hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Merikoski SBT
Merikoski SBT on vuonna 1995 perustettu oululainen salibandyseura, jonka jäsenmäärä kaudella 2006–2007 oli noin 500. Miesten edustusjoukkue pelaa Divarissa kaudella 2018-2019. Seuran toiminta alkoi jo vuonna 1992 Oulunsalon Vasaman pesäpallojaoston alaisuudessa. Keväällä 1996 Vasaman salibandytoiminta ja sarjapaikat siirrettiin Merikoski SBT:lle.
Merikoski SBT:n naisten joukkue on pelannut Naisten salibandyliigaa kolmen kauden ajan. Joukkue putosi liigasta kauden 2003–2004 jälkeen jäätyään sarjassa viimeiseksi. Joukkue voitti 20 ottelusta kaksi. Merikoski voitti putoamiskarsinnan, mutta Kalevi Lämsä katsoi, ettei joukkueella ole taloudellisia resursseja osallistua seuraavan kauden SM-sarjaan. Päätöksen seurauksena suurin osa Merikosken naisista lähti pelaamaan naapuriseuraan OLS:n naisten edustukseen.
Merikoskella on monta juniorijoukkuetta. Nuorimmat ovat 07-08 ikäluokkaa.
Kaleva (Kerava)
Kaleva on Keravan ensimmäinen ja väkiluvultaan suurin kaupunginosa, jossa vuoden 2014 lopussa asui 9 997 ihmistä. Se sijaitsee kaupungin keskustan luoteispuolella. Kaupunginosaan kuuluu Kalevan lisäksi Kurkelan, Viron, Virrenkulman ja Ilmarisen asuinalueet.
Kaleva on suurimmaksi osaksi rivi- ja omakotitalopainotteista asuinaluetta. Kalevassa sijaitsee 1–6 luokkien opetusta antavat Kalevan ja Kurkelan koulut. Kalevassa sijaitsee Kalevan urheilupuisto, jossa on muun muassa lämmitettävä tekonurmi jalkapalloilijoille, yleisurheilukenttä, jäähalli, uimahalli ja maauimala. Kaupunginosassa sijaitsee myös terveyskeskuksen ympärille rakentuva terveyspuisto, jossa on sekä julkisia että yksityisiä terveyspalveluja.
Virrenkulma on uudisrakennusalue Keravalla Kalevan kaupunginosassa. Alueelle on rakenteilla noin sata pientaloa ja näiden lisäksi pienkerrostaloja. Alueen rakentaminen alkoi 2006. Alueella on sekä Keravan kaupungin tontteja että yksityisiä tontteja. Alue rajoittuu pohjoisessa Tuusulaan, lännessä Vironmäen ja Kuusimäen metsään, idässä päärataan sekä etelässä Pihkaniittyyn. Virrenkulman alkuperäisen nimen kerrotaan olleen Virrenkuuluma (Wirrenkullma). Nimi on peräisin siitä, että Tuomalan kylässä herätysliikkeen virren veisuu kuului tähän paikkaan asti 1700-luvulla. Virrenkulman bussiyhteydet: 16.8.2010 asti: 8,K Keravan rautatieasemalle. 16.8.2010 alkaen: 973 Päiväkumpuun Keravan rautatieaseman, Ali-Keravan ja Peijaksen sairaalan kautta.
Virrenkulman kadunnimet on nimetty perhoslajien mukaan, muun muassa:
Epäorgaaninen
Epäorgaaninen, "epäelimellinen", elottomaan luontoon kuuluva, tarkoittaa yleisesti elotonta vastakohtana orgaaniselle, "elollinen".
Etelä-Kiinan meri
Etelä-Kiinan meri on Kiinan eteläpuolella sijaitseva Tyynenmeren reunameri. Se rajoittuu idässä Taiwanin saareen ja Filippiineihin, etelässä Borneon saareen ja lännessä Indokiinan ja Malakan niemimaihin. Sen pinta-ala on laskentatavasta riippuen 3 000 000 – 3 500 000 neliökilometriä, ja se on maailman kuudenneksi suurin merialue viiden valtameren jälkeen. Meren keskisyvyys on 1 212 metriä.
Etelä-Kiinan meri on yhteydessä Itä-Kiinan mereen Taiwaninsalmen eli Formosansalmen kautta. Muita salmia ovat muun muassa Luzoninsalmi, Sundasalmi ja merirosvoistaan tunnettu Malakansalmi.
Etelä-Kiinan meren suurimpia lahtia ovat Siaminlahti ja Tonkininlahti. Meren lounaisosassa on suuri Sundan matalikko, joka ulottuu Siaminlahdelta Jaavanmerelle saakka. Matalikon alueella meri on yleisesti alle 60 metriä syvä. Meren syvin alue on Paracelsaarilta ja Luzoniin ulottuvalla alueella oleva laaja syvänmeren tasanne "Etelä-Kiinan allas", jonka keskisyvyys on 4 000–5 000 metriä ja syvin kohta 5 560 metriä. Meren itäosassa, Luzonin länsipuolella on lisäksi Manilan syvänne, joka yltää 5 400 metrin syvyyteen saakka. Alueella on vuosisatojen kuluessa liikkunut merirosvoja.
Suurimmat Etelä-Kiinan mereen laskevat joet ovat Helmijoki, Punainen joki, Mekong ja Chao Phraya.
Etelä-Kiinan meren rantavaltiot kiistelevät merialueidensa rajoista sekä alueen saarten omistusoikeudesta. Etelä-Kiinan meren poikki kulkee valtaosa esimerkiksi Japaniin menevästä öljystä. Aluekiistojen eskaloituminen tavalla, joka vaarantaisi merenkulun turvallisuuden, voisi olla haitaksi koko maailmantaloudelle.
GRAU
GRAU on Venäjän ja entisen Neuvostoliiton puolustusministeriön ohjusten ja tykistön päävirasto ( eli ГРАУ). Se toimi apulaispuolustusministerin, joka oli samalla Asevoimien ase- ja ammuspäällikkö (venäjäksi начальник вооружения ВС РФ - заместитель Министра обороны РФ), alaisuudessa.
GRAU antoi nk. GRAU-koodit Neuvostoliiton ammuksille ja asejärjestelmille. Nämä koodit eivät siis olleet suunnittelutoimistojen tai teollisuusyritysten koodeja.
GRAU-koodit ovat muotoa "numero kirjain numero". Esimerkiksi «2 S 19  "Msta-S"» on koodi 2S19 Msta rekyylittömälle haupitsille. Esimerkiksi ilmatorjuntaohjus SA-1/SA-25 tunnettiin Neuvostoliitossa ainakin neljällä nimellä
Ensimmäinen merkki kertoo laitteen kategorian numerolla. Toinen merkki alikategorian kirjaimella ja kolmas määrittää tuotteen numerolla. Lisämerkeillä erotetaan tuoteen versiot.
Kanoninen kimppu
Matematiikassa dimensiota "n" olevan algebrallisen variston kanoninen kimppu on suorakimppu
joka on "V":n kotangenttikimpun formula_2 "n":s ulkopotenssi. Se on siis "V":n holomorfisten "n"-muotojen kimppu, kun "V" on määritelty kompleksilukujen kunnassa. Tämä "V":n duaalinen objekti Serren dualisuuden suhteen. Tätä voidaan myös ajatella kääntyvänä lyhteenä.
Kanoninen luokka on "V":n Carterin divisorin "K" divisoriluokka. Sen avulla voidaan muodostaa kanoninen kimppu, joka on "V":n lineaaristen ekvivalenssien ekvivalenssiluokka, ja sen divisoreja kutsutaan kanonisiksi divisoreiksi. "Antikanoninen divisori" on muotoa −"K" oleva divisori, missä "K" on kanoninen. Antikanoninen kimppu on vastaava käänteinen kimppu formula_3.
Singulaariselle varistolle "X" on olemassa useita tapoja määritellä kanoninen divisori. Jos varisto on normaali, se on sileä ja sen kodimensio on yksi. Erityisesti voidaan määritellä sileän paikan kanoninen divisori. Tästä saadaan "X":n yksikäsitteinen Weilin divisoriluokka. Tässä luokassa merkitään "K":llä "X":n kanonista divisoria.
Toisaalta normaalille varistolle "X" voidaan tutkia "X":n normalisoidun dualisoivan kompleksin "d":ttä kohomologiaa. Tämä lyhde vastaa Weilin divisoriluokkaa, joka on sama kuin yllä määritelty divisoriluokka "K". Samaan tulokseen päästään myös, jos "X" on "S2", Gorenstein, ja dimensiota yksi.
Napajänis
Napajänis ("Lepus arcticus") on jänisten sukuun kuuluva nisäkäslaji, jonka levinneisyysalue ulottuu Kanadan pohjoisosista aina Grönlannin rannikoille ja Kanadan saaristoihin asti. Napajänis on esiintymisalueellaan ainoa siellä tavattava jäniseläin. Napajänikset elävät keskimäärin seitsemän vuotta.
Napajäniksen turkki on kesäisin harmaa tai ruskea ja talvisin valkoinen, mutta korvien kärjet ovat mustat. Napajänis voi kasvaa noin puolen metrin pituiseksi pois lukien sen viidestä kymmeneen senttiä pitkä häntä. Napajänis on sopeutunut hyvin kylmään ilmastoon, esimerkiksi sen korvat ovat pienemmät kuin useimmilla muilla jäniksillä, jotta niiden lämpöä haihduttava pinta-ala olisi pienempi. Napajäniksellä on suuret ja karvaiset jalat, mitkä estävät sitä vajoamasta hankeen.
Ravinnokseen napajänis käyttää enimmäkseen varpujen silmuja, juuria, sekä marjoja. Talvella pääravintoa ovat pajut, kesällä ruoho. Talvella napajänis kaivelee ruokansa hangesta ja tarvittaessa rikkoo jääpeitteen takajaloillaan.
Napajäniksen kiima-aika on yleensä huhti–toukokuussa. Poikaset syntyvät kesä–heinäkuussa. Yleensä naaras synnyttää kerralla 2–8 poikasta. Poikaset vieroitetaan 8–9-viikkoisina.
European Students' Union
The European Students' Union ESU (aiemmin The National Unions of Students in Europe ESIB) on eurooppalaisten kansallisten opiskelijaliittojen yhteenliittymä, johon kuuluu 45 eurooppalaista kansallista opiskelijaliittoa 35 Euroopan valtiosta. Suomesta järjestön jäseninä ovat Suomen Ammattikorkeakouluopiskelijayhdistysten Liitto - SAMOK ry sekä Suomen ylioppilaskuntien liitto (SYL) ry.
ESU edustaa jäsenjärjestöjensä kautta yli 10 miljoonaa eurooppalaista opiskelijaa ja vaikuttaa koulutusta koskevaan päätöksentekoon. Vaikuttamisen kohteina ovat mm. Euroopan unioni, Euroopan neuvosto sekä UNESCO.
Tim Lambesis
Tim Lambesis (s. 21. lokakuuta 1980) on laulaja metalcore-yhtyeessä As I Lay Dying. Hän on toinen yhtyeen perustajajäsenistä. Hän on myös soittanut kitaraa yhtyeissä Society's Finest ja Point of Recognition. Avoimesti kristityksi tunnustautunut Lambesis on osittain kreikkalainen. Lambesis on tunnettu äänestään, joka on saanut vaikutteita ruotsalaisyhtyeiden In Flamesin, Living Sacrificen ja At the Gatesin tuotannosta.
Tim Lambesiksella on thrash metalia ja metalcorea yhdistelevä soolohanke nimeltä Austrian Death Machine, jossa hän soittaa kaikki instrumentit, ja yhtye käsittelee Arnold Schwarzeneggerin toimintaelokuvia. Austrian Death Machinelta ilmestyi heinäkuussa 2008 albumi nimeltä "Total Brutal". As I Lay Dyingissa Lambesiksen sanoitukset ovat henkilökohtaisia ja käsittelevät aiheita ihmissuhteista elämässä kamppailuun.
Lambesiksella on 3 veljeä. Hän syntyi Phoenixissa, Arizonassa, mutta muutti San Diegoon ollessaan nuori. Kaikki hänen veljensä elävät Phoenixissa. Lambesiksen vanhemmat omistavat yrityksen Carlsbadissa, kaliforniassa. Lambesis työskenteli jonkin aikaa vanhempiensa yrityksessä ennen kuin perusti As I Lay Dyingin. Hän omistaa osan Metal Blade Recordsista.
Toukokuussa 2013 Lambesis pidätettiin epäiltynä yrityksestä palkata murhaaja tappamaan vaimonsa. Hänet tuomittiin 6 vuodeksi ehdottomaan vankeusrangaistukseen 16.5.2014. Lambesis vapautui vankilasta 17.12.2016 kärsittyään tuomiotansa yhteensä kaksi vuotta ja kymmenen kuukautta.
Mustahäntäpreeriakoira
Mustahäntäpreeriakoira eli preeriakoira ("Cynomys ludovicianus") on preeriakoirien sukuun kuuluva nisäkäs, jota tavataan Pohjois-Amerikan preerioilla aina Kanadan eteläosista Meksikon pohjoisosiin. Nimensä mustahäntäpreeriakoira on saanut koiran haukuntaa muistuttavasta ääntelystään ja sosiaalisesta elämäntavastaan, vaikkei se muuten ole läheistä sukua koiraeläimille. Nykyisin lajia pidetään jonkin verran lemmikkieläimenä, myös Suomessa.
Mustahäntäpreeriakoirat elävät valtavissa järjestäytyneissä yhteisöissä, joissa ne kaivavat laajoja tunneleita maan alle. Yhden tunnelin keskikoko on sata hehtaaria, mutta tätä paljon suurempia tunneleita tunnetaan. Kaikista laajin tunnettu yhteisö oli kaivanut elinalueeksensa 64 750 neliökilometrin kokoisen alueen.
Mustahäntäpreeriakoirat ovat hyvin sosiaalisia, mikä mahdollistaa yhteistyön niin alueiden puolustamisessa kuin yhteisöjen syntymisessä. Tällaista yhteisöä kutsutaan "kaupungiksi". Kaupunki taas on edelleen jaettu "kaupunginosiin". Kaupunginosien "väestö" on jakautuneena perhekuntiin, jotka käsittävät yleensä 8-9 - paikoin yli 20 - yksilöä.
Mustahäntäpreeriakoirat lisääntyvät vain kerran vuodessa. Lisääntymisaikana naaraat unohtavat sosiaalisuutensa ja alkavat tappaa toisten naaraiden poikasia. Lähisukulaisten tappaminen on nisäkkäiden keskuudessa harvinaista, joten mustahäntäpreeriakoiranaaraiden käytöstä on pyritty selittämään erilaisin tavoin. Todennäköisesti naaraat pyrkivät joko vähentämään liikakansoitusta, takaamaan omille poikasilleen paremmat elinolosuhteet tai sitten ne vain tarvitsevat lihaa saadakseen energiaa.
Evert Julius Bonsdorff
Evert Julius Bonsdorff (24. syyskuuta 1810 Turku – 30. heinäkuuta 1898 Muurla) oli suomalainen anatomi, eläintieteilijä ja lääkäri. Anatomian ja fysiologian professorina vuosina 1846–1871 toiminut Bonsdorff tunnetaan lääkäriopetuksen uudistajana ja Helsingin yliopiston lintukokoelmien perustajana. Arkkiatrin arvon Bonsdorff sai vuonna 1859 ja valtioneuvoksen vuonna 1871.
Hän väitteli lääketieteen tohtoriksi 1840. Hän tuli 1837 anatomian prosektoriksi ja anatomian ja fysiologian apulaiseksi. Vuonna 1846 hänestä tuli Helsingin yliopiston anatomian ja fysiologian professori. Hän otti anatomian opetuksessa käyttöön opiskelijoiden itse tekemät leikkelyharjoitukset.
Bonsdorff oli ahkera tutkija ja julkaisija anatomian alalla. Hänen ansiostaan oikeuslääketieteessä syntyi ruumiinvammojen uusi luokitus. Hän hankki Magnus von Wrightin avulla laajan Suomen lintuja sisältävän kokoelman sekä kokoelman kaksisiipisiä hyönteisiä. Kokoelma on nimetty Bonsdorffin museoksi. Myös ainutlaatuisen luustokokoelman syntyminen on hänen ansiostaan.
Bonsdorff perusti yliopiston anatomian laitoksen ihmisluukokoelman jota kartutettiin sitten 1930-luvulle saakka. Kokoelmaa säilytetään nykyisin Luonnontieteellisen museon vintillä. Kokoelmaan kuuluu 1 500 pääkalloa ja useita laatikollisia ihmisluita eri puolilta maailmaa. Kokoelmaan aiemmin kuuluneet saamelaisten pääkallot ja luurangot toimitettiin vuonna 2001 Inariin haudattavaksi. Kokoelmaan kuuluu myös 50 rikoksista tuomittujen vankien pääkalloa joiden joukossa on tiettävästi sarjamurhaaja Juhani Aataminpojan kallo.
Nyby
Nyby (ruotsia, ) voi tarkoittaa seuraavia:
Nyby on myös usean kylän nimi.
Loukinen
Loukinen on joki Pohjois-Suomessa. Se saa alkunsa useita pienistä latvapuroista ja yhtyy Ounasjokeen Levin matkailukeskuksen lähellä. Loukisen pituus on noin 60 kilometriä. Loukinen sekä sen sivujoet Kapsajoki ja Seurujoki ovat hyviä kalavesiä.
Loukisen alkupisteestä on Ounasjokeen liittymispisteeseen matkaa noin 32 km.
Loukinen sivujokineen on perattu uittoa varten. Sinne on istutettu harjusta, siikaa ja järvitaimenta osana uiton ja voimaloiden velvoitteita.
Loukisen latvasuot ovat suojelualuetta. Siellä on lähteitä ja aapasuota. Alueen maaperä on kalkkipitoinen mikä vaikuttaa kasvillisuuteen. Alueella on myös merkitystä lintujen suojelun takia.
Loukisen ympäristöarvoja on selvitetty perusteellisesti, koska sen läheisyyteen on haettu lupaa kultakaivokselle.
Kalasaalis.com / loukinen
Nyby (Ii)
Nyby on pieni maaseudun kylä Iin kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla. Kylä sijaitsee Ruukinlahden rannalla noin kolme kilometriä Olhavan kylän pohjoispuolella ja noin 19 kilometriä pohjoiseen kuntakeskuksesta. Valtatie 4 kulkee kylän ohitse.
Kylässä toimi vuosina 1783–1885 Nybyn lasitehdas, joka oli 1700-luvun lopulla Suomen merkittävin. Olhava on useissa ruotsin käännöksissä mainittu nimellä Nyby.
ELF Cup
ELF Cup oli jalkapallon maajoukkueturnaus, joka järjestettiin vuoden 2006 marraskuussa Pohjois-Kyproksella. Turnauksen järjesti Pohjois-Kyproksen jalkapalloliitto KTFF. 
Turnaukseen osallistuneista maajoukkueista suurin osa, mukaan lukien isäntäjoukkue Pohjois-Kypros, eivät olleet kansainvälisen jalkapalloliiton FIFAn tai sen maanosaliittojen jäseniä. Turnaus tarjoasi niille harvinaisen tilaisuuden pelata maaotteluita muita maita vastaan.
Alun perin Pohjois-Kyproksen piti järjestää NF-Board-liiton joka toinen vuosi järjesttäväksi kaavaillun ensimmäisen vastaavalla tavalla ei-FIFAn tunnustamille maajoukkueille tarkoitetun VIVA World Cup -turnauksen, mutta kiistojen vuoksi turnaus päätettiin sittemmin järjestää Oksitaniassa. NF-Board ilmoitti erimielisyyden syyksi Pohjois-Kyproksen haluttomuutta ottaa turnaukseen mukaan tiettyjä joukkueita, kun taas Pohjois-Kypros ilmoitti syyksi taloudelliset erimielisyydet. Sn vuoksi ELF Cup ja VIVA World Cup järjestettiin samaan aikaan marraskuussa. KTFF lupasi maksaa osallistuvien joukkueiden matkakustannukset, mikä houkutteli monia NF-Boardin jäsenliittoja valitsemaan ELF Cupin alkuperäisen VIVA World Cupin sijaan.
Turnaus pelattiin neljällä stadionilla kansainvälisesti tunnustamattomassa Pohjois-Kyproksen turkkilaisessa tasavallassa. Turnaukseen osallistui kahdeksan joukkuetta, joista kolme FIFAn ja Aasian maanosaliiton AFC:n jäseniä.
Abdel Wael Zwaiter
Abdel Wael Zwaiter (, k. 16. lokakuuta 1972 Rooma, Italia) oli palestiinalainen kääntäjä, joka kuoli Israelin salaisen poliisin Mossadin Jumalan kosto -operaatiossa, jolla likvidoitiin Münchenin verilöylyn suunnittelijoiksi epäiltyjä.
Zwaiter syntyi Nablusissa 1930-luvulla. Hän opiskeli Irakissa arabiankielistä kirjallisuutta ja filosofiaa Bagdadin yliopistossa. Zwaiter muutti ensin Libyaan ja sitten Roomaan, jossa hän oli PLO:n Italian edustajana. Roomassa hän toimi tulkkina ja kääntäjänä Libyan suurlähetystössä.
Zwaiter oli lahjakas kielissä. Hän puhui sujuvasti ranskaa, italiaa ja englantia. Italiassa ollessaan hän käänsi "Tuhannen ja yhden yön tarinat" arabiasta italiaksi.
Elokuussa 1972 Italian poliisi kuulusteli Zwaiteria, koska hänen uskottiin olleen Musta syyskuu -järjestön jäsen, mutta hänet vapautettiin.
Israelin salainen poliisi Mossad uskoi Zwaiterin syyllisyyteen, joten hän oli ensimmäisenä tappolistalla. Kun Zwaiter palasi asuntoonsa 16. lokakuuta vuonna 1972, Mossadin agentit ampuivat häntä 12 kertaa.
Fredrik Elfving
Fredrik Emil Wolmar Elfving (9. joulukuuta 1854 Tammisaari – 21. kesäkuuta 1942 Helsinki) oli suomalainen kasvifysiologi. Hän oli Helsingin yliopiston kasvitieteen professori vuosina 1892–1926. Hän kirjoitti muun muassa kirjat "Tärkeimmät viljelyskasvit" ja "Kasvitieteen oppikirja", joita käytettiin oppikirjoina laajalti.
Elfving valmistui ylioppilaaksi vuonna 1870 Turussa. Hän oli aluksi suunnitellut lääkärin uraa mutta kiinnostui enemmän kasvitieteestä. Elfving valmistui jo neljän vuoden kuluttua filosofian kandidaatiksi. Vuosina 1878–1879 hän täydensi opintojaan Saksassa. Tohtoriksi hän väitteli vuonna 1879 24-vuotiaana, ja jo vuonna 1881 hänet nimitettiin kasvitieteen dosentiksi. Vuonna 1892 hänet nimitettiin tiukan kilpailun jälkeen kasvitieteen professoriksi oppituolin edellisen haltijan Sextus Otto Lindbergin kuoltua vuonna 1889. Elfving toimi myös fyysis-matemaattisen osaston dekaanina vuosina 1911–1924. Elfving hoiti professorin virkaa 34 vuotta ja jäi eläkkeelle 71-vuotiaana vuonna 1926.
1900-luvun alkuvuosikymmeninä kielikysymys kuumensi tunteita yliopistossa. Elfving kannatti tiukasti ruotsinkielisyyttä, mikä johti siihen, että hänen vuonna 1852 perustetun kasvitieteen oppituolinsa rinnalle perustettiin vuonna 1925 uusi suomenkielinen professuuri, johon nimitettiin Kaarlo Linkola. Elfvingin jäätyä eläkkeelle laitoksen esimiehen tehtävät siirrettiin uuden suomenkielisen oppituolin haltijalle. Hänen virkaansa ei kuitenkaan lakkautettu, vaan uudeksi ruotsinkieliseksi kasvitieteen professoriksi valittiin vuonna 1928 Alvar Palmgren.
Elfving oli Pohjoismaiden ensimmäisiä kasvifysiologian tutkijoita. 1880-luvulla Elfving julkaisi useita kasvifysiologisia tutkimuksia, joiden perusteella hänelle ajateltiin jo vuosikymmenen puolivälissä järjestää ylimääräinen professuuri, mutta hanke ei toteutunut. Hän nosti kasvifysiologian profiilia tieteenä vastapainoksi taksonomialle ja morfologialle, joiden harjoittaminen juonsi juurensa Carl von Linnéstä. Kotimaisista kasveista Elfving tutki erityisesti eräitä leviä ("Desmidiaceae") sekä viljelyskasveja. Kaikkiaan hän julkaisi uransa aikana alkuperäistutkimuksia puolisensataa. Elfving kirjoitti lukuisia elämäkerta-artikkeleita, joista ensimmäinen käsitteli Carl von Linnétä. Lisäksi hän kirjoitti tutkielmia ja historiikkeja tieteen ja yliopistolaitoksen historiasta.
Elfving kehitti kasvitieteen yliopisto-opetusta ja otti muun muassa käyttöön laboratorioharjoitukset opetuksessa. Aikalaiset kehuivat hänen luennoitsijan taitojaan. Kuulustelijana häntä pidettiin ankarana ja pelättynä tentaattorina. Kasvitiede oli vielä 1900-luvun alussa lääketieteen opiskelijoille pakollinen sivuaine, minkä vuoksi lääketieteellistä tiedekuntaa harmistutti se, että Elfvingin väitettiin ankaruudellaan estäneen lääketieteen opiskelijoiden opintoja, vaikka kasvitiede ei ollut erityisen merkityksellistä varsinaisen lääketieteen kannalta.
Vuosina 1903–1902 Helsingin Kaisaniemeen valmistunut kasvitieteen laitosrakennus, jossa nykyään toimii yliopiston Kasvimuseo, rakennettiin Elfvingin aloitteesta ja hänen suunnitelmiensa mukaan.
Luna 2
Luna 2 () oli ensimmäinen ihmisen lähettämä avaruusluotain, joka iskeytyi Kuuhun. Sen lähetti Neuvostoliitto. Luotain hajosi osumassa sirpaleiksi. Luotain iskeytyi Kuuhun Kirkkauden meren itäpuolelle, lähelle Aristides-, Arkhimedes- ja Autolycus-kraattereita.
Rakenteeltaan Luna 2 oli samanlainen kuin Luna 1, se kuului ns. E-1A-sarjaan. Luotain painoi 390,2 kilogrammaa.
Luna 2 oli ensimmäinen laite, joka havaitsi aurinkotuulen. Sen edeltäjän havainnoista oli saatu viitteitä ilmiön olemassaolosta ja Luna 2:n ionianturit asetettiin parempaan asentoon jotta sillä voitiin mitata plasmavuota. Kuulla ei havaittu magneettikenttää tai Van Allenin säteilyvyöhykkeitä.
Luna 2 laukaistiin 12. syyskuuta 1959 ja sen matka kesti 33,5 tuntia. Luotain murskautui Kuuhun 13. syyskuuta 1959 kello 23.02 Suomen aikaa.
Luna 2:n sisäpuolella oli kahtena sisäkkäisenä pallona viisikulmion muotoisia Neuvostoliiton tunnuksia, ikään kuin jalkapallokuviona. Sen sisällä oli räjähde, joka hajotti Neuvostoliiton tunnukset pitkin kuun pintaa.
Suomalaisen divisioonan määrävahvuus
Divisioonan määrävahvuus vuonna 1941 muotoutui parantuneen materiaalitilanteen, ei niinkään talvisodassa saatujen kokemuksien mukaiseksi. Sodan aikana divisioonan kokoonpanoon tehtiin useita muutoksia, jotka osin jopa merkittävästi heikensivät divisioonan taistelukykyä.
Artikkelissa esitellään suomalaisen divisioonan kokoonpano vuosina 1941 ja 1944.Divisioonien varustamista edesauttoi talvisodassa saatu huomattava sotasaalis ja kotimaisen tuotannon kasvu välirauhan aikana ja etenkin ulkomailta tehdyt aseostot.
Jatkosotaa varten divisioonien muodostamisesta vastasi sotilasläänin esikunta. Kuhunkin sotilaslääniin kuului yleensä kaksi (muutamia poikkeuksia lukuun ottamatta) suojeluskuntapiiriä, jotka taas vastasivat divisioonaan kuuluvien reserviläisrykmenttien perustamisesta.
Jatkosodan alussa divisioonat muodostettiin siten, että vahvuuteen kuului yksi varusmiehistä koottu jalkaväkirykmentti (jotka olivat pääosin sijoitettu valtakunnan itärajalle) ja kaksi reserviläisistä muodostettua jalkaväkirykmenttiä. Lounais-Suomen, Satakunnan ja Vaasan sotilasläänit saivat kuitenkin tehtäväkseen perustaa kokonaisen divisioonan reserviläisistä, koska niille ei enää "riittänyt" varusmiehistä muodostettua rykmenttiä.
Vuoden 1944 määrävahvuudet poikkesivat vuoden 1941 määrävahvuuksista lähinnä taistelujoukkojen osalta. Poikkeavuuden taustalla oli asemasodan aikana tehdyt muutokset divisioonan organisaatiossa ja laajat vanhempien ikäluokkien kotiutukset.
Jo kesällä 1941 alettiin Päämajassa suunnitella vanhempien ikäluokkien kotiuttamista. Suomalaisen sodanjohdon usko saksalaisten menestykseen johti arvioon, että uusien rintamalinjojen puolustamiseen ei tarvittaisi kuin prikaatikokoonpanoon muutettuja joukko-osastoja. Suunnitelmien mukaan jokainen divisioona (= 9 pataljoonaa) kotiuttaisi varusmiespalvelustaan suorittamassa olleita lukuun ottamatta jalkaväkiyksikkönsä ja tilalle muodostettaisiin nelipataljoonainen suojajoukkoprikaati.
Laajojen kotiutusten taustalla oli myös kotiseudun merkittävä työvoimapula ja runsaslukuisen kenttäarmeijan huoltamisen aiheuttamat vaikeudet. Kotiuttamissuunnitelmia aloitettiin toteuttaa muun muassa siirtämällä vanhempia ikäluokkia omiin yksiköihinsä, joita oli tarkoitus kotiuttaa kokonaisina pataljoonina (joiden uudelleenperustamisvalmiutta oli tarkoitus ylläpitää).
Saksalaisten kärsimät takaiskut itärintamalla ja toisaalta myös venäläisten laajat vastahyökkäykset esimerkiksi Aunuksen kannaksella keväällä 1942 johtivat päätelmään, että kotiutuksia ei voidakaan toteuttaa suunnitellussa laajudessaan.
Näistä syistä määrävahvuisen divisioonan kokoonpano muodostui vuoden 1944 kevättalven aikana seuraavanlaiseksi:Divisioonien jalkaväkipataljoonien määrä laski siis 9:stä 7:ään. Lisäksi voidaan todeta usean divisioonan perustaneen lakkautetun kevyen osaston tilalle jääkärikomppanian (joka ei siis kuulunut viralliseen määrävahvuuteen).
Ilmatorjuntakonekiväärikomppanian lakkauttamisen jälkeen divisioonaan jäi aselajijoukoista vain
Divisioonan huoltomuodostelmissa ei tapahtunut merkittäviä muutoksia.
Äijänkumpele
Äijänkumpele on pieni karikkojen ympäröimä asumaton saari Kellon kaupunginossa Oulun kaupungin vesialueella Perämerellä. Saari sijaitsee noin neljä kilometriä koilliseen Hailuodon Huikun lauttasatamasta ja noin 14 kilometriä länsiluoteeseen Oulun Vihreäsaaren satamasta. Muita läheisiä saaria ovat Korkiakari, Laitakari ja Saapaskari. Saaren lännenpuoleisella matalikolla on Hailuodon Huikun ohitse kulkevan 5,3 metrin laivaväylän linjataulut.
Äijänkumpele on puuton ja pensaaton kivikkoinen lokki- ja tiirayhdyskuntien pesimäpaikka.
Harry Federley
Harry Federley (22. maaliskuuta 1879 Viipuri – 13. marraskuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen geneetikko ja eläintieteilijä. Federley oli Helsingin yliopiston professori vuodesta 1923, ja hän toimi genetiikan laitoksen ensimmäisenä esimiehenä. Häntä pidetään suomalaisen perinnöllisyystieteen perustajana.
Federley valmistui filosofian tohtoriksi Helsingissä vuonna 1907 ja jatkoi opintojaan myös Jenassa ja Tukholmassa. Hän tutki uraauurtavissa töissä muun muassa perhoslajien ja niiden välisten lajiristeytysten kromosomistoja.
Federley oli jo varhain kiinnostunut myös ihmisen rotuhygieniasta, ja hän vaikutti keskeisesti rotuhygieniasuunnittelun kehittämiseen Suomessa 1900-luvun alkupuoliskolla, sekä lainsäädännön valmistelussa että Folkhälsan-järjestössä. Federley oli suomenruotsalaisuuden vahva puolustaja ja kansanosan aseman säilytyksen puolestapuhuja.
Federleyn puoliso oli Bertha Maria Anna o.s. Paulig (1877–1959), ja metsänhoitaja Gunnar Federley (1912–1993) oli heidän poikansa.
Hongkongin metro
Hongkongin metro (, "MTR") on Hongkongin metrojuna- ja pikaraitiotiejärjestelmä. Verkosto koostuu nykyään kymmenestä metrolinjasta ja 12 pikaraitiotielinjasta. Metroasemia on 85 ja pikaraitiotieasemia 68. Rataverkon yhteispituus on 211,6 kilometriä. Metrojunajärjestelmä (MTR) aloitti toimintansa 1979. Joulukuussa 2007 MTR ja rautatiejärjestelmä Kowloon-Canton Railway (KCR) yhdistyivät. MTR oli alkuvuonna 2009 Hongkongin suosituin joukkoliikennemuoto 42 prosentin markkinaosuudellaan. Metron omistaa ja sitä operoi MTR Corporation.
Metrolinjat
Pikaraitiotie
Erkki Eronen
Erkki (Erik) Simo Kalervo Eronen (11. maaliskuuta 1926 Pälkjärvi – 11. helmikuuta 2018 Hyvinkää) oli suomalainen kuvanveistäjä. Hänen julkisia teoksiaan ovat Järvenpäässä sijaitsevat Sibelius-patsas 1964 Järvenpää-talon edustalla ja alttariveistos Krusifiksi 1968 Järvenpään uudessa kirkossa. Erosen töitä ovat Maiju Lassilan muistomerkki Tohmajärvellä 1962, Karjalaan jääneiden vainajien muistomerkki Joensuussa 1966, Pikkuvihan muistomerkki Kiihtelysvaarassa 1972, Jouluyön ihme reliefi, Laurilan seurakuntakodilla Järvenpäässä 1978, Pikku-Kalle -veistos, Järvenpään seudun Nuorkauppakamari, Järvenpää 1980, Karjalan jääkäri monumentti Joensuu 1987, Optarien purjehdus -mobile Tuusulanjärven Purjehtijat 1987, JR9:n muistomerkki Kontiolahti 1988, Soihtu-suihkukaivoveistos, Fortum Järvenpää 1993, Pälkjärven sankaripatsas, Venäjä 1994, Veljeä ei jätetä, Sotaveteraanien muistomerkki Järvenpää 1995, Nimikirja - Pro Patria muistomerkki, Tuusula 1999, Siivet Mannerheim-ristin ritarien hävittäjälentäjien muistomerkki, Lappeenranta 2004. Eronen teki 84 muotokuvaa ja lukuisia hautamuistomerkkejä.
Eronen aloitti taideopintonsa Taideteollisessa oppilaitoksessa. Hän jatkoi opintojaan Ateneumin päiväkoulussa 1948–1951 ja Vapaassa taidekoulussa 1954–1955. Hänen opettajanaan oli Wäinö Aaltonen, jonka apulaisena hän työskenteli vuosina 1950–1951 ja 1959.. Eronen on saanut Valtion Taiteen Keskustoimikunnan kohdeapurahat 1975, 1978 ja opetusministeriön myöntämän elinikäisen taiteilijaeläkkeen vuodesta 1988 lähtien. Eronen oli Viipurin Taideseuran jäsen, hallituksen jäsen ja kunniajäsen, Järvenpään Taideseuran perustajajäsen, varapj., puheenjohtaja ja kunniajäsen. Järvenpää Seura palkitsi hänet Kulttuurijärvenpääläisenä vuonna 2005. Eronen osallistui lukuisiin näyttelyihin.
Saudi-Arabian lippu
Saudi-Arabian lipussa on vihreällä pohjalla arabiankielinen islamin uskontunnustus eli šahada valkoisin kirjaimin ja sen alla valkoinen miekka. Lipussa oleva uskontunnustus kuuluu seuraavasti:
Vihreä väri on islamin symboli. Miekka kuvaa Ibn Saudin voittoja.
Saudi-Arabian lipun etu- ja takapuoli eroavat toisistaan, koska uskontunnustuksen on oltava luettavissa molemmin puolin lippua. Täten Saudi-Arabian lippu kuuluu Paraguayn ja Moldovan lippujen ohella niihin harvoihin kansallislippuihin, joiden etu- ja kääntöpuoli ovat erilaisia. Lipusta on myös erillinen versio tilanteisiin, jossa lippu ripustetaan pystyasentoon, mutta tämä käytäntö on harvinainen Saudi-Arabiassa.
Saudi-Arabian lipussa käytettävä vihreä väri on 330C.
Koska lipussa on šahada, muslimit kohtelevat lippua erityisen kunnioittavasti. Suruliputus lipulla on kielletty. Lippua ei käytetä erilaisissa käyttöesineissä, kuten vaatetuksessa. Lipun käyttöä jalkapalloissa on protestoitu.
Wahhabiitit käytivät jo 1800-luvulla vihreää lippua, jossa oli islamin uskontunnustus. Kun Saudin sukuun kuulunut Abdulaziz ibn Abdulrahman as-Saud tuli Nejdin kuninkaaksi vuonna 1902, hän lisäsi lippuun miekan. Lippu otettiin Saudi-Arabian lipuksi, kun valtio muodostettiin vuonna 1932. Lipun mittasuhteet vahvistettiin kuitenkin lailla vasta 15. maaliskuuta 1973. Sitä ennen siitä oli ollut käytössä useita toisistaan hieman poikenneita muunnelmia, joista varhaisimmissa oli ollut valkoinen raita tangon puoleisessa reunassa. Vuonna 1938 lippu oli jo saanut käytännössä nykyisen muotonsa, kun valkoinen raita poistettiin.
Stefan Merriman
Stefan Merriman (s. 24. maaliskuuta 1973) on australialainen endurokuljettaja ja lajin 4-kertainen maailmanmestari (250cc 2000 ja 2003, 400cc 2001 ja Enduro 1 2004). Hän ajaa tällä hetkellä UFO Yamaha Teamissa.
Merriman tunnettiin 2000-luvun alussa ainoana kuljettajana, joka todella pystyi haastamaan silloisen lajia suvereenisesti dominoineen Juha Salmisen. Kun Salminen voitti mestaruuden, Merriman oli lähes poikkeuksetta aina toinen hänen jälkeensä, kun he ajoivat samassa MM-sarjassa. Yleiskilpailussa, jossa siis lasketaan mukaan kaikkien luokkien pisteet, Merriman sijoittui parhaimmillaan toiseksi vuonna 2003, jääden vain kolme pistettä mestaruuden voittaneesta Salmisesta (269–266). Merriman johti yleiskilpailua sinä vuonna ennen viimeistä osakilpailua, mutta Salmisen ajaessa kilpailun voittoon ja australialaisen jäätyä toiseksi, Salminen nousi hänen ohi ja yleiskilpailun mestariksi jo neljännen kerran peräkkäin. Kauden 2004 kokonaiskilpailussa hän jäi sekä Salmisen että Samuli Aron taakse kolmanneksi.
Merriman on voittanut kauden 2006 jälkeen kaikkiaan 64 enduron MM-sarjan osakilpailua. Vain Kari Tiainen ja Juha Salminen on voittanut häntä enemmän niitä, Kari Tiainen (77 kpl) ja Juha Salminen (78 kpl).
Saudi-Arabian tunnus
Saudi-Arabian tunnus on Saudi-Arabian valtion tunnus, jota on käytetty vuodesta 1950. Tunnuksessa on palmu, jonka alla on kaksi miekkaa. Palmu on Saudi-Arabian tärkein puu ja miekat edustavat Saudi-Arabian muodostaneita Hijazin kuningaskuntaa ja Nejdin sulttaanikuntaa.
Välimerentaateli merkitsee elinvoimaisuutta sekä kasvua ja ristikkäiset sapelit symboloivat uskosta tulevaa oikeutta ja voimaa.
Fred Perry
Frederick John Perry (18. toukokuuta 1909 – 2. helmikuuta 1995 Stockport, Cheshire) oli englantilainen tenniksenpelaaja ja pöytätenniksen maailmanmestari. Hän on kolminkertainen Wimbledon-voittaja. Australian avoimet hän voitti vuonna 1934 ja Ranskan avoimet vuonna 1935. Hän oli maailman ykköspelaaja vuosina 1934–1938, joista kolme ensimmäistä vuotta amatöörinä. Hänen jälkeensä vain yksi brittipelaaja on voittanut Wimbledonin, Andy Murray vuonna 2013. Vain kaksi brittipelaajaa on edennyt turnauksen finaaliin Perryn jälkeen: Bunny Austin vuonna 1938 ja Andy Murray 2012 sekä 2013.
1940-luvulla Perry ja itävaltalainen entinen jalkapalloilija Tibby Wegner kehittivät ensimmäisen hikinauhan. He suunnittelivat myös Lacosten tennispaitoja jäljitellen lyhythihaisen, puuvillaisen Fred Perry -pikeepaidan. Vaatemerkin tunnuksena on tennispaitojen rinnan vasemmalle puolelle ommeltu laakerinlehtilogo. Perry oli tupakkamiehiä ja olisi halunnut logoksi piipun. Wegner sai hänet ylipuhuttua laakerinlehden kannalle – esimerkiksi naiset hänen mukaansa tuskin kernaasti olisivat halunneet piipunkuvaa paitaansa.
Paitaa valmistettiin aluksi vain valkoisena, kunnes uusia värejä tuli markkinoille 1950-luvun loppupuolella.
Kotakari (Haukipudas)
Kotakari on asumaton laaja ja matala saari Oulun kaupungin alueella Perämerellä, noin kaksi ja puoli kilometriä Virpiniemen merivartioasemalta etelään. Muut läheiset saaret ovat Hietakari, Kellon Kraaseli, Munakari ja Mustakari. Saari on pääosin lehtimetsän peitossa. Saaren keskiosassa on vanhoja kuusi-sekametsiä ja muutamia katajaniittyjä.
Saaressa kulkeminen on varsinkin saaren sisäosissa ja ruovikkoisella sekä rämeikköisellä koillisrannalla hankalaa. Saaren luonnonympäristön vuoksi saari ei houkuttele retkeilyyn.
Matalan saaren korkein kohta on noin viisi metriä merenpinnan yläpuolella. Saarelle tunnusomaisia ovat myös laajat laskuveden paljastamat ranta-alueet. Rantaniityistä johtuen alueella tavataan paljon sukeltajasorsia ja muutamia uhanalaisia lintulajeja mm. merikotka, ruskosuohaukka ja pohjantikka.
Saaressa on yksityiskäytössä oleva kota sekä parisenkymmentä pientä mökkiä, mutta ei lainkaan pysyvää asutusta. Saaren itärannalla Pultavanletossa on venevalkama.
Maannousun myötä Pultavanleton, Pikku Eeranleton ja Aapanleton pikkusaaret ovat kasvaneet kiinni Kotakariin. Kotakarista on laskuveden aikaan maayhteys myös eteläpuolella sijaitsevaan Eeranlettoon ja pohjoispuolella sijaitsevaan Hietakariin.
Bully
Bully on Larry Clarkin ohjaama elokuva, joka perustuu tositapahtumiin ja niiden pohjalta Jim Schutzen kirjoittamaan romaaniin "Bully: A True Story of High School Revenge". 
Elokuva sai ensi-iltansa 15. kesäkuuta 2001.
Bully kertoo joukosta lähiönuoria, jotka päättävät yhdessä murhata koulukiusaaja Bobby Kentin. Marty Puccio ja hänen tyttöystävänsä Lisa Connelly pistävät juonen alulle, kun he kyllästyvät Kentin jatkuvaan ahdisteluun ja psykologiseen sodankäyntiin. Mukaan liittyy lopulta myös muita nuoria, joista kaikilla ei kuitenkaan ole mitään tekemistä Kentin kanssa. He joutuvat kuitenkin huomaamaan, ettei murhaaminen ole kovin helppoa, kun ryhmä ei ole yhtenäinen eikä kunnon suunnitelmaa ole.
Käsikirjoittaja David McKenna veti nimensä pois elokuvan tuotantotiedoista, sillä Clark ei pitänyt hänen Hollywood-tyyppisistä ratkaisuistaan ja ohjasi lopulta vain kirjan pohjalta.
Bobby Kentin murha tapahtui vuonna 1993, mutta elokuvan tapahtumat sijoittuvat nykypäivään. Myöskään kaikki näyttelijät eivät muistuta esittämiään henkilöitä. Kent oli oikeasti iranilaissyntyinen, mitä ei kuitenkaan elokuvasta huomaa. Lopussa kerrotaan osallisille annetut tuomiot, mutta kaikki naispuoliset henkilöt ja Dzvirko on jo vapautettu. Puccion kuolemantuomio muutettiin lopulta elinkautiseksi hänen nuoren ikänsä ja olemattoman rikoshistoriansa vuoksi.
Venera 9
Venera 9 () oli neuvostoliittolainen avaruusluotain, joka laskeutui Venukseen osana Venera-ohjelmaa. Siihen kuului satelliitti ja laskeutuja, joka lähetti Maahan ensimmäiset kuvat toisen planeetan pinnalta. Venera 9 laukaistiin 8. kesäkuuta 1975 Proton-kantoraketilla.
Venera 9:n satelliittiosa asettui Venuksen kiertoradalla 20. lokakuuta. Sen tehtävä oli toimia laskeutujan tietoliikennelinkkinä sekä tutkia Venuksen ilmakehää. Laskeutuja osa irtautui satelliitista 20. lokakuuta ja laskeutui Venukseen 22. lokakuuta. Nestejäähdytteinen luotain toimi Venuksen pinnalla 53 minuuttia. Se painoi hiukan alle 5 kg.
Hietakari (Haukipudas)
Hietakari on matala, asumaton saari Oulun kaupungin vesialueella Perämerellä. Se sijaitsee Kotakarin länsipuolella, noin kolme kilometriä länsilounaaseen Virpiniemen merivartioasemalta.
Maannousun myötä syntynyt saari on pääosin matala, ainoastaan saaren itäpäässä maasto kohoaa viiteen metriin merenpinnan yläpuolelle. Saaren muut osat ovat matalaa lehtimetsän ja pensaikon peittämää maannousurantaa. Kieltolain aikaan saarta käytettiin salakuljetettavan pirtun kätköpaikkana muutamien muiden lähisaarten tavoin.
Saarelle tyypillisiä ovat rantahietikot. Eräs saaren maanomistajista on verrannut saaren etelärannan hiekkarantaa Nallikarin
hiekkarantaa. Hietakarin luonto on kaunista ja varsinkin pohjoisrannan korkeimpien kohtien maasto kulkukelpoista.
Maannousun seurauksena läheiset Rautaleton ja Löyhän saaret ovat kasvaneet kiinni Hietakariin. Oulun satamiin johtavan laivaväylän linjataulut sijaitsevat Löyhässä ja Rautaletossa. Saarella on veneilijöiden kesäasuntoja, joista suurin osa sijaitsee Löyhässä.
Iván Cervantes
Iván Cervantes (s. 2. toukokuuta 1982) on espanjalainen endurokuljettaja ja lajin nelinkertainen maailmanmestari. Enduro 1 -luokan maailmanmestaruuden hän voitti vuosina 2005 ja 2006 sekä Enduro 3 -luokan mestaruuden vuosina 2007 ja 2009.
Vuosina 1998 ja 1999 Cervantes voitti motocrossin junioreiden Espanjan mestaruuden. Hän siirtyi kuitenkin jo seuraavaksi kaudeksi isompaan sarjaan ja voitti 2000, 2002 ja 2003 kotimaansa 500-kuutioisten enduroiden mestaruuden. Kaudella 2003 hän sijoittui toiseksi nimenomaan 500-kuutioisten MM-sarjan loppupisteissä voitettuaan kaksi osakilpailua. Seuraavalla kaudella hän ajoi edelleen MM-sarjassa ja sijoittui pronssille loppupisteissä Enduro 3 -luokassa.
Kaudeksi 2005 Cervantes siirtyi Enduro 1 -luokkaan ja oli siellä täysin ylivoimainen voitettuaan 18 kilpailusta 14. Toiseksi tullut ranskalainen Marc Germain keräsi 88 pistettä vähemmän kuin mestaruuden voittanut Cervantes, joka voitti samana vuonna myös Espanjan E2-luokan mestaruuden. Seuraavalla kaudella Cervantesin tie mestariksi ei ollut yhtä helppo, mutta hän onnistui kuitenkin nousemaan mestaruuteen 54 pisteen erolla toiseksi MM-sarjassa tulleeseen Simone Albergoniin nähden, voitettuaan yhdeksän osakilpailua. Kauden lopussa Cervantes oli ehtinyt voittaa kaikkiaan 28 osakilpailua koko MM-sarjan ura mukaan lukien.
Mateus Tembe
Mateus Magassela Tembe (s. 5. tammikuuta 1974 Maputo, Mosambik) on mosambikilainen yrittäjä ja ohjaaja, joka on asunut Suomessa vuodesta 2000 lähtien.
Tembe on ollut mukana näyttelijänä ohjaajana, käsikirjoittajana ja muusikkona useissa teatteriproduktioissa Mosambikissa, Portugalissa ja Suomessa. Hän on perustanut synnyinmaassaan Mutxeko-nimisen teatteriryhmän ja ollut mukana perustamassa teatteriryhmää nimeltä M'beu. Hänen ansioluetteloonsa kuuluu myös toiminta musiikin ohjaajana Mutumbela Gogo- teatteriryhmässä. Hänet on palkittu parhaana ohjaajana Mosambikin pääkaupungissa Maputossa järjestettävällä Casa da Cultura do Alto Maé- festivaalilla.
Suomessa Mateus on osallistunut Kultu-projektiin ohjaamalla monikulttuurisia nuorten teatterityöpajoja Kulttuurikeskus Mimosassa Mikkelissä. Lisäksi hän on ohjannut kulttuurikeskus Caisassa teatteriesityksen, joka valittiin sittemmin parhaaksi esitykseksi kansainvälisellä rasisminvastaisella festivaalilla Italiassa. Hän on myös näytellyt Muhammed Turakaista Jari Tervon kirjoittamassa ja Mikko Matilan ohjaamassa MTV3-kanavalla nähdyssä "Mogadishu Avenue" –sarjassa vuonna 2006. Syksyllä 2008 Tembe esiintyi MTV3:n sarjassa "Tukka auki".
Holidays in Eden
Holidays in Eden on Marillionin vuonna 1991 julkaistu kuudes studioalbumi. Se on toinen levy, jolla laulajana toimii Steve Hogarth, ja useat fanit pitävät sitä aiempia heikompana, koska se on tyylillisesti lähempänä valtavirtaa kuin aiemmat. Holidays in Eden sävellettiin lähes vuoden kestäneen Seasons End -kiertueen jälkeen. Vaikka yhtye selvästi tavoitteli albumilla suuremman yleisön suosiota, se ei pärjännyt listoilla Fishin aikaisille albumeille.Vuoden 1998 uudelleenjulkaisulla on lisäksi seuraavat kappaleet toisella levyllä:
Jukka Backlund
Jukka Henri Kristian Backlund (30. joulukuuta 1982Helsinki) on suomalainen äänilevytuottaja.
Backlundin vuonna 2005 Sunrise Avenue -yhtyeelle tuottama albumi On the Way to Wonderland on kansainvälisesti myydyin suomalaisen yhtyeen esikoisalbumi rikottuaan platinarajan useassa Euroopan maassa. Muusikkona hän on tunnettu mm. Killerin ja Sunrise Avenuen livekokoonpanoista. Jukka Backlundin säveltämiä ja tuottamia kappaleita on julkaistu ympäri maailmaa. Samu Haberin kanssa sävelletty Fairytale Gone Bad oli euroopanlaajuinen hitti, joka palkittiin vuonna 2007 mm. parhaana suomalaisena kappaleena. Vuonna 2011 Jukka Backlund perusti veljensä Tapion ja Petteri Sariolan kanssa yhtyeen nimeltä Dead Sirius 3000, joka julkaisi esikoisalbuminsa 2013.
Backlund on opiskellut jazzmusiikkia Sibelius-Akatemiassa.
Jukka Backlundin isä oli jazzmuusikko Kaj Backlund.
Jukka Backlund on vaikuttanut muun muassa seuraavilla suomalaisilla äänitteillä:
Seinäjoen Jalkapallokerho-juniorit
Seinäjoen Jalkapallokerho-juniorit (SJK-juniorit) on seinäjokinen jalkapalloseura, joka vastaa Seinäjoen Jalkapallokerhon junioritoiminnasta.
Seuran alkuperäinen nimi oli Törnävän Pallo-55 (TP-55), mistä 1990-luvulta alkaen käytettiin myös lyhennettä TP-Seinäjoki. Seura pelasi kaudella 1997 Suomen korkeimmalla sarjatasolla Veikkausliigassa. Jalkapallon lisäksi seuran valikoimaan on aikoinaan kuulunut koripallo.
Seinäjoen Törnävällä vuonna 1955 perustettu Törnävän Pallo-55 nousi useiden alasarjakausien jälkeen II divisioonaan kaudeksi 1987. Ensimmäisellä kaudellaan seura sijoittui toiseksi I divisioonaan nousseen Jaron jälkeen. TP-55 nousi I divisioonaan kaudeksi 1990, missä se pelasi neljä kautta ennen putoamista. Kauden 1993 jälkeen seura otti käyttöön nimen TP-Seinäjoki.
Kaudeksi 1996 TP-Seinäjoki nousi takaisin Ykköseen (aik. I divisioona) ja heti seuraavaksi kaudeksi Veikkausliigaan voittamalla karsinnassa Hangö IK:n yhteismaalein 8–2. Näillä kausilla TP-Seinäjokea valmensi seuraa myös pelaajana edustanut Keith Armstrong, joka ei kuitenkaan seurannut seuraa liigaan, vaan siirtyi samaan aikaan Ykköseen pudonneeseen Valkeakosken Hakaan. Veikkausliigassa seura pelasi ainoastaan kauden 1997. TP-Seinäjoki jäi sarjan toiseksi viimeiseksi ja putosi Ykköseen hävittyään liigakarsinnassa Pallokerho-35:lle yhteismaalein 7–5. Liigakauden aikana tehtiin seuran yleisöennätys, kun Seinäjoen keskuskentällä Turun Palloseuraa vastaan pelattua ottelua oli seuraamassa 3 620 katsojaa.
Liigasta putoamisen jälkeen TP-Seinäjoki pelasi Ykkösessä kaudet 1998–2002 ja Kakkosessa 2003–2007. Vuonna 2007 TP-Seinäjoki ja niin ikään Kakkosessa pelannut paikallisvastustaja Sepsi-78 päättivät yhdistää edustusjoukkueensa uuden seuran Seinäjoen Jalkapallokerhon alaisuuteen. Vanhat seurat jatkoivat pääasiassa junioriseuroina, mutta niiden oli mahdollista jatkaa myös edustusjoukkuetoimintaa alemmilla sarjatasoilla. TP-Seinäjoki pelasikin kaudet 2008–2009 Nelosessa.
Huhtikuussa 2012 seura muutti nimensä muotoon Seinäjoen jalkapallokerho-juniorit, josta käytetään lyhennettä SJK-juniorit.
TP-Seinäjoen B-juniorit voittivat SM-sarjassa hopeaa kaudella 2006 ja pronssia kaudella 2009. Hyvästä juniorityöstään seura onkin saanut Nuoren Suomen sinettiseuran luokituksen. Seuran kasvatteja ja muita seuran kautta liigaan nousseita pelaajia ovat muun muassa Mikael Muurimäki, Toni Lehtinen, Jyri Hietaharju, Janne Salli, Jyrki Saranpää, Chris Cleaver, Lasse Männikkö, Ville Pajula ja Janne Ahola.
Seura on pelannut muutaman kauden myös Futsal-liigassa. Osan kausista se pelasi nimellä TP-Seurahuone. Myöhemmin TP-Seurahuone muutti Kokkolaan, jossa se toimii nykyään nimellä TP-Kaarle.
Edustusjoukkue
Juniorit
Sojuz 24
Sojuz 24 oli Neuvostoliiton Sojuz-lento Saljut 5 -avaruusasemalle.
Laukaisu tapahtui Baikonurin kosmodromilta 7. helmikuuta 1977 ja paluu noin 18 vuorokautta myöhemmin, 27. helmikuuta 1977. Lennon radiokutsu oli Terek (Терек).
João Rodrigues Cabrilho
João Rodrigues Cabrilho (espanjaksi Juan Rodríguez Cabrillo; 1499 – 3. tammikuuta 1543) oli tutkimusmatkailija, joka purjehti ensimmäisenä eurooppalaisena nykyisen Kalifornian rannikkoa pitkin Pohjois-Amerikassa.
Vuosisatoja on kiistelty, oliko Cabrilho portugalilainen vai espanjalainen, sillä hänen synnyinpaikastaan ei ole selvyyttä. Antonio de Herrera y Tordesillasin kirja vuodelta 1615 viittaa häneen portugalilaisena, mutta ei mainitse tiedon lähdettä. Vuonna 2015 löydetty maininta oikeudenkäyntimuistiinpanoista vuodelta 1532 puolestaan viittaa Cabrilhon olleen kotoisin Palma de Micergilion kylästä Córdobassa, Espanjassa.
Sojuz 25
Sojuz 25 oli Neuvostoliiton Sojuz-lento Saljut 6 -avaruusasemalle.
Laukaisu tapahtui Baikonurin kosmodromilta 9. lokakuuta 1977 ja paluu noin 2 vuorokautta myöhemmin, 11. lokakuuta 1977. Lennon radiokutsu oli Fotoni (Фотон). Lennon oli ennustettu olevan pidempi, mutta se keskeytyi, koska telakointi Saljut 6 -avaruusasemalle epäonnistui.
Laatokannorppa
Laatokannorppa eli laatokanhylje ("Pusa hispida ladogensis", aiemmin "Phoca hispida ladogensis") on norpan alalaji, jota elää vain Laatokan järvessä Venäjällä. Niitä on noin 2 000–3 000 yksilöä. Tärkeimmät elinalueet sijaitsevat pohjoisella Laatokalla Sortavalan ja Valamon saaristossa.
Aikuinen laatokannorppa on noin 150 senttimetriä pitkä ja painaa 60–70 kilogrammaa. Kuutit ovat syntyessään 50–60 senttimetriä pitkiä ja painavat 4–5 kilogrammaa. Naarasnorpat saavuttavat sukukypsyyden 4–5-vuotiaana ja urosnorpat 6–7-vuotiaana. Kuutit syntyvät helmi–maaliskuussa. Norppien elinikä on noin 30–35 vuotta.
V. C. Andrews
Cleo Virginia Andrews (6. kesäkuuta 1923 – 19. joulukuuta 1986), usein vain V. C. Andrews tai Virginia C. Andrews, oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hänen kirjoissaan yhdistyy goottikauhu ja perhekronikka. Tyypillisiä juonenkäänteitä ovat insesti sisarusten välillä, ja kehitystarina rääsyistä rikkauksiin. Andrewsin kuoleman jälkeen kuolinpesä palkkasi haamukirjailijan (Andrew Neiderman) jatkamaan teossarjoja.
V. C. Andrewsilta on ilmestynyt kaikkiaan yli 60 romaania, joita on käännetty 22 kielelle.
Kirjan "Pimeyden kukat" ("Flowers in the Attic") pohjalta on tehty elokuva vuonna 1987, mutta vuosina 2014 ja 2015 Lifetime tuotti Dollanganger-sarjasta neljä elokuvaa, jokaisesta kirjasta.
Andrew Neiderman
Andrew Neiderman (s. 1940) on yhdysvaltalainen romaanikirjailija. Hänestä tuli V. C. Andrewsin haamukirjailija tämän kuoleman jälkeen 1986.
Neiderman tunnetaan romaanistaan "Paholaisen asianajaja" ("The Devil's Advocate", 1997), josta tehtiin elokuvaversio.
Sojuz 26
Sojuz 26 oli Neuvostoliiton Sojuz-lento Saljut 6 -avaruusasemalle.
Laukaisu tapahtui Baikonurin kosmodromilta 10. joulukuuta 1977 ja paluu noin 96 vuorokautta myöhemmin, 16. tammikuuta 1978. Lennon radiokutsu oli "Taimyr" (Таймыр).
Laukaisu
Paluu
Richard Frey
Richard Karl Hjalmar Frey (1. toukokuuta 1886 Helsinki – 7. tammikuuta 1965 Helsinki) oli suomalainen hyönteistutkija. Hän toimi Helsingin yliopiston eläinmuseossa entomologian osaston johtajana 1919–1955 ja sai professorin arvonimen vuonna 1951. Frey tutki erityisesti kaksisiipisiä ja keräsi aineistoa muun muassa Madeiran ja Kap Verden saarilta.
Hän julkaisi Carl August Lundströmin 10-osaisen hyönteisiä käsittelevän julkaisun viimeisen osan Lundströmin kuoleman jälkeen.
Munakari (Eurajoki)
Munakari on saari Olkiluodon pohjoispuolella Eurajoen kunnassa. Saari on muuttolintujen levähdys- ja pesimispaikka, josta se on saanut linnunmuniin viittaavan nimensä.
Saarella sijainneen vuonna 1885 rakennetun Aarne ja Martti Suomisen kalastajatorpan esineistöä on nähtävillä Eurajoen maatalousmuseossa. Suomiset eli "Munakarin veljekset" asuivat saarella ja kalastivat sieltä käsin.