BMW 6-sarja
BMW 6-sarja on autovalmistaja BMW:n valmistama GT-automallisto. Ensimmäistä sukupolvea (E24) valmistettiin vuosina 1976–1989. Auton seuraaja oli suurempi ja kalliimpi 8-sarja (E31). 6-sarjan toinen sukupolvi (BMW E63/E64) esiteltiin 2003.
Keväällä 1976 Geneven autonäyttelyssä BMW esitteli uuden huippumallinsa, joka tehtaan muutamaa vuotta aiemmin aloittaman uuden mallimerkintäkäytännön mukaan nimettiin 6-sarjaksi. Mallin E-merkinnäksi tuli E24 (E = Entwicklungsreihe). Mallista tuli BMW:n pitkäikäisin korimalli, jota valmistettiin 13 vuotta tuotannon päättyessä 1989. E24 oli edeltäjästään poiketen luksuscoupe, GT-auto, kun E9 oli edustanut puhtaampaa urheiluautolinjaa.
633CSi:lle myönnettiin Kultainen ohjauspyörä Geneven autonäyttelyssä juryn saatesanoin: "Kaikessa eleganssissaan se on todellinen auto erinomaisine ajo-ominaisuuksineen. Auto, joka urheilullisuudesta huolimatta on mukava ja turvallinen. Ajamisen kulttuurin kehittäminen ja tarjolla olevat tilat tekevät siitä palkinnon arvoisen".
Mercedekseltä 1970 BMW:lle siirtynyt ranskalainen suunnittelija Paul Bracq loi auton linjat. Hän loi myös useiden muiden tuon aikakauden BMW-mallien muodot, kuten E12-, E21- ja E23-mallisarjat.
E24 täytti BMW:n perinteisen coupén tunnusmerkit: pitkä konepelti, suuri ikkunapinta-ala ja harmoninen hyvät matkatavaratilat antava perä. E24:n korin suunnittelun yhtenä lähtökohtana oli passiivinen turvallisuus, sillä edeltävän E9 Coupen välipilarin (ns. b-pilari) puute oli pakottanut tehtaan vetäytymään tärkeiltä ja nopeasti kasvavilta USA:n markkinoilta tuon mallin elinkaaren lopulla. Modernin tietokonesuunnittelun, analysoinnin ja kolarikokeiden myötä auto oli kilpailijoitaan edellä turvallisuudessa ainakin julkaisuhetkellään.
Vuonna 1976 esitellyissä 630CS kaasutinmoottorimallissa ja 633CSi ruiskumoottorimallissa oli myös ripeään etenemiseen riittävästi tehoa, 182 ja 197 hv, mutta edeltäjän 3.0CSi:n suorituskyvystä jäätiin hieman. Korit tehtiin elokuuhun 1977 saakka Karmannin koripajalla.
Heinäkuussa 1978 esiteltiin pitkäikäisimmäksi ja myydyimmäksi muodostunut malli 635CSi. Vuonna 1979 628CSi korvasi 630CS:n ja tuotannossa vuoden 1982 suurempaan mallisto- ja tekniikan uudistukseen asti olivat mallit 628CSi, 633CSi ja 635CSi. Vuodeksi 1981 635CSi sai digitaalisen Motronic moottorin sytytyksen ja ruiskutuksenohjausjärjestelmän. 628CSi oli tuotannossa vuoteen 1987 saakka, ja viimeinen 635CSi valmistettiin 6.huhtikuuta 1989.
Jo vuoden 1976 ensimmäisissä malleissa oli aikansa autotekniikan huippua edustavia ja E24:n myötä autoissa ensi kertaa esiteltyjä ratkaisuja. Kuljettajaa kohti kaareutuvan kojelaudan vasemmassa päädyssä olevan Test-panelin kautta kuljettaja saattoi tarkastaa kaikkien nesteiden, jarrupalojen sekä tärkeimpien valaisimien kunnon napinpainalluksella ennen ajoon lähtöä.
6-sarja koki monia teknisiä uudistuksia, ja vain ulkomuodot säilyivät melkein koskemattomina mallin elinkaaren aikana. Tekniikan osalta E24 oli tehtaan uusimman kehittelytyön esittelyalusta, jossa ensimmäisenä oli saatavilla autotekniikan uusimmat saavutukset, alkaen vuoden vuoden 1976 kaasutinmoottorisesta 630CS-mallista päätyen vuoden 1989 digitaalisella Motronic-moottorinohjauksella ja itseään ajotapahtuman mukaan säätävällä EDC-alustalla varustettuun 635CSi-malliin.
E24 perustui alustaltaan ja pohjalevyltään E12 5-sarjaan, joten uuden E28 5-sarjan myötä myös 6-sarja koki elinkaarensa suurimmat uudistukset vuodeksi 1982. Korista tehtiin kevyempi ja jäykempi. Alustan tuenta muuttui kehittyneemmäksi ollen kuitenkin perusperiaatteiltaan sama: McPherson-joustintuet edessä ja kolmiotukivarret takana varustettuina kallistuksenvakaimilla. Sisusta kojelaudan hallintalaitteineen muuttui täysin. Elektroniikan tulo autoihin jatkui, ja huoltotarpeenilmaisimen led-näyttö ja kulutusmittari ilmestyivät 628CSi- ja 635CSi-mallien kojetauluihin. Ulkoisesti uudistuneet mallit erotti sirommasta, takapyörän aukkoihin ulottuvasta takapuskurista. ABS-jarrut tulivat vakiovarusteeksi, valinnaisvarusteena ne oli saanut jo vuonna 1979.
Mallivuodeksi 1988 ulkonäkö muuttui vielä merkittävästi uusien törmäysvaimentimilla varustettujen integroitujen muovipuskureiden vuoksi. Tässä vaiheessa Yhdysvaltojen ja Euroopan malleihin tuli samat puskurit, jo aiemmin Yhdysvalloissa oli paikallisten määräysten vuoksi jouduttu käyttämään ns. turvapuskureita.
Malliston huipulle tuli elokuussa 1984 BMW Motorsport -osaston kehittämä M635CSi, jossa oli kilparadoilta ja keskimoottorisesta M1-urheiluautosta periytyvä 3,5 litran 24-venttiilinen 286 hv:n moottori. Auto kykeni saavuttamaan 255 km/h huippunopeuden ollen edelleen nopein BMW:n koskaan valmistama sarjatuotantoauto. Myöhemmissä malleissa huippunopeus on elektronisesti rajoitettu 250 km/h, vaikka auton teho riittäisikin suuremman nopeuden saavuttamiseen.
Yhdysvalloissa M-malli oli M6, jossa on vähemmän tehoa (256 hv) tiukempien päästömääräysten takia.
BMW M6 on saksalaisen autonvalmistaja BMW:n 6-sarjan suorituskykyisin malli.
BMW M6 esiteltiin Geneven autonäyttelyssä vuonna 2005 ja se perustuu vuonna 2004 esiteltyyn BMW E63/E64 6-sarjaan. Malli on varustettu samalla viiden litran V10 S85 -moottorilla ja SMG 3 -vaihdelaatikolla kuin E60-sarjan BMW M5.
Tehdas ilmoittaa mallin kiihtyvyydeksi 0–100 km/h 4,6 sekuntia. Huippunopeus elektronisella rajoittimella on 250 km/h, mutta ilman rajoitinta nopeus voi kohota jopa 330 km/h:iin. M6:ssa on sama moottorinohjaukseen vaikuttava ”power button” kuin M5:ssä. Power-napin painaminen nostaa auton tehon normaalista 400 hevosvoimasta (298 kW) 507 hevosvoimaan (373 kW). Auto painaa ”vain” 1 710 kg johtuen hiilikuituvahvisteisesta muovisesta kattopaneelista, muovisista etulokasuojista sekä alumiinisista ovista ja etu- ja takaluukusta.