hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Mustaselkämonninen
Mustaselkämonninen "(Corydoras metae)" on pieni monnislaji, joka sopii hyvin seura-akvaarioon.
Mustaselkämonninen on pienehkö monninen, jonka pituus on noin viisi senttiä.
Mustaselkämonninen on kotoisin Etelä-Amerikasta, Rio Metasta.
Kuten muut monniset, mustaselkämonninen oleilee mieluiten pohjassa, jonka soran pitää olla pienirakeista ja pyöreää ilman teräviä reunoja, jotta se ei vahingoita siihen viiksiään. Viihtyy parvessa.
Sopiva lämpötila on 22-26 °C, pH 6-8 ja vesi pehmeästä keskikovaan (dH 2-25).
Pikkumonninen
Pikkumonninen "(Corydoras habrosus)" on monnislaji. Sitä pidetään akvaariokalana.
Pikkumonninen on monnisten kääpiö ja jää vain noin 3 cm:n mittaiseksi.
Pikkumonninen on kotoisin Etelä-Amerikasta Orinoco-joesta.
Kuten muut monniset, pikkumonninen oleilee mieluiten pohjalla, jonka materiaalin pitäisi olla pienirakeista ja pyöreää ilman teräviä reunoja, jotta se ei vahingoita siihen viiksiään. Se viihtyy parvessa. Parvessa olisi hyvä olla ainakin 6-10 kalaa.
Sopiva lämpötila on 25 °C, pH 6-8 ja vesi pehmeästä keskikovaan (dH 2-25). Akvaarion minimikoko 40 litraa, kunhan altaassa on hyvä suodatus. Viihtyy parhaiten puhtaassa vedessä, ja vedenvaihdot olisi suoritettava säännöllisesti.
Paatinjärvi
Paatinjärvi on Oulujoen vesistöalueeseen kuuluva järvi Oterman kylässä Vaalan kunnan pohjoisosassa Pohjois-Pohjanmaan maakunnassa. Järvi sijaitsee noin 25 kilometriä koilliseen Vaalan kuntakeskuksesta. Sen rannalla sijaitsevat Oterman kylän osa-alueet Paatinjärvi ja Velholanperä.
Sana 'paatti' tarkoittaa tasapohjaista venettä, jolla aikoinaan kerättiin järvikasveja eläinten rehuksi.
Paatinjärveen laskee pieniä puroja, joista suurimmat Susipuro ja Tervapuro laskevat Susilammesta ja Tervalammesta.
Järvi laskee vetensä Paatinjoki -nimistä pikkujokea pitkin etelässä sijaitsevaan Otermanjärveen.
Vihermonninen
Vihermonninen ("Brochis splendens" syn. "Brochis coeruleus" ja "Corydoras splendens") on monnisiin kuuluva kala.
Vihermonninen on vihermonnisista kooltaan pienin. Sen pituus on enintään 8 cm. Sen erottaa muista monnisista selkäevän huomattava pituus. Selkäevässä on ruotoja 10-12, kun monnisilla yleensä vain 6-8. Muilla vihermonnislajeilla on taas tätäkin pitempi selkäevä.
Vihermonninen on kotoisin Etelä-Amerikasta Amazon-joesta.
Kuten muut monniset, vihermonninen oleilee mieluiten pohjassa, jonka soran pitää olla pienirakeista ja pyöreää ilman teräviä reunoja, jotta kala ei vahingoita viiksiään. Viihtyy ainoastaan parvessa, jonka yksilömäärä vähintään 6 kalaa. Monia muita monnisia passiivisempi laji, lähinnä köllöttelevät parvimuodostelmassa pohjalla.
Kudetus vaikeampaa kuin monilla muilla monnisilla, muttei tavatonta.
Sopiva lämpötila on 22-28 °C, pH 5,8-8 ja vesi pehmeästä keskikovaan (dH 2-30).
Liepimä
Liepimä on kylä Muoniossa. Se sijaitsee Liepimäjärven rannalla 12 kilometrin päässä Muonion kirkonkylältä. Liepimän tarkka sijainti on 68.05 N; 23,45 E.
Vuonna 2002 perustettiin Liepimän kyläyhdistys, jonka toimialueella on 17 taloutta ja lukuisia kesäasuntoja. Asukkaiden keski-ikä on noin 32 vuotta. Alle 16-vuotiaita on 33 % ja eläkeläisiä 13 %.
Live from the Atlantic Studios
Live from the Atlantic Studios on australialaisen hard rock -yhtye AC/DC:n live-albumi, joka sisältyy vuonna 1997 julkaistuun "Bonfire"-boksiin. Albumi äänitettiin livenä Atlantic Records -studiolla New Yorkissa joulukuussa vuonna 1977. Kaikki kappaleet on tuottanut George Young. Ennen kuin tämä albumi julkaistiin "Bonfire" -box-setissä, se julkaistiin bootlegina eli laittomasti.
Gabriel Naudé
Gabriel Naudé (2. helmikuuta 1600 – 10. heinäkuuta 1653) oli ranskalainen kirjastonhoitaja ja yksi oppineista libertiineistä. Hän oli Gui Patinin, Pierre Gassendin ja monen muun aikansa liberaalin ajattelijan ystävä.
Naudé syntyi Pariisissa ja opiskeli lääketiedettä Pariisissa ja Padovassa. Hänestä tuli Ludvig XIII:n lääkäri. Vuonna 1629 hänestä tuli kardinaali Bagnin kirjastonhoitaja Roomassa, ja tämän kuoltua vuonna 1641 kardinaali Barberinin kirjastonhoitaja. Myös Kardinaali Richelieu aikoi tehdä Naudésta kirjastonhoitajansa, ja tämän kuoltua Naudé hyväksyi saman viran kardinaali Mazarinin palveluksessa. Seuraavan kymmenen vuoden ajan hän kokosi kirjoja Euroopan eri puolilta suureen "Bibliothèque Mazarineen".
Fronde-kapinan seurauksena "parlement" myi kirjaston. Kuningatar Kristiina kutsui Naudén Tukholmaan. Hän ei kuitenkaan viihtynyt Ruotsissa, ja Mazarinin pyydettyä tätä palaamaan ja kokoamaan hajallaan olevan kirjaston uudelleen, tämä suostui. Hän kuitenkin kuoli matkalla Abbevillessä vuonna 1653.
Tricia Helfer
Tricia Helfer (s. 11. huhtikuuta 1974 Donalda, Alberta) on kanadalainen entinen malli ja Leo-palkittu näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa televisiosarjoissa "Taisteluplaneetta Galactica" ja "Burn Notice", sekä useissa tietokonepeleissä, esimerkiksi "" ja "". StarCraft II-pelisarjassa Helfer näyttelee erästä päärooleista, Queen of Blades - Sarah Kerrigania.
The Great Gig in the Sky
The Great Gig in the Sky on Pink Floydin vuoden 1973 menestysalbumin "The Dark Side of the Moonin" viides kappale. Kappaleen on säveltänyt Richard Wright.
Kappaleen kirkumis/huutolaulun improvisoi Clare Torry. Albumin nauhoituksissa kappale oli nimellä "The Religion Song". Bassoraidat kappaleessa ovat hyvin samanlaiset kun albumin kappaleissa Breathe ja Any Colour You Like.
Kappale kuvaa kuolemaa , jota Clare Torryn improvisoitu laulu kuvaa. Kappaleessa ei ole ollenkaan lyriikoita kahta puheosuutta lukuun ottamatta.
Ensimmäiset versiot kappaleesta vuonna 1972 olivat lähinnä kitarajammailuja eikä laulua ollut lainkaan, kuten ei piano-osuuksiakaan.
Marian Oprea
Marian Oprea (s. 6. kesäkuuta 1982 Pitești) on romanialainen kolmiloikkaaja.
Oprea loikki 1999 alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa pronssille tuloksella 15,98 ja alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa neljänneksi tuloksella 15,70. Seuraavana vuonna hän voitti Santiago de Chilessä nuorten maailmanmestaruuden tuloksella 16,41. Vuonna 2001 hän karsiutui Edmontonin MM-kisoissa, mutta voitti alle 20-vuotiaiden EM-kultaa tuloksella 16,65 ja sijoittui Pekingin universiadeissa toiseksi loikittuaan 17,11. Lisäksi hän voitti kolmiloikan Euroopan cupin ykkösliigassa. Hän voitti 2002 sisäratojen EM-hopeaa tuloksella 17,22, mutta karsiutui Münchenin ulkoratojen EM-kisoissa. Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa 2003 Oprea loikki kahdeksanneksi. Samana vuonna hän voitti alle 23-vuotiaiden EM-hopeaa tuloksella 17,28 sekä karsiutui Pariisin ulkoratojen MM-kisoissa. Vuonna 2004 hän sijoittui viidenneksi Budapestin sisäratojen MM-kisoissa ja voitti olympiahopeaa Ateenan olympialaisissa tuloksella 17,55. Hän voitti Euroopan cupin ykkösliigan kolmiloikkakilpailun. hän oli kahdeksas.
Oprea voitti 2005 Euroopan cupin ykkösliigan pituushypyssä ja kolmiloikassa. Helsingin MM-kisoissa hän voitti pronssia tuloksella 17,40. Samana vuonna hänet valittiin Romanian vuoden urheilijaksi. Seuraavana vuonna hän oli neljäs Moskovan sisäratojen MM-kisoissa ja kolmas Göteborgin EM-kisoissa. Kauden lopussa hän sijoittui kahdeksanneksi ja kolmanneksi yleisurheilun maailmancupissa. Pekingin olympialaisissa 2008 hän oli viides. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän sijoittui toiseksi tuloksella 17,51 m. Hän voitti maanosien cupin kolmiloikkakilpailun tuloksella 17,29. Pariisin sisäratojen EM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui kolmanneksi tuloksella 17,62 m. Hän voitti Euroopan joukkuemestaruuskilpailujen ykkösliigan kolmiloikan, mutta karsiutui myöhemmin samana vuonna Daegun MM-kilpailuissa. Hän karsiutui myös Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 ja Helsingin EM-kilpailuissa. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui kuudenneksi ja Sopotin sisäratojen MM-kilpailuissa 2014 neljänneksi. Hän voitti Euroopan joukkuemestaruuskilpailujen ykkösliigan 2014 ja oli Zürichin EM-kilpailuissa viides.
Oprea saavutti Prahan EM-hallikilpailuissa 2015 pronssia kolmiloikassa tuloksella 16,91. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui kuudenneksi ja Portlandin sisäratojen MM-kilpailuissa 2016 kymmenenneksi.
Oprea on voittanut kolmiloikan Romanian-mestaruuden ulkoradoilla 2003–2008 ja 2013 sekä sisäradoilla 2001–2003, 2006 ja 2011–2016. Balkanin-mestaruuden hän voitti ulkoradoilla 2002, 2013 ja 2014 sekä sisäradoilla 2002, 2003 ja 2006. Balkanin kisoissa hän sai kultaa 2003. Pituushypyssä hän voitti 2014 ulkoradoilla sekä Romanian että Balkanin-mestaruuden.
William Kennedy
William Joseph Kennedy (s. 16. tammikuuta, 1928, Albany, New York) on yhdysvaltalainen kirjailija ja toimittaja, jonka useat teokset kuvaavat Albanyn todellista ja kuvitteellista historiaa. Hän sai romaanistaan "Karhiainen" Pulitzer-palkinnon vuonna 1984.
Omdurman
Omdurman tai Omdur () on Sudanin suurin kaupunki ja kaupan keskus. Omdurman sijaitsee Niilin länsirannalla, joen vastarannalla sijaitsee maan pääkaupunki Khartum.
Vuonna 2008 Omdurmanissa oli 1,8 miljoonaa asukasta. Yhdessä Bahrin ja Khartoumin kanssa se muodostaa maansa kulttuurin ja teollisuuden tärkeimmän keskuksen.
Kaupunki perustettiin 1880-luvulla Mahdiyyan aikana. Sen tunnetuimpuia nähtävyyksiä ovat Al-Mahdin mausoleumi, kamelimarkkinat, Sudanin suurin souq ja Khalifan kotimuseo. Hamed el-Nilin moskeijassa voi perjantaisin nähdä tanssivia dervissejä.
Nitroglykoli
Nitroglykoli, eli etyleeniglykolidinitraatti on kellertävä, öljymäinen räjähtävä nestemäinen kemiallinen yhdiste. Sitä valmistetaan nitraamalla etyleeniglykolia ja käytetään esimerkiksi räjähdysaineissa. Nitroglykoli on samantapainen nitroglyserolin kanssa valmistustavaltaan ja ominaisuuksiltaan, mutta vähemmän viskoottinen ja räjähdysherkempi.
Nitroglykoli saattaa aiheuttaa päänsärkyä ja verenpaineen laskua ihokosketuksen tai hengitysilman kautta. Ihokosketusta tulee välttää käyttämällä suojakäsineitä. Iholle joutunut räjähdysaine poistetaan ja alue pestään vedellä ja saippualla. Silmiin joutunut aine huuhdotaan runsaalla vedellä. Mahdollisen ärsytyksen jatkuessa otettava yhteys lääkäriin. Haalarit ja muut työvaatteet, joihin on kuivunut räjähdysainetta, voivat syttyä palamaan. Työvaatteisiin tarttunut räjähdysaine poistetaan mekaanisesti, jonka jälkeen työvaatteet pestään normaalilla vesipesulla.
Nitroglykoli ei juurikaan liukene veteen. Se hajoaa luonnossa erittäin hitaasti. Nitraatilla on vesistöön joutuessaan rehevöittävä vaikutus ja se likaa pohjavettä.
Imperium Galactica II
Imperium Galactica II on Digital Realityn kehittämä reaaliaikainen strategiapeli. Peli on jatko-osa "Imperium Galactica" pelille.
Pelissä eri kansat yrittävät valloittaa avaruutta itselleen rakentamalla suuria laivastoja, armeijoita ja valtaamalla niiden avulla planeettoja itselleen. Pelissä voi suunnitella omia aluksia ja tankkeja tai ostaa niitä toisilta kansoilta, luoda diplomaattisia suhteita muihin kansoihin, vakoilla toisia kansoja ja kehitellä uusia keksintöjä.
Pelissä on 4X-lajityypin ominaisuuksia.
Peli on voittanut BAFTA Interactive Entertainment Awards -palkinnon musiikistaan.
Mary Hopkin
Mary Hopkin (s. 3. toukokuuta 1950 Pontardawe, Wales, Yhdistynyt kuningaskunta) on walesilainen laulaja. Hänen äidinkielensä on kymri.
Hän nousi kuuluisuuteen 18-vuotiaana ensimmäisen singlensä, "Those Were the Days" (1968), myötä. Laulusta tuli hitti muun muassa Isossa-Britanniassa ja Yhdysvalloissa. Hän levytti laulun myös saksaksi nimellä "An jenem Tag", mikä menestyi Saksan liittotasavallassa.
Vuonna 1970 Hopkin edusti Isoa-Britanniaa Eurovision laulukilpailussa kappaleella ”Knock Knock Who’s There” sijoittuen toiseksi. Hän lopetti popmusiikin tekemisen vuonna 1971 perustaessaan perheen kun hän meni naimisiin Tony Viscontin kanssa, erosivat vuonna 1981. Hän sai kaksi lasta, Delaneyn joka syntyi 1972 (muutti myöhemmin nimensä Morganiksi) ja Jessican vuonna 1976.
Hän on kuitenkin laulanut ja levyttänyt sen jälkeenkin, muun muassa joululauluja.
Dave Pybus
Dave Pybus (s. 4. kesäkuuta 1970) on Cradle of Filthin basisti. Hän on soittanut myös yhtyeissä Anathema ja Dreambreed.
Antti-Pekka Pietilä
Antti-Pekka Pietilä (s. 16. huhtikuuta 1954 Raisio) on pitkään eri viestimien päällikkötehtävissä työskennellyt journalisti, joka on julkaissut tietokirjoja.
Pietilä oli Taloussanomien ensimmäinen päätoimittaja lehden perustamisesta 1997 lähtien.
Hän tuli Ilta-Sanomien vastaavaksi päätoimittajaksi eläkkeelle jääneen Vesa-Pekka Koljosen jälkeen. Hän erosi 25. syyskuuta 2006 ilmoittamatta siirtyvänsä toisiin tehtäviin. Eroilmoituksesta muodostui julkinen keskustelu ja epäilys siitä, olisiko Suomen Keskusta myötävaikuttanut eron aikaansaamiseen. Pietilä esitti saman väitteen myöhemmin itse erääseen toiseen asiaan liittyneessä oikeudenkäynnissä. Timo Laaninen kiisti painostusväitteen omalta osaltaan 4. joulukuuta 2006 Yleisradiolle.
Pietilä sai valtion tiedonjulkistamispalkinnon teoksestaan "Pankkikriisin peitellyt paperit" (2008) ja myös ”korkeatasoisesta ja syvällisestä asianhallintaa osoittaneesta taloustoimittajan työstä”, palkintoperusteissa todettiin.
Keväällä 2008 Pietilä nimettiin Suomen Lehtiyhtymän kaupunkilehtien julkaisujohtajaksi. Samalla hänet nimitettiin Helsingin Uutisten, Vantaan Sanomien ja Länsiväylän vastaavaksi päätoimittajaksi. 1. huhtikuuta 2010–2014 hän toimi Turkulaisen vastaavana päätoimittajana. Hän jatkaa Lehtiyhtymän kaupunkilehtiryhmän julkaisujohtajana ja Keskisuomalainen-konsernin kaupunkilehtimatriisin johtajana.
Apachen piirikunta
Apachen piirikunta () on piirikunta Arizonassa, Yhdysvalloissa. Piirikunnan pääkaupunki on St. Johns. Apachessa sijaitsee mm. Petrified Forest ja navajoiden reservaatteja. Piirikunnassa asui 71 518 ihmistä vuonna 2010.
Vuoden 2000 väestönlaskennassa piirikunnassa oli 69 423 asukasta, 19 971 taloutta, ja 15 257 perhettä. Talouksien keskimääräinen koko oli 3,4 henkilöä ja perheiden 4,0 henkilöä. Väestötiheys oli 2/km². Apachessa oli 31 621 asuntoa, joiden keskimääräinen tiheys oli 1/km².
Asukkaista 76,88% oli intiaaneja, 9,5% valkoisia, 0,25% afroamerikkalaisia, 0,13% aasialaisia, 0,06% Tyynenmeren saarilta kotoisin olevia, 1,75% muita ja 1.43% monirotuisia. Hispaanoja oli 4.49% väestöstä.
Apachessa oli 19 971 kotitaloutta joista 43,8% asui alle 18-vuotiaita lapsia, 49,3% asui yhdessä asuva aviopari ja 23.6% oli perheettömiä. 6,9% oli yksin asuvia yli 65-vuotiaita. Talouksien keskimääräinen koko oli 3,41 henkilöä, ja perheiden keskimääräinen koko oli 4,04 henkilöä.
100:aa naista kohden Apachessa oli 98,2 miestä. Jokaista 100:aa yli 18-vuotiasta naista kohden, St. Johnsissa oli 94,5 yli 18-vuotiasta miestä.
Mediaanipalkka taloutta kohden oli 23,3 Yhdysvaltain dollaria, ja mediaanipalkka perhettä kohden oli 26,3 Yhdysvaltain dollaria. Miesten mediaanipalkka oli 30,2 Yhdysvaltain dollaria, ja naisten 22,3 Yhdysvaltain dollaria. Noin 33,5% perheistä ja 37,8% väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella, heistä 42,8% oli alle 18-vuotiaita ja 36,5% yli 65-vuotiaita. Apache on Yhdysvaltain köyhimpiä piirikuntia.
Apachessa asuvien ikäjakauma prosentteina vuonna 2000:
Väestön mediaani-ikä oli 27 vuotta.
Apachessa asuvista puhui vuonna 2000:
Ydinperhe
Ydinperhe on perhe, johon kuuluvat aikuiset vanhemmat ja heidän yhteiset lapsensa. Mikäli vanhemmilla on aikaisemmista suhteista lapsia, puhutaan uusperheestä.
Ydinperhe on varsin tuore tulokas, sillä perinteisesti varsinkin maaseutuympäristössä perheeseen on kaikkialla maailmassa kuulunut useampia sukupolvia. Tällaisessa yhdys- eli suurperheessä on useampia ydinperheitä.
Rick Green
Richard Douglas Green (s. 20. helmikuuta 1956 Belleville, Ontario, Kanada) on jääkiekkojoukkue Montreal Canadiensin entinen apuvalmentaja ja entinen jääkiekkoilija.
Green varattiin kaikista ensimmäisenä Washington Capitalsiin vuoden 1976 NHL-amatöörivarauksessa. Quebec Nordiques varasi hänet WHA-liigaan myös vuonna 1976 ensikierroksella, kymmenentenä. Hän voitti OHA 1976 Max Kaminsky Trophy -palkinnon liigan toimitusjohtajien äänestyksessä puolustajana. Hän on pelannut OHA:n London Knightsissa, sekä NHL:ssä seuroinaan Washington Capitals, Montreal Canadiens, Detroit Red Wings ja New York Islanders. Apuvalmentaja hän on ollut New York Islandersissa, Los Angeles Kingsissä ja Montreal Canadiensissa. Stanley Cupin hän voitti Montrealin kanssa 1986.
Miehuutta, rohkeutta ja karskeita miehiä
Miehuutta, rohkeutta ja karskeita miehiä ("Grandma's Boy") on vuonna 1922 valmistunut yhdysvaltalainen mykkäelokuva, jonka ohjasi Fred C. Newmeyer. Alun perin elokuva oli tarkoitettu lyhytelokuvaksi, mutta kuvausten edetessä materiaalia oli tarpeeksi pitkäksi elokuvaksi. Elokuva menestyi hyvin ja menestyksen myötä Harold Lloyd ei enää palannut lyhyiden komediaelokuvien pariin.
Elokuvan tapahtumat sijoittuvat pieneen Blossoms Bend -nimiseen kaupunkiin, jossa elämä kulkee verkkaiseen tahtiin. Lloydin esittämä neuroottisen pelokas poika on ihastunut naapurissa asuvaan tyttöön, mutta kilpakosija asettuu pojan onnen tielle. Pojan isoäiti säälii poikaa ja antaa hänelle onnenamuletin rohkaistakseen poikaa. Amuletti näyttää tehoavan ja poika onnistuu nappaamaan rikollisen ja karkottamaan naapurin tytön ympärillä hääräävän kilpakosijan.
Stupido Groove
Stupido Groove on suomalaisen Miljoonasade-yhtyeen 11. studioalbumi. Se julkaistiin 19. tammikuuta 1998. Levyllä on kuultavissa runsaasti vaikutteita konemusiikista.
Kiviõli
Kiviõli on epäitsenäinen kaupunki ja entinen kaupunki Itä-Virumaan maakunnassa, Virossa.
Vuoden 2017 kuntauudistuksessa Kiviõlin kaupunki sekä Lüganusen ja Sondan kunnat yhdistyivät uudeksi Lüganusen kunnaksi ja Kiviõlista tuli Luganusen kuntaan kuuluva epäitsenäinen kaupunki. Kiviõli on kunnan hallinnollinen keskus.
Kaupungin asukasluku oli 6 606 (2010), pinta-ala 11,75 neliökilometriä ja asukastiheys 562 asukasta neliökilometrillä. Kaupunki koostuu kahdesta osasta, Küttejõusta ja Varinurmesta.
Kiviõli perustettiin vuonna 1922 ja se sai kaupungin oikeudet vuonna 1946. Vuosina 1957–1991 Kiviõli kuului Kohtla-Järven kaupungin hallintoalueeseen, mutta se säilytti tällöinkin kaupungin arvonsa.
Kiviõli syntyi öljyliuskeen eli palavankiven löydösten myötä. Sen nimi tarkoittaakin kiviöjyä, joka on yhä tärkeä teollinen tuote. Küttejõu oli itsenäinen kauppala vuosina 1945–54; sen nimi tarkoittaa "polttovoimaa".
Vuoden 2000 väestönlaskennassa 51 % kaupungin asukkaista oli venäläisiä ja 39,4 % virolaisia.
Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Kiviõlin kaupungissa oli 5 634 asukasta, joista 2 178 (38,7 %) oli virolaisia, 3 021 (53,6 %) venäläisiä ja 432 (7,7 %) muita kansallisuuksia.
Kiviõlissa oli 1942–1944 Suomen Ilmavalvontapataljoona 1:n 44. Radio- ja ilmavalvontakomppanian valvonta-asema yhdessä saksalaisen ilmavalvonta-aseman (Fluko, Flugwachkommando) kanssa.
Timanttipolku-buddhalaisuus
Timanttipolku-buddhalaisuus () on kansainvälinen buddhalaisten keskusten yhdistys. Sen on perustanut tanskalainen Lama Ole Nydahl, joka on 16. Gyalwa Karmapan oppilas.
Timanttipolku-buddhalaisuus järjestö seuraa Tiibetin buddhalaista Karma Kagyu -välityslinjaa 17. Karmapa Trinlay Thaye Dorjen hengellisessä ohjauksessa.
Yhdistyksellä on yli 650 keskusta tai ryhmää Euroopassa, Venäjällä, Pohjois- ja Etelä-Amerikassa, Australiassa sekä Itä-Aasiassa ja Etelä-Afrikassa. Toiminta perustuu ystävyyteen ja idealismiin.
Suomessa toiminta alkoi 1998 keväällä Helsingissä. Turussa toiminta alkoi vuonna 1999. Vuonna 2005 perustettiin meditaatioryhmä ensin Tampereelle, sitten Lappeenrantaan, 2006 Kouvolaan, Poriin, Lahteen ja 2007 Hyvinkäälle ja Jyväskylään. Helsingissä on toiminut Timanttipolku-buddhalainen keskus vuodesta 2006, joka muutti Kalevankadulta Liisankadulle vuonna 2010. Turkuun ja Lahteen perustettiin keskukset vuonna 2007 ja Tampereelle vuonna 2011.
Timanttipolku-buddhalaisuus ry järjestää viikoittaisia meditaatioita, buddhalaisten opettajien yleisöluentoja sekä viikonloppukursseja leirikeskuksissa. Lisäksi toimintaan kuuluu Buddhalaisuus Tänään -lehden julkaisu. Vuonna 2010 Suomessa pidettiin Lama Ole Nydahlin johdolla Phowa-kurssi, johon otti osaa lähes 1000 suomalaista ja ulkomaalaista vierasta. Vuonna 2011 yhdistys järjesti buddhapatsasnäyttelyn Brinkkalan galleriassa Turun kulttuuripääkaupunkivuoden kunniaksi.
Järjestön nimen lisäksi 'timanttipolku' tarkoittaa myös yhtä kolmesta buddhalaisuuden pääsuuntauksista (ks. Vajrayāna) , johon Lama Ole Nydahlin välittämän ja opettaman opetuslinjan voidaan katsoa kuuluvan. Timanttipolussa - kuten muussakin buddhalaisuudessa - painotetaan erityisesti kriittistä ajattelua, sillä buddhalaisuus on kokemusperäinen uskonto, jossa ei ole dogmia eikä sokeaa uskoa. Jokaisen opetuksen soveltuvuuden käytäntöön voi harjoittaja tarkistaa itse. Tärkeässä asemassa on myös meditaatio, jonka järjestäminen onkin kaupunkiryhmien tärkein tehtävä. Timanttipolulla meditaatiossa samaistutaan usein lamaan, jonka ajatellaan edustavan valaistunutta tilaa, ja pyritään ylläpitämään tämän samaistumisen kautta tavoiteltavaa puhdasta näkemystä jokapäiväisessä elämässä nauttien elämän iloista ja kokien vaikeudet mielekkäinä haasteina. (Lama Ole Nydahl: Kuinka asiat ovat, Like Kustannus 2003)
Kouvolan kaupunginkirjasto
Kouvolan kaupunginkirjaston pääkirjasto sijaitsee Salpausselänkatu 33:ssa aivan Kouvolan keskustassa. Pääkirjasto valmistui 1971, ja sen on suunnitellut arkkitehti Juhani Kivikoski. Kouvolan kaupungin kirjastolaitokseen kuuluu pääkirjaston lisäksi 9 lähikirjastoa ja kaksi kirjastoautoa. Kouvolan kaupunginkirjasto kuuluu Kymenlaakson kirjastojen yhteiseen KYYTI-tietojärjestelmään.
Kouvolan kaupunginkirjasto järjestää joka kesäkuun ensimmäisenä viikonloppuna Kouvolan Teatterissa suuren kirjallisuustapahtuman Kouvolan Dekkaripäivät.
Kouvolan kaupunginkirjastoon kuuluvat seuraavat toimipisteet:
Keväällä 2012 lakkautettiin Pilkanmaan, Utin ja Kääpälän kirjastot. Huhdasjärven lainausasema oli suljettu jo edellisenä vuonna. Keväällä 2014 lakkautettiin Lehdokin kirjasto Lehtomäessä. Voikkaan kirjasto lakkautettiin vuoden 2014 lopussa.
Siskon luo San Diegoon
Siskon luo San Diegoon on Miljoonasateen 12. studioalbumi, joka julkaistiin 21. helmikuuta 2000. Se nousi Suomen virallisen listan sijalle 24.
Kaikki kappaleet sanoittanut Heikki Salo sekä sovittanut Miljoonasade ja Janne Louhivuori.
Konseptualismi
Konseptualismi eli käsitenominalismi on ontologinen universaalien ongelmaan liittyvä kanta. Konseptualismin mukaan universaalit ovat olemassa mutta vain mielessä, eikä niillä ole ulkoista tai substantiaalista olemassaoloa.
Konseptualismi on usein luettu kolmanneksi ratkaisuvaihtoehdoksi universaalien ongelmaan nominalismin ja käsiterealismin väliin sijoittuvaksi kannaksi. Nykyisin se luetaan kuitenkin useimmiten osaksi nominalismia.
Keskiajan skolastiikassa nykyisin konseptualistisiksi kutsuttuja ajatuksia kutsuttiin joko maltilliseksi nominalismiksi tai seminominalismiksi. Myöhäisskolastisella terminologialla esitettynä konseptualismi voidaan määritellä kannaksi, joka myöntää universaalien formaalien käsitteiden olemassaolon ja hylkää objektiiviset käsitteet. Konseptualismi ja maltillinen realismi myöntävät näin kummatkin universaalit mentaaliset aktit, formaalit käsitteet, mutta eroavat siinä, että maltillisen realismin mukaan tällaiset aktit vastaavat universaaleja intentionaalisia olioita, kun taas konseptualismi kieltää tällaiset oliot.
Toisen vuosituhannen alun konseptualistien mukaan mukaan aito käsite on läsnä yksittäisiin olioihin sisältyvässä substanssissa. Universaalit eivät siis konseptualismissa ole idealismin tapaan ennen olioita tai nominalismin tapaan olioiden jälkeen annettuina niminä, vaan olioissa itsessään.
Konseptualismin kehittäjänä pidetään Pierre Abélardia (1079–1142), vaikkakin joskus hänen kantaansa kutsutaan myös maltilliseksi realismiksi. Abélardille käsite konseptualismi merkitsi yksittäisestä oliosta tehdyn abstrahoinnin tulosta. Hänen voidaan sanoa olleen kiinnostunut käsitteiden muodostumisen psykologiasta.
Suuri joukko nominalisteiksi yleensä luettuja keskiajan ajattelijoita, kuten Vilhelm Occamilainen ja Jean Buridan, oli itse asiassa konseptualisteja. 1600-luvulla konseptualismi sai suosiota uusskolastikkojen parissa, erityisesti jesuiittojen keskuudessa: keskeisiä hahmoja olivat Hurtado de Mendoza, Rodrigo de Arriaga ja Francisco Oviedo. Vaikka Francisco Suárezin myötä palattiin takaisin realismiin, mainittujen jesuiittojen ajattelulla oli paljon vaikutusta moniin samaan aikaan eläneisiin varhaisen uuden ajan filosofian edustajiin.
Konseptualismi oli joko eksplisiittisesti tai implisiittisesti osana monien uuden ajan filosofien ajattelua, mukaan lukien René Descartes, John Locke ja Gottfried Leibniz. Konseptualismi esiintyi kuitenkin usein melko yksinkertaistetussa muodossa verrattuna keskiajan yksityiskohtaisiin teorioihin.
Joskus termiä sovelletaan myös Immanuel Kantin hyvin erilaiseen ajatteluun. Kant katsoi, ettei universaaleilla ole yhteyttä ulkoisiin asioihin, koska ne ovat mielemme aprioristen rakenteiden ja toimintojen tuottamia.
Robert Manzon
Robert Manzon (12. huhtikuuta 1917 Marseille, Ranska – 19. tammikuuta 2015 Cassis, Bouches-du-Rhône) oli ranskalainen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui 28 Grand Prix -kilpailuun saavuttaen kaksi palkintosijaa (Belgian Grand Prix 1952 ja Ranskan Grand Prix 1954), viisi pistesijaa ja 16 MM-pistettä. Manzon ajoi ensimmäistä kertaa pisteille uransa toisessa kilpailussa Ranskan GP:ssä 1950.
Manzon oli viimeinen elossa ollut ensimmäisen F1-kauden kuljettaja.
Dragoon
Dragoon on yhdysvaltalaisen AV Technology Corporationin valmistama panssariajoneuvo. Dragoon on tällä hetkellä käytössä Thaimaassa, Turkissa ja Venezuelassa.
Tasavallan palatsi (Berliini)
Tasavallan palatsi () oli vuosina 1976–2008 olemassaollut rakennus Berliinin keskustassa, Spreejoen varrella Schlossplatzin ja Lustgartenin välissä. Aikanaan Itä-Berliinin puolella sijainnut Tasavallan palatsi toimi pääasiallisesti Saksan demokraattisen tasavallan parlamentin, Volkskammerin, kokoontumispaikkana, mutta siellä oli myös kaksi suurta auditoriota, taidegallerioita, ravintoloita ja keilahalli.
Tasavallan palatsi rakennettiin vuosina 1973–1976 vanhan Hohenzollernien palatsin eli Berliinin kaupunkilinnan paikalle. Linna oli vaurioitunut toisessa maailmansodassa ja Saksan demokraattisen tasavallan viranomaiset olivat purkaneet sen vuonna 1950, koska sitä pidettiin preussilaisen militarismin symbolina. Tasavallan palatsin avajaisseremoniaa vietettiin 23. huhtikuuta 1976 ja rakennus avattiin yleisölle 25. huhtikuuta 1976. Rakennuksen tyyli edusti kansainvälistä modernismia, joka oli vallitseva tyyli tuolloisessa Saksan demokraattisessa tasavallassa. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti Heinz Graffunder. Hänen apunaan oli työryhmä, johon kuuluivat Karl-Ernst Swora, Wolf-Rüdiger Eisentraut, Günter Kunert, Manfred Prasser ja Heinz Aust.
Rakennuksen pääaulassa oli 1 001 valaisinta, minkä takia se sai puoluejohtaja Erich Honeckeriin viittaavan lempinimen "Erichs Lampenladen" (”Erichin lamppukauppa”). Kaikkiaan talossa oli 50 000 hehkulamppua..
Juuri ennen Saksan jälleenyhdistymistä lokakuussa 1990 rakennus todettiin runsaan asbestin takia terveydelle haitalliseksi ja se suljettiin yleisöltä 19. syyskuuta. Talon rakenteissa oli kaikkiaan 5 000 tonnia paloeristeeksi tarkoitettua asbestia, joka rakennevirheen seurauksena oli murentunut ja levinnyt asbestipölynä ilmanvaihdon kautta talon sisäilmaan. Vuosia kestänyt asbestin poistaminen Tasavallan palatsin rakenteista aloitettiin vuonna 1997 ja se tuli maksamaan kymmeniä miljoonia. Vuoteen 2003 mennessä kaikki asbesti oli poistettu sisä- ja ulkoverhoilun mukana, ja rakennus oli valmis purettavaksi. Rakennuksen runko avattiin kävijöille kesällä 2003, ja rakennusta käytettiin seuraavana vuonna erilaisten näyttelyiden ja konserttien pitämiseen.
Marraskuussa 2003 Saksan liittopäivät päättivät purkaa rakennuksen ja jättää alueen pysäköintikäyttöön, kunnes kaupunkilinnan jälleenrakentaminen saadaan rahoitettua. Purkaminen aloitettiin 6. helmikuuta 2006 ja se kesti vuoden 2008 lopulle saakka. Kansalaisliike vastusti purkamista. Vuonna 2007 Saksan liittopäivät päättivät, että paikalle rakennetaan kopio vuonna 1950 puretusta linnasta, mutta valtion talousvaikeuksien vuoksi töiden aloittaminen on toistaiseksi lykkääntynyt.
Purkutöiden yhteydessä vuonna 2008 havaittiin vetiseen suomaahan liittynyt ongelma. Rakennuksen painon poistaminen olisi voinut saada sen pohjana olleen betonialtaan liikkumaan pohjaveden paineesta ja vaikuttaa myös muihin lähellä olleisiin arvorakennuksiin. Tämän välttämiseksi betonialtaaseen rahdattiin painoksi 100 000 tonnia hiekkaa sitä mukaa kun purkutyöt etenivät. Kuninkaanlinnan jälleenrakentamisen yhteydessä hiekka on vastaavasti siirrettävä vähän kerrallaan pois. Berliiniläiset antoivat näille vastoinkäymisille nimityksen ”Erichin viimeinen kosto”.
Lynndie England
Lynndie Rana England (s. 8. marraskuuta 1982 Ashland, Kentucky) on yhdysvaltalainen entinen maavoimien reservisotilas, joka tuli tunnetuksi yhtenä useasta Abu Ghraibin vankilan kidutusskandaalin yhteydessä tuomitusta sotilaasta.
England tuomittiin 26. syyskuuta 2005 yhdestä suunnitelmasta kohdella sotavankeja epäinhimillisesti (), neljästä sotavankien epäinhimillisestä kohtelusta () ja yhdestä epäsiveellisestä teosta () kaikkiaan kolmeksi vuodeksi vankilaan. Lisäksi England erotettiin Yhdysvaltain maavoimista ilman kunniaa. Hän pääsi ehdonalaiseen 1. maaliskuuta 2007.
Vuonna 2009 England totesi "Suomen Kuvalehden" haastattelussa, ettei hän kadu Abu Ghraibissa tekemiään sotarikoksia. Englandin mielestä hänen tekemänsä rikokset olivat tilanteeseen nähden oikeutettuja ja välttämättömiä, jotta epäillyt puhuisivat armeijan kuulustelijoille.
Frank Iero
Frank Anthony Iero Jr. (s. 31. lokakuuta 1981 Belleville, New Jersey) oli yhdysvaltalaisen My Chemical Romance -nimisen yhtyeen rytmikitaristi ja taustalaulaja. Hän toimi myös hardcore-bändi LeATHERMØUTH:n vokalistina ja punk-bändi Pencey Prep:n laulajana ja kitaristina. Hän tekee musiikkia nimellä frnkiero andthe cellabration, jossa hän soittaa kaikkia instrumentteja rumpuja lukuun ottamatta.
Iero oli My Chemical Romance:n nuorin jäsen. Hänen vanhempansa ovat eronneet, joten Iero kasvoi äitinsä Lindan kanssa.
Frank opiskeli katolisessa koulussa. Iero opiskeli psykologiaa yliopistossa, kunnes jätti opinnot kesken kokeillakseen musiikkiuraa.
Hän on soittanut eri yhtyeissä 11-vuotiaasta saakka. Sekä Frankin isä että isoisä olivat muusikkoja.
Ieron suosikkiyhtyeitä ovat muun muassa Black Flag, American Nightmare, The Bouncing Souls ja Beastie Boys.
Frank oppi omien sanojensa mukaan soittamaan kitaraa imitoimalla Green Dayn laulajaa, Billie Joe Armstrongia.
Frank on kasvissyöjä.
Iero ja Jamia Nestor vihittiin maaliskuussa 2008 ja maaliskuussa 2010 Iero ilmoitti parin odottavan kaksosia. Syyskuussa Jamia synnytti kaksostytöt Cherryn ja Lilyn.
Frank ja Jamia saivat heidän ensimmäisen poikavauvansa, Miles Ieron, seitsemäs huhtikuuta 2012.
Iero nauttii kirjojen lukemisesta, hänen suosikkikirjansa ovat Harry Potterit.
Frankin lempielokuvia ovat Tim Burtonin Nightmare Before Christmas, Rushmore ja Teksasin moottorisahamurhaaja.
Hän pitää koirista ja omistaa niitä itsekin omien sanojensa mukaan 7 tai 8. (Frankiltä kysyttiin YleX:n haastattelussa hänen koiriensa lukumäärää, ja hän vastasi kysymykseen: "probably seven or eight".)
Frankilla on voimakas ahtaanpaikankammo, mutta silti hänet tungettiin kaappiin My Chemical Romancen "I'm Not Okay (I Promise)" -musiikkivideossa, josta hän pelästyttää pahaa-aavistamattoman opiskelijatytön.
Frankilla on runsaasti tatuointeja: Hänen sormiinsa on tatuoitu "HALLOWEEN" sekä "BOOKWØRM", ja muita tatuointeja ovat muun muassa selkään tatuoitu halloween-kurpitsa (ensimmäinen tatuointi, jonka hän otti 18. syntymäpäivänään), "Keep the Faith" yläselässä, kirjaimet "N.J." huulen sisäpuolella lyhenteenä New Jerseystä, ankkuri ja sama kirjainlyhenne N.J. käsivarressa, "I wish I were a ghost" -teksti oikean ranteen ympärillä, kyyhkyt vasemmalla ja oikealla, hieman rintakehän alapuolella ja niiden kanssa teksti "Search And Destroy" sekä skorpioni hänen niskansa oikealla puolella.
Vasemmassa hauiksessa Frankilla on nuoruuskuva isoisästään, jossa tämä soittaa rumpuja. Tatuoinnin on tehnyt La Inkistä tutuksi tullut Kat Von D.
Ryhmä Sihvo
Ryhmä Sihvo oli suomalainen jalkaväkirykmentti Talvisodassa. Se perustettiin helmikuun lopulla 1940 ja ryhmän muodosti vahvennettu 4. prikaati ja sen komentajana toimi prikaatinkomentaja eversti Jussi Sihvo. Ryhmä Sihvo ja 1. divisioona muodostivat I armeijakunnan.
Ryhmä Sihvo vastasi Taka-asemassa linjan Noskuanselkä–Kaltavesi–Vuoksi puolustuksesta perustamisestaan talvisodan loppuun asti. Sen puolustusalue (joka oli likimäärin 10 kilometriä pitkä) oli jaettu kolmeen lohkoon: Noskuan, Kalttoveden ja Laitsalmen lohkoihin. Neuvostoliiton 23. armeijakunta hyökkäsi Ryhmä Sihvon vastuualueella painopisteenään Noskuanselän alue. Sodan lopussa suomalaiset pitivät taka-asemaa lähes täydellisesti hallussaan,mutta prikaati oli luhistumaisillaan äärimmäisen kovassa paineessa kuten muutkin suomalaisjoukot, vain Noskuanselällä oli noin 0,5-kilometrinen sisäänmurto.
Ryhmä Sihvon joukko-osastot ja taisteluvahvuudet 13. maaliskuuta 1940:
4. prikaatiin kuuluivat Erillinen pataljoona 4, Jalkaväkirykmentti 5:n III pataljoona (III/JR5), Erillinen pataljoona 5 ja Kevyt osasto 2.
Taipaleentakaiset tšuudit
Taipaleentakaiset tšuudit () olivat oletettavasti Vienanjoen vesistön alueella, lähinnä nykyisellä Arkangelin alueella vedenjakajan eli taipaleen takana asuneita muinaisia ihmisiä, joista käytettiin tätä nimeä venäläisissä kronikoissa. "Nestorin kronikassa" taipaleentakaiset tšuudit mainitaan niiden kansojen joukossa, jotka ovat kuuluneet Venäjän yhteyteen sen alusta alkaen. Ilmeisesti samaan väestöön viitataan skandinaavisessa kirjallisessa traditiossa nimellä bjarmit.
Keskeinen keino taipaleentakaisten tšuudien historian selvittelyssä on ollut paikannimitutkimus. Sen avulla on voitu osoittaa, että Pohjois-Venäjällä on puhuttu itämerensuomalaisia kieliä. Onkin syytä olettaa, että myös taipaleentakaisten tšuudien puhuma kieli tai kielet ovat lukeutuneet näihin. Pohjois-Venäjän historiallisista lähteistä tunnetaan lukuisia kansallisuudennimityksiä, joista taipaleentakaiset tšuudit on vain yksi, joskin tunnetuin. Ilmeisesti alueen etninen koostumus ennen venäläistymistä oli monimutkainen, vaikkakin lähes kaikki alueella puhutut kielet lienevät kuuluneet suomalais-ugrilaisiin kieliin. Paikannimiin kohdistuneessa tutkimuksessa on käynyt ilmi, että osa näistä kielistä on muistuttanut karjalaa ja osa viroa.
Taipaleentakaiset tšuudit siirtyivät venäjänkielisiksi mahdollisesti 1600-luvun aikana, mutta tšuudeiksi identifioitui alueen väestöä vielä 1800- ja 1900-luvuilla.
Volkskammer
Volkskammer ("Kansankamari") oli Saksan demokraattisen tasavallan "de jure" -lainsäädäntöelin. Sen perustamisesta vuonna 1949 lähtien vuoden 1990 vapaisiin vaaleihin saakka kaikki parlamentin jäsenet valittiin Sosialistisen yhtenäisyyspuolueen hallitsemalta yhteislistalta nimeltään "Kansallinen rintama".
Vaikka Itä-Saksan poliittinen järjestelmä näytti monipuoluejärjestelmältä, kaikki oppositiopuolueet olivat tosiasiallisesti SED:n ohjauksessa. Muita puolueita kuin SED:tä kutsuttiin nimellä blokkipuolueet. Parlamentissa oli paikkoja myös erilaisilla SED:n kanssa yhteistyötä tehneillä kansalaisjärjestöillä, kuten nuorisoliitto Freie Deutsche Jugendilla.
Paperilla Volkskammerilla oli valtaa, koska se nimitti maan hallituksen. Käytännössä parlamentti toimi kuitenkin pelkästään SED-puolueen päätösten laillistajana. Ainoa kerta, kun parlamentti ennen vuoden 1989 tapahtumia osoitti vastustusta SED:n päätöksille, oli 9. maaliskuuta 1972, kun 14 CDU:n 52 kansanedustajasta vastusti aborttilain uudistamista. Kansankamarin hyväksymässä uudessa aborttilaissa raskaudenkeskeytys sallittiin 12. raskausviikkoon asti ilman erityistä syytä. Lakia vastaan äänestäneen kristillisdemokraatit torjuivat sen kristilliseen uskoonsa vedoten. Ei-äänillä (ja muutamalla tyhjällä äänellä) ei ollut merkitystä lain läpimenon kannalta, mutta äänestys antoi maailmalle (virheellisen) kuvan aidosti moniäänisestä ja keskustelevasta parlamentista.
Parlamentin koostumus vuosina 1981–1986 oli seuraavanlainen:
Vuonna 1976 Volkskammer muutti sitä varten rakennettuihin tiloihin Marx-Engels-Platzilla (nykyään alkuperäisellä nimellään Schloßplatz), Tasavallan palatsiin.
Volkskammerin puhemies oli myös maan valtionpäämies.
Taisho 96
Taisho 96 () on vuonna 1936 valmistukseen otettu japanilainen pikakivääri, joka oli Japanin keisarillisen armeijan käytössä toisessa maailmansodassa.
Taisho 96:n erikoisuuksia ovat aseen toimintamekanismin vaatiman patruunan öljyämissysteemin sisältävä lipas. Aseen piippu oli helposti vaihdettavissa, mikä paransi jatkuvan tulitoiminnan mahdollisuutta. Ase oli varusteltu kantokahvalla ja hyvin tunnusomaisella kiväärinperä-pistoolikahva yhdistelmällä. Aseeseen voitiin kiinnittää myös pistin. Syynä tälle varusteelle oli Japanin armeijan tapa nopeaan jalkaväkirynnäkköön, jolloin aseisiin kiinnitettiin pistimet. Myös tulitukimiesten odotettiin rynnäköivän, vaikka aseensa painosta johtuen pk-mies ei edes kyennyt kunnolla juoksemaan, vaan oli pystyyn noustuaan ihanteellinen maali vihollissotilaille.
Taisho 99 oli kevyesti uudistettu malli Taisho 36 -pikakivääristä, jonka valmistus aloitettiin vuonna 1937. Tulinopeutta oli nostettu 850 laukaukseen minuutissa ja pituus kasvoi 1,181 metriin. Sen pysäytysvoimaa lisäsivät 7,7 mm kaaliperin (7,7x58 Arisaka) patruunat. Aseessa oli myös uusi säädettävä sulkuväli, ja uuden patruunan kanssa ne tekivät patruunoiden voitelemisen tarpeettomaksi. Japanilaiset jättivät suuria määriä näitä pikakivääreitä Kiinaan ja Kiinan kansantasavalta otti monet näistä talteen ja muunsi ne käyttämään venäläistä 7,62x54R-patruunaa.
Aksel Lund Svindal
Aksel Lund Svindal (s. 26. joulukuuta 1982 Lørenskog, Norja) on norjalainen alppihiihtäjä. Hän on olympiavoittaja, maailmanmestari ja maailmancupin kokonaiskilpailun voittaja.
Svindal kilpailee kaikissa alppihiihdon olympialajeissa, mutta erityisesti häntä pidetään vauhtilajispesialistina (supersuurpujottelu ja syöksylasku), mistä todisteena ovat syöksylaskun olympiavoitto 2018, maailmanmestaruus vuosina 2007 ja 2013, supersuurpujottelun olympiavoitto 2010, syöksylaskun maailmancupin voitto 2012–2013 ja 2013–2014 sekä supersuurpujottelun maailmancupvoitot kausilla 2005–2006, 2008–2009, 2011–2012, 2012–2013 ja 2013–2014. Hän voitti myös suurpujottelun maailmanmestaruuden ja maailmancupin vuonna 2007 sekä maailmancupin kokonaiskilpailun ja alppiyhdistetyn cupin samalla kaudella. Kaudella 2008–2009 hän voitti toistamiseen maailmancupin kokonaiskilpailun.
Kauden 2007–2008 maailmancupin neljässä ensimmäisessä kilpailussaan Svindal saavutti kaksi voittoa. Harjoituslaskussaan Beaver Creekissa 27. marraskuuta 2007 hän kaatui pahoin, eikä hän enää kilpaillut tuona talvena. Vuotta myöhemmin hän voitti syöksylaskun ja supersuurpujottelun maailmancup-osakilpailut samassa rinteessä.
Vancouverin olympialaisissa 2010 Svindal saavutti ensin hopeaa syöksylaskussa ja sitten kultaa super-G:ssä. Suurpujottelussa hän oli pronssilla. Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 hän voitti superalppiyhdistetyn maailmanmestaruuden. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 hän saavutti kultaa syöksylaskussa ja pronssia supersuurpujottelussa.
Svindal loukkaantui ennen kauden 2014–2015 alkamista ja oli koko kauden sivussa. Hän osallistui kuitenkin Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuihin 2015, jossa saavutti kuutossijat supersuurpujottelussa sekä syöksylaskussa. Seuraavalla kaudella hän johti maailmancupin kokonaiskilpailua, mutta joutui lopettamaan kauden kesken katkaistuaan oikean polven eturistisiteen Kitzbühelin syöksylaskussa sattuneessa pahassa kaatumisessa. Kausi 2016–2017 jäi kesken joulukuussa hänen loukattuaan polvensa Val Gardenan syöksylaskussa.
Svindal voitti Pyeongchangin olympialaisissa 2018 kultaa syöksylaskussa ja oli viides supersuurpujottelussa.
Svindal seurusteli aiemmin yhdysvaltalaisen alppihiihtäjä Julia Mancuson kanssa.
Alueliitos
Alueliitoksella tarkoitetaan sitä, että hallinnollisesta alueesta liitetään osa viereiseen hallinnolliseen alueeseen. Alue voidaan liittää toiseen alueeseen myös kokonaan.
Kunnallisten alueliitosten tapauksessa jonkin kunnan koko alueen liittämisestä yhteen tai useampaan muuhun kuntaan käytetään nimitystä kuntaliitos. Liitettäessä vain osia jostakin kunnasta toiseen kuntaan, kysessä on osakuntaliitos.
Vantaan Energia
Vantaan Energia Oy on vuonna 1910 perustettu energiayhtiö. Kotipaikkaansa Vantaalla pitävästä yhtiöstä Vantaan kaupunki omistaa 60 % ja Helsingin kaupunki 40 %. Vantaan Energia tuottaa ja myy sähköä ja kaukolämpöä. Lisäksi se tarjoaa maakaasua teollisuuden tarpeisiin. Vantaan Energian pääkonttori sijaitsee Tikkurilassa, ja se tuottaa kaukolämpönsä ja sähkönsä pääosin Martinlaakson voimalaitoksessa ja Ojangon Långmossebergenin jätevoimalaitoksessa.
Malmin Sähkölaitos Oy:n perustava yhtiökokous pidettiin Helsingin Seurahuoneella (nykyinen kaupungintalo) 2.9.1910. Vuonna 1965 Malmin Sähkölaitos Oy:n nimi muuttui Helsingin Ympäristön Sähkölaitos Oy:ksi. Vuonna 1970 Helsingin Ympäristön Sähkölaitos Oy siirtyi kokonaan Helsingin maalaiskunnan/Vantaan kauppalan omistukseen. Vuonna 1972 uusi toimitalo valmistui Vantaan Tikkurilaan ja yhtiön nimi vaihtui Vantaan Sähkölaitos Oy:ksi vuoden 1973 alusta. Vuonna 1996 yhtiön nimeksi tuli Vantaan Energia Oy.
Suurin osa Vantaan Energian tuottamasta sähköstä ja kaukolämmöstä syntyy yhteistuotantona. Yhteistuotannossa saavutetaan parempi kokonaishyötysuhde kuin erillistuotannossa, lisäksi päästöjä syntyy vähemmän.
Yhtiö tuotti sähköä Martinlaakson voimalaitoksella vuonna 2012 yhteensä 601 GWh. Itse tuotetusta tai muualta hankitusta sähköenergiasta 54,2 % oli peräisin fossiilisista polttoaineista ja turpeesta ja 32,7 % uusiutuvista energialähteistä. 13,1 % sähköstä oli ydinvoimalla tuotettua.
Vantaan Energia aloitti kaukolämpötoimintansa vuonna 1969. Tällä hetkellä lähes 80 prosenttia Vantaan asukkaista asuu kaukolämmitetyissä taloissa. Kaukolämpö tuotetaan pääasiassa yhtiön Martinlaakson voimalaitoksessa yhteistuotannossa sähkön kanssa. Voimalaitos käyttää pääpolttoaineina maakaasua ja kivihiiltä. Kaukolämpöputkistoa yhtiöllä on yhteensä 491 kilometriä (31.12.2012). Vantaan Energian kaukolämpöverkot ovat yhdistetty Rajatorpassa ja Kuninkaalassa Helsingin Energian kaukolämpöverkkoon sekä Leppäkorvessa Keravan Energian kaukolämpöverkkoon. Martinlaakson voimalaitoksella kaukolämpö tuotetaan yhdessä sähkön kanssa. Yhteistuotannossa voimalaitoksen polttoaineen energiasta saadaan hyödynnetyksi parhaimmillaan yli 90 prosenttia. Kaukolämpöä tuotetaan Martinlaakson voimalan lisäksi myös lämpökeskuksesta, jotka sijaitsevat Hakunilassa, Koivukylässä, Metsolassa, Seutulassa, Hakkilassa (Maarinkunnas) ja lentokentällä. Lisäksi uusi lämpökeskus on tulossa Varistoon. Lämpökeskusten pääpolttoaine on maakaasu ja hyötysuhde on yli 90 prosenttia.
Vantaan Energia rakensi vuosina 2011–2014 Itä-Vantaan Ojangolle Vantaan jätevoimalan Kehä III:n ja Porvoonväylän risteyksessä olevalle tontille. Jätevoimalan koekäyttö alkoi maaliskuussa 2014, jolloin ensimmäiset jäte-erät paloivat. Käyttöön se vihittiin 17.9.2014.
Jätevoimala tuottaa sähköä 600 GWh ja lämpöä 920 GWh vuodessa. Polttoaineena käytetään Helsingin seudun ympäristöpalvelujen ja Rosk’n Roll Oy:n sinne toimittamaa lajiteltua sekäjätettä. Apupolttoaineena käytetään maakaasua, jolla lisätään energiatehokkuutta.
Lisääksi osuuksia muissa energiantuotantoyhtiössä
Grease (elokuva)
Grease on vuonna 1978 ensi-iltansa saanut Randal Kleiserin ohjaama elokuva, joka perustuu Jim Jacobsin ja Warren Caseyn käsikirjoittamaan samannimiseen musikaaliin. Pääosia esittävät "Saturday Night Fever – lauantai-illan huumaa" -elokuvan myötä tähdeksi noussut John Travolta sekä laulajana paremmin tunnettu Olivia Newton-John.
Elokuva kertoo 1950-luvun lukiolaiselämästä. Tapahtumapaikkana on Rydellin koulu Chicagosta. Sandy ja Danny tapaavat toisensa kesälomalla ja rakastuvat toisiinsa heti. Kun kesäloma loppuu, he joutuvat eroamaan toisistaan. Sandy nimittäin asuu Australiassa ja Danny Chicagossa. Sandyn suunnitelmat muuttuvat ja hän muuttaa itse Chicagoon. Selviää, että Danny ja Sandy ovat samassa koulussa. Danny on kovis, joka johtaa T-Birds-jengiä. Sandy puolestaan pitää koulusta ja urheilusta, vaikka onkin itse surkea siinä. Sandy pyrkii Pink Ladies -jengiin, mutta ongelmana on, että hänen tulisi alkaa juoda alkoholia ja polttaa tupakkaa. Sandy nolaa itsensä, joten Danny häpeää häntä ja kaikki Dannyn kaverit pilkkaavat Sandyä. Heille tuleekin mutkia suhteeseensa. Sandyn on muututtava kovikseksi, jotta kaikki olisivat tyytyväisiä.
"Grease" sisältää paljon alkuperäisiä kappaleita musikaalista, mutta suurimmat hitit, kuten Travoltan ja Newton-Johnin duetto ”You're The One That I Want”, Newton-Johnin ”Hopelessly Devoted To You” ja Frankie Vallin esittämä tunnussävel ”Grease” sävellettiin elokuvaa varten.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Asko Alanen pitää "Greasea" vilkkaasti ja hauskasti liikkuvana popparodiana. Hän antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Mr Velcro Fastener
Mr Velcro Fastener on Turusta lähtöisin oleva elektroa tuottava duo, jonka muodostavat Tatu Metsätähti (s. 1977, alias Mesak) ja Tatu Peltonen (s. 1977, alias Ted Field).
Kaksikko tapasi toisensa koulussa ja he alkoivat yhdessä tehdä musiikkia 1990-luvun alkupuolella. Projektinsa he nimesivät Mr Velcro Fasteneriksi 1997, samana vuonna, jolloin he perustivat oman studionsa Miletosin. Mr Velcro Fastener julkaisi ensimmäisen EP:nsä "Wad" 1998 oman levy-yhtiönsä "Tie Entertainment"in kautta. Tuotos sai hyviä arvioita maailmalla, ja pian sen jälkeen kaksikko julkaisi toisen EP:nsä "Robots 4 Life".
Saksalainen levy-yhtiö "i220 Music" julkaisi 1999 Mr Velcro Fastenerin debyyttialbumin "Lucky Bastards Living Up North". Vuoden 1999 lopulla duo kierteli keikoilla Keski-Euroopassa ja julkaisi EP:n "Which Scenario?". Vuonna 2000 kaksikko julkaisi vinyylit "Electric Appliances Remixes" ja suositun "Who's Gonna Bend". Samoihin aikoihin suositut brittiläiset DJ:t kuten Pete Tong ja Dave Clarke soittivat Mr Velcro Fastenerin kappaleita. Kaksikko julkaisi vuosina 2001 ja 2002 "Otherside"-vinyylit, joista koostettiin myös samanniminen albumi (2002). Vuonna 2003 Mr Velcro Fastener julkaisi retrospektiivisen albumin "Thales of Miletos", joka esitteli aiemmin julkaisematonta materiaalia vuosilta 1993–1996 ennen Mr Velcro Fasteneria. Brittiläinen levy-yhtiö Electrix Records julkaisi 12" vinyylit "Velcropopvichy" (2003) ja "Gone Mad" (2005). Vuonna 2005 kaksikko julkaisi myös 12" vinyylin "The Flock" oman Stars-Music -levy-yhtiönsä kautta. Helmikuussa 2006 Mr Velcro Fastener julkaisi toistaiseksi viimeisimmän albuminsa "Telemacho" ja myöhemmin samaisena vuonna vinyylin "Čapek".
Mr Velcro Fastener on myös remiksannut monia artisteja, kuten saksalaista Hardflooria ja suomalaisia Giant Robotia ja Fu-Touristia.
Piippuköynnös
Piippuköynnös eli lännenpiippuköynnös ("Aristolochia macrophylla") on puutarhojen koristeköynnös, joka suurten lehtiensä ja nopean kasvunsa ansiosta sopii hyvin seinää peittäväksi kasvustoksi kosteahkoon ja ravinteikkaaseen maahan varjoisalla paikalla. Koristearvo on isoissa tummanvihreissä lehdissä, sillä kukat ovat pienet ja jäävät yleensä lehtien peittoon. Piippuköynnös menestyy Etelä- ja Keski-Suomessa.
Piippuköynnös kasvaa 7 metriä pitkäksi. Sitä suositellaan aurinkoisiin ja puolivarjoisiin kasvupaikkoihin.
Ewout Holst
Ewout Holst (s. 8. lokakuuta 1978 Haag, Etelä-Hollanti), on entinen alankomaalainen uimari, joka osallistui kotimaansa joukkueessa vuoden 2000 kesäolympialaisissa 4 × 100 metrin vapaauintiviestiin. Joukkue, jonka muut jäsenet olivat Mark Veens, Dennis Rijnbeek ja Johan Kenkhuis, diskvalifioitiin alkuerässään. Holstin ensimmäinen esiintyminen aikuisten tasolla tapahtui vuoden 1998 lyhyen radan EM-kilpailuissa Sheffieldissä. Hän lopetti uransa vuoden 2004 pitkän radan EM-kilpailuiden jälkeen.
Cochisen piirikunta
Cochisen piirikunta () on piirikunta Arizonassa, Yhdysvalloissa. Vuoden 2010 väestönlaskennassa piirikunnan asukasluku oli 131 346. Piirikunnan hallinnollinen keskus on Bisbeen kaupunki.
Cochisen piirikunta muodostettiin 3. tammikuuta 1881 osasta itäistä Piman piirikuntaa.
Vuoden 2010 väestönlaskennassa piirikunnassa oli 131 346 asukasta, 50 865 taloutta, ja 33 653 perhettä. Talouksien keskimääräinen koko oli 2,46 henkilöä ja perheiden 3,02 henkilöä.
Cochisessa asuvien ikä prosentteina vuonna 2000:
Väestön mediaani-ikä oli 37 vuotta. 100 naista kohden Cochisessa oli 101,6 miestä.