hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
La Bayamesa
La Bayamesa on ollut Kuuban kansallishymni vuodesta 1959. Kuubalaiset ovat eri mieltä, sillä se tuli maanhymniksi jo Kuuba-Espanjan sodan aikana. Aluksi se oli pitempi. Osa, joka jäi pois, kertoi taistelusta joka oli jo päättynyt. "Mehän olemme aina taistelemassa", sanoi joku. Sanojen kirjoittaja oli Perucho Figueredo, runoilija Bayamo-kaupungista((Itä-Kuuba, Oriente)). Musiikki hymnille oli jo olemassa, mutta kansa pyysi häneltä sanoja musiikille. Hän kirjoitti ne heti, ollessaan ratsun päällä.
Espanjankieliset sanat:
Open Directory Project
Open Directory Project eli dmoz oli Time Warnerin omistama avoimen lähdekoodin hankkeiden hengessä perustettu täysin ilmainen linkkikirjasto. Sitä ylläpiti valtaisa määrä vapaaehtoisia toimittajia ympäri maailmaa.
5. kesäkuuta 1998 kaksi Sun Microsystemsin insinööriä, Rich Skrenta ja Bob Truel, perustivat ODP:n nimellä Gnuhoo. Myöhemmin Gnuhoo nimettiin uudelleen Newhooksi, kun Slashdotin artikkeli väitti Gnuhoon olevan pelkkä GNU:n nimellä ratsastava kaupallinen yritys.
Lokakuussa 1998 Netscape osti Newhoon, joka oli välissä ehtinyt vaihtaa nimensä ODP:ksi. AOL osti myöhemmin Netscapen ja sen mukana ODP:n. ODP:ssä oli yli neljä miljoonaa linkkiä.
ODP:n sisältö oli peilattu useisiin satoihin portaaleihin ympäri verkkoa joka onkin ollut ratkaiseva tekijä ODP:n menestykselle. ODP:n avoin suhtautuminen omaan linkkitietokantaan erottikin sen useimmista kilpailevista projekteista. Esimerkiksi Google Hakemisto hyödynsi ODP:n linkkitietokantaa.
28. helmikuuta 2017 ODP ilmoitti lopettavansa toimintansa 14. maaliskuuta 2017.
Suuntanumero
Puhelinliikenteen suuntanumero on telealuekohtainen koodi, joka liitetään varsinaisen puhelinnumeron eteen toiselta alueelta soitettaessa. Samalta alueelta soitettaessa suuntanumero ei ole tarpeellinen, muttei myöskään estä puhelun perille menoa. Suomessa ja monissa muissa maissa suuntanumero alkaa aina kaukotunnuksella 0 (nolla). Ulkomailta soitettaessa kaukotunnus jää pois ja korvautuu ulkomaantunnuksella ja kansainvälisellä suuntanumerolla.
Suomen alkuperäinen suuntanumerojako oli peräisin vuodelta 1954, jolloin kaukopuheluita ryhdyttiin automatisoimaan. Kaukopuheluista vastasi Posti- ja lennätinlaitos. Paikallispuheluista vastasivat joissakin kunnissa yksityinen puhelinlaitos ja joissakin PLL. Yksityisten laitosten toimialueella oli 1970-luvulla 68 prosenttia väestöstä, kun taas valtio toimi lähinnä harvaan asutuilla alueilla. Maa oli jaettuna 78 eri "verkkoryhmään", joiden tunnukset alkoivat numerolla 9. Kaukopuhelut kulkivat yleensä eri verkkoryhmien kaukopuhelukeskusten kautta, vaikka ne olisivat olleet vierekkäisten paikkakuntien välisiä.
Nykyiset telealueet suuntanumeroineen otettiin käyttöön vuoden 1996 suuntanumerouudistuksessa 12. lokakuuta 1996, ja ne vastaavat suunnilleen vielä silloin, ennen vuoden 1997 lääniuudistusta voimassa ollutta läänijakoa sillä poikkeuksella, että silloinen Uudenmaan lääni jaettiin Uudenmaan ja Helsingin telealueisiin. Lisäksi esim. Mikkelistä entisen Suomenniemen alue entisestä Kymen läänistä kuuluu Mikkelin telealueeseen (015), Kuhmoinen entisestä Keski-Suomen läänistä Hämeen telealueeseen (03), Joroinen entisestä Mikkelin läänistä Kuopion telealueeseen (017), Iitin Vuolenkoski entisestä Kymen läänistä Hämeen telealueeseen (03), Ypäjä entisestä Hämeen läänistä Turun ja Porin telealueeseen (02) ja Loppi, Riihimäki, Hausjärvi sekä osa Janakkalaa entisestä Hämeen läänistä Uudenmaan telealueeseen (019).
Ennen suuntanumerouudistusta nykyiset telealueet jakautuivat pienempiin "verkkoryhmiin", joista kullakin oli oma suuntanumeronsa. Silloiset suuntanumerot alkoivat 9:llä.* 932 oli ainoa verkkoryhmän suuntanumero, joka ulottui kahden nykyisen telealueen alueelle.
Kippari-Kalle
Kippari-Kalle (engl. Popeye the Sailor Man) on yhdysvaltalaisen Elzie Segarin luoma sarjakuvahahmo, joka on esiintynyt myös animaatioelokuvissa.
Kippari-Kalle on supersankari, jolle pinaatti antaa yli-inhimilliset voimat. Kippari-Kallen tyttöystävä on Olga ja verivihollinen Brutus, joka yrittää kaapata Olgan. Kippari-Kallen tunnusmerkkejä ovat erikoinen puhetapa, merimiesasu, maissipiippu ja ankkuritatuoinnit hänen molemmissa käsivarsissaan.
Kippari-Kalle teki ensiesiintymisensä "Thimble Theatre" -nimisessä sarjakuvassa 17. tammikuuta 1929. Hän oli aluksi pelkkä statisti, muriseva karskiotteinen merimies, joka vain puuhaili piippunsa kanssa. Kippari-Kalle katosi sarjasta takaisin merille viiden kuukauden jälkeen, mutta palasi lukijoiden vaatimuksesta takaisin 5. elokuuta jäädäkseen. Hahmon luoja Elzie Segar piirsi Kippari-Kallea kuolemaansa 1938 saakka, minkä jälkeen hahmoa alkoi piirtää hänen assistenttinsa Bud Sagendorf.
Max Fleischerin animaatiostudio alkoi tehdä Kippari-Kalle-lyhytanimaatioita vuonna 1933 ja 20-minuuttisia väripiirrettyjä vuonna 1935.
Robert Altman ohjasi vuonna 1980 oikeilla näyttelijöillä musikaalielokuvan "Kippari-Kalle", jossa Kippari-Kallea esitti Robin Williams. Elokuva kuvattiin Maltalla, jonne rakennettiin lavastekylä. Nykyään Kippari-Kallen kylä toimii teemapuistona.
Kippari-Kalle-sarjakuvien hahmoja ovat:
Ulkomaantunnus
Ulkomaantunnus valitaan ensimmäisenä soitettaessa puhelimella ulkomaille. Yleisiä ulkomaantunnuksia ovat 00 (yleisin), 011 (pohjoisamerikkalainen), 810 (venäläinen) ja 001 (kaukoitäinen).
Suomessa valitaan 00 ennen maan numeroa, suuntanumeroa ja puhelinnumeroa.
Matkapuhelimissa voidaan käyttää ulkomaantunnuksena valintaa ”+”, joka korvautuu matkapuhelinoperaattorin oletusarvoisella kansainvälisen teleliikenteen operaattoritunnuksella.
Tiedonsiirtonopeus
Tiedonsiirtonopeus on suure, joka kuvaa tiedon siirtymisen nopeutta. Tiedonsiirtonopeus on jossain tietyssä ajassa siirretyn tiedon määrä ja sen yksikkö on tiedon määrän yksikkö (bitti) jaettuna ajan yksiköllä (sekunti), bittiä sekunnissa. Yksikkö lyhennetään b/s, myös bit/s tai bps ("bits per second").
Toisinaan siirtonopeus määritellään myös tavuissa
sekunnissa (t/s, B/s, byte/s). Näin menetellään erityisesti
puhuttaessa tietokoneen sisäisistä väylistä, joilla siirretään yksi tai useampi tavu kerrallaan.
Tietoliikenteessä käytetään apuna SI-järjestelmän kerrannaisyksiköitä puhuttaessa suurista 
siirtonopeuksista. Puhuttaessa tiedonsiirron nopeudesta bitteinä sekunnissa kerrannaisyksiköt pohjautuvat kymmenjärjestelmään.
Taulukko yleisesti käytössä olevista kerrannaisyksiköistä:
Puheen siirtämiseen tarvitaan minimissään noin 1 kb/s siirtonopeus. CD:n äänen siirtämiseen tarvitaan hieman yli 1,4 Mb/s, mutta nykyaikaisilla koodekeilla laadukkaan stereoäänen siirtämiseen riittää 100 kb/s siirtonopeus.
Kuvasignaalin (video) siirtämiseen tarvitaan noin 16 kb/s siirtonopeus. Televisiolaatuisen videokuvan siirtämiseen tarvitaan noin 10 Mb/s siirtonopeus.
Tiedonsiirron nopeudesta on väärinkäytetty kansanomaisesti nimeä "baudi" () ranskalaisen Émile Baudot'n mukaan. Se tarkoittaa kuitenkin modulointi- tai signalointinopeutta eli signaalin muutosten määrää sekunnissa. Varsinainen tiedonsiirtonopeus riippuu tämän lisäksi käytettävästä modulointitekniikasta. Esimerkiksi 2 400 b/s modeemi toimii 600 baudin nopeudella, jos se siirtää neljä bittiä yhden kantoaallon muutoksen aikana.
Tiedoston siirtonopeus voidaan ilmoittaa kibitavuina tai mebitavuina sekunnissa:
Elektronisieppaus
Elektronisieppaus eli K-sieppaus on radioaktiivisen alkuaineen hajoamismuoto, jossa ydin sieppaa elektronin muuntamalla protonin neutroniksi. Ilmiötä esiintyy, kun atomiytimessä on protoniylijäämä sekä liian vähän energiaa positronin lähettämiseen ytimestä.
Ilmiön ennusti Gian-Carlo Wick vuonna 1934 ja sen havaitsi ensimmäisen kerran Luis Alvarez vuonna 1937.
Elektronisieppauksessa yksi atomin ydintä elektronipilven K- tai harvemmin L-kuorella kiertävistä elektroneista joutuu ytimeen. Tällöin ytimessä olevasta ylimääräisestä protonista muodostuu neutroni ja elektronin neutriino. Koska neutronilukumäärä kasvaa yhdellä ja protonilukumäärä pienenee vastaavasti, ei massaluvussa tapahdu muutosta. Protonimäärän muuttuminen elektronisieppauksen vuoksi aiheuttaa kuitenkin alkuaineen muuntumisen toiseksi alkuaineeksi. Reaktiossa muodostuva uusi atomiydin on järjestysluvultaan aikaisempaa yhtä pienempi.
Esimerkkejä elektronisieppauksesta ovat mm.
Luettelo puhelinverkon ulkomaantunnuksista
Tämä on luettelo puhelinverkon ulkomaantunnuksista. Jokaisella maalla on sekä maan suuntanumero soitettaessa puhelimella ulkomaanpuhelu kyseiseen maahan ja ulkomaantunnus soitettaessa ulkomaanpuhelu kyseisestä maasta.
Kansainvälinen televiestintäliitto (ITU) on hyväksynyt yleiseksi ulkomaantunnukseksi valinnan 00, jota kaikki maat eivät vielä ole ottaneet käyttöön.
Seuraavilla mailla tai alueilla on ulkomaantunnus, joka poikkeaa valinnasta 00:
Solmu (nimi)
Solmu on suomalainen miehen etunimi.
Nimi luotiin Kansanvalistusseuran kalenteria varten suomalaiseksi vastineeksi ruotsalaiselle nimelle Knut (ruotsin "knut" ’solmu’). Tätä on pidetty käännösvirheenä, sillä Knut on lyhentymä nimestä Kanutus ja vain sattumalta osuu yksiin ruotsin "knut"-sanan kanssa, jota vastaa suomessa "solmu".
Solmu sai oman nimipäivän almanakasta, 19. huhtikuuta, vuonna 1929. Nimi ei saanut tarpeeksi kantajia, joten se poistettiin 1949.
Vuoden 2012 loppuun mennessä Väestörekisterikeskuksen mukaan Solmu-nimen on saanut noin 140 henkilöä, joista ainakin viisi on naisia.
Adessiivi
Adessiivi eli ulko-olento eli ulkoinen olosija on sijamuoto, joka perusmerkityksessään ilmaisee sijaintia jonkin päällä, jollain pinnalla tai jonkin lähellä: "tuolilla", "seinällä", "talolla".
Adessiivi on yksi suomen kielen ulkopaikallissijoista allatiivin eli ulkoisen tulosijan sekä ablatiivin eli ulkoisen erosijan ohella. Sen vastine sisäpaikallissijojen ryhmässä on sisäinen olosija eli inessiivi. Yleiseksi olosijaksi puolestaan voidaan joskus luonnehtia essiiviä.
Adessiivi esiintyy monissa uralilaisissa kielissä.
Suomessa adessiivi ilmaisee sijainnin ohella myös teon välinettä. Joissakin kielissä on tätä tarkoitusta varten instrumentaali. Adessiivilla on myös tulkintoja omistukseen ja osasuhteeseen kuulumiseen (kuten tässäkin lauseessa). Samoin sitä käytetään määrän lisääntymisen ilmauksissa. Suomessa adessiivin pääte on -lla tai -llä vokaalisoinnun mukaisesti. Esimerkkejä:Esimerkkejä tavallisesta päällä olosta:
Adessiivia käytetään myös jonkin lähellä olemista tarkoittamassa, tai jossain paikassa, toimintaan kuulumatta:
Adessiivi voi myös ilmaista jonkun luona olemista:
Adessiivi välineenä:
Adessiivi syyn tai tarkoituksen ilmaisimena:
Adessiivi ilmaisee myös tekemisen tapaa (ns. tavan adessiivi):
Myös tekemistä ilmaisevia adessiiveja on:
Adessiivi voi ilmaista asentoa tai olotilaa:
On myös joitakin summittaisia ajan ja iän ilmauksia, joissa käytetään adessiivia:
Esimerkkejä määrän lisääntymisestä:
Tärkeä adessiivin käyttö on korvaamassa esimerkiksi germaanisten kielten omistamista ilmaisevaa verbiä "ha, haben, have":
Kielitoimiston ohjeiden mukaan myöskään niin sanottua ravintola-adessiivia ei tulisi käyttää, koska se on svetisismi:
Virossa adessiivin pääte on -l. Esimerkkejä:Unkarin kielessä adessiivin pääte on "-nál/-nél". Paikkaa ilmaistessaan se vastaa usein suomen postpositioita "luona, ääressä, vieressä". Muissa merkityksissä se voi vastata myös suomen adessiivia.
Musketti
Musketti on sotilasase, joka on olalta ammuttava ja rihlaamaton. Ammuksina aseessa käytetään hyvin löyhästi piippuun sopivia lyijykuulia.
Muskettien esimuotoja kehitettiin jo 1300-luvulta lähtien. Varhaisin musketti, hakapyssy, laukaistiin palavan luntun avulla. 1600-luvulla piilukko syrjäytti lunttulukon. Musketeista tuli vanhentuneita 1800-luvun puolessa välissä takaaladattavien kivääreiden yleistymisen myötä. Tyypillinen musketin kaliiperi oli 0,50 ja 0,70 tuuman välillä.
Musketin luodit olivat kuulamaisia lyijypalloja, joihin kuului paperihylsy. Hylsyn yhteyteen kuului myös mustaruutiannos. Kuulat olivat kaliiperia pienempiä, käärittyinä löyhästi istuvaan paperinpalaan, joka muodosti patruunan yläosan. Ladattaessa ruuti laitettiin ensin, sen jälkeen alempi paperi. Tämän jälkeen kuula ja ylempi osa patruunasta ladattiin. Viimeiseksi käytettiin aseen piipun alla säilytettyä latauspuikkoa tiivistämään lataus piippuun.
Musketilla aseistautunutta sotilasta kutsuttiin "muskettisoturiksi" eli "musketööriksi". Lunttulukkomusketeissa ja piilukoissa sankki täytettiin joko ruutisarvesta lataamisen jälkeen tai paperipatruunasta sen jälkeen, kun suurin osa sisällöstä oli kaadettu piippuun. Vuonna 1807 nallin ja iskurin keksimisen jälkeen musketista saatiin huomattavasti varmempi toiminnaltaan. Nallitoimintoinen musketti toimi myös vaihtelevissa sääolosuhteissa. Musketti laukaistiin yleensä olkapäätä vasten, lukuun ottamatta muutamia harvoja seinään tuettavia malleja. Kokenut ampuja kykeni lataamaan ja ampumaan maksimivauhdilla noin neljä laukausta minuutissa, mutta tavallisen sotilaan oletettiin pystyvän kolmeen.
Musketit olivat epätarkkoja ja lataaminen oli hidasta, joten armeijamuodostelmat sijoittivat muskettimiehet usein kahteen tai kolmeen riviin. Ensimmäinen rivi kykeni ampumaan yhteislaukauksen ja pudottautumaan polvilleen lataamaan, kun takana oleva rivi ampui. Muskettien epätarkkuuden takia musketöörien ei oletettu tähtäävän mihinkään erityiseen kohteeseen. Tarkoituksena oli ennemminkin ampua mahdollisimman monta musketinkuulaa vihollisen rivistöön. Sotilaat, joiden oletettiin kohtaavan muskettitulta, oli koulutettu liikkumaan kurinalaisesti tarkoissa muodoissa ja tottelemaan kyseenalaistamatta käskyjä.
Verkkovirta
Verkkovirta on vaihtosähköä, jota saadaan esimerkiksi pistorasiasta. Verkkovirtaa on koti- ja liiketalouksiin jaettava sähkö, jonka voimalla toimivat pistorasiaan yhdistetyt televisiot, lamput ja keittiölaitteet. Pistotulpan eli pistokkeen standardi vaihtelee maittain, samoin jännite vaihtelee välillä 100–240 volttia.
Verkkovirtaa tuotetaan erilaisissa sähkövoimaloissa. Suomessa verkkojännite on 230 volttia ja taajuus 50 hertsiä.
Sähkönlaatu vaihtelee alueellisesti ja ajallisesti, ja sitä seurataan erilaisilla mittareilla. Seurattavia arvoja ovat mm. jännitteen taso ja verkkojännitteen taajuus. Seuranta on hyödyllistä sekä tuotannon vaihtelujen että mahdollisten sähkökatkojen kannalta.
PCMCIA
PCMCIA () on tietokoneen laajennuskorttipaikan tyyppi. Nykyisin käytetään nimitystä "PC Card". Yleensä tämä liitäntä löytyy kannettavista tietokoneista, ja sen maksiminopeus on 133 Mbit/s. Kortti, joka voi sisältää esimerkiksi Ethernet-sovittimen, modeemin tai kiintolevyn, on yleensä lennossa vaihdettava (tietokonetta sammuttamatta, kesken käytön vaihdettavissa), mikäli käyttöjärjestelmä sitä tukee. Liitäntä on verrattavissa pöytäkoneista löytyviin enemmän tilaa vieviin liitäntöihin, kuten PCI-väylä.
PCMCIA-väyliä on kolmenlaisia, Type I, Type II ja Type III. Lähes kaikki laitteet liitetään tyyppi 2 -väylään.
Ne ovat kaikki saman levyisiä ja pituisia. Väylien leveys on 54.0 mm ja pituus 85,6 mm. Paksuudet ovat:
Vuonna 1995 standardoitiin PCMCIA 5.0 -standardissa 32-bittiseen, 33 MHz PCI-väylään perustuva kortti. Standardi sai nimen CardBus.
Exxon Mobil
Exxon Mobil Corporation tai lyhyemmin ExxonMobil on yhdysvaltalainen, maailman suurin öljyn tuottaja ja myyjä. Yhtiö on markkina-arvoltaan yksi maailman suurimmista yhtiöistä. Yhtiö perustettiin Exxonin ja Mobilin fuusioituessa 30. marraskuuta 1999, ja se on Exxonin, Mobilin ja Esson emoyhtiö.
Exxon Mobil on markkina-arvoltaan ja liikevaihdoltaan maailman suurin yhtiö sekä myynnillä mitattuna maailman toiseksi suurin. Vuonna 2008 Exxon Mobilin markkina-arvo oli yli 345 miljardia eli lähes kymmenen kertaa Suomen valtion vuosibudjetin kokoinen.
Exxon Mobilin pääkonttori sijaitsee Irvingissä, Texasissa. Yritys oli vuoden 2012 Fortune 500 -listalla sijalla 2.
Exxon ja Mobil ovat perua John D. Rockefellerin omistamasta Standard Oil -yhtiöstä. Standard Oil pilkottiin Yhdysvaltain Korkeimman oikeuden päätöksellä 34 osaan vuonna 1911. Exxon tunnetaan yhä Yhdysvaltojen ulkopuolella nimellä Esso eli tuotemerkillä, jonka yritys otti käyttöön vuonna 1923. "Esso"-nimi oli muunnos Standard Oilin alkukirjaimista.
"Exxon Valdez", Exxon Mobilin omistama öljytankkeri, ajoi karille 24. maaliskuuta 1989 Alaskan rannikolla. Mereen pääsi suuri määrä raakaöljyä, joka aiheutti laajan ympäristökatastrofin.
Exxon teki vuonna 2005 ennätysmäisen 36 miljardin dollarin tuloksen, johon vaikuttivat korkeat kaasun ja öljyn hinnat, jotka nousivat Rita- ja Katrina-hurrikaanien vuoksi. Tuottoisan öljyteollisuuden saamat verohelpotukset herättivät kovaa kritiikkiä poliitikoilta.
Suomessa sijaitsee vuonna 1957 perustettu Pohjoismaiden suurin moottori- ja vaihteistoöljyjä, laivaöljyjä sekä muita öljyjä teollisuuden käyttöön valmistama Naantalin voiteluainetehdas.
Exxon Mobililla oli Suomessa huoltoasemia vuosikymmenien ajan, mutta bensiinin vähittäisjakelu Esso-nimellä myytiin S-ryhmälle joulukuussa 2006. SOK myi Esson osakekannan kokonaisuudessaan edelleen St1 Holding Oy:lle tammikuussa 2007. St1 myy SOK:lle runsaat 40 Esson asemakiinteistöä. Suomessa jaeltavan polttonesteensä Esso osti pääasiassa Nesteeltä, mutta se teki ostoja myös ulkomaisilta jalostamoilta ympäri Eurooppaa.
Toimittaja Paul Brownin mukaan Exxon on lahjoittanut vuodesta 1998 lähtien yli 18 miljoonaa dollaria Kioton sopimusta vastustaville ryhmille. Brownin mukaan fossiilisen energian tuottajat ovat kokeneet ilmastonmuutoksen uhaksi yritystoiminnalle.
Itä
Itä on yksi neljästä pääilmansuunnasta, pohjoisesta 90° myötäpäivään. Itä on se suunta, johon maapallo pyörii; näin ollen maapallon pinnalla olevan tarkkailijan näkökulmasta taivaankappaleet, kuten Aurinko, näyttävät vuorokauden kuluessa nousevan idästä ja laskevan länteen.
Itämaista puhuttaessa tarkoitetaan yleensä Aasiaa. Tämä juontaa juurensa siitä, että Aasia on itäisin osa perinteisesti länsimaissa tunnettua aluetta, niin sanottua Vanhaa maailmaa.
Lähi-idäksi kutsutaan aluetta, johon kuuluvat muun muassa Arabia ja Mesopotamia. Toisaalta eräissä kielissä, kuten englannissa, Lähi-itä ("Near east") tarkoittaa suppeampaa aluetta Israelin ympäristössä, ja Keski-itä ("Middle East") tarkoittaa jotakuinkin samaa kuin suomen kielen Lähi-itä.
Itä-Aasiaan taas kuuluvat muun muassa Japani, Kiina, Vietnam, Indonesia ja Thaimaa. Idässä on myös Oseania. Suomen itänaapuri on Venäjä. Kylmän sodan aikana idällä tarkoitettiin usein Neuvostoliittoa ja muita itäblokin maita eli Varsovan liittoon kuuluneita Itä-Euroopan sosialistisia maita.
Eri yhteyksissä itä voi tarkoittaa myös jonkin maan tai alueen, kuten Yhdysvaltain, itäosaa.
Sana itä tulee luultavasti siitä, että aurinko nousee idästä, eli aurinko "itää" sieltä päin.
Etelä
Etelä on yksi neljästä pääilmansuunnasta. Se on kohtisuorassa itää ja länttä vastaan ja kaakon sekä lounaan välissä. Kompassissa se on 180 asteen kohdalla. Etelä määrittyy maapallon pallonpuoliskojen mukaisesti.
Yleensä etelä kuvataan kartoissa pohjoisen alapuolelle. Maan pyörimisakselin eteläinen pää eli Etelänapa sijaitsee Etelämantereella, joka on yksi maailman maanosista. Pohjoisnapa on vastakkaisella puolella geoidinmuotoista palloamme eikä sijaitse mantereella vaan jäätiköllä.
Magneettinen etelä, johon kompassineulakin likimain osoittaa, on suunta Maan magneettista etelänapaa kohti. Maan magneettikentän navat eli magneettiset navat eivät sijaitse samoissa kohdissa kuin maantieteelliset navat. Ne vaihtavat lisäksi paikkoja säännöllisesti pitkällä aikavälillä.
Sana "etelä" voi olla johdos kantasanasta "esi", jolloin etelä tarkoittaisi suuntaa, joka on esimerkiksi asumuksen tai maankohouman etupuolella, eli lämpimällä ja valoisalla puolella, minne aurinko keskipäivällä paistaa. "Eteinen" on saanut nimensä siitä, että se tehdään talon tai kodan etu- eli eteläpuolelle. Etelä voi olla myös johdos kantasanasta "etä", jolloin etelä olisi merkinnyt alun perin jotakuinkin samaa kuin etäinen suunta.
Muinaissuomalaiset uskoivat Lintukodon sijaitsevan äärimmäisessä etelässä. Kaukana etelässä oli käsitysten mukaan hyvin kuuma, ja taivaankansi niin lähellä, että kaikki sen alla kutistui.
Suomen sana etelä on sukua viron kielen sanalle "edel", joka tarkoittaa lounasta.
Länsi
Länsi on yksi neljästä pääilmansuunnasta. Se on etelän ja pohjoisen välissä. Kompassissa se on 270 asteen kohdalla. Taivaankappaleet näyttävät vuorokauden kuluessa nousevan idästä ja laskevan länteen.
Antiikin Kreikassa tunnettu maailma loppui lännessä Gibraltarinsalmeen Herakleen pylväisiin. Filosofi Platon kertoi dialogeissaan "Timaios" ja "Kritias" legendan salmesta länteen sijainneesta, luonnonmuollistuksissa uponneesta Atlantiksen saaresta.
Mahayana-buddhalaisuudessa paratiisimainen Puhdas maa sijaitsee lännessä. Monessa mytologiassa kuolleiden onnellinen maa on lännessä.
Muiden ilmansuuntanimien tavoin lännellä voidaan tarkoittaa myös tiettyä aluetta maapallolla. Usein sillä tarkoitetaan länsimaita tai länsimaista kulttuuria, jonka piiriin yleensä luetaan Eurooppa, Venäjää toisinaan lukuun ottamatta, sekä eurooppalaisperäisen väestön asuttamat alueet Amerikassa ja Australiassa.
Kylmän sodan aikana lännellä tarkoitettiin poliittisissa yhteyksissä Nato-maita. Laajemmassa mielessä länteen luettiin usein kuuluviksi myös Euroopan puolueettomat ei-sosialistiset maat.
Läntisellä pallonpuoliskolla tarkoitetaan varsinaisesti nollameridiaanin länsipuolella olevaa osaa maapallosta. Täten siihen kuuluu myös läntisin osa Eurooppaa ja Afrikkaa, mutta käytännössä nimityksellä tarkoitetaan usein nimenomaan Pohjois- ja Etelä-Amerikkaa.
Yhdysvaltojen historiassa Lännestä puhuttaessa tarkoitetaan maan länsiosia, varsinkin Mississipin länsipuolisia alueita, jotka vielä 1800-luvulla olivat hyvin harvaan asuttuja. Tähän liittyy erityisesti myös käsite Villi länsi. Nykyään termillä Keskilänsi tarkoitetaan suunnilleen Mississipin ja Kalliovuorten välistä aluetta.
Eri yhteyksissä voidaan lännellä tarkoittaa muunkin maan tai alueen länsiosaa.
Suomen kielen sanan "länsi" alkuperä on hyvin epävarma. Suomessa on paikoin sanottu illan tullessa, että päivä "länttää". Länsi voisi erään tulkinnan mukaan tarkoittaa suuntaa, johon aurinko päivän jälkeen "läntätään" (litistetään, mätetään). Läntistynyt tarkoittaa samaa kuin litistynyt. Muitakin mahdollisia etymologioita on esitetty, muun muassa sukulaisuus sanaan "lenseä" ’leuto, lempeä’ tai sanaan "lansi" ’alava maa’.
Koillinen
Koillinen on yksi väli-ilmansuunnista. Koillinen on pohjoisen ja idän välissä ja kompassissa 45 asteen kohdalla. Koillista vastapäätä on lounas.
Koillinen tarkoittaa sellaista, jolla on "koi". Koi merkitsee tässä tapauksessa aamunkoita eli auringon sarastusta. Pohjimmiltaan sana merkitsee jonkin (tässä tapauksessa auringon) näkymistä vain heikosti, häämöttämistä tai kajastusta. Koillinen on siis saanut nimensä siitä, että sillä suunnalla taivaanrannalla alkaa päivä sarastaa. Koillisen vanhoja nimityksiä ovat myös koi, kojo ja koja.
Koi-sanan alkuperä on suomalais-ugrilaisissa kielissä. Koi-sanasta johdettu koittaa-verbi merkitsee aamun valkenemista eli koin voimistumista, sittemmin kuvaannollisesti jonkin, kuten päivän tai aikakauden, alkua. Kieliopillisesti siis sanoilla aamunkoi ja aamunkoitto voidaan nähdä hieman erilainen merkitys, sillä aamunkoi tarkoittaa auringon häämötystä, siis tilaa, ja aamunkoitto aamun valkenemista, siis tapahtumaa. Yleensä tätä erotusta ei kuitenkaan tehdä.
Yrittämistä tarkoittava koettaa-verbi (vrt. koe), joka joskus ja varsinkin puhekielessä sekoitetaan sanaan koittaa, on eri kantaa. Perhoslajin nimi koi ei ole tekemisissä tämän koi-sanan kanssa.
Kaakko
Kaakko on väli-ilmansuunta, joka on kompassissa idän ja etelän välissä ja 135 asteen kohdalla.
Idän ja kaakon välissä on itäkaakko sekä kaakon ja etelän välissä on eteläkaakko.
Yleensä englanninkielisessä kompassiruusussa ovat lisäksi idän ja itäkaakon välissä itäitäkaakko sekä itäkaakon ja kaakon välissä eteläitäkaakko.
Kaakon ja etelän välissä on eteläkaakko sekä englanninkielisessä kompassiruusussa itäeteläkaakko ja eteläeteläkaakko.
Sanaa on rinnastettu linnunnimiin "kaakkuri" ja "kaakko" (kuikka). Lintujen muuttoaikana tuulee usein etelästä tai kaakosta, josta useat linnutkin tulevat. Kaakko tarkoittaisi tämän tulkinnan mukaan lintujen suuntaa. Samantapainen tapaus voi olla latinassa, jossa "ornis" on lintu, ja "ornithias" on kaakkoinen kevättuuli.
Lounas (ilmansuunta)
Lounas on väli-ilmansuunta, joka on etelän ja lännen välissä ja kompassissa 225 asteen kohdalla.
Lounas tarkoittaa ilmansuunnan lisäksi vuorokaudenkiertoon kuuluvaa vakituista ateriaa, joka on päivällä. Myös ilmansuunnan nimenä lounas viittaa päivään. Suomen sana "lounas" on sukua viron kielen sanalle "lõuna", joka tarkoittaa etelää.
Boba Fett
Boba Fett on kuvitteellinen hahmo, joka on esiintynyt George Lucasin "Tähtien sota" -elokuvissa. Hän esiintyy elokuvissa "Imperiumin vastaisku" ja "Jedin paluu" Darth Vaderille sekä Jabba the Huttille työskentelevänä palkkionmetsästäjänä. Hänellä oli myöhemmin cameo-esiintyminen elokuvan "Tähtien sota: Episodi IV – Uusi toivo" Special Edition -versiossa. Elokuvassa "" kerrottiin hahmon syntytarina: hän oli muuntelematon klooni palkkionmetsästäjä Jango Fettistä, joka kasvatti Boban poikanaan.
Boba Fett ei esiintynyt vuoden 1977 "Tähtien sota" -elokuvan alkuperäisessä julkaisussa. Mutta myöhemmin elokuvan digitaalisesti remasteroidussa erikoisversiossa, Fett esiintyi lyhyesti gangsteripäällikkö Jabba the Huttin kätyreiden joukossa.
"Imperiumin vastaiskussa" Boba Fett esiintyy "seuraavana merkittävänä vihollisena" Darth Vaderin jälkeen. Fett oli yksi Vaderin palkkaamista palkkionmetsästäjistä "Millennium Falconin" jahtaamisen. Fett jäljitti "Falconin" Pilvikaupunkiin, missä Vader vangitsee aluksen matkustajat ja kiduttaa sen kapteenia, Han Soloa, haluten kerätä Jabban lupaamaan palkkion Solosta, Fett suhtautui vastahakoisesti Vaderin kokeeseen jäädyttää Solo karboniittiin. Vader lupaa, että jos Solo ei selviä, Imperiumi hyvittää sen Fettille. Kun Solon todetaan selvinneen hengissä, Vader luovuttaa hänet Fettille, joka puolestaan lähtee aluksellaan "Slave I" toimittamaan Solon Jabballe.
"Jedin paluussa" Fett oli Jabban palatsissa, kun Solon pelastajat vangittiin. He matkustavat Jabban huvipurrella sarlacc-hirviön luokse, missä vangit on tarkoitus teloittaa. Kun yrittävät paeta, Fett yrittää estää paon, mutta Solo laukaisi vahingossa Fettin rakettirepun ja pudotti palkkionmetsästäjän sarlaccin kitaan.
Boban ainoa esiintyminen esiosatrilogiassa on elokuvassa "", missä paljastetaan että Boba Fett oli Kaminon asukkaiden luoma muuntelematon klooni, jonka palkkionmetsästäjä Jango Fett kasvatti poikanaan. Boba auttaa Jangoa pakenemaan Obi-Wan Kenobilta, mutta todistaa myöhemmin kuinka Mace Windu surmaa Jangon katkaisemalla tämän kaulan.
Boba Fett esiintyy myös tietokoneanimoidussa televisiosarjassa "". Boba esiintyy sivullisena antagonistina toisen tuotantokauden päätösjaksossa ja myöhemmin neljännellä tuotantokaudella.
6. helmikuuta 2013, "Entertainment Weekly" raportoi Disneyn ja Lucasfilmin kehittävän Boba Fettille sooloelokuvaa, joka sijoittuu tuntemattomaan ajankohtaan "" ja "Jedin paluun" välillä.
Oheismateriaalissa Boba kuitenkin pääsi ulos sarlaccin kidasta ja jatkoi ammattiaan useissa kirjoissa ja sarjakuvissa. Myös "Jedi Knight III: Jedi Academy" -pelissä Boba on esiintynyt. Boba teki cameo-roolin "The Unifying Forcessa", joka on "New Jedi Order" -kirjasarjan viimeinen osa ja sijoittuu aikaan 30 vuotta Endorin taistelun jälkeen.
Aurinkokeskinen maailmankuva
Aurinkokeskinen maailmankuva eli heliosentrinen maailmankuva (kreikan "΄Ηλιος" eli "Helios", aurinko) on tähtitieteellinen teoria, jonka mukaan kaikki muut taivaankappaleet kiertävät Aurinkoa, vaikkakin Kuu kiertää samalla Maata. Menneinä vuosisatoina sen pahin kilpailija oli maakeskinen eli geosentrinen maailmankuva, jonka mukaan muut taivaankappaleet kiersivätkin maata.
Eräinä ensimmäisinä aurinkokeskistä todellisuuskäsitystä ehdottivat luultavasti pythagoralaiset 300-luvulla eaa. Samaa ehdottivat antiikissa monet muutkin, mutta tämä näkemys ei kuitenkaan yleistynyt. Käyttöön vakiintui Ptolemaioksen maakeskinen teoria. Tarvetta parempaan teoriaan ei ollut, koska teoria kykeni selittämään havainnot riittävän tarkasti.
Aurinkokeskisen teorian yleistyminen alkoi vasta 1500-luvulla Nikolaus Kopernikuksen esittämänä versiona. Kopernikus oli puolalainen tutkija, joka ensimmäisenä esitti mullistavan ajatuksen, jonka mukaan planeetat, Maa niiden mukana, kiertävät Aurinkoa. Lopullisen hyväksynnän teoria saavutti Galileo Galilein, Tyko Brahen, Johannes Keplerin ja Isaac Newtonin vaikutuksesta, ainakin eurooppalaisen tieteen piirissä. Galilei teki teorian tunnetuksi. Brahen havainnot planeettojen liikkeistä ja Keplerin työ tämän havaintoaineiston kanssa olivat ristiriidassa maakeskisen mallin kanssa, ja Newtonin painovoimalaki tarjosi mallille selkeän ja yksinkertaisen teoreettisen selityksen, joka lisäksi tuotti erittäin tarkkoja ennusteita. Kopernikuksesta alkanutta todellisuuskäsityksen muutosta kutsutaan usein kopernikaaniseksi vallankumoukseksi.
1700- ja 1800-luvulla kuitenkin ilmeni, että Aurinko on vain yksi tähti muiden joukossa. 1900-luvun alussa ilmeni, että Linnunrata on vain yksi galaksi muiden joukossa. Sitten huomattiin, että Linnunrata muodostaa noin 60 muun galaksin kanssa Paikallisen ryhmän, joka on vain yksi galaksiryhmä muiden joukossa ja sitten, että Paikallinen galaksiryhmä kuuluu Neitsyen superjoukkoon, joka on vain yksi superjoukko muiden joukossa. Näin aurinkokeskinen teoria osoittautui yhdeksi askeleksi tiellä, joka johti maailmankaikkeuden keskipisteen siirtymiseen yhä kauemmas ihmisestä.
Nykykäsityksen mukaan, johon on vaikuttanut voimakkaasti muun muassa suhteellisuusteoria, kaikki kaikkeuden pisteet ovat fysikaalisesta näkökulmasta samassa asemassa, jolloin mitään tiettyä pistettä ei voida asettaa erikoisasemaan muihin nähden. Tällöin kaikkeuden keskipisteen määrittäminen ei ole mielekästä.
Essen
Essen on kaupunki Nordrhein-Westfalenissa Saksassa, Ruhrjoen varrella. Se on Ruhrin alueen toiseksi suurin ja Saksan kahdeksanneksi suurin kaupunki. Vuoden 2011 väestönlaskennassa siellä oli 566 201 asukasta. Sen suomalainen ystävyyskaupunki on Tampere.
Essenissä on merkittävää rautateollisuutta, mm. Kruppin tehtaat ja kivihiilen louhintaa, mutta nykyisin niiden merkitys työllistäjänä on vähentynyt voimakkaasti.
Essen on perustettu 845, tosin se oli pitkään mitätön maanviljelykaupunki. Hiilen ja malmin kaivu johtivat kaupungin kasvuun. Essen on Kruppin perheen kotisija. Krupp perusti kaupunkiin terästehtaan 1811. Toisen maailmansodan jälkeen kaupunki koki suuria muutoksia ja on nyt merkittävä taidekeskus, jossa sijaitsee Folkwang Museum ja taideyliopisto. "Universität Duisburg-Essen" syntyi, kun läheisen Duisburgin yliopisto ja "Universität-Gesamthochschule Essen" yhdistettiin vuoden 2003 alussa. Siinä on noin 30000 opiskelijaa, ja on näin keskikokoinen saksalainen yliopisto.
Essenin nähtävyyksiin kuuluvat Alfred Kruppin rakennuttama "Villa Hügel" ja "Zeche und Kokerei Zollverein", 1986 suljettu hiilikaivos, joka on Bauhaus-arkkitehtuurillaan valittu UNESCOn maailmanperintökohteeksi. Tunnettu on myös RWE AG:n rakennus kaupungin keskustassa, joka on Ruhrin alueen korkein rakennus. Essenissä on 1300-luvun katedraali, jossa on keisari Otto III:n kruunu ja yksi maailman vanhimmista Neitsyt Marian patsaista. Vuonna 1988 valmistuneen Essenin oopperatalon suunnitteli Alvar Aalto vuonna 1959.
Essenissä vuoden lämpimin kuukausi on elokuu, jolloin keskimääräinen ylin lämpötila on 22,3 °C, mutta heinäkuu on lähes yhtä lämmin. Keskimääräinen alin lämpötila on tammi- ja helmikuussa lähellä nollaa. Sadetta saadaan tasaisesti ympäri vuoden 70–95 mm kuukaudessa, paitsi huhtikuussa keskimäärin 61 mm.
Essenin jalkapalloseura on Rot-Weiss Essen, joka on selkeästi kaupungin suosituin joukkue ja herättää kannattajissaan välillä liiankin suuria tunteita. Kaupungissa toimii myös jääkiekkoseura "Moskitos Essen", jossa mm. Esa Tikkanen pelasi kaudella 2000-2001, sekä naisten Bundesliigan jalkapalloseura SG Essen-Schönebeck, johon kuuluu myös Suomen maajoukkueen hyökkääjä Taru Laihanen.
Dido (mytologia)
Dido on antiikin mytologiassa Karthagon perustaja ja kuningatar. Tarun mukaan Dido oli Tyroksen kuninkaan Pygmalionin sisar. Vergiliuksen Aeneiksessa sankari Aeneas ajautuu Karthagoon, jossa hän ja Dido rakastuvat toisiinsa. Aeneas joutuu lähtemään jumalten tahdosta ja Dido riistää hengen itseltään.
Frankfurt
Frankfurt voi tarkoittaa kahta Saksassa sijaitsevaa kaupunkia:
Newcastle (täsmennyssivu)
Newcastle viittaa useimmiten Newcastle upon Tynen kaupunkiin Englannissa. Newcastle tai New Castle voi viitata myös muun muassa seuraaviin:
Artturi
Artturi on suomalainen miehen etunimi.
Artturi on suomalainen muunnos Arthur-nimestä, joka on kelttiläinen ja merkitsee karhua ("artos").
Suomessa nimi Artturi on 1900-luvun alusta vuoden 2009 loppuun mennessä annettu 12 871 henkilölle.
Neutronipommi
Neutronipommi (korkeasäteilyinen ase) on ydinase, joka vapauttaa huomattavasti enemmän neutronisäteilyä kuin tavanomainen atomipommi. Neutronisäteily läpäisee materiaaleja paremmin kuin muut säteilylajit, ja on se biologisesti vaarallisempi, koska se pystyy aiheuttamaan muutoksia atomien ytimissä. Neutronisäteily on pommin niin sanottua alkusäteilyä. Neutronipommi on pienikokoinen vetypommi, joka vapauttaa jopa 80 prosenttia reaktioenergiastaan hyvin nopeina neutroneina. Neutroniaseen teho on noin 1–10 kilotonnia ja sen säteilyvaikutus ulottuu jopa kymmenen kertaa niin kauas kuin painevaikutus.
Neutronisäteilyn vaikutusala ulottuu suppeammalle kuin gammasäteilyn. Yhden kilotonnin neutronipommi tappaa kaksi kertaa laajemmalla alueella kuin kymmenen kilotonnin tavanomainen ydinase, mutta sen paine vaikuttaa viidesosan alueella.
Neutronipommin räjähdysteho ei ole koskaan kovin suuri, joten sillä ei voi säteilyttää laajoja alueita. Neutronipommi on tyypillinen taistelukentällä käytettävä taktinen ydinase. Jos ydinaseen voima on yli 50 kilotonnia, alkusäteilyllä ei ole merkitystä.
Neutronipommissa alkusäteilyn (neutroni- ja gammasäteilyn) osuus on noin kuusi kertaa enemmän kuin tavanomaisessa ydinaseessa.
Neutronipommi kehitettiin alun perin ohjustentorjunta-aseeksi. Neutronisäteily olisi tuhonnut vihollisen ydinkärjet avaruudessa, jossa ydinaseen painevaikutus on olematon. Kun ohjustentorjuntajärjestelmästä luovuttiin, neutronipommille yritettiin löytää käyttöä taktisena ydinaseena.
Neutroniasetta käytetään sodassa avoimessa maastossa olevaa hyökkäävää vihollista vastaan, esimerkiksi liikkuvissa panssareissa olevaa vihollista vastaan. Neutronisäteilyltä suojautuminen vaatii syvälle maahan kaivautumista. Puolentoista metrin syvyinen kaivanto riittää räjähdyksen lähelläkin. Panssari ei suojaa, koska neutronien osuessa sen materiaaleihin vapautuu muuta säteilyä, ellei panssaria ole peitetty neutroneja imevällä aineella.
Yhden kilotonnin neutroniase 1 000 metrin korkeudessa:
Neutronipommista puhutaan usein aseena, joka ei tuhoa rakennuksia, mutta tappaa vain ihmiset. Jotta pelkkä neutronisäteily ulottuisi maan pinnalle, pitäisi pommi räjäyttää noin kymmenen kilometrin korkeudessa. Vastaavasti pommin tehon pitäisi olla useita megatonneja. Tällainen ase on mahdollinen, mutta sellaista ei ole minkään valtion asevarastossa. Käytännössä neutronipommien säteilyvaikutus on ulottunut vain hieman painevaikutusta kauemmaksi. Yhdysvallat on poistanut W-70-neutronikärjen valikoimistaan, eikä ole koskaan testannut täysimittaista neutronipommia. Puoluejohtaja Leonid Brežnev ilmoitti vuonna 1978 Neuvostoliiton kehittäneen oman neutronipommin, mutta pidättyneen toistaiseksi sen valmistamisesta. Kiina lienee testannut neutronipommia vuonna 1988.
Essiivi
Essiivi eli olento eli yleinen olosija, joka ilmaisee olotilaa, jonakin olemista: "lapsena", "äitinä". Havainnollisemmissa paikallissijoissa essiivin vastineita ovat sisäinen olosija eli inessiivi ("sisäolento"), joka ilmaisee jossakin olemista, sekä ulkoinen olosija eli adessiivi ("ulko-olento"), joka ilmaisee jonkin päällä tai lähellä olemista. Essiivi ilmaisee abstraktia eli käsitteellistä olemista samaan tapaan kuin yleinen tulosija eli translatiivi ("tulento") ilmaisee abstraktia tulemista (muuttumista joksikin), tai kuten joissain suomen murteissa esiintyvä eksessiivi ("eronto") ilmaisee jonakin olemisesta erkaantumista.
Essiivi on tyypillinen sija mm. uralilaisissa kielissä.
Suomen kielessä essiivin pääte on "-na" ja muoto ilmaisee yleensä hetkellistä tai vaihtoehtoista olotilaa. Pääte liittyy yksikön vahva-asteiseen vokaalivartaloon ja monikkovartaloon. Vanhassa kielessä esiintyy myös konsonanttivartaloisia essiivejä: "vuonna" (vrt. "vuotena"), "toissa" (vrt. "toisena"), "miessä" ~ "miesnä" (nyk. "miehenä"), "rauhatonna" (nyk. "rauhattomana").
Esimerkkejä:
Olotilaa ilmaistessaan essiivi viittaa subjektiin tai objektiin. Lauseessa "Isä ehti sinne ensimmäisenä" essiivimuoto "ensimmäisenä" viittaa subjektiin "isä". Lauseessa "Teet sen ystävänä" essiivimuoto "ystävänä" viittaa lauseen tekijänä olevaan yksikön 2. persoonaan ("sinä teet"). Lauseessa "Pidän kirjaa hyvänä" essiivimuoto "hyvänä" viittaa lauseen objektiin "kirja".
Suomen kielen essiivi on kehittynyt lokatiivi-nimisestä uralilaisen kantakielen yleisestä paikallissijasta. Lokatiivilla ilmaistiin paikallissijana sijaintia jossakin paikassa nykyisten paikallissijasarjojen tuolloin vielä puuttuessa. Paikallissijasarjojen kehityttyä vanhan lokatiivirakenteen käyttö siirtyi merkitykseltään abstraktimpaan käyttöön nykyiseksi essiiviksi. Vaikka lokatiivin alkuperäinen käyttö on nykykielestä hävinnyt, osa muutamista vakiintuneista kiteytyneistä ilmauksista on säilyttänyt vanhan lokatiivitaivutuksensa ja -merkityksensä näihin päiviin asti. Tällaisia ovat mm. seuraavat ilmaukset:
Essiiviä/lokatiivia on käytetty myös ajan tai asiantilan ilmaisuun, esim. "joulu|na", "juhannukse|na", "maanantai|na".
Viron kielessä essiivin pääte on "-na".
Esimerkkejä:
Unkarin kielessä esiintyy kaksi essiivimuotoa:
1) Essiivin (essiivi-modaalin) pääte on "-ul/-ül". Muoto vastaa suomessa yleensä tapaa ilmaisevaa adverbia, harvemmin suomen essiiviä.2) Essiivi-formaalin pääte on "-ként". Se ilmaisee tapaa ja voidaan useimmiten kääntää suomen essiivillä.
Latiivi
Latiivi eli suuntasija on yleisnimi paikallissijoille, jotka ilmaisevat siirtymistä. Suomen kielen latiiveja ovat erosijat elatiivi ja ablatiivi, tulosijat illatiivi ja allatiivi, sekä näitä abstraktimmat tulosija translatiivi ja erosija eksessiivi. Alkuperäisiä uralilaisia latiivin päätteitä on oletettu olleen useita. Näiden jatkajia ovat suomen kielessä esimerkiksi johdin "-s" sekä rajageminaatio (seuraavan sanan alkukonsonantin kahdentuma). Nämä eivät enää ole produktiivisia sijapäätteitä vaan esiintyvät johtimina lähinnä adverbeissa ja adverbinomaisissa sanoissa (lisäksi verbien ns. a-infinitiivin lyhyen muodon lopussa oleva rajageminaatio palautunee vanhaan latiivin päätteeseen "-k").
Esimerkkejä:
QAM
QAM () on modulointitekniikka, joka yhdistää vaihemodulaation ja amplitudimodulaation. QAM:ssä moduloidaan samanaikaisesti ja toisistaan riippumatta signaalin amplitudia ja vaihekulmaa. Käytännössä QAM signaali usein koostetaan moduloimalla erikseen kahta keskenään 90 asteen vaihesiirrossa olevaa kantoaaltoa ja summaamalla tulokset QAM-signaaliksi.
Kuvaa, jossa molempien signaalikomponenttien arvot kuvataan karteesisessa koordinaatistossa sanotaan modulaation konstellaatioksi (tähtikuvioksi). Kuvan vaaka-akselia kutsutaan usein signaalin "in-phase" tai reaaliosaksi ja pystyakselia "kvadratuuri-" tai imaginaariosaksi. Siksi QAM signaalia voidaan käsitellä kompleksilukuna ja tulkita QAM kompleksisena modulaationa.
Konstellaation pisteiden ja niiden esittämän bittikuvion vastaavuus järjestetään usein kuvan mukaisella tavalla Gray-koodin mukaan siten, että vierekkäisten pisteiden edustamat binääriluvut eroavat vain yhdellä bitillä toisistaan. Tällöin kohinan tai häiriöiden aiheuttama pieni virhe signaalissa muuttaa vain yhtä bittiä, mikä on helposti korjattavissa virheenkorjauksella.
Konstellaation ei muodoltaan tarvitse olla neliömäinen tai edes suorakulmainen vaan se voi olla myös esimerkiksi heksagonaalinen.
Symmetriasyistä modulaatiosymbolien lukumäärä on usein jokin neljän potenssi – vaikka tämä ei ole mitenkään välttämätöntä – ja se ilmaistaan usein lyhenteen QAM edessä olevalla numerolla, esimerkiksi:
Esimerkiksi 256-QAM koodauksen konstellaatiossa on 256 erilaista symbolia, joten yksi 256-QAM symboli voi välittää 256 erilaista arvoa eli 8 bittiä tietoa.
Eksessiivi
Eksessiivi eli eronto eli yleinen erosija on suuntasija, joka ilmaisee muutosta jostakin olotilasta, jonakin olemisen päättymistä. Eksessiiviä ei pidetä osana suomen yleiskieltä, mutta sitä tavataan eräissä murteissa. Eksessiivi ilmaisee abstraktia eli käsitteellistä eroamista samaan tapaan kuin yleinen olosija eli essiivi abstraktia olemista ("lapsena", "äitinä") ja yleinen tulosija eli translatiivi abstraktia tulemista ("lapseksi", "äidiksi"). Eksessiiviä voidaan verrata suomen kielessä havainnollisempiin elatiiviin ("-stA") ja ablatiiviin ("-ltA"), eli sisäiseen ja ulkoiseen erosijaan.
Eksessiivi esiintyy harvinaisena mm. itämerensuomalaisissa kielissä.
Suomen kielessä eksessiivi esiintyy harvinaisena pohjalaismurteissa, kaakkoismurteissa ja savolaismurteiden eteläosissa. Kaakkoismurteissa ja savolaismurteissa sen sijapääte on -nta/-ntä ja pohjanmaalla -ta/-tä. Merkitys liittyy essiiviin ja translatiiviin: "Valittiin presidentiksi, toimi presidenttinä, erosi presidentintä". Tässä tapauksessa yleiskielen on pakko korvata eksessiivi kömpelöllä kiertoilmauksella: erosi presidentin virasta. Eksessiiviä on aika ajoin yritetty suosittaa käyttöön suomen kielessä, mutta vailla menestystä. Eräiden sanojen yhteydessä se ilmaisee paikkaa.
Esimerkkejä:
Pohjalaisissa ja eteläkymenlaaksolaisissa murteissa eksessiivi on yksinomaan käytössä paikkojen yhteydessä. Merkitys on identtinen yleiskielen "kotoa, takaa, ulkoa" muotojen kanssa, eli se ilmaisee siirtymistä paikasta toiseen: ”Hain repun kotoonta”, ”Auto ajoi eteen kolmion takaanta”, ”Opettelin sen ulkoonta”. Yllä olevan listan esimerkeistä poiketen kantasanan loppuvokaali pidentyy:Yleiskielessä esiintyy eksessiivi:
Viron kielessä eksessiivi esiintyy harvinaisena mm. adverbeissa. Sen pääte on -nt. Esimerkki:
Spontaani fissio
Spontaani fissio on radioaktiivisen hajoamisen yksi muoto, joka on tyypillinen hyvin raskaille isotoopeille. Spontaani fissio on teoreettisesti mahdollinen uraanille ja toriumille tai yleensäkin ytimille, joiden atomimassa on vähintään 100 u. Käytännössä kuitenkin spontaani fissio on mahdollinen vain atomimassaltaan 230 u raskaammille isotoopeille, toriumista (232 u) alkaen.
Uraanin spontaanin fission löysivät 1940 neuvostoliittolaiset ydinfyysikot Georgi Flerov ja Konstantin Petrzhak.
Uraanilla ja toriumilla pääasiallinen radioaktiivinen hajoamismuoto ei kuitenkaan ole spontaani fissio, ja se jätetäänkin yleensä huomioon ottamatta paitsi silloin kun määritetään ko. alkuaineita sisältävien näytteiden tarkat radioaktiiviset hajoamismoodit ("haarautumissuhde").
Matemaattisesti voidaan määritellä ehto spontaanille fissiolle, ja se on likimäärin:
missä Z on ytimen järjestysluku ja A on atomimassa.
Spontaani fissio on vastaavanlainen prosessi kuin fissio, paitsi että se ei ole itse itseään ylläpitävä eikä luo neutronivuota, joka on tarpeellinen fission jatkumiselle. Herkimmin spontaani fissio tapahtuu transaktinoideihin kuuluville alkuaineille, kuten rutherfordiumille.
Klusteri
Klusteri (, suomeksi myös ryväs eli rypäs) yleisterminä tarkoittaa joukkoa samanlajisia kohteita, jotka kasvavat tai muulla tavoin pysyvät yhdessä. Toiminnallisten kohteiden muodostaman klusterin osien ajatellaan useimmiten jollain tavalla hyötyvän keskinäisestä yhteydestään toisiinsa ja klusteriin kokonaisuutena.
Suomessa sanan "ryväs" sävy on ollut ainakin osittain kielteinen; se on tarkoittanut ”rykelmää, kasaa tai sekavaa joukkoa”. Musiikissa cluster on sävelkimppu ja fonetiikassa sillä tarkoitetaan peräkkäisiä toisiinsa liittyviä konsonantteja.
FSK
FSK () eli taajuusavainnus on taajuusmodulointimenetelmä, jolla läheteään digitaalista tietoa. Yksinkertaisesti FSK tarkoittaa sitä, että digitaalisen tiedon nollat vastaavat yhdellä taajuudella lähetettävää pulssia ja ykköset vastaavat toisella taajuudella lähetettävää pulssia.
Tavukoodi
Tavukoodi on koodi, jolle joissakin ohjelmointikielissä tietokoneohjelman lähdekoodi on tapana kääntää joko käännöksen välivaiheena tai tavukooditulkilla suoritusta varten. Tavukoodi on konekoodia muistuttavaa, mutta abstraktimpaa, tiiviimpää ja koneriippumatonta. Tavukoodille voidaan myös tehdä helpommin turvallisuustarkastus ennen suorittamista.
Tavukoodissa yleensä operaatiokoodi on yhden tavun mittainen, mutta käskyn kokonaispituus voi vaihdella.
Tavukoodia voi käyttää välikoodina ohjelmointikielen kääntäjää toteutettaessa, jolloin riippuvuutta tietystä laitteistototeutuksesta saadaan vähennettyä.
Tavukoodiksi käännettyjä ohjelmia ajetaan tavukooditulkilla, jota kutsutaan usein virtuaalikoneeksi, koska se muistuttaa käyttäytymiseltään tietokonetta. Etuna on siirrettävyys, samaa tavukoodia voidaan ajaa monilla eri laitteistoilla. Sama etu on tulkattavilla komentosarjakielillä, mutta tavukoodi on yleensä vähemmän abstraktia, pienempää ja laitteistoläheisempää kuin komentosarjat. Tämä johtaa parempaan suoritusnopeuteen.
"Java-kieli" käännetään aina tavukoodiksi, ja syntyvää koodia ajaa Java-virtuaalikone. ".NET-arkkitehtuuri" kääntää ohjelmat aluksi matalan tason CIL-kieleksi ("Common Intermediate Language"), joka kääntyy tavukoodiksi. Syntynyttä tavukoodia suorittaa CLR ("Common Language Runtime").
Tavukoodi on mahdollista kääntää suorituksen aikana konekoodiksi. Tekniikkaa nimitetään nimellä JIT "(just-in-time compilation)". Käännöksen tulos on mahdollista tallentaa seuraavia käyttökertoja varten.
Myös monet komentosarjakielet, mukaan lukien Perl, PHP ja Python käännetään aluksi tavukoodiksi, jota tavukooditulkki ajaa. Käännös tapahtuu täysin huomaamatta ohjelmaa käynnistettäessä. Käännetty tavukoodi voidaan myös tallentaa kiintolevylle uutta suorituskertaa varten.
Tavukoodi tarkoitti alun perin esimerkiksi BASIC-tulkissa ohjelman tiivistettyä tallennusmuotoa, jossa käskysanat korvattiin yksinkertaisesti numerolla (esimerkiksi "PRINT" → #05). Koska käskysanoja yleensä oli alle 256, yksi tavu riitti korvaamaan käskysanan. Tästä tuli nimitys tavukoodi. Usein näissä tallennusmuodoissa myös numerot korvattiin sisäisellä esitysmuodolla ja merkkijonot tallennettiin vain kerran. Tämä tavukoodi ei muuttanut ohjelman rakennetta mitenkään ja alkuperäinen esitysmuoto (mahdollisesti numeroiden tarkkaa esitysmuotoa lukuun ottamatta) oli palautettavissa täydellisesti tavukoodista.
Ensimmäinen yleisessä käytössä oleva virtuaaliselle pinotietokoneelle käännettävä välikieli oli USCD Pascal -järjestelmän p-koodi. Pitkään kaikki pinon käyttöön perustuvat välikieliratkaisut tunnettiin nimellä p-koodi vaikkei ne olleetkaan samanlaisia kuin alkuperäinen p-koodi.
Aikojen kuluessa (mahdollisesti ensiksi Java-ohjelmointikielessä) p-koodin tyyppistä välikieltä on alettu kutsua yksinkertaisesti tavukoodiksi ja tämä on korvannut vanhentuneen aiemman tavukoodin määritelmän.
Breakpoint
Breakpoint oli Saksassa vuosina 2003–2010 järjestetty demoparty. Yli 1000:n henkilön kävijämäärällään se oli maailman suurin puhtaasti demoskenelle omistettu tapahtuma.
Breakpoint syntyi tarpeesta järjestää Keski-Euroopassa suuremman luokan demoskenetapahtuma pääsiäisenä järjestetyn Mekka & Symposiumin järjestäjien ajauduttua sisäisiin riitoihin ja siten lopetettua tapahtuman järjestäminen. Osittain järjestäjät olivat sen jälkeenkin entisiä, mutta suurin ero M&S:ään oli tapahtumapaikka, joka siirtyi Pohjois-Saksasta eteläisempään Reinin varrella sijaitsevaan Bingenin pikkukaupunkiin.