hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Verbi
Verbit eli teonsanat on yksi useimpien kielten sanaluokista. Tyypillinen verbi ilmaisee tekemistä, olemista tai tapahtumista. Verbi voi taipua esimerkiksi toimijan persoonan tai luvun mukaan, mutta näin ei tapahdu kaikissa kielissä.
Lauseen rakenteen kannalta verbin keskeinen tehtävä on toimia predikaattina eli lauseen ytimenä. Suomen kielessä predikaatti on finiittinen eli persoonamuotoinen verbi, joita on jokaisessa lauseessa yksi. Predikaattiverbi myös määrää, mitä muita jäseniä lauseessa on. Verbin valenssiksi kutsutaan verbin pakollisten täydennysten määrää:
Sen mukaan, liittyykö verbiin tavallisesti objekti vai ei, verbit jaetaan transitiivi- ja intransitiiviverbeihin Esimerkiksi "sataa" ja "lentää" ovat intransitiiviverbejä, "syödä" ja "antaa" transitiiviverbejä.
Erityisesti indoeurooppalaisissa kielissä verbit jaetaan pääluokkiin, jotka ovat aktiivi ja passiivi. Perinteisesti tätä jaottelua on käytetty myös suomen kieliopeissa, vaikka suomen niin sanottu passiivi on luonteeltaan erilainen kuin esimerkiksi englannin tai ruotsin passiivi.
"Tempus" on aikamuoto. Suomen kielessä on "preesens" (kestämä), "imperfekti" (kertoma), "perfekti" (päättymä) ja "pluskvamperfekti" (entispäättymä). Monissa muissa kielissä on myös "futuuri" (tulema). Suomessa ilmaistaan tulevaa aikaa preesensillä ja siihen liittyvällä tulevan ajan ilmaisimella (esimerkiksi "isä menee illalla kotiin", "siivoan huoneeni loppuun huomenna", "hän tekee sen vuoden päästä"), tulla-verbin ja kolmannen infinitiivin illatiivilla avulla muodostettavalla rakenteella ("isä tulee menemään kotiin", "tulen siivoamaan loppuun huoneeni", "hän tulee tekemään") tai juhlatyylisellä olla-verbin ja partisiipin avulla muodostettavalla rakenteella ("isä on menevä kotiin", "olen siivoava loppuun huoneeni", "hän on tekevä sen"). Myös aikoa-verbi ilmaisee epävarmaa tulevaisuutta (esimerkiksi "isä aikoo mennä kotiin", "aion siivota loppuun huoneeni", "hän aikoo tehdä sen").
"Modus" eli tapaluokka ilmaisee puhujan suhtautumista predikaatin kuvaamaan toimintaan. Suomen kielen modukset ovat "indikatiivi" (tositapa), "potentiaali" (mahtotapa), "konditionaali" (ehtotapa) ja "imperatiivi" (käskytapa). Muissa kielissä on myös muita moduksia, kuten subjunktiivi tai gerundi.
Verbeistä voidaan muodostaa substantiivia tai adjektiivia muistuttavia "infinitiivejä" (nimitapa) tai "partisiippeja" (laatutapa).
Substantiivi
Substantiivit eli nimisanat ovat yksi sanaluokista. Substantiivi ilmaisee asiaa tai esinettä ja suomessa sitä taivutetaan sijamuodoissa, luvuissa ja omistusliitteitä liittämällä, minkä lisäksi voidaan lisätä liitepartikkeleita. Suomessa substantiivi kuuluu nomineihin. Muissa kielissä substantiivia voidaan taivuttaa myös esimerkiksi suvussa eli genuksessa. Esimerkiksi saksassa jokaisella substantiivilla on suku ja sen mukainen artikkeli, jota taivuttamalla ilmaistaan sanan sijamuoto. Saksassa nämä artikkelit ovat yksikössä "der" (maskuliini), "das" (neutri) ja "die" (feminiini) sekä monikossa pelkkä "die". Joissain kielissä substantiiveihin voidaan myös liittää verbien taivutuspäätteitä.
Substantiivit jaetaan yleisnimiin (appellatiivit) ja erisnimiin (proprit). Erisnimi viittaa yksilöityyn henkilöön, olioon, asiaan tai esineeseen. Yleisnimi puolestaan viittaa henkilöihin, olioihin, asioihin tai esineisiin lajinsa edustajana. Yleisnimi siis luokittelee, esimerkiksi "vuoristo", kun taas erisnimi yksilöi, esimerkiksi "Kalliovuoret".
Yleisnimet voidaan edelleen jakaa laskettaviin ja ei-laskettaviin. Laskettavat yleisnimet viittaavat yksilöihin tai yksittäisiin asioihin/esineisiin, kun taas ei-laskettavat viittaavat yleensä aineisiin tai abstraktioihin, joita ei voi laskea. Laskettavia substantiiveja on esimerkiksi "koira", joiden lukumäärä voidaan todeta. Ei-laskettaviin aine- ja abstraktisanoihin kuuluvat esimerkiksi "maito" tai "matematiikka".
Adjektiivi
Adjektiivi eli laatusana on sanaluokka, joka kuuluu nomineihin eli sanoihin, jotka taipuvat sijamuodoissa. Adjektiivi ilmaisee asian tai esineen laatua. Se vastaa kysymykseen "millainen". (Esim. auto on "punainen", pallo on "pyöreä", metsä on "iso".)
Suomessa adjektiivi taipuu sijamuodon ja luvun mukaan. Muissa kielissä sitä voidaan taivuttaa myös esimerkiksi suvun eli genuksen mukaan.
Useimmista adjektiiveista voidaan muodostaa vertailuasteet. Adjektiivi sellaisenaan on positiivi eli perusaste. Suurempaa astetta ilmaisee komparatiivi eli voittoaste ja suurinta (tai erittäin suurta) astetta superlatiivi eli yliaste.
Suomen kielen komparatiivin tunnus on nominatiivissa "-mpi" ja muissa sijoissa astevaihtelullinen "-mpA-" : "-mmA-". Kaksitavuisen vartalon loppuvokaalin "a":n ja "ä":n tilalla on komparatiivin tunnuksen edellä "e" (esimerkiksi "paha" : "pahempi", "kylmä" : "kylmempi" mutta ei "mahtava" : *"mahtavempi").
Superlatiivin tunnus on nominatiivissa ja partitiivissa "-in", muissa sijoissa "-impA-" : "-immA-".
Erikoistapaus on "hyvä"-adjektiivi, siinä taivutus menee hyvä, parempi, paras
Pronomini
Pronominit eli "asemosanat" on sanaluokka, joka kuuluu nomineihin. Pronomineja käytetään jonkin substantiivin tai adjektiivin sijasta. Usein pronominilla viitataan johonkin, mikä on edellä mainittu, ja sanaa, johon se täten viittaa, sanotaan pronominin korrelaatiksi. Suomen kielessä pronominia taivutetaan sijan ja luvun mukaan. Indoeurooppalaisissa kielissä sitä voidaan taivuttaa myös esimerkiksi suvun eli genuksen mukaan. Monissa kielissä on lisäksi erityisiä possessiivipronomineja, jotka merkitykseltään – mutta eivät muodoltaan – vastaavat persoonapronominien genetiiviä.
Nomini
Nomini on suomen kieliopissa sana, joka taipuu sijamuodoissa ja luvussa. Nominit jaetaan tarkemmin neljään sanaluokkaan: substantiivit (nimisanat), adjektiivit (laatusanat), numeraalit (lukusanat) ja pronominit (asemosanat).
Termi tulee latinan sanasta "nomen" (’nimi’), jolla on vanhassa latinaan perustuvassa kielioppiperinteessä viitattu sijamuodoissa taipuviin sanoihin; ne on jaettu alaluokkiin "nomen substantivum", "nomen adjectivum", "nomen numerale" ja niin edelleen. Nykyään esimerkiksi englannin kieliopissa termi "noun" merkitsee substantiivia, eikä suomen ”nominia” vastaavaa kategoriaa käytetä.
Numeraali
Numeraalit eli lukusanat on sanaluokka, joka kuuluu nomineihin. Numeraali ilmaisee lukua ja määrää, ja suomessa se taipuu sijan ja luvun mukaan. Muissa kielissä se voi taipua myös esimerkiksi suvun eli genuksen mukaan.
Numeraaleja ovat suomen kielessä kaikki ne sanat, jotka voidaan myös esittää numeroilla, kuten yksi, kolmetuhatta, ensimmäinen ja nolla. Niitä on kahta tyyppiä: perus- eli kardinaalilukusanat, kuten yksi, kolmetuhatta ja nolla, sekä järjestys- eli ordinaalilukusanat kuten ensimmäinen ja kolmas. Numeraaleja eivät ole sellaiset sanat, kuten viimeinen, joita ei voi ilmaista pelkillä numeroilla.
Tuima-luokan ohjusvene
Tuima-luokan ohjusveneet olivat Suomen merivoimien neljän Neuvostoliitossa vuosina 1974-1975 valmistetun ohjus- ja miinaveneen muodostama alusluokka, joiden nimet olivat "Tuima", "Tuisku", "Tuuli" ja "Tyrsky". Maailmalla alustyyppi tunnetaan OSA-II -luokkana. Ne korvattiin R-luokan vartioveneiden tavoin Rauma-luokan ohjusveneillä.
Luokan aluksissa oli voimanlähteenä kolme 56-sylinteristä 3 500 kW:n tehoista tähtimoottoria. Niiden ääni oli niin voimakas, että ajon aikana sisätiloissa joutui käyttämään kuulosuojaimia. Koneiden säästämiseksi ne ajoivat omilla voimilla vain operaatioajossa, siirtokuljetukset tehtiin pitkään siten, että emälaiva "Louhi" hinasi niitä.
MTO-66 meritorjuntaohjusjärjestelmän vanhentuessa ohjusveneet modifioitiin miinaveneiksi. Muutostyössä "Tuimasta" ja "Tuulesta" poistettiin keskimmäinen moottori ja potkuri miinanlaskukaluston tieltä. Muutostyöt tehtiin Uudenkaupungin telakalla vuosina 1993–1994. Samalla veneiden nopeus laski noin 8 solmua. "Tuiskulle" ja "Tyrskylle" tehtiin pienempi muutostyö, jossa ohjusaseistus vaihdettiin miinoiksi.
Tuima-luokan ohjusveneitten kylkinumerot:
Alukset poistettiin vahvuudesta 2002–2003. Alukset omisti 2003–2006 ne huutokaupassa ostanut GN113 Warbird Consulting Oy. Yhdestä oli tarkoitus tulla ravintolalaiva ja toisesta vesibussi Helsingin edustalle. Kaksi muuta oli tarkoitus jättää telakalle varaosiksi.
24. lokakuuta 2006 ilmestynyt Loviisan Sanomat (www.lovari.fi) kertoi, että kaikki neljä Tuima-luokan ohjusvenettä on myyty Egyptin puolustusvoimille. Kaupassa välittäjänä toimi Patria Oyj. Puolustusministeriö myönsi materiaalille maastavientiluvat 6. heinäkuuta 2006.
Köysi
Köysi on useista kuiduista tai säikeistä palmikoitu tai punottu paksu naru, jolla voidaan vetää esineitä tai kiinnittää niitä toisiinsa. Köydellä on hyvä vetolujuus, mutta sen joustavuus ja pehmeys estävät sen käytön työntämiseen.
Yleisimpiä köysimateriaaleja ovat luonnonkuidut kuten manilla, sisal ja hamppu, keinokuidut kuten nailon, polypropyleeni ja polyesteri sekä eläinperäiset materiaalit kuten karva ja hius. Metallista, kuten teräksestä, valmistettavaa köyttä kutsutaan vaijeriksi. Tällä hetkellä maailman kestävin köysi on polyeteeniä.
Köysien kiinnittämiseksi, sitomiseksi ja päättelyksi käytetään solmuja. Saman asian saa tehtyä myös siistimmin ja kestävämmin pleissauksella. Köyden päähän langalla tehtävää päättelyä sanotaan rihmaukseksi.
Erityisesti merimiehet ovat olleet taitavia käsittelemään erilaisia köysiä, koska laivojen sitominen touveihin ja raskaiden mastojen ohjaus vaatii paljon sekä köysiltä että niiden käsittelijöiltä.
Köysillä ja solmuilla on ollut ratkaiseva merkitys ihmiskunnan historiassa.
Operaatio Gomorrah
Operaatio Gomorrah oli koodinimi sarjalle brittiläisten ja yhdysvaltalaisten toisen maailmansodan aikaisia ilmahyökkäyksiä Hampuriin 24. heinäkuuta – 2. elokuuta 1943. Se oli aikanaan ilmasodankäynnin historian raskain hyökkäys.
Operaation muotoili alun perin brittiläinen ilmamarsalkka Arthur Harris. Se toteutettiin Kuninkaallisten ilmavoimien ja Yhdysvaltain armeijan ilmavoimien (erityisesti 8th Air Force Bomber Command) yhteisoperaationa, jossa nämä suorittivat kolme päivää ja kaksi yötä kellon ympäri kestävän pommitustehtävän: päivällä hyökkäsivät yhdysvaltalaiset, pimeän aikaan britit.
28. heinäkuuta vastaisena yönä pommitukset huipentuivat tulimyrskyyn. Ensin talojen rakenteita rikottiin (eli ”avattiin”, kuten asia operaation suunnitelmissa ilmaistiin) räjähdyspommeilla ja sitten niihin pudotettiin palopommeja. Tulimyrskyn syntyyn vaikuttivat epätavallisen lämmin sää sekä hyökkäysten suunnittelu niin, että kaupungin palokunnat jäivät loukkuun kaupungin keskustaan kun pommituksia jatkettiin palopommeilla keskustan ympärillä. Valtava pintapalo (kaikkiaan noin 20 km² syttyi) aikaansai jopa 65 m/s tuulia sekä jopa 800 °C:n lämpötiloja. Myrskytuuli tempasi mukaansa puita, kattoja ja ulkona olevia ihmisiä. Katujen päällyste syttyi kuumuudesta ilmiliekkiin. Kuumuus ja hapen puute surmasivat paljon myös pommisuojiin hakeutuneita.
Operaatio Gomorrah johti noin 35 000–45 000 kuolemaan ja muihin henkilövahinkoihin 125 000:lle sekä jätti yli 1 000 000 siviiliä asunnottomiksi. Pommeja pudotettiin yhteensä lähes 10 000. Liittoutuneiden tappiot olivat vähäiset.
Sana
Kielitieteessä sana on kielen kirjoitettu tai puhuttu yksikkö, joka sisältää merkityksen. Usein on hyödyllistä tunnistaa kolme eri käsitettä, joita vapaassa kielenkäytössä kutsutaan sanaksi:
Sanat jakautuvat morfeemeihin, jotka edelleen jakautuvat foneemeihin. Lauseet sisältävät yhden tai useamman sanan. Sana, jota ei voi edelleen segmentoida on ns. perussana.
Partikkeli (sanaluokka)
Partikkelit eli apusanat ovat sanaluokka yleensä taipumattomille sanoille, jotka eivät saa määritteitä eivätkä itse toimi määritteinä.
Partikkelit voidaan jakaa konjunktioihin (esimerkiksi "että", "jotta", "koska", "kun", "vaikka") ja interjektioihin eli huudahdussanoihin (esimerkiksi "hei", "oh", "kas"). Aiemmin partikkeleihin laskettiin kuuluvaksi myös adverbit ja adpositiot, mutta nykyään ne lasketaan erillisiksi sanaluokiksi.
Erityinen partikkelien alaluokka on liitepartikkelit, jotka eivät ole itsenäisiä sanoja vaan esiintyvät toisen sanan yhteydessä. Suomessa ne ovat sanan jäljessä, kuten "ko/-kö" (esimerkiksi sanassa "minäkö") ja "-kin" (esimerkiksi sanassa "minäkin").
Avoin yhteiskunta
Avoin yhteiskunta on ranskalaisen filosofi Henri Bergsonin luoma sekä Karl Popperin popularisoima ja edelleen kehittämä käsite, jonka Popper esitteli vuonna 1945 julkaistussa kirjassaan "Avoin yhteiskunta ja sen viholliset". Ideaalisena yhteiskuntana nähtiin äärimmäisen läpinäkyvä demokratia, joka on avoin muutoksille ja perustuu ihmisoikeuksille sekä panarkismille.
Avoimen yhteiskunnan vastakohta on suljettu yhteiskunta. Avoimessa yhteiskunnassa yksilöt tekevät henkilökohtaisia päätöksiä. Suljetussa, maagisessa eli heimokantaisessa eli kollektiivisessa yhteiskunnassa yksilön etu on toissijainen. Suljetun yhteiskunnan piirteitä ovat totalitarismi ja autoritarismi.
Totalitarismi tukeutuu kollektivismiin vaatimuksenaan se, että yksilön tulee luopua itsekkyydestä ja toimia yhteishyvää silmällä pitäen. Oikeudenmukaisuus samaistetaan ryhmän etuun.
Individualisti huomauttaa, että egoismin vastakohta on altruismi eikä suinkaan kollektivismi. Vallassa oleva yhteiskuntaluokka toimii sekin itsekkäästi ja propagandassaan syyttää itsekkyydestä niitä, jotka eivät alistu.
Valtion tehtävä on turvata yksilön perusoikeudet, ja yksilö on siksi valmis luopumaan osasta suvereniteettiaan. Asia kääntyy nurinpäin, kun valtion edun turvaamiseksi lähdetään rajoittamaan kansalaisten oikeuksia. Autoritaristinen valtio eli suljettu yhteiskunta pyrkii valvomaan kansalaistensa mielipiteitä ja jopa moraalia. Moraalisen vastuun siirtäminen pois yksilöltä johtaa moraalin turmeltumiseen. Avoimessa yhteiskunnassa yksilö kontrolloi valtiota eikä päinvastoin.
Popperin määritelmän mukaan suljettu yhteiskunta ei kykene omaehtoisiin muutoksiin.
Popper arvostelee voimakkaasti Platonia, jonka esittämä filosofien johtama luokkayhteiskuntainen valtio on hänen tulkintansa mukaan kunnioittamiensa Sokrateen ja Demokritoksen ajatuksien vastainen. Popper lainaa Demokritosta: "...ja vaikka harvat saattavat panna alulle toimenpiteen, olemme kaikki kykeneviä sen arvioimiseen."
Vuonna 1947 Popper perusti klassista liberalismia puolustavan Mont Pelerin Society -ryhmän yhdessä ystävänsä Friedrich Hayekin, Milton Friedmanin, Ludwig von Misesin ym. kanssa.
Konsonantti
Konsonantit eli kerakkeet ovat vokaalien ohella ihmiskielen äänteiden toinen ryhmä. Konsonantit tuotetaan muodostamalla este ääntöväylään kielen, huulten, hampaiden tai äänihuulten avulla.
Konsonanttien pääryhmät ovat resonantit ja obstruentit.
Resonantit muodostetaan avauman avulla:
Obstruentit muodostetaan supistuman avulla:
Ääntämispaikalla tarkoitetaan konsonantin tuottamisessa olennaista kohtaa ääntöväylässä ts. kohtaa, jossa tuotetaan konsonantista riippuen sulku tai supistuma. Konsonanttien ääntämispaikat huulista nieluun ovat seuraavat:
Konsonanttien soinnillisuus syntyy siten, että samaan aikaan kun johonkin em. ääntämispaikoista muodostetaan sulku tai supistuma äänihuulet värähtelevät. Resonantit ovat tavallisesti aina soinnillisia, mutta esimerkiksi yhdessä suomen sukukielistä, mokšassa, esiintyy soinniton " r-" ja " l"-äänne.Harmennetut alueet kuvaavat äänteitä, joita IPA:n mielestä ei voi luonnollisesti ääntää. Sarakkeiden oikeanpuoleinen äänne on soinnillinen, vasen soinniton.
Lisäksi on olemassa kaksoisartikuloidut pulmoniset konsonantit:
Ja myös affrikaatat:
Tetris
Tetris () on tietokonepeli, jonka on alun perin tehnyt neuvostoliittolainen Aleksei Pažitnov kesäkuussa 1984 ja jonka Vadim Gerasimov siirsi IBM PC:lle.
Tetriksessä on tarkoitus kerätä pisteitä pudottelemalla neljästä laatikosta koostuvia palikoita (tetrominoja, joita on seitsemän erilaista) ja koota niistä vaakasuoria rivejä. Kun rivin saa kokonaiseksi, se poistetaan ja ylempänä olevat rivit putoavat yhden alemmaksi. Täyttämällä kaksi tai kolme riviä kerralla saa enemmän pisteitä. Tämä toimenpide neljälle riville samanaikaisesti on nimeltään "tetris".
Tetris-pelistä on tehty käännös lähes kaikille kotitietokoneille ja pelikonsoleille, aluksi Elektronika 60:lle (neuvostoliittolainen PDP-11-klooni), sitten IBM PC:lle. Peli tuli lännessä tunnetuksi vuosina 1986 ja 1987, jolloin siitä julkaistiin versiot monille kotitietokoneille. Samoihin aikoihin se ilmestyi myös kolikkopelinä, jossa ruutu oli jaettu kahtia siten, että kaksi pelaajaa pystyi kilpailemaan keskenään samanaikaisesti. Spectrum Holobyten julkaisemassa versiossa PC:lle ja Amigalle oli hienot venäläisiä maisemia sisältäneet taustakuvat ja venäläisistä kansansävelmistä muodostetut musiikit, kun taas esimerkiksi Mirrorsoftin versiot Amigalle ja Atari ST:lle olivat nopeasti tehtyjä.
Tietokoneversioita myytiin jo niiden ilmestyessä halpapeleinä pelin yksinkertaisen luonteen vuoksi. Useimpia versioita ei myyty täyshintaisina peleinä, ja Tetriksestä ilmestyi tietokoneille muutenkin lukuisia harrastelijoiden tekemiä ilmaisia versioita. Nintendon Game Boyn versio vuodelta 1989 on levinnein Tetriksen versio, koska peliä jaettiin Game Boyn mukana. Pažitnov itse ei saanut pelistä tekijänpalkkioita ennen vuotta 1996, jolloin hänestä tuli Yhdysvaltain kansalainen.
Suomessa pelin arvosteli Niko Nirvi huhtikuun 1988 "MikroBitissä". Peli sai täydet viisi tähteä, ja arvostelija totesi: ”hyvin on veli venäläinen pelin tehnyt”.
Game Boyn mukana jaellun suositun Tetriksen version musiikkikappaleista tunnetuin on "Korobeiniki" (), joka ei sisältynyt laisinkaan Pažitnovin alkuperäiseen peliin. Se on alun perin venäläinen kansanlaulu, mutta monissa länsimaissa se tunnetaan ensisijaisesti Tetris-melodiana. Suomessa laulu on levytetty useasti lastenlauluna nimellä "Kulkukauppias" Saukin sanoittamana. "Korobeiniki" kertoo matkustajasta, joka kiertelee kaupustelemassa rihkamaa kylästä toiseen. "Korobeinikin" sovitti Game Boy -versioon Hirokazu Tanaka. Nykyään Tetris Holdingilla on yksinoikeus Korobeinikin käyttöön videopeliteollisuudessa.
Civilization
Sid Meier's Civilization (yleisesti Civilization) on MicroProsen kehittämä vuonna julkaistu strategiapeli.
Peli on "Civilization"-pelisarjan ensimmäinen videopeli. Peli on julkaistu muun muassa Amigalle, Atari ST:lle, Macintoshille, MS-DOSille sekä NEC PC-9801:lle.
Pelin suunnittelivat Sid Meier ja Bruce Shelley, joista jälkimmäinen tunsi 1980-luvulla julkaistun samannimisen lautapelin entuudestaan.
Peli alkaa vuodesta 4000 eaa., josta on tarkoituksena kehittyä ja laajentua vuosisatojen halki aina moderniin aikaan ja lähitulevaisuuteenkin asti. Peli päättyy vuoteen 2050, ellei pelaaja kykene kukistaamaan kaikkia vastustajiaan (tai päinvastoin) tai jokin sivilisaatio pystyy tekemään onnistuneen avaruuslennon Alfa Centauriin. Pelissä perustetaan kaupunkeja ja niiden kasvun parantamiseksi viljellään maata ja rakennetaan teitä. Kaupunkeihin voi rakentaa erilaisia rakennuksia, jotka parantavat niiden ominaisuuksia; kasvu- ja rakennusnopeutta, puolustuskykyä sekä tutkimuksien edistämistä. Keksinnöt vaihtelevat pyörästä ydinvoimaan ja uuden tekniikan löytäminen avaa uusia mahdollisuuksia kehittyneemmille sotajoukoille ja keksinnöille.
Pelaaminen on vuoropohjaista. Pelin lajityyppiä kutsutaan myös 4X-strategiaksi.
Pelistä tuli välittömästi erittäin suosittu, ja se kuuluu yhä kaikkien aikojen arvostetuimpien tietokonepelien joukkoon. Peli arvosteltiin Suomessa Pelit-lehden ensimmäisessä numerossa huippuarvosanoin (Pelit 1/92, 96 pistettä).
Amiga Format -lehti antoi pelille arvosanan 94% arvostelussaan.
ACE -lehti antoi pelille arvosanan 95% arvostelussaan.
Pelisarjaan on julkaistu useita uudempia versioita. Pelistä on julkaistu myös useita "klooneja".
Fonetiikka
Fonetiikka on tieteenala, jossa tutkitaan puhetta: ihmisäänen ja kielen äänteiden – vokaalien ja konsonanttien – syntyä, niiden akustista luonnetta ja kuulosignaalin tulkitsemista. Fonetiikka lasketaan usein kielitieteen osa-alueeksi. Toisaalta esimerkiksi Helsingin yliopistossa fonetiikkaa opetetaan käyttäytymistieteelliseen tiedekuntaan kuuluvalla "käyttäytymistieteiden laitoksella", kun muu teoreettinen kielentutkimus on pitkälti humanistisen tiedekunnan "nykykielten laitoksen" toimialaa. Lähelle fonetiikkaa menevä kielitieteen tutkimusalue on fonologia.
Fonetiikka jaetaan edelleen
1. Artikulatoriseen fonetiikkaan
2. Akustiseen fonetiikkaan sekä
3. Auditiiviseen fonetiikkaan
Artikulatorisessa fonetiikassa tutkitaan puheessa käytettävien äänteiden tuottamista ääntöväylällä. Pääasiallisena tutkimuskysymyksenä on, miten ääntöväylän eri osat, artikulaattorit (kieli, huulet, leuka, kitalaki, hampaat jne), käyttäytyvät itsessään ja suhteessa toisiinsa.
Äänteiden muodostuksen eli artikulaation tutkimuksessa käytetään usein apuna kokeellisia menetelmiä. Voidaan esimerkiksi mitata, millä tavalla kieli koskee kitalakeen puheenmuodostuksen aikana käyttämällä elektropalatografiaksi (EPG) kutsuttua menetelmää. Tiedon keräämisen ajaksi koehenkilölle asetetaan useilla elektrodeilla päällystetty tekokitalaki. Henkilön puhuessa koje mittaa, miten, missä ja kuinka kauan kieli koskee tiettyihin elektrodeihin eri äänteitä tuotettaessa.
Akustinen fonetiikka tutkii kielellisten ilmausten akustista rakennetta sekä puheen akustiikkaa. Tutkimuksessa voidaan keskittyä esimerkiksi tunnetilojen vaikutukseen tai puhe-elimistön ja akustisen vastaavuuteen.
Auditiivinen fonetiikka tutkii puheen auditiivista prosessointia, akustisten signaalien ja puheen havaitsemisessa tapahtuvia reaktioita ja esimerkiksi akustisten signaalien ja auditiivisten vasteiden yhteyksiä.
Virke
Virke on oikeinkirjoituksen perusteella määrittyvä tekstin jakso, joka alkaa suuraakkosella ja loppuu niin sanotusti isoon välimerkkiin eli pisteeseen, huutomerkkiin tai kysymysmerkkiin.
Lauseopillisesti tarkasteltuna virke yleensä muodostuu vähintään yhdestä päälauseesta, jonka lisäksi siinä voi olla muita päälauseita sekä sivulauseita. Tällaista toisiinsa liittyvien lauseiden kokonaisuutta voidaan kutsua myös yhdyslauseeksi. Virkkeestä puhuttaessa huomio kiinnittyy lauserakenteen sijasta laajempaan tekstirakenteeseen, jonka osana virke toimii. Arkikielessä virkkeen ja lauseen ero kuitenkin usein hämärtyy.
Etenkin puheenomaisessa tekstissä voi tavata myös virkkeitä, joissa ei ole yhtään varsinaista lausetta, eli "vaillinaisia lauseita", joista puuttuu persoonamuotoinen verbi:
Wattitunti
Wattitunti (tunnus Wh, W h tai W·h) on energian yksikkö, joka vastaa watin tehoa tunnin ajan. Sähköenergian määrää mitattaessa käytetään usein kilowattituntia (tunnus kWh tai kW·h). Isommassa mittakaavassa, esimerkiksi energian tuotannossa ja voimalaitoksista puhuttaessa, käytetään "megawattituntia, MWh" (1 MWh = 1 000 kWh), "gigawattituntia, GWh" (1 GWh = 1 000 000 kWh) tai "terawattituntia, TWh" (1 TWh = 1 000 000 000 kWh).
SI-järjestelmässä energian varsinainen yksikkö on joule, joka on toisessa muodossa wattisekunti; siten 1 kWh = 3,6 MJ.
Kilo, mega, giga, ja tera ovat useimmiten käytetyt etuliitteet.
Itä-Suomen viestipataljoona
Itä-Suomen viestipataljoona (lyhenne I-SVP) on Suomen maavoimien valmiusyhtymään Karjalan prikaatiin kuuluva viestiaselajin joukkoyksikkö Vekaranjärvellä Kouvolassa.
Itä-Suomen viestipataljoona vaalii Helsingissä 1. lokakuuta 1930 perustetun Viestipataljoona 2:n perinteitä.
Pataljoona perustettiin kesällä 1998, kun Keuruulla toiminut Keski-Suomen viestipataljoona lakkautettiin ja sen pääosat siirrettiin Vekaranjärvelle. K-SVP oli muodostettu yhdistämällä 4. erillinen viestikomppania ja 5. erillinen viestikomppania ja myöhemmin vielä 3. erillinen viestikomppania.
Itä-Suomen viestipataljoona kouluttaa kenttäviestitoimintaan yhtymän viestijärjestelmä 2 -kalustolla, joka on asennettu Patrian valmistamiin XA-202-sarjan panssaroituihin ajoneuvoihin (Viestipasi). 1. viestikomppaniassa käytetään CL600-laitesuojiin sijoitettuja viestiasemia, jotka vastaavat toiminnaltaan viestipasiin sijoitettua asemaa.
Pataljoona antaa viestijoukkojen koulutuksen lisäksi myös Karjalan prikaatin sotilaspoliisikoulutuksen Esikuntakomppaniassa. Pataljoonan komentajana toimii everstiluutnantti Janne Jokinen.
Merkantilismi
Merkantilismi eli merkantiilijärjestelmä oli itsevaltiuden ajan kauppa- ja teollisuuspolitiikkaa, jota toteutettiin 1500-luvulta 1800-luvulle. Tavoitteena oli ylijäämäinen kauppatase, eli viennin oli oltava tuontia suurempi. Tämä saavutettiin monopoleilla, tulleilla ja kauppakielloilla, jotka estävät merkantilismin mielestä haitallista kilpailua. Lisäksi pyrittiin voimakkaasti edistämään teollisuutta, erityisesti tuonnin korvaamiseksi kotimaisella tuotannolla. Merkantilismin taustalla oli käsitys, jonka mukaan maailman varallisuus (ennen kaikkea jalometallivarat) on vakio, ja jokainen itseään kunnioittava valtio pyrkii haalimaan siitä itselleen mahdollisimman suuren osan.
Joskus merkantilistinen politiikka sai pikkumaisia piirteitä: saatettiin esimerkiksi kieltää kahvinjuonti tai määrätä kuinka leveät pitsit kauluksessa sai olla. Joissakin tapauksissa valtion virkamiehet puuttuivat jopa kankaan kuviointiin. Merkantilismi johtikin laajaan salakuljetukseen.
Tärkeimpänä tällaisen talouspolitiikan kehittäjänä oli 1600-luvulla elänyt Aurinkokuningas Ludvig XIV:n talousneuvoja Jean-Baptiste Colbert. Ranskalaista merkantilismia on hänen mukaansa nimitetty colbertismiksi. — Saksassa kehittyi merkantilismia vastaava oppi kameralismi, joka käsitteli ruhtinaiden valtionrahaston hoitamis- ja kartuttamisperiaatteita.
Suurimmat toiveet merkantilismin toimivuudesta murensi valistusfilosofi David Hume 1700-luvulla kehittämällään rahan kvantiteettiteorialla, jonka mukaan rahamäärän kasvu yhteiskunnassa ei johda tuotannon lisääntymiseen vaan ainoastaan inflaatioon.
Käsitettä pidetään anakronistisena, sillä aikalaiset eivät käyttäneet nimeä merkantilismi. Ensi kerran nimitystä käytti, hyvin kriittisesti, Adam Smith. Merkantilismi ei myöskään ollut yhtenäinen teoria tai talouspolitiikka.
John Locken Toinen tutkielma osoitti, että vauraus ei ole vakio, vaan ihmisten toiminta voi lisätä sitä, joten yhden kansakunnan hyöty ei ole toisilta pois.
Liberaalit ovat valistusajasta asti kritisoineet vahvasti merkantilismia ja sen myöhempää muunnelmaa uusmerkantilismia. Heidän mukaansa ne hyödyttävät vain valtion suosimia yrittäjiä, kun taas vapaakauppa olisi kansalaisten kokonaisedun mukaista. Liberaalien mukaan suhteellisen edun periaate todistaa, että kansakunnan kannattaa keskittyä siihen, mitä se tekee tehokkaimmin, ja tuoda ulkomailta se, minkä ulkomaat tekevät halvemmalla.
Britanniassa kauppaa vapautettiin 1700- ja 1800-luvun ajan ja päädyttiin lähes täyteen vapaakauppaan (klassinen liberalismi). Ranskassa kaupan vapauttaminen alkoi vasta Ranskan vallankumouksesta (1789), mutta Saksassa merkantilistinen politiikka säilyi vahvana myös 1800-luvulla, aina natsi-Saksan kukistumiseen asti.
Sortovuodet
Sortovuodet eli sortokaudet olivat ajanjaksot 1899–1905 (ensimmäinen sortokausi) ja 1908–1917 (toinen sortokausi), jolloin Venäjän keisarikunta yritti venäläistää Suomea. Nimi ”sortovuodet” on otettu käyttöön jälkeenpäin, ensimmäisestä sortokaudesta käytettiin nimeä routavuodet.
Ensimmäisellä sortokaudella muun muassa kerättiin Suuri adressi ja perustettiin vastarintajärjestö Kagaali, joka järjesti kutsuntalakkoja. Toisella sortokaudella annettiin yhdenvertaisuuslaki, joka antoi maassa asuville venäläisille oikeuden hakea virkoja ilman Suomen kansalaisuutta, sekä käynnistettiin jääkäriliike. Sortokausi päättyi Venäjän vallankumoukseen.
Luettelo urheilulajeista
Tämä on luettelo urheilulajeista.
Siirry kirjaimeen ? A B C D E 
F G H I J K L M 
N O P Q R S T U
V W X Y Z Å Ä Ö
Konstantinus II
Konstantinus II (316–340) oli Konstantinus Suuren ja keisarinna Faustan vanhin poika. Hän hallitsi Rooman läntisimpiä provinsseja vuosina 337–340.
Konstantinus nimitettiin apukeisariksi (caesar) jo 1-vuotiaana. Hän seurasi lapsena isäänsä monille sotaretkille ja johti 16-vuotiaana visigoottien vastaista taistelua Tonavan rintamalla. Hänen nuoren ikänsä vuoksi johtajuus lienee kuitenkin ollut nimellistä.
Isänsä kuoltua Konstantinuksesta tuli keisari yhdessä veljiensä Constantius II:n ja Constansin kanssa. Konstantinus sai hallittavakseen Gallian, Britannian ja Hispanian. Hän ei kuitenkaan ollut ilmeisesti tyytyväinen saamaansa osuuteen valtakunnasta, sillä vuonna 340 hän ryhtyi sotatoimiin veljeänsä Constansia vastaan aikoen vallata tältä Italian. Valtaus epäonnistui surkeasti, sillä Konstantinus sai surmansa väijytyksessä Aquileian kaupungin lähellä.
Konstantinuksen lyhyestä hallintokaudesta on säilynyt vain vähän tietoja. Voidaan tosin olettaa, että hän oli korkeintaan keskinkertainen kyvyiltään. Konstantinus Suuren vanhimpana poikana hänen olisi kuulunut periä koko valtakunta, mutta ilmeisesti hänen isänsä ei luottanut hänen kykyihinsä ja päätti poikkeuksellisesti tehdä kaikki kolme poikaansa vallanperijöiksi.
Deuterium
Deuterium (D tai H) on vedyn isotooppi. Deuteriumytimessä, deuteronissa, on yksi protoni ja yksi neutroni. Deuteriumia on noin 0,015 % kaikesta vedystä. Deuteriumista käytetään joskus nimitystä raskas vety. Deuteroiduksi sanotaan ainetta, jossa vedyt on korvattu deuteriumilla. Deuteroitu vesi, raskas vesi (DO), koostuu kahdesta deuterium-atomista ja yhdestä happiatomista.
Raskasta vettä käytetään muun muassa ydinteknologiassa ja neutriinoilmaisimissa. Lisäksi deuteriumilla on käyttöä aineen rakenteen ja kemiallisten reaktioiden tutkimuksessa kemiassa ja biokemiassa. Deuteroituja aineita käytetään muun muassa massaspektrometrillä tehtävissä mittauksissa, infrapunaspektroskopiassa, neutronisironta-kokeissa, ja NMR-spektroskopiassa.
Deuteroni on ainoa stabiili kahden nukleonin muodostama ydin. Tämä johtuu pohjimmiltaan Paulin kieltosäännöstä, joka ei salli identtisten hiukkasten olemista samassa kvanttitilassa. Siksi kahden protonin ja kahden neutronin systeemit eivät voi olla tilassa, jossa niiden spinit ovat samansuuntaiset.
Munkkivuori
Munkkivuori () on noin 4 600 asukkaan osa-alue Munkkiniemen kaupunginosassa Länsi-Helsingissä.
Munkkivuori on Herttoniemen ohella hyvä esimerkki 50-luvun lähiöstä. Rakennukset on sijoiteltu ympäristöön maaston muotoja mukaillen. Autoliikenne on järjestetty ulkosyötteisesti Ulvilantieltä, joka kiertää koko alueen. Lamellitalojen seassa on paljon 8-kerroksisia pistetaloja, Ulvilantie 19:ssä kolme 10-kerroksista tornia. Jokaisen talon vieressä on metsäistä puistoa.
Munkkivuori sijaitsee kantakaupungin välittömässä läheisyydessä. Talin golfkenttä, Pajamäki, Niemenmäki ja Munkkiniemi ovat lähellä. Ostoskeskus oli Suomen ensimmäinen lajissaan vuonna 1959. Suunnittelussa otettiin huomioon mahdollinen metroasema. Ostoskeskus on edelleen elinvoimainen: palveluita on tarjolla paljon ja laajennusta suunnitellaan.
Talin urheilupuistossa sijaitsevat golfkentän lisäksi jalkapallohalli, tennishallit sekä keilahalli. Alue soveltuu monipuoliseen urheiluun ja liikuntaan.
Munkkivuori on saanut nimensä Munkkiniemen mukaan. Nimi otettiin käyttöön vasta, kun Munkkivuoren lähiötä 1950-luvulla alettiin rakentaa. Munkkiniemen nimi periytyy sitä vastoin satojen vuosien takaa ja viitannee seudun useiden muiden munkkiaiheisten paikannimien tavoin virolaiseen Padisen luostariin. Nimen alkuperästä kerrotaan tarkemmin artikkelissa Munkkiniemi.
Munkkivuori rakennettiin metsäkaupungin periaatteilla. Vuonna 1959 avattiin Munkkivuoreen Suomen ensimmäinen ostoskeskus. Olavi Kanteleen suunnittelema Munkkivuoren kirkko valmistui vuonna 1963.
Munkkivuoren kadut on nimetty länsisuomalaisten kaupunkien mukaan. Ulvila menetti kaupunkioikeudet Porille vuonna 1558 ja muuttui kaupungiksi uudelleen vuoden 2000 alussa. Keskiaikainen Teljän kauppapaikka sijaitsi Kokemäellä keskustaajaman Tulkkilan liepeillä.
Alueella toimii kaksi koulua, Helsingin ranskalais-suomalainen koulu lukioineen sekä Munkkivuoren ala-aste.
Munkkivuori sijaitsee hyvien liikenneyhteyksien varrella: Turun moottoritien päässä sekä Vihdintien liikenneympyrän vieressä.
Keskustaan pääsee bussilinjoilla 14, 18 ja 39, Pasilaan ja Itäkeskukseen linjalla 58 sekä Viikkiin ja Kontulaan linjalla 57. Lisäksi alueelle pääsee Jouko-linjoilla, linjalla 52 sekä reilun kilometrin kävelyn päästä runkolinjalta 550.
Myllypuro
Myllypuro () on Helsingin 45. kaupunginosaan Vartiokylään kuuluva osa-alue Itä-Helsingissä, Kehä I:n länsi- ja Itäkeskuksen pohjoispuolella. Myllypuro muodostaa oman peruspiirinsä. Alueen keskusta uudistetaan voimakkaasti 2010-luvun alussa, muun muassa ostoskeskuksen kortteli rakennetaan kokonaan uudelleen.
Alueen nimi viittaa sen halki virtaavaan puroon, jonka varrella esiintyy jo 1700-luvun kartassa paikannimi Grötkvarn (puuromylly). Alue liitettiin Helsingin kaupunkiin vuoden 1946 suuressa alueliitoksessa. Alkujaan Herttoniemen kylään ja 43. kaupunginosaan kuulunut Myllypuro siirrettiin Vartiokylään vuonna 1959 ja muodostettiin siihen kuuluvaksi osa-alueeksi, jolloin nimi tuli viralliseen käyttöön. Alueen kadut on nimetty pääosin myllyyn liittyvän aihepiirin mukaan.
Myllypurossa asuu 10 705 asukasta (1.1.2014), työpaikkoja alueella on noin 1 600 (31.12.2012).
Myllypuron keskuksessa, alueen itäosassa toimii metroasema (1986). Alueella liikennöi metron liityntälinja 92 (Itäkeskus (M) - Myllypuro (M) - Alakiventie). Lisäksi metroaseman ja alueen keskuksen itäpuolella Kehä I:llä liikennöi useita bussilinjoja.
Myllypuro on metsäinen ja kallioinen väljästi rakennettu asuinalue. Vapaasti tonteilla seisovat talot sijoittuvat runsaan puuston ja kalliosaarekkeiden väliin. Kerrostaloalue on pääosin 1960-luvulla rakentunut esikaupunkialue, ja suuri osa taloista on peruskorjattu.
Myllypuron keskusta uudistettiin 2010-luvun vaihteessa. Vanha ostoskeskus purettiin vuonna 2009 ja se korvattiin uudella, selvästi suuremmalla keskuskorttelilla. Lisäksi sen läheisyyteen on rakennettu ja rakennetaan uusia asuinrakennuksia. Metron vieressä on suurta osaa Itä-Helsingistä palveleva Myllypuron terveysasema. Uusille toimitiloille on varattu useita tontteja.
Myllypuron länsiosassa on laaja pientaloalue, josta uusin osa eli niin sanottu Hallainvuorentien alue on rakentunut 2000-luvun alussa. Myllypuron keskuksen eteläpuolelle Alakiventielle valmistui 2018 uusi puistoalue paikalle, josta vuosi­tuhannen vaihteessa jouduttiin purkamaan asuintaloja ja päiväkoti entisen kaato­paikan aiheuttaman maaperän pilaantumisen takia. Etelä-Myllypuroon on rakennettu uutta Myllykylän puupientaloaluetta vuodesta 2009.
Myllypuron peruspiirissä toimii neljä suomenkielistä sekä yksi ruotsinkielinen päiväkoti. Alueella sijaitsevat lisäksi ala-asteen sekä yläasteen koulut.
Myllypurossa on hyvien kulkuyhteyksien (metro ja Kehä I) päässä koko kaupungin mittakaavassakin huomattavia liikuntapaikkoja: monitoimihalli Liikuntamyllyn, salibandyhalli Arena Center Myllypuron ja jalkapallohalli Pallomylly (2009). Pallomyllyn yhteydessä asuinalueen eteläpuolella on laaja Myllypuron liikuntapuisto.
Kaupunginosassa sijaitsee Helsinki Metropolian ammattikorkeakoulun, Myllypuron kampus. Se on suurin Metropolian neljästä kampuksesta: Myllypurossa opiskelee noin 6 000 opiskelijaa ja työskentelee noin 500 henkilöä. Vuosina 2018-2019 Myllypuroon valmistuu osin metroradan päälle uusi kampuskokonaisuus Metropolian käyttöön.
Myllypurossa sijaitsee Myllypuron kuntoutuskoti, joka on tarkoitettu mielenterveyskuntoutujille.
Marjaniemi
Marjaniemi () on Helsingin 45. kaupunginosaan eli Vartiokylään kuuluva merellinen ja pientalovaltainen osa-alue Itä-Helsingissä.
Marjaniemi sijaitsee Strömsinlahden ja Vartiokylänlahden rannalla, Itäkeskuksen eteläpuolella. Marjaniemen rannan edustalla sijaitsevat Iso Koivusaari sekä pienemmät Pieni Koivusaari, Syvännesaari, Harjakari ja Härkäsaari luetaan myös Marjaniemen osa-alueeseen.
Marjaniemi on ollut Vartiokylään kuuluvan osa-alueen virallisena nimenä vuodesta 1959 lähtien. Nimi on ollut yleisesti käytössä vuodesta 1925, jolloin perustettiin Oy Marjaniemen Huvilayhdyskunta – Marudds Villasamhälle Ab. Nimen lähtökohtana on jo vuoden 1751 kartassa esiintyvä paikannimi Marängen, josta suomenkielisen nimen alkuosa Marja on äänteellinen mukaelma. Ruotsin kielen sana "mar" tarkoittaa 'märkää rantaniittyä, vesijättömaata'. Marjaniemi liitettiin Helsingin kaupunkiin vuoden 1946 suuressa alueliitoksessa osana Vartiokylää.
Asukkaita Marjaniemessä on 1964 (1.1.2005); työpaikkoja alue tarjosi 257:lle (31.12.2003).
Marjaniemeläiset maksoivat tuloveroja vuodessa keskimäärin 33 621 euroa taloutta kohti.
Marjaniemen lähialueita ovat pohjoispuolella sijaitsevan Itäkeskuksen ohella Roihuvuori lännessä, Puotila koillisessa sekä Tammisalon, Vartiosaaren ja Vuosaaren Meri-Rastilan osa-alueet merenlahden toisella puolella.
Marjaniemen länsiosissa on uimaranta (Kivalontien vierellä). Marjaniemessä toimii kaksi pursiseuraa (Marjaniemen purjehtijat ja Marjaniemen venekerho), sekä yksi Suomen suurimmista melontaseuroista (Marjaniemen melojat).
Marjaniemi oli 1900-luvun alkupuolella kesähuvila-aluetta, ja sitä käytettiin kieltolain aikana pirtun salakuljetuksen tukikohtana.
Bussi 98 tarjoaa liityntäyhteyden Rastilan sekä Itäkeskuksen metroasemalle. Öisin Marjaniemen kautta ajaa bussi 95N rettiä Rautatientori–Tammisalo–Marjaniemi–Mellunmäki–Länsimäki.
J. Karjalainen Electric Sauna-yhtye julkaisi vuonna 2001 albumin Marjaniemessä, joka sisälsi singlen "Verinen mies". Laulu kuvailee tarinankertojan ikäviä lapsuudenkokemuksia Marjaniemestä.
Tim Berners-Lee
Sir Timothy "Tim" John Berners-Lee (s. 8. kesäkuuta 1955 Lontoo, Iso-Britannia) on englantilainen tietojenkäsittelytieteilijä, joka tunnetaan parhaiten World Wide Webin (WWW) kehittäjänä. Keksinnöstään hänet on palkittu useita kertoja. Hän vastaanotti ensimmäisenä 15. kesäkuuta 2004 miljoonan euron suuruisen Millennium-palkinnon. Tim Berners-Lee sai myös toisen merkittävän kunniapalkinnon, kun 16. heinäkuuta 2004 kuningatar Elisabet II aateloi hänet myöntämällä hänelle Brittiläisen imperiumin ritarikunnan komentajan arvon. Berners-Lee on saanut myös Turing-palkinnon vuonna 2016. Berners-Lee on valittu Internet Hall of Fameen vuonna 2012.
Berners-Lee työskentelee nykyään Massachusetts Institute of Technologyn yhteydessä toimivan World Wide Web Consortiumin johtajana.
Berners-Lee on koulutustaustaltaan fyysikko, mutta työskennellyt jo ennen WWW:n kehittämistä lähinnä tietotekniikan parissa.
Vuonna 2009 Berners-Lee pyysi anteeksi internetosoitteiden kauttaviivojen internetinkäyttäjille aiheuttamaa vaivaa ja ylimääräisten viivojen kuluttaman paperin ja musteen määrää.
Hän esiintyi Lontoon Olympialaisten 2012 avajaisissa omana itsenään.
Constans
Constans (320 – 28. tammikuuta 350) oli Konstantinus Suuren ja keisarinna Faustan nuorin poika. Isänsä kuoltua vuonna 337 Constansista tuli keisari yhdessä veljiensä Constantius II:n ja Konstantinus II:n kanssa. Veljesten keskinäisessä vallanjaossa Constansin valtapiiriksi määriteltiin Italian ja Afrikan alueet.
Constans joutui pian riitoihin valtakunnan läntisiä osia hallitsevan Konstantinus II:n kanssa. Konstantinus II yritti vallata Italian Constansilta vuonna 340, mutta Constansin joukot surmasivat hänet Aquileian lähistöllä. Constans valtasi itselleen veljensä alueet, eli hän hallitsi tämän jälkeen Rooman länsi- ja keskiosia, kun taas Constantius II hallitsi yhä edelleen itäosia.
Constans oli harras kristitty ja halusi toimia aktiivisesti kristinuskon yhtenäisyyden puolesta. Hän muun muassa tuki kirkkoisä Atanasiosta tämän taistelussa areiolaisia oppeja vastaan. Tämä tosin johti vaaralliseen vastakkainasetteluun hänen veljensä Constantiuksen kanssa, joka kannatti areiolaisuutta. Veljekset pystyivät kuitenkin sopimaan uskonnolliset erimielisyytensä. Ainakin he olivat yhtä mieltä siitä, että pakanauskonnot pitää tukahduttaa, ja niinpä he kielsivät vuonna 341 pakanalliset uhritoimitukset koko valtakunnan alueella.
Vaikka Constans saavuttikin joitakin merkittäviä voittoja muun muassa frankeista, hän ei kuitenkaan koskaan tullut suosituksi sotilaiden keskuudessa. Syy on saattanut olla hänen määräileväksi ja ahneeksi väitetyssä luonteessaan. Joka tapauksessa vuonna 350 kenraali Magnentius asettui Constansin vastaisen sotilaskapinan johtoon Galliassa. Constans huomasi pian olevansa hengenvaarassa ja yritti paeta kohti Hispaniaa, mutta Magnentiuksen kätyrit saivat hänet kiinni ja murhasivat hänet.
Parsek
Parsek (tunnus pc) eli parallaksisekunti on tähtitieteessä käytetty matkan mittayksikkö.
Parsek on etäisyys, jolta yksi astronominen yksikkö näkyy 1/3600 asteen eli yhden kaarisekunnin kulmassa. Kohteesta yhden parsekin päässä olevan tähden parallaksi on yksi (kaari)sekunti; tästä lyhenne parsek.
1 parsek on 206 265 Maan radan sädettä (au) ja 3,2616 valovuotta. Yksi valovuosi on noin 0,3066 parsekia. Aurinkoa lähin tähti Proxima Centauri on 1,29 parsekin päässä.
Parsekia käytetään, koska lähimpien tähtien etäisyyksiä mitataan trigonometrisesti (kolmiomittauksella). Tähtien etäisyyttä mitattaessa kolmion yhtenä sivuna on Maan radan säde. Tähtien vuotuiset siirtymät ovat hyvin pieniä Maan tehdessä kierroksensa Auringon ympäri.
Kun Maa liikkuu, tähdet tekevät ympyrää, ellipsiä tai suoraa viivaa tai jos ovat hyvin kaukana, näyttävät pysyvän paikallaan.
Kun tähtien vuotuisten liikekuvioiden suurin mitta mitataan, saadaan tähden parallaksi. Yksikään tähti ei ole niin lähellä meitä, että sen parallaksi olisi yksi kaarisekunti. Lähimmän tähden, Proxima Centaurin, parallaksi on 0,772 kaarisekuntia eli 772 millikaarisekuntia. Näin ollen sen etäisyys on 1,29 parsekia eli 4,22 valovuotta.
Tarkkoja parallaksimittauksia suoritti Hipparcos-satelliitti. Hyvin kaukana olevien tähtien parallaksit tunnetaan epätarkasti.
Parsek (pc) määritellään etäisyytenä, jolla yksi astronominen yksikkö ("au" eli 149 597 870 700 metriä), näkyy yhden kaarisekunnin (eli 1/3600 asteen) kulmassa. Yksi parsek on siis noin 206 265 astronomista yksikköä, eli noin 3,086 · 10 metriä.
Näissä kaavoissa Maan rataa katsotaan kuvitteellisesta, täsmälleen yhden parsekin päässä olevasta kohteesta.
Koska Maan ja Auringon keskimääräinen välimatka 1 au on 1,49598 · 10 km, niin
Toiseksi lähimmän tähden Alfa Centaurin etäisyys Maasta on noin 1,33 pc.
Linnunradan keskus on noin 8 kiloparsekin päässä Maasta. Andromedan galaksin etäisyys Maasta on 
900 kiloparsekia (900 kpc) eli 0,9 megaparsekia (0,9 Mpc).
Kaukaisin tunnettu kvasaari on 5500 megaparsekin eli
5,5 gigaparsekin (5,5 Gpc) päässä Maasta.
Tampereen tuomiokirkko
Tampereen tuomiokirkko on rakennettu vuosina 1902–1907. Se sijaitsee Tampereella Jussinkylässä. Ennen vuotta 1923, jolloin siitä tuli Tampereen hiippakunnan tuomiokirkko, kirkko tunnettiin "Johanneksen kirkkona". Arkkitehtonisestikin merkittävän kirkon on suunnitellut arkkitehti Lars Sonck, jolla oli suunnittelunsa esikuvana mm. Finströmin kirkko. Kirkko ja sen taideteokset edustavat kansallisromanttista tyylisuuntaa.
Kirkkosalin kuuluisat freskot on maalannut taidemaalari Hugo Simberg. Alttarin kahta puolta ovat maalaukset "Haavoittunut enkeli" ja "Kuoleman puutarha", jotka kuuluvat Simbergin tunnetuimpiin töihin ja joista hän teki myöhemmin useita uusia versioita. Lehterin kaidetta pitkin kirkkosalia kiertää fresko "Köynnöksenkantajat", jossa Jeesuksen opetuslapsia symboloivat kaksitoista alastonta pikkupoikaa kannattelevat ruusuköynnöstä. Pääholvin kattoon on maalattu kiemurteleva paratiisikäärme, jonka suussa on hyvän ja pahan tiedon omena. Kirkon ikkunoita koristavat Simbergin loistavat raamatullisia aiheita esittävät lasimaalaukset. Suuren alttaritaulun "Ylösnousemus" ja kuorin ikkunasommitelman on tehnyt Magnus Enckell. Kirkon koristemaalaukset ovat Carl Slotten tekemiä.
Maalaukset herättivät aikalaisissa äänekästä paheksuntaa, Simbergin "Kuoleman puutarhan" luurangot ja alastomat köynnöksenkantajat olivat monien mielestä sopimattomia kirkkoon, puhumattakaan siitä, että kirkkosalin kunniapaikalle oli maalattu käärme. Nykyään Simbergin ja Enckellin maalauksia pidetään suomalaisen symbolismin mestariteoksina.
Tampereen tuomiokirkko toimii varsinaisen kirkollisen käytön lisäksi usein myös erilaisten musiikkiesitysten järjestämispaikkana (urkukonsertit, oratoriot, kuoroesitykset jne.). Keväällä 2007 siellä esitettiin sisällisodasta kertova "Vihan päivät 1918" -kirkkonäytelmä, jonka tapahtumissa kirkkorakennuksella oli tärkeä rooli.
Ampeeritunti
Ampeeritunti (tunnus Ah, A·h tai A h ) on sähkövaraus, jonka ampeerin sähkövirta kuljettaa tunnin aikana. Sitä käytetään puhuttaessa suuremmista varauksista (esimerkiksi sähköakkujen kapasiteeteista). Pienemmissä akuissa, esimerkiksi matkapuhelimissa, tavallinen kerrannaisyksikkö on milliampeeritunti (mAh) eli ampeeritunnin tuhannesosa.
Sähkövarauksen perusyksikkö SI-järjestelmässä on coulombi (C), joka vastaa ampeerisekuntia.
Utin jääkärirykmentti
Utin Jääkärirykmentti (UtJR) on puolustusvoimien helikopterialan ja erikoisjoukkojen koulutuskeskus, joka sijaitsee Utissa Kouvolan Valkealassa.
Joukko-osasto koostuu nykyisellään rykmentin esikunnasta, Helikopteripataljoonasta (HEKOP), Erikoisjääkäripataljoonasta (ERIKJP), Tukikomppaniasta (TUKIK) ja Huoltokeskuksesta (HKESK).
Erikoisjääkäripataljoona jakautuu kahteen perusyksikköön, jotka ovat Laskuvarjojääkärikomppania ja Erikoisjääkärikomppania. Laskuvarjojääkärikomppania kouluttaa varusmiehistä nimensä mukaisesti laskuvarjojääkäreitä tiedustelutehtäviin ja iskuosastotoimintaan. Erikoisjääkärikomppania vastaa puolestaan puolustusvoimien palkatun henkilökunnan erikoisjoukkokoulutuksesta.
Helikopteripataljoonan vastuulla on puolustusvoimien helikopteritoiminnan edellyttämän miehistön kouluttaminen ja lentovalmiuden ylläpito. Pataljoona suorittaa myös puolustusvoimien palvelulentoja ja antaa virka-apua muille viranomaisille.
Tukikomppania kouluttaa varusmiehiä varuskunnallisiin tukitehtäviin, kuten esimerkiksi sotilaspoliiseiksi, kuljettajiksi, keittäjiksi ja kirjureiksi.
Rykmentti vaalii sodanaikaisen Päämajan kaukopartio-osasto Erillinen Pataljoona 4:n, itsenäisen Laskuvarjojääkärikoulun (LjK) sekä puolustusvoimien helikopteri- ja sotilaspoliisitoiminnan perinteitä. Rykmentin vuosipäivä on 10. toukokuuta. Joukko-osaston kunniamarssi on Jean Sibeliuksen säveltämä ja Josef Wecksellin sanoittama Elon taistohon käy. Perinteiden vaalimiseen osallistuvat kaksi kiltaa, Laskuvarjojääkärikilta ja Helikopterikilta. Varuskunnassa on aikaisemmin toiminut myös ilmavoimiin kuulunut Kuljetuslentolaivue (KuljLLv), joka ennen helikoptereiden siirtymistä maavoimille operoi kuljetuskone- ja helikopterikalustolla. Mm. laskuvarjomiehistön pudotukset hoitaneet kuljetuskoneet kuuluivat ko. joukko-osastoon. Laskuvarjojääkärikoulu itsenäisenä joukko-osastona lakkasi olemasta vuoden 1996 lopussa, mutta se toimi osana Utin Jääkärirykmenttiä vuoteen 2005, jolloin LjK:n seuraajaksi perustettiin Erikoisjääkäripataljoona.
Utin Jääkärirykmentti perustettiin vuonna 1997. Erikoisjääkäripataljoona organisoitiin sen alaisuuteen vuonna 2005.
Utin jääkärirykmentissä on perinnetila myös Erillinen Pataljoona 4:n muiston vaalimiseksi. Tilassa on mm. päämajan kaukopartioiden käyttämät Kyynel-radio M11:t.
Kansainvälinen siviili-ilmailujärjestö
Kansainvälinen siviili-ilmailujärjestö (; ) on Yhdistyneiden kansakuntien alainen erityisjärjestö.
Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön tehtävät on määritelty kansainvälisen siviili-ilmailun yleissopimuksessa, niin sanotussa Chicagon sopimuksessa, jonka 52 valtiota allekirjoitti 7. joulukuuta 1944. Yleissopimuksen mukaan Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön päämääränä ja tarkoituksena on kehittää kansainvälisen ilmailun periaatteita ja tekniikkaa sekä edistää kansainvälisen ilmaliikenteen suunnittelua ja kehittämistä. Järjestön tehtävänä on muun muassa edistää lentoturvallisuutta kansainvälisessä ilmailussa.
Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön maailmanlaajuinen pääkonttori toimii Kanadan Montrealissa. Maanosakohtaiset toimistot sijaitsevat seuraavilla paikkakunnilla:Järjestön nelikirjaimisissa lentokenttätunnuksissa ensimmäinen kirjain kertoo maantieteellisen alueen ja kaksi ensimmäistä kirjainta maan. Esimerkkejä:
E merkitsee pohjoista Eurooppaa ja Välimeren ympäristöä merkitsee L.
Järjestö ylläpitää myös kolmikirjaimisia lentoyhtiötunnuksia. Esimerkkejä: