hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kalle Tähtelä
Kaarlo ”Kalle” Aleksander Tähtelä (sukunimi vuodesta 1906 Franzén, aikaisemmin Junno; 26. toukokuuta 1891 Leppävirta – 23. lokakuuta 1919 Sisto-Palkino, Neuvosto-Venäjä) oli suomalainen toimittaja, kirjailija ja sotilaslentäjä.
Tähtelän vanhemmat olivat Aleksanteri Franzen, ent. Hagert ja Retriikka Jaakontytär Junno. Tähtelän perhe vietti liikkuvaa elämää ja niinpä hän kävi koulua Leppävirralla, Kuopiossa ja Porvoossa, asui pari vuotta Venäjällä ja kävi sitten vielä lyseota Helsingissä. Tähtelä jätti lyseon käynnin kesken siirtyen lehtialalle. Hän oli työssä ensin "Etelä-Suomen Sanomissa" ja sitten "Aamulehdessä". Vuonna 1910 hän lähti ensin Saksaan ja sieltä vuonna 1911 Yhdysvaltoihin. Tähtelä teki Yhdysvalloissa aluksi sekalaisia töitä mutta palasi sitten lehtialalle ja oli toimittajana suomenkielisissä Yhdysvalloissa ilmestyneissä työväenlehdissä. Suomeen Tähtelä palasi marraskuussa 1917.
Suomen sisällissodan aikana Tähtelä toimitti Turussa ilmestynyttä "Sosialisti"-lehteä. Siirryttyään sodan loppuvaiheissa Venäjälle hän pyrki punalaivaston ilmasotakouluun ja opiskeli lentäjäksi koulun kansainvälisellä osastolla. Läpäistyään lento- ja teoriakokeet hän palveli sitten Venäjän sisällissodassa punaisten puolella sotilaslentäjänä Itämeren laivaston ilmavoimien 1. vesilentolaivueessa. Muita suomalaisia lentäjiä oli noin kymmenkunta, joista Tähtelän lisäksi tunnetaan Werner ja Jalmar Lehtimäki, Valter Bergström, Konstantin Taskinen, Kaarlo Renkas, Manne Tynys, Kaarlo Nenonen ja Otto Kalvitsa.
Kenraali Judenitšin joukot ampuivat 22. lokakuuta 1919 alas Tähtelän ohjaaman M-20 lentoveneen Pietarin lähistöllä. Tähtelä ja koneen mekaanikkotähystäjä A. Baldanov piiloutuivat yön ajaksi erääseen maalaistaloon. He jäivät kuitenkin vangiksi seuraavana päivänä yrittäessään päästä takaisin punaisten puolelle. Lentäjät tuomittiin kenttäoikeudessa kuolemaan ja heidät teloitettiin 24. lokakuuta 1919 Sisto-Palkinon kylässä. Silvotut ruumiit löydettiin valkoisten perääntymisen jälkeen ja heidät haudattiin 11. marraskuuta Oranienbaumin vallankumoussankarien yhteishautaan. Yrjö Sirola piti muistopuheen Tähtelän haudalla.
Tähtelän mukaan nimettiin yksi Mustanmeren laivaston lento-osasto ja 1919 Tähtelän ja vuonna 1919 taiteilija Yersova maalasi taulun "Itämeren lentäjien uroteko" Tähtelän ja Bahvalovin kunniaksi.
Femme nue couchée
Femme nue couchée () ranskalaisen realistisen taidemaalarin Gustave Courbet'n (1819–1877) öljyvärimaalaus vuodelta 1862, kooltaan 75 cm × 97 cm. Se esittää nuoren tummahiuksisen naisen makaamassa sohvalla pukeutuneena ainoastaan kenkiin ja sukkiin. Naisen takana osittain sivuun vedetyn punaisen verhon takaa paljastuu suljetusta ikkunasta näkyvä pilvinen taivas. Työ on todennäkäisesti saanut vaikutteita Goyan "La maja desnudasta".
Maalaus oli alun perin Alexandre Berthierin omistuksessa ja myöhemmin se kuului Marcell Nemesin kokoelmiin. Vuonna 1913 sen osti unkarilainen keräilijä Ferenc Hatvany. Eräässä vaiheessa Hatvany maalasi työstä pilailumielessä kopion ja lähetti sen alkuperäisenä työnä Belgradin näyttelyyn. Yhdessä muun Hatvanyn kokoelman kanssa se vietiin sotasaaliina Budapestin kassaholvista vuoden 1945 Neuvosto-valtauksen aikana toisessa maailmansodassa. Seuraavan kerran se nähtiin kiinnitettynä Puna-armeijan sotilasajoneuvon suojapressuun Budan linnakukkulalla, mutta tämän jälkeen maalaus näytti kadonneen jälkiä jättämättä.
Maalaus ilmestyi seuraavan kerran julkisuuteen vuosina 2000 ja 2003, kun slovakialainen antiikkikauppiaaksi itseään väittänyt mies, joka keskustelukumppaneistaan vaikutti olevan tekemisissä järjestäytyneen rikollisuuden kanssa, tarjosi sitä myytäväksi ensin Budapestin Kaunotaiteen museoon ja sitten Commission for Art Recoverylle (CAR). Kauppias esitti valaehtoisen todistuksen siitä, että neuvostosotilaat olivat antaneet maalauksen palkkiona Bratislavan lähikylässä asuneelle lääkärille vastapalveluksena haavoittuneiden sotilaiden hoitamisesta. CAR totesi lausunnon paikkansapitäväksi ja maalauksen halkeamien tutkija vahvisti, että kyseessä oli todellakin aito maalaus eikä Hatvanyn maalaama kopio.
Vuosia kestäneiden neuvotteluiden, Interpolin väliintulojen ja Yhdysvaltain ja Slovakian hallitusten diplomaattisten kiistojen jälkeen, CAR sai hankittua maalauksen Hatvanyn perikunnalta 300 000 yhdysvaltain dollarilla. Se esiteltiin ensimmäisen kerran yleisölle sitten 1930-luvun vuoden 2007 "Courbet"-näyttelyssä Pariisin Grand Palaisissa.
Philippe Dagenin mukaan "Femme nue couchée" on eräs Courbet'n kauneimmista ja eroottisimmista maalauksista.
Mal Waldron
Malcolm Earl "Mal" Waldron (16. elokuuta 1925 – 2. joulukuuta 2002) oli yhdysvaltalainen jazzpianisti. Hän levytti useissa kokoonpanoissa ja sävelsi lisäksi muun muassa elokuvamusiikkia.
New Yorkissa syntynyt Waldron kuoli 77-vuotiaana Brysselissä, Belgiassa.
Chad Doreck
Chad Doreck (s. 19. marraskuuta 1978) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan kansainvälisesti varsinkin roolista televisiosarjassa "My Life as a Teenage Robot". Hänellä oli myös pieni osa "ssa" (2006).
Kaliforniasta kotoisin oleva Doreck aloitti uransa kuuden ikäisenä. Hän kilpaili "Grease: You're the One that I Want!" -ohjelmassa vuonna 2007.
Bulgaria yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa
Bulgaria on osallistunut kaikkiin yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin, jollaiset järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1983. Se on saavuttanut MM-kilpailuissa yhteensä 16 mitalia, joista viisi on kultaisia. Vuoteen 2001 saakka maa saavutti kaikissa kisoissa vähintään yhden mitalin, mutta sen jälkeen se on saanut yhteensä vain yhden mitalin ja senkin jälkikäteen toisen kilpailijan dopinghylkäyksen vuoksi.
Bulgarian menestynein MM-kisaurheilija on Stefka Kostadinova, joka voitti kultaa korkeushypyssä vuosina 1987 ja 1995. Ginka Zagortševa voitti 100 metrin aitajuoksussa kultaa Roomassa 1987 ja pronssia Helsingissä 1983. Kiekonheittäjä Tsvetanka Hristova sai kultaa Tokiossa 1991 ja pronssia Roomassa 1987. Miehistä kultamitaliin on yltänyt kolmiloikkaaja Hristo Markov Roomassa 1987. Edmontonissa 2001 Tereza Marinova sai kolmiloikassa pronssia. Pariisissa 2003 paras bulgarialainen oli korkeushypyssä neljänneksi sijoittunut Venelina Veneva, Helsingissä 2005 yksikään bulgarialainen ei päässyt pistesijoille, ja Osakassa 2007 ainoa pistesijoille päässyt bulgarialainen oli Daniela Jordanova, joka nousi 1 500 metrin juoksussa pronssille kilpakumppanin dopinghylkäyksen jälkeen. Berliinissä 2009 paras bulgarialainen oli kolmiloikassa yhdeksänneksi sijoittunut Momtšil Karailiev. Daegussa 2011 Bulgarian seitsenhenkisestä joukkueesta pistesijoille pääsivät 400 metrin aitajuoksussa kuudenneksi sijoittunut Vanja Stambolova ja 100 metrin juoksussa seitsemänneksi sijoittunut Ivet Lalova. Moskovassa 2013 Bulgarialla oli yhdeksän urheilijaa, joista pistesijoille ylsi vain kuulantyönnössä kahdeksanneksi sijoittunut Georgi Ivanov. Pekingissä 2015 kilpaili kymmenen bulgarialaisurheilijaa, joista Gabriela Petrova sijoittui kolmiloikassa neljänneksi ja Ivet Lalova-Collio 200 metrin juoksussa seitsemänneksi. Lontoossa 2017 pistesijoille ylsi vain seitsemänneksi sijoittunut korkeushyppääjä Mirela Demireva.
Nikki Blonsky
Nikki Blonsky (s. 9. marraskuuta 1988, New York, USA) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja. Hänet tunnetaan parhaiten roolistaan vuoden 2007 musikaalielokuvassa Hairspray, jossa hän esitti ylipainoista, musiikkia ja tanssia rakastavaa Tracy Turnbladia.
Golden Globe -ehdokkuus - Paras naispääosa: komedia tai musikaali (Tracy Turnblad, Hairspray)
Doomsday (elokuva)
Doomsday on vuonna 2008 ensi-iltansa saanut brittiläinen toimintaelokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Neil Marshall.
Elokuva alkaa vuodesta 2008, jolloin Reaper-virus ilmestyy Glasgow’hun. Virukselle ei löydy hoitokeinoa eikä rokotetta. Lentokentät, satamat ja rautatiet suljetaan, ihmisiä kehotetaan jäämään koteihinsa, välttämään kontaktia muihin ja odottamaan apua.
Poikkeuslaki astuu voimaan, ja Britannian hallitus päättää asettaa koko Skotlannin karanteeniin. Rannikkovesistöt miinoitetaan, ilmatila asetetaan lentokieltoon alasampumisen uhalla, ja itse mannerta halkoo yhdeksänmetrinen 130 kilometriä pitkä teräsmuuri noudattaen samaa linjaa muinaisen Rooman rajan kanssa. Muurin toiselle puolelle jääneet jätetään kuolemaan, sosiaalinen järjestys mätänee ruumiiden mukana ja lopulta koko Skotlanti unohdetaan.
28 vuotta myöhemmin eli vuonna 2035 Reaper-virus ilmaantuu Lontoon slummeissa, mihin kodittomiksi jääneet skotlantilaiset on sullottu. Satelliitin ottamista valokuvista näkyy merkkejä elämästä muurin tuolla puolen, jolloin retkikunta lähetetään Skotlantiin etsimään parannuskeinoa siellä olevien selviytyjien luota. Selviytyneet ovat kahdenlaisia: ihmissyöjäpunkkareita ja uutta keskiaikaa eläviä haaveilijoita, jotka sotivat keskenään. Selviää, että selviytyneillä on luonnollinen vastustuskyky virusta vastaan ja heidän verestään voidaan tehdä rokote virusta vastaan. Mutta vallan kaapannut pääministerin neuvonantaja kuitenkin pidättäytyy rokotteen käytöstä politiikan takia.
Pippuripallokala
Pippuripallokala ("Arothron nigropunctatus") on pallokalojen heimoon kuuluva kalalaji. Lajia näkee joskus suurissa meriakvaarioissa. Pippuripallokaloja ei suositella pidettäviksi riutta-akvaariossa, koska ne syövät selkärangattomia ja korallien kärkiä. On myös tietoja, joiden mukaan pippuripallokala ei koskisi koralleihin akvaariossa.
Pippuripallokala voi kasvaa luonnossa jopa 35 cm pitkäksi. Vartalossa on harvakseltaan selvärajaisia mustia pilkkuja. Pohjaväri muuttuu siniharmaasta keltavatsaiseksi. Myös täysin keltaisia ja melko sinisiä yksilöitä on. 
Pippuripallokala on peräisin Indopasifiselta merialueelta. Se viihtyy koralliriuttojen ulkoreunoilla missä on paljon selkärangattomia.
Pippuripallokaloja pidetään älykkäinä ja hyvämuistisina; ne oppivat tuntemaan ruokkijansa. Kala on reviiritietoinen, ja useampia kuin yhtä yksilöä varten pitää olla suuri akvaario.
Pippuripallokala elää aidossa merivedessä. Toisin kuin jotkut muut pallokalat, se ei siirry jokisuiden murtoveteen missään elämänsä vaiheessa.
Pippuripallokala syö koralleja, äyriäisiä, nilviäisiä, sienieläimiä ja levää. Akvaariossa se syö lihapitoista ruokaa, ja on huolehdittava, että ruoassa on tarpeeksi kovia osia (esimerkiksi katkaravunkuoria) jotta kalan hampaat kuluvat tasaisesti. Ruokailutottumuksiensa takia pippuripallokalat likaavat vettä, joten akvaarion puhdistus ja suodatus on tärkeää.
Verkkopallokala
Verkkopallokala ("Arothron reticularis") on pallokalalaji, jota näkee joskus suurissa meriakvaarioissa.
Verkkopallokala kasvaa 45 cm pitkäksi. Sen vartalossa on tummanharmaalla pohjalla vaaleanharmaa verkkokuvio.
Verkkopallokala on peräisin Indopasifiselta merialueelta.
Verkkopallokala syö koralleja, nilviäisiä ja muita selkärangattomia. Sopiva lämpötila on 25-28 astetta.
Kai Holm
Kai ”Kaitsu” Holm on suomalainen rumpali, joka tunnetaan Popedan alkuperäisrumpalina. Holm vaikutti yhtyeessä vuosina 1977–1983. Lokakuussa 1983 Holmin lähdettyä suorittamaan varusmiespalvelusta hänet korvasi hänen isoveljensä Kari Holm, jonka piti alun perin vain tuurata veljeään, mutta jäi lopulta yhtyeeseen muiden jäsenten vaatimuksesta. Kai Holmin viimeinen keikka Popedassa oli Evijärvellä 8. lokakuuta 1983.
Dustin Diamond
Dustin Neil Diamond (s. 7. tammikuuta 1977) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko, joka muistetaan parhaiten Samuel "Screech" Powersin roolista televisiosarjassa "Saved by the Bell" (1989–1993).
San Joséssa, Kaliforniassa syntynyt Diamond on jatkanut showuraansa aikuisikäänsä saakka. Hän saavutti lisäjulkisuutta esiinnyttyään seksinauhalla.
Diamondilla on musta vyö karatessa.
Soltau
Soltau on kaupunki Ala-Saksin osavaltiossa Heidekreisin piirikunnassa Saksassa. Siellä on arviolta 21 414 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 203,25 neliökilometriä.
Ensimmäiset kirjalliset maininnat Soltausta ovat vuodelta 937. Kaupunkioikeudet se sai vuonna 1388. Vuoteen 1977 asti se oli Soltaun piirikunnan keskus, jonka jälkeen se yhdistettiin Fallingbostelin piirikuntaan. Yhdessä ne muodostavat nykyään Heidekreisin piirikunnan. Kaupungin vaakunan aiheena on Welfen hallitsijasuvun tunnus leijona, taustanaan punainen kaupungin portti. Leijona esiintyi jo vanhimmassa kaupungin vaakunassa 1400-luvulta jolloin kaupunki kuului Lüneburgin herttualle, Welfen hallitsijasuvusta.
Géza Maróczy
Géza Maróczy (3. maaliskuuta 1870 – 29. toukokuuta 1951) oli oman aikansa johtava unkarilainen shakin suurmestari ja yksi maailman parhaista pelaajista. Hän oli myös insinööri.
Maróczy sopi Emanuel Laskerin kanssa maailmanmestaruusottelusta, mutta se peruttiin maailmansodan takia.
Edward Winter
Edward Winter on brittiläinen journalisti, historioitsija, keräilijä ja shakkikirjailija. Hän pitää vakituista kolumnia "Chess Notes". Hän asuu Genevessä Sveitsissä.
Richard Réti
Richard Réti (28. toukokuuta 1889 – 6. kesäkuuta 1929) oli itävaltaunkarilainen, myöhemmin tšekkoslovakialainen shakinpelaaja, shakkikirjailija ja shakkiongelmien luoja. Hän syntyi Pezinokissa, joka oli osa Itävalta-Unkaria.
Réti oli hypermodernistisen koulukunnan vakaa kannattaja ja käytti usein hypermodernistisia avauksia. Jälkipolvet tuntevat Rétin paitsi hänen nimeään kantavasta avausjärjestelmästä, kahdesta teoksesta: "pamfletista" "Die neuen Ideen im Schachspiel" (1922) ja postuumisti julkaistusta "Die Meister des Schachbretts" (1930). Molemmat on sittemmin suomennettu.
Xkcd
xkcd on yhdysvaltalaisen Randall Munroen luoma verkkosarjakuva ”romantiikasta, sarkasmista, matematiikasta ja kielestä”. Munroen mukaan sarjakuvan nimi xkcd ei tarkoita mitään, se on vain lausuntakelvoton kirjainyhdistelmä. Sarjakuvan aiheet vaihtelevat matemaattisista tai tieteellisistä sisäpiirin vitseistä aforistisiin pohdintoihin. Stripeissä on usein populaari- tai nörttikulttuuriviittauksia. Sarjakuva tunnetaan rujosta piirrostyylistään, jossa sarjakuvan hahmot ovat tikku-ukkoja. Xkcd julkaistaan Creative Commons -lisenssillä ja uusia strippejä ilmestyy kolmesti viikossa.
Xkcd sai alkunsa syyskuussa 2005, kun Munroe skannasi vanhojen kouluvihkojensa sisältämiä piirroksia ja laittoi osan esille verkkoon. Saatuaan hivenen huomiota hän alkoi julkaista sarjakuvaa säännöllisesti ja lukijakunnan kasvaessa julkaisi myös oheistuotteita kuten t-paitoja. Sarjakuva on saavuttanut suuren kulttisuosion internetissä ja siitä on kirjoitettu muun muassa "The New York Timesissa".
Valikoiduista xkcd-stripeistä koottu kirja "xkcd: volume 0" julkaistiin syyskuussa 2009.
Munroen toinen xkcd-projekti on "What If?", jossa hän antaa vakavia, tieteellisesti pääteltyjä vastauksia lukijoiden lähettämiin absurdeihin kysymyksiin. What If? -artikkeleista koostettu kirja "What If?: Serious Scientific Answers to Absurd Hypothetical Questions" nousi New York Timesin bestseller-listalle.
Sarjakuvan stripit ovat innostaneet lukijoita toteuttamaan joitakin niissä esitettyjä ideoita käytännössä. Esimerkiksi kun xkcd:ssä julkaistiin ”Chess photo” -sarjakuva, jonka hahmot liimaavat shakkinappulat lautaan kiinni voidakseen ottaa itsestään kuvan pelaamassa shakkia huvipuiston vuoristoradassa, alkoivat lukijat lähettää piirtäjälle valokuvia itsestään toteuttamassa ideaa.
Toukokuussa 2008 sarjakuvassa julkaistiin ”Geohashing”-algoritmi, jolla lasketaan päivämäärän, DOW-indeksin ja omien sijaintikoordinaattien avulla näennäissatunnainen karttapiste. Lukijat voivat käydä tässä pisteessä tapaamassa muita sarjakuvan lukijoita. Ajatus mukailee geokätköilyä ().
Jefim Bogoljubov
Jefim Dmitrijevitš Bogoljubov (, , 14. huhtikuuta 1889 – 18. kesäkuuta 1952) oli ukrainalais-saksalainen shakin suurmestari.
Bogoljubov otteli maailmanmestaruudesta kahdesti Aleksandr Alehinia vastaan, mutta hävisi molemmat ottelut.
Bogoljubovin mukaan on nimetty Bogointialainen puolustus: 1.d4 Rf6 2.c4 e6 3.Rf3 Lb4+
Giorgi Leonidze
Giorgi Leonidze (, 27. joulukuuta 1899 – 9. elokuuta 1966) oli georgialainen runoilija, proosakirjailija ja kirjallisuuden tutkija.
Leonidze syntyi Patardzeulin kylässä itägeorgialaisessa Kakhetin provinssissa. Hän valmistui Tbilisin teologisesta seminaarista vuonna 1918 ja jatkoi opintojaan Tbilisin valtionyliopistossa. Hänen ensimmäiset runonsa ilmestyivät Georgian lehdistössä vuonna 1911, minkä jälkeen hän teki lyhyen aikaa yhteistyötä Siniset sarvet -symbolistiryhmän kanssa. Hänen todelliset kykynsä nousivat esiin vuonna 1925 luontoa käsittelevien runojen sarjassa, joka kertoi romanttisesti ja elävästi Leonidzen synnyinalueen Kakhetin maisemista. Koko neuvostokauden ajan hän yritti noudattaa "oikeaa" poliittista linjaa: hänen runoudestaan tuli historiallisempaa ja isänmaallisempaa. Leonidze ammensi Georgian tapahtumarikkaasta historiasta värikkäitä, keskiaikaisia aiheita ja muunsi ne impulsiivisiksi rytmeiksi ja vertauskuviksi. Hänestä tuli nopeasti yksi Georgian suosituimmista runoilijoista, mutta kun monet hänen kirjailijatovereistaan ja hänen oma veljensä, mikrobiologi Leon Leonidze, surmattiin Stalinin suuressa puhdistuksessa 1930-luvulla, hänet pakotettiin käyttämään taitojaan panegyriikkojen kirjoittamiseen Stalinille. Hän laati vuonna 1936 kesken jääneen eepoksen, joka käsitteli Stalinin lapsuutta ja nuoruutta ja jonka huomattava piirre on elämäkerrallisten yksityiskohtien, todellisten tai keksittyjen, täydellinen puuttuminen.
Hän kirjoitti myös huolellisia tutkimuksia varhaisemmista georgialaisista runoilijoista, kuten Besikistä ja Baratašvilistä, ja tuotti elävää, lapsuutensa muistoihin ja kokemuksiin perustuvaa proosaa. Esimerkiksi teoksesta "Natvris khe" (, "halun puu") Tengiz Abuladze teki kuuluisan elokuvatrilogiansa ensimmäisen osan vuonna 1976. Myöhempinä vuosinaan Leonidze käytti vaurauttaan kotikylänsä auttamiseen ja johti Georgian kirjallisuuden instituuttia Georgian tiedeakatemiassa vuodesta 1958 kuolemaansa saakka vuonna 1966. Hänet on haudattu Mtatsmindan pantheoniin Tbilisissä.
Joutjärvi
Joutjärvi on Lahden Möysässä sijaitseva vajaan 40 hehtaarin suuruinen järvi. Järven keskisyvyys on 3,4 metriä. Järvi kuuluu Kymijoen vesistön Vesijärven valuma-alueeseen ja sen laskujoki on Joutjoki, joka saa alkunsa järven itäpäästä ja joka nykyään aluksi alittaa maantien ja Lahti–Heinola-radan.
Järven länsirannalla on melontaseura Vesisamoilijoiden ylläpitämä Vellamo-melontakeskus (Joutjärven melontakeskus), joka toimii kilpamelonnan harjoittelukeskuksena. Kesäisin järven poikki Möysän rannasta Jovinrantaan on merkitty melontaradat länsi–itä-suunnassa.
Möysän koulu toimii järven länsirannan lähellä melontakeskuksen naapurina. Järven länsirannalla Möysän koulun pohjoispuolella on yleinen uimaranta (Uimarannantie). Itäiseltä Jovinrannalta uimaranta lakkautettiin jo 1980-luvulle tultaessa. Sinne alkoi kasvaa lumpeita rehevöitymisen seurauksena. Järven pohjoisrannalle on perustettu korvaava uimaranta Kokkokallion länsipuolelle.
Joutjärven itärannan puolella on Merivaaran tehdas, joka on toiminut paikalla vuodesta 1978. Aiemmin paikalla oli Jovi Oy. Merivaara valmistaa sairaalasänkyjä. Jovi Oy valmisti tehtaassa muun muassa lastenrattaita ja naulakoita sekä muita metalliteollisuuden tuotteita. 1978 lähinnä Helsingin Osakepankin aikaansaamasta konkurssihakemuksesta konkurssiin ajautuneen Jovi Oy:n tilat siirtyivät Instrumentariumille, minkä jälkeen tuotantolaitoksista tuli Merivaaran yksikkö.
Viro yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa
Viro on osallistunut yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin vuodesta 1993 alkaen. Se on saavuttanut yhteensä kahdeksan mitalia, joista kaksi on kultaa, neljä hopeaa ja kaksi pronssia. Mitaleista seitsemän on miesten heittolajeista ja yksi miesten kymmenottelusta.
Viron ainoat maailmanmestarit ja samalla ainoat useampikertaiset MM-mitalistit ovat keihäänheittäjä Andrus Värnik ja kiekonheittäjä Gerd Kanter. Värnik voitti hopeaa Pariisissa 2003 ja kultaa Helsingissä 2005. Kanter sai hopeaa Helsingissä 2005, kultaa Osakassa 2007, pronssia Berliinissä 2009, hopeaa Daegussa 2011 sekä pronssia Moskovassa 2013. Maan ensimmäinen MM-mitalisti oli Edmontonissa 2001 kymmenottelun hopeaa saavuttanut Erki Nool.
Kahdeksan parhaan joukkoon Berliinin MM-kilpailuissa 2009 ylsi Gerd Kanterin lisäksi vain kahdeksanneksi sijoittunut pituushyppääjä Ksenija Balta ja Daegussa 2011 toinen kiekonheittäjä Märt Israel, joka sijoittui neljänneksi. Moskovassa 2013 toiseksi paras virolainen oli kahdeksanneksi keihäänheitossa sijoittunut Risto Mätas. Pekingissä 2015 Kanter sijoittui kiekonheitossa neljänneksi ja oli ainoa virolainen pistesijoille päässyt urheilija. Lontoossa 2017 pistesijoille ylti kymmenottelija Janek Õiglane.
Tiedustelupatteristo
Tiedustelupatteristo ("TiedPsto") oli Kankaanpään Niinisaloon sijoitettu tykistöprikaatin joukkoyksikkö, joka koulutti varusmiehiä ja kantahenkilökuntaa kenttätykistön tiedustelutehtäviin sekä maa- ja merivoimien sääalan tehtäviin. Patteristo muodostettiin 1. maaliskuuta 1992 yhdistämällä Mittauspatteriston tiedustelutoiminta ja Suojelu- ja Sääkoulun ballistinen säätoiminta.
Vuoden 2001 alussa Tiedustelupatteristoon yhdistettiin lakkautettu Kankaanpään patteristo, minkä jälkeen tehtäväkenttä laajeni kattamaan myös sotilaspoliisien, koiranohjaajien ja sotilaskuljettajien koulutuksen. Kussakin saapumiserässä saapui noin 300 varusmiestä.
Tiedustelupatteristo lakkautettiin vuoden 2015 alussa, kun Tykistöprikaati yhdistettiin Porin prikaatiin. Tiedustelupatteriston organisaatiosta TVM-osasto ja Lentotiedustelupatteri siirrettiin uuteen Pohjanmaan jääkäripataljoonaan, Raskas raketinheitinpatteri Satakunnan tykistörykmenttiin ja Kuljetuspatteri luovutettiin Varsinais-Suomen huoltopataljoonalle. Vuonna 1958 käyttöön vihitty Tiedustelupatteriston, alkujaan Mittauspatteriston, lippu luovutettiin Sotamuseon kokoelmiin tammikuussa 2015.
Patteriston kokoonpanoon vuonna 2014 kuuluivat:
Patteristonkomentajina ovat olleet:
Patteristo vaalii vuonna 1924 perustettujen Mittauspatteriston ja Keskussääaseman perinteitä. Näiden lisäksi se vaalii Kankaanpään patteriston perinteitä. Perinnepäivää vietetään vuosittain 11. kesäkuuta. Joukkoyksikön perinteiden vaalimiseen osallistuvat mm. Mittamies- ja Topografikilta ry ja Tykistöprikaatin kilta.
Nordenswan
Nordenswan on suomalainen Ruotsin vallan aikainen aatelissuku. Suku polveutuu savolaisesta Alopaeus-pappissuvusta. Osa suvun jäsenistä on suomentanut nimen muotoon Norosmaa.sekä Tuomas-Kettunen.
Uudenmaan ja Hämeen läänin lääninkamreeri "Johan Alopaeus" (1731–1811) aateloitiin vuonna 1772 ja introdusoitiin Ruotsin ritarihuoneeseen aatelisena sukuna numero 2114 nimellä "Nordenswan". Suomen ritarihuoneen järjestäytyessä vuonna 1818 suku sai numeron 157.
Suvun edustajat Ruotsin säätyvaltiopäivillä ja Suomen suuriruhtinaskunnan valtiopäivillä:
Tom Lenk
Thomas Loren Lenk (16. kesäkuuta 1976, Westlake Village, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten roolistaan Andrew Wellsina televisiosarjassa "Buffy, vampyyrintappaja" (1997–2003).
Lenk tunnetaan parhaiten roolistaan Andrew Wellsina televisiosarjassa "Buffy, vampyyrintappaja". Hän esiintyi sarjassa sen kuudennen tuotantokauden jaksosta "Vesihuuhtelu" lähtien. Hän vieraili sarjassa kerran aikaisemminkin, sarjan viidennen tuotantokauden jaksossa "Todellinen minä". Tällöin hän esitti vampyyri Cyrusia. Hän oli mukana sarjassa aina sen päättymiseen vuonna 2003 saakka. Lenk on myös vieraillut Andrewna "Buffyn" sisarsarjassa "Angel" sarjan viidennellä tuotantokaudella jaksossa "Vampyyrintappaja".
"Buffyn" ja "Angelin" lisäksi Lenk on vieraillut useissa muissa televisiosarjoissa. Hän on ollut mukana esimerkiksi televisiosarjoissa "Joey", "House" ja "Ensisilmäyksellä". Lenk on esiintynyt myös elokuvissa. Hänellä oli pienet roolit elokuvissa "Date Movie" (2006), "Numero 23" (2007) ja "Transformers" (2007). Näyttelijän työn lisäksi Lenk toimii laulajana ja näytelmäkirjailijana.
Latvia yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa
Latvia on osallistunut yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin vuodesta 1993 alkaen. Se on saavuttanut kaksi mitalia.
Latvian ensimmäiset MM-kilpailuissa pistesijoille yltäneet urheilijat olivat Igors Kazanovs ja Valentina Gotovska Stuttgartissa 1993. Kazanov oli jo vuonna 1987 Neuvostoliittoa edustaessaan sijoittunut 110 metrin aitajuoksussa viidenneksi ja saavutti Stuttgartissa kuudennen sijan. Gotovska sijoittui Stuttgartissa korkeushypyssä kahdeksanneksi. Ateenassa 1997 kaksi latvialaista ylti pistesijoille: Jelena Blazevica oli kolmiloikassa seitsemäs ja Anita Liepina 10 kilometrin kävelyssä kahdeksas. Edmontonissa 2001 pistesijan saavuttivat 50 kilometrin kävelyssä neljänneksi sijoittunut Aigars Fadejevs, pituushypyssä viidenneksi sijoittunut Valentina Gotovska ja keihäänheitossa kahdeksanneksi sijoittunut Ēriks Rags. Helsingissä 2005 Rags sijoittui kuudenneksi ja Ainārs Kovals samassa lajissa seitsemänneksi. Osakassa 2007 Vadims Vasiļevskis sijoittui keihäänheitossa neljänneksi. Berliinin 2009 keihäänheittokilpailussa Vasilevskis sijoittui jälleen neljänneksi ja Ainārs Kovals seitsemänneksi. Ensimmäisen mitalinsa Latvia voitti Daegussa 2011, jossa Ineta Radēviča hyppäsi pituudessa alun perin pronssille, mutta nousi vuonna 2017 hopealle venäläisen Olga Kutšerenkon dopinghylkäyksen takia. Seuraava mitalisti oli Laura Ikauniece-Admidiņa, joka saavutti Pekingissä pronssia seitsenottelussa. Keihäänheittäjä Sinta Ozoliņa sijoittui Pekingissä seitsemänneksi.
Liettua yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa
Liettua on osallistunut yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin vuodesta 1993 alkaen. Se on saavuttanut yhteensä kuusi mitalia, joista kolme on kultaa, kaksi hopeaa ja yksi pronssia. Ennen Liettuan itsenäistymistä maan urheilijat edustivat MM-kilpailuissa Neuvostoliittoa.
Liettuan menestynein yleisurheilija on kiekonheittäjä Virgilijus Alekna. Hän voitti MM-hopeaa Ateenassa 1997 ja Edmontonissa 2001 sekä kultaa Pariisissa 2003 ja Helsingissä 2005. Hän oli maansa paras myös Sevillassa 1999, Osakassa 2007 ja Berliinissä 2009 sijoittuessaan neljänneksi sekä Daegussa 2011 sijoittuessaan kuudenneksi. Mitaleille on Aleknan lisäksi yltäneet Andrius Gudžius, joka voitti kiekonheiton Lontoossa 2017, ja Remigija Nazarovienė, joka saavutti seitsenottelussa pronssia vuonna 1997. Toinen seitsenottelija Austra Skujytė on ollut 2000-luvulla Latvian menestynein naisurheilija sijoittuessaan vuonna 2001 kuudenneksi, vuonna 2003 kymmenenneksi, vuonna 2005 neljänneksi, vuonna 2007 kuudenneksi ja vuonna 2011 kahdeksanneksi. Berliinissä 2009 ja Daegussa 2011 Kristina Saltanovic sijoittui 20 kilometrin kävelyssä seitsemänneksi. Moskovassa 2013 Liettuan parhaiten sijoittunut urheilija oli Zinaida Sendriuté, joka oli kiekonheitossa yhdeksäs. Pekingissä 2015 pistesijoille pääsi vain 20 kilometrin kävelyssä seitsemänneksi sijoittunut Brigita Virbalyté. Lontoossa 2017 Gudžiusin kultamitalin lisäksi kahdeksan parhaan joukkoon sijoittui korkeushypyssä seitsemänneksi sijoittunut Airinė Palšytė.
Rock laahausta vastaan
Rock laahausta vastaan on Terveiden Käsien vuonna 1980 julkaisema EP, joka on samalla "Käsien" ensimmäinen julkaisu. EP:n julkaisi laulaja Läjä Äijälän oma levy-yhtiö IKBAL eli Ismon Karkean Brutaalit Aavikko Levyt. EP on ensimmäisiä tunnettuja suomalaisia hardcore punk-julkaisuja.
Sävellykset Läjä Äijälä ja Tiimo Viik, sanoitukset Läjä Äijälä.
Intia yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa
Intia on osallistunut kaikkiin yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin, jollaiset järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1983. Sen ainoa mitaliurheilija on pituushyppääjä Anju Bobby George, joka voitti pronssia Pariisissa 2003 ja sijoittui neljänneksi Helsingissä 2005. Kiekonheittäjä Vikas Gowda sijoittui seitsemänneksi Daegussa 2011 ja Moskovassa 2013. Pituushyppääjä Mayookha Johny sijoittui kahdeksanneksi Daegussa 2011. Estejuoksija Lalita Babar sijoittui kahdeksanneksi Pekingissä 2015. Muita MM-kilpailuissa pistesijoille yltäneitä urheilijoita Intialla ei ole.
Viherpallokala
Viherpallokala ("Tetraodon fluviatilis") on värikäs kaakkoisaasialainen pallokalalaji. Sitä on vaikea erottaa kongonpallokalasta ja pantteripallokalasta.
Viherpallokala voi kasvaa 17 cm pitkäksi. Sillä on valkea vatsapuoli, ja selkäpuolella kellanvihreällä pohjalla tummia pilkkuja. Sen vartalo on pantteripallokalaan verrattuna virtaviivaisempi.
Viherpallokaloja tavataan luonnossa Intiassa, Sri Lankalla, Bangladeshissa, Myanmarissa ja Borneolla. Aikuiset pysyttelevät hitaasti virtaavilla alueilla jokien suuosissa.
Viherpallokalat ovat usein aggressiivisia muita akvaariokaloja kohtaan. Ne kutevat kivelle tai pohjahiekalle, ja koiras vartioi mätiä. Poikasia voi pitää makeassa vedessä, mutta kalojen kasvaessa suositellaan niiden totuttamista murtoveteen.
Viherpallokala elää tyypillisesti murtovedessä. Se on herkkä ammoniakin ja nitriittien pitoisuuksille, ja koska se sotkee paljon vettä ruokailutapojensa takia, tiheät vedenvaihdot ovat akvaariossa välttämättömiä. Se syö lihapitoista sekaruokaa, mutta tarvitsee myös jonkun verran kasviksia. Sopiva lämpötila on 24-28 astetta.
Bardiani-CSF
Bardiani-CSF (UCI-tunnus BAR) on maantiepyöräilyn ammattilaistalli, joka kilpailee pääasiassa UCI Continental Circuits -tason kilpailuissa, mutta osallistuu villin kortin turvin toisinaan myös UCI World Tour -sarjan kilpailuihin.
Talli aloitti toimintansa vuonna 1987 nimellä Selca. Navigare sponsoroi joukkuetta ensimmäisen kerran jo vuonna 1990 ja on sittemmin toiminut tukijana useaan otteeseen, viimeksi pääsponsorina 2008–2009. Vuosina 2000–2007 päätukijana oli Ceramica Panaria ja 2010–2012 Colnago. Bardiani on ollut pääsponsorina vuodesta 2013 lähtien. Talli on rekisteröity Irlantiin.
Joukkue on saavuttanut suurimmat menestyksensä Italian ympäriajossa. Julio Alberto Pérez Cuapio voitti yhden etapin 2001 ja kaksi etappia sekä mäkikilpailun 2002. Emanuele Sella voitti vuoden 2004 kilpailussa sooloajon jälkeen 11. etapin. Vuoden 2005 kilpailussa Brett Lancaster voitti prologin saaden maglia rosa -paidan haltuunsa ja Luca Mazzanti voitti samana vuonna neljännen etapin. Luis Felipe Laverde voitti etapin sekä 2006 että 2007. Lisäksi Maximiliano Richeze nousi vuoden 2007 kilpailun 18. ja 21. etapin voittajaksi, kun Alessandro Petacchin suoritus hylättiin dopingrikkomuksen takia.
Richeze puolestaan jäi itse kiinni dopingin käytöstä juuri ennen vuoden 2008 Italian ympäriajon alkua . Vajaamiehisellä joukkueella kilpailuun lähtenyt CSF Group-Navigare menestyi kuitenkin erinomaisesti. Matteo Priamo voitti kuudennen osuuden ja Emanuele Sella voitti ylivoimaisesti kolme vaativaa vuorietappia. Lisäksi Sella voitti mäkikilpailun, jota johti alusta loppuun, ja CSF Group-Navigare joukkuekilpailun yli 40 minuutin erolla Astana Teamiin.
Manuel Belletti voitti etapin Italian ympäriajossa 2010 ja Domenico Pozzovivo 2012. Stefano Pirazzi voitti Giron mäkikirikilpailun 2013. Enrico Battaglin voitti etapin sekä 2013 että 2014 ja Marco Canola 2014.
Lars Conrad
Lars Conrad (s. 1. kesäkuuta 1976 Berliini) on saksalainen vapaauimari, olympiamitalisti ja moninkertainen arvokisamitalisti.
Conrad on saavuttanut ainoan olympiamitalinsa Ateenasta 2004, jolloin hän voitti hopeaa 4 × 100 metrin sekauintiviestijoukkueen mukana. Pitkän radan MM-kilpailuista hän on saavuttanut tähän mennessä pronssia Fukuokan kisoista 2001, tälläkin kertaa viestijoukkueen mukana; 4 × 100 metrin vapaauinnissa. Lyhyeltä radalta hän voitti 4 × 100 metrin vapaauintiviestistä kultaa Göteborgista 1997 ja samoista kisoista pronssia 200 metrin vapaauinnista, joka on hänen ainoa henkilökohtainen arvokisamitalinsa. EM-tasolla hänellä on pitkältä radalta Berliinin kotikisoista 2002 kulta 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä. Hopeaa hän on saanut kolmasti ja pronssia kahdesti.
George Russell
George Allen Russell (23. kesäkuuta 1923 – 27. heinäkuuta 2009) oli yhdysvaltalainen jazzpianisti ja -rumpali sekä pedagogi, säveltäjä ja musiikkiteoreetikko. Hän syntyi Cincinnatissa, Ohiossa ja sairasti nuorena tuberkuloosin.
Russell kiersi ja levytti esiintyvänä artistina laajasti. Hän ei säveltäjänä keskittynyt ainoastaan perinteiseen jazziin, vaan loi myös klassista musiikkia. Monet teokset ovat olleet tilaustöitä.
Russell on vaikuttanut merkittävästi myös musiikin teoriaan, ja hän julkaisi teoriansa teoksessa "The Lydian Chromatic Concept of Tonal Organization" (1953). Hänen ajatuksensa olivat vaikuttamassa modaalisen jazzin syntyyn. Muun muassa Miles Davisin ja John Coltranen sanotaan saaneen vaikutteita teoksesta. Davisin albumia "Kind of Blue" pidetään Russellin vaikutteiden malliesimerkkinä. Russell opetti pitkään New England Conservatory of Musicissa Bostonissa.
Solveig Rogstad
Solveig Rogstad (s. 31. heinäkuuta 1982) on norjalainen uransa lopettanut ampumahiihtäjä.
Rogstad sijoittui ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan Östersundin MM-kisoissa 2008 normaalimatkalla kymmenenneksi, sprintissä viidenneksitoista, takaa-ajossa 24:nneksi, yhteislähdössä kuudenneksitoista ja viestissä kuudenneksi.
Rogstad saavutti debyyttikaudellaan 2007–2008 ensimmäisen maailmancupin voittonsa Ruhpoldingin takaa-ajokilpailussa 13. tammikuuta. Oslon yhteislähdössä 16. maaliskuuta hän sijoittui toiseksi. Kokonaispisteissä hän oli neljästoista.
Robert Sabatier
Robert Sabatier (17. elokuuta 1923 – 28. kesäkuuta 2012) oli ranskalainen kirjailija ja runoilija, joka oli myös Académie Goncourtin jäsen.
Sabatier syntyi Pariisissa ja alkoi 1950-luvulla suuntautua kirjallisuuteen työskennellessään yliopistopaino Presses Universitaires de Francessa. Hänen ensimmäinen teoksensa oli vuonna 1953 ilmestynyt "Alain et le negre", jota on kutsuttu ensimmäiseksi antirasistiseksi ranskalaiseksi romaaniksi. Sabatier sai kansainvälistä mainetta erityisesti omaelämäkerrallisesta romaanisarjasta, jonka ensimmäinen osa "Les Allumettes suédoises" ilmestyi 1969.
Sabatier valittiin 1971 ranskalaiseen kirjallisuusjärjestöön Académie Goncourtiin. Hän kirjoitti romaanien ja runojen lisäksi yhdeksänosaisen ranskalaisen runouden historiikin, "Histoire de la poésie françaisen". Sabatier väitti lukeneensa historiikkia varten neljän vuosikymmenen aikana 25 miljoonaa runoa.
Sabatier kuoli sairaalassa Pariisin esikaupunkialueella kesäkuussa 2012.
Oscar Garré
Oscar Alfredo Garré (s. 9. joulukuuta 1956 Buenos Aires, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija. Puolustajana pelannut Garré voitti maailmanmestaruuden vuoden 1986 MM-kilpailuissa.
Oscar Garré pelasi lähes koko uransa Ferro Carril Oestessa. Hän aloitti seurassa vuonna 1974, kävi pelaamassa kauden 1988–1989 Club Atlético Huracánissa ja palasi sitten takaisin "Ferroon". Garré voitti Ferro Carril Oestessa pelatessaan kaksi Argentiinan-mestaruutta (1982 ja 1984). Vuonna 1994 Garré siirtyi Israeliin, jossa pelasi vielä kaksi kautta.
Argentiinan jalkapallomaajoukkueessa Oscar Garré pelasi 37 ottelua vuosina 1983–1988. Hän oli voittamassa maailmanmestaruutta vuonna 1986.
Pelaajauran jälkeen Garré on valmentanut Argentiinassa ja Chilessä. Hän on luotsannut muun muassa yhtä Chilen suurseuroista Universidad Católicaa ja entistä seuraansa Ferro Carril Oestea, josta sai lähteä toukokuussa 2007.
Sheila Jordan
Sheila Jeanette Jordan, o.s. Dawson (s. 18. marraskuuta 1928) on yhdysvaltalainen jazzmusiikin laulaja-lauluntekijä.
Jordan syntyi Detroitissa, Michiganissa, mutta asui lapsuudessaan myös Pennsylvaniassa. Lähdettyään vuonna 1951 New Yorkiin hän sai opetusta Lennie Tristanolta ja Charles Mingusilta. Hän oli vuosina 1952–1962 naimisissa jazzpianisti Duke Jordanin kanssa.
Jordanin levyjen joukossa on Blue Note Recordsilla julkaistu "Portrait of Sheila Jordan" (1963). Hän on tehnyt yhteistyötä muiden muassa George Russellin, Lee Konitzin, Roswell Ruddin ja Steve Kuhnin kanssa.
Villeroy &amp; Boch
Villeroy & Boch on saksalainen keramiikkatuotteita valmistava yritys. Yritys valmistaa astiastoja, lasistoja, ja aterimia. Pääkonttori ja tehtaat sijaitsevat Mettlachissa, Saksassa.
Yrityksen perusti alun perin François Boch Ranskassa kolmen poikansa kanssa 1748. Yritys siirtyi myöhemmin Luxemburgiin ja Saksaan.
Ruth Park
Ruth Park (24. elokuuta 1917 – 16. joulukuuta 2010) oli Australiassa vuodesta 1942 asunut uusiseelantilaissyntyinen kirjailija. Jo hänen ensimmäinen romaaninsa, "Harp in the South" (1948), käännettiin useille vieraille kielille.
Park oli Australian ritarikunnan jäsen.
Park oli monipuolinen kirjailija, jonka tuotantoon kuuluu aikuislukijoille suunnattujen romaanien ohella muun muassa lastenkirjallisuutta.
Ruotsi yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa
Ruotsi on osallistunut kaikkiin yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin, jollaiset järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1983. Lisäksi se oli mukana 50 kilometrin kävelyn MM-kilpailussa 1976 ja olympiaohjelmaan kuulumattomien naisten juoksulajien MM-kilpailuissa 1980, ja jälkimmäisistä se saavutti ensimmäisen MM-mitalinsa. Kaikkiaan Ruotsi on saanut MM-kilpailuissa 18 mitalia, joista kahdeksan on kultaisia. Ruotsi toimi MM-kilpailujen isäntänä vuonna 1995, jolloin kisakaupunkina oli Göteborg.
Ruotsin menestynein MM-kisaurheilija on Carolina Klüft, joka voitti kultaa seitsenottelussa vuosina 2003, 2005 ja 2007. Ensimmäinen ruotsalainen maailmanmestari oli korkeushypyn Roomassa 1987 voittanut Patrik Sjöberg. Maailmanmestareita ovat myös 100 metrin aitajuoksun vuonna 1997 voittanut, Venäjältä Ruotsiin siirtynyt Ludmila Engquist, kolmiloikan vuonna 2003 voittanut Christian Olsson, korkeushypyn vuonna 2005 voittanut Kajsa Bergqvist sekä 1 500 metrin juoksun Moskovassa 2013 voittanut etiopialaissyntyinen Abeba Aregawi.
Kotikisoissaan vuonna 1995 Ruotsi jäi ilman mitaleja ja parhaat ruotsalaisurheilijat olivat viidenneksi sijoittuneet 400 metrin aitajuoksija Sven Nylander ja keihäänheittäjä Dag Wennlund. Vuosina 2005–2015 Ruotsin miehet jäivät ilman mitaleja. Helsingissä 2005 paras ruotsalaismies oli seitsemänneksi korkeushypyssä sijoittunut Stefan Holm. Osakassa 2007 Holm sijoittui neljänneksi kuten myös 3 000 metrin estejuoksussa Mustafa Mohamed. Berliinissä 2009 Ruotsi jäi neljättä kertaa kisojen historiassa kokonaan ilman mitaleja ja pistesijoillekin yltivät vain korkeushyppääjä Linus Thörnblad jaetulle viidennelle sijalle, korkeushyppääjä Emma Green jaetulle seitsemännelle sijalle ja kymmenottelija Nicklas Wiberg seitsemännelle sijalle. Mitaliton kausi jatkui Daegussa 2011, kun pistesijoille ylsivät vain viidenneksi pituushypyssä sijoittunut Carolina Klüft, kuudenneksi kolmiloikassa sijoittunut Christian Olsson sekä seitsemänneksi maratonilla sijoittunut Isabellah Andersson. Moskovassa 2013 Aregawin kultamitalia täydensi Emma Green Tregaron viides sija korkeushypyssä. Pekingissä 2015 parhaat ruotsalaiset olivat neljänneksi seiväshypyssä sijoittunut Angelica Bengtsson, viidenneksi kiekonheitossa sijoittunut Daniel Ståhl, kuudenneksi 1 500 metrin juoksussa sijoittunut Abeba Aregawi sekä seitsemänneksi pituushypyssä päätynyt Khaddi Sagnia. Lontoossa 2017 Ståhl saavutti kiekonheitossa hopeaa ja Michel Tornéus oli pituushypyssä kahdeksas.
Menahem Pressler
Menahem Pressler (s. 16. joulukuuta 1923) on saksalaissyntyinen juutalainen pianisti. Hän muutti vuonna 1938 Palestiinaan ja sieltä sittemmin Indianaan, Yhdysvaltoihin.
Pressler perusti vuonna 1955 Beaux Arts Trion yhdessä viulisti Daniel Guilet'n ja sellisti Bernard Greenhousen kanssa. Hän on julkaissut lukuisia levytyksiä sekä kyseisessä kokoonpanossa että sen ulkopuolella.
Pressleristä tehtiin vuonna 2000 Yhdysvaltain taide- ja tiedeakatemian jäsen. Hänelle myönnettiin vuonna 2005 ensimmäisen luokan Bundesverdienstkreuz.
Rudolph Pariser
Rudolph Pariser (s. 8. joulukuuta 1923) on yhdysvaltalainen kemisti. Hän työskenteli pitkään polymeerikemistinä DuPontille.
Pariser syntyi kauppiasvanhemmille Harbinissa, Kiinassa; Yhdysvaltain kansalaisuuden hän sai vasta vuonna 1944. Hän valmistui Kalifornian yliopistosta Berkeleyssä vuonna 1944 ja Minnesotan yliopistosta vuonna 1950.
Pariser–Parr–Pople-menetelmä on nimetty Pariserin, Robert Parrin ja John Poplen mukaan.
Robert Parr
Robert Ghormley Parr (22. syyskuuta 1921 – 27. maaliskuuta 2017) oli yhdysvaltalainen kemisti. Hän oli International Academy of Quantum Molecular Sciencen perustajajäseniä ja pääsi vuonna 1973 myös Kansalliseen tiedeakatemiaan.
Parr valmistui Brownin ja Minnesotan yliopistoista. Hän työskenteli muun muassa Pohjois-Carolinan yliopistossa Chapel Hillissä.
Kansainvälisesti Parr tunnetaan varsinkin Pariser–Parr–Pople-menetelmästä, joka on nimetty hänen mukaansa sekä Rudolph Pariserin ja John Poplen mukaan.
Ivan Rabuzin
Ivan Rabuzin (27. maaliskuuta 1921 – 18. joulukuuta 2008) oli kroatialainen taidemaalari. Hänet tunnetaan naivistisista töistä, joita on ollut esillä laajasti eri puolilla maailmaa.
Rabuzin istui myös maansa parlamentin jäsenenä.
Pierre Samuel
Pierre Samuel (12. syyskuuta 1921 – 23. elokuuta 2009) oli ranskalainen matemaatikko. Hän kuului tunnettuun Nicolas Bourbaki -ryhmään.
Samuel tuli tunnetuksi työstään algebran alalla. Hän kirjoitti aiheesta kaksiosaisen "Commutative Algebra" -teoksen yhteistyössä Oscar Zariskin kanssa.
Samuel oli Université Paris-Sud'n emeritusprofessori.
Mongolian kansantasavalta
Mongolian kansantasavalta (Бүгд Найрамдах Монгол Ард Улс - "Bügd Nairamdakh Mongol Ard Uls") oli 26. marraskuuta 1924 - 13. helmikuuta 1992 toiminut aasialainen kommunistinen valtio, joka kuului Neuvostoliiton etupiiriin. Mongolian kansantasavalta ei koskaan ollut osa Neuvostoliittoa.
Sen syntyä edelsi vaihe, jossa syntyi Venäjän keisarikunnan tuella Ulko-Mongolia, joka itsenäistyi Kiinan keisarikunnan luhistuessa vuonna 1911. Maata johti ensin kuningas ja sittemmin Vallankumouksellinen kansanpuolue. Koska Mongolia taloudellisesti oli varsin kehittymätön, ei sitä johtavaa työväenpuoluetta voitu materialistisen yhteiskuntateorian perusteella kutsua kommunistiseksi. Vuonna 1919 kiinalaisen Duan Qiruin yksityisarmeijan komentaja Xu Shuzhengin joukot valtasi Mongolian pääkaupungin, mutta vain hetkeksi. Vuoden 1920 lopulta vuoden 1921 alkupuolelle venäläisten valkoisten joukkojen kenraaliluutnantti Roman von Ungern-Sternberg miehitti Mongolian pääkaupungin jouduttuaan bolsevikkien vastaisessa taistelussa häviölle Siperiassa. Bolsevikit varustivat mongolialaisen armeijan, joka vuoteen 1924 mennessä vapautti Mongolian ulkopuolisista valloittajista.
12. maaliskuuta 1936 allekirjoitti Mongolia Neuvostoliiton kanssa puolustussopimuksen. Tällöin Neuvostoliiton johtaja Josif Stalin kehotti Kiinan kommunistista puoluetta muodostamaan Guomindangin kanssa yhteisrintaman Japanin vastaisen taistelun tehostamiseksi. Nämä kiinalaiset puolueet olivat olivat joutuneet välirikkoon vuonna 1927 sotien keskenäänkin. Mongolia pysyi kuitenkin tämän kiistan ulkopuolella.
Vuonna 1939 Japanin 1930-luvulla miehittämä ns. Mantšukuon protektoraatti hyökkäsi Mongolian kansantasavaltaa vastaan. Tämä johti sotatoimiin Halhin-Golissa. Japanin eteneminen pysäytettiin. Tämä johti laajempiin sotatoimiin mongolialais-neuvostoliittolaisten ja Japanin Kwantungin armeijan välillä.
Neuvostoliitto takasi Mongolian kansantasavallan turvallisuuden Japanin uhalta toisessa maailmansodassa. Vuodesta 1939 vuoteen 1952 Mongoliaa johti stalinistista politiikkaa harjoittanut marsalkka Horloogijn Tšoibalsan. Syksyllä 1945 Neuvostoliiton joukot vapauttivat myös loput Mongoliasta Japanin miehityksestä. Vapautettu alue päätti kansanäänestyksessä liittyä Mongolian kansantasavaltaan. Sekä Kiinan tasavalta että Kiinan kansantasavalta tunnustivat Mongolian itsenäisyyden sodan jälkeen.
Kiinan ja Neuvostoliiton ajautuessa riitoihin 1958 Mongolia tuki Neuvostoliittoa ja sinne sijoitettiin Neuvostoliiton sotilastukikohtia. Mongolia liittyi YK:hon vuonna 1961.
Vuonna 1990, jolloin Mongoliaa taloudellisesti tukeneen Neuvostoliiton talous alkoi luhistua, Mongolian kommunistinen puolue salli muut puolueet. Vuoden 1992 perustuslaki muutti kansantasavallan parlamentaariseksi valtioksi.
Norja yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa
Norja on osallistunut kaikkiin yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin, jollaiset järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1983. Lisäksi se oli mukana olympiaohjelmaan kuulumattomien naisten juoksulajien MM-kilpailuissa 1980, ja niistä se saavutti ensimmäisen MM-mitalinsa. Kaikkiaan Norja on saanut MM-kilpailuissa 16 mitalia, joista kahdeksan on kultaisia.
Norjan menestynein MM-kisaurheilija on Trine Hattestad, joka voitti kultaa keihäänheitossa vuosina 1993 ja 1997 sekä vielä pronssia vuonna 1999. Muut maailmanmestarit ovat maratonin vuonna 1983 voittanut Grete Waitz, 10 000 metrin juoksun vuonna 1987 voittanut Ingrid Kristiansen, korkeushypyn vuonna 1997 voittanut Hanne Haugland, keihäänheiton vuonna 2009 voittanut Andreas Thorkildsen, 50 kilometrin kävelyn vuonna 2009 voittanut Trond Nymark ja 400 metrin aitajuoksun vuonna 2017 voittanut Karsten Warholm. Thorkildsen oli ainoa norjalaismitalisti Helsingissä 2005, Osakassa 2007 ja Daegussa 2011, joissa hän saavutti hopeaa. Myös Moskovassa 2013 hän oli paras norjalaisurheilija seitsemännellä sijallaan. Hänen lisäkseen 2000-luvulla ovat parhaiten useimmiten menestyneet kävelijät: Pariisissa 2003 Norjan ainoa pistesijalle eli kahdeksan parhaan joukkoon yltänyt urheilija oli 50 kilometrin kävelyssä kahdeksanneksi sijoittunut Trond Nymark, Helsingissä Nymark sijoittui 50 kilometrillä neljänneksi, ja Osakassa pistesijoille ylsivät Kjersti Plätzer naisten 20 kilometrillä (neljäs), Nymark 50 kilometrillä (kahdeksas) ja Plätzerin veli Erik Tysse sekä 20:llä että 50 kilometrillä (kahdeksas ja viides). Berliinissä 2009 Nymark sijoittui 50 kilometrillä alun perin hopealle, mutta nousi vuonna 2016 kultamitalistiksi kun alkuperäinen voittaja Sergei Kirdjapkin hylättiin dopingin takia. Berliinissä 2009 Tysse sijoittui 20 kilometrillä seitsemänneksi. Daegussa 2011 pistesijoille ylsivät Jaysuma Saidy Ndure neljänneksi 200 metrin juoksussa ja Ingvill Måkestad Bovim kuudenneksi 1 500 metrin juoksussa. Moskovassa 2013 Thorkildsenin lisäksi ylsivät pistesijoille kahdeksanneksi sijoittuneet Jaysuma Saidy Ndure 200 metrin juoksussa sekä Henrik Ingebrigtsen 1 500 metrillä. Lontoossa 2017 Karsten Warholm voitti kultaa 400 metrin aitajuoksussa ja Filip Ingebrigtsen pronssia 1 500 metrillä. Edmontonissa 2001 yksikään norjalaisurheilija ei päässyt pistesijoille, ja samoin kävi Pekingissä 2015.
Oscar Zariski
Oscar Zariski (24. huhtikuuta 1899 – 4. heinäkuuta 1986) oli nykyisen Valko-Venäjän alueella juutalaiseen perheeseen syntynyt matemaatikko. Hän opiskeli Kiovan yliopistolla ja Roomassa ennen muuttoaan Yhdysvaltoihin vuonna 1927.
Zariski työskenteli Johns Hopkinsin ja Harvardin yliopistojen professorina. Hän nousi yhdeksi algebrallisen geometrian johtavista nimistä.
Zariski voitti matematiikan Wolfin palkinnon vuonna 1981. Hänellä oli lisäksi vuonna 1965 myönnetty Kansallinen tiedemitali. Hän julkaisi muun muassa kaksiosaisen "Commutative Algebra" -teoksen yhdessä Pierre Samuelin kanssa.
Kiikoisten vaakuna
Kiikoisten kunnanvaakuna on saanut aiheensa Kiikoisten vanhasta nimityksestä ”kuttukappeli”, jota vaakunan pukki edustaa. Sen kaulassa riippuva tuohikontti puolestaan on viittaus torpparien päivätöihin eli taksvärkkiin.
Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin käyttöön 3. toukokuuta 1954. Vaakunan selitys on ”kultakentässä nouseva, musta, punakielinen pukki, jonka kaulassa hihnastaan riippuva, hopeinen tuohikontti”.
Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2013, kun Kiikoinen liittyi Sastamalan kaupunkiin.
Tanska yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa
Tanska on osallistunut kaikkiin yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin, jollaiset järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1983. Se on saavuttanut MM-kilpailuissa yhteensä neljä mitalia, joista kolme on kultaisia.
Menestynein tanskalainen MM-kisaurheilija on kenialaissyntyinen Wilson Kipketer, joka voitti 800 metrin juoksussa kultaa vuosina 1995, 1997 ja 1999. Ensimmäisen tanskalaismitalin voitti pituushypyssä pronssille vuonna 1993 sijoittunut Renata Nielsen, joka on alun perin puolalainen. Ateenassa 1997 kahdeksanneksi 1 500 metrin juoksussa sijoittui kenialaissyntyinen Robert Andersen. Ensimmäiset pistesijoille eli kahdeksan parhaan joukkoon yltäneet tanskalaissyntyiset urheilijat olivat Helsingissä 2005 keihäänheitossa neljänneksi sijoittunut Christina Scherwin ja kuulantyönnössä alun perin seitsemänneksi, mutta dopinghylkäysten jäljiltä viidenneksi noussut Joachim Olsen. Osakassa 2007, Berliinissä 2009, Daegussa 2011, Moskovassa 2013 ja Lontoossa 2017 ei yksikään tanskalaisurheilija yltänyt pistesijoille. Moskovassa Tanskalla oli vain kahden urheilijan suuruinen joukkue. Pekingissä 2015 kolmihenkisestä tanskalaisjoukkueesta Sara Slott Petersen ylsi 400 metrin aitajuoksussa neljänneksi.