hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Albert Collins
Albert Collins (1. lokakuuta 1932 - 24. marraskuuta 1993) oli yhdysvaltalainen blues-kitaristi ja -laulaja.
Collins syntyi Texasin Leonassa. Hän oli toisen kuuluisan blues-muusikon, Lightnin' Hopkinsin, kaukainen sukulainen. Collins perusti ensimmäisen yhtyeensä vuonna 1952, ja pari vuotta myöhemmin hän sai olla monissa Houstonin klubeissa jo illan pääesiintyjänä. 1950-luvun lopussa Collins valitsi Fender Telecasterin soittimekseen. Myöhemmin hänet on tunnettu lempinimellä "Master of Telecaster". Collins kehitti soittoonsa erittäin persoonallisen soundin, johon kuuluu helposti tunnistettava äänenväri sekä voimakas dynaaminen vaihtelu. Lisäksi Collins käytti omia vireitään (erilaisia mollivirityksiä) sekä capoa (5:llä, 7:llä tai 9:llä nauhalla). Laulajana Collins on tyyliltään myös ilmeikäs, joskin hänen maineensa perustuu enemmän kitaransoittoon.
Vuonna 1960 Collins teki ensimmäiset levytyksensä, joukon singlejä. Kahdeksan vuotta myöhemmin nyt San Franciscoon asettautunut Collins pääsi levyttämään ensimmäisen albuminsa Canned Heat -yhtyeen jäsenten tuella. Vuonna 1978 Collins levytti ehkä tunnetuimman levynsä nimeltä "Ice Pickin"'. Vuoden 1983 kehuttu levy "Don't Lose Your Cool" vie funk-vaikutteiden käytön vielä pidemmälle. 1980-luvulla Collins oli jo saavuttanut suuren maineen blues-muusikkona, ja hän matkusteli yhtyeineen ympäri maailmaa käyden usein Japanissa asti. Hän esiintyi myös Suomessa.
Vuonna 1993 Collinsilla todettiin olevan keuhkosyöpä, ja hän kuoli muutamia kuukausia myöhemmin.
Collins on persoonallisella soundillaan antanut vaikutteita monille blues-artisteille. Näihin kuuluvat ainakin Robert Cray, Debbie Davies, Stevie Ray Vaughan, Jonny Lang, Susan Tedeschi sekä Kenny Wayne Shepherd. Myös Jimi Hendrix mainitsi jo 1960-luvulla eräässä haastattelussa Albert Collinsin olevan hänen mielestään yksi maailman parhaita kitaristeja.
Capo
Capo tai kapo on nauhallisten kielisoittimien (kuten esimerkiksi kitara) käytettävä apuväline, joka asetetaan soittimen otelaudalle poikittain (samalla tavalla kuin etusormi barré-soinnuissa).
Jos capo asetetaan esimerkiksi niin kutsutusti normaalivireisen (E-vire) kitaran kolmannelle nauhalle, kitaran vire nousee G:hen, jolloin kitaralla voidaan soittaa haluttu kappale helposti G-sävellajista, käyttäen kuitenkin kappaleessa olevien sointujen otteita normaalisti (katso kuva). Capoa käyttäen soitettava kappale voidaan helposti transponoida korkeammalle sävellajille.
Capolla voi vaihtaa soittimen sävellajia niin kutsutusti "lennosta", asettamalla capo otelaudalle, tai siirtämällä sitä eri kohtaan. Esimerkkitapauksessa kitaralla soitettu kappale soi liian matalalta laulajan äänialaan nähden, jolloin capoa voidaan käyttää kappaleen transponoimiseen laulajalle sopivaan äänialaan.
Heinrich Hoffmann (valokuvaaja)
Heinrich Hoffmann (12. syyskuuta 1885 Fürth – 16. joulukuuta 1957 München) oli saksalainen valokuvaaja, joka tuli tunnetuksi erityisesti Adolf Hitlerin hovikuvaajana.
Heinrich Hoffmannin isä ja setä olivat molemmat ammattikuvaajia ja he opettivat Hoffmannille valokuvaajan ammatin. Hän työskenteli nuorena Hugo Thielen johdolla Hessenin suurherttuan hovikuvaajana Darmstadtissa. Asuttuaan jonkin aikaa Lontoossa Hoffmann asettui Müncheniin ja avasi oman valokuvausstudionsa, josta tuli suuri menestys.
Ensimmäisen maailmansodan hän palveli Baijerin armeijan valokuvaajana. Sodan jälkeen vuonna 1919 Hoffman tapasi Adof Hitlerin ja liittyi pian kansallissosialistiseen puolueeseen.
Hoffmanista tuli Hitlerin henkilökohtainen valokuvaaja tämän vapauduttua Landsbergin vankilasta vuonna 1924 ja hänelle myönnettiin yksinoikeus ottaa ja myydä "Führerin" valokuvia. Vuonna 1929 hän avasi toimipisteet Berliiniin, Wienin, Frankfurtiin, Pariisiin ja Haagiin ja palkkasi nuoren 17-vuotiaan apulaisen, Eva Braunin. Kun Hitleristä tuli valtakunnankansleri vuonna 1933 Hoffman julkaisi kirjan "Hitler, wie ihn keiner kennt", jonka hyvän menestyksen ansiosta Hoffmannista tuli varakas mies. Vuonna 1938 Hitler nimitti Hoffmannin professoriksi ja vuonna 1940 hänet valittiin Saksan valtiopäiville Düsseldorfin itäisestä piiristä.
Hoffmanin ottamia kuvia käytettiin postimerkeissä, postikorteissa ja julisteissa.
Toisen maailmansodan päätyttyä liittoutuneet pidättivät Hoffmannin ja tuomitsivat tämän kymmeneksi vuodeksi vankeuteen osallisuudesta natsien sotarikoksiin ja takavarikoivat hänen omaisuutensa. Rangaistus aleni myöhemmin kolmeen vuoteen ja pidentyi uudelleen viiteen.
Zantani Muhammad al-Zantani
Zanati Muhammad al-Zanati () oli Libyan Kansankongressin pääsihteeri ja Libyan presidentti vuosina 1992–2008. Presidenttikaudellaan hänellä oli hyvin vähän todellista valtaa, koska maassa valtaa käytti vallankumousjohtaja Muammar Gaddafi. Gaddafin kukistuttua hän on toiminut öljy-yhtiö "Oilinvest Internationalin" (Tamoil) johtajana.
Šukri Ghanim
Šukri Muhammad Ghanim (, s. 9. lokakuuta, 1942, Tripoli, Libya – 29. huhtikuuta 2012 Wien, Itävalta) oli Libyan kansankomitean pääsihteeri (pääministeri) kesäkuusta 2003 maaliskuuhun 2006, jolloin hallituksessa järjestettiin ensimmäinen suuri uudistus vuosikymmeneen. Hänen varamiehensä Baghdadi Mahmudi nousi pääministerin virkaa vastaavaan asemaan. Tämän jälkeen hän toimi öljyministerinä.
Ghanim on opiskellut Fletcher School of Law and Diplomacyssa Yhdysvalloissa. Hän oli OPEC:in sihteeristössä, vastasi Libyan ulkomaankaupasta ja toimi kansallisen öljy-yhtiön markkinointivastaavana. Maaliskuussa 2006 Ghanim nimitettiin öljy-yhtiön hallituksen puheenjohtajaksi.
Ghanimia haastateltiin helmikuussa 2004 BBC Radio 4:n "Today"-ohjelmassa. Hän kielsi Libyalla olleen mitään yhteyttä Lockerbien pommi-iskuun tai brittiläisen konstaapeli Yvonne Fletcherin ampumiseen huhtikuussa 1984 Libyan Lontoon lähetystön edessä.
Hän pakeni Libyasta toukokuun puolivälissä 2011 Tunisiaan ja liittyi Muammar Gaddafia vastustavien kapinallisten puolelle. Kesäkuussa hän muutti Wieniin, jossa hän toimi kuolemaansa saakka wieniläisessä yhtiössä konsulttina.
Ghanim löydettiin kuolleena Tonavasta. Kuolinsyytä tutkitaan, mutta väkivallan merkkejä hänessä ei poliisin mukaan ollut.
Piripiri
Piripiri on kaupunki Piauín osavaltiossa Koillis-Brasiliassa. Kaupungin asukasluku noin 44 539 (2010) ja pinta-ala on 1 408,9 neliökilometriä.
Pekka ja Pätkä Suezilla
Pekka ja Pätkä Suezilla (1958) on Armand Lohikosken ohjaama ja käsikirjoittama "Puupää"-elokuvasarjan kymmenes elokuva. Näitä Suomen Filmiteollisuuden tuottamia elokuvia valmistui vuosina 1953–1960 kaikkiaan kolmetoista. "Pekka ja Pätkä Suezilla" on jatkoa sarjan aiemmalle elokuvalle "Pekka ja Pätkä sammakkomiehinä".
Kohtaukset Suezilta on kuvattu Seutulassa Ruduksen hiekkakuopalla. Palmut olivat pahvia, pyramidit hiekkakumpuja, ja höyrylaivat kulkivat narusta vetäen sadevesilammikossa. Aikalaiskriitikot luulivat tekijöiden vahingoniloksi, että kuvauksiin oli lähdetty paikan päälle, ja eräskin kriitikko valitti, että vaikka Särkän rahoilla oli päästy Suezille, kovin oli yksitoikkoisesti niitä maisemia välitetty. Hieman aidompia maisemia tarjoili höyrylaiva-kohtaus, joka oli kuvattu aiemmin Marokossa vuonna 1953 tehtyä "Rantasalmen sulttaania" varten.
Elokuva alkaa edellisen "Pekka ja Pätkä sammakkomiehinä" -elokuvan loppukohtauksella jossa YK-rauhanturvamiehet lyövät kaksikon tainnoksiin puistonpenkillä. Rauhanturvaajat ovat nimittäin juuri onnistuneet sopimaan treffit kahden tytön kanssa eikä ajatus Suezille lähdöstä enää houkuttele. He raahaavat Pekan ja Pätkän pensaaseen jossa vaihtavat heidän vaatteensa omiinsa.
Kaksikko kiidätetään taksilla Seutulaan, josta lähtevä kone lennättää heidät Suezille. Tarina etenee monien kommelluksien kautta loppuun, jossa Pekka ja Pätkä tulevat pelastaneeksi kalifin tyttären. Vastalahjaksi he pyytävät taikalampun, jonka henki toteuttaa kolme toivomusta. Hieman huonosti harkittujen toiveiden jälkeen Pekka saa tutun hattunsa takaisin, muutaman lisätoivomuksen sekä Justiinan paikalle. Tämä puolestaan toivoo itsensä ja kaksikon takaisin Voikukankadulle, minkä toivomuksen seurueeseen tympiintynyt lampunhenki mielellään toteuttaa.
Aikalaiskriitikot suhtautuivat elokuvaan alistuneesti, kuten Jukka Holopainen ("Suomen Sosialidemokraatti"): ”Idealtaan olen valmis nämä puupäät hyväksymään kun tiedän, että niille nauretaan ja niistä nuorempikin väki pitää.”
Tomira Savtschenko ("Kansan Uutiset") vielä astetta alistuneemmin: ”Näiden sarjatuotteiden tympäisevyyden taso joskus vaihtelee ja tällä kertaa oli iloksemme nollassa. Valitettavasti kuitenkin filmin älyllinen taso, huumori ja tekotapa ovat entisellään.” Lukija vastasi Savtschenkolle saman lehden myöhemmässä numerossa: ”Uskoisin, ettei yksikään rehellinen arvostelija kehtaa sanoa, etteikö ohjaajan tehtävä mainitussa elokuvassa olisi jonkin hyvänkin sanan arvoinen, siksi suuritöinen sen on täytynyt olla kaikkine laitteineen, henkilöineen ja ’suezilaisine’ maastoineen, joiden kaikkien yhteistoimintaan sovittaminen kenties on arvostelijan mielestä älytöntä, mutta johtunee kai siitä, ettei ohjaaja ole huomannut kääntyä T. S-o:n puoleen ’älyä’ lainatakseen.”
Esperantina (Piauí)
Esperantina on kunta Piauín osavaltiossa, Brasilian koillisosassa. Sen pinta-ala on 911,2 neliökilometriä. Asukkaita kunnassa on noin 37 520 (2009).
Grillimakkara
Grillimakkara on makkara, joka on tarkoitettu erityisesti grillattavaksi tai nuotiolla paistettavaksi. Makkarat jaetaan A-luokkaan ja yleiseen luokkaan. A-luokan makkaroiden lihan ja muiden lihaan verrattavien valmistusaineiden yhteismäärä on vähintään 63 painoprosenttia valmiista elintarvikkeesta.
Grillimakkaroita tavataan lämmittää hiili-, kaasu- ja sähkögrilleissä. Lenkkimakkaraa valmistetaan usein myös uunissa tai saunan kiukaalla lämmittämällä, jolloin makkara usein kiedotaan folioon. Makkaraa lämmitetään syötäväksi toisinaan myös mikroaaltouunissa ja paloiteltuna paistinpannulla. Grillimakkaran kuori on syötävää toisin kuin lenkkimakkaran kuori.
Tacoma
Tacoma on Luoteis-Yhdysvalloissa sijaitsevan Washingtonin osavaltion kolmanneksi suurin kaupunki, joka on perustettu vuonna 1875. Sen pinta-ala on 162,2 neliökilometriä, josta vettä on 32,5 neliökilometriä, ja asukasluku 201 700.
Vuonna 2000 kaupungin asukkaista 69 prosenttia oli valkoisia, 11 prosenttia mustia, 7,5 prosenttia aasialaisia ja 7 prosenttia latinoja.
Kaupunki on kuuluisa marraskuun 1885 tapahtumista, jolloin useita tuhansia rauhallisesti eläneitä kiinalaisia maahanmuuttajia pakotettiin lähtemään kaupungista Portlandiin Oregoniin, ja heidän asumuksensa poltettiin.
Santos FC
Santos Futebol Clube on brasilialainen 14. huhtikuuta 1912 perustettu jalkapalloseura, jonka edustusjoukkue pelaa maan pääsarjassa, Série A:ssa. Seuran kotikaupunki on São Paulon osavaltiossa sijaitseva Santos. Kotiottelunsa joukkue pelaa Vila Belmiro -stadionilla, johon mahtuu 20 000 katsojaa. Seuran puheenjohtajana toimii Marcelo Teixeira ja edustusjoukkueen valmentajana Vanderlei Luxemburgo.Intercontinental Cup
Copa Libertadores
Recopa Intercontinental
Conmebol CupCampeonato Brasileiro Série ATaça de PrataTaça BrasilCopa do BrasilCampeonato Paulista
Acre
Acre on osavaltio Brasilian luoteisosassa. Se rajoittuu pohjoisessa Amazonasiin, idässä Rondôniaan, etelässä Boliviaan ja lännessä Peruun. Osavaltiossa on arviolta 816 687 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 164 122 neliökilometriä. Osavaltion pääkaupunki on Rio Branco.
Acre sijaitsee suurimmilta osin Amazonin sademetsän alueella. Osavaltion etelärajan muodostaa Acrejoki.
Acren osavaltion lippu on ollut käytössä vuodesta 1921 lähtien.
Acre on jaettu kahteen hallinnollisesti merkityksettömään suuralueeseen, Vale do Acre ja Vale do Jurua, viiteen ala-alueeseen ja 22 kuntaan. Ala-alueet ovat:
Acre (täsmennyssivu)
Acre tarkoittaa seuraavia:
Emu
Emu ("Dromaius novaehollandiae") on lentokyvytön Australiassa elävä strutsilintu. Lajin nimesi John Latham vuonna 1790.
Emut muistuttavat hieman kasuaareja ja strutseja. Emu on kasuaaria kookkaampi, mutta strutsia hieman pienikokoisempi. Emu on Australian suurin ja koko maailman toiseksi suurin lintu. Emulla on strutsista poiketen vain kolme varvasta. Emun höyhenys poikkeaa muiden lintujen höyhenistä, sillä sen höyhenen kasvupisteestä kehittyy kaksi höyhentä. Emut ovat väriltään ruskeita ja niiden pää on tumma tai musta. Emut voivat painaa 60 kiloa ja niiden huippunopeus on noin 50 km/h. Ne ovat tarvittaessa hyviä uimareita.
Emut elävät 10–20 vuotta, tarhaoloissa kauemminkin.
Koiras rakentaa maahan pesän oksista, ruohoista, lehdistä ja puunkuoresta. Se parittelee 1–3 naaraan kanssa, jotka munivat samaan pesään. Emut munivat kerrallaan 5-15, keskimäärin 11 tummanvihreää munaa. Yksi muna painaa noin 800 grammaa. Koiras hautoo munia 56 päivää eikä käy lainkaan syömässä haudonnan aikana. Sen paino putoaa kolmanneksella ja se joutuu käyttämään keväällä (Suomen syksyllä) keräämiään runsaita rasvavarantoja. Poikaset ovat pesäjättöisiä lähtien liikkeelle muutaman päivän ikäisinä. Ne ovat aikuisen kokoisia vuoden vanhoina. Koiras huolehtii yksin poikasista 1½ vuotta.
Emuja tavataan luonnonvaraisina vain Australiassa. Ne ovat levittäytyneet koko Australiaan, lukuun ottamatta Tasmaniaa. Australian emukanta on noin 625 000–725 000 yksilöä. Tasmanianemu ("D. n. diemensis") kuoli sukupuuttoon vuoden 1865 aikoihin. Emu on hyvin sosiaalinen laji ja kerääntyy usein valtaviksi parviksi, jotka vaeltavat pitkiäkin matkoja, jopa tuhat kilometriä, hyville ruokapaikoille.
Emut elävät pääasiassa pensaikkoisilla ja metsäisillä rannikkoseuduilla sekä savannityyppisillä puoliavomailla. Harvin kanta on karuilla mailla ja asutuilla seuduilla. Länsi-Australiassa emut käyttävät muuttoreittejä liikkuessaan ruoan perässä, ne menevät pohjoiseen kesäisin ja etelään talvisin. Itä-Australiassa samanlaista ilmiötä ei esiinny.
Emujen pääravinto koostuu kasveista, hedelmistä, hyönteisistä ja muista pienistä eläimistä. Emut nielevät pieniä kiviä, jotka helpottavat ruoan sulatusta lihasmahassa. Emujen on myös havaittu syövän hiiltä, mutta tälle käyttäytymiselle ei tiedetä syytä.
Emuja ovat käyttäneet ruokanaan Australian alkuperäiskansat ja varhaiset siirtolaiset. Eurooppalaiset tappoivat emuja myös niiden vahingoittaessa viljelyksiä, esimerkkinä tästä on vuoden 1932 ”emusota”. Jo vuonna 1865 ehdotettiin emujen suojelemista sen jälkeen, kun laji oli hävinnyt Tasmaniasta. Emu suojeltiin vuonna 1999 voimaan astuneella lailla. IUCN luokittelee emujen kannan tilaksi vakaan. Emuja oli vuonna 2009 tehdyn arvion mukaan 630 000–725 000.
Kuningas Artturin ritarit
Kuningas Artturin ritarit on Mauri Kunnaksen kuvakirjaversio brittiläisestä Kuningas Arthur -tarusta. Kunnaksen kirjassa ihmisten tilalla seikkailevat kissat ja tarua on muutenkin sovitettu esimerkiksi Graalin maljan kohdalta lapsille sopivammaksi.
Fürth
Fürth [] on kaupunki Saksan Baijerissa Keski-Frankonian hallintopiirissä. Yhdessä Nürnbergin ja Erlangenin kanssa se muodostaa laajan Keski-Frankonian kaupunkialueen. Kaupungissa on arviolta 124 171 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 63,35 neliökilometriä.
Kvašiorkor
Kvašiorkor tai kwashiorkor on pienillä lapsilla esiintyvä proteiinin puutteellisesta saannista aiheutuva sairaus ja tyypillinen 9–24 kuukauden ikäisillä Afrikan kehitysmaiden lapsilla, joiden rintaruokinta on päättynyt. Sairauden nimi juontuu Länsi-Afrikan rannikon kwa-kielistä ja viittaa syrjäyttämiseen rintaruokinnasta seuraavan lapsen synnyttyä. Taudin havaitsee erityisen hyvin kuihtuneista raajoista ja turvonneesta vatsasta.
Kvašiorkor aiheutuu yleensä yksipuolisesta ruoasta, joka koostuu pääasiassa joistain kasvikunnan tuotteista. Sairauden tyypillisiä oireita ovat turvotus, ripuli, oksentelu, iho- ja hiusmuutokset, rasvamaksa, ödeema, kasvuhäiriö, kakeksia, anemia, hypoalbuminemia, yliärtyvyys ja psykomotorinen jälkeenjääneisyys.
Tauti on akuutti eikä aiheuta pysyvää kasvun hidastumista. Jatkuva aliravitsemus itsessään aiheuttaa vaurioita kehityksessä, kuten lyhytkasvuisuutta. Aliravitsemuksen vuoksi potilailla on alhainen infektioiden sietokyky, jolloin menehtymisen riski kasvaa, mutta jos lapsi pääsee hoitoon, paranemisennuste on hyvä.
Marasmi
Marasmi on vaikea aliravitsemus, jossa energiasta, proteiinista ja usein lähes kaikista muistakin ravintoaineista on puutostila. Marasmista kärsivät ovat hyvin laihoja. Sairautta esiintyy kehitysmaissa.
Marasmin merkit ovat yhteisiä muillekin proteiinin ja energian puutteesta johtuville sairauksille. Rasvakudos katoaa dramaattisesti alueilta, jotka säilövät normaalisti rasvaa, kuten pakaroista ja reisistä. Sairastuneet ovat yleensä kiukkuisia, ärtyisiä ja kyltymättömän nälkäisiä.
Hoidossa keskeisintä on hoitaa myös komplikaatioita, kuten tulehduksia, kuivumista ja verenkierron häiriöitä, jotka ovat usein tappavia.
Pensassarvikuono
Pensassarvikuono, aiemmilta nimiltään suippohuulisarvikuono ja mustasarvikuono ("Diceros bicornis") on äärimmäisen uhanalainen afrikkalainen nisäkäslaji.
Pensassarvikuonon hartiakorkeus on 137–180 cm ja ruumiinpituus 2,9–3,75 m. Häntä on lyhyt. Paino on 700–1400 kg.
Uros ja naaras ovat samannäköiset. Väriltään pääasiassa harmaa, mutta väri voi vaihdella vaaleanruskeasta tummanruskeaan maaperän mukaan. Sillä on yleensä kaksi sarvea, joskus kolmas pieni, taempi sarvi. Etusarvi on yleensä isompi, pituudeltaan keskimäärin 50 cm, mutta pisin mitattu on ollut 132 cm pitkä.
Pensassarvikuonot ovat ihmistä kohtaan aggressiivisia. Kun eläin saa vainun ihmisestä, se hyökkää häntä kohti. Pensassarvikuono on erinomainen juoksija, joka lyhyellä matkalla saavuttaa miltei 50 kilometrin tuntinopeuden.
Pensassarvikuonon erottaa isosarvikuonosta pienempi koko ja pidentynyt, kapea ylähuuli. Pensassarvikuonojen elinikä on noin 30–50 vuotta.
Pensassarvikuonot ovat erittäin likinäköisiä, mutta niillä on kuitenkin erinomainen kuulo- ja hajuaisti.
Pensassarvikuonolla on useita alalajeja, joista yksi, läntisessä Afrikassa elänyt "Diceros bicornis longipes", kuoli sukupuuttoon 2000-luvulla. Jotkut pensassarvikuonot sopeutuvat kuivaan hyvin. Eräs pensassarvikuonon alalaji elää Namibin puoliaavikolla Damaramaassa jossa kasvaa jonkin verran puita, pensaita ja ruohoa. Somaliassa elävät sarvikuonot kykenevät olemaan juomatta monta viikkoa kerrallaan.
Pensassarvikuonojen kantoaika on 15–16 kuukautta, yksi poikanen kerrallaan 2–4 vuoden välein. Vastasyntynyt pensassarvikuonon poikanen painaa vajaat 40 kiloa. Siinä missä aikuisella pensassarvikuonolla on kaksi mahtavaa sarvea, poikasella on vain kyhmyt. Poikanen syö kasviravintoa jo yhden kuukauden iässä, mutta imee 1–2 vuotta. Sukukypsyysikä on 4–5 vuotta, mutta urokset pystyvät kilpailemaan naaraista menestyksekkäästi vasta kymmenen vuoden iässä.
Pensassarvikuonoja elää ainoastaan pienillä alueilla Afrikan etelä- ja itäosissa, rajoittuen idässä Somaliaan ja etelässä Etelä-Afrikkaan.
Beriberi
Beriberi on B-vitamiinin eli tiamiinin puutoksesta johtuva hermostosairaus. Beriberin oireina saattaa esiintyä painonlaskua, tunteiden ailahtelua, hermoston epätoimintaa (Wernicken enkefalopatia), raajojen heikotusta ja kipua sekä sydämentykytystä. Myös ödeema on tyypillinen oire. Vaikeissa tapauksissa sairaus saattaa johtaa sydämenpysähdykseen ja kuolemaan. Beriberin nimi juontuu Sinhalin kielestä, missä se tarkoittaa ""En pysty, en pysty"".
Beriberi on yleinen tauti ihmisille, joiden ruokavalio koostuu pääosin valkoisesta riisistä, missä on hyvin vähän tiamiinia. Tässä "valkoisessa" eli puhdistetussa riisissä kuoriosa on poistettu. Sairauden yleistyminen oli yhteydessä riisin puhdistamisessa käytettävien höyrykoneiden yleistymiseen muun muassa Hollannin Aasian alueen siirtomaissa. Sairauden yhteys puhdistettuun riisiin todettiin nykyisessä Indonesiassa hollantilaisen lääkäri "Eijkmanin" tutkimusten myötä. Puhdistettua riisiä syöneet kanat sairastuivat, puhdistamatonta syöneet eivät. Beriberiin saattavat sairastua myös maksavaurion saaneet krooniset alkoholistit sekä äärimmäistä laihdutusta harjoittaneet henkilöt. Jos vauvalle syötetään tiamiininpuutoksesta kärsivän äidin maitoa, saattaa lapselle kehittyä beriberi. Tautia tavattiin yleisimmin Aasian maissa (erityisesti 1800-luvulla ja sitä ennen), koska maat käyttivät runsaasti riisiä.
Beriberiä on kahta tyyppiä: "kuiva beriberi" ja "märkä beriberi".
Märkä beriberi aiheuttaa sydämen vajaatoimintaa ja siitä seuraavaa turvotusta sekä hiussuonien seinämien heikentymisen yhdistelmän, joka puolestaan saa ulkoisen kudoksen tukkeutumaan. Kuivasta beriberistä seuraa kudosten hajoamista, lihasheikkoutta, laihtumista ja osittaista paralyysiä, joka johtuu ulkoisten hermojen vaurioitumisesta.
Sairautta hoidetaan tiamiinihydrokloridilla, joko pillereinä tai ruiskeena. Parantuminen voi olla hyvinkin nopeaa märkään beriberiin sairastuneelle: jopa tunti lääkkeen antamisen jälkeen. Tiamiinia on tuoreissa ruuissa ja viljoissa; erityisesti tuoreessa lihassa, vihreissä vihanneksissa, hedelmissä, maidossa sekä muun muassa herneissä sekä pavuissa.
Cher
Cher, oikealta nimeltään Cherilyn Sarkisian LaPier, (s. 20. toukokuuta 1946 El Centro, Kalifornia) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä ja näyttelijä. Yli 50-vuotisella urallaan hän on saanut sekä Oscar-, Emmy-, Golden Globe- että Grammy-palkintoja.
Hän nousi kuuluisuuteen Sonny and Cher -duon myötä. Duo hajosi vuonna 1974, minkä jälkeen Cher siirtyi soolouralle, näytteli elokuvissa ja oli mukana televisio-ohjelmissa. Cher sai vuonna 1987 parhaan naispääosan Oscarin elokuvasta "Kuuhullut" ("Moonstruck"). Hän on näytellyt muun muassa elokuvamusikaaleissa "Burleski" (2010) ja "" (2018).
Soolouransa aikana Cher on myynyt yli 100 miljoonaa äänitettä. Hän teki pitkän jäähyväiskiertueen, joka päättyi Hollywoodiin huhtikuussa 2005. Paluun esiintymislavoille hän teki toukokuussa 2008.
Cher on ollut kaksi kertaa naimisissa, Sonnyn (k. 1998) ja Gregg Allmanin kanssa, ja molemmista avioliitoista hänellä on lapsi, kaksi poikaa Chaz Bono (1969) ja muusikko Elijah Blue Allman (1976). Sittemmin hänellä on ollut useita suhteita muusikoiden, näyttelijöiden ja muiden julkimoiden kanssa.
Cherin parhaiten myyneitä albumeita ovat olleet "Living Proof" (6,4 miljoonaa myytyä kappaletta), "Cher" (8 miljoonaa), "Heart Of Stone" (11 miljoonaa), "Love Hurts" (11 miljoonaa) ja "Believe" (20 miljoonaa).
Sonny & Cher -duo
Sooloura
Rosa Salomaa
Rosa Salomaa on suomalainen näyttelijä.
Salomaa näytteli vuonna 2006 "Unna ja Nuuk" -elokuvan toista pääosaa, Unnaa. Hän on näytellyt myös elokuvissa "Erottamattomat" (2008), "Kohtaamisia" (2009), "Harjunpää ja pahan pappi" (2010), "Risto Räppääjä ja polkupyörävaras" (2010), "8-pallo" (2013) ja "Ei kiitos" (2014). Hän on myös ollut avustajana elokuvissa "Äideistä parhain" ja "Onnen varjot".
Lähde
Aspen
Aspen on kaupunki Yhdysvaltain keskilännessä sijaitsevassa Coloradon osavaltiossa. Sen pinta-ala on 9,1 km² (ei vettä) ja asukasluku 5 914 (). Asukkaista 95 % on valkoisia, muut etniset ryhmät ovat pieniä. Kaupunki tunnetaan talviurheilun ja kulttuurin keskuksena.
Chicagolainen liikemies Walter Paepcke ihastui toisen maailmansodan jälkeen kuihtuvan kaivoskaupungin kauneuteen. Hän perusti sinne hiihtokeskuksen, Aspen Instituten sekä Aspenin Musiikkijuhlat. 
Aspen on yksi maan tunnetuimpia laskettelukeskuksia.
Aspenissa on myös Aspen-Pitkin County Airport -niminen lentokenttä.
Hardangerviulu
Hardangerviulu () on viulua muistuttava kielisoitin. Se eroaa tavallisesta konserttiviulusta muun muassa ohuemman puuaineksen vuoksi.
Hardangerviulussa on kahdeksan tai yhdeksän kieltä, joista neljää soitetaan jousella, muut antavat soittimelle luonteenomaisen resonanssin. Tavanomainen viritys on ADAE, mutta tunnetaan myös ADAC#-viritys, jota pidetään "peikkovirityksenä" tai "paholaisvirityksenä". Edvard Griegin "Peer Gyntissä" on lisäksi käytetty omia virityksiä. Hardangerviulu on keskeisessä osassa Howard Shoren säveltämän "Taru sormusten herrasta" -elokuvamusiikin Rohan-teemassa.
Hardangerviulut ovat taidekäsityötä. Niissä on usein naisen tai eläimen päätä esittävä veistosaihe koristeena, samoin puu-upotuksia sekä mustat mustekoristeet.
Nykyaikaisen hardangerviulun keksijänä pidetään Hardangerin Skaarissa vuosina 1669–1759 elänyttä Isak Nilssen Botnea.
Tennis (lehti)
Tennis on Suomen Tennisliiton julkaisema avoin verkkolehti tenniksestä kiinnostuneille. Lehteä on julkaistu vuodesta 1974 ja nykyinen päätoimittaja on Suomen Tennisliiton toimitusjohtaja Teemu Purho. Nykyisin lehti julkaistaan ainoastaan verkkolehtenä.
"Tenniksessä" on muun muassa artikkeleja valmennuksesta, tennispelaajista sekä tiedotteita junioritoiminnasta.
Lakewood (Colorado)
Lakewood on kaupunki Yhdysvaltain keskilännessä sijaitsevassa Coloradon osavaltiossa. Kaupungin pinta-ala on 110 km² (vettä 2,3 km²) ja asukasluku 144 126 (). Asukkaista 87 % on valkoisia, 14,5 %:lla on lisäksi latinoverta. Kaupunki on perustettu vuonna 1889.
Pueblo
Pueblo on kaupunki Yhdysvaltain keskilännessä sijaitsevassa Coloradon osavaltiossa. Sen pinta-ala on 117,5 km² (vettä 0,8 km²) ja asukasluku 104 877 (2009). Asukkaista 76 % on valkoisia, 44 % on latinoverta (). Kaupunki on perustettu vuonna 1842.
Taistelu Wesnothista
Taistelu Wesnothista () on vuoropohjainen strategiapeli. Pelissä ihmiset, haltiat, örkit, kääpiöt, draakit ja epäkuolleet taistelevat Wesnothin mantereen herruudesta eri aikakausilla.
Wesnoth on GNU GPL -lisenssin alaista avointa lähdekoodia. Wesnothia kehittää avoin kehittäjäyhteisö. Peli on myös perusasioiden ja virallisten kampanjoiden osalta lähes kokonaan käännetty suomeksi.
Peli tukee useita erilaisia pelimuotoja niin yksin- kuin moninpelinäkin. Yksinpelissä skenaarion tarkoitus vaihtelee, mutta on mahdollista pelata myös moninpeliä tietokonetta vastaan.
Moninpelissä kullakin pelaajalla on oma komentajahahmo. Kun komentaja on linnakkeessa, pelaaja voi värvätä lisää sotilaita linnaan. Sotilailla on erilaisia taistelutaitoja ja erityisominaisuuksia. Kun sotilas taistelee tarpeeksi, hän lopulta kehittyy seuraavalle kokemustasolle ja muuttuu usein erityyppiseksi yksiköksi. Moninpelin tarkoituksena on tuhota kaikki vastustajan sotilaat ennen kuin tietty kierrosmäärä kuluu loppuun; useimmiten riittää pelkkä komentajan tappaminen.
Kentältä löytyy yleensä kyliä, jotka voi vallata siirtämällä siihen yksikön. Vallatut kylät tuottavat joka vuorolla kultaa sotilaita varten ja ne parantavat haavoittuneita yksiköitä.
Pelin mukana on karttaeditori, jonka avulla voi suunnitella uusia karttoja; karttoja voi käyttää sellaisenaan moninpelissä tai myös tallentaa osaksi yksinpelikampanjaa. Pelin kampanjat, hahmo- ja yksikkötiedot ja muu pelidata on määritelty pelin omalla WML (Wesnoth Markup Language) -ohjelmointikielellä. WML-kielellä voidaan määritellä erilaisiin herätteisiin pohjautuvia komentosarjoja, esimerkiksi ”kun vihollisen komentajayksikkö kuolee, esitetään keskustelu, ja pelaaja voittaa tehtävän”. Versiosta 1.7 alkaen WML:n ohella käytetään Lua-ohjelmointikieltä. Pelin grafiikat on tallennettu PNG-muodossa ja musiikki ja äänet WAV- tai Ogg Vorbis -muodoissa.
Versiosta 1.2 alkaen erilaisia laajennuksia on myös levitetty peliin sisäänrakennetun levityspalvelimen kautta: pelaajan tarvitsee vain valita asennettava laajennus, ja se imuroidaan ja asennetaan automaattisesti. Palvelimelle tallennetaan vain GNU GPL -lisenssin alla levitettäviä laajennuksia.
Jorma Kaukonen
Jorma Kaukonen ("Jorma Ludwik Kaukonen Jr.", s. 23. joulukuuta 1940 Washington D.C.) on yhdysvaltalainen kitaristi, laulaja ja lauluntekijä, joka nousi 1960-luvun jälkipuoliskolla maineeseen psykedeelisen rockin tunnetuimpiin yhtyeisiin kuuluneen Jefferson Airplanen kitaristina ja perustajajäsenenä. Kaukosen sukujuuret ovat osittain Suomessa.
1970-luvulla Kaukosella oli basisti Jack Casadyn kanssa yhtye nimeltä Hot Tuna. Kaukosen tunnetuin soololevy on "Quah" (1974). Hot Tunan levyistä on 1990-luvulla otettu uusintapainokset, vaikkeivät ne aikoinaan menestyneet kaupallisesti.
Kaukonen soittaa yleensä sormilla ilman plektraa. Hänen musiikissaan kuuluvat perinteisen rockin lisäksi blues ja country. Kaukonen valittiin Rolling Stone -lehden sadan parhaan kitaristin listalle 54. sijalle 2000-luvun alussa. Kaukosen nuorempi veli on niin ikään Jefferson Airplanen ja Hot Tunan sekä muun muassa Johnny Winterin kanssa yhteistyötä tehnyt kitaristi Peter Kaukonen (s. 1945).
Kaukosen suomalaiset isovanhemmat muuttivat Amerikkaan 1800-luvun lopussa. Hänen isoisänsä oli kotoisin Ylistarosta ja isoäitinsä Hangosta. Hänen amerikansuomalainen isänsä syntyi vuonna 1910 Ironwoodissa Michiganissa. Hänen äitinsä on amerikanjuutalainen. Kaukonen ei itse puhu suomea kuin vain muutaman yksittäisen sanan verran, sen sijaan hänen Suomessa kesiään viettänyt poikansa puhuu kieltä sujuvasti. Kaukonen on todennut iloitsevansa suomalaisissa juurissaan siitä, että hänen suvussaan ei ole rikkaita ja kuninkaallisia, vaan kaikki ovat tavallisia maantallaajia, mikä on täydellistä bluesin soittamiselle.
Jefferson Airplane ei koskaan konsertoinut Suomessa, mutta vuonna 1968 yhtyeen ollessa vielä toiminnassa Jorma Kaukonen ja Jack Cassady vierailivat PR-tarkoituksessa Tunnussävel-ohjelmassa. Myöhemmin Kaukonen on konsertoinut Suomessa sooloartistina ja Hot Tuna-yhtyeensä kanssa. Hän on esiintynyt muun muassa Helsingin Kulttuuritalolla vuonna 1976, Pori Jazzeilla vuonna 1992 ja Kaustisen kansanmusiikkifestivaaleilla vuonna 2003. Loppusyksystä 2011 hän teki mandoliinisti Barry Mitterhoffin kanssa lyhyen Suomi-kiertueen esiintyen Helsingissä, Vaasassa ja Turussa. Vuonna 2013 hän esiintyi Hot Tunan kanssa Helsingissä ja Tampereella.
New London (Connecticut)
New London on kaupunki Yhdysvaltain itärannikolla sijaitsevassa Connecticutin osavaltiossa Thames-joen suulla. Sen pinta-ala on 27,9 km² (vettä 13,5 km²) ja asukasluku 25 671 (). Asukkaista 63,5 % on valkoisia ja 18,5 % mustia, lisäksi 20 %:lla on latinotausta. Kaupunki on perustettu vuonna 1646 ja nimetty Ison-Britannian pääkaupungin Lontoon mukaan. Potenssilääke Viagrasta tunnetun lääkejätti Pfizerin päämaja sijaitsee kaupungissa.
Pausanias
Pausanias () on seuraavien henkilöiden nimi:
Malmin ilmailukerho
Malmin Ilmailukerho ry on Helsinki-Malmin lentoasemalla toimiva yli 400 jäsenen yhdistysmuotoinen moottorilentokerho, joka on samalla yksi Suomen suurimmista. Yhdistys on perustettu 1988, ja se kuuluu Suomen Ilmailuliittoon. Kerhon harrastuslento- ja koulutustoiminta on vilkasta ympäri vuoden.
Vuonna 2004 kerholle myönnettiin Kar-Airin kiertopalkinto tuloksellisesta moottorilentotoiminnasta.
__notoc__
Kerho omistaa kolme lentokonetta: lasiohjaamolla varustetun nelipaikkaisen Diamond DA40NG -tyyppisen lentokoneen (OH-STL), jossa on Austro Enginen dieselmoottori, kaksipaikkaisen Diamond DV20 -tyyppisen ilma-aluksen (OH-IHQ) sekä nelipaikkaisen Cessna 172 -tyyppisen lentokoneen (OH-SRH).
Kerhossa on vuonna 2016 rakennettu vapaaehtoistyönä Diamond Star DA40 -lentosimulaattori. Simulaattoriohjelmistona käytetään Prepar 3D:tä. Simulaattori soveltuu VFR- ja IFR-lentämisen harjoitteluun.
Rio Branco
Rio Branco on kaupunki Brasilian luoteisosassa. Se sijaitsee Acren osavaltiossa, jonka suurin kaupunki ja pääkaupunki se on. Kaupungin pinta-ala on 9 233 neliökilometriä ja asukasluku noin 340 00 (2015). Rio Branco perustettiin vuonna 1882.
Kauko Karvonen
Kauko Karvonen (14. kesäkuuta 1895 Lappohja – 23. lokakuuta 1948 Helsinki) oli suomalainen urheiluvaikuttaja, joka toimi 1920–1930-luvuilla Suomen Palloliitossa ja 1920–1940-luvuilla Suomen Jääkiekkoliitossa. Hän oli Palloliiton varapuheenjohtajana, kun hän alkoi viedä eteenpäin myös jääkiekkoa. Karvosen aloitteesta Jääkiekkoliitto perustettiin 1929, ja hän toimi liiton ensimmäisenä puheenjohtajana. Suomen Jääkiekkomuseo aateloi hänet ensimmäisenä Suomen Jääkiekkoleijonaksi.
Kauko Karvonen syntyi Lappohjassa vuonna 1895. Hän opiskeli diplomi-insinööriksi. Karvonen aloitti jo nuorena uransa urheilujärjestöissä. Vuonna 1923 hänet valittiin Suomen palloliiton liittohallitukseen ja vuonna 1927 liiton varapuheenjohtajaksi. Palloliitossa hän toimi vuoteen 1938 asti. Berliinissä 1936 Karvonen oli jalkapallomaajoukkueen joukkueenjohtajana. Seuratasolla Karvonen oli Helsingin Palloseuran puheenjohtaja.
Karvonen alkoi jo Palloliiton alaisuudessa kehittää myös suomalaista jääkiekkoa. Hän olikin merkittävä vaikuttaja Suomen jääkiekkoliiton perustamisessa. Hän oli kutsunut kokoon perustamiskokouksen, joka järjestettiin 20. tammikuuta 1929. Kokoukseen osallistui edustajia 17:stä jääkiekkojoukkueesta, jotka olivat sitten perustamassa Suomen jäähockeyliittoa. Seuraavassa kokouksessa nimi kuitenkin muutettiin jo Jääkiekkoliitoksi.
Karvonen valittiin Jääkiekkoliiton perustamiskokouksessa myös sen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi. Hän toimi tehtävässä vuoteen 1942. Tuona aikana vasta luotiin perusteita suomalaiselle jääkiekolle. Lajia levitettiin hiljalleen koko Suomeen. Karvosen aikana maajoukkueen toiminta ehti vakiintua, ja se otti vuonna 1937 ensimmäisen voittonsa, kun Viro kaatui 2–1. Suomi ei kuitenkaan vielä tavoitellut kansainvälistä menestystä, eikä Karvonen ollut lähettämässä maajoukkuetta kuin kerran arvokisoihin. Suomi hävisi Baselissa pidetyissä vuoden 1939 MM-kilpailuissa kaikki ottelunsa. Karvosen aikana Jääkiekkoliittyi vuonna 1937 Suomen Voimistelu- ja Urheiluliittoo.
Karvonen istui vuosina 1929–1931 myös Jääkiekkoliiton liittohallituksessa, ja hän edusti 1934–1938 Jääkiekkoliittoa Suomen Olympiakomitean hallituksessa.
Karvonen teki uraauurtavaa työtä Suomen jääkiekon parissa ja rakensi Jääkiekkoliitolle sellaisen kivijalan, jonka pohjalle organisaatiota pystyi myöhemmin laajentamaan. Saavutustensa ansiosta Karvonen valittiin numerolla yksi sekä Jääkiekkoleijonaksi vuonna 1985 että Jääkiekkoliiton kunniajäseneksi.
Norwich (Connecticut)
Norwich on kaupunki Yhdysvaltojen itärannikolla sijaitsevassa Connecticutin osavaltiossa. Sen pinta-ala on 76,4 km² (vettä 3 km²). Asukasluku on 40 493 (). Vuonna 2010 asukkaista oli noin 70 prosenttia valkoisia, 10 prosenttia mustia ja 12,6 prosenttia latinoja (). Kaupunki on perustettu vuonna 1659.
Kiribatin jalkapallomaajoukkue
Kiribatin jalkapallomaajoukkue edustaa Kiribatia kansainvälisissä jalkapallon maajoukkuekilpailuissa. Kiribatin jalkapalloliitto on Oseanian maanosaliitto OFC:n jäsen, mutta ei FIFA:n jäsen, joten joukkue ei kilpaile jalkapallon maailmanmestaruusikisoissa, mutta voi osallistua maanosaliiton järjestämiin OFC Nations Cup-kilpailuihin.
Joukkue on pelannut historiansa aikana vain kymmenen ottelua, kaikki Tyynenmeren kisoissa, joihin joukkue on osallistunut vuosina 1979, 2003 ja 2011. Joukkue ei ole voittanut yhtäkään ottelua historiansa aikana ja päästänyt peräti 122 maalia tehden itse vain neljä, joista kaksi on tehnyt Lawrence Nemeia.
Annie Proulx
Edna Annie Proulx [] (s. 22. elokuuta 1935 Norwich, Connecticut Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen toimittaja ja kirjailija. Teoksissaan hän kuvailee usein Yhdysvaltojen vanhaa maaseutua, sen tavallisia ihmisiä, ja kiinnekohtana on maisema..
Proulx on isän puolelta kanadanranskalainen, äidin sukua tuli Amerikkaan pian Mayflowerin jälkeen. Proulx'n äiti oli taidemaalari. Proulx asuu Wyomingin maaseudulla lähellä Saratogan kaupunkia 300 ha:n Bird Cloudin maatilalla, talvet kaupungissa New Mexicon Albuquerquessa. Hän on tuotantonsa eri vaiheissa käyttänyt nimestään eri muotoja: E. A. Proulx, E. Annie Proulx, Annie Proulx. Proulxilla on kolme aikuista poikaa, ja hän on eronnut kolmesti. Hän on opiskellut historiaa ja tapahistoriaa, ja hän valmisteli tohtorintutkintoa, joka kuitenkin jäi kesken.
Proulx'n kaunokirjallisen tuotannon suppeus johtuu siitä, että hän työskenteli aiemmin toimittajana, jolloin hän kirjoitti myös joitakin tietokirjoja. Kaunokirjallisuuden pariin hän siirtyi vasta yli viisikymmenvuotiaana, kun lapset, kolme poikaa, olivat muuttaneet pois kotoa. Syksyllä 2011 hänellä oli tekeillä romaani, jonka tapahtumat sijoittuvat osittain Kiinan Kantoniin.
Proulx'n kaunokirjallinen esikoisteos "Postcard" ilmestyi 1992, mutta sitä ennen hän oli kirjoittanut novelleja. Ensimmäisenä kaunokirjallisena tekstinä pidetään tieteiskertomusta "The Customs Lounge", joka ilmestyi syyskuussa 1963 If-lehdessä tekijänimellä "E. A. Proulx". Sitä varhaisempi oli tieteisnovelli "All the Pretty Little Horses", joka ilmestyi nuorisolehdessä Seventeen 1964. Sen jälkeen hänen novellejaan ilmestyi 1970-luvun lopulla Esquiressa ja Gray's Sporting Journalissa.
Ensimmäinen novellikokoelma "Heart Songs and Other Stories" ilmestyi 1988, ja vuonna 1992 ilmestyi romaani "Postcard", jonka kirjoittamiseen häntä kannustettiin ja johon hän sai apurahoja. Teoksesta hänelle myönnettiin 1992 NEA- palkinto ja 1993 Guggenheimin stipendi.
Proulx on saanut useita kirjallisuusalan palkintoja. Esikoisromaanista "Postcards" hän sai vuonna 1993 PEN/Faulkner-palkinnon ensimmäisenä naisena palkinnon historiassa. Hänen toinen romaaninsa "Laivauutisia" ("The Shipping News") sai kaunokirjallisuuden Pulitzerin ja National Book Awardin vuonna 1994. Alun perin The New Yorkerissa vuonna 1997 ilmestynyt ja myöhemmin vuonna 1999 ilmestyneessä novellikokoelmassa "Lyhyt kantama: Kertomuksia Wyomingista" ("Close Range: Wyoming Stories") julkaistu novelli "Brokeback Mountain" sai vuonna 1998 O. Henry -palkinnon. Vuotta myöhemmin samaisessa lehdessä ja novellikokoelmassa ilmestynyt "Maan muta" ("The Mud Below") toi Proulx'lle toisen O. Henry -palkinnon.
Kahdesta Proulx'n teoksesta on tehty elokuva. Vuonna 2001 sai ensi-iltansa Lasse Hallströmin ohjaama "Laivauutisia" ja vuonna 2005 Ang Leen ohjaama "Brokeback Mountain".
Campina Grande
Campina Grande on kaupunki Paraíbassa, Brasiliassa. Kaupungin asukasluku oli 385 213 vuonna 2010. Se on asukasluvulta Paraíban toiseksi suurin kaupunki. Campina Grande on teknologiaosaamisen keskus Brasilian koillisosassa.
Vuonna 1697 kapteeni Teodósio de Oliveira Lêdo ja ariúsintiaanit asettuivat asumaan alueelle, jota nykyään on Campina Grande. Vuonna 1790 asutus sai nimeksi Vila Nova da Rainha (Kuningattaren uusi kylä) ja sai kaupunkioikeudet.
Waterbury
Waterbury on kaupunki Yhdysvaltain itärannikolla sijaitsevassa Connecticutin osavaltiossa. Kaupungissa asui 110 366 ihmistä vuonna 2010.
Gilberto Silva
Gilberto Aparecido da Silva, pelaajanimeltään Gilberto tai Gilberto Silva (s. 7. lokakuuta 1976 Lagoa da Prata, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, joka edusti kotimaansa seurojen lisäksi englantilaista Arsenalia ja kreikkalaista Panathinaikosia. Gilberton pelipaikka oli keskikentällä puolustavassa roolissa. Hän voitti maailmanmestaruuden vuonna 2002.
Gilberto aloitti jalkapalloilun 12-vuotiaana América Mineiron juniorijoukkueessa. Hän edusti seuraa myös aikuisena, vuoteen 2000 asti, kunnes siirtyi Atlético Mineiron riveihin. Siellä hänestä tuli yksi joukkueen tähtipelaajista, ja hän nousi yllättäen Brasilian maajoukkueen rinkiin, päästen aina MM-kilpailuihin 2002 asti. Gilberto pelasi Brasilian maailmanmestaruusjuhliin päättyneessä turnauksessa jokaisen ottelun, ja oli yksi joukkueen avainpelaajista. Turnauksen aikana hän herätti monen suurseuran kiinnostuksen, ja jo 7. elokuuta 2002 Arsenal osti hänet 4,5 miljoonan punnan hintaan.
Gilberton alku uudessa seurassa oli mainio, hän teki voittomaalin kauden avaavassa FA Community Shield -ottelussa. Jo ensimmäisellä kaudellaan hän murtautui seuran vakiokokoonpanoon. Samalla kaudella Gilberto pääsi myös historiankirjoihin tehtyään Mestareiden liigan historian nopeimman maalin, PSV Eindhovenia vastaan 20 sekunnin pelin jälkeen. Ennätyksen rikkoi sittemmin alankomaalainen Roy Makaay.
Seuraava kausi, 2003–2004, oli hänelle vielä edellistäkin parempi. Arsenal voitti Valioliigan ilman tappioita, ja Gilberto pelasi kuutta vaille kaikissa liigaotteluissa. Kaudella 2004–2005 hän ei yltänyt parhaaseen vireeseensä oltuaan loukkaantumisen vuoksi sivussa useita kuukausia.
Seuraavina kausina Gilberto oli tärkeä linkki Arsenalin keskikentällä, mutta kaudella 2007-2008 hän alkoi menettää pelipaikkaansa Mathieu Flaminille. Kesällä 2008 Gilberto siirtyikin kreikkalaiseen Panathinaikosiin. Tosin Flaminikin jätti Arsenalin samana kesänä, mikä aiheutti ongelmia Arsenalin keskikentälle luotettavan puolustavan keskikenttäpelaajan puuttuessa.
Brasilian maajoukkueessa Gilberto pelasi ensimmäisen kerran 7. marraskuuta 2001 Boliviaa vastaan. Hän on pelannut yli 70 maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia . Hän voitti maailmanmestaruuden vuoden 2002 MM-kisoissa, joissa hän kuului pelaavaan kokoonpanoon jokaisessa Brasilian ottelussa.
Felicity Huffman
Felicity Kendall Huffman (s. 9. joulukuuta 1962 Bedford, New York) on Emmy- ja Golden Globe -palkittu ja elokuvasta "Transamerica" parhaan naispääosan Oscar-ehdokkuuden saanut elokuva- ja televisionäyttelijätär. Suomessa Huffman tunnetaan parhaiten roolistaan Lynette Scavona televisiosarjassa "Täydelliset naiset", josta hän voitti parhaan komedianäyttelijättären Emmy- ja SAG-palkinnon.
Huffman syntyi Bedfordissa, New Yorkin osavaltiossa, kahdeksanlapsiseen perheeseen, kuuden siskon ja yhden veljen pikkusiskoksi. Hänen vanhempansa erosivat vuoden hänen syntymänsä jälkeen, ja hänet kasvatti lähinnä vain hänen äitinsä. Huffman vietti suurimman osansa nuoruudestaan Aspenissa, Coloradossa. Teini-ikäisenä hän kärsi anoreksiasta ja bulimiasta. Hän kävi high schoolin Michiganin "Interlochen Arts Academyssa", ja valmistui sieltä vuonna 1981 pääaineenaan teatteri. Sen jälkeen hän opiskeli näyttelemistä Royal Academy of Artsissa Lontoossa, ja valmistui New Yorkin yliopiston maineikkaasta "Tisch School of Arts"ista vuonna 1988 näyttämötaiteen mestariksi.
Nykyään Huffman asuu Los Angelesissa, ja on naimisissa näyttelijä William H. Macyn kanssa, jonka kanssa hänellä on kaksi tytärtä, Sofie Grace ja Georgia Grace. Hän on myös näytellyt miehensä kanssa joissakin televisiosarjoissa sekä elokuvissa.
Marmaris
Marmaris on satamakaupunki ja turistikohde Välimeren rannalla Turkissa. Se sijaitsee Anatolian lounaisosassa, Muğlan maakunnassa. Kaupungin tärkein tulonlähde on matkailu, joka pääasialliseti alkoi vasta 1980-luvulla, jolloin pieneen kalastajakylään alettiin rakentaa hotelleja.
Historioitsija Herodotuksen mukaan Marmariksessa oli linna jo 3000 vuotta ennen ajanlaskun alkua. Kaupungin perustamisvuodesta ei ole varmuutta, mutta 500-luvulla ennen ajanlaskun alkua kaupunki tunnettiin nimellä Physkos, ja sitä pidettiin osana Kaariaa. Hellenistisellä kaudella Aleksanteri Suuri valloitti Kaarian, ja linna piiritettiin. Asukkaat polttivat linnan arvoesineet ja pakenivat vuorille. Valloittajat tunsivat linnan strategisen arvon ja korjasivat sen vaurioituneet osat. Sinne majoitettiin satoja sotilaita, kunnes pääarmeija palasi kotiin.
1400-luvulla Ottomaanien valtakunta aloitti nousunsa, kun sulttaani Mehmed II onnistui valloittamaan ja yhdistämään lukuisat Anatolian heimot ja kuningaskunnat. Sulttaani Suleiman Suuri rakennutti Marmariksen linnan uudelleen vuonna 1522. Vuodesta 1979 lähtien linnaa on restauroitu alkuperäiseen kuntoonsa, ja se toimii museona.
Marmariksessa vallitsee Välimeren ilmasto, eli kesät ovat pitkiä, kuumia ja kuivia, talvet sateisia. Sateet ovat epätodennäköisiä toukokuusta lokakuuhun. 
Kesäisin, varsinkin heinä-elokuussa lämpötila voi nousta yli 40 celsiusasteeseen. Lokakuukin on vielä lämmin ja aurinkoinen, joskin sateita voi jo loppusyksystä esiintyä. 
Talvet, jotka alkavat yleensä marraskuussa, ovat sateisia ja leutoja. Suurin osa vuotuisesta sademäärästä sijoittuu talvelle, jolloin tulvat ovat yleisiä.
ZIL-4104
ZiL-4104 on Zavod imeni Lihatševan valmistama luksusauto. Autoissa on nahkaverhoilu, sähköikkunat ja -peilit ja keskuslukitus. ZiL-41047:ssa on 7 680 kuution V8-moottori, jonka teho on noin 315 hv (235 kW) ja kolmivaihteinen automaattivaihteisto.
Perusmalli 4104:ää valmistettiin vuosina 1978–1985. Se on amerikkalaisvaikutteinen 7-paikkainen neliovinen limusiini, joidenkin mukaan suora kopio Lincoln Continentalista. Muita versioita ovat lyhennetty sedan-malli, farmari sekä avomallit.
Lyhennetyssä sedan-versiossa on paikat vain viidelle, tekniikaltaan se on kuitenkin identtinen isoveljensä kanssa.
Neuvostoliitossa autoa käyttivät lähinnä Politbyroon jäsenet ja muut ylimmät virkamiehet. Harvat länsimaiset, jotka autolla ovat matkustaneet, kuvailevat sen kojetaulua art deco -vaikutteiseksi ja kromin kyllästämäksi, heikosti valaistuksi ja varustetuksi jukeboksia muistuttavalla autoradiolla. Moottorin ääntä ei paljon kuulu, mutta Moskovan kuoppaisilla kaduilla meno on epävakaista. 6,4 metriä pitkä auto vaatii lähes 16 metriä leveän tilan tehdäkseen U-käännöksen. Punaisella nahalla päällystetyt istuimet ovat niin upottavan pehmeitä, että niistä on vaikea nousta ulos autosta.
Suomen Tennisliitto
Suomen Tennisliitto r.y. (STL) on tenniksen kattojärjestö Suomessa. Liitto perustettiin 22. huhtikuuta 1911, aluksi nimellä Suomen Verkkopalloliitto. Suomen Tennisliitto on Suomen Olympiakomitea ry:n, Euroopan tennisliiton ja Kansainvälisen tennisliiton jäsen.
Liittoon kuuluu 199 seuraa ja sen jäsenmäärä on 19 313. Jäsenistä 8 231 on miehiä, 3 116 naisia ja loput junioreita. Liitto vastaa miesten Davis Cup -joukkueen ja naisten Fed Cup -joukkueen toiminnasta.
Liiton hallituksessa on puheenjohtajan lisäksi kahdeksan jäsentä, joiden toimikausi kestää kaksi vuotta. Hallituksen puheenjohtajana toimii Toni Pokela ja toimitusjohtajana Teemu Purho. Lisäksi liitolla on yhteensä 11 toimikuntaa ja työryhmää. Liitto julkaisee kuusi kertaa vuodessa jäsenlehteä Tennis.
Daniel Berg Hestad
Daniel Berg Hestad (s. 30. heinäkuuta 1975) on norjalainen jalkapalloilija, joka edustaa kasvattajaseuraansa Molde FK:ta. Hestadin pelipaikka on keskikentän keskellä.
Hän aloitti ammattilaisuransa Moldessa vuonna 1993, ja hän on nyt pelannut joukkueessa yli 250 ottelua. Vuodet 2003-2005 hän edusti Eredivisien SC Heerenveeniä. Norjan maajoukkueessa Hestad on pelannut 8 ottelua.
Myös hänen isänsä Stein Olav Hestad oli tunnettu jalkapalloilija.
Pekka ja Pätkä miljonääreinä
Pekka ja Pätkä miljonääreinä on Armand Lohikosken ohjaama elokuva vuodelta 1958. Se on yhdestoista "Puupää"-elokuva. Suomen Filmiteollisuuden tuottamaan sarjaan tehtiin kaikkiaan kolmetoista elokuvaa.
Elokuvassa on kaksi perusjuonnetta. Ensinnäkin Pekka saa kauppaneuvos Lillukan testamentin perusteella lelutehtaan Tmi Le-Lu, koska on tuottanut neuvokselle elokuvillaan iloa. Pekan ja Pätkän tehtailijanura jää kuitenkin lyhyeksi. Toisena juonteena on Lillukan lesken ja Pätkän romanssi. Vaikka tarinassa on aikuisille tarkoitettuja vitsejä, se ei jaksa kriitikkoa innostaa, vaan hän kokee sen väsähtäneeksi.
Perinnönjättäjän nimi Lillukka viittaa todennäköisesti viipurilaiseen mesenaattiin Juho Lallukkaan, perinnön peruste, ilon tuottaminen elokuvilla Lillukalle taas on piikki Puupää-elokuvia halveksineiden kriitikoiden suuntaan.
Kauppaneuvos Lillukka on kuollut, ja perikunta on kokoontunut asianajajan luokse kuulemaan testamenttia. Monien läsnäolijoita ivailevien testamentinkohtien jälkeen paljastuu yllätys: Lillukka on testamentannut merkittävimmän omaisuutensa, leikkikalutehdas Toiminimi Le-lun, Pekka Puupäälle, koska on niin suuresti nauttinut hänen sarjakuvahahmostaan.
Pekka ja Pätkä ryhtyvät johtamaan Le-lu-yhtiötä, joskin suuri osa heidän energiastaan kuluu leluilla leikkimiseen. Justiina nautiskelee johtajanrouvan leveästä elämästä, ja talonmies Pikkarainen palkataan konttoripäälliköksi. Tehtailijoiden luokse ilmaantuu keksintöjään kauppaamaan toinen toistaan omituisempaa väkeä. Keksijä Äly Nystyrä esittelee ideaansa liikkuvista rautatieasemista ja paikallaan seisovista junista. Sillä hänen mielestään estetään tuhoisat junaonnettomuudet. Kun Pekka ja Pätkä ihmettelevät, miksi keksijä oli tullut heidän puheilleen eikä mennyt Rautatiehallitukseen, Nystyrä kertoo Rautatiehallituksen herrojen todenneen hänelle "Puupää!" joten hän päätti tulla tänne. Keksijä Eisenstein sen sijaan esittelee nerokasta Sputnik-lelua, joka pannaan välittömästi tuotantoon.
Kauppaneuvos Lillukan pettyneet omaiset punovat erilaisia juonia saadakseen Le-lu-yhtiön takaisin. Kauppaneuvoksetar Gunilla Lillukka yrittää iskeä Pätkän, mutta tämä pelästyy leskirouvan kiivaita avioliittoaikeita ja pakenee joksikin aikaa tukkikämpälle. Poika Viktor Lillukka puolestaan murtautuu yöllä Le-lun konttoriin ja varastaa Sputnikin piirustukset. Nokkelan juoksupoikansa Pisamanaaman avulla Pekka ja Pätkä kuitenkin kehittävät nopeasti uuden menestyslelun.
Elokuvan lopulla Pekka ja Pätkä päättävät lahjoittaa yrityksen orpolapsille ja saavat jalomielisyydestään arvonimet. Justiinaa surettaa, kun ei voi enää leveillä olevansa johtajan rouva.
Elokuvan piikittelemät kriitikot jatkoivat entisellä linjalla. Tema (Vaasa) haluaisi peräti kieltää Puupää-elokuvien teon ja huomauttaa muun lisäksi, että käsikirjoitus on surkea ja ohjaus vielä avuttomampi.