Auckland
Auckland on Uuden-Seelannin suurin kaupunki. Sen asukasluku vuonna 2013 oli 1 415 550 ja toisin sanoen noin kolmannes uusiseelantilaisista asuu Aucklandissa. Kaupunki sijaitsee Uuden-Seelannin Pohjoissaarella kannaksella Waiteaun ja Manukatan satamien välissä. Maorit asuttivat aluetta ennen siirtolaisten saapumista ja britit perustivat Aucklandin vuonna 1840. Auckland oli alueen hallinnollinen pääkaupunki aina vuoteen 1865 saakka, jolloin pääkaupunki siirtyi Wellingtoniin. Siirrosta huolimatta kaupunki on jatkanut kasvamistaan esimerkiksi maahanmuuton myötä. Yli kolmannes kaupungin väestöstä on syntynyt ulkomailla.
Auckland sijaitsee Uuden-Seelannin Pohjoissaarella kapealla kannaksella Waiteaun ja Manukatan satamien välissä. Kaupungin ympäristössä on rehevän sademetsän peittämiä vulkaanisia kukkuloita ja pieniä meren saaria, jotka ovat suosittuja lomakohteita.
Aucklandissa vallitsee meri-ilmasto. Lämpimimmät kuukaudet ovat tammi- ja helmikuu, jolloin keskimääräinen ylin lämpötila on 23 °C. Viilein kuukausi on heinäkuu, jolloin keskimääräinen ylin lämpötila on 14 °C ja alin 7 °C. Korkeimmillaan lämpötila on ollut vuodenvaihteessa 32 °C, kun taas kaikkien aikojen kylmimpinä öinä heinä–syyskuussa lämpötila on laskenut 1 °C:een. Sateita saadaan ympäri vuoden, eniten kesä–heinäkuussa. Toukokuusta elokuuhun sataa keskimäärin kahtena päivänä kolmesta, tammi–helmikuussa joka kolmas päivä.
Ennen eurooppalaisten siirtolaisten saapumista nykyisen Aucklandin alueella vaikutti useita eri maoriryhmiä. Maorit kutsuivat aluetta nimellä "Tāmaki" ja he rakensivat pā-nimellä tunnettuja linnoitettuja asutuksia ja viljelivät bataatteja kannaksen hedelmällisessä maassa. 1700-luvun alkupuolella alueella asui arviolta kymmeniä tuhansia ihmisiä. Vuosien 1740 ja 1750 välillä Ngāti Whātua-o-Kaipara-heimo valtasi alueen Wai-o-Hua-heimolta. Heitä uhkasi puolestaan pohjoisesta Ngāpuhi-heimo. Heimon eräs päällikkö Hongi Hika hankki joukoilleen muskettejaja aloitti valloitusten sarjan. Ranskalaisen tutkimusmatkailija Dumont D’Urvillen vieraillessa alueella vuonna 1827 seutu oli lähes tyhjä sen asukkaista, jotka olivat paenneet muualle. Vuonna 1836 Ngāti Whātua-päällikkö Apihai Te Kawau johti heimonsa takaisin seudulle ja turvatakseen asemansa he kutsuivat paikalle brittejä.
Uuden-Seelannin ensimmäinen brittikuvernööri William Hobson päätti perustaa siirtokuntansa uuden pääkaupungin Tāmakiin vuonna 1840. Ngāti Whātua-heimo myi briteille kaistaleen kannakselta. Paikka nimettiin tuolloisen laivastoministerin ja Aucklandin jaarli George Eden mukaan. Hobson myi maata edelleen siirtolaisille, joista noin puolet saapui Australiata. Aucklandiin saapui siirtolaisten lisäksi myös maoreja käännyttäviä lähetyssaarnaajia. Maorit alkoivat menettää maitaan kiihtyvään tahtiin siirtolaisille ja he kärsivät myös kilpailusta kaupankäynnissä. Tämä johti jännitteisiin, joihin britit vastasivat lähettämällä alueelle joukkojaan. Vuosina 1863-1864 käytiin [Waikaton sota maoreja vastaan Aucklandin eteläpuolella. Auckland oli hyötynyt kaupunkiin sijoitetusta varuskunnasta, joka kuitenkin poistui sodan voiton jälkeen vuonna 1864. Lisäksi hallinnollinen pääkaupunki siirrettiin vuonna 1865 Wellingtoniin.
Auckland hyötyi joistakin takaiskuistaan huolimatta muun maan taloudellisesta kehityksestä.  Waihīsta löydettiin kultaa vuonna 1868 ja Martha Mine -kaivoksesta tuli Uuden-Seelannin tuottoisin. Kultaa vietiin Aucklandin kautta, josta muodostui myös sahateollisuuden keskus. Valtaosa Uuden-Seelannin puutavarasta vietiin ulkomaille Aucklandin kautta. Auckland muodostui pitkään siirtomaatyylisistä puurakennuksista ja kivitaloja alettiin rakentaa 1880-luvulta eteenpäin.
Kultakaivokset ja puuteollisuus tyrehtyivät 1900-luvulle tultaessa, mutta niiden tilalle nousi karjatalous. Sisämaassa tuotettu maito ja liha jalostettiin Aucklandin teollisuuslaitoksissa. Lisäksi pitkään suhteellisen eristyksissä huonon tieverkon takia ollut Auckland liitettiin Wellingtoniin rautatiellä vuonna 1908. Vuoteen 1911 mennessä Auckland oli Uuden-Seelaniin suurin teollinen keskus ja sen satama kasvoi vilkkaimmaksi vuonna 1921. Toisen maailmansodan sytyttyä Auckland oli tärkeä Yhdysvaltojenhuoltotukikohta Tyynenmeren sodan aikana.
Toisen maailmansodan jälkeen Auckland kasvoi nopeasti sodan jälkeisen vauvabuumin ja lisääntyneen maahanmuuton seurauksena. Uuteen-Seelantiin saapuvat maahanmuuttajat jäivät usein asumaan kaupunkiin, eivätkä enää muuttaneet entiseen tapaan edelleen muualle maahan. Muuttajia tuli esimerkiksi Britteinsaarilta, Alankomaista ja Jugoslaviasta, sekä Tyynenmeren saarilta, kuten Niuelta, Samoalta, ja Tongalta. Myös maoreja muutti kaupunkiin Uuden-Seellannin muista osista. Lisääntyvälle väestölle rakennettiin valtion halpoja asuntoja ja toisaalta kaupungin ympäristön esikaupunkialueet kasvoivat. 1980-luvulta lähtien monet vanhat viktoriaaniset rakennukset purettiin uusien tornitalojen tieltä. Vuodesta 1986 aloitettiin entistä löyhempi maahanmuuttopolitiikka, jonka seurauksena Aucklandiin kasvoi suuri aasialaistaustainen väestönosa. Kaupungin kasvun tuottamia nykyisiä ongelmia ovat esimerkiksi liikenteen ruuhkautuminen ja asuntojen korkeat hinnat.
Vuonna 2010 entisen ucklandin alueen eri osat ja alueneuvosto yhdistettiin yhdeksi kokonaisuudeksi nimellä "Auckland Council". Aucklandin kaupunki laajeni samalla käsittämään esimerkiksi viereiset Manukaun ja North Shoren kaupungit. "Auckland Council" käsittää vaaleilla valittavan pormestarin ja 20-henkisen neuvoston.
Finanssi- ja palveluala muodostavat nykyisin Aucklandin tärkeimmän talouden osa-alueen. Noin 70 % Uuteen-Seelantiin saapuvista matkailijoista tulee maahan Aucklandin kansainvälisen lentoaseman kautta ja Aucklandin sataman kautta kulkee noin 31 % Uuden-Seelannin konttitavaraliikenteestä. Kaupungin nykyinen teollisuus on keskittynyt pitkälti korkeaan teknologiaan. Kaupungissa on esimerkiksi bioteknologian ja luovan teollisuuden yrityksiä.
Uuden-Seellannin vuoden 2013 väestönlaskennan mukaan Aucklandin asukasluku oli 1 415 550. Vuoden 2006 väestönlaskennasta asukasluku oli kasvanut 110 592. Aucklandin asukasluku vastasi 33,4 % koko Uuden-Seelannin väestöstä.
Aucklandin asukkaista 59,3 % kuului eurooppalaistaustaisiin etnisiin ryhmiin. Aasialaiset muodostivat 23,1 % väestöstä, Tyynenmeren saarten asukkaat 14,6 % ja maorit 10,7 %. 39.1% kaupungin väestöstä oli syntynyt ulkomailla.
Englannin kieli on Aucklandin puhutuin kieli. Kaupungin toiseksi puhutuin kieli oli samoa, jota puhui 4,4% Aucklandin väestöstä.
Koska Aucklandissa on Uuden-Seelannin tärkein lentoasema, sinne lennetään kaikista ilmansuunnista: Japanista, Australiasta, Aasiasta ja Pohjois-Amerikan länsirannikolta sekä Oseanian saarilta. Kaupungista on sekä rautatie- että maantieyhteys pohjoiseen Whangereihin ja etelään Hamiltoniin. Neljän miljoonan asukkaan maassa on 2,5 miljoonaa henkilöautoa, joten Uusi-Seelanti on yksi maailman autoistuneimmista valtioista.
Aucklandin satama on maan suurin rahtisatama, jonka kautta kulkee vuosittain yli 5 miljoonaa tonnia irtorahtia ja yli 640 000 TEU:ta konttitavaraa.
Kaupungissa toimii kolme yliopistoa: Auckland University of Technology (AUT), The University of Auckland ja Massey University, jolla on kampukset myös Wellingtonissa ja Palmerstonissa. Masseyn yliopiston Albanyn kampus on 15 minuutin ajomatkan päässä Aucklandin keskustassa ja siellä opiskelee noin 6 000 opiskelijaa. Massey keskittyy soveltaviin tieteisiin ja siellä opetetaan tekniikkaa, luonnontieteitä ja kauppatieteitä. University of Auckland tarjoaa laajimman opetusohjelman, johon kuuluvat mm. oikeustieteellinen, lääketieteellinen ja kasvatustieteellinen tiedekunta.
Aucklandin keskustassa sijaitsee eteläisen pallonpuoliskon korkein rakennus, Sky Tower (328 m). Kaupungissa järjestetään tammikuussa "Heineken Open" -tennisturnaus, jonka on voittanut myös Jarkko Nieminen.
Aucklandin kaupunginmuseossa on näytteillä maorien esineitä, kuten ainoa säilynyt yhdestä puusta koverrettu sotakanootti. Museossa esitellään myös Uuden-Seelannin luontoa ja sotahistoriaa ja järjestetään maorikulttuurin näytöksiä päivittäin.
Aucklandissa toimii myös sinfoniaorkesteri.