hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Irshad Manji
Irshad Manji (s. 1968 Uganda) on kanadalainen kirjailija, toimittaja ja aktivisti. Hän on tullut tunnetuksi avoimesta kritiikistä islamilaista fundamentalismia ja Koraanin sanatarkkaa tulkintaa kohtaan. Häntä on kutsuttu kerran New York Timesissa ”Osama bin Ladenin pahimmaksi painajaiseksi”. Irshad yrittää myös toiminnallaan herättää uudelleen henkiin kriittisen ajattelun islamissa, joka tunnetaan islamin historiassa nimellä "ijtihad".
Hänen bestseller-kirja "The Trouble with Islam" (myöh. painoksissa "The Trouble With Islam Today", suomennettu nimellä "Islamin kahdet kasvot") on käännetty lukuisille kielille, myös arabiaksi, farsiksi ja urduksi. Manjin artikkeleita on julkaistu lukuisissa eri lehdissä ja häntä on haastateltu lukuisilla tv-kanavilla, mm. BBC:llä, MSNBC:llä, C-SPAN:lla, CNN:llä ja Fox News:lla.
Manji syntyi Ugandassa vuonna 1968. Hänen vanhempansa olivat gujaratilais-egyptiläisiä muslimeja jotka muuttivat Ugandaan brittivallan aikana. Hänen perheensä muutti Kanadaan Irshadin ollessa neljän Idi Aminin päättäessä karkottaa eteläaasialaiset maastaan. Kirjassaan Irshad kertoo lapsuudestaan: väkivaltaisesta isästään ja nuoruuden turhauttavista kokemuksistaan Madressasta, jossa hänen mielestään yritettiin tukahduttaa itsenäinen ajattelu.
Irshad on avoimesti lesbo ja feministi ja elää yhdessä kanadalaisen homoseksuaaliaktivistin Michelle Douglasin kanssa. Manji on Salman Rushdien hyvä ystävä ja saanut Rushdien tavoin lukuisia tappouhkauksia.
Irshad puhuu avoimesti Ijtihadin puolesta, joka on hänen mukaansa kadotettu kriittisen ajattelun perinne islamissa. Hän kritisoi muslimien Israel-vastaisuutta ja antisemitismia sekä arvostaa Israelia Lähi-idän ainoana demokratiana. Maaliskuussa 2006 hän julkaisi 11 muun (joista kuuluisin oli Salman Rushdie) kanssa kirjeen jossa vastustettiin islamilaisen maailman väkivaltaisia protesteja Muhammedin pilapiirrosjupakassa. Irshad kritisoi avoimesti konservatiivista islamia, etenkin naisten kohtelussa. Hän uskoo että hunnun käyttö on jokaisen henkilökohtainen valinta. Hän myös kyseenalaistaa Koraanin historiallisen tulkinnan.
Enter the Matrix
Enter the Matrix on toimintapeli joka sijoittuu Matrix-maailmaan. Pelattavia hahmoja ovat Ghost ja kapteeni Niobe. Pelin on tehnyt Shiny Entertainment ja julkaissut Atari. Se julkaistiin konsoleille PlayStation 2, Nintendo GameCube, Xbox ja lisäksi Pc:lle. Se on yksi kalleimmista tuotetuista peleistä, sillä sen tekeminen maksoi arvioilta noin 30 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Se julkaistiin vuonna 2003.
GameSpot antoi pelille arvosanan 6.3/10 arvostelussaan.
Eero Suvilehto
Eero Suvilehto (s. 24. marraskuuta 1947 Pyhäjärvi) on Oulussa asuva kirjailija ja kirjallisuuden dosentti. Hän toimii myös tulkkina ja puheterapeuttina.
Suvilehto on valmistunut Jyväskylän yliopistosta puheterapeutiksi 1974 ja filosofian kandidaatiksi 1979. Filosofian tohtoriksi hän väitteli vuonna 1995. Väitöskirjassaan "Dimitâr Dimovin Tupakkaa ristiriitojen romaanina – bulgarialaisen kriisin horjutetut kuvat" (Jyväskylän yliopisto, 1995) hän analysoi ja vertaili poikkitieteellisesti reseptiohistoriallisia prosesseja Bulgariassa ja Suomessa. Suvilehto on julkaissut myös muita tieteellisiä teoksia ja artikkeleita.
Suvilehto on toiminut Oulun yliopiston logopedian lehtorina lyhyitä katkoksia lukuun ottamatta vuosina 1986–1994 ja 1999–2003. Hän on työskennellyt myös ulkomailla, muun muassa suomen kielen lehtorina Sofian (1980–1985) ja Reykjavíkin (1995–1999) yliopistoissa sekä Suomen kirjallisuuden vierailevana professorina Wienissä (2009). Jyväskylän yliopiston kirjallisuuden, erityisesti Bulgarian kirjallisuuden dosenttina hän on toiminut maaliskuusta 2004 alkaen.
Suvilehdon kaunokirjallinen esikoisteos "Yksinäiset jumalat" ilmestyi 1993. Vuodesta 1976 hän julkaissut useita satoja runoja, aforismeja, kertomuksia, kolumneja, esseitä ja käännöksiä muun muassa lehdissä Bohemia, Elämäntarina, Genesis, Kaleva, Keskisuomalainen, Kaltio, Kansan Uutiset ja Parnasso sekä muun muassa antologioissa "Runomaraton" (1987), "Soidinkuu" (2000), "Kuumana kinosten alla" (2001) ja "Raskaan sarjan runoja" (2008). Hänen runojaan ja aforismejaan on lisäksi ilmestynyt ulkomaisissa kirjallisuuslehdissä ja antologioissa.
Suvilehto on tehnyt uran myös painijana, suurimpana saavutuksena kreikkalais-roomalaisen painin Pohjoismaiden mestaruus vuodelta 1972.
Kynämies
Kynämies oli yritysjournalismiin erikoistunut mediatalo, joka tuotti asiakkailleen asiakaslehtiä ja verkkopalveluita. Tunnetuimpia Kynämiehen tekemiä lehtiä ovat mm. "Terveydeksi" ja "Moottori".
Yritys perustettiin vuonna 1984 nimellä Suunnittelutoimisto Kynämies Oy. 2005 yritys osti Viestintätoimisto Sanakunta Oy:n.
Otavamedia Oy, joka kuuluu Otava-konserniin, osti yhtiön koko osakekannan vuonna 2002. 2008 Kynämies liitettiin Otavamediaan. Kynämies ja Turussa toimiva Viestintätoimisto Sanakunta muodostavat yhdessä Otavamedian asiakaslehtiyksikön.
Kielikuva
Kielikuva on suorasta, kirjaimellisesta merkityksestään poikkeavalla tavalla käytetty sana tai ilmaus.
Theodor Olsson
Theodor Olsson (syntynyt Olof Theodor Emanuel Olssonina Tukholmassa 15. syyskuuta 1879, kuollut helmikuussa 1954 Tukholmassa oli ruotsalainen näyttelijä ja näytelmäinspehtori.
Olsson esiintyi teatterissa ensimmäisen kerran vuonna 1901. Hän esiintyi valkokankaalla ensimmäisen kerran vuonna 1917 Mauritz Stillersin "Thomas Graalin parhaassa elokuvassa", ja hän osallistui kaikkiaan 10 elokuvan tekoon.
Erich Hückel
Erich Armand Arthur Joseph Hückel (9. huhtikuuta 1896 – 16. helmikuuta 1980) oli saksalainen fyysikko ja fysikaalinen kemisti. Hän sovelsi kvanttimekaniikkaa orgaanisen kemian ongelmien tarkasteluun, mikä johti kvanttikemian kehittymiseen omaksi tieteenalakseen Saksassa 1930-luvulla.
Hückel syntyi Berliinissä Charlottenburgin esikaupunkialueella. Hän opiskeli fysiikkaa ja matematiikkaa vuosina 1914-1921 Göttingenin Georg-August-yliopistossa. Hückel tunnetaan parhaiten elektrolyyttiliuoksia koskevasta Debyen ja Hückelin yhtälöstä ja nimeään kantavasta menetelmästä, jonka avulla pi-elektronien orbitaalien energia voidaan määrittää konjugoiduissa hiilivedyissä.
Säätölapapotkuri
Säätölapapotkuri on vesialuksessa käytettävä potkurityyppi, jossa lapakulmia voidaan muuttaa käytön aikana. Tämä tekee mahdolliseksi aluksen ajamisen eteen- tai taaksepäin halutulla nopeudella potkurin pyörimissuuntaa muuttamatta. Jyrkempi lapakulma tuottaa suuremman ja loivempi lapakulma pienemmän työntövoiman suhteessa kierroslukuun. Kääntämällä lapakulmat "negatiivisiksi" saadaan potkurin työntövoiman suunta käännettyä ja alusta voidaan peruuttaa.
Eräs tunnetuimpia säätölapapotkurin valmistajia, jonka nimestä on muodostunut eräänlainen potkurityypin synonyymi, on KaMeWa.
Säätölapapotkuria käytetään myös osana Kaplan-tyyppistä vesiturbiinia, jossa sen muuttuva lapakulma on erittäin iso etu, sillä muuttamalla lapojen kulmaa turbiinin käyttöolosuhteiden mukaan saadaan vesivoimakoneiston hyötysuhde pysymään korkeana hyvin laajalla tehoalueella. Tästä sekä Suomen vesistöjen rakenteesta johtuen erittäin monessa suomalaisessa vesivoimalassa käytetään Kaplan-turbiineita.
Säätölapapotkurin lapakulmia säädetään potkuriakselin sisällä kulkevan säätöakselin avulla. Säätöakselia käyttää potkuriakselin toisessa päässä oleva hydraulisesti toimiva säätölaitteisto, "OD-box".
Kaplan-turbiineissa on koko koneen läpi kulkevan koneiston akselin sisällä samanlainen säätötanko (kara) kuin laivakäytöissä, jolla joko annetaan juoksupyörän navalle ohje oikeasta lapakulmasta tai sitten kara ilmoittaa lapojen asennon, ja hydrauliikkaöljyn paineella hoidetaan lapoja liikuttavan servon säätö. Vesivoimakäytössä on koneistoja uusittaessa ja uusissa käytöissä alettu käyttää myös "vesinapaa", jossa lapojen säätövoiman antava servo toimii öljyllä, mutta välitysmekanismi servolta lavoille on veden ja inhibiitin (ruosteenestoaineen) voitelema. Näin saadaan eliminoitua Kaplan-turbiineille tyypillistä öljyvuotojen ongelmaa.
Oulun läänin pohjoinen vaalipiiri
Oulun läänin pohjoinen vaalipiiri oli Suomen eduskuntavaalien vaalipiiri, joka käsitti entisen Oulun läänin pohjoisimman osan ja entisen Lapin läänin eteläosan. Kun Lapin lääni perustettiin vuonna 1938, muodostettiin Oulun ja Lapin lääneistä omat vaalipiirinsä. Pääosa Oulun läänin pohjoisesta vaalipiiristä siirtyi Lapin läänin vaalipiiriin.
Vaalipiiriin kuuluneet kunnat olivat Alatornio, Haukipudas, Ii, Karunki, Kemi, Kemijärvi, Kemin maalaiskunta, Kiiminki, Kolari, Kuivaniemi, Kuolajärvi (vuodesta 1936 Salla), Kuusamo, Pello, Posio, Pudasjärvi, Ranua, Rovaniemi, Rovaniemen maalaiskunta, Simo, Taivalkoski, Tervola, Tornio, Yli-Ii, Ylikiiminki ja Ylitornio. Lapin läänin vaalipiiriin siirtyivät vuonna 1938 Alatornio, Karunki, Kemi, Kemijärvi, Kemin maalaiskunta, Kolari, Pello, Posio, Ranua, Rovaniemi, Rovaniemen maalaiskunta, Salla, Tervola, Tornio ja Ylitornio. Oulun läänin vaalipiiriin sijoittuivat Haukipudas, Ii, Kiiminki, Kuivaniemi, Kuusamo, Pudasjärvi, Simo, Taivalkoski, Yli-Ii ja Ylikiiminki.
Oulun läänin pohjoisesta vaalipiiristä valittiin kuusi kansanedustajaa vuosina 1907–1916, seitsemän vaaleissa 1917–1924 ja kahdeksan vaaleista 1927 alkaen. Vaalipiirin kannatetuin ryhmä oli aluksi Suomalainen puolue, mutta SDP ja Maalaisliitto kipusivat sen ohi jo autonomian aikana. Itsenäistymisen jälkeen suurimmaksi selviytyi kaikissa vaaleissa Maalaisliitto, joka vei aina enemmistön kansanedustajista.
SDP ei saanut vaalipiiristä 1920-luvulla yhtään kansanedustajaa. Paikat vei äärivasemmiston SSTP ja sitä seurannut vaaliorganisaatio. SDP:n kannatus nousi jälleen vasemmiston toiminnan kieltämisen myötä. Kokoomus menetti ainoan paikkansa IKL:lle vaaleissa 1933, ja seuraavalla kerralla molemmat jäivät edustajitta. Vaaleissa 1933 ja 1936 edustajan sai myös Suomen pienviljelijäin puolue. Vuonna 1936 Eino Rytinki oli ainoa SPP:n listoilta koko maassa eduskuntaan yltänyt.
Linda Evangelista
Linda Evangelista (s. 10. toukokuuta 1965 St. Catherines, Ontario, Kanada) on kanadalainen huippumalli. Evangelistan ura alkoi, kun mallitoimiston kykyjenetsijä löysi hänet "Miss Teen Niagara" -mannekiinikilpailusta vuonna 1978. Evangelista muutti myöhemmin New Yorkiin ja teki sopimuksen Elite Model Management -mallitoimiston kanssa, minkä jälkeen hän muutti pian Pariisiin.
Evangelista kuului malleihin, joiden ansiosta supermalli-buumi käynnistyi. Evangelista leikkasi hiuksensa lyhyiksi 1980-luvun lopulla, ja sai muotimaailman kiinnostumaan itsestään. Hän sai lempinimen ”Kameleontti” taipumuksestaan muuttaa tyyliään sekä hiustensa leikkausta ja väriä jatkuvasti.
Evangelista tunnetaan myös kuuluisesta lausahduksestaan ”We have this expression, Christy and I: We don't wake up for less than $10,000 a day” (”Minulla ja Christy Turlingtonilla on tapana sanoa: me emme nouse sängystä alle 10 000 dollarilla”).
Nykyään Evangelista on L'Oréalin kansainvälinen päämalli. Häntä pidetään yhtenä kaikkien aikojen saavuttaneimmista ja vaikutusvaltaisimmista malleista.
Evangelista oli naimisissa ranskalaisen mallitoimiston johtaja Gerald Marien kanssa vuosina 1987–1993. Sen jälkeen hän on seurustellut näyttelijä Kyle MacLachlanin, jalkapalloilija Fabien Barthezin ja Hard Rock Cafén perustaja Peter Mortonin kanssa.
Evangelista synnytti pojan lokakuussa 2006. Lapsen isän henkilöllisyys sekä oikeuteen edennyt kiista elatusavusta saivat paljon julkisuutta. Evangelista teki oikeusvaatimuksen François-Henri Pinaultia vastaan, väittäen tätä lapsensa isäksi. Mediassa rankasti uutisoitu oikeudenkäynti vuonna 2012 päättyi lopulta osapuolien väliseen sopimukseen oikeuden ulkopuolella.
Happy Mac
Happy Mac on Macintosh-tietokoneen normaali käynnistyskuva vanhemmissa järjestelmissä (System 1.0–8.6). Myöhemmin "new world romeissa" eli tietokoneen rom-tiedostoissa, jotka tulivat alkuperäisen iMacin jälkeen, Happy Mac korvattiin Mac OS -logolla (joka sekin perustui Happy Maciin). Lopullisesti Happy Mac poistui Applen käyttöjärjestelmistä, kun Mac OS X 10.2 julkaistiin. Siinä Happy Mac oli korvattu harmaalla Applen logolla. Happy Macin suunnitteli Applen suunnittelija Susan Kare. Happy Mac ilmaisi laitteiston kunnosta. Jos laitteistosta ei löytynyt vikoja, ruudulla näytettiin Happy Mac. Jos laitteisto-ongelmia havaittiin, ruudulla näkyi ns. Sad Mac.
Andrew Eldritch
Andrew "Von" Eldritch (oik. Andrew William Harvey Taylor; s. 15. toukokuuta 1959 Ely, Yhdistynyt kuningaskunta) tunnetaan goottirock-yhtye The Sisters of Mercyn laulajana ja sanoittajana. Hän on ainoa alkuperäisen yhtyeen jäsen, joka on yhä yhtyeessä.
1980–90-lukujen vaihteessa Eldritchiä alettiin kutsua "gootti-idoliksi", jolloin hän ärähti leikkaamalla pitkät, mustat hiuksensa pois ja vaihtamalla pitkät, mustat takkinsa valkoisiin vaatteisiin.
Taiteilijanimensä Eldritch on ottanut H.P. Lovecraftin teoksista. Lovecraftin lempisanoihin kuulunut "eldritch" tarkoittaa ”muinaista ja salattua”.
Brasilian Grand Prix 1994
Brasilian Grand Prix 1994 oli Formula 1 -sarjan kauden osakilpailu, joka ajettiin 27. maaliskuuta 1994 Interlagosissa. Kyseessä oli kauden avauskilpailu.
Kilpailun voitti Michael Schumacher, joka ohitti kaikki muut kilpailijat vähintään yhdellä kierroksella. Kierroksella 34 nähtiin paha onnettomuus, kun JJ Lehdon tilalla Benettonilla ajanut Jos Verstappen yritti ohittaa Eddie Irvinen, mutta Irvine käänsi autonsa kohti radan reunusta pakottaen Verstappenin nurmikolle. Verstappenista tuli nopeasti matkustaja, sillä hänen autonsa sinkoutui ilmalentoon ja putosi Martin Brundlen ajaman McLarenin päälle. Myös Irvine ja Ligier-tallin Eric Bernard joutuivat keskeyttämään rysäyksen vuoksi. Ayrton Senna pyörähti merkillisesti kierroksella 40 yrittäessään tavoittaa Schumacheria. Senna keskeytti. Kilpailun toinen oli Damon Hill ja kolmas Jean Alesi.
Tyynenmeren Grand Prix 1994
Tyynenmeren Grand Prix 1994 oli Formula 1 -sarjan kauden osakilpailu, joka ajettiin 17. huhtikuuta Tanaka International Circuit -radalla Aidassa, Japanissa. Kilpailun voitti ylivoimaisesti Michael Schumacher.
Lämmittelykierroksen päätyttyä autot asettuivat lähtöruudukkoon odottamaan lähtövalojen syttymistä. Varikkomuurilta heiluteltiin keltaisia lippuja, koska Olivier Panis heilutti käsiään merkiksi auton sammumisesta. Vihreä valo kuitenkin syttyi lähdön merkiksi. Schumacher sai paremman lähdön kuin paalulta startannut Ayrton Senna, joka ensimmäisessä mutkassa pyörähti Mika Häkkisen tönäisystä ja osui Ferrari-kuljettaja Nicola Lariniin. Senna joutui keskeyttämään, kuten myös Larini ja Mark Blundell, joka pyörähti törmättyään toisen auton kanssa.
Schumacher johti kolmen kierroksen jälkeen noin kolmella sekunnilla toisena ollutta Mika Häkkistä. Kolmantena oli Damon Hill, joka oli hyvin lähellä Häkkistä. Pian Hill kuitenkin ajoi nurmikolle, ja putosi useita sijoja jääden Jos Verstappenin ja Christian Fittipaldin väliin yhdeksänneksi. Hill alkoi ajaa takaa edessään ollutta Verstappenia. Hillin ensimmäinen ohitusyritys ei tuottanut tulosta, ja hän ajoi parin mutkan kuluttua hieman leveäksi. Kierroksen kuluttua hän onnistui pääsemään Verstappenista ohi samassa mutkassa, jossa yritti sitä edelliselläkin kierroksella. Pikkuhiljaa Hill nousi lähemmäs kärkeä ohittamalla Heinz-Harald Frentzenin ja Fittipaldin. Kierroksella 12 Hill onnistui nousemaan neljännelle sijalle ohittaen Martin Brundlen ja Rubens Barrichellon. Samalla Schumacherin ajoi kärjessä muilta karkuun. Ero toisena ajavaan Häkkiseen oli jo lähes kymmenen sekuntia.
Pian Hill saavutti kolmantena ajaneen Gerhard Bergerin, mutta ei onnistunut pääsemään hänestä ohi, vaikka ohitus kerran oli lähellä. Häkkisen tehdessä ensimmäistä varikkopysähdystään hän sammutti autonsa, minkä takia aikaa kului hukkaan. Samalla kierroksella myös Hill tuli tekemään varikkopysähdyksensä, mutta se sujui ongelmitta. Nyt Hill oli taas lähellä Häkkistä, kuten ennen Hillin ulosajoa kilpailun ensimmäisillä kierroksilla. Varikkopysähdysten takia Häkkinen oli nyt yhdeksäs ja Hill kymmenes. Vain hieman yli kierros varikolla käynnin jälkeen Häkkisen vauhti alkoi hidastua, ja Hill ohitti hänet. Häkkinen joutui keskeyttämään vaihdelaatikko-ongelmien takia kyseisen kierroksen eli kierroksen 19 päätteeksi.
Kierroksella 42 Ukyo Katayama joutui keskeyttämään moottoririkon takia. Hetken kuluttua myös toinen japanilainen Aguri Suzuki, joka korvasi Eddie Irvinen, joutui keskeyttämään. Eikä kulunut kuin muutama kierros, kun toisella sijalla ajanut Damon Hill joutui keskeyttämään voimansiirtoon tulleiden ongelmien takia.
Kilpailua alusta asti johtanut Schumacher voitti kilpailun yli minuutin erolla toiseksi ajaneeseen Gerhard Bergeriin. Kolmanneksi ajoi Jordan-tallin Rubens Barrichello, jolle palkintosija oli uran ensimmäinen.
Monacon Grand Prix 1994
Monacon Grand Prix 1994 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 15. toukokuuta 1994 Monacon katuradalla. Karl Wendlinger kolaroi voimakkaasti aika-ajoissa, minkä takia hän joutui kahdeksi viikoksi koomaan. Hän kuitenkin selvisi tilanteesta hengissä. Vain yksi Williams osallistui kilpailuun, eikä sekään pystynyt ajamaan edes yhtä kierrosta loppuun kolarin takia. Kilpailun voitti ylivoimaisesti Michael Schumacher.
Ennen starttia kaksi ensimmäistä lähtöruutua oli jätetty tyhjiksi ja niihin oli maalattu Brasilian ja Itävallan liput edellisessä kilpailussa kuolleiden Ayrton Sennan ja Roland Ratzenbergerin muistoksi. Itse kilpailun startissa ruudusta 2 lähtenyt Mika Häkkinen ja Damon Hill kolaroivat. Molemmat keskeyttivät. Michael Schumacher saavutti ensimmäisen paalupaikkansa.
Espanjan Grand Prix 1994
Espanjan Grand Prix 1994 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 29. toukokuuta 1994 Circuit de Catalunyan radalla Espanjassa. Kilpailun voitti Williamsin Damon Hill. Voitto oli sekä Hillille että Williamsille kauden ensimmäinen. Michael Schumacher johti, mutta Benettonin vaihteet hajosivat. Jäljelle jäi vain 5-vaihde, koska se oli ainoa, joka toimi. Hän sijoittui lopulta toiseksi.
Andreas af Enehielm
Andreas af Enehielm (s. 30. elokuuta 1987 Helsinki) on suomenruotsalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten elokuvista "Populäärimusiikkia Vittulajänkältä" (2004) ja "Missä kuljimme kerran" (2011). Hänet on nähty pienessä roolissa myös Aleksi Mäkelän elokuvassa "Matti" (2006).
Af Enehielmin äiti on suomalainen taidemaalari, puku- ja lavastetaiteilija, näyttelijä, ohjaaja sekä performanssitaiteilija Cris af Enehielm.
Roger-Pol Droit
Roger-Pol Droit (s. 1949 Pariisi) on ranskalainen filosofi, kirjailija ja journalisti.
Droit opiskeli filosofiaa "École Normale Supérieure" -eliittikorkeakoulussa. Hänen erikoisalaansa ovat itämaiset uskonnot ja oppijärjestelmät ja niiden merkitys eurooppalaiselle ajattelulle. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 1998 aiheenaan Buddhalaisuus ja eurooppalainen filosofia.
Droit työskentelee kansallisessa tutkimuslaitoksessa ("Centre Nationale de la Recherche Scientifique"). Vuosina 1994–1999 hän toimi myös Unescon pääjohtajan filosofisena neuvonantajana ja vastasi Filosofia ja demokratia maailmassa -ohjelmasta sekä siihen liittyvistä julkaisuista.
Hän on kirjoittanut pakinoita "Le Monde" -lehteen säännöllisesti vuodesta 1972 lukien sekä haastatellut johtavia ajattelijoita, kuten Michel Foucault, Jacques Derrida, Pierre Bourdieu ja Claude Lévi-Strauss. Haastattelut on myöhemmin julkaistu kirjana.
Vuonna 2001 Droit julkaisi parodisen itsehoito-oppaan "Kuori omena päässäsi – 101 arjen filosofista harjoitusta", josta tuli myyntimenestys. Se on ilmestynyt jo 22 maassa. Filosofisia kokeita on esitelty myös televisiosarjassa, joka voitti "Prix de l’essai France-télévisions" -palkinnon. Teoksessa lueteltuja ajatuskokeita voi tehdä konkreettisesti tai kuvitteellisesti. Jokaisen harjoituksen alussa ilmoitetaan kesto, tarvikkeet ja vaikutus. Kokeen vaikutus voi olla esimerkiksi läsnäoloa voimistava tai lepuuttava. Käydessään Suomessa markkinoimassa kirjaansa Droit luonnehti teostaan ”jokamiehen alkeiskirjaksi filosofisille jatko-opinnoille”.
Vuonna 2003 ilmestyneessä kirjassaan "Esineiden luonto. Filosofisia kokemuksia" Droit toteaa meidän elävän kulttuurisessa käännekohdassa. Elämme keskellä valtavaa tavararyökkiötä. Joka päivä tuotetaan aina vain lisää uusia esineitä, mutta niitä ei vastaavasti häviä yhtä paljon. Droit kirjoittaa: ”Missä tahansa upouusi automarketti vallataan edelleen rynnäköllä. Ihmiset panevat tilinpitonsa uusiksi, rikkovat säästölippaansa, unelmoivat, luopuvat, luopuvat luopumasta, lainaavat, velkaantuvat ja ostavat niin kuin aina ja kaikkialla.” Hän kuvailee arkisia esineitä avaimesta aurinkolaseihin, paperiliittimestä pölynimuriin, kärpäslätkästä kirjaan. Hän lähtee liikkeelle omasta suhteestaan kuhunkin esineeseen ja asettaa sen lopuksi yleisemmälle tasolle.
Vuonna 2005 ilmestynyt teos "Votre vie sera parfaite" (Elämästänne tulee täydellinen) käsittelee varsinkin yritysmaailmasta tuttuja guruja ja huijareita.
Kira Bulten
Kira Bulten (s. 12. toukokuuta 1973, Elburg, Gelderland), on entinen alankomaalainen rintauimari, joka osallistui kotimaansa riveissä olympialaisiin 1992, jotka järjestettiin Barcelonassa. Siellä hän osallistui 100 ja 200 metrien rintauinteihin, mutta karsiutui niissä alkuerissä. Lisäksi hän osallistui 4x100 metrin sekauintiviestiin (joukkueella Ellen Elzerman, Bulten, Inge de Bruijn, ja Marianne Muis, sijoitus kahdeksas, aika 4.10,87). Bulten oli voittanut aikaisemmin kaksi EM-pronssia samalla matkalla, Bonnissa 1989, ja Ateenassa 1991.
Kanadan Grand Prix 1994
Kanadan Grand Prix 1994 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 12. kesäkuuta 1994 Circuit Gilles Villeneuve -radalla Kanadassa. Kilpailun voitti Michael Schumacher, joka johti kilpailua alusta loppuun. Voitto oli Schumacherille kauden viides.Christian Fittipaldi hylättiin alipainoisen auton takia.JJ Lehto saavutti uransa viimeiset pisteet,sillä hän nousi kuudenneksi Fittipaldin hylkäyksen jälkeen.
Radan takasuoralle oli rakennettu väliaikainen shikaani eli hidastemutka nopeuksien laskemiseksi.
Ranskan Grand Prix 1994
Ranskan Grand Prix 1994 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 3. heinäkuuta 1994 Magny-Coursin radalla. Kilpailun voitti Michael Schumacher, jolle voitto oli kauden kuudes.
Britannian Grand Prix 1994
Britannian Grand Prix 1994 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 10. heinäkuuta 1994 Silverstonessa. Kilpailun voitti paalupaikalta lähtenyt Damon Hill.
Michael Schumacher hylättiin, koska hän ohitti Damon Hillin lämmittelykierroksella, eikä tullut kärsimään siitä seurannutta 5:n sekunnin pysähdysrangaistusta. Tästä hän sai mustan lipun. Hän ei kuitenkaan noudattanut sitä, vaan jatkoi ajamista. Tästä seurasi hylkäys. Lisäksi Schumacheria odotti vireillä oleva kahden kilpailun mittainen kilpailukielto. Ilman hylkäystä hän olisi ajanut kilpailussa toiseksi.
Integratiivinen nationalismi
Integratiivinen nationalismi on alun perin ruotsalaisen konservatiivin Rudolf Kjellénin luoma organista yhteiskuntakäsitystä edustava nationalistinen näkemys. Organinen yhteiskuntakäsitys kumpuaa alun perin Hegelin ajattelusta. Yksilön on tässä ajattelussa alistuttava ja ilomielin uhrauduttava yhteiskuntaorganismille ja kansankokonaisuudelle.
Suomessa integratiivista nationalismia sovelsivat ja kehittivät edelleen vuosisadan alun vanhasuomalaiset kuten Yrjö-Sakari Yrjö-Koskinen, AKS:n sihteerin Niilo Kärjen johtama ryhmä (Kärki-ryhmä) Akateemisessa Karjala-Seurassa sekä sodan jälkeen entiset AKS-läiset presidentti Urho Kekkonen ja suomalaisen sosiaalipolitiikan teoreetikko Pekka Kuusi.
Suomeen orgaanisen yhteiskuntakäsityksen ja integratiivisen nationalismin toi kuitenkin alun perin Yrjö Ruutu, kansallismielinen sosialisti ja myös jääkäriliikkeen isänä ja Yhteiskunnallisen korkeakoulun perustajana tunnettu sosiaalinen ajattelija. Vaikka Ruutu ei ollut Akateemisen Karjalaseuran jäsen, hän vaikutti voimakkaasti AKS:n ajatteluun Niilo Kärjen kautta.
Integratiiviset nationalistit vaativat vahvaa sosiaalipolitiikkaa luokkaristiriitojen vähentämiseksi. Päämääränä oli kansan eheys ja maanpuolustustahto. Köyhien puolustaminen ei ollut arvo sinänsä vaan keino kansan ryhmäkoheesion vahvistamiseksi. Kjellén olikin ainakin osavastuussa termin (ruotsalainen) kansankoti tuomisesta politiikkaan.
Joidenkin integratiivisen nationalismin kannattajien ohjelmassa tärkeässä osassa oli myös eugeniikka ja muu aktiivinen väestöpolitiikka.
Synodaalikokous
Synodaalikokous on Suomen evankelis-luterilaisessa kirkon järjestysmuotoon kuuluva piispan kutsuma pappien ja lehtorien kokous. Tampereen hiippakunnassa synodaalikokoukseen osallistuvat myös diakonit.
Sana synodaalikokous tulee tulee kreikan kielen sanasta "syn odos", joka tarkoittaa "yhteistä tietä", neuvottelua ja kokousta. Kristinuskossa synodilla on perinteisesti tarkoitettu paikallista tai koko kirkon kattavaa piispojen kokousta eli kirkolliskokousta. Pappien kokoukset ovat alkaneet Suomessa viimeistään vuoden 1686 kirkkolaissa ja ne saivat myöhemmin nimen synodaalikokous.
Nykyisen kirkkojärjestyksen mukaan (KJ 18:9) piispa kutsuu hiippakuntansa papit ja lehtorit vähintään joka kuudes vuosi synodaalikokoukseen. Kokouksen tehtävänä on käsitellä teologisia kysymyksiä, seurakuntien hoitoa, sekä muuta kirkon toimintaa ja hallintoa koskevia asioita.
Synodaalikokouksia varten on usein kirjoitettu niiden teemaa kuvaava synodaalikirja tai muu synodaalikirjoitus. Synodaalikirja toimii työskentelyn pohjana.
Synodaalikokouksella ei ole hallinnollista päätösvaltaa. Kirkolliskokous on pyytänyt synodaalikokouksilta ajoittain lausuntoja, viimeksi kirkollisten toimitusten kirjan ehdotuksesta.
Synodaalikokouksella on ollut Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa merkittäviä hallinnollisia tehtäviä ennen nykymuotoisen kirkolliskokouksen perustamista 1869.
Vuoden 1686 kirkkolaki sääti luvussa 25 "Pappein cocouxest". Kokous pidettiin kerran vuodessa tuomiokirkossa ja se kesti kolme päivää. Synodaalikokouksen kutsui piispa ja siihen osallistuivat kirkkoherrat ja kappalaiset. Kokous alkoi jumalanpalveluksella klo 7. Kokouksessa käsiteltiin consistoriumin eli tuomiokapitulin valmistelemia teesejä ja käytiin disputaatioita kahden päivän ajan. Kolmantena päivänä käsiteltiin seurakuntien tilaa. (Läänin)rovastit antoivat selontekonsa rovastikuntansa tilasta ja elämästä. Nämä aktit sidottiin yhteen ja säilytettiin tuomiokapitulissa. Kokouksessa käsiteltiin myös asioita, joita ei ole voitu ratkaista paikallisesti. Kokouksen lopussa papisto antoi neliosaisen vakuutuksen piispalle. Seuraavaa kokousta varten valittiin puheenjohtaja, varapuheenjohtaja ja kolme respondenttia sekä kolme opponenttia. Kokous päättyi virteen, rukoukseen ja Herran siunaukseen.
Disputaatioiden ja teesien kirjoittamisen myötä syntyi tapa kirjoittaa synodaalikokouksia varten synodaalikirja.
Schaumanin kirkkolaissa 1869 synodaalikokouksia määrättiin pidettävän vähintään viiden vuoden välein.
Lehtorin viran perustamisen jälkeen myös lehtorit ovat osallistuneet synodaalikokoukseen. Vuodesta 2016 lähtien Tampereen hiippakunnan synodaalikokoukseen osallistuvat myös diakonit.
Vuoden 1994 uudistuneessa kirkkojärjestyksessä määrättiin, että synodaalikokous on pidettävä kuuden vuoden välein. Tarvittaessa niitä voitiin pitää useamminkin. Synodaalikokouksen puheenjohtaja oli piispa. Hallinnollisen toimielimen historiaa kantoi vielä määräys, että synodaalikokouksen tuli hyväksyä itselleen työjärjestys.
Hiippakuntahallintouudistuksen yhteydessä 2003 säännökset ovat saaneet nykyisen muotonsa. Kokoukset pidetään vähintään kuuden vuoden välein, mutta sen muoto on vapaa.
Neliraajahalvaus
Neliraajahalvaus (myös tetraplegia, vanh. kvadriplegia) on oire, jossa ihmisen kaikki neljä raajaa halvaantuvat. Neliraajahalvaus ei välttämättä ole täysi halvaus, sillä käsissä saattaa säilyä toimintaa.
Neliraajahalvaus johtuu aivoihin tai selkäytimeen kohdistuneesta vauriosta, jonka vuoksi henkilö menettää osittain tai kokonaan kykynsä liikuttaa käsiään ja jalkojaan. Selkäydinvamman saattavat aiheuttaa muun muassa liikenteessä, urheilussa tai kotioloissa sattuneet tapaturmat mutta myös tietyt sairaudet.
Neliraajahalvaus tunnetaan myös nimellä tetraplegia ja kvadriplegia. Molemmat termit tarkoittavat "neljän raajan halvaantumista", joskin tetraplegia on nykyään hyväksyttävämpi termi. Tetraplegia, jota käytetään yleisesti Euroopassa, on etymologisesti parempi versio, koska sekä sanat "tetra" että "plegia" ovat kreikkalaisperäisiä sanoja, kun taas sana "quadra" on latinalaisperäinen.
Stig Larsson
Stig Håkan Larsson (s. 20. heinäkuuta 1955 Skellefteå) on ruotsalainen runoilija, kirjailija, kriitikko ja elokuvaohjaaja. Hän on julkaissut parikymmentä runokokoelmaa, kolme romaania sekä novelli- ja esseekokoelmia. Hän on ohjannut ja käsikirjoittanut teatteri- ja televisionäytelmiä sekä elokuvia. Vuonna 1989 valmistunut elokuva "Kutsu tuntemattomaan" ("Miraklet i Valby", suomeksi myös "Ihmeitä Valbyssä"), jonka Larsson käsikirjoitti, sai Ruotsin elokuvainstituutin Guldbagge-palkinnon.
Salon Viesti
Salon Viesti on salolainen urheilun yleisseura, joka on perustettu vuonna 1912. Pesäpallon SM-sarjassa joukkue esiintyi jo vuonna 1925. Tunnetuin Viesti on ehdottomasti lentopallostaan, jota seuran naisten edustusjoukkue pelaa SM-tasolla, jonne joukkue pääsi vuonna 2000. Vain vuotta aikaisemmin joukkue oli noussut ykkössarjasta supersarjaan. Joukkue on voittanut runkosarjan kerran ja saanut kolme hopeaa. Myös Suomen Cupista on kultaa tullut kahdesti, sekä hopeaa vuonna 2006. Vuonna 2008 naislentopallo erkani omaksi yhdistykseksi LP Viesti Salo .
Salon Viestin suunnistusjaosto oli mukana järjestämässä vuonna 2006 Jukolan viestiä yhdessä Salon Vilppaan ja Angelniemen Ankkurin kanssa.
Anita Snellman
Sini Anita Kyllikki Snellman (4. syyskuuta 1924 Helsinki – 24. helmikuuta 2006 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari ja taiteilijaprofessori.
Snellmanin isä oli toimittaja Aku Snellman. Snellman teki pitkän uran taiteilijana Suomessa ja ulkomailla. Hän opiskeli Suomen taideakatemian koulussa 1944–1948, Ruotsin taideakatemiassa Tukholmassa 1948–1949 ja Pariisin Académie Julianissa 1949–1950. Suomessa Snellmanin töitä oli ensi kerran esillä Nuorten näyttelyssä 1947. Usean Pariisissa vietetyn vuoden jälkeen taiteilija löysi Ibizan, mistä hän hankki vuonna 1968 oman maatalon. Hän toimi taideopettajana Suomen taideakatemian koulussa 1971–1979.
Snellman muutti vuonna 1955 Ibizalle, ja siitä tuli hänen tärkein asuinpaikkansa koko elämän ajaksi. Juuri Ibizalla taiteilijan kerrotaan löytäneen maalauksiinsa luonnon, valon ja auringon. Hänen töitään on kuvailtu muun muassa paratiisillisiksi, esimerkiksi "Sininen poika" -triptyykki. Taiteilijan varhaista ekspressionismia edustaa Ateneumin kokoelmissa oleva "Tyttö ja kukko" vuodelta 1962, jonka esittävälle linjalle rakentui museon kesänäyttely 2003. Snellmanin myöhäistuotannossa oli mukana kosmisia aineksia.
Snellman valittiin 1976 Helsingin Juhlaviikkojen Vuoden taiteilijaksi, ja hänet palkittiin samana vuonna Pro Finlandialla. Hän oli myös Retretin kesän 1985 taiteilija suurella retrospektiivisella näyttelyllään sekä mukana Salmelan taidekeskuksen näyttelyssä 1994. Snellman sai professorin arvonimen vuonna 1986. Pariisin-vuosinaan hän sai tyttären, ja hän oli naimisissa lyhyen aikaa taiteilija George Gonneaun kanssa.
Anita Snellmanin taidesäätiö perustettiin vuonna 1979. Snellmanin teoksia on merkittävimpien suomalaisten taidemuseoiden ja säätiöiden kokoelmissa. Hän ehti eläessään pitää lukuisia näyttelyitä Suomessa ja ulkomailla vuosikymmeniä kestäneen uransa aikana.
Jo-Anne Knowles
Jo-Anne Knowles (s. 1971 Oldham) on englantilainen näyttelijä. Tällä hetkellä hän näyttelee Mia Perrya televisiosarjassa "The Bill". Aiemmin hän on esiintynyt muun muassa sarjoissa "Emmerdale" ja "Holby Cityn sairaala". "Kymppikerhossa" (2003–2005) hän oli Janis Steelen roolissa. Hän on myös näytellyt Mina Van Helsingin roolia nuortensarjassa Teinidracula (2007–2008).
Elements Pt. 1
Elements Pt. 1 on Stratovariuksen Nuclear Blastilla julkaisema albumi vuodelta 2003. Albumilla on mukana myös kuoro ja Joensuun kaupunginorkesteri.
Sävellykset ja sanoitukset: Timo Tolkki, ellei toisin mainita.
Rajoitetun painoksen bonus-cd:
Melukylän lapset
Melukylän lapset -kirjasarjan () on luonut ruotsalainen Astrid Lindgren.
Melukylän lapset kertoo pienestä kylästä Etelä-Ruotsissa. Tarinan kylässä on kolme tilaa. 
Välitalossa asuu Liisa ja hänen veljensä Saku ja Naku. Ylätalossa asuvat sisarukset Riitta ja Anna. Alatalossa taas Olli ja hänen pikkusiskonsa Kersti.
Astrid Lindgren kertoo kirjoissa monia tarinoita omasta lapsuudestaan.
Kääpiökerttu
Kääpiökerttu ("Curruca nana") on pienikokoinen kerttuihin lukeutuva varpuslintu.
Linnun pituus on 11–12 cm, paino 10 g ja siipien kärkiväli 14–18 cm. Päältä ruskea ja alta valkea pikkulintu, joka liikkuu matalalla pensaikossa tai maassa. Pyrstön yläpinta on ruosteenruskea ja silmä keltainen.
Lähi-idästä Keski-Aasiaan, Pohjois-Afrikassa erillisesiintymiä. Tavattu Suomessa muutamia kertoja.
Puoliaavikot ja muut kuivat avomaat, missä vähäisiä pensaikkoja ja ruohomättäitä. Suomessa tavatut ovat viihtyneet rikkaruohostoissa ja pensaikoissa.
Pesä on matalalla pensaikossa tai ruohokasvillisuuden varassa. Se on ohuista oksista, ruohonkorsista ja lehdistä rakennettu paksuseinäinen malja, joka on vuorattu ohuilla korsilla ja juurilla. Munia on 4–5. Molemmat emot hautovat.
Hyönteissyöjä, syksymmällä vähäisessä määrin myös marjoja ja siemeniä.
Rendez-vous ’87
Rendez-vous '87 oli helmikuussa 1987 NHL:n tähdistöjoukkueen ja Neuvostoliiton maajoukkueen välillä pelattu kahden ottelun tapahtuma. Québecissa pelatut ottelut korvasivat NHL:n tuonkertaisen . Siitä ajateltiin vuoden 1979 Challenge Cupin seuraajaa. Samalla järjestäjät toivoivat hyvitystä kahdeksan vuotta aiemmin kokemalleen tappiolle. Nopeaan tahtiin pelatusta edeltäjäcupista otettiin oppia sen verran, että ensimmäinen peli pelattiin 9. helmikuuta ja seuraava vasta 13. helmikuuta. Väliin oli mahdutettu erilaista oheisohjelmaa. Isännöivä NHL:n joukkue onnistuikin voittamaan ensimmäisen pelin 4–3, mutta toisessa Neuvostoliitto oli parempi 3–5.
NHL:n joukkueessa näkyvässä roolissa etenkin ensimmäisessä pelissä olivat suomalaiset laitahyökkääjät Jari Kurri ja Esa Tikkanen, jotka pelasivat keskushyökkääjä Wayne Gretzkyn kanssa, kuten seurajoukkueessaan Edmonton Oilersissakin. Gretzky valittiin turnauksen parhaaksi pelaajaksi.
Bill Barber
William Charles ”Bill” Barber (s. 11. heinäkuuta 1952 Callander, Ontario, Kanada) on entinen kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelasi Philadelphia Flyersissa National Hockey League -liigassa vuosina 1972–1984. Osana kuulua LCB-ketjua (Leach, Clarke, Barber) Barber auttoi seuraa voittamaan kaksi Stanley Cupia vuosina 1974 ja 1975. Vuonna 1990 hänet otettiin Hockey Hall of Famen jäseneksi.
Vääpelin kauhu
Vääpelin kauhu on Esko Töyrin ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1957. Se jäi kuvaajana pääasiallisen uransa tehneen Töyrin viimeiseksi ohjaukseksi.
Elokuvan on tuottanut Fennada-Filmi, ja se kuuluu yhtiön vuosina 1952–1958 tuottamaan seitsemän sotilasfarssin sarjaan. Spede on siinä yhdessä ensimmäisistä rooleistaan.
Teknikko Olavi Kaukonen saa yllättäen palvelukseenastumismääräyksen, jonka olisi kuulunut saada insinööri "Kautonen". Kautoselta on jäänyt varusmiespalvelus suorittamatta, mutta Kaukonen vanhana sotaveteraanina ihmettelee, miksi hän on saanut kutsun. Hän lähtee kasarmille selvittämään asiaa. Samaan saapumiserään on sattunut myös "pärinäpoikia", joita kantahenkilökunta katselee tyytymättömänä, mutta toteaa heidänkin väessä oppivan tavoille.
Jatkossa edetään tuttujen sotilasfarssien kaavojen mukaan, ja juoneen on lisätty Kaukosen ja Liisan välille annos romantiikkaa. Välillä esitetään ajan henkeen kuuluvaa rock-musiikkia. Kaukosen poistuttua luvatta yksiköstään oikea Kautonen haetaan kotoaan varuskuntaan ja sekaannus selvitetään. Kaukonen kertoo olevansa sotaveteraani ja kertoo terveisensä Itä-Karjalasta. Muiden alokkaiden jäädessä suorittamaan palvelustaan Kaukonen lähtee kotimatkalle.
Vaikka aikalaisarvioissa alkoi jo olla kyllästymistä sotilasfarsseihin, saa tämä elokuva kiitostakin, ja sitä jopa pidettiin siihenastisista sotilasfarsseista parhaana. Kaikki eivät pitäneet siitä, esimerkiksi Juha Nevalainen (Ilta-Sanomat) luonnehtii: "Kevyt kuin valtion kukkaro ja suruton kuin poliitikon omatunto."
Erään myöhemmän kriitikon mukaan elokuvassa on avointa asennekasvatusta. Toinen näkee siinä tarkasteltavan sodan käyneen sukupolven ja elokuvan tekoajan nykynuorison välistä kuilua, mutta kriitikko katsoo, että yhteiskunnallinen ajattelu ei yllä pitkälle. Hauskimpana kohtauksena pidetään jaksoa, jossa tanssitaan rokkia.
Viitatiainen
Viitatiainen ("Poecile palustris") on pieni tiaisiin kuuluva varpuslintu.
Viitatiaisen pituus on 12–13 cm ja paino 11–12 g. Se muistuttaa suuresti hömötiaista. Siiven päällä ei kuitenkaan erotu vaaleaa panelia, ja viitatiaisen päälaki on kiiltävänmusta, kun hömötiaisella se on himmeänmusta. Ääni on erilainen: iskevä ”pitsjä” tai pitempi tiititys. Myös laulu poikkeaa hömötiaisen laulusta. Sukupuolet ovat samanvärisiä.
Euroopan vanhin rengastettu viitatiainen on ollut ruotsalainen, vähintään 11 vuoden 11 kuukauden ikäinen yksilö.
Pesii suurimmassa osassa Eurooppaa, Suomi ja pääosa Espanjaa pois lukien. Toinen alalaji pesii Kaukoidässä. Euroopan kanta on 6,1–12 miljoonaa yksilöä ja lajin kanta on elinvoimainen. Tavataan Suomessa nykyisin vuosittain, mutta ei pesi ainakaan säännöllisesti. Pesii melko yleisenä jo Virossa ja Etelä-Ruotsissa.
Kosteat lehti- ja sekametsät, soiden reunat, puutarhat ja puistot.
Pesä on kolossa tai pöntössä. Munia on tavallisesti 7–9. Naaras hautoo noin 13 päivää. Poikaset ovat lentokykyisiä 17–18 päivän ikäisinä.
Kesällä pääasiassa hyönteiset ja muut pienet selkärangattomat. Muina vuodenaikoina myös erilaiset siemenet, marjat ja hedelmät. Kerää ahkerasti talvivarastoja.
Delloreen Ennis-London
Delloreen Ennis-London (s. 5. maaliskuuta 1975) on jamaikalainen pika-aitajuoksija.
Ennis-London kilpaili 1992 yleisurheilun nuorten MM-kisoissa Soulissa karsiutuen 100 metrin aitajuoksun välierissä ajalla 13,81. Vuonna 1999 hän paransi ennätystään vuoden aikana puoli sekuntia. Sevillan MM-kisoissa samana vuonna hän oli seitsemäs ajalla 12,87. Hän juoksi Sydneyn olympialaisissa 2000 neljänneksi ajalla 12,80 ja oli saman vuoden GP-finaalin kolmas. Vuonna 2004 Ennis-London karsiutui Budapestin sisäratojen MM-kisoissa 60 metrin aitojen välierissä ajalla 7,97. Ateenan olympialaisissa hän karsiutui 100 metrin aitojen välierissä ajalla 12,60 ja sijoittui saman vuoden kolmanneksi.
Ennis-London voitti ensimmäisen arvokisamitalinsa Helsingin MM-kisoissa 2005, kun hän juoksi 100 metrin aitojen hopealle ajalla 12,76. Myöhemmin samana vuonna hän oli kolmas ajallaan 12,57. Hän voitti seuraavana vuonna pronssia Kansainyhteisön kisoissa. Osakan MM-kisoissa 2007 hän voitti pronssia ennätysajallaan 12,50, myöhemmin samana vuonna hän juoksi niin ikään kolmanneksi. Pekingin olympialaisissa 2008 hän juoksi viidenneksi. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui pronssille ajalla 12,55.
CoRoT
CoRoT on Ranskan avaruusjärjestön (CNES) tiedesatelliitti, joka kartoittaa tähtitaivasta ja etsii eksoplaneettoja. Satelliitin nimi on akronyymi sanoista ""Co"nvection, "Ro"tation et "T"ransits planétaires". Satelliitin suunnittelun aloitti Saint-Malon tekemä tutkimus vuonna 1993. Satelliitin toteutukseen osallistuvat Ranskan lisäksi Espanja, Brasilia, Saksa ja Belgia. Euroopan avaruusjärjestö teki satelliitin ionimoottoreiden testauksen.
Satelliitti laukaistiin 27. joulukuuta 2006 kello 15:23 CET Baikonurin kosmodromilta Sojuz-Fregat-kantoraketilla. CoRoT kiertää Maata polaariradalla, jonka korkeus on 827 kilometriä.
CoRoT'n tehtävä on tutkia tähtien valossa tapahtuvia muutoksia. Eniten julkisuutta saanut osa CoRoT'n tutkimuskohteista on eksoplaneettojen aiheuttamien ylikulkujen aiheuttamat tähden himmenemiset. Se kykenee kuitenkin havaitsemaan myös tähdenjäristyksissä syntyvien akustisten aaltojen aiheuttamia kirkkaudenmuutoksia ja näin tuottamaan tietoa tähtien sisäisestä rakenteesta. Samalla saadaan määritettyä tarkasti myös tähtien massoja ja kemiallisia koostumuksia. Astroseismologia olikin satelliitin alkuperäinen tehtävänkuva, kun sen suunnittelu aloitettiin ennen ensimmäisten eksoplaneettojen löytymistä.
CoRoT'n ilmoitettiin löytäneen ensimmäisen eksoplaneettansa CoRoT-1b:n 3. toukokuuta 2007 ja toinen planeettalöytö CoRoT-2b julkaistiin samana vuonna 20. joulukuuta. Toukokuussa 2008 ilmoitettiin kahdesta uudesta planeettalöydöstä (CoRoT-4b ja CoRoT-5b) sekä noin 20 Jupiterin massaisen ruskean kääpiötähden (CoRoT-3b) löytymisestä. Helmikuussa 2009 julkaistiin tieto CoRoT-6b:n ja CoRoT-7b:n löytymisestä. Näistä jälkimmäinen on läpimitaltaan korkeintaan kahden Maapallon kokoinen planeetta, joka kiertää äärimmäisen lähellä keskustähteään.
Satelliitin havaintolaitteiden on raportoitu toimivan merkittävästi suunniteltua paremmin ja tulevaisuudessa CoRoT tullee ennakko-odotuksista poiketen havaitsemaan jopa lähes Maan kokoluokkaa olevia planeettoja.
Heinrich Cornelius Agrippa
Heinrich Cornelius Agrippa von Nettesheim (14. syyskuuta 1486 Köln – 18. helmikuuta 1535 Grenoble) oli saksalainen alkemisti, astrologi ja okkultisti.
Agrippa luennoi 1500-luvun alussa Dôlen yliopistossa Ranskassa Johann Reuchlinin teosten pohjalta, minkä takia hänet julistettiin harhaoppiseksi. Hän vietti vaeltelevaa elämää Saksassa, Ranskassa ja Italiassa, työskenteli teologina, lääkärinä, lainoppineena ja palkkasoturina, ja työsti kirjoituksiaan jopa vuosikymmenten ajan. Agrippa mainitaan Mary Shelleyn "Frankenstein"-kirjassa ja novellissa "The Mortal Immortal".
Agrippan tunnetuin teos "De occulta philosophia sive de magia" käsittelee magiaa. Sen mukaan magian voimana ei ole paholainen tai noituus, vaan ihmisen omat, toistaiseksi tuntemattomat kyvyt. Hän aloitti tämän tutkielman jo Dolessa, mutta julkaisi sen vasta vuosina 1531–1533. Myöhemmin kirjoitettu teos "De incertitudine et vanitate scientiarum" ilmestyi jo vuonna 1527. Se oli skeptinen satiiri tieteen tilasta ja vaikutti syvästi myöhempiin ajattelijoihin kuten Michel de Montaigne, René Descartes ja Johann Wolfgang von Goethe. Alkuteoksesta on säilynyt vain katkelmia.
The Dead 60s
The Dead 60s on Liverpoolista, Englannista kotoisin oleva rockyhtye. Yhtyeen alkuperäinen nimi oli Resthouse, sittemmin nimeksi tuli Pinhole. Nykyinen nimi on ollut käytössä vuodesta 2003.
Yhtyeen musiikkia luonnehditaan punk rockin, skan ja reggaen sekoitukseksi ja heitä on usein verrattu The Clashiin ja The Specialsiin. Vaikutteita on myös The Gang of Fourilta ja King Tubbylta.
Yhtyeen pääsolistina ja kitaristina on Matt McManamon, uruissa ja toisena kitaristina on Ben Gordon. Kakkossolistina ja basistina on Charlie Turner ja rumpalina Bryan Johnson.
The Dead 60sillä oli useita kiertueita Yhdysvalloissa vuonna 2005, ja heidän piti avata "The Other Stage" konsertti Glastonburyssa 24. heinäkuuta samana vuonna. Ennen esitystä salama osui lavalle ja esitys jouduttiin peruuttamaan.
The Dead 60sin kappale "Riot Radio" löytyy vuoden 2005 konsolipeliltä Burnout Revenge. Vuoden 2006 Driver Parallel Lines -pelissä soi yhtyeen kappale "A Different Age".
Karjaanjoen vesistö
Karjaanjoen vesistö (vesistöaluetunnus 23) on Suomessa vesistöalue, jonka laskujoki Karjaanjoki laskee Suomenlahden Pohjanpitäjänlahteen. Vesistö sijaitsee läntisellä Uudellamaalla, Lohjanharjun länsipuolella. Siihen kuuluvat Hiidenvesi, Lohjanjärvi ja joukko pienempiä järviä. Vesistö saa alkunsa Salpausselän harjualueen lähteistä lähtevistä kirkkaista latvapuroista, joiden vesi kertyy lopulta Lohjanjärveen. Lohjanjärvi puolestaan laskee Mustionjokea pitkin Pohjanpitäjänlahteen. Vesistöalueen pinta-ala on 2 045,81 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 12,18 %.
Vesistöalueen kolmannessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet :
Hiidenvesi laskee Lohjanjärven Maikkalanselkään pohjoisesta Väänteenjoen kautta. Hiidenveteen laskevia huomattavimpia vesireittejä ovat koillisesta Vihtijärvestä alkunsa saava Vihtijoki ja Lopelta Kerityn ja Punelian järvistä alkunsa saava Vanjoen ja sen latvahaarojen muodostama vesireitti. Tämän reitin sivuhaaroja ovat muun muassa Tammelan, Karkkilan ja Lopen rajalta Onkimaanjärvestä alkunsa saava Nuijajoki ja Karkkilan Vaskijärveltä alkunsa saava Vaskijoki.
Toinen huomattava Lohjanjärveen laskeva vesireitti muodostuu niin ikään Lohjanjärven Maikkalanselkään laskevasta Nummen­joen ja Pusulanjoen vesistöalueesta. Sen itäisempi haara muodostuu Pusulanjoen ja läntisempi Nummenjoen vesireitistä, ja näiden yhdyttyä Nummella kuivatun Hyvelän­järven kohdalla joki esiintyy kartoissa muun muassa nimillä Nummenjoki, Sitarlanjoki ja Häntäjoki.
Nummenjoen muodostaman reitin haaran keskusjärvi on Nummen Pitkäjärvi. Siihen laskee pohjoisesta Somerojoki eli Sikanoja eli Pitkiönjoki, joka saa alkunsa Somerniemen Oinasjärvestä. Tähän laskee pohjoisesta Somerniemen ja Pusulan rajalta Arimaa, johon laskee joukko pikkujärviä Pusulasta ja Somerniemeltä. Lännestä Pitkiönjoen reittiin yhtyvät Mätikönojan, Kivanojan ja Ropakonjoen vesireitit pienine latvajärvineen. Etelästä Nummen pitkäjärveen laskee Hämjoki, joka tuo vesiä Sammatin pohjoisosasta muiden muassa Haarjärvestä, Valkjärvestä ja Iso- ja Vähä Ruokjärvestä.
Pusulanjoen vesireitin ylin järvi on Heinjärvi Somerniemellä ja sen alapuolisia järviä karun Tammelan ylängön reunoilla muiden muassa Salovesi, Saarijärvi, Antiainen, Saukonpää, Jäljänjärvi ja Kolmperse, jotka laskevat Vahermanjärven ja Tarkeelanjärven kautta Pusulanjokeen. Räpsänjoen kautta Pusulanjokeen laskee myös Tämäkohtu Pusulan ja Karkkilan rajalta. Pusulan Kirkonkylän luona Pusulanjoki laskee Pusulanjärveen eli Jäämäjärveen, johon idästä laskee muun muassa Pusulan Rausjärvestä vesiä tuova Hirvijoki. Pusulanjärvestä etelään joki jatkuu Pusulanjokena kunnes yhtyy Nummenjokeen, johon vielä laskee koillisesta Koisjärvi ennen kuin joki laskee Lohjanjärven Maikkalanselkään Sitarlanjoen nimellä.
Pienempiä Lohjanjärveen laskevia vesireittejä ovat Karstunlahteen pohjoisesta laskeva Karstunjoki, joka tuo vesiä Kirmusjärvestä Sammatista ja Valkerpyynjärvestä Nummelta, sekä järven lounaiskulmassa Karjalohjalla Hauraveden lahteen laskeva Hotopohjanoja, joka on Karjalohjan Puujärven lasku-uoma.
Karjaanjoen vesistön laskuväylä eli Mustionjoki on padottu: sen varrella sijaitsee neljä vesivoimalaa.
Transworld Skateboarding
Transworld Skateboarding (TWS) on yhdysvaltalainen rullalautailun erikoislehti. Se ilmestyy kerran kuussa. Transworld Skateboarding sisältää artikkeleita, matkareportaaseja, kuvia, haastatteluja, kilpailuja, alan mainoksia ja muuta materiaalia.
Helmikanat
Helmikanat ("Numididae") on kanalintujen heimo. Siihen kuuluu kuusi lajia, jotka jaetaan neljään sukuun. Ne elävät kaikki Afrikassa, syövät siemeniä ja pesivät maassa. Helmikanojen tanakka vartalonmuoto muistuttaa peltopyytä, mutta niiden pää on kalju. Suomenkielisen nimensä heimo on saanut pilkullisesta höyhenpeitteestä. Keski-Euroopassa helmikanoja kasvatetaan ja käytetään ravinnoksi.
Lashinda Demus
Lashinda Demus (s. 10. maaliskuuta 1983 Inglewood, Kalifornia) on yhdysvaltalainen 400 metrin aitajuoksija.
Demus voitti Pan-Amerikan alle 20-vuotiaiden mestaruuden 1999. Vuonna 2002 hän voitti alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden 400 metrin aidoissa Kingstonissa ajalla 54,70. Hän voitti samana vuonna myös Yhdysvaltain nuorten mestaruuden ja NCAA-mestaruuden. Hän osallistui 2004 Ateenan olympialaisiin, mutta karsiutui välierissä ajallaan 54,32. Vuonna 2005 Demus voitti maansa mestaruuden ja MM-hopeaa Helsingin MM-kisoissa ajalla 53,27. Kauden lopussa hän juoksi ensimmäiseksi. Hän voitti maansa mestaruuden ja myös vuonna 2006. Saman vuoden yleisurheilun maailmancupissa hän oli toinen.
Demus voitti Yhdysvaltojen-mestaruuden 2009. Berliinin MM-kilpailuissa hän sai hopeaa ajalla 52,96. 4 × 400 metrin viestissä hän juoksi kolmannen osuuden Yhdysvaltojen voittaessa maailmanmestaruuden ajalla 3.17,83. Hän voitti kotimaansa mestaruuden jälleen 2011. Daegun MM-kilpailuissa 2011 Demus voitti maailmanmestaruuden 400 metrin aitajuoksussa Yhdysvaltain ennätyksellä ja kautta aikain kolmanneksi parhaalla ajalla 52,47.
Demus voitti 400 metrin aitajuoksun Yhdysvaltojen olympiakarsinnoissa 2012. Lontoon olympialaisissa hän sai hopeaa ajalla 52,77. Moskovan maailmanmestaruuskilpailuissa 2013 Demus saavutti pronssia 400 metrin aitajuoksussa ajalla 54,27.
Oppidum
Oppidum merkitsi alun perin itaalisen asutuskeskuksen linnoitettua osaa. Useimmat oppidumit olivat entisiä linnavuoria. Nimitys yleistyi myöhemmin merkitsemään pienehköjä kaupunkimaisia asutuskeskuksia, jotka olivat vaatimattomampia kuin urbs. Rooman valtakunnassa nimitystä käytettiin yleensä Italian ulkopuolella sijainneista läntisen maailman kaupunkikeskuksista. Oppidumeja oli etenkin Galliassa.