hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Rafflesiakasvit
Rafflesiakasvit ("Rafflesiaceae") on Itä- ja Kaakkois-Aasiassa esiintyvä loiskasviheimo. Ne ovat lehdettömiä, varrettomia ja juurettomia kasveja, joilla ei ole lainkaan yhteyttäviä kasvinosia. Etenkin eräillä "Rafflesia"-suvun lajeilla on valtavankokoiset kukat.
Rafflesiakasvit ovat erittäin sopeutuneita loisia. Ne ovat elävät lähes koko elämänsä "Tetrastigma"-suvun viiniköynösten sisällä, missä ne muodostavat sienimäistä rihmastoa. Kukinto, joka puhkeaa esiin isäntäkasvin rungosta tai juuristosta, on rafflesiakasvien ainoa isännän ulkopuolelle kasvava osa. Kukat tuoksuvat mädäntyneelle ja houkuttelevat pölyttäjiksi kärpäsiä.
Rafflesiakasveihin luetaan kuuluvaksi kolme kasvisukua (ohessa esimerkkikuva)
Aikaisemmin heimo tulkittiin laajemmaksi, mutta sittemmin niin ikään sisäloisina eläviä kasveja edustavat heimot "Mitrastemonaceae", "Cytinaceae" ja "Apodanthaceae" on erotettu pois koko "Malpighiales"-lahkosta.
Maaliskuussa 2007 julkaistun mitokondrio-DNA:n analysointiin perustuvan tutkimuksen mukaan "Rafflesiaceae" on eriytynyt tyräkkikasveista ("Euphorbiaceae") noin 46 miljoonaa vuotta ennen haarautumistaan edellä mainittuihin kolmeen sukuun. Tämän evoluution aikana heimo on paitsi erikoistunut täysin loiselämään, myös kasvattanut kukkien läpimitan keskimäärin 79 kertaa suuremmaksi kuin tyräkkikasveilla keskimäärin. Tämä on luultavasti evolutiivisen gigantismin ennätys monisoluisten eliöiden joukossa.
Rafflesiakasvien marjamaiset hedelmät ovat mehukkaita ja täynnä pieniä siemeniä. Rafflesioilla ainakin eräät oravat ("Callosciurus") ja tupaijat ("Tupaia") toimivat siemeten levittäjinä. "Rhizantheksien" ja "Saprioiden" siementen levittäjää ei tunneta.
Ajokortti (täsmennyssivu)
Termi on myös levinnyt muuhun käyttöön, kuten:
Rétin avaus
Rétin avaus on shakkiavaus, joka alkaa siirrolla:
Shakkiteoreetikko ja -mestari Richard Réti suosi valkeilla pelatessaan aggressiivista pelitapaa, ja avauksen nimi juontuu tästä. Normaalisti avaus muuntuu toisiksi avauksiksi, kuten englantilaiseksi peliksi tai kuningatargambiitiksi.
Zukertort-Réti-järjestelmä
Muunnelman keskeisenä ideana on estää mustaa valtaamasta keskustaruutuja d5 ja e5 sotilaillaan.
Skandinaavinen puolustus
Skandinaavinen puolustus on shakkiavaus, joka alkaa:
puolustuksella oli viime vuosikymmenille saakka epäilyttävän avauksen leima. Pääjatkossa
mustan kuningatar joutuu lähitulevaisuudessa siirtymään vielä ainakin kerran valkean niin halutessa, eivätkä entisaikojen suurmestarit arvostaneet tällaista tyhjänpäiväiseltä vaikuttavaa siirtelyä. Nykysuurmestarit ovat kuitenkin tietokoneidensa kera löytäneet asemasta paljon jännittäviä ideoita mustalle, perustuen nimenomaan aktiiviselle daamipelille. Harrastelijan ei kuitenkaan kannata suhtautua kevytmielisesti moiseen daamilla leikittelyyn.
Mustan toinen vaihtoehto on pelata 2...Rf6, jolloin valkea voi yrittää pitää sotilaan voiton pelaamalla 3.c4 tai 3.Lb5+ tai jatkaa kehitystä esimerkiksi pelaamalla 3.Rf3, d4 tai Rc3.
Rebecca Clarke
Rebecca Clarke (27. elokuuta 1886 – 13. lokakuuta 1979) oli englantilainen alttoviulisti ja säveltäjä.
Clarke syntyi Lontoon Harrow’ssa ja kasvoi kaksikieliseksi: hän puhui englantia ja saksaa. Hän opiskeli Royal Academy of Musicissa ja sitten Sir Charles Villiers Stanfordin johdolla sävellystä Royal College of Musicissa. Hän soitti alun perin viulua, mutta siirtyi Stanfordin kehotuksesta alttoviuluun. Hän opiskeli alttoviulunsoittoa Lionel Tertisin johdolla.
Clarke muutti vuonna 1916 Yhdysvaltoihin. Hänen tunnetuimpiin sävellyksiinsä kuuluvat alttoviulusonaatti ja pianotrio sekä rapsodia pianolle ja sellolle. Hän esiintyi ja sävelsi toisen maailmansodan jälkeen hyvin satunnaisesti.
Clarke meni vuonna 1944 naimisiin James Friskinin kanssa. Miehen kuoltua vuonna 1967 Clarke alkoi työstää muistelmateosta, joka valmistui vuonna 1973, mutta jota ei koskaan julkaistu. Teoksessa Clarke kuvasi lapsuutensa heikkoja perhesuhteita ja ankaraa isäänsä, joka oli aikoinaan suhtautunut kielteisesti hänen musiikkiopintoihinsa. Clarken viimeinen sävellys oli todennäköisesti laulu ”God Made a Tree”, joka sävellettiin 1954 ja julkaistiin 2002. Clarke kärsi ainakin aktiivisimman sävellyskautensa jälkeen dystymiasta.
Clarke menehtyi 93-vuotiaana New Yorkissa ja tuli polttohaudatuksi. Moni hänen teoksensa on julkaistu vasta postuumisti. Hänen tunnetuimmat työnsä ovat kamarimusiikkia, josta suuressa osassa on keskeisessä osassa alttoviulu.
Skotlantilainen peli
Skotlantilainen peli on shakkiavaus, joka alkaa normaalisti siirroilla:
Avauksella on taipumusta johtaa aikaisiin vaihtoihin ja tasapeliin.
Jatko 3...d6 transponoituu normaalisti Philidorin puolustukseen tai espanjalaiseen peliin.
Skotlantilaisen pelin pääjatko on 3...exd4, joka voi jatkua esimerkiksi siirroilla 4.Rxd5 4...Lc5, Rf6 tai Dh4!?. Myös gambiittijatkot 4.Lc4 ja 4.c3 ovat mahdollisia.
Slaavilainen puolustus
Slaavilainen puolustus on shakkiavaus, joka alkaa yleensä siirroilla
Slaavilainen puolustus on yksi tärkeimmistä torjutun kuningatargambiitin muunnelmista ja mustan suosituin vastaus kuningatargambiittiin.
Slaavilaista puolustusta ovat pelanneet lähes kaikki maailmanmestarit (esimerkiksi Vasili Smyslov, Vladimir Kramnik ja Viswanathan Anand) ainakin jossain vaiheessa uraansa, ja tämän hetken huipuista muun muassa Aleksei Shirov, Vasyl Ivantšuk ja Aleksandr Morozevitš ovat säilyttäneet avauksen keskeisenä osana avausrepertuaariaan.
Slaavilainen puolustus on mustalle luonnollinen tapa taistella keskeisten keskustaruutujen kontrollista. Siirto 2...c6 tukee d5-sotilasta, ja samalla se jättää mustan vaalearuutuiselle lähetille mahdollisuuden tulla peliin mukaan toisin kuin kuningatargambiitti, jossa siirto 2...e6 tukkii lähetin diagonaalin. Slaavilainen puolustus on tunnettu kauan, ja avausmuodin vaihdellessa avauksen suosituimmat muunnelmat ovat kehittyneet vaihtelevasti.
Valkean suosituimmat jatkosiirrot ovat suosituimmuusjärjestyksessä: 3.Rf3, Rc3, cxd5 ja e3. Näistä jatkoista kaikki, vaihtomuunnelmaa lukuun ottamatta, tarjoavat valkealle tilastollisesti paremmat voittomahdollisuudet. Vaihtomuunnelmassa musta tasoittaa tilanteen ja pääsee jopa hieman voitolle.
Klassinen slaavilainen
Merano-slaavilainen
Botvinnik-slaavilainen
a6-slaavilainen
Vaihtomuunnelma
Slaavilainen puolustus voi muuntua myös semi-slaavilaiseksi puolustukseksi, jos musta pelaa siirron ...e6.
Sokolskin avaus
Sokolskin avaus on shakkiavaus, joka alkaa siirrolla:
tunnetaan myös nimillä Oranki, Orangutan ja puolalainen avaus. Tarinan mukaan avaus keksittiin apinan kanssa käydyn viittomakielisen keskustelun päätteeksi. Vaikka tarinaa ei olekaan avauksen logiikka huomioon ottaen vaikea uskoa, on avausta kuitenkin pelannut menestyksekkäästi muun muassa suurmestari Aleksei Sokolski.
Siirron tarkoitus on päästää kuningatarlähetti b2-ruutuun uhkaamaan mustan f6- ja g7-ruutuja. Samalla b-sotilas voi edetä viidennelle riville estämään mustaa kehittämästä kuningatarratsuaan c6:een.
Internetistä löytyy useita avaukselle omistautuneita sivuja.
Venäläinen peli
Venäläinen peli
on shakkiavaus, joka tunnetaan myös nimellä Petrovin puolustus. Se voi olla tehokas ase liian hyökkäyshaluista valkeaa vastaan. Sen tunnetuimpia harjoittajia nykyisistä huippupelaajista ovat Vladimir Kramnik ja Boris Gelfand.
Venäläinen peli johtaa usein melko symmetrisiin sotilasasemiin, joissa valkea yrittää saada jotakin irti siitä tosiasiasta, että saa siirtää ensin.
Pääjatkot
Nykyisin suureen suosioon on noussut 5.Rc3 muunnelma, jonka ideana on tehdä pitkä linnoitus ja jatkaa sotilasrynnäköllä kuningassivustalla, mikäli musta linnoittautuu sinne. Avauksen haittapuolena valkealle on se, että musta voi odottaa ja katsoa kummalle puolelle valkea linnoittautuu, ja linnoittautua samalle puolelle. Silloin peli on usein hyvin tasainen, ja valkean on vaikea saavuttaa avausetua.
Aggressiiviset valkeilla pelaavat saattavat valita yllättävän Cochranin gambiitin:
Gambiitti on parempi kuin ensisilmäykseltä vaikuttaa ja valkea on saavuttanut sillä kerhotasolla kohtalaisia tuloksia.
Wieniläinen peli
Wieniläinen peli on shakkiavaus, joka alkaa yleensä siirroilla:
Valkean toinen siirto on harvinaisempi kuin 2.Rf3, joka voi johtaa espanjalaiseen peliin, lähettipeliin, skotlantilaiseen peliin ja muihin avauksiin. Siirtämällä kuningatarratsua valkea säilyttää mahdollisuuden f-sotilaan etenemiseen. Mustan vastauksen 2...Rf6 jälkeen valkean yleisin siirto onkin 3.f4.
Wieniläisen peli jatko 1.e4 e5 2.Rc3 Rf6 3.f4 d5?! on Wienin gambiitti.
John DiMaggio
John William DiMaggio (s. 4. syyskuuta 1968 North Plainfield, New Jersey) on yhdysvaltalainen Annie-palkittu ääninäyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten "Futuraman" Benderin äänenä, sekä videopelistä "Gears of War".
DiMaggio syntyi New Jerseyssä, josta hän muutti New Yorkiin. DiMaggio toimi stand up -koomikkona kuusi vuotta ja vieraili muun muassa Englannissa marraskuussa 1994. Hän näytteli myös vierailevissa rooleissa muutamissa televisiosarjoissa, kuten "Kova laki" ja "Chicagon lääkärit".
Ääninäyttelemisen DiMaggio aloitti jo 1990-luvun alussa, mutta on toiminut vasta vuodesta 1997 täysipäiväisenä ääninäyttelijänä. Ääninäyttelemisen pariin hän päätyi kysyttyään näyttelijäystävältään miten tämä ansaitsee elantonsa, johon ystävä oli vastannut ääninäyttelemisen. DiMaggio kiinnostui tavasta ansaita rahaa ja vaihtoi agenttinsa ääninäyttelemiseen perehtyneeseen agenttiin, jonka ansiosta hän sai ensimmäisen ääniroolinsa Toyotan radiomainokseen. Muutettuaan Los Angelesiin DiMaggio päätyi animaatioiden pariin toimiessaan ennen sitä mainosäänenä televisiossa ja radiossa. Vuonna 1999 hän sai uransa merkittävämmän ääniroolin "Futuramasta". Sen myötä DiMaggio sai yhä useampia äänirooleja muun muassa Disneyn piirrossarjoissa, kuten "Kim Possible" ja "Jake Long – amerikkalainen lohikäärme". Lisäksi DiMaggio on lainannut ääntään videopeleihin, esimerkiksi Wakka- ja Kimahri-nimisille hahmoille "Final Fantasy X:ssä", Marcus Fenixille "Gears of War" -pelisarjassa sekä muutamaan pienempään rooliin peleissä "Final Fantasy XII" ja "Halo 3." DiMaggio toimi myös Vesimiehen äänenä animaatiosarjassa "Batman – pelottomat". Alun perin hän koe-esiintyi vain Batmanin roolia varten, mutta sarjan ääniohjaajan Andrea Romanon mielestä DiMaggio sopi paremmin Vesimiehen rooliin. Möyhemmin DiMaggio oli mukana kolmannessa DC Comicsin animaatioelokuvaprojektissa, jossa hän oli Jokerin äänenä elokuvassa "". Elokuvan tuottajan Bruce Timmin mukaan he halusivat antaa DiMaggiolle isomman roolin kuin aikaisemmissa heidän tekemissään elokuvissa.
Ääniroolien ohella hän on tehnyt pieniä rooleja televisiosarjoissa ja lyhytelokuvissa, kuten "Tohtori Becker", "NYPD Blue", "C.S.I. New York", "Kovan onnen kundi", "Ilman johtolankaa" ja "Teho-osasto". Esiintymisistä huolimatta DiMaggio toimii ensisijaisesti ääninäyttelijänä ja tekee animaatioiden lisäksi työtä mainosäänenä televisio- ja radiomainoksille.
Syksyllä 2009 Top of the Limit -sivusto listasi DiMaggion neljänneksi laatimassaan kymmenen parhaan videopelien ääninäyttelijän luettelossa.
Juustola
Juustola on tuotantolaitos, joka valmistaa teollisesti juustoa. Suomessa juustolat toimivat aikaisemmin tavallisesti paikallisten ja alueellisten meijereiden yhteydessä, mutta meijerikoon kasvettua ei juustolan pitäminen osoittautunut kannattavaksi monillekaan meijereille.
Tämän vuoksi juustolat ovat Suomessa alkaneet eriytyä varsinaisesta meijeritoiminnasta, jonka päätuote on pastöroitu ja pakattu maito.
Prodrive F1
Prodrive F1 oli Formula 1 -talli, jonka piti aloittaa kilpaileminen sarjassa kaudella 2008. Tallin oli tarkoitus ostaa autot valmiina McLaren-tallilta, mutta asiakasautojen käyttö sarjassa ei saanut kaikkien tallien hyväksyntää. Tallin kuljettajiksi huhuiltiin McLarenin testikuljettajia Pedro de la Rosaa sekä Gary Paffettia.
Toukokuussa 2009 uutisoitiin, että Prodrive oli jättänyt hakemuksen F1-sarjaan kaudelle 2010. Richardsin suunnitelmissa oli käyttää Prodrive-nimeä kahden ensimmäisen kautensa ajan, jonka jälkeen se olisi siirtynyt käyttämään moottorivalmistajansa Aston Martinin nimeä. Talli ei tullut hyväksytyksi.
Prodrive-yrityksen johtaja on David Richards, joka on aiemmin toiminut muun muassa F1-talli BARin ja Benettonin tallipäällikkönä.
Free running
Free running on parkouria muistuttava liikuntamuoto, jossa pyritään olemaan pysähtymättä ja koko ajan liikkeessä. Lajin tunnetuimpia harrastajia on muun muassa itse lajin keksijä David Belle, Sébastien Foucan, Daniel Ilabaca ja Ryan Doyle.
Parkour pyrkii katkeamattomaan liikkeeseen pisteestä A pisteeseen B keskittymättä yksittäisiin liikeratoihin. Free Running sen sijaan keskittyy nimenomaan yksittäisten liikeratojen yhdistelyyn ja näyttävyyteen. Parkourissa kutsutaankin mieluiten näitä liikeratoja tempuiksi.
Toisaalta freerunning muistuttaa parkouria melko paljonkin. Koska molemmissa lajeissa liikutaan samanlaisissa ympäristöissä, on liike luonteeltaan jossain määrin samanlaista. Useat elementit toistuvat molemmissa lajeissa ja lajien synnyissäkin on paljon samaa.
Hedningarna
Hedningarna on vuonna 1987 perustettu ruotsalainen nykyaikaista kansanmusiikkia soittava yhtye, joka yhdistelee elektronisia ja rock-elementtejä vanhaan skandinaaviseen musiikkiin.
Vuonna 1987 perustettu Hedningarna () pyrki etsimään uudenlaista äänimaailmaa rakennuttamalla uusia soittimia ja lähestymällä pohjoismaista kansanmusiikkia uudelta suunnalta. Yhtye haki vahvaa, perinteistä ammentavaa nykyaikaista musiikkia. Yhtye oli ensimmäisten joukossa luomassa uutta kansanmusiikin suuntausta. Samoilla jäljillä kulki myös muun muassa Garmarna.
Yhtyeen monipuolinen äänimaailma nousee osittain ruotsalaisten viulupelimannien perinteestä. Rytmikkyys tulee rockista tai harkitusta pyrkimyksestä ”alkukantaiseen” rytmiin ja hypnoottisuuteen. Taustalla on vahva ja tumma borduna, joka syntyy kampiliiralla tai säkkipillillä. Bassotaajuuksien reilu lisääminen pelimannimusiikkiin luo kohtalonomaisen tunnelman ja kolmijakoinen polska vahvan poljennon.
Yhtyeen esikoisalbumi "Hedningarna" ilmestyi 1989. Yhtyeen todellinen suosio alkoi, kun Hållbus Mattssonin, Anders Norudden ja Björn Tollinin mukaan tulivat vuonna 1991 suomalaiset laulajat Sanna Kurki-Suonio ja Tellu Paulasto. Heidän kalevalapoljentoinen, karjalaisesta ja inkeriläisestä laulutyylistä ammentava laulunsa oli osa albumeja "Kaksi!" (1992) ja "Trä" (1994). "Helsingin sanomien" Timo Kirveen mukaan ”Hedningarna-yhtyeen musiikki on komeinta mitä perinteisen musiikin elementeistä on viimeisen kymmenen vuoden aikana koko Pohjolassa saatu irti”.
Albumilla "Hippjokk" (1997) naislaulajat eivät olleet mukana. Lähes instrumentaalina toteutetun albumin vierailijoina oli muun muassa Wimme Saari.
Yhtyeen viides albumi "Karelia visa" (1999) oli kunnianosoitus Vienan Karjalan runokylille. Yhtyeen albumeista "Karelia visa" on eniten laulajien levy ja myös suomalaisin tai suomalais-karjalaisin. Sanna Kurki-Suonion rinnalla oli tällä albumilla Anita Lehtola.
Kai Tanner
Kai Eerik Kristian Tanner (s. 8. tammikuuta 1969 Valkeakoski) on suomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja. Hän on yksi Porissa toimivan Rakastajat-teatterin perustajajäsenistä ja myös sen nykyinen johtaja.
Tanner opiskeli Lahden kansanopiston teatterilinjalla vuosina 1986–1987, kurssitoverinaan muun muassa Ari-Kyösti Seppo. Hän on näytellyt muutamissa elokuvissa.
Heinäkuussa 2007 Tanner vangittiin epäiltynä Ulvilan surmasta. Hän oli pidätettynä ja myöhemmin vangittuna yhteensä seitsemän päivän ajan, minkä jälkeen hänet vapautettiin syyttömänä. Tanneriin kohdistuneiden epäilyjen syynä oli perätön ilmianto.
Songilo
Laulu ja soitinyhtye Songilon syntysanat lausuttiin kesällä 1974, jolloin Aarre Elo, Apeli Halinen, Jani Uhlenius ja Jukka Virtanen olivat tekemässä Lahdessa suurta Työväen urheiluliiton tapahtumaa. Miehet sattuivat urheilukentällä saman pressun alle pitelemään kesäistä sadetta. "Mehän voisimme perustaa laulu- ja soitinyhtyeen, kisälliryhmän", oli ryhmän yhteinen päätös.
Näin tapahtuikin ja joukkoon viidenneksi jäseneksi saatiin houkuteltua tunnettu uutismies Heikki Kahila, joka myöhemmin siirtyi viihdetoimittajaksi ja -tuottajaksi. Songilo esiintyi ensimmäisen kerran Finlandia-talossa Helsingissä vuonna 1976. Viisikko Elo, Halinen, Kahila, Uhlenius ja Virtanen olivat kaikki suurelle yleisölle jo ennestään tuttuja. Apeli Halinen tunnettiin työväenliikkeen kulttuuripiireissä erittäin hyvin ja hän oli myös toiminut juontajana Yleisradion TV1:n ohjelmissa. Aarre Elo ja Jukka Virtanen tekivät yhdessä Matti Kuuslan kanssa (VEK) lukuisia - joista osa myös kansainvälisesti menestyneitä - televisio-ohjelmia. Sekä Elo että Virtanen ovat - Kahilan ohessa - suomalaisen televisiotoiminnan pioneereja. Jani Uhlenius tunnetaan muusikkona ja muun muassa M. A. Nummisen pitkäaikaisena säestäjänä. Hän on esiintynyt äänilevy- ja studiomuusikon töiden lisäksi myös televisiossa toimien useampienkin ohjelmien kapellimestarina.
Songilo toimi presidentti Mauno Koiviston vaalikiertueen (1981–82) tuottajana ja yhtye myös esiintyi kyseisellä kiertueella. Yhtye teki yrityskeikkoja, suunnitteli ja tuotti monia tapahtumia sekä esiintyi monien järjestöjen (mm. ammattiliittojen) suurtapahtumissa, jos kohta pienemmissäkin. Osa ryhmän jäsenistä harjoitti myös koulutustoimintaa pitämällä esimerkiksi juontajakursseja. Ryhmä teki myös oman televisio-ohjelman "Songilo maassa, merellä ja Ilmalassa" (ohjaajana Heikki Seppälä). Tämän lisäksi ryhmä esiintyi monissa muissa tv-ohjelmissa.
Kyseiseltä LP:ltä radion kautta tulivat tutuksi mm. laulut "Vapauden kaiho", "Sukuvika - suksi ei luista", "Varis ja valtion varatyömies" sekä "Veteraanilaulu". Levyn tuottaja oli Jaakko Salo.
Vapauden kaiho - Songilo stoori (2012, Kellastupa Oy)
Omoottiset kielet
Omoottiset kielet muodostavat afroaasialaisiin kieliin kuuluvan kieliryhmän, jonka kieliä puhutaan Koillis-Afrikassa. Suurin osa näiden kielten puhujista asuu Lounais-Etiopiassa. Omoottisille kielille on ominaista runsas agglutinatiivisuus.
M. Lionel Bender on luokitellut omoottiset kielet kahteen pääryhmään, pohjois- ja eteläomoottisiin kieliin, joilla on lukuisia alaryhmiä:
Kuurnan kanava
Kuurnan kanava on 400 metriä pitkä kanava Pielisjoessa, Vuoksen vesistössä, Kontiolahden kunnan alueella, Joensuu-Nurmes vesistöreitillä. Sen pudotuskorkeus on 5,6 metriä ja siinä on yksi sulku. Se rakennettiin ensimmäisen kerran vuosina 1874–1876. Kanavaa on uusittu vuosina 1968–1971, kun Kuurnan voimalaitos valmistui (1971).
Tallard
Tallard on ranskalainen kylä ja kunta, joka sijaitsee Provence-Alpes-Côte d'Azurin alueella ja Hautes-Alpesin departementissa.
Tallard sijaitsee 20 kilometriä etelään alueen suurimmasta kaupungista Gapista ja se sijoittuu Gapista Marseilleen vievän tien varrelle. Moottoritie 5r1 päättyy juuri ennen Tallardin kylää, sen eteäpuolella sijaitsevaan La Saulcen kylään. Tallardin kylä sijaitsee 21 kilometriä La Bâtie-Vieillestä ja siellä sijaitsee Gap-Tallardin lentokenttä.
Kylän asujaimistoa kutsutaan tallardialaisiksi (tallardien). Asukasluvun kehitys on ollut verkkaisaa, mutta kuitenkin kasvuvoittoista.Vuoden 2007 Tour de France valitsi Tallardin kylän toimimaan yhdeksännen etapin lähtöpaikkana. Kilpailu oli pituudeltaan 229,5 kilometriä ja se päättyi Marseilleen.
Numero 23
Numero 23 ("The Number 23") on vuonna 2007 ensi-iltansa saanut psykologinen trilleri. Elokuvan on ohjannut Joel Schumacher ja pääosaa näyttelee Jim Carrey. Elokuvan juonessa esiintuleva numeron 23 merkitys tuli tunnetuksi alun perin Illuminatus!−kirjasarjassa.
Rankkuri ja perheenisä Walter Sparrow saa vaimoltaan lahjaksi kirjan nimeltä "Numero 23". Walteria lukeminen ei kiinnosta paljoakaan, mutta hän aloittaa kuitenkin vaimonsa pyynnöstä. Walterin lukiessa kirjaa hän havaitsee sen muistuttavan hänen omaa elämäänsä. Samalla hän ymmärtää luvun 23 merkityksen. Luku 23 alkaa esiintyä joka paikassa, minne Walter meneekin. Luvusta tulee Walterille pakkomielle ja Walter tulee entistä vainoharhaisemmaksi päivä päivältä. Hän alkaa etsiä tietoa kirjan kirjoittaneesta Topsy Krettsistä, jota ei näytä olevan olemassa. Samalla Walter saa selville asioita, jotka mullistavat koko hänen elämänsä.
Rotten Tomatoesin keräämistä 186:ta arvostelusta vain 8% oli elokuvalle positiivisia. Elokuva tuotti ensimmäisellä esitysviikollaan 14 602 867 Yhdysvaltain dollaria. Maailmanlaajuisesti elokuva tuotti kaikkiaan 77 566 815 dollaria. Elokuvaa on kuvailtu muun muassa tahattomasti hauskaksi ja komedianäyttelijänä tunnettua Jim Carreytä pidettiin outona elokuvan vakavamielisessä pääosassa.
Kribi
Kribi on kaupunki Kamerunissa. Se sijaitsee rannikolla noin 250 km Doualasta etelään. Kaupunki on rantakaupunki, jossa on jonkin verran paikallista turismia Doulasta. Kaupungissa on kalastussatama ja kalastus merestä on kohtalaisen iso elinkeino. Sinne rakennetaan syväsatamaa ja kaasuterminaalia.
Kaupungissa on katolinen kirkko, joka on rakennettu 1800-luvulla sekä moskeija. Kribissä on n. 60 000 asukasta (arvio vuodelta 2005).
Lionel Tertis
Lionel Tertis (29. joulukuuta 1876 – 22. helmikuuta 1975) oli englantilainen alttoviulisti. Hän kuului varhaisimpiin kansainvälistä mainetta niittäneisiin soittimensa taitajiin.
Tertis syntyi West Hartlepoolissa puolanjuutalaisille maahanmuuttajavanhemmille. Hän opiskeli alun perin viulunsoittoa, mutta siirtyi Alexander Mackenzien rohkaisemana alttoviuluun. Tertis kiersi solistina sekä Yhdysvalloissa että Euroopassa. Muiden muassa Arnold Bax, Frank Bridge ja William Walton omistivat teoksiaan hänelle.
Tertis soitti vuonna 1906 tilapäisesti "Böömiläisessä kvartetissa". Hän sovitti Edward Elgarin sellokonserton alttoviululle ja perusti "Chamber Music Players" -kokoonpanon yhdessä William Murdochin, Albert Sammonsin ja Lauri Kennedyn kanssa. Hänen julkaisemaansa musiikkikirjallisuuteen lukeutuvat teokset "Cinderella No More" ja "My Viola and I".
Tertis kuoli 98-vuotiaana Wimbledonissa.
Katri Rautio
Katri Rautio, oik. ja o.s. Wendla (Vendla) Katrina Aaltola entinen Bengtsson (10. helmikuuta 1864 Pietari − 31. maaliskuuta 1952) oli Suomalaisen teatterin (nykyisin Kansallisteatteri) näyttelijä. Hän teki monia merkittäviä roolitulkintoja suomalaisen teatterin alkutaipaleella.
Raution vanhemmat olivat mekaanikko Sven Bernhard Bengtsson ja Gustava Karolina Walin.
Ennen teatteriin tuloaan Bengtson oli käynyt Pietarissa kirkkokoulua, Hämeenlinnan ruotsalaista tyttökoulua ja saanut yksityisopetusta. Näyttelijä Niilo Sala opetti Katrille suomen kieltä ja mitä todennäköisimmin tartutti hänen innostuksen näyttelemiseen ja antoi hänelle siihen perusopetusta.
Bengtsson oli vasta 17-vuotias, kun hän sai ensimmäisen kiinnityksensä Suomalaiseen teatteriin vuonna 1880, ja palkkaajana oli suomalaisen teatterin isäksi yleisesti tunnustettu teatterinjohtaja Kaarlo Bergbom.
Bengtsson avioitui 1883 teatterin toisen näyttelijän Alex Raution (1857–1916) kanssa. Avioliitosta syntynyt poika, Markus Rautio eli Markus-setä, oli Yleisradion lastenohjelmien muun muassa Lastentunnin toimittaja.
Jäätyään kansallisteatterista 1917 eläkkeelle Katri Rautio toimi Kansallisteatterin oppilaskoulun ja Helsingin Ruotsalaisen teatterin oppilaskoulun johtajana ja esitti keskeisiä rooleja kolmessa mykkäkauden elokuvassa ja tuberkuloosin valistuselokuvassa..
Rautio oli Suomen näyttelijäliiton kunniajäsen vuodesta 1917. Tasavallan presidentti myönsi Rautiolle Pro Finlandia -mitalin vuonna 1948.
Pebble in the Sky
Pebble In the Sky on Isaac Asimovin kirjoittama tieteisromaani, joka sijoittuu kaukaiseen tulevaisuuteen, jossa ihmiskunta on levittäytynyt Linnunrataan asuttaen miljoonia maailmoja. Linnunradan kaikki asutut maailmat kuuluvat Galaktiseen Imperiumiin.
Tarina sijoittuu vuoteen 827 galaktista aikaa, jota lasketaan siitä lähtien kun Galaktinen Imperiumi yhdisti koko Linnunradan Trantorin alaisuuteen. Tapahtumapaikkana on syrjäinen ja köyhä Maa-niminen planeetta Siriuksen sektorilla, jonka pinta on radioaktiivinen muutamia pieniä maa-alueita lukuun ottamatta.
Tarina alkaa kuitenkin vuodesta 1949 kun eläkkeellä oleva räätäli, Joseph Schwartz, on kävelyllä Chicagon kaduilla. Hän on juuri astumassa kadulla makaavan räsynuken yli, kun läheisessä rakennuksessa tapahtuu vahingossa outo ydinreaktio. Salaperäinen säde polttaa tiensä läpi seinän ja osuu suoraan Joseph Schwartziin.
Seuraavaksi olemme kymmenien tuhansien vuosien päässä tulevaisuudessa radioaktiivisen Maa-planeetan pinnalla, yhdellä sattumalta radioaktiivisuudelta säästyneellä alueella lähellä Chica-nimistä kaupunkia. Schwartz ilmestyy tyhjästä ilmasta sinne ja kauhukseen huomaa olevansa täysin oudossa paikassa, jossa kukaan ei ymmärrä hänen puhettaan. Schwartz löytää tiensä läheiselle farmille, jossa asuva pariskunta luulee hänen olevan kehitysvammainen. Koska Schwartz on näemmä täysin tuntematon ihminen, niin pariskunta tarjoaa häntä lisätienestien toivossa paikallisen tiedemiehen salaiseen ja laittomaan hengenvaaralliseen kokeeseen joka kiihdyttää nisäkkäiden aivotoimintaa. Kokeen ansiosta Schwartz oppii pian puhumaan ja ymmärtämään galaktista yleiskieltä.
Samaan aikaan Maahan saapuu Bel Arvardan -niminen kuuluisa arkeologi, jolla on naurettava teoria, että Maa olisi planeetta, jolla ihmiskunta syntyi ja lähti leviämään Linnunrataan. Hän haluaa suorittaa kaivauksia vaarallisessa radioaktiivisessa Maassa löytääkseen todisteita teorialleen.
Maa on syrjäinen ja unohdettu. Vaikka Imperiumi hallitseekin sitä Valtuutettunsa ja sotavoimiensa välityksellä, niin Maan ihmisiä todellisuudessa johtavat uskonnolliset fanaatikot, jotka eivät ole unohtaneet myyttistä aikaa kun Maa oli kaikkien maailmojen herra. He vihaavat Trantorin perustamaa Galaktista Imperiumia ja Maa on kapinoinut muutamaan otteeseen sitä vastaan huonolla menestyksellä. Nyt Maata johtavilla fanaatikoilla on kuitenkin uusi, kauhea suunnitelma, jolla he voivat tuhota Galaktisen Imperiumin kertaheitolla ja Maa nousisi fanaatikkojen mielestä oikeutettuun asemaan Linnunradan johtajana.
Gipsy Kings
Gipsy Kings on ranskalainen yhtye, jonka jäsenet ovat etniseltä taustaltaan espanjalaisia romaneja. Musiikki edustaa tyyliltään pop-vaikutteista flamencoa.
Gipsy Kingsin nosti kansainväliseen suosioon albumi "Gipsy Kings" (1988), jolle sisältyivät hitit "Djobi Djoba", "Bamboleo" ja "Un Amor". Tultuaan julkaistuksi Yhdysvalloissa albumi vietti listoilla peräti 40 viikkoa. Yhtyeen muihin kappaleisiin lukeutuvat rumbaversio Domenico Modugnon hitistä "Volare" (alkuperäiseltä nimeltään "Nel blu dipinto di blu") sekä cover Eaglesin "Hotel Californiasta". Vuonna 1991 yhtye esiintyi vierailevana artistina Bananaraman laululla "Long Train Running".
Gipsy Kings palkittiin vuonna 1993 vuoden parhaan popalbumin Grammyllä. Kunnian toi yhtyeelle samana vuonna julkaistu albumi "Love and Liberté". Vuonna 1995 ilmestyi kokoelma "The Best of the Gipsy Kings". Yhtyeen kitaristi Tonino Baliardo julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa vuonna 2003.
Gipsy Kings jatkaa uraansa, ja maailmanlaajuinen levymyynti ylittää arvioidut 18 miljoonaa.
Sateen jälkeen (elokuva)
Sateen jälkeen () on Takashi Koizumin ohjaama ja Akira Kurosawan käsikirjoittama elokuva, joka sijoittuu 1700-luvun Japaniin. Elokuva perustuu Shugoro Yamamoton novelliin.
Elokuvan päähenkilö on samurai Ihei Misawa ("Akira Terao"), joka on isännätön ("rōnin") japanilaisen miekkailun ("kenjutsu") opettaja. Hän vaeltaa feodaaliajan Japanissa etsien alansa töitä yhdessä vaimonsa Tayo Misawan kanssa. Vaikka Ihei Misawa on taidokas miekkamies ja kuuluisan miekkakoulukunnan ("Mugai-ryū") opetusluvan ("Menkyo kaiden") ansainnut miekkailunopettaja, ei hän ole onnistunut saamaan pysyvää työpaikkaa. Hyväluontoinen ja rauhallinen samurai tuntuu ärsyttävän ylempiään ja huono onnikin tuntuu seuraavan tätä hyväsydämistä miestä paikasta toiseen. Vaelluksellaan antisankari Misawa tekee kuitenkin suuren vaikutuksen feodaali-herra Nagai Izumi no kami Shigeakiin (jota esittää japanilaisen näyttelijän Toshirō Mifunen poika Shirō Mifune), joka haluaa tästä vaatimattomasta samuraista klaaninsa uuden miekkailunopettajan. Ajatus roninista klaanin miekkailunopettajana ei kuitenkaan miellytä kaikkia klaanin virkailijoita. Samalla Misawa on hankkinut itselleen vihamiehiä läheisen kaupungin miekkailukoulusta eli kenjutsu-dojolta voittamalla raha-ottelussa kaikki paikalliset miekkailuntaitajat.
Vuodelta 2001 palkittu
'CinemAvvenire' Award 1999
Mirjam Salminen
Mirjam Salminen (ent. Joutsen, s. 1929, Sortavala) on suomalainen näyttelijä. Salminen toimi myös kuvaussihteerinä 1950-luvulta alkaen.
Elokuvarooleja Salmisella on harvakseen, mutta kuitenkin muutamia. Ensimmäinen elokuvarooli oli miehensä Ville Salmisen elokuvassa Evakko ja viimeinen kaksikymmentä vuotta myöhemmin elokuvassa Lottovoittaja UKK Turhapuro (1976).
Mirjam Salminen näytteli mm. pakolaisäitiä elokuvassa Täällä Pohjantähden alla. Hän on myös elokuvaaja Timo Salmisen äiti.
Springfield (Manitoba)
Springfield on vuonna 1873 perustettu maalaiskunta Manitoban provinssissa Kanadassa, provinssin pääkaupunki Winnipegin läheisyydessä. Vuonna 2006 kunnassa oli 12 990 asukasta.
Springfieldin tärkein elinkeino on maanviljely, mutta monet asukkaista käyvät töissä Winnipegissä. Winnipegin ja Springfieldin rajalta löytyy myös modernia teollisuusaluetta. Pääosin maakuntaa hallitsee maaseutu peltoineen, ja itärajalla vastassa on Agassizin metsä, joka on suojelualue.
Kunnan hallinnollinen keskus sijaitsee Oakbankin kylässä. Muita taajamia ovat Dugald, Anola, Cook's Creek ja Glass.
We Are the Winners
We Are the Winners oli Liettuan edustuskappale vuoden 2006 Eurovision laulukilpailussa. Sen esitti kuusihenkinen yhtye LT United. Kappale oli semifinaalissa viides ja pääsi näin finaaliin, jossa se sijoittui kuudenneksi. Kappaleelle buuattiin yleisöstä niin semifinaalissa kuin finaalissakin. Buuausta kuultiin myös, kun selvisi, että kappale oli päässyt finaaliin ja silloin, kun se sai finaalissa korkeita pisteitä (esim. Irlannilta täydet 12 ja Latvialta 10).
Kappaleessa hoetaan toistuvasti lauseita "We are the winners of Eurovision" ja "Vote for the winners". Kappaleessa kuullaan myös viulusoolo, jonka aikana Euroviisu-esityksessä eräs yhtyeen jäsenistä riehuu lavan etuosassa. Kappaleelle ei ennakoitu kummoisempaa menestystä, ja siitä tulikin yksi kisojen yllättäjistä.
Heal Me
”Heal Me” on Sunrise Avenuen debyyttialbumin viides single. Kappaleesta on myös video.
Seikkailupuisto
Seikkailupuisto on Turun Kupittaalla sijaitseva, vuonna 1982 perustettu Turun kaupungin nuorisoasiainkeskuksen alainen lasten ja perheiden toimintakeskus. Puistossa on sekä leikkipuistomaisia leikkivälineitä että ohjattua toimintaa ja esityksiä. Puiston pääasiallisena kohderyhmänä ovat 3–10-vuotiaat lapset. Seikkailupuisto on toiminut koko historiansa ajan lastenkulttuurin tuottajana. Vaihtuvat teatteriesitykset, osallistavat tapahtumat sekä työskentely taidepajoissa ovat toiminnan kulmakiviä.
Kesäisin puistoalueen kohteita ovat mm. Suihkusieni ja kahluuallas, puiston halki kiemurteleva puro ja liikennekaupunki sekä sittemmin puretun, lasten ideoiden pohjalta toteutetun Unelmien Leikkipaikan jättiläispatsaat. Talvikaudella sisätiloissa järjestetään ohjattua avointa toimintaa ja harrasteryhmiä, aloina teatteri, musiikki ja kädentaidot. Lapset ovat päässeet pöristelemään liikennekaupungissa polkuautoilla vuodesta 1958 lähtien.
Seikkailupuiston teatterissa on lapsille suunnattua ohjelmistoa sekä Helmiteltan että Timantti-teatterin näyttämöillä.
Kesäkuun puolivälissä Seikkailupuistossa järjestetään Lasten rockfestivaali Seikkisrock, jossa ovat vuosien varrella esiintyneet esimerkiksi Kengurumeininki, Herra Heinämäen Lato-orkesteri sekä Pommi ja Gommi.
This Is Rock N' Roll
This Is Rock N' Roll on hard rock -yhtye The Quireboysin paluulevy vuodelta 2001. Se on yhtyeen kolmas studioalbumi. Levyn tuotti ja miksasi CJ Eiriksson, joka on työskennellyt myös mm. Brian Setzerin, Kelly Osbournen sekä laulaja Spiken sooloyhtyeen kanssa.
Lauri Haukkamaa
Lauri Haukkamaa on suomalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja. Hän on toiminut myös elokuvatuottajana. Haukkamaa on ohjannut myös suomalaisten artistien ja yhtyeiden musiikkivideoita.
Get A Life – Get Alive
Get A Life – Get Alive oli Eric Papilayan esittämä Itävallan edustuskappale vuoden 2007 Eurovision laulukilpailussa. Kappale esitettiin semifinaalissa numerolla 27 eli toiseksi viimeisenä. Se myös sijoittui toiseksi viimeiseksi saatuaan vain neljä pistettä.
Timo Hoivala
Timo Hoivala on suomalainen urheilukommentaattori sekä entinen lentopallovalmentaja ja -pelaaja. Hoivala pelasi Oriveden Ponnistuksessa 80-luvun puolivälissä ja sen jälkeen KuPS-Volleyssä. Hän niitti mainetta lyhyenä pelaajana, jolla oli valtava ponnistusvoima.
Hoivala voitti vuonna 2004 päättyneen valmentajauransa aikana yhteensä seitsemän Suomen mestaruutta, joista kuusi peräkkäin vuosina 1991-96 kuopiolaisen KuPS-Volleyn luotsina. Hoivala valmensi Suomen miesten lentopallomaajoukkuetta vuodet 1995-2004. Suomi pelasi Hoivalan alaisuudessa Hollannin EM-kisoissa vuonna 1997.
Hoivala aloitti valmennusuransa vuonna 1990, kun hänet palkattiin KuPS-Volleyn luotsiksi. Kuuden peräkkäisen Suomen mestaruuden lisäksi hän valmensi KuPS-Volleyn kuudesti Suomen Cupin ykköseksi. Menestyksekäs seuravalmentajaura vaihtui kuudennen peräkkäisen liigamestaruuden jälkeen Suomen miesten lentopallomaajoukkueen päävalmentajan pestiksi. Myöhemmin 2000-luvun alussa Hoivala palasi takaisin seuravalmentajaksi. Hän otti kesken lentopallokauden 2001-02 Pielaveden Sammon ruoriinsa. Hän valmensi Sampoa ja A-maajoukkuetta samanaikaisesti aina Sammon mestaruuskevääseen 2004 asti. Mestaruus oli Sammon seurahistorian ensimmäinen. Sampo voitti Hoivalan opein kahdesti myös SM-pronssia (2002, 2003).
Keväällä 2004 Hoivala ilmoitti lopettavansa lentopallovalmentajan uransa. Samalla hänen sopimuskautensa päättyi lentopallomaajoukkueen penkin päässä. Hoivalan pitkäaikaisen työn jatkajaksi lentopallomaajoukkueeseen palkattiin sittemmin italialainen Mauro Berruto. Hoivala on toiminut Ylen lentopallokommentaattorina alkaen vuodesa 2007.
Tällä hetkellä Hoivala toimii Veikkauksen Itä- ja Pohjois-Suomen myyntipäällikkönä ja on Pielaveden Sampon Osakeyhtiön omistajana sekä hallituksen jäsenenä. Hänen poikansa Atte Hoivala on jalkapalloilija. Hänen veljensä Seppo Hoivala muistetaan myös kovapomppuisena lentopalloilijana Oriveden Ponnistuksesta ja sittemmin naisjoukkueiden valmentajana.
Kun ystävyyssuhteet solmitaan
Kun ystävyyssuhteet solmitaan on Wäinö Aaltosen suunnittelema Turun ja Göteborgin kaupunkien ystävyyspatsas. Ystävyyspatsaita on kaksi; alkuperäisteos Göteborgin Näckrosdammenilla ja kaksoiskappale Turussa Puutorilla osoitteessa Aninkaistenkatu 12.
Turun kaupunki tilasi veistoksen Aaltoselta lahjaksi Göteborgille kiitoksena sota-aikana Turkuun saadusta avusta. Veistokset valmistuivat vuonna 1948, ja ne paljastettiin 1955, ensin alkuperäinen patsas Göteborgissa 8. toukokuuta ja kaksoiskappale Turussa 21. toukokuuta. Turkuun sijoitetun kaksoiskappaleen lahjoitti kaupungille kauppaneuvos Leo Wainstein.
Kun ystävyyssuhteet solmitaan -veistos on tehty pronssista ja sen korkeus on 2,95 metriä. Veistoksen jalusta on punaista graniittia ja sen korkeus on 1,7 metriä. Veistos esittää toisensa kohtaavia ja ystävystyviä mies- ja naisratsastajia, mikä symboloi kaupunkien välistä ystävyyttä.
Ajan virta
Ajan virta on kuvanveistäjä Kain Tapperin suunnittelema Turun Vanhalla Suurtorilla sijaitseva ympäristötaideteos. Teos valmistui vuonna 2000.
Teos on matalahko 70 metriä pitkä rautamuuri, jonka harjalla virtaa vettä. Se kulkee paikalla, jossa sijaitsi torin reuna ennen vuoden 1827 Turun paloa. Teoksen materiaaleina ovat corten-teräs ja graniitti.
Kylmä Metalli
Kylmä Metalli oli suomalainen sarjakuvalehti. Sen perustivat Jari (Jai) Mattila sekä Janne Nevalainen, loppuvuodesta 1984 Kuusankoskella, esikuvinaan lähinnä amerikkalainen "Heavy Metal" -sarjakuvalehti sekä siinä julkaistujen ranskalaisten ja italialaisten tekijöiden työt. Vaikutteita tuli myös underground-sarjakuvan puolelta.
Ensimmäinen omakustannenumero ilmestyi keväällä 1985, painos oli vain muutamia kymmeniä kappaleita, myöhemmin KM 1/85 painettiin lisää joitakin kymmeniä kappaleita. Ensimmäinen virallinen myyntipiste oli Kuusankoskella toiminut divari Halpa-Shop. Sisällöstä vastasivat lähinnä Mattila ja Nevalainen. Jai Mattila vastasi graafisesta suunnittelusta, ja Nevalainen keskittyi enemmän liiketoiminnan kehittämiseen.
Seuraavaa numeroa varten Mattila ja Nevalainen perustivat "Kylmä Metalli avoin yhtiö":n ja aloittivat yhteistyön Kuusaan Kirjapaino Ky:n kanssa. KM 2/85 painettiin jo kirjapainossa, painos 1100 kpl. Sisältöä tuottivat tähän numeroon mm. Hannu Mänttäri ja Johanna Sinisalo sekä Pekka A. Manninen. Jai Mattilalta julkaistiin myös edelleen hänen omia sarjakuviaan. Lisäksi Janne Nevalainen teki ainoan KM:ssä julkaistun itse kirjoittamansa sekä piirtämänsä sarjakuvan "Tuska" kynäruiskutekniikalla.
Loppuvuodesta 1985 Mattila ja Nevalainen alkoivat suunnitella täysverisen sarjakuvalehden julkaisua, ja he perustivat yhteistyössä Kuusaan Kirjapainon kanssa kustannusosakeyhtiön Fantasialehdet Oy. Samalla otettiin yhteyttä Dargaud Editeurin edustajaan, jonka kautta Fantasialehdet Oy sai oikeudet mm. Enki Bilalin, Cazan ja lukuisten muiden ulkolaisten huippunimien töihin.
Rautakirja Oy otti KM:n maanlaajuiseen levitykseen. KM 1/86 oli ensimmäinen värillistä aineistoa sisältänyt numero. Se painettiin Hyvinkään Kirjapainossa, painos oli jo 11.000 kpl. Tässä numerossa debytoi Jari Rasi värillisellä sarjakuvallaan. Kotimaisista tekijöistä oli mukana myös Pekka A. Manninen, ja Mattila/Nevalainen omalla sarjakuvallaan.
Virkamieslakko 1986 huhti-toukokuussa aiheutti ylitsepääsemättömiä ongelmia lehden teknisessä julkaisussa ja viivästytti seuraavien numeroiden rahoitusta. Levikki asettui noin 3000 kpl paikkeille, ja peitti kustannukset, mutta tekijöiden oli etsittävä muita töitä. Jai Mattila lähti opiskelemaan Taideteolliseen korkeakouluun, ja Nevalainen alkoi ajaa Fantasialehdet Oy:n liiketoimintaa alas. Tämän jälkeen hän siirtyi kirjapainoalalta tietotekniikan pariin yrittäjäksi. Jai Mattila työskentelee edelleen graafisena suunnittelijana. Janne Nevalainen on julkaissut musiikkia taiteilijanimellä NÖE ja on mukana myös COZHE progerockyhtyeessä.
Mannerheimin patsas (Turku)
Mannerheimin patsas Turussa on kuvanveistäjä Veikko Leppäsen ja arkkitehti Aarne Ehojoen suunnittelema pronssinen rintakuvaveistos, joka esittää C. G. E. Mannerheimia. Se sijaitsee Mannerheiminpuistossa, VII kaupunginosassa. Teoksen virallinen nimi on "Marsalkka C. G. E. Mannerheimin muistomerkki".
Rintakuva on Leppäsen tutkielma vuodelta 1959 Helsingin Mannerheimin ratsastajapatsasta varten. Patsaan jalustan ja sille johtavat kiviportaat suunnitteli arkkitehti Aarne Ehojoki. Patsas paljastettiin 4. elokuuta 1994, jolloin tuli kuluneeksi 50 vuotta Mannerheimin valitsemisesta tasavallan presidentiksi.
Rintakuva on korkeudeltaan 0,6 metriä ja Oulaisten ruskeasta graniitista valmistettu jalusta 1,4 metriä korkea.
Anna Mutanen
Anna Mutanen (oik. Mutanen-Liedes, aik. Mutanen-Seppänen; 8. elokuuta 1914 Joensuu – 22. heinäkuuta 2003 Helsinki) oli oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Hän kävi Viipurin kirkkomusiikkiopiston vuosina 1930–1934 ja opiskeli laulua Sibelius-Akatemiassa Lahja Lingon johdolla vuosina 1935–1936 ja 1939–1940.
Anna Mutanen oli kiinnitettynä Suomen Kansallisoopperaan vuosina 1939–1961. Hän lopetti julkiset esiintymisensä vuonna 1965, mutta toimi sen jälkeen vielä laulunopettajana. Anna Mutanen sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1955.
Anna Mutasen tekemien äänilevyjen määrä on varsin pieni, mutta niiden joukossa on kaksi tunnettua kappaletta: ”Karjalan kunnailla” (1959) ja ”Laps' olen Karjalan” (1965). Muita Mutasen levytyksiä ovat ”Sunnuntai” (1965), ”Oi äiti armas” (1959), ”Pieni koti” (1959), ”Tule” (1959), ”Kuuleppas sinä kullannuppu” (1965), ”Tuku tuku lampaitani” (1965), ”Tipu, tipu, kuuleppas” (1959) ja ”Marja-Liisa” (1965). Tässä mainitut laulut löytyvät Helmi-yhtiön albumilta "Unohtumattomat" vuodelta 1994. Sillä esiintyy myös baritoni Matti Lehtinen.
Anna Mutanen-Liedeksen puoliso, kalastusneuvos Lauri Liedes (1922–2013) oli Kalatalouden Keskusliiton toiminnanjohtaja.
Radio Anima Amoris
Radio Anima Amoris on pietarilainen radioasema, joka aloitti toimintansa 24. kesäkuuta 1999. Aseman nimi oli tuolloin "radioasema Pilot". 10. kesäkuuta 2002 radioasemasta tuli Radio Anima Amoris.
Koelähetykset suoritettiin taajuudella 93,45 MHz. 15. toukokuuta 2000 radioasema siirtyi taajuudelle 88,3 MHz. 24. kesäkuuta 1999 ja 31. maaliskuuta 2002 välillä se toimi 88,3 MHz, 89,3 MHz , 93,45 MHz, 100,0 MHz, 103,1 MHz, 103,4 MHz , 105,6 MHz sekä 107,4 MHz taajuuksilla. Marraskuussa 2002 asema siirtyi taajuudelle 105,6 MHz sekä 26. kesäkuuta 2003 taajuudelle 89,3 MHz. Marraskuussa 2003 asema palasi taajuudelle 105,6 MHz. 19. toukokuuta 2004 kokeiltiin taajuutta 95,2 MHz. Samalla kokeiltiin kaapeliradion järjestyksessään viidettä taajuutta.
9. toukokuuta Radio Anima julkaisi "Sogpasuha 1.75"-ohjelman radiokuuntelutulosten keräämisen helpottamiseksi.
26. maaliskuuta 2007 aloitettiin jatkuva lähettäminen kaapeliverkossa. Paikallisesti asema on kuultavissa maksutta SkyNet-, Dominanta-, RosKom-, PulNet- ja NetForce-verkoissa.
Radioasema avasi kolmannen studionsa 26. joulukuuta 2003. 1. helmikuuta 2004 aloitti radioasema tekstiviestien välityksen. 7. helmikuuta 2004 järjesti Radio Anima Amoris tapaamisen "Planetaariossa" kuulijoiden kanssa.
Radioasema toimii Kupsilassa.
Avopelit
Avopelit ovat shakissa avauksia, joissa pelataan 1.e4 e5. Avopeleissä on yleensä enemmän tilaa upseerien kehitykselle kuin siirrolla 1.d4 alkavissa suljetuissa avauksissa. Pelejä, joissa musta ei vastaa valkoisen siirtoon 1.e4 siirrolla 1...e5, vaan esimerkiksi 1...e6 (ranskalainen puolustus) tai 1...c5 (sisilialainen puolustus), sanotaan puoliavoimiksi peleiksi.
Valkean suosituimman avaussiirron 1.e4 (kuningassotilaan kahden askeleen siirron) vahvuutena on, että sillä kontrolloidaan suoraan keskustaa ja mahdollistetaan samalla kahden upseerin (daamin ja lähetin) liikkuminen. Vanhimmat shakkiavaukset, esimerkiksi espanjalainen peli ovat juuri e4-alkuisia. Siirron haittapuolena on, että siirtyvä sotilas on suojaamattomassa ruudussa ja myös ruudut d4 ja f4 heikentyvät.
Suosituin toinen avopelisiirto valkoiselle on 2. Rf3, joka hyökkää mustan sotilaan kimppuun, valmistelee kuningaspuolen linnoitusta ja tukee valkoisen mahdollista sotilassiirtoa d4. Mustan vastaus 2 ...Rc6 johtaa yleensä:
Jos musta haluaa pitäytyä symmetriassa ja tehdä vastahyökkäyksen siirrolla 2...Rf6, tuloksena on venäläinen peli. Philidorin puolustus 2...d6 on vähemmän pelattu nykyään, koska se antaa valkoiselle helpon tilaedun, samalla kun mustan asema on ahdas ja passiivinen, vaikkakin solidi. 
Muita vastauksia siirtoon 2.Rf3 nähdään huipputasolla ani harvoin.
Suosituimmat vaihtoehdot valkoisen siirtoon 2. Rf3 ovat:
Näillä avauksilla on keskenään joitain yhtäläisyyksiä ja erityisesti lähettipeli usein muuntuu wieniläisen pelin muunnelmaksi. Kuningasgambiitti oli erityisen suosittu 1800-luvulla. Valkoinen uhraa siinä sotilaan kehittääkseen nopeasti upseerinsa ja saadakseen mustan e-sotilaan pois keskustasta. Myös wieniläisessä pelissä hyökätään usein mustan keskustaan siirrolla f2-f4.
Keskuspelissä (2.d4) valkoinen avaa välittömästi keskustan, mutta jos musta pelaa 2...exd4, valkoisen pitää pelata varhainen daamisiirto 3.Dxd4 saadakseen sotilas takaisin. Vaihtoehtona on myös uhrata yksi tai kaksi sotilasta, kuten esimerkiksi tanskalaisessa gambiitissa.
Aikaiset daamisiirrot Parhamin hyökkäyksessä näyttävät amatöörimäisiltä, mutta esimerkiksi yhdysvaltalainen suurmestari Hikaru Nakamura on pelannut sitä muutaman kerran turnaustilanteessa. Portugalilainen avaus, Alapinin avaus, Konstantinopolskin avaus ja käänteinen unkarilainen avaus ovat harvinaisempia valkoisen avausyrityksiä.
Puolustuksista Damianon puolustus on heikko – elefanttigambiitti ja latvialainen gambiitti sisältävät omat riskinsä. Philidorin puolustus on solidi mutta passiivinen puolustus mustalle. Valkoinen saa siinä helposti tilaedun ja siksi sitä käytetäänkin huipputasolla harvoin.
Esimerkkejä avopeleistä:
Ylös pyhään pyörryttävään korkeuteen
Ylös pyhään pyörryttävään korkeuteen on Jussi Mäntysen suunnittelema, Turun Tuomiokirkonpuistossa sijaitseva veistos. Sen aiheena on ylös kohoava joutsenpari. Veistos on valmistettu pronssista, se on korkeudeltaan 1,25 metriä, sen punagraniittijalustan korkeus on 1,3 metriä ja veistos on paljastettu elokuussa 1970. Veistoksesta on tehty kaikkiaan kolme valosta.
Turun veistos on valettu vuonna 1963. Kuvanveistäjä Mäntynen ja hänen vaimonsa Aune Mäntynen lahjoittivat sen Turun kaupungille vuonna 1970. Mäntyset olivat alun perin suunnitelleet, että valos sijoitettaisiin heidän haudalleen, mutta päätyivät lahjoittamaan sen kaupungille sijoitettavaksi helpommin saavutettavaan paikkaan.
Tuomiokirkonpuiston valos on Mäntysen teoksen kolmas valos. Vuonna 1936 tehty veistoksen ensimmäinen valos sijaitsee Turun vanhalla hautausmaalla päätoimittaja Arvo Ketosen ja vuorineuvos Irja Ketosen sukuhaudalla ja toinen, vuonna 1938 tehty valos Kirjastopuistossa Tampereella. Tampereella veistoksen nimenä on "Joutsenet".
TimeSplitters (pelisarja)
TimeSplitters on Free Radical Designin kehittämä ensimmäisen persoonan ammuntapeli -tyyppinen videopelisarja. Jokaisessa pelisarjan pelissä pelaaja matkustaa ajassa menneisyyteen ja tulevaisuuteen aina villistä lännestä ihmisen asuttamaan Marsiin.
Pelisarjan ensimmäinen osa, "TimeSplitters" julkaistiin vuonna 2000 PlayStation 2:lle Eidos Interactiven kautta. Pelin tarinamuodossa ei ollut vielä varsinaista juonta, mutta pelattavissa oli yhdeksän kenttää, kolmella eri vaikeustasolla ja sitä voi pelata joko yksin tai yhdessä toisen pelaajan kanssa. Tarinamuodon lisäksi pelissä oli pelattavissa Arcade Mode, jossa pystyi pelaamaan 1–4 henkilöä kuudessa eri pelimuodoissa.
"TimeSplitters 2" julkaistiin vuonna 2002 PlayStation 2:lle, Nintendo GameCubelle Xboxille myös Eidos Interactiven kautta. Pelissä on pelattavana melkein kaksinkertainen määrä hahmoja verrattuna ensimmäiseen peliin ja 16 pelimuotoa, joista 12 avautuu pelin aikana. Pelin tarinamuodoissa pelattiin jo pelin päähenkilö Cortezin kanssa, joka oli pelisarjan ensimmäisessä osassa vain avattava hahmo.
Pelisarjan kolmas osa, "", julkaistiin vuonna 2005 samoille konsoleille kuin edeltäjänsä. Julkaisijana toimi EA Games. "Future Perfectissä" on pelattavana 150 hahmoa, joista 83 pitää avata tarinamuodossa, Challenge-muodossa tai Arcade League -muodossa.
Kesäkuussa 2007 Free Radical Design ilmoitti, että sarjan neljäs osa "TimeSplitters 4" julkaistaisiin PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle. Julkaisuajankohdasta ei ole tietoa.
Vuonna 2009 Free Radical sanoi itsensä irti, koska oli joutunut oman "Haze"-pelinsä takia konkurssiin, jolloin yhtiön osti Crytek.
Free Radical nimettiin uudestaan Crytek UK:ksi.
Crytekin ostettu Free Radicalin myös pelisarjan oikeudet päätyivät Crytekille.
Vuonna 2018 THQ Nordic hankki sarjan oikeudet omistukseensa.
Cerne Abbasin jättiläinen
Cerne Abbasin jättiläinen on rinteen kalkkikiveen kaiverrettu mieshahmo Cerne Abbasin kylän lähettyvillä Englannissa. Hahmoa on pidetty hedelmällisyyssymbolina. Nuijaa heiluttava ja alasti erektion kera oleva hahmo on 55 metriä pitkä ja 51 metriä leveä. Nuija on 36,5 metriä pitkä. Parhaiten kalkkikaiverrus näkyy ilmasta tai laakson vastakkaiselta rinteeltä. Kaiverrusjälki on noin 30 cm leveä ja syvä. Kaivanto ulottuu pinnan maa-aineksen alla olevaan kalkkikerrokseen asti.
Historioitsijat eivät ole varmoja kaiverruksen syntyajankohdasta tai sen tarkoituksesta. Teorioiden mukaan kaiverrus voi olla esihistoriallinen tai kelttiläinen hedelmällisyyssymboli, nuijaa heiluttava sankarihahmo Herkules tai 1600-luvulla tehty parodia Oliver Cromwellista, "Englannin Herkuleesta". Varhaisimmat kirjalliset maininnat jättiläisestä ovat 1600-luvun lopulta.
Al Jarreau
Alwyn Lopez "Al" Jarreau (12. maaliskuuta 1940 – 12. helmikuuta 2017) oli yhdysvaltalainen laulaja ja seitsenkertainen Grammy-voittaja. Hän syntyi Milwaukeessa, Wisconsinissa, ja sai 6. maaliskuuta 2001 tähden Hollywood Walk of Famelle.
Saavi
Saavi on isohko kaksikorvainen, pyöreä- tai soikeapohjainen astia. Saavi on ämpäriä suurempi ja sen tilavuus on tyypillisesti noin 100–200 litraa. Saaveissa säilytetään ja kuljetetaan tavaroita, elintarvikkeita ja nestettä. Saavin suuren tilavuuden takia sen kokonaispaino voi nousta suureksi. Usein saavia kantaakin kaksi ihmistä kantokahvoista molemmin puolin. Aikaisemmin saavit tehtiin enimmäkseen puusta tai pellistä, nykyisin muovista.
Saaviksi kutsutaan joskus myös soikeapohjaista pesusoikkoa, jonka muita nimiä ovat palju () tai amme. Myös kylpytynnyriä kutsutaan paljuksi. Pienempää pesuastiaa kutsutaan nimellä pesuvati.