hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Ares I
Ares I oli kehitteillä ollut kantoraketti, jota NASA aikoi käyttää avaruussukkulan jälkeen tulevassa Project Constellation-avaruusohjelmassa miehistön sisältävän komento- ja huoltoaluksen Orionin laukaisuun Maata kiertävälle radalle jo 2010-luvulla.
Kaksivaiheisen Ares I-raketin pituus on 94 metriä, leveys 5,5 metriä ja se voi kuljettaa matalalle kiertoradalle noin 25 tonnia. Ensimmäinen vaihe muistuttaa avaruussukkulan kiinteäpolttoaineista apurakettia, toinen käyttää nestemäistä vetyä ja happea. Arvostelijoiden mielestä Ares I on kallis ja turvallisuudeltaan tuntematon.
Sen kehittämisessä oli vuonna 2007 ongelmia, kiinteäpolttoaineinen vaihe tärisi ilman että tätä kyettiin estämään. Ares I:n eräs perusongelma on se, että raketin painopiste oli väärin päin, koska ylempi vaihe oli leveämpi. Rakettiin kohdistui ylimääräinen rasitus siitä, että tämä korjataan erityisellä järjestelmällä.
2020-luvulla Ares I-raketilla piti laukaista miehistökapseli ja suurempaa Ares V:tä piti käyttää kuulaskeutujan ja kuumatkalla tarvittavan EDS-raketin laukaisuun miehittämättöminä. Alukset oli tarkoitus yhdistää Maan kiertoradalla.
Ensimmäinen Ares I-testilento (Ares I-X) suoritettiin 28. lokakuuta 2009. Tässä testattiin vain ensimmäistä vaihetta. Loppuosa raketista oli pelkkää peltikuorta.
Constellation-ohjelma on sittemmin hylätty.
Painopiste on siirtynyt kaupallisten toimijoiden, kuten SpaceX, piiriin.
DIRECT
DIRECT oli kilpaileva ehdotus Ares-raketeille, joita aiottiin käyttää Yhdysvaltain ilmailu- ja avaruushallinnon eli NASA:n miehitettyjä Kuu-lentoja kehittävässä Project Constellation-ohjelmassa.
Sana "direct" tarkoittaa englannin kielessä suora. Tämä viittaa siihen, että DIRECT-raketin kehittelyssä käytettiin suoremmin avaruussukkulatekniikkaa kuin 
Ares-ohjelmassa. DIRECT-raketti nostaisi matalalle kiertoradalle noin 46 635 kg:n painoisen aluksen.
Tuoksuvatukka
Tuoksuvatukka ("Rubus odoratus") on vaaleanpunakukkainen vadelman sukuinen kasvi, jota kasvatetaan koristekasvina. Se on alun perin kotoisin Pohjois-Amerikasta. Tuoksuvatukan korkeus on 1–2,5 metriä. Se kukkii toisen vuoden versoista heinä-elokuussa. Kukat ovat kooltaan 3–4 cm. Lehdet ovat suuret, ja niistä muodostuu hyvä näkösuoja, ja siksi tuoksuvatukkaa käytetään yleisesti aidanteena. Se viihtyy puolivarjossa ja auringossa. Suomessa laji menestyy kasvuvyöhykkeillä I - VII.
The Dictators
The Dictators on newyorkilainen protopunkyhtye. Yhtyeen musiikki on äänekästä, nopeaa rock 'n' rollia. Alkuperäiseen kokoonpanoon kuuluivat basisti-laulaja Andy (aka "Adny") Shernoff, soolokitaristi Ross the Boss Friedman (aka Ross Funicello), rytmikitaristi Scott "Top Ten" Kempner ja rumpali Stu Boy King. Tällä kokoonpanolla jota täydensi roudari-vokalisti Handsome Dick Manitoba äänitettiin vuonna 1975 yhtyeen debyyttialbumi. Pari viikkoa albumin ilmestymisen jälkeen levy-yhtiö Epic Records purki sopimuksensa yhtyeen kanssa.
Handsome Dick Manitoba on oikealta nimeltään Richard Blum ja hän oli toiminut musiikkikriitikkona Creem-lehdessä ollen Grateful Dead -asiantuntija. Myös Shernoff oli ollut mukana lehden toiminnassa.
Toinen albumi, Manifest Destiny julkaistiin 1977. Levyllä on basistina Mark "The Animal" Mendoza ja koskettimissa Andy Shernoff.
Kun Mendoza jätti yhtyeen Shernoff palasi takaisin bassokitaran varteen. Albumi Bloodbrothers äänitettiin kokoonpanolla Manitoba, Shernoff, Friedman, Kempner ja Rich Teeter. Levyllä Manitoba ensikertaa laulaa kaikki kappaleet.
Kaupallista menestystä ei tullut vieläkään mikä johti yhtyeen hajoamiseen 1979. Tämän jälkeen Shernoff työskenteli tuottajana ja Friedmanilla oli useita projekteja. Ensin hän soitti ranskalaisessa Shakin' Street -yhtyeessä ja oli myöhemmin perustamassa Manowaria. Hän myös tuotti Anthrax-yhtyeen ensimmäisen singlen Soldiers Of Metal. Dictatorsin jäsenet alkoivat kuitenkin palailla yhteen vuonna 1981 ja myöhemmin samana vuonna julkaistiin kasettiversiona albumi Fuck 'Em If They Can't Take a Joke. Levyllä on kappaleita bändin kolmelta ensimmäiseltä studiolevyltä, pari cover-versiota sekä kaksi Shernoffin uutta piisiä. Levy uudelleenjulkaistiin vuonna 1998 CD:nä jolla on mukana kolme bonusraitaa.
Vuonna 1986 Shernoff ja Manitoba perustivat yhdessä kitaristi Daniel Reyn kanssa yhtyeen Wild Kingdom. Yhtye julkaisi vuonna 1990 levyn ...And You? nimellä Manitoba's Wild Kingdom. Tällöin Rey oli jo jättänyt ryhmän ja hänet oli korvannut Friedman. Levyä voidaan pitää käytännössä Dictatorsin neljäntenä studioalbumina. Rummuissa oli nyt J.P. Patterson. Kun Kempner palasi ryhmään yhtye otti takaisin nimen The Dictators.
90-luvun lopussa The Dictators alkoi äänittää uutta studiolevyä joka lopulta julkaistiin nimellä D.F.F.D vuonna 2001. Dictators julkaisi uuden live-albumin Viva Dictators vuonna 2005. Viimeksi The Dictators on julkaissut levyn Every Day is Saturday joka sisältää demoja, harvinaisuuksia ja ennen julkaisemattomia raitoja heidän yli kolme vuosikymmentä kestäneeltä uraltaan.
Varjolilja
Varjolilja ("Lilium martagon") on monivuotinen liljakasvi. Se elää luonnonvaraisena laajalla alueella Euraasiassa. Suomessa laji on yleinen koristekasvi.
Varjolilja kasvaa 70–150 cm korkeaksi. Varsi on jäykkä ja keskiosaltaan lehdekäs. Ylemmät lehdet ovat kierteisesti, alemmat 4–9 lehden kiehkuroina. Lehden lapa on soikea. Kukinto on terttu. Alaspäin roikkuvat kukat ovat väriltään vaalean sinipunaisia, tummanpunaisia tai joskus myös valkoisia, ja niissä on sinipunaisia tai ruskeita täpliä. Kukan teriömäiset kehälehdet ovat 3–4 cm pitkiä, taakäänteisiä ja mesikuoppaisia. Erilehtinen kehä on kuusilehtinen. Emiö on pitkävartaloinen. Varjolilja kukkii Suomessa heinä-elokuussa. Hedelmä on kuusisärmäinen, päärynämäinen, pysty kota. Liljan jäykät varret säilyvät talventörröttäjinä seuraavaan kevääseen saakka.
Luonnonvaraisena lajina varjoliljaa tavataan laajalla alueella Keski-Euroopasta aina Mongoliaan ja Koreaan. Suomea lähinnä lajia kasvaa Virossa. Suomessa varjolilja ei ole luonnonvarainen laji, mutta sitä tavataan villiintyneenä monin paikoin lähinnä Etelä-Suomessa. Pohjoisimmat havainnot ovat Oulun tienoilta.
Suomessa varjolilja on koristekasvi, jota toisinaan tavataan villiintyneenä viljelyjäänteenä ja -karkulaisena. Lajia esiintyy tyypillisesti esimerkiksi vanhojen huvilayhdyskuntien liepeillä.
Varjolilja on Suomessa perinteinen perenna. Se on yksi kestävimmistä liljakasveista, mutta kukkii vasta muutamia vuosia istuttamisen jälkeen.
Einar Karlsson
Erik David “Einar“ Karlsson (1. syyskuuta 1908 Tukholma – 17. helmikuuta 1980 Tukholma) oli ruotsalainen painija ja olympiamitalisti. Hän voitti kaksi olympiamitalia, pronssia kummallakin tyylillä. Los Angelesissa 1932 hän voitti pronssia vapaapainista ja neljä vuotta myöhemmin Berliinissä irtosi pronssia kreikkalais-roomalaisesta painista. Kreikkalais-roomalaisella tyylillä Karlsson voitti myös EM-hopean ja kaksi EM-pronssia.
Toni Kukoč
Toni Kukoč (s. 18. syyskuuta 1968 Split, Jugoslavia) on kroatialainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija. Hän on olympiamitalisti, maailman- ja euroopanmestari sekä kolminkertainen NBA-mestari.
Kukoč pelasi NBA:ssa 13 kautta ja voitti sinä aikana kolme mestaruutta Chicago Bullsissa (1996, 1997 ja 1998). Mestaruusvuosina Kukočin kanssa pelasivat muun muassa Michael Jordan, Scottie Pippen ja Dennis Rodman.
Olympialaisissa Kukoč voitti kaksi hopeamitalia: vuoden 1988 kisoissa Jugoslavian joukkueessa ja vuonna 1992 Kroatian joukkueessa. Maailmanmestaruuden Kukoč voitti vuonna 1990. Lisäksi hänellä voitti mm. kaksi Euroopan mestaruutta.
Emmanuel Jonnier
Emmanuel Jonnier (s. 31. toukokuuta 1975 Dijon) on ranskalainen uransa lopettanut maastohiihtäjä.
Jonnier debytoi maailmancup-tasolla kaudella 1998–1999. Hän on maailmancupin osakilpailuissa voittanut yhden osakilpailun: Nove Meston takaa-ajokilpailun 29. joulukuuta 2007. Lisäksi hän on ollut mukana Ranskan voitokkaassa viestijoukkueessa 7. helmikuuta 2004 La Clusazissa. Palkintokorokkeelle hän on sijoittunut yhteensä viisi kertaa henkilökohtaisilla matkoilla. Arvokisoissa hänen paras sijoituksensa on 50 kilometrin vapaan kilpailun neljäs sija Torinosta 2006.
Cannibal Ox
Cannibal Ox on yhdysvaltalainen underground hip hop duo, jonka jäsenet, Vast Aire ja Vordul Mega, ovat kotoisin New Yorkin Harlemista.
Cannibal Oxin debyyttialbumi, "The Cold Vein", ilmestyi vuonna 2001. Kriitikkojen ylistämä ensilevy on sittemmin saavuttanut kulttimaineen. Vuonna 2005 päivänvalon näki livelevy, "Return of the Ox: Live at CMJ", jonka yhteydessä kerrottiin, että kaksikon toinen studioalbumi tulisi ilmestymään vuonna 2006. Näin ei koskaan käynyt, ja huhujen mukaan Cannibal Ox oli tullut tiensä päähän.
Vast Airen tuleva soololevy, "Dueces Wild", sisältää kuitenkin Cannibal Oxin epävirallisen paluun. Vast Aire ja Vordul Mega yhdistävät voimansa Pete Rockin tuottamalla raidalla ”Mecca and the Ox.”
Nicole Cooke
Nicole Cooke (s. 13. huhtikuuta 1983 Swansea) on walesilainen maantiepyöräilijä ja olympiavoittaja. Cooke asuu Wickissä ja Luganossa.
Cooke voitti neljä junioreiden maailmanmestaruutta: vuonna 2000 maantieajossa Plouayssa, 2001 maantie- ja aika-ajossa Lissabonissa sekä maastopyöräilyssä Coloradossa. Lisäksi hän sai maastopyöräilyssä MM-pronssia 2000 Lissabonissa.
Vuonna 2002 Cooke voitti Kansainyhteisön kisoissa Manchesterissa kultaa maantieajossa. Lisäksi hän voitti kilpailut Trofeo Citta di Rosignano, Memorial Pasquale di Carlo ja Ronde van Westerbeek. Seuraavana vuonna hän voitti maailmancupin kokonaiskilpailun ja kolme osakilpailua: Amstel Gold Racen, La Flèche Wallonnen ja GP de Plouayn. Lisäksi hän voitti GP San Francisco -kilpailun ja sai MM-kilpailuissa Hamiltonissa pronssia maantieajossa Susanne Ljungskogin ja Mirjam Melchersin jälkeen.
Cooke voitti vuonna 2004 Italian ympäriajon kokonaiskilpailun ja kahdeksannen etapin sekä GP San Franciscon. Ateenan olympialaisten maantieajossa hän oli viides. Seuraavana vuonna hän saavutti maantieajon MM-hopeaa Madridissa Regina Schleicherin viedessä voiton. Lisäksi hän voitti La Flèche Wallonnen, GP Wallonien, Trofeo Alfredo Bindan ja Trofeo Citta di Rosignanon.
Cooke voitti vuonna 2006 maailmancupin kokonaiskilpailun ja kaksi osakilpailua: La Flèche Wallonnen ja GP Castilla y Léonin. Hän voitti myös naisten Ranskan ympäriajoksi kutsutun La Grande Boucle Féminine -kilpailun ollen lisäksi paras kilpailun ensimmäisellä etapilla. Cooke voitti myös Thûringenin ympäriajon sekä Magali Pache -aika-ajokilpailun. MM-kisojen maantieajossa Salzburgissa hän sai Marianne Vosin ja Trixi Worrackin jälkeen pronssia. Hän oli kolmas myös Kansainyhteisön kisojen maantieajossa Melbournessa.
Vuonna 2007 Cooke sijoittui maailmancupissa toiseksi ja voitti kaksi osakilpailua: Flanderin ympäriajon ja Geelongin kilpailun. Hän uusi voittonsa La Grande Boucle Féminine -kilpailussa, jossa voitti lisäksi etapin 3B. Cooke voitti myös Geelong Tourin, Trofeo Alfredo Bindan ja Trofeo Costa Etruscan. Maailmanrankingin ykkösenä hän oli 31. heinäkuuta 2006 – 14. toukokuuta 2007.
Cooke voitti naisten maantieajon olympiakultaa Pekingissä 2008. Varesen maailmanmestaruuskilpailuissa 2008 hän voitti uransa ensimmäisen aikuisten maailmanmestaruuden maantieajossa. Vuosina 2009 ja 2010 hän voitti Giro del Trentino -etappikilpailun. Melbournen MM-kilpailuissa 2010 hän oli maantieajossa neljäs. Vuoden 2011 "naisten Italian ympäriajossa", Giro Donnessa, hän voitti viidennen etapin. Kööpenhaminan MM-kilpailuissa hän oli maantieajossa neljäs.
Cooke voitti Ison-Britannian naisten maantieajomestaruuden vuonna 1999 ja 2001–2009.
Resovia Rzeszów
Asseco Resovia S. S.A. Rzeszów on puolalainen urheiluseura Rzeszówin kaupungista. Sen lajeja ovat jalkapallo, koripallo ja lentopallo. Tunnetuin lajeista lienee lentopallo, jossa joukkue pelaa maan korkeimmalla sarjatasolla Puolan liigassa. Resovian seura on yksi Puolan urheiluhistorian vanhimmista. Lentopallossa Resovia Rzeszów on tällä hetkellä mestaruuksissa mitattuna Puolan liigan viidenneksi menestynein joukkue neljällä mestaruudella ja Puolan cupissa se on kolmella mestaruudellaan jaetulla viidennellä sijalla.
Lentopallossa seuran edustusjoukkue pelaa Puolan korkeimmalla sarjatasolla, jossa se lukeutuu yhdeksi kärkijoukkueista. Kotimaansa liigan lisäksi joukkue pelaa Euroopan Challenge Cupissa, jossa se sijoittui kaudella 2007–2008 neljänneksi. Puolan liigan parhaimmat ajat joukkue koki 1970-luvulla, kun se eteni peräti neljä kertaa peräkkäin maan mestaruuteen vuosina 1971, 1972, 1974, 1975.
Suomalaispelaajista Mikko Oivanen pelaa Resovia Rzeszówissa kaudella 2008–2009. Hänen sopimuksensa Resovia Rzeszówin kanssa on 2+1 vuotinen, joten hänet nähdään joukkueessa myös kaudella 2009-2010.
Tauno Palo – 100 vuotta
Tauno Palo – 100 vuotta on vuonna 2008 julkaistu Tauno Palon kokoelmalevy, johon on koottu hänen levyksiään vuosilta 1934–1942. Kokoelma sisältää pääosin ennen CD-levyllä julkaisemattomia versioita.
Juna saapuu asemalle
Juna saapuu asemalle ("L'arrivée d'un train en gare de La Ciotat") on Auguste ja Louis Lumièren vuonna 1895 ohjaama ja tuottama mustavalkoinen mykkäelokuva. Se esitettiin ensimmäisen kerran tammikuussa 1896. Elokuva muistetaan parhaiten tarinasta, jonka mukaan ensiesityksessä yleisö meni paniikkiin luullessaan oikean junan tulevan heitä kohti. Tarina ei tiettävästi kuitenkaan pidä paikkaansa.
50 sekuntia kestävä elokuva esittää höyryveturin vetämää junaa saapumassa rautatieasemalle La Ciotat'n rannikkokaupungissa Ranskassa. Elokuva koostuu yhdestä leikkaamattomasta otoksesta.
Playfair
Playfair on salakirjoitusmenetelmä, jonka on keksinyt Charles Wheatstone (1802-1875). Playfairia käytti esimerkiksi Ison-Britannian armeija ensimmäisen maailmansodan aikana sekä Liittoutuneet sekä Yhdysvaltain armeija toisen maailmansodan aikana.
Karhukamera
Karhukamera on vuonna 2005 Porissa aloitettu sekvenssi- eli time lapse -kuvausprojekti. Projektin tarkoituksena on luoda ja kehittää uudenlainen, sekvenssikuvaukseen perustuva havaintojärjestelmä. Projektiin osallistuvat muun muassa Ursa ja tähtitieteen harrastajien yhdistys Porin Karhunvartijat, sekä useita vapaaehtoisia yksityishenkilöitä ja harrastajia. Tähän päivään mennessä projektin tiimoilta on kertynyt jo yli kahdeksan miljoonaa kuvaa.
Projektiin kuuluu yhteensä neljä kameraa; kameroista kaksi on liikuteltavia ja kaksi on asennettu kiinteästi Porin Karhunvartijoiden Ulvilan tähtitornin katolle. Tähtitornin katolle sijoitetut kamerat kuvaavat Porin ja Ulvilan taajamien suuntaan. Kamerat ottavat kuvan kerran minuutissa. Kaikki kuvat tallentuvat automaattisesti palvelimelle, ja ne ovat nähtävissä reaaliaikaisesti projektin kotisivuilla. Kuvista tehdään myös videokoosteita, jotka ovat myös katsottavissa projektin internet-sivuilla. Videokoosteita tehdään yhden vuorokauden, kuukauden ja lopulta vuoden aikana kertyneistä kuvista.
Projektin aikana kertyneestä kuvamateriaalista on mahdollista havainnoida esimerkiksi säätilan kehitystä Porissa, havaita erilaisia luonnonilmiöitä kuten haloja ja sateenkaaria sekä tarkkailla taivaankappaleiden liikkeitä. Projekti mahdollistaa myös säätilan reaaliaikaisen tarkkailun Porissa. Kaikkiin Ulvilan tähtitornin kameroiden ottamiin kuviin liitetään uusimmat säähavainnot Porin lentoasemalta. Tähtiharrastuksen lisäksi sekvenssikuvausta voidaan soveltaa esimerkiksi luonnon havainnointiin, kuten lintujen tarkkailuun.
Karhukameran liikuteltavia kuvausyksiköitä on käytetty merijään tutkimukseen Merentutkimuslaitoksen tutkimusprojekteissa. Ensimmäisen kerran karhukameran kamera oli arktisella alueella TARA-kuunarin mukana Pohjoisella jäämerellä huhtikuusta heinäkuuhun 2007 ja toisen kerran Norjan Polaari-instituutin tutkimusalus r/v Lancella Framinsalmessa syyskuussa 2007.
Samuel Pepys
Samuel Pepys (1633–1703) oli englantilainen amiraliteetin eli laivastoministeriön virkamies ja parlamentaarikko. Hänet tunnetaan nykyisin parhaiten päiväkirjastaan. Pepys kirjoitti eräänlaisella pikakirjoituksella äärimmäisen pikkutarkkaa, avomielistä ja kulttuurihistoriallisesti arvokasta päiväkirjaa vuosina 1660–1669. Osa päiväkirjoista on julkaistu suomeksi vuonna 1966.
Pepys oli Royal Societyn puheenjohtaja vuosina 1684–1686.
Varjoyrtti
Varjoyrtti eli idänvarjoyrtti ("Pachysandra terminalis") on ikivihreä, maata myöten kasvava kasvi, jota käytetään puutarhoissa maanpeittokasvina.
Varjoyrtti kasvaa 20–30 senttimetriä korkeaksi. Se suikertelee pitkin maata. Lehdet ovat soikeat ja kiiltävät. Kukat ovat vihreänvalkoiset, melko huomaamattomat.
Varjoyrtti viihtyy nimensä mukaisesti varjossa; liiallinen aurinko kellastuttaa sen lehdet. Se sopii hyvin puiden ja pensaiden aluskasviksi.
Arvid Päätalo
Arvid Päätalo (12. tammikuuta 1904 – 22. joulukuuta 1969) oli kirjailija Kalle Päätalon setä, eli hänen isänsä Herman Päätalon nuorin veli. Hän oli naimaton ja asui pitkälti renkinä eri taloissa, maksaen asumisestaan heinätöillä. Hän auttoi Kallioniemen tuvan rakentamisessa Kallen ollessa pieni. Hän oli myös metsätyömies ja metsätöiden aikana asui metsäkämpillä. Viimeiset vuotensa hän vietti Isokummussa, veljensä Karl Gustafin eli Kummun-Kallen talossa. Tämä sijaitsee tien varressa puolivälissä matkaa Taivalkosken kirkolta Jokijärvelle.
Päätalo tuo esille Arvin pelihimon. Arvi ei ehtinyt juuri rikastua, tienestinsä hän hävisi melkein heti korttiringissä. Hän oli luonteeltaan rauhallinen, peräti niin, että veli Herman ehti häneen monesti tuskastua.
Arvid hirttäytyi joulun alla 1969. Tähän oli yhtenä syynä epäselvyys asumisoikeudesta Isokummussa. Tila kuului Kummun-Kallen kuolinpesälle, ja perintöä ei ollut jaettu. Sitä saapui vaatimaan Kummun-Kallen toisen vaimon poika.
Piikkiluuttu
Piikkiluuttu (, ) on luuttusoittimien ryhmä. Piikkiluutuissa varsi, johon kielet on kiinnitetty, lävistää kaikukopan. Piikkiluutut voidaan jakaa edelleen kaikukopan muodon mukaan joko malja- tai laatikkopiikkiluuttuihin. Jousella soitettavia piikkiluuttuja kutsutaan piikkiviuluiksi.
Jaloangervot
Jaloangervot ("Astilbe") on monivuotisten pensasmaisten kasvien suku. Sen monia jäseniä käytetään koristekasveina. Ne menestyvät parhaiten puolivarjossa. Monista lajeista on useita erivärisiä lajikkeita, tyypillisesti punaisen, vaaleanpunaisen ja valkoisen sävyisinä. Lisäksi lajeista on jalostettu hybrideitä. Jaloangervot ovat kotoisin Aasiasta ja Pohjois-Amerikasta.Viljelykasvien nimistö luettelee seuraavat lajit, lajikkeet ja muunnokset:
Piikkiviulu
Piikkiviulu on piikkiluuttujen ryhmä. Piikkiviuluja soitetaan jousella. Piikkiviuluissa kielet kiinnitetään yleensä pyöreään keppiin, joka lävistää kaikukopan. Kielisiltoja varressa ei ole.
Piikkiviulujen on arveltu olevan varhaisimpia viulusoittimia ja ne ovat olleet olemassa jo ennen kaulaluuttuja, jotka ovat nykyisten eurooppalaisten viulujen esiasteita.
Piikkiviuluja soitetaan erityisesti Mongoliassa, Kiinassa, Kaakkois-Aasiassa ja Pohjois-Afrikassa. Mongoliassa, Kiinassa ja Kaakkois-Aasiassa kaikukoppana käytetään useimmiten kalvolla peitettyä sylinteriä. Tämäntyyppiset piikkiviulut tunnetaan myös nimellä "hu ch’in". Islamilaisilla alueilla Pohjois-Afrikassa, Keski-Aasiassa, Kaakkois-Aasiassa ja Indonesiassa kaikukoppana toimii kalvolla peitetty puolipallo tai kolmio. Tämäntyyppisiä piikkiviuluja ovat muun muassa "rabab", "rebab", "džosa", "kemānĝe" ja "tro khmer".
Dan Gilvezan
Daniel John Gilvezan (s. 26. lokakuuta 1950 St. Louis, Missouri) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan paremmin äänirooleistaan 1980-luvulla. Hän oli muun muassa Hämähäkkimiehen äänenä Spider-Man and His Amazing Friends -piirrossarjassa, sekä The Transformersissa Bumblebeen äänenä.
Gilvezan aloitti näyttelemisen televisiossa vuonna 1980 Emmy-palkitussa draamasarjassa "The White Shadow". Hän esiintyi vielä vuonna 1981 vierailevassa roolissa komediasarjassa "Archie Bunker's Place", kunnes hän päätyi Hämähäkkimiehen rooliin NBC:n animaatiosarjassa "Spider-Man and His Amazing Friends". Rooli oli samalla Gilvezanin ensimmäinen animaatiorooli, joka kesti vuosien 1981–1983 ajan. Sittemmin sarjan jälkeen hän sai toisen ääniroolinsa The Transformersissa, jossa Gilvezanin pääroolina oli Bumblebee. Tämän ohella hän äänitti muun muassa Hot Spotin ja Scamper repliikit.
Sittemmin 1980-luvun jälkeen Gilvezania on kuultu harvemmin animaatioissa ja hän on pääosin tehnyt vierailevia rooleja televisiosarjoissa, kuten Pikku piskit, Kolkyt ja risat, Perhe on paras, Sabrina, teininoita, Kolmas kivi auringosta, Bernie Mac Show, NYPD Blue ja Boston Legal. Syksyllä 2010 Gilvezan uusi roolinsa Hämähäkkimiehenä videopelissä, jossa hän on tulevaisuuden 2099 Hämähäkkimiehen äänenä.
Joulukuussa 2011 Amazon.com julkaisi Gilvezanin tekemän kirjan sähköisessä muodossa nimeltä "Bumblebee & Me: Life as a G1 Transformer", jossa hän kertoo muun muassa kuinka hän päätyi rooliin ja miten hän loi hahmonsa.
Quintette du Hot Club de France
Quintette du Hot Club de France oli ranskalainen jazzyhtye, jota on sanottu jopa Euroopan merkittävimmäksi jazzyhtyeeksi.
Yhtyeen perustivat vuonna 1933 kitaristit Django Reinhardt, Joseph Reinhardt, Roger Chaput, viulisti Stéphane Grappelli ja basisti Louis Vola. Grappelli, Reinhardt, Chaput ja Vola työskentelivät Hotel Claridgen tanssiorkesterissa Pariisin "37 Rue Francois 1er.":llä ja soittivat vapaa-ajoillaan yhdessä myös huvikseen. Hot Clubin omistajat Pierre Nourry ja Charles Delaunay sattuivat kuulemaan heidän soittoaan ja yhtye kutsuttiin tekemään ensilevy Ultraphone-yhtiölle joulukuussa 1934.
Yhtye saavutti menestystä esiintymisillään 1930-luvulla Euroopassa ja siitä tuli ensimmäinen myös Yhdysvalloissa kuuluisuuteen noussut jazzorkesteri. Soitolle leimaa-antavaa olivat mustalaismusiikkivaikutteet jazziin yhdistettynä.
Orkesterin toiminta taukosi toisen maailmansodan puhjettua 1939. Englannin julistaessa sodan Saksalle orkesteri soitti parhaillaan Lontoossa. Grappelli päätti pysyä Lontoossa, kun taas Django Reinhardt palasi Pariisiin. Yhtye palasi yhteen vielä sodan jälkeen vuosiksi 1946–1949.
Perustajajäsenten lisäksi yhtyeessä soitti lukuisia muusikkoja.
Kvintetin omaperäinen sykkivä ja kielisoittimiin perustuva tyyli soittaa intensiivistä muutoin big-bandeille tyypillistä musiikkia on tehnyt vaikutukseen moniin myöhempiin kokoonpanoihin ja yhtyettä ovatkin jäljitelleet monet tribuuttikokoonpanot, esimerkiksi itävaltalainen Romanderie.
Piiska (soitin)
Piiska on lyömäsoitin, jossa on kaksi saranalla yhteenliitettyä litteää puunkappaletta. Lyömällä nämä yhteen tuotetaan pamahtava ääni, joka muistuttaa piiskan tai ruoskan sivalluksen aikaansaamaa paukahdusta. Orkesterikokoonpanoissa piiskaa on käytetty perkussiona 1800-luvulta lähtien.
Piiska
Piiska voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Eero Piirto
Eero Piirto (dir. cant.) (23. elokuuta 1932 Kurikka, Suomi – 22. kesäkuuta 1995) oli kurikkalainen maanviljelijä ja bassobaritonilaulaja. Hän tuli tunnetuksi eritoten kansanlaulujen ja laulelmien tulkkina. Eero Piirto esiintyi paljon yhdessä mestaripelimanni (dir. mus.) Risto Ala-Ikkelän kanssa ja hän lauloi oopperaosia Ilmajoen Musiikkijuhlilla, esimerkiksi oopperoissa "Jaakko Ilkka", "Jokiooppera", "30 Hopearahaa" ja "Peltomiehen rukous", jonka kapellimestari Jorma Panula sävelsi Eero Piirron esitettäväksi..Eero Piirron esittämiä lauluja on mukana myös useilla kokoelmalevyillä sekä muun muassa "Peltomiehen rukous" -oopperasta tehdyllä levyllä.
Kaarle Ojanen (valtiopäivämies)
Kaarle Kustaa Ojanen (alk. Carl Gustav Tuorre; 3. tammikuuta 1851 Punkalaidun – 7. marraskuuta 1927 Nummi) oli useilla Suomen suuriruhtinaskunnan valtiopäivillä talonpoikaissäädyn yhteensä neljästä eri tuomiokunnasta valittu talonpoikaissäädyn valtiopäivämies vuosina 1882–1906. Hän oli myöhemmillä Suomen suuriruhtinaskunnan säätyvaltiopäivillä talonpoikaissäädyn puhemies vuosina 1900 ja 1904–1905. Ojanen valittiin vielä myös yksikamariseen eduskuntaan, jossa hän oli Suomalaisen puolueen kansanedustajana ajalla 1. maaliskuuta 1910 – 31. tammikuuta 1911.
Pūngi
Pūngi (myös "puungi", "poongi", "bin" tai "been") on yleisnimi kaikille tuulikapselilla varustetuille eteläaasialaisille kaksoisklarineteille.
Pūngeja käyttävät erityisesti käärmeenlumoojat, muun muassa Rajasthanin mustalaisheimot, kuten Kalbeliya-mustalaiset. Pūngeja käytetään yleisesti myös rajasthanilaisten mustalaistanssien säestyssoittimena.
Soittimissa on usein kurpitsasta tehty ilmakapseli, siihen kiinnitetty suukappale ja useimmiten kaksi yksikkölehdykkäistä ja samansuuntaista bambusta tai luusta tehtyä putkea eli jivalaa. Bambuputket on kiinnitetty kurpitsaan mehiläisvahalla. Soitinta voi virittää ja putkien pituutta säätää mehiläisvahan sisällä liikuttamalla. Pilleistä toinen saa aikaan bordunaääntä, kun taas toista käytetään melodian tuottamiseen. Melodiaputkessa on tyypillisesti viidestä kahdeksaan sormiaukkoa.
Pūngi oli alkujaan intialainen kansanmusiikkisoitin, ja se on yhä tärkeässä asemassa muun muassa Intian uskonnollisessa musiikissa.
Suomen akateemisten naisten liitto
Suomen Akateemisten Naisten Liitto - Finlands Kvinnliga Akademikers Förbund ry. (SANL-FKAF) on akateemisen loppututkinnon suorittaneiden naisten järjestö. Liitolla on runsaat 1000 jäsentä ja 20 paikallisyhdistystä, joista kolme on ruotsinkielistä. SANL-FKAF on perustettu vuonna 1922. Se kuuluu vuonna 1984 perustettuun Euroopan Akateemisiin Naisiin (University Women of Europe, UWE). Akateemisilla Naisilla on myös vuonna 1919 perustettu Kansainvälinen Akateemisten Naisten Liitto ("Graduate Women International", GWI, aik. International Federation of University Women, IFUW). Akateemisilla Naisilla on neuvoa-antava asema YK:n ECOSOCissa, ILOssa ja UNESCOssa sekä sisarjärjestöjä yli 50 maassa.
Liiton puheenjohtajana on toiminut vuodesta 2016 alkaen OTK Tuija Brax. Hänen edeltäjänään toimi professori Helena Ranta.
Liitto hallinnoi Luetaan yhdessä - Vi Läser Tillsammans -verkostoa, jossa suomalaisnaiset tarjoavat vapaaehtoistyönä lukutaidon ja suomen kielen opetusta maahanmuuttajanaisille eri puolilla Suomea. Verkostolla on ollut toimintaa vuodesta 2004 alkaen. Valtakunnallinen hankkeesta tuli vuonna 2007. "Luetaan yhdessä" -ryhmiä on runsas sata, ja niissä on vapaaehtoisia opettajia on yli 600 ja opiskelijoita on noin 3000. Verkoston toimintaa rahoittavat STEA ja Koneen säätiö.
Minerva (täsmennyssivu)
Minerva voi tarkoittaa seuraavaa:
Maailman autismitietoisuuden päivä
Maailman autismitietoisuuden päivä (, "WAAD") on 2. huhtikuuta vietettävä vuosipäivä. Se hyväksyttiin Qatarin esityksestä 18 joulukuuta 2007 Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksessa.
YK kehotti vuonna 2007 jäsenvaltioitaan ja alan kansalaisjärjestöjä viettämään autismipäivää siten, että suuren yleisön ja autististen lasten vanhempien tietämys autismista lisääntyisi. Päivän alkuperäisenä tarkoituksena oli edistää Kannerin oireyhtymän aikaista diagnosointia ja tarvittavan yhteiskunnallisen tuen järjestämistä Kannerin oireyhtymän omaaville ihmisille. Viime vuosina päivän vietossa on alettu pitämään esillä yhä enemmän kaikkien autismikirjolaisten asiaa.
Säätyvaltiopäivät 1867
Suomen suuriruhtinaskunnan säätyvaltiopäivät 1867 pidettiin nälkävuonna 1867. Silloin päätettiin rakentaa rautateitä. Valtiopäivät myös hyväksyivät uuden valtiopäiväjärjestyksen, joka tuli voimaan 1869 ja oli käytössä vuoden 1906 eduskuntauudistukseen asti.
Vuosien 1863–1864 valtiopäiväedustajia, jotka valittiin uudelleen oli kahdeksan. Ensimmäistä kertaa valtiopäivämiehiksi valittuja oli 47. Vuoden 1867 valtiopäivämiehistä Johan Erik Rosenberg, Juho Riihimäki ja Kaarle Värri valittiin myöhemmin monta kertaa uudelleen.
Vuosien 1863–1864 valtiopäivillä oli suurtilallisia kahdeksan, oli 1867 enää vain viisi. Johan Punderus oli ammatiltaan apteekkari.
Talonpoikaissäädyn puhemieheksi valittiin Aukusti Mäkipeska, joka oli ollut edellisilläkin valtiopäivillä puhemiehenä. Varapuhemiestä ei valittu. Puhemiesneuvostoon valittiin Keto ja Punderus sekä varajäseniksi Warpenius ja Hannuksela. Säädyn sihteeriksi valittiin Kuopion läänin maasihteeri Albert Nykopp.
Valitsijamiehiksi valittiin Akola, Kavén, Keto, Kumpulainen, Levonen, Muttilainen, Penttilä, Poikela, Reinikkala, Slotte, Tiilikainen, Vitikkala ja Warpenius.
Erikoisen tarkastusvaliokunnan jäsenet olivat kaikki suomenkielisiä, koska Slotten mukaan tällä tavalla säästettiin kustannuksissa tulkkien työn arvo verrattuna siihen, että tarkastusvaliokunnassa olisi ollut myös ruotsinkielisiä ja olisi jouduttu palkkaamaan tulkki. Erikoisen tarkastusvaliokunnan kustannukset maksoi talonpoikaissääty itse. Tätä Viljo Hytönen pitää osoituksena siitä, miten vähän kielikysymyksellä oli vielä tuona aikana merkitystä talonpoikaissäädylle. Valtiokuntasihteeriksi valittiin maisteri Jaakko Forsman. Vähemmistö kannatti edellisten valtiopäivien talonpoikaissäädyn erikoisen valiokunnan sihteerinä toiminutta tohtori Paavo Tikkasta ja kaksi jäsentä professori Axel Liljenstrandia. Formanin erottua valiokuntasihteeriksi valittiin Paavo Tikkanen.
Säätyvaltiopäivät 1882
Suomen suuriruhtinaskunnan valtiopäivät vuonna 1882 pidettiin 19. tammikuuta – 6. kesäkuuta 1882. Aatelittomat säädyt kokoontuivat Rikhardinkadun kirjastotalossa ja talonpoikaissääty lisäksi Polyteknillisellä opistolla Hietalahdentorilla. Aatelisto kokoontui tavan mukaisesti Ritarihuoneella. Keisari Aleksanteri III avasi valtiopäivät 24. tammikuuta 1882.
Lähde: Suku.fi
Säätyvaltiopäivät 1888
Säätyvaltiopäivät 1888 olivat sääntömääräiset Suomen suuriruhtinaskunnan valtiopäivät. Ne olivat viimeiset ennen Säätytalon valmistumista Helsinkiin.
Niillä käsiteltiin kaikkiaan 41 valtiopäiväesitystä. Tärkeimpiä käsiteltäviä asioita olivat eriuskolaislaki ja uusi Suomen rikoslaki, jonka oli paljolti valmistellut professori Jaakko Forsman vuoden 1734 Ruotsin kuningaskunnan lain käytyä jo vanhentuneeksi. Osiltaan vieläkin voimassa Suomen tasavallassa oleva vuoden 1889 rikoslaki oli ongelmallinen suhteessa Venäjään mm. valtiollisten rikosten ja julkiseen omaisuuteen kohdistuvien rikosten vuoksi, minkä vuoksi sen voimaanastuminen lykkääntyi vuoteen 1891.
Talonpoikaissäädyllä oli 48 valtiopäivämiestä. Säädyn puhemiehenä toimi Carl Johan Slotte Alavetelistä.
Royal Caribbean International
Royal Caribbean International on Royal Caribbean Cruises -konsernin omistama suuri risteilijävarustamo. Yhtiö perustettiin vuonna 1968, ja sen vuoden 2007 liikevaihto oli 6,149 miljardia dollaria.
Sen aluksista kymmenen on rakennettu entisen STX Europen, nykyisen Meyer Turun telakalla Turussa ja kaksi STX Europen telakalla Helsingissä.
Varustamon laivat tekevät risteilyjä pääasiassa Karibialla, Välimerellä ja Alaskassa. Varustamo järjestää myös kausittaisia risteilyjä muun muassa Itämerellä.
Royal Caribbean international omistaa 23 loistoristeilijää seitsemässä eri laivaluokassa ("Quantum Class", "Oasis Class", "Freedom Class", "Voyager Class", "Radiance Class", "Vision Class" ja "Sovereign Class"). Royal Caribbean omistaa kolme maailman suurinta risteilyalusta: "Harmony of the Seas", "Oasis of the Seas" ja "Allure of the Seas". Laivat on rakennettu entisen STX Europen, nykyisen Meyer Turun Turun telakalla ja Saint Nazairen Ranskan telakalla. Laivat valmistuivat lokakuussa 2009, 2010 ja 2016. Vuonna 2010 valmistunut "Allure of the Seas" on viisi millimetriä pidempi kuin vuonna 2009 valmistunut "Oasis of the Seas". Vuonna 2016 valmistunut "Harmony of the Seas" on maailman suurin risteilyalus.
Kurki-Suonio
Kurki-Suonio on sukunimi, jonka osa Krohn-suvun jäsenistä on ottanut käyttöön suomentaessaan nimensä. Tunnettuja Kurki-Suonioita ovat:
M/S Grandeur of the Seas
Grandeur of the Seas on yksi Royal Caribbean International -varustamon aluksista. Se kuuluu Vision Class -laivaluokkaan ja on rakennettu Kværner Masa-Yardsin Hietalahdentelakalla, Helsingissä. Laiva otettiin käyttöön joulukuussa 1996. Laivalla liikennöidään Euroopassa, Karibialla, Bermudassa, Kanadassa ja Uudessa-Englannissa, Panaman kanavassa ja Atlantin poikki.
Sven Thofelt
Sven Thofelt (19. toukokuuta 1904 – 1. helmikuuta 1993) oli ruotsalainen miekkailija, nykyaikainen viisiottelija ja olympiavoittaja. Hän voitti yhteensä kolme olympiamitalia, yksi kaikkia värejä. Vuonna 1928 Amsterdamissa hän voitti nykyaikaisen viisiottelun. Tämän jälkeen hän ei enää voittanut mitaleja tässä lajissa, mutta Berliinissä 1936 hän saavutti hopeaa miekkailusta; lajina oli kalvan joukkuekilpailu. Toisen maailmansodan jälkeen hän Lontoon olympialaisissa hän saavutti pronssia kalvan joukkuekilpailussa.
Hän oli ammattisotilas arvoltaan eversti. Hän toimi vuosina 1970–1976 Kansainvälisen Olympiakomitean edustajana seuraten KOK:n ruotsalaisjäsentä Gustaf Dyrssenia.
Hallitsijanvakuutus
Hallitsijanvakuutus on monarkioissa uuden hallitsijan antama juhlallinen vakuutus, jolla hän sitoutuu joihinkin edeltäjiensä hyväksymiin periaatteisiin sitoutuen pitämään ne voimassa. Hallitsijanvakuutus rajoittaa uuden hallitsijan tahdonvaltaa ja luo perustuslaillisia rajoitteita hallitsijan vallankäytölle.
Suomen suuriruhtinaskunnan hallitsijanvakuutukset perustuivat Aleksanteri I:n hallitsijanvakuutukseen, jolla hän suomalaisen tulkinnan mukaan sitoutui vain Suomen suuriruhtinaaksi Ruotsin kuninkaan seuraajana, jolloin hän ei ollut samanlainen itsevaltias Suomessa kuin Venäjällä. Venäjä siirtyi perustuslailliseen hallintotapaan muodollisesti vasta 1905.
Säätyvaltiopäivät 1905
Säätyvaltiopäivät 1905 olivat ylimääräiset ja samalla Suomen suuriruhtinaskunnan viimeiset säätyvaltiopäivät. Niiden tarkoituksena oli päättää Suomen säätyvaltiopäiväjärjestelmä sekä korvata ne eduskuntauudistuksen myötä yleisillä ja yhtäläisillä vaaleilla valitulla eduskunnalla. Säätyvaltiopäivät kestivät vuoteen 1906 saakka ja niiden tuloksena säädettiin 1. kesäkuuta 1906 valtiopäiväjärjestyksestä ja vaalilaista siten, että ensimmäiset ensimmäiset eduskuntavaalit voitiin järjestää maaliskuussa 1907.
Kiistakysymyksiä olivat äänioikeuden alaikäraja, vaalipiirijako ja se, tulisiko eduskunnasta yksi- vai kaksikamarinen.
Aatelissääty hyväksyi asemansa tuhoavan kansanvaltaisen valtiopäiväuudistuksen äänin 100-8 kansallisena välttämättömyytenä. Perustuslaillisiksi katsottaviin säätyetuoikeuksiin puuttumiseen vaadittiin kaikkien neljän säädyn yksimielisyys.
Myös porvarissäädyssä oli kaksikamarisen eduskunnan kannattajia, kun taas pappis- ja talonpoikaissääty pohtivat vaalitapaa ja ikärajaa. Lopulta kaikki säädyt hyväksyivät 1. kesäkuuta 1906 perustuslakivaliokunnan ehdotuksen.
Kansainvälinen lasten päivä
Kansainvälinen lasten päivä (myös lapsen oikeuksien päivä) on YK:n yleiskokouksen aloitteesta vuodesta 1954 vietetty kansainvälinen vuosipäivä. Päivän ajankohta vaihtelee maittain. Useissa maissa, myös Suomessa sitä vietetään 20. marraskuuta, sillä tuona päivänä vuonna 1959 hyväksyttiin Lasten oikeuksien julistus ja 20. marraskuuta 1989 Lapsen oikeuksien sopimus.
Suomessa päivä merkittiin Suomen UNICEFin aloitteesta "lastenpäivän" nimellä kalentereihin 1990-luvulla. Aluksi ajankohtana oli lokakuun ensimmäinen maanantai, mutta vuodesta 2002 lähtien päivää on vietetty 20. marraskuuta nimellä Lapsen oikeuksien päivä. Vuodesta 2020 lähtien se on päätetty merkitä kalenterihin myös liputuspäiväksi.
Mihail Tatarinov
Mihail Tatarinov (, s. 16. heinäkuuta 1966 Angarsk, Neuvostoliitto) on venäläinen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Tatarinov edusti kotimaassaan Sokol Kiovaa ja Dynamo Moskovaa. NHL-seura Washington Capitals hänet 11. kierroksella vuonna , mutta Pohjois-Amerikkaan hän siirtyi vasta kuusi vuotta myöhemmin, kaudella 1990–1991. Capitalsin lisäksi hän pelasi NHL:ssä myös Quebec Nordiquesissa ja Boston Bruinsissa.
Tatarinov pelasi Neuvostoliiton maajoukkueessa maailmanmestaruuskilpailuissa 1990 ja valittiin tähdistökentälliseen. Hän osallistui myös Rendez-vous '87 -turnaukseen.
Niin kauan kuin tää kestää saa – Taiteilijan taival
Niin kauan kuin tää kestää saa – Taiteilijan taival on Anki Lindqvistin kokoelma-albumi, joka julkaistiin postuumisti 14. toukokuuta 2008. Se debytoi Suomen virallisen listan sijalla 37.
Jari Tolsa
Jari Juha Tolsa (s. 20. huhtikuuta 1981 Göteborg, Ruotsi) on ruotsalais-suomalainen entinen jääkiekkoilija. Hän pelasi jääkiekon SM-liigaa Espoo Bluesissa kausina 2006–2007 ja 2008–2009. Tämän jälkeen hän pelasi vielä neljä kautta Ruotsin pääsarjassa Linköpingin ja Frölundan joukkueissa. Kauden 2013–2014 Tolsa aloitti Itävallassa Graz 99ers joukkueessa, mutta palasi 7 ottelun jälkeen Ruotsiin nostamaan Varberg HK:n 2.divisioonasta sarjaporrasta ylemmäs. Tolsa pelasi vielä kaksi kautta Ruotsin 1.divisioonaa Varbergin riveissä ennen lopettamistaan.
Tolsa on edustanut Ruotsia jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskisoissa 2001 ja hän on pelannut myös Ruotsin A-maajoukkueessa Euro Hockey Tourissa. Tolsalla on myös kaksi Elitserien-mestaruutta Frölundan joukkueesta vuosina 2003 ja 2005. Hänellä on suomalaisista sukujuurista johtuen myös Suomen kansalaisuus.
Juho Wuolijoki
Juho Robert Wuolijoki tai Vuolijoki (25. maaliskuuta 1843 Hauho – 26. huhtikuuta 1911) oli moninkertainen Suomen suuriruhtinaskunnan talonpoikaissäädyn valtiopäivämies ja ratsutilallinen eli rusthollari.
Vuolijoen vanhemmat olivat ratsutilallinen Juho Erkinpoika ja Henriika Loviisa Erkintytär. Vuolijoki omisti Hauholla sijainneen Vuolijoen ratsutilan 1877–1911. Hän oli mukana säätyvaltiopäivillä talonpoikaissäädyn edustajana 1885, 1888, 1894, 1897, 1900 sekä 1904-1905, jolloin hän oli säätynsä varapuhemies. Hänen valtiopäivillä tekemänsä aloitteet koskivat muun muassa raittius-, sivistys ja maatalouden kysymyksiä. Vuolijoki toimi myös Hauhon kunnallislautakunnan esimiehenä, kuului Hämeen läänin maanviljelysseuran johtokuntaan ja oli tunnettu hevosjalostusmies.
Vuolijoki oli naimisissa vuodesta 1872 Serafina Lagervikin (k. 1939) kanssa, Sulo Wuolijoki ja Wäinö Wuolijoki olivat heidän lapsiaan.
Pekka Ahmavaara hävisi painiottelun Wuolijoelle.
Kaii Higashiyama
Kaii Higashiyama (, 8. heinäkuuta 1908 – 6. toukokuuta 1999) oli japanilainen "Nihon-ga" -taidemaalari. Taiteilija kuvasi mielellään luontoa, joka toimii inspiraationa suurimmassa osassa Higashiyaman tärkeimpiä maalauksia.
Kaii Higashiyama syntyi 8. heinäkuuta 1908 Japanin Jokohamassa. Hänen vanhempansa olivat Kōsuke ja Kuni Higashiyama. Lapsi sai nimekseen Shinkichi – taiteilijanimensä Kaii hän otti käyttöön vasta myöhemmällä iällä. Higashiyamat muuttivat Kōben satamakaupunkiin Shinkichin ollessa kolmivuotias.
Higashiyama pääsi Tokion kuvataidekouluun vuonna 1926.
Higashiyama vietti suuren osan elämästään matkoilla. Hän matkusteli Japanin lisäksi Kiinassa ja Euroopassa. Valmistuttuaan kuvataidekoulusta Higashiyama lähti rahtilaivalla kohti Saksaa elokuussa 1933 opiskellakseen Berliinin yliopistossa (nyk. Humboldt-yliopisto. Matka Eurooppaan kesti kaksi kuukautta.
Higashiyama päätti lähteä huhtikuussa 1962 kolmen kuukauden pituiselle Pohjois-Euroopan matkalle. Matkan aikana taiteilija vieraili Suomessa, Ruotsissa, Norjassa ja Tanskassa maalaten samalla teoksia näkemästään. Higashiyama saapui Kööpenhaminaan huhtikuun 18. päivänä. Toukokuun alussa hän jatkoi Tukholmaan ja myöhemmin Norjaan kahdeksi viikoksi. Lopuksi taiteilija vieraili Suomessa. Hän lensi Helsinkiin ja matkusti sieltä junalla Savonlinnaan ja Punkaharjulle. Savonlinnasta Higashiyama purjehti Kuopioon MS. Heinävedellä. Higashiyama vietti juhannusyön Pirkanmaan maakunnassa. Hän palasi Japaniin 29.7.1962. Matkasta ja taiteilija nurasta on tehty suomenkielinen dokumenttielokuva "Matka valkeaan yöhön".
Vuonna 1940 taiteilija avioitui Nihon-ga-taiteilija Shōko Kawasakin Sumi-tyttären kanssa. Kun Higashiyaman äiti tuli vierailulle vuonna 1941, hän sai sydänkohtauksen ja joutui muuttamaan vanhempiensa kotiin. Higashiyaman vanhempi veli, Kunizō, oli kuollut tuberkuloosiin ja myös hänen nuorempi veljensä, Taizō, menehtyi samaan tautiin."Zanshō" (illan kajo) oli maalaus, joka vakiinnutti Higashiyaman aseman Nihon-ga-taiteilijana. Tämän teoksen taiteilija maalasi vuonna 1947 ollessaan 39-vuotias.
Higashiyaman lopullinen läpimurto oli 1950 syntynyt ”Michi” (tie). Vuonna 1955 syntyi teos ”Iltahämärä”. Teos voitti seuraavana vuonna Japanin taideakatemian palkinnon.
1960 Higashiyama sai tärkeän tehtävänannon, jonka tuloksena syntyi kruununprinssin Tōgū-palatsiin valtava seinämaalaus "Hizuki shiki -zu" (aurinko, kuu ja neljä vuodenaikaa). Teos kasvatti Higashiyaman mainetta ja hän sai suuren määrän työtilauksia. Kolme vuotta tästä syntyi suuri seinämaalaus "Yoake no shio" (aamunkoiton vuorovesi) uuteen keisarilliseen palatsiin. Näiden seinämaalausten jälkeen Higashiyamasta tuli yksi Japanin arvostetuimpia taiteilijoita.
Vuonna 1970 Kaii Higashiyama sai pyynnön maalata suuri seinämaalaus Tōshōdaijin temppeliin. Projektin valmistuminen kesti kymmenen vuotta, joiden aikana Higashiyama loi 68 maalausta temppeliin. Kymmenestä vuodesta kolme kului taiteilijan Kiinan matkaan, missä hän luonnosteli kiinalaisia maisemia seinämaalauksia varten.
Pyhä Barbara
Koska Pyhän Barbaran vallassa oli legendan mukaan taivaasta iskevä tuli, hänet valittiin tykistön keksimisen myötä tykistön pyhimykseksi. Hän on myös pioneerien, panostajien ja kaikkien niiden, joita uhkaa työssään äkillisen ja väkivaltaisen kuoleman vaara, suojelija ja yksi neljästätoista hädässäauttajasta. Pyhälle Barbaralle pyhitetty päivä on 4. joulukuuta.
Suomessa Pyhän Barbaran legendasta tehtyä kirkkotaidetta on säilynyt Turun tuomiokirkossa sekä Hattulan ja Lohjan kirkoissa. Tunnettu on myös Barbarasta kertova Kalannin Pyhän Barbaran alttarikaappi, joka on nykyään Kansallismuseossa.
Pankkivaliokunta
Pankkivaliokunta perustettiin Suomen suuriruhtinaskunnan säätyvaltiopäiville ensimmäistä kertaa säätyvaltiopäivillä 1863. Pankkivaliokunta vahvistettiin perustettavaksi aina vuoden 1869 valtiopäiväjärjestyksessä. Porvoon maapäivillä oli pankkiasioita käsitellyt raha-asiainvaliokunta.
Yleinen valitusvaliokunta
Yleinen valitusvaliokunta oli Suomen suuriruhtinaskunnan valtiopäivien yksi valiokunta, jotka ei ollut Porvoon maapäivillä 1809, vaan Helsingin valtiopäivillä 1863. Yleisen valitusvaliokunnan lisäksi oli mm. talonpoikaissäädyllä oma erikoinen valitusvaliokunta. Valitusvaliokunta käsitteli hallintoon liittyviä kysymyksiä ja sen tarkoituksena oli esittää anomuksia, koska säätyvaliopäivillä ei yhdistys- ja vakuuskirjan vuoksi ollut vielä 1863 aloiteoikeutta. Tämän vuoksi valitusvaliokunnalla oli merkitystä aloitteiden korvaamisessa anomuksilla hallitsijalle, käytännössä Suomen senaatille.
Johan Viktor Johnsson
Johan Viktor (Janne) Johnsson (14. kesäkuuta 1832 Lapinlahti – 18. syyskuuta 1884 Juva) oli suomalainen piispaksi valittu valtiopäivämies. Johnsson toimi elämänsä aikana muun muassa kirkkoherrana, rehtorina ja useaan otteeseen pappissäädyn edustajana valtiopäivillä. Hänet nimitettiin Porvoon hiippakunnan piispaksi vuonna 1884, mutta hän kuoli ennen virkaanastumistaan.
Johan Viktor Johnsson oli Johan Johnssonin (1797–1831) ja Lovisa Luthmanin (1798–1866) viides lapsi. Hänen kappalaisena toimineen isänsä ennenaikainen kuolema merkitsi köyhiä lapsuudenoloja. Johnsson opiskeli Kuopion kimnaasissa ja valmistui ylioppilaaksi laudatur-arvosanalla vuonna 1851. Hän jatkoi opintojaan Helsingissä ja suoritti pappistutkinnon vuonna 1854. Myöhemmin Johnsson täydensi opintojaan pastoraalitutkinnolla ja suorittamalla käytännölliset ja teoreettiset kokeet teologian lehtorin virkaa varten. Varapastorin arvonimi myönnettiin hänelle vuonna 1862 ja rovastin arvonimi vuonna 1873.
Johnsson työskenteli muun muassa Kuhmonniemen ja Juvan kirkkoherrana, Kuopion lyseon teologian lehtorina ja rehtorina sekä ajoittain Kuopion hiippakunnan tuomiorovastina. Hän toimi myös Kuopion kaupunginvaltuuston ensimmäisenä puheenjohtajana vuonna 1875 ja Porvoon tuomiokapitulin jäsenenä vuosina 1878–1882. Johnsson edusti papistoa vuosien 1867, 1872, 1877 ja 1882 säätyvaltiopäivillä. Valtiopäivätoiminnassaan hän muun muassa kannatti kuolemanrangaistuksen säilyttämistä, vastusti asevelvollisuuden toteuttamista ja allekirjoitti anomuksen prostituution lakkauttamisesta.
Johnsson sai vuonna 1884 pidetyissä Porvoon hiippakunnan (nyk. Tampereen hiippakunta) piispanvaaleissa lähes kaikki äänet. Hänet nimitettiin piispaksi, mutta hän ei ehtinyt aloittaa uudessa tehtävässään kuoltuaan äkillisesti sydänhalvaukseen.
Johnssonilla oli useita lapsia puolisonsa Anna Johnssonin (o.s. Stenius, 1831–1900) kanssa, muun muassa aatelissäätyyn korotettu prokuraattori Eliel Soisalon-Soininen, professori ja poliitikko Mikael Soininen sekä lääkintöneuvoksen arvon saanut lääkäri Julius Viktor Johnsson.
Itä-Uudenmaan Maakuntakomppania
Itä-Uudenmaan maakuntakomppania on Suomen puolustusvoimien sodan ajan joukko. Sen toiminnan perustana on kotiseudun puolustaminen ja alueellisen turvallisuuden vahvistaminen.
Rauhan aikana Itä-uudenmaan maakuntakomppaniaa voidaan käyttää muita viranomaisia tukevaan virka-aputoimintaan. Rauhan aikana komppanian toiminta on aina aseetonta virka-apua.
Itä-Uudenmaan maakuntakomppania on muodostettu vuonna 2006 pääasiassa vanhoista Loviisan ja Porvoon sotilasalueiden reserviläisistä (Loviisa, Ruotsinpyhtää, Lapinjärvi, Myrskylä, Liljendal, Pernaja, Porvoo, Sipoo, Pornainen).
Tekniska Föreningen i Finland
Tekniska Föreningen i Finland rf (TFiF) on ruotsinkielinen järjestö, jonka jäsenet ovat diplomi-insinöörejä, arkkitehtejä ja teekkareita. TFiF perustettiin vuonna 1880 ja se on Suomen vanhin DI- ja arkkitehtijärjestö. Jäsenmäärä on noin 4000, joista noin 1000 ovat opiskelijoita.
Saara Koivisto
Saara Koivisto (s. 1979) on suomalainen taekwondoin. Hän on kilpaillut ITF (International Taekwon-Do Federation) -maailmanliiton kilpailuissa. Koivisto on lajissaan kaikkien aikojen menestyksekkäin suomalainen naisurheilija. Hän on kilpaillut menestyksekkäästi kaikissa taekwon-don neljässä kilpailulajissa, mikä on hyvin epätavallista.
Saara Koiviston paras saavutus on Maailman mestaruus ottelussa alle 70 kilon sarjassa vuodelta 2005. Lisäksi hän saavutti samassa sarjassa MM-pronssia vuonna 2003. Liikesarjakilpailussa hänellä on MM-pronssia vuosilta 1997 ja 2003. Lisäksi hänellä on MM-pronssi erikoistekniikkakilpailusta vuodelta 2005. Euroopan mestaruus kilpailuissa Koivisto on saavuttanut seuraavat mitalisijoitukset: EM-kultaa liikesarjoissa vuonna 2002, EM-hopeaa erikoistekniikkakilpailussa vuosilta 1999 ja 2005 sekä liikesarjoissa vuonna 2003, EM-pronssia ottelussa alle 70 kilon sarjassa vuosina 1998, 1999, 2003 ja 2005, sekä EM-pronssia erikoistekniikkakilpailussa vuosina 1998, 2001, 2002.
Ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2000
Ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2000 järjestettiin 19.–27. helmikuuta Holmenkollenilla, Norjassa. Miesten viesti keskeytettiin sumun takia ja siirrettiin kilpailtavaksi Lahden maailmancup-kilpailujen yhteyteen. Kisojen menestynein maa oli Norja viidellä mitalilla (kolme kultaa, yksi hopea ja yksi pronssi).
Georg Klaus
Georg Klaus (s. 28. joulukuuta 1912 Nürnberg – 17. heinäkuuta 1974) oli saksalainen filosofi. Klaus tutki logiikkaa, tieteenfilosofiaa, kybernetiikkaa, peliteoriaa, dialektiikkaa, marxismi-leninismiä, ideologiakritiikkiä, yhteiskuntapolitiikkaa ja tiedepolitiikkaa. Hänen laajasta tuotannostaan on suomennettu teos "Politiikan kieli" (1974).
Gösta Frändfors
Gösta Valdemar Frändfors (25. marraskuuta 1915 Tukholma – 8. elokuuta 1973 Huddinge) oli ruotsalainen painija ja olympiamitalisti, joka edusti seuratasolla Brandkaarens IK:ta. Hän voitti urallaan kaksi olympiamitalia, Berliinissä 1936 pronssia nimellä Gösta Jönsson ja Lontoossa 1948 hopeaa omalla nimellään.
EM-tasolla Frändfors voitti kaksi hopeamitalia vapaapainista ja kultamitalin kreikkalais-roomalaisesta painista.
Sebastian Langeveld
Sebastian Langeveld (s. 17. tammikuuta 1985 Leiden) on alankomaalainen maantiepyöräilijä, joka edustaa UCI World Tour -tasolla kilpailevaa EF Education Firstiä.
Langeveld siirtyi ammattilaiseksi vuonna 2006 edustaen sinä vuonna Skil-Shmiano -tallia. Samana vuonna hän voitti GP Pino Cerami -ajon ja sijoittui Dunkerquen neljän päivän ajon kokonaiskilpailun yhdeksänneksi. Hän voitti myös Hollannin maantieajon mestaruuskilpailussa hopeaa.
Vuonna 2007 Langeveld alkoi edustaa Rabobank-tallia. Hän voitti Ster Elektrotoerin kokonaiskilpailun ja sijoittui Luxemburgin ympäriajon kokonaiskilpailun yhdeksänneksi ja toisen etapin kolmanneksi. Hän uusi Hollannin maantieajo-hopeansa. Vuonna 2008 hän sijoittui Steven de Jonghin jälkeen toiseksi Kuurne–Bryssel–Kuurne-kilpailussa. Vuonna 2011 hän voitti Omloop Het Nieuwsblad -kilpailun kukistettuaan loppukirissä Juan Antonio Flechan. Hän siirtyi Orica-GreenEDGE-joukkueeseen kaudelle 2012 ja on vuodesta 2014 edustanut yhdysvaltalaistallia, nykyiseltä nimeltään EF Education First. Hän voitti maantieajon Alankomaiden-mestaruuden 2014.