hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Helge Seppälä
Helge Emil Seppälä (8. marraskuuta 1924 Jyväskylä – 1. toukokuuta 2017 Espoo) oli suomalainen upseeri, yleisesikuntaeverstiluutnantti ja sotahistorioitsija.
Seppälän vanhemmat olivat liikkeenhoitaja Emil Seppälä ja Elsa Irene Kuusela. Hän pääsi ylioppilaaksi 1945 ja kävi Kadettikoulun 1951 sekä suoritti yleisesikuntaupseerin tutkinnon Sotakorkeakoulussa 1960. Seppälästä tuli vänrikki 1950, luutnantti 1952, yliluutnantti 1955, kapteeni 1958, majuri 1964 ja everstiluutnantti 1971.
Seppälä toimi Mikkelin läänin kansanhuoltopiirin tarkkailijana ja piiritarkastajana 1946–1949, tykistörykmentin koulutusupseerina 1951–1955, Tykistökoulun opettajana 1956–1958 ja sotahistorian opettajana Rannikkotykistökoulussa, Kadettikoulussa, Pioneerikoulussa, Viestikoulussa, Huoltokoulussa, Ilmatorjuntakoulussa ja Taistelukoulussa 1965–1976.
Seppälä oli pääesikunnan toimistoupseerina ja toimistoesiupseerina 1960–1965, Sotahistorian tutkimuslaitoksen toimistopäällikkönä 1965–1967 ja Sotakorkeakoulun sotahistorian opettajana 1967–1974. Hän oli Tiede ja ase-julkaisun toimitussihteerinä 1965–1967 ja toimituskunnan jäsenenä 1968–1976 sekä Suomen sotatieteellisen seuran sihteerinä 1965–1967 ja seuran johtokunnan jäsenenä 1968–1975.
L. J. van Zyl
Louis Jacobus van Zyl (s. 20. heinäkuuta 1985 Bloemfontein) on eteläafrikkalainen pikajuoksija, joka kilpailee pääasiassa 400 metrin aitajuoksussa.
Hänen suurimpia saavutuksiaan 400 metrin aidoissa ovat MM-pronssi Daegussa 2011, alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruus 2002, Kansainyhteisön kisojen kulta 2006 ja hopea 2010, Afrikan mestaruus 2006, 2008 ja 2010, Afrikan kisojen kultamitali 2007, Maailmancupin kakkossija 2006 sekä n kakkossija ja . Pitkässä viestissä hänen suurimmat saavutuksensa ovat Afrikan mestaruus 2008, MM-hopea 2011, Kansainyhteisön kisojen hopea 2006 ja alle 20-vuotiaiden MM-hopea 2004. Juniorien MM-kilpailussa hän sai pronssia sekaviestissä 2001.
Helsingin MM-kilpailuissa 2005 hän sijoittui 400 metrin aidoissa kuudenneksi. Kaksi vuotta myöhemmin Osakan MM-kilpailuissa hän karsiutui jo alkuerissä. Pekingin olympialaisissa 2008 hän sijoittui viidenneksi. Ennen Berliinin MM-kilpailuja 2009 hänellä oli kauden kärkitulos 47,94 s, mutta Berliinissä hän karsiutui välierissä. Hän karsiutui alkuerissä Lontoon olympialaisissa 2012 ja Moskovan MM-kilpailuissa 2013 sekä välierissä Pekingin MM-kilpailuissa 2015 ja Rio de Janeiron olympialaisissa 2016.
Hans Driesch
Hans Adolf Eduard Driesch (28. lokakuuta 1867 – 16. huhtikuuta 1941) oli saksalainen biologi ja filosofi. Hän toimi biologian professorina Heidelbergin yliopistossa. Filosofina hänet voidaan lukea saksalaisen elämänfilosofian ("Lebensphilosophie") edustajiin.
Driesch tutki muun muassa embryologiaa eli sikiöiden kehitystä. Hän osoitti vuonna 1895 kokeiden perusteella, että hedelmöittyneistä munasoluista oli mahdollista poistaa osia ilman että tämä vaikutti kehittyneisiin sikiöihin. Tätä pidettiin todisteena siitä, että mikä tahansa alkuperäisen munasolun osa kykeni muodostamaan minkä tahansa osan lopullisesta sikiöstä.
Filosofiassa Drieschin ajattelu oli vitalistista. Hän katsoi, että sikiönkin kehityksessä havaittava elämän autonomia ja organismissa vaikuttava muodon antava tekijä on Aristoteleelta lainatulla termillä "entelekheia", jotain jolla on oma päämääränsä itsessään. Hän käytti tästä myös nimitystä "psykoidi", jolla hän tarkoitti entiteettiä, jolla on psyykkistä potentiaalia, joka ilmenee ei-avaruudellisena, intensiivisenä ja kvalitatiivisena ennemmin kuin avaruudellisena, ekstensiivisenä ja kvantitatiivisena. Drieschin ajattelu kohtasi suurta vastustusta.
Lauri Korpela
Lauri Arnold Korpela (myös Lasse Korpela, 15. lokakuuta 1891 Lapinjärvi – 12. kesäkuuta 1954) oli suomalainen näyttelijä. Varsinaiselta ammatiltaan Korpela oli rautatievirkailija ja näytteli harrastelijateattereissa 1910-luvulta alkaen sekä noin kolmessakymmenessä elokuvassa 1929–1956.
Korpela näytteli ensimmäisen elokuvaroolinsa Kalle Kaarnan elokuvassa "Työn sankarilaulu" (1929). Korpela teki tunnetuimmat roolinsa Teuvo Tulion elokuvissa, joiden vakiokaartiin hän kuului. Hän näytteli muun muassa Olavin isää elokuvassa "Laulu tulipunaisesta kukasta" (1938) ja Aarnen isää elokuvassa "Sellaisena kuin sinä minut halusit" (1944). Korpela oli kaksikielinen, ja hän näytteli pari kertaa myös elokuvien ruotsinkielisissä versioissa. Korpela nähtiin myös muun muassa elokuvissa "Laivan kannella" (1938), "Vieras mies tuli taloon" (1938), "Herra Lahtinen lähtee lipettiin" (1939) ja "Pikajuna pohjoiseen" (1947).
Korpela kuoli 62 vuoden ikäisenä vuonna 1954, mutta hänet nähtiin vielä postuumisti pienessä sivuroolissa Tulion elokuvassa "Olet mennyt minun vereeni" (1956).
Irwin Corey
”Professor” Irwin Corey (29. heinäkuuta 1914 – 6. helmikuuta 2017) oli yhdysvaltalainen koomikko ja näyttelijä. Hän kuului stand upin varhaisiin merkkinimiin, mutta loi menestyksekkään uran myös elokuvissa ja Broadway-teatterissa. Hänet nähtiin vielä vuonna 2001 Woody Allenin elokuvassa "Jadeskorpionin kirous".
Jaekelopterus rhenaniae
Jaekelopterus rhenaniae on jättiläismäinen esihistoriallinen meriskorpioni. Kyseessä on meriskorpionilaji, jonka fossiloituneen saksen jäännökset brittiläinen tutkijaryhmä löysi saksalaisesta kaivoksesta. Saksen pituudeksi mitattiin 46 senttimetriä, joten meriskorpionin pituudeksi on arvioitu 2,5 metriä. Fossiililla on ikää noin 390 miljoonaa vuotta. Jättiläisskorpioni on kaikkien aikojen suurin löydetty niveljalkainen.
Suomen taitolentomaajoukkue
Suomen taitolentomaajoukkue on Suomen Ilmailuliiton alaisuudessa toimiva joukkue, joka edustaa Suomea taitolennon kansainvälisissä arvokilpailuissa.
Moottorilentokoneiden taitolennon Advanced-luokan Euroopan-mestaruuskilpailuissa Joensuussa 2007 Suomi teki suomalaista taitolentohistoriaa voittamalla joukkuekilpailun hopeamitalin. Hopeajoukkueessa lensivät maajoukkueen kapteeni Sami Kontio, Mikko Jägerholm ja Petteri Tarma. Henkilökohtaisena saavutuksena maajoukkueen kapteeni Sami Kontio voitti hopeaa ensimmäisen tuntemattomassa ohjelmassa. Hopeajoukkueen lisäksi joukkueessa lensivät Tapio Pitkänen ja ensikertalainen Peter Simonsen. Kokonaiskilpailussa suomalaiset sijoittuivat EM-kilpailussa hyvin: Mikko Jägerholm 7. sija, Sami Kontio 10. sija, Petteri Tarma 15. sija ja Peter Simonsen 30. sija. Tapio Pitkänen joutui keskeyttämään.
SIL:n alaisuudessa toimii myös Suomen purjetaitolentomaajoukkue.
James Merrill
James Ingram Merrill (3. maaliskuuta 1926 New York – 6. helmikuuta 1995) oli yhdysvaltalainen runoilija. Hänet palkittiin muun muassa Pulitzer-palkinnolla vuonna 1977.
Merrill aloitti uransa nuorena: hän oli vasta 16-vuotias, kun hänen varhaisimpia kirjoituksiaan jo julkaistiin. Merrill opiskeli Lawrenceville Schoolissa ennen joutumistaan Yhdysvaltain armeijaan (1944), jossa hän palveli kahdeksan kuukautta. Palveluksen jälkeen hän jatkoi opintojaan Amherst Collegessa, josta hän valmistui vuonna 1947.
Merrill oli avoimesti homoseksuaali ja eli vuosikymmeniä yhdessä kumppaninsa David Noyes Jacksonin kanssa. Merrillin eeppinen runoelma "The Changing Light at Sandover" (1976–1982), jonka ensimmäinen osa "The Book of Ephraim" voitti runouden Pulitzer-palkinnon, syntyi Merrillin ja Jacksonin ouija-lautasessioiden tuloksena. Merrill kuoli sydänkohtaukseen ollessaan 68 vuoden ikäinen.
Kauhsen
Kauhsen oli Willi Kauhsenin perustama saksalainen Formula 1 -talli, joka osallistui kahteen osakilpailuun kaudella . Molemmissa kilpailuissa tallin italialainen kuljettaja Gianfranco Brancatelli karsiutui Klaus Kapitzan suunnittelemalla WK-autolla.
Suurin osa tallin kalustosta myytiin Merzario-tallille.
Vladimír Holan
Vladimír Holan (16. syyskuuta 1905 – 31. maaliskuuta 1980) oli tšekkiläinen runoilija. Hänen ilmaisunsa oli usein abstraktia; lisäksi hän kirjoitti jo 1930-luvulta tunnettuja poliittisia runoja.
JBW
JBW oli brittiläinen Formula 1 -talli, jonka perustivat JB Naylor ja Fred Wilkinson. Wilkinson toimi tallin suunnittelijana sekä päämekaanikkona ja Naylor oli kilpakuljettaja. Tallin nimi muodostui JB Naylorin etunimien kirjaimista ja Wilkinsonin sukunimestä. Naylor osallistui yhteensä viiteen osakilpailuun kausilla –. JBW-tallin paras sijoitus aika-ajoissa on 13. ja kilpailussa seitsemäs.
Bamboo
Bamboo voi tarkoittaa
Akira Mutō
Akira Mutō (, ) oli keisarillisen Japanin armeijan kenraali toisessa maailmansodassa.
Sodan aikana Mutō toimi muun muassa huhtikuusta 1942 lokakuuhun 1944 2. Keisarillisen Kaartindivisioonan komentajana, sotilasasiain toimiston päällikkönä ja vuonna 1945 Filippiineillä esikuntapäällikkönä.
Mutō tuomittiin Tokion kansainvälisessä sotarikostuomioistuimessa kuolemaan sotarikoksista. Hänet todettiin vastuulliseksi sotavankien ja siviilien näännyttämisestä nälkään, kidutuksista, murhista ja yleensä "sodan lakien" rikkomisesta. Hän oli myös osavastuussa Nanjingin verilöylystä. Hänen omaa vakuutteluaan syyttömyydestä pidettiin "uskomattomana". Mutō teloitettiin hirttämällä.
William Langland
William Langland (noin 1330 – 1386/1387) oli englantilainen kirjailija, joka julkaisi 1300-luvun kuuluisan kerrontarunoteoksen "The Visions of Piers the Plowman" (kolme versiota: 1362, 1377 ja 1392). Tiedot Langlandin omista elämänvaiheista ovat miltei olemattomat.
Runoteos on uudella englanninkielellä kirjoitettu allegorinen runo, jossa on käytetty alkusoinnullista runomittaa. Teoksessa yhdistyvät allegoria, teologia, yksinkertainen moralismi ja yhteiskunnallinen satiiri.
Edward Stettinius, Jr.
Edward Reilly Stettinius, Jr. (22. lokakuuta 1900 Chicago – 31. lokakuuta 1949 Greenwich) oli Yhdysvaltain ulkoministeri vuosina 1944–1945 Franklin D. Rooseveltin ja Harry S. Trumanin hallituksissa.
Erottuaan ulkoministerin tehtävistä, Stettiniuksesta tuli Yhdysvaltain ensimmäinen edustaja Yhdistyneissä kansakunnissa, jonka perustamisessa hän oli tärkeässä osassa.
Graham Smith
Donald Graham Smith (s. 9. toukokuuta 1958, Edmonton, Alberta) on entinen kanadalainen uimari ja olympiahopeamitalisti.
Smith aloitti uinnin harrastamisen isänsä Donin valmennuksessa vuonna 1964. Hän voitti ensimmäisen nuorten Kanadan-mestaruutensa kymmenvuotiaana. Ensimmäisiin kansainvälisiin aikuisten arvokilpailuihinsa hän osallistui vuonna 1975, jolloin käytiin pitkän radan MM-kilpailut Kolumbian Calissa.
Smith voitti olympiahopeaa 4×100 metrin sekauintiviestistä kesäolympialaisissa 1976, jotka järjestettiin Smithin kotimaassa Kanadassa. Viestissä uivat myös Stephen Pickell, Clay Evans ja Gary MacDonald. Smith osallistui kilpailuissa myös 100 ja 200 metrin rintauinteihin, joissa hän sijoittui kummassakin neljänneksi, sekä 400 metrin sekauintiin, jossa hän sijoittui viidenneksi.
Smith rikkoi uransa aikana kaksi kertaa 200 metrin sekauinnin maailmanennätyksen, ensimmäistä kertaa 23. elokuuta 1975, Kansas Cityssä, ajalla 2.06,08. Neuvostoliittolainen Aleksandr Sidorenko kuitenkin rikkoi ennätyksen elokuussa 1977. Smith sai ennätyksen uudelleen haltuunsa, uituaan ajan 2.04,39, The Woodlandsissa, Texasissa. Smithin ja Sidorenkon välissä ennätystä oli ehtinyt pitää myös yhdysvaltalainen Steve Lundquist. Smith ehti kuitenkin hallita ennätystä toistamiseen vain 24 päivää, jolloin sen rikkoi yhdysvaltalainen Jesse Vassallo.
Vuoden 1978 Kansainyhteisön kisoissa, kotikaupungissaan Edmontonissa, Smith voitti ensimmäisenä uimarina kuusi kultamitalia; hän voitti 100 ja 200 metrin rintauinnit, 200 ja 400 metrin sekauinnit, sekä oli jäsenenä Kanadan voitokkaissa 4×100 metrin seka- ja vapaauintiviesteissä. Samana vuonna hän voitti pitkän radan MM-kilpailuissa, Berliinissä kultaa 200 metrin sekauinnissa, ja hopeaa 100 metrin rintauinnissa.
Srečko Kosovel
Srečko Kosovel (18. maaliskuuta 1904 – 26. toukokuuta 1926) oli slovenialainen runoilija, joka edusti jokseenkin tyyliltään avantgardismia.
Kosovel kirjoitti ilmeisesti hyvin varhaisesta iästä lähtien, ja lyhyeksi jääneestä elämästään huolimatta hän loi hyvin laajan tuotannon; tärkeä osa siitä julkaistiinkin postuumisti. Hän opiskeli Ljubljanan yliopistossa.
Kosovelin 22-vuotiaana kärsimä paha vilustuminen aiheutti aivokalvontulehduksen, joka johti nuoren kirjoittajan kuolemaan.
Lihakeitto
Lihakeitto on yleensä naudanlihasta valmistettu keittoruoka. Se sisältää perinteisesti lihan lisäksi perunaa ja muita juureksia sekä kasviksia.
Perinteinen lihakeitto valmistetaan lihasta, joka voi olla potkaa, lapaa, rintaa, kylkeä tai etuselkää ja jossa on lihan mukana luuta antamassa makua. Lihaa luineen tarvitaan reilut 200 grammaa henkeä kohti. Liha voidaan kypsentää kokonaisena ja paloitella keittoon vasta perunoiden ja kasvisten kypsetämisen kanssa. Nopeampi tapa kokonaisen luisen lihan keittämisen asemesta on käyttää jauhelihaa. Keitto maustetaan yleensä suolalla, pippurilla ja erilaisilla yrttimausteilla. Jos lihakeiton aikoo pakastaa, se kannattaa tehdä ilman perunoita ja lisätä ne vasta keittoa tarjottaessa.
Lihakeitto nautitaan kuumana, perinteisesti voileivän ja maidon kanssa.
Lihavelli on suomalainen perinneruoka, joka yleensä tarkoittaa ohraryyneillä höystettyä tai jollakin jauholla suurustettua lihakeittoa. Suomenlahden Lavansaaressa se oli lihalla höystettyä riisivelliä. Kauhavalainen lihavelli muistuttaa klimppisoppaa, Temmeksessä lihavelli suurustetaan vehnäjauholla ja siihen laitetaan kauraryynejä.
Lihakeiton muunnelmia ja nimityksiä eri puolilla Suomea ovat myös muun muassa klimppisoppa ja -velli, tappaiskeitto, lihaperunat, pohjoispohjalainen rössypottu, keskipohjalainen juustopaisti, pohjoissavolainen mykyrokka sekä palvilihapotut ja luusoppa.
Lihakeiton kaltaisia ruokia ovat muun muassa saksalainen "Eintopf" ja muut lihapullakeitot, venäläinen lihaseljanka, unkarilainen gulassi, kreikkalainen sisälmyskeitto "patsás", häränhäntäkeitto, pekonikeitto ja monet muut runsasliemiset, lusikalla syötävät liharuoat. Joskus lihakeiton tai -padan liemi syödään erikseen, kuten ranskalaisessa "pot-au-feu"-lihapadassa, tai juodaan erikseen, kuten vietnamilaista phở-keittoa ja monia muita aasialaisia liharuokia syödessä.
Kalakeitto
Kalakeitto on keitto, joka on valmistettu kalasta ja muista aineksista, kuten perunasta ja kasviksista. Kalakeitossa usein käytettyjä kalalajeja ovat muun muassa ahven, lohi ja seiti. Myös madekeitto on arvostettu. Kalakeitto on perinneruoka useissa eurooppalaisissa maissa.
Suomessa vietetään kansallista kalakeittopäivää vuosittain helmikuun toisena tiistaina. Ensimmäistä kertaa päivää vietettiin 13. helmikuuta 2018.1980-luvulla jokaiselle Savon silloiselle kunnalle äänestettiin omat perinnerruoat. Pielaveden nimikkoruoaksi valittiin kalamykykeitto, jossa on mädistä ja kalanmaksasta tehtyjä mykyjä, lisukkeena keitettyä kananmunaa.
Pellingin saaressa tehdään omanlaista kalakeittoa, joka on runebergintortun ohella toinen Itä-Uudenmaan maakuntaruoista.
Karjalankannaksella kalakeittoa on kutsuttu nimellä "uuhka" tai "uhka", joka tulee venäjän kalakeittoa tarkoittavasta "uha". Pohjois-Suomessa tuoreesta kalasta tehtyä keittoa on kutsuttu nimellä "tauro", joka tulee saamen tuoretta kalaa tarkoittavasta sanasta.
Kanakeitto
Kanakeitto on keitto, joka on valmistettu kanasta ja muista ruoka-aineista, kuten perunasta ja muista kasviksista.
Eri kulttuureissa käytettyjä aineksia:
Muinaiset egyptiläiset käyttivät kanakeittoa lääkkeenä vilustumiseen. On tutkittu, että kanakeiton ominaisuudet lieventävät ylempien hengitysteiden sairauksia ja sillä on myös muita terveydellisiä vaikutuksia.
Year Zero Remixed
Year Zero Remixed (levyn kannessa kirjoitettu leetspeak-muodossa Y34RZ3R0R3M1X3D, tunnetaan myös nimellä Halo 25) on Nine Inch Nailsin vuonna 2007 julkaisema remixalbumi, joka pohjautuu samana vuonna julkaistuun "Year Zero" -albumiin.
"Year Zero Remixed" oli viimeinen Interscope Recordsin kautta julkaistu albumi.
Albumi julkaistiin kolmessa muodossa: vinyylilevynä, CD/DVD-ROM yhdistelmänä ja digitaalisessa muodossa.
Puoli 1Puoli 2Puoli 3Puoli 4Puoli 5
Albumin CD/DVD-julkaisu sisältää samat kappaleet kuin ladattavassa versiossa, mutta tavallisten kappaleiden lisäksi se sisältää multi-track -tiedostot koko "Year Zero" -albumista GarageBandille ja Ableton Livelle. Kappaleista voi siis tehdä itse omia remixversioita sekä Mac OS- että Windows-pohjaisilla tietokoneilla. DVD-ROM sisältää myös demoversion Ableton Livestä.
Suomen Kuvalehden journalistipalkinto
Suomen Kuvalehden journalistipalkinto on "Suomen Kuvalehden" vuodesta 1975 alkaen vuosittain jakama journalistipalkinto ”vaikuttavasta journalistisesta toiminnasta tai merkittävistä kansallisia tai yhteiskunnallisia kysymyksiä käsittelevistä kirjoituksista tai ohjelmista mediassa”.
Vuodesta 2013 palkintosumma on ollut 10 000 euroa.
Pelurin virhepäätelmä
Pelurin virhepäätelmä tai uhkapelaajan harha (engl. "Gambler's fallacy") on tilasto- ja argumentaatiovirhe, jossa nojataan taikauskoisesti tai toiveajattelun luonteisesti "todennäköisyyksien lakeihin" ajatellen, että kun jokin on tapahtunut tietyllä aikavälillä normaalia useammin, se tulee tapahtumaan tulevaisuudessa harvemmin. Etenkin jos on kyse tapahtumista, jotka ovat joka kerralla yhtä satunnaisia, on kyseessä yksiselitteisesti virhepäätelmä.
Formaalimmin ilmaistuna virhepäätelmä voidaan esittää seuraavanlaisena kaavana:Pelurin virhepäätelmä tapahtuu seuraavanlaisissa muodoissa:Esimerkkejä pelurin virhepäätelmästä argumentaatiovirheenä:Asia saattaa olla jopa täysin päinvastoin. Esimerkiksi useat Japaniin iskeneet tsunamit voivat viitata siihen, että Japani on tsunamiherkkä maa, kenraali Rommelin menestys voi viitata siihen, että hänen sotataitonsa ovat hyvät ja lottopallojen arvonta on joka kerran käytännössä yhtä satunnainen, joten edelliset tulokset eivät vaikuta tuleviin ja se, joka saa kielten kokeista erittäin paljon huonoja numeroita, ei ilmeisesti ole hyvä kielissä. Kokeen oikeaa tai väärää vastausta ei myöskään voi päätellä siitä kuinka monta samaa monivalinnan vaihtoehtoa on valinnut peräkkäin, vaan ainoastaan tietämällä oikean vastauksen.
Lillian Board
Lillian Barbara Board MBE (13. joulukuuta 1948 – 26. joulukuuta 1970) oli Etelä-Afrikassa syntynyt brittiläinen yleisurheilija, jonkä päälajit olivat 400:n ja 800 metrin juoksu. Hän menehtyi 22-vuotiaana suolistosyöpään.
Board voitti 19-vuotiaana 400 metrin juoksun hopeaa Méxicon 1968 olympialaisissa. Ateenan EM-kilpailuissa 1969 hän voitti kultaa 800 metrillä ja 4 × 400 metrillä.
Vaikka Board alkoi osoittaa vakavia sairastumisen oireita jo touko–kesäkuussa 1970, päädyttiin oikeaan diagnoosin vasta elokuussa. Hän sai erilaisia hoitoja ja matkusti marraskuussa Keski-Eurooppaan etsimään apua kuuluisan vaihtoehtolääkäri Josef Isselsin luota.
Hoidoista huolimatta Boardin sairaus levisi ja aiheutti kuoleman 26. joulukuuta.
Kaj Linna
Kaj Linna (s. 24. tammikuuta 1971 Helsinki ) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkopuolustaja.
Linna pelasi juniorivuosinaan helsinkiläisessä Karhu-Kissojen joukkueessa. Pelipaikkaa HIFK:sta ei löytynyt, joten hän lähti 1990-luvun alussa Bostonin yliopistoon pelaamaan ja opiskelemaan. Linna pelasi yliopistojoukkueessa neljän kauden ajan (1991–1995) ja herätti tänä aikana NHL-joukkueiden kiinnostuksen. Ottawa Senators varasi Linnan kevään kahdeksannella kierroksella (183. varaus) ja teki samalla vuoden sopimuksen.
Linna kävi Ottawan harjoitusleirillä, mutta pelipaikkaa NHL-joukkueesta ei auennut, vaan hänet ohjattiin AHL:ssä pelanneeseen Prince Edward Island Senatorsiin. AHL:ssä Linna oli joukkueensa tehokkain puolustaja, mutta kutsua NHL-joukkueeseen ei silti tullut. Kauden päätyttyä P.E.I. Senatorsin joukkue lakkautettiin ja Linna palasi Suomeen ja HIFK:hon.
HIFK:ssa Linna pelasi seuraavat kaksi kautta (1996–1998), joista jälkimmäinen päättyi HIFK:n mestaruuteen. Seuraavaksi kaudeksi Linna siirtyi takaisin Pohjois-Amerikkaan, nyt IHL:ssä pelanneeseen Nashville Predatorsin farmijoukkue Milwaukee Admiralsiin.
Tavoitteena oli saavuttaa paikka Predatorsissa, mutta Linna ehti pelata kaudella vain 11 ottelussa kunnes koko ura päättyi kovasta kyynärpäätaklauksesta seuranneeseen vakavaan aivotärähdykseen. Taklaaja Joe Frederick sai teostaan neljän ottelun pelikiellon.
Aivotärähdys oli jo uran neljäs ja siihen mennessä pahin. Lääkärit suosittelivat jääkiekon pelaamisen lopettamista.
Pelaajauransa jälkeen Linna on muun muassa työskennellyt sijoitusalalla Bostonissa. Hän harkitsi myös paluuta pelaajaksi, mutta luopui sittemmin aikeista. Hän meni naimisiin keväällä 1999 yhdysvaltalaisen naisystävänsä kanssa. Myöhemmin Linna palasi Suomeen ja tällä hetkellä hän työskentelee suuressa lääkealan yrityksessä toimialueenaan markkinointi ja viestintä.
Wimshurstin influenssikone
Wimshurstin influenssikone on James Wimshurstin 1880-luvulla kehittämä sähköstaattinen generaattori. Laite kerää staattista sähköä influenssin avulla ja synnyttää hyvin voimakkaan, jopa kymmenien kilovolttien suuruisen tasajännitteen. Jännite riittää aiheuttamaan sähköstaattisen purkauksen toisistaan useiden senttimetrien etäisyydellä olevien metallisten elektrodien välille, mikä ilmenee voimakkaana sähkökipinänä.
Koneen muodostaa kaksi pyöreätä lasi- tai muovilevyä, jotka on laakeroitu ja asetettu akselille pystyasentoon muutaman millimetrin päähän toisistaan. Ne on päällystetty johtavilla sektoreilla. Levyjen ulkopuoleen on kiinnitetty sarja tinapaperilohkoja, ja erillisissä telineissä on neljä noin kymmenen sentin mittaista riviä sukakärkiä. Ne ovat tavallisimmin noin tuuman pituisia nuppineuloja, jotka on asennettu pidikkeisiinsä noin puolen millimetrin välein. Neulojen kärjet ovat tasaisesti noin puolen millimetrin päässä tinapaperisuikaleista. Sukakärkien kannattimet on yhdistetty takasivulla oleviin elektrodi- eli johdinpuikkoihin, jotka päättyvät metallipalloihin; tätä kautta koneen tuottama sähkö hyödynnetään. Lisäksi kummankin levyn yhteyteen on asennettu tasoittajat: ne ovat neljä jäykkää metallilankaa, jotka on asennettu akselinkannattimiin ja ylettyvät lasilevyjen reunan ja tinapaperilohkojen puoliväliin; päissä on levyihin nojaavat metallilankaluudat.
Konetta käytetään käsikammella, jonka käyttöhihnat on asennettu niin että levyt pyörivät vastakkaisiin suuntiin. Levyjen pyöriessä syntyy hankaussähköä, joka kerätään talteen sukakärjillä ja johdatetaan edelleen johdinpuikkojen avulla. Hankaussähkö kerätään talteen esimerkiksi Leidenin pullojen avulla. Kiekkoja vastakkaisiin suuntiin pyöritettäessä kiekkojen johtaviin sektoreihin muodostuu influessi-ilmiön vaikutuksesta vastakkaisia sähkövarauksia, jotka kerätään johtavilla harjoilla eräänlaisiin kondensaattoreihin, Leidenin pulloihin. Varaus johdetaan metallitankojen päissä oleviin metallipalloihin, jotka ovat sopivalla etäisyydellä toisistaan muodostaen nk. kipinävälin. Jännitteen aiheuttaman sähkökentän noustessa yli ilman läpilyöntikeston, sähkövaraus purkautuu kipinänä. Jännitteen suuruus ja siitä johtuvan kipinän pituus riippuu paitsi pyörivien kiekkojen halkaisijasta, myös pallojen halkaisijasta. Varausten kertymisnopeus, sähkövirta, taas riippuu kiekkojen pyörimisnopeudesta.
Koneella ei ole sähköenergian tuotannon kannalta kaupallista merkitystä, vaan sitä käytetään staattisen sähkökentän havainnollistamistarkoituksissa mm. kouluissa. Konetta voidaan käyttää mm. pienten röntgenputkien suurjännitelähteenä ja erilaisissa fysikaalisissa kokeissa.
Seishirō Itagaki
Seishirō Itagaki (, "Itagaki Seishirō"; 21. tammikuuta 1885 Morioka, Japani – 23. joulukuuta 1948 Tokio, Japani) oli keisarillisen Japanin armeijan kenraali ja sotaministeri Toisessa maailmansodassa.
Itagaki oli aktiivinen toimija Japanin sotaan johtaneessa liittoutumassa. Sotaministerinä hän oli vuosina 1938–1940. Huhtikuusta 1945 lähtien hän toimi muun muassa Jaavalla, Sumatralla, Malaijissa, Borneolla, Andamaaneilla ja Nikobaareilla olleiden japanilaisten joukkojen komentajana. Itagaki tuomittiin Tokion kansainvälisessä sotarikostuomioistuimessa kuolemaan sotarikoksista. Hänet todettiin syylliseksi sotavankien ja internoitujen siviilien kuolemiin ja aliravitsemukseen. Itagaki teloitettiin hirttämällä.
Gioconda Belli
Gioconda Belli (s. 9. joulukuuta 1948) on nicaragualainen kirjailija ja runoilija, ja tällä hetkellä hän kirjoittaa kolumneja Nicaraguan päälehtiin. Hän on osittain omaelämäkerrallisen "Asuttu nainen" -romaaninsa (1988, suom. Auli Leskinen) ohella julkaissut muun muassa runoutta. Hän osallistui aktiivisesti sandinistiliikkeen taisteluun Somoza-suvun diktatuuria vastaan ja joutuikin 1970-luvulla maanpakoon.
Hal Foster
Harold "Hal" Rudolf Foster (18. elokuuta 1892 Halifax, Nova Scotia, Kanada – 25. heinäkuuta 1982) oli kanadalais-yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä, jonka tunnetuin sarjakuva on Prinssi Rohkea. Foster piirsi myös Tarzania.
Fosterin isä kuoli, kun hän oli neljävuotias. Kahdeksan vuotta myöhemmin äiti avioitui uudestaan. Vuonna 1906 perhe joutui muuttamaan Winnipegiin Manitobaan. Hal Foster kävi peruskoulun loppuun 13-vuotiaana ja alkoi opiskella itse. 18-vuotiaana vuonna 1910 hän alkoi työskennellä piirtäjänä Hudson Bay Companyssä. Kanadan lama pakotti hänet freelanceriksi vuonna 1913. Vuonna 1915 hän avioitui Helen Wellsin kanssa.
Elokuun 28. päivä vuonna 1919 Foster muutti Chicagoon opiskelemaan taiteilijaksi. Hän opiskeli Chicagon taideoppilaitoksissa ja päätyi työskentelemään mainospiirtäjänä. Vuonna 1929 hän alkoi piirtää Edgar Rice Burroughsin Tarzanista sarjakuvaversiota. Alun jälkeen Foster palasi mainosalalle mutta suuren laman tultua hän alkoi taas vuonna 1931 piirtää Tarzania.
Myöhemmin hän kehitti oman sarjakuvansa, jonka nimi oli aluksi "Derek, Son of Thane" (Derek, Thanen poika). Myöhemmin hän muutti sen nimeksi "Prince Arn" (Prinssi Arn). Vuonna 1936 hän tarjosi sitä United Features Syndicatelle, joka hylkäsi sen. Kuitenkin King Features Syndicaten omistaja William Randolph Hearst halusi Fosterin sarjakuvan tekijäkseen. King Featuresin Joseph Connelly nimesi sarjan "Prince Valiant"iksi. Näin ensimmäinen Prinssi Rohkea -strippi ilmestyi helmikuussa 1937.
Prinssi Rohkean lisäksi Foster teki vuonna 1943 sarjakuvan "The Song of Bernadette", vuonna 1945 kuvitti kirjan "The Young Knight" ja teki sarjakuvaa "The Medieval Castle".
Vuonna 1971 ilmestyi viimeinen kokonaan Fosterin itse tekemä Prinssi Rohkean sivu. Hän jatkoi tarinan kirjoittamista ja suunnitteli vielä ulkoasua. Viimeinen Fosterin kirjoittama Prinssi Rohkea ilmestyi 1980. Hal Foster kuoli vuonna 1982, kolme viikkoa ennen 90. syntymäpäiväänsä.
Hal Foster sai Prinssi Rohkeasta paljon palkintoja:
Lucian Blaga
Lucian Blaga (9. toukokuuta 1895 – 6. toukokuuta 1961) oli romanialainen runoilija, näytelmäkirjailija, filosofi ja kielenkääntäjä. Hän kuului Romanian akatemiaan vuodesta 1937 ja oli vuonna 1956 ehdolla Nobelin kirjallisuuspalkinnon saajaksi.
Dámaso Alonso
Dámaso Alonso (22. lokakuuta 1898 – 25. tammikuuta 1990) oli espanjalainen runoilija, filologi ja kirjallisuuskriitikko. Hän kuului niin kutsutun "Sukupolvi '27:n" jäseniin.
Alonso syntyi Madridissa. Hän opetti espanjan kieltä ja kirjallisuutta useissa yliopistoissa (muun muassa Valencia, Madrid), myös ulkomailla (Oxford).
Alonso valittiin Espanjan kuninkaalliseen akatemiaan vuonna 1945. Hän toimi sen johtajana vuosina 1968–1982.
Alonsolle myönnettiin vuonna 1978 espanjankielisen kirjallisuuden arvostettu Cervantes-palkinto. Hän kuoli 91 vuoden ikäisenä 25. tammikuuta 1990.
Shayol Ghul
Shayol Gul on Robert Jordanin Ajan Pyörä -kirjasarjasta tunnetun Pimeän valtiaan, Shai'tanin, vankila. Luoja vangitsi hänet sinne maailman luomisen alussa.
Vankila on suljettu seitsemällä cuen'dillarista valmistettulla sinetillä. Sinetit kuitenkin heikkenevät ja murtuvat vähitellen, ja kun viimeinenkin sinetti murtuu, silloin alkaa "Tarmon Gaidon", viimeinen taistelu Uudestisyntyneen Lohikäärmeen ja Pimeän valtiaan välillä.
Sitä mukaa kun sinetit murtuvat, Hyljätyt vapautuvat vankilasta. Vankilan sisällä sijaitsee myös Tuhon Kuilu, paikka joka palaa tulesta ja ulottuu maan sisuksiin.
Kuilun olemassaolon syy on epäselvä.
Machete (elokuva)
Machete on Robert Rodriguezin ohjaama elokuva, joka sai ensi-iltansa Venetsian elokuvajuhlilla 1. syyskuuta 2010. Machete oli alun perin -elokuvaa (2007) varten tehty kuvitteellinen traileri, jonka pohjalta ohjaaja teki kokopitkän elokuvan.
Pääosaa näyttelee Danny Trejo. Elokuvan ensi-ilta Yhdysvalloissa oli 3. syyskuuta 2010.
Cuen’dillar
Cuen'dillar eli "sydänkivi" on Robert Jordanin kirjasarjassa Ajan pyörä esiintyvää kiveä, jota valmistivat Aes Sedait Legendojen aikakaudella Mahdin avulla. Sitä ei voi tuhota, vaan jokainen siihen kohdistuva isku tekee vain vahvemmaksi. Shayol Ghulin sinetit on tehty Aes Sedain muinaisen symbolin muotoiseksi hiotusta cuen'dillarista. Kiven valmistustapa unohdettiin aikoja sitten. Egwene ál'Vere on kuitenkin keksinyt tavan luoda kyseistä ainetta.
Kuniaki Koiso
Kuniaki Koiso (; 22. maaliskuuta 1880 Utsunomiya, Japani – 3. marraskuuta 1950 Tokio, Japani) oli keisarillisen Japanin armeijan kenraali, Korean kenraalikuvernööri ja Japanin pääministeri toisessa maailmansodassa.
Koiso toimi maansa 41. pääministerinä 22. heinäkuuta 1944 – 7. huhtikuuta 1945.
Hänet tuomittiin Tokion kansainvälisessä sotarikostuomioistuimessa elinkautiseen vankeuteen sotarikoksista. Hänet todettiin syylliseksi "tietoisesta velvollisuutensa täyttämättä jättämisestä". Syyte pohjautui siihen, että Koison pääministerikaudella oli tiedossa japanilaisten joukkojen syyllistyminen julmuuksiin rintamilla ja miehitysalueilla. Muun muassa lokakuussa 1944 hänen ulkoministerinsä oli kertonut liittoutuneiden sotavankien kohtelussa olleen "paljon toivomisen varaa". Hän kuoli vankeudessa.
Angelit
Angelit on saamelainen yhtye, joka on levyttänyt yhdeksän albumia (neljä ensimmäistä nimellä Angelin tytöt) vuosina 1992–2003. Yhtyeessä laulavat sisarukset Ursula ja Tuuni Länsman. He esiintyivät yhdessä ensimmäisen kerran 1982.
Yhtye on saanut nimensä tyttöjen kotikylän Angelin mukaan, ja alkuperäisessä kokoonpanossa lauloi muitakin angelilaisia nuoria, kuten soolourallaan menestynyt Ulla Pirttijärvi. Soololevyn he julkaisivat 1992.
Angelit ovat vierailleet Waltari-yhtyeen levyillä "So Fine!" ja "Big Bang". Vuonna 2000 Angelit levyttivät yhtyeen kanssa yhteisalbumin "Channel Nordica".
Kaikki paitsi Final Fantasy -yhteistyö on tehty yhdessä Waltari-yhtyeen kanssa.
José Rujano
José Humberto Rujano Guillen (s. 18. helmikuuta 1982 Santa Cruz de Mora, Merida) on venezuelalainen maantiepyöräilijä.
Rujano sijoittui vuoden 2005 Italian ympäriajossa kolmanneksi vain 45 sekuntia voittaja Paolo Savoldellille hävinneenä, Gilberto Simoni oli kilpailun toinen, 17 sekuntia Rujanoa nopeampana. Venezuelalainen oli kolmas kilpailun 13. ja 14. etapilla, toinen 17. osuudella ja voitti 19. etapin. Lisäksi hän voitti mäkikilpailun, maglia verden sekä sai yritteliäimmän ajajan tunnustuksen.
Italian ympäriajossa 2011 hän voitti 13. etapin ja nousi myös 9. etapin voittajaksi, kun Alberto Contador hylättiin dopingkäryn vuoksi. Kokonaiskilpailussa Rujano sijoittui kuudenneksi.
Rujano on voittanut Vuelta Al Tachira -etappiajon vuosina 2004, 2005 ja 2010, Clasico Banfoandes -etappikilpailun 2005, Kolumbian ja Venezuelan ympäriajon 2009 sekä Tour de Langkawi -etappiajon vuonna 2010. Lisäksi hän voitti Venezuelan maantieaika-ajomestaruuden 2007, 2009 ja 2013.
Balian Buschbaum
Balian Buschbaum (alun perin Yvonne Buschbaum, s. 14. heinäkuuta 1980 Ulm) on entinen saksalainen seiväshyppääjä.
Buschbaum on nuorten Euroopan mestari vuodelta 1999. Aikuisten Euroopan-mestaruuskilpailuista hänellä on kolme mitalia, kaksi pronssia ulkoradoilta ja hopeaa hallista 2002.
Buschbaumin ennätys on 470 cm kesäkuulta 2003.
Marraskuussa 2007 Buschbaum ilmoitti lopettavansa uransa, koska hän halusi korjata sukupuolensa naisesta mieheksi. Sukupuolenkorjausoperaation myötä hän alkoi käyttää etunimeä Balian. Nimen hän otti "Kingdom of Heaven" -elokuvassa esiintyvältä Balian-hahmolta.
Mike Kosgei
Mike Kosgei on kenialainen yleisurheiluvalmentaja. Hän toimi kestävyysjuoksun päävalmentajana muun muassa Keniassa sekä Suomessa.
Kosgei toimi Keniassa valmentajana 1986–1994, jolloin maa nousi kestävyysjuoksun huipulle. Vuosina 1995–1998 Kosgei toimi Suomen Urheiluliiton kestävyysjuoksun päävalmentajana. Tämän jälkeen Kosgei palasi Keniaan ja toimi maan yleisurheiluliiton palveluksessa, kunnes hänet erotettiin vuoden 2005 alussa. Helmikuussa 2005 hän siirtyi Mosambikiin valmentajaksi.
Osami Nagano
Osami Nagano (; 15. kesäkuuta 1880 Kōchi, Japani – 5. tammikuuta 1947 Tokio, Japani) oli keisarillisen Japanin laivaston amiraali ensimmäisessä ja toisessa maailmansodassa ja laivaston esikuntapäällikkö.
Nagano kiirehti Japanin hyökkäystä Pearl Harboriin maan polttoainevarastojen ehtymisen uhan vuoksi. Hän erosi Hideki Tōjōn painostuksesta helmikuussa 1944. Tämän jälkeen hän esiintyi julkisuudessa vasta Tokion kansainvälisessä sotarikostuomioistuimessa, jossa häntä syytettiin osallisuudesta hyökkäyssodan suunnitteluun. Hän kuoli kärsimiinsä sairauksiin vankilassa kesken oikeudenkäynnin, mistä lehdet kirjoittivat suurin otsikoin.
Rolf Hochhuth
Rolf Hochhuth (s. 1. huhtikuuta 1931) on saksalainen näytelmäkirjailija. Hänen pääteoksensa on "Der Stellvertreter. Ein christliches Trauerspiel" (1963), johon pohjautuu myös Costa-Gavrasin elokuva "Amen" vuodelta 2002.
Näytelmää "Der Stellvertreter" on esitetty myös Suomen teattereissa nimellä "Sijainen". Muita Hocchuthin suomeksi esitettyjä näytelmiä ovat "Lakimiehet" (Juristen, Tampereen Teatteri 1980), "Naislääkärit" (Ärztinnen, Tampereen Teatteri 1983) ja "Judith" (Joensuun kaupunginteatteri 1986).
Costa-Gavras
Konstantínos ”Kóstas” Gavrás (, s. 13. helmikuuta 1933 Ateena) on kreikkalaissyntyinen elokuvaohjaaja, joka tunnetaan useimmiten taiteilijanimellä Costa-Gavras tai Costa Gavras. Hänet tunnetaan parhaiten poliittisista trillereistään kuten esim. "Z – hän elää!" ja "Kateissa". Gavras on palkittu muun muassa Oscarilla, Baftalla ja Kultaisella palmulla.
Costa-Gavras asui nuoruusvuotensa synnyinmaassaan ja työskenteli balettitanssijana mutta ,uutti sitten Ranskaan, jossa hän alkoi opiskella lakia vuonna 1951. Hän sai Ranskan kansalaisuuden 1953. Vuonna 1956 hän keskeytti yliopisto-opinnot ja pyrki maan johtavaan elokuvakouluun Institut des hautes études cinématographiquesiin. Vuosina 1958–1965 hän toimi Yves Allegret’n, René Clairin, René Clémentin, Henri Verneuil’n ja Jacques Demyn assistenttina.
Vuonna 1969 Gavras teki läpimurtoelokuvansa "Z – hän elää!", joka kuvaa Kreikan poliittista tilannetta ennen vuoden 1967 sotilasvallankaappausta. Gavras jatkoi poliittisten elokuvien tekoa, ja seuraavana vuonna hän teki Artur Londonin muistelmakirjaan perustuneen elokuvan "Tunnustus", joka kuvaa stalinistisessa Tšekkoslovakiassa vuonna 1952 järjestettyjä näytösoikeudenkäyntejä. Elokuva suututti kommunisteja ympäri maailman, ja Gavras joutui heidän kritiikkinsä kohteeksi. Vuonna 1983 Gavras itse kuvaili eräässä haastattelussa elokuvan aiheuttamia reaktioita "kiivaiksi". "Z – hän elää!" -elokuvan menestyksen jälkeen Gavrasille tarjottiin Hollywoodissa "Kummisedän" ohjaamista, mutta hän kieltäytyi, koska piti elokuvia mafiaa kohtaan liian pehmeinä.
Vuonna 1982 Gavras ohjasi ja käsikirjoitti Donald Stewartin kanssa yhden tunnetuimmista elokuvistaan "Kateissa", joka kuvaa Chilen sotilasvallankaappausta. Elokuva voitti parhaan käsikirjoituksen Oscarin ja Bafta-palkinnon. Ohjaustöidensä ohella hän toimi myös Cinémathèque françaisen johtajana vuosina 1982–1987.
1990-luvulla Gavras ohjasi draamaelokuvan "Mad City – yksinoikeudella", jonka päärooleissa näyttelevät John Travolta ja Dustin Hoffman. 2000-luvulla hän jatkoi elokuvien ohjaamista tasaiseen tahtiin. Hän oli Cannesin elokuvajuhlien tuomarissa vuonna 2002.
Gavrasin viimeisin elokuva on vuonna 2012 valmistunut pankkimaailmaan sijoittuva trilleri "Le Capital", jonka pääosissa näyttelevät Gabriel Byrne ja Gad Elmaleh.
Costa-Gavrasille myönnettiin vuonna 1983 Oscar-palkinto "Kateissa"-elokuvan käsikirjoituksesta. Samasta elokuvasta hänelle myönnettiin myös parhaan käsikirjoituksen Bafta-palkinto (jaettu Donald Stewartin kanssa). Kyseisestä elokuvasta hänelle myönnettiin myös Cannesin Kultainen palmu 1982. Hän oli jo vuonna 1970 ollut ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi kahdessa sarjassa elokuvasta "Z – hän elää!" Kyseessä olivat parhaan ohjaajan ja parhaan käsikirjoituksen palkinnot. Itse elokuva sai parhaan vieraskieleisen elokuvan Oscarin.
Unai Etxebarria
Unai Etxebarria Arana (s. 21. marraskuuta 1972 Caracas) on entinen venezuelalainen maantiepyöräilijä, joka edusti koko ammattilaisuransa 1996–2007 Euskaltel-Euskadi-tallia. Unai Etxebarria Trap–Friis-tietokannassa
Yousuf Karsh
Yousuf Karsh (, "Jousouf Karš"; 23. joulukuuta 1908 Mardin, Osmanien valtakunta – 13. heinäkuuta 2002 Boston, Yhdysvallat) oli armenialaissyntyinen kanadalainen valokuvaaja.
Karshin lapsuuteen ajoittui armenialaisten kansanmurha, jossa hän menetti sukulaisiaan. 14-vuotiaana hän siirtyi perheineen Syyriaan, josta hänet lähetettiin pari vuotta myöhemmin Kanadaan, jossa hän asui valokuvaajasetänsä kanssa.
Nuori Karsh pääsi setänsä avustajaksi studiolle ja alkoi sittemmin myös itse valokuvata. Hän otti 30. joulukuuta 1941 tunnetun valokuvan Winston Churchillistä, ja myös myöhemmällä urallaan hän tuli tunnetuksi nimenomaan merkkihenkilöiden kuvistaan. Kesällä 1949 hän vieraili Ainolassa ja kuvasi Jean Sibeliuksen (”Sisäisiä ääniä”). Ainolan sähkövirta ei riittänyt hänen salamavalolleen ja sähkömies kytki rakennuksen suoraan päälinjaan voimalaitoksen luvalla.
Karshin kuvaamia henkilöitä olivat muun muassa Alan Brooke, Muhammad Ali, Marian Anderson, W. H. Auden, Joan Baez, prinssi Bernhard, Zulfikar Ali Bhutto, Humphrey Bogart, Alexander Calder, Pablo Casals, Fidel Castro, madame Tšiang Kai-šek, Winston Churchill, Joan Crawford, Ruth Draper, Albert Einstein, Dwight Eisenhower, prinsessa Elisabet, Robert Frost, Clark Gable, Indira Gandhi, Grey Owl, Ernest Hemingway, Audrey Hepburn, Johannes Paavali II, Chuck Jones, Carl Jung, Helen Keller ja Polly Thompson, Grace Kelly, Jacqueline Kennedy, John F. Kennedy, Peter Lorre, Marx-veljekset, Pandit Nehru, Georgia O’Keeffe, Laurence Olivier, John J. Pershing, Pablo Picasso, Pius XII, Rainier III, Paul Robeson, rockyhtye Rush, Albert Schweitzer, George Bernard Shaw, Pierre Trudeau, Andy Warhol ja Frank Lloyd Wright. Hän valokuvasi sanoma- ja aikakauslehdille, esim. Life Magazinelle.
Karshista tehtiin 1967 Kanadan ritarikunnan "Officer". Vuonna 1990 hänet ylennettiin "Companionin" arvoon.
Karsh muutti viimeisinä vuosinaan Bostoniin, jossa hän kuoli korkeassa 93 vuoden iässä. Karshin muotokuvia oli esillä Helsingissä Suomen Valokuvataiteen museossa vuonna 1984.
Yessongs
Yessongs on brittiläisen Yes-yhtyeen ensimmäinen livelevy, joka julkaistiin 1973 tripla-LP:nä ja myöhemmin kahden CD-levyn painoksena. Levy on nauhoitettu vuonna 1972 suurimmaksi osaksi edellisen studioalbumin "Close to the Edge" kiertueella, mutta kappaleet ”Perpetual Change” sekä ”Long Distance Runaround / The Fish” ovat peräisin sitä edeltäneen "Fragile"-albumin kiertueelta.
Albumin kansitaiteen kuvituksessa "Pathways" -nimisessä osiossa on näkyvissä sen luoneen taiteilija Roger Deanin kissan tassunjäljet. Eläin pääsi epähuomiossa kävelemään märällä väripinnalla. Dean yritti muokata ne pilvimuodostelmiksi, mutta tämä ei onnistunut täysin.
Poskilihas
Poskilihas () peittää suun lateraalipintaa ja se on kiinnittynyt ala- ja yläleukaluuhun poskihampaiden kohdalle. Sen tehtävänä on siirtää pureskeltavaa ravintoa hampaille. Poskilihas koostuu kahdesta osasta: "pars buccalis" ja "pars molaris". Hevosella ja märehtijöillä poskilihas saattaa olla kiinnittynenä suun kehälihakseen. Poskilihasta hermottaa kasvohermo.
Aït Benhaddou
Aït Benhaddou eli Ait-Ben-Haddou () on kylä entisen Saharasta Marrakechiin kulkeneen karavaanireitin varrella Marokon eteläosassa. Kylässä on vanha maalinnoitus eli ksar. Useimmat kyläläiset asuvat linnoituksen ulkopuolella, mutta ksarissakin on vielä joitakin asukkaita. Ksar on rakennettu polttamattomista savitiilistä, ja sen rakenteita pitää korjailla jokaisen sadekauden jälkeen.
Kylässä on kuvattu useita elokuvia, joista ensimmäinen oli Arabian Lawrence (1962). Muita ovat elokuvia, joita on kuvattu Aït Benhaddoussa ovat muun muassa "Niilin jalokivi" (1985), "007 vaaran vyöhykkeellä" (1987), "Kundun" (1997), "Muumio" (1999), "Gladiaattori" (2000) ja "Aleksanteri" (2004).
Ksar on Unescon maailmanperintökohde.
Tomoyuki Yamashita
Tomoyuki Yamashita (, "Yamashita Tomoyuki"; 8. marraskuuta 1885 Kōchin prefektuuri, Japani – 23. helmikuuta 1946 Manila, Filippiinit) oli keisarillisen Japanin armeijan kenraali toisessa maailmansodassa. Hän tuli sotilasurallaan tunnetuksi lempinimellä ”Malaijin tiikeri” valloitettuaan Britannian siirtomaat Malakan niemimaalla ja Singaporen vuosina 1941–1942. Hänet tunnettiin erittäin taitavana ja rohkeana päällikkönä, joka pakotti ylivoimaiset brittijoukot antautumaan Singaporessa 1942.
Sodan jälkeen hänet tuomittiin sotarikoksista Yhdysvaltojen sotilastuomioistuimessa Manilassa kuolemaan. Hänen oikeustapauksestaan tuli ensimmäinen lajiaan, jossa sotilaskomentajan vastuulle määriteltiin se, ettei hän kyennyt hallitsemaan joukkojaan. Yamashitan toimiessa Filippiineillä japanilaisten joukkojen komentajana sodan loppuvaiheessa oli joukkojen kuri höltynyt. Sotavankeja ja siviileitä murhattiin, raiskaukset, tuhopoltot ja ryöstöt olivat arkipäivää. Vaikka kenraali Yamashita ei ollut antanut niistä käskyä, eikä voitu näyttää hänen olleen asioista välttämättä tietoinenkaan, hänet katsottiin ylimmäksi vastuulliseksi. Hänet teloitettiin hirttämällä.
Suun kehälihas
Suun kehälihas () sijaitsee suun ympärillä sulkeutuneena lihasrenkaana, ja sen tehtävänä on suun sulkeminen. Huulet muodostuvat pääasiassa tästä lihaksesta. Suun kehälihas on kiinnittyneenä ihoon ja ihonalaiskudokseen eli sillä ei ole kiinnittymispintaa mihinkään luuhun. Useilla poskien ja huulien muilla lihaksilla on kiinnittymiskohtia suun kehälihakseen. Hevosella ja märehtijöillä poskilihas saattaa olla yhteenliittyneenä suun kehälihakseen.
Kasvohermo hermottaa suun kehälihasta.
Tros
Tros () oli kreikkalaisessa mytologiassa Dardanian kuningas ja Erikhthonioksen ja Astyokhen poika. Puolisonsa Kallirhoen kanssa hänellä oli pojat Ilos, Assarakos ja Ganymedes, sekä tytär Kleopatra.
Zeuksen siepattua Trosin pojan Ganymedeen, isä suri poikansa menetystä syvästi. Myötätunnosta tämän surua kohtaan Zeus lähetti Hermeen tuomaan tälle kaksi hevosta, jota olivat niin nopeita, että pystyivät juoksemaan veden päällä. Hermes myös lohdutti isää kertomalla tämän pojan olevan nyt kuolematon ja jumalten juomanlaskija.
Dardanialaisia alettiin kutsua troijalaisiksi ja maata Troaaksi Trosin mukaan.
Kulmahammaslihas
Kulmahammaslihas () nostaa ja vetää taaksepäin ylähuulta sekä laajentaa sieraimia. Lisäksi se koirilla toimii irvistyksessä. Kulmahammaslihas lähtee yläleukaluusta ja päättyy eläinlajista riippuen joko ylähuuleen tai sieraimiin. Lihansyöjillä lihas päättyy ylähuuleen, hevosella sieraimiin ja märehtijöillä sekä sialla molempiin. Ihmisellä lihasta kutsutaan suunpielen kohottajalihakseksi (). Ihmisellä lihas kulkee kulmahampaan kuopasta suupieleen. Kulmahammaslihasta hermottaa kasvohermo.
Meknes
Meknès () on kaupunki Marokon pohjoisosassa, kuusikymmentä kilometriä Fèsistä. Vuonna 2004 siellä oli 536 232 asukasta. 
Meknesin perustivat almoravidit 1100-luvulla. Meknes oli Marokon pääkaupunki 1600-luvun loppupuolella, jolloin sitä laajennettiin maurilais-espanjalaiseen tyyliin. Kaupunki on Unescon maailmanperintökohde.
Poskipäälihas
Poskipäälihas () supistaa suupieliä. Se lähtee kavio- ja sorkkaeläimillä yläleukaluun ulokkeesta ja lihansyöjillä korvan rustosta. Se päättyy suupieleen. Poskipäälihas sijaitsee yhdessä kasvojen iholihaksen ja otsalihaksen kanssa pään pinnallisessa peitinkalvossa.
Ihmisillä poskipäälihas on jakaantunut kahteen erilliseen lihakseen, isoon ja pieneen poskipäälihakseen.
Silmän kehälihas
Silmän kehälihas () muodostaa silmän ympärille lihasrenkaan. Sen tehtävänä on silmän sulkeminen ja supistuessaan yksi sen haaroista tyhjentää kyynelpussia. Silmän kehälihasta hermottaa kasvohermo.
Shigetarō Shimada
Shigetarō Shimada (; 24. syyskuuta 1883 Tokio, Japani – 7. kesäkuuta 1976 Tokio) oli keisarillisen Japanin laivaston amiraali ja meriministeri toisessa maailmansodassa.
Shimada valmistui laivastoakatemiasta vuonna 1904. Hän yleni tasaisen rivakkaa vauhtia ja saavutti kontra-amiraalin arvon 1929. Hän toimi sotilasurallaan muun muassa taistelulaiva "Hiein" komentajana ja Japanin 2. laivaston komentajana.
Shimada toimi meriministerinä lokakuusta 1941 lähtien. Hän oli mukana panemassa alulle Japanin kaikkia hyökkäyspäätöksiä, alkaen Pearl Harborista. Hänet tuomittiin elinkautiseen vankeusrangaistukseen Tokion kansainvälisessä sotarikostuomioistuimessa hyökkäyssodan suunnittelemisesta ja käymisestä lokakuun 1941 ja elokuun 1944 välisenä aikana, mitä ennen hän oli toiminut ainoastaan laivaston upseerina. Häntä ei kuitenkaan katsottu vastuulliseksi sotavankeihin ja torpedoitujen alusten miehistöihin kohdistuneista julmuuksista, joihin Japanin laivasto oli muutoin laajalti syyllistynyt. Hänet armahdettiin miehityksen loputtua vuonna 1955.
Ohimolihas
Ohimolihas () kuuluu puremalihaksiin. Se lähtee ohimoluun ohimokuopasta () ja päättyy alaleukaluun ohimolisäkkeeseen (). Sen päällä sijaitsee otsalihas. Ohimolihaksen tehtävänä on nostaa alaleukaa painaen sitä yläleukaa vasten. Ohimolihasta hermottaa alaleukahermo kuten muitakin puremalihaksia.
Märehtijöillä ohimolihasta on vaikea erottaa saman alueen muista lihaksista. Lihansyöjillä puolestaan ohimolihas on vahvin pään lihaksista.
Ulompi puremalihas
Ulompi puremalihas () kuuluu puremalihaksiin ja se koostuu syvästä ja pinnallisesta osasta, joita on sialla vaikea erottaa toisistaan. Puremaliikkeissä se nostaa alaleukaa painaen sitä vasten yläleukaa. Jos vain toisen puolen lihas supistuu, alaleuka liikkuu myös sivusuunnassa supistuvan lihaksen suuntaan. Ulompi puremalihas lähtee poskikaaresta ja päättyy alaleukaluuhun. Ulompaa puremalihasta hermottaa alaleukahermo.
Norjan suurkäräjävaalit 2005
Norjan parlamenttivaalit 2005 pidettiin 12. syyskuuta.
Kaksirunkoinen alaleukalihas
Kaksirunkoinen alaleukalihas () kuuluu puremalihaksiin sekä kieltä liikuttaviin lihaksiin. Nimensä mukaisesti se on kaksirunkoinen ihmisellä ja hevosella, mutta muilla kotieläimillä lihas on nimestään huolimatta yksirunkoinen . Etumaista ja takimaista lihasrunkoa erottaa toisistaan jänne. Etumaista lihasrunkoa hermottaa alaleukahermo ja tämän osan tehtävänä on suun aukaiseminen. Takimmaista lihasrunkoa hermottaa puolestaan kasvohermo ja takimmaisen lihasrungon supistuminen nostaa kieliluuta. Kaksirunkoinen alaleukalihas lähtee takaraivoluun processus paracondylariksesta ja päättyy alaleukaluun alareunaan.
Sadao Araki
Sadao Araki (, "Araki Sadao"; 26. toukokuuta 1877 Tokio, Japani – 2. marraskuuta 1966) oli keisarillisen Japanin armeijan kenraali ja valtiomies.
Araki valittiin sotakorkeakouluun hänen taistellessaan Venäjän–Japanin sodassa. Tämän jälkeen hän työskenteli yleisesikunnassa ja hänet valittiin tärkeisiin asemiin, kuten sotakorkeakoulun johtajan ja armeijan koulutuksen päätarkastajan toimiin. Sotaministerinä hän toimi kahden hallituksen aikana vuosina 1931–1934.
Hän kannatti kansallismielistä "Kokutai"-ideologiaa ja spiritualismia ja sen mukaisesti valoi sotaintoa maansa nuorisoon.. Hänet ylennettiin kenraaliksi 1933. Sotaministerinä hän ajoi armeijan pyrkimyksiä päästä valtaan kotimaassa ja hyökkäystä ulkomaita vastaan. Hän toimi erityisen aktiivisesti Mantšurian valtauksen ja Jeholin taisteluiden aikana. Hän toimi myös opetusministerinä kahden hallituksen aikana.
Araki tuomittiin elinkautiseen vankeusrangaistukseen Tokion kansainvälisessä sotarikostuomioistuimessa hyökkäyssodankäynnistä Kiinaa vastaan. Hänet armahdettiin vuonna 1954.
Phobia (Breaking Benjaminin albumi)
Phobia on Breaking Benjaminin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 8. elokuuta 2006. Se nauhoitettiin Hopatcongissa, New Jerseyssä vuonna 2006. Albumi myi 131 000 kappaletta ensimmäisen viikon aikana, jonka myötä se on tähän mennessä Breaking Benjaminin nopein myydyin albumi.
1. syyskuuta 2007 mennessä "Phobiaa" oli myyty yhteensä 723 871 kappaletta Yhdysvalloissa ja vuonna 2009 albumi myi platinaa. Se on yhtyeen toiseksi menestynein levy.
"Phobia" on yhtyeen rankin levy ja kappaleet sekoittavat vaikutteita nu metalista, metalcoresta, heavy metalista ja post-grungesta.