hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Williams FW21
Williams FW21 oli Patrick Headin suunnittelema auto, jolla Williams-talli kilpaili Formula 1 -kaudella 1999. Auto oli Williamsin ensimmäinen uusi auto sunnittelija Adrian Neweyn siiryttyä McLarenille.
Autoa ajoivat Jordanilta talliin siirtynyt Ralf Schumacher ja Alessandro "Alex" Zanardi, joka oli viimeksi kilpaillut Formula 1:ssä kaudella 1994, mutta oli sen jälkeen voittanut CART-mestaruuden kahdesti.
Vaikka Schumacherilla oli menestyksekäs kausi, ei samaa voinut sanoa Zanardin kaudesta. Hän ei onnistunut kertaakaan ajamaan pisteille, kun taas Schumacher ajoi 11 kertaa pisteille ja kolmesti palkintosijoille. Zanardi sai kauden jälkeen potkut ja hänen tilalleen palkittiin Formula 3 -kuljettaja Jenson Button. Kausi oli samalla viimeinen, kun Williams käytti Renault'n moottoreita (nimi oli muutettu Superteciksi). Talli teki BMW:n kanssa sopimuksen moottoreista kaudeksi 2000.
Talli sijoittui kauden päätteeksi valmistajien MM-sarjassa viidenneksi saavuttamallaan 35:llä pisteellä.
Sabantuy
Sabantuy on tataarien viettämä kesäjuhla, jota vietettiin jo 600-luvulla. Alussa Sabantuy oli maanviljelijöiden viettämä juhla, mutta myöhemmin siitä tuli kansallinen juhlapäivä, ja nykyään sitä vietetään myös kaupungeissa.
Sabantuyta vietettiin jo ennen islamin uskon leviämistä alueelle. Tuolloin juhlistettiin kylvökauden alkua laulamalla perinteisiä lauluja, joihin oletettavasti liittyi myös uskonnollisia merkityksiä.
Myöhemmin islamin levittyä tataarien ja baškiirien joukossa ja kristinuskon levittyä tshuvassien parissa juhlan merkitys maallistui. Juhlaa vietettiin aina yhdessä alueen kylistä vuosittain.
1900-luvun alussa Sabantuy sai aseman Tataarien kansallisjuhlana. Venäläisviranomaiset hyväksyivät juhlan sen kansanomaisen historian johdosta, mutta siirsivät sen ajankohtaa kylvön jälkeiselle ajalle. Juhla yhdistyi näin ikivanhaan kesäjuhlaan "Cíın"iin.
Vastikään Venäjä ilmoitti suunnitelmista Sabantuyn liittämiseksi UNESCOn "Masterpieces of the Oral and Intangible Heritage of Humanity " -listaan vuonna 2007.
Óscar Sevilla
Óscar Miguel Sevilla Ribera (s. 29. syyskuuta 1976 Ossa de Montie) on espanjalainen maantiepyöräilijä. Sevilla on erityisen lahjakas mäkiajaja ja hän on erikoistunut etappikilpailuihin. Sevilla on sijoittunut useita kertoja kymmenen parhaan joukkoon Ranskan ja Espanjan ympäriajoissa. Hänet on liitetty ammattipyöräilyn dopingtapaukseen Operaatio Puertoon, eikä hän ole kilpaillut korkeimman tason eurooppalaisissa joukkueissa vuoden 2006 jälkeen. Hän jäi kiinni hydroksietyylin käytöstä Kolumbian ympäriajossa elokuussa 2010.
Kaarlo Uskela
Kaarlo Uskela (4. maaliskuuta 1878 Tampere – 19. huhtikuuta 1922 Helsinki) oli suomalainen työläiskirjailija, lehtimies ja anarkisti. Hänet tunnetaan omintakeisesta ja terävästä satiiristaan, joka teki pilkkaa valtaapitävien, kirkon ja porvariston lisäksi myös muun muassa naisasialiikkeestä sekä jopa työväenliikkeestä. Mikään ei ollut Uskelalle pyhää. Hän ärsytti Suomen oikeistoa vielä toistakymmentä vuotta kuolemansa jälkeen, kun oikeus määräsi 1933 takavarikoitavaksi ja poltettavaksi runokokoelman "Pillastunut runohepo".
Tamperelaisesta työläiskodista kotoisin ollut Uskela kouluttautui latojaksi ja työskenteli useissa kirjapainoissa. Anarkismiin hän tutustui asuessaan Ruotsissa vuodet 1900−1907. Uskela löysi Ruotsista myös puolisonsa, jonka kanssa hän eli pitkään avoliitossa. Pariskunta avioitui vasta keväällä 1917, häissä olivat paikalla muun muassa Uskelan tavoin anarkistina tunnettu kirjailija Arvid Järnefelt sekä Mathilda Wrede. Suomeen palattuaan Uskela toimitti muun muassa pilalehti "Huvittajaa" 1912–1913, mutta elätti itsensä pääosin tilapäistöillä kirjoittamalla työväenlehtiin erilaisia pakinoita, novelleja ja runoja. Niitä julkaisivat muun muassa SDP:n äänenkannttaja "Työmies", pilalehti "Paukku" sekä sosialidemokraattisen nuorisoliiton lehdet "Rynnäkköön" ja "Työläisnuoriso". Hänen ensimmäinen julkaistu teoksensa oli poliittinen pamfletti "Yhteiskunnan varkaat", joka ilmestyi omakustanteena 1908. Ajatuksen kirjoittamisesta Uskela kertoi saaneensa latojana toimiessaan, jolloin hän omien sanojensa mukaan joutui lukemaan paljon "roskakirjallisuutta".
Sisällissodan jälkeen Uskela joutui Tammisaaren vankileirille, vaikka hän ei edes osallistunut taisteluihin punakaartien riveissä. Tammisaaressa hän kirjoitti vuonna 1921 julkaistun kokoelman "Pillastunut runohepo". Myös Uskelan toinen pääteos, postuumisti vuonna 1923 ilmestynyt novellikokoelma "Vainovuosilta" käsittelee sisällissotaa ja on saanut innoitusta hänen vankileiriajoistaan. Kustannusyhtiöt Savukeidas ja Turbator julkaisivat molemmat uudelleen vuosina 2008 ja 2009. Uskelan muu tuotanto käsittää lähinnä lyhyitä satiirisia tarinoita ja runoelmia. Useimmat niistä joutuivat 1910-luvulla viranomaisten takavarikkoon valtapitäviin kohdistuneen pilkkansa vuoksi.
Kaarlo Uskela kuoli verenmyrkytykseen vain 44-vuotiaana. Hänen hampaassaan oli reikä, mutta Uskela ei jostakin syystä suostunut menemään hammaslääkärille, vaan yritti paikata sitä itse. Lopputuloksena hän sai tappavan verenmykytyksen.
Runokokoelma "Pillastunut runohepo" takavarikoitiin oikeuden päätöksellä vuonna 1933. Samalla kaikki teoksen jäljellä olevat kappaleet määrättiin tuhottavaksi polttamalla. Virallisena syynä oli Uskelan runojen ateistinen ja kirkonvastainen sisältö, mutta hänen tuotantoaan pidettiin myös vallankumouksellisena ja jopa väkivaltaisena. Kyseessä on tiettävästi Suomen itsenäisyyden aikana ainoa viranomaisten tuhottavaksi määräämä kirja. Uskela sai samalla myös tuomion valtiopetoksellisesta toiminnasta, vaikka hän oli kuollut jo 11 vuotta aikaisemmin.
Kaikki teokset on julkaistu uudelleen vuonna 2017 kirjassa Kaarlo Uskela: Kootut teokset (Sanasato).
Ferulahappo
Ferulahappo (eli 4-hydroksi-3-metoksikanelihappo) on yksinkertainen aromaattinen kanelihappo. Sillä voidaan parantaa esimerkiksi marjamehujen väriä. Luontaislääkinnässä ferulahappo on kouristuksen laukaisija ja vähentää punaisten verisolujen aggregaatiota. Eräässä tutkimuksessa havaittiin, että lääkeyrteissä ja marjoissa esiintyvä ferulahappo vähentää kohdun kouristuksia. Ferulahappoa on marjojen, etenkin pihlajanmarjan, lisäksi myös esimerkiksi viljan oljissa ja männyn kuoressa.
Ferulahapon kemiallinen kaava on CHO ja CAS-numero 1135-24-6.
Anthony Head
Anthony Stewart ”Tony” Head (s. 20. helmikuuta 1954 Lontoo) on englantilainen näyttelijä ja muusikko. Hän on näytellyt niin teatterin, television kuin elokuvienkin puolella. Head tunnetaan muun muassa rooleistaan televisiosarjoissa "Buffy, vampyyrintappaja" ja "Merlin". Ensin mainitussa hän esitti päähenkilö Buffy Summersin valvojaa Rupert Gilesia ja jälkimmäisessä kuningas Uther Pendragonia. Head on myös esittänyt alienia yhdessä "Doctor Who" -televisiosarjan jaksossa.
Tšulym (Obin sivujoki)
Tšulym () on joki Krasnojarskin aluepiirissä ja Tomskin alueella Etelä-Siperiassa Venäjällä. Tšulym on 1799 kilometriä pitkä. Se saa alkunsa Belyi Ijus ja Tšornyi Ijus jokien yhtyessä Kopjevon eteläpuolella. Tšulym laskee Obiin Igrekovon eteläpuolella.
Joen varrella sijaitsevat Nazarovon, Atšinskin ja Asinon kaupungit.
Joki on alajuoksultaan liikennöitävissä 1173 kilometrin osuudelta. Vuotuinen keskivirtaama joen alajuoksulla Baturinon mittauspisteessä on 782 m/s. Pienimmillään virtaama on kevättalvella helmi-maaliskuussa. Kevättulva seuraa touko-kesäkuussa, jolloin kuukauden keskivirtaama kohoaa keskimäärin 2300-2800 kuutioon sekunnissa.
Ket (joki)
Ket () on joki Krasnojarskin aluepiirissä ja Tomskin alueella Siperiassa Venäjällä. Ket (Bolšaja Ket) saa alkunsa Obin- ja Jenisein väliseltä suovaltaiselta vedenjakaja-alueelta.. Ket on 1 621 kilometriä pitkä ja laskee Obiin. Joen alajuoksu on navigoitavaa osuutta 737 kilometrin matkan. Ket-joen valuma-alue kattaa 94 200 neliökilometriä.
Ket on jäässä loka-marraskuun vaihteesta huhti-toukokuun vaihteeseen. Vuoden keskimääräinen virtaama joen alajuoksulla Rodionovkassa on 469 m/s, laskupisteessä noin 560 m/s. Joen virtaama on alimmillaan kevättalvella helmi-huhtikuussa. Kevättulva osuu touko-heinäkuulle ja kesäkuun kuukausivirtaama kohoaa tällöin Rodionovkassa 1367 kuutioon vettä sekunnissa.
Ketiin laskevista joista suurimmat ovat Sotšur, Orlovka, Lisitsa, Malaja Ket, Mendel, Jelovaja ja Tšatšamga.
Ket yhdistettiin 1800-luvun lopulla kanavalla Jeniseihin laskevaan Kasjokeen. Tästä Obin ja Jenisein yhdistävästä vesireitistä oli tarkoitus tulla tärkeä kuljetusreitti. Hanke ei kuitenkaan saavuttanut käytännön merkitystä Siperian radan käyttöön nähden ja suljettiin 1917.
Paavo Pentikäinen
Paavo Erkki Juhani Pentikäinen (27. syyskuuta 1938 Viipuri – 21. tammikuuta 2013) oli suomalainen näyttelijä. Hän toimi myös teatteriohjaajana.
Pentikäinen oli Yleisradion Televisioteatterin näyttelijä 1965–1996. Hän näytteli useissa teattereissa, elokuvissa sekä televisio-ohjelmissa 1960-luvulta lähtien. Hänen tunnettuja roolejaan ovat muun muassa Akusti Koskela elokuvassa "Täällä Pohjantähden alla" (1968), pappi elokuvassa "Leikkikalugangsteri" (1969), Reiska Mikko Niskasen "Kahdeksan surmanluotia" -elokuvassa (1972), rakennustyömies Urho Suomalainen elokuvassa "Jouluksi kotiin" (1975), Vilho Lammen rooli elokuvassa "Jumala on kauneus" (1985), Tuure Hilarius Ruokosen rooli elokuvassa "Petos" (1988), rekkakuski TV-teatterin road moviessa "Missä on suuri pohjoinen" (1991) sekä Tauno Tane Lintusen rooli elokuvassa "Pilkkuja ja pikkuhousuja" (1992). Pentikäinen oli myös ääniroolissa piirrossarjoissa "Kaukametsän pakolaiset" ja "Vili Vilperi".
Pentikäinen opiskeli Suomen Teatterikoulussa vuosina 1958–1961. Hän sai kahdesti parhaan miespääosan Jussi-palkinnon.
Benetton B199
Benetton B199 oli Nick Wirthin suunnittelema auto, jolla Benetton-talli kilpaili Formula 1 -kaudella 1999. Autoa ajoivat Giancarlo Fisichella ja Alexander Wurz, jotka molemmat olivat toista kokonaista kauttaan tallissa.
Autossa oli jotakin pitkälle kehiteltyjä osia, mutta ne osoittautuivat ongelmallisiksi, eikä niistä näin ollut juurikaan hyötyä. Kaiken lisäksi, jos jostain sattui olemaan hyötyä, vaikutti se auton painojakautumaan, mikä taas vähensi pitoa.
Talli sijoittui valmistajien MM-sarjassa kuudenneksi saavuttamallaan 16:lla pisteellä. Talli jäi kauas viidennellä sijalla olleelle Williamsille, jolla oli 35 pistettä. Sijoitus oli tallille pettymys ottaen huomioon, että se oli sijoittunut aikaisemmilla kausilla paljon paremmin.
Hyōhō niten ichi -ryū
Hyōhō Niten Ichi-ryūn harjoittelu perustuu muotoihin joita harjoitellaan lähinnä parin kanssa. Vaikka koulu on tunnettu nimenomaan kahden miekan tekniikoistaan, ne muodostavat vain pienen osan sen koko sisällöstä. Nykyään harjoiteltaviin tekniikoihin kuuluvat seuraavat sarjat:
Lisäksi koulun opetukseen kuuluu myös jujutsua.
Koulun päämiehen virka ei ole automaattisesti suvussa periytyvä, vaan päämies valitsee seuraajakseen aina sopivimman oppilaan. Seuraavalle päämiehelle luovutetaan aina käärö johon on listattu koulun tekniikat ja oikea lähestymistapa niihin, sekä Musashin itsensä tekemä puumiekka ("Jisso Enman no Bokutō") jota hän käytti harjoittelussa sekä kävelykeppinä myöhempinä vuosinaan.
Hyōhō Niten Ichi-ryūn päämiehet:
Mikko Ampuja
Mikko Ampuja (25. lokakuuta 1882 Viipuri – 15. syyskuuta 1947 Moskova) oli suomalainen vasemmistolainen poliitikko ja kansanedustaja.
Vain kiertokoulun käynyt Ampuja toimi eri ammateissa, paimenena, renkinä, sepän oppilaana Virolahdella ja seppänä Viipurissa. Vuonna 1903 Ampuja siirtyi Helsinkiin ja työskenteli siellä seppänä ja viilaajana vuoteen 1919 saakka, jolloin hänestä tuli kansanedustaja.
Ampuja oli SDP:n kansanedustaja vuosina 1919–1940. Hän edusti puolueen vasenta laitaa ja alkoi 1930-luvun lopulla lähentyä ajattelussaan Hella Wuolijokea, Mauri Ryömää ja Cay Sundströmiä. Ampuja erotettiin syksyllä 1940 SDP:n eduskuntaryhmästä ja hän liittyi em. erotettujen henkilöiden muodostamaan Sosialistiseen eduskuntaryhmään (ns. kuutoset). Jatkosodan aikana Ampuja oli muiden kuutosten tavoin poliittisista syistä vangittuna eli ns. turvasäilössä. Hänet tuomittiin kahdeksi vuodeksi kuritushuoneeseen valtiopetoksen valmistelusta KKO:n päätöksellä 2. syyskuuta 1942. Hän vapautui jatkosodan jälkeen ja sai takaisin edustajan toimensa.
Ampuja kuului loppuvuodesta 1944 perustettuun Suomen Kansan Demokraattiseen Liittoon, mutta hän jäi ainoana kuutosena valitsematta eduskuntaan maaliskuun 1945 vaaleissa. Hän oli 1946 lyhyen aikaa SKDL:n varapuheenjohtajana.
Ampuja rakennutti 1920-luvun puolivälissä itselleen talon Helsingin Puistolaan osoitteeseen Sepeteuksentie 16. Hän testamenttasi talon työläiskirjailijoiden asuntolaksi, jona se toimi vuosikymmenet. Hänen tuhkauurnansa on haudattu sen pihalle.
Kiovan kana
Kiovan kana on ruokalaji, joka valmistetaan avaamalla kananrintafile veitsellä ohueksi fileeksi ja taittamalla se kylmän voitäytteen ympärille. Tämän jälkeen rulla paneroidaan ja uppopaistetaan öljyssä. Leikkeen sisällä oleva voitäyte vaihtelee, ja se saattaa sisältää muun muassa yrtti- tai valkosipulivoita. Ukrainassa leike tarjoillaan usein tuoreiden herneiden ja siivutettujen perunoiden kera.
Kiovan kanan valmistusmenetelmä ei ole alun perin ukrainalainen, vaikka ruokalaji onkin nimetty Ukrainan pääkaupungin mukaan. Kiovan kana kehitettiin Neuvostoliitossa 1950-luvulla, kun Moskovassa avattiin uusi Hotelli Ukraina. Itse reseptin alkuperä ajoittuu kuitenkin jo 1900-luvun alkupuolen Pietariin.
Juan Antonio Samaranch
Juan Antonio Samaranch Torelló, Samaranchin 1. markiisi, (17. heinäkuuta 1920 Barcelona, Barcelonan maakunta, Espanja – 21. huhtikuuta 2010 Barcelona, Espanja) oli espanjalainen poliitikko ja urheiluvaikuttaja sekä Kansainvälisen olympiakomitean (KOK) puheenjohtaja (1980–2001).
Samaranch syntyi rikkaaseen perheeseen ja opiskeli kauppatieteitä IESE-kauppakorkeakoulussa. Hän toimi Espanjan joukkueenjohtajana ("Chef de Mission") useissa olympialaisissa kunnes Francisco Franco nimitti hänet Espanjan urheiluministeriksi vuonna 1966. Samalla hänestä tuli Espanjan olympiakomitean puheenjohtaja ja KOK:n jäsen. Hän toimi KOK:n varapuheenjohtajana vuosina 1974–1978 ja Espanjan Neuvostoliiton ja Mongolian suurlähettiläänä vuosina 1977–1980.
Vuoden 1980 kesäolympialaisten jälkeen KOK:n puheenjohtaja Michael Morris erosi tehtävästään ja Samaranch valittiin hänen seuraajakseen. KOK-jäsenet antoivat Samaranchille 44 ääntä, eli hän saavutti heti ensimmäisellä kierroksella enemmistön ja tuli valituksi. Kilpailijoina olivat sveitsiläinen Marc Hodler, joka sai 21 ääntä, kanadalainen James Worrall seitsemällä äänellä ja länsisaksalainen Willi Daume viidellä äänellä. Uuden-Seelannin Lance Cross vetäytyi kisasta juuri ennen äänestystä.
Puheenjohtajakautensa aikana Samaranch tervehdytti olympialaisten taloudellisen aseman tekemällä suuria televisio- ja sponsorisopimuksia. Vaikka itäblokki boikotoi vielä vuoden 1984 kesäolympialaisia, kasvoi KOK:n jäsenmaiden ja osanottajamaiden määrä kaikissa olympialaisissa Samaranchin kaudella. Vuonna 1991 kuningas Juan Carlos myönsi Samaranchille markiisin ("Marqués de Samaranch") arvonimen kiitoksena tämän tekemästä työstä urheilun ja olympialiikkeen puolesta. Olympialaisten parantunut taloudellinen tilanne johti myös syytöksiin ylikaupallistumisesta ja korruptiosta. 1990-luvun lopussa useita KOK:n jäseniä erotettiin, kun selvisi näiden vastaanottaneen lahjuksia, mutta Samaranchia kohtaan esitetyt syytteet kumottiin. Samaranch luopui tehtävästään vuonna 2001 ja hänen seuraajakseen nimitettiin belgialainen Jacques Rogge. Samaranchista tuli samalla KOK:n elinikäinen kunniapuheenjohtaja. Samaranch kuoli 21. huhtikuuta 2010 Barcelonassa sydämen vajaatoimintaan.
Samaranch oli naimisissa María Teresa Salisachs Rowen (26. joulukuuta 1931 – 16. syyskuuta 2000) kanssa vuodesta 1955. Pari sai kaksi lasta, Juan Antonio ja María Teresa. Poika Juan Antonio Samaranch junior on ollut KOK:n jäsen vuodesta 2001.
Tuote-esittely
Tuote-esittelyllä tarkoitetaan ihmisen tekemää jonkin tuotteen kaupallista tarjoamista. Usein tuote-esittelijöitä käy esimerkiksi kaupoissa, messuilla, lentokentillä tai myös muissa julkisissa tiloissa.
Tuote-esittelyn osapuolet ovat ensi sijassa työtä tekevä ihminen ja asiakas, joka voi olla kuluttaja tai ammattilaisasiakas. Osapuolina välillisesti ovat myös esittelypaikka (tilan haltija), tuotteen tai tuotemerkin omistaja ja usein myös tuote-esittelijän eli promoottorin työnantaja, joka ei välttämättä ole sama kuin tuotemerkin omistaja.
Usein promootion tuotetta saa maistaa tai kokeilla ilmaiseksi ja olennaisena osana tuote-esittelyyn kuuluu usein myös jokin tarjous. Tarjouksia ja kylkiäisiä koskevat normaalit markkinoinnin säännöt ja lait. Tuote-esittelyssä pätevät normaalit kaupan säännöt ja täten pääsääntöisesti asiakas ostaa tuotteen kuten kaupasta, eikä postimyynnin ja etämyynnin palautusoikeutta ole.
Tuote-esittely voi olla puhdasta PR:ää, jossa tuote vain halutaan tuoda asiakkaan tietoon tai useammin on kuitenkin kyseessä myyntiin tähtäävä työ. Promootiot järjestetään useimmiten uuden tuotteen lanseerauksen yhteydessä tai tuotteen elinkaaren myöhäisemmässä vaiheessa, jossa tuotteen menekkiä jostain syystä halutaan kasvattaa tai vaikkapa kun tuotteelle on tehty jokin uudistus. Nykyään on tyypillistä myös uusien tuoteperheen jäsenten (ns. "line extension") lanseeraaminen promootion avulla.
Chrisye
Chrismansyah "Chrisye" Rahadi (16. syyskuuta 1949 – 30. maaliskuuta 2007) oli indonesialainen poplaulaja ja näyttelijä.
Chrisye aloitti uransa basistina yhtyeessä Gipsy ja julkaisi yhteensä 28 albumia.
Chrisyelle myönnettiin BASF Legend -palkinto vuonna 1995. Laulaja menehtyi maaliskuussa 2007 keuhkosyöpään kotonaan Etelä-Jakartassa.
Thomas Kent
Thomas Kent (, 1865 – 9. toukokuuta 1916) oli irlantilainen nationalisti, joka teloitettiin syytettynä osallisuudesta kahakkaan Royal Irish Constabularya (RIC) vastaan pääsiäiskapinan yhteydessä 22. huhtikuuta 1916.
Kent oli kotoisin merkittävästä nationalistiperheestä Castlelyonsista, Corkin kreivikunnasta. Perhe oli valmistautunut ottamaan osaa pääsiäiskapinaan, mutta kun liikekannallepano peruttiin, perhe päätti jättäytyä pois. Pääsiäiskapina kuitenkin eteni ja RIC määrättiin pidättämään tunnettuja nationalisteja ympäri maan, mm. Irlannin vapaaehtoisjoukkojen, Sinn Féinin ja IRB:n riveistä. Kun Kentin asunto Bawnard Housella ratsattiin, RIC kohtasi vastarintaa Thomasin ja tämän veljien Richardin, Davidin ja Williamin taholta. Tunteja kestäneen tulitaistelujen aikana RIC:n upseeri sai surmansa ja David haavoittui vakavasti. Kun Kentit vihdoin pakotettiin antautumaan, Richard yritti vielä paeta, mutta epäonnistui haavoittuen kuolettavasti.
Thomas ja William joutuivat oikeuteen. William vapautettiin syytteistä, mutta Thomakselle langetettiin kuolemantuomio, joka täytäntöönpantiin ampumalla tämä 9. toukokuuta 1916. Lukuun ottamatta Roger Casementin erikoista tapausta Thomas Kent oli ainoa henkilö, joka teloitettiin Dublinin ulkopuolella pääsiäisviikon tapahtumien johdosta.
Myöhemmin Corkin päärautatieasema nimettiin Kent Stationiksi Kentin mukaan.
Auringonkukkia
Auringonkukkia on hollantilaisen taiteilija Vincent van Goghin maalaamien yhdentoista auringonkukkia kuvaavan taulun nimi. Sarjaan kuuluu neljä Pariisissa vuonna 1887 maalattua sekä seitsemän Ranskan Arlesissa vuosina 1888–1889 maalattua teosta.
Maalauksista yksi tuhoutui toisessa maailmansodassa, yksi on yhdysvaltalaisessa yksityiskokoelmassa ja loput sijaitsevat eurooppalaisissa ja yhdysvaltalaisissa taidemusoissa.
Auringonkukkataulut tulivat myös suuren yleisön tietoisuuteen, kun 30. maaliskuuta 1987 eräästä niistä maksettiin Lontoossa, Christien huutokaupassa, 39,9 miljoonaa yhdysvaltain dollaria.
Sean MacDiarmada
Seán MacDiarmada, tai Seán Mac Diarmada (), (28. helmikuuta 1883 Kiltyclogher, Leitrimin kreivikunta – 12. toukokuuta 1916 Dublin) oli yksi Irlannin pääsiäiskapinan johtajista.
MacDiarmada syntyi Leitrimin Kiltyclogherissa, jossa hän kouluttautui Irish Christian Brothersissa. Vuonna 1908 hän muutti Dubliniin, ja jo siihen aikaan hänellä oli yhteyksiä useaan irlantilaiseen separatisti- ja kulttuuriliikkeeseen kuten Sinn Féiniin, IRB:hen ja Gaelic Leagueen. Hänet nimitettiin pian IRB:n korkeimpaan neuvostoon.
Vuonna 1910 MacDiarmadasta tuli radikaalin sanomalehden "Irish Freedomin" johtaja. Hän oli myös yksi lehden perustajista. Muut perustajat olivat Bulmer Hobson ja Denis McCullough. MacDiarmadasta tuli siis kansallinen organisoija IRB:lle, ja veteraaninationalisti Tom Clarke otti hänet siipiensä suojaan. Vuosien varrella näistä kahdesta tuli lähes erottamattomat. Hieman myöhemmin MacDiarmada sairastui polioon ja joutui kävelemään kävelykepin kanssa.
Marraskuussa vuonna 1913 MacDiarmada oli yksi Irlannin vapaaehtoisjoukkojen ("Irish Volunteers") pysyvistä jäsenistä ja pyrki uupumattomasti ajamaan järjestystä IRB:n valvonnan alaisuuteen. Toukokuussa 1915 MacDiarmada pidätettiin Tuamissa, Galwayn kreivikunnassa Defense of the Realm Actin nojalla hänen kritisoituaan brittiarmeijan värväystä. MacDiarmada kuitenkin vapautettiin syyskuussa, jolloin hän myös liittyi IRB:n salaiseen sotilaskomiteaan, joka suunnitteli pääsiäiskapinaa.
MacDiarmada ja Clarke olivat suurimmassa vastuussa pääsiäiskapinasta, mutta raajarikkoisuutensa takia MacDiarmada otti pääasiassa osaa vain pieniin taisteluihin pääsiäisviikolla. Hän piti majaa kapinallisten päämajassa Dublinin pääpostitoimistossa (GPO). Kapinallisten antauduttua MacDiarmada pääsi pakenemaan teloitustaan piiloutumalla suureen vankien ruumiskasaan, mutta hänet kuitenkin tunnistettiin ja teloitettiin ampumalla 12. toukokuuta. Hän oli 33-vuotias. Brittiläinen upseeri Lee-Wilson, joka tunnisti ja määräsi tämän teloitettavaksi ennemmin kuin vangittavaksi, tapettiin myöhemmin Irlannin itsenäisyyssodan yhteydessä Corkissa Michael Collinsin käskystä.
Dublinissa on MacDiarmatin mukaan nimetty katu Seán MacDermott Street. Sligossa on myös MacDiarmadan rautatieasema, ja Carrick-on-Shannonissa Gaelic Atheletic Associationin stadionin nimi on Páirc Seán MacDiarmada.
Lambarön
Lambarön on saari Tukholman kunnassa, Ruotsin pääkaupungissa. Se sijaitsee Hässelby-Vällingbyn kaupunginosa-alueella, Västerortissa eli Tukholman läntisessä osassa. Saari on pinta-alaltaan 0,24 neliökilometrin suuruinen. Vuonna 2005 saarella asui yhteensä 35 ihmistä.
Årsta holmar
Årsta holmar on kolmen saaren muodostama alue Tukholmassa, Ruotsin pääkaupungissa. Saaret sijaitsevat Årstavikenin lahdessa, Årstan kaupunginosassa, Södermalmin kaupunginosa-alueella. Saaret muodostivat oman kaupunginosansa vuosina 1926–1934.
Bergsholmen on saarista keskimmäinen. Se sijaitsee 208 metrin päässä Årstan rannasta, ja sen korkein kohta sijaitsee 19 metrin korkeudella. Saarta on myös kutsuttu nimellä "Tallholmen". Kooltaan Bergsholmen on 260 × 170 metriä.
Alholmen on saarista läntisin. Se sijaitsee 184 metrin päässä Södermalmista, ja 195 metrin päässä Årstan rannasta. Saaren korkein kohta kohoaa noin seitsemän metriä yli merenpinnan. Alholmenista on myös aikaisemmin käytetty nimiä "Ladholmen" ja "Gräsholmen". Kooltaan Alholmen on noin 260 × 170 metriä.
Lillholmen on Årsta holmarin saarista kaikista itäisin. Se sijaitsee 93 metrin päässä Södermalmista, ja sen korkein kohta yltää noin neljän metrin korkeuteen. Lillholmenista on myös aikaisemmin käytetty nimiä "Betesholmen", "Ängsholmen" ja "Lilla skäret". Saari on kooltaan noin 200 × 120 metriä.
Seán Heuston
Seán Heuston (21. helmikuuta 1891 – 8. toukokuuta 1916) oli irlantilainen Fianna Éireanniin kuulunut nationalistikapinallinen, joka otti osaa Irlannin itsenäisyyttä tavoitelleeseen pääsiäiskapinaan vuonna 1916. Noin kahdenkymmenen kapinallisen voimin Heuston piti Mendicity Institutionin asemaa Liffeyn varrella hallussaan kahden päivän ajan brittijoukkoja vastaan, kunnes joutui viimein antautumaan. Hänet teloitettiin ampumalla 8. toukokuuta Kilmainhamin vankilassa nuorimpana kuolemantuomion saaneena kapinallisena.
Dublinissa sijaitsee Seán Heustonin mukaan nimetty Heustonin rautatieasema, jossa hän oli työskennellyt liikennepäällikön toimistossa ennen kapinaa. Lähettyvillä on myös Seán Heustonin silta.
Cornelius Colbert
Cornelius Colbert (1888 – 8. toukokuuta 1916) oli irlantilainen Fianna Éireannin kapinallinen ja pioneeri. Hän syntyi Atheassa, Limerickin kreivikunnassa, mutta muutti pian perheensä kanssa Dubliniin. Vuonna 1913 hänestä tuli Irlannin vapaaehtoisjoukkojen ("Irish Volunteers") jäsen, ehkäpä jopa nuorin tilapäiskomiteassa. Conn liittyi myös IRB:hen. Patrick Pearse pyysi häntä tämän jälkeen St. Enda'siin harjoittelijaksi.
Vuonna 1916 Colbert otti osaa pääsiäiskapinaan. F-komppanian kapteenina neljännessä pataljoonassa komentaja Eamonn Ceanntin alaisuudessa Colbert oli vastuussa Watkinsin panimon puolustamisesta. Kun aluetta laajennettiin Colbertin komppania otti vastuun Jamesonin panimosta josta hänestä tuli komentaja. Pääsiäiskapinan romahdettua Colbert antautui muiden kapinallisten kansa, tämä tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin ampumalla 8. toukokuuta.
Colbert oli syvästi uskonnollinen katolinen ja vastusti polttamista, juomista ja kiroilua kuten myös tanssimista paastoaikana. Colbertin mukaan nimetty Colbertin rautatieasema sijaitsee Limerickissä.
Michael Mallin
Michael Mallin (1874 Dublin – 8. toukokuuta 1916 Dublin) oli irlantilainen kapinallinen ja sosialisti, joka otti aktiivisen aseman pääsiäiskapinassa vuonna 1916.
Mallin oli Irlannin kansalaisarmeijan (ICA) johdossa arvojärjestyksessä toisena James Connollyn jälkeen. Pääsiäiskapinan aikana hän johti varuskuntaa St. Stephen's Greenillä Dublinissa yhdessä kreivitär Constance Markieviczin kanssa. Mallinia pidettiin yleisesti rohkeana ja pätevänä johtajana, vaikka hän ei miehittäessään St. Stephen's Greeniä valloittanutkaan ympäröiviä taloja.
Mallin antautui sunnuntaina 30. huhtikuuta 1916 Connollyn käskystä. Oikeudenkäynnissä Mallin tuomittiin kuolemaan osallisuudestaan kapinaan. Hänet teloitettiin ampumalla 8. toukokuuta.
Dixie Chicks
The Dixie Chicks on yhdysvaltalainen countrypop-trio. Se on parhaiten myynyt naisyhtye, joka kesäkuuhun 2006 mennessä oli myynyt 30 miljoonaa albumia. Yhtyeen alkuperäiset jäsenet olivat Emily Robison, Martie Maguire, Laura Lynch ja Robin Lynn Macy. Yhtye jäi trioksi Macyn lähdettyä vuonna 1992. Laura Lynchin korvasi vuonna 1995 Natalie Maines.
Yhtye perustettiin vuonna 1989 Dallasissa, Texasissa. Vuosien kamppailun ja henkilövaihdosten jälkeen Dixie Chicks saavutti 1990-luvun alussa suuren suosion country- ja poprintamalla. He julkaisivat sellaisia hittejä kuin "Wide Open Spaces", "Cowboy Take Me Away" ja "Long Time Gone". Jäsenet tulivat tunnetuksi vahvoista persoonistaan, musikaalisuudestaan, tyylitajustaan ja suorasanaisista poliittisista kommenteistaan.
Kymmenen päivää ennen vuoden 2003 Irakin invaasiota, päävokalisti Maines kritisoi julkisesti Yhdysvaltain presidentti George W. Bushia. Tapaus aiheutti yleistä pahennusta sekä yleisökadon Dixie Chicksin keikoilla. Yhtye teki aiheesta dokumenttielokuvan nimeltä "Dixie Chicks: Shut Up and Sing" (2006), jossa seurattiin yhtyeen elämää kolmen vuoden ajan lausunnon jälkeen.
Vuonna 2007 yhtye voitti 13 Grammy-palkintoa ja oli samalla myös ensimmäinen countryyn pohjautuva yhtye, jolla on Grammy-gaalan historiassa ollut kolme albumia ehdolla Vuoden albumiksi.
Nokia 6233
Nokia 6233 on Nokian 3G-puhelin, jonka erikoisuus on ruostumattomasta teräksestä valmistetut pinnat. Tämä lisää hieman puhelimen painoa. Puhelimen takaosan pinnoite on mattapintaista kumia. Sisäistä muistia on vain kuusi megatavua, mutta MicroSD-muistikortilla muistia voi lisätä kaksi gigatavua. Prosessorina on 237 MHz ARM9. Datasiirto on mahdollista 3G-verkossa nopeimmillaan 384 kbit/s.
Kahden megapikselin kameraa käytetään vaakasuuntaisesti ja puhelimen kyljessä on erillinen kamerankäyttöpainike. Kamerassa ei ole salamaa eikä linssinsuojusta. Puhelimessa on FM-radio Visual Radio -tuella sekä kaksi stereokaiutinta.
Puhelinmalli tuli myyntiin kesällä 2006 noin 350 euron hintaan.
Joan Osborne
Joan Elizabeth Osborne (s. 8. heinäkuuta 1962 Anchorage, Kentucky) on yhdysvaltalainen laulaja ja lauluntekijä, joka on parhaiten tunnettu hitistään "One of Us".
1980-luvun lopulla Osborne muutti New Yorkiin, jonne hän perusti oman levy-yhtiön nimeltä Womanly Hips julkaistakseen itsenäisesti muutamia levytyksiä. Siirryttyään Mercury Recordsille hän julkaisi albumin "Relish" (1995), jolta julkaistiin hittisingle "One of Us". Kappale oli tyyliltään kristillistä poppia, kun taas muut albumin kappaleet olivat enemmän countrya, bluesia ja folkkia. Singlet "Right Hand Man" ja "St. Teresa" menestyivät vaatimattomasti verrattuna ensimmäiseen singleen. Osborne pääsi kuitenkin Grammy-gaalaan ehdolle kahteen sarjaan.
Kolmas pitkäsoitto "Righteous Love" julkaistiin vuonna 2000, ja se putosi soittolistoilta nopeasti. Vuonna 2002 Osborne keikkaili The Funk Brothersin kanssa ja julkaisi neljännen albuminsa "How Sweet It Is". Vuonna 2003 hän oli yhtyeineen kesäkiertueella Dixie Chicksin kanssa. Osborne toimi lisäksi vuoden verran The Dead -yhtyeen laulajana.
Vuosina 2005–2006 Osborne esiintyi useilla keikoilla Phil Lesh and Friendsin kanssa. Marraskuussa 2006 hän julkaisi albumin "Pretty Little Stranger". Hänen seuraava albuminsa "Breakfast in Bed" julkaistiin toukokuussa 2007.
David E. Singer
David E. Singer on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen.
Singer aloitti pokeriammattilaisuransa vuonna 1996. Tätä ennen työskenteli jonkin aikaa asianajajana voittoa tavoittelemattomassa ympäristöjärjestössä. Uransa alkuvuodet Singer pelasi pääosin seitsemän kortin avopokeria, mutta alkoi 2000-luvulla pelata myös no limit texas hold'em -turnauksia.
Singerillä on World Series of Pokerista (WSOP) useita finaalipöytäsijoituksia. Ensimmäisen, toistaiseksi ainoan, rannekkeensa hän voitti vuonna 2008 1 500 dollarin pot limit hold'em -turnauksesta, jonka ykköspalkinto oli 214 131 dollaria. Hän on myös ollut kahdesti WSOP:ssa toinen ($ 1,000 Limit 7 Card Stud Hi/Lo vuonna 1983 ja $ 1,000 Seven-Card Razz vuonna 1984). Vuonna 2006 Singer oli 50 000 dollarin sisäänoston arvostetussa H.O.R.S.E.-turnauksessa kuudes ja ansaitsi 411 480 dollaria. Hän uusi H.O.R.S.E.-sijoituksensa seuraavana vuonna voittaen 337 440 dollaria. WSOP:n pääturnauksessa Singer on parhaimmillaan ollut yhdeksäs (vuonna 2003).
World Poker Tourilla (WPT) Singer oli Pokerstars.com Caribbean Adventure -turnauksessa tammikuussa 2006 kolmas ansaiten 436 200 dollaria. Borgata Poker Openissa 2005 hän oli kuudes, palkintosumma oli 249 775 dollaria.
Singerin voitti The Mirage Poker Showdownin $ 7,500 Heads Up No Limit Hold'em -turnauksen ykköstilan toukokuussa 2006. Singer voitti lopun kaksinpelissä Eli Elezran ja ansaitsi 232 800 dollaria. Uransa toistaiseksi arvoimman voiton hän otti Caesars Palace Classicin 9800 dollarin pääturnauksessa lokakuussa 2007, jonka ykköstilasta hän ansaitsi miljoona dollaria. Joulukuussa 2007 hän oli toinen 2007 Vegas Open - NPL:n pääturnauksessa.
David Singer edustaa Full Tilt Poker -nettipokerihuonetta. Kesäkuussa 2008 hänen pokeriuransa turnausansiot ylittivät 4,0 miljoonaa dollaria.
Gamla Enskede
Gamla Enskede on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee eteläisen Tukholman alueella ("Söderort"), ja kuuluu Enskede-Årsta-Vantörin kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosaa rajaavat Johanneshovin, Hammarbyhöjdenin, Kärrtorpin, Enskededalenin, Skarpnäcks Gårdin, Gubbängenin, Tallkrogenin, Svedmyran, Sturebyn, Enskedefältetin ja Enskede Gårdin kaupunginosat. Gamla Enskede on maa-alaltaan 2,96 neliökilometrin suuruinen, ja siellä asuu noin 10 000 ihmistä.
Timo Torikka
Timo Veikko Torikka (s. 1. helmikuuta 1958 Kerava) on suomalainen näyttelijä.
Torikka pääsi toisella yrittämällä Teatterikorkeakouluun. Hän opiskeli näyttelijäntyötä vuosina 1978–1982 valmistuen teatteritaiteen maisteriksi. Vuosina 1986–1989 hän opiskeli Elokuvataiteen laitoksella elokuvaohjaamista ja -leikkaamista, mutta ei ikinä valmistunut koulusta.
Suomen lisäksi Torikka puhuu ruotsia, englantia, saksaa ja ranskaa. Hän näytteli ranskankielentaitoista poliisia kahdessa Suomessa kuvatussa Komisario Maigret -televisioelokuvassa. Lisäksi hän on puhunut muutamissa ranskan kielen opetusvideoissa.
Torikka ohjasi ja käsikirjoitti yhdeksänosaisen "Hobitit"-televisiosarjan vuonna 1993. Se esitettiin Yle TV1 -kanavalla.
Vuosina 2005–2007 Torikka näytteli myös Ranskassa, jossa hän esiintyi pääroolissa Pantathéàtren näytelmässä "Plus loin que loin". Näytelmää on esitetty muun muassa Pariisissa, Saint-Étiennessä, Caenissa, Dijonissa ja Cherbourgissa. Hänet kiinnitettiin ranskalaiseen produktioon myös syksyllä 2008, kun hän sai yhden päärooleista Philippe Ducros’n näytelmässä "L’Affiche". Näytelmän ensi-ilta oli 1. maaliskuuta 2009 Caenissa.
Torikka toimi Teatterikorkeakoulun lehtorina vuosina 1991–1994. Lisäksi hän on vetänyt monia näyttelijäntyönkursseja eri oppilaitoksissa.
Torikka on esiintynyt myös äänirooleissa. Näistä tunnetuin on Nuuskamuikkunen piirrossarjassa "Muumilaakson tarinoita". Lisäksi hän esitti sarjassa myös Taikuria, Juksua, Muhvelia ja monia muita sivuhahmoja. Nuuskamuikkusen roolissa häntä on kuultu myös Muumit ja Taikurin hattu -videopelissä. Torikka on dubannut myös "Olipa kerran keksijät" -sarjassa sekä elokuvassa "Kung Fu Panda 2". Lisäksi hän on lukenut äänikirjoja.
Timo Torikka asuu nykyään Espoossa.
Lehdistökortti
Lehdistökortti on toimittajan tai yleensä tiedotusvälineissä työskentelevän henkilön kortti, jonka tarkoitus on osoittaa, että kortin haltija työskentelee tiedotusvälineessä ja näin helpottaa hänen toimitustyötään. Lehdistökorttia näyttämällä toimittaja pääsee sisään moniin yleisötapahtumiin tai vaikkapa viranomaisten eristämälle onnettomuuspaikalle (ellei tätä painavasta syystä estetä).
Suomessa yleisin lehdistökortti on Suomen journalistiliiton (SJL) jäsenilleen myöntämä lehdistökortti. Tiedotusvälineillä on myös omia lehdistökortteja.
SJL:n lehdistökortissa on haltijan valokuva, joka on painettu korttiin. Kortin kääntöpuolella on suomeksi, ruotsiksi ja englanniksi teksti: "Tämän kortin haltija on Suomen Journalistiliiton jäsen. SJL on Kansainvälisen journalistiliiton (IFJ) jäsen."
Kortissa on myös tilaa merkinnälle suoritetusta ammattiliiton jäsenmaksusta. Hyvin kauan käytettiin niin sanottua maksumerkkiä eli postimerkin kaltaista noin 2 × 2 cm kokoista hammastetuin reunoin varustettua liimamerkkiä, johon oli painettu ajanjakso jota se koski. Tällaisen merkin saattoi poistaa uuden tieltä, eikä kortti täyttynyt nopeasti kuten leimasinta käytettäessä. Nykyisin voimassaolomerkintänä käytetään vuositarraa.
Kortit uudistuvat vuonna 2013. Uusissa korteissa ei enää ole valokuvia, ja ne ovat voimassa kaksi vuotta.
Éamonn Ceannt
Éamonn Ceannt (oik. Edward Thomas Kent, 21. syyskuuta 1881 − 8. toukokuuta 1916) oli irlantilainen nationalisti ja kapinallinen.
Ceannt syntyi Ballymoren Glenamaddyssä, Galwayn kreivikunnassa, kahdeksanneksi lapseksi. Ceanntin isä oli Royal Irish Constabularyn (RIC) jäsen. Hänen jäädessään eläkkeelle vuonna 1892 perhe muutti Dubliniin. Dublinissa nuori Edward kiinnostui Irlannin vapautusliikkeestä. Hän liittyi Gaelic Leagueen ottaen käyttöön iirinkielisen nimensä, Éamonn Ceanntin, ja opetteli soittamaan irlantilaista säkkipilliä (Uilleann Pipe). Hänestä tulikin loistava muusikko, ja hän esiintyi jopa paavi Pius X:lle. Työelämässä hän oli Dublin Corporationin kirjanpitäjä.
Vuoden 1913 paikkeilla Ceannt liittyi Irlannin tasavaltalaisveljeskunta IRB:hen ja oli myöhemmin yksi Irish Volunteers -järjestön perustajajäsenistä. Ceannt oli myös tärkeässä asemassa vuoden 1916 pääsiäiskapinan suunnittelussa: hän oli yksi sotilaskomitean alkuperäisjäsenistä ja yksi niistä seitsemästä, jotka allekirjoittivat pääsiäisjulistuksen. Hänestä tehtiin neljännen vapaaehtoispataljoonan komentaja, joka pääsiäiskapinan aikana piti hallussaan South Dublin Unionia ja Marrowbonen panimoa. Ceanntin osasto halusi jatkaa taistelua kapinan romahtamisen jälkeen, mutta antautui lopulta Patrick Pearsen käskystä.
Ceanntia pidettiin Kilmainhamin vankilassa ennen teloitusta 8. toukokuuta 1916, jolloin hän oli 34-vuotias.
Michael O’Hanrahan
Michael O’'Hanrahan (17. huhtikuuta 1877 Newrose – 4. toukokuuta 1916 Dublin) oli irlantilainen nationalisti, joka oli keskeisessä asemassa Irlannin vuoden 1916 pääsiäiskapinassa.
O’Hanrahan oli kapinan aikana Dublinin kolmannen pataljoonan apulaiskomentaja Thomas MacDonaghin alaisuudessa. Pataljoona oli sijoitettu Jacob’sin keksitehtaalle, eikä juuri osallistunut taisteluihin pääsiäisviikon aikana, sillä brittiarmeija kiersi sen asemat. Kapinan kukistamisen jälkeen O’Hanrahan teloitettiin ampumalla 4. toukokuuta 1916.
Farahin maakunta
Farahin maakunta on yksi Afganistanin 34 maakunnasta. Se sijaitsee valtion länsiosassa, Iranin rajalla. Myös maakunnan pääkaupunki on nimeltään Farah. Farah on melko laaja ja harvaan asuttu maakunta, vuonna 2006 siellä oli noin 438 000 asukasta, valtaosa heistä pataaneja. Itäosissa elää myös merkittävä tadžikkivähemmistö.
Farahin maakunnan läpi virtaa kaksi suurta jokea: Herat ja Farah.
Edward Daly
Edward "Ned" Daly (28. helmikuuta 1891 – 4. toukokuuta 1916) oli Dublinin ensimmäisen pataljoonan komentaja pääsiäiskapinan aikana 1916. Hän oli yksi nuorimmista siinä asemassa olleista, samoin teloitettavista. Daly syntyi Limerickissä ja oli Kathleen Clarkin, Tom Clarkin vaimon, nuorempi veli. Dalyn setä oli John Daly, vannoutunut feeniläinen, joka oli ottanut osaa kapinaan 1867.
Dalyn pataljoona miehitti Four Courtin aluetta Dublinin keskustan länsi- ja pohjoisosissa ja näki sieltä käsin pääsiäiskapinan kiivaimmat taistelut.
Daly antautui pataljoonansa kanssa 29. huhtikuuta. Oikeudenkäynnissä hän puolustautui sillä, että oli vain totellut käskyjä. Daly kuitenkin tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin ampumalla 4. toukokuuta 1916 25-vuotiaana.
Dalyn pataljoonan miehet pitivät Dalyä hyvänä johtajana. Myös brittiläiset upseerit, jotka pataljoona oli kaapannut, olivat tätä mieltä.
Salvatore Riina
Salvatore "Totò" Riina (16. marraskuuta 1930 Corleone, Italia – 17. marraskuuta 2017 Parma, Italia) oli sisilialainen mafioso, joka toimi Cosa Nostran ja sen neuvoston johtajana vuosina 1982–1993. Ennen tätä hän johti Corleonesin ("corleonelaiset") mafiaperhettä.
Lisänimillä "La Bestia" ("Peto", "Elukka"), "Totò û curtu" (sisil.) ("Lyhyt-Toto") ja "La Belva" (ital.) ("Peto") tunnettua Riinaa pidetään koko maailman italialaisen mafian yhtenä verisimpänä johtajana, "capona". Omakätisesti hänen arvellaan surmanneen 40 henkilöä, mutta hänen määräämänsä murhat lasketaan sadoissa.
Riina oli ensimmäinen Cosa Nostran johtaja, joka hyökkäsi avoimesti ja rajusti Italian valtiota ja sen järjestelmää vastaan. Hän toteutti muun muassa mafian vastaisten syyttäjien Giovanni Falconen ja Paolo Borsellinon sekä Sisilian prefektin, kenraali Carlo Alberto dalla Chiesan murhat.
Pienen corleonelaisen perheen mafian huipulle nostanut Riina kävi 1980-luvulla ja 1990-luvun alussa verisen kamppailun sekä muita mafiosoja että viranomaisia vastaan. Rikollisuransa aikana hänen on uskottu murhanneen noin 40 ihmistä itse ja murhauttaneen tuhatkunta ihmistä. Tunnetuimpiin Riinan murhauttamiin henkilöihin kuuluvat Punaiset prikaatit kukistanut karabinieerikenraali Carlo Alberto dalla Chiesa 1982 sekä mafiaa tutkineet tuomarit Giovanni Falcone ja Paolo Borsellino vuonna 1992. Murhattuihin mafiosoihin kuului muun muassa vaikutusvaltainen päällikkö Stefano Bontade sekä Salvatore Inzerillo.
Riina pidätettiin Palermossa 15. tammikuuta 1993. Hänet tuomittiin samana vuonna 1993 elinkautiseen yli sadasta murhasta. Riinalta takavarikoitiin yli sata miljoonaa dollaria, jotka lienevät kuitenkin vain pieni osa hänen koko omaisuudestaan. Cosa Nostran seuraava päälliköiden päällikkö oli Riinan ystävä Bernardo Provenzano, joka pidätettiin 2006.
Salvatore Riinasta on tehty kuusiosainen minisarja nimeltä "Corleone" ("Il capo dei capi"). Suomessa sarjan on esittänyt MTV3 12-osaisena.
Riinan puoliso oli mafiaperheen tytär opettaja Antonietta Bagarella, ja heillä on neljä lasta. Yksi lapsi oli tuomittu neljästä murhasta vankilaan.
Riina kuoli vankilasairaalassa syöpään marraskuussa 2017.
Pamela Dean
Pamela Dean Dyer-Bennet, taiteilijanimeltään Pamela Dean, (s. 18. tammikuuta 1953) on yhdysvaltalainen kirjailija, joka on tunnettu erityisesti fantasiakirjoistaan. Deanin tunnetuimmat teokset lienevät "Tam Lin" vuodelta 1991 ja "The Secret Country" -trilogia vuosilta 1985, 1986 ja 1989.
Dean kuului aikanaan Minneapolisin The Scribblies -kirjailijaryhmään, joka kirjoitti yhdessä teoskokoelmaa nimeltä "Liavek". Hän on kuuluu lisäksi joukkoon fantasiakirjailijoita, jotka arvostavat 1800-luvun kerrontatyyliä ja viittaavat itseensä leikillisesti nimellä "Pre-Joycean Fellowship" (vapaasti suomennettuna ”Joycea edeltänyt seura”).
Dean on kirjoittanut yhteensä kuusi pitkää romaania ja useita novelleja. Hänen novellejaan on julkaistu muun muassa "Liavek"-kokoelmissa. Deanin teoksia ei ole julkaistu suomeksi.
Street Lethal
Street Lethal on yhdysvaltalaisen heavy metal-yhtye Racer X:n vuonna 1986 julkaistu debyyttialbumi.
Mount Rainierin kansallispuisto
Mount Rainierin kansallispuisto () on 2. maaliskuuta vuonna 1899 perustettu kansallispuisto, joka sijaitsee Yhdysvalloissa Washingtonin osavaltion kaakkoisosassa Piercen piirikunnassa. Puisto oli perustamisaikanaan Yhdysvaltain viides kansallispuisto. Se on alaltaan noin 954 km², ja sitä hallinnoi maan muiden kansallispuistojen tapaan National Park Service. Kansallispuiston tunnetuin nähtävyys on keskellä puistoa oleva kerrostulivuori Mount Rainier, jolta puisto myös saa nimensä. Kaskadeihin kuuluvalla vuorella on laelta säteittäisesti lähteviä jäätiköitä sekä alempana vuoristoniittyjä ja tiheitä havumetsiä.
Uinnin maailmanmestaruuskilpailut 2003
Uinnin pitkän radan maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 2003 kymmenennen kerran. Kilpailut käytiin Espanjan Barcelonassa 12.–27. heinäkuuta. Kilpailujen järjestäjänä toimi kansainvälinen uimaliitto FINA. Kilpailulajeina olivat uinti, avovesiuinti, uimahypyt, taitouinti ja vesipallo. Kilpailupaikkoina toimivat "Palau Sant Jordi", "Piscines Bernat Picornell", "Piscina Municipal de Montjuïc", "Club de Natación de Barcelona" ja Barcelonan uimarantojen ja vanhan sataman alue, jossa käytiin avovesiuinnit.
Isäntämaa
Mount Rainier
Mount Rainier on Yhdysvaltojen Washingtonin osavaltiossa ja Mount Rainierin kansallispuistossa sijaitseva kerrostulivuori. Se kuuluu Kaskadeihin ja on kyseisen vuoriston korkein huippu 4 392 metrillään. Mount Rainier on viimeksi purkautunut vuonna 1854, ja nykyään sen rinteitä peittää useampi suuri jäätikkö. Tulivuoren lämpö pitää sen kraatterin lähistön melko vapaana lumesta ja jäästä. Vuoren lämpö on lisäksi kovertanut jääluolia sen jäätiköihin.
Virenoja
Virenoja on Orimattilan kylä. Se sijaitsee tietä pitkin kuusi kilometriä Orimattilan kirkonkylän pohjoispuolella ja Pennalan eteläpuolella, noin 17 kilometriä Lahdesta etelään. Kylän asukasluku on noin 500 henkeä. Vielä 1990-luvulla kylällä oli Siwa ja posti, mutta nykyään lähimmät palvelut löytyvät Orimattilasta. Virenojalla on yksi koulu, Virenojan ala-aste, jossa on noin 70 oppilasta.
Virenojan Myllykulmalla on tehty Pohjois-Karjalan Enon ohella Suomen vanhimmat arkeologiset löydöt, ajoitukseltaan 9070-8670 eaa. (Takala 2004: 149).
Virenojalla toimi 1970-luvulle asti Virenojan tiilitehdas.
Massatuotanto
Massatuotanto on samanlaisten tai hyvin vähän vaihtelevien tuotteiden valmistamista suurissa määrissä. Sanan massatuotanto merkitys riippuu siitä, puhutaanko asiasta yhteiskuntatieteiden vai tekniikan näkökulmasta. Yhteiskuntatieteissä massatuotannon synonyymeinä käytetään myös termejä liukuhihnatuotanto tai sarjatuotanto.
Teollisen tuotannon etujen saavuttamiseksi halutaan valmistussarjojen koot mahdollisimman suuriksi, koska silloin tuotantotekniikkaa pystytään parhaiten tehostamaan, mikä nykyään tehdään pääasiassa automaation avulla. Tuotteiden eliniän lyhentyminen toisaalta vaikeuttaa automaation käyttöä ja tämän vuoksi lyhyen malli-iän tuotteiden loppukokoonpanoa ei ole pystytty automatisoimaan kannattavasti. Seurauksena on ollut tällaisten töiden, kuten vaatteiden ja kännyköiden valmistuksen siirtyminen maihin, joissa on alhaiset palkkakustannukset.
Liukuhihnatuotanto on käsite, joka syntyi 1900-luvun alkupuolella Henry Fordin perustamilla tehtailla, kun Ford Model T -autojen tuotantomäärien kasvattamiseksi korit siirrettiin tehtaan sisällä kulkemaan kuljettimella, joka siirsi niitä työpisteestä toiseen. Tuotannon logistiikka saatiin näin toimivammaksi. Samalla myös työntekijät pysyivät paikoillaan ja erikoistuivat tiettyihin tehtäviin, mikä paransi työn tuottavuutta. Tätä työn ositusta, jossa työntekijät suorittavat tuotteen parissa yksinkertaisia ja toistuvia toimenpiteitä kutsutaan taylorismiksi. Teollisen sarjatuotannon edellytyksenä on myös osien vaihtokelpoisuus, joka kehittyi 1800-luvun aikana valmistustekniikan ja mittausmenetelmien parantuessa. Teollisen tuotannon organisoitumisessa erikoistuminen on tuottanut tehokkuutta ja tätä on tukenut standardointi, jolloin eri valmistajienkin tuotteet ovat tulleet osin vaihtokelpoisiksi (esimerkiksi ruuvi) ja yhteensopiviksi (tietoliikenneprotokollat)
Tekniikan näkökulmasta massatuotanto on termi, jolla kuvataan tuotantosarjojen kokoa ja samalla se myös määrittää paljolti käytettäviä valmistusmenetelmiä:
Tuotantomäärien luokkarajat edellä ovat vain suuruusluokkia. Tuotteen monimutkaisuus vaikuttaa paljon määrin. Pienessäkin tehtaassa voidaan tehdä miljoona pullonkorkkia päivässä, mutta miljoonan auton, television tai kännykän valmistamiseen tarvitaan hyvin laaja toimittajaverkosta ja sille hiottu logistinen ohjaus.
Session 9
Session 9 on vuonna 2001 tehty psykologinen kauhutrilleri. Elokuvan on ohjannut Brad Anderson.
Elokuva kertoo asbestisiivoojista, jotka menevät puhdistamaan vanhaa mielisairaalaa. Mutta mielisairaalalla on pimeä menneisyys, joka alkaa hiljalleen selvitä pahaa-aavistattomalle ryhmälle.
Sinodonttisuus
Sinodonttisuus on hampaiden muoto, joka on luonteenomainen joillekin Itä-Aasian kansoille ja intiaaneille. Sinodonttisuus kiinnostaa tutkijoita intiaanien alkuperän ja sukulaiskansojen selvittämisen kannalta.
Sinodonttisuutta on muun muassa pohjoisissa han-kiinalaisissa ja joissain japanilaisissa.
Sundadonttisuus on sinodonttisuutta edeltänyt, varhempi kehitysvaihe, joka on levinnyt laajemmalle kuin sinodonttisuus.
Sundadonttisuutta on löytynyt mm. Taiwanin Jōmon-kauden alkuasukkaiden parista, Filippiineiltä, Indonesiasta, Thaimaasta, Borneosta, Laosista ja Malesiasta. Sinodonttisuutta on löytynyt Kiinasta, Mongoliasta, Itä-Siperiasta, intiaaneilta ja Yayoi-kauden japanilaisilta.
Dublinilaisia
Dublinilaisia ("Dubliners") on James Joycen novellikokoelma, joka valmistui vuonna 1907, mutta julkaistiin vasta 1914. Pentti Saarikosken tekemä suomennos julkaistiin vuonna 1965 Tammen Keltainen kirjasto -sarjassa. Vuonna 2012 Basam Books julkaisi teoksesta toisen, Heikki Salojärven tekemän suomennoksen, johon liittyy Jyrki Vainosen esipuhe.
"Dublinilaisissa" James Joyce kirjoittaa tavallisten irlantilaisten elämästä 1900-luvun alun Dublinissa. Joyce kuvaa tarkasti kaupunkia ja sen olemusta; kirjassa esiintyvät paikannimet ovat kaikki todellisia, muun muassa St Stephen's Green, Liffeyjoki ja O'Connell Street, jonka varrella Joyce-patsas katsoo nykyään miettivänä kohti taivasta. Joyce loi Dublinista oman kirjallisen ”pienoisuniversuminsa”. Useat "Dublinilaisten" henkilöt esiintyvät myös Joycen muissa kirjoissa, kuten "Odysseuksessa".
Hyvin moni kirjan novelleista käsittelee katolisuutta, jonka asema Irlannissa oli ja on edelleenkin vankkumaton. Toinen syy katolisuudesta kirjoittamiseen oli se, että Joyce asettui täysin katolisuutta vastaan jo 16-vuotiaana ja tämän takia tunsi tarvetta kirjoittaa aiheesta. Joycen mukaan kirkko vainosi häntä koko hänen elämänsä ajan, tavalla tai toisella.
Kirja koostuu useista lyhyistä novelleista. Osa novelleista on kirjoitettu minämuodossa ja osassa on kaikkitietävä kertoja.
Tarja Pulli toteaa arviossaan molempien suomennosten ansiot. Saarikosken suomennos ei ole vanhentunut, mutta Salojärven käännös on helppolukuinen. Hän suosittelee kokoelmaa "Ulysseksen" kanssa kamppailevalle nuorisolle ja palaamaan "Ulyssekseen" kahdenkymmenen vuoden kuluttua.