Uumajan kaupunginkirkko
Uumajan kaupunginkirkko () on kirkkorakennus Uumajan kaupungissa, Ruotsin länsirannikolla Vänortsparkenin ja Uumajajoen pohjoisrannan välissä. Se otettiin käyttöön vuonna 1894.
Kirkko edustaa arkkitehtooniselta tyylisuunnaltaan uusgotiikkaa. Se on kolmiosainen hallikirkko, jonka torni sijaitsee keskimmäisessä, eli korkeimmassa osassa. Sen on suunnitellut silloinen kaupunginarkkitehti Fredrik Olaus Lindström, ja kivijalka on rakennettu tiilistä. Kirkon rakennustyöt käynnistettiin vuonna 1892, ja ne saatiin päätökseen vuonna 1894. Se on järjestyksessään kolmas kirkko samalla paikalla.
Ensimmäisen kerran kirkkoa kunnostettiin vuonna 1937, jolloin sinne asennettiin keskikäytävä, urkulehteri ja kalkkikivilaatoista uusi lattia. Seuraava kunnostusprosessi käynnistettiin vuonna 1983. Tuolloin muun muassa siirrettiin alttaria lähemmäs seurakuntaa ja aloitettiin lisärakennuksen rakentamistyöt. Lisärakennus valmistui vuonna 1984.
Vuonna 1929 kirkkohallitus päätti suorittaa kirkon peruskorjauksen. Katossa olevaa seinämaalausta vaurioittanut vuotava katto sekä muut huonontuneet kohdat johtivat välttämättömään peruskorjaukseen; ennen tätä vain pieniä korjauksia oli tehty. Oli myös halua hävittää 1890-luvun arkkitehtoninen kuva "rappio-arkkitehtuurin vaikein ajanjakso tähän päivään saakka" kirkon kuvaajana. Linna-arkkitehti Knut Nordenskjöld sai tehtäväkseen tarkistaa kirkon ja tehdä ehdotuksia korjattavista asioista. Hän sai tehtävänsä suoritettua vuonna 1930. Hänen ehdotuksensa johtivat useisiin keskusteluihin, erityisesti asiaan lisätä käytävä penkkien sekaan.
27. joulukuuta 1935 kirkkohallitus lopulta päätti toteuttaa linna-arkkitehdin ehdotuksen. 17. tammikuuta työt alkoivat kirkossa. Urkugalleriaa ja kuoroa laajennettiin; ilmanvaihtokanavat siirrettiin muualle; sisäovet lisättiin pääsisäänkäyntiin; osa lattiasta korvattiin kalkkikivilaatoilla, ja sisusta maalattiin pehmeän valkoiseksi. Uudistunut kirkko avattiin ensimmäisenä adventtisunnuntaina vuonna 1937 Luulajan hiippakunnan hallitsevan piispan, Olof Bergqvistin, ollessa mukana.
Vuonna 1971 päätettiin laajentaa Östra Kyrkogatania Uumajajoen yli, lisäämällä kolmas silta, Kyrkbron, kaupunkiin. Rakennustöiden alkaessa, kesällä 1972, tuntematon kalmisto löytyi, kun työntekijät olivat kaivamassa siltaa varten Uumajan vanhan kirkon vieressä. Hautausmaan vanhat luut olivat tuntemattomia ja hautauspaikan kartta puuttui. Löydön myötä muinaisjäännösten lääninhoitaja Sune Zachrisson ja Ruotsin museovirasto pysäyttivät sillan rakentamisen, koska alueella olisi tehtävä arkeologisia kaivauksia. Sibylla Haasumin johdolla kaivettiin 22 kuilua välillä 1. heinäkuuta ja 17. elokuuta. Tuloksena oli 40 ruumisarkun, noin 60 luurangon, arkkujen, varusteiden, kynsien, koristeiden, hautapalojen jne. löytyminen. Kaivauksissa löytyi 18 kanuunankuulaa. Ne tulivat luultavasti Suomen sodassa 1808-1809. Joko kanuunankuulat päätyivät sinne, kun kenraaliluutnantti Johan Adam Cronstedt puolusti Uumajaa maaliskuussa 1809, tai kun venäläinen kenraali Nikolai Kamenski kesällä 1809 puolusti siltaa, jota venäläiset rakensivat Uumajajoen yli. Viimeisessä haudassa, 3,3 kertaa 3,8 metrin kokoisessa hautapaikassa etelä-kaakkoon kirkosta, löytyi helposti luettavat nimilatat, jotka osoittivat sen olleen maaherra Pehr Adam Strombergin perheen sukuhauta. Hautakiveä ei löytynyt, mutta se oli luultavasti tuhoutunut kun kirkko tuhoitui palossavuonna 1887, yhdessä kaikkien hautojen arkistomateriaalien kanssa.