Kumlinge
Kumlinge on Suomen kunta, joka sijaitsee Ahvenanmaan maakunnassa. Kumlingessä on asukasta () ja sen pinta-ala on  km² (), josta  km² maata,  km² sisävesiä ja loput  km² merta. Kumlingen naapurikunnat ovat Brändö, Saltvik, Sottunga ja Vårdö.
Kunta on yksikielisesti ruotsinkielinen ja  prosenttia sen asukkaista puhuu äidinkielenään ruotsia. Kunnan vaakunan on suunnitellut Matts Dreijer ja se on vahvistettu vuonna 1951.
Kumlinge sijaitsee suunnilleen Ahvenanmantereen ja Manner-Suomen puolivälissä. Länsipuolella on Teilin ja itäpuolella Lappveden merenselkä. Kunnan pääsaari on Ahvenanmaan saarista pinta-alaltaan seitsemänneksi suurin. Pääsaarella sijaitsevat kunnantoimisto, kauppa, apteekki, Ålandsbankenin konttori ja kunnan ainoa koulu. Muut suurehkot saaret, joihin on säännölliset kulkuyhteydet, ovat Enklinge, Seglinge ja Björkö. Enklingessä ja Seglingessä toimineet koulut on suljettu. Pienempiä saaria, joista suurin osa on asumattomia, on useita satoja. Kumlingen saaret ovat pinnanmuodoiltaan matalia ja yleisilmeeltään karuja. Korkein maastonkohta kunnan alueella on 22 metrin korkeuteen merenpinnasta ulottuva kallionhuippu Björkön saaren pohjoisosassa.
Kumlimgen molemmat luonnonsuojelualueet sijaitsevat Enklingen saarella: Blacksundin Natura-alue ja Näsetin luonnonsuojelualue.
Kunnassa on 5 kylää: Björkö, Enklinge, Kumlinge, Prästgården ja Seglinge.
Kumlingen saaret olivat esihistoriallisella ajalla vielä veden peitossa. Pysyvä asutus saapui alueelle vasta keskiajalla Ahvenanmantereelta. Sitkeästi eläneen muistitiedon mukaan Kumlingessa olisi sijainnut keskiajalla luostari, mutta mitkään asiakirjatiedot tai arkeologiset tutkimukset eivät tue tätä väitettä. Vuoden 1537 maakirjan, jossa mainittiin jo kaikki Kumlingen nykyiset kylät, mukaan pitäjässä oli 107 veroa maksanutta taloa, mistä on päätelty väkiluvun olleen tuolloin 600–800 henkeä. 
Kumlinge mainittiin alkujaan Sundiin kuuluvana kappeliseurakuntana. Kumlingen seurakunta itsenäistyi 1400-luvun alkupuolella ja siitä erosi Brändö vuonna 1864. Nykyisin Kumlinge ja Brändö muodostavat yhdessä Ahvenanmaan pohjoisen saaristoseurakunnan.
Suomen sodan aikana, 9. toukokuuta 1808, pastori Henrik Johan Gummeruksen talonpojat piirittivät Kumlingen kirkonkylässä sitä miehittämään tulleen venäläisen 472 miehen joukko-osaston. Talonpojat tulittivat venäläisiä läheiseltä Fälbergetiltä kahdella pienellä tykillä, kunnes nämä suostuivat antautumaan. Fälbergetillä on vuonna 1920 pystytetty taistelun muistokivi. Vuonna 1809 venäläiset kuitenkin saapuivat Kumlingeen uudelleen ja tällöin ruotsalainen armeijaosasto poltti useita kyliä yrittäessään estää heidän etenemistään.
Kumlingesta on 1900-luvun alkupuolella joissakin yhteyksissä käytetty suomenkielistä nimeä Kumlinki.
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
Vuoden 2017 taajamarajauksen mukaan Kumlingessa ei ole lainkaan taajamia. Vuoden 2017 lopussa Kumlingessa oli 314 asukasta, joista 310 asui haja-asutusalueilla ja 4 asukkaan asuinpaikan koordinaatit eivät olleet tiedossa.
Vuoden 2018 aluejaon mukaan Kumlingessa on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Seurakunta toimii myös Brändön kunnan alueella.
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Kumlingen alueella toimii Turun ortodoksinen seurakunta.
Seuraavassa luettelossa on mainittu historiallisella ajalla lakkautetut seurakunnat Kumlingen kunnan nykyisellä alueella.
Kumlinge sijaitsee saaristossa, joten kunnan alueelle pääsee lähinnä vesitse Ålandstrafikenin liikennöimillä lautoilla joko Brändöstä, Föglöstä, Lumparlandista, Sottungasta tai Vårdöstä. Kumlingellä on kuitenkin myös oma ympäri vuoden käytössä oleva lentokenttä.
Kunnan sisäistä liikennettä hoidetaan lautalla pääsaaren ja Enklingen välillä sekä lossilla pääsaareen liittyvän Snäckön ja Seglingen välillä. Kumlingeen kuuluvaan Björkön saareen on lossiyhteys Brändöön kuuluvan Lappon kautta.
Kumlingessa on koko peruskoulun (luokka-asteet 1-9) kattava koulu. Lukuvuonna 2017-2018 sitä kävi 24 oppilasta. Koulurakennus on valmistunut 1953 ja remontoitu perusteellisesti 2000-luvun alussa.