Let It Be
Let It Be on The Beatlesin kahdestoista ja viimeinen albumi, joka julkaistiin 8. toukokuuta 1970. Suurin osa albumista äänitettiin jo ennen yhtyeen edellistä levyä "Abbey Road", mutta koska yhtyeen jäsenet olivat silloin tyytymättömiä siihen, se jäi toistaiseksi hyllylle. "Abbey Roadin" jälkeen tuottaja Phil Spector ”uudelleentuotti” levyn ja siitä tuli The Beatlesin viimeinen julkaisu.
Albumin nimen piti alun perin olla "Get Back" (vuonna 1969), mutta nauhoitukset hyllytettiin yli vuodeksi ja julkaistiin yhtyeen hajoamisen jälkeen keväällä 1970 nimellä "Let It Be". Vuoden 1970 alkupuolella "Let It Be" -sessioiden nauhat annettiin yhdysvaltalaiselle tuottajalle Phil Spectorille Paul McCartneyn vastahakoisen suostumisen jälkeen. Phil Spector viimeisteli albumin ja lisäsi siihen orkesterin ja kuoron säestystä. McCartney ei ollut tästä mielissään, varsinkaan kappaleensa ”The Long and Winding Road” kohdalla, jonka hän oli tarkoittanut yksinkertaiseksi pianoballadiksi. John Lennon puolusti Spectoria 1970 Jann Wennerille antamassaan haastattelussa, joka julkaistiin kirjana ja suomeksi 1973 nimellä "Lennon muistelee":
”Ja hän [Spector] teki töitä sen kimpussa kuin sika. Hänhän oli aina halunnut työskennellä Beatlesin kanssa, ja hänelle annettiin paskaisin kuviteltavissa oleva satsi heikosti äänitettyä paskaa jossa oli kurja fiilinki ja hän sai siitä jotakin irti. Hän teki suuren työn.” – Lennon kesäkuussa 1970
Kymmenen vuotta myöhemmin Lennon kommentoi levyä toistamiseen ja puolusti jälleen Phil Spectoria Playboy-lehden haastattelussa näin: ”Hän otti paskaisimman kasan paskaa ja teki siitä jotakin.”
Albumin nimikappale ”Let It Be” on Paul McCartneyn säveltämä ja kertoo unesta, jossa hän näki kuolleen äitinsä ilmestyvän ja lohduttavan häntä myrskyisinä hetkinä, jolloin The Beatles oli hajoamassa.
”The Long And Winding Road” on myös Paul McCartneyn kirjoittama laulu. Se kertoo hänen ”elämän matkastaan” karkeasti ajateltuna. Alun perin McCartney oli tarkoittanut laulun hienoeleiseksi pianoballadiksi, mutta Spector lisäsi sen taustalle mahtipontisen orkesterisäestyksen, joka ei ollut McCartneyn mieleen. Tästä huolimatta kappale päätyi levylle sellaisena. McCartneyn esittäessä kappaletta konserteissaan sen sovitus on muistuttanut kuitenkin huomattavasti Spectorin tuottamaa versiota.
”Across the Universe” on John Lennonin kirjoittama laulu. Se julkaistiin ensimmäisen kerran hyväntekeväisyyssinglenä vuoden 1969 joulukuussa. "Let It Be" -albumilla se ilmestyi uudelleentuotettuna. Omat versionsa laulusta ovat tehneet muun muassa David Bowie, Roger Waters (Andy Fairweather-Low’n kanssa) sekä Fiona Apple, jonka esittämä versio soi elokuvassa "Pleasantville – Onnellisten kaupunki".
”One After 909” on varhaisimpia tunnettuja Lennon/McCartney-sävellyksiä. Se kirjoitettiin jo 1950-luvun lopulla ja nauhoitettiin 1960-luvun alussa, mutta "Let It Be" -sessioissa äänitetty uusi versio julkaistiin ensin. ”Two of Us” on McCartneyn kirjoittama kappale, jonka hän ja Lennon laulavat yhdessä. McCartneyta inspiroi kappaletta tehdessään hänen vaimonsa Linda.
Alkutalvella 2003 albumista ilmestyi versio "Let It Be... Naked", joka sisältää kappaleet alkuperäisinä ilman Phil Spectorin muokkauksia. Albumi on digitaalisesti remasteroitu.A-puoli
B-puoli