hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Helsinki International Horse Show
Helsinki International Horse Show (lyhyemmin Horse Show tai HIHS) on Helsingissä vuosittain lokakuussa järjestettävä kansainvälinen ratsastuskilpailu ja Suomen suurin vuosittainen sisäurheilutapahtuma muun muassa kävijämäärän ja jaettavan palkintorahan perusteella. Tapahtuman pääpaino on esteratsastuksen Länsi-Euroopan liigan World Cup -osakilpailussa. Tapahtumassa järjestetään myös kansainvälisiä kouluratsastusluokkia sekä kansallisia nuorten ratsastajien ja nuorten hevosten luokkia. Tapahtuman eri yleisönäytöksissä on myös runsaslukuinen oheisohjelma, johon sisältyy muun muassa muiden ratsastuslajien esittelyjä sekä hevosaiheisia shownäytöksiä.
Helsinki International Horse Show on järjestetty vuosittain vuodesta 1985 alkaen. Vuosina 1985–1996 tapahtuma järjestettiin Messukeskuksessa, vuosina 1997–2013 tapahtuma käytiin Hartwall-areenalla. Vuodesta 2014 alkaen tapahtuma on järjestetty Helsingin Jäähallilla.
Vuodesta 1986 lähtien Helsinki International Horse Showssa on pidetty esteratsastuksen World Cup (maailmancup) -osakilpailu. Maailmancupin finaali järjestettiin Helsingissä vuonna 1998. Helsingin osakilpailu on esteratsastuksen maailmancupin pohjoisin osakilpailu.
Vuonna 2011 tapahtuma muutti nimekseen "UB Horse Show" uutta pääyhteistyökumppania myötäillen. Vuosina 2015–2016 tapahtuman nimi oli "Porsche Horse Show", uuden pääyhteistyökumppanin vuoksi ja vuonna 2017 nimi muutettiin takaisin alkuperäiseksi "Horse Show"´ksi, kun pääyhteistyökumppaniksi tuli Land Rover.
Helsinki International Horse Show kestää nykyisin keskiviikosta sunnuntaihin, joskin tärkeät kansainväliset luokat käynnistyvät vasta perjantaina. Kilpailuluokkien ja näytösten ohella kävijöitä kiinnostaa myös laaja messualue Horse Expo, josta voi muun muassa ostaa hevostarvikkeita ja ratsastusvarusteita.
Suosituin kansallisista luokista lienee Amateur Tour, jossa kilpailee useita nuoria suomalaisia tulevaisuuden tähtiä. Amateur Tour -finaali onkin usean nuoren ratsastajan kilpailukauden päätavoite. Osallistuakseen Amateur Tourin finaaliin, ratsukolla on oltava neljä virhepisteetöntä karsintakilpailutulosta, vähintään oman kategorian tasolta samalla hevosella, jotta pääsee Ypäjän semifinaaleihin ja sieltä 12 parasta pääsee jatkamaan Helsingin finaaleihin.
Tapahtumassa kilpailee ja esiintyy lähes 400 hevosta ja 250 ratsastajaa. Hevoset majoitetaan hallin lähelle rakennettuihin tilapäiskarsinoihin. 2000-luvulla tapahtumassa on joka vuosi ollut yli 40 000 kävijää. Kävijöistä jopa 85 % on naisia, kuten ratsastuksen harrastajistakin. Iältään puolet yleisöstä oli 20–39-vuotiaita. Noin 30 % kävijöistä ei harrasta ratsastusta.
Tapahtuman järjestää BCM Scanhorse Oy Ab Ltd, jonka toimitusjohtajana toimii toinen tapahtuman alkuperäisistä perustajista, Tom Gordin. Hallituksen puheenjohtajana toimi Henrik de la Chapelle. Yhtiön liikevaihto on noin 1–2 M€, ja viimeiset vuodet yhtiön tulos on ollut tappiollinen.
Diodoros Tyroslainen
Diodoros Tyroslainen (; 100-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen peripateettiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Tyroksesta. Ateenan peripateettisessa koulussa Diodoros oli Kritolaoksen oppilas, ja hän seurasi tätä koulun johdossa noin vuonna 118 eaa. Hän eli ja vaikutti koulussa vielä vuonna 110 eaa., jolloin Licinius Crassus vieraili Ateenassa toimiessaan Makedonian kvestorina.
Cicero kielsi, että Diodoros olisi ollut aito peripateetikko, koska eräs hänen eettisistä maksiimeistaan oli, että suurin hyvä koostui siitä, että ihminen on hyveellinen eikä hänellä ole kipuja. Näin Diodoros selvästi yritti sovittaa stoalaisen ja epikurolaisen etiikan yhteen.
Nikolsk
Nikolsk () on kaupunki Vologdan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Vienanjoen alkujoen Jugin rannalla 432 kilometriä Vologdasta itään. Kaupunki on Nikolskin piirin keskus. Asukkaita on 8 600 henkeä (vuonna 2005).
1300–1400-lukujen vaihteessa seudulla sijaitse Nikolskin pogosta, jossa oli laivalaituri ja Nikolskaja sloboda -niminen asutuskeskus. Tuolloin sen kautta kulki Vienanjoen, Vetlugan ja Volgan yhdistänyt kauppatie. Vuonna 1780 Nikolskista tuli samannimisen Vologdan lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. 1800-luvulla kaupunki toimi poliittisesti epäluotettavien henkilöiden karkotuspaikkana.
Nykyään Nikolskissa on puunjalostus- ja elintarviketeollisuutta sekä pellavanjalostuslaitos. Nähtävyyksiä ovat 1700–1800-luvulla rakennetut Herran temppeliin tuomisen katedraali ja Kazanin kirkko, entisen pappiskoulun ja zemstvohallinnon rakennukset sekä koristeelliset puiset asuintalot. Kaupungissa toimii kirjailija Aleksandr Jašinille omistettu museo.
Protacon
Protacon, vuonna 1990 perustettu suomalainen teknologiayritys, tarjoaa palveluita prosessi- ja laitossuunnitteluun, on teollisuuden integraattori, tuotekehityksen teknologiakumppani sekä digitaalisen palveluliiketoiminnan erikoisosaaja. Protaconilla työskentelee noin 350 henkeä ja konsernin liikevaihto on yli 30 miljoona euroa.
Protaconilla on alueyksiköitä 13 paikkakunnalla Suomessa: Jyväskylässä, Jämsässä, Espoossa, Hollolassa, Kajaanissa, Kouvolassa, Kuopiossa, Kymenlaaksossa, Mikkelissä, Oulussa, Salossa, Tampereella ja Vaasassa sekä toimipaikka Kiinassa (Suzhou).
Protaconilla on kohdennettuja ratkaisuja seuraaville asiakastoimialoille: Liikkuvat työkoneet ja liikenne, energiateollisuus, hyvinvointi- ja terveysteknologia, meriteollisuus, palveluyritykset ja puunjalostusteollisuus.
Palvelut:
Digitalisaatio: ICT-palvelut, ketterä ohjelmistokehitys, palvelumuotoilu, palveluväylä, pilvialustapalvelut, tiedolla johtaminen, toimisto- ja tietotyön tuottavuus
Jatkuvuuden turvaaminen: 24/7, kunnonvalvonta ja analyysipalvelut, etävalvonta, kunnossapitojärjestelmä, tietoturva, tuki ja ylläpito
Järjestelmätuotteet: BricsCAD, Itsepalvelukassa, Once, ProCMS ja VibLog, ProInfo, STC, RoAd
Teollisuuden projektointi: Automaatio- ja sähkökäyttötekniikka, sähkö- ja instrumentointitekniikka, tehdas- ja laitossuunnittelu, hydrauliikka ja pneumatiikka
Teollinen internet: IoT ja M2M, tiedon keräys ja jalostus
Toiminnan- ja tuotannonohjaus: Katsastus ja tarkastus, logistiikka ja materiaalivirtojen hallinta, MES/MOM-järjestelmät, tuotannon laadunvarmistusjärjestelmät
Tuotekehitysorganisaatiot: Mittaus ja informaatio, RD-hankkeet ja simulointi, testausjärjestelmät
Protaconin asiakkaita ovat mm.
Andritz, Bellmer, Cargotec, Chenming, Fortum, Evondos, Kone Elevators, Nokian Renkaat, Metso, Raute,  SCG Packaging, Stora Enso, Sjöfartsverket, UPM, Valtra, Visma ja Wärtsilä.
Erymneos
Erymneos (100-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen peripateettiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hänet tunnetaan lähes pelkästään Athenaioksen maininnasta hänen teoksessaan "Deipnosofistai".
Erymneos toimi peripateettisen koulun johdossa Diodoros Tyroslaisen jälkeen eli noin vuonna 110 eaa. Erymneoksen teoksista tai omasta ajattelusta ei tiedetä mitään; hänen aikanaan koulukunta ei kuitenkaan tuonut enää merkittävää lisäpanosta filosofiaan, ja siinä esiintyi taipumusta eklektismiin. Erymneoksen jälkeen koulun johdossa arvelleen toimineen kaksi henkilöä, joiden nimiä ei tiedetä. Seuraavaksi koulun johtajista tunnetaan Andronikos Rhodoslainen noin vuonna 40 eaa.
Erien piirikunta (Ohio)
Erien piirikunta on piirikunta Ohiossa, Yhdysvalloissa, joka on nimetty Erie-intiaanien mukaan. Sen suurin kaupunki on Sandusky.
Erien naapuripiirikuntia ovat Lorain idässä, Huron etelässä, Sandusky lännessä ja Ottawa luoteiskulmassa.
Piirikunnassa oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 77 079 ihmistä. Etniset ryhmät jakautuvat valkoisiin, joita on 87,8%, mustiin (8,7%), alkuperäisamerikkalaisiin (0,3%) ja aasialaisiin (0,6%).
Kotitalouden mediaanitulo on 47 466 ja köyhyysrajan alapuolella oli 12,6% väestöstä vuosina 2007–2011.
Nuori kapinallinen
Nuori kapinallinen ("Rebel Without a Cause") on yhdysvaltalainen elokuva, jonka ohjasi Nicholas Ray 1955. Pääosissa esiintyivät James Dean (Jim Stark), Natalie Wood (Judy) ja Sal Mineo (Plato). Alun perin elokuva oli Warnerin B-luokassa ja se oli tarkoitus kuvata mustavalkoisena. Kuvausten jo alettua elokuva päätettiin kuvata technicolor-väreissä. Elokuvan loppuhuipentuma kuvattiin Los Angelesin "Griffith Observatoryssa". Elokuvan teemana on sukupolvien välinen kuilu ja nuorison vieraantuminen.
"Näyttelijä - Roolihahmo"
Helena Ylänen pitää elokuvaa visuaalisesti mestarillisena ja tunteisiin vetoavana draamana kolmesta lukiolaisesta. Kunkin nuoren ongelmien taustalla ovat ymmärtämättömät, etäiset ja valheellisia kulisseja yllä pitävät vanhemmat. James Deanin luoma uudenlainen kuva nuoresta lapsi-miehestä on Yläsen mukaan taannut elokuvalle kestävän aseman nuorisokulttuurissa.
Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa äänesti kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja "Nuori kapinallinen" oli mukana heistä kahdentoista listalla.
"Nuori kapinallinen" valittiin vuonna 1990 Yhdys­valtojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteetti­sesti, historialli­sesti tai kulttuuri­sesti merkittäviä amerikkalais­elokuvia. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Johan Galtung
Johan Galtung (s. 24. lokakuuta 1930, Oslo) on norjalainen sosiologi ja rauhan- ja konfliktintutkimuksen keskeinen perustaja. Hän on myös kehittänyt rakenteellisen väkivallan käsitystä. Hän perusti Oslon Rauhantutkimusinstituutin vuonna 1959 toimien sen johtajana vuoteen 1970. Hän perusti myös rauhantutkimuslehden Journal of Peace Research vuonna 1964. Vuonna 1969 hänet nimitettiin maailman ensimmäiseksi rauhan ja konfliktintutkimuksen professoriksi Oslon yliopistoon. Hän erosi professuurista vuonna 1977 ja on tämän jälkeen toiminut rauhan ja konfliktin tutkimuksen professorina monissa yliopistoissa eri puolilla maailmaa. Vuodesta 1993 Galtung on toiminut rauhantutkimuksen kunniaprofessorina Havaijin yliopistossa. Hänelle myönnettiin Right Livelihood -palkinto vuonna 1987.
Galtung tunnetaan matemaatikkona ja sosiologina 1950-luvulta, valtiotieteilijänä 1960–luvulta, taloustieteilijänä ja historioitsijana 1970-luvulta, makrohistorioitsijana, antropologina ja teologina 1980-luvulta. Hän on kehittänyt useita tärkeitä teorioita kuten positiivinen ja negatiivinen rauha, rakenteellinen väkivalta, konfliktiteorioita, konsepteja rauhan rakentamiseksi sekä tuonut esille yhteiskunnan muuttumisen valvontayhteiskunnaksi, jota hän kuvaa käsitteellä uusi fasismi
Johan Galtung jakaa rauhankäsityksensä negatiiviseen ja positiiviseen rauhaan. Näistä negatiivinen rauha on sotatilan poissaoloa ja positiivinen rauha on sotaan mahdollisesti johtavien rakenteellisten syiden poissaoloa. Täten esimerkiksi ihmisoikeuksia sortava diktatuuri voi täyttää negatiivisen rauhan määritelmän (ei laajamittaista väkivaltaa) mutta ei positiivisen rauhan määritelmää, sillä rakenteellisesti diktatuuri on väkivaltainen.
Galtung on ennustanut vuonna 2000, että Yhdysvallat romahtaa vuoteen 2025 mennessä. George W. Bushin kaudella Galtung aikaisti ennustustaan, että romahdus tapahtuu vuoteen 2020 mennessä. Galtungin mukaan maahanmuuttovastaisen Donald Trumpin valinta presidentiksi aiheuttaa Yhdysvaltojen romahduksen, ja että romahdus tapahtuu Trumpin presidenttikaudella. Vuonna 2009 Galtung julkaisi kirjoituksen "The Fall of the American Empire—and then What?", jossa hän ennusti että luhistumisen loppuvaiheiden kanssa osuu yhteen fasismin nousu. Trumpin valinta kiihdyttää romahdusta ja Trumpin kriittinen suhtautuminen Natoon tarkoittaa että Yhdysvallat ei enää ole supervalta.
Galtung on julkaissut yli 1000 artikkelia ja enemmän kuin 100 kirjaa.
Earth Hour
Earth Hour (suom. "Tunti maailmalle" tai "Maan tunti") on WWF:n organisoima maailmanlaajuinen ilmastotapahtuma, joka järjestetään yleensä maaliskuun viimeisenä lauantaina kello 20.30–21.30 paikallista aikaa. Sen aikana ihmiset eri puolilla maapalloa sammuttavat valonsa tunniksi ja kertovat näin huolensa ilmastonmuutoksesta.
Ensimmäinen Earth Hour järjestettiin Australian Sydneyssä 31. maaliskuuta vuonna 2007. Vuonna 2008 mukana olivat lisäksi muun muassa Tanska, Yhdysvallat ja Kanada ja silloin lähes 400 kaupunkia ympäri maailman osallistui tapahtumaan. Vuoden 2009 tapahtumaan osallistui yli 4 000 kaupunkia 88 maasta, mukaan lukien kaikki Pohjoismaat. Vuonna 2010 osallistui 126 maata ja yli 4000 kaupunkia. Vuonna 2016 Earth Houriin osallistui maailmanlaajuisesti 178 maata ja maantieteellistä aluetta.
Earth Hourin tarkoitus on ilmastohuolen globaali ilmaiseminen. Valot sammuvat ympäri maailman samaan kellonaikaan siten, että tapahtuma kiertää ympäri maapallon aikavyöhyke kerrallaan. Näin ihmiset kaikkialla maailmassa voivat osallistua.
Tarkoitus ei ole säästää energiaa itse tapahtumatunnin aikana, vaikka Earth Hour on myös säästänyt energiaa esimerkiksi Suomessa. Parempi tietoisuus ilmastoasioista vaikuttaa kuitenkin myös ihmisten energiankulutustottumuksiin. Siksi Earth Hourin tavoite on myös vaikuttaa ihmisten energiankulutustottumuksiin pitkällä tähtäimellä.
Katukuvassa Earth Hour näkyy tunnettujen rakennuksien pimennyksinä ja erilaisina kulttuuri- ja ilmastoaiheisina tapahtumina. Earth Hourin aikana valonsa sammuttaneita kuuluisia rakennuksia ovat muun muassa Pariisin Eiffel-torni, Gizan pyramidit ja Helsingin tuomiokirkko.
Tapahtumaan voivat osallistua kaikki kunnat ja kaupungit, organisaatiot ja yksityiset ihmiset.
Suomessa Earth Hour järjestettiin ensimmäistä kertaa vuonna 2009 kansallisella tasolla. Silloin mukana oli 105 suomalaista kuntaa ja satoja organisaatioita. WWF:n teettämän galluptutkimuksen mukaan valonsa sammutti 51 prosenttia suomalaisista. Tapahtuma säästi sähköä noin yhden 30 000 ihmisen pikkukaupungin verran eli noin 100 megawattituntia.
Vuonna 2010 tapahtumaan ilmoittautui 86 suomalaista kuntaa, 105 oppilaitosta, 510 yritystä ja yli 200 muuta organisaatiota. WWF:n teettämän galluptutkimuksen perusteella noin joka kolmas yli 15-vuotias suomalainen osallistui tapahtumaan: naisista 38 % ja miehistä 23 %. Kampanjan tulokset luovutettiin ympäristöministeri Paula Lehtomäelle 11.5.2010.
Vuoden 2010 Earth Hour saattoi vaikuttaa Uudessakaupungissa liikenneonnettomuuden syntymiseen. Mies kuoli, kun kevytmoottoripyörä törmäsi häneen tiellä, joka on tavallisesti valaistu, mutta oli pimeänä Earth Hour -tempauksen vuoksi. WWF pahoitteli onnettomuutta. Se kertoi laatineensa kunnille, yrityksille ja muille organisaatioille ohjeet valojen sammuttamisesta. Se korosti ohjeissaan, että turvallisuuden kannalta tärkeät valot, ml. katuvalot, voidaan jättää päälle.
Vuonna 2016 Earth Houria vietettiin teemalla Maailman suurin kynttiläillallinen. Teemalla haluttiin herättää keskustelua ruuan ilmastovaikutuksista. WWF:n teettämän kyselyn mukaan tuolloin Earth Houriin osallistui 1,6 miljoonaa suomalaista.
Levykorallit
Levykorallit (Tabulata) on sukupuuttoon kuollut korallieläinten lahko. Ne muodostivat ordoviki- siluuri- ja devonikausilla riuttoja, joissa viihtyivät myös esimerkiksi sarvikorallit ja trilobiitit. Kennokorallisukuja ovat esimerkiksi "Heliolites", "Halycites" ja "Favosites". Lajeja tavataan fossiileina esimerkiksi Saarenmaalla ja Gotlannissa. Lajit olivat muinaisen Itämeren alueella hyvin yleisiä siluurikaudella, kun alue sijaitsi päiväntasaajalla ja meri oli paljon nykyistä lämpimämpi ja suolaisempi.
Kirjatyöntekijä
Kirjatyöntekijä (aiemmin "kirjaltaja") tarkoittaa henkilöä, joka työskentelee kirjan taitossa, painossa, sidonnassa tai muussa sen kaltaisessa tehtävässä. Kirjatyöntekijät kuuluvat Viestintäalan ammattiliittoon.
Kirjatyöntekijän ammattiin valmistavat muiden muassa painoviestinnän perustutkinto sekä mediatekniikan insinöörin (AMK) tutkinto.
Boethos Sidonlainen
Boethos Sidonlainen () (ensimmäinen vuosisata eaa.) oli antiikin kreikkalainen peripateettiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Sidonista, nykyisestä Libanonista. Boethos oli Andronikos Rhodoslaisen oppilas. Näin hänen on täytynyt jo nuorena matkustaa Roomaan ja Ateenaan, joissa Andronikoksen tiedetään opettaneen.
Strabon, joka mainitsee Boethoksen ja hänen veljensä Diodotoksen huomattavina sidonlaisina henkilöinä, käsittelee tätä samassa yhteydessä Andronikosta, joka oli myös hänen oma opettajansa. Boethoksen teokset ovat kaikki kadonneet, mutta niihin kuului teos sielun luonteesta sekä kommentaari Aristoteleen "Kategorioihin". Hermias Aleksandrialainen mainitsee viimeksi mainitun omassa samaa teosta käsitelleessä kommentaarissaan. Hän lainaa myös Boethoksen näkemystä koskien Aristoteleen teosten opiskelua. Boethoksen mielipide oli ollut, että oppilaan tulisi aloittaa "Fysiikasta", kun taas Andronikos oli katsonut, että alussa oli luettava logiikan alan teoksia.
Don Imus
John Donald ”Don” Imus (s. 23. heinäkuuta 1940 Riverside, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen talk show -isäntä ja radiopersoona, joka nykyään työskentelee ABC:llä.
Imus aloitti radiouransa kalifornialaisilla paikallisradioasemilla. 1971 hän siirtyi WNBC:lle New Yorkiin ja sitä kautta alkoi saada kansallista huomiota. Syndikointiin hänen ohjelmansa pääsi CBS:n kautta vuonna 1993 ja lisäksi hänen radio-ohjelmansa oli kuultavissa samanaikaislähetyksenä televisiokanava MSNBC:llä. Radio Hall of Fameen Imus nimettiin vuonna 1989.
Vuonna 2007 CBS erotti Don Imusin, tämän käytettyä termiä "nappy-headed hos" Rutgersin yliopiston naisten koripallojoukkueen pelaajista.
Väinö Kallio (jääkäri)
Väinö Armas Kallio (24. toukokuuta 1896 Orimattila - 6. joulukuuta 1974) oli suomalainen jääkärimajuri. Hänen vanhempansa olivat tilanomistaja Herman Kallio ja Amanda Pilvinen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Yrsa Lovise Dombrowskyn kanssa, josta hän erosi vuonna 1928.
Kallio kävi neljä luokkaa Kallion yhteiskoulua Helsingissä.
Kallio työskenteli kauppa-apulaisena ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 13. marraskuuta 1915, josta hänet siirrettiin myöhemmin pataljoonan ratsuosastoon. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Rintamakomennuksensa jälkeen hänet siirrettiin pataljoonan 2. konekiväärikomppaniaan. 9. heinäkuuta 1917. Hän osallistui myös Saksassa Libaussa vuonna 1917 järjestetyille sotakoulun B-kursseille.
Kallio saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana luutnantiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan komppanianpäälliköksi 11. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Viipurissa.
Sisällissodan jälkeen Kallio siirrettiin 1. heinäkuuta 1918 alkaen 2. komppanian päälliköksi Meripataljoonaan, josta hänet siirrettiin edelleen 29. syyskuuta 1920 komppanianpäälliköksi Käkisalmen läänin rykmentin II pataljoonaan ja 20. huhtikuuta 1921 alkaen II Polkupyöräpataljoonaan sekä 9. marraskuuta 1921 alkaen 3. Erilliseen konekiväärikomppaniaan päälliköksi. Käkisalmen läänin rykmentissä ollessaan hän hoiti lyhyen ajan II pataljoonan komentajan tehtäviä. Kallio erosi armeijasta 1. syyskuuta 1922 ja siirtyi Suojeluskuntajärjestön palvelukseen ja hänet sijoitettiin yliesikunnan liikekannallepano-osaston toimistoupseeriksi 1. tammikuuta 1923. Tehtävää hän hoiti 30. marraskuuta 1923 saakka, jonka jolloin erosi suojeluskunnista ja siirtyi ensin liikemieheksi Viipuriin ja myöhemmässä vaiheessa Sunila Oy:n palvelukseen.
Kallio otti osaa talvisotaan komppanianpäällikkönä ja pataljoonan komentajana Erillinen Pataljoona 7:ssä ja osallistui taisteluihin Muurilassa, Työppölässä, Ala - Summeella, Lihaniemellä ja Nisalahdella. Välirauhan aikana hän palasi Sunila Oy:n palvelukseen, kunnes Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin komppanianpäälliköksi ja pataljoonan komentajaksi Jalkaväkirykmentti 45:een ja osallistui taisteluihin Ylämaalla, Viipurinlahdella, Koivistossa sekä Käppäselässä, Karhumäellä ja Maaselässä. Vuonna 1942 hänet siirrettiin liikennetoimiston päälliköksi Etelä-Kymenlaakson suojeluskuntapiirin esikuntaan ja edelleen Päämajan sotilashallinto-osastolle, missä hän työskenteli vuoteen 1943 saakka, jolloin hänet siirrettiin 33. Linnoitusrakennuspiirin toimistopäälliköksi 2. Armeijakunnan esikuntaan, missä tehtävässä hän toimi sodan loppuun saakka. Sotien jälkeen hän työskenteli Valtion Viljavarastolla Kuopiossa. Hänet haudattiin Kuopioon.
Lagorce
Lagorce voi tarkoittaa seuraavia:
Azoros
Azoros (, myös "Azorion", , ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Perrhaibian maakunnassa Thessaliassa Kreikassa. Sen arkeologinen alue sijaitsee Elassónan kunnassa noin 20 kilometriä luoteeseen Elassónan kaupungista ja noin 1,5 kilometriä eteläkaakkoon nykyisestä, kaupungista nimensä ottaneesta Ázoroksen kylästä.
Azoros sijaitsi Olympos-vuoren juurella sen länsipuolella. Se muodosti yhdessä kahden muun kaupungin, Dolikhen ja Pythionin, kanssa Perrhaibian Tripoliin nimellä tunnetun kaupunkiliiton. Livius ja Klaudios Ptolemaios mainitsevat kaupungin teoksissaan.
Azoria kukoisti klassiselta kaudelta 400-luvulta eaa. hellenistiselle kaudelle 200-luvulle eaa. Makedonialaiset valtasivat kaupungin kolmannessa makedonialaissodassa vuonna 171 eaa. Kaupungin paikka säilyi asuttuna ainakin varhaisbysanttilaiselle kaudelle saakka.
Perrhaibian Azorosta ei tule sekoittaa myös antiikin aikaiseen Azoraksen kaupungiin Pelagoniassa.
Azoroksen akropolis eli linnavuori sekä alakaupunki oli ympäröity linnoitusmuurilla. Azoroksen arkeologinen alue käsittää paikat, jotka tunnetaan nykyisin nimillä Kastrí, Ágios Athanásios, Paliokklísi ja Kopána. Kaikissa näissä paikoissa on joitakin kaupungin raunioita. Akropoliina toimi Kastrín kukkula. Siellä on jäänteitä linnoitusmuureista 400- ja 200-luvuilta eaa. Merkittävin muurin osa on noin 47 metriä pitkä ja säilynyt noin 1,5–2,5 metrin korkeudelta. Paikalta on löydetty myös Nikarkhoksen kartanoksi kutsutun suuren talon rauniot; jäänteitä joonialaistyylisestä, Apollon Lykeiokselle omistetusta temppelistä 200-luvulta eaa.; sekä varhaiskristillisen, kolmilaivaisen basilikakirkon jäänteet.
Paliokklísissä arkeologinen alue on kooltaan noin neliömetriä, ja sieltä on löydetty toisen kirkon jäänteet sekä varhaiskristillisen ja bysanttilaisen ajan hautausmaa, jonka haudoista on löydetty kulta- ja hopeakoruja. Myös Kopánasta on löydetty kirkon jäänteet.
Constanze Manziarly
Constanze Manziarly (s. 14. huhtikuuta 1920, Innsbruck, Itävalta – katosi noin 2. toukokuuta 1945, Berliini) oli itävaltalainen nainen, joka työskenteli Adolf Hitlerin kokkina ja ravitsemusterapeuttina vuodesta 1944 aina diktaattorin kuolemaan asti.
Manziarly syntyi Innsbruckissa kreikkalaiselle isälle ja tirolilaiselle äidille. Hän opiskeli reaalikoulun jälkeen kokiksi/ravitsemusterapeutiksi Haushaltsschulessa Innsbruckissa. Syyskuusta 1943 hän työskenteli professori Zabelin palveluksessa Kurheimissa ja syyskuusta 1944 Hitlerin palveluksessa Wolfsschanzessa ja Adlerhorstissa. Hitlerin siirryttyä Führerbunkeriin Berliiniin Manziarly seurasi mukana, hänellä oli bunkkerissa pieni keittiö, jossa hän valmisti kasvisaterioita Hitlerille.
Manziarly jätti bunkkerin 1. toukokuuta 1945 SS-Brigadeführer Wilhelm Mohnken johtaman ryhmän mukana. Ryhmä lähti kohti pohjoista ja siinä oli mukana myös tohtori Ernst-Günther Schenck ja bunkkerin sihteerit Gerda Christian, Else Krüger ja Traudl Junge. Naiset olivat pukeutuneina Wehrmachtin univormuihin.
Manziarlyn kohtalo on epäselvä. Jan Dalleyn kirjassa "Voices from the Bunker - The True Account of Hitler’s Last Days" (1989) Traudl Junge kertoo Manziarlyn yrittäneen liittyä neljän naisen ryhmään, jolle annettiin tehtäväksi viedä tilanneselostus Karl Dönitzille. Omaelämäkerrassaan "Viimeiseen saakka - Hitlerin sihteerin muistelmat" Junge kertoo, että kaksi neuvostoliittolaissotilasta vei Manziarlyn metroasemalle tämän kertoessa, että ”he vain haluavat tarkistaa paperini” - häntä ei kuitenkaan nähty sen jälkeen. Elokuvassa "Perikato" Manziarly tekee itsemurhan puraisemalla suussaan syanidikapselin.
Contanze Manziarlya elokuvissa ovat esittäneet seuraavat näyttelijät:
Lagorce (Ardèche)
Lagorce on kunta Ardèchen departementissa Ranskassa. Siellä on arviolta 1 120 asukasta (vuonna 2013) ja sen pinta-ala on 69,49 neliökilometriä.
Anna Kivi
Anna Sofia Kivi, kirjailijanimi Anna Täti (18. marraskuuta 1876 Paltamo – 15. helmikuuta 1929) oli suomalainen lastenkirjailija. Kivi toimi kansakoulunopettajana Pudasjärvellä ja Tampereella.
Lasten- ja nuortenkirjailija Ainikki Kivi oli Anna Kiven tytär.
Lalouvesc
Lalouvesc on kunta Ardèchen departementissa Ranskassa. Siellä on arviolta 406 asukasta (vuonna 2013) ja sen pinta-ala on 10,53 neliökilometriä.
Lieksan kristillinen opisto
Lieksan kristillinen opisto on kansanopisto Lieksassa Pohjois-Karjalassa. Opisto on Kylänlahden kylässä ja siksi se on tunnettu myös "Kylänlahden opistona". Lieksan keskustaan on matkaa 15 km, Nurmekseen 43 km ja Joensuuhun 108 km. Opisto sijaitsee Viekijärven rannassa.
Lieksan kristillisessä opistossa voi opiskella peruskouluaineita, ammattitutkintoihin valmentavia opintoja, tietotekniikan opintoja, vapaan sivistystyön opintoja sekä yliopisto-opintoja.
Aspasios
Aspasios (n. 100-150 jaa.) oli antiikin kreikkalainen peripateettiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Boethius, joka viittaa usein hänen teoksiinsa, sanoo Aspasioksen kirjoittaneen kommentaareja useimmista Aristoteleen teoksista. Erityisesti mainitaan kommentaarit seuraaviin teoksiin: "Tulkinnasta", "Fysiikka", "Metafysiikka", "Kategoriat" ja "Nikomakhoksen etiikka".
Osa "Nikomakhoksen etiikan" kommentaarista (kirjat I, II, IV, VII ja VIII) on säilynyt. Se on merkittävä varhaisimpana tunnettuna kommentaarina mihinkään Aristoteleen teokseen. Porfyrioksen kirjoituksista käy ilmi, että hänen kommentaarejaan käytettiin Plotinoksen koulussa. Porfyrioksen mukaan Aspasios kirjoitti kommentaareja myös Platonin teoksiin.
Albert Suuri viittaa omassa Aristoteleen "Politiikkaa" käsitelleessä kommentaarissaan luonnollisia passioita käsittelevään teokseen nimeltä "Libellus de naturalibus passionibus" Aspasioksen kirjoittamana.
Lanarce
Lanarce on kunta Ardèchen departementissa Ranskassa. Siellä on arviolta 171 asukasta (vuonna 2013) ja sen pinta-ala on 22,37 neliökilometriä.
Khyretiai
Khyretiai (, myös "Kyretiai", tai "Cyretiae") oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Perrhaibian maakunnassa Thessaliassa Kreikassa. Sen arkeologinen kohde sijaitsee Elassónan kunnassa lähellä nykyistä Doménikon kylää.
Khyretiai mainitaan usein makedonialaissotien aikaan 200- ja 100-luvuilla eaa. Aitolialaiset ryöstivät kaupungin vuonna 200 eaa. ja seleukidien Antiokhos III:n armeija valloitti sen vuonna 191 eaa. hyökätessään Kreikkaan. Roomalaiset ja makedonialaiset kuitenkin löivät seleukidit ja valloittivat kaupungin takaisin. Kolmannessa makedonialaissodassa vuonna 171 eaa. makedonialaiset valloittivat sen lyhyen piirityksen jälkeen.
Khyretiai sijaitsi lähellä Titaresios-jokea (nyk. Titarísios) sen sivujoen varrella. Kaupungin akropolis eli linnavuori, joka hallitsi läheistä tasankoa, sijaitsee vajaan kilometrin itään nykyisestä Doménikon kylästä. Kukkulalla on nykyisin Pyhälle Yrjölle ("Ágios Geórgios") omistettu kirkko. Paikalla on joitakin jäänteitä linnoitusmuureista ja sieltä on löytynyt useita piirtokirjoituksia.
Liisa Silander
Urpu Liisa Silander (19. huhtikuuta 1936 Kotka – 16. maaliskuuta 2001 Helsinki) oli suomalainen kirjailija ja toimittaja.
Silanderin vanhemmat olivat ylikonstaapeli Otto Ikäheimonen ja Lempi Kaarina Rahunen. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion tyttölyseosta 1957 ja valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi Turun yliopistosta 1961. Silander toimi Suomen Kirjailijaliiton toimistonhoitajana 1970–1978.
Silander kirjoitti etupäässä lasten- ja nuortenkirjoja.
Hakkarin koulu
Hakkarin koulu on peruskoulu Lempäälässä. Koulu sijaitsee Hakkarissa noin 3 kilometriä Lempäälän keskustasta pohjoiseen. Tampereelle matkaa on 20 kilometriä. Oppilaita on 600 vuosiluokilla 7 – 9 ja opettajia 50. Nykyinen koulurakennus on valmistunut 1983. Se edustaa Oulun koulukunnan punatiiliarkkitehtuuria. Rakennus koostuu viidestä solusta. Eri luokka-asteet piti alun perin sijoittaa omiin soluihinsa.Väliaikainen lisärakennus Viipale valmistui vuonna 1988 ja uusin lisärakennus Suikale siirrettiin Lempoisten koulusta Hakkariin vuonna 2014.
Hakkarin koulussa voi opiskella kuutta kieltä englantia, ruotsia, saksaa, ranskaa, arabiaa ja venäjää. Koulun englanninkielen luokat opiskelevat historiaa, biologiaa, matematiikkaa ja maantietoa englanniksi.1976 Lempäälän- ja Vesilahden yläaste, 1992 Lempäälän yläaste ja 2001 Hakkarin koulu.
Nettivekkari on Hakkarin koulun verkkolehti, joka perustettiin vuonna 1983. Nettivekkaria tuottaa sähköisen median valinnaiseksi valinneet oppilaat. Vekkari tulee nimestä Hakkari.
Flash (albumi)
Flash on suomalaisen dance duo Dallas Superstarsin esikoisalbumi, joka julkaistiin 10. lokakuuta 2003.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 33.
Juho Laine
Johannes (Juho) Laine (sukunimi aikaisemmin Hanell; 30. tammikuuta 1856 Viitasaari – 12. marraskuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja runoilija. Hän käytti myös nimimerkkiä "Laine".
Laine toimi opettajana vuodesta 1879 alkaen useissa eri paikoissa ja vuodesta 1886 alkaen hän oli opettajana Porissa.
Laine julkaisi runoja myös "Päijänne"- ja "Satakunta"-lehdissä.
Chasing Ghosts
Chasing Ghosts on Matthau Mikojanin EP-levy ja kappale, joka julkaistiin 19. marraskuuta 2008 levymerkillä Gaga Goodies. EP:n kaksi ensimmäistä kappaletta löytyvät alkuvuodesta 2009 julkaistulta pitkäsoitolta "Mania for Life".
EP debytoi Suomen virallisen singlelistan sijalla 17.
Pavel Paska
Pavel Paska on tšekkiläinen jalkapallon pelaaja-agentti ja International Sport Management -manageritoimiston omistaja.
Vuosina 1988–1990 Paska järjesteli František Strakan (Borussia Mönchengladbach), Tomáš Skuhravýn (Genoa CFC) ja Ivan Hašekin (RC Strasbourg) seurasiirrot kunnes vuonna 1991 perusti maan ensimmäisen agenttitoimiston ISM:n. Sittemmin Paska on auttanut useita tšekkiläispelaajia siirtymään ulkomaiden seuroihin. Hänen asiakkaitaan ovat olleet mm. Slavia Prahasta Manchester Unitediin siirtynyt Karel Poborský ja Borussia Dortmundiin ja RC Lensiin siirtyneet Patrik Berger ja Vladimír Šmicer, jotka molemmat sittemmin siirtyivät Liverpooliin.
Nykyisin Paskan yhtiö manageroi noin sataa huippupelaajaa, joita edellä mainittujen lisäksi ovat mm. Tomáš Rosický, Milan Baroš ja Jan Koller.
Susi (elokuva)
Susi ("Varg") on ruotsalaisen Daniel Alfredsonin ohjaama draamaelokuva vuodelta 2008. Sen miljöönä on saamelaisyhteisö Lapissa Ruotsin ja Norjan rajaseudulla. Elokuvan keskeisiä aiheita ovat metsästys sekä itsensä ja oman elinkeinon puolustamisen yhteydessä lainsäädännön kanssa muodostuvat vaikeudet.
Elokuvan tarina pohjautuu romaaniin "Raaputusarvat", joka on Kerstin Ekmanin kirjoittaman Sudentalja-trilogian päätösosa.
Adrastos Afrodisiaslainen
Adrastos Afrodisiaslainen () (100-luku jaa.) oli antiikin kreikkalainen peripateettiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Afrodisiaksesta, Kaariasta.
Adrastos kirjoitti tutkielman Aristoteleen teosten ja tämän filosofisen järjestelmän järjestämisestä. Simplikios ja Akhilleus Tatios lainaavat tätä teosta. Porfyrios puolestaan lainaa hänen Platonin "Timaiosta" käsitellyttä kommentaariaan, ja Galenos Aristoteleen "Kategorioita" käsitellyttä tutkielmaa. Yksikään näistä ei ole säilynyt nykyaikaan.
Adrastos oli myös kyvykäs matemaatikko. Theon Smyrnalainen lainaa usein hänen harmoniikkaa käsitelleitä kirjoituksiaan teoksensa "Matematiikasta joka on hyödyksi Platonin ymmärtämiseksi" säilyneissä osissa. Gerhard Johann Vossius sanoi 1600-luvulla Vatikaanin kirjaston sisältävän Adrastoksen teoksen "Harmoniikasta" (, "Peri harmonikōn") käsikirjoituksen. Se ei kuitenkaan vaikuta säilyneen, tai sitten Vossius erehtyi asiassa.
Kuulalaakeri
Kuulalaakeri on laakeri, jonka kahden pyörivän pinnan välissä on kuulia. Kuulalaakeri kuuluu vierintälaakereiden ryhmään. Metallikuulat vierivät laakeripintojen välissä ja vierinnästä muodostuva kitka on pääsääntöisesti pienempi kuin liukulaakerin liu'unnassa muodostuva kitka. Kuulalaakeri tulee toimeen liukulaakeria vähemmällä voitelulla.
Kuulalaakerit voivat kantaa kuormaa säteittäissuunnassa sekä akselin suunnassa. Kuulalaakeri on tästä syystä monikäyttöinen laakeri ja yleisesti käytetty. Kottikärryn pyörä on kuulalaakeroitu, samoin polkupyörän pyörät ovat kuulalaakeroidut. Yhteistä näille on verrattain kevyt kuorma, jota kuulat jaksavat kantaa. Raskaampia kuormia varten on rullalaakeri tai kartiolaakeri esimerkiksi auton peräkärryssä pyörän navassa.
Polkupyörissä on "tehdaslaakereita" sekä laakereita, joissa on akselille ruuvattavat "nopat" tai kartiot, laakerikupit sekä kuulat renkaaseen sidottuna tai vapaasti pyörimässä laakerin sisällä. Avattavissa laakereissa laakerin rengas on helpompi vaihtaa, koska se on yksi komponentti. Yksittäiset kuulat täytyy poimia tai asentaa yksitellen. Molempia kuularenkaallisia tai irtokuulilla varustettuja laakereita käytetään. Polkupyörän navassa käytetään yleisesti purettavaa laakeria, jota voi säätää kartiosta sekä lukkomutterista. Näin laakerin välys saadaan halutuksi. Laakerin huoltaminen on helppoa, kun laakerin voi purkaa avaamalla ruuvin akselilla. Tehdaslaakereita käytetään myös. Tehdaslaakerit eivät ole avattavia yhtä helposti. Ne ovat yksi komponentti ja vaihdetaan yhtenä komponenttina yleensä puristussovitteella prässättynä ja vedetään ulos ulosvetäjällä.
Kuormituksen kasvaessa voi käyttää kuulalaakerin sijasta rullalaakeria.
Muikkuravintola Sampo
Muikkuravintola Sampo on 18. toukokuuta 1931 avattu kuopiolainen muikkuruokiin erikoistunut ravintola, jonka perusti Osuusliike Työkansa. Sampo on palkittu vuonna 1994 muikkuruoistaan "Suomen Paras muikkuravintola" -palkinnolla . Sampoa pidetään myös Suomen tunnetuimpana muikkuravintolana.
Savon Sanomien "Kapakoita ja kunnon ruokaa – Selviytymisopas" kuvaa ravintolaa seuraavasti:" Sampo ei hötkyile muotivirtausten perässä. Sisustus on 60-lukua, samoin asiakaskunta". Ravintola perustettiin kieltolain aikaan, ja se toimi aluksi talon yläkerrassa kahvilana. Kieltolain loputtua Sampo sai anniskeluoikeuden viidentenä ravintolana Suomessa. Katutasoon se muutti vuonna 1937, ja silloisia määräyksiä pienemmän ulko-oven vuoksi tarvittavan luvan allekirjoitti Urho Kekkonen, silloinen sisäministeri.
Muikut ovat kuuluneet listalle aina, mutta varsinainen muikkulista tehtiin vuonna 1978, ja sen jälkeen lista on pysynyt yhtä muutosta lukuun ottamatta samana. Asiakaspaikkoja ruokaravintolassa on 79 ja nykyisin ravintolaa hoitaa Restel.
Jugendvaikutteisen liiketalon rakennutti vuonna 1911 kauppias Samuli Niskanen. Talossa ovat toimineet muun muassa elokuvateatteri Pohjantähti ja Osuusliike Kalla.
Tiloissa vuosina 1912–1916 toiminut Elokuvateatteri Pohjantähti oli aikanaan Kuopion ”uusimmanaikainen, kodikkain ja hienoin” elokuvateatteri. Esimerkiksi maaliskuussa 1913 teatterissa esitettiin Minna Canthin "Sylvi", ”ensimmäinen suomalainen tunnin kestävä taidefilmi, murhenäytelmä 3:ssa osassa”, kuvia tapahtumista ja uutisia. Tausta- ja väliaikamusiikista huolehti salonkiorkesteri.
Komtuuri
Komtuuri (, seuralainen) oli hengellisten ritarikuntien, erityisesti saksalaisen ritarikunnan ja johanniittojen, provinssin alaosaston, "komturian", päällikkö. Provinssi oli tuolloin kohtalaisen suuri alue, kuten esimerkiksi Liivinmaa. Tämän aluehoitajan tehtävänä oli varsinkin alueensa taloudellisten asioiden hoitaminen ja hän asui alueensa suurimmassa linnassa. Komtuuria käytetään edelleen arvonimenä joissakin nykyisissä kunniaritarikunnissa.
Eat the Heat
Eat The Heat on Accept-yhtyeen vuonna 1989 julkaistu kahdeksas studioalbumi. Levyllä laulaa yhdysvaltalainen David Reece. Albumi on yhtyeen ainoa levy ennen paluuta, jolla laulaa muu kuin Udo Dirkschneider.
Seikkailumetsä
Seikkailumetsä (, Maple Town Monogatari) on japanilainen piirrossarja, jota tehtiin vuosina 1986–1987 kaikkiaan 52 jaksoa. Jaksoja julkaistiin myös suomeksi jälkiäänitettyinä VHS-kaseteilla. Jälkiäänityksestä vastasi Golden Voice Oy. Koko sarja on julkaistu vain Espanjassa ja Japanissa DVD-kokoelmana.
Sarja kertoo Tiina-nimisen kaniinin seikkailusta Vaahterakaupungissa. Tiinan ystäviä ovat muun muassa Kalle, Minna ja Jonna. Kaupungissa asuu Rosvo-Rontti-niminen roisto, jota poliisi, bulldoggi Otto, yrittää saada kiinni.
Amerikkalainen dubbi "Maple town stories" sisälsi alkuperäiseen japanilaiseen ohjelmaan kuulumattoman "juontajattaren" jokaisen jakson alussa ja lopussa "Mrs. Maple" (Janice Adams), jossa hän kertoi jakson opetuksen lapsille. Lisäksi joitakin kohtauksia oli leikattu amerikkalaisessa versiossa.
Toei Animation on myös tehnyt Maple Town Monogatarille toisen tuotantokauden "New Maple Town Story - Palm Town Chapter" (
Tämä Amerikassa julkaisematon kausi kertoo Tiinan elämästä Palm Town nimisessä trooppisessa rantakaupungissa, jonne hän lähti tätinsä kanssa, (mahdollisesti opiskelemaan sairaanhoitajaksi, koska Tiinan täti ja hänen aviomies omistavat piskujänis klinikan (Pika Clinic) palm townissa."Video-oppaassa" vuodelta 1994 Markku Salmi pitää VHS-julkaisun animaatioita viehättävästi toteutettuina ja antaa niille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Tiernapojat (EP)
Tiernapojat on suomalaisen suomeksi laulavan heavy metal -yhtyeen Timo Rautiainen & Trio Niskalaukauksen vuonna 2002 julkaistu EP-levy. Albumi sisältää ainoastaan kappaleen "Tiernapojat", joka pohjautuu samannimiseen tunnettuun joulutarinaan. Kappaleesta tehtiin myös televisioversio, joka sai ensiesityksensä 24. joulukuuta 2002. EP julkaistiin myös vuonna 2002 ilmestyneen "Rajaportti"-albumin platinapainoksen bonuslevynä.
Timo Rautiainen esittää tarinan Mänkkiä, Apulanta-yhtyeen vokalisti Toni Wirtanen Murjaanien kuningasta, YUPstä tuttu Jarkko Martikainen Knihtiä ja Ismo Alanko Herodesta.
EP ylsi Suomen virallisen singlelistan ensimmäiselle sijalle, ja se pysyi listalla yhteensä 16 viikkoa.
João Carlos de Oliveira
João Carlos de Oliveira (28. toukokuuta 1954 – 29. toukokuuta 1999) oli brasilialainen kolmiloikkaaja.
João Carlos de Oliveira hyppäsi vuonna 1975 Méxicossa kolmiloikan maailmanennätyksen 17,89 m, joka ylitettiin vasta kymmenen vuotta myöhemmin. Hän paransi Viktor Sanejevin nimissä ollutta maailmanennätystä 45 cm, mikä on miesten kolmiloikassa kaikkien aikojen suurin yksittäinen ME-parannus.
Montréalin 1976 olympialaisissa de Oliveira sijoittui pronssille tuloksella 16,90 m. Neljä vuotta myöhemmin Moskovan olympialaisissa neuvostoliittolaiset toimitsijat liputtivat monien mielestä arveluttavasti useat de Oliveiran pitkät hypyt yliastutuiksi ja brasilialainen jäi tuloksella 17,22 m pronssille Neuvostoliiton Jaak Uudmäen ja Viktor Sanejevin takana.
Tammikuussa 1982 de Oliveira loukkaantui pahasti liikenneonnettomuudessa ja lopulta hänen oikea jalkansa amputoitiin polven alapuolelta. Hän kuoli 45-vuotiaana vuonna 1999.
Viipurin taistelu
Viipurin taistelu voi viitata ainakin seuraaviin:Viipurin taistelujen yhteydessä käydyt taistelut:
De Panne
De Panne on kunta Länsi-Flanderin maakunnassa Flanderissa Belgiassa. Kunta kuuluu Veurnen arrondissementtiin. 1. tammikuuta 2008 De Pannessa oli 10 285 asukasta ja väestötiheys oli 430 asukasta neliökilometrillä. Pinta-alaa kunnalla on 23,9 km². Kunnan pormestari on Robert Butsraen.
De Pannen kuntaan kuuluu varsinaisen De Pannen lisäksi myös Adinkerke. Kunnassa sijaitsee Belgian läntisin piste. De Pannen belgialaiset naapurikunnat ovat Koksijde koillisessa ja Veurne kaakossa ja etelässä. Lounaassa kunta rajoittuu Ranskaan.
De Pannessa sijaitsee lapsille suunnattu Plopsaland-teemapuisto. De Pannen ja naapurikunta Koksijden alueilla ajetaan vuosittain UCI Europe Touriin kuuluva maantiepyöräilyn etappikilpailu De Pannen kolmen päivän ajo.
De Pannen ystävyyskunnat ovat Sainte-Adresse Ranskassa ja Hlohovec Slovakiassa.
Petäjäveden yläaste
Petäjäveden yläaste on Petäjäveden keskustassa sijaitseva luokka-asteiden 7–9 peruskoulu. Koulussa on noin 170 oppilasta sekä 24 opettajaa. Samassa rakennuksessa koulun kanssa sijaitsee myös Petäjäveden lukio.
Favicon
Favicon () on internetsivulle määriteltävä ikoni. Sivun webmaster voi lisätä faviconin sivuilleen, jolloin se näkyy useissa selaimissa muun muassa osoiterivin vasemmassa laidassa ja sivun nimen vieressä kirjanmerkeissä. Niitä käytetään verkkosivujen visuaalisena tunnisteena.
Favicon on neliön muotoinen, kooltaan tavanomaisesti 16×16, 32×32 tai 64×64 pikseliä. Niiden formaattina voi käyttää tiedostomuotoja JPEG, ICO, PNG ja GIF.
Tuki faviconille oli ensi kertaa maaliskuussa 1999 julkaistussa Microsoftin Internet Explorer 5:ssa. Tässä selaimessa ikoni näkyi vain lisättäessä sivu kirjanmerkiksi. Lisäksi favicon oli aina sijoitettava palvelimen juurihakemistoon nimellä favicon.ico ja sen ainoa sallittu muoto oli Microsoftin .ico 16×16-kokoisena. Sivuvaikutuksena ylläpitäjä sai näin tiedon siitä moniko käyttäjä oli lisännyt sivuston kirjanmerkkeihinsä. Myöhemmät selaimet näyttävät ikonin aina sivustolla vierailtaessa.
Myöhemmissä selaimissa faviconin voi määritellä jokaiselle sivulle erikseen HEAD-osiossa ja sen sijainti palvelimella ja tiedostomuotokin on vapaa. Tämä ominaisuus lisättiin W3C:n HTML 4.01 -standardiin joulukuussa 1999.
codice_1
.ICO-tiedostomuoto on Microsoftin oma. Sitä käytettiin alun perin Microsoft Windowsin ikoneiden tiedostomuotona. Sille standardoitiin MIME-tyyppi codice_2 vuonna 2003.
Windowsin Internet explorer 10 alaspäin ei tue muitakuin .ico muotoisia faviconeja, mutta kuitenkin versiossa 11 on lisätty tuki .png ja .gif muotoisille faviconeille.
Bernardo Daddi
Bernardo Daddi oli varhaisen italialaisen renessanssin taidemaalari. Hän oli Giotto di Bondonen oppilas.
Daddi kuului alansa huippuihin aikansa Firenzessä. Hän sai mahdollisesti vaikutteita sienalaisesta taiteesta. Hänen elinvuosistaan ei ole tietoa, mutta hänen tiedetään vaikuttaneen ainakin aikavälillä 1312–1347.
Douglas Russell
Douglas Russell (s. 20. helmikuuta 1946) on entinen yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja
Douglas Russell voitti Méxicon 1968 olympialaisissa kultaa 100 metrin perhosuinnissa ajalla 55,9. Monissa aiemmissa kilpailuissaan matkan ME-miestä Mark Spitziä vastaan Russell oli uinut alkumatkan nopeammin mutta hävinnyt lopussa kirineelle Spitzille. Olympiafinaaliin molemmat vaihtoivat taktiikkaansa, ja tällä kertaa Russell nousi lopussa puolen sekunnin erolla voittoon Spitzin saadessa hopeaa. Toisen kultamitalinsa Russell sai 4 × 100 metrin sekauintiviestissä, jonka Yhdysvallat voitti ME-ajalla 3.54,9.
Donald McKenzie
Donald McKenzie (11. toukokuuta 1947 – 3. joulukuuta 2008) oli yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja.
McKenzie voitti Méxicon vuoden 1968 olympialaisissa kultaa 100 metrin rintauinnissa ajalla 1.07,7. Hänestä tuli täten lajin ensimmäinen olympiavoittaja. Toisen kultamitalinsa hän sai 4 × 100 metrin sekauintiviestissä, jonka Yhdysvallat voitti ME-ajalla 3.54,9.
Lene Grawford Nystrøm
Lene Grawford Nystrøm (s. 2. lokakuuta 1973 Tønsberg) on norjalainen laulaja, joka tunnetaan paremmin tanskalaisen eurodanceyhtye Aquan keulahahmona.
Teini-ikäisenä Lene päätti elättää itsensä mallin töillä.
Aquan aikoinaan Lenellä oli kaksi kotia, toinen Norjassa ja toinen Tanskassa.
Ystävyyssuhde Lenen ja Søren Rastedin välillä aiheutti Aquan hajoamisen vuonna 2001. Alun perin Lene seurusteli Rene Difin kanssa, sen jälkeen hän kuitenkin päätyi yhteen Sørenin kanssa. Lene meni Sørenin kanssa naimisiin 25. elokuuta 2001. Naimisiinmenon jälkeen Lene muutti pysyvästi Tanskaan. Parille syntyi tyttö 2004 ja poika 2006.
Vuonna 1994 Rene näki Lenen laulamassa Tv:ssä laulun Almaz - Randy Crawfordilta ollessaan Norjassa työmatkalla. Nähtyään tämän, Rene otti yhteyttä Leneen ja pyysi, että haluaisiko hän tulla Tanskaan tapaamaan muita bändin jäseniä sillä he tarvitsivat naislaulajan. Lene suostui ja siitä syntyi bändi Joyspeed, jonka nimi vaihtui myöhemmin Aqua:ksi. http://www.youtube.com/watch?v=QFTZVvUaHUc
2003 Lene teki ensimmäisen (ja ainoan) sooloalbuminsa "Play With Me", joka myi huonosti Skandinaviassa. Tanskassa se pääsi kuitenkin kolmanneksi hittilistoilla. "Pretty Young Thing" päässyt listoille. "Here We Go" on cover Moonbabyn laulusta, jonka myös Girls Aloud levytti myöhemmin.
Lene teki kappaleet "No Good Advice" ja "You Freak Me Out" Girls Aloudin Sound of the Underground-levylle. "No Good Advice" oli suuri hitti ja vakiinnutti Girls Aloudin aseman pop-yhtyeenä. Myöhemmin Girls Aloud levytti Lenen laulut "Here We Go" ja "We Wanna Party". Samoihin aikoihin Tina Cousin levytti "Pretty Young Thing"in.
"Play With Me" (2003)
Seppo Harjulehto
Seppo Antero Harjulehto (sukunimi vuoteen 1935 "Höglund"; s. 3. toukokuuta 1928 Viipuri), joka käytti myös taiteilijanimeä Antero Harju, on suomalainen toimittaja ja kääntäjä. Hän on myös harvakseltaan kirjoittanut muutamia nuorten tieteiskirjoja. Ensimmäiset kirjat kertovat Xardonia-nimisestä utopiayhteisöstä. Harjulehdon Mars-kirjoihin kuuluvat muun muassa "Tavoitteena Mars" ja "Marsin salaisuus". Molemmissa 1960- ja 1970-lukujen Mars-kirjoissa on melko samanlainen juoni. Harjulehdon kirjoja luonnehtii keksintöjen esittely ja vauhdikkaat tapahtumat..
John Hencken
John Hencken (s. 29. toukokuuta 1954) on entinen yhdysvaltalainen uimari ja kolminkertainen olympiavoittaja
John Hencken voitti Münchenin 1972 olympialaisissa kultaa 200 metrin rintauinnissa maailmanennätysajalla 2.21,55. Muutama päivä aiemmin hän oli uinut 100 metrin rintauinnin välierässään maailmanennätyksen 1.05,68, jota japanilainen Nobutaka Taguchi hetkeä myöhemmin paransi yli puolella sekunnilla. Loppukilpailussa Hencken sai loppuajan 1.05,61, joka riitti pronssimitaliin.
Montréalin 1976 olympialaisissa Hencken sivusi 100 metrin rintauinnin maailmanennätystään 1.03,88 alkuerissä, paransi sitä välierissä aikaan 1.03,62 ja voitti loppukilpailussa kultaa ME-ajalla 1.03,11. Neljä päivää myöhemmin 200 metrin rintauinnin loppukilpailussa hän alitti aiemman maailmanennätyksensä ajallaan 2.17,26 mutta hävisi skotlantilaiselle David Wilkielle yli kaksi sekuntia ja sai hopeaa. Tuo laji oli Montréalin kisoissa ainoa miesten uintilaji, jossa Yhdysvallat jäi ilman kultamitalia. Uransa kolmannen kultamitalin Hencken sai 4 × 100 metrin sekauintiviestissä, jonka Yhdysvallat voitti ME-ajalla 3.42,22.
Belgradissa vuonna 1973 käydyissä uinnin ensimmäisissä MM-kilpailuissa Hencken voitti kultaa 100 metrin rintauinnissa ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. Hopeaa hän sai 200 metrin rintauinnissa edellään David Wilkie.
Källhagens skola
Källhagens Skola on ruotsinkielinen koulu Virkkalassa Lohjalla. Kouluun saapuu oppilaita ruotsinkielisistä ala-kouluista Inkoosta, Siuntiosta, Nummelasta ja Lohjalta. Koulun toisessa kerroksessa toimii myös Virkby Gymnasium, eli ruotsinkielinen lukio.
Stilijan Petrov
Stilijan Petrov (, s. 5. heinäkuuta 1979 Montana, Bulgaria) on entinen bulgarialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Petrov aloitti jalkapalloilun kotikuntansa seurassa PFK Montanassa, josta Dimităr Penev houkutteli hänet 18-vuotiaana TsSKA Sofiaan. TsSKA:ssa hän saavutti vuonna 1999 Bulgarian cupin mestaruuden. Myöhemmin samana vuonna hän siirtyi skotlantilaiseen Celticiin, jossa hän seitsemän pelaamansa kauden aikana voitti muun muassa neljä Skotlannin mestaruutta ja pääsi UEFA-cupin finaaliin. Petrov siirtyi entisen Celtic-luotsin Martin O’Neillin tavoin Aston Villaan kesällä 2006.
Bulgarian maajoukkueessa Petrov pelasi vuosina 1998–2012 yhteensä 106 maaottelua. Hän toimi joukkueen kapteenina vuoden 2004 EM-kilpailuissa.
Vuonna 2005 julkaistiin Petrovin omaelämäkerta "You Can Call Me Stan" (ISBN 1845961218), jonka hän kirjoitti yhdessä "Sunday Mailin" urheilutoimittajan Mark Guidin kanssa.
30. maaliskuuta 2012 Petrovin uutisoitiin sairastavan leukemiaa. Päivää myöhemmin hän ilmoitti päättävänsä pelaajauransa ja keskittyvänsä vain taisteluun syöpää vastaan.
PFK Tšerno More
PFK Tšerno More () on jalkapalloseura, jonka kotikaupunki on Bulgarian Varna. Seura perustettiin vuonna 1945 FK Vladislavin ja SK Titšan fuusioseurana. Sen kotikenttä on Titša, jolle mahtuu 12 000 katsojaa. Tšerno More pelaa Bulgarian korkeimmalla sarjatasolla. Sen puheenjohtajana toimii Marin Marinov ja valmentajana Nikola Spasov.