hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Al-Walid ibn Talal
Al-Walid ibn Talal ibn Abdelaziz al-Saud (; s. 7. maaliskuuta 1955 Riad, Saudi-Arabia) on saudiarabialainen liikemies. Hän on kuningasperheen jäsen, prinssi ja miljardööri, "Forbesin" listan maailman 19. rikkain ihminen. Hänet vangittiin marraskuussa 2017 ensimmäisen serkkunsa kruununprinssi Mohammed bin Salmanin toimesta korruptionvastaisen taistelun yhteydessä.
Al-Walid ibn Talal on prinssi Talal ibn Abd-al-Azizin ja tämän puolison, prinsessa Mona as-Salhin poika. Mona as-Salh on Libanonin ensimmäisen pääministeri Riad as-Solhin tytär, ja Talal ibn Abdelaziz al-Saud on Saudi-Arabian kuningaskunnan perustajan Ibn Sa’udin monista lapsista ja nykyisen kuninkaan Salman bin Abdul-Aziz Al Saudin veli.
Al-Walid ibn Talal johtaa Kingdom Holding Companya, jonka suurin omistaja hän on. Hän on tehnyt myös laajaa hyväntekeväisyystyötä. Hän on maan yleistä linjaa liberaalimpi, ja Kingdom Holding Company palkkasikin Saudi-Arabian ensimmäisen naislentäjän maassa, jossa naisten ei sallittu silloin ajaa edes autoa. Hän on Jeddah Tower rakennuttaja.
Al-Walid omistaa arabialaisen musiikin Rotana-levy-yhtiön ja on Citigroupin suurin yksittäinen osakkeenomistaja. Hänellä on myös elokuvatuotantoyhtiö, joka on osallistunut Haifa al-Mansourin ohjaaman elokuvan "Wadjda" tuottamiseen. Elokuva on ensimmäinen saudiarabialainen naisohjaajan elokuva. Se esitettiin vuonna 2013 Sodankylän elokuvajuhlilla.
Liedon Parma
Liedon Parma on vuonna 1907 perustettu lietolainen urheiluseura. Seuralla on toimintaa hiihdossa, lentopallossa, mäkihypyssä, suunnistuksessa ja yleisurheilussa. Seuran puheenjohtaja on Maarit Lempiäinen.
Liedon Parmalla on kolme hyppyrimäkeä Liedon Parmaharjulla. Mäistä vastaavat Tuomo Mäkeläinen ja Marko Hakanen.
Seuran lentopallon miesten edustusjoukkue pelasi 1-sarjassa. Seura voitti syksyllä 2010 Lentopallon Suomen Cupin.
Liedon Parmalla ja Mynämäen Suunnistajat -52:lla on yhteinen edustusseura, MS Parma. Vuodesta 2003 kaikki Parman ja MS-52:n suunnistajat edustavat MS Parmaa.
Parma oli Suomen Urheiluliiton seuraluokittelun 42:s vuonna 2011). Seuralla on noin 100 lisenssin lunastanutta yleisurheilijaa, muiden muassa kestävyysjuoksijat Laura Skyttä, Saara Skyttä ja Tuomas Jokinen sekä seitsenottelija Maiju Mattila.
Riad as-Solh
Riad as-Solh (1894 – 17. heinäkuuta 1951) oli Libanonin ensimmäinen pääministeri (1943–1945) maan itsenäistyttyä. Hän toimi uudelleen pääministerinä joulukuusta 1946 helmikuuhun 1951. Hänet murhattiin Ammanissa.
Zsolt Nemcsik
Zsolt Nemcsik (s. 15. elokuuta 1977 Budapest) on unkarilainen säilämiekkailija.
Nemcsik saavutti säilän henkilökohtaisesta kilpailusta hopeaa Ateenan olympialaisissa 2004. Vuoden 2006 MM-kilpailuista hän saavutti samasta lajista niin ikään hopeaa. Hän hävisi finaalissa Stanislav Pozdnjakoville 15-11.
Jussi Sainio
Johan Walfrid (Juho Walter Jussi) Sainio (3. lokakuuta 1880 Pyhäjärvi Ul. – 31. elokuuta 1920 Pietari) oli sokerileipuri, Suomen Leipurityöntekijäin Liiton puheenjohtaja ja liittosihteeri sekä sosialidemokraattien kansanedustaja.
Sainion äiti oli itsellinen Henriika Wilhelmiina Heikintytär. Hän kävi kansakoulun ja työskenteli sitten renkinä, sekatavarakaupan myyjänä Hangossa vuosina 1895–1899 sekä viimeksi sokerileipurina Helsingissä, Viipurissa ja Joensuussa vuosina 1899–1918. Sainio toimi myös työväenliikkeen puhujana ja hän oli aktiivinen Suomen leipurityöntekijäin liitossa.
Suomen sisällissodan jälkivaiheissa Sainio siirtyi Venäjälle. Sainio oli Pietarissa punaupseerina ja hän oli mukana perustamassa Suomen kommunistista puoluetta toimien Venäjän kommunistisen puolueen edustajana SKP:ssä. Hän kuoli SKP:n niin sanotun revolveriopposition suorittamien Kuusisen klubin murhien uhrina 31. elokuuta 1920 Pietarissa. Sainio on haudattu yhdessä muiden uhrien kanssa Pietarin Mars-kentälle ja hänen nimensä löytyy kentällä sijaitsevasta "Elokuun kommunardien hautakivestä".
Sainio oli SDP:n kansanedustaja 1908–1917 Kuopion läänin itäisestä vaalipiiristä.
Sainio oli naimisissa vuodesta 1914 Hilja Hirvosen kanssa.
Juho Saaristo
Johan Henrik (Juho Heikki, J.H.) Saaristo (entinen sukunimi Sikanen; 12. joulukuuta 1877 Leppävirta – 30. syyskuuta 1937 Turku) oli suomalainen suutari, toimitsija ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Saariston vanhemmat olivat työmies Gustav Henrik Sikanen ja Anna Maija Lipponen. Hän työskenteli aluksi renkinä Leppävirralla 1892–1898 ja toimi sitten suutarina Viipurissa, Hämeenlinnassa ja Turussa kuolemaansa saakka 1937. Saaristo toimi tämän ohella sosialidemokraattisen puolueen piirisihteerinä Hämeenlinnassa sekä sosialidemokraattien puhujana ja metallimiesten järjestäjänä Turussa. Saaristo oli karkotettuna Siperiassa vuosina 1915–1917 ja Suomen sisällissodan jälkeen hän oli vankilassa poliittisista syistä vuosina 1918–1927.
Saaristo oli SDP:n kansanedustajana 1908–1910 edustaen Hämeen läänin eteläistä vaalipiiriä.
Saaristo oli naimisissa vuodesta 1900 Anna Vilhelmiina Kinnusen kanssa.
Santeri Saarikivi
Alexander (Santeri) Saarikivi (entinen sukunimi Gröhn; 18. elokuuta 1877 Sortavalan maalaiskunta – 6. kesäkuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen kunnankirjuri ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Saarikiven äiti oli Anna Gröhn. Käytyään kansakoulun Saarikivi suoritti käsityökoulun vuonna 1894 ja nikkarityökoulun vuonna 1897. Hän työskenteli sekatyömiehenä Sortavalan maalaiskunnassa 1889–1892 sekä puuseppänä Sortavalassa 1894–1898, Helsingissä 1898–1901, Kuopiossa 1902–1903 ja Sortavalan maalaiskunnassa 1904–1906. Politiikan pariin siirryttyään Saarikivi oli sos.dem. sihteerinä ja puhujana Sortavalassa 1907–1909, Kuopion läänin itäisen vaalipiirin piirisihteerinä Joensuussa 1909–1911, Viipurin läänin läntisen vaalipiirin sihteerinä ja luennoitsijana Kotkassa 1911–1914 sekä Kuopion läänin läntisen vaalipiirin sos.dem. piirisihteerinä 1915–1918 ja 1920–1921.
Suomen sisällissodan jälkeen Saarikivi oli vankilassa poliittisista syistä 1918–1919. Vapauduttuaan hän toimi Uudenmaan sos.dem. piirijärjestön luennoitsijana, Keuruun kunnankirjuri-harjoittelijana 1923–1924 sekä Sosialidemokraattisen raittiusliiton luennoitsijana 1925–1926. Saarikivi oli Ruoveden kunnankirjurina 1927–1938 sekä vt. kunnankirjurina ja toimistovirkailijana 1939–1944 ja Vapaan huollon ja valtiollisen huollon hoitajana Tampereella 1940–1941.
Saarikivi oli SDP:n kansanedustajana 1908–1909 ja 1910–1911 edustaen Viipurin läänin itäistä vaalipiiriä sekä 1917–1918 jolloin hän edusti Kuopion läänin läntistä vaalipiiriä. Saarikivi toimi presidentin valitsijamiehenä vuosien 1925, 1931, 1937, 1940 ja 1943 presidentinvaaleissa. Hän kuului myös Ruoveden kunnanvaltuustoon.
Saarikivi oli naimisissa vuodesta 1903 kansanedustaja Lydia Regina Pennasen kanssa. Heidän poikiaan ovat taidehistorioitsija Sakari Saarikivi ja elokuvaohjaaja Orvo Saarikivi.
Anni Savolainen-Tapaninen
Savolainen-Tapanisen vanhemmat olivat loinen Tuomas Savolainen ja Ulriikka Valkonen. Hän toimi palvelijana ja ompelijana Nilsiässä, Kuopiossa, Savonlinnassa, Lappeenrannassa, Viipurissa ja Varpaisjärvellä vuosina 1883−1916. Savolainen-Tapaninen oli sitten pienviljelijänä Rautavaaralla 1916−1926 ja Suomen sisällissodan jälkeen hän oli vankilassa poliittisista syistä vuosina 1918−1921. Naimisiinmenonsa jälkeen Savolainen-Tapaninen asui Haapajärvellä.
Savolainen-Tapaninen oli SDP:n kansanedustajana 1908−1918 ja 1924−1927 edustaen Mikkelin läänin vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamies vuoden 1925 presidentinvaaleissa ja kuului myös Rautavaaran kunnanvaltuustoon sekä oli jäsenenä Sosialidemokraattisen naisliiton liittotoimikunnassa.
Savolainen-Tapaninen oli naimisissa vuodesta 1926 maalarimestari Otto Henrik Tapanisen kanssa.
Robert Rotkirch
Hans Robert Alexander Rotkirch (s. 9. helmikuuta 1984 Espoo) on suomalainen yleisurheilija, joka on keskittynyt keskimatkojen juoksuun. Hän edustaa Esbo Idrottsföreningia ja hänen valmentajansa on Tom Andtbacka.
Rotkirch karsiutui 800 metrin alkuerissä Torinon EM-hallikilpailuissa 2009.
Niclas Sandells
Niclas Emanuel Sandells (s. 14. maaliskuuta 1984 Pietarsaari) on entinen suomalainen yleisurheilija, joka keskittyi keskimatkojen juoksuun. Hän edusti urallaan IK Falkenia. Sandellsia valmensivat Guy Storbacka sekä myöhemmin Tom Andtbacka.
Alun perin Sandells harrasti jääkiekkoa, mutta siirtyi siitä juoksijaksi. Aikaisempi tausta vaikutti niin, että yksilölajiin siirtynyt Sandells oli edelleen joukkueurheilija. Siitä alkoikin uusi yhteistyö harjoitustiimin Mikael Bergdahlin, Tommy Granlundin ja Robert Rotkirchin kanssa. Sitä mukaa yleistyivät myös etelän leiritykset. Myöhemmin yhteistyö jatkui Jukka Keskisalon ja hänen valmentajansa Ismo Hämäläisen kanssa. Edelleen Sandells oppi lukemaan elimistönsä tilaa muun muassa maitohappomittausten avulla. Sandellsin ura kääntyikin nousuun.
Sandells karsiutui 1 500 metrin alkuerissä Torinon EM-hallikilpailuissa 2009 ja Barcelonan EM-kilpailuissa 2010. Helsingin EM-kisoissa 2012 Sandells voitti 1 500 metrin alkueränsä ajalla 3.45,74 ja selviytyi finaaliin. EM-finaalissa hän kaatui 500 metriä ennen maalia ja oli lopulta finaalin viimeinen eli kahdestoista. Sandells oli ilmoitettu myös 5 000 metrille, mutta hän halusi keskittyä vain 1 500 metrin juoksuun. Lapinlahden eliittikisassa 2012 Sandells juoksi uuden ennätyksensä 3.36,88 jääden vain 55 sekunnin sadasosaa voimassa olevasta Suomen ennätyksestä. Aika on kaikkien aikojen kolmanneksi paras suomalaisaika 1500 metrillä Vasalan ja Loikkasen jälkeen. Lontoon olympialaisissa hän karsiutui 1 500 metrin alkuerissä.
Kesäkuussa 2009 Sandells juoksi maililla ajan 4.02,29, joka oli vuoden 1991 jälkeen paras suomalaisaika tuolla suomalaisten harvoin juoksemalla matkalla. Hän paransi mailin ennätystään aikaan 4.00,38 Joensuun eliittikisoissa 21. elokuuta 2010. Ruotsi-ottelussa hän voitti 1 500 metrin Helsingissä 2010 ja 2011 sekä Göteborgissa 2012. Hallimaaottelussa hän voitti 3 000 metriä Tampereella 2011.
Sandells lopetti aktiiviuransa kauden 2015 jälkeen.
Paavo Tikkanen (kansanedustaja)
Paavo Tikkanen (15. joulukuuta 1865 Kuopion maalaiskunta – 19. toukokuuta 1914 Joensuu) oli suomalainen puuseppä ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Tikkasen vanhemmat olivat renki Johan Fredrik Tikkanen ja Anna Maria Tiihonen. Hän kävi kansakoulun ja toimi puuseppänä Kuopiossa 1878–1898, Joensuussa 1898–1907 ja Kontiolahdella 1907–1914.
Tikkanen oli SDP:n kansanedustajana 1907–1914 edustaen Kuopion läänin itäistä vaalipiiriä. Hän kuului myös Joensuun kaupunginvaltuustoon.
Tikkanen oli naimisissa Anna Emelia Rissasen kanssa.
Onni Tuomi
Tuomen vanhemmat olivat mylläri Aleksander Ahlbom ja Hilma Hagelberg. Hän kävi kansakoulun ja työskenteli sitten työmiehenä pääasiassa tukkitöissä 1889–1899 sekä työnjohtajana 1899–1907. Jouduttuaan erotetuksi hän siirtyi politiikan pariin toimien sosiaalidemokraattien puhujana ja Vaasan läänin itäisen vaalipiirin sosialidemokraattien puheenjohtajana. Hän oli Sorretun Voima -lehden päätoimittajana Jyväskylässä 1911–1918. Suomen sisällissodan jälkeen Tuomi siirtyi Venäjälle ja toimi sitten lehtimiehenä Petroskoissa.
Tuomi oli SDP:n kansanedustajana 1908–1918 edustaen Vaasan läänin itäistä vaalipiiriä. Tuomi oli naimisissa vuodesta 1905 kansanedustaja Lempi Maria Kuuselan kanssa.
O. V. Turunen
Otto Vilhelm (O.V.) Turunen (30. marraskuuta 1875 Heinävesi – 9. syyskuuta 1954 Mikkelin maalaiskunta) oli suomalainen toimitusjohtaja, maanviljelijä ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Turusen vanhemmat olivat tilallinen Paul Turunen ja Anna Lovisa Koikkalainen. Hän kävi kaksi talvea kansakoulua ja työskenteli aluksi kauppa-apulaisena Hiitolassa 1891–1892 sekä maataloustöissä. Turunen oli Valtionrautateiden palveluksessa Viipurin konepajalla 1900–1902, vaihdemiehenä Kivennavan Raivolassa 1903–1914, vaihdemiehenä ja jarrumiehenä Pieksämäellä 1914–1918 sekä ylimääräisenä konduktöörinä 1918. Hän oli Rautatieläisten liiton liittosihteerinä 1906 ja kuului liiton hallitukseen.
Suomen sisällissodan jälkeen Turunen oli vankilassa poliittisista syistä 1918 ja vapauduttuaan hän toimi aluksi Viipurin läänin itäisen vaalipiirin sos.dem. piirisihteerinä ja Sortavalan työväentalo oy:n toimitusjohtajana 1919–1920 sekä oli Kansan Voima -lehden taloudenhoitajana 1919–1921. Hän alkoi harjoittaa myös asianajotoimintaa 1920-luvulta alkaen.
Turunen oli Viipurin maalaiskunnan taksoitussihteerinä 1921–1933 ja lastenvalvojana 1926–1944. Hän toimi "Viipurin Ympäristön Sähkö Oy":n toimitusjohtajana 1928–1944 ja oli maanviljelijänä Viipurin maalaiskunnassa 1921–1944. Sotavuosien jälkeen Turunen omisti huvilatilan Mikkelin maalaiskunnassa 1947–1954.
Turunen oli SDP:n kansanedustajana 1909–1917 edustaen Viipurin läänin itäistä vaalipiiriä. Hän kuului myös Viipurin maalaiskunnan hoitokuntaan ja 1910-luvun alussa hän oli mukana Uudenkirkon ja Kivennavan yhdistämistä Pietarin kuvernementtiin vastustavassa toimikunnassa.
Turunen oli naimisissa vuodesta 1907 Matilda Marianna Kuusiston kanssa
Taneli Typpö
Taneli Typpö (2. maaliskuuta 1878 Vehkalahti – 17. maaliskuuta 1960 Lohjan maalaiskunta) oli suomalainen maanviljelijä ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Typön vanhemmat olivat maanviljelijä Tahvo Typpö ja Juliana Henrikintytär. Hän kävi kansakoulun sekä kansanopiston ja hän toimi maanviljelijänä Virolahdella vuoteen 1914, Viipurin maalaiskunnassa 1914–1920, Vahvialassa 1921–1939 ja 1941–1944 sekä Lohjan maalaiskunnassa 1940–1941 ja 1944–1960. Typpö oli lisäksi Vahvialan terveyskaitsijana 1934–1939. Suomen sisällissodan jälkeen Typpö oli vankilassa poliittisista syistä 1918.
Typpö oli SDP:n kansanedustajana 1909–1918 sekä 1922–1929 edustaen Viipurin läänin läntistä vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamies vuoden 1925 presidentinvaaleissa ja kuului Vahvialan kunnallislautakuntaan ja kunnanvaltuustoon.
Typpö oli naimisissa vuodesta 1902 Helena Seppälän kanssa.
Heikki Törmä
Heikki Törmä (27. lokakuuta 1875 Haapavesi – 22. heinäkuuta 1945 Oulu) oli suomalainen osastonhoitaja ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Törmän isä oli talollinen Efraim Törmä. Hän teki aluksi maatöitä vuoteen 1894 saakka ja oli sitten suutarina Haapavedellä ja Oulussa sekä Kansan Tahto -lehden taloudenhoitajana Oulussa. Törmä oli Oulun osuuskaupan palveluksessa vuosina 1912–1940, ensin jalkinekorjaamossa ja viimeksi jalkineosaston osastonhoitajana.
Törmä oli SDP:n kansanedustajana vuosina 1909–1917 ja 1919–1922 edustaen Oulun läänin eteläistä vaalipiiriä. Törmä kuului myös sosialidemokraattisen puolueen puolueneuvostoon.
Tikkanen oli naimisissa vuodesta 1901 lähtien Elin Elisabet Korkalan kanssa.
Ville Vainio
Ville Vainio (entinen sukunimi Karjunen; 5. tammikuuta 1882 Rautalampi – 1. joulukuuta 1956 Helsinki) oli suomalainen liikemies ja sosialidemokraattien sekä myöhemmin Suomen sosialistisen työväenpuolueen kansanedustaja.
Vainion vanhemmat olivat lampuoti Pekka Karjunen ja Maria Makkonen. Hän kävi kansakoulun ja teki sitten maataloustöitä Rautalammilla vuoteen 1910 saakka. Hän toimi sen jälkeen osuuskaupanhoitajana ja Hankkijan kauppamatkustajana Suonenjoella ja Kuopiossa. Suomen sisällissodan jälkeen Vainio oli vankilassa poliittisista syistä 1918 sekä 1921–1922 ja 1923–1925. Vapauduttuaan Vainio oli "Viipurin kauppa Oy":n hallituksen jäsenenä 1930–1939 ja viimeksi hän toimi liikemiehenä Helsingissä vuoteen 1956 saakka.
Vainio oli SDP:n kansanedustajana 1909–1911 ja 1919–1920 sekä Suomen sosialistisen työväenpuolueen kansanedustajana 1920–1923 edustaen Kuopion läänin läntistä vaalipiiriä. Hänen hyvät puhelahjansa auttoivat häntä myös kauppamiehen työssä.
Vainiolla oli keskeinen rooli Kuopion punakaartin aseistamisessa loppuvuonna 1917. Hänen odotettiin myös johtavan kaartia sotatoimissa, mutta hän antautui joukkoineen valkoisille melkein taistelutta. Valtiorikosoikeudessa hän säästyi kuolemanrangaistukselta, koska hänellä oli puolustajia myös valkoisten puolella. Sodan jälkeen hän siirtyi työväenliikkeen jyrkemmän suunnan kannalle, ja perusteli sitä vankileirillä kokemillaan kärsimyksillä. Hän alkoi rempseällä tyylillä julistaa vallankumouksen sanomaa ja häntä kutsuttiinkin “Kuopion moskovalaiskauden suureksi profeetaksi”.
Vainion heikkous oli alkoholi. Kansanedustajana hän ei välittänyt kokouksissa istumisesta, lainvalmistelusta tai täysistuntojen puheenvuoroista. Tosin hän teki aloitteen Suomen muuttamiseksi neuvostotasavallaksi perustuslakia muuttamalla. Maaliskuussa 1923 Kyösti Kallion vähemmistöhallitus oli vähällä kaatua vasemmiston tekemään välikysymykseen (luottamuslauseäänestys päättyi tasan 89–89 ja se ratkaistiin arpomalla), jolloin Vainion samanaikainen oleskelu ravintoloissa nousi esille vastapuolen vahingoniloisina letkautuksina.
Vainio oli naimisissa vuosina 1905–1927 Helmi Maria Halosen kanssa. Hän meni uusiin naimisiin 1927 Martta Helena Virtasen kanssa.
Surenjav Suhbataar
Surenjav Suhbataar (s. 20. toukokuuta 1951) on entinen mongolialainen vapaapainija. Hän voitti pronssia Méxicon olympialaisissa 1968 52 kilon sarjasta.
Lyydi Saarikivi
Lydia (Lyydi) Regina Saarikivi os. Pennanen (3. toukokuuta 1880 Pielavesi – 17. marraskuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen taloudenhoitaja ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Saarikiven äiti oli työläinen Anna Maria Pennanen. Hän työskenteli pikkupiikana ja kotiapulaisena Iisalmessa 1889–1900 ja sen jälkeen kotiompelijana Järvenpäässä ja Helsingissä vuodesta 1900 alkaen. Myöhemmin Saarikivi toimi sairaalan ja parantolan taloudenhoitajana Ruovedellä sekä Ruoveden työväen näyttämön johtajana.
Saarikivi oli SDP:n kansanedustajana 1919–1922 edustaen Kuopion läänin läntistä vaalipiiriä. Hän kuului myös Ruoveden kunnanvaltuustoon ja Sosialidemokraattisen naisliiton liittotoimikuntaan.
Lyydi Saarikivi oli naimisissa kansanedustaja Santeri Saarikiven kanssa. Heidän poikiaan ovat taidehistorioitsija Sakari Saarikivi ja elokuvaohjaaja Orvo Saarikivi.
Lempi Tuomi
Lempi Maria Tuomi (o.s. Kuusela, 27. elokuuta 1882 Virrat – 24. maaliskuuta 1958 Jyväskylä) oli suomalainen ompelija ja Suomen sosialistisen työväenpuolueen kansanedustaja.
Tuomen vanhemmat olivat suutari Kalle Kuusela ja Maria Vilhelmiina Widgren. Hän kävi kansakoulun sekä käsityökoulukurssin ja työskenteli sitten ompelijana Jyväskylässä. Tuomi oli vankilassa poliittisista syistä 1923–1924 vuoden 1923 kommunistipidätysten jälkeen.
Tuomi oli SSTP:n kansanedustajana 1922–1923 edustaen Vaasan läänin itäistä vaalipiiriä. Hän oli myös Vaasan läänin itäisen vaalipiirin sosialidemokraattien rahastonhoitajana.
Lempi Tuomi oli naimisissa kansanedustaja Onni Tuomen kanssa.
Lunawood
Oy Lunawood Ltd on suomalainen lämpöpuutuotteita valmistava yritys. Se työllistää [ Suomessa] noin 80 henkeä Iisalmen, Kaskisten ja Joensuun tuotantolaitoksilla sekä Lahden myyntikonttorissa sekä vientimarkkinoilla. Yrityksen vuotuinen tuotantokapasiteetti on 105 000 m, josta suurin osa menee vientiin. Lämpöpuutuotteet valmistetaan puuraaka-aineesta, joka on peräisin sertifioidusta suomalaisesta metsästä. Lunawoodin pääomistaja on pohjoismaisen pääomasijoitusalalla toimivan sijoitus- ja varainhoitoyhtiö CapMan Oyj:n rahastot.
Lunawood Oy Ltd on veljesten Aulis ja Olavi Kärkkäisen 1986 perustama yritys.
Lunawood on kasvanut viime vuosina nopeaan tahtiin. Yrityksen tuotteita viedään noin neljäänkymmeneen maahan. Vuonna 2007 Lunawood oli Kauppalehti Option Kasvuyritysten Top 100 -listan ensimmäisellä sijalla.
Canelco Capital kuului Lunawoodin omistajiin, kunnes CapMan (CapMan Technology 2007 -rahasto) osti 29. huhtikuuta 2010 Lunawoodista 74 prosenttia. Yrityksen johto omistaa loput.
Yrityksen johto ja myynti sijaitsevat Lahdessa. Tehtaat sijaitsevat Iisalmessa, Kaskisissa ja Hammaslahdessa lähellä Joensuuta.
Puun lämpömodifiointi parantaa puun ominaisuuksia laajentaen näin sen käyttömahdollisuuksia. Lämpökäsittelyn ansioista puun sään- ja lahonkestävyys sekä mitta- ja muotopysyvyys paranevat olennaisesti. Käyttökohteita ovat mm. terassit, ulkoverhoukset ja sisustus.
Lunawood lämpöpuukomposiitin tiheys on noin kolminkertainen verrattuna suomalaisen männyn tiheyteen ja tästä määrästä 2/3 on lämpöpuukuitua ja 1/5 CIRCO®-polypropeenikierrätysmuovia. Korkea puukuitupitoisuus ja lämpöpuun luontainen elämättömyys tekevät lämpöpuukomposiitista mitta- ja muotopysyvän vuosikymmeniksi eteenpäin.
Lämpöpuukuitu saadaan yhtiön lämpöpuutuotantoprosessin sivutuotteena. Luna TWPC on myrkytön ja PVC-vapaa tuote, joka on valmistettu 85% uusioraaka-aineesta. Rakennusjätteen ylijäämän voi polttaa puun tavoin tai hävittää energiajätteen mukana.
Portagen piirikunta (Ohio)
Portagen piirikunta on piirikunta Ohiossa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli 152 061 vuonna 2000, ja hallinnollinen keskus on Ravenna. Väkiluvultaan suurin kaupunki on Kent.
Portagen naapuripiirikuntia ovat Geauga pohjoisessa, Trumbull idässä, Mahoning kaakossa, Stark etelässä, Summit lännessä ja luoteiskulmassa Cuyahoga.
Piirikunnassa asui vuoden 2010 väestönlaskennassa 161 419 ihmistä. Etniset ryhmät jakautuvat valkoisiin (92,3 %), mustiin (4,1 %), alkuperäisamerikkalaisiin (0,2 %) ja aasialaisiin (1,4 %).
14,3 % eli köyhyysrajan alapuolella.
Ken Foree
Kentotis Alvin Foree (s. 29. helmikuuta 1948) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Indianapolisista lähtöisin oleva Foree aloitti näyttelemisen 1970-luvun puolivälissä, ja hänen ehkä tunnetuin roolinsa oli George A. Romeron elokuvassa "Dawn of the Dead" (1978).
Hän esiintyi myös Rob Zombien ohjaaman Halloween -elokuvan uusintaversiossa vuonna 2007.
Scott Reiniger
Scott Hale Reiniger, Ghorin prinssi (s. 5. syyskuuta 1948), on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Reiniger syntyi White Plainsissa, New Yorkin osavaltiossa ja valmistui Rollinsin teatterikoulusta. Hänen tunnetuin roolinsa lienee vuonna 1978 ilmestyneessä elokuvassa "Dawn of the Dead".
Vuonna 2004 paljastui, että Reiniger on Afganistanissa sijaitsevan Ghorin provinssin prinssi. Reinigerin esi-isä, Josiah Harlan, oli ensimmäinen Afganistaniin matkannut amerikkalainen, ja sai kunnia-arvon joka kulkeutui hänen perillisiään myöten aina Reinigeriin asti.
David Emge
David Emge (s. 1946) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Emge syntyi ja kasvoi Indianan Evansvillessä. Hän suoritti näyttämötaiteen kanditaatintutkinnon Evansvillen yliopistossa. Emge työskenteli kokkina New Yorkissa, kunnes tapasi ohjaaja George Romeron joka antoi hänelle roolin vuoden 1978 menestyselokuvassaan "Dawn of the Dead".
Gaylen Ross
Gaylen Ross (s. 15. elokuuta 1950) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja. Hänet muistettaneen parhaiten George A. Romeron menestyselokuvasta "Dawn of the Dead", jossa hän esitti naispääosaa. Nykyään Ross luotsaa omalla nimellään kulkevaa tuotantoyhtiötä Gaylen Ross Films.
Teemu Tolonen
Teemu Tolonen (31. heinäkuuta 1979) on suomalainen lentopalloilija, joka pelaa tällä hetkellä Hurrikaani Loimaan riveissä, SM-liigassa. Hän on kaksinkertainen suomenmestari beach volleyssa kausilta 2002 sekä 2005. Lentopalloa hän on pelannut SM-liigassa Hurrikaanin lisäksi Korson Vedossa, sekä Valkeakosken Isku-Veikoissa.
Tolonen sai ensikosketuksen lentopalloon 12-vuotiaana Raisiossa paikallisen Loimun harjoituksissa. Siitä lähtien hän on pelannut lentopalloa sekä beach volleyta innokkaasti edeten aina SM-liigatasolla asti lentopallossa, sekä beach volleyssa maailmankiertueelle. Hänen paras sijoitus FIVB Satelliten maailmankiertueella on viides sija kesältä 2005.
Godzilla (vuoden 1998 elokuva)
Godzilla on Roland Emmerichin ohjaama yhdysvaltalainen kauhu- ja toimintaelokuva vuodelta 1998. Elokuva perustuu japanilaiseen Godzilla-hirviöelokuvien sarjaan. Elokuvassa ei kuitenkaan esiinny alkuperäinen Godzilla vaan Zilla. "Godzillan" pääosissa näyttelevät Matthew Broderick, Jean Reno, Maria Pitillo ja Hank Azaria.
Godzilla syntyi vahingossa ydinkokeitten seurauksena Tyynellä merellä. Se lähti kohti Amerikkaa ja rantautui Panamaan ja jatkoi sieltä kohti New Yorkia. Biologi Niko Tatopoulos kutsutaan tutkimaan outoja tapahtumia Panamassa. Tällä välin Godzilla on saapunut New Yorkiin ja ryhtyy aiheuttamaan tuhojaan. Sen tuhoamisyritykset eivät ota onnistuakseen. Lopulta se kuitenkin tuhotaan padolla.
Nick saa selville Godzillan olleen raskaana vaikka se onkin uros. Godzilla lisääntyy suvuttomasti. Kahdeksan ihmistä, myös Nick, menevät etsimään munia Madison Square Gardeniin. Siellä on yli 200 munaa. Munia ei saada tuhottua, osittain siitä syystä että räjähteitä ei ole tarpeeksi, ja myös siitä syystä että poikaset ehtivät kuoriutua.
Poikaset syövät neljä ihmistä ennen kuin Madison Square Garden tuhotaan. Sitten aikaisemmin kuolleeksi oletettu täysikasvuinen Godzilla saapuu paikalle. Kun se näkee poikasensa kuolleena se raivostuu. Raivostunut Godzilla saadaan lopulta tuhottua ohjuksilla Brooklyn Bridgellä.
Elokuvan viimeisissä kuvissa näytetään, kuinka yksi muna on säilynyt ja siitä kuoriutuu Godzillan poikanen.
Elokuvaa seurasi piirretty televisiosarja 1998-2000.
Musiikin sävelsi David Arnold ja soundtrackillä kuullaan myös Rage Against the Machinen "No Shelter".
Mies joka tapasi Dingon
Mies joka tapasi Dingon on Juha ”Watt” Vainion sanoittama, säveltämä ja esittämä kappale, joka on vuonna 1985 julkaistulla "Elämää ja erotiikkaa" -albumilla. Kappale julkaistiin samana vuonna myös singlenä, ja sen B-puolella on ”Ramsö-Rabbe”. Kappaleen on sovittanut ja tuottanut Jaakko Salo.
Kappale kuvaa aikansa Dingo-yhtyeen aikaan saamaa buumia. Musiikillisesti kappaleessa viitataan yhtyeeseen intron jälkeen, kun ennen laulun alkamista on Dingo-tyylinen yhden tahdin mittainen rumpukomppiosuus.
”Mies joka tapasi Dingon” perustuu idealtaan tositapahtumiin. Vainio tapasi Dingo-yhtyeen laulajan Pertti Neumannin eräässä televisio-ohjelmassa ja neuvoi häntä riimittämisessä. Ohjelman tultua tv:stä ulos nuoret tytöt kysyivät Vainiolta kadulla, oliko hän se, joka tapasi Dingon. Lisäksi he pyysivät nimikirjoitusta.
Laulu ei kerro varsinaisesti noista tapahtumista, vaan laulussa henkilö tapaa Dingon bensa-automaatin luona ja tulee sen takia kuuluisaksi. Kappale onkin humoristinen kuvaus tavallisen ihmisen ansiottomasta arvostuksen noususta. Kappaleen keskeinen teema onkin yksityisyyden menetys. Vainio on aiemmissakin kappaleissaan käsitellyt mediajulkisuutta, mutta niissä on tavallisesti ivailtu julkisuuteen pyrkiviä. ”Mies joka tapasi Dingon” sen sijaan kertoo maineeseen tahtomattaan joutuneesta henkilöstä.
Kappale äänitettiin Topsonic-studiolla Helsingissä vuonna 1985. Äänittäjinä toimivat Ronnie Krack ja Timo Toikka. Kappaleen tuotti ja sovitti Jaakko Salo, joka toimi myös kapellimestarina.
Äänitteellä on mukana seuraavat muusikot:
”Mies joka tapasi Dingon” julkaistiin 1985 Vainion studioalbumilla "Elämää ja erotiikkaa" ja singlenä, jonka B-puolella oli ”Ramsö-Rabbe”. Myöhemmin kappale on julkaistu joillakin hänen kokoelma-albumillaan, kuten kokoelmilla "20 suosikkia – Viiskymppisen viisu", "Legendan laulut – Kaikki levytykset 1963–1990" ja "Legendan laulut – 48 mestariteosta". Vainio esitti kappaleen muun muassa Ville-Veikko Salmisen juontamassa televisio-ohjelmassa Perjantaipörssi vuonna 1985.
Kappale sai ristiriitaisen vastaanoton. Esimerkiksi Peter von Bagh ja Ilpo Hakasalo ylistivät kappaletta, mutta Jussi Raittisen mielestä kappale oli albumin huonoimpia kappaleita.
Matteo Tagliariol
Matteo Tagliariol (s. 7. tammikuuta 1983 Treviso) on italialainen kalpamiekkailija.
Tagliariol voitti kaikkien yllätykseksi olympiakultaa henkilökohtaisesta kilpailusta Pekingissä 2008. Loppuottelussa hän kaatoi ranskalaisen Fabrice Jeannetin pistein 15–9. Lisäksi Tagliariol otti pronssia kalvan joukkuekilpailusta, jossa Italian joukkueeseen kuuluivat hänen lisäkseen Diego Confalonieri ja Alfredo Rota.
Frankensteinin kosto
Frankensteinin kosto ("The Revenge of Frankenstein") on Terence Fisherin ohjaama brittiläinen kauhuelokuva vuodelta 1958. Sen tuotti Hammer Film Productions ja pääosaa näytteli Peter Cushing.
Victor Frankenstein (Peter Cushing) on tuomittu kuolemaan luomansa hirviön tekemien rikosten takia. Frankenstein onnistuu kuitenkin välttämään giljotiinin, ja ryhtyy harjoittamaan lääkärintointa uudessa kaupungissa uuden sukunimen turvin: "Stein" pitää köyhille yksityissairaalaa, jossa hän amputoi potilailtaan ruumiinosia lähinnä tekosyiden varjolla. Frankenstein on kerännyt parhaat ruumiinosat kahdeksi uudeksi kehoksi, ja uskoo voivansa välttää edellisen luomuksensa kanssa ilmenneet vaikeudet käyttämällä sopivia aivoja.
Frankensteinin apulaisena on Karl (Michael Gwynn), joka on ruumiiltaan osittain halvaantunut, mutta mieleltään terve. He sopivat Frankensteinin kanssa, että tämä lahjoittaa luomansa kehon Karlille, ja Frankenstein puolestaan saa käyttää Karlin aivoja luomuksensa viimeistelyyn.
Siirto onnistuu, mutta vapaaehtoisena sairaanhoitajana toimiva hienostotyttö Margaret (Eunice Gayson) vapauttaa rauhoitettuna ja lepositeissä pidetyn potilaan ennen aikojaan. Uuden kehon saanut Karl karkaa ja hävittää polttamalla vanhan, vammaisen kehonsa, jota Frankenstein oli aikonut esitellä osana tieteellistä voittoaan.
Talonmies (George Woodbridge) pieksee laboratoriossa kiinni saamansa Karlin, jonka uusi keho alkaa saamiensa vammojen takia rappeutua entisen kaltaiseksi. Lisäksi hänessä herää kannibalismi, jota on ilmennyt myös Frankensteinin aiemmissa eläinkokeissa. Olento päätyy hienostokutsuille ja kuolee Steinin jalkoihin parkaistuaan sitä ennen ilmoille tämän oikean nimen. Frankensteinin ja Steinin yhteydestä varmistutaan, kun Frankensteinin hauta avataan, mutta ennen kuin tohtori saadaan kiinni, hänen sairaalansa katkeroituneet ja taikauskoiset potilaat hakkaavat hänet henkihieveriin.
Frankensteinin uusi apuri, tohtori Hans Kleve (Francis Matthews) siirtää mestarinsa oppien mukaisesti tämän aivot uuteen kehoon, jonka Frankenstein kokosi aiemmin amputoiduista osista saatuaan Karlin operaation loppuun ja sitä säilytettiin erityisessä lasikaapissa. Keho muotoutuu aivojen omistajan näköiseksi sen jälkeen kun elämä on palautettu.
Viranomaiset vievät vanhan, aivottoman ruumiin pois uskoen Kleven sanaan siitä, että Frankenstein on kuollut — huomaamatta vaihdokasta. Myöhemmin muuan tohtori Frank avaa hienostolääkärin vastaanoton Lontoossa avustajansa Kleven kanssa. Tohtorin käsivarressa on kömpelösti tehty tatuointi joka havaitaan myös käsivarressa jonka Stein oli väkisin amputoinut eräältä potilaaltaan...
Levengood Suomesta
Levengood Suomesta oli Yle TV1 -kanavalla esitetty puheohjelma. Ohjelmaa juonsi Suomessa lapsuutensa ja nuoruutensa viettänyt, mutta Ruotsissa tunnetuksi tullut Mark Levengood.
Ensimmäisen tuotantokauden (8. kesäkuuta – 10. elokuuta 2008) kymmenen jakson vieraat olivat kirjailija Eeva Kilpi, koreografi Jorma Uotinen, viulisti Linda Lampenius, juontaja-kirjailija Heikki Hietamies, entinen toimitusjohtaja Kirsti Paakkanen, laulaja Danny, teatterineuvos Kyllikki Forssell, muotoilija Stefan Lindfors, laulaja Katri Helena ja teatteriohjaaja Jouko Turkka.
Toisen tuotantokauden (14. kesäkuuta – 16. elokuuta 2009) jaksoissa esiintyivät eläkkeellä oleva kenraali Gustav Hägglund, juontaja Riitta Väisänen, professori Matti Klinge, leikittäjä-kirjailija "Arja-täti", tanssinopettaja Åke Blomqvist, taiteilija Miina Äkkijyrkkä, hiihtäjä-poliitikko Juha Mieto, laulaja Marion Rung, kulttuurivaikuttaja M. A. Numminen ja entinen poliitikko Riitta Uosukainen.
Levengood Suomesta Ylen sivuilla
Tyko Varto
Tyko Teofilus Varto (entinen sukunimi Wallgren; 29. huhtikuuta 1872 – 1959) oli suomalainen Tampereella asunut sosialidemokraattisen työvänliikkeen aktiivi.
Varto meni työhön Finlaysonin puuvillatehtaaseen jo 13-vuotiaana. Hän työskenteli kutomotyöläisenä ja osallistui tehtaalaisseuran ja vuonna 1900 kutomo-alan ammattiosaston perustamiseen. Varto toimi Kansan Lehden avustajana ja kirjoitti lehteen nimimerkillä "Säynäsheikki". Tästä aukeni hänelle pian uusi ura toimittajana ja asioitsijana. Varto oli Tampereen työväenyhdistyksen johtokunnassa 17 vuoden ajan ja toimi useaan otteeseen yhdistyksen sihteerinä vuosien 1901–1937 välillä. Varto osallistui Tampereen kunnallispolitiikkaan ja hänet tunnettiin lähinnä vanhan polven tannerilaisena sosialidemokraattina.
Suomen sisällissodan aikana Varto toimi Kansanvaltuuskunnan oikeusasiainosaston kansliasihteerinä sekä vallankumoksellisen ylioikeuden jäsenenä ja oikeuden siirryttyä Viipuriin hän toimi sen puheenjohtajana aina 23. huhtikuuta 1918, jolloin oikeus piti viimeisen istuntonsa. Sodan lopulla Varto jäi valkoisten vangiksi Kouvolassa 3. toukokuuta ja hän oli vankina kuudella eri vankileirillä Kouvolassa, Riihimäellä, Turun Arseninkadun leirillä, Konnunsuolla, Lappeenrannassa ja viimeksi Tammisaaressa. Valtiorikosoikeus tuomitsi hänet 12 vuoden vankeuteen. Varto vapautui vuonna 1921. Hän työskenteli sittemmin toimistoapulaisena Tampereen kaupungin työnvälitystoimistossa.
Varto oli monissa Tampereen kaupungin luottamustehtävissä, muun muassa kaupunginvaltuuston, rahatoimikamarin ja useiden lautakuntien jäsenenä. Hän kuului myös Osuusliike Voiman edustajistoon.
Tyko Varto julkaisi 1954 muistelmat lapsuus- ja nuoruusvuosiensa Tampereesta nimellä "Lapsuuteni Tampere". Hän sai teoksesta Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinnon samana vuonna. Vuonna 1998 julkaistiin Varton muistelmat sisällissodan ajalta ja vankeusvuosilta nimellä "Vallankumouksen virkamies".
Robert Roth
Robert Roth (5. heinäkuuta 1898−17. marraskuuta 1959) oli sveitsiläinen vapaapainija. Hän voitti raskaan sarjan (yli 82,5 kg) olympiakultaa 1920 Antverpenistä. Hän voitti myös maansa mestaruuden sveitsiläisessä painissa.
Karin Storbacka
Karin Anette Storbacka (s. 27. huhtikuuta 1987 Pedersöre) on suomalainen uransa lopettanut yleisurheilija, joka on keskittyi 400, 800, 1 500 ja 3 000 metrin juoksuihin. Hän edusti IK Falkenia, ja hänen valmentajanaan oli vuosina 2014-2017Tom Andtbacka. Sitä ennen Storbackaa valmensi hänen isänsä Guy Storbacka.
Storbacka selviytyi Torinon sisäratojen EM-kilpailuissa 2009 välieriin 800 metrin juoksussa. Saman vuoden Kaunasin alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän karsiutui saman matkan alkuerissä. Hän on edustanut Suomea aikuisten maaotteluissa vuosina 2008-2017. Hän voitti 800 metrin maaottelujuoksun Göteborgissa 2009 ja Helsingissä 2011, 1 500 metriä Helsingissä 2011 ja Göteborgissa 2012 sekä hallimaaottelussa 800 metriä Steinkjerissä 2012.
Storbacka lopetti uransa yleisurheilija vuonna 2017.
Lähde: Tilastopaja
Lähde: Tilastopaja
Lähde: Tilastopaja
Nauru kesäolympialaisissa 2008
Nauru osallistui Pekingin olympialaisiin 2008 yhden miehen joukkueella.
Ainoa kisoihin osallistunut urheilija oli painonnostaja Itte Detenamo, joka kilpaili yli 105 kilon sarjassa. Nauru selviytyi kisoihin vuoden 2008 maaliskuussa pidetyssä karsinnassa. Maa järjesti 22. heinäkuuta sisäisen karsinnan, jossa Detanamo ja 77 kilon sarjassa nostava Yukio Peter kilpailivat olympiapaikasta. Valitsijat päätyivät yhteistuloksen 387 kg nostaneeseen Detenamoon, kun taas Peterin yhteistulos oli 330 kg.
Peter nimitettiin kisajoukkueen toimitsijaksi.
Koripallo kesäolympialaisissa 2004
Koripallo oli vuoden 2004 kesäolympialaisten ohjelmassa 16. kerran olympialaisten historiassa. Sekä miehissä että naisissa oli mukana 12 joukkuetta. Kreikka pääsi mukaan isäntäjoukkueena, Serbia ja Montenegro miehissä sekä Yhdysvallat naisten turnauksessa ansaitsivat paikkansa olympiaturnauksessa hallitsevina maailmanmestareina. Loput kymmenen paikkaa ratkaistiin viiden karsintaturnauksen kautta.
Miesten turnauksessa koettiin yllätys, kun Yhdysvallat hävisi välieräottelunsa loppujen lopuksi koko turnauksen voittaneelle Argentiinalle, eikä näin kyennyt uusimaan vuoden 2000 voittoaan. Argentiinalle olympiavoitto oli maan ensimmäinen olympialaisten historiassa.
A-lohko
B-lohko
A-lohko
B-lohko
Russell Vis
John Russell Vis (22. heinäkuuta 1900 – 1. huhtikuuta 1990) oli yhdysvaltalainen vapaapainija.
Vis voitti olympiakultaa 1924 Pariisissa 66 kilogramman painoluokassa. Vuonna 1921 hän voitti Amerikan amatööriurheiluliiton mestaruuden koukkupainissa 125 paunan sarjassa ja vuosina 1922–1924 vapaapainissa (147,5- ja 147-paunaisissa).
Kesäparalympialaiset 1960
Kesäparalympialaiset 1960 järjestettiin Roomassa, jossa järjestettiin myös vuoden 1960 olympialaiset. Näihin kaikkien aikojen ensimmäisiin paralympialaisiin osallistui urheilijoita 400 hengen verran, mutta urheilijat edustivat vain pyörätuoliurheilulajeissa. Kisat järjestettiin 19.-24.9., avajaisseremonian ollessa 18. syyskuuta ja päätösseremonian ollessa 25. syyskuuta.
Robin Reed
Robin Lawrence Reed (20. lokakuuta 1899 – 20. joulukuuta 1978) oli yhdysvaltalainen vapaapainija.
Reed voitti olympiakultaa vapaapainin 61 kilogramman painoluokassa 1924 Pariisissa.
Vuonna 1921 Reed voitti Amerikan amatööriurheilun mestaruuden koukkupainissa 125 paunan painoluokassa ja vuosina 1922 ja 1924 vapaapainissa 135-paunaisissa.
John Spellman (painija)
John Franklin Spellmann (14. kesäkuuta 1899 − 1. elokuuta 1966) oli amerikkalainen vapaapainija. Hän voitti olympiakultaa 1924 Pariisissa vapaapainin 87 kilogramman painoluokassa.
Ammunta kesäolympialaisissa 2008 – miesten trap
Miesten trap vuoden 2008 kesäolympialaisissa ammuttiin kaksipäiväisenä kilpailuna 9.-10. elokuuta Beijing Shooting Range Clay Target Fieldillä. Tšekki jatkoi mitaliputkea David Kosteleckýn voimilla. Peruskilpailussa toiseksi sijoittunut Kostelecký ampui finaalissa uuden finaalin olympiaennätyksen 146 ammuttuaan puhtaan finaalisarjan.
Peruskilpailu:
Finaali:
Idänkeulankärki
Idänkeulankärki ("Oxytropis campestris") on monivuotinen, ruohovartinen hernekasvi. Nimi idänkeulankärki viittaa erityisesti lajin Suomessa kasvavaan alalajiin "sordida".
Idänkeulankärjellä on pääjuuri, josta kasvava varsi on hyvin lyhyt niin, että lehdet nousevat maasta ruusukkeena. Lehdet ovat parilehdykkäisiä ja päätöparisia. Noin senttimetrin pituisia, pitkänomaisia, suippokärkisiä lehdyköitä on lehdessä 8–15 paria. Kukinnot ovat 10–20 cm pitkien, pystyjen, lehtiruusukkeen keskeltä lehtihangoista lähtevien tanakoiden kukintoperien päissä olevia terttuja. Lehdet ja kukintoperät ovat pehmeäkarvaisia. Terttu on tiheä, mykerömäinen, ja siinä on 5–15 kukkaa. Kukat ovat vajaan puolentoista senttimetrin pituisia, viistosti ylös suuntautuvia. Teriö on kellanvalkoinen tai sinertävä. Verhiö on mustakarvainen. Palot ovat pari senttimetriä pitkiä, pystyjä ja mustakarvaisia. Ne ovat pulleita, kahdesta rinnakkaisesta lokerosta muodostuneita. Palkojen kärki on kuitenkin pitkä ja suippo, mikä on antanut aiheen nimelle keulankärki ja tieteelliselle nimelle "Oxytropis", joka merkitsee terävää kärkeä tai keulaa.
Idänkeulankärki on laajalle levinnyt ja ominaisuuksiltaan vaihteleva laji, jonka jaosta alalajeihin ja toisaalta rajauksesta suhteessa lähilajeihin on erilaisia käsityksiä. Suomessa esiintyvä alalaji "sordida" kasvaa tundralla Suomesta itäisimpään Siperiaan asti. Paikoin sen alue ulottuu havumetsävyöhykkeen puolelle ja kauimmillaan etelässä Ohotanmeren rannikolle ja Sahalinille. Siperian eteläosan vuoristoissa Baikaljärven ja Altain välillä on erillisiä esiintymiä. Alalaji "campestris" esiintyy etelämpänä Euroopassa vuoristoissa: Pyreneillä, Alpeilla, Karpaateilla ja Kaukasuksella. Lisäksi sillä on erillinen esiintymisalue Skandinavian eteläosassa. Pohjois-Amerikassa esiintyy muotoja, jotka voidaan laskea alalajeiksi tai lähilajeiksi.
Idänkeulankärki esiintyy Suomessa harvinaisena Pohjois-Lapissa, Sallan ja Kuusamon tienoilla sekä toisaalta Etelä-Suomessa. Pohjoisessa se kasvaa tunturikankailla, kallioilla ja jokien hiekkaisilla rannoilla. Kaakkois- ja Etelä-Suomessa idänkeulankärjen levinneisyysalue ulottuu Pohjois-Karjalan eteläosasta lounaaseen Uudenmaan ja Varsinais-Suomen rajoille asti. Etelä-Suomen keulankärkiesiintymät ovat yleensä Salpausselkien liepeillä, muutamat kuitenkin kauempanakin niistä sijaitsevilla harjuilla. Myös Suomessa esiintyvän (idän)keulankärjen taksonomisesta asemasta on esitetty erilaisia näkemyksiä. Erityisesti Etelä-Suomen keulankärkien osalta on ollut epäselvää kuuluvatko ne alalajiin "sordida", kuten Pohjois-Suomen, Pohjois-Venäjän ja Siperian keulankärjet, vai ovatko ne enemmänkin sukua Etelä-Skandinavian ja muun Euroopan keulankärjille. Epäselvyyteen on vaikuttanut muun muassa Pohjois- ja Etelä-Suomen keulankärkien kukkien erilainen väri. Pohjoisen kasvit ovat yleensä sinikukkaisia, etelän taas valko- tai kellertäväkukkaisia.
Pyhäjoen taistelu
Pyhäjoen taistelu käytiin Suomen sodan aikana pääsiäislauantaina 16. huhtikuuta 1808 Pyhäjoen Yppärin ja Virteen kylissä.
Eversti Kulnevin johtama 1300 miehen vahvuinen venäläinen ratsuväki kävi Yppärin kylässä eversti von Döbelnin komentaman Uudenmaan rykmentin muodostaman ruotsalaisten jälkijoukon kimppuun. Venäläisten maantietä pitkin tekemä hyökkäys saatiin torjuttua ja he joutuivat perääntymään. Toinen venäläisten osasto yritti sitten kiertää Döbelnin asemat Yppärin ojan kautta mutta heidätkin pysäytettiin. Döbelnin joukko pääsi sitten perääntymään pohjoiseen päin.
Taistelu jatkui sitten Virteen torpan luona kun ruotsalaisten esikunnan päällikkö eversti Gustaf Löwenhjelm määräsi eversti Hans Henrik Gripenbergin johtaman jälkijoukon puolustukseen ja aikoi itse kiertää venäläiset toisella osastolla meren puolelta. Gripenberg sai taistelun ollessa käynnissä ylipäällikkö Klingsporilta ehdottoman perääntymiskäskyn ja joutui lähtemään perääntymään. Döbeln onnistui joukkoineen vain vaivoin suojaamaan perääntyjiä hyökkääviltä venäläisitä. Taistelu jatkui aina iltaan saakka.
Löwenhjelm ja hänen adjutanttinsa kapteeni Clairfelt jäivät pahoin haavoittuneina venäläisten vangeiksi. Taistelun jälleen uudeksi esikuntapäälliköksi tuli eversti Carl Johan Adlercreutz ja von Döbelnistä tehtiin 2. Prikaatin uusi komentaja.
Pyhäjoen taistelun muistomerkki sijaitsee Raahen kirkon edessä. Pattijoen Ruuminhautakankaalla sijaitsee venäläisten taistelussa kaatuneiden hautapaikka.
Meranges
Meranges on kunta Baixa Cerdanyan comarcassa, Gironan maakunnassa, Katalonian itsehallintoalueella, Espanjassa. Kunnan pinta-ala on 37,3 neliökilometriä ja asukkaita siellä on 100 (2015). Väestötiheys on 2,5 as./km².
Merangesin naapurikunnat ovat Ger lännessä, Bellver de Cerdanya etelässä ja idässä ja Lles de Cerdanya luoteessa. Pohjoisessa kunta rajautuu Ranskaan.
Kunnasta on matkaa Puigcerdàan 18,9 kilometriä, Andorraan 68,7 km ja maakunnan pääkaupunkiin Gironaan 154,7 km.
Merangesin asutuskeskukset ja niiden väkiluvut vuonna 2007:
Eduard Kokoity
Kokoity Džabejy fyrt Eduard (, , , s. 31. lokakuuta 1964 Tskhinvali, Etelä-Ossetian AA, Georgian SNT, Neuvostoliitto) on osseettipoliitikko, Venäjän, Nicaraguan ja Venezuelan tunnustaman Etelä-Ossetian presidentti vuosina 2001–2011.
Kokoity on entinen painija ja Neuvostoliiton olympiajoukkueen jäsen. Hän oli vuoteen 1989 Tskhinvalin komsomolin pääsihteeri. Vuonna 1992 hän muutti Moskovaan, jossa harjoitti liiketoimintaa. Hän palasi vuonna 2001 Etelä-Ossetiaan, jossa hänet marras-joulukuussa 2001 valittiin tasavallan presidentiksi. Kokoity sai merkittävää tukea maan merkittävimpiin kuuluvalta Tedejevin klaanilta. Hänen valintansa jälkeen Tedejevit saivat haltuunsa tullilaitoksen ja liikenteen Transkaukasian valtatiellä. Vuonna 2003 Kokoity erotti Albert Tedejevin asemastaan turvallisuusneuvoston johdossa ja määräsi heidän yksityisarmeijansa riisuttavaksi aseista.
Kokoity valittiin toiselle kaudelle marraskuussa 2006. Myöhemmin Georgian hallitsemilla alueilla järjestettiin oma äänestys, jossa Kokoityn erottama entinen pääministeri Dmitri Sanakojev valittiin Georgian tukeman "Etelä-Ossetian väliaikaisen hallinnollisen entiteetin" johtoon.
Crocs
Crocs on George B. Boedecker., Jr:n valmistamia muovikenkämalli. Kengät tehdään valamalla kuumennettua etyyleeni-vinyyli-asetaattivaahtoa muottiin, jossa se saa laajentua lopulliseen muotoonsa.
Tuoteryhmä on pysynyt suosittuna, ja muotivillityksille tyypillisesti se on saanut osakseen sekä voimakasta kannatusta että vastustusta.
Crocsien tapaisia halpoja jäljitelmiä tehdään paljon. Crocs on yrittänyt patentoida kenkiensä rakennetta.
Vuonna 2009 uutisoitiin, että yhtiö olisi konkurssin partaalla. Crocs kuitenkin kiisti konkurssin. Huhu perustui toimittajan väärään johtopäätökseen Crocsin voimassa olevaan lainaan liittyen. Crocs aloitti sandaalien valmistamisen vuonna 2002, ja se on sittemmin laajentanut kenkämallistoaan mm. saappaisiin, talvikenkiin, kumikenkiin ja varvastossuihin. Crocsin jalkineille tunnusomaista ovat materiaalin lisäksi kirkkaat ja selkeät värit.
Ioánnis Poúlos
Ioánnis Poúlos () oli kreikkalainen miekkailija, joka osallistui vuoden 1896 kesäolympialaisissa florettiturnaukseen. Poúloksen hävittyä turnauksessa kaikki kolme otteluansa, hän sijoittui viimeiseksi omassa karsintaryhmässään. Hänen karsintaryhmässään oli yhteensä neljä miekkailijaa. Koko turnauksessa Poúlos sijoittui jaetulle viimeiselle sijalle, eli seitsemänneksi.
Salaki
Salaki ("Salacca zalacca") on palmukasvi. Se on kotoisin Malesiasta ja Indonesiasta. Kaukoidässä salakia arvostetaan erittäin paljon.
Salakipalmu on lyhytrunkoinen, pieni puu, joka kasvaa sademetsässä suurempien puiden varjossa. Puu on piikkinen, ja sen hedelmät kasvavat terttuina oksien joukossa, mistä niitä on piikkien takia vaikea poimia. Palmu on yleensä kaksikotinen (hede- ja emikukat eri yksilöissä), mutta Balilla tavataan hermafrodiittisia yksilöitä. Sitä voi lisätä siementen lisäksi myös oksapistokkaista.
Salaki on pyöreähkö, noin viiden sentin pituinen hedelmä. Sen punaruskea pinta on kova, kiiltävä ja suomujen peitossa. Sen takia salakia kutsutaankin joskus käärmeenmuniksi. Salakit säilytetään hyvin kylmässä, +1-+2- celsiusasteessa lyhyitä aikoja. Salaki säilyy todella huonosti.
Salakin vaalea hedelmäliha on muodostunut kolmesta läpinäkyvän kalvon peittämästä osasta, joissa jokaisessa on ruskea siemen. Kypsän salakin malto on melko kuivaa ja kiinteää. Salakin maku on hapanimelä, ja se soveltuu syötäväksi sellaisenaan tai jälkiruoissa paloiteltuna. Salakin siemeniä ja hedelmälihoja peittäviä kalvoja ei syödä.
Henri Delaborde
Henri Delaborde oli ranskalainen miekkailija, joka osallistui vuoden 1896 kesäolympialaisissa florettiturnaukseen. Delaborden hävittyä turnauksessa kaksi otteluansa kolmesta, hän sijoittui toiseksi viimeiseksi omassa karsintaryhmässään. Hänen karsintaryhmässään oli yhteensä neljä miekkailijaa. Koko turnauksessa hän sijoittui jaetulle viidennelle sijalle.
Bill Tilden
William Tatem Tilden II (10. helmikuuta 1893 Philadelphia, Pennsylvania – 5. kesäkuuta 1953 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen tennispelaaja. Hän oli maailmanrankingin ykkönen vuosina 1920–1925. Tilden valittiin International Tennis Hall of Fame'iin vuonna 1959.
"Urheilulehti" arvioi hänet 2009 kaikkien aikojen kuudenneksi parhaaksi homo- tai biseksuaaliseksi urheilijaksi. Hän voitti Wimbledonin kaksinpelimestaruuden kolmesti vuosina 1920, 1921 ja 1930 sekä nelinpelimestaruuden vuonna 1927.
Amatöörina Bill Tilden osallistui 192 turnaukseen ja voitti niistä 138.
Bysantin–sassanidien sota (540–562)
Bysantin–sassanidien sota käytiin vuosina 540–562.
Valtakunnat olivat sopineen "ikuisen rauhan" keskenään vuonna 532. Tämän jälkeen keisari Justinianus I oli pystynyt aloittamaan suuria sotilasoperaatioita, joiden ansiosta Afrikan pohjoisrannikko ja Italia taas joutuivat Itä-Rooman valtaan (katso vandaalisota ja Goottisota (535–554)). Persian kuningas Khosrau I pelkäsi Itä-Rooman kasvavaa valtaa ja aloitti sodan vuonna 540. Khosrau johti itse armeijaa joka hyökkäsi Syyriaan. Roomalaisia joukkoja johti Justinianuksen serkku Germanus. Khosrau valtasi ja ryösti Antiokian, joka oli huonosti puolustettu. Khosrau yritti myös vallata Daran, mutta epäonnistui. Tämän jälkeen sota levisi Lazicaan, jonka kuningas luopui roomalaisista.
Khosrau joutui kuitenkin jättämään sotatoimet Lazicassa koska Belisarius saapui jälleen kerran johtamaan Mesopotamian joukkoja. Belisarius teki rohkean hyökkäyksen persialaisten alueelle vuonna 541. Khosrau yritti tämän jälkeen hyökätä Jerusalemia vastaan vuonna 542, mutta Belisarius sai tämän luopumaan tästä aikeesta. Vuonna 543 persialaiset hyökkäsivät roomalaisten Armeniaan ja roomalaiset hyökkäsivät Persarmeniaan. Vuonna 544 Khosrau hyökkäsi Edessaa vastaa, mutta epäonnistui. Tämän jälkeen Khosraun oli valmis aselepoon, joka solmittiin viideksi vuodeksi. Osana sopimusta roomalaiset lupasivat maksaa persialaisille vuosittain 2000 puntaa kultaa. Lazica jätettiin kuitenkin sopimuksen ulkopuolelle ja sota jatkui siellä. Roomalaiset menestyivät hyvin Lazicassa Bessaksen ja Germanuksen pojan Iustinuksen johdolla. Vuonna 557 solmittiin uusi aselepo, johon liitettiin myös Lazica.
Lopullinen rauha saatiin aikaan vasta vuonna 562. Rauhansopimuksen tuli kestää 50 vuotta ja sen mukaan roomalaiset maksoivat vuosittain suuret lunnaat, mutta he saivat pitää Lazican ja Daran.