hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Destroy All Humans!
Destroy All Humans! on THQ:n julkaisema toimintaseikkailupeli. Peli on julkaistu Xbox ja PlayStation 2 alustoille vuonna 2005.
"Cryptosporidium 137" (lyhyesti "Crypto") on kuvitteellinen avaruusolio. Hän on Furon-nimisen rodun edustaja kotoisin Gorta-planeetalta. Crypto on 137 kloonisoturi jolla on ilkeä huumorintaju sekä herkkä liipaisinsormi. Hänen tehtävänsä on kerätä DNA:ta Furoneille että uusia klooneja voidaan tehdä. Jos hän kuolee luodaan klooni joka on identtinen hänen kanssaan. "Destroy All Humans! 2":n mukaan hän kuolee jossain vaiheessa pelejä ja hänen seuraajansa on 138.
Pelin ajan häntä neuvoo hänen ylikomentajansa, tiedemies Orthopox 13. Hän myös kehittää Cryptolle aseita ja päivityksiä ja antaa hänen käyttää Furonien tiedustelualusta eli Ufoa.
Peli alkaa alkuvideosta, jossa ufo lentää yhdysvaltojen armeijan laukaisualueelle samaan aikaan, kun rakettia ollaan laukaisemassa. Ufo putoaa ja sitä lentävä Cryptosporidium 136 kuolee. Seuraavassa kohtauksessa Orthopox 13 moittii Cryptosporidium 137 tämän aiemman kloonin tunaroinnista ja päättää jatkaa DNA:an tutkimista ja lähettää Crypton uudelleen maapallolle. Niinpä emoalus lentää lähelle maapalloa, Yhdysvaltojen yläpuolelle.
Ensimmäiseksi Crypto laskeutuu tiedustelemaan maaseudulle, missä hänestä tehdään havaintoja ja ilmoitus poliisille, selviää että ihmiset kantavat aivoissaan runsaasti furonien tarvitsemaa DNA:ta. Pian tämän jälkeen Crypto menee Rockwellin pikkukylään, jossa hän naamioituu kylän pormestariksi ja rauhoittaa ufohavainnoista pelästyneet kansalaiset.
Crypto matkaa rannikolla sijaitsevaan Santa modestan kylään, jossa hän selvittää armeijan alue 42 sijainnin, tappaa kylän pormestarin ja säätää radiotornit lähettämään ihmiset hypnotisoivia radioaaltoja. Kohta Orthopox ja Crypto saavat tietää hallituksen alienin vastaisesta 
Majestic 12-järjestöstä.
Crypto Matkaa alueelle 42 ja tuhoaa edellisen klooninsa ruumiin ja tämän lautasen hylyn. Sitten hän tuhoaa sotilastukikohdan ydinpommilla. Crypto myös tappaa kenraali Armquistin ja muut kenraalit Unionin kaupungissa, Armquistin järjestämässä kokouksessa ja salamurhaa presidentti Huffmanin.
Lopulta Crypto tapaa Majestic 12-järjestön johtajan, Silhouetten, jonka tappaa tuhottuaan tämän jättiläisrobotin. Lopuksi Crypto muuntautuu presidentti Huffmaniksi ja pitää medialle puheen, jossa vakuuttaa ettei alieneita ole vaan kaikki on kommunistien aikaansaanosta. Crypto presidentin hahmossaan kertoo että kommunistit on lyöty ja kaikki on hyvin, mutta käskee ihmisten käydä uusissa testilaitteissa, jotka tosiasiassa keräävät ihmisiltä DNA:ta ja lähettävät sitä emoalukseen.
Päähenkilöt
Sivuhenkilöt Pelille on ilmestynyt myös jatko-osa "Destroy All Humans! 2".
Omfale
Omfale () oli kreikkalaisessa mytologiassa jokijumala Iardanoksen tytär ja Lyydian kuninkaan Tmoloksen puoliso. Sen jälkeen kun härkä oli puskenut hänen miehensä kuoliaaksi, hän jatkoi maan kuningatarhallitsijana.
Tunnetuksi Omfalen tekee kuitenkin yhteys Herakleen kanssa. Kreikkalaisessa mytologiassa toistuu aihe ”tahattomasta” murhasta ja siihen liittyvästä sovitustyöstä, ja kun Herakles hulluuden puuskassa – toisen version mukaan tosin tietoisesti – tappoi Ifitoksen syöksemällä tämän muurin harjalta alas, oraakkeli määräsi hänet palvelemaan orjana lähteestä riippuen joko vuoden tai kolme vuotta ja maksamaan hyvityksen Ifitoksen isälle Eurytokselle parantuakseen teon mukanaan tuomasta sairaudesta. Eurytoksen kieltäydyttyä Herakles myytiin Omfalelle. Tähän orjuuden aikaan ajoittuvat Kalydonin metsästys sekä argonauttien retki noutamaan kultaista taljaa Kolkhiista.
Herakles joutui orjuutensa aikana tekemään naisten töitä ja pukeutumaan naisten vaatteisiin. Kaiken lisäksi Omfale oli pukeutuneena Nemean leijonan taljaan ja piti Herakleen oliivipuista nuijaa käsissään. Kuitenkin tänä samana aikana Herakles rankaisi ryöstelijöitä, jotka piinasivat hänen valtiattarensa maata, sieppasi kerkoopit, tappoi ohikulkijoita maataan kuokkimaan pakottaneen Syleuksen ja tämän tyttären Ksenodoken sekä hautasi Ikaroksen rantaan ajautuneen ruumiin. Lisäksi hän tuhosi Itonin kaupungin ja orjuutti sen Lyydiaa ryöstelleet asukkaat. Tästä kaikesta vaikuttuneena Omfale vapautti Herakleen ja otti hänet miehekseen. Tästä suhteesta syntyi Lamos, Agelaos tai Tyrsenos; heidät kaikki mainitaan yksitellen eri lähteissä syntyneen Omfalen ja Herakleen suhteesta.
Michael Keusch
Michael Keusch (s. 1955 Calgary, Alberta, Kanada) on saksalainen elokuvaohjaaja ja valokuvaaja, joka sai elokuvasta "Autobahnraser" Euregio Filmball -ehdokkuuden vuonna 2004.
Keusch vietti nuoruutensa Bochumissa, Saksassa, mutta palasi takaisin Kanadaan täytettyään 21 vuotta. Hän aloitti elokuvaopiskelunsa Los Angelesissa vuonna 1983 American Film of Institutesissa ja myöhemmin Alberta of Institutes of Technologyssa, Kanadassa.
Keusch on ohjannut elokuvia vuodesta 1989 lähtien. Ne olivat aluksi englanninkielisiä, mutta myöhemmin 1990-luvun jälkeen hän on ohjannut enimmäkseen saksankielisiä elokuvia. Keuschin on myös ohjannut kolme Steven Seagalin tähdittämää elokuvaa: "Shadow Man" (2006), "Attack Force" (2006) ja "Flight of Fury" (2007).
Ohjaamisen lisäksi Keusch on toiminut vuodesta 2000 lähtien valokuvaajana, ja järjesti ensimmäisen näyttelynsä vuonna 2002 nimellä "Looking At..L.A."
Osram
Osram GmbH on vuonna 1919 perustettu saksalainen lamppujen ja valaisimien valmistaja. Se on OSRAM Licht AG:n kokonaan omistama tytäryhtiö. Nimi Osram tulee alkuaineista osmium ja volframi, joita 1900-luvun alussa käytettiin yleisesti hehkulangan raaka-aineina hehkulampuissa.
Vuoden 2015 syyskuussa yritys työllisti maailmanlaajuisesti noin 33 000 työntekijää.
Tuotemerkki Osram syntyi jo vuonna 1906, kun Deutsche Gasglühlicht-Anstalt rekisteröi sen.
OSRAM Werke GmbH Kommanditgesellschaft muodostui 1. heinäkuuta 1919, kun Deutsche Gasglühlicht-Anstalt, AEG ja Siemens & Halske AG yhdistivät lampunvalmistusyksikkönsä.
Mike Young Productions
Mike Young Productions on yhdysvaltalainen animaatiostudio, jonka perusti 1990-luvulla Mike Young. Yhtiö tuottaa lasten televisiosarjoja, ja sen palveluksessa on yli sata työntekijää. Se on suurin itsenäinen animaatiostudio Pohjois-Amerikassa. Yhtiö sijaitsee Los Angelesissa Yhdysvalloissa ja sen tuotantostudio Merthyr Mawrissa Britanniassa. Se tuottaa sekä tavallisia piirrossarjoja että tietokoneanimaatiolla tehtyjä sarjoja.
Freedricksz
Freedericksz ("Ven." Фридрикс (Фредерикс), "Frederiks") on venäläinen aatelissuku, joka Suomessa on tullut tunnetuksi lahjoitus­maiden omistajana ja talonpoikien riistäjänä.
Suvun varhaisin tunnettu edustaja on tiettävästi vuonna 1731 Arkangelissa mainittu kauppias Jürgen Freederiksz, jota on oletettu hollantilaiseksi. Vaihtoehtoisen teorian mukaan suku polveutuisi Arkangeliin venäläisten sotavankina tuodun ruotsalaisen sotilaan Jöran Fredrikinpojan pojasta Johanista. Katariina Suuri löi merkittäväksi liikemieheksi ja pankkiiriksi kohonneen Johan (Ivan) Freederikcszin paroniksi vuonna 1773, minkä jälkeen hän alkoi käyttää nimeä "von Freederikscz". Suomen ritarihuoneeseen suvun suomalainen haara naturalisoitiin vuonna 1853 ja kirjattiin vapaaherrallisena sukuna numero 36 nimellä Freedricksz. Suvun kreivillinen haara on mainittu Venäjän aatelisnimikirjan osan XIX (12.06.1914) sivulla 2.
Suku hallitsi Vanhassa Suomessa useita kartanoita lahjoitus­maana. Touvilan (Taubila) kartano Pyhäjärvellä siirtyi vuonna 1774 Freederickszeille. Vapaaherra Andrei Freederickszsin kiristettyä talonpoikien verotusta alkoi vuosikymmeniä kestänyt kiista. Lopullisesti kiista ratkesi 1870-luvulla Suomen valtion ostettua Freederickszeiltä Metsäpirtin pitäjän Saaroisten hovin maat 380 000 markan hintaan.
Suku sammui Suomessa mieslinjalta vuonna 1927 ja lopullisesti 1950.
Sissel Kyrkjebø
Sissel Kyrkjebø (tunnettu myös nimellä Sissel, s. 24. kesäkuuta 1969 Bergen, Norja) on norjalainen laulaja. Hän tuli kansainvälisesti tunnetuksi esiinnyttyään vuoden 1986 Eurovision laulukilpailun väliaikanumerossa. Parhaiten hänet kuitenkin tunnetaan "Olympiahymnin" laulamisesta vuoden 1994 talviolympialaisissa Norjan Lillehammerissa, duetoistaan Plácido Domingon, Charles Aznavourin, José Carrerasin, Neil Sedakan, Warren G:n, Josh Grobanin ja The Chieftainsin kanssa sekä osallisuudesta "Titanic-elokuvan" ääniraitaan. Hän myös dubbasi "Pienen merenneidon" Arielin puhe- ja lauluäänen norjaksi ja ruotsiksi, minkä lisäksi hän toimi tanskankielisessä versiossa Arielin lauluäänenä.
Pöytätennis kesäolympialaisissa 2000
Sydneyn 2000 olympialaisten pöytätenniksessä kilpailtiin tutusti neljässä kilpailutapahtumassa. Kaksi miehille ja naisille. Kiina voitti mitalitaulukon peräti kahdeksalla mitalillaan, joista neljä oli kultaisia, kolme hopeisia ja yksi pronssinen. Pelipaikkana toimi State Sports Centre, jonka kapasiteetti oli 5 006 katsojaa. Turnauksessa oli myös viimeistä kertaa olympialaisissa käytössä 21 pisteen erävoitot.
Peter Thomson
Peter William Thomson (23. elokuuta 1929 – 20. kesäkuuta 2018) oli australialainen golfaaja. Hän voitti British Openin viidesti: vuosina 1954, 1955, 1956, 1958 ja 1965.
Thomson loi myöhemmin merkittävän uran senioripelaajana kiertäen Champions Touria. Hänet valittiin "World Golf Hall of Fameen" vuonna 1988.
Sylvester Takač
Sylvester Takač (s. 8. marraskuuta 1940 Đurđevo, Jugoslavia) on serbialainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä.
Hän oli pelaajana voittamassa olympiakultaa Roomassa 1960. Seuratasolla hän pelasi Jugoslaviassa, Ranskassa ja Belgiassa. Lopetettuaan peliurana 1974 Takač on tehnyt uraa valmentajana lähinnä Ranskassa.
Takačin uran suurimmat saavutukset ovat Coupe de Francen voitto OGC Nicen päävalmentajana 1997.
Meriitit pelaajanaMeriitit valmentajana
Giorgio Vanzetta
Giorgio Vanzetta (s. 1. tammikuuta 1959) on italialainen entinen maastohiihtäjä, olympiavoittaja ja MM-mitalisti.
Vanzetta hiihti ensimmäisen maailmancup-kisansa 16. tammikuuta 1982 ja osallistui samana vuonna Oslon MM-kisojen 30 kilometrille, jossa hän oli yhdeksäs. Sarajevon olympialaisissa 1984 hän oli 15 kilometrillä neljästoista. Vanzetta voitti ensimmäisen arvokisamitalinsa Seefeldin MM-kilpailuista 1985, missä hän hiihti hopeaa voittaneessa Italian joukkueessa. Hän sijoittui samoissa kisoissa 30 kilometrillä seitsemänneksi ja 15 kilometrillä neljänneksi hävittyään pronssin vain kuudella sekunnilla maamiehelleen Maurilio De Zoltille. Ensimmäisen maailmancupin palkintosijoituksensa Vanzetta voitti 2. maaliskuuta 1986, jolloin hän sijoittui 15 km:n vapaan hiihtotavan kilpailussa kolmanneksi Lahdessa.
Oberstdorfin MM-kilpailuissa 1987 Vanzetta oli 15 km:n perinteisen seitsemäs ja 30 km:n yhdeksäs sekä 50 km vapaan neljästoista. Calgaryn olympialaisissa 1988 hän oli 15 kilometrin perinteisellä kymmenes ja 30 kilometrillä viides. Lahden MM-kisoissa 1989 hän sijoittui 15 km:n perinteisellä neljänneksitoista ja seuraavissa MM-kilpailuissa Val di Fiemmessä 1991 15 km:n vapaalla neljänneksi ja 10 kilometrin perinteisellä yhdenneksitoista.
Albertvillen olympialaisista 1992 Vanzetta voitti pronssia takaa-ajosta ja 50 kilometrin vapaalta sekä hopeaa viestistä ja oli lisäksi seitsemäs 10 kilometrin perinteisellä. Vanzetta oli voittamassa Italialle viestihopeaa Falunin MM-kisoista 1993. Samoissa kisoissa hän sijoittui takaa-ajon seitsemänneksi, 10 kilometrin perinteisen kymmenenneksi ja 50 kilometrin vapaan yhdenneksitoista.
Vuoden 1994 olympiakisoissa Lillehammerissa Vanzetta saavutti uransa ainoa arvokisavoiton hiihdettyään kolmannen osuuden kultaa voittaneessa Italian joukkueessa, jossa hänen lisäkseen kilpailivat Maurilio De Zolt, Marco Albarello ja Silvio Fauner. Samoissa kisoissa hän oli kahdeksas 50 kilometrillä, yhdeksäs takaa-ajossa, neljästoista 30 kilometrillä ja viidestoista 50 kilometrillä.
Vanzetta osallistui vielä Thunder Bayn MM-kisoihin 1995 ja Trondheimiin 1997. Hän sijoittui 1995 50 kilometrillä neljänneksi ja 1997 samalla matkalla yhdenneksitoista. Hän lopetti hiihtouransa vuonna 2002.
Giorgio Vanzettan sisar Bice on myös entinen huipputason hiihtäjä.
Ville Siuruainen
Ville ”Welho” "Hammasharja" "Sille" Siuruainen (s. 1980) on suomalainen muusikko. Hän on soittanut rumpuja muun muassa yhtyeissä Blake, Kirofoni, Soulcage, Circuitry, Yes Ma’aM, Jaarli Padington, Palava, DJ Jaba ja Trio Taantuma. Vuosina 2008-2014 Siuruainen toimi rumpalina Dingossa. Siuruainen soittaa Kumu-rummuilla.
Werner Holmberg
Gustaf Werner Holmberg (1. marraskuuta 1830 Helsinki – 24. syyskuuta 1860 Düsseldorf, Saksa) oli suomalainen taidemaalari. Holmberg tunnetaan romanttisista maisemamaalauksistaan.
Holmberg kävi Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulua vuosina 1848–1852. Jo seuraavana vuonna hän muutti Saksaan Düsseldorfiin. Holmberg asui ja työskenteli Düsseldorfissa varhaiseen kuolemaansa saakka.
Werner Holmbergiä arvostettiin jo omana aikanaan, mutta hänen teoksiaan ehti olla vain vähän esillä harvojen näyttelyiden vuoksi. Hänet kutsuttiin 28-vuotiaana Weimarin taideakatemian professoriksi, mutta hän kieltäytyi tehtävästä. Jo ennen kuin keuhkotauti mursi hänen terveytensä, hän tiesi kuolevansa nuorena.
Holmbergin tuotantoa on ollut harvoin myynnissä. Hänen varhainen työnsä "Lähestyvä rajunilma" vuodelta 1856 oli myynnissä Bukowski-Hörhammerin kansainvälisessä syyshuutokaupassa vuonna 2001, ja sen pohjahintana oli 1,6 miljoonaa markkaa.
Daniel Sanchez
Daniel Sanchez (s. 8. marraskuuta 1953) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä.
Pelaajaurallaan Sanchez edusti yhdeksän kauden ajan OGC Niceä ennen siirtymistään Paris Saint-Germainiin kaudeksi 1981–1982. Hän voitti Coupe de Francen PSG:n riveissä, mutta jätti seuran yhden kauden jälkeen.
Meriitit pelaajanaPelaajauransa jälkeen Sanchez on tehnyt uraa lähinnä apulais- ja juniorivalmentajana. Hän on toiminut Élie Baupin apuvalmentajana FC Girondins de Bordeaux'ssa 2001–2002, kun seura voitti Coupe de la Liguen sekä 2004–2006 AS Saint-Étiennessä.
Päävalmentajana Sanchezin ensimmäinen pesti OGC Nicessä jäi lyhyeksi, kun hän sai potkut joulukuussa 1996 oltuaan päävalmentajana vain viisi kuukautta. 2007 Sanchezista tuli Nationalissa pelaavan Tours FC:n päävalmentaja. Ensimmäisellä Tours-kaudellaan hän luotsasi seuran komeasti Nationalissa toiseksi ja samalla varmistui nousu Ligue 2:een kaudeksi 2008–09.
Kesäkuussa 2011 Sanchez siirtyi Ligue 1:ssä pelaavan Valenciennes FC:n peräsimeen. Sanchezin johdolla VAFC jatkoi aiemmilta kausilta tuttuja otteitaan ja taisteli liigan keskikastin sijoituksista. VAFC sijoittui Sanchezin alaisuudessa kahdesti perättäin sijalle 12. Kausi 2013/14 alkoi surkeasti ja seurajohto erotti Sanchezin lokakuussa 2013, kun VAFC oli voittanut vain yhden yhdeksästä pelaamastaan liigaottelusta.
Heinäkuussa 2014 Sanchez teki kaksivuotisen sopimuksen tunisialaisseura Club Africainin kanssa. Sanchez luotsasi seuran Tunisian liigamestariksi seitsemän vuoden tauon jälkeen ja hänet palkittiin kauden jälkeen jatkosopimuksella. Mestaruuden jälkeinen kausi sujui seuralta heikommin ja Sanchez jätti Clubin lokakuussa 2015.
Meriitit valmentajana
Konetelegrammi
Konetelegrammi eli "konekäskynvälitin" on aiemmin laivoissa käytetty sisäinen viestintäväline.
Alkuperäinen konetelegrammi on yleensä vaijerivälityksellä toimiva laite; niitä on aina yksi kutakin konetta kohti.
Laitteen tärkein osa on kellotaulu, jossa ylhäällä keskellä on nollakohta. Oikealle on merkinnät tehosta eteenpäin ja vasemmalle taaksepäin. Keskellä on osoittimella varustettu, yli reunan ylettyvä kahva ja taulussa erillinen osoitin.
Laitetta on aina kaksi kappaletta: komentosillalla yleensä erillisen jalustan varassa ja konehuoneessa seinällä.
Kun komentosillalta halutaan säätää konetehoa, kapteeni tai vahtiperämies kääntää kahvaa haluttuun suuntaan; tällöin konehuoneessa soi kello ja konemestari kuittaa ilmoituksen kääntämällä oman laitteensa kahvan tauluosoittimen kohdalle, jolloin kello kilahtaa sillalla. Tämän jälkeen hän säätää koneitaan ilmoituksen mukaan.
Kun tarvitaan erityistoimia - esimerkiksi hätätehoa tai pysäytystä kaikin keinoin - sillalla käännetään kahvaa kahdesti halutulle kohdalle niin että kello soi pitempään konehuoneessa.
Nykyajan tekniikka on sittemmin syrjäyttänyt tämän vanhan laitteiston; joissakin aluksissa dieselmoottorien tehonsäätö on kytketty vanhaan konetelegrammiin: näin on saatu ulkonäöstä tyyliin sopiva - varsinkin jos aluksen ohjaamon sisustus on pyritty säilyttämään mahdollisimman alkuperäisenä.
Mustalainen (rautatieliikenne)
Mustalainen rautatieteknisenä terminä tarkoittaa vaihtoliikettä, jossa veturi irtautuu vaunuletkasta vaihtoliikkeen aikana. Tarkoituksena on yleensä siirtää veturi kiinni vaunuletkan vastakkaiseen päähän.
Tyypillisimmin liikettä käytettiin vuosina 1910–1971 Honkataipaleen tukkiradalla. Siellä liike toteutettiin näin: kun kuorma saavutti tietyn kohdan radasta, veturi vihelsi sovitulla tavalla ja Taipaleenlahden vaihdemies käänsi sivuraiteen vaihteen. Nyt lämmittäjä avasi veturin ja tukkivaunuletkan välisen kytkimen, veturi kiihdytti nopeutensa kaksinkertaiseksi ja livahti sivuraiteelle, jonka jälkeen vaihde käännettiin taas suoralle raiteelle. Perimmäisessä vaunussa ollut jarrumies hidasti letkan menoa varoen, ja kun se oli ohittanut vaihteen, veturi palasi letkan taakse pääraiteelle; jarrumies ja lämmittäjä kytkivät nyt maassa valmiina odottaneen vaijerin viimeiseen vaunuun ja veturiin. Nyt veturi saattoi laskea letkan varoen veteen, jossa se tyhjeni itsestään.
Viimeisenkin vaunun tyhjettyä vaijeri irrotettiin sivulla olleesta pylpyrästä ja veturi kiskoi sen avulla vaunuletkan riittävän ylös. Jarrumies lukitsi vaunujen jarrut; vaijeri irrotettiin ja heitettiin veturin oikeassa kyljessä olevalle ulokkeelle joka ohjasi sen sivuun. Kiinniajo oli helppoa ja nyt juna palasi taas Kuolimojärvelle; siellä tehtiin taas mustalainen: vaihdemies käänsi merkkivihellyksestä vaihteen, ja veturi irtautui omia aikojaan rullaavasta letkasta. Kun veturi oli ohittanut vaihteen, se käännettiin taas ja jarrumies ohjaili irrallisen letkan tyhjälle raiteelle. Siellä se pysähtyi, huollettiin ja varustettiin taas vinssivaijerilla ja lähti hakemaan uutta kuormaa järvestä. Veturi meni uuden ylöshinatun letkan eteen, puitettiin ja vesitettiin – ja näin päivä jatkui. Honkataipaleen veturia tasan puoli vuosisataa (1921–1971) ajaneesta veturinkuljettaja Armas Pöntisestä tuli mustalaistekniikan lyömätön mestari: kukaan muu kuljettaja ei tehnyt sitä niin usein kuin hän.
Liike jäi hetkeksi pois käytöstä kun höyryveturista luovuttiin; dieselveturin vaihteisto ei olisi kestänyt sitä, joten tekniikkaa muutettiin; alun perin dieselveturi työnsi täyden letkan Taipaleenlahdelle, jossa lasku ja nosto tehtiin erillisellä vinssillä; takaisin letka tuotiin vetämällä. Menettely osoittautui nopeasti liian hankalaksi, joten siitä luovuttiin. Sivuraidetta jatkettiin niin että vaunuroikka saattoi irrallaan ohittaa dieselveturin. Vinssi poistettiin ja korvattiin alkuperäisen kaltaisella vaijerijärjestelmällä. Paluusuunnassa meneteltiin jatkossa aivan samoin kuin höyryveturiaikana: tyhjä vaunuletka sai rullata irrallaan paluuraiteelle ja veturi ajoi kiinni uuteen lastattuun letkaan.
Jokioisten museorautatien Opasteet ja liikennemääräykset -säännöstössä, jonka mukaan liikennöidään, mustalainen on erikseen kielletty.
Enrico Barone
Enrico Barone (22. joulukuuta 1859 Napoli, Italia – 14. toukokuuta 1924 Rooma, Italia) oli italialainen sotilas, sotahistorioitsija ja taloustieteilijä. Barone oli kehittämässä varhaisinta markkinasosialismin mallia vuonna 1908.
Barone opiskeli klassisia tieteitä ja matematiikkaa ennen ryhtymistään armeijan upseeriksi. Hän opetti upseeriopistossa sotahistoriaa kahdeksan vuotta vuodesta 1894 lähtien. Siellä hän kirjoitti merkittävän määrän sotahistoriallisia teoksia ja kiinnostui taloustieteistä. Baronesta tuli pääesikunnan sotahistorian toimiston päällikkö 1902, joskin hän erosi tästä toimesta 1906. Vuodesta 1894 Barone oli toimittamassa Matteo Pantaleonin ja Vilfredo Pareton kanssa "Giomale degli Economisti" -lehteä.
Barone oli taloustieteilijöistä ensimmäinen, joka totesi, että markkinat voisivat toimia Pareto-tehokkuutta vastaavalla tavalla.
Nate Archibald
Nathaniel eli Nate "Tiny" Archibald (s. 2. syyskuuta 1948 New York) on entinen yhdysvaltalainen koripalloilija. Hänet valittiin NBA:han vuonna 1970, ja hän jatkoi uraansa vuoteen 1984.
Pisimpään Archibald pelasi Kansas City Kingsissa (1972–1976) ja Boston Celticsissa (1978–1983). Hän voitti NBA:n korikuninkuuden kaudella 1972/1973 keskiarvolla 34,0 pistettä ottelua kohden. Hänet kelpuutettiin vuonna 1991 Basketball Hall of Fameen.
Avisaurus
Avisaurus (tarkoittaa ”lintulisko”) oli liitukaudella elänyt lintusuku.
"Avisauruksilla" oli todennäköisesti 1,2 metrin siipiväli, ja ne metsästivät pienempiä lintuja, nisäkkäitä ja lentokyvyttömiä dinosauruksia.
Paleontologit uskovat, että "Avisauruksilla" oli pitkä kasvukausi, mutta ne jättivät poikaset selviytymään omin avuin lähes heti poikasten kuoriuduttua. Tästä seurauksena "Avisaurukset" saattoivat kuulua eri ekologisiin lokeroihin elinikänsä aikana, ennemmin kuin ne olisivat heti olleet petoeläimiä.
Sven Davidson
Sven Viktor Davidson (13. heinäkuuta 1928 – 28. toukokuuta 2008) oli ruotsalainen tennispelaaja. Hän voitti miesten kaksinpelin Ranskan avoimessa tennisturnauksessa vuonna 1957.
Boråsissa syntyneestä Davidsonista tuli ensimmäinen Grand Slam -turnauksen voittanut ruotsalainen. Jo vuosina 1955 ja 1956 hän selviytyi Ranskan avoimissa kaksinpelin loppuotteluun, mutta ensimmäisellä kerralla hän hävisi nelieräisessä ottelussa Tony Trabertille ja toisella kerralla kolmessa erässä Lew Hoadille.
Davidson kelpuutettiin International Tennis Hall of Fameen vuonna 2007.
Davidson kuoli 79-vuotiaana Kaliforniassa.
Jussi Nurmio
Jussi Sakari Nurmio (s. 2. kesäkuuta 1955 Helsinki) on mainostoimisto N2 Helsingin hallituksen puheenjohtaja.
Nurmio on ollut perustamassa mainostoimisto Taivasta, joka 2000-luvulla laajentui parikymmentä yhtiötä käsittäväksi Taivas Communications -ryppääksi. Taivas Innovations -ryhmään kuuluivat muun muassa verkkoyhtiö Sulake ja kiinteistönvälitysyhtiö Igglo. Taivas-konserni teki konkurssin 2012, mutta mainostoimisto jatkaa toimintaansa. Nurmio lähti Taivaasta jo 2009 perustamaan N2-mainostoimistoa yhdessä Alex Niemisen kanssa.
1980-luvulla Nurmio työskenteli johtotehtävissä Burger King- ja McDonald’s-pikaruokaketjuissa.
Suomen liikemiesyhdistys valitsi Nurmion Vuoden liikemieheksi 2007.
Jussi Nurmio on muusikko Hannu "Tuomari" Nurmion serkku.
WAAS
WAAS eli Wide Area Augmentation System on Yhdysvaltain GPS-paikannussatelliitteja tukeva mittaus- ja tiedonvälitysjärjestelmä, joka lisää paikannustarkkuutta ilmailun tarpeisiin.
Sen eurooppalainen vastine on EGNOS. Kumpikin järjestelmä mittaa alueellisilla maa-asemilla (WAASin kohdalla ne sijaitsevat Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Meksikossa ja EGNOSin kohdalla EU-alueella) GPS:n antaman paikannustarkkuuden, maa-asemien tieto paikannuksen epätarkkuudesta maa-asemilla välitetään lentokoneille lähettämällä korjaustieto WAAS-keskusasemalta muutamille geostationaarisille tietoliikennesatelliiteille, jotka lähettävät tiedon lentokoneille. Täten WAASin käyttö vaatii paikantimen, joka pystyy vastaanottamaan tietoliikennesatelliitin lähetyksen. WAAS-vastaanottimia on käytössä myös veneilyssä.
Hotel Babylon
Hotel Babylon on brittiläinen Tony Basgallopin luoma televisiosarja joka perustuu Imogen Edwards-Jonesin ja tuntemattoman hotellin johtajan yhdessä kirjoittamaan kirjaan "Hotelli Babylon" (alkup. "Hotel Babylon"). Sarjaa alettiin esittää Britanniassa BBC One -kanavalla 19. tammikuuta 2006 ja sarjan viimeinen jakso esitettiin 14. elokuuta 2009. Sarjaa tehtiin kaikkiaan neljä tuotantokautta. Sarjaa on esitetty kahdessakymmenessä maassa, mukaan lukien Suomessa Subilla.
Hotel Babylon sijoittuu fiktiiviseen viiden tähden hotelliin aivan Lontoon sydämessä. Sarjan ensimmäisen kauden tapahtumat perustuvat käyttäen Imogen Edwards-Jonesin teokseen. Sarjan päähenkilöitä näyttelevät muun muassa Tamzin Outhwaite (Rebecca Mitchell), Max Beesley (Charlie Edwards) ja Dexter Fletcher (Tony Casemore). Sarjassa hotellin vieraina esiintyivät muun muassa John Barrowman, Anthony Head, Danny Dyer, Paula Abdul, Joan Collins ja Honor Blackman.
Sarja muistuttaa NBC:n tuottamaa televisiosarjaa "Las Vegas", joka sijoittuu myös huippuhotelliin ja kertoo sen henkilökunnasta.
"Hotel Babylon" on saanut hyviä arvioita, ja sen ensimmäisen kauden keskiarvo Metacriticissä on 7 arvostelun perusteella 74/100.
Some Several Moons
Some Several Moons on suomalaisen Wigwam-yhtyeen kymmenes ja viimeisin studioalbumi, joka julkaistiin toukokuussa 2005. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 28.
Thesleff
Thesleff ['teslef] on Viipurin saksalainen kauppiassuku, skotlantilais-saksalaista alkuperää. Yksi sukuhaara on aateloitu ja introdusoitu Suomen ritarihuoneeseen aatelisena sukuna numero 182. Suomalaisen suvun saksalainen kantaisä Hans Thesleff saapui vuonna 1595 Lyypekistä Viipuriin. Länsi-Suomessa eläneen sukuhaaran jäsenet kirjoittavat nimen muodossa Theslöf.
Hans Thesleffin pojanpojasta polveutuu Stiernstedtin suku, kun Johan Stiernstedt aateloitiin 1697.
Amateur Boxing Association
The Amateur Boxing Association eli ABA on englantilainen amatöörinyrkkeilyjärjestö, joka perustettiin vuonna 1880. ABA huolehtii tällä hetkellä Englannin kaikesta amatöörinyrkkeilystä.
Viimeisimmässä koitoksessaan, Tammerturnauksessa ABAn edustajat nappasivat 3 kultaa, 1 hopeaa ja 1 pronssimitalia Suomesta.
Ifitos
Ifitos () oli kreikkalaisessa mytologiassa useamman eri mieshahmon nimi.
Ifitos oli Eurytoksen, Oikhalian kuninkaan, poika. Eurytos oli luvannut tyttärensä Iolen käden sille, joka voittaisi hänet jousiammuntakilpailussa. Kun Herakles näin onnistui tekemään, Eurytos pyörsi lupauksensa pelätessään Herakleen voivan saada uudelleen hulluuskohtauksen ja surmaavan hänen tyttärensä. Herakles poistui raivoissaan, mutta pian tämän jälkeen Eurytokselta varastettiin lähteestä riippuen joko karjaa tai tammoja.
Ifitos lähti etsimään eläimiä ja päätyi Herakleen luokse Tirynsiin. Ensimmäisen version mukaan karjan oli varastanut Autolykos, mutta Herakleen esitellessä linnaansa muurin harjalta, hän sai hulluudenpuuskan ja työnsi vieraansa alas kuolemaan. Toisen version mukaan Herakles todellakin oli varkauden takana, ja Ifitoksen tutkiessa asiaa Herakles väitti hänen syyttävän itseään väärin perustein ja työnsi hänet alas muurin harjalta kuolemaan.
Sovittaakseen tekonsa Herakleen piti palvella orjana Lyydian kuningatarta Omfalea.
Ifitoksen mainitaan myös olleen Odysseuksen hyvä ystävä, ja antaneen tälle isänsä jousen lahjaksi.
Ifitos oli Nauboloksen poika ja Fokiin kuningas. Hän viihdytti Iasonia tämän ollessa kysymässä neuvoa Delfoin oraakkelilta ja myöhemmin liittyi argonauttien matkaan. Hänen poikansa Skhedios ja Epistrofos johtivat fokislaisia Troijan sodassa.
Ifitos oli elisläinen, jonka Kopreus surmasi.
Ifitos oli Eliksen kuningas, joka palautti olympialaisten perinteen sen jälkeen, kun hän oli kysynyt oraakkelilta neuvoa, miten hän voisi pelastaa Kreikan sisällissodalta ja kulkutaudeilta.
Karvamaksaruoho
Karvamaksaruoho ("Sedum villosum") on pienikokoinen, Euroopassa ja Kanadassa tavattava maksaruohokasvi. Suomessa karvamaksaruoho on erittäin harvinainen tunturien kasvi ja se on rauhoitettu ja erityisesti suojeltava laji.
Karvamaksaruoho kasvaa 2–6 cm korkeaksi. Kauttaaltaan punaruskea kasvi on tavallisesti haaraton ja nystykarvainen. Muiden maksaruohojen tapaan se on mehilehtinen. Lehdet ovat lyhyet, liereät ja päältä litteät. Kukinto on harvakukkainen huiskilo, kukat ovat vaalean- tai sinipunaisia, keskisuoni on tummanpunainen. Karvamaksaruoho kukkii heinä-elokuussa. Laji on kaksi- tai monivuotinen.
Karvamaksaruohon levinneisyysalue on varsin laaja ja selkeästi kaksiosainen. Toisaalta sitä tavataan Itä-Kanadasta Grönlannin ja Islannin kautta Britteinsaarille ja Fennoskandiaan, toisaalta Etelä- ja Keski-Euroopasta Pohjois-Afrikkaan. Suomessa karvamaksaruohoa kasvaa vain kahdessa paikassa: Muoniossa ja Enontekiöllä. Molemmat esiintymisalueet sijaitsevat luonnonsuojelualueilla, mutta Enontekiön esiintymä on hyvin pieni. Laji löydettiin Suomesta ensimmäisen kerran vuonna 1926.
Suomessa kalliomaksaruoho kasvaa tuntureilla valumavesien kostuttamilla kallioilla. Norjassa se puolestaan on lähde- ja lintuvuorikasvi.
Audrey Munson
Audrey Marie Munson (8. kesäkuuta 1891 – 20. helmikuuta 1996) oli yhdysvaltalainen malli ja näyttelijä, jota pidetään kaikkien aikojen ensimmäisenä alastonnäyttelijänä, koska hän esiintyi 1900-luvun alussa elokuvissa "Inspiration" ja "Purity" täysin alasti.
Munson syntyi New Yorkissa kesäkuussa 1891. Hänen vanhempansa Edgar Munson ja Katherine "Kittie" Mahaney erosivat Audreyn ollessa nuori ja Audrey vietti lapsuutensa äitinsä kanssa.
Vuonna 1906 ollessaan 15-vuotias valokuvaaja Ralph Draper huomasi hänet ja esitteli hänet ystävälleen kuvanveistäjä Isador Kontille, joka pestasi Munsonin malliksi.
Seuraava vuosikymmen kului mallintöitä tehden. Munson muutti Kaliforniaan ja esiintyi kuvanveistäjän mallin elämästä kertovassa mykkäelokuvassa "Inspiration (1915)". Kyseinen elokuva on ensimmäinen, jossa nainen esiintyy täysin alasti.
Vuonna 1919 Munson muutti takaisin äitinsä Katherinen luokse New Yorkiin ja joutui keskelle "murhaskandaalia". Katherinen vuokraisäntä, tohtori Walter Keene Wilkins rakastui Munsoniin ja surmasi vaimonsa Julian päästäkseen tämän kanssa naimisiin. Vaikka Audrey ja Katherine olivat muuttaneet talosta pois ennen murhan tapahtumista poliisi halusi silti kuulustella heitä. Kuulustelut hoidettiin Kanadan Torontossa, jossa he kertoivat muuttaneensa pois Julia Wilkinsin pyynnöstä. Vaikka heillä ei ollut poliisin mukaan mitään tekemistä murhan kanssa, Audrey sai osakseen paljon negatiivista julkisuutta, joka vaikutti hänen uraansa mallina ja näyttelijänä. Walter Wilkins tuomittiin kuolemaan sähkötuolissa. Hän ehti kuitenkin hirttää itsensä sellissä ennen tuomion täytäntöönpanoa.
Myöhemmin Audrey Munsonin elämää varjosti mielenterveysongelmat ja vuonna 1922 Munson yritti itsemurhaa lääkkeiden avulla. Vuonna 1931 39-vuotias Munson määrättiin Ogdensburgin sairaalaan psykiatriseen hoitoon, jossa hän vietti loppuelämänsä 65 vuotta. Hän kuoli unohdettuna 104 vuoden iässä helmikuussa 1996 ja hänet haudattiin merkitsemättömälle hautapaikalle.
Kirjailija Diana Rozas kirjoitti Audrey Munsonin elämästä kirjan "American Venus: The Extraordinary Life of Audrey Munson, Model and Muse", joka julkaistiin vuonna 1999.
Briana Banks
Briana Banks (oik. Briana Bany, s. 21. toukokuuta 1978 München, Länsi-Saksa) on saksalaissyntyinen yhdysvaltalainen pornonäyttelijä.
Banks syntyi Saksassa, hänen äitinsä oli yhdysvaltalainen ja isä saksalainen. Perhe muutti Britanniaan hänen ollessa 4-vuotias ja edelleen Yhdysvaltoihin hänen ollessa 7-vuotias. Hän muutti pois äitinsä luota 16-vuotiaana ottaen 14-vuotiaan siskonsa mukaansa. 18-vuotiaana hän sai siskonsa huoltajuuden. Hän teki teininä mallintöitä, päästen "Teen Magazine"n kanteen. Ennen uraansa pornoalalla hän työskenteli muun muassa tehden pizzaa, virkailijana taidekaupassa, arkistovirkailijana sekä sihteerinä.
Ollessaan 21-vuotias Banks vastasi lehti-ilmoitukseen, jossa haettiin malleja alastonkuviin. Hänen taiteilijanimekseen oli valittu Mirage, mutta hän ryhtyi käyttämään nimeä Briana Banks vuodesta 2000 lähtien.
Aveyronin Victor
Aveyronin Victor on yksi kuuluisimmista villilapsista. Hänet löydettiin vuonna 1797 harhailemasta Ranskasta lähellä Toulousea Aveyronin metsästä, ja löytöpaikan mukaan Victor tunnetaan myös nimellä "Aveyronin villi poika". Hän oli löytöhetkellä noin 11-vuotias, ja hänen arvioitiin eläneen koko lapsuutensa yksin hylättynä metsässä.
Nuori lääketieteen opiskelija Jean-Marc Itard kiinnostui Victorin kohtalosta ja alkoi intensiivisesti opettaa häntä vuodesta 1801 lähtien. Hän yritti pitkään opettaa Victoria puhumaan. Vaikka Victor oppi ymmärtämään jonkin verran puhetta ja myös lukemaan joitain sanoja, hän ei itse osannut puhua kuin pari sanaa .
Myöhempien tutkimusten mukaan Victorille ominaiset käyttäytymispiirteet, kuten liikunnallinen ketteryys ja toisaalta sosiaaliseen kontaktiin kykenemättömyys, samoin kuin puhumattomuus ja sensoriset poikkeavuudet ovat ominaisia autistisille lapsille. Viktor olikin todennäköisesti metsään hylätty autistinen lapsi. Lopulta Itard turhautui ja lähetti pojan mielisairaalaan, jossa tämä vietti lopun elämäänsä.
Kuollessaan 40-vuotiaana hän oli oppinut lukuisia sosiaalisessa elämässä tarvittavia taitoja, kuten ilmaisemaan itseään ja tarpeitaan eleillä ja ilmeillä, siistit pöytätavat, vaatteiden pitämisen ja joukossa liikkumisen.
François Truffaut teki Victorin tapauksesta vuonna 1970 elokuvan "Kesytön" ("L’Enfant sauvage").
Keltakynsimö
Keltakynsimö ("Draba nemorosa") on Euraasiassa ja Pohjois-Amerikassa tavattava vaatimaton keltakukkainen ristikukkaiskasvi. Suomessa se on muinaistulokas, jota tavataan vanhoilla asuinpaikoilla.
Yksivuotinen keltakynsimö on pienikokoinen, 10–30 cm pitkä hento kasvi. Sen varsi on haaraton tai tyvestä haarova, tähtikarvainen ja ylempää kalju. Varren tyviosassa olevat ruodittomat lehdet ovat puikeita tai pitkulaisia, leveähkötyvisiä ja hampaisia. Kukassa on neljä hohtavankeltaista terälehteä. Keltakynsimö kukkii Suomessa kesäkuussa. Hedelmistö on pitkä ja harsu. Lituperät ovat sirottavia ja noin sentin pituisia. Mantelinmuotoiset lidut ovat noin puolen sentin pituisia. Loppukesästä kasvi kuivettuu lähes olemattomaksi ja vaikeasti tunnistettavaksi.
Suomessa kasvaa kaksi keltakynsimön muunnosta: eteläisessä Suomessa esiintyvä var. "nemorosa", jonka lidut ovat lyhytkarvaiset ja Pohjanmaalla, Itä-Suomessa ja edelleen Venäjän puolella Laatokan rannoilla esiintyvä itäinen muunnos var. "leiocarpa", jonka lidut ovat kaljut.
Keltakynsimön arvellaan olevan alun perin kotoisin Itä-Euroopan, Aasian ja Pohjois-Amerikan aroilta ja hiekkaisilta niityiltä. Se lienee levinnyt laajalle ihmisen mukana. Nykyään lajia tavataan Ranskasta läpi Keski-, Pohjois- ja Itä-Euroopan Tyynellemerelle saakka. Levinnäisyysalueen eteläreuna ulottuu Turkista ja Iranista Keski-Aasiaan ja Kiinan eteläosiin. Keltakynsimöä kasvaa myös Pohjois-Amerikan länsi- ja keskiosissa.
Suomessa laji on muinaistulokas ja vanhan kulttuurin seuralainen. Lajista on eniten havaintoja etelärannikon viikinkien vanhan idäntien varrelta Uudeltamaalta Kymenlaaksoon. Sisämaassa lajia esiintyy usein vanhojen varuskuntakaupunkien ympäristössä, kuten Hämeenlinnassa ja Savonlinnassa. Esiintymiä on myös muutamien paikoin Pohjanlahden rannikolla muun muassa Raahen ja Oulun ympäristössä.
Keltakynsimöä tavataan Suomessa erityisesti vanhoissa kaupungeissa ja varuskuntapaikoissa. Tyypillisiä kasvupaikkoja ovat muurit, rauniot, avoimet kedot, hietikot ja kadunvieret. Laji on harvinaistunut rakentamisen, linnoitusvallien restauroinnin ja kasvupaikkojen umpeenkasvun takia.
Miesten 10 metrin ilmapistooli ammunnan Euroopan-mestaruuskilpaissa 2007
10 m ilmapistoolilla miehet ampuvat 60 laukausta peruskilpailussa ja kahdeksan parasta ampujaa peruskilpailun tuloksen perusteella pääsee 10 laukauksen finaaliin.
Joukkuekilpailussa joukkueen muodostavat kolme saman maan kilpailijaa.
Miesten ilmapistooli EM-kilpailut 2007 järjestettiin 16. maaliskuuta, Deauvillessä.
FEE= Finaalieuroopanennätys
ME= Maailmanennätys
EM= Euroopanennätys
JME= Joukkuemaailmanennätys
JEE= Joukkueeuroopanennätys
Pierre Joseph Bonnaterre
Pierre Joseph Bonnaterre (1752 – 20. syyskuuta 1804) oli ranskalainen luonnontieteilijä ja pappi.
Bonnaterre toimi pappina Rouerguessa. Hän kirjoitti valaita, nisäkkäitä, lintuja, matelijoita, sammakkoeläimiä ja hyönteisiä käsittelevät osat aikansa kuuluisaan eläintieteen perusteokseen "Tableau encyclopédique et méthodique" (Panckoucke, Pariisi, 1788 alkaen). Teosta varten hän kokosi noin 400 kalamaalausta. Hänet tunnetaan myös ensimmäisenä tiedemiehenä, joka tutki Aveyronin Victoria, villilasta.
Bonnaterre kuvasi noin 25 tieteelle uutta kalalajia. Linnuista hän nimesi ainakin kalliopyyn ("Alectoris barbara").
Möbelwagen
3.7cm FlaK auf Fahrgestell Panzerkampfwagen IV (sf), lempinimeltään Möbelwagen (), oli toisen maailmansodan aikainen saksalainen Panzer IV:n alustalle rakennettu ilmatorjuntavaunu. Vaunun lempinimi tulee suljetun tykkitornin laatikkomaisesta muodosta.
Ketoraunikki
Ketoraunikki ("Gypsophila muralis", syn. "Psammophiliella muralis") on Euroopassa laajalle levinnyt kohokkikasvi. Suomessa laji on harvinaistunut nopeasti ja luokitellaan nykyään vaarantuneeksi lajiksi.
Yksivuotinen ketoraunikki kasvaa 5–15 cm korkeaksi. Kasvi on sinertävänvihreä, hento, alhaalta asti runsashaarainen sekä kalju tai alaosasta hyvin hienokarvainen. Varren haarakohdissa kasvavat kapeat lehdet ovat tasasoukkia. Kukinto on runsaskukkainen harsu viuhko. Kukkaperät ovat ainakin kaksi kertaa verhiön pituisia. Pyöreät, pienet, kellomaiset kukat ovat hennon vaaleanpunaiset ja tummasuonisia. Verhiö on viisiliuskainen, valkojuovainen ja vaihtelee muodoltaan suppilomaisesta kellomaiseen. Terälehdet ovat kynnellisiä, 6–8 mm pitkiä, punertavia ja tummasuonisia. Emin vartaloita on kaksi kappaletta. Ketoraunikki kukkii Suomessa heinä-syyskuussa. Hedelmä on neliliuskaisesti aukeava kota.
Ketoraunikin levinneisyysalue kattaa koko Manner-Euroopan Espanjaa, Italiaa, Etelä-Kreikkaa sekä Fennoskandian ja Venäjän pohjoisosia lukuun ottamatta. Britteinsaarilta ja Islannista laji puuttuu. Aasiassa lajin levinneisyysalue jatkuu Lounais-Siperiaan ja Keski-Aasiaan. Erillinen esiintymisalue sillä on Venäjän Kaukoidässä. Ketoraunikki on levinnyt ihmisen mukana myös Pohjois-Amerikkaan.
Suomessa ketoraunikki on muinaistulokas, jonka vakiintunut esiintymisalueen pohjoisraja kulkee karkeasti linjalla Tampere–Hämeenlinna–Asikkala–Imatra. Lajin taantuminen lienee alkanut Suomessa jo 1900-luvun alussa. Satunnaisena tulokaslajia on tavattu useissa Pohjanlahden satamakaupungeissa Oulua ja Torniota myöten. Kaiken kaikkiaan Suomesta tiedetään yli 50 lajin löytöpaikkaa.
Ketoraunikkia tavataan kulttuuriympäristössä monenlaisilla avoimilla paikoilla: kedoilla, pientareilla, poluilla, tienvierillä, sorakuopissa, pihoilla ja ratapenkereillä. Puutarhakarkulaisena lajia tavataan satunnaisesti myös kaatopaikoilla. Ketoraunikki on heikko kilpailija, joten se vaatii aukkoista tai jopa kasvitonta kasvupaikkaa. Suomessa lajin voimmakkaan taantumisen syitä on monia: lannoitteiden ja torjunta-aineiden käyttö, perinteisen karjatalouden loppumisesta seurannut umpeenkasvu, teiden ja pihojen asfaltoiminen, nurmikoiden perustaminen ja muu rakentaminen.
Ketoraunikkia kasvatetaan koristekasvina. Se on leikkokukkana käytetyn morsiusharson ("Gypsophila paniculata") sukulainen.
Robert Brown (näyttelijä)
Rober James Brown (23. heinäkuuta 1921 – 11. marraskuuta 2003) oli englantilainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan James Bond -elokuvien M:nä. Hän seurasi Bondin esimiehenä näytellyttä Bernard Leetä, joka ehti näytellä kaikkiaan 11 Bond-elokuvassa, kunnes vetäytyi roolista ja menehtyi kaksi vuotta myöhemmin 1981.
Robert Brown otti Bernard Leen aseman M-debyytissään 1983 elokuvassa "Octopussy – mustekala". Koska Lee oli kuitenkin vetäytynyt roolistaan jo 1979, ei elokuvassa "Erittäin salainen" näytellyt lainkaan M:ää. Brown näytteli kaikkiaan neljässä Bond-elokuvassa. Hänen oli tarkoitus esiintyä vielä viidennen kerran Timothy Daltonin rinnalla tämän kolmannessa Bond-elokuvassa, mutta projekti ei koskaan toteutunut. Sopimuskiistojen vuoksi elokuvaa ei tehty, joten Robert Brown ja Timothy Dalton jättivät Bond-maailman ja antoivat sittemmin tilaa uudelle M:lle (Judi Dench) ja uudelle James Bondille (Pierce Brosnan).
Robert Brown oli M:nä edeltäjäänsä hitusen vitsikkäämpi ja tunteellisempi ja tuli mainiosti toimeen erityisesti Timothy Daltonin kanssa. Bondien lisäksi Brown on esiintynyt muun muassa elokuvassa "Ben-Hur".
Bee Movie Game
Bee Movie Game on Activisionin julkaisema "Mehiläisen elokuvaan" perustuva toimintaseikkailupeli. Peli julkaistiin 30. lokakuuta usealle alustalle.
Minna Kuukka
Minna Kristiina Kuukka (s. 26. heinäkuuta 1970 Lahti) on suomalainen radiotoimittaja ja juontaja.
Kuukka aloitti MTV3:ssa kuuluttajana ja ruutukasvona 1. tammikuuta 1993 ja työskenteli MTV:n Pöllölaaksossa vuoteen 2016. Nykyään hän toimii muun muassa Radio Novan vakituisena aamujuontajana. Elokuusta 2012 alkaen hän on juontanut yksin ohjelmaa "Kuukan aikainen", yhdessä Tuomas Enbusken ja Aki Linnanahteen kanssa ohjelmaa "Enbuske & Linnanahde Crew" sekä yhdessä Ari Hurstin, Ile Jokisen ja Maria Leppäsen kanssa ohjelmaa "PERJANTAI PERJANTAI!". 
Kuukka on naimisissa Tatu Vehmaksen kanssa ja heillä on vuonna 2006 syntyneet kaksoset, tyttö ja poika.
Ennen kuuluttajan ja juontajan uraansa Kuukka osallistui kansainvälisiin kauneuskilpailuihin. Hän voitti vuoden 1991 Miss Globe International -kilpailun ja sijoittui toiseksi vuoden 1992 Miss Model of the World -kilpailussa.
Mikko Reitala
Mikko Samuli Reitala (s. 12. marraskuuta 1964 Helsinki) on suomalainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja kirjailija. Hän valmistui Teatterikorkeakoulusta vuonna 1989, minkä jälkeen hän näytteli pari vuotta Turussa. Sieltä hän palasi Helsinkiin vastaperustettuun Q-teatteriin.
Reitala on ohjannut ja käsikirjoittanut Q-teatterille muun muassa näytelmän "Henki lakkaa kulkemasta" (1996) sekä ohjannut useita näytelmiä, kuten "Decamerone" (1999).
Reitala esitti silloista pääministeriä Matti Vanhasta elokuvassa "Pääministeri" vuonna 2009. Hän on näytellyt myös monissa muissakin suomalaisissa elokuvissa ja televisiosarjoissa, muun muassa elokuvissa "Insiders", "Cyclomania" ja "Vares – Huhtikuun tytöt" sekä televisiosarjoissa "Kovaa maata", "Mogadishu Avenue" ja "Tauno Tukevan sota". Käsikirjoittajana hän on ollut muun muassa televisiosarjoissa "Ihana mies" (1999), "Kaunis mies" (2003) ja "Rikas mies" (2004).
Reitalan esikoisromaani "Päähenkilö" julkaistiin vuonna 2005.
Reitala kuuluu Rinteen taiteilijasukuun: hänen äitinsä on näyttelijä Tiina Rinne ja isänsä taidehistorioitsija Aimo Reitala. Mikko Reitalalla on kaksi sisarusta. Lääkäri Janne Reitala näytteli lääkäriä kahdessa elokuvassa 1980-luvulla.
Erkki Laitakari
Erkki Assar Laitakari (vuoteen 1906 Nybergh; 21. marraskuuta 1892 Helsinki – 24. lokakuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen tutkija, opettaja ja Helsingin yliopiston metsänhoitotieteen professori.
Laitakarin vanhemmat olivat Vihtori Nybergh (1857–1938) ja Elin Kalm (1857–1930). Laitakarin veli, professori Aarne Laitakari oli tunnettu suomalainen geologi. Laitakari oli naimisissa Lyyli Mannosen kanssa vuodesta 1916. Pariskunnalle syntyi poika Matti 1924. Jäätyään leskeksi vuonna 1966 Laitakari meni naimisiin Hellin Laitakarin (o.s. Blomberg) kanssa 1967. Laitakari asui suuren osan elämästään Helsingin Oulunkylässä.
Laitakari tuli ylioppilaaksi Turun suomalaisesta reaalilyseosta 1911 ja suoritti metsänhoitotutkinnon 1914 ja filosofian kandidaatin tutkinnon 1921. Maatalous- ja metsätieteiden tohtoriksi hän väitteli 1927. Laitakari toimi opetus- ja hallintotehtävissä Helsingin yliopistossa lähes 40 vuotta. Hän ansioitui erityisesti metsäkulttuurin tuntijana ja kehittäjänä, jolla oli usein humanistin ja erityisesti historioitsijan näkökulma alaansa. Metsätieteellisten julkaisujen lisäksi Laitakari kirjoitti useita metsäalaan liittyviä historiateoksia. Helsingin yliopistossa hän aloitti metsäarvioimisen ylimääräisenä opettajana 1922–1927. Dosenttina hän toimi 1932–1936 ja metsänhoidon professorina 1928–1961. Maatalous-metsätieteellisen tiedekunnan dekaani hän oli 1954–1957. Laitakarin väitöskirja käsitteli männyn juuristoa, mutta hän tutki laajasti myös muun muassa koivun juuristoa ja Suomen metsien myrskytuhoja. Vuonna 1954 Laitakari kutsuttiin Suomalaisen tiedeakatemian jäseneksi. Helsingin yliopiston opiskelijajärjestö Metsäylioppilaat ry jakaa ansioituneille jäsenilleen Erkki Laitakari -palkintoa.
Laitakari toimi aktiivisesti myös kunnallisissa ja kirkollisissa luottamustehtävissä. Hän oli muun muassa Oulunkylän kunnanvaltuutettu 1923–1928 ja kirkkovaltuutettu 1939–1958 sekä kirkolliskokousedustaja 1963 ja 1965. Laitakari oli Kansan raamattuseuran puheenjohtaja 1953–1965 ja kunniapuheenjohtaja vuodesta 1965. Vuonna 1954 hän toimi seuran julkaiseman "Sana"-lehden päätoimittajana. Hän oli myös Suomen luonnonsuojeluyhdistyksen perustajajäseniä.
Bronco Horvath
Joseph "Bronco" Horvath (s. 12. maaliskuuta 1930, Port Colborne, Ontario) on entinen kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelasi 434 ottelua NHL:ssä 1955–1968.
Hän tuli tunnetuksi etenkin Boston Bruinsin maineikkaassa "Uke Line" -ketjussa, jossa hänen kanssaan pelasivat Johnny Bucyk ja Vic Stasiuk. Horvath pelasi viidessä NHL:n niin sanotusta Original Six -joukkueesta Detroit Red Wingsiä luunottamatta.
Oslon keskusrautatieasema
Oslon keskusrautatieasema (, usein lyhennetty "Oslo S") on vuonna 1980 avattu rautatieasema Norjan pääkaupungin Oslon keskustassa ja samalla myös maan rautateiden suurin asema. Sitä palvelee päivittäin yli 1 000 yhteensä neljän eri liikennöitsijän kauko- ja lähiliikenteen junaa, ja rautatieaseman päivittäinen matkustajamäärä on noin 90 000. Aseman omistaa ja sitä ylläpitää Bane NOR Eiendom.
Asema sijaitsee Jernbanetorgetin vieressä Karl Johans gaten itäpäädyssä, aivan Oslon ydinkeskustassa. Sen yhteydessä on Jernbanetorgetin metroasema, jossa pysähtyvät kaikki Oslon metron viisi linjaa. Yhdessä metron, raitiovaunujen ja bussien kanssa Oslon keskusrautatieasemasta muodostuu sekä kaupungin että koko maan vilkkain liikennekeskittymä, joka palvelee päivittäin noin 150 000 käyttäjää. Asema on pääteasema useimmille Gjøvikbanenin paikallis- ja kaukojunille. Kaikki Oslon alueen paikallisjunat sekä Flytoget-lentokenttäjunat pysähtyvät asemalla, joka toimii myös joka toisen Flytoget-vuoron lähtö- ja pääteasemana.
Oslon keskusrautatieasema rakennettiin Oslon itäisen rautatieaseman ("Oslo østbanestasjon") paikalle vuonna 1980 keskustan alittavan Oslotunnelen-valmistuttua ja mahdollistettua läntisen ja itäisen aseman yhdistämisen. Asemalla on 19 raidetta, joista 13 kulkee sen läpi keskustan alittavaan tunneliin. Asema koostuu kahdesta rakennuksesta; entisestä Oslo Ø:sta ja uudemmasta Oslo S:sta. Molemmissa rakennuksissa on kauppakeskus.
Janne Reitala
Janne Reitala (s. 1956) on suomalainen yleislääketieteen erikoislääkäri ja anestesiologian erikoislääkäri. Hän valmistui Helsingin yliopistosta vuonna 1982, minkä jälkeen hän työskenteli terveyskeskuksessa ja eri sairaaloissa pääkaupunkiseudulla. Reitala on työskennellyt myös lääkäriambulanssissa sekä Medi-Heli ry:n nimeämänä ylilääkärinä. Hän oli mukana tsunamikatastrofin pelastustoimissa vuonna 2004. Hän on niin ikään toiminut Suomen tasavallan presidenttien Martti Ahtisaaren ja Tarja Halosen "hovilääkärinä".
Reitalan aviopuoliso on Lisa von Hellens. Reitalan vanhemmat ovat näyttelijä Tiina Rinne ja taidehistorioitsija Aimo Reitala. Hänen nuorempi veljensä on näyttelijä Mikko Reitala. Myös Janne Reitala on näytellyt sivuosan kahdessa elokuvassa: "Lain ulkopuolella" (1987) sekä "Vääpeli Körmy ja marsalkan sauva" (1990).
Thomas Midgley, Jr.
Thomas Midgley, Jr. (18. toukokuuta 1889 – 2. marraskuuta 1944) oli yhdysvaltalainen keksijä ja kemisti. Hänet tunnetaan parhaiten keksinnöistään, jotka hän teki työskennellessään General Motorsilla.
Joulukuussa 1921 Midgley havaitsi, että tetraetyylilyijyn lisääminen bensiiniin vähensi auton polttomoottorin ”nakutusta”. Tällä oli tuhoisia seurauksia ympäristön kannalta, koska bensiiniin lisätty yhdiste levisi autojen pakoputkista ympäristöön, saastuttaen siten sen lyijyllä, joka on eläimille ja ihmisille vaarallinen raskasmetalli. Myöhemmin uransa aikana Midgley työskenteli kodinkoneiden jäähdytysaineiden parissa. 1900-luvun alussa kylmälaitteissa käytettiin myrkyllisiä ja helposti räjähtäviä ainesosia, jotka Midgley pyrki korvaamaan turvallisemmalla yhdisteellä. Hänen kylmälaitteisiin keksimänsä CFC-yhdisteet osoittautuivat kuitenkin ilmakehän otsonikerrosta tuhoaviksi ja aiheuttivat otsonikatoa.
Midgleyn ura taitavana kemistinä ei jäänyt huomaamatta vaan vuonna 1941 hänelle myönnettiin American Chemical Societyn korkein tunnustus, Priestleyn mitali. Hänen työnsä sai tunnustusta myös monien muiden palkintojen muodossa.
Sekä tetraetyylilyijyn että CFC-yhdisteiden käyttö on suurilta osin kielletty myöhemmin niiden epäsuotuisien ympäristövaikutusten vuoksi.