hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Torino FC
Torino Football Club on torinolainen jalkapalloseura, joka pelaa Italian korkeimmalla sarjatasolla Serie A:ssa. Seuran perustivat muutamat Juventuksen jäsenet vuonna 1906 nimellä "Associazione Calcio Torino". Jäsenet eivät olleet tyytyväisiä Juventukseen, joten he perustivat oman seuran. Uuteen seuraan liittyi kaksi vanhempaa torinolaisseuraa "Internazionale Torino" ja "Unione Sportiva Torinese". Joukkueen nimi muuttui vuonna 1970 "Torino Calcioksi", ja nykyinen nimi otettiin käyttöön vuonna 2005. Seuran lempinimiä ovat muun muassa "Granata" (seuran tunnusvärin mukaan) ja "Il Toro" (härkä).
Torino FC:n ensimmäinen Scudetto tuli kaudella 1927–1928, mutta seuran varsinainen kulta-aika osui 1940-luvulle, jolloin se voitti viisi Italian mestaruutta. Tuota kulta-ajan joukkuetta kutsutaan "Grande Torinoksi". Silloista kokoonpanoa pidetään yhtenä Serie A:n historian parhaista. Kaikki Grande Torinon pelaajat yhtä lukuun ottamatta kuolivat Supergan lento-onnettomuudessa vuonna 1949.
Kauden 2004–2005 päätteeksi Torino Calcio varmisti nousun Serie A:han FC Messina Peloron kanssa. Italian Jalkapalloliitto "FIGC" ei kuitenkaan päästänyt seuroja Serie A:han niiden talousvaikeuksien vuoksi. FC Messina Peloron protesti meni siviilioikeudessa läpi, Torino Calcion ei. Niinpä Torino Calcion olemassolo oli vaakalaudalla. Italiassa on kuitenkin sääntö, jonka mukaan lopettavan seuran luonnollinen jatkaja saa aloittaa sarjapykälää alempaa. Niin syntyi organisaatio nimeltä Torino FC, joka aloitti suoraan Serie B:stä, koska Torino Calcio olisi noussut Serie A:han. Torino FC nousi heti ensimmäisen Serie B -kauden jälkeen Serie A:han, jossa se pelasi kolme kautta ennen putoamistaan takaisin kakkostasolle keväällä 2009. Se nousi Serie A:han jälleen keväällä 2012.
Seura on voittanut Italian mestaruuden seitsemän kertaa, joista viimeisin kaudella 1975–1976 ja Italian Cupin viisi kertaa, joista viimeisin kaudella 1992–1993. Paras saavutus eurokentillä on UEFA Cupin finaali 1991–1992, jossa se kuitenkin hävisi Amsterdamin AFC Ajaxille.Grande Torino (1940-luvun menestysjoukkue)Muita
Fredrik Wilhelm Knoblock
Fredrik Vilhelm Knoblock (23. toukokuuta 1806 Kristiansund, Norja – 17. heinäkuuta 1874 Muoniovaara, Ruotsi) oli Lapin ensimmäisiä ornitologeja ja Muoniovaaran ensimmäisen talon rakentaja. Knoblockin vaimo oli muoniolaissyntyinen Mathilda Adolfina, omaa sukua Kolström (16. elokuuta 1798 - 22. joulukuuta 1874).
Knoblock toimi englantilaisen ornitologi John Wolleyn apulaisena neljän vuoden ajan auttaen tätä linnunmunien keräilyssä. Hän maalasi myös Muonion kirkon ensimmäisen alttaritaulun, joka nykyään on restauroituna esillä kirkossa.
Knoblockin poika Ludvig Matias (1836 Muoniovaara – 1893 Tornio) toimi nuorena John Wolleyn oppaana ja asiamiehenä.
Vlad Tepes (yhtye)
Vlad Tepes on Ranskan Brestissä vuonna 1992 perustettu black metal -yhtye. Vlad Tepes oli yksi legendaarisen ranskalaisen underground black metal -piirin Les Légions Noiresin (Mustien Legioonien) keskeisiä jäseniä ja myös ainoita jotka saavuttivat aikanaan pientä maailmanlaajuista suosiota. Vlad Tepes julkaisee yhä musiikkia, mutta materiaali on rajoitettu vain lähimmille yhteyshenkilöille.
Marko Tuomainen
Marko Tuomainen (s. 25. huhtikuuta 1972 Kuopio) on entinen suomalainen jääkiekkoilija. Tuomainen oli pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Pelaajauran jälkeen hän on toiminut valmentajana. Kaudella 2017–2018 Tuomainen on Kalevan Pallon apuvalmentaja.
Tuomainen aloitti uransa Kuopion Kalpassa, jossa debytoi SM-liigassa kaudella 1989–1990. Vuosina 1991–1995 hän pelasi Pohjois-Amerikan NCAA-yliopistosarjan joukkueessa Clarkson University Golden Knights ja oli mukana nuorten MM-kisoissa 1992. Vuonna 1992 Edmonton Oilers varasi Tuomaisen NHL:ään yhdeksännellä kierroksella varausnumerolla 205. Edmontonissa Tuomainen pelasi kuitenkin vain neljä ottelua kaudella 1994–1995 ja seuraavat vuodet kuluivatkin AHL:ssä Cape Breton Oilersissa ja Hamilton Bulldogsissa.
Kaksi seuraava kautta Tuomainen pelasi Suomessa HIFK:ssa ja nousi samalla maajoukkueen vakiomiehistöön. Tuomainen oli mukana MM-kisoissa 1998, 1999 ja 2000. Näistä kahdessa ensimmäisessä Tuomainen oli voittamassa MM-hopeaa ja vuoden 2000 kisoissa pronssia. Vuoden 1999 MM-kisoista Tuomainen muistetaan ratkaisumaalistaan jatkoajalla välierässä Ruotsia vastaan. SM-liigassa kaudella 1998–1999 Tuomainen oli jäähytilaston ykkönen (173 jäähyminuuttia). Samalla kaudella Karjala-turnauksessa hänet valittiin turnauksen parhaaksi hyökkääjäksi ja Sweden Hockey Gamesissa all stars -miehistöön.
Vuoden 1999 hyvin sujuneiden kisojen jälkeen (12 ottelua, neljä maalia ja kaksi syöttöä) Tuomainen palasi NHL:ään, nyt Los Angeles Kingsiin. Kaudesta 1999–2000 muodostui Tuomaisen NHL-uran paras: 63 ottelussa 9 maalia ja 8 maalisyöttöä, sekä yksi playoffs-ottelu. Seuraavalla kaudella peliaikaa ei juuri löytynyt ja pääosa kaudesta kului AHL:n Lowell Lock Monstersissa, jossa syntyi 59 ottelussa 28 maalia ja 39 syöttöä. Kaudella 2001–2002 Tuomainen oli mukana vain yhdessä NHL-ottelussa, uusi seura oli New York Islanders. Muuten kausi meni farmissa AHL:n Bridgeport Sound Tigersissa (76 ottelua, 11 maalia ja 34 syöttöä).
Kaudella 2002–2003 Tuomainen palasi SM-liigaan, tällä kertaa Espoon Bluesiin, jossa hän pelasi kaksi kautta. Vuodet 2004–2009 hän pelasi Sveitsissä. Joukkueina olivat Lausanne HC, SCL Tigers (Langnau), EHC Biel ja SC Langenthal. Kauden 2009–2010 Tuomainen pelasi Italiassa ja seuraavan kauden 2010–2011 Mestiksen KooKoossa. Tuomainen ei pelannut missään kauden 2011–2012 alussa, mutta harjoitteli ahkerasti Mestis-joukkueen mukana. Tammikuussa hän teki ottelukohtaisen sopimuksen Mestiksen Kiekko-Vantaan kanssa. Hän pelasi kevään aikana yhteensä 15 ottelua Mestiksen runkosarjassa ja pudotuspeleissä. Ottelut jäivät hänen aktiiviuransa viimeisiksi, sillä hän ilmoitti kauden jälkeen lopettavansa uransa. Tuomainen ilmoitti kuitenkin jatkavansa Kiekko-Vantaassa apulaisvalmentajana.
Wikipedian kritiikki
Wikipedian kritiikki on Wikipedian kohtaamaa arvostelua luotettavuuden puutteesta ja sen asemasta lähdeteoksena on kiistelty. Arvostelijoiden mukaan Wikipedian luonne tekee siitä haavoittuvan. Wikipediassa käytettyjä lähteitä on arvosteltu epäilyttäviksi. On myös todettu, että neutraalin näkökannan käytännöstä huolimatta tietosanakirjan suhtautuminen tiettyihin asioihin on vääristynyt.
Tunnetuimmassa tapauksessa yhdysvaltalainen John Seigenthaler, Sr. löysi Wikipediasta itsestään artikkelin, jossa väitettiin perättömästi hänen osallistuneen John ja Robert Kennedyn salamurhiin. Tätä virhettä ei ollut huomattu artikkelissa neljään kuukauteen. Artikkelien tarkkailu on kuitenkin parantanut huomattavasti Wikipedian luotettavuutta sen alkuajoista, väärä tieto poistetaan yleensä nopeasti. Joskus tätäkin voidaan kiertää, kuten teki opiskelija Shane Fitzgerald, joka kirjoitti maaliskuussa 2009 kuolleen Maurice Jarren sanoneen, että hänen koko elämänsä on ollut yksi pitkä soundtrack. Lausuma poistettiin, mutta se ehti olla Wikipediassa vuorokauden, jona aikana lukuisat lehdet, jotka hakivat uutisointiinsa Jarresta tietoja, ehtivät lainata sitä. Fitzgerald kertoi halunneensa osoittaa, miten paljon toimittajat luottavat nykyään internetiin tiedonlähteenä.
Wikipedian toinen perustaja Larry Sanger on perustanut palvelun nimeltä "Citizendium", jonka tasalaatuisuudesta pyritään varmistumaan sillä, että valtuutetuiksi asiantuntijoiksi nimetyt henkilöt tarkistavat palvelun tiedot. Sanger itse on arvostellut Wikipediaa antielitistisyydestä ja asiantuntijuuden halveksinnasta.
Wikipedia Watch -niminen kriittinen sivusto syyttää Wikipediaa siitä, että sillä on merkittävä, ansaitsematon vaikutus siihen, mikä käy tiedosta. Encyclopaedia Britannican päätoimittaja Dale Hoiberg on arvostellut Wikipedian tiedon satunnaista ja epätasaista jakautumista, mikä johtuu kirjoittajien vapaudesta kirjoittaa haluamistaan aiheista. Myös Wikipedian teknistä luotettavuutta on pidetty huonona.
Yliopistomaailman suhtautuminen Wikipediaan on pysynyt monilta osin ristiriitaisena. Monissa yliopistoissa kehotetaan opiskelijoita pidättäytymään Wikipedian käytöstä. Joidenkin asiantuntijoiden mukaan oikea ratkaisu on pidättäytyä Wikipedian muokkaamisesta, kun taas toisten mukaan paras tapa on liittyä mukaan ja pyrkiä puuttumaan mahdollisiin ongelmiin sisältä käsin.
Olli Hyvärinen
Olli Hyvärinen (s. 4. syyskuuta 1958, Järvenpää) on helsinkiläinen kirjailija. Hän esikoisteoksensa romaani "Risa Paha" ilmestyi vuonna 2001. Kahden romaanin lisäksi Hyvärinen on julkaissut runoja, näytelmiä, esseitä, aforismeja ja novelleja.
Hyvärisen tekstejä on julkaistu myös antologioissa ja lehdissä (mm. Kerberos, Kirjailija, Kulttuurivihkot, Parnasso). Hän sai toisen palkinnon Nuoren Voiman Liiton kirjoituskilpailun runosarjassa 1978 ja toisen palkinnon Työväen sivistysliiton Helsingin Opintojärjestön runokilpailussa 2001. Hyvärisen aforismikokoelma "Vielä kerran tulee toisenlainen aika" valittiin Vuoden aforismikirja 2006:ksi. Vuonna 2007 Hyvärinen palkittiin Vuoden Kiila -palkinnolla. Vuonna 2016 hän sai toisen palkinnon Suomen aforismiyhdistyksen ja Tieteen päivien järjestämässä tiedeaforismikilpailussa.
Hyvärinen on Suomen Kirjailijaliiton jäsen. Hän harrastaa muun muassa shakkia sekä venäjän ja arabian kieltä.
Pauli Luoma
Pauli Luoma (s. 12. heinäkuuta 1968, Turku) on suomalainen kirjailija.
Luoma debytoi runoilla vuonna 1998 Varsinais-Suomen taidetoimikunnan Reviiri-antologiassa. Hän on julkaissut kolme aforismikokoelmaa. Hän kirjoittaa myös fragmentteja (pienoisesseitä), joita on julkaistu Voima- ja Kerberos-lehdissä ja kokoelmassa Apinahäkkiteoriat, sekä sketsejä.
Rachelle Boone-Smith
Rachelle Boone-Smith (s. 30. kesäkuuta 1981, Norfolk, Virginia) on yhdysvaltalainen pikajuoksija.
Boone-Smith osallistui ensimmäisiin arvokisoihinsa Budapestin sisäratojen MM-kisoissa 2004, jolloin hän karsiutui 200 metrin juoksun välierissä ajalla 23,53. Helsingin MM-kisoissa 2005 hän voitti matkalla hopeaa ajalla 22,31. Vuonna 2006 hän voitti 200 metrillä Yhdysvaltojen mestaruuden.
Malmin kirjakauppa
Malmin kirjakauppa oli vuonna 1926 perustettu kirjakauppa Helsingin Malmilla. Kauppa lopetti toimintansa toukokuun lopulla 2011, ja sen omistajat Helena ja Esko Kauppila jäivät eläkkeelle.
Kaupan perusti Lyydia Möller, joka oli teollisuusneuvos K. A. Weisteen kolmas puoliso. Kauppa sijaitsi niin sanotun vanhan KOP:n talon asemanpuoleisessa huoneessa. Vuonna 1932 Toivo Kauppila, joka aiemmin oli toiminut Kalajoen osuuskaupassa myymälänhoitajana, osti yrityksen, ja se muutti niin sanottuun Lampisen taloon osoitteeseen Päätie 5. Kauppa siirtyi hänen poikansa Esko Kauppilan hallintaan 1970. Osuuspankki rakennutti Kirkonkyläntie 11 liikerakennuksen, josta vuonna 1970 vapautui 50 neliön liikehuone. Tähän liiketilaan Malmin kirjakauppa muutti, ja 8. helmikuuta 1970 pidettiin liikkeen avajaiset. Liiketilojen ahtauden vuoksi lähitalojen kellareita vuokrattiin liikkeen varastotiloiksi. 
Aluekeskus valmistui nykyiselle paikalleen noin 1986. Myymälä siirtyi entisiin Osuuspankin tiloihin, ja sen pinta-ala kolminkertaistui. Kaupan verkkosivujen ensimmäinen versio avattiin 13. toukokuuta 1999. Uudet parannetut verkkosivut otettiin käyttöön elokuussa 2003.
Lopettamisen taustalla oli omistajien mukaan jättimarkettien aiheuttama hintapaine. Esko Kauppilan oli ollut tarkoitus jatkaa 70-vuotiaaksi, mutta tiloista tuli ostotarjous "josta ei voinut kieltäytyä".
Beelzebub
Beelzebub tai Beliar, (Ba‘al Zebūb tai Ba‘al Zəvūv, hepreaksi בעל זבוב), oli filistealaisten kaupungissa Ekronissa palvottu jumala. Hänet mainitaan Vanhassa testamentissa nimellä "Baal-Sebub" (2. Kun. 1: 3) ja Uudessa testamentissa nimellä "Beelsebul" (mm. Matt. 10: 25).
Muinaisuudessa polyteistisen seemiläisjumalan Baalin ja Beelzebubin välillä oli eroa vain vähän tai ei lainkaan. Monoteistinen juutalainen viittaus Baaliin oli lähes varmasti halventava, ja muuttui muiden nimitysten ohella tarkoittamaan Saatanaa.
Alun perin Ba‘al Zebūl saattoi tarkoittaa 'ylhäistä ruhtinasta'. Zebūb tarkoittaa hepreassa 'kärpästä', ja Ba‘al Zebūl on väännetty pilkkamuotoon Ba‘al Zebūb 'kärpästen herra'.
Sulfonaatti
Sulfonaatti on ioni, jonka yleinen rakenne "R"SOO, missä "R" on jokin orgaaninen ryhmä. Sulfonaatit ovat sulfonihapon, "R"SOOH konjugaattiemäksiä. Termiä sulfonaatti käytetään myös sulfonihapon estereistä, "R"SOO"R".Edellä mainittuja termejä käytetään suoloista, estereistä ja anioneista.
Visual Radio
Visual Radio on Nokian rekisteröimä tavaramerkki. Visual Radio () tarkoittaa visuaalisen kuvasisällön lisäämistä audioradiolähetyksen sekaan. Nokia on sisällyttänyt tämän tekniikan joihinkin analogisia FM-lähetyksiä tukeviin matkapuhelimiinsa. Näitä ovat esimerkiksi Nokia 3230, Nokia 7710, Nokia N70, Nokia N80, Nokia N91, Nokia N95, Nokia E51, Nokia E71 ja Nokia 6270.
Suomessa Visual Radio -palvelua on Iskelmällä (id iskelma), Voicella (id voice) ja Suomi Popilla (id suomipop).
Bestial Devastation
Bestial Devastation on brasilialaisen thrash metal -yhtye Sepulturan EP ja ensimmäinen studiojulkaisu vuodelta 1985.
EP nauhoitettiin kasiraiturilla ja miksattiin kahdessa päivässä elokuussa 1985. Kappaleen "The Curse" lauluraidan tulkitsi yhtyeen silloinen ystävä Wagner Lamounier. "Bestial Devastation" julkaistiin alun perin täyspitkän albumin A-puolena kustannussyistä. Levy-yhtiö Cogumelo Recordsin toisen artistin, Overdosen, EP oli albumin B-puoli.
Ostettuaan kaikki oikeudet Sepulturan kolmeen ensimmäiseen albumiin Roadrunner Records julkaisi "Bestial Devastationin" myöhemmin CD:nä, uudelleenpakattuna ja -masteroituna yhdessä "Morbid Visions" -albumin kanssa.
Varaani (albumi)
Varaani on J. Karjalainen ja Mustat Lasit -yhtyeen albumi, joka on julkaistu vuonna 1986.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut J. Karjalainen ja sovittanut Jukka Tuovinen, ellei toisin mainita. paitsi A5 säv. ja sov. J. Karjalainen, Mikko Kivikari ja Janne Haavisto.
A-puoli
B-puoliC-kasetin (POKS 68) kansilehti
Asus
ASUSTeK Computer Inc., kutsutaan yleensä nimellä ASUS ja Kiinassa Huáshuò, on taiwanilainen tietotekniikka- ja elektroniikkateollisuusyritys, joka valmistaa muun muassa emolevyjä, näytönohjaimia ja kannettavia tietokoneita. Asus oli emolevyjen markkinajohtaja noin 40 prosentin osuudellaan vuonna 2008, jolloin se myi yli 24 miljoonaa emolevyä. Joulukuussa 2009 yhtiön kerrottiin lopettavan emolevyjen valmistuksen, mutta ASUS-nimen käyttö tuotemerkkinä jatkunee valmistuksen päättymisen jälkeenkin.
Yhtiöllä on toimipaikkoja Hollannissa, Kiinassa, Saksassa, Itävallassa, Yhdysvalloissa, Aasiassa, Taiwanissa ja Suomessa.
Asuksen liikevaihto oli yhtiön ilmoittaman mukaan vuoden 2009 huhtikuussa 390 miljoonaa dollaria. Edelliseen kuukauteen verrattaessa nousua oli 2,9 %. Vuotta aiempaan ajankohtaan verraten liikevaihto notkahti 15,5 prosenttiyksikköä. Ensimmäisellä vuosineljänneksellä Asuksen liikevaihto on ollut 1,42 miljardia dollaria. Asuksen liikevaihto supistui edellisvuoden vastaavaan ajankohtaan verraten 23,8 prosenttia.
Yhtiö lisensoi tekniikkaa suoritinvalmistajilta, kuten AMD:ltä, Inteliltä ja Nvidialta, ja valmistaa tuotteita, kuten emolevyjä ja näytönohjaimia.
Muita tuotteita ovat muun muassa tietokonenäytöt ja kannettavat tietokoneet.
Morbid Visions
Morbid Visions on brasilialaisen thrash metal -yhtye Sepulturan ensimmäinen täyspitkä albumi ja toinen studiojulkaisu, joka nauhoitettiin ja miksattiin seitsemässä päivässä yhtyeen kotikaupungissa Belo Horizontessa elokuussa 1986.
Sepulturan musiikkityyli kahdella ensimmäisellä julkaisulla on vahvasti death metal -vaikutteista. "Morbid Visionsin" sanoitukset ovat jopa koomisella tavalla saatananpalvontaa sivuavia seuraten Venomin ja Celtic Frostin viitoittamaa tietä. Eräs syy tähän oli pääsanoittajana toimineen Max Cavaleran täydellinen kielitaidottomuus – 17-vuotias brasilialaisnuorukainen osasi ainoastaan äidinkieltään portugalia. Myöhemmillä albumeilla Sepultura-muusikkojen aikuistuessa musiikin teemat siirtyivät kohti politiikkaa ja yhteiskuntakritiikkiä. Erityisesti Max Cavalera kehittyi sekä muusikkona että sanoittajana.
"Morbid Visionsin" tuotantoarvot ovat alhaiset – ajan hengen mukaan death metal -soundi on tunkkainen, hiomaton ja Cavaleran murinasta saa tuskin selvää. Musiikin historian näkökulmasta tuotannollisia arvoja merkittävämpää albumissa on death- ja thrash metalille olennainen vimma, joka taltioitui myös Sepulturan myöhemmille menestysalbumeille "Beneath the Remains" ja "Arise".
Ostettuaan kaikki oikeudet Sepulturan kolmeen ensimmäiseen albumiin Roadrunner Records julkaisi "Morbid Visionsin" myöhemmin CD:nä, uudelleenpakattuna ja -masteroituna yhdessä "Bestial Devastation" -EP:n kanssa.
Danske Bank
Danske Bank A/S on tanskalainen pankki. Se perustettiin 5. lokakuuta 1871 Kööpenhaminassa nimellä "Den Danske Landmandsbank, Hypothek- og Vexelbank i Kjøbenhavn". Danske Bank on ollut pitkään Tanskan suurin pankki. Taseensa perusteella (527,53 mrd. USD) pankki luokiteltiin vuonna 2015 maailman 51. suurimmaksi julkisesti noteeratuksi pankiksi.
1990-luvun puolivälistä lukien se on laajentunut myös muihin Pohjoismaihin. Pankin palveluksessa työskentelee noin 23 000 henkilöä. Suomessa Danske Bank osti 9. marraskuuta 2006 Sampo Pankin Sampo-konsernilta 4,05 miljardilla eurolla.
Suomessa Danske Bank on markkinaosuudella mitattuna kolmanneksi suurin pankki tai pankkiryhmä. Sen osuus Suomen talletuksista oli 13 % ja lainoista 10 % vuonna 2016.
Danske Bank on pitkään ollut yksi Tanskan suurimmista pankeista noin 30 % markkinaosuudellaan, mutta hankittuaan BG Bankin sillä on nyt noin 51 %:n markkinaosuus. 1990-luvulta lähtien se on laajentanut toimintojaan Tanskan ulkopuolelle muualle Pohjois-Eurooppaan.
Danske Bank Group on kasvanut useiden yrityskauppojen myötä. Ensimmäinen tapahtui vuonna 1990, kun yritys liittyi kilpailijoihinsa Handelsbankeniin (jota ei tule sekoittaa nykypäivän Handelsbankeniin) sekä Provinsbankeniin. Tätä seurasi Danican osto vuonna 1995 (Danica nimettiin Danica Pensioniksi vuonna 1999) ja fuusioituminen BG Bankin ja Realkredit Danmarkin kanssa vuonna 2001. Danske Bank osti vuonna Northern Bankin Pohjois-Irlannista ja National Australia Bankin omistaman National Irish Bankin Irlannista, jotka olivat yhtiön ensimmäiset retail-toimintojen hankinnat Pohjoismaiden ulkopuolelta. Vuonna 2006 Danske Bank hankki Sampo Pankin Sampo-konsernilta, jolloin yhtiö sai kassaliikennettä hoitavia yksiköitä myös Virosta, Latviasta sekä Liettuasta. Lisäksi kaupassa saatiin edustusto Venäjältä. Danske Bank Groupilla on myös yrityspalvelupisteitä Hampurissa, Puolassa sekä Lontoossa. Näiden lisäksi Luxemburgissa toimii vip-yksityishenkilöiden asiakkuuksista huolehtiva yksikkö.
15. marraskuuta 2012 kaikki Danske Bank -konsernin alaisten pankkien nimet muutettiin yhden ja saman toiminimen, Danske Bankin, alle. Danske Invest ja Danske Capital eivät muuttaneet nimiään. Paikallisten pankkien entiset nimet maittain olivat:
Danske Bank Groupin strategiassa kaikki yrityksen toiminnot tehdään yhden it-alustan päällä. Tällä pyritään saavuttamaan liiketoimintaetu nopean rahaliikenteen muodossa pienemmin kustannuksin asiakkaille.
Pankin konserniin kuuluu myös sijoitusrahastoja tarjoava yhtiö Danske Invest.
Toimitusjohtajana toimii Thomas F. Borgen. Hallituksen puheenjohtajana toimii Ole Andersen.
Pankin omistus on jakautunut kansallisuustaustoittain seuraavasti:Suurimmat osakkeenomistajat:Tanska tutkii Danske Bank:a rahanpesuepäilyistä. Financial Times -lehden mukaan 9/2018 Danske Bankin Viron-yksikön läpi kulki vuonna 2013 venäläistä rahaa noin 30 miljardin dollarin arvosta. Pankin epäillään osallistuneen Venäjän turvallisuuspalvelun FSB:n ja presidentti Vladimir Putinin sukulaisten rahanpesuun.
Danske Bankin pääjohtaja lopetti marraskuussa 2018. Danske Bank on kierrättänyt maksuliikennettä Viron konttorin kautta 200 miljardin euron arvosta.
Aivar ja Ülo Voitka
Veljekset Aivar Voitka (s. 17. maaliskuuta 1967) ja Ülo Voitka (s. 7. lokakuuta 1968) olivat virolaisia anarkisteja, jotka pakenivat vuonna 1986 metsään välttääkseen asepalvelusta Venäjän puna-armeijassa. He pakoilivat neljätoista vuotta ja asuivat maanalaisissa bunkkereissa. Aivar ja Ülo tekivät valan, etteivät he antaudu elävinä. Selvitäkseen hengissä he alkoivat ryöstää kauppoja. Pitkään jatkunut pakomatka turhautti veljekset, ja he muuttuivat väkivaltaisiksi. Kun Viro itsenäistyi vuonna 1991, veljekset anoivat hallitukselta virallista lupaa saada palata kotiin vapaina, mutta pääministeri ei taannut heille koskemattomuutta.
Voitkan veljekset vangittiin vuonna 2000. Poliisi pidätti heidät oman kotitalon ullakolle rakennetusta piilopaikasta. Tiedotusvälineet kehittivät Voitkan veljesten pakomatkasta sankaritarinan. Moni oli kuitenkin sitä mieltä, että veljekset olivat pikkurikollisia eivätkä ansaitse ihailua.
Ohjaaja Pekka Lehto teki veljeksistä tv-dokumentin "V.O.I.T.K.A. – metsän veljet" (V. O. I. T. K. A. metsavennad), joka valmistui vuonna 2004.
Johann Martin Schleyer
Johann Martin Schleyer (18. heinäkuuta 1831 -16. elokuuta 1912) oli saksalainen katolinen pappi, joka kehitti keinotekoisen volapükin kielen. Hän syntyi Oberlaudassa Badenissa. Hanns Martin Schleyer oli Johann Martin Schleyerin veljen pojanpojan pojanpoika.
Schleyerin raportin mukaan hän kehitti kielen tavattuaan saksalaisia talonpoikia, ja Jumala käski häntä unessa luomaan sen. Talonpojat kertoivat heidän Amerikkaan muuttaneen maamiehensä kohtaamista kielivaikeuksista ja siitä aiheutuneista ongelmista.
Schleyer toimi vuosina 1867-1875 Krumbachnin pastorina. Hän oli neljä kuukautta vankilassa, koska hän oli tukenut sosialismia Kulturkampfin aikana. Vuosina 1875-1885 oli Litzelstettenin kirkkoherra. Hän toimi katolilaisia runoutta julkaisevan "Sionsharfe" -lehden toimittajana. Toukokuussa 1879 hän julkaisi artikkelin volapükiksi Sionsharfessa.
Vuonna 1880 hän julkaisi ensimmäisen kirjan volapükiksi. Kieli levisi ympäri Eurooppaa. Vuonna 1885 Schleyer jäi eläkkeelle papin ammatista, mutta jatkoi töitä volapükin kanssa. Vuonna 1894 Leo XIII antoi hänelle Vatikaanin siunauksen.
Jani Mattila
Jani Juhani Mattila (s. 17. syyskuuta 1976 Nokia, Suomi) on suomalainen entinen mäkihyppääjä.
Mattilalla on hallussaan Hämeenlinnan Ahveniston hyppyrimäen mäkiennätys, joka on jaettu Matti Nykäsen ja Vesa Hakalan kanssa. Kukin on hypännyt mäestä 82 metriä.
Jani on naimisissa Petra Mattilan kanssa ja heillä on yksi lapsi.
Mattila lopetti aktiivisen urheilu-uransa vuonna 2001. Hän harrastaa nykyisin autohifiä ja kilpailee sekä tuomaroi EMMA Finlandissa.
Liz Allan
Elizabeth Allan (lempinimeltään Liz Allan) on fiktiivinen hahmo Marvelin sarjakuvamaailmassa. Hän kuluu sivuhahmoihin Hämähäkkimiehen seikkailuissa. Hänen ensiesiintymisensä oli "Amazing Fantasy" #15 -lehdessä, ja hänet loivat Stan Lee ja Steve Ditko.
Liz Allan nähtiin Hämähäkkimies-animaatiosarjassa Mary Jane Watsonin ystävänä ja sivuhahmona. Hänellä oli myös tärkeä rooli jaksossa "Häät".
Hänen äänenään oli Marla Jeanette Rubinoff.
Jaksot, jossa Liz esiintyi, ovat:
16 "Vesimies",
19 "Morbius",
29 "Tee toivomus",
39 "Pilkku",
41 "Käännekohta",
47 "Herääminen" (takauma),
49 "Vihreän Menninkäisen paluu",
53 "Häät" ja
65 "Jäähyväiset, Hämähäkkimies" (toisen maailman Liz)
Laura Harrier näyttelee Liziä vuoden 2017 elokuvassa "". Liz on Peterin ihastus, neljännen vuoden opiskelija Midtownin tiedelukiossa sekä lukion akateemisen kymmenottelujoukkueen kapteeni. Myöhemmin paljastuu, että hän Adrian Toomesin / Korppikotkan tytär. Adrian saa selville Peterin olevan Hämähäkkimies, mutta Liz ei. Korppikotkan pidätyksenjälkeen, Liz ja hänen äitinsä Doris muuttavat Oregoniin. Vaikka hahmon sukunimeä ei elokuvassa mainita, Laura Harrier vahvisti heinäkuussa 2017 Total Filmin haastattelussa, että Marvel Cinematic Universessa hahmon sukunimi on "Allan", joka on Doris Toomesin tyttönimi.
Fosfonaatit
Fosfonaatit ovat orgaanisia yhdisteitä, joissa on yksi tai useampia C-PO(OH) tai C-PO(OR) (R=alkyyli, aryyli) -ryhmiä. Ensimmäisen bisfosfonaatin valmistivat v. 1897 Von Baeyer ja Hofmann. Bisfosfonaatteja käytetään lääkeaineina erilaisien luuhun liittyvien sairauksien, kuten osteoporoosin, Pagetin taudin sekä kasvainten aiheuttaman hyperkalsemian hoidossa. Fosfonaatit ovat myös tehokkaita kelatoivia yhdisteitä. Osteoporoosissa bifosfonaattien teho on kiistetty BMJ:ssä vuonna 2015 julkaistulla tutkimuksella.
Donna Paukku
Donna Paukku on vuosina 2006–2007 valmistunut ja MTV3-kanavalla esitetty satiirisarja. Sarjan olivat käsikirjoittaneet salanimen takana olevat Rauha Relander, Peter Ståhlberg ja Sulo Kallio. Sarjan oli ohjannut Seija-Liisa Eskola ja tuotannosta vastasi Nordisk Film & TV. Sarja oli jatkoa vuosina 1990–1996 ja 1999 esitetyille sarjoille "Hyvät herrat" sekä "Herrat nauraa."
Sarjan päähahmo oli kauppaneuvos Johannes Paukun avioton tytär, joka saapuu Italiasta Suomeen. Alkuperäisen Raimo "Tollo" Koskivuon näyttelijän, Eero Melasniemen, korvasi sarjassa Markku Toikka.
Johannes Paukun pesää jaetaan ja SDP:n europarlamentaarikko Tollon hallussa on merkittävä osa Paukun makkarakonsernin osakekannasta. Kun Tollo on turvaamassa vaalirahoituksensa ja hallituspaikan yhtiössä, neuvottelupöytään saapuu yllättävä vieras, Donna Paukku.
Donna asettuu asumaan laadukkaaseen hotelliin ja ryhtyy Tollon sekä Tyynen avustamana saunottamaan vieraita. Donnalla on Suomessa usea salainen tehtävä ja biologinen kellokin tikittää. Suomi on mahdollisuuksien ihmemaa, kunhan verkostoituu oikein ja on alasti oikeassa paikassa – saunassa.
Kubotan
Kubotan on kooltaan noin 14 cm pitkä kynämäinen itsepuolustusväline, joka on valmistettu alumiinista, puusta tai muovista. Kubotanista on kehitetty erilaisia muunnoksia, mutta kaikissa malleissa toimintaperiaate on sama. Kubotanin avulla hyökkääjän voi pienelläkin voimalla lamauttaa tai saada hallintaan. Kubotanin ja sen perustekniikat kehitti alun perin suurmestari Soke Kubota Takayuki, jonka mukaan myös itse väline on nimetty.
1970-luvun puolivälissä Los Angelesin poliisivoimat etsi keinoa suojella pysäköinninvalvojia, jotka eivät saaneet kantaa mukanaan asetta. Soke Kubota esitteli kubotanin kaupungin poliisivoimille, jotka kehittivät kubotanista "väkivallattoman" itsepuolustusaseen. Kubotan levisi nopeasti myös koko Yhdysvaltojen poliisivoimien käyttöön ja siviilien itsepuolustusvälineeksi.
Kubotanin tehokkuus perustuu sen yksinkertaisuuteen ja käyttötekniikoiden tehokkuuteen. Kubotania on mahdollista käyttää lyömäaseena, hermopisteaseena, sekä erilaisten lukkojen ja vääntöjen tehostamiseen. Lisäksi on saatavilla erityyppisiä erikoismalleja, joihin on yhdistetty muun muassa erityyppisiä veitsiä ja kaasusumuttimia. Kubotania tavataan yleensä niin kutsuttuna avaimenperämallina, jolloin se muistuttaa lähinnä suurta avaimenperää ja on aina saatavilla. Kubotania voi kuljettaa mukanaan iästä ja sukupuolesta riippumatta melkein missä tahansa maassa laillisesti, eikä tavallisen kubotanin hallussapitoon yleensä vaadita lupaa. Suomessa kuitenkin kubotanin hallussapito yleisellä paikalla on järjestyslain mukaan kielletty.
Aavikkorotta
Aavikkorotta ("Jaculus jaculus") on Lähi-idässä ja Pohjois- ja Koillis-Afrikassa elävä jyrsijälaji ja yksi hyppyrottien heimon 51 lajista. Sitä pidetään Suomessakin lemmikkieläimenä, ja lemmikkiharrastajat käyttävät siitä nimitystä "pikkujerboa".
Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut lajille uutta suomenkielistä nimeä "pohjoisafrikanjerbo".
Aavikkorottaa tavataan Pohjois-Afrikan ja Lähi-idän hiekka- ja kivikkoaavikoilla, jossa se elää pienissä ryhmissä. Aavikkorotta on yöeläin, joka voi vaipua kuumana päivänä pesässään horteeseen. Naaras synnyttää lokakuun ja helmikuun välisenä aikana 2-4 poikasta.
Aavikkorotan ravinto koostuu kasvien juurista, mehikasvien lehdistä, silmuista ja siemenistä. Ruokaa etsiessään ja paetessaan vihollisiaan ne voivat liikkua hyppimällä nopeasti pitkiäkin matkoja avoimessa maastossa.
Laji elää vankeudessa 5–6-vuotiaaksi.
Aavikkorotan ruumis on 10-15 cm pitkä. Lyhyen, harmaankeltaisen karvan peittämä häntä on 15-25 cm pitkä, ja päättyy isoon tupsuun. Myös takajalkojen varpaita peittävät pitkistä karvoista muodostuneet tupsut. Selkä ja kyljet ovat hiekan kellertävät, mikä on aavikko-olosuhteissa hyvä suojaväri. Vatsapuoli on valkea. Silmät ja korvat ovat erittäin suuret. Täysikasvuinen yksilö painaa noin 55 grammaa. Aavikkorottien takajalat ovat noin neljä kertaa pidemmät kuin etujalat, ja väitetäänkin ettei koirakaan saa hyppien pakenevaa aavikkorottaa kiinni.
Richard Ramirez
Richard Leyva Muñoz Ramirez (29. helmikuuta 1960 El Paso, Texas, Yhdysvallat – 7. kesäkuuta 2013 Greenbrae, Kalifornia) oli kuolemaan tuomittu yhdysvaltalainen sarjamurhaaja. Ennen kiinnijäämistään Ramirez terrorisoi vuosina 1984–1985 Kaliforniaa kidnappauksilla, raiskauksilla ja murhilla. Hänen uhreikseen joutuivat Los Angelesin ja myöhemmin San Franciscon alueen asukkaat. Media antoi Ramirezille nimen ”"Night Stalker"”.
Rikosten oikeuskäsittely alkoi 22. heinäkuuta 1988. 20. syyskuuta 1989 Ramirez todettiin syylliseksi 13 murhaan, viiteen murhan yritykseen, 11 raiskaukseen ja 14 murtovarkauteen. Marraskuussa 1989 Ramirez tuomittiin Kaliforniassa kuolemaan kaasukammiossa. Ramirez avioitui vankilassa ollessaan. Hän menehtyi 7. kesäkuuta 2013 sairaalassa verisyöpään klo 9:10 paikallista aikaa, odottaessaan kuolemantuomion täytäntöönpanoa.
Tölli
Tölli on kulmakunta Nummi-Pusulassa, Töllinkosken rannalla, lähellä Pusulan kirkonkylää. Siellä sijaitsee tunnettu "Töllin mylly". Mylly on edelleen toiminnassa, nykyisin osuuskunnan käytössä.
Tony Esposito
Anthony "Tony" James Esposito (s. 23. huhtikuuta 1943 Sault Ste. Marie, Ontario, Kanada) on NHL-liigassa uransa luonut entinen jääkiekkomaalivahti. Häntä pidetään yhtenä nykyisin suositun torjuntatavan, perhostyylin, kehittäjistä.
Tony Esposito varttui Sault Ste. Mariessa, Ontariossa veljensä, tulevan NHL:n tähtihyökkääjän Phil Espositon kanssa. Pihapeleissä kehittyivät niin vanhemman Philin kuin nuoremman Tonynkin taidot. Tony jatkoi pelaamista yliopistotasolla Michigan Tech Universityn joukkueessa.
Ammattilaisuus oli vuorossa Montreal Canadiensissa kaudella 1968–1969, jolloin Esposito oli varamaalivahti. Huomiota sai tulokseen 0–0 päättynyt peli Phil Espositon johtamaa Boston Bruinsia vastaan. Kakkosmaalivahtina hän voitti Stanley Cupin, mutta ei päässyt pelaamaan yhtään pudotuspeliottelua.
Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Chicago Black Hawksiin ja pelasi peräti 15 nollapeliä sekä keräsi tärkeimmät maalivahtipalkinnot. Kaudella 1970–1971 hän oli yhä liigan parhaita pelipaikallaan ja johti Black Hawksin loppuotteluihin, joissa joukkue kuitenkin hävisi Montreal Canadiensille. Asetelma toistui kauden 1972–1973 päätteeksi.
Tony Esposito pelasi Kanadan joukkueessa vuoden 1972 Summit Seriesissä. Vuoden 1981 Kanada Cupissa hän pelasi kansalaisuuden vaihdon jälkeen Yhdysvaltain joukkueessa, jonka matka katkesi välieriin.
Esposito lopetti peliuransa vuonna 1985, ja hänet nimettiin Hockey Hall of Fameen vuonna 1988. Myöhemmin Espositosta tuli Pittsburgh Penguinsin general manager, jolloin hän rekrytoi entisen Black Hawks -pelikaverinsa Gene Ubriacon päävalmentajaksi, kunnes molemmat erotettiin.
Espositon Phil-veli toimi Tampa Bay Lightningin general managerina sen aloittaessa NHL:ssä vuonna 1992 ja palkkasi Tonyn pääkykyjenetsijäksi, mutta molemmat Espositot erotettiin vuonna 1998.
Lapualaisooppera
Lapualaisooppera on vuonna 1966 kantaesityksensä saanut musiikkinäytelmä, joka on Arvo Salon kirjoittama ja Kaj Chydeniuksen säveltämä. "Lapualaisooppera" kirjoitettiin juhlanäytelmäksi Helsingin Ylioppilasteatterin 40-vuotisjuhlaan. Kantaesityksen ohjasi Kalle Holmberg ja ensi-iltansa näytelmä sai 21. maaliskuuta 1966. Samana iltana ratkenneissa eduskuntavaaleissa Arvo Salo valittiin kansanedustajaksi.
"Lapualaisoopperan" roolihahmoista osa oli todellisia historian henkilöitä. Todelliset hahmot ja heidän tekemikseen kuvatut oikeistoradikaalit Lapuan liikkeen väkivaltaisuudet provosoivat voimakkaan kulttuurikeskustelun. Vasemmiston rooliksi näytelmässä jäi väkivallan passiivinen, pasifistinen, vastustaminen. Hengeltään ja tyyliltään näytelmän katsottiin muistuttavan Bertolt Brechtin näytelmiä. 1960-luvulla Lapuan liikkeen radikalismi oli vielä kipeästi muistissa ja monia porvarillisia kansalaisia näytelmä loukkasi. Näytelmää on pidetty uraauurtavana ja eräänä Suomen teatterihistorian kulttiteoksista.
"Lapualaisooppera" on kantaesityksensä jälkeen esitetty lukuisissa ammatti- ja harrastajateattereissa eri puolilla Suomea, muun muassa Tampereen Työväen Teatterissa (1966) ja Lapuan harrastajanäyttelijöiden toimesta (2001). "Lapualaisooppera" on käännetty ruotsiksi nimellä "Lappo-operan" ja se on esitetty myös Svenska Teaternissa sekä Tukholman Dramatenissa ja Södra Teaternissa vierailuesityksinä. Pitkän tauon jälkeen Aleksanterin teatteri otti näytelmän ohjelmistoonsa vuonna 2000, minkä jälkeen sitä on esitetty monissakin teattereissa. Ylioppilasteatteri esittää "Lapualaisoopperan" Mustikkamaan kesäteatterissa kesällä 2016.
"Lapualaisoopperasta" kehkeytyi aikanaan myös oikeudenkäynti. Kapteeni evp. Artturi Vuorimaa nosti rikoskanteen teoksen kirjoittajaa Arvo Saloa vastaan, koska merkittävä osa "Lapualaisoopperan" teksteistä oli Vuorimaan mielestä lainattu luvattomasti hänen kirjastaan "Kolme kuukautta Kosolassa". Korkeimman oikeuden päätöksellä KKO 1971-II-44 kaikki vaatimukset Saloa vastaan hylättiin.
Näytelmästä julkaistiin kirjallinen äänilevy sekä dokumenttielokuva "Lapualaismorsian" vuonna 1967.
Applied Materials
Applied Materials, Inc. on maailman suurin puolijohdeteollisuuden tuotantokoneiden ja -palveluiden tuottaja. Yhtiön päämaja sijaitsee Santa Clarassa Piilaaksossa Kaliforniassa. Yhtiön perusti Michael A. McNeilly vuonna 1967. Yhtiöstä tuli julkinen osakeyhtiö 1972. Yhtiö on sijalla 270. Fortune 500-listalla.
Lehtivihreät
Lehtivihreät on entinen vuonna 1992 Haapajärvellä perustettu yhtye. Yhtye syntyi Haapajärven nuorisotalolla "Who can explain?" -yhtyeen treenien tupakkatauolla. Lahtelainen levy-yhtiö, Levy-Yhtiö (mm. Apulanta, Tehosekoitin, Punaiset Messiaat), kiinnostui yhtyeestä saatuaan käsiinsä yhtyeen ensimmäisesen omakustanne 7" EP:n ja kiinnitti yhtyeen talliinsa. Lehtivihreät julkaisi kolme pitkäsoittoa ja useita singlejä, joista "Huono elämä" (1997) ylitti kultamyyntirajan 5000 kpl ja ylsi virallisen singlelista kakkossijalle. Yhtye oli tunnettu tiuhasta ja tiukasta keikkailustaan ja esiintyi mm. Provinssirockissa, Ilosaarirockissa sekä Helsingin juhlaviikoilla.
Vinokino
Vinokino on Suomen ainoa vain sukupuoli- ja seksuaalivähemmistöihin keskittyvä elokuvafestivaali. Se sai alkunsa Turusta, jossa sitä on järjestänyt Turun Seudun Seta ry vuodesta 1992. Tapahtuma on suunnattu kaikille elokuvan ystäville.
Nykyään festivaali järjestetään vuosittain loka-marraskuun tienoilla Helsingissä ja Turussa. Usein näytöksiä on myös muilla paikkakunnilla. Viime vuosina festivaali ja sen oheistapahtumat ovat keränneet valtakunnallisesti noin 3300 kävijää.
Vinokino osallistuu perinteisesti myös Helsingin Pride-viikkoon erityisellä "Pridekino"-näytännöllä.
Festivaalin nimi oli aluksi "Lesbo- ja homoelokuvan festivaali", kunnes vuonna 1995 nimeksi otettiin "Pervoplanet". Vuodesta 1997 lähtien nimi on vakiintunut Vinokinoksi.
Karin Brienesse
Karin Brienesse (17. heinäkuuta 1969 Breda, Pohjois-Brabant) on entinen alankomaalainen perhos- ja vapaauimari, joka osallistui kolmiin olympialaisiin; vuoden 1988, ja 1992, sekä vuoden 1996 olympialaisiin.
Vuoden 1988 olympialaisissa, Soulissa, hän sijoittui kolmanneksi 4 × 100 metrin vapauintiviestissä (joukkueella Marianne Muis, Mildred Muis, Conny van Bentum, ja Brienesse, aika 3.43,39). Lisäksi Brienesse osallistui 100 ja 200 metrien vapaauinteihin, hän oli 100 metrillä kuudes, aika 56.15, ja 200 metrillä 22., aika 2.04,36, sekä myös 4 × 100 metrin sekauintiviestiin (joukkueella Jolanda de Rover, Linda Moes, van Bentum, Brienesse), sijoitus viides, aika 4:12.19.
Vuonna 1991 Ateenan pitkän radan EM-kilpailuissa Brienesse osallistui 4 × 100 metrin vapaauintiviestiin (kultaa), 4 × 200 metrin vapaauintiviestiin (pronssia), ja 4 × 100 metrin sekauintiviestiin (pronssia).
Vuoden 1992 olympialaisissa, Barcelonassa Brienesse osallistui 100 metrin vapaauintiin (kahdeksas sija, aika 56.59), 100 metrin perhosuintiin (kymmenes sija, aika 1:01.20), ja 4 × 100 metrin vapaauintiviestiin (joukkueella Diana van der Plaats, Marianne Muis, Mildred Muis ja Brienesse, viides sija, aika 3.43,74).
Vuoden 1996 olympialaisissa, Atlantassa, Brienesse osallistui 100 metrin vapaauintiin (kahdeksas sija, aika 56.12), 4 × 100 metrin vapaauintiviestiin (joukkueella Marianne Muis, Minouche Smit, Wilma van Hofwegen, ja Brienesse, neljäs sija, aika 3:42.40), sekä 4 × 100 metrin sekauintiviestiin (joukkueella Brenda Starink, Madelon Baans, van Hofwegen ja Brienesse, 12. sija, aika 4:11.64).
Brienesse voitti urallaan myös kolme mitalia pitkän radan MM-kilpailuista.
Kesäyliopisto
Kesäyliopistot ovat alueellisen koulutustarjonnan organisaatioita, jotka järjestävät avointa yliopisto-opetusta sekä ammatillista täydennyskoulutusta. Suomessa on 20 kesäyliopistoa. Ne antavat opetusta 124 paikkakunnalla (v. 2007) ympäri Suomea.
Kesäyliopistojen toiminta on ympärivuotista. Vuosittain kesäyliopistoissa opiskelee lähes 63 000 henkilöä. Vuonna 2007 
kursseja tai opintojaksoja oli yhteensä 4 812, joissa opiskeli kaikkiaan 114 099 osallistujaa.
Avoin yliopisto-opetus kesäyliopistoissa
Ammatillinen täydennyskoulutus kesäyliopistoissa
Kielikoulutus kesäyliopistoissa
Muu opetus kesäyliopistoissa
Ns. vapaatavoitteinen koulutus: Opetus on kaikille avointa aikaisemmasta pohjakoulutuksesta tai iästä riippumatta. Ennakkoilmoittautuminen vaaditaan.
André 3000
André Lauren Benjamin (s. 27. toukokuuta 1975 Atlanta, Georgia), taiteilijanimeltään André 3000, on yhdysvaltalainen rap-artisti, laulaja-lauluntekijä ja näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten OutKast-yhtyeen toisena jäsenenä. Benjamin loi myös Emmy-palkitun animaatiosarjan Class of 3000, jossa hän toimi myös ääninäyttelijänä.
Vuonna 2007 Benjamin ilmoitti valmistelevansa sooloalbumia. Albumi oli tarkoitus julkaista vuonna 2012, minkä jälkeen OutKastin oli jälleen määrä julkaista uusi, yhteinen albumi. Huhuista huolimatta albumit ovat yhä ilmestymättä. Benjamin on tänä aikana toiminut useissa kappaleissa vierailevana artistina ja näytellyt elokuvissa.
Benjamin on vegaani ja hyvin tiukka ruokavaliostaan. Hänellä on Seven-niminen poika ex-naisystävänsä, laulaja Erykah Badun kanssa.
J. Karjalainen ja Mustat lasit
J. Karjalainen ja Mustat Lasit on saman nimisen yhtyeen ja J. Karjalaisen ensimmäinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1981 levymerkillä Kompass Records.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut J. Karjalainen, ellei toisin mainittu.
Uuno Laakso
Uuno Alarik Laakso (alk. Uno Adamsson, 1. lokakuuta 1896 Hollola – 6. joulukuuta 1956 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Laakso teki pitkän uran teatterissa ja noin viidessäkymmenessä elokuvassa. Hän näytteli Suomen Kansallisteatterissa vuosina 1930–1956. Elokuvissa hän esitti yleensä koomisia hahmoja, kuten pääosat elokuvissa "Tulitikkuja lainaamassa" (1938) ja "Särkelä itte" (1947).
Uuno Laakso lähti 11-vuotiaana töihin sahalle Lahteen ja sieltä leipurioppilaaksi Helsinkiin. Hän aloitti teatteriharrastuksen Sörnäisten Sosialidemokraattisessa nuoriso-osastossa ja opiskeli ilmaisutekniikkaa Kaarola Avellanin ja Ilmari Räsäsen johdolla. Sisällissodan aikana Laakso liittyi punakaartiin ja oli "Suomalainen Operetti" -kiertueella avustaja-näyttelijänä. Vuonna 1919 hän sai kiinnityksen Turun Teatteriin, jossa hän työskenteli kuusi vuotta kunnes siirtyi Viipurin Näyttämölle kaudeksi 1925–27. Sen jälkeen hän siirtyi Helsinkiin Kansan Näyttämölle kolmeksi näytäntövuodeksi.
Vuonna 1930 alkoi Laakson 26 vuoden mittainen ura Suomen Kansallisteatterissa. Hänen merkittävimpiä roolejaan olivat muun muassa pääosat Molièren komedioissa "Tartuffe" ja "Saituri". Huolimatta vahvasti liitetystä koomikon määreestään Laakso teki myös vakavia rooleja, kuten Kaj Munkin näytelmässä "Sana" ja Henrik Ibsenin "Villisorsassa". Laakso oli vaistonäyttelijä, jonka huumorin pohjalla usein kajasti traaginen vire. Hänet palkittiin Pro Finlandia-mitalilla vuonna 1951.
Laakso oli myös Suomen suosituimpia elokuvanäyttelijöitä. Hän ansioitui etenkin koomisissa rooleissa, muun muassa elokuvissa "Siltalan pehtoori", "Tulitikkuja lainaamassa", "Poikani pääkonsuli" ja "Särkelä itte". Laakso voitti kahdesti parhaan miessivuosan Jussin, ensin vuonna 1947 elokuvasta "Kirkastuva sävel" ja toisen kerran vuonna 1950 elokuvasta "Katupeilin takana". Hänen viimeiseksi elokuvakseen jäi "Tyttö tuli taloon" (1956).
Uuno Laakson veli Artturi Laakso oli niin ikään näyttelijä. Siviilissä Laakso oli hauska seuramies, mutta kärsi lähes koko elämänsä talousvaikeuksista, äärimmäisestä itsekriittisyydestä ja unettomuudesta. Hän oli naimisissa Rakel Laakson kanssa vuosina 1927–1953. Laakson ero vaimostaan, välirikko näyttelijäkollega Aku Korhosen kanssa sekä Risto-pojan kuolema olivat liikaa herkälle taiteilijalle. Hän kuoli 60-vuotiaana itsenäisyyspäivänä 1956 otettuaan liian suuren määrän unilääkettä.
Moonblood
Moonblood on saksalainen vuonna 1994 perustettu black metal -yhtye. Moonblood julkaisi tuotantoaan ainoastaan vinyylilevyinä ja kasetteina.Demojen listaus on käytännössä mahdotonta, koska rehearsaleita on
yli 20, joita osaa ei ole edes julkaistu ja varsinkin viimeisimpiä 
rehearsaleita tehtiin todella pieniä määriä.
Kaikki Moonbloodin CD-levyt ovat bootleggejä.
Le Mans (elokuva)
Le Mans on yhdysvaltalaisen ohjaajan Lee H. Katzinin ohjaama elokuva vuodelta 1971, jossa pääosaa esittää näyttelijä Steve McQueen. Elokuva kuvaa Ranskassa ajettavaa Le Mansin 24 tunnin ajoa vuodelta 1970.
Elokuva on varsin vähäeleinen, itse asiassa siinä ei ensimmäisen 38 minuutin aikana esitetä yhtään repliikkiä. Eräiden lähteiden mukaan Steve McQueen lausuu koko elokuvan aikana ainoastaan 42 repliikkiä.
Pääosa elokuvan materiaalista on kuvattu vuoden 1970 Le Mansin ajojen aikana. Alun perin Steve McQueenin tarkoituksena oli ajaa kilpailu Porsche 917 -autolla yhdessä Jackie Stewartin kanssa, mutta elokuvan tuottajayhtiö kielsi sen liian vaarallisena.
Elokuvan tuottajayhtiö Solar Productions oli ilmoittanut kisaan Porsche 908/2 -kilpa-auton, numero 29, johon oli sijoitettu kamerakalustoa. Steve McQueen oli kyseisenä vuonna voittanut samalla autolla Sebringin 12 tunnin kilpailun Yhdysvalloissa. Autoa Le Mansissa ajoivat Herbert Linge ja Jonathan Williams. Auto tuli maaliin yhdeksäntenä kilpailussa, mutta filmikelojen vaihtojen vuoksi auton tehdessä useamman ylimääräisen varikkopysähdyksen, autokunta ei saanut täyteen niin sanottua minimimatkaa ja kilpailusuoritus hylättiin.
Kilpailun aikana kuvattua materiaalia täydennettiin myöhemmin kuvatulla aineistolla, jossa käytettiin alkuperäisiin väreihin maalattuja Porsche 917 ja Ferrari 512 -kilpa-autoja. Onnettomuuskohtauksissa käytettiin kustannusten säästämiseksi kuitenkin Lola T7 -kilpa-autoja, joihin tehtiin lasikuituiset Porschen ja Ferrarin korijäljitelmät. Ferrari-jäljitelmä oli kauko-ohjattu.
Elokuvan kuvauksissa kilpa-ajaja David Piper menetti jalkansa onnettomuuskohtausta kuvattaessa.
Elokuva ei ollut aikanaan kovinkaan suuri kassamenestys, vaikka onkin eräs kilpa-autoiluelokuvien klassikoita.
Radiation
Radiation on Marillionin vuonna 1998 julkaistu studioalbumi, jonka yhtye tuotti itse. Se poikkeaa äänimaailmaltaan aiemmista, ja tämä on jakanut fanien mielipiteitä. Rahapulan vuoksi yhtye ei voinut tukea Radiationia yhtä laajalla kiertueella kuin muita albumeitaan. Radiationilta julkaistiin vain yksi single, "These Chains". Sen B-puolena oli Radiohead-cover "Fake Plastic Trees".
Kansikuvan sanoissa "Radiation" ja "Marillion" voi havaita luvun 10, koska kyseessä on yhtyeen 10. albumi.
Luettelo lintukirjoista
Tämä luettelo lintukirjoista sisältää määritysoppaita ja kirjoja lintujen levinneisyydestä, lintujen elintavoista, lintuja koskevasta kansanperinteestä ja lintuharrastuksesta. Pääpaino on suomen kielellä julkaistuissa kirjoissa, mutta mukana on myös muilla kielillä julkaistuja suomalaisia lintukirjoja sekä suppea valikoima merkittäviä Suomen ulkopuolisten alueiden lintuja käsitteleviä muunkielisiä kirjoja. Pienten paikkakuntien linnustoselvitykset, yksittäiset tieteelliset tutkimukset, tutkimuslaitosten sisäiset julkaisut ja vain yksittäistä lajia koskevat teokset eivät sisälly luetteloon.
Lisää lintukirjoja on lueteltu lajikohtaisten sekä muun muassa muuttoa ja rengastusta käsittelevien artikkelien yhteydessä.
Kaisa Leka
Kaisa Maria Krisangi Leka (s. 25. lokakuuta 1978) on porvoolainen sarjakuvapiirtäjä. Lekan omaelämäkerrallisten sarjakuvien keskeisiä teemoja ovat vammaisuus, politiikka ja henkinen etsiminen. Hänen sarjakuvahahmonsa ovat naivistisen yksinkertaisia eläimiä, joista tärkein on Kaisa Lekaa itseään edustava hiiri.
Leka aloitti piirtämisen vuonna 1998 opiskellessaan Porvoossa kansanopiston taidelinjalla. Omien sarjakuvakirjojensa lisäksi Leka on tehnyt sarjakuvia useisiin eri lehtiin ja sarjakuva-antologioihin. Hänen tunnetuin teoksensa on vuonna 2003 julkaistu, amputaatiota käsittelevä "I am not these feet", jonka Leka teki kun hänen jalkansa amputoitiin. Teos ilmestyi syksyllä 2006 ranskankielisenä käännöksenä Editions Cactusin julkaisemana ja vuonna 2007 italiankielisenä käännöksenä nimellä "La ragazza senza piedi" Coniglio Editoren julkaisemana.
"On the Outside Looking in" -kirja sai vuonna 2007 Vuoden huiput -kilpailussa Hopeahuippu-palkinnon ja "Expedition no 3" vuonna 2012 Kultahuippu-palkinnon. "Audarya-Lila", "Tour d'Europe" ja "Expedition no 3" on valittu vuoden kauneimpien kirjojen kokoelmaan, ja olivat myös Angoulêmen sarjakuvafestivaalien vaihtoehtosarjakuvakilpailun finalistien joukossa. Leka sai yhdessä miehensä Christoffer Lekan kanssa vuonna 2010 Opetus- ja kulttuuriministeriön Suomi-palkinnon. Vuonna 2012 Leka sai Suomen Sarjakuvaseuran Puupäähattu-palkinnon. Hänet valittiin samana vuonna myös Vuoden Pyöräilijäksi. Leka sai tammikuussa 2013 Invalidiliiton ensimmäisen Raimo Lindberg -palkinnon. Vuonna 2018 Leka sai Christoffer Lekan kanssa Sarjakuva-Finlandian teoksesta "Imperfect". Kirja palkittiin myös Vuoden kauneimpana kirjana 2017.
Leka on piirtänyt Biofermen Yosa-tuotteiden pahvipakkauksiin sarjakuvia. Yhdessä niistä hän ehdottaa Finlandia-hymnin sanojen muuttamista Yosan ylistyshymniksi.
Leka on ottanut kantaa taiteilijoiden asemaan vuonna 2016, kun opetus- ja kulttuuriministeriö yritti pyytää häntä palkattomaan työhön kansainväliseen tilaisuuteen.
Leka oli vuosina 2005–2012 Porvoon kaupunginvaltuuston jäsen. Hän oli Vihreän liiton kansanedustajaehdokas eduskuntavaaleissa 2007 ja 2011 Uudenmaan vaalipiirissä.
Leka kuuluu Sri Caitanya Sangha -liikkeeseen, joka kuuluu Hare Krishna -yhteisön tavoin Gaudiya Vaishnava -perinteeseen. Lekan kiinnostus vaishnavismiin herätti huomiota hänen syksyllä 2006 Ranskaan tekemällään esiintymismatkalla. Leka on kasvissyöjä. Kaisa Lekan kumppani on Christoffer Leka. Leka on innokas pyöräilijä ja toiminut Keuruun pyöräretken suojelijana vuonna 2014.
Urheiluvene
Urheiluveneet ovat nopeita ja suorituskykyisiä kilpapurjeveneitä, päiväpursia. Lähes kaikkien virallisten määritelmien mukaan urheiluveneet ovat köliveneitä. Sana urheiluvene on suora käännös englanninkielisestä käsitteestä "sportboat".
Venesuunnittelija Jussi Mannerberg on kuvaillut urheiluveneitä näin:
Suomessa urheiluveneilyn ja urheiluveneluokkien toiminnan tukemiseksi ja kehittämiseksi on perustettu Suomen Urheiluveneliitto ry.
Urheiluveneen on määritellyt moni eri taho ja määritelmissä on eroja. 
Yhteisiä piirteitä on ominaisuuksissa ja mitoissa.
Virallisten organisaatioiden urheiluvene määritelmiä:
Nykyisen urheiluvenekäsitteen mukaiset tulivat Suomeen 1980-luvulla. Tanskalaisvalmisteiset Banner 23:t ja Elvström 717:t olivat keveitä ja ylirikattuja verrattuna muihin kokoluokkansa kilpapurjeveneisiin. Toisen "aallon" urheiluveneitä edustavan Melges 24:n toi Suomeen 1990-luvun puolivälissä Hjallis Harkimo. Kolmannen aallon "heilurikölisen" urheiluveneen, Mini Transat Trencon, rakensi Reima Alander 1990-luvun lopulla. Suomen Urheiluveneliitto ry:n toiminnan käynnistyttyä syksyllä 2005 Suomeen on tullut kaksi uutta urheiluveneluokkaa; Platu 25 ja E Scow. Samalla Suomessa jo toimineiden urheiluveneluokkien toiminta on aktivoitunut ja vilkastunut. 
Ensimmäinen Platu 25, Peto jr saapui Suomeen talvella 2004. Peto jr:n esimerkillinen, avoin ja aktiivinen toiminta huomattiin ja vuonna 2006 Suomen Platu-laivue kasvoi viidellä veneellä. 2006 vuonna Suomeen saapui neljä E Scowia.