hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Vanderbilt
Vanderbiltin suku on yksi huomattavimmista suvuista Yhdysvaltain historiassa. Sen perustajasta, Cornelius Vanderbiltista, tuli yksi kaikkien aikojen rikkaimmista ihmisistä arvioidulla 100 miljardin Yhdysvaltain dollarin omaisuudellaan.
Suvun perusti Cornelius Vanderbilt (1794–1877), Staten Islandilla vaatimattomasti asuneen perheen neljäs lapsi. Hänen iso-iso-iso-isoisänsä, Jan Aertszoon van der Bilt (1620–1705), oli hollantilainen maanviljelijä De Biltin kylästä, Alankomaista, joka muutti Uuden-Alankomaan siirtokuntaan oppisopimuspalkolliseksi 1650-luvulla. Nimi Vanderbilt muotoutuikin van der Biltistä, kun englantilaiset ottivat haltuunsa Uuden-Amsterdamin (nyk. New York), jolloin hollantilainen sukunimi olisi vain alkanut aiheuttaa harmeja. Cornelius Vanderbilt jätti koulun 11-vuotiaana ja lähti rakentamaan laivanvarustus- ja rautatie-imperiumia, joka teki hänestä yhden maailman kaikkien aikojen rikkaimmista miehistä.
Vanderbiltin suku omisti maata Corwith Townshipissa Michiganissa, jonne alkoi kerääntyä asutusta vuoden 1875 tienoilla. Kun Vanderbilt-omisteinen Michigan Central Railroad saapui samoille maille, Vanderbiltin kylä Michiganissa perustettiin. Vaikkakin Cornelius Vanderbilt asui aina vaatimattomissa oloissa, hänen perheensä ja suvunsa jäsenet käyttivät varakkuuksiaan rakennuttaakseen mahtipontisia kartanoita. Cornelius kuoli vuonna 1877, ja vain vähän sen jälkeen Vanderbiltin suku antoi miljoona Yhdysvaltain dollaria Vanderbiltin yliopiston perustamiseen Nashvilleen auttaakseen sisällissodan rasittamia etelävaltioita.
Suvun jäsenet dominoivat niin sanottua ”kultaista aikakautta” eli ajanjaksoa, jolloin Vanderbiltin miehet olivat kaupankäynnin kuninkaita Amerikassa ja kohosivat huomattavaan asemaan liike-elämässä.
Jotkut Cornelius Vanderbiltin perillisistä niittivät mainetta liikemiehinä, kun taas toiset keräsivät huomiota muilla aloilla. Alfred Gwynne Vanderbilt (1877–1915), tunnettu hevoskasvattaja, hukkui RMS Lusitanian mukana. Harold Stirling Vanderbilt (1884–1970) oli voitokas kilpapurjehtija ja bridgen sääntöjen uudistaja. Hänen veljensä, William Kissam Vanderbilt II perusti autourheiluun Vanderbilt Cupin. Cornelius Vanderbilt IV:stä (1898–1974) tuli arvostettu kirjailija, lehtimies sekä elokuvatuottaja. CNN:n toimittaja Anderson Cooper on Cornelius Vanderbilt II:n pojantyttären, näyttelijä Gloria Vanderbiltin poika. Monista suvun jäsenistä tuli kuuluisia lähinnä päihteiden käyttäjinä tai monien avioliittojen vuoksi.
Yhdysvaltain hallitus myönsi Cornelius Vanderbiltille kultaisen mitalin hänen Yhdysvaltain sisällissodan aikana unionin joukoille lahjoittamansa höyryaluksen "S. S. Vanderbiltin" ansiosta. Mitalista tuli eräänlainen symboli, joka periytyy Vanderbiltien suvun päämiehille.
Ekonomisti John Kenneth Galbraith on sanonut, että vaikka useat Vanderbiltin sukupolvet ovat osoittaneet kyvyn ansaita rahaa silmittömästi, ovat he myös osanneet tuhlata nuo rahat erityisen nopeasti. Tästä ovat esimerkkinä seuraavat seikat:
Vuonna 1989 Arthur T. Vanderbilt II julkaisi suvustaan kirjan "Fortune’s Children: The Fall of the House of Vanderbilt".
Jack O’Callahan
Jack O'Callahan (s. 24. heinäkuuta 1957) on entinen yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli puolustaja.
Callahan aloitti opintonsa Bostonin yliopistossa 1975. Kaudet 1977–1979 hän toimi yliopistojoukkueensa kapteenina. Chicago Blackhawks varasi hänet NHL:ään 1977 varaustilaisuuden kuudennella kierroksella numerolla 96. Samana vuonna Calgary Cowboys varasi hänet WHA:han varaustilaisuuden kahdeksannella kierroksella numerolla 68. Valmistumisensa jälkeen hänet valittiin 1979 Yhdysvaltojen jääkiekkomaajoukkueeseen. Hän osallistui vuoden 1979 MM-kisoihin ja seuraavan vuoden talviolympialaisiin, jossa Yhdysvallat teki jymy-yllätyksen ja voitti olympiakultaa. Kolme päivää ennen turnauksen alkua pidetyssä harjoitusottelussa O'Callahan loukkasi polvensa Valeri Vasiljevin taklauksesta. Hän palasi kentälle kuitenkin ratkaisevaan otteluun Neuvostoliittoa vastaan ja taklasi heti ensimmäisessä vaihdossa neuvostoliittolaista pelaajaa riistäen tältä kiekon. Yhdysvallat teki seuranneesta vastahyökkäyksestä maalin ja tasoitti ottelun.
Olympiaturnauksen jälkeen O'Callahan aloitti ammattilaisuransa. Kaksi ensimmäistä kautta (1980–1982) menivät AHL:ssä, mutta kaudella 1982–1983 hän pääsi pelaamaan NHL:ssä Chicagon paidassa 44 ottelua. O'Callahan pelasi Chicagossa vuoteen 1987 saakka, jolloin hän siirtyi New Jersey Devilsiin. Kahden Devilsissä pelatun kauden jälkeen hän edusti Yhdysvaltoja vielä 1989 MM-kisoissa ennen uransa lopettamista. Yhteensä O'Callahan teki NHL:n runkosarjassa 389 ottelussa 27 maalia ja 104 syöttöä eli 131 tehopistettä. Pudotuspeleissä syntyi 32 ottelussa 4 maalia, 11 syöttöä eli 15 tehopistettä.
Jayne Torvill
Jayne Torvill (s. 7. lokakuuta 1957 Nottingham, Englanti) on brittiläinen entinen taitoluistelija ja jäätanssin olympiavoittaja parinsa Christopher Deanin kanssa.
Torvill aloitti pariluistelijana parinaan Michael Hutchenson. He olivat Ison-Britannian mestareita vuonna 1972. Vuonna 1975 Torvillista ja Deanista tuli jäätanssipari.
Dean ja Torvill nousivat vuoteen 1980 mennessä kansainväliselle huipputasolle. Vuonna 1980 pari sijoittui neljänneksi jäätanssissa olympialaisissa, maailman- ja euroopanmestaruuskilpailuissa.
Parin vapaaohjelma vuoden 1984 talviolympialaisissa Sarajevossa nousi maailmankuuluksi. He esittivät ohjelmansa taustana Maurice Ravelin "Boléro". Parille näytettiin esityksen korkein mahdollinen pistemäärä, eli yhdeksän kertaa 6,0. Tämä on ainoa kerta, jolloin täydelliset pisteet ovat saavutettu.
He siirtyivät Sarajevon olympialaisten jälkeen ammattilaiskaukaloihin olympiavoittajina ja nelinkertaisena maailmanmestariparina. Tiukkojen sääntöjen takia pari ei pystynyt siksi jatkossa osallistumaan arvokisoihin. Kansainvälinen luisteluliitto kuitenkin löysensi sääntöjään 1993. Dean ja Torvill pääsivät näin osallistumaan vuoden 1994 talviolympialaisiin Lillehammerissa, josta he saivat pronssia.
Torvill meni naimisiin 1990 amerikkalaisen Phil Christensenin kanssa. Pari asuu Itä-Sussexissa.
Koprolalia
Koprolalia (kr. κόπρος ’uloste’ + λαλιά ’puhe’) on varsinkin Touretten oireyhtymään kuuluva oire. Sillä tarkoitetaan pakonomaista tarvetta puhua hävyttömyyksiä. Myös jatkuva kirosanojen (tahdoton) käyttö normaalissa puheessa on koprolalialle ominaista.
Jääkiekon 2. divisioonan karsintasarja 2002
Jääkiekon 2. divisioonan karsintasarja 2002 pelattiin Méxicossa, Meksikossa 11.-13.4.2002. Kilpailuissa karsittiin pääsystä uuteen 2. divisioonaan vuoden 2003 MM-kisoihin. Kisojen kaksi parasta, Pohjois-Korea ja Meksiko, nousivat 2. divisioonaan, ja kolmanneksi sijoittunut Uusi-Seelanti putosi 3. divisioonaan vuodeksi 2003.
Omar Khaijam
Omar Khaijam (18. toukokuuta 1048 Nišabur – 4. joulukuuta 1131 Nišabur) oli persialainen runoilija, matemaatikko ja tähtitieteilijä. Hän syntyi Nišaburissa, jossa hänen väitetään myös kuolleen. Khaijam opiskeli erään ajan tunnetuimman tiedemiehen, Muhammad Mansurin johdolla. Kaksi muuta Mansurin oppilasta, joiden kanssa Omar ystävystyi, olivat tuleva mahtava visiiri Nizam al-Mulk ja assassiinien perustaja Hassan-i Sabbah.
Omar otti lisänimen Khaijam (teltantekijä) nähtävästi isänsä ammatin kunniaksi. Hän tuli huomatuksi arabiankielisillä matemaattisilla tutkimuksillaan, jonka johdosta hallitsija määräsi hänet suorittamaan laajoja tähtitieteellisiä tutkimuksia sekä uudistamaan kalenterin. Matemaatikkona Khaijam tutki muun muassa kolmannen asteen yhtälön ratkaisemista. Omaria pidettiin yleisesti uskonnollisesti harhaoppisena, ja hänen asemansa heikkeni entisestään suosija Nizam al-Mulkin tultua murhatuksi.
Suuremman maineen länsimaissa ovat saavuttaneet Khaijamin satiiriset mieterunot "Rubaijat" (nelisäkeiset), jotka on käännetty lukuisille kielille, suomeksi muun muassa nimillä "Teltantekijä" ja "Viisaan viini". Khaijamin runous tuli alun perin tunnetuksi 1800-luvulla englantilaisen runoilijan ja orientalistin Edward FitzGeraldin käännöksinä, jotka olivat kuitenkin hyvin vapaamuotoisia. Myöhemmin Khaijamin runoista on tehty alkuperäisteksteille uskollisempia käännöksiä. Khaijamin korkeatasoinen runokieli siivittää säkeitä viinistä ja rakkaudesta. Khaijamin tuotannossa on ”mystillistä sufilaisuutta”, jossa Persian perinteinen panteismi yhtyy islamissa syntyneeseen eklektiseen mystiikkaan.
Toivo Lyyn suomentama kokoelma "Teltantekijä" (1949) sisältää valikoimat "Teltantekijän lauselmia" (1929) ja "Omarin malja" (1942).
Jure Franko
Jure Franko (s. 28. maaliskuuta 1962 Nova Goricassa, Jugoslaviassa) on entinen slovenialainen alppihiihtäjä, joka edusti Jugoslaviaa.
Frankosta tuli todella suosittu kotimaassaan Jugoslaviassa hänen voitettuaan Sarajevon talviolympialaisista 1984 hopeaa suurpujottelussa. Mitali oli Jugoslavian historian ensimmäinen talviolympiamitali. Franko teki upean laskun toisella kierroksella ollen koko kierroksen nopein. Ensimmäisen kierroksen neljäs sija vaihtui näin yhteistilastossa toiseen sijaan.
Koskaan ei ole olympialaisten isäntä jäänyt ilman mitaleita, mutta ennen Sarajevon kisoja epäiltiin jugoslavialaisten mahdollisuuksia, sillä maa ei ollut aikaisemmin ottanut ainuttakaan mitalia talviolympialaisista.
Franko sijoittui Lake Placidin olympialaisissa 1980 suurpujottelussa 12:nneksi. MM-kilpailuissa hän oli samassa lajissa neljästoista Schladmingissa 1982 ja yhdestoista Bormiossa 1985.
Maailmancupissa Frankon paras sijoitus oli kolmas, johon hän ylsi kolmesti kaudella 1983–1984: Val d'Iseren, Les Diablarets'n ja Oppdalin suurpujotteluissa. Suurpujottelun maailmancupissa hän oli tuolla kaudella viides. Franko lopetti uransa kauden 1984-85 jälkeen.
Aix-en-Provence
Aix-en-Provence (tai pelkkä Aix) on kaupunki Etelä-Ranskassa Bouches-du-Rhônen departementissa Provence-Alpes-Côte d’Azurin alueella. Aix on departementtinsa pääkaupunki. Kaupunki sijaitsee lähellä Välimerta, noin 30 kilometriä Marseillesta pohjoiseen Arc-joen muodostamassa altaassa. Vuonna 2006 kaupungissa oli 142 534 asukasta.
Rooman konsuli Sextius perusti kaupungin vuonna 123 eaa. kuumien lähteiden lähelle ja nimesi kaupungille itsensä mukaan ("Aquae Sextiae", Sextiuksen vedet). 300-luvulla kaupungista tuli Narbonensis Secundan pääkaupunki. Kansainvaellusten aikaan visigootit valtasivat kaupungin vuonna 477. Seuraavina vuosisatoina kaupungin valloittivat vuorollaan frankit, langobardit ja lopulta saraseenit vuonna 731. Kaupunki nousi kukoistukseen 1100-luvulla Aragonian ja Anjoun vallan alla, jolloin se nousi taiteen ja oppineisuuden keskukseksi. Provence ja sen pääkaupunki Aix siirtyi Ranskan kuninkaalle vuonna 1486.
Aixin ilmasto on välimerellinen: kesät ovat kuumia ja aurinkoisia, talvet viileitä. Koska kaupunki sijaitsee altaassa, talvisin lämpötila voi pudota jopa kymmeneen pakkasasteeseen ja kesällä nousta yli 40 asteeseen.
Aix on merkittävä yliopistokaupunki. Kaupungin vanha keskusta monine suihkulähteineen houkuttelee turisteja varsinkin kesäisin. Aixista on kotoisin mm. taidemaalari Paul Cézanne.
René Pollesch
René Pollesch (s. 29. lokakuuta 1962 Hessen) on saksalainen näytelmäkirjailija ja ohjaaja. Pollesch on Berliinin Volksbühnen Prater -näyttämön taiteellinen johtaja, mihin virkaan hänet valittiin vuonna 2001.
Polleschin näytelmä ”Heidi Hoo ei ole enää täällä töissä” sai ensi-iltansa Berliinin Bodewilissa toukokuussa 2001, mitä voidaan pitää hänen läpimurtonaan. Suomessa näytelmä esitettiin ensimmäisen kerran Q-teatterissa Helsingissä 23.2.2006.
Pollesch käsittelee usein käsikirjoituksissaan niin sanottua turbokapitalismia sekä sitä, millaisia vaikutuksia sillä on ihmisten välisiin suhteisiin, heidän arkielämäänsä ja työhön. Hän on maininnut Heidi Hoo -trilogian olevan sisällöltään omaelämäkerrallista aineistoa.
Miira Rauhamäki: "Naiset, kävelevät tietokoneet" (Kansan Uutiset 22.2.2006)
San Bernardino (Kalifornia)
San Bernardino on kaupunki ja San Bernardinon piirikunnan hallintokeskus Kalifornian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Kaupungissa asui vuoden 2010 väestönlaskennassa 209 924 ihmistä.
San Bernardinolla on ollut useita lempinimiä, joista "San Berdoo" tai "Berdoo" on yleisin. Muita lempinimiä ovat "Gate City" (kuvaa sen läheisyyttä Los Angelesiin), "City on the Move" (käytettiin 1970-luvulla) ja hiljattain "The Heartbeat of Route 66", historiallisen valtatien mukaan.
Kaupunki hakeutui konkurssiin elokuussa 2012.
Petter Andersen
Petter Andersen (s. 2. tammikuuta 1974 Lørenskog, Norja) on norjalainen pikaluistelija, joka on erikoistunut 1 000 ja 1 500 metrille.
Vuonna 1996 Andersen voitti yleisluistelijoiden Norjan mestaruuden ja 2001 Norjan mestaruuden 1 500 metrillä. Vuonna 2002 hän voitti EM-kisoissa 500 ja 1 500 metriä, mutta jäi 5 000 metrillä sijalle 23 ja 10 000 metrillä sijalle 14 ja sijoittui kilpailussa lopulta viidenneksi. Vuonna 2003 hän voitti Norjan mestaruuden 1 000 ja 1 500 metrillä sekä seuraavana vuonna 500 ja 1 000 metrillä.
Andersen sijoittui matkakohtaisissa MM-kisoissa vuonna 2005 1 000 metrillä pronssille, minkä hän jakoi yhdessä Pekka Koskelan kanssa. Hän saavutti samoissa kisoissa lisäksi pronssia joukkuetakaa-ajossa. Torinon olympialaisissa 2006 hän oli 1 500 metrillä seitsemäs ja voitti samana talvena Norjan mestaruuden 500, 1 000 ja 1 500 metrillä.
Jōji Katō
Jōji Katō (, s. 6. helmikuuta 1985 Yamagata, Japani) on japanilainen pikaluistelija, joka on erikoistunut 500 metrin matkalle.
Katō piti aiemmin hallussaan 500 metrin maailmanennätystä 34,30, minkä hän luisteli Salt Lake Cityssä 19. marraskuuta 2005. Nykyisen ennätyksensä 34,21 hän luisteli Salt Lake Cityssä tammikuussa 2013. Vuonna 2005 hän voitti 500 metrillä maailmanmestaruuden ja on saanut matkakohtaisissa MM-kisoissa samalla matkalla lisäksi hopeaa 2011 ja 2013 sekä pronssia 2008. Lisäksi hän on ollut neljäs 2012, kuudes 2007 ja kahdeksas 2017.
Vaikka Katō onkin eräs maailman nopeimmista luistelijoista, ei hän ole pärjännyt erityisen hyvin sprintterien MM-kisoissa, koska on uuvahtanut 1 000 metrillä. Hänen ennätyksensä 1 000 metrillä on 1.08,68 (2012).
Katō lähti eräänä ennakkosuosikeista 2006 Torinon olympialaisten 500 metrille, mutta jäi kisassa kuudenneksi. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän voitti 500 metrillä pronssia. Sotšissa 2014 hän sijoittui 500 metrillä viidenneksi ja Pyeongchangissa 2018 kuudenneksi.
Kato on sijoittunut maailmancupin kokonaispisteissä 500 metrillä toiseksi kausilla 2004–2005 ja 2012–2013 sekä kolmanneksi kausilla 2002–2003, 2003–2004, 2007–2008 ja 2010–2011. Hän on voittanut 16 maailmancupin osakilpailua.
Ptolemais
Ptolemais voi tarkoittaa seuraavia:
Pallea
Pallea () kuuluu sisäänhengityslihaksiin. Se muodostaa kraniaalisesti kuperan seinämän rinta- ja vatsaontelon väliin. Pallea puuttuu kuitenkin kokonaan linnuilta, joilla rinta- ja vatsaontelo ovat samaa tilaa.
Pallea on hyvin ohut lihas, joka koostuu suurimmaksi osaksi jänteistä. Pallean lihaksinen reunaosa voidaan jakaa kolmeen osaan kiinnittymisen perusteella: pallean lannenikamaosa ("pars lumbalis diaphragmatis") kiinnittyy kraniaalisiin lannenikamiin, pallean kylkiluuosa ("pars costalis diaphragmatis") kiinnittyy kaudaalisiin kylkiluihin ja pallean rintalastaosa ("pars sternalis diaphragmatis") kiinnittyy rintalastan vartaloon ja miekkalisäkkeeseen. Nämä kaikki kolme osaa kiinnittyvät myös pallean jänteiseen keskusosaan ("centrum tendineum").
Pallean läpi kulkeville rakenteille on omat aukkonsa palleassa. Palleapilarit muodostavat pallean lannenikamaosaan aortta-aukon ("hiatus aorticus"), josta kulkevat aortta, vena azygos ja rintatiehyt. Oikea palleapilari muodostaa ruokatorviaukon ("hiatus oesophagus"), josta kulkevat ruokatorvi sekä kiertäjähermon etu- ja takarunko. Pallean jänteisessä keskiosassa on aukko ("foramen venae cavae") alaonttolaskimolle, joka on kiinnittyneenä tiiviisti aukon reunoihin. Tämä kiinnittyminen aiheuttaa sen, että pallean kupu pääsee liikkumaan suhteellisen vähän sisään- ja uloshengityksen aikana. Tilannetta, jossa mahalaukku työntyy vatsaontelosta rintaontelon puolelle jostakin edellä mainituista aukoista, sanotaan palleatyräksi.
Pallean supistuessa pallea laskeutuu siten, että rintaontelon tilavuus kasvaa alaspäin. Lisäksi sisäänhengityksessä toimivat uloimmat kylkivälilihakset, joiden supistuessa rintaontelo kasvaa sivuille ja eteen. Uloshengitys on useimmiten passiivista, koska rintaontelon tilavuus pienenee automaattisesti, kun uloimpien kylkivälilihaksien ja pallean supistus päättyy.
Urheiltaessa pistos vatsassa tai kyljessä johtuu yleensä pallealihaksen krampista. Tämä johtuu useimmiten siitä, että vatsalaukku hölskyy ja osuilee pallealihakseen. Tämän estämiseksi vatsalaukun pitäisi urheiltaessa olla riittävän tyhjä ruoasta ja juomasta. Toisaalta liian tyhjä vatsa on myös ongelma.
Krampin estämiseksi kannattaa nauttia pieni nestemäinen välipala, kuten mehulasillinen, noin 30 minuuttia ennen suoritusta, tai pieni kiinteä välipala, esimerkiksi vaalea leipä, 60 minuuttia ennen suoritusta. Aika tosin on yksilöllinen.
Kramppi voi myös aiheutua liian vähistä nesteestä ja suoloista, etenkin kuumalla, huonosta ryhdistä tai ilmasta paksusuolessa. Ilmaa paksusuoleen tuottavat ruisleipä, kahvi ja etenkin hiilihappojuomat.
Kramppeihin auttaa pysähtyminen, käden nostaminen mahdollisimman ylös ja kyljen venyttäminen sekä syvään hengittäminen.
Joskus pistos voi kuitenkin olla rasitusastman ainoa oire.
Curryn paradoksi
Curryn paradoksi on nimetty keksijänsä, matemaatikko ja loogikko Haskell Brooks Curryn mukaan. Curryn paradoksi haastaa naiiveja teorioita:
Curryn paradoksi menee seuraavasti;
On olemassa lista, jossa on väitteet:
Lista itsessään ei ole paradoksaalinen, kolmas kohta on. Oletetaan että väite "listan kolmas kohta on tosi" pätee. Tällöin tiedämme että "jos listan kolmas kohta on tosi, on koko lista tosi" on tosi, koska juuri totesimme kolmannen kohdan pätevän. Tästä voimme päätellä että koko lista on tosi, jolloin kolmas kohta on tosi, jolloin listan jokainen kohta on tosi...
Curryn paradoksin nimellä kulkee myös taikuri Paul Curryn vuonna 1953 tuottama 13*5 kokoinen suorakulmainen kolmio, joka leikataan osiksi, jotka uudelleen järjestelyllä sopivat täysin 13*5 suorakulmaiseen kolmioon siten, että yksi neliö jää tyhjäksi.
Kolmiosta esiintyy myös versio, jossa on tasakylkinen kolmio (joka koostuu itse asiassa kahdesta Curryn kolmiosta), jonka kanta on 10 ja korkeus 12. Tällöin tyhjä kahden ruudun tila muodostuu uudelleenjärjestelyllä tasakylkisen kolmion keskelle.
Kyseessä on kuitenkin silmänkääntötemppu, joten varsinaisesta paradoksista ei ole kysymys.
Áktio
Áktio () eli Poúnta (Πούντα), antiikin Aktion (, ), on niemi Aitolia-Akarnaniassa läntisessä Kreikassa. Se sijaitsee Amvrakikóslahden suulla lahden Joonianmerestä erottavan salmen eteläpuolella. Salmen toisella puolella sijaitsee Prévezan kaupunki.
Antiikin aikana 2. syyskuuta 31 eaa. niemen lähellä käytiin Aktionin meritaistelu. Siinä Octavianus, josta myöhemmin tuli Rooman ensimmäinen keisari Augustus, kukisti Marcus Antoniuksen ja Kleopatran laivaston.
Nykyisin niemellä sijaitsee Áktion lentoasema, joka toimii Prévezan ja lähiseudun lentoasemana. Hallinnollisesti niemi kuuluu Áktio-Vónitsan kuntaan.
Bill Baker
Bill Baker (s. 29. marraskuuta 1956 Grand Rapids, Minnesota) on yhdysvaltalainen entinen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli puolustaja.
Baker aloitti uransa Minnesotan yliopiston joukkueessa, jossa hän pelasi kaudet 1975–1979. Tämän jälkeen hänet valittiin Yhdysvaltojen jääkiekkomaajoukkueeseen, joka voitti sensaatiomaisesti olympiakultaa 1980 talviolympialaisissa. Baker teki ensimmäisessä ottelussa Ruotsia vastaan tasoitusmaalin aivan ottelun lopussa.
Olympiaturnauksen jälkeen Baker aloitti ammattilaisuransa. Hän pelasi NHL:ssä kolmen kauden aikana 1980–1982 neljässä eri seurassa yhteensä 143 ottelua, joissa hän teki 32 tehopistettä. Hän pelasi ennen lopettamistaan vielä kauden 1983–1984 CHL-liigassa. Yhdysvaltojen maajoukkueessa Baker esiintyi 1980 olympiaturnauksen lisäksi myös 1979 ja 1991 MM-kisoissa sekä 1981 Canada Cupissa. Hänet valittiin vuonna 2003 Yhdysvaltojen Hockey Hall of Fameen.
Kuso
Kuso (Cuso) on Suomen kronikassa mainittu Suomen kuningas. Taustalla on Saxo Grammaticuksen mainitsema finnien ja bjarmien kuningas. Finneillä voidaan tarkoittaa suomalaisia tai saamelaisia ja bjarmeilla karjalaisia. Maininnan taustalla on ehkä Kettil Haengrin saagassa mainittu "Gusir Finnakonungr", joka saa surmansa taistelussa Kettiliä vastaan ja jolta Kettil ottaa Dragvendil-miekan sekä Flög (lento), Hremsa (kynsi) ja Fifa (hammas) -nimiset nuolet. Nämä erityiset aseet mainitaan mm. Egilin ja Orrvar-Oddin (Nuoli-Oddin) saagoissa.
Tanskan jääkiekkomaajoukkue
Tanskan jääkiekkomaajoukkue edustaa Tanskaa kansainvälisissä jääkiekkoturnauksissa. Joukkueen sijoitus Kansainvälisen Jääkiekkoliiton vuoden 2017 jääkiekon maailmanrankinglistalla on 14:s.
Vuonna 2015 Tanskassa oli rekisteröityjä jääkiekkoilijoita 4 252 .
Tanska otti osaa ylimmän tason maailmanmestaruuskilpailuihin ensimmäistä kertaa vuonna 1949. Se hävisi kolme ottelua ennen kuin vetäytyi kisoista.
Vuonna 1991 joukkue osallistui ensimmäistä kertaa olympiakarsintoihin, mutta hävisi karsinnat Puolalle. Joukkueen nykyisen menestyksen voidaan katsoa alkaneen 1. divisioonan maailmanmestaruuskilpailuista vuonna 2002, jolloin Tanska voitti ryhmänsä ja nousi maailmanmestaruuskilpailuihin vuodeksi 2003. Suomessa pidetyissä maailmanmestaruuskilpailuissa Tanska pelasi alkulohkossa tasapelin Kanadan kanssa, joka sittemmin voitti samoissa kisoissa maailmanmestaruuden, ja aiheutti Yhdysvaltain joukkueen jäämisen putoamissarjaan. Seuraavina vuosina Tanska on pääosin sijoittunut pudotuspelien ulkopuolelle, mutta on kuitenkin toistaiseksi pystynyt pitämään paikkansa maailmanmestaruuskilpailujen ylimmällä tasolla.
Tanskan jääkiekkomaajoukkue on kuitenkin pystynyt voittamaan myös jääkiekon suurmaita. Vuoden 2010 maailmanmestaruuskilpailujen avausottelussaan se voitti Suomen 1–4 ja seuraavassa ottelussaan Yhdysvallat jatkoajan jälkeen 1–2. Samojen kisojen välisarjassa Tanska voitti Slovakian lukemin 6–0 tehden kaikki ottelun maalit avauserässä. Näin joukkue eteni ensimmäistä kertaa kisojen jatkopeleihin.
Vastaavasti vuoden 2016 kisoissa Tanska voitti omassa lohkossaan pelanneista suurmaista Tšekin voittolaukauskilpailun jälkeen 2–1. Tanska pääsi jatkopeleihin, mutta tippui ensimmäisellä kierroksella ottelussa Suomea vastaan. Kuitenkin vuoden 2018 kotikisoissaan Tanska kukisti Suomen alkusarjan ottelussa 2–3.
Maajoukkueen päävalmentajana toimii kesästä 2018 alkaen Heinz Ehlers. Hänen edeltäjänsä, ruotsalainen Jan Karlsson oli tehtävässä viiden vuoden ajan.
Jakko Jan Leeuwangh
Jakko Jan Leeuwangh (s. 9. syyskuuta 1972 Alkmaarissa, Alankomaissa) on alankomaalainen entinen pikaluistelija.
1998 Naganon olympialaisissa Leeuwangh sijoittui 1 000 metrillä neljänneksi. Vuonna 1999 hän saavutti matkakohtaisista MM-kisoista pronssia sekä 1 000 että 500 metrin kilpailusta. Calgaryssä vuonna 2000 hän luisteli 1 500 metriä silloiseen maailmanennätysaikaan 1.46,43.
Sittemmin Leeuwangh kärsi rauhaskuumeesta eikä päässyt 2002 Salt Lake Cityn olympialaisiin. Hän ei myöskään selviytynyt Alankomaiden kovatasoisista sisäisistä karsinnoista vuoden 2003 sprintterien MM-kisoihin, minkä jälkeen päätti lopettaa aktiiviuransa. Nykyään hän toimii valmennustehtävissä.
Sensible Software
Sensible Software oli brittiläinen pelitalo, joka nautti suurinta suosiotaan 1990-luvun alkupuolella. Yhtiö tuli tunnetuksi tietokonepeliensä omintakeisista ideoista.
Sensible Softwaren perustivat vuonna 1986 Jon ”Jops” Hare ja Chris Yates, jotka työskentelivät 1980-luvun puolivälissä LT Software -yhtiössä. Sensible Software julkaisi pelejä alun perin ZX Spectrumille ja Commodore 64:lle. Yhtiön tuolloiset menestystuotteet olivat erikoinen "Wizball" ja "Microprose Soccer". Näistä ensin mainittu on erittäin omaperäinen, nykyään jonkinlaisessa kulttimaineessa oleva peli, ja jälkimmäinen taas oli ilmestyessään Commodore 64:n suosituin jalkapallopeli. Vuonna 1987 ilmestyi myös "Shoot’Em-Up Construction Kit", joka oli pystysuuntaan vierivien räiskintäpelien tekoon laadittu ohjelma.
1990-luvun alkaessa pelit alettiin tehdä ensin seuraavan sukupolven pelikoneille, Amigalle ja Atari ST:lle. Pelit kuten "Mega Lo Mania" (1991), "Sensible Soccer" (1992) ja "Cannon Fodder" (1993) olivat klassikkoainesta jo syntyessään. "Mega Lo Maniassa" joukko jumalia taisteli kansoineen toisiaan vastaan. Keskeistä pelissä oli teknologian kehittyminen pelin edistyessä. "Sensible Soccerista" tuli Amigan suosituin jalkapallopeli (joskin se lainasi paljon ideoita pahimmasta kilpailijastaan, "Kick Offista"). "Cannon Fodderissa" taas ohjattiin hiirellä joukkoa pikkuisia sotilaita vihollisten linjojen takana. Tästä runsaasti ”hilpeää” väkivaltaa sisältävästä pelistä tuli Amigan suurimpia klassikkopelejä. Monista Sensible Softwaren 1990-luvun peleistä tehtiin omat versiot myös 16-bittisille pelikonsoleille. Omaperäisen "Wizballin" kenties vielä omituisempi jatko-osa, "Wizkid" (1992), sai myös hyvät arvostelut, joskin suurelle yleisölle se oli ehkä liiankin kummallinen. Tähän aikaan Sensible Softwaren peleissä herätti huomiota myös Richard Josephin säveltämät alkumusiikit, joissa oli mukana laulua. Tunnetuimmat näistä ovat "Cannon Fodderin" alkumusiikki ”War Has Never Been so Much Fun” ja "Sensible World of Soccerin" ”Goal Scoring Superstar Hero”.
Vaikka Sensible Software menestyi hyvin 1990-luvun alkupuolella, vuonna 1993 ilmestynyt "Cannon Fodder" jäi sen viimeiseksi menestyspeliksi. "Cannon Fodderin" seuraavana vuonna ilmestynyttä jatko-osaa pidettiin vaikeusasteeltaan rasittavana, ja vuonna 1994 ilmestynyt yksinkertainen golfpeli, "Sensible Golf", ei menestynyt markkinoilla ja sai huonoja arvosteluita. Sensible Software tyytyikin lähinnä julkaisemaan päivityksiä Sensible Soccer -pelisarjaan, ja kilpailijoiden tuotteet ajoivat auttamatta pelisarjan ohi.
Suurimpana taakkana yhtiölle oli vuosia työstetty "Sex, Drugs & Rock'n'Roll" -peli, jota mikään julkaisija ei suostunut ottamaan siipiensä alle. Peliin työnnetyt kehitysvarat painoivat Sensiblen pankkitilit miinuksen puolelle ja Sensible Software ajautui miltei konkurssin partaalle, ja vuonna 1999 Codemasters osti yhtiön. Nykyään Sensible Software on Codemastersin tytäryhtiö.
"Sensible World of Soccer" on listattu Stanfordin yliopiston kymmenen kaikkien aikojen tärkeimpien videopelien listalle vuonna 2007.
Hilbert van der Duim
Hilbert van der Duim (s. 4. elokuuta 1957 Beetstersweach, Friisinmaa, Alankomaat) on entinen pikaluistelija. Kuten monet muutkin Alankomaiden menestyneet luistelijat, on hänkin friisiläinen.
Vuonna 1977 Hilbert van der Duim saavutti juniorien MM-pronssia. Ensimmäisen aikuisten arvokisamitalinsa, kultaisen, hän saavutti vuonna 1980 yleisluistelijoiden MM-kisoista. 1980 Lake Placidin olympiakisoissa hän osallistui kaikille matkoille parhaana sijoituksenaan 5 000 metrin kilpailun neljäs sija. 1981 hänen MM-kisansa menivät pilalle, kun hän lopetti 5 000 metrillä luistelemisen kierrosta liian aikaisin, mutta havahtui sitten jatkamaan luistelua yleisön ja valmentajien huudosta, loppusijoituksenaan yhdeksän. Toisen MM-kultansa hän saavutti vuonna 1982. Lisäksi vuosina 1984 ja 1985 hän saavutti pronssia.
EM-kisoista Duim saavutti hopeaa vuonna 1981. 
Vuonna 1982 hän saavutti pronssia ja vuosina 1983 ja 1984 kultaa. Vuonna 1983 hän saavutti lisäksi sprintterien MM-kilpailuista pronssia.
Vuonna 1985 van der Duim siirtyi maratonluistelun puolelle, missä menestyi melko hyvin. Vuonna 1986 hän voitti luonnonjäällä luistellut mestaruuskilpailut ja sijoittui legendaarisessa Elfstedentocht-luistelussa kahdeksanneksi. 28. marraskuuta 1986 hän luisteli Heerenveenin uuden luisteluhallin avaamisen kunniaksi tunnin luistelun epävirallisen maailmanennätyksen 39 492,80 metriä.
Ypykkävaaran rautatieasema
Ypykkävaaran rautatieasema () on Suomen rataverkon liikennepaikka Kuhmon kunnan Ypykkävaaran kylässä Kainuussa rataosalla . Liikennepaikan etäisyys Helsingin päärautatieasemalta on 729,8 ratakilometriä mitattuna Pieksämäen rautatieaseman kautta. Liikennepaikalla ei ole lainkaan henkilöliikennettä.
Liikennepaikka on miehittämätön junakohtauspaikka, ja siellä kuormataan säännöllisesti raakapuuta. Rataosan Kontiomäki–Vartius sähköistys- ja turvalaitetöiden yhteydessä Ypykkävaaran liikennepaikka muutettiin junakohtauspaikaksi, ja uusi liikenteenohjauslaitteisto otettiin käyttöön 24. elokuuta 2006. Ypykkävaaran liikennepaikan ja liikenteenohjaustoiminnot hoidetaan nykyisin kaukokäytöllä Oulun ohjauskeskuksesta käsin.
Vartiuksen rautatieasema
Vartiuksen rautatieasema () on Suomen rataverkon liikennepaikka Kuhmon kaupungin Vartiuksen kylässä Kainuussa rataosalla . Liikennepaikan etäisyys Helsingin päärautatieasemalta on 753,8 ratakilometriä mitattuna Pieksämäen rautatieaseman kautta.
Vartiuksen ratapiha ja asema sijaitsevat aivan Suomen ja Venäjän välisen rajavyöhykkeen sekä Vartiuksen raja-aseman läheisyydessä. Liikennepaikka toimii Suomen ja Venäjän välisen rautatieyhdysliikenteen luovutus- ja vastaanottoasemana. Venäläiset junat liikennöivät rajan ylitse Vartiukseen vain yhdysliikenteen vuoksi. Venäjän puolella seuraava liikennepaikka on Kivijärven ratapiha, joka sijaitsee käytännössä rajavyöhykkeellä.
Vartiuksen ratapihalla on viisi läpiajettavaa ja sähköistettyä raidetta, joita käytetään rajan yli kulkevan tavaraliikenteen hoitamiseen. Lisäksi ratapihalla on yksi sähköistämätön kuormausraide.
Sähköistys rataosalla Kontiomäki–Vartius otettiin käyttöön 1. joulukuuta 2006. Vartiuksen liikennepaikan liikenteenohjaustoiminnot on hoidettu 17. elokuuta 2006 alkaen kaukokäytöllä Oulun liikenteenohjauskeskuksesta käsin.
Puolivakinainen palokunta
Puolivakinainen palokunta on vanha nimitys palokuntamuodosta, jossa sivutoimiset palomiehet ovat tehneet henkilökohtaisen työsopimuksen aluepelastuslaitoksen kanssa. Eli miehistö toimii toimenpidepalkkaisena työntekijänä erotuksena VPK:n jäsenistä, jotka ovat mukana yhdistyksensä tekemän sopimuksen perusteella. Toimenpidepalkkainen saa korvausta tuntipalkan muodossa osallistumisestaan pelastustoimeen (harjoitukset, koulutukset ja hälytykset). Myös vuorollaan varallaolaosta maksetaan osassa pelastuslaitoksia, yleensä 30 % tuntipalkasta. Varallaolovuoroisen on osallistuttava hälytykseen, muiden osallistuminen vaihtelee muun muassa vuorokaudenajan ja siviilityön mukaan. VPK:ssa toiminta perustuu yleensä talkootyöhön.
Puolivakinaiset sammutusmiehet toimivat yleensä operatiivisissa tehtävissä yhdessä ja rinnan pelastuslaitoksen vakituisen päällystön ja miehistön kanssa. Peruskoulus järjestetään erilaisilla kursseilla. Peruskursseja ovat: sammutustyön-, savusukellus-, pelastustyön-, palokuntien ensiapu-, vaarallisten aineiden torjunnan ja öljyntorjunnan kurssit. Jatkokoulutusta ovat mm. yksikönjohtajan kurssit ja ensivaste yms. erikoiskurssit. (samat kurssit kuin VPK:laisilla) Täydennyskoulutus toteutetaan viikkoharjoituksina, joihin on sitouduttu osallistumaan työsopimuksessa.
Puolivakinaiset tekevät samoja pelastustoimen tehtäviä kuin vakinaisetkin, pois lukien sairaankuljetus. Perustaitoisen tulee hallita savusukellus, kemikaalisukellus ja pintapelastus. Vesisukellukseen voi kouluttautua erikseen palvelutasopäätösten mukaan. Suurin osa puolivakinaisista osallistuu myös ensivasteeseen.
Antonio Tejero
Antonio Tejero Molina (s. 1932, Alhaurín el Grande, Málaga) oli Espanjan Guardia Civilin everstiluutnantti, joka yritti nimellä "23-F" (23 de febrero) tunnettua vallankaappausta 23. helmikuuta 1981.
Tejero liittyi puolisotilaalliseen Guardia Civiliin 1951. Francon kuoleman jälkeen maassa tapahtui monia mullistuksia. ETA aloitti terrorikampanjansa, lakot ja kommunistipuolue sallittiin, eivätkä kaikki armeijan osat sopeutuneet demokraattiseen järjestelmään.
Tejero otti osaa salaliitoon nimeltä "operaatio Galaxia", joka oli vallankaappausyritys 11. marraskuuta 1978 kuningas Juan Carlos I:n ollessa Etelä-Amerikassa. Juonittelijat, joihin kuuluivat Tejero, poliisin päällikkö Ynestrilla ja eräs toinen eversti, saatiin kuitenkin kiinni ennalta ja Tejero tuomittiin 8. toukokuuta 1980 sotaoikeudessa seitsemäksi kuukaudeksi vankeuteen, mutta hän sai säilyttää sotilasarvonsa.
23. helmikuuta 1981 illalla hän johti 200 Guardia Civilin poliisia parlamentin alahuoneeseen sen äänestäessä pääministeristä ja kenraali Milans del Bosch julisti poikkeustilan ja käski panssarijoukot Valencian kaduille kukistamaan yleislakon.
Kaappaus kuivui kasaan kun kuningas esiintyi yöllä televisiossa, puolusti perustuslakia ja tuomitsi kaappaajat. Tejero antautui seuraavana päivänä puoleltapäivin.
Tejero tuomittiin 30 vuodeksi vankeuteen Alcalá de Henaresin sotilasvankilaan. Hänet vapautettiin 2. joulukuuta 1996. Hän asuu Alhaurín de la Torressa lähellä Málagaa.
Seittenkaari
Seittenkaari () on Ruotsille kuuluva saari Perämeren perukassa. Se sijaitsee noin 20 kilometriä Haaparannasta lounaaseen ja kuuluu myös hallinnollisesti Haaparannan kuntaan. Saaren pinta-ala on 20 km². Saarella sijaitsee myös Seittenkaaren taajama, jossa oli vuoden 2010 lopussa 491 asukasta. Seittenkaaren saareen on kiinteä maantieyhteys. Saaressa on kirkko, peruskoulu ja kauppa. Seittenkaaressa toimii saha ja tuulivoimalaitos.
Seittenkaaresta on muotoutumassa myös lomanviettopaikka kesämökkeineen ja leirintäalueineen.
Karri
Karri on suomalainen miehen etunimi. Nimi Karri on Kari-nimen muunnelma ja siten lyhennös nimestä Makarios. Väestörekisterikeskuksen mukaan vuoden 2016 loppuun mennessä Karri-nimen on saanut 1 843 henkilöä.
Robert Musil
Robert Edler von Musil ([] tai [], 6. marraskuuta 1880 Klagenfurt, Itävalta – 15. huhtikuuta 1942 Geneve, Sveitsi) oli itävaltalainen kirjailija. Hänen pääteoksensa on keskeneräiseksi jäänyt laaja romaani "Mies vailla ominaisuuksia" ("Der Mann ohne Eigenschaften", 1930–1943), 1 300-sivuinen, alkujaan kolmiosainen kirja. Teos kuvaa Musilin Kakaniaksi kutsuman Itävalta-Unkarin ennen ensimmäisen maailmansodan syttymistä valmistelemaa ”paralleeliaktiota”, vastavetoa Saksan keisarin 30-vuotisjuhlille. Suunnitelmissa on juhlistaa keisari Frans Joosef I:n 70-vuotista hallitsijakautta. Kirja kuvaa vaikeutta, joka vallitsee suurten ajatusten ja aatteiden sovittamisessa käytännön elämään. Kristiina Kivivuori suomensi teoksen 1980-luvulla.
Musililta on suomennettu myös esikoisromaani, osin omaelämäkerrallinen "Oppilas Törlessin harhapolut" ("Die Verwirrungen des Zöglings Törless") (1906, suom. 1963) sekä novellikokoelma "Kolme naista" ("Drei Frauen") (1924, suom. 1961).
"Oppilas Törlessin harhapolut" sijoittuu sotilasakatemiaan, jossa Basini-niminen poika varastaa kavereiltaan ja joutuu kiusaamisen kohteeksi, ja päähenkilö yrittää pysyä tarkkailjana eikä osallistua kiusaamiseen. Kirja kertoo nuorten itsetarkastelusta ja vallasta, ja siitä tuli heti suosittu. Jotkut ovat tulkinneet sitä kuvaukseksi natsismin juurista Saksassa.
Musil väitteli Berliinin yliopistosta 1908 ja työskenteli toimittajana ja kirjastonhoitajana. Hän osallistui ensimmäiseen maailmansotaan Itävallan joukoissa. Hän aloitti kirjoittamisen opiskelijana, ja sai näytelmillään huomiota 1920-luvulla. Pääteoksen kirjoittamisen hän aloitti 1924, julkaisi ensimmäisen osan 1930 ja osia toisesta osasta 1933. Kolmas osa ilmestyi postuumisti.
Tove Idström
Tove Carina Idström (s. 28. helmikuuta 1954 Helsinki) on suomalainen elokuva- ja televisiokäsikirjoittaja sekä dramaturgi.
Idström opiskeli vuoden historiaa ennen siirtymistään dramaturgiaan. Hän valmistui dramaturgiksi Teatterikorkeakoulusta. Hän on oman luovan toimintansa ohessa opettanut dramaturgiaa Yleisradiossa, Teatterikorkeakoulussa ja Helsingin Elokuvakoulussa. Idström oli TV2:n teatterin dramaturgi 1979–1985.
Vuonna 2004 Idström sai valtion viisivuotisen elokuvataiteen taiteilija-apurahan ja Humanismin käsi -kunniapalkinnon Viitasaaren elokuvaviikolla "Eila"-elokuvan käsikirjoituksesta. Vuonna 2006 hänelle myönnettiin Helsingin kaupungin kulttuuripalkinto. Idström sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 2009.
Kirjailija Annika Idström oli Idströmin sisar. Heidän äitinsä oli Yleisradion pitkäaikainen musiikkitoimittaja Cay Idström.
Lähde
Pietari I (Jugoslavia)
Pietari I (Краљ Петар I Карађорђевић; "Kral" Petar I Karađorđević) (11. heinäkuuta 1844 Belgrad – 16. elokuuta 1921) oli Serbian kuningas vuosina 1903–1918 sekä Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunnan (Jugoslavia) ensimmäinen kuningas vuosina 1918–1921. Hän kuului Karađorđevićin sukuun ja tuli valtaan Obrenovićin dynastian vuonna 1903 kaataneen vallankaappauksen jälkeen.
Petar Karađorđević palveli Ranskassa Ranskan–Preussin sodan 1870–1871 aikana ja osallistui 1875 kansannousuun Osmanien valtakuntaa vastaan Balkanilla. Hän nai Montenegron prinsessa Zorkan 1. elokuuta 1883 ja he saivat neljä lasta ennen Zorkan kuolemaa 1890.
Vuonna 1903 epäsuosittu kuningas Aleksanteri I korvasi senaatin ja valtioneuvoston jäsenet omilla tukijoillaan. Kun hänen lisäksi huhuttiin aikovan julistaa epäsuositun kuningatar Dragan veljen kruununperijäksi, joukko upseereita surmasi Aleksanterin puolisoineen ja asetti valtaistuimelle kilpailevan Karađorđevićin dynastian Petarin.
Itävaltalaisvastainen Nikola Pašić toimi hänen pääministerinään. Pietari I:n ensimmäisinä vuosina tehtiin monia uudistuksia perustuslakiin, koulutukseen, armeijaan ja maatalouteen.
Kun ensimmäisen maailmansodan puhkeaminen Euroopassa oli vain kuukauden päässä ja Serbia mullistuksissa Balkanin sotien tuloksen vuoksi sotilaiden ja kansan vaatiessa Makedoniaa Serbialle, Pietari I jätti hallituksen toiselle pojalleen Aleksanterille (Aleksandar), josta tuli valtionhoitaja kuninkaan huonon terveyden vuoksi. Serbian häviön lähetessä sodassa vuonna 1915 August von Mackensenin johtamien Itävalta-Unkarin, Saksan ja Bulgarian joukkojen edessä kuningas pakeni Albanian vuorten yli Korfulle marsalkka Radomir Putnikin kanssa.
1. joulukuuta 1918 Pietari I esiintyi vielä lyhyesti julkisesti hyväksyessään asemansa uuden "Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunnan" kuninkaana. Hänen kuollessaan 1921 Aleksanterista tuli virallisesti hallitsija.
The Pogues
The Pogues on brittiläinen punkvaikutteinen folk rock -yhtye, joka oli erityisen suosittu 1980- ja 1990-luvuilla. Sen perustivat Shane MacGowan (laulu), James Fearnley (haitari) ja Spider Stacy (tinapilli) vuonna 1982. Poliittiset teemat saivat sen muistuttamaan myös The Clashia. Soitinvalikoima taas toi tyypillistä irlantilaista kansanmusiikin tunnelmaa. Myöhemmin yhtyeeseen tuli lisää jäseniä ja enemmän sähköisiä soittimia. Yhtyeen suurin hitti on joululaulu ”Fairytale of New York” vuodelta 1987.
Joe Donoghue
Joseph F. "Joe" Donoghue (11. helmikuuta 1871 Newburgh, New York, Yhdysvallat – 1921) oli yhdysvaltalainen pikaluistelija.
Donoghue aloitti luistelijanuransa Hudson-joen jäällä. Hän osallistui kautta aikain ensimmäisenä amerikkalaisina tuolloin vielä epävirallisiin MM-kisoihin 1889 Amsterdamissa, missä hän voitti kahden mailin kilpailussa kaikki muut matkat voittaneen venäläisen Aleksandr Panšinin seitsemällä sekunnilla uudella maailmanennätysajalla 6.24,0, ja esti näin venäläistä voittamasta kautta aikain ensimmäistä maailmanmestaruutta, koska noihin aikoihin vaadittiin maailmanmestaruuteen voitto kaikilta matkoilta
Vuonna 1891 Donoghue voitti pikaluistelussa Alankomaiden mestaruuden ylivoimaisesti ja jatkoi ylivoimaansa kolme viikkoa myöhemmin Amsterdamin MM-kisoissa, missä hänestä tuli kautta aikain ensimmäinen pikaluistelun maailmanmestari voitettuaan kaikki kilpailumatkat.
Vuosina 1891 ja 1892 Donoghue voitti Yhdysvaltain mestaruudet ja 1892 myös Kanadan mestaruuden. Hän jatkoi uraansa vielä ammattilaisena.
Lord Killanin
Michael Morris, Killanin kolmas paroni (usein käytetty nimi Lord Killanin), (30. heinäkuuta 1914 Lontoo – 25. huhtikuuta 1999 Dublin) oli irlantilainen journalisti ja Kansainvälisen olympiakomitean kuudes puheenjohtaja. Killanin seurasi amerikkalaista Avery Brundagea Kansainvälisen olympiakomitean puheenjohtajana.
Killanin syntyi Lontoossa. Hän kävi koulunsa kuulussa Eton Collegessa ja Sorbonnen yliopistossa Pariisissa. 1930-luvulla Killaninista tuli journalisti. Hän toimi toisessa maailmansodassa sotajournalistina.
Vuonna 1950 Killaninista tuli Irlannin olympiakomitean puheenjohtaja. Hänestä tuli Kansainvälisen olympiakomitean varapuheenjohtaja vuonna 1968 ja puheenjohtaja vuonna 1972. Hänestä tuli puheenjohtaja kesken Münchenin kesäolympialaisia. Killaninin ensimmäinen työ puheenjohtajana oli selvittää Münchenin verilöyly. Puheenjohtajakautensa aikana Killaninilla oli elämänsä suurin työkokemus, joka oli USA:n boikotti vuoden 1980 kesäolympialaisissa.
Killanin erosi Kansainvälisestä olympiakomiteasta Moskovan kisojen jälkeen vuonna 1980. Killanin tilalle Kansainvälisen olympiakomitean puheenjohtajaksi valittiin espanjalainen Juan Antonio Samaranch.
Killanin kuoli Dublinin-kodissaan 84-vuotiaana, ja hänet on haudattu Galwayhin.
Jormua
Jormua on Kajaaniin kuuluva kylä Oulujärven itärannalla Pohjajoen laskukohdassa seitsemän kilometriä pitkän Jormuanlahden rantamaisemissa. Kylällä on läpimittaa noin 15 kilometriä. Se jakaantuu kolmeen pääosaan, jotka ovat lahden pohjoispuolinen Saviniemi, länsipuoliset Hannusranta ja Torvelan seutu sekä Pohjajoki. 
Maarekisterin mukaan Jormuaan kuuluvat myös eteläisempi Kuluntalahden kaupunginosa ja läntinen Salmijärvi. Jormuan pohjoisena naapurina on Paltamoon kuuluva Kontiomäki, lännessä Paltaniemi, idässä Sotkamon Pohjavaara. Etelässä vastassa ovat
Kajaanin lähitaajamat. Kylän asukasluku on noin 750 ja kesäasutusta on varsin runsaasti.
Jormuan asutus on Kainuun varhaisimpia edullisen sijainnin takia. Jo 1570-luvun veroluetteloissa Jormuanlahdella esiintyi viisi sukua: Loikkanen, Miettunen, Pekastinen, Sorjonen ja Tuppurainen. Rappasotanakin tunnettu Pitkä viha (1570-1595) jätti jälkensä seudun kaskiviljelytyyppiseen uudisasutukseen. Kuitenkin 1620-luvulla Jormuanlahden ja Kuluntalahden alueella tavataan 14 veronmaksajaa.
Sukunimet Häikiä ja Toppinen jäivät eloon paikannimissä Häikiönmäki ja Toppila.
Tilojen nimet ovat vuosisatojen saatossa muuttuneet. Seuraavassa esimerkkinä neljä 1650-luvulla
mainittua isäntää sekä tilan nimen muutos nykypäivään mennessä. Tilan myöhempi nimi jälkimmäisenä.
Pekka Sivonen (Jormuanniemi-Torvela-Leinola), Juho Virkkunen (Jormuanniemi-Virkkula-Jormua), 
Matti Milla (Salmijärvi-Hurskala-Juntula, Piipponen), Olavi Toppinen (Salmijärvi-Toppila)
Jormua kuului Paltamon emäseurakuntaan aina vuoteen 1879 asti, jolloin siitä tuli osa Kajaanin maalaiskuntaa. Kirkonkirjoissa tämä näkyy jormualaisille muuttona Paltamosta, vaikka vain kunnan rajat muuttuivat. Maalaiskunnan lakattua vuonna 1977 Jormuasta tuli osa Kajaanin kaupunkia.
Kylällä toimii kuusiluokkainen peruskoulu, jossa on muun muassa pienimuotoinen tieteellinen kirjasto. Paikallinen jalkapalloseura FC Tarmo pyörittää kylällä tanssilavaa. Kesäaikaan on valtatien 5 varrella kioskitoimintaa. Jormuan asema on lakkautettu, mutta toisinaan entisen aseman luona pysähtyy museojunia. Asemarakennus on purettu ja rakennettu toisaalle yksityiskäyttöön.
Elinkeinotoiminta on pienviljelyksen vähentyessä ja liikenteen lisääntyessä hiipunut, mutta se ei ole vaikuttanut väkilukuun, koska Kajaanista on kylälle muuttoliikettä. Aiemmin kylällä on toiminut talkkilouhos. Leveäraiteinen tukkien siirtorata on kulkenut ylempää Kuhmon reitiltä Oulujärveen Jormuan kohdalla ohi Kajaanin koskien.
Cooksonia
Cooksonia oli haarusanikkaisia hieman muistuttava varhainen maakasvi siluurikauden puolivälissä 425 miljoonaa vuotta sitten. "Cooksonia" oli muutaman senttimetrin korkuinen haaroittuva varsi, jossa ei ollut lehtiä ja kukkia. Kasvilla oli heikot juuret tai ei juuria lainkaan, juurifossiileja ei ole löydetty.
Muutenkaan monet fossiilit eivät ole täydellisiä. "Cooksonia"a on löydetty Siperiasta Länsi-USA:han ja Brasiliaan, eniten Euramerikasta, ja lajinäytteet Isosta-Britanniasta. "Cooksonia"a pidetään yhtenä ensimmäisistä putkilokasveista, mutta jäkälää ja sammalta muistuttavia maakasveja arvellaan olleen jo ordovikikaudella tai jo 700 miljoonaa vuotta sitten. "Cooksonia"n sukulaisuussuhteet nykyään eläviin kasveihin ovat epäselviä, arvellaan että "Cooksonia" olisi "Rhyniophyta"n ja liekojen lähisukulainen.
"C. pertoni", "C. hemisphaerica", "C. cambrensis", "C. caledonica" ja "C. paranensis" ovat tunnistetut "Cooksonia"-lajit.
Concord
Concord on New Hampshiren osavaltion pääkaupunki Yhdysvalloissa. Vuonna 2010 kaupungissa oli 42 695 asukasta. Se sijaitsee ikimuistoisella intiaanien asuinpaikalla Merrimack-joen rannalla. Kaupunki on perustettu vuonna 1727. Siitä tuli osavaltion pääkaupunki 1808 keskeisen sijaintinsa ansiosta.
Kaupungissa on planetaario ja vuonna 1973 perustettu lakioppilaitos, joka oli aiemmin nimetty 1850-luvun Yhdysvaltain presidentin Franklin Piercen mukaan mutta on vuodesta 2010 toiminut New Hampshiren yliopiston oikeustieteellisenä tiedekuntana nimellä "University of New Hampshire School of Law".
Jaap Eden
Jacob Johan "Jaap" Eden (19. lokakuuta 1873 – 2. helmikuuta 1925) oli alankomaalainen ratapyöräilijä ja pikaluistelija.
Aikana jolloin Eden luisteli vaadittiin MM-kisoissa maailmanmestaruuteen neljästä kilpailumatkasta kolmen voitto. Eden voitti maailmanmestaruuden kolmesti: 1893 Amsterdamissa, 1895 Hamarissa ja 1896 Pietarissa.
Amsterdamin MM-kisoissa 1893 Eden voitti 500 metrin kilpailun ajalla 51,2, 1 500 metrin kilpailun ajalla 2.48,2 sekä 5 000 metrin kilpailun ajalla 9.59,0. Seuraavana vuonna Tukohlman MM-kisoissa hän oli nopein 10 000 metrillä loppuajalla 19.12,4. Hamarin EM-kisoissa 1894 hän oli nopein 5 000 metrillä ajalla 8.37,6. Hamarin MM-kisoissa 1895 hän voitti 1 500 metrin kilpailun ajalla 2.25,4, 5 000 metriä ajalla 8.41,0 ja 10 000 metriä ajalla 17.56,0. Seuraavana vuonna Pietarin MM-kisoissa Eden voitti jokaisen matkan. 500 metrillä hänen voittoaikansa oli 50,2, 1 500 metrillä 2.36,2, 5 000 metrillä 9.03,2 ja 10 000 metrillä 18.52,4.
Eden luisteli vuonna 1893 1 500 metrin ensimmäisen maailmanennätyksen 2.35,0. Peder Østlund rikkoi sen jo samana vuonna, kun hän luisteli ajan 2.32,6. Eden sai ennätyksen takaisin omiin nimiinsä vuonna 1895, kun hän luisteli ajan 2.25,4. Aika rikkoi Østlundin ennätyksen 3,4 sekunnilla. Østlund sai jälleen rikottua ennätyksen kolme vuotta myöhemmin vuonna 1898. Vuonna 1894 Eden luisteli 5 000 metriä ensimmäistä kertaa alle yhdeksän minuutin, aikaan 8.37,6. Ennätys säilyi voimassa 17 vuotta ennen kuin Nikolai Strunnikov rikkoi sen vuonna 1911. Eden teki 1894 10 000 metrillä uuden maailmanennätyksen 19.12,4. Hän paransi ennätystä seuraavana vuonna, kun hän luisteli myös ensimmäisenä ihmisenä 10 000 metriä alle 18 minuutin helmikuussa 1895 aikaan 17.56,0. Edellisessä parissa Peter Sinnerud ja Karenius Larsen-Stai olivat luistelleet ensimmäistä kertaa alle 19 minuutin aikaan 18.50,0. Ennätys pysyi voimassa viisi vuotta, kunnes Østlund rikkoi sen vuonna 1900.
Ratapyöräilyssä Eden voitti maailmanmestaruuden vuonna 1894 10 mailin kilpailussa ja 1895 eräajossa.