hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Blanche Bingley
Blanche Bingley myöhemmin Blanche Hillyard (3. marraskuuta, 1863 Greenford, Ealing – 6. elokuuta 1946 Lontoo) oli englantilainen tennispelaaja.
Bingley kuului ”Ealing Lawn Tennis & Archery Clubiin”. Vuonna 1884 hän oli mukana kaikkien aikojen ensimmäisessä Wimbledonin naisten turnauksessa ja kaappasi siellä kaksi vuotta myöhemmin ensimmäisen kuudesta kaksinpelimestaruudestaan. Bingley oli seitsemän kertaa turnauksen loppuottelussa häviävänä osapuolena, ja hänen kolmetoista finaaliesiintymistään on edelleen (2007) Wimbledonin ennätys. Samoin on neljäntoista vuoden aikaväli hänen ensimmäisen ja viimeisen turnausvoittonsa välillä.
Blanche Bingley avioitui uransa aikana, joten pöytäkirjoissa hänen tuloksiaan on myös nimillä "Blanche Hillyard" tai "Blanche Bingley Hillyard". Hän pääsi vielä 37-vuotiaana Wimbledonin loppuotteluun ja jatkoi kilpauraansa 48-vuotiaaksi. Viimeisen kerran hän kilpaili Wimbledonissa 1912.
BMW X5 (E53)
BMW X5 E53 esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä vuonna 1999. Ensimmäisen sukupolven mallin valmistus alkoi syyskuussa 1999. Ajoneuvon myynnin 100 000 kappaleen raja rikkoutui elokuussa 2001 ja 500 000 myydyn ajoneuvon raja ylittyi kesäkuussa 2005. Kaikkiaan autoa valmistettiin 616 867 kappaletta. Pelkästään Yhdysvalloissa autoa on myyty yli 240 000 kappaletta. Viimeinen kappale valmistui Spartanburgin tehtaalla, South Carolinassa syyskuussa 2006.
Vuonna 2004 mallille tehtiin kasvojenkohotus. Sen yhteydessä uusittiin muun muassa etuvalaisimet ja nelivetotekniikka. Lisäksi moottorimalliston tehoja kasvatettiin.
Alkuperäiset moottorivaihtoehdot olivat 4,4-litrainen V8 ja 3,0-litrainen diesel. Vuonna 2002 esiteltiin myös 4,6-litrainen V8. Vuonna 2004 mallille tehtiin facelift, jonka myötä moottorien tehot kasvoivat ja uudeksi vaihtoehdoksi tuli 4,8-litrainen V8.
BMW M (408KW 555HV)
BMW X5
BMW X5 on BMW:n vuodesta 1999 lähtien valmistama katumaasturi.
BMW X5 (E70)
BMW X5 E70 on BMW:n valmistama automalli, joka esiteltiin elokuussa 2006. Virallinen ensiesittely tapahtui Los Angelesin autonäyttelyssä joulukuun alussa. Euroopassa auto tuli markkinoille alkukeväästä ja Suomeen huhtikuussa 2007.
Auto on hieman edellistä mallia pidempi ja tarjoaa ensimmäistä kertaa mahdollisuuden myös kolmanteen penkkiriviin. Suuremmilla mitoilla on pyritty ennen kaikkea suurempiin sisätiloihin. X5 on myös luokassaan ensimmäinen auto, jossa on niin sanotut runflat-renkaat. Näillä neljännen sukupolven runflat-renkailla voi tyhjentymisen jälkeen ajaa vielä noin 150 kilometriä enimmillään 80 km/h nopeudella, vaikka auto olisi täyteen lastattu. Normaalivarusteisena X5:ssä on 18-tuumaiset vanteet. Varustelistalta löytyy myös rengaspaineiden tarkkailujärjestelmä.
Testeissä X5 on osoittautunut erittäin maastokelpoiseksi, esimerkiksi kiihdytys alustalta, jossa toisen puolen renkaat ovat peilijäällä ja toisen puolen renkaat kuivalla asfaltilla sujuu ongelmitta. Mallissa on myös kokonaan uusi kuusiportainenportainen Steptronic-automaattivaihteisto ja edelleen kehitetty BMW:n xDrive-neliveto. Normaalitilanteessa xDrive jakaa voiman etu- ja taka-akselille suhteessa 40/60. Elektronisella monilevykytkimellä voiman jakosuhdetta voidaan tarvittaessa muuttaa.
Auton valmistus tapahtuu edellisen sukupolven tapaan Etelä-Carolinassa, Spartanburgissa.
Euroopassa moottorivaihtoehtoja on neljä: 3,0-litrainen rivikuutonen, 4,8-litrainen V8 sekä kolmannen sukupolven Common rail -tekniikkaa käyttävä alumiininen 3,0-litrainen diesel. Yhdysvalloissa ei dieseliä ole ainakaan alkuun saatavilla. Vaikka molempien bensiinimoottorien teholukemat ovat kasvaneet, ne ovat polttoainetaloudeltaan aikaisempia versioitaan parempia. Esimerkiksi V8:n maksimiteho on 11 % suurempi, mutta keskimääräinen kulutus 5 % pienempi. 3-litraisessa teho on kasvanut 18 %:lla, mutta kulutus laskenut 14 %:lla. Polttoaineensyöttönä on ME 9.2.2 -suihkutus.
Suuremmilla ulkomitoilla on saatu myös sisätiloja aiempaa avarammiksi. Jalkatila on takapenkillä kymmenen senttimetriä aikaisempaa pidempi. Kolmannelle penkkiriville (kaksi istuinta) ei kuitenkaan mahdu kovin mukavasti normaalipituista ihmistä. Vaikka auto on edeltäjäänsä isompi, on kokonaispaino pysynyt kutakuinkin ennallaan. Keveyden lisäksi kori on noin 15 prosenttia aikaisempaa jäykempi.
Porsche Boxster 987
Porsche Boxster 987 on keskimoottorinen roadster-tyyppinen urheiluauto, joka esiteltiin vuonna 2004 Pariisin autonäyttelyssä uuden Porsche 997 -mallin kanssa. Uusi malli tuli myyntiin vuonna 2005.
Auton ulkonäkö muistuttaa hyvin paljon edellistä sukupolvea, mutta ajovalot on muotoiltu pyöreämmiksi kuten 911-mallissakin. Auton sivussa olevat ilmanottoreiät on muotoiltu uudelleen ja autoa on muutenkin muotoiltu samanlaiseksi, kuin sen coupé-malli, Porsche Cayman.
Mallivuoden 2007 autojen valmistus aloitettiin elokuun alussa 2006. Tällöin 2,7-litraisen moottorin huipputeho nousi 5 hv ja Boxster S:n moottorin iskutilavuus kasvoi 3,4-litraan.
Autosta odotellaan uudistettua versiota vuonna 2008. Tällöin siihen tulee mm. uusi etupuskuri, suuremmat ilmanottoaukot ja LED-malliset ajovalot. Samanlaisia muutoksia odotetaan myös takaosaan.
Porsche Boxster
Porsche Boxster on Porschen keskimoottorinen takavetoinen roadster-tyyppinen urheiluauto, jota on valmistettu myös Suomessa Uudenkaupungin autotehtaalla. Boxster on Porschen halvin ja pienin automalli. Nimi Boxster on yhdistelmä sanoista boxer, joka on autossa käytetty moottorityyppi, ja roadster, joka on kyseisen auton korityyppi.
Alkuaan Boxsteria oli tarkoitus valmistaa noin 15 000 kappaleen vuosivauhdilla. Menestys on kuitenkin ollut odotettua suurempaa ja vuosituotanto vuosina 2005–2006 (mukaan lukien Porsche Cayman) on ollut noin 28 000 kappaletta. Mallin tärkein markkina-alue on Yhdysvallat, jossa noin 40 % autoista myydään. Valmetin autotehtailla valmistui 200 000. Boxster marraskuussa 2006. Nykyään Boxsteria valmistetaan Uudenkaupungin lisäksi Saksassa Zuffenhausenissa. Uudenkaupungin autotehtaan viimeiset Porschet valmistuvat vuonna 2011, jonka jälkeen sekä Boxsterin että Caymanin tuotanto siirtyy Itävaltaan.
Ensimmäisen sukupolven Boxster esiteltiin vuonna 1996. Ensimmäiset valmistuneet autot ovat vuosimallia 1997. Auton valmistus tapahtui Stuttgartissa, aikaisemmin Porsche 928 -mallia valmistaneella tehtaalla. Moottorit ovat 6-sylinterisiä boxereita ja tilavuudeltaan 2,5–3,2 litraa. Malliston tehokkain versio on 258 -hevosvoimainen 3.2 S.
Toisen sukupolven mallin ensiesittely tapahtui Pariisin autonäyttelyssä vuonna 2004. Myyntiin malli tuli seuraavana vuonna. Ulkonäöltään auto muistuttaa edellistä sukupolvea, mutta mm. ajovalot on muotoiltu samaan aikaan esitellyn 911-mallin mukaisesti pyöreämmäksi. Boxer-moottorien iskutilavuus on kasvanut hieman, valikoima vaihtelee 2,7 ja 3,4 litran välillä. Autosta odotellaan uudistettua versiota vuonna 2009. Tällöin siihen tulee mm. uusi etupuskuri, suuremmat ilmanottoaukot ja LED-ajovalot. Samanlaisia muutoksia odotetaan myös takaosaan.
Porsche Boxster 986
Porsche Boxster on keskimoottorinen, roadster-tyyppinen urheiluauto, joka esiteltiin vuonna 1996. Boxster on Porschen edullisin ja pienin automalli. Mallinimi tulee sanoista "Boxer" (viitaten bokserimoottoriin) ja "Roadster".
Ensimmäisen sukupolven Boxsterin on muotoillut Style Porsche -osaston johtaja Harm Lagaay. Muotoilussa käytettiin lähtökohtana perinteisiä linjoja, joista aiemmissa malleissa oli jonkin verran jo poikettu.
Auton valmistus aloitettiin vuonna 1996 Stuttgartissa entisellä Porsche 928 -tehtaalla. Myös Valmetin autotehdas Uudessakaupungissa valmisti Boxstereita. Ensimmäisen sukupolven Boxster oli Porschen myydyin malli ennen Porsche Cayenne -maasturin myyntiintuloa.
Jeeves
Reginald Jeeves on englantilaisen kirjailijan P. G. Wodehousen luoma kuvitteellinen hahmo. Jeeves on Bertie Woosterin herrasmiespalvelija, joka älykkyydellään ratkoo isäntänsä tai tämän ystävien ongelmia. Jeeves on varsinaisesti palvelija, joskin hän tarvittaessa pystyy hoitamaan myös hovimestarin, kokin, baarimikon tai ”juoksupojan” virkaa.
Wodehouse nimesi hahmon englantilaisen kriketinpelaajan Percy Jeevesin (1888–1916) mukaan.
Kustannusosakeyhtiö Teos ilmoitti toukokuussa 2009 aloittavansa Wodehousen Jeeves-tarinoiden uusien suomennosten julkaisun. Syyskuussa 2009 ilmestyi sarjan ensimmäinen kirja, jonka nimi on "Kiitos, Jeeves" ja se koostuu tarinoista ”Right Ho, Jeeves”, ”Thank You, Jeeves” sekä novellista ”Jeeves Makes an Omelette”. Samaan aikaan ilmestyi sarjan toinen teos, jonka nimi on "Hiiop, Jeeves", ja se koostuu kahdesta romaanista ja yhdestä novellista. Kolmas osa "Hyvää joulua, Jeeves!" julkaistiin syyskuussa 2011. Uudet suomennokset ovat Kaisa Siveniuksen käsialaa.
Televisiosarjassa "Kyllä Jeeves hoitaa" Jeevesiä esitti Stephen Fry, ja Bertie Woosterina nähtiin Hugh Laurie.
Oheisessa taulukossa luetellaan kaikki alkuperäiset tarinat sekä niiden suomennokset Kustannusosakeyhtiö Teoksen "Jeeves-tarinoita" -sarjassa. Arviot tarinoiden tapahtuma-ajoista perustuvat tarinoiden välisiin viittauksiin. Tapahtuma-ajoilla ei tämän vuoksi ole yhteyttä tarinoiden julkaisuaikoihin.
Lena Rice
Lena Rice (oik. Helena Bertha Grace Rice, s. 21. kesäkuuta 1866 – 21. kesäkuuta 1907) oli irlantilainen tennispelaaja. Hän on ainut Wimbledonin kaksinpelin voittanut irlantilainen naispelaaja. Rice pääsi loppuotteluun 1889, mutta hävisi. Voitto tuli kuitenkin vuonna 1890, jolloin hän kukisti finaalissa May Jacksin lukemin 6–4, 6–1.
Rice kuoli tuberkuloosiin 41-vuotissyntymäpäivänään.
Atomic County
Atomic County on O.C.:ssa esiintyvä kuvitteellinen sarjakuva, jonka on piirtänyt Seth Cohen (Adam Brody). Hänen ystävänsä Zach Stevens (Michael Cassidy) auttoi. Atomic County on esiintynyt aktiivisesti O.C.:n toisen tuotantokauden jaksoissa siitä lähtien, kun Zach ehdotti Sethille, että hän voisi tehdä oman sarjakuvan.
Atomic County syntyi, kun Seth Cohen piirsi luonnoksia koulussa. Kun Zach Stevens näki Sethin luonnokset, hän ehdotti, että Seth voisi alkaa tehdä omaa sarjakuvaa.
Seth sai hermoromahduksen Sarjakuvafirman ("WildStormin") tapaamisessa, koska he eivät saaneet sopimusta aikaan sarjakuva-albumista. Myöhemmin, kun "Carter Buckley" näkee Sethin piirrokset, hän järjestää pojille toisen mahdollisuuden solmia sopimus. Tämä toinen tapaaminen menee todella hyvin, ja pojat allekirjoittavat sopimuksen julkaista sarjakuvakirjan Sethin piirroksista.
Atomic County esiintyi vielä kerran 4. tuotantokauden alussa, jolloin Seth teki numeron Kid Chinon Ryan Atwoodin alkuperästä joka perustui tosiasioihin, mutta tarina oli erilainen, sillä Sethillä oli supervoimia ja puvut olivat erilaiset. Mukana oli mm. Ryanin tulo Newportiin, Ryanin ja Sethin ystävystyminen sekä Ryanin ja Sethin tappelu Luke Wardia ja muita vesipallon pelaajia vastaan.
Suluissa on henkilön nimi O.C.:ssa.
EE-T1 Osório
EE-T1 Osório on brasilialaisen Engesa ("Engenheiros Especializados S/A") -yhtiön 1980-luvun puolivälissä kehittämä M1 Abrams ja Leopard 1 vaunuja vastaava taistelupanssarivaunu.
Engesa kehitti vähäisellä valtion tuella Osórion, tarkoituksenaan myydä sitä arabimaille ja muille kolmannen maailman valtioille, jotka eivät ole NATO maiden liittolaisia. Tämä taas olisi mahdollistanut pahasti alirahoitetun Brasilian armeijan tilaukset, vaatimatta Brasilian valtiolta tukea panssarivaunun kehitys- tai tutkimustyöhön.
Toisin kuin turbiinimoottorinen M1 Abrams, Osório käytti tavanomaista dieselmoottoria, ollen kuitenkin kevyempi ja modernimpi kuin Leopard 1. Osório voitti pääkilpailijansa Saudi-Arabian armeijan järjestämässä vertailussa ja sai useat maat kiinnostumaan vaunun ostosta, ilmeisesti myös Irakin, joka tarkkaili Saudi-Arabian valintakokeita.
Vähän tämän jälkeen Irak kuitenkin hyökkäsi Kuwaitiin, aloittaen ensimmäisen Persianlahden sodan. Yhdysvaltain johtaman liittouman puolustama Saudi-Arabia hankkikin M1A1 Abrams -vaunuja.
Muut mahdolliset ostajat seurasivat Saudi-Arabian esimerkkiä. Brasilian armeija ei saanut rahoitusta Osórion ostamiseen ja Engesa joutui konkurssiin.
Paul Ludwig Troost
Paul Ludwig Troost () oli Adolf Hitlerin suosikkiarkkitehti ennen Albert Speeriä. Myös Paul Troostin vaimo Gerdy Troost oli arkkitehti ja natsien kannattaja sekä Hitlerin ystävä.
Troost nousi kuuluisuuteen suunniteltuaan sisustuksen saksalaiseen matkustajalaivaan "Europa". Hänen spartalaisen koruton uusklassinen tyylinsä herätti Hitlerin mielenkiinnon. Hitler tilasi Troostilta kansallissosialistisen puolueen Münchenin puoluetoimiston rakentamisen entiseen Barlowin linnaan 1930. Troost ehti suunnitella kansallissosialisteille useita eri rakennuksia ennen kuolemaansa. Näistä kuuluisin on todennäköisesti saksalaisen taiteen talo, Haus der Deutschen Kunst, Münchenissä. Hitler ylisti häntä estoitta ja vieraili usein Troostin rakennustyömailla keskustelemassa arkkitehtuurista samoin kuin hän teki Albert Speerin kanssa myöhemmin. Arkkitehdeilta, jotka arvostelivat Troostin teoksia, vietiin yleensä lupa osallistua julkisten rakennusten rakentamiseen.
Charlotte Cooper
Charlotte Reinagle Cooper (22. syyskuuta 1870 Ealing, Middlesex – 10. lokakuuta 1966 Helensburgh, Skotlanti) oli englantilainen tennispelaaja.
Cooper kuului nuorena ”Ealing Lawn Tennis Clubiin”. Ensimmäisen viidestä Wimbledonin tennisturnauksen kaksinpelivoitostaan hän otti 1895. Hän uusi mestaruutensa seuraavana vuonna ja voitti turnauksen kolmannen kerran 1898.
Cooper oli ensimmäinen naispuolinen olympiavoittaja. Hän vei tenniksen kaksinpelin mestaruuden Pariisin kesäolympialaisissa 1900, joihin naiset saivat ensimmäisen kerran osallistua. Hän voitti kisoissa myös sekanelinpelin Reginald Dohertyn kanssa.
30-vuotiaana Cooper oli vielä naimaton, mutta 12. tammikuuta 1901 hän avioitui maanmiehensä Alfred Sterryn kanssa. Samana vuonna hän voitti neljännen kerran Wimbledonin mestaruuden. Perheelle omistetun ajan jälkeen hän palasi kilpakentille ja otti Wimbledonissa viidennen turnausvoittonsa 1908 . Hän oli tuolloin 37 vuoden ja 282 päivän ikäinen, mikä on edelleen (2007) voimassa oleva ikäennätys. 41-vuotiaana hän lukeutui yhä parhaiden tennispelaajien joukkoon ja pääsikin Wimbledonin loppuotteluun 1912.
Charlotte Cooper Sterry kuoli 1966 Skotlannin Helensburghissa 96-vuotiaana.
Claude Pompidou
Claude Pompidou (13. marraskuuta 1912 – 3. heinäkuuta 2007) oli Ranskan presidentin Georges Pompidoun puoliso. Claude Pompidou toimi muun muassa Pompidou-keskuksen johtajana. Claude (o.s. Cahour) syntyi vuonna 1912 Chateau-Gontier'ssa, Mayennen departementissa. Hän tapasi tulevan aviomiehensä opiskellessaan lakitiedettä, ja he menivät naimisiin vuonna 1935. Pari sai yhden lapsen nimeltä Alain Pompidou.
Klaus Wowereit
Klaus Wowereit (s. 1. lokakuuta 1953, Berliini) on saksalainen poliitikko, joka edustaa Saksan sosiaalidemokraattisen puolueen (SPD) keskustavasemmistoa. Hän toimi 16. kesäkuuta 2001 - 11. joulukuuta 2014 Berliinin hallitsevana pormestarina (Regierender Bürgermeister), jonka tehtävä on liittovaltioiden pääministerien tasoinen.
Vuonna 1973 Klais Wowereit suoritti ylioppilastutkintonsa Berliinin Ulrich-von-Hutten-Oberschulessa ja sittemmin vuosina 1981 ja 1984 hän suoritti lainopilliset tutkinnot Berliinin vapaassa yliopistossa ("Freie Universität Berlin").
Palveltuaan kolme vuotta virkamiehenä Berliinin senaatin sisäministeriössä hän pyrki jäseneksi Berliinin Tempelhofin kaupunginosavaltuustoon. Hänestä tuli nuorin kaupunginosavaltuutettu Berliinissä. Oltuaan 11 vuotta kaupunginosavaltuutettuna hän pyrki vuonna 1995 Berliinin kaupungin maapäiville (Abgeordnetenhaus), jotka vastaavat osavaltion lainsäädännöstä. Marraskuussa 1999 hänen valittiin puolueensa SPDn parlamenttiryhmän puheenjohtajaksi.
Vuodesta 2001 lähtien on toiminut Berliinin pormestarina, joka tehtävä vastaa muissa Saksan osavaltioissa pääministerin tehtävää. Ennen vaaleja SPD oli päättänyt yhteistyönsä Kristillisdemokraattisen CDUn kanssa ja tämä oli johtanut osavaltion uusiin vaaleihin. Pitkällisten neuvotteluiden jälkeen Wowereit puolueineen solmi vasemmistopuolue PDSn kanssa koalition kaupungin hallitsemiseksi.
Vuonna 2006 pidetyissä osavaltiovaaleissa Wowereit ja hänen puolueensa SPD saavuttivat kaupungin suurimman puolueen vahvan aseman. Tämän 16. maapäivien enemmistö äänesti Wowereitin jatkamaan pormestarina. Enemmistö oli tosin niukka 75–74, sillä CDU:n, Vapaiden demokraattien ja vihreiden edustajat äänestivät häntä vastaan.
Mustahuulitarhakotilo
Mustahuulitarhakotilo ("Cepaea nemoralis") on maalla elävä kuorellinen nilviäinen.
Mustahuulitarhakotilon tunnistaa mustasta huulesta. Niiden väritys on muuten samanlainen kun valkohuulitarhakotilolla ("Cepaea hortensis"). Lisäksi mustahuulitarhakotilo on hiukan suurempi kuin valkohuulitarhakotilo.
Mustahuulitarhakotiloita on Suomessa melko vähän, mutta niitä löytyy harvakseltaan melko eteläisestä Suomesta.
No!
No! on suomalaisen rockyhtye Boycottin toinen albumi. Se julkaistiin vuonna 1988.
A-puoli
B-puoli
Sovitukset ovat Boycottin, paitsi "Forgive" (Boycott – T. T. Oksala), "Crystal" (Boycott – T. T. Oksala – Jukka Tuovinen), "Forgive" (Boycott – jousisovitukset Pekka Pohjola).
CD-bonus
Lightning Strikes Back!
Lightning Strikes Back! on suomalaisen rockyhtye Boycottin kolmas albumi. Se julkaistiin vuonna 1990.
A-puoli
B-puoli
Gotta Rock
Gotta Rock on suomalaisen rockyhtye Boycottin kokoelma-albumi. Se julkaistiin kahden ensimmäisen levyn jälkeen vuonna 1989.
Red (Boycottin albumi)
Red on rockyhtye Boycottin neljäs studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1992.
Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 26, ja se pysyi listalla yhteensä 5 viikkoa.
Vallonit
Vallonit () ovat Belgian ranskankielisen väestönosan nimitys. Valloneja arvioidaan olevan vajaa neljä miljoonaa. He asuvat Belgian eteläosissa ja kuuluvat pääasiassa katoliseen kirkkoon. Vallonit ovat flaamien ohella toinen Belgian kahdesta suurimmasta kansallisesta ryhmästä. Heillä on runsaasti yhteistä ranskalaisten kanssa, kuten kieli ja kirkko, mutta kulttuurien samanlaisuudesta huolimatta valloneilla on nykyään ranskalaisista eroava identiteetti. Vallonien juomakulttuuriin kuuluu perinteisesti olut.
Suomen valloneista suurin osa on tullut Suomeen Ruotsin kautta. Ruotsiin tuotiin aikoinaan rautamalmin käsittelyn taitavia valloneja rakentamaan kaivosteollisuutta. Suomen rautaruukkien perustajista useat olivat valloneja, ja he toivat työvoimaa Ruotsista ja jopa suoraan Valloniasta, esimerkiksi Antskogin ruukkiin.
Ruotsissa ja Suomessa vallonien jälkeläiset ovat sekoittuneet valtakulttuuriin, eikä esimerkiksi vallonin kieltä taitavia nykyään juuri löydy. Myös Belgiassa suurin osa valloneista on ranskankielisiä ja vallonin kielen puhujien määrän vähenee jatkuvasti.
Pystyviiva
Pystyviiva eli putkimerkki löytyy tietokoneen näppäimistöltä yleisesti vasemmalta puolelta ja näyttää tältä: |. Jotta merkki saataisiin näkyviin joudutaan painamaan näppäinyhdistelmää, kuten Ctrl ja/tai Alt ennen itse merkin näppäintä. Putkimerkkiä käytetään paljon ohjelmakoodeissa erottimena, ja jotkin internetsivut vaativat kyseisen merkin käyttöä sisäisten linkkien tekoon. Merkkiä käytetään myös esimerkiksi paljon komentorivi-ohjelmissa, kuten linux-käyttöjärjestelmissä. Pystyviiva löytyy myös melkein jokaisen Wikipedia-artikkelin lähdekoodista.
Propositiologiikassa pystyviiva on Shefferin viivana tunnetun loogisen konnektiivin symboli.
Laulavat sadepisarat
Laulavat sadepisarat ("Singin’ in the Rain") on Gene Kellyn ja Stanley Donenin ohjaama yhdysvaltalainen elokuvamusikaali vuodelta 1952. Kelly ja Donen tekivät myös sen koreografian. Pääosia näyttelivät Gene Kelly, Donald O’Connor, Debbie Reynolds ja Jean Hagen.
Sitä pidetään myös yhtenä maailman parhaista elokuvista: Sight & Sound -lehden kaikkien aikojen kymmenen parhaan elokuvan listalle se pääsi ensimmäisen kerran 1982 (4. sija); 1992 se jäi listan ulkopuolelle jaetulle 11. sijalle, mutta nousi jälleen vuoden 2002 listan 10. sijalle. Elokuvaa pidetään yhtenä parhaista Hollywood-musikaaleista. American Film Institute onkin nimennyt sen kaikkien aikojen parhaaksi yhdysvaltalaiseksi musikaalielokuvaksi. Vuonna 2017 BBC:n äänestyksessä 253 eri puolilta maailmaa olevaa elokuvakriitikkoa valitsi "Laulavat sadepisarat" kaikkien aikojen sadan parhaan komedian listalle.
Eletään vuotta 1927. Don Lockwood (Gene Kelly) ja Lina Lamont (Jean Hagen) ovat Hollywoodin supertähtiä ja elokuvien lemmenpari. Donin ja Linan välit ovat kuitenkin todellisuudessa kaikkea muuta kuin hyvät, sillä Lina on oikkuileva diiva. Donin paras ystävä on Cosmo Brown (Donald O’Connor), jonka kanssa hän on käynyt läpi kaikki showalan vaiheet. Äänielokuva tekee tuloaan ja uhkaa vanhojen tähtien asemaa.
Don törmää Kathy Seldeniin (Debbie Reynolds), elokuvia halveksivaan tyttöön joka on aloitteleva laulaja ja teatterinäyttelijä. Kathy esiintyy yhdessä elokuva-alan tapahtumassa ja hänellä ja Donilla alkaa pikku hiljaa kipinöidä. Sitten tulee uutinen, että ensimmäinen äänielokuva on ollut supermenestys ja yleisö janoaa lisää. Mykkäelokuvien teko keskeytetään ja Donin ura näyttää olevan uhattuna. Don, Kathy ja Cosmo keksivät että ruvetaan tekemään musikaalia nimeltään ”The Singing Cavalier”.
Ongelmaksi muodostuu kuitenkin se että Linan puhe- ja lauluääni on läpitunkevan kimittävä ja elokuviin täysin mahdoton. Asiaa pohdittuaan Don, Kathy ja Cosmo keksivät ehdottaa että Kathy toimii Linan äänenä. Onnistuneen illan jälkeen Don astuu ulos sateisella kadulle ja rupeaa tanssimaan sateenvarjonsa kanssa laulaen samalla laulun ”Singin’ in the Rain” (tämä kohtaus on yksi elokuvahistorian kuuluisimmista).
Lina kuitenkin vaatii kateellisena sopimusta ettei Kathy voi koskaan toimia muuna kuin hänen äänenään, näyttelijän urasta haaveileva Kathy on aivan lyöty, mutta innostuu lopulta elokuvan ensi-illasta. Ensi-illasta tulee loistava menestys ja elokuvaan kuvatut musiikki- ja laulukohtaukset ovat henkeäsalpaavia. Ensi-illassa Lina käyttäytyy entistä diivamaisemmin, vaatien jopa elokuvastudion johtajuutta. Lina päättää myös ensimmäistä kertaa urallaan puhua yleisölleen ja yleisö tyrmistyy kuullessaan Linan kimittävän äänen. Yleisö vaatii Linaa laulamaan ”kauniilla lauluäänellään” ja hätääntynyt Lina kysyy Donilta mitä hän tekee. Don käskee Kathyn laulamaan Linan taakse esiripun taakse Linan aukoessa suutaan ja Kathyn laulaessa ”Singin’ in the Rainia”. Don ja Cosmo nostavat kuitenkin esiripun ylös ja kaikille selviää huijaus tehden Linan urasta lopun.
Don ja Kathy tähdittävät yhdessä seuraavaa elokuvaa, jonka nimi on ”Singin’ in the Rain”.
Wimbledonin tennisturnaus 2007
Vuoden 2007 Wimbledonin tennisturnaus alkoi 25. kesäkuuta ja päättyi 8. heinäkuuta. Ensimmäistä kertaa naisten voittajien palkintorahat olivat miesten suuruiset.
Miesten kaksinpelin mestaruuden voitti sveitsiläinen Roger Federer, joka voitti finaalissa espanjalaisen Rafael Nadalin. Samalla Federer nousi tasoihin ruotsalaisen Björn Borgin kanssa voittamalla viidennen peräikkäisen mestaruuden Wimbledonissa. Naisten kaksinpelin voitti Venus Williams.
Vetterli M 1869
Vetterli M 1869 on sveitsiläisen Friedrich Vetterlin suunnittelema putkimakasiinilla varustettu jalkaväkikivääri. Kivääristä on olemassa myös myöhempiä muunnoksia, kuten Vetterli M1881.
Vetterli M 1869 -kiväärejä salakuljetettiin Suomeen SS John Graftonilla aktivisteille. Tapahtumasta johtuen kiväärityyppiä kutsuttiin Suomen sisällissodan ja talvi- sekä jatkosodan aikoina Graftoneiksi.
Kiväärityyppi oli vanhentunut jo Suomen sisällissodan aikana, jolloin ajanmukaista aseistusta kansainvälisesti edustivat Itä-Euroopassa venäläinen kolmen linjan kivääri vuodelta 1891 sekä saksalainen Mauser vuodelta 1898. Vetterli M 1869:ää kuitenkin käytettiin vielä Suomen sisällissodan aikana rintamajoukoillakin.
Gianfranco Comotti
Gianfranco "Franco" Comotti (24. heinäkuuta 1906 Brescia, Italia– 10. toukokuuta 1963 Bergamo, Italia) oli italialainen kilpa-autoilija.
Comotti osallistui Grand Prix -kilpailuihin ensimmäistä kertaa vuoden 1928 Italian Grand Prix'ssa Talbotilla. Myöhemmin, noin vuoden 1930 aikoihin, hän siirtyi Alfa Romeolle. Alfa Romeolla hän voitti vuoden 1933 Napolin Grand Prix'n. Autonaan hänellä oli Alfa Romeo 2600. Seuraavana vuonna hän voitti Ranskassa ajetun Grand Prix du Comminges'n. Toisen maailmansodan jälkeen Comotti siirtyi Talbot-Lago-talliin.
Formula 1 -sarjaan Comotti osallistui kausilla 1950 ja 1952. Kaudella 1950 hän osallistui vain yhteen kilpailuun Maserati-autolla. Kaudella 1952 hän osallistui niin ikään vain yhteen kilpailuun, mutta tällä kertaa autona oli Ferrari. Kummatkin kilpailut päättyivät keskeytykseen, joten pisteitä Comotti ei F1-urallaan saavuttanut ollenkaan.
Comotti oli yksi yhdeksästä "Club international des anciens pilotes de Grand Prix F1" -kerhon perustajista vuonna 1962.
10. toukokuuta 1963 hän kuoli 56-vuotiaana.
Thir13en Ways to Go
Thir13en Ways to Go on The Knobin toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna maaliskuussa 2007.
Arbre du Ténéré
L’Arbre du Ténéré eli Ténérén puu oli Saharan autiomaassa kasvanut kierreakaasia, joka tunnettiin maailman syrjäisimpänä puuna. Se toimi aikanaan maamerkkinä Nigerin koillisosan Ténérén alueella kulkeneille karavaaneille. Puu oli niin tunnettu, että se oli ainoa puu, joka oli merkitty karttaan, jonka mittakaava oli 1:4 000 000.
L’Arbre du Ténéré oli viimeinen jäljelle jäänyt puu ajalta, jolloin aavikko ei ollut niin kuiva kuin nykyään. Puu oli ollut yksinään vuosikymmeniä. Talvella 1938–1939 puun lähistölle kaivettiin kaivo, ja ilmeni että puun juuret ulottuivat pohjaveteen 33–36 metriä maanpinnan alla.
Puu kuoli vuonna 1973 libyalaisen rekan törmättyä siihen. 8. marraskuuta 1973 kuollut puu siirrettiin Nigerin kansallismuseoon Niameyssä. Sen tilalle pystytettiin yksinkertainen metalliveistos symboloimaan puuta.
Songs of Silence
Songs of Silence - Live in Tokyo on suomalaisen Sonata Arctican ensimmäinen livealbumi. Se nauhoitettiin 4. syyskuuta 2001 "Shibuya On Air East"illa Tokiossa, Japanissa ja julkaistiin Suomessakin samassa kuussa. Konsertti on nauhoitettu Silence-albumin kiertueelta, ja se sisältää lisäksi Sonata Arctican ensimmäisen albumin Ecliptican, kappaleita.
Suomessa albumi päätyi albumilistan 22. sijalle ja pysyi top 40:ssä 6 viikkoa. Se on ainoa Sonata Arctican albumeista, joka ei ole myynyt kultaa Suomessa. Myöhemmin Sonata Arctica on julkaissut "For the Sake of Revenge" -live-CD:n ja -DVD:n.
Reijo Salminen (taikuri)
Reijo Salminen (4. joulukuuta 1930 – 7. marraskuuta 2003) oli suomalainen taikuri, joka nousi 1950-luvulla pohjoismaiden taikureiden kärkeen. Vuonna 1950 hän voitti taikureiden PM-kilpailuissa manipulaattorisarjan ykköspalkinnon. Toisen kerran Salminen voitti pohjoismaiden mestaruuden vuonna 1955.
Salminen aloitti julkiset esiintymiset jo 8-vuotiaana ja ryhtyi ammattilaiseksi 15-vuotiaana. Hänet hyväksyttiin taikuriyhdistys Taikapiiriin 18-vuotiaana.
Hänen kansainvälinen uransa alkoi 1950-luvun pohjoismaiden mestaruuksista, ja hän muun muassa istui taikureiden MM-kilpailuiden tuomaristossa vuonna 1988.
Mercedes-Benz SLK-sarja
Mercedes-Benz SLC-sarja on Mercedes-Benzin vuodesta 1997 lähtien valmistama kaksipaikkainen roadster. Auton nimi oli vuoteen 2015 asti Mercedes-Benz SLK. Nimenvaihdoksen yhteydessä auto koki pienen uudistuksen ulkoasussaan. Autosta on esitelty kolme sukupolvea. Malli oli alusta alkaen erittäin suosittu. Monet muutkin valmistajat esittelivät pian SLK:n jälkeen oman kilpailijansa tähän luokkaan. Mallinimi SLK tuli saksankielen sanoista Sportlich, Leicht ja Kurz.
Autoa suunniteltiin varsin pitkään. Jo keväällä vuonna 1994 Torinon autonäyttelyssä esiteltiin konseptimalli, jota seurasi samana syksynä edelleen kehitelty tutkielma. Mercedes-Benz pyrki luomaan kompaktin kokoisen roadsterin, joka tarjoaa erinomaiset ajo-ominaisuudet yhdistettynä turvallisuuteen ja arkiajoon sopiviin ominaisuuksiin. Merkittävä tekninen keksintö oli niin sanottu Vario-Roof. Tämä kattoratkaisu teki yhdestä autosta sekä kovakattoisen coupén että avoauton. Myöhemmin myös muilta valmistajilta on nähty samantyyppisiä ratkaisuja.
SLK-sarja on ollut suuri myyntimenestys omassa luokassaan ja tilastojen mukaan sen maailmanlaajuinen markkinaosuus on tällä hetkellä myydyistä autoista noin 30 %. Euroopassa jopa joka toinen tämän luokan rekisteröity auto on SLK. Kaiken kaikkiaan SLK-sarjaa on valmistettu vuoden 2006 loppuun noin 465 000 kappaletta.
Ensimmäisen sukupolven malli esiteltiin Torinon autonäyttelyssä huhtikuussa vuonna 1996. Euroopassa auto tuli myyntiin saman vuoden syyskuussa ja suomessa myytiin ja rekisteröitiin vuonna 1996 neljä kappaletta SLK:ta. Ensimmäisenä täytenä valmistusvuonna autoa valmistettiin yli 48 000 kappaletta - noin puolet alun perin suunniteltua enemmän. Autoja valmistettiin sekä Saksassa että Etelä-Afrikassa. Moottorit olivat tilavuudeltaan 2, 2,3 ja 3,2 litraa. Vuonna 2000 esiteltiin myös facelift-versio. Vuonna 2001 esiteltiin myös suorituskykyinen 32 AMG -malli. Ensimmäisen sukupolven viimeinen auto valmistettiin huhtikuussa 2004 ja myytyjä autoja laskettiin yhteensä yli 311 000 kappaletta.
Toisen sukupolven malli esiteltiin Geneven autonäyttelyssä helmikuussa vuonna 2004. Myynti alkoi saman vuoden maaliskuussa. Ulkonäöltään auto muuttui aikaisempaa aggressiivisemman näköiseksi. Myös moottorit ja muut ominaisuudet painottivat entistä enemmän urheilullisia ominaisuuksia. Autot valmistetaan Bremenissä Saksassa.
Mercedekseltä tulee 15-vuotispäivänsä kunniaksi uusi kolmannen sukupolven malli. Uudesta mallista löytyy lisää aerodynamiikkaa ja kulutus on laskenut jopa neljäsosaan entisestä. Uutta tekniikkaa on auton varustelussa huomattavasti lisää. Mitoiltaan SLK ei ole juurikaan muuttunut. Moottoriksi voi valita 1,8-litraisen suorasuihkutusmoottorin joko 135 kW tehoisena (SLK 200) tai 150 kW tehoisena (SLK 250). Kiihdytys nollasta sataan sujuu seitsemässä sekunnissa ja huippunopeus on yli 230 kilometriä tunnissa. Valittavissa on myös SLK 350 3,5-litraisella V6-mottorilla ja 225 kW:lla varustettu AMG-versio, joka kiihdyttää auton ensin 5,6 sekunnissa nollasta sataan ja sitten rajoitettuun 250 kilometriä tunnissa huippunopeuteen. Auto sai SLC-nimen vuonna 2015.
Mercedes-Benz SLK-sarja (R170)
Mercedes-Benz SLK R170 on Mercedes-Benz SLK-sarjan vuonna 1996 Torinon autonäyttelyssä esitelty ensimmäinen sukupolvi. Euroopassa auto tuli myyntiin syyskuussa 1996 ja ensimmäinen auto valmistui tuotantolinjalta tammikuussa 1997. R170:n seuraajaksi tuli Mercedes-Benz R171 vuonna 2004.
Ensimmäisenä täytenä valmistusvuonna autoa valmistettiin yli 48 000 kappaletta - noin puolet alun perin suunniteltua enemmän. Autoja valmistettiin sekä Saksassa että Etelä-Afrikassa. Ensimmäisen sukupolven viimeinen auto valmistettiin huhtikuussa 2004 ja myytyjä autoja laskettiin yhteensä yli 311 000 kappaletta.
Maaliskuussa 2000 esiteltiin facelift-malli. Vakiovarusteiksi tulivat muun muassa ajonvakautusjärjestelmä, 6-vaihteinen manuaalivaihteisto, sivuturvatyynyt sekä ilmastointi. Ulkonäkömuutoksina auton sivuvilkut siirrettiin Mercedeksen muiden mallien esimerkin tavoin ovipeileihin ja puskuriin lisättiin sumuvalot. Myös tavaratilan avaukahvan avausnappi vaihtui avauskahvaksi. Samalla esiteltiin 200 Kompressor ja 320 -moottorit. Lisäksi 230K-moottori sai 4 lisähevosvoimaa.
Keväällä 2001 esiteltiin suorituskykyinen SLK 32 AMG-malli.
Ennen valmistuksen lopettamista, esiteltiin vielä keväällä 2003 Final Edition -erikoismalli, jossa oli muun muassa 16-tuumaiset alumiinivanteet, nappanahkasisustus ja krominen jäähdyttäjänsäleikkö.
Mercedes-Benz SLK-sarja (R171)
Mercedes-Benz SLK R171 on Mercedes-Benzin vuosina 2004–2011 valmistama automalli, joka esiltetiin maaliskuussa 2004. SLK R171 on edeltäjäänsä suurempi ja formulamaisesti muotoiltu roadster-malli. Auto edustaa SLK:n (Sportlich, leicht, kompakt) toista sukupolvea ja se on erityisen tunnettu ensimmäisenä tuotantoautona sähköisesti toimivasta kovakatostaan, jota on myöhemmin nähty myös muissa autoissa. R171:n seuraajaksi tuli Mercedes-Benz SLK R172 vuonna 2011.
Toisen sukupolven autossa katto avautuu ja sulkeutuu aikaisempaa nopeammin sekä vie alaslaskettuna aikaisempaa vähemmän tilaa tavaratilasta. SLK oli myös ensimmäinen malli, jossa käytettiin innovatiivista Airscarfiksi nimettyä pääntasonlämmitysjärjestelmää. Järjestelmän avulla autoa voidaan käyttää avoautona myös hieman viileämmässä ilmastossa.
Auto oli Car & Driver-lehden Top ten-listalla vuonna 2005 ja se voitti Kanadan Car of The Year -palkintojen Best New Convertible -palkinnon. Auto on hyvin suosittu myös virityspajojen keskuudessa ja siitä ovat omia mallejaan valmistaneet muun muassa Brabus, Kleemann ja Renntech.
Syksyllä 2007 järjestettävässä Frankfurtin autonäyttelyssä esiteltiin kevyesti uudistettu SLK.
Lisävarusteena on saatavissa AirScarf, Audio20, COMAND, navigaatiojärjestelmä, sirius, designo, valaistuspaketti, parkkitutka, lämmitetyt penkit ja klimatronic-ilmastointi.
Erikoismalleissa on 400 hv/520 Nm moottori, paranneltu kansi ja ECU-lastu, hiilikuitukatto, 19" vanteet, kilpakäyttöön tarkoitetut kuppipenkit, öljynjäähdyttimet myös vaihteistolle ja ohjaukselle sekä hiilikuituiset etulokasuojat ilmanottoaukoin.
Pariisin autonäyttelyssä syyskuussa 2006 esiteltiin erikoismalli SLK-sarjan 10-vuotisjuhlan kunniaksi. Markkinoille malli tulee alkuvuodesta 2007. 350 auton rajattu sarja maalataan mattaviimeistellyllä "Allanite Grey Magno" -erikoisvärillä. Normaalisti erikoismallin väritys on musta. Myös 17-tuumaisissa vanteissa käytetään tummanharmaata väriä. Mm. takavalot ovat tummennetut ja perässä on EditIOn-tunnus. Moottorivaihtoehdot ovat 200K, 280 ja 350.
M/S Baltica
M/S Baltica () on ro-ro-rahtialus. Alus on rakennettu vuonna 1990 Ulsanissa, Etelä-Koreassa. Kuollutta painoa "Balticalla" on 13 773 tonnia ja sen jääluokitus on 1A Super. Huhtikuun 2011 lopussa alus siirtyi PowerLine-varustamolle, joka liikennöi sillä Helsingin Vuosaaren ja Lyypekin Travemünden välillä.
Alus laskettiin vesille 17. kesäkuuta 1990 ja elokuussa se luovutettiin Forestmar Co:n (Ahlers Line) omistukseen, joka rekisteröi sen Kyproksen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Limassol. Tuolloin alus oli nimeltään "Ahlers Baltic". Tämän jälkeen Finncarriers aloitti liikennöinnin aluksella, reitillä Belgia–Iso-Britannia–Suomi.
Helmikuussa 1995 Poseidon Schiffahrt OHG osti aluksen. Kotisatama säilyi Limassolina. Uusi omistaja nimesi aluksen "Transbaltica"ksi. Uudelleenkastettu alus jatkoi Finncarriersin liikenteessä. 19. maaliskuuta 1995 Transbaltica ajoi karille Turun läheisyydessä. Tämän jälkeen alus meni korjaustöitä varten saksalaiselle Blohm + Voss -telakalle Hampuriin. 17. marraskuuta 1997 Finnlines osti Poseidon Schiffahrtin ja alus siirtyi näin Finnlinesin omistukseen.
19. marraskuuta 2003 norjalainen Finland RoRo K/S osti aluksen yhdessä neljän muun aluksen kanssa Finnlinesiltä. Muut alukset olivat M/S Transfinlandian, M/S Astrean, M/S Finnrunnerin ja M/S Finnriderin. Uusi omistaja vuokrasi aluksen Finnlinesille. Nykyisen "Baltica" -nimensä alus sai 19. joulukuuta 2003.
11. heinäkuuta – 29. heinäkuuta 2007 alus oli kuivatelakalla.
Huhtikuussa 2011 aluksen uudeksi omistajaksi tuli Maltalla kirjoilla oleva Powerco Shipping Malta, Ltd. Vuosina 2011 ja 2012 alus liikennöi Helsingin Vuosaaren ja Travemünden välillä PowerLine-varustamon aluksena. Marraskuussa 2012 alus meni telakalle huollettavaksi.
Lokakuussa 2015 laivan uudeksi omistajaksi tuli Godby Shipping ja samalla laiva liputettiin Suomen lipun alle. Laiva jatka Transproconin rahtauksessa.
Liikapuron tekojärvi
Liikapuron tekojärvi on tekojärvi Kurikan kaakkoisosassa Ylivallin kylässä, entisen Jalasjärven kunnan alueella. Liikapuron tekojärvi on yksi Etelä-Pohjanmaalle tehdyistä tekojärvistä, joiden tarkoituksena on säännöstellä Kyrönjoen tulvia. Liikapuron tekojärven vesipinta-ala on 310 hehtaaria ja sen valuma-alue on 2 700 hehtaaria. Se kuuluu Seinäjoen valuma-alueeseen.
Liikapuron tekojärvi rakennettiin vuosina 1966–1968. Kyrönjoen tulvat aiheuttivat 1950-luvulla ja 1960-luvulla laajan yhteiskunnallisen keskustelun, josta käytettiin nimitystä Kyrönjoen tulvasota.
Järven rannoilla on kesäasutusta.
Taisto Harra
Taisto Asser Harra (29. joulukuuta 1924 Tampere – 20. marraskuuta 1996 Tampere) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija. Harra toimi Hämeen Yhteistyön päätoimittajana 1975–1981. Lehteä julkaisi SKP:n "taistolaisen" opposition hallitsema SKDL:n ja myös Harra lukeutui oppositiokommunisteihin.
Eric Carmen
Eric Howard Carmen (s. 11. elokuuta 1949 Cleveland, Ohio, USA) on yhdysvaltalainen laulaja, laulunkirjoittaja, kitaristi ja kosketinsoittaja.
Hänen suurimmat menestyksensä tulivat 1970-luvulla, ensiksi yhtyeessä Raspberries (jonka suurin hitti oli "Go All The Way"), ja sen jälkeen soolouralla, sisältäen hittejä kuten "All By Myself" ja "Never Gonna Fall In Love Again".
BMW Z3
BMW Z3 on BMW:n ensimmäinen sarjatuotantona valmistama roadster-malli. Samalla se oli ensimmäinen malli, joka valmistettiin Yhdysvalloissa. Auto esiteltiin mallivuodelle 1996 ja sen valmistus lopetettiin vuonna 2002.
Z3 on kehitetty E36-mallisarjan 3-sarjalaisesta. Roadster-malliin viitataankin usein numerolla E36/7 ja Coupe-malliin numerolla E36/8. Normaali Coupe-malli oli tarjolla vuodesta 1999 vuoteen 2001 ja BMW Motorsportin M Coupe vuodesta 1999 vuoteen 2002.
Aluksi autoa valmistettiin ainoastaan 1,9-litraisella rivinelosella. Moottori oli auton luonteeseen nähden vähätehoinen ja pian esiteltiin tehokkaampiakin moottoreita. Pohjois-Amerikassa rivinelosen rinnalle esiteltiin vuonna 1997 2,8-litrainen rivikuutonen. Vuonna 1998 laajeni mallisto M Roadster -mallilla, jossa oli 3,2-litrainen moottori. Vuonna 1999 ns. kasvojenkohotuksessa yhteydessä alkuperäinen rivinelonen korvattiin 2,5-litraisella rivikuutosella. Samana vuonna Pohjois-Amerikan ulkopuolella 1,9-litrainen rivinelonen korvattiin kaksilitraisella rivikuutosella. Myöhemmin valikoimaan tuli kaksi rivikuutosta lisää: 2,2- ja 3,0- litraiset versiot. Kaikkia näitä moottoreita valmistettiin valmistuksen loppumiseen asti. Malli Z3M Roadster säilyi koriltaan alkuperäismuodossaan, ilman kasvojenkohotusta.
MG F
MG F syntyi kun MG-merkki herätettiin uudelleen henkiin tuomalla markkinoille 2-paikkainen MG F vuonna 1995. MG F oli ensimmäinen kokonaan brittien suunnittelema Rover99-suvun auto sitten Austin Montegon. MG F oli keskimoottorinen ja moottori oli 1,8- tai myöhemmin myös 1,6-litrainen. Tehoa oli enimmillään 160 hv. Vuoden 2002 alussa auto koki perusteellisen faceliftin ja nimeksi annettiin MG TF.
Vuonna 1999 auto sai kasvojenkohotuksen ja samalla markkinoille tuli tehokas 160 hevosvoimainen Trophy 160 -malli, jota valmistettiin rajoitettu määrä. Myös CVT-vaihteistolla varustettu "Steptronic"-malli esiteltiin.
Jaguar XJR-15
Jaguar XJR-15 on Jaguarin harvinainen superauto, jota valmistettiin vain 50 kappaletta. Auto kehitettiin yhdessä Tom Walkingshaw Racingin kanssa ja se perustuu mekaanisesti Le Mansin voittaneeseen Jaguar XJR-9 kilpa-autoon ja sen aerodynaamisen korin on muotoillut Peter Stevens, joka muotoili myös McLaren F1:n. Auton runko ja kori ovat hiilikuitua ja kevlaria.
Autoa valmistettiin Coventryn tehtaalla Englannissa vuosina 1990-1992. Osa XJR-15:istä on muunnettu ratakäyttöön, kaikki autot ovat yksityisomistuksessa.
Kuusitoista XJR-15 autoa kilpaili Jaguar Sport Intercontinental Challengessa, Monacossa vuonna 1991. Miljoonan dollarin voiton vei Armin Hahne.
Vaihteistona on kuusivaihteinen manuaalivaihteisto.
Kōmyō (keisarinna)
Keisarinna Kōmyō (; 701–760) oli Japanin keisari Shōmun puoliso Nara-kaudella 700-luvulla. Hän kuului voimakkaaseen Fujiwara-klaaniin. Kōmyō ja Shōmu tunnetaan hurskaina buddhalaisina, jotka aloittivat useita merkittäviä rakennushankkeita.
Kōmyō oli Fujiwara no Fuhiton ja Agata Inukai no Michiyon tytär. Fujiwara no Muchimaro, Fusasaki, Umakai ja Maro olivat hänen velipuoliaan. Hänen henkilönimensä ("imina") oli Asukahime tai Asukabehime (). Vuonna 740 häntä alettiin kutsua nimellä Kōmyōshi (), myöhemmin keisarinna Kōmyōksi.
Kōmyō meni naimisiin prinssi Shōmun kanssa 16-vuotiaana ja synnytti kahden vuoden kuluttua, vuonna 718, prinsessa Aben. Shōmu nousi Japanin valtaistuimelle vuonna 724. Pari sai vuonna 727 kruununprinssin, joka kuitenkin kuoli jo seuraavana vuonna. Neljä velipuoltaan Kōmyō menetti kulkutaudille vuonna 737. Shōmu luopui keisariudesta tyttärensä Aben hyväksi vuonna 749, jolloin Abesta tuli keisarinna Kōken. Shōmu kuoli vuonna 756 ja keisarinna Kōmyō muutamaa vuotta myöhemmin sairauteen vuonna 760. Keisari ja keisarinna on haudattu vierekkäin Naraan: heidän hautapaikkansa nimi on Sahoyama-no-misasagi ().
Kōmyō ja keisari Shōmu muistetaan buddhalaisuuden tukijoina. Keisarinna aloitti esimerkiksi Shin-Yakushi-jin temppelin ja Kōfuku-jin temppelin pagodin rakennustyöt; hänen kerrotaan myös ehdottaneen miehelleen Tōdai-jin suuren Buddhan rakentamista. Shōmun kuoltua hän lahjoitti keisarin esineistöä Tōdai-jille, mikä merkitsi temppelin aarrehuoneen Shōsō-inin perustamista. Häntä varten luotiin vuonna 729 Kōgōgūshiki-virasto, josta tuli hänen toimintansa keskipiste. Keisarinna Kōmyōsta on kirjoitettu lukuisia elämäkertoja ja anekdootteja, joissa kerrotaan muiden muassa hänen kauneudestaan, viisaudestaan ja seksuaalisuudestaan.
Kolme Kōmyōn kirjoittamaa runoa on otettu 700-luvun "Man’yōshū"-runoantologiaan ja yksi "Shūi-wakashū"-antologiaan.
朝霧の
たなびく田居に
鳴く雁を
留め得むかも
我がやどの萩
"Asagiri no"
"tanabiku tanu ni"
"naku kari o"
"todome emu kamo"
"wa ga yado no hagi"
”Pidättelevätköhän
pihani pensasapilat
hanhia, jotka
laulavat aamu-usvan
peittämällä pellolla”
Seuraava runo on omistettu keisari Shōmulle:
我が背子と
二人見ませば
いくばくか
この降る雪の
嬉しからまし
"Wa ga seko to"
"futari mimaseba"
"ikubaku ka"
"kono furu yuki no"
"ureshikaramashi"
”Vaikka kuinka
sataisi lunta,
jos saan nähdä sen 
sinun kanssasi,
olen siitä onnellinen”
Kalajärven tekojärvi
Kalajärven tekojärvi on Kyrönjoen tulvasuojelun vuoksi Seinäjoen Peräseinäjoelle rakennettu tekoallas. Järvi kuuluu Seinäjoen valuma-alueeseen ja Kyrönjoen vesistöalueeseen. Osan Kalajärven tekojärvestä muodostaa alkuperäinen Kalajärven luonnonjärvi. Alkuperäisen Kalajärven syvyys voi olla muutamia metrejä, kun taas tekoaltaan laajalla kohdalla on järvi matala. Kalajärven tekojärven vesipinta-ala on 1 130 hehtaaria. Kalajärven vesitilavuus on 42 000 000 m³ sekä suurin syvyys yhdeksän metriä. Järven vedenpinnan vaihtelu on 6,5 metriä. Kalajärven valuma-alueen pinta-ala on 51 200 hehtaaria.
Kalajärven tekojärvelle on tehty siika- ja kuhaistutuksia. Järvestä saa myös haukia, ahvenia ja kirjolohia. Aluetta varten on muodostettu Kalajärven kalastuskunta.
Kalajärven virkistysalueella
toimii leirintäalue. Kalajärven aluetta ja sen toimintaa ovat synnyttäneet ja kehittäneet vuosien kuluessa SFC Seinäjoen seutu ry, yksityiset toimijat sekä Peräseinäjoen kunta. Kalajärvi on voittanut useita käyttäjien myöntämiä valtakunnallisia tunnustuksia, mm. Vuoden Caravan-alue -palkinnon kolmasti sekä Caravan-lehden "Suomen suosituin leirintäalue"-tittelin.
Kalajärvi on neljän tähden leirintäalue ja alueen palveluita ovat mm. 340-paikkainen caravanalue, Ravintola Kalajärvi A-oikeuksin, leirintäaluepalvelut, mökkivuokraus, Siirtolaisuusmuseon Maailman raitti, Aisamäen kesäteatteri, 18-reikäinen puistogolfrata, tanssi- ja viihdetoiminta, 100 metrin vesiliukumäki, venevuokraus, tenniskenttävuokraus ja ohjelmapalvelut.
Jaakko Ikola
Jaakko Oskari Ikola kirjailijanimeltään Vaasan Jaakkoo (14. elokuuta 1887 Alahärmä – 10. maaliskuuta 1951 Vaasa) oli eteläpohjalainen toimittaja ja Vaasa-lehden päätoimittaja, kokoomuksen kansanedustaja sekä kirjailija, joka tuli tunnetuksi Vaasa-lehdessä ilmestyneistä eteläpohjalaisella murteella kirjoitetuista pakinoista.
Ikolan vanhemmat olivat maapoliisi Esaias Ikola ja Brita Loviisa Olin. Hän syntyi Alahärmän Filppulan kylässä viisilapsisen perheen nuorimpana, mutta Ikolan perhe muutti Vaasaan hänen ollessaan 7-vuotias. Ikola pääsi ylioppilaaksi Vaasan suomalaisesta lyseosta 1909 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1915. Hän oli myös valantehnyt suomen, ruotsin, venäjän ja saksan kielenkääntäjä. Ikola oli opiskellut 1914 stipendin tuella yhdeksän kuukautta Venäjällä ja kävi maassa vielä kolmena kesänä omalla kustannuksellaan kehittääkseen ammattitaitoaan lehtimiehenä.
Ikola oli aluksi Helsingissä sijaisopettajana Helsingin normaalilyseossa ja samaan aikaan myös toimitusharjoittelijana Uusi Suometar-lehdessä. Hän muutti kuitenkin pian Helsingistä Vaasaan saatuaan paikan Vaasan lääninhallituksen apulaiskielenkääntäjänä 1915. Oltuaan tässä toimessa vuoden verran Ikola toimi 1916–1918 opettajana Kristiinankaupungissa yhdessä vaimonsa kanssa. Suomen sisällissotaan Ikola osallistui valkoisten puolella.
Ikola tuli Vaasa-lehden palvelukseen 1918 ja 1924 hänestä tuli lehden päätoimittaja, jossa tehtävässä hän toimi vuoteen 1941 saakka. Ikola alkoi osallistua myös politiikkaan, ja 1930-luvun alussa hän tuki voimakkaasti Lapuan liikkeen toimintaa. Ikola ja myös Vaasassa ilmestyneen Ilkka-lehden päätoimittaja Artturi Leinonen ottivat monesti kiivaasti yhteen lehtien palstoilla. Ikola oli myös innokas suomalaisuusaatteen kannattaja ja kieltolain vastustaja.
Ikola oli kokoomuksen kansanedustajana Vaasan läänin eteläisestä vaalipiiristä 1927–1930 ja 1939–1945. Eduskunnan ulkoasiainvaliokuntaan kuulunut Ikola vastusti talvisodan päättäneen Moskovan rauhan hyväksymistä. Ikola oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1931, 1937, 1940 ja 1943 presidentinvaaleissa. Kokoomuksessa hän lukeutui puolueen oikeaan laitaan. Hän oli myös Vaasan kaupunginvaltuuston jäsen ja hallituksen jäsenenä Suomen sanomalehtimiesten liitossa ja Etelä-Pohjanmaan maakuntaliitossa.
Ikolan ensimmäinen puoliso vuodesta 1915 oli Aino Maria Palonen (k. 1924) ja toinen vuodesta 1927 Tyyne Pernu.
Ensimmäisen murrepakinansa Ikola julkaisi kesäkuussa 1919 ja kaikkiaan hän julkaisi parikymmentä murrepakinakokoelmaa sekä "Eteläpohjalaisia sananparsia" -kirjan vuonna 1920. Ikola kirjoitti pakinoitaan usealla eri otsikolla. Lukijoiden suosiossa olivat "Oottako kuullu" -pakinat, mutta Ikola kirjoitti myös politiikkaa käsitteleviä pakinoita otsikoilla "Jaakkoo selittää" ja "Jaakon kirjeitä eduskunnasta" sekä matkakertomuspakinoita esimerkiksi "Jaakko lähti Amerikkaan" -otsikon alla.
Chevrolet Corvette C5
Chevrolet Corvette C5 on urheiluautomalli, jonka valmistus aloitettiin vuonna 1997 ja lopetettiin mallivuodeksi 2004. Auto on viides Corvette-sukupolvi. Auto poikkeaa edeltäjästään hyvin paljon, muun muassa vaihteisto on siirretty auton takaosaan. Kori on huomattavasti edeltäjää jäykempi ja auto on muutenkin joka suhteessa paremmin tehty. Osien määrää onnistuttiin vähentämään 1500:lla edeltäjäänsä nähden.
Pratt & Miller kehitti auton rataversion C5-R:n, jossa on pidennetty akseliväli, leveämpi raideleveys, 7,0 litran moottori sekä erilaiset valot. Autolla ajettiin American Le Mans Seriesin GTS-luokassa sekä Le Mansin 24 tunnin ajoissa.
Vaihteistona on joko 4L60E-automaattivaihteisto tai Borg-Warner T-56 -manuaalivaihteisto.
Vuonna 2001 esiteltiin Z06-malli edellisen ZR-1-mallin seuraajaksi. Samaa mallinimeä oli käytetty Corvettessa aiemmin 60-luvulla Corvette C2 -mallissa. Auto on edeltäjäänsä hieman tehottomampi, mutta kuitenkin kevyempi ja nopeampi (paitsi huippunopeudeltaan) ja sen moottori on viritetty versio perusmallin moottorista. Z06 on perusmalliin nähden 19 kg kevyempi, siinä on titaaninen pakoputkisto, ohuemmat lasit, kevyemmät renkaat, huonompi ääneneristys, erilainen antenni ja kevyempi akku.
Vuonna 2002 Z06-mallin moottoria uudistettiin vaihtamalla jäykemmät venttiilien jouset, kevyemmät natriumtäytteiset venttiilit, aggressiivisempi nokka, sekä uudenlaiset männät ja lohko. Tämän seurauksena tehot nousivat 405 hv:aan.
Vuonna 2003 myyntiin tuli 50th Annivesary Edition juhlimaan Corvetten 50-vuotisjuhlavuotta. Autoa oli saatavana coupéna ja avoautona ja yksi sen väreistä on nimeltään 50th Annivesary Red Metallic. Sisusta on yksi tai kaksivärinen nahkasisusta. Autossa on vakiovarusteena F55 Magnetic Selective Ride Control, vanteet ovat shampanjan väriset maalatut alumiinivanteet.
Vuonna 2004 myyntiin tuli erikoismalli Z16 Commemorative Edition, jossa on hiilikuitukonepelti, kiilloitetut alumiinivanteet, erikoisväri ja Commemorative-tarrat ja pyöränkeskiöt. Autossa on myös paremmat iskunvamentimet ajettavuuden parantamiseksi. Autoa valmistettiin vain rajoitettu 2.025 kappaleen erä, joista vain 325 kappaletta myytiin Yhdysvaltojen ulkopuolelle.
Ls moottorit , lohko alumiinia valuraudan sijasta, alumiinikannet, imusarja komposiitti muovia
5,7i V8 (350 hv) vm,2001-