hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Toivo T. Pohjala
Toivo Topias Pohjala (27. heinäkuuta 1931 Harjavalta – 12. marraskuuta 2018 Harjavalta) oli suomalainen poliitikko, joka oli kokoomuksen kansanedustaja vuosina 1975–1987 ja maa- ja metsätalousministeri 1987–1991. Pohjala toimi myös Maa- ja metsätaloustuottajain Keskusliiton MTK:n vt. puheenjohtajana 1993–1994. Varsinaiselta ammatiltaan hän oli maanviljelijä.
Pohjalan vanhemmat olivat maanviljelijä Toivo Pohjala ja Aino Lyydi Kangasniemi. Hän pääsi ylioppilaaksi 1950 ja suoritti agronomin tutkinnon 1956. Vodesta 1955 lähtien Pohjala viljeli Harjavallan Torttilassa sijaitsevaa sukutilaansa ja toimi myös Rikkihappo Oy:n Harjavallan tehtaiden valtiontarkastajana 1956–1975.
Kokoomuksen kansanedustajana Pohjala oli vuosina 1975–1987 edustaen Turun läänin pohjoisesta vaalipiiriä. Maa- ja metsätalousministerinä hän toimi Holkerin hallituksessa 1987–1991. Pohjala oli myös presidentin valitsijamiehenä vuosien 1978 ja 1982 presidentinvaaleissa. Lisäksi hän oli mukana kunnallispolitiikassa Harjavallan kunnan-, kauppalan- ja kaupunginvaltuuston jäsenenä 1961–1972 ja 1977–1986. Vuosina 1965–1972 Pohjala oli valtuuston varapuheenjohtaja.
Vuosina 1993–1994 Pohjala toimi MTK:n vt. puheenjohtajana tehtävää hoitaneen Heikki Haaviston siirryttyä maa- ja metsätalousministeriksi. Ministerin arvonimen hän sai vuonna 2001.
Pohjala oli naimisissa Maija-Liisa Martinantin kanssa 1956–1980. Erottuaan hän avioitui kansanedustaja Sinikka Linkomiehen kanssa vuonna 1983. Pohjalalla oli kolme lasta ensimmäisestä avioliitostaan.
Tuulikki Hämäläinen
Tuulikki Katriina Hämäläinen (o.s. Ojala) (s. 25. marraskuuta 1940 Helsinki) on toimittaja ja SDP:n entinen kansanedustaja ja ministeri.
Hämäläisen vanhemmat olivat laitosmies Jaakko Kustaa Ojala ja kutoja Alma Anna-Liisa Hellberg. Hämäläinen pääsi ylioppilaaksi 1959 ja suoritti ekonomin tutkinnon 1964. Hän oli Valtion tietokonekeskuksessa sihteerinä 1963–1964, Radion uutistoimituksessa politiikan ja työmarkkina-asioiden erikoistoimittajana 1965–1983 sekä sosiaali- ja terveysministerin poliittisena sihteerinä 1979–1980.
Hämäläinen oli SDP:n kansanedustajana Uudenmaan läänin vaalipiiristä 1983–1999. Hän oli eduskunnan maa- ja metsätalousvaliokunnan varapuheenjohtajana 1983–1986, talousvaliokunnan puheenjohtajana 1995–1998 ja valtiovarainvaliokunnan varapuheenjohtajana 1995. Hämäläinen toimi II sosiaaliministerinä Holkerin hallituksessa 1990–1991 alanaan sosiaali-, alkoholi- ja tasa-arvoasiat.
Hämäläinen oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1982 ja 1988 presidentinvaaleissa. Hän oli mukana kunnallispolitiikassa Hyvinkään kaupunginvaltuuston jäsenenä vuodesta 1977, valtuuston puheenjohtajana 1984–1987 sekä kaupunginhallituksen puheenjohtajana 1981–1984.
Olavi Salonen
Olavi Oskar Salonen (28. elokuuta 1914 Helsinki – 27. tammikuuta 1998 Helsinki), oli suomalainen talousmies ja kahdesti valtioneuvoston jäsen. Hän toimi myös aktiivisti valtakunnallisessa politiikassa.
Olavi Salosen oli lähtöisin hyvin vaatimattomista oloista ja hänen vanhempansa olivat porari Oskar Salonen ja Hilma Pekkala. Vuodesta 1939 lähtien hän oli avoliitossa Paula Orvokki Oterman kanssa ja heillä oli kolme lasta.
Koulunsa käytyään Salonen jatkoi opiskelua Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa ja valmistui sieltä yhteiskuntatieteiden kandidaatiksi vuonna 1938 ja maisterin arvon hän sai vuonna 1956.
Salonen palveli koko varsinaisen työhistoriansa saman työnantajan palveluksessa. Hän tuli Osuustukkukaupan palvelukseen vuonna 1934 ja jäi vuonna 1971 nimekseen muuttaneesta Keskusosuusliike OTK:sta eläkkeelle vuonna 1978.
Urallaan OTK:ssa hän kohosi melko nopeasti sillä hän jäi eläkkeelle konsernin varapääjohtajan tehtävästä, jossa hän oli vuodet 1968–1978, hän oli myös johtokunnan jäsen vuosina 1962–1978.
OTK:n tehtävän johdosta hän joutui toimimaan useiden yritysten hallituksissa, tällaisia olivat mm. Kontio & Kontio Oy:n johtokunnan puheenjohtajuus 1959–1978, Kustannus Oy Kansanvallan johtokunnan puheenjohtajuus 1965–1968.
Olavia Salonen toimi pitkään SDP:n asiantuntijana eri tehtävissä, mutta hänen toimintansa puolueen parissa kohosi korkeimmilleen kaksinkertaisena ministerinä. Rafael Paasion hallituksessa hän toimi Kauppa- ja teollisuusministerinä sekä pohjoismaisena yhteistyöministerinä ajalla 27. toukokuuta 1966 ja 22. maaliskuuta 1968. Ahti Karjalaisen toisessa hallituksessa hän toimi myös kauppa- ja teollisuusministerinä ajalla 26. maaliskuuta – 29. lokakuuta 1971.
Puolueen mandaateilla on toimi esimerkiksi Suomen Pankin pankkivaltuusmiehenä, joka tehtävä on yleensä varattu vain istuville kansanedustajille, vuosina 1966–1971. Lisäksi ministeriyden myötä tuli runsaasti eri yritysten johtokunta ja hallituksia, joiden jäsen tai puheenjohtaja hän oli.
Harri Hyttinen
Harri Tapani Hyttinen (13. helmikuuta 1952 Hyvinkää – 9. toukokuuta 2006 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.
Hyttinen muutti Helsinkiin pikkupoikana vanhempiensa Osmon ja Mairen (o.s. Turunen) kanssa. Perhe oli lähtöisin Pohjois-Karjalasta Lieksan Pankakoskelta. Isä työskenteli autonkuljettajana ja talonmiehenä, äiti hoiti nelilapsista perhettä. Hyttiset asuivat Kruununhaassa, josta Harri kävi koulua Helsingin Normaalilyseossa. Alun perin hän tuli tunnetuksi lapsinäyttelijänä "Naapurilähiö"-televisiosarjan Matti Sarpamaana ja rooleistaan Radioteatterissa ja Helsingin kaupunginteatterissa, jossa hän esiintyi menestysmusikaalissa "Viulunsoittaja katolla". Nuorena Hyttinen pelasi myös aktiivisesti jalkapalloa HJK:ssa.
Hyttinen valmistui Suomen Teatterikoulusta näyttelijäksi vuonna 1977. Hän oli mukana lähinnä kurssitovereistaan koostuneessa ensemblessa Suomen Kansan Teatterissa, joka tuotti Koiton talon näyttämölle 1970-luvun lopun teatteritapauksen, Arto af Hällströmin ohjauksen "Pete Q". Ammattilaisuransa alussa hän teki lastenteatteria muutaman vuoden kiinnityksellä Penniteatterissa, mutta toimi koko loppuelämänsä freelancerina. Hyttinen oli opiskellut pantomiimiä Tšekkoslovakiassa Ladislav Fialkan johdolla. Hän valmisti ja esitti miehen ja viinan tiestä kertovan yhden miehen "Paras ystäväni" -pantomiiminäytelmän (ohjaus Helena Anttonen, musiikki Matti Rantanen), jota hän kiersi esittämässä satoja kertoja ympäri Suomea 1970- ja 1980-lukujen vaihteessa. Myöhemmin häntä työllistivät varsinkin elokuvat ja kuunnelmat sekä dubbaukset. Lasten suursuosikki oli hänen roolinsa tallitonttu Rämäkkänä television "Histamiinin joulukalenterissa" (1980, uusittu 1984). Hän esiintyi muun muassa videopelihahmon Hugon ja "Matka maailman ympäri" -piirrossarjan Tikon ja Fixin ääninäyttelijänä sekä "Alfred J. Kwak" -piirrossarjassa monen hahmon ääninäyttelijänä, muun muassa Alfredin isän.
Hyttinen oli myös musiikillisesti lahjakas näyttelijä, lauloi nuorempana Koiton Laulun kuorossa, soitti kitaraa Teatterikoulun kurssitovereista koostuneessa yhtyeessä Johan Lewis & Korjaa Bois (albumi "Jätenauhaa.. eli rakkautta koko kansalle", Love Records 1978) ja yhtenä viimeisistä töistään valmisti lauluillan otsikolla "Meriluu" (ensi-ilta Tampereen Teatterikesässä 9. elokuuta 2001).
Hyttinen sai Jussi-palkinnon parhaasta miessivuosasta vuonna 1989 roolistaan Dynamiitti-Lahtena elokuvassa "Petos".
Hyttinen oli vuodesta 1980 avoliitossa ja 1985–1990 avioliitossa tutkija Helena Saarikosken kanssa. Hyttisellä on kaksi lasta, näyttelijä Elsa Saisio (s. 1981), jonka äiti on kirjailija Pirkko Saisio, ja Otso Hyttinen (s. 1987), jonka äiti on Helena Saarikoski. Viimeiset viisitoista vuotta hän asui avoliitossa Helena Kuosmasen kanssa.
Hyttisen nuorempi veli Jarmo Hyttinen on myös näyttelijä helsinkiläisessä improvisaatioteatterissa Stella Polariksessa.
Harri Hyttinen kuoli toukokuussa 2006 54-vuotiaana Meilahden sairaalassa, sairastettuaan lyhyen aikaa. Hänen tuhkansa on siroteltu mereen Harmajan luona.
Eemil Partanen
Juho Eemil (J. E.) Partanen (28. marraskuuta 1906 Sotkamo – 7. huhtikuuta 1996 Sotkamo) oli agrologi ja Maalaisliiton–Keskustapuolueen kansanedustaja ja ministeri.
Partasen vanhemmat olivat pienviljelijä Kusti Partanen ja Anna Kustaava o.s. Hiljanen. Hän kävi kansakoulun ja suoritti maamieskoulun 1934 ja pienviljelysneuvojaopiston 1937. Partanen työskenteli aluksi uitto-, rakennus- ja maatyöläisenä ja sen jälkeen Itä-Karjalan maanviljelysseuran maatalousneuvojana Ruskealassa 1938–1940, Kajaanin maanviljelysseuran pika-asutusneuvojana Sotkamossa 1940–1945 ja maatalous- ja asutusneuvojana 1945–1952. Sotavuosina hän oli työvoimapäällikkönä Ruskealassa 1939–1940 ja Sotkamossa 1941–1950.
Partanen oli maalaisliiton kansanedustajana 1954–1965 ja keskustapuolueen kansanedustajana 1965–1972 edustaen Oulun läänin vaalipiiriä. Hän toimi II sosiaali- ja terveysministerinä Koiviston I hallituksessa 1968–1970. Partanen oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1956, 1962 ja 1968 presidentinvaaleissa. Kunnallispolitiikassa hän oli mukana Sotkamon kunnanvaltuuston puheenjohtajana ja kunnanhallituksen jäsenenä. Partanen oli Maalaisliiton–Keskustapuolueen keskushallituksen jäsen ja Keskustapuolueen Kainuun piirijärjestön puheenjohtaja.
Partanen oli naimisissa Helvi Maria Mustosen kanssa 1939–1940. Jäätyään leskeksi hän meni uusiin naimisiin Taimi Edit Lempiäisen kanssa 1940. Liitosta syntyi kuusi lasta.
Partanen sai kunnallisneuvoksen arvonimen 1970.
Valto Käkelä
Valde (Valto) Edvard Käkelä (19. huhtikuuta 1908 Lappee – 30. tammikuuta 1977 Nuijamaa) oli suomalainen liikemies ja poliitikko. Käkelä oli SDP:n kansanedustaja vuosina 1945–1972 sekä sisäasiainministeri 1955−1956.
Käkelän vanhemmat olivat pienviljelijä, kansanedustaja Elias Käkelä ja Maria Partanen. Hän kävi kansakoulun ja suoritti 1928 Työväen Akatemian. Käkelä oli Viipurin sosialidemokraattisen nuorisopiirin järjestäjä ja Kansan Työ -lehden palveluksessa Lappeenrannassa ja Viipurissa. Hän toimi Itä-Suomen Urheiluvälineitä -yhtiön liikkeenhoitajana Viipurissa vuoteen 1944 saakka ja sen jälkeen liikkeen osakkaana Lappeenrannassa.
Käkelä oli SDP:n kansanedustajana Kymen läänin läntisestä vaalipiiristä vuosina 1945–1948 ja Kymen läänin vaalipiiristä 1948–1972. Hän oli eduskunnan suuren valiokunnan puheenjohtaja 1957 ja valtiovarainvaliokunnan puheenjohtaja 1968–1969. Käkelä toimi sisäasiainministerinä Kekkosen V hallituksessa 1955–1956 ja toisena valtiovarainministerinä Karjalaisen II hallituksessa 1970–1971.
Presidentin valitsijamiehenä Käkelä toimi vuosien 1950, 1956, 1962 ja 1968 vaaleissa. Hän osallistui kunnallispolitiikkaan Lappeen, Viipurin ja Lappeenrannan valtuustoissa. Käkelä oli Lappeenrannan kaupunginvaltuuston puheenjohtaja.
Käkelällä on nimikkokatu Lappeenrannassa, "Valto Käkelän katu", jonka varrella sijaitsee muun muassa Etelä-Karjalan keskussairaala.
Käkelä oli naimisissa Gunnel Maria Lundmarkin kanssa vuodesta 1957. Käkelän tytär Anneli Kiljunen on ollut SDP:n kansanedustajana vuodesta 2003 alkaen.
Eino Palovesi
Eino Oskari Palovesi (vuoteen 1947 Möttönen; 19. toukokuuta 1904 Perho – 25. helmikuuta 1980 Jyväskylä) oli keskisuomalainen maanviljelijä, Keski-Suomen läänin maaherra ja maalaisliiton kansanedustaja ja ministeri.
Paloveden vanhemmat olivat maanviljelijä Heikki Möttönen ja Alma Emilia Oksakoski. Hän kävi kansakoulun ja suoritti maanviljelyskoulun 1923. Palovesi oli Pienviljelijäin keskusliiton maatalousneuvojana Keski-Suomessa ja Pohjois-Savossa 1926–1939, maanviljelijänä 1926–1939 ja maanviljelijänä Karstulassa 1932–1980. Hän oli Keski-Suomen läänin maaherrana 1960–1971.
Palovesi oli maalaisliiton kansanedustajana 1939–1960 ja edusti Vaasan läänin itäistä vaalipiiriä. Hän toimi kulkulaitosten ja yleisten töiden ministerinä Fagerholmin II hallituksessa 1956–1957 ja sisäasiainministerinä Sukselaisen II hallituksessa 1959–1960.
Palovesi oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1937, 1940, 1943, 1950 ja 1956 presidentinvaaleissa. Kunnallispolitiikassa hän oli mukana Karstulan kunnanvaltuuston puheenjohtajana ja kunnallislautakunnan varapuheenjohtajana. Palovesi oli myös Maalaisliiton keskushallituksen jäsen ja Keski-Suomen piirin puheenjohtaja.
Palovesi oli naimisissa Alma Humpin kanssa 1930–1968. Jäätyään leskeksi hän meni uusiin naimisiin Leena Hellin Pekkasen (ent. Tennilä) kanssa 1970.
Palovesi sai kunnallisneuvoksen arvonimen 1954.
Lahden kansainvälinen urkuviikko
Lahden kansainvälinen urkuviikko on kansainvälinen Lahdessa järjestettävä urkumusiikkiin keskittyvä tapahtuma.
Ensimmäinen Lahden kansainvälinen urkuviikko pidettiin vuonna 1973, tuolloin vielä nykyistä Ristinkirkkoa edeltäneessä puukirkossa, ja se oli jatkoa perinteiselle kesäkonserttien sarjalle. Ensimmäisinä vuosina ohjelmisto keskittyi puhtaasti urkumusiikkiin ja sisälsi teemaan liittyviä konsertteja, seminaareja, paneelikeskusteluja sekä näyttelyjä. Ensimmäisten kesien jälkeen alun perin urkumusiikkiin keskittynyt ohjelmisto laajentui nopeasti. Vaikka urut ovatkin laaja soitinkokonaisuus ja niiden ympärille rakentuu laaja kehä rakennetta, soittamista, sävellystä ja taiteellista tulkintaa, urkujen rinnalle ovat tulleet koti- ja ulkomaiset kuorot, orkesterit, soitinyhtyeet sekä soitin- ja laulusolistit. 
Lahden kansainvälinen urkuviikko on myös pyrkinyt uudistumaan ja tuonut vuosittain ohjelmistoonsa jotakin ennennäkemätöntä: vuonna 1994 esitettiin Ristinkirkossa mykkäelokuva Notre Damen kellonsoittaja sveitsiläisen Guy Bovet’n säestäessä uruilla. Vuonna 1995 olivat vuorossa Venäjän valtionsirkuksen ryhmän esitykset teltassa Lahden kauppatorilla Hannes Meyerin säestyksellä. Vuodesta 1996 vuoteen 2000 järjestettiin konsertteja ja tanssiesityksiä Lahden keskustan vierellä sijaitsevassa, 400 metriä pitkässä Mustankallion autotunnelissa. Tunneliin rakennettiin esiintymistilat sekä 600-paikkainen ravintola.
Lahden kansainvälinen urkuviikko on ollut luovan ja esittävän urkumusiikin tukijana myös monin kilpailuin: sävellyskilpailuja on järjestetty kahdesti ja urkukilpailu viisi kertaa. Vuonna 1980 järjestettiin kansallinen urkukilpailu, vuonna 1984 pohjoismainen ja vuosina 1989, 1993 ja 1997 kansainvälinen urkukilpailu. Kansainvälinen urkukilpailu järjestetään neljän vuoden periodeissa.
Urkutaidetta edistääkseen urkuviikko on valinnut joinain vuosina Vuoden nuoren taiteilijan. Hänet valitaan tunnetuimpien nuorten urkutaiteilijoiden joukosta ja hänellä on oma konsertti festivaalin aikana.
Urkuviikon aikana on esitetty myös suomalaista nykymusiikkia, ja lisäksi suomalaisilta säveltäjiltä on tilattu urkusävellyksiä. Kahden sävellyskilpailun parhaimmisto on esitetty urkuviikon konserteissa.
Lahden kansainvälinen urkuviikko hyväksyttiin vuonna 1978 Finland Festivals -järjestöön yhdessä Savonlinnan oopperajuhlien, Kuhmon kamarimusiikkijuhlien ja Helsingin juhlaviikkojen kanssa. Kansainvälisyyttä urkuviikolla edustavat näyttävimmin ulkomaiset taiteilijavieraat, mutta myös sen konsertit leviävät Yleisradion konserteista tekemien nauhoitusten myötä ympäri maailmaa miljoonien kuultaviksi.
Urkuviikon pääkonserttipaikkana on aiemmin ollut Lahden keskustassa sijaitseva Ristinkirkko. Vuonna 1978 valmistuneen Ristinkirkon on suunnitellut Alvar Aalto ja 52-äänikertaiset urut ovat urkurakentamo Veikko Virtasen rakentamat. Konsertteja järjestetään vuosittain myös Lahden ympäristökunnissa. Lahden Sibeliustaloon vuonna 2007 valmistuneiden urkujen myötä urkuviikon pääkonsertit on siirretty Lahden Sibeliustaloon.
Kanslia
Kanslia (lat. "cancellaria", sa. "kanzlei", fr. "chancellerie", eng. "chancery") on valtionhallinnon tai kunnallishallinnon viraston tai laitoksen organisaatioyksikkö, joka hoitaa hallinnollisia asioita. Nimitystä alettiin käyttää keskiajalla virkamiehistä, jotka hoitivat kuninkaan tai ruhtinaan hovissa hallintoasioita hänen apunaan ja valtuutuksellaan.
Nykyään kanslia on vanhahtava nimitys, joka viittaa byrokratiaan sen kielteisissä merkityksissä. Sen on korvannutkin usein asiakaspalveluun viittaavat nimitykset. Nimitys on kuitenkin säilynyt esimerkiksi ministeriöiden ynnä muiden virastojen korkeimpien virkamiesten nimikkeessä ""kansliapäällikkö"". Nimitystä käytetään kuitenkin edelleen monien instituutioiden ja virastojen sihteeriasioita hoitavista toimistoista (esim. valtioneuvoston kanslia, tasavallan presidentin kanslia, yliopiston tiedekunnan kanslia jne.).
Huuhteluaine
Huuhteluainetta käytetään pyykinpesussa, jotta pesty pyykki tuntuisi pehmeämmältä, tuoksuisi paremmalta eikä sähköistyisi. Sähköistyneet vaatteet vetävät itseensä enemmän likaa. Huuhteluaineessa olevat molekyylit vähentävät hankauskitkaa ja siten hankaussähkön muodostumista kankaaseen. Lisäksi aineen molekyylit ja niiden sitomat vesimolekyylit kiinnittyvät kankaaseen, jolloin pinta tuntuu pehmeämmältä.
Huuhteluainetta riittää usein pienempi määrä kuin ohjeessa väitetään. Vajaaseen koneelliseen tulee muutenkin laittaa vajaa annos huuhteluainetta. Jotkin kankaat voivat pysyä pehmeinä, vaikka ainetta ei käyttäisi joka kerta.
Erityisen hyvin huuhteluaine sopii sähköistyville kankaille kuten polyesteri, polyamidi ja akryyli, etenkin talvella. Sen väitetään parantavan näiden käyttömukavuutta ja käyttöikää.
Työtehoseuran tutkija Tarja Marjomaa sanoo, että huuhteluaine sopii myös puuvilla- ja villavaatteille muttei pidennä vaatteiden käyttöikää.
Jos huuhteluaine ei sovi tekstiilille, siinä on yleensä huuhteluaineen kieltomerkki.
Pyyhkeiden kyky imeä vettä kärsii huuhteluaineesta, samoin mikrokuituisten siivousliinojen kyky imeä likaa ja pölyä.
Huuhteluaine voi vahingoittaa elastaanikuituja. Se ei siis sovi vaatteille, joiden tuoteselosteessa lukee "elastaani" tai sen tuotenimi Lycra, Dorlastan tai Spandex. Elastaania on erityisen usein uimapuvuissa ja alushousuissa sekä muissa joustavissa vaatteissa.
Huuhteluaine voi heikentää ulkoiluvaatteen vedenhylkivyyttä. Se ei siis sovi vettä hylkiville ulkoiluvaatteille (esim. dry/dri-fit ja goretex).
Untuvavaatteillekaan huuhteluaine ei sovi, koska se vähentää niiden ilmavuutta.
Huuhteluaine kuormittaa ympäristöä eikä välttämättä sovi herkälle iholle.
Hyvin harvat saavat huuhteluaineiden hajusteista tai säilöntäaineista allergiaoireita. Allergisille tarkoitetut "Sensitive"-huuhteluaineet ovat yleensä hajusteettomia, mutta niissäkin voi olla säilöntäaineita.
Jotkut pitävät huuhteluainetta turhana eivätkä käytä sitä lainkaan.
Huuhteluainetta kertyy helposti vaatteisiin, jos sitä käyttää suositellun määrän joka pesussa.
Silittäminen, rumpukuivaus, mankelointi ja kädellä hierominen ovat vaihtoehtoisia keinoja tehdä vaate pehmeäksi.
Huuhteluaineen sijaan voidaan käyttää myös etikkaa, joka samalla raikastaa pyykinpesukoneen.
Risto Juhani
Risto Yrjö Juhani, aik. "Pulliainen" (s. 25. huhtikuuta 1934 Suonenjoki) on suomalainen keramiikkataiteilija, teatteriohjaaja ja kirjailija.
Juhanin vanhemmat olivat asemapäällikkö Yrjö Juhani Pulliainen ja emäntä Rauha Malm. Hän kävi Tampereen yliopiston draamastudion ohjaajalinjan 1958-1960.
Juhani oli perustamassa Jyväskylän Huoneteatteria vuonna 1958. Hän toimi myös 1960-luvun alussa teatterinjohtajana Uudessakaupungissa ja Raumalla sekä ohjaajana ja lavastajana Porin Teatterissa.
Juhani on käsikirjoittanut lukuisia lyhytelokuvia sekä Matti Kassilan "Päämaja"-elokuvan, jossa myös näytteli tiedusteluosaston päällikköä.
Liisa Nevalainen
Liisa Nevalainen (oikea nimi Anna-Liisa Häyrinen, ent. Högdahl, 2. toukokuuta 1916, Oulu – 10. joulukuuta 1987, Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja salapoliisikirjailija.
Liisa Nevalainen aloitti uransa Oulun näyttämöllä ja Kotkan Teatterissa. Vuonna 1939 hän solmi näyttelijä Hannes "Hanski" Häyrisen kanssa avioliiton, joka päättyi vasta Nevalaisen kuolemaan.
Nevalainen esiintyi myös Jyväskylän ja Tampereen Työväen Teatterissa, mistä hänet löydettiin Helsingin kaupunginteatteriin ja myöhemmin Intimiteatteriin. Pitkän teatteriuran lisäksi Nevalainen esiintyi 23 elokuvassa vuosina 1934−1962. Elokuvassa "Skandaali tyttökoulussa" (1960) hänellä oli pääosa ja "Punaisessa viivassa" (1959) naispääosa. Hänen ehkä tunnetuin roolinsa on elokuvassa "Pojat" (1962) Jaken äitinä.
Nevalainen siirtyi 1960-luvun puolivälillä televisioon, missä hän alkoi kirjoittaa ja näytellä televisiosarjassa "Hanski", jossa hänen miehensä oli nimiosassa. Hän esiintyi myös suositussa televisiosarjassa "Me Tammelat", jossa hän esitti äiti Tammelaa. Hän toimi myös "Me Tammeloiden" ohjaajana.
Televisiouran jälkeen Nevalainen alkoi kirjoittaa salapoliisiromaaneja. Häneltä ilmestyi yhteensä kahdeksan dekkaria, joissa kerrotaan rikoskomisario Antti Karpalon tutkimuksista. Viimeinen dekkari ilmestyi vuosi ennen Nevalaisen kuolemaa.
Liisa Nevalaisen veli oli palkittu elokuvaaja Esko Nevalainen.
Raymond Hecht
Raymond Hecht (s. 11. marraskuuta 1968 Gardelegen, Itä-Saksa) on saksalainen keihäänheittäjä. Hänen ennätyksensä on 92,60 metriä, joka on heitetty vuonna 1995 Oslossa. Heitto oli vuoteen 2017 asti Saksan ennätys, jolloin sen rikkoi Thomas Röhler tuloksella 93,90. Keihäänheiton maailmantilastossa Hecht on kuudennella sijalla (toukokuu 2017). Hecht saavutti pitkällä urallaan yhden aikuisten arvokisamitalin, Euroopan-mestaruuskilpailujen pronssia Budapestissa 1998. Olympialaisissa Hecht sijoittui kahdesti neljänneksi, vuosina 1996 ja 2000. Atlantassa 1996 hän hävisi kolmanneksi sijoittuneelle Seppo Rädylle kymmenen senttimetriä.
Lisäksi Raymond Hecht voitti nuorten Euroopan-mestaruuskilpailuissa pronssia vuonna 1987 Birminghamissa.
NAPc2
NAPc2 ("Nematode Anticoagulant Protein c2") on 85 aminohaposta koostuva veren hyytymistä estävä proteiini. Se on eristetty hakamatoihin kuuluvasta koiran hakamadosta ("Ancylostoma caninum").
Yleisvenäläinen valtion televisio- ja radioyhtiö
Yleisvenäläinen valtion televisio- ja radioyhtiö (, lyh. VGTRK) on Venäjän federaation omistama, vuonna 1990 perustettu mediayritys, joka omistaa radio- ja televisioasemia, uutistoimiston ja julkaisee uutispalvelusivustoja internetissä. Yhtiömuodoltaan mediatalo on federatiivinen valtion unitaarinen yritys (FGUP).
RBK Reiting- luokitusyrityksen vertailun mukaan VGTRK oli vuonna 2013 liikevaihdoltaan toiseksi suurin joukkoviestintään keskittynyt yrityskonserni IVY-alueella, edellään vain Gazprom Media.
VGTRK:n omistuksessa olevat mediat:
Osa aiemmin VGTRK:hon kuuluneista joukkoviestimistä siirrettiin vuoden 2013 lopulla valtionjohdon tiiviimmän kontrollin alaisuuteen, uuteen Rossija segodnja -mediayhtiöön. Mediayhtiön johtoon asetettiin Venäjän presidentinhallinnolle uskollinen mies. Päätoimittaja uuteen yhtiöön löydettiin valtiolliselta Russia Today -tv-kanavalta. Uuteen yhtiöön siirtyi tätä ennen varsin itsenäisenä pidetty RIA Novosti -uutistoimisto samoin kuin neuvostovuosien viestintäperinnettä jatkava, vuodesta 1922 ulkomaille Moskaovan näkemyksiä levittänyt radiokanava Venäjän Ääni (Golos Rossii) verkkosivustoineen.
Venäjän vuoden 2014 budjetissa VGTRK:lle myönnettiin 18,45 miljardin ruplan (noin 407 milj. euron) valtiontuki sekä 3,2 miljardin ruplan (71 milj. EUR) erillistuki digitaalisiin lähetyksiin siirtymiseksi (hankeaika 2013-2015). Tämän ohella yhtiö sai esimerkiksi 6,621 miljardin ruplan (146 milj. EUR) valtiontuen keskeisten venäläisten (ei ainoastaan yhtiön omien) tv-kanavien näkyvyyden turvaamiseen syrjäseuduilla. Jakelutukea myönnettiin kanaville Pervyi kanal, NTV, "Viitonen" (Пятый), lastenkanava Karusel ja "TV-tsentr".
Outlawz
Outlawz (tunnetaan myös nimellä Outlaw Immortalz) on yhdysvaltalainen rap-ryhmä New Yorkista ja New Jerseystä. Ryhmän perusti Tupac Shakur vuonna 1995. Tha Outlawz -ryhmä tuli tunnetuksi ehkä parhaiten Tupacin "Hit 'Em Up" -videosta.
Outlaw on kirjainsana Operating Under Thug Laws As Warriors. Alkujaan Outlawz vaikutti nimellä Dramacydal, jonka ensiesiintyminen tapahtui 2Pacin Me Against the World -levyllä. Ryhmä esiintyi kahdessa kappaleessa; "Me Against the World" ja "Outlaw". Dramacydal koostui seuraavista jäsenistä:Kun Tupac meni Death Row:lle vankilasta päästyään, hän värväsi ryhmään velipuolensa Mopreme Shakurin ja Big Syken. Dirty Bruce niin ikään oli otettu mukaan, he yhdessä tekivät kappaleen "When We Ride" joka on mukana 2Pacin multiplatinaa myynneellä albumilla All Eyez on Me. Myöhemmin mukaan tulivat E.D.I., Kastro ja Napoleon ryhmästä "Dramacydal", Hussein ja Kadafi "Fatal-N-Felony" -ryhmästä sekä Mussolini ja Komani yhä voimissaan olevasta "Thug Life" -ryhmästä.
Tha Outlawz on julkaissut kuusi studioalbumia ilman 2Pacia ja yhden 2Pacin kanssa. Stormey liittyi ryhmään vuonna 2005. Hussein Fatal liittyi ryhmään uudestaan vuonna 2006.
Vuoden 2008 lokakuussa The Outlawz perusti levy-yhtiön Outlaw Recordz Australia. Levy-yhtiön tarkoituksena on auttaa australialaisia artisteja Rukasia ja Young Bleezyä. Rukas toimii kyseisen yhtiön johtajana ja Bleezy toimii tuottajana.
RAKLI ry
RAKLI ry on kiinteistöalan yhteistyöjärjestö. Liiton tehtävänä on edunvalvonta, alan toimijoiden yhteistyön edistäminen sekä kiinteistöalaan liittyvä kehitystoiminta.
Liitossa on jäseneninä suuria kiinteistöomistajayhtiöitä sekä asunto- että toimitilasektorilta, kiinteistösijoittajia ja kiinteistöjen rakennuttajia: muun muassa kaikki suurimmat eläke- sekä vakuutusyhtiöt, kunnallisia asuntoyhtiöitä sekä runsaasti yleishyödyllisiä rakennuttajia. Lisäksi RAKLIin kuuluu liikenteen infrastruktuurin omistajia.
Liitto toimii muun muassa järjestämällä tilaisuuksia, antamalla lausuntoja, organisoimalla kehityshankkeita sekä tuottamalla alalle yhteisiä toimintamalleja ja työkaluja.
Constantine (elokuva)
Constantine on Francis Lawrencen ohjaama vuonna 2005 ensi-iltansa saanut toiminta- ja kauhuelokuva, joka perustuu löyhästi "Hellblazer"-sarjakuvaan. Elokuva keräsi maailmanlaajuisesti 230 miljoonan dollarin lipputulot.
John Constantine polttaa kuin korsteeni ja lähettää ihmisten keskuudessa kulkevia pahoja henkiä takaisin helvettiin, jonne hänet itsekin on tuomittu. Hän on kuitenkin kuolemassa syöpään ja yrittää keksiä keinon päästä taivaaseen. Hän tapaa skeptisen poliisin Angela Dodsonin, jonka kaksoissisko on kuollut hämärissä olosuhteissa. Tapauksen selvittely vie heidät demonien maailmaan ja keskelle yliluonnollisia tapahtumia.
Elokuva sai faneilta ankaria moitteita, sillä sarjakuvassa John Constantine on vaaleahiuksinen britti joka muistuttaa Stingiä, kun taas elokuvassa hän on tummahiuksinen amerikkalainen. Sarjakuvassa Constantine on tuomittu suoraan helvettiin noituuden harjoittamisesta ja isänsä murhayrityksestä; elokuvassa hän yritti itsemurhaa, mikä epäsi häneltä pääsyn taivaaseen.
Elokuvan pohjalta julkaisiin samoihin aikoihin myös samanniminen videopeli.
Viktor Gorbatko
Viktor Vasiljevitš Gorbatko (; 3. joulukuuta 1934 Ventsy-Zarja Krasnodarin luona, Venäjän neuvostotasavalta – 17. toukokuuta 2017 Moskova) oli neuvostoliittolainen kosmonautti.
Hän kävi keskikoulun ja astui asepalvelukseen. Vuodet 1952–1956 hän oli sotilaslentokoulutuksessa. Sen jälkeen hän palveli Neuvostoliiton ilmavoimissa opiskellen eteenpäin.
Maaliskuussa 1960 Gorbatko ja 19 muuta sotilaslentäjää valittiin Neuvostoliiton ensimmäiseen kosmonauttiryhmään. Hän ei kuitenkaan päätyneet ensimmäisten kuuden joukkoon, jotka lensivät ensimmäisinä. Näissä missioissa hän toimi lennonjohdossa ja kuului varamiehistöihin, muttei lentänyt avaruuteen.
Syksyllä 1965 Gorbatko valikoitui Sojuz-lentäjien joukkoon saaden koulutusta kaavailtua Kuu-lentoa varten. Elokuussa 1967 hänellä havaittiin sydänongelmia, mutta ne ilmeisesti eivät olleet fyysistä alkuperää.
Gorbatko lensi seuraavat lennot
Hän vietti kaikkiaan 31 vuorokautta avaruudessa. 15. joulukuuta 1968 Gorbatko sai diplomin Zukovskin testilentäjäkoulusta.
7. helmikuuta 1977 Gorbatko lensi Sojuz 24 -aluksella Saljut 5-avaruusasemalle 18 päivän lennon.
2. heinäkuuta 1980 hän lensi Sojuz 37 -avaruusaluksella Saljut 6-avaruusasemalle.
Hän erosi palveluksesta 28. elokuuta 1982 ryhtyen urheilukomitean johtajaksi. Myöhemmin hän toimi professorina Ilmavoimien akatemiassa, Moskovassa.
Gorbatko oli naimisissa ja perheessä oli kaksi tytärtä.
Danyon Loader
Danyon Joseph Loader (s. 21. huhtikuuta 1975 Timaru) on entinen uusiseelantilainen uimari, joka edusti kotimaataan kaksissa kesäolympialaisissa, vuosina 1992 ja 1996. Kesäolympialaisissa 1992 hän voitti hopeaa 200 metrin perhosuinnissa, ja neljä vuotta myöhemmin hän voitti kaksi kultaa, nyt 200 ja 400 metrin vapaauinneissa. Hän paransi uransa aikana 200 metrin perhosuinnin lyhyen radan ME-aikaa kolmeen otteeseen, ja lisäksi hän ui yhden maailmanennätyksen 400 metrin vapaauinnissa, senkin lyhyellä radalla. Vuonna 1994 pitkän radan MM-kilpailuissa hän voitti yhden hopean ja kaksi pronssia. Hänet valittiin International Swimming Hall of Famen jäseneksi vuonna 2002. Hän esiintyi Uuden-Seelannin Tanssii tähtien kanssa -ohjelmassa keväällä 2006.
Electric Tepee
Electric Tepee on Hawkwindin studioalbumi vuodelta 1992.
Yhtyeen kokoonpano oli kutistunut kolmimiehiseksi Harvey Bainbridgen ja Bridget Whishartin lähdettyä yhtyeestä. Laulaja-kitaristi Dave Brock, basisti Alan Davey ja rumpali Richard Chadwick jatkoivat triona käyttäen runsaasti tietokoneita, sekvenssereitä ja syntetisaattoria lavalla ja studiossa luodakseen elektronisen taustan musiikkiin. Albumin musiikki onkin trio-pohjaista hard rockia runsaalla elektronisella musiikilla höystettynä.
Albumi nauhoitettiin Dave Brockin omalla Earth-studiolla Devonissa. Kappale "Mask Of Morning" kierrättää yhtyeen ensilevyltä löytyvän "Mirror Of Illusion"-kappaleen lyriikoita ja "Rites Of Netherworld" pohjautuu Igor Stravinskyn "Kevätuhri"-teokseen. Albumin kenties tunnetuin kappale on Brockin ja Daveyn säveltämä, hard rock-painotteinen "Right To Decide".
Albumin kesto on lähes 80 minuuttia. Atomhenge on julkaissut albumista remasteroidun version vuonna 2009.
It Is the Business of the Future to Be Dangerous
It Is the Business of the Future to Be Dangerous on Hawkwindin studioalbumi vuodelta 1993.
Albumin nimi on lainaus matemaatikko/filosofi Alfred Whiteheadin teksteistä, joita käytettiin myös Space Ritual -albumin kansiteksteissä vuonna 1973. Yhtye levytti albumin triona (kitaristi-kosketinsoittaja-laulaja Dave Brock, basisti Alan Davey ja rumpali Richard Chadwick) Barking Dog-studioilla Bristolissa.
Musiikillisesti albumi suuntaa elektroniseen musiikkiin (ambient/tekno) raskaamman rockin jäädessä hyvin pieneen osaan. Kappale "Letting In The Past" on uudelleennauhoitettu versio kappaleesta "Looking In The Future" (vuodelta 1982). Albumilta löytyy myös itämaista tunnelmaa omaava pitkä "Space Is Their (Palestine)" sekä reggae-tyylinen "The Camera That Could Lie". Kaksiosaisen instrumentaalin "Tibet Is Not China" nimi ottaa kantaa Tiibetin tavoitteelle itsenäistyä Kiinasta. "Gimme Shelter" on cover The Rolling Stones-yhtyeen samannimisestä kappaleesta. Hawkwind nauhoitti kappaleen laulajatar Samantha Foxin kodittomien hyväksi julkaistulle singlelle ja kyseinen versio nousi Britannian singlelistalla sijalle 28. Albumiversiossa vokaalit hoitaa rumpali Chadwick.
Albumi nousi Britannian albumilistalla sijalle 75. Yhtye teki 21 konsertin Britannian kiertueen ja 14 konsertin Saksan/Hollanin kiertueen albumin julkaisun jälkeen ja osa konserteista nauhoitettiin ja julkaistiin vuonna 1994 albumilla "The Business Trip".
The Business Trip
The Business Trip on Hawkwindin vuonna 1994 ilmestynyt livealbumi, joka on nauhoitettu marraskuussa 1993 "It Is The Business Of The Future To Be Dangerous"-albumia promotoivalla kiertueella.
Albumilla soittaa parilla aiemmalla levyllä toiminut trio-kokoonpano Brock/Davey/Chadwick. Kappalevalikoimasta noin puolet on 1970-luvulta ja 1990-luvun tuolloin uutta materiaalia kuullaan neljän kappaleen verran. Suurin osa kappaleista on tosin eri nimikkeillä tällä albumilla.
Ennenjulkaisemattomia kappaleita albumilla ovat yhtenäisen instrumentaalin muodostavat "The Day A Wall Came Down" ja "Berlin Axis". Kappale "The Right Stuff" on alun perin ex-vokalisti Robert Calvertin sooloalbumilta "Captain Lockheed And The Starfighters" (1974). "Quark Strangeness And Charm"-kappaleesta on albumilla uusi, rauhallisempi sovitus.
Yhtyeen varsinaisia klassikoita (esim. "Silver Machine", "Master Of The Universe", "Brainstorm") ei tällä albumilla kuulla. Yhtye oli vuoteen 1994 mennessä julkaissut jo useamman livealbumin, jolta kyseiset kappaleet löytyvät.
Atomhenge Records on julkaissut albumin remasteroituna vuonna 2011.
ATC-koodi A01
Anatomis-terapeuttis-kemiallisen lääkeluokituksen A01-koodin lääkkeet jakautuvat alempiin ryhmiin seuraavasti:
Mercedes-Benz SL-sarja
Mercedes-Benz SL-sarja () on vuodesta 1954 valmistettu ylellisten urheiluautojen mallisarja. Ensimmäinen malli oli lokinsiipiovistaan tunnettu 300 SL, viimeisin malli on vuodelta 2001.
Mercedes-Benz 300SL (W198) on kaksipaikkainen lokinsiipiovinen, vuodesta 1957 avomallinen urheiluauto.
Vuoden 1954 "New York Auto Show"ssa esitelty 300SL perustui yhtiön aiempiin menestyksekkäisiin W194 kilpa-autoihin.
Max Hoffmanin lanseeraama malli oli tunnettu paitsi vuosien 1955–1957 välillä valmistetusta lokinsiipiovisesta coupe -mallistaan, myös siitä että se oli ensimmäinen polttoaineenruiskutuksella varustettu sarjatuotanto-auto.
SLS AMG on uudelleen 2009 julkaistu lokinsiipiovinen auto. Tämän auton valmistus lopetettiin 2014.
Euroopassa, mm. Saksassa ja Sveitsissä on omat SL-malliin vihkiytyneet klubinsa. Vanhimmat alkuperäiset SL-mallit ovat todellisia keräilykappaleita. Malleja on ainakin: *SL 190 * SL 350 * SL 450
Suomessa vuosittain uusia SL-malleja rekisteröidään keskimäärin alle 10 kappaletta. Sitäkin enemmän käytettyinä SL-mallia on tuotu viime aikoina enemmänkin.
Huomioitavaa on että 90-luvun SL-moottorivaihtoehtoja on ainakin 300, 300-24 V ja 500. N. vuodesta 1994 alkaen myös 280, 320. Tavanomaisesti erityisesti Suomen markkinoilla valtaosa autoista on automaattivaihteisia. Erikoisuus joissain käytetyissä malleissa on "kindersitze" todella pienet takaistuimet tilapäiseen kuljetukseen.
Suomessa käytettyjä SL-malleja ei vuosilta 1996-1999 juuri ole mainittavia määriä markkinoilla. Todennäköisesti tämä johtuu siitä että, SLK-malli on yleistynyt vuodesta 1997 alkaen. Huomattavaa on kuitenkin että kyseessä on teknisesti ja tyylillisesti täysin eri auto. Uutena SL on myös noin kaksi kertaa kalliimpi kuin SLK. SL on tehty tarkoitukseen suunnitellulle urheilualustalle.
Saksan vikatilastojenkin muukaan SL-malleissa on katsastuksissa ilmennyt suhteellisen vähän vikoja. Todennäköisesti tämä johtuu siitä, että autot ovat usein ns. kolmoisautoina tai niillä muuten ajetaan vähän sekä se että autojen omistajat ovat usein jossain määrin autoharrastajia. Sääntö ei ole kuitenkaan poikkeukseton, vaan kunnossa, kilometrien määrässä ja niiden luotettavuudessa voi olla suuriakin eroja. Nämä seikat näkyvät erityisesti tämän tyypin hinnoittelussa. Toisaalta myös varaosatkin ovat melko kalliita.
Hämähäkkimies (animaatiosarja) (5. tuotantokausi)
Hämähäkkimies-animaatiosarjan 5. tuotantokausi kännistyi Yhdysvalloissa 12. syyskuuta 1997 ja päättyi 31. tammikuuta 1998.
Peter Parker ja Mary Jane menevät naimisiin, mutta heidän häihinsä tulee ikävä vieras, Harry Osborn alias Vihreä Menninkäinen II, Skorpionin ja Smythen robottien kanssa.
Kavala Kuusikko palaa. Peter matkustaa Venäjälle oppimaan vanhemmistaan. Myöhemmin hän yhditää voimansa 40-luvun sankarien kanssa ja Wildpackin taistelemaan Kavalaa kuusikkoa vastaan, Red Skullia ja voimakkainta, Elektroa!Kingpin on saanut kasaan kaikki avaimet ja on nyt valmis menemään tuomionpäivän koneen luokse, mutta Punakallon veli vangitsee Kameleontin kanssa kaikki: Kingpinin ja hänen apurisa kuin myös Hämähäkkimiehen ja Kuusi unohdettua soturia. Vanha konetta suunnittelemassa ollut tiedemies palauttaa Kapteeni Amerikan ja Punakallon aikapyörteestä 50 vuoden takaa ja syntyy suuri taistelu.
Punakallo ja Reinholt pakenevat taistelusta YPKVVn agenttien tullessa paikalle. Punakallo muuttaa veljensä Elektroksi, joka pian pettää hänet ja aikoo yksin kaapata kaupungin.Vesimies palaa aiheuttaen harmia Peterille ja Mary Janille. Jakson lopputaistelun tiimellyksessä selviää, että Mary Janellä on myös vesivoimia. Mistä on kyse?Selviää, että Vesimies ja Mary Jane ovat oikeasti Miles Warrenin klooneja. Kloonit haihtuvat ilmaan vesirakenteidensa takia ja Madame Web palaa valmistamaan Hämähäkkimiehen lopulliseen taisteluun, luvaten, jos hän onnistuu, he löytävät oikean Mary Jane Watsonin.
Hämähäkkimies lähetetään ulkoavaruuden planeetalle muiden sankarien kanssa selvittämään, onko hyvä vahvempi kuin paha. Ja kun kaikki on lopulta ohi, selviää Hämähäkkimiehelle tämän kaiken olevan vain testi todelliseen ongelmaan, joka on käsillä.Hämähäkkimies tapaa eri maailmojen Hämähäkkimiehiä. Ja hänen täytyy tehdä yhteistyötä heidän kanssaan päihittääkseen seonneen Spider-Carnagen tuhoamasta kaikkia maailmoja.
Kun Spider-Carnagen ensiyritys tuhota kaikki maailmankaikkeudet epäonnistuu, hän matkustaa toiseen tehden toisen suuren uhan ja Hämähäkkimies lähetetään estämään se Madame Webin ansiosta. Lopussa, Hämähäkkimies käyttää sen maailman elossa olevaan Ben-setää estämään Spider-Carnagea, lopulta onnistuu, mutta Spider-Carnage syöksyy tuhoonsa hyppäämällä porttiinsa, jonka hän loi Time Deletion Acceleratorillaan. Myöhemmin, Madame Web vie Hämähäkkimiehen tapaamaan luojaansa, Stan Leetä ja Madame Web lupaa, että he löytävät oikean Mary Jane Watsonin.
Pupuhuhta
Pupuhuhta on asuinalue Kangasvuoren kaupunginosassa Jyväskylässä. Se kuuluu Huhtasuon suuralueeseen. Pupuhuhdasta Jyväskylän keskustaan on matkaa noin neljä kilometriä.
Pupuhuhdassa on keilahalli, pub-ravintola Fun Pub, perhepuisto, pizzeria, ala-aste, päiväkoti sekä vanhusten hoitokoti. Alueelta löytyy kerrostaloja ja muutamia rivitaloja. Pupuhuhdan kerrostalot rakennettiin pääosin 1970-luvun aikana, joista suurin osa on sittemmin saneerattu. Osa alueella sijainneista Jyväskylän kaupungin vuokra-asunnoista on myyty yksityisille yhtiöille 2010-luvun aikana.
Väestöltään Pupuhuhta on yksi monikulttuurisimmista alueista Jyväskylässä. Alueen väkiluku on noin 2 200.
1960- ja 1970-lukujen muuttoliikkeen aikana oli nopea tarve saada lisää asuntoja, minkä vuoksi Pupuhuhdan asuinalue rakennettiin kiireellä monen muun lähiön tavoin. Alueen rakennuskannasta suurin osa on valmistunut vuosien 1974–1979 aikana.Pupuhuhtaan valmistui ala-aste vuonna 1982. Koulun tiloissa alkoi myös päiväkotitoiminta vuonna 1996. Pupuhuhdan koulu joutui lakkautusuhan alle syksyllä 2013, mutta sitä ei vielä lakkautettu. Pupuhuhdan koulukeskuksen toiminta kuitenkin tulee siirtymään vuonna 2019 valmistuvan Kangasvuoren päiväkoti-koulun tiloihin.
Pupuhuhdassa toimi Siwa, joka lopetti toimintansa helmikuussa 2017. Nykyisin Pupuhuhdan lähimmät kaupat ovat Huhtasuolla sijaitsevat K-Market ja Sale.
Lähes koko muun Huhtasuon suuralueen tavoin Pupuhuhta on pitkään kärsinyt huonosta maineesta, ja saanut negatiivista huomiota mediassa; esimerkiksi vuonna 2013 Iltalehti listasi Pupuhuhdan Suomen ”väkivaltaisimpien lähiöiden” joukkoon. Pupuhuhdassa on ilmennyt myös paljon työttömyyttä; vuonna 2015 alueen työttömyysasteeksi mitattiin noin 30 %, mutta esimerkiksi vuonna 1995 Pupuhuhdan työttömyysaste oli 40 %, joten se on kuitenkin laskenut roimasti. Lisäksi Pupuhuhdan rakentamista korkean ja eristävän mäen päälle on pidetty epäonnistuneena ja huonosti suunniteltuna päätöksenä, joka on lisännyt asukkaiden epäviihtyisyyttä.
Aluetta ja sen asukkaiden hyvinvointia onkin pyritty kehittämään erilaisilla hankkeilla. Monien paikallisten sekä poliisin mukaan Huhtasuon suuralueen paha maine on kuitenkin liioiteltu, ja alue on rauhoittunut vuosien aikana.
Tr (Unix)
tr on Unix-ohjelma merkkien muuntamiseen oletustulostusvirrasta.
echo 'wikipedia!' | tr 'a-z' 'A-Z'
Tulostaa:
WIKIPEDIA!
William Lundström
Ernst William Lundström (22. helmikuuta 1880 Helsinki – 17. heinäkuuta 1915 Helsinki) oli suomalainen kirjaltaja ja kansanedustaja. Lundström toimi eduskunnassa SDP:n ryhmässä vuosina 1908–1914.
Hän oli muurari Henrik Lundströmin ja Eva Lovisa Lindroosin poika. Hän kävi kansakoulun ja pääsi kirjapainoon töihin. Lundström työskenteli Helsingin eri painoissa, mutta sortovuosien aikana joutui työskentelemään muissakin töissä, muun muassa neljä vuotta muurarina.
Lundströmin puoluetehtävät alkoivat SDP:n Uudenmaan läänin vaalipiirin puhujana. Social-Demokraten -lehden vastaavana toimittajana hän toimi 1907–1908. Lundström oli puolueneuvoston ja Uudenmaan sos.dem. piiritoimikunnan jäsen. Lisäksi hän oli Suomen ruotsalaisen työväenliiton puheenjohtaja.
National Westminster Bank
National Westminster Bank Plc on brittiläinen pankki, joka on kuulunut Royal Bank of Scotland Groupiin vuodesta 2000. Pankki harjoittaa vähittäispankkitoimintaa nimellä NatWest. NatWestillä on laaja konttoriverkosto Englannissa ja Walesissa.
National Westminster Bank aloitti toimintansa vuoden 1970 alussa, kun vuonna 1968 sovittu fuusio National Provincial Bankin (perustettu 1833) ja Westminster Bankin (perustettu 1836) välillä toteutui.
Royal Bank of Scotland Groupiin NatWest sulautui vuonna 2000 vuonna 1999 alkaneen Bank of Scotlandin ja Royal Bank of Scotlandin välisen tarjouskilpailun seurauksena.
Ruoppaus
Ruoppaus tarkoittaa vesistön pohjan kaivamista veden syvyyden lisäämiseksi. Jos ranta on liian matala uimiseen tai veneilyyn, se voidaan kunnostaa ruoppaamalla. Ruoppaus pitää suunnitella huolellisesti. Ruoppauksesta voi myös aiheutua arvaamatonta vahinkoa: veden samenemista, ravinteiden vapautumista pohjasedimentistä veteen ja kalojen kutualueiden tuhoutumista.
Normaalisti vesistön pohjaan kertyy materiaalia sedimentoitumalla, joten väyliä ruopataan aika ajoin saman syvyyden ylläpitämiseksi. Ruoppausta voidaan käyttää myös ravinteiden vähentämiseksi tai uimarannalla pohjan pitämiseksi miellyttävämpänä, jolloin esimerkiksi mutapohja korvataan hiekalla.
Yleisimpiä ruoppausmenetelmiä ovat ruoppaaminen kaivinkoneella rannalta tai ponttonista käsin, proomuun sijoitetulla kaivinkoneen tapaisella laitteistolla tai imuruoppauksella.
Lord of the Rings Roleplaying Game
Lord of the Rings Roleplaying Game on Decipherin vuonna 2002 tekemä roolipeli, joka sijoittuu J. R. R. Tolkienin luomaan Keskimaahan. Vuonna 2003 peli voitti Origins Award -pelipalkinnon vuoden 2002 parhaasta roolipelistä.
Aleksei Mordašov
Aleksei Aleksandrovitš Mordašov (, s. 26. syyskuuta 1965 Tšerepovets, Neuvostoliitto) on venäläinen oligarkki. Hän omistaa merkittävän osuuden Venäjän toiseksi suurimmasta teräsyrityksestä Severstalista.
Mordašov on koulutukseltaan kandidaatti valmistuen Leningradin insinööri-ekonomisesta instituutista (). Liike-elämän aikakauslehti Forbes listasi maaliskuussa 2007 hänet maailman 64. rikkaimmaksi henkilöksi. Mordašov on naimisissa ja hänellä kolme lasta.
Aleksei Mordašov aloitti talousopinnot 1980-luvun puolivälissä Leningradissa. Opintojen jälkeen hän pääsi talousjohtajaksi terästehtaaseen. Ikääntynyt pääjohtaja neuvoi Mordašovia ostamaan suurimman osan terästehtaan osakkeista, ”ettei se päätyisi ulkopuolisten käsiin”.
Severstalin pääjohtajaksi päästyään Aleksei Mordašov ryhtyi rakentamaan konsernia. Hän osti autonvalmistajia, hiiliyhtiöitä, satamia ja kuljetusyrityksiä. Vuonna 2004 ostettiin konkurssikypsä Rouge Industries -metalliyritys ja seuraavana vuonna ostoslistalle tuli 70 prosentin osuus italialaisesta terästuottajasta Lucchinistä. Mordašov osti siivun venäläisestä televisiokanavasta Ren TV:stä. Kanavan uutisankkuri sai lähtöpassit hänen kritisoituaan Venäjän johtoa.
Ai no wakakusa monogatari
Ai no wakakusa monogatari () on yhdysvaltalaisen kirjailijan Louisa May Alcottin "Pikku naisia" -kirjaan perustuva japanilainen animaatiosarja vuodelta 1987. Sarjan on tuottanut Nippon Animation.
Sarja on tuotettu monelle eri kielelle ja se on tekstitetty ainakin saksaksi, hollanniksi, ranskaksi, japaniksi, englanniksi, italiaksi, espanjaksi, arabiaksi ja hepreaksi.
Meg, Jo, Beth ja Amy March asuvat äitinsä kanssa Yhdysvalloissa. Yhdysvalloissa on parhaillaan käynnissä sisällissota, ja perheen lääkäri-isä on mukana taisteluissa. Kotona hänen tyttärensä rukoilevat isän säilyvän hengissä ja sodan lakkaavan.
Golden Sun 2: The Lost Age
Golden Sun 2: The Lost Age on Camelot Software Planningin kehittämä ja Nintendon julkaisema roolipeli. Peli on julkaistu Game Boy Advancelle vuonna Japanissa. Yhdysvalloissa ja Euroopassa peli on julkaistu vuonna .
Peli on jatko-osa "Golden Sun" -pelille.
Pelin alussa seurataan Felix-, Jenna- ja Kraden-hahmoja Venuksen majakassa, joka oli Golden Sunin etappi. Felix käyttää mielen energiaa, psynergyä, ja siirtää kiven napin päälle. Napin avulla voimakenttä katoaa, jotta Jenna ja Kraden pääsevät sisään. Tämän jälkeen Felix poistuu paikalta, ja Jenna miettii, olisiko hänen pitänyt estää veljeään lähtemästä. Juuri ennen kuin Jenna ja Kraden poistuvat, salaperäinen Alex-niminen henkilö ilmaantuu paikalle.
Kun peli etenee, Felix, Jenna ja Kraden tapaavat uusia ihmisiä ja taistelevat ennennäkemättömien vihollisten kanssa.
"Golden Sun 2: The Lost Age"-pelissä on samanlainen pelimekaniikka kuin Golden Sun-pelissäkin. Pelaajat keräävät kokemuspisteitä (Experience eli EXP) vihollisilta ja nousevat niiden avulla paremmalle tasolle. Pelin maailma muistuttaa muun muassa The Legend of Zelda -pelisarjaa ystävällisine kyläläisineen, mutta pelin taistelumekanismi on Final Fantasy -sarjan vuoropohjaista taistelua, jossa omalla vuorollaan voi joko hyökätä, puolustaa tai käyttää esinettä.
Pelissä voi myös käyttää henkiolentoja, Djinnejä, joilla on erilaisia ominaisuuksia.
Pelissä on laaja pelimaailma, josta suurin osa pelimaailmasta on vettä, ja seassa on paljon saaria ympäröimässä ensimmäisen Golden Sunin pelialuetta. Tämä osa on kuitenkin estetty alue, joten sinne ei pääse.
Pelissä on kolme erilaista pelitilaa, joissa pystyy pelaamaan:Djinnit ovat henkiolentoja, joita pelaajat kohtaavat silloin tällöin ja saavat vapaaseen käyttöön. Niitä on neljässä eri ryhmässä, jotka ovat Venus, Mercury, Mars ja Jupiter, ja jokaisella ryhmällä on omat, erilaiset Djinninsä. Ne ovat yleensä piilotettuina erilaisiin luolastoihin tai saariin. Djinnejä käytetään taisteluissa ja ne ovat tärkeitä hahmon kehityksen kannalta.
Aina, kun uusi Djinn löytyy, pelaajan täytyy valita, kenelle hahmoista Djinn asetetaan. Djinniä kontrolloivaa sankaria voi vaihtaa, ja se on yleensä kannattavaa, sillä erilaiset yhdistelmät muuttavat hahmon taitoja ja ominaisuuksia.
Djinneillä on kolme erilaista tilaa:
Alex Zülle
Alex Zülle (s. 5. heinäkuuta 1968 Wil) on sveitsiläinen entinen maantiepyöräilijä. Hän voitti Espanjan ympäriajon vuosina 1996 ja 1997 sekä maantieaika-ajon maailmanmestaruuden 1996.
Bad Azz
Bad Azz (s. Hawaiian Gardens, Kalifornia Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen rap-artisti ja "Tha Dogg Pound Gangsta Cripsin" jäsen. Vaikka Bad Azz ei ole tunnettu maailmanlaajuisesti, kotikaupungissaan Long Beachillä hän on suosittu, ja paikalliset radioasemat esittävät hänen kappaleitaan. Bad Azzin koulunkäynti jäi kesken käytösongelmien vuoksi. Koulun jälkeen hän myi huumeita ja tutustui Snoop Doggiin joka esitteli hänet muille Dogg Poundin jäsenille.
Ordre des Arts et des Lettres
Ordre des Arts et des Lettres () on Ranskan kunniamerkki, jonka perusti 2. toukokuuta 1957 Ranskan kulttuuriministeri André Malraux ja vahvisti osaksi kunniamerkkiä "Ordre National du Mérite" presidentti Charles de Gaulle vuonna 1963. Se on tunnustus merkittävistä taiteen ja kirjallisuuden saavutuksista tai näiden alojen tunnetuksi tekemisestä.
Ranskan valtion ohjeiden mukaan Ranskan kansalaisten on oltava sen saadakseen vähintään 30-vuotiaita, kunnioitettava Ranskan lakia, ja heidän edellytetään ”merkittävästi edistäneen Ranskan kulttuuriperinnön kartuttamista”.
Kunniamerkki myönnetään muillekin kuin Ranskan kansalaisille. Sen ovat saaneet monet ulkomaiset kuuluisuudet. Ulkomaalaisille ei ole asetettu ikäehtoa.
Ritarikunnassa on kolme astetta:
Daniel Quillen
Daniel Grey ”Dan” Quillen (27. kesäkuuta 1940 – 30. huhtikuuta 2011) oli yhdysvaltalainen Fieldsin mitalilla palkittu matemaatikko.
Vuosina 1984–2006 hän toimi matematiikan professorina Oxfordin yliopiston Magdalen Collegessa Englannissa.
Quillen sairasti viimeiset vuotensa Alzheimerin tautia ja kuoli 70-vuotiaana huhtikuussa 2011.
Kalypso
Kalypso () on kreikkalaiseen mytologiaan kuuluva nymfi, Atlaksen tytär, joka asui Ogygian saarella.
Kalypso vangitsi Odysseuksen saarelleen ja piti tätä siellä seitsemän vuotta. Lopulta Athene pyysi Zeusta vapauttamaan Odysseuksen piinastaan, jotta tämä pääsisi palaamaan kotiinsa. Zeus lähetti Hermeen, jumalten sanansaattajan, kertomaan Kalypsolle, että tämän tulisi vapauttaa Odysseus. Koska Zeus oli ylijumala, ei Kalypso saattanut vastustaa Zeuksen tahtoa, vaikka olisi halunnut. Lopulta Odysseus palasi kotisaarelleen Ithakaan vaimonsa Penelopen luo. Odysseus torjui Kalypson tarjouksen kuolemattomuudesta, jos hän vain jäisi tämän luo. Joidenkin tarinoiden mukaan Kalypso kuoli suruun.