hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Immaen taistelu
Immaen taistelu käytiin roomalaisten ja palmyralaisten joukkojen välillä kesällä 272 Immaessa, lähellä Antiokiaa muinaisessa Syyriassa nykyisen Turkin alueella. Roomalaisten joukkojen komentaja oli keisari Aurelianus ja palmyralaisia johtivat kuningatar Zenobia ja hänen kenraalinsa Zabdas. Taistelussa roomalaisten kevyt ratsuväki kukisti palmyralaisen raskaan ratsuväen.
Taistelu osoitti Aurelianuksen taitavuuden ja kokemuksen taktikoijana ja ratsuväenkomentajana.
Rooman keisari Aurelianus oli keväällä 272 lähtenyt Byzantionista Vähään-Aasiaan suuren sotajoukon kanssa, tavoitteenaan valloittaa takaisin palmyralaisten hallitsemat Vähän-Aasian, Syyrian ja Egyptin provinssit. Vähän-Aasian valloitus sujui helposti, ja monet kaupunkit avasivat ovensa roomalaisille. Kesällä Aurelianus saapui lähelle Antiokiaa, joka oli myös yksi sotaretken päätavoitteista.
Zenobia ja hänen kenraalinsa Zabdas päättivät luopua Vähästä-Aasiasta ja kohdata roomalaisten armeija Antiokiasta pohjoiseen olevan järven länsipuolen tasangolla, joka sopi erityisen hyvin palmyralaiselle raskaalle katafraktiratsuväelle ("cataphractarii" tai "clibinarii").
Kun Aurelianus sai tietää palmyralaisten ryhmittäneen armeijansa Antiokian ja hänen joukkojensa väliin, Aurelianus päätti olla tekemättä suoraa hyökkäystä vihollisen asemiin. Sen sijaan hän päätti koukata palmyralaisten sivustaan ja hyökätä idästä päin. Roomalaiset voisivat tällöin yllättää vihollisen, joka odotti Aurelianuksen hyökkäävän luoteesta. Lisäksi roomalaiset katkaisisivat vihollisen perääntymisreitin itään, ja mahdollisesti myös etelään, jos he pääsisivät Antiokiaan asti. Itäinen reitti oli myös paljon vaikeakulkuisempaa palmyralaiselle ratsuväelle.
Zabdas sai kuitenkin pian tietää roomalaisten liikkeistä. Hän tajusi, että hänen täytyi katkaista roomalaisten tie järven itäpuolella olevalla tasangolla, ennen kuin roomalaiset pääsisivät etelämpänä oleville vuorille, missä maasto oli paljon epäedullisempaa palmyralaiselle ratsuväelle. Zabdas lähetti suuren osan ratsuväestään tukkimaan tien etelään.
Kun Aurelianus huomasi, että palmyralainen ratsuväki oli ehtinyt roomalaisten edelle, hän päätti ettei käyttäisi jalkaväkeään vihollista vastaan. Sen sijaan hän otti kevyesti aseistetun ratsuväkensä ja komensi nämä rynnäköimään kohti vihollista, mutta kääntymään sitten takaisin teeskennellen pakoa. Tämä onnistui, ja palmyralaisten ratsuväki lähti ajamaan roomalaisia takaa. Takaa-ajo jatkoi useita kilometrejä, kunnes palmyralaiset alkoivat väsymään kovassa helteessä ja haarniskoidensa painon alla. Roomalaiset kääntyivät tällöin takaisin ja hyökkäsivät vihollisen ratsuväen kimppuun. Taistelusta tuli lopulta verilöyly, ja palmyralaiset kärsivät suuria tappioita. Jotkut tallautuivat omien tai vihollisten hevosten alle, ja vain muutamat pääsivät pakoon Antiokiaan.
Roomalaiset olivat aiheuttaneet vakavan tappion palmyralaisille, ja kuningatar Zenobialla ei ollut muuta vaihtoehtoa kuin luopua Antiokiasta. Myöhemmin roomalaiset kukistivat Palmyran armeijan uudelleen Emesan luona.
Ihmemaa Oz (kirja)
Ihmemaa Oz (, 1900), joka on aikaisemmin suomennettu myös nimillä Oz-maan taikuri (1977) sekä Ozin velho (1985), on L. Frank Baumin kirjoittama lastenkirja. Kirja aloitti Baumin Oz-maahan sijoittuvien kirjojen sarjan, joka käsittää kaikkiaan 15 teosta. Kirja kertoo Dorothy-nimisen kansasilaistytön seikkailusta Oz-maassa.
Dorothy asuu setänsä ja tätinsä maatilalla Kansasissa. Kun pyörremyrsky tempaisee heidän talonsa ilmaan, Dorothy ja hänen Toto-koiransa lentävät sen mukana. Lopulta myrsky pudottaa heidät Oz-nimiseen maahan, ja samalla sen itäosaa vallassaan pitänyt Idän ilkeä noita murskautuu talon alle. Pohjoisen hyvän noidan neuvosta Dorothy lähtee kulkemaan keltatiilistä tietä pitkin kohti Oz-maan keskipisteessä sijaitsevaa Smaragdikaupunkia. Dorothy toivoo, että kaupunkia hallitseva velho Oz auttaisi häntä pääsemään takaisin Kansasiin. Idän ilkeän noidan taikakengät lahjoitetaan Dorothylle, ja Pohjoisen hyvä noita antaa hänen otsalleen suojelevan suudelman.
Maxwell Caulfield
Maxwell Caulfield (s. 23. marraskuuta 1959) on brittiläinen näyttelijä.
Brittiläissyntyinen Caulfield muutti Yhdysvaltoihin 1970-luvun lopulla ollessaan 18-vuotias. Hän teki New Yorkin -teatteridebyyttinsä vuonna 1978. Seuraavana vuonna hän esitti Ironia ongelmanuorista kertovassa off-Broadway-näytelmässä "Class Enemy", josta hänet palkittiin Theatre World Awardilla. Caulfield on näytellyt teatteriurallaan pääasiassa Yhdysvalloissa. Hänen ensimmäinen näytelmänsä West Endillä synnyinmaassaan Britanniassa oli musikaali "Chicago", jossa hän näytteli miespäähenkilö Billy Flynniä vuonna 2007. Hän esiintyi myöhemmin samana vuonna myös näytelmän Broadway-versiossa.
Caulfield esitti miespäähenkilö Michael Carringtonia musikaalielokuvassa "Grease 2" (1982), jonka naispäähenkilöä Stephanie Zinonea esitti Michelle Pfeiffer. Caulfield on esiintynyt myös elokuvassa "Sokea raivo" ("The Boys Next Door", 1985) yhdessä Charlie Sheenin kanssa. "Gettysburgin taistelussa" ("Gettysburg", 1993) Caulfieldillä oli rooli eversti Strong Vincentinä, ja komediaelokuvassa "Empire Records – menoa ja musaa" ("Empire Records", 1995) hän näytteli muusikko Rex Manningia.
Caulfield on näytellyt vakituisesti monissa televisiosarjoissa. Vuosina 1985–1987 hän näytteli Miles Colbyn roolia "Dynastiassa" ("Dynasty") ja sarjan spin-offissa "Colbyt" ("The Colbys"). Hän uusi roolinsa vuonna 1991 minisarjassa "Dynastia – viimeinen luku" ("Dynasty: The Reunion"). Vuosina 2000–2001 Caulfield oli Rafe Barrett Comedy Centralin tilannekomediasarjassa "Strip Mall" ja vuosina 2003–2004 lastenlääkäri Jim Brodie brittiläisessä sairaalasarjassa "Sairaalaelämää" ("Casualty"). Tammikuusta 2009 tammikuuhun 2010 hän esitti liikemies Mark Wyldea brittiläisessä saippuasarjassa "Emmerdale". Wylden puolisoa Natasha Wyldea näytteli Amanda Donohoe.
Caulfield on työskennellyt myös ääninäyttelijänä. 1990-luvulla hän ääninäytteli Alistair Smythea animaatiosarjassa "Hämähäkkimies" ("Spider-Man"), ja vuonna 2002 hän toimi James Bondin äänenä videopelissä "".
Caulfield on ollut joulukuusta 1980 alkaen naimisissa näyttelijä Juliet Millsin kanssa. Parin avioituminen herätti aikanaan huomiota, sillä Caulfield on Millsiä 18 vuotta nuorempi.
Pirttijärven pysäkki
Pirttijärven pysäkki (, ) oli rautatieliikennepaikka Ruotsin rataverkkoon kuuluvalla rataosalla . Liikennepaikka sijaitsee Pirttijärven eli Bodträskin kylässä, neljä kilometriä itään Valkeajärven rautatieasemalta, Pirttijärvenkylän () pohjoispuolella Kainuun eli Kalixin kunnassa. Nyttemmin myös pysäkkirakennuksen vierestä kulkeva rataosuus on lakkautettu uuden Kainuu–Haaparanta-radan valmistumisen myötä.
Asemarakennus on yhdistetty ratavartijan asuin- ja asemarakennus. Ratavartijan tehtäviin kuuluivat myös asemamiehen tehtävät.
Liikennepaikka sijaitsi 1 250,7 ratakilometrin päässä Tukholman keskusrautatieasemalta, ja se avattiin liikenteelle rataosuuden Morajärvi–Lapinjärvi valmistuessa 1910, ja se palveli lähikylien asukkaita. Liikennepaikalla oli myös sivuraide, joten siellä saatettiin järjestää tarvittaessa junakohtauksia. Lisäksi ratapihan pohjoisreunalla on ollut soraraide.
Kivi-juhlat
Kivi-juhlat järjestetään vuosittain Nurmijärven Palojoella Suomen kansalliskirjailijan Aleksis Kiven kunniaksi. Aloitteen Kivi-juhlista teki teatteriohjaaja Vilho Siivola.
Nurmijärven Kivi-juhlat on tehnyt Aleksis Kiven tuotantoa tunnetuksi yhtäjaksoisesti vuodesta 1953. Perinteinen esityspaikka on Taaborinvuori, Kiven lapsuuden leikkipaikka. Kivi itse antoi tämän Raamatusta löytämänsä nimen mäntyiselle kalliolle, jolla hänen keinumäntynsä ja leikkikirkkonsa edelleen ovat.
Kivi-juhlat tarjoaa tunnelmallisessa museoympäristössä aitoa, sydämellä tehtyä teatteria, joka kuvaa suomalaisen ihmisluonnon sisukkuutta ja viljelee maanläheistä huumoria. Taaborinvuoren katsomoon mahtuu yli tuhat katsojaa.
Ensimmäisen kerran Kivi-juhlat järjestettiin 12. heinäkuuta 1953, jolloin esitettiin Vilho Siivolan ohjaama "Nummisuutarit". Tuolloin Eskoa esitti entinen nurmijärveläinen Juhani Nuotto. Katsomossa istui huomattavia kulttuurielämän vaikuttajia, muun muassa F. E. Sillanpää, Aku Korhonen ja Eeva-Kaarina Volanen. Väliajalla luettiin presidentti Paasikiven ja pääministeri Ralf Törngrenin lähettämät sähkeet. Jo ensimmäisten Kivi-juhlien aikana syntyi traditioita, jotka jatkuvat yhä: tervetuliaispuhe ennen esityksen alkua sekä kukitus lopussa (nykyään ensi-illassa). Väliaikakahvit kuuluvat myös asiaan. Alkuvuosina tapahtumasta käytettiin nimeä Kivi-juhla, mutta vuonna 1959 nimi vaihdettiin monikkomuotoon.
Kivi-juhlien ohjelmistossa on ollut Aleksis Kiven tuotantoa lukuisina sovituksina: "Seitsemän veljestä", "Nummisuutarit", "Kihlaus", "Vuoripeikot", "Olviretki", "Kullervo", "Lea" ja niin edelleen. Ohjaajina ovat olleet muiden muassa Vilho Siivola, Ari Laine, Mikko Majanlahti, Mikko Viherjuuri, Väinö Lahti, Arto Myllärinen, Markku Savolainen, Paavo Liski ja Katriina Honkanen.
Kesinä 2007–2009 Kivi-juhlilla esitettiin "Nummisuutarit" Kai Lehtisen ohjaamana. Kesällä 2010 ensi-iltansa sai Hannu Huuskan ohjaama musiikkinäytelmä "Selman juonet". Kesinä 2011–2012 esitettiin Lehtisen ohjaama "Seitsemän veljestä". Vuonna 2012 vietettiin Kivi-juhlien 60-vuotisjuhlavuotta. Vuosina 2013 ja 2014 vuorossa oli Veijo Meren tekstiin perustuva musiikkinäytelmä "Aleksis Kivi", jonka ohjasi Samuli Reunanen. Musiikista vastasi Iiro Ollila. Kesinä 2015 ja 2016 esitettiin Atro Kahiluodon ohjaama "Nummisuutarit". Kesinä 2017 ja 2018 esitettiin Kahiluodon ohjaama "Kihlaus sekä Yö ja päivä." Kesällä 2018 nähtiin myös Lea Hirvasniemi-Haverisen ohjaama "Paloon nallikat."
Juhani Viiste
Juhani Oskari Vihtori Viiste, vuoteen 1930 Vikstedt (20. huhtikuuta 1890 Käkisalmi – 29. joulukuuta 1949 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti, joka suunnitteli rakennuksia pääasiassa Viipurin läänin alueelle.
Viisteen vanhemmat olivat vaivaistalon johtaja Nikolai Frans Oskar Wikstedt ja Matilda Charlotta Lindberg. Hänen veljensä oli piirtäjä Topi Vikstedt. Viisteen ensimmäinen vaimo vuodesta 1926 oli Antonia (Nina) Belavin ja toinen vuodesta 1949 Anna Louise Strandberg. Viiste pääsi ylioppilaaksi Viipurin suomalaisesta reaalilyseosta 1908 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1915. Hän toimi yksityisenä arkkitehtina Viipurissa 1915–1939 ja Viipurin apulaislääninarkkitehtina 1924–1929. Hän oli myös Viipurin taiteenystäväin piirustuskoulun sommittelun ja tyyliopin opettajana Viipurissa 1916–1922. Viiste kuului Viipurin kaupunginvaltuustoon 1920–1926 ja 1932–1933. Sodan jälkeen Viiste oli rautatiehallituksen ylimääräisenä arkkitehtina 1947–1949.
Paluusilmukka
Paluusilmukka on eräs rautatieliikenteen ratapiha- ja raiteistojärjestelyistä, joka sallii kokonaisen junan kääntämisen takaisin tulosuuntaansa ilman, että vetureita tarvitsee irrottaa junasta. Paluusilmukkaratkaisuja käytetään raitioteillä linjojen päissä, tiheästi liikennöidyillä henkilöliikenteen radoilla, sekä myös raskaan tavaraliikenteen radoilla, kuten hiili- ja malmikuljetusten kuormaus- ja purkupaikoilla.
Paluusilmukkaratkaisut yleistyivät ensimmäisenä raitioteillä. Mikäli raitiovaunussa oli ovet vain toisella puolella, oli ovet saatava kaksiraiteisen radan sille puolelle, jolla matkustajalaiturit olivat. Samaten yksiohjaamoisen raitiovaunun ohjaamo oli aina menosuuntaan päin, sillä silmukan avulla vaunu voitiin kääntää pysähtymättä ja peruuttamatta, toisin kuin käytettäessä kolmioraidetta.
British Rail aloitti 1960-luvulla paluusilmukkajärjestelyiden rakentamisen hiilikaivosten ja voimalaitosten ratapihoille, jotta hiilijunien vetureita ei tarvitsisi irrottaa junasta jokaisen ajon päätteeksi. Näitä edestakaisin kulkevia junia alettiin kutsua nimellä "merry-go-round". Niiden vaunujärjestys ei muuttunut kulkusuunnan vaihtuessa, ja ne sekä lastattiin että purettiin junan ollessa liikkeessä.
Paluusilmukan hyödyiksi voidaan laskea seuraavat:
Golf Talma
Golf Talma on golfkeskus Sipoossa. Golfkeskuksessa toimivat kenttäyhtiö Golf Talma Oy sekä seuratoimintaa pyörittävä Golf Talma ry.
Golf Talma ry:n perustamiskirja on allekirjoitettu 31.10.1989 ja rekisteröinti yhdistysrekisteriin on tehty 15.1.1990. Yhdistyksen yhdistysrekisterinumero on 151.992.
Yhdistys vietti 20-vuotisjuhlavuotta vuonna 2009, vaikka 10-vuotisjuhlat pidettiin vuonna 2000. 10-vuotisjuhla laskettiin yhdistysrekisteriin merkitsemisen hetkestä.
Golf Talma ry on Suomen Golfliiton jäsenseura. Sen seuranumero on 10.
Yhdistyksen jäsenmäärä on kasvanut voimakkaasti kahteen otteeseen, vuosina 1999-2000 sekä vuosina 2007-2008. Ensimmäinen jäsenmäärän lisäys liittyi perustajaosakas Kesko Oyj:n voimakkaaseen osakkeiden myyntikamppanjaan. Viime vuosien jäsenmäärän kasvu on seurausta siitä, että jäsenyys yhdistyksessä mahdollistettiin ilman osakkeeseen liittyvää nimettyä pelioikeutta. Alla olevasta taulukosta selviää yhdistyksen jäsenmäärä vuosina 1997-2008 kuten se on ilmoitettu Suomen Golfliitolle.
McCartney (albumi)
McCartney on Paul McCartneyn studioalbumi vuodelta 1970. Se on hänen ensimmäinen albuminsa The Beatlesin hajoamisen jälkeen. McCartney soittaa albumilla itse kaikki soittimet ja laulaa; hänen vaimonsa Linda McCartney laulaa taustalla muutamassa kappaleessa. Suurin osa kappaleista on äänitetty pariskunnan kotona, ja pari kappaletta Abbey Roadin studiolla.
Musiikillisesti albumi jatkaa "Get Back"/"Let it Be" -äänityssessioiden kappaleiden selkeytettyä linjaa, vieden musiikkia vieläkin yksinkertaistetumman ilmaisun suuntaan. Poikkeuksena tästä on kokeellisenoloinen "Kreen-Akrore", joka kertoo samannimisestä Brasiliassa elelevästä heimosta. Tarkoitus oli mimikoida heidän metsästysretkien ääniä, sekä luoda sen mukainen tunnelma. Paul sai idean kappaleeseen nähtyään siitä kertovan TV-dokumentin. Kappale "Teddy Boy" on Get Back sessioiden perua, mutta monien muiden kappaleiden tavoin se jäi tuolloin viimeistelemättä sekä julkaisematta. "Junk" puolestaan koki jokseenkin vastaavanlaisen kohtalon Abbey Road albumin levytyksessä. Kummatkin ovat Paulin kappaleita, jotka hän kirjoitti Beatlesin Intian reissun aikana keväällä 1968. "Hot as Sun" puolestaan juontaa juurensa vuoteen 1959 asti. "The Lovely Linda" kertoo nimensä mukaisesti McCartneyn vaimosta, ja se oli ensimmäinen levyä varten nauhoitettu kappale. Samalla Paul testasi sillä laitteistoa. Kappaleet "Valentine Day", "Momma Miss America" and "Oo You" on sävelletty paikan päällä nauhoitusten lomassa.
Vaikka useimmat kriitikot eivät pitäneet albumista, se myi erittäin hyvin. McCartneyn studioperfektionismiin tottunut John Lennon oli yllättynyt "laadun puutteesta" levyllä. Tämän mielipiteen hän ilmaisi Rolling Stonen haastattelussa vuonna 1970.
Kaikki kappaleet on säveltänyt Paul McCartney.
J. V. Vakio
Jalmar Voldemar Vakio (vuoteen 1935 Hjalmar Woldemar Walldén; 23. syyskuuta 1897 Helsinki – 9. joulukuuta 1954) oli suomalainen yritysjohtaja, joka toimi vakuutusalalla ja 1927–1945 Yleisradion johdossa.
Vakion vanhemmat olivat mol. oik. kandidaatti, varatuomari Ewert Woldemar Walldén ja Elin Mathilda Bergström. Hän pääsi ylioppilaaksi 1914 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1921 ja maisteriksi 1922. Vakio toimi Vakuutus Oy Varman kamreerina 1922–1927 ja hän oli myös "Vakuutussanomain" toimitussihteerinä 1923–1927 sekä Suomen vakuutusyhdistyksen sihteerinä 1926–1927.
Yleisradion korkein johtaja Vakio oli ensin toimitusjohtajana 1927–1944 ja sitten pääjohtajana 1944–1945. Vakio hoiti vuosina 1928–1933 myös ohjelmapäällikön tointa. Vuonna 1945 hän joutui kuitenkin jättämään paikkansa ns. ”yleisten syiden” vuoksi ja hän palasi vakuutusalalle.
Pääjohtajakautensa jälkeen Vakio palasi vakuutusalalle ja työskenteli Suomen vakuutusyhtiöiden keskusliiton toimitusjohtajana 1945–1954 ja Suomen vakuutusyhdistyksen sihteerinä vuodesta 1945 sekä Suomen palotariffiyhdistyksen sihteerinä vuodesta 1946.
Eurooppatiedotus
Eurooppatiedotus on Suomen Ulkoasiainministeriön ylläpitämä palvelu, jonka tehtävänä on tuottaa ja välittää tietoa suomeksi ja ruotsiksi EU-asioista ja Suomen toiminnasta EU:ssa. Eurooppatiedotus on osa valtionhallinnon EU-kansalaistiedottamista.
Eurooppatiedotus vastaa kysymyksiin EU:sta ja tarjoaa maksuttomia julkaisuja. Eurooppatiedotus tekee yhteistyötä maakunnallisten, alueellisten ja paikallisten toimijoiden kanssa EU-asioiden kansalaisviestinnässä. Eurooppatiedotus järjestämää seminaareja ja keskustelutilaisuuksia sekä osallistuu messuille ja EU-aiheisiin tapahtumiin. Eurooppatiedotus hallinnoi kansalaisjärjestöille vuosittain myönnettävää Eurooppa-tiedottamiseen tarkoitettua valtionavustusta.
Eurooppatiedotuksen asiakaspalvelupisteet ovat aiemmin olleet osa Euroopan komission Europe Direct -tiedotusverkostoa. Yhteistyösopimus on päättynyt vuoteen 2012.
Eurooppatiedotus aloitti toimintansa maaliskuussa 1993 ja avasi ensimmäisen toimipisteensä Helsinkiin saman vuoden toukokuussa. Maakunnalliset asiakaspalvelupisteet sijaitsivat vuoteen 2013 saakka pääsääntöisesti maakuntakirjastoissa. Eurooppatiedotuksen uudistus tapahtui vuonna 2013, jolloin maakunnallisista toimipisteistä luovuttiin ja toiminta keskitettiin Helsinkiin Katajanokalle. Uudistuneessa Eurooppatiedotuksen ja kansalaisviestinnän yksikössä työskentelee kaikkiaan 12 työntekijää. Tiedottajia Eurooppatiedotuksella on yhteensä seitsemän. Heistä yksi työskentelee Rovaniemellä Lapin yliopiston Arktisessa keskuksessa. Uudistuksessa Eurooppatiedotuksen EU-kansalaisviestinnän painopiste siirtyi verkkoon ja sosiaaliseen mediaan.
Francisco Javier Martínez Fernández
Francisco Javier Martínez Fernández (s. 20. joulukuuta 1947 Madrid) on katolisen kirkon espanjalainen pappi. Hän sai vihkimyksensä papiksi 3. huhtikuuta 1972 ja piispaksi 11. toukokuuta 1985. Hänet nimitettiin vuonna 1985 Madridin arkkihiippakunnan apulaispiispaksi ja Volin titulaaripiispaksi. Vuonna 1996 hänestä tuli Córdoban hiippakunnan piispa.
Vuonna 2003 Martínez Fernández nousi Granadan arkkipiispaksi Antonio Cañizares Lloveran seuraajana.
Bangladeshin jalkapallomaajoukkue
Bangladeshin jalkapallomaajoukkue edustaa Bangladeshiä kansainvälisissä miesten jalkapallokilpailuissa. Sitä hallinnoi Bangladeshin jalkapalloliitto, joka kuuluu Aasian maanosaliittoon AFC:hen. Joukkue perustettiin vuonna 1972 ja se liittyi FIFA:n jäseneksi vuonna 1974. Kazi Salahuddin on Bangladeshin jalkapallomaajoukkueen kuuluisin jalkapalloilija.
Kari Salmi (kenraali)
Kari Tapani Salmi (s. 15. tammikuuta 1960, Luumäki) on suomalainen upseeri ja prikaatikenraali evp.
Salmi työskenteli Ilmavoimien Esikunnan esikuntapäällikkönä josta tehtävästä jäi eläkkeelle keväällä 2014. Aikaisemmin hän on toiminut muun muassa lennoston laivueupseerina, nykyisen Ilmasotakoulun johtajana vuosina 2006-2009, pääesikunnan johtamisjärjestelmäosaston johtamisjärjestelmäpäällikkönä sekä muissa tehtävissä Ilmavoimien Viestikoulun nimellä toimineessa samassa joukko-osastossa sekä johtotehtävissä, mm. ilmavoimien viestipäällikkönä Ilmavoimien Esikunnassa. Salmi aloitti Ilmavoimien Esikunnan esikuntapäällikkönä 1.7.2011, johon tehtävään hänet nimitettiin saman vuoden huhtikuussa.
Salmi on valmistunut Kadettikoulun ilmasotalinjalta vuonna 1983 ja on suorittanut yleisesikuntaupseerin tutkinnon vuonna 1995. Hänet ylennettiin prikaatikenraaliksi joulukuussa 2008.
Freedom (Alice Cooperin kappale)
Freedom on Alice Cooperin kappale vuodelta 1987. Se on hänen Raise Your Fist and Yell -levynsä ensimmäinen kappale. Kappaleeseen tehtiin video, ja sitä pyöritettiin jonkin verran radiossa ja televisiossa.
Antonio Cañizares Llovera
Antonio Cañizares Llovera (s. 10. lokakuuta 1945) on katolisen kirkon espanjalainen pappi. Hän on toiminut Ávilan piispana (1992–1996), Granadan arkkipiispana (1996–2002), Toledon arkkipiispana (2002–2008) ja "Congregatio de Cultu Divino et Disciplina Sacramentorum" -kongregaation prefektinä (2008–). Hänestä tuli kardinaali vuonna 2006.
Cañizares Llovera sai vihkimyksensä papiksi 21. kesäkuuta 1970 ja piispaksi 25. huhtikuuta 1992. Hän on Espanjan kuninkaallisen historia-akatemian jäsen.
Tosihemmot
Tosihemmot oli suomalainen vuonna 1994 esitetty viihdeohjelma. Ohjelmaa juonsi Kari Salmelainen.
Ohjelmassa kilpailijat etsivät parisuhdetta.
Jope Ruonansuu teki vuonna 1994 ilmestyneelleen albumilleen "Kiikun kaakun" ohjelmaan liittyviä sketsejä.
Suomen Diilin 3. tuotantokauden kilpailija Arttu Lipsonen osallistui ohjelmaan ollessaan 19-vuotias.
Oikeuden puolustaja
Oikeuden puolustaja on vuonna 1995 valmistunut jännityselokuva, jonka pääosissa näyttelevät Sean Connery ja Laurence Fishburne.
Oikeustieteen professori Paul Armstrong (Connery) haluaa käynnistää erään seksuaalimurhan tutkimukset uudestaan. Hänen mielestään sheriffi Tanny Brown (Fishburne) on pakottanut syytetyn tunnustamaan teon.
Publius Clodius Thrasea Paetus
Publius Clodius Thrasea Paetus (k. 66) oli roomalainen senaattori ja stoalainen filosofi. Hän on yksi kolmesta keisari Neron murhauttamasta ”stoalaisesta marttyyristä” Rubellius Plautuksen ja Barea Soranuksen ohella. He kaikki olivat Musonius Rufuksen oppilaita.
Thrasea syntyi Pataviumissa eli nykyisessä Padovassa ja kuului varakkaaseen sukuun. Ei tiedetä, milloin hän tuli Roomaan. Nero suhtautui häneen aluksi hyvin, todennäköisesti Senecan vaikutuksesta, ja hänestä tuli konsuli ja eräs Sibyllan kirjojen pitäjistä vuonna 56. Vuonna 57 hän tuki senaatissa kilikialaisten lähettien asiaa; nämä olivat tulleet Roomaan syyttääkseen Tigellinuksen vävyä kuvernööri Cossutianus Capitoa, kiristyksestä.
Vuonna 59 Thrasea osoitti ensimmäistä kertaa inhoaan Neron käytöstä ja senaatin nöyristelevää suhtautumista kohtaan. Hän poistui osallistumatta äänestykseen sen jälkeen, kun Neron kirje, joka pyrki oikeuttamaan tämän äidin Agrippinan murhan, luettiin senaatille. Vuonna 62 hän esti Neroa loukanneen preettorin Antistiuksen teloituksen ja taivutteli senaatin tyytymään lievempään rangaistukseen.
Nero osoitti tyytymättömyyttään niin, ettei kutsunut Thraseaa virallisiin menoihin. Tuosta ajasta, vuodesta 63, kuolemaansa saakka Thrasea pysyi poissa julkisesta elämästä eikä enää astunut senaattiin. Hänen kuolemansa oli kuitenkin jo päätetty. Nero näki Thrasean yksinkertaisen elämän ja korkean stoalaisen moraalin soimauksena hänen omille irstailuilleen. Tacitus kirjoitti, että Nero ”saattoi Hyveen itsensä kuolemaan Thrasean ja Soranuksen henkilöissä”.
Thrasean syyttäjinä toimivat Cossutianus Capito, joka ei koskaan ollut unohtanut sitä, että Thrasea tuki hänen syyttäjiään, sekä Eprius Marcellus. Syytteitä oli paljon, ja senaatti tuomitsi hänet kuolemaan. Kun uutinen tuomiosta tuotiin Thrasealle hänen kotiinsa, jossa hän oli juuri viihdyttämässä ystäväjoukkoa, hän vetäytyi huoneeseensa ja käski viiltää suonensa auki kummastakin kädestä. Tacitukselta säilynyt teksti katkeaa juuri, kun Thrasea osoittaa viimeiset sanansa kyynikkofilosofi Demetriokselle, jonka kanssa hän oli aiemmin päivällä keskustellut sielun luonteesta.
Arulenus Rusticus kirjoitti Thrasealle vuosia myöhemmin ylistyspuheen ("Laudes Thraseae"). Rusticus oli tarjoutunut estäämään senaatin päätöksen veto-oikeudellaan, mutta Thrasea oli kieltänyt häntä heittämästä elämäänsä pois.
Thrasea oli naimisissa Arria-nimisen naisen kanssa, joka oli Arrian tytär, ja hänen vävynsä oli Helvidius Priscus. Hän oli runoilija Persiuksen ystävä. Thrasean mallina omalle elämälleen oli Cato nuorempi, jolle hän oli kirjoittanut ylistyspuheen. Thrasea oli yksi Plutarkhoksen tärkeimmistä lähteistä Cato-elämäkerralleen.
Jaatilan seisake
Jaatilan seisake () oli rautatieliikennepaikka Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla . Liikennepaikka sijaitsi Jaatilan kylässä Rovaniemellä.
Liikennepaikka perustettiin Kemin ja Rovaniemen välisen rautatien rakentamisen yhteydessä, ja sinne rakennettiin V luokan asemarakennus vuonna 1907, ja sen suunnitteli rautatiehallituksen arkkitehti Thure Hellström. Tämä rakennus kuitenkin siirrettiin Karungin rautatieasemalle Tornion pohjoispuolelle vuonna 1922. Sen tilalle rakennettiin toinen rakennus, jonka saksalaiset tuhosivat vetäytyessään Lapista 1944.
Kolmas asemarakennus rakennettiin saksalaisten tuhoaman tilalle vuonna 1945 Jarl Ungernin laatimien laiturirakennuksen piirustusten mukaan.
Pupu Lihavisto
Pupu Lihavisto, oikealta nimeltään Samuli Kerola o.s. Miettunen (s. 1959 Oulu) on suomalainen muusikko, kosketinsoittaja ja säveltäjä, joka tekee myös kuvataidetta ja kirjoittaa runoja. Hänen taiteilijanimensä syntyi Aku Ankka -sarjakuvia tehneen Carl Barksin "Yleisurheilukilpailut"-sarjasta, jossa esiintyi "todellinen muskelimies, Ankkalinnan ylpeys Pupu Lihavisto".
Nuorena Lihavisto piirsi, maalasi ja soitti pianoa. Hän aloitti muusikon uransa vuonna 1977 urkujen soittajana koulukaverinsa Kauko Röyhkän lukioikäisenä perustamassa amerikkalaisesta undergroundista ja garagesta inspiraationsa saaneessa Untillo-yhtyeessä, jonka kappaleet "Ihmisen paras ystävä" ja "Dora" päätyivät pari vuotta myöhemmin Röyhkän debyytti-LP:lle "Steppaillen". Lihavisto on kuvannut 1970-luvun loppupuolen tuntemuksiaan: "Se oli kapinaa kapinaa vastaan 70-luvun jälkipuoliskolla, jolloin aktivoiduttiin kulttuurisesti tee se itse -hengessä". Lihavisto alkoi säveltää kappaleita Röyhkän innoittamana ja hän soitti sähköurkuja myös Kauko Röyhkän vuonna 1990 ilmestyneellä "Kaksi koiraa" -albumilla.
Lihavisto perusti vuonna 1980 yhdessä Kauko Röyhkän ja Maritta Kuulan kanssa 500 kg lihaa -yhtyeen, joka perustettiin alun perin huumorimielessä ja sen oli tarkoitus oli tehdä musiikkia Lihaviston ja RukiVehrin taidenäyttelyyn. Hän soitti yhtyeessä aluksi pianoa ja myöhemmin kosketinsoittimia ja sävelsi kappaleita yhdessä Kauko Röyhkän kanssa. Yhtyeen ensimmäisellä keikalle Lihavisto soitti pianoa paperikassi päässä. Lihavisto sävelsi kappaleita 500 kg lihaa -yhtyeen vuonna 1982 ilmestyneelle levylle "Etkös ole ihmisparka" ja vuonna 1985 julkaistulle "Ruusumajassa" -levylle sekä vuonna 1988 julkaistulle "Akvaario"-levylle, vaikka ei enää soittanutkaan albumilla. Lihaviston sävellyksiä on myös myöhemmillä 500 kg Lihaa -albumeilla. Lihavisto jätti 500 kg lihaa -yhtyeen Provinssirockissa vuonna 1987 kesken keikan.
Lihavisto perusti 1980-luvun alussa ”joikaavana rockabilly-duona ja meluavina ruohonjuuritason beatnikkeinä” aloittaneen The Leo Bugariloves -yhtyeen yhdessä RukiVehrin kanssa. The Leo Bugariloves on julkaissut EP:t "Tsaeh" (1991), "Bitter" (1995) sekä "Loves" (1997) ja vuonna 2004 ilmestyi yhtyeen ensimmäinen pitkäsoitto "Help!".
Lisäksi Lihavisto on ohjannut lyhytelokuvia, tehnyt joukon suuren yleisönsuosion muun muassa Oulun musiikkivideofestivaaleilla saavuttaneita The Leo Bugariloves -musiikkivideoita yhdessä Tuija Karénin ja Samuli Alapurasen kanssa ja julkaissut punk-runokokoelman "Runojen kevät" vuonna 2007 yhdessä Läjä Äijälän ja Astro Lihjamon kanssa. "Runojen kevät" -kokoelmassa Lihavisto esiteltiin "trendipakoisen taiderockin harmaana eminenssinä". Lisäksi hän on sanoittanut kappaleita Hiljainen Kevät -yhtyeelle.
Lihavisto on ilmoittanut blogissaan suunnittelevansa myös sooloa, joukkoa lied-esityksiä. Vuonna 2011 Pupu Lihaviston perustama Maalaisrocktähti -duo julkaisi split-singlellä kappaleen Akileija-tango, samaan aikaan ilmestyi single Longplay Music -levymerkillä Lihaviston The Leo Bugariloves -yhtyeeltä, ja syksyllä Feelings -albumi Karkia Mistikan arthouselevymerkillä.
Barea Soranus
Quintus Marcius Barea Soranus (k. 66) oli roomalainen senaattori. Ajatusmaailmaltaan hän oli stoalainen. Hän on yksi kolmesta keisari Neron murhauttamasta ”stoalaisesta marttyyristä” Rubellius Plautuksen ja Thrasea Paetuksen ohella. He kaikki olivat Musonius Rufuksen oppilaita.
Soranus kuului Marcius-sukuun. Hän oli Quintus Marcius Barean poika. Tämä toimi konsulina ("consule suffectus") vuonna 26 ja kahdesti African provinssin prokonsulina. Hänen äitinsä saattoi olla nimeltään Servilia, ja hänen veljensä Quintus Marcius Barea Sura oli tulevan keisari Vespasianuksen ystävä. Soranuksen veljentytär oli Marcia Furnilla, tulevan keisari Tituksen vaimo, ja hänen tyttärensä Marcia Servilia Sorana nai myöhemmin senaattori Annius Pollion.
Soranus syntyi ja kasvoi Roomassa, ja tuolloin häntä opetti stoalainen filosofi Publius Egnatius Celer. Africassa Soranus asui Leptis Magnassa. Soranus toimi vuonna 52 konsulina ("consule suffectus") ja kenties vuonna 61 Asian provinssin prokonsulina. Tapa, jolla hän hoiti virkaansa, tuotti hänelle provinssin asukkaiden suosion, mutta toisaalta se suututti Neron. Tämä loukkaantui ennen kaikkea siitä, että Soranus kieltäytyi rankaisemasta kaupunkia, joka oli puolustanut jumaliensa patsaita keisarikunnan määräyksiä vastaan. Neron kaudella Soranus oli jo vanhempi mies.
Soranusta syytettiin vehkeilystä Rubellius Plautuksen kanssa, joka oli Neron sukulainen ja toinen vihan kohde, sekä pyrkimyksestä saavuttaa provinssin asukkaiden hyväntahtoisuus maanpetoksellisilla juonilla. Eräs päätodistajia häntä vastaan oli aiempi opettaja Egnatius Celer. Soranus tuomittiin kuolemaan vuonna 65 tai 66, ja hän teki itsemurhan. Egnatius Celerin tuomitsi puolestaan myöhemmin kuolemaan Vespasianus tämän tapauksen johdosta.
Jamie Stevenson
Jamie Stevenson (25. maaliskuuta 1975) on brittiläinen suunnistuksen maailmanmestari. Hän asuu Tanskassa ja edustaa ruotsalaista OK Pan-Kristianstadia.
Stevensonin uran tähänastinen kohokohta oli, kun hän voitti yllättäen sprintin maailmanmestaruuden ja viestissä pronssia Sveitsissä 2003. Tämän jälkeen hän voittanut MM-pronssia keskimatkalla Tanskassa 2006 ja viestin MM-kultaa Tšekissä 2008. Hänen muita saavutuksiaan ovat EM-kilpailujen sprinttihopea Virossa 2003 ja keskimatkan pronssi Unkarissa 2002 sekä maailmancupin osakilpailuvoitto Australiassa 2000.
Hkakabo Razi
Hkakabo Razi () on Kaakkois-Aasian korkein vuori. Se sijaitsee Myanmarin pohjoisosassa Kachinin osavaltiossa Hkakbo Razin kansallispuistossa. Puisto on vuoristoseutua, ikivihreää subtrooppista sademetsää noin 2 400 - 2 700 metrin välillä, korkeammalla ensin lehti- sitten havumetsää. 3 450 metrin yläpuolella alkaa alpiininen vyöhyke ja noin 4 600 metristä ylöspäin paljas, osin pysyvän jään peittämä vyöhyke. Noin 5 300 metrin korkeudesta ylöspäin jäätikkö on hallitseva.
Hkakabo Razista tuli kansallinen suojelualue 30. tammikuuta 1996 ja kansallispuisto 10. marraskuuta 1998. Puisto on Myanmarin viimeinen luonnontilainen biodiversiteettialue, jossa on monipuolinen kasvisto ja eläimistö. Alue on suurelta osin tutkimatonta ja puisto tarjoaa erinomaiset mahdollisuudet kasvitieteen, geologian, eläintieteen ja maantieteen tutkimukselle.
Myanmarin viranomaiset aikovat avata alueen piakkoin ekoturismille. Useiden tieteellisten retkikuntien pääsy alueelle on jo sallittu.
Japanilainen Takashi Ozaki ja myanmarilainen Nyima Gyaltsen (alias "Aung Tse") tekivät ensinousun huipulle 1996. Ozaki oli yrittänyt nousua vuotta aiemmin, mutta epäonnistunut huonon sään takia. Marssi perusleiriin kestää neljä viikkoa ja on vaivalloinen tiheän sademetsän ja sillattomien jokien takia. Suhteellisen myöhäisen ensinousun syynä oli pääosin se, että ulkomaalaisten pääsy alueelle sallittiin vasta 1993.
Heljä Heikkinen
Heljä Heikkinen (s. 1988) on suomalainen näyttelijä ja muusikko. Hän on näytellyt teatterissa (Lahden kaupunginteatteri, Kouvolan teatteri) sekä televisiosarjoissa ja ollut ääninäyttelijänä lukuisissa piirrossarjoissa. Heikkinen on valmistunut Lahden ammattikorkeakoulun musiikkiteatterilinjalta vuonna 2011.Heikkisen isä on näyttelijä Jarmo Heikkinen.
Oi aikoja!
Oi aikoja! on reggaeartisti Puppa J:n ensimmäinen sooloalbumi. Se julkaistiin Roihis Musican kautta CD:nä 25. helmikuuta 2009 ja vinyylinä 1. huhtikuuta 2010. Kappaleesta "Huolii" on julkaistu musiikkivideo. "Oi aikoja!" nousi julkaisuviikollaan (10/2009) sijalle 19 Suomen virallisella listalla.
Vasili Juhnin
Vasili Vasiljevitš Juhnin (; 12. tammikuuta 1907 – 23. marraskuuta 1960) oli komilainen kirjailija.
Juhnin syntyi nykyisen Komin tasavallan Priluzjen piirin Zanuljen kylässä. Nuorena hän työskenteli kyyti- ja uittomiehenä. Vuonna 1937 Juhnin valmistui Komin pedagogisen instituutin kielen ja kirjallisuuden tiedekunnasta, minkä jälkeen hän työskenteli kominkielisen "Vörledźyś"-lehden toimittajana Syktyvkarissa. Vuosina 1938–1948 hän toimi Komin kirjailijaliiton puheenjohtajana.
Juhninin ensimmäiset kertomukset ilmestyivät 1930-luvun alussa. Vuonna 1938 "Udarnik"-kirjallisuuslehdessä julkaistiin hänen kirjoittamansa ensimmäinen kominkielinen romaani "Alöi ĺenta" (”Punainen nauha”), joka kertoo komitalonpoikien elämästä 1900-luvun alussa. Erillisenä kirjana se ilmestyi vuonna 1941. Juhninin toinen romaani "Tundrasa bijas" (”Tundran valot”) julkaistiin vuonna 1950. Sen aiheena ovat Vorkutan hiiliesiintymien hyödyntämisen alkuvaiheet neuvostoaikana. Juhnin on kirjoittanut myös lastenkirjoja.
Työkalulaatikko
Työkalulaatikko tai työkalupakki on työkalujen kantokahvallinen säilytys- ja kuljetuslaatikko. Työkalulaatikossa työntekijän kaikki tavanomaisesti tarvittavat työkalut kulkevat yhdellä kerralla mukana.
Työkalulaatikko on yleensä kovaa materiaalia kuten peltiä, muovia tai puuta. Työkalulaatikossa on osastoja erilaisille työkaluille. Työkalulaatikon työkaluja ovat erikokoiset ruuvimeisselit (tasapäiset, ristipäiset ja tähtipäiset), jakoavaimet, kiintoavaimet, sähkökoestin, yleismittari, juotoskolvi, juotostinaa, teippiä, kontaktiliimaa, lyijykynä merkintöjä varten, yms.
Christian Ludwig Nitzsch
Christian Ludwig Nitzsch (3. syyskuuta 1782 Beucha Saksa - 16. elokuuta 1837 Halle) oli saksalainen eläintieteilijä.
Nitzschin vanhemmat olivat wittenbergiläinen pappi Karl Ludwig ja Luise (s. Wernsdorf) Nitzsch. Nitzsch opiskeli Wittenbergin yliopistossa ja valmistui lääketieteen kandidaatiksi 21. joulukuuta 1804. Hänet promovoitiin lääketieteen tohtoriksi 4. tammikuuta 1808.
Nitzsch toimi eläintieteen professorina Hallen yliopistossa 5. lokakuuta 1815 alkaen. Hän oli erikoistunut lintutieteeseen. Hän tutki myös piileviä ja eräs piileväsuku on nimetty hänen kuniakseen "Nitzchia"ksi. Unohtaa ei myöskään sovi hänen uraauurtavia täitutkimuksiaan, joista hän kirjoitti tutkielmassaan "Nitzsch Ch. L., Darstellung der Familien und Gattungen der Thierinsecten (insecta epizoica)" (Magazin fur die Entomologie, Germar, Zincken, Bd.3 (1818)). Nitzschin kirjallinen tuotanto oli laaja.
Linnuista Nitzsch nimesi muun muassa puukiitäjien suvun "Hemiprocne".
Kungsträdgårdenin metroasema
Kungsträdgårdenin metroasema on metroasema Tukholman metron sinisellä linjalla, Norrmalmin kaupunginosassa. Sisäänkäynnit asemalle sijaitsevat Gallerian-ostoskeskuksessa sekä Arsenalsgatanilla Kungsträdgården-puiston läheisyydessä. Asema on sinisen linjan pääteasema, ja sinne liikennöivät kummankin sinisen haaran junat (pääteasemina Hjulsta tai Akalla). Asema avattiin 30. lokakuuta vuonna 1977 järjestelmän 91. asemana.
Kungsträdgårdenin asema sijaitsee noin 30 metriä maan alla. Se on Tukholman metron syvimmällä sijaitseva asema. Se on myös ainoa, jonka seinät ovat paljaat, eikä niitä ole käsitelty kemiallisella aineella. Aseman sisätiloja on koristeltu Tukholman keskustan puretuista rakennuksista peräisin olevilla pylväillä, portaaleilla, veistoksilla ja uuneilla. Koristelujen toteutuksen on suunnitellut taiteilija Ulrik Samuelsson.
Vecdi Gönül
Mehmet Vecdi Gönül (s. 29. marraskuuta 1939) on turkkilainen Oikeus ja kehitys -puolueen poliitikko. Hän valmistui Ankaran yliopistosta vuonna 1960. Hän pääsi parlamenttiin 1999 ja toimi maansa puolustusministerinä 2002–2011.
Mihail Lebedev (kirjailija)
Mihail Nikolajevitš Lebedev (; 22. lokakuuta 1877 – 5. maaliskuuta 1951) oli komilainen kirjailija.
Lebedev syntyi nykyisen Komin tasavallan Sysolan piirin Mežadorin kylässä. Hän opiskeli Ust-Sysolskin kihlakuntaopistossa ja työskenteli kunnankirjurin apulaisena Kortkerosin ja Poktšan kylissä. Venäjän vallankumouksen jälkeen hän toimi köyhälistökomitean ja kansantuomioistuimen sihteerinä Kortkerosissa, jossa hän eli suurimman osan elämästään.
Lebedev alkoi kirjoittaa 13-vuotiaana. Ennen vallankumousta hän julkaisi useita venäjänkielisiä kertomuksia, mutta alkoi laatia myös kominkielisiä runoja. Lebedevin runoelmat "Kört Aika" ja "Jag mort" (molemmat 1928) perustuvat komien muinaisuutta koskeviin legendoihin. Hän kirjoitti myös ajankohtaista käyttörunoutta sekä erityisesti lastenrunoja. Lebedevin operetteja "Miča nyv" (”Kaunis tyttö”, 1919), "Tun" (”Noita”, 1920), "Nastuk" (1928) on esitetty näyttämöllä.
Vuonna 1939 Lebedev sai ensimmäisenä komikirjailijana valtiollisen tunnustuksen – Znak potšota -kunniamerkin.
Bellevue
Bellevue voi viitata seuraaviin
Maltan saattueet
Maltan saattueet olivat Britannian kuninkaallisen laivaston huoltotoimituksia Välimeren sotanäyttämöllä toisessa maailmansodassa. Saattueet käyttivät Gibraltarin salmea tai lähtivät Aleksandriasta, jonne alukset kulkivat Englannista Hyväntoivonniemen reittiä pitkin.
Saattueiden suojaamisesta Välimerellä vastasivat Gibraltarille sijoitettu Force H ja Aleksandriaa tukikohtanaan pitävä Välimeren laivasto. Force H suojasi saattueita Bonin niemimaan länsipuolella ja Välimeren laivasto muuten.
Maltan sijainti puolessavälissä Gibraltarin ja Aleksandrian välistä merireittiä ja Sisilian ja Tunisian välissä sekä mahdollisuus vaikuttaa kuljetuksiin Italiasta Libyaan kulkeviin saattueisiin teki siitä merkittävän tukikohdan Välimeren alueen meriliikenteen valvontaan. Lisäksi Ison-Britannian Itä-Aasian yhteydet lyhenivät merkittävästi kuljettaessa Välimeren ja Suezin kanavan kautta eikä kierretty Afrikkaa.
Toisen maailmansodan alussa Välimeri oli hyvin rauhallista aluetta, koska pääosa alueista oli joko liittoutuneiden tai puolueettomien maiden hallussa. Lisäksi alueella oli ainoastaan kolme merkittävää laivastoa, joista Ranska ja Englanti olivat liittolaisia ja Italia oli sotaan liittymätön akselivaltio.
Ensimmäinen saattue GREEN 1 lähti 7. syyskuuta 1939 kello 20.00 Gibraltarilta kohti Aleksandriaa. Saattueessa oli 25 kauppa-alusta. Ensimmäinen saattue BLUE 1 lähti 9. syyskuuta Port Saidista. Tämän jälkeen saattueet kulkivat joka kahdeksas päivä. Saksalaisia kauppalaivoja oli 24. syyskuuta saarroksissa Espanjan ja Italian satamissa kaikkiaan 45.
Toisen maailmansodan alku käytiin pohjoisessa Euroopassa; Puolassa, Norjassa ja Tanskassa. Tällöin Italian osallistuminen taisteluihin liittolaisensa Saksan rinnalla oli merkityksetöntä. Sodan levittyä Ranskaan ja Ranskan puolustuksen luhistuessa Italia julisti sodan liittoutuneille 10. kesäkuuta 1940 ja hyökkäsi Ranskaan.
Välimeren sotilaallinen tilanne muuttui merkittävästi. Italian laivasto oli nyt maailman viidenneksi suurin. Ison-Britannian laivasto oli jäänyt yksin suojelemaan sekä Atlanttia että Välimerta. Ranskan laivaston pelättiin joutuvan akselivaltojen haltuun. Se kuitenkin estettiin iskuilla Ranskan laivastotukikohtiin. Isku puolestaan aiheutti melkein sotatilan Isoa-Britanniaa vastaan Välimerellä.
Saksan ilmavoimien kenraali Hans Geisler perusti X Ilma-armeijakunnan päämajan Taorminaan joulukuun lopulla 1940. Armeijakuntaan kuuluvat laivueet asettuivat Catanian, Comison, Marsalan, Trapanin, Palermon ja Reggio di Calabrian lentokentille. Kentillä toimi saksalaisten rinnalla Italian ilmavoimien pommikoneita (45) ja hävittäjiä (75). Lisäksi Sardiniaan oli sijoitettu 70 pommittajaa ja 25 hävittäjää. Tällöin alueella oli yhteensä noin 400 akselivaltojen lentokonetta.
Lisäksi oli vielä lentokonetäydennykset, joista osa suoritettiin lentämällä Välimereltä tukialukselta lähtien. Operaatioita suoritettiin 25, joiden kuluessa kuljetettiin 770 lentokonetta. Maltalle saatiin toimitettua koneista 718. Koneista menetettiin operaatioissa 40 ja 12 palasi tukialuksille.
Samuel Tickell
Samuel Richard Tickell (19. elokuuta 1811 Cuttack Intia - 20. huhtikuuta 1875 Cheltenham Englanti) oli brittiläinen upseeri, lintutieteilijä ja taidemaalari.
Tickell syntyi Intiassa ja opiskeli Englannissa. 19-vuotiaana hän palasi ammattisotilaaksi Bengaliin. Hän palveli Bengalissa vuoteen 1840 saakka, jolloin hänet komennettiin Katmanduun Nepaliin johtamaan Brian Houghton Hodgsonin turvasaattuetta. Hän palasi Bengaliin 1843 ja ylennettiin kapteeniksi, minkä jälkeen hänet komennettiin Burmaan.
Aasiassa oleskellessaan Tickell tutki linnustoa ja nisäkkäitä, ja maastohavaintojen lisäksi hän keräsi näytteitä. Hän avusti "Journal of the Asiatic Society of Bengal"-lehteä, jonka 18. vuosikerrassa on hänen raporttinsa Burmasta. Tickell luopui urastaan everstin arvoisena ja asettui Kanaalisaarille. Työskennellessään teoksensa "Illustrations of Indian Ornithology" parissa hän sokeutui vuonna 1870 silmätulehduksen seurauksena. Ennen kuolemaansa hän lahjoitti teoksen Zoological Society of Londonille.
Tickell nimesi linnuista intiantöyhtökiitäjän ("Hemiprocne coronata"), metsäkiitäjän ("Zoonavena sylvatica"), intianvarpuspöllön ("Glaucidium radiatum"), harmaaviirukukastajan ("Dicaeum agile"), ylänköuunilinnun ("Phylloscopus affinis"), assaminuunilinun ("Phylloscopus cantator") ja intianrastaan ("Turdus unicolor"). Tickellin kunniaksi on nimetty ruskosarvinokka ("Anorrhinus tickelli"), vuorisieppokerttu ("Tickellia hodgsoni"), viidakkotimali ("Pellorneum tickelli") ja puistosinisieppo ("Cyornis tickelliae").
Simon Halfon
Simon Halfon on brittiläinen graafinen suunnittelija, joka tunnetaan parhaiten tekemistään töistä yhtyeille The Jam ja The Style Council sekä muusikko Paul Wellerille. Halfon on työskennellyt myös muun muassa rockyhtye Oasiksen ja muusikko George Michaelin kanssa. Halfonin näyttävimmät työt ovat 1960-luvun tyylisiä.
Halfon on myös yksi vuonna 2007 valmistuneen "Pirullista peliä" -elokuvan tuottajista.
Luettelo vuoden 1995 miehittämättömistä avaruuslennoista
Tämä on luettelo vuoden 1995 miehittämättömistä avaruuslennoista. Vuonna 1995 tehtiin 69 onnistunutta satelliitin tai avaruusluotaimen tai avaruusaseman osan laukaisua. Avaruuteen kuljetettiin noin sata satelliittia. Viisi laukaisua epäonnistui. Vuonna 1995 tehtiin seitsemän miehitettyä lentoa.
Barycz
Barycz (, ) on Oderin sivujoki Puolassa. Se on 133 kilometriä pitkä ja saa alkunsa läheltä Ostrów Wielkopolskin kaupunkia. Barycz laskee Oderiin Wyszanówin kylässä lähellä Szlichtyngowaa.
Malla Malmivaara
Malla Malmivaara (s. 10. joulukuuta 1982 Jyväskylä) on suomalainen näyttelijä ja laulaja. Hänen etunimensä oli alkujaan Laura, mutta hän on vaihtanut sen myöhemmin Mallaksi välttyäkseen sekoittumasta pikkuserkkuunsa, näyttelijä-laulaja Laura Malmivaaraan. Muusikkona Malla Malmivaara käyttää taiteilijanimeä Belle Who. Malmivaara pääsi sisään teatterikorkeakouluun ensimmäisellä yrittämällä.
Malla Malmivaaran isä on sellisti Juha Malmivaara, jonka kanssa Malla asui vanhempien erottua. Hänen kasvattiäitinsä on näyttelijä Hanna Liinoja. Hänen enonsa on näyttelijä Tapani Liinoja
Näyttelijä Miika Laakso on hänen velipuolensa, heillä on yhteinen äiti. Näyttelijä Laura Malmivaara ja jääkiekkoilija Olli Malmivaara ovat hänen pikkuserkkujaan.
Malla kuuluu suomalaiseen Malmivaaran pappissukuun. Hänellä on vuonna 2003 syntynyt tytär, Osla. Malmivaara sai toisen lapsensa, Rufus-nimisen pojan, loppuvuodesta 2014 kihlattunsa kitaristi-laulaja Boris Nordinin kanssa.
Malmivaara harrastaa jousiammuntaa, balettia ja pilatesta.
Malla Malmivaara on myös muusikko. Hän on julkaissut yhden albumin Belle Who -taiteilijanimellä. Belle Whon esikoissingle ”Tide” oli vuonna 2008 ensi-iltansa saaneen "Blackout"-elokuvan tunnuskappale. Esikoisalbumi "Can’t Whistle When You Smile" julkaistiin toukokuussa 20. toukokuuta 2009. Albumin tuottajana toimi Jarkko Kumpulainen ja vastaavana tuottajana Lauri Ylönen.
Malmivaara sai valmiiksi Belle Whon toisen albumin, mutta jätti sen julkaisematta, sillä hän ei ollut tyytyväinen albumin sanoituksiin. Sittemmin hän on alkanut tehdä musiikkia suomeksi.
Aiemmin Malmivaara on laulanut Elisabeth Underground -yhtyeessä. Hän laulaa myös englanniksi ja ranskaksi muusiikkia tekevässä Moi non plus -nimisessä duossa yhdessä näyttelijä Pihla Viitalan kanssa.
Paul Carell
Paul Carell (syntyjään Paul Karl Schmidt; 2. marraskuuta 1911 Kelbra, Saksa – 20. kesäkuuta 1997 Rottach-Egern, Saksa) oli SS-upseeri ja Joachim von Ribbentropin lehdistösihteeri toisen maailmansodan aikana. Sodan jälkeen hänestä tuli menestyksekäs kirjailija, jonka teoksia on myös suomennettu.
Paul Karl Schmidt syntyi marraskuussa 1911 Kelbran pikkukaupungissa silloisessa Saksin provinssissa, jonka alueet kuuluvat nykyään Saksi-Anhaltin osavaltioon. Hän kävi kansakoulun syntymäkaupungissaan, mutta lukioon hän joutui menemään läheiseen Elben rannalla sijaitsevaan Barbyn kaupunkiin.
20-vuotias Schmidt liittyi Saksan kansallissosialistiseen työväenpuolueeseen vuonna 1931. Hänestä tuli natsipuolueen alaisen opiskelijaliiton "NS-Studentenbund"in aluejohtaja 1934. SS:n hän liittyi samana vuonna.
Carell työskenteli ulkoministeri Joachim von Ribbentropin lehdistösihteerinä ollen vastuussa ulkoministeriön tiedottamisesta ja yksi merkittävistä propagandan luojista natsi-Saksassa. Otsakkeen ”Eurooppa eurooppalaisille” alla hänen teemojaan olivat muun muassa bolševismin eliminointi, juutalaisten eliminointi ja ”bolševismin sutenöörien” Englannin ja Rooseveltin poistaminen Euroopasta. Nykyään on selvää, että Carell oikeutti holokaustin käyttämässään propagandassa. Hän jopa neuvoi unkarinjuutalaisten karkotuksen ja joukkomurhan tiedotuksen hoitamisessa vuonna 1944.
Liittoutuneet pidättivät hänet 6. toukokuuta 1945 ja hän oli sotavankina kaksi ja puoli vuotta. Nürnbergin sotarikosoikeudenkäyntejä valmisteltaessa Carellin rooli oli pitkään harkinnan alaisena: käytettäisiinkö häntä todistajana vai tultaisiinko häntä syyttämään. Lopulta Carell toimi syyttäjän todistajana, jolloin hän esiintyi ”demokraattisen vapaan lehdistön puolustajana”.
1950-luvulla Carell rupesi kirjoittamaan lehtiin. Vuosikymmenen loppupuolella hän alkoi kirjoittaa sotahistoriallisia teoksiaan, joiden totuusarvo on raskaasti kyseenalaistettu. Vaikka hän kirjoitti useita kirjoja natsi-Saksasta ja sen asevoimista toisessa maailmansodassa, niissä ei mainittu sanallakaan holokaustista tai Saksan tekemistä sotarikoksista itärintamalla. Carell loi kuvan Wehrmachtista puhtaana, toverillisena ja kunniallisena asevoimina, vaikka totuus on pitkälle toinen.
Nicholas Hooper
Nicholas Hooper on englantilainen elokuvasäveltäjä, joka on säveltänyt musiikin muun muassa "Harry Potter ja Feeniksin kilta" ja "Harry Potter ja puoliverinen prinssi" -elokuviin.
Rahm Emanuel
Rahm Israel Emanuel (s. 29. marraskuuta 1959, Chicago) on yhdysvaltalainen poliitikko, joka toimi presidentti Barack Obaman kansliapäällikkönä tammikuusta 2009 lokakuun alkuun 2010. Hän oli aiemmin edustajainhuoneen jäsen Illinoisista vuodesta 2003 alkaen.
Emanuel on ollut Chicagon pormestari vuodesta 2011 lähtien. Hän on opiskellut Northwestern Universitylla, jossa suoritti tutkinnon 1985.
Emanuel aloitti poliittisen uransa kuluttajaoikeuksia ajavassa järjestössä. Hän oli mukana demokraatti Paul Simonin vuoden 1984 kampanjassa senaattiin, demokraattien kongressin vaalien kansallinen kampanjapäällikkö 1988 ja mukana Richard M. Daleyn kampanjassa Chicagon pormestariksi. Vuonna 1991 hän palveli muutaman viikon vapaaehtoisena Israelin puolustusvoimissa.
Emanuel nimitettiin Arkansasin kuvernööri Bill Clintonin esivaalikampanjan talousjohtajaksi. Tämän jälkeen hän oli Clintonin neuvonantajana valkoisessa talossa 1993–1998.
Vuodet 1998–2002 hän oli investointipankkiiri Wasserstein Perellalla. Clinton nimesi hänet 2000 Federal Home Loan Mortgage Corporationin ("Freddie Mac") johtokuntaan.
Vuonna 2002 hän pyrki edustajainhuoneeseen Illinoisista edellisen edustajan demokraatti Rod Blagojevichin jätettyä paikkansa ja pyrittyä osavaltion kuvernööriksi.
Emanuel erosi Barack Obaman henkilöstöpäällikön virasta pyrkiäkseen kotikaupunkinsa Chicagon pormestariksi. Emanuelia seurasi kansliapäällikön virassa William M. Daley.
Khryses
Khryses () oli kreikkalaisessa mytologiassa Apollonin pappi Khrysessä, Troijan lähistöllä olleessa kaupungissa. Hänen kerrottiin Ardyyn poika.
Troijan sodan aikana Agamemnon otti hänen tyttärensä Khryseiksen vangikseen, ja kun tämän isä saapui kuninkaan luo maksaakseen lunnaat tyttärestään, Agamemnon kieltäytyi vapauttamasta tätä. Apollon lähetti rangaistukseksi ruton kreikkalaisten keskuuteen, jolloin Agamemnonin täytyi suostua Khryseiksen palauttamiseen, jonka jälkeen Odysseus palautti Khryseiksen isälleen.
Mark Morrison
Mark Morrison (s. 10. heinäkuuta 1982 Belfast, Britannia) on brittiläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Morrison on pelannut koko ammattilaisuransa Belfast Giantsissa. Morrison oli aiemmin puolustava hyökkääjä, mutta toimi myöhemmin ennemminkin "tappelijana", ja oli usein mukana kahakoissa. Morrison on pelityylinsä johdosta myös yksi seuran kannattajien suosikeista.
Morrison pelaa maajoukkuetasolla Irlannin joukkueessa. Hän on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.