hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Mariel, taistelija
Mariel, taistelija on brittiläisen fantasiakirjailija Brian Jacquesin Redwallin taru -kirjasarjan neljäs osa. Se julkaistiin suomeksi vuonna 2000.
Merirosvokuningas Gabool Hurjapää hyökkäsi Salamandastronille kelloa kuljettaneeseen laivaan ja varasti kellon. Kellonvalaja Joseph ja hänen hiirityttärensä Mariel jäivät vangeiksi ja heitettiin myöhemmin Kalmankarin saarella mereen.
Mariel ajautuu rannikolle muistinsa menettäneenä ja kutsuu itseään Myrsky Lokinpieksäjäksi. Hän tapaa jänispartion, johon kuuluvat eversti Nurmikka, prikaatinkenraali Timjami ja Kunnon Roosa. He lähettävät Marielin vanhan Pakatugg-oravan mukana Redwallin luostariin, mutta heidän tiensä erkanevat. Mariel tapaa myös Redwalliin matkalla olevan jäniksen Tarquinius Loikkari Suolaheinän, joka rakasti Roosaa. Luostarissa Mariel muistaa jälleen kuka on ja lähti hiiri-Dandinin, Tarquiniuksen ja siili Tero Pistiäisen kanssa etsimään Kalmankaria Jäärä Maankiertäjän ohjeiden mukaan.
Laivarottakapteeni Silmäpuoli varasti laivan ja lähti pakoon yhä hullummaksi tulevaa Gabool Hurjapäätä. He saapuvat Sammalkukkametsän seudulle ja kaappaavat Pakatuggin, joka johdattaa heidät Redwallin luostariin ja yrittävät vallata sen. Luostariin saapunut kolmen jäniksen partio ajaa yhdessä luostarin asukkaiden kanssa rosvot pakoon ja vapauttaa orjat jäniksistä. Ainoastaan Roosa jää henkiin.
Mariel, Dandin, Tero ja Tarquinius lähtevät merelle hylätyllä merirosvoaluksella. He törmäävät sumussa toiseen merirosvolaivaan ja Dandin ja Tero jäävät vangeiksi. Mariel ja Tarquinius kohtaavat merelle lähteneen mäyrävaltias Miekantakoja Juovaselän ja lähtevät kohti Kalmankaria. Dandin ja Tero pääsevät vapaiksi, kun laivaan hyökkää Kavakagu tarkoituksenaan kukistaa Kalmankarin vastarintaliike Gaboolin ja he tapaavat sen johtajan Joseph Kellonvalajan.
Mariel, Tarquinius ja Miekantakoja tapaavat myös Kavakagun soturit ja onnistuvat voittamaan merirosvot. Taistelussa Miekantakoja heittää Gaboolin päälle jättimäisen skorpionin, joka tappoi Merirosvovaltiaan. Sitten seurue lähti kohti Redwallin luostaria, jonne Josephiksi ristitty kello jäi. Kellonvalaja jäi luostariin, mutta Mariel ja Dandin lähtivät myöhemmin vaeltamaan.
Plakiás
Plakiás () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella ja kuuluu Ágios Vasíleioksen kuntaan, Réthymnon alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Se kuului aiemmin Foínikaksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Ágios Vasíleioksen kunnan Foínikaksen kunnallisyksikköön. Kylän väkiluku on 143 (vuonna 2011).
Plakiás on osa Sellían kyläyhdyskuntaa ja sijaitsee Kreetan etelärannikolla 40 kilometriä etelään Réthymnon kaupungista. Plakiáksen pohjoispuolella on vuoristoa ja eteläpuolella Libyanmeri.
Ensimmäinen virallinen maininta Plakiáksesta on vuodelta 1961. Kylä on nykyään matkailukohde ja siellä on muun muassa 1 300 metriä pitkä hiekkaranta..
Lolita (täsmennyssivu)
Lolita voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Maikkulan suuralue
Maikkulan suuralue on yksi Oulun kahdestakymmenestäkolmesta suuralueesta. Suuralue käsittää Oulujoen etelärannalla sijaitsevat kaakkoiset kaupunginosat, rajoittuen Kaakkurin, Kaukovainion, Oulunsuun ja Sanginsuun suuralueisiin sekä Kempeleen ja Muhoksen kuntiin. Suuralueella asuu noin 9 200 asukasta ja siellä on yhteensä 1 420 työpaikkaa. Ruokakuntia on yhteensä 3 813 (1.1.2012).Peruspalvelut on keskitetty pääasiassa Maikkulan keskukseen.
Maikkulan keskuksessa sijaitsevat perusasteen koulut.
Alueen tärkeimmät liikenneväylät ovat valtatie Vt 22, Oulunlahdentie sekä Kajaanintie.
Kournás
Kournás () eli "Kournásjärvi" (Λίμνη Κουρνά, myös "Kurnasjärvi") on järvi Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Apokóronaksen kunnassa noin kolme kilometriä etelään Georgioúpolista, noin 20 kilometriä länteen Réthymnosta ja noin 43 kilometriä kaakkoon Chaniásta.
Kournás on Kreetan ja koko Kreikan saariston toiseksi suurin järvi. Se oli saaren suurin järvi vuoteen 2009, jolloin Amáriin luotiin Potamoín tekojärvi. Järven pinta-ala vaihtelee 0,16 neliökilometrin ja 0,58 neliökilometrin välillä. Järvi on noin 1 087 metriä pitkä ja noin 880 metriä leveä. Sen suurin syvyys on noin 22,5 metriä.
Kournás saa vetensä lähteestä, joka virtaa maan alta Lefká Óri -vuorilta eli ”Valkoisilta vuorilta”. Se on vuoriston ja metsien ympäröimä. Järvi on paikallisesti merkittävä kosteikko, koska siinä on makeaa vettä ympäri vuoden. Sen alue on suojeltu ja se on Natura 2000 -aluetta. Noin kaksi kilometriä järvestä kaakkoon sijaitsee siitä nimensä saanut Kournáksen kylä.
Antiikin aikana Koúrnas-järvi tunnettiin nimellä "Koressia". Järven nykyinen nimi tulee arabian kielen järveä tarkoittavasta sanasta.
Lovie Smith
Lovie Smith (s. 8. maaliskuuta 1958 Gladewater, Teksas) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon valmentaja. Hän toimi Chicago Bearsin valmentajana kausina 2004–2012 ja Tampa Bay Buccaneersin päävalmentajana kausina 2014–2015.
Smith valittiin Chicagon valmentajaksi Dick Jauronin tilalle vuonna 2004. Ennen valintaa hän oli ollut puolustuskoordinaattorina St. Louis Ramsissa.
Ensimmäinen kausi Bearsissa oli huono: 5 voittoa 16 ottelusta ja NFC Northin viimeinen sija. Toinen kausi alkoi huonosti, kun pelinrakentaja Rex Grossman loukkaantui kauden alussa ja hänen paikalleen laitettiin tulokas Kyle Orton. Kausi ei jatkunutkaan hyvin eikä joukkue päässyt jatkoon NFC Northista. Kausi 2005 oli hyvä, 11 voittoa 16 ottelusta ja NFC North -divisioonan voitto. Bearsit putosivat kuitenkin jo ensimmäisellä kierroksella. Smith valittiin NFL:n vuoden valmentajaksi. Seuraavalla kaudella Smith johdatti Bearsit loppuotteluun eli Super Bowliin, jossa hän kohtasi hyvän ystävänsä Tony Dungyn valmentaman Indianapolis Coltsin. Ensimmäistä kertaa NFL:n historiassa Super Bowlissa pelasi kaksi tummaihoista päävalmentajaa vastakkain.
Don Juan
Don Juan (italiaksi Don Giovanni) on kuvitteellinen mieshahmo, naistenmiehen ja viettelijän arkkityyppi, jota on käytetty useasti muun muassa kirjallisuudessa, säveltaiteessa ja elokuvissa.
Don Juanin legendassa hän viettelee, raiskaa tai tappaa yläluokkaisen perheen nuoren tytön ja surmaa myös tämän isän. Myöhemmin Don Juan kohtaa isän patsaan hautausmaalla ja kutsuu tämän luokseen illalliselle. Kutsun patsas ottaa vastaan mielellään. Illalliselle isän henki saapuu Don Juanin kuoleman airuena. Patsas pyytää saada puristaa Don Juanin kättä ja kun Don Juan ojentaa kätensä, hänet vedetään helvettiin.
Useimpien tutkijoiden mukaan ensimmäinen kirjoitettu Don Juan -tarina on Tirso do Molinan "El burlador de Sevilla y convidado de piedra" (”Sevillan pilkkaaja ja kivinen vieras”). Se on julkaistu (lähteestä riippuen) ensimmäisen kerran vuosien 1620–1635 välisenä aikana. Tarina on kuitenkin esiintynyt Espanjassa jo vuonna 1615.
Suntribe
Suntribe on virolainen pop-yhtye. Se pääsi edustamaan maataan Eurovision laulukilpailussa 2005 Kiovassa voitettuaan Eurolaulin. Se kuitenkin karsiutui semifinaalissa, jossa se saavutti 20. sijan saaden 31 pistettä. Finaalipaikan saaminen vaati 85 pistettä.
Suntriben alkuperäiset jäsenet olivat Mari-Leen Kaselaan, Rebecca Kontus, Laura Põldvere ja Jaanika Vilipo. Euroviisuedustuksen jälkeen yhtyeeseen liittyi vielä viides jäsen, Daana Ots.
Rasistikortti
Rasistikortin käyttö tarkoittaa pyrkimystä leimata etnisistä vähemmistöistä epäsuotuisia väitteitä esittävä henkilö rasistiksi riippumatta väitteiden asiasisällöstä tai henkilön motiiveista.
Rasistikorttia esiintyy kahdella eri tavalla. Ensimmäinen ja yleisin tapa on, että henkilö syyttää toista rasistiksi, jotta saisi itselleen jonkinlaista etua. Esimerkkinä voi mainita O.J. Simpsonin oikeudenkäynnin, jossa kriitikot väittivät puolustuksen käyttävän rasistikorttia (""playing the race card""), kun se yritti esittää Mark Fuhrmanin rasistina. Näin Fuhrmanin uskottavuus todistajana tummaihoista Simpsonia vastaan asetettiin kyseenalaiseksi.
Kesällä 2014 Suomessa ulkomaalaistaustainen mies tuomittiin sakkoihin kunnianloukkauksesta tämän haukuttua suomalaista pysäköintitarkastajaa rasistiksi.
Rambutaani
Rambutaani ("Nephelium lappaceum") on saippuamarjakasveihin kuuluva puulaji, joka kasvaa luonnonvaraisena Malesiassa. Se on ainavihanta noin 10 metrin korkuinen puu, jolla on parilehdykkäiset, noin 15–45 senttimetrin pituiset kiiltävät lehdet. Lehtien lehdyköitä on useimmiten 2 tai 3 paria. Lehdykät ovat soikeita tai vastapuikeita ja noin 6–18 cm pitkiä. Kukinnot ovat suunnilleen yhtä pitkiä kuin lehdet, ja kukat ovat teriöttömiä. Hedelmän pinta on piikkinen ja sisus läpikuultavan valkea, toisinaan hieman vaaleanpunaiseen vivahtava. Tuoreen hedelmän piikit ovat joustavia ja tuntuvat kumimaisilta. Hedelmäliha maistuu makealta ja hiukan happamalta. Rambutaanin nimi juontuu sen karvaisuudesta; malaijinkielinen sana "rambut" tarkoittaa hiuksia.
Rambutaania viljellään mm. Afrikassa, Kambodžassa, Karibian saaristossa, Keski-Amerikassa, Intiassa, Indonesiassa, Malesiassa, Filippiineillä ja Sri Lankassa. Suurin tuottajamaa on Thaimaa. Rambutaanin viljely on yleistymässä Australiassa, ja vuonna 1997 rambutaani oli Havaijin kolmen tuotetuimman trooppisen hedelmän joukossa.
Rambutaani on sopeutunut trooppiseen ilmastoon ja on herkkä alle 10 °C:n lämpötiloille. Puut viihtyvät parhaiten syvämultaisessa mäkimaastossa. Aasiassa on reilusti yli 200 rambutaanilajiketta, joista suurin osa on jalostettu kasvamaan lyhyiksi, vain noin 3–5 metriä korkeiksi; tämä helpottaa sadonkorjuuta. Puut tuottavat hedelmiä kahdesti vuodessa, kerran loppusyksyllä ja kerran alkukesällä. Yksi puu voi tuottaa 5 000–6 000 hedelmää tai enemmänkin. Nuorten hedelmätarhojen tuotanto on keskimäärin noin 1,2 tonnia hehtaarilta, mutta vanhemmat voivat tuottaa jopa 20 tonnia hehtaarilta.
Suurin osa kaupallisista lajikkeista on yksikotisia, jotka tuottavat sekä emi- että hedekukkia; lajikkeet, jotka tuottavat vain emikukkia tarvitsevat myös hedepuita. Yksikotisten lajikkeiden kukista suurin osa on hedelmiksi kehittyviä emikukkia, kun taas huomattavasti pienempi osa on hedekukkia, jotka pölyttävät emikukat.
Rambutaanit myydään yleensä tuoreina, hillottuina tai tölkkeihin säilöttyinä. Niitä käytetään yleensä jälkiruuissa, kuten hedelmäsalaateissa.
Boris Asafjev
Boris Vladimirovitš Asafjev (; 29. heinäkuuta 1884 Pietari – 27. tammikuuta 1949 Moskova) oli venäläinen säveltäjä ja musiikkitieteilijä. Hän käytti kirjailijanimeä Igor Glebov.
Asafjev opiskeli Pietarin konservatoriossa muun muassa Anatoli Ljadovin (sävellys) ja Nikolai Rimski-Korsakovin (soitinnus) oppilaana. Hän sävelsi kymmenen oopperaa, kaksikymmentäkahdeksan balettia, neljä sinfoniaa, kaksi kantaattia sekä lauluja ja kitarateoksia. Hänen tunnettu balettiteoksensa "Pariisin liekit" (1932) perustuu Ranskan vallankumoukseen; Aleksandr Puškinin aiheeseen perustuvaa balettia "Bahtšisarain suihkulähde" (1934) on esitetty paljon myös Suomessa.
Asafjev työskenteli professorina Leningradin konservatoriossa vuodesta 1925 ja Moskovan konservatoriossa vuodesta 1943; vuodesta 1945 alkaen hän johti Neuvostoliiton tiedeakatemian taidehistorian laitoksen musiikkiosastoa.
Teoksessaan "Muzykalnaja forma kak protsess" Asafjev esitti niin kutsutun intonaatioteorian. Tietokirjailijana hän kirjoitti muun muassa Mihail Glinkasta, Aleksandr Skrjabinista, Igor Stravinskista sekä muista venäläisistä ja läntisistä säveltäjistä. Hän tuki oman aikansa neuvostosäveltäjiä, kuten Sergei Prokofjevia ja Dmitri Šostakovitšia.
Bachem Ba 349
Bachem Ba 349 Natter (tarhakäärme) oli Saksan ilmavoimien toisen maailmansodan lopun rakettimoottorinen torjuntahävittäjä, jonka suunnitteli Erich Bachem.
Rakettihävittäjä nousi maasta radio-ohjattuna pystysuoraan raskaiden pommikoneiden lentokorkeuteen. Siellä sen oli tarkoitus ampua koneen nokkaan asennetuilla raketeilla pommikoneita alas. Sen jälkeen koneen ohjaamo ohjaajineen ja lentokoneen moottori palaisivat maahan laskuvarjoilla. Lentokone ei ehtinyt palveluskäyttöön ja sillä tehtiin vain yksi miehitetty lento, joka johti koelentäjän niskan murtumiseen ja kuolemaan.
Natter oli pistemäisen suojauksen () ensimmäinen toteutus, paljon myöhemmin Lockheed Starfighter ja MiG-21 suunniteltiin tällaiseen rooliin, mutta molempia käytettiin eri tavoin kuin oli suunniteltu. Hyökkäävien pommikoneiden tuhoamisessa se on ollut myös Yhdysvaltain ohjuspuolustusaloitteen (vaikka kyse siinä on ohjusten tuhoamisesta ohjuksilla) eräitä esikuvia.
Tadžikin kieli
Tadžikin kieli eli tadžikki (tadžikiksi забони тоҷикӣ, "zaboni todžikí") on Tadžikistanissa ja sen lähialueilla asuvien tadžikkien puhuma indoeurooppalaisten kielten iranilaiseen ryhmään kuuluva kieli. Sitä voi pitää myös yhtenä persian kielen standardisoiduista muodoista. Se on Tadžikistanin virallinen kieli.
Tadžikistanin lisäksi tadžikkeja asuu Uzbekistanissa, Kirgisiassa, Kazakstanissa ja Turkmenistanissa sekä Afganistanissa ja Iranissa. Vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan entisessä Neuvostoliitossa oli 4,2 miljoonaa tadžikkia. Afganistanissa heitä on noin 3 miljoonaa ja Iranissa 50 000. Venäjällä tadžikin puhujia on vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 131 500 henkeä.
Suurin osa tadžikeista on kaksikielisiä. Tadžikistanin pohjoisosissa he puhuvat myös uzbekkia ja kaupungeissa venäjää. Monet tadžikit osaavat kirgiisiä, kazakkia tai turkmeenia. Jagnobit ja pamirilaiset kansat puhuvat tadžikkia toisena kielenään.
Tadžikki kuuluu iranilaisten kielten lounaisryhmään. Tadžikkien esi-isiä ovat Keski-Aasian muinaiset iranilaiset kansat: baktrialaiset, sogdit, parthialaiset, margianalaiset, horezmilaiset, ferganalaiset ja sakit. 100-luvulla eaa. alueelle tunkeutuivat tokaarit, 500-luvulla turkkilaiset kansat ja 700-luvulla arabit. Tadžikkien kansa muodostui 800–900-luvuilla samanidien valtakunnassa, jolloin alueelle levisi yhteinen keskipersian kieli, josta nykyiset lähisukukielet persia, tadžikki ja dari ovat kehittyneet. Turkkilaisvaikutus voimistui 900-luvun lopulta lähtien. Tadžikkien kieli ja kulttuuri on kehittynyt läheisessä vuorovaikutuksessa varsinkin uzbekkien kanssa.
Kieli jakautuu pohjoiseen, keskiseen, eteläiseen ja kaakkoiseen murreryhmään, joihin kuuluu useita paikallismurteita. Ryhmien välillä on myös sekamurteita. Lainasanoja on omaksuttu arabiasta ja turkkilaisista kielistä, etenkin uzbekista.
Tadžikit käyttivät 800-luvulta lähtien kirjakielenään klassista persiaa ("farsi", "dari"), jota kirjoitettiin arabialaisella kirjaimistolla. Arabian vaikutuksesta kirjakieli monimutkaistui ja etääntyi kansankielestä. 1800-luvun loppupuolelta lähtien se alkoi jälleen lähentyä kohti puhekieltä. Nykyinen tadžikin kirjakieli syntyi 1920–1930-luvuilla. Sen kehitykseen vaikuttivat voimakkaasti tadžikistanilaiset nykykirjailijat, varsinkin tadžikinkielisen proosakirjallisuuden perustanlaskija Sadriddin Aini.
Vuonna 1930 Neuvostoliiton tadžikit siirtyivät latinalaiseen ja vuonna 1940 kyrilliseen kirjaimistoon, jota on täydennetty lisämerkeillä ғ, қ, ҳ, ҷ, ӣ ja ӯ.
"Vuonna 1998 uudistettu tadžikin kirjaimisto"
Tadžikistanin itsenäistymisen jälkeen maassa pyrittiin palaamaan arabialaiseen aakkostoon, mutta ainakin toistaiseksi ajatuksesta on luovuttu. Kannattajansa on myös latinalaiseen kirjaimistoon siirtymisellä. Buharanjuutalaiset ovat käyttäneet tadžikin kirjoittamiseen heprealaista aakkostoa.
Nykyään tadžikki on Tadžikistanin tasavallan virallinen kieli, jota käytetään kaikilla yhteiskuntaelämän aloilla. Venäjä toimii sen rinnalla korkeakouluopetuksen, tieteen ja viranomaisten kielenä.
Suomi yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2006
Suomi osallistui yleisurheilun EM-kilpailuihin 19. kerran. Suomen Urheiluliitto valitsi Göteborgin kisoihin 2006 55 urheilijaa. Näistä kolme loukkaantui jo ennen kisoja eikä päässyt mukaan. Suomen joukkueen tavoite oli kolme mitalia ja kuusi pistesijaa. Mitaleita tulikin kolme mutta pistesijoja vain kaksi. Suomi oli mitalitaulukon yhdeksäs.
Shayne Culpepper
Shayne Culpepper (o.s. Wille, s. 3. joulukuuta 1973 Atlanta) on yhdysvaltalainen kestävyys- ja keskimatkojen juoksija.
Culpepper harrasti maastojuoksua high school -aikoinaan, mutta aloitettuaan opintonsa Vermontin yliopistossa hän alkoi harjoitella tosissaan. Myöhemmin hän vaihtoi Coloradon yliopistoon, josta valmistui 1997. 1999 hän osallistui ensimmäisiin arvokilpailuihinsa Belfastin maastojuoksun MM-kisoissa, joissa hän sijoittui lyhyellä matkalla seitsemänneksikymmenenneksikahdeksanneksi. Seuraavana vuonna hän sijoittui Yhdysvaltojen olympiakarsinnoissa 1 500 metrin juoksussa neljänneksi, mutta Regina Jacobsin sairastumisen myötä selvisi Sydneyn olympialaisiin. Olympiakisoissa hän karsiutui alkuerissä.
Vuonna 2002 Culpepper synnytti pojan. Seuraavana vuonna hän voitti Yhdysvaltojen maastojuoksumestaruuden sekä maansa sisäratojen mestaruuskilpailuista hopeaa 3 000 metrin juoksusta ja pronssia 1 500 metriltä. Vuonna 2004 hän voitti pronssia Budapestin sisäratojen MM-kisoissa 3 000 metrillä. Samana vuonna hän voitti Yhdysvaltojen olympiakarsinnat 5 000 metrin juoksussa, mutta karsiutui Ateenan olympialaisten alkuerissä. Hän voitti 2004 myös maansa sisäratojen mestaruuden 3 000 metrillä. Maastojuoksun MM-kisoissa 2005 hän oli lyhyellä matkalla kahdeskymmenesyhdes ja oli samalla voittamassa pronssia joukkuekilpailusta.
Culpepper on naimisissa kestävyysjuoksija Alan Culpepperin kanssa.
Aseidenriisunta
Aseidenriisunta tarkoittaa sitä, että valtio vapaaehtoisesti vähentää aseidensa määrää. Aseidenriisunnan käyttö rauhan välineenä perustuu oletukseen, että suuret asevoimat ja varustelutaso lisäävät valtiovallan taipumusta käyttää sotilaallista voimaa politiikan ensisijaisena välineenä.
YK:n ensimmäisen yleiskokouksen ensimmäinen päätöslauselma vuonna 1946 koski ydinaseriisuntaa. Kokouksessa perustettiin atomienergiakomissio ja toinen komissio käsittelemään muiden kuin ydinaseiden käytön rajoittamista. Näistä muodostui vuonna 1952 YK:n aseidenriisuntakomissio ("United Nations Disarmament Commission").
Vereinigte Flugtechnische Werke
Vereinigten Flugtechnischen Werke (VFW) oli bremeniläinen ilmailu- ja avaruusteollisuusyritys, joka pohjautui Focke-Wulf -yhtiöön. Se syntyi joulukuussa 1963, kun "Weserflug"-yhtiö (Weser Flugzeugbau) ja Focke-Wulf yhdistyivät. Yhdistyminen oli jatkoa sille, että Focke-Wulf, Weserflug, ERNO ja Hamburger Flugzeugbau yhdistivät rakettitekniikan osaamisensa alliansiksi. Vuonna 1964 Heinkel liittyi siihen.
Toukokuussa 1969 Fokker yhdistyi VFW:hen ja syntyi VFW-Fokker, joka purettiin vuonna 1980. Vuonna 1981 Messerschmitt-Bölkow-Blohm (MBB) osti VFW:n. MBB päätyi vuonna 1989 osaksi DASAa. Välillisesti VFW jatkaa osana EADSia. ERNO/VRF-osastosta tuli vuonna 2003 EADS Space Transportation, tätä ennen se oli EADS Astriumin sisällä.
Yhtiö kehitti 1960-luvun lopulla VFW-614-matkustajalentokoneen. Sitä tilasi muun muassa Luftwaffe. DLR käyttää edelleen näitä koneita tutkimuskäytössä.
Yhtiö osallistui seuraavien lentokoneiden tuotantoon: Nord Noratlas, C-160 Transall, Tornado ja Airbus A300.
Artisokat
Artisokka voi viitata seuraaviin:
Bhangra
Bhangra () tarkoittaa sekä Punjabin alueella syntynyttä maanviljelijöiden leikkimielistä sadonkorjuutanssia että siitä edelleen kehitettyä 
populaarimusiikin tyyliä, jonka Punjabi-siirtolaiset kehittivät Englannissa 1970-luvulla.
Nykyään bhangra on huippusuosittua maailmanmusiikkia, jossa monenlaiset instrumentit ja vaikutteet eri musiikkityyleistä, kuten diskosta, reggaesta ja housesta, fuusioituvat värikkääksi keitokseksi.
Focke-Wulf
Focke-Wulf-Flugzeugbau AG (vuodesta 1936 yhtiömuoto GmbH) oli vuosina 1923–1963 toiminut saksalainen lentokonetehdas.
Yhtiön perustivat 24. lokakuuta 1923 Henrich Focke, Georg Wulf ja Werner Naumann sekä bremeniläiset liikemiehet Otto Bernhard, Otto Schurig ja Ludwig Roselius nimellä "Bremer Flugzeugbau AG". 1. tammikuuta 1924 yhtiön nimeksi tuli "Focke-Wulf-Flugzeugbau AG". Henrich Focke toimi tehtaan pääsuunnittelijana, Georg Wulf pääkoelentäjänä ja Werner Naumann kaupallisena johtajana. Ensimmäinen tilaus oli Focke-Wulf A 16, joka oli pieni liikennelentokone. Georg Wulf sai surmansa sen koelennoilla 29. syyskuuta 1927. Vuonna 1931 yhtiö osti Albatros Flugzeugwerken. Vuonna 1933 Focke vetäytyi yhtiön johdosta ja Kurt Tankista tuli tekninen johtaja. Focke-Wulf rakensi vuosina 1932-1938 lisenssillä espanjalaista "Cierva C30" -autogiroa. Henrich Focke oli alkanut suunnitella helikopteria jo vuonna 1932 ja maailman ensimmäinen helikopteri, Focke-Wulf Fw 61, lensi ensilentonsa vuonna 1936.
Yhtiö kuului Saksan tärkeimpiin ilma-aseeseen liittyviin tehtaisiin. Kurt Tankin merkittävin työ oli Focke-Wulf Fw 190. Sodanaikainen kysyntä vaati toisen tehtaan rakentamista Marienburgiin, Länsi-Preussiin.
Sodan jälkeen yhtiön toiminta oli rauhanentojen mukaisesti päätetty. NATOn luomisen jälkeen, jo vuonna 1951, yhtiö alkoi valmistaa purjelentokoneita ja 1955 moottorikoneita. Italialaisen Piaggio P.149-sotilaskoulukoneen valmistus oli ensimmäisiä isoja sotilaallisia valmistuseriä.
Vuonna 1963 Focke-Wulf yhdistyi Weser Flugzeugbau -yhtiön kanssa ja niistä muodostui Vereinigte Flugtechnische Werken. Se on sittemmin sulautunut muihin yhtiöihin ja on nykyään osa EADSia.
Kauhua kryptasta
Kauhua kryptasta () oli yhdysvaltalainen kauhusarja, jota tuotettiin vuosina 1989–1996 yhteensä 93 jaksoa. Sarja pohjautui EC Comicsin samannimiseen sarjakuvaan, ja sen tuottivat The Geffen Film Company yhteistyössä Warner Bros Televisionin kanssa. Suomessa sarjaa ovat esittäneet Yle TV2 ja Sub.
Kauhua kryptasta oli yksi harvoista sarjoista, jotka välttyivät sensuurilta. Sarjaa esittänyt kanava HBO antoi sen esittää kouriintuntuvaa materiaalia, esimerkiksi kiroilua ja alastomuutta, mitä useimmissa televisiosarjoissa ei ollut näytetty siihen saakka. Sarjan kuvaukset alkoivat ensin Kaliforniassa, mutta ne siirtyivät myöhemmin Englantiin.
Jokaisen jakson alussa ohjelman isäntä "The Crypt Keeper" (äänenä John Kassir) esitteli nähtävän jakson tahallisesti kornein sanaleikein. Monissa jaksoissa esiintyi tunnettuja näyttelijöitä, kuten Brad Pitt, Demi Moore ja muutamat näyttelijät, esimerkiksi Michael J. Fox ja Tom Hanks, myös ohjasivat joitakin jaksoja.
Jakso ”You, Murderer” on erityisen tunnettu fanien keskuudessa, sillä se oli yksi ensimmäisistä ohjelmista, joissa tietokonetehosteita apuna käyttäen lisättiin henkilöitä jaksoon. Näin sekä Alfred Hitchcock että Humphrey Bogart molemmat esiintyvät kuolemansa jälkeen jaksossa. Samassa jaksossa Ingrid Bergmanin tytär Isabella Rossellini imitoi äitiänsä ensimmäisen kerran.
Kulttuurityöntekijäin Liitto
Kulttuurityöntekijäin Liitto (KTL) oli kulttuurin alalla toimivien suomalaisten marxilais-leniniläinen yhdistys. Liitolla oli jäsenyhdistyksiä suurimmilla paikkakunnilla. Vuonna 1972 perustettu KTL oli osa 1970-luvun taistolaista liikettä.
Liitto ja useat jäsenyhdistykset ovat edelleen yhdistysrekisterissä, mutta liiton aktiivinen toiminta on päättynyt.
KTL julkaisi vuodesta 1973 Kulttuurivihkot-lehteä, mutta luopui julkaisuoikeuksista 1991.
Maksim Šatskih
Maksim Šatskih (s. 30. elokuuta 1978 Taškent, Uzbekistan) on uzbekistanilainen jalkapalloilija, joka pelaa Kiovan Dynamossa hyökkääjänä. Šatskih siirtyi Dynamon paitaan Venäläisestä Baltika Kaliningradista vuonna 1999 paikkaamaan Andri Ševtšenkon jättämää aukkoa joukkueen hyökkäyksessä.
Šatskih on voittanut Ukrainan liigan maalikuninkuuden kahdesti, kaudella 1999–2000 20 maalilla ja kaudella 2002–2003 22 maalilla, jolla jakaa Ukrainan liigan yhden kauden maaliennätyksen joukkuetoverinsa Serhi Rebrovin kanssa, joka teki 22 maalia kaudella 1997–1998.
Šatskih on Uzbekistanin jalkapallomaajoukkueen avauskokoonpanon pelaaja ja oli kolmen parhaan aasialaisen jalkapalloilijan joukossa vuonna 2005.
Elisabeth Turhapuro
Elisabeth Unelma Turhapuro (o.s. Tuura) on fiktiivinen henkilö Uuno Turhapuro -elokuvissa. Hän on vuorineuvos Tuuran tytär ja Uunon vaimo. Elisabeth ja Uuno riitelevät usein Uunon saamattomuudesta työasioissa. Hän yrittää kovasti saada Uunoa töihin ja oli nuorempana jopa valmis tarttumaan haulikkoon saadakseen Uunon hakemaan töitä. Usein hän aliarvioi Uunoa ja tulee Uunon huijaamaksi. Uuno taas sanoo Elisabethiä muun muassa rupsahtaneeksi.
Elisabethiä näytteli Marjatta Raita. Spede keksi Marjatta Raidan Elisabethiksi, sillä Raita tunnettiin viilipyttymäisestä aggressiivisuudestaan. Marjatta Raidan esittämä Elisabeth oli ainoa Turhapuro-hahmo, joka on esiintynyt kaikissa, niin virallisissa kuin epävirallisissakin Turhapuro-elokuvissa.Televisiosarjat:
Mannerjäätikkö
Mannerjäätiköt ovat yli 50 000 km²:n laajuisia, poikkileikkaukseltaan litteitä jäätiköitä. Mannerjäätiköitä on nykyään vain Grönlannissa ja Etelämantereella, mutta jääkaudella suuria mannerjäätiköitä oli myös Pohjois-Amerikan, Euroopan ja Aasian päällä. Nykyisten mannerjäätiköiden keskipaksuus on yli kilometrin ja ne sitovat 90 % Maapallon makeasta vedestä. Niiden sulaminen nostaisi merenpintaa 63,9 metriä. Valtavat jäämassat litistävät maankuorta jonkin verran alapuoleltaan.
Etelämantereen mannerjäätikkö on suurin maapallolla oleva yhtenäinen jäämassa. Se sisältää noin 25 miljoonaa kuutiokilometriä jäätä 12,3 miljoonan neliökilometrin alueella. Transantarktinen vuoristo jakaa sen suurempaan itäiseen ja pienempään läntiseen osaan. Grönlannin mannerjäätikkö on selvästi pienempi: sen tilavuus on noin kolme miljoonaa kuutiokilometriä ja pinta-ala 1,7 miljoonaa km².
Mannerjäätiköt virtaavat hitaasti mereen, koska niiden alustassa on suuren paineen ja jäätikön virtauskitkan takia sulanutta vettä ja koska jää on suuressa mitassa, pitkällä aikavälillä ja suurissa paineissa muovautuvaa. Jäätä poistuu mannerjäätiköiltä virtauksen mukana ja sulamalla. Pinnalle sataa kuitenkin uutta lunta, joka lopulta puristuu jääksi päälle satavien lumikerrosten painosta, ja näin jäätikön tasapaino säilyy.
Mannerjäätiköiden arvellaan syntyneen vuoristojäätiköistä, jotka ovat ilmaston kylmettyä valuneet alas laaksoon vuorenjuurijäätiköiksi ja paksuuntuneet. Tämän logiikan mukaan kaikkien mannerjäätiköiden sisällä on vuoristoja, joiden rinteiden osia näkyykin monien mannerjäätiköiden reunoilla.
Mannerjäätikön pinnalla liikkumista vaikeuttavat monesti kylmyys, myrskyt, ohut ilma ja railot.
Luettelo Suomessa kasvavista kämmeköistä
Tämä on luettelo Suomessa kasvavista kämmeköistä. Luettelo sisältää myös lajit joita tavataan vain Ahvenanmaalla.
Suomesta on löydetty 35 kämmekkälajia. Lisäksi kahdesta lajista tunnetaan useampia alalajeja tai muunnoksia.
Kuivapuku
Kuivapuku eristää lämpöä ja sitä käyttävät sukeltajat, pienveneilijät ja muut mahdollisesti kylmälle vedelle altistuvat. Kuivapukua tarvitaan useimmiten veden lämpötilan ollessa alle 15 °C. Kuivapuku suojaa koko kehoa, mutta ei välttämättä päätä ja käsiä. Kylmissä olosuhteissa tai pitkissä sukelluksissa kuivapuvun täyttökaasuna voidaan käyttää argonia, jonka lämmönjohtokyky on huomattavasti ilmaa pienempi ja siten lämpöhäviö on hitaampaa.
Kuivapuvun lämpöeristeenä käytetään aluspukua ja lämmöneristävyys säilyy, koska pukuun lisätään kaasua mentäessä syvemmälle. Puvussa on tätä tarkoitusta varten täyttö- ja poistoventtiilit. Kuivapuvussa on kiinteät saappaat ja kiinteä tai irrallinen huppu. Puvussa on mansetit hihoissa ja kaulassa. Joissakin malleissa kaulamenasetti on korvattu kiinteällä hupulla. Tällöin mansetti on ainoastaan kasvoaukossa. Tällaisessa puvussa myös huppu on kuiva. Kuivapuvun kanssa voi käyttää joko kuivia tai vettäläpäiseviä käsineitä. Yleensä nämä ovat viisi- tai kolmisormisia.
Kuivapukuja on kolmea eri tyyppiä: kumisia, neopreenisia ja trilaminaattipukuja. Näistä kumipuku on vanhin tyyppi ja menettänyt suosiotaan kahdelle muulle. Neopreenipuku on valmistettu kokoonpuristetusta materiaalista, joten se ei puristu kokoon samalla tavalla kuin kaksi muuta kuivapukutyyppiä. Puvut ovat joustavia, joten ne voidaan leikata paremmin muotoon kuin trilaminaattipuvut. Trilaminaattipuku on tehty useammasta ristikkäisestä kerroksesta. Näillä kerroksilla on erilaisia ominaisuuksia.
Yleensä Suomessa sukelluksen peruskurssi käydään märkäpuvussa, jonka vuoksi kuivapuvun käyttämiseen on suositeltavaa käydä erillinen kurssi. Sukellusalan yritykset ja sukellusseurat järjestävät lyhyitä kuivapuvun käyttökursseja.
Kuivapuvun vaihtoehto on märkäpuku.
Kiinan Internet-sensuuri
Kiinan kansankongressi on hyväksynyt Manner-Kiinassa Internet-sensuurilain. Tämän vuoksi Kiinan hallitus on tehnyt lukuisia asetuksia ja sensurointijärjestelmä on asennettu yritysten, organisaatioiden ja valtion omistamien Internet-palveluntarjoajien järjestelmiin. Kiinan erityishallintoalueilla Hongkongissa ja Macaossa on omat lait, joten Internet-sensuurilaki ei ole voimassa siellä.
Kiinan kansantasavalta on estänyt alueellaan Wikipediaan pääsyä ainakin kolme kertaa. Kiinassa sijaitsevat Internet-yhteyksien tarjoajat (Hongkongia ja Macaota lukuun ottamatta) ovat joutuneet toteuttamaan Kiinan politiikkaa ja estämään pääsyn Wikipedian Internet-sivuille. Satunnaiselta ja koordinoimattomalta vaikuttava nettisensuuri on tyypillistä Kiinalle, ja tällaista on ollut myös Wikipedian sensuroiminen. Tällä hetkellä Wikipedian käyttö on kolmatta kertaa estettynä Kiinassa. Viralliset tahot eivät ole kertoneet mitään syitä käytön estoihin, mutta syinä pidetään muun muassa Wikipedian artikkeleita Taiwanin kysymyksestä ja Kiinan ihmisoikeustilanteesta. Estoja on voitu kiertää, mutta kaikille tämä ei ole helppoa.
Ensimmäisen kerran Wikipediaan pääsy estettiin Pekingistä 2. kesäkuuta 2004, Taivaallisen rauhan aukion mielenosoitusten verilöylyn viidentenätoista muistopäivänä. Esto kesti 19 päivää ja laajeni koko Kiinaan. Aluksi vain kiinankieliseen Wikipediaan pääsy estettiin, mutta myöhemmin estettiin pääsy myös muunkielisiin versioihin. Esto vahingoitti kiinankielisen Wikipedian kasvua ja käyttöastetta. Eston aikana tehtiin selvästi vähemmän muokkauksia ja vähemmän uusia nimimerkkejä luotiin.
Toinen esto oli 23.–27. syyskuuta 2004. Esto ei kattanut kaikkia Internet-yhteyksiä Kiinassa. Kolmas esto alkoi 19. lokakuuta 2005 ja on voimassa edelleen. Nyt myös Hongkongissa on havaittu vaikeuksia päästä Wikipediaan. Aiemmin Kiinan nettisensuuri ei ole koskettanut Hongkongia eikä Macaota. Nykyisimmän käyttöeston arvellaan haittaavan useita opiskelijoita ja tutkijoita sekä myös vahingoittavan kiinankielisen Wikipedian kehitystä.
11. lokakuuta 2006 uutisoitiin, että Kiina on muuttanut Wikipedian estokäytäntöä. Englanninkielinen Wikipedia oli tuolloin pääosin saatavilla Kiinassa. Sisältöä kuitenkin suodatettiin ja pääsy moniin Kiinan hallituksen arkaluonteisiksi katsomiin artikkeleihin oli edelleen estetty. Kiinankielinen Wikipedia oli edelleen estetty. 10. marraskuuta kerrottiin, että kiinankielinen Wikipediakin oli saatavilla manner-Kiinassa. Tämän seurauksena kiinankielinen Wikipedia alkoi ilmeisesti kasvaa aiempaa nopeammin.
Hrunitšev
Hrunitšev () on venäläinen avaruusalusten ja kantorakettien valmistaja. Yritysmuodoltaan se on federatiivinen valtion unitaarinen yritys. Aiemmin, 1920-1950-luvuilla yhtiö valmisti lentokoneita.
Huhtikuussa 1916 perustettiin venäläis-balttilainen yhteisyritys, joka osti suuren maa-alueen Filistä Moskovan lähistöltä. Yhtiö rakensi sinne autotehtaan, josta tuli vuonna 1917 "Toinen Venäläis-Baltialainen Autotehdas". Vuonna 1922 tehtaasta valmistuivat ensimmäiset viisi venäläistä Russo-Balt-autoa.
Vuonna 1923 yhtiön omistus siirtyi saksalaiselle lentokonetehdas Junkersille. Junkers siirtyi Neuvosto-Venäjälle välttääkseen Versailles’n rauhansopimuksen Saksan ilmailu- ja sotateolliselle toiminnalle asettamia rajoitteita. Tehdas valmisti kokometallisia lentokoneita ja lentokonemoottoreita. Vuosina 1923–1925 tehdas valmisti viisikymmentä Junkers Ju-20- ja sata Junkers Ju-21-lentokonetta.
Neuvostoliiton omien lentokoneiden tuotanto alkoi tehtaassa 1920-luvun puolivälissä, etenkin A. N. Tupolevin suunnitteluun perustuen:
Filin tehdas tunnetaan myös nimellä "Tehdas 23". Vuonna 1951 siihen liitettiin OKB-23-suunnittelutoimisto, ja se valmisti myös V. Mjasištševin suunnittelutoimiston koneita, kuten M-4 ja 3M (Bizon) pommikoneita. Tehdas valmisti ylisoonista pitkän kantaman pommikonetta eli M-50-lentokonetta 1950-luvun puolivälistä alkaen. Myös sen variaatiota, M-52-pommikonetta, valmistettiin tehtaalla.
Vuosina 1960–1961 tehdas valmisti Mil Mi-6-helikoptereita, joka oli osa siirtymistä pois lentokonetuotannosta.
Vuoden 1959 lopussa hallitus oli tehnyt päätöksen, jonka mukaan Hrunitšev siirtyi ohjusteknologiaan ja avaruusteknologiaan:Valtion tutkimus- ja valmistuskeskus Hrunitšev perustettiin 7. kesäkuuta 1993. Se muodostui Hrunitševin koneenrakennustehtaasta ja Saljut-suunnittelutoimistosta. 
Lockheed-Hrunitšev-Energija-yhteisyritys perustettiin 15. huhtikuuta 1993. Vuonna 1994 Lockheed ja Martin Marietta yhdistyivät ja yhteisyrityksen osapuoleksi tuli Lockheed Martin. Yhtiön nimeksi tuli 1995 International Launch Services (ILS). Se myy kantorakettilaukaisuja etenkin satelliittitelevisio- ja -tietoliikenneyhtiöille. Yhtiön päätuote on Proton-kantoraketti.
Eurooppalaisen EADSin ja Hrunitševin yhteisyritys Eurockot Launch Services GmbH tekee satelliittien laukaisuja Rockot-kantoraketilla.
Hrunitšev rakensi ISS-avaruusaseman päämoduulit, muun muassa ensimmäisenä vuonna 1998 avaruuteen toimitetun. Kuten koko ISS-avaruusasema, sen venäläiset moduulit perustuivat yhtiön Neuvostoliiton loppuaikoina suunnittelemaan Mir-2 -asemaan, jota ei rakennettu.
Kesän lopussa vuonna 2012 yhtiön pääjohtaja Vladimir Nesterov erotettiin, kun valtionjohto oli pitkästynyt odottamaan yhtiön rakettitekniikan epäonnistumisten sarjan päättymistä.
Hrunitševin teollisia tuotteita ovat
Encyclopedia Galactica
Encyclopedia Galactica on alun perin Isaac Asimovin Säätiö-sarjan romaaneissa keskeisessä osassa esiintyvä tietosanakirja.
Asimovin Säätiö-romaanissa Hari Seldonin perustama Galaktisen tietosanakirjan kokoajajoukko kerätään Terminus-planeetalle. Osoittautuu, että tietosanakirjan kokoaminen ihmiskunnan tietouden kokoamiseksi on vain sivutarkoitus ihmiskunnan pelastamiseksi, ja paino siirtyy tiedon käyttämiselle.Tietosanakirja mainitaan myös Linnunradan käsikirja liftareille -kirjasarjassa. Siinä Linnunradan käsikirja on syrjäyttänyt Encyclopedia Galactican pääasiallisena tietoteoksena.
Carl Saganin teoksessa "Cosmos" (1980) sekä samannimisessä televisiosarjassa.
Ensyklopedian on joskus arvioitu vaikuttaneen Wikipedian kehitykseen.
Markos Geneti
Markos Geneti (s. 7. kesäkuuta 1984) on etiopialainen kestävyys- ja keskimatkojen juoksija.
Geneti voitti 2001 alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuden 3 000 metrin juoksussa ajalla 7.55,82. Seuraavana vuonna hän voitti hopeaa nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa Kingstonissa 5 000 metrin juoksussa ajalla 13.28,83. Vuonna 2004 hän voitti Budapestin sisäratojen MM-kisoissa MM-pronssia 3 000 metrillä. Saman vuoden hän oli kuudes ajalla 7.42,24.
Vuonna 2005 Geneti osallistui Helsingin MM-kisoissa 1 500 metrin juoksuun, jossa hän karsiutui välierissä. hän sijoittui 3 000 metrillä yhdeksänneksi ajalla 7.41,76.
Geneti juoksi ensimmäisen maratoninsa vuonna 2011 voittaessaan Los Angelesin maratonin ajalla 2.06.35. Vuonna 2012 hän sijoittui Dubain maratonilla kolmanneksi ajalla 2.04.54.
Yövilkka
Yövilkka ("Goodyera repens") on pieni valkokukkainen kämmekkäkasveihin kuuluva kasvi. Lajia tavataan pohjoisen pallonpuoliskon havumetsävyöhykkeellä.
Muiden kämmekkäkasvien tapaan yövilkka elää symbioosissa sienijuuren kanssa. Sen juurakko on vaakasuora ja haarova. Juurakosta lähtee runsaasti myös kukattomia ruusukkeita. Varsi on karvainen ja kasvaa 10–30 cm korkeaksi. Vihreät tai valkokirjavat, nahkeapintaiset lehdet ovat ruusukkeena maata vasten. Alimmat lehdet ovat ruodillisia. Lehden lapa on 1–3 cm pitkä, soikea, paksuhko ja verkkosuoninen. Ruusukelehdet voivat sopivalla kasvupaikalla muodostaa laajojakin kasvustoja sammalessa leviävän maavarren ansiosta. Lehdet talvehtivat kaksi vuotta vihreinä. Ylempänä varressa on vain suomumaisia ylälehtiä. Yövilkan kukinto on 3–7 cm pitkä toispuolinen tähkä. Valkoinen kukka on karvainen ja sen tuoksu on hienon imelä. Kukan huuli on kannukseton, koveratyvinen ja litteäkärkinen. Kukkivaksi varttuminen kestää yövilkalta noin kymmenen vuotta. Suomessa laji kukkii mustikanpoiminta-aikana heinä-elokuussa. Toisinaan laji kukkii toisen kerran myöhäissyksyllä, mutta nämä kukat eivät ehdi tuottamaan siemeniä ennen kukintojen tuhoutumista pakkasessa.
Osa yövilkan ruusukkeista voi jättää kukkimisen väliin varsinkin kuivaa kesää seuraavana vuonna, mutta lämmintä ja kosteaa kesää seuraavana vuonna kukintoja on kasveissa yleensä runsaasti. Vaikka kukat eivät kykene itsepölytykseen, on pölytystulos yleensä hyvä. Pölytyksen voivat suorittaa monenlaiset hyönteiset, joista tärkeimpiä lienevät kimalaiset.
Yövilkka on pohjoisen pallonpuoliskon havumetsävyöhykkeen laji. Euroopassa sitä tavataan paikoitellen Britteinsaarilta, Ranskasta ja Pohjois-Italiasta itään läpi keskisen Euroopan ja Venäjän aina Tyynellemerelle saakka. Pohjoisessa lajia tavataan Fennoskandiassa ja Baltiassa aika yleisenä. Euroopan lisäksi yövilkkaa tavataan Aasiassa Japanissa, Korean niemimaalla, Kiinassa ja Himalajan vuoristossa sekä Pohjois-Amerikassa.
Yövilkka on luultavasti Suomen ja koko Skandinavian yleisin kämmekkäkasvi. Suomessa yövilkkaa tavataankin koko maassa. Runsaimmin havaintoja lajista on Keski- ja Itä-Suomessa. Pohjois-Suomessa sitä on tavattu harvemmin.
Yövilkka kasvaa vanhoissa, sammaleisissa kuusimetsissä, usein mäkisiltä tai kivikkoisilta alueilla. Se on varsin vaativa kasvuympäristönsä suhteen: metsän täytyy saada kasvaa rauhassa ainakin 50-vuotiaaksi ennen yövilkan ilmestymistä kasvupaikalle.
Salomonsaarten työväenpuolue
Salomonsaarten Työväenpuolue ("Solomon Islands Labour Party") on salomonsaarelainen sosialistinen puolue. Puolueen perusti Solomon Islands Council of Trade Unions vuonna 1988.
Puolueen johtaja on Joses Tuhanuku.
Vuoden 2006 parlamenttivaaleissa puolue sai 1733 ääntä (0.9%), mutta puolue ei saanut yhtään edustajaa parlamenttiin.
Lapinjärven rautatieasema
Lapinjärven rautatieasema (, ) on rautatieasema rataosalla Lahti–Loviisa Lapinjärven kunnassa. Rautatieasema on Helsingin päärautatieasemalta ratakilometrillä km 185+432 mitattuna Riihimäen rautatieaseman kautta.
Alun perin Lapinjärven rautatieasema perustettiin yhtenä liikennepaikkana kapearaiteiselle Loviisan–Vesijärven rautatielle, joka avattiin yleiselle liikenteelle 1904. Rautatieasema siirtyi Valtionrautateiden omistukseen 1950-luvun lopussa.
Nykyisin Lapinjärven asemalla on ainoastaan tavaraliikennettä. Ratapiha muodostuu pääraiteen lisäksi yhdestä läpiajettavasta sekä yhdestä pistoraiteesta. Liikennepaikalla ei voi järjestää junien kohtaamisia.
3568 ASCII
3568 ASCII on asteroidivyöhykkeessä sijaitseva pieni asteroidi. Sen löysi M. Laugier 17. lokakuuta 1936. Se sai nimensä (kauan löytämisensä jälkeen) ASCII-järjestelmän mukaan. Ennen tätä se tunnettiin tunnuksella 1936 UB.
Maariankämmekkä
Maariankämmekkä ("Dactylorhiza maculata") on kämmekkälaji, jota tavataan koko Euroopassa kaakkoisosaa lukuun ottamatta ja Siperiassa. Se on myös selvästi yleisin Suomen kämmekkälajeista. Maariankämmekän suku liuskakämmekät on saanut nimensä haaraisesta juurimukulasta, joka muistuttaa rukoukseen liitettyjä käsiä – tästä on levinnyt koko kämmekkäkasvien heimon suomenkielinen nimi. "Maaria" viittaa Neitsyt Mariaan.
Maariankämmekän liuskamaisissa lehdissä on viininpunaisia pilkkuja. Se kukkii kesä-heinäkuussa. Kukat ovat purppuranpunaiset. Kukkavarsi on 10–30 senttimetriä pitkä.
Maariankämmekkä kasvaa usein kosteahkoilla paikoilla, kuten korvissa, soiden laidoilla, kangasmetsien soistuvissa painanteissa, suoniityillä, rannoilla ja niin edelleen.
Uimaranta
Uimaranta on erityisesti uimista varten ylläpidetty ranta-alue tai rannikkoalue.
Suosituimmat uimarannat ovat usein luonnostaan hiekkapohjaisia tai ihmisen hiekoittamia. Suosituimmilla ja suurimmilla uimarannoilla on sesonkiaikana usein palkattu rantavahti, joka vahtii rannalla olevia hukkumasta. Osassa uimarannoista voi saada maksua vastaan rantatuoleja ja -varjoja sekä virvokejuomia ja ruokaa.
Uimarannat ovat osa turistien perinteistä etelänmatkakulttuuria, mutta rantalomailua esiintyy ympäri maailman. Suurien uimarantojen lähettyvillä sijaitsevat alueet ovat hyvin suosittuja paikkoja hotellien rakentamista varten.
Suomessa uimarannat, joissa arvioidaan käyvän uimakauden aikana lämpimänä kesäpäivänä vähintään sata uimaria, ovat niin kutsuttuja EU-rantoja. EU-rantoja ovat muun muassa Kempeleen Ouluntullissa sijaitseva Kalliomonttu sekä Oulunsalossa sijaitseva Papinjärvi. Lisäksi kunnat pitävät myös virallisia ylläpidettyjä uimarantoja, joilta löytyy aina pukusuoja, roska-astioita, wc-mahdollisuus, pelastusrengas ja ilmoitustaulu.
Koirien kanssa uimista varten ovat Suomessa koirarannat.
Kaljaasi Olga
Kaljaasi Olga on Ruotsinpyhtäällä vuonna 1885 rakennettu 20-metrinen puurakenteinen purjealus. Se purjehti alkuaikoinaan Porvoon ja Kotkan satamista muihin Suomen satamiin kuljettaen lastinaan kalkkikiveä, puutavaraa ja sokerijuurikkaita. Vuonna 1944 alus määrättiin pakko-ottoon Neuvostoliitolle. Tämän välttämiseksi alus jouduttiin upottamaan tarkoituksella meren pohjaan. Myöhemmin kaljaasi oli Kemiössä omistuksessa huvialuksena 1960-luvulla ja päätyi nykyiseen kotisatamaansa Uuteenkaupunkiin vuonna 1999. Tällöin alus myös kunnostettiin merikelpoiseksi.
Kaljaasin omistaa nykyään Hot Hot Holidays, ja se toimii yrityksen charter-aluksena. Alus oli myös vuonna lavastuksena 2004 MTV3:n tosi-tv-ohjelmassa "Suuri Seikkailu".
Pussikämmekkä
Pussikämmekkä ("Coeloglossum viride", syn. "Dactylorhiza viridis") on vihertäväkukkainen Euraasiassa ja Pohjois-Amerikassa kasvava kämmekkälaji. Suomessa laji on verrattain yleinen.
Pussikämmekkä kasvattaa 10–30 senttimetriä pitkän kukkavarren. Juurimukulat ovat syvään liuskaisia. Lehtiä on tavallisesti kolme. Alimman lehden lapa on vastapuikea, ylempien suikeita. Kukinto on harsu tähkä, jossa on 5–20 vihreää tai rusehtavaa kukkaa. Huuli on pitkä, kapea ja kolmiliuskainen. Huulen tyvellä on lyhyt pussimainen kannus, mikä erottaa kasvin läheisestä liuskakämmeköiden ("Dactylorhiza") suvun lajeista, joilla on pitkänomainen kannus. Kukka on lähes tuoksuton. Suomessa pussikämmekkä kukkii kesä-elokuussa. Kukinta on epäsäännöllistä ja kasvi saattaa elää maanalaisena pitkään.
Samoilla kasvupaikoilla pussikämmekkä voi risteytyä ainakin maariankämmekän ("Dactylorhiza maculata") ja keltalehdokin ("Platanthera chlorantha") kanssa.
Pussikämmekkää tavataan suurimmassa osassa Eurooppaa eteläisimpiä osia lukuun ottamatta. Levinneisyysalue jatkuu edelleen Siperiaan ja Pohjois-Aasiaan aina Tyynellemerelle saakka. Pussikämmekän toista, huomattavasti kookkaampikokoista alalajia (ssp. "bracteatum") tavataan Pohjois-Amerikassa ja Etelä-Aasiassa. Suomessa pussikämmekkää tavataan koko maasta, mutta levinnäisyysalue on laikuttainen. Lajin vahvin kanta on Kuusamossa ja Lapissa. Erityisesti Etelä-Suomessa laji on kuitenkin harvinaistunut. Voimakasta harvinaistumista tunnetaan myös Länsi- ja Keski-Euroopasta.
Pussikämmekkä kasvaa lehdoissa, lehtomaisissa metsissä, tuoreilla niityillä, lettosoilla ja -niityillä sekä pohjoisessa lehtomaisissa tunturikoivikoissa, rehevillä tunturikankailla ja -niityillä. Suomessa lajin taantumisen syinä ovat ennen kaikkea laidunnuksen loppuminen ja sitä seurannut kasvupaikkojen kuusettuminen ja umpeenkasvu.
Pussikämmekän pölyttäjinä toimivat sylkikuoriaiset ja loispistiäiset.
Georg Wulf
Georg Wulf (17. toukokuuta 1895 Bremen, Saksa – 29. syyskuuta 1927 Bremen) oli saksalainen lentokonesuunnittelun uranuurtaja.
Wulf innostui lentämisestä jo lapsena. Hän lopetti lukion kesken ja opiskeli teknikoksi ilmailukoulussa. Heinrich Focken kanssa hän alkoi suunnitella lentokoneita vuonna 1911. Seuraavana vuonna yksitasoinen kone oli valmis. 
Vuonna 1924 hän perusti Heinrich Focken kanssa Focke-Wulf Flugzeugbau AG -yhtiön. Hän toimi yhtiön koelentäjänä.
Hän kuoli F-19 "Ente" -lentokoneen koelennolla.
Michael Carrick
Michael Carrick (s. 28. heinäkuuta 1981 Wallsend, Tyne ja Wear) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on toiminut kesästä 2018 lähtien Manchester Unitedin apulaisvalmentajana.
Carrick aloitti ammattilaisuransa West Ham Unitedissa ja teki debyyttinsä seuran edustusjoukkueessa vuonna 1999. Pelattuaan viisi kautta West Hamissa, Carrick siirtyi Tottenham Hotspuriin kaudella 2004–2005. Kesällä 2006 Manchester United osti hänet Tottenhamista 18,6 miljoonalla punnalla korvaamaan kapteeni Roy Keanen. Carrick voitti seurassa ollessaan muun muassa Valioliigan viisi kertaa, FA Cupin kaudella 2015–2016, Mestarien liigan kaudella 2007–2008 ja Eurooppa-liigan kaudella 2016–2017. Carrick ilmoitti tammikuussa 2018 päättävänsä ammattilaisuransa kauden 2017–2018 päätteeksi ja siirtyvänsä Manchester Unitedin valmennusjohtoon.
Maajoukkuetasolla Carrick edusti Englantia 34 kertaa ja oli mukana Englannin kokoonpanossa vuosien 2006 ja 2010 maailmanmestaruuskilpailuissa.
Arado
Arado Flugzeugwerke GmbH oli saksalainen lentokoneiden valmistaja, joka perustettiin alun perin Flugzeugbau Friedrichshafenin Warnemünden tehtaana. Warnemünden tehdas suunnitteli ja valmisti vesilentokoneita ensimmäisessä maailmansodassa.
Ensimmäisen maailmansodan päätyttyä tehdas emoyhtiöineen lopetti toimintansa, minkä syynä oli Versailles’n rauhansopimus kielto lentokoneiden valmistuksesta Saksassa. Vuonna 1921 Heinrich Lübbe osti yhtiön. Vuonna 1924 se alkoi taas suunnitella vientiin lentokoneita. Se perusti Ikarus Tvornica Aero i Hydroplana -tehtaan Jugoslaviaan. Aiemmin Kondor- ja Fokker-tehtaissa työskennellyt Walter Rethel lähti sinne johtamaan lentokoneiden suunnittelua.
Vuonna 1925 yhtiö liitettiin Hugo Stinnesin perustamaan Arado Handelsgesellschaftiin, joka toimi laittoman asekaupan peiteyrityksenä. Kun kansallissosialistinen puolue tuli vuonna 1933 Saksassa valtaan Stinnes muutti pois Saksasta, jolloin Lübbe otti yhtiön hallintaansa. Hieman aikaisemmin pääsuunnittelijana toimineen Rethelin korvasi aiemmin Albatross Flugzeugwerkessä työskennellyt Walter Blume.
Arado saavutti hyvän maineen Luftwaffen toimittajana jo Arado Ar 66 -koneellaan, josta tuli Luftwaffen peruskoulukone. Yhtiö suunnitteli myös osan Luftwaffen ensimmäisistä hävittäjälentokoneista kuten Arado Ar 65 ja Arado Ar 68. Vuonna 1936 RLM ("Reichsluftfahrtministerium") vaati uskollisuuden osoituksena Lübbeä liittymään kansallissosialistiseen puolueeseen. Kieltäytymisen jälkeen hänet vangittiin ja pakotettiin myymään yrityksensä. Yhtiö kansallistettiin ja se nimettiin uudelleen Arado Flugzeugwerke GmbH:ksi. Sen johtoon tulivat Erich Serno ja Felix Wagenführ.
Saksan hyökättyä Puolaan yhtiön koneista kaksi uutta yhtiön koneista otettiin palvelukseen. Arado Ar 96 -koulukoneesta tuli Luftwaffen tärkein koulukone ja Arado Ar 196 oli suurempien sotalaivojen tiedustelukone. Arado ei pärjännyt toisen maailmansodan aikana enää niin hyvin tarjouskilpailuissa. Sen viimeinen suuri kone oli Arado Ar 234, ensimmäinen suihkomoottoreilla varustettu pommikone.
Vuonna 1945 yhtiö purettiin.
Ar 96-koneen tuotantoa jatkoi tšekkiläinen Zlin sodan jälkeen nimellä C.2B.
Aradon koneita ovat
Jože Pučnikin kansainvälinen lentoasema
Jože Pučnikin kansainvälinen lentoasema () on Brnikin kylässä Sloveniassa, noin 19 kilometrin päässä maan pääkaupunki Ljubljanasta pohjoiseen sijaitseva kansainvälinen lentoasema. Lentoasema toimii solmukohtana Slovenian kansalliselle lentoyhtiölle Adria Airwaysille.
Lentoasemalla on yksi 3 300 metriä pitkä ja 45 metriä leveä kiitotie. Jože Pučnikin kansainvälinen lentoasema palveli vuonna 2009 1 433 855 matkustajaa.
Jože Pučnikin kansainvälinen lentoasema avattiin 24. joulukuuta 1963 nimellä Brnikin kansainvälinen lentoasema. 1965 lentoliikenteen määrä kasvoi voimakkaasti. Lentoasemalle operoi tuolloin 15 ulkomaalaista yhtiötä kotimaisten lentoyhtiöiden lisäksi. Seuraavana vuonna ulkomaalaisia operaattoreita oli jo 26. Viisi vuotta myöhemmin 1971 saksalainen Lufthansa avasi säännöllisen rahtilentoreitin lentoasemalle. 1973 kiitotietä pidennettiin 2 200 metriin ja lentoasemalle laskeutui ensimmäistä kertaa Douglas DC-10 -laajarunkokone. Vuonna 1974 otettiin käyttöön uusi matkustajaterminaali ja 1976 otettiin käyttöön uusi 6 000 neliömetrin rahtiterminaali.
30. kesäkuuta 1978 lentoasema suljettiin keskiyöllä ja kiitotien laajennustyöt aloitettiin. Kiitotie valmistui nykysiin mittoihinsa loppuvuoden aikana. JAT Airways aloitti säännöllisen reittiliikenteen Yhdysvaltoihin John F. Kennedyn kansainväliselle lentoasemalle Douglas DC-10 -konetyypillä. 1987 Jože Pučnikin kansainvälinen lentoasema teki uuden matkustajaennätyksen, 886 248 matkustajaa vuodessa. Tämä ennätys säilyi vuoteen 1999 asti.
2003 lentoasema juhlisti neljänvuosikymmenen mittaista taivaltaan. Lentoasema on jatkanut laajentamista 2000-luvulla. 2004 matkustajamäärät ylittivät miljoonan matkustajan rajan.
Vuonna 2007 lentoasema nimettiin slovenialaisen poliitikon Jože Pučnikin mukaan.
Jože Pučnikin kansainvälisen lentoaseman liikennetilastoja.