hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Ypö-Viis
Ypö-Viis oli suomalainen punk-yhtye Kotkasta. Yhtye toimi vuosina 1977–1981. Ypö-Viis jäi suomalaisen punkmusiikin historiaan oltuaan ensimmäinen omakustanteen julkaissut punkyhtye.
Ypö-Viis perustettiin Kotkassa kesällä 1977. Alun perin viisimiehisestä yhtyeestä tuli kolmijäseninen, jossa soittivat Miika Söderholm (basso ja laulu), Mikko Holmström (kitara) ja Rabbe Johansson (rummut). Yksipuolinen omakustanne "Energia on A ja O" / "Kotka palaa" julkaistiin 200 kappaleen painoksena loppuvuodesta 1978. Jälkimmäinen kappale oli cover-versio The Clashin "London's Burningista". Seuraavan Ypö-Viiden äänitteen julkaisi Karva-Levyt keväällä 1979. "Mari pogoaa" nousi jopa Suosikin myyntilistoille ja yhtye sai kappaleensa Hilselp-kokoelmalle.
Tämän jälkeen Ypö-Viis siirtyi Poko Rekordsille, jolle ensimmäinen single oli syksyllä 1979 "Me myytiin itsemme". Yhtyeeseen oli myös liittynyt basistiksi Jari Räsänen. Vaikka Ypö-Viis oli Pokolla, Karva-Levyjen kautta ilmestyi marraskuussa 1979 livelevy "Karhulan poikii live". Alkuvuodesta 1980 ilmestyi Ypö-Viiden varsinainen debyyttialbumi "Halpaa lystiä". Myöhemmin samana vuonna Holmström jätti yhtyeen ja hänet korvasi Pekka Stirkkinen. Joulukuussa 1980 äänitetyllä Ypö-Viiden viimeisellä singlellä (jonka tuotti Pantse Syrjä) "Kaunis poika" / "Keskiolut takaisin Alkoon", Stirkkinen soitti sekä bassoa että kitaraa, sillä Räsänen oli armeijassa. Tämän jälkeen Söderholm ja Stirkkinen tekivät vielä kiertueen Lapissa tilapäisrumpalin kanssa, mutta yhtye hajosi pian. Ypö-Viis on myöhemmin esiintynyt satunnaisesti.
Räsäsellä, Stirkkisellä ja Johanssonilla oli myös yhtye nimeltä Dynamo, jossa oli neljäntenä jäsenenä kitaristi Juha Karlsson. Poko julkaisi toukokuussa 1981 edelliskesänä äänitetyn Dynamon singlen "Hamina on kaupunki".
Elokuussa 2013 Ypö-Viis julkaisi Torpedotuotannon kautta uuden singlen 33 vuoden levytystauon jälkeen. Single sisältää kappaleet "Bipolaari" ja "Hyvää Meripäivää".
Adam Carroll
Adam Carroll (s. 26. lokakuuta 1982 Pohjois-Irlanti) on brittiläinen autourheilija. Hän kilpailee Formula E -sarjassa Jaguar Racing -tallissa.
Hän ajoi kausina 2005 ja 2006 GP2-sarjassa Super Nova International ja Racing Engineering talleissa. Vuonna 2005 hän sijoittui pisteissä viidenneksi ja 2006 hän sijoittui yhdeksänneksi.
Kaudeksi 2007 Carroll siirtyi DTM-vakioautosarjaan, mutta kyllästyi autonsa heikkoon kilpailukykyyn ja palasi takaisin GP2-sarjaan kesken kauden Petrol Ofisi FMS International-talliin. Hän korvasi vasta kolmannen kisaviikonlopun jälkeen tallista erotetun Antonio Pizzonian. Hän saavutti vain yhden pisteen ja hänet korvattiin Marko Asmerilla.
Ennen GP2-uraansa Carroll on ajanut muun muassa Britannian Formula 3 -sarjaa voittaen sarjan mestaruuden vuonna 2002. Carroll kilpaili A1 Grand Prix sarjassa kaudella 2008-09 edustaen Irlantia. Hän saavutti viisi voittoa ja voitti sarjan mestaruuden. Vuonna 2010 Carroll kilpaili yksittäisissä IndyCar kilpailuissa.
Vuonna 2011 Carroll kilpaili muun muassa Auto GP-sarjassa ja World Series by Renault-sarjassa. Samana vuonna Carroll teki paluun GP2-sarjaan tuuraamaan Luca Filippiä Super Nova Racing-tallissa. Hän keräsi 6 pistettä.
Carroll siirtyi kilpailemaan Formula E -sarjaan kaudeksi 2016–2017. Hän debytoi Hongkongin ePrix'issä uudessa Jaguar Racing -tallissa.
Markku Suominen
Markku Olavi Suominen (8. marraskuuta 1949 Ämmänsaari – 22. toukokuuta 2013 Oulu) oli suomalainen laulaja, säveltäjä ja sanoittaja. Suomisen levytysura alkoi vuonna 1968. Hänet muistetaan parhaiten Bobby Goldsboron kappaleen ”Honey” suomenkielisestä versiosta ”Hän” vuodelta 1968, ja Jose Felicianon listahitin "Sade" suomalaisversiosta vuodelta 1970.
Hänen veljensä Tapio Suominen on elokuvaohjaaja, jonka esikoiselokuva Narrien illat (1970) kertoi iskelmälaulaja Markku Suomisen arjesta ja keikkailusta semidokumentaariseen tyyliin.
Suominen levytti myös kaksi levyllistä lastenmusiikkia: levyn "Pilvien paimen" vuonna 1977 sekä levyn "Hottentottilaulu ja muita suosittuja lastenlauluja" vuonna 1982. Vuonna 1986 hän perusti levy-yhtiön Ring Music, mutta se teki konkurssin vuonna 1987.
Suomisella diagnosoitiin keväällä 2013 ruokatorven syöpä. Hän menehtyi Oulun yliopistollisessa keskussairaalassa 22.5.2013. Markku Suomisen poika Olavi Suominen on laulukilpailuissa menestystä saavuttanut tenori, poika Anton Suominen ja tytär Tuuli Suominen ovat jazzmuusikkoja.
Karva-levyt
Karva-levyt oli Ypö-Viis -yhtyeen levy-yhtiö vuosina 1979-1980. Monista muista punk-kauden pienlevymerkeistä sen erottaa nimenomaan se, että se toimi yrityspohjalla. Yhtye julkaisi samaan aikaan Karva-Levyjen pyörittämisen kanssa omia levytyksiään myös Poko Rekordsilla, "
Ypö-Viiden tuotannon lisäksi Karva-levyt julkaisi Tommy & the Teenagersin, Pupukuusikon ja Äpyli ja Utu ptrui tänne prutuin singlet kultakin.
Vuonna 1980 tarkoitus oli julkaista kokoelma-LP jossa Karva-levyjen artistien lisäksi olisi ollut Eppu Normaalin muualla julkaisematonta musiikkia. Eppu Normaali kuitenkin perui lupaamansa mukaantulon. Karva-levyt peruutti projektin ja lopetti toimintansa.
Myrskysukeltaja
Myrskysukeltaja ("Pelecanoides urinatrix") on yksi neljästä myrskysukeltajien heimon lintulajista. Ne kuuluvat kaikki samaan sukuun ("Pelecanoides"). Myrskysukeltaja elää eteläisen pallonpuoliskon valtamerillä.
Myrskysukeltaja on ulkonäöltään lunnimainen ja sen ruumiinrakenne on tanakka. Täysikasvuisen linnun pituus on 23 cm. Sukupuolet ovat samannäköiset. Väritykseltään selkäpuoli on tummanharmaa, siipien takaosat vaaleamman harmaat ja vatsapuoli vaalea.
Myrskysukeltajaa tavataan Etelä-Afrikassa ja Intian valtameren saarilla sekä myös eteläisellä Atlantilla, Australian kaakkoisrannikolla ja Uuden-Seelannin ympäristössä. Maailman populaation koko on noin 14 miljoonaa yksilöä ja lajin kanta on elinvoimainen.
Lintu viihtyy merellä ja se on hyvä lentäjä ja sukeltaja.
Myrskysukeltaja pesii onkaloissa luodoilla ja saarilla sekä rannikolla, muodostaen yhdyskuntia. Naaras munii yhden munan ja molemmat puolisot hautovat sitä yhteensä kahdeksan viikkoa.
Ravinto koostuu erilaisista vedenelävistä. Ruokaa etsiessään se sukeltaa tavallisesti 30–35 metrin syvyyteen ääriarvojen ollessa 8 ja 64 metriä. Tärkeimmät ravintoeläimet olivat äyriäisiä ja hankajalkaisia.
Samoanliejukana
Samoanliejukana ("Pareudiastes pacifica") on äärimmäisen uhanalainen rantakanalaji, joka saattaa olla hävinnyt sukupuuttoon.
Samoan liejukana on lähes lentokyvytön laji, joka yllätettynä hypähtää ilmaan mutta ei varsinaisesti liitele. Se kasvaa 25 cm pitkäksi, ja väriltään mustanpuhuva; pää, kaula ja rinta ovat siniset. Nokka on kellertävä, silmät ja jalat punaiset.
Samoanluejukanoja elää vain Samoalla Savai'in saarella. Viimeisin varma havainto on vuodelta 1873, mutta vuodelta 2003 on epävarma tieto kahdesta yksilöstä. Myös 1900-luvulla tehtiin joitakin epävarmoja havaintoja.
Samoanliejukana on aktiivinen lähinnä öiseen aikaan – siksikään ei voida olla varmoja, onko se kuollut sukupuuttoon. Se syö matoja ja muita pieniä selkärangattomia, joita se kaivelee metsänpohjan karikkeen joukosta.
Metsästys ja saarelle muualta tuodut eläimet – kissat, koirat ja rotat – ovat vaikuttaneet tämän lentokyvyttömän linnun nopeaan katoamiseen.
Bluesion
Bluesion – sinijuurta etsimässä klisee-viidakon vilinässä on kosketinsoittaja-laulaja Jukka Gustavsonin neljäs soololevy. Levy julkaistiin yli kymmenen vuotta Gustavsonin edellisen "Toden toistoa" (1981) -levyn jälkeen. Levyllä Gustavsonin piano on keskeisessä asemassa. "In Search of a Blue Root in the Acid Rain and the Low of a Cliché Thicket" ja "Palokärjen lento yli vuonon" ovat kokeellisia puhe-, äänitehoste- ja musiikkiosioista koostuvia kappaleita. SF-Blues yhtyeen vuoden 2007 "Man – Be Careful!" -albumin nimikappale on kokonaan englanniksi käännetty sovitus "Bluesion"-albumin kappaleesta "Varo - ihminen!"
Kaikki kappaleet säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut Jukka Gustavson.
A-puoli
B-puoli
Hurrikaani Elena
Hurrikaani Elena oli vuoden 1985 viides nimetty trooppinen myrsky Atlantin hurrikaanikaudella, ja tuon kauden neljäs trooppinen hirmumyrsky. Saffirin-Simpsonin hurrikaaniasteikolla se luokiteltiin tasolle kolme, kun se iskeytyi maihin. Myrsky aiheutti tuhoja Yhdysvaltojen Meksikonlahden rannikolla, etenkin eroosiota ja osteriviljelmien tuhoa Floridassa. Elenan reitti oli poikkeuksellinen, sillä se pyörähti silmukan rannikolla ja lähestyi samoja alueita kahdesti. Lähes miljoona floridalaista lähti evakkoon Louisianaan.
Ensimmäiset merkit säähäiriöstä, joka myöhemmin kehittyi hurrikaaniksi, nähtiin Cap Verden pohjoispuolella 23. elokuuta 1985. Se kehittyi trooppiseksi myrkyksi ja lähestyi Kuubaa 27. elokuuta. Se sai nimen Elena 28. päivänä, kun sen keskus oli Kuuban yllä ja lentokoneilla mitattiin 26 m/s tuulia. Hurrikaanin voiman se saavutti 29. elokuuta. Hurrikaanin virtausta ohjaavat ylemmän ilmakehän virtaukset muuttivat suuntaansa kahdesti, ja niin Elena pyörähti Floridan rannikolla ennen kuin se iskeutyi maihin lähellä Biloxia Mississippin osavaltiossa.
Ilmanpaine kävi alilmmillaan 951 hPa:ssa. Suurin mitattu keskituuli oli 47 m/s, puuskat 61 m/s. Rankimmat sateet saatiin Floridan niemimaan pohjoisosassa, 290.6 mm. Hyökyaallot merellä kasvoivat kolmimetrisiksi.
Pikkutropiikkilintu
Pikkutropiikkilintu, aikaisemmilta nimiltään pikkujouhipyrstö ja keltanokkatropiikkilintu ("Phaethon lepturus") on pitkäpyrstöinen tropiikkilintujen heimoon kuuluva merilintulaji.
Pikkutropiikkilintu on täysikasvuisena 80 cm pitkä, josta puolet on pyrstöjouhien mittaa, ja siivenkärkien väli on 90–95 cm. Sukupuolet ovat samannäköiset. Linnun tunnistaa erityisesti 30–40 cm pitkistä pyrstöjouhista. Vatsapuoli on vaalea, selkäpuolella siivissä ja pyrstön tyvessä on mustanharmaata kuviointia.
Pikkutropiikkilintua tavataan trooppisella Atlantilla, läntisellä Tyynellämerellä ja Intian valtamerellä. Se pesii myös Karibianmeren saarilla. Sitä on tavattu pohjoisessa jopa Bermudalla saakka. Läntisellä palearktisella alueella laji on tavattu vain kerran, Kap Verden Boa Vistan saarella Ilhéu de Curral Velhossa 20. helmikuuta 1999.
Lajista tunnetaan kolme alalajia, joista "lepturus" pesii Intian valtamerellä, "fulvus" Joulusaarella ja "dorotheae" läntisellä Tyynellämerellä. Daudin kuvaili lajin holotyypin Mauritiukselta.
Pikkutropiikkilintu viihtyy ulapalla ja on hyvä sukeltaja.
Laji pesii kallion halkeamissa, puunonkaloissa tai jopa paljaalla maalla. Pesässä on vain yksi muna, jota sekä koiras että naaras yhdessä hautovat noin 40 päivää. Poikanen lähtee pesästä 11 viikon ikäisenä. Pikkutropiikkilintu voi pesiä kaikkina vuodenaikoina pesimäkierron pituuden ollessa noin 40 viikkoa. Pyrstöjouhien esittelyllä on merkittävä rooli soidinlennossa, joka tapahtuu pesäpaikan lähistöllä.
Pikkutropiikkilintu sukeltaa ravinnokseen äyriäisiä, kaloja ja mustekaloja.
PADI
PADI ("Professional Association of Diving Instructors") on kaikkialla maailmassa tunnettu amerikkalaisperäinen sukelluskoulutusjärjestelmä, jonka määrittelee kurssisisällöt ja standardit sukellusopetukselle sekä sukelluskouluttajien koulutukselle. PADI vastaa myös kaikkien opetusmateriaalien valmistamisesta koulutusohjelmiinsa. Vuonna 2006 PADI luokitti 924 270 sukeltajaa. PADI-koulutusjärjestelmää edustavat sukellusliikkeet ja sukelluskeskukset.
Muita Suomessa yleisiä koulutusjärjestelmiä ovat mm. SSI (Scuba Schools International), ranskalainen CMAS jota sukellusseurat yleisesti käyttävät ja tekniikkasukellukseenkin orientoitunut NAUI.
Fiona (nimi)
Fiona on kansainvälinen, alun perin skotlantilainen naisen etunimi. 
Suomessa nimi on suhteellisen harvinainen: vuoden 2012 loppuun mennessä Suomessa on ollut rekisteröitynä hieman alle 600 Fiona-nimistä henkilöä Vuodesta 2020 lähtien Fionan nimipäivä on 2. maaliskuuta.
Fiona on feminiinimuoto miehen nimestä Fionn,
joka merkitsee gaelin kielellä kaunista tai valkoista.
Ruskopelikaani
Ruskopelikaani ("Pelecanus occidentalis") on pelikaanilajeista pienin. Se on myös yksi Pohjois-Amerikan tunnetuimmista lintulajeista.
Ruskopelikaanin pituus on täysikasvuisena noin 115 cm. Aikuisella linnulla on ruskea niska ja muutoin lajin tuntee hyvin sen venyvästä nokkapussista ja ruskeahkosta värityksestä. Sukupuolet ovat samannäköiset.
Lajia tavataan rannikkojen tuntumassa Washingtonin osavaltiosta ja Virginiasta Pohjois-Amerikassa aina Chilen rannikolle ja Amazonin suulle saakka Etelä-Amerikassa. Pohjois-Amerikan linnut lentävät etelään talvehtimaan pesimisen jälkeen.
Laji on paikoin yleinenkin rannikoilla ja jokien suistoissa. Se voi kesyyntyä hyvinkin rohkeaksi kalojen kerjääjäksi kalastajilta.
Ruskopelikaani pesii satojenkin parien muodostamissa yhdyskunnissa, jotka ovat yleensä rannikon lähistöllä, etenkin saarilla. Pari rakentaa yhdessä pesän risuista, enimmäkseen puuhun, mutta joskus myös maahan. Pesässä on 2–3 munaa, joita koiras ja naaras hautovat yhdessä noin kuukauden.
Ruskopelikaanin ravinto koostuu pääasiassa kaloista, joiden perään lintu syöksysukeltaa korkealtakin ilmasta.
Israelin koripallomaajoukkue
Israelin koripallomaajoukkue edustaa Israelia koripallon maajoukkuekilpailuissa. Sen paras arvokisasaavutus on hopeamitali EM-kisoissa 1979.
Israelin koripallomaajoukkue on pelannut MM-kisoissa kahdesti. Se sijoittui kahdeksanneksi Brasiliassa 1954 ja seitsemänneksi Espanjassa 1986.
Vuoden 1979 EM-kisoissa Israel saavutti hopeaa. Alkulohkossaan se hävisi Ranskalle 83–92 mutta voitti Puolan 86–78 ja Jugoslavian 77–76. Kun Ranska hävisi kaksi muuta otteluaan, voitti Israel alkulohkonsa. Jatkolohkossa Israel voitti ensin Tšekkoslovakian 94–93, hävisi sitten Italialle 78–90, voitti Espanjan 88–84 ja hävisi Neuvostoliitolle. Jatkolohkon viimeisessä ottelussa Israel voitti Jugoslavian 89–88, mikä varmisti maalle jatkolohkon kakkossijan ja finaalipaikan. Finaalissa Israel hävisi Neuvostoliitolle 76–98. Israelin hopeajoukkueessa pelasivat Motty Aroesti, Miki Berkovich, Steve Kaplan, Luis Silver, Boaz Yanai, Avigdor Moskovich, Itamar Marzel, Barry Leibowitz, Pinhas Hozez, Uri Ben Ari, Shuki Schwartz ja Erick Menkin. Joukkueen valmentajana toimi Ralph Klein.
Espanjassa pelattavissa EM-kisoissa 2007 Israel hävisi alkulohkossaan Kreikalle 66–76 ja Venäjälle 56–90 mutta voitti Serbian 87–83 ja selviytyi 12 parhaan joukkoon. Jatkolohkossa Israel voitti yllättäen Kroatian 80–75 mutta hävisi ennakkoon heikommaksi arvioidulle Portugalille 85–94. Jatkolohkon viimeisessä ottelussaan Israel hävisi Espanjalle 73–99 ja jäi jatkolohkossaan viimeiseksi ja sijoittui koko kisoissa yhdenneksitoista. Israelin paras pistemies oli Yotam Halperin (14,0 pistettä / ottelu), paras levypallomies Yaniv Green (9,3) ja paras syöttäjä Meir Tapiro (5,0). Joukkuetta valmensi Zvi Sherf.
Vuoden 2009 EM-kisoissa Israel hävisi kaikki alkulohkon kolme otteluaan. Vuoden 2011 kisoissa se voitti Latvian ja Italian mutta hävisi kolme muuta otteluaan eikä selviytynyt alkulohkonsa neljänneksi sijoittuneena jatkoon. Vuonna 2013 Israel voitti viidestä vastustajastaan vain Belgian ja sijoittui alkulohkossaan viimeiseksi.
Salomoninliejukana
Salomoninliejukana, entinen salomonliejukana ("Pareudiastes silvestris") on äärimmäisen uhanalainen rantakanalaji.
Salomoninliejukana kasvaa 25 cm pitkäksi, ja väriltään mustanpuhuva; pää, kaula ja rinta ovat siniset. Nokka ja jalat ovat punaiset, silmät mustat. Vartalonmuoto on puikea, pyrstö lähes olematon töpö. Lintu on lentokyvytön.
Salomoninliejukanoja elää vain Salomonsaarilla Tyynellä valtamerellä.
Salomoninliejukana viihtyy alankoalueiden kosteissa trooppisissa metsissä. Elinympäristön hävitys on vaikuttanut tämän linnun nopeaan katoamiseen. Sen luultiin kuolleen sukupuuttoon jo 1950-luvulla, mutta 2001 ja 2002 koirat löysivät joitakin yksilöitä.
Blumarine
Blumarine on italialainen muotitalo, jonka Anna Molinari ja hänen miehensä Gianpolo Tarabini perustivat Carpissa vuonna 1977.
Molinari ja Tarabini antoivat muotitalolle nimen Blumarine, sillä he pitivät merestä ja sinisestä väristä. Vuonna 1980 Blumarine esittäytyi ensimmäistä kertaa Moditissa, joka on pieni muotiesitys Milanossa. Ensimmäinen muotinäytös oli Milanon muotiviikolla vuonna 1981. Vuonna 1988 Blumarinesta tuli osakeyhtiö nimeltä Blufin. 1990-luvun alussa Blumarinea myi 600 liikettä ympäri maailmaa. Vuonna 2006, Gianpolo Tarabinin kuoltua, toimitusjohtajaksi tuli hänen poikansa Gianguido.
Peilisolu
Peilisolut ovat hermosoluja eli neuroneita, jotka reagoivat liikkeisiin, ääniin, ilmeisiin ja eleisiin. Niiden tehtävä on jäljitellä sitä, mitä toinen ihminen tai olento tekee ja miltä se tuntuu. Niitä kutsutaankin siksi myös nimellä empatianeuronit.
Peilisoluja on löydetty apinoiden aivoista, mutta ihmisille ei voi suorittaa samanlaisia kokeita, joten emme ole saaneet suoria todisteita peilineuroneista ihmisaivoissa. Kuitenkin vahvasti epäillään, että peilisoluja löytyisi aivoista Brocan alueelta, otsalohkon liikealueilta sekä päälaenlohkosta.
Peilisolut jäljittelevät tuntemusta, kun olento koskettaa jotakin tai sitä kosketetaan (aktivaatio on sitä suurempaa mitä samankaltaisempi kohde on katsojan kanssa). Eräässä kokeessa otettiin kahden nuoren miehen aivoista magneettikuvat, kun tutkija kosketti toisen miehen jalkaa. Kummankin potilaan aivoissa aktivoituivat samat aivoalueet. Sama koe on toistettu sen jälkeen lukuisia kertoja erilaisilla liikkeillä.
Myös toisen tunnetilaa arvioidaan peilisolujen avulla. Peilisolut reagoivat kasvojen emotionaalisin liikkeisiin ja välittävät ne tunteista vastaaviin aivojen ydinalueisiin.
Peilisolujärjestelmät pystyvät myös ennustamaan liikeratoja: simulointi tapahtuu, vaikka liikkeen loppu olisi kätketty näkyvistä. Ajatellaan, että joku istuu tuolilla ja jokin estää näkemästä hänen jalkojaan. Tutkija aikoo napauttaa potilaan polveen kumivasaralla; näet vasaran liikkuvan kohti potilaan polvea. Vaikka et näe itse kontaktia, peilisolusi reagoisivat ja arvioisit, mitä potilas tuntee, ja tuntisit osan siitä itsekin.
Kipua ei kuitenkaan jäljitellä täysin tarkasti: toisen kivun näkeminen aktivoi aivoalueita vähemmän kuin kivun kokeminen itse. Aidossa, itse koetussa kivussa aktivoituvat pitkälti samat alueet kuin simuloidussakin kivussa. Voisi karkeasti sanoa, että kivun affektiivinen komponentti simuloidaan itse mutta varsinaista emootiota ei.
Peilisolualueet kykenevät myös tunnistamaan aikomuksia ja päämääriä. Osa soluista reagoi suoraan ärsykkeeseen, kun taas osa pystyy "päättelemään", miksi joku tekee jotakin (mikä tapahtuu erityisesti Brocan alueella). Tämä vaikuttanee psykologisen samastumisilmiön syntyyn.
Solut löydettiin ensin makakiapinoilta (Giacomo Rizzolattin ja Vittorio Gallesen toteuttamassa kokeessa).
Napapiirin rakastavaiset
Napapiirin rakastavaiset () on espanjalainen, osittain Suomeen sijoittuva Julio Médemin ohjaama elokuva vuodelta 1998. Sen pääosissa näyttelevät Najwa Nimri ja Fele Martínez. Elokuva voitti kaksi Goya-palkintoa vuonna 1999.
"Napapiirin rakastavaiset" kertoo Otton ja Anan epätavallisen rakkaustarinan. Nämä tapaavat ensimmäisen kerran jo lapsina ja myöhemmin näiden vanhemmat menevät keskenään naimisiin. Sisarpuolten yhteys katkeaa moniksi vuosiksi, mutta aikuisikään ehdittyään he tapaavat uudestaan Suomen Lapissa traagisin seurauksin.
Elokuvan teemoja ovat rakkaus, kuolema, kohtalo, luonto ja elämän sattumanvaraisuus. Sen musiikin on säveltänyt Pedro Almodóvarin elokuvien vakiosäveltäjä Alberto Iglesias, ja elokuva saikin musiikista toisen Goya-palkintonsa.
Eräs elokuvan tärkeistä musiikkikappaleista on Olavi Virran ja Harmony Sistersin esittämä "Sinitaivas"-tango. Elokuvan kuvauspaikkoja olivat muun muassa Madrid, Helsinki, Lohja ja Rovaniemi. Suomalaiseen näyttelijäkaartiin kuuluivat Petri Heino ja Outi Alanen.
Lena (täsmennyssivu)
Lena voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Juustila
Juustila (myös "Juustilanjoki", v:sta 1948 lähtien ) on kylä ja taajama Saimaan kanavan varrella Viipurin pohjoispuolella Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella Venäjällä. Osa Juustilan kylästä kuuluu Suomen vuokraamaan Saimaan kanava vyöhykkeeseen. Suomelle kuuluessaan Juustila kuului Viipurin maalaiskuntaan. Juustilan naapurikyliä olivat Jyrkilä, Kilpeenjoki–Sydänmaa, Kilpeenjoki, Ihantala, Ylivesi, Ventelä, Lavola ja Leppälä sekä Vahvialan kuntaan kuulunut Hanhijoki. Juustilan koulupiiriin kuuluivat myös Jyrkilän, Leppälän, Tikkalan ja Ventelän pikkukylät varsinaisen Juustilan ympäristöstä.
Juustila oli asukasluvultaan yksi Viipurin maalaiskunnan suurimmista kylistä, vuonna 1937 siellä oli 922 asukasta. Lisäksi Juustilan koulupiiriin kuuluneessa Jyrkilässä oli 57, Leppälässä 20, Tikkalassa 28 ja Ventelässä 47 asukasta. Juustilan kylän keskustasta oli muodostunut taajama ja se sijaitsi Saimaan kanavassa olevan Juustilan sulun ympäristössä Juustilanjärven pohjoisrannalla. Juustilan taajaman lisäksi kylän osa-alueita olivat Korpi ja Harjula. Korpi sijaitsi Saimaan kanavan varrella Juustilan taajamasta pohjoiseen. Juustilan kautta kulki maantie Saimaan kanavaa myötäillen Nuijamaalle sekä maantiet valteille 13 ja 14.
Juustilassa oli hotelli, terveyskylpylä, Saimaankanavan Osuusliikkeen ja Osuusliike Torkkelin myymälät sekä yksityisliikkeitä. Saimaankanavan Osuusliike oli muodostunut Juustilan ja Pällin Kauppa-Osuuskuntien yhdistyessä. Juustilassa toimi nuorisoseura, Vuonna 1937 Juustilan kylässä oli 476 ha peltoa, 44 ha niittyä ja 1 545 ha metsää.
Juustilan kansakoulu sijaitsi Juustilan taajamassa. Koulupiiriin kuuluivat myös ympäristön pikkukylät: Jyrkilä, Leppälä, Tikkala ja Ventelä. Juustilan koulussa oli neljä opettajaa ja 126 oppilasta vuonna 1939. Juustilan koulu perustettiin vuonna 1891. Koulua varten rakennettiin lisärakennus vuonna 1927.
Talvisodan taistelut eivät ulottuneet Juustilan alueelle, mutta Moskovan rauhan perusteella se kuului luovutettaviin alueisiin. Asukkaat oli evakuoitu jo sodan alussa muualle Suomeen. Jatkosodassa luovutetut alueet valloitettiin takaisin vuonna 1941 ja asukkaat pääsivät palaamaan koteihinsa. Alkoi vilkas jälleenrakentamisen kausi. Saimaankanavan osuusliikkeen Juustilan myymälä oli ensimmäinen kauppa, joka avattiin uudelleen maalaiskunnan takaisinvaltauksen jälkeen (4. lokakuuta 1941). Uusi evakuointi oli kuitenkin edessä kesällä 1944.
Nykyisin osittain Suomelle vuokratulla alueella sijaitsevan Juustilan taajaman alueella ei ole juurikaan asutusta. Nykyinen Juustila () sijaitsee vanhan taajaman länsipuolella. Lisäksi Juustilan kylän alueella on asutusta Korven (v:sta 1948 ) alueella. Sen sijaan muu osa kylästä ja naapurikylät Jyrkilä ja Leppälä ovat autioita. Ventelän ja Tikkalan alueilla on vähäistä asutusta.
Jyrkilä (yritys)
Jyrkilä Oy on kaakkoissuomalainen linja-autoyhtiö ja kuljetusliike, jonka tarjontaan kuuluu linjaliikennettä, tilausajoja sekä valmismatkoja. Vuonna 2012 on aloitettu myös tavaraliikenne. Yhtiöllä on 14 linja-autoa, yksi taksi, 5 pakettiautoa ja n. 20 hengen henkilökunta. Tallit ja toimitilat sijaitsevat Kotkassa Aittakorven kaupunginosassa. Aikaisemmin Jyrkilä Oy liikennöi myös Kotkan paikallisliikenteessä, pääosin Kotkansaaren ja Länsi-Kotkan välisillä linjoilla. Jyrkilä Oy on Linja-autoliiton jäsenyritys.
Väinö Jyrkilä perusti yhtiön Kotkassa vuonna 1946. Toimitusjohtajan vastuu siirtyi hänen pojalleen Seppo Jyrkilälle vuonna 1982. Vuoden 2006 alusta V. Jyrkilä Oy jakautui kolmeen osaan: Jyrkilä Oy, Jyrkilä Oy Kiinteistöt ja Jyrkilä Oy Kaupunkiliikenne. Jyrkilä Oy Kiinteistöt omistaa yhtiön toimitilat Aittakorvessa, Jyrkilä Oy Kaupunkiliikenteelle taas kuului yhtiön paikallisliikennetoiminta. Marraskuussa 2007 silloiset omistajat myivät Kaupunkiliikenneyhtiön Pohjolan Liikenteelle ja Jyrkilän aika paikallisliikenteen hoitamisessa päättyi. Pohjolan Liikenteelle siirtyi kaupassa kymmenen paikallisliikenteen linja-autoa. Jyrkilä Oy ja Jyrkilä Oy Kiinteistöt säilyivät kaupassa entisillä omistajillaan.
Nykyisin Jyrkilä Oy:n pääomistajana ja toimitusjohtajana toimii Väinö Jyrkilän pojanpoika Antti Jyrkilä. Perinteisen tilausajon lisäksi yhtiö järjestää yli sata kotimaan valmismatkaa vuodessa, joissa matkustajia on n. 5500. Matkat suuntautuvat pääsääntöisesti pääkaupunkiseudulle. Linjaliikennevuoroja yhtiöllä on Pyhtään kunnassa.
Oheispalveluina Jyrkilän liiketoimiin kuuluu moottoripyörien talvisäilytys ja tee-se-itse pesuhallitilan vuokraaminen. 1.2.2013 alkaen Jyrkilän palveluihin kuuluu myös taksiliikenne. Näitä toimia varten on perustettu uusi yhtiö, Jyrkilä Oy Taksiliikenne. Taksiliikenteen vapautumisesta alkaen Jyrkilä Oy on tarjonnut taksipalveluja aputoiminimellä Taksiparoni.
Vuoden 2012 Kotkan palveluliikenteen kilpailutuksessa Jyrkilä voitti pääosan liikenneoikeuksista. Lisäksi Jyrkilä alkoi liikennöidä Hirvikoski-Kotka-välin koulupäivävuoroja.
Elokuussa 2013 yhtiö aloitti Haminan Kaupungin palveluliikenteen kahdella autolla, 2+1 vuoden sopimuksella. Vuonna 2014 Jyrkilä Oy laajensi koulukuljetuksiaan Pyhtään ja Kotkan lisäksi myös Haminassa ostamalla M&R Sipilä Ay:n joukkoliikennetoiminnot. Jyrkilä Oy jatkaa myös kevään 2014 kilpailutuksien jälkeen Hirvikoski-Kotka-välin koulupäivävuorojen ja yhden Kotkan kaupungin palveluliikennekohteen liikennöintiä.
Vuodesta 2009 Jyrkilä Oy on myös kehittänyt tilausajoyritysten verkostoa, SynergyBus®:ia ja siihen liittyvää valtakunnallista tilausajojen tarjouspyyntöpalvelua Tilausajot.net:iä. Lokakuussa 2011 näiden palveluiden oikeudet myytiin Antti Jyrkilän ja kumppaneiden omistamalle Aittakoodi Oy:lle, joka jatkaa palveluiden kehittämistä ja tuottamista.
Heinäkuussa 2015 Jyrkilä Oy osti kotkalaisen lähetti- ja kuljetuspalveluyritys White S Oy:n. White S Oy on perustettu vuonna 1992. Sittemmin yritys on muuttanut nimekseen Kuljettajat.fi Oy ja tehnyt uusia yritysostoja.
Loistokultasiipi
Loistokultasiipi ("Lycaena virgaureae") on sinisiipisten ("Lycaenidae") heimoon kuuluva pieni päiväperhonen ja yksi Suomen yleisimmistä päiväperhoslajeista.
Loistokultasiiven siipien kärkiväli on 23–34 mm. Koiraan siipien yläpinnan pääväri on hohtavan kullanpunainen eikä niillä ole mustanruskeaa, eteenpäin levenevää ulkoreunusta lukuun ottamatta mitään kuviointia. Naaraan etusiipien yläpinnat ovat kuparinpunaiset. Niiden keskiosassa on kaksi mustaa täplää ja ulkoreunassa rinnakkaain kaksi tummaa täpläriviä, joista ulompi on hieman epäselvä. Takasiivet ovat tummanruskeat ja niissä on oranssi reunajuova. Molempien sukupuolien siipien alapinnan pääväri on kellanharmaa ja niissä on hajallaan pieniä mustiä täpliä. Takasiivessä uloimpiin täpliin liittyy valkoinen laikku ja siipeä reunustaa oranssi reunavyö. Toukka on väriltään vihreänkellertävä.
Etelä-Euroopassa alalajeilla "L. v. miegii" sekä "L. v. punctatus" koiraan siivissä on musta keskitäplä.
Loistokultasiiven esiintymisalue ulottuu Etelä- ja Keski-Euroopasta Vähän- ja Keski-Aasian kautta Mongoliaan. Se puuttuu Euroopassa läntisimmistä osista, muun muassa Britteinsaarilta ja Alankomaista sekä kaikkein eteläisimmistä osista. Suomessa esiintymisalue ulottuu suunnilleen napapiirille. Lentoaika on kesäkuun lopulta elo-syyskuun vaihteeseen yhtenä sukupolvena. Lennon huippu sijoittuu heinäkuulle.
Loistokultasiiven elinympäristöä ovat tuoreet ja kuivat niityt, tienpientareet ja kedot. Se on hyvin yleinen ja oli vuonna 2013 Suomen päiväperhoslaskennassa 11. yleisin laji. Koiraat etsivät naaraita lentelemällä ympäriinsä.
Naaras laskee munat yksitellen ravintokasvien lehdille ja laji talvehtii munana. Toukat kuoriutuvat keväällä. Ne ovat hyvin piilottelevia ja syövät lehtiin ikkunamaisia ohentumia. Toukilla on hyvin löyhä suhde muurahaisiin. Toukkakehitys kestää kuutisen viikkoa ja kotelovaihe kahdesta kolmeen viikkoa.
Toukan ravintokasveja ovat hierakat, etenkin niittysuolaheinä ("Rumex acetosa") ja myös ahosuolaheinä ("Rumex acetosella").
Leena
Leena ja Lena ovat muun muassa Suomessa käytettyjä naisen etunimiä. Leenaa käytetään myös Virossa, Lenaa puolestaan muun muassa Skandinaviassa, Saksassa ja Venäjällä.
Leena ja Lena ovat lyhennelmiä nimien Helena ja Magdalena eri versioista. Helenan taustalla on alun perin kreikkalainen nimi Helene, jonka alkuperä liittyy joko soihtuun tai kuuhun. Magdalenan hepreankielinen versio Magdalene
puolestaan merkitsee "Magdalasta kotoisin olevaa". Magdala oli kylä, jonka nimi tarkoittaa hepreaksi tornia. Vanhoissa Raamatun käännöksissä Magdalan Mariasta käytetään nimeä "Maria Magdalena", ja koska nimi Leena on yleisesti käsitetty Magdalenan lyhentymäksi, on Leenan nimipäivä samana päivänä, 22. heinäkuuta, jota vanhastaan on pidetty Maria Magdalenan muistopäivänä.
Vuoden 2009 loppuun mennessä Suomessa on rekisteröity 58 171 Leena-nimen saanutta naista ja alle viisi miestä. Vastaavasti Lena-nimi on annettu 2 411 naiselle. 1940- ja 1950-luvuilla Leena oli yksi suosituimmista tyttölapsille annetuista nimistä.
Listan Leenat ovat suomalaisia.
Portugalin koripallomaajoukkue
Portugalin koripallomaajoukkue edustaa Portugalia koripallon maajoukkuekilpailuissa. Se on kolmasti selviytynyt EM-lopputurnaukseen.
Vuoden 1951 EM-kilpailuissa Portugali sijoittui 15:nneksi.
Espanjassa pelatuissa EM-kisoissa 2007 Portugali hävisi alkulohkossaan Espanjalle 56–82 ja Kroatialle 68–90, mutta voitti Latvian 77–67 ja selviytyi 12 parhaan jatko-otteluihin. Jatkolohkossa Portugali hävisi Venäjälle 65–78, voitti Israelin 94–85 ja hävisi Kreikalle 67–85. Portugali sijoittui jatkolohkossaan viidenneksi ja koko turnauksessa kymmenenneksi. Joukkueen paras pistemies oli João Santos (11,2 pistettä / ottelu), paras levypallomies Élvis Évora (5,2) ja paras syöttäjä Filipe da Silva (3,2). Joukkuetta valmensi Valentin Melnitšuk.
Liettuassa pelatuissa EM-kisoissa 2011 Portugali hävisi kaikki viisi alkulohkon otteluaan.
Jättiläiskoala
Jättiläiskoala ("Phascolarctos stirtoni") eli pleistoseenikaudella. Kooltaan se oli kolmanneksen kookkaampi kuin nykyisin elävä koala. Kokoeroa lukuun ottamatta jättiläiskoala poikkesi siitä kuitenkin hyvin vähän. Jotkin tutkijat ovatkin sitä mieltä, että nykyiset ja pleistoseenikaudella eläneet koalat ovat samaa lajia, eläimen koko on vain ajan saatossa pienentynyt. Elintavoiltaankin jättiläiskoala on muistuttanut nykyään elävää koalaa.
Kuten monet muutkin australialaiset pleistoseenikauden suuret pussieläimet, jättiläiskoala kuoli sukupuuttoon noin 50 000 vuotta sitten.
Honda Magna
Honda Magna on japanilaisen Hondan vuosien 1982 ja 2003 välillä valmistama custom-tyyppinen moottoripyörä.
Vuoden 1982-mallinen Honda VF750C eli V45 Magna oli saatavilla joko candynpunaisena tai candynsinisenä. Maalattuja osia olivat polttoainetankki ja sivuposket. Ajovalo, mittaristo ja lokasuojat olivat kromattuja. Etujarru oli kaksimäntäinen, TRAC anti-dive-järjestelmällä varustettu tuplalevyjarru. Moottori oli 748 kuutiosenttimetrinen, 16-venttiilinen, nestejäähdytteinen, kahdella kannen yläpuolisella nokka-akselilla varustettu 16-venttiilinen V4-moottori. Voimansiirtona oli 6-vaihteinen vaihdelaatikko ja kardaaniveto. Kytkin oli nestetoiminen.
Vuoden 1983 V45 Magna oli saatavana joko punaisena tai mustana.
"Tiedot"Vuosien 1987 ja 1988 Honda VF750C moottoripyöriä kutsuttiin nimellä "Super Magna". Vuonna 1987 valmistettiin pääasiassa 700 kuutiosenttimetrin moottorilla varustettuja Super Magnoja joiden moottori tuotti 63 kilowattia/9500 rpm, ja vääntöä 67 Nm/7500 rpm. Vuonna 1987 valmistettiin myös joitain satoja kappaleita 750-kuutioisella moottorilla varustettuja Super Magnoja Kanadan vientiin. Näissä pyörissä oli muista Super Magnoista poiketen kilometrimittaristo mailimittarin sijaan. Vuonna 1988 Magnojen moottoritilavuus suurennettiin takaisin alkuperäiseen kokoon, 748 kuutiosenttimetriä. Suurin osa 1988-mallisista Super Magnoista valmistettiin Hondan USA:n tehtailla Marysvillessa, Ohiossa.
Vuoden 1987 Magnan sai joko punaisena tai sinisenä. Alaspoileri oli mattamusta. 
Vuoden 1988 mallia sai joko punaisena tai mustana ja alaspoileri oli maalattu muun pyörän väriseksi.
"Tiedot:"Kolmannen sukupolven Honda Magnan moottorina käytettiin VFR750:stä peräisin olevaa, mutta hieman muunneltua moottoria. Mm. kampiakseli vaihdettiin erilaiseen ja kaasutin oli pienempi. Moottoriin lisättiin kromia ja pakoputkistoksi tuli 4-into-4-tyyppinen, kromattu putkisto. Istuinkorkeus pidettiin edelleen aiempien vuosien mallien mukaisesti erittäin matalana ja kuten Super Magnastakin, pyörästä saa yksipaikkaisen irrottamalla takasatulan. Vaihteisto muutettiin 5-nopeuksiseksi ja toisiovedoksi tuli kardaanin sijaan ketjuveto. Muutoksilla saatiin aikaan parempi keskialueen vääntö ja laajempi tehoalue.
"Tiedot:"
Epic Games
Epic Games (aikaisemmin Epic MegaGames) on yhdysvaltalainen pelitalo. Yhtiö on aloittanut videopelien kehittäjänä, mutta on alun jälkeen laajentanut lisensoimaan Unreal Engine -pelimoottoriaan pelikehittäjille.
Epic Gamesin historia juontaa juurensa vuoteen 1991, jolloin Tim Sweeney perusti Potomac Computer Systems -nimisen pelifirman Rockvilleen, Marylandiin, Yhdysvaltoihin. Firman ensimmäinen merkittävä peli oli ZZT. Vähitellen firma alettiin tuntea nimellä Epic MegaGames. Suuren yleisön tietouteen Epic MegaGames pääsi 1990-luvun puolivälissä, jolloin shareware koki varsinaisen buumin pelien levitystapana. Epicin tunnettuja SW-pelejä ovat mm. "Epic Pinball", "Jill of the Jungle", "Jazz Jackrabbit" ja "". Näihin aikoihin Epic alkoi myös levittää muiden suunnittelemia pelejä.
Vuonna 1998 Epic julkaisi "Unrealin", joka sai useita jatko-osia. Epic myös alkoi myydä lisenssillä heidän luomaansa "Unreal Engine" -pelimoottoria muille pelintekijöille. Vuonna 1999 Epic MegaGamesista tuli Epic Games.
Vuonna 2006 Epic julkaisi "Gears of Warin" Xbox 360:lle. Vuonna 2007 julkaistiin "Unreal Tournament" -sarjan jatko-osa "Unreal Tournament 3" PC:lle ja PlayStation 3:lle, Xbox 360:n versio julkaistiin hieman myöhemmin. Vuonna 2008 ilmestyi "Gears of Warin" jatko-osa, "Gears of War 2". Nykyään Epic Games jatkaa "Gears of War" -sarjan ja heidän luomansa "Unreal Engine" -pelimoottorin kehitystä. Vuonna 2016 julkaistiin Early Access -versio Epicin tulevasta free-to-play MOBA-tyyppisestä pelistä nimeltä Paragon, jota kehitettiin PC:lle ja Playstation 4:lle. Vuoden 2018 keväällä Epic Games lopetti Paragonin kehittämisen, sulkien sen palvelimet 26. huhtikuuta 2018. Syyksi Epic Games ilmoitti Paragonin vähäisen pelaajamäärän, jonka osittain aiheutti Fortniten kasvava suosio.
Vuonna 2011 Epic Games alkoi kehittää peliä nimeltään "Fortnite". Tämän pelin oli tarkoitus olla siihen aikaan synkkä selviytymispeli. Myöhemmin pelistä tuli paljon värikäämpi ja lapsille sopivampi. "Fortnite" ei kuitenkaan menestynyt, kunnes 26. syyskuuta 2017 Epic Games julkaisi siihen ilmaisen Battle Royale -pelimuodon. Parina ensimmäisenä kuukautena se ei ollut vielä tunnettu, mutta vuoden 2018 keväällä peli alkoi saada paljon huomiota, joka johti siihen, että suurin osa YouTuben Ja Twitchin pelikanavista vaihtoi Fortniten pelaamiseen. Peli on saatavilla PC:lle Epic Games launcherin kautta ja myös konsoleille kuten PS4, Xbox One ja Nintendo Switch. Ios-versio on olemassa jo, ja myös Android-julkaisun Beta-versio tuli saataville 9. elokuuta 2018.
Moero
Moero oli sairaalalaiva, jonka Neuvostoliiton pommikoneet upottivat Itämerellä toisen maailmansodan yhteydessä syyskuussa 1944.
Flensburger Schiffsbau-Gesellschaft rakensi aluksen Compagnie Maritime Belge du Congo -yhtiölle Belgian ja tämän siirtomaan Kongon väliseen laivaliikenteeseen. Alus laskettiin vesille 15. maaliskuuta 1937. Saksalaisten aloittaessa hyökkäyksensä 10. toukokuuta 1940 alus oli Antwerpenissa. Se siirtyi Bordeaux’hon, jossa se jäi saksalaisten käsiin. Syyskuussa 1940 "Moero" nimettiin "H16:ksi".
Alus ajoi maaliskuussa 1943 karille Hangon edustalla, minkä jälkeen se oli Helsingissä telakalla korjattavana.
Sairaalalaivaksi muunnettu "Moero" lähti 21. syyskuuta 1944 Tallinnasta kohti Saksaa merkittynä punaisella ristillä, mutta 22. syyskuuta neuvostoliittolaiset pommikoneet upottivat sen. Laivalla oli arviolta 700 haavoittunutta ja 500 pakolaista, joista 655 kuoli tapauksen aikana.
Legio IIII Flavia Felix
Legio IIII Flavia Felix, joskus myös Legio IV Flavia Felix () oli Vespasianuksen perustama roomalainen legioona. Vitelliusta kannattanut Legio IIII Macedonica lakkautettiin ja Legio IIII Flavia Felix perustettiin sen tilalle.
Legioonan ensimmäinen tukikohta oli Burnum Dalmatiassa, mutta se siirrettiin myöhemmin Singidunumiin. Vuonna 88 Legio IIII Flavia Felix osallistui Domitianuksen Daakian sotaan, jossa se taisteli ainakin Tapaen taistelussa. Se osallistui myös Trajanuksen Daakian sotaan ja jäi sen jälkeen Daakiaan varuskunnaksi, kunnes keisari Hadrianus komensi legioonan takaisin Singidunumiin. Vuoden 193 sisällissodassa legioona kannatti Septimius Severusta. Legio IIII, tai sen alaosastoja taisteli useissa sodissa vielä 200-luvulla pääasiallisesti Tonavan rannoilla, mutta osallistui hautalöytöjen perusteella ainakin myös Sassanideja vastaan käytyyn sotaretkeen nykyisen Syyrian alueella. Legioona oli vielä 300-luvun alkupuolella toiminnassa Moesia Superiorissa, mutta maininnat siitä historiallisista lähteistä loppuvat ennen vuotta 400.
Hayley Tullett
Hayley Tullett (o.s. Parry, s. 17. helmikuuta 1973, Swansea) on brittiläinen keskimatkojen juoksija.
Tullett karsiutui Pariisin sisäratojen MM-kisoissa 1997 800 metrin juoksun välierissä ajalla 2.04,40. Vuonna 1999 hän meni naimisiin seiväshyppääjä Ian Tullettin kanssa. Samana vuonna hän sijoittui neljänneksikymmenenneksi Belfastin maastojuoksun MM-kisoissa lyhyellä matkalla ja karsiutui Sevillan MM-kisoissa 1 500 metrin juoksun alkuerissä ajalla 4.05,72. Seuraavana vuonna hän juoksi Vilamouran maastojuoksun MM-kisoissa lyhyellä matkalla kolmanneksikymmenenneksiyhdeksänneksi ja Sydneyn olympialaisissa 1 500 metrin juoksussa yhdenneksitoista. Lissabonin sisäratojen MM-kisoissa 2001 hän oli 3 000 metrin juoksussa kahdeksas ajalla 8.45,36 ja myöhemmin samana vuonna karsiutui Edmontonin ulkoratojen MM-kisoissa 1 500 metrin välierissä. 2002 hän juoksi Wienin sisäratojen EM-kisoissa matkan yhdeksänneksi, mutta Münchenin ulkoratojen EM-kisoissa hän karsiutui alkuerissä.
Tullett voitti vuonna 2003 Euroopan sisäratojen cupin 1 500 metrillä. Myöhemmin samana vuonna hän sijoittui kymmenenneksi Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa 3 000 metrillä ja kolmanneksikymmenenneksiviidenneksi Lausannen maastojuoksun MM-kisoissa lyhyellä matkalla. Hän voitti samana vuonna maansa mestaruuden 1 500 metrillä, juoksi Euroopan cupissa 3 000 metrillä toiseksi ja voitti Pariisin MM-kisoissa MM-pronssia 1 500 metrillä ajalla 3.59,95. Kauden lopussa hän juoksi kolmanneksi samalla matkalla. Seuraavana vuonna hän karsiutui Budapestin sisäratojen MM-kisoissa 3 000 metrin alkuerissä. Ateenan olympialaisissa hän karsiutui 1 500 metrin välierissä ja kauden lopussa hän oli 1 500 metrillä yhdestoista. Melbournen Kansainyhteisön kisoissa 2006 hän karsiutui 800 metrin välierissä ajalla 2.02,44, mutta voitti 1 500 metrillä pronssia.
Slite (varustamo)
Rederi AB Slite oli ruotsalainen laivavarustamo, joka meni konkurssiin huhtikuussa 1993. Varustamo oli yksi Viking Linen osakasvarustamoista ollen yhtiön ainoa ruotsalaisvarustamo.
Slite oli alun perin rahtilaivavarustamo, mutta 1950-luvun lopun huonot suhdanteet rahtilaivaliikenteessä saivat varustamon etsimään uusia liiketoimintamahdollisuuksia orastavasta autolauttaliikenteestä. Niinpä vuonna 1959 yksi varustamon ns. pykälälaivoista, M/S Slite muutettiin autolautaksi. Alukseen mahtui 235 matkustajaa ja 30 henkilöautoa. Alus asetettiin kesäkuussa 1959 liikenteeseen Simpnäsin ja Maarianhaminan väliselle reitille.
Vuonna 1964 varustamo sai ensimmäisen uudisrakennuksensa M/S Apollon ja aloitti sillä myös liikenteen Uuteenkaupunkiin Ahvenanmaan pohjoispuolitse. Tuolloin Suomessa ei kotimaanliikenteen ns. cabotage-lupia myönnetty ulkomaisille varustamoille, joten reitti Ruotsista Ahvenanmaan kautta Manner-Suomeen ei ollut mahdollinen. Reitti jäi lyhytikäiseksi, jo saman vuoden syksyllä Apollo siirtyi liikennöimään Kapellskäristä vuorotellen Maarianhaminaan ja Paraisille. Apollo sai luvan kotimaanliikenteeseen vasta selvitettyään ainoana aluksena vaikean jäätalven aikaiset huoltoyhteydet Paraisten ja Ahvenanmaan välillä kevättalvella 1966.
Vuonna 1966 kiristynyt kilpailu ajoi Sliten yhteistyöhön kahden muun varustamon, Rederi AB Vikinglinjenin ja Ålandsfärjan AB:n kanssa. Tällöin perustettiin markkinointiyhtiö Vikinglinjen Ab markkinoimaan kolmen yhteistyötä tekevän varustamon laivoja yhteisen Viking Line -tavaramerkin alla. Yhteisyritys säilyi aina vuoden 1994 kevääseen asti, jolloin se jäi Sliten konkurssin seurauksena SF-Linen (nykyinen Viking Line, alun perin Ålandsfärjan AB) haltuun.
Slite ajautui konkurssiin 7. huhtikuuta 1993. 1980-luvun lopussa ja 1990-luvun alussa varustamo oli investoinut uusin aluksiin Athena, Kalypso ja Europa. Laman iskiessä 1980-luvun lopussa Suomeen ja Ruotsiin meni Athenaa ja Kalypsoa rakentanut Wärtsilä Meriteollisuus konkurssiin, minkä seurauksena alusten hinnat nousivat huomattavasti. Laman syventyessä Sveriges Riksbankin oli pakko laskea Ruotsin kruunu kellumaan 19. marraskuuta 1992, minkä seurauksena kruunu devalvoitui jo aiemmin kellumaan päästetyn Suomen markan tavoin. Tämän seurauksena Sliten saksalaiselta telakalta tilaaman m/s Europan hinta nousi noin 20 prosenttia, mikä johti siihen, että yksi Sliteä rahoittaneesta pankeista, Nordbanken, katsoi ettei se enää voi olla mukana rahoittamassa aluksen hankintaa. Nordbankenin päätös pakotti Sliten luopumaan Europasta, mutta sekään ei enää pelastanut varustamoa, vaan se siis ajautui muutaman kuukauden kuluttua konkurssiin.
Masako Chiba
Masako Chiba (, s. 18. heinäkuuta 1976) on japanilainen kestävyysjuoksija.
Chiba voitti Ateenan MM-kisoissa 1997 MM-pronssia 10 000 metrin juoksussa ajalla 31.41,93. Myöhemmin samana vuonna hän juoksi GP-finaalissa seitsemänneksi 5 000 metrin juoksussa ajalla 15.32,45. Seuraavana vuonna hän sijoittui neljänneksi Sydneyn maratonilla ajalla 2.37.44. Vuonna 1999 hän oli viides Tokion maratonilla ajalla 2.29.00 ja 2001 hän voitti Sapporon maratonin. Vuonna 2002 hän juoksi Chicagon maratonilla yhdeksänneksi ja Pariisin MM-kisoissa 2003 voitti maratonin MM-pronssia ajalla 2.25.08. Seuraavana vuonna hän oli Osakan maratonilla toinen, voitti Hokkaidon maratonin ja sijoittui Tokion maratonilla neljänneksi. Vuonna 2005 hän voitti Hokkaidon maratonin ja juoksi Chicagon maratonilla kolmanneksi. Vuonna 2006 hän oli Hokkaidon maratonilla yhdestoista.
Miesha McKelvy-Jones
Miesha McKelvy-Jones (s. 26. heinäkuuta 1976) on yhdysvaltalainen entinen 100 metrin aitajuoksija.
McKelvy-Jones voitti 1999 Pan-Amerikan kisoissa pronssia 100 metrin aidoissa. Samana vuonna hän karsiutui Sevillan MM-kisoissa toisissa alkuerissä ajalla 12,98. Pariisin MM-kisoissa 2003 hän voitti lajissa MM-pronssia ajalla 12,67. Myöhemmin samana vuonna hän juoksi kolmanneksi.
Aktiivinen empaattinen reflektio
Aktiivinen empaattinen reflektio on termi, jota käytetään psykoterapiassa ja psykiatriassa. Se on terapeutin toimintatapa, jolla hän viestittää potilaalle ymmärtävänsä tätä.
Kun potilasta haastatellaan, ei riitä että häntä ymmärretään. On tärkeää, että potilas saa kokemuksen siitä, että hän tulee ymmärretyksi. Käyttökelpoinen tekniikka on kuunnella potilasta aktiivisesti. Erilaisin elein ja äännähdyksin voi ohjata häntä kertomaan ja jatkamaan. Sopivassa kohdassa voi palauttaa potilaan kertomaa tiivistettynä ja antamalla potilaan testattavaksi erilaisia vaihtoehtoja, joista potilas sitten voi valita haluamansa tai antaa vielä uuden.
Esimerkki: ”Kerroit, että sinulle oli suuri pettymys, että paras kaverisi jäi kiinni lunttauksesta matematiikan kokeessa. Järkytyitkö siitä, että hän oli taitamaton ja jäi kiinni, vai siitä, että hän lunttasi sinulta ja opettaja saattoi epäillä että olit juonessa mukana.”
Terapeutti pyrkii koko ajan varmistamaan, että potilas ymmärtää palautteen ja tarvittaessa hän tarkistaa onko itse ymmärtänyt asian samoin kuin potilas ja onko potilas ymmärtänyt asian samoin.
Palautteessa pyritään ymmärryksen lisäämiseksi ensin ymmärtämään ja sitten käyttämään potilaan käyttämiä sanoja ja sanamuotoja. Palautteet annetaan tiivistettyinä, ja niissä voi samalla pyrkiä yhteenvetoihin. Palautteet annetaan mieluummin ”verbikielellä” eli keskipisteessä on tekeminen pohdinnan sijaan. Tulkintoja pyritään välttämään tai ne annetaan vaihtoehtoina, jotka potilas voi hylätä tai hyväksyä.
Claude de Villars
Claude Louis Hector, Villarsin herttua (8. toukokuuta 1653 Moulins – 17. kesäkuuta 1734 Torino) oli Ranskan marsalkka ja vuodesta 1733 marsalkkakenraali.
Villars astui Ranskan armeijan palvelukseen vuonna 1671. Hän osallistui Ranskan–Hollannin sodassa Maastrichtin piiritykseen 1673 ja vuonna 1674 hän sai ratsuväkirykmentin komennettavakseen ja everstin arvon.
Ranskan–Hollannin sodan jälkeen Villars toimi diplomaattisissa tehtävissä Baijerissa, mutta yhdeksänvuotisen sodan sytyttyä hän palasi armeijan palvelukseen 1690. Hän komensi Flanderissa operoineen armeijan ratsuväkeä, mutta sodan loppupuolella hänet lähetettiin Wieniin, jälleen diplomaattina.
Espanjan perimyssodan aikana Villars saavutti suurimmat menestyksensä: hän johti Ranskan armeijan voittoihin keisarillisista Käferholzissa (1702) ja Höchstädtissä (1703). Käferholzin voiton vuoksi hänet ylennettiin Ranskan marsalkaksi vuonna 1703.
Ranskan jouduttua alakynteen sodassa, Villars sai johdettavakseen Pohjois-Ranskassa armeijan, jonka tehtävänä oli torjua liittokunnan armeijoiden eteneminen Ranskaan. Vuonna 1712 Villars löi Eugen Savoijilaisen johtaman armeijan Denainin taistelussa, pysäyttäen vihollisen etenemisen Ranskaan.
Puolan perimyssodan syttyessä Villars sai marsalkkakenraalin arvon, mutta kuoli pian sodan sytyttyä vuonna 1734 Torinossa.
Intiansitrusheinä
Intiansitrusheinä eli malabarinsitrusheinä tai sitruunaruoho ("Cymbopogon citratus") on monivuotinen trooppinen heinäkasvi sitrusheinien suvussa. Sitä viljellään laajalti maustekasvina. Sitä kasvatetaan myös lauhkealla vyöhykkeellä yksivuotisena, koska se ei kestä pakkasta. Intiansitrusheinää käytetään paljon aasialaisessa ruoanlaitossa, etenkin thaimaalaisessa keittiössä. Mausteena käytettäessä siinä on mieto sitruunan maku. Kasvi on kotoisin Malesian saaristosta.
Colonia
Colonia oli alkujaan roomalainen kolonia, joka perustettiin vasta vallatulle alueelle. Myöhemmin "coloniat" menettivät sotilaallisen tarkoituksensa ja "colonia" alkoi tarkoittaa kaupunkien hierarkiassa korkeinta tasoa, "municipiumin" yläpuolella.
Esimerkkejä kuuluisista colonioista:
Islamilainen jihad
Palestiinan Islamilainen jihad (arab. حركة الجهاد الإسلامي في فلسطين, -"Harakat al-Jihād al-Islāmi fi Filastīn") on palestiinalainen ääri-islamilainen järjestö, jonka mm. Yhdysvallat, EU ja Israel luokittelevat terroristijärjestöksi.
Islamilainen jihad perustettiin 1970-luvulla. Perustajia olivat Egyptissä opiskelleet palestiinalaiset sunnimuslimit Fathi Shikaki, Abdul Aziz Odeh ja Bashir Moussa. Kun Shikaki surmattiin Maltalla 1995, järjestön johtoon nousi Ramadan Abdullah al-Shallah. Järjestön tavoite on Hamasin tavoin tuhota Israel.
Järjestö on tehnyt palestiinalaisten toisen kansannousun aikana lukuisia itsemurhaiskuja Israelissa. Hamas on suostunut tulitaukoon, mutta Islamilainen jihad on tehnyt itsemurhaiskuja senkin jälkeen. Järjestö on boikotoinut vaaleja, myös vuoden 2006 parlamenttivaaleja, jotka Hamas voitti. 11. syyskuuta 2007 se teki raketti-iskun Israeliin, jossa haavoittui yli 50 israelilaissotilasta.
Jalkapallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2007
Vuoden 2007 jalkapallon naisten maailmanmestaruuskilpailut olivat viidennet FIFA:n järjestämät naisten maailmanmestaruuskilpailut. Ne pelattiin Kiinassa 10.–30. syyskuuta 2007. Otteluita pelattiin viidessä eri kaupungissa: Chengdu, Hangzhou, Shanghai, Tianjin ja Wuhan.
BBC Parliament
BBC Parliament on brittiläinen televisiokanava, jonka omistaa maan yleisradioyhtiö BBC. Kanavan ohjelmisto koostuu Britannian parlamentin, Skotlannin parlamentin sekä Walesin ja Pohjois-Irlannin aluehallinnon ja kaikkien lakiasäätävien elinten kokouksista. BBC Parliament lähettää raportteja Britannian suurimpien puolueiden ja Trades Union Congressin vuosittaista kokouksista ja Euroopan parlamentista.
Vuodesta 1992 vuoteen 1998 asti kanava tunnettiin nimellä "The Parliamentary Channel", jota operoi United Artist Cable, ja jonka rahoituksesta vastasivat brittiläiset kaapeli-tv operaattorit. BBC hankki The Parliamentary Channelin vuonna 1998 nimeten sen uudelleen BBC Parliamentiksi. BBC:n omistamana kanava aloitti uudelleen 23. syyskuuta 1998. Nykyisin BBC Parliament on saatavilla kaapelissa, satelliitissa sekä antenniverkossa.