Megaliitti
Megaliitti on ihmisen pystyttämä suuri kivi, jota on käytetty neoliittisen kauden ja varhaisen pronssikauden monumenteissa. Nimitys on peräisin kreikan sanoista "megas" ’suuri’ ja "lithos" ’kivi’. Suuret kivet saattavat olla yksittäisiä pystykiviä tai hyvinkin mutkikkaiden rakennelmien osia. Megaliittirakennelmissa ei ole yleensä käytetty laastia eivätkä ne useinkaan ole patsaista poiketen esittäviä. Vaikka megaliittikivet ovat yleensä vain osittain työstettyjä, ne voivat joskus olla huolellisesti viimeisteltyjä ja hiottuja. Suurin osa megaliiteista tehtiin kivikaudesta pronssikauteen ulottuvalla ajalla, jolloin vallitsi varhainen maanviljelykulttuuri. Tunnetuimmat megaliitit tehtiin noin 1800–1500 eaa. Länsi-Euroopassa. Näitä ovat Ranskan menhirit, Irlannin käytävähaudat ja Stonehengen kaltaiset kivikehät.
Niin sanottujen korkeakulttuureiden kivitöitä ei kutsuta megaliiteiksi. Megaliitteja on hajallaan monilla maailman alueilla, muun muassa Intiassa ja Koreassa. Suomessa Perämeren rantamilla sijaitsevia, yleensä suorakaiteen muotoisia kivisiä jätinkirkkoja pidetään megaliittien tyyppisinä rakennelmina.
Megaliittialueet ovat seutuja, joilla megaliitteja eli suurista kivistä tehtyjä rakennelmia esiintyy. Eri megaliittikulttuuriin liittyvät perinnetyypit (kivikehät, koristelu jne.) näyttävät levinneen eri keskuksista käsin.
Megaliitteja on löydetty eniten Länsi-Euroopasta nimenomaan Atlantin rannikolta noin vuosilta 4800–2600 eaa. Megaliitteja alettiin rakentaa tänne pian maanviljelyn saapumisen jälkeen neoliittisen ajan alussa. Tuon ajan yhteiskunnat olivat päällikkökuntia, joissa monta kylää oli liittynyt yhteen.
Megaliitteja on Englannissa, Irlannissa, Ranskassa, Pohjois-Saksassa, Puolassa, Tanskassa, Ruotsissa, Espanjassa, Portugalissa, Maltalla, Korsikalla, Sardiniassa, Italiassa ja Sisiliassa. Niitä on myös Gibraltarinsalmen eteläpuolella Afrikassa esimerkiksi Tunisiassa ja itäisessä Algeriassa. Myös Mykenen kulttuurin rakennelmia on tehty suurista kivistä. Megaliitteja löytyy muualtakin kuin Euroopasta, esimerkiksi Palestiinasta, Intiasta ja Kolumbiasta. Tunnettuja suuria kivitöitä ovat Pääsiäissaaren patsaat.
Euroopan megaliitteja pidetään yleensä hautoina ja uskonnollisiin tai vastaaviin rituaaleihin liittyvinä seremoniakeskuksina.
Perinteisesti megaliitteja on pidetty maanviljelyyn pohjautuvina. Arkeologit ovat kuitenkin löytäneet megaliiteista edeltäviä merkkejä ajalta noin 9000–5000 eaa. muun muassa Englannista ja Iberian niemimaalta.
Euroopassa alettiin rakentaa suurista kivistä tehtyjä hautoja ja muita rakennelmia noin 4800 eaa. Rakentaminen alkoi melkein yhtä aikaa monessa paikassa, muun muassa Portugalin, Bretagnen ja Irlannin rannikoilla. Vuosien 6000–5000 eaa. välillä maanviljely oli levinnyt jo laajalle Välimerellä ja Keski-Euroopassa.
Länsi-Euroopan varhaisimpien megaliittien katsotaan edustavan kulttuuria, jossa neoliittinen maanviljely oli leviämässä vanhemman mesoliittisen metsästys- ja keräilykulttuurin tilalle. Tällöin molemmat kulttuurit sekoittuivat megaliittien alueella ainakin osin. Megaliittien synty moneen paikkaan johtuu luultavasti siitä, että megaliitteja rakentava kansa vaelsi laivoilla paikasta toiseen. Suuriksi Euroopan megaliitit kasvoivat vuosituhannella 4000–3000 eaa. Tällöin maanviljely oli lopullisesti kiinteyttänyt asutuksen, ja viljelyn ansiosta suureksi kasvanut väestö saattoi rakentaa heimopäälliköilleen suuria hautoja.
Englannissa Stonehenge liittyi suurempaan rakennelmakokonaisuuteen, jossa oli muita kivikehiä ja maakumpuja. Näistä yksi oli Aveburyn kehä. Megaliitit hävisivät, kun indoeurooppalaiset kelttien esi-isät levittäytyivät niiden tekoalueilla noin 1500 eaa.
Euroopan megaliittialueita:
Afrikan megaliittialueita:
Aasian megaliittialueita: