Viiden armeijan taistelu
Viiden armeijan taistelu () on kuvitteellinen taistelu J. R. R. Tolkienin kirjassa "Hobitti eli sinne ja takaisin".
Kun Smaug, Ereborin lohikäärme surmattiin Järvikaupungin Esgarothin yllä, luulivat Järvikaupungin ihmiset, ettei lohikäärmeen aarteella ollut enää vartijaa. Uskottiin, että Thorin Tammikilpi kääpiöjoukkoineen oli saanut surmansa Yksinäisellä vuorella taistelussa Smaugin kanssa. Synkmetsän haltioiden joukot olivat matkalla Yksinäiselle vuorelle tavoittamaan haltioiden vankilasta paennutta Thorinia joukkoineen, mutta he muuttivat kulkuaan auttaakseen Smaugin tuhoaman Järvikaupungin ihmisiä. Thorin Tammikilpi oli taas kutsunut Rautavuorten kääpiöiden armeijan paikalle sukunsa palveluksessa olevien korppien avulla puolustamaan aarretta, jottei sitä tarvitsisi jakaa muille. Hiidet olivat jo jonkin aikaa koonneet Gundabadin vuoren uumeniin joukkoja ja varustaneet niitä taisteluun. Kotkat olivat huomanneet nämä hiisien varustelut, ja niiden johtaja oli koonnut siksi kotkia Sumuvuorille. Hiisiarmeija lähti liikkeelle siksi, että Thorinin retkikunta surmasi Sumuvuoren Ison hiiden hiisien luolastoissa käydyssä kahakassa. Ensin oli syntymässä taistelu, jossa toisena osapuolena oli kääpiöt Rautavuorelta yhdessä Thorinin joukon kanssa ja toisena osapuolena ihmiset yhdessä metsähaltioiden kanssa. Mutta hiisien, hukkien ja lepakoiden hyökkäys pakotti kääpiöt, ihmiset ja haltiat yhdistämään joukkonsa hiisiä vastaan.
Ihmisten, haltioiden ja kääpiöiden ainoa toivo oli saada hiidet ja hukat laaksoon. Aluksi heidän toiveensa toteutui ja hyökkääjät kiersivät vuoren haarukan takaa laaksoon, missä pääportti sijaitsi. Ensimmäisenä iskivät haltiat tehokkaasti massiivisen nuolikuuron ja tuhannen keihäs- ja miekkamiehen voimin. Haltioiden jälkeen hyökkäsivät Rautavuorten kääpiöt lähes yhtä tehokkaasti ja haltiat iskivät jälleen ihmisten vahvistamana ajaen hiidet ja hukat paniikkiin.
Voiton ollessa jo melkein käsillä kuitenkin kiipesi suuri joukko hiisiä vuoren yli ja iski ihmisten, haltioiden ja kääpiöiden kimppuun sekä edestä että takaa. Ihmiset, haltiat ja kääpiöt piiritettiin ja ajettiin ahdinkoon vuoren rinteelle. Ereborin porttia suojaava muuri kaadettiin ja Thorin Tammikilpi liittyi kahdentoista toverinsa kanssa taisteluun. Hän haavoittui kuolettavasti iskiessään Pohjoisen Bolgin henkivartiostoon. Myös Thorinin kaksi toveria, Fíli ja Kíli, saivat surmansa puolustaessaan Thorinin ruumista.
Puolustajien ollessa häviön partaalla kajahti Korppikalliolta Bilbon huuto: "Kotkat! Kotkat!"
Lännestä lensi kotkia myrskytuulen lailla taisteluun, ja ne iskivät hiisien rivistöön raadellen heitä kuolettavasti ja heittäen heidät alas vuoren rinteiltä. Hiisillä oli silti vielä ylivoima. Ihmisten, kääpiöiden ja haltioiden kannalta viime hetkillä taisteluun liittyi heidän puolelleen itse Beorn valtaisan karhun hahmossa. Beorn heitteli hukkia ja hiisiä kuin olkia ja höyheniä. Hän kantoi taistelutantereelta pois kuolettavasti haavoittuneen Thorinin. Thorinin haavoittumisesta raivostunut Beorn mursi yksin Bolgin henkivartioston ja surmasi itse Pohjoisen Hiisien komentajan Bolgin.
Bolgin kuoleman jälkeen hiidet pakenivat länteen synkmetsään ja soille sen itälaitamilla. Suot upottivat suurimman osan hiisistä ja Synkmetsään paenneet hiidet päätyivät suoraan metsähaltioiden valtakuntaan, missä suurin osa heistä kuoli ja loput ajettiin kuolemaan Synkmetsään.