Marjatta Kallio
Marjatta Elina Kallio (10. helmikuuta 1924 Tampere – 7. heinäkuuta 2003 Espoo) oli suomalainen näyttelijä ja laulaja. Hän työskenteli Helsingin kaupunginteatterin riveissä yli neljännesvuosisadan. Hänet muistetaan erityisesti pirteiden naisosien tulkitsijana. Kallion ensimmäinen aviopuoliso oli näyttelijä-lavastaja Kai Lappalainen 1953–1960 ja toinen puoliso näyttelijä Saulo Haarla 1961–1965. Molemmat liitot päättyivät eroon.
Kallio oli taitava komedienne, ja hänen roolityöskentelynsä oli yhtaikaa kepeää ja keskittynyttä. Hänet muistetaan erityisesti naispääosistaan Ville Salmisen Karjala-trilogian elokuvissa "Säkkijärven polkka" ja "Anu ja Mikko", Valentin Vaalan ohjaamassa satiirisessa komediassa "Yhteinen vaimomme", Aarne Tarkaksen sotilasfarssissa "Vatsa sisään, rinta ulos!" ja Matti Kassilan komediassa "Syntipukki". Niin ikään hän näytteli sivuroolia Kassilan elokuvassa "Isän vanha ja uusi". Kallio teki viimeisen elokuvaroolinsa 1968, mutta jatkoi edelleen teatterityötään, kunnes jäi eläkkeelle terveydellisistä syistä vuonna 1976.
Marjatta Kallio oli Tampereen Teatterin näyttelijänä vuosina 1946–1949. Helsingin kaupunginteatterin riveissä hän oli 1949–1976. Hän niitti mainetta varsinkin musikaaleissa ja komedioissa. Hän näytteli muun muassa Pirkko Raition eroajaisnäytelmässä "Edvardin lapset", jossa hän oli yksi lapsista, kaksi muuta olivat Martti Katajisto ja Usko Kantola. Vakavampia rooleja hän teki Kansanteatterin näytelmissä, kuten Lorcan "Bernarda Alban talo" ja Eila Pennasen esikoisnäytelmässä "Aurinkomatka". "Niskavuoren Hetan" ensi-illassa Kallio näytteli Hetan toista tytärtä Kerttu Harjulaa, kuten samannimisessä elokuvaversiossakin. Kallion ura näyttämöllä, televisiossa ja valkokankaalla päättyi hänen jäätyään sairaseläkkeelle 52-vuotiaana sydänvaivojen takia.
Kallion elokuvaura alkoi 1951 pikkuosilla elokuvissa "Vihaan sinua – rakas" ja "Tytön huivi". Seuraavana vuonna hän tulkitsi Hetan ujompaa tytärtä Kerttua "Niskavuori"-elokuvassa. Elokuvassa "Yhteinen vaimomme" hän näyttelee yhteisvaimo Jenniä. Matti Kassilan elokuvassa "Syntipukki" Kallio vetää elokuvan kakkosjuonta tasokkaana myyjätär Irja Salona. "Ei ruumiita makuuhuoneeseen" -elokuvassa (1959) Marjatta Kalliolla on eroottisesti latautunut sivuosa mademoiselle Miminä, joka huumaa rohkealla tanssillaan Helge Heralan tulkitseman poikamiehen. Viimeinen merkittävä rooli Kalliolla on elokuvassa "Älä nuolase..." (1962) pirteänä seurapiirineitona. Hänen viimeiseksi valkokangasroolikseen jäi näyttäytyminen elokuvassa "Äl' yli päästä perhanaa" (1968), jossa hän näyttelee televisiota katsovaa perheenäitiä. Perheenisää näyttelee Olavi Ahonen.
Television puolella näyttelijätär muistetaan 1970-luvulta sarjanäytelmän "Eeva" nimiroolista, jossa Kallio esitti ”keski-ikäistä, erittäin hyvin säilynyttä Eeva Kesästä”.
Marjatta Kallio esiintyi myös radiokuunnelmissa. Hänellä oli muun muassa Orava Nappisilmän rooli Yleisradion Radioteatterin kuunnelmassa "Noita Nokinenä". Itse noitaa esitti Marja Korhonen. Kallion laulajanuralta on tallennettu kappaleet ”Blues sateessa”, ”Liisankatu”, ”Olenko minä minä”, ”Puhallinsekstetti”, ”Ruma Elsa” ja ”Ruusukvartetti”. Laulut äänitettiin 1960, ne sävelsi Jorma Panula ja sanoittivat Saulo Haarla sekä Ensio Rislakki.
Marjatta Kallio kuoli 79-vuotiaana Jorvin sairaalassa Espoossa 7. heinäkuuta 2003.
Marjatta Kallion näyttämötehtäviä ovat muun muassa: