Huoltoasema
Huoltoasema eli huoltamo on liike, joka myy moottoriajoneuvoihin polttoainetta ja muita tarvikkeita. Huoltoasema voi myös tarjota ajoneuvojen huoltoa ja muita oheispalveluja sekä myydä liikenteeseen liittymättömiä tuotteita, kuten elintarvikkeita.
Sähköautojen yleistymisen ennustetaan vaikuttavan huoltoasemien kysyntään, sillä sähköauton voi ladata kotona tai työpäivän aikana. Tämä vähentää tarvetta pysähtyä huoltoasemalla. Sähköautojen kasvava käyttösäde myös vaikuttaa huoltoasemilla tarjottavien sähköautojen latauspisteiden kysyntään. Esimerkiksi vuonna 2017 Tesla Model S 100D -sähköautomallilla kyettiin ajamaan 1078 kilometriä yhdellä latauksella.Huoltamoliiketoiminta kehittyi 1900-luvun alkuvuosikymmeninä nopeimmin Yhdysvalloissa mantereen vahvan yksityisautoilukulttuurin myötä. Huoltamoista sekä muista tien varsille sijoittuneista liikeyrityksistä – pikaruokaravintoloista, motelleista ja ostoskeskuksista – on tullut olennainen piirre Pohjois-Amerikan maiden maisemassa. Varhaisimmat autoilijat ostivat polttoaineensa rautakaupasta omaan kanisteriinsa, ja ensimmäiset 1900-luvulla syntyneet huoltamot olivat katoksia tai kojuja joiden edessä oli käsipumpulla varustettu bensiinisäiliö. Jo 1910-luvulla öljy-yhtiöt alkoivat panostaa huoltamoihin ja rakentaa pääteiden varsiin omannäköisiään huoltamorakennuksia näkyvine yhtiötunnuksineen. Pelkistä bensiinimyymälöistä huoltamoiden tehtävä laajeni auton korjaukseen ja huoltoon sekä yhä pidempiä matkoja ajavien autoilijoiden taukotarpeisiin. Huoltamoiden yhteyteen alkoi ilmestyä muitakin matkailupalveluita, kuten motelleja ja ravintoloita.
1920-luvulla eri yhtiöiden yksittäiset huoltamot saattoivat muistuttaa kreikkalaista temppeliä, sveitsiläistä hiihtomajaa tai kiinalaista pagodia. 1930- ja 1940-luvuilla moderni ajattelu alkoi suosia keskenään yhdenmukaisia, jo kaukaa tietyn yhtiön huoltamoksi tunnistettavia rakennuksia, joiden tyylinä oli koneromanttinen art deco tai pelkistetty modernistinen arkkitehtuuri. Niiden suunnittelussa käytettiin ajan huippunimiä kuten Norman Bel Geddes, Raymond Loewy ja Walter Dorwin Teague, joka loi Texacon asemille erityisen toimivan ulkoasun. 1950-luvulla huoltamoarkkitehtuurista tuli yhä pelkistetympää, kun huoltamoketjujen mainonta siirtyi yhä enemmän televisioon eikä huoltamorakennusten seiniä tarvinnut enää peittää kirjavilla ulkomainoksilla.
1960-luvulla tankkauksessa siirryttiin nopeasti itsepalveluun, ja huoltamoiden yhteyteen alkoi ilmestyä myöhään auki olevia elintarvikemyymälöitä (). Valtateiden varsien huoltamoista tuli yhä suurempia, ja monet niistä erikoistuivat palvelemaan rekkaliikennettä ja sen kuljettajia ympäri vuorokauden ().
Huoltoasemat Suomessa ovat enää vain pääasiassa liikennepolttoaineita jakelevia liikenneasemia, joilta voi ostaa jotain tarvikkeita, mutta joilla ei varsinaista autojen tai muiden moottoriajoneuvojen huoltoja enää suoriteta. Poikkeuksena ovat jokin yrittäjäpohjaiset asemat, joilla on huoltopalveluita ja jotka mainostavat jopa määräaikaishuoltoja.
Huoltoasemien määrä Suomessa on vähentynyt. Ympäristönormit tekevät investoinnit kalliiksi vähän bensiiniä myyville asemille, joten vanhat vähän myyvät asemat kannattaa sulkea ennemmin kuin muuttaa ne uusia normeja vastaaviksi. Raju hintakilpailu polttoainemyynnissä on ajanut palveluasemat hankkimaan katteensa muiden tuotteiden, kuten oluen myynnistä. Tätä ovat auttaneet Suomen liikeaikasäädökset, jotka antavat huoltoasemille vapaammat aukiolot kuin muille elintarvikeliikkeille.
Suomessa bensiininmyynti saavutti huippunsa vuonna 1992 ja dieselöljyn vuonna 2012.
Suuri osa Suomen huoltoasemista hankkii bensiininsä Nesteeltä, joka käyttää valtaosin venäläistä raakaöljyä fossiilisten tuotteidensa raaka-aineena. St1:n ja ABC:n polttoaineet hankkii North European Oil Trade Oy, jonka St1 ja SOK omistavat yhdessä. Neot hankkii bensiininsä Nesteen sijasta pääasiassa Ruotsin suurimmalta öljynjalostajalta Preemiltä. Aiemmin polttoaineet on hankittu norjalaiselta Statoililta peräisin ja Nesteen jalostamoilta. St1:n omistaman Shell-ketjun V-Power-erikoisbensiini on öljy-yhtiö Shellin valmistamaa. Teboil hankkii dieselpolttoaineen Venäjältä.
Suomen suurin jakeluketju on Neste. Litramäärissä Neste on myös markkinajohtaja vuonna 2008. Dieselpolttoaineen myynnissä Neste on ylivoimainen 41% markkinaosuudellaan. Bensiinissä suurimman tittelistä ovat 2010-luvulla kamppailleet ABC-asemat ja Neste.
Polttoaineiden jakelussa on tapahtunut suuria muutoksia useaan otteeseen sitten 1920-luvun, jolloin muusta vähittäiskaupasta erillinen polttoaineen myyntitoiminta alkoi. 1970- ja -80-lukujen huoltoasemien "kulta-ajan" jälkeen muutokset ovat olleet huomattavia. Asemien vähenemisen ja kylmäasemiksi muuttumisen lisäksi useampi ketju on myyty ja lakannut näkymästä katukuvassa. Esimerkkeinä näistä ovat Kesoil, Finnoil, Jet ja Esso. Myös maamme polttoainemyynnin alkuvaiheista asti mukana ollut Shell myi jakeluketjunsa St1:lle vuonna 2010.
Leimallista onkin ollut vanhojen vuosikymmeniä vaikuttaneiden ketjujen katoaminen ja toisaalta täysin uusien, suomalaisessa omistuksessa pääosin olevien toimijoiden ilmaantuminen, joka alkoi St1:n ja ABC:n esiinmarssista 2000-luvun alussa.
Gulf palasi Suomeen pitkän tauon jälkeen 2010-luvun alussa. Asemat toimivat Gulf Oilin myöntämällä lisenssillä, mutta öljy-yhtiöllä itsellään ei ole mitään tekemistä huoltoasematoiminnan kanssa. Toinen 2010-luvun tulokas oli nyt jo lopettanut GT Retail Oy, joka pyrkii tarjoamaan huoltoasemapalveluita syrjäisemmillä seuduilla. Yhtiö lopetti toimintansa huhtikuussa 2016.