Yhdysvaltain laivasto
Yhdysvaltain laivasto () on yksi viidestä Yhdysvaltain asevoimien puolustushaarasta. Sen vastuulla on merioperaatiot, joiden suorittamiseksi sillä on 287 laivaa ja yli 4 000 lentokonetta. Aktiivisessa palveluksessa olevaa miehistöä on 329 000 ja reservipalveluksessa noin 100 000. Aktiivipalveluksessa olevista upseerien osuus on noin 54 700. Laivaston hallinnon alalla työskentelee noin 274 000 siviiliä.
Yhdysvaltain laivaston historia juontuu Siirtokuntien laivastoon, jonka Siirtokuntien kongressi perusti Yhdysvaltain vapaussodan aikana. Yhdysvaltain perustuslaki, joka ratifioitiin vuonna 1789, antoi kongressille valtuudet ”…varustaa ja ylläpitää laivastoa.” Tällä valtuutuksella kongressi tilasi kuusi fregattia sekä varusti ne. Yksi näistä kuudesta alkuperäisestä fregatista, nimellä "Old Ironsides" tunnettu "USS Constitution", on säilynyt tähän päivään asti. Alus on edelleen merkittynä laivaston rekisteriin, ja se palvelee pr-tehtävissä.
Laivaston asioita hoiti sotaministeriö, kunnes 30. huhtikuuta 1798 kongressi perusti laivastoministeriön. Vuonna 1947 laivasto siirtyi osaksi perustettua puolustusministeriötä.
"Pääartikkeli: Yhdysvaltain laivaston historia"
Siirtokuntien kongressi perusti Philadelphiassa siirtokuntien laivaston 13. lokakuuta 1775, jolloin annettiin valtuutus hankkia, varustaa, miehittää ja lähettää kaksi aseistettua alusta etsimään Amerikassa olevia brittiarmeijan huoltoaluksia. Lainsäädäntö loi myös laivastokomitean valvomaan toimintaa. Siirtokuntien laivasto operoi noin 50 laivalla Yhdysvaltain vapaussodan aikana, mutta ei kuitenkaan enempää kuin 20 laivalla samanaikaisesti. Sodan jälkeen kongressi myi sodasta selvinneet laivat ja kotiutti miehistön ja upseerit.
Kongressi tilasi kuuden fregatin rakentamisen ja varustamisen 27. maaliskuuta 1794 ja kolme vuotta myöhemmin kolme fregattia olivat valmiit palvelukseen: "United States", "Constellation" ja "Constitution". Fregateista tuli kuuluisia vuoden 1812 sodassa, jossa ne yllättäen voittivat Britannian kuninkaallisen laivaston alukset useaan kertaan.
Yhdysvaltain sisällissodan aikana laivasto oli edelläkävijä panssaroitujen sotalaivojen käytössä, mutta sodan jälkeen laivat vanhenivat nopeasti. Laivaston modernisointi aloitettiin 1880-luvulla, mikä toi Yhdysvallat takaisin laivastovaltojen eturiviin 1900-luvun alkuun tultaessa.
Ensimmäisessä maailmansodassa laivasto ei osallistunut taisteluihin paljoakaan, mutta se kasvoi sotien välillä laivastosopimusten rajoittamana huomattavaksi. Japani yritti murtaa Yhdysvaltain laivaston strategista uhkaa vuoden 1941 lopun yllätyshyökkäyksellään Pearl Harboriin. Seuranneiden kolmen vuoden aikana Yhdysvaltain laivasto kasvoi voimakkaimmaksi koskaan nähdyksi laivastoksi.
Laivastoa hallinnoi laivastoministerin johtama laivastoministeriö, joka on osa puolustusministeriötä. Korkea-arvoisin upseeri, laivaston komentaja, on amiraali (neljä tähteä) ja on suoraan laivastoministerin alainen. Laivastoministeri ja laivaston komentaja vastaavat laivaston organisoinnista, rekrytoinnista, kouluttamisesta ja varustamisesta siten, että laivasto on valmis toimimaan yhtyneiden taistelukomentajien alaisuudessa.Yhdysvalloissa laivasto jakaantuu organisatoorisesti merivoimiin ja merijalkaväkeen (engl. Marine Corps).
Tyynenmeren laivasto on kooltaan mailman suurin. Navigoitava alue on kooltaan 100 milj neliömailia. Tyynenmeren laivasto koostuu 200 aluksesta, 1200 lentokoneesta ja 130.000 miehistöstä.
Normaalien taistelujoukkojen ja -yksiköiden lisäksi laivastolla on useita esikunta- ja huoltojoukkoja, joiden henkilöstöä toimii esikunnissa ja yksiköissä. Nykyiset esikunta- ja huoltojoukot:"Pääartikkeli: Yhdysvaltain laivaston alukset
Laivaston sota-alusten nimet alkavat lyhenteellä "USS" (”United States Ship”, Yhdysvaltain laiva), kun taas laivojen, jotka eivät ole varsinaisia aktiivikäytössä olevia sotalaivoja ja joissa on siviilimiehistöä, nimet alkavat lyhenteellä "USNS" (”United States Naval Ship”). Laivojen luokitus merkitään kirjaimilla, ja jokaisella laivalla on yksilöllinen luokituksesta ja numeroista koostuva koodi. Laivojen nimet valitsee laivastoministeri, ja nimet ovat yleensä Yhdysvaltain osavaltioita, kaupunkeja, kuuluisia henkilöitä tai taisteluja, kaloja sekä ihanteita.
Yhdysvaltain laivasto on ollut pioneeri ydinreaktoreiden käytössä laivojen voimanlähteenä. Nykyisin kaikki laivaston lentotukialukset sekä hyökkäys- ja ohjussukellusveneet ovat ydinkäyttöisiä. Yhdysvaltain laivasto käytti ydinvoimaa myös hävittäjäluokan aluksissa. Näistä kuitenkin luovuttiin 1990-luvun lopulla, eikä uusia rakennettu.
Lentotukialukset ovat keskeinen osa laivaston strategista iskukykyä. Yhdysvaltain lentotukialukset ovat suurempia kuin muiden maiden käytössä olevat lentotukialukset. Modernit lentotukialukset CV-67:stä lähtien on tyypillisesti nimetty poliitikkojen mukaan, sitä aikaisemmat on nimetty taistelujen tai kuuluisien laivojen mukaan.
Suurimmat maihinnousualukset muistuttavat pientä lentotukialusta ja kykenevät operoimaan V/STOL, VTOL ja STOVL-lentokoneita sekä pystyvät laskemaan ilmatyynyaluksia (LCAC) ja sekä vastaavia vesille. Maihinnousualukset on nimetty tyypillisesti toisen maailmansodan lentotukialusten mukaan, mikä tapa periytyy siitä, että ensimmäiset suuret maihinnousualukset olivat konvertoituja lentotukialuksia.Maihinnousukuljetusalukset on tarkoitettu kuljetukseen ja maihinnousuun erilaisiin tehtäviin esim. merijalkaväelle. Alukset on nimetty kaupunkien mukaan paitsi USS New York (LPD-21), joka on nimetty osavaltion mukaan ja USS Somerset (LPD-25), joka on nimetty piirikunnan mukaan.
San Antonio luokka korvaa jatkossa Austin-luokan, Anchorage-luokan, Charleston-luokan ja Newport-luokan alukset."Pääartikkeli: Yhdysvaltain laivaston sukellusveneet"
Sukellusveneitä on kahta päätyyppiä: ballistiset ohjus- ja hyökkäyssukellusveneitä. Ballistisilla ohjusveneillä on yksi strateginen tehtävä, ne kuljettavat ydinkärjin varustettuja sukellusveneestä ammuttavia ballistisia ohjuksia (SLBM). Hyökkäyssukellusveneillä on useita taktisia tehtäviä, kuten laivojen ja sukellusveneiden upottaminen, risteilyohjuksien laukaiseminen ja tiedustelu. Hyökkäysveneet on tyypillisesti nimetty kaupunkien mukaan. Ohjusveneissä on pääsääntöisesti jatkettu taistelulaivoilta perittyä tapaa nimetä laivaston tulivoimaisin kalusto osavaltioiden mukaan. Aikaisemmat hyökkäyssukellusveneet nimettiin kalojen mukaan ja ballistiset ”kuuluisien amerikkalaisten” mukaan.Ohjusristeilijät kykenevät ilmapuolustukseen, pinta-alusten torjuntaan ja sukellusveneiden torjuntaan. Laivaston kaikki modernit risteilijät on nimetty taistelujen mukaan. Aikaisemmat risteilijät oli nimetty kaupunkien mukaan (ennen CG-12), uudelleenluokitellut fregatit oli nimetty laivastosankareiden mukaan (CG-15–CG-35) tai osavaltioiden mukaan (CG-36–CG-42).Kaikki hävittäjät on nimetty laivastosankareiden mukaan USS Bainbridge (DD-1):stä lähtien.Nykyiset fregatit suorittavat yleensä sukellusveneiden torjuntaa tai saattuetehtäviä. Yhdysvaltain laivasto on asteittain luopumassa fregateistaan ja niiden tehtäviä siirretään kehitteillä olevalle rannikkotaistelualukselle. Fregatit on nimetty, kuten hävittäjät, laivaston sankareiden mukaan.Taistelulaivat on poistettu laivaston vahvuudesta. Viimeiset Iowa-alukset siirrettiin reserviin 1990 ja poistettiin lopullisesti rekisteristä 2006. Alusten pääaseistus oli järeät tykit, mutta 1980-luvun modernisoinnissa Iowa-luokan alukset varustettiin muun muassa Tomahawk-risteilyohjuksin. Kaikki taistelulaivat paitsi USS Kearsarge (BB-5) on nimetty osavaltioiden mukaan.Kaksi Blue Ridge -luokan alusta on tarkoitettu laivaston komentajille ja esikunnille, USS Blue Ridge ja USS Mount Whitney ovat ainoat tämän luokan alukset.
Tulevaa tai koekäytössä olevaa kalustoaLaivasto on viime vuosina lisännyt satamapuolustusjoukkojaan terrorisminvastaisen sodan vuoksi. Satamapuolustuksen yksikköjä ovat
Pääasiallinen laivaston erikoisjoukko on SEAL (U.S. Navy SEALs), jonka tehtävänä on huolehtia erikoisoperaatioista. Laivastolla on myös pomminpurkuyksiköitä (EOD) ja pieni joukko pintasodankäyntihenkilöstöä erikoistehtäviin.
Laivaston upseerivirat on luokiteltu palkkaluokkiin O-1 – O-10 ja luokasta toiseen siirrytään ylennysten myötä. Upseerit luokissa O-1 – O-3 ovat nuorempia upseereja, O-4 – O-6 vanhempia upseereja ja O-7 – O-10 amiraaleja.
Upseerinvirat on jaettu ”yhteisöihin”:
Upseerin virkaan valmistutaan Yhdysvaltain laivastoakatemiasta, laivaston reserviupseerikoulusta (NROTC), upseeriehdokaskoulusta (OCS), suoralla virkanimityksellä tai muista virkanimitysohjelmista.
Laivaston värvätty henkilökunta on palkkaluokissa E-1 – E-9 ja palkkaluokasta toiseen edetään. Etenemisessä on kaksi huomattavaa siirtymää, ylimatruusista alikersantiksi (E-3 → E-4) ja ylikersantista pursimieheksi (E-6 → E-7).
Värvätyillä, jotka ovat palkkaluokassa E-4 tai ylempänä, on luokitus johonkin tiettyyn erikoisalaan. Nykyään on yli 50 erilaista luokitusta.