Kuolemanrangaistus Yhdysvalloissa
Kuolemanrangaistus on käytössä 31 Yhdysvaltojen osavaltiossa. Osavaltioiden ohella myös liittovaltiolla ja Yhdysvaltain asevoimilla on oikeus tuomita ihmisiä kuolemaan. Vuonna 1972 korkeimman oikeuden käsittelemä oikeustapaus keskeytti kuolemanrangaistukset koko maassa, ja ne otettiin takaisin käyttöön vuonna 1976. Tämän jälkeen maassa on teloitettu yli 1 400 henkilöä.
Yhdysvallat on ainoa länsimaa, jossa on kuolemanrangaistus käytössä. Vuonna 2007 tehdyn mielipidemittauksen mukaan 69 prosenttia maan asukkaista kannatti rangaistusta. 1900-luvun keskivaiheilla kannatus putosi jopa alle 50 prosenttiin, mutta alkoi taas nousta, kun rangaistuksia jatkettiin 1970-luvun puolivälissä. Eniten kuolemanrangaistuksia määrätään etelävaltioissa ja niistä varsinkin Texasissa.
Uusien tieteellisten menetelmien avulla on selvinnyt, miten paljon tuomiot ovat kohdistuneet syyttömiin. Stanfordin yliopistossa tehdyn tutkimuksen mukaan kuolemanrangaistukset ovat olleet "sattumanvaraisia ja syrjiviä", eli rotu ja varallisuus vaikuttavat tuomioon. Vuodesta 1973 lähtien on vapautettu yli 150 tuomittua.
Ennen 1970-lukua korkein oikeus oli käsitellyt yksittäisiä kuolemantuomiotapauksia, ja 1930-luvulta lähtien se oli kumonnut noin neljäkymmentä tuomiota. Tapaukset liittyivät muun muassa pakotettuihin tunnustuksiin tai valamiehistön valintaan. 1960-luvulla nousi esille kysymys siitä, voisiko itse kuolemanrangaistus olla Yhdysvaltain perustuslain vastainen.
Vuoden 1972 oikeustapauksessa "Furman vastaan Georgia" korkein oikeus päätti äänin 5–4, että Georgian osavaltion laki ei ohjeistanut valamiehistöä tarpeeksi siitä, milloin tuomitulle tulee antaa kuolemanrangaistus. Kuolemanrangaistuksen saaminen oli siis mielivaltaista, ja täten ”julmaa ja epätavallista” ja vastoin perustuslain kahdeksatta lisäystä. Päätös vaikutti myös muihin osavaltioihin, joten kaikkien yli 600:n teloitusta odottavien tuomiot muutettiin elinkautisiksi. Päätöksellään oikeus määritteli standardin, jonka mukaan rangaistus on ”julma ja epätavallinen”, jos se on liian ankara rikokseen nähden, mielivaltainen, loukkaa yhteiskunnan oikeudentuntoa tai jos se ei ole tehokkaampi kuin vähemmän ankara rangaistus.
Osavaltiot reagoivat päätökseen muuttamalla lakejaan, ja vuonna 1976 käsitellyssä tapauksessa "Gregg vastaan Georgia" korkein oikeus hyväksyi muutokset, joten kuolemanrangaistuksia voitiin taas antaa. Maassa ei ollut tehty teloituksia vuoden 1967 jälkeen, koska osavaltioiden tuomioistuimet odottivat korkeimman oikeuden päätöksiä.
Kuolemanrangaistusten jatkamisen jälkeen korkein oikeus on tehnyt rajoituksia siihen, minkälaisiin rikoksiin ja rikoksentekijöihin sitä voidaan soveltaa. Mielisairaiden teloittaminen kiellettiin vuonna 1986 ja kehitysvammaisten vuonna 2002. Alle 16-vuotiaana rikoksensa tehneiden teloittaminen kiellettiin vuonna 1988, ja vuonna 2005 ikärajaa nostettiin kahdeksaantoista. Vuodesta 2008 lähtien väkivaltarikoksista kuolemanrangaistuksen on voinut saada vain murhasta. Tuolloin käsittelyssä oli lapsen raiskaamista koskeva oikeustapaus "Kennedy vastaan Louisiana". Koska kyseisestä rikoksesta oli mahdollista saada kuolemantuomio vain muutamassa osavaltiossa, katsoi korkein oikeus kansallisen konsensuksen olevan sitä vastaan, ja äänin 5–4 oikeus päätti sen siten olevan perustuslain vastainen rangaistus.
Kun valamiehistö on ensin todennut henkilön syylliseksi, sama valamiehistö päättää, saako tämä kuolemanrangaistuksen. Muutamassa osavaltiossa tuomarilla on ollut valta muuttaa valamiehistön antama rangaistus, ja Alabama oli ainoa osavaltio, jossa tuomari pystyi muuttamaan valamiehistön langettaman elinkautisen vankeustuomion kuolemanrangaistukseksi.
Tuomittu voi valittaa saamastaan kuolemantuomiosta korkeampaan oikeusasteeseen ja vaatia tuomion kumoamista ja muuttamista.
Lopullisen päätöksen tultua korkeimman oikeuden tuomari tai kuvernööri allekirjoittaa lopullisen päätöksen, jolloin määrätään teloituspäivä. Tuomittu saa tietää päivämäärän vähintään kuukautta ennen, mutta yleensä muutamaa kuukautta ennen teloituspäivää.
Tuomittu voi tämän jälkeen esittää kaikki valitukset suoraan korkeimmalle oikeudelle ja pyytää päivämäärän siirtämistä mahdollisten uusien valitusten käsittelyn ajaksi. Teloituspäivän siirtämistä voi anoa myös suoraan osavaltion kuvernööriltä, joka voi myöntää teloituksen lykkäämisen aivan teloitushetkellä. Yleensä teloitusta lykätään silloin 30 vuorokautta, jolloin uudet valitukset jätetään oikeudelle.
Ennen teloitusta tuomittu saa toiveittensa mukaisen viimeisen aterian. Tuomitulle annetaan myös mahdollisuus keskustella papin tai muun uskontokunnan edustajan kanssa.
Ennen teloitusta tuomittu siirretään teloitushuoneeseen, jossa vankilanjohtaja lukee tuomion ja kysyy, haluaako tuomittu antaa lausunnon. Mahdollisen lausunnon jälkeen teloitus tapahtuu vankilanjohtajan määräyksestä. Teloitushetki määräytyy jokaisen osavaltion määräysten mukaan.
Teloituskammio on ikkunoitu. Ikkunoissa on verhot, jotka avataan tuomion täytäntöönpanon ajaksi. Tuomiota seuraa joukko todistajia. Paikalla voi olla tuomitun asianajaja sekä uhrin ja tuomitun omaisia.
Teloitusta seuraa aina oikeuslääketieteellinen ruumiinavaus, jossa kuolinsyy varmistetaan. Tämän jälkeen tuomittu luovutetaan yleensä omaisten haudattavaksi, jos he niin haluavat. Mikäli omaisia ei ole tai he eivät halua, tuomittu haudataan osavaltion määräämälle paikalle.
Hirttäminen oli pääasiallinen teloitustapa 1920-luvulle asti; ne olivat usein julkisia tilaisuuksia. Ampumalla on toteutettu yli 140 teloitusta, joista viimeisin Utahissa vuonna 2010. 1800-luvun lopulla otettiin käyttöön sähkötuoli, jota pidettiin hirttämistä inhimillisempänä teloitustapana. New Yorkin osavaltiossa kehitetty sähkötuoli levisi muihin osavaltioihin, ja siitä tuli yleisin teloituskeino. Joissakin osavaltioissa otettiin käyttöön myös kaasukammio. Myrkkyruiske kehitettiin Oklahomassa, ja Texas oli ensimmäinen osavaltio, joka käytti sitä joulukuussa 1982.
Vuoden 1976 jälkeen Yhdysvalloissa on teloitettu 1321 vankia joista naisia 12 (tilanne 30.01.2013) viittä eri teloitustapaa käyttäen. Ylivoimaisesti eniten tuomittuja, 1146, on surmattu tappavalla ruiskeella. Toiseksi yleisin teloitustapa on sähkötuoli, jossa on kuollut 158 tuomittua. Lisäksi 11 vankia on teloitettu kaasukammiossa, kolme hirtetty ja Utahin osavaltiossa kolme vankia on ammuttu.
Euroopan komissio on asettanut tarkat vientirajoitukset muun muassa tiopentaalille ja pentobarbitaalille, jotta niitä ei voisi myydä teloittamistarkoitukseen. Rajoituksia ovat asettaneet myös monet yksittäiset yritykset Yhdysvalloissa ja Euroopassa, joko moraalisista tai liiketaloudellisista syistä. Toukokuussa 2016 lääkejätti Pfizer ilmoitti pyrkivänsä varmistamaan, ettei sen tuotteita käytetä teloituksiin. Kemikaalien saantivaikeuksien takia jotkin osavaltiot ovat alkaneet käyttää muita, aiemmin testaamattomia aineita, tai ne ostavat kemikaaleja salaa paljastamatta niiden toimittajia. Jotkin osavaltiot ovat ottaneet takaisin käyttöön sähkötuolin, ampumisen tai kaasukammion siltä varalta, että myrkkyruiskeet loppuvat.
Liittovaltio on teloituttanut kolme ihmistä (kaikki miehiä) vuoden 1976 jälkeen. Rikoksesta riippuen tuomiot pannaan täytäntöön joko tappavalla ruiskeella tai noudatetaan sen osavaltion käytäntöä, jossa tuomio on määrätty. Jos osavaltiossa ei ole kuolemanrangaistusta, käytetään jonkin muun osavaltion menetelmää.
Tällä hetkellä 61 liittovaltion vankia on odottamassa tuomionsa täytäntöönpanoa. Liittovaltion kuolemantuomitut on sijoitettu Indianassa sijaitsevaan USP Terre Haute -laitokseen, jossa myös teloitukset tapahtuvat.
Yhdysvaltain asevoimat ei ole teloittanut yhtään ihmistä vuoden 1961 jälkeen. Sitä ennen teloituksia oli tehty yli 1200, joista yli 100 vuoden 1916 jälkeen. Jos teloituksia tulevaisuudessa tapahtuu, ne pannaan täytäntöön tappavalla ruiskeella.
Vuonna 1983 asevoimien valitustuomioistuin United States Court of Appeals for the Armed Forces totesi asevoimien kuolemantuomiolakien olevan perustuslain vastaisia. Seuraavana vuonna presidentti Ronald Reagan allekirjoitti toimeenpanoasetuksen, joka palautti rangaistuksen käyttöön. Siihen lisättiin yksitoista raskauttavaa asianhaaraa, joiden perusteella kuolemantuomio voidaan antaa.
Elokuussa 2017 tuomion täytäntöönpanoa odottavia vankeja oli viisi, kaikki miehiä. Asevoimien vankila on United States Disciplinary Barracks, joka sijaitsee Leavenworthissa, Kansasissa. Vain Yhdysvaltain presidentti voi muuttaa asevoimien antaman kuolemantuomion elinkautiseksi. Vuoden 1976 jälkeen näin on tehnyt yksi presidentti, Barack Obama, tammikuussa 2017.
Kuolemanrangaistus ei ole käytössä seuraavilla Yhdysvaltain alueilla: Washington D.C., Amerikan Samoa, Guam, Pohjois-Mariaanit, Puerto Rico ja Yhdysvaltain Neitsytsaaret.
Asukaslukuun suhteutettuna Alabaman osavaltiossa annetaan eniten kuolemantuomiota. Teloitusten suhteellisessa määrässä se on kuudentena. Osavaltiossa on teloitettu yli 700 henkilöä, joista vuoden 1976 jälkeen yli 60.
Vuoteen 2017 asti Alabama oli ainoa osavaltio, joka antoi tuomarin muuttaa valamiehistön langettaman elinkautisen vankeustuomion kuolemanrangaistukseksi. Viidesosa osavaltion kuolemantuomioista oli tällaisia tapauksia. Osavaltion lainsäätäjät poistivat tuomarin erioikeuden huhtikuussa 2017.
Alaskan osavaltiossa ei ole koskaan ollut kuolemanrangaistusta käytössä, koska se poistettiin alueen lainsäädännöstä vuonna 1957, jolloin Alaska oli Yhdysvaltain territorio. Tätä ennen Alaskassa tehtiin joitakin teloituksia, jotka ennen vuotta 1900 toteuttivat kaivosmiesten epäviralliset tuomioistuimet ja vuosisadan vaihteen jälkeen Yhdysvaltain liittovaltion viranomaiset. Viimeinen teloitus tehtiin vuonna 1950.
Alaskassa on tehty yrityksiä ottaa kuolemanrangaistus käyttöön, mutta ne ovat epäonnistuneet.
Arizonassa on teloitettu noin 150 henkilöä, joista 104 ennen vuotta 1976. Vuoden 2017 lopulla osavaltion kuolemanjonossa oli 125 tuomittua, joista kaksi oli naisia. Jos tuomio on annettu ennen vuoden 1992 marraskuuta, tuomittu voi valita teloitustavaksi myrkkyruiskeen sijasta kaasukammion.
Arizonalla on ollut vaikeuksia teloituksessa käytettävien kemikaalien kanssa. Vuonna 2011 se vaihtoi tiopentaalin pentobarbitaaliin, koska Yhdysvaltain oikeusministeriön mukaan tiopentaali oli tuotu maahan laittomasti. Vuonna 2015 FDA-viranomaiset takavarikoivat kemikaaleja, joita Arizona yritti tuoda Intiasta.
Vuonna 2014 liittovaltion tuomari määräsi osavaltion teloitukset lykättäviksi sen jälkeen, kun yhden tuomitun teloitus oli kestänyt lähes kaksi tuntia. Teloituksessa käytettiin midatsolaamia ja hydromorfonia. Vuonna 2017 Arizona sai luvan jatkaa teloituksia, mutta sillä ei ainakaan heti päätöksen jälkeen ollut tarvittavia kemikaaleja.
Arkansasin osavaltiossa on teloitettu yli viisisataa henkilöä, joista noin kolmekymmentä vuoden 1976 jälkeen. Teloitusta odottavia vankeja on myös noin kolmekymmentä (tilanne marraskuussa 2017).
Keväällä 2017 Arkansas oli aikeissa teloittaa kahdeksan tuomittua alle kahden viikon sisällä, ennen kuin sen myrkkyruiskeeseen tarvittavan lääkeaine Midazolamin varastot vanhentuisivat. Edellinen teloitus osavaltiossa oli tehty vuonna 2005. Neljä tuomituista teloitettiin kahdeksan päivän sisällä, ja loppujen neljän teloitukset lykkääntyivät.
Coloradossa on tehty noin sata teloitusta, joista vuoden 1976 jälkeen vain yksi, vuonna 1997. Tuomion täytäntöönpanoa odottaa kolme vankia (tilanne huhtikuussa 2017).
Connecticutin osavaltio poisti kuolemanrangaistuksen huhtikuussa 2012. Connecticut on 17. osavaltio, joka on lakkauttanut kuolemanrangaistuksen. Osavaltiossa oli teloitettu 126 ihmistä, joista vain yksi vuoden 1976 jälkeen. Vuonna 1786 teloitettu 12-vuotias Hannah Ocuish saattaa olla nuorin Yhdysvalloissa teloitettu henkilö.
Lakiesitystä yritettiin saada läpi jo 2009, jolloin sen esti kuvernööri Jodi Rell. Kaksi vuotta aiemmin osavaltiota oli kuohuttanut tapaus, jossa kaksi miestä murtautui taloon ja raiskasi perheen äidin ja 11-vuotiaan tyttären ja murhasi heidät sekä perheen 17-vuotiaan tyttären. Perheen isä selvisi hengissä. Miehet tuomittiin kuolemaan 2010-luvun alussa.
Vuonna 2012 säädetty laki ei koskenut jo kuolemaantuomittuja vankeja eikä ennen vuotta 2012 tehtyjä rikoksia. Elokuussa 2015 Connecticutin korkein oikeus päätti äänin 4–3, että osavaltiossa ei voida enää teloittaa ketään.
Elokuussa 2016 Delawaren korkein oikeus päätti, että osavaltion laki kuolemanrangaistuksesta on vastoin maan perustuslakia. Osavaltion viimeisin teloitus ennen päätöstä tehtiin vuonna 2012. Vuonna 2017 osavaltion parlamentin alahuoneessa vietiin läpi laki, joka palauttaisi kuolemanrangaistuksen käyttöön. Lakiehdotuksen käsittely jatkuu osavaltion senaatissa todennäköisesti vasta vuonna 2018.
Delawaressa on sen historian aikana teloitettu alle sata henkilöä.
Etelä-Dakota on teloittanut historiansa aikana 19 henkilöä, joista neljä vuoden 1976 jälkeen, ja viimeisin teloitus siellä tehtiin vuonna 2018 (tilanne joulukuussa 2018).
Osavaltio poisti kuolemanrangaistuksen vuonna 1915, mutta se otettiin takaisin käyttöön vuonna 1939. Teloitustapana käytettiin aikaisemmin hirttämistä, vuonna 1947 yksi teloitus tehtiin sähkötuolilla ja sen jälkeen on käytetty myrkkyruisketta.
Heinäkuussa 2017 Kaliforniassa oli yli 700 tuomittua odottamassa teloitusta, eli enemmän kuin seuraavina tulevien Texasin ja Floridan luvut yhteensä. Naisia heistä oli 21. Kaliforniassa ei ole kuitenkaan teloitettu ketään vuoden 2006 jälkeen (tilanne heinäkuussa 2017), ja vuoden 1976 jälkeen vain 13 henkilöä. Ennen vuotta 1976 osavaltiossa teloitettiin 709 henkilöä.
Vuonna 1972 Kalifornian korkein oikeus julisti kuolemanrangaistuksen olevan osavaltion perustuslain vastainen, minkä jälkeen osavaltion asukkaat äänestivät perustuslakiin lisäyksen, joka mahdollisti rangaistusten jatkamisen.
Vuonna 2016 osavaltiossa äänestettiin kahdesta aloitteesta, joista toinen olisi poistanut kuolemanrangaistuksen, ja toinen taas nopeuttaisi valitusten käsittelyä. Nykyisellään valitusten läpivientiin voi mennä jopa 25 vuotta. Ensimmäinenkin aloite sai lähes 50 prosentin kannatuksen, mutta jälkimmäinen meni niukasti läpi. Kalifornian korkein oikeus kuitenkin pysäytti lain odottamaan sen haastaneen oikeusjutun käsittelyä.
Louisianassa on teloitettu 660 henkilöä, joista 28 vuoden 1976 jälkeen. Kuolemanjonossa on yli 70 henkilöä (tilanne heinäkuussa 2017).
Keväällä 2017 osavaltiossa tehtiin kaksi lakialoitetta kuolemanrangaistuksen poistamiseksi. Kun parlamentin alahuoneen komitea oli torpannut niistä ensimmäisen täpärästi äänin 9–8, toisen aloitteen tehnyt senaattori Dan Claitor sanoi, ettei hänenkään aloitetta kannata yrittää viedä eteenpäin. Ensimmäisen aloitteen tehnyt alahuoneen edustaja Terry Landry sanoi yrittävänsä seuraavana vuonna uudelleen. Osavaltiossa ei ole teloitettu ketään vuoden 2010 jälkeen, ja teloitukset on keskeytetty ainakin vuoteen 2018 asti liittovaltion tasolla käsiteltävän oikeustapauksen vuoksi.
Mainen osavaltio lakkautti kuolemanrangaistuksen vuonna 1887 sen jälkeen, kun hirttämisen aikana vanki tukehtui hitaasti kuoliaaksi. Osavaltioissa on tehty joitakin lakialoitteita kuolemanrangaistuksen palauttamiseksi, joista viimeisimmät 1970-luvulla. Historiansa aikana Maine on teloittanut 21 henkilöä.
Marylandin osavaltio poisti kuolemanrangaistuksen vuonna 2013. Osavaltion senaatti äänesti lakiesityksen puolesta maaliskuussa äänin 27–20, ja viikkoa myöhemmin parlamentin alahuone hyväksyi sen äänin 82–56. Kuvernööri Martin O’Malley allekirjoitti lain, ja se tuli voimaan 1. lokakuuta. Laki ei ottanut kantaa jo tuomittujen vankien asemaan, mutta vuoden 2014 lopussa O’Malley muutti viimeisten neljän kuolemanjonossa olleen vangin tuomiot elinkautisiksi.
Viimeisin teloitus osavaltiossa tehtiin vuonna 2005. Yhteensä Marylandissa teloitettiin 314 henkilöä, joista viisi vuoden 1976 jälkeen.
Missourissa on teloitettu yli 370 henkilöä, joista vuoden 1976 jälkeen yli 80 ja 2010-luvulla yli 20. Myrkkyruiskeen lisäksi osavaltiossa on vaihtoehtona kaasukammio.
Toukokuussa 2015 Nebraska yritti poistaa kuolemanrangaistuksen käytöstä. Kuvernööri Pete Ricketts käytti veto-oikeuttaan pitääkseen sen käytössä, mutta osavaltion parlamentti äänesti veton nurin äänin 30–19. Se olisi ollut ensimmäinen Yhdysvaltain republikaanienemmistöisistä osavaltioista, joka olisi lakkauttanut kuolemanrangaistuksen yli neljäänkymmeneen vuoteen, sen jälkeen kun Pohjois-Dakota luopui rangaistuksesta vuonna 1973. Laki kuitenkin kumottiin, kun osavaltion asukkaat äänestivät rangaistuksen takaisin käyttöön marraskuussa 2016.
Syrjäseuduilla jopa 80 prosenttia äänesti rangaistuksen palauttamisen puolesta. Kuolemanrangaistuksen kannattajat keräsivät yli miljoona dollaria ja yli 140 000 nimikirjoitusta kampanjassaan rangaistuksen palauttamisen puolesta. Myös rangaistuksen poistamista ajava kampanja keräsi lähes kolme miljoonaa dollaria. Osavaltiossa ei ole kuitenkaan teloitettu ketään vuoden 1997 jälkeen (tilanne heinäkuussa 2017). Tuolloin teloitus tehtiin sähkötuolilla, minkä jälkeen osavaltio luopui tuolin käytöstä, mutta sillä on ollut ongelmia hankkia myrkkyruiskeeseen käytettäviä aineita. Koko historiansa aikana Nebraska on teloittanut 37 henkilöä, joista kolme vuoden 1976 jälkeen.
New Hampshire ei ole teloittanut ketään vuoden 1939 jälkeen, eikä osavaltiossa ole teloitukseen tarkoitettuja tiloja. Kuolemanjonossa osavaltiossa on vain yksi henkilö, joka tuomittiin poliisin murhasta vuonna 2008. Koko historiansa aikana New Hampshire on teloittanut 24 ihmistä. 2000-luvulla osavaltion parlamentissa on ollut yrityksiä poistaa rangaistus, mutta ne ovat epäonnistuneet.
New Jerseyn osavaltio luopui kuolemanrangaistuksesta joulukuussa 2007, ja samalla viimeisten kahdeksan tuomitun rangaistukset muutettiin elinkautisiksi. Vaikka New Jersey oli ottanut kuolemanrangaistuksen takaisin käyttöön vuonna 1982, rakentanut uuden teloituskammion ja tuominnut kymmeniä ihmisiä kuolemaan, ketään ei kuitenkaan ollut teloitettu osavaltiossa sitten vuoden 1963. Suurin osa tuomioista oli muutettu valitusten myötä.
Texasissa tehdään eniten teloituksia koko maassa. Osavaltiossa on teloitettu yli 1200 henkilöä, joista yli 500 vuoden 1976 jälkeen. 2010-luvulla osavaltiossa on teloitettu yli 90 henkilöä.
2000-luvulla määrät ovat kuitenkin huomattavasti laskeneet. Esimerkiksi vuonna 1999 kuolemaan tuomittiin 48 henkilöä, ja 2010-luvulle tultaessa määrä oli laskenut noin kymmeneen vuodessa. Yhtenä syynä pidetään vuonna 2005 säädettyä lakia, joka mahdollistaa tuomitun pitämisen vankilassa ilman mahdollisuutta ehdonalaiseen, kun aikaisemmin elinkautiseen kuului mahdollisuus päästä ehdonalaiseen 40 vuoden päästä.