hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Suomenlinnan rannikkorykmentti
Suomenlinnan rannikkorykmentti (lyhenne SLRR, aik. SlRR) kuuluu kiinteänä osana pääosin Upinniemessä toimivaan Rannikkoprikaatiin. Vuoteen 2015 asti rykmentti kuului nyttemmin lakkautettuun Suomenlahden meripuolustusalueeseen.
Joukkoyksikön esikunta ja Isosaaren linnakkeen varusmieskoulutus siirtyivät vuoden 2012 alussa Upin­niemeen.
Suomenlinnan rannikkorykmentin vastuulla on valtakunnan alueellisen koskemattomuuden valvonta ja turvaaminen Suomenlahden alueella. Sen tehtävänä on myös tukea muita viranomaisia yhteiskunnan elintärkeiden toimintojen turvaamisessa. Suomenlinnan Rannikkorykmentti on meripuolustuksen tulenkäytön osaaja. Sen perustana on hyvin koulutettu ja motivoitunut henkilökunta, joka kouluttaa osaavia rannikkojoukkoja pääkaupungin läheisyydessä. Ajoneuvoihin sijoitetut liikkuvat meritorjuntaohjusyksiköt ja kiinteät pääosin 130 millimetrin tornikanuunoilla varustetut patterit muodostavat tärkeän osan rykmentin iskuvoimasta. Kriisitilanteessa se puolustaa pääkaupunkiseutua osana muuta meripuolustusalueen toimintaa.
Upinniemessä sijaitsevat joukko-osaston 1. komppania/AUK ja 2.–4. komppaniat. Nämä varusmieskoulutusta antavat yksiköt kuuluivat vuoden 2011 loppuun saakka nyttemmin lakkautettuun Merivoimien koulutuskeskukseen. Rykmentin joukkoihin kuuluu myös Ohjuspatteri, joka sijaitsee rauhan aikana Santahaminassa Helsingissä.
1970-luvulta lähtien organisaatioon kuului myös patteristo (Psto/SlRtR) ja vuodet 1969–1989 Rannikkotykistökoulu (RtK), jotka on myöhemmin yhdistetty muihin yksiköihin.Rykmentti siirrettiin maavoimista merivoimiin.
Saniaiset
Saniaiset (Pteridophytina, aiemmin Filicophytina) ovat putkilokasveihin kuuluvia itiökasveja ja sanikkaisten kaaren merkittävin ryhmä. Saniaisia tunnetaan 9 000–15 000 lajia, joista Suomessa esiintyy 40, mukaan lukien kaksi hävinnyttä lajia. Niiden koko vaihtelee muutaman senttimetrin kokoisista kellusaniaisista jopa 20 metrin korkuisiin puusaniaisiin. Maailman korkein saniainen on jopa kolmimetrisiä lehtiä kasvattava "Cyathea australis", joka voi olla 24 metriä korkea. Metsissä saniaisia kasvaa kenttäkerroksessa.
Saniaiset tuottavat itiöitä ja niille on tyypillistä sukupolvenvuorottelu, johon kuuluu kaksi vaihetta. Saniaisten itiöistä kehittyy suvuttomasti pieniä, levymäisiä tai nauhamaisia alkeisvarsikkoja eli "gametofyyttejä". Tämä suvullinen polvi sisältää siittiö- ja munapesäkkeet, joista hedelmöityksen jälkeen kehittyy varsinaisia johtojänteellisiä saniaisia, jotka muodostavat itiöpolven eli "sporofyytin". Saniaiset eivät siten kuki tai tuota siemeniä, kuten siemenkasvit.
Saniaisten itiöpolven lehdet vaihtelevat suuresti muodoltaan ja kooltaan; usein ne ovat parilehdykkäisiä. Tyypillisesti uusien lehtien versot ovat kääriytyneet tiiviisti, ja lehden sekä jokaisen lehdykän herkkä kasvupiste on käärön suojassa. Maavarsi, joka on joskus maanalainen, imee ravinteita ja ankkuroi kasvin maahan. Saniaisilla on yksisirkkaisten kasvien tapaan hajajuuret pääjuuren sijaan.
Itiöpesäkkeet, jotka ovat itiön sisältäviä pieniä koteloita, sijaitsevat usein ryhmissä, joita peittää katesuomu. Usein itiöpesäkkeellä on erityinen avautumismekanismi: kuivuessaan pesäke kutistuu, ohuin seinä painuu sisään ja pesäkkeen sivut repeävät pienimuotoisessa räjähdyksessä levittäen samalla itiöt ympäristöön. Yksi lehti saattaa tuottaa keskimäärin 50 mikrometrin kokoisia itiöitä koosta riippuen 750 tuhannesta 750 miljoonaan. Itiöt ovat sitkeähenkisiä ja leviävät usein kauas; niitä on löydetty ilmakehästä useiden kilometrien korkeudesta. Siksi monet saniaisheimot ovat levinneet maailmanlaajuisesti.
Alkeisvarsikko koostuu yhteyttävästä sekovarresta, joka sisältää sukusolupesäkkeet, sekä juuren kaltaisista juurtumahapsista. Se on yhden solukerroksen paksuinen ja 1–3 millimetrin levyinen. Hedelmöitys vaatii onnistuakseen kosteutta.
Saniaiset kasvavat usein metsien aluskasvillisuutena, sillä ne viihtyvät melko varjoisilla ja kosteilla paikoilla. Eräät saniaislajit kasvavat epifyytteinä puiden varsilla ja eräät kelluvina vesikasveina.
Laajasti käsitettynä ryhmänä saniaisiin kuuluvat varsinaisten saniaisten lisäksi aiemmin erillisinä ryhminä pidetyt haarusanikkaiset ja kortteet. Uusien tutkimusten mukaan kortteet sijoittuvat saniaisten sukupuun sisälle käärmeenkielimäisten saniaisten ja kehittyneimpien saniaisten ryhmien väliin.
Alempaan katsaukseen on koottu esimerkkejä eri saniaisryhmistä mukaan lukien kaikki luokat ja lahkot sekä suomenkielisessä kasvitieteellisessä kirjallisuudessa tunnettuja heimoja ja sukuja.
Saniaiset
Merovech
Merovech (Meroveus tai Merovius, 411–458) oli saalilaisten frankkien päällikkö tai kuningas vuosina 448–458. Hänestä lähtenyttä ensimmäistä frankkien kuningassukua on myöhemmin kutsuttu merovingeiksi. Heidän hallitusaikaansa puolestaan kutsutaan merovingiajaksi.
Merovech on merovingien dynastian kolmas jäsen, tosin hivenen vähemmän tarunomainen kuin hänen kaksi edeltäjäänsä, hänen isänsä Clodio (395–448) ja isoisänsä Faramund. Tiedot Merovechin syntymästä ovat hyvin ristiriitaisia. Jonkinlaiseen faktaan perustuen häntä pidetään Clodion poikana ja toisen teorian mukaan hän kuului ainakin samaan sukuun. Fredegarin Frankkien historia kertoo väitetyn, että hänen äitinsä oli meressä uimassa kun Neptunuksen merihirviö hyökkäsi hänen äitinsä kimppuun ja että Merovech olisi näin saanut alkunsa. Olipa hän sitten Clodion poika tai merihirviön ("Quinotaurus", joka oli puoliksi vuohi ja puoliksi kala) jälkeläinen, hänen johdostaan Fredegarin mukaan frankkien kuninkaita kutsuttiin merisyntyisiksi. Totta kuitenkin on, että Merovech-niminen päällikkö ja kuningas hallitsi saalilaisia frankkeja.
Suuri osa historioitsijoista on yksimielisiä siitä, että Merovech johti frankkien armeijaa, liittolaisinaan galloromaanit ja muut germaanit, verisessä Katalaunien kenttien taistelussa vuonna 451, lähellä nykyisiä Châlon-en-Champagnen ja Troyesin kaupunkeja. Taistelussa roomalaisen Aëtiuksen johtamat joukot voittivat Attilan, joka joutui vetäytymään kohden itäisempää Eurooppaa. Eräiden tietojen ja näkemysten mukaan Aëtiuksen liittolainen olisi kuitenkin ollut goottien Theoderik.
Tämä taistelu sinetöi lopullisesti frankkien heimon asettumisen Gallian pohjoisosaan, johon romahtamassa ollut Länsi-Rooman keisarikunta heidät suuremmitta vastustuksitta asukkaiksi hyväksyi.
Merovech, joka näin oli antanut heimolleen uuden asuma-alueen ja josta oli tietämättään tullut uuden dynastian perustaja, kuoli kymmenen vuoden hallitsemisen jälkeen vuonna 457. Merovechin poika Kilderik I seurasi isäänsä valtaistuimelle.
Sonic Youth
Sonic Youth oli vuonna 1981 perustettu yhdysvaltalainen vaihtoehtorock-yhtye. Yhtyeen jäsenten innoittajia ovat muun muassa Glenn Branca, Velvet Underground, The Stooges, MC5 ja Patti Smith. Yhtye käytti alkuvuosinaan paljon efektejä ja epäsovinnaisesti viritettyjä ja preparoituja kitaroita musiikissaan.
Bändin jäsenet toimivat aktiivisesti myös bändin ulkopuolella. Thurston Moore ja Lee Ranaldo ovat julkaisseet runokirjoja, Kim Gordon on pitänyt taidenäyttelyitä ja Steve Shelley pyörittää omaa levymerkkiä. Mark Ibold on ennen Sonic Youthia vaikuttanut Pavementissa. Jäsenillä on myös lukuisia sivuprojekteja, kuten Free Kitten, Two Dollar Guitar ja Dream/Aktion Unit.
Vuonna 2011 Lee Ranaldo ilmoitti yhtyeen ”lopettavan hetkeksi” Gordonin ja Mooren avioeron myötä.
Yhtye on esiintynyt Suomessa kolmesti:
Ravitsemusterapeutti
Ravitsemusterapeutti on ihmisen ravitsemuksen parissa työskentelevä henkilö, joka antaa ravitsemusneuvontaa ja suunnittelee asiakkailleen tai potilailleen yksilöllisiä ruokavalioita.
Suomessa Valvira myöntää ravitsemusterapeutille oikeuden toimia laillistettuna ammattihenkilönä. Laillistetun ravitsemusterapeutin pätevyyden saa opiskeltuaan Itä-Suomen yliopiston terveystieteiden tiedekunnan kliinisen ravitsemustieteen pääaineessa. Kliinisen ravitsemustieteen yksikkö on perustettu 1984. Sen alaisuudessa toimii Elintarvikkeiden terveysvaikutusten tutkimuskeskus. Ravitsemustieteen yksikkö oli ennen vuotta 2006 oma yksikkönsä. Nykyisin se on osa Kansanterveystieteen ja kliinisen ravitsemustieteen yksikköä. Yksikkö toimii lääketieteen laitoksen alaisuudessa.
Ravitsemustiedettä voi opiskella myös Helsingin yliopistossa, mutta ravitsemusterapeutin pätevyys edellyttää maisterin tutkinnon suorittamista Itä-Suomen yliopistossa.
Ravitsemustieteen pääaineopinnot aloittaa Kuopiossa vuosittain 30 opiskelijaa. Ennen vuotta 2005 aloittaneet opiskelevat 160 opintoviikon terveystieteiden maisterin tutkinnon. Vuonna 2005 ja sen jälkeen aloittaneet opiskelevat ensin 180 opintopisteen terveystieteiden kandidaatin tutkinnon ja sitten 120 opintopisteen terveystieteiden maisterin tutkinnon. Maisterivaiheeseen voi päästä myös muun alan kandidaatti suoritettuaan vaadittavat täydentävät opinnot ja läpäistyään pääsykokeen.
Ravitsemusterapeuttien yhdistys on jäsentensä yhdysside, joka tuottaa alan materiaalia yrityksensä Dieettimedia Oy:n kautta. Yhdistyksen sivuilta löytyy asiantuntijarekisterihakukone, mikä auttaa löytämään ravitsemusasiantuntijan esimerkiksi luennoitsijoiksi tai freelanceriksi moniin työtehtäviin.
Nimitys "ravintoterapeutti" ei ole suojattu, eikä siten kerro mitään käyttäjänsä pätevyydestä.
Tšerkessk
Tšerkessk () on Karatšai-Tšerkessian tasavallan pääkaupunki maan pohjoisosassa Kubanin varrella Kaukasiassa. Kaupungin läheisyydessä on glaubersuolaesiintymiä. Kaupungista on rautatieyhteys Stavropolin aluepiirin Nevinnomysskiin pohjoisessa.
Kaupunki perustettiin vuonna 1804 ja sen nimi oli aluksi Batalpašinskaya. Vuonna 1931 kaupungin nimeksi tuli Batalpašinsk, 1934 Sulimov, 1937 Ježovo-Tšerkessk ja 1939 se sai nykyisen nimensä Tšerkessk.
Jaakko I
Jaakko I voi tarkoittaa ainakin neljää eri hallitsijaa:
Karjalaisen I hallitus
Karjalaisen I hallitus oli Suomen tasavallan 47. hallitus, jonka muodostivat aluksi Maalaisliitto, TPSL, RKP, Kokoomus ja Suomen Kansanpuolue. TPSL jätti hallituksen lokakuussa 1963. Hallitus toimi 615 hallituspäivää 13. huhtikuuta 1962 - 18. joulukuuta 1963.
Helmikuun alussa 1962 pidettyjen eduskuntavaalien selkeästä tuloksesta huolimatta hallitusneuvottelut olivat työläät ja hallituspula kesti lähes kaksi ja puoli kuukautta. Hallitusratkaisu ei lopulta ollutkaan vaalituloksen mukainen. Presidentti Urho Kekkonen nöyryytti Maalaisliiton puoluejohdon valitsemalla pääministeriksi luottomiehensä, edeltäneen Miettusen hallituksen ulkoministerin, valtiotieteen tohtori Ahti Karjalaisen, joka ei kuulunut puolueen johtoelimiin eikä vielä silloin eduskuntaankaan. Suomen Ammattiliittojen Keskusjärjestö (SAK), jota hallituksessa edustivat TPSL:n ministerit, ei suostunut yhteistyöhön, ellei mukana olisi ollut myös työnantajapuolen edustusta. Näin Kokoomus joutui Kekkosen painostuksesta tyytymään siihen, että puolueen ministeriryhmään kuului myös yksi eduskuntaryhmän ulkopuolinen ministeri, valtiovarainministeri Osmo P. Karttunen. Oikeusministeriksi tuli RKP:n J. O. Söderhjelm, joka oli toiminut kyseisessä tehtävässä ensimmäisen kerran Rytin hallituksessa talvisodan aikana. Eduskunnan jo jättänyt kunnallisneuvos Kyllikki Pohjala valittiin toiseksi sosiaaliministeriksi.
Sisäministeri Eeli Erkkilä erosi hallituksesta sairauden vuoksi helmikuussa 1963 ja kuoli pari kuukautta myöhemmin. Uudeksi ministeriksi tuli kansanedustaja Niilo Ryhtä.
Ahti Karjalainen tuli pääministeriksi Suomen siihen saakka nuorimpana, vain 39-vuotiaana; hänet ohitti samoin keskustalainen, 36-vuotiaana pääministeriksi noussut Esko Aho vuonna 1991.
Jaakko II
Jaakko II on ollut usean hallitsijan nimi:
Bullet time
Bullet time () on elokuvissa ja videopeleissä hyödynnetty erikoistehoste.
"Bullet time" tarkoittaa elokuvissa ajan hidastamista niin, että kamera kuitenkin liikkuu normaalilla nopeudella. Kamera voi täten seurata esimerkiksi luotien lentämistä. Elokuva, joka teki tämän tehosteen tunnetuksi ja antoi sille tämän nimen, oli "Matrix" (1999). Efektiä oli tosin käytetty eri muodoissaan jo aikaisemmin. "Matrix"-elokuvaa varten kehitettiin uusi kuvaustekniikka, joka pohjaa tietokoneella laskettuihin kameran liikeratoihin, ja kuvan ottamiseen kontrolloidusti useiden still-kameroiden avulla.
Videopeleissä "bullet time" -tehostetta käytetään muun muassa "Max Payne" -pelissä. Tehosteen aikana pelaaja pystyy ampumaan tarkemmin ja nopeammin kuin tavallisesti, tai heittäytymään eri suuntiin ja ampumaan samanaikaisesti. Samanlaista tehostetta on käytetty myös eri nimellä muissa peleissä, esimerkiksi "Enter the Matrix" -pelissä nimellä "Focus" ja "F.E.A.R."-pelissä nimellä "SlowMo".
Naltšik
Naltšik () on Kabardi-Balkarian tasavallan pääkaupunki Pohjois-Kaukasiassa Venäjällä. Kaupunki on saanut nimensä kaupungin läpi virtaavasta Naltšik-joesta. Sana tarkoittaa kabardin ja balkaarin kielissä ”pientä hevosenkenkää”. Kaupungin pinta-ala on 133 km². Kaupungin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 240 203 ja kaupunkipiirikunnan 266 033, jossa luvussa myös varsinaista kaupunkia ympäröivien kylien asukkaat ovat mukana.
Eri lähteet ovat hieman eri mieltä kaupungin perustamisajankohdasta. Vuonna 1743 myöhemmän kaupungin paikalla oli jo toimintaa. Vuodesta 1808 lähtien se oli paikallisen hallinnon ja poliittisen toiminnan keskus ja prinssin asuinpaikka. Venäläinen historiankirjoitus katsoo perustamisajankohdaksi usein vuoden 1817, jolloin paikkakunnalle rakennettiin venäläislinnoitus. Vuonna 1921 siitä tuli kaupunki, ja samalla Kabardian autonomisen alueen pääkaupunki. Vuonna 1922 siitä tuli Kabardi-Balkarian autonomisen alueen ja 1936 Kabardi-Balkarian autonomisen sosialistisen neuvostotasavallan pääkaupunki. Toisessa maailmansodassa kaupunki oli Saksan hallussa 28. lokakuuta 1942 – 3. tammikuuta 1943. Kaupunki kärsi sodassa suuria vaurioita.
13. lokakuuta 2005 kaupunkiin tunkeutui 150–200 aseistetun miehen joukko, joka hyökkäsi poliisiasemille, turvallisuuspalvelun toimistoon ja muihin hallintorakennuksiin sekä pyrki valtaamaan kaupungin lentokentän. Kymmeniä ihmisiä sai surmansa taisteluissa. Venäjän presidentti Vladimir Putin määräsi kaupungin saarrettavaksi, jotta hyökkääjät eivät pääsisi pakoon.
Tšetšeenikapinallisten Kavkaz-Center-internet-sivustolla hyökkäyksen tekijäksi nimettiin kapinallisten "Kaukasian rintama" ja paikallinen islamistinen ryhmittymä Jarmukin.
Naltšik on Kabardi-Balkarian merkittävin teollisuuskeskus. Siellä on metalli-, valaistus-, rakennusaine-, elintarvike-, puunjalostus-, tekstiili- ja koneenrakennusteollisuutta. Se on myös huomattava kylpylä- ja parantolakaupunki. Kaupungin rautatieasemalle johtaa 41 kilometrin pistorata Kotljaverskajan (Maiski) asemalta ja siellä on lentoasema.
Naltšikissa toimii Kabardi-Balkarian valtionyliopisto (perustettu 1957), Kabardi-Balkarian talousinstituutti, Pohjois-Kaukasuksen taideinstituutti ja Kabardi-Balkarian valtion maatalousakatemia.
Kaupungin jalkapallojoukkue Spartak on pelannut Venäjän pääsarjassa vuodesta 2006 lähtien.
ADEX
ADEX on yhteiseurooppalainen ilmapuolustusharjoitus (). Suomessa on järjestetty ADEX-harjoituksia NATOn rauhankumppanuusohjelmaan liittyen muun muassa vuosina 2003, 2004 ja 2005. Suomen ADEX 2005 tapahtui Pohjanmaahan liittyvän skenaarion perusteella Selkämerellä, Pohjanmaalla ja Pirkanmaalla.
Harjoituksen päätarkoituksena oli valmistautua Suomen ilmavoimien mahdolliseen osallistumiseen Euroopan unionin vuonna 2008 päivystysvuoronsa aloittavien hollantilais-saksalais-suomalaisten taistelujoukkojen toimintaan. Suomi osallistuu myös Norjan ja Ruotsin kanssa toiseen Euroopan unionin taistelujoukkoon.
Suomi yrittää kansainvälistää Kauhavan Lentosotakoulun sen jatkon turvaamiseksi. Verrattuna runsaan matkustajalentokoneliikenteen täyttämään Keski-Eurooppaan, on Pohjanmaalla ilmatila melko vapaa.
Suomen kommunistinen puolue Tampereella ja Itsenäisyyspuolue Vapaan Suomen Liitto Kauhavalla järjestivät ADEXiin liittyviä mielenosoituksia.
ADEX '05:een osallistuivat Hollanti, Ranska, Ruotsi ja Suomi. Britannia jäi pois todeten harjoittelevansa NATO-maiden kanssa. Hollannin ilmavoimien 26. huhtikuuta 2005 julkaiseman tiedotteen mukaan harjoitukseen olisi pitänyt myös Yhdysvaltojen osallistua kahdeksalla Boeing F-15C Eagle -hävittäjällä.
ADEX '08:n järjestää Satakunnan lennosto 19.–30.5.2008. Siihen osallistuvat Tanskan ilmavoimat kuudella F-16-hävittäjällä, Ranskan ilmavoimat kuudella Mirage-2000-5F -hävittäjällä, Saksa kuudella F-4F Phantom-hävittäjällä, Kuninkaalliset ilmavoimat kahdeksalla Panavia Tornado F3-hävittäjällä sekä Suomen ilmavoimat 28 F-18 Hornet-hävittäjällä.
Christiane Martel
Christiane Martel, oikealta nimeltään Magnini (s. 18. tammikuuta 1932, Pariisi) on Ranskasta kotoisin oleva, nykyisin meksikolainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja. Hänet valittiin Miss Universeksi vuonna 1953, jonka avulla hän nousi aikanaan kuuluisuuteen.
Sitruspuut
Sitruspuut ("Citrus") on ruutakasvien heimoon (Rutaceae) kuuluva suku, jonka monia lajeja viljellään hedelmiensä, sitrushedelmien tuottamiseksi. Tärkeimpiä viljelyalueita ovat subtrooppisilla ja trooppisilla vyöhykkeillä sijaitsevat Etelä-Kiina, Välimeren seutu (erityisesti Espanja, Italia ja Kreikka), Israel, Etelä-Afrikka ja osat Keski- ja Etelä-Amerikasta.
Sitruspuut ovat ainavihantia nahkealehtisiä puita, jotka kasvavat noin 5–15 metriä korkeiksi. Puut kukkivat keväisin vaalein kukin. Hedelmät ovat monilohkoisia. Hedelmien kypsyminen saattaa usein kestää yli vuoden, minkä vuoksi puussa voi olla samaan aikaan sekä kukkia, raakileita että hedelmiä. Tarkassa kasvitieteellisessä määrittelyssä sitrushedelmät ovat marjoja, sillä niiden hedelmälohkoissa on useampi kuin yksi siemen.
Eri tutkijat eivät ole yksimielisiä siitä, kuinka monta lajia Citrus-sukuun kuuluu. Asian selvittämistä vaikeuttaa lajien helppo keskinäinen risteytyminen. On arveltu, että suvun kolme kantalajia ovat sukaattisitruuna, pomelo ja mandariini ja että kaikki muut ovat syntyneet näiden risteytymänä. Nämä kantalajit esiintyvät Itä-Aasiassa myös villeinä, useimmat muut tunnetaan ainoastaan viljeltyinä. Greipin tiedetäänkin varmuudella syntyneen appelsiinin ja pomelon risteytymänä.
Seuraavia pidetään kuitenkin yleisesti omina lajeinaan:Tavallisimpia sitruspuiden risteymiä ovat:Läheistä sukua sitruspuille on myös pienihedelmäiset fortunellat ("Fortunella"), jotka risteytyvät sitruspuiden kanssa. Risteymäsukuun kumkvatit (× "Citrofortunella") kuuluvat limekvatti eli pikkulimetti (× "Citrofortunella floridana") ja kumkvatti eli kääpiösitrus (× "Citrofortunella microcarpa").
Maria I
Maria I voi tarkoittaa:
Johanna Spyri
Johanna Spyri (12. kesäkuuta 1827 – 7. heinäkuuta 1901) oli sveitsiläinen kirjailija, joka loi "Pikku Heidin". Hän vietti lapsuutensa kesät Alpeilla Churin alueella Graubündenissa, jonne myös hänen kirjansa sijoittuvat. Heidi-kirjat kertovat orpotytöstä, joka asuu vanhan isoisänsä luona Alpeilla. Ne tunnetaan viehättävästä maiseman ja maalaiselämän kuvauksesta ja myös siitä, miten elävästi ne paneutuvat lapsen maailmaan ja tunteisiin. Kirjat on filmattu useaan kertaan; vuoden 1937 versiossa pääosassa on Shirley Temple.
Johanna Spyrin alkuperäiset "Heidi"-kirjat "Pikku Heidi" ja "Heidi osaa käyttää oppiaan" julkaistiin saksaksi vuosina 1880 ja 1881. Ensimmäinen suomennos "Pikku Heidistä" julkaistiin vuonna 1885. Spyrin kirjoja englanniksi kääntänyt Charles Tritten kirjoitti 1930-luvun lopulla "Heidi"-kirjoihin kaksi jatko-osaa, "Heidi Grows Up" ja "Heidi's Children". Näistä ensimmäinen on käännetty myös suomeksi nimillä "Heidi ystävämme" ja "Heidi kasvaa". Suomessa jatko-osat on julkaistu ainoastaan hahmojen alkuperäisen luojan Johanna Spyrin nimissä, vaikka ne on kirjoitettu Spyrin kuoleman jälkeen.Charles Tritten nimellä Johanna Spyri
Dorothy L. Sayers
Dorothy Leigh Sayers (13. kesäkuuta 1893 Oxford – 17. joulukuuta 1957 Witham) oli englantilainen rikoskirjailija, kääntäjä ja kristitty humanisti. Parhaiten hänet tunnetaan Peter Wimsey -dekkareistaan, joissa englantilainen aristokraatti toimii harrastelijasalapoliisina. Niitä pidetään niin sanottujen arvoitusdekkareiden (esimerkiksi Agatha Christie, Ruth Rendell) parhaimmistona.
Ensimmäiset Wimsey-kirjat olivat kevyitä, päähenkilönsä omalaatuisuudella leikitteleviä teoksia. Kun Wimsey kohtaa Harriet Vanen, jonka kanssa hän myöhemmin menee naimisiin, teemat vakavoituvat. Arvostetuin Wimsey-kirjoista on toiseksi viimeinen, "Juhlailta", jota on sanottu yhdeksi parhaista Oxfordin yliopistomaailman kuvauksista.
Sayers itse piti tärkeimpinä töinään käännöksiä, etenkin Danten "Jumalaisen näytelmän" englanninnosta.
Kirkollisiin piireihin syntyneellä Sayersillä oli rankka elämä; hänellä oli muun muassa salainen avioton lapsi. Myöhemmin hän liikkui kirjallisissa piireissä, joihin kuuluivat muun muassa C. S. Lewis ja J. R. R. Tolkien.
Sayers kuoli 64-vuotiaana aivohalvaukseen.Novelleista vain osassa on päähenkilönä Lordi Peter Wimsey. Nämä tarinat on julkaistu myös omana kokoelmanaan "Lord Peter" (1972).
Würzburg
Würzburg on kaupunki Saksan Baijerissa Main-joen varrella. Vuonna 2006 kaupungin asukasluku oli noin 134 000 henkeä.
Würzburgin historia ulottuu noin vuoteen 1000 eaa., jolloin keltit rakensivat Marienbergille linnoituksen. Vuodesta 1030 kaupungissa on ollut piispanistuin. Ruhtinaspiispojen residenssi Würzburgin linna on nykyisin Unescon maailmaperintökohde.
Noitavainojen aikaan kaupunki oli Bambergin ohessa Saksan noitavainojen keskus. Noitavainojen huippuvuonna 1515 Würzburgissa poltettiin kolmen kuukauden kuluessa noitina 900 ihmistä.
Kaupungissa on menestyvä yliopisto, jossa 400 professoria opettaa noin 20 000 opiskelijaa kymmenessä tiedekunnassa. Yliopisto perustettiin vuonna 1582, ja aluksi tiedekuntia oli neljä (teologia, oikeustiede, lääketiede ja filosofia). Matemaattis-luonnontieteellinen tiedekunta lisättiin vasta 1937. Yliopiston tunnetuimpiin opiskelijoihin ja opettajiin ovat kuuluneet Wilhelm Röntgen, Rudolf Virchow ja Albert von Kölliker.
Würzburg on rautateiden risteysasema, josta on junayhteydet Frankfurtiin, Müncheniin, Kasseliin, Hannoveriin ja Hampuriin. Valtatiet A 3 ja A 7 kulkevat sen kautta. Main-joki yhtyy Reiniin, ja sitä kautta on vesiyhteys Pohjanmerelle ja kanavan kautta myös Tonavalle ja edelleen Mustallemerelle.
Würzburgin suurimpia työllistäjiä ovat yliopisto ja erilaiset hallintolaitokset. Teollisuusyrityksistä suurin on painokoneita valmistava Koenig & Bauer.
Frankenin viinialue levittäytyy Würzburgin ympäristössä. Suosituimpia ovat Silvaner-rypäleestä tehdyt valkoviinit.
Helsingin uusi Artic-raitiovaunu on ollut koeajoilla Würzburgissa lokakuussa 2014
Vesi-liito
Vesi-liito (tai Vesiliito laito poika) oli kalevalaisessa runoudessa henkilö, joka otettiin Sammon ryöstöön lähteneen veneretkueen kyytiin matkan varrelta. Vesi-Liito toi mukanaan veneeseen laidan. Perusteeksi kerrottiin sananlasku: "ei vara venettä kaada". Vesi-Liitoon liitetty sana "laito" merkitsee matalikkoa tai ruohikkoista rantaa.
Elias Lönnrot korvasi kokoamassaan Kalevalassa Vesi-liidon jo aiemmin Kalevalassa esitellyllä liedolla Lemminkäisellä.
Aino (Kalevalan hahmo)
Aino on Kalevalan henkilö, Joukahaisen nuori suloinen sisar. Hän esiintyy Kalevalan kolmannessa, neljännessä ja viidennessä runossa. Kolmas runo kertoo, kuinka yltiöpäinen Joukahainen häviää kilpalaulannan vanhaa ja viisasta Väinämöistä vastaan ja joutuu loihdituksi suohon. Suosta päästäkseen Joukahainen lupaa sisarensa Väinämöiselle vaimoksi. Tämän kuultuaan Joukahaisen ja Ainon äiti ihastuu ikihyviksi saadessaan sukuun suuren sulhon. Aino kuitenkin kauhistuu kuullessaan joutuvansa vanhan miehen vaimoksi ja hukuttautuu neljännessä runossa. Viidennessä runossa Väinämöinen yrittää kalastaa Ainoa, mutta saa saaliikseen vain erikoisen kalan. Hän yrittää paloitella kalan ruoakseen, mutta se hyppääkin veteen ja kertoo olleensa Aino.
Tarinan opetuksena Väinämöinen itse kieltää jälkipolvia tavoittelemasta nuorta puolisoa tai menemästä nuorena naimisiin.
On mahdollista, ettei Aino-nimeä esiintynyt ennen kirjoitettua Kalevalaa. Kalevalaisissa kansanrunoissa on laulettu ”aino siskosta” ja ”aino tyttösestä”, joilla saatetaan viitata perheen "ainoaan" siskoon ja tyttölapseen. Oletetaan, että Kalevalan kokoaja Elias Lönnrot on tehnyt Ainosta nimen kirjoittamalla adjektiivin "aino" isolla alkukirjaimella.
Suomalainen metalliyhtye Amorphis on tehnyt Ainosta kolme kappaletta: ”Drowned Maid” albumilla "Tales from the Thousand Lakes" (1994) sekä ”Mermaid” ja ”On a Stranded Shore” albumilla "The Beginning of Times" (2011).
Itä-Kalimantan
Itä-Kalimantan () on provinssi Indonesiassa. Se on yksi viidestä Borneon saarella sijaitsevasta Indonesian provinssista. Itä-Kalimantanin pääkaupunki on Samarinda. Provinssi on pinta-alaltaan Indonesian toiseksi suurin Papuan jälkeen, sen pinta-ala on 204 534 neliökilometriä. Itä-Kalimantanin asukasluku on noin 3 235 100 (vuonna 2010).
Johannes III Dukas
Johannes III Dukas Vatatzes (1193 – 3. marraskuuta 1254) oli Bysantin keisari maanpaossa Nikaian keisarikunnassa vuosina 1222–1254.
Vuonna 1212 hän oli mennyt naimisiin keisari Theodoros I Laskariksen tyttären Eirene Laskarina kanssa. Kun Theodoros kuoli vuonna 1222, Johannes valittiin hänen seuraajakseen.
Johannes ja Eirene saivat yhden pojan, Theodoroksen. Eirene loukkaantui kuitenkin pahasti pudottuaan hevosen selästä, eikä pysynyt enää saamaan lapsia. Hän vetäytyi luostariin ja otti uudeksi nimekseen Eugenia.
Johannes meni uusiin naimisiin Pyhä saksalais-roomalainen keisarin Fredrik II:n tyttären Constancen kanssa.
Johannes teki sopimuksen seldžukkien kanssa ja sai näin valtakunnan itärajan varmistettua. Hän kohdisti nyt katseensa länteen. Johanneksen laivasto häiritsi latinalaisten toimintaa merellä ja hän sai vallattua Rodoksen. Hän kukisti myös latinalaisen keisarin taistelussa.
Vuonna 1235 hän yritti yhdessä bulgarialaisten kanssa vallata Konstantinopolin, mutta yritys epäonnistui. Hän sai kuitenkin Epeiroksen despotaatin ja Thessalonikan valtansa alle.
Gorontalo
Gorontalo on Sulawesin saarella sijaitseva Indonesian provinssi. Se sijaitsee saaren pohjoisosassa. Sen naapuriprovinssit ovat lännessä Keski-Sulawesi ja idässä Pohjois-Sulawesi. Gorontalon eteläpuolella on Tomininlahti ja pohjoispuolella Celebesinmeri. Gorontalo erotettiin Pohjois-Sulawesista omaksi provinssikseen vuonna 2000
Gorontalon pääkaupunki ja suurin kaupunki on Gorontalo. Provinssin pinta-ala on 11 257 neliökilometriä ja asukasluku noin 995 500 (vuonna 2010). Gorontalolaiset muodostavat provinssin suurimman väestöryhmän. Gorontalon puhutuimmat kielet ovat gorontalon kieli ja indonesia.
Kabardian tasanko
Kabardian tasanko () on tasankoalue Pohjois-Kaukasiassa, pääasiassa Kabardi-Balkarian pohjoisosassa. Alueen korkaus 200–500 metriä merenpinnasta. Tasanko sijaitsee Terekjoen alajuoksun eteläpuolella.
Tasanko on nimetty entisestä Kabardian valtiosta, jonka alue kuuluu nykyisin pääasiassa Kabardi-Balkariaan.
Laukontori
Laukontori, tamperelaisittain myös "Alaranta", on Tampereen keskustan eteläosassa, Pyhäjärven rannalla sijaitseva tori. Se sijaitsee vain muutaman sadan metrin päässä Tampereen Keskustorista. Torin ranta toimii satamana, josta lähtee kesäisin risteilyaluksia muun muassa Viikinsaareen ja Hämeenlinnaan.
Laukontori on saanut nimensä ensimmäisestä Pyhäjärvellä liikennöineestä höyrylaivasta, "Laukko"-siipirataslaivasta, joka oli rakennettu vuonna 1859, mutta romutettu jo vuonna 1864. Tällaisena laiva oli niin merkitsevä, että tamperelaiset alkoivat käyttää nimitystä "Laukon tori" eli tori, jonka reunaan "Laukko" rantautui. Samaa satamapaikkaa käytti myöhemmin myös toinen "Laukko"-niminen höyrylaiva. Laukontorista on käytetty rinnakkaisniminä Alarantaa ja Alasatamaa (aikoinaan myös Alarannan kauppatori), vaikka toisaalta Mustanlahden satamaa Näsijärven rannassa ei ole koskaan kutsuttu "Ylärannaksi" tai "Yläsatamaksi". Virallisesti Laukontori on kuulunut Tampereen kadunnimistöön vuosina 1868–1886 ja uudelleen vuodesta 1897. Välivuosina torin nimenä oli Kalatori. Laukontorin reunamille rakennettiin 1900-luvun alussa asuinkerrostaloja ja alue oli varakkaiden kaupunkilaisten suosima asuma-alue. Vuonna 1905 lähes puolet koko Nalkalan kaupunginosan asukkaista luettiin kuuluviksi ylimpään sosiaaliryhmään. Laukontori oli 1950-luvulle saakka vilkas kauppapaikka, jossa sisävesilaivoilla Pyhäjärven alueelta Tampereelle tulleet maaseudun asukkaat myivät tuotteitaan.
Laukontori on Tammelantorin ohella myös kuuluisia mustanmakkaran "alkuperäisiä" nauttimispaikkoja. Laukontorille johtaa Tammerkosken yli vuonna 1985 valmistunut Vuolteensilta ja kesällä 2010 valmistunut Laukonsilta yhdistää puolestaan Laukontoria ja Ratinan aluetta.
Kuma (joki)
Kuma () on joki Pohjois-Kaukasiassa Kaukasusvuorten pohjoispuolella Venäjällä Itä-Euroopassa. Kuma on 640 km pitkä.
Se alkaa Karatšai-Tšerkessian kaakkoisosasta Kaukasusvuoristosta Elbrus-vuoren luoteispuolelta. Sieltä se virtaa koilliseen halki Karatšai-Tšerkessian ja Stavropolin aluepiirin, jossa se kulkee esimerkiksi Mineralnyje Vodyn kautta. Joki jatkaa itään ja muodostaa Kalmukian ja Dagestanin välisen rajan. Kuma loppuu arolammikoihin ennen kuin se saavuttaa Kaspianmeren, tulva-aikana se kuitenkin laskee Kaspianmereen asti.
John Jacob Astor IV
John Jacob Astor IV (13. heinäkuuta 1864 – 15. huhtikuuta 1912) oli yhdysvaltalainen liikemies, joka kuoli RMS "Titanicilla". Hän oli vanhaa amerikkalaista suurliikemiessukua. Suvun rahallinen menestys alkoi 1700-luvun lopulla, kun John Jacob Astor I rikastui huomattavasti tontti- ja turkiskaupoilla. John Jacob Astor I testamenttasi muun muassa 400 000 dollaria Astor-kirjaston perustamiseen, joka on nyt osana New Yorkin kaupunginkirjastoa. John Jacob Astor IV oli kaksi kertaa naimisissa. Ava Lowle Willingin kanssa solmitusta avioliitosta hänellä oli poika Vincent ja tytär Ava. Vuonna 1912 hän meni 47-vuotiaana toisen kerran naimisiin vasta 19-vuotiaan Madeleine Forcen kanssa. Astorin omaisuus oli hänen kuollessaan noin 86–87 miljoonaa dollaria (nykyrahassa jopa 2,2 miljardia dollaria).
Astor ja hänen vaimonsa lähtivät häämatkalleen RMS "Titanicille". Koska Madeleine oli viidennellä kuulla raskaana, Astor kysyi "Titanicin" upotessa perämies Lightollerilta, saisiko hän myös nousta pelastusveneeseen, mutta vastaus kuului: ”Ei, sir. Vain naisia ja lapsia.” Astor alistui kohtaloonsa ja auttoi muiden herrasmiesten tavoin (Benjamin Guggenheim, Isidor Straus, George Widener, Arthur Larned Ryerson, Howard Brown Case, Washington Augustus Roebling II, Thornton Davidson) naisia veneisiin ja jäi itse syrjään.
John Jacob Astorin ruumis löydettiin merestä 22. huhtikuuta 1912 pahoin ruhjoutuneena. Hänen uskotaan jääneen "Titanicin" kaatuneen savupiipun tai hiilikattilan alle. Astorin ruumis ei ollut kuitenkaan murskaantunut, vaan hänen naamansa oli turvonnut ja leuka vammautunut.
Vuonna 1997 valmistuneessa, James Cameronin ohjaamassa elokuvassa "Titanic" John Jacob Astoria näytteli Eric Braeden, mutta elokuvassa Astor hukkuu laivan mukana, kun 1. luokan pääportaikon lasikupoli särkyy aluksen upotessa.
Puolustusvoimain komentaja
Puolustusvoimain komentaja johtaa Suomen puolustusvoimien käytännön toimia. Puolustusvoimain komentaja on ylipäällikön alainen. Viran määräaika on viisi vuotta ja eroamisikä 63 vuotta.
Ennen komentajan viran alkamista eli vuoden 1918 loppuun saakka joukkoja komensivat ylipäällikköinä toimineet Gustaf Mannerheim, Karl Fredrik Wilkman, Vilhelm Aleksander Thesleff ja Rudolf Walden.
Keski-Jaava
Keski-Jaava () on provinssi Indonesiassa. Se sijaitsee Jaavan saarella Itä-Jaavan ja Länsi-Jaavan provinssien välissä, kaakossa se rajoittuu Yogyakartan erityishallintoalueeseen. Keski-Jaavalla on noin 32 miljoonaa asukasta (vuonna 2010) ja provinssin pinta-ala on 32 801 neliökilometriä. Keski-Jaava on Indonesian kolmanneksi runsasväkisin provinssi. Sen pääkaupunki on Semarang.
Keski-Jaavan alue oli keskeinen osa 700-800 luvuilla kukoistanutta Mataramin kuningaskuntaa. Mataramin kuningaskunnan ajoista on jäljellä Borobudurin temppelialue, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Länsi-Kalimantan
Länsi-Kalimantan () on provinssi Indonesiassa. Se on yksi viidestä Borneolla sijaitsevasta Indonesian provinssista. Pohjoisessa Länsi-Kalimantan rajoittuu Malesian Sarawakin osavaltioon ja lännessä Etelä-Kiinan mereen.
Länsi-Kalimantanin pääkaupunki on Pontianak, joka sijaitsee juuri päiväntasaajalla. Provinssin asukasluku on noin 4 388 500 (vuonna 2010) ja pinta-ala 147 307 neliökilometriä. Suurimmat etniset ryhmät ovat dajakit, malaijit ja kiinalaiset. Lisäksi Länsi-Kalimantanissa elää muun muassa jaavalaisia ja maduralaisia.
Pitkäpippuri
Pitkäpippuria ("Piper longum") ja mustapippuria on pidetty hyvin samanlaisina mausteina. Pitkäpippuri oli antiikin aikana noin kolme kertaa mustanpippurin hintaista.
Pitkäpippuria tuotetaan eri puolilla Intiaa. Sen kysyntä on Intiassa suhteellisen korkeaa, ja maahan tuodaan pitkäpippuria Malesiasta ja Singaporesta.
Maustekäytön lisäksi pitkäpippuria on käytetty intialaisessa perinteisessä Ayurveda-hoidoissa.
Komnenos
Komnenos-hallitsijasuku oli yksi merkittävimmistä Bysantin valtakuntaa hallinneista suvuista. Suku oli kotoisin valtakunnan itäosasta, Paflagoniasta.
Hallitsijasuvun perustaja oli Isaak I Komnenos, joka kunnostautui sotilaspäällikkönä jo Mikael VII:n aikana. Vuonna 1057 Isaak kaappasi vallan ja hänet julistettiin keisariksi. Isaak ei kuitenkaan hallinnut kauan, vaan antoi kruunun Konstantinos Dukakselle. Komnenoksen suku palasi valtaistuimelle Isaakin veljenpoika Aleksioksen ansiosta vuonna 1081.
Komnenokset olivat sukua Dukasten ja Angelosten suvuille.
Valtakunnan hajoamisen jälkeen neljännen ristiretken yhteydessä suku palasi takaisin Paflagoniaan, jonne he perustivat Trebizondin keisarikunnan.
Eräs Isaak Komnenos perusti oman valtakuntansa Kyprokselle vuonna 1185.
Aleksios I:n tytär Anna Komnena oli merkittävä historioitsija.
UK Subs
U.K. Subs on loppuvuodesta 1976 Lontoossa perustettu, laulaja Charlie Harperin johtama brittiläinen punk-yhtye. Harperin aiempi kokoonpano "The Marauders" soitti rhythm and blues -tyyppistä musiikkia, mutta Lontoon klubeilla esiintyneet The Damned ja Sex Pistols innoittivat vaihtamaan tyyliä punk rockiin. U.K. Subs on lyhenne alun perin pidemmästä nimestä "Subversives". U.K. Subsin jäsenet Harperia lukuun ottamatta ovat vaihtuneet verrattain tiuhaan jo ensimmäisistä vuosista alkaen, mutta se ei ole estänyt yhtyettä keikkailemasta aina näihin päiviin asti.
Henrik II (Ranska)
Henrik II (31. maaliskuuta 1519 – 10. heinäkuuta 1559) oli Ranskan kuningas vuosina 1547 – 1559. Henrik II oli edellisen kuninkaan Frans I:n poika, jonka valtakautta leimasivat italialaissodat Habsburgien Itävaltaa vastaan, sekä protestanttisten hugenottien raa'at vainot (heitä mm. poltettiin suuret määrät roviolla). Henrik II:n äärikatolisuus ei kuitenkaan estänyt häntä liittoutumasta saksalaisten protestanttien kanssa Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisaria Kaarle V:tä ja myöhemmin tämän poikaa Filip II:ta vastaan.
Henrikin kaudella Calais vallattiin Englannilta vuonna 1558, mutta Ranskan omistukset Italiassa sen sijaan menetettiin. Henrik II vahvisti kuninkaan yksinvaltaisuutta.
Vuonna 1559 Henrik II sai Pariisissa järjestetyissä turnajaisissa vastustajanaan olleen Montgomeryn herttua Gabrielin peitsestä kohtalokkaan iskun, minkä aiheuttamiin infektioihin hän kuoli muutamia päiviä myöhemmin.
Kuristaminen
Kuristaminen on eläinten ja ihmisten tappamis-, kidutus- tai kuritusmenetelmä, jossa kaulaa puristetaan tukehtumisen ja aivojen hapenpuutteen aiheuttamiseksi. Kuristaminen voi toisaalta estää hengityksen painamalla hengistysteitä ja toisaalta estää myös veren virtaamisen aivoihin. Se voidaan suorittaa käsin tai apuvälineiden avulla. Kuristuminen voi aiheutua myös tahattomasti onnettomuudessa tai tapaturmassa.
Ihmisen teloittamisessa kuristamalla käytetään esimerkiksi garrottea, hirttoköyttä tai narunpätkää, jolla teloittaja kuristaa teloitettavan paljain käsin.
Garrotte on mekaaninen laite, kaularauta, jota kiristetään ruuvilla, kunnes uhri tukehtuu. Viimeksi käytössä olleissa laitteissa oli X-muotoinen terä, joka katkaisi tärkeimmän selkäydinhermon.
Garrotte voi olla kuolintapana äärimmäisen tuskallinen ja julma. Teloittaja surmaa uhrinsa halutessaan joko silmänräpäyksessä tai tuottaen tälle ensin äärimmäistä kärsimystä. Garrotte on ollut laajalti käytössä Espanjassa. Viimeiset kuristustuomiot pantiin toimeen 1970-luvulla Francisco Francon valtakaudella: niitä jaettiin aivan Francon kauden loppuun asti. Viimeinen Espanjassa kuristamalla teloitettu, anarkisti Salvador Puig Antich, kuristettiin garrottella Cárcel Modelo de Barcelonassa 2. maaliskuuta 1974 kello 09:40.
Viimeisistä viidestä Francon hallinnon aikana teloitetusta kaksi oli määrätty teloitettaviksi garrottella, mutta ankaran kansainvälisen painostuksen johdosta Franco antoi periksi sen verran, että määräsi viime hetkellä nämäkin ammuttaviksi kuten muutkin kolme.
Hyvinkään Tahko
Hyvinkään Tahko on vuonna 1915 perustettu hyvinkääläinen urheiluseura. Seura on ottanut nimensä pesäpallon kehittäjän, professori Lauri "Tahko" Pihkalan mukaan. Tahko on menestynyt vuosien saatossa monissa eri urheilulajeissa, kuten yleisurheilussa, hiihdossa, mäkihypyssä ja suunnistuksessa. 1980-luvusta lähtien menestyksestä ovat vastanneet koripallo ja pesäpallo. Seura on voittanut miesten pesäpallon suomenmestaruuden neljä kertaa vuosina 1979–1981, sekä 2007. Naisten mestaruuden Tahko on voittanut kaksi kertaa vuosina 1979 ja 1983.
Hyvinkään Tahko on pesäpallon erikoisseura, ja miesten joukkue pelaa Superpesistä. Naisten joukkue luopui paikastaan Ykköspesiksessä kauden 2010 jälkeen. Joukkue kuitenkin nousi takaisin ykköspesikseen vuonna 2015. Tahkon kotikenttänä toimii Pihkalan pesäpallostadion.
Hyvinkään Tahko perustettiin 26. toukokuuta 1915 Hyvinkään Aseman kansakoululla. Seuran perustamiskokouksessa puheenjohtajana toimi Akseli Vuoristo. Tahkon alkuvuosina lajina toimi aluksi hiihto ja seuran Tyyne Palojoki saavuttikin 1916 SM-pronssia. Vuonna 1918 seuran toimintaan otettiin mukaan paini ja vuonna 1920 pesäpallo. Alkuvuosina seuran suurin menestys tuli yleisurheilusta, jossa Ilmari Nikander ja Väinö Salo voittivat seiväshypyssä SM-kultaa, Akki Turma 10-ottelun SM-hopeaa ja Urho Petäjä 110-metrin aitojen SM-pronssia.
Rekisteröitynä yhdistyksenä seuran nimeksi vahvistettiin Hyvinkään Tahko ry vuonna 1947.
Hyvinkään Tahko pelaa ottelunsa keltaisissa peliasuissa, joissa on tummat raidat. Kaulus on valkoinen ja peliasun aluspaita on ruskea. Keltainen toimii päävärinä myös kypärissä. Varapaita on ruskea, jossa on keltaiset raidat.
Tahko valitsi vuonna 2010 puheenjohtajaksi vuoden 2011 loppuun asti Ossi Savolaisen, joka toimii Uudenmaan maakuntajohtajana. Savolainen korvasi Jorma Kosusen, joka oli hoitanut virkaa neljän vuoden ajan. Kosunen jatkoi syksyllä 2010 aloittanutta virkaansa toiminnanjohtajana.
Hyvinkään Tahko pelaa kotiottelunsa Pihkalassa. Sen yleisöennätys syntyi 1992 ensimmäisessä SM-finaalissa Sotkamoa vastaan, jolloin ottelua oli katsomassa 7640 katsojaa.
Hyvinkään Tahkon junioritoiminnasta vastaa omalla nimellään toimiva JunioriTahko. JunioriTahkon alaisuudessa toimii 14 juniorijoukkuetta, joista 3 on tyttöjen ja 13 poikien. Tytöillä on toimintaa C-, D- ja E-junioreissa ja pojilla A-junioreista G-junioreihin. Superpesiksen lisäksi seurassa toimii 4 muuta aikuisjoukkuetta.
Tahko pelasi miesten koripallon pääsarjatasolla yksitoista kautta. Tahkon suurin saavutus koripallossa oli SM-pronssin voittaminen vuosina 1980 ja 1981. Naisten pääsarjassa Tahko pelasi viisi kautta sijoittuen parhaimmillaan viidenneksi. Seuran tunnettuja kasvatteja ovat Markku Larkio ja Peter Muhonen, joiden johdolla seura voitti kahdesti nuorten SM-kultaa. Kaudella 1997–1998 koripallotoiminta siirtyi Hyvinkään Pontevalle.
Etenijäkuningas:
Lyöjäkuningas:
Kärkilyöntikuningas:
Etenijäkuningatar:
Lyöjäkuningatar:
Kärkilyöntikuningatar:
Vuoden jokeri:
Vuoden lukkari:
Vuoden pesäpalloilija:
Vuoden tulokas:
Kultainen maila:
Vuoden pelinjohtaja:
Hyvinkään Tahkon pisteet Superpesiksen/SM-sarjan Maratontaulukossa.
Luettelo kansallispäivistä
Tämä on luettelo valtioiden kansallispäivistä kansallispäivän mukaan jaoteltuna.
Eudokia Makrembolitissa
Eudokia Makrembolitissa (1021 – 1096) oli Bysantin keisarinna. Eudokia oli Johannes Makrembolitesin tytär. Hän oli naimisissa keisari Konstantinos X:n kanssa, mutta Konstantinoksen kuoltua vuonna 1067 hän meni naimisiin valtaa havittelevan Romanos IV:n kanssa.
Eudokia oli luvannut Konstantinokselle olematta menevänsä uudelleen naimisiin miehensä kuoltua. Kun kävi selväksi ettei valtakunta selviäisi seldžukkien hyökkäyksiltä ilman voimakasta johtajaa, Eudokia meni naimisiin Romanos Diogenesin kanssa. Romanos oli aikaisemmin havitellut kruunua ja odotti kuolemantuomionsa toimeksipanoa kun keisarinna kutsui hänet puheilleen.
Kun Romanos jäi turkkilaisten vangiksi Manzikertin taistelussa, Eudokia luovutti vallan pojalleen Mikael VII:lle. Eudokia vetäytyi luostariin jossa hän kuoli vuonna 1096.
Iinatti
Iinatti on yksi Oulun kaupunginosista. Se sijaitsee Maikkulan suuralueella keskustan itäpuolella, Oulu–Kontiomäki -rautatien ja valtatien 22 välisellä alueella. Kaupunginosa on saanut nimensä Iinatin maatilasta, jonka Kustaa Pellikka ja hänen perillisensä omistivat vajaan sadan vuoden ajan 1900-luvulla. Muistona tästä alueella on Pellikanpolku -niminen katu.
Pääosin rakennuskanta on 1990-luvulla rakennettuja omakotitaloja, joskin osa rakennuksista on peräisin aiemmilta vuosikymmeniltä. Palvelut alueella ovat varsin rajalliset, ja lähin palvelukeskus onkin Maikkulan suuralueen keskus. Alueella on kuitenkin mm. päiväkoti ja urheilukenttä ja pururata. Varsinaisesti Kaakkurin kaupunginosassa sijaitseva Iinatin moottoriurheilukeskus joutuu muuttamaan tulevaisuudessa Ylikiiminkiin valtatien 20 varteen.
Hotsi
Hotsi on lähinnä Hämeenlinnan alueella esiintyvä ruokalaji. Hotsin nimi juontuu laajemmalti tunnetusta käsitteestä hot dog, joka kuitenkin eroaa tästä rakenteeltaan niin oleellisesti, että se voidaan katsoa omaksi ruokalajikseen.
Aito hotsi valmistetaan keitinpiirakasta ja lenkkimakkarasta. Ainekset jonkin verran vaihtelevat valmistajittain; yleisin resepti lienee höyrykeitetty piirakka ja 1–2 puolikasta halkaistua "suomimakkaraa". Perinteisesti Hämeenlinnan keskustassa myytyjen hotsien osat valmistettiin grillissä. Hotsin mausteina käytetään tavallisimmin ketsuppia, sinappia, sipulia ja kurkkusalaattia.
Forssassa nimitystä hotsi käytetään lihapiirakasta, jonka sisällä on kaksi (mielellään täyslihasta tehtyä) nakkia.
Korvenkylä
Korvenkylä on Oulun kaupunginosa. Se sijaitsee Oulun koillispuolella, valtatien 20 ja Ylikiiminkiin johtavan seututien 833 liittymän tuntumassa, noin yhdeksän kilometriä keskustasta Kuusamon suuntaan. Myös Vesalanmäen alue lasketaan kuuluvaksi Korvenkylän kaupunginosaan.
Alueen rakennuskanta on pääasiassa omakotitaloja sekä maataloja, joista vanhimmat on rakennettu 1750-luvun ja osin 1900-luvulla alkupuoliskolla. Kaupunginosan läpi virtaa Kalimeenoja.
Korvenkylässä on jo useamman vuoden ajan järjestetty "Korpirock" -musiikkitapahtuma. Korpirock järjestetään kahdesti vuodessa; on kesäkorpirock ja talvikorpirock. Korpirockin järjestäjänä toimii Korvenkylän nuorisoseura.
One by One
One by One on rockyhtye Foo Fightersin neljäs albumi. Se ilmestyi syksyllä 2002. Levyllä on 11 kappaletta, joista tunnetuimmat ovat "All My Life", "Low" ja "Times Like These".
Albumista on tehty kaksi erikoisversiota. Ensimmäisellä on mukana B-puolia ja livetaltiointeja sisältävä bonuslevy, ja toisella muun muassa musiikkivideon kappaleesta "All My Life" sisältävä DVD.
One By One on ensimmäinen albumi missä soittaa Foo Fightersin kitaristi Chris Shiflett. Hän tuli mukaan albumin "There Is Nothing Left to Lose"n jälkeen ja on nykyäänkin yhtyeen kitaristi.
Grammy Awards
There Is Nothing Left to Lose
There Is Nothing Left to Lose on Foo Fighters -yhtyeen kolmas kokopitkä studioalbumi. Se ilmestyi vuonna 1999. Levyllä on 11 kappaletta, joista tunnetuin on ”Learn to Fly”. Kappaleesta tehtiin myös musiikkivideo. Levyn kahdeksas raita ”Next Year” toimi yhdysvaltalaisen "Ed"-televisiosarjan tunnusmusiikkina sen ensimmäisellä tuotantokaudella. "There Is Nothing Left to Lose" on ainoa levy, jossa Foo Fightersissa on vain kolme henkilöä soittamassa.Grammy Awards
The Colour and the Shape
The Colour and the Shape on Foo Fightersin toinen studioalbumi. Se ilmestyi vuonna 1997. Albumin julkaisi Capitol ja Roswell records.
The Colour and the Shape -albumia pidetään Foo Fightesin parhaana albumina, ja se myi hyvin ilmestyessään.
Oikeastaan albumi on virallisesti vasta Foo Fightersin ensimmäinen, koska debyyttialbumi oli enemmänkin Dave Grohlin sooloalbumi. Levyn tunnetuimpia kappaleita ovat "Everlong", "Monkey Wrench" ja "My Hero". Albumi nousi ilmestyessään Billboard 200 albumilistan 10. sijalle. Grohl soittaa rumpuja kaikissa muissa kappaleissa paitsi kappaleissa "Doll", "Up in Arms" ja "My Poor Brain", joissa rummuissa on William Goldsmith, vaikka yleisen luulon mukaan Taylor Hawkins soittaa muissa kappaleissa, mutta hän tuli yhtyeeseen vasta albumin äänittämisen jälkeen. The Colour and the Shape on myös ainoa albumi, jossa kitaraa soittaa Pat Smear, joka vaikutti myös grunge-yhtye Nirvanassa vuosina 1993-1994. Kesäkuussa vuonna 2007 albumista julkaistiin tuplapainos, joka sisältää levyn alkuperäisten kappaleiden lisäksi muutaman coverin ja pari yhtyeen omaa kappaletta.
Yllätysten yö
Yllätysten yö on Matti Nykäsen vuonna 1992 julkaistu esikoisalbumi. Albumia myytiin kultalevyn verran eli 25 000 kappaleen verran.
Albumin tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa "V-tyyli", "Samaa nauhaa", "Pidä varas" ja "Vain mäkimies voi tietää sen".
Albumista julkaistiin remasteroitu uusintapainos toisen studioalbumin "Samurain" kanssa vuonna 2006.
Pohjolan tytär
Pohjolan tyttäret eli Pohjolan neidot (tai Pohjan neidot, Pohjan tyttäret) ovat kalevalaisen runouden ihmeellisiä ja vaikeasti tavoitettavia neitoja, jotka oleskelevat Pohjolassa tai jopa taivaalla. Useimmiten nämä kerrotaan itsensä Pohjolan emännän Louhen tyttäriksi.
Pohjolan tyttäret ovat maankuuluja kauneudestaan ja lukeutuvat parhaimmistoon. Yleisessä kuvauksessa tytär istuu taivaalla kulta- ja hopealankoja kutoen. Neito on niin kirkas ja valkea, että vaatteen läpi näkyy hipiä, hipiän läpi liha, lihan läpi luu, ja luun läpi luuydin. Eräässä kuvauksessa luuytimen läpi näkyy vielä neidon väki eli taikavoima.
Tyttären taivaallista istuinpaikkaa, ”ilman vempelettä”, on pidetty sateenkaarena, vuorenhuippuna tai taivaankannen kattohirtenä. Kulta- ja hopealankoja on verrattu tiedon lankoihin tai ihmisten elämänlankoihin. Neidon läpinäkyvyyden ja taivaallisen olopaikan on katsottu korostavan yliluonnollisuutta. Neito ei siis ole tavallinen nainen. Hänellä on saattanut olla joissakin aikaisemmissa myyteissä jonkinlainen rooli maailmankaikkeuden tai ihmiskohtaloiden suunnittelijana tai ylläpitäjänä, joskin tämä rooli on ajan myötä vähentynyt.
Taruissa monet käyvät kosimassa ja vaatimassa tyttäriä puolisokseen. Pohjola ei kuitenkaan anna tyttäriään helposti. Pohjolaan päästäkseen on joskus ylitettävä esteitä ja voitettava hirviöitä. Pohjolan emäntä tapaa asettaa mahdottomalta vaikuttavia tehtäviä vaatimuksena tyttäriensä luovutukselle. Tehtävät ovat niin vaikeita, että tarkoitus on suorastaan estää naimakaupat tai tuhota kosija. Usein sankarit kuitenkin selviytyvät niistä. Vaikka tehtävä olisi suoritettu, emäntä voi pettää lupauksensa, ja asettaa lisää tehtäviä. Itse tyttäretkin tapaavat kieltäytyä, mutta joskus he myös antavat vihjeitä tehtävistä suoriutumiseen.
Kalevalassa Ilmarinen lopulta saa Pohjan tyttären vaimokseen. Naimakauppa on maksanut Sammon ja muita ihmetekoja. Vaimo kuolee myöhemmin loukattuaan perheen orjaa Kullervoa, joka vihoissaan nostaa karhut ja sudet hänen kimppuunsa. Louhi ei luovuta toista tytärtä tilalle eikä tytär itsekään halua, mutta Ilmarinen ryöstää hänet kuitenkin. Ryöstetty tyttö herjaa Ilmarista ja sekaantuu toiseen mieheen jo kotimatkalla, ja tästä pettynyt Ilmarinen muuttaa hänet lokiksi.