hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kommentaari
Kommentaari tarkoittaa filologiassa kohta-kohdalta tai jopa sana-sanalta tehtyä tekstin selitystä, joka on liitetty joko suoraan tekstilaitoksen yhteyteen (alaviitteinä, rinnakkaistekstinä) tai julkaistu erillisenä. Kommentaattori tarkoittaa kommentaarien kirjoittajaa.
Usein kommentaarin pääasiallisena tarkoituksena on selventää tekstin ja siinä käytetyn kielen merkityksiä myöhemmille lukijoille. Kommentaari voi hyödyntää erilaisia menetelmiä, kuten lähilukua, tekstikritiikkiä, syntaksin ja semantiikan analyysiä, retorista analyysiä tai kirjallisen tyylin analyysiä. Näin kommentaari pyrkii poistamaan kielellisiä esteitä tekstin ymmärtämisen tieltä tai ainakin tuomaan ongelmat esille.
Jos teksti on historiallinen tai tuotettu lukijoiden kannalta vieraassa kulttuurissa, kommentaari saattaa valaista myös sitä kulttuuritaustaa, jossa teksti on syntynyt. Esimerkkeinä ovat elämäkerralliset tiedot kirjoittajasta, historialliset tapahtumat, maantieteellinen asetelma, tavat ja lait, arkipäiväistä elämää koskevat yksityiskohdat, kulttuuriset sanonnat, uskonnolliset uskomukset, filosofiset näkemykset, kirjalliset viittaukset sekä viittaukset saman teoksen muihin kohtiin, saman kirjailijan muihin teoksiin tai kirjailijan käyttämiin lähteisiin.
Monet klassisen antiikin ajalta tai keskiajalta ("skolia") peräisin olevat kommentaarit ovat merkittäviä lähteitä muuten kadonneisiin teoksiin, koska ne sisältävät joko viittauksia tällaisiin teksteihin tai jopa katkelmia niistä. Renessanssihumanismin aikana kommentaarien kirjoittaminen lisääntyi edelleen, kun antiikin ajan tekstejä pyrittiin ennallistamaan.
Nykyään kommentaari eroaa opiskelijoille ja tavallisille lukijoille tarkoitetuista selityksin varustetuista teoksista siinä, että se pyrkii käsittelemään laajemmin sellaisia kysymyksiä, jotka ovat usein mielenkiintoisia lähinnä tutkijoiden kannalta.
Aaro A. Nuutinen
Aaro August Nuutinen (22. heinäkuuta 1886 Kuopio – 16. helmikuuta 1949) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija. Hän käytti myös nimimerkkejä "Aukusti" ja "Aaro A. Arola".
Nuutisen vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Aukusti Nuutinen ja Edla Katariina Miettinen. Hän suoritti 5-luokkaa yhteiskoulua 1905 ja kävi kansanopiston 1907. Nuutinen oli toimitussihterinä Savotar (Savon Jääkäri) lehdessä 1916–1938, Karjala-lehdessä vuoteen 1920 ja Etelä-Suomi-lehdessä 1921–1928. Hän oli Salmettaren päätoimittajana 1928–1929, Vaasa-lehden maaseutuosaston toimittajana 1929–1931, Heinolan Sanomien vastaavana toimittajana 1933–1938 sekä Lapin Kansan toimitussihteerinä vuodesta 1939. Aaro A. Nuutinen kirjoitti 1930-luvulla viisi laajaa matkakuvausta eri puolilta Suomea ja teki suosituilla teoksillaan etenkin Kuusamoa ja Lappia tunnetuksi matkailukohteena.
Zenwalk Linux
Zenwalk (entinen Minislack), tai Zenwalk Linux, on Jean-Philippe Guilleminin kehittämä GNU/Linux -käyttöjärjestelmän jakelupaketti. Se pohjautuu Slackware-käyttöjärjestelmään ja on pitänyt yhteensopivuuden sen paketteihin. Oletustyöpöytäjärjestelmänä on nykyisin käytössä Xfce. Zenwalk pyrkii olemaan monikäyttöinen käyttöjärjestelmä painottaen Internet-ohjelmiin, multimediaan ja ohjelmointityökaluihin. Käyttöjärjestelmän mukana tulee järjestelmän asetusten muokkaukseen teksti- ja GUI-pohjaisia työkaluja. Pakettienhallinta hoituu Netpkg-ohjelman avulla.
Zenwalk Linux on pyritty tekemään kevyeksi käyttämällä vain yhtä ohjelmaa tehtävää kohden. Järjestelmä on optimoitu i686-suoritinarkkitehtuurille sopivaksi.
Parmas
Parmas on vanha suomalainen halkojen, heinien ja olkien kooltaan vaihteleva tilavuuden mittayksikkö. Halkopinon koon mittayksikkönä parmas vastasi 4 kyynärää (2,38 metriä) pitkää ja 3 kyynärää (1,78 m) korkeata pinoa. Heinämittana parmaan koko vaihteli, mutta esimerkiksi vuoden 1688 maanmittausasetuksen mukaan yksi kruununparmas oli yhtä kuin yksi kuutiosyli, joka oli 5,65 kuutiometriä. Itä-Suomessa laskettiin olkikauppoja tehtäessä 16–18 kuvosta tulevan parmas.
Viipurin läänin tilikirjassa vuodelta 1556 määritellään parmaan kooksi se määrä heiniä, joka mahtuu ristiin sidottuun 4 sylen (7,13 m) pituiseen nuoraan, ja joka tässä nuorassa kannetaan Viipurin linnaan. Sääksmäen vuoden 1568 verokirjan mukaan parmas oli se heinämäärä, joka mahtui 8 kyynärän (4,75 m) nuoraan. Sitä ei mainita oliko nuora vedetty ristiin vai ei. Savossa katsottiin 1500-luvulla parmaaseen menevän heiniä 4 rukoa.
Kirsti Ellilä
Kirsti Ellilä (s. 5. syyskuuta 1958 Pori) on suomalainen kirjailija. Hän on julkaissut romaaneja, nuortenkirjoja, novelleja ja näytelmiä.
Koulutukseltaan Ellilä on filosofian maisteri Turun yliopistosta pääaineenaan uskontotiede.
Ellilän esikoisteos "Isäni koti" (1994) on psykologinen jännitysromaani. Ellilän kirjoissa päähenkilöinä ovat usein eri-ikäiset tytöt ja naiset. Hänen kirjoitusotteensa on tyypillisesti humoristinen ja kevyen feministinen. Lasten- ja nuortenkirjojen tytöt ovat aikaansaavia, reippaita ja moderneja.
Ellilä voitti vuonna 2013 Arvid Lydecken -palkinnon teoksellaan "Majavakevät".
Eino Palola
Aksel Eino Palola (sukunimi vuoteen 1906 Brander; 6. syyskuuta 1885 Kirvu – 14. joulukuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, kääntäjä ja kirjailija.
Palolan vanhemmat olivat sotakamreeri Axel Berndt Brander ja Hildur Beda Karolina Sirelius. Hän pääsi ylioppilaaksi 1905 ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1911. Palola toimi uusien kielten vt. opettajana eri kouluissa 1912–1917 ja oli Arvi A. Kariston kustannusliikkeen 2. kirjallisuuden johtajana 1918. Hän oli Tampereen Sanomain toimitussihteerinä vuodesta 1918, Uusi Suomi-lehdessä ulkomaanosaston toimittajana vuoteen 1928 sekä toimittajana 1932–1935, Yleisradion päätoimittajana 1929–1930 ja Tuotanto ja Markkinat-lehden toimitussihteerinä 1931. Myöhemmin Palola oli vapaa kirjailija ja hän oli vuodesta 1939 Helsingin Sanomien teatteri- ja kirjallisuusarvostelijana.
Oman kirjallisen tuotannon Palola toimi myös kääntäjänä. Hän suomennoksiaan olivat muun muassa Gustave Flaubertin Rouva Bovary, Charles Dickensin Pickwick-kerhon jälkeenjääneet paperit, Henrik Ibsenin Nukkekoti, Henri Murgerin Boheemielämää ja Jarl Hemmerin Mies ja hänen omatuntonsa. Palola käänsi suomeksi myös G. K. Chestertonin Isä Brown-salapoliisikertomuksia.
Palola oli Suomen kirjailijaliiton varapuheenjohtaja 1925–1927 ja puheenjohtaja 1928–1930. Hän kuului myös Kansan Näyttämön johokuntaan 1925–1933 ja Suomen Pen-klubin johtokuntaan 1927–1937 ja 1944–1949.
Eino Palola oli naimisissa Hilma Salan (Löppönen) kanssa 1912–1936. Avioeron jälkeen hän meni uusiin naimisiin kirjailija Katri Ingmanin kanssa.
Kruunu (valtiovalta)
Kruunu on vanha termi, joka tarkoittaa valtiota varsinkin omaisuuden haltijana ja varallisuusoikeudellisena toimijana. Tässä merkityksessä sitä käytettiin jo 1300-luvulla. Ruotsissa ja Suomessa sanaa on aikoinaan käytetty esimerkiksi nimityksissä kruununtila, kruununmaa, kruununmakasiini, kruununpuisto sekä virkanimikkeissä kruununnimismies ja kruununvouti. Sanan merkitys perustuu siihen, että alkujaan valtion talous samastettiin hallitsijan yksityisen talouden kanssa. Se on johdannaismerkitys monarkian päämiehen vallan merkkinä olevasta päänkoristeesta, kruunusta. Kuvaannollisesti kruunu tarkoittaa hallitsijaa.
Britanniassa kruunu tarkoittaa hallitsijaa henkilökohtaisesti ja hallitsijan valtaa, mutta ei hallitusvaltaa eli ministeriöitä.
Skolia
Skolia (, mon. "scholia"; , ”kommentti”, ”luento”) tarkoittaa kieliopillista, tekstikriittistä tai selittävää kommenttia, joka on liitetty aikaisemman kirjailijan teoksen käsikirjoituksen marginaaliin joko glossana eli reunahuomautuksena tai sivun alalaidassa olevana pidempänä kommenttina. Skolia voi olla joko alkuperäinen tai johdettu aiemmista kommentaareista.
Antiikin aikaiset skoliat ovat merkittävimpiä lähteitä moniin tuon ajan maailmaa koskeviin yksityiskohtiin, erityisesti mitä tulee kirjallisuushistoriaan. Skolioita kirjoittava henkilö on "skoliasti".
Varhaisimmat skoliat ovat peräisin 400- tai 300-luvuilta eaa. (Homeroksen "Iliaan" D-skoliat). Itse termiä on käytetty viimeistään ensimmäiseltä vuosisadalta eaa. alkaen.
Käsikirjoitusten myöhemmät kopioijat ja omistajat muuttivat skolioita usein, ja joskus ne laajenivat siinä määrin, ettei niille ollut enää tilaa käsikirjoitusten marginaalissa. Tällöin tuli tarpeelliseksi erottaa ne erillisiksi teoksiksi. Aluksi skolioita erotettiin yhdestä kommentaarista, myöhemmin useammista. Tämä ilmenee skolioissa olevista vaihtoehtoisia tulkintoja edeltävistä välihuomautuksista, kuten ”toisaalta”, ”vaihtoehtoisesti” tai ”toisten mukaan”, tai jopa eri lähteiden eksplisiittisestä lainaamisesta.
Antiikin ja keskiajan skoliat ovat usein anonyymejä. Nimiltä tunnettuja poikkeuksia ovat muun muassa Eustathios Tessalonikalainen, joka kirjoitti skolioita Homeroksen teoksiin, sekä Johannes Tzetzes, joka kommentoi Lykofronin teoksia. Skoliat on usein kirjoitettu muinaiskreikan tai latinan kielillä, ja näiden kielten osaaminen on skolioiden tutkijoille edelleen tärkeää, koska skolioita ei ole useinkaan käännetty muille kielille.
Skolioiden kokoaminen jatkui Bysantissa 700-luvulle. Lännessä vielä joitakin 1400- ja 1500-lukujen kommentaareja voidaan pitää eräänlaisina skolioina.
Merkittävimpiä skolioita ovat Homeroksen "Iliaaseen" tehdyt kommentaarit, erityisesti de Villoisonin Biblioteca Marcianasta Venetsiasta vuonna 1781 esiin tuomista 900-luvun käsikirjoituksista (Venetus A) löytämät skoliat. Kreikankielisen kirjallisuuden osalta merkittäviä ovat myös skoliat Hesiodoksen, Pindaroksen, Sofokleen, Aristofaneen ja Apollonios Rhodoslaisen teoksiin.
Latinankielisessä kirjallisuudessa merkittävimpiä ovat muun muassa Serviuksen kommentaari Vergiliuksen "Aeneis"-eepokseen, Helenius Acronin ja Pomponius Porphyrionin kommentaarit Horatiukseen, sekä Aelius Donatuksen kommentaari Terentiukseen.
Richlandin piirikunta (Ohio)
Richlandin piirikunta on piirikunta Ohiossa, Yhdysvalloissa, jonka suurin kaupunki on Mansfield.
Richlandin naapuripiirikuntia ovat Huron pohjoisessa, Ashland idässä, Knox etelässä, Morrow lounaassa ja Crawford lännessä.
Piirikunnassa oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 124 475 ihmistä. Etniset ryhmät jakautuvat valkoisiin, joita on 87,9%, mustiin (9,4%), alkuperäisamerikkalaisiin (0,2%) ja aasialaisiin (0,7%).
Kotitalouden mediaanitulo on 43 098 dollaria ja köyhyysrajan alapuolella oli 13,4% väestöstä 2007–2011 välisenä aikana.
Lauri Sipari
Lauri Johannes Sipari (s. 5. joulukuuta 1945 Taivalkoski) on suomalainen näytelmäkirjailija, dramaturgi ja kääntäjä. Hän toimi Teatterikorkeakoulun rehtorina 1997–2005.
Sipari kirjoitti 1970-luvulla useita Suomen historiasta aiheensa saaneita näytelmiä ("Sven Tuuva", "Suomen kuningas", "Salakauppoja", "Kesä Aunuksessa", "-06", "Wiipurin nopeat", "Vapauden kaikuja", "Siviilikesä") joita esitettiin Suomenlinnan kesäteatterissa. Sipari on myös suomentanut William Shakespearen näytelmät "Julius Caesar", "Coriolanus", "Kesäyön uni, Timon ateenalainen" ja "Romeo ja Julia" sekä August Strindbergin "Uninäytelmän".
Zweibrüder Optoelectronics
Zweibrüder Optoelectronics on saksalainen yritys, joka tunnetaan Led Lenser -merkkisistä LED-valaisimista. Yhtiö on yksi maailman johtavia metallisten led-taskuvalaisinten valmistajia, ja sillä on yli 200 valaisimiin liittyvää patenttia. Yhtiön perustivat vuonna 1994 veljekset Rainer ja Harald Opolka. Yritys aloitti toimintansa autotallissa 1000 Saksan markan pääomalla.
Tällä hetkellä yritys työllistää yli 1000 työntekijää kolmessa eri tuotantolaitoksessa.
"Led Lenser" -valaisimet ovat led-tekniikkaa hyödyntäviä valaisimia.
Valaisinmalliston tuotteet ovat saavuttaneet erilaisia design- ja muotoilupalkintoja, kuten Chicago Design Award. Yksi valaisimista on hyväksytty Frankfurtin ja Lontoon modernin taiteen museoiden kokoelmiin yhtenä harvoista näytteille asetetuista teknisistä laitteista.
Kuolema (yhtye)
Kuolema on alun perin Kemissä vuonna 1982 perustettu hardcore punk- ja grindcoreyhtye. Kuolema hajosi vuonna 1985, mutta yhtye kasattiin uudelleen kokoon Helsingin Kalliossa vuonna 2001 ja on edelleen toiminnassa.
Megakeskus
Megakeskus on Seinäjoen keskustassa sijaitseva kauppakeskus. Kauppakeskuksen pinta-ala on noin 6 500 neliömetriä. Kauppakeskuksessa toimivat muun muassa Halosen ja Osuuskauppa Arinan Pukumies-ketjun liike.
Kasimov
Kasimov (, ) on kaupunki Rjazanin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Okajoen rannalla 156 kilometriä Rjazanista koilliseen. Kaupunki on Kasimovin piirin keskus, mutta ei itse kuulu siihen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Asukkaita on 34 500 henkeä (vuonna 2006).
Kaupungin on perustanut ruhtinas Juri Dolgoruki vuonna 1152. Aluksi sen nimenä oli Gorodets Meštšorski. Vuonna 1263 se mainitaan ruhtinas Aleksanteri Nevalaisen kuolinpaikkana. 1400-luvun puolivälissä Moskovan suuriruhtinas Vasili II lahjoitti alueen Kultaisen ordan kaanin pojalle Qasimille, joka oli siirtynyt Moskovan palvelukseen. Vuoteen 1681 saakka Kasimov oli tataarien Okajoella hallitseman Qasimin kaanikunnan pääkaupunki. Seudulla asuvaa tataariryhmää kutsutaan Kasimovin tataareiksi.
Vuonna 1773 Kasimovista tuli Rjazanin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. 1800-luvulla seudulle syntyi teollisuutta. Nykyään kaupungissa on metalli-, metsä-, rakennustarvike-, tekstiili ja elintarviketeollisuutta.
Tataariajan nähtävyyksiä on kaupungin itäosassa sijaitseva 1400-luvun perustuksille 1700-luvulla rakennettu moskeija, jonka suuri sylinterin muotoinen minareetti on vuodelta 1470. Sen vieressä on minareetilla varustettu kaani Şahğälin mausoleumi (1505). Kaupungin kaakkoispuolella Staryi Posadin esikaupungissa sijaitsee sulttaani Äfğan Möxämmädin mausoleumi (1647). Kasimovin keskustassa on lukuisia 1700–1800-luvulla rakennettuja ortodoksikirkkoja. Muita nähtävyyksiä ovat 1830-luvulla rakennettu kauppahalli, tulliportti (1786), 1700-luvun lopun ja 1800-luvun alun kauppiastalot. Kaupungissa toimii kotiseutumuseo.
Lauri Jäntin säätiö
Lauri Jäntin säätiö on säätiö, jonka Lauri Jäntti perusti suomenkielisen tietokirjallisuuden edistämiseksi Helsingissä 30. marraskuuta 1983. Säätiö myöntää tunnustuspalkintoja merkittävien tietokirjojen tekijöille tietokirjallisuuden kehittämiseksi.
Vuodesta 1985 lähtien Lauri Jäntin palkinto on jaettu vuosittain edellisenä vuonna ilmestyneestä suomenkielisestä tietokirjasta. Lauri Jäntin palkinto on 15 000 euroa ja sen lisäksi jaetaan kunniamaininnat, joista kukin on 5 000 euroa. Lisäksi vuodesta 2003 alkaen on joka viides vuosi myönnetty kunniapalkinto (30 000 euroa) elämäntyöstä tietokirjallisuuden alalla sekä vuodesta 2009 joka kolmas vuosi lasten ja nuorten tietokirjallisuuden Tieto-Lauri-palkinto.
Lähde
Félix Houphouët-Boignyn rauhanpalkinto
Félix Houphouët-Boignyn rauhanpalkinto on Unescon vuonna 1989 perustama rauhanpalkinto, joka myönnetään ihmisille, jotka ovat: ""merkittävästi edistäneet, pyrkineet ja säilyttäneet rauhaa Yhdistyneiden kansakuntien peruskirjan ja Unescon ohjelman mukaisesti.""
Palkinto on nimetty Norsunluurannikon entisen presidentin Félix Houphouët-Boignyn mukaan. Palkinto jaetaan vuosittain poikkeuksia lukuun ottamatta. Palkintosumma on 150 000 dollaria.
Lähde
Lääninherra
Lääninherra oli vapaasyntyinen mies, joka läänityslaitoksessa teki läänityssopimuksen vasallinsa kanssa. Varhaiskeskiajalla tämä elinaikainen sopimus tehtiin suullisesti, mutta juhlallisia muotoja käyttäen. Sopimuksen mukaan lääninherra oli velvollinen suojelemaan vasalliaan, ja vasallin oli puolestaan tuettava lääninherraansa. Yleensä vasallin oli suoritettava ratsain asepalvelusta, mikä merkitsi sitä, että hänen oli hevosen lisäksi kustannettava raskas varustus. Vasalli ei ehtinyt tehdä muuta tuottavaa työtä, mikä luontaistalouden aikana olisi merkinnyt taloudellista ahdinkoa. Siksi lääninherra antoi vasallinsa hallintaan maa-alueen, jonka tuoton vasalli sai omakseen. Tämän läänitysmaan viljelemisestä huolehtivat talonpojat. Näin lääninherra ja hänen sotilaansa olivat tiukassa riippuvuussuhteessa toisiinsa nähden.
Qasim
Qasim (, ); ? – noin 1469) oli Kultaisen ordan kaanin Oluğ Möxämmädin poika, josta tuli Moskovan ruhtinaskunnan alaisuuteen kuuluneen Qasimin kaanikunnan ensimmäinen hallitsija. Vuonna 1446 hän siirtyi Kazanista Moskovan suuriruhtinaan Vasili II:n palvelukseen. Vuosina 1449–1450 Qasim tuki Vasili II:sta kamppailussa ruhtinas Dmitri Šemjakaa vastaan, vuonna 1499 hän löi Kultaisen ordan kaanin Seid Ahmedin joukot Pahra-joella. Noin 1450–1456 Vasili II lahjoitti Qasimille alueen Gorodets-Meštšorskin kaupungin ympärillä, joka sai hänen mukaansa nimen Kasimov. Vuonna 1467 Qasim teki epäonnistuneen sotaretken Kazania vastaan.
Qasimin kaanikunta
Qasimin kaanikunta (nimi myös muodossa "Kasimovin kaanikunta") oli feodaaliruhtinaskunta, jonka Moskovan suuriruhtinaat loivat palvelukseensa siirtyneitä tataarikaaneja varten. Se käsitti meštšeran, mordvalaisten ja tataarien asuttaman alueen Okajoen varrella nykyisen Rjazanin alueen koillisosassa. Kaanikunnan keskus oli Gorodetsin kaupunki.
Moskovan suuriruhtinas Vasili II lahjoitti alueen noin vuosina 1450–1456 Kultaisen ordan kaanin pojalle Qasimille. Läänitysalueen keskus Gorodets-Meštšorski sai hänen mukaansa nimen Kasimov. Eräillä alueen hallitsijoista oli suuri merkitys Moskovan Kazanin kaanikuntaa vastaan käymässä taistelussa. Kazanin valloituksen (1552) jälkeen Qasimin kaanikunnan merkitys väheni, ja sen hallitsijat muuttuivat vähitellen tavallisiksi läänitystilallisiksi. Kaanikunta lakkasi muodollisestikin olemasta viimeisen hallitsijan Fatima Soltanin kuoltua vuonna 1681. Hallitsijaperhe kääntyi 1600-luvulla kristinuskoon.
Seudulla asuvaa tataariryhmää sanotaan Kasimovin tataareiksi.
Nammon Vihtavuoren tehdas
Nammo Vihtavuori Oy eli Nammon Vihtavuoren tehdas kuuluu Nammo Lapua Oy:n osana suureen pohjoismaiseen Nammo-konserniin. Vihtavuoren tehdas valmistaa keski- ja suurkaliiperisia tuotteita. Tehdas on ollut toiminnassa vuodesta 1922.
Tehdas sijaitsee Keski-Suomessa Laukaan Vihtavuoressa.
Turbomoda
Turbomoda (Турбомода) on venäläinen dance-yhtye. Ruki vverh! -yhtyeen jäsenet ovat kirjoittaneet suurimman osan yhtyeen laulujen sanoituksista.
SK Sturm Graz
Sportklub Puntigamer Sturm Graz on jalkapalloseura Grazin kaupungista Itävallasta. Joukkue pelaa maan pääsarjassa Bundesliigassa.
Sturm perustettiin vuonna 1909 työväen seuraksi vastavoimaksi toiselle grazilaisjoukkueelle GAK:lle. Suurempaa menestystä joukkue saavutti ensi kerran vasta 1980-luvulla Otto Baricin valmennuksessa. Kaudella 1982–1983 Sturm sijoittui liigassa kakkoseksi ja pääsi eurokentille. Joukkue raivasi tiensä UEFA Cupissa aina puolivälieriin saakka, missä se putosi Nottingham Forestille vasta jatkoajan jälkeen.
Sturmin suurinta menestyskautta oli 1990-luku, jolloin joukkue oli vahva tekijä Euroopan kentillä. 1992 uudeksi puheenjohtajaksi tuli Hannes Karting ja valmentajaksi Heinz Schilcher. Aiemmin Sturm oli toiminut pienellä budjetilla ja kärsinyt talousvaikeuksista, mutta uusi voimakaksikko toi joukkueeseen useita kovan luokan pelaajia ja kehittivät omaa junioritoimintaa. Joukkue raivasi tiensä uuteen "Zehnerligaan" (1. Bundesliiga). 1993 valmentajaksi tuli Milan Djuricić ja seura pysyi pääsarjassa.
1994 valmentajaksi tuli bosniahertsegovinalainen Ivica Osim. Sturmin pelaajisto koostui pääasiassa omista kasvateista. Kauden päätteeksi Sturm sijoittui liigassa kakkoseksi. Vuotta myöhemmin se voitti ensimmäistä kertaa historiansa aikana Itävallan Cupin ja oli toistamiseen liigassa toinen. Ensimmäisen liigamestaruutensa Sturm voitti vuonna 1998. Mestaruus tuli todella ylivoimaiseen tapaan ja varmistui jo seitsemän kierrosta ennen kauden päätöstä. Ero kakkoseksi sijoittuneeseen Austria Wieniin oli 19 pistettä Tuolloin joukkueen rungon muodosti kolmikko Mario Haas, Hannes Reinmayr ja Ivica Vastić. Seuraavalla kaudella Sturm uusi mestaruutensa ja voitti lisäksi cupin sekä liigacupin.
Kaudella 1999–2000 Sturm pääsi myös ensimmäistä kertaa Mestarien liigan lohkovaiheeseen pudottuaan vuotta aikaisemmin karsinnoissa. Alkulohkossa sijoitus oli kolmas ja Sturm pääsi jatkamaan UEFA Cupissa, missä se kuitenkin putosi saman tien Parmalle. Bundesliigassa sijoitus oli neljäs. Seuraavaksi kaudeksi Sturmin joukkue oli heikentynyt huomattavasti monien avainpelaajien lähdettyä, mutta silti se kykeni sijoittumaan liigassa kakkoseksi. Valmentaja Osim sai lähteä.
Eurocup-menestyksestä saatuja rahoja ei suunnattu junioritoiminnan kehittämiseen. Sittemmin seura on vajonnut Itävallan Bundesliigan keskikastiin ja kärsinyt huomattavista taloudellisista vaikeuksista. Vuonna 2008 seura oli yksi kolmesta Intertoto Cupin voittajasta selviydyttyään UEFA Cupin toiselle karsintakierrokselle, missä se putosi sveitsiläiselle FC Zürichille.
Wojciech Knapik
Wojciech Knapik (s. 24. heinäkuuta 1980 Opole) on puolalainen pistooliampuja.
Knapik on saavuttanut MM-kilpailuissa Barcelonassa 1998 joukkuekultaa 50 m vapaapistoolissa.
Olympialaisissa Pekingissä 2008 Knapik sijoittui 23. 10 m ilmapistoolissa tuloksella 577, jääden neljän pisteen päähän finaalipaikasta, ja 38. 50 m pistoolissa tuloksella 543, jääden finaapaikasta 14 pisteen päähän.
Glossa
Glossa (lat. "glossa" = kieli) tarkoittaa filologiassa lyhyttä yksittäisen tekstikohdan tai sanan selitystä. Usein sillä tarkoitetaan kirjan tai käsikirjoituksen marginaaliin tai rivien väliin lisättyä huomautusta, joka selittää alkuperäisen tekstin jonkun sanan tai osan merkitystä.
Glossat saattoivat vaihdella yksinkertaisista marginaaliin lisätyistä huomautuksista tai sanan käännöksistä alkuperäisen tekstin rinnalla kulkevaan laajempaan käännökseen. Ne saattoivat myös sisältää viittauksia samanlaisiin tekstikohtiin muualla teoksessa. Kokoelma glossia muodostaa "glossaarion", selittävän sanaluettelon. Glossien kokoaminen glossaarioiksi synnytti leksikografian, ja tällä tavoin kootut glossaariot olivat itse asiassa ensimmäisiä sanakirjoja. Nykyenglannissa termi "glossary" tarkoittaa sanastoa.
Keskiajalla glossa-menetelmää käytettiin skolioiden eli tietynlaisten kommenttien kirjoittamiseen. Glossat olivat keskiaikaisen teologian keskeinen väline. Usein tietyt raamatunkohdat yhdistettiin tiettyihin tunnettuihin glossiin, joita monet teologit pitivät lähes yhtä auktoritatiivisina kuin raamatunkohtaa itseään. Glossia käytettiin myös keskiajan oikeustieteessä: roomalaisen lain ja kanonisen lain glossat kehittyivät monissa kysymyksissä yleisesti hyväksytyiksi lähtökohdiksi ("sedes materiae") lain tulkinnalle.
Heidelbergin yliopisto
Heidelbergin Ruprecht-Karls-yliopisto () on Heidelbergin kaupungissa Saksassa sijaitseva julkinen yliopisto. Se on perustettu 1386 ja on siten Saksan vanhin yliopisto ja yksi Euroopan vanhimmista.
Heidelbergin yliopistossa on 12 tiedekuntaa: teologia, lakitiede, lääketiede (Heidelbergissa ja Mannheimissa), filosofia, modernit kielet, talous- ja yhteiskuntatieteet, käyttäytymistiede ja kulttuurintutkimus, matematiikka ja tietojenkäsittelytiede, kemia ja geotieteet, fysiikka ja tähtitiede, sekä biotieteet. The Times-lehden mukaan Heidelbergin yliopisto oli vuonna 2007 maailman 60. paras yliopisto. Se oli paras saksalaisista yliopistoista ja 16. eurooppalaisista.
Heidelbergin yliopistossa on työskennellyt monia Nobel-palkittuja tutkijoita. Muun muassa seuraavat Nobelin palkinnon saaneet tutkijat ovat jossain uransa vaiheessa toimineet Heidelbergissä (suluissa palkintovuosi ja ala):
Pavol Kopp
Pavol Kopp (s. 27. joulukuuta 1978) on slovakialainen pistooliampuja ja nuorten maailmanmestari.
Kopp on saavuttanut MM-kilpailuissa Barelonassa 1998 nuorten sarjassa maailmanmestaruuden 25 m urheilupistoolissa ja pronssia 50 m vapaapistoolissa.
Olympialaisissa Pekingissä 2008 Kopp oli viides 50 m pistoolissa tuloksella 657.6 (563+94.6), jääden pronsista 1.3 pisteen päähän, ja 27. 10 m ilmapistoolissa tuloksella 575, jääden finaapaikasta kuuden pisteen päähän.
Become
Become on progressiivista metallia soittavan Seventh Wonderin ensimmäinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2005.
Galsvinta
Galsvinta (n. 540–568) oli visigoottien kuninkaan Atanagildin tytär ja Neustrian merovingikuninkaan Kilperik I:n vaimo.
Galsvinta ja Kilperik vihittiin Rouenissa vuonna 567, mutta pian tämän jälkeen Galsvinta kuoli epäselvissä olosuhteissa. Luultavasti hänen kuolemansa takana oli Fredegunda, jonka kanssa Kilperik meni Galsvintan kuoleman jälkeen naimisiin. Galsvintan kuolema johti Austrasian ja Neustrian välisiin vihollisuuksiin, jotka kestivät 40 vuotta.
Jack Buck
Jack Buck (21. elokuuta 1924 Holyoke, Massachusetts – 18. heinäkuuta 2002) oli yhdysvaltalainen urheiluselostaja, joka tunnetaan erityisesti St. Louis Cardinalsien otteluiden selostajana.
Jack Buck on päässyt sekä baseballin, amerikkalaisen jalkapallon että radion Hall of Fameihin. Lisäksi hän on saanut Emmy-palkinnon elämäntyöstään vuonna 2000.
Motherwell FC
Motherwell Football & Athletic Club on jalkapalloseura Skotlannin Motherwellista. Seura on perustettu vuonna 1886 ja se pelaa kaudella 2018–2019 maan pääsarjassa Skotlannin Valioliigassa. Se on voittanut kerran Skotlannin liigamestaruuden ja kahdesti Skotlannin Cupin.
Alun perin Motherwell perustettiin vuonna 1886 kahden tehdastyöläisten joukkueen "Glencairnin" ja "Alphan" muodostettua yhteisen joukkueen hyväntekeväisyystapahtumaa varten. Myöhemmin samana vuonna seurat yhdistyivät virallisesti ja muodostivat Motherwell Football Clubin. Vuonna 1893 Motherwellista tuli ammattilaisseura. Nykyiselle kotikentälleen Fir Parkille seura muutti vuonna 1896.
Seuran menestyksekkäimmät vuodet ajoittuivat 1920- ja 1930-luvuille, jolloin se oli seitsemänä kautena peräkkäin liigassa kolmen parhaan joukossa. Seuran ensimmäinen ja ainoa liigamestaruus tuli kaudella 1931–1932, jolloin Willie MacFadyen teki 38 sarjaottelussa 52 maalia. Skotlannin Cupin loppuottelussa seura pelasi vuosina 1931, 1933 ja 1939, mutta oli joka kerralla häviävänä osapuolena.
Toisen maailmansodan jälkeen Motherwell ei menestynyt enää entisellä tavalla. Vielä vuonna 1950 se kykeni voittamaan liigacupin ja vuonna 1952 Skotlannin Cupin. Joukkue putosi ensimmäisen kerran historiassaan pääsarjatasolta kauden 1952–1953 päätteeksi, mutta palasi yhden kauden jälkeen takaisin pääsarjaan. Uudelleen seura putosi kakkosdivisioonaan 1960-luvun lopulla, mutta nousi takaisin pääsarjaan 1970-luvulle tultaessa. Myös 1980-luvulla Motherwell kävi peräti kahteen otteeseen kakkodivisioonassa, mutta on sittemmin joukkue on vakiinnuttanut paikkansa taloushuolista kärsivänä liigan keskikastin seurana. Toisen Skotlannin Cup -tittelinsä Motherwell voitti vuonna 1991. Vuonna 2011 Motherwell hävisi Skotlannin Cupin loppuottelussa Celticille.
Lion Music
Lion Music on suomalainen levy-yhtiö. Sen perusti vuonna 1989 kitaristi Lars Eric Mattsson omien levyjensä julkaisemiseksi. Pikkuhiljaa hän siirtyi julkaisemaan myös muiden artistien albumeja. Nykyisin Lion Music julkaisee lähinnä progressiivista ja neoklassista metallia sekä hard rockia. Yhtiön päämaja on Maarianhaminassa Ahvenanmaalla.
Maxey Long
Maxwell Clifton "Maxey" Long (16. lokakuuta 1878 – 4. maaliskuuta 1959) oli yhdysvaltalainen yleisurheilija ja 400 metrin olympiavoittaja Pariisissa 1900.
Voitettuaan kolme peräkkäistä Yhdysvaltain mestaruutta 1898–1900 440 jaardilla sekä 220 jaardin mestaruuden 1899 ja 100 jaardin mestaruuden 1900 Long oli suurimpia ennakkosuosikkeja Pariisin kisoissa. Long johti finaalia alusta loppuun asti voittaen olympiaennätyksellä 49,4. Hän oli kisojen juhlituin voittaja väärinkäsitysten ansiosta; sinivalkoisen kilpailuasun takia yleisö luuli häntä ranskalaiseksi. Longin alkuerissä juoksema aika 50,2 paransi Thomas Burken olympiaennätystä neljällä sekunnilla. Loppukilpailussa hän paransi olympiaennätystä vielä 0,8 sekunnilla.
Saman vuoden syyskuun 29. päivänä Long juoksi 440 jaardia tasoitusjuoksussa aikaan 47,8, minkä IAAF hyväksyi 13 vuotta myöhemmin tämän matkan ja samalla 400 metrin ensimmäiseksi viralliseksi maailmanennätykseksi. Viisi päivää myöhemmin hän juoksi raviradalla saman matkan aikaan 47,0, mutta tulos oli suoralla radalla tehtynä ennätyskelvoton. Virallisen ennätyksen rikkoi James Meredith vuonna 1916 ja ensimmäinen laillinen 47 sekunnin alitus nähtiin vasta vuonna 1932.
Maxey Long osallistui seuraavina vuosina vielä useisiin kilpailuihin, vaikka ei enää ollutkaan parhaassa kunnossaan. Hänen myöhemmistä vaiheistaan ei ole luotettavia elämäkerrallisia tietoja.
Orca – tappajavalas
Orca – tappajavalas (myös "Orca – syvyyksien kostaja") on vuonna 1977 ensi-iltansa saanut jännityselokuva, jossa on paljon vaikutteita vuoden 1975 elokuvaklassikosta "Tappajahai". Sen keskeisimmissä rooleissa ovat Richard Harrisin näyttelemä kapteeni Nolan ja Charlotte Ramplingin näyttelemä valastutkija Rachel Bedford. Hän toimii myös tarinankertojana.
Kalastusaluksen kapteeni Nolan pyydystää ja myy haikaloja, kunnes arvelee miekkavalaan olevan vielä parempi rahanlähde. Hän menee ulapalle etsimään sellaista, löytää kokonaisen valasperheen ja saa pyydystettyä kantavan naaraan alukseen. Tarkoituksena on pyytää eläin elävänä, mutta pian valaan vatsa puhkeaa ja sikiö putoaa kannelle. Paniikissa oleva Nolan suihkuttaa sen pois ja hämmentyy tapahtuneesta niin, että itkee myötätunnosta. On jo ilta, kun alus saapuu rannikolle. Yhtäkkiä alusta koko ajan seurannut urosvalas hyökkää ja tappaa erään mastossa roikkuvan kalastajan. Nolan ryntää kannelle ja katsoo eläintä silmästä silmään; uros painaa mieleensä hänen ulkonäkönsä. Se itkee ja tuuppaa alusta siten, että kuollut naaras putoaa veteen. Alus matkaa nopeasti satamaan. Aamun valjetessa koko valasperhe kuljettaa naaraan ruumiin rannalle hautajaisseremoniana. Sitten uros aloittaa kostonsa. Se upottaa kalastajien aluksia, aiheuttaa tulipalon, ja karkottaa kaloja pois rannan tuntumasta, aiheuttaen koko kylän elannon saannin vaaraan. Nolan yrittää unohtaa koko valaan, mutta kyläläiset pitävät tapahtumia Nolanin syynä ja painostavat häntä lähtemään merelle tappamaan valaan. Kun valas tuhoaa venetalon, jossa Nolan asuu, ja puree hänen ystävältään jalan poikki, päättää hän lopulta lähteä merelle tappamaan sen. Mukaan lähtevät myös valasasiantuntija Rachel Bedford ja valasmyytit tunteva intiaani Umilak. He seuraavat valasta monta päivää aina Pohjoisnavan jäätiköille saakka. Nolan tietää ratkaisun hetken olevan käsillä. Raskaan vastuunsa kantavana hän päättää luopua kivääristä ja käyttää ainoastaan harppuunaa. Hän hyppää ajelehtivalle jäälautalle ja odottaa valaan tulevan esiin. Se tulee ja tekee aukkoja jäälauttaan tarkoituksenaan hajottaa se. Nolan heittää harppuunan ja osuu valaan selkään, mutta pian se taas jatkaa jäälautan tuhoamista. Rachel heittää kiväärin Nolanille, joka päättää sittenkin ampua sillä. Hetken ajan valas on pinnan alla, mutta pian se hyppää jäälautan päälle, jolloin lautan toinen pää kohoaa ilmaan. Nolan pitää kaikin voimin kiinni, mutta ote irtoaa ja hän liukuu suoraan kylmään veteen. Valas kiertää rauhallisesti Nolanin muutaman kerran ja sitten iskee hänet pyrstöllään kuolettavasti päin jäävuorta. Valas katsoo itkien järkyttynyttä Rachelia ja ui tiehensä kostonsa lunastaneena. 
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Markku Salmi sanoo "Orcaa" vaatimattomaksi "Tappajahain" toisinnoksi ja antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Pikkutörmäpääsky
Pikkutörmäpääsky ("Riparia paludicola") on pienikokoinen pääskylaji, joka on törmäpääskyn vastinlaji eteläisemmillä leveysasteilla.
Linnun pituus on noin 12 cm, siipien kärkiväli 26–27 cm ja paino 7–14 g. Pikkutörmäpääsky on läntisen palearktisen alueen pienin pääsky, joka höyhenpuvultaan muistuttaa sekä törmäpääskyä että kalliopääskyjä. Linnun selkäpuoli on ruskea ja vatsapuoli valkeahko. Rinnassa ei ole selvää ruskeaa vyötä kuten törmäpääskyllä, vaan myös kurkku on ruskehtava. Siivet ovat lyhyet ja pyöreäpäiset. Ääni muistuttaa törmäpääskyn ääntä, mutta on korkeampi. Sukupuolet ovat samanvärisiä.
Pikkutörmäpääskyn esiintymisalue on hyvin laaja. Afrikassa sillä on kymmeniä erillisiä populaatioita, puuttuen Saharan ja Sahelin alueelta, Afrikan sarvesta sekä Kongon altaan sademetsäalueelta. Lähinnä Eurooppaa se pesii paikoin Marokossa. Intian niemimaalla Himalajan eteläpuolella on laaja yhtenäinen esiintymisalue. Laji elää myös Thaimaassa ja paikoin muualla Kaakkois-Aasiassa sekä Filippiineillä ja Taiwanissa. Lajin maantieteellinen muuntelu on laajaa. Osissa esiintymisaluetta se on muuttolintu, mutta esimerkiksi Marokossa se pesii talvella. Lajia ei ole tavattu Suomessa.
Laji asuu samanlaisissa paikoissa kuin törmäpääsky, eli soramontuissa, jokilaaksoissa, tienleikkauksissa, kalliojyrkänteillä ja kaupungeissa.
Pesintä tunnetaan puutteellisesti. Molemmat emot kaivavat hiekkaperäiseen maahan tunnelin 0,8–3 metriä maanpinnan yläpuolelle. Munia on kolme tai neljä. Molemmat emot osallistuvat haudontaan, joka kestää noin 12 päivää. Poikaset lähtevät pesästä noin 20 päivän ikäisinä.
Pikkutörmäpääsky syö ilmameren hyönteisiä ja hämähäkkejä.
Kehityspankki
Kehityspankki eli kehitysrahoituslaitos on yleensä kansainvälisten yhteenliittymien perustama laitos, joka järjestää rahoitusta ja asiantuntija-apua kehityshankkeisiin. Tyypillisesti tällaiseen yhteenliittymään kuuluu rikkaita rahoittajamaita ja köyhiä kehittyviä maita. Kehityspankit rahoittavat hankkeita markkinahintaisilla tai halvemmilla, pitkillä tai erittäin pitkillä lainoilla, joskus myös suoranaisilla avustuksilla.
Rikkaat maat rahoittavat kehityspankkeja lisätäkseen yhteiskunnallista vakautta ja joskus myös edistääkseen ideologisia tavoitteita.
Tärkeimmiksi kansainvälisiksi kehityspankeiksi lasketaan yleensä
Rachael MacFarlane
Rachael MacFarlane (s. 21. maaliskuuta 1976 Kent, Connecticut, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka tunnetaan animaatiosarjoista "The Grim Adventures of Billy & Mandy", "Family Guy" ja "American Dad!" Hän aloitti uransa animaatioiden parissa "Johnny Bravo" -sarjassa, jossa hän teki muutamia naissivuääniä.
Hänen veljensä on käsikirjoittaja ja animaattori Seth MacFarlane.
Kaunoviikunakaijat
Kaunoviikunakaijat ("Psittaculirostris") on kaijojen heimoon kuuluva lintusuku. Ne elävät Papua-Uuden-Guinean alavien maiden tuoreissa metsissä. Ne ovat kooltaan noin 18 cm pituisia ja yleisväriltään vihreitä. Päässä ja rinnassa on kirkkaita kuvioita.
Raffael Winkler
Raffael Winkler (s. 1949 Basel) on sveitsiläinen lintutieteilijä.
Winkler oli kiinnostunut linnuista jo lapsena. Käynti Camarguen biologisella tutkimusasemalla (Station Biologique de la Tour du Valat) johdatti hänet opiskelemaan eläintiedettä. Baselin yliopistossa Winkler osallistui eläintieteen, kasvitieteen, paleontologian ja psykologian luennoille, ja väitteli filosofian tohtoriksi lintujen kallon luutumisesta ("Zur Pneumatisation des Schädeldachs der Vögel"). Aineiston väitökseensä hän keräsi Sveitsin Alpeilla sijaitsevalla Col de Bretolet'n lintuasemalla, jossa hän myös aloitti yhteistyön Lukas Jennin kanssa lintujen sulkasadon, iänmäärityksen ja muuton tutkimuksessa.
Vuosina 1975–1980 Winkler työskenteli Sveitsin lintutieteellisessä instituutissa, hoitaen lintutiedotuskeskusta ja pitäen yllä yhteyksiä lintuharrastajiin. Samaan aikaan hän toimi Sveitsin Rariteettikomitean sihteerinä ja työskenteli Sveitsin lintuatlaksen (Atlas of Breeding Birds in Switzerland) parissa. 1980 hänet äänestettiin Baselin luonnonhistoriallisen museon lintukokoelmien kuraattoriksi. Siitä lähtien hän on toimittanut "Avifauna of Switzerland"-julkaisua ja jatkanut museon omaa sulkasatotutkimusta.
Vuonna 1994 hän toimitti yhdessä Jennin kanssa eurooppalaisten varpuslintujen sulkasatoa käsittelevän teoksen "Moult and Ageing of European Passerines".
Tabora
Tabora on kaupunki Länsi-Tansaniassa. Vuonna 2012 siellä oli 226 999 asukasta. Tabora on Taboran alueen pääkaupunki. Taboran alue on yksi Tansanian suurimmista lääneistä.
Tansanian ylimmässä jalkapallosarjassa, Vodacom Premium Leaguessa, Taboraa edustaa joukkue Rhino Rangers.
Töyhtökakadut
Töyhtökakadut ("Cacatua") on kakadujen heimoon kuuluva lintusuku. Sukuun kuuluu 12 lajia.
Valkoyökönlehti
Valkoyökönlehti ("Pinguicula alpina") on pieni, monivuotinen, Euraasiassa tavattava yökönlehtilaji. Laji käyttää ravinnokseen pieniä hyönteisiä eli se on lihansyöjäkasvi.
Valkoyökönlehden lehdet ovat tyviruusukkeena maan rajassa. Ruusukkeessa on tavallisesti 5–8 lyhytruotista lehteä. Vaalean kellanvihreä lehtilapa on 2–5 senttimetrin pituinen, ehytlaitainen, soikeahko ja laidoiltaan ylöspäin kiertyvä. Lehtien yläpinta on tahmea. Lehtiruusukkeen keskeltä nousee tavallisesti 1–4 kukkavanaa, jotka ovat 5–15 senttimetriä pitkiä. Vana on lähes kalju ja sen kärjessä on kukka. Kukan verhiö on kaksihuulinen: ylähuuli on kolmiliuskainen ja alahuuli kaksiliuskainen. Teriö on 10–16 millimetriä pitkä ja väriltään valkoinen, lisäksi alahuulessa on yksi tai kaksi keltaista täplää. Myös teriö on kaksihuulinen: ylähuuli on kaksiliuskainen ja alahuuli kolmiliuskainen. Nielu on avoin. Teriön kannus on lyhyt, leveä, käyrä ja tylppä. Kota on monisiemeninen. Kasvin juuret ovat pitkiä ja paksuja. Suomessa valkoyökönlehti kukkii kesä-heinäkuussa. Valkoyökönlehti leviää suvuttomasti mehevien juuriensa avulla ja muodostaa tiiviitä mättäitä.
Valkoyökönlehti on Euraasiassa kasvava vuoristojen ja pohjoisten seutujen laji. Sen levinneisyysalue on jääkauden jäljiltä hajanainen. Euroopassa sitä tavataan Pyreneillä, Alppien alueella, Karpaateilla, Islannissa, Norjan ja Ruotsin keski- ja pohjoisosissa, Pohjois-Suomessa ja Pohjois-Venäjällä. Lisäksi sitä tavataan kalkkialueilla Ruotsin Gotlannissa sekä paikoin Baltiassa. Skotlannista laji on kuollut sukupuuttoon. Aasian puolella valkoyökönlehden levinneisyysalue jatkuu Pohjois-Siperiassa, sekä erillisinä esiintyminä Mongoliassa ja Himalajan alueella.
Suomessa valkoyökönlehti kuuluu alkuperäislajistoon. Lajia tavataan Suomessa ainoastaan Lapissa ja Koillismaalla. Yleisin laji on Sallan–Kuusamon alueella, Utsjoella, Inarin pohjoisosissa sekä Käsivarren pohjoisosissa Enontekiöllä.
Valkoyökönlehti vaatii kostean kasvupaikan. Sitä kasvaa muun muassa letoilla, tihkupinnoilla, puronvarsilla ja kosteilla kallionseinämillä. Laji on kalkinsuosija.
Valkoyökönlehden kasvupaikat ovat niukkaravinteisia. Lisäravinteita kasvi saa muiden yökönlehtilajien tapaan saalistamalla hyönteisiä. Kiiltävät mutta tahmeat lehdet houkuttelevat pieniä hyönteisiä, jotka jäävät niihin kiinni. Kun hyönteinen on kuollut, lehden pinnalla olevat entsyymit sulattavat sen vähitellen kasvin ravinnoksi.
Ruotsissa eri yökönlehtilajeja on käytetty viilin tapaisen maitotuotteen valmistukseen. Tuoreita lehtiä laitettiin siivilän pohjalle ja päälle kaadettiin maitoa. Siivilöidyn maidon annettiin seistä muutaman päivän, kunnes se oli jähmettynyt viiliksi. Valmistustavan kirjoitti ylös jo Carl von Linné teoksessaan "Flora Lapponica" (1737).
Timo Kara
Timo Tapio Kara (s. 1945 Pihlajavesi) on suomalainen kuvanveistäjä.
Karan töitä on yksityiskokoelmissa, Keuruun Osuuspankin ja Keuruun kaupungin taidekokoelmissa. Karan pääasialliset tekniikat ovat pronssi, kivi, puu, kipsi, ruostumaton teräs ja alumiini.
Kara on opiskellut vuosina 1962–1966 Taideteollisessa oppilaitoksessa sekä Suomen taidekatemian koulussa 1966–1969.
Meru (vuori)
Meru on aktiivinen tulivuori 70 kilometriä Kilimanjarosta länteen. Meru on 4 565 metriä korkea ja näkyy kirkkaana päivänä Kilimanjarolle asti.
Vuoren huippu on lännestä katsottuna kartiomainen, mutta itäpuolella näkyy 7 800 vuotta sitten tulivuoren purkauksen yhteydessä syntynyt 5 km leveä kaldera. Merulla on viimeksi ollut pieni tulivuorenpurkaus vuonna 1910.
Merun huipulla on lipputanko, jossa on Tansanian lippu. Siellä on myös kivinen merkkipaalu, jossa lukee "Socialist Peak 4562.13M" (suom. Sosialistihuippu).
The Yngwie Malmsteen Collection
The Yngwie Malmsteen Collection on ruotsalaisen kitaristin Yngwie Malmsteenin vuonna 1991 Polydorin kautta julkaisema kokoelma-albumi. Levy sisältää 14 hänen aikaisemmin julkaisemaansa kappaletta sekä kansilehtisen, joka kertaa Malmsteenin musiikillista historiaa.
Afrikankalliopääsky
Afrikankalliopääsky ("Ptyonoprogne fuligula") on pienikokoinen eteläinen pääskylaji. Lajista on myös käytetty nimeä "Hirundo fuligula". Lajista on erotettu omaksi lajikseen aavikkopääsky ("Ptyonoprogne obsoleta").
Linnun pituus on noin 12,5 cm, siipien kärkiväli 27,5–30 cm ja paino keskimäärin noin 15 g. Afrikankalliopääsky on törmäpääskyn kokoinen ja väritykseltään suuresti samannäköinen kuin kalliopääsky, josta sen erottaa hieman vaaleampi yleisväritys ja valkoinen, viiruton kurkku. Sukupuolet ovat samannäköisiä.
Afrikankalliopääskyllä on kymmeniä erillispopulaatioita Afrikassa, jossa laajin yhtenäinen esiintymisalue on Luoteis-Afrikassa Saharassa. Afrikan lisäksi sitä tavataan Lähi-idässä ja Arabian niemimaalla sekä Irakin ja Intian välisellä alueella. Maantieteellinen muuntelu on hyvin laajaa. Se on enimmäkseen paikkalintu, eikä sitä ole tavattu Suomessa.
Lämpimien alueiden vuoristoiset ja kallioiset alueet, joilla se korvaa pohjoisemman kalliopääskyn. Paikoin pesimäpopulaatioita on myös kaupungeissa, muun muassa Abu Simbelissä. Talvisin laji voi esiintyä suurina parvina soilla ja järvillä.
Pesä on savesta muurattu kuppi, joka on liimattu saveen sekoitetulla syljellä pystysuoraan kallioon, siltaan, rakennukseen tai muuhun rakennelmaan. Sen rakentaminen kestää noin 40 päivää ja molemmat emot osallistuvat muuraustöihin. Munia on 2–3, ja molemmat puolisot hautovat niitä noin 17 päivää. Hyvin kuumilla alueilla emot peittävät munat päivän kuumimmaksi ajaksi. Pesäpoikasaika vaihtelee 15–30 päivään. Niillä on tavallisesti 2, paikoin 3 pesyettä.
Kuten muutkin pääskyt, myös afrikankalliopääsky syö ilmameren hyönteisiä ja hämähäkkejä.
Pallotuoli
Pallotuoli on Eero Aarnion vuonna 1963 suunnittelema tuoli, joka tunnetaan futuristisesta, palloa muistuttavasta muotoilustaan.
Tuoli oli ensimmäistä kertaa näytteillä Kölnin huonekalumessuilla Askon osastolla vuonna 1966 ja se sai suuren suosion. Pallotuolista tuli yksi 1960-luvun kansainvälisistä muoti-ikoneista. Aarnio osti tuolin hallintaoikeudet takaisin Askolta 1990-luvun alussa. Vuonna 2005 tuoleja valmisti saksalainen yritys ja kappalehinta oli 4 500 euroa. Vientiä oli etenkin Japaniin ja Yhdysvaltoihin. Pallotuolia myy Eero Aario Originals.
Disney-yhtiö alkoi marraskuussa 2018 myydä Mikki Hiiren 90-juhlavuoden kunniaksi Mikki-Hiiri -pallotuoleja. Niissä pallotuolin taustapuolella on iso Mikki Hiiren kasvokuva.
Sluis
Sluis on kunta Alankomaissa, Zeelandin provinssissa. Asukkaita kunnassa on 24 204 (30.6.2008) ja väestötiheys on 86 as./km². Kunnan pinta-ala on 307,01 neliökilometriä, josta vettä on 26,74 km². Sluisin pormestarina toimii Jaap Sala. Sluisin keskuspaikka on Oostburg.
Sluisin naapurikunnat ovat Vlissingen pohjoisessa, Terneuzen idässä, Sint-Laureins kaakossa, Maldegem etelässä, Damme lounaassa ja Knokke-Heist lännessä. Neljä viimeisenä mainittua ovat osa Belgiaa.
Kesäkuussa 1340 Sluisin lähistöllä käytiin meritaistelu. Nykyinen Sluisin kunta syntyi 1. tammikuuta 2003, kun Oostburgin ja Sluis-Aardenburgin kunnat yhdistyivät.
Sluisin kunta muodostuu seuraavista asutuskeskuksista:
Sint Anna ter Muidenin kylä, joka sijaitsee noin kilometrin Sluisin keskustasta länteen, on Alankomaiden läntisin piste. Asukkaita kylässä on noin 50 (2001).
Frank Brimsek
Francis Charles "Mister Zero" Brimsek (26. syyskuuta 1913 Eveleth, Minnesota, Yhdysvallat – 11. marraskuuta 1998) oli yhdysvaltalainen jääkiekkomaalivahti, joka edusti Boston Bruinsia ja Chicago Blackhawksia NHL:ssä.
Heribert Mühlen
Heribert Mühlen (27. huhtikuuta 1927 – 25. toukokuuta 2006) oli saksalainen teologi. Hän toimi vuosina 1962–1997 dogmatiikan ja dogmaattisen historian professorina Paderbornissa. Hän sai katolisen pappisvihkimyksen Aachenissa 5. maaliskuuta 1955.
Mühlen oli asiantuntijana Vatikaanin toisessa kirkolliskokouksessa. Hänen teologisia ajatuksiaan on julkaistu useissa kirjoissa.
Mönchengladbachissa syntynyt Mühlen opiskeli aikoinaan Bonnissa ja Freiburg im Breisgaussa. Hän tuli tunnetuksi kirkon karismaattisen uudistumisen puolestapuhujana.
Ruostearatit
Ruostearatit ("Hapalopsittaca") on papukaijojen heimoon kuuluva lintusuku. Sukuun kuuluu 4 lajia.
Etelänaratit
Etelänaratit ("Enicognathus") on papukaijojen heimoon kuuluva lintusuku. Sukuun kuuluu 2 lajia.
Lurit (lintusuku)
Lurit ("Lorius") on kaijojen heimoon kuuluva lintusuku. Sen ja muutaman muun suvun lajit luettiin aiemmin lurien heimoon Loriidae, mutta nykyisin ne kuuluvat samaan heimoon kuin muutkin kaijat.
Yhdysvaltain presidentinvaalit 1944
Yhdysvaltain presidentinvaalit 1944 järjestettiin Yhdysvaltojen vielä käydessä toista maailmansotaa. Presidentti Franklin D. Roosevelt oli ollut virassa kauemmin kuin yksikään toinen presidentti, mutta oli silti suosittu. Roosevelt voitti odotetusti republikaanivastustajansa Thomas E. Deweyn.
Roosevelt kuoli vuoden 1945 huhtikuussa, ja presidentiksi nousi varapresidentti Harry S. Truman.
Ivory Tower
”Ivory Tower” on Anna Abreun ensimmäisen albumin toinen single, joka julkaistiin 15. lokakuuta 2007. Kappale oli yksi syksyn 2007 suurimmista hiteistä.
Kappaleen on säveltänyt, sanoittanut sekä tuottanut Rauli Eskolin.
Video on kuvattu hyödyntäen green screeniä, eli video on kuvattu vihreää taustakangasta vasten ja tietokoneella tehtävässä jälkituotannossa tausta on muokattu pääosin valkoiseksi. Taustalla näkyy myös otteita kappaleen sanoituksista. Videolla nähdään Annan lisäksi myös taustatanssijoita.
Musiikkivideon on ohjannut Jaakko Manninen, joka on ohjannut myös Abreun edellisen ”End of Love” -singlen musiikkivideon.
Mordon Malitoli
Mordon Malitoli (s. 5. elokuuta 1968 Sambia) on sambialainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on edustanut Suomessa Rovaniemen Palloseuraa ja pelannut viitenä kautena Veikkausliigaa.
Sambian maajoukkueessa Malitoli on pelannut 35 ottelua.
Korpinen (Utajärvi)
Korpinen (joskus myös "Korpisenjärvi") on Kiiminkijoen vesistöön kuuluva pinta-alaltaan 11 hehtaarin laajuinen järvi Utajärven kunnan Juorkunan kylässä.
Järvi sijaitsee Juorkunan lounaisosassa Lauttalammelta noin kilometri koilliseen ja Penikkajärveltä saman verran pohjoiseen. Järvi on erämaavesi, koska sinne ei ole muuta yhteyttä kuin polut Lauttalammin Toivolasta ja Penikkajärven Purikkaalta. Juorkunan Olvaksen ja Hetekyläntien välisen metsäautotien pistotie tosin tulee Lauttasuon kohdalla järven länsipuolelle vain vajaan kilometrin päähän.
Järven etelärannalla on Uturankangas, jossa on entinen pieni peltoalue. Muuten rannat ovat suota, lännessä Lauttasuo, pohjoisessa Siltasalmensuo ja itäkoillisessa laaja Siiransuo. Järven ympäristö on asumaton. Järven kaloja ovat hauki, ahven ja särki. Järvi on hyvin matala, siinä kasvaa sekä ulpukkaa että laajoina alueina ahvenvitaa. Vesi, joka tullee järveen pääosin läheisiltä soilta, on tummaa. Järven laskuoja on puro nimeltään Korpisenoja ja se laskee Kiiminkijokeen Alavuotolla.
Wolfgang Maria Bauer
Wolfgang Maria Bauer (s. 9. kesäkuuta 1963, München, Baijeri, Länsi-Saksa) on saksalainen näyttelijä. Bauerin tunnetuin rooli on rikosylikomisario Viktor Siska, jota hän näytteli vuosina 2004-2008, tv-sarjassa Siska. Hän on näytellyt tv-sarjoissa Kettu, Tatort ja Polizeiruf 110. Bauer on näytellyt myös elokuvassa "Die Musterknapen" (1997), hän on näytellyt myös teatterissa.
Keat
Keat ("Nestor") on uudenseelanninpapukaijojen heimoon kuuluva lintusuku. Suvun elossa olevat lajit elävät Uudessa-Seelannissa, mutta sukupuuttoon kuollut norfolkinsaarenkaka eli Australialle kuuluvalla Norfolkinsaarella.
Nieuwerkerk aan den IJssel
Nieuwerkerk aan den IJssel on Alankomaissa, Etelä-Hollannin provinssissa, Hollandse IJssel -joen varrella sijaitseva kunta. Asukkaita kunnassa on 21 674 (30.6.2008) ja väestötiheys on 1 255 as./km². Kunnan pinta-ala on 18,47 neliökilometriä, josta vettä on 1,2 km². Nieuwerkerk aan den IJsselin pormestari on A.F. Bonthuis.
Nieuwerkerk on mahdollisesti alkanut muodostua vuoden 1250 tienoilla. Ensimmäinen maininta paikkakunnasta (nimellä "Nuwekerke") on vuodelta 1282.
Kunnan alueella sijaitsee Alankomaiden matalin kohta, 6,76 metriä merenpinnan alapuolella. ()
Nieuwerkerk aan den IJsselin ystävyyskunta on Bückeburg Saksassa (vuodesta 1974).