hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Emma Frost
Emma Frost on Marvel -yhtiön sarjakuvahahmo ja Ryhmä X:n jäsen. Emma Frost esiintyi ensimmäisen kerran Marvel-universumissa 1980 ilmestyneessä lehdessä, jossa hänet esiteltiin Ryhmä X:n vihollisena ja yhtenä Helvetintulen Klubin johtajista, Valkoisena Kuningattarena. Hän esiintyi satunnaisesti Ryhmä X:n vihollisena eri tarinoissa, kunnes kääntyi hyväksi ja liittyi Ryhmä X:n jäseneksi. Nykyään hän on ryhmän johtohahmoja ja seurustelee Kykloopin kanssa. Emma Frost on mutantti ja voimakas telepaatti. Hänen toissijaisena voimanaan on kyky muuttua yhtä kovaksi kuin timantti. Timanttimuodossaan hän ei kykene käyttämään telepaattisia voimiaan.Timanttimuodossa Frostiin ei voi myöskään käyttää telepatiaa(tämä käy ilmi -elokuvasta. Elokuvassa professori X yrittää luodata Frostin mieltä tämän ollessa timanttimuodossa mutta tuntee kipua.
Cité des sciences et de l’industrie
Cité des sciences et de l’industrie on tiedekeskus Pariisin 19. kaupunginosassa, Parc de la Villetten puistossa. Irlantilaisen Peter Ricen suunnittelema rakennus on tehty teräksestä ja lasista, ja se avattiin vuonna 1986. Se on Euroopan suurin tekniikkaa ja tutkimusta esittelevä keskus. Museossa käy vuosittain noin 5 miljoonaa kävijää.
Museoon pääsee Porte de la Villetten metroasemalta.
Museon osastoja:
Ulvoja
Ulvoja eli Sean Cassidy on Marvel Comicsin sarjakuvahahmo ja RyhmäX:n entinen jäsen. Hän on mutantti, jonka kyky on yliäänihuuto, joka voi murskata esimerkiksi panssaria. Lisäksi hän kykenee lentämään. Hänet nähtiin ensimmäisen kerran "X-Men" -lehden numerossa 28 (1967). Hän oli myös Generation X:n johtaja.
Ulvoja joutui eroamaan Ryhmä-X:stä saamiensa vammojen takia
Ulvojalla oli alussa vaaleat, myöhemmin punertavat hiukset. Lisäksi hänen silmänsä ovat sinivihreät.
Elektrofiili
Elektrofiili on reagenssi, joka reagoi nukleofiilien kanssa vastaanottaen niiltä elektroniparin. Näin muodostuvan sidoksen sidoselektronit ovat peräisin nukleofiililta. Elektrofiilit ovat aina Lewis-happoja. Elektrofiilisilla reagnesseilla on usein elektronivajausta ja niillä on positiivinen kokonais- tai osittaisvaraus. Joskus elektrofiileilla voi olla positiivisen varauksen sijasta tyhjä sidosorbitaali. Elektrofiileja ovat muun muassa Br ja H.
Hiiliyhdisteiden elekrofiileissä on hyvin usein poolinen C-X- tai C=X-sidos. Esimerkiksi metyylibromidin (CHBr) C-Br-sidos on suhteellisen heikko ja Br on hyvä lähtevä ryhmä, joten sen hiiliatomi on hyvä elektrofiili. Karbonyyliryhmän hiiliatomi on hyvä elektrofiili, koska C=O -sidos on polaarinen ja hiiliatomi saa positiivisen osittaisvarauksen. Epoksidit ovat hyviä elektrofiilejä siinä olevien suhteellisen heikkojen C-O-sidosten ja rengasjännityksen vuoksi. Aromaattiset yhdisteet ja kaksoissidokset ovat yleensä huonoja elektrofiilejä, paitsi silloin kun ne ovat suoraan sitoutuneet elektroneja puoleensavetäviin ryhmiin (EWG).
Jyrki (televisio-ohjelma)
Jyrki (joskus "JYRK:.") oli Suomessa MTV3-kanavalla 1995–2001 lähetetty suomalainen, populaarimusiikkiaiheinen, nuorille suunnattu iltapäiväohjelma. Ohjelman idea tuli Kanadasta CHUM-yhtiön "MuchMusic"-kanavasta, jonka materiaalia Jyrki myös lainasi ja jonka kanssa konseptia kehitettiin. Jyrkiä tuotti Funny-Films.
Jyrkin ensimmäinen lähetys oli 1. syyskuuta 1995, ja suoraa lähetystä lähetettiin näkyvällä paikalla Helsingin Lasipalatsissa olleesta studiosta viisi kertaa viikossa, puolitoista tuntia kerrallaan. Lasipalatsin ollessa remontissa ohjelma lähetettiin Kalevankadulta. Ohjelman rungon muodostivat musiikkivideot ja artistihaastattelut. Jyrkin viimeinen lähetys oli 21. joulukuuta 2001. Ohjelmia tehtiin kaikkiaan 2 901 ja niissä esitettiin joka vuosi noin 4 000 musiikkivideota. Ensimmäinen Jyrkissä esitetty musiikkivideo oli Veikko Lavin "Löysin rantein". Loppuaikoina vuosina 2000–2001 ohjelmaa esitettiin myös TVTV!-kanavalla (nykyisin Sub).
Jyrkin rinnalle syntyi tanssimusiikin erikoislähetys "Jyrki Electric Circus", yhteen artistiin kerrallaan keskittynyt "Intimate & Interactive", videolista "Jyrki Countdown", ulkomaisia artistihaastatteluja sisältänyt "Jyrki Spotlight", vanhempia musiikkivideoita ja haastatteluja esittänyt "Jyrki+", elokuviin keskittynyt "Jyrki Goes Movies" sekä livemusiikkia esittänyt "Live@Jyrki". Myös perinteikkään rockin SM-kilpailun nimeksi vaihdettiin "Jyrki Hit Challenge". Jyrki Video Awards -juhla puolestaan palkitsi vuosina 1997–2001 vuoden parhaita musiikintekijöitä ja musiikkivideoita.
Jyrki oli myös mukana järjestämässä bileitä. "Jyrki Sähkösirkus" -tapahtumia oli ympäri Suomen. Myös kaksi kokoelma-CD-levyä julkaistiin: Jyrki Electric Circus ja Jyrki Electric Circus 2.
Ohjelma toi julkisuuteen useita uusia kasvoja. Juontajia olivat muun muassa Mikko Silvennoinen, Marika Makaroff, Raymond Ebanks, Vera Olsson, Jaana Pelkonen, Mikko "Peltsi" Peltola, Katja Ståhl, Sami Juola, Micaela Metso, Veeti Kallio, Olli "Molli-Olli" Oikarinen, Ville Toivonen, Minna O (Ojala/Ottavainen), Joonas Hytönen, Tiina Kylmälä, Heta Hyttinen, Tea Khalifa, Jussi Heikelä sekä toimituspäällikkö Antti "Pizza" Pekkarinen.
Joulukuusta 2005 lähtien Pan Vision alkoi julkaista DVD:llä Jyrkin parhaita haastatteluja ja live-esityksiä nimellä "Jyrki: Lost Tapes". Sarjaa oli suunniteltu julkaistavaksi kuuden osan verran, mutta sarjan tuotanto lopetettiin kolmannen osan jälkeen, joista viimeinen sisälsi live-esityksiä syksystä 1997 kevääseen 1998.
Wilhelm Furtwängler
Wilhelm Furtwängler (25. tammikuuta 1886 – 30. marraskuuta 1954) oli saksalainen kapellimestari ja säveltäjä. Hänet muistetaan varsinkin työstään Wienin ja Berliinin filharmonikkojen johtajana.
Furtwänglerin erikoisala oli suurten saksalaisten säveltäjien kuten Ludwig van Beethovenin ja Richard Wagnerin teosten tulkinta. Heidän tuotantonsa lisäksi hän johti esimerkiksi Pjotr Tšaikovskin, Jean Sibeliuksen ja Igor Stravinskyn säveltämän musiikin orkesteriesityksiä.
Furtwänglerin suhtautumista kansallissosialisteihin on pohdittu paljon. Hän ei ollut missään vaiheessa NSDAP:n jäsen tai selkeästi myötäillyt heidän edustajiaan. Alaisinaan työskennelleitä juutalaisia hän pyrki auttamaan mahdollisuuksiensa mukaan. Lisäksi hänen toimiensa ansiosta Berliinin filharmonikkojen muusikkojen ei tarvinnut ryhtyä asepalvelukseen toisessa maailmansodassa. Liittoutuneiden miehityshallinto vapautti Furtwänglerin epäilyistä natsiyhteyksistä, mutta yhdysvaltalaiset hyväksyivät tämän muodollisesti vasta 1946. Vuonna 1949 Chicagon sinfoniaorkesteri oli kiinnostunut Furtwängleristä, mutta tarjous peruttiin eräiden muusikoiden vastustuksen takia.
Furtwängler vieroksui studiotyöskentelyä ja vaati saada esiintyä äänitystilanteissakin ihmisyleisölle. Hänen Beethovenin yhdeksännestä sinfoniasta levyttämiensä kolmen version katsotaan kuitenkin olevan kyseisen sinfonian levytysten parhaimmistoa.
Groningen (provinssi)
Groningen on Alankomaiden koillinen provinssi. Groningenin provinssin asukasluku on (vuonna 2015). Provinssin pääkaupunki on Groningen.
Groningenin väestöstä on protestantteja ja katolisia.
Telemarkin lääni
Telemarkin lääni () on Norjan lääni maan eteläosassa Østlandetin alueella. Se sijaitsee Oslon kaupungin länsipuolella Skienin vesistön ympärillä Skagerrakin rannalla. Sen hallinnollinen keskus on Skien. Läänissä on 172 494 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 15 296,32 neliökilometriä.
Telemarkin lääniin kuuluu 18 kuntaa:
Akershusin lääni
Akershusin lääni () on Norjan lääni maan eteläosassa Østlandetin alueella. Se sijaitsee Oslon kaupungin ympärillä Oslonvuonon molemmilla puolilla ja rajautuu idässä Ruotsiin. Siellä on 594 533 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 4 917,93 neliökilometriä.
Läänin hallinnollinen keskus on Oslo, joka ei kuitenkaan itse siihen kuulu.
Akershusin lääniin kuuluu yhteensä 22 kuntaa:
Joystick
Joystick tai sauvaohjain on tietokoneen oheislaite, jota käytetään usein muun muassa tietokonepelien pelaamiseen, joskin niillä on myös useita hyötykäyttökohteita. Joystick koostuu kädessä pidettävästä tai sormella liikuteltavasta sauvasta ja jonkinlaisesta tukevasta pohjaosasta, tai se voi olla integroitu muihinkin laitteisiin. Laite lähettää tiedon sauvan kallistuskulmasta tietokoneelle. Lisäksi joystickeissä on myös yleensä painonäppäimiä (ns. ”tulitusnäppäimiä”), joita käytetään eri toimintojen laukaisemiseen.
Joystickejä on yleensä kahdenlaisia. Digitaaliset joystickit pystyvät havaitsemaan vain tietyt suunnat, yleensä lepotilan ja pysty- ja vaakatasolta äärisuunnat, mahdollistaen näin lepotilan lisäksi kahdeksan suunnan havaitsemisen. Monet digitaaliset joystickit pohjautuvat joko liuska- tai mikrokytkimiin. Analogiset joystickit pohjautuvat yleensä joko optiseen havainnointiin tai potentiometreihin, ja pystyvät kertomaan sauvan kallistuskulman lepokohtaan verrattuna hyvinkin tarkasti.
Näinä päivinä joystickeja tietokoneen ohjaimina on pääasiassa kahdenlaisia: varsinaiset joystickit, jotka koostuvat ohjainsauvasta ja jalustasta, ja pelikonsoleissa yleisemmät pad-ohjaimet, jotka sisältävät yleensä digitaalisen suuntaohjaimen (esimerkiksi ns. ristiohjaimen) sekä yhden tai useampia pieniä analogisia joystickejä.
Useissa 8-bittisen aikakauden kotitietokoneissa peliohjaimet liitettiin Atari 2600:n kanssa yhteensopivalla 9-piikkisellä D-liittimellä. IBM PC -yhteensopivissa tietokoneissa käytettiin aluksi 15-piikkistä joystick-porttia. Nykyisin ohjaimissa on siirrytty käyttämään USB-liittimiä.
Joystickeja löytyy myös koneista, kuten nosturista tai traktorin etukuormaajasta. Myös useissa lentokoneissa on samantyyppinen ohjain, jonka takia Joystickiä käytetään monesti lentokonesimulaattoreissa.
Bosnia-Hertsegovinan federaatio
Bosnia-Hertsegovinan federaatio (harhaanjohtavasti myös "Bosnia ja Hertsegovinan federaatio"; bosniaksi ja , ) on valtaosin bosniakkien ja kroaattien asuttama poliittinen entiteetti, joka muodostaa yhdessä Serbitasavallan kanssa Bosnia-Hertsegovinan valtion. Federaation pinta-ala on 26 110 km² ja asukasluku 3 045 000. Sen pääkaupunki on Sarajevo.
Federaatio jakautuu kymmeneen kantoniin, jotka ovat Una-Sana, Posavina, Tuzla, Zenica-Doboj, Bosnian Podrinje, Keski-Bosnia, Hertsegovina-Neretva, Länsi-Hertsegovina, Sarajevo ja Kantoni 10 (paikallishallitus käyttää nimitystä Hertseg-Bosnia). Kantonien asema on hyvin itsenäinen, niillä on omat lainsäädäntö- ja hallintoelimet. Kantonit on jaettu edelleen 79 kuntaan.
Kantoneista Una-Sana, Tuzla, Zenica-Doboj, Bosnia-Podrinje ja Sarajevo ovat bosniakkienemmistöisiä; Posavina, Länsi-Hertsegovina ja Kantoni 10 kroaattienemmistöisiä sekä Keski-Bosnia ja Hertsegovina-Neretva monietnisiä.
Federaatiolla on oma hallitus, presidentti, parlamentti, tullilaitos, poliisivoimat, kaksi postilaitosta ja lentoyhtiö (BH Airlines). Sillä on myös oma armeija, "Vojska Federacije Bosne i Hercegovine", joka on tosin valtiollisen puolustusministeriön hallinnassa.
Bosnia-Hertsegovinan federaatiossa on kaksikamarinen parlamentti, parlamenttikokous. Ylähuoneessa eli kansainhuoneessa on 58 jäsentä, joiden valitsijoina ovat kymmenen kantonin parlamentit. Jäsenistä 17 edustaa bosniakkeja, 17 kroaatteja, 17 serbejä ja 7 muita kansallisuuksia. Edustajainhuoneessa on 98 jäsentä, jotka valitaan suoraan avoimilta listoilta vaalipiireistä. Federaation presidentti on Živko Budimir (vuodesta 2011) ja pääministeri Nermin Nikšić (kesäkuusta 2011).
Bosnia-Hertsegovinan federaatiolla oli oma vaakuna ja lippu vuoteen 2007 saakka.
Vuonna 2006 Bosnia-Hertsegovinan perustuslakituomioistuin päätti, että federaation ja Serbitasavallan omat vaakunat ja liput (ja kansallislaulut) erottelivat kansanryhmiä, ja vuonna 2007 kielsi niiden käytön.
Vaakunan kilpi oli jaettu kahteen osaan. Ylhäällä olevaan kenttään oli kuvattu vihreä vaakunakilpi, jossa kultainen vaakunalilja (symboloi bosniakkeja) ja vaakunakilpi, jossa puna-valkoinen šakkiruutu-kuvio (symboloi kroaatteja). Alle olevaan siniseen kenttään oli kuvattu kymmenen hopeista tähteä, jotka symboloivat Bosnia-Hertsegovinan federaation kymmentä kantonia ja viittasivat myös Euroopan unioniin.
Corel Painter
Corel Painter on bittikarttagrafiikkaan perustuva tietokoneohjelma, jolla mahdollistuu digitaalinen piirtäminen ja maalaaminen. Toisin kuin esimerkiksi Photoshop, jota kutsutaan kuvankäsittelyohjelmaksi, Painter on pikemminkin ohjelma kuvan tekemiseen.
Sen avulla piirretään ja maalataan, mutta jyrkkää eroa eri ohjelmien välillä ei ole ja kuvan tekemisen ammattilaiset käyttävätkin tavallisesti useita ohjelmia yhdessä ja sekaisin.
Painteria on kuvailtu myös "luonnollisen median" ("Natural Media") ohjelmana, jonka ideana on jäljitellä tarkasti klassisia kuvan tekemisen välineitä ja materiaaleja. Myös käytetyt käsitteet, kuten siveltimet, öljy-, akryyli- ja akvarellimaalit, piirustus- ja tussikynät, terät, piirustushiilet ja väriliidut sekä erilaiset paperit on tavallisesti lainattu klassisista piirustus- ja maalausvälineistä.
Painteria käytetään tavallisesti paineentunnistavan piirustuslaudan ja muiden kuvankäsittelyohjelmien kanssa. Näin voidaan jäljitellä piirtämisen ja maalaamisen prosessia. Kuva syntyy kuitenkin kokonaisuudessaan hyvin eri lailla verrattuna perinteisten välineiden käyttöön. Ohjelman käyttöä aloittelevan olisi ehkä hyvä tuntea piirustus ja maalaus omakseen sekä osata ainakin jonkin verran alan peruskäsitteitä.
Kuvanteko-ohjelmalla tehtyjä kuvia on usein vaikea erottaa perinteisin välinein tehdyistä piirustuksista ja maalauksista. Valokuvan tai sen osan yhdistäminen piirustukseen tai maalaukseen, toisto ja erilaiset pienteemat (taidehistoriassa näitä kutsutaan maalauksen mikroteemoiksi)
kertovat joskus digitaalisen kuvan ominaisuuksista.
Ammattilaiset sekoittavat usein perinteisillä ja uusilla välineillä tekemiään piirustuksia ja maalauksia. Varsin tavallista on esimerkiksi kuvan luonnosteleminen paperille ja sen skannauksen jälkeen värittäminen ja uudelleenmuokkaaminen ohjelmalla.
Luettelo kansalaisuuttaan vaihtaneista yleisurheilijoista
Tämä on luettelo yleisurheilijoista, jotka ovat urheilu-urallaan siirtyneet edustamaan jotakin toista valtiota. Luettelo ei sisällä urheilijoita, jotka esimerkiksi Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen edustivat jotain itsenäistyneistä neuvostotasavalloista tai Itä-Saksan lakkauttamisen yhteydessä Saksan liittotasavaltaan siirtyneitä.
Hummerit
Hummerit (Nephropidae) ovat kymmenjalkaisten lahkoon kuuluvia varsin suurikokoisia merten äyriäisiä.
Hummerien vartalo on putkimainen. Kolmen ensimmäisen jalkaparin päässä on sakset, ensimmäinen pari on huomattavasti isompi kuin muut. Tuntosarvet ovat sylinterimäiset ja paljon pidemmät kuin vartalo.
Euroopassa hummeri ("Homarus gammarus") on himoittu herkku. Sen amerikkalaista sukulaista amerikanhummeria ("Homarus americanus") syödään Yhdysvaltojen itärannikolla, etenkin Bostonin seudulla. Euroopassa ja Japanissa hummeri on erittäin kallista, kun taas Pohjois-Amerikassa se on arkisempaa ruokaa.
Hummerien heimosta tunnetaan noin 50 lajia 11 suvussa. Niiden lähimpiä sukulaisia ovat makean veden ravut.
Augusta (Maine)
Augusta on Yhdysvaltojen Mainen osavaltion pääkaupunki. Kaupunki Augustasta tuli 1700-luvulla ja Mainen pääkaupunki vuonna 1827. Augustan asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 19 132. Augustan pääkaupunkiasemaan liittyen monet paikallisista työpaikoista ovat osavaltion hallinnon virkoja.
Augusta sijaitsee kaupungin läpi virtaavan Kennebecjoen laaksossa. Seutu tunnetaan tuottoisana maatalousalueena. Alueella on myös metsää, kukkuloita ja järviä.
Nykyisen Augustan alueen esihistorialliset asukkaat tunnetaan haudoistaan, jotka värjättiin rautaoksidilla okranpunaisiksi. Heidän jälkeensä alueelle asettuivat algonkin-kieliä puhuneita heimoja, jotka tunsivat seudun nimellä "Cushnoc". Alueella oli runsaasti turkiseläimiä ja kalaa, joilla heimot kävivät kauppaa Massachusettsiin 1600-luvulla saapuneiden eurooppalaisten siirtolaisten kanssa. Englantilaisten siirtolaisten levittäytyessä ja uhatessa heimojen alueita heimot alkoivat sotia siirtolaisia vastaan Ranskan liittolaisina ja alueelle asettuneet englantilaiset kauppiaat kaikkosivat.
Vuonna 1754 englantilaiset perustivat Fort Western-nimisen linnakkeen Kennebecjoelle. Sen eteläpuolelle alkoi syntyaä asutusta ja paikka tuli tunnetuksi nimellä Hallowell. Hallowellista tehtiin kaupunki vuonna 1771. Pian perustettiin kaupungin ensimmäinen saha ja paikalliset alkoivat vaurastua. Hallowell kehittyi kuitenkin Fort Westernin aluetta nopeammin ja kahden yhteisön välisten erimielisyyksien takia Fort Westernistä tuli oma kaupunkinsa nimellä Harrington. Kaupungit yhdistettiin uudestaan vuonna 1797, jolloin kaupunki sai nykyisen nimensä. Vuonna 1799 Augustasta tuli Kennebecin piirikunnan keskus.
Mainen osavaltion pääkaupunki siirrettiin vuonna 1827 Portlandista Augustaan. Paikalliset sahat ja puuvillatehtaat hyötyivät Kennebecjoelle rakennetusta padosta. Vuonna 1849 Augustan asukasluku oli 8 000, mutta kasvua söi jokiliikenteen merkitystä vähentäneiden rautateiden rakentaminen vuonna 1851. Kehitystä haittasi myös sisällissodan puhkeaminen ja vuonna 1865 riehunut tulipalo. Takaiskut jatkuivat 1900-luvulla maatalouden hävitessä ja monien teollisuuden alojen taantuessa. Vuosisadan lopulla Augustaan on kuitenkin rakennettu uusia julkisivuja, puistoja ja uusi kaupungintalo.
Mainen pääkaupunkina monet Augustan työpaikoista liittyvät osavaltion hallintoon. Osavaltion työpaikkojen lisäksi pääkaupungissa toimii finanssialan yrityksiä, sekä lakitoimistoja. Merkittäviä yksityisiä työnantajia ovat esimerkiksi Central Maine Power Company, SCI Systems, Kenway Corporation, Kennebec Tool and Die ja Microdyne. Merkittävä osuus kaupungin taloudessa on myös vähittäiskaupalla.
Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Renossa aikavälillä 2012–2016 olivat 40 555 USD ja henkilöä kohden 24 390 USD. 21,8 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.
Augustan asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 19 132 ja vuoden 2017 arvion mukaan 18 594. Kaupungin asukkaista 94,2 % oli taustaltaan valkoisia, 1,8 & latinoja mistä tahansa rodusta, 0,9 % aasialaisia, 0,9 % afroamerikkalaisia ja 0,8 % intiaaneja.
Augustus (arvonimi)
Augustus (’kunnianarvoisa’, lat. monikko "Augusti") oli Rooman valtakunnassa keisarin tärkein arvonimi. Se tulee ensimmäiseltä Rooman keisarilta Augustukselta, joka sai tämän arvonimen senaatilta vuonna 27 eaa. Siitä lähtien häntä kutsuttiin Augustukseksi aina kuolemaansa saakka vuonna 14 jaa. Augustuksen seuraajat omaksuivat myös tämän nimen. Vähitellen Augustus alkoikin tarkoittaa hallitsevaa keisaria mutta 300-luvulle asti se oli kuitenkin vain henkilönimi eikä virka. Rooman keisari Diocletianus perusti tetrarkia-järjestelmän, jossa valtakunta jaettiin Länsi- ja Itä-Roomaan ja joita kumpaakin hallitsi keisari ("augustus"), joilla puolestaan oli yksi apukeisari ("caesar"). 300-luvulla alkoivatkin yleistyä kutsumanimet "semper Augustus, aeternus Augustus" (’aina Augustus, ikuinen Augustus’), jotka osoittivat, ettei se ollut enää henkilönimi vaan titteli. Rooman valtakunnan läntisen osan kaaduttua vuonna 476 myös jotkut Euroopan hallitsijat alkoivat käyttää Augustus-arvonimeä osoittaakseen olevansa Rooman keisarien laillisia perillisiä.
Arvonimen feminiinimuoto oli "Augusta".
Augusta (arvonimi)
Augusta oli Rooman valtakunnassa käytetty arvonimi. Se oli keisarien arvonimen "augustus" ("kunnianarvoisa") feminiinimuoto. Yleensä keisarit antoivat arvonimen vaimoilleen tai siskoilleen.
Caesar (arvonimi)
Caesar (lat. monikko "caesares") oli Rooman valtakunnassa keisarin ja myöhemmin myös hänen seuraajansa arvonimi. Se tulee roomalaisen diktaattorin Gaius Julius Caesarin cognomenista. Nimi on myös useiden kielien keisaria tarkoittavan sanan perusta, kuten suomen sanan "keisari" tai saksan sanan "Kaiser".
Jollain Julius Caesarin esi-isistä saattoi olla tuuheat hiukset, sillä sana "caesar" tarkoittaa pitkiä hiuksia. Caesarin kuoltua vuonna 44 eaa. hänen ottopoikansa Gaius Octavius Thurinus vaihtoi nimensä Gaius Julius Caesariksi. Normaalin roomalaisen tavan mukaan uuden nimen perään olisi kuulunut myös lisätä Octavianus-nimi, mutta jostakin syystä hän ei tätä tehnyt. Sekaannusten välttämiseksi Caesarin ottopoikaa kutsutaan kuitenkin nykyaikana yleensä nimellä Octavianus aina vuoteen 27 eaa. saakka. Pelkkä nimenvaihdos aiheutti sen, että kokonaiset legioonat siirtyivät tukemaan Octavianusta.
Myöhemmin Octavianus lisäsi nimensä perään nimet "Imperator" () ja "divi filius" (). Hän oli täten Gaius Julius Caesar divi filius Imperator. Vuonna 40 eaa. Octavianus luopui Gaius- ja Julius-nimistä, ja oli täten Imperator Caesar divi filius (). Octavianuksen kukistettua vastustajansa Marcus Antoniuksen ja Kleopatran vuonna 31 eaa. hän oli käytännössä koko Rooman hallitsija eli keisari, ja vuonna 27 eaa. Rooman senaatti antoi hänelle arvonimen Augustus (kunnianarvoisa), jonka hän liitti omaan nimeensä. Tästä eteenpäin Octavianusta on kutsuttu yleisesti Augustukseksi ja ensimmäiseksi Rooman keisariksi. Hänen koko nimensä oli Imperator Caesar divi filius Augustus, mutta monet hänen aikalaisensa kutsuivat häntä yhä Caesariksi.
Augustuksella ei ollut poikia, joten hän adoptoi useita miehiä seuraajikseen. Hänen tyttärenpoikansa Gaius ja Lucius sekä näiden kuoleman jälkeen adoptoidut Agrippa Postumus ja Tiberius saivat adoption yhteydessä nimen Caesar. Myös monet muut keisarillisen perheen jäsenet saivat saman nimen: Tiberiuksen poika Drusus, Germanicus ja hänen poikansa mukaan lukien Caligula. Lähes kaikki Augustuksen seuraajat omaksuivat Caesar-nimen ja liittivät sen keisarilliseen nimeensä. Ensimmäisen vuosisadan puoliväliin saakka Caesar ei kuitenkaan ollut arvonimi vaan henkilönimi. Keisari Claudiuksen aikana siitä tuli hallitsijan arvonimi ja Flaviusten dynastian tai Hadrianuksen aikana keisarin seuraajan arvonimi. Diocletianus perusti tetrarkia-järjestelmän, jossa valtakunta jaettiin Länsi- ja Itä-Roomaan, joista kumpaakin hallitsi keisari ("augustus") ja joilla puolestaan oli yksi apukeisari ("caesar").
Augusta
Augusta voi tarkoittaa:
Kake Singers
Kake Singers oli suomalainen 1970-luvun lopulla suosittu teatterikoululaisten muodostama huumori-iskelmämusiikkia esittävä yhtye. Sen albumi "Me halutaan olla..." myi kultaa vuonna 1979. Albumin kappaleista nousivat hiteiksi ”Me halutaan olla neekereitä” ja ”Mäntsälä mielessäin”. Yhtyeen samana vuonna julkaistu toinen levy "Tähtisumutusta" sisälsi muun muassa kappaleet ”Ollaan kahden lällällää” ja ”Tappajahauki”.
Yhtyeen jo lopetettua se teki vielä "Vaarallinen mutantti" -televisiosarjaa parodioivan televisioelokuvan "Kake Singersin nousu ja tuho".
Yhtyeeseen kuuluivat taiteilijanimien taakse kätkeytyneet Brita Brutal (Heini Tola), Hertta Brutal (Ulla Tapaninen), Jytkimä Brutal (Jaakko Laiho), Esmeralda Hirmumarenki (Irma Pulkkinen), Arzi "Slow down you move too fast" Kepakko (Arto Arola), Ola Olenzo Ollén (Olli Tola), Riku The Rockface (Risto Rinne), Dr. Runk (Raimo Tuominen) sekä Juknur Highfly Trambolino (Jukka Nurmela).
Suojelumies
Suojelumies (lyhenteeltään "slum", ruotsiksi "Skyddsman") on sekä sotilasarvo että koulutushaara (vertaa tykkimies, viestimies) Suomen puolustusvoimissa.
Suojelumiehiä puolustusvoimissa kouluttaa nykyisin Porin Prikaatin suojelukomppania sekä Pohjan Pioneeripataljoona Kainuun Prikaatissa.
Suojelumiehet koulutettiin ennen Suojelukoulussa, joka oli Keski-Suomen Rykmentin (KeSR) joukkoyksikkö. Nykyisin he palvelevat Porin Prikaatissa, joka on yksi Suomen kolmesta valmiusyhtymästä. Suojelukomppania sijaitsi vuoden 2014 heinäkuuhun saakka Pioneerirykmentissä (PionR) Keuruulla.
Suojelumiehet saavat koulutukseen kaasun- ja säteilyntiedusteluun tai puhdistus- ja palontorjuntaan.
Suojelumiehen varusteisiin kuuluu esimerkiksi suojanaamari, suojapuku ja kaasuntiedustelulaukku sekä huomattava määrä palo- ja pelastuskalustoa.
Suojelun erikoisosasto (SEO) on Puolustusvoimien korkean valmiuden suojelutiedusteluyksikkö, johon kuuluu CBRN-kenttälaboratorio (C=kemiallinen, B=biologinen ja RN= radionuklidi). SEO:a voidaan käyttää Puolustusvoimien kaikissa kolmessa tehtävässä eli kotimaan puolustamisessa, muiden viranomaisten tukemisessa ja sotilaallisen kriisinhallinnan tehtävissä. Suojelun erikoisosasto osallistui keväällä 2014 Syyriassa kriisinhallintatehtävään jonka tarkoituksena oli kuljettaa kemialliset aseet pois Syyriasta ja tuhota ne.
Voi myös tarkoittaa:
Suojelumies ("palomies-vartija"), suorittaa teollisuuden toimeksiannoissa palo- ja pelastusalan työtehtäviä sekä aluevartiointia. Monipuolinen toimenkuva, jossa työhön voi sisältyä myös sammutinhuoltoa, paineilmalaitehuoltoa, suojainhuoltoa sekä turvallisuuskoulutuksia. Yleensä päätoimisen suojelumiehen koulutusvaatimuksiin kuuluu vartijakoulutuksen lisäksi myös pelastusalan päätoimisen tai sivutoimisen koulutusputken läpikäyminen sekä savu- ja kemikaalisukelluskelpoisuuden ylläpito.
Gérard Depardieu
Gérard Xavier Marcel Depardieu C.Q. (s. 27. joulukuuta 1948) on ranskalaissyntyinen, nykyään venäläinen näyttelijä. Depardieu vaihtoi kansalaisuutensa protestina Ranskan verotukselle.
Hänen näyttelijänuransa alkoi 1970-luvulla, ja 1980-luvun alkuun mennessä hän oli jo Ranskan tunnetuimpia näyttelijöitä. Depardieu sai paljon huomiota näytellessään Fanny Ardantin kanssa François Truffaut’n elokuvassa "Kohtalokas nainen" ("La Femme d’à côté", 1981) ja voitti ensimmäisen César-palkintonsa pääosastaan elokuvassa "Viimeinen metro" ("Le Dernier métro") samana vuonna. Hänen tunnetuin englanninkielinen elokuvansa on Peter Weirin ohjaama "Green Card", jonka toista pääosaa esitti Andie MacDowell.
Laaja-alainen Depardieu on Ranskan johtavia luonnenäyttelijöitä – ja myös parhaiten palkattuja. Näyttelemisen ohella hän on myös ohjannut ja tuottanut elokuvia.
Depardieu syntyi viisilapsisen perheen keskimmäisenä Châteauroux’n kaupungissa, Indren departementissa. Hän löysi tiensä teatteriin sattumalta, mutta siitä tuli heti hänen intohimonsa.
Gérard Depardieun ensimmäinen vaimo oli Élisabeth Depardieu, jonka kanssa hän sai kaksi lasta, Guillaumen ja Julien. Pari erosi vuonna 1996 oltuaan naimisissa 25 vuotta. Avioliittonsa jälkeen Depardieulla oli suhde näyttelijätär Carole Bouquet’n kanssa vuodesta 1997 vuoteen 2004. Hänen poikansa Guillaume kuoli Romaniassa saamaansa keuhkokuumeeseen 13. lokakuuta 2008.
Gérard Depardieu on asunut 7. joulukuuta 2012 lähtien Estaimpuisin kaupungissa, Belgiassa verotuksellisten syiden takia. Depardieu asetti Pariisin-talonsa myyntiin. Vuonna 1820 valmistuneesta pikkupalatsista pyydetään Le Parisien -lehden tietojen mukaan 50 miljoonaa euroa. Hän ilmoitti vuoden 2012 lopulla muuttavansa Belgiaan protestoidakseen sosialistihallituksen yli miljoona euroa ansaitsevien veronkiristystä. Vuoden 2013 alussa ilmoitettiin, että Venäjä myönsi Depardieulle Venäjän kansalaisuuden. Depardieu oli aiemmin luopunut Ranskan kansalaisuudesta protestina rikkailta perittävää 75 % veroa vastaan. Depardieu otti passin vastaan ja näin hänestä tuli Venäjän kansalainen.Depardieu on nimitetty ennätykselliset 14 kertaa parhaan miespääosan César-ehdokkaaksi ja hän on voittanut sen kahdesti: vuonna 1980 roolistaan elokuvassa "Le Dernier Métro" ja 1990 roolistaan "Cyrano de Bergeracissa". Hän sai roolistaan "Cyrano de Bergeracissa" myös parhaan miespääosan Oscar-ehdokkuuden. Hän on voittanut myös seuraavat palkinnot:
Ittihad FC
Al-Ittihad ( , 'yhdistynyt') on saudiarabialainen urheiluseura Jeddan kaupungista Punaisenmeren rannalta. Se on yksi maan suurimmista ja perinteikkäimmistä urheiluseuroista.
Al-Ittihad perustettiin vuonna 1927 jalkapalloseuraksi. Jaavalaiset siirtolaiset olivat puolisen vuosikymmentä sitten tuoneet lajin maahan, ja Jeddassa ja Mekassa oli virinnyt jonkinlaista jalkapallotoimintaa. Vuoden 1927 lopulla joukko pelaajia eri seuroista kokoontui perustamaan uutta, yhdistynyttä seuraa.
Sen nimi tarkoittaa yhdistynyttä (kuten englanninkielen United).
Ensimmäisen ottelunsa yhdistynyt seura pelasi vuonna 1929 paikallisvastustaja al-Riyadhia vastaan ja voitti 3-0. Sittemmin al-Riyadh lopetti jalkapallotoiminnan ja al-Ittihad jäi kaupungin ainoaksi jalkapalloseuraksi. Al-Ittihad jatkoi pelaamista pääasiallisesti paikallisten liikemiesten sponsoroimissa turnauksissa vuoteen 1957 saakka, jolloin perustettiin virallinen Saudi-Arabian jalkapalloliitto. Samana vuonna pelattiin jo ensimmäinen jalkapallokilpailu, kuninkaan mukaan nimetty cup, joka säilyi maan ykkösjalkapallokilpailuna, kunnes vuonna 1975 käynnistyi kansallinen liiga. Ittihad voitti sarjan mestaruuden sen toisella kaudella. 1970-luvun puolivälissä vauras saudihallinto tuki avokätisesti jalkapallo- ja muutakin urheilutoimintaa. Jalkapalloseurat otettiin kuitenkin tiukkaan kontrolliin ja niiden ohjelmaan otettiin myös muita lajeja.
Nykyään al-Ittihadin ohjelmaan kuuluu ykköslajin jalkapallon lisäksi muun muassa koripallo, vesipallo, pöytätennis, lentopallo sekä uinti. Kaikkiaan al-Ittihad on voittanut 661 kilpailua eri lajeissa. Joulukuussa 2005 jalkapallojoukkue eteni jalkapallon seurajoukkueiden MM-turnauksessa välieriin, jossa hävisi brasilialaiselle Sao Paulon joukkueelle.
1970-luku
1990-luku
2000-luku
Observaabeli
Observaabeliksi kutsutaan fysiikassa ja etenkin kvanttimekaniikassa sellaista fysikaalista suuretta, joka voidaan mitata äärellisellä jonolla fysikaalisia operaatioita. Observaabeleita ovat esimerkiksi hiukkasen paikka ja liikemäärä.
Kvanttimekaniikassa jokaista observaabelia A vastaa operaattori Â, joka on hermiittinen ja lineaarinen. Kvanttimekaniikan peruspostulaattien mukaan, mitattaessa observaabelia A voidaan mittaustulokseksi saada vain sitä vastaavan operaattorin Â ominaisarvoja, jotka hermiittisyyehdon nojalla ovat aina reaalisia, kuten reaalimaailman suureiden on oltavakin.
The House of Atreus Act I
House of Atreus Act I on heavy metal -yhtye Virgin Steelen vuonna 1998 julkaistu albumi. Levy edustaa yhtyeen raskainta tyylisuuntaa. Se perustuu kreikkalaisen Aiskhyloksen Oresteia-trilogiaan ja kuuluu yhteen seuraavana vuonna julkaistun "The House of Atreus Act II:n" kanssa. The House of Atreus -albumien myötä Virgin Steele sai nauttia uudesta suosiosta.
Bruce Arena
Bruce Arena (s. 21. syyskuuta 1951 Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Marraskuusta 2016 lähtien hän on toiminut Yhdysvaltain jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana.
Arena aloitti valmentajauransa 1970-luvulla yliopistotasolla. Hän valmensi Virginian yliopiston jalkapallojoukkuetta 18 vuoden ajan ja johdatti sen viiteen . Arenan ottelutilasto yliopistovalmentajana on 295 voittoa, 32 tasapeliä ja 58 tappiota. Hänen valmennettaviinsa Virginiassa lukeutui useita pelaajia, jotka nousivat sittemmin tärkeään rooliin Yhdysvaltain maajoukkueessa, muun muassa Claudio Reyna, Jeff Agoos, John Harkes, Tony Meola ja Richie Williams.
Arena jätti Virginian yliopiston ja siirtyi ammattilaisseura D.C. Unitedin päävalmentajaksi vuonna 1996. Hän johdatti seuran Major League Soccerin, vuonna 1996 aloittaneen Yhdysvaltojen uuden jalkapallon pääsarjan, mestaruuteen (MLS Cup) kahdesti, vuosina 1996 ja 1997, ja hänet valittiin liigan vuoden valmentajaksi toisen mestaruuskauden päätteeksi. D.C. United pelasi MLS Cupin loppuottelussa myös vuonna 1998, mutta seura hävisi mestaruuden tuolloin Chicago Firelle, jonka päävalmentajana toimi Bob Bradley, Arenan entinen apuvalmentaja Virginian yliopistossa ja D.C. Unitedissa.
Arena palkattiin Steve Sampsonin seuraajaksi Yhdysvaltain jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana lokakuussa 1998 maan menestyttyä sitä ennen heikosti Ranskan MM-kisoissa kesällä 1998. Arena toimi maajoukkueen peräsimessä vuoteen 2006 saakka ja hän on näin Yhdysvaltain maajoukkueen historian toiseksi pitkäaikaisin päävalmentaja. Arena valmensi maata kaksissa jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuissa, Japanin ja Etelä-Korean kisoissa 2002, joissa Yhdysvallat eteni aina puolivälieriin saakka (maan paras MM-sijoitus sitten vuoden 1930), ja Saksan kisoissa 2006, joissa maa jäi alkulohkonsa hännille. Arenalla on hallussaan eniten voittoja Yhdysvaltain joukkueen päävalmentajana ja hän on johdattanut maan sen historian parhaalle sijalle FIFA-rankingissa (4. sija).
Maajoukkuepestin jälkeen Arena palkattiin Red Bull New Yorkin päävalmentajaksi. Hän ehti valmentaa newyorkilaisseuraa puolitoista vuotta, kunnes hän erosi loppusyksystä 2007. Arena ilmoitti lopettamisestaan New Yorkin hävittyä välierissä New England Revolutionille.
Arena palasi valmennustehtäviin elokuussa 2008, kun MLS-seura Los Angeles Galaxy palkkasi Arenan uudeksi päävalmentajakseen. Arenan johdolla Galaxy voitti kolme MLS Cupin mestaruutta ja oli neljästi MLS-liigan läntisen konferenssin mestari. Hänet valittiin myös kahdesti MLS:n vuoden parhaaksi valmentajaksi. Arena jätti Galaxyn päävalmentajan tehtävät marraskuussa 2016 ja palasi Yhdysvaltain jalkapallomaajoukkueen päävalmentajaksi kymmenen vuoden tauon jälkeen.
Ennen valmentajauraansa Arena oli jalkapallomaalivahti ja hän sai tililleen myös yhden ottelun maansa maajoukkueessa; hän oli kentällä vuonna 1973 ystävyysottelussa Israelin maajoukkuetta vastaan.
Niko Lozančić
Niko Lozančić (s. 3. syyskuuta 1957 Kakanji) toimi Bosnia-Hertsegovinan federaation presidenttinä 2003–2007. Hän on kroaatti ja entinen Bosnian HDZ BiH:n varapuheenjohtaja. Koulutukseltaan hän lakimies ja toimi aiemmin toiminut diplomaattina.
Ahmet Hadžipašić
Ahmet Hadžipašić (1. kesäkuuta 1952 Cazin, Jugoslavia – 23. heinäkuuta 2008 Zenica, Bosnia-Hertsegovina) toimi 14. helmikuuta 2003 alkaen toukokuuhun 2007 Bosnia ja Hertsegovinan federaation pääministerinä. Hän oli bosniakki ja edusti SDA-puoluetta.
Hadzipasic työskenteli myös Sarajevon yliopistossa professorina. Hänellä oli vaimonsa kanssa kaksi lasta.
Tomislav II
Tomislav II eli Aymon (ital. Aimone) Roberto Margherita Maria Giuseppe Torino (9. maaliskuuta 1900, Torino – 29. tammikuuta 1948, Buenos Aires) oli itsenäisen Kroatian valtion ensimmäinen ja ainoa kuningas vuosina 1941–1943.
Tomislav II oli alkujaan Savoijin prinssi, Aostan neljäs herttua. Hänen vanhempansa olivat prinssi Emanuele Filiberto (Espanjan kuningas Amadeus I:n ja Cisternan ruhtinatar Maria Vittoria dal Pozzon poika) ja Ranskan prinsessa Hélène (Ranskan prinssi Louis-Philippen ja Espanjan infantin Maria Isabellan tytär). Hänen isoisoisänsä oli Viktor Emanuel II, joten Aymon oli myös Savoijin kuningashuoneen jäsen.
Aymonille annettiin 22. syyskuuta 1904 arvonimi Spoleton herttua.
Prinssi Aymon meni 1. kesäkuuta 1939 naimisiin Kreikan ja Tanskan prinsessa Irenen (1904–1974) kanssa. Irenen isä oli Kreikan kuningas Konstantin I ja äiti Preussin prinsessa Sophie. Aymonin ja Irenen poika, Amadeo, Aostan viides herttua, syntyi 27. syyskuuta 1943.
Mussolini julisti Aymonin 18. toukokuuta 1941 Kroatian kuninkaaksi nimellä Tomislav II. Uuden itsenäisen Kroatian valtion valtionhoitajana toimi Ante Pavelic, eikä Aymonilla ollut kuninkaana minkäänlaista valtaa - hän ei koskaan edes käynyt Kroatiassa. Aymon luopui kruunusta 12. elokuuta 1943.
Prinssi Aymon sai arvonimen Aostan neljäs herttua hänen vanhemman veljensä Amadeon, Aostan kolmannen herttuan, kuollessa brittien sotavankileirillä Nairobissa 3. maaliskuuta 1942. Aymon itse kuoli tammikuun lopulla 1948.
Bosnian ja Hertsegovinan vaihdettava markka
Bosnian markka tai (konvertibilna marka/конвертибилна марка), ISO 4217-koodi BAM, on Bosnia ja Hertsegovinan valuutta. Markka perustettiin vuoden 1995 Daytonin rauhansopimuksessa. Valuutta oli alkuun sidottu Saksan markkaan suhteessa 1:1. Euron käyttöönoton jälkeen se on sidottu euroon samalla kiinteällä kurssilla, joka Saksan markalla oli (1 EUR = 1.935583 BAM).Yksi markka jakaantuu 100 feningiin. Paikallisesti valuutasta käytetään kirjallisesti lyhennöstä KM. Nimet markka ja fening juontavat juurensa Saksan markasta ja pfennigistä.
Vuonna 1991 Jugoslaviasta itsenäiseksi julistautuneessa Bosnia ja Hertsegovinassa käytössä oleva vaihdettava markka perustettiin vuoden 1995 Daytonin rauhansopimuksella ja se korvasi alueella aiemmin käytetyt Bosnian ja Hertsegovinan dinaarin, Kroatian kunan ja Serbitasavallan dinaarin joulukuussa 1998. Ensimmäistä kertaa Bosnian ja Hertsegovinan markka otettiin käyttöön vuonna 1999.
Alun alkaen Bosnian ja Hertsegovinan markka oli sidottu Saksan markkaan samanarvoisena. Kun euro korvasi Saksan markan vuonna 2002, myös Bosnian ja Hertsegovinan markka alkoi käyttää samaa pysyvää vaihtokurssia euroon nähden kuin Saksan markkakin, eli 1 EUR = 1.955 BAM. Maassa inflaation taso on erittäin alhainen johtuen maan harjoittamasta tiukasta valuuttakontrollista.
Kaikki setelit 200 markan seteliä lukuun ottamatta valmistaa ranskalainen Oberthur. 200 markan setelit valmistetaan Itävallan Wienissä itävaltalaisen yrityksen toimesta.
Joulukuussa 1998 esiteltiin Bosnian ja Hertsegovinan kolikkosarja arvoissa 10, 20 ja 50 feningiä sekä 1, 2 ja 5 markkaa. Kolikot on suunnitellut bosnialainen suunnittelija Kenan Zekic.
Vuonna 1998 julkaistun Bosnian ja Hertsegovinan setelisarjan koot olivat 50 feningiä sekä 1, 5, 10, 20, 50 ja 100 markan setelit. Vuonna 2002 sarjaan lisättiin 200 markan seteli kun taas 50 feningin sekä 1 ja 2 markan setelit on sittemmin vuosien kuluessa poistettu kierrosta. Kaikki setelit ovat käypää maksuvaluuttaa koko maassa. Setelit julkaisee Bosnian ja Hertsegovinan keskuspankki ja 200 markan seteliä lukuun ottamatta ne painaa ranskalainen yritys Overthur.
Vuonna 2002 käyttöönotetussa Robert Kalinan suunnittelemassa 200 markan setelissä on kuvituksena silta, jonka oli tarkoitus muistuttaa tyylillisesti euroseteleitä. Väritykseltään Bosnian ja Hertsegovinan markan setelisarja on kirjava: 10 markan seteli on sävyltään oranssi, 20 markan seteli rusehtavanharmaa, 50 markan seteli vaaleanpunainen, 100 markan seteli oranssinruskea ja 200 markan seteli sininen. Setelien etupuolen kuvituksessa on käytetty erilaisia valtion päämiehien ja kulttuurivaikuttajien kuvia.
Feningin kolikot
Markan kolikot
De Havilland D.H.86 Express
de Havilland D.H.86 Express oli englantilainen, kaksitasoinen, nelimoottorinen liikennelentokone. Kone jatkoi de Havilland Aircraft Companyn liikennelentokoneiden sarjaa ja se oli de Havilland D.H.84 Dragonin seuraaja. Kone suunniteltiin ja valmistettiin Australian hallituksen tilauksesta Singaporen ja Australian väliseen liikenteeseen. Ensilennon lensi de Havillandin koelentäjä Hubert Broad 14.1.1934.
Koelentojen jälkeen koneeseen jouduttiin tekemään muutoksia lentoyhtiöiden vaatimuksesta. Koneen nokkaa pidennettiin ja levennettiin ohjaajan ja radisti/suunnistajan sijoittamiseksi istumaan vierekkäin, aiemman peräkkäisen istumajärjestyksen asemesta.
Sarjatuotanto alkoi elokuussa 1934. Konetta valmistettiin eri versioina 62 kappaletta. Myöhemmin käyttökokemusten perusteella muunnetut koneet nimettiin D.H.86A:ksi (vuodesta 1935 lähtien, 20 konetta) ja D.H.86B:ksi (vuodesta 1936 lähtien, 10 konetta). Koneesta käytettiin Englannissa myös nimeä de Havilland Express.
Konetta käyttivät lentoyhtiöt Holyman Airways, QANTAS (Queensland and Northern Territory Aerial Services), Imperial Airways, Jersey Airways, Misr Airwork, Hillmans Airways ja Wrightways.
Toisen maailmansodan sytyttyä koneita pakko-otettiin sotilaskäyttöön, lähinnä koulutus- ja yhteyskonetehtäviin. Käyttäjinä olivat Australian kuninkaalliset ilmavoimat (RAAF), Uuden-Seelannin kuninkaalliset ilmavoimat (RNZAF) sekä Ison-Britannian kuninkaalliset ilmavoimat (RAF).
Sodan jälkeen konetta käytti reittiliikenteessä Uudessa-Seelannissa lentoyhtiö National Airways Corporation. 
Englannin pääkonsuli Henry McGrady Bell lahjoitti keräämillään varoilla ostetun D.H.86B-koneen Suomen Punaiselle Ristille vuonna 1940. Kone sai siviilitunnuksen OH-IPA, sen varsinaisena käyttäjänä oli kuitenkin Ilmavoimat. Koneella lennettiin sairaankuljetuslentoja kunnes se vaurioitui pahoin Malmin lentokentällä 2.5.1940. Konetta ei korjattu.
Hippokrateen vala
Hippokrateen vala on antiikin Kreikasta periytyvä vala, jonka joutuivat vannomaan lääkärin ammattiin ryhtyvät henkilöt. Vala liitetään "lääketieteen isänä" tunnetun Hippokrateen nimeen. Hippokrateen valaa ei enää nykyisin vannota, mutta sen sijaan Suomessa on otettu vuonna 1997 vapaaehtoisena käyttöön lääkärinvala, jonka valmistuvat lääkärit voivat vannoa.
Hippokrateen vala kuuluu seuraavasti:
"(Suomentanut Heikki Solin)"
Jean Reno
Jean Reno (syntyjään Juan Moreno y Herrera-Jiménez, s. 30. heinäkuuta 1948 Casablanca, Ranskan Marokko) on ranskalainen näyttelijä. Renon vanhemmat olivat espanjalaisia, jotka pakenivat Pohjois-Afrikkaan pakoon Francisco Francon hallintoa. Reno muutti Ranskaan ollessaan 17-vuotias.
Reno aloitti näyttelijän opinnot Ranskassa ja loi uraa televisiossa sekä teatterissa. Tunnetuin hän on kuitenkin elokuvanäyttelijänä. Jean Reno ja Luc Besson tekivät yhdessä monta elokuvaa, melko vaihtelevalla menestyksellä. Tunnetuimpia näistä elokuvista ovat muun muassa "Suuri sininen", "Le grand bleu", elokuva sukeltamisesta, ja "Leon", kuvaus palkkatappajasta, joka saa huolehdittavakseen perheensä menettäneen nuoren tytön. Sittemmin Reno on esiintynyt useissa ranskalaisissa ja amerikkalaisissa elokuvissa.
Nuorena Reno esitti usein elokuvassa roistoa, mutta näyttelijänlahjojensa ansiosta hän sai pian erilaisia rooleja. Reno on näytellyt muun muassa romanttisissa komedioissa sekä toimintaelokuvissa.
Renolla on yhteensä neljä lasta, Sandra (s. 1978), Mickael (s. 1980), Tom (s. 1996) ja Serena (s. 1998).
Tarton piispa
Tarton piispat johtivat Viron ensimmäistä katolista piispanistuinta. Tarton hiippakunta perusti 1211 Riian piispa. Piispanistuimen ensimmäinen paikka sijaitsi Länsi-Virossa, Lihulassa. Riian piispan ja kalpaveljien (Liivinmaan ritarikunnan) suurmestarin, Albert von Buxhövdenin veli, Herman von Buxhövden otti liivinmaalaisritareiden avulla haltuunsa Etelä-Viron 1224 ja siirsi piispanistuimen Tarttoon Ugandin maakuntaan. Hänen johtamanaan liiviläisritarit hävisivät Peipsijärven taistelun eikä laajeneminen itään toteutunut.
Tarton hiippakunta säilyi katolisena ruhtinaskuntana vuoteen 1558, jolloin Venäjä valtasi alueen.
Tarton hiippakunnan piispat 1224–1558:
Reino Kangasmäki
Reino Kalervo Kangasmäki (2. heinäkuuta 1916 Kokkola – 26. syyskuuta 2010 Vaasa) oli suomalainen toimittaja ja painija. Hän aloitti lehtimiesuransa vaasalaisessa "Kansan Äänessä" ja työskenteli vuosina 1963–1979 sen päätoimittajana. Kreikkalais-roomalaisessa painissa Kangasmäki saavutti olympiamitalin. Seuratasolla hän edusti Kokkolan Jymyä ja Vaasan Tovereita.
Kyntö
Kyntö on toimenpide, jolla pyritään saamaan viljelykasville hyvä kylvöalusta.
Tämä tarkoittaa maan kuohkeuttamista ja kääntämistä, minkä seurauksena näin mullan eri osat joutuvat ilman vaikutukselle alaisiksi, mikä jouduttaa lahoamista ja rapautumista, sekä peitetään ja sekoitetaan lannoite maahan ja välissä itse kylvösiemenet, annetaan sopiva muoto maan pinnalle ja hävitetään myös rikkaruohoja.
Pohjoisilla leveysasteilla kuten Suomessa syksyllä kyntäminen on olennainen osa maanmuokkausta. Syyskyntö nopeuttaa maan kuivumista keväällä, kun kevätkosteus varastoituu muokkauskerrokseen, ja tämä mahdollistaa sen, että jo kasvukauden alku voidaan tehokkaasti hyödyntää. Syyskyntö myös kuohkeuttaa maata routaantumisen tehostamiseksi. Kun syyskyntö tehdään kunnolla, ei keväällä tarvitse äestää niin monta kertaa.
Kevätkyntö on toimenpide, jota Suomessa ei juuri koskaan tehdä. Suomessa ei tavallisesti keväällä viljan- tai rehuntuotannon yhteydessä kynnetä, koska se ei sovi useimmille maatyypeille, esimerkiksi hiesu- ja savipelloille. Kyntämisen sijaan maa voidaan keväällä muokata kevyemmin äkeellä eli äestää. Kuitenkin esimerkiksi perunapelloilla ja kasvimailla saatetaan keväällä kyntääkin, koska se kuivattaa maata.
Maatalouden alkuaikoina, kun auraa ei vielä ollut keksitty, oli käytössä sahra, joka oli hyvin yksinkertainen puinen työväline. Sahralla maata kuohkeutettiin sitä kääntämättä. Sittemmin keksittiin aura, joka oli työvälineenä huomattavasti edeltäjäänsä tehokkaampi. Vanhassa, ns. "matala-aurassa" on ojas pyörien varassa, ja periaatteena on veitsiterä, joka yhdessä vantaan kanssa leikkaa irti viilun, mikä auran siivellä käännetään sivulle.
Keskiajalla kehittyi edeltäjästään poikkeava, ns. "korkea-aura", jossa ojaksen kannatuspyörät oli korvattu tukijalalla. 1800-luvulla alettiin auroja valmistaa teollisesti teräksestä. Alueesta riippuen auraa on vedetty jonkin eläimen, tavallisesti hevosen perässä.
Kuitenkin teollistuneissa maissa nykyään varsinkin suurilla peltoaloilla on jo monen vuosikymmenen ajan käytetty huomattavasti tehokkaampaa traktorin perässä vedettävää auraa, jossa on useampia siipiä. Useammat siivet toimivat niin, että seuraava siipi kääntää maaviilun aina edellisen siiven jättämän vaon päälle. Viimeinen siipi jättää jälkeensä kyntövaon, joka puolestaan täyttyy seuraavalla kerralla äskeisen kohdan vierestä kynnettäessä.
Serbitasavalta
Serbitasavalta (, bosniaksi ja kroatiaksi "Republika Srpska"; myös Bosnian serbitasavalta) on toinen poliittisista entiteeteistä, jotka muodostavat Bosnia-Hertsegovinan valtion; toinen on valtaosin bosniakkien ja kroaattien asuttama Bosnia-Hertsegovinan federaatio. Serbitasavallan pääkaupunki on Banja Luka. Sen pinta-ala on 25 053 km² ja väkiluku noin 1 500 000, josta noin 88 prosenttia on serbejä, 8 prosenttia bosniakkeja ja 4 prosenttia kroaatteja.
Tammikuussa 1992 Bosnia-Hertsegovinan serbikansan tasavalta () julistettiin Jugoslavian alueeseen kuuluvaksi tasavallaksi. Uuden tasavallan nimeksi muutettiin helmikuussa Bosnia-Hertsegovinan serbitasavalta (). Se julistautui erilliseksi, uuteen Jugoslaviaan haluavaksi alueeksi huhtikuussa 1992. Tähän se ei kuitenkaan saanut kansainvälistä tunnustusta. Saman vuoden elokuussa nimestä jätettiin pois viittaus Bosnia-Hertsegovinaan, mistä lähtien alue on ollut viralliselta nimeltään yksinkertaisesti Serbitasavalta. Bosnia-Hertsegovinan sisällissodan (1992–1995) päättäneen Daytonin rauhansopimuksessa tunnustettiin Serbitasavallan asema Bosnia-Hertsegovinan valtion osana, entiteettinä.
Serbitasavallalla on oma perustuslaki, presidentti, parlamentti, hallitus (pääministeri ja muita ministerejä), oikeuslaitos sekä myös muun muassa oma postilaitos. Sillä on myös omat symbolinsa kuten lippu ja hymni "Tasavaltani" (). Vaakunat ja siihen saakka käytetty kansallislaulu menettivät lainvoimansa vuonna 2007.
Sisällissodan aikana ja vielä kymmenen vuotta sen jälkeen Serbitasavallalla oli myös oma armeija, mutta elokuussa 2005 se liitettiin Bosnia-Hertsegovinan asevoimiin.
Serbitasavallassa on kaksikamarinen parlamentti, "kansalliskokous". Ylähuoneen eli kansojen talon jäsenistä 8 on serbejä, 8 bosniakkeja, 8 kroaatteja ja 4 kunnanvaltuustojen valitsemia. Kansalliskokouksessa on 83 jäsentä, joista 3/4 valitaan henkilövaalilla ja 1/4 vaalilistoilta.Serbitasavallassa on 63 kuntaa ryhmitettyinä seitsemään alueeseen (aluekeskus):
Ghada Shouaa
Ghada Shouaa (, s. 10. syyskuuta 1973 Muharda, Syyria) on syyrialainen entinen seitsenottelija ja maansa ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa olympiavoittaja ja yleisurheilun arvokisamitalisti.
Shouaa aloitti koripalloilijana ja pelasi Syyrian maajoukkueessa, mutta vaihtoi sitten lajia. Hän kilpaili seitsenottelussa jo 1991 Tokion MM-kisoissa, mutta jäi viimeiseksi. Hän ei kuitenkaan lannistunut ja voitti seuraavista Aasian mestaruuskilpailuista hopeaa. Hän osallistui myös 1992 Barcelonan olympialaisiin, jossa sijoitus oli 16.
Lopullisen nousun seitsenottelevan maailman huipulle Shouaa teki vuonna 1995 Göteborgin MM-kisoissa, joissa hän voitti maailmanmestaruuden. Kisoista oli jäänyt pois ennakkosuosikki Jackie Joyner-Kersee, ja toinen ennakkosuosikki, Saksan Sabine Braun keskeytti ottelunsa. Kuitenkin seuraavana vuonna 1996 Atlantan olympialaisissa Shouaa osoitti, ettei mestaruus tullut onnenkantamoisella. Hän voitti seitsenottelun olympialaisten kultamitalin lähes 100 pisteen erolla seuraavaan.
Seuraavat kaudet menivät loukkaantumisten merkeissä, mutta Shouaa teki vielä paluun Sevillan MM-kisoihin vuonna 1999 ja voitti pronssimitalin. Shouaa osallistui seuraavana vuonna vielä Sydneyn olympialaisiin, mutta loukkaantui, keskeytti ja lopetti urheilu-uransa kisojen jälkeen.
Uransa aikana ja jälkeen Shouaa asui Saksassa toimien kosmetiikkafirman Aasian ja Lähi-Idän managerina. Hänen nykyisestä asuinpaikastaan ei kuitenkaan ole varmuutta.
Dexter Holland
Bryan Keith "Dexter" Holland, (s. 29. joulukuuta 1965) tunnetaan parhaiten yhdysvaltalaisen punkyhtye The Offspringin kitaristi-laulajana ja keulahahmona.
Vuonna 1995 Holland perusti Nitro Records -levy-yhtiön yhdessä lapsuudenystävänsä ja The Offspringin basistin Greg Krieselin kanssa.
Dexter Hollandilla on tytär nimeltä Alexa, ja hän on ollut naimisissa Kristine Lunan kanssa. Hänen intohimonsa on postimerkkien keräily ja lentäminen. Vuonna 2004 hän lensi maailman ympäri kymmenessä päivässä.