hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Uinnin pitkän radan Suomen-mestaruuskilpailut 2006
Uinnin Suomen-mestaruuskilpailut 2006 järjestettiin Espoossa 9.-12. maaliskuuta 2006. Kilpailujen järjestävänä seurana toimi Cetus.
Vuoden 2006 uinnin Suomen-mestaruuskilpailujen ehdoton kuningas oli Matti Rajakylä, joka voitti vapaauinnin 50, 100 ja 200 metrillä, perhosuinnin 50 metrillä, molemmat vapaauintiviestit sekä sekauintiviesti. Yhteensä 21-vuotias kirkkonummelainen saalisti siis 7 kultamitalia.
Naisten puolella erityistä huomiota herätti Maria Albert, joka saalisti kultamitalit vapaauinnin 400, 800 ja 1 500 metristä, pitkästä vapaauintiviestistä sekä sekauintiviestistä.
Suomen Uimaliitto
Suomen Uimaliitto ry on vuonna 1906 perustettu 135 jäsenseuran muodostama uintiurheilun keskusliitto.
Suomen Uimaliiton missio on uimataidon edistäminen. Tarkoituksena on, että harrastajat saavat siitä elinikäisen pääoman ja että kilpaileville uintiurheilijoille on mahdollisuus saavuttaa myös kansainvälistä menestystä.
Uimaliitto toimii vahvasti kunto- ja terveysliikunnan, nuorisotoiminnan sekä huippu-uintiurheilun (uinti, vesipallo, uimahyppy, taitouinti) alueilla.
Ben Whishaw
Benjamin John ”Ben” Whishaw (s. 14. lokakuuta 1980 Clifton, Bedfordshire, Englanti) on brittiläinen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa elokuvassa "Parfyymi" (2006) ja televisiosarjassa "The Hour". Hän esitti Q:ta Bond-elokuvissa "007 Skyfall" ja "007 Spectre". Vuonna 2018 Whishaw näytteli Mikko Pankkia musikaalielokuvassa "Maija Poppasen paluu".
Whishaw on saanut palkintoja televisiorooleistaan. Vuonna 2009 hän voitti parhaan miespääosan kansainvälisen Emmy-palkinnon roolistaan Ben Coulterina televisiosarjassa "" ja vuonna 2013 Whishaw sai parhaan pääosanäyttelijän Britannian Akatemian TV-palkinnon osastaan Rikhard II:na televisioelokuvassa "Ontto kruunu: Rikhard II". Vuonna 2018 hänet palkittiin parhaan miessivuosan Golden Globella BBC:n minisarjasta "Perienglantilainen skandaali".
Keväällä 2013 Whishaw palasi teatterilavoille, jossa hän näytteli "Peter and Alice" -näytelmässä Noel Coward -teatterissa ja syksyllä 2013 Mojo-näytelmässä Harold Pinter Theatre -teatterissa.
Ben Whishaw on rekisteröidyssä parisuhteessa australialaisen säveltäjän Mark Bradshaw’n kanssa.
Paula Hitler
Paula Hitler (21. tammikuuta 1896 – 1. kesäkuuta 1960) oli Adolf Hitlerin sisar. Hän oli Alois ja Klara Hitlerin lapsista nuorin ja Adolfin ohella ainoa aikuisikään saakka elänyt.
Paula menetti isänsä kuuden ja äitinsä yhdentoista vuoden iässä. Hän muutti myöhemmin Wieniin, jossa hän toimi sihteerinä. Paula ei pitänyt yhteyttä veljeensä, kun tämä yritti taiteilijanuraa Wienissä ja Münchenissä, palveli ensimmäisessä maailmansodassa ja aloitteli poliittista uraansa Münchenissä.
Paula tapasi veljensä pitkästä aikaa Wienissä 1920-luvulla. Hän menetti työpaikkansa wieniläisessä vakuutusyhtiössä vuonna 1930 työnantajien päästyä selville hänen taustastaan. Paula sai Adolfilta taloudellista tukea tämän itsemurhaan asti vuonna 1945. Adolfin pyynnöstä Paula käytti salanimeä "Wolf". Paula työskenteli toisen maailmansodan aikana sotilassairaalassa ja ilmoitti myöhemmin tavanneensa Adolfin näihin aikoihin suunnilleen kerran vuodessa.
Paula Hitler ei ollut poliittisesti aktiivinen eikä koskaan liittynyt NS-Frauenschaftiin. Hän kertoi, ettei voinut uskoa veljensä olevan vastuussa holokaustista. Hän oli tavannut Eva Braunin omien sanojensa mukaan vain kerran. Paula eli sodan jälkeen Wienissä, jossa hän työskenteli taide- ja käsityökaupassa. Vuonna 1952 hän muutti Saksan puolelle Berchtesgadeniin.
Paulaa haastateltiin helmikuussa 1959 lähinnä hänen veljensä lapsuuden tiimoilta. Paula, joka oli naimaton ja lapseton, kuoli 64 vuoden iässä vuonna 1960.
Kouvolan Sanomat
Kouvolan Sanomat on Kouvolassa ilmestyvä sitoutumaton seitsenpäiväinen sanomalehti. Se perustettiin vuonna 1909. Lehden julkaisija on ollut Kaakon Viestintä Oy vuoden 2015 alusta alkaen. Kouvolan Sanomien kokonaislevikki vuonna 2014 oli noin 22 600 kappaletta ja lukijoita lehdellä oli noin 56 000. Kouvolan Sanomat siirtyi tabloid-kokoon yhdessä Sanoma Lehtimedian maakuntalehtien Etelä-Saimaan ja Kymen Sanomien kanssa 9. huhtikuuta 2013.
Kouvolan Sanomat siirtyi huhtikuussa 2014 tehdyn esisopimuksen toteutuessa Länsi-Savo-konserniin, kun Sanoma Lehtimedia Oy:stä, Sanoman painoyhtiöistä Saimaan Lehtipaino Oy:stä ja Lehtikanta Oy:stä ja Länsi-Savon omistamasta Etelä-Savon Viestintä Oy:stä koottiin yksi yhtiö. Aluksi Sanoman omistus yhtiöstä on 49 prosenttia, mutta viiden vuoden kuluttua yhtiö siirtyy kokonaan Länsi-Savolle.
Kouvolan Sanomien päätoimittaja on Petri Karjalainen. Edellinen päätoimittaja oli Pekka Lakka, häntä edelsi Erja Yläjärvi.
Vuoteen 2009 asti Kouvolan Sanomat julkaisi tiistaisin yhdessä Etelä-Saimaan ja Kymen Sanomien kanssa Seepra-viikkoliitettä, joka keskittyi viihteeseen ja muun muassa esitteli viikon televisio-ohjelmat.
Yksi lensi yli käenpesän
Yksi lensi yli käenpesän tarkoittaa seuraavia teoksia:
Raytheon
Raytheon Company on yhdysvaltalainen, pääasiassa sotateollisuuden yritys. Vuonna 2013 konserni oli ruotsalaisen rauhantutkimuslaitos Siprin mukaan maailman neljänneksi suurin aseteollisuusyhtiö. Yhtiön liikevaihto oli vuonna 2013 yhteensä 23,706 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Tästä aseteollisuuden osuus oli 93,0 % (22,0 mrd USD). Yhtiön toimitusjohtajana toimii Thomas Kennedy. Vuoden 2014 myynniksi yhtiö ilmoitti 22,8 miljardia dollaria ja työntekijämääräksi 61 000.
Raytheon valmistaa pääasiassa tutkajärjestelmiä, ohjuksia ja ohjusjärjestelmiä sekä näihin läheisesti liittyviä asioita, kuten ohjuspuolustusjärjestelmiä ja vastaavia.
Raytheon valmistaa pitkän kantaman risteilyohjuksia joita voidaan ampua sukellusveneistä tai valtamereltä taistelualuksista. Tunnetuimpia Raytheonin risteilyohjuksia on Tomahawk-ohjus. Tämä, kuten osa pienemmistäkin Raytheonin valmistamista ohjuksista, oli aiemmin sotateollisuusyhtiö General Dynamicsin tuote.
Pienemmän luokan ohjuksista mainittakoon esimerkiksi torjuntahävittäjissä käytettäviä ilmasta-ilmaan sekä ilmasta-maahan ammuttavia ohjuksia. AIM-7 Sparrow, AIM-9 Sidewinder ja AIM-120 AMRAAM lienevät tunnetuimpia Raytheonin pienempiä ohjuksia. Suomessa Ilmavoimat käyttää Sidewinder ja AMRAAM-ohjuksia Hornet -hävittäjissä ja maavoimat on ottamassa käyttöön norjalais-yhdysvaltalaisen NASAMS-ilmatorjuntajärjestelmän, jonka ohjuksena on AMRAAMin maasta laukaistava versio.
Raytheon valmistaa myös jonkin verran tutkia ja tutkajärjestelmiä, mutta se on selvästi erikoistunut lähinnä ohjuksiin. Muuta sotateollisuuden toimintaa Raytheonilla ei juuri ole, ainakaan verrattuna sen isompiin kilpailijoihin kuten Boeingiin ja Lockheediin.
Aiemmin yhtiö on osallistunut muun muassa Yhdysvaltain Apollo-ohjelmaan, esimerkiksi rakentamalla Kuuhun laskeutuneelle Apollo 11 -lennolle ohjaustietokoneen sekä mikroaaltoputken, jota käytettiin radio- ja tv-yhteyden lähettämiseksi maahan.
Yhtiö valmistaa ja kehittää Galliumnitridi (GaN) ja Galliumarsenidi (GaAs) puolijohteita käytettäväksi korkean energian laitteissa kuten tutkajärjestelmissä.
Algerian vaakuna
Algerian vaakuna on Algerian symboli. Sen nykyinen muoto on otettu käyttöön 1976 ja sitä ennen se on muuttunut monta kertaa. Algerian vaakunassa on Islamin symbolit kuun sirppi ja viisisakarainen tähti. Vaakunan käsi on alueen perinteinen symboli, "Fatiman käsi". Nouseva aurinko kuvaa uutta aikaa ja vuoret Atlasvuoria. Vehnän tähkät kuvaavat maatalouden omavaraisuutta, laakerinlehti voittoa ja oliivipuun oksa Välimertä sekä berbereitä. Keltaiset ja ruskeat rakennukset kuvaavat Algerin Kasbahia, alueelle ominaista linnoitettua kaupunkia.
Vaakunan teksti الجمهورية الجزائرية الديمقراطية الشعبية (al-Jumhūriyya al-Jazā'iriyya
ad-Dīmuqrāţiyya aš-Ša'biyya) tarkoittaa maan virallista nimeä Algerian demokraattista kansantasavaltaa arabiaksi.
The Pick of Destiny
The Pick of Destiny on yhdysvaltalaisen rockyhtyeen, Tenacious D:n soundtrack-albumi. Albumin kappaleet on tehty elokuvaan "" ("Tenacious D in: The Pick of Destiny"). Albumi julkaistiin vuonna 2006 ja se saavutti sijan kahdeksan Billboardin listalla.
"The Pick of Destiny" on yhtyeen toinen albumijulkaisu sitten heidän vuonna 2001 julkaistun esikoisalbumin. Albumista julkaistiin sekä sensuroitu, että sensuroimattomaksi jäänyt, alkuperäinen versio. Molemmissa versioissa kuullaan dialoginpätkiä elokuvasta, joita tosin jouduttiin muokkaamaan sensuroituun versioon. Albumista julkaistiin myös rajoitettu erikoispainos, joka sisälsi levyn lisäksi julisteen, kahdeksan tarot-korttia, kolmiulotteisen kannen, sekä muovisen plektran, joka esiintyy elokuvassa. Mikäli kyseisen erikoispainoksen tilasi yhtyeen viralliselta sivustolta, sai mukaan vielä t-paidan.
Yhtyeen jäsenten, Jack Blackin ja Kyle Gassin lisäksi levyllä esiintyvät muun muassa Meat Loaf, Ronnie James Dio sekä Dave Grohl.
Ensimmäinen singlejulkaisu albumilta on "POD", jonka nimi on lyhenne sanoista "Pick of Destiny". Kappaleesta kuvattiin myös musiikkivideo. Kappaleesta "Classico" animoitiin Flashillä piirretty video. "Classicon" videon on tehnyt sama ryhmä, joka teki videon yhtyeen kappaleelle "Fuck Her Gently".
"The Government Totally Sucks" on ainoa kappale albumilta, joka ei esiinny itse elokuvassa. Sekin on kuitenkin nähtävissä elokuvan ekstroissa, poistetuissa kohtauksissa.
Lorenzin yhtälöt
Lorenzin yhtälöt ovat yksinkertainen kolmen kytketyn differentiaaliyhtälön ryhmä, jonka kehitti yhdysvaltalainen meteorologi Edward Lorenz vuonna 1963 tutkiessaan yksinkertaista mallia ilmakehän konvektiovirtauksista. Lorenzin yhtälöt ovat
jossa "a" on Prandtlin luku ja "b" on Rayleighin luku (formula_2). Historialliseksi Lorenzin yhtälöt muodostuivat, kun havaittiin, että yhtälöitä käsittelevästä tietokonesimulaatioista saatiin jatkuvasti toisistaan poikkeavia tuloksia. Tämän ilmiön syyksi osoittautui, että mielivaltaisen pieni muutos yhtälönratkaisun alkuarvoissa johti täysin erilaiseen lopputulokseen. Osoittautui myös, että tätä alkuarvoherkkyyttä ei ole yhtälöiden yksinkertaisuudesta huolimatta mahdollista hävittää systeemistä mitenkään, vaan se on niille tyypillinen, "sisäänrakennettu" ominaisuus. Lorenzin yhtälöt ovat ensimmäinen tunnistettu tapaus kaoottisesta dynamiikasta. Lorenzin yhtälöiden kuvaaja, Lorenzin attraktori on muodostunut yhdeksi kaaosteorian symboleista.
Yhtälöiden luonteen tunnistaminen oli tavallaan takaisku, sillä tutkimuksen tarkoituksena oli laatia pitkän aikavälin sääennustuksia ja tämän tavoitteen yhtälöiden käyttäytyminen osoitti periaatteessakin mahdottomaksi, sillä säämallin ratkaisemiseen vaadittavia mittauksia ei ole mahdollista suorittaa äärettömällä tarkkuudella. Myös alkuarvoherkän systeemin numeerinen laskenta on ongelmallista, sillä tietokone ei voi käsitellä muita kuin äärellisen pituisia desimaalilukuja.
Besarion Džugašvili
Besarion Džugašvili (, ; 1852 tai 1854 – 25. elokuuta 1909 Tbilisi) oli georgialainen suutari ja Josif Stalinin isä.
Besarionin isoisä oli Zaza Džugašvili, joka oli kotoisin Gerin kylästä Gorin pohjoispuolelta. 1800-luvun puolivälissä Zaza osallistui talonpoikaiskapinaan Ananurissa, joka on pieni kunta Aragvijoen rannalla lähellä Geriä. Venäjän armeijan sotilaat kukistivat kapinan ja Zaza vangittiin yhdeksän muun kapinallisen kanssa. Hän onnistui pakenemaan Goriin, jossa hänet vangittiin uudelleen ja määrättiin maaorjaksi prinssi Eristavin kartanoon. Zaza järjesti useita kapinoita myös Eristavin mailla.
Zazan vaimon nimi ja hänen lapsiensa lukumäärä on tuntematon. Yksi hänen pojistaan oli Besarionin isä Vano, joka työskenteli georgialaisen prinssin Badur Matšabelin viinitilan hoitaja Didi Lilon kylässä. Besarion syntyi luultavasti vuonna 1850 maaorjana Didi Lilon kylässä ja sai ortodoksisen kasvatuksen. Besarionilla oli veli Georgi, jonka rosvot tappoivat.
Didi Lilossa asuneen Džugašvilien sukulaisperheen Arsošvilien mukaan Besarion ei voinut maksaa kolmen ruplan veroa, minkä takia hän joutui lähtemään työnhakuun Goriin. Siellä hän alkoi harjoittaa suutarin ammattia. Bessarion oli monikielinen ja puhui sujuvasti georgiaa, venäjää, turkkia ja armeniaa. Hän nai vuonna 1874 kuusitoistavuotiaan Jekaterina Geladzen, josta tuli myöhemmin Josif Stalinin äiti. Kaksi pariskunnan lapsista, Mihail ja Konstantin, menehtyivät lapsuusiällään. Voi olla, että perhe eli Didi Lilossa, mutta hieman ennen Josifin syntymää Jekaterina palasi Goriin. Myös Besarion lähti Goriin palaamatta enää koskaan synnyinseudulleen. Mies työskenteli lisäksi jonkin aikaa Tbilisissä.
Besarion Džugašvili kärsi alkoholismista ja jätti perheensä Josifin ollessa alle kymmenvuotias. Besarionin kerrotaan riehuneen humalassa paikallisessa tavernassa. Poliisi oli tullut paikalle ja karkottanut hänet Gorista, minkä jälkeen Besarion todennäköisesti työskenteli kenkätehtaassa Tbilisissä. Poika ei tämän jälkeen ilmeisesti enää nähnyt isäänsä. Hän kuoli Tbilisin Mikaelin sairaalassa keuhkokuumeeseen ja tuberkuloosiin.
Gemma Ward
Gemma Louise Ward (s. 3. marraskuuta 1987 Perth) on australialainen huippumalli ja näyttelijä.
Ward syntyi Länsi-Australian Perthissä. Hän on Gary ja Claire Wardin toinen lapsi. Wardin isosisko Sophie oli myös malli, joka lopetti työn, koska katsoi sen olevan liian ikävystyttävää. Lisäksi Wardilla on kaksi nuorempaa kaksoisveljeä, Oscar ja Henry. Uransa alkuaikoina Ward asui New Yorkissa parhaan ystävänsä kanssa.
Ward halusi alun perin näyttelijäksi. Hän esiintyi ensimmäisen kerran kymmenvuotiaana koulunäytelmässä "Hannu ja Kerttu". Malliksi Ward päätyi vahingossa. Hänet löydettiin vuonna 2002, kun hän oli australialaiseen mallikilpailuun osallistuneiden ystäviensä seurassa. Lopulta hänet valittiin kisaan, muttei voittanut. Hänen hauras ja yksilöllinen ulkonäkönsä sai kuitenkin huomiota Vivien's Model Agencylta, joka teki hänelle mallikansion.
15-vuotiaana Ward oli jo valloittanut Australian muotiviikot ja päässyt Italiaan tapaamaan Miuccia Pradaa.
Ward seurusteli näyttelijä Heath Ledgerin kanssa. Pari oli viettänyt joulun yhdessä kotikaupungissaan Perthissä ennen paluuta New Yorkiin, jossa Ledger kuoli tammikuussa 2008. Ward sai poikaystävänsä David Lettsin kanssa tyttövauvan joulukuussa 2013.
Englannin lisäksi Ward puhuu sujuvaa ranskaa, italiaa ja espanjaa. Lisäksi hän puhuu jonkin verran saksaa, japania, portugalia ja hollantia.
Gemma Ward nähtiin muotiraamattu "Voguen" kannessa ensimmäistä kertaa jo 16-vuotiaana (nuorin koskaan Yhdysvaltain Voguen kannessa nähty malli), kun hän poseerasi yhdessä Daria Werbowyn, Gisele Bündchenin, Natalja Vodjanovan ja Karolína Kurkován kanssa. Sen jälkeen hän on tehnyt töitä parhaille muotinimille – muun muassa Chanelille, Guccille, Versacelle, Yves Saint-Laurentille, Valentinolle ja Alexander McQueenille. Ward oli ensimmäinen "Teen Voguen" kannessa koskaan nähty malli ja ensimmäinen malli sitten Kate Mossin, joka on mainostanut Calvin Kleinin "Obsession Night for Men" -parfyymia. Vuonna 2005 hän esiintyi yli 20:llä New Yorkin catwalkilla suunnittelijoille kuten Vera Wang ja Oscar de la Renta. Vuoteen 2006 mennessä Wardista oli tullut Australian muotimaailman kirkkain tähti.
Wardia edustaa kuuluisa mallitoimisto IMG, joka on edustanut aikaisemmin muun muassa Tyra Banksia ja Heidi Klumia. Hän ansaitsee noin 10 000–20 000 dollaria näytöksestä ja noin 100 000 dollaria kampanjoista.
Ward on myös näytellyt elokuvissa. Hän esiintyi Toni Colletten ja Rhys Wakefieldin kanssa "The Black Balloonissa" sekä pienessä roolissa "The Strangers" -elokuvassa vuonna 2008. Hänellä oli pieni sivuosa merenneitona elokuvassa "" vuonna 2011. Vuonna 2013 Ward esiintyi elokuvassa "The Great Gatsby – Kultahattu".
Wardin mitat ovat 81–60-89. Hän on 178 cm pitkä, ja hänellä on vaaleat hiukset sekä siniset silmät.
Richard Edward Taylor
Richard Edward Taylor CC, FRS, FRSC, (2. marraskuuta 1929 – 22. helmikuuta 2018) oli kanadalais-yhdysvaltalainen fyysikko. Hän oli mukana löytämässä kokeellisia todisteita kvarkkien olemassaolosta Stanfordin hiukkaskiihdyttimen avulla. Vuonna 1990 hän sai Nobelin fysiikanpalkinnon yhdessä Jerome Isaac Friedmanin ja Henry Way Kendallin kanssa saavutuksistaan, jotka koskivat elektronien epäelastista sirontaa atomiydinten tutkimuksessa.
Taylor suoritti perustutkintonsa Albertan yliopistossa Kanadan Edmontonissa, ja väitteli Stanfordin yliopistossa, missä hän pääsi työskentelemään Hiukkaskiihdytinkeskuksessa (Stanford Linear Accelerator Center eli SLAC). Vuoden 1971 hän vietti apurahan turvin Euroopassa CERNissä. Vuosina 1982–1986 Taylor oli SLACin tutkimusjohtajana, mutta palasi aktiivisen tutkimustyön pariin.
Isomerimetso
Isomerimetso ("Phalacrocorax perspicillatus") oli isokokoinen Beringinmeren alueella elänyt merimetsolaji, joka tapettiin sukupuuttoon 1800-luvulla.
Isomerimetso oli suurin tunnettu merimetsolaji, joka painoi 5–7 kilogrammaa. Se oli lähes lentokyvytön, maallakin hitaasti liikkuva lintulaji, joka ei oppinut pelkäämään ihmistä. Väritykseltään se oli musta, leukapielessä oli valkea laikku, samoin reiden sivulla. Ilmeisesti se oli erinomainen uimari.
Isomerimetso eli Beringinmeren saarilla, lähinnä Beringinsaarella ja muilla Komendöörinsaarilla, jotka ovat maantieteellisesti Aleuttien saariston läntisimmät saaret lähellä Kamtšatkan niemimaata. Saaret ovat täysin puuttomia. Lajin ”löysi” saksalainen luonnontutkija Georg Wilhelm Steller vuonna 1741 ollessaan Vitus Beringin johtaman retkikunnan mukana palaamassa Alaskaan suoritetulta tutkimusmatkalta. Tieto alueen rikkaasta valas-, naali- ja stellerinmerilehmäkannasta levisi nopeasti valaanpyytäjien ja turkismetsästäjien keskuuteen, ja muutamien seuraavien vuosikymmenten aikana laivasto toisensa jälkeen kävi pyytämässä helppoa saalista. Isomerimetsoja tapettiin ruoaksi, sillä Stellerin sanoin ”yhdestä isomerimetsosta riitti syötävää kolmelle miehelle”. Niitä tapettiin myös höyhenpuvun takia.
Isomerimetsot vähenivät niin, että vuoden 1850 paikkeilla viimeiset yksilöt elivät pienellä Arij Kamenin saarella (Арий Камень) Beringinsaaren luoteiskärjessä. Sieltäkin ne joko kuolivat tai tapettiin pian sukupuuttoon. Norjalaisen luonnontutkijan Leonhard Hess Stejnegerin vieraillessa alueella vuonna 1882 hänelle kerrottiin, että viimeiset isomerimetsot elivät siellä noin 30 vuotta sitten. Runsaassa sadassa vuodessa laji oli hävitetty koko maailmasta.
Maailman museoissa on säilynyt seitsemän isomerimetsoyksilön ruumista, joista yksi on Helsingin luonnontieteellisessä keskusmuseossa.
Savupiippu
Savupiippu on tulisijoihin ja höyrykattiloihin liittyvä hormirakennelma, jonka kautta tulisijassa syntyvät palokaasut ja savu poistuvat. Varsinkin tulisijojen savupiipuissa on sääsuojana piipunhattu.
Savupiipun malli ja koko riippuvat täysin siitä tulisijasta, jota varten se rakennetaan. Tulipesän koko ja malli ratkaisevat piipun ja sen hormiston koon ja mitoituksen.
Höyrykattiloiden savupiipuissa on yleensä kattilan tuottamalla höyryllä toimiva, ejektoriperiaatteeseen perustuva apulietsoin, jonka tehtävä on lisätä vetoa tarpeen vaatiessa; sitä käytetään, kun halutaan poistaa kattilan tulipesässä polttoaineesta kehittyvät palokaasut, jotka saattavat aiheuttaa leiskahduksen eli eräänlaisen kaasuräjähdyksen, kun tulipesän luukku avataan polttoaineen lisäämistä varten.
Vastaava koneisto on myös höyrylaivoissa, tosin mitoitus on huomattavasti suurempi. Höyrylaivojen savupiippujen vieressä on yleensä myös eteenpäin suunnatut ilmastointitorvet eli raakkitorvet. Ne hoitavat kahdenlaista tehtävää: paitsi kattilahuoneen ilmastointia, niiden kautta nostetaan erillisellä vinssillä kannelle myös kuonanpoistossa irrotettu tuhka ja kuona, joka sitten kaadetaan mereen partaalle asennetun tuhkakourun kautta.
Höyryvetureiden koneistoon kuuluu erillinen, savupiipun kanssa yhteiseksi kokonaisuudeksi rakennettu poistohöyryllä toimiva vetopuhallin, joka säätelee tulipesän vetoa suurin piirtein automaattisesti höyrynkulutuksen mukaan.
Laivoissa savupiipun yhteyteen sijoitetaan usein myös höyryvihellin ja varoventtiili.
Höyryveturien savupiiput ovat joko puulämmitteisiin tarkoitettuja, kipinät sammuttavalla piippuosalla varustettuja halkopiippuja tai hiilipoltolle tarkoitettuja suoria hiilipiippuja, ”saappaanvarsia”.
Savupiippua käytetään myös lämmityskattiloissa.
Tehtaissa ja höyryvoimaloissa käytetään jopa eräänlaiseksi tunnusmerkiksi muodostunutta korkeata savupiippua, joka antaa parhaan vedon ilman erityislaitteita.
Ydinvoimaloiden korkeat yksittäiset savupiipun kaltaiset piippurakenteet ovat jäähdytystorneja.
Jekaterina Geladze
Jekaterina Giorgis asuli Džugašvili (o.s "Geladze")(georgiaksi:ეკატერინე გიორგის ასული ჯუღაშვილი)(5. helmikuuta 1860 – 4. kesäkuuta 1937) oli suutari Vissarion Džugašvilin aviovaimo ja diktaattori Josif Stalinin äiti.
Geladze syntyi Gorissa ortodoksisille vanhemmille. Vaikka perhe oli köyhä ja isä Glakh kuoli nuorena, Ekaterinasta tuli luku- ja kirjoitustaitoinen nainen. Hän meni naimisiin V. Džugašvilin kanssa vuonna 1874.
Ekaterina Geladzen ja Vissarion Džugašvilin kaksi ensimmäistä lasta, Mihail ja Georgi kuolivat pian synnyttyään. Kolmas ja viimeinen poika, Josif Stalin, syntyi 6. joulukuuta 1878. ”Sosoksi” kutsuttu Josif kasvoi perheväkivallan keskellä. Isällä oli alkoholiongelma, ja hän löi sekä vaimoaan että poikaansa. Isä kuitenkin jätti perheen, ennen kuin Josif oli ehtinyt täyttää kymmentäkään vuotta.
Isän lähdettyä Geladze joutui elättämään poikansa itse. Äiti toivoi pojastaan pappia.
Kun Stalin sai Neuvostoliitossa johtavan aseman, hän antoi äidilleen asuinpaikan kaukasuslaisesta palatsista, jota oli aiemmin käyttänyt tsaarin varakuningas. Geladze kirjoitti huoneestaan useita kirjeitä georgiaksi - hän ei koskaan oppinut venäjää kunnolla. Äidin tiedetään tavanneen poikansa ainakin vuonna 1935, jolloin hän oli tiettävästi jo huonossa kunnossa. Geladze kuoli vuonna 1937.
Helmut Schön
Helmut Schön (15. syyskuuta 1915 Dresden, Saksi, Saksa – 23. helmikuuta 1996 Wiesbaden, Hessen, Saksa) oli saksalainen jalkapalloilija ja valmentaja.
Schön oli naimisissa Annelies Schönin kanssa ja heille syntyi 1944 poika Stephan, joka on fyysikko. Schön kuoli vuonna 1996 sairastaen Alzheimerin tautia.
Pelaajaurallaan Schön voitti Saksan mestaruuden 1943 ja 1944 sekä Saksan Cupin 1940 ja 1941 Dresdner SC:ssä. Vuonna 1950 hän oli SG Friedrichstadin kanssa DDR:n pääsarjan loppuottelussa, mutta Schönin joukkue hävisi mestaruuden. Saksan maajoukkueessa Schön debytoi MM-karsinnoissa Ruotsia vastaan 21. marraskuuta 1931 ja teki heti kaksi maalia. Hän pelasi vuosina 1937–1941 16 maaottelua tehden niissä 17 maalia. Schönillä on Gerd Müllerin jälkeen toiseksi paras keskimääräinen maalimäärä ottelua kohden (1,06).
Schön on valmentajana tunnetumpi, erityisesti Saksan maajoukkueen valmentamisesta. Hän aloitti valmennusuransa pelaajavalmentajana ja 1951 siirtyi Hertha Berliinin valmentajaksi. Hän opiskeli liikunnanopettajaksi Kölnissä valmentaen SV Wiesbadenia. 1952–1956 hän valmensi Saarlandin maajoukkuetta, josta tuli 1956 osa Saksan maajoukkuetta. 1956 Schön siirtyi Sepp Herbergerin apulaisvalmentajaksi.
1964 Schönistä tuli Saksan maajoukkueen päävalmentaja. Schönin johdolla Saksan maajoukkue saavutti menestystä viisissä arvokisoissa vuosina 1964–1976. MM-kilpailuissa 1966 Schönin valmentama Saksa hävisi finaalissa isäntämaa Englannille sijoittuen hopealle. Seuraava MM-turnaus Meksikossa 1970 päättyi pronssimitaleille. Kirkkain kruunu tuli kotikisoissa 1974 Saksan napattua maailmanmestaruuden.
EM-kisoissa Saksa voitti Schönin johdolla mestaruuden 1972 ja tuli toiseksi 1976. Schön on menestynein Saksan maajoukkuevalmentaja, hänen johdollaan Saksa pelasi 139 maaottelua voittaen niistä 87, pelaten 30 kertaa tasan ja häviten ainoastaan 22 ottelussa. Schönin viimeiseksi turnaukseksi maajoukkuevalmentajana jäi vuoden 1978 MM-lopputurnaus. Saksa pääsi kisoissa alkulohkostaan jatkoon, muttei edennyt mitalipeleihin. Kisojen jälkeen Schön jätti tehtävänsä pitkäaikaiselle apuvalmentajalleen Jupp Derwallille.
John Carew Eccles
Sir John Carew Eccles (27. tammikuuta 1903 – 2. toukokuuta 1997) oli australialainen lääkäri, joka palkittiin lääketieteen Nobelin palkinnolla synapseja koskevista tutkimuksistaan vuonna 1963 yhdessä Andrew Fielding Huxleyn ja Alan Lloyd Hodgkinin kanssa.
Eccles selvitti välittäjäaineiden roolin synapsien toiminnassa yhdessä Bernard Katzin ja Stephen Kufflerin kanssa, 1940-luvulle asti oli kiistelty siitä, onko hermosolujen välinen viestintä sähköistä vai kemiallista toimintaa.
Eccles työskenteli ensin Australiassa ja Uudessa Seelannissa. 1966 hän siirtyi Yhdysvaltoihin, ensin Chicagoon ja vuonna 1968 Buffaloon. Eläkkeelle jäätyään Eccles muutti Sveitsiin ja kirjoitti mielenfilosofiasta.
Eero Palviainen
Eero Palviainen on suomalainen luuttusolisti ja soitinrakentaja. Hän aloitti luutunsoiton opiskelun Turun konservatoriossa. Sibelius-akatemian ensimmäisenä solistilinjan luutunsoittajana Palviainen opiskeli Leif Karlsonin johdolla. Diplominsa hän suoritti 1992 Baselissa; hänen opettajansa siellä Schola Cantorumissa oli Hopkinson Smith. Palviaisen oeuvre ulottuu renessanssimusiikista myöhäisbarokkiin.
Palviainen on Battalian perustajajäsen. Muita yhtyeitä, joissa hän soittaa, ovat ranskalainen L'Arpeggiata, puolalainen Arte suonatore Posnan, Kuudennen kerroksen orkesteri sekä Helsingin barokkiorkesteri. Vierailuja hän on tehnyt muun muassa yhtyeissä Avanti!, the Harp Consort, Freiburger Barock Orchester ja La Fenice. Hän on myös tehnyt useita soolonauhoituksia Yleisradiolle.
Battalian ensilevy sai vuoden 1998 Janne-palkinnon.
Eero Palviainen on hyvin haluttu soitinrakentaja. Hän onnistui muun muassa ostamaan materiaalikseen osan 1500-luvulla rakennetun keskieurooppalaisen talon seinää.
Trance (EP)
Trance (1998) on australialaisen gootti/doom metal -yhtye Virgin Blackin EP. "Trance" julkaistiin alun perin omakustanteena, mutta myöhemmin debyyttialbumin "Sombre Romantic" (2001) kanssa sen tuplalevyversion lisälevynä. EP:n kappalemateriaali on ambient-henkisempää verrattuna muuhun yhtyeen tuotantoon.
2BE
2BE on belgialainen 31. tammikuuta 1995 perustettu televisiokanava, jonka omistaa Vlaamse Media Maatschappij.
EA Salt Lake
EA Salt Lake (aiemmin Headgate Studios) on yhdysvaltalainen videopelikehittäjä, jonka omistaa Electronic Arts. EA Salt Laken päämaja sijaitsee Bountifullissa, Utahissa.
Vance Cook perusti EA Salt Laken vuonna 1992 nimellä Headgate Studios. Koska Cook oli aiemmin toiminut Acces Softwaren ohjelmoijana, hänellä oli kokemusta golf-pelien kehittämisestä. Ensimmäisinä vuosinaan yritys kehittikin ainoastaan golf-pelejä, joiden julkaisijana toimi lähes aina EA. Kehittäjitiimi golfasi yleensä viikoittain yhdessä saadakseen kosketusta käsittelemäänsä aiheeseen.
Headgate Studios kehitti jokaisen Windowsille julkaistun EA Sportsin Tiger Woods golf-pelin vuodesta 2001 vuoteen 2006 asti. Yrityksen golf-pelit saivat yhtenään hyviä arvosteluja ja voittivat lukuisia palkintoja.
EA osti Headgate Studiosin 1. joulukuuta 2006, ja antoi sille uuden nimen EA Salt Lake. Pelitalon voimavarat suunnataan pelien kehittämiseen Nintendon uusimmalle konsolille Wiille.
Heikki Heino
Heikki Matias Heino (29. lokakuuta 1926 Tampere – 23. syyskuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Heino teki pitkän uran teatterissa. Monista ikäisistään näyttelijöistä poiketen Heino ei ollut käynyt teatterikouluja, vaan hän opiskeli useilla näyttelijäkursseilla ennen kiinnitystään Tampereen Työväen Teatteriin vuonna 1947.
Heino esiintyi pitkään Radioteatterissa ja radioviihteessä. Muuttaessaan Helsinkiin vuonna 1952 Heino alkoi saada elokuvarooleja, ensimmäinen niistä oli Valentin Vaalan ohjaamassa "Kulkurin tytössä". Heino esiintyi noin 20 elokuvassa, joista tunnetuimpia olivat "Lumikki ja 7 jätkää", "Hei, rillumarei!", "Vääpelin kauhu" sekä "Pekka ja Pätkä miljonääreinä". Heino tuli tunnetuksi myös operettilaulajana. Hän vieraili Kansallisoopperassa parinaan muun muassa Tamara Lund. Heinon lupaavasti alkanut elokuvaura katkesi vuosien 1963–1965 näyttelijälakkoon.
Heino kuoli 76-vuotiaana. Hänen vaimonsa oli laulaja Marja Tyrkkö.
Compiz
Compiz on avoimen lähdekoodin yhteisön tuottama, OpenGL-tekniikkaan perustuva ikkunointi- ja koosto-ohjelma (compositing manager), jota voidaan käyttää Unixin kaltaisissa käyttöjärjestelmissä, kuten Linuxeissa. Se mahdollistaa erilaisten graafisten efektien, kuten ikkunoiden minimointianimaatioiden tai kolmiulotteisen työpöytäkuution näyttämisen näytönohjainta hyödyntäen. Suuri osa toiminnoista ja efekteistä on kehitetty nimenomaan Compizille, mutta siihen on lainattu graafisen käyttöliittymän ominaisuuksia myös muista vastaavista ohjelmista kuten esimerkiksi Mac OS X:n Exposé-toiminnosta. Compiz voi korvata esimerkiksi Metacityn GNOMEssa ja KWinin KDE:ssa.
Compizin ensimmäinen versio julkaistiin vuoden 2006 alussa. Vuoden 2006 loppupuolella projekti jakaantui kahtia: alkuperäisen Compizin ideaa jatkavaksi, samannimiseksi projektiksi ja Compizin variaatioon nimeltä Beryl. Vuoden 2007 alkupuolella yhteisöt päättivät yhdistää nämä kehityshaarat uudelleen ja tuloksena syntyi kaksi ohjelmistopakettia :
ICCCM-standardin toteuttavan Compizin voi asentaa monen, X Window Systemin yllä toimivan työpöytäympäristön päälle. GNOMEen tai KDE:een asennettuna se korvaa niiden oletusikkunointiohjelmat Metacityn tai KWin:n. Näytönohjaimeksi Compiz vaati alun perin NVIDIAn tai ATIn kortin, mutta tuki eri alustoille laajenee ja Compiz toimii nykyään myös useimmissa Intelin näytönohjaimissa.
Compiz tulee mukana Fedora Core 6 ja 2007 julkaistuissa Mandriva Linux -käyttöjärjestelmissä. Ubuntussa Compiz tuli oletuksena mukaan versiossa 7.10. Vanhemmissa Ubuntuissa Compiz löytyy pakettienhallinnan kautta versiosta 6.06 LTS eteenpäin. OpenSolariksen versiossa 2008.05 Compiz on rakennettu kiinni ikkunointiohjelmaan. Compizin binäärimuotoisia paketteja on saatavilla moniin muihin Linux-jakeluihin ja lähdekoodista ohjelman voi kääntää mille tahansa X Window Systemiä käyttävään järjestelmään.
Compiz-projektia johtaneet henkilöt ovat David Reveman, Matthias Hopf, Dave Arlie, Adam Jackson ja Jon Smirl. Compiz on julkaistu GNU GPL -tyyppisellä, vapaalla lisenssillä.
Matti Korkiala
Matti Korkiala (s. 4. heinäkuuta 1962 Kälviä) on suomalainen iskelmälaulaja. Hän sai 10-vuotiaana viulun ja päätyi Kokkolan Musiikkiopistoon opiskelemaan. Hän otti myös laulutunteja. Hän kouluttautui muurariksi ja toimi siinä ammatissa useita vuosia.
Nähtyään televisiosta Seinäjoen Tangomarkkinoita Korkiala päätti osallistua itsekin ja oli vuonna 1993, vaikkei ollutkaan kokenut esiintyjä. Vuonna 1995 Korkiala yritti uudelleen ja pääsi tangoprinssiksi. Voiton vei sinä vuonna Jari Sillanpää. Musiikkiharrastuksesta tuli päätyö ja vuonna 1996 Matti Korkiala julkaisi ensialbuminsa "Musta ruusu", joka oli tangopainotteinen. Seuraavana vuonna hän saikin päähänsä tangokuninkaan kruunun.
Tangokuningasvuonna 1997 julkaistiin albumi "Kallein aarre", jonka nimikappaleen oli tehnyt Jukka Kuoppamäki. Kaksi vuotta myöhemmin ilmestyi "Silta sydämeen". Kesällä 1999 Korkiala nähtiin viuluineen Linnanmäellä Uuden Iloisen Teatterin vieraana.
General Silicones
General Silicones Co., Ltd. on vuonna 1970 perustettu taiwanilainen yhtiö, joka valmistaa kumituotteita, rc-tarvikkeita ja kemikaaleja.
Vuodesta 1995 lähtien General Silicones on valmistanut erinäisiä rc-tarvikkeita ja -laitteita Gs Racing -nimellä. Nykyään valikoima on erittäin laaja.
VOC-päästöt
VOC () tarkoittaa haihtuvia orgaanisia yhdisteitä. Niiden kiehumispiste on alle 250 °C ja joiden höyrynpaine lämpötilassa 20 °C on 0,01 kPa tai enemmän. Osa näistä on kaasuja jo huoneenlämmössä. Ne liukenevat helposti veteen. VOC-aineita tulee ympäristöön sekä luonnollisista lähteistä että ihmisen toimien seurauksena.
VVOC-yhdisteet ("very volatile organic compounds") käsittävät ne haihtuvat orgaaniset yhdisteet, joiden kiehumispiste on välillä 0–50  °C ja höyrynpaine lämpötilassa 20  °C on yli 15 kPa. Puolihaihtuvat orgaaniset yhdisteet eli SVOC-yhdisteet ("semi volatile organic compounds") käsittävät ne puolihaihtuvat orgaaniset yhdisteet, joiden kiehumispiste on välillä 240–400  °C ja höyrynpaine on yli 10…10 kPa.
Haihtuvat orgaaniset yhdisteet ovat osasyy savusumuun muodostamalla alailmakehän otsonia reagoidessaan auringonvalon läsnä ollessa typen oksideihin. Alailmakehässä otsoni on haitallista ihmisille, eläimille ja kasvillisuudelle. Vesiliukoisuutensa takia VOC-aineet ovat myös uhka pohjaveden laadulle. Joidenkin VOC-yhdisteiden on havaittu tai epäilty aiheuttavan syöpää.
Suuri osa VOC-päästöistä tulee liikenteen palamattomista polttoainejäämistä. Toinen suuri lähde ovat kemialliset liuottimet.
Joidenkin yritysten, kuten maalitehtaiden ja huoltoasemien ympäristöluvissa on velvollisuus vuosittaisten VOC-päästöjen raportointiin. Raportoitavia VOC-kemikaaleja ovat muun muassa:
Euroopan unioni säätelee VOC-päästöjen enimmäismääriä direktiivillä.
VOC-päästöjen pienentämiseksi VOC-yhdisteiden enimmäispitoisuutta eräissä maaleissa ja lakoissa on 2005 rajoitettu asetuksella ja laitoksille ja toiminnoille on 2015 asetettu päästörajat.
Suomi ei ole pystynyt vähentämään VOC-päästöjään riittävästi kansainvälisistä kaukokulkeutumissopimuksista huolimatta. Näillä sopimuksilla Suomen olisi pitänyt vähentää VOC-päästöjään vähintään 30 prosenttia vuodesta 1988 vuoteen 1999 mennessä. Keväällä 2001 Suomen VOC-päästöt näyttivät vähentyneen vuoteen 1999 mennessä vain 9 prosenttia vuoden 1988 määrästä, joten maa tiedotti asiasta pöytäkirjojen täytäntöönpanoa valvovalle komitealle. Tarkennettu päästölaskelma osoitti sittemmin saasteitten laskun vähentyneen 24 prosenttia.
Lainsäädäntö on tiukentanut kemianalan tuotteiden aiheuttamaa VOC-päästöjen määrää: Esimerkiksi maalien päästöjä on vähennetty siirtymällä liuotinohenteisista vesiohenteisiin laatuihin. Toinen tapa päästöjen vähentämiseen on ollut siirtyminen käyttämään UV-kovettuvia maaleja, joissa voi kuiva-ainepitoisuus olla jopa 100%, jolloin päästöjä ei synny.
Maalien valmistuksessa syntyviä päästöjä eliminoidaan ottamalla haihtuvat aineet talteen prosessissa ja polttamalla ne katalyyttisesti.
Merkittäviä VOC-päästölähteitä on myös metalliteollisuuden pinnoitteet kuten korroosionestoaineet. Suurien metallikappaleiden pinnoituksessa työntekijöillä on suuri riski altistua haitallisille yhdisteille. Yksi syy on se, että mahdollisesti varsinainen työn tekijä käyttää suojaimia mutta samoissa tehdastiloissa muilla suojaimia ei ole. Suomessa ollaan pisimmällä VOC-vapaiden korroosionestoaineiden kehityksessä. Näistä uusista nanopinnoitteista odotetaan uutta cleantech-vientituotetta Suomelle.
Ludvig Mikael Runeberg
Ludvig Mikael Runeberg (19. tammikuuta 1835 Helsinki – 29. maaliskuuta 1902 Porvoo) oli suomalainen luonnontieteilijä ja taiteilija. Hän oli Johan Ludvig ja Fredrika Runebergin vanhin poika ja toinen lapsi. Häntä aiemmin Fredrika oli synnyttänyt vuonna 1832 Anna Carolina -tyttären, joka kuoli jo ennen Ludvig Mikaelin syntymää.
L. M. Runeberg pääsi ylioppilaaksi Porvoon lukiosta vuonna 1854. Hän suunnitteli alun perin ryhtyvänsä täyspäiväiseksi taiteilijaksi. Alaa pidettiin taloudellisesti kovin epävarmana, joten Runeberg päätti lähteä opiskelemaan luonnontieteitä. Hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1860 sekä opettajakandidaatiksi 1863. Runeberg oli luonnontieteen lehtorina Kuopion lukiossa ja lyseossa 1863–1888.
Taiteilijanuransa Ludvig Mikael Runeberg aloitti vasta vetäydyttyään eläkkeelle Porvooseen. Hänen alaansa olivat maalaus ja kameekivien leikkaus/hionta.
Runeberg kuoli vuonna 1902. Hän oli ollut naimisissa vuodesta 1861 Hanna Öhmanin (1840–1929) kanssa.
Fredrik Runeberg
Fredrik Karl Runeberg (7. lokakuuta 1850 Porvoo – 26. kesäkuuta 1884 Ruotsi) oli suomalainen lääkäri ja harrastelijavalokuvaaja. Hän oli yksi Johan Ludvig ja Fredrika Runebergin lapsista.
Fredrik Runeberg pääsi ylioppilaaksi Porvoon lukiosta 1868. Hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1871, filosofian maisteriksi 1873, lääketieteen kandidaatiksi 1875 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1880. Runeberg osallistui sotalääkärinä Venäjän-Turkin sotaan 1877–1878 ja hän toimi Tampereen apulaiskaupunginlääkärinä vuodesta 1882 alkaen.
Runeberg matkusti vuonna 1875 tuberkuloosin johdosta etelään ja asui mm. Roomassa. Hänen kesällä 1875 ottamansa valokuvat Johan Ludvig Runebergista olivat viimeiset kansallisrunoilijasta otetut kuvat. Fredrik Runeberg kuoli kesäkuussa 1884 ollessaan matkalla Ruotsissa.
Fredrik Runeberg oli naimisissa vuodesta 1878 Charlotte Törngrenin kanssa.
Parfyymi (vuoden 2006 elokuva)
Parfyymi () on Tom Tykwerin ohjaama elokuva vuodelta 2006. Suomen ensi-iltansa se sai 19. tammikuuta 2007. Elokuva perustuu Patrick Süskindin romaaniin "Parfyymi" vuodelta 1985.
110393 Rammstein
110393 Rammstein on asteroidi, joka on nimetty saksalaisen industrial metal -yhtye Rammsteinin mukaan. Asteroidin löysi Jean-Claude Merlin vuonna 2001. Rammsteinin periheli on 370 miljoonaa kilometriä ja apheli 440,7 miljoonaa kilometriä. Sen halkaisijaksi on arvioitu 3–6 kilometriä. Ennen nimeämistään asteroidi tunnettiin tunnuksella 2001 TC8.
Arnoldin kissa
Arnoldin kissa on kaoottinen kuvaus torukselta itselleen. Se liittyy läheisesti dynaamisten systeemien toimintaan. Kuvaus on nimetty venäläisen matemaatikon, Vladimir Arnoldin mukaan, joka käytti kissaa esimerkkinä kuvauksen ominaisuuksista 1960-luvulla. Funktiona se on esimerkki Anosovin diffeomorfismista. Arnoldin kissakuvaus on
tai kanonisessa muodossa, määrittelemällä formula_2 (vrt. Hamiltonin mekaniikka)
Koska Arnoldin kissakuvauksen Jacobin determinantti on yksi, se on paitsi kääntyvä, myös säilyttää pinta-alat. Käänteiskuvaus on
Jos "q" ja "p" ovat reaalilukuja, yhtälöiden modulossa oleva kokonaisluku "N" valitaan tavallisesti ykköseksi, jolloin kyseessä on kuvaus yksikköneliöltä itselleen syklisin reunaehdoin. Esimerkki tästä on oheisessa kuvassa, jossa kuvausta sovelletaan valokuvaan kissasta.
Lorenzo Runeberg
Lorenzo Runeberg (6. joulukuuta 1836 Helsinki – 9. huhtikuuta 1919 Helsinki) oli Johan Ludvig ja Fredrika Runebergin poika. Hän toimi itse lääketieteen alalla.
Runeberg pääsi ylioppilaaksi Porvoon lukiosta 1854. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa ja hänestä tuli filosofian kandidaatti ja maisteri 1860, lääketieteen kandidaatti 1864 sekä lääketieteen lisensiaatti ja lääketieteen ja kirurgian tohtori 1867. Runeberg toimi lääkärinä muun muassa piirilääkärinä Vaasassa 1892–1897 ja Helsingissä 1897–1902 ja sekä ulkomailla Pariisissa ja Wienissä. Hän hoiti kansallisrunoilijaisäänsä tämän kärsimän aivoverenvuodon jälkeen. Lorenzo Runeberg osallistui myös säätyvaltiopäiville.
Lorenzo Runeberg kuoli vuonna 1919. Hän oli ollut vuodesta 1875 avioliitossa Gabriella Lévonin (1857–1924) kanssa.
Beyond the Infinite
Beyond the Infinite on trance-yhtye Juno Reactorin kolmas albumi. Se julkaistiin vuonna 1995.
Paradox Interactive
Paradox Interactive on vuonna 1999 perustettu ruotsalainen pelitalo. Yritys julkaisee muiden yritysten kehittämiä pelejä.
Tytäryhtiö Paradox Development Studio on vuonna 1995 perustettu pelejä kehittävä yritys, joka tunnetaan historiallisista suurstrategiapeleistään.
Yrityksen johtava peliohjelmoija on Johan Andersson. Toimitusjohtaja on Fred Wester, joka ohjasi studion digitaaliseen jakeluun.
"Hearts of Iron IV" on myynyt yli puoli miljoonaa kappaletta, ja myyntimenestyksiä ovat niin ikään olleet "Hearts of Iron III", "Europa Universalis IV", "Crusader Kings II", "Victoria II" ja "Stellaris".Paradox Interactive julkaisee myös muiden studioiden kehittämiä pelejä.
Christina Rossetti
Christina Georgina Rossetti (5. joulukuuta 1830 Lontoo – 29. joulukuuta 1894 Lontoo) oli englantilainen runoilija. Hän käytti myös salanimeä Ellen Alleyne.
Rossetti syntyi Lontoossa ja sai opetusta kotona. Hän oli taiteellisesta suvusta; perheen isä oli italialaissyntyinen runoilija Gabriele Rossetti. Hänen sisaruksiaan olivat taidemaalari-runoilija Dante Gabriel Rossetti sekä kirjailijat William Michael Rossetti ja Maria Francesca Rossetti.
Rossetti kärsi 14-vuotiaana hermoromahduksen ja sairasti vielä myöhemmällä iällään masennusta. Hän aloitti kirjoittamisen nuorella iällä, mutta ensimmäinen runokokoelma "Goblin Market and Other Poems" julkaistiin vasta 1862, jolloin runoilija oli 31-vuotias.
Rossetti jatkoi kirjoittamista lopun ikäänsä. Vuonna 1871 hän sairastui Gravesin tautiin ja vuonna 1891 syöpään. Rossetti kuoli joulukuussa 1894. Georgina Battiscombe on kirjoittanut Rossettista elämäkertateoksen.
Rexi
Rexi (oik. Raimo Kero, s. 21. maaliskuuta 1948, Kälviä) on suomalainen muusikko. Rexi teki ensimmäisen julkisen keikkansa vuonna 1964. Hän soitteli eri rautalankabändeissä, kunnes pestautui vuonna 1966 Kari Keiskin yhtyeeseen kitaristiksi ja laulusolistiksi. Samaan aikaan Rexi työskenteli myyjänä kokkolalaisessa musiikkiliikkeessä. Myöhemmin hän perusti oman liikkeen, Rexin Musiikin.
Vuonna 1974 ilmestyi Rexin ensimmäinen, covereita sisältänyt albumi "Parhaat", jonka julkaisi Jukka Kuoppamäen levy-yhtiö Satsanga. Ensimmäisen hittinsä Rexi sai vuonna 1977, jolloin hän pääsi Syksyn Sävel -kilpailuun kappaleella "Puhtaat purjeet", jonka oli säveltänyt ja sanoittanut Raul Reiman. Vaikka kappale sijoittautui vasta viidenneksi, se pysytteli vuoden verran Mitä Suomi soittaa -listalla. Heti perään julkaistiin samanniminen albumi, jossa oli hieman sekava kokoelma eri tyylilajeja edustavia kappaleita.
1980-luvun alkajaisiksi Rexiltä ilmestyi tanssikappaleita sisältävä albumi "Katseet", jonka nimisävelmä on suomennos Art Garfunkelin levyttämästä kappaleesta "Bright Eyes". Albumin varsinaiseksi vetonaulaksi muodostui Raul Reimanin sävellys "Pepita".
Syksyllä 1984 Rexi sai ÄKT:n Emma-palkinnon Syksyn Sävel -ehdokkaastaan "Kun sen aika on", jonka sävelsi Veikko Samuli ja sanoitti Raul Reiman.
1980-luvulla Rexin taustayhtyeenä oli Napoleon-niminen kokoonpano. Kolmisen vuotta keikkailtuaan hän päätti vetäytyä julkisuudesta. Hän oli osakkaana Veikko Samulin levy-yhtiössä "VIP Music" ja pyöritti musiikkiliikkeensä ohella omaa RM-studiota, joka ensin toimi Kokkolassa ja myöhemmin Helsingissä. Näihin aikoihin hän sävelsi lauluja eri artisteille, joista esimerkkeinä ovat Kari Tapion levyttämät kappaleet "Haavetango" ja "Tyttö kuin taivaasta".
1990-luvun alussa Rexi aloitti laulamisen uudelleen. Vuonna 1992 hän osallistui euroviisukarsintoihin säveltämällään kappaleella "Ruskaa näin sinun silmissäsi" yhdessä Kaija Pohjolan kanssa. Huonosta sijoituksesta lannistumatta Rexi aloitti jälleen tiiviin keikkaputken.
Vuonna 1998 Rexi levytti albumillisen hengellisiä kappaleita, joista mainittakoon "Merten mies". Hänen tuorein levytyksensä on Raul Reimanin aiemmin julkaisemattomaan tekstiin pohjautuva "Ikuiset lumet", joka ilmestyi helmikuussa 2012. Samana vuonna ilmestyi myös Rexin ja Hannele Kalliokosken käsialaa oleva kappale "Juna lähtee jo".
Rexi on lisäksi toiminut myös sanoittajana, esimerkiksi suurin osa Rexin sanoituksista julkaistiin albumissa Siunaa Jeesus lastasi ja lisäksi Souvarit-yhtyeelle hän teki joitakin kappaleita kuten Kairankulkija ja Leikkivät aallot. Rexin säveltämän ja Kari Tapion sanoittaman Haavetango-kappaleen on levyttänyt Kari Tapion lisäksi myös Ensio Kaustinen ja Pekkaniskan Pojat.
Nykyään Rexi keskittyy enemmän maalaamiseen, puusepäntöihin ja veneiden suunnitteluun mutta keikkailee silloin tällöin, esimerkiksi Raimo on esiintynyt jonkin verran Ruotsalon kyläjuhlissa.
Sammy Davis Jr.
Samuel George ”Sammy” Davis Jr. (8. joulukuuta 1925 – 16. toukokuuta 1990) oli yhdysvaltalainen laulaja ja näyttelijä.
Davis alkoi harrastaa steppausta jo kolmivuotiaana. Varsinaisen uransa hän aloitti toisen maailmansodan jälkeen yökerholaulajana. Läpimurtoalbuminsa "Starring Sammy Davis, Jr." (1955) jälkeen hän esiintyi myös monissa elokuvissa ja Broadway-tuotannoissa. Monet pitävät hänen parhaimpina esiintymisvuosinaan 50- ja 60-lukua. Uransa myöhemmäsä vaiheessa hän muodosti Rat Pack -nimisen kaveripiirin hyvien ystäviensä Frank Sinatran ja Dean Martinin kanssa. Tunnetuin hänen esittämänsä laulu on Leslie Bricussen ja Anthony Newleyn tekemä "The Candy Man", joka alun perin soitettiin vuoden 1971 elokuvassa "Jali ja suklaatehdas". Muistettavimpiin esityksiin kuuluvat myös hitit ”Mr. Bojangles”, ”What Kind of Fool Am I”, ”Hey There” ja ”I’ve Gotta Be Me”.
Sammy Davis joutui 19. lokakuuta 1954 vakavaan auto-onnettomuuteen, jossa hän oli lähellä kuolemaa. Hän menetti vasemman silmänsä ja piti sen päällä silmälappua kuuden kuukauden ajan, minkä jälkeen hän alkoi käyttää lasisilmää.
Davis eli epäterveellisesti, käytti muun muassa alkoholia, tupakkaa ja huumeita. Hän kuoli kurkkusyöpään 64-vuotiaana. Leikkaus olisi voinut pelastaa hänet, mutta sen seurauksena hän ei olisi enää kyennyt laulamaan, joten hän kieltäytyi operaatiosta.
Tiede &amp; edistys
Tiede & edistys on Tutkijaliiton julkaisema monitieteinen kriittinen aikakausjulkaisu.
Lehden toimituskuntaan kuuluvat Yrjö Haila, Sara Heinämaa, Elisa Heinämäki, Ilpo Helén, Merja Hintsa, Ari Hirvonen, Timo Kaitaro, Markku Koivusalo, Taneli Kukkonen, Turo-Kimmo Lehtonen, Susanna Lindberg, Miika Luoto, Mika Ojakangas, Tuija Pulkkinen, Kimmo Sarje ja Petri Ylikoski.
Julkaisun päätoimittajat:
Lluvia de Peces
Lluvia de Peces (Kalojen sataminen) on ainutlaatuinen ilmiö, jota on tapahtunut Hondurasissa, Yoron departementissa ("maakunnassa") yli vuosisadan ajan joka vuosi.
Kalojen sade on yleinen aihe hondurasilaisissa kansantarinoissa.
Kaloja sataa touko- ja heinäkuun välisenä aikana. Silminnäkijöiden mukaan ennen kalojen ilmaantumista näkyy tumma pilvi, salamoi, tuulee voimakkaasti ja sataa 2-3 tuntia. Sateen lakattua satoja kaloja löytyy maasta. Monet käyttävät kaloja ruoaksi. Hondurasilaisen TV-aseman mukaan kaloja on satanut viime aikoina kaksi kertaa vuodessa. Vuodesta 1998 lähtien tätä jokavuotista ilmiötä on juhlistettu festivaalilla
Kaloja ja muitakin eläimiä sataa toisinaan muuallakin maailmassa, mutta tämä ilmiö on ainutlaatuinen, koska se tapahtuu joka vuosi.
Joidenkin mielestä kalojen sataminen on luonnollinen sääilmiö. Joidenkin tietojen mukaan kalat olisivat 225 kilometrin päästä Atlantilta. Toisten tietojen mukaan ne kuitenkin olisivat makean veden kaloja.
Jotkut väittävät, että kalat eivät tulekaan taivaalta, sillä ei ole tiedossa, että kaloja olisi pudonnut talojen katoille. Sen sijaan kalat olisivat peräisin läheisestä joesta, josta ne olisivat uineet maanalaista vesisuonta pitkin ja päätyneet maanpinnan yläpuolelle.
Ilmiölle ei ole yleisesti hyväksyttyä tieteellistä selitystä.
Jotkut uskovat, että ilmiö johtuu katolilaisesta saarnaajasta Jose Manuel Subiranasta, jota monet pitävät pyhimyksenä. Tarinan mukaan hän kävi Hondurasissa vuosina 1856-1864, ja tavattuaan niin paljon köyhiä ihmisiä hän rukoili Jumalalta ihmettä tuomaan ruokaa. Tarinan mukaan kalojen sadetta on esiintynyt siitä lähtien.
La Voix humaine
La Voix humaine () on Francis Poulencin viimeinen ooppera, joka sai ensiesityksensä Milanon "Piccolo Scala" -oopperassa. Pariisissa se esitettiin "Opéra-Comique'issa" 6. helmikuuta 1959. Lyhyt, yksinäytöksinen teos perustuu Jean Cocteaun näytelmään. Oopperassa on vain yksi roolihahmo, nimetön nainen, joka keskustelee puhelimessa rakastettunsa kanssa. Oopperan aikana selviää, että suhde on kariutumassa ja ooppera päättyy epätoivoisen naisen kuiskatessa puhelimeen "rakastan sinua". Rooli sävellettiin alun perin sopraano Denise Duvalille.
Aladobix
Aladobix () on Asterix-sarjakuvan henkilöhahmo. Hän on gallialaisen kylän kyläpäällikkö. Aladobix oli mukana jo sarjan ensimmäisessä albumissa "Asterix gallialainen".
Aladobix on Gallian sodan sotaveteraani, ja hänen kodissaan on sisäänkäyntioven yllä härän pää. Aladobix pitää mielellään mahtipontisia puheita, varsinkin kyläjuhlissa. Aladobix istuu kotonaan valtaistuimella ja kulkee ulkona seisten kilvellä, jota kantaa tavallisesti kaksi miestä. Keskenään erimittaisten kilvenkantajien ulkonäkö pysyy samana albumista "Asterix ja Caesarin lahja" alkaen. Albumin "Asterix ja kadonnut kilpi" mukaan Aladobixin kilpi on sama kilpi, jonka gallialaisten ylipäällikkö Vercingetorix luovutti Julius Caesarille antautumisen merkkinä Alesian taistelun jälkeen. Aladobix on ollut kylän päällikkönä koko sarjan ajan, tosin pari kertaa hänen asemansa on haastettu.
Aladobixilla on voimakastahtoinen vaimo Smirgeline ("Bonnemine"). Heillä ei ole lapsia. Smirgelinen veli Homeopatix on Parisiumissa asuva menestynyt liikemies, jota Aladobix ei voi sietää.
Aladobixin suomenkielinen nimi on peräisin aladobi-ruokalajista. Englanniksi hahmon nimi on Vitalstatistix.
Tom Tykwer
Tom Tykwer (s. 23. toukokuuta 1965 Wuppertal, Länsi-Saksa) on saksalainen elokuvaohjaaja, elokuvakäsikirjoittaja ja säveltäjä. Hän on toiminut elokuva-alalla monissa muissakin tehtävissä kuten tuottajana.