hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Piotr Żyła
Piotr Żyła ['pjɔtr 'ʐɨwa] (s. 16. tammikuuta 1987 Cieszyn, Puola) on puolalainen mäkihyppääjä.
Żyła selviytyi ensimmäisen kerran maailmancupin osakilpailuun mukaan tammikuussa 2006 Sapporossa. Samassa kilpailussa hän saavutti myös ensimmäiset maailmancupin pisteensä sijoituttuaan 19:nneksi. Żyła voitti ensimmäisen osakilpailunsa Norjan Holmenkollenilla maaliskuussa 2013. Hän jakoi voiton Gregor Schlierenzauerin kanssa. Tätä ennen hän oli ollut parhaimmillaan kuudes Wisłassa ja Vikersundissa tammikuussa 2013 sekä Klingenthalissa helmikuussa 2013. Hän sijoittui kolmanneksi Planicassa maaliskuussa 2013. Mäkiviikolla 2016–2017 hän oli kokonaistuloksissa toinen ja Bischofshofenin osakilpailussa kolmas. Hän oli kolmas myös Willingenissä helmikuussa 2018. Kaudella 2018–2019 hän sijoittui Rukalla kolmanneksi, Nižni Tagilissa toiseksi ja kolmanneksi sekä Engelbergissä kahdesti toiseksi.
Helmikuussa 2007 Żyła pääsi edustamaan maataan Japanin Sapporossa järjestetyissä hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa. Hän oli mukana hyppäämässä joukkuemäen kilpailussa, jossa Puolan joukkue sijoittui viidenneksi. Henkilökohtaisissa kilpailuissa sijoitukset olivat suurmäessä 35. ja normaalimäessä 42. Oslon MM-kilpailuissa 2011 hän oli normaalimäen henkilökohtaisessa kilpailussa 19:s ja joukkuekilpailussa neljäs, suurmäen henkilökohtaisessa 21:s ja joukkuemäessä viides. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän kuului Puolan pronssijoukkueeseen joukkuemäessä. Normaalimäessä hän sijoittui 23:nneksi ja suurmäessä 19:nneksi.
Falunin MM-kilpailuissa 2015 Żyła kuului Puolan pronssijoukkueeseen ja oli suurmäessä yhdeksäs. Lahdessa 2017 hän voitti suurmäen MM-pronssia ja oli mukana voittamassa Puolalle MM-kultaa joukkuemäessä. Lentomäen MM-kilpailuissa Oberstdorfissa 2018 hän sai joukkuepronssia.
The Blues Brothers (yhtye)
The Blues Brothers on amerikkalainen R&B -yhtye.
Yhtyeen ovat perustaneet vuonna 1978 koomikot Dan Aykroyd ja John Belushi musiikkiohjelmanumeroonsa Saturday Night Live -ohjelmaan. He ottivat yhtyeeseen "Joliet" Jake Bluesin (päälaulu) sekä Elwood Bluesin (huuliharppu/laulu). The Blues Brothers teki ensiesiintymisensä Saturday Night Live -ohjelman musiikkivieraana 7. huhtikuuta 1978.
Yhtyeen pohjalta on tehty kaksi Hollywood-elokuvaa: The Blues Brothers (1980), The Blues Brothers 2000 (1998).
Pete Europa
Pete Europa (oik. Petri Hakkarainen, s. 1960) on elokuvaohjaaja, muusikko ja 1980-luvulla helsinkiläisen underground-kulttuurin parissa toiminut DJ sekä tapahtumajärjestäjä. Europa toimi 1980-luvulla monen klubin DJ:nä ja vetäjänä (muun muassa Bela Lugosi ja Einstein A Go Go), ja hänet tunnetaan myös Lepakon Yöjuhlien aloittajana yhdessä General Njassan (nyk. Radio Helsinki) kanssa. Samoilta ajoilta on peräisin myös hänen taiteilijanimensä. Vuoteen 1985 asti Europa vaikutti The Pin Ups -yhtyeessä laulajana ja sanoittajana. Lisäksi hän on tehnyt lyhytelokuvia, TV-ohjauksia, dokumenttielokuvia, mainoksia, rockvideoita sekä ohjaajana että käsikirjoittajana. Eräs Europan viimeisimmistä töistä on käsikirjoitus Jari Halosen kolmiosaiseen TV-elokuvaan Väinämöisen uusi laulu (Yle TV1). Europa on tehnyt myös käännös- ja opetustöitä, kirjoittanut artikkeleita sekä pitänyt yleisöluentoja.
Pete Europa oli aloittamassa ensimmäistä aaltoa suomalaisissa rock-videoissa: hänen ohjaamansa The Nights of Iguana -yhtyeen Dry Nancy -video oli ilmeisesti ensimmäinen kansainvälistä kiinnostusta herättänyt suomalainen musiikkivideo. Ennen ohjaajaopintojaan Taideteollisen korkeakoulun elokuvataiteen laitoksella Pete Europa opiskeli myös teatteritiedettä, kirjallisuutta sekä taidehistoriaa Helsingin yliopistossa.
Syksyllä 2010 valmistui Yle Teeman tilaama ja Pete Europan käsikirjoittama sekä ohjaama dokumenttielokuva "Timanttikoirien vuosi 1984" (Helsinki Twilight 1984). Se kertoo 1980-luvun alun klubeista ja kulttuurimurroksesta. Elokuvan ytimenä ovat silloiset underground-klubit ja niissä kokoontuneet ihmiset. Elokuvassa esiintyvät lähes kaikki tuon ajan merkittävimmät underground-yhtyeet kuten The Nights of Iguana, The Pin-Ups, Hefty Load, Musta Paraati, Shadowplay, Jimi Sumen Band, Twiggy Oliver ja PIM. Elokuva sai hyvän vastaanoton Rakkautta ja Anarkiaa -festivaaleilla, jossa kaikki sen viisi näytöstä olivat loppuunmyytyjä.
Pete Europa on opettanut myös sahaja-joogaa vuodesta 1989.
Sylvain Freiholz
Sylvain Freiholz (s. 23. marraskuuta 1974) on sveitsiläinen entinen mäkihyppääjä.
Freiholz saavutti suurmäen pronssia vuonna 1997 Trondheimissa järjestetyissä maailmanmestaruuskilpailuissa, samoissa kisoissa hän sijoittui normaalimäessä seitsemänneksi. Hän oli jo sijoittunut vuoden 1995 maailmanmestaruuskilpailuissa neljänneksi normaalimäessä. Hänen paras henkilökohtainen sijoituksensa olympialaisista on suurmäen 14. tila vuoden 1992 Albertvillen kisoista.
Mäkihypyn maailmancupin osakilpailuissa Freiholz pystyi vain kerran nousemaan palkintokorokkeelle, tämä tapahtui hänen kotikilpailussaan Sveitsin Engelbergissä joulukuussa 1993, jossa hän sijoittui toiseksi.
Freiholz lopetti uransa kevään 2003 jälkeen.
Best Motoring
Best Motoring () on japanilainen autoaikakauslehti, video- ja DVD-sarja. Julkaisut käsittelevät poikkeuksellisten testien kautta urheiluautoja. Autoja ajavat muun muassa Japanin ratasarjojen (JGTC, D1 Grand Prix ja Formula Nippon) ammattilaiskuskit. 2000 julkaisu sai englanninkielisen sisarversion Best Motoring International.
Aikakauslehden sekä video- että DVD-julkaisut on tuottanut Kodansha/2&4 Motoring.
Jin’ya Nishikata
Jin’ya Nishikata ( s. 4. joulukuuta 1968) on japanilainen entinen mäkihyppääjä ja olympiamitalisti.
Nishikata oli voittamassa joukkuemäen hopeamitalia Lillehammerin olympialaisissa vuonna 1994. Japanin joukkue menestyi myös seuraavan vuoden maailmanmestaruuskilpailuissa Kanadan Thunder Bayssä, jossa se sijoittui joukkuemäen pronssille joukkueella Nishikata, Takanobu Okabe, Hiroya Saitō, Naoki Yasuzaki.
Arvokisojen henkilökohtaisissa kilpailuissa Nishikata ei selviytynyt mitaleille saakka. Falunin MM-kilpailuissa 1993 hän sijoittui normaalimäessä seitsemänneksi ja suurmäessä 58:nneksi. Erikoista oli, että hän hyppäsi normaalimäessä (K-90) reilusti pidemmälle kuin suurmäessä (K-120): edellisessä hänen hyppyjensä pituudet olivat 85,5 ja 87 metriä, jälkimmäisessä 67 ja 73 metriä. Lillehammerin olympialaisissa 1994 hän sijoittui sekä normaali- että suurmäessä kahdeksannelle tilalle. Thunder Bayn MM-kilpailuissa hän oli normaalimäen seitsemäs ja suurmäen 24:s.
Mäkihypyn maailmancupin osakilpailuiden palkintokorokkeilla Nishikata seisoi neljä kertaa: kolme kertaa toisena ja kerran kolmantena.
Nishikata lopetti uransa vuonna 2001.
Helena Koskinen
Bertta Helena Erkkilä (o.s. "Koskinen", 20. joulukuuta 1907 Tyrvää – 1. kesäkuuta 1981) oli suomalainen näyttelijä. Hän näytteli kolmessa Suomi-Filmin elokuvassa vuosina 1931–1933.
Koskinen esitti pääroolit Suomen ensimmäisessä äänielokuvassa "Tukkipojan morsian" (1931) ja valistuselokuvassa "Ne 45000" (1933). Hänellä oli pieni rooli myös mykkäelokuvassa "Rovastin häämatkat" (1931). Koskisen ura päättyi Erkki Karun riitaannuttua Suomi-Filmin hallituksen kanssa.
Elokuvauransa jälkeen Koskinen avioitui vuonna 1942 diplomi-insinööri Emil Erkkilän kanssa. He saivat yhden pojan.
Teknillinen fysiikka
Teknillinen fysiikka on vuodesta 1953 toiminut Teknillisen korkeakoulun osasto tai laitos. Vuonna 1945 aloitti ensimmäinen professuuri tutkimusalana teknillinen fysiikka. Vuoden 2008 organisaatiouudistuksen jälkeen Teknillisen fysiikan laitos on osa Informaatio- ja luonnontieteiden tiedekuntaa. Osaston tavoitteena on ollut kouluttaa fysiikkaan ja matematiikkaan suuntautuneita diplomi-insinöörejä.
Teknillisen fysiikan opetusalaan on sen historian aikana kuulunut kunkin ajankohdan teknisen kehityksen uusimmat alueet kuten:
Humpan kuninkaan hovissa
Humpan kuninkaan hovissa on Eläkeläisten vuonna 1995 ilmestynyt albumi.
Japanilainen aikakausinimi
Japanilainen aikakausinimi () on Japanissa yleisesti käytössä oleva kalenterijärjestelmä, jossa aikaa mitataan kausittain. Esimerkiksi vuosi 2017 on Heisei-kauden vuosi 28.
Kuten muualla Itä-Aasiassa, aikakausien käyttö on lähtöisin kiinalaisesta keisarillisesta ajanlaskujärjestelmästä. Japanin järjestelmä on kuitenkin itsenäinen kiinalaisista, korealaisista ja vietnamilaisista aikakausimerkinnöistä, ja ainoa niistä yhä käytössä oleva. Järjestelmä otettiin alun perin käyttöön vuonna 645 keisari Kōtokun hallituskaudella. Ensimmäinen nengō oli nimeltään "Taika", ja se juhlisti suuria poliittisia Taika-uudistuksia. Järjestelmän käyttö katkesi 600-luvun lopussa, mutta se otettiin pysyvästi käyttöön taas vuonna 701 keisari Mommun hallituskaudella. Sen jälkeen aikakausinimiä on annettu jatkuvasti nykyaikaan saakka.
Ennen Meiji-kautta aikakausinimestä päättivät hovin virkailijat. Kaudet vaihtuivat usein: uusi nengō aloitettiin yleensä vuoden tai kahden sisällä uuden keisarin valtaannoususta, ja uusi aikakausi aloitettiin myös usein 60 vuoden kierron ensimmäisenä, viidentenä ja 58. vuotena, sillä ne olivat pahaenteisiä vuosia onmyōdō-kosmologiassa. Aikakautta vaihdettiin myös muiden onnekkaiden tapahtumien tai luonnonkatastrofien yhteydessä.
Historiallisesti nengōn ensimmäinen päivä alkoi milloin keisari halusi, ja ensimmäinen vuosi jatkui seuraavaan kuukalenterin uuteenvuoteen, joka aloitti aikakauden toisen vuoden. Aikakausien nimiin heijastuu usein niiden aloittamissyy: esimerkiksi nengō nimeltä Wadō (, "japanilainen kupari") otettiin käyttöön Nara-kaudella, kun Chichibusta oli löydetty kuparia.
Meiji-restauraatiosta vuodesta 1868 alkaen kausien nimet ovat vaihtuneet vain keisarin vaihtuessa. Modernissa käytännössä nengōn ensimmäinen päivä alkaa heti keisarin noustessa valtaistuimelle ja aikakauden ensimmäinen vuosi päättyy 31. joulukuuta. Vuodet seuraavat gregoriaanista kalenteria. Esimerkiksi Meiji-kausi kesti 30. heinäkuuta 1912 asti kun keisari kuoli ja uusi Taishō-kausi julistettiin alkaneeksi. Vuosi 1912 on siten sekä "Meiji 45" että "Taishō 1". Käytännöstä tuli laki vuonna 1979 aikakausinimilain () myötä. Kuolemansa jälkeen keisarille annetaan hallitusaikakautensa nimi. Nykyistä keisaria ei kutsuta Japanissa aikakausinimellä ja omankin nimen (esimerkiksi Akihito) käyttö on harvinaista, vaan keisariin viitataan yleensä termeillä "tennō heika" (, "hänen majesteettinsa keisari") tai "kinjō tennō" (, "nykyinen keisari").
Elokuvavuosi 1952
Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 1952 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
Elokuvavuosi 1951
Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 1951 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
Elokuvavuosi 1950
Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 1950 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
Elokuvavuosi 1949
Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 1949 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
Elokuvavuosi 1948
Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 1948 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
Elokuvavuosi 1947
Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 1947 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
Elokuvavuosi 1946
Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 1946 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
Elokuvavuosi 1945
Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 1945 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
Jacob Dolson Cox
Jacob Dolson Cox (27. lokakuuta 1828 Montréal – 4. elokuuta 1900) oli yhdysvaltalainen lakimies, sisällissodan aikainen kenraali ja republikaanipoliitikko.
Cox oli perustamassa Ohion republikaanipuoluetta vuonna 1855 ja tuli valituksi Ohion osavaltion senaattiin vuonna 1860. Hän toimi Ohion kuvernöörinä vuodet 1866–1867. Presidentti Ulysses S. Grantin sisäministerinä hän toimi vuosina 1869–1870.
Cox edusti Ohiota Yhdysvaltain edustajainhuoneessa republikaanipuolueen jäsenenä yhden kauden vuosina 1877–1879, jonka jälkeen hän toimi Cincinnatin yliopiston rehtorina vuosina 1885–1889.
Maija-Liisa Márton
Maija-Liisa Márton (o.s. Poutiainen; 14. joulukuuta 1944 Oulu) on suomalainen näyttelijä ja teatterivaikuttaja. Hänellä on ollut uransa varrella useita kiinnityksiä Etelä- ja Itä-Suomen teattereissa. Lisäksi hän on toiminut Teatterikorkeakoulun johtajana ja teatterinjohtajana. Valkokankaalla Márton on näytellyt muun muassa Martta Niskavuoren roolin elokuvassa "Niskavuori".
Maija-Liisa Márton syntyi faktori Toivo Henrik Matias Poutiaisen ja kunnalliskodinjohtaja Annikki Seppä-Murron perheeseen. Hän oli aviossa teatteriohjaaja Jouko Turkan kanssa 1966–1980 (ero) ja unkarilaissyntyisen András Mártonin kanssa 1980–1990 (ero). Hänellä on yksi poika, Juha Turkka (syntynyt 1970).
Márton valmistui ylioppilaaksi vuonna 1964, minkä jälkeen hän suoritti Suomen Teatterikoulun vuosina 1965–1968. Ammattilaisuransa hän aloitti Joensuun kaupunginteatterista 1968. Hänen näyttelijänuransa kohokohtia ovat olleet muun muassa Katerina ("Ukonilma"), Polly Peachum ("Kolmen pennin ooppera"), Kyllikki ("Kyllikki ja Runar"), Loviisa ("Niskavuoren nuori emäntä") ja Ebba Fleming ("Daniel Hjort"). Mártonin ohjauksia ovat muun muassa "Punahilkka", "Entäs nyt Niskavuori", "Anu ja Mikko", "Pohjalaisia" sekä "Myrskyluodon Maija".
Márton työskenteli Teatterikorkeakoulun rehtorina vuosina 1988–1990. Hän toimi Teatterikorkeakoulussa myös lehtorina ja näyttelijäntyön laitoksen johtajana. Vuodesta 1994 vuoteen 2000 hän oli teatterinjohtajana Espoon teatterissa.
Vuonna 1984 valmistuneessa "Niskavuori"-elokuvassa Márton näytteli Martta Niskavuorta, suurtilan rikasta miniää. Hänet palkittiin osastaan Jussi-patsaalla. Vuonna 1981 hän tulkitsi Magdan osan unkarilaisessa elokuvassa "A remény joga". Suomalais-unkarilaisena yhteistuotantona valmistuneessa televisioelokuvassa "Vieras" (1984) Márton näytteli Maija-Liisaa.
Viittä kieltä taitava Márton on toiminut myös kielenkääntäjänä. Hän on suomentanut muuan muassa "Robert Cohen"in teoksen "Näyttelemisen mahti". Vuonna 1992 hän oli vierailevana taiteilijana James Madisonin yliopistossa Virginiassa. Samana vuonna hänet valittiin Vuoden kellokkaaksi ja Unkarin valtio myönsi hänelle Pro Cultura Hungarica -tunnustuksen. Vuonna 1994 virginialainen Shenandoahin yliopisto myönsi Mártonille Doctor of Arts -kunniatohtorin arvon.
Elokuvavuosi 1944
Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 1944 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
Elokuvavuosi 1943
Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 1943 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
Elokuvavuosi 1942
Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 1942 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
Elokuvavuosi 1941
Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 1941 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
Elokuvavuosi 1940
Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 1940 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
Elokuvavuosi 1939
Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 1939 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
Elokuvavuosi 1938
Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 1938 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
Elokuvavuosi 1937
Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 1937 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
Elokuvavuosi 1936
Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 1936 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
Elokuvavuosi 1935
Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 1935 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
Elokuvavuosi 1934
Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 1934 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
Elokuvavuosi 1933
Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 1933 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
Leni Riefenstahl ohjasi ensimmäisen elokuvansa kansallissosialisteille. "Der Sieg des Glaubens" oli propagandistinen dokumenttielokuva vuoden 1933 natsipuolueen Nürnbergin puoluepäiviltä.
Elokuvavuosi 1932
Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 1932 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
Elokuvavuosi 1931
Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 1931 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
Sergei Tarasov
Sergei Petrovitš Tarasov (, s. 15. helmikuuta 1965) on entinen venäläinen ampumahiihtäjä ja olympiavoittaja.
Tarasov hiihti kolmannen osuuden Neuvostoliiton joukkueessa, joka sijoittui Saksan jälkeen toiseksi Lahden MM-kisojen 1991 viestikilpailussa. Lisäksi hän kuului Neuvostoliiton pronssikvartettiin joukkuekilpailussa. Borovetsin MM-kilpailuissa 1993 hän sijoittui Andreas Zingerlen jälkeen toiseksi normaalimatkalla (20 km), hiihti kolmannen osuuden Venäjän viestijoukkueessa, joka sai Italian jälkeen hopeaa sekä sijoittui pronssille sprintissä (10 km) Mark Kirchnerin ja Jan Åge Tyldumin vietyä kirkkaammat mitalit.
Lillehammerin olympialaisissa 1994 Tarasov voitti kultaa normaalimatkalla 3,4 sekunnin erolla Frank Luckiin – molemmat ampuivat kolme sakkominuuttia. Sprinttikilpailussa Tarasov kiersi yhden sakkokierroksen ja saavutti pronssia 20 sekuntia puhtaasti ampuneelle Sergei Tšepikoville hävinneenä. Viestissä hän hiihti jälleen kolmannen osuuden Venäjän hopeajoukkueessa – kultaa voitti Saksa. Samana vuonna hän kuului lisäksi Venäjän hopeamiehistöön MM-joukkuekilpailussa Canmoressa.
Tarasov voitti Ruhpoldingin MM-kisoissa 1996 kultaa sekä normaalimatkalla että viestissä, jossa hän hiihti jälleen kolmannen osuuden. Brezno-Osrblien MM-kilpailuissa 1997 hän oli takaa-ajokilpailussa toinen Viktor Maigurovin jälkeen. Tarasov saavutti pronssia vielä Naganon olympiaviestissä 1998, jossa hän hiihti Venäjän joukkueessa tutun kolmannen osuuden.
Tarasov voitti maailmancupissa neljä osakilpailua: Lillehammerin kultamitalikilpailun lisäksi 10 km Ruhpoldingssa kaudella 1990–1991 sekä 20 km Bad Gasteinissa kaudella 1993–1994 ja Ruhpoldingissa kaudella 1995–1996. Lisäksi hän sijoittui kolme kertaa toiseksi ja kolmanneksi. Kokonaispisteissä hän oli parhaimmillaan kuudes kaudella 1995–1996.
Peugeot 308
Peugeot 308 on Peugeot’n vuodesta 2007 lähtien valmistama alemman keskiluokan automalli, joka korvasi Peugeot 307:n. Se on valmistajansa ensimmäinen auto, jossa mallinimi on muotoa X08. Mallin pitempiakselivälinen sedan-korinen rinnakkaismalli on Peugeot 408, mutta sitä ei myydä lainkaan Länsi-Euroopassa.
Ensimmäisen sukupolven 308 esiteltiin kesäkuussa 2007 Barcelonassa. Se perustuu samalle PF2-pohjalevylle kuin edeltäjänsä 307. Ensimmäiset korimallit olivat kolmi- ja viisioviset hatchbackit, farmarimalli SW esiteltiin keväällä 2008 ja kokoontaittuvalla kovakatolla varustettu avomalli CC vuotta myöhemmin. Lisäksi 308:aan perustuu kaksiovinen coupé-korinen Peugeot RCZ. Kolmiovisen valmistus päättyi vuonna 2010. Kiinassa myytiin neliovista sedania.
Vuoden 2009 Euro NCAP -kolaritestistä 308 sai tulokseksi täydet viisi tähteä. Erikseen samana vuonna testattu 308 CC ansaitsi sekin viisi tähteä.
Geneven autonäyttelyssä keväällä 2011 esiteltiin uudistunut 308, joka sai kasvojenkohotuksessa muutoksia keula- ja peräosaansa.
Toisen sukupolven 308 esiteltiin viisiovisena hatchbackina syksyllä 2013, farmarimallin ensiesittely oli seuraavana keväänä. Syksyllä 2016 esiteltiin lisäksi neliovinen sedan Kiinan markkinoille. Loogisesti ajateltuna mallin olisi tullut saada nimekseen 309, mutta numeroa oli jo aiemmin käytetty vuosina 1985–1993 valmistetussa mallissa. Peugeot 308 valittiin Vuoden Autoksi Euroopassa 2014.
Vuoden 2013 Euro NCAP -kolaritestistä 308 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Vuonna 2017 malli koki pienen kasvojenkohotuksen, jossa uudistettiin muun muassa ajovaloja ja puskureita. Lisäksi esiteltiin uusi 1,5-litrainen (130 hv) dieselmoottori sekä kahdeksanvaihteinen automaattivaihteisto, joka on saatavana tehokkaimman 2,0-litraisen (180 hv) dieselmoottorin yhteyteen.
Wilhelm Petersen
Wilhelm Petersen (10. elokuuta 1900 Elmshorn – 22. toukokuuta 1987 Elmshorn) oli saksalainen taidemaalari.
16-vuotiaana Petersen harjoitteli ootraamista ja koristelumaalausta Peter Gustav Dorénin opissa Hampurissa. Vuonna 1918 hän liittyi Freikorpsiin, jossa palveli vuoteen 1920 saakka. Seuraavaksi hän teki maalauksia ja restaurointeja eri asiakkaille. Vuonna 1923 hän toimi Störtebeker-laivan puosuna. Laiva teki useita matkoja eri puolelle Skandinaviaa.
1930-luvulla hän maalasi jäljitellen hollantilaisia mestareita, joiden kanssa hän tunsi yhteyttä pohjois-saksalaisen verenperintönsä vuoksi. Hänen pääaiheenaan oli maalaisromanttinen vanhanaikaisen elämän sankarillisuuden kuvaaminen. Petersen teki vuosikymmenen puolivälissä viikinkien elämästä kertovan maalaussarjan, joka miellytti kansallissosialisteja. Matkakirjassaan "Kolmannen valtakunnan vieraana" Olavi Paavolainen vierailee muun muassa Petersenin näyttelyssä 1936 ja kertoo vaikutelmiaan tämän maalauksista ja natsi-Saksan taiteesta. Vuonna 1938 hän sai laajempaa tunnustusta ja hänet nimitettiin taiteen professoriksi.
Toisen maailmansodan sytyttyä 1939 Petersen liittyi armeijaan, jossa toimi sotilaana, sotapiirtäjänä ja sotakirjeenvaihtajana. Seuraavana vuonna hänet palkittiin Schleswig-Holsteinin kulttuuripalkinnolla. Vuonna 1941 hän piti retrospektiivin Kielin taidekeskuksessa.
Petersen oli tutustunut Eduard Rhein-nimiseen kustantajaan 1920-luvulla. Sodan jälkeen Rhein antoi Petersenille töitä Hörzu-aikakauslehden kuvittajana.
Vuonna 1953 Petersen rupesi tekemään suosittua lasten kuvakirjasarjaa "Mecki". Vuonna 1975 hänet palkittiin Friedrich Hebbel-palkinnolla Mecki-kirjojen kuvituksesta. Samana päivänä, kun hän sai palkinnon hänen kotitalonsa paloi tuhopolton seurauksena. Yli kolmannes hänen töistään tuhoutui palossa. Kaksi vuotta myöhemmin hän alkoi kärsiä näön heikkenemisestä, mikä teki työskentelyn vaikeaksi. Hän kuoli 1987 melkein näkönsä menettäneenä.
Additiivinen funktio
Lukuteoriassa additiivisena pidetään sellaista lukuteoreettista funktiota formula_1, jolle on voimassa
Additiivinen funktio on täydellisesti additiivinen, jos
Koska tarkastellaan lukuteoreettisia funktioita, niin nollan ei katsota kuuluvan luonnollisten lukujen joukkoon.
Eräs ei-vakio esimerkki asiasta on logaritmifunktio, sillä formula_11.
Troll (norjalainen yhtye)
Troll on norjalainen black metal -yhtye. Se perustettiin vuonna 1992, kun 14-vuotias Stian Arnesen (Nagash) alkoi tehdä musiikkia ystäviensä Glaurungin ja Fafnirin kanssa. He kuitenkin lähtivät pian projektista, jolloin Nagash jatkoi Troll-projektia soolona ja julkaisi EP:n "Trollstorm over Nidingjuv" vuonna 1995 ja "Drep de kristne" 1996. Drep de kristne -levyssä (suomeksi Tappakaa kristityt) on voimakkaasti kristillisen uskonnon vastaiset sanoitukset.
Drep de kristnen jälkeen Nagash keskittyi enemmän tärkeämpiin yhtyeisiinsä Dimmu Borgiriin ja Covenantiin. Tämän takia Troll ei ollut aktiivisena ennen vuotta 2000, jolloin Fafnir liittyi uudestaan bändiin. Yhtyeeseen liittyi myös uusia jäseniä. Nagashin huolehtiessa sekä kitaroista ja syntikoista Troll julkaisi vuonna 2000 levyn "The Last Predators" ja 2001 levyn "Universal".
Vuonna 2008 Nagash kokosi uuden kokoonpanon yhtyeelleen ja aloitti uuden levyn levyttämisen vuoden 2009 tammikuussa. Tammikuussa 2010 Troll julkaisi uuden levyn "Neo-Satanic Supremacy", joka oli tyyliltään sinfonista black metallia.
Bla (ohjelmointikieli)
Bla on Wouter van Oortmerssenin 1996 kehittämä yleiskäyttöinen ohjelmointikieli. Tyypiltään se on niin sanottu epäpuhdas funktionaalinen ohjelmointikieli. Kielen merkittävin ominaisuus on tuki ensimmäisen luokan ympäristöille, joka mahdollistaa olio-ohjelmointia muistuttavan ohjelmointitavan muuten funktionaalisessa kielessä.
Kielen kääntäjä on saatavilla Unix- ja Amiga-alustoille.
Georgi Voronoi
Georgi Feodosjevitš Voronoi (; 28. huhtikuuta 1868 Žuravki, Venäjä, nyk. Ukraina – 20. marraskuuta 1908 Varsova, Puola) oli tunnettu ukrainalaista syntyperää ollut venäläinen matemaatikko. Hän määritteli muun muassa Voronoi-diagrammin.
Voronoi syntyi Pultavan alueella sijaitsevassa Žuravkin kylässä. Vuodesta 1889 lähtien hän opiskeli Pietarin yliopistossa Andrei Markovin johdolla. Maisterintutkinnon Voronoi suoritti 1894. Samana vuonna hänestä tuli Varsovan yliopiston professori. Siellä hän työskenteli ketjumurtolukujen parissa. Vuonna 1897 hän puolusti menestyksekkäästi väitöskirjaansa, jonka aiheena oli ketjumurtolukualgoritmin yleistys.
Voronoi kuoli vakavaan sairauteen 20. marraskuuta 1908. Hänen oppilaitaan olivat muun muassa Wacław Sierpiński ja Boris Delone .
Veljeni Leijonamieli (elokuva)
Veljeni Leijonamieli ("Bröderna Lejonhjärta") on Astrid Lindgrenin samannimiseen kirjaan pohjautuva ruotsalainen elokuva vuodelta 1977. Elokuvan on ohjannut Olle Hellbom ja sen käsikirjoittajana toimi Astrid Lindgren itse.
Elokuva kertoo kahdesta veljeksestä, Kaarlesta ja Joonatanista. Kaarle sairastaa tuberkuloosia ja tietää kuolevansa. Isoveli Joonatan lohduttaa häntä, että he tapaavat tähtien tuolla puolen taikamaailmassa nimeltä "Nangijala". Jonatan kuolee onnettomuudessa ennen Kaarlea, joka seuraa häntä pian. Veljekset tapaavat kuin tapaavatkin Nangijalassa ja joutuvat seikkailuihin pahan voimia ja niitä johtavaa Tengiliä vastaan.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa loppuun asti viimeistellyksi, kunnianhimoiseksi ja monitasoiseksi ja antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Kohtauksia eräästä avioliitosta
Kohtauksia eräästä avioliitosta ("Scener ur ett äktenskap", 1973) on Ingmar Bergmanin ohjaama ruotsalainen televisiosarja, josta on tehty myös elokuvaversio.
Sarjan kuusi osaa kuvattiin pääosin Fårön saarella, Gotlannin pohjoispuolella. Sen kuvasi Bergmanin vakiokuvaaja Sven Nykvist.
Vuonna 2003 Bergman teki sarjalle jatkoa. Hän ohjasi ja käsikirjoitti televisioelokuvan "Saraband", joka jäi hänen viimeiseksi ohjauksekseen.
Sarjassa on kuusi osaa, jolla on kullakin oma teemansa. Jokainen osa päättyy rentouttaviin ja kauniisiin kuviin Fårön saaresta.
Televisiosarja kertoo Mariannen ja Johanin avioliittokriisistä, joka syvenee sarjan myötä. Pariskunta on ollut naimisissa 10 vuotta ja heillä on kaksi tytärtä. Alun ilmiselvän tylsistymisen jälkeen pariskunnan molemmat jäsenet harrastavat syrjähyppyjä, riitelevät ja Johan turvautuu jopa väkivaltaan. Myös pienet ja lähes näkymättömät teot ja sanat vaikuttavat suhteeseen. He vuoroin etääntyvät toisistaan ja palaavat takaisin yhteen. Viimein he eroavat, mutta ajan kuluttua pettävät uusia puolisoitaan toistensa kanssa. Bergmanin väittämä on, että kerran tunnettu läheisyys ei pääty viralliseen eroon.
Sarja ja siitä tehty elokuvaversio voittivat useita kansainvälisiä palkintoja, mm. Golden Globen vuoden 1975 parhaasta ulkomaisesta elokuvasta. Myös pääosanesittäjä Liv Ullmann sai palkintoja ja ehdokkuuksia pääosastaan Mariannena.
"Kohtauksia eräästä avioliitosta" on toiminut innoittajana monille elokuvantekijöille. Susanne Bierin ohjaama "Rakastan sinua ikuisesti" (2002) ja Aubrey Lamin hongkong-elokuva "Twelve Nights" (2000) ovat sille velkaa. Samoin Woody Allen, jonka elokuvassa Annie Hall (1977) on siitä jälkiä. Stanley Kubrickin "Eyes Wide Shut" (1999) oli erään amerikkalaiskriitikon mukaan kuin "Kohtauksia eräästä avioliitosta", Kenin ja Barbien esittämänä.
Elokuvalla oli suuri vaikutus yhdysvaltalaiseen käsikirjoittaja David Jacobsiin, joka oli kiinnostunut perhe-elämän tutkimisesta. Koska Jacobs tiesi elokuvan olevan liian vahva ja totuudenmukainen amerikkalaisyleisölle, hän kirjoitti helpommin myyvän perhe-elämää käsittelevän käsikirjoituksen, josta tehtiin televisiosarja "Dallas".
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Kohtauksia eräästä avioliitosta" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. Vuonna 2009 elokuva pääsi mukaan kirjaan "Tusen svenska klassiker", johon koottiin tuhat ruotsinkielisten kirjojen, elokuvien, äänilevyjen ja tv-ohjelmien klassikkoa. Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti sen kaikkien aikojen sadan parhaan ei-englanninkielisen elokuvan joukkoon.
Piikkiohdake
Piikkiohdake ("Cirsium vulgare") kuuluu ohdakkeiden sukuun ja asterikasvien heimoon. Se on yleinen muinaistulokas koko Suomessa aina Oulun korkeuksille asti. Kasvia tavataan myös Keski- ja Etelä-Euroopassa sekä Pohjois-Amerikassa, missä se on tulokaslaji.
Piikkiohdake kasvaa yleensä ottaen aika kuivilla kasvupaikoilla, kuten esimerkiksi niityillä, tienvarsilla, joutomailla, laitumilla, pihoilla ja hakkuuaukeilla. Piikkiohdake kasvaa noin 30–120 senttimetriä korkeaksi ja sen kukinto on vaaleahkonpunainen tai vaaleahkonvioletti. Se kukkii heinä-syyskuussa. Sen mykeröt ovat yksittäisiä tai muutaman mykerön kokoisissa tertuissa. Mykeröt ovat noin 3–4 senttimetrin levyisiä. Piikkiohdakkeen lehdet ovat yleensä ottaen vihreitä, pariliuskaisia, päältä hienopiikkisiä ja alta harmaakarvaisia. Varren siipipalteiden, lehtilaitojen ja kehtosuomujen piikit ovat vankkoja ja keltaisia. Piikkiohdakkeen vanha tieteellinen nimi oli "Cirsium lanceolatum".
Piikkiohdake on Skotlannin kansalliskukka.
Keltaohdake
Keltaohdake ("Cirsium oleraceum") eli kaaliohdake on Suomessa harvinainen ohdakelaji. Sitä tavataan oikeastaan vain Ahvenanmaalla, mutta muualtakin maasta on satunnaisia löytöjä. Kasvi on yleisempi Keski- ja Itä-Euroopassa. Suomessa keltaohdake on vaarantunut laji.
Keltaohdake kasvaa kosteilla niityillä, joutomailla, ojanpientareilla ja kosteissa lehdoissa. Se kasvaa noin 50–150 cm korkeaksi, ja sen kukat ovat vaaleankeltaisia. Keltaohdake kukkii heinä-elokuussa. Sen lehdet ovat vihreitä, lähes kaljuja, pariliuskaisia ja laidoiltaan ohut- ja keltapiikkisiä. Ylimmät lehdet ovat sepiviä ja yleensä liuskattomia. Lisäksi sen mykeröiden alla on leveitä kellanvihreitä ylälehtiä.
Savijäkkärä
Savijäkkärä eli liejujäkkärä ("Gnaphalium uliginosum") on Lappia ja Kainuuta lukuun ottamatta koko Suomessa yleinen jäkkärien ("Gnaphalium") sukuun ja asterikasvien (Asteraceae) heimoon kuuluva kasvilaji. Se kasvaa avoimilla kosteilla paikoilla.
Savijäkkärän korkeus on noin 5–25 cm, ja sen kukat ovat kellertävänruskeita. Savijäkkärän lehdet ovat kapeansuikeita tai kapean vastapuikeita tai jotain välimuotoja näiden väliltä. Ylimmät lehdet suojaavat pienistä mykeröistä koostuvia palleromaisia latvaryhmiä. Savijäkkärän kehtosuomut ovat suurimmaksi osaksi tummanruskeita tai oljenkellertäviä tai joitain siltä väliltä. Savijäkkärä on tiheäkarvainen. Etenkin sen alimmat haarat ovat kohenevia tai rentoja.
Savijäkkärä on kosteita peltoja vaivaava yksivuotinen ruohovartinen rikkakasvi.
Hekseeni
Hekseeni (CH) on kuuden hiiliatomin ja kahdentoista vetyatomin muodostama kemiallinen yhdiste, jossa on joidenkin hiiliatomien välillä oltava yksi kovalenttinen kaksoissidos. Hekseeni kuuluu hiilivetyihin ja tarkemmin luokiteltuna alkeeneihin, joita ovat myös eteeni, propeeni, buteeni, penteeni, hepteeni, okteeni, noneeni ja dekeeni.
Hiiliatomien välinen kaksoissidos voi olla monessa kohtaa, eli hekseenillä on monia isomeerisia muotoja, kuten esimerkiksi 1-hekseeni (CAS-numero 592-41-6) ja 2-hekseeni (CAS-numero 592-43-8). Tällöin saadaan erilaisia hekseenejä. Lisäksi hiilivetyketju voi olla haaroittunut tai muodostaa ympyrän. Ympyrän muodostaessaan hekseenistä tulee syklohekseeni. Syklohekseenin rakennekaava on vain hieman erilainen kuin aromaattisten hiilivetyjen perusyhdisteen eli bentseenin rakennekaava.
Pimeyden talo
Pimeyden talo ("Black House", 2001) on Stephen Kingin ja Peter Straubin kirjoittama romaani, joka on jatko-osa aiemmalle myös yhteistyönä kirjoitetulle romaanille Talismaani.
Tarinassa tuttu päähenkilö Jack Sawyer on varttunut jo aikamieheksi (kolmekymppiseksi) ja jälleen hänet vedetään mukaan ihmeelliselle matkalle (jo hänen unohtamaansa) Territorioihin ja muihinkin mystisiin paikkoihin. Rappio on tullut jäädäkseen tähän maailmaan ja etenkin sen pieneen kauniiseen ja idylliseen asuinympäristöön, ja jälleen on Jackin otettava ohjat käsiinsä. Siitä alkaa suuri seikkailu, josta ei ihmeellisyyksiä puutu.
Kirjassa viljellään yhtymäkohtia ja tarinallisia viitteitä Kingin Mustaan torniin (sekä Pedon sydämeen) mainitsemalla muun muassa Murtajista, revolverimies Rolandista ja tämän Ka-Tetistaan sekä Punaisesta Kuninkaasta.
American Recordings
American Recordings on levy-yhtiö jonka Rick Rubinin perusti vuonna 1988, sen jäleen kun hän oli lähtenyt Def Jam Recordingsin erimielisyyksien takia. Aluksi yhtiö toimi nimellä Def American, mutta muutti sen myöhemmin nykyiseen muotoonsa. Nykyään emoyhtiönä on Sony Music.
Hänen ohjauksellaan Red Hot Chili Peppers teki vuonna 1991 monikertaisen platinalevyn saavuttaneen Blood Sugar Sex Magik -levyn. Hän sai myös Johnny Cashin suosio oli hiipunut mutta hänen levytettyään American Recordingsille vuonna 1994 ja hän sai viisi Grammy-palkintoa ja hänen uransa lähti uuteen nousuun. Hän kuuluikin yhtiön suositumpiin artisteihin, joihin kuuluvat myös Danzig, Slayer, System of a Down ja The Black Crowes. Levy-yhtiön ensimmäinen albumijulkaisu oli Danzigin debyyttialbumi Danzig elokuussa 1988.
David Tod
David Tod (21. helmikuuta 1805 Youngstown – 13. marraskuuta 1868) oli yhdysvaltalainen poliitikko.
Tod oli ehdolla Ohion kuvernööriksi vuosina 1843 ja 1845, mutta hävisi kummallakin kerralla. Presidentti James Knox Polk nimitti hänet suurlähettilääksi Brasiliaan, jossa hän toimi vuosina 1847–1851. Hän liittyi ennen sisällissotaa republikaanipuolueen jäseneksi, ja toimi Ohion kuvernöörinä vuosina 1862–1864.
Twink (MMORPG)
Twink on pelihahmo, joka tietokoneen pelin antamien sääntöjen sekä rajojen mukaan löytää ja käyttää hyväksi jonkinlaista virheitä tai vikoja pelissä olevissa tilastoissa, sosiaaliapuvälineissä, asetuksissa tms. tehdäkseen oman hahmonsa voimakkaammaksi kuin kenenkään muiden pelaajien tekemät hahmot.
Tietokoneroolipeleissä sekä MMORPG:ssa "twinkkaaminen" on tapa, jolla pelihahmo on muihin hahmoihin verrattuna epätasaisesti tehty esimerkiksi antamalla hahmolle parempia aseita tai resursseja, jotka eivät olisi normaalisti alhaisella tasolla olevan hahmon saatavissa tai käytettävissä.
Twinkkaamista harrastetaan, jotta hahmon kehitys nopeutuisi tai jotta pelihahmolla olisi parempia mahdollisuuksia tappaa muiden pelaajien hahmot PvP:ssa eli pelaaja vastaan pelaaja -pelimuodossa. PvP-twinkkaus on yleistä kehittymättömillä hahmoilla, koska erot pelaajien ominaisuuksien välillä ovat huomattavasti suurempia kuin pelin loppuvaiheissa. Roolipeliyhteisön mielipiteet twinkkaamisesta ja twinkeista vaihtelevat. Joidenkin pelaajien mielestä twinkit ovat luonnollisia ja twinkkaaminen on hyväksyttävää. Jotkut pelaajat ovat toisaalta sitä mieltä, että twinkeilla pelit tehdään sekä epäreiluiksi että epätasaisiksi.
Gustaf Cederberg &amp; Co
Gustaf Cederberg & Co oli vuosina 1871–1920 Pohjois-Karjalassa toiminut metsäteollisuusyritys, joka omisti aikanaan Penttilän, Karsikon ja Pekkalan sahat Joensuussa. Yritys aloitti toimintansa avoimena yhtiönä ja se muutettiin osakeyhtiöksi 1908. Yhtiön toiminta päättyi 1920 ja se fuusioitiin 1943 Kaukas Oy:hyn.
Yhtiön perustaja oli Pietarsaaresta kotoisin ollut Jakob Gustav Cederberg (1823–1875). Kirvesmiehenä työskennellyt Cederberg muutti 1843 Liperiin ja toimi sitten Penttilän lastauspaikan hoitajana ja suolanmittaajna. Joensuun kaupungiksi tulon jälkeen 1848 Cederberg haki porvarioikeuksia ja ryhtyi kauppiaaksi. Hän hankki haltuunsa Penttilän tilan maanviljelijä Antti Mustoselta kahdella kaupalla vuosina 1859 ja 1870 ja aloitti 1870 sahaustoiminnan vuokraamallaan Hasanniemen sahalla.
Vuonna 1871 Cederberg yhdessä Petter Parviaisen kanssa perusti Penttilän sahan, joka aloitti toimintansa saman vuoden syksyllä. Penttilän tilan alueelle perustettiin myös laivanveistämö. Cederberg oli aloittanut myös laivaliikenteen harjoittamisen muutamia vuosia aikaisemmin. Penttilän saha paloi 1872, mutta se rakennettiin pian uudelleen. Vuonna 1875 Cederberg luovutti yrityksen pojilleen Bernhard Cederbergille (1852–1886) ja Carl Johan "Janne" Cederbergille (1847–1908) ja vuonna 1879 Petter Parviainen myi osuutensa yhtiöstä. Yhtiön toinen suurempi sahalaitos, Karsikon saha, aloitti toimintansa 1877 ja samana vuonna vuokrattiin myös vientilautatarha Viipurin läheltä Ryövälinniemestä.
Penttilän saha paloi uudelleen 1896. Vuosikymmenen lopulla Cederbergin yhtiö perusti myös villankehruu-, kutomo-, ja värjäystehtaan. Vuonna 1904 aloitettiin sahan rakentaminen Pekkalaan. Suurlakon jälkeen 1906 Cederbergien kaikilla kolmella sahalla oli lakko, joka päättyi työntekijöiden tappioon. Vuonna 1910 yhtiön laivanveistämöllä oli kirvesmiesten lakko, mutta sekin vesittyi rikkurityövoiman käyttöön.
"Osakeyhtiö Gustaf Cederberg & Co" perustettiin 20. tammikuuta 1908. Kahta kuukautta myöhemmin Janne Cederberg kuoli Pariisissa. Hänen seuraajakseen yhtiön johtoon tuli Väinö Cederberg (1881–1917). Vuonna 1916 tehtiin päätös keskittää kaikki sahaustoiminta uudistettavalle Penttilän sahalle ja lopettaa samalla Karsikon ja Pekkalan sahat. Uusi Penttilän saha otettiin käyttöön 1918 ja se oli valmistuessaan Pohjoismaiden suurin sahalaitos. Väinö Cederbergin kuoltua 25. marraskuuta 1917 yhtiön myynti tuli ajankohtaiseksi. Pari vuotta tämän jälkeen vuonna 1920 Penttilän saha myytiin Kaukas Fabrikille. Saha siirtyi 1924 Repola Wood Ltd:lle ja sitä laajennettiin voimakkaasti 1920-luvulla. Toisen maailmansodan jälkeen Penttilän sahan omistajaksi tuli Rauma-Repola Oy. Sahan toiminta jatkui vuoteen 1988 saakka ja sen rakennukset paloivat 1996.
Nationalpolitische Erziehungsanstalten
Nationalpolitische Erziehungsanstalten, lyh. NPEA (. Yleisesti käytetty kutsumanimitys Napola, joka oli lyhenne termistä "Nationalpolitische Lehranstalt" ) olivat natsi-Saksassa toimineita sisäoppilaitoksia. Ne perustettiin ”yhteisöllisiksi koulutuspaikoiksi” lapsille ja nuorisolle sen jälkeen kun Saksan kansallissosialistinen työväenpuolue otti vallan vuonna 1933.
Koulujen tarkoitus oli kasvattaa Saksalle uusi sukupolvi poliittisia, sotilaallisia ja hallinnollisia johtajia. Niihin pääsivät pelkästään rodullisesti täysin puhtaiksi luokitellut pojat ja tytöt. Päässeiden tuli olla täysin terveitä, eikä kouluihin hyväksytty lapsia, joilla oli ongelmia näön tai kuulon kanssa. Hampaiden tuli olla terveet ja hyvin hoidetut. Myös keskinkertaista korkeampaa älykkyyttä odotettiin ja hakijoiden tuli läpäistä kahdeksan päivää kestävät pääsykokeet.
Napoloihin päässeille pojille annettiin kadettia vastaava arvo "Jungmann". Jungmannit olivat iältään 11–18-vuotiaita.
Kouluissa vallitsi sotilaallinen kuri ja järjestys. Varsinkin poikien kouluissa oppilaita kannustettiin keskinäiseen kamppailuun ja nokkimisjärjestyksen luomiseen väkivalloin. Siksi loukkaantumiset olivat yleisiä opetuksen ulkopuolella, mutta myös sen aikana. Noin viidesosa Napoloiden oppilaista karsittiin kouluista erilaisten koulussa saatujen ruumiinvammojen vuoksi.
Clostridium difficile
Clostridium difficile (CDF) on grampositiivinen, sauvanmuotoinen anaerobinen bakteeri. Se voi aiheuttaa muun muassa ohut- ja paksusuolen tulehdusta, jos suoliston normaalifloora tuhoutuu antibioottikuurin yhteydessä. Oireena voi olla vaikeahoitoinen, huonokuntoisilla kuolemaan johtava veriripuli. Kuolleisuus on 10–12 prosenttia.
Bakteeri leviää erityisesti sairaaloissa. Se leviää kosketustartuntana, joten muun muassa tiukennettu käsihygienia voi jarruttaa epidemian leviämistä. Käsihuuhteet eivät tehoa siihen, vaan kädet on pestävä saippualla ja vedellä. Jälkiseurauksena taudista voi olla suoliston vaurioituminen ja reuma. Taudin vakavin muoto on pseudomembranoottinen enterokoliitti, jossa suolistossa on katteisia, tulehtuneita alueita. Vaikeammissa tapauksissa hoitona käytetään lähinnä suun kautta metronidatsolia ja toissijaisesti vankomysiinia, muita hoitovaihtoehtoja ovat uusi (2011) erittäin kallis antibiootti fidaksomisiini (fidaksomysiini), ulosteensiirto tai henkeä uhkaavassa tilassa jopa paksusuolen poisto leikkauksella.
C. difficile on sukua botulismia aiheuttavalle "Clostridium botulinum" -bakteerille. Antibiootit eivät tehoa siihen. Bakteeri muodostaa itiöitä, joista osa tuottaa ripulin aiheuttavia toksiineja. Entistä vaikeampaa tautimuotoa aiheuttava uusi C. difficile -kanta (PCR ribotyyppi 027) tuottaa entisiin verrattuna moninkertaisen määrän toksiineja ja on vastustuskykyinen kinoliryhmän mikrobilääkkeille.
Ruokavalion trehaloosi-sokerit voivat lisätä D. difficilen aiheuttaman suolistotulehduksen vakavuutta.
Kollivuoret
Kollivuoret (tamiliksi கொல்லி மலை) on pieni vuorijono Tamil Nadun keskiosassa Intiassa. Vuorten korkeus on noin 1 000–1 300 m ja pinta-ala 280 km². Kollivuoret kuuluvat Itä-Ghatien vuoristoon, joka kulkee pitkin Etelä-Intian rannikkoa lähes yhdensuuntaisena sen kanssa.
Kollivuorten rinteillä on paikallisella heimolla malayaleilla pyhiä lehtoja joita on yli 250 kappaletta. Näiden lehtojen vuoksi alue on säilynyt melko koskemattomana. Sen vuotuinen sademäärä on keskimäärin 1467,05 millimetriä. Alueella kasvaa perinteisiä lääkekasveja, joista osa on harvinaisia, niitä myös kerätään ja myydään. Kollivuorilla on myös perinteistä maanviljelyä jossa viljellään riisiä, hedelmiä, palkokasveija, linssejä, maniokkia sekä kahvia ja pippuria. Alueella elää myös useita endeemisiä eläinlajeja.
Malesian Grand Prix 2008
Malesian Grand Prix 2008 (virallisesti 2008 Formula 1 Petronas Malaysian Grand Prix) oli Formula 1 -kauden 2008 toinen osakilpailu, joka ajettiin 23. maaliskuuta Sepangin moottoriradalla Malesiassa.
McLaren kuljettajat saivat rangaistuksen estelystä aika-ajojen lopussa. Palkintokorokkeella nähtiin kaksi suomalaista kuljettajaa. Kilpailu oli kautta aikojen menestyksekkäin suomalaiskilpailu, sillä aiempi menestyksekkäin kilpailu oli päättynyt suomalaisten sijoituttua toiselle ja kolmannelle sijalle edellisen kauden Japanin GP:ssä.
Ferrarin Kimi Räikkönen voitti kilpailun ennen BMW Sauberin Robert Kubicaa.
Bahrainin Grand Prix 2008
Bahrainin Grand Prix 2008 (virallisesti 2008 Formula 1 Gulf Air Bahrain Grand Prix) oli Formula 1 -kauden 2008 kolmas osakilpailu, joka ajettiin 6. huhtikuuta Bahrain International Circuitin moottoriradalla Sakhirissa Bahrainissa.
Harjoituksissa McLarenin Lewis Hamilton ajautui rajusti ulos radalta. Paalupaikalle ylsi ensimmäistä kertaa urallaan ja tallinsa BMW Sauberin historiassa puolalainen BMW Sauber -kuljettaja Robert Kubica. Kilpailun voitti toisesta ruudusta lähtenyt Felipe Massa, joka otti näin kauden ensimmäiset pisteensä ja samalla uransa ensimmäisen voiton kilpailussa, johon ei lähtenyt paalupaikalta.
Espanjan Grand Prix 2008
Espanjan Grand Prix 2008 (virallisesti Formula 1 Gran Premio de España Telefónica 2008) oli Formula 1 -kauden 2008 neljäs osakilpailu, joka ajettiin 27. huhtikuuta Circuit de Catalunyan moottoriradalla Barcelonassa.
Heikki Kovalaiselle sattui onnettomuus, kun McLarenin vasen eturengas räjähti ja auto syöksyi täysillä Campsa-mutkasta sisään rengasvalliin. Hänet vietiin helikopterilla sairaalaan. Kimi Räikkönen voitti kilpailun.
Kilpailu jäi talousvaikeuksiin ajautuneen Super Aguri -tallin viimeiseksi F1-sarjassa.
Tour de Ski 2007–2008
Tour de Ski 2007–2008 kilpailtiin 28. joulukuuta–6. tammikuuta.
Kilpailusarjassa oli kahdeksan osakilpailua. Kilpaa hiihdettiin Tšekin Nove Mestossa ja Prahassa sekä Italian Asiagossa ja Val di Fiemmessä. Vuoden 2007–2008 voittajat olivat Charlotte Kalla ja Lukas Bauer.
Tour de Skillä 2007–2008 jaetut rahapalkinnot Sveitsin frangeina. Yksi Sveitsin frangi on noin 0,61 euroa. (5.1.2008)
Kauden 2007–2008 Tour de Skillä maailmancupin pisteitä jaettiin myös osakilpailuiden 15:lle parhaalle, voittajalle 50 pistettä ja sijalle 15 yltäneelle 8 pistettä. Edellytyksenä pisteiden saannille oli, että hiihtäjä kilpailee Tour de Skin loppuun asti.
Hepteeni
Hepteeni (CH) on seitsemän hiiliatomin ja neljäntoista vetyatomin muodostama yhdiste, jossa on joidenkin kahden hiiliatomin välillä kaksoissidos. Kaksoissidoksen paikka voi vaihdella ja hiiliatomiketjun ei tarvitse olla suora, vaan se voi haaroittua useasta kohtaa. Hepteenillä on isomeerisia muotoja kolme kuten esimerkiksi 1-hepteeni CAS-numero 592-76-7 2-hepteeni CAS-numero 592-77-8 ja 3-hepteeni CAS-numero 592-78-9. Rengasmuotoinen hepteeni on nimeltään syklohepteeni (CH).
Harri Kerminen
Harri Lasse Juhani Kerminen (s. 27. toukokuuta 1951 Sulkava) on suomalainen yritysjohtaja ja vuorineuvos. Hän toimi Kemira Oyj:n toimitusjohtajana ja Kemiran johtoryhmän puheenjohtajana vuosina 2008–2012.
Kerminen työskenteli Kemiran palveluksessa vuodesta 1985. Toimitusjohtajan tehtävään hän siirtyi Kemira Pulp & Paper -liiketoiminta-alueen johdosta.
Kerminen valmistui ylioppilaaksi Riihimäen lyseosta vuonna 1970 ja prosessiteollisuuden diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1977. Lisäksi hän suoritti MBA-tutkinnon Teknillisessä korkeakoulussa vuonna 1999.
Vuosina 1975–1984 Kerminen työskenteli Rautatiehallituksen suunnittelijana ja vuosina 1984–1985 kehitysryhmän päällikkönä. Vuonna 1985 hän siirtyi Kemiran palvelukseen ja työskenteli ensin suunnitteluinsinöörinä (1985) ja sitten osastopäällikkönä (1985–1988). Kerminen vastasi projektipäällikkönä tehdasrakennushankkeista Suomessa, Ruotsissa, Belgiassa ja Yhdysvalloissa vuosina 1989–1994. Vuosina 1990–1991 hän oli Kemi AB:n tuotantopäällikkö Ruotsissa ja vuosina 1991–1994 projektipäällikkö Kemira Chemicals Oy:ssä. Vuosina 1994–1996 Kerminen johti Kemiran Oulun tehtaita.
Ennen valintaa Kemiran toimitusjohtajaksi Kerminen oli vuosina 1996–2000 Kemira Chemicals Oy:n hallintojohtaja, vuosina 2000–2006 erikoiskemikaaleja tuottaneen Kemira Specialty -liiketoiminta-alueen johtaja ja vuosina 2006–2007 suurimman eli Pulp & Paper -liiketoiminta-alueen johtaja. Vuoden 2008 alussa Kerminen seurasi toimitusjohtajan tehtävässä eläkkeelle siirtynyttä Lasse Kurkilahtea.
Kerminen on Finpron hallituksen puheenjohtaja (2011–), Finnairin hallituksen varapuheenjohtaja (2012–, jäsen vuodesta 2011) ja muun muassa Tikkurila Oyj:n (2012–) ja Normetin (2012–) hallituksen jäsen. Aiemmin Kerminen oli myös Tikkurilan hallituksen puheenjohtaja (2008–2010) ja Outokumpu Oyj:n hallituksen jäsen (2012–2014).
Vuorineuvoksen arvonimi Kermiselle myönnettiin vuonna 2010. Hän jäi eläkkeelle huhtikuussa 2012.
Timo Riihonen
Timo Riihonen (s. 10. helmikuuta 1983 Mikkeli)) on suomalainen oopperalaulaja, jonka ääniala on basso.
Riihonen opiskeli Mikkelin musiikkiopistossa klassista laulua 1999–2003 opettajanaan Tuija Kiviranta. Vuonna 2003 hän aloitti opintonsa Sibelius-Akatemian laulumusiikin osastolla Pekka Kähkösen johdolla ja valmistui 2010 musiikin maisteriksi. 2008–2009 hän opiskeli ja lauloi Zürichin oopperan kansainvälisessä oopperastudiossa. Laulunopettajanaan hänellä oli siellä Roland Hermann. 
Hän on osallistunut myös useille mestarikursseille.
Riihonen sai Lappeenrannan valtakunnallisissa laulukilpailuissa miesten sarjan toisen palkinnon 2008.
Riihosen ensivierailu Suomen Kansallisoopperassa oli kaudella 2008–2009 Fredrik Paciuksen oopperan "Kaarle-kuninkaan metsästys" Lewenhauptina. 2011 hän lauloi siellä "Reininkullan" Fasoltin roolin.
Vuodet 2009–2013 Riihonen oli kiinnitettynä Deutsche Oper am Rheinin solistikuntaan Düsseldorfissa. Syksyllä 2013 hän siirtyi Kielin oopperan solistikuntaan. Vuonna 2010 hän esiintyi Milanon Teatro alla Scala -oopperatalossa "Reininkullan" Fafnerin osassa. Saman roolin hän lauloi 2010 myös Berliinin valtionoopperassa.
Riihonen on vieraillut solistina myös Savonlinnan Oopperajuhlilla ja Dijonin oopperassa.
Keväällä 2016 Riihonen suuntaa basso Jaakko Ryhäsen kanssa kahdeksan kirkon (Tammisaari, Porvoo, Vaasa, Kokkola, Nivala, Kangasala, Mikkeli ja Naantali) kirkkokonserttikiertueelle teemalla Kaksi bassoa - sukupolvet kohtaavat.
Kalle Kuusela
Kalle Kuusela (s. 1975) on suomalainen vaatesuunnittelija. Hän perusti 1997 Kone Helsinki -nimisen vaateliikkeen, jonka hän kuitenkin myi vuonna 2007 mutta jatkaa yhteistyötä freelance-suunnittelijana.
Kuusela on vapaa suunnittelija ja suunnittelee paitsi entiselle yritykselleen, myös muun muassa Aarikalle. Hän on suunnitellut pukuja myös Linnan juhliin presidentin itsenäisyyspäivän vastaanotolle meneville vieraille ja farkkukankaisia hääpukuja ranskalaisyritykselle. Kuusela oli "Young Professionals" -lehden Vuoden 2006 nuoret kyvyt -listalla. Hän on suunnitellut puvustuksen Minna Tervamäen koreografiaan "Something Else?".
Kone Helsinki on Kuuselan vuonna 1997 perustama vaateliike, joka myy lähinnä miesten vaatteita, erityisesti farkkukankaasta valmistettuja, sekä lisäksi paitoja ja vöitä. Yritys tuli tunnetuksi Idols-kilpailun puvustajana ja on sen jälkeen ollut Antti Tuiskun vaatettaja. Yrityksen omistaja on vuodesta ollut 2007 Perttu Klaavo. Yritys itse käyttää nimestä logon kirjoitusasua koneHELSINKI.
Castelnaudary
Castelnaudary on kunta Auden departementissa, Languedoc-Roussillonin alueella Kaakkois-Ranskassa. Kunnassa oli 10 851 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Castelnaudaryn pinta-ala on 48 neliökilometriä.