Luettelo espanjalaisista koiraroduista
Perinteisesti espanjalaiset koirarodut ovat työ- ja taistelukoiria, mutta myös hyviä koti- ja vahtikoiria. Espanjassa virallisilla roduilla tarkoitetaan joko maan kennelliiton RSCE:n tai maatalous- ja kalastusministeriön hyväksymiä rotuja. Sekä Espanjassa että Suomessa suosituin espanjalainen rotu on andalusialainen espanjanvesikoira.
Vuonna 1990 tehtiin geenitutkimus, jossa verrattiin espanjalaisten rotujen perimää ja sukulaissuhteita keskenään. Tutkimukseen sisältyi 10 rotua: katalonianpaimenkoira, pyreneittenmastiffi, espanjanmastiffi, burgosinseisoja, espanjanvinttikoira, sabueso español, mallorcanpaimenkoira, ibizanpodenco, kanarianpodenco ja iberianpodenco (tutkimuksen aikaan yleisempi nimitys andalusianpodencosta). Menetelminä käytettiin Wagnerin menetelmää sekä Caminin ja Sokalin menetelmä, ja niiden avulla saadut tulokset poikkesivat hieman toisistaan.
Molempien menetelmien perusteella molemmat mastiffit, burgosinseisoja ja sabueso español muodostivat toisiaan perimältään lähellä olevien rotujen haploryhmän. Toinen ryhmä koostui kaikista kolmesta podencosta ja espanjanvinttikoirasta. Pääryhmät haarautuivat vielä muutamaan alaryhmään, mastiffeihin ja ajo-kanakoiriin sekä saaristopodencoihin erotuksena mannermaan vinttikoirista ja podencoista. Menetelmät poikkeavat eniten toisistaan sen suhteen, mihin katalonian- ja mallorcanpaimenkoira ryhmissä sijoittuvat."Väliin" putoavat rodut ovat kahden pääryhmän puolivälissä eivätkä periaatteesa itse kuulu keskenään samaan ryhmään, vaan niistä toinen on lähempänä 1. ryhmää ja toinen lähempänä 2. ryhmää.
Tutkimukseen liittyvä kolmas kaavio on erillisten rotuhaarojen kehittymisen aikajärjestyksestä kertova sukupuu, joka perustuu molempiin edellä mainittuihin menetelmiin. Sen mukaan mm. podencot olisivat läheisempää sukua katalonianpaimenkoiralle kuin espanjanvinttikoiralle. Geneettisesti kaikkein lähimpinä toisiaan ovat espanjan- ja pyreneittenmastiffi, ja kaikkein etäimpinä toisistaan katalonianpaimenkoira ja sabueso español.
Tutkimuksessa käytettiin myös toista, tarkemmin FITSCH- ja KITSCH-ohjelmia ja 226 mahdollisen erilaisen sukupuun materiaalia apuna käyttäen laskettua sukupuuta. Todennäköisesti tämä sukupuu on käytetyn aineiston ja laskentatapojen perusteella tarkempi. On lisäksi huomattavasti loogisempaa, että espanjanmastiffien ja pyreneittenmastiffien sukuhaarat olisivat eriytyneet toisistaan kaikista viimeisimpänä, sillä kuten aiemmassa kohdassa todettiin, tulosten mukaan niiden geenit olivat kaikkein lähimpänä toisiaan.
Samasta sukupuusta käy myös ilmi kaikkien kymmenen tutkimuksessa mukana olleen rodun ikäjärjestys varhaisimmasta nuorimpaan, minkä lisäksi liitteenä on muunmaalaisten sukulaisrotujen kautta päätelty tai spekuloitu muinainen kantarotu.
Espanjassa on RSCE:n lisäksi muutama muu virallinen taho, joka voi tunnustaa ja rekisteröidä uusia koirarotuja kansallisella tasolla. Yleensä kyse on joko kansallisen tason Maatalous- ja kalastusministeriöstä, tai mahdollisesti paikallisista ministeriöistä kuten Galician, Kanariansaarten tai Baleaarien hallituksesta.
Tämän ryhmän koirilla ei ole täyttä tunnustusta itsenäisinä rotuina, vaan ne rekisteröidään RSCE:hen toistaiseksi vain rotutyyppeinä. Kuitenkin tämä on ensimmäinen askel viralliselle tunnustukselle, joka voidaan tehdä kun tarpeeksi monta koiraa on rekisterissä vähintään kolmen sukupolven ajalta, ja kun selvästi jalostuksessa ollaan päästy pelkästä fenotyypistä riittävän vakiintuneeseen rotuun.
Espanjalaisten rotujen kokonaisrekisteröintimäärät Espanjassa vuosien 2013-2017 välillä:
Espanjassa tällä hetkellä suosituimmat tai muodissa olevat kotimaiset rodut: