hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kaivoskannan kanava
Kaivoskannan kanava eli Visuveden kanava yhdistää Ruoveden Visuvedellä Tarjanneveden ja Vaskiveden järvet. Tämä Tampere–Virrat-laivareitin varrella sijaitseva kanava rakennettiin 1863–1864 ohittamaan järvet yhdistävä Visuveden salmi. Kanava erotti mantereesta silloisen Leijunniemen, jota alettiin kutsua Visuveden saareksi.
Kanavaa laajennettiin 1892–1893, minkä jälkeen syvyys oli 1,8 metriä ja leveys 10 metriä.
Uoma levennettiin ja syvennettiin kantatie 66:n perusparannusten yhteydessä 1974–1976. Vuonna 1976 kanavan nimeksi muutettiin Visuveden kanava sen oltua Kaivoksen kanava.
Kanavassa ei ole sulkuja. Nykyisin kanavan pituus on 80 metriä ja syväys 2,4 metriä. Kanavan ylittää kantatie 66 kääntösiltaa pitkin. Alkuperäisen nostosillan tilalle valmistui 1878 kääntösilta. Tämä silta oli käytössä vuoteen 1980. Viimeisimmän kääntösillan mekanismi muutettiin kauko-ohjattavaksi vuonna 2009.
Molineux Stadium
Molineux Stadium on Wolverhampton Wanderersin kotikenttä. Wolves on pelannut kotiottelunsa Molineuxilla jo vuodesta 1889 lähtien. Kentän yleisöennätys on FA Cupin ottelusta vuodelta 1939, kun Wolverhamptonin ja Liverpoolin välistä ottelua oli seuraamassa 61.315 katsojaa. Kentän nykyinen katsojakapasiteetti on 28.525.
Molineuxin suku saapui Englantiin Ranskasta Isabellan, Ranskan kuninkaan Filip IV:n tyttären ja Englannin kuninkaan Edvard II:n vaimon mukana. He asettuivat Wolverhamptoniin ja isännöivät kartanoa, jota kutsuttiin nimellä Molineux House, lähellä kaupungin keskustaa. 1800-luvulla kartanoa ympäröivälle alueelle kehittyi puisto, jossa järjestettiin juhlia ja messuja. 1870-luvun alussa puistoon kehittyi urheilukenttä, jota ympäröi pyöräilyrata.
Wolverhampton Wanderers pelasi ensimmäisen liigakautensa 1888-89 Dubley Roadin kentällä, mutta vaati selkeästi parempaa areenaa ja päätti siirtää kotiottelunsa Molineuxille. Samaan aikaan The Northampton Brewery Company-niminen olutpanimo perusti Molineux Housesta hotellin ja muutti paikallisen urheilukentän jalkapalloareenaksi rakennuttamalla kentän yhteyteen pukuhuoneet, toimiston ja katsomotilan.
Stadionin virallinen avausottelu pelattiin 2. syyskuuta 1889, kun Wanderers kohtasi ystävyysottelussa Aston Villan. Noin 3.900 katsojaa oli saapunut seuraamaan ottelua, joka alkoi kello 17.30 paikallista aikaa. Kentän ensimmäisen maalin teki kotijoukkueen David Wykes Harry Woodin syötöstä ja maali jäi myös ottelun ainoaksi.
Vuosien saatossa katsomotiloja laajennettiin voimakkaasti ja 1930-luvun puolessa välissä kentän katsojakapasiteetti oli jo noin 60.000, käsittäen massiiviset päätykatsomot, North Bankin ja South Bankin sekä pääkatsomona toimineen Waterloo Road Standin ja Molineux Street Standin. Sen jälkeen katsomotilat saivat odottaa saneerausta yli 40 vuotta, mutta stadionille saatiin valonheittimet vuonna 1953 ja Molineux Stadium oli maailman ensimmäisiä valaistuja jalkapallostadioneita.
Vuonna 1979 uudistettiin kentän toinen sivukatsomo Molineux Street Stand, joka nimettiin John Ireland Standiksi. Stadionin uudistustyö jäi kuitenkin kesken seuran ajautuessa taloudellisiin vaikeuksiin 1980-luvun alussa. North Bank ja Waterloo Road Stand suljettiin turvallisuussyistä 1985 Bradfordin traagisen katsomopalon jälkeen ja seuran pelatessa neljännessä divisioonassa vuonna 1986 John Ireland Stand oli ainoa käytössä oleva katsomonosa.
Sir Jack Hayward osti joukkueen vuonna 1990 ja investoi voimakkaasti kentän uudistamiseen. 1992 North Bank avattiin uudestaan Stan Cullis Stand-nimellä. Muutamaa kuukautta myöhemmin pääkatsomon saneeraus saatiin päätökseen, jolloin entinen Waterloo Road Stand nimettiin Billy Wright Standiksi ja kentän nykyinen uudistustyö saatiin päätökseen 1993, jolloin South Bankista tuli Jack Harris Stand.
Kesällä 2003 John Ireland Stand uudelleennimettiin Steve Bull Standiksi kunnianosoituksena joukkueen kaikkien aikojen parhaalle maalintekijälle.
Colin Towns
Colin Towns (s. 13. toukokuuta 1948 Lontoo, Englanti) on englantilainen kosketinsoittaja, säveltäjä ja sovittaja.
Esimerkkejä:
Pyynikin kirkkopuisto
Pyynikin kirkkopuisto (vanhalta nimeltään Aleksanterin kirkkopuisto) on puisto Tampereen keskustassa Kaakinmaan kaupunginosassa Aleksanterin kirkon ympärillä ja länsipuolella. Alun perin paikalla sijaitsi vuonna 1785 perustettu Tampereen vanha hautausmaa, joka oli kaupungin ensimmäinen. Sen käyttö päättyi 1880-luvulla, kun Kalevankankaalle oli valmistunut uusi hautausmaa vuonna 1880. Samana vuonna hautausmaan ja Esplanadin väliin alettiin rakentaa Aleksanterin kirkkoa, jonka peruskivi laskettiin 2. maaliskuuta 1880.
Hautausmaalle istutettiin jo vuonna 1813 koivuja, mutta 1880-luvun alussa Tampereen kaupunginpuutarhuri Karl Johan Gauffin suunnitteli uuden kirkon ympärille puiston, jonne istutettiin muun muassa hopeapajuja, siperianlehtikuusia ja jalavia. Hänen seuraajansa Onni Karstenin aikakaudella puistossa tehtiin vuonna 1898 kunnostustöitä puustoa harventamalla ja uusia kulkuteitä rakentamalla. Vaikka hautausmaa on ollut puistona jo yli sata vuotta, siellä on yhä jäljellä lukuisia vanhoja hautamuistomerkkejä.
Sisällissodan aikana vuonna 1918 kirkon viereen on kaivettu joukkohauta, johon on haudattu teloitettuja punaisia. Haudat ovat merkitsemättömiä ja niiden päällä kulkee puistokäytäviä. Tieto ei kuitenkaan joidenkin tutkijoiden mielipiteiden mukaan pidä paikkaansa.
Puistossa kasvaa Suomen paksuin euroopanlehtikuusi, jonka ympärysmitaksi rinnankorkeudelta vuonna 1989 mitattiin 457 senttimetriä.
Poikkilaakson ala-aste
Poikkilaakson ala-aste sijaitsee Helsingin Jollaksessa. Koulu on valmistunut vuonna 2001. Koulurakennuksessa sijaitsee esikoulu ja luokat 1–6. Koulun luokat on nimetty Taru sormusten herrasta -trilogian mukaan, eli koulussa on mm. Rautapiha, Tornikukkula, Sinivuori ja Itämantu. Koulussa oli noin 270 oppilasta lukuvuonna 2006–2007. Koulu on ilmaisutaitopainotteinen
Elonet
Elonet on Kansallisen audiovisuaalisen instituutin ylläpitämä internetsivusto, joka sisältää kattavat tiedot suomalaisista elokuvista, sekä tietoja niiden tekemiseen liittyneistä henkilöistä ja yrityksistä. Sivusto sisältää myös laajalti tietoa ulkomaisista Suomessa esitetyistä elokuvista. Sivuston sisältö tuotetaan Kansallisen audiovisuaalisen instituutin filmografisesta tietokannasta poimimalla.
Arje Scheinin
Arje Nahum Scheinin (12. heinäkuuta 1923 Helsinki – 25. lokakuuta 2003 Turku) oli suomalainen hammaslääketieteen tutkija. Hänen johtamansa Turun yliopiston tutkijaryhmä saavutti kansainvälistä mainetta ksylitolitutkimuksillaan. Scheinin toimi myös Turun yliopiston rehtorina.
Arje Scheinin kirjoitti ylioppilaaksi vuonna Helsingin Suomalaisesta normaalilyseosta vuonna 1941. Hän valmistui Helsingin yliopistosta hammaslääketieteen lisensiaatiksi vuonna 1950 ja tohtoriksi vuonna 1958. Vuonna 1960 Scheinin siirtyi Turun yliopistoon perustettuun hammaslääketieteen laitokseen kariesopin professoriksi ja laitoksen johtajaksi. Vuosina 1981–1987 hän toimi Turun yliopiston rehtorina.
Kotimaisten tehtävien lisäksi Arje Scheinin toimi muun muassa Fédération Dentaire Internationale -järjestön puheenjohtajana.
Scheinin oli juutalainen. Hänen veljensä on kirurgian professori Theodor Scheinin ja poikansa oikeustieteilijä Martin Scheinin.
Scheinin julkaisi yli 220 tieteellistä artikkelia muun muassa fluoriyhdisteiden ja ksylitolin hampaistovaikutuksista.
René Follet
René Follet (s. 1931 Bryssel) on belgialainen sarjakuvan tekijä sekä kuvittaja.
Osmo Ikola
Osmo Kalervo Ikola (6. helmikuuta 1918 Joensuu – 27. huhtikuuta 2016 Turku) oli suomalainen kielitieteilijä. Hän toimi Turun yliopistossa suomen kielen professorina 1951–1981 ja Turun yliopiston rehtorina 1975–1981.
Tutkimuksissaan Ikola käsitteli muun muassa suomen yleiskieltä ja murteita sekä vanhaa kirjasuomea. Hän toimi Nykysuomen laitoksen kielilautakunnan jäsenenä ja sen seuraajan Kotimaisten kielten tutkimuskeskuksen suomen kielen lautakunnan jäsenenä (puheenjohtaja 1980–1988) ja julkaisi teoksia kielenhuollosta; hänen toimittamastaan "Nykysuomen käsikirjasta" (1971, ensimmäinen laitos "Suomen kielen käsikirja" 1968) on otettu useita painoksia, ja se kuuluu suomen kielen tunnetuimpiin oppaisiin.
Osmo Ikola syntyi Joensuussa kansleri Niilo Ikolan ja Salli Ikolan (o.s. Paloheimo) perheeseen. Hän tuli ylioppilaaksi Turun suomalaisesta klassillisesta lyseosta vuonna 1936. Ikola aloitti opintonsa Turun yliopistossa vuonna 1936 pääaineenaan suomen kieli ja sen sukukielet. Hän valmistui vuonna 1940 filosofian kandidaatiksi ja vuonna 1949 filosofian tohtoriksi. Hänen väitöskirjansa käsitteli tempusten ja modusten käyttöä ensimmäisessä suomalaisessa Raamatussa.
Ikola työskenteli myös ulkomailla: hän toimi Uppsalan yliopistossa suomen kielen lehtorina vuodet 1947–1951 sekä vierailevana professorina New Yorkin Columbia-yliopistossa 1963 ja Göttingenin yliopistossa 1971. Suomessa Ikola palveli Turun yliopistossa suomen kielen ja sen sukukielten professorina 1951–1962 ja suomen kielen professorina 1962–1981 sekä Turun kauppakorkeakoulun virkaatekevänä suomen kielen professorina 1954–1960. Turun yliopistossa hän toimi humanistisen tiedekunnan dekaanina 1954–1957 ja 1965–1966, vararehtorina 1970–1975 ja rehtorina 1975–1981.
Osmo Ikola toimi sekä Porthan-Seuran että Suomen Kielen Seuran esimiehenä. Hän kuului vuoden 1992 kirkkoraamatun laatineeseen raamatunkäännöskomiteaan.
Ikola oli Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 1965.
Edward Mills Purcell
Edward Mills Purcell (30. elokuuta 1912 – 7. maaliskuuta 1997) oli yhdysvaltalainen fyysikko. Hän sai Nobelin fysiikanpalkinnon yhdessä Felix Blochin kanssa ydinmagneettisen resonanssin (NMR) analyysimenetelmän löytämisestä.
Purcell kasvoi Illinoisissa ja opiskeli sähkötekniikkaa indianassa Purduen yliopistossa. Hän kiinnostui fysiikasta jo siellä, lähti Saksan Karlsruheen vaihto-opiskelijaksi ja jatkoi kotimaahan palattuaan Harvardin yliopistossa missä väitteli vuonna 1938.
Toisen maailmansodan aikana Purcell työskenteli MIT:ssä tutkaongelmien parissa. Vuonna 1946 hän kehitti uuden menetelmän jolla voitiin havaita ydinmagneettista resonanssia paljon tarkemmin kuin Isidor Isaac Rabin aikaisemmalla menetelmällä.
Purcell oli naimisissa ja hänellä oli kaksi poikaa.
NMR-menetelmää käytetään nykyisin yleisesti molekyylien ja yhdisteiden rakenteen tutkimiseen.
Osmo Järvi
Osmo Henrik Järvi (1. tammikuuta 1911 Helsinki – 21. maaliskuuta 2000 Turku) oli suomalainen patologian tutkija, professori ja Turun yliopiston rehtori.
Järven vanhemmat olivat kalabiologi ja professori Toivo Järvi sekä Helfrid Helena Suitiala (ent. Söderman). Järvi tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta vuonna 1929 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1937, jolloin hän myös sai tohtorin arvon väiteltyään jo vuonna 1935. Järvi oli Helsingin yliopiston anatomian laitoksen amanuenssina vuodesta 1932 ja lisäksi mikroskooppisen anatomian dosenttina vuosina 1940–1945. Sotavuosina hän oli kenttä- ja sotasairaalan lääkärinä sekä puolustusvoimien patologina. Järvi toimi Turun yliopiston patologisen anatomian professorina vuosina 1944–1977, vastaperustetun lääketieteellisen tiedekunnan dekaanina 1945–1954 ja yliopiston rehtorina 1954–1960. Järven dekaanikaudella rakennettiin lääketieteellisen tiedekunnan laitosrakennukset ja hänen rehtorikaudellaan perustettiin yliopiston oikeustieteellinen tiedekunta. Tutkijana hän kuvasi ensimmäisenä maailmassa elastofibrooman ja membranoottisen osteodysplasian.
Järvi toimi Suomen edustajana Kansainvälisessä syöväntorjuntajärjestössä. Lisäksi hän oli valtion lääketieteellisen toimikunnan puheenjohtaja, Turun Suomalaisen Yliopistoseuran neuvottelukunnan puheenjohtaja 1976–1983 ja V. A. Koskenniemen seuran puheenjohtaja 1987–1991. Hän oli myös Matti Virkkusen valitsijamies vuoden 1968 presidentinvaalissa. Hänet vihittiin Helsingin, Turun ja Oulun yliopistojen sekä Åbo Akademin kunniatohtoriksi.
Järven puoliso oli vuodesta 1937 lääketieteen lisensiaatti Enne-Maija Kinnunen. Matematiikan professori Timo Järvi on heidän poikansa. Turun yliopiston lääketieteellisen tiedekunnan rakennuksessa Medisiinassa oleva luentosali on nimetty hänen mukaansa Osmo Järvi -saliksi.
Pöljän keramiikka
Pöljän keramiikka on lähinnä Itä-Suomessa ja eteläisessä Pohjois-Suomessa myöhäisellä kivikaudella esiintynyttä ohutseinäistä, taitavasti tehtyä asbestisekoitteista kivikauden keramiikkaa. Pöljän keramiikka pohjautunee alun perin kampakeramiikkaan ja Kierikin keramiikkaan. Pöljän keramiikka on saanut nimensä Siilinjärven Pöljän kylässä vuonna 1927 tehdyn löydön mukaan.
Pöljän keramiikka oli asbestin ja muun seosaineen sekaista keramiikkaa, jossa oli harvakseltaan kampakoristelua. Astioiden reunat oli taitettu sisään laskokseksi. Koska Pöljän keramiikassa käytettiin asbestia, saatiin tehtyä suuria ohutseinäisiä astioita. Näin ollen Pöljän keramiikka oli teknisesti korkeatasoista. Pöljän keramiikka oli runsasta Suomen itäisellä järvialueella Pohjois-Karjalassa, Pohjois-Savossa, Kainuussa ja myös Perämeren rannikolla Pohjanmaalla. Pöljän keramiikan levinneisyys ulottui myös Etelä-Savoon, Kymenlaaksoon, Keski-Suomeen ja Etelä-Lappiin. Pöljän keramiikka oli pääosin itä- ja pohjoissuomalainen, ja sitä esiintyi joskus rannikollakin.
Lännempänä tehtiin Pyheensillan keramiikkaa, joka muistutti Pöljän keramiikkaa.
Mahdollisuuksien tori
Mahdollisuuksien torit ovat ilmaisia yleisötapahtumia, joiden tavoitteena on lisätä tietoisuutta globaaleista kysymyksistä. Mahdollisuuksien toreilla kansalaisjärjestöt esittelevät toimintaansa ja tarjoavat kävijöille osallistumis- ja vaikuttamiskeinoja.
Mahdollisuuksien toreja järjestetään vuosittain noin 20 paikkakunnalla ympäri Suomea. Paikkakunnat muodostavat Mahdollisuuksien tori -verkoston, jota koordinoi Fingo ry. Tapahtumiin osallistuu vuosittain noin 600 järjestöä ja noin 30 000 kävijää.
Vuodesta 2005 lähtien Helsingin Mahdollisuuksien tori on järjestetty Maailma kylässä -festivaaliin yhteydessä. Mahdollisuuksien toreilla on vuosittain teema, jolla halutaan nostaa esiin jokin globaaleihin kehityskysymyksiin ja yhteisvastuuseen liittyvää aihe. Teemoina on ollut esimerkiksi lasten oikeudet, oikeudenmukainen kauppa ja ilmastonmuutos.
T. E. Olin
Toivo Edvard Olin (27. kesäkuuta 1885 Kitee – 7. kesäkuuta 1970) oli Turun yliopiston iho- ja sukupuolitautiopin professori.
Olinin vanhemmat olivat opettaja Edvard Olin ja Aleksandra Maria Walldén ja puoliso vuodesta 1913 Impi Elina Kestilä. Hän tuli ylioppilaaksi Viipurin klassillisesta lyseosta1903 ja valmistu lääketieteen lisensiaatiksi 1912. Iho- ja sukupuolitautien erikoislääkärin pätevyyden Olin sai 1925, oppiaineen dosentti Helsingin yliopistossa hän oli vuodesta 1925 vuoteen 1935. Tohtoriksi Olin väitteli 1932. Olinin väitöskirja ja osa muustakin tuotannosta käsitteli syfilistä. Hän toimi asiantuntijana laadittaessa vuosien 1939 ja 1952 sukupuolitautien torjuntaa koskevia lakeja. Ennen Turun yliopiston uraansa Olin työskenteli lääkärinä useilla eri paikkakunnilla, samoin kuin rautatielääkärinä. Turun yliopiston rehtori hän oli vuodesta 1948 vuoteen 1954 ja kansleri vuodesta 1955, vuoteen 1965 asti.
Chen Ning Yang
Zhen-Ning Franklin Yang () (s. 22. syyskuuta 1922) on yhdysvaltalaiskiinalainen fyysikko, joka on työskennellyt statistisen fysiikan ja symmetriaperiaatteiden parissa. Vuonna 1957 hän sai yhdessä Tsung-Dao Leen kanssa Nobelin fysiikanpalkinnon teoriasta, jonka mukaan alkeishiukkasten heikossa vuorovaikutuksessa ei ole pariteetti­symmetriaa. Teorian todensi kokeellisesti Chien-Shiung Wu.
Yang on tunnettu yhteistyöstään Robert Millsin kanssa. Yang–Mills teoriat ovat mittateorioita (), jotka ovat osa hiukkasfysiikan standardimallia.
Tsung-Dao Lee
Tsung-Dao Lee (T. D. Lee, , Pinyin: Lǐ Zhèngdào) (24. marraskuuta 1926) on amerikankiinalainen fyysikko. 1957 hän sai yhdessä Chen Ning Yang'n kanssa Nobelin fysiikanpalkinnon teoriasta, jonka mukaan alkeishiukkasten heikossa vuorovaikutuksessa ei ole pariteettisymmetriaa. Chien-Shiung Wu on kokeellisesti todennut tämän teorian.
Hans Pflügler
Johannes Christian "Hansi" Pflügler (s. 27. maaliskuuta 1960 Freising, Länsi-Saksa) on saksalainen jalkapalloilija. Hän voitti maailmanmestaruuden vuoden 1990 MM-kisoissa. Pflügler pelasi puolustajana ja puolustavana keskikenttäpelaajana.
Hans Pflügler pelasi koko uransa Bayern Münchenissä. Hän aloitti vuonna 1981 ja pelasi vuoteen 1995 asti. Tosin viimeisellä kaudella hän pelasi vain yhden Bundesliga-ottelun. Pflügler voitti Bayern Münchenissä viisi kertaa Saksan mestaruuden ja kolmesti Saksan cupin. Hän oli kahdesti Euroopan Cupin loppuottelussa, mutta molemmilla kerroilla tuli tappio. Pflügler kokeili vielä paluuta kentille ja pelasi kaudella 2001–2002 Saksan eteläisessä aluesarjassa Bayern Münchenin reservijoukkueessa 32 ottelua.
Saksan jalkapallomaajoukkueessa Pflügler pelasi 11 maaottelua vuosina 1987–1990 ja oli voittamassa maailmanmestaruutta vuonna 1990.
Perussuunnikas
Olkoon formula_1 lattiisi. Tällöin formula_2:n perussuunnikkaaksi kutsutaan joukkoja, jotka ovat muotoa
missa formula_4 on kompleksiluku ja formula_5 muodostavat formula_2:n kannan. Perussuunnikasta käytetään elliptisten funktioiden teoriassa.
Dariyah
Dariyah on Saudi-Arabian kuningassuvun kotipaikka. Se oli Saudi-Arabian pääkaupunki aina vuoteen 1818 saakka, jolloin Egypti hyökkäsi kaupunkiin. Pääkaupunki siirrettiin Riadiin ja siirron myötä Dariyah menetti vaikutusvaltansa. Kaupunki pysyi kuitenkin beduiinien asuttamana aina vuoteen 1973 saakka.
Kaupungin rakennuksiin kuului mm. Salwan palatsi, Saad bin Saudin palatsi, At Turaif Bathin talo ja imaami Mohammad bin Saudin moskeija, jotka ovat vielä nähtävissä hylätyssä kaupungissa.
Unesco nimitti Dariyahin Turaifin piirin maailmanperintökohteeksi 2010.
Kolme rohkeaa miestä
Kolme rohkeaa miestä on Sanoma Magazinesin julkaiseman Ankalliskirjasto-kirjasarjan seitsemäs osa. Se keskittyy pääosin ankanpoikiin, Tupuun, Hupuun ja Lupuun. Kaikki sarjakuvat ovat Carl Barksin käsialaa. Kirjassa on 168 sivua.
Ivíronin luostari
Ivíronin luostari (, ”Iberialaisten luostari”; ; myös "Iveronin luostari") on ortodoksinen luostari Athoksen autonomisessa luostaritasavallassa Kreikassa. Se on pyhitetty Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen muistolle. Athoksen kahdenkymmenen luostarin välisessä hierarkiassa Ivíron on kolmannella sijalla.
Ivíronin luostari on perustettu 900-luvun loppupuolella. Sen perusti iberialainen eli georgialainen munkki Johannes Iberialainen (Johannes Tornikipos) poikansa Euthymioksen kanssa. Johannes oli Athanasios Athoslaisen oppilas ja luostari perustettiin pian Suuren lavran ja Vatopédin perustamisen jälkeen. Pian tämän jälkeen luostariin tuli lisää iberialaisia. Näiden mukaan luostarikin sai nimen Ivíron. Bysantin keisari Basileios II teki luostarille suuria lahjoituksia, jotka edistivät sen kasvua. 1300-luvulla luostariin hyökkäsivät katalonialaiset merirosvot aiheuttaen luostarille suurta tuhoa. Korjauksiin se sai kuitenkin runsaasti apua Serbian ja Georgian kuninkaallisilta. Myöhemmin myös Konstantinopolin patriarkat tukivat luostaria monin tavoin, esimerkiksi kasvattamalla luostarin kirjastoa arvokkailla käsikirjoituksilla.
Ivíron kukoisti erityisesti 1500-luvulla. Luostarissa oli vakavat tulipalot vuosina 1740 ja 1845 sekä vuonna 1865, joka oli vakavin ja tuhosi koko luostarin. Ivíronilla oli pitkän aikaa 1900-luvulla suurta pulaa tulijoista, minkä vuoksi siellä jouduttiin siirtymään idiorytmiseen kilvoitustapaan. Luostarin viimeinen georgialainen munkki kuoli vuonna 1955. Sittemmin luostari on elpynyt kreikkalaisten munkkien voimin. Luostari on noudattanut kinobioottista elämäntapaa vuodesta 1990. Vuonna 2011 luostarissa oli 32 asukasta.
Luostari sijaitsee Athoksen niemimaan itärannikon keskivaiheilla. Luostarin pääkirkko ("katholikon") rakennettiin alun perin 900-luvulla. Sitä laajennettiin 1000-luvulla ja se rakennettiin uudelleen vuonna 1513. Kirkon seinämaalaukset on tehty 1500- ja 1800-lukujen välisenä aikana. Puukaiverrettu ikonostaasi on 1700-luvulta. Luostarin alaisuuteen kuuluu Johannes Kastajan skiitta. Siihen kuuluu myös 16 kappelia luostarin sisäpuolella ja 10 sen ulkopuolella, 26 keljaa sekä lukuisia muita asuntoja.
Ivíronissa säilytetään Athoksen suojelijatarikonia, Ivíronin Jumalanäidin ikonia eli Portaḯtissan Neitsyt Marian ikonia ("Panagía Portaḯtissa"), joka esitetään perinteessä evankelista Luukkaan maalaamaksi. Luostarissa on pyhäinjäännöksiä ainakin 150 pyhään liittyen. Luostarin kirjastossa on yli 2 000 käsikirjoitusta ja yli 20 000 painettua kirjaa, mukaan lukien merkittäviä inkunaabeleita.
Ivíronin pohjoispuolella sijaitsee Stavronikítaksen luostari, länsipuolella Koutloumoúsin luostari ja eteläpuolella Filótheoksen luostari.
Finnish Business &amp; Society
Finnish Business & Society (FiBS) on vuonna 2000 perustettu vastuullisen yritystoiminnan verkosto, voittoa tavoittelematon yhteiskuntavastuualan toimija, jonka tarkoituksena on edistää taloudellisesti, sosiaalisesti ja ekologisesti vastuullista yritystoimintaa Suomessa.
FiBSin näkökulma yhteiskuntavastuuseen on liiketoiminnallinen: vastuullisuus edistää yritysten innovatiivisuutta, kilpailukykyä, riskienhallintaa ja maineenrakennusta, mahdollistaa kestävän kehityksen mukaisen kasvun ja tukee näin yritysten kannattavuutta pitkällä aikavälillä.
Keskeinen osa FiBSin toimintaa ovat erilaiset tilaisuudet, joissa jaetaan tietoa alan parhaista käytännöistä, tutkimuksista ja työkaluista. FiBSin julkaisema Vastuullinen Vaikuttaja on Suomen ainoa yritysvastuuseen keskittyvä lehti.
FiBSin jäseneksi voivat liittyä kaikki yritykset ja yhteisöt, jotka pyrkivät edistämään yhteiskuntavastuuta toiminnassaan. Jäsenistön monimuotoisuus tekee FiBSistä ainutlaatuisen yritysverkoston.
FiBS on mukana yhteiskuntavastuualan virallisissa ja epävirallisissa verkostoissa ja työ- ja ohjausryhmissä ja tekee aktiivisesti yhteistyötä myös alan kansainvälisten järjestöjen kanssa. FiBS on CSR Europe, CSR 360 Global Partner Network sekä Global Reporting Initiative -järjestöjen jäsen.
Aasian tiikerit
Aasian tiikerit, eli Aasian neljä tiikeriä tai Aasian lohikäärmeet, on yhteisnimitys Hongkongille, Singaporelle, Etelä-Korealle ja Taiwanille, joiden 1960-luvulla alkanut talouskehitys nosti ne nopeasti maailman edistyneimpien talouksien ja rikkaimpien maiden joukkoon. Hongkong ja Singapore ovat nykyisin maailman suurimpia finanssikeskuksia, ja Etelä-Korea ja Taiwan ovat tärkeitä autojen, elektroniikan ja tietotekniikan valmistajia. Maiden rakettimaisen nousun syinä ovat olleet niiden voimakas panostus vientiin, nopea teollistuminen, väestön korkea koulutustaso sekä korkea säästämisaste. Vuosien 1997 ja 2008 talouskriisitkään eivät olleet niille kohtalokkaita.
Metsä Board Tako
Metsä Board Tako eli Takon kartonkitehdas on Tampereen keskustassa Tammerkosken länsirannalla sijaitseva kartonkia valmistava tuotantoyksikkö. Tehtaassa on kaksi tuotantokäytössä olevaa kartonkikonetta ja yksi käytöstä poistettu kartonkikone. Tehdas on perustettu vuonna 1865, ja se kuuluu Metsä Board-konserniin.
Tehdas lopetti oman hiomon (puuhioke) tuotannon kesällä 2004 ja tuo tarvittavan massan Metsä Boardin muilta tehtailta. Hiomoa varten tehtaalle tuotiin puupöllejä, joiden kaataminen metallikouruun aiheutti kovaa melua kaupungin keskustassa. Myös puusta mekaanisesti hiotun massan laatu ei enää riittänyt. Ensimmäisessä vaiheessa tehdas siirtyi Lielahden sellutehtaan CTMP-massan käyttäjäksi. Kun Lielahden tehdas suljettiin, siirtyi Takon tehdas käyttämään BCTMP-massoja, joita valmistetaan Joutsenossa ja Kaskisissa.
Koneiden leveydet ovat leveimmillään 3330 mm, nopeudet max. 500 m/min ja lopputuotteen neliömassa 170–400 g/m². Tehtaalla on lisäksi kaksi rullainta ja kuusi arkkileikkuria. Tehtaan kapasiteetti on 205 000 tonnia vuodessa (kolmella koneella oli noin 260 000 tonnia vuodessa).
Kelttiläinen tiikeri
”Kelttiläinen tiikeri” on termi, jolla on kuvattu Irlannin nopeaa taloudellista nousua 2000-luvun alussa. Itse termi on väännös ilmaisusta ”Aasian tiikerit”.
Vielä 1990-luvun alussa Irlanti oli yksi Euroopan unionin köyhimmistä maista. Onnistuneen talouspolitiikan avulla saavutettiin kuitenkin länsimaiden kovin talouskasvu, ja 2000-luvulle tultaessa Irlanti oli noussut yhdeksi Euroopan varakkaimmista maista. Irlannin politiikasta tuli esikuva monelle itäblokin maalle. Vuonna 2008 alkaneen maailmanlaajuisen talouskriisin yhteydessä Irlannin talous romahti.
Toinen korvauslaki
Toinen korvauslaki oli Suomessa 5. toukokuuta 1945 säädetty laki, jonka perusteella korvattiin sodassa tuhoutunutta ja luovutetuille alueille jäänyttä omaisuutta. Laki oli oleellisesti samanlainen kuin vuoden 1940 korvauslaki.
United States Holocaust Memorial Museum
United States Holocaust Memorial Museum on vuonna 1993 perustettu yhdysvaltalainen holokaustin muistoksi perustettu museo. Museo sijaitsee Yhdysvaltain pääkaupungissa Washingtonissa. Kävijöiden määrä on vuosittain 25 000 000 vierailukäyntiä, joista lasten osuus on 8 000 000. Siellä on vieraillut myös 85 valtionpäämiestä. Museon verkkosivuilla käydään päivittäin keskimäärin sadan eri maan palvelimilta.
Museo on ryhtynyt käsittelemään kansanmurhia laajemmalti. Se toteutti Google Earthin kanssa hankkeen, missä esitellään verkkosivuilla Sudanin Darfurin väkivaltaisuuksien tuhoja satelliittikuvista.
Abdus Salam
Abdus Salam (, 29. tammikuuta 1926 Punjab – 21. marraskuuta 1996 Oxford, Englanti) oli pakistanilainen teoreettinen fyysikko, joka sai Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1979 teoriasta, joka yhdisti alkeishiukkasten välisen heikon ja vahvan sähkömagneettisen ydinvoiman.
Sähköheikko vuorovaikutus on sähkömagneettisen ja heikon vuorovaikutuksen matemaattinen ja käsitteellinen yhdistelmä ja askel kohti kaiken teoriaa. Salam jakoi Nobel-palkinnon Steven Weinbergin ja Sheldon Lee Glashow’n kanssa. Kaikki kolme keksivät teorian toisistaan riippumatta.
Abdus Salam toimi Lahoren yliopiston matematiikan professorina vuodesta 1951 vuoteen 1954ja sen jälkeen luennoi Cambridgessa matematiikasta 1954–1956. Hän johti Italiaan pystytettyä teoreettisen fysiikan laitosta vuodesta 1964. Abdus perusti myös Kolmannen maailman tiedelaitoksen ja toimi tärkeässä roolissa Pakistanin ydin- ja avaruusohjelman perustusvaiheessa. Hän oli Lontoon yliopiston professori 1957–1993. Salam kuoli pitkäaikaiseen sairauteensa Oxfordissa vuonna 1996. Hänet haudattiin Rabwahiin, Pakistaniin.
Abdus Salam oli harras uskovainen ja kuului rauhantahtoiseen Ahmadiyya-suuntaukseen.
Syötekylä
Syötekylä on kylä Pudasjärvellä. Kylässä sijaitsevat muun muassa Suomen eteläisin tunturi Iso-Syöte sekä Pikku-Syöte laskettelukeskuksineen. Hyvät hiihtoladut houkuttelevat paljon hiihtäjiä lomailemaan. Syötekylä sijaitsee Syötteen kansallispuiston alueella. Kansallispuistossa on upeita retkeilykohteita. Maastopyöräily on kasvattanut suosiotaan alueella vuosi vuodelta.
Kylän palveluihin kuuluvat muun muassa kaksi hotellia ja kyläkauppa, jolla on oma huoltoasema. Lisäksi alueella on melko suuri määrä loma-asuntoja. Matkailu on kasvussa lisääntyneen rakentamisen ansiosta.
Syötteen alue on tunnettu runsaslumisuudestaan. Talvi on pitkä, ensilumi sataa yleensä lokakuussa ja talvikelejä riittää usein huhtikuun loppuun asti,joskus jopa toukokuussa pääsee vielä hiihtämään.
Aluke (molekyylibiologia)
Aluke () on lyhyt RNA- tai DNA-juoste (yleensä noin 20 emäsparia), joka toimii DNA:n replikaation aloituskohtana. Sitä tarvitaan DNA:n replikaatioon koska prosessia katalysoivat entsyymit (DNA-polymeraasit) voivat lisätä nukleotideja ainoastaan jo olemassa olevaan DNA-juosteeseen. Polymeraasi aloittaa replikaation alukkeen 3'-päästä ja kopioi vastakkaista juostetta.
DNA:n synteesiin ja replikaatioon tarvittava aluke on usein lyhyt RNA-juoste.
Monet biokemiassa ja molekyylibiologiassa käytettävät DNA-polymeraasia käyttävät laboratoriotekniikat kuten ja polymeraasiketjureaktio (PCR) tarvitsevat DNA-alukkeita. Nämä alukkeet ovat yleensä lyhyitä kemiallisesti syntetisoituja oligonukleotideja, jotka ovat noin 20 emäksen pituisia. Ne hybridisoidaan kohteena olevaan DNA:han, jonka polymeraasi tämän jälkeen kopioi.
Leonid Bashmakov
Leonid Bashmakov (1. huhtikuuta 1927 Terijoki – 4. joulukuuta 2016 Tampere) oli suomalainen säveltäjä.
Bashmakov syntyi luovutettuihin alueisiin kuuluvalla Terijoella. Hän siirtyi Helsinkiin ja opiskeli 1947–54 Sibelius-Akatemiassa sävellystä mm. Aarre Merikannon johdolla. Bashmakov toimi Kotkan seudun musiikkiopiston opettajana 1955–59 ja Tampereen musiikkiopiston, sittemmin Tampereen konservatorion opettajana ja lehtorina 1959–79. Bashmakov oli Tampereen konservatorion rehtori 1979–90.
Bashmakov toimi Kotkan kaupunginteatterin kapellimestarina 1955–59 ja Tampereen Työväen Teatterin kapellimestarina 1969–84.
Bashmakovin monipuoliseen tuotantoon kuuluu mm. seitsemän sinfoniaa, useita soitinkonserttoja, Requiem Lassi Nummen tekstiin, ortodoksista kirkkomusiikkia, baletti-, näyttämö- ja elokuvamusiikkia. Lisäksi hän sävelsi musiikin mm. televisiosarjoihin "Pertsa ja Kilu" ja "Sodan ja rauhan miehet".
Helsingin metropoliitta Ambrosius myönsi vuonna 2009 director musices -arvonimen Leonid Bashmakoville. Arvonimi myönnettiin tunnustuksena Bashmakovin ansioista kirkkomuusikkona ja hänen vuosia jatkuneesta ahkerasta kirkkomusiikin sävellystyöstään.
Luettelo Suomen kaloista
Tässä artikkelissa mainitaan lähes kaikki Suomessa esiintyvät kalalajit, -alalajit ja -rodut. Ne on lueteltu luokittain, lahkoittain ja heimoittain. Suomessa on tavattu 103 kalalajia. Viimeisimmät tulokkaat ovat hopearuutana, mustatäplätokko ja valkoevätörö. Suomen vesistöihin on tarkoituksella yritetty kotiuttaa 14 kalalajia, mutta muidenkin maiden istutuksista peräisin olevia kalalajeja on tavattu Suomesta. Satunnaisia suolaisemman veden harhailijoita on tavattu rannikkovesistä.
Kaveh Pahlavan
Kaveh Pahlavan on yhdysvaltalainen tietoliikennetekniikan professori. Hän on toiminut vuodesta 1990 professorina Worcester Polytechnic Institutessa Yhdysvalloissa ja johtanut samalla omaa tutkimusryhmäänsä. Hän on kansainvälisesti tunnettu tietoliikennetekniikan tutkija, joka on julkaissut kymmeniä artikkeleita alan kansainvälisissä tieteellisissä lehdissä. Pahlavan on myös perustanut julkaisusarjan The International Journal of Wireless Information Networks, jonka päätoimittajana hän toimii.
Mark Morton
Mark Duane Morton (s. 25. marraskuuta 1972) on yhdysvaltalaisen metalliyhtye Lamb of Godin toinen kitaristi. Morton toimii yhtyeen soolokitaristina, vaikka yhtyeen uusinta levyä, vuoden 2006 "Sacramentia" ennen soolo-osuudet studiossa usein hoitikin vieraileva kitaristi, kuten entinen Megadeth-kitaristi Chris Poland. Morton on hoitanut yhtyeen live-esiintymisissä vierailevien kitaristien soolo-osuudet. Lisäksi "Sacramentin" myötä yhtyeen kappaleet alkoivat sisältää enemmän kitarasooloja ja -melodioita, jotka ovat antaneet Mortonin soolokitaristitittelille enemmän arvoa.
Morton oli mukana perustamassa Lamb of Godin kantamuotoyhtyettä Burn the Priestiä Lamb of Godissa soittavien basisti John Campbellin ja rumpali Chris Adlerin kanssa. Vuonna 1999 yhtye muotoutui nykyiseen Lamb of God -muotoonsa, jolloin siihen liittyi myös yhtyeessä nykyään soittava Mortonin kitaristipari Willie Adler.
Ensimmäisellä albumillaan Lamb of Godin kanssa Morton on nimetty albumin kansilehteen toisella nimellään Duane. Morton on soittanut jokaisella yhtyeen albumilla. Morton on kirjoittanut useita Lamb of Godin arvostettuja kappaleita, kuten "Sacrament"-albumin kolmannen kappaleen "Redneckin", josta on tehty myös musiikkivideo.
Siilikaktukset
Siilikaktukset ("Echinocactus") on kaktuskasveihin kuuluva kasvisuku, johon kuuluu kuusi lajia. Muodoltaan ne ovat pyöreähköjä ja sylinterinmuotoisia. Korkeus on usein yli kolme metriä ja ympärysmitta yli metrin. "Echinocactus"ten alkuperä on Meksikossa ja Yhdysvaltojen kuumissa ja kuivissa osavaltioissa, kuten Kaliforniassa ja Arizonassa.
Tieteellisen nimen alkuosa tulee kreikankielisestä sanasta "e’chinos", joka tarkoittaa siiliä.
Siilikaktukset ovat pyöreitä ja päältä litistyneitä, pallomaisia tai tynnyrimäisiä, yksi- tai monivartisia. Varsi on syväuurteinen ja sen kärki on tiheän kellertävän huopakarvoituksen peittämä. Kääpiöversot (areolit) ovat kookkaita, tavallisesti pitkänomaisia, joskus yhteen kasvaneita ja piikikkäitä. Piikit ovat tukevia ja tavallisesti erilaistuneet keski- ja sädepiikeiksi. Kukat sijaitsevat varren kärjessä ja ovat muodoltaan lyhyen suppilomaisia tai kellomaisia, väriltään tavallisesti keltaisia. Emin vartalon tyvellä ja kukan tyvellä on runsaasti kapeita, teräväkärkisiä tai piikkikärkisiä suomuja ja tiheäkarvaisia areoleja. Hedelmä on pyöreä tai vähän pitkänomainen, kypsänä mehevä tai kuiva, avautuva tai avautumaton sekä suomujen ja tiheän villakarvan peittämä. Siemenet ovat soikeita tai melkein pyöreitä, ruskeita tai ruskeanmustia, kiiltäviä tai himmeitä sekä sileitä tai nystermäisiä.
Siilikaktukset kasvavat kuivilla paikoilla Pohjois-Amerikassa Kaliforniasta Teksasiin ulottuvalla alueella sekä Pohjois- ja Keski-Meksikossa.
Siilikaktusten suvusta on aikojen kuluessa nimetty yli 1000 lajia, mutta myöhempien tutkimusten valossa lajimäärä on kutistunut kuuteen.Siilikaktuslajeista kultasiilikaktus ("anopinjakkara") ("Echinocactus grusonii") on tunnettu huonekasvi.
Pavel Tšerenkov
Pavel Aleksejevitš Tšerenkov (, 28. heinäkuuta 1904 – 6. tammikuuta 1990) oli neuvostoliittolainen fyysikko. Hän sai työstään vuonna 1958 Nobelin fysiikanpalkinnon yhdessä Ilja Frankin ja Igor Tammin kanssa.
Tšerenkov syntyi pienessä kylässä Voronežin alueella Venäjällä.
Tšerenkov valmistui vuonna 1928 Voronežin yliopistosta. Kaksi vuotta myöhemmin hän pääsi töihin Lebedevin fysiikkainstituuttiin. Samana vuonna hän avioitui Marija Putintsevan kanssa. Heille syntyi kaksi lasta, Aleksei ja Jelena. Tšerenkovista tuli Venäjän tiedeakatemian jäsen vuonna 1970.
Tšerenkov kuoli Moskovassa vuonna 1990, ja hänet haudattiin Novodevitšin hautausmaalle.
Lappalainen (sukunimi)
Lappalainen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Sukunimi on lähtöisin lappalainen-nimityksestä, joka ilmeisesti tarkoitti syrjäseuduilla tai pyyntitaloudessa eläviä, myös saamelaisia. Mahdollisesti jotkut pyyntitaloutta harjoittavat tai saamelaiset suvut saivat sukunimensä tästä nimityksestään. Sukunimet saattoi antaa kirkonmies, ja kun tiiviimpien maanviljely-yhteisöjen ulkopuolella asuvat olivat muutenkin kirkonkirjoissa usein merkitty lappalaisiksi (esimerkiksi Jukka Korpelan mukaan), oli tästä luontevaa ja ehkä jopa tavanmukaista johtaa henkilön sukunimi.
Ashes of the Wake
Ashes of the Wake on yhdysvaltalaisen metalliyhtye Lamb of Godin kolmas studioalbumi, vuodelta 2004. Albumi kasvatti yhtyeen mainetta edellisvuotena julkaistuun "As the Palaces Burniin" nähden. Albumin ensimmäisestä kappaleesta "Laid to Rest"istä julkaistiin myös musiikkivideo. Albumilla soittaa yhtyeen lisäksi myös vierailevina soolokitaristeina ex-Megadeth-kitaristi Chris Poland sekä Testamentin kitaristi Alex Skolnick. Kumpikin heistä soittaa soolo-osuuden albumin instrumentaalikappaleessa "Ashes of the Wake".Japanin version bonuskappale
Kappale "Laid to Rest" on edustettuna PlayStation 2:en pelissä "Guitar Hero II" sekä Xboxin pelissä "Backyard Wrestling 2: There Goes the Neighborhood". Kappale löytyy myös "Metal: A Headbangers Journey" -DVD:n soundtrackilta sekä on sen alkutekstien taustaraita.
Jouko Linjama
Jouko Sakari Linjama (s. 4. helmikuuta 1934, Kirvu) on suomalainen säveltäjä. Hänen isänsä oli Jaakko Linjama.
Linjama toimi Tuusulan seurakunnan kanttori-urkurina 1964–1997, ja hän on säveltänyt soittimelleen mm. konserton (1971). Hänen tuotantoonsa kuuluu myös kuoromusiikkia, kuten "Missa de Angelis" (1969) ja "Suomalainen requiem" (1998).
Linjaman 70-vuotissyntymäpäivän aikoihin 2004 sai kantaesityksensä hänen lastenoopperansa "Suomalainen tapiiri".
Jouko Linjama opiskeli Sibelius-Akatemiassa kirkkomusiikkiaineiden lisäksi sävellystä Aarre Merikannon ja Joonas Kokkosen johdolla. Helsingin yliopistossa hän opiskeli samoihin aikoihin musiikkitiedettä ja kirjallisuutta. Sävellysopintojaan hän jatkoi 1962–1964 Kölnin musiikkikorkeakoulussa opettajinaan Bernd Alois Zimmermann ja Gottfried Michael Koenig. Syksyllä 1963 hän osallistui Karlheinz Stockhausenin sävellysseminaariin Kölner Kurse für Neue Musik.
Jouko Linjama toimi vt. kanttorina Nummi-Pusulassa 1960–1961, naapurikunnassa Nummella 1961–1962 ja ulkomaanopintojen jälkeen yli kolme vuosikymmentä Tuusulan seurakunnan kanttorina.
Jouko Linjaman teokset ovat syntyneet usein sävellyskilpailujen innoittamina. Hän on voittanut ensimmäisen palkinnon seitsemässä Suomen ja Pohjoismaiden sävellyskilpailussa. Linjaman kirkkomusiikkituotanto on palkittu Suomen kirkon sävellyspalkinnolla.
Kölnissä Linjama vieraantui vallitsevasta sarjallisuudesta ja löysi Anton Webernin musiikin yhteydet renessanssin polyfoniaan. Toimiessaan opiskeluaikana Helsingin katolisen kirkon urkurina Linjama kiinnostui gregoriaanisesta koraalista. Gregoriaanisia vaikutteita on kuultavissa esimerkiksi kuoromessussa "Missa de Angelis" ja urkumessussa "Missa Cum jubilo".
Urkuteosten lisäksi Linjama on säveltänyt oratoriomaisia teoksia, kuten Suomen Kansallisoopperan tilaama kamariooppera "Suomalainen Tapiiri". Linjaman tuotantoon kuuluu myös kuoro- ja yksinlaulusarjoja sekä kaksi jousikvartettoa.
Luxair
Luxair ("Luxair Société Luxembourgeise de Navigation Aérienne SA") on Luxemburgin kansallinen lentoyhtiö.
Vuonna 1948 perustettu Luxembourg Airline Company otti vuonna 1961 käyttöön nykyisen nimensä Luxair ja aloitti vuonna 1962 lennot Luxemburgin ja Pariisin välillä Fokker F27 Friendship -koneella. Vuonna 1967 Luxairin laivasto koostui kolmesta Fokker Friendshipista ja yhdestä Vickers Viscountista. Vuonna 1970 laivastoon liitettiin ensimmäiset suihkukoneet, Caravellet, jotka rakennettiin Sud Aviationilla Toulousessa.
Luxair hankki ensimmäiset Boeing 737-200 -koneensa vuonna 1977. Vuosien mittaan laivastoon hankittiin Boeing 737-400 ja Boeing 737-500 -koneita ja Fokker 50 -potkuriturbiinikoneita ja Embraer-suihkukoneita.
Vuonna 2003 Luxairin laivastoon liittyi kaksi Boeing 737-700 -konetta. Nykyisessä laivastossa näitä on kolme kappaletta, joiden lisäksi on yksi Boeing 737-500 -kone sekä yhteensä 10 erityyppistä Embraer-konetta.
Luxair lentää seuraaviin kohteisiin keskuspaikkanaan Luxemburgin Findelin kansainvälinen lentoasema:
Luxairin laivasto helmikuussa 2011:
Irena Sendler
Irena Sendler (15. helmikuuta 1910 Varsova – 12. toukokuuta 2008) oli puolalainen sosiaalityöntekijä. Hän tuli tunnetuksi toisen maailmansodan aikaan toiminnassaan vastarintaverkostossa, jossa pelastettiin juutalaisia lapsia Varsovan ghetosta. Sendler oli yksi toiminnan organisoijista. Muut aktivistit, jotka auttoivat ja toisinaan itse kuljettivat lapsia ghetosta ulos, olivat Sendlerin tavoin vasemmistolaisesti suuntautuneita tai katolilaisia sosiaalityöntekijöitä.
Pelastettujen lasten määrää on vaikea arvioida, sillä heidän henkilöytensä tavallisesti häivytettiin, mutta arviot vaihtelevat muutamasta sadasta yli kahteentuhanteen. Toimittaja Anna Bikontin, joka on kirjoittanut kirjan Sendleristä (Sedlerowa w ukryciu, 2017), mukaan lapsia oli todennäköisimmin muutama sata. Koko Puolassa arvioidaan holokaustista selvinneiden juutalaislasten määrän olleen noin viisituhatta. Lapset sijoitettiin katolisiin puolalaisperheisiin, kasvatuslaitoksiin tai luostarien ylläpitämiin orpokoteihin. Sendlerin rooli organisaatiossa oli etsiä ghetosta ulos salakuljetetuille lapsille sopivia sijoituspaikkoja ja toimittaa Żegota-liikkeen hankkimia varoja maksuksi ylläpidosta.
Gestapo pidätti Sendlerin vuonna 1943. Häntä kidutettiin ja hänet aiottiin teloittaa, mutta vastarintaliikkeen onnistui pelastaa hänet.
Sendler jatkoi sodan jälkeen työtään sosiaalityöntekijänä. Hän liittyi Puolan yhtyneeseen työväenpuolueeseen PZPR:ään. Vuosituhannen vaihteen jälkeen hänet "löydettiin" ja hän alkoi saada tunnustusta ansioistaan. Israelissa hänet julistettiin ”Vanhurskaaksi kansakuntien joukossa”. 10. lokakuuta 2003 hänestä tehtiin Valkoisen Kotkan ritarikunnan jäsen.
Luis Nicolao
Luis Alberto Nicolao (s. 28. kesäkuuta 1944, Buenos Aires) on entinen argentiinalainen uimari, joka rikkoi vuonna 1962 kaksi kertaa 100 metrin perhosuinnin maailmanennätyksen, ensiksi 24. huhtikuuta, Rio de Janeirossa, ajalla 58,4, ja kolme päivää myöhemmin samassa paikassa, nyt ajalla 57,0. Nicolaon ennätys kesti viisi vuotta, jolloin sen rikkoi Yhdysvaltojen Mark Spitz.
Nicolao osallistui olympialaisiin kolme kertaa, alkaen vuodesta 1960, jolloin hän oli vasta 14-vuotias, ja oli jo tuolloin Etelä-Amerikan mestari 100 metrin perhosuinnissa. Nicolao muutti myöhemmin opiskelemaan Yhdysvaltoihin.
Sara Pérez
Sara Pérez Sala (s. 12. tammikuuta 1988, Barcelona) on espanjalainen uimari, joka edusti kotimaataan kesäolympialaisissa 2004. Siellä hän osallistui 4x100 metrin sekauintiviestiin Espanjan joukkueessa, joka sijoittui finaalissa seitsemänneksi. Pérez on 172 senttimetriä pitkä, ja painaa 67 kiloa. Hän on erikoistunut rintauintiin.
Pérez on voittanut junioreiden Euroopan mestaruuden 200 metrin rintauinnissa, ja lisäksi hän on nelinkertainen Espanjan mestari. Hänellä on hallussaan kaksi Espanjan ennätystä.
Helmut Eder
Helmut Eder (26. joulukuuta 1916 – 8. helmikuuta 2005) oli itävaltalainen säveltäjä.
Eder syntyi Linzissä. Hän oli toisen maailmansodan aikana sotavankina, ja opiskeli vapauduttuaan Bruckner-konservatoriossa musiikin teoriaa ja orkesterin johtamista. Valmistuttuaan hän jatkoi opintojaan vuosina 1953-1954 opiskellen säveltämistä Carl Orffin johdolla. Hän sai vaikutteita mm. Alban Bergiltä, Johann Nepomuk Davidilta ja György Ligetiltä. Ederin tuotanto käsittää monenlaista taidemusiikkia kamarimusiikista oopperoihin.
Ederille myönnettiin uransa aikana Itävallan valtionpalkinto ja Anton Bruckner -palkinto. Hän kuoli Salzburgissa 88-vuotiaana.
Francis Jackson
Francis Alan Jackson OBE (s. 2. lokakuuta 1917) on brittiläinen urkuri ja säveltäjä.
Jackson syntyi Maltonissa, Yorkshiressä. Hän toimi York Minsterin urkurina 1946–1982. Hän on lisäksi pitänyt resitaaleja eri puolilla maailmaa ja julkaissut useita levytyksiä. Hänen sävellystuotantoonsa kuuluu muun muassa urkumusiikkia, hengellistä musiikkia, sinfonia ja soololauluja.
Jackson on julkaissut urkuri-säveltäjä Edward Bairstow'n elämäkertateoksen. Hänestä tehtiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäsen vuonna 1978.
Eva Piñera
Eva Piñera (1. heinäkuuta 1974, Gijón, Asturia) on espanjalainen entinen uimari, joka osallistui kotimaansa riveissä kesäolympialaisiin 1996. Siellä hän oli kahdeskymmenes 100 metrin rintauinnissa, sekä 15. 4x100 metrin sekauintiviestissä.
Zuoz
Zuoz on kunta Sveitsissä, joka sijaitsee Graubündenin kantonissa.
Kunnan asukkaat puhuvat retoromaania ja sveitsinsaksaa. Kunnan pinta-ala on noin 66 neliökilometriä ja siellä on noin 1 200 asukasta.
Zuoz sijaitsee Innjoen varrella, Engadinin laaksossa. Kylän pohjoispuolella kohoavat Albulan Alpit, joiden korkein vuori, Piz Kesch (3 418 m), sijaitsee Zuozissa. Eteläpuolella sijaitsevat Livignon Alpit, jotka nekin ovat yli kolmekilometriset.
Rhätische Bahnin rautatie Scuolista St. Moritziin ja Pontresinaan sekä päätie numero 27 kulkevat pitkin Engadinin laaksoa ja Zuozin kautta.
Zuozissa on toiminut yli 100 vuoden ajan noin 300 oppilaan kansainvälinen lyseo, Lyceum Alpinum Zuoz. Sisäoppilaitoksena toimivassa lukiossa voi nykyään suorittaa kansainvälisen IB-tutkinnon sekä sveitsiläisen tai saksalaisen ylioppilastutkinnon.
USS Macon
USS Macon (ZRS-5), oli viimeinen Yhdysvaltain laivaston neljästä jäykkärunkoisesta ilmalaivasta. Se rakennettiin Akronissa, Ohiossa ja teki ensilentonsa 21. huhtikuuta 1933, vain muutama viikko sisaraluksensa USS Akronin (ZRS-4) tuhoutumisen jälkeen. Lentotestien jälkeen se otettiin palveluskäyttöön 23. kesäkuuta 1933. Sitä käytettiin jäykkärunkoisten ilmalaivojen teknisen ja operationaalisen laivastokäytön tutkimiseen.
Ollessaan 12. helmikuuta 1935 palaamassa meriharjoituksista tukikohtaansa Moffett Fieldiin, Kaliforniaan, USS Macon joutui Point Surin edustalla myrskyyn, jonka aiheuttamien vaurioiden seurauksena se vaipui mereen. Onnettomuudessa menehtyi kaksi miehistön jäsentä ja ilmalaiva upposi mereen, päättäen samalla Yhdysvaltain laivaston kokeilut jäykkärunkoisilla ilmalaivoilla.
klo 16.00
Kova tuulenpuuska osui Maconiin. Ulkokuoreen tuli repeämiä ja suojaus
rikkoutui kahdessa aluksen kahdestatoista heliumsäiliöstä.
klo 17.03
Tuuli käänsi aluksen vinoon, perä alaspäin. Miehiä kaatui ja kaksi heliumsäiliötä puhkesi.
Sivuvakain irtosi.
klo 17.25
Miehistö näki kuinka kaksi rungon muotoa ylläpitävistä renkaista painui kasaan.
Sitten alus alkoi pudota.
Klo 17.40
Macon osui merenpintaan ja alkoi vajota. Miehistö kahta lukuun ottamatta pelastui
veneillä.
Klo 18.20
Macon upposi pohjaan. Miehistö pelastettiin pian.
Naval Historical Center: USS Macon (ZRS-5), Airship 1933-1935
Tieteen kuvalehti
Mallusjoen vanha metsä
Mallusjoen vanha metsä on alaltaan 21,8 hehtaarin laajuinen alue, joka sijaitsee Orimattilan Mallusjoella. Se on tuoreella ja lehtomaisella kankaalla kasvava kuusimetsä. Kalliopaljastumien kohdalla on mäntyjä. Alueen pohjois- ja keskiosan pellot ovat olleet viljelyksessä, ja eteläpää pellot metsittyvät lehtipuilla. Alueella on ikääntynyttä kuusimetsää. Kuusten keskellä on myös haapoja. Alueella on myös kuolevia puita sen luonnontilaisuudesta johtuen. Alue on valtion omistukseen siirtynyt perintötila ja täysin luonnonsuojeltu luonnonsuojelulain perusteella. Alue kuuluu boreaalisiin luonnonmetsiin.
Metsässä kulkee noin neljä kilometriä pitkä luontopolku, joka on merkitty keltaisilla tassunkuvilla.
Mika Ylianttila
Mika Ylianttila (s. 12. syyskuuta 1972 Rovaniemi) on suomalainen tietoliikennetekniikan tutkija. Hänen tutkimusaiheitaan ovat muun muassa langattomat verkot, esineiden Internet, verkkojen virtualisointi ja tietoturva. Hän työskentelee Oulun yliopiston langattoman tietoliikenteen tutkimuskeskuksessa (, lyh. "CWC") professorina.
Ylianttila väitteli Oulun yliopiston Sähkö- ja tietotekniikan osastolta vuonna 2005. Työtä ohjasi yhdysvaltalainen professori Kaveh Pahlavan. Työssä tutkittiin, miten Internetiä hyödyntäviä sovelluksia voidaan käyttää saumattomasti verkkoyhteyden vaihtuessa. Hän on myös Oulun yliopistossa tietotekniikan dosentti. Hän toimi IEEE:n Suomen-osaston puheenjohtajana 2008–2009 ja Internet-tutkimuskeskus CIE () johtajana 2012-2015.
Jaakko Honkanen (jääkiekkoilija)
Jaakko"Jakke" Honkanen (s. 16. heinäkuuta 1942 Pori) on entinen suomalainen jääkiekkoilija. Honkanen pelasi Porin Karhuissa, HIFK:ssa ja Ässissä 1961–1978. Uraan mahtuu myös maailmanmestaruuskilpailut Suomen kotikisoissa Tampereella 1965.
Honkanen muistetaan erityisesti Ässä-aikona muodostamastaan tutkaparista Raimo Kilpiön kanssa. Nykyisin Honkanen toimii autopurkamo Autopalsta Oy:n toimitusjohtajana sekä Suomen Autopurkamoliiton varapuheenjohtajana.
Frieke Buys
Johanna Friederike ("Frieke") Buys (s. 7. kesäkuuta 1954, Vlaardingen, Etelä-Hollanti) on entinen alankomaalainen uimari, joka edusti kotimaataan kesäolympialaisissa 1972. Siellä hän karsiutui välierissä naisten 100 metrin perhosuinnissa, ja alkuerissä 200 metrin perhosuinnista. Lisäksi hän oli Alankomaiden naisten 4x100 metrin sekauintiviestijoukkueen jäsen, joka sijoittui finaaleissa viidenneksi.
Orimattilan keskustaajama
Orimattilan keskustaajama (myös "Orimattilan kirkonkylä") muodostaa vuonna 1992 kaupungiksi muuttuneen Orimattilan kuntakeskuksen, jossa sijaitsevat kaupungintalo, Orimattilan kirkko, Orimattilan kirjasto sekä S-market ja K-Supermarket. Keskustaajamassa on ollut teollisuutta, Orimattilan villatehdas, joka lopetti toimintansa 2005 ja joka nykyään on ravintola, kynttiläpaja ja tanssipaikka. Ennen itsenäistymistään omaksi seurakunnaksi Orimattila oli Hollolan evankelis-luterilaisen seurakunnan kappeliseurakunta.
Aikaisemmin Suomen evankelis-luterilaiset seurakunnat hoitivat maaseudulla myös kunnan maalliset tehtävät, vasta vuoden 1865 kunnallisasetus määräsi, että perustetaan erilliset maalaiskunnat.
Keskustassa sijaitsee Orimattilan kirkonmäki, joka vuonna 1993 määriteltiin valtakunnallisesti merkittäväksi kulttuurihistorialliseksi ympäristöksi ja on mukana myös saman inventoinnin päivitetyssä versiossa vuodelta 2009.
Orimattilan kirkonkylän kansakoulu perustettiin 1868, samana vuonna kuin Vähä-Mallusjoen Järvikylän kansakoulu. Orimattilan ensimmäinen kansakoulu, Koskusten kansakoulu, perustettiin 1867 Kuivannolle.
Creeping Death
Creeping Death on thrash metal-yhtye Metallican toisen levyn, Ride the Lightningin seitsemäs kappale. Kappaleen sanat ovat saaneet vaikutteita Raamatusta, kuinka Jumala rankaisee egyptiläisiä. Kappaleessa on myös tunnettu kitarasoolo, jossa Kirk Hammett pääsee esittelemään niin sanottua tapping-tekniikkaa. Kappale on yksi Metallican suosituimpia live-kappaleita, ja sitä onkin soitettu Metallican konserteissa yli tuhat kertaa. Kappale on myös mukana pelissä.