hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Juhani Meriläinen
Pentti Juhani Meriläinen (s. 19. joulukuuta 1946 Kajaani) oli Joensuun kaupunginjohtaja vuosina 1995–2010. Vuoden 2009 lopulla tasavallan presidentti myönsi Meriläiselle kaupunkineuvoksen arvonimen.
Koulutukseltaan Meriläinen yhteiskuntatieteiden maisteri ja oikeustieteen kandidaatti. Ennen siirtymistään Joensuun kaupunginjohtajaksi Meriläinen toimi Suolahden kaupunginjohtajana (1978–1981), Äänekosken kaupunginjohtajana (1981–1988) ja Jyväskylän maalaiskunnan kunnanjohtajana (1988–1995). Lisäksi hän on työskennellyt Kesko Oy:n työsuhdeasiainhoitajana, Helsingin sähkölaitoksen koulutuspäällikkönä ja Iisalmen kaupungin elinkeinoasiamiehenä. Vuonna 2006 Meriläiselle myönnettiin kuntaliiton kultainen ansiomerkki.
Meriläisellä on olut useita yhteiskunnallisia luottamustoimia. Hän toimii muun muassa jäsenenä Kunnallisalan kehittämissäätiön hallituksessa, Pohjois-Karjalan kauppakamarin hallintoneuvostossa ja Joensuun yliopiston hallituksessa. Lisäksi hän on JOSEK Oy:n hallituksen puheenjohtaja.
Puoluekannaltaan Meriläinen on sosiaalidemokraatti ja sotilasarvoltaan yliluutnantti. Vuonna 1982 hän toimi Mauno Koiviston valitsijamiehenä.
Meriläinen on naimisissa psykologi Anna Meriläisen kanssa ja heillä on kolme lasta.
Meriläinen harrastaa musiikkia, kirjallisuutta, teatteria, hiihtoa, avantouintia, suunnistusta ja penkkiurheilua. Hän on myös näytellyt Joensuun kaupunginteatterin näytelmässä Romeo ja Julia vuonna 2004.
Haroun Tazieff
Haroun Tazieff (11. toukokuuta 1914 – 2. helmikuuta 1998) oli ranskalainen vulkanologisti ja geologi.
Tazieff syntyi Varsovassa, Puolassa, hänen isänsä oli tataari muslimilääkäri ja äiti oli puolalainen kemisti. Ensimmäisen maailmansodan aikana Haroun menetti vanhempansa ja hänestä tuli maaton. Vuonna 1936 hän sai Belgian kansalaisuuden, hän asui tuohon aikaan Brysselissä. Haroun opiskeli Venäjällä, Ranskassa ja Belgiassa, jossa hän valmistui agronomiksi vuonna 1938 ja geologiksi vuonna 1944.
Haroun oli mukana Ranskan ydinkokeessa Tyynellämerellä. Haroun Tazieff on haudattu Cimetière de Passyn hautausmaalle.
Pohjois-Karjalan Kirjapaino
Pohjois-Karjalan Kirjapaino Oyj on suomalainen viestintäalan konsernin, jonka päätoimipaikkana on Joensuu. Yhtiön osake noteerataan Helsingin pörssissä.
Konserniin kuuluu Pohjois-Karjalan maakuntalehti Karjalaista kustantava Sanomalehti Karjalainen Oy. PunaMusta Oy on vientiin ja kotimaisiin suurasiakkaisiin keskittyvä kirjapaino. Painopalveluja täydentää pakkaus- ja merkintätuotteita valmistava Paperityö Oy Helsingissä.
Paikallislehtiä julkaisevat tytäryhtiöt Keski-Karjalan Kustannus Oy, Lieksan Lehti Oy, Pogostan Sanomat Oy, Ylä-Karjala Oy, Pohjois-Karjalan Paikallislehdet Oy ja Karelia Viestintä Oy. Ne julkaisevat Karjalan Heiliä (Joensuu), Lieksan Lehteä, Outokummun Seutua, Parikkalan-Rautjärven Sanomia, Pielisjokiseutua, Pogostan Sanomia ja Ylä-Karjalaa.
Konsernin lehtitoimialaan kuuluu myös Pohjois-Karjalan Ilmoitusvalmistus Oy, joka valmistaa ilmoituksia konsernin lehtiin.
Sanomalehti Karjalainen on yksi Väli-Suomen Media Oy:n omistaja (25 prosenttia). Yhtiö julkaisee yhdessä Savon Sanomien, Keskisuomalaisen, Ilkan ja Pohjalaisen ja Etelä-Suomen Sanomien kanssa Sunnuntaisuomalaista, ja lehdillä on yhteinen Helsingin toimitus.
Pääosa yhtiön osakkeista on Laakkosen suvulla henkilökohtaisesti ja Laakkonen-yhtiöiden kautta.
Yritys tuki vuoden 2012 presidentinvaaleissa kokoomuksen Sauli Niinistön presidenttikampanjaa 10000 eurolla , keskustan Paavo Väyrysen presidenttikampanjaa 5000 eurolla ja SDP:n Paavo Lipposen kampanjaa 5000 eurolla
Renderointi
Renderointi (tai sanotaan myös "renderöinti") tarkoittaa kuvan luomista mallista tietokoneohjelman avulla. Malli on datasta muodostuva ohjelmallinen kuvaus usein kolmiulotteisesta objektista. Se voi sisältää tiedot mm. geometriasta, katselukulmasta, tekstuurista sekä valaistuksesta. Tuloksena oleva renderoitu kuva on bittikarttagrafiikkaa. Sanaa 'renderointi' käytetään myös videoeditoinnissa, kun halutaan tuottaa efektejä videokuvaan.
Renderointi on yksi suurimmista 3D-grafiikan alalajeista, ja tällä hetkellä se käytännössä kytkeytyy aina muihin. Se antaa animaatioille ja malleille viimeisen ulkoasun. Tietokonegrafiikan kehityksessä se on viimeisin suuri askel, ja sen 1970-luvulta lähtien tapahtuneessa kehittymisessä ja tarkentumisessa renderoinnista on tullut yhä enemmän erillinen osansa.
Renderointia käytetään tietokone- ja videopeleissä, simulaattoreissa, elokuvien ja television erikoistehosteissa ja muotoilun apuna. Renderointiohjelmia on markkinoilla useita. Jotkut on integroitu osaksi laajempia mallinnus- ja animaatio-ohjelmia, jotkut ovat itsenäisiä ohjelmia ja jotkut vapaasti muokattavia projekteja (open-source).
Renderointiohjelmat voidaan jakaa myös "reaaliaikasiin" (mm. tietokone- ja videopelit) ja ei-reaaliaikaisiin (elokuvateollisuus). Renderöintimenetelmiin kuuluvat muun muassa rasterointi (), säteensuuntaus () ja säteenseuranta ().
Daniil Markov
Daniil ”Danny” Jevgenjevitš Markov (, s. 30. heinäkuuta 1976 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkoilija, joka siirtyi tammikuussa 2013 KHL-joukkue TsSKA Moskovaan. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Markov tunnetaan erittäin fyysisenä ja uhrautuvana pelaajana, joka ei pelkää kovia taklauksia eikä heittäytymistä kiekon eteen.
Markov aloitti ammattilaisuransa Spartak Moskovassa vuonna 1993. NHL-seura Toronto Maple Leafs varasi hänet vuoden yhdeksännellä kierroksella numerolla 223, ja kesken kauden 1996–1997 Markov siirtyi Pohjois-Amerikkaan pelaamaan AHL-seura St. John's Maple Leafsiin. NHL:ään hän nousi kauden lopulla. Neljän Torontossa viettämänsä kauden jälkeen Markov siirtyi Phoenix Coyotesiin vaihdossa Travis Greeniin, Robert Reicheliin ja Craig Millsiin.
Ensimmäisellä Coyotes-kaudellaan Markov teki piste-ennätyksensä: 6 maalia ja 30 syöttöä 72 ottelussa. Coyotesia hän edusti kaksi kautta ennen siirtymistään Carolina Hurricanesiin kaudeksi vaihdossa David Tanabeen ja Igor Knjazeviin. Hurricanesista hänet kaupattiin kesken kauden Philadelphia Flyersiin vaihdossa Justin Williamsiin. Ennen kauden alkua Flyers huomasi olevansa ongelmissa lähestyvän palkkakaton kanssa, joten he myivät Markovin Nashville Predatorsiin vaihdossa kolmannen kierroksen varausoikeuteen. 26. heinäkuuta 2006 Markov teki vapaana pelaajana yksivuotisen Detroit Red Wingsin kanssa.
Pelattuaan kauden Red Wingsissä Markov palasi Venäjälle. Hän pelasi kaudet 2007–2010 Dynamo Moskovassa. Kauden 2010–2011 Markov aloitti Vitjaz Tšehovissa, mutta siirtyi loppukaudeksi SKA Pietariiin. Kesällä 2011 Markov palasi Tšehoviin. Hän oli Tšehovin kapteeni kaudella 2011–2012 ja pelasi joukkueessa tammikuulle 2012, jolloin hänet myytiin Metallurg Magnitogorskiin. Hän palasi Tšehoviin kaudeksi 2012–2013, mutta siirtyi jälleen joukkueesta kesken kauden, tällä kertaa TsSKA Moskovaan.
Kansainvälisellä tasolla Markov edusti Venäjää ensimmäisen kerran MM-kilpailuissa 1998. Vuoden 2002 talviolympialaisissa Markov oli mukana pronssia voittaneessa joukkueessa. Toistamiseen Markov pelasi olympialaisissa neljä vuotta myöhemmin Torinon kisoissa. Toisen arvokisamitalinsa Markov sai toisista MM-kilpailuistaan. Hän edusti Venäjää maailmanmestaruuden voittaneessa joukkueessa vuonna 2008.
Pontus Hultén
Karl Gunnar Vougt Pontus Hultén (21. kesäkuuta 1924 Tukholma – 26. lokakuuta 2006) oli ruotsalainen museojohtaja, taidekeräilijä ja 1960- ja 1970-lukujen nimekkäimpiä eurooppalaisia taidemuseovaikuttajia. Hultén toimi Tukholman Moderna museetin johtajana vuosina 1959–1973. Vuonna 1973 Hultén kutsuttiin Pariisin Pompidou-keskuksen ensimmäiseksi johtajaksi. Museo avattiin vuonna 1977 ja Hultén johti sitä vuoteen 1981.
Hultén oli suunnittelemassa muun muassa Los Angelesin nykytaiteen museota (MoCA) ja toimi Palazzo Grassin ja Bonnin Taidehallin taiteellisena johtajana sekä Baselin Jean Tinguely -museon johtajana.
Hultén opiskeli taidehistoriaa ja oli merkittävä nykytaiteen keräilijä. Hänen henkilökohtainen kokoelmansa karttui samojen taiteilijoiden teoksilla, joiden näyttelyitä hän järjesti ja joiden teoksia hän hankki johtamiensa museoiden kokoelmiin. Vuonna 2005 hän lahjoitti 700 teoksen kokoelmansa Tukholman modernin taiteen museolle.
Ihmisarvo
Ihmisarvo on moraalinen ja juridinen käsite, jonka mukaan ihmisellä on arvo sinänsä. Ihmisarvon kunnioitus oikeusperiaatteena on sisällytetty esimerkiksi Saksan perustuslakiin.
Ihmisen moraaliseen luonteeseen, ihmisyyteen, kuuluu ihmisarvo. Ihmisarvo on ihmisoikeuksien perusta. Yhteisten oikeuksien tarkoituksena on taata jokaiselle ihmiselle arvokas elämä. Ihmisoikeudet, toisin kuin ihmisarvo, liittyvät läheisesti poliittiseen ja sosiaaliseen ympäristöön, ilman tätä yhteyttä ihmisoikeuksia ei voi olla.
Kantin (s.1724) filosofiassa on väite järjellisen olennon luontaisesta ja ehdottomasta arvosta. Se on riippumaton mielipiteistä ja arvostuksista ja viittaa arvokkuuteen. Ihmisarvo on niin ikään valtiosta ja vallalla olevasta oikeusjärjestelmästä riippumaton. Jokainen ihminen ansaitsee henkilökohtaisen kunnioituksen ja arvostuksen sekä ystävällisen ja inhimillisen kohtelun. Se tarkoittaa että inhimillistä olentoa ei saa kohdella esineenä eikä toista ihmistä saa käyttää hyväkseen. Ihmisarvo on luovuttamaton. Julkisen vallan velvollisuutena on kunnioittaa ja suojella sitä.
Ihmisarvon loukkaamattomuus on turvattu Suomen perustuslaissa ja on sen taustalla vaikuttava perusarvo. Siihen viitataan myös monissa kansainvälisissä ihmisoikeusasiakirjoissa kuten Ihmisoikeuksien yleismaailmallisessa julistuksessa.
Steriili neutriino
Steriili neutriino on hiukkasfysiikassa hypoteettinen neutriino, joka ei vaikuta hiukkasfysiikan standardimallin kuvaamilla perusvuorovaikutuksilla, vaan ainoastaan gravitaatiolla. Tällöin kylmä pimeä aine ja kuuma pimeä aine saattaisivat muodostua steriileistä neutriinoista.
Alkuräjähdysteorian ja universumin litiumin määrän perusteella voidaan päätellä, että neutriinoja voi olla enintään neljä. Universumin alun olosuhteita kartoittaneista WMAP-satelliitin mittauksista löytyykin alustavasti neljännen neutriinon jälki. Myös Los Alamosin hiukkaskiihdyttimellä on saatu viitteitä neljännestä neutriinosta.
Etelämantereella sijaitseva IceCube-neutriinoilmaisin ei ole havainnut merkkejä steriileistä neutriinoista.
Neutriinoja tunnetaan kolme erilaista. Elektronin-, myonin-, ja taun neutriinoihin vaikuttaa sekä heikkovoima että gravitaatio.
Mallikoulu
Mallikoulu (v. 2005, 2006 ja 2015-) on MTV3:n ja AVA:n esittämä suomalainen tosi-TV-ohjelma, jossa etsitään uusia malleja. Kilpailijoita on aluksi kymmenen ja joka viikko yksi heistä pudotetaan mallintyöhön liittyvän tehtävän perusteella. Kilpailu kestää kymmenen viikkoa. Sinä aikana kilpailijoille opetetaan kaikki tarpeellinen mallialasta niin, että voittaja on valmis aloittamaan uran ohjelman loppumisen jälkeen ja hänellä on silloin valmis monipuolinen mallikansio. Kun kilpailijoita on kolme jäljellä, he lähtevät testaamaan taitojaan muodin metropolin Milanon huipputoimistoon Womeniin, jonka antama mallisopimus on ohjelman pääpalkinto.
Kilpailun tuomareina ovat ohjelman käsikirjoittaja Marita Hakala (2005, 2006), mallitoimiston johtaja Laila Snellman, ja mallien "luokanvalvoja" Pasi Loijas (2005), Lalli Savolainen (2006), Vesa Peräkylä, Jenni Dahlman, Jari Leskinen ja Anne Kukkohovi. Tuomariston kokoontuessa on mukana myös yksi vieraileva tuomari, esimerkiksi edellisen kuvauksen valokuvaaja. Mallikoulun juontavat mallit Nora Syrjä ja Kalle Kuvaja (2005) tai Pipsa Hurmerinta (2006).
Osallistujat:
Kauden voittaja Suvi Koponen on menestynyt ulkomailla paremmin kuin kukaan suomalainen malli ennen häntä. Hän on esiintynyt muun muassa ranskalaisessa "Elle"-lehdessä ja muotiviikoilla ympäri maailman. Syyskuussa 2007 hänet rankattiin New York Fashion Weekin neljänneksi parhaimmaksi malliksi.
Osallistujat:
Toisen kauden voitti 17-vuotias äänekoskelainen Sanni Salminen, joka sai palkinnoksi sopimuksen suomalaisen Paparazzin ja kansainvälisen Women-mallitoimiston kanssa. Salminen on sittemmin vaihtanut mallitoimistoa, opiskellut ammattikorkeakoulussa graafista suunnittelua ja esiintynyt musiikkivideossa. Hän on tehnyt mallintöitä esiintyen muun muassa C.C-lehdessä ja INLOOKissa.
Osallistujat:
Christian (Tanskan prinssi)
Prinssi Christian ("Christian Valdemar Henri John") (s. 15. lokakuuta 2005 Kööpenhamina, Tanska) on Tanskan kruununprinssi Frederikin ja prinsessa Maryn esikoispoika ja kuningatar Margareeta II:n pojanpoika. Hänellä on 22. huhtikuuta 2007 syntynyt sisar, prinsessa Isabella, 8. tammikuuta 2011 syntyneet veli Vincent ja sisar Josephine. Prinssi Christian on kruununperimysjärjestyksessä toisena isänsä jälkeen.
Prinssi Christianin kastoi 21. tammikuuta 2006 Christiansborgin palatsin kappelissa piispa Erik Norman Svendsen. Prinssin kummeina toimivat Norjan kruununprinssi Haakon ja kruununprinsessa Mette-Marit, Ruotsin kruununprinsessa Victoria, Christianin setä Tanskan prinssi Joachim, prinssi Frederikin serkku Kreikan prinssi Pavlos, prinsessa Maryn vanhin sisko Jane Stephens sekä pariskunnan kaksi ystävää, Jeppe Handwerk ja Hamish Campbell.
Nimi "Christian" on annettu prinssin isoisoisoisän kuningas Kristian X:n mukaan ja noudattaa Tanskan kuningashuoneen perinnettä nimetä joka toinen hallitsija Fredrikiksi ja joka toinen Kristianiksi. Nimi "Valdemar" juontuu 1300-luvulla hallinneesta kuningas Valdemar IV Attertagista ja on yleinen Tanskan hovissa toisena nimenä. "Henri" taas on prinssi Christianin isoisän prinssi Henrikiltä, kuningatar Margareetan puolison mukaan ja "John" prinssin toisen isoisän, prinsessa Maryn isän John Donaldsonin mukaan. Hallitsijaksi noustessaan prinssi ottanee nimen "Christian XI".
Deinosuchus
Deinosuchus oli liitukaudella elänyt krokotiilien lahkoon kuulunut eläin, jonka nimi tarkoittaa hirmuista krokotiilia. Se oli sukua nykyisille alligaattoreille.
Alkuperäinen 9 tonnin painon ja 15 metrin pituuden arvio on todettu vääräksi. Nykyään sen pituudeksi mitataan 10,6 metriä.
"Deinosuchus" hallitsi liitukauden lopulla Pohjois-Amerikan suoalueita ja kookkaatkin dinosaurukset olivat vaarassa joutua sen hampaisiin. Se söi esimerkiksi hadrosauruksia.
"Deinosuchus" käyttäytyi nykypäivän krokotiilien tavoin. Ainut ero oli sen kaksinkertainen pituus krokotiileihin verrattuna. Peto väijyi saalista rantavedessä. Kun dinosaurus asteli rantaan, "Deinosuchus" hyökkäsi.
Rovaniemen taidemuseo
Rovaniemen taidemuseo on vuonna 1986 avattu kunnallinen taidemuseo, joka on myös Lapin maakunnan (paitsi Tornionlaakson ja Meri-Lapin) aluetaidemuseo. Se toimii Rovaniemen keskustassa 1930-luvulla rakennetun postiautovarikon entisissä tiloissa, jotka on peruskorjattu 1980-luvulla. Peruskorjaus on tehty arkkitehti Juhani Pallasmaan suunnitelmien mukaan.
Taidemuseon kokoelman lähtökohtana oli Jenny ja Antti Wihurin rahaston kokoelma, joka käsitti yli 500 teosta suomalaista nykytaidetta 1940-luvun lopulta alkaen. Nykyisin museon kokoelmiin kuuluu yli 3 000 teosta. Museonjohtajana toimii Hilkka Liikkanen.
Museo avattiin rakennuksen peruskorjauksen jälkeen yleisölle 17. lokakuuta 1986. Toukokuussa 2011 valmistui postiautovarikon loppuosan saneeraus. Taidemuseo sai lisätiloja, ja rakennukseen tulivat tilat myös Lapin kamariorkesterille. Rakennus sai nimen Kulttuuritalo Korundi.
Lähde
Karmela Liebkind
Karmela Liebkind (s. 1949) on suomalainen professori, joka on tehnyt työtä etnisten suhteiden tutkimuksen parissa yli 30 vuotta. Hän on myös opettanut noin 20 vuotta yliopistotasolla. Hän on tehnyt tieteellisen työnsä paljolti Helsingin yliopiston sosiaalipsykologian laitoksella, jonka assistenttina ja tutkimusapulaisena hän aloitti vuonna 1973. Vuonna 1986 hänet nimitettiin Helsingin yliopiston sosiaalipsykologian laitoksen dosentiksi. Myöhemmin Liebkind hän on toiminut tutkijana, akatemiatutkijana ja yliassistenttina sekä vuodesta 1993 professorina.
Karmela Liebkind osallistuu hyviä etnisiä suhteita edistävään työhön myös käytännössä. Vuosina 1994–2000 Liebkind toimi Suomen edustajana ECRI:ssä ("Council of Europe Expert Commission against Racism and Intolerance"). Vuodesta 2004 hän on ollut Suomen valtioneuvoston nimittämän syrjintälautakunnan varajäsen.
Vuonna 2001 Liebkind sai Helsingin yliopiston Maikki Friberg -tasa-arvopalkinnon. Palkinto annettiin hänen Helsingin yliopistossa tekemästään työstä tasa-arvon, monikulttuurisuuden ja suvaitsevaisuuden edistämiseksi.
Vuonna 2006 hän sai Etnisten suhteiden ja kansainvälisen muuttoliikkeen tutkimuksen seuran (ETMU) tunnustuspalkinnon merkittävästä työstä etnisten suhteiden ja kansainvälisen muuttoliikkeen kysymysten parissa.
Sigrid Schauman
Sigrid Maria Schauman (24. joulukuuta 1877 Tšugujev, Venäjä – 22. helmikuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari ja taidekriitikko.
Schauman vietti lapsuutensa perheensä kanssa Radomissa, Puolassa. Hän muutti Suomeen ja opiskeli Helsingissä Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1899–1901 ja 1904. Hänen opettajiaan olivat muun muassa Carl Jahn, Albert Gebhard ja Helene Schjerfbeck. Vuonna 1901 hän osallistui ensimmäistä kertaa teoksillaan taidenäyttelyyn Ateneumissa.
Päätettyään taideopinnot Suomessa Schauman opiskeli aluksi N.V. Dorphin ateljeessa Kööpenhaminassa (1904–1906). Sen jälkeen hän työskenteli Italiassa (1908–1910), Pariisissa (1910) ja Egyptissä (1910). Ulkomaan kokemuksista tärkeimpiä olivat yhteydet orfismin ja simultanismin edustajiin Sonja ja Robert Delaunayhin, joiden tavan käyttää värejä ja valoa voi havaita Schaumanin maalauksissa.
Schauman oli yksi Prisma-ryhmän perustajista vuonna 1956. Näön heikkeneminen vei Schaumanilta kyvyn maalaamiseen 1960-luvun lopulla. Vielä vuotta ennen kuolemaansa Schauman osallistui 100-vuotisjuhlansa kunniaksi järjestetyn retrospektiivisen näyttelyn avajaisiin Amos Andersonin taidemuseossa. Samana vuonna hän sai Ruotsin kuninkaalta Prinssi Eugen -palkinnon taiteellisesta toiminnasta.
Sigrid Schaumanin palattua kotimaahan hän muutti asumaan yhteen liikemies Reguel Wolffin kanssa, ja he saivat tyttären nimeltään Elisabeth. Wolf kuoli pian lapsen syntymisen jälkeen. Yksinhuoltajana Sigrid Schaumanin täytyi yrittää etsiä pysyvämpiä tulolähteitä kuin mitä maalaustaiteen tekeminen tarjosi. Vuonna 1920 hän aloitti kriitikon uran "Dagens Press" -lehdessä (vuodesta 1922 "Svenska Pressen", vuodesta 1945 "Nya Pressen") taidearvostelijana avustaen lehteä lähes 30 vuoden ajan. Hän julkaisi lehdessä yhteensä yli 1 500 taidearvostelua, haastattelua ja matkakuvausta. Schauman hallitsi kriitikkokollegansa Signe Tandefeltin kanssa suomenruotsalaista päivälehtikritiikkiä parin vuosikymmenen ajan.
Taidemaalarin tai arvostelijan rooleista Sigrid Schaumanin oli vaikea asettaa etusijalle kumpaakaan. Kriitikon työn takia maalaaminen jäi sivuun joksikin aikaa. Ajanjakso oli myös merkittävä osa Suomen taidekritiikin historiaa. Sigrid Schauman oli kriitikkona erikoinen, suora, ja lahjomaton. Hän ilmaisi mielipiteensä selkeästi. Hän ei ollut pelkästään ruotsinkielisten taiteilijoiden hovikriitikko, vaan kiinnitti huomiota myös suomenkielisiin taiteilijoihin varsinkin uransa alussa. Myöhemmin hän suuntasi enemmän ruotsinkielisten ja pohjoismaisten taiteilijoiden arvosteluun.
Toisen maailmansodan jälkeen Schauman toimi Vapaan taidekoulun opettajana 1945–1946. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1949 mutta jatkoi maalaamista Helsingin kaupungin apurahan sekä valtion taiteilijaeläkkeen turvin.
Sigrid Schauman julkaisi vuonna 1965 elämäkertakirjan "Veljeni Eugen Schauman" ("Min bror Eugen").
Sukasjuotikas
Sukasjuotikas ("Acanthobdella peledina") on juotikkaisiin kuuluva nivelmato. Sukasjuotikasta esiintyy Pohjois-Suomen lohikaloilla. Sukasjuotikas on kooltaan noin 0,5-2 cm pitkä ja kiinnittyy useimmiten isäntäkalan vatsapuolelle.
Taucha
Taucha on Saksan kaupunki Saksin osavaltion Nordsachsenin piirikunnassa. Se sijaitsee Saksin pohjoisosassa aivan Leipzigin koillispuolella. Tauchassa on arviolta 15 128 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 33,23 neliökilometriä.
Waal-lämpökausi
Waal-lämpökausi (engl. "Waalian") 1,20–1,45 miljoonaa vuotta sitten varhaispleistoseenikaudella oli kausi, jolloin oli yleensä melko lämmintä lämpötilan vaihteluista huolimatta. Kausi ei koskaan viilennyt niin kylmäksi kuin suurilla jääkausilla, mutta ajoittain tuli viileämpää kuin Tegelen-kauden viileimmillä jaksoilla. Islannissa oli tällä kaudella jäätiköityminen yleensä vähäistä. Kautta edelsi Eburon-jääkausi ja sen jälkeen tuli Menap-jääkausi. Englannin Triminghamin kerrostumat saattavat ajoittua Waal-kauteen. Kausi ajoittuu happi-isotooppivaiheisiin MIS49-MIS37 tai MIS57-MIS37. Waal-kautta vastaa Ukrainan myöhäinen Odessian. Waal on samanaikainen kuin Puolassa ollut Celestynovian-kausi, Valko-Venäjällä ollut Yelenynskian-kausi ja Ukrainassa ollut Kryzhaniv-kausi. Donin alangolla oli lauhkeaa metsäaroa Waalin lämpimällä kaudella. Waal-kauden viimeisellä osalla, C-kaudella, saattoi olla Cobb-niminen magneettinen tapahtuma. Kauden päätti magneettinen tapahtuma K-M. Kausi on ainakin osin vastaava kuin Englannissa ollut Bramertonian-interglasiaali.
Waal-lämpökausi jaetaan A-, B- ja C-jaksoon lähinnä arvioitujen keskilämpötilojen perusteella. Kausi koostuu kahdesta lämpimästä ja yhdestä kylmästä vaiheesta.
Metsä oli yleisin kasvillisuustyyppi, paitsi aivan kauden alussa. Kauden lämpimien vaiheiden aikana kasvoi monia tertiäärikaudelta peräisin olevia kasveja, esimerkiksi hemlokkeja ("Tsuga"), siipipähkinöitä ("Pterocarya"), hikkoreita ("Carya"), "Eucommioita" ja limaskasaniaisia ("Azolla filiculoides"). Kauden kylmä vaihe oli melko leuto, mutta silloin pihdat, pähkinäpensas ja "Eucommia" puuttuivat Alankomaista, lehmusta esiintyi vain joskus, ja valkopyökki, saarni ("Fraxinus") ja jalava hävisivät keskivaiheilla. Hemlokki jäi viileäksikin ajaksi. Kylmillä kausilla leppä oli ajoittain hyvin yleinen. Männyn yleisyydellä ei ollut kylmillä ja lämpimillä suurkausilla suuria eroja, vaikka se muuten vaihtelikin huomattavasti.
Kautta vastasi Pohjois-Saksan Liethin Tornesch-kausi. Waal-lämpökaudella lämpötila vaihtelehti noin 40 000 vuoden jaksoissa.
Raymond Cattell
Raymond Bernard Cattell (20. maaliskuuta 1905 – 2. helmikuuta 1998) oli merkittävä englantilais-yhdysvaltalainen psykologi, joka tutki persoonallisuuspiirteitä ja älykkyyttä. Entisenä kemistinä Cattell pyrki luomaan persoonallisuuden piirteiden taksonomian, joka vastaisi kemian alkuaineiden jaksollista järjestelmää. Cattellilta on peräisin myös jaottelu joustavaan ja kiteytyneeseen älykkyyteen. Cattell kehitti Sixteen Personality Factor Questionnairen.
Reuver-vaihe
Reuver-vaihe ("Reuverian", "Reuverien") on Luoteis-Euroopan geologinen ajanjakso, jonka kerrostumat on ajoitettu yläplioseeniin noin 3,44–2,56 miljoonaa vuotta sitten. Alankomaiden Reuver-vaihe vastaa yleisemmin käytettyä plioseenin lopun Piacenza-vaihetta, joka oli noin 3,6–2,6 miljoonaa vuotta sitten.
Reuver-vaihe on nimetty Maasjoen laaksossa sijaitsevan Alankomaiden kaupungin Reuverin mukaan. Kauden alkuvaiheissa oli hyvin lämmintä. Ilmasto viileni ja vaihteli kaudella huomattavasti. Eräs huomattava viileneminen tapahtui noin 3,3 miljoonaa vuotta sitten. Kauden lopuilla Maa romahti kylmään jääkausitilaan, kun Panamankannaksen nousu muutti merivirtoja ja termohaliinikiertoa.
Juuri ennen Reuver-vaihetta hyvin kostean ilmanalan mammuttipetäjien luonnehtima "Sequoia"-kasvillisuus väheni Alankomaissa. Kauden lopuilla oli pari kylmää vaihetta, jolloin suosypressi "Taxodium" hävisi väliaikaisesti ja pyökki "Fagus" ja hemlokki "Tsuga" yleistyivät. Kauden lopussa Maa viileni huomattavasti, ja silloin "Taxodium" hävisi Alankomaista
Alakomaiden Mainwegin kerrostumissa Reuver-vaiheen loppu on noin 57 metrin syvyydessä. Reuver-kautta luonnehtivat lämpimänlauhkeat sekametsät mm. "Sequoia, Taxodium, Sciadopitys, Aesculus, Nyssa, Tsuga, Ptarocarya, Carya, Eucommia" ja "Fagus. Kuusi oli harvinainen koko kauden ajan, lopussa C-vaiheessa näkyy selvä männyn yleistyminen.
Kausi jaetaan kolmeen päävaiheeseen A, B ja C.
Kylmälle Reuver C:lle osuu Meinweg-savikerrostuma, ja plioseenin ja pleistoseenin rajaksi määritelty Gauss/Matuyama-magneettikausien raja.
Reuver-vaihetta edelsi Brunssum-vaihe, joka päättyi Gauss-magneettikauden alkuun, johon ajoittuu Venlon savi. Reuverin alla ovat myös plioseenin Rotton- ja Hauptkies-sarjat. Red Crag -muodostuma itäisessä Etelä-Englannissa osuu Reuverin loppuun, Pretegelenin ja Tegelenin alkuun. Reuverin savimuodostuma syntyi tällä ajalla, samoin Kiezelooliet-muodostuma. Kauteen liittyy muun muassa Englannin Brielle Ground.
Tämän vaiheen jälkeen alkoi nykyisen määritelmän mukaan pleistoseeni, jonka ensi vaihe oli pretegelen-kylmäkausi.
Compay Segundo
Máximo Francisco Repilado Muñoz Telles, taiteilijanimeltään Compay Segundo (18. marraskuuta 1907 Siboney, Kuuba – 13. heinäkuuta 2003 Havanna, Kuuba) oli kuubalainen trova-kitaristi, laulaja ja säveltäjä. Hänen tunnetuimmat kappaleensa ovat Chan Chan, Sarandonga", "La calabaza", "Hey caramba", "Macusa" ja "Saludo Compay". Chan Chan tuli maailmalla tunnetuksi Buena Vista Social Clubin esikoisalbumin avauskappaleena vuonna 1997, jolloin levy myös voitti useita Grammy-palkintoja.
Compay Segundo tarkoittaa Kuuban espanjaksi "Kakkoskaveria", koska hän oli yhtyeissä aina toinen ääni. Monet latinomuusikot ovat ottaneet Compay Segundosta mallia ja saaneet hänestä vaikutteita.
Raivaaja Vilppula
Raivaaja Vilppula (aiemmin "Zashthitnik" (Puolustaja) sekä "T-2") oli Suomen merivoimissa palvellut raivaaja. "Vilppula" rakennettiin 1916 Putilowin telakalla Pietarissa. Venäjän laivasto jätti aluksen Suomeen maasta poistuessaan, se otettiin 1918 Suomen merivoimien palvelukseen.
Aluksen heikon rungon ja vaatimattoman konetehon vuoksi sitä käytettiin miinalaivueen harjoituksissa tuki- ja varastoaluksena. Alus oli myös jonkin verran koealuksena testattaessa miinanraivauskalustoja. Pääosan ajasta se palveli kuitenkin satamassa seisten.
Talvisodassa ja jatkosodassa "Vilppula" palveli emälaivana. "Vilppula" upposi 25. heinäkuuta 1944 torpedon osuttua Neuvostoliiton ilmavoimien Boston-tyyppisen lentokoneen hyökkäyksessä Porkkalan Stora Träskön laiturissa. Aluksen romut eivät kiinnostaneet venäläisiä, ja suomalaiset nostivat ne vasta 1950-luvun lopulla. Jotain irrallista on vielä upottamispaikalla pohjassa hajallaan.
"Vilppulan" sisaralus oli "Rautu".
Fiat Bravo ja Brava
Fiat Bravo ja Brava ovat Fiatin vuosina 1995–2001 valmistamia alemman keskiluokan henkilöautomalleja, jotka korvasivat Fiat Tipon. Autojen ero oli korimallissa: Bravo oli kolmiovinen ja Brava viisiovinen hatchback. Myöhemmin markkinoille tuli sedan- ja farmarikorinen Fiat Marea, ja samalle pohjalevylle perustui lisäksi tila-automalli Fiat Multipla. Japanissa Bravoa myytiin nimellä Fiat Bravissimo. Bravon ja Bravan seuraajaksi tuli Fiat Stilo, ja tämän jälkeen Bravo-mallinimi oli uudelleen käytössä vuosina 2007–2016 valmistetussa mallissa.
Bravo ja Brava valittiin Vuoden Autoksi Euroopassa 1996. Vuonna 1998 testattu Brava ansaitsi kaksi tähteä viidestä Euro NCAP -kolaritestistä.
Bensiinimoottoreina olivat aluksi 1,4 12V (80 hv), 1,6 16V (103 hv), 1,8 16V (113 hv) ja viisisylinterinen 2,0 20V (147 hv), jonka sai vaan Bravoon. Dieselmoottorit oli aluksi vapaasti hengittävä 1,9-litrainen (65 hv), mutta pian tuli myös 1,9-litrainen turbodiesel (75/100 hv). Vaihteistona oli viisivaihteinen manuaali, mutta 1,6-litraisen yhteyteen sai myös neliportaisen automaattivaihteiston.
Vuonna 1999 mallistoa uudistettiin kevyesti. Muutoksia tehtiin esimerkiksi etusäleikköön ja värivalikoimaan. Uusina moottorina olivat 1,2 12V (82 hv), joka korvasi 1,4-litraisen, sekä yhteispaineruiskutteinen dieselmoottori 1,9 JTD (105 hv). Lisäksi 2,0-litraisen bensiinimoottorin teho nousi 154 hevosvoimaan.
Saariston rengastie
Saariston Rengastie on Merenkulkulaitoksen vuonna 1996 käynnistämä hanke, jonka tarkoituksena on edistää Lounais-Suomen saariston pohjois- ja keskiosien matkailua sekä parantaa saariston sisäisiä ja mantereen välisiä yhteyksiä ja saavutettavuutta. Rengastie koostuu sekä yleisen tieverkon osuuksista että niitä yhdistävistä yhteysalus- ja lossiyhteyksistä. Reitillä on yhteensä pituutta 160–190 kilometriä yleisiä teitä, minkä lisäksi vesistöjen ylityksiä on kaikkiaan noin 30–50 kilometriä. Vuosittain reitillä liikkuu noin 20 000 matkailijaa. Rengastie on mahdollista kulkea kokonaisuudessaan ainoastaan toukokuusta syyskuuhun, jolloin M/S Antonia liikennöi Iniön ja Mossalan välillä. Muina aikoina reitin voi kulkea Houtskarin Mossalaan tai Iniön Daleniin asti.
Saariston rengastie kulkee Turun, Kaarinan, Paraisten, Kustavin, Taivassalon, Maskun ja Naantalin kuntien alueella. Reitillä on yhteensä neljä lauttaa, kolme lossia ja yksi yhteysalus (kaksi jos mennään Velkuan reittiä).
Rengastie on auki ainoastaan kesäisin, jolloin maksullinen yhteysalus m/s Antonia liikennöi Houtskarin Mossalan ja Iniön Dalenin väliä. Antonia liikennöi 25.5.2018-26.8.2018.
Suomen lauttaliikenteestä vastaava Varsinais-Suomen Ely-keskus julkaisi toukokuussa 2014 Lautta.net -palvelun, johon kuuluu rengastien reittiopas. Lauttaliikenteen hoidosta vastaa Finferries kaikilla muilla lauttapaikoilla, paitsi Skagenissa. Skagenin lossista vastaa Kymen Saaristoliikenne Oy.
Matkailunähtävyyksiä Saariston rengastien varrella ovat:
Strömsin kartano
Strömsin kartano sijaitsee Strömsinlahden rannalla, Helsingin Roihuvuoressa. Se sai alkunsa 1793, kun Herttoniemen kartanon omistaja, Saaristolaivaston majuri Johan Olander myi kartanon vara-amiraali Carl Olof Cronstedtille, jättäen kaksi kartanon torppaa itselleen asuttavaksi. Näistä torpista muodostettiin Strömsin tila. Johan Olander oli saanut Herttoniemen kartanon itselleen ja vaimolleen Hedvig Olanderille, apeltaan kauppias Johan Sederholmilta 1791. Kartanon tilalle rakennettiin kustavilaista tyyliä edustava päärakennus 1794. Varsin nopeasti Strömsin tilaa ryhdyttiin kutsumaan kartanoksi. Olanderin perhe muutti Suomen sodan jälkeen Ruotsiin Johan Olanderin vapauduttua sotavankeudesta. 
Kartanon päärakennus on saanut nykyisen ulkoasunsa 1910, jolloin talon yläkertaa on korotettu ja katto on muutettu mansardikatoksi.
Viimeisen yksityisen omistajan varatuomari Gustaf von Wintherin kuoltua 1950 kartano maineen päätyi Kulutusosuuskuntien Keskusliitolle 1952, joka rakensi vuonna 1953 kartanon talousrakennuksen tilalle Osuuskauppakoulun (myöh. E-instituutti) kouluttamaan Osuustukkukaupan ja sen omistaneiden osuusliikkeiden työntekijöitä. Alueelle tuli myös Tampereelta siirretty, 1852 rakennettu talo. Tässä ensimmäisenä osuustoiminnallisena kauppana toimíneesta talosta tehtiin osuuskauppamuseo. Kartanon päärakennus toimi instituutin rehtorin asuntona.
Nykyisin tiloissa toimii Itä-Helsingin musiikkiopisto. Kartanon päärakennuksessa toimii Helsingin kuvataidekoulu. Osuuskauppamuseon rakennus on myyty yksityiseksi omakotitaloksi. Rantapolku Strömsinlahden ympäri on nimetty Johan Olanderin vaimon Hedvigin mukaan Hedvigin rantapoluksi.
Isä, poika ja pyhä henki
Isä, poika ja pyhä henki voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Koivuhaka (Kokkola)
Koivuhaka () on kaupunginosa Kokkolassa. Alue on rakennettu pääosin 1970-luvulla; Koivuhaassa järjestettiin asuntomessut vuonna 1975. Kaupunginosa sijaitsee Kokkolan keskustasta noin 3 kilometriä länsilounaaseen, ja se edustaa ns. satelliittikaupunkimallia. Vuodenvaihteessa 2016–2017 Koivuhaassa oli 3 457 asukasta.
Koivuhaka on palveluiden osalta varsin omavarainen: kaupunginosan keskustasta löytyy kauppoja, terveyskeskus, kirjasto ja ala-aste. Asuinalueet levittäytyvät keskustan ympärille; alueella on kerros-, rivi- ja omakotitaloja. Asunnoista noin puolet on vuokra-asuntoja.
Koivuhaassa asuu noin 7000 asukasta, ja se on asukasluvultaan suurin Kokkolan kaupunginosa, joka rakennettiin pääosin 1970-luvulla kaupunkiin muuttavan väestön asuntotarpeen vuoksi. Asukkaiden keski-ikä on 2000-luvulla ollut lähelle 50 vuotta, ja Koivuhaan asukkaista melko harva on ruotsinkielisiä. 
Koivuhaka sijaitsee aiemmalla ns. lahjoitusmaalla, jonka Ruotsin kuningas aiemmin perusti Kokkolan kaupunkia perustaessaan 1600-luvulla kaupungin ympärille vyöhykkeeksi, jolle ei saanut rakentaa. Sittemmin 1900-luvulla Koivuhaassa sijaitsi ykspihlajalaisten maatilojen laidunmaita, kunnes kaupunki 1960-luvulla pakkolunasti alueen itselleen.
Aivan ensimmäisinä vuosina 1970-luvulla Koivuhakaa rakennettaessa siellä asui noin 3500 asukasta, mutta kaupunginosa kasvoi pian. Koivuhaan tontit ovat suuria verrattuna moniin muihin kaupunginosiin Kokkolassa, alue on vehreä ja maastoltaan tasainen, ja siellä pidettiin asuntomessut 1970-luvulla.
Suurin osa Koivuhaasta on omistusasuntoja, ja 2000-luvulla pääosa Koivuhaan vuokra-asuntokortteleista on myyty omistusasunnoiksi. Koivuhakaan on rakennettu uudet välimatkaa keskustaan lyhentävät autotie (Satamatien liityntätie) ja pyörätie vuonna 2007. Kaupunginosan palvelut ovat monipuoliset lähikirjastosta ja terveyskeskuksesta lähtien.
Koivuhaka tuli vuoden 2009 asuinaluekilpailussa toiseksi parhaaksi suomalaiseksi asuinalueeksi.
Båtsfjord
Båtsfjord (, saameksi "Báhcavuotna") on kunta Pohjois-Norjassa Finnmarkin läänissä. Pääelinkeinot ovat kalastus ja kalateollisuus.
Nähtävää kunnassa on esimerkiksi paikallinen kirkko vuodelta 1971, jossa on Euroopan suurimpia lasimaalauksia. Kunnan alueella on myös keskiaikaisia raunioita ja kivikauden asutuksen jäänteitä. Luonnosta kiinnostuneet voivat vierailla luonnonsuojelualuetta olevalla lintutunturilla, jossa voi nähdä useita eri lintulajeja.
Båtsfjordin kunta rajoittuu pohjoisessa Jäämereen, idässä Vuoreijaan, etelässä Vesisaareen ja lännessä Berlevågiin.
Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Båtsfjordin kunnassa oli 2 162 asukasta.
Slo Burn
Slo Burn oli lyhytikäinen stoner rock -yhtye, joka perustettiin vuonna 1996 kalifornialaisen Kyussin hajottua. Slo Burn julkaisi vain yhden levyn, EP:n nimeltä "Amusing the Amazing". Yhtyeeseen kuuluivat Kyussissa aiemmin laulanut John Garcia, basisti Damon Garrison, kitaristi Chris Hale ja rumpali Brady Houghton. Slo Burn oli kiertueella Ozzfestin kanssa vuonna 1997, mutta hajosi kiertueen loppupuolella.
Slo Burnilla oli soitossaan hyvin samankaltainen soundi kuin Kyussilla, mikä johtuu pitkälti John Garcian omalaatuisesta ja helposti tunnistettavasta lauluäänestä sekä Chris Gossin tuotantotyöstä yhtyeen ainoaksi jääneellä EP:llä. Musiikki sen sijaan oli suorempaa ja yksinkertaisempaa kuin joskus hieman psykedeelisen Kyussin.
Fredrik II (Tanska)
Fredrik II (1. heinäkuuta 1534 – 4. huhtikuuta 1588) oli Tanskan ja Norjan kuningas vuodesta 1558 aina kuolemaansa saakka. Hän oli edeltäjänsä Kristian III:n poika.
Fredrik II:n valtakausi jakautuu kahteen osaan: alkujaksoa 1559-1579 sävyttivät sodat, loppujaksoa rauha ja vaurastuminen.
Fredrik II:n haave Itämeren herruudesta johti Ruotsia vastaan vuosina 1563–1570 käytyyn Pohjoismaiden seitsenvuotiseen sotaan, jossa Fredrik yritti palauttaa Kalmarin unionin ja vallata serkkunsa Eerik XIV:n hallitseman Ruotsin Tanskan alaisuuteen. Fredrikin itsensä johtamat sotajoukot menestyivät kuitenkin heikosti, ja vain Ruotsin sisäiset levottomuudet estivät Tanskan nöyryyttämisen. Rauhansopimuksessa asiat palautettiin sotaa edeltäneeseen tilaan.
Sodan jälkeen Fredrik keskittyi rauhan ylläpitämiseen, mutta kehitti silti Tanskan laivastoa. Ulkopolitiikassaan hän suuntautui muihin protestanttisiin valtioihin.
Henkilönä Fredrik II:ta on luonnehdittu kuumapäiseksi, turhamaiseksi, uhkarohkeaksi ja kunnianhimoiseksi. Hänellä oli tapana juhlia rankasti, juoda paljon ja syödä usein ylen; hänen kuolemansakin sanotaan usein aiheutuneen ylenpalttisesta ryyppäämisestä.
Fredrik II:n valtakausi oli vaurauden ja kasvun aikaa Tanskan historiassa. Hän muun muassa rakennutti Kronborgin mahtavan renessanssipalatsin, perusti Fredrikstadin kaupungin Norjaan, aloitti 
frederiksborginhevosen jalostuksen ja tuki suuresti tähtitieteilijä Tyko Brahea.
Fredrik II kuoli 53-vuotiaana 4. huhtikuuta 1588. Hänet haudattiin Roskilden tuomiokirkkoon. Kuninkaana häntä seurasi hänen vanhin poikansa Kristian IV.
Frederik tavoitteli puolisokseen ensin Englannin kuningatarta Elisabet I:tä, Skotlannin Maria Stuartia ja Lothringen-suvun Renataa - laihoin tuloksin. Elisabet kuitenkin löi Fredrikin Sukkanauharitarikunnan jäseneksi.
20. heinäkuuta 1572 kuningas Fredrik II nai Mecklenburg-Schwerinin prinsessan Sofian (1557–1641), joka isänsä kautta polveutui Tanskan kuninkaasta Hannusta (1455–1513). Pari sai seitsemän lasta:
Olga Terho
Olga Lydia Terho (s. Virtanen, 23. heinäkuuta 1910 Siikainen – 22. marraskuuta 2003) oli suomalainen ompelija ja vasemmistopoliitikko. Terho kuului kiellettyyn Suomen kommunistiseen puolueeseen (SKP) ja hän vietti vuosia vankiloissa 1930- ja 1940-luvuilla. Sotien jälkeen Terho valittiin Suomen kansan demokraattisen liiton (SKDL) kansanedustajaksi (1945–1947). Hän oli Porin kaupunginvaltuuston jäsen.
Olga Terho oli naimisissa Martti Rafael Terhon (vihitty 1945) kanssa. Aviomies oli Lenin-koulun käynyt kommunisti, sodan jälkeen pitkään SKP:n Satakunnan piirisihteeri.
Antidora
Antidora ( ) on ortodoksisessa liturgiassa ehtoollisen jälkeen kirkkokansalle jaettava kirkkoleivän palanen. Se on samaa ehtoollisleipää, josta ehtoollinen on valmistettu proskomidin yhteydessä.
Antidoraa voidaan jakaa jälkiviinin kanssa ehtoolliseen osallistumattomallekin, mutta vain kastetuille kristityille.
Jérémie Aliadière
Jérémie Aliadière (s. 30. maaliskuuta 1983 Rambouillet, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ranskan Ligue 1:ssa pelaavaa Lorientia. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Jeremie liittyi Arsenalin riveihin kaudeksi 1999–2000, ollen 16-vuotias. Debyyttinsä Englannin Valioliigassa hän teki kaudella 2001–2002 voitto-ottelussa Fulhamia vastaan. Arsenalin huippuhyökkääjän Thierry Henryn varjoon jäänyt Aliadière pelasi ainoastaan 29 ottelua joukkueessa kuuden vuoden aikana. Debyyttimaalinsa hän teki 27. elokuuta 2002 West Bromwich Albionia vastaan 5-2 voittoon päättyneessä ottelussa.
Aliadière pelasi lainalla skotlantilaisessa Celticissa, West Hamissa ja Wolverhamptonissa.
Kesäkuussa 2007 Middlesbrough hankki Aliadièren riveihinsä korvaamaan Newcastle Unitediin siirtyvää Mark Vidukaa.
Don’t Tell Me
Don’t Tell Me on yhdysvaltalaisen poplaulaja Madonnan toinen singlejulkaisu albumilta "Music". "Don’t Tell Me" julkaistiin Euroopassa marraskuussa 2000 ja Yhdysvalloissa tammikuussa 2001. Kappaleen ovat tuottaneet Madonna ja Mirwais Ahmadzaï, mutta sen sävelsi alun perin Madonnan lanko Joe Henry.
"Don’t Tell Me" menestyi hyvin, saavuttaen Billboard-listan sijan #4 ja viettäen kahdeksan viikkoa Top10:ssä. Myös Britanniassa kappale ylsi sijalle #4 ja maailman listalla pysyi kaksi viikkoa listaykkösenä.
Kappaleen musiikkivideon ohjasi Jean-Baptiste Mondino. Videolla farkkuihin ja ruudulliseen kauluspaitaan pukeutunut Madonna kävelee autiomaassa ja tanssii cowboyasussa neljän tanssijan kanssa. Musiikkivideon koreografian suunnitteli Alex Magno.
Kappaleesta on olemassa 15 remix-versiota.
Lainsuojaton
Lainsuojaton eli rauhaton tai henkipatto on henkilö, joka on tuomittu raskaiden rikosten johdosta menettämään ”rauhansa” eli lain antaman suojan. Käytännössä tämä tarkoittaa, että tällaisen henkilön saa kuka tahansa vapaasti surmata. Määräaikainen tai elinikäinen lainsuojattomuus oli rangaistuksena käytössä muun muassa varhaiskeskiajan Skandinaviassa ja Englannissa.
Lainsuojattomiksi ("outlaws") on usein kutsuttu myös etsintäkuulutettuja rikollisia Yhdysvaltain villissä lännessä 1800-luvulla: tällaisten henkilöiden kiinniottajalle voitiin maksaa palkkio, jos hän toimitti viranomaisille etsintäkuulutetun tai tämän ruumiin.
Ajan kirjallisuus romantisoi usein keskiajan englantilaisten lainsuojattomien (keskienglanniksi "outlaue", myöhemmin "outlaw") elämää. Kuuluisin englantilainen lainsuojaton lienee Robin Hood. Todellisuudessa lainsuojattomien elämä oli ankeaa – anglosaksien ajoilta periytyvissä laeissa heidän omaisuutensa tuomittiin menetettäväksi kruunulle, ja kuka tahansa, joka avusti lainsuojatonta, joutui itse vaaraan, koska lainsuojattoman avustaminen oli itsessään rikos. Lainsuojattoman surmaaminen ei ollut murha vaan kunniakas teko. Tämän takia lainsuojattomat joutuivat käytännössä piileksimään yhteisöjen ulkopuolella esimerkiksi metsissä. Heidän yhteytensä koko yhteiskuntaan olivat käytännöllisesti katsoen poistettu.
Anglosaksien laissa myös henkilö, joka pakoili oikeudenkäyntiä tai syytettä raskaasta rikoksesta, voitiin julistaa lainsuojattomaksi myös ilman oikeudenkäyntiä, koska oikeuden pakoilu oli itsessään kuolemanrangaistuksella rangaistava rikos. Lain suoja voitiin kuitenkin palauttaa, jos henkilö saapui oikeuteen vastaamaan syytöksiin.
Yhdysvalloissa lainsuojattomaksi julistaminen oli mahdollista vuoteen 1879 asti ja Skotlannin laissa vuoteen 1940.
Jari Karjalainen
Jari Karjalainen (s. 25. elokuuta 1968) on suomalainen laulaja sekä ääninäyttelijä, joka on tullut tunnetuksi vuonna 1989 perustetun pop-yhtye Hausmyllyn laulajana ja lauluntekijänä taiteilijanimillä Jason Drome ja myöhemmin Drome. Vuonna 2004 Karjalainen jätti yhtyeen ja muutti Gran Canarialle. Aiemmin hän toimi laulajana myös soulahtavaa poprockia soittaneessa Downtown-yhtyeessä.
Karjalainen tunnetaan muun muassa MTV3:n pitkäaikaisena kanavaäänenä ja hän on myös nauhoittanut kaikki Suomen "Big Brotherin" talossa annetut valmiit kuulutukset. Karjalainen on suosittu mainosääni myös muutamilla muilla kaupallisilla tv-kanavilla. Hän oli myös mukana perustamassaan video- ja äänituotantoa tekevässä yrityksessä Digital Factoryssä vuoteen 2003 saakka. Lokakuussa 2008 Karjalainen avasi Kanarian Playa del Inglésiin monitoimiravintolan nimeltä Mummola ja omistaa edelleen myös vuonna 2010 Playa dél Inglesiin perustetun saunakahvilan Kontulan Helmi. Karjalainen toimi myös yrittäjänä ja ohjelmavastaavana Espanjan Fuengirolassa Iskelmä Baarissa vuosina 2014-2016. Vuoden 2017 alussa hän muutti takaisin Suomeen ja asuu Helsingissä.
Karjalainen oli myös mukana A-Tyyppi-yhtyeessä, joka teki kappaleen ”Ihanaa, Leijonat, ihanaa”. Hän on laulanut myös HIFK:n "HIFK Rock Like A Beast" -levyllä kappaleen ”Let’s Play Hockey”. Karjalainen topimi myös solistina ja tuottajana yhden albumin vuonna 2003 julkaisseessa Kansan Suosikit- yhtyeessä yhdessä Tero Kaikkosen ja Esa Anderssonin kanssa.
Vuonna 2018 Karjalainen julkaisee (taiteilijanimellä JK) uransa ensimmäisen sooloalbumin, joka tulee sisältämään muun muassa Aki Sirkesalon tekemiä, häneltä aikoinaan julkaisematta jääneitä kappaleita Karjalaisen tulkitsemina. Albumin ensimmäinen single, Sirkesalon säveltämä ja sanoittama "Tuhlattuja päiviä" julkaistiin elokuun lopulla 2017.
Karjalainen on kotoisin Jyväskylästä.
Leslie Caron
Leslie Caron (s. 1. heinäkuuta 1931 Boulogne-Billancourt, Ranska) on Oscar-ehdokkaanakin ollut ranskalainen näyttelijä ja tanssija.
Caronin "keksi" Gene Kelly hänen tanssiessaan balettiryhmässä. Gene Kelly valitsi hänet naispääosaan jo klassikoksi muodostuneeseen elokuvaan "Pariisin lumoissa" (An American in Paris, 1951). Elokuva sai kuusi Oscaria.
Elokuva teki Lesliestä suositun tähden ja aloitti menestyksekkään elokuvauran. Hän näytteli mm. elokuvissa "Lili" (1953), "Setä Pitkäsääri" (Daddy Long Legs, 1955) vastanäyttelijänä Fred Astaire ja peräti 9 Oscaria voittaneessa elokuvassa "Gigi" (1958) jossa hänen vastanäyttelijöinään olivat Louis Jourdan, Eva Gabor ja Maurice Chevalier. Myöhemmällä urallaan hän on näytellyt mm. elokuvissa "Pieni suklaapuoti" (2000) vastanäyttelijöinä Juliette Binoche ja Johnny Depp ja "Le divorce - Avioero ranskalaisittain" (2003) vastanäyttelijöinä Kate Hudson ja Naomi Watts. Hän on ollut kahdesti Oscar-ehdokkana parhaaksi naisnäyttelijäksi, elokuvista "Lili" (1953) ja "Salattu rakkaus" (The L-Shaped Room, 1963).
Leslie on ollut kolme kertaa naimisissa ja avioliitot ovat päättyneet eroon. Hänellä on kaksi lasta toisesta avioliitostaan.
KS Elbasani
KS Elbasani on albanialainen jalkapalloseura, joka pelaa kotiottelunsa Ruzhdi Bizhuta-stadionilla Elbasanin kaupungissa. Vuonna 1923 perustettu seura onnistui kaudella 2005–06 lyömään tiranalaisjoukkueet ja voittamaan historiansa toisen Albanian-mestaruuden.
Dominikaanisen tasavallan jalkapallomaajoukkue
Dominikaanisen tasavallan jalkapallomaajoukkue on Dominikaanisen tasavallan jalkapallon A-maajoukkue, joka edustaa maata virallisissa maaotteluissa. Se pelaa maan jalkapalloliiton "Federación Dominicana de Fútbolin" alaisuudessa. Maan jalkapalloliitto kuuluu CONCACAF:iin eli Pohjois-Amerikan, Keski-Amerikan ja Karibian alueen jalkapalloliittoon ja maajoukkue pelaa CONCACAFin MM-karsintalohkossa.
Dominikaaninen tasavalta oli ensimmäisen kerran mukana MM-karsinnoissa vuoden 1978 lopputurnaukseen. CONCACAFin vuoden 1977 mestaruuskilpailut toimivat samalla MM-karsintana. Dominikaaninen tasavalta ei päässyt mestaruuskilpailujen lopputurnaukseen vaan hävisi alkukarsinnoissa Haitille. Molemmat osaottelut päättyivät 3-0 Haitin voittoon ja karsinnat olivat ohi. Tämänkään jälkeen joukkueen esitykset eivät ole olleet häävejä Dominikaanisen tasavallan kaltaisessa vahvasti baseballiin keskittyneessä urheilumaassa. Tunnetuin Dominikaanisen tasavallan jalkapalloilija on kenties Víctor Núñez, joka kuitenkin nykyisin edustaa Costa Ricaa.
Velimatti Ranta
Velimatti Ranta (s. 21. huhtikuuta 1963) on suomalainen tanssija, koreografi, näyttelijä ja dubbaaja. Ranta on esiintynyt muun muassa Uuden iloisen teatterin revyissä 1992–1996, näytellyt Ihmeidentekijät draamasarjassa sekä dubannut useita päärooleja kokopitkissä animaatioelokuvissa.
Ahmed Dini Ahmed
Ahmed Dini Ahmed (1932 – 12. syyskuuta 2004) oli djiboutilainen poliitikko. Hän oli Djiboutin varapresidentti vuosina 1959–1960 sekä pääministeri vuosina 1977–1978.
Ahmed Dini Ahmed syntyi Mablan alueella maansa pohjoisosassa. Hän opiskeli terveysteknikoksi ja lähti politiikkaan 26-vuotiaana. Jo seuraavana vuonna hänet valittiin varapresidentiksi. Hän kuoli 12. syyskuuta 2004 72-vuotiaana. Hän oli karsimaattinen poliitikko, ja hänen kuolemansa ennen vuoden 2005 presidentinvaaleja oli suuri menetys Djiboutin oppositiolle.
Alma Fahlstrøm
Alma Fahlstrøm (1863–1946) oli tanskalaissyntyinen, mutta Norjassa vaikuttanut näyttelijä ja ohjaaja. Hänen aviomiehensä oli Johan Fahlstrøm. Alman sisar Harriet Bosse oli naimisissa August Strindbergin kanssa.
Simo Brofeldt
Simo Antero Brofeldt (22. marraskuuta 1892 Kuopio – 15. lokakuuta 1942 Helsinki) oli suomalainen lääkäri, kirurgian professori, lääkintäeversti ja Mannerheim-ristin ritari.
Brofeldt valmistui lääketieteen lisensiaatiksi vuonna 1920, mitä ennen hän toimi lääketieteen kandidaattina sotilaslääkärin tehtävissä sisällissodassa Savon ja Karjalan rintamilla, osallistuen mm. Mäntyharjun, Mouhun, Savitaipaleen ja Taipalsaaren taisteluihin. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli vuonna 1924 tylpän väkivallan aiheuttamista vatsan elinten repeämistä. Hän toimi apulaislääkärinä ja apulaisopettajana Helsingin yleisen sairaalan I kirurgisessa osastossa ja poliklinikassa, kunnes hänet vuonna 1932 nimitettiin Suomen Punaisen Ristin sairaalan (nyk. Töölön sairaala) ylilääkäriksi, jossa tehtävässä hän toimi aina kuolemaansa asti. Brofeldt toimi vuodesta 1926 kirurgian dosenttina ja (vuodesta 1933 ylimääräisenä, 1939 varsinaisena) kirurgian professorina Helsingin yliopistossa, huolehtien kirurgian opetuksesta SPR:n sairaalan puitteissa.
Sota-aikana Brofeldt oli Suomen lääkärikunnan keskeisiä vaikuttajia. Ennen talvisotaa ja sen alkuvaiheessa hän toimi ensin väestönsuojelupäällikön esikunnan ylilääkärinä ja sittemmin, alkuvuodesta 1940 alkaen Päämajan neuvoa-antavana kirurgina, saaden ylennyksen lääkintäeverstiksi 17. tammikuuta 1940. Tässä ominaisuudessa hän suoritti molempien sotien aikana useita tarkastus- ja neuvontamatkoja sotatoimiyhtymien kenttä- ja sotasairaaloihin sekä julkaisi ohjeistoa käytännöllisen sotakirurgian alalta. Jatkosodan hyökkäysvaiheen aikana hän toimi myös IV Armeijakunnan evakuointisairaalaksi Tiuruniemeen perustetun 43. Sotasairaalan ja alkuvuodesta 1942 54. Sotasairaalan johtajalääkärinä sekä Päämajan alaisena sotainvalidihuollon tarkastajana. 7. lokakuuta 1941 Brofeldt nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi numero 19 VI Armeijakunnan komentajan kenraalimajuri Paavo Talvelan ja eversti Ruben Laguksen esityksestä. Brofeldt organisoi osasto Laguksen lääkintähuollon ja haavoittuneiden evakuoinnin lentoteitse Itä-Karjalassa mennen itse paikalle huolehtimaan haavoittuneiden leikkauksista. Hän oli ainoa Mannerheim-ristillä palkittu lääkäri.
Brofeldt kuoli aplastiseen anemiaan 15. lokakuuta 1942 Helsingissä 54. Sotasairaalassa, jonka runkona oli rauhanaikainen Suomen Punaisen Ristin sairaala. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.
George McKenzie
George McKenzie (22. syyskuuta 1901 - 5. huhtikuuta 1941) oli brittiläinen nyrkkeilijä, joka kilpaili huipulla 1920-luvulla.
McKenzie voitti pronssia vuoden 1920 kesäolympialaisissa häviten semifinaalissa Edward Earl Hartmanille.