New Yorkin tuhon jälkeen vuonna 2019
New Yorkin tuhon jälkeen vuonna 2019 (alkuperäiseltä nimeltään "2019 - Dopo la caduta di New York") on Sergio Martinon ohjaama italialais-ranskalainen post-apocalypse-elokuva, joka on yksi tyylilajinsa tunnetuimpia edustajia. Se valmistui vuonna 1983 ja sai ensi-iltansa samana vuonna. Elokuva on ottanut selkeästi vaikutteita sellaisista suuren budjetin post-apocalypsen klassikoista kuin Mad Max 2 – asfalttisoturi ja Pako New Yorkista.
Ydinsota on tuhonnut suuren osan maailmaa, tappanut suurimman osan väestöstä ja muuttanut suuren osan lopuista mutanteiksi. Lisäksi säteily on steriloinut kaikki maailman naiset niin, ettei 15 vuoteen ole syntynyt yhtään lasta. Eurooppalais-afrikkalais-aasialainen liittouma "Euracit" on valloittanut Yhdysvallat ja niinpä Pan-amerikkalainen liittouma on vetäytynyt maan alle harjoittamaan sissisotaa euraceja vastaan. Euracit, jotka ovat perustaneet päämajansa New Yorkiin, pyrkivät tappamaan kaikki kaupungeissa piileskelevät amerikkalaiset mutanttijengit ja kaappaamaan terveet lääketieteellisiin kokeisiin, joiden tavoitteena on tuottaa tieteellisin keinoin uusi hedelmällinen nainen.
Itse elokuvan tarina alkaa kuvaamalla Parsifal-nimisen yksinäisen seikkailijan ja desperadon osallistumista Nevadan autiomaassa käytävään romuralliin. Parsifal onnistuu tappamaan vastustajansa ja voittaa näin romurallin. Palkinnoksi hän saa rahaa, ”license to kill” -merkkejä sekä orjattaren. Parsifal lähtee moottoripyörällään pois ja päästyään hieman kauemmas, vapauttaa orjattaren. Silloin pan-amerikkalaiset tainnuttavat Parsifalin ja vievät hänet Alaskassa sijaitsevaan päämajaansa. Siellä Parsifal saa tietää, että New Yorkin raunioissa on ihmiskunnan viimeinen hedelmällinen nainen, jonka he voivat hakea sieltä pois ja lähettää Alfa Centauriin perustamaan uuden ihmiskunnan. Naisen professori-isä on nimittäin säilönyt tyttärensä horrostilaan vaivutettuna suojakupuun ennen kuin ydinsäteily on steriloinut naiset.
Pan-amerikkalaisen liiton presidentti päättää Parsifalin olevan romurallimestarin ominaisuudessaan paras mahdollinen pelastusretkikunnan johtaja, Kahden pan-amerikkalaisen kumppaninsa, Bronxin ja Ratchetin, kanssa Parsifal lähteekin kohti New Yorkia. Livahdettuaan New Yorkin puolustusrenkaiden lävitse hän törmää säteilyn mutatoimaan rottajengiin, joka pakoilee euraceja ja hankkii elantonsa rottia metsästämällä. Parsifal kumppaneineen jää vangiksi, mutta pakenee sitten rottajengistä mukaan tarttuneen Giaran kanssa jatkamaan tehtäväänsä. Pian he kuitenkin jäävät euracien vangeiksi. Eurac-upseeri Ania kuitenkin rakastuu Parsifaliin ja tätä hyödyntäen Parsifal pakenee.
Pian Parsifal, Giara ja kumppanit törmäävät kääpiöjengiin, jota johtaa Shorty-niminen mies. Kääpiöt tietävät missä viimeinen hedelmällinen nainen on, mutta euracien jatkuvat hyökkäykset vaikeuttavat tavoitteen saavuttamista. Erään pakomatkan aikana Parsifal löytääkin säteilyn ihmisapinoiksi muuttaman jengin, jonka johtaja The Big Ape liittyy hänen ryhmäänsä. Yhdessä joukko hakee viimeisen hedelmällisen naisen, joka Lumikin tavoin on lasikuvussa vaivutettuna uneen, ja lähtee autolla pakoon. Pakomatkan aikana he joutuvat väistelemään niin tunnelissa olevia miinoja kuin euracien lukuisia vartijoitakin, mutta kuin ihmeen kaupalla he selviytyvät, vaikka The Big Ape saakin surmansa. Kun matka kohti Alaskaa on juuri alkamassa, ja sankarit ovat juuri pääsemässä turvaan, Giara saa surmansa. Raivostaan Parsifal saa voimia jatkaa pakomatkaa, ja matka kohti Alaskaa jatkuu. Tällöin Ratchet kuitenkin paljastuu kyborgipetturiksi, ja Parsifal tappaa tämän. Lopulta Parsifal pääsee Alaskaan ja matka kohti Alfa Centauria alkaa.
Lähde: IMDb
"New Yorkin tuhon jälkeen vuonna 2019" julkaistiin eri aikoihin eri maissa. Länsi-Saksassa se julkaistiin 21. lokakuuta 1983, Ranskassa 11. tammikuuta 1984, Filippiineillä 10. marraskuuta 1984 ja Yhdysvalloissa saman vuoden joulukuussa. Suomalaisen VHS:n julkaisi VTC-video.
Elokuva tunnetaan useilla nimillä. Suomessa se on julkaistu paitsi nimellä "New Yorkin tuhon jälkeen vuonna 2019", myös "2019 New Yorkin tuhon jälkeen". Näitä suomenkielisiä videolevitysnimiä kenties paremmin elokuva tunnetaan suomessakin englanninkielisellä nimellään "2019: After the Fall of New York". Seuraavassa on luetteloitu elokuvan nimet eri maissa:Arvostelijat ovat suhtautuneet elokuvaan ristiriitaisesti. Vakavat kriitikot ovat aina suhtautuneet elokuvaan erittäin kriittisesti, esimerkiksi sen huonojen efektien ja näyttelijöiden vuoksi, mutta toisaalta jotkut ovat pitäneet elokuvaa sen lukuisista heikkouksistaan huolimatta viihdyttävänä ja toimivana toimintaelokuvana. All movie guide on antanut elokuvalle puolitoista tähteä viidestä sanallisessa arvostelussa todeten sen kuitenkin olevan ”yksi mielikuvituksellisimpia ja viihdyttävimpiä” post-apocalypse-elokuvia. Internet Movie Databasessa elokuvan arvostelujen keskiarvo on 5,3 pistettä kymmenestä.
Elokuvan camp-arvojen vuoksi sekä eksploitaatioelokuvaksi kohtalaisen onnistuneen toteutuksen ansiosta "New Yorkin tuhon jälkeen vuonna 2019" nauttii kulttimainetta. Esimerkiksi huonoihin elokuviin keskittyneellä "Arveluttavien elokuvien ystävät" -sivustolla elokuvan arvostelujen keskiarvona on 3,8 tähteä viidestä, Leffatykki-sivustolla taas neljä viidestä. VeCkLaX-sivuston arvostelussa elokuva on saanut kolme tähteä, ja sitä kehutaan visuaalisesti muita saman genren italialaisedustajia näyttävämmäksi. Elitisti.netissä arvostelija Jarkko Lehtola antaa elokuvalle neljä tähteä, todeten sen olevan viihdyttävä elokuva roska-arvoiltaan, mutta myös oikeana toimintaelokuvana. Koko Elitistin toimituksen antamien tähtien keskiarvo on 3,8, korkeimman arvosanan ollessa neljä tähteä ja matalimman kolme.