hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Levänuoliainen
Levänuoliainen ("Gyrinocheilus aymonieri") on Aasiasta kotoisin oleva jokikala, jota on tavattu Intiasta, Thaimaasta ja lähiseuduilta.
Levänuoliaisesta on kehitetty akvaariokala, ja josta on luotu muutamia värimuunnoksia kuten esimerkiksi laikullinen ja kokokeltainen. Tämä kookas nuoliainen on melko suosittu levänsyöjä vaikkei sovellukaan useimpiin seura-akvaariohin luonteensa ja kokonsa vuoksi, levänuoliainen tarvitsee oman reviirin.
Levänuoliainen saattaa elää jopa 10-vuotiaaksi, ja pituutta sille voi kertyä 27 senttimetriä. Tälle suhteellisen lämpimän veden (24-28○C) kalalle on todettu hyväksi 6,0-8,0 pH-arvo ja altaan kokoa pitäisi olla vähintään 250 litraa. Altaassa tulisi olla juurakoita tai luolia piiloiksi. Aikuisena kalasta tulee usein erakko, eikä se siedä samanlajista seuraa.
Levänuoliainen on pääosin pohjaltasyöjä, mutta kala on lähes kaikkiruokainen. Nuorena laji on erittäinkin tehokas levien syöjä.
Lajia ei suositella laitettavaksi samaan altaaseen pienten, heikkojen kalojen kanssa. Vain suuret kalat ovat hyvää seuraa levänuoliaiselle. Nuorena lajille kelpaa saman lajin seura, mutta aikuiseksi kasvettuaan voi ruveta hyvinkin häijyksi ja jopa tappaa muita kaloja.
Lisääntyminen kotiakvaariossa on erittäin epätodennäköistä. Kutuhalut voi ehkä laukaista runsailla vedenvaihdoilla, lämpötilan muutoksilla ja monipuolisella ruokinnalla. Kudettamiseen tarvitaan kaikenlisäksi suuri akvaario voimakkaalla virtauksella. Joka tapauksessa suurin piirtein kaikki kaupoissa olevat levänuoliaiset ovat viljeltyjä.
Otto Rud
Otto Rud oli tanskalainen amiraali. Hänen johtamansa joukot ryöstivät Turun kaupungin vuonna 1509. Ejbyn kalkki kuului ryöstösaaliiseen.
Rud haavoittui ja jäi sotavangiksi 7. heinäkuuta 1565 Klaus Hornin johtamaa ruotsalaista laivastoa vastaan käydyssä meritaistelussa. Taistelusta on kirjoitettu suomeksi kaksikin kuvausta; niistä historiallisesti luotettavampana pidetään Kyösti Wilkunan kuvausta Loistavien voittojen sankari - Klaus Kristerinpoika Horn, joka sisältyy kokoomateokseen "Suomalaisia sankareita. Historiallisia kertomuksia, I–II" vuodelta 1916.
Kirjailija Kaari Utrio julkaisi 1960-luvulla kaunokirjallisen teoksen "Kartanonherra ja kaunis Kirstin" (myöh. pelkkä "Kirstin"), joka on amiraali ja vapaaherra Klaus Kristerinpoika Hornin osittain fiktiivinen mutta historiaan pohjautuva elämäkerta. Sen loppuosaan sijoittuu kuvaus Otto Rudin viimeisestä taistelusta.
Wilkunan mukaan Otto Rudin sanotaan kuolleen pian tämän taistelun jälkeen ruotsalaisessa vankeudessa
Shirley Chisholm
Shirley Anita St. Hill Chisholm (30. marraskuuta 1924 – 1. tammikuuta 2005) oli yhdysvaltalainen poliitikko.
Chisholm syntyi New Yorkin Brooklynissä barbadoslaiselle äidille ja guyanalaiselle isälle. Hän oli vuosina 1949–1977 naimisissa Conrad Chisholmin kanssa ja avioitui eronsa jälkeen Arthur Hardwick, Jr.n (k. 1986) kanssa.
Hänet valittiin Yhdysvaltain kongressiin ensimmäistä kertaa vuoden 1968 vaaleissa. Hän toimi edustajainhuoneen jäsenenä New Yorkin 12. vaalipiiristä seitsemän kaksivuotiskautta, vuosina 1969–1983, minkä jälkeen ei enää asettunut ehdolle. Chisholm oli ehdolla demokraattien presidenttiehdokkaaksi Yhdysvaltain presidentinvaaleissa 1972.
Chisholm julkaisi kirjat "Unbought and Unbossed" (1970) ja "The Good Fight" (1973). Hän muutti myöhemmällä iällään Floridaan, jossa kuoli 80-vuotiaana.
International Motorsports Hall of Fame
International Motorsports Hall if Fame (IMHOF) on moottoriurheiluun vaikuttaineiden kuljettajien, omistajien, kehittäjien ja insinöörien museo-galleria. Se on keskittynyt pääasiassa yhdysvaltalaisiin autourheilijoihin ja amerikkalaiseen autourheiluun, etenkin NASCARiin, mutta sinne on päässyt myös muita merkittäviä autourheilijoita (mm. legendoja, kuten Fangio, Moss ja Senna).
IMHOF:n perusti vuonna 1983 William France Sr, NASCAR-sarjan perustaja, Talladegaan Alabamaan Talladega Superspeedwayn yhteyteen.
Tullakseen nimetyksi IMHOF:iin autourheilijan on täytynyt olla ainakin viisi vuotta eläkkeellä moottoriurheilu-uraltaan. Kansainvälinen autourheilumediasta muodostuva 150 henkinen paneeli äänestää mahdollisista valinnoista.
Kajaanin Haka
Kajaanin Haka (KajHa) on kajaanilainen jalkapalloseura. Seuran edustusjoukkue pelaa kaudella 2019 Suomen neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla, Kolmosessa, jossa se jatkaa edelliskauden päätteeksi seuran pudottua sinne kauden 2017 jälkeen.
Seura on perustettu vuonna 1953. Sen alkuperäinen nimi oli Hevossuon Haka, mutta nimi sai nykyisen muotonsa vuonna 1963. Aluksi seuran lajeja olivat jalkapallon lisäksi myös yleisurheilu, hiihto ja lentopallo.
KajHa on pelannut Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla yhdeksän kautta vuosina 1968, 1970–1971, 1985–1986, 1993–1994 ja 1998–1999. Kaudella 1993 joukkue ylsi aina liigakarsintaan saakka. Vuonna 1999 KajHa voitti Työväen Urheiluliiton mestaruuden.
KajHan yleisöennätys on vuoden 1968 paikallisottelusta Kajaanin Palloilijoita vastaan, jota seurasi 2 376 katsojaa.
Kajaanin Hakan edustusjoukkue pelaa kaudella 2018 Pohjois-Suomen Kolmosessa. Edustusjoukkueen päävalmentajana toimii Pekka Kemppainen apunaan Marko Milunovic. Joukkueen kotikenttänä toimii Kajaanin liikuntapuisto.
Kajaanin Hakalla on pitkään ollut aktiivista junioritoimintaa. Seura on viime vuosina profiloitunut maakunnalliseksi toimijaksi Kainuussa. Seura vastaa mm. Kainuun Nappula- ja Valioliigoista. Nappula- ja Valioliigajoukkueiden lisäksi seuralla on kaudella 2015 yhteensä kahdeksan ikäkausijoukkuetta. Kajaanin Hakalla on yhteensä 306 rekisteröityä pelaajaa (11/2014).
Ari Tegelberg, Kajaanin Hakan kasvatti, A-maajoukkuepelaaja, 270 pääsarjaottelua
Tero Kemppainen, Kajaanin Hakan kasvatti, 314 pääsarjaottelua
Iiro Aalto, Kajaanin Hakaa vuosina 1998-1999 edustanut jalkapalloilija, 200 Veikkausliiga -ottelua
Toni Etu-Seppälä, Kajaanin Hakaa vuosina 2001-2002 edustanut maalivahti, 11 Veikkausliiga -ottelua
Lisäksi Kajaanin Hakan kasvateista pääsarjatasolla ovat esiintyneet muun muassa Pekka Kemppainen ja Heikki Leinonen (Oulun Palloseura) sekä Jukka Oikarinen (Helsingin Ponnistus).
Komae
Komae () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Tokion metropolissa. Se sijaitsee Taman alueella Tokion erillisalueiden länsipuolella Tamajoen vasemmalla rannalla ja rajautuu Setagayan erillisalueeseen, Tokion Chōfun kaupunkiin ja Kanagawan prefektuurin Kawasakin kaupunkiin. Komaessa on 81 531 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 6,39 neliökilometriä.
Nykyisen muotoinen Komaen kaupunki perustettiin 1. lokakuuta 1970. Se on Tokion metropolin kaupungeista pinta-alaltaan pienin, mutta sen väestötiheys on yksi suurimmista. Kaupunkia palvelee Odakyū-rautateiden Odawara-linja.
Oleg Atkov
Oleg Jurjevitš Atkov (, s. 9. toukokuuta 1949 Hvorostjanka, Neuvostoliitto) on entinen neuvostoliittolainen kosmonautti.
Atkov valmistui lääkäriksi moskovalaisesta Ivan Sietšienovin lääketieteellisestä instituutista vuonna 1973. Hän väitteli tohtoriksi Lääketieteen akatemiassa vuonna 1978.
Kosmonauttikoulutukseen hänet valittiin 9. maaliskuuta 1983. Atkov lensi Sojuz T-10 -lennolla lääketieteellisenä tutkijana. Hän vietti avaruudessa yhteensä 236 vuorokautta ja 22 tuntia.
Atkov siirtyi eläkkeelle kosmonauttijoukoista 2. lokakuuta 1984. Hän siirtyi kliinisen kardiologian instituuttiin. Atkov oli varajohtajana ISU-avaruusyliopistossa vuodet 1989–1996. Hän toimii nykyään EU:n etälääketieteen neuvonantajana.
A. J. Foyt
Anthony Joseph Foyt, Jr. (synt. 16. tammikuuta 1935 Houston, Texas, USA) on luultavasti yksi menestyneimmistä amerikkalaisista autourheilijoista. Hän voitti urallaan ennätykselliset 159 kertaa USAC-sarjan osakilpailun, sekä hän on voittanut Indianapolis 500-kilpailun neljä kertaa. Foyt lopetti uransa 1992.
Foyt aloitti uransa kääpiö-autoilla 1956. Jo vuoden 1957 lopulla hän siirtyi USAC-luokkaan, ja osallistui 60-luvusta lähtien Indianapolis 500-kilpailuihin. Ensimmäisen Indy 500 -kisan Foyt voitti 1961, toisen kerran kerran 1964.
Vuonna 1965 onnettomuudessa Riverside International Racewaylla lääkäri julisti Foytin jo kuolleeksi, mutta ajaja Parnelli Jones elvytti hänet. Foyt kärsi vakavi rintavammoja, murtuneesta selästä ja nilkasta. Seuraavana vuonna hän palasi kilpa-auton ohjaamoon ja voitti Indy 500:n vielä kahdesti, 1967 ja 1977.
USACin ohella Foyt ajoi myös NASCAR- ja IROC-sarjoja, sekä erilaisia kestävyysajoja. Ensimmäisen NASCAR voittonsa Foyt sai jo kymmenennessä kilpailussa. Hän jatkoi NASCARissa ajamista aina vuoteen 1972 asti, ja lopetti sitten huipulta voitettuaan Daytona 500:n. IROC-mestaruuden hän voitti kahdesti: 1976 ja 1977.
Foyt on ainoa ajaja, joka on voittanut Le Mansin 24 tunnin ajon, Daytonan 24 tunnin ajon ja Sebringin 12 tunnin ajon. Yhteensä hän on voittanut 12 eri autourheilusarjan mestaruuden.
Uransa lopetettuaan Foyt perusti oman kilpatallinsa, joka kilpaili ensin CART-sarjassa, sitten NASCAR- ja IRL-sarjoissa. Etenkin IRL:ssä "A.J. Foyt Enterprises" on ollut menestyksellinen; Scott Sharp jakoi mestaruuden 1996 ja Kenny Bräck voitti mestaruuden 1998 ja Indy 500:n 1999.
Kilpa-ajamisen ja tallipäällikön tehtävien lisäksi Foyt on toiminut liikemiehenä, jonka yritysten liiketoiminta on keskittynyt muun muassa öljyyn, autokauppaan ja hautauspalveluihin.
Foyt valittiin kunniajäsengalleriaan International Motorsports Hall of Fameen vuonna 2000, National Sprint Car Hall of Fameen 1990 ja Motorsports Hall of Fame of Americaan 1989.
Eeva-Maija Haukinen
Eeva-Maija Haukinen (o.s. "Tyhtilä", s. 3. helmikuuta 1944 Oulu) on suomalainen näyttelijä, joka on esiintynyt useissa teattereissa ja elokuvissa.
Vuonna 1972 Haukinen sai parhaan naispääosan Jussi-palkinnon Risto Jarvan ohjaamasta elokuvasta "Kun taivas putoaa". Vuonna 1987 hänet palkittiin Kultaisella Nymfillä Monte Carlon televisiofestivaaleilla.
Haukinen esiintyi televisiosarjassa "Kotikatu" Kaisa-mummon roolissa vuonna 1998. Syksyllä 2013 hän esiintyi Ylen sarjassa "Kansan mies".
Haukisen ensimmäinen aviomies oli kirjailija Pekka Haukinen ja toinen aviomies näyttelijä Erkki Pajala. Haukisen tytär, valokuvaaja Miska Reimaluoto on naimisissa näyttelijä Taisto Reimaluodon kanssa.
Haukiselle myönnettiin taiteilijaeläke 2015.
AtlasGlobal
AtlasGlobal (31. maaliskuuta 2015 asti Atlasjet) on turkkilainen lentoyhtiö, jonka päätoimipaikka on Istanbul. Se lentää kotimaanlentoja sekä säännöllisiä charter-lentoja Euroopassa, Kazakstanissa ja Yhdistyneissä Arabiemiirikunnissa. Suomen ja Turkin välillä se lentää lomalentoja ainakin väleillä Helsinki–Antalya, Joensuu–Antalya ja Oulu–Antalya.
Yhtiö on perustettu 14. maaliskuuta 2001 ja se on aloittanut lentotoimintansa 1. kesäkuuta 2001. Lentoyhtiö on aiemmin tunnettu nimellä Atlasjet International Airlines.
Yhtiön lentokone kaapattiin 18. elokuuta 2007 matkalla Kyprokselta Istanbuliin. Kaappaajat pakottivat lentokoneen lentämään Antalyan lentoasemalle tankkaukseen ja lentämään sieltä Iranin pääkaupunki Teheraniin tai Syyriaan.
Lentokoneessa oli kaappaushetkellä yhtiön mukaan 136 matkustajaa ja kuusi miehistön jäsentä, jotka kaikki pääsivät pakenemaan koneesta Antalyan lentoasemalla kaappaajien antautuessa. Lentokone on tyypiltään Boeing MD-83.
Yhtiön MD-83-tyyppinen lentokone syöksyi maahan 30. marraskuuta 2007 Ispartassa, Turkissa, juuri ennen kuin sen oli määrä laskeutua Süleyman Demirelin lentoasemalle. Onnettomuudessa sai surmansa 50 matkustajaa ja seitsemän miehistön jäsentä.
Atlasjetin laivasto sisältää seuraavat lentokoneet:
Soko
Soko (suomeksi 'Haukka') oli Jugoslavian suurin lentokonetehdas ja toimii nykyisin lentokonevalmistajana Mostarissa, Bosnia ja Hertsegovinassa.
Yhtiö perustettiin vuonna 1950, koska Varsovan liittoon välinsä rikkonut sosialistinen Jugoslavia ei pystynyt hankkimaan ilmapuolutuskalustoa ulkomailta. Aluksi tuotanto koostui sotilaslentokoneista, mutta myöhemmin se teki lisenssillä ranskalaisia Aérospatiale SA 341 ja 342 helikoptereita.
1990-luvulla käydyssä Jugoslavian sisällissodan aikana yrityksen toiminta hiipui. Tehtaiden koko oli ennen sotaa 450 000 m² ja työntekijöitä oli 5 000 henkeä.
Nykyisin yrityksen tehtaista toimii vain Mostarin lentoaseman tehdas, jossa on 450 työntekijää.
Kenny Bräck
Kenny Bräck (s. 21. maaliskuuta 1966 Arvika, Ruotsi) on ruotsalainen kilpa-ajaja. Hän on menestynyt Yhdysvalloissa Champ Car- ja IRL-luokissa.
Bräck aloitti uransa Ruotsissa ajaen kartingia. Hän on ajanut Ruotsissa ja Isossa-Britanniassa Formula 3 ja Formula Ford luokissa, sekä testannut Williamsia. Ajettuaan myös Formula 3000-luokkaa, hän siirtyi 1997 Yhdysvaltoihin IRL:ään A. J. Foytin talliin, jossa voitti 1998 IRL:n mestaruuden ja 1999 Indy 500 -kilpailun.
Vuonna 2000 Bräck vaihtoi CART-luokkaan, ja hänet palkittiin kauden parhaana tulokkaana. Hän kuitenkin palasi 2003 IRL:ään, kun hänen tallinsa Team Rahal-Letterman loikkasi CART:sta IRL:ään. Kauden 2003 viimeisessä kilpailussa Bräck miltei menehtyi onnettomuudessa. Hän palasi kilparadoilla 2005 Indy 500:ssa, mutta keskeytti mekaaniseen vikaan.
Vuonna 2006 Bräck ilmoitti lopettavansa uransa ja keskittyvänsä nuorten ajajien valmentamiseen. Hän aloitti myös rockyhtyeen nimeltä Bräck. Hän kirjoittaa yhtyeelle kappaleita.
Omenahappo
Omenahappo eli hydroksibutaanidihappo on dikarboksyylihappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Nimensä mukaisesti omenahappoa on hedelmissä, etenkin omenissa, joissa se muodostaa 97 % kokonaishappopitoisuudesta. Sitä on runsaasti myös luumuissa, kirsikoissa ja vesimelonissa. Juuri se antaa vihreille omenoille luonteenomaisen happaman maun. Raparperin ruodin happamuus johtuu pääasiassa omenahaposta. Omenahapon suoloja ja estereitä kutsutaan "hydroksibutaanidioaateiksi" tai triviaalinimensä mukaisesti malaateiksi.
Omenahappoa voidaan eristää luonnollisista lähteistä, mutta nykyään sitä valmistetaan pääasiassa synteettisesti. Sitä valmistetaan katalyyttisesti vedyttämällä maleiinihappoa, maleiinianhydridiä tai fumaarihappoa.
Elintarviketeollisuudessa käytetään omenahappoa paljon muun muassa makeisissa, hedelmä- ja vihannessäilykkeissä, juomissa ja hilloissa happamuudensäätöaineena. Sen E-koodi on E296. Yhdistettä voidaan käyttää myös hajusteissa, metallien puhdistamiseen ja metalleja kelatoivana aineena.
Omenahappo osallistuu elimistössä sitruunahappokiertoon.
Andries Pretorius
Andries Wilhelmus Jacobus Pretorius (s. 27. marraskuuta 1798 Graaff Reinet, Kapmaa – 23. heinäkuuta 1853 Magaliesberg, Transvaal) oli yksi buurien Suuren vaelluksen johtajista, jolla oli merkittävä osuus Transvaalin ja Oranjen vapaavaltion itsenäisten buuritasavaltojen perustamisessa. Hän toimi lyhytikäisen Natalian tasavallan pääministerinä.
Pretoriuksen joukot kukistivat kuningas Dinganen zulujoukot 16. joulukuuta 1838 Blood riverin taistelusa ja myöhemmin uudelleen Magonossa vuonna 1840. Myöhemmin Pretorius yritti vastustaa brittien Natalin (vuonna 1842) ja Transvaalin (vuonna 1848) anneksointia. Hän osallistui Sand Riverin kokoukseen, joka tunnusti Transvaalin itsenäisyyden vuonna 1852 ja johti Oranjen vapaavaltion itsenäisyyteen johtaneita neuvotteluja.
Etelä-Afrikan pääkaupunki Pretoria on nimetty Andries Pretoriuksen mukaan. Kaupungin perusti vuonna 1855 hänen poikansa Marthinus Wessel Pretorius, josta myöhemmin tuli Transvaalin ensimmäinen presidentti.
Syzran
Syzran () on kolmanneksi suurin kaupunki Samaran alueella, Venäjällä. Se sijaitsee Saratovin tekojärven rannalla. Kaupungin väestönlaskennan mukainen asukasluku oli 178 750 (2010).
Syzran perustettiin 1683 linnoitukseksi. Kylänä se on ollut olemassa vuodesta 1796 lähtien. Kylässä on yhä yksi 1600-luvun aikainen linnoitus.
Arena Mytištši
Arena Mytištši () on jäähalli Mytištšissä viiden kilometrin päässä Moskovasta Venäjällä. Mytištši toimi yhdessä Hodynka-areenan kanssa vuoden 2007 jääkiekon maailmanmestaruuskilpailujen areenana. Hallia käyttää KHL-joukkue HK Atlant.
Katkat
Katkat (Amphipoda) on yksi suurimmista ja laajimmin levinneistä äyriäislahkoista. Kaikkiaan katkalajeja tunnetaan yli 10 000. Suurin osa katkoista elää merissä, mutta noin viidennes lajeista elää sisävesissä ja jotkin lajit myös maalla.
Useimmat katkat ovat 1-2 cm:n pituisia. Pienimmät lajit ovat millimetrin kokoluokkaa, suurin tunnettu syvän veden katka jopa 34 cm. Katkanaaras kantaa muniaan ja niistä kehittyviä poikasia raajojensa välissä olevassa marsupiossa eli alkiotaskussa; erillistä toukkavaihetta ei ole.
Katka-nimitys tulee uskomuksesta, että jokin vesieliö olisi purrut kalastajien siimoja katki.
Suomesta on tavattu 20 katkalajia.
Leinola (Tampere)
Leinola on kaupunginosa Itä-Tampereella. Naapurikaupunginosat ovat Linnainmaa, Holvasti ja Leinola. Leinolan kaupunginosassa sijaitsee Leinolan koulu. Aluetta palvelevat Tampereen Kaupunkiliikenteen linjat 1, 8 ja 38. Leinolassa sijaitsee Mannerheimin patsas. Kaupunginosan etelärajana on Tampere–Haapamäki-rata.
Leinola mainittiin vuoden 1540 maakirjassa Messukylän pitäjään kuuluneena kylänä, jossa oli viisi taloa. Näistä kolmen talon isännällä oli vuoden 1553 maakirjassa sama lisänimi "Leinoij". Messukylä liitettiin Tampereen kaupunkiin vuonna 1947 ja Leinolan alueen ensimmäinen asemakaava vahvistettiin vuonna 1952. Alueen kadunnimistössä on Kalevala-aiheisia ryhmänimiä ja koira-aiheisia ryhmänimiä, joiden perustana on vanha paikannimi Koiramäki.
Kadunnimet Lukinkatu, Mikkolankatu ja Vestonkatu viittaavat vanhoihin kantataloihin. Vesto-nimi juontuu pyhimyskalenterin nimestä Sylvester. Karjumäenkadun nimen pohjana on kadun pohjoispuolella sijaitseva Karjumäki, jota on käytetty aikoinaan sikojen laitumena. Pulkkisenkatu ja -raitti on nimetty Pulkkisenmäen mukaan, ja Pulkkisen savupirtti muistetaan seudun viimeisenä.
Buffalo (täsmennyssivu)
Buffalo voi merkitä useita eri asioita.
Scott Gomez
Scott Carlos Gomez (s. 23. joulukuuta 1979 Anchorage, Alaska, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen ammattilaisuransa päättänyt jääkiekkoilija. Gomez pelasi urallaan yli 1 000 ottelua NHL-liigassa. Suurimman osan urastaan hän pelasi New Jersey Devilsissä.
New Jersey Devils valitsi Gomezin numerolla 27. Hän oli sitä ennen pelannut WHL:ssä Tri-City Americans joukkueessa. Gomez oli ensimmäinen latino NHL-pelaaja, ja heti tulokaskaudellaan pelasi loistavasti ja palkittiin Calder Memorial Trophyn parhaana tulokkaana. New Jersey voitti myös tuolloin Stanley Cupin. Kaudella 2002–2003 Gomez voitti toisen Stanley Cupinsa. aikana hän pelasi ECHL:ssä voittaen liigan pistepörssin ja ollen näin ECHL:n arvokkain pelaaja kaudella 2004–2005.
Kaudella 2005–2006 Gomez teki uuden piste-ennätyksensä, kun hän viimeisteli tehot 33+51 82 pelissä. Kesällä 2006 New Jersey teki uuden vuoden jatkosopimuksen Gomezin kanssa. Seuraavana kesänä Gomez allekirjoitti pitkän sopimuksen New York Rangersin kanssa . Kesällä 2009 hänet kuitenkin treidattiin Montreal Canadiensiin, sieltä hän kuitenkin suuntasi vielä San Jose Sharksiin ja lopulta 2012–2013 Florida Panthersiin. Viime kaudella Panthersissa Gomez pelasi 46 ottelussa ja teki niissä 12 tehopistettä. 1. Joulukuuta 2014 Gomez palasi uudelleen New Jersey Devilsiin, mutta sopimuksen pituutta ja arvoa ei kerrottu julkisuuteen.
Syksyllä 2015 St. Louis Blues hankki konkarihyökkääjän yhden vuoden sopimuksella korvaamaan loukkaantunutta Patrik Berglundia. Gomez pelasi St. Louisissa vain 21 ottelua, jonka jälkeen hänen sopimuksensa purettiin. Gomez teki joulukuussa 2015 try out -sopimuksen AHL-liigan Hershey Bearsin kanssa, mutta sopimusta ei jatkettu sen päättyessä tammikuussa. Ottawa Senators palkkasi Gomezin vielä maaliskuussa 2016 ja hän pelasi joukkueessa runkosarjan loput 13 ottelua.
Elokuussa 2016 Gomez ilmoitti lopettavan ammattilaisuransa.
Gomez on edustanut Yhdysvaltoja kaksissa aikuisten arvokisoissa. Hän oli mukana maailmancupissa 2004, kun USA sijoittui neljänneksi ja Torinon talviolympialaisissa 2006.
Gomez pelasi Yhdysvaltojen puolesta myös vuoden 1998 ja 1999 alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa.
Ruotsin Helsingin-suurlähetystö
Ruotsin Helsingin-suurlähetystö sijaitsee Helsingin Pohjoisesplanadilla, Kauppatorin pohjoislaidalla.
Nykyinen suurlähettiläs on Anders Ahnlid.
Talo rakennettiin alun perin vuosina 1839–1843 kauppaneuvos J. H. Heidenstrauchin asuinrakennukseksi, todennäköisesti arkkitehti A. F. Granstedtin suunnittelemana. Empiretyylistä rakennusta pidettiin tuolloin yhtenä kaupungin kauneimmista yksityistaloista, joskaan senaikaisesta ulkonäöstä ei ole enää juuri mitään jäljellä.
Heidenstrauchin kuoltua 1847 talo ehti vaihtaa useasti omistajaa, kunnes sen osti vuonna 1883 kauppaneuvos Jakov Tschernischeff, joka muutti sen 150 asukkaan vuokrakasarmiksi. Hän muutatti myös julkisivun tuolloin Venäjällä muodissa olleen uusbarokkityylin mukaiseksi, mikä herätti julkisuudessa arvostelua. Muutostyöt suunnittelivat arkkitehdit Constantin Kiseleff ja W. Reiss. 1900-luvun alussa rakennuksessa toimi Venäjän valtionpankin konttori.
Ruotsin valtio osti rakennuksen 400 000 kruunun hinnalla vuonna 1921, ja jälleen toteutettiin suuret muutostyöt, tällä kertaa arkkitehti Torben Grutin suunnitelmien mukaan. Hän suunnitteli sen Nicodemus Tessinin tyyliä jäljitellen, muistuttamaan Tukholman kuninkaallisen linnan julkisivua. Tilaajan toivomus oli, että rakennus muistuttaisi Ruotsista vieraassa maassa. 1980-luvulla sisätilat uudistettiin suomalaisen arkkitehtiprofessori Erik Kråkströmin suunnitelmien mukaan.
Niketas Khoniates
Niketas Khoniates (, noin 1155-1215 tai 1216) oli kreikkalainen historioitsija. Hänen veljensä Mikael Khoniates oli myös historioitsija. Hän matkusti veljensä kanssa kotipaikkakunnaltaan Kolossaista Konstantinopoliin. Aluksi toimi virkamiehenä Angelos-suvun keisareiden aikana, edeten aina virkakoneiston johtajaksi ("megas logothetes") asti. Hän toimi myös Filippopoliksen teeman kuvernöörinä.
Kun neljäs ristiretki valtasi Konstantinopolin vuonna 1204 pakeni hän Nikaiaan, jossa hän pääsi keisari Theodoros I Laskariksen hovin jäseneksi. Nikaiassa hän aloitti kirjoittamisen ja hänen 21 kirjaa käsittänyt historiansa käsitteli vuosia 1118-1207. Teoksessaan hän kuvaa muun muassa Konstantinopolin valtauksen vuonna 1204.
Jean Dausset
Jean-Baptiste-Gabriel-Joachim Dausset (19. lokakuuta 1916 – 6. kesäkuuta 2009) oli ranskalainen immunologi. Hän jakoi vuoden 1980 Nobelin lääketieteen palkinnon George Davis Snellin ja Baruj Benacerrafin kanssa.
Dausset syntyi Toulousessa lothringenilaiselle äidille ja Pyreneiltä kotoisin olleelle lääkäri-isälle. Hän itse meni vuonna 1963 naimisiin madridilaisen Rose Mayoralin kanssa ja sai kaksi lasta.
Jo Stafford
Jo Elizabeth Stafford (12. marraskuuta 1917 Coalinga, Kalifornia – 16. heinäkuuta 2008 Century City, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen 1930–1960-lukujen poplaulaja.
Stafford opiskeli jo lapsena laulamista ja suunnitteli oopperalaulajan uraa. Hän kuitenkin hylkäsi ajatuksen ja muodosti sisartensa Christinen ja Paulinen kanssa paikallisesti menestyneen The Stafford Sisters -yhtyeen.
Stafford oli jäsenenä The Pied Pipers -yhtyeessä, joka kelpuutettiin Vocal Group Hall of Fameen vuonna 2001. Hän aloitti soolouransa 1940-luvulla. Hän levytti Columbia Recordsille ja Capitol Recordsille sekä teki hittejä yhteistyössä Frankie Lainen kanssa.
Stafford menestyi myös huumorimusiikin alalla. Vuonna 1947 hän lauloi Cinderella G. Stumpin nimellä Red Inglen kappaleella ”Tim-tayshun”, joka on hillbilly-henkinen pilaversio Perry Comon ”Temptationista”. Puolisonsa Paul Westonin kanssa Stafford muodosti tahallisen kehnoa musiikkia esittäneen humoristisen duon taiteilijanimillä Jonathan ja Darlene Edwards. Alun perin juhlien huvitukseksi keksityt Edwardsit päätyivät myös levytysstudioon ja vuonna 1961 Stafford sai uransa ainoan Grammy-palkinnon parhaan huumorilevyn kategoriassa duon levytyksestä "Jonathan and Darlene Edwards in Paris".
Stafford vetäytyi musiikkialalta vuonna 1975, jonka jälkeen hänen julkiset esiintymisensä olivat hyvin satunnaisia. Staffordilla on tähti Hollywood Walk of Famella. Stafford oli naimisissa Paul Westonin (1912–1996) kanssa vuodesta 1952 alkaen ja heille syntyi kaksi lasta.
Luettelo spektroskooppisista kaksoistähdistä
Spektroskooppisia kaksoistähtiä:
Spektroskooppinen kaksoistähti havaitaan vain spektroskoopilla, jossa tähden valo hajotetaan spektriksi, sateenkaareksi, jossa näkyy tummia viivoja.
Joskus havaitaan kahden spektriviivat. Yleensä spektroskooppisen keksoistähden kiertoaika on kohtalaisen lyhyt, mutta voi vaihdella tunneista vuosiin.
Muutamia kirkkaita spektroskooppisia kaksoistähtiäAlla luettelo kirkkaista spektroskooppisista kaksoistähdistä.
Snooky Young
Eugene "Snooky" Young (3. helmikuuta 1919 – 11. toukokuuta 2011) oli yhdysvaltalainen jazz-trumpetisti.
Young oli pääasiallinen trumpetisti Jimmie Luncefordin yhtyeessä vuosina 1939-1942. Hän teki myös yhteistyötä Count Basien sekä Lionel Hamptonin kanssa ja kuului Thad Jones/Mel Lewis Big Bandin perustajajäseniin. Hänellä oli pitkään kiinnitys NBC:hen, ja hän oli Tonight Show Bandin studiotrumpetisti vuoteen 1992.
Young julkaisi ainoastaan kolme albumia omalla nimellään.
Lisa Della Casa
Lisa Della Casa-Debeljevic (2. helmikuuta 1919 Burgdorf – 10. joulukuuta 2012 Münsterlingen) oli sveitsiläinen oopperalaulaja (sopraano), joka tuli kuuluisaksi Wolfgang Amadeus Mozartin ja Richard Straussin teosten tulkinnoistaan.
Della Casa syntyi italialais-sveitsiläisen tohtorin ja tämän baijerilaissyntyisen vaimon perheeseen. Hän suoritti oopperadebyyttinsä vuonna 1940 Giacomo Puccinin "Madama Butterflyn" nimikkoroolissa. Hän meni vuonna 1947 naimisiin jugoslavialaisen journalistin Dragan Debeljevicin kanssa.
Della Casan ensimmäinen esiintyminen Wienin valtionoopperassa tapahtui vuonna 1947. Hän pääsi pian mm. La Scalaaan, Baijerin valtionoopperaan ja Bayreuthin musiikkijuhlille. Metropolitan-oopperassa hän oli vakituinen tähti vuoteen 1968.
Della Casan esiintymiset alkoivat vähetä 1960-luvun kuluessa, ja vuonna 1974 Salzburgissa tehdyn esiintymisensä hän ilmoitti viimeisekseen. Hän äänitti useita kokonaisia oopperalevytyksiä mm. Deccalle.
Lukkopesä
Lukkopesä on lukon osa, joka mahdollistaa avaimen kääntämisen jos se on oikea. Jos avain on väärä, ei lukkopesän sisällä oleva sisäsylinteri käänny. Sisäsylinterin kääntyessä se vetää samalla teljen sisään, jolloin lukko aukeaa. Ilman lukkopesää on lukko helppo avata esimerkiksi ruuvimeisselillä. Lukkopesää on suojaamassa lisäksi peitekilpi, joka samalla nimensä mukaisesti peittää lukon sisäosat ja ruuvit. Uudemmissa lukoissa ei lukkopesästä näy muuta kuin haittalevyt, koska peitekilpi on tehty suojaamaan lukkopesä niin, ettei sitä ole mahdollista vetää ulos, ja tällöin avata lukkoa.
Raksilan pesäpallostadion
Raksilan pesäpallostadion (sponsorinimeltään Mustapekka Stadion) on pesäpallostadion Oulussa Raksilan kaupunginosassa. Kooltaan suurin lajille rakennettu stadion on avattu vuonna 1997. Kentän alustana on hiekkatekonurmi. Raksilan urheilukeskukseen kuuluvan stadionin katsomossa on 4 204 istumapaikkaa, joista katettuja 1 460 ja aitiopaikkoja 162 kpl. Lisäkatsomoissa on lisäksi 2 000 paikkaa.
Kesällä stadionin pääkäyttäjiä ovat Lippo Pesis ja Lippo Juniorit. Stadionia ovat aiemmin käyttäneet jo toimintansa lopettaneet Oulun Polte ja Oulujoen Kiekko. Talvella paikalle jäädytetään luistinrata, joka tosin on ollut suhteellisen vähällä käytöllä. Keväällä 2007 Raksilassa järjestettiin puistohiihdot, joiden pääpaikkana toimi pesäpallostadion. Stadionilla järjestettiin kaupungin uudenvuodenjuhla vuodenvaihteessa 2012–2013 ja Kärppien mestaruusjuhla keväällä 2014.
Yleisöennätys 6 647 on 13. syyskuuta 1998 pelatusta kolmannesta loppuottelusta Lippo–Kaisaniemen Tiikerit. Stadionilla järjestetyissä konserteissa yleisöä on parhaimmillaan ollut yli 20 000 katsojaa.
Pesäpallostadionilla on nähty kesäisin huippuartisteja.
Variaatio (kombinatoriikka)
Kombinatoriikassa variaatiolla tarkoitetaan äärellisestä joukosta valittua tietyn kokoinen jono. Formaalisti, jos formula_1 on äärellinen joukko, on "E":n "k"-variaatio järjestetty jono 
missä formula_3 kaikilla formula_4.
Kimi
Kimi on suomalainen miehen etunimi. Se on muodostettu nimestä Kim, joka on Joakimin lyhentymä.
Joulukuuhun 2014 mennessä nimi Kimi on annettu Suomessa noin 1 430 henkilölle.
Vuonna 2015 Kimi lisättiin suomalaiseen nimipäiväkalenteriin Kim-nimen rinnalle. Molempien nimipäivä on 20. maaliskuuta.
Toinen kyttäyskeikka
Toinen kyttäyskeikka ("Another Stakeout") on yhdysvaltalainen jännäri vuodelta 1993. "Kyttäyskeikan" jatko-osassa poliisit saavat tehtävää ratkoakseen avukseen naisen sekä koiran. Peitetarinana on, että miespoliiseista vanhempi on isä, nuorempi on poika ja nainen on äiti. Elokuvan ohjasi John Badham. Pääosissa ovat Emilio Estevez, Richard Dreyfuss, Rosie O'Donnell, Marcia Strassman, Dennis Farina ja Cathy Moriarty. Elokuva kuvattiin Las Vegasissa.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Olavi Similä kutsuu elokuvaa kelvollisen jännityskomedian tarpeettomaksi jatko-osaksi ja antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”. "VideoHound’s Golden Movie Retriever" antaa kaksi ja puoli tähteä neljästä.
Chris Raab
Christian J. Raab (myös Raab Himself; s. 21. toukokuuta 1980 Willow Grove, Pennsylvania, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän kuuluu CKY Crewiin ja on esiintynyt sarjoissa "Jackass", "Viva La Bam", "Haggard" ja yhdessä Duudsoni Elämää-jaksossa sekä elokuvassa "", mutta ei enää sen toisessa osassa.
Lews Therin Telamon
Lews Therin Telamon on Robert Jordanin Ajan Pyörä -sarjan kuvitteellinen hahmo, joka on syntynyt taistelemaan Viimeisessä taistelussa Varjoa vastaan.
Lews Therin Telamon tunnettiin nimellä Lohikäärme Varjon sodan aikana. Hulluudessa, joka valtasi kaikki miespuoliset kanavoijat, hän surmasi jokaisen rakastamansa ihmisen ja verisukulaisensa. Sen takia hän sai nimen Suvunsurma.
Uudestisyntyneeksi Lohikäärmeeksi kutsutaan sitä ihmistä, jonka on legendan ja ennustusten mukaan nouseva hädän hetkellä ja pelastavan maailman. Kukaan ei odota tapahtumaa innolla, sillä ennustetaan myös, että hän aiheuttaa uudestaan maailman murtumisen. Hänen on taisteltava Tarmon Gai'donissa, Viimeisessä taistelussa Varjoa vastaan.
Lohikäärme ei muista eikä tiedä olevansa uudestisyntynyt Lohikäärme, joten eri aikakausilla hän kantaa eri nimeä, mutta on ulkonäöltään samantapainen. Rand al'Thor on uudestisyntynyt Lohikäärme, vaikka hän ei suostu sitä alussa hyväksymään tai myöntämään.
Joskus ilmaantuu miehiä, jotka julistautuvat uudestisyntyneeksi Lohikäärmeeksi. Useimmat eivät kykene edes kanavoimaan, mutta poikkeuksiakin on ollut. Kanavoimiseen kykenevät väärät Lohikäärmeet ovat vaarallisia, sillä "saidinin" koskettaminen johtaa jokaisen heistä hulluuteen. Tämän takia Aes Sedait pyrkivät etsimään ja lauhkeuttamaan heidät, ennen kuin he ovat aiheuttaneet enempää harmia.
Väärän Lohikäärmeen saatua taakseen paljon paljon kannattajia, pystyi tämä kanavoimaan tai ei, hänen kukistaminen 
saattaa olla vaikea. Yleensä selvitään armeijalla, mutta sellaisiakin tapauksia on ollut, jossa väärä Lohikäärme on aloittanut valtakuntiin leviäviä sotia.
Väärät Lohikäärmeet saadaan yleensä kiinni ennen kuin he pystyvät täyttämään ennustuksia. Useimmiten Aes Sedain lauhkeutettua heidät, he menettävät elämänhalunsa muiden lauhkeutettujen miesten tavoin.
Voimallisimpia vääriä Lohikäärmeitä olivat Raolin Darksbane, Yurian Stonebow, Davian, Guaire Amalasan ja Logain.
Bockin talo
Bockin talo (myös "Vanha Raatihuone") on yksi Helsingin Senaatintoria vierustavista uusklassisista rakennuksista. Se sijaitsee Leijona-korttelissa osoitteessa Aleksanterinkatu 20 ollen sen vanhin rakennus. Talon itäpuolelta kulkee Katariinankatu. Talo valmistui vuonna 1763 kauppias Gustav Johan Bockin rakennuttamana ja on toiminut historiansa aikana Suomen kenraalikuvernöörin virka-asuntona sekä Helsingin raatihuoneena.
Bockin talo on nykyisin osa Helsingin kaupungintalokorttelia, ja siihen on sijoitettu kaupunginvaltuuston valtuustoryhmien kokous- ja vastaanottohuoneet, kaupunginkanslian tiedotustoimisto sekä kaupungin edustus- ja juhlatiloja. Syksyllä 2013 Bockin talossa aloitti toimintansa Made by Helsinki -käsityöosuuskunta.
1700-luvun loppupuoliskolla Helsingin pääkadun Suurkadun (nykyinen Aleksanterinkatu) varrelle nousi rivi kaupungin varakkaimpien porvarien kivitaloja. Näihin kuului myös vuonna 1763 valmistunut Bockin talo, jonka rakennutti kauppias ja raatimies Gustav Johan Bock (1710–1788), yksi kaupungin rikkaimpia ja mahtavimpia kauppaporvareita. Alkuperäisessä asussaan talo oli kaksikerroksinen ja mansardikattoinen ja muistutti viereistä Sederholmin taloa. Sen pohjakerroksessa toimi Bockin kauppahuone ja ylemmässä kerroksessa sijaitsivat Bockin perheen asuintilat.
Gustav Bockin kuoltua 1788 talo koki useita omistajanvaihdoksia, kunnes se päätyi 1801 Ruotsin kruunulle joka teki siitä Helsingin paikallismajurin virkatalon. Venäjän armeijan vallattua Helsingin 1808 talo muutettiin venäläisen upseeripäällystön asuintaloksi. Kun Helsingin uudelleenrakentajaksi valittu arkkitehti Carl Ludvig Engel saapui kaupunkiin vuonna 1816, hänen ensimmäinen työnsä oli muuttaa Bockin talo Suomen kenraalikuvernöörin virka-asunnoksi. Talossa toteutettiin vuosina 1816–1819 suuret laajennus- ja muutostyöt, joissa se korotettiin kolmikerroksiseksi, siihen lisättiin siipirakennus ja se muutettiin empiretyyliseksi. Tuolloin sen Senaatintorin puoleinen julkisivu sai nykyisen joonialaisten pylväiden kannatteleman päätykolmionsa ja parvekkeensa. Engel suunnitteli myös talon tynnyriholvatun juhlasalin eli nykyisen Empiresalin.
Bockin talo ehti toimia kenraalikuvernöörien asuntona vain kaksi vuosikymmentä, kunnes uusi virka-asunto Smolna otettiin käyttöön vuonna 1838. Tämän jälkeen Helsingin kaupunki osti talon ja teki siitä raatihuoneen, jolloin vanha Ruotsin vallan aikainen raatihuone voitiin purkaa Senaatintorin rakentamisen tieltä. Helsingin ensimmäinen kaupunginvaltuusto kokoontui Leo Mechelinin johdolla Bockin talon Empiresalissa vuonna 1875. Vuonna 1913 otettiin käyttöön nykyinen Helsingin kaupungintalo ja Bockin talon saivat käyttöönsä raastuvanoikeus ja maistraatti. Nykyisen käyttötarkoituksensa Bockin talo sai vuosien 1985–1988 jälkeen, kun raastuvanoikeus ja maistraatti olivat muuttaneet pois ja kun entisöintityöt oli saatu valmiiksi.
Gamma Cephei
Gamma Cephei (γ Cephei, γ Cep, Alrai, Errai, Er Rai, arab "paimen") on kaksoistähti, jolla on eksoplaneetta. Päätähti on oranssi alijättiläistähti, seuralainen punainen kääpiö. Heikosti tunnetun radan arvellaan olevan melko soikea, niin että tähtien väli vaihtelee 10-29 tai 12-32 AU, radan soikeus noin 0,44.
Gamma Cepheillä on pitkään väitetty olevan planeetta, pohjautuen säteisnopeusmittauksiin, jo ennen 1990-luvun puolivälissä alkanutta eksoplaneettajahtia. Ensimmäisen ilmoituksen Gamma Cephein planeetasta teki kanadalainen tutkijaryhmä Bruce Campbell, Gordon Walker ja Stephenson Yang vuonna 1988. Toinen ryhmä, Anthony Lawton ja P. Wright, löysi myös eksoplaneetan vuonna 1989. Vuonna 1992 löydöt kumottiin tietojen epätarkkuuden perusteella. Vuonna 2002 Artie Hatzes, Bill Cochran ja kumppanit McDonaldin observatoriossa vahvistivat, että Gamma Cepheillä on planeetta.
Sydämen lisälyöntisyys
Sydämen lisälyöntisyys eli ekstrasystolia on rytmihäiriö, jossa sydämen kammiot supistuvat ennenaikaisesti, mikä johtaa ylimääräiseen tai väärään aikaan tulevaan sydämenlyöntiin. Lisälyönti eli ekstrasystole voi olla peräisin sydämen eteisistä tai kammioista. Lisälyöntisyys on yleensä harmiton ilmiö, jota kokee elämänsä aikana noin joka toinen ihminen. Lisälyöntisyys näkyy EKG:ssa ylimääräisenä sydämenlyöntinä, jonka muoto voi olla poikkeava.
Eteisperäinen lisälyönti syntyy, kun eteisessä oleva paikallinen kohta lähettää sähköisen impulssin, joka ehtii käynnistää sydämenlyönnin ennen sinussolmuketta. Ylimääräisen lyönnin jälkeen sydän pitää pienen tauon. Lisälyönti saattaa tuntua muljahduksena rinnassa tai sydämen hetkittäisenä pysähtymisenä. Eteisperäiset lisälyönnit ovat vaaraton ilmiö, jota esiintyy yleisesti terveissäkin sydämissä.
Kammioperäinen lisälyönti aiheutuu sydämen kammiosta lähtevästä impulssista, joka käynnistää ennenaikaisen sydämenlyönnin. Kuten eteisperäisenkin, henkilö voi aistia kammioperäisen lisälyönnin muljahduksena tai pysähdyksen tunteena rinnassa. EKG:ssa kammioperäinen lisälyönti eroaa normaaleista sydämenlyönneistä siten, että QRS-kompleksi on leveä ja P-aalto yleensä puuttuu. Kammioperäiset lisälyönnit ovat tavallisesti harmittomia, mutta saattavat joskus olla aihe sydämen lisätutkimuksille.
Klonatsepaami
Klonatsepaami (kauppanimi Suomessa Rivatril, Yhdysvalloissa Klonopin ja muualla maailmassa Rivotril) on bentsodiatsepiineihin kuuluva kemiallinen lääkevalmiste, jota käytetään Suomessa ensisijaisesti epilepsian hoidossa. Sitä käytetään myös paniikkihäiriön ja muiden ahdistuneisuushäiriöiden, dystonian sekä erilaisten kouristusten hoidossa. Klonatsepaami on muiden bentsodiatsepiinien tavoin niin sanottu kolmiolääke.
Lääkkeen yleisiin sivuvaikutuksiin kuuluvat uneliaisuus, koordinaatiokyvyn heikkeneminen sekä levottomuus. Lääke voi lisätä itsemurhariskiä. Etenkin lääkkeen pitkäaikainen käyttö aiheuttaa sietokyvyn kasvua, riippuvuutta sekä vieroitusoireita lopetettaessa. Lääkkeen käyttö raskauden aikana saattaa vahingoittaa sikiötä.
Klonatsepaami patentoitiin vuonna 1964 ja se tuli markkinoille Yhdysvalloissa 1975.
Bentsodiatsepiinien vaikutukset perustuvat niiden keskushermostoa lamaavaan ominaisuuteen. Bentsodiatsepiinit sitoutuvat keskushermoston GABA-reseptoreissa omiin erityisalueisiinsa (bentsodiatsepiinireseptorit) voimistaen gamma-aminovoihapon eli GABA:n toimintaa reseptoreissa. Gamma-aminovoihappo on aivojen hermosolujen toimintaa jarruttava välittäjäaine. Bentsodiatsepiinit aiheuttavat siten hermoratojen toiminnan epäspesifiä eli yleistynyttä hidastumista.
Klonatsepaami sitoutuu suurelta osin (~85%) plasmaproteiineihin. Klonatsepaami läpäisee veri-aivoesteen helposti, veren ja aivojen klonatsepaamipitoisuus on sama. Klonatsepaami metaboloituu lähes täysin, pääasiallisesti 7-aminoklonatsepaamiksi ja pienemmässä määrin 7-asetaminoklonatsepaamiksi ja 3-hydroksiklonatsepaamiksi. Klonatsepaamin metaboliitit poistuvat kehosta munuaisten kautta.
Trouble Bound Gospel
Trouble Bound Gospel on suomalainen rockyhtye. Yhtye perustettiin vuonna 1994 Turussa. Yhtye on julkaissut kolme täyspitkää albumia.
Sympathy for the Devil (albumi)
Sympathy for the Devil on Laibach-yhtyeen pitkäsoitto. Levy sisältää Laibachin ja sen kahden sivuprojektin, Dreihunderttausend Verschiedene Krawalle ja Germania, versioita Rolling Stones -yhtyeen kappaleesta "Sympathy for the Devil". Kahta instrumentaali-versiota lukuun ottamatta kappaleet on julkaistu singleinä 25. syyskuuta 1988, hieman ennen Laibachin "Let It Be" -albumin julkaisua. 
Sympathy for the Devil (Anastasia) -kappaleen on tehnyt Laibach, muut kappaleet ovat Mick Jaggerin ja Keith Richardsin tekemiä.
Let It Be (Laibachin albumi)
Let It Be on Laibach-yhtyeen pitkäsoitto. Levyllä on Laibachin versiot The Beatles -yhtyeen viimeisen albumin "Let It Be" kappaleista nimikappaletta lukuun ottamatta. "For You Blue" ja "Maggie Mae" eivät ole versioita Beatlesin levyllä olevista kappaleista; "For You Blue" on todellisuudessa versio Moondogin kappaleesta "Crescent Moon March" ja "Maggie Mae" on versio saksalaisesta kansanlaulusta "Auf der Lüneburger Heide". Koska Let It Be oli viimeinen albumi ennen Beatlesin hajoamista, on Laibachin versio symbolisesti viimeinen Laibachin albumi ennen Jugoslavian hajoamista. 
Kappaleet John Lennon ja Paul McCartney, paitsi "I Me Mine" George Harrison, "Dig It" Harrison, Lennon, McCartney ja Ringo Starr sekä "For You Blue" Moondog (joskin kannessa merkitty Harrisonin tekemäksi). "Maggie Mae" on kansanlaulu, jonka sanoituksen on kirjoittanut Hermann Löns. Kaikki kappaleet sovittanut Laibach. Levyn on nauhoittanut ja miksannut Iztok Turk ja Janez Krizaj studio Tivolissa Ljubljanassa 1988. Vieraililemassa "Across the Universe" -kappaleella Germania sekä Opus Dein kuoro Trbovljesta.
Martti Turtola
Martti Olavi Turtola (s. 16. marraskuuta 1947 Tampere) on valtiotieteiden tohtori, Maanpuolustuskorkeakoulun sotahistorian dosentti ja Helsingin sekä Turun yliopistojen dosentti. Vuosina 2001–2005 hän oli Suomen Viron-instituutin johtaja Tallinnassa ja sitä ennen mm. Helsingin yliopiston viestintäpäällikkö ja Kouvolan Sanomien päätoimittaja.
Hän on kirjoittanut Viron historiaan liittyviä tutkimuksia ja luonut yleiseen tietoisuuteen väitteitä, joiden mukaan Viron valtionjohto muun muassa täysin päämäärätietoisesti hakeutui liittosuhteeseen Neuvostoliiton kanssa syksyllä 1939 ennen Toisen maailmansodan syttymistä.
Turtolan setä oli eversti Jussi Turtola, jonka kohtaloa Kiestingin motissa hän on käsitellyt kirjassaan "Kyllä täällä kaatuakin voidaan: Suomalainen upseerikohtalo 1941".
Kari-Pekka Toivonen
Kari-Pekka Toivonen (s. 6. toukokuuta 1967 Turku) on suomalainen näyttelijä, joka on esiintynyt monissa elokuvissa ja televisiosarjoissa.
Toivonen on ollut Jussi-palkintoehdokkaana parhaasta miessivuosaroolista elokuvista "Nousukausi" (2003) ja "Rock'n Roll Never Dies" (2007).
Koulutukseltaan Toivonen on teatteritaiteen maisteri (1994). Vuosina 2003–2010 hän toimi näyttelijäntyön lehtorina Teatterikorkeakoulussa. Vuodesta 2012 hän on toiminut turkulaisen Linnateatterin taiteellisena johtajana edeltäjänsä Mikko Koukin siirryttyä Oulun kaupunginteatterin taiteelliseksi johtajaksi. Linnateatterissa hän on ohjannut komedian "Kekkonen" (2012), "Monsteri olohuoneessa" (2013) ja "Vetämättömät" (2013).
Joulukuussa 2013 Toivonen valittiin Oulun kaupunginteatterin taiteelliseksi johtajaksi. Mikko Kouki oli ilmoittanut jo kesällä 2013 ettei jatka Oulun teatterin johdossa työsopimuksensa päättyessä helmikuussa 2014. Toivonen irtisanoutui lokakkuussa 2018. Irtisanomisaika on puoli vuotta, ja hän lopettaa työt huhtikuun puolivälissä.
Toivonen on naimisissa näyttelijä-laulaja Merja Larivaaran kanssa ja heillä on neljä lasta. Toivonen perheineen asuu Porvoossa ja hänet on muun muassa valittu vuonna 2004 vuoden porvoolaiseksi.
Type 56
Type 56 () on kiinalainen kopio AK-47 -rynnäkkökivääristä. Type 56 on Kansan vapautusarmeijan käytössä korvattu 1980-luvulla Type 81 -rynnäkkökiväärillä.
Sergei Samsonov
Sergei Samsonov (, synt. 27. marraskuuta 1978 Moskova, Neuvostoliitto) on pelaajauransa lopettanut jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Samsonov muistetaan pienikokoisena, mutta nopeana pelaajana ja hyvänä mailankäsittelijänä.
Samsonov aloitti uransa Venäjän superliigassa. Ennen NHL-uraansa Samsonov saavutti Venäjän alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa MM-pronssia 1996 ja 1997. Hyvien esitysten vuoksi Boston Bruins varasi hänet kahdeksannella vuorolla. Bruins varasi Samsonovin lisäksi ensimmäisellä kierroksella Joe Thorntonin. Ensimmäisellä NHL-kaudellaan Samsonov voitti vuoden tulokkaan Calder Memorial Trophyn. Samsonov pelasi ssa 2001. Hän voitti Venäjän paidassa olympiapronssia Salt Lake Cityssä 2002.
Vaikka Samsonov pelasi hyvin Bostonissa, hänet myytiin kaudella 2005–2006 Edmonton Oilersiin Marty Reasoneria ja Yan Stastnya vastaan. Samsonov solmi vuonna 2006 vapaa agenttina sopimuksen Montreal Canadiensin kanssa. Yhden Montreal-kauden jälkeen Samsonov siirtyi kesällä 2007 Chicago Blackhawksiin vaihdossa puolustaja Jassen Cullimoreen ja hyökkääjä Tony Salmelaiseen . Chicagossa kausi ei sujunut kovinkaan hyvin ja venäläispelaaja laitettiin siirtolistalle 2. tammikuuta 2008 ja lähetettiin farmijoukkueeseen. Maaleitta kauden 23 ensimmäistä peliä pelannut Samsonov siirtyi Carolina Hurricanesiin, kun joukkue nappasi miehen ns. re-entry waivers -listalta. Tämä merkitsee sitä, että Chicago maksaa vielä puolet Samsonovin palkasta. Samsonov pelasi Hurricanesissa kauteen 2010–2011, jolloin hänet myytiin Florida Panthersiin vaihdossa Bryan Alleniin. Samsonov pelasi Panthersissa tehokkaan loppukauden, muttei saanut sopimusta kaudeksi 2011–2012. Elokuussa 2012 uutisoitiin Samsonovin neuvotelleen sopimuksesta NHL-seura San Jose Sharksin kanssa.
The David Letterman Show
The David Letterman Show oli yhdysvaltalainen aamuinen keskusteluohjelma, jota juonsi David Letterman. Ohjelmaa esitettiin Yhdysvalloissa NBC-kanavalla heinäkuusta lokakuuhun 1980. Ohjelma oli kriitikoiden kehuma, ja se voittikin kaksi Emmy-palkintoa. NBC:n mielestä se kuitenkin keräsi liian vähän katsojia, mikä johti sarjan lopettamiseen.
Sarjan ensimmäiset 30 jaksoa olivat 90-minuuttisia, mutta loput 60 jaksoa oli leikattu tunnin mittaisiksi.
"The David Letterman Show" oli juontajansa, koomikko David Lettermanin ensimmäinen oma televisio-ohjelma. Noin kahden vuoden kuluttua, vuonna 1982 Lettermanista tuli menestysohjelma "Late Night with David Lettermanin" juontaja. "The David Letterman Show" oli kriitikoiden kehuma, mutta ohjelman ärtyisä ja piikittelevä huumori ei mennyt läpi aamulla televisiota katsoviin, jotka olivat tottuneet perinteisiin keskusteluohjelmiin, saippuasarjoihin ja peliohjelmiin.
Alun perin ohjelman tuottajaksi hankittiin peliohjelmien kehittäjä Bob Stewart, mutta hän lähti ohjelman tuotantotiimistä neljä päivää ennen sen ensiesitystä.
Kogepan
Kogepan on japanilainen hahmo San-X -yhtiöltä, kuten Sanrion luomukset Hello Kitty ja Badtz-Maru, Kogepan on löydettävissä mm. kirjoista, animesta ja leluista. Kogepan on palanut punapapu-pulla, joka asuu "panyassa", eli japanilaisessa leipomossa. Kogepan yrittää sopeutua joukkoon ja saada uusia ystäviä. Kogepanin nimi tulee sanoista "kogeru", joka tarkoittaa palanutta, ja "pan", joka tarkoittaa pullaa.
Eräänä päivänä, Kogepan lähti leipomosta "juomaan". Kogepan juo maitoa, joka on toisaalta kuin olutta pullille. Kahden päivän jälkeen, Kogepan tuli järkiinsä. Hän palasi kotiinsa leipomoon, jossa hän oli syntynyt, ja alkoi lukea kirjaa joka kertoi siitä "kuinka tulla herkulliseksi pullaksi".
Kogepanin kanssa on myös muita lukuisia hahmoja. Kuten Ichigopan (Mansikkatäytteinen pulla), Kireipan (kaunis pulla), Kuriimupan (palanut kermatäytteinen pulla) ja Sumipan, paljon enemmän palanut pulla kuin Kogepan.
Tämän anime-sarjan on animoinut Studio Pierrot, jossa mukana on myös Pony Canyon.
Kogepaniin perustuvia lastenkirjoja on tehty kolme kappaletta, ja ne on kuvittanut & kirjoittanut Takahashi Miki:
L85
L85 on Ison-Britannian armeijan käyttämä bullpup-mallinen 5,56 x 45 mm NATO -kaliiperinen rynnäkkökivääri. Nykyisin palveluskäytössä on parannettu L85A2 -malli. Ase on yleensä varustettu optisella SUSAT ("Sight Universal Small Arms Trilux") -tähtäimellä.
Suunnitteluvaiheessa SA80 ("Small Arms for the 1980s") -nimellä tunnettuun aseperheeseen kuuluvan L85:n (alkuperäiseltä nimeltään "Enfield Weapon System" (EWS)) suunnittelija ja valmistaja on "Enfield Royal Small Arms Factory" (nykyään "BAE Systems Land Systems Munitions & Ordnance"), ja se otettiin palveluskäyttöön vuonna 1985.
Kiväärin suunnitteluvirheiden ja teknisten vikojen vuoksi Ison-Britannian puolustusministeriö teetti vuosien 2001 - 2006 välillä Heckler & Koch -yhtiöllä (silloin osa "British Aerospacea") 200 000 aseen korjauksen ja kunnostuksen.
Asetta valmistettiin vuosien 1985 – 1996 välillä 323 920 kappaletta.
L85 -kiväärin versioita ovat:
Kunitachi
Kunitachi () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Tokion metropolissa. Se sijaitsee Taman alueella Tokion erillisalueiden länsipuolella Tamajoen vasemmalla rannalla ja rajautuu Fuchūn, Hinon, Kokubunjin ja Tachikawan kaupunkeihin. Kunitachissa on 75 640 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 8,15 neliökilometriä.
Nykyisen muotoinen Kunitachin kaupunki perustettiin 1. tammikuuta 1967. Kunitachi sijaitsee historiallisen, Edosta Kain provinssiin johtaneen Kōshū-kaidō-tien varrella. Kaupungin pääkatu, leveä Daigaku-dōri, kulkee Kunitachin rautatieasemalta Tamajoen rantaa kohti. Kunitachissa sijaitsevat Hitotsubashin yliopisto, yksi Japanin arvostetuimmista julkisista yliopistoista, ja Yabo Tenman-gū, vuonna 903 perustettu šintolainen pyhäkkö. Kunitachin musiikkiyliopisto on aloittanut toimintansa kaupungissa.
Kaupunki sijaitsee JR Higashi-Nihonin Chūō-päälinjan varrella. Kun linjalle rakennettiin uusi asema Kokubunjin () ja Tachikawan () väliin, sen nimeen otettiin Kokubunjin ensimmäinen kanji 国, joka voidaan lukea myös "kuni", ja Tachikawan ensimmäinen kanji 立. Kunitachista tuli virallinen nimi vuonna 1951. Chūō-päälinjan lisäksi kaupunkia palvelee JR Eastin Nanbu-linja.