hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Brüno (elokuva)
Brüno on yhdysvaltalainen komediaelokuva, joka sai ensi-iltansa 10. heinäkuuta 2009. Sen pääosasta, tuottamisesta ja kirjoittamisesta vastasi Sacha Baron Cohen. Homoseksuaalin muotitoimittajan Brünon hahmo on esiintynyt aikaisemmin Cohenin Channel 4- ja HBO-kanavilla esitetyssä "Da Ali G Show’ssa". Elokuva on kolmas, joka perustuu sarjan hahmoihin. Sitä edelsivät "Ali G Indahouse" ja "Borat".
Elokuvan maailmanlaajuinen ensi-ilta oli heti Michael Jacksonin kuoleman jälkeen. Siksi siitä poistettiin aivan viime hetkellä kohtaus, jossa Brüno tapaa La Toya Jacksonin. Poisto tehtiin poikkeuksellisesti leikkaamalla jo esitysvalmiita elokuvakopioita.
Parin viikon kuluttua ensi-illasta raportoitiin Sacha Baron Cohenin joutuneen parantamaan henkivartiointiaan hänen ja hänen perheensä saatua tappouhkauksia terroristeilta. Elokuvassa Brüno luonnehtii al-Qaida-johtaja Osama bin Ladenia ”törkyiseksi velhoksi” ja ”kodittomaksi joulupukiksi”, yrittää päästä ääri-islamilaisen al-Aksan marttyyriprikaatin sieppaamaksi ja sekoittaa palestiinalaisen Hamas-ryhmittymän hummustahnaan.
Tarina kertoo itävaltalaisesta homoseksuaalista muotitoimittajasta Brünosta (Sacha Baron Cohen), joka mokailtuaan Milanon muotimessuilla saa potkut muotiohjelmansa palveluksesta ja porttikiellon tärkeimpiin alan tapahtumiin. Sosiaalisen romahduksen kokenut Brüno lähtee itävältalaisen aseenkantajansa Lutzin (Gustaf Hammarsten) kanssa Los Angelesiin tavoittelemaan kuuluisuutta ”hinnalla millä hyvänsä”. Tavoitteena hänellä on tulla ”kuuluisimmaksi itävaltalaiseksi sitten Hitlerin”.
Brüno hakeutuu PR-konsulttien pakeille ja käy selvänäkijällä. Hänen yltiöhomoseksuaalinen ohjelmansa tyrmätään koeyleisön katselussa, jonka jälkeen hän päättää hankkia julkisuutta muilla tavoin. Hän käy välittämässä Lähi-idän rauhanpyrkimyksiä, mutta onnistuu suututtamaan muun muassa ortodoksijuutalaiset jäljittelemällä näiden pukeutumista. Yrittäessään ratkaista Israelin ja palestiinalaisten välisen tilanteen hän sekoittaa haastattelutilanteessa Hamasin ja hummuksen. Paluumatkalla Kaliforniaan hän käy adoptoimassa lapsen Afrikasta ja antaa tälle ”perinteisen afroamerikkalaisen nimen” O. J. Esiintyminen lapsen kanssa talk show’ssa paljolti afroamerikkalaisen yleisön edessä aiheuttaa skandaalin, kun Brüno kertoo vaihtaneensa pienokaisen iPodiin ja esittelee kuvia, joissa tämä on mukana homojen poreallasbileissä.
Lopulta Brüno tajuaa, että menestyäkseen hänen on oltava hetero ”kuten Kevin Spacey ja Tom Cruise”. Hän hakeutuu kristillisen antigay-liikkeen edustajan pakeille ja kokeilee tämän kehotuksesta metsästystä alabamalaisten ”punaniskojen” kanssa sekä palvelusta kansalliskaartissa. Hän osallistuu myös parinvaihtoon heteroparien kanssa, mutta joutuu pakenemaan paikalta suututettuaan naisen, jonka kanssa hän ei halua harrastaa seksiä.
Elokuvan finaalissa Brüno pääsee viimein levyttämään rauhanlaulun "Dove of Peace" Bonon, Stingin, Elton Johnin, Slashin, Chris Martinin ja Snoop Doggin kanssa.
Oskar Blomstedt
Oskar August Frithiof Blomstedt (5. huhtikuuta 1833 Kuru – 18. helmikuuta 1871 Helsinki) oli suomalainen latinan kielen lehtori, myöhemmin dosentti ja toimittaja, oppiarvoltaan tohtori.
Blomstedt piti Ilmajoella valmistavaa koulua ollessaan ylioppilasaikana siellä kotiopettajana, ja häntä pidetään siksi Ilmajoen kansakoulun alkuunpanijana. Myöhemmin hän oli Oulun alkeiskoulun latinan lehtori, Helsingin yliopiston suomen ja unkarin kielen dosentti sekä Helsingin kansakouluntarkastaja. Lisäksi hän oli "Suomettaren" aputoimittaja sekä "Uuden Suomettaren" toimittaja ja suomensi muutamia latinankielisiä teoksia. Blomstedt opiskeli Saksassa ja Unkarissa.
Blomstedtin puoliso oli Johanna Amalia Björkman. Hänen isänsä oli Jalasjärven lukkari, kunnallismies Aron Emanuel Blomstedt.
John Carter Cash
John Carter Cash (s. 3. maaliskuuta 1970) on yhdysvaltalainen countrylaulaja, lauluntekijä ja musiikkituottaja. Hän on Johnny Cashin ja June Carter Cashin ainoa yhteinen lapsi.
William Serle
William Serle (29. heinäkuuta 1912 Edinburgh, Skotlanti – 7. lokakuuta 1992 Edinburgh) oli skotlantilainen lintutieteilijä ja presbyteeripappi.
William Serlen isä toimi pappina Duddingston Mansessa Edinburghissa. William kävi George Watson’s Boys’ Collegen vuosina 1918–1930. Sieltä päästyään hän meni opiskelemaan lääketiedettä Edinburghin yliopistoon ja valmistui sieltä 1935. Serle pestautui lääkäriksi siirtomaahallinnon palvelukseen ja purjehti Nigeriaan 1937. Hän asui Nigeriassa ja Kamerunissa seuraavat 20 vuotta. Toisessa maailmansodassa Serle palveli Länsi-Afrikan ambulanssijoukoissa (West African Field Ambulance Corps) ja joutui myös Intiaan ja Burmaan. Vuonna 1956 Serle avioitui Sheila Lawrien kanssa (William Serlen isä oli Sheilan kastepappi).
Lokakuussa 1957 Serle palasi Edinburghin yliopistoon opiskelemaan papiksi. 1959 hänet vihittiin papiksi, ja hän sai viran Drumoakista Aberdeenin läheltä. Siellä hän palveli 28 vuotta. Perheeseen syntyi viisi tyttöä ja yksi poika. 1980-luvun puolimaissa Serlen terveys heikkeni, ja hän muutti Rathoon Edinburghin lähelle, missä hän kuoli lokakuussa 1992.
Jo William Serlen isä oli British Ornithologists Unionin (BOU) jäsen. William Serle julkaisi ensimmäiset tukkakoskeloa koskevat lintuhavaintonsa 18-vuotiaana. Kaikkiaan Serle julkaisi 65 lintutieteellistä artikkelia tai teosta, joista kuutisenkymmentä käsitteli Afrikan lintuja. Hänen tunnetuin teoksensa on 1977 julkaistu "The Collins Field Guide to the Birds of West Africa", jonka hän kirjoitti yhdessä G. J. Morelin kanssa ja jonka kuvitti Wolfgang Hartwig.
Paitsi kirjoittamista, Serle harrasti myös keräämistä. Hänellä oli loistava linnunnahkojen (noin 10 000 näytettä) ja -munien kokoelma, joista munakokoelma on sijoitettu Skotlannin kansallismuseoon, jossa on myös hänen isänsä kokoelma. Siellä on myös yli 2 000 linnunpesän kokoelma yksityiskohtaisine muistiinpanoineen. Nahkakokoelman pääosa on Lontoossa British Museumissa, ja osa, noin 500 näytettä, on Skotlannin kansallismuseossa.
Serle nimesi kamerunintimalin ("Kupeornis gilberti") vuonna 1949. James Paul Chapin nimesi Serlen kunniaksi kultarintabulbulin ("Phyllastrephus xavieri") alalajin "serlei".
Dolby Surround
Dolby Surround on Dolby Laboratoriesin vuonna 1982 kehittämä äänentoistojärjestelmä. Dolby Surroundissa on normaaliin stereosignaaliin matriisikoodattu neljän kanavan sisältö: vasemman ja oikean kanavan sisältäessä saman signaalin ääni toistetaan keskikanavasta, ja vaiheiden ollessa vastakkainen takakanavasta.
Edward Cave
Edward Cave (27. helmikuuta 1691 – 10. tammikuuta 1754) oli englantilainen kustantaja ja julkaisija. Cave perusti aikakautensa merkittävimmän aikakauslehden nimeltä "The Gentleman's Magazine".
Cave syntyi Newtonissa lähellä Rugbya Warwickshiressä. Hänen isänsä oli kengänpaikkaaja. Cave aloitti koulun Newtonissa, mutta hänet erotettiin koulusta, koska hänen epäiltiin varastaneen rehtorin omaisuutta. Tämän jälkeen hän työskenteli muun muassa puukauppiaana, toimittajana ja kirjanpainajana. Hän kehitti idean eri aiheita taloudesta runouteen käsittelevästä tietyin aikavälein ilmestyvästä julkaisusta. Cave esitteli ideaansa useille Lontoon kustantajille. Kukaan ei kuitenkaan kiinnostunut aiheesta, joten Cave päätti toteuttaa ideansa itse. "The Genteleman's Magazinen" ensimmäinen numero julkaistiin vuonna 1731, ja siitä tuli pian aikakautensa merkittävin julkaisu.
Cave oli taitava liikemies ja omistautui tarmokkaasti lehden kehittämiselle. Hän poistui vain harvoin lehden Clerkenwellissä sijainneesta toimituksesta. Hän käytti runsaasti avustajia, joista tunnetuin oli Samuel Johnson.
Cave hankki Lewis Paulilta 250 värttinän lisenssin itse patentoimaansa kehruukoneeseen. Vuonna 1742 hän osti Marvels Mill'in Northamptonissa ja muunsi sen puuvillakehräämöksi, joka saattoi olla maailman ensimmäinen vesivoimalla toimiva kehräämö. Menetelmä oli ilmeisesti heikosti kannattava ja tehdas lopetettiin noin vuonna 1761.
Vanhemmalla iällä Cave kärsi kihdistä. Hänet on haudattu Clerkenwelliin.
William Elford Leach
William Elford Leach (2. helmikuuta 1791 Plymouth, Englanti – 26. elokuuta 1836 Tortona, Italia) oli englantilainen eläintieteilijä ja meribiologi.
William Leachin isä oli plymouthilainen asianajaja. 12-vuotiaana William lähti opiskelemaan Exeteriin, jossa hänen pääaineinaan olivat anatomia ja kemia. Jo näihin aikoihin hän keräsi meren eliöitä Plymouthin ja muualta Devonin rannoilta. 17-vuotiaana Leach aloitti lääketieteen opinnot St Bartholomew's Hospitalissa Lontoossa ja saattoi opintonsa päätökseen Edinburghin yliopistossa ja St Andrewsin yliopistossa.
Vuonna 1813 Leach palasi eläintieteen pariin, ja hänet palkattiin assistentiksi British Museumin eläintieteen laitokselle. Hän otti tehtäväkseen Hans Sloanen kokoelmien järjestämisen. Hänestä tuli sitten luonnonhistoriallisen osaston apulaisjohtaja, ja hänestä kehittyi nilviäisten ja äyriäisten erityistuntija. Hän tutki myös hyönteisiä, nisäkkäitä ja lintuja.
Leachin nimeämistapa oli erikoinen. Hän nimesi 27 lajia ystävänsä John Cranchin mukaan, joka oli kerännyt lajit Afrikasta. Vuonna 1818 hän nimesi yhdeksän sukua Caroline-nimen mukaan, mahdollisesti naisystävänsä mukaan.
Vuonna 1821 Leach kärsi liian työnteon aiheuttaman vakavan hermoromahduksen ja lähti museosta maaliskuussa 1822. Hän matkusti vanhemman sisarensa kanssa läpi Euroopan ja kuoli koleraan Genovan pohjoispuolella Italiassa elokuussa 1836.
Leach nimesi erittäin monia uusia eläinsukuja ja lajeja. Linnuista hän nimesi muun muassa veririntasepän ("Lybius vieilloti") vuonna 1815 Louis Jean Pierre Vieillotin kunniaksi. Leachin kunniaksi on nimetty sininauraja ("Dacelo leachii") ja isopyrstömuura ("Mackenziaena leachii").
Supermarine Walrus
Supermarine Walrus on brittiläinen lentovene. Se kehitettiin vuonna 1922 valmistuneen Supermarine Seagullin pohjalta ja se valmistui kesällä 1933. Australiaan koneita tilattiin 24, ja niiden menestyttyä Iso-Britannia tilasi 12 katapulttikäyttöön sopivaa lentovenettä. Myöhempiin malleihin lisättiin ilmasta pintaan (ASW) -etsintätutka, ja lisätilaukset nostivat koneiden valmistusmäärän 740 kappaleeseen. Ison Britannian laivaston ilmavoimissa kone toimi tiedustelu- ja meripelastuskoneena.
Zoantharia (lahko)
Zoantharia on korallieläinten lahko. Lajien määrä vaihtelee eri lähteissä kuudestakymmenestä kahteensataan, sillä Zoantharia-lajien luokittelu on vielä kesken.
Ne ovat pienikokoisia, korkeintaan pari senttiä korkeita merivuokkoja muistuttavia korallieläimiä, jotka elävät tavallisesti yhdyskuntina trooppisten merien matalissa lahdissa, vuorovesivyöhykkeellä ja koralliriutoilla.
Niiden lonkerot ovat järjestäytyneet kahteen sisäkkäiseen kehään. Joidenkin lajien lonkerot ovat suuren osan ajasta sisäänvedettyinä, ja tulevat esille vain korallieläimen ruokaillessa. Ne syövät planktonia. Osalla lajeista on myös symbioottisia zooksantellileviä, jotka antavat yhteyttämistuotteensa korallieläimen käyttöön.
Joissakin Zoantharia-lahkon korallieläimissä on voimakkaita myrkkyjä, jotka voivat halvaannuttaa tai jopa tappaa ihmisiäkin. Eräät lahkon lajit tuottavat yhtä myrkyllisimmistä luonnonyhdisteistä, palytoksiinia. Saattaa olla, että myrkyt eivät synny eläimen itsensä elimistössä vaan sen kanssa symbioosissa elävissä bakteereissa.
Mustakorallit
Mustakorallit ("Antipatharia") on korallieläinten lahko. Siihen kuuluu kuusi heimoa. Ne ovat litteitä, piikikkäitä rakenteeltaan hiukan puuta tai saniaisen lehtiä muistuttavia koralleja. Useimmat niistä elävät trooppisissa merissä yli 100 metrin syvyydessä. Monilla lajeilla ei ole symbioottisia leviä.
Mustakorallit ovat saaneet nimensä mustasta tukirangastaan. Tukirangasta on valmistettu koruja, ja siksi mustakorallit ovat uhanalaisia
Clerkenwell
Clerkenwell on alue Keski-Lontoossa Islingtonin kaupunginosassa. Clerkenwelliä on aikoinaan sanottu Lontoon "pikku-Italiaksi", sillä siellä asui erityisen runsaasti italialaisperäistä väestöä 1850-luvulta 1960-luvulle. Alue on saanut nimensä Farringdon Lanella sijainneesta keskiaikaisesta kaivosta Clerks' Well, josta alueen asukkaat ovat aikoinaan hakeneet veden. Kaivo löytyi muiden kaivauksien yhteydessä.
Chloe Greenfield
Chloe Linnea Ayla Greenfield (s. 7. heinäkuuta 1995) on yhdysvaltalainen lapsinäyttelijä. Hän asuu Birminghamissa Michiganin osavaltiossa.
Kotkan Reipas
Kotkan Reipas (KoRe) on vuonna 1938 perustettu kotkalainen urheiluseura, jolla on toimintaa jääkiekossa, jalkapallossa, karatessa, lentopallossa, salibandyssä ja taitoluistelussa. Alkuaikoina joukkue tunnettiin Katariinan Reippaana Katariinan kaupunginosan mukaan. Kun kaupunginosan nimi vaihdettiin Katariinasta Puistolaksi vaihtui seuran nimi Puistolan Reippaaksi. Myöhemmin nimi muuttui Kotkan Reippaaksi.
Jalkapallossa seuran miesten edustusjoukkue pelasi parhaimmillaan silloisessa SM-sarjassa kaksi kautta vuosina 1955 ja 1957, ja Suomensarjassa kahdeksan kautta vuosina 1948–1949, 1953–1954, 1956 ja 1958–1960. KoRen kanssa samoihin aikoihin SM-sarjassa pelasivat myös kotkalaisseurat Kiri, KTP ja Jäntevä. KoRen kotikenttänä on toiminut Katariinassa sijaitseva Puistolan urheilukenttä. Seura luopui kauden 2011 jälkeen 3. divisioonan sarjapaikastaan. Tilalle Kaakkois-Suomen Kolmoseen nostettiin Peli-Karhut.
Salibandyssä seuran miesten edustusjoukkue pelaa II-divisioonan Kaakkois-Suomen lohkossa.
Jääkiekossa seura voitti TUL:n mestaruuden vuonna 1954 ja koripallossa 1951.
Breukelen
Breukelen on kaupunki ja entinen kunta Utrechtin maakunnassa Alankomaissa. Se sijaitsee Vechtjoen varrella. Vuonna 2011 Breukelen, Maarssen ja Loenen yhdistyivät Stichtse Vechtin kunnaksi.
Breukelenin kunnan muodostivat kaupungin lisäksi kylät Kockengen ja Nieuwer Ter Aa. Kunnan kokonaispinta-ala oli 48,65 neliökilometriä ja asukasluku 14 736 (2010).
Mari Aulanko
Mari Aulanko on kouluttaja, konsultti ja Bene Oy:n toimitusjohtaja. Koulutukseltaan hän on kasvatustieteilijä ja sosiaalipsykologi. Hän työskentelee yrityksissä kouluttajana ja on kirjoittanut useita kirjoja itsensä johtamisesta, vuorovaikutustaidoista ja oppimisesta.
Naarajärvi
Naarajärvi on Pieksämäen kaupungissa sijaitsevan Pieksämäen keskustaajaman läntinen osa. Se oli entisten Pieksämäen maalaiskunnan ja Pieksänmaan kunnan keskustaajama. Pieksämäen kaupunginvaltuusto kokoontuu kunnantaloksi rakennetussa Kanttilassa (arkkitehti Jouni Koiso-Kanttila, 1988). Naarajärven kirjasto sijaitsee Maaselän koulun tiloissa, ja sen tarjonta rajoittuu nykyään lasten ja nuorten osastoihin.
Naarajärvellä sijaitsee muun muassa Naarajärven vankila ja lentokenttä (EFPK). Naarajärvellä oli myös oma rautatieasema. Pieksämäen kouluista siellä toimi vuodesta 1968 vuoteen 2013 Siilin koulu. Nykyinen alakoulu Maaselän koulu on myös Naarajärvellä. Alueen suurimpia järviä ovat Vangasjärvi, Naarajärvi ja Ala-Siili.
Tilastokeskuksen vuoden 1970 taajamaluettelossa Naarajärven alue mainitaan Pieksämäen maalaiskunnan taajamana nimellä "Maaselkä". Jo tuolloin Pieksämäen keskustaajama on ulottunut jonkin verran Pieksämäen kaupungin ja maalaiskunnan välisen kuntarajan ylitse maalaiskunnankin puolelle. Ainakaan vuoden 1990 taajamaluettelossa Maaselkää ei enää ole mainittu omana taajamanaan, minkä perusteella se on kasvanut yhteen Pieksämäen keskustaajaman kanssa.
Alfa Herculis
Alfa Herculis on kolmoistähti Herkuleen tähdistössä 380 valovuoden päässä Maasta. Se tunnetaan myös nimellä Ras Algethi. Herculis A on punainen jättiläinen, Herculis Ba keltainen jättiläinen ja Herculis Bb valkoinen kääpiö. Sen säde on 400 kertaa Auringon säde ja massa 14 kertaa niin suuri kuin Auringon.
Thomas Rundqvist
Thomas Rundqvist (s. 4. toukokuuta 1960 Vimmerby) on ruotsalainen joukkueenjohtaja ja entinen jääkiekkoilija. Rundqvist on moninkertainen arvokisamitalisti ja hän on Ruotsin kolmanneksi eniten jääkiekkomaaotteluita pelannut pelaaja. Rundqvistin pelipaikka oli keskushyökkääjä.
Hänen kasvattajaseuransa Färjestads BK on jäädyttänyt Rundqvistin pelinumeron 9. Hänet nimettiin vuonna 2007 IIHF Hall of Fameen. Rundqvist on toiminut vuodesta 2008 Färjestads BK:n joukkueenjohtajana.
Khan Tengri
Khan Tengri on vuori Tienšanin vuoristossa. Se sijaitsee Kirgisian, Kazakstanin ja Kiinan rajalla itään Issyk Kul -järvestä. Vuoren geologinen korkeus on 6 995 metriä, mutta huipun jäätikkö kohoaa 7 010 metriin. Tästä syystä se luetaan yli 7 000 metriä korkeisiin vuoriin. Khan Tengrin muita nimiä ovat "Khan Tangiri Shyngy", "Kan-Too Chokusu", "Pik Khan-Tengry" ja "Hantengri Feng".
Khan Tengri on Tienšanin toiseksi korkein vuori siitä 16 kilometriä etelään sijaitsevan Džengiš Tšokusun jälkeen. Se on Kazakstanin korkein ja Kirgisian kolmanneksi korkein vuori. Khan Tengri on myös maailman pohjoisin yli 7 000 metriä korkea vuori.
Khan Tengri on pyramidimainen, lumen ja jään peittämä vuori. Auringonlaskun aikaan sen marmoririnteet loistavat punaisena, mistä johtuu sen kazakinkielinen lempinimi "Kan Tau", verivuori. Khan Tengriä luultiin pitkään Tienšanin korkeimmaksi vuoreksi, koska se on muodoltaan paljon näyttävämpi kuin yli 400 metriä korkeampi Džengiš Tšokusu. Todellisuudessa se on ainoastaan Tengri Tagin sivuvuoriston korkein.
Pjotr Semenov näki huipun 1847 ensimmäisenä eurooppalaisena.
Ensinousun huipulle teki 1931 Mihail Pogrebetskin ukrainalainen retkikunta etelästä, länsiharjannetta pitkin. M. Kuzminin retkikunta teki ensinousun pohjoisen puolelta 1964. Khan Tengri oli yksi niistä viidestä huipusta, jotka neuvostoliittolaisen vuorikiipeilijän oli valloitettava ansaitakseen arvostetun Lumileopardipalkinnon.
Vuonna 2004 vuorella tapahtui katastrofi, kun toistakymmentä kiipeilijää sai surmansa lumivyöryn iskiessä suosituimmalle reitille.
KAIS Mora IF
KAIS Mora IF on vuonna 2004 perustettu ruotsalainen salibandyn erikoisseura Morasta. Seura syntyi kun "Mora IBF" ja Kristinebergs AIS yhdistyivät. Seuran naisten edustusjoukkue pelaa maan korkeinta sarjatasoa Superliigaa ja miesten edustusjoukkue toiseksi korkeinta sarjatasoa I-divisioonaa. Lisäksi seuralla on muutamia aikuisjoukkueita sekä miehissä että naisissa ja useita juniorijoukkueita pojissa ja tytöissä.
Kauri Mikkola
Kauri Mikkola (9. toukokuuta 1938 Helsinki – 27. joulukuuta 2014) oli suomalainen hyönteistieteilijä, lintutieteilijä ja tietokirjailija.
Kauri Mikkolan vanhemmat olivat dosentti Eino Mikkola ja filosofian maisteri Katri Eliisa Sainio. Hän pääsi ylioppilaaksi 1957 ja valmistui luonnontieteen kandidaatiksi 1963, filosofian kandidaatiksi 1965, filosofian lisensiaatiksi 1967 ja filosofian tohtoriksi 1973. Mikkola työskenteli pitkään Helsingin yliopistossa, viimeksi Luonnontieteellisen keskusmuseon yli-intendenttinä. Hän oli Yleisradion Luontoilta-ohjelman asiantuntijana yli 30 vuotta.
Mikkola julkaisi useita luontoaiheisia teoksia. Hän sai pitkäaikaisesta työstään tunnustuksena muun muassa professorin arvonimen ja Björn Kurtén -tiedepalkinnon. Hänen erikoisalaansa olivat perhoset ja varsinkin pohjoisten tundra-alueiden harmoyökköset, joita hän kävi tutkimassa myös Siperiassa ja  Kanadan arktisilla alueilla. Hän toimi pitkään Suomen Perhostutkijain Seuran puheenjohtajana ja oli seuran kunniapuheenjohtaja.
Mikkola kirjoitti useita lintutieteellisiä artikkeleita Ornis Fennicaan.
My Kantele
My Kantele on Amorphis-yhtyeen EP vuodelta 1997.
Sami Kuronen
Sami Kuronen (s. 21. tammikuuta 1974 Uusikaupunki) on suomalainen radio- ja tv-juontaja. Hän toimii myös ääninäyttelijänä. Kuronen on ollut juontajana Radio Suomipop -kanavalla syksystä 2012 lähtien. Hän työskenteli sitä ennen Radio Aalto -kanavalla juontajana vuodesta 2007. Ennen siirtymistään pääkaupunkiseudulle hän oli useiden vuosien ajan Turussa Radio Auran Aallot -kanavalla juontajana. Televisiossa Kuronen on nähty muun muassa "Suomen Unelmien Poikamies" ja "Stage" -ohjelmien juontajana. Miss Suomi -finaalin Sami on juontanut vuodesta 2013 lähtien. Alkuun kolme vuotta yhdessä Kristiina Komulaisen kanssa ja keväällä 2016 parina oli Anni Hautala. "Temptation Island Suomi" -ohjelman juontajana Kuronen on toiminut keväästä 2015 alkaen. Syksyllä 2016 hänet nähdään "Toisenlaiset Äidit" -ohjelman uutena juontajana. Huhtikuussa 2004 Kuronen teki talk show -juontamisen ennätyksen juontamalla ohjelmaa yhtäjaksoisesti 50 tuntia.
Kuronen seurusteli ja asui avoliitossa Mirkka Torikan kanssa vuosina 2013–2017. Kurosella on aiemmasta suhteestaan vuonna 2009 syntynyt tytär.
Kesällä 2016 "Seiskan" lukijat valitsivat Kurosen seksikkäimmäksi kesäkolliksi.
Horton (elokuva)
Horton () on vuonna 2008 ilmestynyt yhdysvaltalainen animaatioelokuva. Tarina perustuu lastenkirjailija Dr. Seussin kirjaan "Horton Hears a Who!", joka kertoo Horton-nimisestä norsusta.
Suomenkielisen version ovat ohjanneet Carla Rindell ja Ulla Renko. Suomeksi dialogin ja laulut on kääntänyt Marko Hartama.
Karlstad IBF
Karlstad Innebandyföreningen on vuonna 1985 perustettu ruotsalainen salibandyn erikoisseura Karlstadista. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa maan korkeimmalla sarjatasolla Superliigassa ja naisten edustusjoukkue niin ikään korkeimmalla sarjatasolla naisten Superliigassa.
Manu Forsblom
Eero Arvid Magnus ”Manu” Forsblom (10. huhtikuuta 1926 Jyväskylä – 27. joulukuuta 2002 Benalmádena, Espanja) oli keskisuomalainen taidemaalari.
Forsblomin vanhemmat olivat jyväskyläläinen kauppias Eero Forsblom ja turkulainen Signe Sofia Forsblom o.s. Lindholm. Forsblomien suku kuului Jyväskylän perustajasukuihin, ja molempien vanhempien yrittäjyys leimasi vahvasti perhe-elämää. Äitinsä muotiliikkeessä Manu Forsblom tutustui jo varhain runsaaseen värimaailmaan ja voimakkaat sävyt ovat olleet keskeisiä koko hänen tuotannossaan.
Manu Forsblom opiskeli Vapaassa taidekoulussa vuosina 1944–1947. Suomen Taideakatemian koulussa hän opiskeli vuosina 1947–1950, alkuun yhtäaikaisesti myös Taideteollisessa keskuskoulussa. Hän sai oppia myös muun muassa Académie André Lhotessa Pariisissa.
Nuorena taiteilijana Forsblom kuvasi suomalaista maaseutua ja luontoa. Myöhemmässä tuotannossaan hän keskittyi yhä enemmän maalaamaan etelässä, jossa tärkeitä hänelle olivat voimakas valo ja värikkyys. Hän teki myös muotokuvia, erityisesti oma perhe innosti häntä tekemään henkilökuvia. Omiin teoksiinsa Forsblom suhtautui hyvin kriittisesti ja omistavasti, kokien ne vahvasti osaksi itseään.
Forsblomin ensimmäinen näyttely oli Helsingissä 1947. Hänen viimeinen näyttelynsä oli laaja retrospektiivinen näyttely Keski-Suomen museossa Jyväskylässä 2002.
Forsblom oli Taidemaalariliiton, Jyväskylän Taiteilijaseuran ja Kuvataiteilijasenioreiden jäsen. Hän toimi kolmen vuosikymmenen aikana kuvaamataidon opettajana Jyväskylän ja Laukaan kouluissa ja Jyväskylän opistossa.
Forsblom asui viimeiset vuotensa Laukaassa ja talvet Espanjassa. Hän kuoli Benalmádenassa 27. joulukuuta 2002.
Örnsköldsvik IBK
Örnsköldsvik Innebandy Klubb on ruotsalainen salibandyn erikoisseura Örnsköldsvikistä. Seura syntyi kun kaksi paikallista seuraa "SK Innebandy" ja "BK 96 Innebandy" sulautuivat vuonna 2007 yhdeksi seuraksi. Seuran naisten edustusjoukkue pelaa maan korkeinta sarjatasoa Superliiganä.
Arpinaama
Arpinaama (, tunnetaan myös nimellä "Shame of the Nation", suom. 'kansakunnan häpeä') on yhdysvaltalainen gangsterielokuva vuodelta 1932. Elokuvan on ohjannut ja tuottanut Howard Hawks, päärooleissa ovat Ann Dvorak, Boris Karloff, George Raft, Karen Morley ja Paul Muni. Koska elokuva valmistui ennen kuin laaja elokuvasensuuri aloitettiin Yhdysvalloissa vuonna 1934, se kuvaa oman aikansa mittapuulla melko rajusti jengisotia ja poliisin ja rikollisjengien välisiä yhteenottoja.
Luonteeltaan elokuva on tarina kieltolain aikaisesta gangsterielämästä. Se perustuu Armitage Trailin romaaniin "Scarface", joka taas saanut aiheensa Al Caponen todellisista vaiheista. Eräs elokuvan kohtaus viittaa vuoden 1929 niin sanottuun ystävänpäivän verilöylyyn, jota epäiltiin Caponen järjestämäksi. "Arpinaamasta" on tehty 1983 uusintaohjaus "Scarface – arpinaama", joka poikkesi juoneltaan ja teemoiltaan huomattavasti alkuperäisestä.
Tikkuristi
Tikkuristi on tanssi, jossa tanssitaan tietyn askelkuvion mukaan ristiin asetettujen keppien välissä. Tikkuristi on taito- ja kilpailutanssi. Kilpailussa se, joka pystyy pisimpään tanssimaan ristikossa kompastumatta keppeihin, on voittaja. Yleensä samaa askelkuviota tanssitaan tahdin jatkuvasti kiihtyessä.
Tanssi on tunnettu eri nimillä ja hieman erilaisina versioina lähes kaikkialla Suomessa. Tikkuristi perustuu vanhaan, 1500-luvun ranskalaiseen gaillard-muotitanssiin. Tämän tanssin perusaskel oli nimeltään cinq pas eli viisi askelta. Näistä sanoista on muotoutunut nimi monille ruotsalaisille ja suomenruotsalaisille versioille: esimerkiksi sinckepas tai slinkepas.
Tikkuristin SM-kilpailuja on pidetty 1990-luvulta lähtien Folklandia-risteilyllä. Voittajina on ollut sekä miehiä että naisia, sekä aikuisia että junioreja.
Suomensarja (pesäpallo)
Suomensarja on Suomen kolmanneksi korkein sarjataso pesäpallossa Superpesiksen ja Ykköspesiksen jälkeen. Sarja on jaettu neljään lohkoon: pohjois-, itä-, etelä- ja länsilohkoihin.
Suomensarja on jaettu neljään lohkoon, jonka kunkin runkosarja koostuu kaksinkertaisesta ottelusarjasta, jossa jokainen joukkue kohtaa toisensa kerran kotona ja kerran vieraissa.
Runkosarjan jälkeen pelataan lohkojen sisäiset pudotuspelit. Välierässä pelaavat runkosarjan 1. ja 4. vastakkain sekä 2. ja 3. Otteluparien voittajat pelaavat lohkojen loppuotteluissa. Ottelut pelataan paras kolmesta -menetelmällä.
Suomensarjan lohkovoittajista muodostetaan otteluparit (Itä–Pohjoinen ja Länsi–Etelä). Ottelut pelataan paras kolmesta -menetelmällä ja otteluparien voittajat nousevat Ykköspesikseen.
Vuosina 1945-1955 pelattiin Suomensarjaa vaihtelevasti 4-8 lohkossa. Lohkojen parhaat ratkoivat Suomensarjan voiton ja nousun Pesäpallon SM-sarjaan.
Vuodesta 1956 lähtien on yleensä lohkovoittajat nousseet Mestaruussarjaan. Poikkeuksena 1963, jolloin lohkovoittajat joutuivat karsimaan kahdesta paikasta. Vuosina 1956-1966 lohkoja oli neljä. Vuodesta 1967 alkaen kolme.
Kaudella 1980 sen lisäksi, että lohkovoittajat nousivat SM-sarjaan, siirtyivät lohkoissaan sijoille 2-4 sijoittuneet pelaamaan uuteen Ykkössarjaan, johon näiden lisäksi tuli kolme mestaruussarjasta pudonnutta joukkuetta. Vuodesta 1981 alkaen on Suomensarja ollut kolmanneksi korkein sarjataso.
Vuonna 1994 pelattiin ensimmäisen kerran play offit lohkovoitosta. Runkosarjassa lohkojensa parhaat olivat Oulunsalon Vasama, Sotkamon Jymy 2 ja Ulvilan Pesä-Veikot. Kausi 1994 oli myös toistaiseksi viimeinen, jolloin Suomensarjassa käytettiin pesäpallolle normaalia voitonmääritysperiaatetta, jossa enemmän juoksuja tehnyt joukkue voittaa ottelun. Vuonna 1995 myös Suomensarjassa siirryttiin jaksopeliin.
Vuodesta 1999 alkaen lohkoja on ollut jälleen neljä. Kaikki lohkovoittajat eivät kuitenkaan ole nousseet, vaan näiden kesken on pelattu karsinnat. Vuonna 1999 lohkovoitto ratkesi suoraan runkosarjan perusteella, muina vuosina on pelattu pudotuspelit.
"Kursivoidulla" joukkue, joka voitti lohkonsa, muttei noussut.
Pereslavl-Zalesski
Pereslavl-Zalesski () on kaupunki Jaroslavlin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Pleštšejevo-järveen laskevan Trubež-joen suussa 124 kilometriä Jaroslavlista lounaaseen. Berendejevon asemalta haarautuva tavaraliikenteen rata yhdistää sen Moskovan ja Jaroslavlin väliseen rautatiehen. Kaupunki on Pereslavlin piirin keskus, mutta ei itse kuulu sen yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Asukkaita on 42 300 henkeä (vuonna 2008).
Pereslavl-Zalesskin on perustanut ruhtinas Juri Dolgoruki vuonna 1152. Tuolloin se oli Rostovin ja Suzdalin ruhtinaskunnan rajalinnoitus. Vuosina 1175–1302 kaupunki oli Pereslavlin ruhtinaskunnan keskus, joka sittemmin liitettiin Moskovan ruhtinaskuntaan. 1200–1400-luvuilla mongolivalloittajat hävittivät sen useaan kertaan. Kaupungin kukoistusaikaa oli 1500-luvun puoliväli, jolloin Iivana IV käytti huomattavia summia sen rakentamiseen. Vuosina 1611–1612 sitä hävittivät puolalaiset. Vuosina 1688–1693 Pietari I, joka kävi kaupungissa useaan kertaan, rakennutti Pleštšejevo-järvelle laivaston sotaharjoituksia varten. Vuonna 1778 Pereslavl-Zalesskista tuli Vladimirin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. 1700-luvun puolivälissä kaupunkiin syntyi mm. tekstiiliteollisuutta.
Nykyään Pereslavl-Zalesskissa on tekstiili-, rakennustarvike-, huonekalu- ja elintarviketeollisuutta sekä valokuvaustarvikkeita, kuva- ja äänitallennemateriaaleja valmistava Slavitš-tehdas. Goritskin luostarin opistorakennuksessa toimii historiallinen ja taidemuseo. Kaupunki on yksi Venäjän kultaisen renkaan matkailukohteista.
Pereslavl-Zalesski on levittäytynyt Moskovan ja Jaroslavlin välisen maantien varrelle. Keskustassa on säilynyt muinaisen linnoituksen maavalleja. Niiden keskellä on vuosina 1152 ja 1157–1160 rakennettu Kristuksen kirkastumisen katedraali, joka on yksi Koillis-Venäjän vanhimmista rakennuksista. Sen vieressä on Metropoliitta Pietarin kirkko (1585), barokkityyliset Vladimirin (1745) ja Aleksanteri Nevalaisen (1746) kirkot. Trubež-joen suulla on barokkityylinen Neljänkymmenen pyhän kirkko kellotorneineen (1775). Muita keskustan nähtävyyksiä ovat 1700-luvun lopulla rakennettu Temerinien kaupunkitalo, kauppahalli sekä Pietari I:n laivastolle omistettu museo, jossa säilytetään yhtä sen aluksista. Pohjoisosassa sijaitsevat barokkityyliset Tšernigovin tsasouna (1702) ja Simeonin kirkko (1771). Kaupungin laitamilla on useita luostareita.
Ufa-Arena
Ufa-Arena on venäläisen Salavat Julajev Ufan kotihalli KHL-liigassa. Arenalla on 8 400 istumapaikkaa. 
Ensimmäiset tapahtumat arenalla olivat kaksi peliä Kanadan ja Venäjän junioreiden välillä vuonna 2007.
Luettelo Helsingin kaupunginvaltuutetuista
Luettelo Helsingin kaupunginvaltuutetuista sisältää Helsingin kaupunginvaltuuston entiset ja nykyiset jäsenet. Luettelo on järjestetty valtuustoryhmittäin.
Rönnby IBK
Rönnby Innebandy Klubb on vuonna 1992 perustettu ruotsalainen salibandyn erikoisseura Västeråsista. Seuran naisten edustusjoukkue pelaa maan korkeinta sarjatasoa Superliigaa.
Uppalan kartano
Uppalan Kartano on rakennettu Seinäjoelle tiettävästi 1700-luvulla. Talo on yksi Seinäjoen kantatiloista. Se sijaitsi ennen Seinäjoen varressa, mistä se on siirretty nykyiselle paikalleen Vapaudentien varteen, Ilmarisenkadun päähän vuonna 1912. Talo on ollut asuinrakennuksena lähes 2000-luvulle saakka. Uppalan viimeisin asukas oli Talan perhe, ja siksi moni seinäjokinen tuntee talon nimellä ”Talan talo”.
Vuonna 2007 talo siirtyi uudelle omistajalle ja se kunnostettiin ravintolaksi. Pari vuotta myöhemmin vuonna 2009 Uppalan Kartano avasi ovensa ravintolana asiakkailleen. Uppalan Kartanossa toimii nykyään suomalaiseen ja paikalliseen ruokaan erikoistunut a la carte -ravintola.
www.uppalankartano.fi
Yle.fi: Uppalan kartano saa uuden elämän
Uppa-sukuseura
Painin Euroopan-mestaruuskilpailut 1933
Vuoden 1933 painin Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin kreikkalais-roomalaisen painin osalta Helsingissä, Suomessa maaliskuussa. Vapaapainissa kisattiin Pariisissa, Ranskassa marraskuun lopulla.
Sven Nordin
Sven Nordin (s. 6. helmikuuta 1957 Oslo, Norja) on norjalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan mm. elokuvista "Elling" (2001) ja "Äidin Elling" (2005). Molemmissa elokuvissa hänen roolihenkilönsä nimi on Kjell Bjarne. Hän on näytellyt myös tv-sarjoissa "Hos Martin" ja "Mot i brostet". Nordin on naimisissa Torhild Strandin kanssa. Heillä on kaksi lasta.
Above the Law (yhtye)
Above the Law on yhdysvaltalainen rap-yhtye, joka perustettiin 1989. Perustajina toimivat Cold 187um, KMG the Illustator, Go Mack ja DJ Total K-Oss. Vuonna 1999 ryhmä liittyi Death Row Recordsiin, mutta erosi vuonna 2002. Heidän kappaleensa "Murder Rap" löytyy -videopelistä, kuvitteelliselta Radio Los Santos -radioasemalta. Se soi myös "Pineapple Express – ohutta yläpilveä" -nimisessä elokuvassa.
Sylvanus Morley
Sylvanus Griswold Morley (7. kesäkuuta 1883 – 2. syyskuuta 1948) oli yhdysvaltalainen arkeologi, epigrafi, ja mayanisti, jonka panos esikolumbiaanisen mayojen korkeakulttuurin tutkimukseen 1900-luvun alussa oli huomattava.
Morley muistetaan erityisesti laajoista Chichén Itzán kaivauksista, joita hän johti Carnegie-instituutin toimeksiannosta. Hän julkaisi useita laajoja tutkielmia ja koosteita mayojen kirjoitusjärjestelmästä eli mayahieroglyfeistä ja kirjoitti kansantajuisia yleisteoksia mayoista.
Vertaistensa joukossa "Vay" Morleyta pidettiin yhtenä aikansa johtavista Mesoamerikan arkeologeista. Vaikka Morleyn töitä ja teorioita onkin viime aikoina arvioitu uudelleen tieteenalan sisällä, hänen mayakalenteriin keskittyviin julkaisuihinsa viitataan edelleen. Pääosin Morleyn tutkimukset ovat kuitenkin vanhentuneita.
Lukuisia Carnegie-instituutin projekteja johtaessaan Morley kasvatti useita sittemmin tieteenalan auktoriteeteiksi nousseita nimiä. Hänen henkilökohtainen sitoutumisensa ja innostuksensa toi rahoitusta tutkimuksille, jotka avasivat maailman mayojen korkeakulttuurin salaisuuksille. Mayakulttuuriin liittyvän kiinnostuksen herättäminen lieneekin Morleyn kestävin saavutus. Tästä yhtenä todisteena ovat runsaat viittaukset populaarikulttuurissa. Jopa Indiana Jonesin on arveltu perustuvan Morleyhyn. Carnegie-instituutti yhdistää Jonesin puolestaan Earl Morrisiin, joka toimi Morleyn alaisena Chichén Itzálla ja oli vastuussa Taistelijoiden temppelin esiinkaivuusta.
Morley toimi myös ensimmäisen maailmansodan aikana vakoojana Yhdysvaltain laivaston tiedusteluyksikölle. Yksityiskohdat hänen toiminnastaan vakoilijana pysyivät hämärän peitossa aivan viime vuosikymmeniin asti. Morleyn arkeologinen kenttätyö Meksikossa ja Keski-Amerikassa tarjosi oivan lähtökohdan saksalaisten liikehdinnän ja amerikkalaisvastaisten toimien seurantaan.
Beacon Hill School
Beacon Hill School on Bertrand Russellin ja hänen vaimonsa Dora Russellin perustama libertarismin ideologialle perustuva vapaa koulu, joka on Summerhillin ohella vapaan kasvatuksen uranuurtajia. Beacon Hill School perustettiin alun perin West Sussexiin Englantiin vuonna 1927. Bertrand Russellin jätettyä koulun vuonna 1932 Dora Russell jatkoi sen johdossa vuoteen 1943, jolloin sen toiminta lakkasi.
Britanniassa on ainakin kolme muuta Beacon Hill -nimistä koulua.
Suomi hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa 2009
Suomi osallistui vuoden 2009 hiihdon MM-kisoihin Liberecissä 18. helmikuuta – 1. maaliskuuta. Maastohiihtoon valittiin 15 hiihtäjää, 8 miestä ja 7 naista, mäkihyppyyn 1 naishyppääjä ja 5 mieshyppääjää sekä yhdistettyyn 6 kilpailijaa.
Joukkueeseen 11.1.2009 valittiin 4 mieshiihtäjää ja 7 naishiihtäjää Joukkue täydennettiin lopulliseksi tarkoitettuun muotoonsa neljällä mieshiihtäjällä 3.2.2009.
Mäkihypyssä järjestettiin normaalimäki HS100, suurmäki HS134 ja joukkuekilpailu suurmäestä.
Mäkihyppyyn valittiin alustavasti kolme miesmäkihyppääjää 12.1.2009 sekä yksi naismäkihyppääjä 8.2.2009.
Yhdistetyn hyppääjän Anssi Koivurannan SM-voitto mäkihypyssä 4.2.2009 herätti spekuloinnit siitä, pitäisikö Koivuranta ottaa mäkijoukkueeseen hyppääjäksi. Päävalmentaja Janne Väätäiselle Koivuranta olisi kelvannut. Varamieheksi joukkuemäkeä varten valittiin 15.2. voitokkaan lentomäen joukkuekilpailun jälkeen Juha-Matti Ruuskanen.
Julia Kykkänen oli Suomen ensimmäinen edustaja naisten mäkihypyn aikuisten arvokilpailussa.
Yhdistetyssä järjestettiin massalähtö HS100-mäestä, Gundersenin normaali- ja suurmäki sekä joukkuekilpailu suurmäestä.
Aluksi joukkueeseen valittiin neljä hyppääjää 12.1.2009. Joukkoa täydennettiin Jim Härtullilla ja kotiin jäävällä varamiehellä Ville Tuppuraisella 8.2.2009.
Paavo Raninen
Paavo Ilmari Raninen (k. 31. tammikuuta 2008) oli suomalainen muusikko, joka perusti Nokia Big Bandin. Hän sanoitti kappaleita, joita Acre Kari levytti.
Otto Lehtipuu
Otto Kimmo Johannes Lehtipuu (s. 1968) on VR-Yhtymän ympäristö- ja yhteiskuntasuhdejohtaja ja entinen Helsingin kaupunginvaltuuston puheenjohtaja.
Lehtipuu oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 2001–2012. Varavaltuutettuna hän on toiminut 1996–2000 ja uudestaan 2013–. Helsingin kaupunginhallituksessa Lehtipuu istui vuodet 1998–2008. Kaupunginhallituksen varapuheenjohtaja hän oli 2003–2008. Vihreiden valtuustoryhmän johtoon Lehtipuu nousi syksyllä 2003 Minerva Krohnin tilalle, joka siirtyi Helsingin kaupunginvaltuuston johtoon. Lehtipuu itse nousi Helsingin kaupunginvaltuuston johtoon vuoden 2008 kunnallisvaalien jälkeen.
Otto Lehtipuu on ollut ehdokkaana vuosien 1999, 2003 ja 2007 eduskuntavaaleissa. Jälkimmäisissä hän sai hieman yli 2 000 ääntä.
Lehtipuu on myös Stadion-säätiön hallituksen puheenjohtaja.
Lehtipuu on koulutukseltaan diplomi-insinööri. Ennen nimittämistään ympäristö- ja yhteiskuntasuhdejohtajaksi hän toimi VR:n ympäristöpäällikkönä.
Hubert Lynes
Hubert Lynes (27. marraskuuta 1874 – 10. marraskuuta 1942 laivaston sairaala, Englanti) oli brittiläinen amiraali ja lintutieteilijä.
Lynes liittyi Britannian Kuninkaalliseen laivastoon jo 13-vuotiaana vuonna 1888. Hän yleni virkaportaassa, kunnes oli arvoltaan kapteeni vuonna 1905. Hänen komentoonsa annettiin Välimerellä panssarikansiristeilijä "HMS Venus". Vuonna 1908 Lynes palasi Englantiin. 1910–1912 hänen komennossaan oli sluuppi "HMS Cadmus" ja asemapaikkana oli Kiina.
Ensimmäisen maailmansodan sytyttyä Lynesin komentoon annettiin tuliterä risteilijä "HMS Penelope". Alukseen osui 1916 Saksan keisarikunnan laivaston sukellusveneen "SM UB-19" laukaisema torpedo ja se joutui telakalle. Lynes siirrettiin amiraali Roger Keyesin alaisuuteen, joka suunnitteli ja toteutti iskuja saksalaisten miehittämille alueille. Heidän toteuttamiaan olivat hyökkäys Zeebrüggeen huhtikuussa 1918 ja tuki-iskut Ostendiin huhti- ja toukokuussa 1918. Sodan lopulla Lynes komensi uutta taistelulaivaa "HMS Warspite". Lynes palkittiin useilla mitaleilla. 1919 hän erosi laivaston palveluksesta ja vetäytyi maaseudulle.
Lynes harrasti lintujen katselemista jo poikasena. Laivastoaikoinaan hän kiinnostui ornitologiasta tieteenä ja teki merkittäviä havaintoja lintujen muutosta Välimerellä Afrikan ja Euroopan välillä. Tuolloin hän suoritti ensimmäiset kaikkiaan 12 tutkimusretkestään Afrikkaan. Hän julkaisi havaintojaan ja tutkimustuloksiaan lintutieteellisissä julkaisuissa "The Ibis" ja "British Birds", ja hänet valittiin British Ornithologists' Unionin (BOU) jäseneksi. Lynes jatkoi kirjoittamista näihin lehtiin lopun ikänsä. Hän retkeili myös Pyreneillä ja Kiinassa, mutta näiden retkien muistiinpanot tuhoutuivat "Penelopen" saamassa osumassa. Jäätyään eläkkeelle Lynes matkusti Darfurissa Sudanissa ja kirjoitti matkastaan "The Ibis"-lehteen artikkelin "Review of the genus Cisticola" (1930). Hän toimi BOU:n varapuheenjohtajana ja hänestä tuli American Ornithologists' Unionin (AOU) kirjeenvaihtajajäsen. Hän oli myös Kuninkaallisen maantieteellisen seuran (Royal Geographical Society) ja Lontoon eläintieteellisen seuran (Zoological Society of London) jäsen.
Vuonna 1936 Lynes tutki Egyptin linnustoa, mutta kahden vuoden päästä hänen terveytensä petti Sudanissa, ja hän joutui palaamaan kotiin. Tämän jälkeen hän ei enää matkustellut. Toisen maailmansodan syttyessä Lynes komennettiin kevyeen hallintoupseerin tehtävään Pohjois-Walesiin. Hän erosi palveluksesta 1941 ja vietti loppuelämänsä kirjoittaen Sudanin linnustosta.
Lynes ei koskaan mennyt naimisiin. Englannissa ollessaan hän asui naimattoman sisarensa luona, joka huolehti hänestä.
Lynes nimesi useita uusia lintulajeja, muun muassa seitsemän herttulajia, kuten aberdarenhertun ("Cisticola aberdare").
MTCR
Missile Technology Control Regime (MTCR) on monikansallinen sopimus, jolla rajoitetaan ohjustekniikan siirtymistä sopijamaista muihin maihin. Sopimus koskee sekä ballistisia ohjuksia sekä risteilyohjuksia.
Sopimuksen pani alulle tohtori Richard H. Speier. MTRC sai alkunsa huhtikuussa 1987 Yhdysvaltojen, Ison-Britannian, Kanadan, Saksan, Japanin ja Ranskan allekirjoittaessa sopimuksen. Sopimus on edelleen epävirallinen. Sopimuksen on allekirjoittanut 34 maata. Suomi allekirjoitti sen alkaessaan toimia Euroopan avaruusjärjestössä.
Rajoite koskee ohjuksia ja raketteja, jotka voivat kuljettaa yli 500 kilogrammaa yli 300 kilometrin matkalle. Sopimusosapuolet kokoontuvat kerran vuodessa. Vuonna 1992 Oslon kokous laajensi sopimuksen koskemaan myös UAV-lentokoneita. Nykyään 117 maata rajoittaa UAV-alusten ja niiden tekniikan vientiä.
Vuonna 2002 MTCR tuli International Code of Conduct against Ballistic Missile Proliferation (ICOC) eli ”Hague Code of Conduct” -järjestelyn sopimusliitteeksi. Haagin sopimuksella on 119 osapuolta.
Sopimus on hidastanut useiden maiden ohjustekniikan ja avaruustekniikan kehitystä ja sittemmin UAV-aluksista tehtävää kaukokartoitusta. Kohdemaita ovat olleet muun muassa Argentiina, Egypti, Brasilia, Etelä-Afrikka, Etelä-Korea ja Taiwan.
Dora Russell
Dora Russell (o.s. Black, 3. huhtikuuta 1894 Lontoo – 31. toukokuuta 1986) oli brittiläinen rauhanaktivisti, feministi ja pedagogi, joka puolisonsa Bertrand Russellin kanssa perusti 1927 vapaan kasvatuksen periaatetta noudattaneen Beacon Hillin koulun.
Alkuun Russelit vastasivat koulusta yhdessä, mutta vuodesta 1932 Dora Russell vastasi siitä yksin aina koulun lakkauttamiseen vuoteen 1943 saakka, jolloin hän siirtyi tiedotusministeriön palvelukseen.
Dora Russell opiskeli yliopistossa nykykieliä. Hän tutustui Bertrand Russelliin 1916 ja toimi tämän rinnalla työssä rauhan hyväksi jo ensimmäisen maailmansodan aikana. Dora Russell torjui Russellin kosinnan, koska hän näki avioliiton rajoittavan naisen vapautta, mutta suostui kuitenkin 1921 kosintaan, kun Russell halusi lapsen, joka perisi suvun nimen. Heille syntyi kaksi lasta, John Conrad Russell, 4. Russellin jaarli, ja Katharine Jane Russell, myöhempi Lady Katharine Tait. Avioliitto oli kuitenkin vapaa, ja Dora Russell sai vielä kaksi lasta toimittaja Griffin Barryn kanssa. 1935 Bertrand Russell jätti vaimonsa oppilaansa vuoksi.
Toisen maailmansodan päätyttyä Dora Russell jatkoi työtä rauhanliikkeessä ja oli mukana perustamassa brittiläistä rauhanjärjestöä Campaign for Nuclear Disarmament (CND).
Kellon Työväen Urheilijat
Voimistelu- ja urheiluseura Kellon Työväen Urheilijat (KTU) on 1937 perustettu urheilun yleisseura, joka on kotoisin Kellon kylästä Haukiputaan läheisyydestä. Seuran lajeihin kuuluvat muun muassa jalkapallo, lentopallo ja joukkuevoimistelu, mutta seurahistorian aikana lajeihin ovat lukeutuneet myös hiihto, paini, yleisurheilu, kaukalopallo, jääpallo ja salibandy.
Wimbledon (elokuva)
Wimbledon on elokuva, joka julkaistiin syyskuussa 2004. Se on romanttinen komedia tennispelaaja Peter Coltista (Paul Bettany) ja tulevasta tennistähdestä, Lizzie Bradburystä (Kirsten Dunst) Wimbledonin tennisturnauksen aikana.
Peter Colt on sijalle 119 rankattu tennispelaaja. Hän saa villin kortin ansiosta osallistumisoikeuden Wimbledonin tennisturnaukseen. Väsynyt Peter päättää lopettaa uransa tämän turnauksen jälkeen. Hänellä on jo työkin tennisvalmentajana. Kun Wimbledon sitten alkaa, hän tapaa nuoren amerikkalaisen tennisammattilaisen Lizzie Bradburyn, ja he rakastuvat toisiinsa. Kun rakkaus syvenee, Peterin pelikin paranee. Semifinaaleihin asti molempien peli kulkee, mutta niissä Lizzie häviää. Peter pääsee finaaliin Jake Hammondia vastaan, jonka kanssa on jo aiemmin tapellut Lizziestä. Kun Lizzie on matkalla kotiinsa Amerikkaan, hän näkee lentokentällä Peterin haastattelun, jossa tämä pyytää anteeksi Lizzieltä. Lizzie päättää palata takaisin Wimbledoniin, missä hän kannustaa Peteriä jatkamaan huonosti alkanutta loppuottelua. Peter voittaa kuin voittaakin mestaruuden ja lopettaa uransa. Lopussa näytetään kuinka Peter ja Lizzie opettavat tennistä kahdelle lapselleen New Yorkissa.
Matti Kuiri
Matti Joeli Kuiri () oli suomalainen jääkärimajuri. Hän oli saksassa sotilaskoulutuksen saanut jääkäri, joka taisteli jo ensimmäisessä maailmansodassa Saksan riveissä. Lisäksi hän osallistui Suomen sisällissotaan Valkoisen Armeijan riveissä sekä talvisotaan. Hän menehtyi saamiinsa haavoihin jatkosodassa Maaselän Seesjärven rannassa 28. marraskuuta 1941.
Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Pekka Kuiri ja Greta Pallari. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1921 Eva Alice Henrikssonin kanssa.
Kuiri kävi kansakoulun ja suoritti yksityisesti viidennen luokan Turun suomalaisessa lyseossa vuonna 1920. Hän kävi jääkärialipäällystölle järjestetyn aktiiviupseerikurssin Kadettikoulussa vuonna 1921 ja sotilaspedagogisen kurssin samana vuonna sekä Taistelukoulun komppanianpäällikkökurssin vuonna 1929.
Kuiri työskenteli maanviljelijänä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 15. joulukuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.
Kuiri saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan ryhmän- ja puolijoukkueenjohtajaksi 11. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Viipurissa.
Kuiri siirrettiin sisällissodan jälkeen 6. heinäkuuta 1918 koulutusaliupseeriksi Kaartin jääkäripataljoonan 1. komppaniaan ja 17. tammikuuta 1919 Itämeren jalkaväkirykmentti l:een, josta muodostettiin myöhemmin Porin rykmentti. Hän toimi aluksi koulutusaliupseerina 7. komppaniassa, josta hänet määrättiin 1. heinäkuuta 1921 nuoremmaksi upseeriksi 5. komppaniaan ja 12. joulukuuta 1925 alkaen 1. komppanian varapäälliköksi sekä 12. maaliskuuta 1926 rykmentin jalkaväkitykkiupseeriksi. Aliupseerikoulun varajohtajaksi ja kaasusuojelu-upseeriksi hänet siirrettiin 1. elokuuta 1928, josta hänet siirrettiin 1. elokuuta 1930 alkaen 4:nnen ja 27. heinäkuuta 1932 alkaen l:en sekä 1. helmikuuta 1933 alkaen 2. komppanian päälliköksi.
Kuiri osallistui talvisotaan pataljoonan komentajana Jalkaväkirykmentti 14:ssä ja osallistui taisteluihin Honkaniemessä, Näykissä, Rasalahdella, Taperniemessä ja Summassa. Välirauhan aikana hänet siirrettiin pataljoonan komentajaksi ja koulutusupseeriksi 5. Prikaatiin.
Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin Linnoituspataljoona 5:n komentajaksi, mistä hänet siirrettiin myöhemmin pataljoonan komentajaksi Jalkaväkirykmentti 4:ään. Hän osallistui taisteluihin jatkosodassa Viipurinlahdella, Yläsommessa ja Itä-Karjalassa, missä hän haavoittui pahasti Karjalan Maaselässä käydyssä taistelussa Seesjärven rannalla 26. lokakuuta 1941. Hän menehtyi haavoihinsa vielä saman päivän aikana. Hänet haudattiin sukuhautaan Turkuun.
Kuiri toimi Porin rykmentin kunnianeuvoston varapuheenjohtajana vuosina 1929 ja 1932–1934 ja Turun kaupungin verotuslautakunnan jäsenenä vuosina 1936–1939.
ALMA-palkinto
ALMA-palkinto ("ALMA Award eli The American Latino Media Arts Award") on National Council of La Razan jakama palkinto, jota jaetaan eri sarjoissa vuoden parhaille latinolaisille esiintyjille, kuten näyttelijöille, muusikoille, suunnittelijoille ja elokuva- ja televisio-ohjaajille.
Palkinnon loi National Council of La Raza vuonna 1995, joka korvasi Bravo-palkinnon.
Hay–Adams Hotel
Hay–Adams Hotel on luksushotelli Yhdysvaltain pääkäupungissa Washington D.C.:ssä, ja se sijaitsee Valkoista taloa vastapäätä. Hotellin on suunnitellut Mihran Mesrobian, ja se rakennettiin vuonna 1928 italialaisen renessanssityylin mukaan. Hotellissa on kaksi ravintolaa ja 145 huonetta, joista 20 on sviittejä. Yhdysvaltain presidentti Barack Obama perheineen asui hotellissa ennen virkaanastujaisiaan 20. tammikuuta 2009 saakka.