Diskonttaus
Diskonttaus tarkoittaa tulevaisuuden rahavirran nykyarvon laskemista. Jotta tämänhetkinen ja tulevaisuudessa maksettava raha olisi vertailukelpoista keskenään, pitää tulevien maksujen arvo siirtää nykyaikaan eli diskontata. Mitä kauemmaksi tulevaisuuteen maksu sijoittuu, sitä vähemmän sillä on arvoa nykyhetkellä siinäkin tapauksessa, että inflaatiota ei ole ja maksun suorittaminen on varmaa. Diskonttauksessa käytetään diskonttokorkoa, jonka avulla eri ajankohtien rahamäärät yhteismitallistetaan. Diskonttokorko vastaa riskittömän sijoituksen reaalikorkoa.
Maksun diskontto eli ennakkokorko on alennus, joka tulee kysymykseen, jos jokin maksu on sovittu maksettavaksi jonakin määräpäivänä (eräpäivänä), mutta sopimuksen mukaan maksajalla on oikeus saada maksusta jonkin sovitun korkoprosentin mukaista alennusta, mikäli hän suorittaa maksun jo ennen eräpäivää.
Tämän hyvityksen laskemiseen on olemassa kaksi tapaa, "virallinen diskontto" ja "kauppadiskontto", jotka johtavat hieman eri tuloksiin. Kauppadiskontto merkitsee aina hieman suurempaa alennusta kuin samalla korkoprosentilla laskettu virallinen diskontto, mutta käytännössä erotus on lähes merkityksettömän pieni.
Virallinen diskontto määritellään siten, että jos alennetun eli diskontatun maksun suuruinen rahasumma "k" sijoitetaan maksupäivänään korkoa kasvamaan annetun prosentin "p" mukaan, alun perin sovittuun eräpäivään mennessä sille kertyy korkoa täsmälleen tämän myönnetyn alennuksen verran. Toisin sanoen pätee yhtälö:
missä "K" on alun perin sovittu maksu eli velan tuleva arvo ja "k" alennettu (diskontattu) maksu eli velan nykyarvo, "p" korkoprosentti ja "t" aika vuosina (yleensä vuoden murto-osa eli "t" Vekselin diskonttaus merkitsee sen myymistä pankkiin ennen vekseliin merkittyä eräpäivää. Tällöin siihen merkitystä rahasummasta vähennetään kauppadiskonton mukaan laskettu ennakkokorko sekä pankin perimä kulukorvaus.
Vekselin haltijalla ei kuitenkaan ole ilman muuta oikeutta myydä vekseliä pankkiin diskontattavaksi, vaan pankki voi kieltäytyä ottamasta sitä vastaan, mikäli se arvioi luottotappion riskin liian suureksi.
Diskreetissä tapauksessa tulevaisuudessa saadun rahavirran tai kiinteän summan diskontattu arvo lasketaan vähentämällä siitä diskonttokorko jokaiselta aikayksiköltä. Jatkuva-aikaisessa diskonttauksessa rahavirran ajallinen jakautuminen lähestyy ääretöntä, jonka vuoksi diskonttauskerroin määritellään Neperin luvun avulla. 
Yleensä diskonttokorko ilmaistaan vuosikorkona. Diskonttokorkona käytetään usein pääoman kustannusta, joka on tavallisesti markkinakorko, jota on mahdollisesti korjattu tulevan rahavirran epävarmuuteen liittyvillä tekijöillä.
Kun oletetaan, että on olemassa vektorimuodossa esitettävä kassavirta, joka kestää n+1 periodia, ja jossa jokainen kassavirtavektorin alkio kuuluu reaalilukuihin:
formula_6. , missä vektorin ensimmäinen alkio edustaa nykyisyyttä
Tämän kassavirran nykyarvo, olettaen korkokannan r>0 olemassaolo, voidaan esittää muodossa:
formula_7.
Esimerkiksi yritykset voivat arvioida omistamansa kiinteistön arvoa diskonttaamalla arvioidut tulevat vuokratulot valitulla diskonttokorolla. Jos on valittu 4 prosentin eli 0,04 vuosittainen korko, lasketaan vuosittaisten vuokratulojen "CF1, ..., CFn" nykyarvo "PV" ():
formula_8
Diskonttokertoimen yleinen kaava "T" periodin kuluttua saatavalle rahasummalle kiinteällä periodittaisella korolla "r" on:
formula_9.
Jatkuva-aikaisen kiinteän koron diskonttokerroin on:
formula_10.
Kassavirran nykyarvo voidaan jatkuvan koron tapauksessa määrittää summalausekkeen avulla, kuten diskreetissäkin tapauksessa. Se tapahtuu seuraavasti:
On olemassa nykyisyydestä alkava, rahassa mitattavissa oleva, kassavirta:
formula_11.
Tämän kassavirran nykyarvo on muotoa:
formula_12.