hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Lippakioski
Lippakioski on Helsingin kaupunginarkkitehti Gunnar Taucherin johdolla 1930-luvun lopulla suunniteltu myöhäisfunktionalistinen, 1940-lukua edustava, makeis- ja virvoitusjuomakioskeissa käytetty kioskityyppi.
Ensimmäiset puurakenteiset kaarevaetuseinäiset lippakioskit suunniteltiin jo vuonna 1937 (Gunnar Taucher ja Eero Urpola), mutta tämänpäiväiset lippakioskit on rakennettu 1940- ja 1950-luvuilla. Lippakioskit, joita on jäljellä 19 kappaletta ympäri Helsinkiä ovat kaupunginarkkitehti Hilding Ekelundin allekirjoittamien piirustusten mukaisia.
Lipallinen puurakenteinen kioski on suorakaiteen muotoinen. Kioskin ikkunallisessa etuosassa lipan alla on myyntitiski. Kioskin takana on ovi. Sisätilat on jaettu kahteen osaan myynti- ja varastopuoleen, joiden välissä on liukuovi.
Kioskit rakennettiin aikoinaan keskeisille paikoille linja-auto- ja raitiovaunulinjojen päätepysäkeille sekä puistojen reunamille.
Vuonna 1938 Taucherin kaarevaseinäisen kioskin tyyppipiirustukset julkaistiin Arkkitehti-lehdessä. Tämän jälkeen niitä rakennettiin ainakin Poriin. Yksi vuonna 1941 valmistunut kioski on vielä jäljellä Sibeliuspuistossa.
Lippakioskit:
Edestä kaarevat lippakioskit:
Soikea kioski:
Pyöreät betoniset "lankarullakioskit":
Helsingin kaupunki on päättänyt myydä tarjouskilpailulla seuraavat 10 lippakioskia syksyn 2015 jälkeen:
Tiiskeri (majakkasaari)
Tiiskeri on majakkasaari Loviisan kunnassa Loviisan edustalla itäisellä Suomenlahdella.
Se sijaitsee aivan Suomen sisäisen aluevesirajan vieressä noin 19 km:n päässä mantereelta.
Tiiskerin ensimmäinen vuonna 1933 rakennettu majakka tuhoutui talvisodassa. Nykyisen majakan perusta rakennettiin vuonna 1940 ja itse majakka huoltotiloineen myöhemmin.
Koko ajan miehittämättömänä toimineessa majakassa on valon lisäksi nykyaikainen tutkamajakka.
Sitruunahemppo
Sitruunahemppo ("Carduelis citrinella") on peippojen heimoon kuuluva pieni varpuslintu.
Linnun pituus on 11–13 cm ja paino 11–14 g. Vihervarpusta muistuttava pieni peippolintu, jonka siivellä on 2 keltaista juovaa. Niskassa ja kaulassa harmaata, yläperä kellanvihreä. Pyrstö on kokonaan tumma. Nuori lintu on melko yksivärisen harmaanruskea. Laulu muistuttaa tiklin ja vihervarpusen viserrystä.
2 alalajia tunnetaan. Nimialalaji "citrinella" esiintyy mantereella, "corsicana" Korsikassa ja Sardiniassa. "Corsicana" on vähemmän vihertävä kuin "citrinella".
Vanhoilla linnuilla on täydellinen sulkasato loppukesällä.
Euroopan ja samalla koko maailman populaatio on kooltaan 250 000–280 000 paria eli 500 000–640 000 yksilöä. Pääosa pesii Espanjan vuoristoissa ja loput enimmäkseen Sveitsissä. Tavattu Suomessa kerran, 17.5.–2.7.1995 Kirkkonummella.
Vuoristoiset havumetsät.
Pesä on puussa. Munia on tavallisesti 4, joita naaras hautoo noin 2 viikkoa. Poikaset lähtevät pesästä 17–18 päivän ikäisinä. Pesii usein kahdesti kesässä.
Syö siemeniä, poikasaikana myös selkärangattomia eläimiä.
Työntöhara
Työntöhara on merenmittaajien työkalu, jota käytetään tarkassa syvyyden määrityksessä. Se muodostuu kahdesta veneenmuotoisesta ponttoonista, jotka on kytketty yhteen niin että mittausvene sopii niiden väliin. Kummankin ponttoonin läpi kulkee mittayksiköin varustettu tanko, ja alimpana rakennelmassa on lujarakenteinen poikittainen tanko, joka ulottuu muutaman metrin ulos kummastakin päästä. Tämä tanko asennetaan sille syvyydelle, joka halutaan varmistaa. Työtä kutsutaan nimellä haraus.
Kun työntöharaa käytetään, mittausvene kulkee hitaalla vauhdilla; jos poikkitanko osuu esteeseen, se kohoaa, ja mittayksiköin varustetuista pystytangoista nähdään missä kohtaa poikkitankoa törmäys sattui.
Menetelmä on erittäin tarkka, ja sitä käytetään ensisijaisesti tarkistusharauksissa, jotka tehdään väylänrakennustyön päätyttyä; poikkitanko asennetaan ns. varaveden alarajalle: kaikissa väylissä on määräsyvyys, johon lisätään vielä tietty määrä veden korkeuden vaihteluiden tasaamiseksi.
Vaijerihara
Vaijerihara on merenmittaajien työväline, jota käytetään tehtäessä perusmittauksia uuden väylän rakentamista varten.
Vaijeriharan muodostaa noin 400 metrin mittainen poijujen ja painojen avulla määräsyvyyteen painotettu vaijeri; poijuissa on pari metriä korkeat viiritangot näkyvine viireineen. Kaksi mittausvenettä hinaa haraa halutulla reitillä, ja kun vaijeri osuu esteeseen, kohdalla oleva poiju kohoaa ja viiritanko siis kaatuu; tästä mittaajat näkevät esteiden paikat.
Menetelmä on vain kohtalaisen tarkka ja sitä käytetäänkin nimenomaan valmistelevassa työssä. Valmiin väylän tarkastusharaus tehdään työntöharan avulla.
Augustusburgin ja Falkenlustin linnat
Augustusburgin ja Falkenlustin linnat Brühlissä, Saksassa ovat UNESCOn maailmanperintöluetteloon kuuluva kohde. Linnat on yhdistetty toisiinsa tilavalla puutarhalla.
Kölnin arkkipiispa Clemens August rakennutti linnat 1700-luvulla. Arkkitehteina työskentelivät Johann Conrad Schlaun ja François de Cuvilliés. Augustusburgin linnan kuuluisan portaikon suunnitteli Balthasar Neumann.
Puutarhat suunnitteli Dominique Girard. Alkujaan linnojen läheisyydessä oli myös yksityiskohtainen kukkatarha, mutta Peter Joseph Lenné rakennutti sen uudelleen 1800-luvulla maisemapuutarhaksi. Alueen entisöiminen on osoittautunut vaikeaksi, sillä lähdemateriaalin hankkiminen on vaikeata.
The Ant Bully
The Ant Bully on Midwayn julkaisema ja Artificial Mind and Movementin kehittämä toimintaseikkailupeli PlayStation 2:lle, Nintendo GameCubelle, Game Boy Advancelle, Windowsille ja Wiille. Peli perustuu Warner Bros.:in elokuvaan "Muurahaisten kauhu".
Pelissä ohjataan Lucas-nimistä muurahaispoikaa ja hänen tehtävänään on pelastaa muurahaispesä hävitykseltä.
Brühl
Brühl on kaupunki Saksassa, Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa. Se sijaitsee noin 20 kilometriä Kölnistä etelään. Kaupungissa on arviolta 44 768 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 36,12 neliökilometriä.
Brühl oli Kölnin prinssi-piispan asuinpaikka. Clemens August rakennutti raunioituneen linnan tilalle Augustusburgin ja Falkenlustin kaupungin keskustaan. Linnat muodostavat nykyään UNESCOn maailmanperintökohteen. Saksan presidentit käyttivät Augustusburgin linnaa vuoteen 1994 vieraiden valtionpäämiesten vastaanottopaikkana.
The Maple Leaf Forever
The Maple Leaf Forever on kanadalainen laulu, jonka on kirjoittanut Alexander Muir (1830–1906) vuonna 1867. Hänen on sanottu saaneen innoituksensa lauluun talonsa, Maple Cottagen (Memory Lanella ja Laing Streetilla Torontossa), päällä kasvaneesta suuresta vaahterasta. Laulusta tuli suosittu englanninkielisessä Kanadassa ja se toimi epävirallisena kansallislauluna usean vuoden ajan. Ranskankielisten keskuudessa se ei kuitenkaan saavuttanut suosiota brittiläissävyisyytensä takia.
In days of yore, from Britain's shore, 
Wolfe, the dauntless hero came, 
And planted firm Britannia's flag, 
On Canada's fair domain. 
Here may it wave, our boast, our pride, 
And joined in love together, 
The thistle, shamrock, rose entwined, 
The Maple Leaf forever!
Kertosäe
The Maple Leaf, our emblem dear, 
The Maple Leaf forever! 
God save our Queen, and Heaven bless, 
The Maple Leaf forever!
At Queenston Heights and Lundy's Lane, 
Our brave fathers, side by side, 
For freedom, homes, and loved ones dear, 
Firmly stood and nobly died; 
And those dear rights which they maintained, 
We swear to yield them never! 
Our watchword evermore shall be, 
The Maple Leaf forever!
Our fair Dominion now extends. 
From Cape Race to Nootka Sound; 
May peace forever be our lot, 
And plenteous store abound: 
And may those ties of love be ours 
Which discord cannot sever, 
And flourish green o'er freedom's home 
The Maple Leaf forever!
Kertosäe
On merry England's far famed land 
May kind heaven sweetly smile, 
God bless old Scotland evermore 
and Ireland's Emr'ld Isle! 
And swell the song both loud and long 
Till rocks and forest quiver! 
God save our Queen and Heaven bless 
The Maple Leaf forever!
François de Cuvilliés
François de Cuvilliés (23. lokakuuta 1695 Soignies – 14. huhtikuuta 1768 München) oli ranskalaissyntyinen baijerilainen koristesuunnittelija ja arkkitehti. Hän oli keskeisessä roolissa rokokoon saapumisessa Baijeriin ja muualle Keski-Eurooppaan.
Cuvilliés'n tärkeimiin töihin kuuluvat Falkenlustin linna Brühlissä ja Amelienburgin metsästysmaja Nymphenburgin palatsissa, jossa on nähtävillä kullattuja tai hopeoituja rokokookoristuksia värikkäällä alustalla.
Cuvilliés kirjoitti myös useita tutkielmia taiteellisista ja koristeellista aiheista, jotka hänen poikansa François de Cuvilliés nuorempi toimitti. Vuodesta 1738 hän alkoi tehdä kaiverrussarjaa seinäelementeistä, huonekaluista ja takorautatöistä, joita julkaistiin Pariisissa rokokoon levittämiseksi ympäri Eurooppaa.
Luc Alphand
Luc Alphand (s. 6. elokuuta 1965 Briançon, Ranska) on ranskalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä ja autourheilija.
Alphand teki debyyttinsä alppihiihdon maailmancupissa vuonna 1984. Hän voitti maailmancupin vuonna 1997 ja samana vuonna hän lopetti uransa ja aloitti kilpa-autoilun. Ensin hän ajoi Nissan Micra Stars Cup -luokassa kauden 1997–1998, sitten European Le Mans Series -luokassa 2001, FIA GT Championship- ja Lamborghini Supertrophy -luokissa 2002. Dakar-ralliin hän osallistui vuosina 1998–2009. Vuonna 2005 hän oli kilpailussa toinen tallitoverinsa Stéphane Peterhanselin jälkeen ja vuoden 2006 Dakar-rallin hän voitti. Autourheilu-uransa hän lopetti vuonna 2010.
"Lähde:"
Dido ja Aeneas
Dido ja Aeneas (, Z. 626) on Henry Purcellin ainoaksi jäänyt ooppera
, jonka libreton on kirjoittanut Nahum Tate. Kolminäytöksisen oopperan ensi-ilta oli keväällä 1689. Teos perustuu Vergiliuksen "Aeneisin" neljännen kirjan tarinaan Karthagon kuningattaresta Didosta. "Dido ja Aeneasta" pidetään merkittävimpänä englantilaisena barokkioopperana. Teoksesta ei ole säilynyt Purcellin omakätistä partituuria, ja mahdollisesti ainoa 1600-luvulta säilynyt lähde on alkuperäisesityksen libretto.
Júnior Baiano
Júnior Baiano (oik. Raimundo Ferreira Ramos Júnior, s. 14. maaliskuuta 1970 Feira de Santana, Bahia, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Brasiliensea. Hän lopetti uransa vuonna 2005, mutta palasi pelikentille jo seuraavana vuonna.
Júnior Baiano on edustanut seuratasolla aikaisemmin muun muassa Flamengoa (1988-1993, 1996-1998, 2004-2005), São Paulo FC:tä (1994-1995), Werder Bremeniä (1995-1996), Palmeirasia (1998-1999), Vascoa (2000-2001), Shanghai Shenhuaa (2001) ja Internacionalia (2002).
Brasilian maajoukkueessa Júnior Baiano pelasi vuosina 1997–1998 25 A-maaottelua. Hän edusti maataan MM-kisoissa 1998, joissa Brasilia sijoittui toiseksi.
Peter Joseph Lenné
Peter Joseph Lenné (29. syyskuuta 1789 Bonn – 23. tammikuuta 1866 Potsdam) oli preussilainen puutarhasuunnittelija ja maisema-arkkitehti, joka edusti uusklassista tyyliä.
Lenné muotoili Preussin maisema-arkkitehtuuria melkein puoli vuosisataa. Hän suunnitteli useita avaria puistoja englantilaisen maisemapuistojen tyyliin. Hän keskittyi etenkin Berliinin kaupunkisuunnitteluun muodostamalla vihreitä vyöhykkeitä asukkaiden viihtyvyyden parantamiseksi. Merkittävä osa Lennén töistä sijaitsevat Berliinin ja Potsdamin alueella, mutta myös muualta Saksasta löytyy hänen töitään.
César Sampaio
Carlos Campos César Sampaio (s. 31. maaliskuuta 1968 São Paulo, Brasilia) on brasilialainen entinen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli keskikentän keskustassa.
César Sampaio edusti uransa aikana Santosia (1985-1991), Palmeirasia (1991-1994, 1998-2000), Yokohama Flugelsia (1995-1998), Deportivoa (2001), Corinthiansia (2001), Kashiwa Reysolia (2002-2003, Sanfrecce Hiroshimaa (2003-2004) ja São Paulo FC:tä (2004-2005).
Brasilian maajoukkueessa César Sampaio pelasi 40 A-maaottelua. Hän edusti maataan 1998 MM-kisoissa, joissa Brasilia sijoittui toiseksi. Hän vastasi turnauksen ensimmäisestä maalista puskemalla Brasilian 1-0 -johtoon kisojen avausottelussa Skotlantia vastaan. César Sampaio teki lisäksi kaksi maalia Brasilian voittaessa Chilen toisella kierroksella. Hänen maajoukkueuransa menestyksekkäin vuosi oli kuitenkin 1997, jonka aikana hän voitti sekä Copa Américan että Maanosaliittojen Cupin.
KamAZ
KamAZ (, suom. Kaman autotehdas) on Venäjän suurin kuorma-autovalmistaja. Yhtymän pääkonttori ja tehdas sijaitsee Naberežnyje Tšelnyssä Tatarstanissa. Kaikkiaan konserniin kuuluu 150 toimipistettä, joista 12 on suurta autojen kokoonpanotehdasta. Kokoonpanotiloja on Venäjän ohella Vietnamissa, Iranissa, Intiassa, Kazakstanissa ja Pakistanissa. Konsernissa on töissä 59 000 henkeä.
RIA Ratingin sadan venäläisen suuryritysten vuoden 2014 vertailussa KamAZ sijoittui markkina-arvoltaan 71. sijalle. Yhtiön arvoksi arvioitiin 36,4 miljardia ruplaa vuoden 2013 lopussa (+38,3 % edellisvuoteen).
KamAZ valmistaa myös dieselmoottoreita ja linja-autoja.
KamAZilla on voitettu Dakar-rallin kuorma-autoluokan useita kertoja.
KamAZ perustettiin vuonna 1969 Neuvostoliiton kommunistisen puolueen päätöksellä raskaiden kuorma-autojen valmistamiseksi. KamAZin tuotantolaitos on Kamajoen autotehdas. Ensimmäinen kuorma-auto valmistui 16. helmikuuta 1976.
KamAZ muutettiin osakeyhtiöksi vuonna 1990. Huhtikuussa Rostehnologii osti 37,8 prosentin yhtiöstä. Vuonna 2010 nykyään Rostehiksi nimetyn konsernin osakeomistus kohosi 49,9 prosenttiin. Rosteh hallitsee autotehdasomistuksiaan holdingyhtiönsä RT-Avto:n välityksellä.
KamAZit ovat tunnettuja yksinkertaisesta ja vankasta rakenteestaan. KamAZeja on viety paljon Itä-Euroopan maihin, Kiinaan ja Pohjois-Afrikkaan.
Pekka Aakula
Petter (Pekka) Aakula (2. syyskuuta 1866 Mynämäki – 11. kesäkuuta 1928 Karttula) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja SDP:n kansanedustaja.
Aakulan vanhemmat olivat arrentaattori (vuokraaja) Jeremia Matinpoika ja hänen puolisonsa Johanna Heikintytär. Vuodesta 1895 lähtien hän oli naimisissa Hilda Maria Keinäsen kanssa.
Käytyään kansakoulun ja Uudenkaupungin reaalikoulun Aakula valmistui kansakoulunopettajaksi Jyväskylän seminaarista vuonna 1891. Seminaarista valmistumisen jälkeen hän toimi opettajana eri paikkakunnilla:
Eduskuntaan Aakula nousi varamiespaikalta, sillä hän tuli Antti Mäkelinin tilalle 1. lokakuuta 1909 toisille valtiopäiville. Hänet oli valittu Sosialidemokraattisen puolueen vaaliliiton varamieheksi Kuopion läänin läntisestä vaalipiiristä. Lisäksi hän toimi kansanedustajana vuoden 1914 valtiopäivillä sekä vuonna 1917 pidetyillä valtiopäivillä. Nämä kaksi eduskuntaa eivät istuneet kuitenkaan vuotta kauempaa.
Kansanedustajana Aakula kuului jäsenenä pankkivaliokuntaan, sivistysvaliokuntaan, tarkastusvaliokuntaan, tullivaliokuntaan ja valtiovarainvaliokuntaan.
Muista luottamustehtävistä voidaan mainita Kuopion läänin läntisen vaalipiirin keskuslautakunnan puheenjohtajuus, Kangasalan kunnallislautakunnan esimiesasema, Kuopion kaupunginvaltuuston jäsenyys, SOK:n, OTK:n, KK:n ja Tulen Turvan hallintoneuvostojen jäsenyys sekä Savon osuuskauppapiirin toimikunnan jäsenyys.
Molokai
Molokai on Havaijin viidenneksi suurin saari. Se sijaitsee Oahusta itään ja Lanailta pohjoiseen. Saaren pinta-ala on 673,44 km². Tuliperäisen Molokain korkein kohta on Kamakou (1 512 m) saaren itäosassa. Rantaviivaa on noin 143 km. Molokain väkiluku oli vuoden 2000 väestönlaskennassa 7 404.
Lanai
Lanai () on Havaijin kuudenneksi suurin saari. Lanain tärkein asutuskeskus on Lanai City, jossa asuu 3 164 saaren 3 193 asukkaasta. Saaren pinta-ala on 363,97 km².
Eurooppalaiset löysivät Lanain ensimmäistä kertaa 25. helmikuuta 1779. Myöhemmin saaresta tuli tunnettu ananasviljelmiensä ansiosta. Lanain korkein kohta on Mount Lanaihale (1 207 m).
Amerikkalainen miljardööri Larry Ellison omistaa saaresta 98 prosenttia.
Bakili Muluzi
Elson Bakili Muluzi (s. 17. maaliskuuta 1943) on malawilainen poliitikko, joka toimi maansa toisena presidenttinä 1994–2004. Hän edustaa Yhdistynyttä demokraattista rintamaa (UDF).
UDF-puolueen ehdokas Muluzi voitti Hastings Bandan maan ensimmäisessä monipuoluevaalissa toukokuussa 1994. Muluzi valittiin uudelleen 1999, jolloin hän sai 52,4 % äänistä voittaen vastustajansa Gwanda Chakuamban. Vuonna 2004 Muluzin korvasi UDF:n Bingu wa Mutharika.
Muluzin ja Mutharikan välit heikkenivät keskinäiseksi taisteluksi, johon kuului yritys erottaa Mutharika, parlamentin toiminnan lukkiutuminen ja vallankaappaussyytöksiä.
Mutharika erosi puolueesta 2005 ja perusti oman Demokraattisen edistyspuolueensa, jolla oli vähemmistö parlamentissa.
Bakili Muluzi joutui vuonna 2006 korruptiosyytösten kohteeksi.
Hänen mukaansa syytteet ovat poliittisia.
Muluzi yritti asettua ehdolle vuoden 2009 vaaleihin Mutharikaa vastaan, mutta oikeus esti tämän, hänen oltuaan jo presidenttinä sallitut kaksi kautta. Tämän jälkeen Muluzi asettui tukemaan Kongressipuolueen John Temboa.
Matti Aalto
Matti Aalto (aik. Wuorimäki, 21. heinäkuuta 1876 Seinäjoki – 29. tammikuuta 1950 Helsinki) toimi SDP:n kansanedustajana ensimmäisessä eduskunnassa. Varsinaisen työuransa hän teki Valtionrautateillä.
Aallon vanhemmat olivat torpparit Matti Wuorimäki (aik. Frisk) ja Susanna Lemponen. Hän avioitui vuonna 1908 Olga Maria Niinivaaran kanssa. Aalto kävi kansakoulun.
Ensimmäiseen eduskuntaan vuonna 1907 Matti Aalto valittiin Vaasan läänin eteläisestä vaalipiiristä. Hän oli eduskunnan jäsenenä vain tämän eduskunnan istuntoajan, sillä eduskunta hajotettiin ennenaikaisesti jo vuonna 1908. Aalto oli sosiaalidemokraattisen eduskuntaryhmän jäsen. Eduskunnassa hän kuului jäsenenä sivistysvaliokuntaan, talousvaliokuntaan sekä suureen valiokuntaan.
Ennen siirtymistään VR:n palvelukseen Aalto toimi renkinä Nurmossa ja Seinäjoella, oli nahkurin opissa Hämeenlinnassa, jossa toimi myös nahkurina. Valtionrautateillä hän toimi ensiksi Helsingissä työmiehenä ja vuosina 1898–1907 varastonhoitajana, sitten vuodet 1907–1916 konttoriapulaisena, 1916–1917 II luokan kirjurina ja kirjanpitäjänä vuosina 1917–1940. Vuoden 1940–1945 hän toimi I luokan tarkastajana eli rautatiehallituksen painatusjaoston päällikkönä.
Vapaa-aikanaan hän toimi Suomen rautatieläisten raittiusyhdistyksen pääsihteerinä ja esimiehenä sekä VR:n eläkelaitoksen valtuusmiesten puheenjohtajan.
Hendrik Verwoerd
Hendrik Frensch Verwoerd (8. syyskuuta 1901 Amsterdam – 6. syyskuuta 1966 Kapkaupunki) oli Etelä-Afrikan pääministeri vuodesta 1958 vuoteen 1966 asti, jolloin hänet murhattiin. Häntä pidetään apartheid-lakien pääsuunnittelijana, ja toimintansa motiiviksi hän ilmoitti ”jumalallisen johdatuksen”.
Hendrik Verwoerd syntyi 8. syyskuuta 1901 Amsterdamissa. Verwoerd muutti vanhempineen kanssa Etelä-Afrikkaan ollessaan kaksivuotias. Hän opiskeli Stellenboschin yliopistossa. Hän lähti myöhemmin Saksaan, Yhdistyneeseen kuningaskuntaan ja Yhdysvaltoihin, ja 7. tammikuuta 1927 tuleva pääministeri meni naimisiin Betsie Schoombien kanssa.
Maailmansotien välisenä aikana Verwoerd toimi sosiologian professorina, menestyi akateemisella uralla ja nousi Stellenboschin yliopiston sosiologian laitoksen johtajaksi. Hän kannatti voimakkaasti afrikaanerinationalismia ja toimi päätoimittajana kansallismielisessä "Die Transvaler" -lehdessä, joka suhtautui myönteisesti eurooppalaiseen kansallissosialismiin.
Vuoden 1948 vaaleissa hän hävisi niukasti omassa vaalipiirissään, mutta Kansallispuoleen tuella hänet valittiin maan senaattiin ja hän nousi sen puhemieheksi. Vuonna 1950 hänestä tuli maan bantuasioiden ministeri ja siten uuden apartheid-järjestelmän ”pääarkkitehti”. Verwoerd nousi maansa pääministeriksi 1958. Hänen kaudellaan Etelä-Afrikan unioni muutettiin tasavallaksi kansanäänestyksen jälkeen. Maa myös erosi Kansainyhteisöstä, jota Verwoerd piti ”vaarallisen monirotuisena”.
Vuonna 1960 Verwoerd kielsi ANC:n ja muut apartheidia vastustaneet järjestöt ja aloitti vuonna 1962 projektin mustien ”kotimaiden” eli niin sanottujen bantustanien perustamiseksi ja mustien eteläafrikkalaisten siirtämiseksi niiden kansalaisiksi.
Verwoerdia ammuttiin vuonna 1960 Johannesburgissa. Teosta vastuussa ollutta David Prattia pidettiin mielisairaana ja hän teki pian itsemurhan psykiatrisessa sairaalassa Bloemfonteinissa.
Verwoerd joutui lopulta murhatuksi vuonna 1966, kun parlamentin työntekijä Dimitri Tsafendas puukotti hänet hengiltä parlamentissa. Ei käynyt ilmi, oliko teon taustalla lainkaan poliittista motiivia. Oikeus piti Tsafendasia mielisairaana ja hän menehtyi lokakuussa 1999 vapautumatta koskaan.
Verwoerdin seuraajaksi Etelä-Afrikan pääministerinä nousi syyskuussa 1966 John Vorster.
Leila K
Leila K, oikealta nimeltään Laila El Khalifi (s. 6. syyskuuta 1971 Göteborg, Ruotsi) on ruotsalainen elektronisen musiikin esittäjä ja rap-artisti.
Leila K aloitti uransa rap-duo Rob'n'Razin kanssa, johon hänet löydettiin laulukilpailusta. Duon jäsenet pitivät Leilan esiintymisestä ja tarjosivat tälle levytyssopimuksen 1988. Yhdessä Rob'n'Razin kanssa Leila K sai ensimmäisen hittinsä vuonna 1989 kappaleella "Got to Get", joka sijoittui muun muassa Ison-Britannian singlelistalla sijalle kahdeksan. Vaikka Leila K:n ja Rob’n’Razin yhteistyö sujui hyvin ja heidän musiikkinsa menestyi, päätti Leila lähteä omille teilleen ja erota kokoonpanosta. Hän onnistuikin saamaan keikkoja Ibizalla, mutta varsinainen sooloura alkoi vasta 1991, kun hän julkaisi singlen "Time". Leila menestyi myös kappaleilla "Open sesame" ja "Ça plane pour moi". Vuonna 1993 Leila K oli Euroopan menestynein naisartisti.
Leila julkaisi uuden albumin vuonna 1996 "Manic Panic", joka menestyivarsinkin Pohjoismaissa. Albumilta julkaistuja singlejä olivat muun muassa "Electric" ja "C’mon now". Leila K:n räväkkä persoona tuotiin mediassa laajasti esille 1998 SVT:n dokumentissa "Fuck you, fuck you very much".
Leila K. on laulanut ruotsalaisen rock-yhtye Backyard Babiesin vuonna 2001 ilmestyneellä kappaleella "I Love to Roll".
Vuonna 2005 ruotsalainen sarjakuvataiteilija Martin Kellerman järjesti Leilan haastattelun sarjakuvalehteensä "Rocky". Kesäkuussa 2007 ruotsalaismedia kertoi Leilan esiintyneen yllätysvierailijana Petter Wallenbergin "Bögjävlar"-kirjan julkistamistilaisuudessa, jossa hän esitti kappaleet ”Ça Plane Pour Moi” ja ”Electric”.
Vuonna 2009 albumi "Rob’n’Raz feat Leila K" pääsi mukaan kirjaan "Tusen svenska klassiker", johon koottiin tuhat Ruotsissa julkaistujen kirjojen, elokuvien, äänilevyjen ja tv-ohjelmien klassikkoa.
Maaliskuussa 2011 Leila K esiintyi ensi kertaa vuosiin vierailevana artistina Wallenbergin kappaleella ”Legendary”. 
Lokakuussa 2013 ilmestyi Petter Wallenbergin kirjoittama elämäkertakirja "Historien om Leila ".
Vuonna 2003 ruotsalainen lehdistö julkaisi kertomuksen, jonka mukaan Leila K eli kodittomana Tukholman kaduilla, kärsi alkoholiongelmasta ja lääkeriippuvuudesta, ja joutui varastamaan ruokaa. Tuolloin hänen kerrottiin myös olevan tekemisissä poliisien kanssa ja vuonna 2004 Leilan kerrottiin olevan vankilassa, vaikka vakuuttelikin syyttömyyttään. Syyte ja kolmen kuukauden tuomio tuli pahoinpitelystä, häirinnästä, laittomasta uhkauksesta ja varkaudesta. Leila K:n on myös väitetty käyttäneen huumeita, mutta tämän hän kiistää jyrkästi.
Stiletti (biologia)
Stiletti (latinaksi "stillus", lävistin) on pääasiassa monilla hyönteislajeilla tavattava eliön suuosa, joka on erikoistunut pistämiseen tai imemiseen. Stiletti on pitkä ja kapea: Se muistuttaa muodoltaan stilettityyppistä veistä.
Dimitri Tsafendas
Dimitri Tsafendas (14. tammikuuta 1918 – 7. lokakuuta 1999) tappoi Etelä-Afrikan pääministerin Hendrik Verwoerdin 6. syyskuuta 1966.
Tsafendas oli syntynyt Mosambikin pääkaupungissa Lourenco Marquesissa kreikkalaiselle isälle ja afrikkalaiselle äidille. Päästyään lähetiksi Kapkaupungissa toimineeseen Etelä-Afrikan parlamenttiin 48-vuotias Tsafendas puukotti pääministeri Verwoerdia kesken parlamentin istunnon. Mielenterveysongelmista kärsinyt Tsafendas todettiin oikeudessa syyntakeettomaksi. Asiantuntijoiden mukaan hän oli skitsofreeninen ja uskoi, että hänen sisuskalujaan jäyti suuri lapamato. Hänen tuomionsa luettiin 20. lokakuuta 1966 ja hänet vietiin Pretorian keskusvankilaan saamaan psykiatrista hoitoa. "The Citizen" -lehti julkaisi Tsafendasin haastattelun vuonna 1976. 30. syyskuuta 1989 Tsafendas siirrettiin Zonderwaterin vankilaan lähelle Cullinania. Hän kuoli 81-vuotiaana vapautumatta koskaan.
Ei käynyt ilmi, oliko pääministerin murhan taustalla lainkaan poliittista motiivia. Henk van Woerden on kuvannut Tsafendasin elämää romaanissa "Een mond vol glas". Hänen elämästään on tehty myös elokuva.
Mika Vasara
Mika Tapani Vasara (s. 22. lokakuuta 1983 Pieksämäki) on suomalainen entinen kuulantyöntäjä, joka edustaa Pieksämäen Veikot -98:aa. Vasaraa valmensi hänen isänsä Markku Vasara.
Vasaran nuorten arvokilpailusaavutuksiin kuuluu 19-vuotiaiden MM-pronssi vuodelta 2002 ja 22-vuotiaiden EM-pronssi vuodelta 2005. Ensimmäiset SM-mitalinsa Vasara saavutti vuonna 2006, jolloin hän voitti hallissa pronssia ja Kalevan kisoissa hopeaa. Vasara työnsi 20 metriä ensimmäisen kerran Leppävirralla 4.6.2006 ja hän oli 20. jäsen 20 metrin kerhoon. Hänen nykyinen ennätyksensä on 20,21 metriä. Vasara osallistui myös Göteborgin EM-kilpailuihin 2006, mutta karsiutui finaalista.
Kesällä 2007 Vasara edusti Suomea yleisurheilun Euroopan cupissa, jossa hän sijoittui toiseksi. Kalevan kisoissa 2007 hän saavutti hopeaa. Samana vuonna Vasara kilpaili Osakan yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa karsiutuen finaalista tuloksella 19,55 metriä. Vuoden päätteeksi Pieksämäen nuorkauppakamari valitsi Vasaran vuoden pieksämäkeläiseksi 2007.
Vuonna 2008 Vasaran kausi alkoi lupaavasti, kun hallikaudella irtosi SM-hopeaa. Varsinainen kausi meni kuitenkin täysin pilalle, sillä Vasara ei osallistunut Kalevan kisoihin, eikä hän saanut ylitettyä edes Pekingin olympialaisten B-rajaa, minkä vuoksi hän ei selviytynyt kisoihin. Helmikuun 2009 SM-hallikisoissa Vasara voitti ensimmäisen aikuisten sarjan SM-kultamitalinsa tuloksella 18,49 metriä. Kesällä 2009 Vasaralla oli kuitenkin ongelmia kyynärpään kanssa, eikä hän kilpaillut kesän aikana kertaakaan. Omien sanojensa mukaan hän mietti jopa uransa lopettamista käden tilanteen takia.
Urheilun ohella Vasara opiskelee Savonia-ammattikorkeakoulussa liiketalouden tradenomiksi. Hän asuu Virossa vaimonsa Terje Vasaran ja lapsiensa kanssa.
The Adventure Company
The Adventure Company on DreamCatcher Interactiven perustama seikkailupelejä julkaiseva yhtiö.
Vuonna 2006 JoWooD Productions osti DreamCatcher Interactiven ja Adventure Companyn kokonaisuudessaan.
Vuonna 2011 Nordic Games (nykyisin "THQ Nordic") hankki yhtiön ja käyttää nimeä "The Adventure Company" julkaisubrändinä.Yhtiö on myös julkaissut uudelleen Cryo Interactiven kehittämää "Atlantis"-sarjaa.
Anton Ahlström
Anton (Antti) Ahlström () oli kruununtorppari, metsätyönjohtaja sekä kansanedustaja (SDP).
Antti Ahlströmin vanhemmat olivat kruununtorppari ja seppä Albinus Ahlström sekä Anna Lena Aatamintytär. Vuodesta 1894 lähtien hänen puolisonsa oli Iida Sirkkala. Peruskoulutuksena Ahlströmillä oli kansakoulun oppimäärä. Hän oli käynyt myös metsänvartijakoulun Evolla. Hän toimi ennen kuolemaansa moninaisissa ammateissa, kuten kruununtorpparina, maanviljelijänä ja metsänvartijana kotipitäjäsään Korpilahdella sekä Muuramessa. Lisäksi hän toimi Jämsässä viisi vuotta metsätöiden johtajana.
Eduskuntaan Ahlström valittiin Hämeen läänin pohjoisesta vaalipiiristä vuosien 1908–1909 valtiopäiville. Hän oli jäsenenä sosialidemokraattisessa eduskuntaryhmässä. Eduskunnassa hän oli talousvaliokunnan jäsen. Hän oli myös Muuramen kunnanvaltuuston jäsen.
Ombrotrofinen suo
Ombrotrofinen suo on suo, joka saa vetensä ja ravinteensa ilmasta eli sateen mukana. Tämä edellyttää sitä, että suon keskusta on ympäröivää kivennäismaata selvästi korkeammalla. Tällainen suo on karu ja vähäravinteinen. Etenkin eteläisen Suomen keidassuot ovat ombrotrofisia rahkakakkuja. Vastakohtana on minerotrofinen suo.
Oikeusvaltio
Oikeusvaltio () on valtiosääntöoikeuden keskeisimpiä lähtökohtia. Valtiosääntö ja perustuslaki ovat systemaattiselta kannalta oikeusvaltioperiaatteen johdannaisia. Alkujaan oikeusvaltion idea kehittyi vastaamaan mielivaltaiseen ja ennalta ennustamattomaan hallintoon ja lainkäyttöön.
Antero Jyrängin määritelmän mukaan oikeusvaltion määritelmään sisältyy kuusi ainesosaa:
Turkislakki
Turkislakki "(ven. Ušanka)" tai karvalakki on alun perin Venäjältä kotoisin oleva , korvaläpillä varustettu hattu (korvuslakki). Korvaläpät voidaan sitoa hatun päälle "kruunuksi" tai leuan alle, jolloin ne suojaavat korvia kylmältä. Turkislakki on yleensä valmistettu kaniinin turkista, mutta myös susi, koira, kettu, näätä ja korkealuokkainen lampaan nahka ovat käytettyjä.
Taitettavilla korvaläpillä varustettuja turkislakkeja on käytetty Skandinaviassa, Venäjällä sekä Keski-Aasiassa vuosisatoja. Uskotaan, että venäläiset omaksuivat turkislakin Keski-Aasian paimentolaisilta keskiajalla; nykyisen kaltainen, pyöreän kruunun omaava turkislakki yleistyi kuitenkin vasta 1900-luvun aikana, ensimmäiseksi Venäjällä.
Stereotyyppisesti turkislakki koristaa venäläisen päätä. Hattua ja sen variaatioita käytetään kuitenkin yleisesti myös Kiinassa, Pohjois-Koreassa, Itä-Euroopassa ja entisen Neuvostoliiton alueella. Lisäksi monet Itä-Euroopasta Yhdysvaltoihin saapuneet siirtolaiset käyttävät päähinettä. On mahdollista, että venäläiset omaksuivat hatun käytön mongoleilta keskiajalla näiden tunkeutuessa Venäjälle. Arvokkaasta soopelinnahasta tehty korvallinen turkislakki oli varakkaiden pajarien tunnus.
Suomen kielessä 1960- ja 1970-luvulla siviilimalliseen turkislakkiin on viitattu "Nikitana" Neuvostoliiton kommunistisen puolueen pääsihteeri Nikita Hruštšoviin viitaten. Suomessa turkislakista tuli koululaisten käyttämä pipoa lämpimämpi päähine 1970-luvun alussa, mutta Suomessa se oli usein keinotekoista muovikuiduista tehtyä karvaa.
Turkislakki kuuluu myös monissa maissa, kuten Venäjällä ja Kanadassa, poliisien ja armeijan talvipukuun. Lakki kuuluu myös Suomen puolustusvoimien perusvarustukseen nimellä "Turkislakki m/87", "Turkislakki M91" tai "Turkislakki M05". Suomen puolustusvoimissa turkislakki oli aluksi kenttäharmaa, mutta nykyään se on maastopuvun vihreä (lakkimallit M91 ja M05, poikkeuksena Panssariprikaatin käyttämä kokomusta "Turkislakki M92" sekä jäljempänä mainitut); nykyään yksiväristä karvalakkia käytetään vain merivoimissa (turkislakki M/30), Panssariprikaatissa (M92), sekä pukujen M/58 ja M/83 tai muiden ulkokäyttöön tarkoitettujen yksiväristen pukujen kanssa (M/87 ja M/39.) Aikaisemminkin harmaa turkislakki talvioloissa peitettiin lumipuvun hupulla, jotta se ei olisi erottunut lumesta. Kenraalien turkislakki M/39 on valkoinen, varustettuna sinisellä ristillä lakin päällipuolella alas laskettavan lipan ja korvaläppien alla.
Minerotrofinen suo
Minerotrofinen suo on ravinteikas, sillä se saa vetensä ympäröivältä kivennäismaalta. Sadeveteen liukenee kivennäisiä ja ravinteita, jotka kulkeutuvat suolle pintavalumana tai pohjaveden mukana. Tyypillisiä minerotrofisia soita ovat letot ja korvet. Letoista valtaosa on ravinteisuutensa tähden muokattu pelloiksi, ja korvistakin osa. Korpia on ojitettu paljon ja puuston kasvu on niillä voimakasta. Minerotrofisen suon vastakohta on ombrotrofinen suo.
Ylämaanponi
Ylämaanponi eli highlandponi on kotoisin Pohjois-Skotlannista sekä Skotlannin länsirannikon saarilta. Rotu kuuluu Britannian vahvimpiin ja vankimpiin "mountain and moorland" -rotuihin.
Ponien säkäkorkeus on 132–147 cm. Väreinä ovat pääasiassa ruunikot ja mustat sekä näiden hallakko- ja kimosävyt. Ylämaanponilla on leveä otsa, lihaksikas kaula. Runko on raskas, luusto vahva ja massakas. Takaosa on voimakas ja häntä kiinnittyy korkealle. Jalat ovat tanakat ja kaviot hyvät.
Ylämaanponit ovat tunnettuja kauniista väreistään, erityisesti hallakon eri sävyistä. Ne ovat ahkeria työhevosia, ja niitä käytetään edelleen kuormajuhtina.
Ylämaanponi on vakaa, hillitty, miellyttävä ja hyvä yleisponi koko perheelle.
Ratsastus, valjakkoajo, vaellusratsastus, kantojuhta.
Pastoraalinäytelmä
Pastoraalinäytelmä eli pastoraalidraama on alun perin italialainen näytelmä, jossa runomitassa esitetyt vuorosanat, musiikki ja säestetyt laulut vuorottelivat. Pastoraalidraamojen aiheet liittyivät yleensä maalaisidylliin sijoitettuun rakkaustarinaan, ja niiden henkilöhahmot olivat nuorukaisia ja neitoja tai hahmoja antiikin tarustosta. Pastoraalidraama oli suosittua erityisesti renessanssin aikana, ja sitä pidetään yhtenä merkittävimmistä oopperan esimuodoista.
Tunnettuja pastoraalidraamoja ovat muun muassa Torquato Tasson "Aminta".
Titan Quest
Titan Quest on Iron Lore Entertainmentin kehittämä ja THQ:n julkaisema hack and slash -tyyppinen toimintaroolipeli, joka julkaistiin Microsoft Windowsille vuonna 2006. Peli kertoo jumalien ja titaanien välisestä sodasta, joka on keskittynyt muinaisiin Kreikan, Egyptin ja Kiinan maisemiin. Peli on saanut paljon vaikutteita "Diablo"-pelisarjasta ja pelin luoja Brian Sullivan onkin sanonut: ”En ymmärrä miksi pelintekijät eivät koskaan matkineet Diabloa enempää! Sehän on aivan loistava peli!”
Pelin on käsikirjoittanut Randall Wallace, joka on tehnyt muun muassa käsikirjoituksen elokuvaan "Braveheart – taipumaton" (1995).
Pelissä on valittavissa seuraavat taidot: Warfare, Earth, Storm, Defense, Rogue, Spirit, Nature, Hunting ja Dream.
Kun pelaaja on hankkinut tason 2, hän saa valita ensimmäisen taitonsa. Toisen saa valita tasolla 8.
Stereoetäisyysmittari
Stereoetäisyysmittari on optinen väline, jolla mitataan sotilaskäytössä etäisyyttä mittaajan stereonäköä hyödyntäen. Laite on putki, jonka keskellä on katseluaukko ja putken päissä valon sisääntuloaukot. Mittaaja näkee mitattavan maaston sekä siihen optisesti lisätyn etäisyysskaalan, jonka perusteella etäisyys annettuun kohteeseen voidaan arvioida. Etäisyysmittarin pituus on käyttötarkoituksesta riippuen 0,7 metristä useisiin metreihin.
Stereoetäisyysmittarin tärkein hyöty muihin etäisyysmittausvälineisiin on se, että se ei vaadi sähköä toisin kuin esimerkiksi laseretäisyysmittari.
Madrigaalidraama
Madrigaalidraama, madrigaalikomedia tai madrigaaliooppera) on italialaisesta 1500-luvun musiikkiperinteestä käytetty nimitys, jossa joukko toisiinsan liittyviä madrigaaleja esitettiin peräkkäin siten, että niistä muodostui yhtenäinen tarina. Madrigaalidraama oli yksi keskeisistä oopperan esimuodoista. Termi itse on peräisin 1900-luvulla eläneeltä musiikkitieteilijältä Alfred Einsteinilta. Madrigaalidraamat jaettiin joskus näytöksiin ja saattoivat sisältää myös prologin. Madrigaalioopperat jäivät muodista 1600-luvun aikana oopperan saavuttaessa kasvavaa suosiota.
Keskeisiä madrigaalidraamojen säveltäjiä olivat Alessandro Striggio, Adriano Banchieri, Giovanni Croce ja Orazio Vecchi.
Providence (yhtye)
Providence oli yhdysvaltalainen kuuden hengen musiikkiyhtye, joka toimi noin vuosina 1971–1974. Se perustettiin Idahon Boisessa, mutta myöhemmin yhtye siirtyi Portlandiin, Oregoniin.
Valkealan yläkoulu
Valkealan yläkoulu (entinen "Valkealan yläaste") oli Valkealan ainoa erityisopetusta luokilla 7–9 tarjoava koulu, joka nykyisin kuuluu Kouvolaan. Se sijaitsee Valkealan kirkonkylässä koulukeskuksessa. Oppilaita koulussa on 462 ja opettajia 37. Koulun naapureita ovat kirjasto, Pizzeria Julia, kansalaisopisto, Valkealan lukio ja kirkonkylän koulu (entinen ala-aste).
Istuinalunen
Istuinalunen on saunassa tai yleisesti missä tahansa käytettävä istuinsuoja. Saunassa käytettäväksi tarkoitetusta istuinalusesta on käytössä myös nimitys pefletti tai hieman alatyylinen "persletti". Sana pefletti on yhdistelmä sanoista "peffa" ja "tabletti".
Istuinalusta käytetään saunassa estämään istujan ja saunan lauteiden suoran kosketuksen toisiinsa pääasiallisesti hygieniasyistä.
Valmistusmateriaalina on usein puuviilu (vaneri), pahvi, paperi, kangas tai vaahtomuovi.
Saatavilla on sekä kertakäyttöisiä että uudelleen käytettäviä malleja.
Istuinalusta käytetään sekä sisällä että ulkona tuolilla pehmeyden ja lämpimyyden takia sekä pintojen suojaamiseksi.
Autoon tarkoitettu istuinsuoja sekä suojaa istuinta että monissa tapauksissa myös parantaa sen istuttavuutta. Autonvalmistajan hyväksymättömien istuisuojien käyttö turvatyynyllisissä istuimissa on usein kielletty, koska se saattaa muuttaa ratkaisevasti turvatyynyn toimintaa.
Puiset istuinsuojaimet olivat erityisesti 1980- ja1990-luvuilla suosittuja.
Urheilukilpailujen katsomoihin on monesti myynnissä istuinalusia, varsinkin silloin, jos katsomon penkit ovat puisia ja sää on kolea.
Absoluuttinen jatkuvuus
Matematiikassa reaaliarvoinen funktio "f" on absoluuttisesti jatkuva annetulla välillä jos kaikille positiivisille luvuille ε on olemassa positiivinen luku δ siten, että aina kun jono pareittain erillisiä välejä ["x", "y"], "k" = 1, ..., "n" toteuttaa
on voimassa
Jokainen absoluuttisesti jatkuva funktio on tasaisesti jatkuva ja siten jatkuva. Jokainen Lipschitz-funktio on absoluuttisesti jatkuva.
Cantorin funktio on kaikkialla jatkuva, mutta ei ole absoluuttisesti jatkuva, kuten ei ole myöskään funktio
äärellisellä välillä, joka sisältää origon. Myöskään formula_4 ei ole absoluuttisesti jatkuva äärettömällä välillä.Jos μ ja ν ovat mittoja samassa sigma-algebrassa, on μ absoluuttisesti jatkuva ν:n suhteen jos μ("A") = 0 kaikilla joukoilla "A" joilla ν("A") = 0. Tälle käytetään merkintää "μ « ν". Siis:
Mittojen absoluuttinen jatkuvuus on refleksiivinen ja transitiivinen relaatio, mutta se ei ole antisymmetrinen. Siten se on esijärjestys, mutta ei osittainen järjestys. Jos μ « ν ja ν « μ, mittojen μ ja ν sanotaan olevan ekvivalentteja. Siten absoluuttinen jatkuvuus indusoi osittaisen järjestyksen kyseisten ekvivalenssiluokkien välille.
Jos μ on merkkinen tai kompleksimitta, sanotaan, että μ on absoluuttisesti jatkuva ν:n suhteen jos sen variaatio |μ| toteuttaa |μ| « ν. Yhtäpitävästi jos jokainen joukko "A", jolla ν("A") = 0 on μ-nollajoukko.
Radonin–Nikodymin lause sanoo, että jos μ on absoluuttisesti jatkuva ν:n suhteen ja ν on σ-äärellinen, on μ:llä tiheys eli Radonin–Nikodymin derivaatta ν:n suhteen. Tästä seuraa, että on olemassa ν-mitallinen funktio "f" = "d"μ/"d"ν, joka saa arvot [0,∞], jolle kaikilla ν-mitallisilla joukoilla "A" on voimassa
Maaefektialus
Maaefekti- tai patosiipialus, pintaliitäjä tai WIG () on hieman lentokonetta muistuttava vesikulkuneuvo, joka lentää joitakin metrejä vedenpinnan (tai harvemmin maanpinnan) yläpuolella käyttäen hyväkseen aerodynaamisen maavaikutuksen antamaa nostetta. WIG-tekniikalla on mahdollista toteuttaa hyvinkin suuria laitteita, kuten Neuvostoliitossa sotilaskäyttöön suunnitellut "ekranoplanit" ja Boeingin suunnittelema "Pelican". Muutamat yritykset maailmalla valmistavat pieniä maaefektialuksia yksityiskäyttöön.
Patosiipialuksen etuja vedessä liikkuvaan veneeseen nähden ovat nopeus, pienen ilmanvastuksen aiheuttama verraten vähäinen polttoaineen tarve ja matkustusmukavuus, sillä se ei keinu veneen tapaan. Haittoja puolestaan herkkyys sääoloista sekä laitteiden suunnittelussa ongelmalliseksi havaittu taipumus pyörähtää poikittaisakselinsa ympäri ("pitch"). Tämä epävakaus voidaan kuitenkin tehokkaasti korjata kookkaalla korkeusvakaimella sekä sopivalla siipien muotoilulla. Verraten suurella nopeudella lähellä veden pintaa liikkuva alus voi olla myös liikenneturvallisuuden kannalta ongelmallinen.
Liikenteessä maaefektialukset luokitellaan vesikulkuneuvoiksi.
Valmetin lentomoottoritehtaan tarkastusinsinööri, diplomi-insinööri Toivo J. Kaario alkoi kehitellä patosiipialusta eli pintaliitäjää TKK:ssa opiskellessaan vuonna 1931. Hän rakensi ja kokeili pintaliitäjää vuonna 1935 ja sai sille patentit 18630 ja 26122.
Urjalan rautatieasema
Urjalan rautatieasema () on rautatieasema Suomen rataverkolla rataosalla . Liikennepaikka sijaitsee Urjalan kunnan Urjalan aseman taajamassa noin viiden kilometrin päässä Urjalan kirkolta. Liikennepaikka sijaitsee rautateitse noin 21 kilometrin päässä Toijalan ja noin 111 kilometrin päässä Turun asemalta.
Urjalan rautatieasema on Turun–Toijalan radan alkuperäisiä IV luokan asemia Humppilan, Kyrön ja Liedon asemien ohella. Asema sijoitettiin rautatien sekä Akaan kirkolle ja Koijärvelle menevien maanteiden risteykseen Huhdin kylään. Asemarakennus on Knut Nyladerin laatimien IV-luokan tyyppipiirustusten mukaan 1874-1876 rakennettu asemarakennus, tosin se toteutettiin Humppilan, Kyrön ja Liedon asemien piirustusten peilikuvana. Myöhemmin rakennus vuorattiin ja sitä laajennettiin. Ratapihalta johdettiin pitkähkö teollisuusraide luoteeseen ja aseman pohjoispuolelta linjavaihteesta sivuraide tiilitehtaalle.
Urjalan asemanseudusta kasvoi merkittävä asutuskeskus, jonne perustettiin 1900-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä muiden muassa kansakoulu ja osuusmeijeri. Kylässä oli myös kestikievari. Vielä 1970-luvun alussa asemanseutu oli kirkonkylää suurempi taajama, mutta vuosikymmenen loppuun mennessä kirkonkylä oli kasvanut suuremmaksi samalla kun asemanseudun asukasluku oli kääntynyt laskuun.
Nykyisin Urjalan liikennepaikka on miehittämätön, liikenteenohjaustoiminnot hoidetaan kaukokäytöllä Tampereen rautatieasemalla sijaitsevasta ohjauskeskuksesta käsin. Lipunmyynti asemalla lopetettiin vuonna 1996, henkilöliikenne loppui 1. kesäkuuta 1997 ja tavaraliikenne vuoden 1999 aikana. Ratapiha uudistettiin ja sivuraiteet purettiin vuoden 1998 aikana. Asemarakennus, tavarasuoja ja muita rakennuksia siirtyi Senaatti-kiinteistöille vuonna 2007. Asemamiljöö myytiin yksityisomistukseen jouluna 2010.
Urjalan asemapuisto makasiineineen on nykyään kulttuurikeskuksena ja siellä järjestetään kulttuuritapahtumia ja työpajoja keväästä syksyyn ja siellä majailee Kulttuuriyhdistys Veturivirittämö Ry sekä Makasiinikirppis.
Vuohenputki
Vuohenputki ("Aegopodium podagraria") on monivuotinen, hyönteispölytteinen sarjakukkaiskasvi. Vuohenputki on kauppayrtti.
Vuohenputki kasvaa 30–100 cm korkeaksi. Kasvilla on voimakas maavarsi, josta se versoo joka kevät varsin aikaisin. Lehdet ovat kahteen kertaan kolmisormiset eli lehti jakautuu kolmeen osaan, joista kukin jakaantuu kolmeen lehdykkään, kukinto on kerrannainen sarja ja kukat vihertävän valkoiset. Pikkusarjoissa ei ole suojuslehteä. Lehtiruodin kouru erottaa sen muun muassa myrkkykeisosta.
Vuohenputki muodostaa tiheitä yhtenäisiä kasvustoja ja tukahduttaa muut kasvit ympäristöstään. Pelkän maanpäällisen osan kitkeminen ei yleensä kasvia hävitä vaan se uusiutuu tehokkaasti maavarren palasista. Pienetkin juurenpätkät versovat helposti, ja varmin keino kasvin hävittämiseksi onkin multien vaihtaminen kokonaan.
Vuohenputki kasvaa luonnonvaraisena Euroopassa, mutta se on levinnyt rikkaruohona Pohjois-Amerikkaan. Suomessa se on alkuperäinen ja yleinen varjoisten ja multavien lehtojen ja puronvarsien kasvi Etelä- ja Keski-Suomessa Suomenselän eteläpuolella. Se on hyötynyt asutuksesta leviämällä metsittyville pelloille, pellonpientarille ja puutarhoihin luontaisella esiintymisalueellaan ja myös Pohjois-Suomessa.
Vuohenputki kasvaa rehevässä lehtomaassa ja kesannolle jätetyillä pelloilla. Puutarhassa se saattaa olla tehokkaan leviämisensä vuoksi kiusallinen ja vaikeasti hävitettävä rikkaruoho.
Vuohenputken nuoria lehtiä voi käyttää villivihanneksena, mutta lajinmäärityksessä pitää olla tarkkana: muun muassa myrkylliset myrkkykatko, myrkkykeiso ja hukanputki näyttävät hieman samanlaisilta. Vuohenputki muistuttaa kuitenkin ehkä eniten yleisenä kasvavaa vaaratonta karhunputkea ("Angelica sylvestris").
Balls of Fury (videopeli)
Balls of Fury on vuonna 2007 julkaistu urheilupeli, joka perustuu samannimiseen elokuvaan. Pelin on kehittänyt Black Lantern Studios ja julkaissut Destination Software.
Urjalan asema
Urjalan asema on Urjalan kunnassa sijaitsevan Urjalan rautatieaseman ympärille muodostunut noin 1 013 asukkaan taajama. Se sijaitsee Turun ja Toijalan välisen rautatien luoteispuolella ja käsittää läheiset Salmen ja Huhdin kylät. Urjalan asemalla oli ennen hyvin vilkas junaliikenne. Vuosien kuluessa matkustajien vähyyden takia junien pysähdykset Urjalassa kuitenkin loppuivat.
Kylässä on asemakaavoitettua aluetta. Kylässä on myös Urjalan yläaste, Väinö Linnan lukio ja Aseman koulu, jossa on myös aamu- ja iltapäivätoimintaa.
Joissain lähteissä Urjalan asema mainitaan omana taajamanaan. Tilastokeskuksen tilastollisten taajamien luettelossa 2011 se on laskettu osaksi Urjalan kirkonkylän taajamaa. Näin oli tilanne myös tilastollisten taajamien luettelossa 2005 ja 2000
Urjalan asema on myös Urjalan rautatieasemalla toimivan kulttuurikeskuksen nimi.
Imperiumin marssi
Imperiumin marssi () eli Darth Vaderin teema ("Darth Vader’s Theme") on elokuvasäveltäjä John Williamsin säveltämä musiikkikappale, joka esiintyy George Lucasin luomassa "Tähtien sota" -elokuvasarjassa. Se esiintyi ensimmäisen kerran ilmestymisjärjestyksessä toisessa ja aikajärjestyksessä viidennessä "Tähtien sota" -elokuvassa, vuonna 1980 julkaistussa "Imperiumin vastaiskussa". "Tähtien sodan" suosion myötä Imperiumin marssista on muodostunut yksi elokuvamusiikin tunnetuimmista teemakappaleista.
Imperiumin marssi kuullaan "Tähtien sota" -elokuvissa yleensä kohtauksissa, joissa mainitaan tai esiintyy Darth Vader. Kappale kuullaan ensimmäisen kerran "Imperiumin vastaiskun" kohtauksessa, jossa katsojalle esitellään Darth Vaderin komentama keisarillinen avaruuslaivasto ja hänen lippulaivansa "Executor". Myöhemmin Imperiumin marssi esiintyy elokuvassa useita kertoja, mukaan lukien Darth Vaderin ja Luke Skywalkerin välisen kaksintaistelun aikana. Kappale kuullaan myös "Jedin paluussa", "", "" ja "". Elokuvissa kappaleesta kuullaan useita erilaisia variaatioita, joista tunnetuin on Galaktista Imperiumia edustava militaristinen ja wagneriaaninen fanfaari.
Koska "Tähtien sodassa" Imperiumin marssi liitetään Darth Vaderin ja pahuuden voimien läsnäoloon, populaarikulttuurissa kappaletta on toisinaan käytetty humoristisessa mielessä, esimerkiksi radiojuontaja Rush Limbaughilla on tapana soittaa Imperiumin marssia taustalla keskustellessaan Neuvostoliiton entisestä johtajasta Mihail Gorbatšovista. Toisena vastaavanlaisena esimerkkinä Imperiumin marssia on kuultu muutamissa "Simpsonien" kohtauksissa, joissa esiintyy miljardööri Charles Montgomery Burns.
Ian Hart
Ian Hart (s. 8. lokakuuta 1964 Liverpool, Englanti) on englantilainen näyttelijä.
Hän esitti pahansuopaa professori Oravea "Harry Potter ja viisasten kivi" -elokuvassa. Samassa elokuvassa hän esitti myös lordi Voldemortia kohtauksessa, jossa Voldemort saapuu Lily ja James Potterin kotiin.
Hart on näytellyt Tohtori Watsonia kahdessa Sherlock Holmes -televisioelokuvassa, jotka BBC esitti joulujen 2002 ja 2004 aikaan. Hän on myös näytellyt Sherlock Holmesin ja Watsonin luonutta Arthur Conan Doylea elokuvassa "Finding Neverland – tarinan lähteillä".
Oulu 2
Oulu 2 on majakka Hailuodon saaren pohjoispuolella Oulun edustalla Suomen aluevesillä. Majakka sijaitsee entisen Haukiputaan kunnan alueella ja se on Oulun sataman johtavan väylän toiseksi uloin majakka. Majakka on rakennettu ja asennettu paikalleen vuonna 1965.
Rakenteeltaan majakka on ns. pohjamajakka eli kasuunimajakka. Merenpohjaan upotettava kasuuniosa sekä majakkatorni rakennettiin Oulun öljysatamassa. Majakan merenpohjaa vasten lasketun betonisen kasuuniosan halkaisija on 22 metriä. Majakka hinattiin Oulusta sijoituspaikalleen, ja hinauksen aikana torniosa oli sijoitettu kasuunin sisäpuolelle. Sijoituspaikalla torni nostettiin ylös, kasuuniosa upotettiin paikalleen ja täytettiin hiekalla ja betonilla.
Pyöreä, 24 metriä korkea majakkatorni on väriltään valkoinen, ja sen välitasanteen yläpuolella kiertää musta vyö. Majakan lyhtylaitteen korkeus merenpinnasta on 22 metriä.
Josef Korbel
Josef Korbel (synt. Josef Körbel 1909–1977) oli tšekkoslovakialainen diplomaatti ja opettaja. Hänen tyttärensä Madeleine Albright oli Yhdysvaltain ulkoministeri.
Korbel toimi diplomaattina Tšekkoslovakiassa. Hän oli juutalainen, ja perhe pakeni maasta, kun Saksa miehitti sen vuonna 1939. Korbel oli Edvard Benešin neuvonantaja. Beneš oli Tšekin pakolaishallituksen presidentti Lontoossa. Korbel palasi kotimaahan ja toimi Jugoslavian suurlähettiläänä kunnes Tšekkoslovakiassa tapahtui vuonna 1948 kommunistivallankaappaus. Korbel tuomittiin, mutta hän onnistui pakenemaan Yhdysvaltoihin.
Korbel opetti Denverin yliopistossa kansainvälistä politiikkaa. Yksi hänen oppilaistaan oli Yhdysvaltain ulkoministeri Condoleezza Rice, joka oli ensimmäisiä yliopistoihin päässeitä mustia.
Korbelin kuoleman jälkeen Denverin yliopisto perusti "Josef Korbelin humanitäärisen palkinnon" vuonna 2000.
System of a Down (albumi)
System of a Down on System of a Downin 30. kesäkuuta 1998 julkaisema debyyttialbumi. Albumi nauhoitettiin Los Angelesissa, Kaliforniassa marraskuun 1997 ja maaliskuun 1998 välisenä aikana. Musiikkityyli on Alternative metal ja pituutta albumilla on 40 minuuttia ja 41 sekuntia.
Japanissa levyllä on julkaistu myös kappaleet "Marmalade" ja "Störagéd".