hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Balboa (tanssi)
Balboa on swing-tanssi joka syntyi 1920-luvulla. Toisin kuin muita swing-tansseja, Balboa tanssitaan tanssiotteessa tiiviissä vartalokontaktissa, jossa vartalot koskettavat toisiaan reidestä rintaan asti. Balboan kauneus on nimenomaan tanssijoiden välisessä kontaktissa ja kommunikaatiossa, jota katsoja ei välttämättä pysty näkemään. Balboa onkin koettu enemmän "tanssijan tanssiksi" kuin näytöslajiksi.
Balboaa voidaan tanssia kaiken nopeuksiseen musiikkiin. Balboan perusta on sen verran yksinkertainen, että sitä voidaan tanssia myös hyvin nopeatempoiseen musiikkiin. Sitä voidaan kuitenkin tanssia myös hitaaseen musiikkiin, jolloin jää luonnollisesti enemmän aikaa tarkalle jalkatyölle ja erilaisille muunnelmille.
Balboa syntyi, kun tanssipaikat alkoivat olla ylikansoitettuja, ja parista irtautumiseen ei enää ollut kunnolla tilaa. Balboa on hyvin sisäänpäin kääntynyt tanssi, suuri osa liikkeestä tapahtuu polvien alapuolella. Se on hyvin nautittavaa tanssijalle, mutta ei välttämättä näytä kovin erikoiselta ulkopuoliselle katsojalle. Se tarjoaa myös vanhemmille tanssijoille mukavan tavan tanssia kaikenlaiseen musiikkiin.
Balboasta on kaksi hyvin erilaista muotoa:Balboan perusaskel koostuu periaatteessa kahdesta two-step -askelesta peräkkäin, jotka otetaan "shufflaamalla" jalkoja. Kenkien tulee tästä syystä olla riittävän liukkaat jotta tanssiminen yleensä onnistuu – viejä voi käyttää esimerkiksi nahkapohjaisia tanssikenkiä seuraajan usein käyttäessä korkokenkiä.
Balboa syntyi eteläisessä Kaliforniassa 20-luvulla ja sen suosio kasvoi jatkuvasti toiseen maailmansotaan asti. Balboa sai nimensä Newport Beachissa, Kaliforniassa sijaitsevan Balboa Peninsulan mukaan, jossa se keksittiin. Sen uskotaan saaneen alkunsa Balboa Pavilionissa Newport Beachissa.
Los Angelesissa on aina ollut pieni, aktiivinen Balboa-yhteisö. Nykypäivänä Balboa leviää maailmanlaajuisesti.
Rintaimplantti
Rintaimplantteja käytetään plastiikkakirurgiassa suurentamaan naisten rintoja. Rintaimplanttien asennus on yksi suosituimmista naisille suoritetuista kauneusleikkauksista, sillä moni nainen kokee rintansa liian pieniksi.
USA:n rintaimplanttimarkkinoiden tiukan turvallisuusseulan on läpäissyt vain kolme rintaimplanttimerkkiä. Ne ovat Silimed, Mentor ja Natrelle. Muiden implanttimerkkien käyttö on USA:ssa laitonta.
Silikoni-implanteissa on kiinteä kuori, ja myös niiden täyte on silikonia. Keittosuolaliuosta sisältäviä implantteja on käytetty, mutta ne eivät ole nykyisin suosiossa niiden suuren rikkoutumisvaaran vuoksi ja koska ne eivät tunnu yhtä luonnollisilta kuin silikoni-implantit.
Rintojen suurennusleikkaus kestää yleensä 1–2 tuntia, ja se tehdään nukutuksessa. Leikkauksen aikana potilas nostetaan istuvaan asentoon, jotta implantit ovat myös pystyasennossa oikeilla paikoillaan. Rintaimplantti sijoitetaan yleensä rinnanaluspoimuun tehdyn viillon kautta rintalihaksen päälle. Implantti laitetaan rintalihaksen alle vain, jos nainen on erittäin hoikka tai omat rinnat ovat todella pienet.
Naisilla, joilla on rintaimplantti, on muita naisia 38 prosenttia suurempi riski kuolla rintasyöpään. Kohonnut kuolleisuus johtuu siitä, että implantit heikentävät mammografiatutkimuksen herkkyyttä.
Doverinsalmi
Doverinsalmi tai Calais’nsalmi (, ) on Englannin kanaalin kapein kohta. Lyhin etäisyys Englannin ja Ranskan rannikoiden välillä on 33,3 kilometriä Doverista Cap Gris-Nez’hen. Doverinsalmi on maailman vilkkaimpia laivareittejä. Sen kautta kulkee päivittäin 400 laivaa. Salmen poikki kulkenut vilkas autolauttaliikenne taas on vähentynyt salmen alittavan Kanaalitunnelin käyttöönoton jälkeen 1994.
H. Robert Horvitz
Howard Robert Horvitz (s. 8. toukokuuta 1947) on yhdysvaltalainen biologi, joka löysi kaksi ensimmäistä solukuolemaan liittyvää geeniä. Massachusettsin teknillisessä korkeakoulussa (MIT) työskennellessään hänen tutkimustensa perusteella selvisi, että yhdellä sukkulamadon solukuolemageenillä on identtinen vastineensa ihmisessä.
Horvitz on saanut Nobelin lääketieteen palkinnon vuonna 2002 yhdessä Sydney Brennerin ja John E. Sulstonin kanssa.
Maksimilian I
Maksimilian I tai Maximilian I voi tarkoittaa seuraavia hallitsijoita:
Eurooppatie E6
E6 on eurooppatie, joka kulkee Ruotsin Trelleborgista Norjan Kirkkoniemeen. Tien pituus on 3 120 kilometriä, josta 2 630 kilometriä Norjassa. Se on selvästi Norjan pisin tieosuus.
Lähes koko Ruotsin-puoleinen osuus on moottoritietä, ja moottoritie on rakenteilla koko matkalle Malmöstä Osloon asti. Oslosta moottoritietä on Oslon lentoasemalle asti, mutta sen pohjoispuolella ei juuri lainkaan.
Trelleborg – Malmö – Helsingborg – Halmstad – Kungsbacka – Göteborg – Uddevalla – Strömstad – Halden – Sarpsborg – Fredrikstad – Moss – Oslo – Hamar – Lillehammer – Dombås – Oppdal – Støren – Trondheim – Stjørdal – Steinkjer – Grong – Mosjøen – Mo i Rana – Rognan – Fauske – Straumen – Ulvsvåg – Bognes – "autolautta" – Skarberget – Narvik – Bjerkvik – Setermoen – Andselv – Storsteinnes – Nordkjosbotn – Yykeänperä (Skibotn) – Nordreisa – Talvik – Alattio – Skaidi – Olderfjord – Lemmijoki – Kaarasjoki – Tana – Vuonnabahta – Kirkkoniemi.
Tie alkaa Trelleborgista Ruotsin eteläkärjestä, ja yhtyy Malmössä Tanskan poikki kulkevaan E20-tiehen. Helsingborgissa tie kulkee jonkin matkaa yhdessä E4-tien kanssa, joka kulkee Tukholman kautta Pohjanlahden länsirannikolle ja sitä pitkin Tornioon.
Göteborgissa E6 alittaa Götajoen tunnelissa ja siellä myös E20 kääntyy kohti Tukholmaa. Tie ylittää Norjan ja Ruotsin rajan Svinesundissa vuonna 2005 valmistunutta siltaa pitkin. Tie risteää Oslon tuntumassa E18-tien kanssa, joka kulkee Norjan etelärannikolta Tukholmaan.
Oslosta tie kulkee pitkän matkan sisämaassa Lillehammerin kautta aina Trondheimiin asti, jossa eroavat E39-tie Norjan länsirannikkoa pitkin Bergeniin ja pian sen jälkeen E14-tie Ruotsin Sundsvalliin. Trondheimistä tie kulkee meren ja Ruotsin rajan välisellä kapeahkolla alueella pohjoiseen. Mo i Ranassa eroaa E12-tie Ruotsin Uumajaan.
Mo i Ranan ja Narvikin välillä on E6:n ainoa lauttaosuus, Bognes–Skarberget. Norjan läpi pituussuunnassa ajettaessa lauttaa on mahdoton välttää.
Narvikissa tie kulkee kappaleen matkaa E10-tien kanssa, joka tulee Ruotsin Luulajasta ja jatkuu Lofooteille Ån kylään. Omasvuonossa taas on yhteinen osuus E8-tien kanssa, joka kulkee Tromssasta Turkuun.
Tie kulkee rannikkoa myötäillen Alattioon ja Porsankiin, josta se taas kääntyy sisämaahan Kaarasjoelle; tästä se kulkee Tenojoen rantaa pitkin, Suomen rajaa myötäillen Tana bruhun. Tenon ja Uuniemen kunnissa tie kulkee yhdessä E75-tien kanssa, joka kulkee Sitiasta Helsingin kautta Vuoreijaan. Uuniemeltä tie kulkee Varanginvuonon karuissa maisemissa Kirkkoniemeen asti, jonne se lopulta päättyy. Kirkkoniemestä lähtee E105-tie Murmanskin kautta Ukrainan Jaltalle.
Baari (liike)
Baari on juomia ja virvokkeita tarjoava ravintola tai ravintolan osa, jossa istutaan korkean myyntipöydän (baaritiskin) ääressä. Tavallisesti baarissa myydään ja tarjoillaan juomia heti nautittavaksi. Baarit eroavat alkoholimyymälöistä, joissa juomia myydään muualla nautittavaksi. Usein baari on osa ruokaravintolaa tai hotellien aulan yhteydessä. Baareissa työskentelee baarimestareita ja tarjoilijoita.
Alkoholilaki uudistui keväällä 2018, jolloin aiemmin käytössä ollut lupien jaottelu kolmeen eri luokkaan poistui. Aiemmin Suomessa alkoholitarjoilu jaoteltiin kolmeen luokkaan (suluissa puhekielen ilmaisut):
Suomessa sanaa ”baari” on käytetty myös pienestä kahvilasta tai ruokalasta, jollaisia ovat olleet esimerkiksi Matkahuollon ja huoltamoiden kahvilat sekä Valion jäätelöbaarit. Perinteisesti baareissa saattoi olla keskiolut-lupa ja varsinaisissa ravintoloissa A-lupa. Vastaava tarjonta ulkomaisissa ravintoloissa on ollut kahviloissa. Nykyisin sanalla saatetaan tarkoittaa myös yökerhoa tai pubia.
Tupakoinnin torjunnassa on kiinnitetty huomiota siihen, että Suomessa tupakointi on edelleen sallittua ravintoloiden sisätiloissa olevissa tupakointitiloissa. Maailman terveysjärjestön tupakoinnin torjuntaa koskevan puitesopimuksen toimintaohjeissa sopimuksen jäsenmaita kehotetaan luomaan lainsäädännön keinoin täysin savuttomia ympäristöjä, joissa ei ole erillisiä tupakointitiloja. Tupakointikieltoa on vaadittu laajennettavaksi ravintoloiden terasseille ja sisäänkäyntien lähelle. Ravintoloitsijalla on mahdollisuus itse kieltää terassilla tupakoiminen. Savuttomuus voi olla ravintolalle kilpailuvaltti.
Baareissa soiva kovaääninen musiikki lisää ja vauhdittaa alkoholin juontia, mihin lienee yhtenä syynä taustamelun haitallinen vaikutus sosiaaliseen vuorovaikutukseen.
Useissa baareissa on vaarallisen korkea melutaso. Melun rajana pidetään 85 desibelin keskiarvoa. Kuulovaurio voi syntyä jo 15 minuutin oleskelusta 100 desibelin äänenvoimakkuudessa ilman korvien suojausta. Näin korkea melutaso on useissa karaokeravintoloissa.
Maailman shakkiliitto
Fédération Internationale des Échecs eli Maailman shakkiliitto on kansainvälinen organisaatio, joka yhdistää monia erilaisia shakkijärjestöjä ympäri maailmaa. Sen nimenä käytetään yleensä sen ranskankielisen nimen lyhennettä FIDE.
FIDE perustettiin Pariisissa 20. heinäkuuta 1924. Sen motto on ”Gens una sumus”. joka tavallisesti suomennetaan ”Olemme yhtä perhettä”, tai "Olemme yhtä kansaa". FIDEn presidenttinä on vuodesta 1995 ollut Kirsan Iljumžinov, joka oli myös pienen Venäjällä sijaitsevan Kalmukian tasavallan presidentti.
FIDEn tärkeimpiä tehtäviä on organisoida shakin maailmanmestaruusottelut ja shakkiolympialaiset. FIDE laskee myös pelaajien ELO-luvut, määrittelee shakin sääntöjä, julkaisee parhaita shakkipulmia (the FIDE Albums) ja myöntää ansioituneille pelaajille eriarvoisia titteleitä (FIDE-mestari, kansainvälinen mestari, suurmestari).
Suurimmissa shakkiturnauksissa käytetään lähes poikkeuksetta FIDEn sääntöjä. FIDE järjestää omia kilpailuja myös junioreille ja naisille.
FIDEllä ei ollut alkuaikoinaan juurikaan vaikutusvaltaa. Tämä johtui suurimmaksi osaksi siitä, että Neuvostoliitto kieltäytyi liittymästä FIDEn jäseneksi, koska se katsoi shakin ja politiikan olevan vahvasti kytköksissä toisiinsa. Suuri muutos tapahtui, kun shakin maailmanmestari Aleksandr Alehin kuoli vuonna 1946. FIDE organisoi tällöin turnauksen, jonka piti selvittää kuka olisi seuraava shakin maailmanmestari. Neuvostoliitto liittyi tällöin FIDEn jäseneksi osallistuakseen tähän turnaukseen. Turnaus järjestettiin vuonna 1948, ja sen voitti Mihail Botvinnik.
Vuoden 1948 shakin maailmanmestaruusturnauksesta lähtien vuoteen 1993 asti FIDE oli ainoa keskusjärjestö, joka järjesti mestaruuskisoja.
Yökerho
Yökerho on viihderavintola, jonka liiketoiminta tapahtuu ilta- ja yöaikaan.
Yökerhojen toimintakonsepti on yhdistää alkoholin anniskelu tanssimiseen ja tarjota asiakkaille ajoittain myös elävää musiikkia sekä viihde-esityksiä. Yökerhot profiloituvat tiloissa soivien musiikkityylien lisäksi myös sijaintinsa sekä asettamiensa ikärajojen ja pääsymaksujen kautta.
Monissa kielissä yökerhot ovat nimeltään "disco" tai "discothèques" (; ). Japanin kielessä "disco" viittaa vanhempaan, pienempään, ei niin suosittuun paikkaan, kun taas "club" viittaa viimeisimpään, suurempaan, suositumpaan paikkaan. Klubi-termiä ( tai "nightclub") on käytetty 1990-luvun puolivälistä brittienglannissa ja sen jälkeen myös muualla Euroopassa.
Jakob Böhme
Jakob Böhme (1575 – 17. marraskuuta 1624, Görlitz, Saksa) oli saksalainen mystikko, teosofi ja luonnontieteilijä.
Böhme oli luterilainen suutari, joka asui ja työskenteli synnyinkaupungissaan Görlitzissä Itä-Saksassa. Hänellä oli nuoruudessaan mystisiä näkyjä ja kokemuksia, jotka huipentuivat vuonna 1600 näkyyn, joka tuli hänen oman kertomansa mukaan valokeilassa, joka paljasti maailman hengellisen rakenteen ja hyvän ja pahan välisen suhteen. Kymmenen vuotta myöhemmin tullut toinen näky kirvoitti Böhmen kirjoittamaan ja julkaisemaan useita esseitä, joissa näkyy Paracelsuksen ja muiden uusplatonistien ja alkemistien vaikutus. Böhme pysyy kuitenkin lujasti kiinni kristillisessä perinteessä.
Böhmen teokset levisivät Saksassa, Englannissa ja jopa Ruotsissa ja Suomessa asti. Lars Ulstadius, Peter Schaefer, Jakob Ericksson, Erik Ericksson, Jaakko Kärmäki ja Jaakko Wallenberg olivat hänen suomalaisia kannattajiaan. Englannissa etenkin kveekareissa oli Böhmen kannattajia.
Jacob Böhme oli Pohjanmaan mystikoiden oppi-isä.
Organisation Internationale de la Francophonie
Organisation Internationale de la Francophonie eli OIF on ranskankielisten eli frankofonisten maiden yhteistyöjärjestö, jonka tavoitteena on ajaa Ranskan kielen ja kulttuurin asemaa maailmalla. Monet maat ovat entisiä Ranskan siirtomaita, mutta mukana on myös muuten itsensä "ranskalaiseksi" identifioivia maita. Järjestöllä on tarkkailijan asema YK:ssa.
Organisation Internationale de la Francophonien jäsenet aakkosjärjestyksessä:
Yhteensä 14 valtiota tarkkailee Organisation Internationale de la Francophonieta:
Prince of Persia: The Two Thrones
Prince of Persia: The Two Thrones on Ubisoft Montrealin kehittämä ja Ubisoftin julkaisema, tasohyppelyä ja toimintaseikkailua yhdistelevä videopeli. Se julkaistiin alun perin vuonna 2005 PlayStation 2:lle Xboxille, Nintendo GameCubelle ja Microsoft Windowsille. Vuonna 2007 peli julkaistiin Wiille ja PlayStation Portablelle nimellä Prince of Persia: Rival Swords.
Pelin päähenkilö, Persian prinssi, on palaamassa purjeveneellä Ajan Saarelta takaisin Persiaan mukanaan Kaileena, ajan keisarinna. Persiaan on kuitenkin hyökännyt aasialainen armeija, joka upottaa prinssin veneen. Prinssi ei kykene puolustamaan Kaileenaa hyökkääjiltä, jotka kaappaavat naisen mukaansa. Prinssi lähtee etsimään Kaileenaa, ja myöhemmin hän löytää naisen palatsin huipulta ja ryntää pelastamaan tämän. Prinssin yllätyksekseen "" -pelistä tuttu Vizier on taas asialla ja aikoo tappaa Kaileenan Ajan Tikarin avulla, jotta saisi itselleen ikuisen elämän ja voiman. Tapettuaan Kaileenan tikarilla Vizier vapauttaa Ajan Hiekat taas valloilleen, jotka saavat Prinssissä aikaan erinäisiä muutoksia. Prinssin käteen on isketty ja lopulta tarrautunut kiinni hohtava piikkiketju. Jonkin ajan kuluessa Prinssin käteen alkaa sattua, ja hän tippuu syvään kaivoon.
Prinssin herättää outo ääni, joka käskee häntä heräämään. Myöhemmin selviää, että outo ääni on prinssin pimeä puoli: varjoprinssi. Ääni kertoo, että prinssistä on tullut paljon vahvempi ja nopeampi ja prinssille myös selviää, että hän muuttuu epäsäännöllisen väliajoin varjoprinssiksi. Prinssi lähtee kohti Babylonin keskustoja katsoakseen, minne kaupunkilaiset ovat menneet. Tuhottuaan muutamia Ajan Hiekkojen teleportteja hän kohtaa areenalla jättiläisen, jonka hän voittaa varjoprinssin opastuksen avulla.
Jonkin ajan kuluttua Prinssi tapaa vanhan ystävänsä Farahin, joka ryhtyy auttamaan prinssiä. Matkallaan prinssi kohtaa naismaisen hiekkasalamurhaajan, jonka hän voittaa varjoprinssin hahmossa. Prinssi ja Farah saapuvat kaupungin aukiolle, jossa aasialaisarmeija piirittää heidät. Yhtäkkiä Persian kaupungin asukkaat ilmestyvät paikalle ja huutavat kunnianosoitusta Persian prinssille, jonka jälkeen alkaa verilöyly (molemmille puolille). Prinssi ja Farah pakenevat ja jatkavat matkaansa kohti Babylonin tornia. Saavuttuaan tornin huipulle he kohtaavat ”kuolemattoman” Vizierin, joka sieppaa Farahin mukaansa. Taisteltuaan Vizieriä vastaan prinssin on lopulta kohdattava varjoprinssi, joka aikoo ottaa vallan lopullisesti.
McLaren Automotive
McLaren Automotive (aiemmin McLaren Cars) on brittiläinen yritys, jonka Ron Dennis perusti vuonna 1990 kehittämään ja valmistamaan Formula 1 -kilpa-autoihin perustuvia katuautoja. McLaren Automotive on fuusioituma aiemmista yhtiöistä McLaren Cars ja McLaren Composites (komposiittirakenteiden suunnittelua ja tuotantoa). Yhtiö toimii läheisessä yhteistyössä kuuluisan Team McLaren -F1-kilpatallin kanssa ja on osa laajempaa McLaren Group -yritysryhmää. Yhtiön tunnetuin tuote on 1990-luvun superauto McLaren F1.
Yrityksen ensimmäinen tuote oli McLaren F1 -urheiluauto, tai ns. superauto, joka vuonna 1992 tuotannon alkuvaiheessa maksoi noin 640 000 silloista Englannin puntaa (noin 1 150 000 Yhdysvaltain dollaria). F1 oli kolmen istuttava Coupé, jossa kuljettaja istui keskellä ja matkustajat kuljettajan molemmin puolin. Autossa oli BMW:n suunnittelema ja valmistama 6064 kuutiosenttimetrin V12-moottori, joka tuotti 627 hevosvoimaa (461 kW).
Hieman karsittu ja kevyempi, sekä entistä tehokkaampi F1 LM -malli esiteltiin vuonna 1995, jota seurasi luksusmalli GT vuonna 1997. Kilparatamalli GTR:ää valmistettiin vuodesta 1995 vuoteen 1997. LM- ja GT-mallit eivät tiettävästi olleet yleisesti myynnissä.
Vuonna 1999 McLaren Cars ja DaimlerChrysler tekivät sopimuksen Mercedes-Benz SLR McLaren -urheiluauton kehittämisestä ja valmistamisesta. DaimlerChrysler myös toimittaa moottorit Mercedes-Benz -nimellä Team McLaren F1-tiimille.
Stephen Brookfield
Stephen Brookfield (s. 1949 Liverpool) on englantilainen aikuiskasvatuksen tutkija ja Minneapolisissa/St. Paulissa (Minnesota, USA) toimivan St. Thomasin yliopiston professori. Brookfield syntyi työväenluokkaiseen perheeseen, menestyi koulussa kohtalaisen huonosti ja pääsi yliopistoon vain hädin tuskin. Yliopisto- ja etenkin tohtoriopinnot olivat kuitenkin antoisat ja avasivat portit akateemiselle uralle.
Brookfield on yksi aikuiskasvatuksen tunnetuimpia tutkijoita maailmassa ja julkaissut alaltaan useita kirjoja ja tutkimuksia. Hän aloitti yliopistouransa Englannissa täydennyskoulutustehtävissä, oli vuoden tutkijana Kanadassa ja palasi lyhyeksi ajaksi kotimaahansa, josta matkusti takaisin uudelle mantereelle New Yorkin kaupungissa sijaitsevaan Columbian yliopistoon. Siellä hän toimi kymmenen vuotta kunnes muutti perhesyistä Minnesotaan ja sai ansioituneen yliopistoprofessorin (Distinguished University Professor) paikan yksityisestä St. Thomasin yliopistosta. Tässä yliopistossa on Yhdysvaltain ainoa kriittisen pedagogiikan tohtorikoulu.
Johanna Lehtinen
Johanna Maria Lehtinen (o.s. Risku, s. 21. helmikuuta 1979 Parkano) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen kestävyysjuoksija, jonka päälajit olivat estejuoksu ja 1 500 metrin juoksu.
Johanna Lehtinen voitti Suomen mestaruuden 1 500 metrillä seitsemän kertaa (2002, 2003, 2004, 2005, 2006, 2012 ja 2013), 10 000 metrillä kerran (2012), 3 000 metrin estejuoksussa kaksi kertaa (2000 ja 2001) ja puolimaratonilla kerran vuonna 2006. Maastojuoksun Suomen mestaruuksia Lehtisellä on neljä.
Lehtinen pitää hallussaan sekä sisä- että ulkoratojen 2 000 metrin estejuoksun Suomen ennätyksiä. Ennen kesää 2006 Lehtisen hallussa ollut 3 000 metrin esteiden SE oli 9.55,44. Kesäkuussa Lehtinen paransi ennätystä kahteen kertaan, molemmilla kerroilla Prahassa juostussa kilpailussa aika parani noin viidellä sekunnilla. Heinäkuun alussa Ateenassa Lehtinen paransi jälleen Suomen ennätystään, tälläkin kertaa noin viisi sekuntia ajan ollessa 9.40,28. Tuo aika oli myös uusi Pohjoismaiden ennätys, edellinen ennätys oli Ruotsin Ida Nilssonin 9.43,25. Ida Nilsson nappasi pohjoismaiden ennätyksen takaisin nimiinsä juostuaan Göteborgin EM-kilpailuissa 9.39,24. Suomen ennätyksenä aika pysyi vuoteen 2013, jolloin Sandra Eriksson rikkoi sen.
Lehtinen kilpaili 1 500 metrillä Helsingin MM-kilpailuissa 2005. Göteborgin EM-kilpailuihin 2006 Lehtinen valittiin mutta hän joutui jäämään pois viime hetkillä loukkaantumisen takia. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 hän oli mukana 5 000 metrillä mutta keskeytti. Naisten 1 500 metrin alkuerässään Helsingin EM-kilpailuissa 2012 Lehtinen sijoittui seitsemänneksi ajalla 4.14,83 jääden finaalipaikasta 2,5 sekuntia. Lehtinen oli mukana myös Zürichin EM-kilpailuissa vuonna 2014 ja sijoittui tuolloin estejuoksussa sijalle 11.
Lehtinen edusti seuratasolla Joensuun Katajaa. Lehtistä valmensi useiden vuosien ajan hänen aviopuolisonsa entinen juoksija Tuomo Lehtinen. Johanna Lehtinen päätti uransa Zürichin EM-kilpailujen jälkeen ja aloitti juristin työt Joensuussa. Asianajan nimikkeen hän sai itselleen maaliskuussa 2016.
John Gardner (yhdysvaltalainen kirjailija)
John Champlin Gardner, Jr. (21. heinäkuuta 1933 Batavia, New York – 14. syyskuuta 1982) oli yhdysvaltalainen kirjailija ja opettaja. Hän kuoli moottoripyöräonnettomuudessa vuonna 1982.
Gardnerin isä oli maanviljelijä ja hänen äitinsä englantilainen opettaja paikallisessa koulussa. Lapsena Gardner kävi tavallista koulua ja työskenteli isänsä maatilalla, missä hän vahingossa tappoi veljensä onnettomuudessa.
Teemu Vesterinen
Teemu Vesterinen (s. 19. syyskuuta 1977) on suomalainen stand up -koomikko, joka aloitti uransa vuonna 2001 Jyväskylässä. Hän on kotoisin Saarijärveltä ja muutti takaisin kotipaikkakunnalleen vuonna 2017 asuttuaan yli kymmenen vuotta Helsingissä. Hän on esiintynyt myös ruotsiksi ja englanniksi Suomessa, Ruotsissa ja Kanadassa. Hän on esittänyt stand upia televisiossa muun muassa Yle TV2:n Club Act!one- ja Komiikkatehdas-ohjelmissa sekä Nelosen Stand up! -ohjelmassa.
Vesterinen opiskeli vuoden Jyväskylän kristillisessä opistossa viestinnän linjalla, armeijan jälkeen niinikään vuoden Kuopion Ammattikorkeakoulussa kaupan ja hallinnon koulutusohjelmassa ja myöhemmin kolme vuotta Jyväskylän yliopistossa pääaineenaan suomen kieli, mutta lopetti sen stand up -uransa vuoksi.
Aikuisopiskelijana hän opiskelee TRE-stressinpurkumenetelmän ohjaajaksi.
Hän teki vuonna 2007 The Voice -kanavalla ohjelmaa nimeltä "Kivelän ja Vesterisen ohjelma radiossa." Saman kanavan "Heräämö"-ohjelman juontajana ja käsikirjoittajana hän toimi lokakuusta 2011 lokakuuhun 2012 saakka. Vuosina 2003–2008 hän kirjoitti kolumneja sanomalehti Keskisuomalaiseen ja toimi "Uutisvuoto"-ohjelman taustatoimittaja/käsikirjoittajana kolme tuotantokautta vuosina 2010–2011. Keväällä 2013 hän kirjoitti vitsejä YleLeaks-ohjelmaan.
Vesterinen oli perustamassa ja käsikirjoittamassa ja esiintyjänä Noin viikon uutiset -ohjelmaa 2014 - 2016, jolloin ohjelma voitti ensimmäisen Kultainen Venla -palkintonsa.
Näyttelemisestä hänellä on hieman kokemusta muutamissa elokuvissa ja tv-sarjoissa tehdyistä sivurooleista. Varsinaisesti näyttelijänä hän debytoi kesällä 2018 Teatteri Eurooppa 4:n kesäteatterinäytelmässä, jonka toinen käsikirjoittaja hän on. Toinen käsikirjoittaja on Kalle Pylvänäinen.
Vesterinen on perustanut Jyväskylään Seisomapaikka-klubin, joka toimii stand up -komiikan estradina edelleen. Hän järjestää myös Saarijärvellä Liikelataamolla Seisomapaikka-klubin nimen alla stand up -iltoja säännöllisesti.
Hän on ollut perustamassa useita komiikkaklubeja ja toiminut myös Tomaatteja tomaatteja -festivaalin tuottajana muutaman kauden.
Vesterinen harrastaa muun muassa jääkiekkoa, kiipeilyä, maastopyöräilyä ja luonnossa retkeilyä sekä lukemista ja kirjoittamista.
Veli-Matti Puumala
Veli-Matti Puumala (s. 18. heinäkuuta 1965, Kaustinen) on suomalainen säveltäjä. Hän opiskeli Paavo Heinisen johdolla Sibelius-Akatemiassa ja myöhemmin Franco Donatonin johdolla Accademia Chigianassa, Italian Sienassa.
Puumala on sävellyksen professori Sibelius-Akatemiassa. Hänen teoksiaan ovat muiden muassa kontrabassokonsertto "Taon" ja "Chain"-tetralogia. Puumala sai vuonna 2005 Teosto-palkinnon pianokonsertostaan "Seeds Of Time", sekä Erik Bergman -palkinnon vuonna 2011. Puumala
on toiminut vuodesta 2016 lähtien Kaustisen kamarimusiikkiviikon taiteellisena johtajana.
Franco Donatoni
Franco Donatoni (9. kesäkuuta 1927 Verona – 17. elokuuta 2000 Milano) oli italialainen säveltäjä. Hän opiskeli viulunsoittoa ja sävellystä Milanossa, Bolognassa ja Roomassa.
Donatoni sävelsi muun muassa orkesteri- ja kamarimusiikkia. Hänen oppilaisiinsa kuuluvat mm. suomalaissäveltäjät Esa-Pekka Salonen ja Veli-Matti Puumala.
Matti Raekallio
Matti Juhani Raekallio (s. 14. lokakuuta 1954 Helsinki) on suomalainen pianisti ja professori. Hän opetti vuosina 1978–2008 Sibelius-Akatemiassa, professorina vuodesta 1996. Vuonna 2005 hänet nimitettiin professoriksi Euroopan arvostetuimpiin kuuluvaan Hochschule für Musik und Theater Hannoveriin. Raekallio kutsuttiin maailman maineikkaimpiin kuuluvan New Yorkin Juilliard Schoolin pianonsoiton professoriksi syksystä 2007 lähtien. Raekallio on ensimmäinen suomalainen, joka on kutsuttu Juilliardin vakituiseksi professoriksi. Raekallio on myös kysytty opettaja kansainvälisillä mestarikursseilla Euroopassa sekä Yhdysvalloissa, Japanissa ja Israelissa. Hänen menestyneitä oppilaitaan ovat olleet muun muassa Antti Siirala ja Gergely Bogányi.
Raekallio opiskeli Turun konservatoriossa 1967–1972 ja myöhemmin Lontoossa Maria Curcion johdolla, Wienissä ja Leningradin konservatoriossa. Hän suoritti musiikin tohtorin tutkinnon Sibelius-Akatemiassa vuonna 1996.
Raekallio on tehnyt palkittuja levytyksiä Ondine-levymerkille.
Matti Raekallion isä oli oikeuslääketieteilijä Jyrki Raekallio.
Kuntoilu
Kuntoilu eli kuntoliikunta tai kuntourheilu on yleiskunnon kohentamiseksi harrastettavaa liikuntaa.
Kestävän kehityksen mukaista on erityisesti hyötyliikunta sekä luonnossa liikkuminen: lenkkeily, pyöräily, sauvakävely, hiihto, melonta, marjastus, avantouinti, parkour ja luistelu. Liikuntapaikalle kulkeminen kävellen, polkupyörällä tai linja-autolla on luontoystävällisempää kuin autoilu.
Tähdet kertovat
Tähdet kertovat ("Inside the Actors Studio") on Emmy-ehdokkuuksiakin kerännyt, vuonna 1994 ensimmäisen kerran esitetty televisio-ohjelma, jossa James Lipton haastattelee yleensä näyttelijöitä, mutta joskus myös elokuvaohjaajia, heidän työstään. Oleellisena osana ohjelmaan kuuluvat ranskalaisen haastattelija Bernard Pivot’n luoma kysymyssarja ohjelman lopussa sekä elokuva-alan opiskelijoiden esittämät kysymykset haastateltaville.
"Tähdet kertovat" esitetään Yhdysvalloissa kaapelikanava Bravolla, joten se näkyy 79 miljoonan amerikkalaisen kotiin. Sen lisäksi sitä näytetään 125 muussa maassa, mukaan lukien Suomi, jossa sitä näyttää Yle TV1 ja Canal+.
"Tähdet kertovat" -ohjelma sai alkunsa New School Universityn ja The Actors Studion yhteisprojektina vuonna 1994. Se nauhoitettiin aluksi New School Universityn Tishman-auditoriossa New Yorkissa ja ohjelman jokainen jakso oli seminaari New School Universityn näyttelijä-, ohjaaja- ja käsikirjoittajaopiskelijoille. Haastattelu kestää useimmiten noin kolme tuntia, josta leikataan noin 45 minuutin mittainen televisio-ohjelma. Ohjelman juontaja James Lipton on kuuluisa haastateltavia koskevasta tarkasta taustatyöstä. Liptonilla on apuna korkea pino kysymyksiä ja taustatietoa sisältäviä kortteja jokaisessa haastattelussa.
Toukokuussa 2005 sopimus The Actors Studion ja New School Universityn välillä raukesi ja kahdennestatoista tuotantokaudesta lähtien "Tähdet kertovat" on kuvattu New Yorkissa Pace Universityn pääsalissa nimeltä Michael Schimmel Center for the Arts. Sittemmin The Actors Studio Drama School -koulutusohjelma on myös siirtynyt Pace Universityyn ja uusiin tiloihin. Vaikka sarjan englanninkielinen nimi on "Inside the Actors Studio" (”Actors Studion sisällä”), ainoastaan yksi sarjan jaksoista, kymmenvuotisjuhlajakso, on kuvattu Actors Studion tiloissa.
"Tähdet kertovat" -ohjelmassa on ollut 14 tuotantokauden aikana yli 200 vierasta. Ohjelmaa on ajoittain kritisoitu muun muassa siitä, että joillakin vierailijoista, kuten Elton Johnilla ja Barbara Waltersilla, ei ole mitään tekemistä näyttelijäntyön kanssa. Liptonia on myös kritisoitu liian pitkälle menevistä kehuista hänen esitellessään illan vieraan. Show’ta onkin parodioitu Yhdysvalloissa runsaasti, muun muassa Will Ferrell on imitoinut James Liptonia ohjelmassa "Saturday Night Live".
Kymmenen Bernard Pivot’n kysymystä jotka James Lipton kysyy haastattelun lopuksi:
"Tähdet kertovat" -jaksoja, joissa on ollut vieraana useita saman televisiosarjan näyttelijöitä:
Hölkkä
Hölkkä on kevyttä juoksua, ja se on erittäin tehokas liikuntamuoto. Ei voida määrittää tarkkaa nopeutta milloin juoksu ei enää ole hölkkää. Hölkkääjä kuitenkin yleensä on kuntoilija, joka haluaa ylläpitää ja parantaa kuntoaan sekä pitää painoaan kurissa, muttei tähtää kisoihin eikä huipputuloksiin. Nopeuden jokainen hölkkääjä määrittelee itse. Yleisesti ottaen nopeus on hyvä, jos pystyy puhumaan ongelmitta samalla kun hölkkää. Hölkkäily auttaa vähentämään painoa, vahvistaa lihaksia ja luita sekä antaa hyvän olon .
Aškaalit
Aškaalit ovat albanian kieltä puhuva pääasiassa Kosovossa, Albaniassa, Serbiassa ja Vojvodinassa elävä vähemmistökansallisuus.
Aškaalien alkuperä on epäselvä. Erään teorian mukaan he ovat albanisoituneita, Palestiinasta saapuneita romaneita, kun taas jotkut pitävät heitä turkkilaisten tai Kosovon egyptiläisten, jotka ovat hyvin samankaltainen ryhmä, jälkeläisinä. Nimitys aškaali tulee Israelissa sijaitsevasta Ashkelonin kaupungista.
Uskonnoltaan enemmistö aškaaleista on muslimeita.
Nicke Lignell
Nicke Christoffer Lignell (s. 24. kesäkuuta 1966 Bromarv) on suomalainen näyttelijä.
Lignell on toiminut freelancer-näyttelijänä vuodesta 1993. Hän on juontanut Voitto Kotiin -ohjelmaa. Vuonna 2012 sai ensi-iltansa Claes Olssonin elokuva Taistelu Näsilinnasta 1918, jossa Lignell esitti pääosaa.
Lignell kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1985. Hän suoritti teatteritaiteen kandidaatin tutkinnon 1991 Teatterikorkeakoulussa ja edelleen teatteritaiteen maisterin tutkinnon 1995. Sotilasarvoltaan Lignell on ylikersantti.
Lignellin puoliso on viulisti ja juontaja Raakel Lignell. Perheeseen kuuluu viisi lasta, joista esikoinen oli vauvaikäinen pariskunnan tavatessa. Yhteisistä lapsista tytär Greta pääsi Teatterikorkeakouluun vuonna 2018 ja opiskelee myös näyttelijäksi.
Lignell joutui Bromarvissa 30. joulukuuta 2006 auto-onnettomuuteen äitinsä kanssa palatessaan hyvästelemästä kuollutta isäänsä, kun 2,41 promillea puhaltanut rattijuoppo ajoi hänen autoaan päin. Näyttelijä joutui teho-osastolle, jossa hänellä todettiin kallonmurtuma ja aivoverenvuoto. Hänen äitinsä selvisi vähäisin vammoin kolarista. Raaseporin käräjäoikeus tuomitsi rattijuopon vuoden ehdolliseen vankeuteen törkeästä rattijuopumuksesta, törkeästä liikenneturvallisuuden vaarantamisesta ja kahdesta törkeästä vammantuottamuksesta 25. tammikuuta 2008.
Onnen varjot
Onnen varjot vuonna 2005 ilmestynyt suomalainen draamaelokuva. Sen on käsikirjoittanut Anna-Leena Härkönen ja ohjannut Claes Olsson.
NES Classics
NES Classics (Japanissa "Famicom Mini Series", Pohjois-Amerikassa "Classic NES Series") on Game Boy Advancelle julkaistu sarja Famicomille/Nintendo Entertainment System:lle tehtyjä pelejä. Pelisarja julkaistiin vuoden 2004 aikana osana Famicomin julkaisun 20-vuotisjuhlaa. GBA-pelien lisäksi julkaistiin juhlapainos ulkoisesti NESin käsiohjainta muistuttavasta Game Boy Advance SP:stä.
Pelit eivät ole täysin identtisiä alkuperäisten NES-pelien kanssa. Joistain peleistä puuttuu yksityiskohtia, toisia on hieman paranneltu. Moninpelattavat pelit ovat yhteensopivia Game Boy Advencen langattoman yhteyden kanssa ja moninpeli onnistuu yhdellä pelikasetilla. Pelit tallentavat huippupisteet, toisin kuin jotkin vanhemmista versioista. Kaikissa peleissä on GBA-peleille tarpeellinen valmiustila.
Vanhojen pelien julkaisu oli mieluinen yllätys monille Nintendon ystäville. Kritiikkiä aiheutti vanhojen, teknisesti nykyisin peleihin vertailukelvottomien, yksittäin myytyjen pelien kova hinta. Myöhemmin Nintendo laski pelisarjan hintaa. Osalle innokkaista nostalgikoista oli pettymys, että Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa julkaistut pelisarjat ovat Japanin sarjaa suppeampia.
Narnian viimeinen taistelu
Narnian viimeinen taistelu () on C. S. Lewisin kirjoittaman Narnia-kirjasarjan viimeinen kirja, joka ilmestyi vuonna 1956. Lewis ehdotti kirjalle ensin nimiä "The Last King of Narnia", "Night Falls on Narnia" ja "The Last Chronicle on Narnia", mutta kustantaja hylkäsi nämä ehdotukset. Suomeksi romaani julkaistiin 1979 Kaarina Helakisan suomentamana. 181-sivuisen romaanin kustansi Otava.
Narniassa Metku-apina löytää leijonan taljan. Metku aikoo huijata narnialaisia ja naamioi taljan avulla Pulma-aasin Aslaniksi. Narnialaiset luulevat Aslanin palanneen ja Metku hallitsee "Aslanin" nimessä ja orjuuttaa Narnian kansalaiset kalormenilaisten avulla. Kun Narnian kuningas Tirian saa kuulla puun hengeltä, että metsää kaadetaan Lyhtykorvessa, hän lähtee katsomaan mitä on tekeillä. Tällä matkalla kuningas kuitenkin jää kalormenilaisten vangiksi. Vangittuna ollessaan Tirian saa avukseen Jillin ja Eustacen. Yhdessä he koittavat vapauttaa Narnian Metkun ja kalormenilaisten valloitukselta. He kuitenkin saavat viestin Pitkäsilmä-kotkalta, että Cair Paravel on vallattu. Silloin he huomaavat että Metkun juonet on punottu ovelasti koko Narnian valtaamiseksi. He käyvät toivottomaan yrityksen murtaa apinan valta Narniassa. Lopulta oikea Aslan palaa ja kutsuu tähdet taivaalta ja herättää Isä Ajan. Kuu ja Aurinko kuolevat taistellessaan toisiaan vastaan ja koko Narnian maa kuolee, lopulta jäljelle jää vain kylmä pimeys. Kaikki Aslaniin uskovat pääsivät Aslanin maahan, todelliseen Narniaan. Peter, Edmund, Lucy, Eustace ja Jill saavat kuulla kuolleensa junaonnettumuudessa, "varjomaailmassa", nyt he ovat Aslanin maassa jossa he tapaavat kaikki Narnian kulta-aikana eläneet ystävänsä.
Adelina Ismajli
Adelina Ismajli (s. 14. joulukuuta 1979, Pristina) on kosovolainen laulaja ja näyttelijä. Hän oli vuoden 1997 Miss Kosovo. Myös hänen sisarensa Zanfina Ismajli tunnetaan laulajana.
Juoksurata
Juoksurata on normaalin yleisurheilukentän uloin osa. Sillä suoritetaan kaikki yleisurheiluun kuuluvat juoksumatkat maratonia lukuun ottamatta.
Juoksuradan standardipituus on 400 metriä ja yhden radan leveys 1,22 metriä. Ratoja on tavallisesti kahdeksan kappaletta. Radan pinnoitteena on muinoin käytetty hiilimurskaa ja myöhemmin pinnoitteena on käytetty erilaisia kumipohjaisia materiaaleja. Nykyään käytetään lähinnä pikajuoksuja varten kehiteltyjä nopeampia pintamateriaaleja. Tunnetuimpia näistä on mondo-pinnoite. Yleisin juoksuradan väri on punainen, mutta myös muunvärisiä ratoja on olemassa, esimerksiksi Lappeenrannan Kimpisen kentän juoksurata on sininen.
IAAF:n sääntöjen mukaan radan leveyden tulee olla 122 cm.
Windows XP Media Center Edition
Windows XP Media Center Edition (MCE), koodinimeltään Freestyle on x86-koneille tarkoitettu käyttöjärjestelmä, joka tekee tietokoneesta kotiteatterikäyttöön soveltuvan HTPC:n oloisen koneen. MCE perustuu melko suoraan Windows XP:hen, mutta siihen on lisätty muutamia avainominaisuuksia, kuten kaukosäädinkäyttöä helpottavat valikot ja yleisilme, joka ”integroi” MCE:n osaksi kotiteatteria.
Käytännössä "Windows XP Media Center Edition" on kuin Windows Vistan ja Windows 7:n "Home Premium" -versiot.
Fajanssi
Fajanssi on lasitettua, posliinin kaltaista keraamista materiaalia. Se on nimetty italialaisen Faenzan kaupungin mukaan. Fajanssista tehdään seinälaattoja ja taloustavaroita.
Fajanssitavarat poltetaan kahteen kertaan, ja jälkimmäisellä polttokerralla ne lasitetaan läpinäkymättömällä lasitteella, tavallisimmin valkoisella tinalasitteella. Lasitettua fajanssia kutsutaan myös majolikaksi. Fajanssi voidaan koristella eri vaiheissa.
Se on huokoisempaa kuin posliini tai kivitavara. Jos lasitus ei ole hyvä, fajanssiesineet imevät vettä astianpesukoneessa ja alkavat säröillä.
Luca Badoer
Luca Badoer (s. 25. tammikuuta 1971 Montebelluna, Italia) on italialainen autourheilija, Formula 1 -kuljettaja ja Ferrarin pitkäaikainen testikuljettaja. Hän on ajanut koko uransa ajan vain italialaisissa talleissa. Hän on Ferrari-tallin historian pitkäaikaisin testikuljettaja ja eniten kilpailuja ilman pisteitä ajanut kuljettaja.
Luca Badoer voitti Italian mestaruuden kartingissa ja menestyi sen jälkeen Italian Formula 3 -sarjassa. Hän nousi edelleen Formula 3000 -sarjaan ja voitti sen vuonna 1992. Lupaavan nuorukaisen tie vei Formula 1 -sarjaan. Kauden 1993 hän ajoi kilpailukyvyttömässä Scuderia Italia-tallissa, mutta yhden välivuoden jälkeen hänet palkattiin Minardille, jonka autolla hän ylsi kolmessa kisassa kahdeksanneksi. Badoerin uran paras sijoitus on seitsemäs (San Marinon GP 1993). Tuohon aikaan kuitenkin vain kuusi parasta kuljettajaa sai pisteitä MM-osakilpailusta.
Minardilta Badoerin tie vei Fortille, jota on pidetty yhtenä Formula 1 -historian huonoimmista talleista. Kaudella 1999 Badoer palasi vielä Minardin rattiin, mutta ei onnistunut vieläkään hankkimaan pisteitä, vaikka neljäs sija oli jo lähellä vuonna 1999 Euroopan Grand Prix’ssa ennen kuin auto hyytyi radanvarteen. Badoerin kyvyt oli kuitenkin huomattu, ja hänet valittiin Ferrarin testikuljettajaksi 1997.
Badoer on lähtenyt kaikkiaan 50 Formula 1 -kilpailuun, joista 26 on päättynyt keskeytykseen. Badoer pitää hallussaan kyseenalaista ennätystä: hänellä on tilillään eniten GP-kilpailuja ilman ainuttakaan pistettä. Badoer sai Ferrarin kolmoskuljettajana mahdollisuutensa heinäkuussa 1999, kun Michael Schumacher loukkaantui Britannian GP:ssä. Badoeria harkittiin vakavasti Schumacherin tuuraajaksi, mutta hänen karvaaksi pettymyksekseen talli päätyi lopulta suomalaiseen Mika Saloon.
Elokuussa 2009 Ferrari-talli vahvisti Badoerin paluun F1-kilpakuljettajaksi tuuraamaan Unkarin GP:ssä loukkaantunutta Felipe Massaa. Alun perin Massan tuuraajaksi pestattu seitsenkertainen maailmanmestari Michael Schumacher joutui perääntymään moottoripyöräkilpailussa aiemmin saamansa niskavamman takia. Ensimmäisessä aika-ajossaan Valenciassa Badoer jäi koko joukon viimeiseksi ja kisassakin hän oli vain 17:s, kun tallitoveri Räikkönen otti kuudennen lähtöpaikan ja palkintopallisijan. Belgiassa hän lähti jälleen viimeisestä ruudusta liikkeelle ja sijoittui neljänneksitoista samalla, kun hänen tallikaverinsa Räikkönen voitti. Tämän jälkeen spekulaatiot Badoerin korvaamisesta kuljettajana kasvoivat entisestään, kunnes Ferrari ilmoitti seuraavalla viikolla Giancarlo Fisichellan korvaavan hänet kauden lopuissa kilpailuissa. Marraskuussa 2010 Ferrarin puheenjohtaja Luca di Montezemolo ilmoitti pitämässään puheessa Badoerin irtisanotuksi testikuljettajan tehtävästään.
Daping Qin
Daping Qin (s. 18. kesäkuuta 1957 Peking) on kiinalaissyntyinen, mutta Suomessa asuva säveltäjä.
Qin opiskeli vuosina 1970–1975 Sichuanissa ja 1978–1979 Pekingissä. Vuodesta 1984 lähtien häntä opettivat Sibelius-Akatemiassa Eero Hämeenniemi, Magnus Lindberg, Paavo Heininen ja Annikka Konttori. Qin suoritti diplominsa vuonna 1992.
Qin on säveltänyt muun muassa jousikvarteton (1996), pianokvinteton "Samsara" (1990) ja orkesterimusiikkia.
Obwalden
Obwalden (, , ) on kantoni Sveitsissä. Sen pinta-ala on 491 km². Vuoden 2016 lopulla kantonissa oli 37 378 asukasta. Obwaldenin hallinnollinen keskus on Sarnen.
Obwalden oli 1200- ja 1300-lukujen vaihteesta alkaen nimellä "Unterwalden ob dem Wald" osa Unterwaldenia, joka yhdessä Urin ja Schwyzin kanssa muodosti Sveitsin vanhan valaliiton vuonna 1291. Napoléonin vallan aikana 1798–1803 alue oli Sarnenin hallintoalue () Waldstättenin kantonissa, Helvetian tasavallassa. Vuosina 1803–1999 "Unterwalden ob dem Wald" oli puolikantoni osana Unterwaldenia. Vuodesta 1999 alkaen Obwalden on ollut kantoni, tosin ”puolikantonin” oikeuksilla: entisillä puolikantoneilla on vain yksi edustaja parlamentin ylähuoneessa.
Obwalden sijaitsee Etu-Alppien alueella: kantonin pohjoisosa on Emmentalin Alppeja, eteläosa Urin Alppeja. Kantonin korkein vuori on Titlis (3 238 m mpy.). Muita tunnettuja vuoria ovat muun muassa Pilatus ja Brienzer Rothorn (2 348 m mpy.).
Kantonin asutus on keskittynyt Sarner Aa- ja Engelberger Aa -jokien laaksoihin ja järvien rannoille.
Obwalden koostuu kahdesta erillisestä osasta: Engelberg muodostaa erillisen eksklaavin pääalueen itäpuolella. Kantoni koostuu seitsemästä kunnasta:
Obwalden on enimmäkseen saksankielistä aluetta: vuonna 2014 noin 93 prosenttia kantonin asukkaista oli saksankielisiä. Valtauskonto on katolisuus, jota tunnustaa 72 prosenttia asukkaista.
Obwaldenin työpaikat (yhteensä 22 000) jakaantuivat vuonna 2014 sektoreittain seuraavasti:
Obwaldenin liikenneväylät kulkevat laaksoja pitkin:
Šeikki
Šeikki (, "šaikh") on arabian kielestä juontuva sana, joka tarkoittaa heimon vanhinta, johtajaa, kuuluisaa vanhaa miestä tai islamin oppinutta. Šeikin tytärtä tai vaimoa kutsutaan joskus nimellä "šaikhah" ().
Nimitystä šeikki käytettiin myös tietyissä Afrikan islamilaisissa osissa. Siirtomaaherruuden aikana Etiopian muslimihallitsija Bela Šangul ja hänen jälkeläisensä käyttivät nimitystä, kuten myös islamilaiset arvohenkilöt Wollon ja Tigrayn alueilla Etiopiassa sekä Eritreassa.
Adriano (jalkapalloilija, 1982)
Adriano, koko nimeltään Adriano Leite Ribeiro (s. 17. helmikuuta 1982 Rio de Janeiro, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän solmi tammikuussa 2016 pelaajasopimuksen yhdysvaltalaisen Miami Unitedin kanssa, mutta ei ole pelannut seurassa yhtäkään peliä. Hän on ajautunut alkoholi- ja päihdeongelmiin ja asuu nykyään Rio de Janeiron vaarallisimmissa faveloissa.
Ammattilaisuransa aikana Adriano on edustanut Interin lisäksi Flamengoa ja São Pauloa kotimaassaan sekä ACF Fiorentinaa ja Parmaa Italiassa. Seurajoukkueuran parhaat saavutukset ovat tulleet kuitenkin Interissä; milanolaisseurassa hän on voittanut kaksi Serie A:n mestaruutta 2006 ja 2007, Italian Cupin vuosina 2005 ja 2006 ja lisäksi Italian Supercupin vuonna 2005.
Brasilian maajoukkueessa Adriano on pelannut 47 ottelua ja tehnyt niissä 27 maalia . A-maajoukkueessa hän debytoi 15. marraskuuta 2000 pelatussa ottelussa Kolumbiaa vastaan. Maajoukkuepaidassa Adriano on voittanut Copa Américan 2004 ja Maanosaliittojen Cupin sitä seuraavana vuonna. Kummassakin turnauksessa hän kuului joukkueensa parhaisiin pelaajiin, hän voitti molemmissa maalikuninkuuden ja hänet valittiin kummassakin turnauksen parhaaksi pelaajaksi. Lisäksi Adriano oli voittamassa alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruutta vuonna 1999.
Diomedes
Diomedes () oli kreikkalaisen mytologian sankari. Hänet tunnetaan parhaiten yhtenä Troijan sotaan osallistuneista sankareista. Hän taisteli usein Odysseuksen rinnalla, ja yhdessä he varastivat Troijasta palladionin, Pallas Athenea esittävän veistoksen, mikä teki Troijan valtauksen mahdolliseksi. Hän oli mukana myös Troijan hevosessa.
Sodassa Diomedes vahingoitti Afroditea, joka taisteli troijalaisten puolella, ja tämä vihastui Diomedeeseen. Afrodite kosti naittamalla hänen vaimonsa toiselle miehelle. Diomedes lähti sittemmin Italiaan ja perusti sinne useita kaupunkeja.
Nikolai Tutškov
Nikolai Aleksejevitš Tutškov (, 16. huhtikuuta 1761 – 30. lokakuuta 1812, Jaroslavl) oli venäläinen kenraaliluutnantti, joka osallistui Suomen sotaan. Hän kuului keskiaikaiseen venäläiseen aatelissukuun, jolla saattaa olla saksalaiset sukujuuret. Hänen isänsä oli venäläinen senaattori. Sotilasuransa hän aloitti 1778 päämajoitusmestarin adjutanttina ja palveli 1783 Kanonirskin rykmentissä sekä osallistui Kustaan sotaan 1788–1790. Puolan kapinan aikana 1792–1794 hän komensi Muromskin jalkaväkirykmenttiä kunnostautuen Masciniewiczin taistelussa. Hän sai neljännen luokan Pyhän Yrjön ristin. Tutškov ylennettiin 4. lokakuuta 1794 everstiksi ja siirrettiin Belozerskin rykmentin komentajaksi. Tasan kolme vuotta myöhemmin hänet siirrettiin Sevskin jalkaväkirykmentin komentajaksi. Tutškov osallistui A. M. Rimski-Korzakovin joukoissa Sveitsin operaatioon Zürichin lähellä, ja hän osallistui Schaffhausenin hyökkäykseen. Hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi 1799. Kesästä 1806 Tutškov komensi viidettä jalkaväkidivisioonaa.
Tammikuusta 1808 Tutškov kiinnitettiin Ruotsia vastaan hyökkääviin joukkoihin 5. divisioonan komentajaksi. Venäläiset joukot hyökkäsivät 21. helmikuuta 1808 yhtenä kolmesta ryhmittymästä Suomeen. Hän hävisi Koljonvirran taistelun Johan August Sandelsille. Hänen seuraajakseen komentajaksi tuli Nikolai Nikolajevitš Rajevski. Suomen sodan jälkeen Tutškov palveli Kamenets-Podolskin sotilaskuvernöörinä.
Vuonna 1812 hän osallistui komentajana Venäjän sotaan Ranskaa vastaan muun muassa Smolenskin ja Borodinon taisteluissa. Hän haavoittui luodista rintaan ja hänet siirrettiin Možaiskiin ja sittemmin Jaroslavliin, missä kuoli haavoittumisensa seurauksiin.
Nikolai Aleksejevitš Tutškov oli toisen aikalaisensa venäläisen kenraalin, Smolenskin taistelussa kaatuneen Aleksandr Aleksejevitš Tutškovin (1778–1812) vanhempi veli.
Kullaan kirkko
Kullaan kirkko sijaitsee Kullaalla Ulvilassa, Satakunnassa. Se on rakennettu puusta Tuomas Ravoniuksen johdolla vuosina 1766–1767. Vuonna 1878 C. J. von Heideken uudisti kirkkoa muun muassa tornin osalta. Silloin myös rakennettiin sakasti. Muodoltaan kirkko on päätytornillinen pitkäkirkko. Kirkkosalin pitkiltä sivuilta ulkonee poikkilaiva, joka on matalampi ja lyhyempi kuin kirkon pitkä sivu. Istumapaikkoja siinä on 450.
Urut on valmistanut uusikaupunkilainen J. A. Zachariassen vuonna 1896. Niissä on 11 äänikertaa. Alttaritaulun on maalannut vuonna 1796 P. Högberg ja se kuvaa ehtoollisen asettamista sekä ristiinnaulittua Jeesusta. Uusgoottiseen huippuun päätyvässä kellotornissa on kolme kelloa vuosilta 1766, 1767 ja 1793.
Tuija Ahvonen
Tuija Anneli Ahvonen (27. tammikuuta 1949 Helsinki – 7. lokakuuta 1983 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi Yleisradion vuosina 1981–1983 esittämästä satiirisarjasta "Hukkaputki". Lisäksi hänet muistetaan Radioteatterin kuunnelmasarjasta "Yhtä köyttä -yhdistys". Ahvonen teki myös useita elokuvarooleja.
Ahvonen opiskeli Suomen Teatterikoulussa vuosina 1968–1971, jonka jälkeen hän oli kiinnitettynä Lappeenrannan teatteriin vuoteen 1973 saakka. Helsinkiin palattuaan hän näytteli Ryhmäteatterissa ja oli viimeiset vuotensa freelancerina. Vuonna 1981 Ahvonen esitti toista naispääosaa Eero Tuomikosken ainoaksi jääneessä pitkässä näytelmäelokuvassa "Suvi". "Helsingin Sanomien" kriitikko Mikael Fränti kehui hänen roolisuoritustaan ja vertasi Ahvosta Jill Clayburghiin elokuvassa "Eronnut nainen" ja Jeanne Moreau’hon elokuvassa "Yö".
Ahvonen kärsi pitkään mielenterveysongelmista. Hän oli miehensä kanssa päätynyt avioeroon ja menettänyt myös kahden lapsensa huoltajuuden. Ahvonen teki itsemurhan Helsingin Malminkartanossa lokakuussa 1983.
Imatrankoski
Imatrankoski on Imatralla Vuoksessa sijaitseva Suomen suurin koski.
Imatrankoski syntyi noin 6 000 vuotta sitten Saimaan vesimassojen murtautuessa Salpausselän läpi. Salpausselkä muodosti kauan tehokkaan esteen veden virtaamiselle Laatokkaan, mutta maan kohoaminen lännempänä sai veden purkautumaan kaakkoon. Kosken voimasta kertovat lukuisat hiidenkirnut ja muut kovertumat. Koski pauhasi vuolaana kesät talvet, ja sen vakaa vesimäärä kautta vuoden takasi ajankohdasta riippumatta vaikuttavan näyn. Tulvilta se ei kuitenkaan välttynyt. Suurin tulva sattui vuodelle 1899, jolloin kosken kautta virtasi 1 160 m³ vettä sekunnissa eli normaaliin verrattuna reilusti kaksinkertainen määrä.
Imatrankoski on Suomen vanhin matkailunähtävyys, kansallismaisema, jota on käyty ihastelemassa jo 1700-luvulla. Vuonna 1772 jopa Venäjän keisarinna Katariina II seurueineen kävi ihmettelemässä kosken voimaa. 1800-luvun lopulla se oli suuri nähtävyys koko Euroopassa, ja kosken kuohuja saavuttiin katselemaan kaukaa ulkomailta saakka. 1800-luvulla venäläiset kirjoittivat Imatrankosken kallioihin graffiteja, ja saman vuosisadan puolivälissä kosken ympärille perustettiin Suomen vanhin luonnonpuisto, Kruununpuisto.
Koskimaisemaa katsomaan tulleiden turistien määrä kasvoi entisestään vuonna 1903 valmistuneen linnamaisen Valtionhotellin ansiosta. Kivinen hotelli rakennettiin kahden palaneen puuhotellin tilalle, ja se pystyi vastaamaan entistä paremmin vaativien turistien tarpeisiin.
Imatrankosken voimalan ensimmäinen osa valmistui 1920-luvun lopussa, ja sen vihki toukokuussa 1929 tasavallan presidentti Lauri Kristian Relander. Voimalan rakentamisen jälkeen vettä virtasi koskeen jonkin verran voimalaitoksen ohi. Lopullinen kosken kuivaminen tapahtui vuonna 1937 voimalaitoksen kuudennen koneiston valmistuttua. Tämän jälkeen vettä on juoksutettu koskessa vain näytösluontoisesti sekä häiriö- ja huoltotilanteissa. Koskinäytöksiä on viime vuosina järjestetty kesälauantaisin. Näytös kestää noin 16 minuuttia, ja sen aikana vettä virtaa 500 m³/s. Patoremontin takia Imatrankoskessa ei järjestetä koskinäytöksiä vuosina 2017 ja 2018. Tulvista johtuvat ohijuoksutukset ovat moneen muuhun koskeen verrattuna hyvin harvinaisia. Häiriö- ja huoltotilanteissa luukut voidaan joutua aukaisemaan yhtäkkisesti, ja näin ollen luvaton liikkuminen kosken kuivankin uoman pohjalla on hengenvaarallista.