hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Sydänmaankylä
Sydänmaankylä on kylä Kärsämäen kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla, Kärsämäeltä 25 km itään Kärsämäenjoen rannalla. Sydänmaankylä rajoittuu Miilurannan ja Saviselän ja Pyhännän Tavastkengän kyliin. Kylälle saavutaan useimmin Kärsämäen suunnasta valtatie 28:lta (Kokkola - Kajaani) lähteviltä maanteiltä 18443 ja 18447. Maantie 18447 yhdistää valtien 28 ja tien 599 (Pyhäntä - Kiuruvesi).
Sydänmaankylä on voimakasta maatalousaluetta, jossa tuotetaan maitoa ja naudanlihaa. Kylä syntyi 1600-luvun alussa savolaisen uudisasutuksen myötä. Sydänmaankylän kehitystä ja toimintaa johtaa vireä Sydänmaankylän Kyläseura ry., jonka toiminta palkittiin vuonna 2001 Pohjois-Pohjanmaan vuoden kylä valinnalla. Kylän koulu on nykyisin Sydänmaan Kyläosuuskunnan omistuksessa ja aktiivisessa käytössä muun muassa majoitus-, harraste- ja juhlatiloina. Sydänmaankylässä asuu 28 taloudessa noin 75 asukasta.
Kylältä on kotoisin 1800-luvun lopun suurhiihtäjä Aappo Luomajoki.
Saviselkä
Saviselkä on kylä Kärsämäen kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla. Kylä sijaitsee valtatien 28 varrella noin 15 kilometriä kunnan keskustaajamasta Pyhäntään päin.
Kylällä toimii oma peruskoulu Saviselän koulu, jonka yhteydessä on uusi kyläläisten pystyttämä monitoimitalo. Kylällä on myös oma sivukirjasto sekä suuri maansiirtokoneiden purkaamo. Kylälle leimansa antaa sen läpi kulkeva kansalliseksi suojelukohteeksi nimetty Saviselkä–Piippola-museotie, kylää halkova Vuohtojoki sekä useat turvesuot. Museotien varresta löytyy myös kylämuseo.
Vuonna 2001 kylä nousi valtakunnalliseen julkisuuteen, kun sieltä löydettiin Suomen toistaiseksi ainut BSE-tartunta.
Ojalehto-Alajoki
Ojalehto ja Alajoki muodostavat kaksoiskylän, joka sijaitsee Kärsämäen kunnan pohjoiskolkassa. Alajoki sijaitsee Pyhäjoen rantamilla ja Ojalehto enemmän sisämaassa.
Ojalehdossa toimi 1990-luvun lopulle saakka oma kyläkoulu. Kylä syntyi 1800-luvun lopulla Ojalehto-nimisen kantatalon ympärille. Ojalehdossa on toiminnassa myös kyläkauppa.
Rannankylä (Kärsämäki)
Rannankylä on noin 400 askukkaan kylä Kärsämäen kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla, aivan kirkonkylän läheisyydessä. Se on Pyhäjoen rannoilla sijaitseva laaja kyläkokonaisuus, jonka historia on yhtä pitkä kuin koko pitäjänkin. Kylän nähtävyyksiin kuuluu kansainvälisestikin tunnettu paanukirkko Pyhäjoen rannalla.
Kylälle leimansa antaa sen poikkeuksellisen suuri eteläpohjalaisten määrä, joka on perua 1900-luvun alun muuttoliikkeestä. Kylän pääelinkeino on maatalous, mikä näkyy laajoina peltoaukeina joita levittyy joka suuntaan Pyhäjoen rannasta. Kylälle valmistui 1990-luvulla kyläkirja "Joki virtaa". Kylältä on kotoisin muun muassa pitkäaikainen kansanedustaja ja eduskunnan varapuhemies Markku Koski.
Upsala–Lenna Jernväg
Upsala–Lenna Jernväg (ULJ) on ruotsalainen kapearaiteinen 33 kilometrin pituinen museorautatie Uppsalassa Ruotsissa, noin 70 kilometriä pohjoiseen Tukholmasta. Rautatien raideleveys on 891 millimetriä eli kolme Ruotsin jalkaa. Tämä raideleveys oli yleisin kapearaiteisten rautateiden raideleveys Ruotsissa.
Museorautatiellä liikennöidään yleistä henkilöliikennettä moottorivaunuilla sekä höyryveturivetoisilla junilla sunnuntaisin kesä–syyskuussa sekä torstaista sunnuntaihin heinäkuun alusta elokuun alkuun. Museorautatien Uppsalan asema, Uppsala Östra, sijaitsee vain noin kilometrin päässä Ruotsin normaaliraiteisen rataverkon Uppsalan keskusrautatieasemalta. Tämä sijainti on tilapäinen, ja Uppsala Ö siirretään lähemmäksi Uppsala C:tä, kun laajamittaiset Uppsala Resecentrumin rakennustyöt on saatu valmiiksi.
Michael Kiske
Michael Kiske (s. 24. tammikuuta 1968 Hampuri) on saksalainen laulaja, joka tuli tunnetuksi siirtyessään saksalaisen power metal -yhtyeen Helloweenin laulajaksi 18-vuotiaana vuonna 1986. Ennen Helloweeniin siirtymistään Kiske lauloi Ill Prophecy -yhtyeessä.
Kisken tulo Helloweeniin nosti yhtyeen valtavaan suosioon levyjen "Keeper of the Seven Keys part I" (1987) ja "Keeper of the Seven Keys part II" (1988) myötä, joilla Kisken voimakas, korkea ja puhdas ääni pääsi oikeuksiinsa. Levyä seuranneelta kiertueelta julkaistiin albumi Live in the U.K, jota seurannut albumi "Pink Bubbles Go Ape" oli kaupallisesti pettymys. Vuonna 1993 julkaistu "Chameleon" oli viimeinen niitti yhtyeelle ja pop-vaikutteidensa vuoksi myös monille faneille, joten Kiske sai lähteä yhtyeestä.
Kiske sai lähteä Helloweenista vuonna 1993 musiikillisten erimielisyyksien vuoksi ja siirtyi soolouralle. Vuonna 1996 ilmestyi Kisken ensimmäinen soololevy, "Instant Clarity", jossa vierailivat muun muassa Kisken entinen yhtyekaveri, kitaristi Kai Hansen ja Iron Maidenin kitaristi Adrian Smith. Instant Claritylta voidaan nostaa esiin ainakin Kisken, Smithin ja Hansenin yhteistyötä oleva "New Horizons", Kisken ja Smithin "The Calling", sekä Kisken edesmenneelle yhtyekaverilleen Ingo Schwichtenbergille omistama kappale "Always".
Kisken seuraava soololevy "Readiness To Sacrifice", lyhyemmin R.T.S, ilmestyi vuonna 1999. R.T.S oli tyyliltään enemmänkin rockia, kuin rankempaa ja melodisempaa musiikkia, jota Kiskeltä oli totuttu kuulemaan.
Seuraavaksi Kiske kokeili nostaa uraansa oman yhtyeen voimin . Vuonna 2003 Kiske teki SupaRed-nimisellä yhtyeellä samannimisen albumin, joka jäi yhtyeen ainoaksi albumiksi.
Vuonna 2005 Kiske teki albumin "Place Vendome" yhdessä Pink Cream 69 -yhtyeessä vaikuttaneiden muusikoiden kanssa. Vuonna 2006 ilmestyi Michael Kisken "Kiske"-nimellä kulkeva sooloalbumi, joka myös jatkaa kevyemmällä tyylilinjalla. Vuonna 2008 Kiske julkaisi neljännen sooloalbuminsa "Past In Different Ways". Se sisältää Kisken Helloween-ajan kappaleita uudelleen nauhoitettuna.
Omien soololevytystensä ohella Kiske on ollut mukana erilaisissa projekteissa. Kiske on vieraillut niin Gamma Rayn levyillä, kuin ollut mukana mm. Tobias Sammetin Avantasia-metallioopperoissa esittäen Lugaid Vandroiyn roolia.
Pekola
Pekola on kylä Hattulan kunnassa Kanta-Hämeessä. Pekolan halki kulkee Aulangontie, jonka varteen koko kylä on rakentunut. Kylä rajoittuu maantieteellisesti Vanajaveteen, Rahkoilan kylään ja Aulangon kansalliseen kaupunkipuistoon, joka on Hämeenlinnan kaupunkia. Pekolan koululta, jota voidaan pitää kylän keskuksena, kertyy matkaa Aulangon kylpylähotellille alle kolme kilometriä ja Hämeenlinnan torille noin 7,5 kilometriä. Myös Hattulan kunnan keskustaajamaan, Parolaan on noin seitsemän kilometriä. Aulangontietä pitkin kulkevat linja-autot 620, 621, 622 ja 656. Linja-autot liikennöivät maanantaista lauantaihin. Pekolan kylä jakautuu lukuisiin pienempiin osiin, joita ovat muun muassa Ellilä, Keltomäki, Kärjenmäki, Metsänkylä, Moosenmäki ja Poransaari.
Pekolan koulu perustettiin vuonna 1909. Hugo Standertskjöld, Aulangon puiston perustaja, lahjoitti maat ensimmäistä koulurakennusta varten. Historialliset Ahlbackan ja Metsänkylän kartanot sijaitsevat Pekolassa. Siellä on myös pieni kahvila ja kioski. Pekolan tanssilavan vieressä on jalkapalloilijoille tarkoitettu nurmikenttä ja koulun pihassa on hiekkakenttä, jossa on talvisin luistelurata. Kylässä toimii urheiluseura Pekolan Isku. Pekolalla on oma postinumero, joka on 13900.
Nello Pagani
Nello Pagani (11. lokakuuta 1911, Milano, Italia – 18. lokakuuta 2003, Bresso, Italia) oli italialainen ratamoottoripyöräilijä ja Formula 1 -kuljettaja. Pagani oli kaikkien aikojen ensimmäinen 125-kuutioisten maailmanmestari.
Paganin TT-ura oli erittäin pitkä. Sitä kesti vuodesta 1928 aina vuoteen 1955 asti eli kaikkiaan 27 vuotta. Pagani ehti voittaa historian ensimmäisellä TT:n MM-sarjan kaudella 125-kuutioisten maailmanmestaruuden ja hopeaa 500-kuutioisissa. 500-kuutioisissa hän taisteli mestaruudesta brittiläisen Leslie Grahamin kanssa, häviten täpärästi kahdella pisteellä (30–28). 125-kuutioisissa hän taas voitti kaksi kilpailua kauden kolmesta ja vei mestaruuden. Viimeisinä TT-vuosinaan hän ei saavuttanut enää ns. suurvuosien aikojaan ja lopetti kauden 1955 jälkeen.
Pagani osallistui uransa aikana vain yhteen F1-kilpailuun, Sveitsin GP:seen 1950, jossa hän ajoi seitsemäntenä maaliin. Pagani ei onnistunut keräämään F1-uransa aikana yhtään pistettä. Formula 1 -sarjan ulkopuolisista kilpailuista hän voitti Paun Grand Prix'n kahdesti.
Jänikset
Jänikset, joskus myös jänikset ja kaniinit ("Leporidae") on jäniseläinten heimo. Ne eroavat samaan jäniseläinten lahkoon kuuluvista piiskujäniksistä sillä, että niillä on lyhyt ja pörröinen häntä, pitkät korvat ja takajalat. Jäniksiä on maailmassa 11 sukua ja 61 lajia. Ne voidaan jaotella varsinaisiin jäniksiin ja kaniineihin. Kaniinien ja varsinaisten jänisten ero on siinä, että useimmat kaniinit elävät maan alla käytävissä, kun vain harvoilla jänislajeilla on minkäänlaista pesää.
Jänikset ovat kooltaan 25–70 senttimetriä ja painoltaan 0,4–7 kilogrammaa. Turkin väri vaihtelee yleensä harmaasta ruskeaan. Jänikset elävät monenlaisissa ympäristöissä aina tundralta sademetsiin.
Heimo Leporidae: jänikset
Liminganlahti
Liminganlahti on Pohjanlahden sivulahti Perämerellä Pohjois-Pohjanmaalla Oulun, Limingan ja Lumijoen kuntien alueella. Liminganlahti on kansainvälisesti tunnettu ja arvokas lintuvesi. Liminganlahteen laskevat Lumi-, Liminka- ja Temmesjoki.
Liminganlahden vesipinta-ala on 109 km², kun alueen länsirajana käytetään kuviteltua linjaa Lumijoen Varjakasta Rokonkarin saaren kautta Oulun Riutunkariin. Lahden pituus on suurimmillaan noin 15 kilometriä, ja pohjukassa sen leveys on suurimmillaan noin kymmenen kilometriä.
Liminganlahden vesialue on kansainvälisesti tärkeä muuttolintujen levähdysalue. Muuttoaikaan alueella levähtää jopa kymmeniä tuhansia lintuja. Tällöin alueella tavataan lähes 70 yleistä lintulajia sekä useita harvinaisia lintulajeja. Alueella tavataan säännöllisesti kaikkiaan 13 Suomessa uhanalaista lintulajia sekä 30 Euroopan unionin lintudirektiivissä 79/409/ETY mainittua lintulajia.
Liminganlahti on merkittävä vesilintujen metsästysalue. Suojeluohjelmista huolimatta metsästystä ei ole kokonaan kielletty, vaan metsästystä voidaan harjoittaa merkityillä alueilla.
Liminganlahden luontokeskus on rakennettu vuonna 1998. Se sijaitsee Virkkulan rannassa seututien 813 varrella noin viisi kilometriä Limingan keskustaajamasta Lumijoelle päin. Arkkitehtien Maija Niemelän ja Pentti Myllymäen suunnittelemassa keskuksessa on 30 hengen majoitustilojen lisäksi kahvila-ravintola sekä kokous- ja näyttelytilat. Alueella sijaitsi aikaisemmin lintutorni sekä erillinen katettu havainnointitaso, mutta vuonna 1987 rakennettu torni kaatui myrskyssä joulukuussa vuonna 2011. Myrskyssä säilyneen havainnointitason päälle rakennettiin uusi torni vuoden 2012 kevään aikana. Tornille ja havainnointitasolle johtavat noin 600 metriä pitkät pitkospuut, jotka soveltuvat myös pyörätuolilla kulkeville.
Gregorius XI
Gregorius XI, syntymänimeltään Pierre Roger de Beaufort, (n. 1336 – 27. maaliskuuta 1378) toimi paavina 30. joulukuuta 1370 – 27. maaliskuuta 1378. Edeltäjiensä tavoin hän aloitti virkakautensa Avignonissa, mutta siirsi myöhemmin paavinistuimen takaisin Roomaan.
Gregoriuksen paaviuden aikana katolinen kirkko ryhtyi voimakkaisiin toimenpiteisiin Saksassa, Englannissa ja muualla vaikuttaneita kerettiläisiä vastaan. Gregorius pyrki myös uudistamaan useita munkkiveljeskuntia.
Katariina Sienalainen vaikutti merkittävällä tavalla siihen, että Gregorius siirsi pitkän epäröinnin jälkeen paavinistuimen takaisin Roomaan 27. tammikuuta 1377. Gregorius ei ehtinyt vaikuttaa Roomassa kovin pitkään, sillä hän kuoli jo seuraavan vuoden maaliskuussa.
Tsugarunsalmi
Tsugarunsalmi () on Japaninmeren ja Tyynenmeren yhdistävä salmi Pohjois-Japanissa Honshūn ja Hokkaidōn saarten välissä. Salmen ali kulkee Seikan-tunneli sen kapeimmassa kohdassa, joka on 19,5 kilometriä leveä. Tunneli kulkee Honshūn Aomorin prefektuurin Tsugarun niemimaalla sijaitsevan Tappinniemen ("Tappi-misaki") ja Hokkaidōn Matsumaen niemimaalla sijaitsevan Shirakaminniemen ("Shirakami-misaki") kohdalla.
Tsugarunsalmella on itäinen ja läntinen sola, joista kummatkin noin 20 kilometriä leveitä. Itäisen solan maksimisyvyys on 200 metriä ja läntisen 140 metriä.
Aiemmin autolautta oli matkustajien ja laivarahdin yleisin tapa ylittää salmi. Ylitys kesti noin neljä tuntia. Myöhemmin 1980-luvun lopulta Seikan-tunneli tarjosi suositun ja halvan vaihtoehdon ja sen ansiosta matka-aika oli noin puolet lauttamatkaa lyhyempi. Kun Shinkansen-junat alkoivat vuonna 2016 kulkea tunnelissa Hakodateen saakka, matka-aika lyheni 50 minuuttiin.
Syyskuussa 1954 Tsugarunsalmessa tapahtui yli tuhat kuolonuhria vaatinut laivaonnettomuus, kun japanilainen matkustaja-alus Tōyamaru upposi taifuunin osuttua laivaan. Japanin tiede- ja teknologiaviraston raportin mukaan turmassa menehtyi 1 172 ihmistä.
Linda O’Neil
Linda O'Neil (s. 12. elokuuta 1974) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli.
O'Neil syntyi lähellä Sacramentoa. Hänen perheensä muutteli paljon, ja O'Neil asui muun muassa Guamilla. Hänen vanhempansa tapasivat Vietnamissa, missä hänen isänsä oli pilottina Vietnamin sodassa.
O'Neil aloitti mallintyönsä 15-vuotiaana. Hänen kuviaan on ollut muiden muassa useissa auto- ja moottoripyörälehdissä, -seinäkalentereissa ja -mainoksissa sekä "Playboy Special Editionissa".
Raymond Carver
Raymond Clevie Carver, Jr. (25. toukokuuta 1938 Clatskanie, Oregon – 2. elokuuta 1988 Port Angeles, Washington) oli yhdysvaltalainen novellikirjailija ja runoilija. Carveria pidetään yhtenä 1900-luvun jälkipuolen keskeisistä kirjailijoista ja novellin 1980-luvun uuden nousun tärkeimpänä edustajana.
Carver syntyi Clatskanien pikkukaupungissa Oregonissa ja kasvoi Yakimassa, Washingtonissa. Hänen isänsä oli alkoholisoitunut sahatyöläinen. Carverin äiti työskenteli tarjoilijana ja kauppa-apulaisena. Carver luki nuorena Mickey Spillanen romaaneja. Hän meni vuonna 1956 naimisiin raskaana olevan 16-vuotiaan tyttöystävänsä Maryann Burken kanssa. Carver oli 20-vuotias heidän toisen lapsensa syntyessä.
Carver muutti perheineen Kaliforniaan, missä hänen vaimonsa vanhemmilla oli asunto, ja kiinnostui kirjoittamisesta. Hän osallistui luovan kirjoittamisen kurssille, jota piti kirjailija John Gardner. Gardnerilla oli suuri vaikutus Carverin elämään ja tuotantoon. Carver jatkoi opintoja ensin Chico State Collegessa ja sitten Humboldt State Collegessa, josta hän suoritti Bachelor of Arts -tutkinnon vuonna 1963.
1960-luvun puolivälissä Carver asui Sacramentossa, työskenteli sairaalan yövalvojana ja opiskeli Kalifornian osavaltionyliopistossa. Hänen ensimmäinen runoteoksensa "Near Klamath" ilmestyi 1968. 1970- ja 1980-luvuilla kirjailijan työ alkoi kantaa hedelmää, ja Carver opetti yliopistoissa ympäri Yhdysvaltoja. Vuosina 1980–1983 hän toimi englannin kielen professorina Syracusen yliopistossa.
Vuosien myötä alkoholista tuli Carverille yhä pahempi ongelma, mutta hän lopetti juomisen vuonna 1977. Carver erosi ensimmäisestä vaimostaan 1982. Hän oli elänyt vuodesta 1979 yhdessä runoilija Tess Gallagherin kanssa ja meni tämän kanssa naimisiin 1988. Kahden kuukauden kuluttua, 2. elokuuta 1988, Carver kuoli keuhkosyöpään 50-vuotiaana.
Carverin tuotanto keskittyi novelleihin ja runoihin. Hänen aiheensa tulivat usein työväenluokan elämästä, mikä samoin kuin alkoholismin kuvaaminen heijasti Carverin omaa taustaa. Carverin tyyliä ja aiheita on usein verrattu Ernest Hemingwayhin, Anton Tšehoviin ja Franz Kafkaan. Tšehov lienee Carverin suurin vaikuttaja, ja hän kirjoitti novellinkin Tšehovin elämän viimeisistä hetkistä. Carverin tyyliä on kuvattu vähäeleiseksi mutta vaikuttavaksi.
Natasha Yi
Natasha Yi (s. 25. maaliskuuta 1979, Boston, Massachusetts Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli. Hänellä on korealaisia sukujuuria. Hän muutti teini-ikäisenä perheensä kanssa Denveriin, Coloradoon.
Yin kuvia on ollut muun muassa "Playboyssa" ja "Import Tunerissa". Hän on esiintynyt myös esimerkiksi elokuvissa Rush Hour 2 ja Kehdosta hautaan.
Leena Laulajainen
Leena Salme Tuulikki Laulajainen (ent. "Laitala", o.s. "Mälkönen", 18. syyskuuta 1939 Kinnula – 15. joulukuuta 2017 Helsinki) oli suomalainen kirjailija.
Laulajainen valmistui ylioppilaaksi Kiuruveden yhteiskoulusta vuonna 1959 ja filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1967 pääaineenaan kotimainen kirjallisuus. Vuosina 1964–1973 hän työskenteli äidinkielen opettajana Kouvolassa, Elimäellä ja Tapiolan yhteiskoulussa. Vuosina 1973–1980 Laulajainen oli kouluhallituksen ylitarkastaja. Vuodesta 1980 hän oli vapaa kirjailija.
Laulajaisen vanhemmat ovat pankinjohtaja Eero Mälkönen ja pankkivirkailija Elma Mälkönen (o.s. Kinnunen). Hän oli vuosina 1960–1971 naimisissa geoteknikko Erkki Laitalan kanssa. Heillä on yksi poika. Vuodesta 1974 Laulajaisen puoliso oli opetusneuvos Esko Laulajainen (1931–2017).
Laulajaisen tuotanto on laaja. Hän kirjoitti lasten- ja nuortenkirjoja, satuja ja runoja, esseistisiä kulttuurihistoriallisia tietoteoksia sekä oppimateriaalia. Hänen teoksiaan on käännetty useille kielille. Hän oli kiinnostunut alkuperäiskansoista ja kuvataiteesta. Laulajainen sai vuonna 1998 Finlandia Junior -palkinnon teoksestaan "Kultamarja ja metsän salaisuudet". Hänet palkittiin saavutuksistaan Pro Finlandia -mitalilla vuonna 2001.Myös tietokirjallisuutta:
Lisäksi suomennoksia; antologioissa.
Lähde
Isabeli Fontana
Isabeli Bergossi Fontana (s. 4. heinäkuuta 1983 Curitiba) on brasilialainen malli. Hän aloitti mallintyönsä vuonna 1997 muutettuaan Brasiliasta Milanoon, Italiaan.
Fontanan kuvia on ollut muun muassa "Sports Illustrated Swimsuit Issuessa", "Marie Clairessa", "ELLEssä" ja "Voguessa".
Fontana oli aiemmin naimisissa malli Alvaro Jacomossin kanssa, mutta liitto päättyi avioeroon vuonna 2002. Samana vuonna syntyi parin poika Zion. Fontana meni 10. joulukuuta 2005 uusiin naimisiin näyttelijä-malli Henri Castellin kanssa, ja heille syntyi 23. lokakuuta 2006 São Paulossa poika Lucas. Isabeli Fontana asuu yhä Brasiliassa aviomiehensä ja kahden poikansa kanssa.
Wes Montgomery
John Leslie "Wes" Montgomery (6. maaliskuuta 1923 Indianapolis, Indiana – 15. kesäkuuta 1968) oli yhdysvaltalainen jazz-kitaristi. Hänet luetaan 1900-luvun tärkeimpiin kitaristeihin ja jazz-muusikoihin kuuluvaksi.
Montgomery aloitti kitaransoiton myöhäisessä teini-iässä ja opetteli tuolloin soittamaan kitaristi Charlie Christianin soolojen mukana. Montgomery kehitti omalaatuisen soittotekniikan, jossa plektran sijasta käytettiin peukaloa. Joidenkin lähteiden mukaan Montgomeryn peukalo oli epämuodostunut ja mennyt pysyvästi sijoiltaan. Hänen kitaransa oli yleensä Gibson.
Ensimmäiset levytykset Montgomery teki vuosina 1948–1950 vibrafonisti Lionel Hamptonin yhtyeessä. Seuraavan kerran hän levytti vuosina 1957–1959 (lukuun ottamatta erästä yksittäistä levytystä vuodelta 1955) veljiensä Monkin (basso) ja Buddyn (piano) sekä trumpetisti Freddie Hubbardin kanssa. Kuuluisimmat levytykset Montgomery teki vuosina 1959–1963 Riverside Recordsille. Tyyliltään musiikki oli ajalleen tyypillistä jazzia sisältäen blues-vaikutteisia kappaleita sekä jazz-standardeja, mutta Montgomeryn kitaransoitto oli tyyliltään uudenlaista. Vuonna 1964 Riverside oli mennyt konkurssiin ja Montgomery siirtyi Verve-yhtiön riveihin. Nyt hänen musiikkinsa siirtyi ajoittain jazzista lähemmäs pop-musiikkia. A&M Recordsille tehdyt levyt vuodelta 1967 ja 1968 sisältävät orkesterin kanssa tehtyjä versioita pop-kappaleista, kuten The Beatlesin musiikista. Monet fanit ja kriitikot pitävät pop-levyjä huonoina. Jotkut kitaransoiton ystävät ovat löytäneet kuitenkin niistäkin kuuntelemisen arvoisia riffejä ja säestystä. Vuonna 1968 Montgomeron ura päättyi sydänkohtaukseen. Hän oli kuollessaan 45-vuotias.
Montgomeryä on usein pidetty kaikista vaikutusvaltaisimpana jazz-kitaristina, ja hänen vaikutuksensa kitaransoitolle ulottuu myös muihin musiikintyyleihin. Montgomeryn tunnetuimmat ja arvostetuimmat studiolevyt ovat "The Incredible Jazz Guitar of Wes Montgomery" (1960) sekä "So Much Guitar" (1961). Maineeltaan näiden veroiseksi on kohonnut live-levy "Smokin' at the Half Note" (1965).
Moottoripyöräilyn Grand Prix -kausi 1950
Moottoripyöräilyn Grand Prix -kausi 1950 oli historiansa toinen kausi. Kauden aikana kilpailtiin kolmessa eri luokassa: 500-, 350-, 250- ja 125-kuutioisissa. Pisteytys menee siten, että voittaja saa 8, toinen 6, kolmas 4, neljäs 3, viides 2 ja kuudes 1 pistettä.
Super Game Boy
Super Game Boy on adapterimoduuli Nintendon Super Nintendo Entertainment System -konsolille, joka julkaistiin vuonna 1994. Lisälaite mahdollistaa Game Boyn pelien pelaamisen TV-ruudulla käyttäen hyödyksi SNES:iä ja sen ohjaimia. Laite muuntaa Game Boy -pelien neljää eri harmaata sisältävän värimaailman värikkääksi TV-ruudulla. Myös äänimaailma on joissain peleissä, kuten "Donkey Kongissa", parempi pelattaessa Super Game Boylla. Kaksinpeli oli mahdollista muun muassa Game Boyn versiossa pelistä "Killer Instinct".
Super Game Boyta myytiin Amerikassa 60 dollarin hintaan. Nintendo julkaisi myös Super Game Boy 2 -adapterin vuonna 1998.
Tōyamaru
Tōyamaru () oli japanilainen matkustajalautta, joka upposi taifuunin osuttua laivaan Tsugarunsalmessa Hokkaidōn ja Honshūn saarten välillä 26. syyskuuta 1954. Japanin tiede- ja teknologiaviraston raportin mukaan 1 172 ihmistä menehtyi turmassa. Vain 150 ihmistä pelastui. Neljä muuta lauttaa upposi saman taifuunin johdosta. Onnettomuuksissa menehtyi yhteensä 1 430 matkustajaa.
Alus oli valmistunut marraskuussa 1947, ja se liikennöi reitillä Aomori–Hakodate.
Piiskujänikset
Piiskujänikset eli pikat on toinen jäniseläinten heimoista (toinen on jänikset). Piiskujänisten heimosta (Ochotonidae) on jäljellä enää yksi suku ("Ochotona"), jossa on 30 lajia. Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut, että nimitys "pikat" vahvistettaisiin tämän heimon ensisijaiseksi suomenkieliseksi nimeksi.
Piiskujänikset eroavat ulkonäöltään selvästi jänisten heimosta. Niiden korvat ja jalat ovat pienet eivätkä takajalat ole juurikaan etujalkoja suuremmat. Piiskujänisten pehmeä turkki on joko harmaanruskea tai punaruskea; selkäpuolen ollessa yleensä vatsaa tummempi. Pää on pyöreä ja häntä heikosti nähtävissä. Piiskujänikset kasvavat 13–30 senttimetrin mittaan.
Piiskujänikset ovat viileiden seutujen eläimiä, jotka elävät pääasiassa Aasiassa, Pohjois-Amerikassa ja osissa itäistä Eurooppaa. Niiden elinympäristö kattaa aroa, ruohikkoalueita ja vuoristomaastoa aina 6 000 metriin saakka.
Kylmästä asuinseudustaan huolimatta piiskujänikset eivät nuku talviunta. Aroalueilla elävät lajit muodostavat suuria perheryhmiä, kun taas vuoristoseutujen lajit elävät yleensä yksin. Piiskujänikset merkitsevät reviirinsä ulosteella tai rauhasten eritteillä ja puolustavat aluettaan rajusti tunkeilijoita vastaan.
Kööpenhaminan lentoasema
Kööpenhaminan lentoasema, Kastrup () on Amagerin saarella Tårnbyssä Tanskassa, kahdeksan kilometriä Kööpenhaminasta etelään sijaitseva lentoasema. Se on matkustajamääriltään Pohjoismaiden vilkkain etenkin kansainvälisillä matkustajilla mitattuna ja kokonaisuudessaan vuonna 2017 kenttä palveli yli 29 miljoonaa matkustajaa. Lentoasema on toinen Scandinavian Airlinesin (SAS) kahdesta päälentoasemasta. Lentoasema avattiin 20. huhtikuuta 1925 ja työllistää nykyään noin 1 700 työntekijää, ja sitä ylläpitää Copenhagen Airports A/S.
Lentoasema on saanut useita tunnustuksia ja palkintoja. Sen on muun muassa monesti eri tahot valinneet yhdeksi Euroopan parhaista lentoasemista, ja Forbes-lehti sijoitti sen kymmenen joukkoon listallaan "The World’s Ten Best Airport Lounges".
Oltre Mare
Oltre Mare on Emanuele Ornellan suunnittelema kaupankäyntiin perustuva lautapeli. Mind the Move julkaisi pelin vuonna 2004, ja se oli saman vuoden Essenin messujen ehdottomia suosikkeja. Pieni alkuperäisversio myytiin nopeasti loppuun, ja seuraavana vuonna Rio Grande Games ja Amigo julkaisivat pelistä uuden, näyttävämmän version. Vuonna 2006 suomalainen Lautapelit.fi julkaisi pelistä pohjoismaisen version.
Oltre Mare sijoittuu renessanssin aikaiselle Välimerelle, jossa kauppiaat käyvät kovaa kilpailua keskenään parhaista kauppatavaroista ja satamista. Pelivälineisiin kuuluu suuri määrä kortteja, jotka kuvaavat kauppatavaroita, pelilauta, jossa on kartta Välimerestä ja satamakaupungeista ja kutakin pelaajaa symboloiva laiva.
Tarinan kannalta pelin pääkaupunkina voidaan pitää Venetsiaa. Venetsian suojeluspyhimys evankelista Markus esiintyy pelin kuvituksessa siivekkään leijonan muodossa.
Pelaajat saavat alussa 11 dukaattia rahaa. Pelin voittaa pelaaja, joka kauppatavarakorttien loppuessa pystyy keräämään eniten dukaatteja. Pelaajat käyvät vuorollaan kauppaa hallussaan olevilla korteilla. Kauppatavaroita voi ostaa pankilta ja merirosvoilta, ja niistä voi käydä kauppaa myös muiden pelaajien kanssa. Vuoron päätyttyä pelaaja asettaa myydyt tuotteensa rahtipinoon. Pinon perusteella pelaaja saa pisteitä eli rahaa pelin päätyttyä.
Kaupankäynnin ohella pelaaja voi siirtää laivaansa satamasta toiseen. Eri satamista saadut etukolikot antavat pelaajalle hyötyä tietyissä kaupankäynnin tilanteissa.
Pelin voittamiseksi pelaajan on osattava hallita kauppatavaroitaan oikein ja arvioida seuraavaa vuoroaan tarkasti. Lähes välttämätön kaupankäynti muiden pelaajien kanssa tuo peliin sosiaalista ulottuvuutta.
Jäätie
Jäätie on talveksi vesistön kuten järven, joen tai meren jäälle avattu tieura, jonka tarkoituksena on lyhentää ajomatkaa. Jäätiet korvaavat pääasiassa lautta- ja lossireittejä ja toimivat oikoreitteinä. Suomessa jäätiet ovat yleensä avoinna joulukuusta maaliskuun loppuun. Jäätien vaatiman jään paksuuden minimivahvuus on yleensä 20 senttimetriä tai enemmän. Jääteillä liikuttaessa ovat voimassa samat liikennesäännöt kuin muussa tieliikenteessä.
Jäätiellä ajettaessa riittävä turvaväli on ensiarvoisen tärkeä turvallisuuden säilyttämiseksi. Turvavälin pituutta on hankala määrittää, mutta ajoneuvojen ei koskaan tulisi kulkea 50 metriä lähempänä toisiaan.
Jääteille asetettavien nopeusrajoitusten tarkoituksena on varmistaa jäätien turvallinen ylitys. Rajoitusten tarkoituksena on asettaa turvallinen tilannenopeus liukkaalla pinnalla, sekä estää jään murtuminen. Ylinopeudet jäätiellä voivat johtaa jääkuoren särkymiseen.
Jääkuoren alla oleva sula vesi lähtee aaltoliikkeeseen, kun sen päältä kulkee jäätietä käyttävä ajoneuvo. Mikäli ajoneuvon nopeus on hitaampi kuin aaltoliikkeen nopeus, ei ongelmia synny. Kun ajoneuvon nopeus on sama kuin aallon nopeus, seurauksena aallon reuna muodostuu niin jyrkäksi, että se voi rikkoa jääkuoren. Jääkuoren murtumat muodostuvat yleensä ajoneuvon taakse ja muodostavat siten takana ajaville surmanloukun. Rannan lähellä aaltoliike voi heijastua rannasta, jolloin ajoneuvo jää jääkuoren alla olevaan ristiaallokkoon, joka voi murtaa jään ajoneuvon alla.
Savonlinnan seudulla on useita jääteitä, jotka lyhentävät ajoreittejä ja korvaavat losseja:Lisäksi jääteitä on myös:Tilapäisiä jääteitä:
Heidi Range
Heidi India Range (s. 23. toukokuuta 1983 Liverpool) on brittiläisen poptrio Sugababesin jäsen.
Heidi aloitti uransa musiikin saralla Atomic Kittenissä Liz McClarnonin ja Kerry Katonan kanssa ja oli yksi yhtyeen alkuperäisjäsenistä. Hän kuitenkin erosi Atomic Kittenistä vuonna 1999, koska halusi laulaa mieluummin R&B-musiikkia. Siobhan Donaghyn lähdettyä Sugababesista vuonna 2001 Heidi sai hänen paikkansa levy-yhtiön kautta vakuutettuaan muut yhtyeen jäsenet laulullaan. Heidi tapailee nykyään englantilaista TV-tuottajaa Dave Berryä.
Antti Lautala
Antti Lautala on suomalainen laulaja ja kitaristi. Hänet tunnetaan Apulanta-yhtyeen varhaisista kokoonpanoista sekä Varjo ja Silent Scream -yhtyeistä.
Lautala perusti Toni Wirtasen kanssa Apulanta-yhtyeen vuonna 1991. Alussa he soittivat death metallia kahdestaan. "Elli" oli heidän ensimmäinen oma kappaleensa. Heidän ensimmäinen esiintymisensä oli vuonna 1991 Heinolan lyseolla. Debyytti ei kuitenkaan ollut onnistunut, sillä jo viiden minuutin kuluttua melun aiheuttamana tulivat poliisit paikalle ja konsertti keskeytettiin. Vuonna 1994 Lautala erosi Apulannasta musiikillisten erimielisyyksien vuoksi.
Lautala perusti Varjo-yhtyeen samana vuonna kun oli eronnut Apulannasta. Kahden traagisen kuoleman jälkeen Varjon sisällä ja yhden vuoden aikana yhtye kuitenkin hajosi. Vuosi oli 2009. Lautala oli sopinut Waldénin kanssa "herrasmiessopimuksen", että jos toinen jäsenistä eroaa tai kuolee, bändiä ei jatketa Varjo -nimellä. Siksi Varjon jäljelle jäänyt kokoonpano ei voinut enää soittaa Varjossa, joten he perustivat yhtyeen Silent Scream. Silent Scream julkaisi debyyttialbuminsa In the Cinema vuonna 2010.
Lautala on toiminut vuodesta 1994 lähtien lauluntekijänä niin Varjolle kuin Silent Screamille.
Bebelplatz
Bebelplatz on aukio Berliinin keskustassa, Unter den Linden -bulevardin varrella. Tämä edustava, 1700-luvulla rakennettu aukio kuuluu Berliinin historiallisen keskustan nähtävyyksiin. Sitä ympäröivät Berliinin vanha oopperatalo (nykyinen Staatsoper Unter den Linden), Hedwigin katedraali, niin sanottu Vanha Kirjasto (Alte Bibliothek) sekä Humboldt-yliopiston päärakennus.
Fredrik Suuren alkuperäisenä suunnitelmana oli rakentaa vielä laajempi kokonaisuus ("Forum Fridericianum"), johon olisi kuulunut muun muassa uusi kuninkaanlinna. Aukion toteutus jäi paljon tätä suunnitelmaa vaatimattomammaksi.
Georg Wenzeslaus von Knobelsdorffin suunnittelema oopperatalo valmistui vuosina 1741–1743 ja katolinen Pyhän Hedwigin katedraali vuosina 1747–1773. Knobelsdorffin suunnittelema on myös Unter den Lindenin vastakkaisella puolella sijaitseva Humboldt-yliopiston päärakennus, joka rakennettiin 1748–1766 alkujaan Fredrik Suuren veljen, prinssi Henrikin yksityiseksi palatsiksi. Vanha valtionkirjaston talo rakennettiin 1775–1780. Se tunnetaan julkisivunsa vuoksi paremmin nimellä "Kommode" (”Lipasto”). Nykyään rakennuksessa toimii Humboldt-yliopiston oikeustieteellinen tiedekunta. Sen vieressä aukion nurkalla on niin sanottu vanha palatsi eli Altes Palais, jossa keisari Vilhelm I asui lähes koko ikänsä. Bebelplatzin päätyyn katedraalin viereen valmistui vuonna 1889 Dresdner Bankin talo.
Aukion nimi oli alun perin "Opernplatz" ja vuosina 1910–1947 se oli "Kaiser-Franz-Joseph-Platz". Nykyisen nimensä aukio sai vuonna 1947 sosiaalidemokraattisen poliitikon August Bebelin mukaan.
Muuten kuin arkkitehtuurinsa puolesta Bebelplatz tunnetaan lähinnä yhdestä sen historiaan liittyvästä ikävästä tapahtumasta: kirjaroviosta, jonka natsimieliset opiskelijajärjestöt toimeenpanivat siellä 10. toukokuuta 1933. Roviolla poltettiin tuhansia natsien mielestä sopimattomia kirjoja, joukossa esimerkiksi Sigmund Freudin ja Karl Marxin teoksia.
Keskellä aukiota on nykyään vuonna 1995 valmistunut israelilaisen taiteilijan Micha Ullmanin suunnittelema kirjarovioiden muistomerkki. Muistomerkki koostuu aukion alle rakennetusta vaaleaseinäisestä tilasta, joka on täynnä tyhjiä kirjahyllyjä. Tilaan voi nähdä aukion keskellä olevan lasisen levyn kautta. Muistomerkkiin kuuluu myös pronssilevy, johon on kaiverrettu runoilija Heinrich Heinen vuonna 1821 kirjoittamat, lopulta todeksi osoittautuneet sanat: ”Se oli vasta pelkkää alkusoittoa; kun poltetaan kirjoja, poltetaan lopulta myös ihmisiä”. Humboldt-yliopiston opiskelijat järjestävät vuosittain kirjamyyjäiset aukiolla muistuttaakseen tapahtumasta.
United Buddy Bears -karhupatsaiden näyttely pidettiin kolmannen kerran Berliinin kaupungin aukiolla vuonna 2006. Näyttely muodostui yli 140:stä karhupatsaasta, jokainen kahden metrin korkuinen ja eri taiteilijan muotoilema. Bebelplatzin käyttö näyttelypaikkana pysyy kiistanalaisena vaikean menneisyytensä vuoksi, ja kiista lähti uudelleen käyntiin, kun aukiolle pystytettiin talvella luistinrata ja Berliinin muotiviikolla juhlateltta.
Juha Helppi
Juha Helppi (s. 4. maaliskuuta 1977) on suomalainen pokeriammattilainen, joka asuu Helsingissä. Hän on The Hendon Mobin tilastossa toiseksi eniten live-pokeriturnauksista rahaa voittanut suomalaispelaaja.
Helppi oli alkujaan korttienjakaja. Pelaajana hän teki läpimurtonsa World Poker Tourin (WPT) Aruban osakilpailussa, jossa hän voitti tunnettuja pokeriammattilaisia kuten Kathy Liebertin ja Phil "Tiltboy" Gordonin kaksintaisteluhaasteottelussa. Sen jälkeen Helppi on yltänyt kaksi kertaa World Poker Tourin finaalipöytään. Ensimmäisen tuotantokauden Battle of Champions -turnauksessa hän oli neljäs ja vuoden 2005 Grand Prix de Paris -turnauksessa toinen. Lisäksi Helppi sijoittui kolmannen tuotantokauden WPT World Championship III -turnauksessa sijalle 10.
Helppi oli toinen vuoden 2006 WSOP (World Series of Poker) $1 000 No Limit Hold'em with rebuys -turnauksessa häviten Phil Hellmuthille. Kaikkiaan Helpillä on 20 rahasijaa WSOP-turnauksista ja yhdeksän World Poker Tour -turnauksista.
Maaliskuussa 2007 Helppi voitti Partypoker.com Premier League Poker -turnauksen ja ansaitsi 125 000 dollaria. Finaalipöydässä pelasivat muun muassa Phil Hellmuth ja Liz Lieu. Kesäkuussa 2007 Helsingin Grand Casinon Midnight Sun -tapahtumassa Helppi voitti sökön Suomen mestaruuden. Seuraavana kesänä hän voitti Midnight Sunin 200 euron no limit hold'em rebuy -turnauksen. Tammikuussa 2009 Helppi voitti European Poker Tourin Deauvillen osakilpailun yhteydessä pelatun 25 000 euron high rollers -turnauksen. Sen ykköspalkinto oli 192 000 euroa. Lokakuussa 2010 Helppi voitti Poker EM:n Nations Cupin ja huhtikuussa EPT Berliinin 3 000 euron sivuturnauksen.
Toukokuussa 2011 Helppi solmi kaksivuotisen yhteistyösopimuksen Raha-automaattiyhdistys RAY:n kanssa.
Kesäkuussa 2011 Helpin pokeriuran turnausansiot ylittivät 3,8 miljoonaa dollaria.
Lokakuussa 2013 Helppi sijoittui toiseksi WSOPE:n 1 650 euron PLO-turnauksessa.
Helppi on toinen suomalainen pokeriammattilainen, joka on päässyt Card Player Europe -lehden kansijutuksi (CPE vol. 4, no. 10 / lokakuu 2007). Ensimmäinen suomalainen oli Patrik Antonius (vol. 3, no. 2). Helppi on toiminut myös Suomen johtavan paintballjoukkueen kapteenina.
Muinaisen Egyptin taide
Muinaisen Egyptin taiteelle olivat ominaisia jäykkyys, kaksiulotteisuus ja runsas värien käyttö. Kuvissa ihmisten kasvot ja jalat kuvataan aina sivulta päin, mutta rintakehä ja kädet suoraan edestä.
Muinaisen Egyptin taide käsittää veistoksia, patsaita, arkkitehtuuria, maalauksia ja reliefejä. Kaikkein varhaisimmat merkit egyptiläisestä taiteesta ovat kivikaudelta, siis ennen vuotta 3200 eaa. Kivikauden taide käsittää pääasiassa erilaista keramiikkaa, piikivestä leikattuja nyrkki-iskureita, kömpelöitä ihmishahmoja ja kivisiä ihmispäitä, joita kannettiin uskonnollisissa kulkueissa. Ihmispäihin kaiverrettiin koloja, joiden sisään tungettiin ihmisen hiuksia ja ihokarvoja.
Egyptiläisen taiteen pääpiirteet hahmottuivat nolladynastian ja varhaisdynastisen kauden aikana. Norsunluun käyttö yleistyi silloin käyttöesineiden, kuten kampojen, pelinappuloiden, astioiden yms. raaka-aineena.
Reliefitaide, eli matalat kohokuvat, oli suosittua 5. ja 6. dynastian aikana hautojen koristelussa. Reliefitaide oli hyvin eloisaa ja kuvasi monenlaisia arkielämän tapahtumia kaupankäynnistä kalastukseen ja papyruksen valmistukseen. Ensimmäisellä välikaudella taide rappioitui muun kulttuurielämän tavoin, mutta saavutti huippunsa uudelleen keskimmäisen valtakunnan alussa.
Muinaisen Egyptin taide oli täysin ihanteellista. Se tarkoittaa sitä, ettei taiteella pyritty todellisuuden mahdollisimman tarkkaan jäljentämiseen, vaan sen oli oltava aina vallitsevien normien ja standardien mukaista. Ihmisiä esittävät kuvat eivät olleet muotokuvia, vaan heidän ulkonäkönsä vastasi yleistä kauneusihannetta. Tosin tähän löytyi poikkeuksia kautta Egyptin historian. Jo vanhan valtakunnan aikana tehdyissä varapäissä saattoi olla hyvinkin muotokuvamaisia piirteitä, ja keskivaltakunnan aikana faaraoita esittävissä kuvissa oli ensimmäistä kertaa merkkejä rypyistä, kaksoisleuoista, roikkuvista poskista jne.
Keskivaltakunnan ajalta on löydetty monia hyvin taiteellisia ja yksityiskohtaisia puisia, maalattuja pienoismalleja. Uuden valtakunnan aikana reliefitaide muuttui harvinaisemmaksi ja hautojen seinät koristeltiin kirjavilla maalauksilla ja pystysuorilla hieroglyfivinjeteillä.
Myöhäiskaudella Egyptin taide rappioitui ja alkoi saada vaikutteita vierasmaalaisesta taiteesta. Kreikkalais-roomalaisella kaudella taiteilijat vaivautuivat raaputtamaan temppelien kiviseinille enää vain hahmojen ja esineiden ääriviivat, eikä niitä edes väritetty. Roomalaisella kaudella jopa muumioarkkujen ulkonäkö muuttui, kun perinteiset kovetetusta pellavasta valmistetut naamiot korvattiin vainajan kasvoa esittävällä maalauksella.
Patsaat veistettiin pehmeästä kalkkikivestä tai vaikka basaltista tai obsidiaanista. Patsaissa miehet kuvattiin ottamassa askel eteenpäin. Naiset kuvattiin jalat tiukasti vierekkäin tai toinen jalka vain vähän toisen edellä. Pariskuntia esittävissä veistoksissa vaimon kädet kuvattiin kiertyneinä aviomiehen hartian ja olkavarren ympäri. Äitiä ja hänen täysikasvuista poikaansa esittävät veistokset olivat tyylillisesti samankaltaisia.
Mustaa väriainetta saatiin noesta, okraa rautaoksidista ja valkoista kipsistä tai kalkista.
To Our Children’s Children’s Children
To Our Children's Children's Children () on The Moody Blues -yhtyeen albumi.
Se julkaistiin alun perin LP:nä vuonna 1969 yhtyeen omalla Threshold Records -levymerkillä, joka oli osa Decca Recordsia. Albumi julkaistiin uudelleenmasteroituna vuonna 1997 ja vielä SACD-muodossa maaliskuussa 2006, jolloin kyseessä oli kahden CD:n Deluxe Edition. Suurin osa albumin kappaleista on puhtaita studioäänityksiä, eikä yhtye ole soittanut niitä konserteissaan, lukuun ottamatta kappaleita "Higher and Higher", "Gypsy" ja joskus "Candle of Life".Bonuskappaleet Deluxe Editionilla:
Amstel
Amstel (johdettu "Aeme stelle"stä) on joki Alankomaissa, jonka suistoon maan pääkaupunki, Amsterdam on rakennettu ja josta kaupunki on saanut myös nimensä.
Joki ja sen yli kulkevat sillat ovat Amsterdamin matkailunähtävyyksiä. "Blauwbrug" eli Sininen silta on rakennettu tiilistä ja hiekkakivestä vuonna 1884 samalla paikalla aikaisemmin seisseen puisen, siniseksi maalatun sillan tilalle. "Magere Brug" eli Kapea silta vuodelta 1691 oli niin kapea että kaksi jalankulkijaa ei mahtunut ohittamaan toisiaan. Siltaa on uusittu vuosina 1871, 1934 ja 1969.
Artisteja, jotka ovat valinneet Amstelin teoksensa aiheeksi:
Jukka Matinen
Jukka Matinen (s. 6. marraskuuta 1978 Kerava) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija. Suomen maajoukkueen vakipelaajiin vuosikymmenen ajan kuulunut, yhden Saksan ja neljä Suomen mestaruutta sekä kolmesti Suomen cupin voittanut Matinen tunnettiin erinomaisena heittäjänä: hänen onnistumiskeskiarvonsa Korisliigan runkosarjassa olivat kahden pisteen heitoissa 50,5 %, kolmen pisteen heitoissa 42,6 % ja vapaaheitoissa 80,1 %. Mestaruuksiensa lisäksi Matinen saavutti kaksi SM-hopeaa, yhden SM-pronssin ja kaksi Suomen cupin hopeaa. Hän pelasi myös Euroliigassa.
Matisen ura sai alkunsa seitsenvuotiaana Keravan Kori-80 -joukkueessa. Sieltä hän siirtyi pelaamaan Panttereiden A-junioreihin, vaikka oli vasta 15-vuotias – Matinen oli jo tuolloin poikkeuksellisen taitava ja monipuolinen pelaaja.
Matinen pelasi ammatikseen Saksan liigassa, jossa hän vuonna 2004 teki 500 pistettä ja voitti Saksan mestaruuden. Matinen valittiin liigan toiseksi parhaaksi korinaluspuolustajaksi. Kaudella 2005 Matista vaivasi sitkeä polvivamma, ja epäonnistuneen kauden päätteeksi hän palasi Suomeen Espoon Hongan kapteeniksi. Pituudestaan huolimatta Matinen viihtyi parhaiten kolmen pisteen viivan tuntumassa.
Huhtikuussa 2014 Matinen teki Korisliigassa 1 000. pudotuspelipisteensä.
Kaudella 2014–2015 Matinen palasi KTP:n joukkueeseen vasta helmikuussa. Maaliskuussa hän heitti historian neljäntenä pelaajana 900. onnistuneen kolmen pisteen heittonsa runkosarjassa. Matisen lisenssi jäi maksamatta, mikä jälkiseuraamuksineen herätti runsaasti keskustelua: runkosarjan voittanut KTP pudotettiin lopulta sarjataulukon kolmanneksi. Toukokuussa 2015 Matinen ylitti 3 000 pelatun pudotuspeliminuutin rajan. KTP eteni lopulta pronssiotteluun, jonka se voitti. Kotimatkalla pronssiottelusta Matinen ilmoitti lopettavansa pelaajauransa.
Matinen debytoi Suomen maajoukkueessa vuonna 1998.
NHL-kausi 1933–1934
Kausi 1933–1934 oli National Hockey Leaguen historian 17. kausi. Sarjassa pelasi yhdeksän joukkuetta, joista jokainen pelasi runkosarjassa 48 ottelua. Stanley Cupin voitti Chicago Black Hawks, joka kaatoi Detroit Red Wingsin finaalisarjassa otteluvoitoin 3–1.
Joulukuussa vuonna 1933 Toronto Maple Leafsin pelaaja King Clancy kamppasi Boston Bruinsin Eddie Shoren niin rajusti, että Shore lensi päin joukkuetoveriansa Ace Baileyta. Bailey löi päänsä jäähän ja joutui lopettamaan jääkiekkouransa. NHL päätti järjestää Baileyn kunniaksi ensimmäisen NHL:n All-Star-ottelun, joka pelattiin 14. heinäkuuta vuonna 1934.
Kummankin divisioonan kolme parasta joukkuetta pääsivät jatkoon. 
"O = Ottelut, V = Voitot, H = Häviöt, T = Tasapelit, HJA = Häviöt jatkoajalla, TM = Tehdyt maalit, PM = Päästetyt maalit, PIST = Pisteet"
Runkosarjassa Kanadan ja Yhdysvaltojen divisioonien voittajat pelasivat paras viidestä -sarjan, jonka voittaja pääsi Stanley Cup -finaaliin. Kummankin divisioonan toiseksi sijoittuneet pelasivat myös toisiansa vastaan ja kolmanneksi sijoittuneet toisiansa vastaan. Näiden otteluiden voittajat kohtasivat toisensa paras viidestä -sarjassa, jonka voittaja pääsi Stanley Cup -finaaliin divisiooniensa voittajien kohtaamisen voittanutta joukkuetta vastaan.
Detroit kaatoi Toronton divisioonavoittajien kohtaamisessa ja pääsi finaaliin. Chicago kaatoi Montreal Canadiensin divisioonakakkosten ottelussa ja Montreal Maroons kaatoi New York Rangersin divisioonakolmosten ottelussa. Chicago pelasi itsensä finaaliin Detroitia vastaan voittamalla Montreal Maroonsin toisella kierroksella. Pienenä yllätyksenä tuli, että Chicago onnistui kaatamaan ennakkosuosikki Detroitin paras viidestä -finaalissa.
Seututie 827
Seututie 827 on Limingan Ala-Temmekseltä Tyrnävän kirkonkylän kautta, Ängeslevän kylän halki Muhoksen Sosoon johtava seututie. Tie on noin 22 kilometriä pitkä, ja se on eräs Tyrnävän kunnan pääväylistä.
Tie alkaa Ala-Temmekseltä valtatieltä 4 "Vaaranmaantie"-nimisenä. 
Tyrnävän kunnanrajalla tien nimi vaihtuu "Mäläskänsuoraksi". Tyrnävän kirkonkylän kohdalla tie muuttuu "Vanhatieksi", vaihtuen Tupoksen ja Kylmälänkylän välisen yhdystien 8240 risteyksen jälkeen "Muhostieksi", aina Muhoksen kunnanrajalle saakka.
Tien eteläinen osuus kulkee halki Limingan–Tyrnävän laajojen peltolakeuksien. Sen merkille pantavin ominaisuus on vanhoista tilanrajoista johtuen tien linjauksen kaarteisuus avarilla peltoaukeilla, kun taas metsäalueilla tien linjaus on viivasuora. Nopeusrajoitus on pääosin 80 kilometriä tunnissa, kylä- ja taajama-alueilla 60 kilometriä tunnissa.
Tyrnävän kirkonkylä
Tyrnävän kirkonkylä on Tyrnävän kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Limingan–Tyrnävän peltolakeuksilla Tyrnävänjoen ja seututien 827 risteyskohdassa, noin viiden kilometrin päässä valtatien 4 itäpuolella ja noin 30 kilometriä Oulusta etelään. Taajaman väkiluku vuonna 2013 oli 2 953.
Taajama on muodostunut Tyrnävän kirkon ympärille alun perin maatalousvoittoisena kylänä, ja laajentunut itään ja länteen Tyrnävänjoen varsille. Kunnan peruspalvelut on keskitetty kirkonkylälle.
Kirkonkylällä järjestetään syksyisin perinteiset perunamarkkinat.
Gerard Adriaan Heineken
Gerard Adriaan Heineken (1841? – 18. maaliskuuta 1893) oli olutpanimo Heinekenin perustaja. Vuonna 1864 hän päätti ostaa Den Hoyberg -panimon. Siellä hän aloitti uuden oluen panon. Gerard Adriaanin panostus laatuun palkittiin pian Heinekenin oluen voittaessa tärkeitä kansainvälisiä palkintoja.
Heineken aloitti liiketoimintansa teollisen vallankumouksen ollessa käynnissä, ja hän otti käyttöön uusia menetelmiä. Samaan aikaan saksalaistyyppiset pohjahiivaoluet olivat syrjäyttämässä perinteisiä pintahiivaoluita. Heineken perusti oluen laatutarkkailua varten laboratorion, jota johtamaan hän houkutteli Louis Pasteurin oppilaan Dr Elionin. Elion eristi erinomaisen hiivakannan, Heineken A-hiivan vuonna 1886. Se on käytössä edelleen.
Gerard Adriaan Heinekenin kuolinhetkellä panimo oli kasvanut yhdeksi suurimmista ja tärkeimmistä panimoista Alankomaissa.
Dennis Quaid
Dennis William Quaid (s. 9. huhtikuuta 1954 Houston, Texas) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Näyttelijäuran ohella Quaid on toiminut myös muusikkona.
Quaid on ollut kolme kertaa naimisissa. Hänellä on vuonna 1992 syntynyt poika entisen vaimonsa, näyttelijä Meg Ryanin kanssa. Nykyään Quaid on naimisissa Kimberly Quaidin (o.s. Buffington) kanssa. Heillä on 8. marraskuuta 2007 syntyneet kaksoset, Thomas Boone ja Zoe Grace.
Ängeslevänjoki
Ängeslevänjoki on Temmesjoen sivujoki Pohjois-Pohjanmaalla. Sen pituus on noin 35 kilometriä. Joki saa alkunsa Tyrnävän Järvinevalta Suutarinkylän pohjoispuolelta ja laskee Temmesjokeen Limingan keskustaajaman koillispuolella lähellä Haaransiltaa. Joki on osa Temmesjoen vesistöaluetta.
Joen alajuoksun osuus virtaa paikoitellen syvässä ja mutkittelevassa kanjonissa halki Limingan–Tyrnävän peltolakeuksien. Joen leveys on suurimmillaan vain noin kymmenen metriä. Koskipaikkoja on vähän, ja joki onkin suosittu melontakohde. Veden laatu on joessa yleensä huono.
Temmesjoen vesistöalue
Temmesjoen vesistöalue (vesistöaluetunnus 58) on Suomessa vesistöalue, jonka laskujoki Temmesjoki laskee Perämereen. Se sijaitsee Pohjois-Pohjanmaalla pääasiallisesti Limingan ja Tyrnävän kuntien alueella. Vesistöalueen pinta-ala on 1180,71 neliökilometriä ja järvisyys on 0,5 %. Vesistöalue muodostuu Temmesjoen lisäksi Tyrnävän- sekä Ängeslevänjoista. Myös Liminganjoki on yhdistetty Temmesjokeen kanavalla. Vesistöalueen putouskorkeus on 105 metriä ja laskupaikka Liminganlahti. Vesistöalueelle tunnusomaisia piirteitä ovat Limingan–Tyrnävän laajat peltolakeudet alajuoksulla sekä laajat suo- ja metsäalueet yläjuoksulla.
Vesistöalueen toisessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet :
Vesistöalueella on järviä erittäin vähän: ainoat järviksi luokiteltavat vesialueet ovat Iso Nuoluanjärvi ja Suutarinjärvi sekä Tyrnävänjoen yläjuoksun Pitkäjärvi ja Tuulijärvi.
Ŋ
Ŋ (ŋ) on kirjain, jolla merkitään velaarista nasaalia eli ns. "äng-äännettä" saamelaiskielissä sekä 
kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa eli IPA:ssa.
Noel Van Horn
Noel Van Horn (s. 6. kesäkuuta 1968 San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä, samoin kuin isänsä William Van Horn. Noel Van Horn piirtää useimmiten Mikki Hiiri -sarjakuvia, ja isänsä useimmiten Aku Ankka -tarinoita.
Noel Noel Van Horn ja hänen perheensä muuttivat vuonna 1978 Kanadaan, isänsä vaimon kotimaahan (Vancouveriin 1980). Noel opiskeli kuvataidetta Emily Carr College of Art and Design -nimisessä opistossa ja alkoi piirtää 1990-luvulla Disneyn sarjakuvia tanskalaiselle Egmont-yhtiölle. Hänen isänsä oli aloittanut saman uran vain hieman aikaisemmin.
Temmesjoki
Temmesjoki on joki Pohjois-Pohjanmaalla. Sen laskupaikka on Liminganlahti Limingassa. Joen pituus on 80 kilometriä. Tyrnävänjoki ja Ängeslevänjoki laskevat Temmesjokeen, ja ne ovat osa Temmesjoen vesistöaluetta. Keinotekoinen kanava yhdistää myös Liminganjoen Temmesjokeen. Temmesjoki on Suomen 74. pisin joki.
Joen yläjuoksu virtaa pääasiassa metsä- ja suomaastojen halki, alajuoksun virratessa halki Limingan–Tyrnävän peltolakeuksien.
Viidakkokirja (vuoden 1967 elokuva)
Viidakkokirja ("The Jungle Book") on Disneyn tuottama piirroselokuva, joka pohjautuu Rudyard Kiplingin samannimiseen kirjaan. "Viidakkokirja" kertoo Mowglista, joka on pienenä joutunut susien kaitsemaksi. Kun Mowgli on kasvanut isoksi, pantteri Bagheera käy hänen kanssaan matkaan tavoitteenaan saattaa Mowgli takaisin ihmisten pariin.
Matkalla he kohtaavat useita viidakon hahmoja, kuten tanssivan Baloo-karhun, hypnotisoivan Khaa-käärmeen, sekä Shere Khan -tiikerin, jonka aikeena on estää Mowglin paluu ihmisten luokse. "Viidakkokirja" oli viimeinen elokuva, jota itse Walt Disney työsti ennen kuolemaansa.
Elokuva poikkeaa melkoisesti Kiplingin teoksesta.
"Viidakkokirjan" hahmot Baloo, Shere Khan ja apinakuningas Louie esiintyivät myös piirrossarjassa "Pilipalipilotit". Sarjaa näytettiin tekstitettynä 1993 vuonna MTV3-kanavalla sekä myöhemmin Disney Channel -kanavalla.
Elokuva dubattiin ensimmäisen kerran suomeksi vuonna 1968 alkuperäistä teatterikierrosta varten. Ensimmäisen dubbauksen ohjasi Reino Bäckman, joka hankki rooleihin tunnettuja laulajia alkuperäisen version tavoin. Elokuva dubattiin suomeksi uudelleen vuoden 1993 uusintakierrokselle. Toisen dubbauksen toteutti Tuotantotalo Werne ja sen ohjasi Pekka Lehtosaari. Jälkimmäisessä dubbauksessa Hathi-norsu muutettiin everstistä kenraaliksi, Lehtosaaren mukaan hahmoa ääninäytelleen Keijo Kompan omasta toiveesta.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano sanoo mainioiden hahmojen ja niiden suomenkielisten äänten paikkaavan vaisua tarinaa ja piirrosjälkeä. Hän antaa "Viidakkokirjalle" kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.