hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Indian Idol
Indian Idol on intialainen versio "Idolsista", ja "Indian Idol" onkin noussut hyvin suureen suosioon intialaisten keskuudessa. "Indian Idolia" esittää Sony Entertainment Television -kanava.
Koelauluja järjestetään Delhissä, Kolkatassa, Lucknowissa ja Mumbaissa.
Varjagien aarre
Varjagien aarre on Juuse Tammisen kirjoittama ja  WSOY:n 1954 julkaisema nuortenkirja. Se kertoo nokkelasta 16-kesäisestä Terosta, jonka vaiheet sijoittuvat varhaiskeskiaikaiseen Suomeen. Yhdessä lapsuudenystävänsä Merjan kanssa Tero kohtaa monia jännittäviä seikkailuja. Mainitsemisen arvoinen on tapa, jolla hän koko talven kestäneellä työllä jäädytti järvessä olevan arvohylyn ympäristön vähä vähältä: hän hakkasi jään kuopalle hylyn päältä, odotti pari kovaa pakkasyötä ja kun ohuen kuopan läpi purrut pakkanen oli paksuntanut hylyn päällä olevaa jäätä hän syvensi kuoppaa, kunnes lopulta pääsi käsiksi hylkyyn eli varjagiveneeseen josta nousikin kohtalaisen arvokas lasti.
Kehyskertomuksena on "pojasta mieheksi" -matka.
Kirja sai vuonna 1955 Topelius-palkinnon.
Managerointipeli
Managerointipelit ovat videopelejä, joissa pelaajan tehtävänä on hoitaa managerin tehtäviä. Managerointipelit ovat strategiapelien alatyyppi. Yleensä managerointipelit sijoittuvat urheilumaailmaan, mutta poikkeuksiakin on.
Managerointipelejä on monen tyyppisiä. Peli voi perustua suoraan todellisiin tapahtumiin. Esimerkiksi IS Liigapörssissä jaetaan pisteitä SM-liigan ottelutapahtumien perusteella. Toisaalta pelin alkutilanne voi pohjautua todelliseen tilanteeseen, mutta edetä todellisuudesta irrallaan: "Eastside Hockey Manager 2007" -peliin on mallinnettuna noin 45 000 000 todellista pelaajaa joukkueisiinsa. On myös paljon pelejä, joissa keskitytään urheilulajin simulointiin ilman viittauksia todellisiin sarjoihin, seuroihin tai pelaajiin. Tällaisia ovat esimerkiksi internetissä pelattavat jalkapallomanagerointipelit kuten "ManagerLeague" ja "Hattrick".
Manageripeleille on tyypillistä, että pelaajalle annetaan käyttöön rajallinen määrä resursseja, rahaa tai muuta pelissä tarpeellista. Näiden käytölle tarjotaan runsaasti vaihtoehtoja. Useissa peleissä managerilla on johdettavanaan urheiluseura ja sitä voidaan kehittää useilla tavoilla: esimerkiksi parannella organisaatiota tai käydä kauppaa pelaajilla. Yleensä managerille annetaan myös valmentajan tehtäviä. Harjoittelu ja kokoonpanojen laadinta on monessa pelissä tärkeässä osassa. Tällaisia ovat muun muassa "Football Manager", "Hockey Arena" ja "Championship Manager". EA Sportsin NHL-pelisarjassa on manageripelien tapainen "Be a GM" -pelimuoto.
Managerointipelejä on sekä yksin- että moninpeleinä. Monet pelit ovat nykyään selaimella pelattavia. Esimerkiksi Hattrick on selaimella pelattava MMOG-peli.
Vuoden huvijärjestäjä
Vuoden huvijärjestäjä on Suomen Huvijärjestäjien Keskusliitton jäsenistöstään valitsema vuoden huvijärjestäjä. Jäsenistö koostuu yhdistyksistä, joiden tavoitteena on rakentaa puitteet huvitoiminnan parantamiseksi.
Suomen Huvijärjestäjien Keskusliitto ry on vuodesta 1985 alkaen valinnut jäsenistöstään vuoden huvijärjestäjän. Palkittu huvijärjestäjä saa Parketti-patsaan ja lisäksi vuodeksi punaisen Huvihattu -kiertopalkinnon.
Vuoden huvijärjestäjän valinnassa huomioidaan huvipaikan kehittäminen, ohjelmiston toimivuus, oman toiminnan kehittäminen sekä yhdistystoiminnan toimivuus.
Vuoden huvijärjestäjäksi on valittu:Vuonna 2007 vuoden huvijärjestäjää ei nimetty valintakäytännön muuttamisen vuoksi.
Eurooppalainen (kissa)
Eurooppalainen lyhytkarva on Pohjois- ja Keski-Euroopan alkuperäiseen kissakantaan perustuva kissarotu, joka on ollut hyväksytty kansainvälisessä FIFé-kissajärjestössä sen perustamisesta lähtien, vuodesta 1949. Rotu on tuntematon Euroopan ulkopuolella ja kohtuullisen suosittu oikeastaan vain Pohjoismaissa. Englannin GCCF ei ole hyväksynyt rotua.
Eurooppalainen ei ole sama kuin maatiaiskissa, vaikka tämä onkin siitä kehittynyt. Maatiaisia ei jalosteta, toisin kuin eurooppalaisia. Jotkut suomalaiset maatiaisyksilöt ovat kuitenkin niin lähellä rotumääritelmää, että ne voidaan rekisteröidä noviisiluokassa eurooppalaisiksi, jolloin niitä voidaan käyttää näyttelyissä ja jalostuksessa.
Eurooppalaisessa kissassa ei saa olla merkkejä sekoittumisesta muihin kissarotuihin.
Eurooppalaiselle hyväksytään vain rodulla luonnostaan esiintyviä värimuunnoksia, joita on useita kymmeniä. Hyväksytyt värit jaetaan yksivärisiin, tabby-kuviollisiin ja valkolaikullisiin. Yksivärisiin muunnoksiin kuuluvat muun muassa musta, sininen, valkoinen, punainen ja kilpikonnat. Tabby-kuviollisiin kuuluvat klassisen tabbyn ohella tiikeri ja täplikäs. Tabby-kuvioisille kissoille ei sallita valkoisia merkkejä.
Täysikasvuinen eurooppalaisuros painaa 5–7 kg ja naaras 4–6 kg.
Eino Mallila
Eino Ilmari Mallila (5. heinäkuuta 1919, Laihia – 26. helmikuuta 1942, Krivi) oli suomalainen Mannerheim-ristin ritari.
Jatkosodassa alikersantti Mallila toimi konekiväärijoukkueen varajohtajana Jalkaväkirykmentti 3:n 2. konekiväärikomppaniassa. Hänet nimitettiin 7. lokakuuta 1941 Mannerheim-ristin ritariksi numero 20. Perusteluissa mainitaan hänen tuoneen puolijoukkueensa konekivääreineen taistellen pois saarroksista kolmen vihollislinjan lävitse. Mallila ylennettiin kersantiksi 7. syyskuuta 1941. Mallila kaatui 26. helmikuuta 1942 Krivillä vihollisen suorasuuntaustykin ammuksen räjähdettyä hänen edessään ja hän menehtyi vammoihinsa matkalla joukkosidontapaikalle.
Antoine Quentin Fouquier-Tinville
Antoine Quentin Fouquier de Tinville, myöhemmin Fouquier-Tinville, (10. kesäkuuta 1746 Herouël, Aisne – 7. toukokuuta 1795 Pariisi) oli ranskalainen lakimies, joka toimi vallankumoustuomioistuimen yleisenä syyttäjänä Ranskan suuren vallankumouksen terrorin aikana.
Fouquier-Tinville oli vallankumousjohtaja Camille Desmoulinsin sukulainen ja ystävä sekä innokas vallankumouksen kannattaja. Vuonna 1793 hänet nimitettiin Pariisin rikosoikeuden apulaissyyttäjäksi. Saman vuoden maaliskuussa hänestä tuli uuden vallankumoustuomioistuimen yleinen syyttäjä ja johtava hahmo. Fouquier-Tinville tunnettiin työssään ahkerana ja armottomana. Hän sai ohjeensa suoraan hallitsevilta valiokunnilta ja oli itse asiassa puheenjohtajia tärkeämpi mies vallankumousoikeudessa.
Maximilien Robespierren kukistamisen jälkeen Fouquier-Tinville joutui itse oikeuden eteen ja väitti puolustuksessaan pelkästään seuranneensa valiokunnilta saamiaan ohjeita. Hänet kuitenkin tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin giljotiinissa.
Lahden kaupunginmuseo
Lahden kaupunginmuseo eli Lahden museot on Lahdessa toimiva museo, jonka yksiköitä ovat Lahden historiallinen museo, Lahden taidemuseo, Julistemuseo, Hiihtomuseo, Radio- ja tv-museo sekä kuva-arkisto. Museon päätoimipaikka on Lahden entisen linja-autoaseman tuntumassa sijaitseva Fellmanin kartano (Lahden kartano), jossa myös Lahden historiallinen museo toimii.
Vuonna 2015 kaupunginmuseon historialliseen museoon tutustui yhteensä 13 803 kävijää, joista 4 281 vierailijalle kirjattiin ilmaiskäynti. Lahden taidemuseoon tutustui puolestaan 10 735 kävijää, joista 5 252 vierailijalle kirjattiin ilmaiskäynti. Yhteensä kaupunginmuseon historiallisessa ja taidemuseossa kävijöitä oli 24 548 (2015). Tuolloin sekä Hiihtomuseo, että tv- ja radiomuseo olivat suljettuina remontin johdosta.
XL5
XL5 on popmusiikkiyhtye, joka oli 1990-luvun poikabändihysterian ensimmäinen suomalainen kohde. XL5 on Kristian Maukosen tuottama hyvinkääläisryhmä, jonka kahta ensimmäistä levyä myytiin yhteensä yli 50 000 kappaletta. Yhtyeeseen kuuluivat ensimmäisen levyn aikaan Mica (laulu), Jami (tanssi ja taustalaulu), Jake (tanssi ja taustalaulu), Pete (kitara ja laulu) sekä Elo (miksaus). Ensimmäisen levyn jälkeen Jamin jättäydyttyä yhtyeestä tilalle tuli Tonza, joka paitsi lauloi, myös soitti bassoa toisella levyllä.
Marraskuussa 2007 uutisoitiin, että XL5 on tekemässä paluuta lähes kymmenen vuoden tauon jälkeen. Yhtyeen tuottaja Maukonen kertoi, että uutta musiikkia julkaistaan vuoden 2008 alkupuolella. Yhtyeen kokoonpanossa ovat mukana enää vain Mica, Pete ja Tonza. Elo ei lähtenyt comeback-projektiin mukaan, vaan tekee nykyään melodista trancea nimellä Super8.
1. helmikuuta 2008 XL5 teki ensimmäisen comeback-keikkansa.
Yhtye ajautui aikoinaan nimiriitaan Jarmo Saaren XL-yhtyeen kanssa.
Volcom
Volcom on Richard "Wooly" Woolcottin vuonna 1991 perustama amerikkalainen yritys, joka tekee pääasiassa surffaus-, lumilautailu- ja rullalautailutuotteita.
Volcomin tuottamia elokuvia ovat esimerkiksi Escramble (2006), Creepy Fingers (2006) ja The Bruce Movie (2005). Volcom sai alkunsa vuonna 1991 kun Richard Woolcott ja Tucker Hall olivat lumilautailumatkalla joka muutti heidän elämänsä.
Volcomin sponsoroimia rullalautailijoita, surffaajia ja lumilautailijoita.
Jake Duncombe, Geoff Rowley, Rune Glifberg, Mark Appleyard, Dustin Dollin, Jaiden Sharpe, Frazer Miller, Caswell Berry, Ryan Sheckler, Darrell Stanton, Keshav Saharia (entinen), Javier Sarmiento, Dennis Busenitz, Aaron Suski, Alan Petersen, Shaun White, Matt Dove, Collin Provost, Lauren Perkins, Nick Dompierre, Angel Ramirez, Andrew Robinson, Petia Blume, Chima Fergeson, Crandon Westgate, Shane Cross, Bam Margera.
Bruce Irons, Dean Morrison, Ozzie Wright, Gavin Beschen, Mike Morrissey, Nate Tyler, Alex Gray, Petia Blume, Shawn Barron, Randy Bonds, Dave Wassel, Jay Quinn, Tyler Smith, Bol, Gony Zubizarreta, Marcelo Trekinho, Kyle Garson, Tom Dosland, Marcus Hickman, Kilian Garland, Claire Bevilacqua, Sarah Hoffert, Dusty Payne, Andrew Doheny, Ezekiel Lau, Blake Jones, Coco Ho.
Terje Håkonsen, Shaun White, Gigi Ruf, Petia Blume, Elena Hight, Bjorn Leines, Wille Yli-luoma, Joel Mahaffey, Erik Leines, Jamie Lynn, Bryan Iguchi, Seth Huot, Micah Mcginnity, Janna Meyen, Cheryl Maas, Eero Niemelä, Mark Landvik, Chris Demolski, Chris Smith, Juuso Laivisto
Uinti kesäolympialaisissa 1896
Olympialaisissa 1896 uitiin neljä uintimatkaa, kaikki miehille. Kaikki lajit uitiin 11. huhtikuuta Välimeressä erittäin tuulisissa ja kylmissä olosuhteissa. Kisoihin osallistui 19 uimaria neljästä maasta. Itävalta ja Unkari olivat yhdistyneet Itävalta-Unkariksi vuosina 1867–1918, mutta näissä tilastoissa Itävalta ja Unkari ovat erikseen, koska kyseisillä mailla oli omat joukkueet mukana olympialaisissa.
Ateenassa palkittiin vain kaksi parasta, voittajalle hopeaa ja toiseksi tulleelle pronssia. Alla kuitenkin tulokset nykyaikaisessa muodossa.
100 metrin vapaauinti oli ensimmäinen uintikilpailu koko olympiakisojen historiassa. Kilpailuun osallistui 10 uimaria, mutta vain 1. ja 2. sijoittuneiden ajat kirjattiin ylös. Neljän kreikkalaisen uimarin nimiä ei tiedetä.
Vain kolme uimaria osallistui 500 metrin vapaauintiin. Alfréd Hajós, joka voitti kaksi muuta Ateenan olympialaisten kaikille vapaata uimakilpailua, ei osallistunut 500 metrin vapaauintiin, koska se alkoi välittömästi 100 metrin vapaauinnin jälkeen. Efstáthios Chorafás oli ainoa, joka osallistui kaikkiin kolmeen kaikille vapaaseen kilpailuun.
Viimeinen kaikille vapaa uintikilpailu Ateenan olympialaisissa oli pisin. Välittämästä siitä, että hän oli voittanut jo 100 metrin vapaauinnin, Alfréd Hajós osallistui 1200 metrille kahdeksan muun uimarin kanssa. Hän voitti taas, melkein 100 metrin etumatkalla. 500 metrin vapaauinnin voittaja Paul Neumann ei päässyt maaliin 1200 metrillä. Vain kärkikolmikon sijoitukset tiedetään. Kolmen kreikkalaisen uimarin nimiä ei tiedetä.
Toiseen Ateenan olympialaisten uimakilpailuun saivat osallistua vain Kreikan kuninkaallisen laivaston merimiehet. Vain kolme henkilöä osallistui kilpailuun. Voittajan aika oli lähes minuutin huonompi kuin kaikille vapaan 100 metrin vapaauinnin voittajan aika. Kilpailu oli siinä harvinainen olympialaisissa, että kilpailuun ei saanut osallistua muut kuin tietyn ammatin harjoittajat.
Myös Yhdysvalloilla oli kisassa mukana uimareita, mutta he jäivät mitaleitta.
Louis Antoine Léon de Saint-Just
Louis Antoine Léon de Saint-Just (25. elokuuta 1767 Decize – 28. heinäkuuta 1794 Pariisi) oli ranskalainen vallankumousmies, kansalliskaartin everstiluutnantti ja runoilija. Ranskan suuren vallankumouksen sytyttyä hänet valittiin konventtiin, jossa hän liittyi vuoripuolueeseen ja siirtyi sieltä jakobiineihin.
Saint-Just oli terrorin kannattaja ja toimeenpanija. Saint-Justilla oli merkittävä rooli niin kuninkaan kuin kuningattaren teloittamisessa. Hän oli ajamassa myös girondistien, hébertistien ja dantonistien kukistamista ja mestaamista. Maximilien Robespierren ja Georges Couthonin ohella hän oli niin sanotun triumviraatin jäsen Yhteishyvän valiokunnassa. Myöhemmin hän toimi konventin komissaarina Reinin armeijassa ja pohjoisessa armeijassa.
Saint-Just unelmoi niin sanotusta hyveellisestä tasavallasta, jossa Jean-Jacques Rousseaun oppien mukaisesti yhteistahto ratkaisisi, eikä yksityisellä edulla olisi mitään merkitystä. Saint-Just kukistettiin ja mestattiin vuonna 1794 yhdessä kumppaniensa kanssa Place de la Révolutionilla (nykyisin Place de la Concordella), Pariisissa.
Sulkeuma (metallurgia)
Sulkeuma on metallisulaan sen käsittelyssä syntyvä tai jäävä partikkeli, joka sisältää metallisen komponentin lisäksi jotain kevyttä alkuainetta, kuten happi, rikki, typpi, boori, fosfori jne. Yleisiä ovat esimerkiksi oksidi-, sulfidi- tai nitridisulkaumat teräksessä.
Sulkeumat ovat metallituotteessa usein haitallisia ja siksi niitä sanotaankin epäpuhtauksiksi. Ne voivat aiheuttaa sitkeyden alenemista, pinnanlaadun heikkenemistä tai terän kulumista lastuavassa työstössä. Sulkeumia voidaan käyttää myös hyödyksi esimerkiksi lastuamisessa, jossa runsaalla määrällä sulfidisulkeumia saadaan lastunmuodostusta parannettua ja voitelua lisättyä.
Sulkeumien koostumusta analysoimalla saadaan tietoa metallin valmistuksesta, sillä sulkeumien koostumus heijastaa sulan käsittelyä. Esimerkiksi titaanimikroseostus näkyy sulkeumien kohonneina titaanipitoisuuksina.
Elektronitykki
Elektronitykki on elektroniputken osa, jossa tyhjiössä olevasta metallisesta elektrodista, katodista, irrotetaan elektroneja ja ne kiihdytetään sähkökentän avulla suureen nopeuteen. Elektronitykkiä käytetään katodisädeputkissa esimerkiksi kuvaputkissa (ks. kuva), klystronissa, kulkuaaltoputkessa, elektronimikroskoopissa ja hiukkaskiihdyttimissä. Usein katodisädeputkella tarkoitetaan nimenomaan kuvaputkea lähes synonyyminä engl. CRT (Cathode Ray Tube).
Elektronien irtoamista metallipinnasta, esimerkiksi volframista, voidaan helpottaa kuumentamalla metalli korkeaan lämpötilaan. Kun tyhjiössä korkeassa lämpötilassa olevan metallisen elektrodin, katodin, ja positiivisen elektrodin, anodin, väliin kytketään useiden kilovolttien jännite, hehkuvasta elektrodista irtoaa elektroneja, jotka kiihtyvät sähkökentässä ja suuntaavat suurella nopeudella anodia kohti.
Katodisädeputken elektronitykissä/tykeissä on tyypillisesti katodi, jota ympäröi sylinterimäinen hila "Wehneltsylinteri". Sen positiivisessa sähkökentässä ja g2 vielä positiivisemman jännitteen ansiosta elektronit muovautuvat suihkuksi, jonka terävyyttä säädellään hilojen g2 ja g3 muodostavalla elektroneja taittavalla sähköisellä linssillä. Terävää suihkua pidetään koossa lieriömäisellä magneetilla, tai kuvaputkessa poikkeutetaan pysty -ja vaakasuunnassa joko sähköisesti tai magneettikentällä, jonka jälkeen elektronisäde osuu kuvapinnalle laittaen kuvapinnan pisteen loistamaan valoa.
Chris Anderson
Chris Anderson (s. 1961) on Wired-lehden palkittu päätoimittaja sekä kirjailija. Hän sai yhdysvaltalaisen National Magazine Award -tunnustuspalkinnon työstään lehdessä. Hän lanseerasi "pitkä häntä" -käsitteen tunnetussa Wired-lehden artikkelissaan. Hän laajensi käsitettä 2006 julkaistussa kirjassaan "Pitkä häntä: Miksi tulevaisuudessa myydään vähemmän enempää".
Hän asuu nykyisin Berkeleyssä, Kaliforniassa.
Ennen siirtymistään Wiredin toimitukseen vuonna 2001 Anderson työskenteli The Economist -lehdessä, missä hän aloitti lehden Internetin seurannan. Hänellä on suorittanut fysiikan tutkinnon George Washingtonin yliopistossa ja tehnyt tutkimusta Los Alamosin laboratoriossa. Anderson on työskennellyt myös arvostetuissa aikakauslehdissä, Naturessa ja Sciencessä.
Anderson työskentelee tällä hetkellä toimitusjohtajana 3DRobotics -yritykssä, jonka perustamisessa hän on ollut mukana. Yritys valmistaa miehittämättömiin ilma-aluksiin tarkoitettuja autopilotteja ja muuta elektroniikkaa. Yrityksen tuotteita ovat muun muassa avoimen lähdekoodin autopilotit Pixhawk ja Ardupilot.
Carl-Birger Kvikant
Carl-Birger Valdemar Kvikant (30. kesäkuuta 1912 Kokkola – 17. kesäkuuta 1944 Perkjärvi) oli suomalainen kapteeni ja Mannerheim-ristin ritari.
Carl-Birger Kvikant oli koulutukseltaan filosofian kandidaatti ja työskenteli historian- ja äidinkielenopettajana Oulussa.
Kvikant osallistui talvi- ja jatkosotaan. Hänet ylennettiin kapteeniksi 8. lokakuuta 1942. Panssaridivisioonan Rynnäkkötykkipataljoonan komppanianpäällikkö Kvikant nimitettiin 26. kesäkuuta 1944 Mannerheim-ristin ritariksi numero 132, kuolemansa jälkeen.
Kvikant haavoittui kuolettavasti vihollisen tykistökeskityksessä 16. kesäkuuta 1944 Perkjärven aseman lähellä taisteluosasto Kvikantin ollessa valmistautumassa hyökkäykseen. Hänet tuotiin 17. kesäkuuta 1944 kuolleena 39. kenttäsairaalaan Viipuriin. Hänet on haudattu Kaarlelan sankarihautaan Kokkolaan.
Phobos (avaruusohjelma)
Phobos-ohjelma oli viimeinen osin toteutunut osa Neuvostoliiton Mars-ohjelmaa. Siihen kuului kaksi Phobos-nimistä () avaruusluotainta, jotka laukaistiin kesällä 1988 kohti Marsin Phobos-kuuta. Molemmat luotaimet kuljettivat myös Länsi-Euroopan avaruuslaitteita. Ohjelma oli ensimmäinen, johon osallistui suomalainen taho.
Phobos-ohjelman tehtävänä oli suunnitella ja valmistaa kaksi Phobos-avaruusalusta ja suorittaa niiden avulla tieteellinen tutkimusohjelma, joka tutki Mars-planeettaa ja sen kuita. Alukset nimettiin Marsin suurimman kuun Phoboksen mukaan.
Phobos-luotaimet laukaistiin Proton-kantoraketeilla Baikonurin kosmodromilta. Lento Marsiin kesti molempien alusten kohdalla 200 vuorokautta. Alusten piti toimia siirtolennon jälkeen 260 vuorokautta. Phobos 1 kuitenkin menetettiin jo siirtolennolla. Phobos 2 pääsi kiertoradalle ja toimi siellä jonkin aikaa.
Phobos-avaruusalukset olivat identtisiä rakenteeltaan ja hyötykuormaltaan. Ne olivat 3-akselistabiloituja avaruusaluksia, jotka on kehitetty Lavotškinin Venera-nimisistä Venus-luotaimista. Kumpikin alus painoi 1 850 kg, josta polttoainetta on 600 kg. Käytettävissä oleva sähköteho oli 750 W, josta 450 W oli hyötykuorman tarpeisiin. Avaruusaluksen rungon korkeus oli 3,8 m. Molemmat aurinkopaneelit avattuna aluksen kärkiväli oli 15 m.
Phobos-1 oli laukaistiin 7. heinäkuuta 1988 Proton-kantoraketilla Baikonurin kosmodromilta
Yhteys siihen menetettiin 12. syyskuuta 1988 kesken siirtolennon. Neuvostoliitto oli siirtänyt lennonjohtokeskuksen Krimiltä Moskovan lähelle ja väitetään, että alukselle lähetettiin virheellisiä komentoja. Myös Auringon säteily on voinut aiheuttaa avaruusaluksen tietojenkäsittelyjärjestelmän kaatumisen.
Phobos 1 oli ensimmäinen avaruuslaukaisu, johon suomalainen taho osallistui. Suomalaiset osallistuivat seuraaviin laitteisiin: ASPERA, DION, LIMA-D. Pääosapuoli oli Ilmatieteen laitos. VTT osallistui laitteiden tekniseen toteutukseen.
Phobos 2 laukaistiin 12. heinäkuuta 1988. Se saapui Marsin kiertoradalle 28. tammikuuta 1989. Luotain suoritti onnistuneesti joitakin mittauksia mutta 27. maaliskuuta 1989 siihen ei enää saatu yhteyttä. Yhteys katkesi ennen kuin aiotut 2 laskeutujaa ehdittiin lähettää matkaan Phobokselle.
Adam Price
Adam Robert Price (s. 23. syyskuuta 1968, Carmathen) on Britannian parlamentin alahuoneen jäsen, joka valittiin vuoden 2001 vaaleissa. Hän edustaa walesilaista Plaid Cymru -puoluetta. Hän aloitti 25. elokuuta 2004 liikkeen aloittaakseen Britannian pääministeri Tony Blairiin kohdistuvan virkavirheestä johtuvan erottamismenettelyn ("impeachment"), jota edellisen kerran käytettiin 150 vuotta aikaisemmin kun parlamentti ei kyennyt yksiselitteisesti erottamaan kuninkaan nimittämää ministeriä poliittisella epäluottamuslauseella.
17. maaliskuuta 2005 Price poistettiin alahuoneesta, koska hän oli syyttänyt pääministeri Tony Blairia parlamentin harhaanjohtamisesta, eikä ollut vetänyt lausuntoaan takaisin.
5. toukokuuta 2005 Price valittiin uudelleen Britannian alahuoneeseen suuremmalla ääntenenemmistöllä kuin aikaisemmin.
31. lokakuuta 2006 Price aloitti kolmen tunnin keskustelun Irakin sodasta parlamentissa, ensimmäisen keskustelun samasta aiheesta kahteen vuoteen. Tavoitteena oli perustaa seitsemän vanhemman alahuoneen jäsenen muodostama väliaikainen valiokunta tutkimaan, missä suhteessa hallitus laiminlöi velvollisuuksiaan Irakin suhteen. Ehdotus väliaikaisen valiokunnan perustamiseksi hävisi alahuoneessa äänin 298–273 hallitusrintaman voitettua. Ehdotusta kannatti kuitenkin 12 Tony Blairiin kriittisesti suhtautuvaa työväenpuolueen parlamenttiryhmään kuuluvaa alahuoneen edustajaa, kuten Glenda Jackson.
Unto Helo
Unto ”Une” Helo (s. 8. huhtikuuta 1978 Helsinki) on suomalainen muusikko ja elokuvanäyttelijä. Helo laulaa thrash metalia/hardcore punkia, yhtyeen oman määritelmän mukaan ”surmacorea” soittavassa Rytmihäiriössä, jossa hän on toiminut vuodesta 2002. Lisäksi hän soittaa kitaraa Viimeinen Kolonna -nimisessä yhtyeessä. Helo on myös näytellyt pienen roolin televisiosarjassa "Salatut elämät".
Maeror Tri
Maeror Tri oli saksalainen ambient industrial (tai drone) -yhtye, joka koostui Stefan "BarakaH" Knappesta, Martin "GLIT[s]CH" Gitschelistä ja Helge Siehlistä.
Maeror Trin perusti huhtikuussa 1988 Stefan Knappe. Drone-äänimaisemansa yhtye loi vain sähkökitaroilla sekä suurella määrällä äänen jälkikäsittelyä. Musiikki hyödynsi vaikutteita industrial-, avant-garde- ja minimalismi-tyylilajeista ja new age -meditoinnista saavuttaakseen uuden, oman transendentalismin muotonsa.
Maeror Trin alkuperästä tiedetään vähän, ja jopa yhtyeen jäsenten henkilöllisyydet ovat epämääräisiä, yhtyeen edustajaa ja Drone Records -levy-yhtiön perustajaa ja omistajaa Stefan "BarakaH" Knappea lukuun ottamatta.
Yhtyeen nimi "Maeror Tri" lienee "sureva kolme" hieman väärin latinaksi käännettynä.
Yhtye hajosi vuonna 1996 Helge Siehlin jätettyä sen. Knappe ja Gitschel perustivat Troum-yhtyeen ja jatkavat duona. Siehl tekee musiikkia Tausendschoen-nimellä.
Viivy vielä hetki
Viivy vielä hetki on Jukka Kuoppamäen vuonna 1975 julkaistu albumi, jonka kappaleet ovat alkuaan muiden kuin Kuoppamäen itsensä tuotantoa; kaksi kappaletta on kuitenkin hänen suomennoksiaan. Se on samalla ensimmäinen albumi sen jälkeen, kun Kuoppamäen yhteistyö Castanja-yhtyeen kanssa oli päättynyt.
Kuoppamäen musiikillinen tyyli muuttui tällä levyllä, sillä edellisten rock-vaikutteisten albumien jälkeen "Viivy vielä hetki" nojasi enemmän viihdemusiikkiin. Lähes kaikkien kappaleiden taustat ovat peräisin espanjalaiselta Belter Recordsilta, joiden päälle Kuoppamäki tulkitsi lauluosuutensa. Saman yhtiön nauhoja hyödynsivät 1970-luvulla myös muun muassa Satsangan Piritta Perälä ja Fonovoxin Reijo Taipale.
Kaupallisesti Kuoppamäen uudistuminen ei onnistunut, vaan "Viivy vielä hetki" jäi kohtuullisen vähälle huomiolle. Albumilta julkaistiin singlet "Viivy vielä hetki / Rakkauden satu" sekä "Paloma Blanca / Lippu salkoon".
A-puoliB-puoli
Leonid Duškin
Leonid Stepanovitš Duškin (, 1910–1990) oli neuvostoliittolainen raketti-insinööri, eräs alan uranuurtajia.
Hän syntyi 15. elokuuta 1910 Spirovessa Tverin alueella. Hän valmistui insinööriksi Moskovan valtionyliopistosta pääaineinaan matematiikka ja mekaniikka.
Lokakuussa 1932 hän liittyi Fridrih Tsanderin GIRD-tutkimusryhmään, joka kehitti Moskovassa rakettitekniikkaa. Hän osallistui ryhmän ensimmäisen rakettimoottorin, OR-2, suunnitteluun. Tsanderin kuoltua hän johti "GIRD-X"-rakettimoottorin kehittämiseen.
Duškinin moottorit olivat ensimmäisiä regeratiivisesti jäähdytettyjä. Suuttimissa kokeiltiin keraamisia osia. Hänen kehittämänsä 12K-moottori toimi Aviavnito-raketin voimalaitteena.
Neuvostoliiton lentotekniikka-ala oli eräs, joka puhdistettiin 1930-luvun jälkipuolella. Kun Valentin Gluško pidätettiin, Duškin sai johdettavakseen RP-318-rakettihävittäjän moottorien kehittämisen. Hänestä tuli tammikuussa 1938 oman yksikön (NII-3) johtaja. Sen tehtävä oli kehittää nestemäistä ajoainetta käyttävä rakettimoottori. Hän alkoi kehitystyön Gluškon kehitelmistä (ORM-65 ja RD-1). Hön kehitti moottoria merkittävästi siirtämällä injektorit (polttoaineen syöttö polttokammioon) moottorin päähän. Hänen RDA-300-moottorinsa käyttivät typpihappoa hapettimena, RDK-150 käytti nestehappea.
D-1-A-1100-moottori tuotti 11 000 Newtonin työvoiman. Se kehitettiin BI-1-rakettihävittäjää varten. Se jäähdytti polttokammiota kerosiinilla ja moottorin suutinta typpihapolla. Tämän rakenteen pohjalta Aleksei Isajev kehitti omat rakettimoottorinsa, joista kehittyivät muun muassa avaruusalusten moottorit.
Milko Vesalainen
Milko Vesalainen (s.1970) on suomalainen huilisti, kuvataiteilija ja intendentti. Vesalainen on Lappeenrannan kaupunginorkesterin intendentti ja Lappeenrannan valtakunnallisten laulukilpailujen sekä Laulavan Lappeenrannan toiminnanjohtaja. Hän toimi Hyvinkään Orkesterin intendenttinä vuosina 1994-2006, jolloin Hyvinkään Orkesteri pääsi ensimmäisenä uutena klassisen musiikin ammattiorkesterina lakisääteisen valtionosuuden piiriin vuonna 2005. Hän on myös ammattihuilisti ja huilunsoitonopettaja, joka on opiskellut huilunsoittoa muun muassa Timo Pulakan, Olli Pohjolan ja Ilpo Mansneruksen oppilaana. Hän on ollut Suomen Sinfoniaorkesterit r.y:n hallituksen jäsen vuodesta 1997.
Vesalainen on toiminut musiikkikriitikkona ja tehnyt Yleisradiolle klassisen musiikin esitelmiä ja radiodokumentteja vuodesta 1994 alkaen.
Hän on saanut Suomen sinfoniaorkesterit r.y:n hopeisen kunniamerkin 2005, Pro Musica -mitalin 1989 ja Hyvinkään kaupungin nuoren taiteilijan palkinnon 1990.
Vesalainen on myös kuvataiteilija: hän on ollut kotimaassa mukana muun muassa Hyvinkään Taiteilijaseuran ja Viipurin taiteilijaseuran näyttelyissä ja pitänyt myös yksityisnäyttelyjä eri puolella Suomea. Hänet on palkittu kansallisissa ja kansainvälisissä lasten ja nuorten taidekilpailuissa 70 palkinnolla vuosina 1974-1992.
Pierre Amine Gemayel
Pierre Amine Gemayel () (tunnetaan yleisesti myös nimillä Pierre Gemayel Jr, Pierre Amine ja Pierre Gemayel) (24. syyskuuta 1972 – 21. marraskuuta 2006) oli libanonilainen poliitikko. Gemayel murhattiin hänen toimiessaan maansa teollisuusministerinä. Hän oli tunnettu Syyrian tukeman libanonilaisen Hizbollah-järjestön vastustajana. Gemayel oli maan entisen presidentin Amin Gemayelin kristitty poika.
Pilvet (albumi)
Pilvet on Jukka Kuoppamäen loppuvuodesta 1977 julkaistu albumi. Se oli ensimmäinen levy hänen Länsi-Saksaan muuttonsa jälkeen, ja kappaleet on sävelletty Stuttgartin pappisseminaarissa. Niistä kuvastuu katse elettyyn elämään, koti-ikävä ja ensimmäisen lukukauden teemat, joista lauluja syntyi. Se oli Kuoppamäen tapa sisäistää seminaarikursseja.
Sävellykset ja sanoitukset on tehnyt Jukka Kuoppamäki, sovitukset ovat Pirjo ja Matti Bergströmin käsialaa. ”Keskeltä läpi” kertoo Parsifalin tarinan, kun taas ”Neito ja lohikäärme” käsittelee vanhaa tarinaa lohikäärmeen voittajasta. Singlenä julkaistiin kappale ”Taivaan linnut” B-puolenaan ”Mä olen puu”.
Albumista ei muodostunut kaupallista menestystä, vaan se jäi vähälle huomiolle. Artisti oli keikkalavojen kiertämisen sijaan kaukana Länsi-Saksassa opiskelemassa.A-puoli
B-puoli
LP-levy SATLP 1038
Gargantua
Gargantua on ranskalaisissa kansantarinoissa esiintyvä jättiläinen. Gargantua tunnetaan parhaiten François Rabelais'n satiirin "Suuren Gargantuan hirmuinen elämä" päähenkilönä.
Antoine Vermette
Antoine Vermette (s. 20. heinäkuuta 1982 St-Agapit, Quebec, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura Anaheim Ducksissa. Vermette siirtyi Duckseihin kesällä 2016.
Vermette pelasi QMJHL-junioriliigassa vuodet 1998–2002. Ensimmäisen kautensa hän edusti Québec Rempartsia ja seuraavat kolme kautta Victoriaville Tigresia. Ottawa Senators valitsi Vermetten numerolla 55 . Keväällä 2002 Victoriaville voitti QMJHL:n mestaruuden, mutta hävisi koko Kanadan juniorimestaruuden, Memorial Cupin Kootenay Icelle. Vermette oli kuitenkin lähes koko kauden sivussa ja palasi vasta aivan loppukaudesta niskavamman takia.
Ensimmäisen ammattilaiskautensa Vermette pelasi Ottawa Senatorsin farmijoukkueessa AHL:n Binghamton Senatorsissa. Hän teki eniten pisteitä joukkueestaan, 34+28, ja valittiin AHL:n tulokaskentälliseen. Seuraavalla kaudella Vermette nousi Ottawan vakiokokoonpanoon, mutta pelasi jälleen työsulun takia kaudella 2004–2005 AHL-liigassa.
Seuraavien kolmen kauden ajan Vermette kehittyi Ottawassa ja teki joka kausi enemmän pisteitä. Kaudella 2006–2007 Ottawa voitti Itäisen konferenssin mestarina Prince of Wales Trophyn, mutta hävisi Stanley Cup -finaaleissa Anaheim Ducksille. Seuraavalla kaudella Vermette teki 53 pistettä ja myös uransa ensimmäisen hattutempun. Kauden jälkeen Ottawa teki kahden vuoden jatkosopimuksen Vermetten kanssa.
Kaudella 2008–2009 Vermette teki Ottawassa vain yhdeksän maalia 62 ottelussa. Loppukaudesta hänet myytiin Columbus Blue Jacketsiin vaihdossa maalivahti Pascal Leclaireen ja toisen kierroksen varausoikeuteen. Syyskuussa 2009 Vermette solmi Columbuksen kanssa viiden vuoden sopimuksen.
Vermette siirtyi helmikuussa 2012, kesken kauden 2011–2012, pelaajakaupassa Phoenix Coyotesiin (vuodesta 2014 nimeltään Arizona Coyotes). Columbus sai vaihdossa maalivahti Curtis McElhinneyn, toisen kierroksen varausvuoron ja ehdollisen viidennen kierroksen varausvuoron . Maaliskuussa 2015 Vermette siirtyi loppukaudeksi 2014–2015 Chicago Blackhawksiin, joka antoi Arizonalle vaihdossa ensimmäisen kierroksen varausvuoron ja puolustaja Klas Dahlbeckin. Vermette oli voittamassa Chicagossa Stanley Cupia. Heinäkuussa 2015 hän siirtyi vapaana pelaajana takaisin Arizona Coyotesiin kaksivuotisella sopimuksella.
Troum
Troum on saksalainen kokeellista musiikkia tuottava — lähinnä kuitenkin ambient- ja drone-tyylilajien sisällä pysyttelevä — yhtye.
Stefan "BarakaH" Knappe ja Martin "GLIT[s]CH" Gitschel perustivat Troumin Saksassa Bremenissä vuoden 1996 lopulla, Maeror Trin hajottua.
Ftaalihappo
Ftaalihappo on aromaattinen dikarboksyylihappo, joka on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan kiteistä jauhetta. Sen kemiallinen kaava on CHO ja rakennekaava on CH(COOH). Ftaalihaposta käytetään myös nimityksiä "orto-ftaalihappo" ja "1,2-bentseenidikarboksyylihappo".
Ftaalihapon moolimassa on 166,1 g/mol, sulamispiste 210 - 211 °C (hajoaa), suhteellinen tiheys 1,6 g/cm (vesi = 1,0 g/cm), liukoisuus veteen 20 °C lämpötilassa 0,574 g/100 ml, leimahduspiste 168 °C o.c. ja CAS-numero 88-99-3.
Ftaalihappoa käytetään ftalaattien ja alkydihartsien valmistukseen.
Lyhytaikainen altistuminen ftaalihapolle ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä.
Ftaalihapon (orto-ftaalihappo, 1,2-bentseenidikarboksyylihappo) isomeerisia muotoja ovat:
Okaloosan piirikunta
Okaloosan piirikunta on Yhdysvaltojen Floridan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Piirikunnan asukasluku on 180 822 (2010). Hallinnollinen keskus on Crestview ja suurin kaupunki Fort Walton Beach. Piirikunnan pinta-ala on 2 802 km², josta maata on 2 423 km² ja vettä 379 km².
Okaloosan piirikunta perustettiin vuonna 1915. Nimi tulee choctawin kielen sanoista oka (vesi) ja lusa (musta).
Pro hac vice
Pro hac vice on latinaa ja tarkoittaa "tätä tapausta varten". Ilmausta käytetään katolisen kirkon terminologiassa tapauksesta, jossa titulaaripiispanistuin korotetaan väliaikaisesti titulaariarkkipiispanistuimen arvoon, koska titulaaripiispa korotetaan titulaariarkkipiispaksi. Tällöin hänen ei tarvitse vaihtaa hiippakuntaansa, vaan hänen titulaarihiippakuntansa säilyy samana. Kun titulaariarkkipiispa kuolee, palautuu hänen piispanistuimensa tavalliseksi titulaaripiispan istuimeksi. Samaa menettelyä käytetään myös siinä - tosin äärimmäisen harvinaisessa - tapauksessa, jossa titulaariarkkipiispasta tulee titulaaripiispa.
Viime vuosikymmeninä tämän käytännön merkitys on kasvanut. Suurin osa titulaariarkkipiispan istuimista sijaitsee "in partibus infidelium" ("uskottomien alueilla") eli vanhoilla kristillisillä alueilla Lähi-idässä, Vähässä-Aasiassa ja Pohjois-Afrikassa, joissa nykyään asuu vain hyvin vähän tai ei ollenkaan katolilaisia. Nämä ovat usein kirkkohistoriallisesti erittäin merkittäviä, kuten Miletos tai Efesos. Paikalliset, tosin usein hyvin pienet, Idän kristilliset kirkot käyttävät osittain edelleen samoja arkkipiispanistuimia ja niihin liittyviä arvonimiä. Katolinen kirkko on viime vuosina halunnut välttää näiden kuuluisien arkkipiispanistuimien käyttämistä titulaariarkkipiispanistuimina ekumeenisista syistä.
Tämä lisäksi samaa menetelmää käytetään myös kardinaalidiakonien kohdalla, jotka kymmenen vuotta kardinaalidiakoneina oltuaan saavat kardinaalipapin arvon. Tällöin he voivat vaihtaa titulaaridiakoniansa titulaarikirkoksi "pro hac vice".
Helvar
Helvar Oy Ab suomalainen sähkötekniikka-alan yritys, joka on LED-liitäntälaitteiden ja -moduulien, kaasupurkauslamppu- ja loisteputkivalaisinten magneettisten ja elektronisten liitäntälaitteiden, sekä valonohjaustuotteiden ja valaistusjärjestelmien valmistaja.
Yritys perustettiin vuonna 1921 alun perin öljyn maahantuontiin Helsingin ja Varsovan välille. Siitä juontuu myös yrityksen nimi Helvar. Yrityksen toiminta laajeni erilaisten teollisuustuotteiden maahantuontiin Länsi-Euroopasta.
1920-luvun puolivälissä toiminta vaihtui radioalalle. Vuodesta 1926 lähtien Helvar toi maahan radioita, gramofoneja, äänilevyjä, sekä tapetointitarvikkeita. 1930-luvulla yritys aloitti radioiden kokoonpanon ja 1935 aloitettiin oma tuotanto. Ensimmäinen oma radiomalli oli Super 6/36, joka tuli markkinoille juuri ennen Berliinin kesäolympialaisia 1936.
Vuonna 1937 yritys oli Suomen suurin radioiden valmistaja. Oma tehdas avattiin Pitäjänmäellä Helsingissä vuonna 1938. Sotavuosina 1939-1944 radiokalustoa kehitettiin pääasiassa Suomen puolustusvoimille. 1950-luvulla Helvar oli mukana kehittämässä television lähetystekniikkaa. Yritys ryhtyi 1955 tekemään televisioita tuontiosista. 1960-luku oli kasvun aikaa ja vientiin meni myös televisioita.
Yritys valmisti televisioita sekä radioita vuoteen 1967 asti. Vuodesta 1968 yritys on keskittynyt sähkötarvikkeiden tuotantoon sekä valaistusjärjestelmiin.
Vuonna 1949 Helvar alkoi valmistaa loistelamppuihin kuristimia eli virranrajoittimia. Valmistus tapahtui vuoteen 1973 asti Pitäjänmäellä Helsingissä. Vuodesta 1973 lähtien kuristimia valmistetaan Karkkilassa. Nykyisin Helvar on LED-liitäntälaitteiden (LED driver), LED-moduulien, magneettisten kuristimien, elektronisten liitäntälaitteiden sekä valonohjausjärjestelmien valmistaja.
Helvar Oy:n teollisuuslaitokset ja pääkonttori sijoittuivat Pitäjänmäkeen silloiseen Helsingin maalaiskuntaan. Vuonna 1973 Karkkilaan valmistui kuristintehdas, joka on edelleen alansa ainoa Pohjoismaissa ja suurimpia myös koko Euroopassa. Muu toiminta jäi edelleen Pitäjänmäelle, kunnes vuonna 2004 toiminnot sekä pääkonttori siirrettiin Karkkilaan. Vuonna 2016 pääkonttori muutti Espoon Keilaniemeen komponenttivalmistuksen jäädessä Karkkilaan. Nykyään yrityksellä on Karkkilassa moderni tuotantolaitos, jossa valmistetaan LED-liitäntälaitteita, LED-moduuleja, elektronisia liitäntälaitteita ja magneettisia kuristimia. Valonsäätötuotteiden tuotekehitys sekä valmistus tapahtuu Englannin Dartfordissa. Omia konttoreita yrityksellä on Englannissa, Italiassa, Ranskassa, Ruotsissa, Saksassa, Unkarissa sekä Venäjällä.
Helvar on osa kansainvälistä Helvar-Merca-konsernia, johon kuuluu myös tehdasautomaatiojärjestelmien toimittaja, vuonna 1901 perustettu Fastems.
Helvarin komponenttivalikoima sisältää LED-liitäntälaitteita ja LED-moduuleita, sekä elektronisia että magneettisia liitäntälaitteita loiste- ja purkauslampuille. Valikoimaa täydentävät sensorit ja laaja valaistuksensäädön tuotteiden ja järjestelmien valikoima.
Titulaaripiispa
Titulaaripiispa on katolisessa ja ortodoksisessa kirkossa piispa, joka tosin on vihitty piispaksi ja jolla mahdollisesti on myös arkkipiispan arvo (n.k. titulaariarkkipiispa), mutta joka ei johda "aitoa" hiippakuntaa. Kyseessä on siis arvonimi.
Titulaaripiispat toimivat katolisessa kirkossa hiippakuntien apulaispiispoina, Rooman kirkon kuurian virkailijoina tai Pyhän istuimen palveluksessa lähettiläinä eli nuntiuksina. Myös eläkkeelle siirtyvälle piispalle voidaan antaa titulaarihiippakunta, jos hänellä ei vielä ole sellaista.
Titulaaripiispat vihitään muodollisesti entisten, käytännössä ei enää olemassa olevien "kadonneiden" hiippakuntien piispoiksi. Kyseessä ovat yleensä hiippakunnat, jotka sijaitsevat "uskottomien alueilla" (lat. "in partibus infidelium") eli alueilla, jotka myöhäisantiikin aikana olivat kristillisiä, mutta jotka nykyään ovat islamilaisia. Tällaisia alueita ovat ennen muuta Lähi-itä, Vähä-Aasia ja Pohjois-Afrikka. Toinen ryhmä titulaarihiippakuntia ovat vanhat Italiassa sijainneet hiippakunnat, jotka nykyään ovat käytännössä pieniä paikallisseurakuntia. Katolisessa kirkossa on noin 2000 titulaarihiippakuntaa, mutta niitä kaikkia ei ole jaettu.
Titulaaripiispuus voi olla katolisessa kirkossa myös tapa sijoittaa uudelleen epämieluisa piispa. Tunnetuin esimerkki tällaisesta on ranskalaisen Évreux'n entinen piispa Jacques Gaillot, joka vapautettiin tehtävistään hiippakuntapiispana liian vapaamielisten mielipiteidensä takia. Hänestä tehtiin nykyisessä Algeriassa sijainneen, mutta jo 400-luvulla hävitetyn ja autiomaan hiekkaan hautautuneen Partenian titulaaripiispa.
Myös ortodoksinen kirkko tuntee titulaaripiispuuden, mutta siellä sen käyttö on selvästi katolista kirkkoa harvinaisempaa. Ortodoksessa perinteessä titulaarihiippakunta voidaan antaa eläkkeelle siirtyvälle piispalle. Suomen ortodoksinen arkkipiispa Johannes sai eläkkeelle siirtyessään titulaarihiippakunnakseen kirkkohistoriallisesti äärimmäisen merkittävän Nikean. Hänen arvonimensä oli tällöin "Korkeasti Pyhitetty Nikean metropoliitta ja Bithynian eksarkki Johannes".
Thoralf Strømstad
Thoralf Strømstad (s. 13. tammikuuta 1897 - 10. tammikuuta 1984) oli norjalainen hiihtäjä ja yhdistetyn hiihtäjä.
Strømstad palkittiin vuonna 1923 Holmenkollen-mitalilla. Seuraavana vuonna hän voitti Chamonixin talviolympialaisissa hopeaa 50 kilometrin hiihdossa sekä hopeaa yhdistetyssä.
Wind of Change
Wind of Change on Scorpionsin albumiltaan "Crazy World" julkaisema single, joka ilmestyi 1991. Kappale on kokonaisuudessaan laulaja Klaus Meinen käsialaa. Kappaleessa käsitellään Itä-Euroopan muutoksia 1990-luvun taitteessa: Berliinin muurin murtumista, kommunismin väistymistä sekä kylmän sodan loppumista. Sytyke kappaleeseen syntyi Scorpionsin soitettua elokuussa 1989 "Moscow Music Peace Festivalilla" 100 000 ihmisen edessä.
"Wind of Change" on kaikkien aikojen myydyin musiikkikappale Saksassa ja se yhdistetään usein Berliinin muurin murtumiseen ja Saksan jälleenyhdistymiseen, esimerkiksi aiheesta kertovissa televisiodokumenteissa, vaikka single julkaistiinkin vasta muutamaa vuotta näiden tapahtumien jälkeen. Vuonna 2005 saksalaisen televisiokanava ZDF:n katsojat valitsivat "Wind of Changen" vuosisadan kappaleeksi. Yhtye on julkaissut kappaleesta myös venäjänkielisen version nimellä ”Ветер Перемен” (Veter Peremen).
Partenia
Partenia on nykyisessä Algeriassa, Sétifin eteläpuolisella ylängöllä sijainnut kaupunki. Vandaalien hyökkäykseen saakka 400-luvulla Parteniassa sijaitsi katolinen piispanistuin. Kaupunki hylättiin lopullisesti varhaisella keskiajalla, ja Saharan hiekka valtasi sen. Sen jälkeen Partenia on ollut käytössä katolisena titulaaripiispanistuimena.
Titulaarihiippakunta Partenia saavutti odottamatonta kuuluisuutta vuonna 13. tammikuuta 1995, jolloin paavi Johannes Paavali II nimitti Partenian titulaaripiispaksi ranskalaisen Évreux'n tuolloisen piispan Jacques Gaillot'n. Samalla hän menetti asemansa Évreux'n piispana. Paavin on väitetty toimineen Ranskan hallituksen ja erityisesti sisäministeri Charles Pasquan painostuksesta. Toisaalta piispa Gaillot oli herättänyt katolisessa kirkossa kiusallista huomiota liberaaleilla mielipiteillään - hän kyseenalaistaa muun muassa ehkäisyvälineiden ja homoseksuaalisuuden kiellon ja selibaatin - sekä räväköillä esiintymisillään. Piispa Gaillot antoi esimerkiksi haastattelun miestenlehteen.
Piispa Gaillot ei tyytynyt osaansa autiomaan hiekkaan vajonneen kaupungin piispana, vaan hän herätti titulaarihiippakuntansa henkiin internetissä "hiippakuntana ilman rajoja". Hän avasi hiippakunnan nimellä sivuston (www.partenia.org) ja julkaisi siellä kirkkokriittistä materiaalia. Samalla sivustosta tuli katoliseen kirkkoon kriittisesti suhtautuvien keskustelu- ja kohtauspaikka maailmanlaajuisesti. Sivustosta on nyttemmin tullut monikielinen, ja siellä vierailee kuukausittain noin 65 000 ihmistä.
Scent of Flesh
Scent of Flesh on vuonna 2000 Imatralla perustettu suomalainen death metal -yhtye. Yhtyeen sanoitukset käsittelevät väkivaltaa, vihaa, pimeyttä ja kuolemaa.
EP:t
Quorthon
Thomas ”Ace” Forsberg, taiteilijanimeltään Quorthon, (17. helmikuuta 1966 – 7. kesäkuuta 2004) oli ruotsalaisen viikinki- ja black metal -yhtye Bathoryn perustaja ja pääjäsen.
Quorthon perusti Bathoryn 17-vuotiaana. Ensialbumin äänityksissä Quorthon toi studioon 20-wattisen Yamaha-vahvistimen, jonka kautta soitettiin sekä levyn kitarat että bassot.
Vuonna 1993 Quorthon päätti Bathoryn jäävän tauolle ja levytti sooloalbumin "Album". Vuonna 1997 seurasi toinen sooloalbumi "Purity of Essence". Työskennellessään näiden parissa Quorthon ryhtyi taas säveltämään lisää musiikkia Bathorylle.
2000-luvun puolella Quorthon toteutti kaksiosaisen "Nordland"-viikinkialbumisarjan. Hänet löydettiin kuolleena kotoaan 7. kesäkuuta 2004. Todennäköinen kuolinsyy on sydänkohtaus. Quorthon oli kuollessaan 38-vuotias, ja hänen tiedettiin kärsineen sydänvaivoista.
Irma Kastari
Irma Kastari o.s. Brummer, suomennettuna Parmala (18. maaliskuuta 1913 Viipuri – 26. elokuuta 2004 Helsinki) oli Tampereen yliopiston laitoshuollon lehtori ja laitosvanhusten olojen tutkija. Hän oli naimisissa professori Paavo Kastarin kanssa.
Kastari suoritti ylioppilastutkinnon vuonna 1931. Tutkinnon jälkeen hän oli au pairina Ranskassa vuonna 1933, josta hänelle jäi koko eliniän kestänyt kiinnostus ranskan kieltä ja maan kulttuuria kohtaan.
Kahdeksan vuotta ylioppilaaksi tulonsa jälkeen hän valmistui sairaanhoitajaksi 1939 ja sen jälkeen terveydenhoitajaksi 1943. Ennen terveydenhoitajaksi valmistumistaan, hän suoritti terveydenhuollon opintojen rinnalla 1942 filosofian kandidaatin tutkinnon Helsingin yliopistossa.
Kastari nimitettiin vuonna 1946 Tampereen yliopiston (silloisen Yhteiskunnallisen korkeakoulun) laitoshuollon lehtoriksi. Yli 20 vuotta myöhemmin hän valmistui työnsä ohella lisensiaatiksi valtiotieteellisestä tiedekunnasta 1964 ja väitteli siellä seuraavana vuonna tohtoriksi. Tehtävä yliopistolla säilyi samana koko hänen virkauransa ajan. Professorin arvonimi hänelle myönnettiin vuonna 1974. Kastari jäi eläkkeelle yliopettajan virasta vuonna 1976.
Yliopistouransa aikana Kastari koulutti yli 1400 sosiaalihuoltajaa. Hänen tutkimuksensa käsittelivät erityisesti laitosvanhusten oloja. 1960–70 -lukujen vaihteessa hän teki aiheesta koko maata koskevan tutkimuksen ja hän oli kiinnostunut myös vanhustenhuollon tilanteesta muiden maiden kohdalla.
Qaanaaq
Qaanaaq (myös Thule) on Grönlannin luoteisosassa sijaitseva kaupunki, joka aiemmin muodosti samannimisen kunnan ja on nykyisin osa Qaasuitsupin kuntaa. Qaanaaq oli aikaisemmin samannimisen kunnan ainoa kaupunki ja myös Avannaa/Nordgrønlandin maakunnan (amt) ainoa kunta. Qaanaaqin kaupungissa on 640 asukasta ja koko kunnassa 850 (1.1.2005). Qaanaaq perustettiin, kun Thule luovutettiin Yhdysvaltojen lentotukikohdaksi ja koko väestö siirrettiin uuteen kaupunkiin. Kunnan pinta-ala on 225 500 km², josta suurin osa jäätikköä.
Qaanaaqin lisäksi kunnassa on viisi kylää: Savissivik (78 asukasta), Moriusaq (21), Qeqertat (22), Qeqertarsuaq (2) ja Siorapaluk (87).
K. A. Widenius
Karl Aristarchus Widenius () oli suomalainen tilintarkastaja, opettaja-rehtori, pankinjohtaja ja raittiusmies.
Hän oli yksi nykyisen KPMG Finland -yhtiön (tuolloin tilintarkastusyhtiö) perustajista. Widenius tunnettiin aikanaan myös suurliikemies Herman Saastamoisen luottomiehenä, jonka perheyhtiön liiketoimiin hän osallistui muun muassa monivuotisena tilintarkastajana.
Wideniuksen vanhemmat olivat vaskiseppämestari Karl Henrik Widenius ja Maria Mathilda Illenius. Hän meni puolestaan naimisiin Eva Emilia Engroosin (k. 1938) kanssa 1891.
Pierre de La Rue
Pierre de La Rue (1460–1518), alankomaalainen renessanssisäveltäjä, lienee ollut oikealta nimeltään Van der Straeten. La Rue oli aikalaisensa Josquin Desprezin tavoin taiturimainen säveltäjä ja kykeni säveltämään mm. neliäänisen "Agnus Dein" kirjoittamalla vain yhden äänen: muut äänet kehiteltiin suoraan siitä. Hän sävelsi myös muun muassa kuusiäänisen messun "Ave sanctissima Maria", jossa on vain kolme kirjoitettua ääntä: kolme muuta ääntä olivat kaanoneita kirjoitetuista osuuksista. La Ruen mestariteos on kuitenkin "Missa pro defunctis" (eli requiem), jonka sävelala on huomattavan matala ja vaikutelma tumman juhlava. Monet La Ruen teokset ovat luonteeltaan melankolisia.
Pommikalorimetri
Pommikalorimetri on aineiden lämpöarvon määritykseen käytettävä laite, jossa poltettava aine palaa vakiotilavuudessa ja luovuttaa palaessaan tietyn määrän energiaa lämpönä ympärillä olevaan aineeseen, yleensä veteen. Veden lämpötilan muutoksesta laite laskee aineen lämpöarvon.
Pommikalorimetri (eng. Bomb calorimeter) on SFS-EN ISO 1716:n mukainen testi, jossa noin 30 kJ lämpöarvon (0,7 g nestemäistä polttoainetta, 1 g hiiltä tai noin 2 g puuta tuottaa 30 kJ lämpöenergiaa) tuottava aine poltetaan korkeapaineisella puhtaalla hapella täytetyssä metallikammiossa, jonka tilavuus on noin 350 ml. Kammion korkea hapenpaine 30 bar pitää huolen siitä, että palotapahtuma on "täydellinen" ts. että mitään ei jää palamatta. Palo tuottaa kammioon suuren paineen, jonka säiliön tulee kestää. Liian suuri testinäytteen nostama paine voi räjäyttää kammion, josta laite on saanut pahaenteisen nimensäkin.
Kammio on sijoitettu vesisäiliöön, jonka tilavuus ja lämpötila tunnetaan. Vesisäiliössä (tilavuus 2000 ml) sekoitin sekoittaa nestettä, ja 0,001 K erottelukykyyn pystyvä lämpömittari mittaa veden lämpötilaa ja siinä tapahtuvia muutoksia. Oikea määrä palavaa ainetta nostaa vesisäiliön lämpötilaa noin 3 K astetta. Testin tulos saadaan vesisäiliön lämpötilan muutoksesta, suhteessa poltettuun ainemäärään. Poltettava aine tulee punnita 1 mg tarkkuudella. Testi antaa tulokseksi MJ/kg.
Koe suoritetaan suljetussa tilassa, jolloin palavan aineen kosteus ei ole merkitsevä, kunhan palo tapahtuu kokonaan (huomio kosteus tuloksessa→ haluatko neste+aineen energiasisällön vai pelkän palavan aineen energiasisällön, jolloin miinustat jakavasta painosta kosteuden). Palotapahtumassa vesi höyrystyy, sitoen energiaa palotapahtumasta, mutta testin aikana se tiivistyy säiliön sisäpintaan vapauttaen energian, jonka se on sitonut palotapahtumassa. Tämän vuoksi pommikalorimetri antaa paremman tuloksen, kuin mitä poltossa oikeasti saadaan energiaa talteen (voimalat tms.) Korjaus on helppo tehdä matemaattisesti olettaen, että kosteus ei tiivisty prosessissa, vaan haihtuu piipusta ulos.
Testilaite koostuu sorvatusta metallisesta, kovan paineen kestävästä säiliöstä, jossa itse palotapahtuma tapahtuu. Näyte asetetaan sitä varten tehtyyn telineeseen säiliön keskelle. Metallinen johdinlanka asetetaan menemään näytteen läpi. Lanka toimii sytyttimenä, kun siitä johdetaan sähköä läpi. Vahvarakenteinen kammio sijoitetaan metalliseen "ämpäriin” johon on valutettu vakiolämpöistä vettä (noin 25 celsiusastetta, 2000 ml). ”Ämpäri” on avoin ja se on sijoitettu laitteen sisään, kammioon, jonka seinämissä kierrätetään vakiolämpöistä vettä (25 celsiusastetta). Uloin kammio, jossa kierrätetään vettä, takaa testille vakio-olosuhteet riippumatta testitilan olosuhteista. Testitulos saadaan mittaamalla sisimmän vesihauteen lämpötilanmuutos.
Testi kuuluu pakollisena testinä mm. paloluokiteltujen rakennustuotteiden CE-merkin saamiskäytäntöön.
Kanal 4
Kanal 4 on tanskalainen televisiokanava, jonka omistaa SBS Broadcasting Group. Kanavan ohjelmisto lähetetään Lontoosta, koska tällä tavalla kanavan ei tarvitse noudattaa tanskalaista lainsäädäntöä esimerkiksi mainonnan määrän ja mainostettavien tuoteryhmien osalta.
Kanal 4 esittää amerikkalaisia saippua- ja viihdesarjoja sekä suosittuja viihdeformaatteja kuten Maajussille morsian. Yksi suosituimpia ohjelmia Kanalilla on Lost.
Janne Korhonen
Janne Korhonen, katso: