Galil
Galil on Israel Military Industriesin (IMI; nykyään Israel Weapon Industries eli IWI) valmistama rynnäkkökivääri, joka pohjautuu neuvostoliittolaiseen AK-47 -rynnäkkökivääriin suomalaisen RK 62:n kautta. Sitä valmistetaan kaliipereissa 5,56×45 mm NATO ja 7,62×51 mm NATO.
Ase on nimetty suunnittelijansa, Jisrael Galilin mukaan. Israelin puolustusvoimien (IDF) lisäksi ase on monien muiden maiden käytössä.
Israelin puolustusvoimat otti 1950-luvulla käyttöön FN FAL -kiväärin kaksi eri versiota, toisen taistelijan perusaseena ja toisen tulitukiaseena. Kuuden päivän sodassa FAL oli ensimmäistä kertaa sotakäytössä IDF:llä, joka toi esiin aseen heikkoudet, eli likaantumisesta aiheutuvat häiriöt (jotka kuitenkin myöhemmin todettiin aseen huollon laiminlyönnin seurauksiksi). Lisäksi sen pituus koettiin ongelmalliseksi.
Kuuden päivän sodassa IDF oli saanut sotasaaliiksi tuhansia AK-47 -rynnäkkökivääreitä ja testannut niitä. AK-47 osoittautui paremmin hallittavaksi ja luotettavammaksi kuin FAL, ja se tarvitsi oleellisesti vähemmän huoltoa kuin FAL. Tämän seurauksena IDF päätti hankkia aseen, joka olisi yhtä luotettava kuin AK-47, mutta myös yhtä tarkka kuin FAL. Uuden aseen hankintakilpailuun toimitettiin USA:sta Colt M16A1 ja Stoner 63 ja Saksasta Heckler & Koch HK33. Israelilaisista prototyypeistä mukana oli Uziel Galin sittemmin liian monimutkaiseksi havaittu ase ja Jisrael Galilin kivääri.
Jisrael Galilin prototyyppikivääri oli Valmetin RK 62:n pohjalta muunneltu, ja sen ensimmäiset kappaleet käyttivät Valmetin valmistamia RK 62:n laatikoita (runkoja). Koska IDF:lle patruunoita toimittanut USA ei toimittanut patruunoita neuvostoliittolaisessa kaliiperissa 7,62×39 mm, oli Galil muokannut aseen 5,56×45 mm M193-patruunalle. 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa toteutetuissa testeissä Galilin kivääri osoittautui parhaaksi tarjotuista aseista, ja IDF valitsi suunnittelijansa mukaan nimetyn aseen virallisesti käyttöönsä 1972. Kiväärin käyttöönotto kuitenkin viivästyi 1973 käydyn Jom kippur -sodan vuoksi.
Yhdysvaltojen toimittaman aseavun vuoksi M16A1 tuli Galilin rinnalle palvelusaseeksi, ja Galilin käytöstä luovuttiin pääasiallisena palvelusaseena jalkaväessä 1990-luvulla. Panssarijoukoissa Galilista luovuttiin vasta 2000-luvulla. Kuitenkin Knessetin vartiokaarti käyttää Galileja yhä 2010-luvulla.
Tärkeimmät erot RK 62:een verrattuna ovat aseen "luurankotaittoperä" kiinnitysmekanismeineen, molemminpuoleinen vaihdin ja tähtäimen muutokset. Taittoperän kiinnitysmekanismi kiinnittyy aseen runkoon tehtyyn syvennykseen kiinnittyvällä ulokkeella, joka pysyy paikoillaan rungon läpi menevällä putkisokalla. Vastaavanlainen perän kiinnitys toteutettiin myös Valmetin myöhempiin 1980-luvulla valmistettuihin RK 62 -rynnäkkökivääreihin. Taittoperän lukitusmekanismi perustuu erittäin yksinkertaiseen jousella viritettyyn vahvarakenteiseen koukkupariin, jotka takertuvat toisiinsa jousen työntövoiman vaikutuksesta perän ollessa paikallaan. Perän saa taitettua painamalla sitä alaspäin voimakkaasti, jolloin koukut lakkaavat olemasta vastakkain, ja aseen perän voi taittaa aseen oikealle puolelle.
Vaihtimeen on kiinnitetty rungon sisälle vasempaan reunaan lisävipu, joka ulottuu pistoolikahvaan asti tullen kahvan yläreunan kohdalla runkoon tehdyn leikkauksen läpi, joten pistoolikahvan vasemmalla puolen on vaihtimeen kytketty säätönuppi. Tämä mahdollistaa vaihtimen käytön kummaltakin puolelta asetta.
Tähtäimissä on luovuttu RK 62:n tangentillisesta takatähtäimestä, ja yksinkertaisesta takatähtäimen diopterilevystä on siirrytty kaksidiopteriseen L:n muotoiseen tähtäinlevyyn, jota voi kääntää 300 metriin ja 500 metriin kohdistetuille asetuksille. Lisäksi takatähtäimestä voi taittaa esiin tritiumvalaistun hämärätähtäinhahlon, jota voi käyttää taittamalla diopterilevyn keskiasentoonsa. Takatähtäimestä on poistettu korkeussäätö kokonaan. Etutähtäimen jyvästä on tehty ruuvaamalla korkeutta säädeltävä, ja säätötyökalua voi täyttää etutähtäimen renkaaseen tehdyn aukon kautta. Muuten etutähtäin on samanlainen RK 62:n kanssa.
Aseen vasempaan kylkeen on myös koneistettu pieni kiinnitysura optisten tähtäinten jalustoja varten.
Lisäksi Galiliin on lisätty kaasukammion alapuolelle etujalka- ja pistinkiinnikkeet (joissain malleissa), pistinkiinnike on yhteensopiva mm. USA:n M16:ssa käytetyn kiinnikkeen kanssa. Liekinvaimennin on vaihdettu ns. birdcage-tyyppiseen, joka mahdollistaa myös kiväärikranaattien ampumisen. Lisäksi etukädensijan kiinnityksessä on palattu AK-47:n ratkaisuun, ja etukädensijassa on leikkaus tukijalkojen taittamista varten. Myös laatikon kannessa olevaa hylsyportin aukon reunaa on vahvistettu hitsatulla vahvikepalalla. Luistin viritintappi on myös pidennetty ja väännetty ylöspäin lataamisen helpottamiseksi. Myös palauttimen karan takapainiketta on pidennetty laatikon kannen kiinnityksen tukevoittamiseksi ja se on karhennettu AK-47:n tapaan.
Irrotettavia etujalkoja voi käyttää tarvittaessa aseessa kiinni ollessaan myös piikkilankaleikkurina tai pullonavaajana. Lisäksi vaakatasoon taitetut tukijalat toimivat lippaanohjaimina lipasta vaihtaessa, jolloin lippaanvaihto sujuu nopeammin.
Sisäisenä erona RK 62:een, aseen kaasumäntä ja kaasukammion sisäpuoli on kromattu, ja piippu patruunapesineen on joko nitratoitu tai kovakromattu, mallista riippuen. Piipun rihlaus on toteutettu 5,56-malleissa kuudella ja 7,62-malleissa neljällä oikeakätisellä rihlalla, kummassakin 305 mm:n rihlannousulla.
Aseeseen on myös olemassa niin IMI:n kuin muidenkin valmistajien valmistamia adaptereita mm. M16:ssa käytettäville Stanag 4179 -lippaille.
Monet Galilin uudistuksista RK 62:een verrattuna otettiin käyttöön myös Sakon RK 95 TP:ssä, kuten uudistetut tähtäimet, M16:n tyyppinen pistinkiinnike, kyky ampua kiväärikranaatteja ja perän kiinnitys.
Eteläafrikkalainen Denel Vektor RItalialainen Bernardelli VB
Ruotsalainen FFV 890