hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kinofilmi
Kinofilmi on yleisin käytetty filmityyppi sekä valo- että elokuvauksessa.
Kinofilmin leveys on 35 mm ja valokuvauskäytössä käytetty formaattikoodi 135. Valokuvauskäytössä filmille tallentuvan kuvan koko on yleensä 36 mm × 24 mm, elokuvauskäytössä käytetään pienempää ruutukokoa. Filmin kummassakin reunassa on leveä rei’itetty alue. Nykyisin yleisin käytetty kinofilmityyppi on värinegatiivifilmi, josta tehdään valokuvauskäytössä yleensä 10 cm × 15 cm:n kokoiset paperikuvat (ns. kymppikuvat). Yleinen tätä suurempi koko on 13 cm × 18 cm.
35 mm leveä filmi kehitettiin vuonna 1892 elokuvakäyttöön, mistä nimitys ”kinofilmi”. Valokuvauskäyttöön kinofilmi valjastettiin 1913, kun Leica alkoi käyttää elokuvafilmiä tavallisen keskikoon korvaavassa kinofilmikamerassa. Kinokoko alkoi yleistyä valokuvauksessa hitaasti 1930-luvulta alkaen.
Digitaalitekniikka on ohittanut kinofilmin monissa käyttötarkoituksissa.
Ylioppilaiden Raittiusyhdistys
Ylioppilaiden Raittiusyhdistys (1886–1993) oli Helsingissä toiminut, raittiusaatetta ajanut yhdistys. Yksi sen puheenjohtajista oli 1900-luvun alussa kansanedustaja Matti Helenius-Seppälä.
1970-luvulla Ylioppilaiden Raittiusyhdistys YRY markkinoi itseään tajunnan laajentajana. Se muutti "Raitis Ylioppilas" -lehtensä nimen "Valkolakiksi". Yhdistyksen toiminta lakkasi, kun Sosiaali- ja terveysministeriö ja RAY yhdistivät raittiusjärjestöt. Suomen akateeminen raittiusliitto (SARL) sijoitettiin työväen raittiusyhdistysten kanssa Suomen Elämäntapaliittoon.
Herra X
Herra X oli Suomen ensimmäinen radiotietokilpailu, jonka ensimmäisen jakson Yleisradio lähetti 11.12.1941. Kilpailun isä ja ideoija oli sittemmin elokuvaohjaajana tunnetuksi tullut Armand Lohikoski. Herra X:nä kilpailussa toimi Antero Manninen, jonka identiteetti tuli julki vasta toistakymmentä vuotta myöhemmin. Herra X kilpaili viittä vaihtuvaa kilpailijaa vastaan, jotka myös toimivat salanimillä. Viimeinen Herra X -tietokilpailu käytiin 11.3.1956.
Convair F-102 Delta Dagger
Convair F-102 Delta Dagger oli maailman ensimmäinen jokasään yliäänisuihkuhävittäjä ja Yhdysvaltain ilmavoimien ensimmäinen käyttöön otettu deltasiipinen lentokone. F-102 teki ensilentonsa 24. lokakuuta 1953 ja otettiin Air Defense Commandin käyttöön 1956. 1950-luvun lopulla kone oli käytössä 25:ssä ADC:n laivueessa. Convair rakensi 1 000 F-102:sta, joista 875 oli F-102A-torjuntahävittäjää ja 111 kaksipaikkaista TF-102-harjoittelukonetta. Lentäjien keskuudessa konetta ei tunnettu virallisella nimellään, vaan nimellä "Deuce" ja harjoituskone nimellä "Tub".
Aseistuksena oli 24 2,75" FFAR-rakettia ja kuusi GAR-1 Falcon-ohjusta. Sotatilanteessa ohjukset ampui automaattisesti koneen elektroninen tulenjohtojärjestelmä F-102:n päästyä tutkansa avulla sopivaan asemaan. Myöhemmin koneet päivitettiin kantamaan kahta GAR-9 Nuclear Falcon -ohjusta.
1960-luvun alkupuolella koneen korvasivat F-101 Voodoo ja F-4 Phantom II. F-102:t siirrettiin kansalliskaartin ilmavoimiin, jossa ne olivat käytössä 1976 asti. Mm. presidentti George W. Bush lensi F-102-koneilla kansalliskaartissa.
F-102:een ei oltu täysin tyytyväisiä ja parannetusta mallista, joka tunnettiin aluksi nimellä F-102B, tuli F-106 Delta Dart, joka jäi Yhdysvaltain viimeiseksi erikoistuneeksi torjuntahävittäjäksi.
Vuodesta 1972 vuoteen 1982 mennessä yli 200 vanhentunutta F-102-konetta muunnettiin miehittämättömiksi harjoitusmaaleiksi General Dynamics/Sperry PQM-102 Delta Dagger "Pave Deuce" -ohjelmassa.
Bloomsburyn ryhmä
Bloomsburyn ryhmä oli taiteilijoiden ja oppineiden ryhmä, joka kokoontui noin vuodesta 1905 toiseen maailmansotaan asti.
Kirjailija Virginia Woolf muutti vanhempiensa kuoltua sisaruksiensa kanssa Bloomsburyn kaupunginosaan Lontoossa. Tästä syntyi nimi kirjalliselle, vapaamieliselle seurapiirille, joka myöhemmin kokoontui Woolfin ja tämän aviomiehen Leonard Woolfin kotona.
Ryhmään kuuluivat aika ajoin taloustieteilijä John Maynard Keynes ja kirjailijat Lytton Strachey, T. S. Eliot, Christopher Isherwood ja Vita Sackville-West. Ryhmälle oli ominaista modernismi ja esteettisten arvojen korostus. Usea ryhmän jäsenistä oli Cambridgen yliopiston filosofin G. E. Mooren ajatusten kannattaja.
Jaan Poska
Jaan Poska (24. tammikuuta 1866 Laiuse – 7. maaliskuuta 1920 Tallinna) oli virolainen poliitikko, joka toimi Tallinnan kaupunginjohtajana 1913–1917 sekä Venäjän väliaikaisen hallituksen nimittämänä kuvernööriä vastaavana Viron kuvernementtikomissaarina huhtikuusta marraskuuhun 1917.
Hän järjesti maapäivien vaalit kesällä 1917 vasemmiston toimeenpanevien komiteoiden lykkäyspyrkimyksistä huolimatta. Myöhemmin Poska toimi vuonna 1920 Viron ja Neuvosto-Venäjän välisen Tarton rauhansopimuksen neuvotelleen virolaisen rauhanvaltuuskunnan puheenjohtajana sekä Viron ensimmäisenä ulkoministerinä. Hän kuoli kuukauden kuluttua Tarton rauhansopimuksen solmimisesta.
Pätsin perustuslaki
Pätsin perustuslaki oli Virossa Konstantin Pätsin autoritaarisen hallinnon aikana säädetty vuoden 1938 perustuslaki.
Perustuslain hyväksyi helmikuussa 1937 kokoontunut vaaleilla valittu "perustuslakia säätävä kansalliskokous". Päts oli 1934 poikkeustilan yhteydessä lakkauttanut muut kuin hallituksen kannattajapuolueen, eivätkä lakkautetut puolueet saaneet osallistua kansalliskokouksen vaaliin. Hallituksen tukemana laki hyväksyttiin heinäkuussa 1937, ja se astui voimaan vuonna 1938.
Ylimmäksi toimeenpanovallan haltijaksi määrättiin kuudeksi vuodeksi valittava presidentti. Valinnan suoritti erillinen "vaalikamari", jossa olivat edustettuina parlamentin () 40-jäseninen "ylähuone" (), 80-jäseninen "alahuone" () sekä kunnallisen itsehallinnon elimet.
Parlamentin alahuone valittiin yleisillä enemmistövaaleilla yhden edustajan vaalipiireistä. Ylähuoneen valintaperiaate puolestaan olisi ollut korporatiivinen siten, että osan jäsenistä olisi nimittänyt presidentti, osa olisi kuulunut sinne virka-asemansa vuoksi ja loppuosa olisi valittu ammattijärjestöjen ja julkisten laitosten puolesta.
Alahuoneen vaalit järjestettiin helmikuussa 1938. Vaaleissa ainoa sallittu vaaliorganisaatio oli Pätsin hallituksen Perustuslain toteuttamisen kansanrintama (). Alahuoneen 80 paikasta kansanrintama sai enemmistön, 54 paikkaa. Järjestäytymätön oppositio sai yhteensä 26 paikkaa. Myöhemmin opposition edustajista liittyi vielä kymmenen edustajaa kansanrintamaan.
Alahuoneen puhemieheksi valittiin kansanrintaman Jüri Uluots. Opposition johtoon nousi liberaali Jaan Tõnisson.
24. huhtikuuta 1938 suoritettiin "vaalikamarin" edustajien keskuudessa presidentinvaali, jonka Päts voitti 219 äänellä 238 annetusta. Pätsistä tuli näin Viron ensimmäinen presidentti. Päts nimitti 9. toukokuuta pääministeriksi virkaa tekevänä pääministerinä toimineen Eenpalun.
Päts armahti keväällä 1938 poliittiset vangit kommunisteista vapseihin.
Pätsin autoritäärisen hallinnon aikana hallitusrintamaa lukuun ottamatta kaikki poliittiset puolueet olivat kiellettyjä ja vangitsemiset olivat olleet tavanomaisia. Poliittisia vastustajia ei kuitenkaan teloitettu, kuten esimerkiksi kansallissosialistisessa Saksassa. Viron myöhempi presidentti Lennart Meri on kuvannut Pätsin hallintoa "pehmeäksi diktatuuriksi".
Pätsin valtakausi päättyi Neuvostoliiton miehittäessä Viron vuonna 1940.
Adrenalize
Adrenalize on brittiläisen rockmusiikkia esittävän Def Leppardin viides studioalbumi.
"Adrenalize" julkaistiin maaliskuussa 1992 Mercury Records -levymerkillä. Ilmestyessään albumi sijoittui kärkeen sekä Yhdysvalloissa Billboardin albumilistalla että yhtyeen kotimaassa Britannian albumilistalla. Albumin kappaleista ”Let’s Get Rocked”, ”Make Love Like a Man”, ”Have You Ever Needed Someone So Bad”, ”Stand Up (Kick Love into Motion)”, ”Heaven Is” ja ”Tonight” julkaistiin singleinä tehostamaan albumin myyntiä. Yhtyeen edellisen albumin, vuonna 1987 ilmestyneen huippumenestykseksi muodostuneen "Hysterian" seitsemästä singlejulkaisusta neljä päätyi Yhdysvalloissa Billboardin singlelistalla kärkikymmenikköön, mutta "Adrenalizen" singlejulkaisuista yksikään noussut Top 10-hitiksi Yhdysvalloissa. "Adrenalizen" menestynein singlelohkaisu oli balladi ”Have You Ever Needed Someone So Bad”, joka sijoittui Billboardin listalla sijalle 12. Yhtyeen kotimaassa ”Let’s Get Rocked” nousi kuitenkin hitiksi saavuttaen Britannian singlelistalla toisen sijan.
Def Leppardin kolme edellistä albumia tuottanut Robert John ”Mutt” Lange ei yhtyeen pyynnöstä huolimatta päätynyt tuottajaksi "Adrenalizella", sillä hän toimi samaan aikaan tuottajana Bryan Adamsin menestysalbumilla "Waking Up the Neighbours". Albumin valmistumista viivytti tuottajaan liittyvien ongelmien ohella myös yhtyeen alkuperäisen kitaristin Steve Clarkin kuolema, mikä asetti Def Leppardin tulevaisuuden vaakalaudalle. Yhtye päätti kuitenkin jatkaa vastoinkäymisistä huolimatta, ja tuottajaksi valikoitui lopulta Mike Shipley. Yhtyeen toinen kitaristi Phil Collen soitti poikkeuksellisesti albumin kaikki kitaraosuudet, ennen kuin Clarkin korvannut Vivian Campbell liittyi yhtyeeseen vuoden 1992 keväällä. Albumin nauhoitukset päättyivät vuonna 1991, ja lopulta maaliskuussa 1992 ilmestynyt "Adrenalize" omistettiin edesmenneen Clarkin muistolle.
Albumin Deluxe Edition-erikoispainos ilmestyi vuonna 2009.
Set the World on Fire
Set the World on Fire on heavy metal -yhtye Annihilatorin albumi, joka julkaistiin vuonna 1993. Albumilla on kymmenen kappaletta ja se on yhtyeen tuotannossa melodisemmasta päästä. Usea kappale käsittelee jollain tavalla ihmisen eri tunnetiloja ja niiden vaihtelua. Muita aiheita ovat mm. diktaattorit, shakki, hullujenhuone ja alkoholi.
Rajoitetun painoksen bonuskappale:
Vambola (laiva)
Vambola oli Britannian kuninkaallisen laivaston valtaama Neuvosto-Venäjän Itämeren laivaston Novik-luokan hävittäjä "Spartak". Britannian kuninkaallinen laivasto luovutti sen ja "Lennukin" Viron laivastolle 1919.
Alus valmistui ensimmäisen maailmansodan lopulla 1917 Venäjän keisarikunnan laivaston hävittäjänä. Sen köli laskettiin 23. lokakuuta 1914 nimellä "Kapitän Kingsbergeninä", mutta alus nimettiin uudelleen vesillelaskettaessa 27. kesäkuuta 1915 "Kapitan I Ranga Miklucha-Maklaj'ksi". Alus valmistui 1917 ja se liitettiin Venäjän Itämeren laivastoon.
Vallankumouksessa alus siirtyi Neuvosto-Venäjän Itämeren laivastoon ja se nimettiin 18. joulukuuta 1918 "Spartakiksi". Viron vapaussodassa Britannian Kuninkaallisen laivaston Itämerelle lähetetty osasto valtasi aluksen 26. joulukuuta 1918 ja he luovuttivat 4. tammikuuta 1919 aluksen yhdessä tulevan "Lennukin" kanssa virolaisille.
"Vambola" myytiin vuonna 1933 Peruun Viron laivaston sukellusveneiden Kalev ja Lembit rahoittamiseksi 1936. Perun laivastossa alus palveli "Villar" -nimisenä vuoteen 1955 asti, jolloin se romutettiin.
Lennuk (laiva)
Lennuk oli Britannian Kuninkaallisen laivaston valtaama Neuvosto-Venäjän Itämeren laivaston Novik-luokan hävittäjä "Avtroil". Britannian kuninkaallinen laivasto luovutti sen ja "Vambolan" Viron laivastolle 1919. Lennuk on suomeksi lentokone.
"Avtroil" tilattiin Venäjän keisarikunnan Itämeren laivastolle Bocker & Langen telakalta Tallinnasta osana vuoden 1912 laivasto-ohjelmaa. Aluksen piirustukset oli valmistettu ranskalaisella Augustin Normandin telakalla, joka auttoi lisäksi valmistuksessa toimittaen runsaasti osia. Aluksen aseistus muuttui useita kertoja suunnitteluvaiheen aikana.
Aluksen voimanlähteen kanssa tuli ongelmia Sveitsin aloitettua vientikiellon sotaakäyviin maihin.
"Avtroil" liitettiin palvelukseen otettaessa 3. Hävittäjälaivueeseen, josta se siirrettiin myöhemmin 13. Hävittäjälaivueeseen. Bolshevikkivallankumouksen yhteydessä alukselle sijoitettiin bolshevikkimiehistö.
Britannian Kuninkaallisen laivaston osasto, jossa olivat komentaja Bertram Thesigerin komennossa risteilijät "HMS Caradoc" ja "HMS Calypso" sekä hävittäjät "HMS Vendetta", "HMS Vortigern" ja "HMS Wakeful", valtasivat aluksen 27. joulukuuta 1919 Tallinnan edustalla ja luovuttivat aluksen virolaisille.
"Lennukiksi nimetty alus otettiin Viron laivaston palvelukseen 27. joulukuuta 1918. Alus myytiin 1933 Peruun ja kauppakirja allekirjoitettiin 30. kesäkuuta Virossa. Alus lähti "Guiseksi" nimettynä Tallinnasta 2. syyskuuta. Kaupasta saadut varat käytettiin Viron laivaston sukellusveneiden Kalev ja Lembit hankintaan 1936.
Perun laivastossa alus palveli "Almirante Guise" -nimisenä. Alus poistettiin palveluksesta 1947.
Dmitri Markov
Dmitri Markov (, s. 14. maaliskuuta 1975 Vitsebsk, Valko-Venäjä) on entinen valkovenäläis-australialainen seiväshyppääjä.
Markov edusti Valko-Venäjää vuoteen 1998; vuonna 1999 hän sai Australian kansalaisuuden: Oseanian ennätys parani heti 595:een ja myöhemmin vielä 605:een, kun Markov voitti maailmanmestaruuden Edmontonissa 2001. Hänen paras sijoituksensa olympialaisissa on viides Sydneyssä vuonna 2000.
Markov lopetti uransa vuonna 2007 jalkavaivojen vuoksi.
Kalervo Rauhala
Kalervo Juhani Rauhala (19. lokakuuta 1930 Ylistaro – 21. syyskuuta 2016 Seinäjoki) oli suomalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja olympiamitalisti.
Rauhala saavutti kreikkalais-roomalaisella tyylillä olympiahopeaa Helsingissä 1952 ja MM-pronssia Napolissa 1953. MM-mitalin puolustaminen Karlsruhessa 1955 päättyi lyhyeen, kun Rauhala joutui vetäytymään kisoista kylkivamman vuoksi yhden voittoisan ottelun jälkeen.
Suomen mestaruuksia Ylistaron Kilpa-Veljiä edustanut Kalervo Rauhala saavutti sekä kreikkalais-roomalaisella että vapaalla tyylillä. Hänen veljensä Veikko Rauhala on moninkertainen painin SM-mitalimies ja veljenpojat Jukka ja Pekka Rauhala vapaapainin arvokisamitalisteja. Jatkosodan alussa onnettomuudesa kuollut välirauhan ajan menestynyt seiväshyppääjä Eero Lähdesmäki oli hänen serkkunsa. Kertomansa mukaan Lähdesmäki oli serkuilleen Kalervolle ja Veikolle suurin urheiluinnoituksen luoja ja esikuva hieman vanhempana ja menestyneenä urheilijana.
Opetusministeriö myönsi Rauhalalle Pro Urheilu -tunnustuspalkinnon vuonna 2002.
Rauhala oli siviiliammatiltaan poliisi.
Katedralskolan i Åbo
Katedralskolan i Åbo on Turussa toimiva ruotsinkielinen lukio, joka on perustettu vuonna 1276 ja se on Suomen vanhin yhtäjaksoisesti toiminut koulu. Nykyään toimiva koulu syntyi vuonna 1971 kun yhdistettiin Svenska klassiska lyceum ja Åbo svenska flicklyceum. Neljä vuotta myöhemmin kouluun yhdistettiin vielä Svenska Samlyceum. Sen jälkeen Turussa on toiminut vain yksi ruotsinkielinen lukio. Koulussa on noin 260 oppilasta ja 24 opettajaa. Koulurakennus on rakennettu Turun palon jälkeen. Koulu jatkaa jo keskiajalla perustetun Turun katedraalikoulun perinteitä.
Vuonna 2018 uutisoitiin, että Katedralskolanin liikuntasalin peruskorjauksen yhteydessä on löytynyt lattian alta raunioita, joista vanhimmat ovat 1300-luvulta. Kaivauksia koulun alueella on tehty noin kolme vuotta.
Miguel Indurain
Miguel Induráin Larraya (s. 16. heinäkuuta 1964 Atarrabia, Nafarroa, Baskimaa, Espanja) on espanjalainen entinen maantiekilpapyöräilijä. Hän oli ensimmäinen maantiekilpapyöräilijä, joka pystyi voittamaan Ranskan ympäriajon viisi kertaa peräkkäin (vuosina 1991–1995). Lempinimensä "Big Mig" hän sai suuren kokonsa johdosta (188 senttimetriä, 80 kilogrammaa). Indurainin lempinimiä olivat myös "Miguelon" ja "El Rey" (kuningas). Indurainia ennen viiteen Ranskan ympäriajon voittoon olivat ajaneet Jacques Anquetil, Eddy Merckx ja Bernard Hinault. Indurain voitti myös Italian ympäriajon kahdesti (vuosina 1992 ja 1993) ja hän oli ensimmäinen kilpapyöräilijä, joka voitti samana vuonna sekä Italian että Ranskan ympäriajot kahdesti peräkkäin.
Miguel Indurain oli suurten etappiajojen erikoismies. Vaikka hänen kilpailumenestyksensä perustui ennen kaikkea loistaviin aika-ajosuorituksiin, hän pystyi ajamaan kärjen mukana myös tasamaa- ja vuoristoetapeilla. Viidestä kokonaiskilpailuvoitostaan huolimatta hänellä on tilillään aika-ajoetappivoittojen lisäksi vain kaksi tavallisen etapin voittoa Ranskan ympäriajoista. Indurain oli vahva ja fyysinen pyöräilijä, mutta luonteeltaan hiljainen ja vaatimaton – suorastaan ujo. Indurainin joukkuetoverit vitsailivatkin, että hän puhuu lähinnä olkapäillään. Haastattelussa Indurain on todennut, ettei itse ole koskaan pitänyt itseään muita parempana pyöräilijänä.
Indurain ajoi uuden tunnin ajon maailmanennätyksen (53,040 kilometriä) vuonna 1994. Atlantan olympialaisissa 1996, jolloin ammattilaiset saivat ensimmäistä kertaa osallistua, hän voitti kultaa aika-ajokilpailussa.
Indurain lopetti kilpauransa olympialaisten jälkeen vuonna 1996.
Hunza
Hunza on Pakistanin Pohjoisten alueiden provinssin pohjoisin osa. Se sijaitsee samannimissä laaksossa, joka rajoittuu Kiinaan ja on pinta-alaltaan 10 101 km². Vuoteen 1974 asti Hunza oli itsenäinen ruhtinaskunta, jota hallittiin Baltitin kaupungista. Se on sittemmin liitetty Pakistaniin ja sitä hallitaan Islamabadista käsin.
Karakoramin maantie, joka yhdistää Pakistanin Kiinaan Khunjerabin solan kautta kulkee Hunzan käpi. Hunzan laaksossa sijaitsee myös toinen vanha ruhtinaskunta, Nagar. Laaksoa reunustaa 7 788 m korkea vuori Rakaposhi.
Clonk
Clonk on saksalaisen RedWolf Designin kehittämä tietokonepeli. Pelin uusin versio Clonk Rage on maksullinen, mutta vanhemmat versiot saatavilla freewarena. Pelissä pelaaja luo ensimmäiseksi oman joukkueen, johon pelin aikana kertyy clonkeja (pelissä käytettyjä hahmoja) ja roolipelimäisesti clonkit kehittyvät kokemuspisteiden karttuessa.
Clonk Endeavourea ei enää kehitetä, vaan tekijät keskittyvät Clonkin uudempiin versioihin, Clonk Rageen sekä uusimpaan Clonk Extremeen. Clonk Endeavouressa ja Ragessa on paremmat grafiikat, enemmän sisältöä ja paljon pienempiä parannuksia. Clonk rage on 10 euroa maksava shareware-tuote, mutta mikäli yhtiö jatkaa samaa linjaansa, tulee tämäkin tulevaisuudessa olemaan freeware uudempien versioiden myötä. Clonk Endeavour on nykyään ilmainen, ja sen voi ladata Clonk:in omilta sivuilta. Clonk Extreme on vasta kehitysvaiheessa, eikä ole ladattavissa vielä. Lisää tietoa saat Clonkin kotisivuilta.Pelin monipuolisuutta kasvattavat netistä ladattavat pelikentät, uudenlaiset clonk-hahmot ja esineet. Pelaaja voi myös itse luoda muun muassa omia tasoja, tavaroita ja sääntöjä. Sisäänrakennetulla kenttäeditorilla voi tehdä yksinkertaisia kenttiä, joihin voi lisätä objekteja. Kenttiä voi myös itse muokata tavallisella kuvankäsittelyohjelmalla.
Peliin on saataville erilaisia ilmaisia laajennuspaketteja. Pelaajat voivat tehdä näitä myös itse lisää.
Cocaine
Cocaine on J.J. Calen (oikea nimi on John W. Cale) tunnetuimpia kappaleita, joka julkaistiin vuonna 1976. Eric Clapton teki soololevyllään "Slowhand" (1977) kappaleesta hitin. Kappaleesta on tehty useita cover-versioita. Muun muassa Nazareth-yhtye on tehnyt kappaleesta coverin. Cale käyttää laulussaan kokaiinista naiseen viittaavaa she-muotoa.
Eric Clapton kuvailee laulua huumeiden vastaiseksi. Hän on nimittänyt laulua "varsin nokkelasti kokaiinin vastaiseksi", todeten: 
Laulun epämääräisestä viestistä johtuen Clapton ei ole esittänyt sitä monessakaan konserteistaan; vuosien saatossa Clapton on live-esityksissään lisännyt sanat 'that dirty cocaine' (tuo likainen kokaiini) korostaakseen laulun huumeiden vastaista viestiä.
Kari Peitsamo on kääntänyt ja levyttänyt "Cocaine"-laulun suomeksi nimellä "Ilpo".
Billy Gibbons
William Frederick "Billy" Gibbons (s. 16. joulukuuta 1949 Houston, Texas) on yhdysvaltalaisen ZZ Top -yhtyeen kitaristi ja laulaja. Kitaroinaan hän käyttää mm. Gretschin G6199 "Billy Bo" Jupiter Thunderbird -mallista sähkökitaraa ja vuoden 1959 Gibson Les Paul -kitaraa nimeltään "Pearly Gates". Plektrana hän käyttää käsin tehtyä pesopick -plektraa.
1960-luvulla Gibbons innostui rockista esimerkiksi Little Richardin musiikin siivittämänä, vaikka kuunteli ja piti kovasti myös The Beatlesista. ZZ Top perustettiin, kun Gibbons tapasi Dusty Hillin (basso) vuonna 1968. Yhtye soitti aktiivisesti vuoteen 1977 asti ja piti sen jälkeen kahden ja puolen vuoden tauon, jonka aikana Hill ja Gibbons toisistaan tietämättä kasvattivat pitkät parrat. Yhtye nousi maailmanmenestykseen vuoden 1983 levyllään "Eliminator".
Gibbons on vieraillut monien yhtyeiden ja artistien levyillä:
Ilkka Innamaa
Ilkka Innamaa (16. maaliskuuta 1949 – 22. marraskuuta 2008) oli suomalaisen Liberaalit-puolueen puheenjohtaja 2005–2008.
Innamaa liittyi Liberaalien jäseneksi keväällä 2004. Hänet valittiin Liberaalien puoluesihteeriksi syksyllä 2004 ja puheenjohtajaksi vuotta myöhemmin.
Ilkka Innamaa valmistui ekonomiksi vuonna 1984 Helsingin kauppakorkeakoulusta. Hän toimi perustamansa 3angle Partners -neuvonantajayhteisön kehitystehtävissä ja neuvonantajana. Innamaa toimi myös Suomen Elektronisen kaupankäynnin yhdistys ry:n puheenjohtajana viisi kautta.
Helsingin kauppakorkeakoulun alumnitoimintaan Innamaa osallistui HSE:n YrittäjäAlumnien johtokunnan jäsenenä ryhmän perustamisesta eli vuodesta 2004 lähtien. Syksyllä 2007 hänet valittiin Yrittäjäalumnien puheenjohtajaksi ja samalla HSE:n alumnihallitukseen. Lisäksi hän oli HSE:n Pienyrityskeskuksen valmentama ja valtuuttama Business Mentor.
Karakorumin maantie
Karakorumin maantie ("Karakoramin maantie") on maailman korkeimmalla sijaitseva kansainvälinen maantie. Se yhdistää Kiinan ja Pakistanin Karakorum-vuoristossa sijaitsevan Khunjerabin solan kautta, joka on 4 693 metrin korkeudessa. Maantie kulkee 1 200 kilometriä Kiinan Kašgarista Pakistanin Abbottabadin kaupunkiin. Karakorumin maantie on rakennettu kiistellyn Kashmirin alueen läpi ja sillä on merkittävä strateginen ja poliittinen merkitys.
Kiinan ja Pakistanin valtiot rakensivat maantien yhteisprojektina. Se valmistui vuonna 1978 yli kahdenkymmenen rakennusvuoden jälkeen. Rakennustöiden aikana useita satoja kiinalaisia ja pakistanilaisia työntekijöitä sai surmansa työmaalla.
Välikieli
Välikielellä tarkoitetaan ohjelmointikieltä, jota käytetään apuna korkeamman tason ohjelmointikielten kääntäjien toteutuksessa. Korkean tason ohjelmointikielen kääntäjä ei tuota suoraan konekielistä koodia, vaan kääntää lähdekielisen ohjelman ensin tälle välikielelle. Välikielen kääntäjän ja linkittäjän avulla saadaan sitten tuotettua varsinainen suorituskelpoinen konekielinen ohjelma. Välikielitasoja voi myös olla useampia. Esimerkiksi alimpana välikielenä voi toimia assembly-kieli. Tämän yläpuolella voi olla jokin toinen välikieli ja vasta tämän yläpuolella varsinainen korkean tason kieli.
Välikielien käytön avulla korkean tason ohjelmointikielten kääntäjien toteuttaminen yksinkertaistuu ja tehostuu. Samalla kääntäjistä voidaan tehdä luotettavampia. Samaa välikieltä voidaan käyttää useiden eri korkean tason ohjelmointikielten kääntäjien toteuttamisessa, jolloin samaa koodia voidaan paremmin hyödyntää. Välikielinen koodi on suoraan luettavissa, joskin yleensä hiukan alkuperäistä korkean tason lähdekoodia kryptisempää.
Esimerkkinä välikielestä voitaneen mainita Microsoftin MSIL (Microsoft Intermediate Language), jota käytetään .NET-ohjelmoinnissa.
Välikielenä voidaan käyttää myös jotakin melko korkean tason ohjelmointikieltä, kuten C++-, Java-, FORTRAN- tai BASIC-kieltä. Tätä korkeamman tason ohjelmointikielen kääntäjän voi toteuttaa sopivaa jäsennintä käyttäen.
Shenyang
Shenyang () on Liaoningin maakunnan pääkaupunki Koillis-Kiinassa. Kaupunki on tunnettu aikoinaan nimellä Mukden. Kaupunki tunnetaan Kiinaa hallinneen Qing-dynastian syntypaikkana. Vuonna 2010 Shenyangissa oli 5 718 232 asukasta.
Arkeologit ovat ajoittaneet varhaisimmat merkit ihmisasutuksesta Shenyangin alueelta 10 200 vuoden päähän Kiinan neoliittiselle kivikaudelle. Alueelta on löytynyt myös hautapaikkoja taistelevien läänitysvaltioiden ja Han-dynastian ajoilta ennen ensimmäistä vuosituhatta. Liao-dynastian ja džurtšenien perustaman Jin-dynastian aikana Shenyang tunnettiin nimellä Shenzhou. Varsinainen kaupunki alkoi kuitenkin kehittyä Ming-dynastian keisari Zhu Yuanzhangin määrättyä sen rakentamisen. Myöhemmin kaupunki kehittyi paikalliseksi kaupan ja käsityöläisten keskukseksi. Džurtšenien päällikkö Nurhaci valitsi kaupungin johtamansa myöhemmän Jin-dynastian keskukseksi ja rakennutti keisarillisen palatsin vuonna 1625. Palatsi on jäljellä edelleen ja se on suosittu turistikohde. Nurhacin poika Hong Taiji nimesi Jin-dynastian uudelleen Qing-dynastiaksi, joka sittemmin hallitsi koko kiinaa. Shenyang sai nimen Mukden tai Shengjing. Džurtšenihistorian kautta kaupunki tunnetaan Qing-dynastian syntypaikkana.
Konetehtaan perustaminen vuonna 1895 aloitti kaupungin teollistumiskehityksen ja vuonna 1898 venäläisten rakentama rautatie yhdisti kaupungin Etelä-Mantšurian rautatieverkkoon. Japani miehitti Mantšurian vuonna 1931 ja perusti alueelle hallitsemansa nukkevaltio Mantšukuon seuraavana vuonna. Shenyang, jonka lähistöllä oli merkittäviä hiili- ja rautaesiintymiä, kehittyi Mantšurian teolliseksi keskukseksi. Toisen maailmansodan päättyessä ja japanilaisten vetäytyessä Neuvostoliiton joukkojen tieltä he tuhosivat suuren osan kaupungin tehtaista. Kiinan kommunistit rakennuttivat tehdasinfrastruktuurin uudelleen viisivuotissuunnitelmassa vuosina 1953–1957 ja siitä tuli jälleen tärkeä teollisuuden keskus Maon valtakaudella. Taloudellisen vapauden lisäännyttyä Maon jälkeen kaupunki on pyrkinyt vähentämään riippuvuuttaan raskaasta teollisuudesta.
Piirikuntatasolla kaupunki jaetaan 13 osaan seuraavasti (numerointi kuten oheisessa kuvassa):
Shenyangin metron ensimmäinen linja avattiin syyskuussa 2010. Shenyang Taoxianin kansainvälinen lentoasema palvelee kaupunkia.
Vuonna 2012 Shenyangin bruttokansantuote oli 660,68 miljardia renminbiä. Tärkeitä teollisuudenaloja kaupungissa ovat laite-, auto- ja autonosateollisuus, sekä lääke-, kemikaali- ja elintarviketeollisuus. Huomattavan suuri osa kaupungin yrityksistä on valtion omistamia. Kaupungissa toimii Shenyangin lentokonetehdas.
Vilho Ylönen
Vilho Ilmari Ylönen (31. toukokuuta 1918 Hankasalmi – 8. maaliskuuta 2000 Konnevesi) oli suomalainen ampuja ja olympiamitalisti. Ammunnan lisäksi hän kilpaili sotilaspartiohiihdossa ja ampumahiihdossa. Suomen vuoden urheilijaksi Ylönen valittiin vuonna 1958, ja samana vuonna hän oli myös suosituin suomalainen Viikkosanomien yleisöäänestyksessä.
Vilho Ylönen on ainut suomalainen urheilija, joka on voittanut olympiamitalin sekä kesä- että talvikisoissa, tosin talvikisojen mitali tuli näytöslajina olleesta sotilaspartiohiihdosta, eikä näin ollen ole virallinen olympiamitali. Kaikkiaan Ylönen osallistui viisiin olympialaisiin.
Talvikisoissa Ylönen sai olympiahopeaa Suomen joukkueessa Sankt Moritzissa 1948 sotilaspartiohiihdossa.
Rooman kesäolympialaisten vapaakivääriammunnassa 1960 Ylönen ampui napakympin väärään tauluun ja putosi kakkostilalta neljänneksi.
Ammatiltaan Ylönen oli aliupseeri. Hänen työpaikkansa oli Hämeen lennosto Tikkakoskella. Sotilasuran jälkeen hän toimi Tikkakoski Oy:n asetehtaan edustajana.
Turkestanin autonominen sosialistinen neuvostotasavalta
Turkestanin autonominen sosialistinen neuvostotasavalta (Turkestanin ASNT) oli Neuvostoliiton varhainen hallintoalue Keski-Aasiassa. Se muodostettiin 30. huhtikuuta 1918 Venäjän keisarikuntaan kuuluneesta Turkestanin aluepiiristä. Turkestanin ASNT:n asukasluku oli noin 5 miljoonaa ja sen pääkaupunki oli Taškent.
Turkestanin ASNT ei ollut pitkäikäinen, sillä 27. lokakuuta 1924 se lakkautettiin ja jaettiin tuolloin perustettujen Turkmenistanin SNT:n, Uzbekistanin SNT:n, Tadžikistanin ASNT:n sekä Karakirgiisien ja Karakalpakkien autonomisten alueiden kesken. Tämä jako oli osa Neuvostoliittoon kuuluneen Keski-Aasian uudelleenjakoa kansallisuuksien mukaan.
Espoonkartano
Espoonkartano () on Espoon kaupunginosa, joka kuuluu Suur-Kauklahden suuralueeseen. Kaupunginosa sijaitsee Kehä III:n länsipuolella Espoon länsiosissa. Espoonkartanoon kuuluu myös Espoon kylä Järvikylä (). Espoonkartanossa oli 605 asukasta vuodenvaihteessa 2016–2017.
YIT-Yhtymä osti merkittävän maa-alueen Espoonkartanon alueelta Ramsayn suvulta vuonna 2002. Yhtymän tarkoituksena oli aloittaa "Suomen kiinnostavimman uuden asuinalueen" rakentaminen alueelle vuoden 2006 alussa. Suunnitelmat ovat edelleen kesken, ja asukkaat ovat valittaneet niistä. Alueen asemakaavan suunnittelu on osittain aloitettu uudestaan.
Nimensä Espoonkartano on saanut alueella sijaitsevasta Espoon kartanosta, joka mainitaan asiakirjoissa jo vuonna 1495. Alueella on myös kaksi mahdollisesti Suomen vanhinta käytössä olevaa siltaa, Espoonkartanonsillat.
Fritz Wetterhoff
Adolf Fredrik (Fritz) Wetterhoff (11. heinäkuuta 1878 Helsinki – 2. joulukuuta 1922 Helsinki) oli jääkäriliikkeen merkittävä taustahahmo sekä Suomen ensimmäinen homohistorioitsija.
Wetterhoff oli alun perin saksalaista, mutta jo varhain Suomeen kotiutunutta sukua. Hänen vanhempansa olivat metsänhoitaja, kirjailija Onni Kurt Alfred Wetterhoff ja Anna Charlotta Johanna Nescher. Wetterhoff pääsi ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta 1897, ja hän suoritti oikeustutkinnon 1909. Valmistuttuaan juristiksi Wetterhoff toimi Hämeenlinnassa kaupunginviskaalina. Jo tätä ennen hän oli ollut vuodesta 1906 kaupungissa vt. oikeusneuvosmiehenä ja vt. pormestarina.
Hänen tuloihinsa nähden suurellinen elämäntyylinsä vei hänet kuitenkin vaikeuksiin, ja häntä epäiltiin kavalluksista. Myös hänen seksuaalinen suuntautumisensa aiheutti ongelmia. Jouduttuaan eroamaan 1912 hän toimi jonkin aikaa Helsingissä asianajajana, mutta muutti vaivihkaa Saksaan vuonna 1913 asettuen Berliiniin. Siellä hän tapasi seksologi Magnus Hirschfeldin ja antoi tälle kuvauksensa Suomen homohistoriasta ja homokulttuurista, joka julkaistiin teoksessa "Die Homosexualität des Mannes und des Weibes" (Miehen ja naisen homoseksuaalisuus), 1914.
Saksassakaan hänen asianajotoimensa ei menestynyt, ja sodan syttyessä hän joutui lopettamaan toimistonsa. Sujuvaliikkeinen ja vakuuttava Wetterhoff hankkiutui Saksan yleisesikuntaan ja esittäytyi siellä Suomen asioiden erikoistuntijaksi tarjoten palveluksiaan Saksalle.
Kun hänelle oli ensin kaavailtu jonkinlaista asiamiestehtävää, Wetterhoff liitettiin vapaaehtoisena Kaartin Jalkaväkirykmentti 2:een. Jo palvelusaikanaan hän piti yhteyksiä yleisesikuntaan, sotaministeriöön sekä Saksan ulkoasiainministeriössä toimineeseen Venäjän ja Pohjoismaiden asioiden tuntijaan.
Wetterhoff oli mukana tekemässä aloitetta suomalaisille vapaaehtoisille Saksassa järjestättävästä sotilaskoulutuksesta, ja hän välitti tiedon Suomeen, kun asiassa tehtiin myönteinen päätös.
Wetterhoff oli 1918 virkamiehenä Suomen Berliinin-lähetystössä. Vuonna 1919 hän hoiti Suomen vt. pääkonsulin virkaa Hampurissa, ja myöhemmin hänellä oli virka ulkoasiainministeriön sanomalehtitoimistossa (nyk. lehdistöosasto). Wetterhoff kuoli Helsingissä joulukuun alussa 1922.
YIT
YIT Oyj on suomalainen rakennusalan yritys, joka toimii asunto-, toimitila- ja infrarakentamisen sektoreilla. YIT:n päämarkkina-alueet ovat Suomi, Venäjä, Baltian maat, Tšekki, Slovakia ja Puola.
Ruotsalainen insinööritoimisto "AB Allmänna Ingeniörsbyrån" (AIB) avasi vuonna 1912 toimiston Helsinkiin. AIB kuitenkin vetäytyi Suomesta 1919 sisällissodan jälkeen. AIB:n Helsingin-toimiston jatkajaksi perustettiin suomalainen yritys "Ab Allmänna Ingeniörsbyrån - Yleinen Insinööritoimisto Oy" (YIT) vuonna 1920.
1920–30-luvuilla YIT:stä kehittyi Suomen johtava vesilaitosten rakentaja. Yhtiö laajensi myös muille rakentamisen aloille. YIT aloitti kansainvälistymisensä 1900-luvun puolivälin jälkeen. Projektivienti, maa- ja vesirakentaminen sekä urakointi suuntautuivat Neuvostoliittoon ja Lähi-itään.
YIT joutui taloudellisiin vaikeuksiin 1960-luvun alussa. "Pellonraivaus Oy" osti pääosan YIT:n osakkeista ja YIT:stä tuli sen tytäryhtiö. Koska pellonraivaus käsitti Pellonraivaus Oy:n toiminnasta enää vain murto-osan, vaihdettiin yhtiön nimeksi "Perusyhtymä Oy" vuonna 1968.
Vuonna 1987 Perusyhtymä ja sen tytäryhtiö YIT yhdistettiin "YIT-Yhtymäksi" sen jälkeen, kun Perusyhtymä oli ajautunut talousvaikeuksiin. Muutaman vuoden päästä Yhtymä pudotettiin nimestä pois.
Vuonna 1942 perustettu Vesto-ryhmä oli siirtynyt Perusyhtymän omistukseen jo vuonna 1960. Myöhemmin YIT laajensi toimintaansa teollisuuden projekteihin ja kunnossapitoon sekä talotekniikkaan ostamalla suomalaisen Huber Oy:n ja ruotsalaisen Calor Ab:n. 1990-luvun lopulla YIT laajensi talonrakennustoimintaansa yritysostoilla Venäjällä ja Liettuassa. Vuonna 2003 YIT osti ABB:ltä kiinteistötekniset liiketoiminnot Pohjoismaissa, Baltiassa ja Venäjällä. Laajentuminen jatkui vuosina 2008 ja 2010 Keski-Eurooppaan yritysostojen kautta.
Kesäkuussa 2013 YIT Oyj jakautui kahdeksi erilliseksi pörssiyhtiöksi, rakennustoimintaan keskittyvään YIT:hen sekä uuteen, kiinteistöpalveluja tarjoavaan yhtiöön Caverion Oyj.
Kesäkuussa 2017 tiedotettiin Lemminkäisen sulautumisesta YIT:hen. Tulevan yhtiön liikevaihdoksi arvioidaan noin 3,4 miljardia euroa ja henkilöstömääräksi noin 10 000 työntekijää 11 eri maassa. Tammikuussa 2018 Kilpailu- ja kuluttajavirasto hyväksyi Lemminkäisen ja YIT:n yhdistymisen, ja näin ollen fuusio tapahtui 1. helmikuuta 2018.
Vuonna 2018 YIT on ryhtynyt rakentamaan Lestijärven tuulipuistoa, johon tulee 95 tuuliturbiinia.
YIT:n osake on noteerattu vuodesta 1995 alkaen Helsingin pörssissä toimialaryhmässä "Teollisuustuotteet ja -palvelut".
YIT:n suurimmat osakkeenomistajat 30.9.2018:
Hallintarekisteriin oli merkittynä 9,43 prosenttia osakkeista.
Yhtiön johtoryhmän puheenjohtaja on toimitusjohtaja Kari Kauniskangas. Hän on ollut yhtiön palveluksessa vuodesta 1997 ja toimitusjohtaja vuodesta 2013.
Kirill Meretskov
Kirill Afanasjevitš Meretskov ( 7. kesäkuuta 1897 Nazarjevo, Venäjä – 30. joulukuuta 1968 Moskova, Neuvostoliitto) oli neuvostoliittolainen sotilaskomentaja, Espanjan sisällissodan ja toisen maailmansodan aikainen armeijakenraali.
Meretskov toimi Leningradin sotilaspiirin päällikkönä talvisodan alkaessa, jolloin kaikki Suomeen hyökänneet armeijat olivat hänen johdossaan. Huonon sotamenestyksen seurauksena sodan johto siirrettiin Leningradin sotilaspiiriltä STAVKAlle 9. joulukuuta 1939 ja Meretskov alennettiin Neuvostoliiton 7. armeijan komentajaksi. Meretskov toimi 7. armeijan komentajana talvisodan loppuun saakka. Talvisodan jälkeen hänet nimitettiin yleisesikunnan päälliköksi. Vuonna 1940 hän vastasi 90 000 lisäneuvostosotilaan lähettämisestä Viroon jo aikaisemmin sovittujen 25 000:n tukikohdissa olevan lisäksi. Tammikuussa 1941 Meretskov luovutti yleisesikunnan päällikön tehtävät Georgi Žukoville ja hänestä tuli apulaispuolustuskansankomissaari.
Saksan hyökkäyksen toisena päivänä perustettiin Neuvostoliiton asevoimien pääesikunta STAVKA, mihin Meretskov nimitettiin. Syyskuussa Meretskov nimitettiin esikunnan yhteysupseeriksi koillisrintaman ja Karjalan rintaman esikuntiin sekä eteläiseen ja pohjoiseen ryhmään jakautuneen 7. erillisen armeijan komentajaksi Syvärijoelle. 17. joulukuuta 1941 Meretskov nimitettiin Olhavan rintaman komentajaksi. Hän palveli erilaisissa komentajatehtävissä Leningradin ja Karjalan rintamilla.
26. lokakuuta 1944 Meretskov nimitettiin Neuvostoliiton marsalkaksi.
Elokuussa 1945 Meretskov johti Neuvostoliiton hyökkäystä Japaniin. Toisen maailmansodan jälkeen Meretskov toimi Primorskin, Moskovan ja Vienanmeren sekä Pohjoisen sotilaspiirin komentajana sekä johti niin sanottuja ”Vystrel”-kursseja. 1955–1964 hän toimii Neuvostoliiton puolustusministerin sotilasopetuslaitoksiin liittyvänä avustajana sekä vuodesta 1964 tarkastajana.
Kim Kuusi
Kim Olavi Kuusi (s. 28. joulukuuta 1947 Helsinki) on suomalainen säveltäjä ja vuodesta 2011 Teoston hallituksen puheenjohtaja. Hän on koulutukseltaan kauppatieteiden maisteri.
Hän ja hänen yrityksensä Musicmakers Oy on erikoistunut mainosmusiikin tekemiseen. Yritys on alallaan Suomen suurimpia. Kuusi perusti yrityksen Esa Niemisen kanssa 1980. Musicmakersin Tähtitorni-levymerkille levyttivät 1980-luvulla mm. Maarit Hurmerinta, Paula Koivuniemi ja Jussi Raittinen. Julkaisuja jatkettiin uudelleen 2000-luvulla Plastinka-levymerkillä, jonka vetäjinä toimivat Kuusen lisäksi Kalle Chydenius, Leri Leskinen ja Vellu Maurola (Slow). Plastinkan nimekkäimpiä artisteja ovat Rajaton, Kemopetrol ja Petteri Sariola.
Kuusi valmistui kauppatieteiden maisteriksi Helsingin Kauppakorkeakoulusta, jossa toimi myös opettajana vuoteen 1975. Opiskelun ohessa Kuusi oli mukana perustamassa Ryhmäteatteria, jonka säveltäjänä ja muusikkona hän toimi 1969–1973. Samaan aikaan hän toimi myös Pihasoittajat-yhtyeessä, jolle hän sävelsi muun muassa Suomea Euroviisuissa vuonna 1975 edustaneen kappaleen ”Viulu-ukko”.
Euroviisumenestyksen kannustamana Kuusi siirtyi aluksi freelance-musiikkituottajaksi Love Recordsiin ja vuosiksi 1978–1979 Finnlevyn kotimaisen tuotannon johtajaksi. Kuusi on toiminut "Idols"-ohjelman toisen tuotantokauden (2005) päätuomarina. Kuusi sai pitkästä urastaan Elämäntyöpalkinnon Musiikki & Media -tapahtumassa lokakuussa 2017.
Kim Kuusen vaimo on Kustannusosakeyhtiö Otavan myynti- ja markkinointijohtaja Maija Kuusi. Kim Kuusi on vaimonsa kautta myös Laura Närhen isäpuoli. Hänen appensa oli levymoguli Mosse Vikstedt. Hänen veljiään ovat elokuvaohjaaja Janne Kuusi ja juristi Kai Kuusi.
Nanotyrannus
Nanotyrannus (nimen merkitys: ”pieni tyranni”) on sukupuuttoon kuollut Tyrannosauridae-heimoon kuuluva lihansyöjädinosaurus, joka eli myöhäisliitukauden lopulla, noin 68–65 miljoonaa vuotta sitten. Sen nimesivät Williams ja Currie Bakker vuonna 1988. "Nanotyrannus" saattaa olla keskenkasvuinen "Tyrannosaurus rex", eikä siten oma lajinsa. Sen hampaat olivat kuitenkin erilaiset kuin "Tyrannosaurus rexillä."
"Nanotyrannus" oli noin viisi metriä pitkä, kaksi metriä korkea ja noin tonnin painoinen.
"Nanotyrannuksen" fossiileita on löydetty Montanan osavaltiosta Yhdysvalloista.
"Nanotyrannus" esiintyy dokumenttisarjassa "Jurassic Fight Club", jossa se taisteli kahden nuoren "Tyrannosaurus rexin" kanssa.
Ibadan
Ibadan on kaupunki Nigeriassa. Se on Oyon osavaltion pääkaupunki ja samalla sen suurin kaupunki 2,6 miljoonalla (2007) asukkaallaan.
Jorubat perustivat kaupungin vuonna 1750 ja siitä tuli heidän sotilaallinen tukikohtansa. Kaupunki joutui brittiläisten haltuun 1893. Ibadan oli pitkään Länsi-Afrikan suurin kaupunki 1900-luvulla.
Ibadanin yliopisto on Nigerian vanhin yliopisto. Se perustettiin vuonna 1948 osana Lontoon yliopistoa.
San Andreasin siirros
San Andreasin siirros on Yhdysvaltain Kaliforniassa sijaitseva siirrosvyöhyke. Siirros on muodostunut Pohjois-Amerikan laatan ja Tyynenmeren laatan rajalle laattojen liikkuessa eri nopeuksilla luoteeseen. Siirroksen pituus on 1 287 km. San Andreasin siirroksen alueella esiintyy paljon maanjäristyksiä.
San Francisco ja Los Angeles sijaitsevat San Andreasin siirrosvyöhykkeellä.
San Andreasin siirroksen alueella on tapahtunut viisi huomattavaa maanjäristystä:
Velociraptor
Velociraptor (nimen merkitys: "”nopea varas”") on myöhäisellä liitukaudella (83–70 mvs) elänyt dinosaurussuku, joka kuuluu liskonlantioisten lahkon Dromaeosauridae-heimoon. Suvun fossiileja on löydetty Mongolian ja Kiinan rajamailta, josta löydettiin myös tunnettu fossiili, jossa "Velociraptor" on kuollut saaliinsa kanssa. Lajin nimesi Henry Fairfield Osborn vuonna 1924. "Velociraptor" ei todellisuudessa ollut niin älykäs ja nokkela petoeläin, eikä myöskään todistetusti saalistanut laumassa. Todellisuudessa "Velociraptor" oli älykkyydeltään samalla tasolla kuin nykyajan linnut.
"Velociraptorin" sukulaisen, "Zhenyuanlongin", fossiilin löytyminen Kiinasta julkistettiin heinäkuussa 2015.
"Velociraptor" ei ollut aikansa suurimpia petoja, vaan olisi ihmisen rinnalla vain hieman yli polven korkuinen. Pituus oli 1,8 metriä ja korkeus yhden metrin pään kohdalta. Paino oli 7–15 kg. "Velociraptorilla" oli pitkä, litteäkuonoinen pää. Hampaita oli noin 80, joista pisimmät olivat pituudeltaan 2,5 cm. Takaraajoissa oli sirppimäinen, noin 9 cm pitkä kynsi.
Viimeaikaiset dinosauruslöydöt viittaavat siihen, että myös "Velociraptorilla" oli höyhenpeite.
"Velociraptor" tuli erityisen tunnetuksi elokuvasta "Jurassic Park". Eläinten kokoa oli hieman liioiteltu, todellisuudessa ne olivat pienempiä. Elokuvan raptorit muistuttavat ulkomuodoltaan enemmän lähisukulaista "Deinonychusta", minkä lisäksi elokuvan raptoreiden anatomia oli virheellinen, sillä todellisuudessa niiden hännät olivat jäykkiä ja eturaajat malliltaan erilaisia. "Velociraptorin" uskotaan olleen nopea juoksija, mutta ei kuitenkaan yhtä nopea kuin gepardi, kuten elokuvassa väitettiin.
Jurassic Park - fanien piireissä elokuvassa esiintynyt raptor tunnetaan nimellä "Velociraptor nublarensis" tai "Velociraptor sornaensis".
Charioteer
FV 4101 Charioteer perustuu Cromwell-panssarivaunuun. 1950-luvulla Kuninkaalliset panssarijoukot tarvitsivat tulivoimaisempia panssarivaunuja jonka johdosta joihinkin Cromwell-vaunuihin asennetiin tehokkaampi 84 mm:n 20-naulainen tykki (sama kuin Centurion-panssarivaunuissa) uudessa tornissa. Suomessa tykki tunnettiin nimellä 84 PSVK 53. Näiden muunneltujen vaunujen merkinnäksi annetiin FV 4101 Charioteer Tank Destroyer. Noin 200 vaunua tuotettiin. 1950-luvun loppupuolella suurin osa vaunuista myytiin Itävaltaan, Suomeen ja Jordaniaan.
Charioteer-vaunut olivat Suomen puolustusvoimien ensimmäisiä kalustohankintoja sodan jälkeen. Vuonna 1958 saapui kolme vaunua ja vuonna 1960 35 vaunua. Vaunut olivat koulutuskäytössä vuoteen 1980 asti, jolloin viimeisetkin poistettiin. Samalla päättyi vuonna 1933 alkanut englantilaisten panssarivaunujen yhtämittainen käyttö Suomessa.
Asynkroninen kommunikaatio
Asynkroninen kommunikaatio () eli ei-reaaliaikainen kommunikointi on kommunikointitapa, jossa kommunikoinnin osapuolet eivät ole ajallisesti toisistaan riippuvaisia eli ovat ajasta (ja paikasta) riippumattomia.
Asynkronista kommunikaatiota ovat esimerkiksi kirjeenvaihto tai tietotekniikan puolella sähköposti, blogi ja uutisryhmät.
Johannes Vares
Johannes Vares (kirjailijanimeltään Barbarus, myös Johannes Vares-Barbarus, 12. tammikuuta 1890 – 29. marraskuuta 1946) oli virolainen lääkäri, josta tuli Viron sosialistisen neuvostotasavallan ensimmäinen pääministeri 21.6.1940 alkaen Jüri Uluotsin jälkeen sekä virkaatekevä presidentti Konstantin Pätsin 17.6.1940 tapahtuneen eroamisen vuoksi vuoden 1938 perustuslain mukaisesti.
Vares suoritti ylioppilastutkinnon Pärnun lukiossa ja muutti Kiovaan Ukrainaan opiskelemaan lääketiedettä. Hän palveli sotilaslääkärinä ensimmäisessä maailmansodassa ja vuosina 1918–1920 kotimaansa Viron vapaussodassa. Hänelle tarjottiin ansioistaan Vapauden ristiä, mutta hän kuitenkin kieltäytyi ottamasta kunniamerkkiä vastaan.
Rauhan palattua vuonna 1920 Vares asettui asumaan Pärnuun, missä työskenteli lääkärinä. Hänet tunnettiin myös radikaaleista sosialistisista ajatuksistaan ja runoilijana. Runoilijana hän käytti taiteilijanimeä Johannes Barbarus. Ensimmäinen runokokoelma "Fata Morgana" ilmestyi vuonna 1918 ja viimeinen vuonna 1936. Kaikkiaan runokokoelmia ilmestyi kymmenen.
Kun Neuvostoliitto kesällä 1940 miehitti Viron, asetti Andrei Ždanov Vareksen uuden kansanhallituksen pääministeriksi. Tämä oli yllätys, sillä Vares ei ollut aiemmin mukana puoluepolitiikassa. Hallituksen ministeriehdokkaat olivat Ždanovin nimittämiä, mutta yhden nimen oli Vares pystynyt lisäämään listaan. Varapääministeriehdokkaaksi Vares nimesi Tarton yliopiston historianprofessorin Hans Kruusin. Kruusin kohtaloksi tuli vuonna 1950 pidätys ja kiduttaminen "porvarillisena nationalistina".
Uusi hallitus, johdossaan Vares, aloitti toimintansa 21. kesäkuuta 1940. Yhtään avoimesti kommunistista henkilöä hallituksessa ei ollut. Vareksen hallitus ei, vastoin sen jäsenten enemmistön toiveita, ollut tilanteen herra. Se joutui kaikessa noudattamaan miehitysvallan johtajan Ždanovin tahtoa. Uudet vaalit määrättiin vaalilakia rikkoen toimitettaviksi 14.–15. heinäkuuta 1940. Tätä ennen oli entinen riigikogu lähetetty kotiin. Pidetyissä vaaleissa oli äänestysprosentti 84, ja kaikista äänistä tuli 93 prosenttia "Työkansan liitolle", sillä muiden puolueiden ehdokkaat ja ohjelmat oli julistettu "kansan vastaisiksi ja taantumuksellisiksi". 21. heinäkuuta Viro julistettiin neuvostotasavallaksi, ja Neuvostoliiton korkein neuvosto vahvisti tapahtuneen 6. elokuuta 1940.
Johannes Varesista tuli Viron Neuvostoliittoon yhdistymisen vuoksi 25.8.1940 Viron sosialistisen neuvostotasavallan korkeimman neuvoston puhemiehistön puheenjohtaja eli kansanedustuslaitoksen puhemies, joka neuvostojärjestelmässä merkitsi muodollisesti korkeinta valtiollista asemaa. Käytännössä kunkin neuvostotasavallan keskuskomitean pääsihteeri oli tärkein päättävä henkilö.
Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon kesällä 1941 Vares siirtyi yhdessä vetäytyvän puna-armeijan kanssa syvemmälle Neuvostoliitton. Hän palasi Viroon vuonna 1945.
Viron sosialistista neuvostotasavaltaa johtanut Vares teki itsemurhan 29.11.1946 sen jälkeen, kun neuvostoliittolaiset olivat kuulustelleet häntä hänen Viron vapaussodan aikaisesta toiminnastaan.
Hortto Kaalo
Hortto Kaalo on suomalainen itäeurooppalaiseen ja ranskalaiseen mustalaismusiikkiin erikoistunut yhtye, joka esiintyy suomen kielellä ja romanikielellä. Yhtyeen perustivat vuonna 1969 Feija Åkerlund, Marko Putkonen, Taisto Lundberg ja Heikki Nyman. Heistä Nyman muutti pian perustamisen jälkeen Ruotsiin.
Jäsenistä Feija Åkerlund ja Marko Putkonen ovat kuuluneet kokoonpanoon koko ajan, Lundberg ja Ellen Hagert (taiteilijanimeltään Iris Ellen) vaihtelevasti. Yhtyeen romanikielinen nimi tarkoittaa ’tosi tummaa’.
Hortto Kaalon ensimmäinen single oli vuonna 1970 ilmestynyt kantaa ottava "Miksi ovet ei aukene meille". Yhtyeen kaksi ensimmäistä albumia myivät kultaa. Yhtye esiintyi myös televisiossa. Ensimmäinen viihdesarja oli Tuovi ja Marko Putkosen sekä Reima Nikkisen käsikirjoittama "Mustalaiseks olen syntynyt".
Yhtye lopetti aktiivisen keikkailun 1970-luvun lopulla. Sen jäsenistä Marko Putkonen on tullut tunnetuksi oopperalaulajana. Hortto Kaalolta ilmestyi 1990-luvulla yksi levy.
Hortto Kaalon jäsenet osallistuivat myös lastenmusiikin tekoon ja levyttivät useita kappaleita M. A. Nummisen ja Pekka Jalkasen "Iso mies ja keijukainen" -albumille sekä sitä seuranneelle "Oskari Olematon – Suutari Joonaksen iltapäivä, osa I" -levylle.
Yhtye on esiintynyt 2000-luvulla satunnaisesti.
Lokakuussa 2012 yhtye julkaisi 40-vuotisjuhlalevyn sekä järjesti juhlakonsertin Kansallisteatterissa.
Filip II
Filip II voi tarkoittaa seuraavia hallitsijoita:Filip II:een liittyvät myös seuraavat:
Uzbekistanin sosialistinen neuvostotasavalta
Uzbekistanin sosialistinen neuvostotasavalta, lyhenteeltä Uzbekistanin SNT (, ), oli Neuvostoliiton osavaltio Keski-Aasiassa. Se käsitti nykyisen Uzbekistanin alueen.
Uzbekistanin SNT perustettiin 27. lokakuuta 1924 samaan aikaan lakkautettujen Turkestanin ASNT:n, Horezmin SNT:n ja Buharan SNT:n osista. Uzbekistanin perustaminen oli osa Keski-Aasian rajojen uudelleenjärjestelyä kansallisuuksien mukaan. Uzbekistanin SNT liittyi Neuvostoliittoon 13. toukokuuta 1925. Uzbekistanin SNT:n pääkaupunkina oli aluksi Samarkand, mutta vuonna 1930 pääkaupunki siirrettiin Taškentiin.
Uzbekistanin SNT:n rajoissa tapahtui muutoksia 1920- ja 1930-luvuilla. Vuoteen 1929 asti sen alaisuuteen kuului Tadžikistanin ASNT, josta tuli samanarvoinen Tadžikistanin SNT. Vuonna 1936 Uzbekistaniin puolestaan liitettiin Karakalpakian ASNT, joka oli aikaisemmin kuulunut Kazahstanin SNT:aan. Toisen maailmansodan jälkeen tapahtui vielä lukuisia pieniä rajansiirtoja Uzbekistanin SNT:n ja Kazakstanin SNT:n välillä.
Uzbekistanin SNT nimettiin uudelleen 1. syyskuuta 1991 Uzbekistanin tasavallaksi, joka muodollisesti oli osa Neuvostoliittoa. Kun Neuvostoliitto virallisesti lakkautettiin 26. joulukuuta 1991, Uzbekistanista tuli itsenäinen valtio.
Henrik II
Henrik II voi tarkoittaa ainakin seuraavia henkilöitä:
Henrik IV
Henrik IV voi tarkoittaa seuraavia:
Neuvostoliiton johtaja
Neuvostoliiton johtajat luotsasivat Neuvostoliittoa sen historian ajan 1922–1991. Heistä ensimmäinen oli Vladimir Lenin, joka oli johtanut bolševikkeja vuodesta 1903. Omalla valtakaudellaan Josif Stalin esitti itsensä Leninin seuraajana ja työn jatkajana pyyhkien historian lehdiltä Leninin kuoleman jälkeiset johtajat, esimerkiksi vuosien 1924–1930 pääministeri Aleksei Rykovin, joka korvattiin Stalinin suosikki Vjatšeslav Molotovilla. Stalin ajoi liittolaisineen Lev Trotskin maanpakoon 1929, ja suositun bolševikkijohtaja Sergei Kirovin murhasta vuonna 1934 alkaneissa Stalinin vainoissa tuomittiin ja teloitettiin monet aiemmin korkeissa asemissa olleen kommunistit kuten Grigori Zinovjev, Lev Kamenev ja Nikolai Buharin.
Stalinin valtakauden jälkeen kommunistipuolueen ensimmäiseksi sihteeriksi tuli Nikita Hruštšov. Koska kommunistipuolue oli Neuvostoliiton ainoa sallittu puolue, oli sen ylin viranhaltija käytännössä myös valtion korkein johtaja.