Guido Crepax
Guido Crepax, alk. Crepas, (15. heinäkuuta 1933 Milano – 31. heinäkuuta 2003) oli italialainen sarjakuvan tekijä, joka vaikutti suuresti eurooppalaiseen aikuissarjakuvaan. Hänen tunnetuin hahmonsa oli Valentina. Crepaxin piirrostyyli oli hienostuneen psykedeelistä ja tarinat unenomaisia sekä vahvasti eroottisia.
Crepaxin lapsuuden sarjakuvasuosikkeja olivat Flash Gordon ja Taika-Jim, joista hän on selvästi saanut vaikutteita ja laajentanut niiden fantasiakuvitelmia omassa tuotannossaan. Hänen ensimmäinen nuorena poikana vuonna 1945 piirtämänsä sarjakuva oli H. G. Wellsin romaaniin ja siitä tehtyyn elokuvaan pohjautunut "L'Uomo Invisibile" (Näkymätön mies). Nämä kirjalliset inspiraation lähteet olivat hänelle tärkeitä koko uran ajan. Crepaxin viimeinen työ oli Frankenstein, joka julkaistiin 2002.
Crepax aloitti uransa mainosgraafikkona ja kuvittajana arkkitehtuuria opiskellessaan (hän valmistui 1953). Hän teki julisteita sekä kansia aikakauslehtiin, kirjoihin ja levyihin. Viimeksi mainitut olivat lähinnä klassista musiikkia ja jazzia (Gerry Mulligan, Fats Waller, Charlie Parker, Louis Armstrong), mutta mukana oli myös kevyttä musiikkia kuten Domenico Modugnon 'Nel blu dipinto di blu.
Jazz-harrastus näkyy myös Crepaxin sarjakuvissa, parhaiten vuonna 1979 ilmestyneessä jazz-muusikosta kertovassa tarinassa "L'uomo di Harlem", joka oli omistettu Charlie Parkerille. Tarina julkaistiin sarjassa "Un uomo un'avventura" numerossa 21 (sarjaa julkaistu suomeksikin osat 2, 5, 6, 8 ja 19 otsikolla "Seikkailujen mies").
Crepaxin suosikkilevytyksiä on koottu levylle "My Funny Valentina" (Nun Records).
Vuonna 1957 hän sai mainosalan Kultaisen palmun Shellille tehdystä mainoskampanjasta. Seuraavana vuonna hän aloitti yhteistyön Tempo Medicon, italialaisen lääkealan lehden kanssa, ja teki sille kaikki kannet 1980-luvun puoliväliin saakka.
Vuonna 1963 Crepax alkoi tehdä sarjakuvia ja kahta vuotta myöhemmin näki päivänvalon hänen tunnetuin hahmonsa, "Valentina". Valentina Rosselli ilmestyi ensimmäisen kerran italialaisen sarjakuvalehden "Linus" numerossa 2. Aluksi sarjakuvan päähenkilö oli taidekriitikko Philip Rembrandt, joka oli myös supersankari Neutron. Ensimmäisen jakson nimi oli "La Curva di Lesmo" (Monzan F1-radan tunnetun mutkan mukaan) ja sitä seurasi 30 seikkailua lisää, joista on koottu lukuisia albumeja.
Valentinan esikuvana oli mykän filmin tähti "Louise Brooks". Valentinasta tuli pian vuoteen 1995 saakka ilmestyneen sarjakuvan päähenkilö. Tarinat ovat outo sekoitus science fictionia, fantasiaa, agenttitarinaa ja varsinkin erotiikkaa. Valentinasta tuli suuri menestys Italiassa ja muualla, varsinkin Ranskassa.
Valentinan lisäksi Crepaxin sarjakuvissa seikkailivat myös muut sankarittaret kuten Belinda, Bianca, Anita ja Francesca.
Crepax teki sarjakuvaversioita eroottisen kirjallisuuden klassikoista kuten , Justine ja Emmanuelle. Taiteilija on haastattelussa kertonut, että vaikka hän on kuvannut töissään seksuaalisia perversioita täynnä ruoskia, kahleita ja kaikenlaista alistamista, hän itse vihaa väkivaltaa ja toisten halveksuntaa; hänen työnsä ovat vain mielikuvituksen paperille tuottamia hulluuden sekaisia näkyjä, harhakuvia ja haluja mielen syövereistä.
Hänen sarjakuviaan on käännetty lukuisille eri kielille.
Guido Crepax