Cavalierkingcharlesinspanieli
Cavalier kingcharlesinspanieli eli cavalier on Britanniasta kotoisin oleva pieni ja reipas seurakoirarotu. Se kuuluu FCI:n roturyhmään 9. Se on suosittu perhekoira, jota käytetään myös monenlaisessa harrastustoiminnassa. Sukulaisrotu kingcharlesinspanieli on hieman pienempi, pyöreäpäisempi ja lyhytkuonoisempi.
Cavalier on yhä suosittu koirarotu, vaikka suosio on laskussa. Vuonna 2015 rotu oli 24. yleisin, kun 10 vuotta aiemmin se oli yhdeksänneksi suosituin. Vuonna 2015 pentuja rekisteröitiin 528, kun 2005 penturekisteröintejä oli 846.
Luonteeltaan cavalierkingcharlesinspanielit ovat yleensä iloisia, ystävällisiä, seurallisia ja miellyttämisenhaluisia. Osa koirista on arkoja, mutta niitä ei kuulu käyttää jalostukseen. Cavalierit soveltuvat lapsiperheisiin.
Cavalier kingcharlesinspanieleita on luonnetestattu Suomessa 1600 koiraa vuoden 2015 toukokuuhun mennessä. Tulokset ovat hyvin vaihtelevia. Alin saavutettu pistemäärä oli -99 ja korkein 240.
Cavalier kingcharlesinspanieli on miellyttämisenhaluisena rotuna sopiva harrastuskoira esimerkiksi tokoon, jossa se on saavuttanut kohtalaisia tuloksia. Tällä hetkellä tokossa pisimmälle pärjänneet cavalier kingcharlesinspanielit kisaavat toiseksi ylimmässä eli voittajaluokassa. Rotu sopii hyvin myös agilityyn, jossa kilpailevat ovat parhaimmillaan saavuttaneet Suomen agilityvalion arvon. FI AVA -tittelin saavuttaneita rodun edustajia on Suomessa kymmenkunta, pari on menestynyt jopa kansallisella tasolla erinomaisesti.
Näyttelyissä cavalier esitetään ravissa siten, että esittäjä kävelee reippaasti. Maassa koira seisotetaan vapaasti, pöydällä kaulaimesta ryhdikkäänä pitäen. Ihanteena on, että koiran selkä on kaartunut ja häntä heiluu.
Rotujärjestön tilastojen mukaan 68 %:lla tutkituista Suomen cavaliereistä on selkäytimen ontelotauti eli syringomyelia. Sairaus johtuu yleensä koiralle jalostetusta ahtaasta kallosta eli Chiarin epämuodostumasta, joka on todettu 94 % Suomen cavaliereistä. Vain 1 % koirista ei todettu epämuodostumaa ja loput kyselyyn vastanneet eivät olleet tutkituttaneet koiriaan. Epämuodostumaan tai syringomyeliaan sairastuneista koirista noin 35 % saa näkyviä oireita.
Epämuodostumassa pikkuaivot eivät mahdu kalloon vaan ne työntyvät selkäydinkanavaan. Kun selkäydinnesteen kierto häiriytyy, se pakkautuu selkäytimen sisälle muodostaen ontelon (syringomyelia), mikä aiheuttaa selkäydinvaurioita. Myös pikkuaivot painavat aivorungon tuntotumakkeita, joihin kerätään tuntotietoa pään alueelta.
Ensimmäiset oireet havaitaan koiran ollessa 6 kk - 6 vuoden ikäinen. Koiralle aiheutuu suurta hermokipua etenkin kaularankaan ja lopulta liikkumishäiriöitä. Kaula- tai selkäranka saattaa kääntyä mutkalle ja koiralla voi olla jalkojen heikkoutta tai koordinaatiohäiriötä. Sairastunut voi raapia päätään tai kaulaansa toispuolisesti koskematta ihoaan (nk. ilmakitararaapiminen). Koira saattaa olla yliherkkä kosketukselle, rapsuttaa niskaansa tai korvaansa etenkin lenkillä, hinkata päätään maahan tai äännellä vaihtaessaan asentoaan äkillisesti.
50,2 % Suomessa tutkituista koirista sairastaa erittävää välikorvan tulehdusta eli PSOM:ia. Sairaus johtuu cavaliereille jalostetusta brakykefaalisesta oireyhtymästä, eli lyhyestä kuonosta ja kallosta. Lyhytkuonoisilla on kapeampi nielu, mikä altistaa nesteen keräytymiselle välikorvaan, mikä aiheuttaa tulehdusta. Tulehdus taas voi aiheuttaa kuuroutta, tasapaino-ongelmia ja kipua, tai se voi olla oireeton. Oireet ovat usein samankaltaisia kuin syringomyeliassa. Tulehdusta voi lievittää väliaikaisesti hoidolla.
Syringomyelia johtuu useista geeneistä ja periytyy noin 81 % todennäköisyydellä. Suomen rotujärjestön mukaan sairauden yleisyyden takia jalostukseen ei ole mahdollista valita vain terveitä koiria. Sen mukaan on epätodennäköistä, että syringomyeliasta päästään kokonaan eroon jalostuksella, vaan vakavimpien muutosten esiintymistä pitää rajoittaa. Osa tutkijoista on esittänyt, että cavalier-rodun ylläpitäminen pitää eläinsuojelurikoksena kieltää kokonaan. Cavalier kuuluu Suomessa perinnöllisten sairauksien vastustamisohjelmaan sydän-, polvi- ja silmätutkimusten osalta. Kaikkia jalostuscavaliereita ei kuitenkaan tarvitse tutkia syringomyelian varalta magneettikuvauksella, vaan ainoastaan toinen vanhemmista. Urokselle myös hyväksytään ennen tutkimuksia kolmen ja nartulle yhden pentueen teko.
Noin kolmasosa 10 vuotta täyttäneistä cavaliereistä sairastaa erästä sydämen läppävikaa (krooninen hiippaläpän myksomatoosi rappeuma (MVD). Urokset sairastuvat narttuja aikaisemmassa vaiheessa. Sairaus aiheuttaa sydämen vajaatoimintaa, joka ilmenee etenkin illalla ja aamulla yskänä, hengenahdistuksena, vähentyneenä rasituksen sietona, väsymisenä, laihtumisena ja pyörtyilynä. Vajaatoiminta hoidetaan pysyvällä lääkityksellä. Koska sairaus on perinnöllinen, sairastuneita koiria ei tule käyttää jalostukseen. Jalostuksessa on huomioitava koirien sukulaisten tulokset. Myös sukulaisten tulisi olla vähintään 7-vuotiaiksi asti virallisesti tutkittu.
Suomessa tutkituista 450 cavalierista 3,3 % sairastaa jaksoittaista kaatumissairautta eli episodic falling (EF) -oireyhtymää ja 21,1 % kantaa sairautta aiheuttavaa geenimuunnosta. Suuremman sisäsiitoksen takia yksivärisistä koirista sairaita on 6 % ja kantajia 35,2 %. Sairaus puhkeaa 3−7 kuukauden iässä ja ilmenee kohtauksina, jotka koira saa kiihtyessään tai stressatessaan. Sairastuneen lihasjännitys kohoaa äkisti, eikä se kykene rentouttamaan lihaksiaan. Koira saattaa seistä tai kävellä epänormaalisti ja kaatua sitten eteenpäin tai sivulle sekuntien tai minuuttien ajaksi ollen samalla tajuissaan. EF-sairasta koiraa ei saa altistaa stressille.
4,7 % Suomessa tutkituista cavaliereistä kantaa geenimuunnosta, joka aiheuttaa CC/DE-tautia eli kiharakarvaisuutta ja kuivasilmäisyyttä. Sairastuneita koiria ei todettu. Oireyhtymän oireita ovat pennun kutiava ja hilseilevä iho, halkeilevat ja aristavat anturat, epämuodostuneet kivuliaat kynnet, kihara ja katkeileva harva turkki ja arat ja vetistävät silmät. Tautia kantavia koiria ei saa risteyttää. Cavalierien riski sairastua kuivasilmäisyyteen on yli 100-kertainen moniin muihin rotuihin verrattuna.
Vuonna 2009 syntyneiden koirien polvinivelistä on tutkittu 33 %. 9 %:lla koirista havaittiin eriasteista polvilumpion sijailtaan menoa eli patellaluksaatiota. Silmät tutkittiin 32 %:lta koirista. Eriasteisia silmäsairauksia löytyi 37 %:lta tutkituista koirista. Yleisin vaiva oli ripsirivin sisäpuolelta luomen reunasta kasvavat ylimääräiset ripset (distichiasis). Ne voivat olla joko vaarattomia, tai vaurioittaa sarveiskalvoa, jos ne ovat sisäänpäinkääntyneitä ja kovia.
Cavalier kingcharlesinspanieli on pieni, sopusuhtainen koira. Säkäkorkeus on noin 30–35 cm ja paino 5,4–8,2 kg. Monet yksilöt, varsinkin isokokoisemmat urokset, painavat kuitenkin usein enemmän. Turkki on pitkä, silkkinen ja hapsukas. Hieman laineikkuutta sallitaan, mutta ei kiharuutta. Turkkia ei kuuluisi trimmata lainkaan, mutta nykyisin näyttelyissä monet saattavat siistiä hieman mahakarvoja sekä tassuhapsuja. Rodussa hyväksytyt väritykset ovat "tricolour", "blenheim", "ruby" ja "black and tan". Lisäksi pitäisi olla päälaella "kuningatar Elisabethin sormenjälki", joka näkyy säännöllisenä laikkuna. Kaikilla cavaliereilla sellaista ei kuitenkaan ole.Koiran kallo on miltei tasainen korvien välissä. Sieraimet ovat mustat. Kuono on muodoltaan kapeneva, mutta suippokuonoisuuteen ei ole toivottavaa. Huulet ovat hyvin kehittyneet. Silmät ovat suuret, tummat ja pyöreät, eivät ulkonevat, ja ne sijaitsevat kaukana toisistaan. Korvat ovat pitkät ja runsashapsuiset, korkealle kiinnittyneet. Leuat ovat vahvat, purenta leikkaava, säännöllinen ja täydellinen.
Cavalier kingcharlesinspanielin häntä on hyvin kiinnittynyt ja sen asento ei saa nousta paljon selkälinjan yläpuolelle. Hännän typistäminen on Suomessa kielletty. Joissakin maissa typistys on sallittu, mutta hännästä ei saa poistaa yhtä kolmasosaa enempää.
Cavalier kingcharlesinspanieli polveutuu eurooppalaisista kääpiöspanieleista, joita on ollut jo 1400-luvulla. Cavalier kingcharlesinspanielin näköisiä koiria on kuvattu lemmikkeinä maalauksissa jo 1400- ja 1500-luvuilla, vaikka alun perin spanielit olivat metsästyskoiria. Johdonmukainen jalostustyö aloitettiin Englannissa kuitenkin vasta 1600-luvulla. Rotu oli pitkään Ison-Britannian kuningashuoneen suosiossa, mutta 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa alettiin suosia lyhytkuonoisempia koiria, ja cavalierkingcharlesinspanieli hävisi lähes kokonaan. Uudelleen rotua alettiin elvyttää 1920-luvulla, jolloin kirjoitettiin myös ensimmäinen rotumääritelmä.
Suomeen ensimmäiset cavalierkingcharlesinspanielit saapuivat 1950-luvulla.