hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Nabis
Nabis (noin 250 eaa. - 192 eaa.) oli Spartan kuningas vuosina 206 eaa. - 192 eaa. Hän oli Spartan viimeinen kuningas. Hänen isänsä oli eräs Demaratos, joka ehkä kuului Eurypontidien sukuun, josta yksi Spartan kahdesta kuninkaasta yleensä valittiin. Nabis seurasi Makhanidasta, joka kuoli Mantineian taistelussa vuonna 207 eaa.
Nabis meni naimisiin Argoksesta kotoisin olevan Apiksen kanssa, joka luultavasti oli sukua Argoksen entiselle tyrannille Aristomakhokselle. Kuten eräät edeltäjänsä, Nabis yritti uudistaa Spartan lakeja. Hän vapautti muun muassa helootteja ja antoi heille kansalaisoikeudet. Nabiksen aikana ja luultavasti jo ennen häntä Sparta muuttui tiukasta luokkayhteiskunnasta avoimemmaksi. Kaupankäyntiä alettiin harjoittaa paljon aikaisempaa enemmän, ja Spartasta tuli riippuvaisempi kaupungin ulkopuolella olevasta maailmasta.
Nabis aloitti 204 eaa. sodan Akhaian liittoa vastaan, ja tuolloin hän aloitti myös laivaston rakennuttamisen. Vuonna 200 eaa. hän kärsi tappion Akhaian "strategosta" Filopoimenia vastaan. Nabiksen ja Spartan onneksi Rooman valtakunta aloitti samana vuonna niin sanotun toisen makedonialaissodan. Akhaia oli Makedonian liittolainen. Mutta se jätti kuitenkin Makedonian ja liittoutui puolestaan Rooman kanssa. Samalla Argos kapinoi Akhaiaa vastaan ja liittoutui Makedonian kanssa. Nabis sai kuitenkin kaapattua vallan Argoksessa. Nabis solmi 197 eaa. liiton Rooman kanssa. Samana vuonna Roomalaiset kukistivat Makedonian Kynoskefalain taistelussa. Pian roomalaisten konsuli Flamininus julisti kreikkalaiset taas vapaiksi.
Vuonna 195 eaa. Flamininus päätti hyökätä Spartaa vastaan. Syyksi esitettiin, että Sparta miehitti Argosta. Nabis antautui Flamininukselle, kun Rooman ylivoimaiset joukot saapuivat Spartan edustalle. Flamininus riisti Spartalta kaikki sen Lakonian ulkopuoliset maat ja meren rannalla asuvien perioikkien maat.
Vuonna 193 eaa. Nabis yritti vallata takaisin osan menetetyistä alueista. Filopoimen oli tuolloin taas Akhaian "strategos" ja hän kukisti Spartan joukot Lakoniassa. Flamininus palasi kuitenkin Kreikkaan ja pakotti osapuolet taas hyväksymään vuoden 195 eaa. rauhansopimuksen. Nabiksen murhasi vuonna 192 eaa. hänen liittolaisensa Aitolian liito, ei Akhaian liitto. Seuraavana vuonna Filopoimen valtasi Spartan ja liitti sen Akhaian liittoon.
Liivo Leetma
Liivo Leetma (s. 20. tammikuuta 1977 Kose, Viron SNT, Neuvostoliitto) on virolainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.
Leetma pelasi Veikkausliigassa FC KooTeePeen joukkueessa kaudet 2005–2006, jona aikana hän kärsi vakavista loukkaantumisista. Tätä ennen hän on pelannut Paide Linnameeskondissa, FC Lellessä, Lelle SK:ssa, JK Tervis Pärnussa, FC Florassa, Viljandi Tulevikissa, Levadia Maardussa ja FC TVMK:ssa. Leetma on Viron mestari vuosilta 1999 ja 2000 ja cup-mestari 1999.
Leetma on pelannut 36 ottelua Viron maajoukkueessa.
Wing Commander II: Vengeance of the Kilrathi
Wing Commander II: Vengeance of the Kilrathi on Chris Robertsin kehittämän "Wing Commander" -avaruustaistelupelin jatko-osa. Peli julkaistiin vuonna 1991 ja se säilytti ensimmäisen osan asetelman , jossa ihmisten johtaman Konfederaation ja kissamaisen soturikansan, "Kilrathi"n, välillä vallitsee yhä sota.
WC2 painotti kuitenkin enemmän tarinankerrontaa, jota liikuttivat eteenpäin spriteanimoidut välianimaatiot ja peli oli ensimmäisiä, joissa ääninäyttely oli merkittävässä asemassa. Peli oli äänitiedostoineen eräs kooltaan laajimpia ja julkaisuaikanaan toimi vain kaikkein uusimmissa tietokoneissa.
Pelin tarina oli vähemmän vapaa, pelin kampanjarakenne oli nyt järjestelmällisempi ja pelaaja ei kyennyt enää ylenemään tai vastaanottamaan mitaleita saavutuksistaan. Siipimiehet eivät enää kuolleet pelaamisen yhteydessä, ellei se kuulunut varsinaiseen juoneen.
Peliin julkaistiin kaksi tehtävälevyä, Special Operations 1 (1991) ja 2 (1992).
WC2 on julkaistu osana kokoelmaa "Wing Commander: The Kilrathi Saga" (1997), johon sisältyivät kolme ensimmäistä "Wing Commander" -peliä lisälevyineen, mukaan lukien WC2:n erikseen ostettavat äänitiedostot.
Wilhelm Wundt
Wilhelm Maximilian Wundt (16. elokuuta 1832 Neckarau – 31. elokuuta 1920 Leipzig) oli saksalainen psykologi, psykofysiologi ja filosofi. Häntä pidetään yhtenä kokeellisen ja kognitiivisen psykologian perustajista.
Psykologiatieteen synty akateemisena oppialana ajoitetaan yleensä alkaneeksi vuonna 1879, jolloin Wundt perusti ensimmäisen kokeellisen psykologian laboratorion. Wundtin laboratoriolla oli aikanaan valtava merkitys psykologian kehittymiselle. Syntymässä olevan tieteenalan uranuurtajat kaikkialta maailmasta vierailivat laboratoriossa ja veivät mennessään kotiyliopistoihinsa kokeellisen psykologian tutkimusmallin.
Uransa loppupuolella Wundt keskittyi "kansainpsykologian" kehittämiseen. Tuloksena oli monumentaalinen kymmenosainen teos "Völkerpsychologie" (1900–10). Wundtin kansainpsykologia jäi unohduksiin vuosikymmeniksi behaviorististen suuntausten noustua valta-asemaan akateemisessa psykologiassa, mutta on saanut osakseen uutta kiinnostusta erilaisten kulttuuripsykologisten koulukuntien vahvistettua asemaansa yliopistomaalmassa 1970-luvulta lukien.
Suomalaisista psykologian pioneereista Wundtin oppilaita olivat muun muassa Arvi Grotenfelt ja Hjalmar Neiglick.
Jone Nikula
Antti Joonas ”Jone” Nikula (s. 30. maaliskuuta 1970 Helsinki) on suomalainen juontaja, toimittaja sekä televisio- ja radiopersoona. Hänet tunnetaan muun muassa MTV3:n televisio-ohjelmista "Idols", jossa ollut vakituisena tuomarina alusta alkaen, "Tanssii tähtien kanssa" sekä Subin "Äijät"-sarjasta.
Nikulan mediaura alkoi lukioikäisenä Radio Cityn kesätoimittajana, mistä kehkeytyi lopulta monivuotinen työsuhde. Sittemmin hän on työskennellyt muun muassa Elmun hallituksen puheenjohtajana, EMI Finlandin markkinointipäällikkönä ja Hanoi Rocksin kiertuemanagerina.
Suuren yleisön tietoisuuteen Nikula on noussut televisioesiintymisiensä myötä. Hän toimi uusia laulajakykyjä etsivän "Idols"-ohjelman tuomarina ohjelman ensimmäisestä kaudesta 2003–2004 lähtien, mutta ei ole mukana Idolsin palatessa ruutuihin kahdeksannen kauden merkeissä syksyllä 2017. Keväällä 2006 hän oli mukana "Tanssii tähtien kanssa" -tanssiohjelmassa, jossa hän sijoittui Katja Koukkulan opettamana kolmanneksi ja syksyllä 2010 oli myös yksi kisan tuomareista. Vuosina 2007–2008 hän esiintyi Kotiteollisuus-yhtyeen Jouni Hynysen kanssa "Äijät"-ohjelmassa, jossa kaksikko kokeili erilaisia miehisiksi koettuja ammatteja ja harrastuksia. Hän on toiminut myös "Levyraati"-ohjelman levylistan valitsijana.
Nikula on kirjoittanut suomalaisen metallimusiikin historiikin "Rauta-aika" (2002) sekä unikirjan "Unia julkuista" (2007). Hän oli vuosina 2006–2008 ilmestyneen "Kaupungin aika" -aikakauslehden (alun perin "Ovi") päätoimittaja. Hänet valittiin vuonna 2008 yrittäjälehti "Firman" päätoimittajaksi.
Vuonna 2007 Nikula juonsi Radio Rockilla ensin "Uuden rockin iltaa" ja sittemmin "Jonen päivävuoroa" klo 11–14.
Nikulaa kuullaan 2007 julkaistulla Before the Dawnin singlellä "Faithless", jolla hän esittää yhtyeen kanssa cover-version Panteran kappaleesta ”Mouth for War”.
Ranneliike nimesi Nikulan homofobian vastaisen työn hyvän tahdon lähettilääksi vuonna 2007. Hän toimii myös Kissakaveria ei jätetä -kampanjan kummina.
Kesäkuussa 2009 Jone Nikula syyllistyi rattijuoppouteen ajettuaan autoa Seinäjoella humalassa. Alkometri näytti 0,25 milligrammaa alkoholia uloshengitysilmassa, mikä vastaa reilua puolta promillea. Hänet tuomittiin Seinäjoen käräjäoikeudessa 30 päiväsakkoon. Yhteensä Jone Nikula joutui maksamaan 1 100 euroa sakkoa. Rattijuopumuksensa vuoksi hän menetti mainossopimuksen viinien maahantuojan kanssa.
Toukokuussa 2015 Julkisen sanan neuvosto antoi kaikkien aikojen ensimmäisen vakavan huomautuksensa Radio Rockille Jone Nikulan vääriin tietoihin perustuneista syytöksistä hänen kommentoidessaan hinkuyskään kuolleen vauvan uutistapausta. Neuvoston mukaan radioasema rikkoi vaatimusta lapsiuhrin ja tämän vanhempien hienotunteisesta kohtelusta sekä tietojen tarkistamisesta.
Nikulan isä on entinen oikeuskansleri, kansanedustaja ja ministeri Paavo Nikula ja äiti taidehistorian professori Riitta Nikula. Nikulan veli Stuba Nikula on Helsingin kulttuurijohtaja.
Nikula avioitui tanssija Hanna Karttusen kanssa elokuussa 2014. Aiemmin hän on ollut kihloissa juontaja Ellen Jokikunnaksen kanssa.
Nikula on sotilasarvoltaan reservin kapteeni.
NICAM
NICAM (, tunnetaan myös NICAM 728:na) on digitaalinen ääniformaatti analogisille televisiolähetyksille. Äänivirrassa on 14 bitin modulointipakkaus ja sen näytteenottotaajuus on 32 kHz (kilohertsiä).
NICAMin sisältämä tieto lähetetään alikantoaallolla varsinaisen kanavan rinnalla. Tästä syystä NICAM ei häiritse kanavan mukana tulevaa mono-äänikanavaa, joten yhteensopivuus mono-vastaanottimien kanssa säilyy.
NICAM-tekniikalla lähetykseen saadaan sisällytettyä jopa kolme erillistä äänivirtaa. Tämä mahdollistaa esimerkiksi usean erikielisen äänivirran samalle kanavalle yhtäaikaisesti. Esimerkiksi Suomen Yleisradio käytti tätä ominaisuutta analogisen television urheiluaiheisissa lähetyksissä, jolloin valittavina kielivaihtoehtoina olivat useimmiten suomi ja ruotsi.
NICAMin tuomia mahdollisuuksia — kukin vaihtoehdoista valitaan datavirran kolmen ennalta määritellyn bitin avulla:Näistä ominaisuuksista kuitenkin vain kaksi ensimmäistä on yleisesti käytössä.
Muita faktoja:Jotta NICAM-lähetyksiä voidaan vastaanottaa, vastaanottimessa täytyy olla NICAM purkupiiri (engl. decoder). Vastaanottimet, joissa ei ole purkupiiriä, eivät osaa erotella NICAM-dataa muun lähetyksen seasta ja täten käyttävät lähetyksen mukana tulevaa mono-äänikanavaa.
NICAMia tukevissa videonauhureissa yleinen tapa varastoida tieto, on syöttää NICAM äänivirta VHS-kasetin Hifi-raidalle, toisin kuin mono-äänikanava, joka syötetään VHS-kasetin lineaariselle raidalle.
Modulaatiomenetelmä: Differentiaalisesti koodattu nelivaiheinen vaiheensiirto-avainnus, jossa jokainen neljästä vaihemuutoksesta siirtää kaksi databittiä (DQPSK).
Bittinopeus: 728 kbit/s, Kantoaallon taajuus 5,85 MHz kuvakantoaallon yläpuolella, kantoaallon taso: Kuvakantoaallon ja moduloidun digitaalisen äänikantoaallon tehojen suhde on 1:100. Spektrin leveys n. 500 kHz. Käytetty datan muokkaus on ns. 40% cosini roll-off. Spektri ei riipu lähetettävästä äänimateriaalista, koska bittijono sekoitetaan (kehyssynkronointisanaa lukuun ottamatta), summaamalla (modulo-2) bittijonoon vale-satunnainen bittijono (valeumpimähkäsignaali). Lopullinen spektri muistuttaa kohinaa. Äänisignaalin vierekkäiset bitit lomitellaan vähintään 15 bitin päähän toisistaan virheryöppyjen poistamiseksi.
Suorana ulkolähetyksenä toteutettu ja 09.10.1988 klo 18.45 alkanut tv-ohjelma "Metro" oli maailman ensimmäinen säännöllisesti lähetettävä ohjelmasarja, jossa
stereoäänen lähettämiseen käytettiin digitaalista NICAM 728-järjestelmää maanpäällisissä tv-verkoissa.
Vuoden 1924 talviolympialaisten mitalitaulukko
Vuoden 1924 talviolympialaisissa oli mukana urheilijoita 16 eri maasta, jotka kilpailivat 16 eri tapahtumassa. Eniten olympiavoittoja saavuttivat Norjan ja Suomen urheilijat. Menestyneimmät urheilijat olivat Suomen Clas Thunberg, joka voitti kolme pikaluistelukultaa, ja Norjan Thorleif Haug, joka voitti kolme kultaa hiihtolajeista.
Liimatta–Valkjärvi-rata
Liimatta–Valkjärvi-rata on historiallinen rataosuus Karjalankannaksella. Se alkaa Viipurin kaakkoispuolella sijaitsevasta Liimatasta. Ratalinja kulkee lähes suoraan idän suuntaan Vuokselle asti ja kaartuu sen jälkeen jyrkästi kaakkoon Valkjärven suuntaan. Rata oli aikanaan 70 kilometriä pitkä.
Liimatta–Valkjärvi-rata avattiin liikenteelle vuonna 1930. Valmistuessaan se oli osa Suomen rataverkkoa, mutta päätyi Karjalan luovutuksen yhteydessä kokonaan Neuvostoliitolle ja siten osaksi nykyisen Venäjän rataverkkoa. Sotien jälkeen radasta on purettu ensin Ristseppälästä Valkjärvelle ulottuva osuus ja sittemmin osuus Heinjoelta Ristseppälään.
Lokakuun rautatiet on hoitanut henkilöliikennettä. Päivittäisiä junavuoroja oli aiemmin kaksi, sittemmin yksi kumpaakin suuntaan Heinjoen ja Viipurin välillä. Liikenne tälläkin osuudella lakkautettiin vuonna 2009.
Vuoden 1928 talviolympialaisten mitalitaulukko
Vuoden 1928 talviolympialaisissa oli mukana urheilijoita 25 eri maasta, jotka kilpailivat 14 eri tapahtumassa. Eniten olympiavoittoja saavuttivat Norjan urheilijat.
Animal Crossing
Animal Crossing on Nintendon kehittämä simulaatiovideopeli, jonka se julkaisi vuonna 2001 Nintendo 64:lle nimellä どうぶつの森 (Dōbutsu no Mori, "suom. Eläinten metsä"). Euroopassa peli julkaistiin Nintendo GameCubelle nimellä "Animal Crossing". Pelit ovat lähes identtisiä, mutta GameCube-versiossa on hieman enemmän ominaisuuksia. Vuonna 2005 julkaistiin "" Nintendo DS -käsikonsolille, ja Wiille ilmestyi myöhemmin "". Vuonna 2013 kesäkuussa Eurooppaan ilmestyi , jota voi pelata Nintendo 3DS -konsolilla. Vuonna 2015 ilmestyi Nintendo 3DS -konsolille, ja viimeisimpänä vuonna 2017 ilmestyi älypuhelimille. Kaksi viimeisintä Animal Crossing peliä ovat pelisisällöltään aiemmista poikkeavia.
Animal Crossingista on myös olemassa saman niminen lyhyt Animesarja.
Pelaaja valitsee pelihahmokseen pojan tai tytön, joka muuttaa kylään. Kylän muut asukkaat ovat eläimiä. Kylään voi muuttaa yhteensä neljä ihmishahmoista pelaajaa, mutta pelaaminen on mahdollista vain vuorotellen. Vakiohahmojen lisäksi kylässä voi asua pelistä riippuen korkeintaan 10-15 eläintä. Eläimet on esitetty antropomorfisina hahmoina. Eläinten kanssa voi jutella ja niille voi suorittaa palveluksia. Kaupungin asukkaat muuttavat yksi kerrallaan pois ja niiden tilalle tulee uusia asukkaita, esimerkiksi silloin, kun pelaaja matkustaa toisella GameCube-muistikortilla olevaan Animal Crossing -kylään. Eläimet voivat myös muuttaa omasta kylästä sellaiseen kylään, jossa pelaaja on vieraillut, ja toisin päin. Eläimet monesti valittelevat tylsyyttä ennen muuttamistaan. Toisinaan niitä voi pyytää jäämään, jolloin muutto estyy.
Pelissä ei ole varsinaista päämäärää, vaan idea on elää sovussa eläinten kanssa. Pelissä voi maksaa vuokrarästit pois (jolloin pelihahmon asunto tai kyläkauppa kasvattavat kokoaan), keräillä hyönteisiä, kaloja, fossiileita ja maalauksia museota varten sekä sisustaa omaa taloa. Talon sisustuksessa voi hyödyntää erilaisia teemoja, kuten avaruus-, villi länsi-, tai moderni-teemaa. Hyvästä sisustuksesta saa Happy Room Academyltä paljon pisteitä. Taloon mahtuu rajoitettu määrä tavaraa, joten esineet, joita ei halua antaa pois tai HRA:n arvioitavaksi, voi säilyttää kellarissa. Joitakin esineitä voi myös säilyttää kaapissa. Kaikki tavarat, jotka on onnistunut pelissä keräämään, ilmestyvät kauppias Tom Nookin postimyyntiluetteloon. Luettelosta esineen voi tarvittaessa tilata, jos alkuperäisen esineen on myynyt tai lahjoittanut pois. Kylässä vierailevilta erikoishahmoilta saa harvinaisia tavaroita. Tällaisia tavaroita ei voi ostaa edes Tom Nookin postimyyntiluettelosta, vaikka ne ilmestyvätkin sinne näytille.
Pelin aika noudattaa pelikonsolin sisäistä kelloa. Pelissä on kaikki neljä vuodenaikaa juhlineen. Esimerkiksi jouluaattona Jingle the Dark-Nosed Reindeer tulee jakamaan lahjoja kilteille lapsille. Asettamanaan syntymäpäivänä pelaaja saattaa saada lahjoja kyläläisiltä.
Vuoden 1932 talviolympialaisten mitalitaulukko
Vuoden 1932 talviolympialaisissa oli mukana urheilijoita 17 eri maasta, jotka kilpailivat 14 eri tapahtumassa. Eniten olympiavoittoja saavuttivat isäntämaa Yhdysvaltain urheilijat.
Talli (täsmennyssivu)
Talli voi tarkoittaa seuraavia:Talli on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Vuoden 1936 talviolympialaisten mitalitaulukko
Vuoden 1936 talviolympialaisissa oli mukana urheilijoita 28 eri maasta, jotka kilpailivat 17 eri tapahtumassa. Eniten olympiavoittoja saavuttivat Norjan urheilijat.
Vuoden 1948 talviolympialaisten mitalitaulukko
Vuoden 1948 talviolympialaisissa oli mukana urheilijoita 28 eri maasta, jotka kilpailivat 17 eri tapahtumassa. Mitalitaulukon ykkössijan jakoivat Norja ja Ruotsi.
Vuoden 1952 talviolympialaisten mitalitaulukko
Vuoden 1952 talviolympialaisissa oli mukana urheilijoita 30 eri maasta, jotka kilpailivat 22 eri tapahtumassa. Mitalitaulukon ykkössijan saavutti Norja.
Vuoden 1956 talviolympialaisten mitalitaulukko
Vuoden 1956 talviolympialaisissa oli mukana urheilijoita 30 eri maasta, jotka kilpailivat 24 eri tapahtumassa. Mitalitaulukon ykkössijan saavutti Neuvostoliitto.
Vuoden 1960 talviolympialaisten mitalitaulukko
Vuoden 1960 talviolympialaisissa oli mukana urheilijoita 30 eri maasta, jotka kilpailivat 27 eri tapahtumassa. Mitalitaulukon ykkössijan saavutti Neuvostoliitto.
Vuoden 1964 talviolympialaisten mitalitaulukko
Vuoden 1964 talviolympialaisissa oli mukana urheilijoita 36 eri maasta, jotka kilpailivat 34 eri tapahtumassa. Mitalitaulukon ykkössijan saavutti Neuvostoliitto.
Vuoden 1968 talviolympialaisten mitalitaulukko
Vuoden 1968 talviolympialaisissa oli mukana urheilijoita 37 eri maasta, jotka kilpailivat 35 eri tapahtumassa. Mitalitaulukon ykkössijan saavutti Norja.
Vuoden 1972 talviolympialaisten mitalitaulukko
Vuoden 1972 talviolympialaisissa oli mukana urheilijoita 35 eri maasta, jotka kilpailivat 35 eri tapahtumassa. Mitalitaulukon ykkössijan saavutti Neuvostoliitto.
Vuoden 1976 talviolympialaisten mitalitaulukko
Vuoden 1976 talviolympialaisissa oli mukana urheilijoita 37 eri maasta, jotka kilpailivat 37 olympiatapahtumassa. Mitalitaulukon ykkössijan saavutti Neuvostoliitto.
Vuoden 1980 talviolympialaisten mitalitaulukko
Vuoden 1980 talviolympialaisissa oli mukana urheilijoita 37 eri maasta, jotka kilpailivat 38 olympiatapahtumassa. Mitalitaulukon ykkössijan saavutti Neuvostoliitto.
Vuoden 1984 talviolympialaisten mitalitaulukko
Vuoden 1984 talviolympialaisissa oli mukana urheilijoita 49 eri maasta, jotka kilpailivat 39 olympiatapahtumassa. Mitalitaulukon ykkössijan saavutti Itä-Saksa.
Vuoden 1988 talviolympialaisten mitalitaulukko
Vuoden 1988 talviolympialaisissa oli mukana urheilijoita 57 eri maasta, jotka kilpailivat 46 olympiatapahtumassa. Mitalitaulukon ykkössijan saavutti Neuvostoliitto.
Vuoden 2006 talviolympialaisten mitalitaulukko
Vuoden 2006 talviolympialaisissa oli mukana urheilijoita 80 eri maasta, jotka kilpailivat 84 olympiatapahtumassa. Mitalitaulukon ykkössijan saavutti Saksa.
Baarikärpänen (kappale)
Baarikärpänen on suomalaisen rock-yhtye Eppu Normaalin tunnetuimpia kappaleita. Se julkaistiin ensimmäisen kerran albumilla "Imperiumin vastaisku" vuonna 1988. Kappaleen oli alun perin tarkoitus olla levyllä vain täytteenä, mutta siitä tuli yhtyeen suosituimpia kappaleita.
Baarikärpäsen laulaa levyllä ja livenä yhtyeen vokalisti Martti Syrjän sijasta bändin kitaristi Pantse Syrjä. Kappaleesta on tullut vuosien mittaan yksi Suomen suosituimmista ryyppylauluista.
Poliisi pamputtaa taas
Poliisi pamputtaa taas on suomalaisen rock-yhtye Eppu Normaalin ensimmäinen single. Kappale on muodostunut suomipunkin klassikoksi ja se on julkaistu hieman erilaisena versiona yhtyeen debyyttialbumilla "Aknepop" (1978). Singlen B-puolena on albumilta ulosjäänyt kappale ”Elviksen kuolema”. Single on julkaistu 21. helmikuuta 1978.
Shekhar Mehta
Chandrashekhar "Shekhar" Mehta (20. kesäkuuta 1945 – 12. huhtikuuta 2006 Lontoo) oli ugandalais-kenialainen rallikuljettaja.
Mehta oli sukujuuriltaan aasialaisperäinen ugandalainen. Hän syntyi Ugandassa maaviljeljäperheeseen ja muutti Keniaan vuonna 1973 pakoon Idi Aminin hirmuhallintoa. Samana vuonna hän voitti Safari-rallin ensimmäistä kertaa. Hänen vaimonsa Yvonne Mehta oli yksi hänen kartanlukijoistaan.
Mehta voitti Safari-rallin viisi kertaa Datsunilla. Mehtan kansainvälinen ralliura sijoittui vuosien 1973-1987 välille. Parhaimmillaan hän oli rallin MM-sarjassa viides (vuonna 1981). Hän lopetti uransa vuonna 1987 Rallye des Pharaons -rallissa Egyptissä tapahtuneen erittäin vakavan onnettomuuden jälkeen.
Kilpauransa jälkeen Mehta toimi muun muassa FIA:n MM-rallivaliokunnan puheenjohtajana. Mehta kuoli vanhojen vammojen komplikaatioihin liittyneeseen sairauteen 60-vuotiaana Lontoossa.
Roberto Mieres
Roberto Mieres (3. joulukuuta 1924 Mar del Plata, Argentiina – 26. tammikuuta 2012 Uruguay) oli argentiinalainen kilpa-autoilija ja Formula 1 -kuljettaja.
Roberto Mieres osallistui Formula ykkösten MM-sarjaan vuosina 1953–1955. Hän ajoi kaikkiaan 16 osakilpailua ja keräsi niistä yhteensä 13 MM-pistettä. Hänen paras sijoituksensa oli neljäs (Sveitsin GP 1954, Espanjan GP 1954 ja Hollannin GP 1955). Häneen nimiinsä kirjattiin yksi kilpailun nopein kierros (Hollanti 1955). Mieres oli tasainen kuljettaja: hän ajoi seitsemän parhaan joukkoon kaikissa kisoissaan joissa pääsi ruutulipulle saakka.
Roberto Mieres, lempinimeltään ”Bitito”, oli nuorena lahjakas urheilija ja harrasti muun muassa tennistä, rugbya, soutua ja purjehdusta. Hän osallistui puolivahingossa, ystäviensä kehotuksesta autokilpailuun 1947 ja voitti sen kaikkien yllätykseksi. Hän perusti ystäviensä kanssa tallin ja alkoi kiertää kilpailuja. Hän osallistui lukuisiin ennen toista maailmansotaa järjestettyihin Grand Prix -kilpailuihin, jotka loivat pohjaa vuonna 1950 käynnistetylle Formula 1 -sarjalle.
F1-uransa jälkeen Mieres jatkoi kilpailemista urheiluautoluokissa muun muassa Yhdysvalloissa ja Meksikossa. Myöhemmin hän palasi nuoruutensa lajin purjehduksen pariin ja osallistui Argentiinan joukkueessa Rooman olympialaisiin 1960. Joukkue päätyi Star-luokassa 17. sijalle.
Kilpa-auton rattiin Mieres palasi vielä 79-vuotiaana Monacossa 2004 järjestetyssä historiallisessa tapahtumassa.
Mieres kuoli 87-vuotiaana tammikuussa 2012.
Polkka
Polkka on nopea tasajakoinen tanssi. Se on syntynyt 1830-luvulla itäisessä Böömissä nykyisen Tšekin alueelta. Tanssin alkuperäinen nimi "pulka" tarkoittaa lyhyttä tai puolta askelta. 1850-luvulle tultaessa polkka oli levinnyt ympäri Euroopan ja myös Amerikan mantereelle. Suomeen polkka tuli tiettävästi ensiksi länsirannikolle 1840-luvulla. Suomalainen polkka on keskieurooppalaista polkkaa nopeampaa ja siinä on runsaasti variaatioita. Sävelmistöön on Suomessa sulautunut varhaisempien nopeiden tanssien sävelmiä (vrt. mm. ”Ievan polkka”).
Ns. suomalaisessa polkassa paino on pääosin päkiöiden varassa. Polvet pysyvät tanssissa melko suorina, nilkoista sen sijaan joustetaan voimakkaasti.
Tahdissa on neljä iskua. Perusaskelikko alkaa tasahypyllä, sitä seuraa vuorotellen vasemman ja sitten oikean jalan askel ja ponnistus hyppyyn. Neljännellä iskulla ollaan ilmassa ja hyppy päättyy tasajalka-alastuloon seuraavalla ykkösiskulla. Suomalaisen polkan yleisilme on aika pysty, ja vaikka siinä voidaankin edetä vauhdikkaasti, sitä voidaan tanssia matkustamatta tilassa, siis paikalla pysyen, tosin kuin monia muita polkkavariaatioita. Suomalaisen polkan askelikko ei ole korkea, mutta siinä on silti selvä ponnistus.
Tilassa liikkuminen tapahtuu siten, että jompikumpi kylki on menosuuntaa kohti. Parittain tanssittaessa tilassa liikutaan tavallisesti tanssisuuntaan eli vastapäivään. Myös myötäpäivään voidaan liikkua; silloin on kyse "savolaisesta polkasta".
Suomessa tanssitaan myös ruotsinkielisen perinteen mukaisesti. Tällöin yleisilme on tilassa matkustavampi, sillä laukka-askelikon eri variaatiot muodostavat tällaisen polkkatyylin perustan.
Polkassa on useita vaihtoehtoisia tanssiotteita:Polkantanssin SM -kilpailujen järjestämisoikeus on Polkkaralli -yhdistyksellä. Ensimmäiset polkantanssin SM-kilpailut järjestettiin vuonna 1972 Varsinais-Suomessa. Myöhemmin kilpailuja on järjestetty useilla paikkakunnilla, viimeksi Tuusulassa 2007.
Vuonna 2008 Polkantanssin SM-kilpailut järjestettiin Jokioisilla.
Higurashi no naku koro ni
Higurashi no Naku Koro ni (ひぐらしのなく頃に, "Kaskaiden laulaessa") on 07th Expansion -nimisen doujinryhmän tuottama pelisarja, jonka pohjalta on tehty myös draama-CD:itä, manga- ja animesarjat sekä elokuva.
Alkuperäiset pelit ovat epäinteraktiivisia visuaalisia romaaneja, jotka käsittelevät omituisia sarjamurhia. Pelien pelimoottori on NScripter. Aluksi pelejä myytiin vain juhlatapahtumien yhteydessä, mutta vuoden 2004 toukokuussa tieto sarjasta alkoi levitä, jolloin ennenäkemättömän oudon murhaskenaarion tarjoamista peleistä tuli kuuma puheenaihe. Peleistä tuli yli sadantuhannen myydyn kopion avulla TYPE-MOONin "Tsukihimen" kaltainen hitti. 07th Expansionin edustaja Ryukishi07 (竜騎士07) on kirjoittanut pelin tarinan ja hoitanut hahmosuunnittelun. Animen ensimmäinen kausi, "Higurashi no Naku Koro Ni (ひぐらしのなく頃に)", aloitettiin 4.4.2006 ja siihen tuli 26 jaksoa. Seuraava kausi, "Higurashi no Naku Koro Ni Kai" alkoi 6.7.2007 ja siihen taas tuli 24 jaksoa. Tammikuussa 2009 Studio DEEN valmisti 5-osaisen OVA:N, "Higurashi no Naku Koro Ni Rein". Juuri parhaillaan on menossa toinen OVA, "Higurashi no Naku Koro Ni Kira" Higurashin 10-vuotias syntymäpäivien takia.
Sijaintipaikkana on pieni, alle 2000 asukkaan Hinamizawan syrjäinen kylä. Aikoinaan kylän lähelle oltiin rakentamassa patoa, joka olisi hukuttanut koko kylän alleen, mutta kyläläisten yhteistoiminnalla padon rakennusta onnistuttiin viivästyttämään. Tapauksen seurauksena kylän yhteishenki on edelleen vahva. Padon rakentamissuunnitelman epämääräiseksi ajaksi jäädyttämisen jälkeen on kulunut viisi vuotta, ja on Shouwa-kauden vuosi 58 (1983). Maebara Keiichi muuttaa kylään vanhempiensa tilanteen takia. Ystävällisen luonteensa ansiosta hän saa nopeasti ystäviä uudessa koulussaan. Tämän jälkeen hän elää rauhassa, kunnes eräänä päivänä odottamatta watanagashi-juhlan päivänä kaikki muuttuu. Aikaisempana neljänä vuotena watanagashi-juhlan päivänä tapahtui murhia, joita sanottiin "omituisuuteen tähtääviksi".
"Higurashi no Naku Koro Nissä" on yhteensä seitsemän päähenkilöä, joista yksi ilmestyy vasta toisella kaudella. Koko sarjan päähahmo on kuitenkin Keiichi Maebara, joka muuttaa Hinamizawaan vanhempiensa kanssa.Anime esitettiin vuoden 2006 huhtikuusta syyskuuhun. Sarjalle on myös jatko sarjat Higurashi no Naku Koro ni Kai, ""Vastaus"" ja Higurashi no Naku Koro ni Rei sekä Higurashi no Naku Koro Ni Kira.
Alkumusiikki
Loppumusiikki
Savatage
Savatage on veljesten Jon ja Criss Olivan vuonna 1979 perustama, progressiivista metallia soittava yhtye. Yhtyeen laajan tuotantonsa alkupuolella on aineksia myös thrash- ja death metalista.
Olivan veljekset perustivat yhtyeen Floridassa, alun perin nimellä "Metropolis". Yhtyeen nimen vaihduttua "Avatariksi" he julkaisivat vuonna 1982 "City Beneath a Surface" -EP:n ja pääsivät mukaan muutamille heavy metal -kokoelmalevyille, muun muassa tampalaisen rockradion WYNF:n paikallisille yhtyeille tarkoitetulle "The YNF Pirate Tape" -kokoelmalle.
Yhtye piti nimetä vielä kerran uudelleen, kun oli käynyt ilmi, että toisella yhtyeellä oli jo sama nimi. Päädyttiin nimeen Savatage, joka on yhdistelmä sanoista "avatar" ja "savage" ’hurja, villi’. Yhtyeen kokoonpano oli tässä vaiheessa Jon Oliva (laulu), Criss Oliva (kitara), Steve Wachholz (rummut) ja Keith Collins (basso). "Power of the Night" -albumin jälkeen Johnny Lee Middleton korvasi Collinsin.
Savatagen kaksi ensimmäistä, rosoisen soundin ryydittämää albumia, "Sirens" ja "The Dungeons Are Calling", julkaistiin pienen levymerkin Par Recordsin kautta. Vuonna 1985 he kirjoittivat levytyssopimuksen Atlantic Recordsin kanssa ja julkaisivat kolmannen albuminsa "Power of the Night". Julkaistuaan seuraavana vuonna neljännen pitkäsoittonsa "Fight for the Rockin", joka oli levy-yhtiön painostamana syntynyt epäonnistunut yritys kaupallisempaan tyyliin, Savatage kiersi Kissin, Metallican ja Motörheadin kanssa.
Vuonna 1987 Savatage julkaisi ensimmäinen kaupallisesti menestyneen levynsä, "Hall of the Mountain Kingin". Se on edelleen yhtyeen myydyin levy.
Carlos Menditéguy
Carlos Alberto Menditéguy (10. elokuuta 1915 Buenos Aires, Argentiina – 27. huhtikuuta 1973 Buenos Aires, Argentiina) oli argentiinalainen kilpa-autoilija ja Formula 1 -kuljettaja.
Hän ajoi yhteensä 10 GP:tä F1-urallaan, joka kesti 1953–1960. Parhaimmillaan hän sijoittui kolmanneksi (Argentiinan GP 1957). Hän keräsi yhteensä 9 MM-pistettä.
Carlos Menditeguy oli lahjakas urheilija, joka menestyi useissa lajeissa. Hän kuului maailman parhaiden poolonpelaajien joukkoon päättäessään muuttaa Eurooppaan ja ryhtyä kilpa-autoilijaksi. Hän ei kilpaillut Formula ykkösissä yhtään kokonaista kautta, pääasiassa siksi että tallipäälliköt pitivät tulista ja temperamenttista argentiinalaista liian kovakouraisena autojen käsittelijänä.
Pete Seppälä
Pete Juhani Seppälä (s. 1. maaliskuuta 1978 Espoo) tuli tunnetuksi Suomen toisesta Idols-laulukilpailusta. Pete Seppälä oli jo vuonna 2003 kilpailussa mukana, mutta karsiutui juuri ennen semifinaaleja. Vuonna 2005 hän nousi finaalin viimeiseltä 7. paikalta ("keräilyerän" kakkossijalta) kolmanneksi ja hävisi toiseksi viimeisen finaalin yleisöäänestyksessä Katri Ylanderille ja kilpailun voittaneelle Ilkka Jääskeläiselle. Kilpailun jälkeen Seppälä oli mukana Idoleita Ja Tähtiä 2006 -kiertueella, jossa hän yhdessä muiden Idols-finalistien kanssa kiersi ympäri Suomea, esittämässä Idolsista tuttuja kappaleita.
Pete Seppälä oli mukana Nuori Suomi -kampanjassa ja esitti lapsille välituntiliikkumiseen sopivan kappaleen Energiaa yhdessä Roni Tranin ja Ilkka Jääskeläisen kanssa. Energiaa-levytys nousi Suomen virallisen listan singlekakkoseksi (vko 10/2006), ja viihtyi listalla muutaman viikon. Toukokuussa 2006 käynnistyi yhteistyöhanke Fazerin kanssa. Tätä varten Seppälä levytti kappaleen Jos Vain Jäät, joka kuultiin kauppakeskus Kampin avajaisissa.
Syksyllä 2006 ilmestynyt esikoislevy "Jos nukun kiltisti sohvalla..." sisältää muun muassa radiosinglet Neljä seinää ja Petterin jukeboksi, sekä Elämä lapselle -konsertissa syyskuussa 2006 esitetyn kappaleen Sitruunaperhonen, joka on omistettu leukemiaan menehtyneelle pikkutytölle. Seppälä on sanoittanut itse suuren osan levyn kappaleista.
Vuonna 2007 Pete Seppälä teki jonkin verran ravintolakeikkoja ja esiintyi lukuisissa yksityistilaisuuksissa. Lisäksi hän kiersi kymmenissä yläasteissa laulamassa ja puhumassa koululaisille hyvistä tavoista Tapaseuran hyvien tapojen lähettiläänä. Kesän 2007 merkittävin esiintyminen oli Tapsan Tahtien Tahtibileissä Nokian jäähallissa. Hiljaisemman kauden jälkeen keikkailu jatkuu vuosina 2010-11 cover-painotteisella ohjelmistolla tutun O'Jess-bilebändin kanssa. Bändissä soittavat basisti-laulaja Tuomas Turunen, kitaristi Juha Ketola ja rumpali Pasi Alakurtti .
Ennen artistin uraansa liikunnanohjaaja Seppälä toimi golf-opettajana ja matkanvetäjänä, ja jatkaa niitäkin töitä keikkailun ohessa. Lisäksi Pete on toiminut juontajana MTV3-kanavalla keväällä 2008 esitetyssä "Eläinten puisto" -sarjassa
, sekä Biisikärpänen-ohjelmaan liittyvässä katsojapelissä.
A Love Supreme
A Love Supreme on John Coltranen vuonna 1965 julkaistu albumi, jota pidetään yhtenä merkittävimmistä jazz-levyistä kautta aikojen.
Vuonna 1964 Coltrane alkoi nähdä unia, joissa hänen mukaansa Jumala paljasti hänelle erilaisia musiikillisia teoksia ja käsitteitä. Talvella 1964 kokonainen "A Love Supreme" -levy ilmestyi hänelle tällaisessa unessa, ja Coltranen kvartetti levytti kuuluisimman ja yhden kaikkien aikojen parhaimpana jazzlevynä pidetyn teoksen joulukuussa 1964. Levy on neliosainen todistus Coltranen uskosta ja rakkaudesta Jumalaan (vaikkei välttämättä kristilliseen Jumalaan – Coltrane usein sanoi palvovansa kaikkien uskontojen jumalia). Vaikka levyä pidettiin aikanaan musiikillisesti vaikeasti lähestyttävänä, siitä tuli suuri kaupallinen menestys. Kvartetti esitti teoksen vain kerran konsertissa heinäkuussa 1965.
"A Love Supreme" on neliosainen sarja, joka alkaa ”Acknowledgment”-nimisellä osalla. Lyhyen intron jälkeen basso alkaa soittaa kuuluisaa Love Supreme -kuviota, jonka päälle Coltrane soittaa julistavia melodioita jotka etäisesti muistuttavat etelän mustien kirkkojen saarnaajien saarnatyyliä. Pitkän kehittelyjakson jälkeen seuraa "A Love Supreme" -mantran toisto ensin tenorisaksofonilla ja lopuksi laulaen. ”Resolution”-jakso alkaa Coltranen esittelemällä teemalla, jotka seuraavat teeman kehittelyjä intialaisen raga-musiikin tyyppisesti. Kaksi viimeistä osaa: ”Pursuance” ja ”Psalm” esitetään ilman osien välistä taukoa. ”Psalm”-osassa Coltrane lausuu saksofonillaan runon "A Love Supreme", jonka sanat löytyvät levynkansiteksteistä. Love Supreme sai kaksi Grammy-ehdokkuutta: jazz-sävellyksestä ja -esityksestä.
Nilkka
Nilkka on nilkkaluiden ja niitä ympäröivien kudosten muodostama kokonaisuus. Nilkassa on kantaluu, telaluu, veneluu, kolme kiilaluuta sekä kuutioluu. Kantaluu on nilkan suurin luu.
Nilkan liikkeet tapahtuvat kahdessa nivelessä: Ylempi nilkkanivel () telaluun ja sääri- ja pohjeluun välillä mahdollistaa nilkan ojennuksen (plantaarifleksion eli koukistuksen jalkapohjan suuntaan = flexio) ja koukistuksen (dorsaalifleksion eli koukistuksen jalkapöydän suuntaan = extensio). Kyseessä on sarananivel. Alempi nilkkanivel on toiminnallinen nivel, joka muodostuu kahdesta anatomisesta nivelestä: telaluun ja vene- ja kantaluun välisestä "articulatio talocalcaneonaviculariksesta" sekä posteriorisemmasta "articulatio subtalariksesta". Siinä tapahtuu supinaatio eli inversio (jalkapohja kääntyy mediaaliseen suuntaan) ja pronaatio eli eversio (jalkaterä kääntyy lateraalisesti).
Nilkkaa vakauttavat kollateraaliset nivelsiteet ovat:
Nilkan luiden välillä on useita muitakin nivelsiteitä.
AVR
AVR on Atmelin mikro-ohjainperhe, joka sisältää laajan valikoiman 8-bittisiä mikro-ohjaimia. Sen kehittivät Norges Tekniske Høgskolen opiskelijat Alf-Egil Bogen ja Vegard Wollan. Harrastajien keskuudessa laitteisto on saanut suosiota Arduino-laitteissa.
AVR-mikro-ohjaimet jaetaan kolmeen ryhmään niiden sisältämien ominaisuuksien sekä muistin määrän mukaan.ATtiny:
ATmega:
Tehtäväkohtaiset AVR-mikro-ohjaimet: 
kuten LCD-ohjain, USB-ohjain, CAN-ohjain, monimuotoisempi PWM jne.
Kaikki AVR-mikro-ohjaimet sisältävät RISC-ytimen, FLASH-ohjelmamuistia, SRAM-käyttömuistia, sekä useita I/O-väyliä. Jotkin ohjaimet sisältävät myös pysyvää EEPROM-käyttömuistia. Muita ominaisuuksia ovat esimerkiksi sisäinen kello-oskillaattori, ajastimet, keskeytysohjaimet, sarjaliikennepiiri (UART), SPI, IO-porttien ylösvetovastukset, pulssinleveysmodulaattori (PWM), A/D-muunnin (ADC), analoginen vertailija ja vahtikoira-ajastin.
AVR-sarja tarjoaa paljon erilaisia ominaisuuksia:Yleisin AVR-ohjelmointiin käytettävä kieli on C-kieli. Muita kielivaihtoehtoja ohjelmointiin ovat BASIC, Pascal ja Assembly. Useimmiten päädytään kuitenkin käyttämään proseduraalista C-kieltä, sillä sen kirjoittaminen on nopeaa, eikä se ole Assemblyn tapaan vaikeasti hallittavaa ja muistettavaa symbolista konekieltä. AVR-mikro-ohjaimien suorittimen käskykanta on myös kehitetty vastaamaan erityisesti C-kielen tarpeisiin.
Atmel tarjoaa myös ilmaisen AVR Studio -ohjelman debuggaukseen ja ohjelmien kirjoittamiseen. Sillä voi myös simuloida ohjelman toimintaa. Ohjelman siirtäminen mikro-ohjaimeen voidaan tehdä käyttäen mm. JTAG-emulaattoria.
AVR-perheen rinnalle on ajan myötä tullut myös muita aliperheitä. Uusin tulokas on AVR32-suoritinperhe, joka sisältää valikoiman 32-bittisiä mikro-ohjaimia.
Alejandro de Tomaso
Alejandro (Alessandro) de Tomaso (10. heinäkuuta 1928 Buenos Aires, Argentiina — 21. toukokuuta 2003 Modena, Italia) oli argentiinalainen kilpa-autoilija, Formula 1 -kuljettaja, ja kilpa-autojen valmistaja.
De Tomaso ajoi vain kaksi F1-sarjan GP:tä vuosina 1957 ja 1959 Ferrarin ja Cooperin talleissa. Hän sijoittui yhdeksänneksi Argentiinan GP:ssä 1957, toinen kisa päättyi keskeytykseen. Hän ei saanut MM-pisteitä.
De Tomaso toimi nuoruudessaan Argentiinan silloista presidenttiä Juan Perónia vastustavassa underground-sanomalehdessä ja joutui vaikeuksiin. Hän muutti isänsä entiseen kotimaahan Italiaan ja asettui Modenaan, jossa hän työskenteli Maserati-kilpatallin mekaanikkona. Hän oli harrastanut aiemmin kilpa-autoilua ja niinpä hän uudessa työpaikassaan pääsi myös auton rattiin. Ensimmäisen merkittävän voittonsa hän saavutti 1955 Buenos Airesissa.
Pian tämän jälkeen de Tomaso tapasi nuoren naiskilpa-autoilijan Elizabeth Haskinsin. He alkoivat ajaa kilpaa yhdessä, saavuttivat kohtalaista menestystä ja menivät naimisiin 1958. Samana vuonna pariskunta voitti luokkansa Sebringin 12 tunnin kilpailussa Yhdysvalloissa.
Alejandro de Tomaso jatkoi kilpailemista vuoteen 1960 saakka ja alkoi sen jälkeen rakentaa kilpa-autoja perustamassaan "De Tomaso Automobili" -tehtaassa. Vuonna 1965 Ford Motor Company osti de Tomason yrityksen. Hän jatkoi Fordilla tiiviisti uusien urheiluautojen kehittämistä, sellaisten kuin Vallenlungan ja Escortin. Vuonna 1974 de Tomaso lähti Fordilta ja jatkoi omin päin Pantera -merkkisten autojen valmistamista Italiassa.
De Tomaso -autoa valmistetaan yhä ja sitä on tällä hetkellä saatavissa kolme eri mallia: L, GT4 ja GT5.
Óscar Alfredo Gálvez
Oscar Alfredo Gálvez (17. elokuuta 1913 Buenos Aires — 16. joulukuuta 1989 Buenos Aires) oli argentiinalainen kilpa-autoilija.
Gálvez ajoi yhden Formula 1 -osakilpailun Argentiinassa 1953 Maseratin tallissa sijoittuen viidenneksi ja sai kaksi MM-pistettä. Hän sijoittui kauden yhteispisteissä 15:nneksi.
Gálvez aloitti kilpa-autoilun jo 1930-luvulla ja nousi kotimaassaan hyvin suosituksi kuljettajaksi. Hän kamppaili ennen formuloiden MM-sarjan alkua usein ledendaarista maanmiestään Juan Manuel Fangiota vastaan. Alfa Romeonsa ratissa Gálvez voitti GP-autojen Argentiinan mestaruuden vuosina 1947 ja 1948. Moottoriurheilun historiaan jäi Gálvezin voitto Palermon GP:ssä 1949, jolloin hän päihitti silloin Fangion lisäksi kaikki tuon aikaiset eurooppalaiset tähdet kuten Alberto Ascarin, Nino Farinan, Luigi Villoresin ja prinssi Biran.
Gálvezin mukaan on nimetty Buenos Airesissa moottorirata, "The Autódromo Oscar Alfredo Gálvez", joka valmistui 1952 ja jolla järjestettiin kaikkiaan kaksikymmentä F1-osakilpailua vuosien 1953 ja 1998 välillä. Hänen veljensä Juan oli myös kilpa-ajaja, joka ajoi samaan aikaan Gálvezin kanssa Argentiinan sarjoissa.
Atmel
Atmel on vuonna 1984 perustettu yhdysvaltalainen puolijohdevalmistaja. Sen tuotteita ovat muun muassa mikrokontrollerit (sekä 8051 johdannaiset että oma AVR arkkitehtuuri), radiotaajuuslaitteet, EEPROM- ja flash-muistit, ASICit ja WiMAX.
Yrityksen perustaja George Perlegos toimi yhtiön pääjohtajana vuoteen 2006 asti, jolloin Atmelin johtokunta erotti hänet.
Julkisessa kirjeessään Perlegos sanoo tilanteen Atmelissa käyneen mahdottomaksi, koska pääjohtajalle ei kuulemma näytetty yrityksen toimintaan liittyviä dokumentteja. Perlegos on ilmoittanut pitävänsä joitakin johtokunnan toimintatavoista moraalisesti arveluttavina ja jopa laittomina.
Alter Ego (yhdistys)
Alter Ego ry on Helsingin yliopiston roolipeliyhdistys. Yhdistyksen tarkoituksena on edistää ja kehittää roolipeli- ja larp-harrastusta yliopistolla ja sen ulkopuolella sekä tarjota harrastemahdollisuuksia jäsenilleen.
Yhdistys on perustajajäsen Ropecon ry:ssä, joka järjestää Suomen suurimman ja kansainvälisestikin tunnetun roolipelitapahtuma Ropeconin. Alter Egon tunnuksessa on kuvattuna kaksi liitävää korppia. Järjestö julkaisee Alterations-nimistä jäsenlehteä. Kerhohuone sijaitsee HYYn tiloissa uudella ylioppilastalolla.
Yhdistys perustettiin 25. lokakuuta 1994 humanistisen tiedekunnan roolipelijärjestöksi. Ensimmäisenä puheenjohtajana toimi Ville "Burger" Vuorela, joka tuli sittemmin roolipelipiireissä tunnetuksi julkaistuaan omia roolipelejään Burger Games -nimen alla.
22. maaliskuuta 1996 Alter Ego laajeni koko Helsingin yliopiston roolipeliyhdistykseksi, yhdistyttyään muiden tiedekuntien roolipelijärjestöjen kanssa. Yhdistyksen kaksi tärkeää vuosittaista juhlapäivää ovat syksyllä perustamis- eli vuosijuhla sekä keväällä laajenemisjuhla, joiden viettotavat nykyään vaihtelevat.
Pianosonaatti nro 8 (Beethoven)
Ludwig van Beethovenin pianosonaatti nro 8 op. 13 c-molli, lisänimeltään Sonate Pathétique (), on "Jäähyväissonaatin" ohella toinen niistä kahdesta sonaatista, jonka lisänimi on peräisin säveltäjän omasta kynästä. Se on sävelletty vuosina 1798–1799 ja omistettu ruhtinas Karl Lichnowskylle. Sonaatti on ehkä ensimmäinen Beethovenin sonaatti, joka on tullut hyvin tunnetuksi. Se kuuluu monien huippupianistien ohjelmistoon ja sitä on levytettykin varsin runsaasti. Sonaatti kestää esitystemposta riippuen noin 18–21 minuuttia.
Sonaatissa on kolme osaa:
Ensimmäinen osa on sonaattimuotoinen. Siinä Beethoven on nerokkaasti onnistunut yhdistelemään nopeaa ja hidasta. Ensimmäisen osan hidas alku, "grave", vaihtuu nopeaan, joskin yhtä surulliseen teemaan, jossa vasen käsi soittaa nopeita oktaavitremoloita. Joseph Haydnin vuonna 1795 sävelletty "Rummunpäristyssinfonia" on todennäköisesti vaikuttanut tämän osan syntyyn, sillä molempien teosten kertauksissa on havaittavissa selviä yhtäläisyyksiä. Sen takia muun muassa ensimmäisen osan lopussa on alkua vastaava hidas kohta.
Adagio alkaa kauniilla ja tunnetulla teemalla, joka pitäisi saada mahdollisimman "cantabile" (laulavasti). Tämä teema kertautuu kolmesti. Ensimmäisellä kerralla teema on hiljainen ja kaunis. Sen jälkeen Beethoven kasvattaa hieman ohutta sävelkudosta, mutta rauha säilyy. Väliosaan mennessä sävellaji vaihtuu As-duurista Es-duuriin. Sen jälkeen teema kertaantuu kolmannen kerran, jonka jälkeen alkaa aivan uudenlainen väliosa, nyyhkimistä as-mollissa. Nyyhkiminen vaihtuu varsin pian forteen, jonka jälkeen sama teema jatkuu As-duurissa. Lopussa teema kertaantuu jälleen, tällä kertaa säestys on vaihtunut trioleihin. Osa päättyy rauhalliseen As-duuri-harmoniaan.
Viimeinen osa on myrskyisä rondo. Se noudattaa tyypillistä rondomuotoa (ABACABA).
Osan toistuvat sforzandot ja surullisen kaunis teema tekevät siitä jännittävän. Sykkivä rondo on hieno vastakohta synkälle alulle.
Haydnin "Rummunpäristyssinfonian" lisäksi Beethovenin epäillään saaneen vaikutteita teokseen Mozartin sonaatista KV 457. Se on myös c-mollissa, ja vasemman käden oktaavikuvioilla uskotaan olevan yhtäläisyyksiä Pathétiqueen. Samanlaisuuksia löytyy myös adagiosta; melodian uskotaan olevan peräisin saman sonaatin hitaasta osasta.
Myös Jan Ladislav Dusíkin sonaatin op. 35 nro 3 c-molli on uskottu vaikuttaneen tähän sonaattiin; alkuosan levottomuus on hieman samankaltaista kun Beethovenilla. Sonaatit ovat loppujen lopuksi kuitenkin hyvin erilaiset.
Kirjonta
Kirjonta on monien kansojen piirissä perinteisesti harrastettu käsityö, jossa kangas tai muu aines on koristeltu erilaisin sen päälle langoilla muodostetuin kuvioin. Langan lisäksi kirjontatyöhön voidaan liittää esimerkiksi helmiä ja paljetteja. Kirjontaan on monenlaisia menetelmiä, ja siinä käytetään useita erilaisia pistoja. Yksinkertaisimpia ja laajimmille levinneitä ovat ristipistotyöt, joihin myydään valmiita tarvikepaketteja. Kirjontaa voidaan tehdä myös ompelukoneella.
Suomessa erityisesti karjalan murrealueella on harrastettu taidokasta kirjontaa. Karjalaisten käsitöistä kuuluisimpia olivat taidokkaasti kirjotut käspaikat, pyyheliinat. Karjalaisissa kansallispuvuissa on usein käytetty taidokasta kirjontaa. Kuuluisin, arvokkain ja työläin niistä on Tuuterin puku.
Myös saamelaisten kansallispuvut on taidokkaasti kirjottu.
Valkokirjonnassa kirjotaan nimensä mukaisesti valkoisella langalla valkoiselle kankaalle. Leikekirjonnassa, joka on valkokirjonnan yksi muoto, pohjakangas leikataan pois kirjottujen kuvioiden välistä. Valkokirjonta ja leikekirjonta olivat Suomessa yleisesti käytössä 1900-luvun alkupuolella.
Leike- ja valkokirjonta on jaettu eri tyyliensä mukaan englantilaiseen ja ranskalaiseen kirjontaan. Englantilaisessa kirjonnassa suosittiin erilaisia kukka- ja lehtiaiheita, joiden reiät saattoivat olla todella suuria. Leikekirjontaan yhdistettiin usein vielä korko-ompeleita sekä punosreikärivejä. Ranskalaisessa kirjonnassa kuviot muodostuvat suureksi osaksi korko-ompelusta. Ranskalaisella kirjonnalla on tehty paljon nimikointeja.
Kirjonnassa voidaan käyttää myös erilaisia materiaaleja. Tyllikirjonnassa kuviot muodostuvat tyllisilmiin pujotettavasta langasta. Tavallisin tyllikirjontatapa on tyllipujotus, jossa kuviot ovat usein geometrisia ja syntyvät Etupistoin. Helmikirjonnassa lankaan pujotetut helmet muodostavat kirjontakuvion langan sijasta. Helmikirjontaa voidaan käyttää esimerkiksi iltalaukuissa.
Kirjonnan alkuperästä ei ole tarkkaa tietoa. Esimerkkejä kirjonnan harrastamisesta löytyy muun muassa antiikin Egyptistä, rautakauden Pohjois-Euroopasta ja Song-dynastian ajan Kiinasta. Kirjotut vaatteet ja muut tekstiilit ovat olleet korkean aseman merkkejä eri kulttuureissa, kuten antiikin Persiassa, Intiassa, Bysantissa ja barokkiaikakauden Euroopassa. Keskiajalla kirjonnalla koristettiin paljon kirkkotekstiilejä, mutta myös vaatteita ja kenkiä, joissa saatettiin käyttää vaakunoiden värejä ja malleja. Kirjontaa harjoitettiin esimerkiksi luostareissa. Suomeen rannikkoseudulle kirjontatekniikat ovat saapuneet todennäköisesti Ruotsista, ja Itä-Suomen kirjonta on ottanut vaikutteita Venäjältä.
Opetushevonen
Opetushevonen (myös tuntihevonen) on hevonen tai poni, joka on ratsastuskoulun opetuskäytössä. Opetushevonen on yleensä osaava ja luotettava ratsu, jolla aloittelijatkin voivat ratsastaa turvallisesti.
Mikä tahansa hevonen ei sovi luonteeltaan ratsastuskoulukäyttöön. Tuntityöskentely on melko yksitoikkoista, ja hevosen on siedettävä stressaantumatta ja liikaa turtumatta jatkuvasti vaihtuvia, lähinnä kokemattomia ratsastajia. Opetuskäytössä olevan hevosen on myös oltava hyvässä kunnossa jaksaakseen monen tunnin päivittäisen urakan. Opetushevosten koulutustaso vaihtelee. Parhaat ja käyttökelpoisimmat opetushevoset ovat sekä hyvin koulutettuja että luonteeltaan rauhallisia mutta vireitä, jolloin ne sopivat sekä aloittelijoiden että kokeneiden ratsastajien käyttöön. Opetuskäyttöön päätyy sekä lähinnä pelkän peruskoulutuksen saaneita keskitason ratsuhevosia ja -poneja että esimerkiksi entisiä kilparatsuja. Kilpauran tehneet hevoset ovat tavallisesti hyvin koulutettuja ja opetushevosiksi sopivan rauhallisia, koska ne ovat tottuneet kaikenlaisiin häiriötekijöihin. Kokeneimpien ja osaavimpien oppilaiden käyttöön on joillakin ratsastuskouluilla myös pitkälle koulutettuja, jopa jatkuvasti melko korkeallakin tasolla kilpailevia hevosia.
Hyvin koulutettu ja hyväluonteinen opetushevonen voi olla ratsastuskoululle huomattavan arvokas. Ratsastuskoulujen taso kuitenkin vaihtelee paljon, ja tuntikäytössä saatetaan pitää myös työhönsä huonosti sopivia, huonosti koulutettuja hevosia tai poneja. Opetuskäytössä olevat hevoset oppivat myös herkästi huonoja tapoja, kuten makupalojen saamisesta johtuvaa näykkimistä, huonoa talutuskäytöstä ja ratsastajan apujen huomiotta jättämistä, jos niitä käsittelevät ja ratsastavat jatkuvasti lähinnä kokemattomat ihmiset. Ratsastuskoulun henkilökunnan tuleekin kiinnittää hevosten käsittelykäytökseen ja ratsastettavuuteen jatkuvasti tarpeeksi huomiota.
Tuntiratsastaja voi ratsastuskoulusta riippuen lainata/vuokrata opetushevosta ratsuksi kilpailuihin esimerkiksi omalla tallilla tai suuremmissakin kilpailuissa. Suomessa vuosittain järjestettävät tuntiratsastajien mestaruuskilpailut ovat avoinna nimenomaan ratsastuskoulujen opetushevosilla kilpaileville ratsastajille.
Hollanninpuoliverinen
Hollanninpuoliverinen (myös KWPN ()) on hollantilainen puoliverihevosrotu, joka on lähtöisin 1900-luvulta. Vuonna 1960 alettiin risteyttää keskenään kahta hollantilaista vaunuhevosrotua, ja rotuun risteytettiin myös englannintäysiveristä parantamaan muun muassa ratsastusominaisuuksia ja antamaan keveyttä. Näin syntyi hollanninpuoliverinen.
Hollanninpuoliveristen rekisteri ja kantakirja on jaettu kahteen osaan, ratsuhevosiin ja ajohevosiin.
Säkäkorkeudeltaan hollanninpuoliverinen on noin 160–170 cm, väriltään yleensä yksivärinen.
Hollanninpuoliveriset ovat säyseitä, luonteeltaan miellyttäviä ja atleettisia. Niillä on pyöreät liikkeet ja lihaksikkaat lautaset. Hollanninpuoliverisen jalostuksen tavoitteena ovat uljaat, sopusuhtaiset ja voimakkaat hevoset.
Hollanninpuoliveristä käytetään ratsuna ja erityisesti urheiluhevosena. Monet maailman menestyksekkäimmistä koulu- ja estehevosista ovat hollantilaista syntyperää. Tunnettuja hollanninpuoliverisiä ovat muun muassa brittiläisen Charlotte Dujardin kouluratsu "Valegro", brittiläisen John Whitakerin esteratsu "Milton", kouluratsu ja jalostusori "Totilas" sekä jalostusori "Calypso".