailman pohjoisin kolmen valtion rajapiste. Suomen, Norjan ja Venäjän rajapiste Muotkavaaralla on noin 900 metriä etelämpänä.
Rajapiste on vanhalla Norjan ja Ruotsin rajalla, joka perustuu Strömstadin sopimukseen (1751). Kun Ruotsin ja Suomen raja määriteltiin Haminan rauhassa (1809) kulkevaksi ”Kilpisjärven ohi Norjaan” (), syntyi kolmen valtion rajapiste. Tornion rajanjärjestelysopimuksessa (1810) rajojen tulkittiin kohtaavan Kuokimmuodkassa rajapyykillä 294. Rajankäynnissä 1887 kuitenkin todettiin Ruotsin ja Suomen rajan kulkevan noin 150 metriä lännempänä Rajajoki-purossa.
Suomen ja Norjan rajankäynnissä vuonna 1897 määritettiin rajojen tarkka yhtymäkohta, ja todettiin sen osuvan Koltajärveen rajapyykin 294 länsipuolelle. Järveen rakennettiin kivinen tekosaari ja sille 2,5 metriä korkea rajamerkki. Ruotsin edustajaa ei ollut läsnä. Vuonna 1901 pidettyyn yhteiseen katselmukseen osallistui myös Ruotsin edustaja ja rajamerkki hyväksyttiin.
Nykyinen rajamerkki on rakennettu vuonna 1926. Se rakennettiin, koska kevätjäät olivat turmelleet alkuperäistä rajamerkkiä useaan kertaan. Uusi rajamerkki on betonista tehty katkaistu kartio, jonka päällä olevaan sydänkiveen on merkitty keskeiset vuosiluvut 1897, 1901 ja 1926. Pyykin yläosa on rajamerkkiohjeiden mukaisesti maalattu keltaiseksi.
Rajapyykki on kauniilla seudulla, missä lehtimetsä peittää tunturien rinteitä.
Ruotsin kruununprinsessa Victoria kävi rajapyykillä keväällä 2005 vihkimässä käyttöön nimeään kantavan moottorikelkkareitin. Rajapyykki sijaitsee Mallan luonnonpuiston alueella ja sinne pääsee moottoriveneellä Kilpisjärveä pitkin tai kävelemällä runsaan kymmenen kilometrin matkan luonnonpuiston halki. Luonnonpuistossa ei saa poiketa merkityltä reitiltä.
Rajapyykin läheisyydessä sijaitsee myös vuonna 1993 Kalottireitin avaamisen kunniaksi pystytetty muistomerkki. Siihen on kaiverrettu tilaisuudessa olleiden Suomen, Ruotsin ja Norjan valtionpäämiesten ja heidän puolisoidensa nimikirjoitukset.
Rajapyykin saa vapaasti kiertää (mikäli mukana ei ole tullattavia tavaroita), sillä kaikki kolme rajaa ovat Schengen-alueen sisärajoja. Pohjoismaiden kansalaisilla ei tarvitse olla mukana edes passia.
Feuillanttien klubi
Feuillanttien klubi (, virallinen nimi Amis de la Constitution, ”Perustuslain ystävät”) oli Pariisissa Ranskan vallankumouksen aikana vuosina 1791–1792 toiminut perustuslaillisen monarkian kannattajien poliittinen keskustelukerho. Nimitys johtui klubin kokoontumispaikasta, vanhan sisteriläisjärjestön feuillanttien ("Feuillants") luostarista kaupungin keskustassa, lähellä Tuileries’n palatsia.
Feuillanttien klubi kannatti perustuslaillista monarkiaa aikana, jolloin kuninkaanvallan kumoaminen oli saamassa kannatusta Ludvig XVI:n epäonnisen pakomatkan ja kiinnijäämisen jälkeen kesäkuussa 1791. Uusi klubi syntyi, kun siihen asti maltillisen jakobiiniklubin piirissä nousi radikalisoitumisen mukana esille niitä, jotka halusivat jatkaa entistä valtiomuotoa uuden perustuslain alaisuudessa. Erosta tuli julkinen, kun perustuslaillisen monarkian kannattajat julkaisivat asiaansa perustelevan lehtisen 16. heinäkuuta 1791.
Uuden klubin jäseniksi tuli 264 entistä jakobiinia. Sen alkuperäinen tarkoitus oli tasapainottaa radikaalien jakobiinien aina vain painavampaa vaikutusvaltaa. Ensimmäiset istunnot pidettiin Palais-Royalissa ja sitten rue Saint-Honorélla sijainneessa luostarissa.
Feuillants-klubin johtajana toimi Antoine Barnave, joka oli kansalliskokouksen määräämänä ollut hakemassa kuninkaallista perhettä takaisin Varennesista. Jäsenistöön kuului poliitikkoja, tiedemiehiä ja korkeita upseereita, mm. matemaatikko, tähtitieteilijä ja useita tieteellisiä teoksia julkaissut Jean Sylvain Bailly sekä Yhdysvaltain vallankumouksessa mainetta saanut markiisi La Fayette. Muita olivat Alexandre Théodore Victor Lameth, Emmanuel Joseph Sieyès, Louis Ramond de Carbonnières, Vincent-Marie Viénot de Vaublanc, Bernard Germain de Lacépède, Bernard Journu-Auber, Hugues-Bernard Maret ja sallivuutta puolustanut protestanttinen pastori Paul-Henri Marron.
Klubi menetti vaikutusmahdollisuutensa, kun Ranskan lakiasäätävä kansalliskokous hajotettiin 21. syyskuuta 1792. Saman vuoden maaliskuussa girondistit olivat sulkeneet feuillantit Ranskan hallituksen ulkopuolelle kostoksi siitä, että he olivat vastustaneet sotaa Itävallan kanssa. Monarkian kaaduttua 10. elokuuta klubin jäsenet joutuivat maalitauluiksi. Laadittiin 841 nimen luettelo ja klubin jäseniä pidätettiin ja syytettiin maanpetoksesta. Monia teloitettiin myöhemmin niin sanottuna terrorin aikana vuosina 1793–1794.
Feuillantti-nimeä käytettiin vielä jonkin aikaa loukkauksena, joka tarkoitti samaa kuin ”maltillinen”, ”kuninkaanvallan kannattaja” ja ”aristokraatti”.
Johanna Siekkinen
Johanna Siekkinen (s. 12. lokakuuta 1976) on suomalainen iskelmälaulaja. Hän nousi julkisuuteen vuonna 1995, jolloin julkaistiin hänen ensialbuminsa "Johanna", joka oli levytetty Hannele Laurilan johtamalle Unirecords-levymerkille. Levy-yhtiö Unirecords sai näihin aikoihin runsaasti negatiivista julkisuutta oikeudenkäynnistään Laura Voutilaisen kanssa ja julkisuudessa levy-yhtiön muutkin artistit sotkettiin mukaan jupakkaan. Siekkisen albumin kappaletta "Kesäyö" väitettiin plagiaatiksi Vaya Con Diosin hitistä "Neh na na" ja "Anteeksi"-kappaletta puolestaan Madonnan hitin "La Isla Bonita" kopioksi. Levy-yhtiö vetikin sitten albumin kokonaan pois myynnistä. Nykyisin "Anteeksi"-kappaleen säveltäjiksi onkin merkitty Ciccone-Gaitsch-Leonard.
Vuonna 1996 kakkosalbumi "Tahdon" sitä vastoin menestyi edellistä paremmin. Nimikappale soi MTV3:n "Kesähäät"-ohjelman tunnuskappaleena. Vuonna 1998 artistille myönnettiin kultalevy albumin myyntilukujen ollessa 30 000 kappaleen tienoilla.
Vuonna 1998 ilmestyneellä kolmannella ja toistaiseksi viimeisimmällä albumillaan Johanna Siekkinen toimi myös sanoittajana. "Kuka kuivaa kyyneleet" sai esimerkiksi paikallisradiotoimittajilta hyvää palautetta, mutta kaupallisesti se ei yltänyt edeltäjänsä tasolle. Vuonna 2002 Siekkinen tosin osallistui Suomen euro­viisu­karsintoihin kappaleella "Who Cares About A Broken Heart". Kappale sijoittui karsinnoissa viidenneksi. Sen suomenkielinen levytysversio "Tää sydän särkyy kerran vaan" sai jälleen paikallisradiotoimittajien suosion nousten paikallisradiokanavien soittolistan kärkikymmenikköön.
Siekkinen muutti 2000-luvun puolivälissä ulkomaille asuen ensin Nigeriassa ja sitten Alankomaissa. Nykyisin Siekkinen esittää taiteilijanimellä Johanna dance- ja klubimusiikkia.http://www.officialjohanna.com/international/
Göta Blomberg
Göta Gunvor Blomberg, o.s. Grönholm (2. helmikuuta 1915 Helsinki – 11. syyskuuta 1991 Helsinki) oli suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan mezzosopraano. Hänen ensimmäinen opettajansa oli Ester Ingman ja myöhemmin Aune Antti. Myöhemmin hän jatkoi lauluopintoja useaan otteeseen Ruotsissa (1953–1960) ja Wienissä (1956–1960). Blomberg on konsertoinut paitsi Suomessa myös Ruotsissa, Itävallassa, Saksassa, Englannissa ja Yhdysvalloissa (muun muassa Jean Sibeliuksen 100-vuotisjuhlakonsertti Washingtonissa 1965). Vuonna 1961 hän lauloi Suomen Kansallisoopperassa "Kundryn" osan Richard Wagnerin Parsifalissa. Hänet muistetaan lämpimän, metallikkaan ja laaja-alaisen äänensä ja dramaattisen esitystapansa ansiosta. Erityisesti hän ansioitui Sibeliuksen, Toivo Kuulan ja Yrjö Kilpisen laulujen tulkitsijana. Näitä hän on myös levyttänyt.
Hänet palkittiin Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1966.
Chris Thorpe
Chris Thorpe (s. 29. lokakuuta 1970) on entinen yhdysvaltalainen ohjaskelkkailija. Hän kilpaili vuosina 1989–2002 ja osallistui urallaan kolmiin talviolympialaisiin, joissa hän voitti kaksi mitalia miesten parikilpailussa.
Thorpe voitti myös kaksi hopeamitalia ohjaskelkkailun maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 1995 ja 1996.
Hän lopetti uransa vuoden 2002 talviolympialaisten jälkeen ja toimii nykyään motivaattoripuhujana.
Alaskanpiiskujänis
Alaskanpiiskujänis eli alaskanpika eli kauluspika ("Ochotona collaris") on pieni harmaa jäniseläin, joka kuuluu piiskujänisten heimoon. Alaskanpiiskujänis elää luonnonvaraisena Alaskassa ja Luoteis-Kanadassa, jossa on talvella yli 25 °C ja kesäisin alle 20 °C lämmintä. Alaskanpiiskujäniksen pituus vaihtelee 180 millimetristä 200 millimetriin, ja se painaa 117 grammasta 145 grammaan.
Alaskanpiiskujänikset ovat äänekkäitä eläimiä, jotka keskustelevat toisilleen kovaan ääneen lyhyillä, mutta terävillä äänillä. Nämä äänet ovat usein varoitusääniä tai seurustelemiseen liittyviä ääniä.
Alaskanpiiskujäniksen kuulo- ja näköaisti ovat herkkiä ja ne ovat myös ketteriä liikkumaan puissa. Alaskanpiiskujänikset tarvitsevat suojautuakseen kivisen alueen, jolta löytyy piilopaikkoja ja syödäkseen ne tarvitsevat lähialueelle niityn tai jonkun muun kasvillisuusalueen. Alaskanpiiskujänikset on kasvinsyöjä, ja suuri osa sen ravinnosta koostuu ruohosta. Vaikka talvi on ankara, alaskanpiiskujänis ei talvehdi. Kesäisin se pinoaa heinää koloonsa talven varalle.
Alaskanpiiskujänikset ovat luultavasti yksiavioisia eli ne parittelevat saman kumppanin kanssa läpi elämänsä. Ne synnyttävät 2-6 poikasta, joskin keskiarvo on kahdesta kolmeen kerralla. Poikaset ovat pesässään noin 30 päivää ja ne syntyvät sokeina ja lähes karvattomina. Nuoret poikaset ovat aikuisen kokoisia 40-50 päivän päästä, ja naaraat ovat sukukypsiä vuoden päästä syntymästä.
Ångermanjoki
Ångermanjoki () on joki Pohjois-Ruotsissa. Joella on pituutta 460 kilometriä. Ångermanjoki alkaa "Ranserelva"-nimisenä Norjan puolelta ja laskee Kramforsin luona Selkämereen. Tärkeimmät sivujoet ovat Vojmån, Fjällsjöälven ja Faxälven. Ångermanjoki on purjehduskelpoinen Sollefteåhon asti.
Joessa on suuria vesivoimaloita, muun muassa Kilforsen. Kaikkiaan Ångermanjoessa on 15 voimalaitosta ja joen valuma-alueella yhteensä 50 voimalaa. Ångermanjoen voimalat tuottavat sähköä yhteensä 1 248 megawatin (MW) teholla, mikä tekee vuodessa 6 006 gigawattituntia (GWh) energiaa. Koko valuma-alueen voimalat tuottavat yhteensä 2 633 MW ja 11 792 GWh.
Lykätty tarpeen tyydytys
Lykätty tarpeen tyydytys on tilanne, jolloin on kestettävä väliaikainen epämukavuus. Tutkimuksissa on havaittu, että lapsilla, jotka kykenevät sietämään väliaikaisen epämukavuuden, on aikuisena parempi itsekuri, mikä auttaa menestymään opiskelussa ja työelämässä.
Ryttylän rautatieasema
Ryttylän rautatieasema () on rautatieliikennepaikka Ryttylän taajamassa Hausjärven kunnassa. Liikennepaikalla on kaksi laituriraidetta sekä pistoraide.
Asemalla pysähtyvät pääkaupunkiseudun lähiliikenteen Tampereelle jatkavat vuorot. Lisäksi matkustajia palvelee arkiaamuisin taajamajuna Hämeenlinnasta Riihimäelle ja vastaavina iltapäivinä vuoro Riihimäeltä Hämeenlinnaan. Pysähdyksiä on arkisin kahdeksan kappaletta suuntaansa. Helsinkiin liikennöidään raiteelta 1 ja Tampereelle raiteelta 2.
Vuonna 1861 tehtiin päätös Ryttylän pysäkin rakentamisesta. Pysäkin perustukset rakennettiin vuonna 1863, ja eräs vanha rakennus siirrettiin paikalle asemaksi. Tämä kyseinen asema on myöhemmin purettu. Nykyinen asemarakennus on ilmeisesti Knut Nylanderin suunnittelema rakennus. Rakennuksen piirustukset vahvistettiin senaatissa 3.5.1876 ja se toimi alkuaan asuinrakennuksena. Entinen asemarakennus on nykyisin yksityisasuntona.
Patric Leitner
Patric-Fritz Leitner (s. 23. helmikuuta 1977) on saksalainen ohjaskelkkailija. Hän aloitti uransa vuonna 1998 ja kilpailee yhdessä Alexander Reschin kanssa. Pari voitti kultaa vuoden 2002 talviolympialaisissa Salt Lake Cityssä. Vuoden 2006 talviolympialaisissa Torinossa pari sijoittui kuudenneksi ja neljä vuotta myöhemmin Vancouverissa pronssille.
Lisäksi he ovat voittaneet useita mitaleja ohjaskelkkailun maailmanmestaruuskilpailuissa.
Witold Kiełtyka
Witold "Vitek" Kiełtyka (24. tammikuuta 1984 – 2. marraskuuta 2007) oli puolalainen death metal -muusikko. Hän toimi Decapitated-yhtyeen rumpalina vuodesta 1996.
29. lokakuuta 2007 Decapitatedin keikkabussi joutui vakavaan liikenneonnettomuuteen Homelissa, Valko-Venäjällä. Sen vokalisti Covan sekä Vitek saivat vakavia päähän kohdistuneita vaurioita, ja heidät kuljetettiin 550 km:n päähän Moskovaan ensiapuun, mutta Vitek menehtyi saamiinsa vammoihin venäläisessä sairaalassa 2. marraskuuta 2007.
Kiełtykan veli Wacław on Decapitatedin kitaristi.
Decapitated
Panzer X
Paholaisen masurkka
20 suosikkia – Paholaisen masurkka on Remu Aaltosen kokoelma-albumi vuodelta 1995. Levy on osa "20 suosikkia" -kokoelmalevysarjaa.
Sal Mineo
Salvatore "Sal" Mineo, Jr. (10. tammikuuta 1939 – 12. helmikuuta 1976) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen tunnetuimpien elokuviensa joukkoon lukeutuu "Nuori kapinallinen" (1955), jossa esiintyminen toi hänelle Oscar-ehdokkuuden.
Mineo palkittiin vuonna 1961 parhaan miessivuosan esittäjän Golden Globella. Hän esitti viimeisen elokuvaroolinsa vuonna 1971.
Mineolla oli biseksuaalinen identiteetti. Hän kuoli puukoniskuun vain 37 vuoden ikäisenä; teosta tuomittiin elinkautiseen Lionel Ray Williams.
Cover Parade
Cover Parade on MUCC-yhtyeen julkaisema coveralbumi. Cover Parade -levy koostuu muiden japanilaisten artistien ja yhtyeiden aikaisemmin esittämistä kappaleista (lukuun ottamatta kappaletta Kokonoka).
Albumia ei myyty kaupassa, vaan sen miniversion (sisältää 6 kappaletta) saivat yhtyeen 06.06.2006 Tokiossa pidetystä konsertista ne, jotka pystyivät todistamaan että olivat ostaneet aikaisemmin samana vuonna julkaistut Gerbera- ja Ryuusei-singlet sekä 6-albumin. Ne jotka todistivat omistavansa nuo kaksi singleä, albumin, sekä lisäksi vuonna 2005 järjestetyssä konsertissa jaetun DVD:n, saivat Cover Parade -albumin täysversion, sisältäen 12 kappaletta. Suluissa alkuperäisten esittäjien nimet.LA VIE EN ROSE -kappaleessa esiintyvä Kyō on D'ERLANGER-yhtyeestä. Hän ei siis ole Dir en greyn vokalisti Kyō.
15 cm sIG 33
15 cm sIG 33 ("15 cm schweres Infanterie Geschütz 33") oli saksalainen vuonna 1936 käyttöönotettu 150 mm haupitsi, joka oli yleisesti Saksan jalkaväen tulitukiaseena toisessa maailmansodassa.
Tykistä tehtiin myös telatykkiversio, joka yhdisti aseen tulivoiman ja liikkuvuuden. Tällöin se sopi myös panssarijoukkojen ja mobilisoidun jalkaväen tukiaseeksi. Alun perin se asennettiin vanhentuneen Panzer I -panssarivaunun alustan päälle ja tykin miehistö suojattiin kevyellä sivu- ja etupanssaroinnilla. Versio osoittautui kuitenkin huonon tasapainon vuoksi vaaralliseksi, koska tykin valtava rekyyli saattoi kaataa vaunun. Viimeinen sIG 33 Pz Ib poistettiin käytöstä itärintamalla 1943.
Seuraavien mallien alustoina käytettiin raskaampia panssarivaunuja Panzer II ja Panzer 38(t) ja lopulta myös Panzer III -vaunuja, kun ne poistettiin rintamakäytöstä.
Brummbär, Panzer IV -alustalle asennettu rynnäkkötykki kantoi tykin varioitua versiota 15cm Sturmhaubitze (StuH) 43.
Ensio Music
Ensio Music on vuonna 1980 perustettu turkulainen levy-yhtiö, joka on julkaissut musiikkia niin nimellä "Ensio Music" kuin "Selecta". Yritys määrittelee itsensä perinteikkääksi kevyen musiikin kustantajaksi. Yhtiön julkaisutoiminta kuitenkin käynnistyi vuonna 1980 punk-kokoelmalla "Vaahtopäät", jolla esiintyi uuden aallon piiriin enemmän tai vähemmän kiinteästi liittyviä yhtyeitä, kuten , Korroosio, SIG ja Popeda. Kokoelma sai seuraavana vuonna myös jatko-osan "Vaahtopäät II". Esimerkiksi Soundin mainoksissaan yhtiö mainosti itseään rock-levymerkkinä. 80-luvun edetessä julkaisulinja painottui kuitenkin entistä vahvemmin iskelmän puolelle.
Yhtiön ensimmäinen kaupallinen menestys oli Tuula Amberlan albumi "Lulu", jota myytiin platinalevyrajan ylittäen runsaat 52 000 kappaletta. Suurimmat menestykset syntyivät kuitenkin 1980- ja 1990-lukujen vaihteen tietämillä. Esimerkiksi Selectalle levyttänyt Rainer Friman sai kahdeksasta Ensio Musicin kustantamasta albumista ja kokoelmasta kultalevyn sekä viisi platinalevyä. Anna Hanskille kultalevyjä kertyi vuosina 1989-93 viisi, joista kolme myi myös platinaa ja yksi tuplaplatinaa.
Ensio Musicin muista artisteista platinalevyrajan on ylittänyt lisäksi Vilperin Perikunta albumillaan "Vilperin Perikunta" (1992) ja Merja Raski nimeään kantaneella albumillaan (1993). Lisäksi ainakin kokoelmat "Hittitusina" ja "Hittitusina 2+3" ovat ylittäneet kultalevyrajan.
Eräänlainen legenda on myös Ensio Musicin lanseeraama Janos Valmunen jonka Bussipysäkillä-kappale on valittu useaan kertaan Suomen huonoimmaksi lauluksi.
1990-luvun alussa tapahtuneen omistajan Rauno Lepistön kuoleman ja siitä seuranneiden omistajamuutosten myötä Ensio Musicin julkaisuvauhti hiipui ja suuri osa sen valovoimaisista artisteista vaihtoi levy-yhtiötä. Yhtiö harjoittaa kuitenkin edelleen julkaisutoimintaa, vaikkei olekaan julkaisuissaan yltänyt samanlaiseen menestykseen kuin 1980- ja 1990-lukujen taitteessa. 2000-luvulla yhtiön mainetta on varjostanut mm. oikeudenkäynti Tuomo Hämäläisen kanssa, josta Ensio Music määrättiin myös vahingonkorvauksiin.
2000-luvulla Ensio Music on julkaissut mm. uusintapainoksia menneiden vuosien levyistään: mm. Janos Valmusen Bussipysäkillä julkaistiin uudelleen vuoden 2008 lopulla ja Arto Nuotiolta ilmestyi kokoelmalevy vuonna 2010.
Uutta musiikkia 2000-luvulla ovat levyttäneet mm. Tanssiorkesteri Sunset, Bohemio Latino, Pepe Le Moko, AP Karvonen ja Antti Kuosmanen
Pat Boone
Charles Eugene Patrick "Pat" Boone (s. 1. kesäkuuta 1934) on yhdysvaltalainen laulaja ja näyttelijä. Hän tuli 1950-luvun lopun rock and roll -vallankumouksen aikana tunnetuksi kristinuskoon ja amerikkalaisiin perhearvoihin tukeutuvana ”puhtoisena” laulajana, joka teinien vanhempienkin oli helppo hyväksyä.
Boone syntyi Jacksonvillessä, Floridassa, kasvoi Nashvillessä ja opiskeli David Lipscomb Collegessa. Hän aloitti levytysuransa Republic Recordsille vuonna 1954 ja nousi vuonna 1955 suureen suosioon coverversiollaan Fats Dominon laulusta "Ain't That a Shame".
Boonen myöhempien hittien joukkoon lukeutuvat "Tutti Frutti", "Long Tall Sally", "At My Front Door (Crazy Little Mama)", "I Almost Lost My Mind", "Chains of Love", "Two Little Kisses", "There's a Moon Out Tonight", "Love Letters in the Sand", "April Love", "Friendly Persuasion (Thee I Love)" ja "Don't Forbid Me".
Boonella on ollut rooleja muiden muassa elokuvissa "Rakkautta huhtikuussa" (1957), "Kevättä ilmassa" (1962), "Punainen kitara" (1962) ja "Risti ja linkkuveitsi" (1970).
Boone on vieraillut Suomessa konsertoimassa ainakin kerran 1970-luvun lopulla Helsingin Messukeskuksessa, jossa hänen vaimonsakin oli mukana esiintymässä. Hän on myös julkaissut lukemattoman määrän äänilevyjä. Hänellä on neljä tytärtä, jotka ovat myös tehneet ainakin yhden äänitteen yhdessä.
Yksi Pat Boonen lapsista on muusikko Debby Boone.
Boonella on tähti Hollywood Walk of Famella.
Boone on Yhdysvaltain republikaanisen puolueen jäsen. Hän kannatti Ronald Reagania jo 1960-luvulla ja Donald Trumpia vuoden 2016 presidentinvaaleissa.
Ratkaisun hetket
Ratkaisun hetket () on yhdysvaltalainen, vuonna 1996 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva. Elokuvan on ohjannut Stuart Baird ja käsikirjoittanut Jim Thomas yhdessä John Thomasin kanssa. Pääosassa esiintyvät Kurt Russell, ja Halle Berry. Myös Steven Seagal esiintyy elokuvassa mutta hänen esittämänsä hahmo, everstiluutnantti Austin Travis kuolee heti elokuvan alussa.
Terroristit kaappaavat 747-lentokoneen, jossa on 400 matkustajaa. Kansainvälisen terrorismin asiantuntija David Grant (Kurt Russell) uskoo, että kaapparit aikovat räjäyttää hermokaasupommin Washingtonin yläpuolella. Uhreja tulisi miljoonittain. Kommandot lähetetään kaappaamaan kone takaisin terroristeilta.
Earl Holliman
Earl Holliman (s. 11. syyskuuta 1928) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän voitti parhaan miessivuosan esittäjän Golden Globen roolistaan elokuvassa "Sateentekijä" (1956). Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Fuzz
Fuzz () on MUCCun kahdeksastoista single.
Single julkaistiin kahtena versiona, joista toinen sisältää "Beyond 10th anniversary the brilliant" -dvd:n. Kappalelista on molemmissa painoksissa sama. Single sisältää myös kappaleen "Chain Ring", jonka yhtye kirjoitti "Zombie Loan" -animen loppumusiikiksi, sekä livenauhoituksen kappaleesta "Mae e".
Luettelo MTV Europe Music Awardsin voittajista
Tämä on luettelo MTV Europe Music Awardsin voittajista. MTV Europe Music Awardit ovat musiikkikanava MTV Europen jakamia musiikkipalkintoja.
Soma (yhtye)
Soma on vuonna 1999 perustettu helsinkiläinen popyhtye, joka on julkaissut neljä pitkäsoittolevyä.
Yhtyeen levytysura käynnistyi vuonna 2002, jolloin se pääsi Johanna Kustannukselle levyttämään ensisinglensä, jolla olivat kappaleet ”Kuvitellaan taruolento”, ”Sotahullu” ja ”Olen nähnyt taas niitä unia”. Singlen tuotannosta vastasivat yhtyeen laulaja-lauluntekijä Vesa Aleksi sekä Pekka Aarnio.
Vuonna 2003 Soma solmi levytyssopimuksen Universal Musicin kanssa. Samana vuonna yhtyeen kappale ”Vaiheita” tuli laajemmalle yleisölle tutuksi elokuvan "Hymypoika" yhteydessä ja kappale julkaistiin myös elokuvan soundtrackilla lokakuussa 2003. Marraskuun lopulla kappale julkaisiin myös kahden kappaleen singlelevyllä toisen kappaleen ollessa ”Et saisi tietää”.
Alkuvuodesta 2004 yhtyeeltä ilmestyi promosingle ”Niin kuin minä” tarjoten radioille maistiaisia samaisen vuoden toukokuussa julkaistulta debyyttialbumilta "Hetket ennen minua".
Esikoislevy jäi sangen vähälle huomiolle ja seuraavana vuonna Soman levyjen julkaisukanavaksi muuttuikin yhtyeen oma levymerkki Musik! Finnland. Uuden levymerkin kautta ilmestyi kesällä 2005 single, jolla olivat kappaleet ”Viimeinen surmanajaja” ja ”Puhu kanssani nyt”. Tammikuussa 2006 puolestaan ilmestyi yhtyeen kakkosalbumi "Päiväni jumalana", joka osoittautui arvostelumenestykseksi ja valittiin YleX-radiokanavalla viikon levyksi.
Kappale ”Ei ole kysymyksiä” soi vuonna 2005 "Tyttö sinä olet tähti" -elokuvassa ja on mukana sen soundtrakilla. ”Vaeltajasydän” on vuoden 2007 lopulla ensi-iltansa saaneessa elokuvassa "Sooloilua" ja sen soundtrackilla.
Huhtikuussa 2008 yhtye julkaisi kolmannen albuminsa Rakkaus on jättänyt Maan tamperelaisen levy-yhtiön Rocket Records kautta.
Soman kokoonpano muodostuu Vesa Aleksin ympärille; kitaristina on ollut jo pidempään Pauli Saarikivi ja basistina Henrik Domingo. Rumpalina vaihtelevat Olavi Uusivirta ja Heikki Paasonen.
Mike Porcaro
Michael Joseph ”Mike” Porcaro (29. toukokuuta 1955 – 15. maaliskuuta 2015 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen basisti. Hän soitti Totossa 1980-luvulta, jolloin hän korvasi David Hungaten.
Porcaro soitti selloa Toton kappaleessa ”Good for You” albumilla "Toto IV" (1982). Hän oli Jeff ja Steve Porcaron veli sekä jazzmuusikko Joe Porcaron poika.
Porcaro lopetti Totossa soittamisen 2007 sairastuttuaan ALS-tautiin. Hän kuoli kotonaan Los Angelesissa 15. maaliskuuta 2015.
Andrei Gavrilov
Andrei Vladimirovitš Gavrilov (; s. 21. syyskuuta 1955) on venäläinen pianisti. Hän opiskeli mm. Lev Naumovin johdolla ja voitti vuonna 1974 Kansainvälisen Tšaikovski-kilpailun.
Gavrilov asuu Sveitsissä. Hänet tunnetaan esimerkiksi Franz Lisztin Niccolò Paganinin musiikkiin pohjautuvan "La Campanellan" tulkinnasta, mutta myös muiden säveltäjien, kuten Sergei Prokofjevin, Mili Balakirevin ja Johann Sebastian Bachin levytyksistä.
Intianvaris
Intianvaris ("Corvus splendens") on Intiasta länteen päin levittäytyvä varis.
Linnun pituus on 41-43 cm, siipien kärkiväli 76-85 cm ja paino 245-362 g. Kooltaan se on variksen ja naakan väliltä. Höyhenpuku on kaksivärinen: naama, otsa, kurkku, pyrstö, selkä ja siivet ovat mustat, muut osat harmaita. Otsa on korkea ja nokka jykevä, pyrstö ja koivet pitkät. Sukupuolet ovat samanvärisiä.
Eteläaasialainen laji. Peräisin se on Intian niemimaalta, mutta on ihmisen mukana levinnyt Kaakkois-Aasiaan ja Pakistaniin sekä paikoitellen Arabian niemimaalle, Lähi-itään, Egyptiin ja Afrikan itärannikolle. Se on paikoin hyvin yleinen ja sen kanta on elinvoimainen. Se on paikkalintu, eikä sitä ole tavattu Suomessa.
Laji on variksista parhaiten sopeutunut lähes täysin ihmisen seuralaiseksi. Se elää kylissä ja kaupungeissa ja asettuu sinne, missä keittotulen savu nousee. Se yöpyy parvina puissa, joten puuttomilta alueilta se puuttuu tai on vähälukuinen.
Pesä sijaitsee usein puun latvassa muutaman metrin korkeudella. Intiassa laji pesii suurkaupunkien katujen varsilla rakennuksissa, valaisin- ja sähköpylväissä, nostokurjissa jne. Löyhä pesä on rakennettu risuista, muovista, kaapelinpätkistä, naruista yms. Molemmat puolisot keräävät rakennusaineita mutta vain naaras rakentaa. Naaras munii 2-6, tavallisesti 3-5 munaa. Haudonta-aika on 16-17 päivää. Molemmat puolisot hautovat, naaras pääosan. Poikasia hoitavat kummatkin emot, ja ne ovat lentokykyisiä 3-4 viikon ikäisinä. Variskäki ("Eudynamys scolopaceus") loisii yleisesti intianvariksen pesissä ja varisemot hoitavat käenpoikaa samoin kuin omia poikasiaan.
Kaikkiruokainen. Se on varsin riippuvainen jätteistä, kalanperkeistä, ruuantähteistä, raadoista ynnä muusta ihmisen ylijäämästä. Syö myös hyönteisiä ja muita pikkueläimiä sekä viljaa.
Navagat
Navagat ("Eleginus") on turskien heimoon (Gadidae) kuuluva pohjoisten vesien turskakalasuku. Siihen kuuluvat eurooppalainen navaga ("Eleginus nawaga") ja Tyynenmeren keltanavaga ("Eleginus gracilis"), jotka ovat keskenään hyvin läheisiä sukulaisia.
Navaga elää Euroopan arktisten rannikoiden rantavesissä Kuolan rannikolta ja Vienanmereltä Karanmeren Obinlahdelle. Keltanavaga puolestaan elää Tyynenmeren pohjoisosissa Korean vesiltä Alaskan Sitkaan sekä Beringinsalmen pohjoispuolella Tšuktšimeressä ja Beaufortinmeressä.
Molemmat navagalajit esiintyvät rannikon ja jään tuntumassa. Talvisajan ne viettävät rantavesissä, jossa kutu tapahtuu. Niitä tavataan jokisuissa ja se nousevat jokiin myös täysin makeaan veteen. Kesällä ne siirtyvät avoveteen. Ne syövät äyriäisiä ja pohjaeläimiä, joskus pieniä kaloja. Aikuiset yksilöt ovat 25-35 cm:n mittaisia, Vienanmeressä 15-25 cm.
Venäjän Tyynenmeren rannikolla keltanavagaa pyydetään kaupallisesti mm. nuotilla ja rysillä. Se on suosittu pilkkikalastuksen kohde. Vuosisaaliit 2000-luvulla ovat olleet 20 000 – 50 000 tonnin välillä. Amerikassa kaupallista pyyntiä ei ole. Eurooppalaisen navagan kaupallinen pyynti on ollut lähinnä talvikalastusta Vienanmeren lahdissa.
Mikael Stanne
Mikael Stanne (s. 20. toukokuuta 1974) on ruotsalainen laulaja ja kitaristi, joka on toiminut vuodesta 1989 death metal -yhtyeen Dark Tranquillity jäsenenä.
Göteborgissa syntynyt Stanne oli myös Hammerfallin laulaja vuodesta 1993, mutta hänet korvasi vuonna 1996 Joacim Cans, jonka johdolla yhtye on saavuttanut kansainvälisen menestyksensä.
Stanne on lisäksi tehnyt yhteistyötä In Flamesin ja Nightragen kanssa.
Pepe Jeans
Pepe Jeans on vaatemerkki, joka valmistaa sekä farkkuja että arkivaatteita. Pepe Jeans perustettiin Lontoossa vuonna 1973.
Vans
Vans on yhdysvaltalainen kenkämerkki, joka perustettiin alun perin vuonna 1966 nimellä Van Doren Rubber Company. Nykyisin merkin omistaa pörssiyhtiö VF Corporation.
Alun perin Vansin nimi oli Van Doren Rubber Company, ja se perustettiin vuonna 1966. Perustaja oli Paul Van Doren. Kengät suunnattiin surffareille, skeittareille ja punkkareille.
1980-luvulla Vans menetti asiakkaita, kun se alkoi valmistaa jalkapallo- ja pesäpallokenkiä. Yhtiö meni konkurssiin vuonna 1984. McCown DeLeeuw Company osti yhtiön neljä vuotta myöhemmin. Vansista tuli virallinen yhtiö taas vuonna 1991.
Jo vuodesta 1995 Vans on sponsoroinut The Vans Warped Touria, joka on punk- ja ska-musiikin sekä extreme-urheilun festivaali.
Ska punk -yhtye The Suicide Machines kirjoitti kappaleen ”The Vans Song”, jossa ylistetään Vans-kenkiä. Myös rap-yhtye The Pack on kirjoittanut Vansista laulun nimeltä ”Vans”.
Nykyään Vans valmistaa kenkien lisäksi myös muun muassa reppuja, paitoja, pipoja, lippalakkeja ja jumppapusseja. Kaikki kenkämallit eivät muistuta skeittikenkiä kuten alun perin.
Gheorghe Mureșan
Gheorghe Dumitru Mureșan (s. 14. helmikuuta 1971 Tritenii de Jos) on romanialainen ammattilaisuransa lopettanut koripalloilija. Yhdessä Manute Bolin kanssa hän on kaikkien aikojen pisin NBA-pelaaja; molemmat ovat pituudeltaan 2,31 metriä.
Mureșan opiskeli Clujin yliopistossa ja pääsi vuonna 1993 Washington Bulletsiin. Hän pelasi lisäksi Élan Béarnais Pau-Orthez'ssa Ranskassa ja NBA-uransa lopussa New Jersey Netsissä.
Mureșan on näytellyt yhdessä elokuvassa "Jättini" ("My Giant", 1998), jossa hän esitti toista pääroolia yhdessä Billy Crystalin kanssa. Mureșanin ja hänen puolisonsa Lilianan ensimmäinen poika George syntyi saman vuoden huhtikuun 23. päivänä.
Kaikessa soi blues
20 suosikkia – Kaikessa soi blues on Pepe Ahlqvistin kokoelma-albumi vuodelta 1997. Levy on osa "20 suosikkia" -kokoelmalevysarjaa.