hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Paavali Kaski
Paavali Alarik Kaski ent. Kask () oli suomalainen jääkärivänrikki. Hänen äitinsä oli Ida Maria Kask.
Kaski kävi kansakoulun ja Haminan taistelukoulu vuonna 1918.
Kaski työskenteli palosotilaana Viipurissa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 20. syyskuuta 1916, josta hänet siirrettiin 1. maaliskuuta 1917 alkaen pataljoonan 3. komppaniaan. Hän suoritti Polangenissa vuonna 1917 järjestetyn erikoiskurssin (pommarikurssi).
Kaski astui Suomen armeijan palvelukseen 7. helmikuuta 1918 Saksassa vannottuaan ensin sotilasvalan ja kirjoitettuaan sitoutumissopimuksen. Tämän jälkeen hänet ylennettiin Suomen armeijan aliupseeriksi. Takaisin suomeen hän palasi 18. helmikuuta 1918 jääkärien etujoukon mukana Vaasaan, josta hänet määrättiin Satakunnan rintamalle, missä hän sai 23. helmikuuta 1918 tehtäväkseen aseiden toimittamisen Parkanoon, missä hänen tuli kouluttaa paikallisia vapaaehtois- ja asevelvollisjoukkoja.
Maaliskuun toinen päivä vuonna 1918 hän sai käskyn, joka määräsi hänet lähtemään vapaaehtoisista Jalasjärveläisistä kootun 110 miehisen joukon johtajana Ikaalisiin, missä hän johdatti joukkonsa Ikaalisten ympäristön taisteluihin. Kun kymmenen päivää oli taisteltu Kaski palasi joukkoineen takasin Parkanoon. Seuraavaksi hän sai tehtäväksi marssittaa joukkonsa Parkanosta 21. maaliskuuta 1918 Osaraan, matkalla hänen joukkoihinsa yhdistettiin vielä Karvian nostoväki. Osaralle saavuttuaan hänen tuomansa joukko yhdistettiin Turun pataljoonaan, missä se määrättiin pataljoonan 3. komppaniaksi. Huhtikuussa vuonna 1918 Hänet siirrettiin Porin rykmentin 3. pataljoonaan 2. komppaniaan. Kaski toimi edellä mainittujen komppanioiden päällikkönä ja otti osaa sisällissodan taisteluihin Kyröskoskella, Epilän-Tampereen akselilla, Karkussa, Kauvatsalla, Laitikkalassa ja Alvettulassa.
Kaski palveli sisällissodan jälkeen komppanianpäällikkönä Varsinais-Suomen rykmentin 3. pataljoonan 2. komppaniassa ja hetken myös Lappeenrannan vartiopataljoonassa. Hänet siirrettiin 17. lokakuuta 1918 nuoremmaksi upseeriksi Karjalan kaartin rykmentin 5. komppaniaan.
Väinö Kaski
Väinö Valdemar Kaski () oli suomalainen jääkärikapteeni. Hänen vanhempansa olivat puuseppä Jaakko Kaski ja Maria Gustava Lindroos. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1914 Franziska Koblischken kanssa, joka kuoli vuonna 1925 ja hän avioitui toisen kerran vuonna 1938 Aino Astin kanssa.
Kaski kävi kahdeksan luokkaa Helsingin suomalaisesta reaalilyseota ja jatkoi opintojaan Saksassa vuosina 1913–1914 Mittweidan teknillisessä ja Zwickaun insinööriopistossa.
Kaski liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 19. lokakuuta 1915, josta hänet siirrettiin 19. helmikuuta 1916 alkaen pataljoonan 4. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella sekä Aa-joella. Kaski perusti pataljoonan rintamalle lähdön koittaessa pataljoonan lääkintäkoiraosaston ja toimi pataljoonan rintamalla olo ajan sen johtajana vuoden 1917 alkuun saakka. Rintamalta palattua edellä mainittu osasto lakkautettiin.
Kaski saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana luutnantiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan aluksi joukkueenjohtajaksi 5. jääkäripataljoonaan, josta hänet siirrettiin komppanianpäälliköksi 9. huhtikuuta 1918 alkaen 6. Jääkärirykmentin 16. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Säiniöllä ja Viipurissa.
Kaski siirrettiin sisällissodan jälkeen 25. kesäkuuta 1918 Kaartin jääkäripataljoonan 3. komppanian ja 2. joulukuuta 1918 Jääkäriprikaatin polkupyöräosaston päälliköksi. Armeijasta hän erosi 21. tammikuuta 1920 ja siirtyi Suojeluskuntajärjestön palvelukseen ja hänet sijoitettiin sotilasohjaajaksi Pohjois-Hämeen suojeluskuntapiin 1. huhtikuuta 1920 alkaen ja hän palveli sotilasohjaajana 15. maaliskuuta 1922 saakka, jolloin hän siirtyi Rajavartioston sotakoiratarhan johtajaksi ja oli sen palveluksessa 15. helmikuuta 1925 saakka. Seuraavaksi hän toimi johtajana Valtion koiratarhan poliisikoirakertauskursseilla. Myöhemmissä elämän vaiheissaan hän toimi sanoma- ja aikakauslehtien tilapäisavustajana sekä vuodesta 1937 alkaen ylimääräisenä virkailijana Rajavartiostojen esikunnassa talvisodan syttymiseen saakka.
Kaski osallistui talvisotaan komendanttina 1. Armeijakunnan esikunnassa. Armeijakunnasta hänet siirrettiin esikuntakomppanianpäälliköksi Karjalan armeijan esikuntaan. Vuonna 1941 hänet siirrettiin päälliköksi ensin Jalkaväenkoulutuskeskus 2:een ja edelleen Sotavankileiri 10:n Suojärven alaleirille. Suojärveltä hänet siirrettiin vuonna 1943 apulaispäälliköksi Sotavankileiri 16:sta, josta hänet siirrettiin edelleen komendantiksi 65. Sotasairaalaan.
Alfred Kastari
Alfred Kastarinen myöh. Kastari () oli suomalainen jääkärikapteeni. Hänen vanhempansa olivat pienviljelijä Fredrik Kastarinen ja Stiina Pennanen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1927 Helmi Kaarin Amanda Tiilin kanssa.
Kastarinen kävi kansakoulun ja suoritti viidennen luokan Viipurin reaalikoulussa vuonna 1926. Asemestarikurssin hän suoritti vuonna 1920 ja Bergmann-konepistoolikurssin vuonna 1922 sekä ampumatoimintakurssin vuonna 1924. Kastarinen teki vuonna 1925 vuoden mittaisen opintomatkan Viipuriin hoitaen samalla asemestarin tehtäviä. Suojeluskuntaupseerikurssin hän kävi vuonna 1926 ja sotilasohjaajien aseteknillisen kurssin vuonna 1927. Reserviupseerikoulun hän kävi vuonna 1928 ja konekiväärikomppanianpäällikkökurssin vuonna 1929 sekä talvikokeilukurssin vuonna 1930. Luutnanttikurssi hän suoritti vuonna 1936 ja tykistöasekurssin vuonna 1937.
Kastarinen työskenteli kauppa-apulaisena ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 23. marraskuuta 1915, josta hänet siirrettiin 22. marraskuuta 1917 alkaen pataljoonan 2. konekiväärikomppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hänet laskettiin siviilitöihin Saksaan 18. joulukuuta 1917 ja toimi pioneeritöissä Vogeeseilla ensimmäisen maailmansodan päättymiseen saakka.
Kastarinen palasi takasin Suomeen 10. tammikuuta 1919 ja astui Suomen armeijan palvelukseen Pohjois-Savon rykmenttiin 1. huhtikuuta 1919. Armeijasta hän erosi 25. helmikuuta 1920 ja siirtyi suojeluskuntajärjestön palvelukseen, missä hänet sijoitettiin 1. heinäkuuta 1920 alkaen Pohjois-Uudenmaan suojeluskuntapiirin asemestariksi, mistä tehtävästä hänet siirrettiin 1. huhtikuuta 1924 alkaen 2. sotilasohjaajaksi ja edelleen 16. huhtikuuta 1926 alkaen uudelleen asemestariksi ja 1. lokakuuta 1926 jälleen takaisin 2. sotilasohjaajaksi, missä tehtävässä hän viihtyi aina talvisotaan saakka. Kastarinen vaihtoi nimensä Kastariksi vuonna 1927.
Talvisotaan Kastari osallistui aseupseerina Jalkaväkirykmentti 12:ssa ja otti osaa taisteluihin Länsi-Kannaksella ja Viipurinlahdella. Välirauhan aikana hän oli edelleen samassa tehtävässä lisäksi hän toimi myös rykmentin huoltopäällikkönä, kunnes hänet siirrettiin aseupseeriksi Tuusulan Sotilaspiirin esikuntaan. Jatkosodan puhjettua Kastari komennettiin Tuusulan Sotilaspiirin esikuntaan päälliköksi Komento- ja Järjestelytoimistoon, missä tehtävässä hän oli vuoteen 1944 saakka, jolloin hänet siirrettiin Sotilaspiirin aseupseeriksi. Kastari sai sotien jälkeen vuonna 1949 syytteen osallisuudesta asekätkentään.
Kastari toimi sotien jälkeen aluksi samassa tehtävässä, mutta siirrettiin myöhemmin Asetoimiston päälliköksi Keskus Varikko 2:een. Armeijasta hän erosi vakinaisesta palveluksesta vuonna 1945 ja siirtyi Kansallis Osakepankin (KOP) palvelukseen Keravalle, josta hänet nimitettiin vuonna 1946 saman pankin Kiukaisten haarakonttorin johtajaksi ja hän toimi johtajana aina vuoteen 1953 saakka. Luottamustehtävässä hän toimi Uudenmaan ampumapiirin johtokunnan jäsenenä vuosina 1933–1946.
Onni Kaukoranta
Onni Ilmari Kaukoranta () oli suomalainen jääkärimajuri. Hänen vanhempansa olivat kansakoulunopettaja Gabriel Kaukoranta ja Anna Sofia Hirvonen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 filosofian maisteri Sylvia Anna Maria Taxellin kanssa.
Kaukoranta kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta vuonna 1912 ja liittyi Hämäläis-osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa vuosina 1912–1915 ja suoritti juridis-filosofisen tutkinnon vuonna 1913. Sotilashallinnollisten kurssien 1. jakson hän kävi vuonna 1929 ja 2. jakson vuonna 1931.
Kaukoranta liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 11. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hän suoritti Libaussa vuonna 1917 järjestetyn sotakoulun B-kurssin.
Kaukoranta saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana vänrikiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 1. Jääkärirykmentin 2. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Lempäälässä Vuohiniemellä, missä hän haavoittui pahasti 1. huhtikuuta 1918 ja kuljetettiin hoitoon sotilassairaalaan.
Kaukoranta kotiutui sisällissodan jälkeen sotilassairaalasta vuoden 1918 lopulla ja hänelle järjestettiin armeijasta kansliatehtäviä 16. joulukuuta 1918 - 15. helmikuuta 1919 väliseksi ajaksi Jääkäritoimistosta. Hänet merkittiin armeijan rulliin 18. helmikuuta 1919 alkaen Itämeren jalkaväkirykmentti n:o l:een, josta hänet kumminkin siirrettiin 1. lokakuuta 1919 alkaen Kadettikouluun, missä toimi aluksi koulutusupseerina ja 4. syyskuuta 1919 alkaen talouspäällikkönä. Kadettikoulusta hänet siirrettiin 15. kesäkuuta 1928 alkaen talouspäälliköksi Meripuolustuksen esikuntaan ja 13. toukokuuta 1929 Rannikkolaivastoon.
Kaukoranta osallistui talvisotaan aluksi rauhanaikaisessa tehtävässään Meripuolustuksen esikunnassa, kunnes hänet siirrettiin Helsingin Laivastoaseman talouspäälliköksi, josta hänet siirrettiin myöhemmin Turun Laivastoaseman taloustoimiston päälliköksi. Jatkosodan puhjettua hän jatkoi samassa tehtävässä kunnes sotien päätyttyä hänet talouspäälliköksi Maasotakouluun. Armeijasta hän erosi vakinaisesta palveluksesta vuonna 1944 ja siirtyi Helsingin kaupungin Kaasulaitoksen palvelukseen. Hänet haudattiin Helsinkiin.
Hideo Itokawa
Hideo Itokawa (糸川英夫, 20. heinäkuuta 1912 – 21. helmikuuta 1999) oli Japanin avaruustekniikan pioneeri, joka kehitti raketti- ja satelliittitekniikkaa. Japanissa häntä kutsuttiin elinaikanaan "Tohtori Raketiksi". Häntä pidetään Japanin avaruustoiminnan isänä.
Hideo Itokawa syntyi Tokiossa vuonna 1912. Kouluaikanaan hän pystyi japanilaisessakin koulujärjestelmässä ohittamaan joitakin luokkia. Hän valmistui Tokion keisarillisesta yliopistosta vuonna 1935 lentokoneinsinööriksi.
Toisen maailmansodan ajan Itokawa työskenteli Nakajiman lentokonetehtaassa. Hän oli Nakajima Ki-43 Hayabusan pääsuunnittelija.
Vuonna 1941 hänestä tuli Tokion yliopiston apulaisprofessori. Toisen maailmansodan jälkeen Yhdysvallat kielsi Japanilta lentokoneiden suunnittelun ja valmistuksen useiksi vuosiksi. Vuonna 1948 Itokawasta tuli Tokion yliopiston professori, josta virasta hän siirtyi eläkkeelle vuonna 1967. Hän perusti tämän jälkeen oman avaruustekniikan instituutin.
Japani ei ollut sodan aikana tehnyt merkittävää rakettitekniikan kehitystä. Se kuitenkin sai 1944–1945 teknologiansiirtoa kolmannesta valtakunnasta. Vuonna 1955 Itokawa alkoi kehittää pieniä "Pencil Rocket" -nimisiä luotainraketteja.
Itokawa tutki monia asioita ja kirjoitti kaikkiaan 49 kirjaa. Osa kirjoita oli aikanaan hyvin suosittuja Japanissa suuren yleisön parissa. Hän piti useista urheilunlajeista ja eri soittimien soittamisesta. Asteroidi 25143 Itokawa on nimetty hänen kunniakseen, se on JAXAn Hayabusa-avaruusluotaimen pääkohteita.
Pilluana
Pilluana on yksi Picotan provinssin kymmenestä piirikunnasta San Martínin alueella Perussa. Piirikunnan pinta-ala on 239,27 km². Pilluanan väkiluku on 1 001 (2005) ja väestötiheys 4,2 as./km². Piirikunnan pääkaupunki on Pilluana.
Piirikunta on perustettu 31. tammikuuta 1944.
Kaikki mitä mä annoin 2003–2008
Kaikki mitä mä annoin 2003–2008 on Uniklubin 17. syyskuuta 2008 ilmestynyt kokoelma-albumi. Albumi nousi julkaisuviikollaan Suomen albumilistan yhdeksänneksi.
Albumi sisältää yhtyeen tunnetuimpien kappaleiden lisäksi uudet kappaleet ”Rakkaudesta hulluuteen” ja ”Liian lähellä”. Myös akustinen versio kappaleesta ”Kiveen” oli ennenjulkaisematon. Albumin erikoispainoksen mukana tulevalla DVD:llä on "Irti potilaasta" -dokumentti ja yhtyeen musiikkivideoita.
Timo Kuorelahti
Timo Kuorelahti (s. 1964) on entinen suomalainen maastohiihtäjä.
Kuorelahti sijoittui Lahden MM-kilpailuissa 1989 kuudenneksi 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa ja oli lisäksi viidestoista 15 kilometrin vapaan tyylin kilpailussa. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 1991 hän sijoittui 15 kilometrin vapaan kilpailussa 18:nneksi . Hän voitti uransa aikana myös Suomen mestaruuden .
Oman aktiiviuransa jälkeen Kuorelahti on toiminut Suomen Hiihtoliiton palveluksessa yhdistetyn kilpailijoiden suksihuoltajana sekä valmentanut hiihtoa harrastavaa poikaansa Topia.
Keravan taidemuseo
Keravan taidemuseo on Keravalla sijaitseva taidemuseo, joka on keskittynyt suomalaiseen ja kansainväliseen nykytaiteeseen. Museon perustaja on Taiteen kerääjä Aune Laaksonen, joka toimi sen ensimmäisen johtajana.
Keravan Taidesäätiön ylläpitämä museo on perustettu vuonna 1990, ja se toimi aluksi vuokratiloissa Klondyke-talossa. Taidemuseo järjestää vuosittain 8-14 vaihtuvaa näyttelyä. Museon omiin kokoelmiin kuuluu arviolta 1 300 teosta, joista 517 on Keravan kaupungin ja 158 Keravan Taide- ja Kulttuuriyhdistyksen lahjoittamia.
Keravan taidemuseo on Suomen museoliiton jäsenmuseo.
Museossa on myös kahvila ja museokauppa.
Datsun 240Z
Datsun 240Z, 260Z ja 280Z ovat Nissanin vuosina 1969–1978 valmistamia urheiluautomalleja. Datsun 240Z korvasi markkinoille tullessaan edeltäneen Datsun Sportsin. Japanissa kaikkia kolmea mallia myytiin nimellä Nissan Fairlady Z. Mallisarjan päättäneen Datsun 280Z:n seuraajaksi tuli Datsun 280ZX.
Vuonna 1969 Datsun Sportsin seuraajaksi esitelty Datsun 240Z oli ensimmäinen Nissanin Z-mallisarjan auto.
Autossa oli moottorina kuusisylinterinen 2,0- tai 2,4-litrainen kuusisylinterinen rivimoottori, joista pienempää myytiin vain lähinnä Japanin kotimarkkinoilla.
Datsun 240Z sai vuoden 1971 alussa pieniä uudistuksia, jolloin ilmanottoaukot siirtyivät takaluukun kannesta C-pilariin ja tarjolle tuli kolmiportainen automaattivaihteisto.
Datsun 260Z syntyi, kun moottorin iskutilavuutta nostettiin 2,6 litraan, lähinnä Yhdysvaltain päästörajoitusten vuoksi. 260Z:sta oli saatavana kaksipaikkaisen lisäksi myös 2+2-paikkainen malli.
Yhdysvaltain markkinoita varten moottorin iskutilavuutta nostettiin edelleen 2,8 litraan vuonna 1975, jolloin syntyi Datsun 280Z. Myös kaasutin vaihtui Bosch L-Jetronic -polttoaineruiskuun. Datsun 260Z pysyi kuitenkin tuotannossa aina vuoteen 1978 saakka, mutta sitä ei enää viety Yhdysvaltoihin.
Lapionapparit
Lapionapparit ("Tolmomyias") on napsijoiden heimoon kuuluva lintusuku. Sukuun kuuluu 5 lajia.
Nummi (Rauma)
Nummi on kaupunginosa Raumalla. Se sijaitsee lähellä Rauman keskustaa. Ydinkeskustasta matkaa Nummen alueelle on alle kilometri. Pohjoisrajana kulkee Eteläkatu, lännessä Nortamonkatu, idässä Nummenkatu ja etelässä Töyryntie. Nummella sijaitsee mm. Nummen päiväkoti sekä Rauman vesitorni.
Nummen alueen pohjoispuolella sijaitsee Unescon maailman perintökohde  Vanha Rauma. Museovirasto on vuonna 2009 määritellyt Nummen asuinalueen yhdessä viereisen Onnelan asuinalueen ja kaupungin pohjoisosassa sijaitsevien III kaupunginosan ja Asevelikylän kanssa valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.
Polar Mining
Polar Mining Oy on kaivostoimintaa Suomessa harjoittava yritys. Sen emoyhtiö on australialainen Dragon Mining -kaivosyhtiö. Se osti kaivostoiminnasta luopuneelta Outokumpu Oy:ltä vuonna 2003 Oriveden kaivoksen, Sastamalan rikastamon ja muutamia etsintäkohteita. Louhimisen se aloitti ensimmäiseksi Pirkanmaalla. Huittisissa sijaitseva Jokisivun kultakaivos avattiin 2009. Loppuvuodesta 2018 avattiin Kaapelinkulman kaivos. Kritiikki ympäristöongelmista on kohdistunut yritykseen mediassa.
Polar Miningin omistavalla Dragon Miningilla on suomalaiskaivosten ohella Svartlidenin kultakaivos Ruotsissa. Malminetsintää Dragon Mining harjoittaa muutamassa muussakin maassa.
Visual Prolog
Visual Prolog on ohjelmistokehitin, jossa yhdistyy logiikkaohjelmointi ja olio-ohjelmointi. Se on tyypitetty ohjelmointikieli, Prolog, jossa jokaiselle rakenteelle on määriteltävä oma tyyppinsä. Tyypityksen ansiosta Visual Prolog tuottaa tehokasta ja nopeaa koodia.
Tampereen nykytaiteen museo
Tampereen nykytaiteen museo on Tampereella toimiva museoyksikkö, joka kuuluu nykyään Tampereen taidemuseon alaisuuteen. Se osallistuu Tampereen taidemuseon näyttelytoimintaan sekä vastaa kaupungin taidekokoelman sijoituksesta ja huollosta. Lisäksi museo järjestää taideprojekteja vaihtuvissa tiloissa ympäri kaupunkia.
Tampereen nykytaiteen museo on Suomen museoliiton jäsenmuseo.
Museon oma kokoelma käsittää taidetta 1910–1990-luvuilta, mutta sen pääpaino on vuoden 1960 jälkeen hankitussa suomalaisessa taiteessa. Kokoelman pohjana on vuonna 1964 perustettu Tampereen nykytaiteen kokoelma sekä kaupungin hankkima Wäinö Aaltosen 70 teoksen kokoelma. Vuonna 1972 kokoelma laajeni lahjoituksena saadulla Jussi Mäntysen kipsiveistosten kokoelmalla. Nykytaiteen museoon kokoelmaan kuuluu yhteensä 916 teosta, joista viimeisin on hankittu vuonna 1999.
Museo huolehtii oman kokoelmansa lisäksi Tampereen kaupungin yleisen taidekokoelman sekä siihen kuuluvien julkisten veistosten ja monumenttien hoitamisesta. Vuoden 2012 alussa kaupungin kokoelmaan kuului noin 5 500 teosta, jotka edustavat pääosin kotimaista taidetta 1900-luvun alusta nykypäiviin asti. Tamperelaisen taiteen osuus on lähes 75 prosenttia. Taideteoksia on sijoitettu nähtäville kaupungin omistamiin tiloihin, kuten virastoihin, kouluihin, päiväkoteihin ja sairaaloihin. Kokoelmaa kartutetaan jatkuvasti uusilla hankinnoilla, joista päättää kaupungin kulttuuri- ja vapaa-aikapalvelujen johtokunta. Nykytaiteen museo valmistelee ja toimeenpanee taidehankintapäätökset.
Nykytaiteen museo aloitti toimintansa Pyynikinrinteellä Palomäentiellä helmikuussa 1966. Se avasi näyttelytilat palatsimaiseen huvilaan, joka oli rakennettu vuonna 1929 apteekkari Severi Haapasen yksityiskodiksi. Tampereen kaupunki oli ostanut kiinteistön vuonna 1945, jonka jälkeen se oli toiminut asuntolana. Museon avautuessa huvilasta tuli Tampereen ensimmäinen kunnallinen taidemuseo ja ensimmäinen nykytaiteen museo Suomessa.
Nykytaiteen museo muutti pois Haapasen huvilasta vuonna 1993, jolloin sen hallinto ja varasto siirrettiin Hatanpään sairaalalta vuokrattuihin tiloihin. Samalla päättyi museon säännöllinen näyttelytoiminta omissa tiloissa. Näyttelyitä järjestettiin silti aika ajoin eri puolilla kaupunkia. Vuonna 1998 Nykytaiteen museo liitettiin kaupungin museotoimeen, ja se sai uudet toimitilat museokeskus Vapriikista. Museo osallistui Vapriikin näyttelytoimintaan, kunnes se vuonna 2005 siirtyi Tampereen taidemuseon alaisuuteen.
Gaétan Soucy
Gaétan Soucy (21. lokakuuta 1958 − 9. heinäkuuta 2013) oli kanadalainen kirjailija ja professori. Hän on kirjoittanut neljä romaania, joista kolmas, "Tulitikkutyttö" (2000), aiheutti sensaation Quebecissä ja käännettiin heti yli kymmenelle eri kielelle.
Montrealissa syntynyt Soucy opiskeli Montrealin yliopistossa fysiikkaa ja filosofiaa, sekä McGill-yliopistossa japanin kieltä ja kirjallisuutta.
Naapureita ja ystäviä
Naapureita ja ystäviä () on englantilainen BBC:n tuottama draamasarja.
Sarja sijoittuu 1950-luvun Britanniaan, kuvitteelliseen Ormstonin lancashirelaiseen maaseutukylään. Kylän lääkäriasemaa hoidetaan Gilderin perheen voimin jo toisessa polvessa.
Sarjaa kuvattiin 36 tunnin pituista jaksoa vuosina 2002–2005. Sarjan loivat Chris Chibnall ja Nigel McCrery. Päärooleissa esiintyvät James Bolam ja Michael French esittävät lääkäriaseman lääkäri-isää ja -poikaa. Myöhemmin heidän tilalleen tulivat Richard Wilsonin ja Oliver Milburnin esittämät hahmot.
Suomessa sarjaa esittää Yle TV1.
YLE ulkomaiset tv-sarjat/ Naapureita ja ystäviä
Rauhantekijä
Rauhantekijä ("The Peacemaker") on yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1997. Se on toimintaelokuva, jonka tapahtumat sijoittuvat eri puolille maailmaa. Sitä kuvattiin Makedoniassa, New Yorkissa, Philadelphiassa ja Bratislavassa. Se kertoo terroristeista, jotka sieppaavat ydinkärkiä, ja heidän jäljittämisestään.
Latuskanapparit
Latuskanapparit ("Platyrinchus") on pikkunapparien heimoon kuuluva lintusuku. Usein suku luetaan tyranneihin. BirdLife Suomen luokituksen mukaan latuskanappareihin kuuluu 7 lajia.
Eräänä kauniina päivänä
Eräänä kauniina päivänä on yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1996. Se on romanttinen komedia kahdesta yksinhuoltajasta, joita esittävät Michelle Pfeiffer ja George Clooney. Elokuvassa vilahtelee myös monia New Yorkin matkailukohteita.
Sari Luhtanen
Sari Luhtanen (s. 25. heinäkuuta 1961) on suomalainen kirjailija, käsikirjoittaja ja suomentaja.
Luhtanen on opiskellut Helsingin yliopistossa englantilaista filologiaa, yleistä kirjallisuustiedettä ja teatteritiedettä. Luhtasen ja kuvittaja Tiina Pajun sarjakuvia on ilmestynyt eri lehdissä, ja he ovat julkaisseet yhdessä sarjakuvakirjoja ja kalentereita. Luhtasen ja Pajun sarjakuvia on ollut mukana useissa näyttelyissä Suomessa. Heidän töitään oli esillä myös pohjoismaisessa Cap du Nord -näyttelyssä Angoulêmessa Ranskassa 1997. Luhtasen ja Pajun "Maisa ja Kaarina" -sarjakuva palkittiin Kemin valtakunnallisessa sarjakuvakilpailussa vuoden parhaan lehtisarjakuvan Lempi-palkinnolla vuonna 1991.
Luhtanen suomensi "Simpsonit"-televisiosarjaa 1990-luvulta vuoteen 2012 asti, yhteensä 494 jakson verran. Hän on suomentanut myös "The Simpsons Movien" (2007) televisioversion ja Yle TV1:n televisiosarjan "Vanha suola janottaa" sekä monia muita sarjoja.
Luhtasen esikoisromaani "Tuulin viemää" ilmestyi vuonna 2011 Tammen kustantamana. Se edustaa niin sanottua chick lit -kirjallisuutta. Hän on kirjoittanut myös kaksi "Nymfit"-televisiosarjan yhteydessä ilmestynyttä kirjaa.
Luhtanen asuu Fiskarsissa.
Luhtanen sai yhdessä Tiina Pajun kanssa vuoden 2019 Puupäähattu-palkinnon sarjakuvasta Maisa ja Kaarina.
Lapionokat
Lapionokat ("Ramphotrigon") on tyrannien heimoon kuuluva lintusuku.
Teatteri Takomo
Teatteri Takomo on suomalainen teatteri, jonka toimitilat ovat Helsingissä Fredrikintorin kulmauksessa. Teatterin taiteellinen johtaja on Akse Pettersson.
Teatteri Takomo perustettiin Helsingissä syksyllä 1996. Sen perustajajäseniä olivat Kristian Smeds, Rauno Ahonen, Tarja Heinula, Nina Jääskeläinen, Susanna Mikkonen, Turo Pajala, Tommi Raitolehto, Jorma Tapio, Terike Haapoja ja Jetta Kuitunen. Ensimmäinen ensi-ilta oli sovitus Henrik Ibsenin näytelmästä "Brand" vuodelta 1866.
Teatteri Takomo tekee esityksiä nykytodellisuuden ajankohtaisista kysymyksistä ja osallistuu teatterin keinoin nykypäivän yhteiskunnalliseen keskusteluun. Teatteri Takomon tekemän teatterin on tarkoitus syventää ihmisten tietoisuutta ja ymmärrystä nykyajasta sekä ihmisen olemassaolosta tämän päivän Suomessa ja maailmassa.
Istumapaikkoja teatterissa on 70. Teatteri Takomo saa rahoitusta valtion näyttämötaidetoimikunnan kautta opetus- ja kulttuuriministeriöltä sekä Helsingin kaupungilta.
Lähde
Sven Delblanc
Sven Delblanc (26. toukokuuta 1931 – 15. joulukuuta 1992) oli ruotsalainen kirjailija ja kirjallisuuden tutkija. Hän kirjoitti suosittuja ja palkittuja teoksia, jotka sijoittuivat Ruotsin lähihistoriaan. Parhaiten niistä tunnetaan Hedebyn asukkaista kertova sarja sekä "Samuelin kirja" jatko-osineen, jotka kertovat Delblancin äidinisän tarinan. Useita hänen teoksiaan on käytetty televisiosarjojen pohjana.
Delblanc sai useita palkintoja, muun muassa Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnon vuonna 1982 ja August-palkinnon vuonna 1991.
Jällivaaran lentoasema
Jällivaaran lentoasema sijaitsee Jällivaarassa, Ruotsissa, noin kahdeksan kilometriä Jällivaaran keskustasta itään.
Lentokenttä oli aluksi sotilaskäytössä 800 metrin kiitotiellään. Ennen matkustajaliikenteen käynnistämistä kiitotie rakennettiin 1 350 metrin pituuteen. Ensimmäinen matkustajaliikenteen reittilento laskeutui kentälle 18. huhtikuuta 1971. Vuonna 1984 kiitotietä jatkettiin nykyiseen 1 714 metrin mittaansa. Vuonna 1989 kiitotietä levennettiin 45 metriin. Uusi terminaalirakennus valmistui vuonna 1994.
Jällivaaran lentoasema käyttää myös Lapland Airportin nimeä. Reittiyhteyksien lentoaika Tukholmaan on kaksi tuntia ja viisi minuuttia. Automatka Jällivaaran keskustasta lentoasemalle kestää noin kymmenen minuuttia.
Vuoden 2008 syksystä alkaen on NextJet-lentoyhtiö hoitanut Tukholman ja Jällivaaran välisen Ruotsin valtion ostoliikenteen. Talvikaudella 2008–09 reitillä kulkee 12 viikkovuoroa suuntaa kohden. Laivastona toimii 68-paikkainen BAe ATP -potkurikone.
NextJet-lentoyhtiö on syksyn 2008 aikana ilmaissut tahtovansa Jällivaaraan lentokonehallin, joka helpottaisi laivaston jäänkäsittelyä. Jällivaaran kunta ei ole antanut lentoyhtiölle lupaa väliaikaisen hallin rakentamiseen. Kunta rakentaa itse pysyvän hallin, jonka arvioidaan valmistuvan syksyllä 2009. Rakentamisen arvioidaan maksavan noin kolme miljoonaa euroa, josta puolet on EU:n varoja. Halliin mitoitetaan tila yhdelle Boeing 737 -kokoluokan koneelle, jossa on noin 180 matkustajapaikkaa. Muut kokoluokan vaatimat lentoaseman puitteet aiotaan rakentaa vuoteen 2011 mennessä. Nykyisin tämän suuruisilla koneilla ei voida liikennöidä Jällivaaraan.
Pensastyrannit
Pensastyrannit ("Casiornis") on tyrannien heimoon kuuluva lintusuku.
A Day Without Rain
A Day Without Rain on irlantilaislaulajan Enyan vuonna 2000 julkaistu viides studioalbumi. Se voitti Grammy-palkinnon parhaana New Age -albumina vuonna 2002. Albumin tunnetuin kappale on ”Only Time”, jota useat mediakanavat käyttivät selostuksen taustalla kerrottaessa syyskuun 11. päivän terrori-iskuista vuonna 2001. Laulaja itse kuitenkin paheksui kappaleen käyttöä muistotarkoituksessa, erityisesti kun kappaleesta alkoi levitä internetissä erilaisia remix-versioita. Hän julkaisi itse erikoisversion kappaleesta keräämään avustuksia iskujen uhreille. Myös useita Enyan faneja on suututtanut Enyan musiikin yhdistäminen WTC-iskuihin, kuten myös kappaleen ”May It Be” käyttäminen CNN:n "Larry King Live" -ohjelmassa Afganistanin sodan yhteydessä vuonna 2002.
"A Day Without Rainista" tuli Enyan uran myydyin julkaisu (yli 12 miljoonaa kopiota) ja se lukeutuu myös vuoden 2001 myydyimpiin albumeihin. Julkaisun jälkeen Enya oli myydyin naisartisti vuosina 2001 ja 2002. Sisältyy Kanadan, Meksikon, Portugalin ja moneen muuhun painokseen.
Grammy-palkinto
Tyrannit (suku)
Tyrannit ("Tyrannus") on tyrannien heimoon kuuluva lintusuku.
Helsingin balalaikkaorkesteri
Helsingin balalaikkaorkesteri on noin 30 soittajan orkesteri, jossa soitetaan balalaikoilla ja domrilla. Orkesteri on perustettu 1910, joten se arvioi olevansa maailman toiseksi vanhin balalaikkaorkesteri. Balalaikkaorkestereille sävelletyn musiikin lisäksi orkesteri soittaa ja on levyttänyt venäläistä kansanmusiikkia ja maailmanmusiikkia sekä erilaista taide- ja populaarimusiikkia. Sen kapellimestarina toimii Gennadi Klykov.
Sandhurst
Sandhurst on kaupunki ja kunta Berkshiren kreivikunnassa Englannissa, 55 kilometriä Lontoosta lounaaseen. Sandhurstissa on 22 000 asukasta ja 7 500 taloutta. Kaupunki on saanut nimensä alueen hiekkapohjaisesta maastosta ja metsäisistä tasangoista ().
Sandhurst tunnetaan parhaiten Sandhurstin kuninkaallisesta sotakorkeakoulusta, jota ovat käyneet monet Ison-Britannian nimekkäimmistä sotilaista.
Bill Cleary
William J. "Bill" Cleary, Jr. (s. 19. elokuuta 1934, Massachusetts) on entinen yhdysvaltalainen jääkiekkoilija ja kiekkovalmentaja. Hän saavutti Yhdysvaltain joukkueen pelaajana kultaa 1960 ja olympiahopeaa edellisissä kisoissa 1956.
Cleary oli valtakunnallisen tason pelaaja jo edustaessaan Harvardin yliopistoa, jonka useita oppilaitoskohtaisia ennätyksiä pitää yhä hallussaan. Näistä merkittävimpiä on yhden kauden piste-ennätys (89 tehopistettä).
Cleary valmensi Harvardin yliopiston kiekkojoukkuetta yli 20 vuoden ajan ja johti sen NCAA National Championship -mestaruuteen 1989. Harvardissa hänen alaisuudessaan pelasi kolme Hobey Baker Award -palkinnon voittajaa (Scott Fusco, Mark Fusco ja Lane MacDonald) kuten useita tulevia NHL-pelaajiakin. Bill Cleary saavutti valmennusurallaan 324 voittoa, 201 tasapeliä ja jäi vain 22 kertaa tappiolle; voittoprosentiksi muodostui 61,2.
Cleary jätti valmennustyön 1990, jonka jälkeen jatkoi Harvardissa urheilujohtajana. Nyttemmin hän on eläkkeellä ja asuu Bostonin seudulla.
Elza Soares
Elza Soares (s. 23. kesäkuuta 1937 Rio de Janeiro) on brasilialainen sambalaulaja.
Soares oli jonkin aikaa naimisissa brasilialaisen jalkapalloilijan Garrinchan kanssa.
Hans von Seisser
Hans Ritter von Seisser (9. joulukuuta 1874 Würzburg, Baijeri, Saksan keisarikunta – 14. huhtikuuta 1973 München, Länsi-Saksa) oli saksalainen eversti ja Baijerin poliisijohtaja Adolf Hitlerin epäonnistuneen oluttupavallankaappausyrityksen aikana.
Seisser syntyi baijerilaiseen porvarissukuun. Hänen isänsä oli Baijerin kuninkaallinen kauppatuomari Ludwig-Barbarossa Seisser. Hän kävi kadettikoulun, josta valmistuttuaan vuonna 1893 hänet sijoitettiin vänrikiksi 2. baijerilaiseen tykistörykmenttiin. Ensimmäisen maailmansodan syttyessä hän oli ylennyt majuriksi. Syyskuussa 1914 hänet palkittiin korkeimmalla baijerilaisella mitalilla ("Militär-Max-Joseph-Orden") ja hänelle annettiin henkilökohtainen periytymätön ritarin arvonimi "Ritter von". Syksyllä 1920 Seisser erosi armeijasta ja siirtyi poliisiin.
Baijerin pääministerinä oli tuolloin osavaltion itsenäisyyttä oikeistoekstremistien tuella ajanut Gustav Ritter von Kahr. Weimarin tasavallan johto hyväksyi ekstremismiä rajoittavan lain ja Kahr erosi protestina 1921. Kului kaksi poliittisten levottomuuksien täyttämää myrskyisää vuotta. Baijerin uusi pääministeri Eugen von Knilling nimitti Kahrin valtionkomissaariksi diktaattorin valtaoikeuksilla 1923. Kahr muodosti tällöin kolmihenkisen osavaltiohallinnon, ns. Baijerin triumviraatin yhdessä Seisserin ja armeijan kenraalin Otto von Lossowin kanssa.
Triumviraatti kaavaili yhdessä Adolf Hitlerin ja marsalkka Erich Ludendorffin johtamien natsien kanssa vallankaappausta ja uuden hallituksen muodostamista. Triumviraatin vetäessä tukensa Hitleriltä, tämä yritti pakottaa sen puolelleen aloittamalla oman natsivetoisen vallankaappausyrityksensä, joka tultiin tuntemaan oluttupavallankaappauksena. Triumviraatti piti parhaillaan julkista kokousta münchenilaisessa oluttuvassa, kun Hitler miehineen ryntäsi sisään. Pistoolilla uhaten Hitler pakotti triumviraatin jäsenet seuraajikseen. Kuitenkin Hitlerin lähdettyä Kahr ja muut onnistuivat huijaamaan itsensä vapaaksi. Seisser hälytti miehensä välittömästi ja vallankaappaus päättyikin natsien ja poliisien väliseen laukaustenvaihtoon. Johtavat puolueen jäsenet pakenivat ulkomaille tai joutuivat vankilaan. Kahrin yhteys tuli ilmi ja hän menetti kannatuksensa varsinkin maltillisen oikeiston keskuudessa ja joutui pian eroamaan. Seisser pysyi poliisin johdossa kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1930.
Kun natsit saavuttivat vallan Saksassa tammikuussa 1933 he kostivat lähes kaikille vastustajilleen. Myös von Seisser pidätettiin ja suljettiin joksikin aikaa Dachaun keskitysleiriin. Kun liittoutuneet valtasivat Baijerin yhdysvaltalaiset kutsuivat Seisserin hoitamaan väliaikaisesti vanhaa virkaansa. Seisser kuoli 99-vuotiaana Münchenissä 1973.
Läntinen pallonpuolisko
Läntinen pallonpuolisko on maantieteellinen termi maapallon puoliskolle joka sijaitsee Lontoon Greenwichistä länteen. Greenwich on sovittu nollameridiaanin sijainniksi, ja maapallon toista puoliskoa siitä itään kutsutaan itäiseksi pallonpuoliskoksi. Vaikka läntinen pallonpuolisko vastaa puolta maapallon pinta-alasta, siellä asuu vain noin 15 % maapallon väestöstä. Läntisen pallonpuoliskon maapinta-ala on kuitenkin pienempi kuin itäisen pallonpuoliskon. Amerikan manner on mantereista ainoa, joka sijaitsee kokonaan läntisellä pallonpuoliskolla.
Itäinen pallonpuolisko
Itäinen pallonpuolisko on maantieteellinen termi maapallon puoliskolle, joka sijaitsee Greenwichistä itään. Greenwichissä on nollameridiaani, ja maapallon toista puoliskoa siitä länteen kutsutaan läntiseksi pallonpuoliskoksi. Vaikka itäinen pallonpuolisko vastaa puolta maapallon pinta-alasta, siellä asuu peräti noin 85 % maapallon väestöstä. Myös suurin osa Euroopasta sijaitsee itäisellä pallonpuoliskolla.
Amarantine
Amarantine on irlantilaislaulaja Enyan vuonna 2005 julkaisema studioalbumi. Se on Enyan kuudes albumi, ja se voitti parhaan New Age -albumin Grammy-palkinnon vuonna 2007. Julkaisupäivästä tiedotti Roma Ryan 23. syyskuuta 2005 Enyan virallisella keskustelupalstalla Internetissä. Albumi vuoti Internetiin 11. marraskuuta 2005.
Albumista on julkaistu kolme versiota: "Standard release" (normaalipainos), "Special Christmas Edition" (joulupainos) ja "Deluxe Collector's Edition" (keräilypainos). Euroopassa albumilta julkaistiin kaksi singleä: "Amarantine" ja "It's in the Rain". Lisäksi Japanissa julkaistiin promo "If I Could Be Where You Are" ja Yhdysvalloissa uudelleen miksattu versio kappaleesta "Someone Said Goodbye".
Albumin normaalipainos julkaistiin 22. marraskuuta 2005. Se sisältää levyn, jolla on 12 kappaletta sekä 16-sivuinen kansivihko "Water Shows The Hidden Heart". jossa on levyn tuotantotiedot ja sanoitukset. Sanoitukset ovat englannin-, loxian- ja japanin kielellä. Loxiankielisiä kappaleita on kolme ja japaninkielisiä yksi. Sanoitukset on kirjoittanut Roma Ryan.
Levyn jouluversio sisältää kaksi CD-levyä, ja sen kannessa on tavallisesta versiosta poikkeava kansikuva. Muuten kansivihko on samanlainen kuin tavallisessa julkaisussa. Levy julkaistiin 22. marraskuuta 2006. Ensimmäisellä CD-levyllä on kaikki aiemmin julkaistut 12 kappaletta. Toinen levy sisältää neljä joululaulua: "Adeste Fideles", "The Magic of the Night", "We Wish You a Merry Christmas" ja "Christmas Secrets".
Erikoispainos sisältää peruspainoksen lisäksi toisen version kansivihkosta "Water Shows The Hidden Heart" ja kolme valokuvaa, jotka ovat takakannen taskussa. Levy on pakattu punaiseen samettiseen laatikkoon.
"Special Christmas Edition" -painoksen toisen levyn kappaleet on myös julkaistu erillisillä levyillä; Yhdysvalloissa "Sounds of the Season: The Enya Holiday Collection" ja Kanadassa "Christmas Secrets EP".
Grammy-palkinto
Ksantiinioksidaasi
Ksantiinioksidaasi eli ksantiinioksidoreduktaasi on entsyymi, joka katalysoi hypoksantiinin hapettumista ksantiiniksi ja edelleen virtsahapoksi . Ksantiinioksidaasia esiintyy muun muassa nisäkkäiden maidossa ja useissa eri kudoksissa
Massaltaan ksantiinioksidaasi on noin 100–310 kDa. Se on hyvin monimutkainen entsyymi johon on liittynyt rautaa, molybdeeniä ja kaksi flaviinimolekyyliä FAD:n muodossa .
Entsyymin toimintaa estävät muun muassa allopurinoli, N-asetyyli-L-kysteiini, syanidi-ionit, kupari-ionit ja fytiinihappo. Ksantiinioksidaasilla on todettu olevan osuutta rintasyövän riskiin. Potilailla joiden ksantiinioksidaasipitoisuus on vähäinen on suurempi riski sairauden uusimiseen .
Koska ksantiinioksidaasi lisää toiminnallaan virtsahapon määrää käytetään kihdin hoitamiseen entsyymiä inhibitoivia aineita kuten allopurinolia
Harvinaisessa perinnällisessä sairaudessa ksantinuriassa ksantiinioksidaasi puuttuu. Tämä voi johtaa sappikivien syntyyn .
Riikka Sarasoja-Lilja
Riikka Johanna Sarasoja-Lilja (o.s. Sarasoja, s. 23. helmikuuta 1982 Savitaipale) on suomalainen entinen maastohiihtäjä. Hän edusti urallaan Lappeen Rientoa ja häntä valmensi Heikki Pusa. Sarasoja-Lilja lopetti kilpailu-uransa kauden 2014-2015 jälkeen.
Sarasoja kuului Suomen joukkueeseen, joka voitti nuorten maailmanmestaruuden 4 × 5 kilometrin viestissä Karpacz-Szklarskassa 2001. Seuraavana talvena hän sijoittui Schonachin nuorten MM-kilpailuissa sprintissä neljänneksi. Tarvision universiadeissa 2003 hän saavutti hopeaa vapaalla hiihtotavalla käydyssä sprinttikilpailussa ja pronssia viiden kilometrin perinteisen tyylin kilpailussa.
Ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan, Liberecin MM-kisoissa 2009, Sarasoja sijoittui sprintissä 20:nneksi, yhdistelmäkilpailussa 24:nneksi ja 30 kilometrillä 25:nneksi. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli parisprintissä kahdeksas, 30 kilometrillä 13:s, yhdistelmäkilpailussa 21:s ja 10 kilometrillä 31:s. Oslon MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui yhdistelmäkilpailussa 18:nneksi, sprintissä 27:nneksi ja 30 kilometrillä 33:nneksi. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän saavutti pronssia vapaan hiihtotavan parisprintissä Krista Lähteenmäen kanssa. 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa hän oli 12:s. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui kymmenenneksi parisprintissä.
Maailmancupin henkilökohtaisissa kilpailuissa Sarasoja sijoittui ensimmäisen kerran kymmenen parhaan joukkoon oltuaan kymmenes Trondheimin vapaan hiihtotavan sprintissä helmikuussa 2004. Toistaiseksi parhaan sijoituksensa, kuudennen tilan, hän on saavuttanut vapaan hiihtotavan sprinttikilpailuissa Lahdessa 2009 ja Düsseldorfissa 2011.
Tour de Skillä 2009–2010 Sarasoja sijoittui neljänneksi Val di Fiemmen 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa. Lopputuloksissa Sarasoja oli 15. 4 × 5 kilometrin viestissä hän oli kaudella 2003–2004 mukana kolmanneksi sijoittuneessa Suomen joukkueessa Otepään ja Uumajan osakilpailuissa. Kaudella 2007–2008 hän kuului Suomen joukkueeseen, joka sijoittui toiseksi Falunissa ja kolmanneksi Beitostølenissä. Kaudella 2011–2012 hän oli Suomen joukkueessa kolmas Sjusjøenissa ja toinen Nové Městossa. Tour de Skillä 2011–2012 Sarasoja-Lilja sijoittui 2,5 kilometrin vapaan hiihtotavan prologissa neljänneksi ja 10 kilometrin yhdistelmäkilpailussa viidenneksi.
Sarasoja on saavuttanut vapaan hiihtotavan sprintissä SM-hopeaa Iisalmessa 2004 ja SM-pronssia Vantaalla 2008. 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa hän sai SM-pronssia Jämillä 2009. 30 kilometrin vapaalla hän saavutti SM-hopeaa 2009. 3 × 5 kilometrin viestissä hän on saavuttanut SM-pronssia 2008, kultaa 2009 ja pronssia 2010. Parisprintissä hän sai SM-pronssia 2009 ja kultaa 2010.
Robin Antin
Robin Antin (s. 6. heinäkuuta 1961) on yhdysvaltalainen koreografi, tanssija ja musiikkivideoiden tekijä. Hän on vuonna 2010 hajonneen The Pussycat Dolls -yhtyeen luoja. Ennen tätä hän oli ehtinyt kehittämään myös yhtyeen Girlicious vuonna 2008. Myös tämä yhtye joutui kuitenkin hajoamaan vuonna 2011. Hänellä on kolme veljeä, joista Jonathan Antin on kuuluisa hiusstylisti. Muut veljet ovat Steve ja Neil. The Pussycat Dollsin sekä Girliciousin lopetettua toimintansa hän kokosi uuden tyttökokoonpanon G.R.L.-yhtyeen luomista varten. Vuonna 2015 G.R.L. lopetti toimintansa, kun yhtyeen merkittävä jäsen, Simone Battle teki itsemurhan. 15. kesäkuuta 2016 Antin ilmoitti, että G.R.L on tekemässä paluun uuden albumin muodossa.
Volvo XC60
Volvo XC60 on Volvon vuodesta 2008 lähtien valmistama crossover-tyyppinen henkilöautomalli, joka oli suuremman XC90:n jälkeen valmistajan toinen malli luokassaan.
Ensimmäisen sukupolven XC60 esiteltiin konseptina Detroitin autonäyttelyssä tammikuussa 2007. Tuotantomallin ensiesittely oli Geneven autonäyttelyssä keväällä 2008. Malli perustuu Fordin ja Volvon yhteistyössä kehittämälle pohjalevylle, jolle perustuvat myös muun muassa Ford Mondeo, Volvo S80 ja V70.
Vuoden 2009 Euro NCAP -kolaritestistä XC60 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Bensiinimoottorina oli aluksi kuusisylinterinen 3,0-litrainen T6 (285 hv), dieselmoottoreina viisisylinteriset 2,4-litraiset 2.4D (163 hv) ja D5 (185 hv). Vuonna 2009 tulivat kuusisylinterinen 3,2-litrainen (238 hv) bensiinimoottori ja 2.4D:n 175-hevosvoimainen versio. Lisäksi D5-moottorin teho nousi 205 hevosvoimaan.
Vuonna 2010 175-hevosvoimainen dieselmoottori poistui ja 2.4D:n nimeksi vaihtui D4. Uutena bensiinimoottorina oli turboahdettu 2,0-litrainen (203 hv), lisäksi 3,2-litraisen teho nousi 243 hevosvoimaan ja T6:n 304 hevosvoimaan. Syksyllä 2,0-litraisesta tuli tehokkaampi 240-hevosvoimainen versio nimeltään T5.
Keväällä 2011 pienempitehoinen turboahdettu 2,0-litrainen poistui valikoimasta ja samana kesänä D5-moottorin teho nousi 215 hevosvoimaan. Keväällä 2012 D4:n nimeksi vaihtui D3, ja siitä tuli tarjolle myös 2,0-litrainen 136-hevosvoimainen versio. 3,2-litrainen poistui samaan aikaan valikoimasta.
Kasvojenkohotuksen kokenut XC60 esiteltiin keväällä 2013 Geneven autonäyttelyssä. Siihen tehtiin uudistuksia erityisesti keulan alueella. Lisäksi tarjolle tuli digitaalinen mittaristo, joka on kuljettajan muokattavissa. Uusi D4 oli 2,0-litrainen (181 hv) ja T5-moottorin teho nousi 245 hevosvoimaan.
T6 poistui mallistosta keväällä 2015. Samaan aikaan D3-moottorin teho nousi 150 hevosvoimaan, D4:n 190 hevosvoimaan ja D5:n 220 hevosvoimaan. Uusi 2,0-litrainen T6 (306 hv) esiteltiin vuoden 2014 lopussa.
Toisen sukupolven XC60 esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2017. Se perustuu samalle Volvon SPA-pohjalevyrakenteelle kuin esimerkiksi S90/V90- ja XC90-mallit.
Vuoden 2017 Euro NCAP -kolaritestistä XC60 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Moottoreina ovat 2,0-litraiset bensiinimoottorit T5 (250 hv) ja T6 (310 hv) sekä dieselmoottori D5 (190/235 hv). Lisäksi on ladattava hybridimalli T8, jossa T6-bensiinimoottorin apuna on 87-hevosvoimainen sähkömoottori.
Kirsi Helen
Kirsi Johanna Helen (o.s. Perälä, s. 6. toukokuuta 1982 Forssa) on suomalainen maastohiihtäjä.
Helen saavutti nuorten PM-kilpailuissa Otepäässä 2000 viestissä kultaa ja 5 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa hopeaa. Seuraavana talvena hän sai nuorten MM-kilpailuissa Karpacz-Szklarskassa kultaa 4 × 5 kilometrin viestissä ja pronssia vapaan hiihtotavan sprinttikilpailussa. Tarvision universiadeissa 2003 hän voitti kultaa vapaan tyylin sprintissä. Liberecin MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui sprintissä 24:nneksi. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli 19:s ja putosi puolivälierissä, vaikka hänellä oli sama aika kuin jatkoon päässeellä Celine Brun-Liellä.
Helen on sijoittunut maailmancupin henkilökohtaisessa osakilpailussa parhaimmillaan viidenneksi perinteisen hiihtotavan sprinttikilpailussa Otepäässä tammikuussa 2010. Parisprintissä hän oli Riikka Sarasojan kanssa viides Düsseldorfissa kaudella 2008–2009. SM-kilpailuissa hän on saanut sprintissä hopeaa Jämillä 2009 ja pronssia Tampereella 2002. Parisprintissä hän on saavuttanut hopeaa Kontiolahdella 2009 ja pronssia Rukalla 2008.
Helen edustaa Noormarkun Nopsaa. Hän lopetti uransa keväällä 2011, mutta teki paluun kaudeksi 2013–2014. 2014 SM-hiihtojen jälkeen Helen piti jälleen taukoa kilpailemisesta kunnes tuli lähtöviivalle Hakunilan FIS-kilpailuissa perinteisen tyylin 10 km:lla helmikuussa 2017
Jotunheimen
Jotunheimen on Skandeihin kuuluva korkeahuippuinen vuoristoalue Opplandin ja Sognin ja Fjordanen läänien rajalla Etelä-Norjassa. Alueella sijaitsee vuonna 1980 perustettu Jotunheimenin kansallispuisto, jonka pinta-ala on 1 155,670 neliökilometriä.
__notoc__
Ylänköalueen nimen Jøtunheimen antoi norjalainen Aasmund Olavsson Vinje vuonna 1862. Vinje nimesi alueen sekä skandinaavisen mytologian että paikallisten maisemien inspiroimana. Nimen alkuosa "jotun" viittaa jättiläisiin tai peikkoihin ja loppuosa "heimen" taas niiden kotipaikkaan. Kokonaisuudessaan nimellä tarkoitetaankin, että Jotunheimen on "jättiläisten koti" tai "peikkojen koti". Myöhemmin nimi Jøtunheimen muutettiin muotoon Jotunheimen, joka on nykyään tavallisemmin käytetty kirjoitusmuoto.
Jotunheimeniin kuuluvat Pohjois-Euroopan korkeimmat vuorenhuiput, korkeimpina Galdhøpiggen (2 469 m) ja Glittertind (2 464 m). Lounaisosassa on pienempi terävähuippuinen Hurrunganen vuoristo, jonka korkein huippu, Store Skagastølstinden eli Storen, yltää 2 405 metriin merenpinnan tasosta.
Jotunheimenin alueella on erikokoisia jäätiköitä. Nykyiset jäätiköt ovat lähinnä korkeiden huippujen ympärillä ja peittävät alueen ylimpiä laaksoja sekä korkealla olevia tasaisempia alueita.
Jotunheimenin suuresta alueesta huolimatta siellä ei ole juurikaan autoliikenteelle tarkoitettuja teitä. Jotunheimenin ja Breheimenin välissä ylängön ylittää Fv55-tie. Lännen suuntaan tie jatkuu Skjoldenista edelleen pidemmälle muun muassa Sogndalsfjøran, Balestrandin ja Høyangerin kautta E39-tielle. Idässä tie johtaa Lomiin asti. Eri puolille Jotunheimenin kansallispuiston reuna-alueita johtaa muutamia pieniä pistoteitä, vaikka itse kansallispuiston alue on käytännössä tietön. Pienen poikkeuksen tekee kuitenkin Veodalenlaaksossa Glitterheimiin, lähelle Glittertindeniä johtava pistotie, jonka pää on kansallispuiston alueen sisäpuolella.
Ruumiinrangaistus
Ruumiinrangaistus on yksilölle hänen tekemänsä oikeudenloukkauksen vuoksi määrätty rangaistus, joka kohdistuu hänen ruumiilliseen koskemattomuuteensa. Ruumiillisen kurituksen tarkoituksena ei kuitenkaan ole hengen riistäminen. Ruumiinrangaistuksen ilmenemismuotoja ovat jonkin ruumiinosan tai kyvyn poistaminen tai vain kärsimyksen aiheuttaminen. Rangaistuksena voi esimerkiksi olla kielen, korvien, nenän tai käden irtileikkaaminen, ruhjominen tai polttaminen tai silmien puhkaiseminen.
Ruumiinrangaistus oli tavallinen rangaistusmuoto vielä uuden ajan alussa, mutta länsimaissa siitä luovuttiin yleisesti 1700-luvun alkupuoliskolla lukuun ottamatta raipparangaistusta. Ruotsissa ja Suomessa ruumiinrangaistus saatettiin vuoden 1734 lain mukaan tuomita vain kuolemanrangaistuksen koventamiskeinona. Suomen vuoden 1889 rikoslaki ei enää tuntenut raipparangaistusta, mutta rangaistusten täytäntöönpanoasetuksen nojalla voitiin vankeja kurittaa enintään 25 lyönnillä vuoteen 1944 saakka.
Joissakin maissa vapausrangaistuksia on pyritty koventamaan kärsimystä tuottavilla toimilla. Tällöin on käytetty esimerkiksi ravinnon vähentämistä tai kovaa makuualustaa. Suomessa vesileipärangaistus oli käytössä vuoteen 1975.
Middlesbrough 1986: The Right Stuff
Middlesbrough 1986: The Right Stuff on Robert Calvertin arkistolivejulkaisu. Se kuuluu Voiceprintin heikosta äänenlaadusta kritisoituun Calvert-livesarjaan.
Bobi Andonov
Bobi Andonov (, s. 18. elokuuta 1994 Melbourne, Australia) on makedonialais-australialainen laulaja. Hän edusti Makedoniaa Lasten Eurovision laulukilpailussa 2008 kappaleella "Prati mi SMS" ("Lähetä minulle tekstiviesti") ja sijoittui 5. sijalle. Hän on esiintynyt "T-Jam Dance Studio"–tanssiryhmässä 7-vuotiaasta lähtien, jonka lisäksi hän on esiintynyt useissa eri maissa.
Cardiff 1988: Ejection
Cardiff 1988: Ejection on Robert Calvertin livealbumi vuodelta 2006. Se kuuluu Voiceprintin äänenlaadultaan heikkoon Calvert-livesarjaan.
Manchester 1986: In Vitro Breed
Manchester 1986: In Vitro Breed on Voiceprintin Robert Calvert-livesarjaan kuuluva julkaisu vuodelta 2006.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Robert Calvert, ellei toisin mainittu.
Leicester 1986 &amp; London 1987: Acid Rain
Leicester 1986 & London 1987: Acid Rain on Voiceprintin Robert Calvert-livejulkaisu vuodelta 2006. Se on taltioitu Leicesterissä 6. marraskuuta 1986 ja Lontoossa 13. tammikuuta 1987. Albumi on julkaistu aiemmin bootlegina nimellä "An Evening with the Action Man".
Kaikki kappaleet kirjoittanut Robert Calvert, ellei toisin mainittu.
Edith McGuire
Edith Marie McGuire (myöhemmin McGuire Duvall, s. 3. kesäkuuta 1944 Atlanta, Georgia, Yhdysvallat) on entinen yhdysvaltalainen pikajuoksija ja olympiavoittaja Tokiossa 1964.
McGuire opiskeli Tennesseen valtionyliopistossa ja kuului yliopiston loistavaan pikajuoksujoukkueeseen yhdessä kahden muun olympiavoittajan, Wilma Rudolphin ja Wyomia Tyusin kanssa.
McGuiren ura juoksijana oli lyhyt, mutta hän ehti silti voittaa kuusi Yhdysvaltain mestaruutta kolmessa eri lajissa. Hänen paras lajinsa oli 200 metrin juoksu, jossa hän voitti mestaruuksistaan neljä. Vuonna 1964 hän oli voittamaton tällä matkalla.
Tokion olympialaisissa McGuire kilpaili ensin 100 metrin juoksussa saaden hopeaa joukkuetoverinsa Tyusin jälkeen. 200 metrin finaalissa hän päihitti Puolan Irena Kirszensteinin ja sai kultaa. Kolmannen mitalin hän sai pikaviestissä, jossa Yhdysvallat hävisi Puolalle.
McGuire voitti kultaa myös Pan-Amerikan kisoissa 1963 200 metrillä ja pronssia pituushypyssä.
McGuire lopetti urheilu-uransa 1965 ja ryhtyi opettajaksi. Nykyään hän omistaa useita pikaruokaravintoloita Oaklandissa, Kaliforniassa yhdessä miehensä Charles Duvallin kanssa.