hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Tom McEvoy
Tom McEvoy (s. 14. marraskuuta 1944, Grand Rapids, Michigan) on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen ja -kirjailija. Hän on vuoden 1983 World Series of Pokerin (WSOP) pääturnauksen voittaja.
McEvoy oli alkuperäiseltä ammatiltaan kirjanpitäjä, mutta hän siirtyi pokeriammattilaiseksi vuonna 1978. McEvoy voitti pokerin epävirallisen maailmanmestaruuden eli WSOP:n pääturnauksen vuonna 1983 lyöden lopussa seitsemän tuntia kestäneen kaksinpelin jälkeen Rod Peaten. Se oli WSOP-historian pisin kaksinpeli aina vuoteen 2006 asti. McEvoy oli ensimmäinen satelliittiturnauksen kautta pääturnaukseen selvinnyt ja sen voittanut pelaaja. McEvoy ansaitsi kisasta 540 000 dollaria. Kaikkiaan McEvoy on voittanut neljä WSOP-ranneketta ja osallistuu turnauksiin edelleen - hän sijoittui rahoille muun muassa vuoden 2006 pääturnauksessa.
Vuonna 1995 McEvoy voitti Inglewoodissa pelatun World Championship of H.O.R.S.E. -turnauksessa sekä razz- että omaha hi/lo -kisan. Maaliskuussa 2005 McEvoy oli ykkönen Professional Poker Tourilla (PPT) Bay 101 Shooting Stars of Poker -turnauksen päätöspäivänä. Hän ansaitsi voitostaan 225 000 dollaria.
Tom McEvoy vastustaa tupakanpolttoa turnauksissa. Vuonna 1998 hän auttoi ensimmäisen savuttoman pokeriturnauksen järjestämisessä. Vastustuksesta huolimatta turnaukseen osallistui paljon pelaajia ja näin ollen vahvisti, että savuttomat turnaukset ovat tarpeellisia. Vuodesta 2002 WSOP on ollut savuton turnaus.
McEvoy on kirjoittanut yksin ja yhdessä muiden kanssa (muun muassa T. J. Cloutier, Brad Daugherty, Don Vines ja Max Stern) useita pokerikirjoja. Hän on kolumnistina "CardPlayer"-lehdessä ja edustaa PokerStars-nettipokerihuonetta. Toukokuussa 2007 Mc Evoyn pokeriuran turnausansiot ylittivät 2,6 miljoonaa dollaria.
Phú Quốc
Phú Quốc on Vietnamille kuuluva saari, joka sijaitsee Siaminlahdella aivan Kambodžan rannikon edustalla. Saaren pääkaupunki on nimeltään Dương Đông. Saaren eteläosassa sijaitsee An Thoin satamakaupunki. Phú Quốcin väkiluku on nykyään noin 75 000, yli kymmenkertainen verrattuna vuoteen 1975, jolloin saarella asui vain 5 000 henkilöä. Kolmionmuotoinen saari on 50 km pitkä ja leveimmältä kohdaltaan vain 25 km, pinta-alaa sillä on 597 neliökilometriä. Hallinnollisesti Phú Quốc kuuluu Kiên Giangin maakuntaan.
Koko eteläinen Vietnam kuului vielä 1600-luvulla Khmerien kuningaskuntaan, kunnes vietnamilaiset valloittivat alueen itselleen. Kiista saaren (khmerinkieliseltä nimeltään Koh Tral) omistuksesta jatkuu kuitenkin edelleen.
Vielä 1990-luvun puolivälissä saarella toimi vain kaksi melko alkeellista hotellia, ja vain toisella niistä oli lupa ottaa vastaan ulkomaisia vieraita. Armeija valvoi tiukasti aluetta ja liikkuminen oli rajoitettua. Phú Quốcin pohjoisrannalla sijaitsee edelleen peräti kuusi Vietnamin armeijan tukikohtaa. Saaren eteläkärjessä sijaitsee merivoimien tukikohta. Matkailu on kuitenkin noussut saaren yhdeksi pääelinkeinoksi.
Muita tärkeitä elinkeinoja ovat kalastus ja pippurinviljely. Kalastuksesta saa elantonsa valtaosa Phú Quốcin asukkaista. Saalis myydään saaren lukuisille tehtaille, jotka valmistavat vietnamilaisen keittiön perusmaustetta, hapatettua kalakastiketta (nước mắm). Saarella on yhteensä vajaa sata kalakastiketehdasta, joiden tuotto on yhteensä 8–10 miljoonaa litraa vuodessa. Suurin osa tehtaista on vaatimattomia, kotitarpeiksi ja lähikylän torille myyntiin tehtailevia nyrkkipajoja. Pääosasta tuotantoa vastaa viisi suurinta Phú Quốcin kalakastiketehdasta. Phú Quốcin kalakastike on Vietnamissa erityisen arvostettua.
Phú Quốcin erottaa manner-Vietnamista meren lisäksi myös maaperän laatu. Useista yrityksistä huolimatta riisinviljely ei ole koskaan onnistunut mäkisellä saarella. Phú Quốc voikin nykyään ylpeillä tiheällä aarniometsällä, joka peittää yli 70 % saaren pinta-alasta. Metsässä elää lukuisia harvinaisia eläinlajeja, joita ei vielä ole kunnolla edes kartoitettu. Metsäpeite kätkee suojiinsa myös jokia, pieniä vesiputouksia ja kirkasvetisiä lähteitä.
Phú Quốcin saari tunnetaan myös siitä, että siellä on kehittynyt aivan oma koirarotunsa. Aidon phu quocinkoiran erottaa selässä olevasta läikästä, missä karva kasvaa kierteisinä kaarteina. Uskollinen ja nokkela koirarotu palvelee isäntäänsä erityisesti metsästys- ja vahtikoirana.
Mika Kurvinen
Mika Kurvinen (s. 2. marraskuuta 1983 Helsinki) on suomalainen näyttelijä ja musiikkivideo-ohjaaja. Hän teki tunnetuimman roolinsa televisiosarjassa "Salatut elämät", jossa hän esitti Teemu Korhosta vuosina 2000–2003. Ruudusta hän poistui keväällä 2004.
"Salattujen elämien" jälkeen Kurvinen on näytellyt muun muassa elokuvissa "Sooloilua" ja "Elokuu" sekä televisiosarjoissa "Tappajan näköinen mies" ja "Toisen kanssa". Kesällä 2007 Kurvinen teki The Voice TV:lle "Jäämerelle ja takaisin" -nimisen ohjelman yhdessä Heikki Paasosen kanssa, jossa he ajoivat moottoripyörällä jäämeren rannalle.
Näyttelijän toiden lisäksi Kurvinen on työskennellyt myös kameran toisella puolella, muun muassa musiikkivideo-ohjaajana. Hän on ohjannut videoita muun muassa Olavi Uusivirralle, Sunrise Avenuelle ja PMMP:lle. PMMP:n "Viimeinen valitusvirsi" -kappaleen musiikkivideosta Kurvinen sai kunniamaininnan Oulun musiikkivideofestivaaleilla vuonna 2010.
Mika Kurvinen on seurustellut näyttelijä Henna Tanskasen kanssa. Tanskanen esitti "Salatuissa elämissä" Kurvisen näyttelemän Teemu Korhosen Aamu-siskoa. Kurvinen ja Tanskanen ovat myös entisiä koulukavereita Kallion lukiosta.
Bas Heymans
Bastiian ”Bas” Heymans (s. 21. maaliskuuta 1960 Veldhoven, Alankomaat) on alankomaalainen Aku Ankka- ja Mikki Hiiri -piirtäjä ja tunnetumman ankkapiirtäjän Mau Heymansin veli. Hän piirtää kyseisiä sarjakuvia yleensä Aku Ankka -lehteen, ja hänen piirrostyylinsä on melko samanlainen kuin veljellään, mutta ne voi erottaa sillä, että Bas Heymans ei piirrä ankoille sieraimia, mutta Mau piirtää.
Bas Heymans aloitti uransa värittämällä veljensä Mau Heymansin tarinoita. Basin tyyli onkin samantyyppistä Maun tarinoiden kanssa. Eniten sarjoja Bas on tehnyt Frank Jonkerin kanssa, mutta myös veljensä Maun, Comicup studion, Paul Hoogman ja Jan Krusen kanssa on tarinoita kertynyt.
Pianokonsertto nro 2 (Rahmaninov)
Sergei Rahmaninovin pianokonsertto nro 2 c-molli op. 18 on romantiikan aikakauden tunnetuimpia pianokonserttoja. Rahmaninov sävelsi konserton vuosina 1900–1901 ja omisti sen tri Nikolai Dahlille. Toinen ja kolmas osa valmistuivat vuonna 1900 ja ensimmäinen osa vuonna 1901. Kantaesitys oli 27. lokakuuta 1901 Moskovassa, ja sen johti Aleksandr Ziloti. Rahmaninov itse oli solistina.
Kalakastike
Kalakastike on maustekastike, joka valmistetaan hapatettujen kalojen käymisliemestä, on keittiön tärkein perusmauste monessa Kaakkois-Aasian alueen keittiössä, erityisesti Vietnamissa ja Thaimaassa. Vietnamissa se kulkee nimellä nước mắm ja Thaimaassa nam pla (น้ำปลา). Myös Laosissa, Kambodžassa, Burmassa ja Filippiineillä kalakastikkeella on perinteisesti ollut tärkeä sija keittiön perusmausteena.
Hyvin suolaista ja voimakkaan hajuista kalakastiketta käytetään soijakastikkeen tapaan, ja se korvaa pitkälti suolan käytön ruoanvalmistuksessa. Ruokaan sekoitettuna sen maku on miedompaa. Kalakastiketta käytetään kala-, liha-, muna- ja vihannesruokien sekä riisin maustamiseen.
Kalasaalis – pääasiassa pieniä anjovissukuisia kaloja – puhdistetaan ja joko ladotaan heti tuoreeltaan puusammioihin kerroksittain suolan kanssa tai kalojen annetaan aloittaa hapatusprosessi ja ne laitetaan sammioihin vasta parin, kolmen päivän kuluttua. Suhde on yksi osa suolaa ja kolme osaa kalaa.
Vietnamilaiset itse ovat vakuuttuneita, että nước mắm on paitsi herkullista, myös ravitsevaa ja terveellistä. Siinä on tallella tiivistetyssä muodossa kaikki kalan tärkeät ravintoaineet. Yksi arvostetuimmista kalakastikkeen valmistuspaikoista on Phú Quốcin saari Siaminlahdella.
Antiikin Roomassa valmistettiin vastaavaa kalakastiketta, jolloin se tunnettiin nimellä garum. Euroopassa kalakastikkeen valmistamisen perinne katkesi antiikin Rooman tuhouduttua.
Inkerin Kirkko
Inkerin Kirkko on Inkerin kirkon lehti, joka perustettiin joulukuussa 1991 jo ennen kuin Inkerin kirkko itsenäistyi Viron evankelis-luterilaisen kirkon rovastikunnasta itsenäiseksi Venäjän federaation alueella toimivaksi kirkokseen.
Lehden perusti Inkerin rovastikunta ja sen ensimmäinen päätoimittaja oli Leino Hassinen ja toimitussihteeri Tatjana Paas. Aluksi lehti ilmestyi 18-sivuisena suomen- ja venäjänkielisenä painoksena, minkä jälkeen 1994 ne yhdistettiin yhdeksi kaksikieliseksi painokseksi, jonka sivumäärä oli 28. Päätoimittajaksi tuli Aarre Kuukauppi. 1996 toimitussihteeriksi tuli Timo Kivioja ja vastaavaksi toimittajaksi Tatjana Paas.
2001 lehti jakautui jälleen suomen- ja venäjänkieliseksi painokseksi ja toimitussihteerinä oli 2001–2003 Svetlana Kuukauppi. Kahden vuoden ajan lehteä julkaisi moskovalainen Luterilainen tunti, joka liitti siihen omia sivujaan.
2004 venäjänkielisen painoksen vastaavaksi toimittajaksi tuli Pavel Krylov ja suomenkielisen Sisko Pörsti. Svetlana Kuukauppi palasi 1.4.2007 venäjänkielisen lehden toimittajaksi. Vuoden 2009 alusta suomenkielisen lehden vastaava toimittaja on Tuulikki Vilhunen ja toimittaja Kristiina Paananen.
Wendy Pini
Wendy Pini (s. 4. kesäkuuta 1951) on yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä. Wendy ja Richard Pinin tunnetuin sarjakuva on Elfquest. Richard Pini kirjoittaa Elfquest-tarinat, joihin Wendy Pini luo kuvituksen. Sarjakuvaa on julkaistu jo vuodesta 1978 lähtien.
Wendy Pini (omaa sukuaan Fletcher) syntyi San Franciscossa. Hän vietti lapsuutensa Kalifornian maaseudulla, Gilroyssa. Wendy aloitti taiteilijanuransa 1960-luvun puolivälissä julkaisemalla töitään mm. ns. fanzine-lehdissä. Vuonna 1972 Wendy avioitui Richard Pinin kanssa. Kaksi vuotta myöhemmin hän alkoi ammattikuvittajaksi science fiction -lehtiin. Vuonna 1977 Wendy ja Richard Pini aloittivat yhdessä laajan Elfquest-projektinsa. Wendy Pinin 1980- ja 1990-luvun oheisprojekteja ovat olleet mm. "Beauty and the Beast" sarjakuva-albumit. Tämän lisäksi hän on tehnyt lukuisia kuvituksia Marvel Comicsin ja DC Comicsin kaltaisille suurille sarjakuvakustantamoille.
Skunkworks
Skunkworks on Bruce Dickinsonin, Alex Dicksonin sekä Chris Dalen ja Alessandro Elenan muodostaman samaa nimeä kantavan yhteen julkaisema debyyttialbumi. Levy julkaistiin vuonna 1996, se jäi kokoonpanon ainoaksi.
Levy-yhtiö ei kuitenkaan suostunut julkaisemaan albumia ilman Bruce Dickinsonin tunnettua nimeä, tämän vuoksi se tunnetaan harhaanjohtavasti Bruce Dickinsonin sooloalbumina.
Musiikillisesti levyn suuntauksena pidetään grunge-rockia. Albumin tuottajana toimi Jack Endino, joka on aikaisemmin työskennellyt muun muassa Nirvanan sekä Soundgardenin kanssa. Albumi epäonnistui kaupallisesti eikä saanut kriitikoilta tunnustusta. Yhtye hajosi samana vuonna, jonka jälkeen Bruce Dickinson siirtyi virallisesti takaisin soolouralle.
Francisco Rodriguez
Francisco Rodriguez -nimisiä henkilöitä ovat:
Richard Pini
Richard Pini (s. 19. heinäkuuta 1950) on yhdysvaltalainen sarjakuvakäsikirjoittaja.
Hänen tunnetuin luomuksensa on yhdessä vaimonsa Wendy Pinin kanssa v. 1978 luotu Elfquest. Pinien sarjakuvia julkaisi alkujaan heidän itse v. 1977 perustamansa pienkustantamo Warp Graphics.
Richard Pini syntyi New Havenissa, Connecticutin osavaltiossa. 
Hän opiskeli astrofysiikkaa MIT:ssa. Valmistuttuaan hän työskenteli Bostonin Hayden planetaariossa luennoijana, valokuvaajana jne. Richard tutustui vaimoonsa Wendyyn alun perin Silver Surfer -sarjakuvalehden lukijakirjeosaston kautta.
Pariskunta avioitui vuonna 1972. Vuonna 1977 Richard ja Wendy alkoivat työskennellä Elfquest-tarinan parissa. Elfquestista kasvoi vähin erin miljoonamyynteihin yltänyt menestystarina. Richard luopui kuitenkin 
päivätyöstään IBM-yhtiössä vasta vuonna 1981. Tämän jälkeen hän toiminut päätoimisesti sarjakuva-alalla: käsikirjoittajana, kustantajana, markkinoijana jne.
Terminen diffuusiokerroin
Terminen diffuusiokerroin kuvaa materiaalin lämmönjohtavuuden suhdetta tilavuudelliseen ominaislämpökapasiteettiin. Kutsuttu myös "lämpötilanjohtavuudeksi". Sen SI yksikkö on m²/s. Materiaalit, joilla on suuri terminen diffuusiokerroin saavuttavat nopeasti ympäristön lämpötilan, koska niiden lämmönjohtavuus on suuri verrattuna ominaislämpökapasiteettiin eli lämmönvarauskykyyn.
formula_1
Hans Lund
Hans ”Tuna” Lund (23. syyskuuta 1950 – 6. marraskuuta 2009) oli yhdysvaltalainen pokeriammattilainen.
Lund aloitti turnauspokerin vuonna 1977 ja voitti World Series of Pokerin (WSOP) 1 500 dollarin no limit hold'em -turnauksen vuonna 1978. Vuosikymmentä myöhemmin hän oli toinen samassa turnauksessa vuoden 1988 WSOP:ssa.
Vuonna 1990 WSOP:n pääturnauksessa hän pääsi aina lopun kaksinpeliin asti, jossa hävisi Mansour Matloubille. Oltuaan johdossa, hän meni "all-in" A9-kädellä Matloubin kymppiparia vastaan. Turnilla tuli ässä, mutta riverin kymppi vei potin Matloubille. Myöhemmin peli päättyi Matloubin kuutosparilla Lundin nelosparia vastaan. Lund oli rahoilla myös WSOP:n vuosien 1991 (19.) ja 1992 (kolmas) pääturnauksessa.
Lund voitti toisen WSOP-rannekkeensa 1 500 dollarin Ace to Five Draw -turnauksessa vuonna 1996.
Lund lopetti säännöllisen turnauspelaamisen vuonna 1997, mutta senkin jälkeen pelasi sijoittuen useasti rahasijoille muun muassa WSOP- ja WPT-turnauksissa. Lund kuoli syöpään 59-vuotiaana marraskuussa 2009.
Marraskuussa 2009 Lundin pokeriuran turnausansiot ylittivät 2,9 miljoonaa dollaria.
Ovi- ja ikkunavero
Ovi- ja ikkunavero oli voimassa Ruotsissa vuodesta 1743 eteenpäin aina vuonna 1809–1810 voimaan astuneisiin uusiin määräyksiin. Veron perusteena oli rakennuksen ovien ja ikkunoiden lukumäärä, jonka avulla katsottiin voitavan määrittää talon omistajan veronmaksukykyisyys. Ovi- ja ikkunaveroja säädettiin monissa muissakin maissa, kuten Britanniassa, Ranskassa ja Hollannissa. Tämä kaavamainen vero jäi vähitellen pois käytöstä, mutta esimerkiksi Ranskassa se oli käytössä vielä 1900-luvun alussa. Veron etuna oli, että rakennuksen koko voitiin arvioida verotusta varten menemättä rakennukseen sisälle. Haittapuolia oli arvion karkeus ja se, että vero vaikutti arkkitehtuuriin.
Veron suuruus oli Tukholmassa 16 äyriä ikkunalta, 12 äyriä suuremmissa kaupungeissa, 8 äyriä pienemmissä kaupungeissa ja 6 äyriä maaseudulla. Rahvas saattoi saada veron alennettua kolmeen äyriin. Sotaväessä palvelevat oli vapautettu verosta.
Hopes and Fears
Hopes And Fears on brittiyhtye Keanen esikoisalbumi, joka julkaisuvuonnaan 2004 nousi parhaiten myydyksi albumiksi Britanniassa, ja on sen jälkeen myynyt kahdeksankertaista platinaa. Helmikuussa 2005 albumi palasi listaykköseksi saatuaan Brit Awardsissa palkinnon parhaasta albumista. Viidellä ja puolella miljoonalla myydyllä kappaleella "Hopes And Fears" on toistaiseksi vuosituhannen 16. myydyin albumi Britanniassa.
"Kaikki kappaleet ovat Tim Rice-Oxleyn, Tom Chaplinin ja Richard Hughesin käsialaa, sekä kappaleiden 6, 8, 9 ja 12 teossa on ollut mukana myös James Sanger."
Britannian versiossa levyn kansi on vihreä.Kansainvälisessä versiossa levyn kansi on punaruskea ja Yhdysvaltojen valkoinen.
Te Deum
Te Deum on vanha kristillinen hymni. Suomeksi teksti alkaa sanoin: ”Sinua, Jumala, me ylistämme / Sinua, Herra, me kunnioitamme”.
Hymni koostuu kolmesta eri osasta, joista järjestyksessä toinen on kristologinen. Kolmas osa koostuu psalminjakeista.
Sanoituksen alkuperä ei ole varma. Luultavasti 800-luvulta peräisin oleva legenda kertoo, että piispa Ambrosius olisi laulanut Te Deumia kastaessaan Augustinusta pääsiäisenä 387. Alkuperäinen melodia on vanhimpia tunnettuja sävellyksiä. Melodia on kuitenkin vuosisatojen aikana vaihdellut, ja monet tunnetut säveltäjät ovat tehneet siitä oman versionsa.
Hymniä lauletaan usein kiitosjumalanpalveluksissa. Katolisessa kirkossa sitä lauletaan useimmiten kaikissa suurimmissa jumalanpalveluksissa ja erityisesti pääsiäisaikana. Se kuuluu perinteisesti sunnuntain matutinaan. Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjan liitteessä sen numero on 802 ja siitä on kaksi virreksi tehtyä versiota, 320 ja 321.
Tekstin ovat säveltäneet esimerkiksi Haydn, Mozart, Berlioz, Verdi, Bruckner, Dvořák, Britten ja Pärt monien muiden ohella. Antonio Vivaldi kirjoitti myös musiikin teokseen Te Deum (RV 622), mutta tämä sävellys on kadonnut. Marc-Antoine Charpentierin säveltämän "Te Deumin" alkusoitto tunnetaan Euroopan televisio- ja radioliiton ja erityisesti Eurovision laulukilpailun tunnussävelmänä.Osmo Vatanen: "Te Deum -hymnistä avautuvia liturgianteologisia näköaloja". Ego sum qui sum: Jouko Martikaisen juhlakirja. Studier i systematisk teologi vid Åbo Akademi nr 29. Åbo 2006: Åbo Akademi. 431 s. toim. Tuomas Martikainen. s. 321-331. ISBN 952-12-1678-6
Ivette María
Ivette María Tato (s. 27. kesäkuuta 1975 Barcelona, Katalonia) on entinen espanjalainen uimari, joka osallistui kotimaansa riveissä kesäolympialaisiin kahdesti, vuosina 1996 ja 2000. Vuonna 1996 hän sijoittui 200 metrin sekauinnissa 23. sijalle, ja neljä vuotta myöhemmin hän oli samalla matkalla 16., ja sijoittui myös 4 × 100 metrin sekauintiviestissä sijalle 15.
Sylinterisinetti
Sylinterisinetti oli muinaisessa Mesopotamiassa omaisuuden merkitsemiseen käytetty rullamainen sinetti, jollaiset tulivat käyttöön Sumerin kaupunkisivilisaation noustessa Uruk-kaudella noin 3500 eaa. Sylintersinettejä tehtiin mm. kivestä.
Sitä ennen oli käytetty leimasinettejä ainakin Halaf-kaudelta noin vuodesta 6500 eaa.
Gabriel Tuderus
Gabriel Tuderus (1638 Maaria – 18. huhtikuuta 1705 Alatornio) oli suomalainen pappi ja runoilija.
Tuderuksen vanhemmat olivat Kemin kirkkoherra Johan Somerus (Johannes Johannis, k. 1672) ja hänen 1. puolisonsa Anna Kristoffersdotter. Hänen setänsä oli Narvassa hirtetty pappi Jacobus Somerus.
Luonteeltaan vilkkaana ja pikavihaisena oli Tuderus pahimpien mellakoijien joukossa Turun akatemian ylioppilaiden joukossa.
1659 hänet erotettiin kolmeksi vuodeksi, jolloin hän siirtyi Uppsalan yliopistoon. Palasi rangaistusajan jälkeen Turkuun ja hänet vihittiin papiksi 1663 sekä määrättiin isänsä apulaiseksi Kemiin.
Tuderus toimi Inarin kappalaisena 1669–1675, Kuusamon kirkkoherrana 1675–1684 ja viimeksi Alatornion kirkkoherrana 1684–1705.
Inarin kappalaisena ollessaan puhdasoppisuutta edustanut Tuderus taisteli saamelaisten perinteisiä pakanallisia menoja vastaan ja vaati heitä luopumaan noitarummuistaan ja seitojen palvonnasta. Tuderus taisteli ankarin, jopa väkivaltaisin keinoin taikauskoa vastaan ja oli vähällä jopa menettää Kuusamon kirkkoherran virkansa.
Hänen tunnetuin teoksensa on 28-säkeistöinen runo "Yxi Caunis Suomen-Kielinen Weisu Talonpoille cunniaxi ja ylistöxexi" joka on merkittävämpiä 1700-luvulta säilyneitä suomalaisen runouden esimerkkejä.
Tuderus oli kahdesti naimisissa. Ensimmäinen vaimo oli "Brita Foijkel" ja toinen "Brita Olavintytär Forselius". Kumpikin avioliitto oli lapseton.Tuderuksesta itsestäänkin vastustajat sepittivät runon, josta pari säettä kuului m.m.
Markus Aaltonen
Markus Sakari Aaltonen (s. 1. toukokuuta 1946 Seinäjoen maalaiskunta) on suomalainen valtiopäiväneuvos (2001) ja SDP:n entinen kansanedustaja Vaasan läänin vaalipiiristä (1975–1991 ja 1995–1999).
Aaltonen valmistui ylioppilaaksi vuonna 1965 ja taloustieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta vuonna 1974. Hän opiskeli pääaineenaan kansantaloustiedettä ja sivuaineena muun muassa sosiologiaa. Hän oli Tampereen yliopiston ylioppilaskunnan puheenjohtaja 1969–1970. Sosialidemokraattiseen nuorisojärjestöön Aaltonen liittyi lukioaikansa alkupuolella vuonna 1963.
Aaltonen oli ensimmäisen kerran ehdolla eduskuntaan vuoden 1970 vaaleissa 23-vuotiaana. Hän oli ehdolla myös vuoden 1972 vaaleissa. Kansanedustajaksi Aaltonen valittiin kolmannella yrittämällä vuoden 1975 vaaleissa. Ennen valintaa hän työskenteli Tampereen yliopiston täydennyskoulutuskeskuksen suunnittelijana 1974–1975 ja Seinäjoen korkeakoulun suunnittelutoimikunnan pääsihteerinä 1975.
Kansanedustajana Aaltonen oli ulkoasiainvaliokunnan puheenjohtaja vuosina 1987–1991 ja 1996–1999. Tässä asemassa Aaltonen pyrki saamaan erityisesti alkuvuoden 1991 Persianlahden kriisin aikana valtiosääntöön tulkinnan, jonka mukaan tasavallan presidentin ja valtioneuvoston olisi otettava eduskunnan ja etenkin ulkoasiainvaliokunnan kanta tehokkaammin huomioon tärkeissä ulkopoliittisissa päätöksissä.
Seinäjoen kaupunginvaltuuston jäsen Aaltonen oli vuosina 1973–2012 ja ensimmäinen varapuheenjohtaja 1993–2001. Vuodesta 2013 hän on ollut toinen varavaltuutettu. Vuosina 1985–1991 Aaltonen oli SDP:n puoluetoimikunnan jäsen. Presidentin valitsijamiehenä hän oli vuosien 1978, 1982 ja 1988 vaaleissa.
Aaltonen on ollut naimisissa vuodesta 1967 ja hänellä on kaksi aikuista tytärtä.
Kirgisian som
Kirgisian som (kirg. "сом", "som") on Kirgisian valuutta. Sen valuuttakoodi on KGS.
10. toukokuuta 1990 yksi som oli 200 Neuvostoliiton ruplaa. Sana "som" tarkoittaa "aitoa kultaa".
Kirgisiassa on käytössä setelit 20–5000 somia ja vuodesta 2008 alkaen kolikot 10 ja 50 tiyiniä ja 1, 3, 5 ja 10 somia. 50 somin setelissä käytetään C. G. E. Mannerheimin ottamaa valokuvaa Kurmandžan Datkasta.
Harry Angelman
Tri Harry Angelman (13. elokuuta 1915 – 8. elokuuta 1996) oli englantilainen lastenlääkäri, jonka mukaan Angelmanin oireyhtymä on nimetty. Hän kuvasi sen ensimmäistä kertaa julkaisemalla vuonna 1965 raportin kolmesta oireyhtymän vammauttamasta lapsesta.
Angelman syntyi Birkenheadissa ja kuoli 80-vuotiaana Portsmouthissa. Hän puhui oireyhtymästä kärsivistä lapsista "nukkelapsina", ja pian syndroomasta alettiin käyttää nimitystä "iloisen nuken oireyhtymä". Nykyinen suositeltu muoto on Angelmanin oireyhtymä.
David Meca
David Meca Medina (s. 1. helmikuuta 1974, Sabadell) on espanjalainen maraton- ja avovesiuimari, joka on uinut Espanjan rannikolta Ibizalle. Hän voitti kultaa 25 kilometrin avovesiuinnissa MM-kilpailuissa 2005, Montrealissa, ja hän on myös voittanut hopean ja pronssin muiden uintilajien kanssa yhteisissä MM-kilpailuissa, ja lisäksi hän on voittanut mitaleita lajin omissa MM- ja EM-kilpailuissa.
Meca kärähti nandrolonien käytöstä maratonuinnin MC-kilpailuissa Brasiliassa 1999. Hän sai kahden vuoden kilpailukiellon, josta hän kärsi vuoden.
Somali (kissarotu)
Somali on kesyttämättömän näköinen kissa, joka on pitkäkarvainen versio abessinialaisesta. Somali muistuttaa ulkonäöltään pientä kettua. Siinä missä abessinialaisella on kahden tai kolmen raidan ticking, somalin pidemmissä karvoissa saattaa olla toistakymmentä raitaa, mikä tekee väristä täyteläisen.
Abessinialaiseen kantaan on lisätty pitkäkarvageenejä jo 1930-luvulta lähtien, mutta varsinaisesti somalia alettiin kasvattaa Pohjois-Amerikassa vasta 1960-luvulla. Vuonna 1972 perustettiin somalille oma rotuyhdistys ja 1978 somali hyväksyttiin jo koko alueella. Nykyisin rotua on ympäri Eurooppaa ja Amerikkaa, ja erityisen suosittu se on Australiassa, missä abessinialaiset ovat jääneet miltei täysin sen varjoon.
Somalit ovat älykkäitä, hyväluontoisia ja leikkisiä. Ne muistuttavat luonteeltaan abessinialaisia. Somalit ovat aktiivisia, lempeitä ja ihmisrakkaita. Ne viihtyvät sylissä ja haluavat osallistua kaikkiin perheen askareisiin. Ne ovat hyvin sosiaalisia ja puheliaita, mutta eivät kovaäänisiä.FIFen hyväksymät värit:
Lisäksi hyväksytään kaikkien näiden värien hopeamuunnokset (mustahopea, punahopea, sinihopea ja beigehopea).
Pulsar
Pulsar oli ranskalainen progressiivinen rockyhtye, joka oli suosionsa huipulla 1970-luvulla. Yhtyeessä vaikuttivat Victor Bosch (lyömäsoittimet), Gilbert Gandil (kitara, laulu), Roland Richard (huilu, jouset), Jacques Roman (koskettimet, mellotron), Philippe Roman (basso, laulu) ja Carmel Williams (laulu).
Pulsarilla oli pitkään maine Ranskan Pink Floydina, johtuen siitä, että alkuvaiheessa uraansa yhtye esitti Pink Floyd -covereita. Tässä vaiheessa yhtye käytti itsestään nimeä Free Sound. Vuonna 1971 yhtye vaihtoi nimensä Pulsariksi. 
Samaan aikaan yhtye alkoi esittää myös omia sävellyksiään. Pulsarin konsertit olivat menestyksekkäitä. Pulsar esiintyi myös yhteiskonserteissa aikansa tunnetuimpien ranskalaisten progeyhtyeiden, kuten Angen kanssa. Vuonna 1974 yhtyeeseen liittyi mukaan huilisti Roland Richard. Richardin myötä Pulsarin äänimaailma alkoi muuntua kohti lopullista muotoaan.
Pulsarilla oli kuitenkin vaikeuksia saada levytyssopimusta Ranskassa. Lopulta vuonna 1974 yhtye pääsi levyttämään englantilaiselle Kingdom Records -levy-yhtiölle. Apuna kontaktin luomisessa oli Caravan-yhtyeen maineikas David Sinclair. Lopputuloksena oli vuonna 1975 julkaistu debyyttialbumi "Pollen", joka julkaistiin pian myös Ranskassa. Levy oli valtaosin ranskankielinen ja koostui Pulsarin vanhoista sävellyksistä. Esimerkiksi ”Pulsar”-kappaleen ensimmäinen versio oli nauhoitettu ranskalaiselle kokoelmalevylle jo vuonna 1972.
Tore Sjöstrand
Tore Sjöstrand (31. heinäkuuta 1921 – 26. tammikuuta 2011) oli ruotsalainen estejuoksija.
Lontoon olympialaisissa vuonna 1948 Sjöstrand voitti kultamitalin Ruotsin saavuttaessa estejuoksussa kolmoisvoiton. Sjöstrandin voittoaika oli 9.04,6. Samana vuonna Sjöstrand juoksi Suomi–Ruotsi-maaottelussa toisena maailmassa alle yhdeksän minuutin tuloksen ajallaan 8.59,8. Ensimmäisenä yhdeksän minuuttia oli alittanut vuonna 1944 hänen maanmiehensä Erik Elmsäter, jonka Sjöstrand jätti olympiafinaalissa hopealle.
Euroopan-mestaruuskilpailuissa Sjöstrand sai pronssia vuonna 1946 ja oli vuonna 1950 kahdeksas.
Erik Elmsäter
Erik Elmsäter, vuoteen 1939 asti Pettersson (7. lokakuuta 1919 Tukholma, Ruotsi – 9. maaliskuuta 2006) oli ruotsalainen estejuoksija ja yhdistetyn hiihtäjä.
Elmsäter alitti estejuoksussa ensimmäisenä yhdeksän minuutin rajan Tukholmassa 4. elokuuta 1944 tuloksella 8.59,6. Virallista maailmanennätystä siitä ei tullut, koska IAAF alkoi hyväksyä estejuoksun maailmanennätyksiä vasta kymmenen vuotta myöhemmin.
Lontoon olympialaisissa Ruotsi sai estejuoksussa kolmoisvoiton ja Elmsäter hopeaa ajalla 9.08,2 Tore Sjöstrandin voittaessa.
EM-kisoissa Elmsäter sai hopeaa 1946.
Yhdistetyssä hiihdossa Elmsäter oli talviolympialaisissa yhdeksäs 1948 ja kolmastoista 1952.
Chrysler Airstream
Chrysler Airstream oli Chrysler Corporationin valmistama auto, jota myytiin mallivuosina 1935–1936. Airstream oli tavanomaisesti muotoiltu auto, joka oli muunneltu virtaviivaisemman näköiseksi. Vastaavaa autoa, samalla Airstream-nimellä myytiin myös Chryslerin sisarmerkin DeSoton alla.
Kahden tuotantovuotensa aikana Airstream myi viisi kertaa enemmän kuin Chrysler Airflow ensimmäisenä vuonna, ja lähes yhdeksän kertaa enemmän kuin Airflow vuonna 1936.
Chrysler lopetti "Airstream"-mallinimen käytön sekä Chrysler- että DeSoto-nimien alla mallivuoden 1937 alussa.
Adler Mannheim
Adler Mannheim () on Mannheimista kotoisin oleva saksalainen jääkiekkojoukkue. Joukkue pelaa Saksan DEL-liigassa, joka on Saksan korkein seurataso jääkiekossa. Nykyään Mannheim pelaa kotiottelunsa SAP Arenalla. Sitä ennen joukkue pelasi Friedrichsparkenin jäästadionilla.
Adler Mannheim on voittanut DEL mestaruuden kuudesti ja sitä edeltäneen Saksan sarjan mestaruuden kerran (1980).
Adler Mannheim perustettiin 19. toukokuuta vuonna 1938, nimellä "Mannheimer Eis- und Rollsport-Club". Toisen maailmansodan loputtua joukkue jatkoi toimintaansa vuonna 1948.
Aleksanteri Koskenheimo
Aleksanteri Koskenheimo (aik. Aleksander Brandstaka, 11. syyskuuta 1876 Husupyöli, Vehkalahti – 18. helmikuuta 1933 Helsinki) oli suomalainen poliitikko ja maanviljelijä.
Koskenheimo valittiin kokoomuksen listoilta kansanedustajaksi 1930 Viipurin läänin läntisestä vaalipiiristä ja oli edustajana kuolemaansa asti vuoteen 1933. Hänen tilalleen tuli IKL:n Eino Tuomivaara. Koskenheimo toimi eduskunnassa kulkulaitos- ja puolustusvaliokunnan jäsenenä. Hän oli myös presidentin valitsijamiehenä 1925. Kunnallispolitiikassa Koskenheimo oli Vehkalahden kuntakokouksen ja kunnanvaltuuston puheenjohtajana.
Koskenheimo sai taloustirehtöörin arvonimen 1925. Hän viljeli maata Elimäellä vuosina 1904–1910, Iitissä 1910–1914 ja Vehkalahdella 1914–1933. Koskenheimo toimi Maataloustuottajien Kymenlaakson piirin varapuheenjohtajana ja Viipurin läänin tarkastuslautakunnan jäsenenä. Koskenheimo oli käynyt kansanopiston ja maamieskoulun. Hän oli myös stipendiaattina Tanskassa.
Koskenheimon isä oli knaappisukuinen Anton Brandstaka, Pukkilan isäntä, ja äiti knaappisukuinen Anna Maria Brandstaka. Koskenheimo solmi avioliiton Helmi Maria Kapiaisen kanssa vuonna 1904. Myös Koskenheimon vanhempi veli Juho Tulikoura oli kansanedustaja.
Criminal Minds – FBI-tutkijat
Criminal Minds – FBI-tutkijat on yhdysvaltalainen rikosdraama, joka esitettiin CBS-kanavalla ensi kertaa 22. syyskuuta 2005. Suomessa sarjaa esittää Nelonen ja FOX. Sarja kertoo FBI:n rikollisten profilointiin erikoistuneesta ryhmästä nimeltä BAU ("Behavioral Analysis Unit"), joka rikoksia analysoimalla pyrkii saamaan tietoa rikoksen tekijästä. Sarjan ikäraja oli Suomessa 15 vuotta. Vuonna 2012 sarjan ikärajaksi tuli 16 vuotta.
Suomessa Nelonen esittää sarjan yhdeksännen kauden jaksoja. Yhdysvalloissa sarjaa on esitetty 10 tuotantokauden ajan, ja 11. kauden on määrä alkaa 30. syyskuuta 2015.
"Criminal Minds" on trilleri profiloijien erikoisyksiköstä, joka analysoi äärimmäisen kieroutuneiden sarjamurhaajien psyykeä ja yrittää ennakoida heidän seuraavat iskunsa.
Kun rikostutkimukset ovat täysin umpikujassa, FBI turvautuu Quanticossa sijaitsevaan käyttäytymisanalyysiyksikköön. Yleensä rikostutkinta keskittyy todisteiden tutkimiseen, mutta tämä yksikkö tutkii rikoksen tekijän käyttäytymistä ja karsii sen perusteella rikoksesta epäiltyjen listaa. Profiloijat yrittävät ymmärtää rikoksen tekijän mielenliikkeitä – eivät tutkimalla todistusaineistoa laboratoriossa, vaan perehtymällä tekijän käytökseen niin rikospaikoilla kuin asuinympäristössä tai työpaikalla.
Sarja keskittyi kahden ensimmäisen tuotantokauden ajan Jason Gideoniin (Mandy Patinkin) ja Aaron "Hotch" Hotchneriin (Thomas Gibson) sekä heidän tiimiinsä. Gideon kuitenkin poistui sarjasta toisen tuotantokauden jälkeen, ja hänen tilalleen tuli David Rossi (Joe Mantegna). Muut tiimin jäsenet ovat tohtori Spencer Reid (Matthew Gray Gubler), Derek Morgan (Shemar Moore), Jennifer "JJ" Jareau (A. J. Cook), Penelope Garcia (Kirsten Vangsness) ja Emily Prentiss (Paget Brewster), joista viimeisin tuli sarjaan toisen tuotantokauden alussa Elle Greenawayn (Lola Glaudini) poistuessa sarjasta.Sarjaan on luotu spin-off "", jonka esittäminen alkoi helmikuussa 2011. CBS hyllytti sarjan 17. toukokuuta 2011. Sarjan hahmot esiteltiin "Criminal Minds" -sarjassa huhtikuussa 2010. Sarjan pääosassa, Sam Cooperina, nähdään Oscar-palkittu Forest Whitaker. Spin-offin muissa osissa ovat Janeane Garofalo, Beau Garrett, Michael Kelly, Matt Ryan ja Richard Schiff sekä alkuperäisen "Criminal Mindsin" Kirsten Vangness.
Tattooed Millionaire
Tattooed Millionaire on laulaja Bruce Dickinsonin ensimmäinen sooloalbumi vuodelta 1990.
Alun perin Dickinsonin oli tarkoitus säveltää yksi kappale Renny Harlinin ohjaamalle "Painajainen Elm Streetillä" -elokuvan soundtrackille. Kappale ("Bring Your Daughter... to the Slaughter"), joka myöhemmin päätyi uudelleennauhoitettuna ja sovitettuna Iron Maidenin levylle, sai levy-yhtiössä niin innostuneen vastaanoton, että hänelle tarjottiin kokonaista levytyssopimusta. Ehtona oli, että kappaleet ovat valmiina nauhoituksia varten, mutta todellisuudessa niin ei tapahtunut.
Dickinson ryhtyi yhteistyöhön kitaristi Janick Gersin kanssa ja sävelsi kappaleet albumille kahdessa viikossa. Levy menestyi kaupallisesti hyvin ja sitä myytiin yli puoli miljoonaa kappaletta. Myös levyltä julkaistut singlet menestyivät kohtalaisesti Ison-Britannian singlelistalla, muun muassa nimikkokappale nousi Top-20 -listalle.
Albumilta löytyy myös yksi lainakappale "All The Young Dudes", joka oli alun perin "David Bowien" säveltämä. Kyseinen kappale sai runsaasti radiosoittoa eri maissa. Kriitikoilta albumi sai laimean vastaanoton. Sitä on pidetty muihin artistin levyihin verrattuna melko heikkona sisältämiensä täyteraitojen vuoksi.
Jana Klotškova
Jana Oleksandrivna Klotškova (, s. 7. elokuuta 1982 Simferopol) ukrainalainen uimari, joka on voittanut urallaan viisi olympiamitalia, joista neljä on kultaista.
Hän voitti 200 ja 400 metrin sekauinnit sekä 2000 että 2004, ja lisäksi hän voitti hopeaa 800 metrin vapaauinnissa Sydneyssä 2000. Lisäksi hän on moninkertainen maailmanmestari sekä Euroopan-mestari. Hänellä oli hallussaan 400 metrin sekauinnin ME-ajat sekä lyhyellä että pitkällä radalla. Hänet valittiin maailman vuoden naisuimariksi Swimming World Magazine -lehden äänestyksessä vuonna 2004.
Niskajäykkyys
Niskajäykkyys eli meningismi on neurologisessa tutkimuksessa tavattava oire, joka johtuu aivokalvojen ärsytyksestä.
Niskajäykkyys on oire, jolla tarkoitetaan niskalihasten jäykkyyttä eteenpäin, leukaa kohti rintaa taivutettaessa. Pään sivukierrot saattavat tässä tilanteessa olla normaalitkin. Oireen aiheuttaa aivokalvoihin (meningeihin) kohdistuva venytys eteentaivutuksen yhteydessä, jolloin eri syistä ärtyneet aivokalvot laukaisevat suojarefleksin, joka jäykistää niskalihakset estäen eteentaivutusta.
Oireen merkitys tulee suhteuttaa tutkimuksessa havaittuihin muihin oireisiin ja yleisvointiin. Meningismiä aiheuttavat aivokalvon tulehdukset eli meningiitit, jotka voivat olla viruksen tai bakteerin aiheuttama. Tällöin tulehdusreaktio ärsyttää aivokalvoja. Toinen keskeinen meningismin syy on lukinkalvon alainen verenvuoto eli SAV, jolloin veren hajoamistuotteet toimivat ärsykkeenä. Meningismi on harvinainen SAV:n ensioire.
Niskajäykkyys on oire, jonka taustalla saattaa olla välitöntä hoitoa vaativia äkillisiä ja hengenvaarallisia sairauksia.
Linda Howard
Linda S. Howington eli Linda Howard (s. 1950) on yhdysvaltalainen kirjailija.
Howard syntyi Alabamassa. Hän aloitti kirjoittamisen jo lapsuudessaan ja kirjoitti pitkään vain omaksi ilokseen. Hänen ensimmäinen julkaistu teoksensa ilmestyi vuonna 1982, jolloin kirjailija oli jo yli kolmenkymmenen.
Linda Howard asuu yhä Alabaman osavaltiossa. Kirjoissa esiintyy sekä jännitystä että romantiikkaa.
Linda Howardilta on julkaistu suomeksi:
Pokkarina
Sisältää teoksen MacKenzie's Magic
Suurimman menestyksen ulkomailla on saavuttanut Täydellinen mies. Siinä kerrotaan neljästä naisesta, jotka kehittelevät hauskan listan unelmamiehensä ominaisuuksista. Ongelmat alkavat, kun murhaaja ilmestyy laatijoiden kannoille.
Howard on julkaissut teoksia 1980 -luvulta alkaen. Ensimmäiset niteet olivat Harlequin -sarjan kirjoja, joissa "alpha male" -tyyppiset sankarit ottivat yhteen kovapäisten sankarittarien kanssa. Teokset sisältävät aikanaan rohkeita kohtauksia.
1990-luvulla päästiin kirjoittamaan pitkiä kirjoja eli ns. oikeita romaaneja. Suosio kasvoi ja Howard siirtyi samaan sarjaan Nora Robertsin kanssa. Kioskikirjallisuus kulki siinä sivussa linjana. 2000-luvulla Howard on kirjoittanut näitä suomennettuja teoksia.
Pehmeän romantiikan lukijoiden joukossa Howard tunnetaan parhaiten MacKenzie -sarjasta. MacKenzie -sarjassa on omat teokset isälle, kahdelle pojalle, ottopojalle ja tyttärelle. Vauhdikasta, aistillista ja nautittavaa viihdettä.
Linda Howardia on käännetty eurooppalaisella kielialueella mm. suomeksi, ruotsiksi ja saksaksi.
Linda Howardin varhaiselle tuotannolle on tyypillistä vauhdikas tilannekehittely, kiihkeä romanttisuus ja aika yksioikoiset sankarit. Toisaalta sarjaromantiikassa henkilöiden ominaisuudet on aika tiukasti määritelty. 2000 -luvun kirjoissa teemaa on laajennettu. Cry no more (Spårlöst försvunnen) käsittelee vauvojen sieppausta. Kiss me while I sleep (En stilla hämnd) -teoksessa päähenkilö on naispuolinen agentti, joka murhaa kostoksi ystävänsä tappajan. Näistä kumpaakaan teosta ei ole suomennettu, mutta ruotsiksi ne löytyvät.
Tahltaninkarhukoira
Tahltaninkarhukoira oli kanadalainen koirarotu. Suurin osa asiantuntijoista uskoo sen kuolleen sukupuuttoon.
Tahltaninkarhukoira oli rungoltaan kuin pystykorvan ja paariakoiran välimuoto. Sen rakenteen tuli olla ennen kaikkea atleettinen ja ketterä. Se oli ulkonäöltään kettumainen. Sen häntä oli lyhyt, tuuhea, pystyssä kannettu ja erilainen kuin muilla koirilla, ja sitä on kuvailtu partasudiksi ja pölyhuiskuksi. Sen karvapeite oli lyhyttä, tiheää ja kovaa. Väri vaihteli paljon, mutta yleisin oli musta valkoisin merkein. Kuten muillekin samantyyppisille roduille, tahltaninkarhukoiralle oli tyypillistä erikoinen jodlaava ääni. Säkäkorkeus oli 30-40 cm ja paino 7 kg.
Tahltaninkarhukoiralla oli rohkeutta kohdata karhu, mutta se oli ystävällinen ja lempeä pienemmille eläimille ja ihmisille. Se oli omanarvontuntoinen ja omistajaansa helposti kiintyvä. Sen ominaispiirteisiin kuului mm. basenjille ja muutamalle muulle alkukantaiselle rodulle tyypillinen jodlaus. Se eli teltassa perheen kanssa ja jakoi heidän sänkynsä ja pöytänsä. 17. vuosisadalla jesuiitta kuvaili intiaanien yhteistaloja talvella ja totesi, että hän "ei osaisi päättää mikä oli pahinta -savu, kirput vai koirat".
Tahltan-intiaanit olivat jalostaneet tahltaninkarhukoiran karhunmetsästykseen, minkä vuoksi sillä oli pienestä koostaan huolimatta mahtavat voimat. Ennen metsästystä koirilta vuodatettiin seremoniassa verta pistämällä niitä takaraajoihin ketun tai suden pohjeluulla. Metsästyspäivän aamuna kahta koiraa kannettiin säkissä intiaanin olkapäällä kunnes ne olivat paikantaneet tuoreet karhunjäljet. Päästyään vapaiksi nämä pikkukoirat liikkuivat kevyesti lumihangen yli samalla kun syvät nietokset hidastivat karhun pakoa. Niiden kettumainen, katkonainen haukunta rasitti karhua alistumiseen asti tai hämmensi sen kunnes intiaanit saattoivat tulla tarpeeksi lähelle tappaakseen sen. Koiraa valmennettiin taisteluun suuria kissaeläimiä vastaan merkitsemällä sen kasvot kuolleen ilveksen kynnellä.
Tahltaninkarhukoira polveutui paariatyyppisistä koirista, jotka olivat saapuneet alueelle esihistoriallisten vaellusten aikaan. Se eli lähinnä Brittiläisen Kolumbian luoteisosien ja Etelä-Yukonin syrjäisillä vuoristoalueilla. Sen ruokavalio koostui tavallisesti pienistä linnun-, lihan- ja kalanpaloista, ja se pärjäsi myös purevan kylmässä. Alkuperäisen elinympäristönsä ulkopuolella rotu sairastui herkästi penikkatautiin, lämpöhalvaukseen ja ruokavalion muutoksen aiheuttamiin ongelmiin. Valkoisten löytöretkeilijöiden tuodessa mukanaan muita koiria se alkoi harvinaistua. Rotu ehdittiin tunnustaa Kanadan Kennelliitossa, mutta rekisteröintien hiivuttua se poistettiin viralliselta rotulistalta.
Tikkaperä
Tikkaperä on kylä Limingan kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla. Kylä sijaitsee Pohjanmaan radan, ja Liminganjoen varrella noin kahdeksan kilometriä lounaaseen kunnan keskustaajamasta. Kylä on pieni maatalouspohjainen asutuskeskus. Kylässä ollut Pohjanmaan radan seisake on lakkautettu. Vuoteen 2010 mennessa kylälle rakennetaan uusi Tikkaperän rautatieliikennepaikka, joka kuitenkin tulee palvelemaan vain liikenteenhoidollisia tarpeita.
Kylän läheisyydessä sijaitseva Liminganjärvi kuivatettiin 1950-luvun alussa.
Chrysler Cirrus
Chrysler Cirrus oli keskikokoinen neliovinen sedan, jota myytiin Yhdysvalloissa vuodesta 1995 vuoteen 2000. Cirrus ja sen sisarmallit, Dodge Stratus ja Plymouth Breeze, tunnettiin "Cloud Cars" -nimellä. Cirrus oli "Motor Trend" -lehden Vuoden Auto vuonna 1995 ja "Car and Driver"-lehden Kymmenen parasta -listalla vuosina 1996 and 1997.
Alun perin Chrysler Cirrus oli konseptiauto joka esiteltiin vuoden 1992 Detroitin autonäyttelyssä. Kolme vuotta myöhemmin Cirrus esiteltiin 1995 ylellisimpänä kolmesta Cloud Cars -mallista (Stratus oli keskimmäinen ja Breeze niukimmin varusteltu). Erikoista oli, että kaikki kolme mallia olivat lähes saman hintaisia varuste-eroista huolimatta.
Vuodesta 1995 vuoteen 1997 Cirrusta oli saatavilla kahdella varustetasolla: LX:nä ja ylellisempänä LXi:nä. Vuonna 1998, LX-varustetaso jätettiin valikoimasta mutta palautettiin vuodeksi 2000 korvaamaan Plymouth Breeze.
Risk (albumi)
Risk on yhdysvaltalaisen thrash metal -yhtye Megadethin kahdeksas studioalbumi. Albumia äänitettiin vuonna 1999 tammikuusta huhtikuuhun, ja levy-yhtiö Capitol Records julkaisi sen 31. elokuuta 1999. Albumi jäi yhtyeen viimeiseksi Capitol Recordsin julkaisemaksi studioalbumiksi. "Riskillä" Megadethin kokoonpano koki muutoksen ensimmäisen kerran sitten vuoden 1990, sillä albumilla yhtyeen rumpalina soittaa ensimmäisen kerran Jimmy DeGrasso. "Risk" jäi myös kitaristi Marty Friedmanin viimeiseksi levytykseksi yhtyeen kanssa, sillä hän erosi Megadethista kesken albumin julkaisua seuranneen maailmankiertueen.
"Risk" oli musiikillisesti huomattavan paljon kevyempi albumi kuin Megadethin uran aiemmat levytykset. Albumin uusi tyylisuunta vaikutti paljon levynmyyntiin, ja "Riskiä" pidettiin sekä kaupallisesti että musiikillisesti epäonnistuneena. Muutoksista huolimatta albumi nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -albumilistan sijalle 16., ja ylitti kultalevyrajan jo julkaisuvuonnaan.
"Risk" oli englanninkielisen nimensä mukaisesti todellinen riski, sillä albumin teosta ei enää ollutkaan pääsääntöisesti vastuussa Dave Mustaine vaan yhtyeen muut jäsenet ja tuottajat. Dave Mustaine näki itsekin, että hänen luotsaamansa thrash metal -yhtyeen loppu oli lähellä. Albumilla on monia poprock- ja alternative rock -kappaleita, mutta yhtyeen faneille se ei kuulostanut Megadethilta. Toisaalta taas yhtyeen nimi ja maine ei sopinut valtavirtaradiokanaville, joille sen materiaali olisi paremmin sopinut.
Pica (oireyhtymä)
Pica merkitsee lääketieteessä ruoaksi tarkoittamattomien asioiden syömistä. Aikuisen pica-oireyhtymä luokitellaan syömishäiriöihin kuuluvaksi mielenterveyshäiriöksi.
Pica on harvinaisempi kuin anoreksia ja bulimia, ja sitä esiintyy etupäässä lapsilla.
Tietyillä pica-oireyhtymän ilmenemismuodoilla on huomattavia terveydellisiä haittavaikutuksia. Näitä saattaa kuulua mm. hiusten ja heinänkorsien syömiseen. Komplikaatioita saattavat olla myrkytystilat ja hammasvaivat.
Raskaana olevilla naisilla pican kaltaiset syömishäiriöt ovat varsin tavallisia.
Aneemisilla ihmisillä pica-oireyhtymä on yleisempi kuin muulla väestöllä. Syytä tähän ei tiedetä.
The World Needs a Hero
The World Needs a Hero on yhdysvaltalaisen thrash metal -yhtye Megadethin yhdeksäs studioalbumi. Albumia äänitettiin vuonna 2000 kolmessa eri äänitysstudiossa, ja levy-yhtiö Sanctuary Records julkaisi albumin vuoden 2001 toukokuussa. Albumi oli ensimmäinen Sanctuary Recordsin julkaisema Megadethin levytys, sillä yhtyeen pitkäaikainen levy-yhtiö Capitol Records oli päättänyt yhteistyön yhtyeen kanssa vuosi ennen albumin julkaisemista.
"The World Needs a Hero" oli ensimmäinen Megadethin levytys soolokitaristi Al Pitrellin kanssa, mutta samalla myös yhtyeen viimeinen rumpali Jimmy DeGrasson kanssa. Albumi jäi myös väliaikaisesti basisti David Ellefsonin viimeiseksi Megadethissa, kunnes hän palasi yhtyeeseen vuonna 2010.
Robert Swinhoe
Robert Swinhoe (1. syyskuuta 1836, Kalkutta – 28. lokakuuta 1877) oli englantilainen luonnontieteilijä, lintutieteilijä ja diplomaatti.
Robert Swinhoen isä työskenteli asianajajana Intiassa. Hänen veljensä eversti Charles Swinhoe eli Intiassa ja oli myös ornitologi. Robert lähetettiin Englantiin opiskelemaan 1852, ja hän kävi King's College Schoolia. 1953 hän ilmoittautui Lontoon yliopistoon. 1854 Robert osoitti ensi kerran kiinnostuksensa lintuihin lahjoittamalla pienen kokoelman englantilaisia lintuja ja niiden pesiä sekä munia British Museumille. 1854 Robert keskeytti yliopisto-opintonsa ja värväytyi vuodeksi Kiinan konsulin joukkoihin ylimääräiseksi tulkiksi. Hän saapui Hongkongiin 13. huhtikuuta 1854, ja matkusti tukikohtaansa Xiameniin (Amoy) 1855. Hän opetteli kiinan kielen, sekä virallisen mandariinin että paikallisen, ja myös kiinalaista luonnontiedettä.
Maaliskuussa 1856 hän matkusti ensimmäisen kerran Formosaan ja viipyi siellä pari viikkoa, joiden aikana hän luokitteli ainakin 93 uutta lintulajia ja 17 uutta nisäkästä. 1857 hän avioitui skottilaisen lähetyssaarnaajan tyttären kanssa, jonka kanssa hän sai 2 tytärtä. Palveltuaan lyhyen aikaa Pohjois-Kiinassa hänet määrättiin ensimmäiseksi Britannian konsulin virkamieheksi Formosaan 1860. Täällä hän sairastui ja palasi Englantiin toipumaan 10. toukokuuta 1862. Mukanaan hän toi kokoelman lintuja, jotka on kuvailtu John Gouldin teoksessa "Birds of Asia" (1863). Parannuttuaan hän palasi Formosaan helmikuussa 1864.
Swinhoe retkeili runsaasti sekä Formosassa että manner-Kiinassa, käyden muun muassa Hainanissa, Jangtsejoella ja Sichuanissa. 1869 hän sairastui jälleen ja palasi Englantiin, tällä kertaa Japanin ja Yhdysvaltojen kautta. 1871 hän palasi taas Kiinaan, nyt konsuliksi Ningpoon ja Chefoohon. Täällä hän sairastui vakavasti ja palasi Englantiin 1875, jossa hän kuoli ilmeisesti syfilikseen 1877.
Swinhoe julkaisi artikkeleita säännöllisesti muun muassa BOU:n The Ibis julkaisussa. Suomessa tavatuista linnuista hän kuvaili ja nimesi tundrakirvisen.
Perttu Haapanen
Perttu Haapanen (s. 16. maaliskuuta 1972) on suomalainen taidemusiikin säveltäjä. Hän opiskeli 1994–2002 Sibelius-Akatemiassa Erkki Jokisen ja Paavo Heinisen johdolla. Vuonna 2002 hän valmistui musiikin maisteriksi parhailla arvosanoilla ja vuonna 2004 hän perehtyi elektroakustiseen musiikkiin pariisilaisessa IRCAM-instituutissa. Hän on uuden musiikin festivaalin Musiikin Aika taiteellinen johtaja.
Haapasen keväällä 2007 Musica Nova -festivaaleilla ensiesityksensä saanut teos "Ladies Room" on sävelletty suppealle sinfoniaorkesterille ja sen libretto sisältää tekstejä Scotland Yardin arkistoista, kapellimestari, mezzosopraano Jutta Seppiseltä, Raamatusta, Paul Celanilta ja Googlesta. Teos valittiin Teosto-palkintoehdokkaaksi syksyllä 2008.
Virtsaterapia
Virtsaterapia on uskomuslääkintään kuuluva käsite, jolla pyritään hoitamaan erinäisiä vaivoja virtsan avulla. Virtsan juomista kutsutaan myös urofagiaksi.
Virtsaterapia tunnetaan hoitomuotona useissa kulttuureissa. Mm. intialaisessa ayurvedassa virtsa tunnetaan "elämän vetenä".
Virtsaterapiaa ei ole tutkittu tieteellisin keinoin. Sen on väitetty auttavan esimerkiksi syöpätautien, malarian, nivelreuman, AIDSin, tuberkuloosin, masennuksen, eturauhasvaivojen sekä diabeteksen hoidossa.
Virtsaterapian kritisoijien mukaan urofagia saattaa aiheuttaa lukuisia ei-toivottuja sivuoireita, kuten yleistä pahoinvointia, oksentelua, päänsärkyä, ihon ongelmia, kohonnutta sydämentykytystä, ripulointia ja kuumeilua.
Virtsaterapiaa on käytetty uskomuslääkinnässä jo vuosituhansien ajan.
Cool Britannia
Cool Britannia on iskulause, fraasi tai käsite, joka viittaa Britannian kulttuuriin 1990-luvulla. Ilmaisu on väännös 1700-luvun patrioottisesta "Rule, Britannia!" -laulusta. Sillä on vahva yhteys Tony Blairin New Labour -kampanjaan, joka halusi korostaa Britannian kulttuuriperinnön, nuorekkuuden ja trendikkyyden kohtaamista.
Termi viittasi lähinnä Lontoon trendeihin. Näitä edustivat esimerkiksi sellaiset rockyhtyeet kuin Oasis ja Blur, muotisuunnittelijat, näyttelijät, nuoret taiteilijat, lehdet ja toimittajat - sanalla sanoen ne Britannian piirit, jotka olivat sillä hetkellä kuumaa kansainvälistä muotia. "Cool Britannia" ja brittipop ovat hyvin voimakkaasti sidoksissa toisiinsa.
Vuonna 1997 Vanity Fair -lehti julkaisi "Cool Britannia" -erikoisnumeron, jonka kannessa poseerasivat Liam Gallagher ja hänen silloinen vaimonsa Patsy Kensit yläosattomissa Union Jack -koristellulla sängyllä. Otsikko kuului ”London Swings! Again!”. Tämä viittasi 1960-luvun svengaavaan Lontooseen. Puhuttiinkin yleisesti Lontoon toisesta tulemisesta. Jo vuonna 1998 ihmiset alkoivat väsyä fraasiin ja 2000-luvulle tultaessa sitä on käytetty lähinnä ironiseen sävyyn.
Cool Britannia -ilmiöön yhdistettyjä henkilöitä: Liam Gallagher, Noel Gallagher, Richard Ashcroft, Kate Moss, Naomi Campbell, Patsy Kensit, Meg Matthews, Stella McCartney, Damon Albarn, Graham Coxon, Ozwald Boateng, Alexander McQueen, Damien Hirst, Elizabeth Hurley, Jarvis Cocker, Geri Halliwell, Emma Bunton.
Demetrios (kyynikko)
Demetrios (, ensimmäinen vuosisata) oli kyynikoiden koulukuntaan kuulunut antiikin kreikkalainen filosofi. Hän oli kotoisin Sunionista ja eli osan aikaa Korintissa ja myöhemmin Roomassa Caligulan, Neron ja Vespasianuksen hallituskaudella.
Demetrios oli Seneca nuoremman ja Thrasea Paetuksen läheinen ystävä. Häntä pidettiin suuressa arvossa, koska hän ei välittänyt mukavuudesta hyvettä tavoitellessaan. Tämä näkyy muun muassa hänen vastauksessaan Caligulalle, joka kertomuksen mukaan pyrki tämän ystäväksi lähettämällä tälle suuren lahjan. Demetrios vastasi hänelle: "Jos Caligulan aikomuksena olisi ollut lahjoa minut, hänen olisi pitänyt tarjota minulle kruunuaan." Vespasianus karkotti Demetrioksen, mutta hän nauroi rangaistukselleen ja pilkkasi keisarin vihaa.
Filosofina Demetrios päätyi kyynisyyden loogiseen johtopäätökseen, eikä antanut tieteelliselle tutkimukselle todellista merkitystä.