hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Jordi Codina
Jordi Codina Rodríguez (s. 27. huhtikuuta 1982 Barcelona, Barcelonan maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa Espanjan pääsarjassa Primera Divisiónissa pelaavaa Getafea.
Codina aloitti jalkapalloilun yhdeksänvuotiaana FC Barcelonan kannattajayhdistyksen Cinco Copasin juniorikoulussa, jossa hänen tiensä ristesi sittemmin Barcelonan ykkösmaalivahdiksi nousseen Víctor Valdésin kanssa. Myöhemmin hän pelasi myös Espanyolin ja Dammin juniorijoukkueissa.
Real Madridiin Codina siirtyi vuonna 2000. Real Madridissa hän aloitti Juvenil-juniorijoukkueessa, josta hän nousi yhden kauden jälkeen seuran C-joukkueeseen ja vuonna 2002 edelleen B-joukkue Castillaan. Kaudeksi 2005–2006 Castilla palasi Espanjan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Segunda Divisióniin, jossa Codina teki ensiesiintymisensä 25. syyskuuta 2005 Gijónia vastaan. Kaudella 2006–2007 Codina toimi Castillan ykkösmaalivahtina ja kapteenina, ja pelasi 35 ottelua 42 mahdollisesta.
Kesällä 2007 Codina teki vuoteen 2010 ulottuvan jatkosopimuksen Real Madridin kanssa, ja hän muodosti kaudet 2007–2009 edustusjoukkueen maalivahtikolmikon maanmiehensä Iker Casillasin ja puolalaisen Jerzy Dudekin kanssa. Ensi- ja ainoan esiintymisensä Real Madridin edustusjoukkueessa hän teki Primera Divisiónin kauden 2007–2008 päätöskierroksella Levantea vastaan. Muutamaa viikkoa aikaisemmin joukkue varmisti Codinan uran ensimmäisen pääsarjamestaruuden.
Kesällä 2009 Codina siirtyi Getafeen, jonka kanssa hän teki neljävuotisen sopimuksen.
Alberto Bueno
Alberto Bueno Calvo (s. 20. maaliskuuta 1988 Madrid, Madridin alue, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Portugalin korkeimmalla sarjatasolla Primeira Ligassa pelaavaa Portoa.
Bueno kasvoi Moratalazin alueella Madridissa. Jalkapalloilun hän aloitti Escuela de Fútbol Concepciónin joukkueissa, josta hän siirtyi 13-vuotiaana Real Madridiin. Kaudella 2005–2006 Bueno oli yli 40 maalillaan paras maalintekijä, kun seuran alle 18-vuotiaiden joukkue voitti ikäluokkansa Espanjan-mestaruuden.
Ammattilaisdebyyttinsä Bueno teki kaudella 2006–2007 Real Madridin B-joukkueessa Castillassa, joka pelasi tuolloin Espanjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa. Hän aloitti useimmat ottelut vaihtopenkillä, mutta onnistui kahdesti maalinteossa. Kesän 2007 harjoituskauden Bueno pelasi Real Madridin edustusjoukkueessa ja hänet nimettiin joukkueen kokoonpanoon Mestarien liigaa varten. Kauden 2007–2008 hän pelasi kuitenkin kokonaisuudessaan Castillassa.
Castillassa hyvin alkaneen kauden 2008–2009 myötä Bueno pääsi tekemään ensiesiintymisensä Real Madridin edustusjoukkueessa Espanjan cupin Copa del Reyn ottelussa Real Uniónia vastaan 30. lokakuuta 2008. Kaksi viikkoa myöhemmin pelatussa toisessa osaottelussa hän teki edustusjoukkueuransa ensimmäisen maalin. Ensiesiintyminen Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa seurasi 22. marraskuuta ottelussa Recreativoa vastaan. 25. marraskuuta hän debytoi myös Mestarien liigassa alkulohko-ottelussa BATEa vastaan. Castillan riveissä hän teki kauden aikana yhteensä 16 maalia Espanjan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä.
Heinäkuussa 2009 Bueno siirtyi Real Valladolidiin, jonka kanssa hän teki viisivuotisen sopimuksen. Valladolid maksoi Madridille kolmen miljoonan euron siirtokorvauksen ja Madrid säilytti itsellään takaisinosto-oikeuden pelaajaan ensimmäisen kahden kauden aikana. Kaudella 2009–2010 hän pelasi Valladolidissa 20 ottelussa, joista suurimman osan vaihtopelaajana, ja teki yhden maalin. Valladolidin pudottua kaudeksi 2010–2011 Segunda Divisióniin Bueno siirtyi lainasopimuksella englantilaiseen Derby Countyyn.
Kesällä 2013 Bueno siirtyi kaksivuotisella sopimuksella madridilaisseura Rayo Vallecanoon. 28. helmikuuta 2015 hän teki neljä maalia 14 minuutissa kotiottelussa Levantea vastaan. Suoritus oli maan pääsarjahistorian toiseksi nopein, vain Bebeton vuonna 1995 tekemät neljä maalia syntyivät nopeammin.
Bueno kuului vuonna 2006 alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden voittaneeseen Espanjan joukkueeseen. Hän teki joukkueensa molemmat maalit 2–1-voittoon päättyneessä loppuottelussa Skotlantia vastaan ja jakoi viidellä yhteismaalillaan turnauksen maalikuninkuuden turkkilaisen İlhan Parlakin kanssa. Kesällä 2007 Bueno oli mukana alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa, jossa hän teki voittomaalin neljännesvälieräottelussa Brasiliaa vastaan. Sittemmin hän on pelannut alle 21-vuotiaiden joukkueessa.
Jalkapalloilun ohella Bueno on opiskellut urheilulääketiedettä Camilo José Celan yliopistossa Madridissa.
Zhuangin kieli
Zhuang tai tšuang on thaikieliin kuuluva kieli. Zhuangia kieltä puhutaan Kiinassa ja sillä on noin 14 miljoonaa puhujaa, mikä tekee yhden Kiinan suurimmista vähemmistökielistä. Zhuang on monen muun Itä- ja Kaakkois-Aasian kielen tavoin toonikieli, jossa kuusi eri sävelkorkeutta, joiden erot voivat muuttaa sanojen merkitystä. Kieli jakaantuu pohjoiszhuangiin ja eteläzhuangiin, joita Kiinassa pidetään samana kielenä, vaikka murteet eivät olekaan keskenään täysin ymmärrettäviä.
Kathy Mattea
Kathleen Alice ”Kathy” Mattea (s. 21. kesäkuuta 1959 South Charleston, Länsi-Virginia) on yhdysvaltalainen countrymuusikko. Toisinaan kappaleissa on kuultavissa kelttiläisen musiikin vaikutteita.
Mattea vietti lapsuutensa Cross Lanesissa Länsi-Virginiassa. Hän valmistui Nitro High Schoolista ja liittyi bluegrassyhtye Pennsboroon opiskellessaan Länsi-Virginian yliopistossa 1976. Hän jätti opintonsa kesken ja muutti Nashvilleen, Tennesseen osavaltioon; hän toimi oppaana Country Music Hall of Fame -museossa, mutta myös muun muassa taustalaulajana Bobby Goldsborolle.
Mattea sai ensimmäisen levytyssopimuksensa vuonna 1983. Kolmas albumi "Walk the Way the Wind Blows" (1986) oli menestys sekä kriitikkojen että yleisön keskuudessa. Hänen coverversionsa Nanci Griffithin ”Love at the Five and Dimesta” nousi listojen kolmannelle sijalle ja hänen ensimmäiseksi suureksi hitikseen.
Mattean myöhempien vuosien hitteihin lukeutuvat "Goin' Gone" (ensimmäinen listaykkönen), ”Eighteen Wheels and a Dozen Roses” (1988), ”Come From the Heart” (1989), ”Burnin’ Old Memories” (1989), ”She Came from Fort Worth” (1990), ”Lonesome Standard Time” (1992), ”Walking Away a Winner” (1994), ”Nobody’s Gonna Rain on Our Parade” (1994), ”Maybe She’s Human” (1994), ”455 Rocket” (1997). Hän on voittanut useita arvostettuja palkintoja, muun muassa toistuvasti Grammyt.
Akanin kieli
Akanin kieli tai twi-fante on nigeriläis-kongolainen kieli, jota puhutaan etenkin Ghanassa, jossa sen puhujat muodostavat noin puolet väestöstä. Kieltä arvioidaan puhuvan äidinkielenään 9–11 miljoonaa ihmistä. Kielellä on ollut oma kirjakieli 1800-luvun puolivälistä alkaen, ja sillä on ilmestynyt runsaasti maallistakin kirjallisuutta.
Akanin tärkeimmät murteet ovat asante (ashanti), twi, fante (fanti), Brong (abron) ja akuape.
Murteiden sijasta puhutaan toisinaan erillisistä kielistä, ja akanista kieliryhmänä.
Carl Smith
Carl Smith (15. maaliskuuta 1927 – 16. tammikuuta 2010) oli yhdysvaltalainen countrymusiikin laulaja-lauluntekijä ja kitaristi.
Smith syntyi tennesseeläisessä Maynardvillen pikkukaupungissa, josta myös Roy Acuff oli kotoisin. Hän sai vuonna 1950 levytyssopimuksen Columbia Recordsilta. Hän nousi yhdeksi vuosikymmenen suosituimmista countryartisteista muun muassa hiteillään ”Loose Talk”, ”Wicked Lies”, ”Hey Joe!” ja ”You Are the One”. Hän sai uransa aikana viisi listaykköstä; useissa kappaleissa oli vaikutteita rockabillymusiikista, ja ”Ten Thousand Drums” (1959) nousi poplistojen 43. sijalle.
Smithin viimeinen listaykkönen oli ”Loose Talk” vuonna 1955. 1950-luvun jälkeen hänen suosionsa alkoi laskea, mutta hän sai edelleen ajoittaisia menestyksiä. Viimeinen Top 10 -single (ja ensimmäinen kahdeksaan vuoteen) oli ”Deep Water” (1967). Muihin vuosikymmenen hitteihin lukeutuvat ”Air Mail to Heaven” (1962) ja ”Take My Ring Off Your Finger” (1964). Smithillä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Smithin aktiivisin ura oli tullut päätökseensä 1970-luvun loppuun mennessä. Hän jätti Columbia Recordsin vuonna 1975 ja sai vuonna 2003 paikan Country Music Hall of Famesta. Countrytähti Goldie Hill, jonka kanssa Smith oli elänyt avioliitossa vuodesta 1957, menehtyi syöpään 24. helmikuuta 2005.
Kitty Wells
Ellen Muriel Deason eli Kitty Wells (30. elokuuta 1919 – 16. heinäkuuta 2012) oli yhdysvaltalainen countrylaulaja. Vuoden 1952 hittikappale ”It Wasn’t God Who Made Honky Tonk Angels” vakiinnutti esittäjänsä aseman eräänä varhaisimmista naispuolisista countrytähdistä. Wells jatkoi uraansa menestyksellä läpi 1950- ja 1960-lukujen ja levytti vielä 1970-luvulla. Viimeisen listasijoituksensa laulaja sai singlellään ”Thank You for the Roses” vuonna 1979. Hänelle myönnettiin paikka Country Music Hall of Famessa vuonna 1976 ja Grammy Lifetime Achievement Award vuonna 1991.
Engelbert Humperdinck (laulaja)
Engelbert Humperdinck (s. 2. toukokuuta 1936 Madras, Intia), oikealta nimeltään Arnold George Dorsey, on englantilainen pop-laulaja, joka nousi kansainväliseen maineeseen 1960-luvulla. Hänen tunnetuimpia menestyskappaleitaan ovat "Release Me", "Last Waltz", "Quando, Quando, Quando", "Spanish Eyes" ja "There Goes My Everything", "After The Lovin" ja "When There´s no You". Hän edusti Isoa-Britanniaa vuoden 2012 euroviisuissa.
Arnold Dorsey syntyi Madrasissa, Intiassa. Hänen isänsä oli brittiarmeijan insinööri ja äitinsä saksalainen. Hän oli kymmenvuotias hänen perheensä muuttaessa Leicesteriin Englantiin. Vuotta myöhemmin hän alkoi harjoitella saksofonin soittoa.
1950-luvun alusta lähtien Dorsey soitti yökerhoissa mutta ei uskaltanut yrittää laulamista ennen kuin 17-vuotiaana. Ensimmäisen levytyksensä "I'll Never Fall in Love Again" hän teki Decca Records -levy-yhtiössä vuonna 1958 nimellä Gerry Dorsey, sillä hänen vanhempansa nimittivät poikaa aina Gerryksi. Dorsey jatkoi työskentelyä yökerhoissa vuoteen 1961 asti, jolloin hän sairastui tuberkuloosiin. Tervehdyttyään hän työskenteli ilman suurempaa menestystä yökerhoissa vuoteen 1966, jolloin hän tapasi vanhan kaverinsa Gordon Millsin, joka oli Tom Jonesin manageri.
Gordon Mills suositteli nimen vaihtamista näyttävämmäksi Engelbert Humperdinckiksi (saksalaisen myöhäisromantiikan ajan säveltäjän mukaan). Mills järjesti uuden sopimuksen Decca Recordsin kanssa. Vuoden 1967 alkupuolella Engelbert levytti kappaleen "Release Me", josta tuli listamenestys Atlantin molemmin puolin. "Release Me" nousi listaykköseksi Englannissa lyöden The Beatles -yhtyeen singlen "Penny Lane" / "Strawberry Fields Forever", jotka niin sanottuna tupla-A-singelnä BBC katsoi levymyynnin kannalta kahdeksi eri levyksi. "Release Me" -kappaleen uskotaan myyneen enimmillään 85 000 kappaletta päivässä. "After the Lovin" -kappaleesta tuli yksi suosituimmista hiteistä hänen urallaan vuonna 1976 ja hän sai Grammy-palkinnon tämän johdosta. Hänet valittiin Hollywood Walk of Fameen 1989, ja hän voitti Golden Globe -palkinnon samana vuonna. Vuonna 2000 ilmestyi levyalbumi "Engelbert AT His Very Best", joka nousi listojen kärkisijoille.
Humperdinck edusti Isoa-Britanniaa vuoden 2012 euroviisuissa kappaleella "Love Will Set You Free", joka sai finaalissa 12 pistettä, sijoittuen toiseksi viimeiselle sijalle.
Vääntötyökalu
Vääntötyökalu on yleisnimitys työkaluille, joilla avataan ja kiristetään ruuveja, pultteja ja muttereita.
Vääntötyökaluja ovat mm. seuraavat:
Akinori Nakayama
Akinori Nakayama (s. 1. maaliskuuta 1943) on japanilainen entinen telinevoimistelija ja olympiavoittaja.
Nakayama voitti yhteensä kuusi olympiakultaa vuosien 1968 ja 1972 kisoissa.
Gleisdorf
Gleisdorf on kaupunki Steiermarkin osavaltiossa Itävallassa.
Gleisdorf sijaitsee Weizin piirissä, noin 25 kilometriä Grazista itään. Raab-joki virtaa kaupungin läpi. Kaupungin pinta-ala on 38,67 neliökilometriä ja sen korkeus merenpinnasta 365 metriä.
Gleisdorfin asukasluku vuonna 2001 oli 5 224. Asukkaista oli ulkomaalaisia 3,9 %, joista suurin osa entisen Jugoslavian alueelta.
Gleisdorfin rautatieasema sijaitsee Steiermarkin itäradan varrella ja sieltä lähtee säännöllisin väliajoin lähijunia Graziin.
Riskitekijä
Riskitekijä ("Small Steps") on Louis Sacharin vuonna 2006 kirjoittama romaani, joka on itsenäistä jatkoa Paahde-romaanille.
Pahojen poikien rangaistusleiriltä palannut Kainalo, eli Theodore Johnson, yrittää päästä uudelleen osaksi yhteiskuntaa, ja on saanut töitä Raincreekin kastelu- ja maisemasuunnittelusta pomonaan Jack Dunlevy. Kaikki eivät kuitenkaan näytä uskovan, että hän olisi muuttunut, eikä enää ole se sama väkivaltainen musta nuorimies, ei edes hänen oma äitinsä.
Kainalo on täysin tyytyväinen omaan elämäänsä, hänellä menee suhteellisen hyvin. Kainalon ystävällä Röntgenillä on kuitenkin hieno ehdotus, ainakin omasta mielestään: pop-tähti Kaira DeLeon (oma nimi Kathy Spears) on tulossa pitämään keikan heidän kaupunkiinsa ja he voisivat trokata lippuja myyden niitä rikkaille valkoisille ja näin ansaita paljon rahaa.
Monien vaikeuksien jälkeen kaikki näyttää sujuvan loppujen lopuksi hyvin, liput menevät hyvin kaupaksi. Kainalo pyytää Röntgeniä olemaan myymättä kahta viimeistä lippua, sillä hän haluaa viedä naapurissa olevan CP-vammaisen ystävänsä Ginnyn konserttiin. Röntgen kuitenkin myy liput ja antaa Kainalolle niistä vahingossa vain kopiot. Lippujen tarkastuksessa he jäävät kiinni ja Ginny saa kohtauksen. He kuitenkin pääsevät katsomaan konsertin, sillä yksi niistä harvoista, jotka luottavat Kainaloon, on pormestari ja hän sattuu olemaan myös paikalla. Melu saa Kairan tulemaan katsomaan, mikä on tilanne ja hän järjestää heille konserttiin paremmat paikat kuin voisi toivoa. Kaira on nimittäin yksinäinen huolimatta siitä kaikesta mitä hänellä on ympärillään, ja hän toivoisi saavan heistä ensimmäiset ystävänsä.
Yukio Endō
Yukio Endō (, 18. tammikuuta 1937 Akita – 25. maaliskuuta 2009 Tokio) oli japanilainen telinevoimistelija ja viisinkertainen olympiavoittaja.
Yukio Endō voitti Tokion 1964 olympiakisoissa ensimmäisenä japanilaisvoimistelijana henkilökohtaisen moniottelun olympiakultaa. Hän oli myös mukana Japanin kolmessa ensimmäisessä joukkuekilpailun olympiavoittajajoukkueessa 1960–68.
Endō menehtyi ruokatorven syöpään tokiolaisessa sairaalassa 72 vuoden iässä 25. maaliskuuta 2009.
The Horrors
The Horrors on lontoolainen vuonna 2005 perustettu garage rock -yhtye. The Horrorsin debyyttilevy "Strange House" julkaistiin maaliskuussa 2007.
Yhtye esiintyi Ruisrockissa kesällä 2007.
Keith Andes
John Charles (Keith) Andes (12. heinäkuuta 1920 – 11. marraskuuta 2005) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Andes aloitti Broadway-uransa palvellessaan toisen maailmansodan aikana Yhdysvaltain ilmavoimissa. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli "Winged Victory" vuonna 1944. Hänelle myönnettiin vuonna 1947 Theatre World -palkinto, ja myöhemmin hän esiintyi muun muassa musikaalissa "Kiss Me, Kate".
Vuonna 1952 Andesilla oli rooli elokuvassa "Purkaus yössä". Hän tuli tunnetuksi televisiosta muun muassa lyhytikäisestä "Glynis"-tilannekomediasta vuonna 1963. Hän toimi myös ääninäyttelijänä.
Andes teki itsemurhan 85-vuotiaana marraskuussa 2005. Hänen tiedetään kärsineen muiden terveyshuoliensa ohella virtsarakon syövästä. Hänellä oli kaksi lasta.
Takashi Ono
Takashi Ono (, s. 26. heinäkuuta 1931 Noshiro, Akita) on japanilainen kilpauransa päättänyt telinevoimistelija, olympiavoittaja ja maailmanmestari. Ono voitti ensimmäisenä japanilaisena telinevoimistelun olympiakultaa yksilökilpailussa oltuaan paras rekillä Melbournessa 1956. Kaikkiaan hän saavutti 13 olympiamitalia. Hän avioitui telinevoimistelun olympiamitalisti Kiyoko Onon kanssa.
Tokion kesäolympialaisten 1964 avajaisissa Ono vannoi olympiavalan.
Reinaldo Arenas
Reinaldo Arenas (16. heinäkuuta 1943 – 7. joulukuuta 1990) oli kuubalainen runoilija, kirjailija ja toimittaja. Hän oli aikuisiällään voimakkaasti kriittinen Kuuban hallitusta kohtaan ja vietti pitkän aikaa vangittuna kotisaarellaan. Hän pakeni vuonna 1980 Yhdysvaltoihin, jossa hän kuoli tarkoituksella otettuun lääke- ja alkoholimyrkytykseen 47-vuotiaana. Hän teki itsemurhan sairastuttuaan aidsiin. Hän jätti jälkeensä viestin joka oli suunnattu lähinnä Fidel Castrolle. Siinä hän kehotti kuubalaisia saarella ja sen ulkopuolella jatkamaan "taisteluaan vapaudesta".
Arenas oli avoimesti homoseksuaali, mikä myös oli osaltaan vaikuttanut hänen joutumiseensa vainon kohteeksi kotimaassaan. Useiden pakoyritysten jälkeen hän muutti Yhdysvaltoihin siinä vaiheessa, kun Kuubasta päästettin suuri joukko ihmisiä pois.
Arenasin teokset ovat arvostettuja maailmanlaajuisesti. Tunnetuimpiin lukeutuu "Harhanäkyjen maailma", jonka alkuperäinen espanjankielinen versio julkaistiin vuonna 1966 nimellä "El mundo alucinante". Mirjaliisa Nuuttilan tekemä suomennos julkaistiin vuonna 1989.
Teoksen "Antes que anochezca" pohjalta on tehty vuonna 2000 elokuva "Ennen yötä", jonka on ohjannut Julian Schnabel ja jossa Arenasia näyttelee Javier Bardem.
Mitsuo Tsukahara
Mitsuo Tsukahara (s. 22. joulukuuta 1947) on japanilainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja.
Tsukahara voitti telinevoimistelun olympiakultaa kahdesti rekillä ja kolmasti joukkuekilpailussa vuosina 1968–1976. Hänellä on nimikkohyppy, jota käytetään edelleenkin ahkerasti voimistelun arvokisoissa.
Polttomerkintä
Polttomerkintä on kuumalla esineellä tehty merkintä. Yleistä on eläinten merkitseminen kuumalla raudalla, mutta yleistymässä ovat polttamalla tehdyt tatuoinnit myös ihmiseen. Rauta voidaan lämmittää sähköllä, tulella tms. lämmönlähteellä. Raudan tarvitsee olla vähintään 200-asteinen, jotta tulos on toivottu.
Merkintää pitää hoitaa huolellisesti, koska polttomerkintä tulehtuu tavallista tatuointia helpommin; tulehdus nostaa kovan kuumeen. Alue pitää pitää puhtaana, ja uusi iho on raavittava pois. Mitä paremmin hoitaa ihoa, sen parempi lopputulos.
Apsû
Apsû (sumeriksi "abzu" tai "engur") on Kaksoisvirtainmaan mytologiassa maanalainen veden lähde, josta kaikki vesi myytin mukaan saa alkunsa. Vanhimman Sumerin kaupungin Eridun Abzun temppeli oli nimeltään E-abzu. Muun muassa Sumerin maailman luonut Enki-jumala eli ennen ihmisten luomista apsûssa.
Sumerilaisessa luomiskertomuksessa Enuma Elišissä Apsû esiintyy jumalana, maailman luojana. Hän oli miespuolinen makeanveden jumala ja suolaisen veden jumalan Tiamatin puoliso ja Ean, Mardukin isän isä. Heillä oli myös poika Kingu, joka on luomiskertomuksen ihmisen syntyä käsittelevissä osissa keskeisessä asemassa. Enuma Elišin alku kuuluu:
875 North Michigan Avenue
875 North Michigan Avenue (aikaisemmin John Hancock Tower) on pilvenpiirtäjä Chicagon kaupungissa, Yhdysvaltain Illinoisissa. Se on rakennettu vuosina 1965–1969. Sen suunnittelusta on vastannut chicagolainen arkkitehtitoimisto Skidmore, Owings and Merrill. 344 metrin korkeudellaan ja sadalla kerroksellaan se on yksi Yhdysvaltain korkeimmista pilvenpiirtäjistä. Yhdysvaltalaisen poliitikon John Hancockin mukaan nimetyssä pilvenpiirtäjässä on liikkeitä, ravintoloita ja asuntoja. Lisäksi siellä sijaitsee näköalatasanne ja Yhdysvaltain korkeimmalla sijaitseva uima-allas.
Ágnes Keleti
Ágnes Keleti (s. 9. tammikuuta 1921, Budapest) on entinen unkarilainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja.
Ágnes Keleti on Unkarin historian menestynein telinevoimistelija. Melbournen 1956 olympiakisoissa hän voitti 35-vuotiaana neljä kultamitalia. Unkarin kansannousun kukistumisen vuoksi hän ei palannut kisoista enää kotimaahansa. Myöhemmin hän muutti Israeliin.
Ēl
Ēl tai Il (hepreaksi אל) on länsiseemiläinen jumalan nimitys, joka tunnettiin Arabian eteläosissa nimellä Il. Nimi tarkoitti yleensä ylijumalaa. Tutkijat eivät ole yhtä mieltä siitä, mikä sanan tarkka merkitys on. Se saattaa tarkoittaa "voimakas", "mahtava" tai "ensimmäinen". Ras Shamrasta (muinainen Ugarit) löytyneissä teksteissä Ēl mainitaan muiden jumalten (paitsi Baalin) isänä, Ašeran puolisona ja luontokappaleiden luojana. Häntä kutsutaan myös maan luojaksi (Qone’ars) ja "häräksi", mikä voi viitata merkitykseen hedelmällisyyden symbolina. Jumalalla on valtaistuimensa paikassa, jota kutsutaan "jokien lähteeksi". Palmyrassa Ēl tunnettiin nimellä Elqonera ja jumalan nimitys oli myös "hän, joka saa lähteet pulppuamaan". Ēl rinnastettiin lisäksi Poseidoniin. Roomalaiset samaistivat Ēlin myös Saturnukseen.
Ēl on jumalana etäinen, ja hän edustaa kaikkivoipaisuutta. Hän on tavattoman iäkäs, kaikkitietävä ja hyvänsuopa.Vaikka Ēl oli kunnioitettu jumala, hän ei ollut merkittävä tai aktiivinen hahmo myyteissä, niissä esiintyivät pikemminkin hänen tyttärensä ja poikansa. Hänet kuvattiin yleensä vanhaksi pitkäpartaiseksi mieheksi. Usein hänellä oli myös siivet. Ēl oli hurrilaisten Kumarbin ja kreikkalaisten Kronoksen vastine. Vanhassa testamentissa Ēl on yleensä Jahven synonyymi, joissakin harvemmissa tapauksissa sana tarkoittaa jumalaa yleiskäsitteenä.
Akkadissa sanaa Ēl vastaa sana ilu.
Valentin Ivanov (jalkapallotuomari)
Valentin Valentinovitš Ivanov (, s. 4. heinäkuuta 1961 Moskova, Neuvostoliitto) on venäläinen jalkapalloerotuomari.
Ivanov oli mukana muun muassa vuoden 2004 Euroopan-mestaruuskilpailuissa ja vuoden 2006 maailmanmestaruuskilpailuissa. Hänet muistetaan etenkin jälkimmäisen turnauksen neljännesvälieräottelusta Portugali–Alankomaat, jossa hän antoi ennätykselliset 16 varoitusta ja 4 ulosajoa. Ottelu jäi Ivanovin viimeiseksi kansainväliseksi otteluksi, sillä hän täytti turnauksen aikana 45 vuotta, joka on Fifan yläikäraja kansainvälisille erotuomareille.
Ivanovin isä Valentin Ivanov ja äiti Lidija Ivanova ovat molemmat olympiavoittajia, ensimmäinen jalkapallossa ja jälkimmäinen telinevoimistelussa.
Paolo Matthiae
Paolo Matthiae on Lähi-idän arkeologian ja taidehistorian professori Rooman La Sapienzan yliopistossa. Hän löysi muinaisen Eblan valtion pääkaupungin, ja johti sen kaivauksia vuodesta 1963.
Taitoluistelu talviolympialaisissa 1988
XV talviolympialaisissa Calgaryssa vuonna 1988 järjestettiin taitoluistelussa neljä kilpailua.
Anisoli
Anisoli on orgaaninen yhdiste (eetteri), joka on syttyvää, huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan väritöntä - keltaista nestettä, jolla on tunnusomainen haju. Sen kemiallinen kaava on CHO ja rakennekaava on CHOCH. Anisolistä käytetään myös nimityksiä "fenyylimetyylieetteri" ja "metoksibentseeni".
Anisolin moolimassa on 108,14 g/mol, sulamispiste - 37 °C, kiehumispiste 155 °C, suhteellinen tiheys 0,99 g/cm (vesi = 1,0 g/cm), leimahduspiste 52 °C (o.c.), itsesyttymislämpötila 475 °C ja CAS-numero 100-66-3. Anisolin liukoisuus veteen on huono.
Anisoli soveltuu hyvin apuaineeksi analysoitaessa ilmanpainefotoionisaatio-massaspektrometrialla vaikeasti ionisoituvia poolittomia yhdisteitä.
Lyhytaikainen altistuminen anisolille voi ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä. Aineen joutumisen keuhkoihin voi aiheuttaa kemiallisen keuhkotulehduksen vaaran. Pitkäaikainen tai toistuva altistuminen aineelle voi kuivattaa ihoa.
Tranmere Rovers FC
Tranmere Rovers FC on jalkapalloseura Birkenheadista, Englannista. Seura pelaa kaudella 2018–2019 kakkosliigassa Englannin neljänneksi ylimmällä sarjatasolla. Roversin arvostetuin saavutus on Englannin liigacupin toinen sija vuonna 2000, loppuottelussa se hävisi Leicester Citylle 1–2.
Seura perustettiin vuonna 1884 nimellä "Belmont FC", joka vaihtui Tranmere Roversiksi seuraavana vuonna. Seura pelasi ensimmäisen ottelunsa Liverpool & District Challenge Cup -kilpailussa vuonna 1886 ja liittyi Englannin liigan vastaperustettuun 3. divisioonan pohjoislohkoon kaudella 1921–1922. Tranmere voitti Walesin Cupin vuonna 1935.
Tranmere Rovers pelasi ensimmäisen kautensa Englannin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla, silloisessa 2. divisioonassa, 1938–1939, mutta voitti vain kuusi ottelua pudoten sarjasta. Seuraavan kerran se pelasi vastaavalla sarjatasolla, tuolloisessa 1. divisioonassa, vasta kausina 1991–2001.
Joukkuetta valmentaa Rob Edwards, jonka edeltäjiin 2000-luvulla kuuluu muun muassa John Barnes. Tranmeressa ovat uransa aikana pelanneet muun muassa Dixie Dean, Frank Worthington, Steve Coppell, John Aldridge, Pat Nevin ja Jason McAteer.
Tranmeren kotikenttä on Prenton Park, jossa on 16 789 istumapaikkaa.
Taitoluistelu talviolympialaisissa 1992
XVI talviolympialaisissa Albertvillessa vuonna 1992 järjestettiin taitoluistelussa neljä kilpailua.
Heritage Plaza
Heritage Plaza on pilvenpiirtäjä Houstonissa, Yhdysvaltain Texasissa. Noin 232 metriin yltävä 53-kerroksinen pilvenpiirtäjä valmistui vuonna 1987. Sen suunnitteli houstonilainen arkkitehtitoimisto M. Nasr & Partners. Heritage Plaza oli viimeinen Houstonin keskustaan rakennettu suuri toimistorakennus 1980-luvulla, kun Texasia koetteli taloudelliset vaikeudet.
Connie Francis
Connie Francis (s. 12. joulukuuta 1938, Newark, New Jersey) on yhdysvaltalainen poplaulaja. Hänet tunnetaan muun muassa hänen kansainvälisistä hiteistään "Who's Sorry Now?", "Where The Boys Are" ja "Everybody's Somebody's Fool".
Francisin oikea nimi on Concetta Rosa Maria Franconero, ja hänellä on italialaisia sukujuuria. Debyyttisingle "Freddy" (1955) ei ollut kummoinen menestys, eivätkä myöskään yhdeksän seuraavaa singleä. Hän harkitsi uraa lääketieteen alalla ennen kuin hän nousi yllättävään menestykseen jo 1920-luvulla kirjoitetun "Who's Sorry Now?" -laulun coverversiolla.
Ilman mainittua hittiä Francis olisi ollut uhassa joutua erotetuksi MGM:ltä. Myöhemmällä urallaan hän on saanut tulkittavakseen mm. useita Neil Sedakan sävellyksiä ja esittänyt myös countryvaikutteista musiikkia; hänet tunnetaan countryn suurena ystävänä. Hän päätti levytysuransa tilapäisesti vuonna 1969, mutta teki comebackin jo vuonna 1973 kappaleella "The Answer".
Francisia on myös itseään coveroitu useasti – tunnettuja tulkintoja hänen kappaleistaan ovat levyttäneet muiden muassa Marie Osmond, Susan Raye, Margo Smith ja Debby Boone. Hänen omaelämäkertansa "Who's Sorry Now?" julkaistiin vuonna 1984. Hän on jatkanut uraansa musiikin alalla näihin päiviin saakka.
Francisilla on ollut neljä avioliittoa:Hänen poikansa Joey syntyi vuonna 1974.
Connie Francis joutui 8. marraskuuta 1974 raiskatuksi esiintymisen jälkeen New Yorkissa; hän on myöhemmin maininnut juuri tämän aiheuttaman kärsimyksen pääsyynä avioeroon Joseph Garzillista. Laulajalla on todettu kaksisuuntainen mielialahäiriö.
Vuonna 1975 suoritettu nenäleikkaus aiheutti laulajan äänessä tilapäisiä muutoksia, joiden ajaksi hän joutui keskeyttämään uransa. Hänen veljensä George kuoli väkivaltaisesti vuonna 1981, ja vasta vuonna 1989 Francisin onnistui tehdä täysi comeback lavoille ja levytysstudioon.
Lair (videopeli)
Lair on PlayStation 3:lle vuonna 2007 julkaistu videopeli. Pelin on kehittänyt Factor 5-studio ja julkaissut Sony. Lairissa yhdistyvät toiminta, lentely ja seikkailu. Pelaajan tehtävänä on istua lohikäärmeen selkään ja puolustaa maataan erilaisilta vihollisilta.
Lairin maailma sijoittuu maailmaan missä on todella paljon tulivuoria, jotka aiheuttavat koko maan tuhoutumisen ja ilman saastumisen. Pelissä on kaksi valtakuntaa, toinen on "Mokai", jonka maat ovat kuivat ja köyhät. Toinen valtakunta on "Asylian" joka on näennäisesti ylevä porukka. He asuvat yhdellä viimeisimmistä jäljellä olevista vihreistä alueista, joka on runsas ja yltäkylläinen.
Asylianit ovat johtava ja aggressiivinen ryhmä, jotka suunnittelevat sotaa Mokaita vastaan. Mokai kuitenkin tekee yllätyshyökkäyksen.
Pelaaja ohjaa yhtä Asylianien eliitti-sotilasta nimeltä Rohn, joka lentelee lohikäärmeen selässä. Rohnille on annettu tehtäväksi suojella joitain alueita, tuhota jotain objekteja, tappaa vihollisia ym. Peli on joko yksi alue kerrallaan-peli tai loputon maailma. Pelin tekijä, Factor 5, on vahvistanut, että jokaisen tason jälkeen pelaaja saa joko kulta-, hopea- tai pronssimitalin. Mitalien ansaitsemisella saa avattua uusia liikkeitä ja videopätkiä.
Useimmat pelin taistelukohtauksista käydään ilmassa, mutta maallakin taistellaan. Rohn ei kuitenkaan voi astua maahan ja taistella vaan hän voi vain mennä lohikäärmeellään maalle ja syöstä tulta yms. Pelissä on todella paljon SIXAXIS-ohjaimen liikkeentunnistuksen käyttöä. Muun muassa lentäminen tapahtuu ohjainta kääntelemällä.
Vihollisia on ainakin monenlaista jalkaväkeä, hevosia ja muita isoja otuksia. Kehittäjä lupailee, että esineitä voi sytyttää tuleen jos niiden päälle syöksee tulta ja useimmiten esineet on myös tuhottavissa. Riippuu paljon tavarasta.
Peli pyörii 1080p-resoluutiolla ja ruudunpäivitys on 30 ruutua sekunnissa. Peli ottaa kaiken tilan irti BD-levyltä sillä se vie tilaa 25GB ja se tukee myös 7.1 tason pakkaamatonta ääntä.
Lairista löytyy pelkästään yksinpeli, mutta joitain online-elementtejä pitäisi löytyä muttei verkkopelimahdollisuutta. Tekijät ovat kuitenkin lupailleet, että he yrittävät antaa mahdollisimman paljon uudelleenpeluuarvoa. Amerikassa peli sai ikärajamerkinnän (T) for Teen, joten Suomessa voidaan odottaa K15-merkintää.
Jerry Hall
Jerry Faye Hall (s. 2. heinäkuuta 1956 Gonzales, Texas) on yhdysvaltalainen huippumalli ja näyttelijä. Hänet tunnetaan Rolling Stones -yhtyeen keulahahmo Mick Jaggerin pitkäaikaisena kumppanina ja "vaimona".
Hall syntyi Texasissa, hän on englantilaista syntyperää. Hallilla on kaksoissisar nimeltään Terry sekä kolme vanhempaa siskoa.
Hallin omaelämäkerta ("Jerry Hall's Tall Tales") ilmestyi vuonna 1985. Kirjassaan hän kertoi varhaisesta elämästään Texasin Mesquitessa, jossa hän valmistui North Mesquite High Schoolista. Kirja kertoo myös hänen elämästään nuorena mallina Pariisissa.
Jerry Hall ja Mick Jagger tapasivat 1970-luvun lopulla. Onkin huhuttu, että Jerry olisi ollut syynä Jaggerin ja tämän ensimmäisen vaimon Biancan eroon, vaikka Jerry oli tuolloin kihloissa Bryan Ferryn kanssa. Hallista tuli Jaggerin kumppani ja heidän ensimmäinen lapsensa syntyi 2. maaliskuuta 1984 ja sai nimekseen Elizabeth Scarlett Jagger. 
Hall esiintyi useissa Jaggerin levyjen kansissa ja heillä oli aikomus mennä naimisiin. Parin toinen lapsi James Leroy Augustin Jagger syntyi vuonna 1985. Vuonna 1990 Hall ja Jagger "avioituivat" lomamatkallaan Balissa. Hindu-vihkiseremonia ei ollut kuitenkaan laillisesti kelpaava, joten he eivät periaatteessa ikinä olleet naimisissa. Pian vihkimisen 
jälkeen Jagger ja Hall saivat kolmannen lapsensa Georgia May Ayeesha Jaggerin. 
Parin neljäs lapsi Gabriel Luke Beauregard syntyi vuonna 1997.
Jerry Hall erosi Jaggerista 1999, jolloin tuli ilmi, että brasilialainen
malli Luciana Morad odotti lasta Jaggerille. Hall lykkäsi eroa kunnes DNA-testi paljasti Jaggerin Gimenezin lapsen isäksi. Hallin hakiessa avioeroa kävi ilmi, ettei heidän liittonsa ollut laillisesti kelpaava eivätkä he koskaan olleetkaan naimisissa Englannin lakien mukaan. Lopulta korkeimman oikeuden tuomari mitätöi heidän "avioliittonsa" vuonna 1999 päättäen 22-vuotisen suhteen.
Williams Tower
Williams Tower (aiemmin Transco Tower) on pilvenpiirtäjä Houstonin kaupungissa, Yhdysvaltain Texasissa. Se rakennettiin vuosina 1981–1983. Sen suunnittelusta vastasivat arkkitehdit Philip Johnson ja John Burgee, yhteistyössä houstonilaisen arkkitehtitoimiston Morris-Aubry Architectsin kanssa. Pilvenpiirtäjä on 275 metrin korkuinen ja siinä on 64 kerrosta. Se on yksi Houstonin näkyvimmistä maamerkeistä ja yksi Texasin korkeimmista rakennuksista.
Vedran Ćorluka
Vedran Ćorluka (s. 5. helmikuuta 1986, Derventa, Jugoslavia) on kroatialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Venäjän jalkapalloliigan FK Lokomotiv Moskovaa ja lukeutuu myös Kroatian maajoukkueen vakionimiin.
Kotimaassaan Ćorluka pelasi Dinamo Zagrebin ja lainalla Inter Zaprešićin riveissä. Hän voitti Dinamo Zagrebissa Kroatian liigamestaruuden 2006 ja 2007 sekä Kroatian cupin 2007. Ćorluka siirtyi Valioliigaan Manchester Cityyn kesällä 2007 seitsemällä miljoonalla punnalla. 2008/2009 kaudeksi Ćorluka siirtyi Tottenhamiin kesän 2008 siirtoikkunan viimeisinä päivinä. Siirtokorvaukseksi arvertiin noin 8,5 miljoonaa puntaa. Tammikuussa 2012 hän siirtyi lainasopimuksella Bundesliigaseura Bayer Leverkuseniin. Kesällä 2012 hän siirtyi Lokomotiv Moskovaan seitsemän miljoonan euron siirtosummalla. Hän voitti Venäjän cupin 2015.
Kroatian maajoukkueessa Ćorluka debytoi Italiaa vastaan elokuussa 2006. Hän nousi joukkueen vakiomiehistöön vuoden 2008 EM-kisojen karsintojen aikana. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki Qataria vastaan lokakuussa 2009. Hän on pelannut EM-kilpailuissa 2008 ja 2012 sekä MM-kilpailuissa 2014.
Heavenly Sword
Heavenly Sword on Ninja Theoryn kehittämä ja Sony Computer Entertainmentin julkaisema toimintaseikkailupeli. Peli julkaistiin syksyllä 2007 yksinoikeudella PlayStation 3:lle ja on yksi PlayStation 3:n julkaisupeleistä.
Heavenly Sword on kolmannen persoonan kuvakulmasta kuvattu peli, joka keskittyy lähitaisteluun vihollisia vastaan. Nariko lähestyy vastustajiansa aseettomilla kamppailulajeilla, voimakkaalla miekalla sekä pitkällä kettingillä. Näillä aseilla taisteleminen on hyvin erilaista: miekka tekee suurta vahinkoa lähietäisyydeltä, kettingillä vihollisia voi iskeä kauempaa. Myös monia esineitä voi käyttää aseina, jopa kuolleita vihollisia. Narikolla on käytössään lukuisia yhdistelmähyökkäyksiä eli komboja, joita voi avata keräämällä vaaseista löytyviä glyyfejä. Lisäksi glyyfejä saa tietyn määrän jokaisen tason lopussa, riippuen pelaajan suorituksesta. Pelissä on myös quick time event-kohtauksia, joissa pelaajan pitää painella ruudulle ilmestyviä kuvioita vastaavia ohjaimen painikkeita. Osa pelistä pelataan Narikon adoptoidulla siskolla, Kailla, jolla on käytössään varsijousi.
Heavenly Sword on tarina kostosta, rohkeudesta ja itsetutkiskelusta. Niin kauan kuin muistetaan, klaanin keskuudessa on kerrottu ennustusta, jonka mukaan sen johtajalle syntyy poika, joka johtaa klaanin oikeutetulle paikalleen taivaassa. Kun klaanin nykyiselle johtajalle syntyy Nariko-tytär, vaikuttaa siltä, että ennustus jää jälleen kerran toteutumatta.
Verenhimoinen, hullu despootti kuningas Bohan kaappaa Narikon isän ja tämän klaanilaiset ja Nariko oivaltaa, että hänellä on vielä viimeinen tilaisuus muuttaa kohtaloaan ja kostaa Bohanille. Toteuttaakseen aikeensa Narikon on tartuttava aseeseen nimeltä Heavenly Sword (Taivaan Miekka). Ase on niin voimallinen, että jokainen sen isku vie käyttäjänsä lähemmäs kuolemaa. Taistellessaan Nariko ymmärtää lopulta koston hyödyttömyyden, mutta oppii myös oman arvonsa ja löytää paikkansa maailmassa. Vasta silloin hän vapautuu miekan vallasta ja pystyy hallitsemaan sitä. Nariko muuttaa yksinäisen, kirotun elämänsä ja täyttää kohtalonsa.
Peli on voittanut Game Critics Awards -palkinnon "Paras tappelupeli" -kategoriassa.
Debby Boone
Deborah Ann "Debby" Boone (s. 22. syyskuuta 1956) on yhdysvaltalainen laulaja. Hänet muistetaan parhaiten hitistä "You Light Up My Life" (1977), joka vietti kymmenen viikkoa Billboard Hot 100 -listan kärjessä ja toi esittäjälleen "parhaan tulokkaan" Grammy-palkinnon.
Boone syntyi Hackensackissa, New Jerseyssä, kuuluisan muusikko Pat Boonen ja Shirley Lee Foney Boonen tyttäreksi. Hän nousi teini-ikäisenä yhdessä sisartensa kanssa listoille yhtyenimellä "The Boones". Hän aloitti soolouransa singlellä "You Light Up My Life".
Boone oli 1970-luvun lopussa ja 1980-luvun alussa listoilla useilla countryjulkaisuillaan. Hän tulkitsi muiden ohella Connie Francisin lauluja. Hän julkaisi vuonna 1981 omaelämäkerran "Debby Boone So Far" ja menestyi paitsi muusikkona, myös teatterin näyttelijänä; satunnaisemmin hän on esiintynyt myös televisiossa.
Vuodesta 1980 alkaen Boone on levyttänyt myös gospelhenkistä musiikkia voittaen kaksi GMA Dove -palkintoa ja kaksi Grammya lisää. Hän meni vuonna 1979 naimisiin Gabriel Ferrerin kanssa. Pari sai neljä lasta: Jordanin (s. 1980), kaksostytöt Gabriellen ja Dustinin (s. 1983) sekä Tessan (s. 1986). Yhteistyössä miehensä kanssa Boone julkaisi useita lastenkirjoja.
Boonen tuorein albumi "Reflections of Rosemary" on ilmestynyt vuonna 2005.
Enlil
Enlil (Herra Tuuli), joka tunnetaan myös nimellä Nunamnir oli yksi mesopotamian pantheonin vaikutusvaltaisimmista jumalista. Häntä luonnehditaan nuolenpäälähteissä muun muassa epiteeteillä mahtava vuori, kuningas, isä ja luoja. Hänet kuvataan monissa teksteissä jumalaksi, joka toimeenpani jumalten kokouksen päätöksen. Mesopotamian mytologian antaman kuvan perusteella häntä voidaan pitää jumalana, jolla oli valta päättää ihmisten ja valtakuntien kohtaloista.
Enlil oli Taivaan jumala Anun jälkeläinen ja hänet kuvataan myös Aruru-jumalan veljeksi. Enlilin lapsia olivat muun muassa rakkauden ja sodan jumalatar Ištar, säänjumala Adad (Iškur), kuunjumala Nanna-Suen (Sîn) ja auringonjumala Šamaš. Hänen vaimonsa oli ilman jumalatar Ninlil.
Enlil oli Nippurin kaupunginjumala ja hänen temppelinsä nimi oli Ekur (vuoritalo). Enlilin asema heikkeni toisen vuosituhannen aikana, koska Babylonin kaupunginjumala Marduk nosti asemaansa voimakkaasti Mesopotamian alueella. Mardukin korottaminen pantheonin pääjumalaksi kuvataan teoksessa Enuma Eliš.
Eurybia
Eurybia () oli kreikkalaisessa mytologiassa Pontoksen ja Gaian tytär. Hän oli myös meren jumalatar, jonka hallitsi valtameriin vaikuttavia ulkoisia ilmiöitä kuten tuulia ja tähtitieteeseen liittyviä luonnonilmiöitä. Puolisonsa titaani Krioksen kanssa heillä oli kolme lasta: Astraios, Perses ja Pallas.
Myös yksi Thespioksen viidestäkymmenestä tyttärestä oli nimeltään Eurybia. Hän sai Herakleen kanssa pojan, Polylaoksen.
Dijala (joki)
Dijala (kurdiksi Sirwan, سيروان, persiaksi دیاله, arabiaksi نهر ديالى ) on Tigrisin sivujoki, joka sijaitsee suurelta osin Irakin Kurdistanissa. Se alkaa Zagrosvuorilta Sirwan-nimisenä ja yhtyy Tigrisiin Bagdadin eteläpuolella. Joen pituus on 443 kilometriä.
Joen kurdinkielinen nimi Sirwan tarkoittaa 'myrskyävää merta' tai 'nopeasti virtaavaa jokea'. Joki on antanut nimensä myös Ilamin lähellä sijaitsevalle muinaiselle kaupungille, Siravandille.
Turkkusex
Turkkusex-messut on vuosittain Turussa järjestettävä erotiikka-alan tapahtuma. Messut järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2002. Vuoden 2007 tapahtumassa vieraili noin 15 000 kävijää.
TurkkuSex on viime vuosina kasvanut Suomen suurimmaksi kuluttajille suunnatuksi erotiikka-alan tapahtumaksi. Turussa on vieraillut vuosien aikana muun muassa Ron Jeremy, Katsuni, Brittany Andrews, The British Chippendales, The Porcelain Twinz, Elena Gibson ja Stephanie Grant. TurkkuSex-tapahtumassa on muun muassa järjestetty ensimmäisenä maailmassa livestudio, jossa yleisö on päässyt tutustumaan aikuisviihde-elokuvan kuvauksiin lähietäisyydeltä.
Vuoden 2009 TurkkuSex-messujen pääesiintyjä oli pornotähti Belladonna, tapahtumaa isännöi MTV-tähti Bam Margera ystävineen.
Tapahtuma on viime vuosina järjestetty Turun Messu- ja Kongressikeskuksessa.
Gran Turismo 5
Gran Turismo 5 (lyhennettynä GT5) on "Gran Turismo" -ajopelisarjan viides osa, joka julkaistiin 24. marraskuuta 2010. Se julkaistiin vain PlayStation 3 -konsolille.
Tuki pelin verkkomoninpelille päättyi 30. toukokuuta 2014.
Pelaajan edetessä yksinpelissä sijoitustensa mukaan kilpailuissa hän saa kokemuspisteitä ja joko A-Spec tai B-Spec -taso nousee. Ura-tilassa (GT-mode) on kuusi eritasoista sarjaa jotka kaikki sisältävät tietyn määrän erilaisia kilpailuja. Sarjat ovat Beginner, Amateur, Professional, Expert, Extreme ja ne kaikki aukeavat tietyllä tasolla. Myöhemmin aukeaa kuudes sarja, Endurance eli pitkät kilpailut. Niihin kuuluu muun muassa kaksi 24 tunnin kilpailua, jotka tulivat tunnetuksi jo pelisarjan aiemmassa osassa Gran Turismo 4:ssä (joka ei tosin sisältänyt aikanaan vuorokaudenaikavaihtelua). Tasolla 30 aukeaa Sebastian Vettel Challenge, josta voittaa harvinaisen Red Bull X1 Prototype -ajoneuvon. "Gran Turismo 5" sisältää kaksi Ferrarin F1 -ajoneuvoa ja yhden Polyphony Digitalin Gran Turismo Formulan.
Pelissä on 1 031 autoa mukaan lukien uusimmat hybridi- ja sähköautot. Uusia ominaisuuksia sarjan aiempiin peleihin nähden ovat muuan muassa WRC- ja NASCAR -tapahtumat, uusi fysiikkamallinnus, autojen kaatuminen, autonosien tippuminen radalle, autojen tuonti pelin PlayStation Portable -versiosta sekä joko 2 pelaajan split-screen -moninpeli tai jopa 16 pelaajan verkkopeli. Tuki verkkopelille päättyi 30. toukokuuta 2014.
"Gran Turismo 5":ssä on mahdollisuus joillakin pelin omilla radoilla vaihtaa säätä ja vuorokaudenaikaa. Se voi vaihtua itsekseen ajon aikana. Pelissä on mukana myös reaaliaikainen vaurionmallinnus. Lisäksi peliin tuli päivityksellä mekaaniset vauriot, joiden suuruutta voi säätä manuaalisesti. Pelissä voi ajaa myös yöllä, ajaa karting-kisoja ja tehdä että muokata omia ratoja. Pelissä on mm. "Top Gearin" testirata ja monia muita uusia ratoja.
Pelin grafiikkataso on vanhoihin sarjan peleihin verrattuna parantunut huomattavasti edeltäjiinsä nähden. Lähes fotorealistisiin grafiikoihin yltävät autot sisältävät yli 500 000 polygonia. "Gran Turismo 5 Prologue""ssa" autoissa on keskimäärin 200 000 polygonia autoa kohden.
GT5:n alkuvideon artistina toimi My Chemical Romance -yhtye kappaleellaan ”Planetary (Go!)”.
Opettaja avaruudessa -ohjelma
Opettaja avaruudessa -ohjelma () oli yhdysvaltalainen avaruusohjelma, jonka presidentti Ronald Reagan perusti vuonna 1984. Ohjelman tarkoituksena oli innostaa opiskelijoita ja opettajia luonnontieteisiin sekä avaruustutkimukseen.
Ohjelman perustamisvuonna Nasa valitsi ensimmäisen opettajan, Christa McAuliffen, lähettäväksi avaruuteen. Ohjelma sai kuitenkin järkyttävän alun, sillä avaruussukkula Challenger tuhoutui 75 sekunnin päästä laukaisustaan 1986. Onnettomuudessa kuolivat kaikki seitsemän astronauttia mukaan lukien opettaja-astronautti McAuliffe. Challenger-turmasta huolimatta presidentti Reagan vakuutti, että avaruusohjelma jatkuisi entiseen malliinsa ja myös siviilit pääsisivät avaruuteen. Nasa kuitenkin päätti toisin, ja ohjelma lakkautettiin. Nasa ei halunnut lähettää siviileitä avaruuteen, ennen kuin turman syy oli selvillä.
Vuonna 1990 opettaja avaruudessa -ohjelma aloitti uudelleen toimintansa tosin yksityissektorilla. Nimellä "Opettajat avaruudessa" toimiva ohjelma vie halukkaita opettajia ja siviileitä avaruuteen.
Opettaja astronautti -ohjelma () on Nasan avaruusohjelma, joka jatkaa julkisesti rahoitettua opettaja avaruudessa -ohjelmaa. Ohjelman tavoitteena on kasvattaa opiskelijoita ja innostaa heitä luonnontieteisiin sekä avaruustutkimukseen. Tosin kun opettaja avaruudessa -ohjelmassa, missä siviiliopettajat lähetetään avaruuteen yhden kerran, opettaja astronautti -ohjelmassa opettajat kouluttautuvat kokoaikaiseksi astronauteiksi.
Ensimmäiseksi opettaja-astronautiksi valittiin tammikuussa 1998 Christa McAuliffen varahenkilönä toiminut Barbara Morgan. Morganista tuli ensimmäinen opettaja-astronautti elokuussa 2007 hänen lennettyään STS-118 -tehtävässä avaruussukkula Endeavourin mukana avaruuteen.
Art Rupe
Art Rupe (s. Arthur Goldberg, 5. syyskuuta 1917 Greensburg, Pennsylvania, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen musiikkialan taustavaikuttaja. Hän perusti vuonna 1945 Los Angelesissa Specialty Records -levy-yhtiön, jonka tärkeimpiin tuottajiin kuuluivat Rupen itsensä lisäksi Robert Blackwell, Johnny Vincent ja J. W. Alexander.
Rupe sai yhden yhtiönsä suosituimmista artisteista ”Little Richard” -nimimerkkiä käyttäneen miehen lähetettyä hänelle demonauhansa. Rupe vakuuttui, ja Little Richard sai välittömästi levytyssopimuksen Specialtyltä.
Rupe myi Specialtyn Fantasy Recordsille vuonna 1991. Hänen panoksensa R&B:n, bluesin, gospelin ja varhaisen rock'n'roll-musiikin kehitykseen on kuitenkin merkittävää, jopa siinä määrin, että hän sai vuonna 2007 paikan Blues Hall of Famesta.
Jack Angel
Jack Angel (s. 24. lokakuuta 1930 Modesto, Kalifornia) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä ja entinen DJ.
Jack Angel syntyi Modestossa, Kaliforniassa kreikkalaiselle isälle ja yhdysvaltalaiselle äidille. Hän kasvoi Berkeleyssä, Kaliforniassa ja halusi kouluikäisenä tulla kuvataiteilijaksi. Angel pyrki high schoolin jälkeen opiskelemaan Kalifornia College of Arts and Crafts kouluun, mutta ei päässyt sisään huonojen arvosanojen vuoksi. Sittemmin hän opiskeli Kalifornian College of Marinissa, kunnes lähti armeijaan. Sittemmin 1950-luvun lopulla hän opiskeli San Francison yliopistossa.
Angel on tehnyt äänityötä 1950-luvulta lähtien, johon hän päätyi armeijan kautta. Sittemmin palattuaan Korean jälkeisestä sodasta takaisin Yhdysvaltoihin hän pyrki elokuvanäyttelijäksi, mutta äitinsä oli tuhlannut poikansa opiskelurahat. Angel päätti tämän myötä muutta Kaliforniaan ja työskennellä radiossa kuultuaan DJ Don Sherwoodista. Hän päätyi opiskelemaan radioesiintymistä ja koulutuksen jälkeen hänen entinen luokkalainen sai hänelle DJ:n töitä radiosta. Tämän jälkeen Angel työskenteli DJ:nä kahdeksantoista vuotta radiokanavilla, kuten KYOS, KJAX, KJBS, KFI ja KMPC. Angel työskenteli myös televisiossa kuuluttajaäänenä, televisiomainosten äänenä, sekä elokuvien trailereiden. Angel oli myös pukujen suunnittelijana elokuvissa "Suurkaupungin sudet" (1961) ja "One Man's Way" (1963).
Vuonna 1969 Angel siirtyi työskentelemään ääninäyttelijäksi animaatioiden pariin. Uransa alku vaiheessa hän työskenteli Hanna-Barberan tuottamissa piirretyissä sivurooleissa. Näiden jälkeen Angel ryhtyi tekemään pelkästään äänirooleja saatuaan potkut radiosta. Angelin ensimmäiset merkittävät ääniroolit olivat 1970-luvun lopun Superystävät-piirrossarjan Haukkamies ja Salama, sekä 1980-luvun The Transformers, jossa hänellä oli useita rooleja, kuten Astrotrain, Ultra Magnus, Ramjet, Cyclonus ja Omega Supreme. Samaan aikaan Transformersin kanssa Angelilla oli useita rooleja "" sarjassa, kuten Kuningas Zarkon ja komentaja Yurak. 1990-luvulla Angel teki äänirooleja myös Disneyn elokuviin ja päätyi tätä kautta Pixarin tuottamiin elokuviin. Angel on tehnyt ensimmäisestä elokuvasta "Toy Story – leluelämää" lähtien äänirooleja Pixarin elokuviin, kuten "Ötökän elämää", "Toy Story 2", "Monsterit Oy", "Autot" ja "Toy Story 3".
2000-luvulla Angel perusti oman äänitysstudion, jossa hän muun muassa opettaa päätoimisesti ääninäyttelemistä.
The Numbers sivuston mukaan Angel on esiintynyt 28 elokuvassa, joiden lipunmyynneistä on kertynyt yhteensä 3.3 miljardia dollaria. Tämän myötä hänet on listattu sijalle neljätoista kaikkien aikojen TOP 100 lippujenmyynti listalla. Angel on myös 1990-luvun lipunmyynti listalla yhdeksäs kolmellatoista elokuvalla, joista kertyi yhteensä 1.4 miljardia dollaria.
Hän oli ensi kerran naimisissa Barbaran kanssa, josta Angel erosi vuonna 1980. Neljä vuotta myöhemmin hän meni naimisiin Arlene Thorntonin kanssa, joka omistaa oman agentuurinsa. Heillä on kolme lasta Leslie, Mitch ja Ron.
Mäkihypyn kesä-GP
Mäkihypyn kesä-GP ("FIS Grand Prix Ski Jumping") on mäkihypyn kesäaikaan järjestettävä hyppykiertue, joka auttaa järjestäjien ja hyppääjien valmistautumista talvikauteen, ja jossa myös perinteisesti kokeillaan seuraavalle mäkihyppykaudelle luvassa olevia sääntömuutoksia.
Perinteisesti avauskilpailu on hypätty Hinterzartenissa. Vuosina 1995, 2001 ja 2005–2009 kesä-GP-kiertueen kokonaisvoittaja on voittanut myös seuraavan talven maailmancupin kokonaiskilpailun.
Miesten kesä-GP:tä on hypätty vuodesta 1994 lähtien. Naiset saivat oman kiertueensa vuonna 2012.
Burrillville
Burrillville on kaupunki Providencen piirikunnassa, Rhode Islandin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Vuoden 2010 väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli 15 955. Sen pinta-ala on 148 neliökilometriä, josta 143,9 neliökilometriä on maata ja 4,1 neliökilometriä vettä. Asukastiheys kaupungissa on 109,8 as./km²
Burrillville on nimetty rhodeislandilaisen senaattorin James Burrill nuoremman mukaan.