hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Jean-Luc Nancy
Jean-Luc Nancy (s. 26. heinäkuuta 1940) on ranskalainen filosofi. Hän on toiminut vierailevana filosofian professorina monissa yliopistoissa eri puolilla maailmaa, muun muassa Kalifornian yliopistossa ja Berliinin Freie Universitätissä. Hän on kirjoittanut paljon aiemmasta filosofiasta, muun muassa Immanuel Kantista, René Descartesista, G. W. F. Hegelistä ja Martin Heideggeristä. Näiden lisäksi hän on saanut vaikutteita muun muassa Jacques Derridalta, Georges Bataillelta, Maurice Blanchotilta ja Friedrich Nietzscheltä.
Teoksissaan Nancy on muun muassa arvostellut Jacques Lacanin psykoanalyysia ja sen käyttämiä käsitteitä ja kieltä, jotka sisältävät hänen mukaansa jäänteitä teologisesta ajattelusta.
Antonio Negri
Antonio Negri (s. 1. elokuuta 1933) on italialainen marxilainen moraali- ja poliittinen filosofi. Hän on toiminut filosofian professorina Padovan yliopistossa. Negri tunnetaan kenties parhaiten toisena teoksen "Imperiumi" kirjoittajista sekä Spinozaa koskevista teoksistaan. Negri on käsitellyt teoksissaan ennen kaikkea marxismia, demokratiaa, demokraattista globalisaatiota, antikapitalismia, postmodernismia ja uusliberalismia.
Negri perusti "Potere Operaio" -ryhmän sekä toimi erilaisissa marxilaisissa ryhmissä. 70-luvulla häntä syytettiin osallisuudesta Aldo Moron kuolemaan päättyneeseen sieppaukseen. Myöhemmin hänet vapautettiin siihen liittyvistä syytteistä. Hänet tuomittiin kuitenkin pitkään vankeusrangaistukseen "valtion vastaisesta toiminnasta". Negri pakeni Italiasta Ranskaan ja alkoi opettaa Pariisin Vincennes - Saint-Denisin (VIII) yliopistossa ja Collège International de Philosophiessa yhdessä Jacques Derridan, Michel Foucault'n ja Gilles Deleuzen kanssa. Vuonna 1997 hän palasi vapaaehtoisesti Italiaan kärsimään rangaistuksensa loppuun. Nykyään Negri työskentelee Roomassa, Venetsiassa ja Pariisissa.
Spell of Iron
Spell of Iron on kuopiolaisen heavy metal -yhtye Tarotin ensimmäinen studioalbumi vuodelta 1986. Vuonna 2011 levystä julkaistiin uudelleenäänitetty versio The Spell of Iron MMXI.
Flamingo Music julkaisi albumin alkuperäispainoksen vinyylilevyllä ja c-kasetilla, ja Bluelight Records ja japanilainen Zero Corporation CD-levyllä vuonna 1994. Vuonna 2006 albumista ilmestyi uudelleenmasteroitu painos.
”Pharao”-kappale sisältää salaviestin, jonka voi kuulla soittamalla kappaleen takaperin.
Julkaistiin 12-tuumaisella vinyylilevyllä huhtikuussa 1986.Julkaistiin seitsemäntuumaisella vinyylilevyllä joulukuussa 1986.Albumin alkuperäisen vinyylipainoksen tuhannen ensimmäisen kappaleen mukana tullut seitsemäntuumainen single, jolla oli ainoastaan Pecu Cinnarin rumpusoolo. Kappale julkaistiin myöhemmin myös yhtyeen "Shining Black" -kokoelmalevyn 500 kappaleen rajoitetun kolmen levyn digipak-painoksen bonuslevynä.
"Spell of Ironin" julkaisusta tuli vuonna 2011 kuluneeksi 25 vuotta, ja yhtye päätti juhlistaa merkkipäivää uudelleenäänittämällä albumin, mihin idea tuli Bluelight Recordsin Mika Myyryläiseltä. Alun perin tarkoitus oli julkaista tuplalevy, joka olisi sisältänyt sekä alkuperäisen että uudelleenäänitetyn version, mutta levy-yhtiöt King Foo Records ja Bluelight Records eivät päässeet sopuun asiasta.
Sitten esikoisalbumin julkaisun Tarotista oli lähtenyt kitaristi Mako H., mutta yhtyeen kokoonpano oli kasvanut kosketinsoittaja Janne Tolsalla ja laulaja Tommi Salmelalla. Albumin uudelleenäänittämisen yhteydessä kappaleiden sovitukseen on tehty suuria muutoksia. Myös sanoituksia on muutettu, ja kappale ”Pharao” on sanoitettu kokonaan uudelleen. "Imperiumi.netin" Mape Ollilan mukaan "The Spell of Iron MMXI" on alkuperäiseen verrattuna ”lähes eri levy” ja ”kuin coveralbumi”.
”Wings of Darkness” -kappaleesta tehtiin myös musiikkivideo.
Jaako Niskavaara
Jaako Niskavaara (s. 3. huhtikuuta 1977 Oulu) on suomalainen entinen jääkiekkoilija. Hän pelasi kaudella 2008–2009 Rouenissa Ranskan liigaa usean muun suomalaisen kanssa. Kaudella 2009–2010 hän edusti norjalaista seuraa Stavanger Oilers ja ruotsalaista divarijoukkuetta Mörrums GoIS.
Puolustajana pelanneen Niskavaaran muut seurat ovat silloisessa 1. divisioonassa Kiekko-67 ja Kärpät. SM-liigassa joukkueet olivat TPS, Lukko, Tappara, Pelicans ja JYP. Niskavaara pelasi urallaan myös Itävallassa Klagenfurtissa, Lustenaussa ja Salzburgissa.
Follow Me into Madness
Follow Me into Madness Tarotin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 1. huhtikuuta 1988.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 12, ja pysyi listalla yhteensä 8 viikkoa.
Rommel (D187)
Rommel (runkonumero D187) oli kolmas ja viimeinen Saksan liittotasavallan laivaston ja myöhemmin yhdistyneen Saksan laivaston Lütjens-luokan ohjushävittäjä.
Alus tilattiin Bath Iron Worksilta Yhdysvalloista. Sen köli laskettiin 22. elokuuta 1967 ja alus laskettiin vesille 1. helmikuuta 1969, jolloin sen kummina oli sotamarsalkka Erwin Rommelin leski Lucie Maria Rommel. Alus otettiin palvelukseen 2. toukokuuta 1970.
Aluksen kattila muutettiin 1970-luvun lopulla käyttämään kevyttä polttoöljyä ja 1980-luvun alussa asejärjestelmät uusittiin. Alus palasi palvelukseen modernisoinnin päätyttyä 26. heinäkuuta 1985.
"Rommel" liitettiin palvelukseen otettaessa Kieliin sijoitettuun 1. hävittäjälaivueeseen (). Alus määrättiin 30. syyskuuta 1998 palveluksesta poistettavaksi. Se siirrettiin Wilhelmshaveniin, jossa sitä käytettiin sisaralusten "Lütjensin" ja "Möldersin" varaosina. Alus romutettiin 2004 Turkissa.
Mika Immonen
Mika Ilari Immonen (s. 17. joulukuuta 1972 Lontoo) on suomalainen poolbiljardin ammattilainen. Immonen asuu Suomessa ja Yhdysvalloissa. Hän aloitti biljardin pelaamisen Ritz Biljardissa Helsingissä 1980-luvun loppupuolella, pelimuodoksi vakiintui poolbiljardi. Hän on voittanut useita poolbiljardin eri pelimuotojen (8-pallo, 9-pallo ja Straight Pool) Suomen-mestaruuksia. Immosen kansainvälinen läpimurto tapahtui vuonna 1992, jolloin hän voitti ensimmäistä kertaa järjestetyn 9-pallon EuroTourin osakilpailun. Samana vuonna hän saavutti myös koko EuroTour-kiertueen ykköstilan. Immonen kiertää turnauksissa pääsääntöisesti Yhdysvalloissa ja Itä-Aasiassa, Suomessa hän ei juurikaan enää kilpaile.
Immonen valittiin vuonna 2006 Suomen Biljardiliitto ry:n vuoden pelaajaksi ja palkittiin kultaisella ansiomerkillä.
Mika Immonen voitti biljardin 10-pallon maailmanmestaruuden 30. marraskuuta 2009. Manilassa pelatussa finaalissa Immonen voitti Filippiinien Lee Van Cortezan 11-6.
Pullovesi
Pullovesi on pulloon pakattua juomavettä. Pullo on useimmiten valmistettu läpinäkyvästä muovista.
Pullovettä käytetään runsaasti maissa, joissa vesijohtovesi ei heikon laatunsa takia sovellu juotavaksi. Käyttö on kuitenkin yleistä myös muissa maissa, kuten Suomessa.
Suomen Luonto -lehti valitsi ulkomaisen pulloveden vuoden 2002 turhakkeeksi.
Joissain pullovesissä on tutkimusten mukaan enemmän bakteereja kuin suomalaisessa vesijohtovedessä.
Sähköinen asiointi
Sähköisellä asioinnilla (Electronic Services, e-Services) tarkoitetaan organisaation palvelujen käyttämistä tieto- ja viestintätekniikan keinoin. Sähköistä asiointia kehitettäessä kehitetään koko asiointiprosessia, joka muodostuu asiakkaan käyttöliittymästä palveluun sekä palvelun tuottamiseen liittyvistä prosesseista organisaatiossa (taustaprosessit). Asiakkaita voivat olla kansalaiset, yritykset ja viranomaiset.
Laissa sähköisestä asioinnista viranomaistoiminnassa (13/2003) sanotaan, että lakia sovelletaan mm. hallintoasian “sähköiseen vireillepanoon, käsittelyyn ja päätöksen tiedoksiantoon”. Tätä voidaan pitää sähköisen asioinnin suppeana määrittelynä.
Nykysuomen sanakirjan (WSOY 1978) mukaan asiointi tarkoittaa asioiden hoitamista tai toimittamista pankin tai muun vastaavan organisaation kanssa. Julkisen hallinnon piirissä asiointi on siis hallinnon asiakkaan omien asioiden hoitamista viranomaisen kanssa. Sähköinen asiointi on vaihtoehto perinteiselle asioiden hoitamiselle, jonka muotoja ovat olleet tiskipalvelu, kirjeenvaihto ja puhelinpalvelu. Hallinnon asiakkaan näkökulmasta sähköinen asiointi on asioiden hoitamista viranomaisen kanssa sähköisiä kanavia ja tietojärjestelmiä käyttäen.
Sähköisen asioinnin ja sähköisen asianhallinnan hyödyntämisen syitä ovat yleensä:Asioiden hoitamisella asiakkaan haluamasta paikasta hänen toivomanaan aikana (itsepalvelulla) säästetään yleensä kustannuksia hallinnon manuaalityön vähentymisen seurauksena. Asiakkaalle itsepalvelusta on yleensä etuna asian seuraamisen mahdollistuminen ja usein myös nopeutunut palvelu.
Sähköinen asianhallinta
Sähköinen asianhallinta on hallinnon sisäisten asioiden ja asiakirjojen käsittelyn hallinta. Tämä mahdollistaa käsittelyprosessin kehittämisen, jolloin voidaan siirtyä jopa kokonaan paperittomaan toimintatapaan.
Muun muassa Kansaneläkelaitos käyttää vastaavaa SAHA-järjestelmää. Järjestelmä toimii niin, että kaikki Kelaan tulevat hakemukset liiteasiakirjoineen skannataan järjestelmään, minkä jälkeen ne voidaan lähettää käsiteltäviksi sellaiselle paikkakunnalle, jolla on kapasiteettia ja/tai erikoisasiantuntemusta kyseisen kaltaisten asioiden ratkaisemiseen (esimerkkinä korkeakoulujen opintotukiasiat, jotka ohjautuvat Kelan Opintotukikeskukseen). Paperit arkistoidaan heti skannauksen jälkeen ja niitä käytetään vain tarvittaessa. Kelan sähköinen asianhallintajärjestelmä on noin kolmella tuhannella samanaikaisella käyttäjällään yksi Suomen suurimmista.
To Live Forever
To Live Forever on Tarotin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 8. helmikuuta 1993. Levy on yhtyeen ensimmäinen, jolla kosketinsoittaja Janne Tolsa on mukana.
Paul Ricœur
Paul Ricœur (27. helmikuuta 1913 Valence, Ranska – 20. toukokuuta 2005 Chatenay Malabry) oli ranskalainen filosofi.
Paul Ricœurin isä kuoli ensimmäisessä maailmansodassa, ja menetettyään myös äitinsä Ricœur eli lapsuutensa isovanhempiensa ja tätinsä hoivissa Rennesissä. Ricœurin suku kuului Ranskan protestanttiseen vähemmistöön. Opiskellessaan filosofiaa 1930-luvulla Sorbonnessa hänen opettajanaan oli muun muassa Gabriel Marcel. Vuonna 1935 Ricœur avioitui Simone Lejasin kanssa. Sotavuodet 1940–1945 kuluivat sotavankeudessa Pommerissa. Tänä aikana Ricœur käänsi Edmund Husserlin tuotantoa ranskaksi ja perehtyi ystävänsä Mikel Dufrennen kanssa Karl Jaspersin ja Karl Barthin ajatteluun. Ricœurin ensimmäinen merkittävä akateeminen asema oli Strasbourgin yliopiston filosofian historian professuuri vuosina 1948–1956. Vuonna 1956 hän siirtyi Pariisiin, filosofian professoriksi Sorbonneen. 1966–1968 hän opetti Pariisin lähellä vastaperustetussa Nanterren yliopistossa, josta tuli vuoden 1968 opiskelija-aktivismin keskuspaikka. Sittemmin hän työskenteli myös Belgiassa Louvainin yliopistossa sekä Yhdysvalloissa Chicagon yliopistossa.
Ricœurin monipuolista tuotantoa voi jaotella usealla tavalla. Keskeinen muutos tapahtui 1960-luvun alussa, jolloin Ricœur kiinnostui hermeneutiikasta ja irtaantui osittain aikaisemmasta fenomenologisesta suuntautumisestaan. Ricœur alkoi julkaista tutkimuksia symbolin teoriasta ja Sigmund Freudin psykoanalyysista sekä selvitteli välejään strukturalistien kanssa. Myöhemmin 1970- ja 1980-luvulla hän julkaisi artikkelikokoelmia sekä metaforatutkimuksen "La métaphore vive" ja laajan kolmiosaisen teossarjan "Temps et récit", joka käsitteli narratiivisuutta ja aikaa.
"Temps et récit" -teossarjasta alkanut projekti jatkui narratiivista itseyttä ja etiikkaa tutkivalla teoksella "Soi-même comme un autre" (1990). Tämän jälkeen Ricœur palasi "Temps et récit’ssä" käsittelemiinsä ajallisuuden ja historiallisuuden kysymyksiin ja lisäsi niihin muistin ja unohduksen tematiikkaa teoksessa "La Mémoir, l’histoire, l’oubli" (2000). Teoreettisen pohdinnan lisäksi teoksessa kartoitetaan muistamisen ja unohtamisen yhteiskunnallista ulottuvuutta. Ricœurin tuotantoon kuuluu myös kaksi oikeusfilosofista artikkelikokoelmaa "Le Juste 1" (1995) ja "Le Juste 2" (2001) sekä yhteiskuntafilosofinen "L’idéologie et l’utopie" (1986). Lisäksi Ricœurin artikkeleita on julkaistu uudelleen 1990-luvulla kokoelmissa "Lectures 1–3."
Puolustaessaan epistemologian ja ontologian vastavuoroista suhdetta Ricœur esitti, että filosofilla tulisi olla pätevyys ainakin yhdessä erityistieteessä. Ricœurin omalla kohdalla tämä toteutui niin, että hän julkaisi filosofisen tuotantonsa ohessa useita tutkimuksia protestanttisen teologian ja teologisen hermeneutiikan alalta. Ranskan ulkopuolella hän tuli monissa maissa tunnetuksi aluksi tätä kautta. Ricœurin itsensä mukaan hänen teologinen tuotantonsa on pidettävä erillään hänen filosofisesta tuotannostaan, jossa hän ei hyväksy tai ota annettuna absoluutin käsitettä.
Hänen viimeiseksi teoksekseen jäi kuolemaa käsittelevä "Vivant jusque'a la mort", joka julkaistiin hänen kuolemansa jälkeen vuonna 2007.
To Live Again
To Live Again on Tarotin ensimmäinen livealbumi, joka julkaistiin 23. marraskuuta 1994. Levy on nauhoitettu 3. elokuuta 1994 Helsingin Tavastialla. Levy julkaistiin alun perin vuonna 1994 ainoastaan Japanissa, mutta vuonna 2006 se julkaistiin uudelleenmiksattuna ja -masteroituna myös Suomessa.
Doug Harvey
Douglas Paul Harvey (19. joulukuuta 1924 Montreal, Québec, Kanada – 26. joulukuuta 1989) oli jääkiekkoilija ja National Hockey Leaguen (NHL) tähtipuolustaja.
Hänen NHL-tilastonsa runkosarjassa käsittävät 1113 ottelua, 88 maalia, 452 syöttöä ja 540 tehopistettä sekä 1216 jäähyminuuttia. Pudotuspeleissä Harveyn saldoksi muodostui 137 ottelua, 8 maalia, 64 syöttöä, 72 tehopistettä ja 152 jäähyminuuttia.
Harvey tunnettiin erityisesti siitä, ettei pyrkinyt keräämään tehopisteitä niin kuin muut kenttäpelaajat vaan hoiti puolustamisen, mikä kuului hänelle.
Mosconi Cup
Mosconi Cup on biljarditurnaus, joka on pelattu Euroopan ja Yhdysvaltain kuusimiehisten (myös naisia ollut mukana) joukkueiden välillä vuodesta 1994 lähtien. Turnauksessa on perinteisesti pelattu nelin- sekä kaksinpelejä. Euroopan joukkue on pystynyt voittamaan Mosconi Cupin yhdeksän kertaa (1995 erin 16-15, 2002 erin 12-9, 
2007 11-8, 2008 erin 11-5, 2010 erin 11-8, 2011 erin 11-7, vuonna 2012 erin 11-9, vuonna 2013 erin 11-2 ja vuonna 2014 erin 11-5).
Suomen Biljardiliitto
Suomen Biljardiliitto ry on perustettu toukokuussa 1973. Liitto on Suomen Liikunnan ja Urheilun alainen yhdistys. Virallisia liiton alaisia pelimuotoja ovat snooker, kaisa, pool, kara ja pyramidi. Kaikissa viidessä lajissa on myös valtakunnallista kilpailutoimintaa ympäri Suomen joiden myötä turnauksia ja tapahtumia on pitkälti toista sataa erilaista vuoden aikana. Suomen Biljardiliittoon kuuluu lähes 100 jäsenseuraa ympäri suomen. Hallituksen puheenjohtajana on toiminut vuodesta 2004 lähtien Ahto Alander.
Suomen Biljardiliiton toiminnanjohtajana toimii Markku Ryytty.
Kaikissa viidessä lajissa pelataan myös SM-kilpailut ja useissa eri sarjoissa ja lajeissa eli kaiken kaikkiaan biljardissa pelataan eri Suomenmestaruuksista useissa kymmenissä eri turnauksissa vuosittain.
Eurosportilla hyvin TV-näkyvyyttä 2000-luvulla lisännyt Snooker on Suomen toiseksi suosituin lajimuoto ja turnauksia järjestetään ympäri Suomen sekä todella laadukkaassa Mestaruussarjassa, että myös koko kansalle tarkoitetussa 1-divisioonan sarjassa. Suomessa Snookerissa aloitettiin kilpailemaan 1980-luvulla. Snookerin lajipäällikkönä toimii Sami Hovi.
Pääosin pelkästään Suomessa pelattava biljardimuoto on Suomen perinteisin biljardimuoto ja sitä on harrastettu jo useita kymmeniä vuosia Suomessa ennen SBIL:n syntymää. Laji on edelleen Suomessa suosittua ja Suomen Biljardiliiton alaisia turnauksia järjestetään 20-30 vuosittain. Eri sarjoja on pääsarjan lisäksi Seniorit ja Juniorit. Kaisan suosiota on lisännyt myös turnauksen maailmanmestaruusturnaukset Kotkassa vuosina 2010 ja 2013. Kaisan lajipäällikkönä toimii Tuomas Komi.
Suomen suosituin biljardimuoto on ylivoimaisesti Poolbiljardi jossa pelataan myös monissa eri sarjoissa. Suomen kovatasoisin sarja on Poolin Mestaruussarja. Näiden lisäksi on alemmat kaikille tarkoitetut 1-divisioona ja 2-divisioona. Edellä mainittujen yleisten sarjojen lisäksi pelataan myös Naisten, Senioreiden ja Junioreiden turnauksia lähes kuukausittain. Poolia on pelattu Suomessa aktiivisesti aina 1980-90 luvun vaihteesta lähtien.
Poolin lajipäällikön edustajana toimii Joni Ahola ja nuorten vastaavana toimii Sami Karttunen.
Suomessa pussitonta karabiljardia aloitettiin pelaamaan aivan tosissaan jo 1980-luvun alussa, mutta toiminta kuihtui jo muutamassa vuodessa. Nyt 2000-luvulla toiminta on herännyt jälleen henkiin ja myös kilpailut ovat lisääntyneet. Pääosin karaa pelataan tällä hetkellä Turussa ja pääkaupunkiseudulla Espoossa.Karan lajipäällikkönä toimii Toni Hannula.
Venäjällä äärimmäisen suosittu Pyramidibiljardi aloitti kilpailutoiminnan Suomessa vuonna 2007 ja turnauksia pelataan useita vuoden aikana kolmessa eri lajimuodossa; The Free Pyramid (Amerikanka), The Dynamic Pyramid (Nevskaja) ja The Combined Pyramid (Moskovskaja). Peli on erittäin suosittua varsinkin Kotkassa ja Oulussa sekä pääkaupunkiseudulla Helsingissä ja Espoossa. Pyramidin lajipäällikkönä toimii Petri Pohjola
Käikälä
Käikälä on Hämeenlinnan 40. kaupunginosa, joka sijaitsee noin kuusi kilometriä Hämeenlinnan keskustasta etelään. Käikälä rajoittuu etelässä ja lännessä Vanajaveteen ja pohjoisessa Turun valtatiehen. Idässä rajana on Harvialantie.
Käikälä on enimmäkseen pientaloaluetta, mutta siellä on myös suuri teollisuusalue, jossa sijaitsevat muun muassa SSAB:n Hämeenlinnan tehdas (aiemmin Rautaruukki Oyj), Huhtamäki Oyj:n Hämeenlinnan tehdas, Sisu Akselit Oy ja Patria Vehicles Oy.
Käikälässä toimii Kirkonkulman koulu (alakoulu) ja yksityinen päiväkoti. Palveluihin kuuluu päivittäistavarakauppa K-Market.
Matti Lehtelä
Matti Jalmari Johannes Lehtelä (28. toukokuuta 1906 Riihimäki – 13. huhtikuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hänet muistettaneen parhaiten Juutas Käkriäisen osasta Roland af Hällströmin ohjaamassa elokuvassa "Putkinotko" (1954), joka perustuu Joel Lehtosen samannimiseen romaaniin.
Lehtelä esiintyi sivurooleissa useissa kymmenissä suomalaisissa elokuvissa vuosina 1934–1969. Hän näytteli usein poliisia, konnaa tai juoppoa. "Putkinotkon" lisäksi Lehtelän suurimpia rooleja olivat: "Siltalan pehtoorin" Aaretti (1934), "Kaikki rakastavat" -elokuvan Hiski (1935), joka oli Aaretin roolin toisinto, "Rakuuna Kalle Kollolan" nimiosa (1939), "Varjoja Kannaksella" -elokuvan miespääosa kirjailija Somero (1943), "Ihmiset suviyössä" -elokuvan Jukka Mettälä (1948), "Ryysyrannan Joosepin" poliisi Pirhonen (1954) sekä "Nummisuutarien" kolmannen filmatisoinnin eno Sakeri (1957).
Lehtelä oli avioliitossa näyttelijä Sylva Rossin kanssa.
Matti Lehtelä on haudattu Riihimäelle.
Michel Serres
Michel Serres (s. 1. syyskuuta 1930 Agen) on ranskalainen filosofi. Hän opiskeli filosofiaa, mutta työskenteli myös Ranskan laivaston upseerina. Väiteltyään vuonna 1968 Serres alkoi opettaa filosofiaa Pariisissa. Hän on opettanut myös Stanfordin yliopistossa. Vuonna 1990 hänet nimitettiin Ranskan akatemiaan. Serres on vaikuttanut muun muassa Bruno Latouriin ja Steven Connoriin.
Matti Aulos
Matti Aulos (aik. Matti Vilander, 21. helmikuuta 1909 Joutsa – 4. heinäkuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hänet muistetaan parhaiten Yleisradion Radioteatterin vakioäänenä vuosina 1952–1968 sekä noin 120 elokuvaroolista vuosina 1935–1962.
Aulos oli tunnettu näyttelijä niin televisiossa, elokuvissa kuin teatterissa. Hän toimi alun perin 1930-luvun alussa kansakoulunopettajana Valkeakoskella, mutta kiinnostui näyttelijän urasta ja sai kiinnityksen Jyväskylän Työväen Teatteriin. Tämän jälkeen Aulos teki muistettavan uran Helsingin Kansanteatterissa 1936-1947, Suomen Työväen Teatterissa 1948–1950 ja Radioteatterissa 1950–1968. Auloksen merkittävimpiin näyttämörooleihin kuuluivat muiden muassa "Loppiaisaaton" Malvolio, "Macbethin" Macduff, "Luulosairaan" Argan ja pehtorin osa "Niskavuoren leivän" kantaesityksessä 1939.
Aulos muistetaan lähinnä komediarooleistaan 1950- ja 1960-luvun elokuvissa (muun muassa rillumarei-elokuvissa). Hänen ensimmäiset huomattavammat elokuvaroolinsa olivat puusuutari Jaakko vuoden 1938 "Nummisuutarit"-filmatisoinnissa ja Juhana Theudenius elokuvassa "Jumalan myrsky" (1940). Myöhemmän vaiheen merkittäviä elokuvarooleja olivat shahi Abdul Illad-Irzan elokuvassa "En ole kreivitär" (1945), muurari-Martsu hupailussa "Muhoksen Mimmi" (1952), johtaja Kehvelinin osa rillumarei-ilottelussa "Hei, rillumarei!" (1954) sekä näyttelijä ”Alarik” komediassa "Taape tähtenä" (1962), mikä jäi Auloksen viimeiseksi elokuvaesiintymiseksi. Aulos nähtiin myöhemmällä iällään useimmiten tukevanpuoleisten, hyvässä asemassa olevien tuomareiden, pappien, upseerien ja johtajien rooleissa. Hänet muistetaan myös sivurooleistaan "Pekka ja Pätkä -elokuvissa".
Aulos nähtiin vuosina 1957–1966 myös muutamissa televisiotuotannoissa. Hän toimi myös näytelmäkirjailijana, jonka huomattavimpiin teoksiin kuuluivat muun muassa satunäytelmät ”Tuulasjärven kuningas” ja ”Joulu karhunpesällä”. Aulos kuoli 61 vuoden ikäisenä Helsingissä vuonna 1970.
Lakshmi Mittal
Lakshmi Niwas Mittal (s. 15. kesäkuuta 1950 Sadulpur, Intia) on intialainen liikemies. Mittal on Arcelor Mittal -teräsyhtiön toimitusjohtaja ja sen merkittävä omistaja. Vuonna 2006 hän oli "Guardian"-lehden mukaan maailman kolmanneksi rikkain ihminen. Yritys on tehnyt tappiota ja vuonna 2014 Mittal oli Forbesin listalla sijalla 66. Syyskuussa 2018 hän oli Forbesin mukaan maailman 62. rikkain ihminen.
Mittal asuu 18–19 Kensington Palace Gardensissa Lontoossa. Talo jossa hän asuu on vanha uuspalladialainen asunto, jonka hän osti Formula 1 -moguli Bernie Ecclestonelta vuonna 2004 noin 57 miljoonalla punnalla. Myöhemmin hän on ostanut lähistöltä kaksi muuta taloa aikuisten lastensa käyttöön.
Joulukuussa 2007 Mittal osti 20 prosentin osuuden jalkapalloseura Queens Park Rangersistä.
Mittalilla on kaksi lasta, Vanisha ja Aditya.
Team Milram
Team Milram (UCI-tunnus MRM) oli saksalainen maantiepyöräilyn ammattilaistalli. Vuosina 2003–2006 se tunnettiin italialaisen sponsorinsa mukaan nimellä Domina Vacanze. Sen jälkeen pääsponsori oli saksalainen meijerialan yritys Nordmilch, jonka tuotemerkki MILRAM on. Tallin johtajana toimi Gerry van Gerwen. Talli osallistui UCI ProTour -sarjaan vuosina 2006–2010.
Milram oli vuoden 2007 loppuun asti rekisteröity italialaiseksi joukkueeksi. Vuoden 2008 alusta se oli saksalainen joukkue.
Vuodesta 2006 joukkue oli rakennettu pitkälti kiritähtiensä Erik Zabelin ja Alessandro Petacchin ympärille. Petacchi kuitenkin irtisanottiin joukkueesta hänen saatuaan dopingtuomion toukokuussa 2008. Zabel puolestaan päätti lopettaa pitkän uransa kauden 2008 jälkeen.
Kaudella 2006 tallin ajaja Christian Knees voitti Rund um Köln -kilpailun. Alessandro Petacchi voitti Niedersachsenrundfahrt-kilpailun kaikki etapit ja kokonaiskilpailun ja Erik Zabel voitti parhaan kiriajajan palkinnon Saksan ympäriajossa.
Zabelin ja Petacchin poistuttua joukkueesta Milram pyrki uudistumaan kaudelle 2009. Se mm. palkkasi 11 ajajaa toisesta saksalaistallista, toimintansa lopettaneesta Gerolsteinerista. Lisäksi Milram hankki kapteeneikseen kaksi nuorta saksalaislupausta, Gerald Ciolekin ja Linus Gerdemannin Team Columbia-joukkueesta.
Talli lopetti toimintansa kauden 2010 jälkeen, koska tallipäällikkö Gerry van Gerwen ei onnistunut löytämään joukkueelle uutta sponsoria.
Sylva Rossi
Sylva Rossi (oik. Olga Sylvia Lehtelä, o.s. Saastamoinen, 23. lokakuuta 1908, Lappeenranta – 9. marraskuuta 1992, Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan monista sivurooleistaan suomalaisista elokuvista 1932–1978 ja Pyynikin kesäteatterista.
Rossi oli naimisissa näyttelijä Matti Lehtelän kanssa. Sylva Rossi on haudattu Helsingin Hietaniemen hautausmaalle Taiteilijainmäelle.
Kodak Brownie
Brownie-kamera tai Kodakin Brownie oli Eastman Kodakin vuonna 1900 markkinoille tuoma valokuvauskamera, joka oli tarkoitettu lapsille. Sen filmirulla voitiin ladata valossa. Kodak Brownie No. 1 -kamera maksoi yhden dollarin ja Kodak myös kehitti kuvat edullisesti. Helppokäyttöistä kameraa alkoivat käyttää pian myös aikuiset.
Kodakin perustaja George Eastmanin tavoitteena oli tehdä valokuvauksesta arkipäiväistä. Tuohon aikaan käytetyt lasilevy- ja laakafilmitekniikat olivat monimutkaisia. Eastman oli patentoinut jo vuonna 1884 rullafilmikameran. Uuden kameratyypin suunnittelijaksi hän palkkasi kanadalaisen Frank Brownellin (1859–1939). Miehet saivat valmiiksi Kodakin ensimmäisen kameran, "Kodak No. 1", vuonna 1888. Se maksoi 25 dollaria ja oli useimmille liian kallis. Seuraavaksi tavoitteena oli tehdä lapsille sopiva kamera. Tuloksena syntyi vuonna 1900 "Kodak Brownie No. 1". Siinä filmi oli kelattu taustapaperin kanssa rullalle, joten filmirulla voitiin vaihtaa valossa. Kamera maksoi yhden dollarin. Vuonna 1901 markkinoille tuotiin "Kodak Brownie No. 2", joka maksoi 2 dollaria. Tätä kameraa valmistettiin vuoteen 1933 saakka. Hintansa ansiosta kamerat olivat suurmenestys. Brownie No. 2:ssa oli kaksi optista etsintä, toinen päällä ja toinen sivulla, kameran vaaka- ja pystyasentoja varten. Näistä näki peilin ja linssin kautta kohteen. Kuuden kuvan filmin siirto tapahtui manuaalisesti. Kamerassa ei ollut mitään säätöjä, ei tarkennusta, valotusaikaa tai etäisyyttä. Kameralla pystyi ottamaan hyviä kuvia ulkovalossa sopivalta etäisyydeltä eli sillä sai hyviä lomakuvia.
Setä Tuomon tupa
Setä Tuomon tupa () on Harriet Beecher Stowen 1800-luvun puolivälissä kirjoittama Yhdysvaltain orjuutta käsittelevä esikoisromaani. Tarina kertoo Tuomo-nimisen orjan kohtalosta eri isäntien alaisuudessa. Kirja aiheutti paljon kiistelyä Yhdysvalloissa ja sen on sanottu vaikuttaneen orjuuden lakkauttamiseen.
Romaani julkaistiin ensin "National Era" -nimisessä sanomalehdessä 5. kesäkuuta 1851 alkaen. Kirjaksi se painettiin 20. maaliskuuta 1852. Kirja myi ensimmäisen vuotensa aikana 300 000 kappaletta pelkästään Yhdysvalloissa ja oli 1800-luvun myydyin romaani. Kirjan vaikutus oli niin suuri, että kun Abraham Lincoln tapasi Beecher Stowen Yhdysvaltain sisällissodan alussa, hänen kerrotaan huudahtaneen: "Te siis olette se pieni nainen, joka kirjoitti tämän suuren sodan aiheuttaneen kirjan!"
Vanhan orjan Setä Tuomon isäntä Shelby joutuu rahapulassaan myymään tämän orjamarkkinoilla. Tuomo saa hyvän isännän St. Claren ja ystävystyy tämän tyttären kanssa, sillä molemmat ovat hartaita kristittyjä. Tyttö kuolee pian sairauteen ja isä lupaa tytölle tämän kuolinvuoteella, että vapauttaa setä Tuomon. Isä ehtii kuitenkin kuolla ennen kuin voi täyttää lupauksensa.
Miehen itsekäs leski ei välitä lupauksesta vaan myy Tuomon orjamarkkinoilla. Ostaja on raakalainen Simon Legree, joka hakkaa Tuomon, kun tämä ei suostu ruoskimaan toista orjaa. Lopulta Legree pieksee vanhuksen hengiltä, kun Tuomo ei suostu kertomaan, mihin karanneet orjat ovat menneet. Kuolemaisillaan oleva Tuomo antaa tappajille anteeksi. Auttajat tulevat myöhässä.
Kirjassa on rinnakkain tarina Elisa ja Yrjö Harriksen pakomatkasta Kanadaan ja sieltä edelleen Liberiaan. Yrjö on karannut Shelbyltä jo aiemmin ja Elisa karkaa myyntinsä jälkeen, koska pelkää menettävänsä poikansa.
Halloween H20
Halloween H20 ("Halloween: H20: 20 Years Later") on Steve Minerin ohjaama yhdysvaltalainen kauhuelokuva vuodelta 1998. Se jatkuu käytännöllisesti katsoen Halloween 2:sta eikä tämän johdosta ota huomioon muiden jatko-osien tapahtumia. Elokuva onkin ohjaaja Minerin näkemys siitä, miten elokuvasaagan tulisi päättyä, koska lukuisat jatko-osat olivat hänen mielestään ongelma. Kuitenkin neljän vuoden päästä myös H20 sai jatkoa, tosin eri tekijöiltä.
20 vuotta myöhemmin Haddonfieldin teurastuksen jälkeen Langdonissa, edesmenneen tohtori Loomisin kollegan Marion Chambersin taloon on murtauduttu, ja hän soittaa poliisit. Kun hän menee naapuriin, hän näkee kaksi nuorta kuolleena, ja lopulta Michael Myers tappaa hänet, vieden mukanaan siskonsa Laurie Strodea käsittelevän kansion. Sillä välin Kaliforniassa Keri Tate -nimellä elävä Laurie Strode näkee painajaisen Myersin kirjoituksista "Laurie Strode". Myöhemmin naisen ja lapsen mennessä vessaan naisen auto varastetaan. Sillä välin Laurie lähettää teini-ikäisiä retkelle. Osa nuorista livahtaa taloon viettämään Halloween-yötä. Kaksi nuorta tapetaan, ja Michael pääsee puukottamaan Laurien 17-vuotiasta poikaa jalkaan. Nämä lähtevät pakoon, ja kun nämä lukitsevat oven, avaimet putoavat. Juuri kun Michael on saamassa oven auki, Laurie ja John tulevat ulos. Laurie ja John lähtevät etsimään Myersiä ja ampuvat miestä, joka ei olekaan Myers vaan hotellin vartija. John joutuu Michaelin uhriksi, ja Laurie lähtee pakoon. Laurie lähtee oven taakse piiloutuneiden nuorten kanssa portille ja käskee näitä soittamaan ambulanssin ja poliisin. Laurie lähtee kirveen kanssa etsimään Myersiä ja piiloutuu pöytien alle Myersiltä, kun Laurie löi tätä kirveellä. Myers on pöydän päällä vahtimassa Laurieta, ettei tämä lähtisi pois. Laurie kierii pöytien alle Michael perässä. Pitkän taistelun jälkeen Laurie pääsee lyömään Myersiä veitsellä, ja tämä putoaa pöydän päälle. Laurie lähtee viemään ruumista jonnekin, ja ruumis alkaa liikkua. Lopuksi Laurie lyö kirveellä miehen pään poikki.
Stigmata (Tarotin albumi)
Stigmata on Tarotin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 13. huhtikuuta 1995. Se on tuplalevy, jonka toisella levyllä on samoja kappaleita kuin vuonna 1994 julkaistulla "To Live Again" -livelevyllä. Zero Corporation on julkaissut Japanissa levystä myös yhden CD:n version.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 31, ja pysyi listalla yhteensä 4 viikkoa.
Philippe Lacoue-Labarthe
Philippe Lacoue-Labarthe (6. maaliskuuta 1940 – 27. tammikuuta 2007, Pariisi) oli ranskalainen filosofi, teatteriohjaaja, kirjallisuuskriitikko ja kääntäjä. Hän toimi Strasbourgin yliopiston estetiikan professorina.
Lacoue-Labarthe kirjoitti laajalti Martin Heideggeristä, Jacques Derridasta, Jacques Lacanista, Paul Celanista, saksalaisesta romantiikasta ja dekonstruktiosta. Hän myös käänsi Heideggerin, Celanin, Friedrich Nietzschen, Friedrich Hölderlinin ja Walter Benjaminin teoksia ranskaksi.
For the Glory of Nothing
For the Glory of Nothing on kuopiolaisen heavy metal -yhtye Tarotin viides studioalbumi, joka julkaistiin 6. helmikuuta 1998.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 19.
Jalkapallostadion
Jalkapallostadion on stadion, joka on tarkoitettu ennen muuta jalkapallon pelaamiseen. Suurimpien jalkapallostadionien katsomoihin mahtuu yli 100 000 katsojaa.
Noob Saibot
Noob Saibot on hahmo Mortal Kombat -pelisarjassa.
Mortal Kombatin maailmassa Noob Saibot on haamu Netherealmista ja on itse asiassa alkuperäinen Sub-Zero, nuoremman Sub-Zeron veli. Scorpion tappoi hänet tämän kostaessa klaaninsa puolesta. Noob Saibot on sydämetön ja kylmäverinen murhaaja, joka on valmis tappamaan jopa oman veljensä. "" -pelissä hän toimi yhdessä veljensä vanhan liittolaisen, Smoken, kanssa.
Vuoden 2011 "Mortal Kombat" -pelissä Quan Chi luo Noobin vanhemmasta Sub-Zerosta Scorpionin tapettua hänet. Noob kohtaa myöhemmin nuoremman Sub-Zeron, joka on muutettu kyborgiksi häviten tälle taistelussa. Taistelussa Nightwolfia vastaan Smoke heittää Noobin maagiseen tornadoon, joka räjähtää Noob mukanaan. Noobin kohtalo pelin lopussa on jäänyt epäselväksi, mutta hänen uskotaan elävän, koska Goro on jopa hukuttanut Noobin, eikä hän ole siitäkään kuollut.
Hahmon nimi tulee takaperin käännetyistä Mortal Kombat -pelin luojien Ed Boonin ja John Tobiasin sukunimistä.
Koria
Koria on Kouvolan kaupungin 52. kaupunginosa ja taajama Elimäen suuralueella. Korian taajama kuuluu osaksi Vilppulan kylää. Koria kuului vuoteen 2009 asti Elimäen kuntaan ja oli kunnan suurin taajama. Korialla asuu yli puolet Elimäen suuralueen asukkaista. Koria sijaitsee valtatie 6:n varrella Kymijoen eteläpuolella Kouvolan keskustaajamasta 6km lounaaseen.
Koria on Kouvolan kuudenneksi suurin kaupunginosa, ja sieltä on kuuden kilometrin matka Kouvolan keskustaan. Vuonna 2015 Korialla asui 4 154 asukasta. Korian keskustan pinta-ala on 0,3 km² ja asukkaita 310. Korian taajamassa asukkaita on 4 050 (31.12.2017). Taajaman pinta-ala on 7,66 neliökilometriä.
Korian keskustassa ja Hurjanhaassa on kerrostaloja, muilla asuinalueilla rivi- ja omakotitaloja. Korian koko äänestysalueen asukasluku on 5 036, tähän alueeseen kuuluu Korian lisäksi Pohjois-Elimäen kaupunginosa.
Korian naapurikaupunginosia ovat Kankaro, Ruotsula, Keltti, Muhniemi ja Myllykoski.
Korian asuinalueita ovat Hiivuri, Hurjanhaka, Korian keskusta, Karisuo (Karisuo ja Karisuonkulma), Nappa (Nappa, Napanrinne), Pioneeripuisto ja Sopenpelto. Marttilan alueen rakennustyöt aloitettiin vuonna 2012.
Korialla on muun muassa kaksi kauppaa, asiamiesposti, Korian ja Napan ala-asteet, pizzeria, uimahalli, kirjasto, pankki, urheilukenttä, kirpputori, terveysasema, apteekki, vanhainkoti ja linja-autoasema. Alueen teollisuutta ovat muun muassa Kaslink Foods, Domus, Novita, Korian leipomo ja Korian Palviliha.
Korialla toimi 1990-luvun puoliväliin asti pioneerijoukkojen varuskunta eli Kymen Pioneeripataljoona.
Tunnettuja tapahtumia ovat joka toinen vuosi järjestettävät Erämessut ja vuonna 2010 ensimmäistä kertaa järjestetyt PioneeriFestivaalit. Koria-Roll-rockfestivaalin järjestäminen on lopetettu. Korian kylän läpi kulkee yksi Suomen vilkkaimmista rataosuuksista, Lahti–Kouvola-rata, ja taajama onkin aikojen kuluessa kasvanut rautatien ja varuskunnan myötävaikutuksesta.
Korialla ovat tunnetut Kymijoen ylittävät sillat: museosiltana oleva vuonna 1870 valmistunut Korian silta ja nykyinen Korian ratasilta. Taajaman muita maamerkkejä ovat vesitorni, Suomen Viljavan viljavarasto Napalla ja entinen Hankkijan rehutehdas radan varrella. Kymijoen varressa sijaitsee kauniina kesäpaikkana tunnettu Kallioniemen tanssilava.
Korian osa-alueet ovat:
Linja-autoasema sijaitsee Korian keskustassa. Korialla on myös rautatieasema, jolla pysähtyvät lähijunat Lahdesta ja Kouvolasta. Korian keskustasta on 129 km Helsinkiin. Viimeisen kymmenen vuoden aikana Korian väkiluku on noussut hieman. Korian Hurjanhaassa on Wienerbergerin tiilitehdas. Kaslink Foodsin hallinto- ja tuotantolaitos sijaitsee Korialla.
Paikallisliikenteen linjat:
Palvelulinjat:
Muut:
Junaliikenne:
Gianni Vattimo
Gianni Vattimo (s. 4. tammikuuta 1936) on italialainen hermeneutikkofilosofi ja poliitikko. Tuotannossaan Vattimo on käsitellyt tulkintaa, olemista, taidetta, massakulttuuria ja politiikkaa.
Vattimo opiskeli filosofiaa Torinon yliopistossa Luigi Pareysonin johdolla ja sittemmin Heidelbergin yliopistossa Karl Löwithin ja Hans-Georg Gadamerin kanssa. Hänestä tuli Torinon yliopiston apulaisprofessori vuonna 1964, estetiikan professori vuonna 1969 ja teoreettisen filosofian professori vuonna 1982.
Vattimo kehitti yhdessä Pier Aldo Rovattin kanssa ”heikon ajattelun” käsitteen. Vuonna 1983 toimittamassaan teoksessa "Il pensiero debole" ('Heikko ajattelu') he ilmoittavat pyrkimyksekseen eritellä nykyaikaa ja sen perustattomaksi käynyttä ajattelua. Heikossa ajattelussa, joka on sittemmin luonnehtinut ennen kaikkea Vattimon omaa tuotantoa, keskeistä on ajatus sen hyväksymisestä, ettei todellisen tiedon puuttuessa ole mitään muutakaan pohjaa johon ajattelua voisi perustaa. Vastaavasti yksilöyden turvana ei enää ole vahvaa minää tai yhtenäistä kulttuuria. Perustattomuus ja turvattomuus ovat ajattelun avainsanoja.
Vattimo on käsitellyt ajatuksiaan kristinuskosta teoksessaan "Uskon että uskon". Hänen näkemyksensä mukaan maallistuminen ei ole kristilliselle uskolle uhka tai tappio, vaan se on kristillisyyden ydin. Kirkko täyttää tehtäväänsä nimenomaan sekularisaation kautta.
Shining Black
Shining Black on kuopiolaisen heavy metal -yhtye Tarotin uran ensimmäinen kokoelma-albumi. Levystä on julkaistu myös 500 kappaleen rajoitettu kolmen CD:n digipak-painos, jonka bonuslevyllä on ainoastaan Pecu Cinnarin rumpusoolo ”Aaaargh, What's Goin' On Here”.
Zero Corporation on julkaissut Japanissa 23. joulukuuta 1998 samalla nimellä yhden levyn version kokoelmasta.
Torre del Mangia
Torre del Mangia on vuosina 1325–1348 rakennettu, 88 metriä korkea torni Sienassa, Italiassa. Se sijaitsee kaupungin keskusaukiolla Piazza del Campolla, goottilaisen Palazzo Pubblicon yhteydessä. Sen rakensivat Minuccio ja Francesco di Rinaldo vuosina 1338–1348.
Torni on saanut nimensä ensimmäiseltä kellonsoittajaltaan vuonna 1347, Giovanni di Ducciolta, jonka lempinimi oli ”Mangiaguadagni” (). Tornin nykyinen kello on laitettu paikoilleen vuonna 1666: sen valmistaminen San Francescon luostarissa kesti lähes kymmenen kuukautta, ja kellon paikalleen laittamiseen tarvittiin kaksi suurta, yhteensä 53 miehen käyttämää vinssiä. Tornin huipulle johtaa 400 porrasta. Tornin juurella on kappeli, jonka nimi on Capella di Piazza. Se on kiitollisuudenosoitus sille, että pelastuttiin vuoden 1348 rutosta.
Johnny Dodds
John M. ”Johnny” Dodds (12. huhtikuuta 1892 – 8. elokuuta 1940) oli yhdysvaltalainen jazzmuusikko ja yksi New Orleans -jazzin johtavista klarinetisteista. Doddsin soitolle oli tyypillistä vahva bluesväritteisyys.
New Orleansissa syntynyt Dodds soitti nuorena kitaraa ja vaihtoi 17-vuotiaana klarinettiin, johon hän sai oppitunteja Lorenzo Tio Jr:lta. Dodds liittyi vuonna 1912 Kid Oryn yhtyeeseen. Vuonna 1917 hän soitti Fate Marablen jokilaivayhtyeessä ja palasi myöhemmin Oryn kokoonpanoon, kunnes muutti Chicagoon vuonna 1919. Hän soitti King Oliverin Creole Jazz Band -yhtyeessä vuosina 1919–1924 ja osallistui Oliverin vuoden 1923 nauhoituksiin Richmondissa. Hän myös kävi yhtyeen kanssa kiertueella Yhdysvaltojen länsirannikolla.
Vuonna 1924 Dodds pääsi orkesterinjohtajaksi Freddie Keppardin yhtyeeseen Chicagossa, jota hän johti yhteensä kuusi vuotta. Hän osallistui Louis Armstrongin Hot Five- ja Hot Seven -nauhoituksiin ja nauhoitti 1920-luvulla myös muun muassa Jelly Roll Mortonin ja veljensä Baby Doddsin kanssa.
Monacon Grand Prix 1964
Monacon Grand Prix 1964 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 10. toukokuuta 1964 Monacon katuradalla. Kilpailu oli kauden avauskilpailu, ja sen voitti Graham Hill. Kilpailussa Peter Arundell ajoi ensimmäisen kerran palkintosijalle, ja Mike Hailwood ensimmäistä kertaa pisteille.
Hollannin Grand Prix 1964
Hollannin Grand Prix 1964 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 24. toukokuuta 1964 Zandvoortin radalla. Kilpailun voitti Jim Clark, jolle voitto oli kauden ensimmäinen.
Belgian Grand Prix 1964
Belgian Grand Prix 1964 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 14. kesäkuuta 1964 Spa-Francorchamps'n radalla. Kilpailun voitti Lotus-Climax-kuljettaja Jim Clark, jolle voitto oli kauden toinen.
Ranskan Grand Prix 1964
Ranskan Grand Prix 1964 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 28. kesäkuuta 1964 Rouen-Les-Essarts -radalla. Kilpailun voitti Dan Gurney, jolle voitto oli kauden ensimmäinen.
Britannian Grand Prix 1964
Britannian Grand Prix 1964 oli Formula 1 -sarjan MM-osakilpailu, joka ajettiin 11. heinäkuuta 1964 Brands Hatchin radalla. GP oli ensimmäinen Brands Hatchin radalla ajettu MM-sarjan kilpailu ja kauden viides. Sen voitti paalupaikalta lähtenyt Jim Clark, jolle voitto oli kauden kolmas. Hän ajoi myös kilpailun nopeimman kierroksen.
Saksan Grand Prix 1964
Saksan Grand Prix 1964 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 2. elokuuta 1964 Nürburgringin radalla. Kilpailun voitti John Surtees, jolle voitto oli kauden ensimmäinen.
Itävallan Grand Prix 1964
Itävallan Grand Prix 1964 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 3. elokuuta 1964 Zeltwegin radalla. Kilpailun voitti Lorenzo Bandini, jolle voitto oli kauden ja uran ensimmäinen.
Italian Grand Prix 1964
Italian Grand Prix 1964 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 6. syyskuuta 1964 Monzan radalla. Kilpailun voitti John Surtees, jolle voitto oli kauden toinen.
Yhdysvaltain Grand Prix 1964
Yhdysvaltain Grand Prix 1964 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 4. lokakuuta 1964 Watkins Glenin radalla. Kilpailun voitti Graham Hill, jolle voitto oli kauden toinen.
Meksikon Grand Prix 1964
Meksikon Grand Prix 1964 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 25. lokakuuta 1964 Autódromo Hermanos Rodríguez -radalla. Kilpailu oli kauden viimeinen, ja sen voitti Dan Gurney, jolle voitto oli kauden toinen.
Piero Scotti
Piero Scotti (11. marraskuuta 1909 – 14. helmikuuta 1976) oli italialainen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui vain yhteen Grand Prix -kilpailuun, jonka keskeytti, eikä onnistunut keräämään yhtään MM-pistettä.
Christian Karembeu
Christian Karembeu (s. 3. joulukuuta 1970 Lifou, Uusi-Kaledonia) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Karembeu edusti urallaan seuratasolla kotimaassaan Nantesia ja Bastiaa, Italiassa Sampdoriaa, Espanjassa Real Madridia, Englannissa Middlesbroughia, Kreikassa Olympiakosia ja Sveitsissä Servetteä. Hän saavutti Nantesin riveissä Ranskan mestaruuden, Real Madridin riveissä kaksi Mestarien liigan voittoa ja Olympiakosin riveissä kaksi Kreikan mestaruutta.
Ranskan maajoukkueessa Karembeu pelasi 53 ottelua ja teki niissä yhden maalin. Hän edusti Ranskaa 
MM-kisoissa vuonna 1998 sekä EM-kisoissa vuosina 1996 ja 2000. Karembeu saavutti Ranskan riveissä MM-kultaa vuonna 1998 ja EM-kultaa vuonna 2000.
Johnny Liebkind
John Eljon ”Johnny” Liebkind (s. 22. syyskuuta 1946 Helsinki) on entinen artisti, säveltäjä ja sovittaja ja muusikko. Hän oli 1960-luvun Suomen suosituimpia pop-/iskelmälaulajia Dannyn ja Irwin Goodmanin ohella.
Johnny Liebkind aloitti uransa rautalankayhtye The Soundsissa rumpalina. The Soundsin tunnetuin kappale oli Liebkindin mukaelma vanhasta kansansävelmästä ”Emma”. Johnnyn soolodebyytti oli vuonna 1963 julkaistu Saukin sanoittama, alun perin Ruth Brownin esittämä ja myöhemmin Cliff Richardin tunnetuksi tekemä ”Hymyhuulet” (”Lucky Lips”).
Liebkind kiersi keikkaillen maata koko 1960-luvun aina vuoteen 1969 levyttäen useita angloamerikkalaisia käännöshittejä. Sen jälkeen hän vetäytyi julkisuudesta syrjempään ja lähti opiskelemaan kauppatieteitä. Vuonna 1970 julkaistiin unkarilaisen Gábor Nádasin säveltämä ja Fredin suomeksi sanoittama ”Ihana aamu”, joka oli Liebkindin eniten listamenestystä saavuttanut kappale. Hänen viimeinen levytyksensä oli vuonna 1973 ilmestynyt albumi "Jonglööri".
Musiikkiuransa jälkeen Liebkind on ollut muun muassa Nesteen ja STS-pankin palveluksessa.
Nykyisin Liebkind järjestää liikemiesmatkoja Israeliin.
Liebkind oli syytettynä 1990-luvun alussa tehdyistä talousrikoksista ja hänet etsintäkuulutettiin vuonna 1994. Runsaasti mediaa kiinnostaneessa tapauksessa Israelin kansalaisuuden saanut Liebkind löydettiin seuraavana vuonna Israelista, josta hänet luovutettiin Suomeen.
Sen jälkeen alkoi kaksi oikeudenkäyntiä, joista ensimmäisenä päätöksen saadussa, Hämeenlinnan käräjäoikeudessa niin sanotusta AKP-Palvelusta tehdystä yrityskaupasta Liebkindiä vastaan nostetut syytteet hylättiin 1997 kokonaan. Myös Turun hovioikeus hylkäsi syytteet 1998.
Toisen, vuonna 1996 alkaneen oikeudenkäynnin juuret olivat ruotsalaisen sijoitusyhtiö Proventus AB:n vuonna 1989 yrittämässä Oy Wärtsilä Ab:n valtauksessa. Pitkän käsittelyn jälkeen Liebkind tuomittiin Helsingin käräjäoikeudessa syyskuussa 2001 ja tammikuussa 2005 Helsingin hovioikeudessa yrityskaupasta, josta hyödyn saivat yhtiön myyjä, ruotsalainen sijoitusyhtiö Proventus Ab sekä yhtiön ostaja Dick Reincke. Niin sanotulla taseyhtiökaupalla vältettiin maksamasta Suomen valtiolle veroja noin 70 miljoonaa markkaa. Proventus sai summasta 50 ja Dick Reincke kumppaneineen 20 miljoonaa markkaa. Myös Dick Reincke tuomittiin jutussa, mutta Proventuksen edustajat eivät olleet syytteessä.
Maaliskuussa 2007 Ajatus Kirjat julkaisi teoksen "Tapaus Johnny Liebkind: Erään oikeusmurhan tarina". Sen kirjoittanut toimittaja Mikko Niskasaari väittää, että Liebkind tuomittiin ilman näyttöä ja että päävastuullisia kaupassa olivat ruotsalaisen sijoitusyhtiö Proventus Ab:n keskeiset johtajat. Teoksen mukaan Helsingin kihlakunnansyyttäjä ei tehnyt kirjallista päätöstä perusteista, joiden vuoksi suurimman hyödyn saaneita ei asetettu syytteeseen.
Robin van Aggele
Robin van Aggele (s. 30. heinäkuuta 1984) on alankomaalainen uimari, joka on erikoistunut sekauintiin ja rintauintiin. Hän teki kansainvälisen debyyttinsä aikuisten tasolla lyhyen radan EM-kisoissa 2004 Wienissä.
Lyhyen radan EM-kisoissa 2005 Triestessä van Aggele oli neljäs 100 metrin sekauinnissa, vain sadasosan kolmanneksi sijoittunutta Liettuan Vytautas Janušaitisia jäljessä.
Hän voitti EM-pronssia lyhyeltä radalta 4×50 metrin vapaauintiviestistä Helsingissä 2006 ja 4×50 metrin sekauintiviestistä Debrecenissä 2007. Manchesterin lyhyen radan MM-kilpailuissa 2008 hän sai hopeaa 4×100 metrin vapaauintiviestistä.
Van Aggele voitti 100 metrin rintauinnin lyhyen radan Euroopan-mestaruuden Istanbulissa 2009 ajalla 56,29. Eindhovenin lyhyen radan EM-kilpailuissa 2010 hän sai kultaa 50 metrin rintauinnissa ajalla 26,44 ja pronssia 100 metrin rintauinnissa.
Työturvallisuus
Työturvallisuus on työpaikan oma-aloitteista turvallisuuden hallintaa. Työturvallisuus on osa yritysturvallisuutta. Yritysturvallisuuden muita osa-alueita ovat esim. ympäristöturvallisuus, tietoturvallisuus, henkilöturvallisuus, toimitilaturvallisuus ja rikosturvallisuudesta. Työturvallisuutta toteutetaan työsuojelun avulla ja toimintaa ohjaavat mm. työturvallisuuslaki ja työterveyshuoltolaki.
Kaikki työntekijät ovat toteuttamassa työsuojelua. Jokaisen on toimittava sääntöjen mukaisesti jotta työturvallisuus toteutuisi. Työsuojelutoimintaa työpaikalla edistetään työsuojeluyhteistyön avulla. Laki työsuojelun valvonnasta ja työpaikan työsuojeluyhteistoiminnasta (20.1.2006/44) ohjaa eri tahojen osallistumista tähän toimintaan.
Turvallinen työskentely on suunnitelmallista ja perustuu ennakolta hyviksi todettuihin käytäntöihin. Keskeistä työturvallisuudessa on riskienhallinta. Jokaisen työntekijän ammattitaitoon kuuluu, että tuntee työnsä vaarat ja haitat ja osaa edistää työturvallisuutta.
Suomessa on kehitetty työturvallisuuden parantamiseksi työpaikoille ns. työturvallisuuskortti-koulutus, joka saatiin laajasti käyttöön 2003. Työturvallisuuskortti on jo 618 700 henkilöllä (13.8.2010).
Työturvallisuuslaki edellyttää työpaikkoja perehdyttämään työntekijät työpaikan haitta- ja vaaratekijöihin sekä käyttämään turvallisia työtapoja. Erityisesti esimiehille on koulutettava myös heidän vastuunsa ja tehtävänsä, jotta he voivat käytännössä johtaa alaistensa työturvallisuutta. Suomessa työturvallisuuskoulutusta järjestävät Työterveyslaitos, Työturvallisuuskeskus, ammattijärjestöjen koulutuskeskukset, aikuisoppilaitokset sekä asiantuntijayritykset. Perehdytys ja koulutus voidaan toteuttaa myös tietokoneavusteisesti. Suomessa on kehitetty Euroopan laajin työturvallisuuden ja -terveyden opetusmultimedioiden valikoima.
Lainsäädäntö on jaettu Suomessa noin 60 erilliseen säädökseen. Jokaisen yrityksen pidettävä yllä omaan toimintaansa liittyvää säädöstietokantaa. Keskeinen lainsäädäntö Suomessa käsittää:
Cesare Perdisa
Cesare Perdisa (21. lokakuuta 1932 − 10. toukokuuta 1998) oli italialainen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui seitsemään Grand Prix -kilpailuun. F1-urallaan hän saavutti kaksi palkintosijaa (2 kolmossijaa), yhden viitossijan ja 5 MM-pistettä. Aika-ajoissa Perdisa oli parhaimmillaan kuudes.
"* jaettu"