hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Nenê (koripalloilija)
Nenê (synt. Maybyner Rodney Hilário, s. 13. syyskuuta 1982 São Carlos) on brasilialainen koripalloilija, joka on pelannut NBA:ssa vuodesta 2002 lähtien. Hän on edustanut myös Brasilian maajoukkuetta.
Hilário vaihtoi nimensä Nenêksi, joka tarkoittaa portugaliksi vauvaa. Hän sai lempinimensä koska hän oli perheensä nuorin lapsi.
Nenê pääsi pelaamaan NBA:han vuonna 2002, jolloin New York Knicks varasi hänet seitsemännellä vuorolla mutta myi hänen pelaajaoikeutensa heti samana päivänä Denver Nuggetsille.
Nenê pelasi tulokaskaudellaan 2002–2003 80 ottelua joista 53 joukkueensa aloitusviisikossa. Hän teki keskimäärin 10,5 pistettä, otti 6,1 levypalloa ja antoi 1,9 koriin johtanutta syöttöä ottelua kohden ja pääsi kymmenen parhaan joukkoon heittotarkkuudessa (51,9 %). Kauden päätteeksi hänet valittiin .
Nenê pelasi Nuggetsissa kymmenen kauden ajan. Hänestä tuli muun muassa Nuggetsin seurahistorian seitsemänneksi eniten otteluja pelannut, yhdeksänneksi eniten pisteitä tehnyt ja seitsemänneksi eniten levypalloja ottanut pelaaja. Maaliskuussa 2012, kesken kauden 2011–2012, hän siirtyi Washington Wizardsiin oltuaan osa kolmen joukkueen välistä pelaajakauppaa.
Kesällä 2016 Nenê siirtyi Houston Rocketsiin.
Rene Russo
Rene Marie Russo (s. 17. helmikuuta 1954 Burbank, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja entinen huippumalli.
Russo aloitti uransa mallina 1970-luvulla ja esiintyi muutamaan otteeseen muun muassa "Voguen" ja "Cosmopolitanin" kannessa sekä useissa mainoksissa. 1980-luvun lopussa hän siirtyi näyttelijäksi ja esiintyi etenkin suuren budjetin trilleri- ja toimintaelokuvissa. Russo sai paljon tunnettavuutta 1990-luvulla ja hän näyttelee edelleen elokuvissa.
Russon vanhemmat olivat tehdastyöläinen ja baaritarjoilija Shirley Balocca ja automekaanikko Nino Russo, joka jätti perheen Renen ollessa 2-vuotias. Perheeseen jäivät Renen ja äidin lisäksi Toni-sisar. Russolla on lisäksi viisi sisaruspuolta isänsä kautta. Hänen molemmat isovanhempansa sekä isän että äidin puolelta olivat italialaisia, joten hän on syntyperältään amerikanitalialainen. Lisäksi hänellä on äitinsä kautta englantilaisia ja saksalaisia sukujuuria. Russo aloitti lukion Burroughs High Schoolissa, mutta jätti sen kesken 10. eli toisella luokalla. Tämän jälkeen hän työskenteli hanttihommissa auttaakseen perhettään rahallisesti, muun muassa silmälasitehtaalla ja elokuvateatterin kassalla.
Russo aloitti mallinuransa agentin huomattua hänet Rolling Stonesin konsertissa. Ennen näyttelijänuraansa hän työskenteli Ford-mallitoimistolle ja oli yksi Amerikan menestyneimpiä malleja. 1980-luvun alussa hän alkoi opiskella näyttelemistä ja esiintyä pienissä kalifornialaisissa teattereissa. Vuonna 1987 hän sai sivuroolin lyhytkestoisesta televisiosarjasta "Sable". Sittemmin hän on näytellyt muun muassa elokuvissa "Tappava ase 3" (1992) "Tulilinjalla" (1993), "Tappava ase 4" (1998), "Seikkailija Thomas Crown" (1999) ja "Big Trouble" (2002). Vuonna 2005 hän näytteli amerikanitalialaisen ohjaajan D. J. Caruson elokuvassa "Rahantekijä" yhdessä Al Pacinon kanssa.
Russo piti kuuden vuoden tauon näyttelemisestä, kunnes palasi valkokankaille vuonna 2011 supersankarielokuvassa "Thor", sekä sen jatko-osassa "" vuonna 2013 Friggan roolissa. Vuonna 2014 hän voitti Saturn Award-palkinnon ja oli Bafta-ehdokkaana roolistaan menestyselokuvassa "Nightcrawler".
Russo on ollut vuodesta 1992 naimisissa käsikirjoittaja Dan Gilroyn kanssa. Heillä on tytär Rose, joka syntyi vuonna 1993.
Russo on kertonut sairastavansa kaksisuuntaista mielialahäiriötä. Uskonnoltaan hän on uudestisyntynyt kristitty.
René Robert
René Robert (s. 31. joulukuuta 1948 Trois-Rivières, Quebec, Kanada) on laitahyökkääjänä pelannut entinen jääkiekkoilija. Oikea laitahyökkääjä Robert pelasi 12 kautta NHLssa vuosien 1970 ja 1982 välillä.
Robert pelasi 744 NHL-ottelua ja teki niissä 284 maalia ja antoi 418 syöttöä: yhteensä hän keräsi 702 tehopistettä.
Coy Watson Jr.
James Caughey (Coy) Watson Jr. (16. marraskuuta 1912 Los Angeles,  Kalifornia, Yhdysvallat – 14. maaliskuuta 2009 Alpine, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka näytteli mykkäelokuvissa 1920-luvulla. Hän oli yksi tuon ajan suurista tähdistä, ja sai tähden Walk of Famelle vuonna 1999.
Amerikkalaisen jalkapallon Euroopan liiga
Amerikkalaisen jalkapallon Euroopan liiga voi tarkoittaa:
Sam Robards
Sam Prideaux Robards (s. 16. joulukuuta 1961 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt elokuvissa 1980-luvulta lähtien, enimmäkseen sivuosissa. Hän sai Young Artist -palkintoehdokkuuden debyyttiroolistaan vuoden 1982 elokuvassa "Myrsky".
Robards on näyttelijöiden Jason Robardsin ja Lauren Bacallin poika. Hänellä itsellään on kolme lasta kahdesta avioliitosta.
Kivijärvi (Kannonkoski)
Kivijärvi on Kymijoen vesistön Viitasaaren reittiin kuuluva järvi pohjoisessa Keski-Suomessa. Järven pinta-ala on 154,03 neliökilometriä, ja se on Suomen 30. suurin järvi. Järvi on noin 50 kilometriä pitkä ja leveimmillään noin 10 kilometriä. Kivijärven selät etelästä pohjoiseen ovat Kuivaselkä, Lintuselkä, Lokaselkä, Rutaselkä ja Kotkatselkä. Näistä Lokaselkä on suurin. Järven syvin kohta, noin 45 metriä, sijaitsee Lintuselällä. Kivijärven suurimpia saaria ovat Riansaari, Rutasaari, Iso Talviaissaari, Lehtosaari (Kivijärvi), Lehtosaari (Kinnula), Iso Kuoresaari, Saihosaari, Veitsaari, Heitsaari, Huhmarsaari, Siikasaari, Korpisaari ja Selkäsaari.
Kivijärvi laskee pääosin Hilmon voimalaitoskanavan kautta Vuosjärveen. Toinen laskureitti sijaitsee aivan järven eteläpäässä, mistä vesi kulkeutuu Potmonkosken, Naisvirran, Syväjärven, Pudasjärven ja Hilmonkosken kautta Vuosjärveen. Kivijärven veden korkeutta on säännöstelty sähkövoimalaitoskäyttöön 1950-luvulta alkaen. Vuonna 1863 Kivijärven pintaa laskettiin muusta syystä. Alkuperäinen purkautumisuoma Vuosjärveen on järven keskivaiheilla oleva Kämärinkoski, joka on menettänyt asemansa maannousemisilmiön takia. Kannonkosken Kannonjärvi ja Enonjärvi laskevat vetensä Kivijärveen Kannonkosken kautta.
Kivijärvi sijaitsee Kannonkosken, Kivijärven ja Kinnulan kuntien alueella. Suurin osa järvestä on Kivijärven kunnan alueella, ja järvi jakaa kunnan kahteen osaan järven länsi- ja itäpuolelle. Kantatie 77 (Sininen tie) ylittää järven Suurussalmen kohdalla Kannonkosken kunnan alueella.
Suomen Säkkijärvi-seura
Suomen Säkkijärvi -seura ry on valtakunnallinen pitäjäseura, jonka kotipaikka on Ylämaa. Seuran tarkoitus on edistää säkkijärveläisyyden ja karjalaisuuden tunnettavuutta sekä säkkijärveläisen ja karjalaisen kulttuuriperinteen säilymistä. Seura ylläpitää yhteyttä entisten säkkijärveläisten ja heidän jälkeläistensä kesken sekä tallentaa historiaa ja perinnetietoutta.
Suomen Säkkijärvi-seura järjestää vuosittain säkkijärveläisten yhteisöjen ja sukututkijoiden tapaamisia, perinneruokakursseja, tupailtoja sekä muita tapahtumia. Suomen Säkkijärvi-seura ry kerää ja ylläpitää säkkijärveläistä valokuva-arkistoa. Suomen Säkkijärvi-seura ry:llä on säkkijärveläistä julkaisutoimintaa, muun muassa vuosittainen säkkijärveläinen kuvakalenteri. Nuorisotoimintaa varten on perustettu Facebook-profiili ja -ryhmä jotka toimivat myös seuran yhteyskanavana.
Seuran puheenjohtaja vuonna 2016 on Ari Vainio.
Pahiño
Manuel Fernández Fernández eli Pahiño (21. tammikuuta 1923 Vigo, Pontevedran maakunta, Espanja – 12. kesäkuuta 2012) oli espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edusti Espanjan pääsarjassa Primera Divisiónissa Celta de Vigoa, Real Madridia ja Deportivo de La Coruñaa, ja voitti sarjan maalikuninkuuden kahdesti.
Pahiño pelasi uransa alkuaikoina vaatimattomissa Navian ja Arenas de Alcabren joukkueissa, kunnes pääsarja Primera Divisiónissa pelannut Galician suurseura Celta de Vigo hankki hänet riveihinsä. Ensiesiintymisensä pääsarjassa Pahiño teki kauden 1943–1944 avauskierroksella Atlético de Madridia vastaan.
Pahiño tunnettiin pelottomana hyökkääjä, mikä vaati ajoittain veronsa: kaudella 1944–1945 Celtan pelatessa väliaikaisesti Segunda Divisiónissa hän mursi pohjeluunsa kauden viimeisessä, Granadaa vastaan pelatussa nousukarsintaottelussa. Ennen loukkaantumista hän oli kuitenkin tehnyt joukkueelleen kaksi maalia, ja ottelu päättyi lopulta Celtan 4–1-voittoon ja nousujuhliin.
Kaudella 1947–1948 Pahiño teki sarjassa 23 maalia, jolla hän voitti ensimmäisen maalikuninkuutensa ("Pichichi"). Maaleillaan hän auttoi Celtan neljänneksi sarjassa sekä Espanjan cupin loppuotteluun. Pahiñon joukkuetovereihin Celtassa lukeutui Miguel Muñoz, jonka kanssa hän siirtyi Real Madridiin kauden loputtua.
Pahiño onnistui maalinteossa säännöllisesti myös Real Madridissa, ja kaudella 1951–1952 hän voitti 28 maalillaan toisen maalikuninkuutensa. Joukkue ei kuitenkaan saavuttanut Pahiñon aikana erityistä menestystä lukuun ottamatta Venezuelassa pelattua epävirallista seurajoukkueiden maailmanmestaruusturnausta (Pequeña Copa del Mundo), jonka se voitti vuonna 1952.
Pahiñon sopimus Real Madridin kanssa päättyi vuonna 1953, ja yli 30 vuotta täyttäneiden pelaajien kohdalla harjoittamaansa politiikkaa noudattaen seura tarjosi hänelle vuoden jatkosopimusta. Kolmen vuoden sopimusta tavoitellut Pahiño ei tähän suostunut, vaan palasi Galiciaan ja liittyi Deportivo de La Coruñan joukkueeseen. Hieman myöhemmin Real Madrid hankki argentiinalaisen Alfredo Di Stéfanon, joka peri Pahiñon käyttämän pelinumeron 9.
Deportivossa Pahiño pelasi kolmen kauden ajan. Hän on 211 maalillaan yksi Espanjan pääsarjan historian parhaista maalintekijöistä. Uransa viimeisen kauden 1956–1957 hän pelasi Segunda Divisiónin Granadassa, joka nousi kauden päätteeksi pääsarjaan.
Espanjan maajoukkueessa Pahiño pelasi seurajoukkueissa tekemistään lukuisista maaleista huolimatta vain kolme ottelua vuosina 1948–1955. Ensiesiintymisensä hän teki 20. kesäkuuta 1948 ottelussa Sveitsiä vastaan, jossa syntyi ensimmäinen maajoukkueuran kolmesta maalista.
Sulkasatoa osa I
Sulkasatoa osa I on Lapinlahden Lintujen vuonna 1994 julkaistu kokoelmalevy. Levy sisältää yhtyeen parhaita kappaleita vuosilta 1985–1993 eli albumeilta "Lapinlahden Linnut" (1985), "Jep" (1986), "Vihreä Gorilla" (1987), "Lauluja Nuppilasta" (1988), "Elämä janottaa" (1989), "Tähdet kertovat" (1990) ja "Grrr!" (1992)
Kokoelma sisältää myös kappaleet ”Intian kuu” ja ”Vanha suomalaisten poikain vitutuslaulu – Remix”, joita ei ollut aiemmin julkaistu CD- ja C-kasetti-formaatissa.
Paul Cabana
Paul Cabana (s. 28. syyskuuta 1978) on kanadalainen jääkiekkoilija. Cabana on Vancouver Canucksien 6. kierroksen varaus vuodelta 1998. Cabana pelasi Mestistä Vaasan Sportissa kaudet 2008–2009 ja 2009–2010.
Cabana on pelannut urallaan paljon eri alasarjoissa. Kanadalaiselle harvinaisesti Cabana pelasi USA:n yliopistosarjassa Michigan Techin joukkueessa. Urallaan Cabana on pelannut lähinnä ECHL-liigassa ja hän on pelannut myös UHL-otteluita. AHL:ssä Cabana on pelannut yhteensä 5 ottelua. Cabana on pelannut ennen Sportiin tulemistaan Euroopassa eri alasarjoissa joista hän siirtyi Allsvenskanin Vaxjöstä Sportiin kaudella 2007–2008.
Veturi (televisio-ohjelma)
Veturi oli Yleisradion tuottama lastenohjelma, jota esitettiin vuosina 1992–2003. Sitä esitettiin vuoteen 2000 asti Yle TV1-kanavalla ja sen jälkeen se siirtyi Yle TV2:lle. Ohjelmasta tulivat tutuksi muun muassa Kenguruveturi, Sherlock Koira, Matka maailman ympäri, Willy Fog 2, Ansa ja Oiva -hahmot, Postikaija Pete, Simon taikateltta, Pikkukarhun tarinoita, Vili Vilperi sekä Teletapit. Ohjelmassa esitettiin myös muita lastenohjelmia, joten se oli makasiinimuotoinen ohjelma Pikku Kakkosen tavoin.
Fritz Hofmann
Fritz Hofmann (19. kesäkuuta 1871 – 14. heinäkuuta 1927) oli saksalainen yleisurheilija ja telinevoimistelija. Hän kilpaili urallaan vain Ateenan olympialaisissa, vuonna 1896. Hofmann voitti urheilu-urallaan neljä olympiamitalia, joista kaksi oli kultaisia, yksi hopeinen ja yksi pronssinen.
Hofmann kilpaili Ateenan kisoissa 1896 viidessä yleisurheilulajissa. Nämä olivat 100 metrin ja 400 metrin juoksut, korkeushyppy, kuulantyöntö ja kolmiloikka. Sadalla metrillä hän oli alkueränsä toisella sijalla ja pääsi finaaliin ajalla 12,6 sekuntia. Hän tuli toiseksi myös finaalissa, jossa hän jäi kaksi kymmenystä Tom Burkesta, joka voitti kilpailun.
400 metrillä Hofmann pääsi myös finaaliin oltuaan toinen alkuerässä ajallaan 58,6 sekuntia huolimatta siitä, että hän joutui juoksemaan 402 metriä rangaistukseksi varaslähdöstä. Finaalissa Hofmann kuitenkin jäi neljänneksi.
Korkeushypyssä Hofmann jäi viimeiseksi viidestä kilpailijasta, kun hänen tuloksekseen jäi 155 senttimetriä. Kolmiloikassa hän oli kuudennella tai seitsemännellä sijalla. Koko kilpailussa oli mukana seitsemän osanottajaa. Myös kuulantyönnössä hän oli viimeisten kilpailijoiden joukossa, sijoilla 5-7,
Voimistelussa Hofmann sai mitalin kaikista kolmesta lajista, joihin hän osallistui. Köysikiipeilyssä hän voitti pronssia, ollen viidestä kilpailijasta kolmanneksi paras. Hän oli paras kilpailija heistä, jotka eivät pystyneet kiipeämään koko 14-metristä köyttä huipulle saakka.
Nojapuiden joukkuekilpailussa Hofmann oli Saksan joukkueen kapteeni, kun se kilpaili kahta kreikkalaista joukkuetta vastaan. Saksan joukkue voitti kilpailun. Rekin joukkuekilpailussa Hofmannilla oli helpompi työ johtaa joukkueensa voittoon, sillä tuossa kilpailussa Saksalla ei ollut yhtäkään vastustajaa.
Varsinais-Suomen historiallinen maakunta
Varsinais-Suomi on historiallinen maakunta Suomessa. Sen asukkaita ovat varsinaissuomalaiset. Pääosin sen alueella on Varsinais-Suomen nykymaakunta.
Varsinais-Suomen historialliseen maakuntaan kuulumattomia Varsinais-Suomen nykymaakunnan kuntia ovat nykyisen kuntajaon mukaisista kunnista historialliseen Hämeeseen kuuluva Somero mukaan lukien siihen liitetty Somerniemi sekä Satakunnan historialliseen maakuntaan kuuluvista nykyisistä kunnista Oripää ja Loimaa mukaan lukien siihen liitetyt Alastaro, Loimaan kunta, Mellilä ja Metsämaa.
Ennen kuin nimi Suomi vakiintui tarkoittamaan laajempaa aluetta ja sittemmin nykyistä Suomen valtiota, se tarkoitti Varsinais-Suomea historiallisena maakuntana tai varsinaissuomalaisten asumaa aluetta.
Weeping Willows
Weeping Willows on ruotsalainen indie rockia soittava yhtye, joka perustettiin vuonna 1995.
Yhtyeen laulaja Magnus Carlsonin tyyli muistuttaa hyvin paljon 1950–1960-luvun musiikkia. Yhtyeen sanoitukset käsittelevät usein onnetonta rakkautta, yksinäisyyttä ja sydänsuruja. Yhtye on saanut paljon vaikutteita muun muassa Depeche Modelta ja Morrisseylta. __notoc__
Tuomas Suokas
Tuomas Suokas (15. huhtikuuta 1849 – 8. lokakuuta 1918) oli suomalainen talollinen ja kauppias Valkjärven pitäjästä. Hän oli valtiopäiväedustajana kolmilla valtiopäivillä.
Tuomas Suokas harjoitti maatilallaan Valkjärven Jutikkalan kylässä maanviljelystä. Valtiolta ostamansa myllyn viereen hän rakennutti toisen vesivoimamyllyn ja sen yhteyteen sahalaitoksen höyläämöineen. Vuonna 1910 hän hankki ensimmäisen höyläkoneen Valkjärvelle. Samana vuonna hän osti sähkökoneen, ja myllyllä paloikin tienoon ensimmäinen sähkölamppu.
Valkjärvellä Suokas toimi pitkän aikaa kirkon isännöitsijänä ja rahastonhoitajana sekä kirkkoneuvoston jäsenenä. Hän toimi myös Valkjärven Säästöpankin isännistössä ja varapuheenjohtajana. Hän oli perustamassa Valkjärven Maamiesseuraa vuonna 1900 toimien sen ensimmäisenä rahastonhoitajana.
Tuomas Suokas oli vuoden 1897 valtiopäivillä talonpoikaissäädyn edustajana. Ensimmäisten sortovuosien jälkeen hän istui myös vuosien 1904–1905 ja 1905–1906 valtiopäivillä. Hän oli yksi ns. kansalaisadressilähetystöön kuuluneista 28 miehestä, jotka kävivät 12. maaliskuuta 1901 esittämässä senaatille 92 889 nimeä sisältäneen, kiihtyvien venäläistyttämistoimien aikaansaamaa huolestumista ilmaisevan adressin. Koska senaatti ei ottanut lähetystöä virallisesti vastaan, jakaantui lähetystö pienempiin ryhmiin vieraillakseen yksitellen jokaisen senaattorin luona. Juhani Aho kirjoitti kertomuksessaan "Kansalaisadressi 1901" Suokkaan, Räisäsen ja Puhakan käyneen senaattori Johnssonin luona ja tämän ottaneen heidät erittäin tylysti vastaan.
Tuomas Suokkaan lapsista Alma Suokkaan (myöh. Joronen) toinen aviomies oli jääkäri Anton Näsi. Myös kansanedustaja Vilho Vallas (alk. Mykkänen) avioitui Suokkaan sukuun.
P&amp;O Ferries
P&O Ferries on osa Arabiemiirikuntiin rekisteröityä Dubai Ports Worldia. Dubai Ports World osti brittiläisen Peninsular and Oriental Steam Navigation Company (P&O) -varustamon ja P&O Ferriesin siinä samassa vuonna 2006. Yhtiön rekisteröity kotipaikka on Dover Englannissa. Kaikki P&O Ferriesin laivat liikennöivät Pohjanmerellä ja Biskajanlahdella.
Aikaisemmin P&O Ferries tunnettiin nimillä P&O Stena Line, P&O Portsmouth ja P&O North Sea Ferries.
Alvin Sargent
Alvin Sargent (s. 12. huhtikuuta 1927) on yhdysvaltalainen elokuvakäsikirjoittaja. Hän on voittanut Oscar-palkinnot elokuvista "Muistojeni Julia" (1978) ja "Tavallisia ihmisiä" (1980) ja ollut ehdolla vuoden 1973 elokuvasta "Paperikuu".
Muita Sargentin käsikirjoittamia elokuvia ovat "Lain tällä puolella" (1970), "Entäs Bob?" (1991), "Spider-Man 2" (2004) ja "Spider-Man 3" (2007).
Sargent valmistui Upper Darby High Schoolista vuonna 1945. Myös Alvinin veli Herb Sargent työskenteli käsikirjoittajana. Alvin Sargent on avioliitossa tuottaja Laura Ziskinin kanssa.
HK SL8
HK SL8 on Heckler & Kochin valmistama, muun muassa tukistaan, tähtäimistään ja lippaaltaan muutettu itselataava siviiliversio G36 -rynnäkkökivääristä.
Johnny Sheffield
Jon Matthew Sheffield "Johnny" Cassan (11. huhtikuuta 1931 – 15. lokakuuta 2010) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän aloitti lapsinäyttelijänä ja loi lopulta koko uransa varsin nuorena; hän päätti aktiiviuransa jo vuonna 1955.
Sheffield syntyi Pasadenassa, Kaliforniassa, näyttelijä Reginald Sheffieldin poikana. Hän esiintyi 1930–1950-luvuilla muiden muassa lukuisissa "Tarzan"- ja "Bomba"-elokuvissa.
Johnny kuoli sydänkohtaukseen kotonaan, vain tunteja aiemmin hän oli kiipeillyt tikapuilla harventaakseen puita.
Myös Sheffieldin veli Billy toimi nuorella iällään näyttelijänä.
Pascal Lissouba
Pascal Lissouba (s. 15. marraskuuta 1931) on kongolainen poliitikko. Hän toimi Kongon tasavallan presidenttinä vuosina 1992–1997; häntä sekä edelsi että seurasi Denis Sassou Nguesso.
Lissouba opiskeli Nizzassa, Tunisissa ja Pariisin yliopistossa. Hän oli ensimmäinen kongolainen joka väitteli tohtoriksi. Hän toimi varhaisella urallaan 1960-luvulla maansa maatalous- ja pääministerinä. Ministerikausiensa välissä hän oli Brazzavillen yliopiston professori.
Lissouba sai elinkautisen vankeusrangaistuksen väitetystä osallisuudestaan sotilasjohtaja Marien Ngouabin salamurhaan 1977. Hän vapautui vuonna 1979, mutta eli aina vuoteen 1990 maanpaossa Ranskassa.
Lissouba voitti maan ensimmäiset demokraattiset presidentinvaalit vuonna 1992, jolloin Denis Sassou Nguesso luopui vallasta. Virkakautensa alussa hän oli Ranskan suosiossa, mutta välit viilenivät, kun Lissouba suosi amerikkalaista öljy-yhtiötä Occidental Petroleumia. Vuonna 1997 Sassou Nguessoa tukevat joukot nousivat aseelliseen kapinaan ja Lissouba joutui pakenemaan presidentinpalatsista. Hän keräsi tukea afrikkalaisilta valtioilta, mutta Sassou Nguessolla oli takanaan Ranskan tuki.
Kongon yhteiskuntaa pitkään ravistelleet ankarat levottomuudet jatkuivat Lissouban presidenttikaudella ja sen jälkeen; tätä nykyä entinen presidentti elääkin maanpaossa Lontoossa.
Vuonna 2001 Lissouba ja neljä hänen ministeriään tuomittiin 40 vuodeksi pakkotyöhön korruptiosta ja valtionpetoksesta. Heidän todettiin myyneen öljyä amerikkalaisyhtiölle noin neljäsosalla käyvästä hinnasta.
Vuonna 2010, maan itsenäisyyden 50-vuotisjuhlissa, Lissouballe myönnettiin mitali jonka hänen vaimonsa kävi noutamassa. Vaimo myönsi Lissouban kärsivän dementiasta ja sydänongelmista.
Ferenc Mádl
Ferenc Mádl (29. tammikuuta 1931 – 29. toukokuuta 2011) oli unkarilainen poliitikko ja lakimies. Hän toimi maansa presidenttinä vuosina 2000–2005; edeltäjänä oli Árpád Göncz ja seuraajana László Sólyom.
Mádl toimi Unkarin tiedeakatemian täysjäsenenä vuodesta 1993. Hän ei kuulunut mihinkään puolueeseen, vaan vaikutti sitoutumattomana poliitikkona.
Poliittisen uransa ohella Mádl loi huomattavan kansainvälisen uran lakitieteessä ja julkaisi useita kirjoja. Hänellä oli puolisonsa Dalman kanssa yksi lapsi.
Lunitik Muzik
Lunitik Muzik on rap-yhtye Lunizin toinen albumi, joka julkaistiin vuonna 1997.
Árpád Göncz
Árpád Göncz (10. helmikuuta 1922 – 6. lokakuuta 2015) oli unkarilainen poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä kaksi perättäistä viisivuotiskautta 1990–2000.
Göncz aloitti poliittisen toimintansa heti toisen maailmansodan jälkeen, mutta joutui vaikeuksiin kommunistien valtakaudella. Hän oli vankilassa 1957–1963. Poliittisesti hän aktivoitui uudelleen 1980-luvulla.
Göncz kuului Vapaiden demokraattien liitto -puolueen (SZDSZ) perustajajäseniin vuonna 1988. Myös hänen tyttärensä Kinga Göncz on toiminut valtakunnan politiikassa.
Göncz opiskeli lakitiedettä. Hän myös kirjoitti ja käänsi kaunokirjallisia tekstejä.
Silver &amp; Black
Silver & Black on kolmas studioalbumi rap-yhtye Lunizilta. Albumi julkaistiin vuonna 2002.
Daniel Quinn
Daniel Quinn (11. lokakuuta 1935 Omaha, Nebraska – 17. helmikuuta 2018 Houston, Texas) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hänet tunnetaan parhaiten kirjastaan "Ismael", joka ilmestyi suomeksi vuonna 1992. Se voitti Turner-palkinnon vuonna 1991.
Greatest Hits (Luniz)
Greatest Hits on rap-ryhmä Lunizin kokoelma-albumi. Albumin julkaisi vuonna 2005 C-Note Records.
Anju
Anju (, hanja 安州市) on kaupunki Korean demokraattisessa kansantasavallassa Etelä-Pyeonganin maakunnassa. Kaupungin läpi virtaa Cheongcheonjoki. Kaupungin asukasluku oli 167 646 vuonna 2008.
Maailmanmatkaajan 80 aarretta
Maailmanmatkaajan 80 aarretta on BBC:n tuottama 10-osainen televisio-ohjelmasarja.
Dokumenttisarjassa professori Dan Cruickshank esittelee valitsemansa 80 ihmiskunnan merkittävintä kulttuuriaarretta, muun muassa rakennuksia ja muinaisjäännöksiä. Sarja esitettiin Isossa-Britanniassa ensimmäisen kerran keväällä 2005.
Cruickshank vierailee Aksumissa rakennuksen luona, jossa väitetään säilytettävän liitonarkkua. Hän vierailee myös Nebonvuorella Jordaniassa, jossa Vanhan testamentin mukaan Herra näytti Moosekselle Luvatun maan ( ja ).
Bootlegs &amp; B-Sides (Luniz)
Bootlegs & B-Sides on kokoelma-albumi rap-ryhmä Lunizilta. Albumi julkaistiin vuonna 1997.
Hélio Castroneves
Hélio Castroneves (alk. Hélio Castro Neves, s. 10. toukokuuta 1975 São Paulo) on brasilialainen moottoriurheilija. Nykyisin hän ajaa IndyCar-sarjaa Penske Racing -tallissa. Castroneves on voittanut kolmesti Indianapolis 500 -kilpailun (vuosina 2001, 2002 ja 2009). Hän on kaikkien aikojen viides kuljettaja, joka on voittanut kilpailun peräkkäisinä vuosina.
Castroneves aloitti uransa Indy Lights -sarjassa vuonna 1996. Sieltä hän siirtyi CARTiin vuodeksi 1998 ja edelleen IndyCariin vuonna 2001.
Castroneves voitti parinsa Julianne Houghin kanssa "Dancing with the Starsin" viidennen tuotantokauden syksyllä 2007.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1993
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1993 järjestettiin 18. huhtikuuta – 2. toukokuuta Münchenissä ja Dortmundissa, Saksassa. Kisat olivat järjestyksessään 57. jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut, ja niitä hallinnoi Kansainvälinen jääkiekkoliitto, IIHF. Kisoihin osallistui yhteensä 12 maata.
Maailmanmestaruuden voitti Venäjä, jolle voitto oli ensimmäinen Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen vuonna 1991. Loppuottelussa se kaatoi kolmatta perättäistä maailmanmestaruutta tavoitelleen Ruotsin maalein 3–1. Pronssille ylsi Tšekki, jolle kilpailut olivat ensimmäiset Tšekkoslovakian hajoamisen jälkeen. Pronssiottelussa se kaatoi alkusarjassa loistaneen Kanadan. Edellisvuoden hopeajoukkueelle Suomelle kisat olivat pettymys ja sijoitus kymmeneen vuoteen huonoin, seitsemäs. Tämä johti ensimmäiset arvokisamitalit Suomelle valmentaneen Pentti Matikaisen eroon päävalmentajana.
Sveitsi putosi B-sarjaan ja Yhdistynyt kuningaskunta nousi seuraavan vuoden maailmanmestaruuskilpailuihin.
11 parasta joukkuetta mukaan lukien Norja varmistivat paikkansa olympiaturnaukseen 1994.
B-sarja kiekkoiltiin Alankomaiden Eindhovenissa.
Iso-Britannia nousi A-sarjaan. Bulgaria putosi C-sarjaan.
C-sarjaan karsittiin uusia joukkueita syksyllä 1992.
Lohko A 6. - 8. marraskuuta, Riika, Latvia
Lohko B 6. - 8. marraskuuta, Minsk, Valko-Venäjä
Lohko C 7. - 8. marraskuuta, Zagreb ja Ljubljana
Lohko D 6. - 8. marraskuuta, Ankara, Turkki
C-sarjaa isännöivät Slovenian Bled ja Ljubljana 12. - 21. maaliskuuta 1993.
Lohko A
Lohko B
Semifinaalit
Loppuottelu
Pronssiottelu
Ottelu 9.sijasta
Eija Lappalainen
Eija Lappalainen (o.s. Laitinen, s. 17. kesäkuuta 1975 Juva) on yhdessä Anne Leinosen kanssa nuortenkirjoja julkaissut suomalainen kirjailija. Vuodesta 2007 nimellä Eija Lappalainen on ollut kirjailijanimi Eija Laitisen sijaan.
Laitinen aloitti kirjoittamisen yhdessä lapsuudenystävänsä Anne Leinosen kanssa heidän käydessä yläastetta. Vuonna 1999 Laitinen ja Leinonen alkoivat kirjoittaa yhdessä uudelleen. He osallistuivat WSOY:n järjestämään nuortenkirjakilpailuun. "Lokkeja rakastava veli" voitti kilpailun ja romaani julkaistiin Bulevardi-sarjan avauksena 2001. Kolmannessa nuortenromaanissa "Saga" (2003) on mukana hieman fantasiaa ja se sijoittuu Islantiin. Romaania innoittivat tositelevisiosarjat. "" (2007) yhdistää tekstiä ja Markku Lappalaisen sarjakuvaa. Kirjailijat halusivat kuvata pelaamisen viehätystä ja yhteisöllisyyttä.
Eija Laitinen on valmistunut medianomiksi ja työskentelee graafisena suunnittelijana Helsingissä.
Joseph Sargent
Joseph Sargent (22. heinäkuuta 1925 Jersey City, New Jersey – 22. joulukuuta 2014 Malibu, Kalifornia) oli neljä Emmy-palkintoa voittanut yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hänen tuotantoonsa kuului lukuisten televisioelokuvien ohella muun muassa "Tappajahain kosto" (1987).
Alun alkaen Sargent työskenteli näyttelijänä. Hän oli vuodesta 1970 naimisissa näyttelijä Carolyn Nelsonin kanssa; parin tytär Lia on niittänyt mainetta ääninäyttelijänä.
Kari Kolmas
Kari Kolmas on Kari Peitsamon ja Ankkulin ja samalla Peitsamon kolmas albumi. Levy ilmestyi Ankkuli-bändin nimellä vaikka levy on Peitsamon yksin esittämä. Peitsamo soittaa levyllä akustista kitaraa ja laulaa. Levy julkaistiin CD:nä vuonna 1993 yhdessä EP:n Puinen levy kanssa.
A-puoli
B-puoli
Cypress Hillin diskografia
Tämä on diskografiasivu rap-yhtye Cypress Hillistä.
Juoksemajärvi
Juoksemajärvi (v:sta 1948 ) on järvi Karjalankannaksella Viipurin piirissä Leningradin alueella Venäjällä. Järvi sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella, ja se sijaitsi Suomelle kuuluessaan Kirvun ja Vuoksenrannan kuntien rajalla. Luode–kaakko suuntainen Juoksemajärvi on kapea ja noin 12 kilometriä pitkä. Juoksemajärven luoteispäähän laskee Torajärvestä tuleva Helisevänjoki (myös Kirvujoki). Juoksemajärven eteläpäästä Helisevänjoki jatkaa kulkuaan Helisevänjärveen.
Walter Tevis
Walter Stone Tevis (1928–1984) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hän toimi englanninkielisen kirjallisuuden professorina Ohion yliopistossa. Tevisiltä on suomennettu romaani "Yhdeksäs aste" (1980), dystopiakuvaus lukutaidottomasta yhteiskunnasta. Romaani oli Nebula-palkintoehdokkaana.
Tevis on julkaissut kuusi romaania, joista kolmen pohjalta on tehty myös elokuva. Martin Scorsese ohjasi löyhästi Tevisin romaanin "The Color of Money" pohjalta elokuvan "Suuret setelit" (1986). Sen edeltäjä oli Tevisin romaaniin "The Hustler" pohjautunut, Robert Rossenin ohjaama "Suurkaupungin hait" (1961), joka sai yhdeksän Oscar-palkintoehdokkuutta.
Jens Nygård
Jens Nygård (s. 8. tammikuuta 1978 Närpiö) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Kakkosessa pelaavaa Närpes Kraftia. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja tai puolustava keskikenttäpelaaja.
Liigaotteluita Nygård on pelannut yhteensä 152 kappaletta, joissa hän on tehnyt 7 maalia.
Nygårdin veli on myös pitkän uran jalkapalloilijana tehnyt Tomas Nygård.
Helisevänjoki
Helisevänjoki (yläjuoksun nimenä myös Kirvunjoki, v:sta 1948 ; alin osuus Juoksemajärven ja Helisevänjärven välillä ) on Vuoksen vesistöön kuuluva joki Etelä-Karjalassa. Suurin osa joesta virtaa Venäjän puolella Leningradin alueen Viipurin piiriin kuuluvan Antrean kaupunkikunnan alueella. Vain joen yläjuoksu on Suomen puolella Rautjärven kunnan alueella. Ennen toisen maailmansodan alueluovutuksia joki sijaitsi kokonaan Suomen alueella ja se kuului Kirvun ja Rautjärven kuntiin.
Helisevänjoki saa alkunsa Salpausselän kaakkoispuolella olevista Untamo-, Raut-, Hiien- ja Purnujärvestä. Salpausselän eteläpuolelta Helisevänjoki virtaa kohti kaakkoa ja siihen laskee Teinilänjärvestä tuleva Veitsijoki. Helisevänjoki laskee Kirvujärven, Torajärven, Juoksemajärven kautta Helisevänjärveen. Joen Helisevänjärven yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 616,279 401 km².
Karjalan historiallinen maakunta
Karjala () on Suomen itäisin historiallinen maakunta. Sen naapureita ovat lounaassa Uudenmaan historiallinen maakunta ja Häme, lännessä Savo ja pohjoisessa Pohjanmaa. Alueella asuu nykyisin noin 310 000 henkilöä. Suurimpia kaupunkeja alueella ovat Joensuu, Lappeenranta, Imatra, Lieksa ja Kitee.
Ruotsi ja Novgorod jakoivat Karjalan keskenään Pähkinäsaaren rauhansopimuksella vuonna 1323. Ruotsi sai Äyräpään, Jääsken ja Savilahden kihlakunnat, jotka käsittivät Karjalan Kannaksen Suomenlahden-puoleisen rannikon Siestarjoelle saakka sekä suurimman osan nykyistä Suomen Etelä-Karjalaa, kun taas Novgorodille jäivät Laatokan rannikot kokonaisuudessaan sekä nykyinen Pohjois-Karjala. Ruotsin puoleisesta osasta Karjalaa muodostettiin Viipurin linnalääni. Valtakuntien välisestä rajasta muodostui pian myös uskontoraja: Ruotsin puoleiseen Karjalaan kristinusko levisi aluksi katolisessa muodossa, jonka myöhemmin syrjäytti luterilaisuus, kun taas Novgorodin Karjalan asukkaat kääntyivät ortodoksiseen kristinuskoon.
Novgorodin valtio liitettiin 1400-luvun lopulla Moskovan Venäjään. Stolbovan rauhassa 1617 Ruotsi sai Venäjältä muun muassa Laatokan Karjalan, Aunuksen Karjalasta lohkaistun Raja-Karjalan ja sen luoteispuolisen alueen, suunnilleen myöhemmän Pohjois-Karjalan. Näistä muodostettiin Käkisalmen lääni. Lääniin suuntautui voimakas muuttoliike Savosta. Tämän seurauksena alkuperäinen karjalainen, uskonnoltaan ortodoksinen väestö jäi siellä vähemmistöksi Raja-Karjalaa lukuun ottamatta.
Suuren Pohjan sodan seurauksena Ruotsi luovutti Raja- ja Laatokan Karjalan sekä koko Karjalankannaksen ja Viipurin ympäristön Venäjälle Uudenkaupungin rauhassa 1721. Tämän jälkeen Turun rauhassa 1743 raja siirtyi Kymijokeen saakka. Kun Venäjä oli valloittanut Suomen alueen Ruotsilta Suomen sodassa 1808–1809, liitettiin 1721 ja 1743 Ruotsin luovuttamat alueet eli Vanha Suomi vuonna 1812 uutena Viipurin lääninä Suomen suuriruhtinaskuntaan. Siestarjoen asetehtaan alue siirrettiin suuriruhtinaskunnasta varsinaiseen Venäjään 1864.
Talvisodan päättäneessä Moskovan rauhassa 1940 Suomi luovutti Neuvostoliitolle suuren osan Karjalan historiallisen maakunnan alueesta. Tuolloin määritelty, nykyinen Suomen ja Venäjän välinen raja kaakossa seuraa karkeasti ottaen Uudenkaupungin rauhan rajalinjaa.
Colin Thompson
Colin Thompson, ent. "Willment", myös tekijänimi "Amy Lissiat" (s. 18. lokakuuta 1942 Lontoo, Britannia) brittiläissyntyinen, nykyisin Australiassa asuva kirjailija ja kuvittaja. Thompson aloitti kirjailijanuransa vuonna 1991, minkä jälkeen hän on kirjoittanut ja kuvittanut kymmeniä kirjoja, muun muassa humoristisia lasten- ja nuortenkirjoja ja jatkoteoksen "Space The Final Effrontery" (2005) ainoalle suomennetulle teokselleen, joka on tulevaisuusromaani "Uusi Eeden" (1999, suom. 2002).
Thompson opiskeli taidekoulussa silkkitöiden tekoa ja keramiikkaa sekä graafista suunnittelua. Opiskeltuaan vuoden elokuvantekoa hän teki dokumentteja BBC:lle. 1960-luvulla hän muutti Skotlantiin Ulko-Hebrideille ja 1975 Cumbriaan, jossa hän keskittyi keramiikkaan. Hän ryhtyi 1990-luvulla kirjoittamaan ja kuvittamaan lastenkirjoja. Hän muutti 1990-luvulla Australiaan, kun sikäläinen koululuokka oli lukenut hänen kirjansa ja pyytänyt häntä käymään. Hän on Australian kansalainen. Parikymmentä hänen kirjaansa on palkittu erilaisilla palkinnoilla.
Thompson on käyttänyt nimeä Amy Lissiat kahden kirjansa kuvittajana. Nimi on muokattu sanoista "It's my alias", ja hän loi nimelle taustan.
Kari Peitsamo ja Ankkuli (albumi)
Kari Peitsamo ja Ankkuli on Kari Peitsamon neljäs albumi. Se julkaistiin vuonna 1979. Levy on Peitsamon edellisen albumin Kari Kolmas tavoin julkaistu Ankkuli-bändin nimissä, vaikka levy on Peitsamon yksin esittämä. Peitsamo soittaa levyllä kitaraa ja laulaa. Lisäksi hän soittaa pianoa kappaleissa "Kolme pianoa" ja "Vaeltava koira". Liisa Tavi levytti kappaleen "Kuu" 1980-luvun alkupuolella kahdesti. Apulanta ja Kotiteollisuus ovat levyttäneet kappaleen "Koottava lasinen muurahaispesä" vuosina 2001 ja 2012.
A-puoli
B-puoli
C-puoli
D-puoli
Ruissalon linnusto
Ruissalon linnusto on hyvin monipuolinen. Runsaan linnuston mahdollistaa Ruissalon saaren rikas ja monimuotoinen kasvillisuus. Linnusto muuttuu Ruissalolla kasvillisuuden vyöhykkeiden mukaan lehtometsien ja tiheiden ruovikoiden lajeista karuilla rannoilla pesiviin ranta- ja vesilintuihin. Ruissalossa on useita lintutorneja, jotka mahdollistavat lintujen ympärivuotisen tarkkailun.
Huolimatta Ruissalon tiheistä lintukannoista useat saaren lintulajit ovat taantuneet. Yhteensä 17 lajia on hävinnyt 1900-luvun aikana. Niistä useat ovat kärsineet peltoympäristön muutoksista, kuten peltosirkku, peltopyy, isokuovi sekä tuulihaukka.
Koko Suomessa nykyisin erittäin uhanalainen valkoselkätikka esiintyi Ruissalossa vielä 1950-luvulla. Häviämisen partaalla on tällä hetkellä kuusi lajia, 18 lajin pesimäkanta on viimeisinä 20 vuotena romahtanut alle puoleen aiemmasta. Näistä huolestuttavimpia esimerkkejä ovat hömötiainen ja käenpiika, joiden kannat ovat alenneet 95%. Yleisiä lintulajien vähenemisen syitä ovat maatalouden tehostuminen, rantaniittyjen umpeenkasvu, lisääntynyt liikenne ja häirintä, vedenkorkeuden vaihtelut laivaliikenteen takia, metsien käsittely, talvehtimisalueilla tapahtuneet muutokset, steriili golfkenttä, ihmisten ulkoilu, autot, suuret laivat ja Nesteen Naantalin jalostamo.
Turun ympäristönsuojelutoimisto on luonnehtinut Ruisrockin vaikutuksia Ruissalon linnustoon erittäin negatiivisiksi, sillä musiikkitapahtuma häiritsee Ruissalon lintujen pesintää. Ruisrock vaikeuttaa erityisesti valkoposkihanhien ja pikkulepinkäisten elämää. Tapahtuma-alueen ulkopuolella ainakin uuttukyyhkyn pesintä häiriintyy.
Argentiinan peso
Argentiinan peso (myös "nuevo peso argentino" tai "peso convertible)" on Argentiinan rahayksikkö ja sen lyhenne on ARS. Yksi Argentiinan peso jakaantuu sataan centavoon. Peso-nimitystä on käytetty myös useista aiemmista argentiinalaisista valuutoista.
Alina Kabajeva
Alina Maratovna Kabajeva (, s. 12. toukokuuta 1983 Taškent, Uzbekistanin SNT, Neuvostoliitto) on venäläinen poliitikko ja entinen rytminen kilpavoimistelija.
Kabajeva voitti rytmisen voimistelun kultamitalin Ateenassa vuonna 2004. Sydneyn kisoissa hän sai pronssia. Hän on voittanut kaksi kertaa maailmanmestaruuden ja viisi kertaa Euroopan-mestaruuden. Ensimmäisen Euroopan-mestaruutensa hän voitti Portugalissa 1998. Hän jäi kiinni dopingista 2001 ja sai vuoden kilpailukiellon. Hänen käyttämänsä aine oli diureetti.
Urheilu-uransa jälkeen Kabajeva siirtyi politiikkaan, ja hänet valittiin joulukuussa 2007 duumaan Yhtenäisen Venäjän kansanedustajana. Hän on Venäjän parlamentin urheilukomitean varapuheenjohtaja ja nuorisokomitean puheenjohtaja. Ennen duumauraansa hän oli vuodesta 2005 kaksi vuotta kestäneen kauden Putinin perustaman kansalaiskamarin jäsen.
Kabajevan isä on entinen jalkapalloilija Marat Kabajev, äiti on Ljubov Kabajeva.
Venäläinen lehti Moskovski korrespondent julkaisi huhtikuussa 2008 ympäri maailmaa levinneen uutisen, että Kabajeva on avioitumassa Vladimir Putinin kanssa. Lehti joutui kuitenkin perumaan uutisen perättömänä lähteiden puutteessa ja esittämään anteeksipyynnön.
Sotśin olympiakisojen alla huhuttiin, että Kabajeva saattaisi sytyttää olympiatulen. Hän oli kuitenkin tulen neljäntenä kantajana, ja tulen sytyttivät Irina Rodnina ja Vladislav Tretjak.
Vuonna 2014 Kabajeva nimitettiin yksityisen National Media Group -mediakonsernin johtoon.
Hänet on mainittu Putinin naisystäväksi.
Roland Dyens
Roland Dyens (19. lokakuuta 1955 Tunis – 29. lokakuuta 2016) oli ranskalainen säveltäjä, kitaristi ja sovittaja. Hänen tunnetuimpiin sävellyksiinsä kuuluvat "Tango en Skaï" (1985) ja kolmiosainen "Libra Sonatine" (1986). Esiintyjänä Dyens tunnettiin erityisesti improvisointikyvystään; useimmista muista klassisista kitaristeista poiketen improvisoinnilla oli osansa hänen konserteissaan. Dyens aloitti tavallisesti konserttinsa improvisoimalla.
Vuonna 1955 Tunisian pääkaupungissa Tunisissa syntynyt Dyens aloitti kitaraopintonsa yhdeksänvuotiaana. Kolmetoistavuotiaana hän meni "l’Ecole Normale de Musique de Paris" -musiikkikouluun, jossa Alberto Ponce opetti hänelle kitaransoittoa ja Désiré Dondeyne säveltämistä. Hän valmistui koulusta vuonna 1976. Dyens voitti uransa alkuvaiheessa kaksi brasiliaisen säveltäjän Heitor Villa-Lobosin kunniaksi jaettua palkintoa. Hän myös omisti Villa-Lobosille teoksen "Homage to Villa-Lobos" (1987). Vuonna 1997 Dyens alkoi opettaa pariisilaisessa "l’Ecole"-musiikkikoulussa klassista tulkintaa, sovittamista, harmoniaa ja improvisointia. Hän opetti tässä koulussa vuoteen 2000 saakka, jolloin hänelle tarjottiin professorin paikkaa "Conservatoire National Supérieur de Musique de Paris" -koulussa.
Dyens mainitsi vaikutteikseen säveltäjänä muun muassa Heitor Villa-Lobosin, Claude Debussyn ja Fernando Sorin.
Lisa Tuttle
Lisa Tuttle (s. Houston, Texas) on yhdysvaltalaissyntyinen kirjailija ja toimittaja. Tuttle on asunut Britanniassa vuodesta 1980 lähtien. Hän oli naimisissa kirjailija Christopher Priestin kanssa vuosina 1981–1987. Nykyisin hän asuu Skotlannissa toisen aviomiehensä kanssa. Hänen tuotantoonsa kuuluu tieteis- ja fantasiakirjoja, muun muassa George R. R. Martinin kanssa kirjoitettu "Windhaven" (1980).
Jean-Baptiste Frener
Jean-Baptiste Frener (10. joulukuuta 1821 Luzern - 1. toukokuuta 1897 Guatemala) oli sveitsiläissyntyinen piirtäjä, litografi ja numismaatikko.
Frener muutti Guatemalaan 1854 ja asui siellä elämänsä loppuun asti. Hän toimi sikäläisessä "Casa de la Moneda"ssa 31 vuotta. Ensimmäisenä Amerikan-työnään hän teki presidentti Rafael Carreran muotokuvan. Vuonna 1871 presidentti Miguel García Granados ja Guatemalan parlamentti valitsivat hänen ehdotuksensa Guatemalan vaakunaksi. Tällöin oli kulunut 50 vuotta Guatemalan vapautumisesta Espanjan vallasta.
Frenerin käsialaa ovat myös Wilhelm Tellin ja Giuseppe Verdin muistomitalit.
Karjalais-suomalaisen sosialistisen neuvostotasavallan hymni
Karjalais-suomalaisen sosialistisen neuvostotasavallan hymni oli Karjalais-suomalaisen sosialistisen neuvostotasavallan kansallislaulu. Vuonna 1945 tämä Armas Äikiän sanoittama ja Karl Raution säveltämä hymni voitti KSSNT:n kilpailun. Se otettiin käyttöön 1950-luvun alussa, mutta siitä luovuttiin vuonna 1956, kun Karjalais-suomalainen SNT sulautettiin Venäjän SNT:hen.
Matej Černič
Matej Černič (s. 13. syyskuuta 1978 Gorizia) on italialainen lentopalloilija, joka pelaa vuonna 2017 kotimaassaan Tuscania Volleyn joukkueessa. Useiden Italian seurojen lisäksi hän on pelannut Venäjällä, Kreikassa, Puolassa ja Turkissa.
Černič teki debyyttinsä Italian maajoukkueessa 9. toukokuuta 1998 Puolaa vastaan. Hän on maajoukkueessa saavuttanut muun muassa olympiahopeaa Ateenasta 2004 ja Euroopan-mestaruuden vuosina 2003 ja 2005.
Maurits Crucq
Maurits Bourgon Crucq (s. 10. helmikuuta 1968 Voorburg, Zuid-Holland) on hollantilainen entinen maahockeypelaaja.
Puolustajan paikalla pelannut Crucq pelasi maajoukkueessa yhteensä 132 peliä ja saavutti muun muassa olympiakultaa Atlantasta 1996 ja pronssia 1988 Soulista. Seuratasolla hän edusti HC Klein Zwitserlandia.
Zoran Filipović
Zoran Filipović (Зоран Филиповић) (s. 6. helmikuuta 1953 Titograd, Jugoslavia) on montenegrolainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä.
Filipović aloitti uransa Belgradin Punaisen tähden riveissä vuonna 1970. Kymmenen seurassa viettämänsä vuoden aikana Filipović juhli kolmea Jugoslavian mestaruutta ja yhtä cup-voittoa. Kaudella 1976–77 hän voitti Jugoslavian liigan maalikuninkuuden 21 osumallaan. Filipović on 39 maalillaan myös Punaisen tähden paras europelien maalintekijä. Kaiken kaikkiaan Filipović esiintyi juniori- ja aikuisten ottelut huomioiden Punaisen tähden paidassa 477 kertaa ja teki hurjat 302 maalia.
1980 Filipović siirtyi ulkomaille. Belgiassa Club Bruggessa viettämänsä kauden jälkeen hän suuntasi portugalilaiseen SL Benficaan. Lissabonilaisseurassa Filipović voitti Portugalin mestaruuden ja cupin kaudella 1982–83. Hän oli myös viemässä omalta osaltaan Benficaa UEFA Cupin loppuotteluun samalla kaudella. Kaksiosaisessa finaalissa RSC Anderlecht oli kuitenkin parempi yhteismaalein 2–1. Filipović lopetti uransa kauteen 1984–85 Boavistan paidassa.
Jugoslavian maajoukkueessa Filipović ei koskaan onnistunut tekemään läpimurtoaan. Hänelle kertyi kaikkiaan vain 13 A-maaottelua ja niissä kaksi maalia.Filipović aloitti valmennusuransa Boavistan apulaisvalmentajana 1985. Kolmen kauden jälkeen hän sai ensimmäisen tilaisuutensa päävalmentajana SC Salgueirosissa. Hän toimi pienen portugalilaisseuran valmentajana kaikkiaan viisi kautta, kunnes siirtyi 1993 SC Beira-Marin peräsimeen. Pesti aveirolaisseurassa jäi yhden kauden mittaiseksi.
Jätettyään Portugalin kentät Filipović on toimi Jugoslavian jalkapallomaajoukkueen apuvalmentajana kahteen otteeseen. Hän kuului Slobodan Santračin valmennusryhmään, kun Jugoslavia eteni 1.pudotuspelikierrokselle MM-kisoissa 1998.
Kaudella 1998–99 Filipović toimi Vujadin Boškovin apulaisena italialaisseura UC Sampdoriassa. Hän siirtyi Boškovin aisapariksi Jugoslavian maajoukkueeseen ja oli mukana johdattamassa Jugoslaviaa EM-kisojen 2000 puolivälieriin.
Vuonna 2001 Filipović palasi päävalmentajan tehtäviin korvaten Slavoljub Muslinin Belgradin Punaisen tähden päävalmentajana. Kaksi kautta seurassa toivat Filipovićille vain yhden cup-voiton kaudella 2001–02.
Jätettyään Punaisen tähden kauden 2002–03 jälkeen Filipović oli nelisen vuotta sivussa valmennustehtävistä. Helmikuussa 2007 hänet nimitettiin hiljan itsenäistyneen Montenegron maajoukkueen päävalmentajaksi. Filipovićin johdolla Montenegro lähti historiansa ensimmäisiin arvokisakarsintoihinsa syksyllä 2008. Piskuinen maajoukkue jäi lopulta karsintalohkossaan toiseksi viimeiseksi, taakse jäi ainoastaan Georgia. Tammikuussa 2010 kroatialainen Zlatko Kranjčar korvasi hänet maajoukkueen päävalmentajana.
Maaliskuussa 2010 Filipović siirtyi kolmikuukautisella sopimuksella Romanian liigan hännille juuttuneen nousijajoukkue FC Ceahlăul Piatra Neamţin päävalmentajana. Kesäkuussa 2010 Filipovićista tuli eteläafrikkalaisen Golden Arrowsin päävalmentaja. Hän sai potkut maaliskuussa 2011.
Marraskuussa 2011 Filipovićista tuli kazakstanilaisen FK Atyraun päävalmentaja kauden loppuun ulottuvalla sopimuksella.
XXx
xXx on Rob Cohenin ohjaama toimintaelokuva vuodelta 2002. Elokuvan pääosassa on Vin Diesel ja muissa osissa mm. Asia Argento ja Samuel L. Jackson.
"xXx"n on peruskonseptiltaan James Bond -elokuvien kaltainen. Kummatkin elokuvat sisältävät samankaltaisia tarvikkeita ja aseita, kansainvälisen roiston suuruudenhulluine juonineen, sivuosassa kauniin naisen ja tarkoin laskelmoituja toimintakohtauksia.
Elokuva sai myöhemmin vuonna 2005 jatko-osan "", jonka pääosassa on muusikko Ice Cube.
Elokuva kertoo nuoresta huimapäästä Xander Cagesta, joka ystävineen harrastaa extreme-lajeja ja siinä sivussa rikkoo usein myös lakia. Lopulta Xander joutuu pidätetyksi. Hän tapaa Augustus Gibbonsin, NSA:n agentin, joka tarjoaa Xanderille mahdollisuuden välttää vankilan ryhtymällä salaiseksi agentiksi. Xander suostuu Gibbonsin tarjoukseen ja on pian Kolumbiassa keskellä vaarallista huumeimperiumia. Jälkeenpäin Gibbons kertoo Xanderille, että Kolumbian tehtävä oli vain testi uusille agenteille. Todellinen tehtävä onkin vasta Itä-Euroopassa ja Xander lähetetään Prahaan, jossa hänen täytyy soluttautua Anarchy 99 -nimiseen järjestöön, joka koostuu vanhoista sotilaista ja tiedustelupalvelun miehistä.
Juhani Mäkelä
Heikki Juhani Mäkelä (16. kesäkuuta 1938 Reisjärvi – 8. elokuuta 2010 Antibes, Ranska) oli suomalainen toimittaja, pakinoitsija ja kirjailija. Mäkelä tuli tunnetuksi 1980-luvulla TV1:n Ajankohtaistoimituksen "A-Studion maailmankuvat" -ohjelman "Satunnaisena matkailijana". Hän esiintyi myös A-Studion pakinoitsijana nimimerkillä "Erikoisasiantuntija".
Mäkelän vanhemmat olivat veturinkuljettaja Veikko Mäkelä ja leikkaaja Laura Aho. Hän työskenteli toimittajana Yhtyneet Kuvalehdet Oy:ssa 1959–1960, Suomen tietotoimistossa 1960–1963 ja "Viikkosanomissa" 1963–1965. Vuosina 1965–1969 Mäkelä oli "Pirkka"-lehden päätoimittajana ja sen jälkeen hän toimi vapaana toimittajana 1969–1973 ja viimeksi Yleisradion TV1:n toimittajana 1973–1994.
Mäkelän poika on suomentaja ja kirjailija J. Pekka Mäkelä.
Eläkevuotensa Juhani Mäkelä vietti Ranskan Rivieralla, jossa hän kuoli 8. elokuuta 2010.
Viikkosanomat
Viikkosanomat oli vuosina 1922-1975 julkaistu kerran viikossa ilmestynyt suomalainen uutiskuvalehti, jota vuodesta 1943 kustansi Sanoma Osakeyhtiö.
Lehden perustajina olivat vuonna 1922 teollisuusyhtiöt, ja sitä julkaisi Viikkosanomien Kustannus Oy. Lehdessä julkaistiin uutisia sekä kotimaan että ulkomaan tapahtumista. Siinä oli myös viihteellistä aineistoa, kuten sarjakuvia (Masi, Tenavat) ja sanaristikoita sekä Karin pilapiirroksia. Viikkosanomien kolumnisteina pakinoivat muun muassa yhdysvaltalainen Art Buchwald ja suomalainen Ksantippa.
1950-luvulla Aatos Erkko uudisti lehden ja siinä alettiin julkaista uudentyyppisiä kuvareportaaseja amerikkalaisen Life-lehden esikuvan mukaan. Ensimmäinen tällainen kuvareportaasi käsitteli vuoden 1956 yleislakkoa. Viikkosanomien kuvaajina toimivat muiden muassa Caj Bremer, Seppo Saves ja Kristian Runeberg.
Viikkosanomat julkaisi 26. maaliskuuta 1959 laulaja Olavi Virran epäonnistuneesta esiintymisestä Ilomantsissa laajan artikkelin, jossa väitettiin Virran olleen juovuksissa ja häntä nimitettiin "laulavaksi lihapullaksi". Tästä artikkelista katsotaan alkaneen Olavi Virran uran alamäen.
Rautatiekirjakaupan irtonumeromyynnissä Viikkosanomat oli vuonna 1953 sijalla 9, vuonna 1963 sijalla 16 ja vuonna 1973 sijalla 22. 1960-luvulta alkaen koventunut lehtikilpailu ja television ohjelmatarjonta heikensivät Viikkosanomien asemaa niin, että lehti lakkautettiin 1975.
Simopekka Nortamo
Simopekka Nortamo (22. toukokuuta 1927 Helsinki – 17. joulukuuta 2003 Espoo) oli suomalainen toimittaja jonka ura kesti yli 40 vuotta 1940-luvun lopulta 1990-luvun alkuun. Hän toimi "Helsingin Sanomien" päätoimittajana 1970- ja 1980-luvulla.
Nortamo oli vuodesta 1953 "Viikkosanomien" palveluksessa ensin kirjeenvaihtajana ja kuvatoimittajana ja sitten vuosina 1958–1966 toimitussihteerinä ja päätoimittajana. "Helsingin Sanomissa" Nortamo oli ensin sunnuntailehden toimituspäällikkönä 1969–1971 ja sitten koko lehden toimituspäällikkönä 1971–1976. Vuosina 1976–1989 hän oli "Helsingin Sanomien" uutispäätoimittajana ja viimeiset kolme vuotta ennen eläkkeelle jäämistään 1992 erityistehtävissä.
Nortamo sai Valtion journalistipalkinnon vuonna 1993. Hän kuoli joulukuussa 2003 Jorvin sairaalassa Espoossa lyhyen sairauden jälkeen.
Simopekka Nortamo sai vuonna 1994 Vapaa-ajattelijain liiton Väinö Voipio -palkinnon.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1957
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1957 järjestettiin 24. helmikuuta – 5. maaliskuuta Moskovassa Neuvostoliitossa.
Kyseessä olivat viimeiset luonnonjäillä pelatut maailmanmestaruuskilpailut ja ensimmäiset Neuvostoliitossa järjestetyt. Kilpailut muistetaan maailman poliittisten olosuhteiden vuoksi; Neuvostoliitto oli aiemmin hyökännyt Unkariin, ja siksi Yhdysvallat ja Kanada boikotoivat kisoja protestiksi. Boikottiin liittyivät mukaan myös Norja, Länsi-Saksa, Italia ja Sveitsi. Itä-Saksa sen sijaan osallistui ensimmäistä kertaa kisoihin. Ruotsi voitti maailmanmestaruuden nousemalla ratkaisuottelussa isäntäjoukkuetta vastaan tasapeliin kolmannessa erässä noin 60 000 katsojan tyrmistykseksi. Suomi sijoittui neljänneksi.