hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Markus Nordenstreng
Markus Nordenstreng (s. 1974) on helsinkiläinen muusikko. Nordenstreng on The Latebirds-yhtyeen laulaja, kitaristi ja pääasiallinen säveltäjä/sanoittaja. Hän on myös säveltänyt kappaleita artisteille kuten Jonna Tervomaa, Vesa-Matti Loiri ja Jorma Kääriäinen. Latebirdsin ohessa Markus Nordenstreng on tehnyt myös soololevyjä. Ensimmäinen sooloalbumi "Moody" julkaistiin vuonna 1998, ja sittemmin Nordenstreng on tehnyt sooloalbumit "Latebird" (2003) ja "Songs From Red Hill" (2007). Säveltäjänä, sanoittajana ja levyttävänä muusikkona Nordenstreng on tehnyt yhteistyötä lukuisten tunnettujen kotimaisten ja ulkomaisten artistien kanssa, joista mainittakoon Knipi (The Tunes), Jukka Gustavson, Kris Kristofferson, Wayne Kramer, Levon Helm ja Wilco.
Markus Nordenstreng on toiminut myös radiotoimittajana Radio Helsinki -kanavalla vuodesta 2001. Nordenstrengin kirjoittamia artikkeleita ovat julkaisseet mm. Helsingin Sanomat ja Image.
Professori Kaarle Nordenstreng on Markuksen isä.The Latebirds:The Tunes:
Dollu Kunitha
Dollu Kunitha on Dodava-kansan rituaalinen rumputanssi Intian Karnatakan osavaltiosta. Tanssijat ovat miehiä, joiden kaulassa roikkuvat värikkäin kankain koristellut rummut. Tanssiin kuuluu kepeät ja nopeat jalkaliikkeet, sekä laulut joihin yleensä liittyy uskonnollista tai taisteluhenkeä.
Kilpikalat
Kilpikalat (Osteostraci) on esihistoriallinen sukupuuttoon kuollut leuattomien kalojen luokka, joka on osa panssarillisten alkukalojen ryhmää (Ostracodermi). Varhaisimmat löydöt kilpikaloista on tehty yläordovikautisista kerrostumista ja ne hävisivät ennen devonikauden loppua, joten ne olivat olemassa vähemmän kuin 100 miljoonan vuoden ajan.
Pituudeltaan kilpikalat olivat 15–60 cm pitkiä, eivät erityisen hyviä uimareita ja luultavimmin ne viettivät siten suurimman osan ajastaan pohjalla. Ihossa niillä oli kiinni luulevyjä. Kilpikalojen silmät olivat pään yläosassa ja lähellä toisiaan. Silmien välissä niillä oli käpylisäke ja ainoa sierainaukko. Kilpikalojen pieni ja leuaton suu sijaitsi ruumiin alapinnalla yhdessä kidusaukkojen kanssa. Poikkileikkaukseltaan kilpikalojen ruumis oli lähes kolmiomainen.
Neuvosto-Savo BBS
Neuvosto-Savo BBS (myöhemmin Euro-Savo BBS) oli 1990-luvun alkupuolella ja puolivälissä Iisalmessa, Ylä-Savossa vaikuttanut purkki eli BBS-järjestelmä. BBS toimi Ylä-Savon ammattioppilaitoksen tiloissa ja keräsi vuosien mittaan mainetta, joka ylsi laajemmallekin suomalaisessa BBS-maailmassa.
Panaji
Panaji (Konkaniksi, hindiksi ja marathiksi पणजी, englanniksi Panjim, portugaliksi Pangim) on Intian Goan osavaltion pääkaupunki. Kaupungissa asui 59 066 ihmistä vuonna 2001 ja se on osavaltion kolmanneksi suurin kaupunki Vasco da Gaman ja Margaon jälkeen.
Panaji sijaitsee Mandovi-joen suulla. Kun Goasta tuli itsenäisen Intian osavaltio, Panajista tuli sen pääkaupunki. Kaupungin keskustassa on portugalilaisten rakennuttama kirkko.
Lava (tanssi)
Lava on värikäs ja vauhdikas tanssi Minicoyn saarelta Intian Lakkadiiveilta eli Lakshadweepistä. Värikkäisiin asuihin ja päähineisiin sonnustautuneet tanssijat soittavat rumpuja ja laulavat esittäessään Lava-tanssia.
Philippe Besson
Philippe Besson (s. 29. tammikuuta 1967 Barbezieux, Charente, Ranska) on ranskalainen juristi, yritysjohtaja ja romaanikirjailija.
Besson syntyi perheeseen, jossa isä oli kansakoulunopettaja ja äiti notaarin apulainen. Hän suoritti loppututkinnon Rouenin kauppakorkeakoulussa (École supérieure de commerce de Rouen) ja on suorittanut myös oikeustieteellisen jatkotutkintodiplomin (DESS). Vuonna 1989 hän asettui asumaan Pariisiin, jossa hän toimi juristina ja opetti sosiaalioikeutta. Lähes viiden vuoden ajan hän toimi MEDEF:in puheenjohtajan Laurence Parisot'n oikeana kätenä. Tässä tehtävässään hän vaikutti voimakkaasti Ranskan ulkomaankaupan edistämistoimintoihin niin Buenos Airesissa kuin Shanghaissakin. Tämän jälkeen hän toimi "Club Internetin" johtajana.
Vuonna 1999 hänen kirjallisuusinnostuksena heräsi, kun hän luki ensimmäisen maailmansodan aikaisten taistelijoiden kertomuksia. Hän aloitti myös oman romaaninsa "En l'absence des hommes" kirjoittamisen. Tämän esikoisteoksen julkaisi kustannustalo Julliard, ja tämä oli alkua pitkälle kirjailijan ja kustantajan yhteistyölle. Teos julkaistiin 2001, ja se käsittelee Marcel Proustin henkilökuvaa. Kirja sai samana vuonna Emanuel-Robiès-kirjallisuuspalkinnon. Vuonna 2001 ilmestyi Bessonin seuraava teos "Son frère", joka oli Femina-kirjallisuuspalkinnon saajaehdokkaiden valitussa joukossa. Elokuvaohjaaja Patrice Chéreaun tekemä elokuvatulkinta kirjasta sai vuonna 2003 Hopeisen karhun (Silberner Berliner Bär) Berliinin elokuvajuhlilla. Bessonin tuotanto on sen jälkeenkin ollut elokuvantekijöiden suosiossa.
Uransa tässä vaiheessa Philippe Besson päätti omistautua täysipainoisesti kirjalliselle työlle. Hänen romaaninsa "Les Jours Fragiles" ilmestyi vuonna 2004, ja se keskittyy runoilija Arthur Rimbaud'n viimeisiin elinpäiviin. Myös tämä teos on kiinnostanut elokuvantekijöitä, ja ohjaaja François Dupeyron on varannut siihen oikeudet.
Philippe Besson tavoittelee eräänlaista proustmaista kirjallista sanontaa, vaikkakin hänen kirjoitustyylinsä eroaakin suuresti esikuvastaan. Tämän lisäksi hän avoimesti tunnustaa ihailunsa Martin Pagen, Marguerite Duras'n ja Arthur Rimbaud'n kirjallista tuotantoa kohtaan. Hänen tapansa kirjoittaa keskittyy romaanihenkilöiden älylliseen ja tunteelliseen käyttäytymiseen, se paljastaa myös erityisen kiinnostuksen kuolinkamppailuun sekä ihmissuhteiden vaikeaan kemiaan.
The Latebirds
The Latebirds on suomalainen rock-yhtye, joka perustettiin Helsingissä 2000-luvun vaihteessa. Yhtyeen musiikkia on kuvailtu melodiseksi indie-rockiksi. The Latebirdsiä on verrattu yhtyeisiin ja artisteihin kuten Wilco, Neil Young, The Jayhawks ja The Posies. The Latebirdsin ensimmäinen virallinen julkaisu "Fortune Cookies" (2003) sai runsaasti huomiota suomalaisissa musiikkimedioissa, koska se julkaistiin samana päivänä kuin yhtyeen laulusolistin (Markus Nordenstreng) oma sooloalbumi "Latebird".
Sittemmin The Latebirds on äänittänyt kaksi albumia USA:ssa. Yhtyeen levyillä ovat vierailleet muiden muassa Wayne Kramer (MC5), Benmont Tench (Tom Petty), Ken Stringfellow (The Posies), Marc Ribot (Tom Waits) ja J. Karjalainen.
The Latebirds on kiertänyt runsaasti ulkomailla. Yhtye on esiintynyt viidesti Yhdysvaltain suurimmilla musiikkimessuilla (South By Southwest). Lisäksi The Latebirds on vieraillut Kanadan kansainvälisillä filmijuhlilla (2004) sekä Berliinin PopKomm -messuilla (2004). Vuonna 2005 The Latebirds kiersi Suomessa The Posies ja Patti Smith Group -yhtyeiden kanssa. Vuotta myöhemmin bändi teki kiertueen Wilco -yhtyeen kanssa USA:ssa. Tämän kiertueen yhteydessä The Latebirds esiintyi ensimmäisenä suomalaisena yhtyeenä Nashvillen legendaarisessa Ryman Auditorium / Grand Ole Opry -konserttisalissa, jossa uransa ovat aloittaneet mm. Johnny Cash ja Hank Williams.
The Latebirdsin kolmas albumi "The Last Of The Good Ol' Days" taltioitiin Kaliforniassa maineikkaan Grammy-palkitun äänittäjä/tuottajan kanssa; Jim Scott tunnetaan erityisesti tuottaja Rick Rubinin äänittäjänä ja miksaajana. The Latebirds levytti myös uusia kappaleita yhdessä rumpali Levon Helmin (The Band, Bob Dylan) kanssa tämän kotistudiossa Woodstockissa. Näissä sessioissa vieraili Kris Kristofferson jonka kappaleen "In The News" The Latebirds levytti kantrilegendan kanssa. "The Last Of The Good Ol' Days" julkaistiin Skandinaviassa syyskuussa 2010.
Tosan provinssi
Tosan provinssi () oli provinssi Japanissa, Shikokun saaren eteläosassa, nykyisen Kōchin prefektuurin alueella. Provinssia reunustivat Iyon ja Awan provinssit.
Sengoku-kaudella Tosan aluetta hallitsi Chōsokabe-klaani. Chōsokabet taistelivat Sekigaharan taistelussa Toyotomien puolella, ja näiden hävittyä silloisen Tosan daimion Chōsokabe Morichikan maat annettiin Tokugawa Ieyasun puolella taistelleelle Yamanouchi Kazutoyolle. Yamanouchi-klaani perusti alueelle myöhemmin Tosan hanin.
Painin maailmanmestaruuskilpailut 1920
Vuoden 1920 painin maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Wienissä, Itävallassa. Ne olivat järjestyksessään yhdeksännet viralliset maailmanmestaruuskilpailut. Kisojen ainoa laji oli kreikkalais-roomalainen paini, jossa painittiin viidessä painoluokassa.
Annankatu 6 (Pori)
Kultturitalo Annankatu 6 eli Annis on Porissa sijaitseva sosiaalinen kulttuurikeskus. Se syntyi vuonna 1980 Porin teatterinuorten vallattua käyttönsä kaupungin keskustassa sijainneen tyhjän teollisuuskiinteistön.
"Annis" -nimellä yleisesti tunnetussa kulttuurikeskuksessa toimii nykyään useita teatteriryhmiä, Porin teatterinuorten lisäksi muun muassa Vihreä Teatteri sekä Porin ylioppilasteatteri. Annankatu 6 on lisäksi ollut säännöllisesti yksi Lainsuojattomat-teatterifestivaalin näyttämöistä. Myös valtakunnalliseksi laajentunut lapsille suunnattu leikkiteatteri-metodi on saanut alkunsa Annikselta vuonna 1995. Tunnetuimpia Annankatu 6:lla vaikuttaneista teatteriharrastajista ovat muun muassa näyttelijät Mari Rantasila ja Joonas Nordman sekä ohjaaja Noora Männistö . Heistä Rantasila ja Männistö olivat myös valtaamassa rakennusta.
Teatteriryhmien lisäksi Anniksella vaikuttaa useita muiden alojen kulttuuritoimijoita ja talossa järjestetään muun muassa erilaisia konsertteja. Anniksella ovat harjoitelleet useat porilaisyhtyeet, kuten Dingo, Disco Ensemble sekä Magyar Posse. Annankatu 6 on tunnettu myös lukuisista graffiteistaan. Vuonna 2001 valmistui Noora Männistön ohjaama Anniksesta kertova dokumenttielokuva "Rajattoman ajan talo", joka on esitetty muun muassa TV2:n Dokumenttiprojekti-ohjelmapaikalla.
Annankatu 6:n ensimmäinen osa valmistui vuonna 1873, kun paikalle rakennettiin olutpanimo kellareineen. Panimossa valmistettiin oluen lisäksi myös virvoitusjuomia sekä kivennäisvettä aina vuoteen 1935 saakka. Rakennusta laajennettiin vuonna 1915 ja myöhemmin vielä 1938, jolloin se saavutti nykyisen muotonsa siipirakennuksineen. Olutpanimon ja virvoitusjuomatehtaan jälkeen Annankatu 6:ssa toimi kirjansitomo vuoteen 1958 je sen jälkeen tekstiilitehdas 1970-luvun jälkipuoliskolle saakka.
Vuonna 1980 tapahtuneen valtauksen jälkeen Porin kaupunki rahoitti talon remontointia vuonna 1982. Entiseen teollisuuskiinteistöön rakennettiin harjoittelu- ja esiintymistiloja nuorisoteatteriryhmille ja yhtyeille. Taloon muutti teatterinuorten lisäksi myös Porin elävän musiikin yhdistys PELMU. Vuonna 1989 Anniksen toimintaa uhkasi samassa korttelissa toimineen Porin Puhelin Oy:n uudisrakennussuunnitelma, joka kuitenkin onnistuttiin estämään. Suuri peruskorjaus rakennukseen valmistui 1990-luvun lopussa.
Painin maailmanmestaruuskilpailut 1921
Vuoden 1921 painin maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Helsingissä, Suomessa. Ne olivat järjestyksessään kymmenennet viralliset maailmanmestaruuskilpailut. Helsinki isännöi kisoja toista kertaa. Kisoissa painittiin kreikkalais-roomalaisessa painissa kuudessa painoluokassa.
Painin maailmanmestaruuskilpailut 1922
Vuoden 1922 painin maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Tukholmassa, Ruotsissa. Ne olivat järjestyksessään 11. viralliset maailmanmestaruuskilpailut. Tukholma isännöi kisoja ensimmäistä kertaa. Kisoissa painittiin kreikkalais-roomalaisessa painissa kuudessa painoluokassa.
Fabiano Joseph
Fabiano Joseph Naasi (s. 24. joulukuuta 1985 Babati, Tansania) on tansanialainen kestävyysjuoksija.
Naasi osallistui vuonna 2002 Dublinin maastojuoksun MM-kisoihin, joissa hän sijoittui nuorten sarjassa seitsemänneksikymmenenneksitoiseksi. Seuraavana vuonna hän siirtyi aikuisten sarjaan ja oli Lausannen MM-kisoissa pitkällä matkalla yhdeksästoista. Pariisin MM-kisoissa hän sijoittui 10 000 metrin juoksussa kolmanneksitoista ajalla 28.06,36. Kauden lopussa hän voitti hopeaa Vilamouran puolimaratonin MM-kisoissa ajalla 1.00,52. Naasi avasi kauden 2004 juoksemalla Brysselin maastojuoksun MM-kisoissa pitkällä matkalla seitsemänneksi. Samana vuonna hän oli Grosseton nuorten MM-kisoissa 5 000 metrin juoksussa kuudes ajalla 13.33,62 ja 10 000 metrillä toinen ajalla 28.04,45. Ateenan olympialaisissa hän karsiutui 5 000 metrillä ja sijoittui 10 000 metrillä kymmenenneksi ajalla 28.01,94. Loppukaudesta Naasi voitti toistamiseen MM-hopeaa puolimaratonin MM-kisoissa New Delhissä.
Naasi sijoittui Helsingin MM-kisoissa 2005 5 000 metrillä viidenneksitoista. Kauden lopussa hän voitti maailmanmestaruuden Edmontonin puolimaratonin MM-kisoissa. Hän voitti samana vuonna myös maansa mestaruudet 5 000 ja 10 000 metrillä. Seuraavana vuonna Naasi juoksi Kansainyhteisön kisoissa 5 000 metrillä viidenneksi ajalla 13.12,76 ja 10 000 metrillä kolmanneksi ajalla 27.51,99. Pekingin olympialaisissa 2008 hän sijoittui 10 000 metrillä yhdeksänneksi ajalla 27.25,33 ja Berliinin MM-kisoissa 2009 kolmanneksitoista ajalla 28.04,32.
Painin maailmanmestaruuskilpailut 1950
Vuoden 1950 painin maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Tukholmassa, Ruotsissa. Kilpailut alkoivat 19. maaliskuuta 1950. Ne olivat järjestyksessään 12. viralliset maailmanmestaruuskilpailut. Tukholma isännöi kisoja toista kertaa. Kisoissa painittiin kreikkalais-roomalaisessa painissa kahdeksassa painoluokassa.
Havaijinhanhi
Havaijinhanhi eli nene ("Branta sandvicensis", ) on Havaijin kansallislintu ja kanadanhanhelle sukua oleva hanhilaji. Lajia tavaan vain kolmella Havaijin saarella, ja se luokitellaan vaarantuneeksi. Onnistuneiden suojelutoimien avulla lajin kanta on kasvanut on 1900-luvun puolivälin 30 yksilöstä yli 2 000 yksilöön.
Havaijinhanhien koko vaihtelee 56–71 senttimetrin välillä. Linnulla on musta pää ja kermanväriset posket. Vaaleanharmaassa niskassa on mustia raitoja ja kapea tumma rengas niskan alaosassa. Höyhenpuvun väri vaihtelee harmaan ja ruskean välillä ja siinä on poikittaisia raitoja. Nokka, jalat ja räpylät ovat mustat. Silmät ovat tummanruskeat. Koiras on tyypillisesti naarasta isokokoisempi – täysikasvuinen koiras painaa noin 2,1 kg ja naaras noin 1,8 kg – mutta ne ovat muutoin samannäköiset.
Laji on harvinainen ja uhanalainen, maailman kuuden uhanalaisimman vesilinnun joukossa. Sitä esiintyy vain kolmella Havaijin saariryhmän saarella, Havaijilla, etenkin Hawaii Volcanoesin kansallispuistossa, sekä Kauailla ja Mauilla. Sen häviämiseen muilta Havaijin saarilta ovat vaikuttaneet metsästys, munankerääminen ja saarille tuodut vieraat petonisäkkäät. Alimmillaan kannan arveltiin olleen 1900-luvun puolivälissä vain noin 30 yksilöä. Suojeluponnistusten ansiosta lajin kannan arvioitiin olleen vuonna 1997 jo 885 yksilöä ja vuonna 2011 yli 2 000 yksilöä. Nykyään merkittävin kantaa rajoittava tekijä on suotuisten elinympäristöjen puute. Toinen merkittävä uhka ovat edelleen vieraat petonisäkkäät. Muita uhkia ovat taudit, sisäsiittoisuus ja auto-onnettomuudet. Laji on rauhoitettu, ja havaijinhanhen tappamisesta voi saada jopa 50 000 Yhdysvaltain dollarin sakot tai vuoden vankeutta.
Lintu elää ja pesii harvakasvustoisellakin rantaviivalla, pensaikoissa, ruohikoissa, ja metsissä, joissa on kuivahkoa maata, vulkaanista tuhkaa, hiilimurskaa ja laavakiveä.
Naaraat munivat tyypillisesti kolme munaa. Pesä on maassa.
Havaijinhanhet syövät lehtiä, siemeniä, marjoja, ruohojen kukintoja, yrttejä ja pensaiden kasvustoja.
Painin maailmanmestaruuskilpailut 1951
Vuoden 1951 painin maailmanmestaruuskilpailut Helsingissä olivat kaikkien aikojen ensimmäiset vapaapainin MM-kilpailut. Kilpailuissa painittiin kaikkiaan kahdeksassa painoluokassa.
Linnanrakentajantie
Linnanrakentajantie () on Itäväylältä, Herttoniemen eritasoliittymästä Laajasalon sillalle johtava liikenneväylä ja samalla ainoa Laajasaloon johtava autoliikennettä välittävä tie. Sen suorana jatkeena Laajasalossa on Laajasalontie (), joka on aikoinaan rakennettu Yliskylän kohdalla peräti moottoritiemäisesti eritasoliittymin varustettuna (jopa taajaman alkamis- ja päättymismerkkien kera), kuten myös esimerkiksi Vuotie Vuosaaressa.
Suunnilleen puolivälissään Linnanrakentajantie tekee jyrkän mutkan, jonka kohdalla siitä erkanee Roihuvuoreen ja Tammisaloon johtava Abraham Wetterin tie.
Linnanrakentajantien varrelta on myös portti Herttoniemen kartanon puistoon. Tien nimi johtuu kartanon aikoinaan omistaneesta Augustin Ehrensvärdistä, joka johti Suomenlinnan rakennustöitä. Hänen mukaansa on nimetty myös Eirassa sijaitseva Ehrensvärdintie. Linnanrakentajantie sai nykyisen nimensä vuonna 1954, aikaisemmin se oli "Degeröntie".
Agneta Pleijel
Agneta Christina Pleijel (s. 26. helmikuuta 1940) on ruotsalainen kirjailija, ohjaaja, professori, koulutukseltaan filosofian lisensiaatti. Hän on kirjoittanut runoja, näytelmiä ja proosaa.
Plejel on työskennellyt toimittajana Aftonbladetin kulttuuritoimituksessa toimittajana Ord & Bild -lehdessä, professorina Dramatiska Institutetissa. Hän oli Ruotsin Pen-klubin puheenjohtaja 1988–1990. Samfundet De Nion jäsenenä tuolilla numero kuusi hän on ollut vuodesta 1988.
Samfundet De Nio
Samfundet De Nio on yhdeksänjäseninen kirjallinen akatemia, joka perustettiin 14. helmikuuta 1913 Tukholmassa Lotten von Kraemerin testamentin perusteella.
Seuran tarkoitus on edistää kaunokirjallisuutta, rauhaa ja naiskysymyksiä. Seuran yhdeksän jäsentä valitaan eliniäksi, mutta he voivat erota, toisin kuin Ruotsin akatemian jäsenet. Tuoleista neljä on naisille, neljä miehille. Seuraa johtaa puheenjohtaja, joka on vuodesta 1988 ollut Inge Jonsson. Puheenjohtajaksi, tuolille numero yksi, valitaan joka toinen kerta nainen, joka toinen kerta mies. Seura julkaisi vuosina 1916–1925 sekä 1930 vuosikirjaa Vår Tid, ja vuodesta 1938 se on julkaissut Svensk litteraturtidskrift -lehteä. Vuodesta 2003 on ilmestynyt kirjallinen kalenteri Samfundet De Nios Litterära Kalender.
Seura jakaa kirjallisuuspalkintoja:
Lucille Ricksen
Lucille Ricksen (oik. Lucille Ericksen, s. 22. elokuuta 1909, Chicago, Illinois – k. 13. maaliskuuta 1925, Los Angeles) oli yhdysvaltalainen mykkäfilmikauden elokuvanäyttelijä.
Ricksen aloitti uransa lapsimallina. Hän lähti vuonna 1920 Hollywoodiin Samuel Goldwynin kehotuksesta, ja 11-vuotiaalle tytölle annettiin rooli "The Adventures of Edgar Pomeroy" -komediasarjassa. Hän esiintyi myös muun muassa elokuvissa "Human Wreckage" (1923), "The Rendezvous" (1923), "Laukkaava kala" (1924), "Elämän ja rakkauden puolesta" (1925), "The Painted Lady" sekä "The Denial" (1925).
Ricksen pääsi esiintymään muiden muassa Conrad Nagelin, James Kirkwoodin, Jack Pickfordin, Louise Fazendan, Laura La Planten, Anna Q. Nilssonin, Blanche Sweetin, Bessie Loven, Cullen Landisin ja Patsy Ruth Millerin rinnalla. Monesti hänen esittämänsä hahmot olivat huomattavasti häntä itseään vanhempia. Hän oli yksi vuoden 1924 WAMPAS Baby Starseista.
Ricksenin kuoltua 14-vuotiaana viralliseksi kuolinsyyksi merkittiin tuberkuloosi, mutta muitakin vaihtoehtoja on esitetty..
Richard Adolf Zsigmondy
Richard Adolf Zsigmondy (1. huhtikuuta 1865 Wien – 23. syyskuuta 1929 Göttingen) oli itävaltalais-saksalainen kemisti, joka sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1925 kolloidisten liuosten heterogeenisen luonteen osoittamisesta.
Zsigmondyn akateeminen ura alkoi Wienin yliopistossa, missä hän opiskeli lääketiedettä. Pian hän kuitenkin siirtyi Wienin teknilliseen yliopistoon ja myöhemmin Münchenin yliopistoon opiskelemaan kemiaa. Münchenissä han aloitti tutkimustyönsä von Millerin johdolla. 1893 hän palasi Itävaltaan Graziin avustavaksi professoriksi. Grazissa hän saattoi päätökseen hänen huomattavimman työnsä kolloidien kemian parissa.
Viimeiset työvuotensa Zsigmondy toimi kemian professorina Göttingenissä, missä hän kuoli 1929.
Kuun kraatteri Zsigmondy on nimetty hänen mukaansa.
Rasvaprosentti
Rasvaprosentti ilmoittaa rasvan määrän prosentteina koko kehon painosta. Se on jonkin verran parempi mittari ylipainon arviointiin kuin painoindeksi, sillä jälkimmäinen olettaa lihasten olevan keskimääräisessä kunnossa. Esimerkiksi kehonrakentajilla painoindeksi voi näyttää ylipainoa, vaikka rasvaprosentti on alhainen. Jos lihaskunto on heikko, painoindeksi voi näyttää normaalipainoa, vaikka rasvaprosentti onkin yli normaalin. Normaalin rasvaprosentin ihannearvona miehillä pidetään noin 15 prosenttia, hyvän suosituksen vaihdellessa välillä 13–18 % ja naisilla 25-33 prosenttia.
Rasvaprosentin mittaaminen ei anna koskaan täysin tarkkaa tulosta edes kun testaustilanne vakioidaan mahdollisimman hyvin. Halvimpia mittaustapoja ovat kenttämittaukset kuten ihopoimumittaus ja sähköiset bioimpedanssi-mittaukset. Kalleimpia ja tarkimpia mittaustapoja ovat laboratoriomittaukset kuten vedenalaispunnitus tai duterium-laimennus.
Ihopoimumittaus suoritetaan pihdeillä, joilla mitataan ihopoimun paksuus neljästä kohdasta. Ihopoimumittaus on luotettavimmillaan melko hoikilla tai normaaleilla ihmisillä. Bioimpedanssi-mittaus käyttää heikkoa sähkövirtaa ja laskee rasvaprosentin kehon nestetasapainon pohjalta.
Rasvaprosentti voidaan arvioida monella eri kaavalla joista yleisimmät ovat:
Lapsen rasvaprosentti = (1.51 × painoindeksi) − (0.70 × ikä) − (3.6 × sukupuoli) + 1.4
Aikuisen rasvaprosentti = (1.20 × painoindeksi) + (0.23 × ikä) − (10.8 × sukupuoli) − 5.4
jossa sukupuoli 1, jos mies ja 0, jos nainen.
Painoindeksi lasketaan kaavalla paino jaettuna pituuden neliöllä, eli paino (kg) / (pituus(m) x pituus(m))
mitataan tuumina
Miehille:
rasvaprosentti % = 86,010 x log10(vyötärön_ympärys - kaulan_ympärys) - 70,041 x log10(pituus) + 36,76
Naisille:
rasvaprosentti % = 163,205 x log10(vyötärön_ympärys + lantion_ympärys - kaulan_ympärys) - 97,684 x log10(pituus) - 78,387.
Jyri Schreck
Jyri Matti Schreck (16. joulukuuta 1927 Tampere – 19. tammikuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen runoilija, kustannustoimittaja, dramaturgi ja ohjaaja. Hänen isänsä oli pankinjohtaja ja Suomi-Filmin toimitusjohtaja Matti Schreck ja äitinsä laulajatar Aino Schreck.
Andreas Vesalius
Andreas Vesalius (31. joulukuuta 1514 Bryssel – 15. lokakuuta 1564 Zákynthos) oli lääkäri ja tieteellisen anatomian uranuurtaja. Hän kirjoitti yhden anatomian historian vaikuttavimmista teoksista, "De humani corporis fabrica libri septem" ("Ihmisruumiin toiminnasta", 1537). Vesaliusta pidetään nykyaikaisen anatomian isänä.
Vesaliuksen teos perustuu kokonaan hänen omiin havaintoihinsa ihmisen anatomiasta. Se sisältää yli 300 havainnollista kuvaa, jotka piirsi Tizianin oppilas Jan Stephen van Calgar. Teos kumosi useita Galenoksen väitteitä, ja Vesalius joutui sen vuoksi vanhoillisten lääkärien vihamielisyyden kohteeksi. Niinpä hän vetäytyi tiedemiesuralta lääkärinuralle, muun muassa keisari Kaarle V:n ja kuningas Filip II:n henkilääkäriksi.
Vesaliukselle suututtiin siitä, että hän väitti Galenoksen erehtyneen. Ruumiinavauksia tehdessään hän oli huomannut ihmisanatomian olevan ristiriidassa Galenoksen teoksien kanssa. Apinan ruumiin avattuaan Vesalius huomasi, että apinan ruumiissa oli Galenoksen kuvaamia muodostumia, joita ihmisen ruumiissa ei todellisuudessa ole. Hän päätteli, ettei Galenos ollut koskaan avannut ihmisruumista vaan apinan olettaen, ettei apinan anatomia paljon poikkea ihmisen anatomiasta.
Firenzen Akatemia
Firenzen Akatemia oli renessanssiaikana Firenzessä toiminut akatemia, jonka perusti Cosimo de' Medici vuonna 1462. Akatemian merkittävimpiä jäseniä olivat Marsilio Ficino, Giovanni Pico della Mirandola ja Filippo Brunelleschi.
Firenzen akatemia oli filosofialtaan uusplatoninen. Sen kilpailijaksi asetetaan usein Padovan yliopisto, joka oli puolestaan aristoteelinen.
Ugrijuhla
Ugrijuhla on suomalais-ugrilainen kansanperinnettä ja modernia ilmaisua yhdistävä monipuolinen pienoisfestivaali Imatralla. Toukokuussa pidettävän tapahtuman ohjelmisto on poikkitaiteellinen: tanssia, musiikkia, teatteria, ruokakulttuuria.
Ensimmäinen Ugrijuhla järjestettiin vuonna 2000. Tapahtuman järjestäjinä toimivat Humanistisen ammattikorkeakoulun Joutsenon koulutusyksikkö ja Etelänkarjalaisten Nuorisoseurojen Liitto.
Esiintyjinä ovat olleet muun muassa tanssiryhmä Ekton Korka, Olga Aleksandrova, Komin tasavallan folkloreteatteri, Santtu Karhu & Talvisovat, Myllärit, Rosynka, Liisa Matveinen ja Tellu Turkka, Sanna Kurki-Suonio ja Magnus Stinnerbom, Ari Numminen, Burlakat, Rymäkkä sekä Suden aika -kvartetti.
Ugrijuhla 2009 järjestettiin 16.–21. toukokuuta. Teemana oli udmurtialainen kulttuuri. Esiintyjinä olivat muun muassa Ekton Korka, Rymäkkä, Sattuma sekä Suden aika -kvartetti.
Vuoden 2008 Ugrijuhla järjestettiin 22.-24. toukokuuta. Ulkomaiset vieraat olivat Marista ja Karjalasta.
Alexandre-Gabriel Decamps
Alexandre-Gabriel Decamps (3. maaliskuuta 1803, Pariisi, Ranska – 22. elokuuta 1860, Fontainebleau) oli ranskalainen taidemaalari, taidegraafikko ja litograafikko. Hänen tunnetuimmat työnsä ovat orientaali-, genre- ja historiamaalauksia.
Hän syntyi ja eli Pariisissa. Nuoruudessaan hän matkusti itään ja toteutti orientaalisia maalauksia suurella uskollisuudella luonnolle, jotka aiheuttivat vanhoillisten kriitikkojen keskuudessa hämmennystä. Pian kuitenkin hänet tunnustettiin ja hänet nostettiin muitten aikansa koulukunnan keulakuvien joukkoon. 1816-1818 hän opiskeli Etienne Bouhotin johdolla, jonka jälkeen hän siirtyi opiskelemaan Alexandre-Denis Abel de Pujolin studioon, lopettaen siellä 1820. Vaikuttajaninaan hän piti Raphaelia, Tiziania, Giovanni da Bolognaa, Poussinia, Rembrandtia, Géricaultia ja Léopold Robertia.
Hänen tyylinsä oli hyvin tyypillistä ajan ranskalaiselle koulukunnalle, jossa esiintyivät usein dramaattiset muotojen, valoisuusasteitten ja värien kontrastit. Aiheet hänen töissään vaihtelevat usein algerialaisen ja ranskalaisen tavallisten ihmisten kuvaamisen välillä. Hän oli myös ensimmäisiä, jotka kuvasivat itämaista elämää todenmukaisin ja rahvaanomaisin aihein. Hevoset ja erityisesti koirat ja apinat kiinnostivat häntä aiheina.
Taivas lyö tulta
Taivas lyö tulta on suomalaisen power metal -yhtye Teräsbetonin vuoden 2005 helmikuussa julkaistu ensisingle. Singlen a-puoli auttoi esikoisalbumia "Metallitotuus" myymään kultaa samana vuonna. Kappale julkaistiin yhtyeen internet-sivuston kautta vuoden 2004 aikana ja se sai soittoa Radio Cityllä 2004 syksyn aikana.
Single myi kultaa jo julkaisukuukauden aikana. B-puolen "Pyhä maa" -kappaletta ei julkaistu yhtyeen ensialbumilla, mutta se esiintyi toisen albumin "Vaadimme metallia" erikoispainoksen bonusraitana.
Kappale oli myös Suomen jääkiekkomaajoukkueen maalilauluna.
Tiibetinmastiffi
Tiibetinmastiffi on erittäin alkukantainen koirarotu, jonka alkuperäinen tehtävä on ollut Tiibetin ja sen lähimaiden kylien sekä karjan vartiointi. Tiibetinmastiffi on suuri koirarotu.
Tiibetinmastiffi on tyypiltään alkukantainen, ja sen ilme on mietiskelevä. Tuuhea turkki muodostuu pitkästä peitinkarvasta sekä tiheästä pohjavillasta. Turkille on monia eri värityksiä, joista yleisin on musta ruskein merkein. Muita värityksiä on kulta, musta sekä sininen ruskein merkein tai ilman. Säkäkorkeus on uroksilla vähintään 66 cm ja nartuilla 61 cm, ylärajaa ei ole. Painoa tiibetinmastiffiuroksille voi kertyä 40 kg:sta ylöspäin ja nartuille 30 kg:sta ylöspäin. Tiibetinmastiffin voi joskus sekoittaa vahingossa berninpaimenkoiran kanssa, mutta tiibetinmastiffilla on tuuheampi turkki kuin berninpaimenkoiralla.
Tiibetinmastiffi on luonteeltaan uskollinen, kiltti ja siihen voi aina luottaa. Rodulle ominaisen itsepäisyyden vuoksi voi koulutus olla työlästä. Tiibetinmastiffi viihtyy ulkona ympäri vuoden ja onkin hyvä pihakoira.
Tiibetinmastiffin vartiointivaisto on korkea, ja sillä olisikin hyvä olla oma piha vartioivana. Tästä syystä se ei juuri sovellu kerrostaloihin. Ihanteellinen tiibetinmastiffi ilmoittaa haukulla vieraista, ja seuraa tarkkaan miten laumanjohtaja eli ihminen suhtautuu vieraisiin. Jos koira huomaa, että johtaja hyväksyy tulokkaat, se lopettaa haukkumisen ja vahtimisen. Vahtivietin suhteen poikkeuksiakin löytyy; jotkut tiibetinmastiffit ovat erittäin sosiaalisia ja hyväksyvät vieraat heti. Jotkut taas saattavat vahtia hyvin raivoisasti laumanjohtajan paikalletulon jälkeenkin. Useimmat tiibetinmastiffit kuitenkin hyväksyvät vieraat kuten ensimmäisenä mainittiin. Lapsiin rotu suhtautuu yleensä suojelevasti ja se onkin parhaimmillaan juuri perhekoirana.
Koirarotuna tiibetinmastiffi on yksi maailman vanhimmista. Tiibetissä rodun tehtävä oli vartioida kokonaisia kyliä, luostareita ja karjalaumoja, ja tiibetinmastiffeja voi löytää sieltä vielä nykyäänkin paimentamasta jakkihärkälaumoja omin päin. Eurooppaan rotu saapui perin myöhään, vasta vuonna 1928, ja Suomen ensimmäiset tiibetinmastiffit rekisteröitiin vuonna 1984.
Toistaiseksi tiibetinmastiffien keskuudesta ei paljonkaan sairauksia ole löytynyt. Isoille koirille ominaista lonkka- ja kyynärnivelvikaa ilmenee, entropiaa ja distichiasista, sikaripunkkia ja kilpirauhasen vajaatoimintaa. Karaistuneena rotuna se on ravintonsa suhteen melko vaatimaton. Rodun alkukantaisuus ilmenee selvästi nartun juoksusta, joka tulee tiibetinmastiffeilla vain kerran vuodessa.
Rauma Basket
Rauma Basket on raumalainen koripalloseura. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa miesten läntistä III-divisioonaa. Seuralla on myös aktiivista junioritoimintaa. Raumalla toimii myös naiskoripallojoukkue Kaaron Roima.
Rauma Basket on vuonna 1993 Feran koripallojaoston pohjalta perustettu koripallo-organisaatio.
Rauma Basketin pyörätuolikoripallojoukkue on voittanut Suomen mestaruuksia. Vuonna 1997 pyörätuolikoripallojoukkue saavutti kolmannen Suomen mestaruutensa.
Rauma Basketin miesten joukkue on parhaimmillaan pelannut II-divisioonassa. Kauden 2008–2009 jälkeen seura kärsi pelaajapulasta, jonka takia sarjapaikka luovutettiin Korihaille, joka perusti oman kakkosjoukkueen.
Kaudella 2015 - 2016 Rauma Basketin A-juniorien joukkue voitti läntisen I-divisioonan. Kaudella 2016 - 2017 he päätyivät samassa sarjassa kolmannelle sijalle.
Tukkimiehen kirjanpito
Tukkimiehen kirjanpito on lukumäärän merkitsemistapa. Jokaista laskettua asiaa tai esinettä merkitään yhdellä pystyviivalla, joita piirretään (tai vaikkapa kaiverretaan) vierekkäin. Joka viides viiva piirretään neljän edellisen yli ristiin jaotellen näin merkinnät viiden ryhmiin. Koska jokainen vinoviivan sitoma ryhmä merkitsee aina viittä laskettua asiaa, kokonaismäärä on helppo laskea.
Sitä käytetään usein tavaroiden laskemiseen.
Nina Roos
Nina Kristina Roos (s. 24. joulukuuta 1956 Porvoo) on suomalainen taidemaalari, joka on saanut vaikutteita käsitetaiteesta ja on kiinnostunut katsojan ja teoksen suhteesta.
Roos on opiskellut Helsingin yliopistossa, Grundskolan för konstnärlig utbildningissa Tukholmassa sekä Kuvataideakatemiassa 1983–1988 Helsingissä.
Roosin maalauksia ei voi sijoittaa mihinkään yhtenäiseen tyylisuuntaan, koska hänellä ei varsinaisesti ole pysyvää tyyliä tai "käsialaa". Vaikka Roos maalaa teoksiaan yleensä sarjoissa, hänen tuotannolleen on ollut ominaista teosten ilmaisukeinojen voimakkaat muutokset. Roosin tekniikassakaan ei ole sellaista ohjelmallista ulottuvuutta kuin modernistisilla taiteilijoilla monesti on. Roos on itse kuvannut suhdettaan teostensa tyyliin seuraavasti:
Roosin aiemmin abstraktiin ilmaisuun on myöhemmin ilmaantunut ihmishahmoja. Hänellä oli yksityisnäyttely Kiasmassa 2001.
Vuonna 2007 Roos palkittiin työstään Pro Finlandia -mitalilla .
Kaarle Laurila
Kaarle Sanfrid Laurila () oli suomalainen estetiikan tutkija, Helsingin yliopiston taidefilosofian professori ja "Valvoja"-lehden päätoimittaja.
Kaarle Laurilan vanhemmat olivat maanviljelijä Heikki Laurila ja emäntä Anna Kreeta Untinen. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun suomalaisesta lyseosta 1895 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1897, lisensiaatiksi 1903 ja tohtoriksi 1907.
Laurilan toimi saksan ja ranskan kielen opettajana tai lehtorina Sortavalan lyseossa 1900–1901 ja 1902–1904, Joensuun lyseossa 1901–1902, Turun suomalaisessa reaalilyseossa 1904–1908 ja Helsingin suomalaisessa lyseossa 1908–1929. Laurila oli saksan kielen ja kirjallisuuden opettajana Helsingin suomalaisessa jatko-opistossa 1910–1914 ja 1916–1917.
Helsingin yliopistossa hän toimi taidefilosofian dosenttina 1910–1929 ja taidefilosofian henkilökohtaisena ylimääräisenä professorina 1929–1945. Hän oli myös Eteläpohjalaisen osakunnan inspehtori 1932–1935.
Laurila oli Kansanvalistusseuran toimikunnan jäsen 1914–1947 ja esimies 1938–1947. Hän toimi myös Alfred Kordelinin säätiön hallituksen jäsenenä ja varapuheenjohtajana 1937–1945, Suomen Kansallisteatterin johtokunnan jäsenenä 1913–1917 ja Suomen suojelusliiton pääasiamiehenä 1923–1928
Laurila oli naimisissa vuodesta 1910 lähtien oopperalaulajatar Tellervo Killisen kanssa.
Constantinus Africanus
Constantinus Africanus (n. 1020 Karthago – 1087 Monte Cassino) oli lääkäri, joka tunnetaan antiikin kreikkalaisten lääketieteellisten kirjoitusten latinannoksista arabian kielestä.
Constantinus oli kotoisin Karthagosta, joka oli tuohon aikaan arabien hallinnassa. Itse hän oli kristitty. Hän toimi Salernon yliopistossa, Euroopan ensimmäisessä lääketieteellisessä koulussa. Myöhemmin hän siirtyi Monte Cassinon luostariin. Constantinus osasi monia kieliä, kuten kreikkaa, latinaa, arabiaa ja useita itämaisia kieliä. Hän oli hankkinut kielitaitonsa matkoillaan Syyriassa, Intiassa, Etiopiassa, Egyptissä ja Persiassa.
Kielitaito mahdollisti sen, että Constantinus saattoi kääntää antiikin kreikankielisiä lääketieteellisiä kirjoituksia arabian kielisten käsikirjoitusten välityksellä latinan kielelle. Näin hän oli esittelemässä antiikin lääketiedettä, kuten Hippokratesta ja Galenosta, takaisin eurooppalaiselle yleisölle. Constantinus käänsi myös arabialaisia kirjoituksia.
Constantinus käänsi arabiasta latinaan yhteensä 37 teosta. Constantinuksen merkittävimpiä käännöksiä oli "Kitab" ("Lääkintätaidon täydellinen kirja") vuonna 1087. Se sisälsi 128 käsikirjoituksen kootut tiedot. Siitä tuli pian lääketieteen opiskelijoiden käyttämä perusteos.
Dick Dale
Dick Dale (s. 4. toukokuuta 1937 Quincy, Massachusetts) on surfmusiikin kuninkaaksi mainittu sähkökitaristi.
Dalen isä oli libanonilainen ja äiti puolalainen. Dale ryhtyi soittamaan eri soittimia jo lapsena. Hän sai muusikkoisältään itämaisia vaikutteita, jotka näkyvät hänen myöhemmässä musiikissaan.
Dick Dale saavutti vuodesta 1961 alkaen alussa menestystä singleillä kuten ”Let’s Go Trippin’”, ”Surf Beat” ja ”Misirlou”. Näistä viimeksi mainittu on edelleen erittäin tunnettu levytys. Se on cover-versio vuonna 1927 äänitetystä kreikkalaisesta laulusta, ja sitä on käytetty esimerkiksi elokuvassa "Pulp Fiction – Tarinoita väkivallasta".
Dale sai kiitosta yhtyeensä jykevästä soundista, jonka katsotaan kestäneen aikaa paremmin kuin muiden 1960-luvun surf-yhtyeiden kevyemmän soundin. Dale on vasenkätinen. Hän ei kuitenkaan käännä kielien järjestystä, vaan jättää ohuimmat kielet ylimmiksi. Dalen tunnetaan myös reverb-kaikuefektin ja kitaravahvistimien käytön pioneerina. Hän käytti ensimmäisenä sadan wattin Fender-vahvistinta. Dale käytti myös poikkeuksellisen paksuja kieliä kitarassaan (ohuin kieli on paksuudeltaan .016).
Dalen uran huippuhetket sijoittuvat surfmusiikin kulta-aikaan 1960-luvulle, mutta hän on jatkanut keikkailua ja levyttämistä vuosikymmenten läpi.
Dale on itse intohimoinen surffaaja. Hän sanoi kehittäneensä soundiaan siltä pohjalta, millaisia ääniä hän kuulee surffatessaan. Dale kiinnostui ympäristöasioista koettuaan surffailuvesiensä pilaantumisen ja on toiminut aktivistina. Hän ryhtyi kasvissyöjäksi selvittyään syövästä.
Nicolas Vitiello
Nicolas Vitiello (oik. Nicolas Crapanzano) (s. 6. helmikuuta 1982, Ollioules, Var Ranska) on ranskalainen, etniseltä alkuperältään italialainen näyttelijä, joka käyttää taiteilijana äitinsä tyttönimeä ja levyttäessään musiikkia myös nimimerkkiä Nicola O.
Nicolas Vitiello osallistui toisen tuotantokauden Popstar-kilpailuun Ranskan M6-kanavalla vuonna 2003. Hän voitti kilpailun yhdessä Erican, Cyrilin ja Monian kanssa, ja he muodostivat musiikkiyhtymän "What for". Ryhmä matkusti New Yorkiin, jossa se levytti kaksi singleä ja albumin. Ryhmästä ei kuitenkaan tullut kovin pitkäikäistä, vaan se hajosi vuoden 2003 lopulla.
Vuonna 2004 ilmestyneen singlen "Chercher le garçon" B-puolella on Vitiellon oma sanoitus "Tout n'est pas perdu".
Radio ZET
Radio ZET on Puolan ensimmäinen kaupallinen radioasema ja varsovalainen kaupallinen yleisradioasema. Sen omistaa Eurozet, Robert Kozyra.
Ylämyllyn Yllätys
Ylämyllyn Yllätys on Liperin Ylämyllyllä toimiva urheiluseura. Se on perustettu 1945. Seurassa toimii kymmenen jalkapallojoukkuetta. Lisäksi harrastetaan lentopalloilua.
Yllätyksen naisjalkapalloilijat pelasivat kaudella 2007 Kakkosessa.
Seuran kotikenttä on Paloaukean tekonurmi.
Kaudella 2017 Yllätyksen miesten edustusjoukkue pelaa Itä-Suomen piirin Viitosta.
Rupert Friend
Rupert Friend (s. 1. lokakuuta 1981 Oxfordshire, Englanti) on englantilainen näyttelijä. Hänen kenties tunnetuin roolinsa on Mr. Wickham elokuvassa "Ylpeys ja ennakkoluulo".
Friend seurusteli aiemmin näyttelijä Keira Knightleyn kanssa. Pari erosi joulukuussa 2010 seurusteltuaan viisi vuotta.
Tutjunniemi
Tutjunniemi eli Tutju on kylä Liperin kunnan kaakkoiskulmalla. Se on vesistöjen ympäröimänä. Kylä sijaitsee Liperin ja Rääkkylän välisen maantien eli seututie 482:n molemmin puolin ja siihen kuuluu paljon saaria. Liperin kirkonkylään on matkaa noin 18 kilometriä, Joensuuhun maanteitse 40–50 kilometriä.
Asukkaita Tutjunniemessä on noin 180. Loma-asuntoja on yli 200.
Kylän vilkkain paikka on Saariston ranta, joka on Pyhäselän sisävesisatama ja kesämökkiläisten veneranta. Saariston kesäkauppa palvelee toukokuusta syksyyn asti. Rannassa järjestetään kylä- ja kesämökkiläisjuhlia laituritansseineen.
Kylässä toimii Tutjunniemen kyläyhdistys ja martat. Metsästysseura Tutjunniemen Erässä on noin 90 jäsentä. Seuralla on Leader-rahoituksella rakennettu metsästysmaja.
Tutjunniemen Rauvanlahteen putosi 1944 Ylämyllyltä Kannakselle pommituslennolle lähtenyt Suomen ilmavoimien Junkers Ju 88 -pommikone. Kone syöksyi matalaan veteen, kun se joutui johtokoneen potkurivirtaukseen. Turmassa menehtyi neljä henkeä. Koneessa oli lastina lentopommeja sekä kevyempää aseistusta, kuten konekivääreitä ammuksineen. Poliisi, puolustusvoimat ja Pohjois-Karjalan pelastuslaitos suorittivat pommikoneen nostotyötä syys-marraskuussa 2008.
Kosmogonia
Kosmogonialla (: , ”kosmos”, ”kaikkeus”; , ”syntyä”, ”tulla”) tarkoitetaan yleisesti mitä tahansa käsitystä, joka käsittelee maailmankaikkeuden alkuperää tai syntyä. Tähtitieteessä kosmogonia on aurinkokunnan syntyä tutkiva osa-alue.
Kosmogonia on perinteisesti erotettu kosmologiasta, jonka alaan kuuluu kaikkeus kokonaisuudessaan koko sen olemassaolon ajalta, ja joka ei tämän filosofisen jaottelun mukaan tutki kaikkeuden alkuperää. Kuitenkin esimerkiksi kaikkeuden luojaan perustuvaa jumalatodistusta kutsutaan kosmologiseksi todistukseksi, vaikka se käsittelee enemmän kosmogonisia kuin kosmologisia ajatuksia. Fysiikassa ja tähtitieteessä kosmologia on tiede, joka tutkii kaikkeuden rakennetta ja kehitystä.
Jorma Tenovuo
Jorma Tenovuo (s. 26. maaliskuuta 1949 Turku) on Turun yliopiston kariesopin professori. Tenovuo valmistui hammaslääketieteen lisensiaatiksi 1974 Turun yliopistosta, väitteli hammaslääketieteen tohtoriksi 1976, sai dosentuurin 1978 ja erikoishammaslääkärin oikeudet 1984.
Tenovuo toimi vierailevana tutkijana Yhdysvalloissa (University of Alabama, Birmingham) 1980-81, 1982 ja 1984. Turun yliopiston kariesopin professoriksi hänet nimitettiin 1988. Hän on toiminut myös mm. Suomen Hammaslääkäriseura Apollonian puheenjohtajana 1995-96, Turun yliopistollisen keskussairaalan (TYKS) suusairauksien klinikan ylihammaslääkärinä 2005-09 ja lääketieteellisen tiedekunnan tutkimusvaradekaanina 2001-06.
Tenovuo on toiminut Caries Research-julkaisun päätoimittajana 1992-99 sekä European Journal of Oral Sciences-julkaisun toimittajana 2002 alkaen. Hän on julkaissut yli 300 tieteellistä artikkelia erityisesti suun mikrobiologian, immunologian ja sylkitutkimuksen alueilta.
Tutkimusansioistaan Tenovuolle on myönnetty useita kansainvälisiä palkintoja, mm. International Association for Dental Research (IADR) Oral Science Award (1984), E.W. Borrow Memorial Award (1998), Acta Odontologica Scandinavica-palkinto (1998), Bensow-palkinto (2000), Yngve Ericsson-palkinto (2006) sekä kotimaassa 1984 hammaslääketieteen Pohjola-palkinto.
Tenovuo on aktiivinen lintuharrastaja ja lintukuvaaja. Hänen kuviaan ja artikkeleitaan on julkaistu kymmenissä lintulehdissä ja -kirjoissa eri puolilla maailmaa, mm. Birding World, Birdwatch, Suomen Luonto, Dutch Birding ja Linnut.
Tenovuo asuu nykyisin Utössä.
Max Kolu
Max Kolu (s. 14. heinäkuuta 1983 Turku) on suomalainen jääkiekkohyökkääjä.
Kolu siirtyi muutaman Turun Palloseuran A-junioreissa pelatun kauden jälkeen Pohjois-Amerikkaan pelaamaan yliopistosarja NCAA:han Clarkson Universityn joukkueeseen. Neljän Yhdysvalloissa vietetyn vuoden aikana Kolu myös suoritti korkeakoulututkinnon.
Max Kolu aloitti kauden 2007–2008 TPS:n nelosketjussa. Kun joukkuetta vaivasivat loukkaantumiset, hän nousi kolmosketjun laitahyökkääjäksi. Kolu teki kaudella 2007−2008 58 ottelussa 3+6 pistettä. Kaudella 2008–2009 Kolun jääaika aluksi pieneni valmentajan vaihdon jälkeen, mutta Kolu kamppaili tiensä takaisin pelaavaan kokoonpanoon. Kolu olikin kokoonpanossa TPS:n jokaisessa 66 ottelussa. Pisteitä Kolu teki 7+6=13. Kaudella 2009−2010 Kolu saavutti uransa ensimmäisen aikuisten SM-mitalin, kultaa. Kolu teki yhteensä 5 pistettä 65 ottelussa. Heikosti TPS:ltä sujuneen kauden 2010–2011 jälkeen Kolu ilmoitti lopettavansa uransa.
Camille Flammarion
Nicolas Camille Flammarion (26. helmikuuta 1842 – 3. kesäkuuta 1925) oli ranskalainen tähtitieteilijä ja kirjailija. Hän kirjoitti yli 50 teosta, joihin kuului tähtitiedettä popularisoineita teoksia sekä varhaista tieteiskirjallisuutta. Hän toimitti myös julkaisua "L'Astronomie". Flammarionilla oli oma observatorio Juvisy-sur-Orgessa. Hän oli Société Astronomique de Francen perustaja ja ensimmäinen puheenjohtaja.
Flammarion oli ensimmäinen, joka esitti nimiä Triton ja Amalthea Neptunuksen ja Jupiterin kuille, vaikkakin nimet otettiin virallisesti käyttöön vasta vuosikymmeniä myöhemmin.Teoksia:
G-voima
G-voima (käytetään tunnuksia G ja g) on nimestään huolimatta kiihtyvyyden, eikä voiman yksikkö. Yksi G tarkoittaa Maan painovoiman tuottamaa putoamiskiihtyvyyttä maanpinnan läheisyydessä. Koska maan massa ei ole jakautunut tasaisesti eikä maapallo ole täysin pyöreä, ei myöskään putoamiskiihtyvyys ole kaikkialla sama. Tästä syystä putoamiskiihtyvyytenä käytetään standardoitua normaaliputoamiskiihtyvyyttä 1 G = 9,80665 m/s². Helsingissä meren pinnan tasolla mitattu vapaan putoamisen kiihtyvyys on g = 9,8190 m/s2. G-voimia käytetään yleensä silloin, jos halutaan verrata tapahtumaa normaalisti kokemiimme tilanteisiin. G-voimaa käytetäänkin erityisesti ihmiseen kohdistuvasta kiihtyvyydestä puhuttaessa.
Suuret G-voimat eli voimakkaat kiihtyvyydet aiheuttavat toisinaan hävittäjälentäjille ammattitauteja.
Painin maailmanmestaruuskilpailut 1953
Vuoden 1953 painin maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Napolissa, Italiassa. Ne olivat järjestyksessään 13. kreikkalais-roomalaisen painin viralliset maailmanmestaruuskilpailut. Kisoissa painittiin kahdeksassa painoluokassa. Ensimmäistä kertaa MM-tasolla mukana oli Neuvostoliitto, joka rohmusikin suuren osan mitaleista.
Jacobus Veneticus
Jacobus Veneticus ("Giacomo da Venezia", "Jacobus Veneticus Grecus", "Jacobus Clericus de Venetia", "Jacobus de Venetiis"; 1100-luku) oli merkittävä Aristoteleen teosten kääntäjä. Häntä on kutsuttu Aristoteleen teosten ensimmäiseksi systemaattiseksi kääntäjäksi sitten Boethiuksen.
Veneticus vaikutti erityisesti Konstantinopolissa. Muuten hänestä ei tiedetä paljoakaan. Veneticuksen ansiosta ennen kaikkea aristoteelinen logiikka ("Organon") tuli saataville ja tunnetuksi lännessä. Hän käänsi "Toisen analytiikan" kreikasta latinaksi joskus vuosien 1125-1150 välillä.
Tomasi Kulimoetoke II
Tomasi Kulimoetoke II (26. heinäkuuta 1918 – 7. toukokuuta 2007) oli Wallis ja Futunaan kuuluvan Uvean (Wallis) perinteisen kuningaskunnan 50. kuningas.
Kulimoetoke II:sta tuli kuningas 12. maaliskuuta 1959. Hän menehtyi 88 vuoden iässä kärsittyään pidempään heikosta terveydestä. Häntä seurasi kuninkaana Kapiliele Faupala.
Painin maailmanmestaruuskilpailut 1954
Vuoden 1954 painin maailmanmestaruuskilpailut Japanin pääkaupungissa Tokiossa olivat kaikkien aikojen toiset vapaapainin MM-kilpailut. Kilpailuissa painittiin kaikkiaan kahdeksassa painoluokassa.
Mazda MX-5
Mazda MX-5 (Yhdysvalloissa Mazda Miata, Japanissa Mazda/Eunos Roadster) on 2-paikkainen avoauto.
MX-5 on rakennettu tavoitteena tehdä brittiläisen perinteen mukainen kaksipaikkainen roadster. Tämä tarkoittaa pientä ja kevyttä koria, eteen sijoitettua moottoria sekä takavetoa. Auton esikuvina voidaan pitää esimerkiksi Triumph Heraldin tai MGB Roadsterin tyylisiä autoja. Varsinaisia kilpailijoita MX-5:llä ei alkujaan ollut, vaan on sanottu, että se tuli vuonna 1989 paikkaamaan markkinoilla ollutta aukkoa.
Alusta alkaen tavoitteena on myös ollut pitää auton myyntihinta kohtuullisena. Tässä on myös onnistuttu: Vuoden 2000 toukokuussa Guinnessin ennätysten kirja palkitsi MX-5:n historian kaikkien aikojen eniten myytynä kaksipaikkaisena urheiluavoautona. Tuolloin autoa oli valmistettu yhteensä 531 890 kpl. Mallin valmistus aloitettiin huhtikuussa 1989. Toukokuuhun 2006 mennessä autoa oli sen 16 valmistusvuoden aikana myyty maailmanlaajuisesti yhteensä noin 769.454 kappaletta. Tammikuussa 2007 Mazda ilmoitti, että kokonaistuotantomäärässä rikottiin 800.000 kappaleen raja.
Vaikka mallisarja on vanha, on varsinaisia uudistuksia ennen vuotta 2005 nähty vain vuonna 1998. MX-5:n nykyisin tuotannossa oleva sukupolvi esiteltiin yleisölle Geneven autonäyttelyssä helmikuussa 2005.
Ephraïm Inoni
Ephraïm Inoni (s. 16. elokuuta 1947) on kamerunilainen poliitikko, jonka presidentti Paul Biya nimitti pääministerin virkaan 8. joulukuuta 2004. Vuonna 2009 häntä seurasi Philémon Yang.
Inoni on etniseltä taustaltaan bakweri. Ennen pääministerikauttaan hän oli toiminut muun muassa Kamerunin talousministerinä.
Cajon
Cajon (lausutaan "kahon", ) on perulainen laatikkorumpu. Se on valmistettu useimmiten vanerista. Cajonissa on yleensä kuusi sivua (pohja, kansi ja neljä seinää), joista etuosan sivu on muita sivuja ohuempaa vaneria ja vastakkaisessa sivussa aukko. Cajonia soitetaan istumalla sen päällä ja lyömällä käsin etukantta. Sointia voidaan muuntaa siirtämällä toisen jalan kantapää vaimentamaan kantta vasten. Soitin on tavallaan iso kaikukoppa.
Todennäköisimmin soitin kehitettiin Perun rannikkoalueella 1800-luvun alussa. Suosionsa huipulla soitin oli 1850-luvulla, ja 1800-luvun lopulla muusikot kokeilivat eri rakennetyylejä soittimien soinnin muuntelemiseksi. Alkuperäinen perulainen cajon oli hyvin yksinkertainen ja rakennettiin esimerkiksi rahtilaatikoista. Nykysoittimiin on lisätty muun muassa kieliä etukantta vasten luomaan värisevän soinnin. Cajoneita rakennetaan nykyisin myös erikokoisia ja muotoisia, esimerkiksi sylicajoneita.
Cajonia käytetään eniten latinalaisessa Amerikassa muun muassa Perun ja Kuuban eri musiikkityyleissä, mutta soitin on levinyt myös muihin maihin. Espanjaan soittimen toi Paco de Lucia ja esitteli flamenco-musiikkiin 1970-luvulla. Ensimmäisiä soittajia Espanjassa olivat brasilialaissyntyinen Rubem Dantas, joka soitti juuri Paco de Lucian yhtyeissä. Aluksi soitin ei saanut tukea konservatiiviselta flamenco-yhteisöltä, mutta 80-luvulla se oli jo hyväksytty osana flamenco-kultturia.
Peru on julistanut cajonin osaksi maan kulttuuriperintöä.
Live Extreme, Vol. 1
Live Extreme, Vol. 1 on yhdysvaltalaisen heavy metal -yhtye Racer X:n vuonna 1988 julkaistu livealbumi. Se on yhtyeen kolmas albumi, mutta ensimmäinen livealbumi.
Janina
Janina on naisen etunimi. Nimen alkuperä on Johannes-nimen lyhentymä Jan. Tämän naispuolinen vastine on Jana, jonka diminutiivimuoto Janina on. Janinan nimipäivä on 15. marraskuuta. Nimi on ollut kalenterissa vuodesta 1995. Suomessa nimi Janina on marraskuuhun 2013 mennessä annettu noin 4160 henkilölle.
Janina-nimen vieraskielisiä vastineita ovat esimerkiksi Janine ja Janet. Suomessa sen harvinaisempia muunnoksia ovat Janiina (marraskuuhun 2013 mennessä 147 henkilöllä), Janniina (286 henkilöllä) ja Jannina (noin 150).