hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Vasili Zaitsev
Vasili Grigorjevitš Zaitsev (, 23. maaliskuuta 1915 Jelino – 15. joulukuuta 1991 Kiova) oli neuvostoliittolainen tarkka-ampuja toisessa maailmansodassa.
Hän tuli kuuluisaksi erityisesti toiminnastaan Stalingradin taistelun aikana 10. marraskuuta ja 17. joulukuuta 1942 välisenä aikana. Huhujen mukaan hän tappoi yhteensä 235 sotilasta ja upseeria, joista 11 oli tarkka-ampujia.
Zaitsev myös koulutti tarkka-ampujia ja eräiden arvioiden mukaan hänen kouluttamansa 28 ampujaa tappoivat yli 3 000 vihollissotilasta.
Neuvostoliitossa Zaitsevista tuli kansallissankari, ja hänen toimistaan kuulutettiin pitkin maata jo Stalingradin taistelun aikana. Puna-armeijan propagandan mukaan saksalaiset lähettivät Stalingradiin parhaan tarkka-ampujansa SS-majuri Heinz Thorvaldin/Erwin Königin pelkästään tappamaan Zaitsevia. Väittämän mukaan Thorvaldilla oli jo hallussaan yli 400 tappoa. Puna-armeijan ensimmäisissä maininnoissa saksalainen tarkka-ampuja on merkitty nimellä Erwin König, joka muuttui myöhemmin Thorvaldiksi. Edelleen tarinan mukaan Zaitsev olisi kuitenkin onnistunut ampumaan Thorvaldin viikkoja kestäneen kaksintaistelun ja molemminpuolisen ajojahdin jälkeen. Zaitsevin kivääri, jossa väitetään olevan Thorvaldin käyttämä kiikaritähtäin, on yhä esillä sotamuseossa Moskovassa. Tarinan epäillään silti olevan keksitty propagandatuote, sillä Thorvaldista tai Königistä ei löydy mainintaa Saksan armeijan sotilastiedoista. Myös mainintaa SS:n minkäänlaisesta osallistumisesta Stalingradin taisteluun ei ole ja saksalaisten parhaaksi tarkka-ampujaksi on nimetty Matthäus Hetzenauer, jolla oli tilillään 345 tappoa.
Vuoden 2001 elokuva "Vihollinen porteilla" kertoo Zaitsevin ja Thorvaldin kaksintaistelusta, tosin elokuvassa Heinz Thorvald on nimetty Erwin Königiksi, ja on pukeutunut Wehrmachtin univormuun.
Ernst Mach
Ernst Mach (18. helmikuuta 1838 – 19. helmikuuta 1916) oli itävaltalais-tšekkiläinen fyysikko ja filosofi.
Ernst Mach syntyi Chrlicessa, Böömissä, Itävallassa (nykyisin osa Brnoa Tšekissä). 14-vuotiaaksi saakka hän oli kotiopetuksessa ja 17-vuotiaana hän pääsi Wienin yliopistoon. Siellä hän opiskeli matematiikkaa, fysiikkaa ja filosofiaa. Fysiikan tohtoriksi hän väitteli vuonna 1860. Vuonna 1864 hän vastaanotti matematiikan professorin viran ja kaksi vuotta myöhemmin, vuonna 1866, myös fysiikan professorin viran. 1867 hän otti vastaan kokeellisen fysiikan viran Kaarlen yliopistossa Prahassa. Mach palasi vielä Wienin yliopistoon induktiivisen filosofian professoriksi 1895, mutta kärsittyään kaksi vuotta myöhemmin sydänkohtauksen hän jäi eläkkeelle saatuaan nimityksen Itävallan parlamenttiin. Hän jatkoi luennoimista ja julkaisemista vielä eläkkeelläkin. Mach kuoli 19. helmikuuta 1916 Haarissa Saksassa.
Machin kokeellisen fysiikan tutkimus keskittyi interferenssiin, diffraktioon, polarisaatioon ja valon heijastumiseen. 1877 Mach julkaisi tutkimuksen yliääninopeudesta. Tässä julkaisussa hän kuvasi yliäänellä liikkuvasta ammuksesta havainnoidut äänivaikutukset. Mach päätteli ja vahvisti matemaattisesti kartion muotoisen iskuaallon olemassaolon yliäänisen liikkeen aikana. Kappaleen nopeuden ja äänennopeuden suhdetta kuvaavaa lukua kutsutaan Machin luvuksi. Kosmologiassa tunnetaan Machin esittämä Machin periaate -niminen hypoteesi.
Mach kiisti atomien olemassaolon.
Aistihavaintojen alalta Mach tunnetaan Machin nauhana tunnetusta optisesta illuusiosta.
Machin tieteenfilosofian perustana on ajatus, että tieteelliset lait ovat kokeellisten tapahtumien summauksia. Näillä laeilla pyritään ymmärtämään muuten inhimillisesti käsittämättömän monimutkasta todellisuutta. Tieteelliset lait ovat siten tiukasti kiinni inhimillisessä ajattelussa. Koska tieteelliset lait tehdään inhimillisen ymmärryksen rajallisuuden mukaan, ne pyritään tekemään mahdollisimman yksinkertaisiksi ja taloudellisiksi. Siksi lait eivät sisällä todellisuutta objektiivisena kokonaisuutena vaan inhimillisenä näkökulmana. Vain tietyllä tarkkuudella voidaan tehdä kokeita, joilla on keskenään samat olosuhteet ja samat tulokset, koska tismalleen samanlaisia olosuhteita ei ole mahdollista toistaa. Vain ajatuksellisesti voidaan toistaa yhtäpitäviä tapahtumia.
Machin ajattelulla oli suora vaikutus Wienin piiri -nimiseen filosofien ryhmittymään, joka toimi Wienissä nimellä "Verein Ernst Mach" (Ernst Mach -yhdistys), sekä yleisesti loogisen positivismin koulukuntaan. Albert Einstein nimesi Machin suhteellisuusteorian edelläkävijäksi.
Tuomarilan rautatieasema
Tuomarilan rautatieasema (, ) on lähijunien rautatieasema Tuomarilassa, Espoon keskuksessa. Asema sijaitsee rantaradalla Koivuhovin ja Espoon asemien välissä, noin 19 kilometrin päästä Helsingin rautatieasemasta. Tuomarilan asema otettiin käyttöön 1. syyskuuta 1931. Tuomarilan asemarakennuksen suunnitteli Thure Hellström vuonna 1936.
Junasuoritus Tuomarilan asemalla lopetettiin vuonna 1969. Paikalle rakennettiin uudet matkustajalaiturit aikaisempia lännemmäksi vuonna 1998. Seuraavana vuonna liikennepaikka muutettiin miehittämättömäksi ja lipunmyynti lopetettiin. Asemarakennus peruskorjattiin vuonna 2001. Nykyisellään asemarakennus on yksityisomistuksessa.Kirkkonummen suuntaan liikennöidään raiteelta 1 ja Helsinkiin raiteelta 2.
Cryptic Writings
Cryptic Writings on yhdysvaltalaisen thrash metal -yhtye Megadethin seitsemäs studioalbumi. Albumin tuottivat Dann Huff ja yhtyeen laulaja ja kitaristi Dave Mustaine. Cryptic Writings on viimeinen albumi, jolla vaikuttaa Megadethin niin kutsuttu “klassinen kokoonpano“, sillä rumpali Nick Menza erotettiin yhtyeestä albumin kiertueen aikana. Cryptic Writings äänitettiin The Tracking Room -äänitysstudiolla Nashvillessa, Tennesseessä ja levy-yhtiö Capitol Records julkaisi albumin 17. kesäkuuta 1997.
Cryptic Writings muokkasi Megadethin musiikkia yhä radioystävällisemmäksi, ja albumin kappalemateriaali kirjoitettiinkin yhtyeen edellisestä tuotannosta poiketen tarkoituksella paremmin radioon soveltuvaksi.
Albumi toi Megadethlle sen historian ensimmäisen listaykkösen Yhdysvaltain rockradioissa kappaleella "Trust". Albumin muista singleistä kolme olivat myös top-10:ssä, mutta nekään eivät vaikuttaneet juurikaan myyntilukuihin.
Cryptic Writings julkaistiin vuonna 2004 uudelleen miksattuna ja uudelleen masteroituna.Vuoden 2004 uudelleenjulkaisun bonuskappaleet
Elsi Hetemäki-Olander
Elsi Maria Hetemäki-Olander (o.s. Rinne, ent. Hetemäki, s. 26. syyskuuta 1927 Oulainen) on suomalainen poliitikko. Hän on toiminut kokoomuksen kansanedustajana 1970–1991 ja eduskunnan 1. varapuhemiehenä 1987–1991. Hetemäki-Olander toimi Pohjoismaiden neuvoston presidenttinä vuonna 1982 sekä vuonna 1987. Hän on myös toiminut aktiivisesti Espoon kunnallispolitiikassa. Lisäksi hänellä on ollut useita luottamustoimia. Hän on ollut muun muassa Naisjärjestöjen keskusliiton puheenjohtajana vuosina 1990–1993. Sittemmin hän on vaikuttanut erilaisissa seniorijärjestöissä. Hetemäki-Olanderille myönnettiin valtiopäiväneuvoksen arvonimi vuonna 1990.
Koulutukseltaan Hetemäki-Olander on opettaja. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1953 ja työskenteli ruotsin kielen lehtorina Munkkiniemen yhteiskoulussa Helsingissä vuosina 1954–1970.
Elsi Rinne avioitui vuonna 1954 valtiotieteen maisteri Eero Hetemäen kanssa. Avioliitto päättyi puolison kuolemaan vuonna 1968. Toistamiseen hän avioitui vuonna 1977 vakuutusneuvos, diplomi-insinööri Erik Olanderin kanssa. Tämäkin avioliitto päättyi puolison kuolemaan vuonna 1998. Hänellä on 1. avioliitostaan kolme aikuista lasta.
Outi Ojala
Outi Marjatta Ojala (28. kesäkuuta 1946 Lappee – 16. toukokuuta 2017 Helsinki) oli suomalainen vasemmistoliittolainen poliitikko. Hän oli kansanedustaja vuosina 1991–1996 ja 1999–2007, Euroopan parlamentin jäsen 1996–1999 ja Pohjoismaiden neuvoston puheenjohtajana 2001–2002. Hän oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1989–1996 ja 2001–2012. Kaupunginhallituksessa hän istui vuodet 2005–2012. Ojala vaikutti myös puolueensa johtoelimissä.
Koulutukseltaan Ojala oli sairaanhoitaja. Hän työskenteli alalla lähes 20 vuotta Marian sairaalassa Helsingissä. Politiikkaan hän siirtyi ammattiyhdistystoiminnan kautta. Eduskuntaan Ojala oli ensimmäisen kerran ehdolla vuoden 1987 vaaleissa. Helsingin kaupunginvaltuustoon Ojala nousi SKDL:n listalta kunnallisvaaleissa 1988. Hän johti Helsingin Vasemmistoliittoa 1990–1995 ja Vasemmistonaisia 1990–1997. Vuoden 2007 eduskuntavaaleissa Ojala ei enää asettunut ehdolle. Hänet tunnettiin Kallion kaupunginosan, naisten, pienituloisten ja vähemmistöjen puolestapuhujana.
Eduskunnassa Ojala kuului sosiaali- ja terveysvaliokuntaan, suureen valiokuntaan ja ulkoasiainvaliokuntaan. Hän oli Pohjoismaiden neuvoston Suomen valtuuskunnan jäsen ja puheenjohtaja. Ojala johti vasemmistoliiton eduskuntaryhmää vuosina 1999–2004.
Ojalalla oli luottamustehtäviä muun muassa järjestöissä Kansainvälinen solidaarisuustyö (pj.), Kehitysvammaliitto (hallitus), Tehy (valtuusto, hallitus), Osuusliike Elanto/HOK-Elanto (edustajisto), Raha-automaattiyhdistys (hallitus), Vuokralaisten keskusliitto (valtuuskunnan pj.), Suomi–Nicaragua-seura (pj.), Suomi–Venäjä-Seura (valtuuston vpj.), Sadankomitea (pj.).
Carl-Erik Creutz
Carl-Erik Creutz (14. kesäkuuta 1911 Padasjoki – 5. kesäkuuta 2000 Helsinki) oli suomalainen radiotoimittaja ja Yleisradion pitkäaikainen radiokuuluttaja, joka oli tunnettu huolitellusta puhetavastaan.
Creutz tuli Yleisradioon kuuluttajaksi 1939. Hänen äänensä tuli pian suomalaisille tutuksi, sillä kuuluttajan tehtävien lisäksi hän työskenteli myös ohjelmatoimittajana, juontajana ja jopa laulajana. Hänen hyvän huomenen ja hyvän yön toivotuksistaan tuli tärkeitä monelle yksinäiselle radionkuuntelijalle. Hänellä oli hyvän huomenen lisäksi tapana toivoa, ”että tästä päivästä tulisi oikein mukava päivä”.
Creutzista tuli pääkuuluttaja ja kuuluttajien esimies 1956, ja hän koulutti myöhempiä radiokuuluttajia. Heidän joukossaan oli Pentti Fagerholm, josta tuli vuonna 1976 Creutzin seuraaja pääkuuluttajana.
Kuuluttajan työ edellytti hyvää yleissivistystä ja muun muassa klassisen musiikin tuntemusta. Lisäksi vaadittiin radioon sopivaa ääntä, täsmällisyyttä, asiallisuutta ja tarkkuutta. Erityistä tyylitajua edellytettiin suuronnettomuuksista tai muista dramaattisista tapahtumista uutisoitaessa. Creutz oli lisäksi erityisen tarkka ja vaativa vierasperäisten nimien oikein ääntämisessä.
Koska Creutz hallitsi molemmat kotimaiset kielet, hänen osakseen tuli keskeisten kansallisten tilanteiden ja tärkeiden juhlatilaisuuksien selostaminen. Toisen maailmansodan tapahtumat liittyivät usein hänen kuulutuksiinsa. Hän muun muassa luki Mannerheimin pyynnöstä jatkosodan viimeisen päiväkäskyn.
Creutz juonsi monia yleisötilaisuuksia ja luki näkövammaisten äänikirjoja. Yleisöäänestyksissä hän sai neljästi Telvis-patsaan Suomen suosituimpana radioäänenä.
Carl-Erik Creutz kuului Creutzien aatelissukuun, joka on luetteloitu numerolla yksi Ritarihuoneen kreivillisten sukujen luettelossa.
Sweet Freedom
Sweet Freedom on rockyhtye Uriah Heepin kuudes albumi, joka julkaistiin syyskuussa 1973. Levy sisältää hittisinglen ”Stealin'”. Levy oli brittilistalla parhaimmillaan sijalla 18 ja Yhdysvalloissa 33. Suomen listoilla albumi pääsi sijalle 2. 
Yhtye aloitti "Sweet Freedomin" nauhoitukset kesäkuussa 1973 ja päätti ne saman vuoden heinäkuussa. Albumi oli yhtyeen ensimmäinen, joka äänitettiin ulkomailla verotussyistä, tällä kerta Ranskassa. Ulkomailla nauhoittaminen aiheutti yhtyeelle ongelmia; yhtyeen jäsenet asuivat ja nukkuivat studiossa, sekä solisti David Byronin alkoholiongelma, basisti Gary Thainin huumeriippuvuus ja Ken Hensleyn kokaiiniriippuvuus alkoivat olla yhtyeelle merkittäviä ongelmia. Kaiken lisäksi suhteet tuottaja Gerry Broniin huonontuivat yhtyeen piirissä.
Neljän edellisen albumin tapaan, myös "Sweet Freedom" on pitkälti Ken Hensleyn työstämä, sillä albumin kahdeksasta kappaleesta neljä on yksin hänen käsialaansa. ”Dreamer” ja ”Circus” ovat ainoat kappaleet, joita Hensley ei ole ollut tekemässä.
Aloituskappale ”Dreamer” on funkahtava hard rock -kappale. Kappaleen sanoituksissa kerrotaan henkilöstä, joka on väsyneisyyden lisäksi väsynyt ihmisiin hänen ympärillään. Kappaleesta julkaistiin single Yhdysvalloissa sekä Japanissa. ”Dreameria” seuraa albumin hittikappale ”Stealin'”, joka edustaa yhtyeelle tyypillistä hard rockia. Sen sanoituksissa kerrotaan henkilöstä, joka tekee rikoksia (varastelee), tekee parannuksen ja alkaa katua varastamistaan. Kappale joutui sen sanoitusten vuoksi pois radiosoitosta. seuraa hidastempoinen ”One Day”. Sen sanoituksissa kerrotaan kaukana kotona olemisesta. Kappale toimi mm. ”Dreamer”- kappaleen Yhdysvaltain singlejulkaisun b-puolena. ”One Day”- kappaletta seuraa melankolinen balladi ”Sweet Freedom”, jonka sanoituksissa kerrotaan ihmisistä, joiden luota kappaleen minäkertoja on poissa. Kappaleesta on julkaistu vaihtoehtoinen liveversio vuoden 2003 Expanded De-Luxe Editionilla. Kappale päättä albumin a-puolen.
Albumin b-puolen aloittaa synkähkö ja tunnelmallinen ”If I Had the Time”. Kappale on balladi, ja se sisältyykin mm. "Come Away Melinda"-kokoelma-albumille, joka sisältää ainoastaan balladeja. Kappaleesta julkaistiin Ken Hensleyn esittämä versio albumin Expanded De-Luxe Editionilla. ”If I Had the Timea” seuraa yhtyeelle tyypillinen hard rock-kappale ”Seven Stars”. Sen sanoituksissa kerrotaan seitsemästä tähdestä. ”Seven Starsia” seuraa balladi ”Circus”, jonka sanoituksissa kerrotaan sen nimensä mukaisesti sirkuksesta. Albumin päätöskappaleena toimii eeppinen ”Pilgrim”, jonka sanoituksissa kerrotaan sen nimen mukaisesti pyhiinvaeltajasta. Kappale on saavuttanut klassikon maineen yhtyeen fanien keskuudessa ja kappaletta on soitettu paljon konserteissa.
"Sweet Freedom" sai kriitikoilta kaksijakoisen vastaanoton; esimerkiksi "Melody Maker"-musiikkilehti antoi albumista positiivista palautetta, kun taas esimerkiksi monien musiikkilehtien miesarvostelijat haukkuivat albumia.A-puoli
B-puoli
Tämän lisäksi ”Dreamer” julkaistiin singlenä Japanissa ja Yhdysvalloissa sekä ”Seven Stars” Alankomaissa ja Japanissa.
Frisco
Frisco on alun perin Sinebrychoffin luoma virvoitusjuomamerkki, joka siirtyi The Coca-Cola Companylle vuoden 1999 alussa. Nykyään Friscon valmistus on Suomessa lopetettu.
Suomessa valmistettiin ja myytiin muun muassa seuraavia Friscon tuotteita:
Turkis
Turkis on pukineiksi tai asusteiksi käytettävä muokattu eläimen nahka karvoineen.Turkiksia valmistetaan tarhattujen ja villien eläinten nahoista. Metsästämällä hankitut eläinperäiset turkikset ovat olleet muinoin osa neandertalinihmisen ja nykyihmisen vaatetusta. Nykyään eläinperäisiä turkiksia tuotetaan länsimaissa pääasiassa tarhaamalla, ja turkiksia käytetään tekstiilien raaka-aineina lähinnä ulkonäkösyistä.
Turkkuri osaa suunnitella, kaavoittaa, sovittaa ja valmistaa turkiksia. Turkkurit työskentelevät turkisalan yrityksissä tai yrittäjinä.
Suomessa ammattiin voi valmistua joko suorittamalla tekstiili- ja vaatetusalan perustutkinnon ammattikoulussa vaatetukseen suuntautuen, valmistumalla artesaaniksi opiskellen vaatetusalaa käsi- ja taideteollisuusalan oppilaitoksessa tai suorittamalla turkkurin ammattitutkinnon näyttötutkintona. Näyttötutkintona voi suorittaa myös turkkurimestarin erikoisammattitutkinnon.
EU-maissa kissoista ja koirista peräisten olevien turkisten tuottaminen, maahantuonti, maastavienti, myynti ja markkinointi on kielletty.
Lainsäädännöllisten rajoitusten ohella lukuisat muotisuunnittelijat, tekstiilivalmistajat ja vaateliikkeet ympäri maailmaa ovat vapaaehtoisesti kieltäytyneet käyttämästä eläinperäisiä turkiksia vaatteidensa materiaalina. Turkiksista mallistoissaan luopuneita muotisuunnittelijoita ja -taloja ovat muun muassa Giorgio Armani (omistaa vaateliikkeet Giorgio Armani, Emporio Group, AJ Armani Jeans ja Armani Casa), Hugo Boss, Tommy Hilfiger, Gucci ja Calvin Klein.
Tekoturkiksia voidaan valmistaa luonnonkuiduista kuten hampusta ja puuvillasta. Tekokuituisia tekoturkiksia valmistetaan akryylistä, polyesteristä ja muista synteettisistä kuiduista, tai muuntokuiduista kuten viskoosista.
Pistokokeissa on paljastunut, että monet hupuissa ja kauluksissa käytettävät karvat, joiden sanotaan olevan keinokuitua, ovat todellisuudessa aitoa turkista. Esimerkiksi supikoiran aito turkki tulee halvemmaksi kuin keinokarva, sillä suurin osa vaatteista on valmistettu Kiinassa, jossa turkiseläinten pitoa tai kohtelua ei säädellä minkäänlaisella lainsäädännöllä.
EU:n lainsäädännön mukaan tuotteesta on selvittävä, mikäli se sisältää tekstiilien lisäksi eläinperäisiä osia. Virheellisistä tai valheellisista merkinnöistä ei kuitenkaan seuraa valmistajille sakkoja, joten merkinnöissä on usein puutteita.
Elīna Garanča
Elīna Garanča (s. 16. syyskuuta 1976 Riika, Latvian SNT, Neuvostoliitto) on latvialainen mezzosopraano. Hän kasvoi Riiassa ja aloitti musiikkiopintonsa Latvian musiikkiakatemiassa 1996 opettajanaan Sergei Martinov. Hän on opiskellut myös Wienissä Irina Gavrilovicin johdolla. Vuonna 1999 Garanča voitti Mirjam Helin -laulukilpailun ja 2001 pääsi loppukilpailuun arvostetussa BBC:n Singer of the World -kilpailussa. Oopperauransa Garanča aloitti 1998 Bukarestin kansallisoopperassa Donizetin "Anna Bolenan" "Giovannana".
Garančan ohjelmistossa on oopperan lisäksi myös Schubertin, Brahmsin, Rahmaninovin, Fallan, Bergin, Respighin ja Sibeliuksen lauluja sekä Mozartin, Bachin, Beethovenin ja Rossinin hengellistä musiikkia.
Panssarinyrkki
Panssarinyrkki () oli saksalainen toisen maailmansodan aikainen kevyt kertasinko. Aseen eri versioita valmistettiin miljoonittain, ja myös suomalaisilla oli jatkosodassa käytössä saksalaisten toimittamia panssarinyrkkejä. Bazookan ja Panssarikauhun ohella panssarinyrkki on nykyisten sinkoaseiden edeltäjä. Suomeen tuotuna asetta kutsuttiin aluksi saksalaisen nimityksen Handpatrone mukaan "käsipatruunaksi".
Panssarinyrkki oli yhden miehen ase, joka muodostui putkesta ja putken päässä olevasta ammuksesta. Ammuksen takana oli räjähdepanos, joka lennätti ammuksen kohteeseensa muutaman kymmenen m/s nopeudella. Sytytin räjäytti varsinaisen panoksen, joka muotoutui kuumaksi metallisuihkuksi, jonka nopeus oli 8 000 metriä sekunnissa ja joka porautui panssarivaunun panssarin läpi ja kuumuudellaan aiheutti vaunun sisällä vaurioita ja mahdollisesti sen omien ampumatarvikkeiden räjähdyksiä. Aseen vaikutus ei siis perustunut iskuenergiaan, vaan suunnattuun räjähdysvaikutukseen. Toisen maailmansodan aikana panssarinyrkillä oli mahdollista tuhota kaikki rintamakäytössä olevat panssarivaunutyypit. Taktisesti aseen suurin ongelma oli ammuksen alhaisen lähtönopeuden aiheuttama lyhyt ampumaetäisyys ja ampujan suojattomuus. Kehittyneimmän mallin ampumaetäisyys oli 125 metriä, mutta esimerkiksi tyyppi 30:n kantama oli vain noin 30 metriä.
Suomeen tuotiin kahta panssarinyrkin versiota, F1 (pikkunyrkki, Panzerfaust 30 Klein) kaliiperiltaan 100 mm ja F2 (isonyrkki Panzerfaust 30), jonka kaliiperi oli 142 mm.
Ase painoi noin viisi kiloa, mistä ammuksen paino oli noin kolme kiloa. Ammuksen halkaisija oli 150 mm. Panssarinyrkki oli halpa massa-ase, vuonna 1944 valmistusmäärä oli yli viisi miljoonaa. 
Putken takapäästä purkautuvien ammuksen raketin kuumien palokaasujen vuoksi putken takana täytyi olla useita metrejä vapaata tilaa.
Kaikkiaan Saksasta ostettiin Suomeen 1944 yli 25 000 panssarinyrkkiä. Alku ei sujunut aivan ongelmitta, sillä kaikki käyttöohjeet olivat saksaksi, ja uusi ase oli joukoille outo. Hämmennystä aiheutti esimerkiksi se, että putken reikäpää piti suunnata kohteesta poispäin. Saksan kielen taitajat tai tekniikkaa ymmärtävät oivalsivat melko nopeasti, miten ase toimi ja miten sillä piti tähdätä. Aseen perässä oleva tulisuihkusta varoittava ilmoitus jäi joskus huomioimatta, jolloin ampujan takana oleva loukkaantui, tai aseen käyttäjä loukkasi itsensä, jos hän sattui pitämään putken perää olkapäätään vasten, tai takana oli kiinteä este. Sotilaita myös kaatui heidän pidettyään tietämättömyyttään panssarinyrkkiä esim. rintaansa vasten.
Suomen käytössä oli kesällä 1944 Neuvostoliiton suurhyökkäyksen torjunnassa panssarinyrkistä useimmiten tyyppi 30, jonka läpäisykyky suorassa kulmassa oli noin 200 mm ja kantama vain noin 30 metriä. Ase siis piti laukaista huomattavan läheltä.
Kesän 1944 aikana oli panssarinyrkkien kulutus 3900 kpl. Sodan päättyessä jäi
varastoon 21 912 kpl, joka on noin 5,6-kertainen kesän 1944 kulutukseen
verrattuna.
Suomalaisen metalliyhtye- Stam1nan vuonna 2014 julkaisema "Panzerfaust-" niminen kappale kertoo panssarinyrkeistä.
Luettelo mineraaleista
Tämä on luettelo mineraaleista.
A B C D E 
F G H I J K L M 
N O P Q R S T U
V W X Y Z Å Ä Ö
Pyhä Evaristus
Evaristus ("miellyttävä") oli paavi noin vuodesta 98 vuoteen 105 (vuodesta 98 vuoteen 108 Vatikaanin vuoden 2003 "Annuario Pontificio"n mukaan). Hänet tunnettiin myös nimellä Aristus. Evaristuksesta tiedetään vähän. Hän oli syntyisin helleeniperheestä. Hänet valittiin paaviksi Rooman keisari Trajanuksen hallintokaudella.
Evaristus loi perustan kardinaalikollegiolle, joka myöhemmin alkoi vastata paavin valinnasta. Häntä pidetään yleisesti marttyyrinä, mutta tästä ei ole historiallisia todisteita. Hänen muistopäivänsä on 26. lokakuuta.
Georgialaiset
Georgialaiset () ovat kansakunta ja etninen ryhmä. Georgialaiset ovat kotoisin Kaukasiasta ja he elävät pääosin Georgiassa, mutta heitä asuu myös Turkissa, Venäjällä, Yhdysvalloissa, Iranissa ja muissa valtioissa. Georgialaiset polveutuvat Kaukasian alueen varhaisimpiin kuuluvista asukkaista ja nykyinen georgialainen kansakunta on käynyt läpi monimutkaisen etnisen yhdentymisen prosessin. Georgialaisiin kuuluu nykyään erilaisia alietnisiä yhteisöjä, joilla on kaikilla omat luonteenomaiset perinteensä, tapansa ja murteensa tai kielensä. Alaryhmistä mingrelit, lazit ja svanit puhuvat tyypillisesti sekä omaa kieltään (mingreliä, lazia ja svania) että georgiaa. Georgian kielellä on oma, ainutlaatuinen aakkostonsa ja pitkä kirjallinen perinne, joka sai alkunsa viimeistään 400-luvulla. Se on Georgiassa asuvien georgialaisten kirjakieli ja koulutuksen kieli sekä maan virallinen kieli. Antiikin kreikkalaiset ja roomalaiset tunsivat muinaiset georgialaiset iberialaisina ja kolkhislaisina.
Suurin osa georgialaisista on kristittyjä, ja valtaosa kuuluu 300-luvulta asti itsenäiseen Georgian ortodoksiseen kirkkoon. Georgialaisia muslimiyhteisöjä elää Turkissa, Iranissa, Azerbaidžanissa ja Georgian Adžarian autonomisessa tasavallassa.
Reunamoreeni
Reunamoreeni on harjumainen moreenivalli, joka on syntynyt sulavan jäätikön kasaamasta aineesta. Reunamoreenia voidaan myös kutsua päätemoreeniksi. Reunamoreeni on aina poikittain sulavan jäätikön virtaussuuntaa vastaan.
Takaisinpäin vetäytyvän mannerjäätikön sulaminen on myös saattanut pysähtyä jopa sadoiksi vuosiksi, jolloin mannerjäätikön reunan eteen on kasaantunut moreenia ja muita kiviaineksia muodostaen harjumaisen moreeniselänteen. Silloin kun tällainen muodostuma sisältää paljon lajittunutta harjuainesta siitä käytetään nimitystä reunamuodostuma. Esimerkiksi Salpausselät ovat reunamuodostumia.
Jäätikkö irrottaa moreenia kalliosta ja kuljettaa sitä mukanaan. Reunamoreenin syntyessä jäätikkö on pysytellyt paikallaan ja on ollut melko kylmä kausi. Osa reunamoreenista rakentuu sorasta, jota jäätikkö työntää edellään. Usein reunamoreenit ovat ylhäältä katsottuna kaarevia, jopa hevosenkengänmuotoisia moreenisilmukoita. Reunamoreenin rakenne voi olla hyvinkin mutkikas.
Koverassa osassa on ollut jäätikkökieleke, jonka leveys on voinut olla 500 m – 300 km. Jos reunamoreeni koostuu useasta osasta, on ollut kylmä kausi, jolloin kylmemmät ja lämpimämmät ajat ovat vuorotelleet. Jyrkkä ja terävä reunamoreeni kertoo äkillisestä viilentymisestä. Loiva reunamoreeni kertoo pitkästä, heikosta viilenemisestä. Reunamoreeneja on syntynyt jääkaudella ja nykyäänkin lähimenneisyydessä kylminä kausina.
Armenialaiset
Armenialaiset ovat Kaukasukselta ja itäisestä Vähästä-Aasiasta kotoisin oleva kansa. Suuri osa armenialaisista asuu yhä alueella, varsinkin Armeniassa, mutta lähes yhtä suuri tai suurempi määrä asuu muualla ympäri maailmaa. Ensimmäinen armenialainen valtio perustettiin jo 500-luvulla eaa. ja Armenia oli maailman ensimmäinen kristinuskon valtionuskonnoksi ottanut maa (vuonna 301), ja armenialaisten omalla apostolisella kirkolla on yhä valtionkirkon asema Armeniassa.
Nykyään noin 3,0–3,5 miljoonaa armenialaista asuu Armeniassa, 2,0–2,5 miljoonaa Venäjällä, 267 000–400 000 Georgiassa, ainakin 400 000 (mutta mahdollisesti jopa miljoona) Yhdysvalloissa, 250 000 tai enemmän Ranskassa, 200 000 Iranissa (pääasiassa Teheranissa ja Jolfan alueella), 120 000 Vuoristo-Karabahissa, 100 000 Syyriassa, 75 000–150 000 Libanonissa, 99 900 Ukrainassa, 50 000 Turkissa, 40 505 Kanadassa – yhteensä noin 8 miljoonaa.
Armenialaisten sukunimissä on yleensä pääte "-jan" (tai "-ian/-yan"), joka tarkoittaa '(jonkun) poika'.
Oscar Niemeyer
Oscar Ribeiro de Almeida Niemeyer Soares Filho (15. joulukuuta 1907 Rio de Janeiro, Brasilia – 5. joulukuuta 2012) oli brasilialainen arkkitehti. Hän kehitti Le Corbusier’n innoittamana nykyaikaisen brasilialaisen tyylin. Hän on suunnitellut muun muassa Belo Horizonten lähistöllä sijaitsevan Pampulhan vapaa-ajanviettokeskuksen sekä useita julkisia rakennuksia, muun muassa YK:n päärakennuksen New Yorkissa.
Niemeyer liittyi kommunistiseen puolueeseen vuonna 1945. Armeijan kaapattua vallan vuonna 1964 hänet pakotettiin maanpakoon. Hän avasi toimistonsa Champs-Élysées’llä Pariisissa. Hän oli pitkälti vastuussa uuden pääkaupungin Brasílian rakennusten suunnittelusta ja palasi synnyinmaahansa 1980-luvulla.
Vuonna 1988 Niemeyer sai Pritzker-palkinnon yhdessä yhdysvaltalaisen Gordon Bunshaftin kanssa. Vielä 89 vuoden ikäisenä vuonna 1996 hän suunnitteli maineikkaan Niteróin nykytaiteen museon. Hän jatkoi uraansa aina 2000-luvulle ja avioitui vuonna 2006 60-vuotiaan Vera Lucia Cabreiran kanssa.
Segmentointi
Segmentointi on yrityksen asiakaskunnan jakamista erilaisiin osiin (segmentteihin), jotta markkinointia voidaan tehdä kullekin ryhmälle sille parhaiten soveltuvalla tavalla. Segmentointi voi tarkoittaa myös joidenkin ryhmien jättämistä tietoisesti markkinointitoimien ulkopuolelle ja keskittymistä vain yrityksen strategiaan parhaiten soveltuviin ja kannattavimpiin asiakassegmentteihin.
Segmentoinnin tuloksena voi olla erilaisia tuotteita, erilaisia ostopaikkoja ja -tapoja, erilaista markkinointiviestintää tai erilaista hinnoittelua yrityksen tuotteiden eri asiakasryhmille.
Segmentoinnin lähtökohtana on se, että eri markkinoilla ja asiakasryhmillä on erilaiset perusteet tekemilleen ostopäätöksille. Siksi kaikille asiakasryhmille ei kannata markkinoida samalla tavalla, vaan eriyttämällä eli "differoimalla" ja kohdistamalla markkinoinnista saadaan taloudellisempaa ja tehokkaampaa.
Segmentointiperusteet ovat jaettavissa koviin ja pehmeisiin. Kovia segmentointiperusteita ovat mm. ikä, sukupuoli ja asuinpaikka. Pehmeät segmentointiperusteet ovat sellaiset jotka eivät ole yhtä kiinteitä ja muuttumattomia kuin kovat, vaan valinnaisempia ja häilyväisempiä; helpommin muutettavissa, kuten elämäntyyli, harrastukset, mieltymykset.
Eri segmenteille markkinoidaan eri tuotteita tai saman tuotteen eri versioita käyttäen markkinointikeinoja, jotka riippuvat kohderyhmästä, segmentistä. Segmentointia käytetään usein yrityksen toiminnan alkuvaiheessa tai jo markkinoilla olevan tuotteen myynnin edistämiseksi.
Skandaalihäät (vuoden 1956 elokuva)
Skandaalihäät () on vuonna 1956 ilmestynyt Metro-Goldwyn-Mayerin tuottama elokuvamusikaali ja komediaelokuva. Siinä esiintyi lukuisia aikansa elokuvatähtiä kuten Bing Crosby, Grace Kelly, Frank Sinatra ja Celeste Holm. Louis Armstrong lauloi jazzyhtyeensä kanssa elokuvan tunnusmelodian. Elokuva ja musikaali perustuu vuonna 1940 ilmestyneeseen elokuvaklassikkoon "Skandaalihäät" ("The Philadelphia Story"). Elokuva jäi lopulta Grace Kellyn viimeiseksi elokuvaksi ennen hänen siirtymistään Monacoon. Elokuvaa pidetään yhtenä Kellyn parhaista elokuvista.
"Skandaalihäihin" perustuva musikaali "High Society" sai ensi-iltansa Broadwaylla vuonna 1998.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano sanoo ettei elokuva upeista Cole Porterin lauluista huolimatta yllä vuoden 1940 edeltäjänsä tasolle ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Kukko (kiinalainen horoskooppi)
Kukko on yksi kiinalaisista horoskooppimerkeistä. Kukon vuonna syntyneitä kuvaillaan ailahtelevaisiksi ja ulkonäöstään tarkoiksi. He ovat arvostelevia hienostelijoita ja uneksijoita, jotka ottavat tosissaan itselleen nauramisen. Kukon vuonna syntyneet ovat mukavia seuraelämän ihmisiä: suorasukaisia, rehellisiä ja uskollisia pitkässäkin parisuhteessa. "Naiskukot" ovat kauniita ja intohimoisia ja rakastavat esteettisyyttä. Kukot ovat älykkäitä ja perustelevat vahvasti mielipiteensä. He ovat syvällisiä ja äänekkäitä, moniulotteisia persoonia, joilla on hyväntahtoinen sydän.
Toimiupseeri
Toimiupseeri oli puolustusvoimien tai rajavartiolaitoksen toimenhaltija. Toimiupseeristo muodostettiin Suomeen vuonna 1974 vanhan aliupseeriston pohjalta.
Vuonna 1972 Aliupseerien aseman kehittämistä tutkinut komitea totesi, että yleisen koulutustason noustessa myös Puolustusvoimiin tarvittaisiin kansakoulupohjaisen kanta-aliupseeriston tilalle keskikoulupohjainen virkamiesryhmä. Yleisen kehityksen sekä taitotiedon parantumisen myötä upseeriston sekä kanta-aliupseeriston tehtävien väliin oli muodostunut tehtäviä, joihin aliupseeriston koulutustaso ei enää riittänyt.
Pääesikunta laati vuonna 1973 suunnitelman puolustus- ja rajavartiolaitoksen esimiesjärjestelmän kehittämiseksi. Suunnitelman mukaan kaikkien sotilasesimiehen ammatin valinneiden tulisi saada mahdollisuus edetä urallaan kykyjensä ja taitojensa mukaan aina ylimpiin päällystöarvoihin saakka.
Toimiupseerien kelpoisuusehdot sekä koulutus määriteltiin 1.3.1974 voimaan tulleissa Laissa sotilasopetuslaitoksista sekä Asetuksessa Puolustuslaitoksesta. Samalla Aliupseerikoulun nimeksi muuttui Päällystöopisto, jonka tehtäväksi toimiupseerikoulutus tuli.
Toimiupseerien tehtäväkenttä oli hyvin laaja aina kouluttajasta perusyksiköiden vääpeleiksi. Sodanajan tehtäviksi toimiupseereille koulutettiin muun muassa perusyksiköiden päällikön sekä pataljoonan esikunnan nuoremman upseerin tehtäviä.
Toimiupseerien palvelusarvot olivat yliluutnantti, luutnantti, sotilasmestari, ylivääpeli/ylipursimies, vääpeli/pursimies ja ylikersantti.
Myöhemmin toimiupseerille mahdollistui sotilasarvoksi myös kapteeni/kapteeniluutnantti.
Toimiupseerien peruskoulutus muuttui opistotasoiseksi vuonna 1989. Tutkinto muuttui samalla opistoupseerin tutkinnoksi.
Vilho Penttilä
Vilho Penttilä (6. lokakuuta 1868 Suursaari – 12. helmikuuta 1918 Kauniainen) oli suomalainen arkkitehti, joka suunnitteli useita jugendtyylisiä kivirakennuksia Helsinkiin vuosina 1895–1907 työskennellessään Nyström–Petrelius–Penttilän arkkitehtitoimistossa. Niistä tunnetuin on Koiton talo. Muita hänen töitään ovat esimerkiksi Hollolan kunnantupa ja Kotkassa sijaitseva Tukkukaupantalo. Tampereen Kauppakadulla on Penttilän suunnittelema Kansallis-Osake-Pankin talo (1910), jota on 1950-luvulla korotettu.
Suursaaressa syntyneen Penttilän isä toimi kauppiaana ja kalastajana ja omisti purjealuksen, joka liikennöi Suomen ja Englannin välillä. Penttilä kävi reaalikoulun Viipurissa ja opiskeli arkkitehdiksi Polyteknillisessä opistossa Helsingissä. Hän suoritti myös 1893 piirustuksenopettajan tutkinnon Helsingin yliopistossa. Penttilä perusti vuonna 1895 arkkitehtitoimiston yhdessä opiskelutovereiensa Usko Nyströmin ja Albert Petreliuksen kanssa. Arkkitehtitoimisto Nyström & Petrelius & Penttilä suunnitteli rakennuksia eniten Helsinkiin mutta myös muualle Suomeen. Toimisto oli olemassa vuoteen 1908 saakka ja sen jälkeen Penttilä piti yksin omaa toimistoaan Vladimirinkadulla (nykyisin Kalevankatu). Penttilä oli myös Suomen Teollisuuslehden päätoimittajana vuosina 1895–1906 ja hän oli mukana vapaaehtoistoiminnassa nuorten parissa.
Penttilä sai surmansa 49-vuotiaana sisällissodan aikana. Hänet ammuttiin kahdeksalla luodilla sydämeen Kauniaisissa helmikuussa 1918 epäiltynä aseiden salaamisesta.
Luettelo tunnetuista suomenjuutalaisista
Tämä on luettelo tunnetuista Suomessa elävistä tai eläneistä juutalaisista.
Lonkerojalkaiset
Lonkerojalkaiset ("Brachiopoda") eli brakiopodit, on ryhmä selkärangattomia merieläimiä. Tällä hetkellä eläviä lajeja on noin 300, lisäksi lukuisia sukupuuttoon kuolleita. Paleotsooisella kaudella lonkerojalkaisia oli erittäin runsaasti. Nykyiset lajit ovat säilyneet lähes muuttumattomina noin 450 miljoonaa vuotta.
Lonkerojalkaiset muistuttavat simpukoita, mutta niiden rakenne poikkeaa simpukoista, koska lonkerojalkaisilla kuoret ovat ylä- ja alapuolella ja simpukoilla sivuilla. Lonkerojalkaisilla on ruumiinontelo ja lonkerokiehkura (lofofori).
Sammaleläimet
Sammaleläimet (Bryozoa tai Ectoprocta) on yksi eläinkunnan pääjaksoista. Ne ovat vedessä eläviä, tavallisesti runkokuntia muodostavia selkärangattomia, jotka ovat sukua pikarimadoille. Ne muodostavat sammalmaisen peitteen esimerkiksi kiviin tai vesikasveihin. Runkokunnan eri yksilöt voivat olla kehittyneitä eri tehtäviin. Sammaleläimet lisääntyvät joko suvullisesti tai kuroutumalla. Erilajiset sammaleläimet ovat muodoiltaan hyvin erilaisia ja ne sekoitetaan usein muihin eliöihin, koralleihin tai fossilistoissa jopa leviin.
Sammaleläimet ilmestyivät meriin viimeistään varhaisella ordovikikaudella. Niitä saattoi elää pehmeäkuorisina jo kambrikaudella.
Sammaleläimet elävät yleensä merissä, mutta myös makeassa ja murtovedessä. Suomessa tavattavia sammaleläimiä ovat muun muassa Itämeressä elävä levärupi, sisävesien kulkusammaleläin sekä tulokaslaji "Pectinatella magnifica".
Tukaanit
Tukaanit, aikaisemmin myös pippurinsyöjät (Ramphastidae) ovat Keski- ja Etelä-Amerikan trooppisilla alueilla esiintyvä tikkalintuheimo. Varsinaiset tukaanit tunnetaan ilmarakoja täynnä olevasta suuresta, kaarevasta, sivusuunnassa litteästä nokasta. Tukaanilajien koko vaihtelee alle 30 senttimetristä yli kuuteenkymmeneen. Suurin ja tunnetuin laji on komea kuningastukaani. Tukaanit syövät muun muassa hedelmiä, pähkinöitä ja linnunmunia. Tukaanit pesivät puunkoloissa ja munivat normaalisti 2–4 munaa.
Tukaanien heimoon luetaan nykyisin myös sepät, jotka aiemman luokittelun mukaan kuuluivat erilliseen seppien heimoon Capitonidae.
Mikaelinkirkko (Turku)
Mikaelinkirkko on Turun keskustassa, Port Arthurin kaupunginosassa sijaitseva kirkkorakennus. Kirkko on nimetty Arkkienkeli Mikaelin mukaan. Se on muodoltaan kolmilaivainen pitkäkirkko, jonka torni on 77 metriä korkea. Sitä on peruskorjattu vuosina 1984–1987. Kirkossa on 1250 istumapaikkaa ja se on suosittu konsertti- ja vihkikirkko.
Mikaelinkirkko on suomenkielisen Turun Mikaelinseurakunnan pääkirkko. Sinne on keskittynyt myös Turun tuomasmessutoiminta, ja se toimii kesäisin tiekirkkona.
Mikaelinkirkko on rakennettu vuosina 1899–1905. Sen on suunnitellut Lars Sonck, joka oli 24-vuotias arkkitehtiopiskelija voittaessaan kirkon suunnittelukilpailun vuonna 1894. Sonckin ehdotus, "Soli Deo gloria aeterna" ), peittosi jopa Sonckin opettajan tekemän kilpailuehdotuksen. Vanhemmat arkkitehdit pitivät voittoa sopimattomana ja suunniteltiin jopa potkuja Sonckille polyteknillisestä opistosta. Kirkon arkkitehtuuri edustaa uusgotiikkaa ja jugendia. Vaikka Mikaelinkirkon todetaan saaneen valmistuttuaan osakseen pelkkää ihailua, arkkitehti Sonck ei myöhemmällä iällään ollut siihen itse tyytyväinen. Ennen kirkon rakennustöiden alkua Sonck kävi Keski-Euroopassa, jossa jugendtyyli oli saavuttanut suosiota ja kotiin palattuaan hän teki uuden kirkkosuunnitelman voittaneen ehdotuksen korvaajaksi, mutta suunnitelman vaihtoon ei suostuttu. Sonck vaati kirkon rakentamisaikana koko ajan kirkkoon suuria muutoksia, joista osaan pystyttiin myöntymään, osaan taas ei. Kun Sonck sitten myöhemmällä iällään vieraili Turussa, hän ei koskaan halunnut mennä lähellekään Mikaelinkirkkoa. Uudet suunnitelmat ja muutokset Lars Sonck pääsi toteuttamaan muutama vuosi myöhemmin rakennetussa Tampereen tuomiokirkossa.
Mikaelinkirkon uruissa (rak. Grönlunds Orgelbyggeri 2002, 52 äänikertaa) on Suomen pisin metallinen urkupilli, jonka pituus on 9,6 metriä.
Vuonna 2009 Museovirasto määritteli Port Arthurin puutalokorttelit ja Mikaelinkirkon yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.
Lepinkäiset
Lepinkäiset (Laniidae) on varpuslintuheimo. Lepinkäiset ovat keskikokoisia lintuja ja niillä on pitkä pyrstö. Lepinkäisten nokka on voimakas ja koukkukärkinen, jalat vahvat ja kynnet terävät. Useilla lajeilla on tumma naamari. Lepinkäiset rakentavat pesän oksanhaaraan pensaaseen.
Lepinkäiset ovat saalistajia, joidenka ruokavalioon kuuluvat pieneläimet kuten hyönteiset, lepinkäistä pienemmät linnut, sisiliskot sekä hiiret. Lepinkäiset seivästävät saaliinsa piikkipuiden ja -pensaiden piikkeihin, jotta voivat myöhemmin palata varastoidun saaliin luo.
Tapa seivästää uhreja inspiroi Dan Simmonsia nimeämään Hyperion-scifiromaanisarjansa jumalhirviön nimellä The Shrike (suom. Lepinkäinen). Shrike varastoi samalla tavalla ihmisiä suunnattomaan teräspiikkipuuhun.
Hannibal-televisiosarjassa esiintyy kannibalistinen sarjamurhaaja, jota kutsutaan Minnesotan Lepinkäiseksi tavastaan seivästää uhrejaan peuransarviin.
Lasten animaatiosarjassa Kaukametsän pakolaiset esiintyy kahdessa jaksossa lepinkäinen, jota kutsutaan myös teurastajalinnuksi. Se tappaa ja seivästää hiiriperheen lapset.
Jänis (kiinalainen horoskooppi)
Jänis on yksi kiinalaisista horoskooppimerkeistä. Perinteisen kiinalaisen astrologian mukaan jäniksen vuonna syntyneitä pidetään hiljaisina, sisäänpäinkääntyneinä pohdiskelijoina, laiskottelijoina ja hyvinä ystävinä. Jäniksen vuosi on 12 vuoden välein. Niiden odotetaan olevan vauraita ja hyväntuulisia vuosia. Vuosi 2011 oli jäniksen vuosi.
Jäniksen kuukausi: n. 5.3.- 4.4.
Jäniksen tunti: 05 - 07
Jäniksen onnennumerot ovat 3, 4 ja 6.
Sulttaani
Sulttaani () on islamilaisessa maailmassa käytetty hallitsijan arvonimi.
Sulttaani alkoi yleistyä arvonimenä itäisen islamilaisen maailman alueella 900-luvulta alkaen ja 1000-luvulla siitä muodostui ylin mahdollinen hallitsijan arvonimi. Ghaznavidit kuuluivat ensimmäisiin arvonimenä sulttaania käyttäneisiin. Islamissa ylin valta on perinteisesti kuulunut kalifille, mutta tämän arvovallan muututtua lähinnä symboliseksi luotiin toinen henkilön valta-asemaa heijastava arvonimi. Sulttaanilla ei näin ole arvonimenä varsinaisesti uskonnollista taustaa.
Kóstas Karamanlís
Konstantínos ”Kóstas” Alexándrou Karamanlís (, s. 14. syyskuuta 1956) on kreikkalainen poliitikko keskustaoikeistolaisesta Uusi demokratia -puolueesta. Hän oli puolueensa puheenjohtaja ja toimi Kreikan pääministerinä maaliskuusta 2004 lokakuulle 2009.
Karamanlís on Uuden demokratian perustajan ja maan entisen presidentin Konstantínos Karamanlísin veljenpoika. Karamanlís tuli politiikkaan 1970-luvulla, jolloin hän toimi Uuden demokratian nuorisojärjestössä ONNEDissa.
Karamanlís valittiin Kreikan parlamenttiin vuonna 1989 Thessalonikin vaalipiiristä; nykyään hän toimii parlamentissa Lárisan vaalipiirin edustajana. Hänet valittiin puolueensa puheenjohtajaksi vuonna 1997 edellisvuotisten puolueelle tappiollisten parlamenttivaalien jälkeen. Hän oli puolueen pääministeriehdokas vuoden 2000 parlamenttivaaleissa, mutta puolue hävisi vaalit niukasti, vain prosenttiyksikön erolla vasemmistolaiseen PASOKiin. Seuraavissa, 7. maaliskuuta 2004 järjestetyissä parlamenttivaaleissa puolue otti sen sijaan selvän voiton viiden prosenttiyksikön erolla PASOKiin. Vaalien jälkeen hänet nimitettiin 10. maaliskuuta Kreikan pääministeriksi. Karamanlís toimi hallituksensa virkaanastumisen jälkeen myös kaksi vuotta kulttuuriministerinä, kunnes tehtävän otti helmikuussa 2006 hoitaakseen Giórgos Voulgarákis.
Karamanlís ilmoitti kuitenkin syyskuussa 2009, että maassa järjestetään ennenaikaiset vaalit. Karamanlísin mukaan Kreikka tarvitsee uusia vaaleja, jotta poliittinen ilmapiiri voitaisiin puhdistaa maailmanlaajuisen taantuman iskettyä maahan. Hallituspuolueilla oli vain yhden paikan enemmistö parlamentissa, ja Karamnlisin tarkoituksena oli saada kansalta tukea talouden uudistamiselle. Karamanlis ilmoitti eroavansa puolueen johdosta lokakuun 2009 ennenaikaisten vaalien jälkeen, joissa Uusi demokratia hävisi PASOKille.
Karamanlís oli aikanaan Kreikan historian nuorin pääministeri ja ensimmäinen, joka oli syntynyt toisen maailmansodan jälkeen. Hän on ollut vuodesta 1998 lähtien naimisissa Natása Pazaḯtin kanssa ja heillä on kaksi lasta.
José Echegaray y Eizaguirre
José Echegaray y Eizaguirre (19. huhtikuuta 1832 – 14. syyskuuta 1916) oli espanjalainen matemaatikko, valtiomies ja näytelmäkirjailija, jolle myönnettiin Nobelin kirjallisuuspalkinto 1904. Hän aloitti työuransa matematiikan professorina. Vuonna 1868 hän astui valtion palvelukseen ja nousi jopa talousministeriksi. Kirjallinen tuotanto alkoi myöhään, ensimmäinen näytelmä "Shekkivihko" ilmestyi 1874 Echegarayn ollessa 42-vuotias. Sen jälkeen hän kuitenkin julkaisi näytelmän tai kaksi joka vuosi. Noin puolet noin kuudestakymmenestä näytelmästä on kirjoitettu runomuodossa, ja niillä on melodramaattisia nimiä kuten "La esposa del vengador" (1874, Kostajan vaimo), "En puño de la espada" (1875, Miekan terällä), "En el Seno de la muerte" (1879, Kuoleman povella), "La muerte en los labios" (1880, Kuoleman maku) ja "O locura ó santidad" (1877, Hullu vai pyhimys).
Giosuè Carducci
Giosuè Carducci (27. heinäkuuta 1835 – 16. helmikuuta 1907) oli italialainen runoilija ja kirjailija, joka sai Nobelin kirjallisuuspalkinnon vuonna 1906. Häntä pidetään modernin Italian epävirallisena kansallisrunoilijana. Hän toimi myös opettajana ja kääntäjänä ja käänsi Vergiliuksen teoksia ja osia "Iliaasta" italiaksi. Carducci toimi aktiivisesti myös kulttuuripolitiikassa ja oli muun muassa koulutusta ja kulttuuririentoja järjestävän Società Dante Alighierin perustajajäsen. Hänen poliittiset mielipiteensä olivat ailahtelevaisia, ja hän on kirjoittanut yhtä tulisieluisia tekstejä tasavallan puolesta kuin sitä vastaan. Hänet äänestettiin Senaatiin vuonna 1890. 
Carduccin maine kirjailijana perustuu hänen runoihinsa, mutta myös proosatuotanto on laajaa.
Satunnaisluku
Satunnaisluku on tietyltä lukualueelta satunnaisesti valittu luku.
Tietokoneohjelmissa satunnaislukuja luodaan pseudosatunnaislukugeneraattoreiksi kutsutuilla algoritmeilla. Satunnaislukugeneraattori ei itse luo satunnaisuutta tyhjästä. Sen sijaan, kyseinen algoritmi luo satunnaisen näköisiä lukuja, kunhan se on ensin alustetu aidosti satunnaisella siemenarvolla. Tämän siemenarvon vaatima entropia voidaan kerätä esimerkiksi tietokoneen aidosti satunnaisista (mutta monesti heikkolaatuisista) lähteistä, esimerkiksi tekemällä mittauksia kiintolevyn hakuoperaatioiden kestosta.
Pseudosatunnaislukualgoritmit luokitellaan yleensä sen perusteella, soveltuvatko ne kryptografisiin operaatioihin, kuten salaukseen. Salauksessa käytetyt luvut luodaan tavallisesti käyttöjärjestelmän ytimen kryptografisen palvelun toimesta, joka yhdistää lukuisia heikkoja entropialähteitä. Yhdessä nämä arvot muodostavat algoritmin jatkuvasti muuttuvan sisäisen tilan. Kun algoritmin sisäinen tila on riittävän satunnainen, se pystyy tuottamaan kryptografiseen käyttöön soveltuvia lukuja käytännössä loputtomiin. Algoritmin sisäinen entropia ei heikkene käytössä, sillä algoritmin palauttamat luvut kulkevat kryptografisesti turvallisen tiivistefunktion läpi, joka tarjoaa suojan vastaan.
Heavenly
Heavenly on ranskalainen power metal -yhtye, jonka keulakuvana toimii laulaja Ben Sotto. Sotto myös säveltää ja sanoittaa lähes kaikki kappaleet. Yhtye levytti ensimmäisen albuminsa "Coming from the Sky" Kai Hansenin ohjastuksella vuonna 2000. Mukana oli myös Piet Sielck, jonka kanssa Hansen on aiemminkin tehnyt paljon yhteistyötä. Seuraavana vuonna ilmestyi toinen levy "Sign of the Winner". Vuonna 2004 julkaistiin monien kriitikoiden ylistämä vampyyriaiheinen albumi "Dust to Dust". Vuoden 2005 alussa kitaristi Fred Leclercq, basisti PE Pelission ja rumpali Maxence Pilo jättivät yhtyeen musiikillisten erimielisyyksien takia. Uusi ja nykyinen miehistö saatiin kasaan nopeasti. Heavenly on konsertoinut yhdessä muun muassa Stratovariuksen, Edguyn ja Lullacryn kanssa. Yhtyeen neljäs albumi kantaa nimeä "Virus", joka julkaistiin vuonna 2006. Yhtye julkaisi Carpe Diem albumin vuonna 2009.Entiset jäsenet
HDV
HDV ("High-Definition Video") on kuluttajakäyttöön tarkoitettujen videokameroiden teräväpiirtokuvan tallennusformaatti.
Kuvan tarkkuus eli resoluutio on huomattavasti suurempi kuin tavallisissa videokameroissa. Kun tavallinen Suomessakin käytettävän PAL-standardin mukaisen videon tarkkuus on 720 x 576 kuvapistettä, on HDV-standardin mukaisten videoiden tarkkuus joko 1280 x 720 tai 1440 x 1080 kuvapistettä.
HDV-formaatti oli eräänlainen siirtymävaiheen formaatti täyden teräväpiirron videoon, jonka tarkkuus on 1920 x 1080. Nykyisin kuluttajatason kamerat kuvaavat yleensä muistikorttitallenteelle AVCHD-pakkausmuodon videokuvaa.
Formaatin mukaiset kuvatarkkuudet ovat:
Formaatti on alun pitäen kehitetty edulliseksi ratkaisuksi kuluttajien siirtyä HD-tasoiseen kuvaukseen. HDV-kamerat käyttävät SD-laitteista tutuksi käynyttä MiniDV-nauhamediaa tai sisäistä kovalevyä tallennukseen. Videokuva pakataan digitaaliseen muotoon MPEG-2 pakkausalgoritmillä 19.7 Mbit/s (720p) tai 25 Mbit/s (1080i) tiedonsiirtonopeuksilla.
HDV:n kuvasuhde PAL-resoluutiosta poiketen on aina 16:9. 1080i:n pikselisuhde on 4:3, mutta yhden pikselin leveys on kolmanneksen korkeutta suurempi; 720p:ssä pikselisuhde on tasan 16:9. HDV:n editointia tukevat useat siihen tarkoitetut ohjelmat ja valmistajat, kuten Apple Final Cut Pro, AVID, Adobe Premiere ja Sony Vegas.
Sigrid Undset
Sigrid Undset (1882 Kalundborg, Tanska – 1949) oli norjalainen kirjailija, joka sai Nobelin kirjallisuuspalkinnon 1928. Undset pakeni Norjan saksalaismiehitystä Yhdysvaltoihin 1940, mutta palasi toisen maailmansodan päätyttyä vuonna 1945. Hän kuvaa teoksissaan naista historian eri vaiheissa.
Undsetin tunnetuin teos "Kristiina Lauritsantytär" sijoittuu keskiaikaiseen Norjaan. Se kuvaa naisen elämää kehdosta hautaan. Undset kokeili joissakin teoksissaan (muun muassa "Jenny") modernistien suosimaa tajunnanvirtatekniikkaa.
Undset kirjoitti yli 30 teosta. Muun muassa Anna-Maria Tallgren ja Väinö Jaakkola suomensivat niistä joitakin.
Undset myi Nobelin palkintomitalin ja lahjoitti siitä saadut rahat Suomen lasten hyväksi talvisodan aikana.
Norwegian Air Shuttle on maalauttanut Undsetin kuvan yhden Boeing 737-800 -koneensa pyrstöön. Undsetin kuva oli aiemmin myös sittemmin käytöstä poistetun Boeing 737-300 -koneen pyrstössä.