Leadbelly
Huddie William Ledbetter (tammikuun 1889 tienoilla, Mooringsport, Louisiana – 6. joulukuuta 1949, New York City) oli yhdysvaltalainen folk- ja blues-muusikko. Hän oli kirkas- ja voimakasääninen laulaja, joka teki tunnetuksi useita amerikkalaisia kansanlauluja, sekä 12-kielisen kitaran soittaja. Hänestä käytetään tavallisesti lempinimeä Leadbelly (tai kuten esimerkiksi hänen hautakivessään lukee, Lead Belly).
Kitaran lisäksi Leadbelly soitti pianoa, mandoliinia, huuliharppua, viulua, concertinaa ja harmonikkaa. Leadbellyn musiikin aihealue oli laaja; hän esitti gospelia, bluesia, jossa laulettiin naisista, viinasta ja rasismista, folkia, joka kertoi karjapaimenista, vankilasta, työstä, merimiehistä, karjankasvatuksesta ja tanssimisesta. Lisäksi hän kirjoitti itse lauluja ajankohtaisista aiheista kuten presidentti Franklin Rooseveltista, Adolf Hitleristä, Jean Harlowsta, Scottsboro Boysista ja multimiljonääri Howard Hughesista.
Leadbellyn syntymäaika on epäselvä ja lähteissä hänen mainitaan syntyneen 1885, 1888 tai 1889. Vuoden 1900 väestönlaskennan mukaan Hudy (kuten nimi kirjoitettiin laskennassa) oli toinen Wes ja Sallie (Brown) Ledbetterin kahdesta lapsesta (toinen oli sisarpuoli Australia Carr). Väestönlaskennassa syntymäajaksi kerrottiin tammikuu 1888. Kuitenkin toisen maailmansodan värväyspapereissa vuonna 1942 Leadbelly on kirjoittanut syntymäajakseen 23. tammikuuta 1889.
Leadbelly syntyi plantaasilla lähellä Mooringsportia Louisianassa, mutta hänen perheensä muutti Leighiin, Teksasiin Leadbellyn ollessa viisivuotias. Vuoteen 1903 mennessä Leadbelly oli "musicianer", muusikko ja hän esiintyi Shreveportissa St. Paul's Bottomsin "punaisten lyhtyjen alueella". Leadbellyn oma musiikillinen tyyli syntyi Shreveportin Fannin Streetin saluunoiden, bordellien ja tanssihallien vaikutuksesta.
Vuoden 1910 väestönlaskennan aikaan (edelleen virallisissa papereissa nimellä "Hudy") Leadbelly asui vanhempiensa naapurissa 17-vuotiaan ensimmäisen vaimonsa Aletha "Lethe" Hendersonin kanssa (pariskunnan mennessä naimisiin vuonna 1908 Aletha oli siis 15-vuotias). Vähän yli 20-vuotiaana Leadbelly elätti itsensä kitaristina ja oli ainakin kahden lapsen isä.
Vuonna 1912 Leadbelly soitti ensimmäistä kertaa 12-kielistä kitaraa, soitinta, josta hänet myöhemmin tunnettiin. Kappale oli RMS Titanicin uppoamisen inspiroima "The Titanic" ja Leadbelly soitti sitä esiintyessään Blind Lemon Jeffersonin kanssa.
Leadbelly oli useita kertoja vankilassa, esimerkiksi vuonna 1918 hän sai 35 vuoden tuomion tapettuaan sukulaisensa. Kuvernööri Pat Morris Neff kuitenkin armahti Leadbellyn ja hän vapautui kärsittyään tuomiostaan kaksi vuotta. Vuonna 1930 Leadbelly oli jälleen vankilassa tapon yrityksestä. Kolme vuotta myöhemmin kun Leadbelly oli edelleen vankilassa, musiikkitieteilijät John ja Alan Lomax "löysivät" Leadbellyn ja tekivät satoja äänityksiä kannettavalla äänityslaitteistollaan Kongressin kirjastoa varten. Lomaxien ansiosta Leadbelly armahdettiin seuraavana vuonna ja Leadbelly muutti New Yorkiin.
Vaikka Leadbelly olikin saanut mainetta, hän ei saavuttanut kaupallista menestystä vapautumisensa jälkeen American Record Corporationille tekemillään levytyksillä. Vuosina 1939–1940 hän oli jälleen vankilassa pahoinpitelystä tuomittuna. 1940-luvulla Leadbelly ystävystyi muusikoiden kuten Woody Guthrien ja Pete Seegerin kanssa. Vuonna 1949 Leadbelly aloitti ensimmäisen Euroopan kiertueensa Ranskaan, mutta se keskeytyi sairauden vuoksi. Hän menehtyi ALS-tautiin joulukuussa 1949.
Leadbellyn kuoleman jälkeen keväällä 1950 Pete Seegerin The Weavers teki Leadbellyn kappaleesta "Goodnight, Irene" 2 miljoonaa kopiota myyneen hitin. Vuonna 2004 Leadbelly valittiin Rock and Roll Hall of Fameen.
Monista Leadbellyn tunnetuksi tekemistä omista kappaleista ja kansansävelmistä tuli myöhemmin menestyshittejä ja klassikkokappaleita. Näitä ovat esimerkiksi:Vuonna 1976 Gordon Parks ohjasi Leadbellyn elämään perustuvan elokuvan "Leadbelly", jossa pääosaa esitti Roger E. Mosley.
Kongressin kirjaston äänitykset, jotka John ja Alan Lomax tekivät vuosina 1934–1943. Rounder Records julkaisi ne kuutena levynä 1990-luvulla.Smithsonian Folkways julkaisi Folkways-äänitykset, jotka Moe Asch teki vuosina 1941–1947, 1990-luvun loppupuolella:Smithsonian Folkways on julkaissut myös muita kokoelmia: