Turri
Turri eli furry (englantia, suom. "karvainen" tai "pörröinen", mutta käytetään tässä substantiivina) on antropomorfisten eläinhahmojen ympärille muodostunut alakulttuuri. Turrikulttuurin jäseniä kutsutaan myös itsessään turreiksi (). Turrien voidaan sanoa fanittavan eläinhahmoja, joilla on ihmismäisiä piirteitä, sekä mediaa ja taidetta, joissa näitä hahmoja esiintyy. Turrifanikulttuurin piiriin kuuluu sekä kulttuurin sisällä tuotettua mediaa että valtakulttuurin antropomorfisia eläimiä esittävää mediaa, kuten Pokémon ja Sonic the Hedgehog -tuotesarjat. Monella turrilla on oma ”fursona” (yhdistelmä engl. sanoista "furry" ja "persona", roolihahmo), joka esittää häntä itseään antropomorfisen eläimen muodossa. Monet turrit tuottavat tai teettävät kuvataidetta omasta fursonastaan, ja jotkin turrit hankkivat eläinhahmoa, yleensä omaa fursonaa, esittäviä eläinasuja, joista käytetään nimistystä ”fursuit” (kirjaimellisesti suom. turkkipuku).
Furryn varsinainen alkuperä juontaa Yhdysvalloissa koko 1900-luvun ajan vallinneeseen sarjakuvakultuuriin, ja erityisesti underground-sarjakuvaan. Näille sarjakuville oli tyypillistä esittää valtavirran julkaisuissa kiellettyjä asioita kuten voimakasta yhteiskunnallista satiiria ja poliittista kommentointia, huumeiden käyttöä ja pornografiaa, usein tunnettuja sarjakuvahahmoja hyväksikäyttäen. Suomessa tunnettuja vastaavankaltaisia esimerkkejä on mm. Myrkky-lehti tai MAD. "Puhuvat eläimet" olivat ajoittain hyvin suosittuja tarinankerronnan välineitä, mikä heijastui myös underground-sarjakuvaan. Furryn inspiraatio genrenä perustuu puhtaimmillaan esimerkiksi 1970-luvun underground-sarjakuvaan kuten Robert Crumbin "Fritz-kissa" tai Art Spiegelmanin "Maus", joskaan sen kantava ajatus ei ole yhteiskunnallinen kommentointi tai satiiri, vaan se keskittyy itsetarkoituksenaan ihmismäisten eläinhahmojen tai eläimellisten ihmishahmojen esittämiseen riippumatta varsinaisesta kerronnallisesta sisällöstä tai tyylistä. Aikaisemmin Disneyn tai muiden tuottamien eläinhahmojen fanit löysivät nämä sarjakuvat ja alkoivat kehittää ideaa eteenpäin omissa julkaisuissaan ja muuttivat samalla nimensä furryiksi. Esimerkkinä tästä Omaha kissatanssija, jonka katsotaan olevan yksi ensimmäisistä varsinaisista furry-sarjakuvista. Suomessa genren pioneereihin kuuluu esimerkiksi Myrkky-lehdessä vaikuttanut Karri Aronen, jonka tuotoksiin kuuluu muun muassa kyseisessä lehdessä julkaistu Warner Brothersin piirrettyjä parodisoinut "Teeny Toons Admixtures".
Osa furryn määrittelyn ongelmaa on siinä, että valtavirran normien ja käsitysten mukaisesti tuotettua furry-materiaalia on käytännössä mahdoton erottaa tavanomaisesta sarjakuvataiteesta ja muista genreistä (esimerkiksi lasten piirretyt), joissa voidaan myös käyttää vastaavanlaisia eläinhahmoja. Tämän takia aiheen harrastajat ovat jakautuneet sen suhteen tarkoittaako "furry" käsitteenä kaikenlaista antropomorfista sisältöä, joka liittyy eläimiin. Yksi käsitys asiasta on, että jokin teos kuuluu genreen vain silloin, kun se sisältää eläinhahmoja pääasiassa niiden oman viehätyksen vuoksi, eikä esimerkiksi allegorisena elementtinä (ihminen puettuna eläimeksi). Esimerkiksi Wagner-sika, joka symboloi sovinistista miestä ei olisi täten furry-hahmo. Toinen käsitys on, että kaikki ihmismäistetyt eläinhahmot kaikissa genreissä kuuluvat furryyn, koska furry keskittyy olennaisesti näiden hahmojen ihailuun ja olisi täten itse asiassa hyvin vanha genre, jolle "furry" on vain uusi nimitys. Kolmannen näkökannan mukaan furry edustaa erityisesti aikuisille suunnattua sisältöä ja tyyliä, koska se koetaan genren erottavaksi tekijäksi. Tämän näkemyksen mukaan furryt eivät ole "hassuja eläimiä" kuten on tyypillistä esimerkiksi lasten sarjakuvissa.
Eräs motivaatio ihmismäisten eläinhahmojen käyttämiselle sarjakuvataiteessa on vaikeus esittää henkilöhahmoja uskottavalla tavalla. Katsoja odottaa ihmishahmolta tarinan tyyliin sopivaa käytöstä ja ulkomuotoa. Eläinhahmoja käyttäen hahmojen muotoa, sekä niiden ilmeiden ja eleiden symboliikkaa tai käytöstä ei voida tulkita ja arvostella suoraan vertaamalla niitä mihinkään olemassa olevaan. Tällöin artistilla on suurempi vapaus luoda itse hahmojensa elekieli ja esitystapa, jonka katsoja omaksuu ja pitää sitä luonnollisena.
Valtavirrasta poikkeavan historiansa vuoksi furry onkin perinteisesti painottunut aihesisällöltään aikuisille tarkoitettuihin tyyleihin, teemoihin ja aikusviihteeseen, joista erityisesti aikuisviihde on saanut paljon huomiota niin harrastajien kuin ulkopuolistenkin keskuudessa. Tämä on osaltaan johtanut käsitykseen furrystä seksuaalisena fetissinä, ja on sitä kautta vaikuttanut voimakkaasti harrastajakunnan kehitykseen ja koostumukseen sekä sen julkisuuskuvaan.
Osa harrastajista pitääkin itseään erilaisina ja valtaväestöstä poikkeavina ja kokee, että furry ja siihen läheisesti liittyvät käsitteet ja ideat ovat kiinteä osa heidän identiteettiään. Näille henkilöille furrystä on tullut varsinainen elämäntapa (furry lifestyle). Heidän mielestään muiden on usein vaikea ymmärtää heitä ja heidän olemustaan sekä toisinaan furryjen katsotaan jopa osittain eristäytyvän "normaaleista" ihmisistä ja yhteiskunnasta. Osa taas haluaa pitää harrastuksensa yksityisenä välttääkseen furryn saamasta julkisuuskuvasta mahdollisesti johtuvia negatiivisia assosiaatioita, ja osa antropomorfisia eläimiä käyttävistä artisteista kieltäytyy käyttämästä sitä termiä kuvailemaan omaa taidettaan verraten töitään mieluummin vanhempaan perinteeseen kuten Aisopoksen satuihin.
Ihmishahmoisen eläimen lisäksi sana "furry" tarkoittaa myös genren (engl. "furry fandom") harrastajia. Voimakkaasti eroavista näkökannoista johtuen furryt tuntevat kuuluvansa hyvin heterogeeniseen yhteisöön, jonka jäsenillä kuitenkin on samoja kiinnostuksen kohteita. Genren harrastajat katsovat usein olevansa vapaamielisempiä kuin suurin osa ihmisistä, ja furryjen tekemässä taiteessa sekä kirjallisuudessa ja keskusteluissa aihepiirit liittyvät monesti mm. seksuaalisiin vähemmistöihin ja ihmisten erilaisuuteen.
Genren harrastajat eivät välttämättä arvosta kaikkia vallitsevia sosiaalisia normeja ja fanit yrittävät usein antaa itsestään hiukan epätavallisen kuvan; tosin suuri osa mieluummin sopeutuu joukkoon. Vaikka kiinnostuksen kohteet, furryjen käyttämät ilmaisut ja monet muut asiat yhdistävät furryjä, on jokaisella omat uskomuksensa ja mielipiteensä. Eri furryryhmien ja -fanien välillä saattaakin vallita suuria erimielisyyksiä näiden asioiden tai sen suhteen, mikä on hyväksyttävää genren sisällä ja mikä ei. 
Furryt perustuvat usein faniensa suosimaan fantasiaan, jossa ihmiset voivat olla eläimiä tai olla osittain eläimiä. Genren visuaalisuuden takia ehkä suosituin fanien tapa ilmaista fantasioitaan on piirtäminen, mutta myös muut taiteenlajit ovat edustettuina, kuten kirjoittaminen ja musiikki. Tapahtumien tai tapaamisten (miittien) aikana genren fanit tapaavat toisiaan ja näissä kokoontumisissa on yleensä näytillä myös genreen kuuluvaa taidetta, kuten piirustuksia, maalauksia, kertomuksia, sarjakuvia, veistoksia, tekstiilitaidetta, musiikkia ja valokuvia.
Useimmat genren harrastajat ovat amatöörejä, mutta myös muutamia ammattitaiteilijoita löytyy genren piireistä. Yleisimpiä taiteen välityskanavia ovat tapahtumien lisäksi henkilökohtaiset kotisivut. Lisäksi internetistä löytyy genreen keskittyneitä taidesivustoja.
Suosittua on lisäksi mm. eläimeksi pukeutuminen (engl. "fursuit"), furryaiheisen taiteen, sarjakuvien tai pehmoeläinten keräily ja harrastaminen, kirjallisuus sekä musiikki. Fursuitit ovat yksi genren osista ja virheellisesti usein nämä liitetään yksistään genreen unohtamalla muut genren alueet. Termi "fursuit" on ensimmäisen kerran kuultu vuonna 1993. Fursuitit ovat usein itse rakennettuja tai ostettuja, niiden hinnat pyörivät alle tuhannesta eurosta useisiin tuhansiin euroihin. Usein käytetyimmät materiaalit ovat tekokuituisia turkkeja. Fursuitteja on tutkimusten mukaan noin 18 % genren harrastajista.
Furry on tunnetuinta Yhdysvalloissa, jossa nykyään pidetään kymmeniä suuria ja julkisia kokoontumisia vuoden aikana. Euroopan maissa tätä antropomorfisoitujen eläinten ihailua harrastetaan pienemmässä mittakaavassa ja vuoden aikana järjestetään vain yksi kansainvälinen kokoontuminen nimeltään Eurofurence. Kuitenkin suurin kaikista kokoontumisista on Yhdysvalloissa vuotuisesti järjestettävä Anthrocon.
Tunnettuja antropomorfisia hahmoja ovat juuri Disneyn Aku Ankka, Roope Ankka, Hessu Hopo ja Mikki Hiiri. Edellä mainitut kuuluvat ns. "funny animal" -lajityyppiin, jolla on pitkät perinteet länsimaisessa sarjakuvassa ja animaatiossa. Vastaavia teoksia on esiintynyt pitkälti myös eri-ikäisille ihmisille suunnattuna sekä komedian että draaman puitteissa. Näkökannasta riippuen, nämä voidaan lukea furryn alagenreksi, tai furry voidaan lukea niille rinnakkaiseksi genreksi.