Viljo Kuukkanen
Viljo Johannes Kuukkanen (29. kesäkuuta 1917 – 16. kesäkuuta 2001) oli suomalainen ay-poliitikko. Hän toimi Metallityöväen liiton sihteerinä vuosina 1951–1955 ja toisena puheenjohtajana 1955–1961, sekä SAK:n toisena puheenjohtajana 1961–1966.
Viljo Kuukkasen vanhemmat olivat Toivo J. Kuukkanen ja Klaara Siviä Kuukkanen (o.s. Marjonen). Isänsä jälkiä seuraten Viljo Kuukkanen oli nuoresta pitäen aktiivisesti mukana poliittisessa järjestötoiminnassa. Vallilan sosialidemokraattisissa nuorissa (1933–1953) hän solmi monia myöhempään poliittiseen uraan sekä myös yksityiselämän puolelle vaikuttaneita suhteita. Vuonna 1940 hän avioitui samaan nuoriso-osastoon kuuluneen Lahja Laakson kanssa. Heillä oli kolme lasta.
Kuukkanen nimitettiin Suomen sosialidemokraattisen työläisnuorisoliiton (STL) pohjoismaisen toiminnan puheenjohtajaksi vuonna 1949. Vuodesta 1951 alkaen Kuukkanen oli mukana Euroopan-neuvoston nuorisojaoston toiminnassa ja sen pohjoismaisessa sihteeristössä (1951–1956) edustaen Suomen nuorisojärjestöjä muun muassa Euroopan nuorison kokouksessa Haagissa.
Nuorena urheilua harrastaneena järjestöaktiivina, Viljo Kuukkanen osallistui myös TUL:n nuorisojaoston toimintaan, sekä TUL:n Sos.Dem. urheilujaoston toimintaan
Kuukkanen nimitettiin vuonna 1948 SDP:n puoluetoimikunnan varajäseneksi. Vuosina 1952–1955 hän toimi sen vakinaisena jäsenenä. Puolueensa jaostosihteerinä Kuukkanen toimi vuosina 1946–1947.
Kuukkanen oli SDP:n ja TPSL:n ehdokkaana useissa eduskunta- ja kunnallisvaaleissa sekä presidentin valitsijamiesvaaleissa.
Kuukkanen liittyi Suomen Metallityöväen Liiton (SML) Helsingin Valajien ammattiosaston jäseneksi vuonna 1936. Jäsenyys perustui mahdollisesti hänen isänsä ammattiin, sekä hänen omaan työpaikkaansa Rauta ja Metallivalimo Suomen apumiehenä ja keernan tekijänä. Kuukkanen työskenteli myös hioja- ja niklaajaoppilaana näihin samoihin aikoihin.
Vuonna 1960 hän liittyi Suomen Metallityöväen Liiton osasto 77:n jäseneksi ja sai vapaajäsenyyden vuodesta 1966 lähtien.
Suomen Metallityöväen liiton johtotehtäviin Kuukkanen siirtyi vuonna 1951, toimien aluksi liiton sihteerinä. Tältä paikalta hänet nimitettiin vuonna 1955 järjestön toiseksi puheenjohtajaksi, missä tehtävässä hän jatkoi vuoteen 1961 asti.
SML:n aikaan ajoittui kaksi merkittävää työtaistelua. Ensimmäinen yleislakko vuonna 1950 ja toinen, ”Kahdentoista markan kapinaksi” ristitty suuri yleislakko, vuonna 1956. Yleislakko koetteli, paitsi vasemmistoyhteistyötä, myös työväen liittojen yhteistyötä. Vuonna 1960 solmittiin metallin piirissä historiallinen, kahden vuoden työehtosopimus, joka takasi työtekijöille määrätyt oikeudet talouden heilahteluista huolimatta.
Kuukkanen osallistui metallialan työehtosopimusneuvotteluihin puhemiehistön jäsenenä; Metalliteollisuuden Työnantajaliiton, Metalliteollisuuden Harjoittajain Työnantajayhdistyksen, Suomen Puunjalostusteollisuuden Työnantajaliiton, Suomen Työnantajain Yleisen Ryhmän, Sähkötyönantajain Liiton, Voimalaitosten Työnantajain Liiton sekä Posti- ja lennätinlaitoksen kanssa käydyissä neuvotteluissa. Oli kuljettu erittäin pitkä ja raskas taival ennen kuin sopimusta päästiin allekirjoittamaan.
Kuukkanen edusti Suomen Metallityöväen Liittoa myös Pohjoismaiden Metallityöväen liittojen yhteistyötoimikunnassa sekä Kansainvälisen metallityöväen liiton edustajakokouksissa, sen eri jaostojen kokouksissa sekä kursseilla ja neuvottelupäivillä. Hän oli ollut jo nuorisoliittoaikoinaan pohjoismaisessa yhteistyössä mukana ja osasi tyydyttävästi ruotsia ja englantia. Myös saksankieltä hän oli opiskellut kouluaikoinaan mutta käytti sitä kuitenkin muita kieliä vaatimattomammalla taidolla. Kielitaitonsa ansiosta hän toimi SML:n edustajana maiden veljesjärjestöjen edustajakokouksissa, sekä opintomatkoilla lukuisiin maihin kuten Neuvostoliittoon ja Kiinaan, Islantiin ja lähes kaikkiin Euroopan maihin.
Kuukkasen aika SAK:n tehtävissä alkoi vuonna 1951, eli jo Metallityöväen Liiton aikoihin. Hän oli Suomen Ammattiyhdistysten Keskusliiton, Suomen Ammattiliittojen Keskusjärjestön työvaliokunnan varajäsenenä ja vakinaisena jäsenenä vuosina 1951–1969. SAK:n II. puheenjohtajaksi hänet nimitettiin vuonna 1961 ja tässä tehtävässä hän toimi vuoteen 1966.
Kuukkasen SAK:n aikana alkoi taloudelliseksi katastrofiksi muodostunut Metallitalon rakennustyö. Se oli alun perin tarkoitettu Suomen Metallityöväen Liiton omaksi monumentaalirakennukseksi mutta taloudelliset seikat vetivät mukaan myös kattojärjestö SAK:n. Hanke oli upottaa mukanaan Osuuskassa Yhteistuen, joka rahoitti hanketta. Kuukkanen toimi näinä aikoina Osuuskassa Yhteistuen johtokunnan varajäsenenä, joten hänellä oli näköalapaikka näihin tapahtumiin. Ei ollut kuitenkaan vahinkoa ilman hyötyä, koska tämän onnettomuuden sanottiin yhdistäneen SAK:n toiminnan ja jopa itse koko Ay-liikkeen, joka oli ollut hajaannuksen tilassa.
Kuukkanen osallistui SAK:n aikanaan myös kansainväliseen toimintaan. Hän osallistui muun muassa SAK:n ja Neuvostoliiton ammattijärjestöjen yhteistyötoimikunnan työhön, VAKL:n Euroopan-järjestön kokoukseen v. 1961, Kansainvälisen Työjärjestön kokoukseen Genevessä 1963, sekä pohjoismaiden ammattijärjestöjen työlainsäädäntöä tutkivien kokousten työskentelyyn 1959–1960. Puhujana hän toimi lukuisissa eri tilaisuuksissa, SAK:n ammatillisten paikallisjärjestöjen, ammattiosastojen ja -liittojen tilaisuuksissa sekä teki useita ulkomaanmatkoja, lukuisten Euroopan maiden lisäksi myös Yhdysvaltoihin.
Viljo Kuukkanen toimi aktiivisesti mukana eri lautakunnissa, komiteoissa, johtokunnissa ja toimikunnissa. Hän oli muun muassa
SAK.sta Viljo Kuukkanen siirtyi Enso-Gutzeit Oy:n palvelukseen työsuojelutarkastajaksi vuosiksi 1970–1982. Tänä aikana hän julkaisi seuraavat kirjaset: