Trikkaus
Trikkaus (temppuilu) on näyttävä liikunnallinen laji, joka koostuu erilaisien taistelulajien, akrobaattisen voimistelun ja muiden vastaavien lajien näyttävimmistä tempuista, joista trikkaaja pyrkii tekemään mahdollisimman sulavan ja näyttävän kokonaisuuden käyttämällä erilaisia potkuja, voltteja ja kierteitä. Trikkaus on suhteellisen tuntematon laji maailmalla, mutta esimerkiksi musiikkivideoilla ja tanssiesityksissä näkee usein erilaisia trikkaukseen kuuluvia liikkeitä, ja joissain tapauksissa myös trikkaamisen tapaan liikesarjojen (puhekielessä "combojen") muodossa. Liikesarjojen tekeminen erottaa usein myös trikkauksen muista lajeista, joihin kuuluu samankaltaisia liikkeitä. (mm. Trikkaukseen usein sekoitetut Free running ja Parkour joiden yhteys trikkaukseen on todellisuudessa yhtä hatara kuin esimerkiksi lumilautailuun).
Trikkaus syntyi 1980-luvun lopun ja 1990-luvun alun yhdysvaltalaisessa (sport)karate-piireissä. Tätä taistelulajia harrastavat ja kilpailijat alkoivat keksiä ja liittää muiden lajien akrobaattisia liikkeitä synnyttäen nähtävyyttä liikesarjoihinsa.
Trikkauksessa alkoi syntyä uusia liikkeitä, kun muun muassa Jon Valera, Mike Chat ja Chris Devera alkoivat ottaa liikkeitä breakdancesta ja capoeirasta. Kyseiset henkilöt laittoivat 1990-luvun lopussa tempuistansa videoita nettiin, ja trikkaus alkoi jo selvästi erottua taistelulajeista, luoden tavallaan alalajin niistä, jotka löysivät videot netistä ja alkoivat omin avuin harjoittelemaan liikkeitä. (usein yksin omalla takapihallaan, mistä tulee vanhahko nimitys "takapihatrikkaus") Näihin aikoihin syntyivät myös Bilang.com ja trickstutorials.com, jotka ovat käytännössä levittäneet trikkauksen maailmalle yhdessä YouTuben kanssa, joka mahdollisti trikkausvideoiden jakamisen helposti ja nopeasti laajalle yleisölle.
Nykyään suurin osa trikkaajista koostuu näistä itseoppineista takapihatrikkaajista, jotka löysivät lajin netistä ja innostuivat harjoittelemaan sitä. Trikkaukseen ei käytännössä ole minkäänlaista opetusta tarjolla, paitsi internetistä löytyvät tutoriaalit. Muutamia poikkeuksia löytyy toki erilaisten trikkaus/akrobatiakurssien muodossa eri puolilla maailmaa, myös Suomessa trikkauksen uranuurtaja Team Unito tekee aktiivista työtä trikkauksen parissa.
Useat maailmanluokan trikkaajat ovat entisiä (ja myös nykyisiä) NASKA:n Sport Karate -kilpailijoita, mikä tekee heistä ikään kuin trikkauksen eteenpäin viejiä ja tyylillisesti esimerkillisiä trikkaajia. Esimerkkinä lajin huipuista Amerikassa asuvat Anis Cheurfa, Jeremy Marinas ja Daniel Graham jotka harjoittelevat vuonna 2009 avatussa The White Lotus Martial Arts Centerissä, joka on tavallaan trikkauksen Hollywood.
Tampereella sijaitseva Nääshalli on toiminut Suomen trikkaajien käytössä vuodesta 2002, jolloin trikkaus rantautui Suomeen. Tampereelta on maailmalle noussut myös Team Unito ja sen kasvatit Vellu Saarela sekä Riku Rikkonen. Team Unito järjestää suurimmat trikkaustapahtumat ja -gatheringit Suomessa. Syksyllä 2011 Unito osallistui Talent Suomi -kilpailuun ja vuonna 2015 Voitolla Yöhön -kilpailuun. Uniton kädenjälki näkyy myös Tampere-talossa pääsiäisenä 2015 ensi-iltansa saaneessa Parsifal-esityksessä, maailman ensimmäisessä trikkaukseen perustuvassa spektaakkelissa.
Muita tunnettuja trikkaajia Suomessa ovat muun muassa Elmeri Rantalainen, Johan Kirsilä ja Johannes Anttila.
Laji on koko ajan yhä suositumpi. Harrastajat järjestävät kerran, pari vuodessa kokoontumisia, gatheringejä tai miittejä, kuten trikkaajat itse sanovat. Aamulehden artikkelissa Vellu kommentoi "Aluksi miitissä saattoi olla kymmenen trikkaajaa, ja siinä olivatkin melkein koko Suomen trikkaajaat. Nyt viikonlopun miitissä tapaa satakin harrastajaa."
Vellu Saarelan haastattelussa Helsingin Sanomien NYT-liitteessä kerrottiin että trikkaus muistuttaa kulttuuriltaan paljon skeittaamista. Virallista järjestötoimintaa tai kursseja ei ainakaan vielä ole. Temppuja kuvataan ja pannaan muiden arvioitavaksi nettiin. "Nettiyhteisö päättää, kuka on kovin trikkaaja. Kisoja on vähemmän."
Poiketen muista lajeista, trikkauksessa itsessään ei ole mitään virallisia sääntöjä. Käytännössä trikkaaja voisi tehdä ihan minkä tahansa tempun ja kutsua sitä trikkaukseksi, mutta ajan myötä trikkaukseen on syntynyt jo tietynlainen temppurepertuaari, johon on vakiintuneet tietyt perustemput kuten esimerkiksi Peruspotkut(roundhouse, hook, yms.), Tornado kick, 540 Kick, Aerial, Takaperinvoltti, Cheat 720 Kick, 360 Crescent, B-twist, Gainer ja Korkki.
Jokainen trikkaaja harjoittelee temppujaan eri tavalla ja tekee temppunsa eri tavalla. Myös trikkauksen tarkoituksena on, että jokainen tekee asiat omalla tavallaan ja luo siten monimuotoisuutta trikkaukseen. Toinen voi harjoitella enemmän taistelulajien potkuja kun toinen pitää enemmän voimistelun volteista tai kierteistä. Kuten Aatu Keränen asian ilmaisi Ylä-Kainuun lehdessä "Tämä on siitä mukava laji, että jokainen trikkaaja tekee omaa tyyliään".
"Viisi vuotta sitten (Vellu) Saarela ei tiennyt trikkauksesta mitään. Sitten naapurissa asuva kaveri näytti netistä videon, joissa miehet tekivät hurjia voltteja ja akrobatiatemppuja. Poika katsoi temppuja haltioissaan, ja ajatteli, että nuo hänenkin on pakko oppia. Netistä löytyi lisää videoita, joiden hyppyjä 12-vuotias lähti rohkeasti harjoittelemaan lumihankeen parin kaverinsa kanssa." (Aamulehti 15.01.2010)
Yleensä trikkaajat ovat lähes kokonaan oppineet liikkeet katsomalla videoita, analysoimalla, pohtimalla ja katsomalla muiden tekemiä avustusvideoita, tutoriaaleja. Myös usein kysytään erilaisilta trikkausfoorumeilta apua jos jokin temppu ei ota sujuakseen. Usein trikkauksen harjoitteleminen tapahtuu myös pienissä porukoissa, koska yhdessä on aina mukavampaa, mutta toisinaan trikkaajat harjoittelevat yksinään. Trikkaukseen on olemassa erilaisia seuroja.
""Aloituskynnys voi olla suuri, jos taustalla ei ole akrobaattista taustaa tai dynaaminen liikunta on vierasta. Alussa tehdään todella yksinkertaisia juttuja ja kestää pitkään, ennenkuin päästään näyttävämpiin temppuihin"" sanoo Aatu Seppänen Ylä-Kainuun haastattelussa.
Trikkaus itsessään on jo hyvää harjoitusta, mutta usein varsinkin alkuvaiheilla tarvitsee runsasta venyttelyä (myös kevyt potkiminen käy aktiivisesta venyttelystä ja on myös lisäksi hauskaa, kunhan muistaa myös passiiviset venytykset). On myös tärkeä venytellä hyvin joka trikkauskerran (puhekielessä "trikkisession") aluksi ja tehdä hyvät alkuverryttelyt välttääkseen loukkaantumiset ja myöhemmin ilmenevät vaivat esimerkiksi lonkissa ja nivusissa, jotka pystyy välttämään pelkillä pienillä venyttelyillä. Trikkaukseen liittyy myös läheisesti loukkaantumisriski. Tuoreilla trikkaajilla loukkaantumiset ovat lähinnä pieniä revähdyksiä ja eri ruumiinosien kipeytymistä, kun on tottumaton uusiin liikkeisiin ja lihakset vasta kehitysvaiheessa, totta kai on tärkeää pitää järki kädessä ja edetä varovasti uusiin liikkeisiin välttääkseen suuremmat loukkaantumiset. Kokeneet trikkaajat ovat usein oppineet epäonnistuessaan laskeutumaan ("ländäämään", tai tässä tapauksessa "cräshäämään" koska kyseessä on epäonnistuminen) temput pehmeämmin kuin aloittelija, mutta parhaiten loukkaantumiset välttää tietämällä omat rajansa. Trikkauksessa voi myös pidemmän päälle saada ikäväksi seuraksi rasitusvammoja kuten "hyppääjän polven", minkä takia on myös tärkeä kuunnella omaa kehoaan ja lopettaa sen rasittaminen kun se niin pyytää, mikä on toki tärkeää kaikessa urheilussa.