hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Henri Rousseau
Henri Julien Félix Rousseau (21. toukokuuta 1844 Laval, Mayenne – 2. syyskuuta 1910 Pariisi) oli ranskalainen itseoppinut naivistinen taiteilija. Kuuluisat avantgarde-taiteilijat, kuten Gauguin ja Picasso huomasivat hänen maalauksensa hänen taiteilijauransa viimeisessä vaiheessa, kun hän maalasi päätoimisesti. Hänet tunnetaan myös nimillä "Le Douanier" () tai "Tullimies Rousseau" päivätyönsä mukaan.
Rousseau toimi tullivirkailijana 1871–1893. Ollessaan virassaan hän alkoi opettaa itseään maalaamaan ja maalasi myös työaikanaan. Rousseaun työajan käytöstä maalaamiseen on useita tarinoita. ”Hän saattoi etsiä jostain paikan, jossa saattoi istua yksin, maalata ja piirtää”, muisteli eräs hänen tuttavansa. Yksi tämän kauden mestariteoksista on "Tulliportti" (noin 1890), joka esittää luultavasti hänen työpaikkaansa Porte de Vanvesissa.
Hän siirtyi kokopäiväiseksi taiteilijaksi vasta jäätyään eläkkeelle. Suosikkiaiheita olivat viidakkomaisemat, ja maisemat, joiden etualalla on ihminen. Viidakkoihinsa hän haki mallia sekä kasvitieteellisestä puutarhasta että kasviopin kirjoista – oikeassa viidakossa Rousseau ei koskaan käynyt.
Elämänsä ajan häntä viehätti järjestys, rakenne ja säännöllisyys. Samanaikaisesti hän tunsi vahvaa vetoa villiä vapautta kohtaan. Tämä vapaus näkyy parhaiten Rousseaun kuuluisissa viidakkokuvissa, jotka yhdistävät eläimellisen vapauden esityksen rajoittamattoman mielikuvituksen ja psykologisen draaman näyttöön.
Pablo Picasso ja Rousseau tunsivat toisensa, ja Picasso piti Rousseaun töitä suuressa arvossa.
Rousseaun teoksia on muun muassa Lavalin, Ranskassa sijaitsevassa naivistisen taiteen museon, kokoelmissa.
Turangalîla-sinfonia
Turangalîla-sinfonia on Olivier Messiaenin vuosina 1946–1948 säveltämä sinfonia, jonka tilasi Messiaenilta Serge Koussevitzky. Sinfonian ensiesitti Bostonin sinfoniaorkesteri vuonna 1949 Leonard Bernsteinin johdolla. Sävellys jakautuu kymmeneen osaan.
Turangalîla-sinfoniassa on käytetty Ondes Martenot -soitinta. Siinä on myös kohtia, joissa pianolla on erityisen tärkeä osuus. Messiaen kertoi sinfonian nimen tulevan sanskriitin sanoista "turanga" ja "lîla", jotka yhdessä tarkoittavat "rakkauslaulua".
Nenä (ooppera)
Nenä () on Dmitri Šostakovitšin vuosina 1927–1928 säveltämä satiirinen ooppera. Se perustuu Nikolai Gogolin samannimiseen novelliin. Teoksen ensiesitys oli Leningradissa 18. tammikuuta 1930.
Ooppera kertoo pietarilaisesta virkamiehestä, jonka nenä lähtee pois hänen kasvoiltaan ja alkaa elää itsenäisesti. Oopperassa käytetään erilaisia tyylejä, kuten atonaalisuutta. Siinä on myös paikoittain vaikutteita kansanmusiikista.
Oboesonaatti (Poulenc)
Francis Poulencin sonaatti oboelle ja pianolle on vuodelta 1962. Se on yksi säveltäjän viimeisistä teoksista.
Poulencin oboesonaatti koostuu kolmesta osasta ja on omistettu säveltäjä Sergei Prokofjevin muistolle. Teos kestää soitettuna noin kolmetoista minuuttia.
Oboesonaatti on yksi Poulencin kolmesta puhallinsoitinsonaatista. Muut ovat huilusonaatti vuodelta 1956 ja klarinettisonaatti vuodelta 1962.
Ken Leung
Kenneth ”Ken” Leung (s. 21. tammikuuta 1970 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten rooleistaan suosituissa elokuvissa kuten "Saw", "" ja "Shanghai Kiss". Hän on esiintynyt myös Miles Straumena ABC:n televisiosarjassa "Lost" sekä Karnakina Marvel-televisiosarjassa "Inhumans".
Leung syntyi New Yorkissa ja kasvoi Two Bridgesin alueella Manhattanin Lower East Sidella. Sittemmin hänen perheensä muutti Midwoodiin, Brooklyniin, jossa hän varttui ennen high schoolin suorittamista loppuun Old Bridgessä, New Jerseyssä.
Myöhemmin Leung kävi New Yorkin yliopistoa (NYU) ja opiskeli siellä myös näyttelemistä Catherine Russellin ja Nan Smithnerin kanssa.
Vuonna 1997 Leung teki näyttelijän debyyttinsä Brett Ratnerin elokuvassa "Rush Hour – Rankka pari" ja vuonna 2000 Edward Norton valitsi hänet näyttelemään elokuvaansa "Keeping the Faith". Siitä lähtien Leung on esiintynyt lukuisissa itsenäisissä- ja televisioelokuvissa, muun muassa neljässä Brett Ratnerin ja kahdessa Spike Leen elokuvassa. Vuonna 1998 hän näytteli hahmoa nimeltä James the Less ja Jumalaa Terrence McNallyn intohimoisessa näytelmässä "Corpus Christi", ja vuonna 2002 teki Broadway-debyyttinsä Tony-palkinnon voittaneessa musikaalissa "Thoroughly Modern Millie".
Vuonna 2007 Leung näytteli toista pääosaa "Shanghai Kiss" -nimisessä independent-elokuvassa Hayden Panettieren kanssa, ja ansaitsi roolistaan erikoismaininnan San Francisco International Asian American Film Festival -tapahtumassa. Samana vuonna hän vieraili HBO:n "Sopranos"-sarjan viimeisen kauden jaksossa. Vierailu inspiroi "Lostin" tekijöitä valitsemaan hänet näyttelemään Miles Straumea sarjan neljännelle kaudelle.
Kati Kovács
Kati Kovács (oik. "Marje Katalin Kovács", [kovaːtʃ], s. 26. joulukuuta 1963 Helsinki) on suomalainen sarjakuvataiteilija.
Naivistisella tyylillä piirtävä Kovács on yksi Suomen tunnetuimpia sarjakuvantekijöitä. Hänet on kutsuttu näyttelyihin ja hänen töitään on julkaistu eri puolilla Eurooppaa sekä Hongkongissa. Kovácksin töitä on käännetty ruotsiksi, saksaksi, ranskaksi ja unkariksi.
Kovács on palkittu muun muassa Suomen opetusministeriön taiteen Nuori Suomi -palkinnolla 1996, Puupäähatulla 1999 sekä Kemin pohjoismaisen sarjakuvakilpailun Grand Prix’llä 2001. Kemin sarjakuvakeskus myönsi hänelle vuoden 2004 sarjakuvapäiviensä pääpalkinnon Lempi Grand Prix'n. Vuonna 2014 Kovács sai ensimmäistä kertaa jaetun sarjakuvataiteen valtionpalkinnon. Ruotsissa hän sai Urhunden-palkinnon parhaasta ulkomaisesta käännösalbumista Karu cell vuonna 1998.
Kovács varttui Espoon Soukassa. Hän valmistui ylioppilaaksi vuonna 1982 ja opiskeli graafista suunnittelua Taideteollisessa korkeakoulussa vuosina 1984–1986. Vuodesta 1988 hän on ollut freelancesarjakuvapiirtäjä ja -kuvittaja.
Vuonna 1994 Like julkaisi Kovácsin esikoissarjakuva-albumin "Vihreä rapsodia", joka on käännetty myös ruotsiksi ja unkariksi. Se on myöhemmin ilmestynyt myös Arktisen Banaanin kustantamana. Vuonna 1996 ilmestyi seuraava albumi "Karu selli", joka on käännetty ruotsiksi ja saksaksi.
Albumien lisäksi Kovácsin tuotantoa on julkaistu esimerkiksi Helsingin Sanomissa (2002), Ilta-Sanomissa, Cosmopolitanissa (1999–2000), Me Naisissa, Kaks'Plussassa ja Rumbassa. Lisäksi teoksia löytyy lukuisista kotimaisista antologioista (esimerkiksi "Napa", "Suuri Kurpitsa", "Sarjakuvastin") ja muun muassa ranskalaisesta Lapin-antologiasta ja slovenialaisesta "Stripburgerista". Suomessa albumeita ovat kustantaneet Like, Arktinen Banaani, Suomen yrityslehdet (Sarjamania) ja Asema.
Vuonna 2013 ilmestyi Kovácsin ideoima Virossa toteutettu pitkä nukkeanimaatio "Lisa Limone & Maroc Orange", joka käsittelee siirtolaisuutta Euroopassa.
Kovács on asunut Italiassa vuodesta 1986 lähtien. Hänen nimensä viittaa unkarilaisiin sukujuuriin: Kovácsin liikemiehenä toiminut isänisä muutti Unkarista Suomeen vuonna 1939. Kovácsilla on kaksi lasta.
Julkistus
Julkistus on ohjelmiston elinkaaren vaihe, jossa ohjelman kehitys ja testaus on saatu päätökseen ja ohjelmatuote asetetaan käyttäjille saataville. Ohjelmistotuote voidaan julkistaa yleisesti saataville jollekin Internetissä sijaitsevalle palvelimelle. Jos ohjelmistotuote on tehty jollekin yksittäiselle asiakkaalle, ohjelmisto asennetaan sen sijaan kohdejärjestelmään.
Julkistuksessa ohjelmatuotteen komponentit kerätään ja pakataan yhteen pakettiin, lisätään tuoteinformaatio, lisenssiehdot ja riippuvuussuhteet toisista ohjelmista ja käyttöjärjestelmistä.
Neljä vuodenaikaa
Neljä vuodenaikaa (ital. "Le quattro stagioni") on Antonio Vivaldin säveltämä viulukonserttosarja. Sarja sävellettiin noin vuonna 1723, ja se on Vivaldin tunnetuin teos. Jokaisessa" Neljän vuodenajan" konsertossa on kolme osaa, joista kaksi on nopeita ja yksi hidas. Vivaldi kirjoitti jokaista konserttoa varten myös yhden sonetin. Konserttojen osat ovat:
Unkarilaiset rapsodiat
Unkarilaiset rapsodiat on Franz Lisztin säveltämä sarja rapsodioita pianolle. Sarja koostuu 19 osasta, joista tunnetuin on "Unkarilainen rapsodia nro 2". Liszt sävelsi "Unkarilaiset rapsodiat" vuosien 1846 ja 1885 välisenä aikana. Viisitoista ensimmäistä rapsodiaa julkaistiin vuoteen 1853 mennessä, mutta loput ovat vasta säveltäjän viimeisiltä vuosilta. Liszt sovitti Franz Dopplerin avulla rapsodiat 2, 5, 6, 9, 12 ja 14 orkesterille. Orkesterisovitukset numeroitiin uudelleen numeroilla 1–6, eivätkä ne vastaa alkuperäisiä numeroita lukuun ottamatta rapsodiaa numero 2. Alkuperäinen rapsodia nro 14 toimi perustana Lisztin säveltämälle "Unkarilaiselle fantasialle" pianolle ja orkesterille.
Liszt halusi luoda "Unkarilaisista rapsodioista" eräänlaisen kollektiivisen kansalliseepoksen Unkarille. Hän lainasi rapsodioihin paljon vaikutteita ja melodioita kansanmusiikista. Liszt kuitenkin käytti niissä lähinnä Unkarin romanien perinteistä musiikkia, jonka hän oletti muodostavan unkarilaisen kansanmusiikin perustan. Myöhemmin Zoltán Kodaly ja Béla Bartók osoittivat tämän käsityksen virheelliseksi keräämällä tuhansia aitoja unkarilaisia kansansävelmiä. "Unkarilaiset rapsodiat" noudattavat romanien perinteisen csárdás-tanssin paikallista muotoa, johon kuuluu tempon vaihtelu hitaiden ("lassan") ja nopeiden ("friss") osien välillä. Liszt onnistui taitavasti luomaan pianolla perinteisen mustalaisorkesterin soitinten, viulujen ja symbaalin tunnelman. Joissain rapsodioista on käytetty samoja melodioita, joita Johannes Brahms käytti myöhemmin "Unkarilaisissa tansseissaan". Rapsodiassa nro 13 puolestaan kuullaan sama melodia, jota Pablo de Sarasate käytti myöhemmin teoksessaan "Mustalaislauluja", ja rapsodiassa nro 15 "Rákóczi-marssi", jota Hector Berlioz oli käyttänyt teoksessaan "Faustin tuomio".
Aitojen kansanlaulujen lisäksi "Unkarilaisissa rapsodioissa" on lainattu myös aiempien unkarilaisten säveltäjien musiikkia.
Kenya Airways
Kenya Airways on Kenian kansallinen lentoyhtiö. Sen päälentoasema on Jomo Kenyattan kansainvälinen lentoasema, Nairobissa. Nairobissa sijaitsee myös yhtiön päämaja. Kenya Airwaysillä on 34 kohdetta Afrikassa, Euroopassa ja Aasiassa, joihin se lentää. Yhtiön omistavat yksittäiset kenialaiset osakkeenomistajat (32,5 %), KLM (26 %), Kenian hallitus (23 %), Kenian instituutionaaliset investoijat (15,7 %) ja ulkomaiset investoijat (3,8 %).
5. toukokuuta 2007 yhtiön Boeing 737-800 matkustajalentokone syöksyi maahan lennolla KQ 507 Kamerunissa. Koneessa oli yhteensä 114 ihmistä. Koneen hylky löytyi kolmen vuorokauden kuluttua uponneena suohon. Hylystä ei löytynyt eloonjääneitä.
Tammikuussa 2018 yhtiön laivastoon kuului seuraavat koneet:
Lustosavikronologia
Lustosavikronologia on iänmääritysjärjestelmä, joka perustuu savikerrostumiin. Menetelmällä voi määrittää lampien ikää ja tutkia esimerkiksi jään vetäytymistä joltakin alueelta. Tunnetuin savikronologia on Ruotsin savikronologia, joka kattaa 13 200 vuotta. Menetelmää kehitti ja teki tunnetuksi Gerard De Geer Ruotsissa 1900-luvun alkupuolella. Hyvin vanhoja lustosavia on Japanin Suigetsu-järvessä ja myös Puolan Gościąż- ja Perespilno- järvissä.
Petri Takala
Petri Takala (s. 1968 Forssa) on suomalainen meteorologi. Hän toimii Forecan päämeteorologina. Takala työskenteli 1998–2011 MTV3-kanavalla. Televisiossa esiintyessään hänellä oli tapana kävellä pää kenossa kohti kameraa lähetyksen päätteeksi. Hänen kertomansa mukaan tämä oli ohjaajan työtä helpottava merkki siitä, että säätiedotus oli tältä erää päättynyt.
Mikko Mäkelä (jääkiekkoilija)
Mikko Matti Mäkelä (s. 28. helmikuuta 1965 Tampere) on suomalainen entinen jääkiekkohyökkääjä ja olympiamitalisti. Hän oli voittamassa olympiapronssia Lillehammerissa 1994 ja MM-hopeaa 1992 ja 1994.
Mäkelä voitti hopeaa nuorten EM-kilpailuissa 1983 (U-18) ja MM-kilpailuissa 1984 (U-20). Suomen mestaruuden Mäkelä voitti 1985 ja 1993, Ruotsin mestaruuden 1994, ja Saksan mestaruuden vuonna 1996. Hän pelasi kaikkiaan 81 A-maaottelua, osallistui olympialaisiin 1992 ja 1994, MM-kilpailuihin 1985, 1992 ja 1994 sekä Kanada-cupiin 1987.
NHL:ään Mäkelän varasi New York Islanders vuonna 1983 neljännellä kierroksella numerolla 65. Mäkelä pelasi New York Islandersissa, Los Angeles Kingsissä, Buffalo Sabresissa ja Boston Bruinsissa yhteensä 423 ottelua tehoin 118 + 147 = 265.
Vuosina 2002–2003 Mäkelä toimi WHL-seura Lethbridge Hurricanesin päävalmentajana. Samalla Mäkelästä tuli ensimmäinen eurooppalaisvalmentaja WHL-sarjassa.
Mäkelä on jääkiekkoleijona numero 139. Jääkiekkoleijonaksi hänet valittiin vuonna 2004.
Vodlajoki
Vodlajoki () on 149 kilometriä pitkä Äänisen itärannalle laskeva joki Puudožin piirissä Karjalan tasavallassa Venäjällä. Joen valuma-alue kattaa 13 700 neliökilometriä. Vodlajoen leveys vaihtelee 250 ja 425 metrin välillä.
Vodlajoki alkaa Vodlajärven koillisrannalta, josta se virtaa aluksi kohti itää ja kääntyy sitten etelään. Tästä joen alkuosasta käytetään myös nimeä Suhaja Vodla. Aivan Karjalan tasavallan itärajalla Vodlajokeen yhtyy lännestä Vama-joki ja pohjoisesta Arkangelin alueelta Nietomajoki. Vama sai alkunsa alun perin pienestä järvestä Vodlajärven itäpuolelta, mutta nykyisin se on yhdistetty myös Vodlajärveen. Jonkin matkaa Vodla-nimisen kylän jälkeen Vodlajoki kääntyy lounaaseen. Kubovon kylän luona jokeen laskee idästä Kolodojoki. Krivtsyn kylän luona joki kääntyy länteen ja laskee lopulta Šallan luona Ääniseen.
Joen alajuoksun varrella sijaitsee Puudožin kaupunki. Alajuoksusta soveltuu laivaliikenteelle noin 25 kilometriä. Muun osan liikennöinnin estävät kosket, joita on kaikkiaan 38.
Olkavarsi
Olkavarsi (lat. "brachium") on olkanivelen ja kyynärnivelen välinen osa yläraajasta. Niveliä yhdistää yksi luu, olkaluu.
Olkavarren etuosassa on kolme lihasta (hauislihas, korppilisäke-olkaluulihas ja olkavarsilihas). Hauislihas on olkavarren alueen lihaksista suurin ja sen pääasiallinen tehtävä on kyynärnivelen koukistaminen. Sen muita tehtäviä ovat olkanivelen koukistus (käden nostaminen eteen) sekä kyynärvarren ulkokierto eli supinaatio. Olkavarsilihas koukistaa kyynärniveltä, korppilisäke-olkaluulihas ojentaa olkaniveltä.
Takaosan lihaksia eli ns. ojentajalihakset on vain kaksi (kolmipäinen olkalihas ja kyynärpäälihas). Näiden lihasten tehtävänä on ensisijaisesti kyynärnivelen ojentaminen. M. "triceps brachii" on myös olkanivelen ojentaja.
Olkaluun kehonpuolella kulkevat tärkeät kättä hermottavat hermot (n. "medianus", n. "ulnaris"), sekä ravitsevat valtimot (a. "brachialis"). Lisäksi olkavarren läpi kulkee värttinähermo (n. "radialis"), joka hermottaa m. "triceps brachii"ta. N. "musculocutaneus" hermottaa olkavarren etuosan koukistajalihaksia.
Lihaksia ja hermoja ympäröi "fascia brachii"- sidekudoskerros. Fascia brachiin päällä on iho. Ihon ja fascian välissä kulkee kaksi suurta, pinnallista laskimoa: "v. basilica" kehon puolella olkavartta ja "v. cephalica" olkavarren ulkoreunalla.
Vodlajärvi
Vodlajärvi () on järvi Puudožin piirissä Karjalan tasavallassa Venäjällä. Vodlajärven pinta-ala on 468 km², ja sen pinta on 136 metriä meren pinnan yläpuolella.
Vodlajärveen laskee useita jokia lähinnä pohjoisesta ja lännestä. Suurin osa näistä on varsin pieniä. Suurin järveen laskevista joista on Ileksa, joka kerää vedet laajalta alueelta pääasiassa Arkangelin alueen puolelta. Vodlajärven luonnollinen laskujoki on Ääniseen laskeva Vodlajoki (alkuosan nimenä "Suhaja Vodla"), joka saa alkunsa järven koillisosasta. Nykyisin järven kaakkoisosaan on myös yhdistetty Vodlajokeen laskeva Vamajoki. Vodlajärvi on ollut säännöstelty vuodesta 1935 asti.
Petrus Särkilahti
Petrus Särkilahti tai Pietari Särkilahti (k. 1529) oli Turun tuomiokapitulin arkkiteini, Suomen uskonpuhdistuksen edelläkävijä ja Mikael Agricolan opettaja. Särkilahden opinnot Keski-Euroopassa ajoittuvat uskonpuhdistuksen käynnistymisvaiheisiin. Särkilahti oli ensimmäinen avioliittoon mennyt suomalainen pappi.
Särkilahti opiskeli Turun katedraalikoulussa Arvid Kurjen ollessa piispana. Lokakuussa 1516 hän kirjoittautui Rostockin yliopistoon ja seuraavan vuoden keväällä Leuvenin yliopistoon, joka kuului humanismin keskuspaikkoihin. Samana vuonna Leuveniin saapui Erasmus Rotterdamilainen, joka perusti yliopistoon hepreaa, kreikkaa ja latinaa opettavan laitoksen. Seuraavana vuonna Erasmus julkaisi kirjan "Avioliiton ylistys", joka kuului Agricolankin kirjastoon. Särkilahden opinnoista ja oleskeluajasta Louvainissa ei ole tietoja. On epäilty, että hän olisi seurannut opetusta myös Wittenbergissä, mutta tästä ei ole asiakirjalähdettä. Särkilahti palasi Suomeen vuonna 1523 tai 1524. Hänen mukanaan oli Margareta Corneliuksentytär, jota voitaneen pitää Särkilahden puolisona, vaikka tuon ajan laki ei tuntenut papin avioliittoa. Avioituminen merkitsi käytännössä selvää julkista irrottautumista kirkon perinnäisestä järjestyksestä. Särkilahti lienee ollut ensimmäinen avioitunut pappi Ruotsin valtakunnassa. Saksassa ensimmäiset papit avioituivat vuonna 1521. Turkuun palattuaan Särkilahti toimi aluksi opettajana ja sai sitten nimityksen tuomikapitulin toiseksi korkeimpaan virkaan eli arkkiteiniksi. Särkilahti kuoli vuonna 1529.
Pasi Kuivalainen
Pasi Kuivalainen (s. 15. heinäkuuta 1972 Kuopio) on suomalainen pelaajauransa lopettanut jääkiekkomaalivahti ja olympiamitalisti. Hän oli mukana Lillehammerin olympiapronssijoukkueessa 1994 ja MM-hopeajoukkueessa 1994. Molemmissa turnauksissa hän oli kolmosmaalivahtina.
Kuivalainen pelasi SM-liigassa yhteensä 654 runkosarja- (maalivahtien ennätys) ja 39 pudotuspeliottelua. Myöhemmin Mestiksessä kertyi vielä 87 runkosarja- ja 20 pudotuspeliottelua. Kuivalainen valittiin vuonna 1998 Ässien riveissä pelatessaan Vuoden porilaiseksi urheilijaksi. Maajoukkueotteluita Kuivalaisen uralle mahtui 31.
Pasi Kuivalainen aloitti KalPan markkinointipäällikönä 2003 syksyllä pelaamisen ohella ja torjui KalPan Mestiksen mestaruuteen keväällä 2004. Kuivalaisen ura loppui 2005 vuoden Mestisfinaaleihin Sportia vastaan, joissa hän piti maalinsa koskemattomana kaikissa kolmessa ottelussa.
KalPa jäädytti Kuivalaisen pelinumeron yksi (1) 31. tammikuuta 2006 ennen Jyp-ottelun alkua.
Kudosliima
Kudosliimat ovat lääketieteessä kliinisesti käytettyjä aineita, joiden avulla on tarkoitus liittää kudoksia yhteen tai tyrehdyttää verenvuotoa.
Kudosliimoja on kahta päätyyppiä:
Syanoakrylaattiliimat ovat synteettisesti valmistettuja kemiallisia yhdisteitä. Ne vastaavat koostumukseltaan läheisesti taloustavarakaupoista saatavia superliimoja ja ovat myrkyllisiä käytettynä muualla kuin iholla [lähde?].
Fibriiniliimat sisältävät lähinnä ihmisestä ja naudasta eristettyjä veren hyytymistekijöitä, kuten fibrinogeenia ja trombiinia. Fibriiniliimoja on käytetty turvallisesti monien kudosten yhteydessä.
Igor Malkov
Igor Malkov (s. 9. helmikuuta 1965) on entinen Neuvostoliittoa urallaan edustanut pikaluistelija.
Malkov oli uransa huipulla 1980-luvulla. 1984 talviolympialaisissa Sarajevossa hän voitti kultaa 10 000 metrillä ja saavutti hopeaa 5 000 metrillä vain kahden sadasosan erolla voittajaan, Ruotsin Tomas Gustafsoniin.
Maaliskuussa 1984 Malkov luisteli 10 000 metrillä uuden maailmanennätyksen 14.21,51. Myöhemmin hänen ilmoitettiin luistelleen alle 14 minuutin, mutta kansainvälinen luisteluliitto ei hyväksynyt ennätystä.
Geologian tutkimuskeskus
Geologian tutkimuskeskus (, , lyh. GTK) on työ- ja elinkeinoministeriön alainen valtakunnallinen tutkimuskeskus. GTK tutkii kallioperää ja maaperää elinkeinoelämän tarpeita varten. Geologian tutkimuskeskuksella on Suomessa neljä tutkimusyksikköä eri puolilla maata. GTK:n päätoimipaikka sekä Etelä-Suomen yksikkö sijaitsevat Otaniemessä Espoossa, Itä-Suomen yksikkö Kuopiossa, Länsi-Suomen yksikkö Kokkolassa ja Pohjois-Suomen yksikkö Rovaniemellä. Lisäksi on pienemmät yksiköt Lopella ja Outokummussa. GTK:lla oli vuoden 2016 lopussa 423 työntekijää.
Lain mukaan tutkimuskeskuksen tulee tuottaa kansainvälisesti korkeatasoista tieteellistä geologian alan tietoa ja osaamista sekä innovaatioita yhteiskunnan ja elinkeinoelämän tarpeisiin.
Tutkimuskeskuksen toimialoista suurin on mineraalisektori, johon kuuluu esimerksiksi kaivostoiminta. Siihen käytetään puolet tutkimusbudjetista. Neljännes budjetista käytetään turve- ja kalliolämpöenergian ja loput yhdyskuntarakentamisen tutkimukseen.
Vuonna 1877 vuorihallituksen yhteyteen perustettiin Geologinen toimisto. Geologinen Komissioni perustettiin sen jatkajaksi vuonna 1886. Myöhemmin laitoksen nimeksi tuli Geologinen tutkimuslaitos, Geologian tutkimuslaitos ja nykyinen Geologian tutkimuskeskus.
Laitoksen johdossa ovat toimineet
Piet Kleine
Piet Kleine (s. 17. syyskuuta 1951) on alankomaalainen entinen pikaluistelija.
Kleinen uran parhaat vuodet ajoittuivat 1970-luvulle, jolloin hän lukeutui maailman pikaluistelijoiden kärkikaartiin. Vuonna 1973 hän sijoittui yleisluistelun MM-kisoissa pronssille. Hänen uransa paras vuosi oli 1976, jolloin hän voitti Innsbruckin olympialaisissa 10 000 metrillä kultaa ja 5 000 metrillä hopeaa sekä Heerenveenin MM-kilpailuissa maailmanmestaruuden. Vielä Lake Placidin 1980 olympialaisissa hän saavutti 10 000 metrillä hopeaa. Olympialaisissa hän sijoittui mitalisijojensa lisäksi kuudenneksi 1 500 metrillä vuonna 1976 ja 5 000 metrillä vuonna 1980 sekä 18:nneksi 1 000 metrillä vuonna 1976.
Ukrainalaisten nationalistien kongressi
Ukrainalaisten Nationalistien Kongressi (Конгрес Українських Націоналістів) on 1997 perustettu ukrainalainen puolue, joka vaalii Stefan Banderan muistoa. Puoleen puheenjohtajana on maakaasunjakeluyritys Ukrainan Naftogazin johtaja Oleksei Ivženko.
Ukrainalainen kansanliike
Ukrainalainen kansanliike (Український Народний Рух) on jo Neuvostoliiton aikana järjestäytymisensä aloittanut ukrainalainen puolue.
Ukrainan liberaalipuolue
Ukrainan liberaalipuolue () on ukrainalainen liberaalipuolue. Se on Liberal Internationalin tarkkailijajäsen.
Vuoden 2006 parlamenttivaaleissa puolue sai 0,04 % äänistä, eikä paikkoja. Presidentinvaaleissa 2004 puolue ei tukenut Viktor Juštšenkoa kannattavaa Meidän Ukrainamme -koalitiota, vaikka vuoden 2002 parlamenttivaaleissa puolue kuului kyseiseen koalitioon.
Ukrainan nuorisopuolue
Ukrainan nuorisopuolue () on ukrainalainen puolue.
Ukrainan kansanliike
Ukrainan kansanliike on vanha ukrainalainen uudistuspuolue, mikä juontaa juurensa vuoden 1989 Neuvostoliiton kommunistiseen puolueeseen kuuluvan Ukrainan kommunistisen puolueen vastustukseen.
Sen näkyvin edustaja on Ukrainan ulkoasiainministeri Borys Tarasjuk. Vuosien 2002, 2004 ja 2006 presidentinvaaleissa puolue kuului Viktor Juštšenkoa kannattavaan Meidän Ukrainamme -koalitioon.
Petro Porošenkon blokki
Petro Porošenkon blokki () on ukrainalainen puolue. Se rekisteröitiin maaliskuussa 2001 ja oli alkujaan nimeltään Solidaarisuus (). Lokakuun 2014 parlamenttivaaleissa puolue nousi lähes 22 prosentin ääniosuudella maan suurimmaksi poliittiseksi ryhmäksi, koska se voitti myös suuren määrän kansanedustaia myös vaalipiireistä. Kaikkiaan puolue sai 132 kansanedustajaa Ukrainan parlamenttiin.
Puoluetta on pidetty Ukrainan sosiaalidemokraattisesta puolueesta erkaantuneena. Petro Porošenko valittiin maan parlamenttiin ensimmäisen kerran sosiaalidemokraattien jäsenenä vuonna 1998 ja vuonna 2001 hän perusti Solidaarisuuden. Hän oli perustamassa myös Alueiden puolue -puoluetta ja liittyi 2002 Viktor Juštšenkon Meidän Ukrainamme -vaaliliittoon.
Vuoden 2002 vaalien jälkeen Solidaarisuus-puolue ei osallistunut vaaleihin. Kesäkuussa 2003 Julija Tymošenkon johtaman Batkivštšyna-puolueen edustaja Juri Stets nimettiin puolueen johtoon.
Puolueen rekisteröinti peruutettiin 2013, koska se ei ollut osallistunut vaaleihin kymmeneen vuoteen.
Alkuvuodesta 2014 Porošenko valittiin Vapauden ja ukrainalaisen nationalismin kansallinen allianssi "hyökkäys" -puolueen johtoon, ja se liitettiin Solidaarisuuteen, joka sai näin laillisen aseman. Puolueen nimi muutettiin 10. ylimääräisessä puoluekokouksessa elokuussa 2014. Samalle sen johtajaksi valittiin Juri Lutsenko.
Syksyn 2014 ylimääräisissä parlamenttivaaleissa puolue sai 21,82 prosentin valtakunnallisen kannatuksen, joka toi 63 parlamenttipaikkaa (Ukrainassa puoluelistoja äänestämällä valitaan puolet parlamentista eli yhteensä 225 kansanedustajaa). Tämän ohella puolue menestyi erittäin hyvin vaalipiireissä, ja voitti kaikkiaan 69 kansanedustajaa, kun suhteelliseen vaalitapaan pohjautuva äänestys päästiin toteuttamaan 197 yhden edustajan vaalipiirissä. Näin puolue nousi parlamentin suurimmaksi ryhmäksi 132/423 paikkaosuudella.
On huomattava, että Venäjän jatkaessa Krimin miehitystä ja tukiessa Itä-Ukrainan yhteiskuntarauhaa häiritsevää separatistitoimintaa (Donbassin sota), näiden alueiden 27 vaalipiirikohtaista kansanedustajapaikkaa jätettiin toistaiseksi valitsematta.
Ennen vaaleja se liittoutui Vitali Klytškon UDAR-puolueen kanssa, jonka edustajat saivat kolmanneksen sen vaalilistan paikoista. Ukrainan 2011 vaalilaki kuitenkin kielsi puolueiden väliset vaaliliitot parlamenttivaaleissa. Tästä syystä Petro Porošenkon blokkiin liittyneiden, valituksi tulleiden kansanedustajien tulisi pysytellä tässä ryhmittymässä parlamentissakin.
Kristillisdemokraattinen liitto
Kristillisdemokraattinen liitto () on ukrainalainen puolue. Se perustettiin vuonna 1997 nimellä Kristillis-kansallinen liitto ().
Puolue on kuulunut 1998 vaaliryhmittymään Eteenpäin Ukraina, vuosina 2002, 2006 ja 2007 Viktor Juštšenkoa kannattavaan Meidän Ukrainamme/Meidän Ukrainamme-Kansan itsepuolustus -koalitioon. Vuonna 2010 se kannatti Julija Tymošenkoa presidentiksi.
Puolueen edustajat erotettiin syyskuussa 2011 Meidän Ukrainamme -parlamenttiryhmästä, koska he tukivat Mykola Azarovin hallitusta.
Puolueen johtaja David Žvania valittiin 2012 radaan yhden edustajan piiristä Illitšivskin kaupungista. Hän liittyi Alueiden puolueen parlamenttiryhmään.
Jason Bonham
Jason John Bonham (s. 15. heinäkuuta 1966 Dudley, Iso-Britannia) on brittiläinen rumpali. Hän on Led Zeppelin- yhtyeen kuuluisan rumpalin John Bonhamin poika.
Jason Bonham aloitti rumpujen soiton 4-vuotiaana. Hän perusti ensimmäisen yhtyeensä Airracen ollessaan 17-vuotias. Bonham on soittanut muun muassa Black Country Communionissa, jonka muita jäseniä olivat Glenn Hughes, Joe Bonamassa ja Derek Sherinian. California Breed on Bonhamin ja Hughesin perustama yhtye, jonka debyyttialbumi ilmestyi toukokuussa 2014.
Priki
Priki on pieni kaksimastoinen purjealus, jossa molemmissa mastoissa on raakapurjeet sekä haruspurjeet, ja vähintään takimmaisessa mastossa kahvelipurje.
Priki-takilasta on kehitetty helpommin hallittavissa oleva takilatyyppi brigantiini.
Natalia Vitrenkon blokki &quot;Kansan oppositio&quot;
"Kansan oppositio"
Natalia Vitrenkon blokki "Kansan oppositio" oli kahden ukrainalainen radikaalivasemmistolaisen puolueen muodostama koalitio Ukrainan vuoden 2006 parlamenttivaaleihin. Lista sai 2,93 % äänistä ja jäi alle äänikynnyksen.
Jäseninä olivat:
Turandot (täsmennyssivu)
Turandot voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Groove Coverage
Groove Coverage on saksalainen eurotranceryhmä. Groove Coveragen keulahahmo on Dj Novus ja laulajat Verena ja Mell. Groove Coverage teki läpimurron vuonna 2001 Mike Oldfieldin "Moonlight Shadow" -kappaleen tanssiversiollaan. Ryhmä on erityisen suosittu Saksassa ja sillä on ollut radiosoittoja USA:ssa. Groove Coverage on julkaissut 3 virallista albumia "Cover Girl", "7 years & 50 days" ja "21st Century". Groove Coveragen tunnetuimmat hitit ovat "Poison" ja "Moonlight Shadow". "Moonlight Shadow" on alun perin Mike Oldfieldin tekemä. Poison on Alice Cooperin käsialaa.
Kaukosäädin
Kaukosäädin eli kauko-ohjain on laite, jolla voidaan ohjata toista laitetta etäältä. Yhdysvaltalainen Eugene Polley kehitti vuonna 1955 television kaukosäätimen, jolla oli mahdollista säätää äänenvoimakkuutta ja vaihtaa kanavaa. Se perustui television kulmiin sijoitettuihin valokennoihin, joihin kohdistettiin valonsäde.
Yleisin kaukosäätimen sovellus lienee television hallinta. Kotikäytössä olevat kaukosäätimet ovat nykyisin yleensä langattomia, eli ne eivät ole kiinteässä yhteydessä säädettävään laitteeseen. Suurin osa viihde-elektroniikkalaitteiden kaukosäätimistä välittää komennot kohteeseen digitaalisen infrapunasignaalin avulla. Auton lukituksen kauko-ohjaus on myös yleinen sovellus, ja uusimmat kauko-ohjattavat lukitusjärjestelmät aktivoituvat kun kauko-ohjain tulee tietylle etäisyydelle autosta. Teollisuudessa käytetään myös kauko-ohjaimia, jotka ovat kaapelilla kiinni säädettävässä laitteessa, esimerkiksi nostimessa.
Kaukosäädin lähettää videonauhurille, televisiolle tai muulle laitteelle infrapunasäteen, jonka sisältämä tieto vaihtaa esimerkiksi kanavaa tai muuttaa äänen voimakkuutta. Tieto on kaksijärjestelmällä muodostettu pulssijono, jonka vastaanotin tulkitsee. Silmälle näkymätön infrapunavalo tuotetaan valodiodilla ja otetaan vastaan infrapunakennolla, joka toimii valokennon tavoin.
Kaukosäädin muistuttaa ulkomuodoltaan ja toiminnaltaan taskulaskinta. Napin painallus lähettää sähkösignaalin mikropiiriin, joka puolestaan lähettää pulssijonon valodiodille. Valodiodista käytetään usein lyhennettä LED. Pulssijono muodostuu nollista ja ykkösistä eli välillä virta kulkee, välillä ei kulje. Jokainen virtasykäys saa valodiodin lähettämään infrapunavaloa
Vastaanottimen päässä on infrapunalle herkkä valokenno, joka antaa infrapunapulssien tahdissa vaihtelevan sähkövirran. Pulssijono tulkitaan mikropiirissä, joka ohjaa vastaanotinta esim. televisiosta.
Songhai
Songhain kuningaskunta oli 1400- ja 1500-luvuilla yksi Afrikan mahtavimmista valtioista. Se kasvoi Malin vallan heikentyessä. Songhain pääkaupunki oli Gao, ja sen valta keskittyi Niger-joen mutkaan nykyisten Nigerin ja Burkina Fason alueille.
Valtakunta sai nimensä pääasiallisen etnisen ryhmänsä mukaan. Songhaita, jotka ovat sukua tuaregeille, elää edelleen Länsi-Afrikassa.
Songhai-valtakunnan ensimmäinen suuri kuningas oli nimeltään Sonni Ali (tai Sunni Ali). Ali oli muslimi kuten Malinkin kuninkaat, mutta hän säilytti myös paikallisen animismin perinteitä. Ali oli voittoisa sotilas, joka oli vuoteen 1460 mennessä vallannut monia naapurimaita, myös entisen Malin kuningaskunnan alueen. Kun Songhain hallussa olivat tärkeät kauppareitit muun muassa Timbuktun kautta, sen vauraus kasvoi jatkuvasti.
Songhain kultakaudella oli hallitsijana Alin seuraaja Askia Mohammad Ture. Kun Ali muistetaan valloituksistaan, Mohammad muistetaan poliittisista muutoksista ja elvytyksestä. Askian hauta on hänen hautakammionsa.
Songhai-valtakunta kukoisti 1500-luvun lopulle asti, kunnes se heikkeni vallanperimyskiistojen aiheuttamassa sisällissodassa, mikä antoi marokkolaisille mahdollisuuden vallata osia maasta. Marokon vuoden 1591 hyökkäyksen takana oli englantilais-marokkolaisten pyrkimys kaventaa Espanjan valtapyrkimyksiä. Hyökkäyksen seurauksena Songhai hajosi pienemmiksi kuningaskunniksi.
Mike Myers
Michael John Myers (25. toukokuuta 1963 Scarborough, Ontario, Kanada) on kanadalainen näyttelijä, koomikko ja tuottaja. Myers on asunut koko elämänsä Kanadassa, mutta on ylpeä brittiläisestä sukutaustastaan. Hänellä on kolmen maan kansalaisuus: Kanadan, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Yhdysvaltojen. Hänen molemmat vanhempansa ovat kotoisin Liverpoolista, Englannista, ja hänen veljensä Paul Myers on muusikko. Myers kuului vuosina 1989–1995 "Saturday Night Live" -huumorisarjan vakijäsenistöön ja esiintyi pääosassa Dana Carveyn kanssa ohjelman hahmojen pohjalta tehdyissä "Wayne's World" -elokuvissa.
Myersin ehkä tunnetuin rooli on Austin Powers. Powers teki ensiesiintymisensä Myersin itsensä käsikirjoittamassa agenttielokuvaparodiassa "Austin Powers – kumma jätkä" (1997). Myers näytteli elokuvassa sekä Austin Powersia että tämän arkivihollista Tohtori Pahaa (Dr. Evil). Elokuva sai vuonna 1999 jatko-osan "Austin Powers – agentti joka tuuppasi minua". Tämä oli sarjan menestynein elokuva, ja Myers näytteli siinä Austinin ja Tohtorin lisäksi myös Paksu Paskiainen (Fat Bastard) -nimistä lihavaa skottia. Myersin seuraava menestyskomedia oli elokuva "Shrek", jota tehtäessä Myers avoimesti puolusti elokuvan mautonta huumoria. Elokuvaan on tehty jo kolme jatko-osaa. Kolmas osa Austin Powers -trilogiasta "Austin Powers ja kultamuna" (2002) oli ensimmäinen Powers-elokuva, jossa Austin suuteli naispääosan esittäjää. Elokuvassa Myers näytteli edellisten rooliensa lisäksi nyt vielä Kultamunaa. Myers on esiintynyt myös elokuvissa "Katti (The Cat In The Hat)", "54" ja "Huippunäkymät (View From The Top)".
Vuonna 2010 Forbes julkaisi "Hollywood's Animation A-List" -listan, jossa lueteltiin kymmenen menestyksekkäintä Hollywood-näyttelijää animaatioiden parissa. Menestys mitattiin elokuvien lipputulojen perusteella, jonka myötä Myers oli listan ensimmäinen.
Myers on naimisissa Kelly Tisdalen kanssa, ja pari sai esikoisensa Spiken vuonna 2011.
Francesco Cilea
Francesco Cilea (23. heinäkuuta 1866 – 20. marraskuuta 1950) oli italialainen säveltäjä. Hän opetti musiikkia Firenzessä, Palermossa ja Napolissa vuosina 1916-1936. Cilea oli pääasiassa oopperasäveltäjä. Hän sävelsi oopperoiden lisäksi muun muassa pianokappaleita ja kamarimusiikkia. Suurin osa Cilean oopperoista on veristisiä.
Jacob Grimm
Jacob Ludwig Carl Grimm (4. tammikuuta 1785 Hanau, Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta – 20. syyskuuta 1863 Berliini, Preussi) oli saksalainen filologi ja mytologi. Hän kirjoitti veljensä Wilhelmin (Grimmin veljekset) kanssa tunnetut "Grimmin sadut". Jacob Grimm teki kuitenkin myös kielitieteellistä tutkimusta, hän muun muassa löysi Grimmin lain, ja julkaisi teoksen "Deutsche Mythologie" saksalaisesta kansanperinteestä. Lisäksi veljekset aloittivat saksan kielen sanakirjan "Deutsches Wörterbuchin" laatimisen.
Jacob Grimm syntyi vuonna 1785 Hanaussa. Hänellä oli viisi sisarusta, ja hän teki uransa aikana paljon yhteistyötä nuoremman veljensä Wilhelmin kanssa. Grimm opiskeli lakia Marburgin yliopistossa vuosina 1802–1805 mutta ei valmistunut. Hän tapasi opiskeluaikanaan Friedrich Carl von Savignyn, joka tutustutti Grimmin saksan kieleen, kirjallisuuteen ja historiaan.
Napoleon I valtasi Grimmin asuinkaupungin Kasselin, ja tämän jälkeen Grimm toimi 1808–1813 Westfalenin kuninkaan Jérôme Bonaparte henkilökohtaisen kirjaston hoitajana. Työ ei ollut kovinkaan vaativaa, joten hän pystyi samaan aikaan keskittymään yhteistyöhön veljensä kanssa. Grimmin veljekset julkaisivat vuonna 1812 ensimmäisen version "Grimmin saduista".
Grimm toimi vuonna 1814 Hessenin vaaliruhtinaskunnan edustajistossa Wienin kongressissa, kun Napoleonin valtaamia alueita jaettiin uudestaan. Vuosina 1816–1829 hän työskenteli vaaliruhtinaskunnan kirjaston hoitajana. Grimmistä tuli vuonna 1819 Marburgin yliopiston kunniatohtori, ja samana vuonna hän julkaisi ensimmäisen osan teoksesta "Deutsche Grammatik". Grimmin veljekset jättivät Hessenin 1830, kun uusi hallitsija ei arvostanut enää heidän töitään. He muuttivat Hannoverin kuningaskuntaan, ja Jacob Grimm sai paikan Göttingenin yliopiston kirjaston professorina ja hoitajana. Hän julkaisi vuonna 1835 teoksen "Deutsche Mythologie", joka oli merkittävä saksalaisen kansanperinteen tutkimus. Grimmin veljekset ja viisi muuta professoria (niin kutsuttu Göttingenin seitsikko) protestoivat vuonna 1837 uuden kuninkaan Ernst August I:n uutta perustuslakia. Jacob Grimm karkoitettiin Hannoverin kuningaskunnasta, ja hän palasi Kasseliin.
Grimm työskenteli Kasselissa vuosina 1837–1841 yksityisopettajana. Hän aloitti vuonna 1838 veljensä Wilhelmin kanssa "Deutsches Wörterbuchin" valmistelut. Veljekset kutsuttiin vuonna 1840 Preussin tiedeakatemiaan. Berliinissä hän eli vuodesta 1841 elämänsä loppuun asti. Vuonna 1842 hänet palkittiin preussilaisella Pour le Mérite -kunniamerkillä. Berliinissä Grimm julkaisi teoksen "Geschichte der deutschen Sprache". Veljensä avustuksella Grimm sai vuonna 1848 valmiiksi ensimmäisen version "Deutsche Wörterbuchista". Jacob Grimmin elinaikana siitä otettiin kolme painosta, mutta koko teos saatiin valmiiksi vasta 1961 monta vuotta Grimmien kuoleman jälkeen. Jacob Grimm kuoli vuonna 1863.
Seuraavassa on täydellinen luettelo hänen erikseen julkaistuista teoksista. Yhdessä hänen veljensä kanssa julkaistut teokset on merkitty tähdellä (*). Luettelo hänen esseistään esim. aikakauslehdissä sisältyy teoksen "Kleinere Schriften" V. osaan, josta muun muassa tämä lista on otettu.
Francesco Cavalli
Pier Francesco Cavalli (14. helmikuuta 1602 – 14. tammikuuta 1676) oli italialainen säveltäjä. Hänen ristimänimensä oli Pietro Francesco Caletti-Bruni, mutta hänet tunnetaan paremmin Francesco Cavallina. Cavalli oli kotoisin Cremasta, mutta vaikutti pääasiassa Venetsiassa.
Cavalli pääsi Basilica di San Marcoon laulajaksi vuonna 1616, toiseksi urkuriksi vuonna 1639, ensimmäiseksi urkuriksi vuonna 1665 ja "maestro di cappellaksi" vuonna 1668.
Cavalli sävelsi muun muassa 42 oopperaa.
Lawrence Makoare
Lawrence Makoare (s. 20. maaliskuuta 1968 Bastion Point, Auckland) on uusiseelantilainen maorinäyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Peter Jacksonin "" -elokuvasta, jossa hän näyttelee uruk-hain päällikköä Lurtzia. Lisäksi hän näyttelee "" -elokuvassa Angmarin Noitakuningasta ja Gothmogia, örkkien komentajaa Pelennorin kenttien taistelussa.
Tuomas Grönman
Tuomas Oskar Grönman (s. 22. maaliskuuta 1974 Viitasaari) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja ja olympiamitalisti. Hän oli mukana voittamassa olympiapronssia Naganossa 1998.
Quebec Nordiques varasi Grönmanin NHL:ään vuonna 1992 toisella kierroksella numerolla 29. NHL:ssä Grönman pelasi Chicago Blackhawksissa ja Pittsburgh Penguinsissa yhteensä 38 ottelua tehoin 1+3=4. Hän joutui lopettamaan uransa 29-vuotiaana loukkaantumisten takia.
Aktiiviuran jälkeen Grönman opiskeli psykologiaa Turun yliopistossa. Nykyään hän toimii urheilupsykologina perustamassaan Tuomas Grönman Oy:ssa. Kaudella 2012–2013 hän toimi myös Suomen U17-maajoukkueen valmennusryhmässä.
Uran jälkeen Grönman on toiminut myös kommentaattorina Nelosen jääkiekkolähetyksissä vuodesta 2007 alkaen ja Jääkiekkolehden kolumnistina, sekä myöhemmin Nelonen Pro:n jääkiekkokommentaattorina. Grönmanin isoveli Mikko toimi Hockey Nightin toimittajana vuosina 2000–2005. Grönman toimi Etelä-Korean Pyeongchangin 2018 talviolympialaisten jääkiekkostudion asiantuntijana yhdessä Teemu Selänteen kanssa.
Antonio Cesti
Antonio Cesti (5. elokuuta 1623 – 14. lokakuuta 1669) oli italialainen säveltäjä, tenorilaulaja ja urkuri.
Cesti syntyi Arezzossa ja opiskeli useiden paikallisten muusikkojen johdolla. Vuonna 1637 Cesti liittyi fransiskaaniveljestöön. 1650-luvulla hän toimi Firenzessä "maestro di cappellana". Vuodesta 1666 lähtien Cesti toimi varakapellimestarina Wienissä.
Cesti sävelsi muun muassa oopperoita ja kantaatteja. Hänen pääteoksensa ja kuuluisimmat oopperansa ovat "La Dori" (1663) ja "Il pomo dóro" (1667). Cesti kuului aikansa merkittävimpiin oopperasäveltäjiin.
Don Martin
Don Martin (s. 18. toukokuuta 1931 – 6. tammikuuta 2000 Miami, Florida) oli yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä, joka kuului MAD-huumorilehden vakituisiin piirtäjiin vuosina 1956–1988.
Martinilla oli oma välittömästi tunnistettava tapansa piirtää. Hänen huumorinsa perustui usein fysiikan ja anatomian lait ylittäviin ihmishahmoille sattuneisiin tapahtumiin. Martinin piirtotyyli oli tunnistettavaa mm. sipulimaisesta nenästä ja kuuluisasta "saranajalasta". Hänet tunnettiin myös omalaatuisista kirjoitetuista ääniefekteistään. Martin käsikirjoitti pääosan piirtämistään sarjakuvista itse, mutta 1970-luvun lopulta alkaen huomattava osa Martinin MADiin tekemistä töistä oli Duck Edwingin kirjoittamia.
Martin jätti MADin piirrostensa tekijänoikeuksia ja rojalteja koskeneiden erimielisyyksien vuoksi vuonna 1987. Lähdettyään MADistä hän julkaisi lyhytikäistä "Don Martin Magazine" -lehteä, jota julkaistiin Suomessakin. Hän kuoli syöpään vuonna 2000.
Luca Marenzio
Luca Marenzio (18. lokakuuta 1553 Coccaglio – 22. elokuuta 1599) oli italialainen säveltäjä, joka sävelsi muun muassa madrigaaleja ja motetteja.
Marenzio syntyi Coccagliossa. Opiskeltuaan Bresciassa ja Mantovassa hän siirtyi Roomaan. Marenzio toimi Roomassa aluksi laulajana, mutta alkoi myöhemmin keskittyä enemmän sävellykseen. Vuosina 1587–1589 Marenzio asui Firenzessä.
Daniel Cudmore
Daniel Cudmore (s. 20. tammikuuta 1981 Squamish, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen näyttelijä, joka tunnetaan muun muassa "X-Men"-elokuvista, joissa hän on näytellyt Kolossia, venäläistä mutanttia. Hänen veljensä on rugbyn pelaaja Jamie Cudmore.
Kimmo Rintanen
Kimmo Taneli Rintanen (s. 7. elokuuta 1973 Rauman maalaiskunta) on suomalainen entinen jääkiekkohyökkääjä ja olympiamitalisti. Hän ei pelannut enää kauden 2012–2013 aikana otteluakaan ja ilmoitti helmikuussa 2013 lopettavansa pelaajauran rannevamman takia, koska ei saanut rannettaan pelaamisessa vaadittavaan kuntoon. Saman kauden aikana hänet nimettiin Sveitsin pääsarjassa NLA:ssa pelaavan EHC Klotenin apuvalmentajaksi, kun joukkue taisteli vielä pääsystä pudotuspeleihin. Hän sai potkut EHC Klotenin apuvalmentajan tehtävästä joulukuussa 2014 joukkueen huonon menestyksen takia (38 pistettä 31 ottelusta).
Rintanen tunnettiin erityisesti "herrasmiespelaajana" ja hän voittikin SM-liigan herrasmiespelaajan palkinnon neljä kertaa. Hän kunnostautui myös maalintekijänä.
Rintanen pelasi uransa aikana yhden olympiaturnauksen Naganossa 1998 saavuttaen olympiapronssia ja seitsemät MM-kisat, joista vuosina 1998, 1999 ja 2001 saavutuksena hopeamitali ja vuonna 2000 pronssimitali. Hän pelasi urallaan 86 miesten A-maaottelua tehden niissä 15 maalia ja 41 tehopistettä. Rintanen kuului vuosina 1998–2003 Suomen jääkiekkomaajoukkueen valmentajan Hannu Aravirran luottomiehistöön.
Alfredo Keil
Alfredo Keil (3. heinäkuuta 1850 Lissabon – 4. lokakuuta 1907 Hampuri) oli portugalilainen säveltäjä ja taidemaalari. Hänen vanhempansa olivat saksalaisia. Keil syntyi Lissabonissa ja opiskeli musiikkia ja taidetta Münchenissä ja Nürnbergissä. Keilin sävellyksiin kuuluvat muun muassa oopperat "D. Branca" (1883), "Irene" (1893) ja "Serrana" (1899). Vuonna 1891 hän sävelsi Portugalin kansallislaulun, "A Portuguesan". Keil kuoli Hampurissa vuonna 1907.
Tihvinän piiri
Tihvinän piiri () on paikallinen itsehallintoalue Leningradin alueella Venäjällä. Piiri on perustettu vuonna 1927. Sen pinta-ala on 7 018 neliökilometriä.
Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan piirissä asui yhteensä 70 988 henkeä, joista valtaosa piirin hallintokeskuksessa Tihvinässa (Tihvinän kaupunkiasukkaat: 58 459 as.).
Tihvinän piiri sijaitsee Leningradin alueen itäosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Lotinapellon ja Podporožjen piireihin, idässä Vologdan alueeseen, kaakossa Boksitogorskin piiriin, etelässä Novgorodin alueeseen, lounaassa Kirišin ja luoteessa Olhavan piiriin.
Pinta-alasta 84 % on metsää. Vuonna 2001 koillisosaan perustettiin Vepsän metsä -luonnonpuisto. Piirin halki virtaavat Säsjoki ja Paksujoki.
Seudulla on ollut asutusta jo neoliittikaudella. Jokien varrella esiintyy keskiaikaisia kurgaanihautoja. Säsjoelta on löydetty varhaiskeskiaikaisen linnoituksen jäänteet. Vuonna 1560 perustetun Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen luostarin yhteyteen syntyi kauppa- ja käsityöläiskeskus, josta myöhemmin kehittyi Tihvinän kaupunki. 1800-luvun alusta aina 1960-luvulle seudun kautta kulki Tihvinän vesitie, joka oli tärkeä tavarakuljetusten reitti.
Seutu on vanhaa vepsäläisten asuinaluetta. Nykyään vepsäläisiä asuu Pašozeron kunnassa.
Toisessa maailmansodassa osa piiristä oli saksalaisten miehittämänä.
Piirin hallinnollinen keskus on Tihvinän kaupunki. Sen lisäksi piiriin kuuluu 8 maalaiskuntaa: Bor, Gankovo, Gorka, Koskovo, Melegežskaja Gorka, Pašozero, Šugozero ja Tsvyljovo.
Piirin päämies on Viktor Matvejev, piirihallinnon päämies Nikolai Žukovetski.
Valtaosa piirin asukkaista asuu Tihvinän kaupungissa, joka on huomattava teollisuuskeskus. Maaseudulla toimii 9 maatalousyritystä, kaksi kalankasvattamoa ja 25 yksityistilaa. Maatalous tuottaa etupäässä maitoa, lihaa, perunaa ja vihanneksia.
Piirin kautta kulkee Uuden Laatokan ja Vologdan välinen maantie sekä Pietarin ja Vologdan välinen rautatie. Tihvinän asemalta haarautuu rata Budogoštšiin.
Tärkeimmät nähtävyydet ovat Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen luostari ja Tihvinän vanha keskusta. Maaseudulla on 1700–1900-luvun alun arkkitehtuurin muistomerkkejä, kuten vuonna 1711 rakennettu Zarutševjen kirkko, Haragenitšin tsasouna vuodelta 1823, Lukinon kylän vanhat asuintalot.
Jean Absil
Jean Absil (23. toukokuuta 1893 – 2. helmikuuta 1974) oli belgialainen säveltäjä ja urkuri. Hän toimi myös professorina Brysselin konservatoriossa.
Suurin osa Absilin musiikista on sävelletty pianolle. Pianokappaleidensa lisäksi Absil sävelsi muun muassa viisi sinfoniaa.
Simonkatu
Simonkatu () Helsingin ydinkeskustassa on lyhyt poikkikatu Mannerheimintien ja Annankadun välissä. Katu kulkee ilmansuunnassa koillisesta lounaaseen. Katu on saanut nimensä kaupungininsinööri Simon Grönlundin mukaan.
Ainoa poikkikatu – Yrjönkatu – lähtee kadun puolivälin jälkeen kaakkoon päin.
Mannerheimintien toisella puolella katulinjaus jatkuu Rautatieaseman suuntaan Kaivokadun nimisenä.
Kampin vuonna 2009 valmistunut raitiotierata kulkee Mannerheimintieltä Simonkatua pitkin Urho Kekkosen kadulle ja Fredrikinkadulle. Näin ollen Kampin keskus sai raitiovaunuyhteyden.
Forumin kauppakeskus (Simonkatu 2–4; valmistunut 1986, arkkitehdit Kari Hyvärinen, Kaarlo Leppänen, Jaakko Suihkonen) sijaitsee Mannerheimintien kulmassa mäkeä ylös mentäessä vasemmalla puolella, oikealla puolella on Lasipalatsi ja Helsingin vanha linja-autoasema. Vanhan linja-autoaseman ja Simonkadun välissä on ramppi Forumin maanalaiseen parkkiluolastoon.
Forumin vieressä Simonkatu 6:ssa on Jussi ja Toivo Paatelan suunnittelema, 1921 valmistunut Maalaistentalo, Pellervo-seuran ja Maa- ja metsätaloustuottajain Keskusliiton omistama rakennus. Siinä on toiminut 90 vuoden ajan muun muassa MTK:n päätoimisto, Maaseudun Tulevaisuuden toimitus sekä aikanaan myös muiden pellervolaiseen osuusliikkeeseen kytkeytyneiden yritysten ja organisaatioiden tiloja. Rakennuksessa aloitti toimintansa vuonna 1889 myös Paischeffin huonekaluliike, joka oli aikansa kuuluisin ja menestynein huonekalujen jälleenmyyjä Suomessa.
Koiton talo (Simonkatu 8; Usko Nyströmin ja Vilho Penttilän käsialaa vuodelta 1907) sijaitsee Yrjönkadun kulmassa ennen risteystä.
Scandic Hotel Simonkenttä (Simonkatu 9) sijaitsee Simonkadun pohjoisreunassa Annankadun risteyksessä. Sen paikalla oli vuosina 1876–1929 käytettyjen vaatteiden kauppakojualue Narinkka ja myöhemmin 1960-luvulta lähtien linja-autojen päätepysäkkialue Simonkenttä, josta lähtivät muun muassa Haagaan ja Konalaan johtaneet linjat.