hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Far Beyond Driven
Far Beyond Driven on vuonna 1994 julkaistu groove metal -yhtye Panteran albumi. Albumi nousi ilmestyessään heti Australiassa ja Yhdysvalloissa albumilistojen kärkeen. Albumilla yhtye meni vieläkin raskaampaan, aggressiivisempaan ja jopa brutaalimpaan suuntaan mitä edellisellä albumilla "Vulgar Display of Power". Albumi sisältää mm. hitit kitarariffeistään tunnetut "5 Minutes Alone", "I'm Broken" ja singlehitin, Black Sabbath-coverin "Planet Caravan", joka on yhtyeen harvoja rauhallisia kappaleita. Kappaleessa "Becoming" on tunnettu nopea bassorumpusoittosarja.
Kappaleista "5 Minutes Alone", " Planet Caravan" ja "I'm Broken" tehtiin tunnetut musiikkivideot.
Albumi nousi Billboard 200 -listan ensimmäiselle sijalle.
Kashmir (kappale)
Kashmir on rockyhtye Led Zeppelinin kappale. Se julkaistiin vuonna 1975 albumilla "Physical Graffiti".
”Kashmir” on yhtyeen tunnetuimpia kappaleita. Mahtipontisen kappaleen sovituksessa on mukana vaskipuhaltimia, jousisoittimia ja mellotron. Kappaleen kitarat on soitettu DADGAD-vireessä eli kitaran molemmat E-kielet on alennettu kokosävelaskelen verran D:hen. Kappaleessa on myös tunnettu Jimmy Pagen kitarariffi, jota on myöhemmin lainannut räppäri Puff Daddy (nyk. P. Diddy) kappaleessaan ”Come With Me”, joka levytettiin Godzilla-elokuvan soundtrackille vuonna 1998.
Vuonna 2004 kappale sijoittui 141. sijalle Rolling Stone -lehden listalla "500 greatest songs of all time".
Lumous Gothic Festival
Lumous Gothic Festival (lyhyemmin Lumous) on Suomen suurin goottikulttuuriin keskittynyt tapahtuma, joka järjestetään vuosittain kesä-heinäkuun vaihteessa Tampereella. Festivaali keskittyy pääasiassa musiikkiin (goottirock, deathrock, industrial, EBM ja neofolk), mutta myös muita kulttuuriin liittyviä tapahtumia on järjestetty osana festivaalia, kuten Dark market, jossa monet suomalaiset goottiliikkeet kaupittelevat tuotteitaan. Myös goottihenkinen picnic-tapahtumia ja pieniä risteilyjä on järjestetty usein Lumouksen yhteydessä. Lumous on klubifestivaali, joten sen päätapahtumat järjestetään pääasiallisesti Tampereen keskustan ravintoloissa.
Lumouksen historia ulottuu vuoteen 2001, jolloin useampi tamperelainen goottimusiikkiin keskittynyt klubi yhdisti voimansa ja järjesti Extreme Gothic Weekend -nimellä kolmipäiväisen tapahtuman. Seuraavana vuonna otettiin käyttöön Lumous-nimi ja tapahtuma on hiljalleen laajentunut nelipäiväiseksi. Lumouksen järjestäjänä toimii Lumous Gothic ry.
Lumous
Lumous eli lumo eli tenho on taikuutta tai yliluonnollista voimaa, joka uskomuksien mukaan voi hallita ihmistä. Suomalaiset tarkoittivat tenholla alun perin varsinkin lappalaisten oletettua taikuutta, jolla he hallitsivat ihmisiä. Lumouksen kohteena oleva on lumottu. Lumottu ihminen uskoo usein olevansa oma itsensä ja toimivansa omien päämääriensä mukaan, vaikka häntä todellisuudessa hallittaisiin. Nykyaikaisessa kielenkäytössä lumo ja tenho onkin yhdistetty usein kauniiksi tai hyviksi koettujen asioiden aikaansaamaan hallitsevaan vaikutukseen ihmisessä.
Myös esine voi olla lumottu, jolloin esineeseen koskeva, esinettä hallitseva tai sitä käyttävä joutuu yliluonnollisten voimien kohteeksi. Lumottu paikka taas on sellainen, että sinne mennyt tai siellä oleskeleva voi joutua lumouksen kohteeksi.
Kai Nielsen
Kai Nielsen on Concordian yliopiston filosofian professori sekä Calgaryn yliopiston filosofian emeritusprofessori. Nielsen opiskeli Duken yliopistossa, ja ennen Kanadaan muuttamistaan hän opetti monen vuoden ajan New Yorkin yliopistossa. Lisäksi Nielsen on opettanut Ottawan yliopistossa, Amherstin collegessa ja Brooklynin collegessa. Nielsen on ollut Kanadan filosofisen aikakauslehden toimittaja ja on luennoinut Euroopassa ja Afrikassa. Nielsen on julkaissut noin 32 kirjaa ja 415 artikkelia aikakauslehdissä, kokoomateoksissa ja tietosanakirjoissa.
Nielsen on erikoistunut metafilosofiaan, etiikkaan ja yhteiskuntafilosofiaan. Nielsen on kirjoittanut myös uskonnonfilosofiasta, ja kuuluu johtaviin nykyisiin ateistisen filosofian puolestapuhujiin. Nielsen tunnetaan myös utilitarismin puolustuksestaan filosofi Bernard Williamsin esittämää arvostelua vastaan.
Nielsen on toivonut teoksessaan "Naturalism without Foundations" (1996) älymystön edustajilta suurempaa toimeliaisuutta uskonnosta ja ateismista käydyssä keskustelussa. Nielsenin mukaan on suorastaan uskomatonta, että eräät oppineet ajattelijat saattavat kannattaa teistisiä näkemyksiä kaikkeuden luoneesta ikuisesta, aineettomasta, kaikkitietävästä ja täydellisen hyvästä olennosta, jumalasta. Nielsenin mielestä luonnolliseen, naturalistiseen todellisuuskäsitykseen luontevasti liittyvä ateismi on aikamme järkevän ihmisen valinta. Meidän ei pitäisi lohduttaa itseämme saduilla, vaan kohdata kuolevaisuutemme osana yleissivistystämme. Jumalan ja kuolemattoman sielun kaltaiset henkiolennot ovat Nielsenin mukaan hyvin ongelmallisia oletuksia: niitä koskevat väitteet ja käsitykset ovat tavallisesti sisäisesti ristiriitaisia.Toimitettuja teoksia, filosofista keskustelua
Runnin’ with the Devil
Runnin' with the Devil on rock-yhtye Van Halenin single ja myös debyyttialbumin "Van Halen" (1978) kappale. Singlellä on myös mukana maailmankuulu Eddie Van Halenin kitarasoolokappale Eruption. Single ylsi Billboard Hot 100 -listalla 84 sijalle ja Isossa-Britanniassa 52 sijalle.
"Runnin' with the Devil" on tunnetuimpia Van Halenin kappaleita. Siinä on hyvin tunnettu ja yksinkertainen bassokuvio. Kappaleen kitarariffi on hyvin erikoinen. Se menee tarkoituksella pois basson ja rumpujen tahdista.
Innocentius VI
Innocentius VI, syntymänimeltään Étienne Aubert, (1282 – 12. syyskuuta 1362) oli paavina Avignonissa 18. joulukuuta 1352 – 12. syyskuuta 1362.
Ennen kirkollista uraansa hän opetti lakia Toulousessa. Hänet nimitettiin ensin Noyonin ja sitten Clermontin piispaksi. Kardinaaliksi hänet nimitettiin vuonna 1342. Paavina Innocentius pyrki uudistamaan hallintoa ja myös palauttamaan järjestyksen ja hengellisen vallan Roomaan. Innocentius pyrki lisäksi elämään huomattavasti säästäväisemmin kuin edeltäjänsä Klemens VI, ja hän yritti vähentää Avignonin hovin kuluja.
Korjakin kieli
Korjakin kieli eli korjakki (aikaisempi nimitys myös "nymylaanin kieli") on Venäjällä etupäässä Korjakiassa asuvien korjakkien puhuma kamtšatkalainen kieli.
Korjakit asuvat Kamtšatkan aluepiiriin pohjoisosan muodostavassa Korjakiassa sekä sen lähialueilla Tšukotkan autonomisessa piirikunnassa ja Magadanin alueella Severo-Evenskin piirissä.
Vuonna 1989 Venäjällä laskettiin olevan 8 900 korjakkia ja 5 200 korjakin kielen puhujaa. Kansallisuudeltaan korjakeista 52,4 % ilmoitti äidinkielekseen korjakin ja 46,8 % venäjän. Vuoden 2002 väestölaskennassa rekisteröitiin 8 700 korjakkia ja 3 000 korjakin puhujaa. Alueellisesti he jakautuivat seuraavasti:
Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Venäjällä on 1 700 korjakin puhujaa.
Korjakki muodostaa yhdessä tšuktšin, kerekin ja alutorin kanssa kamtšatkalaisten kielten tšuktšilaisen ryhmän. Kerekkiä ja alutoria pidettiin aiemmin korjakin murteina.
Kielen murrejako on kiistanalainen. Eri tutkijat erottavat neljästä yhteentoista murretta, joista eräät ovat jo hävinneet. Kansatieteellisin perustein korjakin kieli voidaan jakaa enemmistönä olevien poronhoitajien puhumaan "tšavtšuveniin" sekä paikallaan asuvien korjakkien puhumiin "nymylan"-murteisiin, joista jälkimmäisten katsotaan toisinaan kuuluvan alutorin kieleen.
Korjakin kieli luotiin vuonna 1930 latinalaisen kirjaimiston ja tšavtšuvenin murteen pohjalta. Vuonna 1937 siirryttiin kyrilliseen aakkostoon, jota on täydennetty lisämerkeillä.
"Korjakin kirjaimisto"
Kielellä on julkaistu lähinnä oppikirjoja ja kansanperinnekokoelmia. Aikaisemmin ilmestyi myös venäjästä käännettyä kirjallisuutta. 1930-luvulla aloitettu korjakinkielinen kouluopetus lopetettiin 1950-luvulla. Kielen opetus oppiaineena ja korjakinkielinen julkaisutoiminta alkoi uudestaan vasta 1970–1980-lukujen vaihteessa. Opettajia koulutetaan Palanan opettajaopistossa ja Herzenin pedagogisessa yliopistossa Pietarissa. Piirikunnan sanomalehdessä julkaistaan toisinaan korjakinkielisiä tekstejä ja kieltä käytetään myös radiossa sekä jonkin verran televisiossa.
Nykyään korjakki on vakavasti uhanalainen kieli. Sitä puhuvat etupäässä vanhukset, kun taas nuoriso on siirtynyt käyttämään venäjää. Kielenvaihto on tapahtunut poikkeuksellisen nopeasti, sillä vielä vuonna 1959 yli 99 % kansasta ilmoitti äidinkielekseen korjakin. Huomattavan ongelman muodostavat murre-erot, joiden takia nymylan-korjakit ovat torjuneet tšavtšuveniin perustuneen kirjakielen.
Elisabet Nemert
Elisabet Nemert (s. 1950 Tukholma) on ruotsalainen historianopettaja ja kirjailija.
Ennen päätoimiseksi kirjailijaksi ryhtymistä hän toimi lukion ja yläasteen opettajana, kirjoitti oppikirjoja ja koulutti opettajia ja poliitikkoja etiikassa ja konfliktinratkaisussa.
Hänen myydyin teoksensa on renessanssiajan Italiaa kuvaava "Valkoinen lilja" vuodelta 2003. 
Muita teoksia ovat
Sammatin kirkko
Sammatin kirkko Lohjan Sammatissa Uudellamaalla on Suomen vanhimpia ympärivuotisessa käytössä olevia puisia kirkkoja. Se rakennettiin 1754–1755 Mickel Göranssonin johdolla. Kirkko on tulipaloilta säästynyt kappale Lounais-Suomen keskiaikaisperäisistä ja vaatimattomista pitkäkirkoista. Kirkon vieressä on erillinen 1763 rakennettu kellotapuli, jossa on kellot vuosilta 1762 ja 1768. Kirkossa on 350 istumapaikkaa, ja sen ympärillä on tunnelmallinen hautausmaa.
Kirkko on nykyisin Lohjan seurakunnan Sammatin alueseurakunnan kirkko.
Urut on valmistanut Kangasalan urkutehdas 1968. Niissä on 11 äänikertaa. Adolf von Beckerin 1883 maalaman "Kristus ehtoolliskalkki kädessään seisomassa maapallon päällä" -alttaritaulun on lahjoittanut sammattilainen Elias Lönnrot.
Sammatista tuli Karjalohjan kappeli 1660-luvulla, ja silloin sillä oli jo oma kirkko ja kirkkotarha. Aiemman kirkon kohtalosta ei ole tietoa, eikä siten tiedetä miksi uusi kirkko rakennettiin. Rakennusmestariksi palkattiin Michel Jöransson. Rakennustarpeet tuotiin paikalle talvella 1754, ja rakentaminen alkoi loppukeväästä kun kevättyöt oli tehty. Vesikattoon se saatiin syksyllä. Kirkko valmistui 1755 suorakaiteen muotoisena pitkäkirkkona, jossa oli lautakatto.
Barokkityylinen saarnastuoli oli peräisin aiemmasta kirkosta. Kirkkosalia viimeisteltiin vielä 1770-luvulla. Kirkon esineistöstä on säilynyt kaksi suruharsotettua miekkaa, jotka on nykyisin Kansallismuseon kokoelmissa.
Kellotapuli rakennettiin 1763 siten että se liittyy kirkkotarhan aitaan. Siinä on kahden kellon paikat. Tapulin läpi on käynti kirkolle, ja sen vieressä on ollut ruumishuone. Kello tuli Mustion ruukin välityksellä Tukholmasta. Sen valoi kellonvalajamestari Johan Fahlsten. Kellossa lukee teksti:
Inskription tekstin oli laatinut Karjalohjan kirkkoherra Gabriel Haartman. Vanha pikkukello särkyi, mutta se lähetettiin Tukholmaan korjattavaksi. Kirkon vieressä on viljamakasiini ja tien varteen tehtiin 1800-luvulla kirkkotallit.
The Sins of Sodom
The Sins of Sodom on saksalaisen thrash metal -yhtye Sodomin bootleg, joka sisältää kaksi yhtyeen ensimmäistä demoa ("Witching Metal" ja "Victims of Death").
Nummi (Lohja)
Nummi on entinen Suomen kunta. Se yhdistyi Pusulan kunnan kanssa Nummi-Pusulan kunnaksi 1. tammikuuta 1981. Kun Nummi-Pusula liittyi vuoden 2013 alusta Lohjaan, myös entisen Nummen kunnan alueesta tuli osa Lohjaa. Nummen kirkonkylän kaavoitetut alueet muodostavat nykyään Lohjan 103. kaupunginosan ja Saukkolan kaavoitetut alueet 105. kaupunginosan.
Nummen naapurikunnat ennen vuoden 1981 kuntaliitosta olivat Kiikala, Lohjan kunta, Pusula, Sammatti, Somero (vuoteen 1977 Somerniemi), Suomusjärvi ja Vihti.
Nummi oli Lohjan kappeliseurakunta, ja sillä oli oma hautausmaa 1600-luvulta asti. Vuonna 1822 rakennettiin harmaakivikirkko. Nummi erosi emäpitäjästään Lohjasta vuonna 1843. Haarla, Hakula, Heijala, Heimola, Huhti, Hyrsylä, Hyvelä, Immola, Jakova, Järvenpää, Jättölä, Korkianoja, Kovela, Leppäkorpi, Luttula, Maikkala, Maskila, Mettula, Miemola, Millola, Mommola, Mäntsälä, Nummi, Näkkilä, Oinola, Oittila, Pakkala, Pälölä, Raatti, Remala, Rettlahti, Röhkölä, Salo, Saukkola, Sierla, Sitarla, Tavola, Varttila ja Vivola.
Vuoden 1980 taajamarajauksen mukaan Nummen taajamat olivat kirkonkylä (551 asukasta) ja Saukkola (308 asukasta).
Lindsay
Lindsay on kaupunki Tularen piirikunnassa, Kaliforniassa, Yhdysvalloissa. Kaupunki sijaitsee Fresnosta kaakkoon.
Lindsayn pinta-ala on United States Census Bureaun mukaan 6,2 km². Siitä kaikki on maata. Vuoden väestönlaskennan aikaan kaupungissa oli 10 297 asukasta, 2 717 taloutta ja 2 208 perhettä. Miltei 78 % väestöstä on espanjalaista tai latinalaisamerikkalaista alkuperää.
Kansas City Scouts
Kansas City Scouts oli National Hockey Leaguessa vuosina 1974–1976 pelannut seura. Vuonna 1976 seura siirtyi Kansas Citystä, Missourista Denveriin, Coloradoon ja vaihtoi nimensä Colorado Rockiesiksi.
Vuonna 1974 Kansas City sai oman jääkiekkojoukkueensa, jonka nimi oli ensiksi "Kansas City Mohawks". Nimi jouduttiin kuitenkin vaihtamaan, koska se muistutti liikaa Chicago Blackhawksin nimeä. Scouts liittyi NHL:een samaan aikaan Washington Capitalsin kanssa. Capitals hävisi 67 ottelua 80:stä pelaamastaan, eikä Scouts pelannut paljoa paremmin. Tässä vaiheessa joukkueessa heräsi epäilyt, oliko tämä laajennus kannattava.
Scouts ei missään vaiheessa parantanut otteitaan, joten kannattajatkin alkoivat hylätä joukkuettaan. Se voitti viimeisistä 44:stä ottelustaan vain yhden, ja tämä viimeistään varmisti joukkueen kaatumisen. Scoutsista tulikin ensimmäinen joukkue sitten kauden 1934–1935, joka vaihtoi kaupunkia. Joukkue siirtyi Coloradoon, joskin muutaman vuoden jälkeen joukkue muutti jälleen. Nykyään Scouts tunnetaan yhtenä viime vuosien menestyneimpänä seurana, New Jersey Devilsinä.
Vuonna 1974 NHL laajensi sarjaa ottamalla mukaan joukkueet Kansas Citystä, Missourista ja Washington DC:stä. Kansas Cityyn perustettiin tuolloin New Jersey Devilsin edeltäjä. Kansas Cityn uuden seuran nimeksi piti tulla Kansas City Mohawks. Chicago Blackhawks kuitenkin vastusti nimien samankaltaisuutta. Niinpä nimeksi otettiin Scouts kaupungissa olevan patsaan mukaan.
9. lokakuuta vuonna 1974 Scouts pelasi ensimmäisen ottelunsa NHL:ssa Toronto Maple Leafsia vastaan. Ottelu päättyi Toronton voittoon lukemin 6–2. Rodeota arvostettiin Kansas Cityssä ja se sai parhaat ajat Scoutsin kotihallista Kemper Arena. Niinpä Scoutsin piti odottaa yhdeksän ottelua ennen kuin pääsi pelaamaan ensimmäisen kotiottelunsa. Sen ottelun Scouts hävisi Blackhawksille luvuin 4–3, mutta pian toinen laajennusjoukkue Washington Capitals kaatui luvuin 5–4. Kuten usein laajennusjoukkueilla, myös Kansas Cityllä oli huono avauskausi. Se keräsi ainoastaan 41 pistettä. Kausi toi kuitenkin ainoastaan 12 voittoa. Joukkue ei päässyt kummallakaan kaudella pudotuspeleihin voitettuaan vain 27 160:stä ottelustaan.
Vaikka Scouts pelasikin paremman avauskauden kuin Capitals, alkoi seura kärsiä Midwestin taloudellisesta taantumasta. Toisella kaudellaan Scouts myi ainoastaan 2000 heidän 8000:sta kausikortistaan ja oli lähes miljoona dollaria velkaa. Niinpä seura siirrettiin Denveriin ja sen uudeksi nimeksi tuli Colorado Rockies.
AT&amp;T
AT&T Inc. on Yhdysvaltojen suurin teleoperaattori.
Yhtiö oli vuoden 2012 Fortune 500-listalla yhdennellätoista sijalla.
Nykyinen AT&T syntyi vuonna 2005, kun SBC Communications osti entisen emoyhtiönsä, vuonna 1885 perustetun American Telephone & Telegraph Companyn. Tuolloin SBC otti käyttöön nimen AT&T. AT&T syntyi alun perin vuonna 1885, kun Yhdysvalloissa rakennettiin maan ensimmäisiä kaukopuheluyhteyksiä. Alkuperäinen AT&T hajotettiin useisiin yrityksiin, joista SBC oli yksi, vuoden 1983 monopolituomion jälkeen.
Lokakuussa 2016 AT&T ilmoitti ostavansa Time Warnerin yli 80 miljardin dollarin hinnalla.
Paikallis- ja kaukopuheluiden lisäksi yritys tarjoaa muun muassa matkapuhelinliittymiä sekä Internet-yhteyksiä. 12. tammikuuta 2007 yritys tiedotti luopuvansa Yhdysvaltojen tunnetuimmasta matkapuhelinbrändistä, Cingularsta ja jatkossa tarjoavansa kaikkia palveluitaan AT&T-brändin alla.
AT&T toimi Williamsin Formula 1 -tallin pääsponsorina kaudet 2007-2011. AT&T on myös NBA-koripalloseura San Antonio Spursin kotiareenan AT&T Centerin nimisponsori.
Michael Anthony
Michael Anthony Sobolewski (s. 20. kesäkuuta 1954 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen muusikko. Hän tuli tunnetuksi rockyhtye Van Halenin basistina. Hän oli yhtyeen basisti vuoteen 2006 saakka. Soittamisen lisäksi hän laulaa taustoja kaikilla Van Halenin levyillä. Hänellä hyvin tunnettu omaleimainen kiljuntaääni, jota hän käyttää ahkerasti varsinkin Van Halen -yhtyeen varhaistuotannossa (mm. albumilla "Van Halen", 1978).
Vuonna 2008 Anthony perusti yhdessä Van Halenin Sammy Hagarin (laulu), sooloartisti Joe Satrianin (kitara) ja Red Hot Chili Peppersin Chad Smithn (rummut) kanssa hard rock -superyhtyeen nimeltä Chickenfoot.
Michael Anthonyn suurin innoittaja basistina on Led Zeppelinin John Paul Jones, muita innoittajia on ollut muun muassa Cream-yhtyeen Jack Bruce.
Hänen bassoriffinsä kappaleessa ”Runnin’ with the Devil” on tunnetuimpia rock-bassoriffejä. Myös hänen live-esiintymisensä on erittäin omaleimaista, kuten Van Halenin brändiin kuuluu: bassosoolot kestävät yli kymmenen minuuttia, ja niiden aikana Anthony kierii maassa, hyppii ilmaan ja juo viskiä soittaen samalla koko ajan.
Michael Anthony ei ole ollut Van Halenin jäsenenä vuoden 2004 kiertueen jälkeen, hänen tilallaan on kitaristi Eddie Van Halenin poika Wolfgang Van Halen, joka korvasi Anthonyn vuonna 2006. Van Halenin hajottua 2004 Michael Anthony on soittanut muun muassa yhteiskeikkoja Van Halenin ex-laulajan ja hyvän ystävänsä Sammy Hagarin kanssa.
Anthony on naimisissa high school -aikojen ihastuksensa Suen kanssa, jonka kanssa hän avioitui kymmenen vuoden seurustelun jälkeen vuonna 1981. Heillä on kaksi tytärtä. Michael Anthony on innokas autoharrastaja, hänen kokoelmansa helmi on vuoden 1940 kilpa-Ford.
Kettutytöt
Kettutytöt on puhekielessä käytetty nimitys suomalaisille turkistarhoille iskuja tehneistä eläinaktivisteista. Alkuperäiset kettutytöt olivat Kirsi Kultalahti, Mia Salli ja Minna Salonen, jotka päästivät vuonna 1995 satoja kettuja irralleen eräillä turkistarhoilla Pohjanmaalla.
Vaasan hovioikeus tuomitsi Kultalahden, Sallin ja Salosen yhdeksän kuukauden ehdollisiin vankeusrangaistuksiin kolmesta törkeästä vahingonteosta, vahingonteosta ja tarpeettoman kivun ja tuskan tuottamisesta eläimelle. Tuomio annettiin 30. joulukuuta 1996. Lisäksi heidät tuomittiin maksamaan vahingonkorvauksena lähes 800 000 markkaa.
"Kettutytöt" on myös vuonna 1997 valmistunut suomalainen televisioelokuva, jonka on ohjannut Hannu Heikinheimo. Elokuvan aihepiiri liittyy turkiselinkeinoon ja eläinaktivismiin.
Pittsburgh Pirates (jääkiekkoseura)
Pittsburgh Pirates oli National Hockey Leaguessa vuosina 1925–1931 pelannut seura. Piratesin edeltäjänä toimi "Pittsburgh Yellow Jackets", mutta Yellow Jacketsin omistajan joutuessa taloudellisiin ongelmiin, osti James F. Callahan seuran. Hän vaihtoi joukkueen nimen Piratesiksi, joka oli myös paikallinen baseball-seura.
Pirates oli kolmas yhdysvaltalainen NHL-seura, sitä ennen liigassa olivat pelanneet Boston Bruins sekä New York Americans. Piratesin ensimmäinen kausi oli vakuuttava ja he sijoittuivat kolmanneksi runkosarjassa. Pudotuspeleissä tie katkesi kuitenkin kesken, kun tuleva Stanley Cup -voittaja Montreal Maroons pudotti Piratesin jatkosta. Tämän kauden jälkeen Piratesin otteet huononivat selkeästi ja he pääsivät seuraavan viiden vuoden aikana vain kertaalleen pudotuspeleihin. Jälleen tuleva mestari, tällä kertaa New York Rangers, pudotti heidät jatkosta.
Viimeisen kautensa NHL:ssä Pirates pelasi 1930–1931. Joukkueen omistajat kärsivät tällöin taloudellisista ongelmista ja joukkue siirrettiin vuodeksi Philadelphiaan ja sen nimi vaihtui "Philadelphia Quakersiksi". Tämä kausi oli kuitenkin joukkueen huonoin, jonka jälkeen ei Piratesia eikä Quakersia nähty enää liigassa.
Pirates jätti kuitenkin jälkensä liigaan. Piratesin valmentaja Odie Cleghorn oli ensimmäinen, joka käytti kolmea hyökkäysketjua. Ennen tätä oli tapana antaa parhaiden pelaajien pelata niin kauan, kuin he jaksoivat. Cleghorn käytti myös ensimmäisenä niin sanottuja lentäviä vaihtoja. Piratesilla on myös yksi NHL-ennätys jaettuna New York Americansin kanssa. Eräässä heidän ottelussaan vuonna 1926 pelaajat laukoivat 141 kertaa kohti maalia. Piratesin maalivahti torjui 67 kertaa ja Americansin 70 kertaa. New York Americans voitti ottelun 3–1.
"Huom: O = Ottelut, V = Voitot, H = Häviöt, T = Tasapelit, P = Pisteet, TM = Tehdyt maalit, PM = Päästetyt maalit, J = Jäähyt"
Kaukaista räjähdystä muistuttavat ääni-ilmiöt
Kaukaista räjähdystä muistuttavia ääni-ilmiöitä kuullaan toisinaan eri puolilla maapalloa, lähinnä rannikkoalueilla. Ilmiö tunnetaan lukuisilla paikallisilla tai yleisimmillä nimityksillä. Ilmiö on "Brontidi" italiaksi ja "Uminari" japaniksi, englanniksi nimityksiä ovat esimerkiksi "mistpouffer" ("sumuposahtaja") ja "fog gun" ("sumutykki"). Äänet muistuttavat ukkosta, räjähdystä tai tykinlaukausta, ukkoseen ne eivät kuitenkaan liity. Osa havainnoista ei ole "aitoja". Ääniä voivat nykyisin aiheuttaa esimerkiksi yliäänikoneet, mutta nämä ääni-ilmiöt on tunnettu jo kauan ennen lentokoneita, jo esimerkiksi intiaanien mytologiassa. Eräs tunnettu havaintopaikka on Moodus-niminen kaupunki Yhdysvaltojen Connecticutissa. Siellä ilmiölle on oma paikallinen nimityksensä, Moodus Noises ("Moodus-äänet"). Kaupunki on saanut nimensä intiaanikielestä, jossa "Machimoodus" tarkoittaa äänten paikkaa. Kalliovuorilla kuultavia laukausta muistuttavia ääniä kutsutaan Kalliovuorten kanuunoiksi.
Ilmiölle on annettu useita mytologisia ja tieteellisiä selityksiä. Ilmiön alkuperä on tieteellisessä mielessä epävarma. Samaan aikaan äänten kanssa on rekisteröity erittäin heikkoja maanjäristyksiä, niin heikkoja, ettei ihminen voi mitenkään havaita niitä. Nämä maanjäristykset ovat kuitenkin niin heikkoja, että ne eivät luultavasti aiheuta ääntä, vaan niillä ja äänillä on sama alkuperä. Erään teorian mukaan äänet johtuvat merenpohjasta purkautuvasta kaasusta.
20 seiki shōnen
20 seiki shōnen (20th Century boys) on Naoki Urasawan kirjoittama ja piirtämä mangasarja.
Nagan tulipallot
Nagan tulipallot ovat valoilmiö, jota sanotaan näkyvän Mekong-joella Thaimaassa ja Laosissa. Ilmiö on yksi tunnetuimmista haamuvaloista. Mekong-joesta sanotaan nousevan hohtavia, punertavia munanmuotoisia palloja. Pallot nousevat muutaman sadan metrin korkeuteen ennen katoamistaan. Valopallojen määrä vaihtelee, niitä väitetään nähdyn muutamasta kymmenestä tuhansiin yössä.
Tulipalloja havaitaan useimmiten Wan Awk Pansassa lokakuun öinä, mutta niitä on nähty myös helmi-, maalis, huhti- ja toukokuussa ja syyskuussa.
Ilmiön syy on epävarma. On ehdotettu, että se johtuu sedimentissä tapahtuvasta käymisestä.
Ohjelma Thaimaan televisiossa vuonna 2002 ehdotti, että tulipallot olisivat Laosin puolen sotilaiden tulijuova-ammuksia. Tämä aiheutti paikallisten kyläläisten raivoisia vastalauseita, sillä he uskoivat, että pallot sylkee myyttinen lohikäärme Naga. Jopa jotkut vakavasti otettavat olevat sanomalehdet kannattivat teoriaa Naga-lohikäärmeestä.
Valoilmiötä on pyritty hyödyntämään matkailun avulla. Valoilmiöön liittyen on järjestetty jopa festivaaleja.
Nanain kieli
Nanain kieli (aikaisempi nimitys "goldi") on Venäjän Kaukoidässä ja Koillis-Kiinassa asuvien nanaiden puhuma tunguusilainen kieli. Kiinassa se tunnetaan nimellä "heže".
Nanait asuvat Venäjällä Habarovskin ja Primorjen aluepiireissä, Sahalinin alueella sekä Kiinassa Heilongjiangin maakunnassa Songhuan (Sungarin) ja Ussurin välisellä alueella.
Vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan Venäjällä oli 11 900 nanaita ja 5 900 nanain kielen puhujaa. Kansallisuudeltaan nanaista 44,1 % ilmoitti äidinkielekseen nanain ja 55,3 % venäjän. Toisena kielenään venäjää puhui 40,2 %.
Venäjän vuoden 2002 väestönlaskennassa rekisteröitiin 12 200 nanaita ja 3 900 nanain puhujaa. 99,6 % kansasta osaa venäjää. Alueellisesti he jakautuivat seuraavasti:
Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Venäjällä on 1 300 nanain puhujaa.
Kiinassa nanaita eli "heženejä" laskettiin vuonna 1990 olevan 4 200 henkeä, mutta vain kourallinen heistä puhuu nanaita.
Nanai kuuluu tunguusikielten pohjoishaaran amurilaiseen ryhmään. 1600-luvulle saakka nanait muodostivat yhtenäisen kansan, joka asui Amurin keski- ja alajuoksulla, Ussurin ja Sungarin varsilla sekä Hankajärven rannalla. Kiinan ja Venäjän välinen raja jakoi heidät kahteen kulttuuripiiriin. 1800-luvulla muodostui kiinalaistunut tazien ryhmä.
Kieli käsittää yläamurin, keskiamurin ja ala-amurin murreryhmät, jotka jakautuvat lukuisiin paikallismurteisiin. Niiden väliset erot ovat osittain syntyneet mantšun, kiinan ja evenkin kielten vaikutuksesta. Kaukaisimmat murteet ovat vain vaivoin toistensa puhujien ymmärrettävissä.
1860-luvulla venäläiset lähetyssaarnaajat loivat kyrilliseen kirjaimistoon perustuneen kirjoitusjärjestelmän, jota käytettiin uskonnollisen kirjallisuuden ja nanain kielen oppikirjojen julkaisemiseen. Tämän kirjakielen käyttö päättyi vuonna 1906. Vuonna 1928 julkaistiin kyrilliseen kirjaimistoon perustunut aapinen. Vuonna 1931 laadittiin latinalaiseen aakkostoon perustunut nanain kirjakieli, mutta jo vuonna 1936 siirryttiin jälleen kyrilliseen kirjaimistoon. Kirjakielen pohjana on keski-Amurin Naihinin murre. Nykyinen kirjaimisto hyväksyttiin vuonna 1993.
Nanaiksi ilmestyy äidinkielen oppikirjoja, kansanperinnekokoelmia sekä vähäisessä määrin alkuperäistä kaunokirjallisuutta. Aikaisemmin julkaistiin myös venäjästä käännettyä kirjallisuutta. Kouluissa kieltä opetetaan aineena. Opettajia koulutetaan Habarovskin pedagogisessa korkeakoulussa ja Herzenin pedagogisessa yliopistossa Pietarissa. Yhdessä piirilehdessä julkaistaan nanainkielistä sivua. Kieltä käytetään jonkin verran myös radiossa ja televisiossa.
Nykyään nanaita voidaan pitää vakavasti uhanalaisena kielenä. Aktiivisesti sitä käyttävät vain yli 50-vuotiaat. Nuoremmat sukupolvet puhuvat venäjää.
All Hallow’s
All Hallow's on yhdysvaltalaisen punk-yhtye AFI:n vuonna 1999 ilmestynyt EP, jonka julkaisi Nitro Records. EP:n kappaleesta "Totalimmortal" tehtiin musiikkivideo. "The Boy Who Destroyed the World" on videopelissä "Tony Hawk's Pro Skater 3". Punk-yhtye The Offspring teki coverin kappaleesta "Totalimmortal" elokuvan "Me kaksi & Irene" soundtrackille.
Osuustoimintakeskus Pellervo
Osuustoimintakeskus Pellervo (vuoteen 2017 "Pellervo-Seura") on suomalainen yhdistys, jonka tarkoituksena on edistää osuustoimintaa Suomessa. Yhdistykseen kuuluu noin 400 jäsenyhteistöä, joista valtaosa on osuuspankkeja. Yhdistys perustettiin vuonna 1899 osana suomalaisen osuustoiminnan käynnistämistä. Keskeisin henkilö Pellervo-Seuraa perustettaessa oli Hannes Gebhard.
Pellervo on osuustoiminnan palvelu- ja yhteistyöjärjestö, joka edistää osuustoimintaa yrittämismallina ja osuuskuntaa kilpailukykyisenä yritysmuotona. Osa palveluista on tarkoitettu suoraan yritysten käyttöön ja osa vaikuttaa yritystoiminnan puitteisiin.
Pellervo ajaa osuustoiminnan yhteiskunnallisia etuja ja edistää osuustoiminnalliselle yrittämismallille myönteistä ilmapiiriä. Pellervo vaikuttaa yrittämisen puitteita koskevaan lainsäädäntötyöhön sekä talous- ja elinkeinopolitiikkaan. Ajankohtaista on mm. työ osuuskuntalain, osuuskuntien verotuksen, osuustoiminnan opetuksen ja tutkimuksen sekä kauppapolitiikan ja kilpailupolitiikan parissa.
Pellervo-Seura julkaisi vuosina 1899–1998 Pellervo-lehteä. Vuodesta 1999 sen seuraajina ovat olleet aikakauslehdet Kodin Pellervo ja Maatilan Pellervo.
Pellervo-Seura osallistui Elinkeinoelämän valtuuskunnan (EVA) perustamiseen vuonna 1974. Pellervon myöntämiä tunnustuksia ovat: pronssinen, hopeinen ja kultainen Gebhard-mitali, osuustoiminnan ansiomitali, osuustoiminnan I luokan ansiomitali, Pellervon pronssinen, hopeinen ja kultainen ansiomerkki.
Hamilton Tigers
Hamilton Tigers oli joukkue, joka pelasi National Hockey Leaguessa vuodet 1920-1925. Joukkue perustettiin Quebec Bulldogsin tilalle, joka muutti Hamiltoniin heikosti sujuneen kauden jälkeen.
Quebec Bulldogsin viimeinen kausi NHL:ssa sujui niin huonosti, että suurin osa kannattajista hylkäsi seuran. Joukkueen omistajat paikkasivat tilanteen siirtämällä seuran Hamiltoniin. Tigersin pelaajisto oli kuitenkin jo niin vanhaa ja kokenutta, että oli selvää, että joukkue ei tulisi pärjäämään liigassa. Näin ollen NHL määräsi muut joukkueet tarjoamaan pelaajiaan Tigersille, jotta joukkue kokisi eräänlaisen nuorennusleikkauksen. Vaikka joukkue sai useita huippupelaajia, eivät sen otteet parantuneet ollenkaan. Joe Malone teki 30 maalia 20:ssä ottelussa, mutta sekään ei auttanut joukkuetta.
Kolme seuraavaa kautta olivat ensimmäisen toisintoja. Joukkueeseen palkattiin huippuvalmentaja Art Ross ja Joe Malone myytiin Montreal Canadiensiin. Hänen tilalleen hankittiin uusia vahvistuksia, mutta turhaan. Ensimmäisten neljän kauden jälkeen joukkue vihdoin piristyi, kun Percy LeSueur siirtyi valmennukseen ja joukkue hankki suuret määrät uusia pelaajia.
Vihdoin joukkueen viimeisellä kaudella 1924–1925 tuli menestystä. Tigers pelasi loistavan runkosarjan, vaikka puolessa välissä iskikin uupumus. Kauden päätteeksi joukkue juhli runkosarjan voittoa ja lähti yhtenä suurista suosikeista pudotuspeleihin. Pudotuspelien alla Tigersin pelaajat vaativat joukkueeltaan 200 dollarin palkankorotusta, koska NHL oli nostanut pelien määrää 24:stä 30:een. Pelaajat sanoivat, että ilman ylimääräistä palkkiota he eivät aio pelata. Liigan johtaja Frank Calder vastasi, että jos he kieltäytyvät, niin NHL kumoaa heidän pelilupansa. Näin kävi ja Tigers ei osallistunut pudotuspeleihin ollenkaan. Montreal Canadiens pelasi Stanley Cupin finaalissa Victoria Cougarsia vastaan, joskin häviten tämän ottelun. Tämä oli samalla viimeinen kausi, jolloin jokin muu kuin NHL-seura voitti Stanley Cupin.
Hamilton Tigersin toiminta loppui kauden jälkeen ja Tigersin pelaajat siirtyivät lopulta uuteen NHL-seuraan, New York Americansiin, jonka omistaja osti oikeudet Tigersin pelaajiin 75 000 dollarilla.
Bridget Moynahan
Kathryn Bridget Moynahan (s. 28. huhtikuuta 1971 Binghamton, New York) on yhdysvaltalainen malli ja näyttelijä. Hän on esiintynyt muutamien elokuvien lisäksi vieraana "Sinkkuelämää"-televisiosarjassa. Vuodesta 2010 hän on ollut yhdessä päärooleista poliisisarjassa "Blue Bloods".
Moynahanilla on 22. elokuuta 2007 syntynyt poika, jonka isä on hänen entinen poikaystävänsä, amerikkalaista jalkapalloa pelaava Tom Brady. Moynahan ja Brady seurustelivat kolmen vuoden ajan, mutta he erosivat joulukuussa 2006.
Mikko Turunen
Mikko Turunen (s. 4. helmikuuta 1982 Joensuu) on suomalainen jääkiekkoilija ja pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelaajatyypiltään puolustava puolustaja, jonka parhaat ominaisuudet nähdään oman pään pelissä sekä alivoimapelissä.
Turunen pelasi kaudella 1999–2000 kotikaupunkinsa Joensuun Kiekko-Karhuissa A-nuorten ensimmäisessä divisioonassa. Seuraavaksi kaudeksi Turunen pääsi Kiekko-Karhujen Mestis-joukkueeseen ja pelasi siellä 43 ottelua tehden niissä tehot 2+7=9. Joensuusta Turunen siirtyi HIFK:n A-nuorten joukkueeseen jossa Turunen pelasi kahden kauden aikana yhteensä 66 ottelua ja teki niissä tehot 9+19=28.
Kaudeksi 2003–2004 Turunen pääsi pelaamaan HIFK:ssä SM-liigaa, jossa hän aloitti viidennen täyden kautensa kaudella 2007–2008. Kausi 2008–2009 jäi Turuselle toistaiseksi viimeiseksi HIFK:ssa. Hän teki runkosarjassa uransa parhaat SM-liiga tehot 2+6=8 ja oli joukkueensa paras +- tilastossa.
Kaudeksi 2009–2010 Turunen siirtyi Slovakian pääsarjassa pelaavan HC Slovan Bratislavan riveihin. Bratislavassa Turunen nousi heti isoon puolustavan puolustajan roolin ja teki runkosarjassa tehot 5+6=11 Slovanin voittaessa runkosarjan. Turunen loukkaantui kuitenkin runkosarjan viimeisessä ottelussa ja pääsi playoffeissa mukaan vasta finaalisarjaan, jossa Turunen jäi tehopisteittä. Kauden päätteeksi kaulaan ripustettiin hopeamitali.
Kausi 2010–2011 alkoi Turusella HC Slovan Bratislava joukkueessa, mutta jo runkosarjan neljännessä ottelussa Zvolenia vastaan hän sai pahan polvivamman. Tämän jälkeen Turunen purki Slovanin sopimuksen ja palasi kotisuomeen kuntouttamaan itseään. Joulukuun alussa mies liittyi Kiekko-Vantaan Mestis-joukkueeseen ja ehti pelata siellä isossa roolissa 13 ottelua tehoin 1+1, kunnes kutsu kävi SM-liigaan ja mies kirjoitti loppuvuoden kattavan sopimuksen Espoon Bluesin kanssa. Bluesissa Turunen oli voittamassa SM-hopeaa.
Mitsubishi J2M
Mitsubishi J2M oli keisarillisen Japanin laivaston käytössä toisessa maailmansodassa ollut, Mitsubishin valmistama yksimoottorinen ja yksipaikkainen hävittäjälentokone. Koneen lempinimi ”Raiden” () viittasi japanilaisessa mytologiassa esiintyvään ukkosen jumalaan. Liittoutuneet tunsivat Mitsubishi J2M:n koodinimellä ”Jack”.
Mitsubishi J2M:n kehitti lentokonesuunnittelija Jirō Horikoshi, joka tunnetaan parhaiten Mitsubishi A6M Reisenin suunnittelusta. Kone suunniteltiin torjuntahävittäjäksi pommikoneita vastaan, ja sen vuoksi siinä oli raskas aseistus. Raiden ei ollut lentäjien suosiossa, koska ohjattavuus ja ketteryys kärsivät raskaasta aseistuksesta ja lisäksi koneen ohjaamosta oli huono näkyvyys.
Nämä ominaisuudet tekivät taistelemisen hävittäjiä vastaan vaikeaksi, vaikka Raiden oli hyvä aiottuun tarkoitukseen.
J2M Raiden kärsikin ilmeisistä ongelmista, niin rakenteen kuin moottorinsakin puolesta.
Kone oli vaativa lennettävä suhteellisen pienen siipipinta-alan vuoksi, mikä puolestaan mahdollisti hyvän nousukyvyn ja paransi osaltaan nopeutta. Koulutusvaiheessa tyypillä sattui paljon onnettomuuksia, mikä osaksi johtui kiirehditystä peruslentokoulutuksesta tappioiden korvaamiseksi.
Saburo Sakai lensi Raidenilla sanoen, että tuntui siltä kuin olisi lentänyt kuorma-autolla. Kone saapui taistelukäyttöön liian myöhään, jotta se olisi voinut vaikuttaa sodan lopputulokseen. Lisäksi tuotanto kärsi pommituksissa. Maanjäristys tuhosi sekin pahoin sekä Mitsubishin että Nakajiman tuotantolaitoksia, jotka sijaitsivat Nagoyassa. Vain arviolta 730 lentokonetta valmistui, aiotusta 3 700:sta.
Konetta valmistettiin myös yöhävittäjäversiona. ”Raidenia” käyttivät erityisesti Japanin laivaston ilmavoimat kotisaarten puolustuksessa ja koneet saavuttivat jonkinlaista menestystä Japanin suurkaupunkien puolustustaisteluissa. Sen saavuttama lakikorkeus, 11 700 metriä, oli suunnilleen riittävä korkealla lentäviä B-29:iä vastaan.
J2M3 oli paranneltu versio Mitsubishi J2M:stä, ja kaikkein suosituin malli, jota rakennettiin kaiken kaikkiaan 435 kappaletta. Muita J2M-malleja tehtiin yhteensä alle 200 kappaletta. Menestyksekkäin ässä (yhteensä 27 pudotusta eri tyypeillä) Raidenilla oli laivaston lentäjä Sadaaki Akamatsu, lempinimeltään ”Temei”. Hänen onnistui myös pudottaa kotisaarten puolustuksessa useita Grumman Hellcat- ja North American P-51 Mustang - hävittäjiä. Kymmenestä vaatimuksesta näille tyypeille kahdeksan voitiin vahvistaa varmasti.
Francis Galton
Sir Francis Galton (16. helmikuuta 1822 Sparkbrook, Birmingham – 17. tammikuuta 1911 Haslemere, Surrey) oli englantilainen tutkimusmatkailija, kirjailija, antropologi, psykometrikko ja tilastotieteilijä, joka aloitti perinnöllisyystutkimukset. Hän oli Charles Darwinin serkkupuoli ja aikansa ihmelapsi, joka oppi jo kaksivuotiaana lukemaan sekä osasi viisivuotiaana kreikkaa ja jakolaskuja. Galton teki vuonna 1846 tutkimusmatkan Valkoiselle Niilille ja vuonna 1850 Etelä-Afrikan länsiosiin.
Galton toimi Lontoon Royal Geographical Societyn hallituksen jäsenenä ja keräsi tutkimusmatkoillaan paljon uutta, arvokasta matkatietoutta. Vuonna 1852 hän päätti koota yksiin kansiin niin omat kuin muidenkin tutkimusmatkailijoiden hyödyllisimmät vinkit. Tuloksena oli 196-sivuinen teos "The Art of Travel: Shifts and Contrivances Available in Wild Countries", jonka ensimmäinen painos julkaistiin vuonna 1855. Vuonna 1872 sen viidennessä painoksessa oli jo 366 sivua, mutta se mahtui edelleen matkalaisen rintataskuun. Kirjaa pidetään eräänä matkailukirjallisuuden merkkiteoksista, ja siitä on otettu uusia painoksia omaan aikaamme saakka.
Darwinin teos "Lajien synty" (1859) ohjasi Galtoninkin kiinnostusta luonnontieteisiin ja perinnöllisyyteen. Teoksissaan "Hereditary genius, its laws and consequences" (1869) ja "Natural inheritance" (1889) hän muotoili Galtonin lain, jonka mukaan yksilön perimästä tulee 50 % kummaltakin vanhemmalta, 25 % kultakin isovanhemmalta sekä 12,5 % kultakin isoisovanhemmalta. Häntä on luonnehdittu laskumaanikoksi, joten hän tutki myös tilastollisia menetelmiä, muun muassa korrelaatiota ja ilmatiedettä. Galtonin on kerrottu olleen sitä mieltä, että "laske aina, kun voit".
Galton aloitti kaksostutkimukset. Näillä hän pyrki selvittämään sitä, kuinka suuri osa ihmisen persoonallisuudesta voidaan selittää perimän tai toisaalta ympäristön avulla. Galton päätyi toteamaan, että perimän vaikutus ylittää merkittävästi ympäristön vaikutuksen. Nykyään tällaista perimän ja ympäristön vastakkainasettelua jotkut pitävät keinotekoisena ja jopa jokseenkin harhaanjohtavana, mutta sitä tutkitaan yhä paljon. Galtonia voidaankin pitää käyttäytymisgenetiikan perustajana.
Osaltaan Galtonin teosten pohjalta syntyivät 1800-luvun loppupuolella eugeniikan ja niin sanotun tieteellisen rasismin tutkimusalat. Galton asetti eri rodut älykkyysasteikoille, jonka toisessa ääripäässä sijaitsivat ateenalaiset ja heidän alapuolellaan laskevassa järjestyksessä englantilaiset, skotlantilaiset ja pohjoisenglantilaiset. Galton aateloitiin 1909, ja hänen testamenttivaroillaan perustettiin hänen mukaansa nimetty rotuhygienian professorin virka Lontoon yliopistoon.
Nuuttaus
Nuuttaus on painotekniikan jälkikäsittelyprosesseissa käytettävä menetelmä, jolla käsiteltävänä olevaan materiaaliin (yleensä kartonkiin tai pahviin) tehdään kokoon puristamalla uramainen taitekohta. Uraa myöten painotuote on helpommin taivutettavissa haluttuun suuntaan kuin vastaava tasapaksuinen tuote.
Myös menetelmällä aikaan saatavaa uraa nimitetään nuuttaukseksi. Menetelmää käytetään muun muassa kirjoja, kansioita ja laatikoita valmistettaessa.
Ylivetokansia käyttäessä, esim. koulu- ja pokkarikirjoissa, käytetään kaksinkertaista nuuttia, jolloin toinen nuutti toimii saranana ja kirja on helpompi avata.
Nuuttaus tehdään kirjapainossa kohopaino- tai stanssauskoneella tai käsikäyttöisillä puristimilla. Paras nuuttaustulos saadaan kartongin kuidun suuntaan.
Kurt Angle
Kurt Steven Angle (s. 9. joulukuuta 1968 Mount Lebanon, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen showpainija ja entinen huipputason raskaansarjan vapaapainija, joka nykyisin esiintyy WWE-showpainipromootiossa.
Vuonna 1995 Angle voitti painin maailmanmestaruuden 1996 Atlantassa ja seuraavana vuonna kyseenalaisella tavalla olympiakultaa Atlantan olympialaisissa raskaassa sarjassa (100–130 kg). Angle voitti mitalinsa niska murtuneena. Vapaapainissa Angle voitti kahdesti Yhdysvaltain yliopistomestaruuden 1. divisioonassa ja kolmesti valtakunnallisen mestaruuden. Vuonna 1987 hän oli voittanut Yhdysvaltain juniorimestaruuden ja 1988 Yhdysvaltain FILA:n juniorimestaruuden.
Olympiavoiton jälkeen Angle siirtyi ammattilaiseksi showpainin puolelle, jossa hän on paininut muun muassa monta tunnettua painijaa vastaan, kuten: Triple H, Steve Austin, Undertaker ja Big Show. Lisäksi Angle oli paininut John Cenaa vastaan Cenan tehdessä debuuttia WWE:hen. Kurt Anglen yksi tunnetuimmista painiotteluista oli ottelu Shawn Michaelsin kanssa Wrestlemania 21:ssä. Angle voitti tammikuussa 2006 World Heavyweight Champion -tittelin voitettuaan 20:n miehen Battle Royal -ottelun siirtyen samalla RAW'sta Smackdowniin. Angle puolusti mestaruuttaan onnistuneesti The Undertakeria ja Mark Henryä vastaan häviten sen lopulta Rey Mysteriolle WrestleMania 22:ssa Triple Threat -ottelussa, jossa kolmas ottelija oli Randy Orton.
29. toukokuuta ECW:n johtaja Paul Heyman paljasti Anglen siirtyvän uudestisyntyneeseen ECW-painipromootioon.
25. elokuuta 2006 WWE ilmoitti sivuillaan vapauttaneensa Kurt Anglen sopimuksestaan. Syynä tähän oli WWE:n mukaan Anglen heikentynyt terveydentila.
Angle ilmoitti lopettavansa painimisen ja siirtyvänsä Mixed Martial Arts -lajeihin, mutta noin päivä tämän ilmoituksen jälkeen TNA ilmoitti Anglen solmineen sopimuksen promootion kanssa. TNA-sopimus ei velvoita Anglea painimaan vain TNA:ssa, vaan hän voi painia myös indyfederaatioissa.
28. syyskuuta 2007 Kurt Angle pidätettiin rattijuoppoudesta. World Wrestling Federation/Entertainment
Total Nonstop Action Wrestling
Inoki Genome Federation
Power Pro Wrestling
Tuomas Haapanen
Tuomas Jaakko Haapanen (s. 29. joulukuuta 1924 Helsinki) on suomalainen viulisti ja viulunsoiton opettaja. Hän on kapellimestari, musiikkitieteilijä Toivo Haapasen poika. Hän opiskeli Sibelius-Akatemiassa ja Pariisissa. Haapanen toimi soolouransa lisäksi Radion sinfoniaorkesterin ja Helsingin kamariorkesterin konserttimestarina. Hän on opettanut sekä Turun konservatoriossa että Sibelius-Akatemiassa. Haapanen on ollut kansainvälisen Jean Sibelius -viulukilpailun tuomariston puheenjohtaja. Hän on kuullut myös Kuopion viulukilpailun jokaisen suorituksen vuodesta 1967 lähtien ja toiminut usein kilpailun tuomaristossa.
Tuomas Haapasesta on tehty tunnin pituinen dokumenttiohjelma "Timantin hiontaa" -sarjaan. Ohjelma esitettiin Yle Teemalla 19.11.2006.
Alan Tudyk
Alan Wray Tudyk (s. 16. maaliskuuta 1971) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Tudyk tunnetaan muun muassa rooleistaan elokuvissa "Dodgeball – boltsit pelissä" ja "Arvoituksia arkussa" sekä televisiosarjassa "Firefly". Vuonna 2012 ilmestyneen "Räyhä-Ralf"-elokuvan jälkeen hän on ollut merkittävissä rooleissa monissa Disneyn elokuvissa.
Tudyk syntyi El Pasossa Texasissa ja kasvoi Planossa, missä hän kävi Plano Senior High Schoolia. Tudyk opiskeli draamaa Lon Morris Collegessa ja Juilliard Schoolissa.
PRS Guitars
PRS eli Paul Reed Smith Guitars on yhdysvaltalainen soitinmerkki. PRS valmistaa kitaroita, bassoja ja mandoliineja, joita
ovat käyttäneet muun muassa Carlos Santana, Paul Allender ja Dave Navarro. Yhtiön soitinten tunnusmerkkinä on nauhamerkkeinä toimivat eri lintujen kuvat.
Soitinrakentaja Paul Reed Smith (s. 1956) perusti yrityksen vuonna 1985. Smith oli rakentanut ensimmäisen soittimensa lukioiässä ja työskennellyt sen jälkeen kitarankorjaajana Washingtonissa. Smith alkoi tarjota kuuluisille kitaristeille käsintehtyjä mittatilauskitaroita ilman ennakkomaksua tai muita sitoumuksia. Ensimmäinen asiakas oli Ted Nugent vuonna 1975. Vuoteen 1978 mennessä Smith-kitaran olivat hankkineet mm. Peter Frampton, Al DiMeola, Roy Buchanan ja Gary Tallent (bassokitara).
Carlos Santanan hankittua Paul Reed Smith -kitaroita, merkin maine kasvoi eikä pienen tiimin käsityömuotoinen tuotanto enää riittänyt lisääntyneeseen kysyntään. Smith tarjosi uusinta kitaramalliaan suurten yritysten (mm. Guild, Kramer, Yamaha) valmistettavaksi, mutta sopimuksia ei syntynyt. Sen sijaan PRS:n oma tehdas aloitti toimintansa alkuvuodesta 1985.
SS Telma
Höyrylaiva Telma oli vuonna 1883 valmistunut 86,94 metriä pitkä rahtialus, joka laskettiin vesille Englannissa alun perin nimellä "Harrogate".Se oli ennen Suomen lipun alle siirtymistään ruotsalaisomistuksessa. Alus upposi Oulun edustalla, Hailuodon pohjoispuolella 30. joulukuuta 1939.
"Telma" lähti perjantaina 29. joulukuuta 1939 kello 15:00 Oulusta Toppilan satamasta kohti Sundsvallia. Sotatilan takia väylän loistot oli sammutettu ja alus jäi Toppilan redille odottamaan aamua. Oulu-yhtiön saatua tiedon laivan redille jäämisestä yhtiö lähetti proomuilla lisää lastia.
Matka jatkui seuraavana aamuna klo 4.30. Alus eteni merenkulkuhallituksen Helsingin kaupungilta aikarahtaaman pienehkön jäänmurtaja "Otson" avustamana aina Kattilankallan seutuville. Tuuli kääntyi lounaalta itäkoilliseen ja voimistui, ja "Otsosta" ilmoitettiin "Telmaan" jääkentän lähteneen liikkeelle. "Telma" päätettiin kääntää tulosuuntaansa ja palata Toppilaan. "Otson" kiskoessa laivaa sivulta päin noin 90 asteen kulmasta laiva kallistui ja miehistö kuuli jymähdyksiä keulasta. Alus saatiin kuitenkin käännetyksi ja matka Toppilaa kohti alkoi. Kirvesmiehen luodattua pilssit havaittiin keulassa pian suurehko vuoto. Alus päätettiin ajaa matalikolle. Vettä tuli alukseen noin 3 metrin repeämästä eikä laivaa ehditty saada matalaan ennen uppoamista. Alus upposi klo 21.30 keula edellä. Miehistö kuljetettiin Toppilaan hinaaja "Normalla". Kapteeni kävi haveripaikalla seuraavana päivänä ja arvioi aluksen uponneen noin 20 metrin syvyyteen. Laivan korsteenista oli näkyvissä puolisen metriä.
Kapteeni Tor-Alf Collinin arvion mukaan onnettomuuden aiheuttajana oli alusta hinannut jäänmurtaja "Otso", joka veti alusta jäistä sivusuunnassa niin voimakkaasti, että alus vaurioitui. Kapteeni antoi meriselityksen Turussa.
Laivan sellulastia nostettiin 1960-luvulla. Sellupaalit kuljetettiin jäälle aurattua tietä pitkin Martinniemeen, jossa se lastattiin junavaunuihin ja kuljetettiin teollisuuden tarpeisiin.
Aluksen ruori on nykyisin nähtävillä Pohjois-Pohjanmaan museossa.
Luettelo antiikin Kreikan jumalista
Tämä on luettelo antiikin Kreikan jumalista.
Oke Tuuri
Oke Nisse Hemming Tuuri (ent. Blomfeldt; ) oli suomalainen näyttelijä, joka esiintyi sekä teatterissa, elokuvissa että radiossa. Koko kansan tietoisuuteen hänet nostivat roolit kahdessa aikansa suosituimmassa radiokuunnelmassa: Pekka Lipponen jännityskuunnelmassa "Kalle-Kustaa Korkin seikkailuja" (1945–1961) sekä Tippavaaran vanhaisäntä radiohupailussa "Kankkulan kaivolla" (1958–1970).
Oke Tuurin näyttelijänura alkoi vuonna 1934 kiinnityksellä Porin Teatteriin. Hän siirtyi 1936 Tampereen Teatteriin ja edelleen 1941 Suomen Kansallisteatteriin, jossa hän näytteli eläkkeelle jäämiseensä, vuoteen 1972 saakka. Tuurin merkittävimpiä roolisuorituksia näytelmissä "Seitsemän veljestä", "Mikko Vilkastus", "Nummisuutarit", "Kuriton sukupolvi", "Tapahtui kaukana", "Jääkärin morsian" ja "Miehen kylkiluu". Hän myös esiintyi Kansallisteatterin vierailuilla Tukholmassa, Kööpenhaminassa ja Wienissä.
Oke Tuurin elokuvaura alkoi pienellä sivuroolilla elokuvassa "Ne 45 000" (1933). Vielä 1930-luvulla elokuvarooleja oli melko harvakseltaan. Ensimmäinen pääosa hänellä oli vuonna 1937 elokuvassa "Kuriton sukupolvi". Sota-ajan jälkeen Tuuri oli erittäin käytetty näyttelijä filmeissä, varsinkin kepeissä komedioissa, kuten "Pontevat pommaripojat" (1949), "Kalle-Kustaa Korkin seikkailut" (1949), "Rantasalmen sulttaani" (1953), "Muuan sulhasmies" (1956) ja hänen viimeisekseen jäänyt elokuva "Kankkulan kaivolla" (1960). Hänet palkittiin vuonna 1959 Pro Finlandia -mitalilla.
Kaikkein tunnetuin Tuuri oli kuitenkin kahdesta radioroolistaan. Nimimerkki Outsiderin kirjoittamassa jännityskuunnelmasarjassa "Kalle-Kustaa Korkin seikkailuja" (1945–1961) Tuuri esitti seikkailija-päähenkilön parasta ystävää ja apuria, savolaista ”ähväärimiestä” Pekka Lipposta. Antero Alpolan ja Aune Haarlan radiohupailussa "Kankkulan kaivolla" (1958–1970) Tuurin roolina oli 105-vuotias, pontikkaa keittelevä Tippavaaran vanhaisäntä. Tuuri myös levytti muutamia lauluja Tippavaaran isäntänä, ja kiersi isännän hahmossa 60-luvun alussa Niilo Tarvajärven käsittämättömän show’n "Tarvan riemukkaan ratsutallin" kera ympäri Suomea. Tarvajärvi otti ratsastuskilvalla mittaa Tippavaaran isännästä Esa Pakarisen Impi Umpilammen viihdyttäessä yleisöä.
Elokuvassa ”Rantasalmen sulttaani” Tuurin roolina oli Ville Lipponen, Pekka Lipposen kaksoisveli. ”Kalle-Kustaa Korkin seikkailuissa” hän ei yllättäen näytellytkään Pekka Lipposta vaan Reino Valkama, Tuuri oli sivuroolissa Aaleppina.
Oke Tuuri on haudattu Malmin hautausmaalle kortteliin 67-6-201.
Hadrianus V
Innocentius V:n ja Johannes XXI:n välissä hallinnut paavi Hadrianus V (syntyjään Ottobuono de' Fieschi) (s. n. 1205 Genova, Italia – 18. elokuuta 1276) oli paavina 11. heinäkuuta 1276 – 18. elokuuta 1276. Vuosina 1243 – 1254 paavina hallinnut Innocentius IV oli Hadrianus V:n setä ja juuri tämän ansiosta Hadrianus V aikanaan pääsi kardinaaliksi. Hadrianuksen seuraaja oli Johannes XXI.
Hadrianus V oli n. 71-vuotias noustessaan paavinistuimelle. Hadrianus V oli (virallisesti) 186. paavi.