hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Termiini
Termiini on johdannaissopimus, jossa ostaja ja myyjä sitoutuvat tekemään kaupan jollakin "kohde-etuudella" tiettynä hetkenä tulevaisuudessa tiettyyn hintaan. Kohde-etuutena voi olla esimerkiksi jokin osake, raaka-aine tai valuutta.
Termiinin osapuolet voivat vapaasti keskenään päättää termiinin ehdoista. Julkisen kaupankäynnin kohteena olevien termiinien – joita kutsutaan futuureiksi – ehdot on kuitenkin standardoitu. Termiinin ehdoissa on silti aina sovittava seuraavista asioista:
Termiini voidaan sopia toteutettavaksi joko "fyysisenä toteutuksena" tai "rahatoteutuksena". Fyysisessä toteutuksessa osapuolet tekevät toteutusajankohtana konkreettisen kaupan, jossa termiinin myyjä toimittaa termiinin ostajalle kohde-etuuden ja ostaja puolestaan maksaa tästä myyjälle termiinihinnan verran. Tällöin toimitusehdoissa yksilöidään muun muassa se, missä toimitus tapahtuu. Rahatoteutuksessa kauppaa ei toteuteta, vaan toteutusajankohtana tappiolle jäänyt osapuoli maksaa voitolle jääneelle osapuolelle termiinin arvon verran rahaa.
Termiinin toteutushinta valitaan siten, että termiinisopimuksen syntyhetkellä termiinin arvo on nolla; tämän vuoksi sopimusta solmittaessa kumpikaan osapuoli ei maksa toiselle termiinistä mitään. Termiinin arvo riippuu kohde-etuuden spot-hinnasta. Toteutusajankohtana termiinin arvo on kohde-etuuden spot-hinta miinus termiinin toteutushinta. Jos termiinin arvo on positiivinen, jää termiinin ostaja (jolla tässä tapauksessa sanotaan olevan "pitkä positio" kohde-etuudessa) voitolle, sillä hän saa nyt ostaa toteutushinnalla kohde-etuutta, jonka spot-hinta on korkeampi. Jos taas termiinin arvo on negatiivinen, jää termiinin myyjä (jolla sanotaan olevan "lyhyt positio" kohde-etuudessa) voitolle.
A ja B tekevät keskenään 30.6. termiinisopimuksen, jonka mukaan A toimittaa B:lle 30.9. kymmenen tonnia guinealaista robusta-kahvia, josta B maksaa A:lle USD 1540,00 per tonni. Termiinin toteutus tapahtuu fyysisenä toimituksena ja kahvierä luovutetaan ostajalle rotterdamilaisessa varastossa. A:lla on nyt lyhyt ja B:llä pitkä positio kahvissa.
Kun termiinin toteutushetki koittaa, on kahvin spot-hinta USD 1680,00 / tonni. B pystyy termiinin ehtojen mukaisesti ostamaan 10 tonnia kahvia hinnalla, joka on USD 140,00 / tonni halvempi kuin spot-hinta eli B saa termiinistä voittoa yhteensä USD 1400,00. Jos A ja B olisivat sopineet termiinin toteutuksen tapahtuvan rahatoimituksena, olisi A vain maksanut B:lle USD 1400,00.
Wilhelm Stenhammar
Carl Wilhelm Eugen Stenhammar (7. helmikuuta 1871 Tukholma – 20. marraskuuta 1927 Jonsered, Partillen kunta, Länsi-Götanmaa) oli ruotsalainen säveltäjä, pianisti ja kapellimestari.
Stenhammar syntyi Tukholmassa ja oli nuoruudessaan saksalaisten säveltäjien, kuten Richard Wagnerin ja Anton Brucknerin, ihailija. Myöhemmin hän sai vaikutteita myös muilta pohjoismaalaisilta säveltäjiltä, kuten Jean Sibeliukselta ja Carl Nielseniltä. Stenhammar aloitti opintonsa Tukholmassa ja jatkoi niitä Berliinissä. Hän oli Sibeliuksen läheinen ystävä, ja tämä omisti Stenhammarille 6. sinfoniansa.
Stenhammar toimi vuosina 1906–1922 Göteborgin sinfoniaorkesterin taiteellisena johtajana ja ylikapellimestarina. Häntä seurasi tässä virassa Tor Mann. Stenhammar toimi vuonna 1909 musiikinjohtajana myös Uppsalan yliopistossa. Hänen tuotantoonsa kuuluu muiden muassa kolme sinfoniaa, kaksi pianokonserttoa, neljä pianosonaattia, viulusonaatti ja kuusi jousikvartettoa.
Harmaakaihi
Harmaakaihi eli katarakta (myös cataracta tai catarrhacta) on silmäsairaus, joka tarkoittaa silmän normaalisti kirkkaan linssin (mykiön) samenemista. Hoitamattomana harmaakaihi heikentää näköä pysyvästi ja voi aiheuttaa sokeuden tai lievemmän näkövamman.
Harmaakaihi on maailman yleisin sokeuden syy.
Harmaakaihin riskiä lisää korkea ikä. 16 prosenttia 65–69-vuotiaista kärsii siitä ja yli 85-vuotiaista peräti yli 70 prosenttia. Perintötekijöillä on jotain vaikutusta sairauden syntyyn, ja sairastumisen riski on suurempi naisilla ja mm. diabeetikoilla. Riskitekijöitä tunnetaan lukuisia.
Altistus UV-säteilylle sekä ionisoivalle säteilylle kasvattavat harmaakaihin riskiä. Icelandairin lentäjien keskuudessa tehty tutkimus osoitti, että harmaakaihin riski oli lentäjillä kolminkertainen muuhun väestöön nähden, koska säteily on lentokorkeudessa voimakkaampaa kuin maan pinnalla.
Aurinkolasit voivat auttaa osaltaan ennalta ehkäisemään harmaakaihia vähentämällä silmään tulevaa UV-säteilyä. Myös osassa piilolinssejä on UV-suojaus. Aurinkolaseja käytettäessäkin jopa 50 % ympäröivästä UV-säteilystä saattaa silti päästä silmään linssien ohitse. On esitetty, että riittävä säännöllinen antioksidanttien (kuten A-, C- ja E-vitamiinit) auttaisi estämään harmaakaihia, mutta lisäravinteina otettuna niistä ei ole todettu olevan hyötyä.
Harmaakaihi etenee yksilöllisesti ja esiintyy joko jommassakummassa tai molemmissa silmissä.
Harmaakaihin oire on heikkenevä näöntarkkuus. Sairauteen ei tyypillisesti liity kipua. Harmaakaihipotilas joutuu yleensä aluksi hankkimaan silmälasit, ja lopuksi näöntarkkuus voidaan palauttaa leikkauksen avulla. Sokeus voi ilmetä potilailla, joilla sairaus pahenee eikä sitä leikata.
Nykyaikaisessa kaihileikkauksessa samentunut silmän mykiö (linssi) korvataan keinotekoisella; aiemmin mykiö poistettiin kokonaan ja näön keskittyminen palautettiin voimakkailla erikoissilmälaseilla; eräs kuuluisimpia näin leikattuja potilaita oli puolalainen fyysikko, kaksinkertainen Nobel-palkinnon saaja Marie Curie.
Suomessa keskimääräinen kaihileikkauspotilas on 72–74-vuotias. Sairautta esiintyy harvinaisempana myös nuoremmilla henkilöillä, joilla sen monesti aiheuttaa jokin muu sairaus tai ikään liittymättömät riskitekijät. Lääkehoitoa ei ole, mutta sairauden näkökyvylle aiheuttama haitta on korjattavissa leikkauksella varsin tehokkaasti. Lisävaikutuksena on joskus ollut se, että potilas on onnistuneen leikkauksen jälkeen voinut jättää siihen asti käyttämänsä lukulasit pois.
Ränkimäen talomuseo
Ränkimäen talomuseo on kotiseutumuseo Lapualla. Se syntyi vähitellen 1930–50-luvuilla kotiseutuyhdistys Lapua-Seuran aktiivisuudesta. Museoalueella on toistakymmentä rakennusta, jotka on tuotu eri puolilta Lapuaa (porttilato on Alahärmästä) .
Ränkimäen talomuseo kuvaa 1800-luvun lopun lapualaista talonpoikaistaloa. Siellä järjestetään vuosittain useita historiaa elävöittäviä tapahtumia, kuten kaksiviikkoiset lasten perinneleikit, runoilta, puurojuhla jne.
Museo on avoinna kesäisin ja tilauksesta. Sen toimintaa ylläpitää vapaaehtoisvoimin ja avustusten tuella Lapua-Seura.
Jan Pieterszoon Sweelinck
Jan Pieterszoon Sweelinck (1562–16. lokakuuta 1621) oli alankomaalainen säveltäjä, urkuri ja pedagogi.
Sweelinck syntyi Deventerissä. Monet hänen sukulaisensa vaikuttivat musiikin alalla, ja hän sai opetusta Jan Willemszoon Lossyltä ja Gioseffo Zarlinolta.
Jan Pieterszoon Sweelinckin tuotanto käsittää paljon laulumusiikkia ja yli 70 teosta kosketinsoittimelle. Hän sai mainetta myös opettajana. Hänen oppilaitaan olivat muiden muassa Michael Praetorius, Heinrich Scheidemann, Paul Siefert, Samuel Scheidt ja Gottfried Scheidt. Sweelinck kuoli Amsterdamissa.
Georg Muffat
Georg Muffat (1653–23. helmikuuta 1704) oli saksalainen barokkisäveltäjä.
Muffat syntyi Megèvessä, Savoijissa. Hänellä oli skottilaisia sukujuuria. Muffat opiskeli vuosina 1663–1669 Jean-Baptiste Lullyn johdolla. Sen jälkeen hän pääsi urkuriksi Molsheimiin ja Sélestatiin. Myöhemmin hän opiskeli lakia Ingolstadtissa ja asettui Wieniin. Hän ei kuitenkaan saanut Wienissä varsinaista työtä, minkä vuoksi hän siirtyi Prahaan ja myöhemmin Salzburgiin. Hän toimi siellä arkkipiispana kymmenen vuoden ajan. Vuodesta 1690 kuolemaansa hän toimi "Kapellmeisterina" Passaussa
Georg Muffatin tuotantoon kuuluu sonaatteja, orkesterisarjoja, concerto grossoja, toccatoja ja muuta musiikkia. Hänen poikansa oli säveltäjä Gottlieb Muffat.
Trujillo
Trujillo on kaupunki Luoteis-Perussa. Se sijaitsee Mochejoen alajuoksulla lähellä sen suuta Tyyneen valtamereen. Trujillo on La Libertadin alueen pääkaupunki. Se on Perun kolmanneksi suurin kaupunki.
Trujillon kaupunkialueen (jossa on noin 270 000 asukasta) lisäksi Trujilloon kuuluvat seuraavat alueet: La Esperanza, El Milagro, El Porvenir, Florencia de Mora, Victor Larco Herrera, Huanchaco, Laredo, Moche ja Salaverry.
Trujillon ilmasto on koko vuoden melko miellyttävä. Lämpimintä on helmi-maaliskuussa, jolloin keskimääräinen päivän ylin lämpötila on noin 26 C, viileintä syyskuussa, ylin lämpötila noin 20 C. Sadetta saadaan vain viitisen millimetriä vuodessa.
Ilmastonsa vuoksi Trujilloa kutsutaan Perussa"Ikuisen kevään kaupungiksi", Ciudad de la Eterna Primavera.
Vuoden 2005 väestönlaskennan mukaan asukkaita on 757 266, eli 2,9 % koko Perun väestöstä ja puolet Libertadin alueen väestöstä.
Vuoden 2015 arvio on lähes 800 000 asukasta, Se on Perun kolmanneksi suurin kaupunki Liman ja Arequipan jälkeen.
Trujillossa pidetään joka tammikuu kansallinen marinera-tanssikilpailu. Lokakuussa on kansainvälinen Festival Internacional de la Primavera, jossa on muun muassa maanosan kauneuskuningatterien kulkue sekä erikoisten autojen näyttely.Diego de Almagro perusti kaupungin 1534 nimellä "Villa Trujillo" Francisco Pizarron syntymäpaikan, Espanjan Extremadurassa sijaitsevan Trujillon kunniaksi. 23. marraskuuta 1537 Espanjan kuningas Kaarle I antoi sille kaupunkioikeudet.
Johann Hermann Schein
Johann Hermann Schein (20. tammikuuta 1586 Grünhain – 19. marraskuuta 1630 Leipzig) oli saksalainen säveltäjä.
Johann Hermann Schein syntyi Grünhainissa ja siirtyi isänsä kuoleman jälkeen Dresdeniin. Hän opiskeli vuosina 1603–1607 Pfortassa ja vuosina 1608–1612 Leipzigin yliopistossa. Schein vietti koko elämänsä Saksassa, mutta hänen musiikissaan oli useasti italialaisia vaikutteita. Hän kirjoitti jokseenkin yhtä paljon uskonnollista ja maallista musiikkia.
Schein kuoli 44-vuotiaana. Hän oli kärsinyt tuberkuloosista, kihdistä, keripukista ja munuaissairaudesta.
Arto Rautajoki
Arto "Arska" Rautajoki (s. 30. heinäkuuta 1961) on tamperelainen muusikko, joka toimi Popeda-yhtyeen rumpalina vuodesta 1999 vuoteen 2007.
Rautajoki on soittanut Popedan lisäksi muun muassa yhtyeissä Topi Sorsakoski & Kulkukoirat, Säppi, The Neropats, Trio Mukavat sekä Tiina Tiikerin ja Mikko Alatalon taustayhtyeissä.
Arska Rautajoki on lisäksi soittanut mm.:
Vuonna 2000 Arska Rautajoki soitti levyllä Moog Konttinen ja kokoonpano: Rock'n'roll vuonna 0, ja teki muutamia keikkoja kyseisen kokoonpanon kanssa. Hän teki keikkaa myös Remu And His Allstars yhtyeessä, ja Juice Leskisen kanssa hän teki keikkoja sekä levyjä. Nykyään Arska Rautajoki soittaa V-M Järvenpään Tex-Mex Orkesterissa. Hurriganesissa hän soitti vuosina 2013–2018. Arska Rautajoki on tehnyt myös lukuisia levytyksiä muille artisteille. Yksi projekteista oli 1980-luvulla Liettyä Project. Levyn nimi oli Sturm, jossa soitti muun muassa muitakin manserockin veteraaneja.
Jani Kemppinen
Jani Matti Kemppinen (s. 25. helmikuuta 1974) on suomalainen Jay Lewis Gang -yhtyeessä soittava muusikko, joka tunnetaan parhaiten Popedan entisenä kosketinsoittajana. Hän kuului Popedaan vuosina 2001–2007, ja soitti yhtyeen levyillä "Just!" (2001) ja "Häkää!" (2005).
Kemppinen on soittanut myös Juice Leskisen viimeiseksi jääneellä sooloalbumilla "Vaiti, aivan hiljaa" (2002), sekä Juicen ja Mikko Alatalon vuoden 2004 "Senaattori ja boheemi" -levyllä. Liittyi vuonna 2009 Mustat Enkelit -yhtyeeseen. Jani vaikutti myös kokkolalaisessa Isäntä Meidän -yhtyeessä.
Eurovision laulukilpailu 1982
Eurovision laulukilpailu 1982 oli järjestyksessään 27. Eurovision laulukilpailu, joka pidettiin 24. huhtikuuta 1982 Harrogatessa Isossa-Britanniassa. Kilpailun juonsi Jan Leeming. Voitto meni ensimmäisen kerran (Länsi-)Saksaan Nicolen laulamalla kappaleella "Ein bißchen Frieden", jota on esitetty suomeksi nimellä "Vain vähän rauhaa". Ranska jätti kilpailun väliin. Myös Kreikan piti osallistua, mutta maan silloinen kulttuuriministeri Melina Mercouri ei pitänyt edustajaksi valittua laulua ”Saratapente kopelies” kansainvälisesti edustuskelpoisena, joten myös Kreikka päätti vetäytyä kilpailusta. Suomen edustaja Kojo sijoittui viimeiseksi kappaleella "Nuku pommiin". Tällä kertaa se oli vielä edellisiäkin jumbosijoja nöyryyttävämpi, sillä maalle ei herunut ainuttakaan pistettä. Ennakkoarvioissa kappaletta luonnehdittiin kohteliaasti "omaperäiseksi". Suomen kolmesta nollan pisteen vuodesta tämä on ainoa, jolloin maa jäi nollille yksin.
Jokainen maa valitsi oman kapellimestarin johtamaan maansa kappale.
Jokaisen maan tuomaristo antoi 12, 10, 8, 7, 6, 5, 4, 3, 2, 1 pistettä yhteensä 10 kappaleelle.
Länsi-Saksan Nicolen saksankielinen kappale "Ein bißchen Frieden" voitti ylivoimaisesti, sillä eroa toiseksi tulleeseen Israeliin tuli lopulta 61 pistettä ja arviolta yli 13 miljoonaa saksalaista katsoi ensimmäistä euroviisuvoittoa televisiosta. Nicole lauloi laulun myöhemmin myös englanniksi, ranskaksi ja hollanniksi. Laulun englanninkielinen versio "A Little Peace" nousikin ykköseksi UK Singles Chartissa.
Eurovision laulukilpailu 1974
Eurovision laulukilpailu 1974 oli yhdeksästoista Eurovision laulukilpailu. Se pidettiin Brightonissa Isossa-Britanniassa huhtikuussa 1974. Kilpailun juonsi neljättä kertaa Katie Boyle. Edellisvuoden voittaja Luxemburg ei halunnut enää toistamiseen järjestää kilpailua.
Eurovision laulukilpailun 1974 voitti melko ylivoimaisesti Ruotsia edustanut ABBA laululla "Waterloo". Voitto oli maan ensimmäinen. Kilpailu oli myös ensimmäinen, johon Kreikka osallistui. Maata edusti yhdenneksitoista sijoittunut Marinella kappaleella "Krassi, Thalassa Ke T'agori Mou".
Ranskan olisi ollut määrä osallistui kilpailuun Danin laululla "La vie à vingt-cinq ans", mutta maa päätti vetäytyä presidentti Georges Pompidoun kuoltua kilpailuviikolla. Maa olisi esiintynyt numerolla 14 Irlannin ja Saksan välissä. Malta oli valinnut edustajakseen Enzo Guzmanin kappaleella "Paċi Fid Dinja", mutta maa vetäytyi kilpailusta tuntemattomasta syystä. Portugalin edustuskappaletta, Paulo de Carvalhon "E depois do adeusta" käytettiin yhtenä Neilikkavallankumouksen merkeistä 25. huhtikuuta 1974.
Jokainen maa valitsi oman kapellimestarin johtamaan maansa kappale. Ylikapellimestari Ronnie Hazlehurst johti avaus- ja väliaikanumeron, muttei yhtäkään kilpailukappaletta.
Kullakin tv-yhtiöllä oli vapaasti käytössään yhteensä 10 pistettä. Kussakin maassa 10 tuomaria antoi yhden äänen omalle suosikkilaululleen.
Mikrokosmos (Marvel)
Mikrokosmos (esiintynyt Suomessa myös nimellä Mikromaailma) on Marvel-kustantamon luoma kuvitteellinen rinnakkaistodellisuus. Käsitteen keksivät Stan Lee ja Jack Kirby ja Mikrokosmos esiintyi ensimmäisen kerran amerikkalaisen "Fantastic Four Annual"-lehden numerossa 5 (1967).
Suomessa Mikrokosmos esiintyi ensimmäisen kerran Ihmesarjan numerossa 34 (1968).
Mikrokosmos on Ihmenelosten johtajan Reed Richardsin löytämä ulottuvuus, joka sijaitsee rinnakkaisella tasolla normaalin Marvel-universumin kanssa. Alussa ulottuvuuteen pääsi ainoastaan erikoisten laitteiden ja menetelmien avulla (pääasiallisesti kutistumalla atomitasolle ja yli). Uskomus, että ulottuvuus sijaitsee atomeissamme on saanut aikaan Herra Fantastisen hokeman fraasin "On olemassa maailmoja maailmojen sisällä."
Mikrokosmos ei kuitenkaan ole mikroskooppisen pieni ulottuvuus, ainoastaan sinne kulkevat ulottuvuuksienväliset väylät ovat. On siis teoreettisesti mahdollista saapua samaan Mikrokosmokseen eri paikoilta maapalloa. Alun perin Marvel-universumissa sijaitsikin monta eri Mikrokosmosta, kuten Mikronauttien kotiplaneetta.
Näitä erilaisia Mikrokosmoksia ei ole enää olemassa. Peter Davidin käsikirjoittamassa Kapteeni Ihmeen seikkailussa paljastettiin, että toistaiseksi missään näkemättömässä seikkailussa Paroni Karzan ja Thanoksen välinen taistelu tuhosi kaikki Mikrokosmoksen rinnakkaisulottuvuudet yhdistäen ne yhteen ainoaan Mikrokosmokseen.
Yhdistyneen Mikrokosmoksen kenties tunnetuin asukas on Psykomies, nerokas tiedemies joka kykenee laitteillaan manipuloimaan erilaisia emootiota. Psykomies on toistuvasti vainonnut Ihmenelosia. Mikrokosmos on myös salaperäisen Enigma-voiman alkuperä, joka toistuvasti manifestoituu maapallolle Kapteeni Universumin muodossa.
Varoitusnauha
Varoitusnauha tai eristysnauha on leveä muovinauha, jota esimerkiksi poliisit ja työmiehet käyttävät.
Poliisit käyttävät tätä teippiä, kun jokin paikka tulee eristää tai sinne on pääsy kielletty, esimerkiksi rikoksen takia.
Työmiehet käyttävät tätä teippiä esimerkiksi kun jokin paikka on sortumisvaarassa, jolloin on estettävä ihmisten pääsyä lähemmäksi.
Eteläslaavilaiset kielet
Eteläslaavilaiset kielet ovat lähinnä Balkanin alueella puhuttuja kieliä. Ne kuuluvat indoeurooppalaisen kielikunnan slaavilaiseen haaraan. Kielistä sloveenia ja kroaattia kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Bulgariaa ja makedoniaa kirjoitetaan kyrillisin aakkosin. Serbiaa, montenegroa ja bosniaa kirjoitetaan sekä latinalaisilla että kyrillisillä aakkosilla.
Jorge Semprún
Jorge Semprún (10. joulukuuta 1923 Madrid, Espanja – 7. kesäkuuta 2011 Pariisi, Ranska) oli espanjalainen kirjailija. Semprún asui suurimman osan elämästään Ranskassa ja kirjoitti ranskaksi.
Sisällissodan puhjettua Espanjassa Semprúnin tasavaltalainen perhe siirtyi maanpakoon Ranskaan. Semprún liittyi kommunistiseen puolueeseen. Toimittuaan vastarintaliikkeessä Saksan miehittämässä Ranskassa hän joutui 1944 Buchenwaldin keskitysleirille. Myöhemmin hän alkoi valehenkilöllisuuden turvin johtaa Francon hallintoa vastaan toimivaa maanalaista liikettä. Hän käytti nimeä Federico Sánchez ja esiintyi porvarishenkilönä. Tälle hahmolle hän omisti teoksiaan.
Semprún palasi Espanjaan Francon kauden päätyttyä ja Espanjan siirryttyä demokratiaan. Hän toimi Espanjan kulttuuriministerinä vuosina 1988–1991. Kokemus kuitenkin sai hänet palaamaan Pariisiin kirjoittamaan. Ranska ei koskaan hyväksynyt täysin ”espanjalaiskommunistia”, eikä häntä esimerkiksi hyväksytty Ranskan akatemiaan.
Kirjoittamisen hän aloitti vuonna 1964 ja kirjoitti toistakymmentä teosta. Hän halusi toimia eurooppalaisena muistina ja moraalisena äänenä. Hänen tuotantoaan sävytti eloonjäämisen tragedia, mutta vasta 1994 ilmestyneessä teoksessaan "Kirjoittaminen tai elämä" hän kykeni käsittelemään keskitysleirin kauhuja perin pohjin.
Hänet on palkittu urallaan useaan otteeseen. Jorge Semprún kuoli 87-vuotiaana Pariisissa 7. kesäkuuta 2011.
Aleksandr Glazunov
Aleksandr Konstantinovitš Glazunov (; 10. elokuuta 1865 Pietari, Venäjä – 21. maaliskuuta 1936 Pariisi, Ranska) oli venäläinen säveltäjä ja kapellimestari.
Aleksandr Glazunov opiskeli musiikkia Nikolai Rimski-Korsakovin johdolla. Ensimmäinen hänen kahdeksasta sinfoniastaan sai kantaesityksensä vuonna 1882. Vuodesta 1899 lähtien hän toimi professorina ja vuosina 1907-1928 rehtorina Pietarin konservatoriossa. Hän lähti Venäjältä vuonna 1928 ja asui loppuelämänsä eri puolilla Euroopassa ja Yhdysvalloissa. Hän kuoli Pariisissa vuonna 1936. Vuonna 1972 hauta on siirretty Pietariin Aleksanteri Nevskin luostarin Tihvinän hautausmaalle.
Glazunovin teoksiin kuuluu muiden muassa kahdeksan sinfoniaa (yhdeksäs keskeneräinen ), konserttoja, balettimusiikkia ja kamarimusiikkia, kuten jousikvartettoja.
A. Glazunovin mukaan on nimetty esimerkiksi Pietarin konservatorion musiikkisali ja konservatorion sivutoimipiste Petroskoin konservatorio Petroskoissa.
Mary Kingsley
Mary Henrietta Kingsley (13. lokakuuta 1862 – 3. kesäkuuta 1900) oli englantilainen kirjailija ja tutkimusmatkailija, jonka matkat suuntautuivat Afrikkaan. Kingsley teki Afrikkaan kaksi matkaa, ensimmäisen vuonna 1893 ja toisen vuonna 1894, ja kirjoitti matkoistaan kaksi kirjaa, "Travels in West Africa" (1897) ja "West African Studies" (1899). Hän kuoli lavantautiin.
Johan Helmich Roman
Johan Helmich Roman (26. lokakuuta 1694 Tukholma – 20. marraskuuta 1758) oli ruotsalainen barokkisäveltäjä. Hän polveutui mahdollisesti suomalaisesta Raumannusten pappissuvusta.
Roman oli Ruotsin ensimmäinen oma säveltäjä. Hän järjesti ensimmäiset julkiset konsertit Ruotsissa.
Roman vietti vuodet 1715–1721 Englannissa, jossa hän opiskeli Johann Christoph Pepuschin johdolla. Siellä ollessaan hän myös tapasi Francesco Geminianin ja Georg Friedrich Händelin. Palattuaan Ruotsiin hän pääsi töihin Ruotsin kuninkaalliseen kapelliin.
Eräs Johan Helmich Romanin tunnetuimmista sävellyksistä on Drottningholm-musiikki, jonka hän sävelsi Aadolf Fredrikin ja Loviisa Ulrikan häitä varten vuonna 1744. Muita teoksia ovat muiden muassa 23 sinfoniaa, useat kantaatit, viulukonsertot ja alkusoitot.
Johan Helmich Romanin isä oli hovikapellin viulisti Johan Roman. Hän oli tiettävästi suomalaista sukuperää.
Saab 32 Lansen
Saab 32 Lansen on ruotsalaisen Svenska Aeroplan AB:n (SAAB) 1950-luvulla valmistama hävittäjäpommittaja.
Koneen ensilento tapahtui 3. marraskuuta 1952. Koelentäjänä toimi Bengt Olow.
Lansen kehitettiin alun perin rynnäkkökoneeksi korvaamaan Saab 18 - pommikoneet. Lansenin aseistukseksi kaavailtiin myös ydinaseita, joiden hankkimiseksi Ruotsilla oli ohjelma.
Lansenista kehitettiin kaksipaikkainen yö- ja jokasään hävittäjä, jonka prototyyppi lensi 7. tammikuuta 1957.
Versio oli 1950-luvulla poikkeuksellisesti "jokasään"- torjuntakelpoinen SAAB S6 hävittäjätutkansa ja tuolloin kehittyneen elektroniikkansa ansiosta.
Tiedusteluversioissa oli useita kameroita ja niitä käytettiin merirajan valvontaan.
Koneita rakennettiin 450 kappaletta. Flygvapnet vastaanotti ne vuodesta 1952 alkaen. Joidenkin koneiden käyttö jatkui ilmakehänäytteiden ottamisessa vuoteen 1997, mutta sotilaallisesta käytöstä tyyppi poistettiin vuonna 1978.
Lansenia valmistettiin eri versioina:
Lumon
Lumon Oy on suomalainen lasirakennusalan yritys, joka on erikoistunut parvekejulkisivutuotteiden ja lasiterassien myyntiin, valmistukseen ja asennukseen - erikoisosaamisalueena lasi- ja alumiinirakentaminen.
Yrityksen tuotantolaitokset sijaitsevat Kouvolassa ja Kanadassa. Yhtiön turvalasitehdas valmistaa myös mm. karkaistuja ja laminoituja turvalaseja.
Lumon Oy omistaa myyntiä ja asennusta hoitavat tytäryhtiöt Lumon Suomi Oy:n, sekä kahdeksan tytäryhtiötä ulkomailla: Ruotsissa Svenska Lumon Ab, Norjassa Lumon Norge AS, Saksassa Lumon Deutschland GmbH, Tanskassa Lumon Danmark ApS, Sveitsissä Lumon Schweiz, Venäjällä Zao Lumon, Kanadassa Lumon North America Inc., sekä Espanjassa Lumon Cristalles Espana S.L.
Konsernin liikevaihto on yli 122 milj. euroa ja yhtiössä työskentelee maailmanlaajuisesti noin 955 henkilöä.
Limerikki
Limerikki () on viisisäkeinen pilailuruno, jonka ensimmäinen säe päättyy tavallisesti paikannimeen ja jonka viimeinen säe sisältää yllättävän, usein kaksimielisen kärjistyksen.
Perinteisessä limerikissä ensimmäinen, toinen ja viimeinen säe rakentuvat kolmesta anapesti-runojalasta (lyhyt-lyhyt-pitkä), kolmas ja neljäs kahdesta. Loppusoinnut ovat muotoa A-A-B-B-A, jossaVaikka termi "limerick" esiintyi ensimmäisen kerran 1896 runossa, joka liittyi Limerickin kaupunkiin, on runomuodon tunnustettu isä Edward Lear, jonka lastenkirja "Book of Nonsense" (suom. "Hölynpölykirja") julkaistiin vuonna 1846. Runomuoto on kuitenkin tunnettu jo 1300-luvulta saakka.
Limerikkejä käytetään usein ironian, satiirin tai parodian tehokeinoina tai asioiden muistamiseen.
Timo Huotinen
Timo Huotinen (s. 28. marraskuuta 1944 Helsinki) on helsinkiläinen urheilutoimittaja sekä urheiluseura- ja yhdistysaktiivi. Erityisesti Huotinen tunnetaan Suomen Tietotoimiston urheilutoimittajana ja helsinkiläisen urheiluseura Kiffenin johtomiehenä.
Huotinen teki suurimman osan työurastaan Suomen Tietotoimistossa. STT:n urheilutoimituksessa hän työskenteli 1965–1981 ja uudestaan vuodesta 1990 vuoteen 2007. Urheilutoimituksen esimies hän oli 1970–80. Vuosina 1985–90 hän työskenteli Savon Sanomien ja Turun Sanomien urheilutoimittajana Helsingissä. 1980-luvun alkuvuodet Huotinen toimi päätoimittajana aikakaus- ja sarjakuvalehtialalla.
Urheilutoimittajana Huotinen on muun muassa raportoinut 12 olympialaiset vuosina 1968–2000. Kesäolympialaisissa hän on työskennellyt viidesti: Mexico City 1968, München 1972, Montreal 1976, Moskova 1980 ja Ateena 2000. Talviolympialaisiin hän on osallistunut seitsemästi: Grenoble 1968, Sapporo 1972, Innsbruck 1976, Lake Placid 1980, Albertville 1992, Lillehammer 1994 ja Nagano 1998.
Viime vuosinaan STT:ssä Huotinen kirjoitti erityisesti liikuntapolitiikasta ja alan kansalaistoiminnasta.
Seurajohtajana Kiffenissä Huotinen on toiminut vuodesta 1972. Vuosina 1988–2007 hän toimi Kiffenin puheenjohtajana. Aiemmin Huotinen on osallistunut myös Helsingin Kisa-Veikkojen ja Viipurin Urheilijoiden toimintaan.
Urheiluseuratoiminnan lisäksi Huotinen on toiminut aktiivisesti muun muassa Urheilutoimittajain Liitossa, Helsingin Urheilutoimittajissa ja jalkapallotoimittajien Pallo-Koplassa. Palloliitossa hän on toiminut pitkään eri valiokunnissa ja valtuustossa. Lisäksi hän on osallistunut aktiivisesti muun muassa kaupunginosa- ja puoluetyöhön (kok.).
Timo Huotinen on saanut Suomen Urheilun ansiomerkin vuonna 1991, Suomen Palloliiton kultaisen ansiomerkin 1998, SLU:n hopeisen ansiomerkin 2005, Palloliiton Helsingin piirin kultaisen ansiolevykkeen 2005 ja Liikuntakulttuurin ja urheilun kultaisen ansioristin 2006.
Yrittäjyyden monumentti
Yrittäjyyden monumentti (Yrittäjäpatsas) on Seinäjoen Kapernaumin teollisuusalueen liikenneympyrässä sijaitseva patsas. Patsaan on suunnitellut helsinkiläinen taiteilija Mauno Honkanen, ja se pystytettiin juhlallisin menoin 2. lokakuuta 2005 Valtakunnallisen yrittäjäkuukauden avauksen yhteydessä. Patsaan lahjoitti Seinäjoen-Nurmon Yrittäjät ry Seinäjoen kaupungille kiitoksena yrittäjyyden huomioimisesta vuosien saatossa. Patsas on 3,5 metriä korkea ja valmistettu ruostumattomasta teräksestä. Patsaan luovutti Yrittäjien puheenjohtaja Kimmo Heinonen ja sen vastaanotti kaupunginjohtaja Jorma Rasinmäki. Juhlapuheen piti europarlamentaarikko Kyösti Virrankoski.
Lahjoittajan mukaan patsas kuvaa yrittäjien tarvitsemia elinvoimaa ja optimistisuutta.
Shmi Skywalker
Shmi Skywalker oli Tähtien sota -elokuvissa Pimeä uhka ja Kloonien hyökkäys Anakin Skywalkerin äiti, joka asui Tatooinella poikansa kanssa. Häntä näyttelee ruotsalainen näyttelijä Pernilla August.
Shmi oli aluksi Shmin vapauttamista suunnittelevan Pi-Lippa-nimisellä henkilön orja. Mutta Pi-Lippa kuoli, ja Shmi myytiin tämän sukulaisille, mutta oli pian Hutt Gardullan omistama. Tähän viittaa se, että elokuvassa Anakin sanoi olleensa ennen Gardullan orja. Kuitenkin hutt hävisi vedossa romukauppias Wattolle. Ei ole varmaa, milloin Shmi synnytti Anakinin, mutta esimerkiksi Pimeän uhan kuvitetussa oppaassa sanotaan hänen syntyneen neitseellisestä sikiämisestä ja puhtaasta voimasta. Hänellä ei siis ollut isää. Jedimestari Qui-Gon Jinn vapautti Anakinin, kun nuori orja voitti Tatooinen Boonta Eve -rakettirekikisat, ja Qui-Gon voitti vedon, jonka oli lyönyt Watton kanssa. Kun jedimestari lähti planeetalta Anakinin kanssa, luvaten pojalle paremman elämän, Shmi luopui pojasta vain, koska hänen rakkautensa oli tarpeeksi epäitsekästä.
Myöhemmin Gliegg Lars -niminen mies osti ja vapautti Shmin, ja he menivät naimisiin, ja saivat lapsen. Vähän myöhemmin Hiekkakansa-heimo kaappasi Shmin, ja kidutti tätä. Anakin, joka oli kasvanut jediritariksi, vaistosi äitinsä tuskan, ja lähti Padmé Amidalan kanssa pelastamaan tätä. Anakin löysi Shmin, mutta tämä oli pysytellyt hengissä vain saadakseen nähdä poikansa vielä kerran, ja kuoli Anakinin käsivarsille. Anakinin valtasi ensin suru, ja sitten ylitsepääsemätön raivo, ja hän tappoi koko Hiekkakansa-heimon, puolustuskyvyttömät aikuiset ja alaikäiset mukaan lukien. Sitten hän lähti Shmin ruumis mukanaan, ja Shmi haudattiin Larsin pihamaalle. Shmin kuoleman aiheuttama tuska aloitti Anakinin matkan kohti sith-muodonmuutosta.
Erich Wolfgang Korngold
Erich Wolfgang Korngold (29. toukokuuta 1897 Brno, Itävalta-Unkari – 29. marraskuuta 1957 Los Angeles, Yhdysvallat) oli 1900-luvulla elänyt uusromanttinen säveltäjä.
Korngold syntyi juutalaiseen perheeseen Brnossa, silloisessa Itävalta-Unkarissa (nykyään Tšekissä). Perhe muutti pian Wieniin, jossa Korngoldin isä, Julius Korngold (1860–1945) toimi musiikkikriitikkona. Korngold opiskeli Alexander von Zemlinskyn ja Robert Fuchsin johdolla. Korngold oli säveltäjänä ihmelapsi ja kirjoitti jo 16-vuotiaana ensimmäisen oopperansa "Der Ring des Polykrates". Suurimman menestyksensä hän saavutti kuitenkin oopperallaan "Die tote Stadt" (1920), joka perustuu Georges Rodenbachin romaaniin "Bruges-la-morte" (1892, suom. "Kuollut Brügge"). Libreton Korngold kirjoitti yhdessä isänsä kanssa salanimellä Paul Schott. Loisteliaasti orkestroitu ja melodisesti vaikuttava "Die tote Stadt" oli aikansa suosituimpia oopperoita, ja se on viime aikoina saanut uudelleen menestystä. Suomessa "Die tote Stadt" pääsi ensimmäisen kerran näyttämölle 2010 Suomen Kansallisoopperassa.
Korngold muutti vuonna 1934 Yhdysvaltoihin ja sävelsi siellä muun muassa elokuvamusiikkia ja viulukonserton (1945). Hän kehitti elokuvamusiikin tyyliä ja tarjosi monille säveltäjille esikuvan. Korngold voitti parhaan musiikin Oscar-palkinnon elokuvasta "Robin Hoodin seikkailut" (1938). Hänestä tuli Yhdysvaltain kansalainen vuonna 1943. Sodan jälkeen Korngold palasi Eurooppaan, mutta ei enää saanut suosiota. Hän kuoli aivoverisuonitukokseen Los Angelesissa.
Hermokrates
Hermokrates (, 400-luku eaa.) oli Syrakusan armeijan kenraalina ateenalaisten Sisilian sotaretken aikana. Thukydideen mukaan hän esiintyi ensimmäisenä julkisuudessa Gelassa vuonna 424 eaa. pidetyssä kokouksessa, jossa hän piti puheen, joka vaati Sisilian kreikkalaisia sovittelemaan heidän riitansa. Vuonna 415 eaa. hän suositteli liittoumaa, jossa joukko ei-sisilialaisia (jopa ei-kreikkalaisia, kuten Karthago) liittoutuisivat Ateenaa vastaan. Hänet valittiin yhdeksi Syrakusan kolmesta "strategokseksi", mutta jonkun ajan kuluttua tehtävä otettiin häneltä pois, koska hän ei ollut siinä menestyksekäs.
Myöhemmin Hermokrates toimi yhtenä Gylippoksen tärkeimpänä neuvonantajana ja vaikutti siten jollain tavalla Ateenasta saavutettuun voittoon. Vuonna 412 eaa. hän toimi amiraalina Kyzikoksen taistelussa, mutta menetti aluksensa ja hänet ajettiin maanpakoon, joskin poissaolevana. Hän ei palannut Sisiliaan kuin vasta vuonna 408 eaa. Hän kuoli katutappelussa Syrakusassa vuonna 407 eaa. epäonnistuneen "coup de mainin" jälkeen.
Thukydideen lisäksi Hermokrateen mainitsevat Ksenofon, Plutarkhos ja Polyainos. Hermokrates on myös yksi henkilöistä, joka esiintyy Platonin myöhäisvaiheen dialogeissa "Timaios" ja "Kritias". Platon on saattanut alun perin suunnitella kolmatta dialogia nimeltään "Hermokrates", mutta hän ei koskaan kirjoittanut sellaista.
Koska Hermokrateen nimeä kantavaa dialogia ei koskaan kirjoitettu, ei voida tietää miksi Platon valitsi hänet. Cornford huomauttaa, että on mielenkiintoista, että samalla kun Kritias kertoo dialogeissa tarinaa yhdeksäntuhannen vuoden takaisista tapahtumista Ateenan lyödessä Atlantiksen ja pelastaessa Välimeren kansat orjuudelta, Hermokrates muistettaisiin henkilönä, joka oli osallisena torjumassa Ateenan suurinta laajentumispyrkimystä.
Deoksiriboosi
Deoksiriboosi on yksinkertainen hiilihydraatti. Se kuuluu pentooseihin, koska se sisältää viisi toisiinsa liittynyttä hiiliatomia. Deoksiriboosin molekyylikaava on CHO(OH). Deoksiriboosin D-muoto muodostaa yhdessä fosfaattiosien kanssa DNA:n juosteiden rungon. Vastaava pentoosi RNAssa on D-riboosi. DNA:ssa deoksiriboosin ensimmäiseen hiileen liittynyt hydroksyyliryhmä liittyy pyrimidiini- tai puriiniemäksen typpiatomiin. Viides hiili muodostaa sidoksen fosfaatin happiatomin kanssa.
Alkolukko
Alkolukko on ajoneuvoon asennettava käynnistyksenestolaite. Sen toiminta perustuu alkometriin. Laite vaatii kuljettajaa puhaltamaan ennen ajoneuvon käynnistämistä hengitysnäytteen laitteeseen. Mikäli näytteessä on rajan ylittävä pitoisuus etanolia, laite estää ajoneuvon käynnistymisen. Useimmat laitteet estävät huijausyritykset mittaamalla myös hengitysilman lämpötilan ja kosteuden ja vaatimalla imun tai ääninäytteen. Laite voi vaatia puhallusta myös ajon aikana satunnaisin väliajoin. Mikäli kuljettaja ei pysty antamaan puhdasta näytettä tietyn ajan sisällä, laite rekisteröi virheen ja estää seuraavan käynnistyksen.
Jotkut kuljetusliikkeet asennuttavat autoihinsa alkolukon osana yrityksen laatujärjestelmää. Joissakin tapauksissa koulukuljetusten kilpailutuksessa tarjoajat voivat saada lisäpisteitä asennetusta alkolukosta.
Suomessa on 1.7.2005 alkaen ollut mahdollista saada rattijuoppoustuomion ajokielto ehdollisena. Silloin tuomitun ajoneuvoon asennetaan hänen omalla kustannuksellaan alkolukko ja tuomittu saa ajokortin, jolla saa kuljettaa vain tätä nimenomaista ajoneuvoa. Tämä mahdollistaa esimerkiksi ajamista vaativan ammatin harjoittamisen tuomiosta huolimatta. Ehdollisen ajo-oikeuden tapauksessa alkolukon toimivuus tarkastetaan säännöllisesti asennusliikkeessä ja laitteen muistista todettu virheet, esimerkiksi alkoholihuuruiset puhallukset ajonaikana tai laitteen manipulointiyritykset, johtavat välittömästi ajo-oikeuden menetykseen.
Ruotsissa on tavoitteena ottaa alkolukko käyttöön kaikissa uusissa raskaissa ajoneuvoissa vuonna 2010 ja uusissa henkilöautoissa 2012.
Volver – paluu
Volver – paluu () on vuonna 2006 valmistunut Pedro Almodóvarin ohjaama espanjalainen komediaelokuva.
Almodóvarin elokuva osallistui valmistumisvuonnaan Cannesin elokuvajuhlien kilpasarjaan. Tuomaristo päätyi poikkeuksellisesti jakamaan parhaan naisnäyttelijän palkinnon Volverissa esiintyneiden näyttelijätärten kesken. Palkinnon saivat Penélope Cruz, Carmen Maura, Lola Dueñas, Chus Lampreave, Yohana Cobo ja Blanca Portillo. Myös elokuvan käsikirjoitus palkittiin.Cruz sai vivahteikkaasta roolitulkinnastaan ensimmäisen Oscar-ehdokkuutensa. Elokuvan keskeisessä kohtauksessa roolihahmon laulun laulaa kuitenkin todellisuudessa flamencotähti Estrella Morente.
Ohjaaja Almodóvar palaa elokuvassa perusteemoihinsa ja totuttuun tapaan useat tarinat kulkevat lomittain kietoutuen vähitellen yhteen. Tarina kertoo salatuista suhteista, isyyksistä, insestistä ja murhista. Niiden vastapainona siinä on myönteistä välittämistä ja auttamista. Juonessa on viittaus ohjaajan elokuvaan "Salaisuuteni kukka".
Pall Mall (savukemerkki)
Pall Mall on R. J. Reynolds Tobacco Companyn savukemerkki.
Butler & Butler Company esitteli Pall Mall brändin vuonna 1899. Yhtiön oli tarkoitus päästä ylempään laatuluokkaan ensimmäisellä ”premium”-savukkeella.
Vuonna 1907 American Tobacco Company osti Butler & Butlerin ja sai Pall Mall brändin itselleen. Uusi omistaja käytti brändiä kokeillakseen uusia savukeinnovaatioita, kuten suurempikokoisia "King Size" savukkeita sekä uusia tekniikoita, jotka vähensivät tupakan aiheuttamaa rasitusta kurkulle.
1960-luvulla Pall Mall oli Yhdysvaltojen myydyin savukemerkki. Suunnittelu-uhkapeli maksoi itsensä takaisin, ja yhtiö lanseerasi uudet 100mm pituiset savukkeet ja loi yhä käytettävän pitkien savukkeiden standardin. Vuonna 1966 Winston syrjäytti Pall Mallin paremmalla mainoskampanjallaan Yhdysvalloissa.
Vuonna 1994 Brown & Williamson Tobacco Corporation osti Pall Mall -brändin. Yhtiö oli jäänyt jälkeen kehityksestä ja oli yksi viimeisistä filtterittömistä savukemerkeistä. Uudet, filtterilliset Pall Mall -savukkeet esiteltiin vuonna 2001. Pall Mall otti suurin harppauksin kiinni teollisuudenalan, jota se oli innovaatioillaan aiemmin muotoillut. Brown & Williamson yhdistyi R. J. Reynolds Tobacco Companyn kanssa 30. heinäkuuta 2004. R. J. Reynolds jatkoi filtterittömien sekä filtterillisten Pall Mallien valmistamista Yhdysvaltojen markkinoille. British American Tobacco valmistaa ja markkinoi Pall Mallia Yhdysvaltojen ulkopuolella.
Pall Mall Aromit Suomessa
Electric Help Elves
Electric Help Elves on Haltyan toinen albumi, joka julkaistiin 2004. Levy sisältää aikaisemmin vinyyli-EP:llä julkaistut kappaleet "Hero" ja "Allways Ultra", ja remixin Hidria Spacefolkin kappaleesta "Kaikados".
Exogenic Records
Exogenic Records on yksi ensimmäisistä elektroniseen musiikkiin keskittyneistä levy-yhtiöistä ja musiikkikustantajista Suomessa. Exogenic osakeyhtiön perusti Jacob Ehrnrooth vuonna 1996. Yhtiö julkaisi ennen vuosituhannen vaihdetta suomalaisten goa trance -artistien tuotantoa (ks. Suomisaundi) ja laajensi myöhemmin genrevalikoimaansa käsittämään myös muita elektronisen musiikin osa-alueita, kuten breakbeatia, drum'n'bassia, diskoa ja downtempoa sekä myös suomenkielistä rockia. Vuodesta 2006 lähtien yhtiö on ollut osa Exogenic Music Groupia, johon kuuluvat myös Exogenic Breaks Records, XO Records ja Terra Recordings.
Yhtiön julkaisemia artisteja ovat muun muassa Accu, All Human Substitutes, Brothomstates, Crumbland, Eraser vs Yöjalka, Fat Beat Sound System, Gad, Haltya, Headphonics, Highpersonic Whomen, Isoveli (yhtye), Kiwa, Koe, Koneveljet, Lau, Mac Mavis, Maija Moisio, Paleface, PJVM, Reuna, Squaremeat, Texas Faggott, Tundramatiks ja Velours Perfect.
XO Records on suomalainen hip hopiin suuntautunut ja Exogenic-ryhmään kuuluva levy-yhtiö, jonka Jacob Ehrnrooth perusti vuonna 2008.
Pilajuttuja ja piirroksia
Pilajuttuja ja piirroksia oli suosittu suomalainen nimensä mukaista aineistoa sisältävä julkaisu, joka alkoi ilmestyi kesällä 1919. Lehteä julkaisi kustannusosakeyhtiö Tikka. Lehteä toimitti H. R. Viherjuuri, joka samoihin aikoihin ryhtyi toimittamaan myös Suomen Kuvalehden ajanvietesivua. Viherjuuri alkoi käyttää toimitustyössään nimimerkkiä Veli Giovanni. Tämä nimimerkki oli hyvin näkyvästi esillä Pilajuttuja ja piirroksia -julkaisun kannessa ja sitä voidaankin pitää osana lehden nimeä.
Veli Giovannin Pilajuttuja ja piirroksia ilmestyi ensiksi kirjasarjana 1919–1936 (n:ot 1–174) ja sen jälkeen (neljä kertaa vuodessa) lehtenä numeroon 196 saakka, kunnes se lopetti ilmestymisensä vuonna 1950.
Ensimmäisiä kuvittajia olivat Rafael Rindell (tunnettu Kiljusen herrasväki kuvituksestaan), Arvo Kotilainen, Sven Nyström, Toivo Vikstedt, Hjalmar Löfving ja Alexander Tawitz. Myöhempiä piirtäjiä olivat muun muassa Asmo Alho ja Poika Vesanto. Lehden kannet olivat hyvin usein Pauli Soisalon siveltimestä.
Pilakuvien lisäksi lehdessä oli humoreskeja (esimerkiksi Tiitus) ja satunnaisesti myös suomalaisia sarjakuvia (Aatami ja Herra Kerhonen). Veli Giovanni toimitti lisäksi vuosina 1924–1949 kerran vuodessa ilmestynyttä Kalle Viksari -albumia, ensimmäistä säännöllisesti ilmestynyttä suomalaista sarjakuvajulkaisua.
Vuonna 1945 lehden paperilaatu heikkeni ja sivumäärä väheni. Lehdessä asiaa kommentoitiin näin: "Pilajuttujen toimittaja on myös nostanut kaksi sormea otsalle (voi p...), kun Kansanhuolto on antanut paperin hävitä 'Pilajuttujen' kohdalta. Ja koko huumoria rakastava kansa tekee varmaan samoin, kun ei saa omaa äänenkannattajaansa. Mutta toivottavasti KH osaa taas pian loihtia paperia 'Pilajutuillekin'." Sama kohtalo oli sotien jälkeen edessä monilla muillakin viihdelehdillä, kun paperia säännösteltiin.
Lehdessä julkaistiin pilapiirroksia myös ulkomaisista lehdistä, jolloin lähde oli merkitty sulkuihin kuvan alle (esimerkiksi Die Woche).
Numeroimattomia kokoelmia lehden sisällöstä julkaistiin nimikkeellä Pilajuttuja.
Amerikkalaisen Robert Crumbin vuonna 1980 suomeksi ilmestynyt kokoelma-albumi (Fanzine Oy) oli nimeltään myös Pilajuttuja ja piirroksia. Jopa logo oli kopioitu tältä pilalehdeltä.
Suomen kansan vanhat runot
Suomen Kansan Vanhat Runot eli SKVR on 34-osainen teos, jossa on julkaistu suurin osa talteen kirjoitetusta alkuperäisestä kalevalaisesta kansanrunoudesta, noin 100 000 erillistä runotekstiä. SKVR:n 33 alkuperäistä kirjaa julkaistiin vuosina 1908–1948. Täydennysosa, johon oli liitetty muun muassa Christfried Gananderin ja Elias Lönnrotin muistiinpanoista löytyneitä runoja, liitettiin mukaan vuonna 1997. Täydennysosaan on liitetty myös seksuaalisia asioita käsitteleviä runoja, kuten loitsuja kumppanin saamiseksi tai kyvyn parantamiseksi, joita ei ehkä ole haluttu aiemmin julkaista. Valtaosa SKVR:n runoista on Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran arkistosta, mutta paljon on muualtakin, jopa ulkomaisista arkistoista.
SKVR ei käsitä kaikkea suomalaista tallennettua suullista kansanperinnettä, vaan ainoastaan valtaosan kalevalaisesta runoudesta. On säilynyt runsaasti myös suorasanaisia kertomuksia, ja muita sääntöjä kuin kalevalamittaa noudattavia lauluja ja runoja. Kalevalamittainen tai kalevalamittaa lähellä olevaan mittaan tehty virolainen kansanrunous ei myöskään ole mukana.
SKVR:n runot on jaettu maantieteellisten runoalueiden mukaan, ja alueiden sisällä ne on jaoteltu aihepiirien mukaan. Aihepiirit on jaettu neljään pääryhmään:
Pääryhmät on jaettu useisiin alaryhmiin.
SKVR:n kirjat ovat käytettävissä monissa yliopistonkirjastoissa. SKVR:n aineisto on myös muutettu digitaaliseen muotoon ja luettavissa internetissä.
Jari Rantanen
Jari ”Jallu” Rantanen (s. 31. joulukuuta 1961 Helsinki) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Rantasen pelipaikka oli hyökkääjä. Hän teki yhteensä 63 maalia pelaamissaan 209:ssä SM-sarjan ja Veikkausliigan ottelussa. Maajoukkueessa Rantanen pelasi 36 ottelussa, joissa hän teki neljä maalia, ja on pelannut myös ulkomaisissa joukkueissa.
Rantanen erottui kentiltä suuren kokonsa ja räväkän pelityylinsä vuoksi jo nuorena ja loukkaantui 1990-luvun lopulle jatkuneen uransa aikana lähinnä pelityylinsä vuoksi useita kertoja.
Rantanen on ensimmäinen suomalainen jalkapalloilun eurocupin voittanut pelaaja. Hän oli silloin, vuonna 1987, UEFA-cupin voittaneen IFK Göteborgin pelaaja ja teki sille viisi maalia.
Peliuransa jälkeen hän toimi FinnPa:n ja sen jälkeen AC Vantaan valmentajana Ykkösessä ja Kakkosessa. Sen lisäksi hän on toiminut juniorivalmentajana Palm Beach Soccer Academyssä. Kaudella 2013 Rantanen valmentaa Käpylän Pallon B-junioreiden SM-sarjajoukkuetta ja vuonna 2014 hän valmentaa Kakkosessa pelaavaa Ekenäs IF:ää. EIF eteni Rantasen johdolla Kakkosen nousukarsintoihin ja juhli lopulta kauden 2014 päätteeksi nousua Ykköseen. Kauden jälkeen hän siirtyi Hongan B-junioirien valmentajaksi. Rantanen teki 22.11.2016 KTP:n kanssa 1+1-vuotisen päävalmentajasopimuksen.
Hän on suorittanut 2010 Vierumäellä urheilumanagerin kurssin Rantanen työskentelee muun muassa vedonlyöntisivuston jalkapalloasiantuntijana ja kirjoittaa kolumneja Veikkaaja-lehteen.
Rantanen asuu Espoossa, ja hänellä on viisi lasta kolmesta liitosta.
The Best of 1990–2000
The Best of 1990–2000 on U2:n vuonna 2002 julkaisema kokoelma-albumi. Se sisältää vanhojen kappaleiden lisäksi kaksi uutta sekä muutamia uudelleenmiksattuja kappaleita. Albumi on U2:n toinen kokoelma albumin "The Best of 1980–1990" ohella.
Albumin kaksi kokonaan uutta kappaletta ovat ”Electrical Storm”, joka julkaistiin singlenä, sekä ”The Hands That Built America”, jota käytettiin "Gangs of New York" -elokuvan soundtrackilla.
Tämä albumi on ensimmäinen pitkäsoitto, jolla kappale ”Hold Me, Thrill Me, Kiss Me, Kill Me” esiintyy. Kappale julkaistiin alun perin singlenä, ja sitä käytettiin "Batman Forever" -elokuvassa. Kappale ”Miss Sarajevo” oli alun perin albumilla "Original Soundtracks vol.1". Kappaleella laulaa tenori Luciano Pavarotti.
Albumista on saatavilla myös rajoitettu kahden levyn erikoisversio, joka sisältää singlejen b-puolet sekä bonus-DVD:n. Tämä erikoisjulkaisu julkaistiin samana päivänä kuin alkuperäinen versio. Bonus-DVD:n ”Please” on liveversio, joka on nauhoitettu Helsingissä, Suomessa 9. elokuuta 1997 Olympiastadionilla.
Euroopan ja Japanin versioissa viimeinen raita ”The First Time” sisältää piilotetun raidan ”The Fly”, joka on julkaistu albumilla "Achtung Baby". Täten kyseiseltä albumilta on mukana jopa viisi raitaa kokoelmalla (muut ovat ”Even Better Than the Real Thing”, ”Mysterious Ways”, ”One” ja ”Until the End of the World”).
Luolavuori
Luolavuori on kaupunginosa Turussa noin kolme kilometriä kaakkoon keskustasta. Se kuuluu Uittamo-Skanssin suuralueeseen. Alueen asukasluku on 4 566 (2007). Luolavuoren rakennuskanta koostuu pääosin 1950-luvulla rakennetuista kerros- ja pientaloista. Luolavuoren itäreunassa on Petreliuksen asuinalue, joka jatkuu sieltä edelleen Peltolan puolelle.
Kaupunginosassa sijaitsevat Luolavuoren koulu, Luolavuoren ja Mäntyrinteen vanhainkodit sekä Luolavuoren vesitorni. Petreliuksen alueella sijaitsevat Henrikinkirkko, kuntoutuskeskus Petrea, Tähkäpuisto sekä Petreliuksen uimahalli.
Luolavuoren nimi on peräisin huipun alla sijaitsevasta luolasta. Luolan sisäänkäynti löytyy suunnilleen puolessa välissä keskellä rinnettä tenniskentän ja vesitornin välissä. Sisäänkäynti on ahdas, mutta sen takaa avautuu tila, jossa voi hyvin kävellä. Tarinan mukaan rikolliset pitivät luolaa aikoinaan majapaikkana.
Luolavuoren kukkula on nykyään 65 metrin korkeudella merenpinnasta. Kukkula kohosi nykyiseen korkeuteensa vuosina 1941–1970 toimineen Peltolan kaatopaikan ansiosta. Myohemmin kukkula muuttui kaatopaikasta Ilpoisten maankaatopaikaksi. Kun kukkula oli vielä 1950-luvulla kaatopaikkana, sieltä ammuttiin 665 grammaa painanut Suomen suurin rotta. Nykyään alue on suosittu lenkkeily- ja koirien ulkoilutuspaikka.
Rax Buffet
Rax Buffet (aikaisemmalta nimeltään "Golden Rax Pizzabuffet") on suomalainen vuonna 1994 perustettu ravintolaketju, jolla on 26 toimipaikkaa 19 paikkakunnalla. Ketju kuuluu Restel-konserniin.
Toimintamalli on buffet, jossa asiakas maksaa kertasumman ja saa (alkoholijuomia ja jälkiruokaa lukuun ottamatta) syödä ja juoda rajattomasti. Ruokina on muun muassa pizzaa ja broileria.
Restel Ravintolat Oy:n toimitusjohtajana toimii Mikael Backman.
Rax Buffet -ravintoloissa pidetään muutaman kerran vuodessa niin sanottuja kampanjaviikkoja, jolloin tavallisen valikoiman lisäksi tarjotaan muita ruokalajeja. Näitä kampanjaviikkoja ovat esimerkiksi "Jenkkiviikot" sekä "Texmex-viikot", jolloin teemana ovat vastaavasti amerikkalainen ja tex-mexruoka.
Rax Buffet -ketjun perusti vaasalainen Rabbe Grönblom nimellä Pizzeria Rax Family vuonna 1994. Hän myi yrityksen Restel Oy:lle mutta jäi yhtiön hallituksen puheenjohtajaksi vuoteen 2008. Grönblom tunnetaan myös Kotipizza- ja Omenahotelli-ketjujen perustajana.
Ruth First
Heloise Ruth First (4. toukokuuta 1925 Johannesburg – 17. elokuuta 1982 Maputo, Mosambik) oli eteläafrikkalainen poliittinen aktivisti ja yhteiskuntatieteilijä. 
Juutalaisen Firstin vanhemmat muuttivat Latviasta Etelä-Afrikkaan. He olivat Etelä-Afrikan kommunistisen puolueen perustajajäseniä ja First oli itse myös puolueen jäsen. First oli opiskeluaikanaan perustamassa apartheidia vastustanutta Edistyksellisten opiskelijoiden liittoa () ja tutustui Witwatersrandin yliopistossa myös opiskelleeseen Nelson Mandelaan. First vangittiin Rivonian oikeudenkäynnin yhteydessä 117 päiväksi ja vapauduttuaan hän pakeni aviomiehensä Joe Slovon kanssa Lontooseen. First toimi lukuisissa yliopistoissa tutkijana ja opettajana ja toimi myös aktiivisesti apartheid-hallinnon vastaisessa työssä. Hän kuoli vuonna 1982 Etelä-Afrikan hallituksen järjestämässä kirjepommiattentaatissa Mosambikissa.
Pauli Soisalo (kuvittaja)
Pauli Otto Soisalo (s. 9. huhtikuuta 1914 Helsinki) on suomalainen pilapiirtäjä ja kuvittaja.
Piirustusta Soisalo opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa. Hän aloitti kuvittajan uransa "Uuden Suomen" Viikkoliitteessä silloisen päätoimittajan H. J. Viherjuuren eli Veli Giovannin alaisuudessa. Lehdessä olivat samaan aikaan töissä myös Asmo Alho ja freelancerina Poika Vesanto.
Vuonna 1945 Soisalo siirtyi Ilmari Turjan päätoimittamaan "Suomen Kuvalehteen" ja kohta sen jälkeen "Seuraan". Samalla hän piirteli Giovannin lehtiin, kuten "Joulukärpäseen". Hänen erikoisalanaan olivat ”säihkysääriset” tyttökuvat.
Soisalo piirsi monet "Pilajuttuja ja piirroksia" -lehden kansista. Hänet tunnetaan myös Simo Puupposen eli Aapelin pakinoiden kuvittajana.
Mäntsälän rautatieasema
Mäntsälän rautatieasema (Mlä, ratakm 59+210) on Lahden oikoradalla Mäntsälässä sijaitseva Suomen rataverkon liikennepaikka, joka sijaitsee 59 kilometrin päässä Helsingin rautatieasemalta. Aikataulunmukainen liikenne alkoi 3. syyskuuta 2006.
Aseman pysäköintialueen viereen on suunniteltu odotustilaa, jossa olisi myös lipunmyynti.
Aseman laituriraiteet, joilla Z-juna pysähtyy, ovat vasemmalla ja oikealla sivulla, ja keskimmäisiltä kahdelta raiteelta kulkevat ohittavat junat. Raiteelta 1 liikennöidään Helsinkiin ja raiteelta 4 Lahteen.