hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Christian Grönroos
Carl Christian Lennart Grönroos (s. 16. tammikuuta 1947 Helsinki) on suomalainen palvelu- ja asiakassuhdemarkkinoinnin emeritusprofessori, joka työskenteli Svenska handelshögskolanissa. Hän toimii myös vierailevana professorina Lundin yliopistossa ja Kiinan Nankai-yliopistossa.
Grönroos on eräs varhaisimmista palvelujohtamisen kehittäjistä. Hän kuuluu ns. markkinoinnin Pohjoismaisen koulukunnan () avainhenkilöihin, ja on palvelukirjallisuuden kansainvälisesti merkittävimpiä nimiä.
Vuonna 1994 tehty siteerausindeksitutkimus, joka vertasi suomalaisia kauppatieteen tutkijoita sosiologian, valtio-opin ja juridiikan alan tutkijoihin tuli siihen tulokseen, että Grönroos on alallaan selkeästi kansainvälisesti siteeratuin. Viittausten määrä vastasi tutkimuksen muiden kärkinimien, Erik Allardtin, Raimo Väyrysen ja Elina Haavio-Mannilan tuloksia. Tuoreempaa vastaavaa tutkimusta ei ole saatavilla.
Vuonna 2007 Grönroos tuli ykköseksi kahdessa erillisessä tutkimuksessa, joissa tutkittiin suomalaisten kauppatieteilijöiden akateemista ja yhteiskunnallista vaikuttavuutta.Grönroos on ollut viime aikoina käynnistämässä myös laajaa suomalaisen liike-elämän markkinointiosaamisen kehittämishanketta, StratMark:ia. Se pohjautuu Helsingin kauppakorkeakoulun ja Svenska handelshögskolanin aikaisempaan tutkimushankkeeseen.
Itse (Jungin arkkityyppi)
Itse on C.G. Jungin mukaan ihmisen kokonaisuus. Symbolisesti sitä edustavat ympyrä, neliö, kvaterniteetti, lapsi ja mandala. Itse on järjestyksen arkkityyppi ja tietoista minää laajempi käsite. Se ei käsitä ainoastaan tietoista psyykeä vaan myös piilotajuisen psyyken ja on niin ollen laajempi persoonallisuus. Itse on tämän kokonaisuuden keskus kuten minä on tietoisuuden keskus.
Viktor Krivulin
Viktor Krivulin (9. heinäkuuta 1944 Krasnodon, Ukrainan SNT – 17. maaliskuuta 2001 Pietari, Venäjä) oli venäläinen runoilija, kriitikko, toimittaja ja historioitsija, joka kuului pietarilaisen avantgarden merkittävimpiin kirjailijoihin ja oli venäläisen undergroundin johtavia hahmoja koko sen ajan 1960-luvulta 1980-luvulle. Hän kuului myös Neuvostoliitossa harjoitetun maanalaisen julkaisutoiminnan samizdatin merkkihenkilöihin.
Krivulin kuvasi runoissaan ja esseissään erityisesti Pietaria. Hänen runoutensa on persoonallinen yhdistelmä intellektuaalisuutta, henkisyyttä, estetismiä ja asketismia ja se esittää ajan moniulotteisena entiteettinä, joka on temporaalinen, spatiaalinen ja ihmisyhteisön ja kulttuurin sosiaalista kehitystä.
Krivulinin tuotannosta on käännetty suomeksi kokoelma "Runoja" vuonna 1994. Krivulin oli Paavo Rintalan hyvä ystävä, ja hän vieraili myös Lahden kansainvälisessä kirjailijakokouksessa. Hän julkaisi neljätoista runokokoelmaa ja esseitä, joita on käännetty sekä Euroopan valtakielille että arabiaksi. Hän sai ansioistaan Andrei Belyin palkinnon ja Puškin-palkinnon.
Runoilijantyönsä ohella Krivulin otti laajasti kantaa myös yhteiskunnallisiin kysymyksiin, kuten sananvapauteen, Neuvostoliiton historiaan, politiikkaan, filosofiaan ja kulttuuriin sekä Venäjällä tehtyihin poliitikkojen murhiin.
Sturmbock
Sturmbock (saks. Sturmbock Stellung, Sturmbock-asema) on Kaaresuvannossa Käsivarren-Lapin poikki kulkeva saksalaisten vuosina 1942−1944 rakentama puolustusasema ja linnoitus. Asema kuului operaatioon, jonka peitenimi oli Operaatio Birke, ja siihen kuului tai oli suunniteltu useita muitakin asemia. Puolustusketjun tarkoitus oli suojata Norjan puolella kulkeva Saksan Ruijan-joukkojen ainoa mahdollinen vetäytymistie etelään, "Valtakunnantie 50".
Rakentaminen aloitettiin 1. elokuuta. Karesuvannon asemaa rakensi noin 2 000–3 500 miestä, mukana sotilas- ja työorganisaation Organisation Todtin Skandinavian osaston "Einsatzgruppe Wikingin" yksiköitä, muun muassa 750 puolalaista rakennusmiestä. Noin puolet työvoimasta, parituhatta henkeä, oli pakkotyöhön määrättyjä neuvostoliittolaisia sotavankeja. Norjan yhteyttä turvaavan Sturmbock-asemaa rakennettiin kunnes 7. vuoristodivisioona miehitti asemat 25. lokakuuta. Tuolloin valmiina oli 311 puolustuskorsua ja keskeneräisenä 339 korsurakennelmaa. Asemiin asettautuneet joukot jatkoivat vielä linnoitustöitä.
Saksalaisten vetäytyessä Lapista XVIII vuoristoarmeijakunta määrättiin siirtymään Rovaniemen ja Muonion kautta Sturmbock-asemaan turvaamaan tieyhteyttä Norjaan.
Puolustusasemissa oli 800 konekivääriä, 100 kranaatinheitintä, yli 160 tykkiä ja ammusvarasto koko talven tarpeiksi.
Vetäytyvät joukot miehittivät aseman 25. marraskuuta 1944.
Asemista poistuttiin vasta asemasotavaiheen jälkeen 10. tammikuuta 1945. Joukot suojasivat Norjan Ruijaan sijoitettujen saksalaisjoukkojen peräytymistien etelään pitkin Valtakunnantie 50:ä.
Sotilaiden lisäksi saksalaiset toivat Norjan kautta rakentajiksi venäläisiä ja puolalaisia sotavankeja. Heidän kohtalostaan ei ole tietoa, sillä saksalaisten oletetaan tuhonneen arkistonsa. Vetäytymisvaiheessa suomalaiset eivät hyökänneet sinne vaan jäivät lähellä olevaan Markkinan kylään.
Sotavankien kohtalosta on esitetty arvailuja. Paikallisväestön kertomaan mukaan heitä olisi teloitettu ja haudattu suohon ja huoltoteiden alle, ja viimeiset olisi teloitettu Norjan puolella. Sotahistorioitsija Sampo Ahtokaan ei ole löytänyt tietoa, mutta hän on kuitenkin sitä mieltä, ettei joukkoteloituksia tehty vaan vangit vapautettiin kun Saksa antautui. On myös arveltu monien kuolleen nälkään, kun saksalaisilla ei ollut halua ruokkia ylimääräistä väkeä.
Alueen etelälaidalla aivan Kilpisjärventien vieressä Järämässä on vuonna 1997 valmistunut museo, jonka pysyvän näyttelyn teema on sota-aika Tunturi-Lapissa. Näyttelyssä esitellään Lapin sodan aikaisia tapahtumia ja esineistöä, samoin kuin siviiliväestön evakuointia ja jälleenrakennustyötä. Museon yhteydessä on kahvio.
Paikalla on nykyään entisöityjä juoksuhautoja, Pak 40 -panssarintorjuntatykin asema, useita erilaisia korsuja, joista viisi on entisöity, sekä raskaiden aseiden tuliasemapesäkkeitä. Osa korsuista on varustettu saksalaistyylisellä sisustuksella. Entisöidyssä osassa on yhteensä useita satoja metrejä taistelu-, yhdys- ja juoksuhautoja.
Pentti Oksanen
Pentti Oksanen (26. lokakuuta 1923 Iisalmi – 20. tammikuuta 2008 Akaan Toijala) oli suomalainen kirjailija. Hän valmistui filosofian maisteriksi.
Hassan Shehata
Hassan Shehata (, s. 19. kesäkuuta 1949) on egyptiläinen entinen jalkapalloilija ja nykyinen jalkapallovalmentaja.
Shehata on toiminut Egyptin maajoukkueen päävalmentajana vuodesta 2004 lähtien. Hän on johdattanut Egyptin Afrikan-mestaruuteen vuosina 2006, 2008 ja 2010. Viimeisin mestaruus oli samalla historiallinen, sillä Shehatan luotsaamasta Egyptistä tuli ensimmäinen maa, joka on juhlinut Afrikan mestaruutta kolme kertaa peräkkäin.
Shehata jätti paikkansa Egyptin maajoukkueen peräsimessä kesäkuussa 2011, kun maajoukkue käytännössä karsiutui Afrikan mestaruuskisoista 2012.
Kaudella 2011–2012 Shehata siirtyi Zamalekin päävalmentajaksi. Shehata sai potkut seurasta elokuussa 2012.
Sungnyemun
Sungnyemun (laadun kunnioittamisen portti) tai Namdaemun (suuri eteläinen portti) on historiallinen kaupunginportti Soulin keskustassa Etelä-Koreassa. Portti oli aikoinaan osa kaupungin muuria, jota käytettiin suojaamaan kaupunkia koreantiikereiltä, jotka ovat aikoja sitten kadonneet alueelta. Portti on rakennettu vuosina 1395–1398, ja se oli Soulin vanhin säilynyt puurakennus. Sen puuosa, portin päällä ollut halli, tuhoutui tulipalossa 10. helmikuuta 2008. Sungnyemun oli viralliselta statukseltaan Etelä-Korean ensimmäinen kansallisaarre.
69-vuotias mies on pidätetty palon sytyttämisestä epäiltynä. Korean kulttuuriperintövirasto arvioi puurakenteen jälleenrakentamisen vievän kolme vuotta ja maksavan noin 15 miljoonaa euroa. Presidentinvaalit voittanut Lee Myung-bak käynnisti kampanjan, jolla pyritään hankkimaan yksityisrahoitusta portin jälleenrakentamiseen.
Petelius ja Ruonansuu Show
Petelius ja Ruonansuu Show oli vuonna 2001 internetissä esitetty suomalainen sketsisarja. Sarjassa esiintyivät Pirkka-Pekka Petelius ja Jope Ruonansuu. Sen tuotti Tuotanto Oy Säihky. Sarjan jaksot julkaistiin Plazan nettitelevisiossa. Sarjaa ei ole esitetty toistaiseksi kertaakaan televisiossa.
Sarjan sketsit perustuivat usein tunnettujen henkilöiden imitoimiseen.
Ambulanssi (tietokonevirus)
Ambulanssi-virus (virallisesti Ambulance*, myös tunnettu nimillä Ambulance Car, RedX) on 1991 löydetty tiedostovirus.
Virus saastuttaa COM-tiedostoja, ja se saastuttaa vain yhden tiedoston hakemistossa. Se ei saastuta hakemiston ensimmäistä COM-tiedostoa. Ambulanssi ei tuhoa tiedostoja.
Kun virustiedosto laukeaa, ruudulle tulee merkkigrafiikalla tehty ambulanssi, joka ajaa alalaidassa samalla kun kuuluu sireenin ääni.
Virus on todennäköisesti peräisin Länsi-Saksasta, josta se löytyi ensimmäistä kertaa 1. kesäkuuta 1990.
Ultima VIII
Ultima VIII: Pagan on Origin Systemsin kehittämä ja alun perin 1994 MS-DOSille julkaisema "Ultima"-tietokoneroolipelisarjan videopeli.
Guardian on karkottanut Avatarin Paganin maailmaan, jossa kalastajat löytävät hänet merestä. Hän saa tietää, että Pagania hallitsee neljä tyrannimaista elementaalititaania. Voitettuaan titaanit näiden omassa maailmassa, Avatar pääsee pakenemaan takaisin Britanniaan, joka on Guardianin hallinnassa.
Gaius Vibius Pansa Caetronianus
Gaius Vibius Pansa Caetronianus oli roomalainen poliitikko ja sotilas. Hän oli vuoden 43 eaa. konsuli Aulus Hirtiuksen kanssa.
Pansan suvusta tiedetään vain että hänen isänsä joutui Sullan proskriptioiden uhriksi. Pansa liittyi luultavasti tämän takia Julius Caesarin kannattajiin. Pansa oli kansantribuuni vuonna 51 eaa. Kansantribuunina hän vastusti optimaattien yrityksiä Caesaria vastaan. Caesar nimitti Pansan Gallia Cisalpinan maaherraksi vuonna 46 eaa. Vuonna 44 eaa. Caesar nimitti Pansan ja Hirtiuksen vuoden 43 eaa. konsuleiksi.
Caesarin murhan jälkeen Pansa kannatti konsulikumppaninsa Hirtiuksen kanssa senaattia Marcus Antoniusta vastaan. Hirtius marssi Caesarin ottopojan Octavianuksen kanssa Antoniusta vastaan samalla kun Pansa värväsi Roomassa neljä legioonaa. Marssiessaan joukkojensa kanssa Hirtiuksen ja Octavianuksen luokse Pansa joutui Antoniuksen väijytykseen. Pansa menehtyi myöhemmin Forum Gallorumin taistelussa saamiinsa haavoihin. Hirtius puolestaan kaatui Mutinan taistelussa. Taistelu päättyi kuitenkin senaatin joukkojen voittoon.
Camillo Ruini
Camillo Ruini (s. 19. helmikuuta 1931) on italialainen katolisen kirkon kardinaali. Kardinaali hänestä tuli vuonna 1991 silloisen paavin Johannes Paavali II:n päätöksellä.
Nuoruudessaan Ruini on opiskellut filosofiaa ja teologiaa. Papinvihkimyksensä hän sai vuonna 1954. Myöhemmin hän muun muassa opetti filosofiaa paikallisessa pappisseminaarissa. Muutamaa kuukautta ennen kardinaalinnimitystään hänestä tuli Italian piispojen konferenssin presidentti.
Ruini osallistui kardinaalina myös vuoden 2005 konklaaviin äänioikeutettuna kardinaalina. Valituksi tuli tällöin saksalainen Joseph Ratzinger, joka otti nimekseen Benedictus XVI:n. Kardinaali Ruinilla on oikeus osallistua tuleviin konklaaveihin ja tulla valituksi paaviksi vielä vuoteen 2011 asti, eli kunnes hän täyttää 80 vuotta 19. helmikuuta 2011.
Kirkollisilta näkemyksiltään Ruini on konservatiivi. Hänen ajatuksensa ovat lähellä edesmennyttä paavia Johannes Paavali II:ta ja nykyistä Benedictus XVI:ta.
Antinomia
Antinomia (, vastaan; , laki) tarkoittaa loogista ristiriitaa tai paradoksia, kirjaimellisesti kahden lain yhteensopimattomuutta. Termiä käytetään sekä logiikassa että tietoteoriassa.
Antiikin aikainen filosofi Parmenides oivalsi jo n. 2500 vuotta sitten, että mikään mikä sisältää loogisen ristiriidan ei voi olla olemassa.
Immanuel Kantin ajattelussa termi antinomia sai erityismerkityksen, ja teknisessä kielenkäytössä termillä viitataan yleensä juuri Kantin antinomioihin. Kant käytti termiä ristiriitatilanteista, jotka syntyvät silloin, kun järki yrittää käyttää puhtaan järjen todellisuuteen (eli kosmologisiin tai metafyysisiin kysymyksiin) liittyvään järkeilyyn sellaisia kategorioita ja kriteerejä, jotka on tarkoitettu aistikokemuksen ("fenomena") todellisuuteen liittyvään järkeilyyn. Järki ei kuitenkaan voi saavuttaa rationaalisia totuuksia metafysiikan alueella, koska se yrittää ulottautua mahdollisen kokemuksen tuolle puolen, eli sitä yritetään soveltaa alueeseen joka on siihen nähden transsendentti.
Kant luetteli neljä antinomiaa. Ne liittyivät seuraaviin "maailmaa sinänsä" koskeviin kysymyksiin:
Näiden kaikkien suhteen puhtaan järjen päätelmät ovat ristiriidassa empiiristen havaintojen kanssa — ne ovat kuin teesi ja antiteesi.
Kantin mukaan suuri osa perinteistä metafysiikkaa rakentui dialektiselle päättelylle. Samoin kosmologiasta osa oli enemmän spekulatiivista kuin empiiristä. Kummatkin ajautuivat antinomioihin. Kantin kriittisen ohjelman tavoitteena oli määrittää tieteen ja filosofisen tutkimuksen alueet osoittamalla ne rajat, joiden ulkopuolelle järjen ei pidä yrittää soveltaa omia käsitteitään. Samalla metafysiikka voitiin tehdä mahdolliseksi ja antinomiat vaarattomiksi.
Matemaattisessa logiikassa antinomiat merkitsevät virhettä siinä formaalissa järjestelmässä, jonka pohjalta ne nousevat. Ne osoittavat vikoja yleisesti hyväksytyissä aksioomissa, määritelmissä tai päättelyssä.
Tunnettuja antinomioita:
Pontius Aquila
Lucius Pontius Aquila (k. 43 eaa.) oli roomalainen poliitikko ja sotilas. Hän oli luultavasti kansantribuuni vuonna 45 eaa. Hän oli yksi Julius Caesarin murhaajista. Caesarin murhan jälkeen hän toimi Decimus Junius Brutus Albinuksen legaattina Gallia Cisalpinassa. Ennen Mutinan taistelua hän kukisti T. Munatius Plancuksen ja ajoi tämän joukkoineen Pollentian kaupungista. Pontius Aquila kaatui kuitenkin Mutinassa. Senaatti pystytti hänen kunniakseen patsaan. Pontius Aqula oli Ciceron ystävä ja hänet mainitaan usein tämän kirjeissä.
Ranskan Grand Prix 1977
Ranskan Grand Prix 1977 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 3. heinäkuuta 1977 Dijon-Prenois'n radalla. Kilpailun voitti Mario Andretti.
Ranskan GP 1977 – F1-ruutu
Ihmissusia ja sudenpentuja
Ihmissusia ja sudenpentuja on Sanoma Magazines Finlandin kustantama Disneyn eläinmaailman ankkasarjoja käsittelevän "Ankantekijät"-sarjan ensimmäinen teos. Teoksen tarinat ovat hollantilaisen Daan Jippesin ja yhdysvaltalaisen Carl Barksin käsialaa. Kirja on julkaistu vuonna 2002.
Reija Hirvikoski
Reija Katriina Hirvikoski (s. 23. helmikuuta 1954 Helsinki) on freelancer-lavastaja ja pukusuunnittelija. Koulutukseltaan Hirvikoski on taiteiden tohtori. Hän on opiskellut Taideteollisessa korkeakoulussa vuosina 1979–1984 lavastustaiteen osastolla ja jatko-opiskelijana 1995–2005. Väitöskirjansa Hirvikoski teki vuonna 2005 aiheesta "Tahdon tiellä – lavastajan rooli ja asema" (2005). Hirvikoski sai vuonna 2006 valtion taiteilija-apurahan väitöskirjansa tutkimustulosten soveltamiseen ja lisätutkimukseen. Hän toimi Suomen OISTAT-keskuksen puheenjohtajana 2005–2015 ja kansainvälisen OISTAT Performance Design komission puheenjohtajana sekä kansainvälisen OISTATin hallituksessa 2009–2015. Hirvikoski valittiin vuosiksi 2009–2015 Teatteri- ja mediatyöntekijöiden liiton (TeMe) puheenjohtajaksi ja nimitettiin näyttämötaiteen taiteilijaprofessoriksi vuosille 2009–2014.
Hirvikoski on palkittu ensimmäisenä suomalaisena naislavastajana Jussi-palkinnolla vuonna 1987 elokuvan "Lumikuningatar" visuaalisesta suunnittelusta. Hirvikoski on työskennellyt visuaalisena suunnittelijana vuodesta 1979 yhteensä yli sadassa produktiossa: elokuvassa (muun muassa "Lumikuningatar" 1987), televisiossa (muun muassa MTV3 Uutisstudio 2001) ja teatterissa (muun muassa "Kalevala", Helsingin kaupunginteatteri 1984; "Virkoja", Oulun kaupunginteatteri 1987; "Tiikerin varjo", Teatteri Pieni Suomi 1988; "Jos talviyönä matkamies", Helsingin Juhlaviikot 1996; "Viivi ja Wagner", Turun kaupunginteatteri 2002; "Kunnia", Tampereen Työväen Teatteri 2004; "Mania" 2004 ja "Idiootti" 2009, Espoon Kaupunginteatteri; "Kauppamatkustajan kuolema", Turun kaupunginteatteri 2005; "Elämän musiikki" 2006, "Elektra" 2008 ja "Rikos ja rangaistus "Oulun kaupunginteatteri 2011; "Kainon laulu" 2014, "Sara ja Erik" 2016 ja "Kissa kuumalla katolla" 2017 Tampereen Työväen Teatteri sekä "Arktinen hysteria" Kansallisteatteri 2017). Useat hänen suunnittelemansa lavastukset ovat olleet maailmankantaesityksiä.
Reija Hirvikoski toimi Prahan Quadrennial (PQ07) skenografian alan maailmannäyttelyn Suomen osaston tuottajana ja näyttelyn suunnitteluryhmässä, PQ11 Suomen osaston kuraattorina ja tuottajana sekä WSD2013/ Cardiff (World Stage Design) kilpailunäyttelyn kansainvälisen kuraattoriryhmän ja palkintoraadin puheenjohtajana. Lisäksi Hirvikoski toimi Valtion näyttämötaidetoimikunnan varapuheenjohtajana (2010 - 2013).
Britannian Grand Prix 1977
Britannian Grand Prix 1977 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 16. heinäkuuta 1977 Silverstone Circuitin radalla. Kilpailun voitti James Hunt. Samalla Hunt saavutti uransa toisen ja viimeisen hattutempun. Gunnar Nilsson saavutti uran viimeisen palkintosijan.
Britannian GP 1977 – F1-ruutu
Lenfilm
Lenfilm (Kinostudija Lenfilm) () on venäläisen elokuvateollisuuden tuotantoyksikkö. Se omistaa oman elokuvastudion, joka sijaitsee Pietarissa. Yhtiö on perustettu 1918.
Pietari oli lukuisten venäläisten ja ranskalaisten elokuvastudioiden kotipaikka 1900-luvun alusta lähtien. Vuonna 1908 pietarilainen liikemies Vladislav Kampinski avasi elokuvatehtaan "Ominium Film", joka tuotti dokumentteja ja ilmestyneitä elokuva paikallisille teattereille. 1910-luvulla yksi aktiivimmista yksityisistä elokuvastudioista oli "Neptun" Pietarissa, jonka kuuluisimmat henkilöt kuten Vladimir Majakovski ja Lily Brik tekivät ensimmäiset mykkäelokuvansa vuosina 1917-18.
Petrogradin elokuvastudio oli kansallistettu 1918 ja oli Neuvostovaltion omistama yhtiö. Vuonna 1923 puutarhayhtiö Aquarium Theatre oli yhdistetty Sevzapkinon ja oli osa muutamien pienempien yhtiöiden kanssa muodostamaa Neuvostovaltion valvomaa elokuvateollisuutta. Tämän ajan muutamia huomattavia elokuvantekijöitä, kirjoittajia ja näyttelijöitä oli aktiivisina studiolla, kuten Jevgeni Zamjatin, Grigori Kozintšev, Sergei Eisenstein, Sergei Jutkevitš, Dmitri Šostakovitš, Nikolai Akimov, Juri Tynjanov, Veniamin Kaverin, Viktor Šklovski ja Serapion-veljet-ryhmä.
Vuodesta 1934 studio on ollut nimettynä Lenfilmiksi. Neuvostoaikana Lenfilm oli toiseksi suurin elokuvayhtiö Mosfilmin jälkeen. Toisen maailmansodan ja Leningradin saarron aikana hyvin harvat elokuvatuottajat pysyivät aktiivisina saarretussa Leningradissa ja tekivät dokumentteja sankarillisesta taistelusta natseja vastaan. Samaan aikaan useimmat henkilöt ja tuotantoyksiköt olivat evakuoituina Keski-Aasian kaupunkeihin Alma-Ataan (1942) ja Samarkandiin. Siellä Lenfilm oli yhdistetty muiden neuvostoelokuvayhtiöiden kanssa Tsentralnaja objedinjonnaja kinostudijaksi (TsOKS). Lenfilm palasi Leningradiin 1944.
Nykyisin Lenfilmin elokuvien kuvauspaikka on Aquarium Theatre ja monet kuuluisat filmitähdet ovat tehneet roolinsa siellä. George Cukor teki siellä vuonna 1975 elokuvan "The Blue Bird", jossa Elisabeth Taylor teki roolin Valon Kuningattarena. Jane Fonda ja Ava Gardner työskentelivät Aquarium-teatterin näyttämö 4:ssä. Myös Vladimir Bartkon Afgan elokuva "Breakdown" oli kuvattu siellä.
Neuvostoliiton ajan loppuun mennessä Lenfilm oli valmistanut noin 1 500 elokuvaa. Monet elokuvaklassikot on valmistettu Lenfilmin olemassaolon aikana ja monet niistä on palkittu kansainvälisillä palkinnoilla lukuisilla elokuvafestivaaleilla.
Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen yhtiöstä tuli venäläinen yksityisomisteinen elokuvayhtiö säilyttäen kuitenkin nimensä.
Armid Sandberg
Armid Benjamin Sandberg (13. helmikuuta 1876 Sippola – 4. elokuuta 1927 Toriseva, Virrat) oli suomalainen taidemaalari.
Sandbergin vanhemmat olivat asemapäällikkö Albert Walfrid Sandberg ja Viktoria Ernsberg. Hän opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1897–1903 ja osallistui vuodesta 1900 lähtien moniin Suomen Taideyhdistyksen järjestämiin näyttelyihin. Sandberg sai vuonna 1911 tunnustuksena Hovingin apurahan.
Sandberg alkoi jo opiskeluaikanaan viettää kesiä Virroilla ja hän rakennutti vuosina 1903–1904 kansallisromanttista tyyliä edustaneen "Pilvilinna"-nimisen hirsisen taiteilijahuvilan ja ateljeen "Alaisen Toriseva"-järven eteläpäähän Inkerinkallioksi kutsutun jyrkän kalliorinteen päälle. Huvilan viereen rakennettiin vielä 1920-luvun alussa kaksikerroksinen näköalapaviljonki ja myöhemmin Sandberg rakennutti matkailijoiden yöpymistä varten vierastalon Alaisen Torisevan laskujoen partaalle. Sandberg hankkikin lisätuloja tarjoamalla kahvia, ruokaa ja yösijoja Torisevan maisemia ihailemaan tulleille turisteille.
Sandberg vietti kesät huvilallaan jossa hän maalasi muun muassa Verner Thomén kanssa. Talvet hän asui Helsingissä tai matkusteli ulkomailla kuten Italiassa. Sandberg aikoi kuitenkin ryhtyä asumaan Torisevalla ympäri vuoden ja tätä varten hän alkoi 1920-luvun puolivälissä rakennuttaa kaksikerroksista hirsistä talviasuntoa "Keskisen Toriseva"-järven rannalle. Tämä rakennustyö keskeytyi kuitenkin kun Sandberg kuoli tapaturmaisesti huvilallaan elokuun alussa 1927. Hän kompastui tuvan parvella, putosi alas portaita ja löi päänsä takkamuurin kylkeen. Sandberg kuoli muutaman päivän kuluttua onnettomuudesta. Hänet on haudattu Virtain hautausmaalle.
Sandbergin äiti ja sisar jatkoivat vielä joitakin vuosia kahvilan ja vierasmajan pitoa mutta jo 1930-luvun puolessavälissä Pilvilinnan huvila oli autioitunut. Rakennus jäi rappeutumaan kunnes se purettiin vuonna 1945. Pilvilinnan rakennuksista on nykyisin osittain jäljellä vain rakennusten perustuksia, kallioon hakatut porrasaskelmat joita pitkin Pilvilinnaan noustiin järven rannasta sekä huvilaan takakautta johtanut ajotie.
Jaakko Forsman
Jakob (Jaakko) Oskar Forsman (30. heinäkuuta 1839 Vähäkyrö – 26. syyskuuta 1899 Helsinki) oli suomalainen rikosoikeuden ja oikeushistorian professori sekä valtiopäivämies.
Forsmanin vanhemmat olivat kirkkoherra Georg Jakob Forsman ja Anna Lovisa Ebeling. Yrjö Sakari Yrjö-Koskinen ja Ernesti Forsman olivat hänen veljiään. Forsman pääsi ylioppilaaksi Vaasan lukiosta 1857 ja valmistui filosofian maisteriksi 1864, molempien oikeuksien kandidaatiksi 1868 sekä molempien oikeuksien lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1874. Hänen väitöskirjansa "Pakkotilasta kriminaalioikeudessa" oli ensimmäinen suomenkielinen oikeustieteen väitöskirja. Forsman teki vielä opintomatkoja Berliiniin, Dresdeniin ja Leipzigiin vuosina 1878–1879 ja 1881.
Forsman oli Helsingin yliopiston lainopin tiedekunnan vt. suomen kielen ylimääräisenä professorina 1869–1878, rikosoikeuden ja oikeushistorian professorina 1879–1899 sekä siviilioikeuden ja roomalaisen oikeuden vt. professorina useaan eri otteeseen. Hän toimi yliopiston vararehtorina vuosina 1892–1899 ja vt. rehtorina 1896–1899.
Forsman oli papiston edustajana mukana säätyvaltiopäivillä vuosien 1882–1899 välillä. Hän oli valtiopäivien rikoslakivaliokunnan puheenjohtajana 1888, lakivaliokunnan puheenjohtajana 1899 sekä jäsenenä rikoslakiehdotusta tarkistavassa komiteassa 1881–1884 ja puheenjohtajana kirkkolakikomiteassa 1886. Forsman oli myös Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen 1889–1891. Hän sai valtioneuvoksen arvon 1898.
Jaakko Forsmanin veljenpoika oli historiantutkija ja koulumies Jaakko Forsman nuorempi.
Konnuksen kanava
Konnuksen kanava on Vuoksen vesistössä Leppävirran reitillä Pohjois-Savossa sijaitseva sulkukanava Varkauden ja Kuopion välisellä syväväylällä, ja se yhdistää Kallaveden ja Unnukan. Paikalla on ollut kaikkiaan neljä eri kanavaa. Konnuksessa on nykyisin vierekkäin kolme eri sulkua. Kahden vanhimman sulun yli johtaa myös silta mutta uusimman, 1971 valmistuneen, sulun yli pääsee vain sulkuporttien kautta.
Ensimmäinen Konnuksen kanava rakennettiin vuosina 1836–1841 saman aikaan kuin lähellä sijaitseva Taipaleen kanava. Nämä kanavat olivat Suomen ensimmäiset valtion rakennuttamat sulkukanavat. Ensimmäisen Konnuksen kanavan pituus oli 366 metriä, putouskorkeus 0,6 metriä, leveys 13,6 metriä ja syvyys 2,15 metriä. Kanavassa oli yksi puurakenteinen sulku.
Toinen Konnuksen kanava rakennettiin vuosina 1865–1867 niin että sen sulku tuli vanhan kanavan sulun itäpuolelle. Rakennustöitä valvoi piiri-insinööri Lennart Forstén ja niitä johti insinööri Berndt Höök. Kanavauoman kaivu- ja louhintatyöt saatiin valmiiksi vuonna 1866 ja viimeksi rakennettiin kivestä sulku johon mahtui kaksi alusta kerralla. Kanavalla voitiin aloittaa liikenne kesäkuussa 1867 mutta erilaiset viimeistelytyöt jatkuivat vielä seuraavaan vuoteen. Kanavan rakentaminen tuli maksamaan kaikkiaan 272 000 markkaa.
Toisen Konnuksen kanavan pituus oli 267 metriä, putouskorkeus 0,6 metriä, leveys 7,7 metriä ja suurin syvyys 2,67 metriä. Kanavan sulun pituus oli 59,4 metriä.
Kolmas Konnuksen kanava rakennettiin vuosina 1917–1919 kun Konnuksen ensimmäinen 1841 valmistunut sulku muutettiin uittosuluksi. Sulun pituudeksi tuli 125 metriä ja leveydeksi 7,7 metriä. Koska sulun avaaminen silloisella tekniikalla ei ollut mahdollista ennen kuin veden pinta oli samalla tasolla sulkuportin kummallakin puolella oli sulun käyttö uitossa kuitenkin hidasta silla tukkilautta täytyi suluttaa kuten normaalit laivatkin.
Neljäs Konnuksen kanava rakennettiin vuosina 1969–1971 Savonlinnan ja Kuopion välisen syväväylän rakentamisen yhteydessä. Tällöin rakennettiin uusi betoniseinäinen sulku vanhan uittosulun viereen. Sulun pituus oli 160 metriä, leveys 13,3 metriä ja syvyys 4,8 metriä. Tämä viimeisin rakennustyö tuli maksamaan 7,5 miljoonaa markkaa.
Samanaikaisesti Konnuksen kanavan kanssa rakennettiin Varkauden–Kuopion syväväylälle myös viisi 30 metriä avokanavaa: Pussilantaipaleen kanava vuosina 1969–1970, Alajärven kanava vuosina 1970–1972 ja Pitkälänniemen kanava vuosina 1971–1972 Unnukan ja Haukiveden välille Taipaleen kanavan yläpuolelle sekä Muuraispuron kanava vuosina 1969–1970 Unnukan ja Voipaalanselän välille ja Rahasalmen kanava vuosina 1970–1971 Voipaalanselän ja Koirusselän välille.
Saksan Grand Prix 1977
Saksan Grand Prix 1977 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 31. heinäkuuta 1977 Hockenheimringin radalla. Kilpailun voitti Niki Lauda.Saksan GP 1977 – F1-ruutu
Käenpiiat
Käenpiiat ("Jynx") on tikkojen heimoon kuuluva lintusuku.
Sukuun kuuluu vain kaksi lajia, jotka muistuttavat toisiaan harmaan ja ruskean kirjavalla värityksellään. Käenpiioilla on neljä varvasta, joista kaksi osoittaa eteen- ja kaksi taaksepäin. Ne pesivät puunkoloissa, vanhoissa tikankoloissa tai pöntöissä. Ne syövät enimmäkseen muurahaisia ja muita hyönteisiä.
Kalle Kalima
Kalle Severus Kalima (s. 29. joulukuuta 1973 Helsinki) on suomalainen jazzkitaristi ja säveltäjä, joka on opiskellut sekä musiikkia että oikeustiedettä. Kalima asuu Berliinissä ja on toiminut vapaana kitaristina ja säveltäjänä vuodesta 2000 lähtien.
Kalima aloitti pianotunnit 6-vuotiaana, mutta vaihtoi soittimekseen kitaran 11-vuotiaana. Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1993 ja valmistui vuonna 2000 oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta, jossa hänen isänsä, entinen kansanedustaja Kai Kalima työskentelee finanssioikeuden professorina. Kalima on opiskellut kitaransoittoa Sibelius-Akatemiassa Raoul Björkenheimin johdolla ja Berliinissä Hans Eisler Conservatoryssa John Schröderin johdolla. Berliinissä hän suoritti Diplom Instrumentalist -diplomin 2001 ja valmistui Sibelius-Akatemiasta musiikin maisteriksi 2003.
Klima Kalima -trio, jossa Kaliman lisäksi soittavat basisti Oliver Potratz ja rumpali Olli Steidle, voitti helmikuussa 2008 Neuen Deutschen Jazzpreis Mannheim -jazzpalkinnon. Palkinnon suuruus oli 10 000 euroa ja sitä tavoitteli 175 saksalaista jazzyhtyettä.
Kalle Kalima & K-18 sai vuoden jazzalbumi Emma-palkinnon levyllään "Out to Lynch" keväällä 2013. K-18 -yhtyeessä soittavat Kalle Kaliman lisäksi saksofonisti Mikko Innanen, basisti Teppo Hauta-Aho ja harmonikkaa soittava Veli Kujala.
Kustavi Grotenfelt
Kustavi (Gustaf) Grotenfelt (27. huhtikuuta 1861 Helsinki – 7. tammikuuta 1928 Helsinki) oli suomalainen historiantutkija, Helsingin yliopiston professori, kirjailija, valtiopäivämies ja nuorsuomalaisen puolueen kansanedustaja.
Grotenfeltin vanhemmat olivat vankeinhoitohallituksen ylitirehtööri Adolf Grotenfelt ja Ida Gustava Wilhelmina Rein. Hän pääsi ylioppilaaksi 1879 Helsingin ruotsalaisesta yksityislyseosta ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1883, maisteriksi 1886, lisensiaatiksi 1887 ja tohtoriksi 1888. Grotenfelt oli Helsingin suomalaisen jatko-opiston historian opettajana 1888–1906, suomalaisen tyttökoulun historian opettjana 1889–1892 sekä Helsingin yliopistossa Suomen, Venäjän ja Pohjoismaiden historian dosenttina 1887–1905 ja Pohjoismaiden historian ylimääräisenä professorina 1905–1926. Hän toimi myös Viipurilaisen osakunnan inspehtorina 1907–1926. Vuonna 1923 Grotenfelt sai Helsingin yliopiston teologian kunniatohtorin arvon.
Grotenfelt oli mukana säätyvaltiopäivillä aateliston edustajana vuosina 1888–1900 sekä papiston edustajana 1904–1906. Hän oli nuorsuomalaisen puolueen kansanedustajana 1908–1909 edustaen Mikkelin läänin vaalipiiriä ja oli jäsenenä Nuorsuomalaisen puolueen keskustoimikunnassa 1906–1913 sekä Helsingin kaupunginvaltuustossa 1903–1905.
Grotenfelt oli jäsenenä Muinaistieteellisessä toimikunnassa, Tieteellisten seurain valtuuskunnassa ja Suomen sukututkimusseurassa, Hän toimi Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kirjastonhoitajana ja varaesimiehenä sekä kuului Valvoja-lehden ja Historiallinen Aikakauskirja -lehden toimituskuntaan.
Grotenfelt oli naimisissa vuodesta 1896 Anna Helena Matilda Silfveniuksen kanssa. Heillä oli kuusi lasta.
Air Mauritius
Air Mauritius on Mauritiuksen kansallinen lentoyhtiö. Se on perustettu 1967. Pääkenttä sijaitsee saaren kaakkoisosassa ja on nimeltään Sir Seewoosagur Ramgoolamin kansainvälinen lentoasema.
Ensilento suoritettiin kuusipaikkaisella Madagaskarin lentoyhtiöltä vuokratulla Piper PA 30 Navajolla Réunionille. Nykyään yhtiöllä on 80 lentovuoroa viikossa 30 kohteeseen.
Heinäkuussa 2016:
Myötäpäivä
Myötäpäivä on suunta, johon aurinko näyttää liikkuvan taivaan yli pohjoisella pallonpuoliskolla: se nousee idästä ja kiertää päivän aikana etelän kautta länteen.
Todellisuudessa Maapallo pyörii vastapäivään (pohjoisnavan kohdalta katsottuna) ja aurinko pysyy paikallaan suhteessa maapallon pyörimiseen. Voidaan myös määritellä, että kiertävä liike suuntautuu myötäpäivään, jos keskus, jota kierretään, on liikesuuntaan nähden oikealla puolella. Helpommin myötäpäivän suunta on todettavissa vertaamalla liikettä kellon viisareihin. Niiden normaalipyörintäsuunta on myötäpäivä. Myötäpäivä on hankala käsite, koska se riippuu mistä päin jotakin katsotaan: kello pyörii myötäpäivään kun sitä katsotaan edestä päin, mutta takaa päin katsottuna (jos kello olisi läpinäkyvä) nähtäisiin että kello pyörii vastapäivään. Sama pätee myös polkupyörän renkaissa: katsojasta riippuu se, pyöriikö pyörän rengas myötäpäivään vai vastapäivään.
Myötäpäivän vastakohta on "vastapäivä". Eteläisellä pallonpuoliskolla aurinko kiertää vastapäivään.
Kun ilmansuuntia ilmoitetaan numeerisesti esimerkiksi merenkulussa, ne lasketaan tavallisesti myötäpäivään niin, että pohjoinen on 0°, itä 90°, etelä 180° ja länsi 270°.
Matematiikassa, erityisesti kompleksilukujen yhteydessä positiivisena kiertosuuntana pidetään yleensä "vastapäivää" ja nollakohtana positiivista x-akselia, joka osoittaa oikealle.
Tavallinen niin sanottu oikeakätinen ruuvi kierretään kiinni myötäpäivään ja avataan vastapäivään. Vasenkätisten ruuvien kierre on päinvastainen.
Psykopompos
Psykopompos (kreik. "ψυχοπομπός" ’sielujen opas’) tarkoittaa useissa uskonnoissa erityistä henkistä olentoa, joka ohjaa vainajaa tuonpuoleiseen. Psykopomposten tehtävänä ei ole tuomita kuollutta vaan ainoastaan turvata matka.
Psykopompokset on usein samastettu hevosiin, korppeihin, koiriin, variksiin, pöllöihin, varpusiin, hirviin ja delfiineihin. Jungilaisessa psykologiassa psykopompos on välittäjä tietoisuuden ja alitajunnan välillä. Unissa se voidaan nähdä viisaana miehenä (tai naisena) tai toisinaan auttavan eläimen hahmossa. Joissakin kulttuureissa šamaani hoitaa psykopompoksen tehtävää. Eri uskonnoissa psykopompoksia ovat olleet esimerkiksi Epona, Horus, Neith, Kharon, Morfeus, Hermes, Thanatos, Turms, Agni, Azrael, Gabriel, Baldur, Mithra, Odin ja enkelit sekä valkyyriat.
Linnakangas
Linnakangas on vielä osittain rakenteilla oleva asuinalue Kempeleessä lähellä Oulun kaupungin rajaa. Alue sijaitsee noin viiden kilometrin päästä keskustaajamasta, valtatie 4:n lähettyvillä. Alueen yksi merkittävimmistä liikenneväylistä on paikallistie Kokkokankaantie.
Linnakankaalla on omakoti- ja rivitaloasuntojen lisäksi muun muassa vuonna 2008 valmistunut Linnakangastalo, jossa toimivat peruskoulu, esikoulu ja päiväkoti. Sen läheisyydessä on myös urheilu- ja virkistysalue. Alueelta on tieyhteys Juurussuolle sekä Oulun Metsokankaalle.
Linnakankaalla sijaitsee myös Linnalampi-niminen uimakelpoinen kirkasvetinen lampi. Lammen vieressä on valaistu lasten leikkikenttä.
Linnakankaalla sijaitsevalle Linnakallion vanhalle louhousalueelle ollaan suunnittelemassa tulevaisuudessa suurta matkailualuetta.
Jaakko Kivirinta
Lahja Jaakko Kivirinta (sukunimi vuoteen 1907 Mattson; 21. huhtikuuta 1886, Alavus – 29. marraskuuta 1962, Helsinki) oli eteläpohjalaisia murrejuttuja ja -runoja kirjoittanut kirjailija.
Brian Johnson (pituushyppääjä)
Brian Johnson (s. 5. maaliskuuta 1980 Iowa, Louisiana, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen pituushyppääjä.
Johnson voitti vuonna 2003 sisäratojen NCAA-mestaruuden pituushypyssä. Seuraavana vuonna hän karsiutui Budapestin sisäratojen MM-kisoissa tuloksella 765. Vuonna 2005 Johnson voitti Yhdysvaltain sisäratojen mestaruuden ja karsiutui Helsingin MM-kisoissa tuloksella 791. Seuraavana vuonna hän voitti Yhdysvaltain sisäratojen mestaruuden ja hyppäsi Moskovan sisäratojen MM-kisoissa seitsemänneksi. Samana vuonna hän voitti ulkoradoilla Yhdysvaltain-mestaruuden ja sijoittui yleisurheilun maailmancupissa kuudenneksi. Johnson oli toinen tuloksella 816. Hän karsiutui Pekingin olympialaisissa 2008 ja sijoittui yhdeksänneksi Berliinin MM-kilpailuissa 2009.
Aleksei Širov
Aleksei Dmitrijevitš Širov (, , s. 4. heinäkuuta 1972 Riika, Latvian SNT, Neuvostoliitto) on shakin suurmestari. Hän on myös tunnustettu shakkikirjailija. Hän edustaa nykyisin Espanjaa, mutta asuu Latviassa.
Širovista tuli alle 16-vuotiaiden maailmanmestari 1988 ja hän saavutti suurmestarin arvon 1992. Širov on voittanut useita korkeatasoisia kansainvälisiä turnauksia: Bielissä 1991, Madridissa 1997 (jaettu ensimmäinen sija Veselin Topalovin kanssa), Ter Apelissa 1997, Monte Carlossa 1998, Méridassa 2000 ja kaksi kertaa Paul Keresin muistoturnauksen Tallinnassa 2004 ja 2005. Vuonna 2009 Širov voitti superturnauksen Sofiassa.
Vuonna 1998 Širovin vahvuusluku nousi maailman neljänneksi. Vahvuuslukunsa perusteella hän sai kutsun pelata Vladimir Kramnikia vastaan kymmenen pelin ottelun, jonka tarkoitus oli valita haastaja maailmanmestari Garri Kasparoville. Širov voitti ottelun häviämättä peliäkään ja voittaen kaksi peliä. Ottelu Kasparovia vastaan ei kuitenkaan toteutunut, koska riittävää rahoitusta ei löytynyt. Kun Kasparov pelasi sen sijaan Kramnikia vastaan Lontoossa 2000, Širov väitti, että ottelu on epäkelpo ja että ainoastaan hän olisi oikeutettu haastaja. Tapauksen aiheuttaman eripuran vuoksi Širov ja Kasparov eivät kohdatessaan shakkilaudan ääressä kätelleet toisiaan neljään vuoteen.
Vuonna 2000 Širov pääsi FIDE:n maailmanmestaruusturnauksen finaaliin, häviten Viswanathan Anandille.
Marras-joulukuussa 2007 Širov pääsi FIDE:n maailman cupin finaaliin, mutta hävisi sen 2½–1½ Gata Kamskille.
Širov on tunnettu hyökkäävästä tyylistään ja terävien asemien etsimisestä, minkä vuoksi häntä on verrattu maanmieheensä, entiseen maailmanmestari Mihail Taliin.
UPIC
UPIC ("Unité Polyagogique Informatique du CEMAMu") on Iannis Xenakisin suunnittelema laite, joka muuttaa piirustuslaudalle piirretyn kuvan äänimuotoon. Se kehitettiin Pariisin matemaattisen ja automaattisen musiikin tutkimuskeskuksessa ("Centre d'Etudes de Mathématique et Automatique Musicales").
Xenakis käytti laitetta muun muassa teoksessaan "Mycènes Alpha" (1978). Sitä on käyttänyt myös muut elektronimusiikin säveltäjät, kuten Jean-Claude Risset ("Saxatile", 1992), Takehito Shimazu ("Illusions in Desolate Fields", 1994) ja Curtis Roads.
UPIC:ssa on vektorinäyttöiseen tietokoneeseen yhdistetty piirustuslauta. Se on toiminnaltaan samankaltainen myöhemmin kehitetyn Fairlight CMI -syntetisaattorin kanssa, sillä molemmissa käyttäjä piirtää aaltomuodot sekä äänenvoimakkuuden, jotka tietokone tulkitsee. Aaltomuotojen lisäksi käyttäjä piirtää myös sävellyksen. Laudalla x-akseli kuvaa sävellyksen pituutta ja y-akseli sävelkorkeutta. Sävellyksiä voi myös venyttää, transponoida sekä kääntää päinvastaisiksi, ja niitä voi editoida erilaisin algoritmein. Systeemin avulla voi esittää myös elävää musiikkia reaaliajassa liikuttamalla piirrintä laudalla.
UPIC on myöhemmin päivitetty hyödyntämään myös digitaalisesti samplattua äänimateriaalia puhtaasti syntetisoitujen äänten ohella.
Synteettinen a priori
Synteettinen a priori -arvostelma on arvostelma, joka voidaan tehdä a priori eli ennen havaintokokemusta, mutta jonka totuus ei perustu sen analyyttisyyteen eli siihen, että arvostelman predikaatti sisältyisi sen subjektiin. Synteettinen apriorinen tieto on siis informaatiota lisäävää, mutta tämä ei tapahdu havaintokokemuksen kautta.
Käsite on peräisin Immanuel Kantilta. Kantin mukaan synteettisten a priori –arvostelmien totuus riippuu tavasta, jolla jäsennämme todellisuutta. Eräs Kantin esimerkki koski kausaliteettia: tiedämme a priori, että kaikilla tapahtumilla on syy, sillä syyn ja seurauksen käsitteet ovat apriorisia käsitteitä, joita meidän on sovellettava kaikkiin mahdollisiin tapahtumiin, jotta kokemuksemme todellisuudesta olisi mielekäs. Vastaavanlaisia apriorisia ennakkoehtoja ovat aika ja tila. Meillä ei siis voisi olla mielekästä kokemusta todellisuudesta, ellei synteettisiä a priori -arvostelmia olisi olemassa: ajan, tilan ja kausaliteetin kaltaiset aprioriset ennakkoehdot jäsentävät kokemusta ja yhdistävät havaittuja ilmiöitä toisiinsa.
Kantin mukaan synteettistä apriorista tietoa on siis olemassa. Hänen teoksessaan "Puhtaan järjen kritiikki" esittämänsä kriittisen filosofian keskeinen kysymys oli, kuinka tällainen tieto on mahdollista. Kantin mukaan synteettistä apriorista tietoa ovat esimerkiksi puhtaan matematiikan ja puhtaan luonnontieteen, kuten Newtonin fysiikan, tuottama tieto. Filosofit ovat Kantin jälkeen keskustelleet paljon siitä, onko kausaliteettitieto tai mikään muukaan synteettistä ja apriorista.
Stanford Moore
Stanford Moore (4. syyskuuta 1913 Chicago − 23. elokuuta 1982 New York) oli yhdysvaltalainen biokemisti, joka sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1972 ribonukleaasin ja deoksiribonukleaasin rakenteen selvittämisestä. Moore jakoi palkinnon yhdessä Christian Anfinsenin ja William Howard Steinin kanssa.
Finn Laudrup
Finn Laudrup (s. 31. heinäkuuta 1945) on tanskalainen entinen jalkapalloilija.
Laudrupin edustamia seuroja olivat Tanskassa Vanløse, Brønshøj, Brøndby ja KB sekä Itävallassa Wiener Sport-Club. Tanskan maajoukkueessa hän pelasi vuosina 1967–1979 19 ottelua ja teki niissä 6 maalia.
Laudrupin pojat Michael ja Brian sekä pojanpojat Mads ja Andreas ovat myös jalkapalloilijoita. Jalkapallovalmentaja Ebbe Skovdahl on hänen lankonsa.
Northrop X-4 Bantam
Northrop X-4 Bantam oli pieni kaksisuihkumoottorinen lentokone, jolla ei ollut pyrstöä vaan ohjaus tehtiin ohjainpintojen avulla. Toiveena oli, että vaakatason pyrstön poistaminen ratkaisisi tasapaino-ongelmat ylisoonisilla lennoilla, joiden yliäänipamaus aiheutti tärinää siiville. Ongelma ei poistunut pyrstön poistamisella.
Tiedot NASA:n sivuilla
Itävallan Grand Prix 1977
Itävallan Grand Prix 1977 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin Österreichringin radalla 14. elokuuta 1977.
Monica Rial
Monica Jean Rial (s. 5. lokakuuta 1975 Houston, Texas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen ADR-palkittu ääninäyttelijä ja televisiokäsikirjoittaja, joka tunnetaan lukuisista animen dubbauksistaan.
Rial syntyi Houstonissa, jossa hän myös kävi Hastingsin high schoolia. Hän valmistui vuonna 1994 ja aloitti ääninäyttelemisen viisi vuotta myöhemmin. Sitä ennen hän näytteli teatterinäytelmissä. Päästyään ääninäyttelemisen pariin Rial on tehnyt äänirooleja lukuisissa animaatioissa ja työskentelee ADV Filmsillä ääninäyttelyn ohella animejaksojen kääntäjänä ja käsikirjoittajana. FUNimationilla hän toimii pelkästään ääninäyttelijänä.
Rial on tehnyt urallaan yli 220 dubbausroolia, jonka myötä hän on toiseksi eniten englannin kielelle äänittänyt henkilö. Hänet on palkittu neljästi ADR-palkinnolla kuukauden ääninäyttelijäksi.
Mikko Minkkinen
Mikko Minkkinen (s. 23. toukokuuta 1984 Vantaa) on suomalainen taitoluistelija. Hän on voittanut kultaa taitoluistelun miesten SM-kilpailuissa 2008, hopeaa 2003 ja 2010 ja pronssia 2004 ja 2006.
Minkkinen on valmistunut lääketieteen lisensiaatiksi ja väitellyt vuonna 2011 lääketieteen tohtoriksi Tampereen yliopistolta.
Ruskuaispussi
Ruskuaispussi () on alkion ulkopuolinen rakenne. Linnuille, matelijoille, haille, luukaloille ja primitiivisille nisäkkäille ruskuaispussi tarjoaa ravintoa koko sikiön kehityksen ajan. Muilla nisäkkäillä ruskuaispussin merkitys on hieman toisenlainen. Eliöillä, joilla ei ole keltuaista, ruskuaispussi sisältää muuta nestettä. Tämän takia on ollut paljon erimielisyyttä siitä, pitäisikö tätä rakennetta kutsua ruskuaispussiksi.
Ihmisellä ruskuaispussi muodostuu 2–3 viikon iässä hypoblastista ennen istukan muodostumista. Ruskuaispussin koko on 3–6 mm. Suurimmillaan se on 10. raskausviikolla, jonka jälkeen se surkastuu ja tilalle muodostuu istukka. Ruskuaispussia voidaan kuvantaa ultraäänellä.
Ruskuaispussi on nisäkkäillä kaksiosainen. Uloimpana on parietaalinen ruskuaispussi, joka koostuu kahdesta solukerroksesta: troftoblastista ja parietaalisesta endotermistä. Parietaalinen ruskuaispussi on kosketuksissa kohdun seinämään. Viskeraalinen ruskuaispussi sijaitsee parietaalisen pussin sisällä. Se on muodostunut alkion ulkopuolisesta mesodermistä ja viskeraalisesta endotermistä.
Parietaalisen ruskuaispussin tehtävänä on suojata alkiota ja säädellä äidin kudoksista peräisin olevien aineiden diffuusiota alkioon. Alkion kehityksen alkuvaiheessa viskeraalisella ruskuaispussilla on tärkeä tehtävä ravinteiden, kaasujen ja jätteiden vaihdossa äidin ja alkion välillä. Viskeraalisessa ruskuaispussissa kehittyvät myös varhaiset verisolut sekä sikiöaikainen hemoglobiini . Ruskuaispussin sisällä on myös itusoluja, jotka ovat varhaisia lisääntymissoluja. Itusolut vaeltavat lisääntymiselimiin viidennellä viikolla.
Alkio kasvaa nopeasti 3–4 viikon iässä, minkä seurauksena litteä alkio poimuttuu. Tämän seurauksena osa ruskuaispussista siirtyy alkion sisään ruoansulatuskanavan limakalvoon muodostaen vatsa- ja rintaontelon.
Oral Fixation Tour
Oral Fixation Tour on Shakiran musiikki-DVD, joka julkaistiin 13. marraskuuta 2007. DVD sisältää konserttimateriaalia Shakiran Oral Fixation Tour -kiertueelta. Materiaali on kuvattu Miamissa ja San Juanissa vuonna 2006. DVD:n mukana on myös livekappaleita sisältävä CD.
Jordan 195
Jordan 195 oli brittiläisen Gary Andersonin suunnittelema auto, jota Jordan käytti kaudella . Autossa oli Peugeotin moottorit ja Goodyearin renkaat. Autoa ajoivat brasilialainen Rubens Barrichello ja britti Eddie Irvine. Autolla saavutettiin kaksi palkintosijoitusta.
Kauden alussa ilmeni, että nopeutta Peugeotin koneista löytyi. Aika-ajoissa Barrichello ja Irvine taistelivat parhaimmillaan kuudesta parhaimmasta sijasta. Suurimmaksi murheeksi nousikin luotettavuusongelmat ja kauden aikana kertyikin yhteensä 16 keskeytystä.
Irvine avasi tallin pistetilin Espanjan GP:ssa ajamalla viidenneksi. Kanadan GP:ssa molemmat tallin kuljettajat ylsivät palkintokorokkeelle, kun Barrichello oli toinen ja Irvine kolmas. Pisteitä kilpailusta talli sai kymmenen kappaletta, mikä oli tallin siihen astisen historian suurin yhdestä kilpailusta saavutettu saalis. Edellinen ennätys oli kauden 1991 Kanadan GP:sta (5 p.). Barrichello sijoittui vielä kuudenneksi Ranskan ja Belgian GP:ssa ja Euroopan GP:ssa hän oli maalissa neljäs. Samassa kilpailussa Irvine ylsi kuudenneksi ja Japanin GP:ssa hän oli vuorostaan neljäs.
Pisteitä Barrichello ja Irvine onnistuivat saavuttamaan kauden aikana yhteensä 21 kappaletta. Valmistajien MM-sarjassa se oikeutti kuudenteen sijaan. Edellisellä kaudella viidenneksi sijoituunut Jordan joutui päästämään Ligier-tallin ohitseen.
Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa ja "kursivointi" kilpailun nopeinta kierrosta.
Isojärvi (Kuhmoinen)
Isojärvi on järvi Kuhmoisissa, osaksi myös Jämsän puolella, Keski-Suomen maakunnassa. Järvi on rotkomainen ja monin paikoin kalliorantainen. Isojärven korkeus merenpinnasta on 118,9 metriä. Isojärvi on erittäin syvä, syvimmät paikat Kaatselällä putoavat yli 70 metrin syvyyteen. Isojärvellä sijaitsee Isojärven kansallispuisto, joka on alueen merkittävimpiä matkailukohteita.
Sortovuodet 1994–2004
Sortovuodet 1994–2004 (2004) On suomalaisen rock-yhtyeen Absoluuttisen Nollapisteen kokoelma-albumi. Albumin ensimmäinen levy sisältää singlejen B-puolia ja muita harvinaisuuksia, kun taas toinen levy käsittää kokonaisen live-esiintymisen.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 16.
Hilary Haag
Hilary A. Haag (s. 3. januare 1972 Mount Horeb, Wisconsin) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka sai American Anime -ehdokkuuden vuonna 2007
Haag syntyi pienessä kylässä Mount Horebilla, Wisconsinissa. Haagista oli tulla aluksi lakimies, mutta työskentelikin hetken aikaa tarjoilijana Texasissa ennen kuin hän muutti Kaliforniaan tullakseen näyttelijäksi. Tämä ei kuitenkaan tuottanut tulosta ja Haag palasi takaisin Texasiin, jossa hän alkoi työskentelemään tietokoneiden myymisen ohella ääninäyttelemistä ADV Filmsillä vuodesta 1999 lähtien.
Haagin ensimmäinen merkittävä rooli oli Nene Romonova animessa Bubble Gum Crisis 2040, joka oli myös yksi hänen ainoa äänirooli, jossa Haag menetti hetkellisesti äänensä huutamisen vuoksi, jota esiintyi sarjan aikana useaan otteeseen. Hän on myös harvoja ääninäyttelijöitä, jotka kykenevät dubbaamaan japanilaisten ääninäyttelijöiden todella kimeitä ääniä. Haag ei ollut aluksi mikään suuri animen ystävä, ennen kuin hän ryhtyi dubbaamaan sarjoja englanniksi. Haag pitää animesarjoja saippuasarjoina, joiden seuraavaa jaksoa ei malta odottaa. Haag palkittiin ensimmäisen kerran työstään vuonna 2002 ADR-palkinnolla kuukauden ääninäyttelijänä animesarjasta "Princess Nine".
Hän tehnyt urallaan yli 130 dubbausroolia, joiden ohella Haag on tehnyt alkuperäisiä äänirooleja muun muassa My Gym Partner's a Monkey -animaatiosarjaan.
Aghlabidit
Aghlabidien dynastia hallitsi nykyisen Tunisian aluetta sekä Algerian ja Libyan pohjoisrannikkoa eli Ifriqiyaa vuosina 800–909.
Aghlabidien ensimmäinen emiiri Ibrahim I ibn al-Aghlab nousi valtaan vuonna 800 käyttäen hyväkseen muhallabidien vallan heikkenemistä kapinoista johtuen. Hän otti pian kontrolliinsa muhallabidien valtakunnan itäosat. Tämän jälkeen valtakunta pysyi koossa vuoteen 909, jolloin fatimidien suku syöksi aghlabidit vallasta.
Porsche Formula 1 -sarjassa
Porsche kilpaili Formula 1 -sarjassa omana tallina kausina –, mutta sen autoilla ajettiin vielä vuoteen 1964 asti.
Yhdysvaltalainen Dan Gurney saavutti tallin ainoaksi jääneen voiton Ranskan GP:sta 1962. Voitto oli myös Gurneyn uran ensimmäinen. Saman vuoden Saksan GP:sta Gurney saavutti myös tallin ainoaksi jääneen paalupaikan. Kilpailussa hän sijoittui kolmanneksi. Hän saavutti myös tallin kaikki neljä muuta palkintosijoitusta.
Menestyksestä huolimatta Porsche jätti F1:set ja keskittyi urheiluautojen valmistukseen.
Kevin Lima
Kevin Lima (s. 1962) on yhdysvaltalainen ohjaaja. Hän on ohjannut monia Disneyn elokuvia, kuten Tarzanin ja 102 dalmatialaista.
Maria Mittet
Maria Haukaas Mittet (o.s. Storeng, s. 3. elokuuta 1979) on norjalainen laulaja.
Storeng syntyi Finnsnesissa, mutta kasvoi Senjassa, Tromssan läänissä. Hän esiintyi ensimmäisen kerran kansallisessa mediatapahtumassa ensimmäisessä musiikkiroolissaan 11-vuotiaana. Storeng ja hänen perheensä muuttivat Osloon musikaalin takia, ja kun se oli ohi, he muuttivat takaisin Senjaan. Storeng osallistui Norjan Idols-kisan toiselle kaudelle vuonna 2004 ja tuli kuudenneksi.
Hän edusti Norjaa vuoden 2008 Eurovision laulukilpailussa Belgradissa kappaleella ”Hold On Be Strong” ja sijoittui finaalissa viidenneksi.
101 dalmatialaista (piirrossarja)
101 dalmatialaista (engl. "101 Dalmatians: The Series") on 1990-luvulla valmistunut The Walt Disney Companyn piirrossarja. Se perustuu 101 dalmatialaista -elokuvaan.
Sarjan suomenkieliset äänet.
Ääninäyttelijät löytyvät jaksojen lopputeksteistä.