Arizonan suuri meteoriittikraatteri
Arizonan suuri meteoriittikraatteri sijaitsee Yhdysvalloissa itäisessä Pohjois-Arizonassa Winslowin lähellä. Tämän myös niin kutsutun Barringer-kraatterin halkaisija on 1 186 m, syvyys 170 m ja reunavallien korkeus 45 m. Se syntyi esihistoriallisena aikana tapahtuneessa suuren meteoriitin törmäyksessä. Rautaisen meteoriitin sirpaleita on säilynyt ja sinkoutunut kauas kraatterin ympäristöön. Kraatterin törmäysshokki synnytti lukuisia mikroskooppisen pieniä timantteja. Kraatterin alla on 213–244 m syvä törmäyksen möyhentämän kiven kerros. Kraatteri näyttää ylhäältä katsoen hieman neliömäiseltä. Kraatterin iäksi on arvoitu muutamilla eri menetelmillä vain noin 49 000 vuotta.
Barringer-kraatteri sijaitsee Pohjois-Arizonassa 32 km Winslowin kaupungista länteen paikassa 35° 02`P, 111° 01`L. Kraatterin pohja on 1 540 m:n korkeudessa merenpinnasta.
Kraatteri on syntynyt hiekkakiveen noin 49 000 vuotta sitten rautameteoriitin törmäyksestä. Silloin kraatterin kohdalla kasvoi kuivaa puoliaavikkomaista pensastoa ja lähellä mäntymetsää. Sen pohjaa peittävät kuivuneen järven kerrostumat.
1900-luvun alussa kiisteltiin siitä onko Barringer-kraatteri tulivuoren räjähdyksen vai meteoriitin synnyttämä. 1891 silloinen Yhdysvaltain päägeologi Grove Karl Gilbert tutki ajatusta että kraatteri olisi syntynyt meteoriitti-iskusta, päätyen kuitenkin siihen, että se olisi vulkaanisen kaasuräjähdyksen seuraus. Kaivosinsinööri ja lakimies Daniel Moreau Barringer tutki kraatteria 1903-1905 ja päätyi siihen tulokseen, että kraatteri syntyi meteoriitti-iskussa.
Niinpä Gilbert ja Barringer alkoivat riidellä teorioistaan keskenään tämän Canyon Diablon, "Paholaiskanjonin" synnystä, joksi Arizonan suurta kraatteria aiemmin monesti kutsuttiin.
Kraatterin synnytti nykyisten arvioiden mukaan nopeudella 12,8 km/s törmäävä alkujaan 300 000 tonnin painoinen kappale, josta höyrystyi jo ilmakehässä puolet ilmanvastuksen aiheuttaman kitkan takia. Aiemmin kappaleen uskottiin liikkuneen 20 km/s. Syöksyessään kohti maata kappaleen on täytynyt näyttää häikäisevältä pyrstöä vetävältä tulipallolta, mutta arkeologit kiistelevät siitä, oliko kukaan silloin törmäystä katselemassa.
Törmääjää, 45-50 metrin läpimittaista rautanikkelimeteoriittia voivat jotkut sanoa asteroidiksikin. Laajempi haitari törmääjälle on 30–50 m.
Törmäyksessä syntynyt 2,5 megatonnin räjähdys vastasi 150 Hiroshiman pommia, ja lennätti pois 175 miljoonaa tonnia kiveä. Seurannaisvaikutuksineen räjähdys tuotti lisää 6,5 megatonnia. Jotkut sanovat että räjähdys olisi ollut jopa 20-50 megatonnia. Kraatterin reunan ulkopuolelle lensi jopa 30 tonnin kiviä. Maa myllääntyi täysin noin 2 km:n säteellä kraatterin keskustasta reunavallin ulkopuolella.
3–5 km:n säteellä puhalsi yli 1 000 km/h paineaalto. Törmäysmurskaa lensi 260 km²:n alueelle noin 9 km:n säteelle, ja se haavoitti eläimiä vielä 10–13 km:n päässä.
Törmäys vastasi vähintään magnitudin 5,5 maanjäristystä. Kaikki elämä tuhoutui 3–4 km:n säteellä heti. Törmäyksen aiheuttaman kaasuuntumisen synnyttämä tulipallo poltti vakavasti vielä 10 km:n päässä. 2 000 km/h nopeudella etenevä shokkiaalto tasoitti kasvillisuutta, katajoita ja pinjoja 14–22 km:n säteellä maan tasalle. Eläimiä vammautui vielä 16–24 km:n päässä.
Kasvit tuhoutuivat arviolta 800-1 500 km² alalta heittele, paine ja lämpövaikutuksen takia, ja vaurioituivat vielä lisäksi 200-600 km² alalta.
Hurrikaanin voimalla eteneviä tuulia oli vielä 40 km:n päässä nykyisessä Winslowin kaupungissa asti ja idempänäkin. Törmäys ei nostattanut merkittävästi auringonvaloa pimentävää ja viilentävää pölyä maan ilmakehään. Kasvipeite palautui ennalleen muutamassa - arviolta noin sadassa vuodessa.