hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Meskaliinikaktus
Meskaliinikaktus ("Lophophora williamsii", ) tai myrkkykaktus on kaktuskasveihin ("Cactaceae") kuuluva kasvi. Sen nahuatlinkielinen nimi "peyotl" tarkoittaa kaktusta.
Myrkkykaktuksia kasvaa kotoperäisenä kuivilla alueilla Yhdysvaltain Texasin lounaisosista keskiseen Meksikoon.
Myrkkykaktukset ovat pieniä, pyöreitä, säteittäissymmetrisiä kaktuksia. Niiden väri on vihreä. Piikit ovat erikoistuneet pieniksi ja pallomaisiksi tai karvamaisiksi. Kukan väri on valkoinen, kellertävä tai punainen. Kasvi vaatii yli kymmenen vuotta kukkiakseen.
Meksikon intiaanit tunsivat myrkkykaktukset viimeistään 300 eaa. Heidän parissaan oli seremonioita, joissa myrkkykaktus liitettiin ennustamiseen, parantamiseen ja peleihin. Koska kaktus kasvaa vaikeissa olosuhteissa, sen keräämiseen liittyi pyhiinvaellusta. Meksikossa kaktusseremonioita harjoittavat "huichol"-, "cora"-, "yaqui"- ja "tarahumariheimot". Noissa seremonioissa myrkkykaktus liittyy ennustamiseen, parantamiseen ja tiettyihin peleihin. "Huicholit" keräävät kaktukset sadekauden lopulla syksyllä, ja koska heimo asuu kaukana kaktuksen kasvupaikoista muodostuu metsästyksestä eräänlainen pyhiinvaellustapahtuma. Metsästys sisältää erilaisia rituaaleja, kuten ripittäytymisen seksuaalielämän suhteen sekä rituaalitansseja.
Inkvisitio julisti myrkkykaktuksen käytön laittomaksi vuonna 1620, ja vuonna 1760 inkvisitio rinnasti sen kannibalismin harjoittamiseen.
1800-luvun lopulla myrkkykaktus levittäytyi Yhdysvaltoihin, jossa useat intiaaniheimot alkoivat käyttää sitä pyhänä päihteenä seremonioissaan. Pian yli 50 pohjoisamerikkalaista heimoa käytti myrkkykaktusta. Native American Church perustettiin vuonna 1918 myrkkykaktuksen laillisuuden turvaamiseksi. Myrkkykaktus ja meskaliini kuitenkin julistettiin laittomiksi Yhdysvalloissa vuonna 1968.
Nykyaikaisen psykofarmakologian isäksi mainittu Louis Lewin sai myrkkykaktuksen käsiinsä 1800-luvun lopulla. Vuonna 1896 Arthur Heffter eristi kasvista psykoaktiivisen aineen, jonka hän nimesi meskaliiniksi mescalero-intiaanien mukaan. Vuonna 1927 tohtori Kurt Bringer julkaisi massiivisen tutkielman myrkkykaktuksesta, Der Meskalinrausch.
Myrkkykaktuksen alkaloideista on noin puolet meskaliinia; muita ovat mm. pellotiini, anhaloniidi ja lofoforniini (jälkimmäinen on myrkyllistä). Aito meskaliinisulfa sulaa 35–36 °C:ssa ja on valkoista, annos 200–600 mg. Raaka meskaliini on ruskeaa, annos 0,7–1,7 g. Itse kaktusta nautitaan tuoreena (50–200 g), keitettynä, tai sitä poltetaan.
Myrkkykaktus maistuu karvaalta. Intiaanit pitävät "Isä Peyotea" voimallisena lääkkeenä: myrkkykaktuksen onkin todettu toimivan antibioottina useita bakteereita vastaan.
Myrkkykaktus nostaa verenpainetta ja lämpöä, ja aivojen hapenottokyky hidastuu, mistä Aldous Huxleyn mukaan seuraa nautinnollinen antautumisen tunne. Myrkkykaktus tuottaa aistiharhoja ja ajan kulun vääristymiä. Alkoholia kannattaa kaktuksen yhteydessä välttää.
Muun muassa Carlos Castanedan kirjoissa myrkkykaktusten käyttö nähdään tärkeänä osana kirjoissa kuvattua šamanismia.
Luettelo Islannin kaupungeista
Tämä on luettelo Islannissa sijaitsevista kaupungeista.
Luettelo Yhdistyneen kuningaskunnan kaupungeista
Seuraavassa on luettelo Yhdistyneessä kuningaskunnassa sijaitsevista kaupungeista, joilla on "cityn" nimitys. Niitä on 66. Cityn arvonimen myöntää hallitsija, ja siihen ei ole yksiselitteisiä kriteereitä. Kaupungit, joissa oli piispanistuin tai yliopisto, nimettiin aiemmin cityiksi, vaikka katedraali ei ollut edellytys enää 1800-luvun lopulla. Myöskään asukasmäärä ei ole ratkaiseva: 26 cityssä on vähemmän kuin 100 000 asukasta. Cityn asemaan ei liity etuja eikä velvoitteita.
Englannin kielessä city-nimitystä käytetään arkipuheessa suurehkosta kaupungista, vaikka sillä ei ole virallisesti vahvistettua nimitystä. Esimerkistä käy Lontoo, jolla ei ole virallisesti vahvistettua nimitystä, mutta se koostuu City of Londonista ja City of Westminsteristä.
Luettelo Israelin kaupungeista
Tämä on luettelo Israelissa sijaitsevista kaupungeista.
Internet-radio
Internet-radio on radioasema tai -lähetys, jota voidaan kuunnella Internetin kautta. Osa Internet-radioista ei lähetä ollenkaan perinteisesti radioaalloilla ("maanpäällinen radiolähetys"), mutta niitä kutsutaan radioasemiksi lähettämänsä ohjelmatyylin (esimerkiksi juonnettua musiikkiohjelmaa) takia. Radioasemalle on myös tunnusomaista, että kuuntelija ei itse voi vaikuttaa lähetysajankohtaan tai -sisältöön. Varsinaisissa Internet-radioissa taas kuuntelijoilla on useinkin mahdollista vaikuttaa esimerkiksi soitettavaan musiikkiin.
Internet-radiolähetyksen äänenlaatuun vaikuttaa merkittävästi radion käyttämä bittivirta, joka on yleensä välillä 64–320 kilotavua sekunnissa. Isompi bittivirta mahdollistaa paremman äänenlaadun ja etenkin erittäin pienistä bittivirroista puhuttaessa tämä on helposti kuultavissa.
Internet-radioita voi kuunnella esimerkiksi tietokoneella, älypuhelimella tai erityisesti internet-radion kuunteluun suunnitelluilla vastaanottimilla. Käytetystä laitteessa riippumatta internet yhteys on välttämätön kuuntelun aikana.
Suomenkielisistä radioasemista Internetissä lähettävät muun muassa Yleisradio sekä useat kaupalliset asemat.
Luettelo Italian kaupungeista
Tämä on luettelo Italiassa sijaitsevista kaupungeista.
Luettelo Itä-Timorin kaupungeista
Tämä on luettelo Itä-Timorissa sijaitsevista kaupungeista.
Luettelo Itävallan kaupungeista
Tämä artikkeli on luettelo Itävallan kaupungeista. Kaupungilla tarkoitetaan tässä yhteydessä niitä 201 Itävallan kuntaa, jotka ovat kuntamuodoltaan kaupunkeja.
Juha Varto
Juha Varto (s. 1949) on suomalainen filosofi. Hän on toiminut kuvataiteen tutkimuksen ja opetuksen professorina Taideteollisessa korkeakoulussa vuodesta 1999 lähtien. 16.9.2016 hänet nimitettiin Aalto-yliopiston Aalto-professoriksi.
Sitä ennen hän toimi filosofian opettajana Tampereen yliopistossa vuosina 1973–1993 sekä tutkimustyön opettajana ja tutkimusjohtajana ammattikorkeakouluissa vuosina 1992–1999.
Varto on tehnyt yhdessä Liisa Veenkiven kanssa satakunta radio-ohjelmaa sekä filosofisia televisioohjelmia. Hän on kirjoittanut filosofian oppikirjoja ja tieteellisiä teoksia erityisesti fenomenologiasta ja ihmistieteiden metodologiasta. Juha Varton vaikutuksesta Tampereelle syntyi 1980-luvun lopulla ja 1990-luvun alussa Tampereen fenomenologiapiirinä tunnettu tieteellinen ryhmittymä, jonka ympärille kerääntyi lukuisia filosofeja ja erityistieteilijöitä. Ryhmän merkittävimpiä saavutuksia on Eurooppalaisen filosofian seuran (aiemman Suomen fenomenologisen instituutin) julkaisema filosofinen aikakauslehti Niin & näin. Tampereen fenomenologiryhmä on pyrkinyt fenomenologisen ja eksistenssifilosofisen tutkimusotteen tunnetuksi tekemiseen ja laajaan soveltamiseen tutkimuksen eri aloilla. Sille on ollut tyypillistä halukkuus aktiiviseen kansalaiskeskusteluun yhteiskuntaelämän piirissä.
Hän aloitti 1980 perehtymisen Husserlin ajatteluun, mutta 1990-luvulla hänestä tuli Heideggerin antihumanismin edustaja. Hän oli oppilaineen perustamassa Niin & näin -lehteä 1993. Varto on esittänyt ajatuksiaan julkisuudessa esiintymällä aktiivisesti mediassa.
Varto on kirjoittanut muiden muassa Platonista, Roman Ingardenista, Edmund Husserlista, Max Scheleristä, Adolf Reinachista, Edith Steinista, Martin Heideggerista, Maurice Merleau-Pontysta, Simone Weilista ja Emmanuel Levinasista. Hän on julkaissut useita yleistajuisia teoksia tieteenfilosofiasta. Viime vuosina Varto on kirjoittanut muun muassa estetiikasta ja kasvatuksesta sekä kehollisuuden filosofiasta. Varton oppilaat vaikuttavat tätä nykyä laajasti tieteen, kulttuurin, politiikan ja yhteiskunnan eri aloilla.
Varto piti vuonna 2006 ensimmäisen Urpo Harva -luennon Tampereen yliopistossa.
Varto vihittiin teatteritaiteen kunniatohtoriksi Teatterikorkeakoulun ensimmäisessä tohtoripromootiossa 2.10.2009.
Varto on julkaissut useita kirjoituksia sarjassa "Filosofisia tutkimuksia Tampereen yliopistosta" ja lisäksi seuraavat:
Nurkkajussi
Nurkkajussi on leikki, jota leikitään rakennuksen ympäri juosten ja hiipien. Leikissä vaaditaan paitsi juoksunopeutta myös tarkkaavaisuutta ja oikeaa ajoitusta.
Leikkialueeksi käy mikä tahansa rakennus, jonka seinustoilla on riittävästi vapaata tilaa ja mahdollista liikkua.
Leikin alkaessa valitaan yksi leikkijöistä nurkkajussiksi.
Leikki alkaa, kun nurkkajussi antaa lähtömerkin ja alkaa laskea otsa seinää vasten kymmeneen. Lähtömerkin saatuaan muut leikkijät alkavat juosta rakennuksen ympäri johonkin talon lähipiiloihin.
Nurkkajussi lähtee kiertämään taloa laskettuaan kymmeneen. Nurkkajussi voi halutessaan palata myös takaisin päin.
Pienen rakennuksen ympärillä Nurkkajussia voidaan leikkiä myös siten, että Nurkkajussi kiertää ympäri rakennusta toiseen suuntaan ja pelaajat toiseen. Kun Nurkkajussi tulee vastaan, pelaajat jähmettyvät. Nurkkajussi polttaa pois pelistä henkilöt, joiden ehti nähdä liikkuvan.
Jos nurkkajussi näkee toisen leikkijän, hän huutaa tämän nimen ja nähdystä leikkijästä tulee uusi nurkkajussi.
Viestittämiseksi sanotaan sitä, kun leikistä poistettu leikkijä antaa muille leikkijöille merkkejä nurkkajussin liikkeistä. Viestittäminen on leikissä kielletty.
Saksi (osavaltio)
Saksin vapaavaltio (, ) on Saksan liittotasavallan osavaltio maan kaakkoiskulmassa. Sen pinta-ala on 18 400 neliökilometriä ja siellä asuu 4,1 miljoonaa ihmistä.
Saksin naapurit ovat myötäpäivään idästä alkaen Puola, Tšekki, Baijeri, Thüringen, Saksi-Anhalt ja Brandenburg. Osavaltion pääkaupunki on Dresden. Muita merkittäviä kaupunkeja ovat Leipzig ja Chemnitz.
Saksin läpi virtaa kaakosta luoteeseen Elbe-joki. Toinen tärkeä joki on Mulde. Neiße-joki virtaa Puolan rajalla. Maa nousee pohjoisesta etelään päin, mikä huipentuu Erzgebirgen vuoristoon Tšekin rajalla. Erzgebirge jatkuu Baijerista Elbelle.
Saksin vapaavaltio on vanha ruhtinaskunta ja kuningaskunta, joka kuitenkin Itä-Saksan kaudella vuonna 1952 lakkautettiin ja jaettiin kolmeen piirikuntaan ("bezirke"): Leipzig, Dresden ja Karl-Marx-Stadt. Lisäksi itäosa eli Hoyerswerdan alue oli liitettynä Cottbusin piirikuntaan. Saksin osavaltio perustettiin uudelleen 1990 Saksojen yhdistyessä, ja se käsittää suunnilleen entisen Saksin kuningaskunnan alueen. Idässä osa alueesta on kuulunut historialliseen Lausitzin alueeseen. Näitä alueita kutsutaan nykyään nimellä Ylä-Lausitz ("Oberlausitz"). Alueilla asuu sorbia puhuva vähemmistö, ja ne ovat osin kaksikielisiä.
Saksin väkiluku on ollut laskussa vuodesta 1989 lähtien, kun väestöä oli muuttanut rikkaampaan Länsi-Saksaan.
Osavaltio on jaettu kolmeen hallintopiiriin ("Direktionsbezirk"): Chemnitz, Dresden ja Leipzig. Ne on edelleen jaettu kymmeneen piirikuntaan ja kolmeen piireihin kuulumattomaan kaupunkiin.
Fjodor Šaljapin
Fjodor Šaljapin (kyrill. , 13. helmikuuta 1873 Kazan – 12. huhtikuuta 1938 Pariisi) oli venäläinen bassolaulaja ja oopperatähti. Fjodor Šaljapin muistetaan karismansa ja upean bassoäänensä lisäksi taiteenalansa merkittävänä uudistajana.
Šaljapin syntyi Kazanissa Venäjällä talonpoikaisperheeseen. Huolimatta ankeasta lapsuudesta ja vähäisestä koulutuksesta hänen uransa laulajana lähti nousuun jo nuorena.
Debytoituaan Tbilisissä hän muutti vuonna 1894 Pietariin (Mariinski-teatteriin) ja sittemmin Moskovaan. Vuosina 1899–1914 hän lauloi Bolšoi-teatterissa.
Šaljapinin kuulusin rooli oli Modest Musorgskin oopperan "Boris Godunov" pääosa, mutta hänet muistetaan myös Nikolai Rimski-Korsakovin "Iivana Julmasta" sekä Charles Gounod’n "Faustista" ja Jules Massenet’n "Don Quichottesta". Vuonna 1933 hän esiintyi äänielokuvassa "Don Quijote", jonka ohjasi itävaltalainen ohjaaja G. W. Pabst. Elokuva näyteltiin kolmella kielellä, ranskaksi, saksaksi ja englanniksi. Englannin- ja rankankielinen versio ovat tunnetuimpia, ja ne julkaistiin DVD:llä vuonna 2006. Elokuva perustuu Miguel de Cervantesin romaaniin "Don Quijote", ja laulut sävelsi Jacques Ibert.
Lokakuun vallankumouksen jälkeen Šaljapin oli bolševikkien suosiossa, mutta hän riitautui heidän kanssaan ja häntä alettiin pitää ”vastavallankumouksellisena”. Hän pakeni 1921 Suomeen. Matka jatkui Suomesta Ranskaan, jossa Šaljapin loi uran Pariisin oopperassa. Ulkomailla hän lauloi pääasiassa New Yorkin Metropolitanissa, Pariisiin Palais Garnier’ssa ja Milanon La Scalassa. Hänen kuuluisimpiin rooleihinsa kuuluivat muiden muassa muassa Boris Godunov, Don Quijote ja Faust. Oopperarooliensa lisäksi bassolaulaja levytti ahkerasti ja esiintyi kahdessa elokuvassa. Šaljapinin syntymäkaupunkiin on rakennettu mestarin nimeä kantava konserttihalli, jossa sijaitsee myös hänen elämästään kertova museo.
Suomalainen Ooppera onnistui saamaan Šaljapinin solistiksi "Sevillan parturiin" ja "Faustiin" marraskuussa 1935. Harjoituksissa Šaljapin ihastui oopperan nuoren pianistin soittoon, ja niin George de Godzinsky sai kiinnityksen säestäjäksi Šaljapinin Kaukoidän-kiertueelle 1935–1936.
Fjodor Šaljapin kuoli Pariisissa vuonna 1938 leukemiaan 65-vuotiaana. Hänen ruumiinsa tuotiin Moskovan Novodevitšin hautausmaalle vasta vuonna 1984.
Kenttämyyrä
Kenttämyyrä eli lännenkenttämyyrä ("Microtus arvalis") on pienikokoinen, Euroopassa ja Aasiassa elävä myyrälaji.
Suomessa kenttämyyrä esiintyy vain pienellä alueella Kaakkois-Suomessa, mutta suuressa osassa Eurooppaa se on hyvin yleinen. Suurelta osin se kuitenkin puuttuu Välimeren alueelta ja Britteinsaarilta.
Kenttämyyrä on pituudeltaan 8-10,5 cm ja sen massa on 20-25 g. Kenttämyyrä eroaa peltomyyrästä vain pienten yksityiskohtien osalta. Se on peltomyyrää hieman vaaleampi ja lyhytkarvaisempi. Korvan sisäpinta on lähes karvaton, mutta korvalehden reuna on tiheän, tasapaksuisen karvan peitossa. Ks. myös idänkenttämyyrä.
Kenttämyyrä on kasvinsyöjä, joka suosii peltokasveja. Se valitsee ravintonsa tarkoin nenänsä avulla. Lisääntymiskauden aikana se syö kaksisirkkaisia kasveja, syksyllä heiniä ja talvella puiden kuoria.
Lisääntymiskausi alkaa välittömästi lumen sulettua. Kenttämyyrän ensimmäiset poikueet syntyvät Etelä-Suomessa vapun tienoilla. Kantoaika vain 20 vuorokautta, kesän aikana 6–7 poikuetta ja 35–40 jälkeläistä.
Kenttämyyrä kaivaa maanalaisia käytäviä paljon, joten se menestyy laidunmailla hyvin. Koiraan elinpiiri voi olla jopa 1 500 m² ja naaraan noin neljäsosan siitä. Kenttämyyrä karttaa kosteita ruohostomaita eikä esiinny korkeakasvuisessa heinikossa. Kuivilla niityillä kenttämyyrä valitsee lyhytkasvuisen heinikon. Se voi asustaa myös sarakkeina peltomyyräpopulaatioiden keskellä.
Ferdinand Katolilainen
Ferdinand Katolilainen ( tai "Fernando el Catolico", tai "Ferran el Catòlic", 10. maaliskuuta 1452 – 25. tammikuuta 1516) oli Aragonian ("Ferdinand II"), Kastilian ja Leónin ("Ferdinand V"), Sisilian, Napolin ("Ferdinand III") ja Navarran kuningas ja Barcelonan kreivi.
Hän oli Aragonian Juhana II:n ja tämän toisen vaimon Juanan poika. Hän nai serkkunsa Kastilian Isabellan, jonka noustessa valtaistuimelle vuonna 1474 Ferdinandista tuli Kastilian ja Leónin kuningas. Hän peri myös Aragonian 1479, mutta Isabellasta ei tullut virallisesti sen kuningatarta. Valtakuntia hallittiin kuitenkin yhtenä Isabellan kuolemaan saakka 1504, jolloin Kastilian peri heidän tyttärensä Johanna. Ferdinand sai jälleen Kastilian 1507 hallintaansa Johannan miehen Filipin kuoltua ja Johannan tultua hulluksi. Ferdinand oli myös Sisilian (1468–1516) ja Napolin (1504–1516) kuningas.
Ferdinandin ja Isabellan avioliitto yhdisti kaksi kuningaskuntaa. Vuonna 1492 viimeinen islaminuskoisten maurien linnoitus Granadassa kukistettiin ja niemimaan takaisinvaltaus saatiin päätökseen. Ferdinand perusti Espanjan inkvisition, joka vainosi maureja ja juutalaisia. Valencialainen paavi Aleksanteri VI antoi heille näistä saavutuksista kunnianimen Katolilaiset monarkit ("Reyes Católicos").
Valtakaudellaan Isabella myönsi Kristoffer Kolumbukselle varat hänen matkaansa, joka johti Amerikoiden löytämiseen. Tordesillasin sopimuksella 1494 Espanja ja Portugali jakoivat vielä löytämättömät maat keskenään, jolloin Amerikkojen valloitus tuli niiden yksinoikeudeksi, ja sen seurauksena espanjan kieli on nykyisin neljänneksi puhutuin maailmassa.
Heidän lapsiinsa kuuluivat Johanna ja Katariina Aragonialainen, Henrik VIII:n ensimmäinen vaimo. Tyttäret naitettiin muihin Euroopan hoveihin, minkä ansiosta heidän lapsenlapsensa Kaarle V peri valtavan omaisuuden.
Isabellan kuoltua Kastilian peri heidän tyttärensä Johanna, joka oli kolmantena kruununperimysjärjestyksessä. Johanna veljen Juhanan, vanhemman siskon Portugalin kuningatar Isabellan ja tämän pojan Manuelin kuoltua, Kastilian ja Aragonian "cortesit" luovuttivat 1502 vallan Johannalle ja tämän miehelle, arkkiherttua Filipille. Kun Filip myös pian kuoli, hulluksi nimetty Johanna ei pystynyt hallitsemaan ja Ferdinand otti Kastilian valtionhoitajan toimen.
Marraskuussa 1511 Ferdinand ja Englannin Henrik VIII solmivat Westminsterin sopimuksen Ranskaa vastaan. Aikaisemmin samana vuonna Ferdinand oli valloittanut Navarran eteläosan ja liittänyt sen valtakuntaansa. Koska hän oli jo leski, hän nai paljon nuoremman Germana de Foixin (1490–1538), Navarran kuningattaren Eleonooran tyttärentyttären.
Amur
Amur (, , ’mustan lohikäärmeen joki’) on yksi maailman kymmenestä pisimmästä joesta. Se sijaitsee Venäjän kaukoidän ja Kiinan Mantšurian rajalla. Se saa alkunsa Koillis-Kiinan vuorilta ja laskee Tyyneenmereen Ohotanmeren ja Japaninmeren välisessä Tatariansalmessa, vähän Nikolajevsk-na-Amuren kaupungin alapuolella.
Amurin kaksi tärkeintä latvajokea ovat Kiinan Sisä-Mongoliasta virtaava Argun, joka on 1 620 kilometrin mittainen, sekä Venäjän Taka-Baikaliassa virtaava 555 kilometrin pituinen Šilka. Varsinainen Amur-niminen joki alkaa Argunin ja Šilkan yhtymäkohdasta Venäjän ja Kiinan rajalla, ja on näin mitaten 2 824 kilometrin pituinen ja koko pituudeltaan purjehduskelpoinen. Argunin latvoilta lukien joen pituus on 4 444 kilometriä.
Amur on Venäjän ja Kiinan rajajoki lähes 2 000 kilometrin matkalla. Sen sivujokia ovat Bureja, Huma, Zeja, Songhua ja Ussuri. Ussurin yhtymäkohdasta Habarovskin kohdalla joki virtaa kokonaan Venäjällä pohjois-koilliseen, ja siihen yhtyy vielä Amgun.
Tärkeitä kaupunkeja varsinaisen Amurin varrella ovat Kiinan Mohe ja Aigun sekä Venäjän Blagoveštšensk (Amurin alue), Habarovsk, Komsomolsk-na-Amure ja Nikolajevsk-na-Amure (Habarovskin aluepiiri).
Amur on joutunut lähinnä Kiinasta päästettyjen saasteiden uhriksi. Marraskuussa 2005 räjähdys Jilinissa kemikaalitehtaalla päästi sata tonnia bentseeniä Amuriin virtaavaan Songhuajokeen, mikä pakotti katkaisemaan vedensaannin neljältä miljoonalta ihmiseltä. Heinäkuussa 2010 tulva huuhtoi samaan jokeen 3 000 tynnyriä kemikaaleja, joista tuhat tynnyriä metyylikloridia.
Turbiini
Turbiini eli turpiini ( 'vetää') on pyörivä kone, joka muuttaa virtaavan aineen eli fluidin energiaa turbiinin pyörimisenergiaksi. Yleensä turbiinin akseliin on kiinnitetty generaattori, joka muuttaa liike-energian sähköenergiaksi. Turbiini-generaattori-yhdistelmillä tuotetaan liki kaikki kulutettava sähköenergia. Muita turbiinien käyttökohteita ovat suihkumoottorit. Käänteisesti toimiva turbiini on kompressori tai turbopumppu.
Turbiinit jaotellaan väliaineen perusteella seuraavasti;
Väliaine sisältää paine- ja lämpöenergiaa eli entalpiaa sekä liike-energiaa. Turbiinit jaetaan kahteen eri ryhmään sen perusteella, miten tätä väliaineen energiaa muunnetaan mekaaniseksi energiaksi.
Näitä kahta tapaa käytetään turbiineissa usein rinnakkain. Tuuliturbiinissa pääosa energiasta muodostuu, kun poikkileikkaukseltaan siivenmuotoinen lapa aiheuttaa nosteen, joka pyörittää turbiinin akselia. Lavat saavat energiaa myös impulssista kun tuulen suunta muuttuu. Vesiturbiineihin kuuluvat ristivirtausturbiinit ovat impulssiturbiineja ja niissä on suutin, mutta matalan putouskorkeuden sovelluksissa ne toimivat reaktiolla kohtuullisella hyötysuhteella kuten tavallinen vesipyörä.
Perinteinen turbiinisuunnittelu kehittyi 1800-luvun puolivälissä. Vektorianalyysi yhdisti virtauksen turbiinin siipien muotoon ja pyörimiseen. Graafinen laskeminen oli ensimmäinen käytetty menetelmä. Kaavat perusmitoituksen tekemiseen mille ja minkälaiselle tahansa virtaukselle soveltuvalle, hyötysuhteeltaan hyvälle koneelle ovat olemassa. Osa näistä on kokemusperäisiä ja niin sanottuja peukalosääntöjä toisten perustuessa klassiseen mekaniikkaan. Säännöissä on tehty yksinkertaistavia oletuksia, kuten on tyypillistä tekniikan laskennassa.
Lähes kaikki maailman sähköstä tuotetaan turbiineilla. Korkeimman hyötysuhteen turbiinit pystyvät hyödyntämään jopa 40 % lämpöenergiasta. Hyödyntämättä jäävää nimitetään lämpöhäviöksi. Valtaosa suihkumoottoreista perustuu turbiinien tuottamaan mekaaniseen työhön.
Turbiinit ovat usein vain osa suurempaa kokonaisuutta. Esimerkiksi kaasuturbiini voi viitata polttokoneeseen, johon kuuluu turbiini, kompressori, polttokammio, lämmönvaihdin, puhallin ja mahdollisesti generaattori, mikäli laitoksen tarkoituksena on tuottaa sähköä.
Pistovirtamoottoreiden, kuten lentokoneen moottoreiden, savukaasuja voidaan käyttää turbiinissa hyödyksi ajamaan imu-ilmakompressoria. Tälläistä asennusta kutsutaan nimellä turboahdin tai "turbo". Turbiineilla voi olla korkea tehotiheys (tehon suhde massaan tai tilavuuteen). Tämä johtuu siitä, että turbiinit voivat toimia hyvin korkeilla nopeuksilla.
Lunch Money
Lunch Money on Atlas Gamesin vuonna 1996 julkaisema korttipeli, jossa pelaajien kuvitteelliset hahmot tappelevat keskenään. Voittaja on se pelaaja, jonka hahmot ovat viimeiseksi hengissä. Pelin erikoisuus on korttien kuvitus, jonka hahmoina esiintyy pieniä tyttöjä synkeissä maisemissa. Kuvitusta tehostetaan runoilla.
Pakassa on eri tehoisia ja eri rajoitteilla vaikuttavia tai toimivia hyökkäyskortteja, eri tehoisia puolustuskortteja, parannuskortteja sekä "grab" in kaltaisia kortteja, joita tarvitaan joidenkin erikoishyökkäyksien läpisaamiseen, sekä aseita, joilla hahmonsa voi "varustaa". Hyökkäykset muodostavat usein erilaisia kombinaatioita joissa useampaa korttia käytetään samalla kertaa.
Isommissa peliporukoissa voittoon vaaditaan sosiaalista taitoa.
Lunch Moneyn kortit ovat seuraavat:
Kortin aikaansaama vahinko on suluissa perässä. Lainauksena on kortissa oleva runo.
"You have sinned. You must be punished"
"Twinkle, twinkle, little star; how you wonder who you are."
"Trust me, I'm a dentist"
"Hi!"
"Kick You Once. Kick You Twice. Next time I WON't be so nice"
"Look at me when I'm hitting you."
Kuuluvat tavallisiin lyömiskortteihin,mutta niille ominaista on se,että jos kohde estää hyökkäyksen Dodge-kortilla,niin hyökkäys siirtyy pöydässä seuraavalle kohteelle."Mother Mary won't you whisper? Save me from unconsciousness. Mother Mary won't you whisper? Did Jesus ever have days like this?"
"You cannot possess me"
Jokaisen asekortin tuottama vahinko on 3. Jos niitä saa useamman,ne voidaan liittää yhteen. Tällöin saadaan +1 tuottamaan vahinkoon. Yhteenliitetty ase lasketaan yhdeksi "Disarm"-korttia käytettäessä.
"This will only hurt for a minute…"
"What's black and blue and red all over? You are, silly!"
"I'm in MY Happy Place. Aren't you?"
"Jesus HATES you; and so DO I"
"I shall stomp upon all who oppose me. The stomping shall be swift. The stomping shall be painful. And I shall show no mercy in all of my stomping. Amen."
Angara
Angara () on pitkä Jenisein sivujoki Siperiassa, Irkutskin alueella ja Krasnojarskin aluepiirissä. Angara on Baikaljärven laskujoki. Se virtaa järven lounaisosasta luoteeseen läpi Irkutskin, Angarskin, Bratskin ja Ust-Ilimskin kaupunkien, kääntyy sitten länteen ja laskee Jeniseihin Strelkan kylän lähellä. Suurimmat sivujoet ovat Oka ja Ilim. Joen alajuoksua Ilimin yhtymäkohdan alapuolella on kutsuttu myös nimellä Ylä-Tunguska.
Angara on purjehduskelpoinen Irkutskin ja Bratskin välillä. Bratskissa sijaitsee suuri pato ja yksi maailman suurimmista vesivoimaloista, Irkutskenergo, (noin ). Myös Ust-Ilimskissa ja Irkutskissa () on merkittävät vesivoimalat. Vuosina 1950–1959 rakennetun Irkutskin padon yläpuolella joen yläjuoksu noin matkalta on padottu Baikaljärven tasoon Irkutskin patoaltaaksi.
Lawrence Grossberg
Lawrence Grossberg (s. 3. joulukuuta 1947) on yhdysvaltalainen kulttuurintutkija ja viestintätieteiden ja kulttuurintutkimuksen professori Pohjois-Carolinan yliopistossa.
Grossberg toimii muun muassa perinteikkään "Cultural Studies" -lehden päätoimittajana. Häneltä on suomennettu valikoima tekstejä otsikolla "Mielihyvän kytkennät" (Vastapaino 1995). Grossbergin kenties merkittävin teos on vuonna 1992 julkaistu "We Gotta Get Out of This Place: Popular Conservatism and Postmodern Culture".
Vanhatulli
Vanhatulli on kolmas kaupunginosa Oulun kaupungin keskustassa. Asukkaita alueella on (). Työpaikkoja on yli 4000, näistä suurin osa yhteiskunnallisissa palveluissa.
Vanhatulli rajautuu pohjoisessa Saaristonkatuun ja etelässä Heinätorinkatuun. Lännessä rajana on Oulujoen suistoalue ja idässä rautatie. Vanhantullin alueeseen kuuluvat toisaalta hyvin säilynyt vanha puukaupunkialue Kuusiluoto suistoalueen rannalla ja toisaalta uusi asuinkerrostaloalue Etu-Lyötty, joka on viime vuosina rakentunut vanhoille ratapiha-alueille. Näiden väliin jää tyypillistä laitakaupungin kerrostaloaluetta, jonne on hakeutunut liiketoimintaa ja palveluita, joiden ei tarvitse sijaita ydinkeskustassa.
Tuira
Tuira on yksi Oulun suurimpia kaupunginosia, sen asukasluku on noin 7 000. Oulun kaupunkiin Tuira on liitetty vuonna 1886, jota ennen se oli osa Oulun maalaiskuntaa.
Tuiran väkiluku alkoi kasvaa, kun Tuiran sillat valmistuivat 1869. Rautasillan rakentaminen 1886 kasvatti entisestään varsinkin kaupunginosan itäisimmän alueen, Alalaanilan, väkilukua. Vielä 1900-luvun alussa Tuira oli puutalovaltaista aluetta, mutta 1950–70-luvuilla vanhat rakennukset purettiin, ja Tuiraan rakennettiin korkeita asuinkerrostalotorneja. Tuira on lähinnä esikaupunkialuetta keskustan vastaisella Oulujoen pohjoisrannalla. Viime vuosina Tuiraa on kehitetty huomattavasti ja rakennuksia on kunnostettu.
Tuira on esikaupunkialueena melko väljästi ja lähiömäisesti rakennettu. Lähiömäisestä ilmeestään huolimatta alue on suosittua juuri sen vuoksi, että kaupungin keskustaa ja Tuiraa erottavat vain Oulujoen ylittävät sillat. Tuiran palvelutaso on erittäin hyvä.
Tyypillisintä Tuiraa edustavat korkeat 10-kerroksiset pistetalot ja kaksiportaiset lamellitalot. Aluetta suunniteltaessa otettiin vaikutteita ulkomailta, jolloin alueesta muodostui nimenomaan lähiömäinen sen vuoksi, että rakennukset sijoittuivat maaston muotojen mukaan, ja niiden väliin jäi laajoja pysäköintialueita. Tuiran keskeisin katu on Merikoskenkatu, jonka kautta kulkee huomattava määrä keskustasta pohjoiseen suuntautuvasta joukkoliikenteestä. Merikoskenkatu jakaa Tuiran Itä- ja Länsi-Tuiraan, ja kadun varrelle 1960-luvulla rakennetut kerrostalot rajaavat kadun muurimaiseksi liikenteen pullonkaulaksi.
Tuiralla oli Oulussa levottoman alueen maine, mutta kaupunginosa on muuttunut osin rauhalliseksi ja arvostetuksi asuinalueeksi.
Tuiran Merikoskenkatu on eräs Oulun tärkeimmistä liikenneväylistä. Sen ja Tuiran siltojen kautta kulkee valtaosa keskustasta pohjoiseen suuntautuvasta julkisesta liikenteestä. Suuri osa Oulun joukkoliikenteen linja-autovuoroista ajetaan Tuiran kautta.
Tuiran keskuksen pohjoispuolella risteävät keskustasta Kaijonharjun suuralueelle johtava pääväylä Kemintie sekä Toppilasta valtatielle 20 ja edelleen nelostielle johtava Bertel Jungin tie. Molemmat väylät ovat nelikaistaisia ja ruuhka-aikoina kuormitettuja.Tuiran koulu on vuonna 1900 rakennettu koulu. Tuiran koulussa on noin 200 oppilasta ja 12 opettajaa (2018). Saksalaiset käyttivät koulua toisen maailmansodan aikana. Tuiran koulua kunnostettiin vuonna 2003.
Oululainen punk metal -yhtye Tuiran Miliisi on saanut nimensä Tuiran kaupunginosan mukaan.
Paladiini
Paladiini on alun perin Kaarle Suuren 12 hovimiehen ja sittemmin yleisesti ritareiden nimitys keskiaikaisessa ritariromantiikassa, joissa säihkyvähaarniskainen sankariritari korjaa vääryydet ja puolustaa heikkoja. Sana paladiini tulee latinan sanasta "palatinus" (palatsiin liitetty).
Paladiini on nykyisin useissa roolipeleissä käytetty termi tai hahmoluokka (esimerkiksi World of Warcraft ja Diablo II), jolla tarkoitetaan yleensä uljasta ja jaloa ritaria tai temppeliherraa. Kyseisissä fantasiamaailmoissa paladiineilla saattaa myös olla uskonnolleen omistautumisen kautta saatuja yliluonnollisia voimia.
Alkuperäiset 12 paladiinia mainitaan Rolandin laulussa:
Koskikeskus
Koskikeskus on noin 600 asukkaan kaupunginosa Oulussa. Se sijaitsee Oulujoen suistossa sijaitsevilla saarilla. Asemakaava on Alvar Aallon suunnittelema.
Toivoniemi on keinotekoinen saari jokisuistossa Tuiran eteläpuolella. Tämä alun perin Oulujokeen työntyvä niemeke muuttui saareksi Merikosken voimalaitoksen "Alakanavan" kaivutöiden yhteydessä 1948.
Toivoniemen yleissuunnitelman teki Alvar Aalto vuosina 1943 ja 1944, kaavasuunnitelman taas Niilo Mattila vuonna 1954. Rakennukset ovat useiden eri arkkitehtien vuosina 1954–1958 suunnittelemia.
Domus Botnica, Oulun vanhin varsinainen opiskelija-asuntola, rakennettiin Toivoniemeen vuosina 1957–1958. Osa rakennuksen rahoituksesta kerättiin myymällä Outokumpu– ja Otanmäki Oy:n lahjoittamia pieniä malminlohkareita, joihin oli merkitty tunnus: "Kipinästä tuli syttyy, lohkareesta yliopisto". Keräyksen järjesti Oulun korkeakouluseura.
Asumattoman Linnansaaren tunnusmerkkinä on Oulun linnan raunioille vuonna 1875 rakennettu entinen Oulun merikoulun tähtitorni. Se on toiminut kesäkahvilana vuodesta 1912 alkaen.
Linnansaaressa sijaitsi Oulun kaupungin huomattavin yleinen sauna, joka avattiin vuonna 1884. Vanha saunarakennus purettiin 1951, kun saari rakennettiin puistoksi.
Raatinsaari eli "Raatti" sijaitsee jokisuistossa Toivoniemen ja Pikisaaren välisellä alueella. Alueesta käytetään yleisesti nimitystä Raatti. Saari on muodostunut jokisuistoon eroosion muovaamana. Raatissa sijaitsevat Raatin urheilukeskus, uimahalli, pienvenesatama sekä Oulun NMKY:n omistama Raatin nuorisotalo.
Raatin nuorisotalon puuosa on rakennettu ravintolaksi vuonna 1874. Talon kivinen uudisosa on rakennettu vuonna 1934 Suojeluskunnan taloksi. Puuosan suunnitteli arkkitehti Wolmar Westling. Hän on suunnittelut myös Linnasaaren tähtitornin. Kivirakennuksen suunnittelija on arkkitehti O. Stenström.
Raatin saaressa on ollut myös vankileiri vuoden 1918 tapahtumissa vangituille punaisille. Leirillä oli enimmillään noin 900 vankia. Raatin vankileirin kuolleisuus oli Vaasan vankileirin jälkeen suhteellisesti toiseksi pienin koko maassa. Paikalla on kuvanveistäjä Jouko Toiviaisen veistämä muistomerkki vuodelta 1988.
Kuusisaari on tiettävästi ollut aina asumaton, mutta siellä on ollut muita rakennuksia 1700-luvulta lähtien. Saaren länsiosassa toimi 1900-luvun alkuun asti pikiruukki. Maankohomaisen vuoksi Kuusisaari on kasvanut lähelle Raatinsaarta, josta sen erottaa vain kapea Kissakoskenuoma.
Kuusisaareen avattiin tanssipaviljonki kesällä 1956. Myöhemmin tanssien järjestäminen siirtyi muualle, ja huonokuntoinen paviljonki purettiin elokuussa 2016. Vuosina 2016–2017 Kuusisaari kunnostettiin tapahtumapuistoksi.
Vuosina 1973–1991 saaressa järjestettiin musiikkifestivaali Kuusrock. Nykyisin Kuusisaari on tunnettu jokavuotisesta Qstock-tapahtumastaan. Kuusisaaressa vierailee lisäksi Suomen Tivoli joka vuosi. Raatinsaaren tavoin Kuusisaari on syntynyt eroosion muovaamana.
Linus
Linus on miehen etunimi. Nimi johtuu pellavaa tarkoittavasta kreikan kielen sanasta "linon".
Suomessa nimi Linus on huhtikuun 2018 loppuun mennessä annettu noin 1450 henkilölle, joista suurin osa on syntynyt vuoden 1980 jälkeen.
Linuksen nimipäivä on suomenruotsalaisen almanakan mukaan 3. toukokuuta.
Faradayn häkki
Faradayn häkki on sähköä johtavasta materiaalista valmistettu häkki tai muu yhtenäinen kuori, jota staattinen sähkökenttä, audio- tai radiotaajuinen sähkömagneettinen säteily eivät läpäise. Toisin sanoen Faradayn häkin sisäpuolella oleva sähkömagneettisen kentän lähde ei vaikuta häkin ulkopuolella, ja sähkömagneettinen kenttä ei pääse häkin ulkopuolelta sen sisäpuolelle.
Faradayn häkki on nimetty fyysikko Michael Faradayn mukaan. Hän rakensi vuonna 1836 ensimmäisen Faradayn häkin.
Faradayn häkki perustuu Gaussin lakiin ja sähköä johtaviin materiaaleihin. Faradayn häkin joutuessa ulkoiseen sähkökenttään, sen pinnalla olevat liikkumiskykyiset varaukset, kuten vapaat elektronit, siirtyvät sähkökentän mukana. Tämä tuottaa häkin pintaan varausjakauman siten, että positiivinen ja negatiivinen varausosuus keskittyvät häkin eri puolille. Huomaa, että negatiiviset varaukset kulkevat ulkoisessa sähkökentässä sitä vastaan ja positiiviset varaukset sen suuntaan. Positiivisten ja negatiivisten varausten keskittymät luovat oman sähkökenttänsä, joka eliminoi ulkoisen sähkökentän vaikutuksen häkin sisäpuolella.
Häkin vaikutus sähkömagneettiseen säteilyyn riippuu säteilyn aallonpituudesta ja verkon aukkojen läpimitasta. Esimerkiksi mikroaaltouunin säteily, jonka aaltopituus on 12 senttimetriä, ei läpäise mikroaaltouunin oven tiheää metalliverkkoa, mutta valon näkyvät aallonpituudet (350–700 nm) läpäisevät. Samoin atomirakenteeseen verrattuna lyhytaaltoinen röntgen- ja gammasäteily kykenevät tunkeutumaan yhtenäisenkin metallikalvon läpi.
Monissa sähkölaitteissa, varsinkin radiolaitteissa, on osia, jotka eivät saa lähettää tai vastaanottaa sähkömagneettista säteilyä. Siksi sellaiset osat tyypillisesti suojataan metallikotelolla tai metallin säästämiseksi metalliverkkokotelolla. Tällaisia metallikoteloita voi olla laitteen sisällä useita. Myös koko laite voi olla metallikotelossa juuri häiriöeristyksen takia. Muovikotelostakin voidaan tehdä Faradayn häkki päällystämällä muovi, tavallisesti sisäpinnalta, metallikalvolla. Myös sähkökitaroissa voidaan käyttää eräänlaista Faradayn häkkiä vuoraamalla kitaran sisäosien puupinnat kupariteipillä tai maalamalla ne sähköä johtavalla maalilla.
Ydinräjähdysten EMP rikkoo elektronisia laitteita. Siksi sotilaalliset laitteet lähes aina ja yhteiskunnalle välttämättömät muutkin laitteet rakennetaan EMP-suojattuun tilaan, joka käytännössä on tiheäsilmäisellä metalliverkolla ympäröity huone, Faradayn häkki.
Lääketieteessä käytetään paljon tutkimuslaitteita, kuten EEG, joiden suuren sähkömagneettisen herkkyyden takia ne on rakennettava huoneeseen, joka on rakennettu Faradayn häkiksi.
Myös esimerkiksi mikroaaltouunin ovessa oleva verkko yhdistettynä laitteen metallikuoreen estää mikroaaltojen pääsyn uunin ulkopuolelle.
Joskus Faradayn häkin määritelmää venytetään mielipideasiaksi, kuten ukkossuojauksessa tai auton korin osalta, mutta oikeita Faradayn häkkejä ne eivät ole puutteellisen taajuuskaistansa vuoksi. Lisäksi kaiken suojattavan pitäisi olla irti itse häkin metallista.
Faradayn häkin rakenteelliset vaatimukset tärkeissä kohteissa ovat hyvin suuret.
Onnela (Kajaani)
Onnela on asuinalue Kajaaninjoen lähellä keskustaa. Se syntyi vuoden 2001 asuntomessujen yhteydessä entisen leirintäalueen paikalle. Onnelasta löytyvät mm. Kajaanin Avantouimareiden kylmäkaraisukeskus, Onnela-koti ja Kesäniemen uimaranta.
Onnelassa asuu 373 henkilöä.
Fagerholm
Fagerholm on seuraavien tunnettujen suomalaisten sukunimi:Fagerholmiin liittyvät myös seuraavat:
Luettelo Jamaikan kaupungeista
Tämä on luettelo Jamaikalla sijaitsevista kaupungeista.
Harmaakuvemyyrä
Harmaakuvemyyrä ("Myodes rufocanus", entinen nimi "Clethrionomys rufocanus") on pohjoinen yleinen myyrälaji. Se esiintyy hyvin erilaisissa biotoopeissa soiden laitamilta ja lehdoista tunturien kivilouhikkoihin. Kannan suuruudessa on huomattava, 4–5 vuoden mittainen sykli.
Suomessa laji on rauhoitettu.
Harmaakuvemyyrän levinneisyysalue ulottuu Fennoskandian pohjoisosista Venäjälle Siperian poikki ja sieltä edelleen Kamtšatkalle ja Sahalinille sekä Japaniin, Mongoliaan, Kiinaan ja Koreaan asti.
Suomessa harmaakuvemyyrän yhtenäisen levinneisyyden eteläraja kulkee Perämeren pohjukasta Kuusamoon.
Harmaakuvemyyrän ruumiin pituus on 6,5–13,5 senttiä, häntä 2–4 senttiä ja paino 10–60 g. Sen selän väritys on punaruskea, kyljet hopeanharmaat ja vatsa vaaleanharmaa.
Harmaakuvemyyrä on aktiivisimmillaan hämärän aikaan, mutta liikkuu kaikkina vuorokauden aikoina. Se tekee aluskasvillisuuden joukkoon käytäviä ja kiipeilee vähemmän kuin muut sukunsa edustajat, metsämyyrä ja punamyyrä. Harmaakuvemyyrä on myös hyvä uimari.
Harmaakuvemyyrän poikueessa on yleensä 4–7 poikasta. Kantoaika kestää 18–19 päivää, ja nuoret yksilöt ovat sukukypsiä jo 30–60 päivän ikäisinä. Lisääntymiskausi vaihtelee asuinalueen eri osissa. Kevään ensimmäiset poikaset voivat lisääntyä suotuisissa oloissa jo samana kesänä, mutta jos myyriä on tiheässä, sukukypsäksi varttuminen viivästyy.
Pesänsä harmaakuvemyyrä tekee sammalmättääseen, maan- tai kivenkoloon tai varvikkoon. Valtaosa harmaakuvemyyristä jää alle vuoden ikäisiksi, vanhimmat elävät 2-vuotiaaksi.
Harmaakuvemyyrä on pääasiassa kasvinsyöjä. Se suosii vihreitä kasvinosia, kukintoja, marjoja, siemeniä ja puiden ja pensaiden kuorta. Japanissa ne syövät talvella bamburuokoa. Suomessa erityisesti mustikka on harmaakuvemyyrän keskeinen ravinnonlähde. Harmaakuvemyyrä ei juuri välitä jäkälistä.
Luettelo Japanin kaupungeista
Tämä on luettelo Japanissa sijaitsevista kaupungeista.
Luettelo Jemenin kaupungeista
Tämä on luettelo Jemenissä sijaitsevista kaupungeista.
Cape Canaveral Air Force Station
Cape Canaveral Air Force Station (CCAFS) on Yhdysvaltain ilmavoimien (USAF) Cape Canaveralissa Floridassa sijaitseva lentotukikohta. Cape Canaveral sijaitsee aivan NASAn Kennedy Space Center-avaruuskeskuksen naapurissa.
Canaveralista on laukaistu myös lukuisia NASA:n lentoja. Esimerkiksi Voyager- ja Viking-luotaimet lähetettiin avaruuteen Canaveralin kompleksista 41.
Luettelo Jordanian kaupungeista
Tämä on luettelo Jordaniassa sijaitsevista kaupungeista.
Luettelo Kambodžan kaupungeista
Tämä on luettelo Kambodžassa sijaitsevista kaupungeista.
Luettelo Kamerunin kaupungeista
Tämä on luettelo Kamerunissa sijaitsevista kaupungeista.
Itälä
Itälä on suomalainen sukunimi. Tunnettuja Itälöitä:
Luettelo Kanadan kaupungeista
Tämä on luettelo Kanadan kaupungeista provinssien ja territorioiden mukaan lajiteltuna.Québecissä kaupungeista käytetään ranskan kielen sanaa "ville", jonka merkitys on kuitenkin laajempi.
Luettelo Kap Verden kaupungeista
Tämä on luettelo Kap Verdellä sijaitsevista kaupungeista.
Luettelo Kazakstanin kaupungeista
Tämä on luettelo Kazakstanissa sijaitsevista kaupungeista. Kazakstanissa on yhteensä 87 kaupunkia.
Kaupungeista kaksi suurinta eli Almaty ja Astana on suoraan Kazakstanin tasavallan alaisuudessa hallinnollisten alueiden (maakuntien) tapaan. Muut suuremmat kaupungit ovat aluehallinnon alaisuudessa. Pienimmät kaupungit ovat pääsääntöisesti hallintoalueiden kunnallispiirin paikallishallinnon alaisuudessa.
Oheinen taulukko listaa Kazakstanin suurimmat, vuonna 2012 vähintään noin 40 000 asukkaan kaupungit:
Muita, kooltaan alle 40 000 asukkaan kaupunkeja (2012 asukasluku) ovat:Lisäksi on pienempiä, alle 30 000 asukkaan kaupunkeja. Tältä osin tämä kaupunkiluettelo on vielä puutteellinen.
Luettelo Kenian kaupungeista
Tämä on luettelo Keniassa sijaitsevista kaupungeista.
Luettelo Keski-Afrikan tasavallan kaupungeista
Tämä on luettelo Keski-Afrikan tasavallassa sijaitsevista kaupungeista.
Luettelo Kiinan kansantasavallan kaupungeista
Tämä on luettelo Kiinan kansantasavallassa sijaitsevista kaupungeista. Luettelo on kaksiosainen. Ensin on listattu suurimmat kaupungit väkilukunsa mukaan. Artikkelin toinen osa sisältää laajemman luettelon kaupungeista. Jälkimmäinen luettelo on ainakin alkuvaiheessa puutteellinen.
Taulukossa on lueteltu Kiinan asukasluvultaan suurimmat kaupungit. Luettelo sisältää toistaiseksi kaupungit, joiden hallinnollisella alueella asui vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan yli 2 miljoonaa asukasta. Kaupungeista neljä on myös maakuntatason hallinnollisia kuntia, nämä on esitetty vahvennettuna.
Tämä on luettelo Kiinan kansantasavallassa sijaitsevista vähintään prefektuuritason kaupungeista. Huhtikuussa 2015 Kiinan kansantasavallassa oli yhteensä 657 kaupunkia: 4 maakunta-asemassa olevaa suurkaupunkia (autonomista kuntaa: Chongqing, Peking, Shanghai ja Tianjin) 2 erityishallintoaluetta (Hongkong ja Macao), 289 prefektuuritason kaupunkia (sisältäen 15 maakunnan alaista kaupunkia) ja 362 piirikuntatason kaupunkia (sisältäen 11 piirikunnan alaista kaupunkia ja 8 Bingtuan-kaupunkia). Bingtuan-kaupungit ovat 1954 Sinkiangiin perustetun valtiollisen, kansanarmeijan alaisen puolisotilaallisen Xinjiangin tuotanto- ja rakennuskomennuskunnan ylläpitämiä erityiskaupunkeja.
Oheisessa taulukossa on esitetty vähintään prefektuuritason (tai maakunnalliset) kaupungit väkilukuineen. Kaupungit on järjestetty aakkosjärjestykseen maakunnittain. Lista on järjestettävissä myös väkiluvun (vuosien 2000 tai 2010 väestönlaskenta) tai kaupunkiluokan mukaan tai aakkosjärjestykseen. 
Huomautuksia:
Regional Internet Registry
Regional Internet Registry (RIR) on valvova organisaatio joka rekisteröi ja jakaa IP-osoitteita tietylle alueelle.
Local Internet Registry
Local Internet Registry (LIR) on organisaatio, jolle RIR on antanut IP-osoitealueita. LIR jakaa edelleen näitä osoitteita loppukäyttäjille. Useimmiten Internet-palveluntarjoajilla on LIR-status. LIR on usein, mutta ei välttämättä, myös Autonominen järjestelmä.
Salsa (kastike)
Salsa on espanjan, italian ja arabian kielen kastiketta tarkoittava sana. Muissa kielissä sitä käytetään yleensä kuvaamaan dippeinä tai lämpimän ruoan kanssa käytettäviä, usein kuumentamattomia kastikkeita. Perussalsa syntyy tomaattimurskasta, sipulisilpusta, paprikasta ja mausteista.
Luettelo Kiinan tasavallan kaupungeista
Tämä on luettelo Kiinan tasavallassa eli Taiwanissa sijaitsevista kaupungeista.
Luettelo Kirgisian kaupungeista
Tämä on luettelo Kirgisiassa sijaitsevista kaupungeista. Vuoden 2015 alussa Kirgisiassa oli maan tilastoviranomaisen mukaan yhteensä 31 kaupunkia. Alueiden ja kaupunkien väkiluku 1.1.2016 käy ilmi toisesta lähteestä.
Luettelo Kiribatin kaupungeista
Tämä on luettelo Kiribatissa sijaitsevista kaupungeista.
Sotalapset
Sotalapset () ovat lapsia, jotka lähetettiin Suomesta toista maailmansotaa pakoon muihin Pohjoismaihin, lähinnä Ruotsiin. Talvi- ja jatkosodan aikana 1939–1945 Suomesta siirrettiin Ruotsiin, Tanskaan ja Norjaan yhteensä lähes 80 000 lasta. Ruotsiin vietiin tai lähti noin 72 000 lasta, Tanskaan 4 200 ja Norjaan noin sata lasta ja äitiä. Noin 15 500 heistä jäi palaamatta Suomeen.
Talvisodan aikana Ruotsissa levisi tunnuslause "Finlands sak är vår!" ("Suomen asia on meidän!"). Maa tarjosi heti turvapaikkaa Suomen lapsille. Suomi olisi halunnut auttamisen tapahtuvan ensisijaisesti Suomessa ja kieltäytyi aluksi. Ruotsalaiset hyväntekeväisyyttä harjoittavat naiset sopivat asiasta Carl Gustaf Emil Mannerheimin kanssa. Ruotsi oli jo aikaisemmin ottanut vastaan sotalapsia, mutta ei näin suurta määrää.
Ensimmäiset sotalapset matkustivat Turusta Tukholmaan 15. joulukuuta 1939 Arcturus-laivalla. Valtaosa lapsista kuljetettiin myöhemmin rautateitse pimennetyin ikkunoin varustetuilla junilla Tornion-Haaparannan raja-aseman kautta. Ensisijaisesti mukaan otettiin kaupunkilaislapsia – kaupungit olivat yleensä myös suurimman pommiuhan kohteita. Talvisodan päätyttyä lapsia palautettiin Suomeen, mutta jatkosodan aikana lapsia vietiin Ruotsiin uudelleen. Palautukset Ruotsista jatkuivat läpi koko 1940-luvun.
Keskustelu sotalapsista käynnistyi Neuvostoliiton sortumisen jälkeen 1990-luvulla. Sotalapset järjestäytyivät ja perustivat ensimmäisen yhdistyksensä Suomessa vuonna 1991 ja Ruotsissa vuotta myöhemmin.
26. huhtikuuta 2005 paljastettiin Haaparannalla kuningas Kaarle XVI Kustaan ja presidentti Tarja Halosen läsnä ollessa sotalasten muistolle omistettu, helsinkiläisen arkkitehti Anna Jäämeri-Ruusuvuoren tekemä sotalapsipatsas."Sotalapset" on Erja Dammertin ohjaama suomalainen dokumentti- ja opetuselokuva vuodelta 2003. Se voitti Parhaan dokumentin Jussin.
"Äideistä parhain" on Klaus Härön ohjaama elokuva vuodelta 2005, ja se pohjautuu Heikki Hietamiehen 1992 julkaistuun samannimiseen kirjaan. Elokuva oli Suomen ehdokas parhaan ulkomaisen elokuvan Oscar-palkinnon saajaksi, mutta se ei päässyt varsinaiselle ehdokaslistalle.
Luettelo Kolumbian kaupungeista
Tämä on luettelo Kolumbiassa sijaitsevista kaupungeista. Luettelo jakautuu kahteen osaan. Luettelon ensimmäisessä osassa listataan Kolumbian virallisen väestöennusteen mukaiset suurimmat kaupungit (yli 100 000 asukkaan). Luettelon toisen osan muodostaa suppeampi aakkosjärjestykseen järjestetty kaupunkilista.
Kolumbiassa on yli 1100 kuntaa. Näille on laadittu vuoden 2005 väestönlaskennan pohjalta vuoteen 2020 ulottuva väestöennuste vuosittaisine kesäkuun lopun väkilukuineen. Oheisessa taulukossa esitetään tämän väestöennusteen mukaiset yli 100 000 asukkaan kunnat kesäkuun lopun 2017 väestöennusteen mukaan. Departementtien hallintokeskukset on esitetty vahvennettuina.
Luettelo Komorien kaupungeista
Tämä on luettelo Komoreilla sijaitsevista kaupungeista.
Luettelo Kongon kaupungeista
Luettelo Kongon kaupungeista voi tarkoittaa:
Luettelo Kongon tasavallan kaupungeista
Tämä on luettelo Kongon tasavallan kaupungeista.
Luettelo Kongon demokraattisen tasavallan kaupungeista
Tämä on luettelo Kongon demokraattisessa tasavallassa sijaitsevista kaupungeista, joilla on hallinnollisesti kaupungin nimike (). Kongon tasavallan tilastollisen vuosikirjan 2015 mukaan maassa oli tuolloin yhteensä 32 maakunnan alaista kaupunkia ja yksi piirin alainen kaupunki. Lisäksi oli pääkaupunki Kinshasa, jolla on maakunnan asema. Useimmissa maan 26 maakunnasta sijaitsi vuonna 2015 vain yksi kaupunki, kuudessa maakunnassa oli kaksi kaupunkia ja yhdessä kolme. Kaupungit jakautuivat yhteensä 137 hallinnolliseen kaupunginosaan ().
Tiikki
Tiikki ("Tectona grandis", ) on Etelä- ja Kaakkois-Aasian sademetsissä luontaisena kasvava lehtipuulaji. Tiikki on viljellyin tropiikin jalopuu.
Tiikki on perinteisesti luokiteltu verbenakasvien ("Verbenaceae") heimoon, mutta Angiosperm Phylogeny Group sijoittaa sen huulikukkaiskasveihin ("Lamiaceae").
Tiikki voi kasvaa 40 metriä korkeaksi ja saavuttaa 90–150 senttimetrin läpimitan. Runko on oksaton suunnilleen 25 metrin korkeuteen saakka. Rungon muoto ei ole täysin säännöllinen. Tiikki on lehtensä pudottava puu.
Tiikin puuaines haisee nahalta ja on puuksi hyvin kovaa ja raskasta. Tiikin manto- ja sydänpuu erottuvat hyvin toisistaan. Mantopuu on kellertävänharmaata. Sydänpuu on tuoreena vaalean kullanruskeaa ja muistuttaa väritykseltään tammea. Sydänpuu tummuu tasaisesti vaalean tai tumman ruskeaksi. Vuosirenkaat erottuvat selvästi.
Tiikin alkuperäinen kasvualue ulottuu Intiasta Bangladeshin, Burman, Kiinan (hyvin pieni alue) ja Thaimaan kautta Indokiinaan (Laos, Vietnam, Kambodža). Jaavalla käytössä olevat tiikkimetsät ovat kaikki istutettuja. Enemmän tiikkiä on istutettu Celebesille ja pienempiä alueita on istutettu myös Filippiineille ja Malesiaan. Afrikassa tiikkiä on istutettu Nigeriassa, Ghanassa, Kamerunissa, Kongon demokraattisessa tasavallassa ja Sudanissa. Vanhimmista istutuksista korjataan jo puuta. Myös Etelä- ja Väli-Amerikkaan on istutettu tiikkiä (Honduras, Trinidad, Kolumbia, Brasilia). Vanhimpia käytetään jo. Tiikki menestyy alueilla, joilla sade- ja kuivakausi vuorottelevat säännöllisesti.
Tiikki on hyvin työstettävissä asianmukaisilla työvälineillä, esimerkiksi höyläyksessä kannattaa käyttää kovametalliteriä. Jyrsimissä, sorveissa ja sirkkeleissä on terissä yleensä kovametallipalat. Tiikki harmaantuu herkästi auringonvalosta.
Tiikki on arvokas ja monipuolinen käyttöpuu, jota käytetään muun muassa huonekaluissa sekä veneiden kansi- ja sisustusmateriaalina.
Luettelo Pohjois-Korean kaupungeista
Pohjois-Koreassa on 27 hallinnollista aluetta, joille on myönnetty kaupunkiasema. Muutama tärkeä kaupunki, maan pääkaupunki Pjongjang, maan toiseksi suurin kaupunki Nampo ja Raseon muodostavat omat maakunnan tasoiset alueensa, jotka ovat suoraan keskushallinnon alaisuudessa. Myös Gaeseong ja muutamat muut kaupungit ovat aiemmin toimineet maankuntajaon ulkopuolella. Jotkin tärkeimmät kaupungit on luokiteltu joko ’suoraan keskushallinnon alaisuudessa oleviksi kaupungeiksi’ ("jikhalsi"), ’erityiskaupungeiksi’ ("teukbyeolsi") tai ’erityistasoisiksi kaupungeiksi’ ("teukgeupsi"). Kaikki muut, tavalliset kaupungit ("si") kuuluvat johonkin maakuntaan.