hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Inti-Illimani
Inti-Illimani on vuonna 1967 perustettu chileläinen yhtye. Se on yksi chileläisen nueva canción -liikkeen tunnetuimpia edustajia. Yhtyeen perustivat Santiagon teknillisen yliopiston opiskelijat. Inti-Illimani on aimaran kieltä ja tarkoittaa ”Illimanin aurinko”. Illimani on Bolivian Andeilla sijaitseva tulivuori.
Inti-Illimani oli ulkomaankiertueella vuonna 1973, kun Augusto Pinochet kaappasi vallan Chilessä. Yhtyeen jäsenet jäivät maanpakolaisiksi Italiaan ja jatkoivat Pinochetia vastustaneen kansanrintaman tukemista. Inti-Illimani palasi konsertoimaan Chileen vasta 1988. Vuonna 2001 yhtye jakautui kahtia, jolloin kolme yhtyeen jäsentä perusti uuden yhtyeen nimeltä Inti-Histórico.
Lego Indiana Jones
Lego Indiana Jones on Legon tuotesarja, joka perustuu Steven Spielbergin ja George Lucasin Indiana Jones -elokuviin. Lego Indiana Jones -sarjasta on tehty myös kaksi videopeliä, "" (2008) ja "" (2009) joka sisältää uuden elokuvan ja kenttäeditorin.
Mikko Lahtio
Mikko Antti Juhani Lahtio (s. 21. syyskuuta 1984 Loppi) on suomalainen keskimatkojen juoksija. Hän edustaa Helsingin Kisa-Veikkoja ja hänen valmentajansa on Olavi Lahtio.
Lahtio osallistui alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuihin Tampereella 2003 pudoten välierissä. Hän edusti Suomea Pekingin olympialaisissa 2008 jääden 800 metrin alkuerässään kahdeksanneksi. Hän karsiutui saman matkan alkuerissä myös Barcelonan EM-kilpailuissa 2010. Aikuisten maaotteluissa hän on kilpaillut vuodesta 2005 lähtien. Ensimmäisen maaotteluvoittonsa hän saavutti 800 metrin kilpailussa Helsingissä 2008.
Lahtio on voittanut 800 metrin juoksun Suomen mestaruuden Jyväskylässä 2006 ajalla 1.48,53, Lappeenrannassa 2007 tuloksella 1.48,85, Tampereella 2008 ajalla 1.48,77, Espoossa 2009 ajalla 1.52,84 ja Kajaanissa 2010 juostuaan ajan 1.51,34. Porissa 2005 ja Lahdessa 2012 hän sai SM-hopeaa. 1 500 metrillä hän on saanut SM-pronssia 2008. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on voittanut 800 metrillä kultaa Rovaniemellä 2007. Viestinjuoksun SM-kisoissa hän on kuulunut 4 × 800 metrin voittajajoukkueeseen vuosina 2008 ja 2010 sekä 4 × 1 500 metrin mestarijoukkueeseen vuosina 2005, 2006 ja 2008.
Telakuorma-auto
Telakuorma-auto (Puolustusvoimain kielessä usein teka) on teloilla varustettu maastoajoneuvo. Niillä voidaan ajaa lähes kaikentyyppisillä alustoilla mutta erityisesti niitä on suunniteltu käytettäväksi soilla ja lumessa. Joillakin voidaan ylittää jopa pieniä vesistöjä. Valtaosa telakuorma-autoista on sotilaskäytössä, mutta niitä on runsaasti käytössä myös siviilipuolella, kuten pelastusviranomaisilla. Telakuorma-automallit ovat useimmiten valmistettu keveistä materiaaleista eikä niissä ole panssarointia.
Telakuorma-auton maasto-ominaisuudet perustuvat leveisiin teloihin ja niiden maastoon aiheuttamaan pieneen pintapaineeseen, joka on jopa pienempi kuin jalkaisin liikkuvan miehen. Tästä syystä sillä voidaan ajaa vaikeakulkuisilla soillakin. Ajoneuvon uintikyky taas perustuu tiiviiseen rakenteeseen ja korin keveyteen jolloin siitä tulee käytännössä vene.
Telakuorma-autojen käyttötarkoitus on lähes sama kuin muiden sotilaskäytössä olevien kuorma-autojen eli miehistön ja materiaalin kuljettaminen. Merkittävänä erona ja etuna on kyky liikkua lähes rajattomasti tiestön ulkopuolella ja vaikeissa keliolosuhteissa kuten auraamattomilla teillä. Telakuorma-auto tarjoaa lähes samanlaisen maastoliikkuvuuden kuin hevoset tarjosivat suomalaisille toisessa maailmansodassa. Normaalilla tiestöllä telakuorma-auto on suhteellisen nopea sillä esimerkiksi suomalainen Sisu NA-110 saavuttaa 65 km/h huippunopeuden.
Ruotsin puolustusvoimat ryhtyi jo 1950-luvulla suunnittelemaan telakuorma-autojen hankintaa. Ensimmäinen malli oli Bandvagn 202 vuodelta 1961. Saatujen kokemuksien perusteella sitä seurasi Bandvagn 206. Suomessa seurattiin ajoneuvotyypin kehitystä ja joitakin Bandvagneja hankittiin Puolustusvoimien käyttöön. Sisu kehitti suomalaisen telakuorma-automallin 1980-luvun alussa. Suomen puolustusvoimissa pääasiallisena ajoneuvokalustonaan telakuorma-autoja käyttävät Kainuun Prikaati, Pohjois-Karjalan Prikaati sekä Jääkäriprikaati. Suomessa telakuorma-autoja on miehistönkuljetuksen lisäksi käytetty mm. evakuointiin, komento- ja viestiajoneuvoina (myös YVI), kranaatinheitin- ja panssarintorjuntaohjusvaunuina.
Dedé (jalkapalloilija, 1978)
Dedé (oik. Leonardo de Deus Santos, s. 18. huhtikuuta 1978 Belo Horizonte, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän edustaa Saksan Bundesliigan Borussia Dortmundia. Ennen siirtymistään Saksaan Dedé pelasi kotimaassaan Brasiliassa Atlético Mineirossa, jonka aikana Placa-lehti palkitsi hänet vuonna 1997 Bola de Prata -palkinnolla parhaana laitapuolustajana.
Kai Rautio
Kai Rautio (s. 22. heinäkuuta 1964 Oulu) on suomalainen jääkiekkovalmentaja ja entinen jääkiekkopuolustaja.
Rautio pelasi SM-liigassa yhteensä 12 kautta Kärpissä, HIFK:ssa, KalPassa ja HPK:ssa. Hän pelasi myös Saksassa ja Italiassa. Hänen pelaajauransa loppui kauteen 1999–2000 ranskalaisessa HC Caenissa. Rautio on voittanut yhden SM-hopean (1987) ja kolme SM-pronssia (1986, 1992, 1999). Hän pelasi SM-liigassa 535 runkosarjaottelua ja 51 pudotuspeliottelua. Hän pelasi 38 A-maaottelua ja 33 B-maaottelua ja kuului MM-kisamiehistöön vuosina 1990 ja 1992, joista jälkimmäisellä kerralla Suomi saavutti MM-hopeaa.
Pelaajauransa jälkeen Rautio on toiminut valmentajana. Hän valmensi Pelicansin A-nuoret mestaruuteen 2006–2007. Hän työskenteli HIFK:n SM-liigajoukkueessa apuvalmentajana vuosina 2008–2011, ja keväällä 2011 HIFK voitti SM-kultaa. Tämän jälkeen Raution piti siirtyä apuvalmentajaksi SM-liigajoukkue Pelicansiin, mutta hän lähtikin apuvalmentajaksi KHL-liigan Torpedo Nižni Novgorodiin, jossa Rautio viipyi kaksi kautta. Hämeenlinnan Pallokerho ilmoitti 10. kesäkuuta 2013 palkanneensa Raution kaksivuotisella sopimuksella päävalmentajakseen. Rautio toimi HPK:n päävalmentajana vain kauden 2013–2014 alun, kunnes hänet erotettiin tehtävistään luottamuspulan vuoksi 14. lokakuuta 2013.
Ohjelmatyö
Ohjelmatyö ry on Vasemmistoliittoa lähellä oleva yhdistys, johon kuuluu noin 30 kulttuuriyhdistystä ja ammattiosastoa. Järjestö perustettiin 1950-luvun lopulla huolehtimaan työväentalojen ohjelmatarjonnasta. Vuonna 2008 Ohjelmatyö nousi julkisuuteen vaalirahoituskeskustelun yhteydessä, kun kävi ilmi, että yhdistys oli tukenut Vasemmistoliiton ehdokkaita eduskuntavaaleissa 2007 yli 100 000 eurolla. Ohjelmatyön puheenjohtaja on Tanja Vihersaari ja sihteeri Taisto Terävä.
Ohjelmatyö toimi aluksi Työväen-, kulttuuri- ja kansantalojen Tuki -yhdistyksen osana. Kun tukiyhdistyksestä vuonna 1959 muodostettiin Kulttuurityön Keskus (KtK), jäi Ohjelmatyö sen rinnalle itsenäiseksi toimijaksi. Ohjelmatyö vastasi muun muassa kuorosovitusten, kisällilaulujen, runojen, pakinoiden, laulu- ja runosikermien, laulelmien, kuplettien ja kerhoiltaohjeiden laatimisesta sekä toimittamisesta tilaajille. Suomen Demokratian Pioneerien Liitolle ja Suomen Naisten Demokraattiselle Liitolle valmistettiin omia erityisohjelmistoja. Yhdistys huolehti lisäksi ohjelma-ohjaajien kurssien järjestämisestä, välitti taiteilijoita tilaisuuksiin ja järjesti tilauksista juhlia. Elokuussa 1963 Ohjelmatyö ja sen toiminnot siirtyivät KtK:n alaisuuteen. 1960-luvun puolivälistä alkaen KtK luopui Ohjelmatyön ylläpidosta ja Ohjelmatyön tehtäväksi jäi ainoastaan poliittisen ohjelma-aineiston toimittaminen jäsenjärjestöille. Osa aiemmista tehtävistä siirtyi vuonna 1964 perustetun Kansan Sivistystyön Liiton taide- ja ohjelmajaostolle.
Ohjelmatyö omaksui roolinsa vaalirahoituksen järjestäjänä vasta 2000-luvulla. Vasemmistoliittoa lähellä olevat yhdistykset ovat ohjanneet tukea puolueen ehdokkaille Ohjelmatyön kautta. Suurella summalla Ohjelmatyötä avusti vuonna 2007 ainakin Yrjö Sirolan Säätiö. Eduskuntavaaleissa 2007 Ohjelmatyö tuki valitsemiaan noin 50 ehdokasta yli 100 000 eurolla. Tukea saivat ainakin Martti Korhonen (22 000 euroa), Claes Andersson (15 000), Sirpa Puhakka (12 000) Erkki Virtanen (5 000), Matti Kangas (2 000) ja Minna Sirnö (8 000). Yhdistys ei ole halunnut kertoa julkisesti tuen jakoperusteita tai sitä keitä kaikkia se on tukenut. Osa tukea saaneista kansanedustajista ei ilmoittanut saaneensa tukea nimenomaan Ohjelmatyöltä. Toinen vasemmistoliittolaisten rahavirtoja kanavoinut järjestö on Punajuuri, jonka kautta aiemmin ohjattiin SAK:n vasemmistoryhmien vaalitukea.
Ohjelmatyön jäsenyhdistyksiä ovat (ainakin) Vasemmistoviestintä, Suur-Helsingin Kulttuurityö, Kulttuurityön Keskus ja Kansantalojen liitto.
Muistojeni laulut – 30 hienointa levytystä
Muistojeni laulut – 30 hienointa levytystä on suomalaisen laulaja Topi Sorsakosken kokoelmalevy. Se julkaistiin 25. kesäkuuta 2008.
Sotametalli
Sotametalli (engl. "war metal") on 1990-luvun vaihteessa syntynyt black/death metalin alalaji, joka on grindcore-vaikutteista. Tyyliltään se on brutaalia extreme metalia, jonka laulu on yleensä death metal -tyylistä murinaa ja sanoitukset käsittelevät sotaa. Tyylin kehittäjänä pidetään kanadalaista Blasphemya.
Taas tyttö kadoksissa!
Taas tyttö kadoksissa! on suomalainen komediaelokuva vuodelta 1957. Sen on ohjannut Ville Salminen.
Elokuvan työnimenä oli "Tapaus Annikki Niemi". Elokuvan käsikirjoitus sai aiheen Kyllikki Saaren tapauksesta, mutta suorat viittaukset siihen jätettiin Valtion elokuvatarkastamon vaatimuksesta pois.
Elokuvan katsojamäärät jäivät vuoden heikoimmiksi, ja tuotantoyhtiölle jäi tappiota puolet tuotantokustannuksista. Kymmenen vuotta myöhemmin ohjaaja Salminen kommentoi rikoskomediaansa: ”Se oli hirvittävä elokuva”.
Leo Jokela esittää sensaatiouutista etsivää lehtimiestä. Kadonneen tytön arvoitusta selvitettäessä juoneen kietoutuu lukuisia hahmoja yksinkertaisesta poliisista kauppiaaseen. Epäilyn kohteena on hämäräperäinen autonkorjaaja.
Aikalaisarvioijat eivät juuri antaneet elokuvalle kiitosta. Esimerkiksi Leo Nordberg ("Uusi Suomi") sanoi: ”Ville Salmisen ohjaus on haparoivaa, hutiloivaa ja innotonta. Näyttelijöillä on filmissä musta päivänsä - -”. Jotain hyvää siitä löysi kuitenkin Inkeri Lius ("Suomen Sosialidemokraatti"): käsikirjoitus ”täyttää rikoselokuvan vaatimukset sikäli, että sen juoni on yhtenäinen ja sen henkilöt toimivat ammattinsa mukaisesti”.
Henri Waltter Rehnström kiitti "Tv-maailma"-lehdessä vuonna 2014 elokuvaa oivaltavaksi massahysterian kuvaukseksi ja Ville Salmista komediamestariksi.
Majolika
Majolika on värikästä, lasitettua materiaalia, josta on tehty muun muassa seinälaattoja, taloustavaroita ja koriste-esineitä. Nimitys tulee Mallorcan saaresta, jonka nimi oli vanhassa italian kielessä "Maiolica".
Alun perin majolikaksi kutsuttiin värikästä fajanssia, jota valmistettiin käsityönä Välimeren maissa renessanssiajalla. Esine poltettiin kertaalleen ja kastettiin tinalasitteeseen. Sitten sen annettiin kuivua, ja viimeiseksi se koristeltiin kovapolttoväreillä. Majolikaa valmistaneet käsityöläiset olivat aikanaan hyvin arvostettuja, ja piispat ja aateliset palkkasivat heitä palvelukseensa.
Myöhemmin majolikaa alettiin valmistaa teollisesti fajanssi- tai posliinimassasta. Teollisesti valmistetut majolikaesineet ovat itse asiassa jäljennöksiä, jotka muistuttavat esikuviaan vain vähän.
Pößneck
Pößneck on kaupunki Thüringenin osavaltiossa, itäisessä Saksassa. Se sijaitse osavaltionsa itäosassa, noin 19 kilometriä itään Rudolstadtista ja 26 kilometriä etelään Jenasta. Pößneck kuuluu Saale-Orla-Kreisin piirikuntaan ja on piirikuntansa suurin kaupunki. Kaupungin asukasluku on noin 12 000.
Varhaisin tunnettu kirjallinen maininta Pößneckistä on peräisin vuodelta 1252. Kaupunkina se mainittiin ensimmäisen kerran vuonna 1324, jolloin Wettinin hallitsijasukuun kuulunut Thüringenin maakreivi ja Meißenin rajakreivi Friedrich luovutti Pößneckin lahjoitusmaana Schwarzburgin kreivikunnalle. 1300-luvulla kaupunkiin myös perustettiin karmeliittaluostari. Vuonna 1424 Pößneck päätyi jälleen Wettinin suvun hallintaan.
Vuodesta 1572 Pößneck kuului Saksi-Coburgin ruhtinaskunnalle ja vuodesta 1540 Saksi-Altenburgin herttuakunnalle. Vuonna 1672 kaupungissa alkoi Saksi-Gothan herttuakunnan valtakausi ja vuonna 1682 se siirtyi Saksi-Coburg-Saalfeldin herttuakunnan hallittavaksi. Vuonna 1826 kaupunki tuli osaksi Saksi-Meiningenin herttuakuntaa, johon se kuului aina Thüringenin perustamiseen saakka.
Teollistumisen myötä 1800-luvulla Pößneck kasvatti merkitystään Saksi-Meiningenissa. Siitä muodostui herttuakunnan merkittävin teollisuuskaupunki. Vuonna 1871 kaupunki sai rautatieyhteyden ollen osa Gera–Saalfeldin-linjaa. Vuonna 1889 valmistui rautatieyhteys Pößneckin ja Jenan välille.
Toisen maailmansodan aikana Pößneckiin tuotiin Saksan sodassa valloittamilta alueilta ulkomaalaista työvoimaa pakkotyöleiri L:ään. Pakkotyöläisiä pakotettiin vuoden 1945 huhtikuussa kuolemanmarssille. Työläisten muistolle pystytettiin vuonna 1985 muistomerkki Bundesstraße 281:n varrelle.
Vuonna 1952 Pößneckistä muodostettiin Pößneckin piirin hallintokaupunki, jona se säilyi Saale-Orla-Kreisin perustamiseen vuoteen 1994 saakka.
TUI fly Deutschland
TUI fly Deutschland (aiemmin TUIfly; IATA: X3, ICAO: TUI, kutsukoodi: TUI JET) on saksalainen Hannoverissä kotipaikkaansa pitävä lentoyhtiö, joka kuuluu saksalaiseen TUI AG:hen.
TUI fly Deutschlandin laivasto heinäkuussa 2016:
Vitsaus
Vitsaus on kuusankoskelainen black metal -yhtye, joka perustettiin vuonna 2002. Kappaleiden sanoitukset sanoitukset keskittyvät kristinuskon vastaisuuteen, Saatanaan ja vihaan.EP:t
Ed O’Kelley
Edward Capehart ”Ed” O’Kelley (1858 – 13. tammikuuta 1904) tunnetaan siitä, että hän tappoi Robert Fordin – joka puolestaan oli ampunut kuuluisan lainsuojattoman Jesse Jamesin. Kirjailija Judith Ries on kirjoittanut O’Kelleystä kirjan "Ed O’Kelley: The Man Who Killed Jesse James’ Murderer" (1994).
Robert Ford ampui Jesse Jamesin palkkiorahojen vuoksi Missourissa vuonna 1882, ja O’Kelley vannoi kostavansa ystävänsä kuoleman. Ford joutui jättämään Missourin yleisen mielipiteen vuoksi. O’Kelley jäljitti tämän kymmenen vuotta myöhemmin Creeden pikkukaupungista Coloradosta. Ford oli tuolloin avaamassa telttasaluunaa hopeankaivajien asuttamaan pikkukaupunkiin. Ford oli huolestunut O’Kelleyn aiemmista uhkailuista ja syytti tätä kultaisen sormuksensa varastamisesta. Viranomaiset eivät kuitenkaan pidättäneet O’Kelleytä varkaudesta, kuten Ford oli odottanut.
Aiheettomista syytöksistä raivostuneena O’Kelley poistui saluunasta, mutta palasi takaisin haulikon kanssa. Nähdessään haulikon Ford yritti paeta, mutta O’Kelley ampui molemmat piiput tyhjiksi ja Ford sai surmansa. Välikohtaus tapahtui 8. kesäkuuta 1892. Myöhemmin O’Kelley tuomittiin elinkautiseen Coloradon rangaistuslaitoksessa toisen asteen murhasta. Monet osavaltion asukkaat kirjoittivat nimensä anomukseen O’Kelleyn vapauttamiseksi ja lokakuussa 1902 Coloradon kuvernööri armahti hänet.
Vuonna 1904 O’Kelley joutui Oklahoma Cityn kadulla riitaan paikallisen poliisin kanssa. Useita minuutteja kestäneen tappelun seurauksena lainvalvoja ampui O’Kelleytä kuolettavasti.
Dora Maar
Henriette Theodora Markovitš, joka tuli tunnetuksi nimellä Dora Maar (22. marraskuuta 1907 – 16. heinäkuuta 1997) oli ranskalainen valokuvaaja, runoilija ja taidemaalari, joka oli kroatialaista sukujuurta. Hänet tunnettiin erityisesti Pablo Picasson rakastajattarena ja muusana.
Rafael Advanced Defense Systems
Rafael Advanced Defense Systems Ltd, lyhyemmin pelkkä RAFAEL, (aiemmin "RAFAEL Armament Development Authority") on israelilainen vuonna 1948 perustettu aseita ja aseteknologiaa valmistava yritys. Se kuului aiemmin Israelin puolustusministeriön alaisuuteen valtio-omisteisena.
John Pickard
John M. Pickard (25. kesäkuuta 1913, Lascassas, Tennessee, Yhdysvallat – 4. elokuuta 1993, Rutherford county, Tennessee, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, jonka tunnetuin rooli oli western-sarjassa Gunsmoke, jossa hän näytteli 12 jaksossa. Pickard loikin uransa lännensarjoissa ja -elokuvissa. Hän on näytellyt Gunsmoken lisäksi muun muassa sarjoissa Virginialainen, The Wild Wild West, Rawhide ja Bonanza. Hänellä ja vaimollaan Annilla on kaksi lasta.
Salamaa ja jyrinää
Salamaa ja jyrinää ("Why Worry?") on vuonna 1923 valmistunut mykkäelokuva, jonka ohjasivat Fred Newmeyer ja Sam Taylor. Pääosaa esitti Harold Lloyd, joka oli samana vuonna näytellyt elokuvassa "Tuhannen dollarin nousukas".
"Salamaa ja jyrinää" oli viimeinen Lloydin ja Hal Roachin yhteistyönä tehty elokuva.
Harold Van Pelham on rikas liikemies, joka luulee olevansa kuolemansairas, vaikka on todellisuudessa aivan terve. Pelham päättää purjehtia pienelle, Etelä-Amerikasta länteen päin sijaitsevalle saarelle "terveytensä" vuoksi.
Rauhan ja yksinäisyyden sijaan Pelham huomaa saapuneensa keskelle vallankumousta, mikä tosin selviää hänelle myöhemmin. Lopulta hänet suljetaan vankilaan, missä hän tapaa suurikokoisen, mutta ystävällisen miehen, Colosson. He alkavat suunnitella pakoa.
Kun Pelham auttaa kiskomaan Colosson kipeän hampaan, kiitollinen Colosso lupaa tehdä Pelhamin tahdon mukaan. Pelhamista meneillä oleva vallankumous on pahaksi terveydelle, joten sen on loputtava. Pelham, Colosso ja Pelhamin hoitaja onnistuvatkin kukistamaan vallankumouksen. Lopulta Pelham tajuaa olleensa terve alun alkaen.
Gypsy (Uriah Heepin kappale)
Gypsy on brittiläisen Uriah Heep -yhtyeen kappale, joka julkaistiin yhtyeen debyyttialbumilla "Very 'eavy... very 'umble" vuonna 1970. Kappale oli myös yhtyeen ensimmäinen singlejulkaisu. Laulu kertoo minäkertojan kielletystä rakkaudesta romaninaiseen.
Tyyliltään kappale edustaa progressiivista heavy metalia ja sen katsotaan vaikuttaneen merkittävästi kyseisen tyylin kehitykseen. Kappaleen albumiversio kestää noin kuusi ja puoli minuuttia, mutta singleversio on lyhennetty vajaaseen kolmeen minuuttiin. Kappale on mukana myös vuonna 1973 ilmestyneellä "Uriah Heep Live" -tuplalevyllä, jolla sen pituus on noin 14 minuuttia.
Alkuperäisellä Saksan liittotasavallan painoksella singlen b-puoli oli ”Bird of Prey”, joka julkaistiin debyyttialbumin Yhdysvaltain painoksessa.
Manner-Euroopassa kappaleen albumijulkaisu tapahtui vasta vuonna 1971 levyllä "Salisbury".
Pate Mustajärven vuonna 1984 julkaistulla soololevyllä "Nyt!" on ”Gypsyn” suomenkielinen versio ”Kipsi”.
A-puoli
B-puoli
Lego Mars Mission
Lego Mars Mission oli Lego-tuotesarja eli teema, joka oli markkinoilla vuodesta 2007 vuoteen 2008 asti. Se kuului Lego Space-pääteemaan.
Mars Mission kertoi Maan astronauttien ja avaruusolioden kohtaamisesta Marsin pinnalla. Molemmat joukkiot olivat saapuneet Marsiin keräämään energiakristalleja ja kristallien vähyys sai joukkiot toisiaansa vastaan. Vaikka virallisesta jatko-teemasta ei puhutakaan, Mars Missionia pidetään yleisesti aikaisemman, vuonna 2001 markkinoilla olleen, Lego Life On Marsin jatkoteemana
The Light
The Light on Spock’s Beardin esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 1995.
Beware of Darkness
Beware of Darkness on Spock’s Beardin toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1996.
Julija Šamšurina
Julija Šamšurina (s. 16. heinäkuuta 1962) (, omaa sukua Stepanova) on Neuvostoliittoa edustanut venäläinen maastohiihtäjä, joka kilpaili maailmancupissa vuosina 1982–1989.
Šamšurina hiihti avausosuuden Neuvostoliiton viestijoukkueessa, joka saavutti hopeaa vuoden 1989 MM-kisoista Lahdesta. Joukkueessa hiihtivät hänen lisäkseen Raisa Smetanina, Tamara Tihonova ja Jelena Välbe; joukkue hävisi reilut 7 sekuntia kilpailun voittaja Suomelle, mutta voitti pronssijoukkue Norjan lähes minuutilla.
Samoissa kisoissa hän hiihti 15 kilometrillä seitsemänneksi ja neljänneksi 10 kilometrillä. Kaikki edellä mainitut suoritukset hän hiihti perinteisellä hiihtotavalla. Seefeldissä 1985 hän oli 20 kilometrillä yhdeksäs ja 10 kilometrillä seitsemäs.
Sarajevon olympialaisissa 1984 hän sijoittui 10 kilometrillä kahdeksanneksi, 5 kilometrillä 12:nneksi, 20 kilometrillä 15:nneksi ja viestissä neljänneksi.
Maailmancupissa Šamšurina voitti 10 kilometrin perinteisen tyylin kilpailun Davosissa 17. joulukuuta 1988. Samalla kaudella hän sijoittui kahdeksanneksi kokonaiskilpailussa.
AGM-142
AGM-142 "Popeye"/"Raptor" on kaukolaukaistava ilmasta maahan -ohjus, jonka ovat kehittäneet Lockheed Martin ja Rafael Advanced Defense Systems.
Ohjuksen kehittivät yhteistyössä israelilainen Rafael Advanced Defense Systems ja yhdysvaltalainen Lockheed Martin. Se on kehitetty täsmäpommituksiin suuria kohteita vastaan. Ohjuksen ajomoottorina on kiinteätä polttoainetta käyttävä raketti. Ohjus hakeutuu maaliinsa inertiaohjauksella. Tähtäys ja maaliin ohjaaminen voidaan suorittaa TV-kameran tai infrapunatähtäimen avulla ohjuksen tyypistä riippuen. Ohjuksen laukaistuaan lentokone voi tarvittaessa vetäytyä heti, sillä maaliin ohjauksen voi tehdä lentäjän puolesta joku muu erillisestä komentopaikasta. Taistelulatauksia on kahdenlaisia, 340 kg:n sirpalepommi ja 360 kg:n rakenteiden läpäisyyn tarkoitettu pommi eli niin kutsuttu "bunker buster".
Palveluskäyttöön ohjus on tullut vuonna 1985.
The Kindness of Strangers
The Kindness of Strangers on Spock’s Beardin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 19. toukokuuta 1997.
Day for Night
Day for Night on Spock’s Beardin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 23. maaliskuuta 1999.
Armoton maa
Armoton maa ("Open Range") on yhdysvaltalaisen näyttelijän ja ohjaajan Kevin Costnerin vuonna 2003 ohjaama lännenelokuva. Elokuva on karjanajosta kertovana perinteinen western. Elokuvan pääosissa näyttelevät Robert Duvall, Kevin Costner, Annette Bening, Michael Gambon, Abraham Benrubi ja Diego Luna. Käsikirjoitus perustuu tuotteliaan lännenkirjailijan Lauran Painen romaaniin "The Open Range Men" (1990).
Boss Spearman ja Charley Waite ovat kaksi veteraanicowboyta, joilla on kaksi oppipoikaa, Button ja Mose. Spearman ja Waite ajautuvat konfliktiin preerian pikkukaupungin vapaata karjanajoa vastustavien pahisten kanssa.
Elokuvan ampumiskohtauksista huolimatta taustalla on inhimillinen näkökulma ja herkkää romantiikkaakin Costnerin ja Beningin roolihahmojen välillä.
Pertti Avola näkee arvioinnissaan elokuvan ansiona, ettei Costner ole ryhtynyt modernisoimaan lajia, vaikka joku voi pitää sitä jämähtämisenä. Elokuva saa siten ylleen ajattomuuden hohdetta. Veteraaninäyttelijä Robert Duvall saa kiitoksen roolissaan ikääntyvänä karjanajajana.Toisaalta eräs kriitikko sanoo, että elokuvassa kierrätetään lajityypin kliseitä "kärrykaupalla, mutta mukaansatempaavasti".
Elokuva on saanut 2004 arvostetun Western Heritage Awardin. Lisäksi elokuva oli ehdokkaana MTV Movie Awards-, Satellite Awards-, World Stunts Award- ja Motion Picture Sound -palkintoihin.
Ravintola Matala
Ravintola Matala oli oululainen ruokaravintola, joka sijaitsi Kauppatorin laidalla Rantakadun ja Kauppurienkadun kulmassa Jurveliuksen talossa. Ravintola avattiin vuonna 2004 ja se luettiin ravintola-alan ammattilaisten tekemissä arvioissa Oulun parhaaksi ja Suomessakin lähes kymmenen parhaan joukkoon kuuluvaksi ruokaravintolaksi.
Matala valittiin Suomen parhaimpien ravintoloiden joukkoon useampana vuonna. Ravintola-alan ammattilaisten vuosittain valitsemalla "Suomen 50 parasta ravintolaa" -listalla Matala sijoittui vuonna 2008 neljänneksitoista ja vuonna 2007 kahdeksanneksi, jolloin se oli paras ravintola Helsingin ulkopuolella. Ravintola muutti profiiliaan "fine dining" -tyyppisestä illallisravintolasta krouviksi syyskuussa 2011 ja se muutti sittemmin myös nimensä ravintola Toripolliisiksi.
Ilkka Järvi-Laturin tositapahtumiin perustuva elokuva "Kotia päin" on kuvattu pääosin Matalassa, ja se kertoo paikalla olleen keskiolutravintolan omistajasta ja hänen pojastaan.
V (Spock’s Beardin albumi)
V on Spock’s Beardin viides studioalbumi, joka julkaistiin 22. elokuuta 2000.
Onat
Onat eli selknamit olivat Etelä-Amerikan eteläisimmässä kärjessä Tulimaan vuorilla ja tasangoilla asuneita intiaaneja.
Vuonna 2001 Argentiinassa asui 696 onien jälkeläistä, joista 391 asui Tulimaassa. Onan kieltä puhui vuonna 1991 enää kaksi henkilöä ja nykyisin se saattaa olla jo hävinnyt.
Onista tiedetään vain vähän. Onien esi-isät tulivat Tulimaahan jäätä pitkin Patagoniasta noin 10 000 vuotta sitten. Mitään varmaa heidän tilanteestaan ajalta ennen eurooppalaisten tuloa 1800-luvun puolivälissä ei tiedetä. Onien määrä laski nopeasti eurooppalaisten tulon jälkeen. Kun heitä 1850-luvulla oli vielä 3 600, vuonna 1925 heitä oli enää 279 ja vuonna 1930 100. Onat menettivät maansa argentiinalaisille karjankasvattajille, joiden karja vei elintilan onien metsästämiltä eläimiltä. Tämä johti siihen, että onat alkoivat tappaa karjankasvattajien karjaa ja nämä puolestaan palkkasivat asejoukkoja tappamaan onia. 1800-luvun loppupuolella onien alueelle tuli myös kullankaivajia. Kullankaivajat kuten esimerkiksi Julius Popper tappoivat monia intiaaneja. Vaikka oniksi itsensä luokittelevia henkilöitä asuu edelleen Argentiinassa, voidaan heidän katsoa jo kulttuurillisesti hävinneen.
Onat olivat metsästäjä-keräilijöitä, joiden tärkein riistaeläin oli guanaco. Guanacojen lisäksi he metsästivät muun muassa kettuja, kanalintuja ja kampamyyriä. Metsästys tapahtui jousella, jonka käyttöön onat olivat erikoistuneet. Jouset ja nuolenkärjet valmistettiin taidokkaasti. Metsästyksen lisäksi onat keräilivät marjoja, kasveja ja sieniä. Heidän tiedetään myös harjoittaneen jossakin määrin kalastusta.
Onat olivat jakaantuneet 39 eri alueeseen, joita hallitsivat eri perheet tai ryhmät. Alueiden tarkkoja hallintasuhteita ei tiedetä. Ryhmiä johti suvun päämies, mutta ylempää heimojohtoa ei onilla ollut. Onat saattoivat mennä vapaasti naimisiin eri onaryhmien edustajien kanssa, mutta sukulaisten välinen avioituminen oli kielletty ja kieltoa vahdittiin tarkasti. Avioituneet parit ryhtyivät asumaan yleensä parin miespuolisen jäsenen ryhmässä. Onat rakensivat puolikaaren muotoisia tuulensuojia, jotka peitettiin guanacon nahoilla. Vaatteina käytettiin samaten guanacon nahkoja.
Onien uskonto ei ollut kovin pitkälle kehittynyt. Ylintä henkistä olentoa ei ollut eikä henkiä juuri esiintynyt muualla kuin onien maailmansyntytarinassa. Onat uskoivat kuitenkin esimerkiksi metsänhenkiin ja myyttisiin esi-isiin. He tunsivat myös "Termaukel"-nimisen hengen, joka aiheutti sairauksia. Onien šamaaneja kutsuttiin nimellä "xon" tai "yohon". Šamaanit toimivat toisistaan riippumattomasti ja näiden välillä saattoi olla verisiäkin yhteenottoja keskinäisen kilpailun takia. Lähetyssaarnaajat käännyttivät onat kristinuskoon 1900-luvun alkupuolella.
Jazmín Stuart
Jazmín Stuart (s. 14. helmikuuta 1976) on argentiinalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muiden muassa televisiosarjoissa "Verano del '98" ja "Historias de sexo de gente común". Elokuvien joukossa on Gustavo Postiglionen "La peli" (2007).
Snow (albumi)
Snow on Spock’s Beardin kuudes albumi, joka julkaistiin 27. elokuuta 2002. Albumilla on mukana viimeistä kertaa bändin perustajajäsen Neal Morse, joka lähti yhtyeestä levyn julkaisun jälkeen soolouralle.
Gustavo Postiglione
Gustavo Postiglione (s. 1963 Rosario) on argentiinalainen elokuvaohjaaja. Hänen töidensä joukossa ovat täyspitkät "El asadito" (2000), "El cumple" (2002) ja "La peli" (2007).
Amber Tamblyn
Amber Rose Tamblyn (s. 14. toukokuuta 1983 Santa Monica, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja runoilija. Hänen ensimmäinen roolinsa oli "Deb Rebellious" -elokuvassa vuonna 1995, jonka kautta hän pääsi näyttelemään elokuviin "Live Nude Girls" vuonna 1995 ja "" vuonna 1997.
Tamblyn teki läpimurtonsa saippuasarjassa "General Hospital", jossa hän näytteli Emily Qaurtermainea ensimmäistä kertaa vuonna 1995. Hän oli mukana sarjassa kuuden vuoden ajan, vuoteen 2001 asti. Vuodesta 2003 lähtien Tamblyn esitti Joan Girardia draamasarjassa "Joanin salaisuus". Vuonna 2004 hän sai suorituksestaan Joanina sekä Emmy- että Golden Globe -ehdokkuudet. "Joanin salaisuus" päättyi kahden tuotantokauden jälkeen vuonna 2005.
Tamblyn on vieraillut myös useissa muissa televisiosarjoissa, esimerkiksi "Buffy, vampyyrintappajan" kuudennen tuotantokauden jaksossa ”Kuoleman suudelma”. Vuodesta 2010 vuoteen 2011 hänellä oli Martha Mastersin rooli televisiosarjassa "House". Lisäksi hän on näytellyt monissa amerikkalaisissa elokuvissa, kuten "Neljä tyttöä ja maagiset farkut" (2005), "Kauna 2" (2006), "Sarahin salaisuudet" (2008), "Ring" (2005), "Blackout" (2008) ja "127 tuntia" (2010).
Tamblynin isä on näyttelijä Russ Tamblyn, joka tunnetaan parhaiten roolistaan vuoden 1961 musikaalielokuvassa "West Side Story". Tamblynin äiti on puolestaan laulaja ja taiteilija Bonnie Murray Tamblyn. Amber Tamblyn on naimisissa näyttelijä David Crossin kanssa ja he asuvat New Yorkissa.
Näyttelemisen ja teatterin lisäksi Tamblyn pitää tanssimisesta ja laulamisesta.
Luettelo tunnetuista kasvissyöjistä
Tämä on luettelo tunnetuista kasvissyöjistä.
Luettelossa on henkilöitä tai ryhmiä, jotka ovat todistetusti tunnustautuneet tai yleisesti tunnustettu kasvissyöjäksi merkittävässä osassa elämäänsä tai julkista näkyvyyttään.
Tässä yhteydessä kasvissyöjä määritellään laajasti, eli vain kasvikunnan tuotteita ravinnokseen käyttävän, vegaanin, lisäksi myös muut historialliset, uskonnolliset ja eri aikoina vallinneet kulttuuriset kasvissyönnin määritelmät on otettu huomioon siitäkin huolimatta, että monet niistä ovat nykykäsityksen mukaan loogisesti kasvissyönnin määritelmän vastaisia ja siten itse asiassa osa sekaruokavaliota. Näitä ovat: lakto-vegetaristi (joka käyttää myös maitotuotteita), ovo-vegetaristi (joka käyttää kasvikunnan tuotteiden lisäksi kananmunaa), pesco-vegetaristi (kala-kasvissyöjä) pollo-vegetaristi (joka kasvikunnan tuotteiden lisäksi syö myös kanan ja muiden lintujen lihaa), semi-vegetaristi tai fleksitaristi (joka syö pääasiassa kasvisruokaa, mutta joskus lihaa, kalaa tai lintuja ja muita eläinkunnan tuotteita) ja demi-vegetaristi (joka ei syö nisäkkäiden lihaa) sekä näiden yhdistelmät. Oleellista tässä on henkilön oma samaistuminen kasvissyöntiin. Tiedot perustuvat yleensä henkilön omiin lausuntoihin ja tulkintoihin: esimerkiksi joskus kalaa tai kanaa syövä kertoo olevansa kasvissyöjä, vegaaniksi itsensä ilmoittavan kohdalla ei useinkaan ole selvää, tarkoittaako hän sillä vain ruokavaliota vai veganismin määritelmän mukaista vegaanista elämäntapaa. Tiedot saattavat olla vanhentuneita mm. siitä syystä, että henkilö on tullut toisiin ajatuksiin. Henkilön kuuluminen kasvissyöjiin on saatettu kyseenalaistaa voimakkaasti, näin on käynyt esimerkiksi Adolf Hitlerin kohdalla, joka itse halusi identifioitua kasvissyöjäksi.! width="24%" | Nimi
! width="13%" | Syntymä- ja kuolinaika 
! width="15%" | Kotimaa
! width="35%" | Ammatti tai toimi
! width="17%" | Tarkennus
! width="1%" | Lähde
Yaghanit
Yaghanit (myös yamanat, yámanat, yaganit) olivat Chilen eteläisimmässä saaristossa muun muassa Navarinon saarella asuneita intiaaneja
. Etnisiä yaghaneja oli vuonna 2000 yhteensä 100. Yaghanin kieltä puhui vuonna 2003 enää yksi henkilö.
Yaghanien esi-isät tulivat Tulimaahan Patagoniasta 12 000-10 000 vuotta sitten jäätikön yli. Tulimaahan tultuaan he levittäytyivät edelleen sen rannikon saarille kanooteilla. Navarinon saarella Tulimaan eteläpuolella on poikkeuksellisen paljon merkkejä historiallisesta ihmisasutuksesta. Tämä ei johdu niinkään tiheästä asutuksesta, vaan yaghanien kiertelevästä elämäntavasta ja myöhäisestä kontaktista eurooppalaisiin. Löytöjen perusteella tiedetään yaghanien esi-isien syöneen simpukoita, erilaisia merieläimiä ja kasveja. Sen jälkeen kun eurooppalaiset tulivat alueelle 1800-luvun puolivälissä yaghanien määrä lähti jyrkkään laskuun. Kun 1850-luvulla heitä oli vielä noin 2 900, oli heitä 1925 enää 50 ja vuonna 1955 30. Vaikka nykyisin yaghaneja onkin 100, voidaan heitä pitää kulttuurillisesti hävinneenä kansana. Täysverisiä yaghaneja on enää yksi, Cristina Calderón niminen nainen. Toiseksi viimeinen täysverinen yaghan ja Cristina Calderónin sisko Emelinda Acuña kuoli vuonna 2005.
Yaghanit saivat suurimman osan ravinnostaan merestä. Puunkuoresta valmistettiin yksinkertaisia kanootteja, joilla pyydystettiin kalaa ja kuorellisia merieläimiä. Naiset keräsivät simpukoita haarukkamaisilla kepeillä ja sukelsivat merenpohjasta äyriäisiä. Miehet pyydystivät merinisäkkäitä harppuunoilla ja keihäillä. Ravintoa saatiin myös silloin tällöin rannoille ajautuneista valaanruhoista, jolloin useampikin yaghaniryhmä saattoi kokoontua yhteen.
Yaghanit rakensivat asuinpaikoikseen kennon muotoisia majoja, jossa oli oksista tehty katto joka peitettiin heinillä, pensailla tai puunkuorella. Suojat tarjosivat vain vähän suojaa kylmyydeltä. Silti yaghanien vaatetus oli vähäinen ja naisten käyttämän häpysuojan lisäksi käytössä oli vain pieni selässä pidettävä vuota. Yaghanit asuivat enintään parinkymmenen hengen ryhmissä, jotka leiriytyivät samaan paikkaan korkeintaan vuorokaudeksi. Päälliköitä ei ollut, mutta kokeneimmat miehet olivat päätöksiä tehdessä vaikutusvaltaisempia kuin muut.
Yaghaneilla oli kaksi tärkeää seremoniaa, joita järjestettiin yleensä silloin kun ryhmät kokoontuivat yhteen, yleensä rannalle ajautuneen valaanruhon läheisyyteen. Pubertiteettiin liittyi initiaatioriittejä, jotka sekä poikien että tyttöjen piti kahdesti käydä läpi ennen kuin he saattoivat avioitua. Toinen seremonia oli kina, jossa kerrottiin ajasta jolloin naiset olivat pitäneet ylivaltaa miehiin nähden. Perimätiedon mukaan miehet olivat sittemmin huomanneet, että naamioituneet naiset eivät olleetkaan henkiä ja olivat ottaneet sitten itse ylivallan naisiin nähden.
Heinrich Landesmann
Heinrich Landesmann (9. elokuuta 1821 Nikolsburg [nyk. Mikulov] – 4. joulukuuta 1902 Brno) oli itävaltalainen runoilija ja kirjailija.
Lapsuudessaan hän oli hyvin sairaalloinen ja 15-vuotiaana hän oli jo lähes kuurosokea.
16-vuotiaana Landesmann kirjoitti useita runoja eri aikakauslehtiin. 1840-luvulla hänen ystävänsä neuvoivat häntä lähtemään Wieniin. Hän kävi myös Berliinissä, jossa hän otti salanimekseen "Hieronymus Lorm". Vuonna 1856 hän meni naimisiin. Vuonna 1873 hän muutti Wienistä Dresdeniin ja vuonna 1892 Brnoon, jossa hän myös kuoli 81-vuotiaana vuonna 1902.
Luoviminen
Luoviminen eli kryssäys on purjehtimista purjealuksella hankatuuleen vastatuuleen pyrittäessä. Purjehtiminen suoraan vastatuuleen ei ole mahdollista, joten alusta on ajettava 30-60 asteen kulmassa "sivuvastaiseen" (1) ja käännyttävä toiselle "halssille" (2)(3)(4), ja jatkettava taas "sivuvastaiseen" (5).
"Nousukulma" ("kryssikulma", optimi vastatuuleen etenemiskulma) riippuu purjealuksen tyypistä. Sivuvastaiseen kuljettaessa purjealus kallistuu voimakkaasti ja pyrkii sortamaan sivulle. Tätä estää purjeveneessä köli, jonka syvyys ja muoto vaikuttavat "nousukulmaan" voimakkaasti. Aluksen nopeutta vastatuuleen kutsutaan nimellä VMG, nykyaikaiset venemittaristot osaavat laskea sen tuulimittarin ja nopeusmittarin tiedoista.
Avomerellä teoriassa yksi käännös riittäisi. Väylän leveys ja muut esteet sekä tuulen suunnan vaihtelu aiheuttavat sen, että käännöksiä tehdään useita kumpaankin suuntaan.
Myös aurinkopurjeella voi luovia.
Heikki Herva
Heikki Sakari Herva (s. 2. helmikuuta 1963 Oulu) on suomalainen kolmiloikkaaja. Hän edusti aktiiviurallaan Lapin Lukkoa ja Kuortaneen Kuntoa. Hervan valmentajina toimivat Reijo Jokinen, Jouko Niva ja Heikki Kyröläinen.
Herva sijoittui Helsingin EM-kilpailuissa 1994 kahdenneksitoista tuloksella 16,08. Suomen mestaruuden hän voitti ulkoradoilla neljä ja sisäradoilla kolme kertaa. Herva hyppäsi ennätyksensä 16,57 vuonna 1994.
Heikki Hervan äidin isä on olympiavoittaja Ville Pörhölä, josta hän ja hänen silloinen puolisonsa Kaisa kirjoittivat kirjan "Röyttän karhu – Ville Pörhölä". Herva seurustelee pituus- ja korkeushyppääjä Ringa Ropon kanssa.
Ivan Majeský
Ivan Majeský (s. 2. syyskuuta 1976 Banská Bystrica, Tšekkoslovakia) on slovakialainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa HC Olomoucia Tšekin Extraligassa. Järkälemäinen Majeský pelaa rightilta ja peruspuolustaja liikkuu kokoisekseen hyvin. Hän on pelannut NHL:ssä yhteensä 202 ottelua tehoin 8+23=31. Jäähyminuutteja kertyi 234.
Majeský pelasi vuodet 1995–1999 SaHK Iskra Banská Bystrican miesten joukkueessa Slovakian Extraliigaa, paitsi kauden 1997–1998 hän edusti joukkuetta Slovakian toiseksi korkeimmalla sarjatasoalla. Majeský pelasi HKm Zvolenin riveissä, kunnes hän pääsi esittelyvideon avulla SM-liigajoukkue Tampereen Ilvekseen, jonka kanssa Majeský teki kaksivuotisen jatkosopimuksen marraskuussa 2000. Hän voitti keväällä 2001 SM-pronssia. Majeský varattiin 25-vuotiaana, 9. kierroksella ja numerolla 267 Florida Panthersiin kesällä . Toisella Ilves-kaudellaan 2001–2002 hän pääsi myös Salt Lake Cityn olympiakisoihin edustamaan Slovakiaa.
Kahden Ilves-kauden jälkeen isokokoinen (194 cm/104 kg) Majeský siirtyi yksisuuntaisella sopimuksella NHL-joukkue Florida Panthersiin kaudeksi 2002–2003. Hän pelasi koko kauden ylhäällä NHL:ssä ja teki 82 runkosarjaottelussa tehot 4+8=12. Majeský pelasi kauden päätteeksi myös MM-kilpailuissa keväällä 2003. Ne päättyivät pronssiin. Hänen toinen NHL-kautensa 2003–2004 kului Atlanta Thrashersissa. Majeský pelasi tšekkiläisessä HC Sparta Prahaassa. Hän osallistui myös Itävallassa Wienin ja Innsbruckin MM-kisoihin 2005. Kun NHL pääsi taas käyntiin kaudeksi 2005–2006, Majeský pelasi Washington Capitalsissa ja pääsi mukaan Torinon olympiakisoihin 2006.
Washingtonin jälkeen Majeskýsta tuli vapaa pelaaja. Hän palasi SM-liigaan ja siirtyi Oulun Kärppiin lokakuun ajaksi 2006–2007. Majeský lähti Kärppien jälkeen Ruotsiiin ja Elitserien-joukkue Linköpingin riveihin. Kauden 2007–2008 alussa Kärpiltä loukkaantui puolustajat Ilkka Mikkola, Jere Karalahti ja Toni Kirén, joten Majeskýsta oli jälleen apua kuukaudeksi. Hän pelasi taas loppukauden Linköpings HC:ssa. Majeský pelasi kauden päätteeksi kevään 2008 MM-kilpailuissa. Linköpingissä hän voitti Elitserienin hopeaa vuosina 2007 ja 2008.
Syyskuun 2008 Majeský pelasi lainalla HIFK:ssa ja palasi sen jälkeen taas Linköpingiin. Kaudeksi 2009–2010 Majeský siirtyi Skellefteåån. Hän aloitti kuitenkin kautensa Tšekissä ja HC Kladnon joukkueessa, jossa Majeský pelasi lokakuun verorajaan asti. Hän pelasi keväällä 2010 MM-kilpailuissa. Kauden 2011–2012 Majeský aloitti taas Kladnossa. Joulukuussa hän teki tammikuussa 2012 alkavan sopimuksen Linköpingin kanssa. Majeský pelasikin loppukauden Linköpingissä mutta palasi syyskuussa 2012 Kladnoon. Tammikuussa 2013 Majesky siirtyi jälleen SM-liigaan ja Helsingin Jokereihin.
Vimeo
Vimeo on Internetissä toimiva englanninkielinen videopalvelu. Se perustettiin marraskuussa 2004, mutta kenen tahansa käytettävissä olevana julkisena palveluna Vimeo avattiin 16. helmikuuta 2005. Sivusto tukee mm. videoiden näyttämistä muilla verkkosivuilla sekä pitkäaikaista videovarastointia. Videoiden katsominen ja käyttäjäksi rekisteröityminen on ilmaista. Rekisteröityneet käyttäjät voivat lisätä sivustolle omia videoitaan, kirjoittaa videoiden yhteyteen kommentteja sekä liittää profiiliinsa käyttäjäkuvan.
Toisin kuin eräistä kilpailevista palveluista, Vimeosta on mahdollista tallentaa videotiedosto henkilökohtaiselle tietokoneelle ilman lisäohjelmia, kunhan videon lisääjä ei ole asetuksia muokkaamalla estänyt tallentamista. Peruskäyttäjien lisäämät videot ovat saatavilla alkuperäisessä muodossaan viikon ajan, minkä jälkeen vain pakattu versio on tallennettavissa. Yhden viikon aikaraja otettiin käyttöön 1. elokuuta 2009.
Nimi "Vimeo" on Jakob Lodwickin keksimä. Se on anagrammi englannin kielen sanasta "movie" (suom. elokuva) ja muistuttaa myös sanaa "video".
Vimeo on saavuttanut suosiota tiedonsiirtonopeutensa, resoluutionsa ja HD-videoiden tukemisen ansiosta. Käyttäjä- ja videomäärät ovat kasvussa, vaikka sivusto on kummallakin kriteerillä mitaten mm. YouTubea jäljessä. Vimeon kasvu kiihtyi, kun Stage6-portaali, joka Vimeon tavoin mahdollisti korkealaatuisten videoiden jakamisen, lopetti toimintansa 29. helmikuuta 2008.
Keväällä 2008 Vimeon keskustelupalstalle kirjoitettiin, että sivustolla oli tuolloin noin 520 000 videota. Heinäkuussa 2009 Vimeolla oli hieman yli 1 760 000 rekisteröitynyttä käyttäjää ja palveluun lisättiin keskimäärin noin 11 400 uutta videota päivittäin.
Vimeon sääntöjen mukaan käyttäjät saavat lisätä sivustolle vain sellaista materiaalia, johon heillä itsellään on tekijänoikeudet. Muita ehtoja ovat, että video ei saa olla mainos eikä se saa sisältää pornografiaa. Kukin käyttäjä saa lisätä joka viikko 500 megatavun verran uusia tiedostoja, mutta yksittäisen videon ajallista kestoa ei ole rajoitettu. 21. heinäkuuta 2008 Vimeo ilmoitti, että pelivideoita ei sivustolla enää sallita, etenkin niiden suuren tilantarpeen vuoksi. Vimeon johto katsoi myös, että pelivideoiden säilyttäminen olisi kyseenalainen teko tietokonepelien tekijöitä kohtaan.
Vuonna 2008 Vimeosta avattiin ilmaisen perusversion oheen maksullinen, useilla lisäominaisuuksilla varustettu versio Vimeo Plus. Maksullinen palvelu tarjoaa mm. enemmän tallennustilaa käyttäjän videoille, rajaamattoman määrän virtuaalisia videoalbumeja sekä mahdollisuuden selata Vimeota ilman mainoksia. Lisäksi Vimeo Plus -asiakkaiden lisäämät videot ovat jatkuvasti tallennettavissa alkuperäisessä formaatissaan. Vimeon ylläpidon mukaan tämänkaltaiselle vaihtoehdolle oli jo pitkään ollut kysyntää.
Charles Jaffé
Charles Jaffé (Jaffe) (noin 1879, Dubrovna, Valko-Venäjä – 12. heinäkuuta 1941, Brooklyn, Yhdysvallat) oli valkovenäläisamerikkalainen shakkimestari sekä shakkikirjailija. Hän oli uransa huipulla 1910-luvulla.
Alacalufit
Alacalufit (halakwulupit, halakwalipit, kawésqarit, kaweskarit, qawashqarit, kaueskarit, hekainet, aksanát) ovat Etelä-Chilen saarilla ja rannikolla eläviä intiaaneja, joiden alkukieltä kutsutaan nimellä "kawésqar". Alacalufit pyydystivät elannokseen merieläimiä ja heidän elämäntapansa ja kielensä oli samantapainen kuin eteläisten yamanoiden. Heitä ei ollut koskaan yli viittä tuhatta. Vuonna 1850 alacalufeja oli 4000,
vuonna 1925 150. Vuonna 2006 oli vain 15 alacalufia ja vain muutama alkukielen puhuja.
Alacalufien heimot/alakielet olivat Adwipliin, Aksánas, Alacaluf, Cálen (Cálenches, Calenes,), Caucahue, Enoo, Lecheyel, Taíjataf (Tayataf), Yequinahuere (Yequinahue, Yekinauer).
Sam Dann
Sam Dann (18. toukokuuta 1918 – 26. lokakuuta 2004 Delray Beach, Florida) oli yhdysvaltalainen käsikirjoittaja ja kirjailija. Parhaiten hänet tunnetaan käsikirjoituksistaan The CBS Radio Mystery Theater sarjaan, johon hän kirjoitti tai sovitti kaikkiaan 437 jaksoa. Toisen maailmansodan aikana Dann palveli Yhdysvaltain armeijan 42. jalkaväkidivisioonassa, jonka riveissä hän osallistui Dachaun keskitysleirin vapauttamiseen.
Soulfallen
Soulfallen on suomalainen vuonna 2003 perustettu dark-, death- ja black metallia soittava yhtye Jyväskylästä. Yhtyeen ensimmäinen albumi "World Expiration" julkaistiin Suomessa syksyllä 2007 ja toinen albumi "Grave New World" vuonna 2009. Yhtyeen vuonna 2012 julkaistu albumi "The Promise of Hell" nousi Suomen virallisen albumilistan sijalle 46 viikolla 5.
Yhtyeen laulaja Kai Leikola on suomalaisen stand-up-koomikko Ismo Leikolan veli.
Coniston Water
Coniston Water on kolmanneksi suurin järvi Lake Districtin alueella Cumbriassa Englannissa. Järven pituus on 8,7 km, leveys 730 metriä, suurin syvyys 56 m ja pinta-ala 4,9 km². Pinnankorkeus on 44 m merenpinnasta. Laskujoki on River Crake, joka virtaa järven eteläpäästä.
1900-luvulla Coniston Waterilla tehtiin monia veneiden nopeusennätysyrityksiä. 
Sir Malcolm Campbell teki 19. elokuuta 1939 järvellä nopeusennätyksen 228,108 km/h veneellä Bluebird K4. Vuosien 1956 ja 1959 välillä hänen poikansa Donald Campbell teki järvellä neljä peräkkäistä nopeusennätystä veneellä Bluebird K7.
Pimen I
Patriarkka Pimen (, 23. heinäkuuta 1910 – 3. toukokuuta 1990) toimi Moskovan ja koko Venäjän 15. patriarkkana, Venäjän ortodoksisen kirkon johtajana vuodesta 1971. Hän oli maalliselta nimeltään Sergei Mihailovitš Izvekov ().
Bogorodskissa syntynyt Pimen I ryhtyi munkiksi moskovalaisessa luostarissa jo 15-vuotiaana. Hän oli huomiota herättävän kookas: yli kaksimetrinen ja 150-kiloinen, ruumiillisesti erittäin voimakas mies. Samoin hänen äänensä oli erittäin voimakas, selkeä ja kantava.
Pimen:llä oli työtä johtaa kirkkoa virallisesti ateistisessa kommunistimaassa. Siitä huolimatta hän sai useamman tunnustuksen jopa valtion taholta. Tämä johtui hänen taitavasta diplomatiastaan: kotimaassa hän esiintyi aitovenäläisenä isänmaan ystävänä, mutta ulkomaalaisia tavatessaan hän kohteli näitä erittäin ystävällisesti ja myötämielisesti; malliesimerkkinä voinee mainita sen, että kun hän vieraili Suomessa arkkipiispa Paavalin kutsumana keväällä 1974, hän jakoi runsaasti lahjoja: siunauksen häneltä hakeneet saivat kuparisen noin tuuman läpimittaisen ikonin, johon oli taakse merkitty että se oli patriarkan siunaama; samoin kaikki matkaseurueen suomalaiset avustajat - autonkuljettajat, poliisit ja muut - saivat patriarkan sinetillä koristetun kultaisen taskukellon. Samoin useat suomalaiset ortodoksipapit saivat häneltä patriarkan sinetillä varustetun lahjaristin. Patriarkka Pimen onkin vielä vuonna 2009 näitä tunnustuksia ahkerimmin jakanut piispa.
Samoin Kuopion katedraalissa liturgian aikana hän osoitti huomaavaisuutta isäntäänsä kohtaan: hän jätti alttarissa olevan Korkean istuimen tyhjilleen ja asettui kirkkosalissa olevalle erilliselle piispanistuimelle.
Pimen kuoli 79-vuotiaana ja sai seuraajakseen Aleksei II:n.
Paul Hornung
Paul Vernon Hornung (s. 23. joulukuuta 1935) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Pelattuaan Notre Damen yliopistossa hän sai NFL-varauksensa vuonna 1957.Ammattilaisseurana oli Green Bay Packers aina vuoteen 1966.
Hornung voitti yliopistopelaajana Heisman Trophyn 1956. Myöhemmin hänelle myönnettiin mm. Bert Bell Award (1961). Hän oli myös NFL:n arvokkain pelaaja vuonna 1961.
Hornung nimettiin NFL:n 1960-luvun "vuosikymmenjoukkueeseen" ("all-decade team"). Hänet on kelpuutettu sekä College että Pro Football Hall of Fameen.
Windermere
Windermere on Englannin suurin järvi. Se sijaitsee Cumbriassa Lake Districtin kansallispuiston alueella. Windermere on 16,9 km pitkä ja suurin leveys on 1,6 km. Järven pinta-ala on 14,7 km² ja suurin syvyys 67 metriä lähellä pohjoispäätä. Pinnankorkeus on 40 metriä merenpinnasta. Laskujoki on River Leven, joka virtaa järven eteläisimmästä päästä.
Voikkaan lakko 1904
Voikkaan lakko 1904 vaikutti merkittävällä tavalla Kymenlaaksossa Viipuria myöten työväenliikkeen järjestäytymiseen.
Voikkaan paperitehtaan työnjohtaja Schmitz oli käyttäytynyt epäkunnioittavasti tehtaan naistyöntekijöitä kohtaan, minkä vuoksi työntekijät poistivat hänet tehtaalta. Työntekijöiden mukaan salimestari Schmitz oli ahdistellut työntekijöitä sekä kuvaillut heille, mitä vastustelusta seuraa. Työntekijöiden mukaan Schmitz oli ollut pahimmillaan huhtikuun ja kesäkuun välillä, ja hänen toiminnastaan valitti 20 naistyöntekijää. Vaatimukseen Schmitzin erottamisesta tehtaanjohto vastasi, ettei se ole mahdollista, koska vuorineuvos Elving on matkoilla.
Lopulta tehtaan johto vastasi toimenpiteeseen erottamalla yli kymmenen miestyöntekijää ja noin kymmenen naistyöntekijää.
Työntekijä Alma Peltonen ja Schmitz erosivat Kymi-yhtiön palveluksesta.
Voikkaan työnväenyhdistys järjesti ensimmäistä kertaa julkisen keskustelun 21. syyskuuta 1904 Schmitzin liittyen.
Erottamisten seurauksena koko tehdas meni lakkoon vaatien työsuhteiden palauttamista ja salimestari Schmitzin erottamista. Poliisit hajottivat lakkolaisten kokouksia ja vangitsivat työväenyhdistyksen puheenjohtajan, Frans Tilan, sekä yhdistyksen rahastonhoitajan. Tilalle langetettiin vankeustuomio sosialistisesta kiihotuksesta.
Syntyneessä keskustelussa suomettarelainen Viipurin yhdessä sitä radikaalimman Wiipurin Sanomien kanssa vastustivat lakkolaisten vaatimuksia, minkä vuoksi Viipurin työnväenyhdistyksen naiset lähtivät osoittamaan sanomalehdelle mieltä päätyen sen toimitukseen. Konttorihenkilökunnan avuksi tuli konttoriin toimittajia, jotka vaativat mielenosoittajia poistumaan uhaten poliisilla. Tuloksena monet vaihtoivat Wiipurin Sanomista Työmieheen.
Lakon syiden selvittelyyn osallistui Suomen ensimmäinen ammattien naistarkastaja Vera Hjelt, joka puolusti lähinnä Kymi-yhtiön näkökantoja, mitä lakkolaiset ja heidän eivät pitäneet hyvänä, koska hän naisena puolusti siveettömäksi epäiltyä. Aura Kiiskisen mukaan Hjelt olisi jopa kysynyt, että onko työläisnaisten siveellisyys niin korkea, että siitä kannattaa tehdä niin suurta kysymystä.