hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Anette Bøe
Anette Bøe (s. 5. marraskuuta 1957 Larvik) on norjalainen maastohiihtäjä, jonka uran menestyksekkäimmät vuodet ajoittuivat 1980-luvulle. Seefeldin MM-kilpailuissa 1985 hän voitti kaksi henkilökohtaista kultamitalia.
Lake Placidin olympialaisissa 1980 Bøe hiihti toisen osuuden viestissä, jossa Norjan joukkue saavutti pronssia. Henkilökohtaisessa 5 kilometrin kilpailussa hän sijoittui 24:nneksi. Oslon MM-hiihtoihin 1982 hän saapui ainoana korkeanpaikan harjoittelulla valmistautuneena norjalaisena. Hän sijoittui 10 kilometrillä viidenneksi 4,8 sekuntia pronssimitalisti Květa Jerioválle hävinneenä ja 5 kilometrillä neljänneksi 0,4 sekuntia pronssimitalisti Brit Petterseniä jäljessä. Viestissä hän hiihti avausosuuden ja voitti kultaa yhdessä Inger Helene Nybråtenin, Berit Aunlin ja Brit Pettersenin kanssa. Kisojen lopuksi Bøe sijoittui 20 kilometrillä kahdeksanneksi. Viikko MM-kisojen jälkeen hän voitti Salpausselän Kisoissa 10 kilometrin kilpailun, jossa norjalaiset nappasivat viisi ensimmäistä sijaa. Sarajevon olympialaisissa 1984 Bøetä ei nimetty kahdelle ensimmäiselle matkalle, mistä suuttuneena hän lähti kesken kisojen kotiinsa.
Seefeldin MM-hiihtoihin 1985 Bøe valmistautui leireilemällä suomalaisten kanssa Sveitsissä ja turvautumalla suomalaisvalmentaja Immo Kuutsan neuvoihin. MM-kisojen kahdella ensimmäisellä matkalla hän voitti kaksi kultaa: hopeamitalisti Marja-Liisa Kirvesniemi hävisi hänelle 10 kilometrillä 1,4 sekuntia ja 5 kilometrillä 10,3 sekuntia. Viestissä hän hiihti avausosuuden ja toi Norjan vaihtoon 27 sekunnin johtoasemassa mutta lopulta joukkue jäi hopealle. Bøe päätti kisansa pronssimitaliin 20 kilometrin kilpailussa 24,4 sekuntia Grete Ingeborg Nykkelmolle hävinneenä; Norja saavutti neloisvoiton. Kaudella 1984–1985 Bøe voitti myös maastohiihdon maailmancupin kokonaiskilpailun.
Oberstdorfin MM-kilpailuissa 1987 Anette Bøe sijoittui 10 kilometrillä 19:nneksi 2.23,8 maannaiselleen Anne Jahrenille hävinneenä ja 5 kilometrillä parhaana norjalaisena viidenneksi 16,8 sekuntia Suomen Marjo Matikaiselle hävinneenä. Viestikilpailussa Bøe yritti heti ankkuriosuutensa aluksi käyttää hyväkseen neuvostoliittolaisten kompurointia vaihdossa ja repiä eroa näihin mutta ei onnistunut pysymään edellä vaan tuli hopealle 37,3 sekuntia Neuvostoliitolle hävinneenä. Vielä 20 kilometrillä Bøe oli paras norjalainen ja sijoittui kuudenneksi 1.19,4 ruotsalaista Marie-Helene Westiniä hitaampana.
Anette Bøe oli hiihtourallaan usein riidoissa Norjan hiihtoliiton kanssa ja harjoitteli paljon suomalaisten kanssa. Hänet tunnettiin myös riehakkaana juhlijana, joka 1980-luvun alun Holmenkollenin hiihtokisojen päätösbanketissa esitti stripteasea.
Hilkka Riihivuori
Hilkka Riihivuori (o.s. Kuntola, s. 24. joulukuuta 1952 Jurva) on suomalainen entinen hiihtäjä, maailmanmestari ja olympiamitalisti.
Seuratasolla Riihivuori edusti Jurvan Urheilijoita ja Tampereen Pyrintöä. Urheilu-uransa jälkeen hän on työskennellyt Tampereen kaupungin palveluksessa liikuntasihteerinä. Hän on ilmoittanut jäävänsä eläkkeelle vuoden 2016 lopussa. Hän asuu Tampereen Lamminpäässä.
Riihivuori voitti Lake Placidin olympialaisissa 1980 olympiahopeaa sekä 5 km:n kilpailussa 15. helmikuuta että 10 km:n kilpailussa 18. helmikuuta.
Opetusministeriö myönsi Riihivuorelle Pro Urheilu -tunnustuksen vuonna 2005. Hilkka Riihivuoren tytär Johanna Riihivuori on myös kilpahiihtäjä. Hilkan veli Ossi Kuntola oli myös kilpahiihtäjä, parhaana saavutuksenaan nuorten MM-mitali ja nuorten SM-kultaa.
Hilkka Riihivuoren puoliso, Erkki Riihivuori menehtyi toukokuussa 2016. Riihivuorilla on vuosina 1982 ja 1985 syntyneet lapset ja kolme lastenlasta. Riihivuori jäi eläkkeelle vuoden 2017 maaliskuussa liikuntasihteerin työstään Tampereen kaupungilla.
Jääkiekko talviolympialaisissa 1932
Jääkiekko oli olympialaisten ohjelmassa neljättä kertaa vuoden 1932 talviolympialaisissa. Jääkiekon olympiaturnauksen ottelut pelattiin 4.–13. helmikuuta 1932. Turnaus oli samalla myös maailmanmestaruuskilpailu.
Koska kilpailujen aikaan oli käynnissä suuri lama, useimmilla Euroopan mailla ei ollut varaa matkustaa Yhdysvaltoihin. Euroopan maat järjestivät samana vuonna Euroopan mestaruuskilpailut Berliinissä.
Lopulta vain neljä joukkuetta osallistui Lake Placidin olympiaturnaukseen. Euroopan maista turnaukseen osallistuivat vain Puola ja Saksa. Osallistuneiden joukkueiden välillä pelattiin kaksinkertainen sarja, jonka perusteella jaettiin mitalit. Kanada voitti neljännen perättäisen olympiakullan. Kanadan joukkuetta edusti Winnipeg Hockey Club.
Esko Saira
Esko Raimo Saira (s. 14. kesäkuuta 1938 Lemi) on entinen suomalainen ampumahiihtäjä ja olympiamitalisti.
Saira voitti ampumahiihtoviestin olympiahopeaa Sapporossa 1972 ja Innsbruckissa 1976. Henkilökohtaisilla matkoilla hän sijoittui molemmissa kisoissa kuudenneksi. Anterselvan MM-kisoissa 1975 hän voitti pronssia 20 kilometrin matkalla. Pohjoismaiden mestaruuden hän voitti 20 kilometrillä vuosina 1973 ja 1975 sekä viestissä vuosina 1971, 1973, 1975 ja 1976.
Seuratasolla Saira edusti muun muassa Lemin Eskoja. Hän voitti Suomen mestaruuden 20 kilometrillä vuonna 1972 ja 10 kilometrillä vuonna 1975. Nykyaikaisessa kolmiottelussa hän voitti Suomen mestaruuden vuosina 1969 ja 1970.
Näytteenottotaajuus
Näytteenottotaajuus on taajuus, joka ilmoittaa jatkuvasta analogisesta signaalista otettavien näytteiden määrän sekunnissa. Tavallisimmin näytteet muunnetaan analogia-digitaalimuuntimella lukuarvoiksi, joiden perusteella alkuperäisen kaltainen jatkuva signaali voidaan muodostaa uudelleen, mikäli näytteenottotaajuus on riittävän suuri.
Näytteenottoteoreeman mukaan suurimpaan signaalissa esiintyvään taajuuteen nähden kaksinkertainen näytteenottotaajuus on riittävä, jotta alkuperäinen signaali voidaan muodostaa uudelleen. Esimerkiksi jos ihmisen kuuleman ääni-informaation taajuuskaista on noin 15000 Hz, riittävä näytteenottotaajuus on vähintään 30000 Hz. Liian pieni näytteenottotaajuus aiheuttaa laskostumista, jolloin signaalista saadaan vähemmän kuin kaksi näytettä värähtelyjakson aikana, eikä alkuperäistä signaalia enää voida tarkasti palauttaa näytteiden perusteella.
Käytännön sovelluksissa näytteenottotaajuus on aina suurempi kuin kaksinkertainen kaistaleveys, esimerkiksi CD-levyillä äänisovelluksissa 44.1 kHz. Tällöin puhutaan ylinäytteistämisestä.
Näytteenottotaajuuden ja kaistaleveyden välisen riippuvuuden teoreettinen perusta on siinä, että mielivaltaisen signaalin esittämiseen tarvittavien vapausasteiden lukumäärä aikayksikköä kohti on verrannollinen signaalin käytettävissä olevaan kaistanleveyteen.
Toni Innauer
Anton ”Toni” Innauer (s. 1. huhtikuuta 1958 Bezau, Itävalta) on itävaltalainen mäkihypyn olympiavoittaja.
Keski-Euroopan mäkiviikolla 1975–1976 Toni Innauer voitti kolme osakilpailua mutta epäonnistui Innsbruckin kilpailussa sen verran, että jäi kokonaiskilpailussa neljänneksi. Samana talvena Innsbruckin olympialaisissa Innauer oli mäkikilpailujen suuri suosikki mutta joutui tyytymään suurmäessä hopeaan maanmiehensä Karl Schnablin takana ja normaalimäessä seitsemänteen sijaan. Edelleen vuonna 1976 Innauer voitti Holmenkollenin kilpailun ja paransi Oberstdorfin lentomäessä kaksi kertaa maailmanennätystä (174 ja 176 metriä) voittaen epävirallisen maailmanmestaruuden. Seuraavana vuonna hän saavutti virallisissa lentomäen MM-kilpailuissa Vikersundissa hopeaa ja sijoittui Keski-Euroopan mäkiviikolla jälleen neljänneksi voitettuaan yhden osakilpailun. Lahden MM-kilpailuissa 1978 Innauer sijoittui 24:nneksi pienessä mäessä ja 38:nneksi suurmäessä.
Lake Placidissa 1980 Innauer voitti normaalimäessä olympiakultaa ja sijoittui suurmäessä neljänneksi. Jo muutama kuukausi ennen olympialaisia hän oli loukannut kehräsluunsa, ja joulukuussa 1980 kaatumisen yhteydessä häneltä murtui pohjeluu ja revähtivät nivelsiteet. Oslon MM-kilpailuissa 1982 hän sijoittui normaalimäen kilpailussa 29:nneksi. Sittemmin hän on toiminut valmennus- ja joukkueenjohtotehtävissä. Hänen poikansa Mario Innauer on myös mäkihyppääjä ja on kuulunut Itävallan a-maajoukkueeseen.
Alf Andersen
Alf Steen Andersen (5. toukokuuta 1906 Drammen - 12. huhtikuuta 1975 Frogn, Norja) oli norjalainen mäkihyppääjä.
Andersenin uran menestyksekkäimmät vuodet ajoittuivat 1920- ja 1930-luvulle, jolloin hän oli maailman huipulla. 1928 talviolympialaisissa Sveitsin Sankt Moritzissa hän voitti mäkihypyssä olympiakultaa.
Toisen arvokisamitalinsa Andersen saavutti seitsemän vuotta myöhemmin 1935 Vysoké Tatryn MM-hiihdoista sijoituttuaan norjalaisten kolmoisvoittoon päättyneessä mäkihyppykilpailussa pronssille.
Juhani Suutarinen
Taisto Juhani Suutarinen (s. 24. toukokuuta 1943 Uukuniemi) on suomalainen ampumahiihdon maailmanmestari ja olympiamitalisti. Suutarinen voitti olympia- ja MM-tasolla kaikkiaan kuusi mitalia.
Suutarinen aloitti ampumahiihdon armeija-aikanaan. Hän kilpailee edelleen veteraanisarjoissa hiihdossa, ampumahiihdossa ja ampumajuoksussa.
Markus Pöyhönen
Markus Ilkka Juhani Pöyhönen (s. 25. lokakuuta 1978 Vantaa) on suomalainen pikajuoksija. Pöyhösen valmentajana toimi Atte Pettinen.
Pöyhönen nousi yllättäen suomalaisen pikajuoksun huipulle vuonna 2000 Kouvolassa pidettyjen 22-vuotiaiden SM-kilpailujen jälkeen. Hän voitti tuolloin 100 metrin juoksun. Lahden eliittikisoissa 2001 Pöyhönen juoksi ajan 10,36. Tuota nopeammin oli hyväksytyissä olosuhteissa juossut suomalaisista vain Tommi Hartonen. Ennen yleisurheilu-uraansa Pöyhönen harrasti pikaluistelua.
Kaudella 2002 Pöyhönen siirtyi Viipurin Urheilijoista Helsingin Kisa-Veikkoihin. Pöyhönen valittiin tuona vuonna halli-EM-kilpailuihin Wieniin, jossa hän pääsi välieriin asti.
Kesällä 2002 Kalevan kisoissa Pöyhönen voitti 100 metrin juoksun Suomen mestaruuden ennätyksellään 10,23. Kesän lopussa Münchenin EM-kisoissa Pöyhönen sijoittui 100 metrin loppukilpailussa alun perin viidenneksi. Kilpailun voittanut Dwain Chambers kärähti vuonna 2003 THG:n käytöstä. Pitkällisten tutkimusten jälkeen Kansainvälinen Yleisurheiluliitto IAAF teki kesäkuussa 2006 päätöksen, jonka mukaan kaikki Chambersin tulokset aikavälillä 1. tammikuuta 2002 – 1. elokuuta 2003 mitätöidään. Näin ollen Pöyhösen sijoitus EM-kisoissa oli lopulta neljäs.
Kesällä 2005 Helsingin MM-kisoissa Markus Pöyhönen putosi alkuerissä ollen ensimmäisten alkuerien 33. ajalla 10,49.
Keväällä 2006 Pöyhönen saavutti julkisuutta urheilun ulkopuolella osallistuttuaan suosittuun "Tanssii tähtien kanssa" -televisio-ohjelmaan. Pöyhönen oli kihloissa laulaja Sofia Zidan kanssa. Suhteen päättymisestä uutisoitiin lokakuussa 2007 noin 1,5 vuoden seurustelun jälkeen ja puoli vuotta kihlautumisesta.
Pöyhösen kotoa oli löydetty kotietsinnän yhteydessä steroideja ja häntä vastaan nostettiin syyte laittomaan tuontitavaraan ryhtymisestä elokuussa 2009. Ei ole tiedossa, käyttikö Pöyhönen steroideja itse. Hänet tuomittiin lievästä laittomaan tuontitavaraan ryhtymisestä 10 päiväsakkoon Helsingin käräjäoikeudessa maaliskuussa 2010.
Pöyhönen lopetti urheilu-uransa vuonna 2008. Nykyisin hän työskentelee Suomen Luomukeskuksen myynti- ja markkinointipäällikkönä. Pöyhönen on seurustellut Ilona Leszczynskin kanssa vuodesta 2016 lähtien.
Hans-Georg Aschenbach
Hans-Georg Aschenbach (s. 20. lokakuuta 1951 Brotterode) on Saksan demokraattista tasavaltaa edustanut mäkihyppääjä. Hän voitti 1970-luvulla kaksi maailmanmestaruutta ja yhden olympiakultamitalin.
Aschenbach voitti vuonna 1969 nuorten Euroopan mestaruuden. Sapporon olympialaisissa 1972 hän sijoittui normaalimäessä 31:nneksi. Vuonna 1973 hän voitti Oberstdorfissa lentomäen maailmanmestaruuden. Talvella 1973–1974 hän voitti Keski-Euroopan mäkiviikon ja samana keväänä Falunin MM-kisoissa maailmanmestaruuden sekä normaali- että suurmäessä. Samana vuonna hänet valittiin Itä-Saksan vuoden urheilijaksi.
Vielä vähän ennen vuoden 1976 talviolympialaisia Aschenbach kärsi pahasta polvivammasta mutta kuntoutui Innsbruckin kisoihin ja voitti normaalimäessä olympiakultaa sekä sijoittui suurmäessä kahdeksanneksi. Tuon talven jälkeen Aschenbach lopetti hyppyuransa. Hän valmistui myöhemmin lääkäriksi.
Hans-Georg Aschenbachin veli Dietmar Aschenbach oli myös maansa kärkipään mäkihyppääjiä.
Walter Steiner
Walter Steiner (s. 15. helmikuuta 1951 Wildhaus) on sveitsiläinen, 1970-luvulla menestynyt mäkihyppääjä.
Steiner voitti kautta aikain ensimmäisen lentomäen maailmanmestaruuden Planicassa vuonna 1972. Samana vuonna Sapporon olympiakisoissa hän saavutti suurmäestä hopeaa puolalaisen yllättäjän Wojciech Fortunan takana ja sijoittui pienessä mäessä 14:nneksi.
Vuonna 1973 Oberstdorfissa Steiner oli lentomäen MM-kisoissa hopealla. Vuonna 1977 hän voitti Vikersundissa toisen lentomäen maailmanmestaruutensa. Hänen lisäkseen kahteen lentomäen maailmanmestaruuteen ovat pystyneet vain Saksan Sven Hannawald (2000 ja 2002) ja Norjan Roar Ljøkelsøy (2004 ja 2006). Hän teki mäkihypyn pituusennätyksen 169 metriä Planicassa vuonna 1974.
Falunin MM-kilpailuissa 1974 Steiner sijoittui pienessä mäessä neljänneksi. Innsbruckin olympiakisoissa 1976 hän oli sekä pienessä että isossa mäessä yhdeksäs. Lahden MM-kilpailuissa 1978 hän sijoittui kymmenenneksi suurmäessä ja 26:nneksi pienessä mäessä.
Steiner sijoittui Keski-Euroopan mäkiviikon kokonaispisteissä toiseksi kausina 1973–1974 ja 1976–1977. Hän voitti Salpausselän kilpailun vuosina 1973, 1975 ja 1977, Holmenkollenin vuonna 1974 sekä Ounasvaaran vuonna 1977.
Simhat Tora
Simhat Tora () on juutalaisten viettämä Tooran ilojuhla. Sitä vietetään heti sukkot-juhlan päätyttyä, gregoriaanisen kalenterin lokakuussa.
Tooran ilojuhlassa juutalaiset iloitsevat siitä, että Toora on saatu luettua loppuun. Toora on jaettu osiin siten, että se saadaan luettua vuoden mittaan kokonaan synagogan jumalanpalveluksissa. Simhat Tora -juhlassa luetaan Tooran viimeiset jakeet ja aloitetaan lukeminen taas alusta, luomiskertomuksesta.
Simhat Toran ilta- ja aamujumalanpalvelukset ovat tunnelmaltaan erityisen iloisia ja hilpeitä. Juhlallisuudet alkavat iltajumalanpalveluksessa. Silloin seurakunnan miehet kantavat Toora-kääröjä ympäri synagogaa seitsemän kertaa. Juutalaiset laulavat ja tanssivat synagogissa, ja ilonpito jatkuu usein vielä ulkona kaduillakin etenkin Israelissa. Monissa synagogissa lapsille annetaan lippuja, joita he voivat heiluttaa tanssin aikana. Heille saatetaan jakaa myös suklaata, karamelleja tai hedelmiä.
Iltajumalanpalveluksessa luetaan viimeinen Tooran viikoittaisista katkelmista (5.Moos 33:1-34) aivan viimeistä osaa lukuun ottamatta. Se kertoo Israelin kansan pääsystä luvattuun maahan ja Mooseksen kuolemasta.
Tooran ilojuhla jatkuu aamulla. Toora-kääröjä kannetaan taas seitsemän kierrosta synagogan ympäri. Viidennen Mooseksen kirjan viimeinen osa luetaan kokonaan ja sen jälkeen ensimmäisen Mooseksen kirjan ensimmäinen luku. Joskus ortodoksijuutalaisissa synagogissa kaikki seurakunnan miehet ja bar mitzva -iän ylittäneet pojat saavat "alijan" eli kunnian lukea Tooraa. Konservatiivijuutalaisten keskuudessa myös naiset voivat saada "alijan". Sen jälkeen kaikki lapset saavat "alijan", jota kutsutaan nimellä "kol han'arim" (kaikki lapset). Lapset kerääntyvät synagogan eteen, ja heidän yläpuolellaan pidetään rukousliinaa eli "tallitia". On erityisen suuri kunnia päästä lukemaan Tooran viimeinen osa, samoin Genesiksen alku.
Logo
Logo on yrityksen tai tuotteen nimen tietty tarkoin määrätty graafinen esitystapa. Logo eroaa liikemerkistä siinä, että liikemerkki kattaa logon lisäksi myös kuvallisen symbolin.
Logoa käytetään yleensä toiminimestä, tavaramerkistä tai brändistä. Logo perustuu usein olemassa olevaan kirjasintyyppiin, mutta sitä on usein muokattu edelleen muokkaamalla kirjainten ulkonäköä, sijoittelua ja suhteellista kokoa.
Logo on organisaation tärkein tunnus, jota käytetään käyntikorteissa, papereissa ja mainosmateriaaleissa.
Kurt Hamrin
Kurt Hamrin (s. 19. marraskuuta 1934 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen entinen jalkapalloilija, joka pelasi suurimman osan urastaan Italian Serie A:ssa ollen sarjan kaikkien aikojen kuudenneksi paras maalintekijä. Lisäksi Hamrin kuului Ruotsin maajoukkueeseen, joka sijoittui toiseksi vuoden 1958 MM-kilpailuissa. Ruotsin maajoukkueessa hän pelasi vuosien 1953 ja 1965 välillä 32 maaottelua ja teki 17 maalia.
Hamrin aloitti uransa AIK:ssa, josta hän siirtyi vuonna 1956 Juventukseen. Torinolaisseurassa hän pelasi yhden kauden, jonka jälkeen hän siirtyi Padovan kautta Fiorentinaan. Laitahyökkääjänä pelannut Hamrin pelasi Firenzessä vuosien 1958 ja 1967 välillä 289 Serie A:n ottelua, joissa syntyi 150 maalia. Seurassa Hamrin voitti Italian Cupin kaksi kertaa sekä Cup-voittajien Cupin kerran. Fiorentinasta Hamrin siirtyi AC Milaniin, jossa pelaamiensa kahden kauden aikana hän oli voittamassa Italian mestaruutta, Euroopan Cupia ja seurajoukkueiden maailmanmestaruutta. Hamrin päätti uransa 37-vuotiaana Napolissa. Nykyään Hamrin viettää eläkepäiviään Firenzessä.
Ohjaskelkkailu talviolympialaisissa 1998
XVIII talviolympialaisissa Naganossa vuonna 1998 järjestettiin ohjaskelkkailussa kolme kilpailua: miesten yksinkelkkailu, naisten yksinkelkkailu sekä parikelkkailu.
Marisa Monte
Marisa de Azevedo Monte (s. 1. heinäkuuta 1967 Rio de Janeiro, Brasilia) on brasilialainen laulaja, säveltäjä ja tuottaja. Hän opiskeli oopperalaulua mutta laulaa pääosin brasilialaistyylistä musiikkia. Monte on laulanut myös jonkin verran sambaa ja muuta kansanmusiikkia.
Romeo ja Julia (Prokofjev)
Romeo ja Julia op. 64 () on Sergei Prokofjevin vuosina 1935-1936 säveltämä baletti, joka perustuu Shakespearen samannimiseen näytelmään. Vaikka teos on baletti, sitä soitetaan usein myös konserttiteoksena ilman tanssia. Teoksen tilasi Prokofjeviltä Kirovin teatteri.
Säveltäjä itse sovitti osan baletista myöhemmin pianolle. Hän sävelsi siitä myös kolme sarjaa orkesterille. Baletti jakautuu kolmeen näytökseen ja epilogiin. Yhteensä teoksessa on 52 osaa.
Venäläisistä versioista tunnetuin lienee 1940 tehty Leonid Lavrovskin koreografia, jonka ensi-ilta oli Pietarissa Kirovin teatterissa. Tunnettuja ovat myös John Crankon Stuttgart Ballet'lle 1962 tehty koreografia sekä vuoden 1965 Sir Kenneth McMillanin koreografia Lontoon Royal Ballet'n esittämänä, päärooleissa Margot Fonteyn ja Rudolf Nurejev.
Romeo ja Julia (täsmennyssivu)
Romeo ja Julia on William Shakespearen näytelmä.
Romeo ja Julia tai Romeo and Juliet voi tarkoittaa myös:
Curling talviolympialaisissa 1998
XVII talviolympialaiset järjestettiin vuonna 1998 Naganossa, Japanissa. Naisten curling oli ensimmäistä kertaa mukana virallisessa kisaohjelmassa ja miestenkin curlingkilpailu ensimmäistä kertaa sitten Chamonix'n 1924 kisojen.
Lamorak
Lamorak tai Sir Lamorak on yksi pyöreän pöydän ritareista, joka esiintyy kuningas Arthuriin liittyvissä legendoissa. Lamorak on kuningas Pellinoren poika, ja hänen veljiään ovat Tor, Aglovale, Dornar, Percival ja Dindrane. Lamorak on kuulu suurista voimistaan, ja häntä pidetään joissakin kertomuksissa kolmanneksi parhaana ritarina heti Lancelotin ja Tristanin jälkeen.
Kuningas Lotin surman jälkeen Lamorakista tulee tämän lesken Morgausen rakastaja. Morgausen poika Gaheris saa tämän selville ja surmaa heidät.
Heikki Ikola
Heikki Johannes Ikola (s. 9. syyskuuta 1947 Jurva) on suomalainen ampumahiihtäjä, maailmanmestari ja olympiamitalisti. Ikola on Suomen kaikkien aikojen menestynein ampumahiihtäjä: hän voitti urallaan kaikkiaan kymmenen arvokisamitalia olympia- ja MM-tasolla.
Ikola on ammatiltaan upseeri (palveli Porin Prikaatissa), vuoden sotilasurheilijaksi hänet valittiin vuosina 1975, 1977 ja 1981. Vuoden urheilijaksi Ikola valittiin 1975 ja 1981. Kansallisen valmentajatutkinto KVT:n suorittanut Ikola toimi Calgaryn ja Albertvillen olympialaisissa Suomen Ampumahiihtoliiton valmentajana. Viime vuosina Ikola on toiminut muun muassa Yleisradion ampumahiihtolähetysten kommentaattorina.
Flora (margariini)
Flora on margariini jota myydään Suomessa, Britanniassa, Tšekissä, Irlannissa, Ruotsissa, Espanjassa, Puolassa, Unkarissa, Portugalissa, Etelä-Afrikassa, Hong Kongissa, Singaporessa, Sri Lankalla, Mauritiuksella, Uudessa-Seelannissa ja Australiassa. Sitä valmistaa Unilever ja muualla maailmassa sitä myydän Becel-brändin alla.
Heinz Fischer
Heinz Fischer (s. 9. lokakuuta 1938 Graz, Steiermark) on Itävaltalainen poliitikko. Hän toimi Itävallan presidenttinä 2004 – 2016.
Fischer opiskeli ensin humanistisia tieteitä suorittaen itävaltalaisen ylioppilastutkinnon (Matura) vuonna 1956. Tämän jälkeen hän siirtyi opiskelemaan lakia Wienin yliopistoon, josta väitteli tohtoriksi vuonna 1961. Politiikan lisäksi Fischer on toiminut akateemisella uralla ja politiikan tutkimuksen professorina Innsbruckin yliopistossa vuodesta 1993.
Vuodesta 1971 alkaen Fischer on ollut Itävallan parlamentissa (Nationalrat) ja toimi yhtenä sen päättävistä virkamiehistä vuosina 1990–2004. Vuodet 1983–1987 hän toimi ministerinä Fred Sinowatzin johtamassa hallituskoalitiossa.
Tammikuussa 2004 Fischer ilmoitti asettuvansa ehdolle presidentinvaaleihin Thomas Klestilin seuraajaksi. 25. huhtikuuta hänet valittiin tuolloin oppositiossa olleen sosiaalidemokraattisen puolueen (SPÖ) ehdokkaaksi. Hän voitti vaaleissa vastaehdokkaansa Benita Ferrero-Waldnerin saaden 52,4 % annetuista äänistä. Ferrero-Waldner oli toiminut maan ulkoministerinä konservatiivikoalitiossa ja edusti johtavaa hallituspuoluetta, ÖVP:tä (Itävallan kansanpuolue). 25. huhtikuuta 2010 pidetyissä presidentinvaaleissa Fischer valittiin jatkokaudelle. Hänen eniten ääniä saanut vastaehdokkaansa oli Itävallan vapauspuolueen (FPÖ) ehdokas Barbara Rosenkranz.
Stockmannin Turun-tavaratalo
Stockmann Turku on Varsinais-Suomen suurin tavaratalo. Tavaratalossa on Stockmannin lisäksi muun muassa Alko, parturi-kampaamo, kahvila, kioski, ravintola sekä Akateeminen kirjakauppa. Stockmann sijaitsee Hansakorttelin yhteydessä, Yliopistonkadun kävelykadun varrella.Ensimmäiset ideat Stockmannin Turun-tavaratalon perustamisesta ajoittuvat jo 1960-luvulle. Vuonna 1966 Oy Stockmann Ab osti Eerikinkadun ja Brahenkadun kulmasta Julinin tontin, jolta tontin entinen omistaja oli purkanut rakennukset esisopimuksen mukaisesti. Tavaratalon rakentaminen kuitenkin viivästyi, ja lopulta Stockmann sai valmiin tavaratalokiinteistön entisen City-Sokos-tavaratalon paikalta vuonna 1982. TOK:n omistama City-Sokos ehti toimia talossa vuosina 1975–1982.
Vuonna 1986 tavarataloa laajennettiin. Samana vuonna aloitettiin juuri Turun-tavaratalosta legendaariset Hullut päivät -alennusmyyntipäivät.
Suurimmat tavaratalon remontit ja laajennukset sijoittuvat 1990-luvun loppupuolelle ja 2000-luvun alkuun. Tavaratalon 2. kerrosta muutettiin vuonna 1997. Vuosina 1999–2000 tavarataloon tuli yhteensä 4 420 neliömetriä lisätilaa, kun toteutettiin mittavan laajennusprojektin ensimmäinen vaihe. Silloin valmistui uusi ullakkokerros, jonne siirtyivät ennen kolmannessa kerroksessa sijainneet tekniikkatilat. Tekniikkatiloilta vapautuneet kolmannen kerroksen neliöt otettiin myyntitiloiksi. Silloin rakennettiin myös liukuportaiden päälle lasikate. Vuosina 2000–2001 toteutettiin laajennuksen toinen vaihe, joka käsitti 560 uutta neliömetriä. Silloin laajennettiin Stockmann Herkku -elintarvikeosastoa uuden Yliopistonkadun kävelykadun alle, jolloin Herkun pinta-ala kasvoi 2 710 neliömetriin.
Pikaluistelu talviolympialaisissa 1952
VI talviolympialaisissa Oslossa, Norjassa vuonna 1952 järjestettiin pikaluistelussa neljä kilpailutapahtumaa. Kilpailut käytiin Bislett-stadionilla.
Mauri Röppänen
Mauri Uolevi Röppänen (s. 19. tammikuuta 1946 Kuusjärvi) on suomalainen ampumahiihtäjä, ampuja ja olympiamitalisti.
Ampumahiihtourallaan Röppänen osallistui ensimmäisen kerran MM-kilpailuihin vuonna 1969, jolloin hän oli Suomen viestijoukkueessa voittamassa MM-pronssia. Vuonna 1971 hän voitti 20 kilometrin ampumahiihdon Suomen-mestaruuden ja Sapporossa 1972 hän voitti viestissä olympiahopeaa.
Ammunnassa Röppäsellä on kiväärillä Euroopan-mestaruus vuosilta 1981 ja 1983, hopeaa 1981 ja pronssimitalit 1983, 1985 sekä 1987. Moskovan olympialaisissa 1980 hän oli neljäs häviten mitalin yhdellä pisteellä. Röppänen saavutti Soulissa 1978 hopean ja neljä pronssia joukkuekilpailuissa. Vuoden 1986 Skövden MM-kisoissa hän saavutti kaksi kultaa, kolme hopeaa ja kolme pronssia, joista pääosa tuli henkilökohtaisissa lajeissa. Euroopan mestaruuskilpailuissa Röppänen saavutti EM-kultaa 1987 sekä lukuisia EM-mitaleita. SM-tasolla Röppänen voitti kymmeniä SM-mitaleita. Hän teki myös lukuisia Suomen ennätyksiä eri kiväärilajeissa.
Röppänen on voittanut hirvenhiihdon Suomen-mestaruuden viisi kertaa peräkkäin vuosina 1972–1976. Nykyisin eläkkeellä oleva Röppänen oli ammatiltaan merivartija. Hänen veljensä Jorma ja Pekka Röppänen ovat myös ampujia. Nykyisin Mauri Röppänen asuu Kankaanpäässä. Röppäsellä on kaksi lasta, Mikko ja Heikki, joista Mikko on pelannut pesäpalloa Hyvinkään Tahkossa.
Pikaluistelu talviolympialaisissa 1956
VII talviolympialaisissa Cortina d'Ampezzossa, Italiassa vuonna 1956 järjestettiin pikaluistelussa neljä kilpailutapahtumaa. Pikaluistelukilpailut käytiin Misurinajärven jäällä.
Friisinmaa
Friisinmaa (, friisiksi "Fryslân", joka on ollut provinssin virallinen nimi vuodesta 1997 ja jota käytetään myös hollannin kielessä) on yksi Alankomaiden provinsseista. Provinssissa on (vuonna 2015) ja sen pääkaupunki on Leeuwarden ("Ljouwert") provinssin keskiosassa.
Friisinmaa eroaa muista Alankomaiden provinsseista siinä, että siellä puhutaan omaa kieltään, friisiä. Muualla kieltä puhutaan myös pienessä osassa Groningenin provinssia. Maatalousvaltainen Friisinmaa on tunnettu mustavalkoisesta holstein-karjasta ja friisiläishevosista. Provinssi on kuuluisa myös pikaluistelijoista ja Elfstedentochtista, lähes 200 kilometriä pitkästä luistelukilpailusta. Friisinmaassa on paljon tuulimyllyjä: 195 kappaletta koko maan 1 200:sta.
Liisa Suihkonen
Liisa Helena Suihkonen (s. 27. syyskuuta 1943 Suonenjoki) on suomalainen hiihtäjä ja olympiamitalisti. Suihkonen on myös liikuntaneuvos.Hän voitti olympiahopeaa viestissä Innsbruckissa 1976.
Suihkonen työskenteli Suonenjoen kaupungin raittiussihteerinä ja on ollut Suonenjoen Vasaman puheenjohtaja vuodesta 1997. Koulutukseltaan hän on nuoriso-ohjaaja. Aikaisemmin vuosina 1968–1986 hän työskenteli Mikkelin Koivikon koulukodissa ja on lisäksi toiminut mansikanviljelijänä. Nykyisin hän työskentelee Mannerheimin Lastensuojeluliiton yksikössä Vanhamäellä. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Johannes (Jussi) Suihkonen (1895–1961) ja kotitalousneuvoja Anna Amanda Suihkonen (o.s. Wallenius) (1906–1999). Hänellä on yksi sisko ja kaksi veljeä. Liisa Suihkonen on saanut kuvansa paraguaylaiseen postimerkkiin, minkä havaitsi Lahden hiihtomuseon väki valmistellessaan "Terveiset talvikisoista" -näyttelyä.
Suihkonen voitti hiihdon Suomen mestaruuden 10 kilometrillä vuonna 1966, hän nousi samana vuonna kansainväliselle huipulle kilpailtuaan Oslon maailmanmestaruuskilpailuissa. Sieltä tuloksena on 10 kilometrin 18. sija. Hän kilpaili aktiivisesti 1960- ja 1970-luvuilla. Liisa Suihkonen kuului Suomen olympiajoukkueeseen kolmissa talviolympiakisoissa: 1968 Grenoblessa, 1972 Sapporossa (oli mukana varalla) ja 1976 Innsbruckissa, jossa hän voitti hopeaa. Hänen uransa alkoi hiipua pian Innsbruckin olympialaisten jälkeen, hän lopetti hiihto-uransa vuonna 1980. Hän on voittanut myös kaksi Suomen mestaruutta erävaelluksessa. Suihkonen hiihti Oslon, Tatran ja Falunin MM-kisoissa. Falunin MM-kisoissa hän oli mukana neljänneksi sijoittuneessa viestijoukkueessa ja hän sijoittui 10 km:llä 11. sijalle. Suihkonen voitti urallaan 9 SM-mitalia yleisessä sarjassa. Seuratasolla Liisa Suihkonen edusti koko uransa ajan Suonenjoen Vasamaa. Hän piti avauspuheenvuoron Suonenjoen Vasaman satavuotisjuhlassa 26. huhtikuuta 2008. Liisa Suihkoselle myönnettin liikuntaneuvoksen arvonimi toukokuussa 2012.
Pikaluistelu talviolympialaisissa 1960
VIII talviolympialaisissa Squaw Valleyssä, Kaliforniassa, Yhdysvalloissa vuonna 1960 järjestettiin pikaluistelussa ensimmäistä kertaa olympialaisten historiassa naisten pikaluistelukilpailut. Kaikkiaan kilpailutapahtumia oli kahdeksan.
Hybodus
Hybodus oli varhainen haisuku, joka eli noin 260–100 miljoonaa vuotta sitten. Sen fossiileita on löydetty kaikilta mantereilta. Suurimmat lajit olivat parin metrin pituisia.
Basilosaurus
Basilosaurus (nimen merkitys: "kuningaslisko") oli varhainen valas, jonka uskotaan syöneen muun muassa samaan aikaan eläneitä pienempiä valaita kuten "Dorudoneja". Sen jäännöksiä löydettiin ensimmäisenä Pohjois-Amerikasta, ja niitä luultiin jonkinlaisen merimatelijan fossiileiksi; tästä "saurus"-nimi, joka tarkoittaa liskoa. Ainakin kahden muun lajin jäännöksiä on löydetty Egyptistä ja Pakistanista. "Basilosaurus" -koiraat olivat 21 metriä pitkiä ja naaraat 18 metriä pitkiä.
1800-luvun alkupuolella Louisianassa ja Alabamassa "Basilosaurus cetoides" -fossiilit olivat niin tavallisia ja suuria, että niitä käytettiin yleisesti kalusteina. Anatomian tutkija Richard Harlan esitti, että kyseessä olisi suuri matelija ja nimesi eläimen "Basilosaurukseksi". Myöhemmin brittitutkija Sir Richard Owen perehtyi jäännöksiin ja totesi niiden kuuluneen nisäkkäälle. Myöhemmin "Basilosauruksen" fossiileja löydettiin Euroopasta, Egyptistä ja Uudesta-Seelannista. "Basilosaurus" oli siis hyvin yleinen maailman lämpimissä valtamerissä 45–36 miljoonaa vuotta sitten.
Kaikkien valaiden tavoin myös "Basilosaurus" hengitti ilmaa. Sillä ei kuitenkaan ollut ilmareikää päälaella, vaan se hengitti uimalla pintaan ja haukkasi siellä ilmaa. Tällaiset alkeelliset piirteet olivat ymmärrettäviä, koska valaat kehittyivät vain muutama miljoona vuotta ennemmin kun "Basilosaurus" kehittyi. "Basilosaurus" kuului alkuvalaisiin eli Archaeoceti-alalahkoon.
"Basilosaurus" ei ollut nirso. Se saalisti kaikkea: kilpikonnia, haikaloja, muita kaloja sekä kalmareita. "Basilosaurus" oli pitkään ainoa tunnettu esihistoriallinen valas. Sen pienet takaraajat, jotka muistuttivat ennemmin jalkoja kuin eviä, johtivat ajatukseen, että valaat ovat kehittyneet maaeläimistä. Viimeisen naulan arkkuun kuitenkin löi se, kun "Ambulocetus" löydettiin.
Leeuwarden
Leeuwarden ([ˈleˑˌwɑrdə(n)], friisiksi "Ljouwert" [ˈʎɔːw(ə)t], stadsfriesin murteella "Liwwadden") on kaupunki Alankomaiden pohjoisosassa Frieslandin provinssissa. Se on provinssin pääkaupunki, ja siellä on 94 838 asukasta (31. joulukuuta 2010). Leeuwarden sijaitsee Frieslandin järvialueen ja Vattimeren välissä. Se tunnetaan nykyään erityisesti kahdesta museosta (Fries Museum ja Princessehofin keramiikkamuseo) sekä Euroopan suurimmista karjamarkkinoista ("veemarkt").
Kaupunki perustettiin vuonna 1435, mutta paikalla asui ihmisiä jo 900-luvulla. Kaupungin keskiajalla rakennettu keskusta sijaitsee kolmella keinotekoisella kukkulalla, joille ihmiset tarpeen tullen pakenivat nousevaa vettä. Alueensa pääkaupunki Leeuwardenista tehtiin vuonna 1504, ja seuraavat vuosisadat merkitsivät kaupungille kukoistusta: väkiluku kasvoi 1500-luvun alun noin 5 000:sta yhteensä 16 000:een vuonna 1650. Kaupunki oli tällöin yksi Alankomaiden tärkeimmistä ja merkittävä hopea- ja kultaesineiden valmistuksen keskus. Ajalta on edelleen jäljellä monia rakennuksia, kuten Fries Museumin käyttämä rakennus Oldehove-torni, Stadhouderlijk Hof, Kanslerin talo ja entinen kaupan keskus Waag. Tähän aikaan kaupungin ympäri rakennettiin myös kanava ja puolustuslaitoksia; puolustukset on purettu ja muutettu myöhemmin puistoksi, mutta keskustassa kanavat ovat vielä jäljellä. Kaupunki laajeni entisten muuriensa ulkopuolelle 1800-luvulla.
Kuuluisa vakoilija Mata Hari on syntynyt Leeuwardenissa. Kaupunki on Elfstedentocht-pikaluistelukilpailun lähtö- ja päätepiste.
Leeuwarden on Euroopan kulttuuripääkaupunki vuonna 2018.
Ophthalmosaurus
Ophthalmosaurus (”silmälisko”) oli suurisilmäinen kalalisko jurakadelta. Eläimen silmät olivat läpimitaltaan jopa 220–230 millimetriä ja kokoonsa nähden valtavat, mikä viittaa sen saalistaneen yöllä tai syvässä meressä. Sen hampaattomat leuat osoittavat sen syöneen pehmeäruumisia saaliita, kuten kalmareita ja mustekaloja. "Ophthalmosauruksen" on arvioitu voineen sukeltaa yli 500 metrin syvyyteen.
"Ophthalmosauruksen" kiekkomaiset selkänikamat antoivat sille varsin jäykän ruumiinmuodon.
Kikkeri
Kikkeri () on maalaiskunta, sen keskustaajama sekä erillinen kyläryhmä Leningradin alueen Volossovan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Inkerin ylängöllä seitsemän kilometriä Volossovasta koilliseen. Taajamassa on 2 100, Kikkerin sovhoosin asutuksessa 127, Suuren-Kikkerin kylässä 37 ja Pienessä-Kikkerissä 31 sekä koko kunnassa 2 400 asukasta (vuonna 2011).
Kikkerin kunnan pinta-ala on 51,54 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Volossovan piirin Kupanitsan, lännessä Volossovan ja etelässä Kalttinan kuntiin sekä idässä Hatsinan piiriin. Pinta-alasta 44,5 % on metsää, 39,0 % maatalousmaata ja 13,1 % asuinaluetta.
Suurin osa kunnasta kuuluu pinnanmuodostukseltaan tasaiseen Inkerin ylänköön. Alueella ei ole jokia tai järviä. Seudulla on paljon karsti-ilmiöitä. Hyötykaivannaisiin kuuluu dolomiitti.
Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluvat Kikkerin sovhoosin ja 81. kilometrin asutukset sekä kuusi kylää: Lipakora (ven. "Lipovaja Gora"), Orponja ("Arbonje"), Orponjan moisio ("Myza Arbonje"), Pieni-Kikkeri ("Maloje Kikerino"), Rokovitsa ("Rogovitsy") ja Suuri-Kikkeri ("Bolšoje Kikerino"). Kunnan alueella sijaitsee kuusi puutarhapalsta-aluetta. Kesäasukkaiden määräksi arvioidaan lähes 2 000 henkeä.
Kikkeri mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1499/1500. 1600-luvulla seudulle muutti inkerinsuomalaisia, jotka kuuluivat Kupanitsan luterilaiseen seurakuntaan. Nykyisen taajaman paikalla oli kartano ja maantien varrella majatalo. Vuonna 1870 rakennettiin Kikkerin rautatieasema, jonka ympärille syntyi huvila-asutusta.
Pjotr Vaulin perusti vuonna 1906 Kikkeriin keramiikkapajan, jonka tuotteita on käytetty monien arvorakennusten koristelussa. Vuonna 1920 sen pohjalta muodostetiin posliini- ja keramiikkatehdas Gorn, joka teki konkurssin 2000-luvun alussa. Vuosina 1930–2004 Kikkerillä oli kaupunkimaisen taajaman status.
Kikkerin kautta kulkee Namkun, Hatsinan ja Iivananlinnan välinen rautatie sekä Hatsinan ja Opoljan ja Hattulan (ven. "Šapki") ja Kemppaalan ("Kempolovo") väliset maantiet. Rokovitsasta haarautuu tie Kalttinaan.
Kunnan talous perustuu rakennustarvikkeiden tuotantoon. Maataloutta harjoittaa kaksi Kalttinan kunnassa sijaitsevaa maatalousyritystä. Noin neljäsosa työvoimasta työskentelee naapurikunnissa tai Pietarissa.
Kikkerissä toimii lastentarha, koulu, kulttuuritalo, kirjasto, pieni poliklinikka ja joukko kauppoja. Taajamassa on vuonna 1997 valmistunut inkerinsuomalaisten vanhusten palvelutalo.
Orponjan, Pienen-Kikkerin ja Rokovitsan kylien läheltä on löydetty muinaisia kurgaani- ja kivikehyshautoja. Kikkerin taajaman rakennusmuistomerkkejä ovat 1900-luvun vaihteesta peräisin oleva Vaulinin kartano ja vuosina 1908–1909 pystytetty ortodoksinen kirkko, joka suljettiin vuonna 1939 ja palautettiin seurakunnalle vuonna 1994. Kikkerin asemalla on Venäjän kansalaissodassa ja toisessa maailmansodassa kaatuneiden muistomerkki. Matkailupalveluita ei ole.
Pikaluistelu talviolympialaisissa 1964
IX talviolympialaisissa Innsbruckssa, Itävallassa vuonna 1964 järjestettiin pikaluistelussa kahdeksan kilpailutapahtumaa.
Rainer Stahel
Rainer Stahel (5. tammikuuta 1892 Bielefeld, Saksa – 30. marraskuuta 1955 Voikovo, Neuvostoliitto) oli saksalainen kenraaliluutnantti toisen maailmansodan aikana. Osallistuttuaan Suomen sisällissotaan 1918 Stahel jäi palvelemaan Suomen puolustusvoimiin vuoteen 1933 saakka.
Hän syntyi tehtailijan poikana Bielefeldissä 5. tammikuuta 1892 ja sai kasteessa etunimekseen Reiner. Pääsi ylioppilaaksi Bielefeldin Reaalilyseosta 1911 ja lähti heti sotilasuralle. Hän taisteli aluksi länsirintamalla ja myöhemmin itärintamalla. Komennettiin yliluutnanttina aseupseeriksi Jääkäripataljoona 27:än Riianlahdelle 9. heinäkuuta 1917 ja pestautui sieltä majurina Suomen puolustusvoimiin 1. maaliskuuta 1918.
Stahel toimi aluksi rykmentin- ja sitten 3. jääkäriprikaatin komentajana, ylennettiin everstiluutnantiksi, sai 2. ja 3. lk:n Vapaudenristit ja jatkoi divisioonan esikuntapäällikkönä 5. tammikuuta 1919 saakka. Hän siirtyi suojeluskuntajärjestön palvelukseen ja toimi vuosina 1920–1925 Turun suojeluskuntapiirin apulaispäällikkönä ja sotilasohjaajana. Hän sai erotessaan 31. heinäkuuta 1925 päiväkäskyssä maininnan ”taitavana ja innostavana esimiehenä”.
Stahel avioitui Bielefeldissä 26. helmikuuta 1918 berliiniläisen Ilse Reyscherin kanssa. Molemmat lapset syntyivät Turussa, ja perhe oli kirjoilla Helsingin saksalaisessa seurakunnassa. Stahel oli Suomen kansalainen ajalla 1. heinäkuuta 1921–14. joulukuuta 1934, joten hän jäi kantakortissaan suomalaiseksi reservinupseeriksi vuoden 1934 lopulle asti.
Perheen muutettua takaisin Saksaan Stahel pestautui ensin asesuunnittelijaksi ja kansalaisuuden vaihduttua Luftwaffen aseupseeriksi. Sotilasura urkeni ensin Luftwaffen valvontakomission esikuntapäällikkönä vuoden 1940 Vichyn Ranskassa ja jatkui taisteluosaston komentajana Stalingradin lohkolla 25. syyskuuta 1942 – 31. tammikuuta 1943, mistä ylennettiin kenraalimajuriksi. Hän toimi arvostettuna ilmatorjunnan ylipäällikkönä Messinansalmella liittoutuneiden maihinnousun yhteydessä kesällä 1943. Stahel toimi samalla Rooman kaupungin komendanttina Italian antauduttua 10. syyskuuta 1943 ja ravisteli ohella Pyhän istuimen jalkoja holokausti-neuvonpidossa.
Puna-armeijan vyöryessä Baltian Stahel toimi viisi päivää Vilnan kaupunkikomendanttina heinäkuussa 1944 ja ylennettiin kenraaliluutnantiksi 22. heinäkuuta 1944. Hänet siirrettiin Varsovan kaupunkikomendantiksi 25. heinäkuuta 1944, kun elokuussa alkoi koko kaupungin tuhoon johtanut kansannousu. Hän sai viimeisen komennuksensa komendantiksi Bukarestiin 26. elokuuta 1944, mutta joutui pari päivää myöhemmin romanialaisten joukkojen pidättämäksi. Romanialaiset puolestaan luovuttivat Stahelin sotavangiksi Neuvostoliittoon.
Stahel kuoli eri lähteiden mukaan joko 1952 Vladimirin vankilassa tai sydänkohtaukseen 1955 Voikovon vankileirillä saatuaan tietää mahdollisesta siirrostaan Saksaan.
Pikaluistelu talviolympialaisissa 1968
X talviolympialaisissa Grenoblessa, Ranskassa vuonna 1968 järjestettiin pikaluistelussa kahdeksan kilpailutapahtumaa.
Summerland
Summerland oli yhdysvaltalainen draamasarja, jota tehtiin vuosina 2004–2005. Suomessa sarjaa on esittänyt SubTV. SubTV esitti jaksoja ensimmäisen kerran kesällä 2006 ja esitti uusintoja kesällä 2007.
Sarja kertoo muotisuunnittelijasta nimeltä Ava Gregory (Lori Loughlin), joka elää onnellista elämää Kaliforniassa ystäviensä kanssa. Hänen siskonsa Karen ja hänen miehensä Bob kuolevat padon sortuessa ja heiltä jää kolme lasta orvoiksi. Avan matkustettua hautajaisiin Kansasiin hän saa kuulla Bobin veljeltä lasten jäävän hänen huostaansa. Uusi elämä lasten kanssa ei aina ole helppoa, mutta Avalla on ystäviä jotka ovat hänen tukenaan. Vähitellen lapset oppivat elämään ilman vanhempia, ja Avasta ja hänen ystävistään tulee heille läheisiä.
Veikko Ahvenainen
Veikko Armas Ahvenainen (s. 24. syyskuuta 1929 Kuopio) on suomalainen harmonikkataiteilija, säveltäjä, ja sanoittaja. Ahvenainen on harmonikansoiton Suomen mestari vuodelta 1957. Hän esiintyy edelleen ja arvioi itse olevansa 86-vuotiaana (vuonna 2015) vanhin esiintyvä konserttihanuristi. Hän on myös Suomen eniten levyttänyt artisti 1014 kappaleella.
Ahvenainen mainitsee konsertoivansa noin sata kertaa vuodessa Suomessa ja ulkomailla. Konserttimatkat Yhdysvaltoihin alkoivat vuonna 1966, mutta uransa kohokohtana hän on pitänyt esiintymistä Moskovan Tšaikovski-salissa 1970-luvun lopulla. 75-vuotishaastattelussaan vuonna 2004 hän sanoi keskittyvänsä tulevaisuudessa säveltämiseen ja konsertteihin, jolloin lavaesiintymisiin jää entistä vähemmän aikaa.
Ahvenaisen ensimmäinen levytys oli hänen itse säveltämänsä valssi "Muistoja Marseillesta" vuodelta 1955. Sen jälkeen hän on tehnyt useita satoja levytyksiä aina 2000-luvulle saakka, sekä klassista musiikkia että vanhaa tanssimusiikkia. Ahvenaisen yhdessä George de Godzinskyn kanssa tekemä albumi "La Cumparsita" nauhoitettiin vain hieman ennen de Godzinskyn kuolemaa.
Ahvenainen on soittanut uransa aikana kaikkien maamme sinfoniaorkestereiden solistina, kuten Helsingin, Tampereen, Lahden, Turun, Oulun ja Kuopion kaupunginorkestereiden kanssa. Hän esiintyi 1950-1960-luvulla usein Radio-orkesterin solistina George de Godzinskyn johdolla. Ahvenaisen solistinumeroina olivat muun muassa Pietro Deiron harmonikkakonsertot A-molli, E-molli ja D-duuri, Anthony Galla-Rinin harmonikkakonsertto, Paul Crestonin ja venäläisen Nikolai Tsaikinin konsertto kantaesityksinä Suomessa.
Ahvenainen on kirjoittanut lukuisia harmonikansoiton oppikirjoja. Hän on myös sanoittanut lauluja, muun muassa "Ei saavu hän", "Begin the Beguine", "Jezebel", "Muistoja Ukrainasta" ja "Sulkavan aalloilla", "Syksyn tullessa", "Jäppilän Jenni", "Sinivalkoinen soitin".
Ahvenainen kiersi yhtyeensä kanssa suomalaisia tanssipaikkoja 1950- ja 1960-luvuilla. Yhtyeen laulusolistina oli Kalevi Korpi. Vuonna 1984 Ahvenainen perusti Veikon Hanurikvartetin, jossa soittavat hänen lisäkseen Arto Kivekäs, Seppo Lankinen ja Jarmo Tinkala, jotka ovat aiemmin olleet Ahvenaisen oppilaina. Kvartetti teki 30-vuotiskiertueensa keväällä 2013.
Ahvenainen on saanut Pro Finlandia -mitalin vuonna 2010. Hän harrastaa 84-vuotiaana muun muassa maratonjuoksua, ja on juossut 31 täyspitkää maratonia, joista New Yorkissa 13 kertaa.
Ahvenainen solmi toisen avioliittonsa vuonna 2005 hanuristi Carina Nordlundin kanssa Björnan kirkossa.
Min-kiina
Min-kiina (, Pe̍h-oē-jī: Bân gú) on yleisnimitys muun muassa Kaakkois-Kiinassa Fujianissa ja Taiwanissa puhutuille kiinan murteille. Min-kielten puhujia on yli 70 miljoonaa. Min-kiina jaetaan minnaniin (eteläinen min), minbeihin (pohjoinen min), mindongiin (itäinen min) ja muihin alaryhmiin, joiden puhujat eivät ymmärrä toisiaan. Min-kielten puhujat ja mandariinikiinan puhujat eivät myöskään ymmärrä toisiaan, mutta min-kielet käyttävät mandariinin kanssa samaa kirjoitusjärjestelmää. Taiwanissa käytetään myös lähetyssaarnaajien saarelle 1800-luvulla tuomaa Pe̍h-oē-jī-romanisaatiota.
Erkki Ainamo
Kaarlo (Kaarle) Erkki Ainamo (vuoteen 1925 Mannelin, vuosina 1925–1929 Pohjanheimo; 9. tammikuuta 1908 Helsinki – 16. syyskuuta 1974) oli suomalainen muusikko, pääasiassa sanoittaja. Hän on sanoittanut tai suomentanut noin 100 kappaletta, joista tunnetuimpia ovat ”Haavekuva”, ”Kylmää vettä”, ”Kohtaus kujassa”, ”Tango ruohikolla” ja ”Paimentytön sunnuntai”. Ainamo loi varsinaisesti uransa meriupseerina ja Yleisradiossa, mutta sanoittamisen lisäksi hän oli myös Suomen Elokuvasäveltäjät r.y:n (Säveltäjät ja sanoittajat ELVIS ry:n edeltäjä) ensimmäinen asiamies.
Henrik Flöjt
Henrik Flöjt (24. toukokuuta 1952 Kajaani – 26. syyskuuta 2005 Kajaani) oli suomalainen ampumahiihtäjä, maailmanmestari ja olympiamitalisti.
Henrik Flöjt edusti kotimaassa Kainuun Ärjyä, Kajaanin Suunnistajia ja Kainuun Hiihtoseuraa. Hänen isoveljensä Heikki Flöjt oli ampumahiihdon MM-mitalisti.
Kassakaappi
Kassakaappi on arvokkaan omaisuuden suojelemista varten suunniteltu kaappi. Kassakaappi on suunniteltu ja valmistettu suojelemaan omaisuutta murtoa, paloa tai muuta vahinkoa vastaan. Kassakaapit luokitellaan murto- tai paloluokkiin kansainvälisissä tutkimuslaitoksissa mm. ECB-S (European certification board - security systems). Murtoturvallisessa kassakaapissa on yleensä järeä lukkolaite, pelkästään paloturvallisessa kaapissa lukkolaitteella ei ole mitään vaatimuksia. Kassakaappi valmistetaan usein metallista, esimerkiksi teräksestä valamalla. Kassakaappeja valmistetaan myös palon- ja vedenkestäviksi. Kassakaappi voidaan kiinnittää tukevasti talon rakenteisiin, jotta sitä ei voi kuljettaa pois ja murtaa muualla. Kassakaappi voi olla myös niin painava, ettei sitä voi helposti kuljettaa. Kassakaappi kestää myös porausta tietyn aikaa.
Yleisimmin kassakaapeissa säilytetään arvoesineitä, kuten esimerkiksi rahoja, arvopapereita, sopimuspapereita, koruja sekä aseita.
Rahan kaappausten tai ryöstämisen estämiseksi voidaan käyttää myös aikaviivekaappeja tai -lokeroita. Näillä ei ole kassakaapin murtokestävyyttä, mutta niillä voidaan esimerkiksi vähentää kerralla kassassa olevan rahan määrää siirtämällä ylimääräiset setelit aikaviivelukolliseen lokeroon. Välisäilytyslokero voi sijaita kassakoneen vieressä, jolloin rahan siirtämiseksi suojaan ei tarvitse poistua myyntipisteestä tai avata kassakaappia tarpeettomasti kesken päivän.
Suomessa puolueeton taho, joka neuvoo kassakaapin ostamisessa, on Finanssialan keskusliitto.
Ville Alanko
Vilho (Ville) Ilmari Alanko (6. helmikuuta 1907 Helsinki – 25. toukokuuta 1931 Helsinki) oli helsinkiläinen laulaja-banjisti. Hän oli jäsenenä Rajamäen pojat -lauluyhtyeessä vuosina 1923–1925 ja lauloi myös oopperan kuorossa. Alanko muistetaan Dallapé-orksesterin ensimmäisenä laulajana. Hän toimi yhtyeessä vuodesta 1925 kuolemaansa asti 1931. Ammatiltaan hän oli sorvari.
Alanko kuoli 24-vuotiaana keuhkokuumeeseen, johon hän sairastui ilmeisesti viimeisellä levytysmatkallaan. Levytuottaja Niilo Saarikko joutui itse laulamaan Alangolle aiotut Columbus-levytykset. Martti Jäppilä arvioi myöhemmin Ville Alangon uhrautuneen kokonaan orkesterin hyväksi, mikä sorti hänet ennenaikaiseen kuolemaan. Alangon muistoksi Dallapé esiintyi hyväntekeväisyyskonserteissa parantoloissa, sairaaloissa ja muissa vastaavissa kohteissa. Hänen jälkeensä Dallapén laulajaksi tuli Matti Jurva. Levytyksissä laulajana tuohon aikaan avusti myös Veli Lehto.
Jouko Karjalainen
Jouko Karjalainen (s. 27. heinäkuuta 1956, Kajaani) on suomalainen entinen yhdistetyn hiihtäjä ja olympiamitalisti. Karjalainen on valmentanut Suomen yhdistetyn maajoukkuetta vuosina 1998–2002 ja 2006–2008.
Lake Placidin olympialaisissa 1980 Karjalainen voitti olympiahopeaa 19. helmikuuta hyvän hiihtonsa ansiosta.
Seuratasolla Karjalainen edusti Kainuun Hiihtoseuraa ja Lahden Hiihtoseuraa. Ammatiltaan hän on ylivääpeli. Karjalainen työskenteli Hämeen rykmentissä ennen vuonna 2006 alkanutta valmentajan pestiä.
__notoc__
Jääkiekko talviolympialaisissa 1936
Jääkiekko oli olympialaisten ohjelmassa viidettä kertaa vuoden 1936 talviolympialaisissa. Ottelut pelattiin 6.–13. helmikuuta 1936. Turnaus oli samalla myös maailmanmestaruuskilpailu ja euroopanmestaruuskilpailu. Kisoihin osallistui 15 joukkuetta, mikä oli uusi ennätys. Joukkueet jaettiin neljään alkulohkoon. Jokaisen lohkon kaksi parasta muodostivat kaksi jatkolohkoa, joiden kaksi parasta pääsivät loppusarjaan. Loppusarjan sijoitusten perusteella jaettiin mitalit.
Iso-Britannia onnistui sensaatiomaisesti päihittämään Kanadan ja voitti olympiakultaa. Iso-Britannian voitto ajoittui välierävaiheeseen ja vasta ottelun jälkeen ilmoitettiin välieräsarjan keskinäisten otteluiden jäävän voimaan myös loppusarjassa.
Jatkolohkojen keskinäisten ottelujen tulokset jäivät voimaan loppusarjaan.
Ingmar Englund
Ingmar Englund (7. lokakuuta 1920 Munsala – 5. elokuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen kitaristi, banjonsoittaja, sovittaja ja orkesterinjohtaja. Hänellä oli aikoinaan oma Ingmar Englundin yhtye. Humppa-Veikoissa hän soitti kitaraa ja banjoa vuodesta 1958 1970-luvulle.
1950-luvulla Englund levytti muun muassa hanuristi Matti Viljasen sekä viulisti Per-Erik Förarsin kanssa sekä soolona ”Tumma yö”/”Kerro kultainen kuu” vuonna 1958 sekä ”Säkkijärven polkka”/”Sputnik-polkka” vuonna 1959. Englund kuului Kankkulan kaivolla -radio-ohjelmaa varten kasatun Humppa-Veikkojen peruskokoonpanoon lähes kuolemaansa asti. Hän oli mukana yli 300 levytyksessä.