hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Talkki
Talkki (MgSiO(OH)) on kidejärjestelmältään monokliininen mineraali. Kiteet ovat suomuisia ja muistuttavat hyvinkin paljon kiilteitä. Mineraalia esiintyy tiiviinä tai suomuisina massoina.
Väriltään talkki on vaaleanvihreää, kellanvihreää tai valkoista. Viiru on valkoinen. Talkilla on rasvakiilto, mutta lohjenneilla pinnoilla helmiäiskiilto. Talkki on hydrofobinen ja oleofiilinen, eli se hylkii vettä ja absorboi öljyjä.
Talkin kovuus on 1 Mohsin asteikolla. Talkki on yksi pehmeimpiä mineraaleja, joten kynsi voi naarmuttaa talkkia hyvin helposti. Ominaispaino on 2,6–2,8 g/cm³.
Talkkia esiintyy vuolukiven toisena päämineraalina. Vuolukivessä voi olla jopa 35–50 % talkkia. Talkkia esiintyy myös yhdessä kloriitin, magnesiitin ja serpentiinin kanssa.
Suomessa talkkia louhitaan Sotkamossa ja Polvijärvellä.
Teollisuudessa talkkia käytetään muiden teollisuusmineraalien tavoin täyteaineena esimerkiksi maaleissa, muoveissa ja paperissa. Lisäksi paperiteollisuus käyttää talkkia paperin pinnoitteena ja pihkatalkkina, poistamaan prosessista epäpuhtauksia. Muita käyttötarkoituksia ovat keraamiset sovellukset, suodatinkäyttö sekä muun muassa lannoitteiden paakkuuntumisenestoaineet. Talkkia käytetään myös kosmetiikkateollisuudessa, sitä on esimerkiksi puutereissa.
Talkkia voi käyttää farmaseuttisissa valmisteissa liuoksen kirkastamiseen.
Trooppinen vyöhyke
Trooppinen vyöhyke eli tropiikki käsittää maapallon lähellä päiväntasaajaa olevat alueet. Eri yhteyksissä sillä voidaan tarkoittaa joko kääntöpiirien välistä aluetta taikka suunnilleen saman alueen käsittävää "kuumaa vyöhykettä" eli lämpövyöhykettä, jossa vuoden keskilämpötila on yli 18 °C. Ilmastollisiin rajoihin vaikuttavat kuitenkin maan pinnanmuodot, tuulet, merivirrat ja etäisyys merestä. Kääntöpiirien välisellä alueellakin korkealla vuoristossa on viileämpien lämpövyöhykkeiden alueita, joilla voi esiintyä lunta ja pakkasta.
Kääntöpiirien (suunnilleen 23 astetta pohjoista ja eteläistä leveyttä) välisellä alueella Aurinko paistaa ainakin kerran vuodessa kohtisuoraan zeniitistä keskipäivällä. Siellä päivä ja yö ovat kaikkina vuodenaikoina suunnilleen samanpituisia. Pimeys ja valoisuus saapuvat nopeasti, koska aurinko laskee ja nousee jyrkässä kulmassa. Kääntöpiirien väliin jää noin 40 prosenttia maapallon pinta-alasta. Trooppinen vyöhyke tuottaa suurimman osan maapallon biomassasta.
Ilmastovyöhykkeenä tropiikilla voidaan tarkoittaa ilmastoa, joka on lämmin tai kuuma ja kostea ympäri vuoden.
Köppenin ilmastoluokittelussa trooppisiin ilmastoihin eli luokkaan A kuuluu alue, jolla kaikkien kuukausien keskilämpötilat ovat yli 18 °C. Sademäärän suhde haihduntaan (P/PET-luku) on yli 0,20 (eli alue ei ole aavikko). Luokka jakautuu trooppiseen sademetsäilmastoon, trooppiseen monsuuni-ilmastoon ja savanni-ilmastoon. Trooppisen vyöhykkeen sisällä esiintyy Köppenin luokittelussa myös luokkien B ja H ilmastoja eli kuivia ilmastoja ja vuoristoilmastoa.
Walterin ilmastoluokittelussa erotetaan hyvin kuuma ja kostea ekvatoriaalinen vyöhyke eli päiväntasaajavyöhyke, joka ulottuu 10 leveysastetta päiväntasaajan molemmin puolin Etelä-Amerikassa. Siellä on kaksi sateista vuodenaikaa, ja vuosittaiset lämpötilan vaihtelut ovat vähäisiä. Vuorokautinen lämpötilan vaihtelu on ekvatoriaalisella vyöhykkeellä hyvinkin suurta.
Trooppisen vyöhykkeen tyypillisiä kasvillisuusvyöhykkeitä ovat sademetsä, monsuunimetsä ja harvapuinen savanni, mutta siellä on myös aroa ja aavikkoa. Trooppisen vyöhykkeen sisällä vuoristossa esiintyy vuoristokasvillisuuden eri tyyppejä, kuten vuoristotundraa.
Trooppista sademetsää on 5–10 leveysasteiden välissä kaikkein kuumimmassa tropiikissa, päiväntasaajavyöhykkeessä, Afrikan keskiosissa, Brasiliassa ja Indonesiassa. Lämpötila on yleensä aina yli +18 °C, usein 22–28 °C. Sademetsässä sataa runsaasti. Suuri kosteus tekee ilmasta yleensä hiostavan kuumaa. Runsas sade johtuu trooppisista matalapaineista, joista kehittyy joskus hirmumyrskyjä hieman päiväntasaajasta sivuun. Monesti on ukkosta. Tropiikissa ukkoset ovat voimakkaampia, sateet rankempia ja rakeet suurempia, koska ilmakehä ulottuu siellä korkeammalle. Tämä aiheuttaa paksummat pilvet.
Monsuunimetsää on muun muassa Intian keski- ja pohjoisosissa ja Kaakkois-Aasiassa. Monsuunimetsät muistuttavat trooppisia ja subtrooppisia kuivametsiä, joita esiintyy myös muissa maanosissa. Kuiva kausi kestää 5–7 kuukautta, joten puut ovat matalampia ja harvemmassa kuin trooppisessa sademetsässä, ja juuret työntyvät syvemmälle.
Värtsilä (kunta)
Värtsilä oli Pohjois-Karjalassa sijainnut Suomen kunta. Se liitettiin Tohmajärven kuntaan vuonna 2005, jota ennen asukkaita oli 663 (väestötiheys 4,68 as./km²) ja pinta-ala 143,81 km² (7,88 km² vesistöjä). Naapurikunnat olivat alueluovutusten jälkeen Tohmajärvi ja Tuupovaara.
Värtsilän kunnan alueella kohtasivat matkailureitit Sininen tie sekä Runon ja Rajan tie. Siellä sijaitsivat myös Niiralan raja-asema ja Vääräkosken voimalaitos. Kuntakeskuksena toimineessa Uudessakylässä sijaitsee Veikko Larkaksen suunnittelema Värtsilän kirkko (1950).
Seudun asutus on peräisin 1400-luvulta. Vanhimmat kylät olivat Värtsilän kirkonkylä ja Uusikylä. Kunnan vaiheet liittyivät kiinteästi emäpitäjä Tohmajärveen. Värtsilän kylään Jänisjoen varteen alkoi kehittyä teollisuutta 1830-luvulla. Alueen teollinen kehitys alkoi vuonna 1834 sahan perustamisesta. Pitäjään saatiin rautatehdas 1850-luvulla ja se käsitti kaksi masuunia, kankirautavasaran, nippuvasaran ja mekaanisen verstaan. Tehtaasta kehittyi konepajateollisuusyhtiö Wärtsilä.
Värtsilästä muodostettiin vuonna 1865 tehdasseurakunta, joka oli Tohmajärven seurakunnan alainen kappeliseurakunta vuoteen 1909 asti, kunnes seurakunta itsenäistyi. Kunta itsenäistyi vuonna 1920. Kunnan asukasluku oli suurimmillaan 6 500 asukasta vuonna 1939 ja kylät olivat Juvanjoenkylä, Kakunkylä (Kakunvaara), Kaustajärvi, Kenraalinkylä, Patsola, Uusikylä ja Värtsilä.
Suomen sisällissodan sytyttyä käytiin 8. helmikuuta 1918 valkoisten voittoon päättynyt Värtsilän taistelu. Sen yhteydessä kaatui 7 suojeluskuntalaista ja 3 Värtsilän punakaartin jäsentä. Taistelu jäi ainoaksi Pohjois-Karjalassa käydyksi sisällissodan taisteluksi.
Talvisodan sytyttyä 1939 Värtsilän kirkonkylä joutui teollisuuslaitostensa vuoksi Neuvostoliiton puna-armeijan lentopommitusten kohteeksi. Sodan päättäneessä Moskovan rauhassa 1940 uusi valtakunnanraja jakoi kunnan alueen kahtia. Sen länsiosa jäi Suomelle, mutta suurin osa kunnan alueesta (216,2 km), muun muassa kirkonkylä tehdasalueineen, sisältyi Neuvostoliitolle luovutettuihin alueisiin. Siirtoväen maatalousväestöstä suurin osa sijoittui kunnan Suomelle jääneelle alueelle sekä Tohmajärvelle.
Jatkosodassa suomalaisjoukot valloittivat Värtsilän 1941, jolloin perääntyneet neuvostojoukot polttivat mm. Värtsilän kirkon. Vallattuun Värtsilään palasi keskimääräistä vähemmän siirtoväkeä, koska suuri osa oli ollut teollisuuden palveluksessa ja monet heistä olivat jo työllistyneet muualle. Vaurioituneita teollisuuslaitoksia ei ennätetty saada käyntiin uudelleen, ja sodan 1944 lopettaneen Moskovan välirauhansopimuksen mukaan suomalaisten oli vetäydyttävä 1940 vahvistetulle rajalle.
Värtsilän Suomelle jäänyt osa oli eri kuntana vuoden 2005 alkuun saakka, jolloin se liitettiin Tohmajärveen. Seurakunnat yhdistyivät jo kaksi vuotta aiemmin, 2003.
Tohmajärven Värtsilän alueen yhdistysten yhteisenä toimintaelimenä toimii Värtsilän Pitäjäyhdistys.
Värtsilän pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla patakukko, kaalinlehtirieska ja leipäressu.
Värtsilä (Venäjä)
Värtsilä () on kaupunkimainen taajama ja kaupunkikunta Karjalan tasavallan Sortavalan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Juuvanjoen varrella lähellä Suomen rajaa 55 kilometriä Sortavalasta pohjoiseen. Kunnassa on 3 100 asukasta (vuonna 2011).
Värtsilän kunnan pinta-ala on 93 neliökilometriä. Se rajoittuu Loimolan ja Kaalamon maalaiskuntiin sekä Suomeen. Pinta-alasta 92,7 % on metsää ja 6,1 % asuinaluetta. Kunnan alueella virtaavat Jänisjoki ja siihen laskeva Juuvanjoki.
Taajama on saanut alkunsa talvi- ja jatkosodan jälkeen Neuvostoliitolle luovutetulle alueelle jääneestä Värtsilän kunnan kirkonkylästä. Siellä sijainnut Wärtsilän rautatehdas kunnostettiin vankityövoiman avulla. Terästä ja piikkilankaa valmistanut tehdas otettiin käyttöön vuonna 1947 ja Värtsilän vankileiri lakkautettiin vuonna 1953. Terässulaton toiminta lopetettiin myöhemmin kannattamattomana.
Värtsilän kautta kulkee Norjan Nesnasta Atlantin rannikolta Petroskoihin johtava Sininen tie. Se on samalla myös Aunus–Värtsilä-tien (A130) läntinen päätepiste. Suojärven piiriin on maantieyhteys Korpiselän kautta.
Viiden kilometrin päässä taajamasta sijaitsee Niirala–Värtsilän kansainvälinen raja-asema. Värtsilässä on myös Matkaselästä Suomeen johtavan rautatien tavara-asema. Värtsilän kansainvälistä raja-asemaa käyttää keskimäärin yli puolitoista tuhatta ajoneuvoa vuorokaudessa. Vuodessa sen kautta viedään Suomeen noin kaksi miljoonaa tonnia puutavaraa, joista kaksi kolmasosaa kulkee rautateitse.
Taajamassa toimii kaksi teollisuuslaitosta. Metšel-yhtymään vuodesta 2002 kuuluva Värtsilän metallitehdas valmistaa teräslankaa, -verkkoa ja nauloja ja työllistää vajaat 400 henkeä. Noin 70 henkeä työllistävä Karlis-Prom tuottaa sahatavaraa, jota viedään etupäässä Suomeen.
Julkisiin palveluihin kuuluu lastentarha, keskikoulu, lasten musiikkikoulu, kirjasto ja paikallissairaala. Taajamasta on linja-autoyhteys Kaalamon kautta Sortavalaan.
Värtsilän taajama koostuu etupäässä viisikerroksisista kerrostaloista sekä matalista usean perheen asuintaloista. Kulttuuriperintökohteisiin kuuluvat Värtsilän rautatieasema, Leninin ja Wärtsilän rautatehtaan perustajan Nils Arppen patsaat, vuonna 1992 paljastettu Värtsilän kirkon muistomerkki sekä neuvostoliittolaisten sotilaiden ja sotavankien haudat.
Majoituspalvelut käsittävät pienen hotellin ja taajaman eteläpuolella sijaitsevat neljä lomakylää. Värtsilän risteyksen lähellä toimii muun muassa kaksi huoltoasemaa ja ravintola.
Kylmä vyöhyke
Kylmä vyöhyke on maapallon lämpövyöhyke, jossa lämpimimmän kuukauden keskilämpötila on alle +10 °C. Köppenin ilmastoluokituksessa kylmää vyöhykettä vastaa luokka E (jääilmasto, polaari-ilmasto, napailmasto). Luokka jaetaan lämpimämpään tundrailmastoon, jossa vähintään yksi, mutta enintään 3,5 kuukautta on keskilämpötilaltaan yli 0 °C, ja kylmempään jäätikköilmastoon, jossa enintään yksi kuukausi on keskilämpötilaltaan yli 0 °C.
Kylmään vyöhykkeeseen kuuluu Etelämanner kokonaan, Euraasian mantereen pohjoisosat Skandinavian pohjoiskärjestä Beringinsalmeen, Alaskan ja Kanadan pohjoisosat, Grönlanti lukuun ottamatta vähäisiä rannikkokaistaleita ja noin puolet Islannista. Kylmä vyöhyke vallitsee myös monilla
vuoristoalueilla puurajan yläpuolella, jossa sitä nimitetään alppi-ilmastoksi.
Kylmän vyöhykkeen kasvi- ja eläinlajien on sopeuduttava ankaran luonnon oloihin.
Kasvillisuus on matalaa tundrakasvillisuutta (jäkälä-, sammal-, heinä-, varpu- ja pensaskasvillisuutta). Suot ovat yleisiä.
Raymond Kopa
Raymond Kopa (oikea nimi Raymond Kopaszewski, 13. lokakuuta 1931 Nœux-les-Mines, Ranska – 3. maaliskuuta 2017) oli ranskalainen jalkapalloilija. Hänen vanhempansa olivat puolalaisia maahanmuuttajia.
Kopa aloitti ammattilaisuransa 17-vuotiaana Angersin riveissä, josta hän siirtyi kaksi vuotta myöhemmin Stade Reimsiin. Reimsissä hän voitti Ranskan-mestaruudet vuosina 1953 ja 1955 sekä oli mukana Euroopan Cupin loppuottelussa, jonka Real Madrid kuitenkin voitti lukemin 4–3. Seuraavana kautena Kopa siirtyikin Stade de Reimsistä juuri Real Madridiin. Siellä hän voitti kaksi Espanjan-mestaruutta vuosina 1957 ja 1958 sekä kolme Euroopan Cupia vuosina 1957–1959. Viimeinen voitto oli hänen vanhaa joukkuettaan Stade Reimsiä vastaan. Kopa oli myös ensimmäinen ranskalaispelaaja, joka voitti Euroopan Cupin.
Kaudeksi 1959–1960 Kopa palasi Ranskaan takaisin Stade Reimsiin, jossa hän voitti taas kaksi mestaruutta (1960 ja 1962). Yhteensä Kopa teki Ranskan Ligue 1:ssä 75 maalia 346 ottelussa. Hänet palkittiin myös France Football -lehden Kultaisella pallolla vuonna 1958.
Ranskan maajoukkueessa Kopa pelasi vuosien 1952–1962 aikana 45 ottelua tehden 18 maalia. Hän oli mukana vuoden 1958 MM-kisoissa, joissa Ranskan joukkue sai pronssia.
Kalinovka
Kalinovka () on kylä Kurskin alueen Homutovskin piirissä Lounais-Venäjällä lähellä Ukrainan rajaa. Kalinovka on neuvostopoliitikko Nikita Hruštšovin syntymäpaikka.
Chamonix
Chamonix-Mont-Blanc tai yleisemmin Chamonix on kylä ja kunta itäisessä Ranskassa, Haute-Savoien departementissa Mont Blancin juurella.
Chamonix on erittäin suosittu talviurheilukeskus. Vuoden 1924 talviolympialaiset pidettiin Chamonix’ssa. Paikallinen jääkiekkojoukkue, Chamois de Chamonix, on Ranskan kaikkien aikojen menestyksekkäin seura. Se on voittanut maansa mestaruuden 30 kertaa.
Chamonix’n talviurheilukeskuksessa on hoidettuja rinteitä 170 kilometriä, ja hissillä pääsee 3 824 metrin korkeuteen. Aiguille du Midin asemalta alkaa yksi maailman kuuluisimmista off-piste-reiteistä, Vallée Blanche, joka on korkeuseroltaan 2 800 metriä.
Bowser
Bowser tai Koopa (koko nimeltään Kuningas Bowser Koopa, "Daimaō Kuppa") on Nintendon Mario-peleissä esiintyvä fiktiivinen hahmo.
Hahmon luoja Shigeru Miyamoto suunnitteli Bowserista aluksi härkää muistuttavan hahmon, mutta animaattori Yoichi Kotabe tulkitsi hahmon piirrosten pohjalta väärin kilpikonnaksi. Hahmo luotiin lopulta Miyamoton ja Kotaben yhteisten ideoiden pohjalta.
Bowser on Marion arkkivihollinen ja Koopa-kilpikonnien kuningas. Aluksi Bowserista käytettiin nimitystä Koopakuningas (), mutta "Super Mario Bros. 3":n yhteydessä hän sai etunimen Bowser. Bowser on ollut mukana melkein jokaisessa Mario-pelissä Super Mario Bros. -pelin jälkeen. Hän on valtava kilpikonna, joka osaa syöstä tulta. Bowser kidnappaa usein Sienivaltakunnan Prinsessa Peachin. Bowserin ensiesiintyminen oli pelissä "Super Mario Bros.". Bowserilla on seitsemän adoptiolasta, jotka yrittävät myös tehdä Marion aikeet tyhjiksi. Kahdeksas, hänen oma lapsi on nimeltä Bowser Jr.
Bowserilla on oma linna Sienivaltakunnan laitamilla ja lukuisia kannattajia, jotka pitävät häntä kuninkaanaan. Näihin kuuluvat muiden muassa Koopa Troopat, Bob-ombit ja Goombat ja hänen oma nuorempi itsensä Bowser Jr.
Bowserin hirviömäisin muoto on nimeltään Giga Bowser, joka nähtiin pelissä "Super Smash Bros. Melee". Lisäksi "Super Smash Bros. Brawlissa" on mahdollista kontrolloida Giga Bowseria hetken aikaa. Bowserilla ei ole omaa peliä, mutta hahmolla voi pelata peleissä "" ja "Super Paper Mario".
Baby Bowser on Bowser nuorempana. Se on sama henkilö kuin Bowser. Sen ensiesiintyminen oli pelissä "," ja viimeistä kertaa se esiintyi "Yoshi’s Island DS":ssä. Se on esiintynyt myös pelissä "". Baby Bowser esiintyi ensimmäisen kerran "The Super Mario Bros. Super Show!" -piirretyssä, ja toinen piirretty, missä tämä esiintyi oli ollut The Adventures of Super Mario Bros. 3. Baby Bowser on esiintynyt myös pelissä "Yoshi’s Story". Näissä peleissä Baby Bowser on hitaampi ja kömpelömpi kuin muut hahmot, mutta voi tuottaa valtavaa vahinkoa tulellaan.
Bowser on myös esiintynyt poikansa Bowser Jr.:n kanssa peleissä "Super Mario Sunshine", "New Super Mario Bros.", "New Super Mario Bros. Wii", "Super Mario Galaxy" ja "Super Mario Galaxy 2".
Bowser esiintyy "Super Mario Bros." -elokuvassa liskoihmisenä mutta lopuksi muuttuu ”koopaksi”.
"Super Smash Bros. Melee" -pelissä Bowser on yksi pelattavista hahmoista.
Friedrich Kiel
Friedrich Kiel (8. lokakuuta 1821 Bad Laasphe – 13. syyskuuta 1885 Berliini) oli saksalainen säveltäjä ja musiikinopettaja. Hänen oppilaitaan olivat muun muassa säveltäjät Charles Villiers Stanford ja Frederic Hymen Cowen.
Japanin aivotulehdus
Japanin aivotulehdus eli Japanin enkefaliitti on flaviviruksen aiheuttama, hyttysten levittämä Kaukoidän aivokuume. Tautia esiintyy Aasiassa Intiasta itään 17. leveyspiirin pohjoispuolella sadeaikana (kesä-syyskuussa) ja 17. leveyspiirin eteläpuolella ympäri vuoden.
Vähemmän kuin yksi 250:stä tartunnan saaneesta saa oireisen neurologisen sairauden. Niistä potilaista, joille kehittyy aivotulehdus, 30-40 prosenttia kuolee, ja eloon jäävistä puolelle jää pysyviä neuropsykiatrisia oireita.
Tautia vastaan on kehitetty rokote. Rokote annetaan kolmen pistoksen sarjana päivinä 0-7-30 tai nopeutettuna 0-7-14, jolloin rokotteen teho tosin laskee. Viimeisen piston jälkeen tulisi odottaa 10 päivää ennen riskialueille lähtöä. Rokotetta suositellaan niille, jotka aikovat oleskella yli kuukauden ajan taudin esiintymisalueilla epidemia-aikaan.
Tautia esiintyy harvoin turisteilla. On arvioitu, että taudin esiintymisalueella maaseudulla viikon oleskelevan matkailijan todennäköisyys saada Japanin aivotulehdus on 1/5 000-1:20 000.
Vuonna 2002 diagnosoitiin ensimmäinen suomalaisen saama Japanin aivotulehdus.
Madredeus
Madredeus on portugalilainen yhtye, joka sekoittaa musiikissaan fadoa, kansanmusiikkia, klassista musiikkia ja nykyaikaisempaa populaarimusiikkia. Pedro Ayres Magalhães ja Rodrigo Leão perustivat yhtyeen vuonna 1985. Vuonna 1986 mukaan liittyivät sellisti Francisco Ribeiro ja laulaja Teresa Salgueiro. Vuonna 1987 yhtye julkaisi ensimmäisen albuminsa "Os dias da Madredeusin".
Vuonna 1993 Magalhães lähti yhtyeestä väliaikaisesti. Hän palasi siihen uudelleen muutaman vuoden päästä. Vuonna 1994 Leão jätti yhtyeen aloittaakseen soolouran.
Madredeus julkaisi useita levyjä ja sai runsaasti suosiota Portugalissa. Se pysyi kuitenkin muualla melko tuntemattomana. Tilanne muuttui vuonna 1994, kun Wim Wenders pyysi yhtyettä esiintymään elokuvassaan "Lisbon Story". Yhtyeen soundtrack nousi menestykseksi myös kansainvälisesti. Madredeus on myynyt yhteensä yli kolme miljoonaa albumia.
Portugalilainen metalliyhtye Moonspell julkaisi vuonna 2001 levynsä "Darkness and Hope" bonuskappaleena cover-version Madredeusin kappaleesta ”Os senhores da guerra”.Entiset jäsenet:
Kanto (täsmennyssivu)
Kanto voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Luisa Miller
Luisa Miller on yksi italialaisen Giuseppe Verdin oopperoista. Se kantaesitettiin Napolissa 8. joulukuuta 1849.
Luisa Miller on vakava ooppera, kuten kaikki Verdin oopperat kahta lukuun ottamatta. Teos oli järjestyksessä Verdin viidestoista ooppera. Sitä edelsi "La battaglia di Legnano" (1849) ja seurasi "Stiffelio" (1850).
Luisa Millerin italiankielisen libreton kirjoitti Salvatore Cammarano. Juoni pohjautuu Friedrich Schillerin tragediaan "Kavaluus ja rakkaus". Ooppera on kolminäytöksinen "melodramma tragico".
Luisa Millerin alkusoittoa on verrattu mm. Carl Maria von Weberin "Taika-ampujan" alkusoittoon.
Oopperan tapahtumat sijoittuvat Tiroliin 1700-luvun alkupuolella.
Keskeisessä roolissa on maalaistyttö Luisa Miller, joka on rakastunut kreivi Walterin poika Rodolfoon. Luisan eläkkeellä oleva sotilasisä sekä kreivi Walter ja linnanvouti Wurm yrittävät erottaa rakastavaiset toisistaan.
Linnanvouti Wurm pakottaa Luisa Millerin kirjoittaman tämän rakastajalle Rodolfolle kirjeen, jossa väittää rakastavansa ainoastaan Wurmia. Saatuaan viestin Rodolfo haastaa kaksintaisteluun Wurmin, joka kuitenkin kieltäytyy.
Epätoivoissaan Rodolfo myrkyttää sekä itsensä että Luisa Millerin. Kun molemmat ovat jo juoneet myrkyn, Luisa kertoo Rodolfolle Wurmin vehkeilyistä. Ennen kuolemaansa Rodolfo ehtii vielä ottaa linnanvoudin hengiltä.
Elizabeth Arden
Elizabeth Arden (31. joulukuuta 1878 Woodbridge, Ontario, Kanada – 18. lokakuuta 1966 New York, Yhdysvallat) oli kanadalaissyntyinen liikenainen joka rakensi kosmetiikkaimperiumin Yhdysvalloissa. Hänen oikea nimensä oli Florence Nightingale Graham, mutta noin 1908–1909 hän otti ammattinimekseen Elizabeth Ardenin..
Alkuperäisen nimensä innoittamana hän opiskeli ensin sairaanhoitajaksi. Opiskeluaikana hän huomasi, että hieronnalla ja hyvällä fyysisellä kunnolla saattoi vaikuttaa ihon ulkonäköön. Vuonna 1908 hän muutti Torontosta New Yorkiin, missä hän ryhtyi Fifth Avenuella sijainneen pienen kauneussalongin omistajan yhtiökumppaniksi. Hänellä sanottiin olevan erehtymätön maku ja häntä pidettiin muodin asiantuntijana. Vähitellen hän avasi kuuluisia punaovisia salonkeja eri puolille Yhdysvaltoja, Eurooppaa ja Kaukoitää. Hän toimi yhtiönsä johdossa kuolemaansa asti..
Hän loi käsitteen "brändi" yhdessä toisen kosmetiikka-alan uranuurtajan, Helena Rubinsteinin kanssa. Arden oli ja on edelleenkin tunnettu myös punaovisista kauneussalongeistaan.
Elizabeth Ardenin tuotteita myydään ympäri maailmaa edelleen runsaasti. Yhtiön mannekiinina on toiminut muun muassa näyttelijä Catherine Zeta-Jones.
Elizabeth Ardenin kosmetiikkatuotesarja sisältää ihonhoitotuotteita, meikkejä sekä tuoksuja.
Ojos de Brujo
Ojos de Brujo oli Barcelonasta kotoisin oleva musiikkiyhtye, joka kuvaa tyyliään "flamencovaikutteiseksi hip hopiksi". Yhtye voitti BBC Radio 3:n maailmanmusiikkipalkinnon vuonna 2004.
Reijo Kupiainen
Reijo Kupiainen (s. 1964 Pori) on suomalainen filosofi ja kasvatustieteilijä. Kupiainen työskentelee Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulussa visuaalisen kulttuurin teorian professorina ja vierailevana mediakasvatuksen professorina Norjan teknis-luonnontieteellisen yliopiston kasvatustieteiden laitoksella. Aiemmin hän on toiminut mediakasvatuksen yliassistenttina Tampereen yliopistossa, lehtorina ja määräaikaisena professorina (Lapin yliopisto) ja visuaalisen kulttuurin lehtorina (Taideteollinen korkeakoulu, Porin yksikkö).
Kupiaisen kirjalliseen työhön kuuluu muun muassa Martin Heideggerin teoksen "Oleminen ja aika" suomentaminen. Kupiainen on väitellyt mediakasvatuksen alalta vuonna 2005 tutkimuksellaan "Mediakasvatuksen eetos", joka palkittiin kasvatustieteen vuotuisella väitöskirjapalkinnolla. Hänen julkaisunsa "Media and Digital Literacies in Secondary School" (Peter Lang 2013) tarkastelee yläkoululaisten mediakäytäntöjä ja koulun mediakasvatusta suomalaisessa yläkoulussa.
Lisäksi hän on tehnyt uraauurtavaa työtä pienten lasten mediakulttuurin alalla kehittämällä muun muassa animaatiopajatoimintaa päiväkodeissa ja kouluissa sekä opettajien perus- ja täydennyskoulutuksessa.
Kupiainen on myös toiminut filosofisen aikakauslehden "Niin & näin" toimittaja vuosina 1994–2006.
Kupiainen toimi Mediakasvatusseuran puheenjohtajana 2009–2010.
Eino Haikala
Eino Haikala (12. toukokuuta 1913 – 5. maaliskuuta 1993) oli suomalainen poliitikko ja tilastotieteen professori Tampereen yliopistossa. Hän oli Suomen kansan yhtenäisyyden puolueen (SKYP) puheenjohtaja 1970- ja 1980-lukujen vaihteessa sekä puolueen presidenttiehdokas vuoden 1978 vaalissa. Haikala ei saanut yhtään valitsijamiestä. 1980-luvulla Haikala kuului Suomen kristilliseen liittoon.
Temistocle Solera
Temistocle Solera (25. joulukuuta 1815 – 21. huhtikuuta 1878) oli italialainen säveltäjä ja libretisti. Hän sävelsi omiin librettoihinsa neljä oopperaa, jotka eivät kuitenkaan menestyneet. Lisäksi hän kirjoitti libretot muun muassa moniin Giuseppe Verdin oopperoihin.
Maxi
Maxi oli Osuusliike Elannon omistama hypermarketketju, joka toimi vuosina 1971–2004. Helsingin Osuuskaupan ja Elannon yhdistyessä vuonna 2004 Maxit muutettiin Prismoiksi, lukuun ottamatta Hakaniemen tavaratalomuotoista Maxia, josta tehtiin Hakaniemen Sokos ja S-market.
Ensimmäinen Maxi-market sijaitsi Espoon Leppävaarassa, ja se avattiin vuonna 1971. Se oli aikanaan Suomen järjestyksessä toinen automarket, ensimmäinen oli joulukuussa 1970 avattu Anttila-ketjuun kuulunut Raketti Hämeenlinnassa. Vuonna 1975 Leppävaaran Maxi oli liikevaihdoltaan Suomen neljänneksi suurin tavaratalo.
Leppävaaran jälkeen seuraava Maxi avattiin muutama vuosi myöhemmin Helsingin Kannelmäkeen, aluksi Eka-Marketin nimisenä. Sittemmin myös Elannon Hakaniemen tavaratalo muutettiin Maxi-marketiksi Elannon luottokriisin jälkimainingeissa vuonna 1996.
Maxi oli vuosina 1995–2004 Tradekan Euromarketin sisarketju, jota johdettiin sen kanssa yhtenä kokonaisuutena. Maxi-marketeja oli 2000-luvun alussa neljä kappaletta, Hakaniemessä, Isossa Omenassa, Kannelmäessä ja Leppävaarassa. Aiemmin Maxeja on ollut myös muun muassa Itäkeskuksessa, Keravalla ja Tikkurilassa (Itäkeskuksen ja Tikkurilan Maxit lopetettiin 90-luvun puolivälissä ja Keravan Maxi muutettiin Prismaksi jo vuonna 2001). Vuonna 1990 avatun Keravan Maxin liiketoiminta oli siirtynyt helmikuussa 1996 Elannolta Tradekan haltuun, koska se sijaitsi pääkaupunkiseudun ulkopuolella. Viimeinen uusi Maxi-market avattiin kauppakeskus Isoon Omenaan vuonna 2001. Leppävaaran Maxin vanha rakennus purettiin vuonna 2003 kauppakeskus Sellon toisen vaiheen tieltä. Silloin Maxi muutti Sellon ensimmäisen vaiheen rakennukseen K-Citymarketia vastapäätä, jossa se ehti toimia noin vuoden kunnes Helsingin Osuuskauppa ja Elanto yhdistyivät. Myös Kannelmäen Maxin/Prisman vanha rakennus purettiin vuonna 2009 nykyisen kauppakeskus Kaaren tieltä. Kannelmäen Prisma toimii nykyisin Kaaren suurimpana liikkeenä.
Japanin prefektuurit
Japanin prefektuurit ovat Japanin 47 valtionalaista hallintoaluetta. Prefektuurit ovat yksi maan aluejaon yksiköistä, ja niitä on neljää eri tyyppiä: yksi ”metropoli” (都 "to") eli Tokio, yksi ”tie” (道 "dō") eli Hokkaidō, kaksi urbaania prefektuuria (府 "fu") eli Osakan ja Kioton prefektuurit sekä 43 varsinaista prefektuuria (県 "ken"). Prefektuureja kutsutaankin usein nimellä "todōfuken" (都道府県). Jokaista prefektuuria johtaa vaaleilla valittu kuvernööri ja parlamentti.
Prefektuurit jaetaan edelleen kaupunkeihin (市 "shi") ja piirikuntiin (郡 "gun") tai joissakin tapauksissa alaprefektuureihin (支庁 "shichō"). Jokainen piirikunta jaetaan kauppaloihin (町 "chō" tai "machi") ja kyliin (村 "son" tai "mura"). Lisäksi maan suurimmat kaupungit, joissa on yli 500 000 asukasta ja joille on myönnetty virallisen suurkaupungin (政令指定都市 "seirei shitei toshi") asema, jaetaan suuralueisiin (区 "ku"). Kaikkilla näillä paikallishallinnon yksiköillä on pormestari tai johtaja ja vaaleilla valittu valtuusto. Tokion metropoli on erikoistapaus, sillä se jakautuu 23 erillisalueeseen (特別区 "tokubetsu-ku"), joita hallitaan itsenäisten kaupunkien tavoin, eikä Tokion kaupunkia olekaan ollut olemassa vuoden 1943 jälkeen.
Nykyisen järjestelmän perusti Meiji-hallinto heinäkuussa 1871. Aikaisemmin käytössä ollut han-järjestelmä lakkautettiin ja sen tilalle luotiin prefektuurit (廃藩置県, "haihan-chiken"). Alun perin prefektuureja, joista monet olivat vanhoja han-alueita, oli yli 300. Vuoden 1871 loppuun mennessä luku oli kuitenkin vähentynyt 72:een ja 1888 saavutettiin nykyinen prefektuuriluku 47. Vuonna 1947 voimaan tullut paikallinen itsehallintolaki (地方自治法, "Chihō-jichi-hō") asetti jokaiselle prefektuurille oman kuvernöörin ja parlamentin ja antoi niille enemmän valtaa päättää omista asioistaan.
William Korwenkoski
William AJR Korwenkoski, oikealta nimeltään William Arto Juhani Rinne (s. 15. elokuuta 1962 Alahärmä), on lauluntekijä, artisti, runoilija ja sanoittaja. Hänestä tuli juomalaulun Suomen-mestari 1999. Korwenkoski on tehnyt useita levytyksiä. Musiikkituottajana William Rinteen merkittävin projekti on "Suomenhevonen – kunnon hevonen" -juhlalevy, joka julkaistiin 100-vuotiaan suomenhevosen kunniaksi. Rinne on sanoittanut ja säveltänyt kyseiselle levylle useita kappaleita ja esiintyy myös samalla levyllä taiteilijanimellään William Korwenkoski. Nyrkkeilijä Juho Haapojan virallinen kehäännousulaulu ”Haapoja Härmästä” on Korwenkosken sanoittama ja säveltämä. Edellämainittujen ohella muita tunnettuja Korwenkosken esittämiä kappaleita ovat ”Isontalon Antti ja Rannanjärvi”, ”Härmästä perkeles”, ”Rekkamiehen uni” ja ”Isisin sissit ja terroristit”.
William Korwenkoski on tunnettu myös Etelä-Pohjanmaalla keskustelua herättäneen Pub Härmän Häjyn perustajana. Hän luopui ravintolatoiminnasta 2003. Taiteilijanimeen liitettiin heinäkuussa 2011 AJR, joka viittaa Korwenkosken oikeaan nimeen Arto Juhani Rinne. William-nimen hän lisäsi viralliseen nimeensä vuonna 2003. Hän oli vuonna 1993 uudelleen perustetun Isänmaallisen Kansanliikkeen ensimmäinen liittosihteeri. Myöhemmin Rinne osallistui politiikkaan muun muassa Perussuomalaisten kansanedustajaehdokkaana Vaasan vaalipiirissä 2003. Nyttemmin Rinne on jättäytynyt puoluepolitiikasta, mutta ottaa varsinkin musiikillaan sangen voimakkaastikin kriittistä kantaa valtamedian toimintaan sekä sisä- ja ulkopolitiikan vaikuttajien edesottamuksiin.
Subarktinen ilmasto
Subarktinen ilmasto on Köppenin luokituksessa ilmasto, jossa neljän lämpimimmän kuukauden keskilämpötilat ovat kaikki 10 °C tai alle ja kylmimmän kuukauden keskilämpötila alle 0 °C. Tällöin subarktisella alueella on metsää, viileät kesät ja kylmät talvet.
Ilmastotyyppi vallitsee pohjoisen havumetsävyöhykkeen kylmimmillä alueilla ja sen pohjoispuolella koivuvyöhykkeellä. Subarktisia alueita on muun muassa Grönlannin eteläosassa, Siperiassa, Alaskassa ja Kanadassa sekä Pohjois-Suomessa. Subarktinen ilmasto on talvella kylmä tai hyvin kylmä, kuiva ja kesä on lyhyt ja viileä. Yleisemmin voimakkaiden lämpötilanvaihtelujen takia subarktinen ilmasto on mannerilmastojen alalaji.
Subarktisella alueella on laajaa ikiroutaa. Tyypillinen subarktinen puulaji on esimerkiksi Siperiassa kasvava lehtikuusi. Ilmastonmuutoksen vuoksi monilla subarktisen ja arktisen alueen eläimillä elinalueet laajanevat tulevaisuudessa.
K-Citymarket
K-Citymarket (aiemmin K-citymarket ja Citymarket) on Keskon hypermarketketju. Ketjun ensimmäinen myymälä avattiin Lahden Paavolaan 1971. K-Citymarketeja on tällä hetkellä 80 kappaletta 58 eri paikkakunnalla. K-Citymarketin valikoimiin kuuluu elintarvikkeita, pukeutumisen, vapaa-ajan, urheilun ja kodintuotteita. K-Citymarketeissa työskentelee yhteensä noin 6 000 ihmistä. Kaikissa K-Citymarketeissa elintarvikkeiden myynnistä vastaa yksityinen kauppias ja käyttötavarapuolesta Kesko Oyj.
K-citymarket Oy on valittu Great Place to Work Institute Finlandin ”Suomen parhaat työpaikat” -tutkimuksessa Suomen neljänneksi parhaaksi työpaikaksi vuosina 2008 ja 2009.
Hamburger SV
Hamburger Sport-Verein e.V., tunnetaan yleensä nimellä Hamburger SV tai HSV, on Hampurista kotoisin oleva vuonna 1887 nimellä Sport-Club Germania (yksi nykyseuran kolmesta edeltäjästä) perustettu saksalainen jalkapalloseura, joka pelaa 2. Bundesliigassa. HSV kuuluu kuudella mestaruudellaan Saksan menestyneimpiin jalkapallojoukkueisiin. HSV pelasi Saksan pääsarjassa Bundesliigassa vuosina 1963–2018.
Hamburger SV perustettiin 29. syyskuuta 1887 nimellä Sport-Club Germania, kun kaksi urheiluseuraa, Wandsbek-Marienthaler SC ja Hohenfelder SC yhdistyivät. 1. kesäkuuta 1888 perustettiin Hamburger Fußball Club (HFC), joka vaihtoi vuonna 1914 nimensä Hamburger SV:ksi. 1. helmikuuta 1919 SC Germania, Hamburger SV ja vuonna 1906 perustettu urheiluseura SC Falke yhdistyivät Hamburger Sport-Vereiniksi. Tuolloin sovittiin myös, että seuran virallisena perustamisvuotena pidetään vuotta 1887, jolloin SC Germania perustettiin.
Seuran väreiksi valittiin sininen, valkoinen ja musta, jotka olivat myös SC Germanian ja Hamburger FC:n värit. Peliasujen värit ovat valkoinen ja punainen kunniotuksenosoituksena Hampurille, jonka värejä ne ovat.
18. kesäkuuta 1922 HSV oli ensimmäistä kertaa finaalissa pelaamassa Saksan mestaruudesta. Erotuomari keskeytti 1. FC Nürnbergiä vastaan pelatun ottelun 189 minuutin jälkeen tilanteessa 2–2, koska oli tullut pimeää eikä Berliinissä ollut tuolloin kentällä riittävää valaistusta. Uusintapeli pelattiin 6. elokuuta. Senkin keskeytti erotuomari, tilanteessa 1–1, sillä kertaa siksi, että Nürnbergiltä oli poistettu kolme pelaajaa kentältä rikkeiden vuoksi ja yksi oli loukkaantunut, eikä Nürnbergillä ollut sen takia tarvittavaa kahdeksaa pelaajaa kentällä. DFB julisti HSV:n Saksan mestariksi, mutta seura palautti mestaruuden vielä samana vuonna urheilullisista syistä.
Vuonna 1923 HSV saavutti ensimmäisen varsinaisen Saksan mestaruutensa voittamalla finaalin Union Oberschöneweidea vastaan 3–0. Vuonna 1924 HSV oli taas finaalissa, mutta hävisi 1. FC Nürnbergiä vastaan 0–2. Vuonna 1928 HSV voitti jälleen Saksan mestaruuden.Lista sisältää kaikki Bundesliiga-ajan valmentajat, myös väliaikaiset:
Kyaniitti
Kyaniitti (AlSiO) eli disteeni kuuluu alumiinisilikaattien ryhmään. Kyaniitti on saanut nimensä sinisen värinsä perusteella (kreik. kyanos = sininen).
Kidejärjestelmältään kyaniitti on trikliininen. Kide on pitkähkö yhteen suuntaan ja sälöinen. Kyaniitti on väriltään sinisestä sinivalkoiseen, joskus harmaa tai valkoinen. Sälöjen keskusta on sinisempi kuin reunusta. Viiru on valkoinen ja kiilto on helmiäiskiilto tai lasikiilto. Kovuus vaihtelee 4,5–7 Mohsin asteen välillä. Sälöjen pituussuuntaan naarmuttaessa kovuus on vain noin 4,5. Mutta kun naarmutetaan pituussuuntaa vastaan kovuus on jo 6–7 välillä. Ominaispaino on 3,5–3,7 g/cm³.
Kyaniittia tavataan kiilleliuskessa, gneisseissä ja kvartsiiteissa. Sitä esiintyy myös pegmatiiteissä ja kvartsijuonissa. Kyaniittia esiintyy melko yleisesti Itä- ja Pohjois-Suomen kvartsiiteissa, muun muassa Kolilla. Kyaniittia tuotetaan Intiassa ja Yhdysvalloissa.
Kyaniitti on teollisuusmineraali, joka soveltuu muun muassa korkeita lämpötiloja kestävien posliinien esimerkiksi sytytystulppien ja tiilien valmistukseen. Sitä käytetään keraamisiin ja kuumuutta kestäviin materiaaleihin. Kyaniittia voitaisiin myös hioa koruiksi, mutta vaihtuva kovuus tekee sen hyvin hankalaksi.
Aleksamenos Teoslainen
Aleksamenos Teoslainen (400-luvun loppupuoli eaa.) oli antiikin kreikkalainen sokraattinen filosofi ja todennäköisesti Sokrateen oppilas. Diogenes Laertioksen mukaan hän oli kotoisin joko Styrasta tai Teoksesta. Diogenes kirjoitti myös, että Aristoteleen teoksen "Runoilijoista" mukaan Aleksamenos olisi ollut ensimmäinen, joka kirjoitti sokraattisia dialogeja jo ennen Platonia.
Pälmä
Pälmä () on maalaiskunta, sen keskustaajama sekä erillinen kylä Karjalan tasavallan Puudožin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Äänisen koillisrannalla 100 kilometriä Puudožista maanteitse luoteeseen. Taajamassa on 1 600, kylässä 5 ja kunnassa 2 600 asukasta (vuonna 2011).
Pälmän kunnan pinta-ala on 3016,14 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Karhumäen piirin Tsolmuisen kuntaan, koillisessa Arkangelin alueeseen sekä idässä Puudožin piirin Kuganavolokin ja etelässä Avdejevon kuntiin. Pinta-alasta valtaosa on metsää ja vesistöjä.
Seudun järviä ovat muun muassa kunnan koillisosassa sijaitsevat Ikšozero, Jangozero ja Ukšozero. Jokia ovat Pälmä, Ylä-Uikujoki ja Žilaja Tambitsa. Hyötykaivannaisiin kuuluvat hiekka, sora ja turve. Suunnitteilla on Jangozeron rauhoitusalueen perustaminen.
Keskustaajaman ja samannimisen kylän lisäksi kuntaan kuuluvat Pudožgorskin, Tambitsan (ven. "Tambitsy") ja Tambitšozeron taajamat sekä Rimoilan kylä. Toiseksi suurin asutuskeskus on yli 700 asukkaan Pudožgorski. Lakitekstin mukaan kuntaan kuuluvat myös Kodatšguban ja Ostritšin kylät.
Pälmän taajama on perustettu vuonna 1939. Se on saanut nimensä Pälmän kylästä, joka sijaitsee taajaman eteläpuolella Pälmäjoen suussa. Vuodesta 1956 lähtien Pälmällä oli kaupunkimaisen taajaman status.
Pälmän ohi kulkee Karhumäen ja Puudožin välinen maantie. Taajamassa toimii puunhankintayritys ja vuonna 2005 avattu saha. Palveluihin kuuluvat keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto ja pieni poliklinikka.
Pälmän kylän läheltä on löydetty kivikautisia asuinpaikkoja. Kylällä on historiallisen asutuksen status. Sen rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat 1700–1800-luvun vaihteessa rakennettu Pyhän Eliaan tsasouna sekä 1800–1900-luvun vaihteessa pystytetyt asuintalot. Rakennusmuistomerkkejä on myös Rimoilassa.
Cromwellin virta
Cromwellin virta () on Tyynellämerellä virtaava merenpinnan alainen merivirta. Virran löysi vuonna 1952 oseanografi Townsend Cromwell. Cromwellin virta on putkimainen, 100 metrin syvyydessä kulkeva virtaus, joka liikkuu Päiväntasaajan virtaa vastaan itää kohti. Se on 6 000 km pitkä ja 400 km leveä. Cromwellin virta on kirjattu vuoden 1964 Guinnessin ennätysten kirjaan.
Merenpinnanalaiset virrat ovat vähän tutkittu oseanografian ala. Uudet tutkimusmenetelmät ovat antaneet mahdollisuuden näiden ilmiöiden tarkasteluun, jotka aiemmin ovat jääneet tutkijoilta huomaamatta.
Monster’s Ball
Monster's Ball on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen Marc Forsterin ohjaama draamaelokuva. Sen pääosissa ovat Billy Bob Thornton ja Halle Berry.
Berry voitti roolisuorituksestaan parhaan naispääosan Oscar-palkinnon ensimmäisenä afroamerikkalaisena.
Hank Grotowski (Billy Bob Thornton) on leski vanginvartija. Hän työskentelee yhdessä poikansa Sonnyn (Heath Ledger) kanssa. Hank asuu rasistisen isänsä Buckin (Peter Boyle) kanssa. Isä on eläkkeellä, sairas ja kykenemätön lähtemään kodistaan.
Yhdessä Hankin ja Sonnyn pitää avustaa tuomitun murhaajan Lawrence Musgroven (Sean Combs) teloitusta. Myöhemmin Hank tapaa Lawrencen lesken Leticia Musgrove (Halle Berry), joka on taistellut useita vuosia kasvattaakseen lapsensa Tyrellin kunnolla. Lopulta Hank ja Leticia tarttuvat toisiinsa, kun molempien lapset ovat kuolleet. Sonny on ampunut itsensä, koska hänen isänsä Hank vihaa häntä, mutta Sonny on aina rakastanut isäänsä, ja Tyrell on jäänyt auton alle. He kaipaavat surussaan läheisyyttä.
Don Airey
Don Airey (s. 21. kesäkuuta 1948 Sunderland) on englantilainen muusikko ja Deep Purplen nykyinen kosketinsoittaja, joka liittyi yhtyeeseen alkuperäisen kosketinsoittajan Jon Lordin erottua vuonna 2002. Airey on toiminut myös sessio- ja keikkamuusikkona. Yhtyeitä, joiden kanssa hän on ollut tekemisissä, ovat muiden muassa Colosseum II, Black Sabbath, Ozzy Osbourne, Jethro Tull, Judas Priest, Gary Moore, Whitesnake, Rainbow ja Living Loud. Airey on tehnyt yhteistyötä myös musikaalisäveltäjä Andrew Lloyd Webberin kanssa.
Deep Purplen viimeisimmissä Suomen-konserteissa Airey on saanut yleisöltä raikuvat aplodit soitettuaan katkelman Jean Sibeliuksen Finlandiaa.
Vuoden 1997 euroviisuissa Airey toimi kilpailun voittaneen Ison-Britannian Love Shine a Lightin kapellimestarina.
Ushuaia
Ushuaia (”itään katsova”) on kaupunki Tulimaassa, Argentiinassa. Paikka on entinen rangaistussiirtola ja nykyisin Tierra del Fuegon provinssin pääkaupunki. Ushuaiaa pidetään usein maailman eteläisimpänä kaupunkina, vaikka sen eteläpuolellakin on pysyviä asutuskeskuksia.
Ushuaiassa on noin 57 000 asukasta. Sen satama on tärkeä Kap Hornin kautta kulkeville tai Etelämantereelle pyrkiville aluksille. Ushuaiasta on lyhin matka Etelämantereelle. Vuoden keskilämpötila on noin +5,95°C ja vuotuinen sademäärä noin 528 mm. Suomen ilmatieteen laitos suorittaa Ushuaiassa yläilmakehän otsoniluotauksia yhteistyössä Argentiinan sääpalvelun kanssa.
Kaupunki sijaitsee noin 200 kilometriä Chilen Punta Arenasista etelään, mutta jopa Ushuaiaa etelämpänä sijaitsee pysyvä asutuskeskus, Chilen puolella oleva Puerto Williams. 2 000 asukkaan Puerto Williamsia ei Chilen viranomaisten mukaan tulisi kuitenkaan pitää kaupunkina, sillä sen asukasluku alittaa reilusti heidän kaupunkimääritelmänsä mukaisen 5 000 asukkaan alarajan. Tästä huolimatta vuonna 1998 pidetyn Chilen ja Argentiinan kuntainliittojen äänestyksen lopputuloksena Puerto Williamsille myönnettiin maailman eteläisimmän kaupungin asema.
Silenoz
Silenoz (oik. Sven Atle Kopperud, s. 1977 Norja) on norjalainen kitaristi ja black metal -yhtye Dimmu Borgirin perustajajäsen.
Silenoz on Dimmu Borgirissa vastuussa kitaramelodioiden ja riffien säveltämisestä. Hän myös sanoittaa suuren osan yhtyeen kappaleista. Dimmu Borgirin alkuaikoina Silenozin koko taiteilijanimi oli Erkekjetter Silenoz, joka tarkoittaa suoraan käännettynä "arkkivääräoppista". Sittemmin nimi on lyhentynyt muotoon Silenoz.
Ennen muusikon ammattia Silenoz työskenteli lastentarhassa. Hänen ensimmäinen yhtyeensä oli norjalainen thrash metal -yhtye Nocturnal Breed. Silenoz on myös esiintynyt ääninäyttelijänä animaatiosarjassa Metalocalypse.
Šalla
Šalla eli Salla (; myös Шала, "Šala") on maalaiskunta ja sen keskustaajama Karjalan tasavallan Puudožin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Ääniseen laskevan Vodlajoen suussa 32 kilometriä maanteitse Puudožista länteen. Taajamassa on 2 400 ja kunnassa 3 500 asukasta (vuonna 2011).
Šallan kunnan pinta-ala on 1 006,52 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Puudožin piirin Avdejevon, idässä Puudožin ja etelässä Krasnoborskin kuntiin sekä lännessä Ääniseen.
Vodlajoen lisäksi kunnan alueella virtaavat Šalitsa, Jalganda, Suma-Šalskaja ja Šunduksa -joet. Järviä ovat Ižgora, Sarozero, Lembozero, Bolšoje ja Maloje Kindožskoje, Dolgoe, Krugloje ja Šalskoje. Hyötykaivannaisiin kuuluvat graniitti, gabrodoleriitti, gabrodiabaasi, hiekka ja turve.
Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluvat Botšilovon, Rogozinskajan, Šaluhan, Semjonovon ja Terebovskajan kylät sekä Botšilovon, Kašinon ja Neftebazan asutukset. Šallan laiturin (Šala Pristan) ja Novo-Stekljannoen asutukset kuuluvat virallisesti Šallan taajaman yhteyteen. Taajaman muita osia ovat Rabotši, Kontorski, Gromovka ja Pervomaiskaja.
Šallan pogosta mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1391. 1400-luvulla siellä toimi ortodoksinen luostari. Pogosta hävitettiin sotatoimissa vuonna 1612. 1700-luvulla Vodlajoen suuhun rakennettiin lasitehtaita, joiden toiminta päättyi seuraavan vuosisadan alussa. Vuonna 1870 perustettiin ensimmäinen ja vuonna 1882 toinen sahalaitos, jonka toimintaa jatkaa Auerin ja Varlenin tehdas. Vuonna 1925 alettiin hyödyntää Äänisen Goltsy-saarilla olevia graniittiesiintymiä, ja myöhemmin kivenlouhinta laajeni myös mantereelle. Jatkosodan aikana Šallassa toimi partisaanien tukikohta.
Šallasta on maantieyhteys Puudožiin. Vodlajoen suussa on satama.
Taajamassa toimii graniittia louhiva yritys, kivimurskaamo, metsätyömaa ja metsänhoitoalueen konttori. Palveluihin kuuluvat ala- ja keskikoulut, kulttuuritalo ja sairaala.
Seudulta on löydetty useita kivikautisia asuinpaikkoja. Nähtävyyksiin kuuluvat Äänisen rannoilla muun muassa Besov Nosissa sijaitsevat kalliopiirrokset sekä runonlaulaja Fjodor Konaškovin hauta ja 1800-luvun lopussa rakennettu Kornyševan talo Semjonovossa.
Kirsikkatomaatti
Kirsikkatomaatti ("Solanum lycopersicum" var. "cerasiforme") on tomaatin muunnos, jonka nimi johtuu sen pienestä koosta. Kirsikkatomaatista on jalostettu monia lajikkeita, joiden maut ja värit vaihtelevat. Lajikkeita ovat mm. 'Yellow Pearshaped', joka on keltainen ja päärynänmuotoinen, sekä 'Delicado', joka on punainen, makea ja muodoltaan pyöreä.
Galder
Galder (oik. Thomas Rune Anderson, s. 18. lokakuuta 1976 Jessheim, Norja) on norjalainen kitaristi ja laulaja. Hän on Old Man's Childin ja Dimmu Borgirin kitaristi. Dimmu Borgirissa Galder on toiminut vuodesta 2001 lähtien. Galder käyttää ESP Custom Shopin F- ja V-mallisia kitaroita. Vuonna 1993 hänen taiteilijanimensä oli Grusom. Hän perusti Tjodalvin sekä Jardarin kanssa Old Man's Childin. Hän soitti bassoa ja koskettimet joillekin albumeille. Vuonna 2001 hän liittyi Dimmu Borgiriin, mutta piti Old Man's Childin elossa.
Galder on myös soittanut yhtyeissä kuten Dødheimsgard. Aldrahn kirjoitti muutaman kappaleen Old Man's Childin demolle Shades of Life.
Old Man's Child
Dimmu Borgir
Dødheimsgard
ICS Vortex
ICS Vortex (oik. Simen Hestnæs, s. 4. maaliskuuta 1974 Oslo, Norja), tunnettu myös taiteilijanimellä ICS Vortex (tai vain Vortex), oli Dimmu Borgirin basisti ja taustalaulaja vuosina 1999–2009.
Simen Hestnæs tunnetaan paitsi puhtaasta ja korkeasta lauluäänestään, sekä siitä että hän on black metal -yhtye Borknagarin (1997–2000) ja avant garde metal -yhtyeen Arcturuksen solisti. Hän laulaa myös doom metal-yhtye Lamented Soulsissa. Syksyllä 2011 hän julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa Storm Seeker.
Puhtaan äänen käyttö varsinkin black metalissa perinteisessä mielessä on harvinaista, joten Hestnæs on tässä mielessä yksi harvoista puhdasta ääntä black metallissa käyttävistä muusikoista.
Hestnæs on naimisissa Nemi-sarjakuvan tekijän Lise Myhren kanssa, ja heillä on poika Storm, joka on syntynyt vuonna 2007.
Mustis
Mustis (oik. Øyvind Johan Mustaparta, s. 10. syyskuuta 1979) on norjalainen kosketinsoittaja. Mustis tunnetaan parhaiten norjalaisen sinfonisen black metalin yhtyeen Dimmu Borgirin kosketinsoittajana vuosina 1998-2009.
Mustis liittyi Dimmu Borgiriin vuonna 1998. Hän ja yhtyeen laulaja Shagrath olivat ystäviä jo ennen kuin Mustis liittyi yhtyeeseen. Mustis loi tunnelmaa yhtyeen musiikkiin melodisilla kosketinosuuksilla. Tämän voi havaita esimerkiksi Progenies of the Great Apocalypse -kappaleesta albumilta "Death Cult Armageddon". Hänen ensimmäinen live-esiintymisensä oli Dynamo Open Air -festivaalilla kesällä 1998.
Syksyllä 2009 Mustis erotettiin Dimmu Borgirista ilman tarkempaa syytä. Yhtyeestä erottaminen ei kuitenkaan harmita häntä yhtä paljon kuin se, ettei hänelle annettu tarpeeksi tunnustusta kappaleiden sävellyksestä, mikä ei lukuisista yrityksistä huolimatta korjattu. Mustiksen mukaan ilman hänen panostustaan kappaleiden sävellyksessä, esim. albumeilla Puritanical Euphoric Misanthropia ja In Sorte Diaboli, kappaleet ja albumit kuulostaisivat hyvin erilaisilta. Mustiksen kanssa samaan aikaan erotettiin yhtyeen basisti ICS Vortex.
Mustiksen sukunimi Mustaparta on suomea. Hänen siskonsa on muotibloggaaja Hanneli Mustaparta.
Magneettikiisu
Magneettikiisu FeS eli pyrrotiitti on yleinen mineraalina esiintyvä rautasulfidi, joka sisältää usein jonkin verran nikkeliä. Magneettikiisussa raudan ja rikin suhde voi vaihdella FeS. Magneettikiisun muotoa FeS on löydetty meteoriiteista ja sitä kutsutaan troiliitiksi.
Magneettikiisu voi olla kidejärjestelmältään heksagonaalinen tai monokliininen. Heksagoninen on korkeamman lämpötilan muoto ja monokliininen alemman lämpötilan muoto. Alhaisen lämpötilan mineraalina magneettikiisu on "mackinawiitti". Omamuotoiset kiteet ovat harvinaisia. Useimmiten magneettikiisu on rakeinen.
Puhtaana magneettikiisu on väriltään harmaata, mutta ilman vaikutuksesta se hapettuu vähitellen pronssinruskeaksi. Sen ei-magneettiset muodot ovat ruskeita. Viirun väri on musta tai harmaanmusta. Kiilto on metallinkiilto, mutta sekin voi kuitenkin muuttua ilman vaikutuksesta mattamaiseksi. Kovuus on 4 Mohsin asteikolla ja tiheys on 4,5 g/cm³. 
Magneettikiisulla voi olla monokliininen tai heksagonaalinen kiderakenne riippuen siitä, missä suhteessa se sisältää rautaa ja rikkiä. Yleensä siinä on rauta-atomeja hieman vähemmän kuin rikki­atomeja, joten puuttuvien rauta-atomien kohdalla kidehilassa on aukkoja. Nimensä mukaisesti magneetti­kiisu on usein magneettista, mutta sen magneetti­suus riippuu suuresti kide­hilassa olevien aukkojen määrästä. Troiliitti, jossa aukkoja ei ole vaan molempia atomeja on yhtä paljon, ei ole magneettista.
Magneettikiisua esiintyy lisäaineena emäksisissä kivilajeissa ja kiilleliuskeeesa, yleensä kuparikiisun, lyijyhohteen ja sinkkivälkkeen kanssa, joskus mukana on myös pentlandiittia. 
Joskus siihen on myös sekoittuneena jopa 8 % nikkeliä, ja tällöin se on arvokas malmi. Magneetti­kiisua on louhittu nikkeli­malmina muun muassa Sudburyssä Kanadassa, Bushwaldissa Etelä-Afrikassa, Flandissa Norjassa ja Nikelissä Venäjällä sekä Suomessakin Vuonoksen, Kota­lahden, Enon­kosken ja Hituran kaivoksissa.