Positiivinen syrjintä
Positiivinen syrjintä, käänteinen syrjintä tai positiivinen erityiskohtelu on toimintatapa, jossa henkilöä tai ryhmää tuetaan erityistoimin, jos hän on ilman niitä vaarassa jäädä eriarvoiseen asemaan. Esimerkiksi kiintiöt, jotka takaavat vähemmistöille koulutuspaikkoja, ovat tässä merkityksessä positiivisiksi kutsuttuja toimia.
Euroopan unionin direktiivin mukaan "erityistoimenpiteiden" käyttö rotuun tai etniseen alkuperään liittyvien haittojen korvaamiksi ei ole kielletty: ”Täydellisen yhdenvertaisuuden toteuttamiseksi käytännössä, yhdenvertaisen kohtelun periaate ei estä jäsenvaltioita pitämästä voimassa tai toteuttamasta erityistoimenpiteitä, joiden tarkoituksena on ehkäistä tai hyvittää henkilöiden rotuun tai etniseen alkuperään liittyviä haittoja.”
Positiivinen syrjintä otettiin käyttöön Yhdysvalloissa 1960-luvulla tavoitteena suosia mustia pääsyssä yliopistoihin ja tiettyihin ammatteihin. Yhdysvaltain lisäksi Etelä-Afrikka ja Intia, joissa on aikoinaan harjoitettu rotuerottelua ovat ottaneet käyttöön tällaisia toimia.
Britanniassa on laitonta kohdella henkilöitä eri tavoin rodun perusteella (). Sen sijaan on sallittua rohkaista tai kouluttaa tietyn ryhmän ihmisiä hakemaan asemaan jossa he ovat aliedustettuina ().
Ranskan perustuslaki kieltää asettamisen eriarvoiseen asemaan etnisyyden tai syntyperän perusteella. Sen sijaan on sallittua suosia koulutukseen haussa asuinpaikan tai sosiaalisen aseman perusteella.
Ruotsissa korkein oikeus tuomitsi 2006 laittomaksi maahanmuuttajien suosimisen haussa yliopistoon.
Tasa-arvolain (9 § 4 kohta) mukaan voidaan tietyin edellytyksin työhönotossa suosia aliedustettua sukupuolta olevia hakijoita. Tällainen positiivinen erityiskohtelu on EU:n oikeuskäytännön mukaan sallittua vain silloin, kun nais- ja mieshakijat ovat yhtä päteviä tai lähes yhtä päteviä. Suosiminen ei kuitenkaan saa olla automaattista. Kyseessä on tasa-arvolakiin perustuva erityistoimi sukupuolten välisen tosiasiallisen tasa-arvon edistämiseksi.
Helsingin kaupungin työhönotossa voidaan suosia maahanmuuttajaa, jos hakijana on kaksi ansiokkuudeltaan tasaveroista hakijaa. Tämä perustuu siihen, että yhdenvertaisuusperiaatteen mukaan täytyy ottaa huomioon erityisryhmien tilanne, ja positiivinen erityiskohtelu on mahdollista, jos sillä pyritään edistämään tosiasiallista yhdenvertaisuutta. Helsingin kaupunki on linjannut pyrkivänsä aktiivisesti poistamaan yhteiskunnassa vallitsevaa eriarvoisuutta.
Suomessa esimerkiksi lääketieteellisessä ja oikeustieteellisessä koulutuksessa on ruotsin kieltä osaaville omat kiintiönsä, joita perustellaan sillä, että kielilain kielellisten oikeuksien turvaamiseksi tulee maassa kouluttaa tietty määrä ruotsinkielentaitoisia lääkäreitä ja juristeja. Kielikiintiöitä on myös puolustettu toteamalla, että ne ovat avoimia kaikille kielitaidon todistaneille ihmisille äidinkielestä riippumatta. Joidenkin epäoikeudenmukaisena ja epätasa-arvoisena pitämä kiintiökäytäntö on todettu Suomen perustuslain mukaiseksi, koska sen katsotaan mahdollistavan kansalaisten yhdenvertaisen kohtelun ja ruotsinkielisen väestön sivistyksellisistä ja yhteiskunnallisista tarpeista huolehtimisen.
Kunnallishallinnon luottamushenkilöitä valittaessa toimielimiin on kumpaakin sukupuolta oltava edustettuna tietty määrä riippumatta ehdokkaiden vaaleissa saamasta äänimäärästä.
Toukokuussa 2011 Perussuomalaisten eduskuntaryhmä julkaisi rasisminvastaisen julistuksen, joka tuomitsi "etniseen taustaan, kieleen, kulttuuriin, uskontoon tai vastaavaan seikkaan perustuvan syrjinnän tai suosimisen työmarkkinoilla, koulutuksessa ja muissa yhteyksissä." Tämän jälkeen myös Kokoomuksen Nuorten Liitto ja Perussuomalaiset Nuoret ottivat kannan vähemmistöjen suosimista ja positiivista syrjintää vastaan. Helsingin Sanomien haastattelussa muun muassa Helsingin yliopiston valtiosääntöoikeuden professori Tuomas Ojanen ja Turun yliopiston valtiosääntöoikeuden professori Veli-Pekka Viljanen näkevät perussuomalaisten eduskuntaryhmän julistuksen ongelmallisena ja tuomittavana, sillä sitä toteuttamalla tasa-arvo heikkenisi heidän mukaansa olennaisesti. Julistuksessa ei heidän mukaansa oteta huomioon, että positiivinen erityiskohtelu ei ole perustuslakiin kuuluvan syrjintäkiellon vastainen, vaan lainsäädäntö voi heidän mukaansa nimenomaan muodostua syrjiväksi, mikäli positiivista erityiskohtelua ei sallita.
Positiivisen syrjinnän voidaan myös nähdä viestivän, että positiivisen erityiskohtelun kohteena oleva väestöryhmä ei itse kykene pärjäämään yhtä hyvin kuin muut.