hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Oi FM
Oi fm oli tammikuussa 2007 aloittanut Joensuun seudun paikallinen radioasema. Oi fm:llä oli erikoisohjelmia sekä ajankohtaislähetyksiä. Lähetykset toteutettiin vapaaehtoisten voimin. Oi fm oli kansalaisradio.
Oi fm aloitti hankkeena, jota rahoittivat vuoden 2007 loppuun Euroopan Unionin aluekehitysrahasto sekä Pohjois-Karjalan Maakuntaliitto. Oi fm oli osatoteuttajana Joensuun kaupungin nuorisotoimen hallinnoimassa Vyöhyke-hankkeessa. Hanke päättyi vuoden 2010 lopussa. Vuoden 2011 alusta lähtien Oi fm:n toimitus oli osa Joensuun Nuorisoverstas Ry:n toimintaa. Vuoden 2012 vaihteessa yhteistyösopimus Nuorisoverstaan kanssa päättyi, ja Oi fm jatkoi myöhemmin osana Oy Najaros Ab:n paikallisradiotoimintaa.
Oi fm oli itsenäinen kaupallinen radioasema, jonka toimiluvan omisti Oy Najaros Ab. Oy Najaros Ab:n toinen radioasema on Iskelmä Rex (ent. Radio Rex). Oi fm:n vastaava toimittaja oli Seppo Mustonen. Oi fm:n tuottaja oli Teemu Korpinurmi (vuodet 2012-2015). Korpinurmea ennen tuottajana toimi Tuomas Partanen (2007-2011). Toimilupayhtiö Oy Najaros Ab:n toimitusjohtaja ja Oi fm:n myyntipäällikkö on Liina Matveinen.
5. tammikuuta 2015 Oi fm:n taajuudella aloitti Radio City Joensuu.
Oi fm:llä ei ollut soittolistaa. Vapaaehtoiset ohjelmatekijät ja juontajat saivat soittaa sitä musiikkia, mistä itse tykkäsivät. Ohjelmavirta koostui iltaisin erilaisista ohjelmista, joista iso osa oli musiikkiaiheisia; oli mm. kansan- tai rap-musiikin erikoisohjelmia. Oi fm:llä soi sitä musiikkia, mitä kulloinenkin juontaja päätti soittaa. Yleensä se oli ohjelmatekijän/juontajan omaa lempimusiikkia.
Ilmaisjakelulehti Eetteri taskumagazine piti sisällään kolumneja, artikkeleja paikallisesti kiinnostavista aiheista, levy-, keikka-, näytelmä- ja elokuva-arvosteluja ja -esittelyjä, klubitapahtumia ja muita ajankohtaisia ajattomia asioita. Työryhmänä toimivat Oi fm:n ohjelmista tutut tekijät. Ilmeestä vastasi Joensuu Liven ilmeestäkin vastannut Petri Matveinen. Eetterin päätoimittajana toimi Tuomas Partanen.
Eetterin jakelu tapahtui Joensuun seudun ravintoloissa, liikkeissä, julkisissa tiloissa ja oppilaitoksissa.
Oi fm käytti nimeä Eetteri aiemmin klubitoiminnassaan. Eetterin imago on samankaltainen kuin Oi fm:nkin: omintaikeinen ja monikulttuurinen indie, underground-makasiinilehti nuorille, opiskelijoille ja myös aikuisille.
Eetteri oli kooltaan pienehkö, leveydeltään 10,5 ja korkeudeltaan 21 senttimetriä. Eetteri oli kuukausittain ilmestyvä julkaisu. Lehdessä panostetiin sisältöön ja mainospaikkojen määrä oli rajattu. Sivuja Eetterissä oli kuukausittain vaihtelevasti. Koska Eetteri on pienjulkaisu, osa kolumneista ja arvioista päätyy vain Eetterin Facebook -sivuille.
Julkaisutoiminta päättyi vuoden 2011 lopussa.
Radio Oi fm julkaisi vuodesta 2008 vuoden 2010 loppuun saakka Joensuu Live -nimistä menokatalogia.
Oi fm kuului Joensuun alueella taajuudella 101,5 MHz (kaapeliverkossa 95,2 MHz). Sitä pystyi kuuntelemaan myös nettisivujen kautta.
Saori Kimura
Saori Kimura (, s. 19. elokuuta 1986) on japanilainen lentopalloilija, joka on pelannut pitkään Toray Arrowsissa, Japanin pääsarjassa. Hän on pelannut ammattilaisena myös Turkissa. Kimura on edustanut Japania neljissä kesäolympialaisissa: Ateenassa 2004, Pekingissä 2008, Lontoossa 2012 ja Rio de Janeirossa 2016. Lontoon kisoissa hän saavutti olympiapronssia. MM-kilpailuissa 2010 hän saavutti myös pronssimitalin.
Fenno-Skan
Fenno-Skan on kahden sähköä siirtävän merikaapelin muodostama yhteys Suomen ja Ruotsin välillä. Merikaapelit yhdistävät maiden kantaverkot suurjännitteisellä tasasähköyhteydellä. Suomessa kaapeli alkaa Raumalta ja se laskee mereen Pyhärannan Rihtniemessä (61.076900, 21.304826), josta kulkee Pohjanlahden pohjaa pitkin Ruotsiin jossa se nousee maihin Dannebossa ja jatkuu sieltä Finnböleen. Ensimmäinen merikaapeliyhteys otettiin käyttöön vuonna 1989 ja toinen vuonna 2011. Merikaapeliyhteyden omistavat puoliksi kantaverkkoyhtiöt Fingrid ja Svenska Kraftnät.
Fenno-Skan 1 -yhteys koostuu Rauman ja Rihtniemen välisestä 33 kilometrin pituisesta tasasähköavojohdosta sekä Rihtniemen ja Dannebon välisestä 200 kilometrin mittaisesta Pohjanlahden alittavasta merikaapelista. Merikaapeli oli valmistuessaan maailman pisin sekä siirtoteholtaan ja jännitteeltään suurin. Kummassakin päässä on muuttaja-asema, joka muuttaa vaihtosähkön tasasähköksi ja päinvastoin. Kaapelin nimellisjännite on 400 kilovolttia ja sen siirtoteho oli alun perin 500 megawattia kunnes sitä kasvatettiin 572 MW:iin. Yhteyden rakennuttivat Imatran Voima ja Vattenfall ja sen rakentaminen maksoi aikanaan noin miljardi markkaa.
Fenno-Skan 2 on tasasähköyhteytenä toteutettu 800 megawatin ja 500 kilovoltin sähkön siirtoyhteys. Yhteys otettiin käyttöön 15. marraskuuta 2011 ja vihittiin virallisesti 25. tammikuuta 2012. Siirtoyhteys lisäsi Suomen ja Ruotsin välistä siirtokapasiteettia 40 prosenttia. Kaapelin kokonaispituus on noin 300 kilometriä, josta merikaapelin osuus on noin 200 kilometriä. Siirtoyhteyden rakentaminen maksoi yhteensä noin 315 miljoonaa euroa ja sen rakennuttivat ja omistavat kantaverkkoyhtiöt Fingrid ja Svenska Kraftnät. Ruotsin ABB vastasi tasasähkösiirtoyhteyden suuntaaja-aseman kokonaisurakoinnista.
Fenno-Skan 2 -yhteys vioittui melkein heti käyttöönottonsa jälkeen (17.2.2012) useaksi kuukaudeksi laivan ankkurin vaurioitettua kaapelia. Ankkurointivirhe aiheutti noin 80 miljoonan euron laskennalliset tappiot, kun halpaa sähköä ei voitu siirtää Ruotsista ja Norjasta Suomeen, vaikka kysyntää olisi ollut.
Pythias (Aristoteles)
Pythias (noin 362 eaa. – 335 eaa.) oli Atarneuksen tyranni Hermiaan adoptiotytär ja Aristoteleen ensimmäinen vaimo. Pythias kuoli Ateenassa jo ennen Aristotelesta. Tämä tiedetään Aristoteleen testamentista, joka esittää hänen toiveekseen, että hänen vaimonsa luut haudattaisiin yhdessä hänen kanssaan.
Aristoteleella ja Pythiaalla oli tytär, jonka nimi myös oli Pythias (300-luvun loppupuoli eaa.). Tämä Pythias oli naimisissa kolmesti. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli Nikanor, joka oli Aristoteleen sisaren Arimnesten poika. Aristoteleen testamentin mukaan Nikanorin tuli hoitaa perheen asioita kunnes hänen poikansa Nikomakhos tuli täysi-ikäiseksi. Pythiaan toinen puoliso oli Prokles Spartalainen, ja kolmas puoliso lääkäri Metrodoros. Hänen kerrotaan myös kuolleen ennen isäänsä.
Morganin piirikunta (Ohio)
Morganin piirikunta () on piirikunta Ohiossa, Yhdysvalloissa. Se on nimetty Yhdysvaltain vapaussodassa taistelleen upseeri Daniel Morganin mukaan. Piirikunnan hallinnollinen keskus ja suurin kylä on McConnelsville.
Morganin naapuripiirikuntia ovat Muskingum pohjoisessa, Noble koillisessa, Washington kaakossa, Athens lounaassa ja Perry lännessä.
Piirikunnassa oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 70 400 ihmistä. Etniset ryhmät jakautuvat valkoisiin, joita on 93,1%, mustiin (3,0%), alkuperäisamerikkalaisiin (0,4%) ja aasialaisiin (0,2%).
Kotitalouden mediaanitulo on 35 855 dollaria ja köyhyysrajan alapuolella oli 19,5% väestöstä 2007–2011 välisenä aikana.
Luettelo Suomessa rauhoitetuista kasvilajeista
Suomessa voimassa olevan luonnonsuojeluasetuksen (160/1997) 26. pykälän mukaan seuraavat luettelon kasvilajit ovat rauhoitettuja koko maassa tai alueellisesti. Luettelon viimeisin päivitys on tullut voimaan 1.10.2009.Pohjois-Pohjanmaan ja Kainuun maakuntien eteläpuolella on rauhoitettu myös seuraavat putkilokasvilajit:Vain Pohjois-Pohjanmaan, Kainuun ja Lapin maakunnissa on rauhoitettu myös seuraavat putkilokasvilajit:Rauhoitettuja ovat myös seuraavat sammallajit:Ahvenanmaalla on omat rauhoitussäännöksensä, joista päättää maakuntahallitus.
Enok Rytkönen
Enok Aron Rytkönen (5. maaliskuuta 1874 Kontiolahti – 1. kesäkuuta 1960 Hämeenlinna) oli suomalainen kirjakauppias, harrastajavalokuvaaja ja lasten kuvakirjojen tekijä ja kääntäjä.
Rytkösen vanhemmat olivat Sippolan kirkkoherrana toiminut Aron Johan Rytkönen ja Natalia Vilhelmina, o.s. Europaeus. Hän kävi oppikoulua ensin Joensuun lyseossa ja vuodesta 1885 Hämeenlinnan normaalilyseossa. Vuonna 1889 Rytkönen siirtyi kirjakauppa-apulaiseksi "Clouberg & Co:n" kirjakauppaan Viipuriin. Hän osti vuonna 1900 Hämeenlinnan kirjakaupan jota hän sitten piti 60 vuotta aina kuolemaansa saakka.
Rytkönen oli innokas valokuvaaja ja hän tallensi kuviinsa ihmisiä ja maisemia Hämeenlinnan seudulta 1900-luvun ensimmäisellä puoliskolla. Hän toimi myös lehtikuvaajana Hämeenlinnassa 1920- ja 1930-luvuilla ja hänen uutiskuviaan julkaistiin Suomen Kuvalehdessä. Rytkönen myi kirjakaupassaan myös valokuvaustarvikkeita.
Rytkönen kirjoitti erityisesti 1800- ja 1900-luvun vaihteessa runotekstejä moniin lapsille tarkoitettuihin kuvakirjoihin. Hän laati runoja ja kronikoita myös erilaisiin juhlatilaisuuksiin kuten syntymäpäiville, häihin ja hautajaisiin.
Rytkönen oli perustamassa 1903 Suomen Kirjakauppiasyhdistystä ja oli sen johtokunnan jäsen 54 vuoden ajan joista puheenjohtajana 22 vuotta. Hän kuului myös 23 vuoden ajan Hämeenlinnan kaupunginvaltuustoon ja oli Suomen Paperikauppiasliiton johtokunnan jäsen. Rytkönen oli mukana suojeluskunnassa ja hän osallistui vielä syksyllä 1939 65-vuotiaana vapaaehtoisena Kannaksen linnoitustöihin. Rytkönen tunnettiin myös urheilijana - hän harrasti erityisesti hiihtoa ja uintia.
Enok Rytkönen oli naimisissa Elin (Ella) Leontine Wendelinin kanssa. He saivat yhteensä yhdeksän lasta joista seitsemän selvisi aikuisikään. Vanhin lapsista oli everstiluutnanatti Ilmari Rytkönen.
Enok Rytkönen kuoli 1. kesäkuuta 1960 sairauskohtaukseen ollessaan uintimatkalla Vanajavedellä.
Unatitsa
Unatitsa () on kylä Leningradin alueen Jaaman piirin Ahokylän kunnassa Venäjällä sekä entinen luterilainen seurakunta Inkerissä. Se sijaitsee Länsi-Inkerin ylängöllä 9 kilometriä Ahokylästä pohjoiseen. Kylässä on kaksi asukasta (vuonna 2010).
Kaprion läänin Ratsinan pogostassa sijainnut Unatitsan luterilainen seurakunta mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1648. Venäjän vallattua Inkerin 1700-luvun alussa se liitettiin Moloskovitsan seurakuntaan.
Uusi-Puura
Uusi-Puura () on kylä Leningradin alueen Lomonosovin piirissä Venäjällä sekä entinen luterilainen seurakunta Inkerissä. Seurakunta tunnetaan myös nimellä Novabura.
Uuden-Puuran eli Novaburan seurakunta perustettiin Kaprion läänin Saamostin pogostaan ennen vuotta 1640. Vuoteen 1644 saakka sillä oli yhteinen kirkkoherra Hevaan kanssa. 1750-luvun puolivälissä luterilainen kirkko siirrettiin Serepetan kylään, josta seurakunta sai uuden nimensä.
1800-luvun puolivälissä kylän asukkaat olivat ortodoksisia inkerikkoja. 1900-luvun alussa se mainitaan suomalais-venäläisenä sekakylänä.
Klopitsa
Klopitsa () on kylä Leningradin alueen Lomonosovin piirin Lopuhkinan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Länsi-Inkerin ylängön pohjoisreunalla 15 kilometriä Lopuhkinasta länteen. Kylässä on 774 asukasta (vuonna 2010).
Kaprion läänin Kargalin itäiseen pogostaan perustettu Klopitsan luterilainen seurakunta mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1628. Seurakunnan kirkko ja pappila sijaitsivat samannimisessä kylässä. 1700-luvun alussa Klopitsan seurakunta liitettiin Kaprioon.
1700-luvulla Klopitsa kuului Vornaisin hoviin, jonka Pietari I lahjoitti Pietarin kaupungin ylikomissaarille ja Siperian kuvernöörille Aleksandr Tšerkasskille. Hänen tyttärensä Varvara Šeremeteva rakennutti Klopitsaan vuonna 1755 puisen ortodoksikirkon, joka vuonna 1879 korvattiin uudella Kristuksen käsittä tehdylle ikonille omistetulla kivikirkolla. 1800-luvun lopulla ortodoksiseurakuntaan kuuluivat Klopitsan, Vornaisin ja Kerpovitsan inkeroiskylät sekä kaikkein itäisin vatjalaisten asuttama kylä Kostlova. Lisäksi se käsitti Jyrjövän, Klarovitsan, Martisin, Pankkalan, Petrovitsan, Zakernovon sekä Hatapusan paperitehtaan kylät, joissa asui tänne muualta siirrettyjä venäläisiä. Klopitsaa ja Vornaisia lukuun ottamatta kylät tuhoutuivat toisen maailmansodan aikana.
Sodan jälkeen Klopitsaan perustettiin turkiseläinten kasvatukseen erikoistunut sovhoosi, jonka toimintaa jatkaa AOZT Severnaja Pušnina. Kylässä on muutama kauppa, kirjasto, ensiapuasema, lastentarha, keskikoulu ja lasten musiikkikoulu.
Entisen Petrovitsan kylän luona on valtava siirtolohkare, joka mainitaan jo vuonna 1499/1500 Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa. Tarinan mukaan sitä harkittiin Pietari I:n ratsastajapatsaan jalustaksi, mutta ajatuksesta luovuttiin sen suuren koon takia.
Leningradin alueella on myös toinen kylä, jonka suomalainen nimi on Klopitsa eli Lopitsa. Se sijaitsee Volossovan piirissä.
Azlag Jarga
Johan Emil Pyttynen, kirjailijanimi Azlag Jarga (24. toukokuuta 1891 Kittilä – 8. kesäkuuta 1960 Rovaniemi) oli suomalainen kirjailija.
Pyttynen siirtyi ensimmäisen maailmansodan alettua 1914 Ruotsin Kiirunaan, jossa hän työskenteli kaivoksen kirvesmiehenä.
J. T. Walsh
James Thomas Patrick Walsh (28. syyskuuta 1943 – 27. helmikuuta 1998 San Francisco, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Walsh syntyi San Franciscossa. Hänellä oli sisarukset Christopher, Patricia ja Mary. Ennen näyttelijänuraansa Walsh työskenteli muun muassa sosiaalityöntekijänä, tietosanakirjamyyjänä, opettajana, reportterina ja baarimikkona Manhattanilla. Hän opiskeli Irlannissa ja esiintyi monissa näytelmissä tuona aikana. Vuodesta 1974 hän toimi ohjaajana Off Broadwaylla. Elokuvassa hänet nähtiinkin vasta vuonna 1983, kun hänellä oli pieni rooli "Eddy Macon’s Runissa". Tämän jälkeen hän esiintyi yli viidessäkymmenessä elokuvassa. Hänen alaansa olivat konnan roolit, yleensä sivuosassa. Walsh näytteli Kurt Russellin kanssa kolmessa elokuvassa: "Tequila Sunrise – vaarallinen sekoitus", "Ratkaisun hetket" ja "Sieppaus erämaassa". Walsh näytteli myös muun muassa elokuvissa "Hyvää huomenta, Vietnam", "Hoffa", "Lähellä kuolemaa", "Päämies" ja "Neuvottelija".
Walsh kuoli yllättäen sydänkohtaukseen vain 54-vuotiaana lomalla ollessaan. Monet elokuvat, joissa hän esiintyi ja jotka olivat vielä jälkituotannossa, omistettiin hänen muistolleen. Lisäksi Jack Nicholson omisti Oscar-voittonsa hänen muistolleen saatuaan palkinnon "Elämä on ihanaa" -elokuvasta. Ennen kuolemaansa hän toivoi saavansa enemmän ei-konna-rooleja, kuten Gene Hackmankin oli saanut.
Kuntoutussäätiö
Kuntoutussäätiö on voittoa tavoittelematon, valtakunnallinen, riippumaton kuntoutuksen asiantuntija ja kehittäjä. Säätiön toimitilat sijaitsevat Länsi-Helsingissä, Malminkartanossa. Kuntoutussäätiö on yleishyödyllinen yhteisö, joka saa toimintaansa avustusta Veikkaus Oy:ltä. Sen kumppaneina ja asiakkaina on suuri joukko erilaisia organisaatioita.
Kuntoutussäätiön tavoitteena on
Kuntoutussäätiö ylläpitää kuntoutuksen ja sen tutkimus- ja kehittämistiedon verkkopalvelua Kuntoutusporttia.
Säätiön järjestämät Valtakunnalliset kuntoutuspäivät kerää joka kevät yhteen kuntoutusalan asiantuntijat.
Kuntoutussäätiön toimitusjohtaja on Soile Kuitunen.
Nikomakhos (Aristoteleen poika)
Nikomakhos () (n. 325 eaa.) oli Aristoteleen poika. Hänen äitinsä oli Herpyllis, joka oli Aristoteleen rakastajatar hänen vaimonsa Pythiaan kuoleman jälkeen.
"Sudan" mukaan Nikomakhos oli kotoisin Stageirasta, filosofi, sekä Theofrastoksen oppilas ja "eromenos" eli poikarakastettu. Hänet oli nimetty Aristoteleen isän Nikomakhoksen mukaan. Aristoteleen testamentti määräsi Nikomakhoksen Aristoteleen ottopojan Nikanorin hoitoon.
Nikomakhos on mahdollisesti kirjoittanut kommentaarin isänsä fysiikan luennoista. Tutkijat ovat ajatelleet, että Aristoteleen etiikan luennoista tehty kokoelma "Nikomakhoksen etiikka" olisi nimettu Nikomakhoksen mukaan. Useat antiikin aikaiset toimittajat ovat saattaneet sulauttaa Aristoteleen eettiset teokset yhteen Nikomakhoksen niistä tekemien kommentaarien kanssa.
Antiikin ajan lähteiden mukaan Nikomakhos kuoli taistelussa ollessaan vielä nuori.
Nikomakhos
Nikomakhos () tai Nicomachus oli antiikin aikainen nimi, joka voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Rikkikärpässieni
Rikkikärpässieni ("Amanita franchetii") on puolipallon muotoinen, vaaleanharmaa kärpässienilaji. Sen lakista erottuu pieniä suojusjätteitä. Sienellä on vaaleat heltat. Jalka on pullistunut, rikinkeltainen. Sieni kasvaa kalkkimailla tammen ja pyökin seurassa. Sitä ei tiedetä esiintyneen Suomessa.
Vanukärpässieni
Vanukärpässieni ("Amanita strobiliformis") on valkoinen, harmaasuomuinen kärpässienilaji. Sen jalka on valkosuomuinen ja siinä on rengas. Heltat ovat vaaleat. Sieni kasvaa kalkkimailla lehtimetsissä. Siitä ei tunneta Suomesta yhtään löytöä. Vanukärpässieni on syötävä, mutta sitä ei tule sekoittaa myrkyllisiin sukulaislajeihin ja nauttia raakana.
Dan Hacker
Dan Hacker (s. 14. tammikuuta 1982 El Centro, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka siirtyi kaudeksi 2009–2010 Saksan kakkosliigan Schwenninger Wild Wingsiin.
Pelattuaan neljä vuotta kiekkoa Nebraska-Omahan yliopistossa Hacker aloitti ammattilaisuransa ECHL:n Idaho Steelheadsissa kaudella 2005–2006. Steelheadsista hänet nostettiin keväällä 2006 AHL:n pudotuspeleihin Iowa Starsin joukkueeseen, jossa hän jatkoi koko seuraavan kauden.
Syksyllä 2007 Hacker tuli koeajalle SM-liigan SaiPaan ja saikin sopimuksen koko kaudeksi. SaiPasta Hacker siirtyi seuraavaksi kaudeksi Ilvekseen, mutta Ilveksen ulkomaalaiskiintiön täytyttyä Matt Nickersonin kanssa tehdyn sopimuksen myötä Hacker siirtyi jo lokakuussa 2008 HIFK:hon. HIFK:ssa Hacker pelasi kauden loppuun. Seuraavaksi kaudeksi hän teki sopimuksen Saksan kakkosliigan Schwenninger Wild Wingsin kanssa.
Hackeria on luonnehdittu hyväksi kahden suunnan keskushyökkääjäksi, joka pystyy pelaamaan myös laitahyökkääjänä. Häntä on kehuttu myös yritteliäisyydestä ja hyvästä taisteluhengestä sekä nopeasta luistelusta. Hacker ei kuitenkaan ole kiekollisena erityisen taitava.
Nystykärpässieni
Nystykärpässieni ("Amanita echinocephala") on valkoinen tai vaaleanruskea nystylakkinen kärpässienilaji. Jalka on valkoinen ja siinä on suojusjätteitä. Malto on valkoista. Sieni haisee pahalta. Se kasvaa kuivilla kalkkimailla Keski-Euroopassa. Suomesta ei ole tehty yhtään löytöä.
Ensimmäinen makkabilaiskirja
Ensimmäinen makkabilaiskirja (myös "Ensimmäinen makkabealaiskirja", ) on deuterokanonisiin kirjoihin eli Vanhan testamentin apokryfikirjoihin kuuluva kirja, joka on mukana Septuagintassa sekä katolisessa ja ortodoksisessa Raamatussa. Se ei kuulu juutalaiseen Raamattuun Tanakiin eikä varsinaiseen protestanttisten Raamattujen kaanoniin.
Kirja on kirjoitettu hasmonealaisdynastian aikana 104–63 eaa. ja säilynyt vain kreikankielisenä. Vaikka yhtään alkuperäistekstin jäljennöstä ei ole säilynyt, niin Septuagintassa mukana olevan tekstin sanonnoista on voitu päätellä, että alkuperäinen teos oli kirjoitettu hepreaksi. Kirja on käytössä katolisessa ja ortodoksisessa kirkossa. Protestanttiset kirkot ja juutalaiset pitävät sitä historiallisesti luotettavana ja hyödyllisenä, mutta eivät osana varsinaisia pyhiä kirjoituksia.
Kirjan tapahtumat sijoittuvat Seleukidien hallitsemaan Juudeaan, Aleksanteri Suuren kuoleman jälkeen. Siinä kerrotaan kuinka Antiokhos IV Epifanes yritti tukahduttaa juutalaisen uskonnonharjoituksen, minkä seurauksena ylipappi Mattatias aloitti Makkabilaiskapinan. Kirjassa Mattatiaksen pojat Juudas Makkabi, Simon Makkabi ja tämän poika Johannes Hyrkanos ovat tärkeitä henkilöitä.
Antiokos kieltää ympärileikkauksen ja juutalaisten pyhien tekstien omistamisen kuolemanrangaistuksen uhalla. Myös sapatti ja uhraaminen temppelissä ovat kiellettyjä. Vuonna 165 eaa. temppeli valloitetaan ja vihitään uudelleen käyttöön, jonka kunniaksi Juudas aloittaa Hanukka-juhlan viettämisen. Hän pyrkii myös liittoutumaan Rooman tasavallan kanssa.
Kirjoitettu kieli
Kirjoitettu kieli on kirjoituksen eli erityisten symbolien avulla ilmaistu kieli. Toisin kuin puhuttu kieli, kirjoitettu kieli ei ole sidoksissa aikaan eikä paikkaan, vaan se voi säilyä periaatteessa ikuisesti. Siksi kirjoitettua kieltä on käytetty hallinnon kielenä ja se on edustanut puhuttuun kieleen nähden laaja-alaisempaa ja arvostetumpaa kielimuotoa. Monissa kielissä kirjoitettua kieltä merkitsevä sana tarkoittaa myös kieliyhteisön yhteistä, virallista yleiskieltä, kuten suomen "kirjakieli" ja saksan "Schriftsprache".
Kirjoitettu kieli ei ole vain puhuttua kieltä, joka on jäljennetty kirjoitetuksi, vaan se muodostaa kokonaan eri järjestelmän. Kirjoitetulla kielellä on esimerkiksi muoto, jollaista puhutulla kielellä ei ole: se on lineaarinen esitys, ja siinä voi olla rivejä, rivinvälejä, otsikoita, kappaleita ja jaksoja. Kirjoitettua kieltä ohjaa monesti myös oikeinkirjoitus, joka ei koske puhuttua kieltä.
United Bankers
United Bankers Oyj on suomalainen, pankkiryhmistä riippumaton ja avainhenkilöidensä omistama sijoitusalan konserni. United Bankers -konserniin kuuluvat emoyhtiön lisäksi UB Omaisuudenhoito Oy, UB Rahastoyhtiö Oy, UB Securities Oy, UB Capital Oy, UB Nordic Forest Management Oy sekä UB Real Asset Management Oy.
United Bankers perustettiin vuonna 1986 ja arvopaperien välitystoiminnan se aloitti seuraavana vuonna. Nykyisin konsernin liiketoimintoihin kuuluu välitystoiminnan lisäksi myös varainhoito, rahastojen hallinnointi ja investointipankkitoiminta.
United Bankers listautui vuoden 2014 lopulla Helsingin pörssin First North -listalle. Yhtiö keräsi listautumisannissaan noin 9,8 miljoonaa euroa ennen kuluja. Merkintäaika päätettiin etuajassa, sillä anti ylimerkittiin. Vuoden 2015 lopussa United Bankersin hallitus, johto ja muu henkilöstö omistivat konsernista noin 55 prosenttia.
United Bankers osti sijoituspalvelukonserni Suomen Pankkiriiliikkeen vuoden 2017 lopulla. Yhtiön arvion mukaan kauppa oli molemmille osapuolille strategisesti erittäin merkittävä. Jo aiemmin United Bankers ja Suomen Pankkiriiliike olivat tehneet yhteistyötä vuodesta 2010 lähtien.
Sigurd Laesvirta
Reino Sigurd Valdemar Laesvirta (22. tammikuuta 1910 Tampere – 9. maaliskuuta 1960 Tampere) oli suomalainen taiteilija, sarjakuvapiirtäjä ja kirjailija.
Laesvrta toimi sotavuosina tk-piirtäjänä ja sodan jälkeen hän piirsi muun muassa Outsiderin radiokuunnelman "Ben Huronin testamentti" pohjalta sarjakuvan joka ilmestyi Outsiderin lehti-julkaisussa 1949.
Laesvirta oli naimisissa vuosina 1944-1950 Tabe Slioorin kanssa.
Markku Purho
Markku Purho (s. 31. heinäkuuta 1950) on suomalainen taikuri ja koomikko.
Markku Purho aloitti uransa jo vuonna 1962, ensimmäinen esiintyminen tapahtui Jokelan VPK:n poikaosaston pikkujoulussa. Vuosikymmenten aikana Markku Purho on esiintynyt erilaisissa tilaisuuksissa noin 5000 kertaa. Markku Purho järjestää vuosittain Kouvolan Taikapäivät, joka tuo Kouvolaan vuosittain noin 200 taikuria. Purho on toiminut myös Suomen Taikapiiri ry:n sihteerinä ja puheenjohtajana. Markku Purho on voittanut vitsinkerronnan Suomen mestaruuden vuosina 1995 ja 1996. Vuonna 1999 Esiintyvät Taiteilijat ry. valitsi hänet vuoden viihdetaiteilijaksi ja vuonna 2000 Suomen Taikapiiri palkitsi hänet Vuoden taikuri nimityksellä. Toistamiseen Suomen Taikuri valitsi Purhon vuoden taikuriksi 2010. Purholla on myös netissä pyörivä taikakauppa.
Markku-liitto valitsi vuonna 2006 Purhon kymmenenneksi "vuoden Markuksi".
Narsissikärpässieni
Narsissikärpässieni ("Amanita gemmata") on kartiomainen, kalpeankeltainen tai okranvärinen kärpässienilaji. Jalka on valkoinen ja siinä on keltaisen vivahteita. Heltat ovat valkoiset. Sieni kasvaa havumetsissä harvinaisena. Sitä on löydetty Etelä-Suomesta. Narsissikärpässieni ei kelpaa ruoaksi.
Puistokärpässieni
Puistokärpässieni ("Amanita ceciliae") on limalakkinen, punaruskea kärpässienilaji. Sen jalka on vaalea ja siinä on punaruskeita vöitä. Heltat ovat valkoiset. Sientä voi syödä, mutta sitä ei pidä sekoittaa myrkyllisiin kärpässienilajeihin. Sieni kasvaa lehtimetsissä ja puistoissa. Se on Suomessa harvinainen laji.
Harmaakärpässieni
Harmaakärpässieni ("Amanita vaginata") on kellomainen, harmaalakkinen kärpässienilaji. Sienen lakissa erottuu suojusjätteitä. Heltat ovat valkoiset, kuivuneissa sienissä oranssit. Jalka on harmaanvaalea. Sieni kasvaa puistoissa ja lehtimetsissä. Harmaakärpässieni on yleinen laji Suomessa.
Lajista on myös olemassa puhtaanvalkoinen muoto, lehtokärpässieni ("A. vaginata" var. "alba").
Tunturikärpässieni
Tunturikärpässieni ("Amanita nivalis") on kupera, harmaanvalkoinen syötävä kärpässienilaji, mutta se on tunnistettava hyvin, jotta se ei sekoittuisi myrkyllisiin kärpässienilajeihin.
Sienen lakista erottuu suojusjätteitä. Heltat ovat valkeat. Jalka on valkoinen. Kärpässieni kasvaa vaivaiskoivun seuralaisena Tunturi-Lappiin saakka melko yleisenä.
Kehäkärpässieni
Kehäkärpässieni ("Amanita battarrae") on kuperalakkinen ja harmaanruskea kärpässienilaji. Sen heltat ovat valkoiset. Jalka on harmaanvaalea tai valkoinen. Sieni kasvaa rehevissä lehtimetsissä ja on melko yleinen koko Suomessa.
Kehäkärpässieni on syötävä sieni, mutta vaarana on sekoittaa se tunnistettaessa myrkyllisiin kärpässieniin, esimerkiksi kangaskärpässieneen, minkä vuoksi sitä ei suositella erehdysvaaran vuoksi ruokasieneksi.
Kahden kerroksen väkeä
Kahden kerroksen väkeä, () on brittiläinen draamasarja, joka sijoittuu hienostotaloon Lontoossa kertoen talon isäntien ja heidän palvelijoidensa elämästä Edvard VII:n ja Yrjö V:n hallitsijakausina vuosina 1903-1930. Kyseistä eli vanhempaa, Emmy- ja BAFTA-palkittua sarjaa tehtiin viisi tuotantokautta (1971-1975) ja se on yksi Britannian suosituimmista tv-sarjoista kautta aikojen.
Sarjan tuotti London Weekend Television. Luojina toimivat näyttelijät Jean Marsh ja Eileen Atkins. Sarjalla oli kymmenisen käsikirjoittajaa, joista huomattavimmat olivat Alfred Shaughnessy ja Jeremy Paul. Sarjan jokainen jakso koostuu erilaisista juonenkäänteistä niin palvelijoiden kuin heidän isäntiensä, eli Bellamyn perheen, elämässä, mutta kaikki tapahtumat ovat sidoksissa historiallisiin käänteisiin, kuten Titanicin haaksirikko, ensimmäinen maailmansota ja Wall Streetin pörssiromahdus.
BBC elvytti sarjan kahdelle tuotantokaudelle (2010 ja 2012), yhteensä 9 jaksoa, joiden käsikirjoittajana toimi Heidi Thomas. Tapahtumien alku sijoittuu vuoteen 1936, kuusi vuotta aiemman sarjan päättymisen jälkeen kestäen toisen maailmansodan alkuun.
sarjassa 1971-1975:
sarjassa 2010 ja 2012:
sarjassa 1971-1975:
sarjassa 2010 ja 2012:
Apoentsyymi
Apoentsyymi on entsyymin osa. Apoentsyymiin kiinnittyy kofaktori tai koentsyymi. Apoentsyymi määrittelee entsyymin substraattispesifiyden.. Apoentsyymi on sama tai lähes sama kuin entsyymin proteiini. Tyypillisessä apoentsyymissä on 500-600 aminohappoa. Suhteellisen pienessä apoentsyymissä on 62 aminohappoa. Apoentsyymissä on pääosa entsyymin aktiivisesta osasta.
Nikomakhos (Aristoteleen isä)
Nikomakhos () (n. 375 eaa.) oli antiikin kreikkalainen lääkäri. Hän oli Makedonian kuninkaan Amyntas III:n ystävä ja hovilääkäri. Nikomakhos oli Aristoteleen isä.
Nikomakhos oli kotoisin Stageirasta. "Sudan" mukaan hän oli Nikomakhoksen, Makhaonin pojan, jälkeläinen alenevassa polvessa. Makhaon puolestaan oli Asklepioksen poika. Nikomakhoksen puoliso oli Faistis (tai Faistias), joka oli myös Asklepioksen sukua. Heillä oli kaksi poikaa, Aristoteles ja Arimnestos, sekä tytär Arimneste. Nikomakhos kirjoitti useita luonnontieteellisiä teoksia.
Aristoteles antoi pojalleen Nikomakhokselle nimen isänsä mukaan.
Valkoukonsieni
Valkoukonsieni ("Leucocoprinus cretaceus", syn. "Leucoagaricus cretaceus") on kellanvalkoinen tai kellanruskea ukonsienilaji. Sen heltat ovat punertuvat tai useammin kokonaan valkoiset. Sienen jalka on valkoinen ja siinä on rengas. Sieni kasvaa kosteilla rantaniityillä, puutarhojen nurmilla ja kaatopaikoilla. Se on melko harvinainen Suomessa. Valkoukonsieni käy ruokasieneksi.
Atsidotymidiini
Atsidotymidiini tai AZT eli tsidovudiini on tymiinin johdannainen. Sitä käytetään AIDSin hoidossa, koska se estää HI-viruksen käänteiskopioijaentsyymiä toimimasta.
Retrovir nimisessä viruslääkkeessä vaikuttavana aineena on tsidovudiini. Retrovirin kanssa ei saa ottaa stavudiinia tai rifampisiinia sisältäviä lääkkeitä. Haittavaikutuksia voi tulla seuraavien lääkeaineiden kanssa: natriumvalproaatti, asikloviiri, gansikloviiri, interferoni, pyrimetamiini, dapsoni, flukonatsoli, flusytosiini, pentamidiini, atovakoni, amfoterisiini, trimetopriimisulfa, probenesidi, metadoni, vinkristiini, vinblastiini tai doksorubisiini. Lääkkeiden yhteisvaikutuksia voi esiintyä esimerkiksi klaritromysiinin ja fenytoiinin kanssa.
Hapraukonsieni
Hapraukonsieni ("Macrolepiota gracilenta") on munamainen tai laakea ukonsienilaji. Sen lakki on ruskeiden suomujen peittämä ja vaalea. Jalka on valkean ruskeansuomuinen. Heltat ovat valkoiset. Hapraukonsieni kasvaa laidunmailla ja avoimissa metsissä. Sitä ei esiinny Suomessa.
Suippu-ukonsieni
Suippu-ukonsieni ("Macrolepiota mastoidea") on pallomainen tai kupera ukonsienilaji. Sen lakki on vaaleanruskea ja vanhemmilla sienillä suomuinen. Jalka on suomuinen ja rusehtava. Heltat ovat valkoiset. Sieni kasvaa lehti- ja havumetsien ruohikoissa. Sieni on koko Suomessa melko harvinainen.
Suippu-ukonsieni on Suomessa erittäin uhanalainen.
Tarha-akansieni
Tarha-akansieni ("Chlorophyllum brunneum", vanh. "Macrolepiota brunnea") on puolipallomainen suomulakkinen akansienilaji. Jalka on valkoinen ja siinä on rengas. Heltat ovat aluksi valkoiset ja muuttuvat vanhemmilla sienillä ruskeiksi tai keltaisiksi. Malto on valkoista. Sieni maistuu ja tuoksuu hyvältä ja on kelvollinen ruokasieni. Tarha-akansieni kasvaa puutarhoissa ja komposteissa ravinteikkailla paikoilla.
Tarhaukonsieni
Tarhaukonsieni ("Macrolepiota excoriata") on kellomainen, isosuomuinen ja ruskea ukonsienilaji. Sen jalka on valkoinen ja siinä on kaksinkertainen rengas. Heltat ovat valkoiset. Tarhaukonsieni kelpaa ruokasieneksi. Se kasvaa kuivalla maalla, tienvarsilla ja kedoilla harvinaisena koko Suomessa.
Yle Urheilu
Yle Urheilu on Yleisradion uutispalvelu, joka tuottaa urheilu-uutisia eri medioille, kuten Yleisradion televisiokanaville, radioasemille ja verkkosivuille. Yle Urheilun tuottamia ohjelmia ovat muun muassa "Urheiluruutu", "Yle Uutisten" yhteydessä lähetettävät urheiluosuudet ja Yle Radio Suomen "Urheiluradio". Lisäksi Yle Urheilu tuottaa lähes kaikki Yleisradion välittämät urheilutapahtumat.
Yle Urheilun päällikkönä on elokuusta 2013 toiminut Panu Pokkinen. Ylen urheilutoimittajia ovat muiden muassa Laura Arffman, Antti Ennekari, Jussi Eskola, Mikko Hannula, Inka Henelius, Kristiina Kekäläinen, Tuulia Kössö, Sami Laine, Petra Manner, Manu Myllyaho, Jere Nurminen, Riku Salminen, Christer Sarlin, Antti-Jussi Sipilä, Maija Kautto, Pertti Tapola ja Nina Vanhatalo.
Vuoden 1998 loppuun asti TV1:llä ja TV2:lla oli omat urheilutoimituksensa, mutta vuoden 1999 alussa ne yhdistettiin YLE TV-urheilu -nimiseksi kokonaisuudeksi. Jo vuodesta 1996 Markku Vainikka oli toiminut Ylen televisiotoimialan yhteisenä urheilupäällikkönä vastuualueenaan suurimmat urheilutapahtumat (yleisurheilun ja jalkapallon MM- ja EM-kisat, kesä- ja talviolympialaiset sekä hiihdon ja jääkiekon MM-kisat).
Painonnosto kesäolympialaisissa 1896 – yhden käden painonnosto
Miesten yhden käden painonnosto oli toinen laji kahdesta painonnostolajista kesäolympialaisissa 1896. Kilpailu kilpailtiin 7. huhtikuuta 1896, Ateenan Panathinaïkó-stadionilla. Jokainen nostaja sai kolme nostoyritystä. Kolme parasta tulosta saaneet saivat kolme lisäyritystä. Nostotyyli oli samankaltainen nykyisen tempaustyylin kanssa. Kilpailun voitti Iso-Britannian Launceston Elliot.
Bioasekonventio
Bioasekonventio on kansainvälinen sopimus bioaseista. Sopimuksen tarkoitus on ehkäistä bioaseiden käyttöä ennalta. Bioasekonventio laadittiin vuonna 1972 ja sen on ratifioinut yli 100 valtiota.
Sopimus kieltää bioaseiden kehittämisen, valmistamisen ja varastoinnin. Se käsittelee myös jo olemassa olevien bioaseiden hävittämistä. Sopimus sallii ainoastaan rauhanomaisen tutkimuksen.
Biotekniikan neuvottelukunta
Biotekniikan neuvottelukunta (BTNK) on Suomen valtioneuvoston asettama asiantuntijaelin, jonka tarkoitus on toimia geenitekniikkaa koskevissa kysymyksissä neuvoa antavana asiantuntijaelimenä. Biotekniikan neuvottelukunnan tehtäviin kuuluu myös kansainvälisen yhteistyön lisääminen biotekniikassa, tutkimuksen ja kehityksen seuraaminen, koulutuksen ja eettisten näkökulmien huomioon ottaminen sekä alan tiedotuksen auttaminen.
Laatokan kanava
Laatokan kanava () on Nevan ja Olhavajoen suut yhdistävä vesireitti, joka kulkee Laatokan etelärantaa pitkin. Kanavia on kaksi: Vanha Laatokan kanava () ja Uusi Laatokan kanava (). Reitin pituus on noin 117 kilometriä.
1700-luvulla Laatokan kautta kulki yksi Venäjän tärkeimmistä tavarankuljetusreiteistä, Volgan Itämereen yhdistänyt Vyšni Volotšokin vesitie. Laatokka oli kovien myrskyjen takia reitin vaikein ja vaarallisin osuus. Pietari I:n määräyksestä Laatokan etelärannikolle ryhdyttiin vuonna 1719 rakentamaan kanavaa, joka alkoi läheltä Uutta Laatokankaupunkia ja päättyi Pähkinälinnaan Nevan suulle. Työntekijäpulan takia rakentamiseen osallistui myös sotilasosastoja.
Pietari I:lle nimetty kanava otettiin käyttöön vuonna 1731. Sen pituus oli noin 111 kilometriä, leveys 20 metriä ja syvyys 2,4 metriä. Kobona- ja Olhavajokien välille rakennettiin patoaltaita ylläpitämään tarvittavaa vedenkorkeutta. Niiden yhteydessä sekä kanavan molemmissa päissä oli sulut. 1700-luvun lopussa rakennettiin vielä toinen kanava Olhavalta Säsjoelle, ja 1800-luvun alussa sitä jatkettiin Syvärin suulle asti.
Vuosina 1861–66 madaltuneen vanhan kanavan ja rantalinjan väliin rakennettiin uusi suluton kanava, joka nimettiin keisari Aleksanteri II:n mukaan. Se otettiin käyttöön vuonna 1866. Rautatieverkon kehittyessä vesitiet menettivät kuitenkin merkitystään.
Nykyään Uutta Laatokan kanavaa käytetään pienalusten kulkureittinä. Vanha kanava on kasvanut lähes umpeen.
Kirkko veren päällä
Kirkko veren päällä tarkoittaa seuraavia Venäjällä olevia kirkkoja:
Evald Jakku
Ludvig Evald Jakku (sukunimi myöh. Kaukonen; 23. marraskuuta 1877 Laihia – 1968?) oli suomalainen näytelmäkirjailija joka kirjoitti 1900-luvun alussa muutamia suosittuja seuranäytelmiä. Jakku käytti nimimerkkejä "Evald J" ja "L.E.J".
Jakkun kuolinvuosi ei ole tiedossa vaan hänet julistettiin kuolleeksi Helsingissä vuonna 1968.
Bruno Soriano
Bruno Soriano Llido eli Bruno (s. 12. kesäkuuta 1984 Artana, Castellón, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, joka edustaa espanjalaista Villarrealia. Hän on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.
Bruno on Villarrealin kasvatti ja debytoi seuran edustusjoukkueessa 15. heinäkuuta 2006 Intertoto-cupin ottelussa Mariboria vastaan. Ensiesiintyminen Primera Divisiónissa seurasi 1. lokakuuta 2006 ottelussa Mallorcaa vastaan. Hän pelasi kaudella 2006–2007 edelleen myös reservijoukkue Villarreal B:ssä ja oli nostamassa joukkuetta Segunda División B:hen.
Vakituisesti Bruno nousi Villarrealin edustusjoukkuemiehistöön kaudella 2007–2008, jonka päätteeksi joukkue saavutti sarjan toisen sijan. Kahden ensimmäisen kauden ajan hän sai maltillisesti vastuuta, mutta kaudella 2009–2010 hän syrjäytti uruguaylaisen Sebastián Egurenin, tuplasi edelliskausien peliminuuttinsa ja pelasi yhteensä 33 sarjaottelussa. Hän pelasi kauden aikana myös 100. virallisen ottelunsa Villarrealissa.
Bruno debytoi Espanjan maajoukkueessa ystävyysottelussa Meksikoa vastaan 11. elokuuta 2010.
Bt-toksiinit
Bt-toksiinit ovat bakteerimyrkkyjä, joita valmistaa "Bacillus thuringiensis" -bakteeri (Bt). Bt-toksiinit ovat myrkyllisiä hyönteisille, minkä takia Bt-geenisiirroilla on voitu valmistaa hyönteisresistenttejä kasveja. Yksi esimerkki näistä on maissikoisaa kestävä maissilajike. Bt-toksiinien toksiset ominaisuudet tunnettiin jo 1960-luvulla.
Bt:n myrkkyjä ovat δ-endotoksiinit kuten "cry1Ab". Ne ovat myrkyllisiä kovakuoriaisille, kaksisiipisille ja perhosille. Bt-myrkky on kiteinen proteiini, joka hyönteisen elimistössä hajoaa ja imeytyy, niin että elimistöön päätyy pienempiä, liukoisempia kiteitä, jotka vahingoittavat epiteeliä ja aiheuttavat tulehdusta, nälkiintymisen ja kuoleman hyönteiselle.
Artur Aivazjan
Artur Aivazjan (, s. 14. tammikuuta 1973 Jerevan) on ukrainalainen kivääriampuja ja olympiavoittaja.
Aivazjan saavutti Pekingin olympialaisissa 2008 50 m pienoiskiväärin makuussa olympiakultaa ja oli 10 m ilmakiväärissä 21. Lisäksi hän on voittanut kuusi MM-joukkuemitalia.
Painonnosto kesäolympialaisissa 1896 – kahden käden painonnosto
Miesten kahden käden painonnosto oli toinen laji kahdesta painonnostolajista kesäolympialaisissa 1896. Kilpailu kilpailtiin 7. huhtikuuta 1896, Ateenan Panathinaïkó-stadionilla. Jokainen nostaja sai kolme nostoyritystä. Kolme parasta tulosta saaneet saivat kolme lisäyritystä. Nostotyyli oli samankaltainen nykyisen työntötyylin kanssa. Kilpailun voitti tanskalainen Viggo Jensen.
Diego Godín
Diego Roberto Godín Leal (s. 16. helmikuuta 1986 Rosario, Uruguay) on uruguaylainen jalkapalloilija, joka edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Atlético Madridia. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Godín aloitti ammattilaisuransa Cerrosta, josta hän siirtyi 20-vuotiaana kotimaansa suurseura Nacionaliin. Hän nousi nopeasti joukkueen kapteeniksi ammattimaisuutensa ja kypsyytensä johdosta.
Elokuussa 2007 hän teki viisivuotisen sopimuksen espanjalaisseura Villarrealin kanssa. Hän teki ensimmäisen maalinsa joukkueessa jo toisessa ottelussaan 7. lokakuuta 2007 Osasunaan. Saapumisensa jälkeen hän onnistui vakiinnuttamaan pelipaikkansa topparipari Gonzalo Rodríguezin rinnalla puolustuksen keskustassa. Hän oli kolmen pelaamansa kauden aikana joukkueen puolustuksen luottopelaajia, otteluita tilille kertyi 91 ja niissä maaleja yhteensä neljä.
4. elokuuta 2010 Godín siirtyi Atlético Madridiin viisivuotisella sopimuksella. Hänestä maksettiin 8 miljoonan euron siirtokorvaus.
Godín teki ensiesiintymisensä Uruguayn maajoukkueessa 19-vuotiaana ystävyysottelussa Meksikoa vastaan. Hän oli mukana Uruguayn joukkueessa vuoden 2007 Copa Américassa.
Hänet valittiin myös kolme vuotta myöhemmin vuoden 2010 MM-kilpailuihin osallistuvaan ryhmään. Joukkue eteni kilpailuissa aina välieriin saakka, jossa se hävisi Alankomaille. Pronssiottelussa joukkue kohtasi Saksan, jolle se hävisi numeroin 2–3 ja jäi näin lopulta neljänneksi.
Olli Aro
Olavi Aimo Aarre (Olli) Aro (29. heinäkuuta 1920 Köyliö – 24. elokuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen kirjailija.
Olli Aro tuli ylioppilaaksi vuonna 1941 ja suoritti valtiotieteen kandidaatin tutkinnon vuonna 1948. Hän osallistui talvi- ja jatkosotaan haavoittuen kahdesti, suoritti Kadettikoulun vuosina 1943−1944 ja erosi puolustusvoimien palveluksesta luutnanttina vuonna 1945.
Aro työskenteli Helsingin yliopiston notaarina, Virkamiesliiton hallituksen sihteerinä, sekä Ylioppilastuki ry:n ja Tapaturmantorjunta ry:n toiminnanjohtajana. Helsingin olympialaisten aikana Aro toimi kisajoukkueiden vastaanottopäällikkönä.
Olli Aro sairastui polioon vuonna 1954 ja joutui viettämään lopun elämänsä halvaantuneena.
Olli Aron puoliso vuodesta 1948 oli toimittaja ja kansanedustaja, filosofian maisteri Pirkko Aro.
Kulomäen koulu
Kulomäen koulu, hallinnollisesti Vierumäen koulun Kulomäen opetuspiste on alakoulu Vantaan kaupungin Korson kaupunginosan Kulomäen asuinalueella. Koulu yhdistettiin Vierumäen kouluun syyslukukaudesta 2014 alkaen,
Koulussa opiskeli aiemmin noin 150 oppilasta vuosiluokilla 1–5. Koulurakennuksia oli kolme; pääkoulu ja (pihalla) kaksi paviljonkia. Osa koulunkäynnin aloittavista oppilaista oli käynyt esikoulunsa viereisessä Kulomäen päiväkodissa, jonka Vantaan kaupunki sulki kesällä 2014. Viidenneltä luokalta siirryttiin tavallisesti Korson kouluun.
Kulomäen koulurakennus on valmistunut 1981.
Artag
Artoces oli Iberian (nykyisen Georgian) kuningas vuosina 78–63 eaa. Hänestä kerrotaan kolmatta Mithridateen sotaa käsittelevissä antiikin lähteissä (Appianus, "Bell. Mithr." 103, 117; Dio Cassius 37.1-2; Eutropius 6.14 [Artaces]; Festus 16; Orosius 6.4.8) ja hänet on liitetty keskiaikaisten georgialaisten kronikoiden nimiin Artag () tai Arik ().
Georgialaisen historiallisen perinteen mukaan hän oli Artašesiani-dynastian kuningas Aršak I:n poika ja seuraaja. Keskiaikainen georgialainen kertomus hänen valtakaudestaan on lyhyt ja keskittyy hänen valtakuntansa tuhoon iranilaisten käsissä, kun taas ajallisesti läheisemmät klassiset lähteet sisältävät yksityiskohtaisen kuvauksen hänen sodastaan Roomaa vastaan Mithridates VI:n ja Tigranes II:n puolella.
Artag huolestui Rooman miehityksestä viereisessä Albanian valtakunnassa ja lupasi roomalaisille rauhaa ja ystävyyttä. Roomalainen komentaja Pompeius sai kuitenkin tietää hänen varustautuvan salaa sotaan hyökätäkseen roomalaisia vastaan heidän marssiessaan Kaukasuksen solien läpi. Pompeius hyökkäsi maaliskuussa 65 eaa. Iberian linnoituksiin Harmozicassa ja Seusamorassa ennen lähtöään Mithridateen perään. Artag yllättyi hyökkäyksestä, poltti nopeasti Kura-joen ylittävän sillan ja vetäytyi syvemmälle metsien peittämään valtakuntaansa. Pompeius miehitti linnoitukset ja ylitti joen, mutta Iberian armeija taisteli raivokkaasti häntä vastaan. Lopulta roomalaiset kuitenkin saavuttivat voiton: kun Artag näki Pompeiuksen ylittävän myös Pelorus-joen hän antautui ja lähetti lapsensa panttivangeiksi.
Zuzana Štefečeková
Zuzana Štefečeková (s. 15. tammikuuta 1984 Nitra, Tšekkoslovakia) on slovakialainen haulikkoampuja ja olympiamitalisti.
Zuzana Štefečeková on saavuttanut olympialaisissa Pekingissä 2008 ja Lontoossa 2012 hopeaa trapissa. Lisäksi hän on saavuttanut MM-kilpailuissa pronssia naisten sarjassa Nikosiassa 2003 ja tyttöjen sarjassa Lahdessa 2002.
Katekoli-O-metyylitransferaasi
Katekoli-O-metyylitransferaasientsyymi eli COMT on entsyymi, jonka tehtävänä on estää hermosolujen impulssien kulkemista. Entsyymi toimii lisäämällä hermoimpulssien välittäjäaineisiin metyyliryhmän.
Diastrofinen dysplasia
Diastrofinen dysplasia on perinnöllinen sairaus, jonka oireisiin kuuluvat lyhyet jalat, nivelten epämuodostuneisuus sekä jäykistyminen. Joskus sairauteen liittyy myös suulakihalkio ja pieni alaleuka. Diastrofinen dyslapsia periytyy resessiivisesti, ja se kuuluu suomalaiseen tautiperintöön.
Viherharakka
Viherharakka ("Cissa chinensis") on varisten heimoon ja viherharakoiden sukuun kuuluva lintulaji.
Viherharakka on nimensä mukaisesti suurimmaksi osaksi vihreä. Siivet ovat punaruskeat, päässä on tumma raita. Nokka, jalat ja silmänympärys ovat punaiset. Viherharakka kasvaa 37-39 senttimetrin pituiseksi ja noin 120 gramman painoiseksi.
Viherharakka elää Aasiassa. Sitä tavataan Intian, Kiinan, Malesian, Borneon ja Sumatran alueella. Se elää metsissä, ja rakentaa pesänsä useimmiten bambuihin, puihin tai köynnösten sekaan.
Viherharakka etsii ravintoa niin maasta kuin puistakin. Se syö hyönteisiä, pieniä matelijoita, lintujen poikasia ja munia, marjoja ja hedelmiä.
Pesintäaikana viherharakat pysyttelevät piilossa. Naaras munii 3-7 munaa tammi- ja huhtikuun välisenä aikana.
Diplokokki
Diplokokki on kokkibakteeri, joka esiintyy pareittain. Nimitys diplokokki juontuu sanoista "diplo", joka tarkoittaa kaksinkertaista, sekä "coccus", joka merkitsee marjaa. Marjan mukaan tuleva nimitys perustuu batkeerin pyöreyteen. Aiemmin termillä "Diplococcus" on tarkoitettu erästä bakteerisukua, mutta nykyisin nimitys tarkoittaa yksin omaan bakteeria.
Joensuu (Käkisalmen mlk)
Joensuu (v:sta 1948 ) on kylä Norsjoen kylähallintoasutuksen alueella Käkisalmen piirissä Leningradin alueella Venäjällä. Joensuu kuului Suomen Neuvostoliitolle luovuttamaan Karjalaan ja se oli Suomelle kuuluessaan osa Käkisalmen maalaiskuntaa.
Joensuu sijaitsee Vuoksen pohjoiseen laskuhaaraan kuuluvan Käkisalmenselän itärannalla aivan Käkisalmen kaupungin lounaispuolella. Joensuus rajoittui lännessä Käkisalmenselän toisella puolella oleviin Hirvisaaren ja Suotniemen kyliin, pohjoisessa Käkisalmen kaupunkiin, idässä Tenkalahden ja Norsjoen kyliin, etelässä Alapuustin kylään ja siihen kuuluneeseen Ostamoon sekä Räisälän kunnan Särkisalon kylään. Joensuun kylän länsi- ja pohjoisrajaa huuhtelivat Käkisalmenselän vedet ja kylään kuului mannerosan lisäksi myös saaria Käkisalmenselältä, kuten Palosaari ja Liersaari. Kylän itäosassa puolestaan oli Ostamojärvi ja eteläosassa Takkisensuo. Kylään kuului myös Käkisalmen kaupungin luoteisreunassa oleva Suosaaren erillisalue.
Vuonna 1920 Joensuussa oli 183 asukasta. Vuonna 1939 asukkaita oli puolestaan 284. Joensuun asutus oli levittytynyt hajalleen kylän länsi- ja pohjoisosaan. Nykyisin kylän asutus on keskittynyt kylän pohjoisosaan Käkisalmen kaupungin välittömään läheisyyteen.
Ennen talvisotaa Joensuu oli pääasiassa maatalousvaltainen kylä. Kalastusta harjoitettiin lähinnän omaan tarpeeseen. Myös Käkisalmen kaupungissa käytiin töissä. Kylässä oli ollut kaksi kartanoa: Joensuun ja Ampialan kartanot. Käkisalmen maalaiskunta osti Joensuun kartano ja jakoi kartanon maita pienemmiksi tiloiksi. Kartanon päärakennukseen sijoitettiin kunnalliskoti. Kylän itäosan kautta kulki Hiitola-Rautu-rata, mutta kylän alueella ei ollut asemaa tai seisaketta.
Talvisodan alussa kylästä evakuoitiin alaikäiset lapset äiteineen. Muu väestö evakuoitiin rauhan tultua, kun selvisi että Käkisalmen maalaiskunta kuului luovutettaviin alueisiin. Jatkosodan aikana asukkaita palasi koteihinsa, mutta uusi evakuointi oli edessä vuonna 1944.
José Luis Abajo
José Luis Abajo Gómez (s. 22. kesäkuuta 1978 Madrid, Espanja) on espanjalainen kalpamiekkailija. Hän edustaa Sala de Armas de Madrid -miekkailuseuraa.
Abajo kuului Espanjan hopeaa voittaneeseen joukkueeseen Torinon MM-kilpailuissa 2006. Vuoden 2008 kesäolympialaisissa Pekingissä hän saavutti henkilökohtaisen pronssin voitettuaan pronssiottelussa Unkarin Gábor Boczkón. Abajon mitali oli Espanjan olympiahistorian sadas.
Kalan torppa
Kalan torppa on Kauhavan Hahtomaassa sijaitseva museo. Sen omisti aikoinaan Hermanni Kala vaimoineen. Nykyinen Kalan torppa on tuotu Evijärveltä. Torpaksi valittiin mahdollisimman paljon alkuperäisen torpan näköinen mökki. Paikalla aikoinaan olleessa talossa perustettiin Suomen ensimmäinen nuorisoseura, Kauhavan Nuorisoyhtiö. Museota ylläpitää Kauhava-Seura
Harri J. Rantalan Kotiinpaluu -elokuva kuvattiin Kalan torpassa.
Paco Peña
Paco Peña (oik. Francisco Peña Pérez; s. 1. kesäkuuta 1942 Córdoba, Espanja) on espanjalainen flamencokitaristi.
Paco Peña aloitti kitaransoiton opiskelun kuusivuotiaana ja esiintyi ammattimaisesti ensimmäisen kerran kaksitoistavuotiaana. 1960-luvun lopulla hän muutti Lontooseen. Peña on esiintynyt ympäri maailmaa sekä yksin että säestäjänä Carnegie Hallissa New Yorkissa, Royal Albert Hallissa Lontoossa ja Concertgebouw’ssa Amsterdamissa. Hän on perustanut Rotterdamin konservatorioon tutkintoon johtavan flamencokitarakurssin.
Peña on klassisen kitaristin John Williamsin hyvä ystävä, ja hän on esiintynyt Williamsista tehdyssä dokumentissa, jossa hän soittaa Williamsin kanssa Isaac Albénizin säveltämän ”Sevillan”.
Jumpperi
Jumpperi on pieni oikosulkupala, jolla yhdistetään piirilevyllä sijaitsevat liitäntänastat sähköisesti toisiinsa ja saadaan näin erilaisia asetuksia tai toimintoja käyttöön tai pois käytöstä. Jumpperien sijasta voidaan käyttää myös pieniä DIP-kytkimiä, jolloin irtonaisia oikosulkupaloja ei tarvita, vaan oikosulku saadaan aikaan kytkintä kääntämällä.
Jumppereiden avulla aseteltavissa kytkennöissä käytetään usein ylös- tai alasvetovastuksia, jotka asettavat loogisen tilan silloin, kun jumpperi on irti.
Lust Stained Despair
Lust Stained Despair on suomalaisen metalliyhtye Poisonblackin 2006 julkaistu albumi. Laulajana levyllä toimi Ville Laihiala. Albumi julkaistiin alkusyksystä 2006 kolmen vuoden tauon jälkeen uuden laulajan etsimisen takia.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 2.
A Dead Heavy Day
A Dead Heavy Day (lyhennettynä ADHD) on suomalaisen metalliyhtye Poisonblackin kolmas albumi. Se julkaistiin vuonna 2008.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 6.
Montenegron sosialistinen tasavalta
Montenegron sosialistinen tasavalta, lyhenteeltä Montenegron ST (, Социјалистичка Република Црна Гора, СР Црна Гора, СРЦГ) oli yksi Jugoslavian kahdeksasta tasavallasta vuosina 1943–1992. Se käsitti nykyisen Montenegron alueen. Vuosina sen 1945–1963 sen nimi oli "Montenegron kansantasavalta", lyhenteeltä "Montenegron KT" (, Народна Република Црна Гора, НР Црна Гора, НРЦГ).
Pétra (Pieria)
Pétra () on Kreikan kylä sekä samanniminen Katerínin kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Πέτρας, "Dimotikí Enótita Pétras") ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Pierian alueyksikössä Keski-Makedonian alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 4 888 ja varsinaisen Pétran kylän väkiluku 37 (vuonna 2011).
Pétra oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Katerínin kuntaan yhdessä Elafínan, Korinóksen, Paralían ja Piérioin kanssa.
Pétran kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista: