Nitro (yhtye)
Nitro oli vuosina 1987–1993 toiminut yhdysvaltalainen metallimusiikkia soittanut yhtye. Yhtyeen perustivat laulaja Jim Gillette ja kitaristi Michael Angelo Batio Phoenixin kaupungissa. Yhtye tuli tunnetuksi kitaristi Michael Angelo Bation viljelemistä nopeista sooloista ja riffeistä sekä Gilletten kuuden oktaavin äänialasta. Yhtyeen yleisolemus oli ylitsepursuavassa itsevarmuudessaan ja näyttävyydenhaluisuudessaan pitkälti kuuntelijat etäännyttävä, ja monet tulkitsivatkin Nitron pelkäksi parodiabändiksi. Pelkällä Nitro-nimellään yhtye ehti julkaista vain kaksi studioalbumia ennen hajoamistaan.
Jim Gillette ja Michael Angelo Batio perustivat Nitron 1980-luvun lopulla Jim Gilletten sooloalbumin, "Proud to be Loudin" julkaisun jälkeen. Nitron ensimmäinen kokoonpano oli sama, joka oli soittanut kyseisellä levyllä, tosin albumilla koskettimia soittanut Vinnie St. James ei soittanut kokoonpanossa, eikä levytyksen rummuista vastannut muusikko Kevin Jachetta kuulunut yhtyeeseen. Yhtyeen nimi muutettiin virallisesti Nitroksi. Nitron alkuperäiseen kokoonpanoon kuuluivat Jim Gillette (laulu), Michael Angelo Batio (kitara), T.J. Racer (basso) ja Bobby Rock (rummut). Kokoonpanon tunnetuin muusikko oli kenties sessiorumpali Bobby Rock, joka soitti entisen Kiss-kitaristin Vinnie Vincentin sooloprojektissa Vinnie Vincent Invasion.
Vuonna 1989 Nitro julkaisi debyyttilevynsä, joka kantoi nimeä "O.F.R.". Albumin nimi oli lyhenne sanayhdistelmästä "Out Fucking Rageous". Levyn kappaleet eivät vastanneet aikakautensa laulunkirjoituksen laatutasoa, ja sitä yritettiinkin paikkailla päät kääntävillä kitarasooloilla ja ehkä korkeimmalla miesrekisterillä lauletuilla vokaaleilla. Yritys oli tuomittu epäonnistumaan, eikä albumi ollut myyntimenestys. Siksi sitä on äärimmäisen vaikea löytää nykyään mistään. Koska Bobby Rock oli ollut vain studiomuusikko, vakituiseksi rumpaliksi palkattiin K.C. Comet, joka teki ensiesiintymisensä yhtyeen kanssa musiikkivideoilla kappaleista "Freight Train" ja "Long Way From Home". Freight Trainin musiikkivideossa Batio soittaa kuuluisaa nelikaulaista kitaraansa, mutta huvittavaa kyllä, soittaa siinä vain kolmea kauloista. Nitro teki myös surullisen esiintymisen MTV:n Headbangers Ball -ohjelmassa. O.F.R.-kiertueen jälkeen T.J. Racer ja K.C. Comet jättivät yhtyeen. Duoksi jäänyt Nitro päätti kuitenkin jatkaa, ja aloitti Cometin ja Racerin korvaajien etsinnän. Lopulta yhtyeeseen liittyivät basisti Ralph Carter ja rumpali Johnny Thunder. Uudistunut Nitro jatkoi keikkailua, mutta vetäytyi pois kiertueelta aloittaessaan uuden levynsä työstämisen.
Vuonna 1991 julkaistu "Nitro II: H.W.D.W.S."-nimeä kantava albumi oli edeltäjänsä arvoinen menestys, ja yhtye lähti jälleen kiertueelle. Albumin nimi on lyhennetty sanoista "Nitro II: Hot, Wet, Drippin' With Sweat". Yhtye julkaisi musiikkivideon Ted Nugentin "Cat Scratch Fever"-coverkappaleestaan. 
Nitron uuden kiertueen päätyttyä yhtyeen jäsenten välillä alkoi syntyä kitkaa. Etenkin Michael Angelo Bation ja Johnny Thunderin välit olivat tulehtuneet todella pahasti, ja lopulta Jim päätti erottaa Thunderin hieman ennen yhtyeen hajoamista. Trioksi jäänyt Nitro päätti aloittaa uuden rumpalin etsiskelyn. Kun sopivaa rumpalia ei löydetty, Nitro hajosi 1993 pari kuukautta Thunderin lähtöpassien jälkeen. Nitro julkaisi kuitenkin vielä vuonna 1999 kokoelman "Gunnin' For Glory", joka sisäisti myös kolme uutta kappaletta.
Nitron lopettamisen jälkeen Jim Gillette meni naimisiin Lita Fordin kanssa. Ford ja Gillette saivat kaksi lasta, ja ovat edelleen naimisissa. Michael Angelo Batio käynnisti soolouransa "C4"-yhtyeen kanssa, ja yhtye julkaisi kolmivuotisen uransa aikana yhden studioalbumin. Hän on myös tehnyt "Speed Kills"-kitaransoiton opetussarjaa ja on nykypäivänä aktiivisin Nitron jäsenistä. Bobby Rock on soittanut myös Ricky Nelsonin lasten, Matthew ja Gunnar Nelsonin projektissa Nelson. Rock on soittanut kaikilla yhtyeen julkaisuilla. Nitron muut jäsenet ovat pitäneet kuitenkin hiljaiseloa.