hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Rothmans
Rothmans on alun perin brittiläinen savukemerkki, jota nykyisin valmistavat British American Tobacco (BAT) sekä Philip Morrisin omistama kanadalainen Rothmans, Benson & Hedges (RBH).
Aiemmin Rothmans International oli itsenäinen tupakkateollisuusyhtiö, joka fuusioitui vuonna 1999 British American Tobaccon kanssa. Rothmansin tupakkamerkkejä olivat tuolloin Rothmans, Dunhill, Pall Mall ja Peter Stuyvesant. Kaupan ansiosta BAT-yhtiö pääsi markkinaosuudessa lähelle maailman johtavan savukeyhtiön Philip Morrisin 17 prosentin osuutta. BAT lakkautti tuolloin Rothmansin tehtaat Spennymoorissa ja Darlingtonissa Durhamin kreivikunnassa ja siirsi tuotannon omaan Southamptonin tehtaaseensa.
Yhtiö sai alkunsa Louis Rothmanin vuonna 1890 Lontoon Fleet Streetille perustamasta kioskista. Vuonna 1900 Rothman avasi toisen liikkeen Lontoon Pall Mall -kadulle ja toi samalla markkinoille kadun mukaan nimetyn Pall Mall -savukemerkin. Maine kasvoi, ja yhtiö pääsi Englannin kuninkaallisen hovihankkijan asemaan. Rothmans-yhtiö listattiin Lontoon pörssiin vuonna 1929.
Vuonna 1954 eteläafrikkalaisen Rupertin suvun omistama Rembrandt Group osti enemmistön Rothmansista ja vuonna 1958 Carreras-tupakkayhtiön. Carreras puolestaan osti 51 prosentin osuuden Dunhill-yhtiöstä 1967. Vuonna 1988 Rembrandt järjesteli luksustavaraliiketoimintansa Richemont-yhtiöksi, joka omisti aluksi vähemmistön Rothmans Internationalista. Lisäksi sen omistuksiin kuuluivat tupakkayhtiö Alfred Dunhill, koruyhtiö Cartier, kynävalmistaja Montblanc ja muotitalo Chloé.
Vuonna 1989 Richemont osti Philip Morrisin 30 prosentin osuuden Rothmans Internationalista. Vuonna 1993 Richemont eriytti tupakkateollisuutensa luksustavaroista yhtiöksi Rothmans International NV/PLC. Luksustuotteista muodostettiin Vendôme Luxury Group SA/PLC.
Vuonna 1995 Richemont osti pienosakkailta Rothmans Internationalin kokonaan itselleen. Tammikuussa 1996 Rembrandt Group ja sen omistama Richemont järjestelivät kaiken tupakkaliiketoimintansa Rothmans International -yhtiön alle.
Vuonna 1999 British American Tobacco osti Rothmans Internationalin. Kaupan mukana BAT sai omistukseensa kanadalaisen Rothmans, Benson & Hedges -yhtiön (RBH), mikä kuitenkin nosti BAT:n markkina-aseman Kanadassa viranomaisten sallimaa määräävämmäksi. Niinpä RBH myytiin Philip Morrisille 2008. RBH valmistaa nykyisin paitsi Rothmans-savukkeita, myös merkkejä Craven A, Benson & Hedges, Davidoff, Belmont, Belvedere, Number 7, Mark Ten, Canadian Classics, Québec Classique, Accord, Next ja Philip Morris. RBH työllistää noin 780 henkilöä.
1970-luvulla Rothmansin markkinoinnissa panostettiin vahvasti sponsorointiin. Yhtiö tuki muun muassa Britannian olympiajoukkuetta Münchenissä 1972. Vuosina 1970–2002 julkaistiin vuosittain jalkapalloilutietoja sisältävää "Rothmans Football Yearbookia" (nyk. "Sky Sports Football Yearbook").
1980-luvulta lähtien Rothmans-savukemerkki oli aktiivinen yhteistyökumppani moottoriurheilussa. Vuosien 1985 ja 1993 välillä Rothmans sponsoroi Hondaa. Sittemmin Rothmans sponsoroi WilliamsF1:tä aina kaudelle 1998 asti, jolloin sponsorointi vaihtui Winfieldiin.
PSS-asema
Pisi-Saarimäki-Sammatus -asema, johon liitettiin myöhemmin Mäkriäjärvi–Syvärinkaupunki–Syväri -alue, oli jatkosodassa käytetty taisteluasema Itä-Karjalassa.
Aseman linnoitustyöt alkoivat vuoden 1942 aikana ja kesään 1944 tullessa linja oli kohtalaisessa taistelukunnossa. PSS-asemaa oli suunniteltu käyttää "saranana" mahdollista Itä-Karjalasta vetäytymistä varten aseman suojatessa perääntyvien suomalaisten vasenta sivustaa.
Neuvostoliiton Karjalan Rintaman aloitettua hyökkäyksensä 20. kesäkuuta suomalaiset perääntyivät nopeasti PSS-asemaan. He ryhmittyivät puolustukseen 24. kesäkuuta mennessä. Neuvostojoukot olivat kuitenkin tehneet jo 23. kesäkuuta aamuyöllä Laatokalla maihinnousun Tuulokseen 40 kilometriä aseman selustaan. Maihinnousu katkaisi Laatokan rannan suuntaisen maan- ja rautatien. Molemmat olivat elintärkeitä PSS-aseman ja muiden Laatokan-Karjalan suomalaisjoukkojen huollolle . Viimeisten suomalaisten ryhmittyessä puolustukseen linja murtui Pisin alueella ja VI armeijakunnan komentaja Aarne Blick antoi luvan luopua PSS-asemasta. Taistelu asemasta kesti noin kaksi päivää. Suomalaisia oli asemaa puolustamaan 8. divisioona ja 15. prikaati. Neuvostojoukot hyökkäsivät asemaa vastaan kolmella armeijakunnalla.
PSS-aseman menettämisen jälkeen suomalaiset vetäytyivät taistellen U-asemaan.
Kristine Sa
Kristine Sa (s. 6. kesäkuuta 1982, Song Be, Vietnam), oikealta nimeltään Huỳnh Ngọc Nhã Yến, on kanadanvietnamilainen poplaulaja, runoilija ja sanoittaja. Hän muutti Kanadaan perheensä mukana 6-vuotiaana ja asuu nykyisin Torontossa. Kristinen sisko Tam Doan on myös laulaja.
Kristine on ollut vieraana useissa anime-tapahtumissa (mm. Anime Mid-Atlantic, Anime USA, Otakon ja Youmacon) ympäri Yhdysvaltoja. Hänen kolmas studioalbuminsa, "Hopeless Romantic", ilmestyi helmikuussa 2007.
Arvo Aallas
Arvo Sakari Aallas (7. lokakuuta 1930 Kaukola – 17. kesäkuuta 1976 Terijoki, Neuvostoliitto) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija. Hän toimi aikakauslehtireportterina 1950-luvulla ja työskenteli Yleisradiossa 1950-luvulta alkaen vuoteen 1974 saakka. Aallas muistetaan radiokuunnelmista ja ajanviihdeohjelmista.
Aallas oli Jaana-lehden päätoimittaja vuosina 1961–1971. Hän oli töissä Arvotekstit Ky:ssä vuosina 1970–1976 kirjoittaen artikkeleita ja kuunnelmia. Aallas käytti salanimeä "Aallos Arvo".
Aallas on tunnettu myös laulunsanoittajana. Hänen tunnetuimpia sanoituksia ovat Irwin Goodmanin laulama kappale "Salainen agentti", ja Tamara Lundin laulama kappale "Hyväile hyväile vaan" (säv. Toivo Kärki).
Aallas kuoli kesäkuussa 1976 Terijoella sattuneessa auto-onnettomuudessa.
Something Corporate
Something Corporate on yhdysvaltalainen rockyhtye, joka on kotoisin Orangen piirikunnasta Kaliforniasta. Yhtye on luokiteltu pop- ja punkmusiikin välimaastoon, vaikka he itse pitävät musiikkiaan pianorockina. Yhtye on ollut koossa vuodesta 1998 lähtien.
Tobrukin piiritys
Tobrukin piiritys (31. maaliskuuta – 27. marraskuuta 1941) oli kahdeksan kuukautta kestänyt Tobrukin kaupungin piiritystaistelu toisessa maailmansodassa. Se käytiin Libyassa Tobrukia puolustavien liittoutuneiden ja Erwin Rommelin johtamien akselivaltojen joukkojen välillä.
Pääosan piirityksestä Tobrukia puolusti kenraaliluutnantti Leslie Morshedien komentama vahvennettu Australian 9. divisioona, jota Lähi-idän joukkojen komentaja kenraali Archibald Wavell oli käskenyt puolustamaan kaupunkia kahdeksan viikkoa. Divisioona kuitenkin puolusti kaupunkia yli viisi kuukautta ennen kuin se syyskuussa korvattiin 70. jalkaväkidivisioonalla, puolalalaisella Karpaattien prikaatilla ja Tsekkoslovakian 11. jalkaväkipataljoonalla, joita kaikkia johti kenraalimajuri Ronald Scobie. Tuoreet joukot puolustivat kaupunkia 8. armeijan marraskuiseen hyökkäykseen saakka, jolloin piirittäneet joukot vetäytyivät kaupungin edustalta.
Välimeren laivasto tuki puolustajia tykkitulella ja toimitti täydennyksiä kaupunkiin. Kaupungin strateginen asema edellytti sen hallussapitoa. Se oli ainoa satama Tripolin ja Aleksandrian välillä (Benghazin lisäksi), jonka kautta hyökkääjä olisi voinut huoltaa joukkojaan ennen lopullista hyökkäystä Egyptiin.
Britannian joukot valtasivat Tobrukin alkuvuodesta 1941 osana operaatio Compassia. Maaliskuussa 1941 saksalaiset ottivat suurimman osan alueesta takaisin. Saksalaisjoukot eivät kuitenkaan kyenneet valtaamaan Tobrukia, johon liittoutuneita joutui piiritetyksi. Saksan sodanjohto ei kuitenkaan toimittanut Erwin Rommelille Afrikkaan lisävoimia, vaan Tobruk katsottiin vähäarvoiseksi tavoitteeksi. Britit saivat sen vapaaksi marraskuussa 1941.
Pretty Vacant
Pretty Vacant on brittiläisen punkyhtye Sex Pistolsin vuonna 1977 julkaistu single. Se julkaistiin 2. kesäkuuta Britanniassa ja 27. lokakuuta Yhdysvalloissa. Kappale ilmestyi myös samana vuonna yhtyeen albumilla "Never Mind the Bollocks, Here's the Sex Pistols". Singlen B-puoli oli cover-versio The Stooges -yhtyeen kappaleesta "No Fun". Kappaleen kitarariffin keksi yhtyeen basisti Glen Matlock kuullessaan radiosta ABBA -yhtyeen kappaleen "S.O.S.".
Kappale oli vuonna 1981 Ralph Bakshin ohjaamassa elokuvassa "American Pop".
"Pretty Vacant" kappale oli sijalla 26 vuonna 2005 Q-lehden kategoriassa "100 parasta kitarakappaletta".
Eteläafrikkalainen popyhtye Shikisha coveroi kappaleen vuonna 1996.
King Foo Entertainment
King Foo Entertainment Ltd Oy on suomalainen maailmanlaajuisesti toimiva manageri- ja ohjelmatoimisto sekä levy-yhtiö. Yhtiön perustivat tammikuussa 2002 Spinefarm Recordsin tuotantopäällikkönä aiemmin työskennellyt Ewo Pohjola (ent. Rytkönen), Toni Peiju ja muusikko Timo Rautiainen. Yhtiön edustamiin artisteihin lukeutuvat muun muassa Amorphis, Children of Bodom, Nightwish, Sonata Arctica, Indica ja Private Line.
Levy-yhtiötoimintaa yhtiö harjoittaa King Foo Records -levymerkin alla. Levymerkki aloitti toimintansa vuonna 2004 julkaisemalla Timo Rautiainen & Trio Niskalaukauksen "Kylmä tila" -albumin, ja sittemmin sen kautta on julkaistu Timo Rautiaisen ja Tarotin albumeja sekä "V2 – Jäätynyt enkeli"-elokuvan soundtrack.
Leslie Thorne
Leslie Thorne (23. kesäkuuta 1916 Greenock, Inverclyde – 13. heinäkuuta 1993, Troon, North Ayrshire) oli brittiläinen Formula 1 -kuljettaja Skotlannista. Hän osallistui yhteen Grand Prix -kilpailuun, mutta ei onnistunut keräämään yhtään MM-pistettä sijoituttuaan siinä 14:nneksi.
PDCA
PDCA-sykli (Plan, Do, Check, Act) on ongelman ratkaisumalli ja kehittämismenetelmä. Muita nimiä on mm. Demingin laatuympyrä ja PDCA-kehityssykli.
PDCA perustuu ympyrään, jota kierretään: ensin suunnitellaan (plan), sitten tehdään (do). Tekemisen jälkeen tarkistetaan (check) ja tehdään tarvittaessa korjaukset (act). Korjausten jälkeen ympyrässä palataan alkuun, eli suunnitteluun.
Kehittäminen nähdään spiraalina, päättymättömänä prosessina - jokaisen ympyrän kierroksen jälkeen ollaan kierroksen lähempänä tavoitetta. Kehittämisen osittaminen sykleihin, ympyrän kierroksiin, perustuu jatkuvan oppimisen ajatukseen, informaatio ja omat tietomme ovat rajoittuneet mutta kehittyvät spiraalin aikana. Täydellisyyteen pyrkimisen sijasta siis hyväksytään "suunnilleen oikein" ajattelu. Kehittämisspiraalin aikana myös lopullista tavoitetta voidaan tarkistaa.
PDCA-sykli on yksi keskeisiä työkaluja jatkuvassa parantamisessa, laatujohtamisessa ja prosessinkehittämisessä.
Hoshin-suunnitelma perustuu PDCA-sykliin.
Hoshin-suunnitelma
Hoshin-suunnitelma on PDCA-sykliin perustuva suunnittelu- ja laadunparannusprosessi, laatujohtamisen ja prosessinkehittämisen menetelmä. Monet japanilaiset yritykset ovat käyttäneet Hoshinia menestyksekkäästi, länsimaissa prosessin käyttö on ollut vähäistä.
Yrityksen johto arvioi yrityksen mission ja vision ja pitkän tähtäimen suunnitelmat. Suunnitelmaan otetaan mukaan asiakaspalaute, talous- ja kilpailutilanne, edellisen vuoden suunnitelmat ja menestys. Uusi suunnitelma levitetään kaikille organisaatiotasoille. Levitys on tapahtuu vuorovaikutteisesti eri tasojen esimiesten välillä. Levityksen jälkeen jokaisella tasolla on yhtenäinen vuosisuunnitelma, joka sisältää yhtenäiset tavoitteet ja mittarit
Päivittäiseen käytännön toimintaan kaikille yksiköille tehdään toteutussuunnitelmat, joilla pyritään pitkän tähtäimen suunnitelmien toteutumiseen. Yksiköt laativat päivittäiset toteutussuunnitelmat itsenäisesti. Tehdyt suunnitelmat levitetään koko organisaatiolle.
Suunnitelmien toteutumista tarkistetaan säännöllisin väliajoin. Jos kaikki sujuu suunnitelmien mukaan, jatketaan suunnitelman toteuttamista. jos poikkeavuuksia havaitaan, muutetaan suunnitelmaa tai resursseja.
Vuoden lopussa on vuositarkastus, jossa arvioidaan koko vuoden pitkän tähtäimen suunnitelmien toteutuminen. Samalla käydään läpi epäonnistumiset, onnistumiset ja muut kokemukset. Säännöllisillä tarkistuksilla pyritään pitämään toiminta ja suunnitelmat yhdessä.
Gazalan taistelu
Gazalan taistelu käytiin 28. toukokuuta – 13. kesäkuuta 1942 liittoutuneiden ja akselivaltojen joukkojen välillä Pohjois-Afrikassa lähellä Gazalan kaupunkia toisen maailmansodan aikana. Taistelussa Erwin Rommel johtama Deutsches Afrikakorps ja Italian joukoista koostunut armeija löi liittoutuneiden joukot, joita johtivat Neil Ritchie ja Claude Auchinleck. Rommel käytti nerokasta, mutta riskialtista taktiikkaa hyökätessään liittoutuneiden joukkoja vastaan ja työnsi heidät Egyptin rajalle. Strategisesti tärkeä Tobrukin satamakaupunki jäi liittoutuneiden hallintaan akselivaltojen selustaan. Viimeksi se kesti Rommelin piiritystä kahdeksan kuukautta ennen Rommelin perääntymistä. Tällä kertaa Rommel valtasi Tobrukin nopeasti.
Asiakas
Asiakas on henkilö, joka ostaa tuotteen tai palvelun sekä suorittaa sopimuksen mukaisen maksun. Maksu voidaan suorittaa rahamääräisenä tai tuotteina tai palveluina, riippuen sopimuksesta.
Asiakas voi olla suora, epäsuora, sisäinen tai ulkoinen.
Suora asiakas toimii suoraan yrityksen tai yksityishenkilön kanssa. Yksinkertaisin tapaus on tuotteen tai palvelun tilaaja.
Epäsuora asiakas käyttää tuotetta tai palvelua, vaikkei ole suorassa yhteydessä toimittajan kanssa. Tuote voidaan myydä asiakkaalle tukku- tai vähittäisliikkeen kautta. Vaikka asiakas olisi epäsuora, asiakkaan mielipide täytyy ottaa huomioon. Menekki kuihtuu erittäin nopeasti, jos ainoastaan tukun tyytyväisyydestä ollaan kiinnostuneita.
Ulkoinen asiakas on yrityksen ulkopuolelta suora tai epäsuora asiakas.
Sisäinen asiakas on yrityksen sisällä. Varsinkin suuremmissa yrityksissä yritys on jaettu tulosyksiköihin, jotka ostavat toisiltaan palveluita: esimerkiksi markkinointi ostaa IT-osastolta tietokoneet ja verkkoyhteydet.
Moolok
Moolok, Molok, Moloch tai Moolek oli nykyisen Israelin alueella Vanhan Testamentin aikana palvottu foinikialainen jumala; sillä oli oinaan pää ja ihmisen ruumis. Foinikialaiset uhrasivat jopa lapsia polttouhreina Moolokille.
Jumalaa palvottiin tulella, ja perimätiedon mukaan muutamat Israelin ja Juudan kuninkaat (Manasse) pakottivat jopa omat poikansa kulkemaan tulen läpi Moolokin kunniaksi Ben-Hinnomin laaksossa olleella palvontapaikalla. Tämä Gehennom-niminen paikka oli aina rikinkatkuinen, ja huurut ajoivat ihmisiä poispäin. Gehennom on toiminut Helvetin esikuvana; se on myös helvetin hepreankielinen nimi (Gehenna).
Vanhan Testamentin Kuningasten kirja kertoo, kuinka kuningas Joosia hävitti palvontapaikan ja saastutti sen pysyvästi muuttamalla koko laakson kaatopaikaksi, jollainen se on edelleen. Sinne heitettiin muun muassa teloitettujen ruumiit, perimätiedon mukaan myös Jeesuksen kanssa yhtaikaa ristiinnaulittujen rosvojen ruumiit.
Moolok-kultti sammui lopullisesti Baabelin pakkosiirtolaisuuteen.
Kolmannessa Mooseksen kirjassa on useita kohtia, joissa Jumala erikseen kieltää israelilaisilta lastensa uhraamisen polttouhreina Moolokille. Tähän syyllistyneet Jumala määrää kivitettäviksi.
Moolok ja Gehennom esiintyvät myös monissa tietokonepeleissä, esimerkiksi Ancient Domains of Mysteryssä (ADOM) ja NetHackissa. Näissä Moolokin rooli on usein paha demoni.
Nimeä Moloch on verrattu puunin kielen kantasanaan MLK, joka merkitsee uhrausta. Tämä saattaa viitata siihen, että Moloch ei olisikaan ollut jumala, vaan pikemminkin erityinen uhraustapa.
Poikiminen
Poikimisella tarkoitetaan nautaeläinten synnytystapahtumaa. Hyötyeläimet tarvitsevat poikimisessa toisinaan ihmisen apua, esimerkiksi silloin kun vasikka syntyy epänormaalissa asennossa. Paras paikka poikimiselle on poikimakarsina, jossa eläin saa olla irrallaan. Pihattoon, muiden lehmien sekaan poikiminen ei ole suotavaa.
Lehmän poikimisen lähestyessä sen utare kasvaa ja maito laskeutuu, hännäntyven siteet löystyvät ja ulkosynnyttimet turpoavat. Poikiminen sisältää kolme eri vaihetta: avautumis-, ponnistus-, ja jälkeisvaiheen. Lehmä tarvitsee apua jos vasikka on suurikokoinen tai hankalassa asennossa. Normaalisti vasikka syntyy etujalat ja pää edellä. Emä on vasikkansa paras hoitaja, ja sen olisi hyvä saada nuolla vasikka täysin kuivaksi ennen vasikkakarsinaan siirtoa. Nuolemisella on myönteisiä vaikutuksia kohdun palautumiseen ja maidontuotantoon, lisäksi vasikka saa verenkiertoa parantavaa tehokasta hierontaa.
Vasikkakarsinassa on oltava paljon kuivikkeita ja tarvittaessa lämpölamppu. Vasikan tulisi saada ternimaitoa mahdollisimman pian syntymänsä jälkeen, sillä siitä se saa kaikki tarvitsemansa vasta-aineet. Jos vasikka ei jostain syystä pääse itse imemään maitoa emästä, lehmä voidaan lypsää ja juottaa maito vasikalle tuttipullosta tai – ämpäristä. Normaalisti vasikka imee emän maitoa n. 1,5–2 litraa kerralla. Pakastettua ternimaitoa lämmitettäessä on muistettava, että maidon lämpötila ei nouse yli 40 °C, jotta sen sisältämät vasta-aineet eivät tuhoudu.
SS7
SS7 () on puhelinverkon merkinantoprotokolla. SS7 hoitaa keskusten välisen merkinantoliikenteen. Puhelinverkossa data (itse puhelu) ja merkinanto (esim. tämä puhelu pitää yhdistää tähän ja tähän paikkaan) on erotettu erillisiin verkkoihin.
Pernoo
Pernoo on kylä Kotkan kaupungin pohjoisosassa Kymijoen Pernoonhaaran länsipuolella. Pernoo kuului Kymin kuntaan vuoteen 1976 saakka. Pernoon Haukkavuorella sijaitsee puolustusvoimien tutka-asema. Lakkautettu Pernoon peruskoulu sijaitsee Kymijoen rannassa Laajakosken kylän puolella. Kylällä järjestetään vuosittain lokakuun alussa maalaismarkkinat, joilta voi ostaa esimerkiksi paikallisten viljelijöiden tuotteita.
Kurittula-Pernoon alueella on 593 asukasta (31.12.2012).
Tunnettuja luonnonnähtävyyksiä Pernoossa ovat Haukkavuori luolineen ja Pernoonkosket sekä kylän lounaisosasta alkava Valkmusan kansallispuisto ja siihen kuuluva Mustanjärvensuo.
Pernoosta on riippusiltayhteys kevyelle liikenteelle Kymijoen ylitse Mikkolansaaren kautta Pernoonhaaran itäpuolelle Laajakosken kylään. Pernooseen kulkee linja-autoyhteys Kotkan keskustasta.
Harry Aaltonen
Harry Eino Veikko Aaltonen (3. helmikuuta 1930 Vaasa – 26. elokuuta 2000) oli suomalainen säveltäjä ja jazzmuusikko instrumenttinaan rummut. Hän johti Minimusic-nimistä yhtiötä, joka teki niin sanottuja jäljitelmäkasetteja. Minimusicille levytti aikanaan muun muassa Rauli "Badding" Somerjoki. Teuvo Valo kuuluu myös Minimusicin artisteihin useamman albumin verran. Harry on myös Teuvon lapsen kummisetä. Harry ja Teuvo olivat aikanaan lähes parhaimpia ystäviä, ja sieltä kautta tulikin useampia iskelmiä mitkä elävät nykyäänkin. "Muistatko Olavi Virran", "Miehen Ikään", "Elokuun Kuutamolla" sekä "Keväinen Rakkaus" ja "Kätketyt Tunteet". Harry, sekä puolisonsa Kaarina luotsasivat artisteja Minimusic-Labelilla, (Sound-Cat) ja säveltäjiä lauluille oli paljonkin erilaisia, mm. Raul Reiman, Lasse Könönen, Maj-Lis Könönen, Toivo Kärki.
Hietanen
Hietanen on yksi Hamina-Kotkan sataman osista ja entinen saari Kotkassa. Se kuuluu Hovinsaaren kaupunginosaan ja on nykyisin pengerretty kiinni Hovinsaareen. Hietasen satamaan liittyy läheisesti Hietanen Etelä eli entinen Puolanlaituri.
Hietanen on merkittävä paperin viennin ja Venäjälle suuntautuvan autojen jatkokuljetusten satama. Autoille on tasattu noin 100 hehtaaria säilytyskenttiä, joihin mahtuu noin 40 000 autoa kerralla. Tärkeimpiä Hietasessa toimivia logistiikkayrityksiä ovat Steveco Oy, Valdoring Oy ja Wallenius Wilhelmsen Logistics.
Hietasen saarelle perusti sahan viipurilainen yritys Paul Wahl & Co. vuonna 1874, joka siirtyi W. Gutzeitin omistukseen vuonna 1909. Sahan yhteyteen nousi työläisten asuinalue. Pengertie rakennettiin 1970-luvulla, kun Hietaseen rakennettiin RoRo-satama. Samassa yhteydessä asuinalue purettiin. Nykyään Hietanen on kokonaan satama-aluetta, asutusta ei enää ole. Hietasen satama kuului Kotkan Satama Oy:n satamiin ennen Kotkan Satama Oy:n ja Haminan Satama Oy:n yhdistymistä HaminaKotka Satama Oy:ksi.
Max Clauzen
Max Clauzen oli saksalaissyntyinen, sittemmin Neuvostoliittoon siirtynyt ja Neuvostoliiton hyväksi toiminut vakooja. Clauzen toimi vakoilutehtävissä huippuvakoilija, lehtimies Richard Sorgen kanssa Japanissa 1930–1940-luvuilla. He välittivät radioteitse huippusalaista tietoa Japanista Neuvostoliittoon 1930-luvun alkupuolelta aina lokakuuhun 1941 saakka eli noin vuosikymmenen ajan. Clauzen ja Sorge vangittiin lokakuussa 1941 Tokiossa. Sorge tuomittiin kuolemaan 1943 ja hirtettiin marraskuussa 1944. Clauzen tuomittiin elinkautiseen vankeuteen, mutta hänet vapautettiin Japanin antauduttua 1945.
Triops longicaudatus
Triops longicaudatus on pieni ja alkukantainen kilpikidusjalkaisten lahkon äyriäinen. Lajia pidetään elävänä fossiilina, vaikka se on hieman nuorempi kuin sukulaislaji "Triops cancriformis".
"Triops longicaudatus" elää tilapäisissä vesilammikoissa Pohjois-, Väli- ja Etelä-Amerikassa, Karibialla, Japanissa, Galápagossaarilla sekä Uudessa-Kaledoniassa. Elinympäristönsä takia se on nopeakasvuinen ja lyhytikäinen. Muiden kilpikidusjalkaisten tavoin "Triops longicaudatus" lisääntyy yleensä suvuttomasti, vaikka lajissa onkin kaksi sukupuolta. Triopseilla on kolme silmää, kuten nimestä voi päätellä, kuori, eli "carapax" ja kaksihaarainen pitkä häntä. Naarailla on isompi kuori.
Triopseja voidaan pitää akvaariokalojen tapaan lemmikkeinä. Ne tarvitsevat alussa vähintään litran klooritonta vettä, mutta myös kultakalamalja käy, jos triopseja on vähän. Triopsit kaivautuvat mielellään hiekkaan, joten olisi hyvä olla muutama sentti puhdistettua hiekkasekoitusta kaivautumista varten. Hoito on helppoa ja triopsit syövät mieluusti esimerkiksi kalaa, porkkanaa ja herneitä. Triopsit ovat kannibaaleja, eli ne syövät toisiaan, joten triopseja tulisi olla pienessä akvaariossa enintään viisi – mieluiten yksi koiras ja muut naaraita.
Nikolai Sutjagin
Nikolai Vasilijevitš Sutjagin (s. 5. toukokuuta 1923 Smagino Buturlinski, Neuvostoliitto – k. 12. marraskuuta 1986) oli neuvostoliittolainen hävittäjälentäjä, joka oli 21 ilmavoitollaan Korean sodan johtava ässä.
Nikolai Sutjagin syntyi 5. toukokuuta 1923 Smagino Buturlinskin kylässä. Hänen vanhempansa olivat maatyöläisiä. Hän astui asepalvelukseen vuonna 1941. Vuonna 1942 hän valmistui Tšernikovin lentosotakoulusta. Elokuussa 1945 hän osallistui lentotoimintaan Japanin ilma-asetta vastaan Kaukoidässä Neuvostoliiton vapauttaessa Korean ja Mantšurian Japanin miehityksestä.
Sutjagin palveli 303. lentodivisioonan 17. laivueessa, kun se siirtyi toukokuussa 1951 Mantšuriaan tukemaan 324. lentodivisioonaa Korean sotatoimissa. Sutjagin lensi ensimmäisen sotalentonsa tässä sodassa kesäkuun alussa 1951. Hän lensi koko sodan ajan MiG-15-hävittäjällä pudottaen etupäässä F-86-hävittäjiä. 10. lokakuuta 1951 Sutjagin sai kultaisen ansiomerkin ja hänestä tuli Neuvostoliiton sankari. Korean sodan jälkeen Sutjagin suoritti Lentoakatemian vuonna 1956 ja Sotilasakatemian vuonna 1964. Hän yleni kenraalimajuriksi ja siirtyi eläkkeelle vuonna 1978. Hän kuoli 12. marraskuuta 1986.
Ilmavoitot, kaikki hävittäjälentokoneita:
Kuten aina puolin ja toisin, voittojen ja tappioiden tilastoinnissa on epäselvyyksiä. Sutjaginin tapaus on kuitenkin harvinaisen tarkkaan analysoitu.
Francis Capra
Francis Capra (s. 22. huhtikuuta 1983 New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän varttui Bronxissa New Yorkissa.
Capra aloitti näyttelemisen 10-vuotiaana elokuvassa "Jäähyväiset kummisedälle". Tämän jälkeen hän on esiintynyt mm. elokuvissa "Kazaam" ja "Henkimaailman hommia". Capra on vakiokasvoja kehutussa sarjassa "Veronica Mars", jonka kolmatta tuotantokautta ollaan kuvaamassa. Hän on myös vieraillut sarjoissa Amyn lailla (Judging Amy), O.C., Yli synkän virran (Crossing Jordan), Ilman johtolankaa (Without a Trace) ja CSI.
Capra on myös perustanut tuotantoyhtiön (Take Off Productions) yhdessä näyttelijä De'Aundre Bondsin kanssa
Uuno Aarto
Uuno Ilmari Aarto (26. joulukuuta 1894 – 28. joulukuuta 1928 Turku) oli suomalainen säveltäjä, sanoittaja ja näyttelijä. Hän näytteli vuonna 1923 tukkilaista Erkki Karun ohjaamassa elokuvassa "Koskenlaskijan morsian", johon hän sovitti musiikin, ja vuonna 1924 venemiestä elokuvassa "Myrskyluodon kalastaja". Aarto on muun muassa säveltänyt kertosäkeen musiikin kappaleeseen ”Kulkurin valssi”.
Aarto oli näyttelijänä Turun Työväen Teatterissa. Hän osallistui myös työväen urheiluliikkeen toimintaan nyrkkeilyn piirissä, laati ohjelmanumeroita työväen juhlatilaisuuksiin sekä avusti työväenlehtiä. Uuno Aarto kuoli joulukuun lopulla 1928 tuberkuloosiin.
Salosaari (Mikkeli)
Salosaari on suurehko saari Saimaalla Mikkelin kaupungin edustalla. Alueella on lähinnä taajama-asutusta ja Mikkelin Ammattiopiston metsäkoulu. Saaren läpi kulkee valtatie 62 Mikkelistä Anttolan ja Puumalan kautta Ruokolahdelle ja valtaväylälle 6.
Terry Riley
Terry Riley (s. 24. kesäkuuta 1935 Colfax, Kalifornia) on yhdysvaltalainen säveltäjä ja kosketinsoittaja sekä eräs varhaisimmista musiikin minimalismin kehittäjistä Steve Reichin, Philip Glassin ja La Monte Youngin ohella.
Riley valmistui säveltäjäksi Kalifornian yliopistosta, mutta suurimmat vaikutteensa hän kuitenkin sai intialaiselta laulajalta Pandit Pran Nathilta. 1950- ja 1960-luvulla Riley matkusti usein Intiaan opiskellakseen tablan ja tamburan soittoa sekä laulua. 1960-luvulla Riley matkusteli paljon myös Euroopassa elättäen itsensä muun muassa kapakkapianistina. Elokuussa 1963 hän toteutti yhdessä Henrik Otto Donnerin ja Ken Deweyn kanssa Suomen ensimmäisen happeningin "Street Piece". Vuonna 1971 Riley alkoi opettaa Mills Collegessa klassista intialaista musiikkia.
Uraauurtava sävellys oli "In C": se koostuu 53:sta noin tahdin pituisesta melodiapätkästä C-duurissa, joita kukin muusikko toistaa haluamansa määrän ennen siirtymistään seuraavaan. Kun muusikoita on useita (Riley mainitsee partituurissa 35 enimmäismääräksi) tuloksena on rikas ja monimutkainen, staattinen mutta samalla alati vaihtuva rytminen ja harmoninen kuvio. Sävellys kestää 45–90 minuuttia.
Riley esitti 1960-luvulla säännöllisesti yön yli kestäviä soolokonsertteja vanhalla urkuharmonilla, nauhurilla ja saksofonilla, ja useat hänen julkaistut levynsä ovatkin pitkälle 1970-luvulle saakka vastaavanlaisia konsertteja vinyylilevyn rajoihin typistetyssä muodossa: pitkiä sähköuruilla soitettuja teemojen toistoon ja modaalisiin asteikkoihin perustuvia improvisaatioita.
80-luvulta lähtien Riley on tehnyt paljon yhteistyötä jousikvartetti Kronos Quartetin kanssa. 1990-luvulla hän on myös alkanut säveltää suuremmille kokoonpanoille mutta esiintyy edelleen mielellään yksinään.
Toila
Toila oli kunta Suomenlahden rannalla, Narvanlahden länsireunalla, Itä-Virumaan maakunnassa Virossa. Vuoden 2017 kuntauudistuksessa Toila, Kohtla ja Kohtla-Nõmme yhdistettiin uudeksi Toilan kunnaksi.
Toila on tunnettu kylpylä-sanatoriosta, joka perustettiin alkuaan neuvostovuosina öljyliuskeen eli palavankiven kaivosmiesten parantolaksi.
Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Toilan kunnassa oli 2 176 asukasta, joista 1 761 (80,9 %) oli virolaisia, 330 (15,2 %) venäläisiä ja 84 (3,9 %) muita kansallisuuksia.
Irbid
Irbid () on Jordanian kolmanneksi suurin kaupunki (Ammanin ja Zarqan jälkeen) ja 1 572 neliökilometrin laajuisen Irbidin kuvernoraatin keskus. Se sijaitsee ylängöllä 85 km Ammanista pohjoiseen. Vuoden 2004 väestönlaskennan aikaan Irbidin kaupungissa asui 250 645 ja koko kuvernoraatissa 928 292 henkeä.. Alueen väkiluku on noussut viime vuosina Palestiinan Länsirannalta sekä Syyrian Eteläpuolelta tulleiden pakolaisten takia.
Alue on ollut asuttuna pronssikaudelta asti. Ennen islamin leviämistä alueelle kaupunki tunnettiin nimellä Arabella. Alueella on hyvin hedelmällinen maaperä, ja ennen islamia se tunnettiin viineistään. Hellenistisellä kaudella se oli merkittävä kauppapaikka. Islamin aikana kaupungin merkittävimmiksi tuotteiksi ovat nousseet oliiviöljy ja vehnä.
Eeva-Liisa Poutanen
Eeva-Liisa Poutanen (s. 1953) on suomalainen kemisti ja merentutkija.
Poutanen oli Merentutkimuslaitoksen ylijohtaja Pentti Mälkin jälkeen vuodesta 2005 alkaen aina siihen saakka, kun laitos lakkautettiin ja sulautettiin Suomen ympäristökeskukseen vuoden 2008 lopussa. Sitä ennen hän on ollut töissä Ympäristöministeriössä, sekä pitkään tutkijana ja erikoistutkijana Merentutkimuslaitoksella. Oppiarvoltaan hän on filosofian tohtori pääaineena polymeerikemia, ja toimii myös Helsingin yliopiston kemian dosenttina.
Tutkimusurallaan hän on selvittänyt muun muassa Itämeren saastumista ja mahdollisuuksia sen puhdistamiseen.
Louis-Michel Lepeletier de Saint-Fargeau
Louis-Michel Lepeletier de Saint-Fargeau (29. toukokuuta 1760 Pariisi – 20. tammikuuta 1793 Pariisi) oli ranskalainen vallankumousmies ja kansalliskonventin jäsen Ranskan suuren vallankumouksen aikana. Lepeletier kohosi vallankumouksen marttyyriksi, kun eräs rojalisti murhasi hänet kostona kuningas Ludvig XVI:n kuolemantuomiosta.
Lepeletier de Saint-Fargeau oli tunnettua aatelissukua. Hänen isoisoisänsä oli Ludvig XV:n valtiovarainministerinä toiminut Michel Le Peletier des Forts, jonka setä Claude Le Peletier oli hoitanut samaa tehtävää Ludvig XIV:n aikana. Lepeletier de Saint-Fargeau valittiin aatelissäädyn edustajana vuoden 1789 säätyjen yleiskokoukseen, jossa hän epäröinnin jälkeen ryhtyi vallankumouksen kannattajaksi ja liittyi heinäkuussa kolmannen säädyn muodostamaan perustuslakia säätävään kansalliskokoukseen. Hän oli kesä–heinäkuussa 1790 pari viikkoa kansalliskokouksen puhemiehenä. Häntä ei valittu vuoden 1791 lakiasäätävään kansalliskokoukseen, mutta hän tuli syksyllä 1792 valituksi uuteen kansalliskonventtiin Yonnen edustajana.
Lepeletier oli yksi sadoista kansalliskonventin edustajista, jotka äänestivät istunnon 19.–20. tammikuuta 1793 ratkaisevassa äänestyksessä Ludvig XVI:n kuolemantuomion puolesta. Kun hän oli 20. tammikuuta syömässä illallista ravintolassa Pariisin Palais-Royalissa, entinen kuninkaan henkivartija Philippe de Pâris hyökkäsi hänen kimppuunsa ja survaisi häntä miekallaan kuolettavasti. Hän kuoli kotonaan seuraavana yönä, muutamaa tuntia ennen Ludvig XVI:n teloitusta. Lepeletier valikoitui uhriksi, koska de Pâris ei päässyt käsiksi Orléansin herttuaan, jota piti inhottavimpana kuolemantuomion puolesta äänestäjistä. De Pâris teki myöhemmin itsemurhan pidätyksen yhteydessä.
Kuoltuaan Lepeletier julistettiin vallankumouksen marttyyriksi. Taidemaalari Jacques-Louis David suunnitteli hänelle juhlavat hautajaiset ja hänet haudattiin Pariisin Panthéoniin. Lepeletieristä tuli ensimmäinen kolmesta Ranskan vallankumouksen marttyyrista, joihin kohdistettiin henkilönpalvontaa terrorin aikana; kaksi muuta olivat myöhemmin samana vuonna murhattu Jean-Paul Marat ja vastavallankumouksellisten teloittama Marie-Joseph Chalier. Lepeletierin kuvia pystytettiin kaikkialle ja hänen tyttärensä adoptoitiin ”Ranskan kansan nimissä”. Vallankumoustuomioistuinta koristivat Lepeletierin, Marat’n ja Brutuksen rintakuvat. David maalasi Lepeletierin kuolemaa esittäneen, sittemmin tuhoutuneen maalauksen, joka sijoitettiin kansalliskonventin istuntosaliin. Lepeletieriin kohdistettu henkilönpalvonta lopetettiin terrorin ajan päätyttyä vuonna 1794.
Lepeletier peri vuonna 1779 isoisoisoisänsä Michel Le Peletier de Souzyn sata vuotta aiemmin Pariisiin rakennuttaman kaupunkitalon, joka tunnetaan hänen mukaansa nimellä Hôtel Le Peletier de Saint-Fargeau. Talo on nykyään osa Pariisin kaupunginmuseon Musée Carnavalet’n näyttelytiloja.
Erkki Aho (kapellimestari)
Erkki Vilhelm Aho (10. joulukuuta 1918 Lapinjärvi – 19. elokuuta 2002) oli suomalainen muusikko ja kapellimestari, joka vaikutti muun muassa 1938 perustetussa Rytmi-orkesterissa. Orkesterin solisteina toimivat Olavi Virta ja Raija Valtonen. Yhtyeen pianisti oli Toivo Kärki. Myös Pauli Granfelt oli mukana yhtyeessä. Ahon orkesteri oli suomalaisia huippuorkestereita. Se oli suurimmillaan jatkosodan aikana, jolloin se kasvoi 14-miehiseksi. Vuonna 1945 orkesteri siirtyi Ossi Aallon johdettavaksi.
Erkki Aho
Erkki Aho voi tarkoittaa ainakin näitä henkilöitä:
Jukka Ahti
Jukka Ahti (alkujaan "Hietanen", 26. huhtikuuta 1897, Kotka – 26. helmikuuta 1938, Petroskoi) oli amerikansuomalainen laulaja, sanoittaja ja näyttelijä. Hän oli Katri Lammin aviomiehensä.
Ahti levytti RCA Victor-levymerkille kolmekymmentä laulua New Yorkissa vuosina 1929–1931. Levytykset tehtiin Alfredo Cibellin orkesterin kanssa. Ahti ja Katri Lammi muuttivat Petroskoihin vuonna 1931. Stalinin terrorin aikana, tuhansia suomalaisia siirtolaisia vangittiin ja teloitettiin. Ahti vangittiin 18. tammikuuta 1938 ja ammuttiin 26. helmikuuta Petroskoihin lähellä.
West Side Story (albumi)
West Side Story on vuonna 1961 julkaistu soundtrack-albumi vuonna 1957 ensi-iltansa saaneen musikaalin elokuvaversiosta.
Reims-Gueux
Reims-Gueux oli kolmion muotoinen kilparata lähellä Reimsiä, Ranskassa. Siellä on ajettu Formula ykkösten sekä moottoripyöräilyn maailmanmestaruussarjaa. Rata rakennettiin 1925 kulkemaan julkisia teitä ranskalaisten Thillois'n ja Gueux'n välille. Radalla oli kaksi pitkää suoraa kylien välillä, joten kilpatallit virittivät autonsa kulkemaan maksiminopeutta. Radan omistajat kaatoivat puita sekä purkivat taloja saadakseen radasta vielä nopeamman. Vuonna 1952 rataa muokattiin niin, että se ohitti Gueux'n kylän. Tämän jälkeen rataa kutsuttiin yleisesti Reimsiksi.
Ensimmäinen kilpailu, joka ajettiin radalla, oli Marnen Grand Prix. 1950 ajettiin ensimmäinen Formuloiden Ranskan Grand Prix sen ensimmäisellä kaudella. Ykköset jättivät radan 1966, mutta pysyvästi se suljettiin vasta 1972 taloudellisten ongelmien takia. Rataa on vielä jäljellä varikon läheisyydessä.
Anneksi
Anneksi (, yhteenliittymä < "ad-ne'ctere") on lisä tai lisäke. Se voi tarkoittaa esimerkiksi sivurakennusta, tytärseurakuntaa tai lisäosastoa eli sellaista, joka on yhdistetty johonkin tai kuuluu toiseen suurempaan kokonaisuuteen. 
Anneksipitäjä eli anneksiseurakunta oli Ruotsin kuningaskunnan ja Suomen suuriruhtinaskunnan evankelis-luterilaisessa kirkossa seurakunta, joka oli yhdistetty toiseen seurakuntaan tai palkkatuloon. Kirkkoherran tehtävää hoiti nimellisesti hiippakunnan piispa, joka sai anneksiseurakunnalta kirkkoherran palkan tai palkkion. Käytännössä piispat eivät kyenneet tai ehtineet johtaa paikallisesti seurakuntaa hiippakuntansa aluetta, koska tähän liittyi myös maallisen paikallishallinnon tehtävät siihen saakka kunnes maalaiskunnat erotettiin evankelis-luterilaisista seurakunnista vuoden 1865 kunnallisasetuksen vuoksi vuosista 1865-1866 alkaen.
Piispan jatkuvia paikallisia kirkkoherran uskonnollisia tehtäviä varten palkattiin varapastori, ruotsiksi "en vicepastor", joka johti seurakuntaa paikallisesti kuntakokouksia lukuun ottamatta.
Yksi tällaisista anneksiseurakunnista oli Myrskylän evankelis-luterilainen seurakunta, josta tuli hattujen sodan jälkeen 1747 Porvoon hiippakunnan piispan anneksiseurakunta. Muutos johtui siitä että Porvoon hiippakunta oli Ruotsin kuningaskunnan ja Venäjän keisarikunnan rajan siirryttyä Turun rauhassa Kymijoelle menettänyt anneksiseurakuntansa Kymenkartanon alueella nykyisessä Kymenlaaksossa.
Anneksiseurakunnaksi voitiin ottaa seurakuntia, joihin paikallisella aatelisella ei ollut patronaattioikeutta eli oikeutta valita kirkkoherraa.
Benavente
Benavente on kunta Portugalissa, jonka pinta-ala on 521,4 neliökilometriä. Asukkaita on noin 29 000. Kunta sijaitsee Alentejon alueella, Lezíria do Tejossa, Santarémin piirissä ja kunnan vapaapäivä on helatorstaina. Kunnan pormestarina toimii Carlos Coutinho ja kunnalla on neljä freguesiaa.
Unto Seppänen
Unto Kalervo Seppänen (15. toukokuuta 1904 Helsinki – 22. maaliskuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen kirjailija ja toimittaja.
Seppäsen vanhemmat olivat kielenkääntäjä Robert Arnold Seppänen ja Tilda Nikkanen ja puoliso vuodesta 1931 Irma Kaarina Kylliäinen. Everstiluutnantti, valtiotieteen tohtori Esa Seppänen on Unto Seppäsen poika.
Seppänen tuli ylioppilaaksi Terijoen yhteislyseosta 1925 ja opiskeli sen jälkeen Helsingin yliopistossa 1925–1929. Hän toimi Helsingin Sanomien toimittajana 1930–1933. Kouvolan Sanomien päätoimittajana Seppänen työskenteli 1933–1950. Kouvolan Teatterin edessä sijaitsee Viljo Savikurjen suunnittelema Unto Seppäsen muistoksi tehty patsas.
Seppänen aloitti tulenkantajanovellistina, mutta kehittyi ja oli karjalaisena omimmillaan kannakselaisen ympäristön usein humoristisenakin kuvaajana. "Iloisten ukkojen kylä" on tästä esimerkki. Kannakselaista kauppamieshenkeä kuvasi "Markku ja hänen sukunsa", jossa rautatien valmistuminen Pietariin aloitti 1870 uuden aikakauden. Pakinoitsijana Seppänen käytti nimimerkkiä "Riimu". Seppänen toimi myös kirjallisuuskriitikkona. "Evakko" jäi hänen viimeiskesi merkittäväksi teoksekseen, sairaus iski hänen tarkastaessaan kirjan viimeisiä korjausliuskoja. 50-vuotiaana tullut kuolema jätti kesken Larin Parasken elämäkerran ja monia muita kirjallisia suunnitelmia.
Aisa
Aisa on kuljetusvälineen vedossa käytettävä tankomainen tai putkimainen osa.
Perinteisesti aisa on ollut esimerkiksi hevosreen tai kärryn osa, joka hevosen länkiin kiinnitettynä on toiminut vetoelimenä. Reen aisat on tehty tyypillisesti noin 50 millimetrin paksusta koivun rungosta poistamalla vain kuori. Rekiaisojen teosta tuleekin ohuen puun pään kuorimisesta "parkkuuraudalla" sanonta "aisaaminen". Rekiaisat on kiinnitetty nivelillä ja ne voidaan irrottaa helposti reestä. Hevoskärryn aisat ovat taas kiinteä osa kärryä.
Aisa-nimitys on myöhemmin yleistynyt liikennevälineissä, esimerkiksi kuorma-auton perävaunussa on vetoaisa.
Aisan muodon mukaan käytetään voimistelussa nojapuiden pitkittäisistä tangoista nimitystä aisat.
Paul Ailus
Paul Emil Ailus (alun perin Andersson, 22. helmikuuta 1911 Oulu  – 16. toukokuuta 1983 Espoo) oli suomalainen muusikko, yrittäjä, säveltäjä ja sanoittaja. Hänet tunnetaan parhaiten ”Rantamökissä”-valssin ja Olavi Virran ja Metro-tyttöjen levyttämän ”Aila-pienen” sanoittajana.
Paul Andersson muutti Helsinkiin kaksivuotiaana ja muutti 1930-luvun lopulla nimensä Ailukseksi. Muusikkona Ailuksen pääsoitin oli harmonikka, mutta hän soitti myös viulua. Ailuksella ei ollut omaa yhtyettä, mutta hän soitti ajoittain Dallapéssä. Ailuksella oli yhdessä Yrjö Saarnion kanssa Soitintarvike Oy -niminen yritys, joka valmisti ja markkinoi kanteleen-, viulun- ja kitarankieliä. Saarnio jätti yrityksen 1950-luvulla, jonka jälkeen Ailus jatkoi sitä vaimonsa kanssa aina vuoteen 1983.
8. divisioona (jatkosota)
8. divisioona (”Kolmen kannaksen koukkaajat”) oli Suomenlahden sotilasläänin perustama jatkosodan divisioona. Sotilaslääniin kuului Etelä-Uudenmaan ja Etelä-Kymen suojeluskuntapiirit. Osa 8. divisioonan yksiköistä perustettiin läheisistä Pohjois-Uudenmaan ja Helsingin suojeluskuntapiireistä.
Perustamisen jälkeen divisioonaan kuuluivat muun muassa seuraavat yksiköt:
8. divisioona pyrittiin varustamaan määrävahvuuksien mukaan, mikä pääsääntöisesti onnistuikin, mutta joidenkin materiaalierien osalta määrävahvuuksia ei kuitenkaan saavutettu.Yhtymien Päämajalle tekemien määräaikaisilmoitusten mukaan 8. divisioonan kokonaistappiot kaatuneina, haavoittuneina ja kadonneina olivat yhteensä 7 299 henkilöä.
Skientismi
Skientismi eli tieteiskatsomus, joskus myös ”tiedeusko” tai ”tieteisuskovaisuus”, on näkökanta, jonka mukaan kaikki todellinen tieto on tieteellistä tietoa — että ei ole olemassa järkevää, objektiivisia tapaa tehdä tutkimusta, joka ei ole osa tiedettä. Skientismiin voi kuulua joko käsitys, jonka mukaan tiede pystyy ratkaisemaan kaikki ongelmat, tai käsitys, jonka mukaan tieteellä (ja erityisesti luonnontieteillä) on etusija elämän ja todellisuuden tulkitsemisessa ohi niin humanististen tieteiden kuin uskonnollisten, myyttisten tai hengellisten selitysten. Skientismillä voidaan tarkoittaa myös näkemystä, jonka mukaan luonnontieteillä on tieteessä etusija ohi muiden tieteenalojen, kuten yhteiskuntatieteiden.
Käsitettä saatetaan käyttää hyvin erilaisissa merkityksissä, myös väittelynhaluisesti.
"Standard Dictionary" määrittelee skientismin seuraavasti:
Skientismin kriitikoiden mukaan skientismi kohtaa kannattajien rationaalisista pyrkimyksistä huolimatta vakavan ongelman: se on joko itseensä viittava tai merkityksetön. Eräs ongelma on se, että väite, jonka mukaan skientismi pitää paikkansa, ei ole itsessään tieteellinen väite, koska sitä ei voida vahvistaa tieteellisin menetelmin. Itse asiassa jopa se väite, että tiede on järkevä tutkimuksen muoto (saati ainoa järkevä tutkimuksen muoto) on jotain, jotai ei voida tieteellisesti todistaa. Tieteellinen tutkimus itse perustuu useisiin filosofisiin olettamuksiin, kuten: on olemassa objektiivinen, tiedemiesten mielien ulkoinen maailma; tässä maailmassa on säännönmukaisuuksia, joita ihmisen äly saattaa paljastaa ja tarkasti kuvailla; ja niin edelleen. Koska tiede edellyttää näitä asioita, se ei voi yrittää perustella niitä puhumatta itseään solmuun. Ja jos se ei voi edes todeta, että se on luotettavaa tutkimusta, se voi tuskin todeta, että se on ainoa luotettava tieteen muoto. Molemmat tehtävät vaatisivat "pääsyä tieteen ulkopuolelle" kokonaan ja sen yli-tieteellisen näkökulman löytämistä, jonka mukaan tiede välittää tarkan kuvan todellisuudesta, ja skientismin tapauksessa, että vain tiede tekee niin.
Rauno
Rauno on suomalainen miehen etunimi. Se on Raunin miespuolinen vastine. Väestörekisterikeskuksen tietojen mukaan 1900-luvun alusta vuoden 2012 loppuun mennessä Rauno-nimen on saanut 11 829 suomalaista miestä ja ainakin yksi nainen.
Timo Nuoranne
Timo Pekka Nuoranne (s. 8. kesäkuuta 1963 Rauman maalaiskunta) on suomalainen kuoronjohtaja ja kuoronjohdon professori. Hän opiskeli kuoronjohtoa Sibelius-Akatemiassa ja Tukholman musiikkikorkeakoulussa. Timo Nuoranne toimi Sibelius-Akatemian kirkkomusiikkiosaston kuoronjohdon lehtorina vuosina 1996–2014. Hän johti Radion kamarikuoroa 1997–2004, ja kuoro levytti tuona aikana varsinkin Einojuhani Rautavaaran kuoroteoksia. Nuoranne toimi Tampereen Filharmonisen Kuoron johtajana 2005–2013. Lisäksi hän on johtanut mm. Suomen Laulua, Kampin Laulua sekä Rauman Poikakuoroa. Vierailevana kuoronjohtajana Nuoranne on työskennellyt mm. Viron filharmonisen kamarikuoron ja saksalaisen RIAS-Kammerchorin kanssa.
Vuonna 1999 Suomen kuoronjohtajayhdistys myönsi Nuoranteelle Vuoden kuoronjohtaja -palkinnon.
Huhtikuussa 2014 Timo Nuoranne valittiin kuoronjohdon professoriksi Robert Schumann -korkeakouluun Saksan Düsseldorfissa.
12. divisioona (jatkosota)
12. divisioona oli Helsingin sotilasläänin perustama divisioona. Sotilaslääni koostui ainoastaan Helsingin suojeluskuntapiiristä, joskin osa 12. divisioonan joukoista perustettiin Pohjois-Uudenmaan suojeluskuntapiirissä. Helsingin suojeluskuntapiiri perusti joukkoja myös muille jatkosodan divisioonille.
Perustamisen jälkeen divisioonaan kuuluivat mm. seuraavat yksiköt:
12. divisioona pyrittiin varustamaan määrävahvuuksien mukaan, mikä pääsääntöisesti onnistuikin, mutta joidenkin materiaalierien osalta määrävahvuuksiin ei päästy.Yhtymien Päämajalle tekemien määräaikaisilmoitusten perusteella 12. divisioonan kokonaistappiot kaatuneina, haavoittuneina ja kadonneina olivat yhteensä 3 272 miestä, tosin koko divisioona lakkautettiin käytännössä tammikuussa 1942. Karjalankannakselle jääneet yksiköt alistettiin 18. divisioonalle.
Heikki Annala
Heikki Lauri ”Hepe Hessu” Annala (28. kesäkuuta 1934 Lapua – 23. heinäkuuta 1995 Nurmijärvi) oli suomalainen basisti, säveltäjä ja sovittaja.
Annalan tunnetuimpia sävellyksiä ovat muun muassa ”Elämän valttikortit”, ”Viimeinen tukkilainen” ja ”Yön syliin”. Hän toimi säveltäjänä ja sovittajana useilla 1970–1980-lukujen iskelmäalbumeilla (mm. Reijo Kallio, Jamppa Tuominen, Reijo Taipale ja Matti ja Teppo). Ennen tätä Annala toimi kontrabasistina muun muassa Erik Lindströmin, Lasse Mårtensonin ja Herbert Katzin yhtyeissä. 1970-luvun alussa Annala perusti "Soitinyhtye Liisa" -studiokokoonpanon, joka julkaisi vuoteen 1978 mennessä neljä LP-levyä; yhdellä niistä oli laulusolistina Eino Grön. Yhtyeen nimi viittasi Yleisradion Liisankadun studioon, jossa sen ensimmäiset esitykset nauhoitettiin. Samalla vuosikymmenellä Annala aloitti Yleisradiossa radiosarjan "Musiikkia maakunnista", joka kuului ohjelmistoon 1980-luvun lopulle saakka. Ohjelman tarkoituksena oli tuoda esiin kevyen musiikin esittäjiä ja kappaleita eri puolilta Suomea.
Heikki Annala oli muusikko Laura Sippolan isosetä.
Nehëmah
Nehëmah on vuonna 1992 perustettu ranskalainen black metal -yhtye. Nimi tulee sumerinkielisestä sanasta Nehëmah, joka tarkoittaa Lilithiä.
Yhtye perustettiin 31. lokakuuta 1992. Ensimmäinen demo, joka kantoi nimeä "Light of a dead star" nauhoitettiin kitaristi Eligorin kanssa kuitenkin vasta vuonna 1995. Yhtyeen toiveena kuitenkin oli pysyä underground-yhtyeenä, joten kyseisestä demosta valmistettiin vain 166 kopiota. Tämän jälkeen Corven jäädytti yhtyeen hetkeksi henkilökohtaisten ongelmiensa vuoksi. Syksyllä vuonna 2000 yhtye päätti palata musiikilliselle tielleen. Eligorin tilalle hankittiin Nocturnos, rumpaliksi valittiin Dargon ja Corven hoiti basson sekä vokalisoinnin.
Maaliskuussa 2001 julkaistiin joitakin kappaleita vanhalta demolta paremmalla laadulla joidenkin ranskalaisien levy-yhtiöiden kautta. Kesällä yhtyeeseen liittyi kitaristi nimeltään Sorghal.
Talvella 2002 julkaistiin yhtyeen ensimmäinen kokopitkä albumi Oaken Shield -nimisen levy-yhtiön kautta, joka kantoi samaa nimeä, kuin ensimmäinen demo, eli "Light of a dead star". Julkaisuun kohdistunut kritiikki oli ylistävää, Nehëmahia ylistettiin muun muassa pitkästä aikaa ensimmäiseksi "true black metal" -julkaisuksi, jota ranskalainen yleisö oli odottanut jo vuosia.
Toinen kokopitkä "Shadow From The Past..."ia aloitettiin nauhoittamaan jo vuonna 2003 yhtyeen ollessa vielä osittain keikkailemassa syyskuusta lokakuun loppuun asti, kuitenkin kyseinen levy julkaistiin jo tammikuussa 2003.
Yhtyeen seruaava levy "Requiem Tenebrae" julkaistiin edelleen levy-yhtiö Oaken Shieldin kautta vuonna 2004 ja myöhemmin vuonna 2006 julkaistiin seuraava levy, "In November Live...", joka nimensä mukaisesti sisältää lähinnä live materiaalia, kyseisen livelevyn julkaisi 7. lokakuuta Occultum Productions.
Yhtyeen on otaksuttu julkaisevan neljännen kokopitkänsä Avantgarde Musicin kautta tulevana vuonna 2007.
Moon Patrol
Moon Patrol on Iremin alun perin vuonna 1982 julkaisema kolikkopeli.
Moon Patrolissa pelaaja kuljettaa kuun päällä ajoneuvoa, jolla on esteinään useita ylitettäviä kraattereita. Ajoneuvon pudottua niihin peli loppuu. Taivaalle ilmestyy toisinaan ufoja, jotka voivat osuessaan myös aiheuttaa pelin loppumisen. Pelaajakin voi ampua ufoja, jolloin pistemäärä samalla kasvaa.
Moon Patrol on käännetty useille kotikoneille ja pelikonsoleille.
Potpuri
Potpuri () eli sävelmäkooste tai sävelmäketju, on musiikillinen termi, joka tarkoittaa musiikkiesitystä eli laulua, joka koostuu lyhyin välikkein yhteenliitetyistä suosittujen laulujen osista.
Useimmiten potpuria käytetään yhtyeitten tai artistien konserteissa, kun useista kappaleista halutaan soittaa vain osa ja tiivistää esiintymistä yhdistelemällä kaikille tuttuja lauluja tiiviiksi ketjuksi. Levytyksissä potpuri on varsin harvinainen, jos mukaan ei lasketa konserteissa tallennettuja äänitteitä eli live-levyjä. Eräs tunnetuimmista lienee Elvis Presleyn "An American Trilogy", jossa hän yhdistää Etelävaltioiden marssilaulun "Dixie", negrospirituaalin "All My Troubles" sekä Pohjoisvaltioiden marssilaulun "Battle Hymn of the Republic", luoden näin trilogian Yhdysvaltojen sisällissodasta.
Usein potpuria tehdessä valitaan useita samantyyppisiä tai muuten yhteenliittyviä lauluja, esimerkiksi rock-henkisiä lauluja tai joululauluja, jotka halutaan yhdistää. Yleensä laulut transponoidaan samaan sävellajiin ja tempoja muutetaan lähemmäs toisiaan, näin saadaan aikaan vaikutelma yhdestä laulusta. Rohkeimmat muusikot saattavat jopa soittaa päällekkäin joitakin laulun osia, esimerkiksi laulaa toisen laulun sanoja toisen laulun säestyksen päälle. Tällöin saadaan aikaan joskus hienoja ja yllättäviä yhdistelmiä.
Suomessa muun muassa Juice Leskinen ja Frederik ovat esittäneet konserteissaan potpureja kappaleistaan.
Yhdysvaltalainen komediamuusikko ”Weird Al” Yankovic laittaa perinteenä jokaiselle levylleen yhden potpurin, joka sisältää sanoituksia useista suosituista pop- ja rock-kappaleista. Yankovicin potpureissa on erikoispiirteenä se että hän muuttaa musiikin polkkatyyliseksi haitarin säestyksellä.