Peter von Bagh
Kari Peter Conrad von Bagh (29. elokuuta 1943 Helsinki – 17. syyskuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen elokuvahistorioitsija, -ohjaaja, -käsikirjoittaja, tietokirjailija, kustantaja, radio-ohjelmien tekijä, "Filmihullu"-lehden päätoimittaja ja festivaalijohtaja.
Peter von Baghin kirjoja on käännetty useille kielille. Von Baghin tuotannon pääteoksiin lukeutuvat muiden muassa "Sininen laulu – itsenäisen Suomen taiteiden tarina" (WSOY 2007, 12-osainen tv-sarja, YLE 2003–2004) ja "Elokuvan historia" (W&G 1975, Otava 1998, 2004, 52-osainen radio-ohjelmasarja, YLE) sekä "Tähtien kirja" (Otava, 2006).
Hänen poikansa on ohjaaja Juhana von Bagh.
Pietarista muuttaneen venäjänsaksalaisen lääkäri-isän Konrad von Baghin poika Peter von Bagh suoritti ylioppilastutkinnon Oulun lyseossa vuonna 1961. Helsingin yliopistosta hän valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1970 aineyhdistelmällä teoreettinen filosofia, sosiologia, estetiikka ja kirjallisuus. Laudaturtyö "Elokuvalliset keinot ja niiden käyttö: Alfred Hitchcockin Vertigo" julkaistiin myöhemmin kirjana (Helsingin yliopisto, 1979). Valtiotieteen tohtoriksi von Bagh väitteli vuonna 2002. Väitöskirja "Peili jolla oli muisti – elokuvallinen kollaasi kadonneen ajan merkityksien hahmottajana (1895–1970)" (SKS, 2002) tutkii elokuvailmaisun perusyksikköjä, montaasia ja kollaasia.
Von Bagh toimi opettajana ja luennoitsijana useissa koti- ja ulkomaisissa oppilaitoksissa ja yliopistoissa, muun muassa Taideteollisen korkeakoulun elokuvahistorian professorina vuodesta 2001 alkaen. Hän myös laati kouluille suunnatun elokuvaoppikirjan "Salainen muisti" (Sanoma Pro, 2009).
Peter von Baghin tuotannon punaisena lankana on suomalaisen arjen historia: kuvat sellaisista yksityiskohdista, jotka välittävät jotakin siitä, millaista suomalaisten elämä on kulloinkin ollut. Teoksissa "Vuosi 1952" (1980), "Viimeinen kesä 1944" (1992), "Helsinki ikuisesti" (2008) ja "Lastuja – suomalaisen taiteilijasuvun tarina" (2011) historiaan kurkistetaan tietyn ajankohdan, paikan tai taiteilijasuvun rajaaman suurennuslasin kautta.
Von Bagh teki useita kymmeniä televisioelokuvia, muun muassa henkilökuvia eri alojen suomalaisista merkkihenkilöistä (Tapio Rautavaara "Tapsa – viiltoja reissumiehen elämästä", 1980; "Paavo Nurmi", 1978; Otto Ville Kuusinen "Mies varjossa", 1994), muusikoista ("Olavi Virta", 1972; "Suomi Pop", 1984), näyttelijöistä ("Tauno Palo", 1981) ja ohjaajista (Edvin Laine, 2006; Mikko Niskanen, 2010).
Von Baghin fiktioelokuvat ovat usein dokumentaarisia omalla tavallaan: "Kreivi" (1971) -elokuvan päähenkilö on iltapäivälehtien kruunaama huijari Pertti Ylermi Lindgren. "Pockpicket" (1968) on Robert Bressonin "Taskuvaras" (1959) -elokuvan muunnelma, jossa vieraantunut mies hakee elämäänsä jännitettä sujauttelemalla seteleitä hyvää aavistamattomien kaupunkilaisten lompakkoihin.
Von Bagh osallistui käsikirjoittajana Risto Jarvan elokuviin "Ruusujen aika" (1969), "Bensaa suonissa" (1970) ja "Kun taivas putoaa..." (1972).
Von Baghin kirjallinen tuotanto käsittää liki 40 tietokirjaa. Opetusministeriö myönsi von Baghille tiedonjulkistamisen elämäntyöpalkinnon vuonna 2007. Samana vuonna "Sininen laulu – itsenäisen Suomen taiteiden tarina" palkittiin Tieto-Finlandialla. Valtion tiedonjulkistamispalkinto osoitettiin hänelle kahdesti, vuonna 1986 teoksesta "Iskelmän kultainen kirja" (yhdessä Ilpo Hakasalon kanssa) ja vuonna 1975 teoksesta "Elokuvan historia". Lisäksi Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran Lönnrot-palkinto myönnettiin hänelle teoksesta "Suomalaisen elokuvan kultainen kirja" vuonna 1992.
Von Baghin esseitä ja artikkeleita on julkaistu lukuisissa koti- ja ulkomaisissa elokuvakirjoissa ja -lehdissä, joista tunnetuimpia ovat ranskalaiset "L’Écran", "Cahiers du cinéma", "Trafic" ja "Cinema 02", italialainen "Cinegrafie", espanjalainen "Nosferatu", ruotsalainen "Chaplin" ja englantilainen "Movie". Ulkomailla julkaistujen artikkeleiden kooste on suomennettu kokoelmaan "Cinefilia" (Johnny Kniga 2013).
Peter von Bagh toimi vuodesta 1971 "Filmihullu"-lehden päätoimittajana.
Ulkomailla von Bagh toimi elokuva-alan asiantuntijana ranskalaiselle Larousse-tietokirjakustantamolle vuonna 2009 sekä vakituisena avustajana italialaiselle Einaudi-kustantamolle.
Peter von Bagh toimi Love Kirjat -kustantamon toimittajana ja esipuheiden kirjoittajana vuosina 1977–1996.
Sodankylän elokuvajuhlat perustettiin Anssi Mänttärin aloitteesta vuonna 1986. Mänttärin lisäksi festivaalin linjan loivat Kaurismäen veljekset Aki ja Mika sekä Peter von Bagh.
Vuodesta 2001 alkaen Peter von Bagh toimi myös Bolognan Il Cinema Ritrovato -festivaalin taiteellisena johtajana. Festivaalin erityisalaa ovat ”jälleenlöydetyt”, kadonneiksi luullut ja tuntemattomat aarteet, mykkäelokuvat ja restauroidut filmikopiot.
Von Bagh toimi myös San Sebastiánin elokuvajuhlien taiteellisena neuvonantajana vuonna 2009, Telluriden elokuvafestivaalin vierailevana taiteellisena johtajana vuonna 1997 sekä tuomariston jäsenenä Cannesin festivaalin kilpailusarjassa vuonna 2004.
Suomen Elokuva-arkiston toiminnanjohtajana Peter von Bagh toimi vuosina 1966–1969 ja ohjelmistosuunnittelijana vuoteen 1984. Tuona aikana arkiston ohjelmatarjonta vakiinnutti arvostetun maineensa ja näytösten määrä moninkertaistui.
Lissabonissa, FIAFin (elokuva-arkistojen kansainvälisen liiton) konferenssissa vuonna 1989, pitämässään puheessa von Bagh tähdensi:
Samassa puheenvuorossa von Bagh määrittelee arkistojen velvollisuudet seuraavasti: luottamuksellisen yleisösuhteen vaaliminen, klassikoiden ja etenkin kotimaisten elokuvien suojelu ja restaurointi sekä elokuvakerhotoiminnan tukeminen yhteisenä elokuvapankkina, josta teokset ovat esitettävissä.