hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Realsoft 3D
Realsoft 3D on suomalaisen Realsoftin tekemä grafiikka- ja mallinnusohjelma. Ohjelmalla voidaan tehdä realistista 3D-grafiikkaa ja animaatiota.
Ohjelma tunnettiin alun perin nimellä Real3D.
Real3D on suomalaisen Realsoftin tekemä kolmiulotteinen animaationteko-ohjelma. Siihen on ohjelmoitu fysiikan lait, joten sillä kyetään tekemään tarkkoja, realistisia animaatioita.
Suomalaiset veljekset Juha ja Vesa Meskanen kirjoittivat Real3D:n ensimmäiset koodirivit vuonna 1983 Commodore 64 -tietokoneelle.
Real3D:n kehitys käynnistyi toden teolla 1985, kun Juha Meskanen aloitti opinnot Lahden Teknillisessä Opistossa. Vesa tuli mukaan kehitystyöhön asteittain ja siirtyi matemaatikon uraltaan lopulta kokopäiväisesti perustamaansa Realsoft Oy -yritykseen vuonna 1989. Ensimmäinen kaupallinen Real3D-versio julkaistiin Amigalle vielä samana vuonna. Ensimmäinen versio tarjosi ominaisuuksia kuten Constructive Solid Geometry, toisen asteen pinnat ("quadric surfaces") and valonsäteiden seurantaan ("ray-tracing") perustuvan fotorealistisen tulostuksen. Vuonna 1990 julkaistua 
Versio 1.2:ta markkinoitiin jo useissa Euroopan maissa. Version 1.3 näki päivänvalon 1991 vuoden alussa. Pienistä versionumeroeroista huolimatta v1, v1.2 ja v1.3 edustivat kaikki merkittäviä kehitysaskeleita uusine ohjekäsikirjoineen ja pakkauksineen. V.1.4 julkaistiin joulukuussa 1991 ja jäi viimeiseksi alkuperäistä ohjelmistoarkkitehtuuria edustavaksi versioksi.
Real3D kehittyi huimasti 1993 julkaistun version 2.0:n myötä. Uusi versio perustui kokonaan uudelleenkirjoitettuun lähdekoodiin ja se tarjosi lukuisia edistyksellisiä ominaisuuksia, kuten boolean-operaatiot, CSG, B-spline -pinnat, Newtonin teoriaan perustuvat simulaatiot, ns. morphing-animaatiot sekä korkealaatuisen valokuvanomaisen tulostuslaadun. Ohjelma hyödynsi laajasti Amigan moniajo-ominaisuuksia.
Ensimmäinen Windows-versio ohjelmasta julkaistiin 1994.
Versio 3.5, joka julkaistiin 1996, jäi viimeiseksi v2-arkkitehtuurin julkaisuksi. Realsoft oli aloittanut uuden kehitysprojektin 1994, jonka perustui uuteen ohjelmistoarkkitehtuuriin ja Realsoftin omakehittämään alustariippumattomaan toteutukseen.
Versio 4 julkaistiin vuonna 2000 nimellä "Realsoft 3D", ja mukana oli ominaisuuksia kuten työkalut Non-Uniform Rational B-Spline ja Subdivision-Surface -mallinnukseen.
Seuraava merkittävä versio v.4.5 julkaistiin 2002, ja se sisälsi mm. epäsuoran valon simuloinnin (caustics, global illumination).
Version 5 julkaistiin lokakuussa 2004 ja se sisälsi parannuksia kaikilla osa-alueilla. Yksi merkittävä parannus oli myös käyttöliittymän visuaalisella puolella 32-bittisten ikonien ansiosta.
Versio 6 julkaistiin 2007 vuoden lopulla, mukana ominaisuuksia kuten parametrisoidut työkalut kasvien ja puiden mallintamiseen ja rakennusten suunnitteluun. Myös natiivit binääriversiot Mac OS X -käyttöjärjestelmille julkaistiin.
Versio 7 julkaistiin joulukuussa 2009 Windows-alustalle 32- ja 64-bittisinä versioina. Versiossa on mm. parannettu muistinhallintaa nopeuttaen renderöintiä.
Computer Graphics World arvioi version 4 vuonna 2001: 
Puolalainen "Evermotion" verkkosivusto arvioi ohjelman vuonna 2004:
Jevgeni Onegin
Jevgeni Onegin ( []) on Aleksandr Puškinin runoteos, joka julkaistiin vuosina 1823–31 ja kokonaisuudessaan ensi kerran 1833. Se on yksi Venäjän kirjallisuuden klassikoita.
Kirjan tarina on romanttinen kolmiodraama, joka huipentuu kaksintaistelutragediaan. Siitä on tehty useita elokuvasovituksia, joista kuuluisin lienee Martha Fiennesin vuonna 1999 ohjaama "Onegin", pääosassa Ralph Fiennes. Aiheesta on myös tehty baletti.
Juoni
Tarina kertoo nuoresta naisesta nimeltä Tatjana. Hän on rakastunut kaikenmaailman nähneeseen,ylimieliseen mieheen nimeltä Onegin. Miehelle tytön rakkaus on kuitenkin yhdentekevää. Tatjana kirjoittaa miehelle kirjeen, jossa kertoo tunteistaan. Hän ei kuitenkaan saa vastarakkautta ja Onegin repii kirjeen jättäen sen lopulta Tatjanan käsiin. Onegin flirttailee juhlissa ystävänsä Lenskin morsiamen Olgan, Tatjanan sisaren kanssa, ja aiheuttaa Lenskissä mustasukkaisuuskohtauksen. Lenski haastaa ystävänsä kaksintaisteluun. Onegin yrittää irrottautua siitä,muuta Lenski ei luovuta ja niin hän kuolee kaksintaistelussa. Onegin pakenee ulkomaille. Kun hän palaa sieltä vuosia myöhemmin, Tatjana on jo rakastunut vanhempaan ruhtinaaseen ja mennyt tämän kanssa naimisiin. Vasta silloin Onegin ymmärtää tehneensä virheen. Hänkin kirjoittaa Tatjanalle kirjeen, jossa kertoo tunteistaan. Osat vaihtuvat. Nyt Tatjana repi kirjeen Onegin käsiin ja käskee häntä häipymään. Tragedia päättyy Oneginin poistumiseen Tatjanan elämästä. Tatjana siis elää rakkaudessa ja Onegin valitsi kylmän elämän.
Eteläranta
Eteläranta () on katu Kaartinkaupungissa, Helsingin keskustassa, Eteläsataman länsipuolella. Kadun varrella on Vanha kauppahalli sekä Hotelli Palace, jossa sijaitsevat Elinkeinoelämän keskusliiton toimitilat. Niihin viitataan usein kadunnimellä tai osoitteella (Eteläranta 10), etenkin työmarkkinakeskustelussa.
Alkyyli
Alkyyli on radikaali hiilivety, joka muodostuu ainoastaan hiili- ja vetyatomeista. Alkyylimolekyylin yleinen kaava on CH. Esimerkiksi "metyyli" CH·, "etyyli" CH· ja "butyyli" CH·. Alkyylejä ei ole tavallisesti luonnossa vapaana vaan ne ovat osa isompaa orgaanista yhdistettä. 'Puuttuvan' vetyatomin vuoksi ne ovat hyvin reaktiivisia.
Suomen asuntoministeri
Suomen asuntoministeri on ministeri, jonka tehtävänä on vastata Suomessa asumiseen liittyvistä asioista ympäristöministerin johtamassa ympäristöministeriössä. Asuntoministerin virka otettiin käyttöön ensimmäistä kertaa Ahon hallitukseen. Ensimmäiseksi asuntoministeriksi valittiin Pirjo Rusanen.
Kataisen hallituksessa asuntoministerin tehtävät yhdistettiin viestintäministerin tehtävien kanssa. Stubbin hallituksessa kulttuuri- ja asuntoministerinä toimi Pia Viitanen (SDP).
Eduskuntavaalien 2007 alla Eero Heinäluoma kaavaili seuraavaan hallitukseen metropoliministeriä, joka vastaisi alue- ja kuntaministerin tapaan kunta-asioista, mutta vain pääkaupunkiseudulla.
Sipilän hallituksessa asuntoministerin tehtäviä hoitaa asunto-, energia- ja ympäristöministeri Kimmo Tiilikainen.
Vanhatalo (Hollola)
Vanhatalo on läntisin valtatie 12:n eteläpuolella olevista Ala-Okeroistentien länsipuolella ja kantatie 54:n itäpuolella olevista Salpakankaan asuinalueista. Sen lännempänä ei ole asutusalueita valtatien eteläpuolella.
Alueella on peruskoulun erityisluokkien käytössä olevilla rakennuksia, joihin kuuluu myös aikaisemmin Hollolan pääkirjastona käytetty rakennus Hedelmätarhantien länsipuolella. Koulujen eteläpuolella on hiekkapäällysteinen urheilukenttä.
Hollolan lukion käyttämä rakennus oli alun perin kansalaiskoulun käytössä. Hollolan lukion käyttämä edellinen rakennus oli Salpakankaan yhteiskoulun käytössä. Sen pohjoispuolella oleva rakennus taas Salpausselän kansakoulu, joka rakennettiin helpottamaan Hälvälän kansakoulun ahtautta, kun Salpakankaan kehittymisen vuoksi tuli lisää oppilaita. Nykyään kahden rakennuksen muodostamassa Salpakankaan koulussa on erityisluokkia.
Valtie 12:lle näkyvä Vanhatalon alueen tunnus on motelli. Vanhatalon alueen ja Valtie 12 väliin on rakennettu maasta meluvalli.
Arno Allan Penzias
Arno Allan Penzias (s. 26. huhtikuuta 1933) on yhdysvaltalainen fyysikko. Penziasille ja Robert Wilsonille myönnettiin Nobelin fysiikanpalkinto vuonna 1978 kosmisen taustasäteilyn tutkimisesta.
Penzias syntyi Münchenissä ja muutti Yhdysvaltoihin kuusivuotiaana. Vuonna 1941 hän sai Yhdysvaltain kansalaisuuden, ja vuonna 1962 hän sai filosofian tohtorin arvon Columbian yliopistosta. Bell Labsissa Penzias työskenteli Wilsonin kanssa uudenlaisella antennilla. He löysivät outoa kohinaa, jota ei aluksi pystytty selittämään – he luulivat sitä jopa pulujen ulosteen aiheuttamaksi häiriöksi. Poistettuaan kaiken mahdollisen, joka saattaisi aiheuttaa kohinaa, he tulivat siihen lopputulokseen, että kyseessä on kosmisen taustasäteilyn aiheuttama kohina, joka on peräisin alkuräjähdyksestä.
Robert Wilson
Robert Wilson -nimisiä henkilöitä ovat:
Kai Siegbahn
Kai Manne Börje Siegbahn (20. huhtikuuta 1918 – 20. heinäkuuta 2007) oli ruotsalainen fyysikko. Siegbahnille, Arthur Schawlowille ja Nicolaas Bloembergenille myönnettiin Nobelin fysiikanpalkinto vuonna 1981 korkearesoluutioisen elektronispektroskopian kehittämisestä. Siegbahn työskenteli aktiivisesti Ångström-laboratoriossa, Uppsalan yliopistossa.
Kai Siegbahn syntyi vuonna 1918 Lundissa, Ruotsissa. Hän oli Nobelin fysiikanpalkinnon voittaneen Karl Manne Siegbahnin sekä Karin Högbomin poika. Siegbahn kävi Uppsalan lukiota ja jatkoi opsikelua Uppsalan yliopistossa sekä Tukholman yliopistossa. Siegbahn väitteli Tukholman yliopistossa filosofian tohtoriksi vuonna 1944.
Siegbahn sai fysiikan professuurin Kuninkaallisesta teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1951 ja kolme vuotta myöhemmin siirtyi Uppsalan yliopistoon, jossa hän toimi professorina eläköitymiseensä, vuonna 1984, asti.
Siegbahn solmi avioliiton Anna Brita Rhedinin kanssa 23. toukokuuta vuonna 1944. Suhteeseen syntyi kolme poikaa: Per (1945), Hans (1947) ja Nils (1953).
Nobel-palkitussa työssään Siegbahn luo pohjan niin sanotulle XPS-tekniikalle (käytetään myös lyhennystä ESCA) sekä kehitti tarvittavia hienostuneita instrumentteja käyttötarkoitusta varten. XPS perustuu pohjimmiltaan valosähköiseen ilmöön, jossa elektroneja emitoituu kun metalleihin kohdistetaan tarpeeksi suuri taajuista sähkömagneettista säteilyä. Siegbahnin saavutus oli se, että hän kehitti menetelmän, minkä avulla pystytään mittaamaan emitoituneiden elektronien energia, joka on kullekin alkuaineelle ominainen. XPS mahdollistaa aineiden pintakerrosten alkuainejakauman analysoinnin 0,1 atomiprosentin pitoisuuksiin saakka. Poikkeuksena ovat vety ja helium. XPS ei vaurioita tutkittavaa näytettä ja se soveltuu johteiden, puolijohteiden sekä eristemateriaalien tutkimukseen. XPS:n avulla voidaan erottaa pinnan kemiallisen koostumuksen lisäksi myös pinnalla olevat yhdistemuodot, kuten esimerkiksi fluorin ioniset- ja kovalenttiset sidokset.
Mohamed Medjoudj
Mohamed Medjoudj (s. 8. heinäkuuta 1977 Constantine, Algeria) on algerialainen jalkapalloilija. 185 senttimetriä pitkä Medjoudj pelaa keskikentän keskellä peliä rakentavassa roolissa. Hän edustaa Algerian pääsarjassa pelaavaa CS Constantinea.
Medjoudj tuli kauden 2007 alussa Helsingin Jalkapalloklubiin algerialaisesta pääsarjaseurasta USM Blida:sta, jossa Medjoudj riitaantui valmentajan kanssa ja purki sopimuksensa joulukuussa 2006. Tätä ennen hän pelasi kolme kautta CS Constantinen kapteenina. Hän oli ollut jo ennen HJK:ta lähellä siirtoa Eurooppaan ranskalaiseen AC Ajaccioon. Myös espanjalainen Sporting Gijón oli kiinnostunut hänestä.
Medjoudj solmi kauden 2007 kattavan sopimus HJK:n kanssa, joka kuitenkin purettiin kesäkuun lopussa, kun hän ei onnistunut murtautumaan joukkueen avauskokoonpanoon.
Medjoudj on pelannut Algerian jalkapallomaajoukkueessa kerran 0–0 päättyneessä ottelussa Belgiaa vastaan 14. toukokuuta 2002. Valmentajan vaihtuminen vei "Nasselta" jo luvatun pelintekijän paikan Afrikan mestaruusturnaukseen.
Paul Maxfield
Paul Maxfield on englantilainen pokeriammattilainen. Maxfield siirtyi ammattilaiseksi tultuaan toiseksi Tuan Len voittamassa WPT Five-Star World Poker Classicin pääturnauksessa huhtikuussa 2005. WPT:n mestaruuskilpailuna käydyssä tapahtumassa oli 25 000 dollarin osallistumismaksu ja pelimuotona no limit texas hold'em. Maxfield ansaitsi 1 698 390 dollaria ja jätti 25 vuotta jatkuneen työuransa lääketeollisuudessa.
Maxfield voitti Euro Finals of Pokerin € 5,000 European Holdem Championships -turnauksen Pariisissa helmikuussa 2004. Lopun kaksinpelissä kukistui Dave Colclough ja Maxfield ansaitsi 83 600 euroa. World Series of Pokerissa (WSOP) Maxfield on saavuttanut neljä rahasijaa. Vuoden 2004 $ 2,500 Limit Hold'em -turnauksessa hän oli neljäs.
Syyskuussa 2007 Maxfieldin pokeriuran turnausansiot ylittivät 2,0 miljoonaa dollaria. Hän asuu Stoke-on-Trentissa.
Kadonnut levy
Kadonnut levy on Moogetmoogsin ensimmäinen ja ainoaksi jäänyt albumi, joka julkaistiin 26. helmikuuta 1992. Levyn vanhimmat kappaleet on äänitetty jo vuonna 1988.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 24, ja pysyi listalla yhteensä kolme viikkoa. Kappale ”Kolmen minuutin muna” nousi singlelistan ykköseksi.
Mikko Laaksonen
Mikko Olavi Laaksonen (27. elokuuta 1927 Helsinki – 11. tammikuuta 2006 Fuengirola, Espanja) oli suomalainen poliitikko, ammattiyhdistysjohtaja, ministeri ja verohallituksen pääjohtaja. Puoluekannaltaan Laaksonen oli sosiaalidemokraatti.
Laaksosen vanhemmat olivat veturinkuljettaja Mikko Laaksonen ja Henriika Hintikka. Laaksonen pääsi ylioppilaaksi 1947, suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1952 ja sai varatuomarin arvon 1955. Opiskeluvuosinaan Laaksonen työskenteli samalla Helsingissä palomiehenä 1947–1952.
Suoritettuaan oikeustutkinnon hän toimi Pielaveden, Keiteleen ja Maaningan kuntien veropiirin verojohtajana 1953–1955 ja SAK:n lainopillisena sihteerinä sekä Valtionvirkailijain yhteisjärjestön sihteerinä 1955–1961. 1960-luvulla Laaksonen oli Virkamiesten ja työntekijäin yhteisjärjestön pääsihteerinä 1961–1971 ja uuden SAK:n 3. puheenjohtajana 1969–1971. Hän oli myös Espoon kunnallispormestari ja järjestysoikeuden vt. puheenjohtaja 1963–1965.
Mikko Laaksonen oli SDP:n kansanedustajana Helsingin kaupungin vaalipiiristä vuosina 1966–1971. Hän oli oikeusministerinä ja II sisäasianministerinä Ahti Karjalaisen II hallituksessa 1971. Laaksonen jätti eduskunnan 1971 siirtyessään verohallituksen pääjohtajaksi. Laaksonen menetti virkansa ns. Salora-jutun yhteydessä 1978 ja hänet tuomittiin joulukuussa 1979 Helsingin hovioikeudessa 18 000 markan sakkoihin sekä vahingonkorvauksiin lahjoman vastaanotosta. Laaksonen oli ollut Saloran tarjoamilla kalastus- ja ulkomaanmatkoilla samaan aikaan kun yhtiön asiat olivat jo viranomaisten tutkittavina.
Viimeksi Laaksonen oli Suomen Työväen Säästöpankin erityistehtävissä 1978–1979 ja vuodesta 1979 lähtien Luottorengas Oy:n toimitusjohtajana. Viimeiset parikymmentä vuotta elämästään Laaksonen asui Espanjassa. Eläkevuosinaan Laaksonen julkaisi useita muistelmateoksia. Kirjassaan "Punanatsi" hän kuvasi sitä, kuinka oli liittynyt 17-vuotiaana Saksan sotajoukkoihin ja palvellut niissä 1944–1945 Suomen Lapissa ja Norjassa.
1 − 2 + 3 − 4 + · · ·
1 − 2 + 3 − 4 + · · · on hajaantuva sarja.
Sarja on tunnettu lähinnä Leonhard Eulerin 1700-luvulla esittämästä paradoksaaliselta näyttävästä yhtälöstä:
formula_1
Yhtälö on paradoksaalinen, sillä intuition mukaan sarja hajaantuu väistämättä: sen osasummat ovat jatkuvasti itseisarvoltaan suurenevia vuoroin positiivisia, vuoroin negatiivisia kokonaislukuja, joten sarja ei voi supeta mitään raja-arvoa kohti.
Tapio Bergholm
Tapio Bergholm (s. 14. kesäkuuta 1958 Helsinki) on suomalainen historiantutkija ja poliitikko. Bergholm on tutkimuksessaan keskittynyt lähinnä suomalaisen ammattiyhdistysliikkeen historiantutkimukseen.
Suomen liittyessä vuonna 1994 Euroopan unionin jäseneksi oli Bergholm eräs näkyvimmistä sosialidemokraattisista EU-kriitikoista ja kannatti jäsenyyden hylkäämistä asiasta järjestetyssä kansanäänestyksessä.
Bergholm väitteli 1997 filosofian tohtoriksi Helsingin yliopistosta. Vuodesta 2000 lähtien hän on ollut SAK:n päätoimisena historiankirjoittajana.
Bergholm on Järvenpään kaupunginvaltuuston jäsen SDP:n edustajana vuodesta 1996. Hän oli kaupunginvaltuuston varapuheenjohtaja 2004–2008 ja puheenjohtaja vuodesta 2009.
Bergholm oli ehdolla Auto- ja Kuljetusalan Työntekijäliitto AKT:n puheenjohtajaksi loppuvuodesta 2012. Työväen sivistysliiton hallintojohtaja Marko Piirainen (sd) voitti liiton valtuuston äänestyksessä Bergholmin äänin 31–3.Tapio Bergholm 375 humanistia -sivusto 24.8.2015, Helsingin yliopiston humanistinen tiedekunta.
Fat Pipe
Fat Pipe on suomalaisen salibandymailoja valmistavan Power Stick Oy:n aputoiminimi, joka perustettiin vuonna 1996 Exelille myydyn ProStickin tilalle. Fat Pipen ensimmäinen täysin oma mallisto ilmestyi vuonna 1996. Jo aiemmin vuonna 1995 EM-kisojen pelaajista suuri osa käytti Fat Pipen varsia, joissa oli Unihocin kourulapa. Salibandyliigassa Fat Pipella pelaavat muun muassa KooVee, Welhot, Eräviikingit, ja OLS.
Surveyor 5
Surveyor 5 oli viides NASAn Surveyor-kuulaskeutujista. Se laukaistiin 8. syyskuuta 1967 ja laskeutui 11. syyskuuta 1967 Rauhallisuuden mereen. Luotain oli osa NASAn Apollo-ohjelmaan valmistautumista.
Surveyor 6
Surveyor 6 oli kuudes NASAn Surveyor-kuulaskeutujista. Se laukaistiin 7. marraskuuta 1967 ja laskeutui 10. marraskuuta 1967 Sinus Mediin. Luotain oli osa NASAn Apollo-ohjelmaan valmistautumista.
Surveyor 6:n rakettimoottorit käynnistettiin 17. marraskuuta 2,5 sekunniksi, jolloin syntynyt 700 Newtonin voima nosti aluksen noin neljän metrin korkeuteen. Alus siirtyi tämän "hypyn" aikana noin 2,5 metriä länteen ja laskeutui uudelleen pehmeästi ja toimintakuntoisena. Tällä kokeella testattiin Kuusta tapahtuvaa avaruusaluksen nousua Apollo-lentoja varten.
Surveyor 6 sammutettiin 24. marraskuuta kahden viikon pituisen Kuun yön ajaksi. Vaikka alukseen saatiinkin taas yhteys 14. joulukuuta, mitään käyttökelpoista dataa ei saatu enää talteen. Laskeutuja ehti ottaa toimintansa aikana noin 30 000 kuvaa Kuusta. Osa kuvista oli laskeutujan ensimmäisen laskun jäljistä mistä tiedemiehet pystyivät päättelemään Kuun pinnan mekaanisia ominaisuuksia.
Laskeutujalla oli kameralaitteiston lisäksi mukaana alfa-sironta-analysaattori jolla analysoitiin Kuun pintamateriaalin kemiallista koostumusta.
Surveyor 7
Surveyor 7 oli seitsemäs ja viimeinen NASAn Surveyor-kuulaskeutujista. Se laukaistiin 7. tammikuuta 1968 ja laskeutui 10. tammikuuta 1968 Tycho-kraatteriin. Luotain oli osa NASAn Apollo-ohjelmaan valmistautumista. Joidenkin lähteiden mukaan peruutetun Apollo 20-lennon olisi ollut tarkoitus laskeutua Surveyor 7:n lähistölle.
Yksi Surveyor 7:n tekemistä havainnoista oli Kuun horisontin yllä pimeän aikaan havaittu kevyt hohde, jonka arvellaan olleen lähtöisin pinnan yllä leijuneista, sähköisesti varautuneista kuupölyhiukkasista heijastuneesta valosta.
Luotaimen paristot kärsivät vahinkoja ensimmäisen Kuun yön aikana, mikä johti yhteydenottojen harventumiseen. Viimeinen yhteys luotaimeen saatiin 20. helmikuuta 1968.
Saippuaooppera (albumi)
Saippuaooppera on suomalaisen rock-muusikon Moog Konttisen vuonna 1994 julkaistu studioalbumi. Koko albumi on käännös The Kinks -yhtyeen albumista "The Kinks Present a Soap Opera" (1975). Kaikissa levyn kappaleissa esiintyy sama henkilö, ja ko. henkilön edesottamuksia seurataan kappale kappaleelta.
Jäätee
Jäätee on tavallisesti lasista juotavaa kylmää teetä. Se saatetaan maustaa mintulla ja sitruunalla sekä makeuttaa sokerilla. Tavallisesti jäätee valmistetaan Ceylonin teestä.
Jäätee nousi suosioon 1900-luvun alussa, lähinnä vuoden 1904 Saint Louisin maailmannäyttelyn jälkeen. Maailmanlaajuisesti suosituimpia valmistajia ovat Lipton ja Nestle: Lipton Ice Tea on Euroopassa peräti kuudenneksi suurin virvoitusjuomamerkki.
Y-e-ah!
Y-e-ah! on Pekka Myllykoski ja Jytäjemmarit -yhtyeen vuonna 2006 julkaistu toinen albumi. Levy sisältää 12 yhtyeen omaa kantri-kappaletta, joista osa on Antero Gustafssonin ja osa Marko Ahon säveltämiä ja/tai sanoittamia. Myös yhtyeen rumpali Kalle Vanhapelto on osallistunut säveltämiseen.
Y-e-ah! on musiikillisesti yhtyeen monipuolisin albumi. Se sisältää niin tangoa, humppaa, reggaeta ja haitarijatsia, kuin myös "Jemmareille" ominaisinta kantrirockiakin. Levyllä vieraili monia suomalaisia huippumuusikoita, kuten esimerkiksi Pepe Ahlqvist ja Olli Haavisto.
Eino Raunio
Eino Albin Raunio (18. tammikuuta 1909 Sääksmäki – 18. maaliskuuta 1979 Forssa) oli sosiaalidemokraattinen poliitikko ja ministeri.
Raunion vanhemmat olivat suutari Kaarlo Raunio ja Johanna Elviira Haapala. Hän kävi kansakoulun ja 1932 Työväen akatemian. Raunio teki maa- ja rakennustöitä sekä toimi suutarin ammatissa Sääksmäellä ja Hattulassa vuoteen 1934 saakka. Vuosina 1934–1935 Raunio oli sosialidemokraattisen nuorisoliiton järjestäjä ja Etelä-Hämeen sosialidemokraattisen piirin luennoitsija. Raunio työskenteli "Hämeen Kansa" -lehden Forssan toimiston hoitajana 1936–1939.
Raunio oli SDP:n pitkäaikaisena kansanedustajana 1939–1970. Hän toimi valtiovarainministerinä Rafael Paasion I hallituksessa 1968 ja sitä seuranneessa Mauno Koiviston I hallituksessa 1968–1970.
Raunio toimi presidentin valitsijamiehenä vuosien 1937, 1940, 1943, 1950, 1956, 1962 ja 1968 presidentinvaaleissa. Kunnallispolitiikassa hän toimi kunnanvaltuuston puheenjohtajana Hattulassa sekä kauppalan- ja kaupunginvaltuuston puheenjohtajana Forssassa.
Raunio sai kaupunkineuvoksen arvonimen 1970.
Broman Group
Broman Group Oy on suomalainen autojen varaosa- ja tarvikekaupan yritys. Se on perustettu vuonna 1965 nimellä Pielisensuun Auto. Nykyisen nimensä yritys sai vuonna 2002. Pääkonttori sijaitsee Joensuussa. Konsernilla on toimintaa kaikkiaan 25:llä paikkakunnalla ja henkilöstöä lähes 1200.
Konsernissa toimii kolme itsenäistä tytäryhtiötä, VaraosaMaailma Oy, Motonet Oy sekä Broman Logistics Oy. AD VaraosaMaailma -ketjussa oli maaliskuussa 2013 18 liikettä. Yhtiön uusi logistiikkakeskus valmistui Hyvinkäälle vuonna 2011.
Maaliskuussa 2007 Broman Group osti Motonet-varaosaketjun koko osakekannan. Motonet-myymälöitä oli 21 kappaletta maaliskuussa 2013.
Broman Group sai vuonna 2000 valtakunnallisen Yrittäjäpalkinnon. Vuonna 2013 ranskalainen Société Générale -pankki palkitsi Bromanin vuoden parhaana perheyrityksenä Campden European Family Business Awards 2013 -tilaisuudessa Pariisissa.
Yhtiön hallituksen puheenjohtaja on yhtiön perustaja kauppaneuvos Väinö H. Broman, toimitusjohtaja kauppaneuvos Harri Broman ja varatoimitusjohtaja Eero Broman.
Pielisen auto Oy:n ensimmäinen liike avautui 14.5.1965. Liike sijaitsi Joensuun Suvantokadulla. Broman Group pitää tätä päivää syntymäpäivänään. Alkuun yritys myi Datsun- ja Dodge-merkkisiä autoja ja varaosia. Vuonna 1995 yritys alkoi tuoda maahan autojen varaosia ja tarvikkeita aputoiminimella Broman Group ja samalla siitä tuli yrityksen markkinointinimi.
Yhtiön alkuperäinen toimiala oli autojen vähittäismyynti. Kuitenkin varaosa- ja tarvikemyynnin kasvaessa tästä toimialasta luovuttiin. Yhtiö laajeni vuonna 1977 ensimmäistä kertaa Pohjois-Karjalan ulkopuolelle, jolloin se avasi liikkeen Kajaaniin. Tekniseen kauppaan yhtiö laajensi 1980-luvulla yritysostojen kautta.
Motonet
Motonet on suomalainen autovaraosien ja -tarvikkeiden, työkalujen sekä kodin ja vapaa-ajantuotteiden erikoisliikeketju. Motonet on 100-prosenttisesti suomalaisen Broman Group -konsernin tytäryhtiö. Konsernissa toimii kolme tytäryhtiötä: Varaosamaailma Oy, Motonet Oy ja Broman Logistics Oy. Vuonna 2016 Motonetissa työskenteli yli 1 000 työntekijää. Motonet-myymäläverkosto kattaa yli 30 tavarataloa. Lisäksi Motonet toimii motonet.fi-verkkokaupan kautta. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Turun myymälän yhteydessä.
Joulukuussa 2018 Motonet-tavarataloja oli 33 ympäri Suomea. Lisäksi ensimmäinen ulkomaille avattu Motonet Viron Tallinnassa aloitti toimintansa toukokuussa 2016. Tavoitteena on avata myös toinen liike Tallinnan alueelle. Vuoden 2017 aikana aikana Lappeenrannan ja Hämeenlinnan myymälät muuttivat uusin tiloihin ja lokakuussa 2017 avattiin Keravan myymälä. Tavarataloverkoston kasvu ja uudistuminen jatkui vuonna 2018 kun Rovaniemen myymälä muutti uusiin tiloihin sekä Kaarinan, Espoon Hannuksen ja Rauman uudet tavaratalot avattiin. Seuraava Motonet-tavaratalo on tarkoitus avata Imatralla vuoden 2019 aikana.Motonet on perustettu Turussa vuonna 1990. Maaliskuussa 2007 Broman Group osti Motonet-varaosaketjun koko osakekannan. Motonet-myymälöitä oli 21 kappaletta maaliskuussa 2013. Broman Group oli alun perin autojen varaosa- ja tarvikekaupan yritys. Se on perustettu vuonna 1965 nimellä Pielisensuun Auto. Nykyisen nimensä yritys sai vuonna 2002. Broman Group -konsernin pääkonttori sijaitsee Joensuussa. Motonetin logistiikkakeskus Broman Logistics sijaitsee Hyvinkäällä. Voimakkaan kasvun tukemiseksi Broman Group osti kesällä 2018 Keskolta Anttilan entisen logistiikkakeskuksen Keravalta.
Heinäkuussa 2017 Motonet osti konkurssiin menneeltä Erätukulta sen tärkeimpiä tuotemerkkejä. Samoihin aikoihin liikevaihtoaan 17,6 prosenttia edellisvuodesta kasvattaneen Motonetin kerrottiin olevan Puuilon ohella yksi Anttilan katoamisesta hyötyneistä halpahalliketjuista samalla, kun Tokmanni on vaikeuksissa ja Hong Kong yrityssaneerauksessa. Tuolloin Broman Groupin toimitusjohtaja Harri Broman arveli Motonetin kasvattavan liikevaihtoaan jatkossakin 10–15 prosentilla vuodessa.
Toivo Suursoo
Toivo Suursoo (s. 13. marraskuuta 1975 Tallinna, Viron SNT, Neuvostoliitto) on virolainen jääkiekkovalmentaja ja uransa lopettanut jääkiekkohyökkääjä. Hän on ainoa NHL:ään varattu virolainen. NHL-seura Detroit Red Wings varasi Suursoon 11. varauskierroksella vuonna 1994, mutta NHL:ssä hän ei koskaan pelannut.
Suursoo siirtyi kotimaastaan pelaamaan Venäjälle Krylja Sovetovin joukkueeseen syksyllä 1993. Kolmen kauden jälkeen hän siirtyi Suomeen, jossa hän edusti Turun Palloseuraa kaksi kautta vuosina 1996–1998. Keväällä 1997 tuli SM-hopeaa. Tämän jälkeen peliura jatkui Ruotsin Elitserienissä ja AHL:ssä. Sittemmin hän on pelasi Venäjän, Tanskan, Valko-Venäjän, Latvian, Ruotsin, Ison-Britannian, Ranskan ja Norjan sarjoissa. Tanskan mestaruuden hän voitti Herning Blue Foxissa vuosina 2005 ja 2008 ja Latvian mestaruuden HK Riga 2000:n riveissä vuonna 2006. Pelaajauransa viimeisellä kaudella 2011–2012 Suursoo toimi Norjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelanneen Kongsvinger Knightsin pelaajana ja päävalmentajana.
Viron maajoukkueessa Suursoo pelasi vuosien 2003, 2007 ja 2011 MM-kisojen D1-sarjassa.
Taikinajuuri
Taikinajuuri on leivonnassa käytetty hapateketju, jonka käyttö on osa vanhinta kohotetun leivän valmistustapaa kaikkialla maailmassa. Taikinajuuressa elää villihiivoja ja bakteereita. Taikinajuuren idea on siirtää bakteerit ja villihiivat seuraavaan taikinaan, ja näin ollen leipien pitäisi maistua samalta ja kohota. Juuren hapatusprosessissa molemmat lisääntyvät, hapatusaika sekä -lämpötila säätelevät kummat lisääntyvät enemmän.
Ellei valmista, sukuketjusta saatua taikinajuurta ole saatavilla, voi sellaisen valmistaa esimerkiksi seuraavasti:Sekoita vesi ja jauhot löysäksi velliksi. Säilytä seosta välillä sekoitellen keittiön lämmössä kolme vuorokautta. Viimeistään silloin vellin pitäisi kuplia.
Näin valmistettua taikinajuurta käytetään raskin valmistukseen samalla tavalla, kuin valmiista ruisleipätaikinasta talteen otettua taikinajuurta.
Juurta, vettä, suolaa ja ruisjauhoja sekoitetaan keskenään ja jätetään fermentoitumaan, syntyy raski. Raskiin lisätään jälleen ruisjauhoa, ja annetaan sen hapantua, tästä syntyy taikina. Taikina leivotaan leiviksi, joiden annetaan kohota ennen paistamista. Perinteisesti juurella leivottavaan leipään ei lisätä tavallista leivinhiivaa, koska taikinajuuren hiivat kohottavat taikinan. Juurella leipominen on hitaampaa ja vaativampaa kuin leivinhiivaa käyttäen. Leivän laatuun ja makuun vaikuttaa erityisesti taikinajuuren etikka- ja maitohapon suhde. Maitohappo tuo miedon happamuuden leipään, etikkahappo taas pistävämmän maun.
Taikinajuuri voidaan ottaa talteen leikkaamalla valmiista taikinasta palanen, pakkaamalla se hyvin muoviin ja laittamalla pakkaseen. Ennen vanhaan juurta ei tarvinnut pakastaa, sillä leipää leivottiin useammin. Uutta taikinaa tehtäessä sekoitetaan pakastettu palanen joukkoon ja valmiista taikinasta leikataan taas palanen talteen. Juuri säilyy myös kuivattuna, leivänteon jälkeen jätetään vain taikina-astia pesemättä. Juuri, eli taikina, kuivuu astian reunoille, ja voidaan ottaa käyttöön yksinkertaisesti tekemällä uusi taikina samassa astiassa.
Puuastiassa kuivatettuna ruisleivän juuri säilyy kuukausia tai jopa vuosia, ja se voidaan helposti ottaa käyttöön lisäämällä astiaan vettä, suolaa ja jauhoja. Suomessa juurta on käytetty perinteisesti ruisleivässä, mutta kaikkialla maailmassa hapatetaan sekä tummaa että vaaleaa leipää. Tunnettu juurella leivottu leipä on ranskalainen pain Poilâne.
Taikinajuuren aloitus on mahdollista kasvattamalla luonnossa esiintyviä hapattavia mikrobeja ruistaikinassa.
Yösyömishäiriö
Yösyömishäiriö on huonosti tunnettu syömishäiriö, johon kuuluu päiväsaikaista anorektisuutta, unettomuutta ja yöllistä runsasta syömistä.
Yösyömishäiriöön saattaa vaikuttaa esimerkiksi stressi. Monesti tämän kaltaiset tilat puhkeavat jo nuorella iällä.
On arvioitu, että peräti 1–2 % aikuisväestöstä kärsii yösyömishäiriöstä. Kyseessä ei ole toistaiseksi virallinen diagnoosi.
Yösyömishäiriötä eli "yösyöppöoireyhtymää" saatetaan hoitaa käyttäytymisterapialla. Sen on todettu olevan erityisen haitallista diabeetikoille.
Valheenpaljastin
Valheenpaljastin on laite, joka mittaa ja tallentaa ihmisen fysiologisia reaktioita, kun hänelle esitetään kysymyksiä, jotka liittyvät esimerkiksi rikokseen. 
__notoc__
Perinteinen testilaite polygrafi kytketään ihmisen kehoon, ja se mittaa ihmisen fysiologisista toimintaa, yleensä sydämen sykettä, verenpainetta ja ihon sähkönjohtavuutta, kun häneltä kysytään kysymyksiä. Näiden mittausten perusteella laitteen käyttäjä yrittää tulkita henkilön hermostuneisuutta ja sitä kautta hänen antamien vastaustensa todenmukaisuutta. Tulosten luotettavuutta häiritsee muun muassa muista syistä kuin valehtelusta johtuva hermostuneisuus ja henkilön kyky säädellä mitattavia elintoimintoja.
Suomessa tätä käytetään muistijälkien testaamiseen, ei varsinaisen valehtelun paljastamiseen. Sillä tutkitaan tutkittavan reaktioita erilaisiin vaihtoehtoihin, jotka liittyvät tapahtumaan. Testillä voidaan paitsi etsiä syyllistä, myös sulkea pois syyttömiä. Testiin osallistuminen on vapaaehtoista, ja tuomioistuin voi halutessaan käyttää tuloksia aihetodisteina. Testi ei toimi psykopaateilla, jotka eivät yleensä reagoi kysymyksiin mitenkään.
Uudempaa tekniikkaa edustaa järjestelmä, jossa on kaksi kameraa, joista toinen seuraa ilmeitä, toinen kasvojen ihonalaista lämpötilaa, jopa yksittäisiä verisuonia. Ilmeistä jäävät yleensä huomaamatta mikroilmeet, joita taitavakaan ihminen ei pysty hallitsemaan, mutta tällä tekniikalla niitäkin voi tutkia. Valehtelun paljastamisen tarkkuus tälläkin menetelmä on kuitenkin vain 70 prosenttia.
Laitteella voidaan esimerkiksi lentoasemalla seuloa epäilyttäviä henkilöitä, ja Britanniassa on testattavana tällainen laite yhdellä lentoasemalla, jonka nimeä ei paljasteta.
Valheenpaljastimen epäluotettavuuden vuoksi sen antamia tuloksia ei yleensä käytetä oikeudenkäynneissä. Erilaisissa viranomaisten tekemissä turvallisuustarkastuksissa (erityisesti tiedustelualalla) sen käyttö on kuitenkin yleistä. Monet kuuluisat vakoojat, muun massa Aldrich Ames, Karl Koecher, Ana Belen Montes, ja Leandro Aragoncillo läpäisivät heille tehdyt valheenpaljastustestit.
Drive (televisiosarja)
Drive on yhdysvaltalainen televisiosarja, jonka loivat Tim Minear ja Ben Queen. Sarjaa esitettiin Yhdysvalloissa Fox-kanavalla ja Kanadassa CTV:llä. Keväällä 2007 esitetty sarja jäi vain kuuden jakson pituiseksi.
Sarja on toiminnantäyteinen draamasarja, joka seuraa erilaisten ihmisten kisailua salaisessa ja laittomassa autokisassa Yhdysvaltojen halki. Panoksena on heidän elämänsä tai jonkun elämä heidän lähipiiristään. Jotkut heistä on pakotettu mukaan kisaan, kun taas toiset ovat kuulleet kisasta ja pääpalkinnosta, joka on 32 miljoonaa dollaria. Jokaisella on syy kisata. Mutta mitä ihmiset ovat valmiita maksamaan omasta paikasta kisassa?
Lokakuussa 2006 Fox tilasi sarjaan 12 jaksoa jo aiemmin kuvatun pilotin lisäksi. "Drivea" alettiin esittää huhtikuussa 2007, mutta katsojaluvut eivät tyydyttäneet Foxia, ja neljän jakson esittämisen jälkeen sarja päätettiin lopettaa. Televisiossa esitettyjen jaksojen lisäksi ehdittiin tuottaa kaksi jaksoa, jotka julkaistiin lopulta internetissä heinäkuussa 2007.
"Driven" alkutekstijakso sai Emmy-ehdokkuuden erikoistehosteistaan minisarjan, televisioelokuvan tai erikoisjakson kategoriassa, sillä sarja ei ollut lyhyytensä vuoksi oikeutettu varsinaisiin televisiosarjojen palkintoihin, mutta alkutekstijakso julkaistiin kokonaisuudessaan Foxin verkkosivuilla.
Antto
Antto on suomalainen miehen etunimi. Vuoden 2009 loppuun mennessä nimi Antto on annettu 504 henkilölle.
PowerBook
PowerBook on Macintosh-mallistoon kuuluva sarja kannettavia tietokoneita, jotka suunnitteli, tuotti ja myi Apple. Konetta myytiin vuodesta 1991 vuoteen 2006 saakka. Tänä aikana PowerBook kävi läpi useita viimeistelyjä ja uudelleensuunnitteluja, yhdistäen ominaisuuksia, joista myöhemmin tuli tavallisia kannettavissa tietokoneissa. PowerBook saikin monia tietokonepalkintoja.
PowerBook-mallistoa edelsi Macintosh Portable. PowerBookit korvasi vuonna 2006 MacBook Pro.
PowerPC G3 -pohjaiset kannettavat olivat kaikki nimeltään "Powerbook G3", joten eri mallit erotetaan useimmiten toisistaan niiden koodinimien avulla: "Kanga", "Wallstreet", "Lombard" ja "Pismo".
Aldrich Ames
Aldrich Hazen Ames (s. 26. toukokuuta 1941, River Falls, Wisconsin, Yhdysvallat) on Yhdysvaltain keskustiedustelupalvelun CIA:n entinen upseeri ja analyytikko, joka vuonna 1994 tuomittiin vakoilusta Neuvostoliiton ja Venäjän hyväksi.
Ames ryhtyi 1980-luvulla luovuttamaan asiakirjoja KGB:lle. Sen seurauksena ainakin parikymmentä venäläistä CIA-agenttia paljastui ja sittemmin teloitettiin. Suurin syy Amesin tekoihin oli ilmeisesti raha. Hän käytti rahoja huolettomasti, osti esimerkiksi uusia autoja ja asuntoja, joihin hänellä ei olisi ollut varaa tavallisella palkallaan, sekä joi reilusti (kerran hän lensi tapaamaan KGB-yhteyshenkilöä väärään kaupunkiin), mutta silti hän pystyi jatkamaan toimintaansa pitkään. Hänet otettiin kiinni 21. helmikuuta 1994 ja tuomittiin maanpetoksesta elinkautiseen vankeuteen.
Toiminnan jatkuttua lähes kymmenen vuotta vuonna 1991 CIA ja FBI perustivat työryhmän jäljittämään mahdollista kaksoisagenttia, koska venäläiset saivat paljastetuksi niin monta Yhdysvaltojen agenttia. Aluksi ei ollut ketään epäilyksenalaista. Amesin kuulustelu herätti epäilyt, sillä hän esiintyi siinä liian harjoitellun oloisesti. Ensimmäiset todisteet löydettiin hänen tiliotteistaan, joista paljastui tiettyinä aikoina talletettuja suuria summia. Kului kuukausia, ennen kuin mitään raskauttavaa löydettiin. Viimein Amesin roskista löytyi käytetty kirjoituskoneen värinauha, josta paljastui useita tämän KGB:lle kirjoittamia kirjeitä.
Kirjailija Frederick Forsyth piirtää Amesin tapauksesta kuvan teoksessaan "Musta manifesti". Tarinan henkilöä suojeli hänen yhtä pahasti alkoholisoitunut kirjoituspöytäesimiehensä, joka tarinan mukaan kadehti kenttätyössä olleita asiamiehiä. Teoksessaan "Kobra" kirjailija antaa kunnian Amesin murtamisesta kuulusteluissa tämän teoksen fiktiiviselle sankarille.
Lauha (nimi)
Lauha on suomalainen naisen etunimi. Nimi johtuu sanasta lauha, joka ihmisestä käytettynä tarkoittaa lempeää, ystävällistä tai rauhallista. Lauha on myös luontonimi tarkoittaen erästä heinäkasvia. Toukokuuhun 2017 mennessä Suomessa oli rekisteröity 286 Lauhaa. Lauhan nimipäivä on 20. huhtikuuta.
Nikotiinipurukumi
Nikotiinipurukumi on nikotiinikorvaushoidossa käytettävä purukumi, jonka tarkoitus on vähentää vieroitusoireita tupakoinnin lopettamisen jälkeen. Hoito aloitetaan yleensä 2 mg purukumilla, mutta yli 25 savuketta päivässä polttaneet saattavat alkaa käyttää 4 mg purukumia. On mahdollista käyttää nikotiinipurukumia säännöllisesti aluksi yhden tai kahden tunnin välein, mutta joskus sitä aletaan pureskella aina, kun tupakasta vieroittautuja kokee tupakanhimoa.
Tupakan käyttäminen samanaikaisesti nikotiinipurukumin kanssa voi aiheuttaa nikotiiniyliannoksen.
Sveitsiläisten vuosina 2004–2006 tekemän kyselytutkimuksen mukaan 80 % nikotiinipurukumin käyttäjistä oli entisiä, 18 % silloisia tupakoitsijoita, ja 1,2 % ei ollut koskaan tupakoinut. Tutkimuksen mukaan nikotiinipurukumia käyttäneille henkilöille, jotka eivät koskaan olleet polttaneet, oli kehittynyt huomattavasti voimakkaampi nikotiiniriippuvuus kuin mikä oli niillä käyttäjillä, jotka olivat aikaisemmin polttaneet.
Nikotiinipurukumia pureskeltaessa nikotiini imeytyy elimistöön suun limakalvojen kautta, joten pureskelun on oltava hidasta ja jaksoittaista (noin 10–15 kertaa). Taukoa pureskelujen välillä on joitain minuutteja. Nikotiinipurukumin mahdollisia haittavaikutuksia ovat esimerkiksi kipeytynyt vatsa, suu tai nielu, ja myös hikkaa esiintyy. Näitä haittoja vähentää suun huuhtelu, joka lisäksi edistää nikotiinin normaalia imeytymistä elimistöön suusta. Tupakoimattomat nikotiinipurukumin käyttäjät kokevat mielialan kohoamista nikotiinin stimuloivan vaikutuksen johdosta. On silti tavallista, että nikotiiniin tottumaton kokee aluksi huonovointisuutta.
Vaikka jotkut entiset tupakoitsijat käyttävät nikotiinipurukumia vuosia, tästä tavasta ei ole läheskään niin suurta haittaa kuin tupakanpoltosta; nikotiini itsessään ei esimerkiksi ole karsinogeenistä. Nikotiinilaastarin käyttäminen nikotiinipurukumin ohella voi olla hyödyksi. Muita tupakoinnin lopettamista edistäviä hoitoja ovat imeskeltävät tabletit, kielen alle sijoitettavat resoribletit ja nikotiini-inhalaattori.
Helen Robson Walton
Helen Robson Kemper Walton (3. joulukuuta 1919 – 19. huhtikuuta 2007) oli Yhdysvaltain suurimman kauppaketjun ja yksityisen työnantajan Wal-Martin perustajan Sam Waltonin vaimo. Hän oli aikoinaan Yhdysvaltain 11. rikkain ja maailman 29. rikkain ihminen Forbesin mukaan. Hänellä oli 16,4 miljardin omaisuus.
Hän oli L. S. Robsonin, varakkaan pankkiirin ja karjatilallisen, ja Hazell Carr Robsonin tytär. Robson Walton valmistui Oklahoman yliopistosta pääaineenaan kauppatiede. Helen tapasi Samin vuonna 1942. He menivät naimisiin ystävänpäivänä 14. helmikuuta 1943. Sam palveli toisessa maailmansodassa vuoteen 1945 asti, minkä jälkeen he perustivat sekatavarakaupan Newportiin Arkansasiin. Viisi vuotta myöhemmin he muuttivat Bentonvilleen, jossa Sam jatkoi uraansa kauppiaana. Vuonna 1962 Waltonit avasivat ensimmäisen Wal-Martin lähellä Rogersia. Kauppoja perustettiin paljon lisää, ja lopulta ketjusta kasvoi maailman suurin vähittäiskauppaketju. Päämaja sijaitsee kuitenkin edelleen Bentonvillessä.
Robson Walton tunnettiin Arkansasissa hyväntekijänä, joka tuki koulutusta, taiteita, perheitä ja lapsia. Hän oli myös paikallisen ja kansallisen presbyteerikirkon aktiivinen jäsen. Hän oli Fayettevillessä sijaitsevan Walton Arts Centerin päätukija.
Hänellä on kolme lasta: S. Robson Walton (Rob), Jim Walton ja Alice Walton. Yksi hänen lapsistaan, John T. Walton, kuoli lento-onnettomuudessa Wyomingissa vuonna 2005. Hänellä on kahdeksan lastenlasta ja neljä lastenlastenlasta. Rob Walton on Wal-Martin hallituksen puheenjohtaja.
Allikkosalakka
Allikkosalakka ("Leucaspius delineatus") on karppikaloihin kuuluva särkikalalaji. Alikkosalakka on sukunsa ("Leucaspius") ainoa laji. Se elää niin makeissa kuin suolaisissa vesissäkin.
Ulkonäöltään allikkosalakka muistuttaa salakkaa. Väritykseltään kala on harmaa. Myös evät ovat harmaat ja selkäevä on rintaevien takana. Allikkosalakan suu on ylöspäin aukeava. Kalan kylkiviiva on vajavainen eikä ulotu juurikaan rintaeviä pidemmälle. Allikkosalakka saavuttaa korkeintaan 9–12 cm pituuden .
Allikkosalakat käyttävät ravintonaan pääasiassa planktonia ja lisäksi hyönteisiä. Naaras munii mätimunat vesikasvin, yleensä lumpeen tai ulpukan, alapinnalle. Koiras huolehtii munien vartioinnista. Jälkeläisiä voi syntyä kesän aikana jopa tuhat kappaletta.
Alikkosalakkaa tavataan Euroopassa ja Aasiassa.. Suomen kanta sai alkunsa Kotkassa Jumalniemessä sijainneesta lammikosta, jonne allikkosalakoita oli tuotu Pietarista. Lammikosta kalat löydettiin vuonna 1992, kun lampea alettiin täyttää. Kaloja siirrettiin muihin lähistön lampiin ja myös muualle. Suomessa allikkosalakka kuuluu niihin kalalajeihin, joihin sovelletaan luonnonsuojelulakia .
Kaakkois-Aasiasta Eurooppaan 1960-luvulla tuotu ja viljelylaitoksilta luontoon levinnyt särkikala saharasbora kantaa loista, joka aiheuttaa allikkosalakoille lisääntymiskyvyttömyyttä ja erittäin vakavan, kuolemaan johtavan tulehduksen. Loinen ei aiheuta saharasboralle ongelmia, mutta allikkosalakkakanta kuolee nopeasti. Koeoloissa kolmen vuoden jälkeen allikkosalakkakanta oli pienentynyt 96 %:lla alkuperäisestä.
Skistosomiaasi
Skistosomiaasi eli bilhartsia tai halkiomatotauti on etupäässä Afrikassa sekä tietyillä Etelä-Amerikan ja Aasian alueilla esiintyvä trooppinen halkiomatoinfektio. Tartunnan voi saada näiden alueiden makeasta vedestä sairauden aiheuttajamadon toukan tunkeutuessa ihon läpi. Skistosomiaasi on heti malarian jälkeen trooppisten maiden merkittävin ihmisten loistauti.
Skistosomiaasi saattaa aiheuttaa esimerkiksi kuumetta, suolioireita ja virtsatiemuutoksia. Sairaudesta kärsivät sadat miljoonat ihmiset tropiikin kehitysmaissa. Suomessa todetaan vuosittain muutama tapaus matkailijoilla ja maahanmuuttajilla.
Monesti skistosomiaasin oireet jäävät lieviksi. Jos sairaus havaitaan ajoissa, se on täysin parannettavissa lääkityksellä.
Enrique (Beyblade)
Enrique ("Giancarlo Tornatore") on kuvitteellinen anime- ja mangahahmo Beyblade-sarjassa.
Enrique on ylimielinen ja pitää itseään parhaana bleidaajana. Hän nauttii saadessaan elää leveästi, sillä Enrique tuhlaa rahaa kaikista Majesteetit-joukkue pelaajista eniten. Sitä kuluu ennen kaikkea tyttöihin, joitten seurassa hän mielellään pyörii pitkin Rooman katuja. Enrique myös pitää historiasta, sillä hän on rakennuttanut oman bey-areenansa, mikä muistuttaa vanhaa Rooman colosseumia, sekä pukeutuu aina taisteluihinsa gladiaattorin asusteeseen. Hän ei ole mikään innokas opiskelija vaan viettää mieluummin vapaa-aikansa tyttöjen seurassa tai merellä huvialuksessaan syöden nuudeleita, jotka on tilattu suoraan Kiinasta, sekä tekee piloja ihmisille. Enriquen ensimmäinen vastus oli Tyson, jota vastaan hän otteli kaksi kertaa. Ensimmäisellä kerralla Tysonista ei ollut vastusta hänelle, mutta lupautui silti uusinta otteluun mikäli Tyson niin haluaisi. Tyson olikin valmis ottelemaan myöhemmin Enriqueta vastaan, kun hän oli laatinut suunnitelman, jolla voisi voittaa Enriquen suuren kaksipäisen petosiru Amphilyonin.
Mangassa Enrique on tuore Italian mestari, joka valittiin MM-turnaukseen Euroopan joukkueeseen. Hän ei ole kuitenkaan kovin näkyvässä roolissa, vaikka oli lähellä päästä ottelemaan Kaita vastaan, mutta Kai halusikin otella Robertia vastaan. Luonteeltaan Enrique on samanlainen iloinen ja flirtaileva koomikko.
Johnny Otis
John Alexander Veliotes eli Johnny Otis (28. joulukuuta 1921 Vallejo, Kalifornia – 17. tammikuuta 2012) oli yhdysvaltalainen blues- ja R&B-muusikko. Hänet valittiin Rock and Roll Hall of Fameen 1994.
Otisilla on kreikkalaisia sukujuuria, ja hän tuli tunnetuksi mm. "Willie and the Hand Jive" -standardillaan huhtikuussa 1957. Hän pääsi Blues Hall of Fameen vuonna 2000. Otis kuoli tammikuussa 2012.
Shuggie Otis on Johnny Otisin poika.
Kaustari
Kaustari () on Kokkolan kaupunginosa. Kaustarissa on myös Kaustarin koulu, jossa on luokat 1.-2. ja esikoulu.
Pistolapio
Pistolapio on joko teräsputki- tai puuvartinen maankaivuun tarkoitettu käsityökalu. Pistolapion terä on tehty jousiteräksestä loivasti kourumaiseksi ja myös loivasti teräväkärkiseksi. Kärkimäisen muotonsa vuoksi terä uppoaa helpommin kovempaankin maahan.
Terän uppoamista auttaa lisäksi jalalla polkaisu, jota varten terän yläreuna on taivutettu laipalle polkaisua varten. Varren yläpää on varustettu käsikahvalla. Joskus, harvemmin, varren alapäähänkin laitetaan toinen kahva toiselle kädelle, mutta se puuttuu perusversiosta. Pistolapion terän kiinnitys varteen tehdään yleensä niittaamalla. 
Terän kiilamainen teroitettu kärki katkoo hyvin pienempiä juuria ja paloittelee ruohotuppaita. 
Terän raaka-aine ja kourumainen muoto sallii kaivannassa melkoisia taivutuksia.
Terän suunnan poikkeama varren suunnasta (10–20 astetta) antaa lapiolle luontevamman kaivamis- ja lapioimisasennon. Pistolapio on esimerkiksi rakennustyömailla yleisesti käytetty malli, samoin kuopan- ja ojankaivussa.
Lloyd Price
Lloyd Price (s. 9. maaliskuuta 1933 Kenner, Louisiana) on yhdysvaltalainen R&B -muusikko. Hänen ensimmäinen levytyksensä "Lawdy Miss Clawdy" nousi hitiksi Specialty Records -levy-yhtiöllä vuonna 1952. Laulaja valittiin Rock and Roll Hall of Fameen 1998.
Pricen musiikillinen yhteistyökumppani Harold Logan kuoli henkirikoksen uhrina vuonna 1969. Price muutti ulkomaille ja palasi Yhdysvaltoihin vasta 1980-luvun alussa. Tämän jälkeen hän ei juuri esiintynyt ennen vuoden 1993 kiertuetta Euroopassa.
Vanhauusi synagoga
Vanhauusi synagoga () on synagoga Josefovin juutalaiskorttelissa Prahassa, Tšekin tasavallan pääkaupungissa. Se on Euroopan vanhin käytössä oleva synagoga. Synagoga rakennettiin varhaisgoottilaiseen tyyliin myöhäisellä 1200-luvulla.
Kun Hitler antoi miehittää Tšekkoslovakian, tämä synagoga sai jostain syystä jäädä rauhaan. Juutalainen esineistö ehdittiin kätkeä ennen saksalaisten tuloa, ja miehittäjät pitivät rakennusta sen goottilaisen ulkoasun vuoksi käytöstä poistettuna kristittynä kirkkona - siis ehkä jossain vaiheessa museoinnin arvoisena.
Vaikka tšekkien joukossa olikin paljon yhteistoimintamiehiä, kukaan ei jostain syystä - ehkä kansallisylpeyden rippeiden johdosta - kertonut asian todellista laitaa miehittäjille.
Latviankielinen Wikipedia
Latviankielinen Wikipedia (latviaksi "Vikipēdija, Brīvā enciklopēdija") on latviankielinen Wikipedian versio. Nykyään artikkeleita on yli . Se on artikkelimäärältään 66. suurin Wikipedia. Se perustettiin vuonna 2003.
Arthur Leonard Schawlow
Arthur Leonard Schawlow (5. toukokuuta 1921 – 28. huhtikuuta 1999) oli yhdysvaltalainen fyysikko. Hänet muistetaan erityisesti laserin kehittäjänä. Schawlow'lle ja Charles Townesille myönnettiin Nobelin fysiikanpalkinto vuonna 1981 lasertutkimuksistaan.
Schawlow'n äiti oli kotoisin Kanadasta, ja isä oli maahanmuuttaja Latviasta. Perhe muutti Torontoon Schawlow'n ollessa kolmivuotias. High Schoolin jälkeen hän pääsi Toronton yliopistoon opiskelemaan. Opiskelua vaikeutti käynnissä oleva toinen maailmansota. Toronton yliopiston jälkeen hän sai paikan Columbian yliopistosta vuonna 1949.
Schawlow meni naimisiin Charles Townesin siskon Aurelia Townesin kanssa vuonna 1951, ja heille syntyi kolme lasta: Arthur Jr., Helen ja Edith. Arthur Jr. sairasti autismia ja oli todella hiljainen. Schawlow sai työpaikan Bell Labsista ja pääsi myös professoriksi Stanfordin yliopistoon. Standfordissa hän tapasi professori Robert Hofstadterin, jolla oli myös autistinen lapsi. Schawlow ja Hofstadter ryhtyivät tekemään työtä autististen lasten hyväksi. Schawlow toimi tuetun kommunikaation puolestapuhujana ja edisti tämän kiistanalaisen tekniikan yleistymistä Yhdysvalloissa.
Arthur Schawlow kuoli leukemiaan Palo Altonissa vuonna 1999, pian "Arthur Schawlow Center" -järjestön perustamisen jälkeen.
Earl Scruggs
Earl Eugene Scruggs (6. tammikuuta 1924 Flint Hill, Pohjois-Carolina – 28. maaliskuuta 2012 Nashville, Tennessee) oli yhdysvaltalainen bluegrass-muusikko ja banjonsoittaja. Hänet tunnetaan banjonsoittoperinteen elvyttäjänä Yhdysvalloissa.
Scruggs sai Grammy-palkinnon vuosina 1969 2002. Ensimmäinen tuli hänelle ja kitaristi Lester Flattille Scruggsin tunnetuimmasta kappaleesta ”Foggy Mountain Breakdown”, jota käytettiin vuoden 1967 elokuvassa "Bonnie ja Clyde". Sävelmää käytettiin myös Vesa-Matti Loirin huumorikappaleella ”Saiskos pluvan” (1968).
Scruggs sai vuonna 1992 National Medal of Artsin. Hän pääsi 13. helmikuuta 2003 Hollywood Walk of Fameen ja vuonna 1991 International Bluegrass Music Hall of Honoriin.
Scruggs kuoli vuonna 2012 pitkään sairastettuaan.
Neu–Laxovan oireyhtymä
Neu–Laxovan oireyhtymä on harvinainen, ilmeisesti autosomin kautta peittyvästi periytyvä sairaus. Siihen kuuluu sikiöaikaista kasvuviivettä, epämuodostumia ja poikkeavuuksia aivoissa, munuaisissa, iholla ja sydämessä. Iktyoosi on tyypillistä.
Neu–Laxovan oireyhtymä kuvattiin ensimmäistä kertaa vuonna 1971, jolloin sairaus todettiin kolmella saman suvun lapsella. Huomattavaa näissä lapsissa oli erittäin pienikokoinen pää.
On yleistä, että Neu–Laxovan oireyhtymä johtaa kuolleena syntymiseen tai ennenaikaiseen kuolemaan jo pian syntymän jälkeen.