hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Lieskylä
Lieskylä on Töysän kunnan alueella sijaitseva kylä. Se on tullut tunnetuksi Liesjärvestä, jossa on järjestetty ensimmäiset Miljoona Pilkki-pilkkikilpailut.
Lieskylä sijaitsee Tuurin kylästä Ähtäriin johtavan tien puolessa välissä. Lieskylästä on matkaa 12 kilometriä Ähtäriin ja Tuuriin. Kylästä on matkaa Hakojärvelle 18-tien varteen 8 kilometriä. Lieskylä lasketaan usein kuuluvan Tuurin kylään.
Lieskylässä ei ole omaa koulua saati muita palveluita. Se on kuitenkin varsin lähellä Tuuria ja Ähtäriä, joten luonnon rauha ja Liesjärvi houkuttelee mökkiläisiä kylälle. Liesjärven rannoilla onkin paljon mökkejä ja pitkä uimaranta. Miljoonapilkin myötä istutetut kalat houkuttavat myös lomalaisia järvelle.
Satu Sulkio
Satu Martta Hannele Sulkio (s. 31. lokakuuta 1961 Ruokolahti) on suomalainen kiekonheittäjä ja kuulantyöntäjä. Sulkio saavutti kiekonheitossa yhden Suomen mestaruuden ja kuulantyönnössä ulkoradoilla seitsemän peräkkäistä hopeaa. Kiekonheitossa hänen ennätyksensä on 61,38 m ja kuulantyönnössä 16,28 m, molemmat tulokset ovat vuodelta 1983. Sulkio heitti kiekonheiton alle 20-vuotiaiden Suomen ennätyksen 56,48 m Suolahdella 10. heinäkuuta 1980. Ennätyksen rikkoi Helena Leveelahti 12. heinäkuuta 2018.
Seuratasolla Sulkio edusti Valkeakosken Koskenpoikia ja Hämeenlinnan Kisaa.
Kulmakoulu
Kulmakoulu oli Helsingin Kruununhaassa vuosina 1928–1981 toiminut yksityinen oppikoulu, jonka taustalla vaikutti teosofista maailmankatsomusta edustanut Ruusu-Risti-järjestö.
Koulun perustivat vuonna 1928 Ruusu-Risti ja sen jäsen Yrjö Eloniemi, joka halusi perustaa opetustyön teosofisen maailmankatsomuksen pohjalle. Opettajakunnan hän kokosi seuran jäsenistä. Eloniemi oli koulun rehtorina vuoteen 1961 ja myös omistajana ensimmäiset kolme vuotta, minkä jälkeen omistus siirtyi taloudellisten vaikeuksien voittamiseksi perustetulle Kulmakoulusäätiölle. Sen säädekirjan mukaan koulun tehtävä oli pyrkiä älyllisen kasvatuksen ohella kiinnittämään huomiota "siveellisen tahdon kasvattamiseen Vuorisaarnan hengessä". Säätiön hallituksen puheenjohtajana toimi Ruusu-Ristin perustaja Pekka Ervast. Koulurakennukseksi ostettiin valtioneuvos Claes Gripenbergin perikunnalta Bruno F. Granholmin 1899 suunnittelema "Kruununhaan linnana" tunnettu yksityistalo Meritullinkadun varrelta. Se muutettiin Jussi ja Toivo Paatelan suunnitelmien mukaan koulutaloksi, jolloin rakennusta muun muassa korotettiin kahdella kerroksella. Koulun opettajina oli useita taiteilijoita ja koulusta valmistui paljon tulevia näyttelijöitä ja taiteilijoita, mutta se ei ollut koulupiireissä arvostettu. Oppiaineena oli ""sielunelämän terveysoppi"", jota opetti mm. Lauri Pautola. Opettajina toimivat mm. veljekset Eino ja Sven Krohn.
Enimmillään koulussa oli 1960-luvun alussa lähes 600 oppilasta. Helsingin kaupunginvaltuusto päätti joulukuussa 1976, että koulu lakkautettaisiin asteittain peruskoulu-uudistuksen yhteydessä siten, ettei sinne otettaisi enää uusia oppilaita. Toiminta lakkasi viimeisen vuosiluokan valmistuessa vuonna 1981. Koulurakennus myytiin Kansa-yhtymälle, joka myi sen vuonna 1990 teatterialan järjestöjen kiinteistöyhtiö Teatterikulmalle.
Hartmut Michel
Hartmut Michel (s. 18. heinäkuuta 1948 Ludwigsburg) on saksalainen biokemisti. Hän sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1988 fotosynteettisen keskuksen löytämisestä "Rhodopseudomonas viridis" -bakteerista. Michel jakoi palkinnon Johann Deisenhoferin ja Robert Huberin kanssa.
Suoritettuaan asepalveluksen Michel aloitti biokemian opinnot Tübingenin yliopistossa. Viimeisen opiskeluvuotensa hän työskenteli Dieter Oesterheltin laboratoriossa tutkien ATPaasin aktiivisuutta halobakteereissa.
Vuonna 1986 Michelille myönnettiin Gottfried Wilhelm Leibniz -palkinto, joka on korkein Saksan valtion tutkimusyhteisön myöntämistä huomionosoituksista.
Yhdessä Huberin ja Deisenhoferin kanssa Michel selvitti tietyistä fotosynteesiin pystyvissä bakteereissa olevan proteiinin rakenteen. Tällä bakteerin solukalvoon kiinnittyvällä proteiinilla on tärkeä rooli yksinkertaisissa fotosynteesireaktioissa. Deisenhofer, Huber ja Michel selvittivät yli 10 000 atomia käsittävän proteiinikompleksin röntgenkristallografiatekniikalla. Heidän työnsä oli tärkeä askel bakteerien ja kasvien fotosynteettisten prosessien yhtäläisyyksien tuntemisessa.
Vuodesta 1987 lähtien Michel on toiminut Max Planck -instituutin biofysiikan haarassa solukalvomolekyylibiologian osaston johtajana. Hän toimii myös biokemian professorina Johann Wolfgang Goethe -yliopistossa.
Päiväntasaus
Päiväntasaus on hetki, jolloin auringon keskipiste on tarkalleen Maan päiväntasaajan yllä. Tällöin päivä ja yö ovat kaikkialla maapallolla tasan yhtä pitkiä.
Kevätpäiväntasaus on 20.3. tai 21.3. Tällöin aurinko siirtyy eteläiseltä pallonpuoliskolta pohjoiselle. Pohjoisella pallonpuoliskolla alkaa kevätkausi. Samaan aikaa eteläisellä pallonpuoliskolla alkaa syyskausi, mikä tarkoittaa sitä, että eteläisellä pallonpuoliskolla on samaan aikaan syyspäiväntasaus.
Syyspäiväntasaus on 22.9. tai 23.9. Tällöin aurinko siirtyy pohjoiselta pallonpuoliskolta eteläiselle. Pohjoisella pallonpuoliskolla alkaa syyskausi. Eteläisellä pallonpuoliskolla alkaa kevätkausi. Eteläisellä pallonpuoliskolla on näin ollen samaan aikaan kevätpäiväntasaus.
Viktor Maigurov
Viktor Viktorovitš Maigurov (, s. 7. helmikuuta 1969 Sverdlovsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on Venäjää ja Valko-Venäjää edustanut entinen ampumahiihtäjä.
Maigurov voitti urallaan kolme maailmancupin osakilpailua, joista viimeisin oli vuonna 1997. Maigurov kilpaili Valko-Venäjän joukkueessa Lillehammerin olympialaisissa 1994, ja sijoittui neljänneksi viestissä. Vuonna 1998 hän kilpaili Venäjän joukkueessa, ja sai parempaa menestystä kuin Valko-Venäjällä. Naganon olympialaisissa 1998 hän voitti pronssia viestissä, ja neljä vuotta myöhemmin pronssia normaalimatkan kilpailusta.
Maigurov voitti Holmenkollenin osakilpailun urallaan kaksi kertaa, kun vuonna 1996 hän voitti sekä pikamatkan että takaa-ajon.
Ichkeulin kansallispuisto
Ichkeulin kansallispuisto kattaa Ichkeul-järven ympäristöineen Tunisian pohjoisosassa lähellä Välimeren rannikkoa. Järvi on tärkeä muuttolintujen levähdyspaikka. Puisto on Unescon maailmanperintökohde vuodesta 1980.
Järveen laskemien jokien patoaminen on kuivattanut tulvaniittyjä, ja alueen linnustollinen merkitys on vaarassa.
Shabeellaha Hoose
Alue tunnettiin aiemmin Somalian leipäkorina, mutta nykyisin sitä vaivaa nälänhätä. YK ruokkii alueella yli 1,2 miljoonaa ihmistä.
Saila Purho
Saila Terhikki Purho (s. 9. huhtikuuta 1965 Karhula) on suomalainen pikajuoksija, jonka päämatka oli 100 metrin aitajuoksu. Hän voitti lajissa kaksi Suomen mestaruutta. Purhon 100 metrin aitajuoksun ennätysaika on 13,74 s vuodelta 1983. Seuratasolla hän edusti Karhulan Katajaisia.Hallikilpailut
Puntarikoski
Puntarikoski on Kontiolahden kylä, joka sijaitsee Höytiäisen ja Höytiäisen kanavan ranta-alueella, Puntarikosken voimalan läheisyydessä. Puntarikosken voimalaitos rakennettiin 1957. Puntarikoski syntyi, kun Höytiäisen ja Pyhäselän välille rakennettiin kanava vuonna 1859.
Kyläyhdistyksen kotisivuilla kuvataan, että Puntarikoski on muuttunut 1970-luvulta lähtien perinteisestä maalaiskylästä nykyaikaiseksi maaseutulähiöksi. Puutalot ovat osaksi korvautuneet tiilisillä, pellot metsällä ja kotieläimet lemmikeillä.
Häikänniemi, entinen uittosatama, on kyläläisten virkistäytymisalue. Uittoyhdistyksen kämppä on Joensuun Urheilusukeltajien käytössä.
Puntarikosken kyläyhdistys on toiminut vuodesta 2004.
Kylässä ei ole omaa koulua. Lähin alakoulu on Onttolassa.
Puntarikosken voimalaitos
Puntarikosken voimalaitos on vesivoimalaitos Kontiolahdella. Puntarikoski syntyi, kun Höytiäisen ja Pyhäselän välille rakennettiin Höytiäisen kanava vuonna 1859. Voimalaitos rakennettiin 1957 ja vihittiin käyttöön 1.9.1958.
Valmistumisen jälkeen voimalaitosta on uusittu kahteen otteeseen. Vuonna 1988 generaattori aukaistiin ensimmäisen kerran sitten 1957 valmistumisen jälkeen käämien injektointia varten. Vuonna 1991 laitos muutettiin kaukokäyttölle siitä tuli sen jälkeen miehittämätön. Samalla uusittiin ohjausautomatiikka, pääkeskus ja jakokeskukset sekä asennettiin palohälytysjärjestelmät. 2017 tehtiin voimalaitokselle peruskunnostus koneistoltaan ja laitostiloiltansa. Voimalaitoksen vanha kaplanturbiinin juoksupyörä on nostettu muistomerkiksi peruskunnostuksen yhteydessä
Voimalan putouskorkeus on noin 11,5 metriä, keskivirtaama on 16 kuutiometriä sekunnissa ja turbiinin mitoitus on 60 kuutiometriä sekunissa. Nykyisin kokonaisteho 7 MW. Voimalan peruskunnostuksessa uusittiin generaattori: entinen oli teholtaan 6 MW ja vuotuinen energiantuotanto oli noin 11 GWh. Uusinnan ansiosta vuotuinen energiantuotanto on nykyisin noin 17 GWh.
Vanha turbiini, valmistusnumeroltaan 1991, oli Tampellan tekemä ja entinen generaattori (toiminnassa 1958–2017) Siemensin valmistama.
Puun uitto voimalan kautta loppui vuonna 1976. Uitossa käytettiin Valmetin Jyväskylän Rautpohjan tehtaan 1958 valmistamaa ensimäinen nippunosturi, Sitten sotakorvaustuotteiden jälkeen. Nostokyky on siirtolaitoksella 17 tonnia ja se pystyi siirtämään 40 nippua tunnissa ylävedestä alaveteen.
Hathajooga
Hathajooga on joogan laji, jossa ihminen pyrkii saamaan kehonsa hyvään hallintaan. Kulmakiviä on pranayama eli hengittäminen oikein sekä asanat eli asennot. Periaatteet ovat painovoiman huomioiminen, asteittaisuus ja kompensaatio harjoituksessa.
Hathajoogan pohjalta on kehitetty liikunnallisempi astangajooga.
Kudrjavtsev
Kudrjavtsev tai Kudrjavzev (), naisilla Kudrjavtseva (), on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Irene Marttila
Irene Maarit Kyllikki Marttila (o.s. Lusikka, s. 28. marraskuuta 1960 Muhos) on suomalainen keskimatkojen juoksija. Hän voitti ulkoradoilla 800 metrin juoksussa ja 1 500 metrin juoksussa molemmissa yhden Suomen mestaruuden. Marttilan ennätysajat ovat 800 metrin juoksussa 2.04,45 vuodelta 1984 ja 1 500 metrin juoksussa 4.16,12 vuodelta 1982. Seuratasolla hän edusti Oulun Pyrintöä.
Dir (klaani)
Dir on yksi Somalian kuudesta suuresta klaanista. Sen kanta-aluetta on maan luoteiskolkka, mutta siihen kuuluvia eristäytyneitä ryhmiä asuu myös Shabeellaha Hoosessa Merkan kaupungin ympäristössä. Klaanin jäseniä asuu myös Etiopian ja Djiboutin alueella.
Dir on Somalian vanhimpia klaaneja. Tarun mukaan sekä Darod- että Isaq-klaanin esi-isät olisivat tulleet 900-luvulla Arabian niemimaalta Somalian pohjoisosaan ja naineet Dir-klaanista vaimot. Nykykäsityksen mukaan tämä ei kuitenkaan pidä paikkaansa, koska arabialaiset nimet ilmestyivät käyttöön vasta 1400-luvulla.
Nonanoli
Nonanoli eli nonyylialkoholi eli 1-nonanoli on alkoholi, jossa on yhdeksän hiiliatomia. Sitä esiintyy luonnossa appelsiineissa ja sen estereitä, esimerkiksi nonyyliasetaattia, käytetään hajusteiden valmistuksessa.
Yhdistettä esiintyy myös kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Marjo-Riitta Lakka
Marjo-Riitta Lakka (s. 24. marraskuuta 1955) on suomalainen keskimatkojen juoksija. Hän voitti ulkoradoilla 1 500 metrin juoksussa ja 3 000 metrin juoksussa yhteensä kuusi Suomen mestaruutta. Lakan ennätysajat ovat 1 500 metrin juoksussa 4.13,87 vuodelta 1981 ja 3 000 metrin juoksussa 9.12,43 vuodelta 1984. Seuratasolla hän edusti Kouvolan Urheilijoita.
Tête de Moine
Tête de Moine (”munkinpää”) on sveitsiläinen puolikova pastöroimattomasta lehmänmaidosta valmistettava juusto, joka on suojattu AOC-tunnuksella ("Appellation d'origine contrôlée") vuodesta 2001 lähtien.
Tête de Moine -juuston historia ulottuu yli 800 vuoden taakse Bellelayn luostariin nykyisen Bernin kantonin alueelle, Bernin Juran hallintoalueen ja Juran kantonin raja-alueelle. Nimi ”munkinpää” viittaa yhtäältä luostariin juuston syntysijana, toisaalta juuston ulkonäköön: juustot ovat muodoltaan lieriömäisiä, halkaisijaltaan 10–15 senttimetriä ja painoltaan keskimäärin hieman alle kilon, ja kun niiden ”kansi” leikataan juustoa avattaessa, ne muistuttavat munkin tonsuuria. Toisen version mukaan juuston nimitys olisi peräisin luetteloista, joissa määritettiin luostarin kellarissa säilytettävän juuston määrä ”yhtä munkinpäätä kohti”.
Tunnusomaisin piirre Tête de Moine -juuston nauttimisessa on, ettei sitä leikata, vaan se höylätään ruusukkeiksi. Perinteisesti juustoruusukkeita on vuoltu pystyasennossa pidettävällä veitsellä, mutta nykyään ruusukkeiden höyläämistä varten on olemassa erityinen pyöritettävä höylä, josta käytetään sen ranskankielistä nimeä Girolle. Tämän keksinnön patentoi Lajoux’ssa Juran kantonissa sijaitsevan Metafil-firman hienomekaanikko Nicolas Crevoisier vuonna 1981. Vuonna 1986 Girolle-keksintö toi hänelle Juran kantonin innovaatiopalkinnon.
Girolle-höylää käytettäessä siihen kuuluvan pyöreän puisen alustan keskellä olevaan reikään kiinnitetään metallitanko, johon juusto lävistetään. Varsinainen höyläosa pujotetaan metallitankoon juuston päälle. Ruusukkeiden vuoleminen onnistuu parhaiten juuston ollessa lähes jääkaappikylmä. Girolle-kokonaisuuteen kuuluu myös juustokupu, joka auttaa säilyttämään juuston aromin jääkaapissa.
Yhden Tête de Moine -juustokilon valmistukseen tarvitaan hieman yli 10 litraa maitoa. Juustot kypsyvät 13–14 asteen lämmössä kosteassa kellarissa (ilmankosteus noin 90 prosenttia) vähintään 75 päivän ajan.
Tête de Moine -juuston ravintosisältö keskimäärin (pro 100 g):
Joey Yung
Joey Yung (perinteisillä merkeillä: 容祖兒; yksinkertaistetuilla merkeillä 容祖儿; kantoniksi: Yung Cho-Yee; pinyin: Róng Zǔ'ér, s. 16. kesäkuuta 1980 Brittiläinen Hongkong) on hongkongilainen poplaulaja, joka on voittanut useita kilpailuita ja palkintoja: vuonna 2005 hän sai Hongkongin suosikkiartisti-palkinnon MTV Asia Awards -gaalassa.
Joey Yung on levyttänyt 12 EP:tä ja viisi albumia. 
Hän on esiintynyt myös monissa elokuvissa ja televisiosarjoissa.
Intracoastal Waterway
Intracoastal Waterway on 4 800 km pitkä vapaa-ajan ja kaupallisen liikenteen käyttöön tarkoitettu vesiväylä Atlantin valtameren ja Meksikonlahden rannikolla Yhdysvalloissa. Osa siitä on luontaisia vesiteitä kuten lahdelmia, suolaisia jokia, lahtia ja salmia mutta siinä on myös kanavia.
Yhdysvaltain kongressi päätti Intracoastal Waterwayn rakentamisesta 1919. Sitä ylläpitää United States Army Corps of Engineers.
Seuraavat luonnolliset vesitiet kuuluvat Intracoastal Waterwayhin:
Yang Wenyi
Yang Wenyi (11. tammikuuta 1972 Shanghai) on kiinalainen entinen uimari ja olympiavoittaja. Hän voitti vuoden 1992 kesäolympialaisissa Barcelonassa olympiakullan 50 metrin vapaauinnissa ja myös hopeaa Kiinan joukkueen jäsenenä 4 × 100 m vapaauintiviestissä. Hän oli voittanut jo neljä vuotta aikaisemmin Soulissa hopeaa 50 metrin vapaauinnissa. Yang on 178 senttimetriä pitkä ja painoi aktiiviurallaan 62 kilogrammaa.
Yang aloitti uinnin harrastamisen 6-vuotiaana vuonna 1978. Hän aloitti 12-vuotiaana intensiivisen harjoittelun, kun hänet valittiin kotikaupunkinsa uintijoukkueeseen. Huhtikuussa 1988 Aasian mestaruuskilpailuissa Guangzhoussa Yang alitti ensimmäisenä naisena 25 sekunnin rajan 50 metrin vapaauinnissa, uimalla ajan 24,98. Hän lähti suurimpana suosikkina kyseiselle matkalle olympialaisiin, mutta Itä-Saksan Kristin Otto oli häntä parempi finaalissa. Neljä vuotta myöhemmin voittouinnissaan Yang kohenteli omia ME-lukemiaan aikaan 24,79. Ennätys säilyi Yangin hallussa vielä seuraavat kaksi vuotta. Sen rikkoi syyskuussa 1994 Yangin maannainen Le Jingyi. Yang lopetti uransa 21-vuotiaana vuonna 1993, jonka jälkeen hän muutti Yhdysvaltoihin opiskelemaan. Hän toimii nykyisin shanghailaisen painoyhtiön hallituksen puheenjohtajana.
Eduard Wirths
Tohtori Eduard Wirths (4. syyskuuta 1909 – 20. syyskuuta 1945) oli SS-päälääkäri (SS-Standortarzt) Auschwitzin keskitysleirillä syyskuusta 1942 tammikuuhun 1945. Wirths oli muodollisesti vastuussa siitä mitä lähes 20 leirin SS-lääkäriä tekivät (mukaan lukien Josef Mengele, Horst Schumann ja Carl Clauberg) jotka työskentelivät Auschwitzin lääketieteellisissä osissa 1942–1945.
Hän syntyi Geroldshausenissa Baijerissa katolilaiseen perheeseen. Wirths opiskeli Würzburgin yliopistossa 1930–1935. Hän liittyi Saksan kansallissosialistiseen työväenpuolueeseen sekä SA:han 1932 ja SS:ään 1934. Hän liittyi Waffen-SS:ään 1939 ja taisteli Norjassa ja itärintamalla, mutta joutui pois sotapalveluksesta saatuaan sydänkohtauksen 1942. Hän oli Dachaun keskitysleirillä koulutuksessa ja sen jälkeen SS-lääkärinä Neuengammen keskitysleirissä. Hänet ylennettiin Hauptsturmführeriksi (kapteeni) ja nimettiin päälääkäriksi Auschwitziin syyskuussa 1942. Hänen uskottiin voivan nujertaa lavantautiepidemian, joka tuolloin riehui leirissä. Leirillä hän osallistui vankien valitsemisiin kaasukammioihin. Eduard Wirths ylennettiin SS-Sturmbannführeriksi (majuri) syyskuussa 1944. Wirth määräsi leirillä pseudotieteellisiä tutkimuksia, jotka liittyivät esimerkiksi lavantaudin tutkimiseen tai gynekologiaan, ja aiheuttivat tutkimuskohteelle pahoja vammoja. Hän oli kiinnostunut myös naisten steriloinnista.
Sodan jälkeen Wirths joutui brittijoukkojen sotavangiksi. Häntä tuli tapaamaan brittiupseeri, joka puristi hänen kättään ja sanoi: ”Puristaneensa miehen kättä, joka oli tappanut neljä miljoonaa ihmistä.” Tämän jälkeen Wirths teki itsemurhan hirttäytymällä sellissään.
Luettelo avaruussukkulaohjelmista
Tämä on luettelo avaruussukkulaohjelmista:
Sanaag
waan gartay
Eufemiano Fuentes
Eufemiano Fuentes (s. 1955) on espanjalainen lääkäri.
Fuentes on toiminut erityisesti urheilun parissa. Hän on tullut tunnetuksi erityisesti dopingiin liittyvistä tapauksista Operaatio Puerto ja Operaatio Galgo.
Vuonna 2013 Fuentes tuomittiin vuodeksi ehdolliseen vankeuteen osuudestaan verensiirtojen järjestämisessä pyöräilijöille. Lisäksi hän sai neljän vuoden urheilun toimintakiellon.
Pehmolelu
Pehmolelu on esimerkiksi eläintä muistuttava lelu, joka on täytetty puuvillalla tai muulla pehmeällä materiaalilla. Aikaisempina vuosisatoina vastaavissa leluissa käytettiin täytteenä esimerkiksi olkia tai papuja. Tunnetuin pehmolelu on nallekarhu (teddykarhu). Ensimmäiset kaupalliset pehmolelut valmisti tiettävästi saksalainen Steiff-yhtiö, joka perustettiin 1880 Giengen an der Brenzin kaupungissa. Yhtiö tekee pehmoleluja edelleen. Muita tunnettuja valmistajia nykyään ovat esimerkiksi Ty, Disney, Gund, Russ Berrie and Build-A-Bear Workshop. Pehmoleluja voi halata tai käyttää unileluna. Allergisille lapsille myydään pehmoleluja, joiden pinta ei pöllyä.
Heikki Okkonen
Heikki Okkonen (s. 1959, Kemijärvi) on suomalainen eräkirjailija. Okkonen valmistui metsäinsinööriksi 1984 ja on siitä lähtien asunut Savukoskella toimien Metsäkeskuksen metsäneuvojana, rahoitus- ja tarkastuspalveluissa.
Okkosen kirjoituksia on julkaistu myös eri antologioissa ja metsästysalan lehdissä.
Onni Wetterhoff
Kurt Alfred Onni Wetterhoff (28. joulukuuta 1835 Helsinki – 11. helmikuuta 1892 Helsinki) oli ensimmäinen eräaiheista kirjoittanut suomalainen kirjailija. 
Wetterhoffin vanhemmat olivat Uudenmaan ja Hämeen laamannikunnan laamanni Georg Adolf Wetterhoff (1802–1886) ja Sofia Juliana Karolina Stjernvall. Hänen nuorempia sisariaan olivat Wetterhoffin kotiteollisuusopettajaopiston perustaja Fredrika Wetterhoff ja voimistelunopetuksen kehittäjänä tunnettu Mathilda Asp sekä vanhempi veljensä toimittaja, kirjailija Karl Gustaf Wetterhoff.
Onni Wetterhoff lopetti lukion kesken ja liittyi 1854 Hämeenlinnan tarkk´ampujapataljoonaan aliupseerina. Hän palveli armeijassa vuoteen 1859 saakka ja erosi sitten sieltä aliluutnanttina. Tämän jälkeen hän opiskeli Evon metsäopistossa valmistuen metsänhoitajaksi 1861.
Wetterhoff oli sitten Suomen metsähallituksen palvelukseen toimien metsänhoitajana ja sihteerinä. Myöhemmin Wetterhoff oli Tukholman läänin talousseuran palveluksessa metsänhoitajana, toimi jonkin aikaa näyttelijänä Helsingissä, johti ruotsalaista Pihkovan kuvernementissa Venäjällä toiminutta puutavaran vientiyritystä sekä toimi 1870-luvun lopulla parin vuoden ajan ravintola Kappelin vuokraajana Helsingissä. Hän aloitti kirjailijan uransa vasta muutettuaan Hämeenlinnaan. Onni Wetterhoff kuoli pitkään sairastettuaan 56-vuotiaana helmikuussa 1892,
Onni Wetterhoff oli naimisissa 1877–1879 ruotsalaisen Anna Nescherin kanssa ja heidän poikansa oli jääkäriliikkeessä toiminut Fritz Wetterhoff.
RS-68 (rakettimoottori)
RS-68 (Rocket System 68) on Rocketdynen kehittämä nestevetyä ja nestehappea käyttävä rakettimoottori ja suurin lajissaan. Se tuottaa 2,9 MN työntövoimaa merenpinnan tason olosuhteissa ja 3,3 MN tyhjiössä. Moottori kehitettiin Delta IV-johdannaisessa käytettäväksi.
Moottorin suunnittelu tehtiin Canoga Parkissa. Kehitysmalli tehtiin Santa Susana Field Laboratoryssa, missä aikoinaan kehitettiin ja testattiin Apollo-ohjelman Saturn V-kantoraketin moottorit. RS-68-moottorin testausta tehtiin myös Edwards Air Force Base-lentotukikohdan laboratoriossa ja NASAn John C. Stennis Space Center-avaruuskeskuksessa. Ensimmäinen onnistunut testipoltto tehtiin Air Force Research Laboratoryssä ja Stennisissä . Ensimmäinen onnistunut koelaukaisu tehtiin .
Moottoria kehitettiin käytettäväksi Yhdysvaltain ilmavoimien 1990-luvun lopussa kehittämän Delta IV-kantoraketin mahdollisissa uusissa versioissa.
Moottori tuottaa 2,9 miljoonan Newtonin työntövoimaa merenpinnan tason ilmanpaineessa ja 3,3 miljoonaa Newtonia tyhjiössä. Moottorin ominaisimpulssi on 410 sekuntia (4 000 m/s) tyhjiössä ja 365 sekuntia merenpinnan ilmanpaineessa. Moottorin rakenteen massa on 6 600 kg. Se kykynee toimimaan tehoalueella 57–102 % maksimityöntövoimasta.
Konstruktion yksinkertaisuus ja kustannustehokkuus olivat ensisijaisia tavoitteita moottoria suunniteltaessa. Siinä on 80 prosenttia vähemmän osia kuin Space Shuttle main enginessä (SSME) ja 10 prosenttia pienempi ominaisimpulssi. Työntövoima-paino -suhde on myös huomattavasti pienempi. Rakentamiskustannukset ovat huomattavasti pienemmät kuin SSME:ssä. Yksi Delta IV -ohjelman RS-68 maksaa noin 14 miljoonaa dolloria kun taas yksi SSME noin 50 miljoonaa.
Moottori on rakenteeltaan kierrättävä kaasugeneraattori () -moottori, jossa on kaksi itsenäistä turbopumppua. Polttokammio on tehty kanava-konstruktiolla, jossa sisä- ja ulkopinnat juotetaan kiinni niiden välissä oleviin erottimiin, jotka muodostavat jäähdytyskanavia. Tämä tapa on massiivisempi, mutta se on paljon yksinkertaisempi ja halvempi kuin tavallisempi tapa, jossa palokammio ympäröidään sadoilla ympäri kierretyillä, toisiinsa kiinni juotetuilla, putkilla.
Suutin on tehty ablatiivisesta materiaalista ja sen laajennusuhde on 21,5. Suuttimen vuorauksen on tarkoitus palaa pois, samalla kun moottori toimii, ja vähentää näin lämpökuormaa. Myös tämä tapa on massiivisempi kuin tavallisempi putkitettu suutin mutta se on myös helpompi ja halvempi rakentaa.
NASA ilmoitti, että Ares V-raketissa käytetään viittä RS-68 -moottoria yhden SSME-moottorin sijaan. NASA valitsi RS-6S-moottorit niiden pienempien kehitys- ja valmistuskustannusten vuoksi. Kustannusero oli NASAn mukaan noin 20 miljoonaa dollaria moottoria kohti.
Ares V-rakettia varten tehtäviä konstruktiomuutoksia ovat
Ares V-raketti kuitenkin peruttiin, ja Delta IV aioitaan n. vuonna 2020 korvata uudella Vulcan-kantoraketilla. joka ei käytä RS-68-moottoreita.
Unto Tarkkonen
Unto Tarkkonen (s. 1927, Kitee) on suomalainen kirjailija.
Tarkkonen on julkaissut yhden kirjan omalla nimellään, useita eräkirjoja nimimerkillä "Antti O. Paja" sekä yhden kirjan nimimerkillä "Sara Anniina". Hän on ammatiltaan radio- ja tv-mekaanikko ja asuu Kiteellä. Tarkkonen on toiminut vuodesta 1986 lähtien Ase&Erä -lehden avustajana.
Omalla nimellä:
Nimimerkillä "Sara Anniina":
Nimimerkillä "Antti. O. Paja":
Älyllinen epärehellisyys
Älyllinen epärehellisyys on epärehellisyyttä ajattelussa tai kommunikoinnissa. 
Esimerkiksi:
Retoriikka on älyllistä epärehellisyyttä, kun sitä käytetään vahvistamaan omaa agendaa tai itselle tärkeitä uskomuksia huolimatta muuta osoittavista todisteista. Jos henkilö on näistä todisteista tietoinen ja ymmärtää mihin johtopäätökseen ne johtavat, mutta pitää silti kiinni muusta näkemyksestä, hänen toimintansa on älyllisesti epärehellistä. Jos taas henkilö ei ole tietoinen todisteista, mikä tahansa mielipide on tietämättömyyttä, vaikka sattuisikin olemaan oikea. Jos henkilö on tietoinen, että kannan muodostamiseen asiasta liittyy muitakin todisteita, mutta jättää ne tarkistamatta ja käsittelee asiaa varmistettuna, on toiminta älyllisesti epärehellistä.
Termiä "älyllisesti epärehellinen" voidaan myös väärinkäyttää retorisena keinona väittelyssä vastapuolen mustamaalaamiseen. Tämä teko itsessään on älyllisesti epärehellistä, käsitteen tai fraasin tietoista väärinkäyttöä.
Älyllistä epärehellisyyttä ei ole epäselvä kielenkäyttö, merkittävien seikkojen sanomatta jättäminen tai käsitteiden väärinkäyttö silloin, kun se aiheutuu rehellisestä tiedon puutteesta tai objektiivisen keskustelun ja objektiivisen ajattelun periaatteiden tuntemattomuudesta.
Eva Merthen
Eva Merthen (1723 Turku – 15. lokakuuta 1811 Stralsund) oli suomalainen nainen, joka tunnettiin älykkyydestään ja kauneudestaan. Hänen isänsä oli Turun pormestari Karl Merthen. Isänsä kuoltua Eva Merthen eli yhdessä venäläisen ylipäällikön James Keithin kanssa. Myöhemmin hän avioitui preussilaisen Johan David von Reichenbachin kanssa. Hän on Zachris Topeliuksen kertomuksen ”Suomen herttuatar” päähenkilö.
Mads Laudrup
Mads Thunø Laudrup (s. 9. helmikuuta 1989 Milano, Italia) on tanskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa kotimaansa Superliigan Kööpenhaminaa.
Laudrup on lähtöisin jalkapalloperheestä. Hänen isänsä Michael, veljensä Andreas, isoisänsä Finn ja setänsä Brian ovat kaikki jalkapalloilijoita.
Laudrup debytoi Kööpenhaminan edustusjoukkueessa vuonna 2006. Hän on pelannut myös Kööpenhaminan reservijoukkueen KB:n riveissä.
Laudrup on ollut vakiopelaaja Tanskan eri juniorimaajoukkueissa.
Don Carlos Buell
Don Carlos Buell (23. maaliskuuta 1818 – 19. marraskuuta 1898) oli Yhdysvaltain armeijan ammattisotilas seminolisodissa, Meksikon–Yhdysvaltain sodassa ja Yhdysvaltain sisällissodassa.
Hän syntyi Lowellissa Ohiossa. Hän asui Indianassa ennen sisällissotaa ja valmistui West Pointista 1841. Meksikon sodassa hän palveli Winfield Scottin ja Zachary Taylorin alaisena. Hänet ylennettiin kolme kertaa urheudesta ja hän haavoittui Churubuscossa. Sotien välillä hän työskenteli adjutantin Kaliforniassa ja armeijan kenraalin toimistossa.
Sisällissodan alussa hän järjesteli Potomacin armeijaa ja komensi lyhyesti yhtä sen divisioonaa. Marraskuusta 1861 hän oli lyhyen aikaa Ohion joukkojen komentaja, ja marssitti joukkonsa Nashvilleen. 21. maaliskuuta 1862 hänet ylennettiin kenraalimajuriksi. Shilohin taistelussa hän auttoi Ulysses S. Grantia voittamaan etelävaltiot. Buell jatkoi Henry W. Halleckin alaisena Corinthin taistelussa. Kesä- ja heinäkuussa hän yritti divisioonineen edetä kohti Chattanoogaa, mutta konfederaation ratsuväki Nathan Bedford Forrestin johtamana pakotti hänet pysähtymään.
Jotkut pohjoisvaltioiden komentajista pitivät Buellia mahdollisena etelän sympatisoijana, koska hän omisti orjia. Kun 2. toukokuuta 1862 unionin sotilaat ryöstivät Athensin kaupungin Alabamassa, Buell raivostui ja asetti syytteeseen John B. Turchinin. Tämän seurauksena presidentti Abrahan Lincoln määräsi kenraali George H. Thomasin korvaamaan Buellin 30. syyskuuta 1862. Lopulta Lincoln taipui ja jätti Buellin komentoon. Turchin vältti sotaoikeuden ja yleni prikaatinkenraaliksi.
Syksyllä 1862 konfederaation kenraali Braxton Bragg valtasi Kentuckyn ja Buell joutui vetäytymään pohjoiseen Ohio-joelle saakka. Buell taisteli Braggia vastaan ratkaisemattomassa Perryvillen taistelussa 8. lokakuuta 1862, mikä pysäytti konfederaation invaasion ja pakotti heidät palaamaan Tennesseehen, mutta hän estänyt Braggin vetäytymistä. Tämän päätöksen vuoksi hänet vapautettiin komennosta 24. lokakuuta ja korvattiin William S. Rosecransilla. Buell vietti seuraavan puolitoista vuotta Indianapolisissa toivoen saavansa sotilastehtäviä, jotka parantaisivat hänen maineensa, hän väitti ettei ollut seurannut Braggia tarvikkeiden puutteesta. Uutta nimitystä ei tullut ja hän lähti sotilastehtävistä 23. toukokuuta 1864. Grant kuitenkin tarjosi hänelle komennusta, mutta Buell kieltäytyi pitäen sitä rappion merkkinä.
Sodan jälkeen Buell asui ensin Indianassa ja sitten Kentuckyssä ja työskenteli rauta- ja terästeollisuudessa ja Green River rautatieyhtiön presidenttinä. Hän kuoli kotonaan Rockportissa Kentuckyssä ja St. Louisiin Missouriin, Bellefontainen hautausmaahan.
Rehellisyys
Rehellisyys tarkoittaa yleiskielessä ensiksi totuudessa pysymistä ja totuuden mukaisuutta ja vilpittömyyttä ja toiseksi vilpin tai vääryyden harjoittamattomuutta, lakien ja sääntöjen noudattamista, luotettavuutta, kunniallisuutta, rehtiyttä.
Gripenberg
Gripenberg on ruotsalainen ja suomalainen aatelissuku, jonka yksi sukuhaara on Suomen aatelissa kohotettu vapaaherralliseen säätyyn. Ruotsin vallan aikana suvussa oli paljon upseereita ja Suomen autonomian aikana monia korkeita virkamiehiä, myöhemmin myös taiteen ja kulttuurin edustajia. Suvun vaakunassa on kuvattuna taruolento aarnikotka eli griippi ().
Suku on lähtöisin Ruotsin Itä-Götanmaalta. Vanhin tunnettu jäsen on vuonna 1659 kuollut Jakob Jöransson Witte, joka oli Svärtingetin kartanon lampuotivouti Östra Enebyn pitäjässä. Hänen poikansa, rykmentinkirjuri Johan Wittman muutti 1671 Suomeen ja aateloitiin vuonna 1678 nimellä "Gripenberg". Suku introdusoitiin Ruotsin ritarihuoneeseen kaksi vuotta myöhemmin aatelisena sukuna numero 931. Gripenbergit immatrikuloitiin Suomen aateliin vuonna 1818 numerolla 69. Senaattori Sebastian Gripenberg kohotettiin Suomessa vuonna 1865 vapaaherraksi, ja introdusoitiin Suomen Ritarihuoneeseen vapaaherrallisena sukuna numero 48. Vapaaherrallisella sukuhaaralla on tunnuslause "Caesari et patriae" ("Keisarille ja isänmaalle"). Neljä Gripenbergin suvun jäsentä toimi autonomian aikana Suomen senaatin talousosaston jäseninä.
Suvun alkuperäinen päämieslinja on kadoksissa, sillä viimeisen päämiehen tai hänen jälkeläistensä vaiheista Venäjällä vuoden 1917 jälkeen ei ole tietoa. Suomalaisen aatelissuvun edustajia muutti 1900-luvun lopulla Ruotsiin, jossa muutama sukuhaara sai 1973 ja 1985 uudelleen edustusoikeuden Ruotsin ritarihuoneella.
Järvenpään diakoniaopisto
Järvenpään diakoniaopisto on yksityinen toisen asteen ammatillinen oppilaitos, jota ylläpitää Suomen Kirkon Seurakuntaopiston Säätiö. Järvenpään diakoniaopisto on yhdessä Luther-opiston kanssa osa Seurakuntaopistoa, joka toimii Järvenpäässä, Tuusulanjärven rannalla.
Järvenpään diakoniaopistossa koulutetaan lähihoitajia (sosiaali- ja terveysalan perustutkinto) lasten ja nuorten hoidon ja kasvatuksen, mielenterveys- ja päihdetyön, sairaanhoidon ja huolenpidon sekä vanhustyön koulutusohjelmissa. Lisäksi Järvenpään diakoniaopistossa voi suorittaa koululaisen aamu- ja iltapäiväohjaajan, koulunkäyntiavustajan, päihdetyön ja perhepäivähoitajan ammattitutkinnot sekä koulunkäyntiavustajan ja vanhustyön erikoisammattitutkinnot. Järvenpään diakoniaopistolla järjestetään myös maahanmuuttajien ammatilliseen koulutukseen valmentavaa koulutusta.
Seurakuntaopisto ja sen yhteydessä toimiva Järvenpään diakoniaopisto on erikoistunut sosiaali- ja terveysalan, hyvinvoinnin, kasvatuksen sekä kirkollisten alojen (erityisesti diakonian ja kristillisen kasvatuksen) koulutukseen ja kehittämistoimintaan.
Seurakuntaopistolla eli Järvenpään diakoniaopistossa ja sen rinnalla toimivassa Luther-opistossa on mahdollista suorittaa seuraavia ammatillisen koulutuksen tutkintoja:
Jorma Ollikainen
Jorma Jaakko Ollikainen (5. helmikuuta 1913 Maaninka – 22. huhtikuuta 1972 Inari) oli suomalainen toimittaja ja eräkirjailija. Hän käytti myös nimimerkkejä "Hako" ja "JJ".
Ollikaisen vanhemmat olivat sisävesilaivuri Taavetti Ollikainen ja Hilda Tolonen. Hän kävi Kuopion kauppaopiston vuosina 1931–1933 ja työskenteli sitten Savon Sanomien palveluksessa taloustoimittajana. Ollikainen oli naimisissa vuodesta 1954 lähtien Anna-Maija Tuovisen kanssa.
Ollikaisen kirja "Kelokämppä" kertoo Lapin erämaassa 1950-luvulla eläneestä ”Karajärven keisarista” Alpiinista. Savon Kaavilta kotoisin ollut Alpiini, oikealta nimeltään Albin Tirkkonen (1897–1958), oli alun perin lähtenyt Etelä-Suomesta Kotkasta vuonna 1926 Lappiin, liikkunut Jäämeren ja Inarijärven seuduilla ja asettanut lopulta Inarin Rahajärven rantaan rakentamaansa turvekotaan. 1950-luvun alussa hän teki hylätyn savottakämpän hirsistä itselleen pienen tuvan ja saunan. Jorma Ollikainen ystävineen rakensi sitten Alpiinille uuden kelokämpän, jossa hän ehti asua muutamia vuosia ennen kuin kuoli vuonna 1958. Nykyisin Alpiinin Rahajärven länsipäässä sijaitseva kelokämppä on Metsähallituksen omistama vuokrakämppä.
Jorma Ollikainen kuoli tapaturmaisesti keväällä 1972 ajettuaan moottorikelkalla sulapaikkaan Kirakan kairassa Inarissa.
Ollikaiselta on ilmestynyt kaksi eräkirjaa sekä Hako-nimimerkillä kirjoitettuja lyhyitä tarinoita:
Heat – ajojahti
Heat – ajojahti on Michael Mannin ohjaama jännityselokuva vuodelta 1995. Elokuvan pääosissa ovat Al Pacino ja Robert De Niro, muissa merkittävissä rooleissa ovat muun muassa Val Kilmer, Tom Sizemore, Diane Venora ja Ashley Judd.
"Heat" on uusintaversio vuoden 1989 televisioelokuvasta "L.A. Takedown", jonka oli myös käsikirjoittanut sekä ohjannut Mann. Elokuva tuotti maailmanlaajuisesti yli 185 miljoona dollaria.
Elokuva oli De Nirolle ja Pacinolle toinen missä kummatkin ovat mukana, mutta ensimmäinen jossa 1970- ja 1980-lukujen kilpailevat tähdet esiintyvät samassa kohtauksessa. 21 vuotta aikaisemmin he esiintyivät yhdessä elokuvan "Kummisetä, osa II" päärooleissa, mutta siinä heillä ei ole yhteistä kohtausta.
Elokuva kertoo poliisista nimeltä Vincent Hanna, joka on omistautunut työhönsä ja sen johdosta kotona on ongelmia. Hän saa tutkittavakseen jutun, jossa rahankuljetusauto ryöstetään ja kuljettajat ammutaan. Hanna saa selville että ryöstön takana on Neil McCauley, apunaan kumppaninsa. Täysin työlleen omistautunut Hanna ei kauan katsele McCauleyn touhuja ja alkaa tutkia pala palalta lukuisia rikoksia lopulta päästen hänen jäljilleen, josta alkaa armoton kissa ja hiiri -leikki.
"Iltalehden" Tuomas Riskala nosti (2011) "Ajojahdin" viiden suurimman rikoselokuvan joukkoon ja arvioi sen myös Michael Mannin onnistuneimmaksi ohjaukseksi.
Luther-opisto
Luther-opisto on Suomen Kirkon Seurakuntaopiston Säätiön ylläpitämä kansanopisto, joka yhdessä Järvenpään diakoniaopiston kanssa muodostaa Järvenpäässä toimivan Seurakuntaopiston. Luther-opistolla järjestetään vapaan sivistystyön yleissivistävää koulutusta sekä peruslinjoina että erilaisina lyhytkursseina. Luther-opisto on erikoistunut esittävän taiteen opintoihin, hyvinvointialoihin sekä diakonisiin koulutustehtäviin (mm. syrjäytymisvaarassa olevien koulutuksen järjestämiseen).
Draama- ja musiikkilinjoilla opiskelijat voivat kehittää osaamistaan ja etsiä omaa paikkansa esittävän taiteen eri aloilta. Kansanopisto-opinnot antavat valmiuksia niin alan ammatillisiin opintoihin kuin harrastusmahdolisuuksien syventämiseen.
Luther-opistolla koulutetaan lastenohjaajia (lapsi- ja perhetyön perustutkinto) sekä nuoriso- ja vapaa-ajanohjaajia (nuoriso- ja vapaa-ajanohjauksen perustutkinto). Lisäksi Luther-opistossa on mahdollisuus suorittaa lasten ja nuorten erityisohjaajan, suntion sekä romanikulttuurin ohjaajan ammattitutkinnot sekä romanikulttuurin ohjaajan erikoisammattitutkinnon.
Luther-opiston yhteydessä järjestetään myös Tuusulanjärven kesälukio, joka on useina vuosina ollut Suomen suurin kesälukio. Luther-opistossa on mahdollista suorittaa ja korottaa myös peruskoulun arvosanoja.
Luther-opiston kurssitoiminnan pitkäaikaisin perinne on heinä-elokuun vaihteessa järjestettävä Kotimusiikkiviikko, joka kokoaa vuosittain kaiken ikäisiä ja kaiken tasoisia musiikin harrastajia. Kotimusiikkiviikkoa on järjestetty 1950-luvulta alkaen.
Luther-opisto sekoitetaan nykyisin helposti Luther-säätiöön, jonka kanssa Luther-opistolla ei kuitenkaan ole mitään tekemistä. Vaikka Luther-opisto onkin oppilaitoksen vanha, perinteinen ja virallinen nimi, käytetään oppilaitoksesta nykyisin pääasiassa Seurakuntaopisto -nimitystä, jolla tarkoitetaan Luther-opistoa laajempaa oppilaitoskokonaisuutta.
Ragne Kytölä
Siv Ragne Kytölä (o.s. Backman, s. 15. maaliskuuta 1965 Vaasa) on suomalainen yleisurheilun moniottelija. Kytölä voitti ulkoradoilla kaksi Suomen mestaruutta seitsenottelussa ja yhden pituushypyn mestaruuden. Hän saavutti SM-mitaleita myös kolmiloikassa ja 100 metrin aitajuoksussa. Seitsenottelussa hänen piste-ennätyksensä on 6089 vuodelta 1989. Seuratasolla hän edusti lohjalaista Virkby Startia ja Helsingfors IFK:ta.
Ragne Kytölän tytär Kira Kytölä on myös yleisurheilija.
Arvo Ruonaniemi
Arvo Eino Aleksander ”Tiera” Ruonaniemi (22. tammikuuta 1912 Raahe – 16. kesäkuuta 2014 Rovaniemi) oli suomalainen Rovaniemellä asunut toimittaja ja eräkirjailija.
Ruonaniemi aloitti työuransa jo 12-vuotiaana lautapoikana ja sitten maalarinoppilaana. Hän kävi 1933 Raahen Porvari- ja Kauppakoulun ja oli sitten toimittajana Raahen Sanomissa, Kalevassa ja viimeksi Lapin Kansa -lehdessä, josta hän jäi eläkkeelle 1977.
Ruonaniemi kirjoitti useita teoksia Lemmenjoen kullankaivusta ja alueen legendaarisista kullankaivajista, joihin hän tutustui 1950- ja 1960-luvuilla. Ruonaniemi valittiin vuonna 1987 Lapin kullankaivajien liiton kunniajäseneksi. Tiera oli vuonna 2012 Suomen Journalistiliiton vanhin jäsen.
Suurelta osin Ruonaniemen ansiosta saatiin 1950-luvulla sukupuuttoon kuolemassa ollut lapinporokoira pelastettua.
Luettelo suomalaisista rintamalehdistä toisen maailmansodan aikaan
Tämä on Luettelo suomalaisista rintamalehdistä toisen maailmansodan aikaan.
Pentti Ruonaniemi
Pentti Aarne Antero Ruonaniemi (s. 26. marraskuuta 1927, Keminmaa) on suomalainen kirjailija.
Metsätyönjohtajana työskennelleen Ruonaniemen esikoisteos oli Naamakairan savotasta kertonut romaani "Kymppi".
Thomas
Thomas on englanninkielisissä maissa sekä esimerkiksi Ranskassa, Saksassa ja Ruotsissa esiintyvä miehen etunimi, joka esiintyy eri maissa myös sukunimenä. Ruotsin kielessä etunimi voidaan kirjoittaa myös muodossa Tomas. Nimen muunnelmia eri kielissä ovat muiden muassa Tom ja Tommy.
Painin maailmanmestaruuskilpailut 1991 (kreikkalais-roomalainen paini ja vapaapaini)
Vuoden 1991 kreikkalais-roomalaisen painin ja vapaapainin maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Varnassa, Bulgariassa. Kisoissa painittiin kummassakin lajissa kymmenessä painoluokassa. Samana vuonna käytiin Tokiossa naispainin MM-kisat.
A privativum
a privativum ( 'ottaa pois, ryöstää'; , "a sterētikón") on muinaiskreikassa ja kreikkalaisperäisissä lainasanoissa esiintyvä etuliite "a-", joka muuttaa sanan merkityksen vastakohdakseen. 
Esimerkkejä:
Hiatuksen välttämiseksi "a privativum" esiintyy vokaalialkuisen sanan etuliitteenä yleensä muodossa "an-". 
Esimerkkejä:
A privativum polveutuu indoeurooppalaisen kantakielen etuliitteestä *"n̥"-, joka on kieltopartikkelin *"ne"- nolla-ablautaste. Sen kognaatteja muissa indoeurooppalaisissa kielissä ovat muun muassa sanskritin "अ"- ja "अन्"- ("a"- ja "an"-), latinan "in"-, englannin ja muiden länsigermaanisten kielten "un"- tai "on"- sekä muinaisnorjan "ú"-, josta polveutuvat tanskan ja norjan "u"-, ruotsin "o"- sekä islannin ja fäärin "ó-".
Antti Halme (kirjailija)
Antti Halme (s. 1972) on suomalainen nuortenkirjailija. Hän on koulutukseltaan taiteen maisteri. Halme työskentelee mainostoimistossa ja asuu Espoossa. Halme soittaa sähkökitaraa omassa rock-yhtyeessään.
NORAD
NORAD (North American Aerospace Defense Command) eli Pohjois-Amerikan ilmapuolustuskomentokeskus on Yhdysvaltain ja Kanadan yhteinen organisaatio, joka vastaa Pohjois-Amerikan ilmapuolustuksesta.
NORAD perustettiin 12. toukokuuta 1958 Neuvostoliiton strategisten pommikoneiden uhkaa vastaan nimellä North American Air Defense Command. Vuodesta 1963 lähtien sen päämaja oli Cheyenne-vuoressa Coloradossa.
NORADia edelsi 1950-luvulla USA:n ja Kanadan yhteinen tutkahanke Arktisten alueiden turvaamiseksi, jonka ensimmäinen tulos oli vuonna 1954 valmistunut 33 tutkan Pinetree Line -tutka-asemaverkosto Etelä-Kanadassa. Vuonna 1957 valmistui 480 km sen pohjoispuolelle Mid-Canada Line tai McGill Fence 55. leveyspiiriä pitkin. Kolmas yhteinen hanke oli 57 tutka-aseman Distant Early Warning Line (DEW Line) 70. leveyspiirillä, 320 km pohjoisen napapiirin pohjoispuolella. Tämä antoi Pohjois-Amerikalle 2–3 tuntia aikaa ennen pommikoneiden saapumista kohteisiinsa.
Järjestelmän hallinnointi vaati melkoista koordinointia ja 1. elokuuta 1957 USA ja Kanada ilmoittivat yhteisen päämajan perustamisesta. Sopimus allekirjoitettiin toukokuussa 1958.
1960-luvulla NORADissa työskenteli noin 250 000 sotilasta. Mannertenvälisten ja sukellusveneestä laukaistavien ballististen ohjusten myötä järjestelmä jäi vanhentuneeksi, ja sitä laajennettiin avaruusvalvontaan ja ohjusten ennakkovaroitusjärjestelmiin.
Kylmän sodan päättymisen jälkeen NORAD pyrki välttämään budjettinsa leikkauksen liittymällä "huumeiden vastaiseen sotaan", erityisesti jäljittämällä pienkoneita.
Syyskuun 2001 terroristi-iskujen jälkeen, 14. syyskuuta 2001 NORAD on pitänyt yllä pysyvää hävittäjäpartiointia (Operation Noble Eagle) Yhdysvaltain yllä.
Vuonna 2006 suurin osa toiminnoista siirrettiin Cheyenne-vuoresta läheiseen Petersonin lentotukikohtaan, joskin Cheyenne-vuoren tukikohta on edelleen "lämpimänä" ja ylläpitohenkilöstön miehittämänä, vaikkei päivittäisessä käytössä. Syynä olivat tehokkuussyyt ja rauhanaikainen vähäinen tarve luolaston tarjoamalle fyysiselle suojalle.
NORADilla on alaisuudessaan kolme päämajaa: Elmendorfin lentotukikohta Alaskassa, Canadian Forces Base Winnipegissa Manitoba ja Tyndallin lentotukikohta Floridassa.
NORAD on vuodesta 1955 lähtien pitänyt yllä jouluna palvelua, johon soittamalla voi tiedustella joulupukin sijaintia. Palvelu alkoi, kun NORADin edeltäjän CONADin puhelinnumero painettiin virheellisesti erään liikkeen mainokseen. Nykyisin joulupukin sijaintia tiedustelevat NORADilta suuretkin televisiokanavat ja se julkaistaan myös webissä.
Vuonna 2008 netissä oli Joulupukin jäjityspalvelu, missä joulupukkia pystyi seuraamaan käyttämällä Google Earth -ohjelmaa. Vuonna 2012 jakeluun tuli myös älypuhelimilla toimivia jäljityssovelluksia.
Jin Jong-oh
Jin Jong-oh (s. 24. syyskuuta 1979 Soul) on eteläkorealainen pistooliammunnan olympiavoittaja.
Olympialaisissa Jin on saavuttanut pistooliammunnassa kolme kultaa (2008, 2012) ja kaksi hopeaa (2004, 2008). MM-kilpailuista hän on saanut joukkuekultaa 50 metrin pistoolista ja pronssia sekä henkilökohtaisessa että joukkuekilpailussa 10 metrin ilmapistoolissa Münchenissä 2010.
Jin saavutti Ateenan kesäolympialaisissa 2004 50 metrin pistoolissa olympiahopeaa tuloksella 661,5 (567+94,5). Neljä vuotta myöhemmin Pekingin olympialaisissa Jin voitti hopeaa ilmapistoolin 10 metrin kilpailussa yhteistuloksella 684,5. Seuraavassa lajissaan Pekingissä Jin ampui olympiakultaan, kun hän voitti 50 metrin pistooliammunnan.
Jin ei ole menestynyt MM-kilpailuissa yhtä hyvin kuin olympialaisissa. Hän on päässyt kahdesti finaaliin, mutta hän voitti joukkuekultaa 50 metrin pistoolissa sekä pronssia 10 metrin ilmapistoolin henkilökohtaisesta että joukkuekilpailusta Münchenissä 2010. Hän on edustanut maataan MM-kilpailuissa myös Lahdessa 2002 ja Zagrebissa 2006.
Jin on ampunut maailmancupin osakilpailuissa viisi kultaa, kolme hopea, kaksi pronssia ja 15 finaalipaikkaa. Maailmancupin finaaliin hän on päässytneljästi. Sieltä Jin on saavuttanut kolme kultan ja kuusi finaalipaikkaa.
Janne Ronkainen
Janne Martti Ronkainen (s. 5. helmikuuta 1963 Karhula) on suomalainen kuulantyöntäjä. Ronkainen voitti kuulantyönnössä sekä ulko- että sisäradoilla kolme Suomen mestaruutta. Hänen ennätystuloksensa 20,75 m on työnnetty vuonna 1990. Seuratasolla hän edusti Karhulan Veikkoja.
Ronkainen ei saapunut Kansainvälisen yleisurheiluliiton järjestämään harjoituskauden dopingtestiin 6. helmikuuta 1991, jonka seurauksena hänelle määrättiin 24 kuukauden kilpailukielto. Aluksi Ronkaisen valmentaja Ilpo Saarela ilmoitti Ronkaisen olleen testihetkellä harjoitusleirillä Madeiralla, mutta myöhemmin paljastui Ronkaisen olleen Suomessa ja pakoilleen testiä. Saarela sai tapauksesta 24 kuukauden toimitsijakiellon. Ronkainen palasi kilpailukiellon jälkeen vielä kilpakentille, sijoittuen vuonna 1994 Kalevan kisoissa kuudenneksi.
FK Bodø/Glimt
FK Bodø/Glimt on vuonna 1916 perustettu norjalainen jalkapalloseura Bodøn kaupungista Nordlandista. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa Norjan korkeimmalla sarjatasolla Eliteserienissä.
FK Bodø/Glimt pelaa kotiottelunsa 8 800 katsojaa vetävällä Aspmyra stadionilla. Seura on tunnettu keltaisesta kotipeliasustaan ja kannattajistaan, jotka kantavat suuria keltaisia hammasharjoja otteluissa. Perinne juontaa juurensa 1970-luvulle saakka.
FK Bodø/Glimt on Pohjois-Norjan menestyneimpiä seuroja yhdessä Tromsø IL:n kanssa. Seuran suurimmat saavutukset ovat Norjan cupin mestaruudet 1975 ja 1993. Seurassa ovat pelanneet muun muassa Erik Hoftun, Bengt Sæternes ja Harald Brattbakk.
Héctor Milián
Héctor Milián (s. 14. toukokuuta 1968) on kuubalainen entinen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Havannalaista "Cerro Pelado" -seuraa edustanut Milián aloitti painin harrastamisen vuonna 1981. Vuonna 1986 hän voitti juniorien maailmanmestaruuden 100-kiloisten sarjassa Schifferstadissa ja sijoittui samana vuonna Pan-Amerikan kisoissa Colorado Springsissä hopealle sekä maailmancupissa Oak Lawnsissa neljänneksi.
1987 Milián voitti sarjansa Pan-Amerikan kisoissa Indianapolisissa. Clermand-Ferrandin MM-kisoissa hän sijoittui seitsemänneksi. FILA:n Grand Prix -gaalassa hän oli viides ja maailmancupissa kolmas. 1988 Milián uusi Pan-Amerikan mestaruutensa ja voitti sarjansa myös Ateenassa järjestetyssä maailmancupissa sekä aikuisissa että omassa ikäluokassaan. 1990 Ostian MM-kisoissa hän oli viides. Milián toisti Pan-Amerikan mestaruutensa ja maailmancup-voittonsa myös vuosina 1989–1992. 1992 Barcelonan olympialaisissa hän voitti kultamitalin voitettuaan loppuottelussa Yhdysvaltain Dennis Marvin Koslowskin. 1993 hän voitti kultaa Pan-Amerikan mestaruuskisoissa sekä Keski-Amerikan ja Karibian kisoissa.
1994 MM-kisoissa Tampereella Milián paini 130-kiloisissa ja saavutti hopeaa hävittyään loppuottelussa Aleksandr Karelinille. Seuraavaksi vuodeksi hän palasi 100-kiloisiin ja voitti jälleen Pan-Amerikan mestaruuden. Prahan MM-kisoissa hän saavutti hopeaa hävittyään loppuottelussa Ruotsin Mikael Ljungbergille. Maailmancupissa hän paini 130-kiloisissa ja sijoittui sarjassaan toiseksi. 1996 Atlantan olympialaisissa Milián oli 100-kiloisten sarjassa viides. Samana vuonna maailmancupissa hän paini 130-kiloisissa toiseksi. 1997 hän voitti Pan-Amerikan mestaruuden 125 kilon sarjassa. Wrocławin MM-kisoissa pysyvästi 130-kiloisten sarjaan siirtynyt Milián saavutti pronssia. 1998 hän oli Pan-Amerikan kisoissa hopealla ja sijoittui Gävlen MM-kisoissa seitsemänneksi. 1999 hän palasi voittajaksi Pan-Amerikan kisoissa ja saavutti Ateenan MM-kisoissa Karelinin jälkeen hopeaa. Vuonna 2000 hän saavutti Pan-Amerikan mestaruuskisoissa hopeaa ja sijoittui Sydneyn olympialaisissa viidenneksi. Viimeisissä kansainvälisissä kisosisaan 2001 hän voitti Pan-Amerikan mestaruuden.