hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Vantaan viihdeorkesteri
Vantaan viihdeorkesteri () on ammattimuusikoista koostuva Vantaalla toimiva sinfoniakokoonpano, joka ainoana Suomessa on keskittynyt viihdemusiikkiin.
Vantaan viihdeorkesterin sai alkunsa vuonna 1948, jolloin Helsingin autokoritehtaan henkilökunta perusti Tikkurilaan voittoa tavoittelemattoman yhdistyksen, "Vantaan orkesteri ry":n. Pian orkesteri täydentyi muiden paikallisten yritysten henkilökunnalla ja vuonna 1950 orkesterin taustayhteisöksi perustettin "Tikkurilan Orkesteriyhdistys ry". Tämä sai hieman taloudellista tukea kotikunnaltaan (Helsingin maalaiskunta).
Sittemmin vuonna 1987 Martinlaaksoon valmistuneesta konserttitalo Martinuksesta tuli orkesterin kotisali. Merkityksellistä oli myös, että orkesterille myönnettiin tuolloin sen toiminnan turvaava toiminta-avustus.
Vuonna 1998 orkesteri sai tunnustuksena Vantaan kulttuuripalkinnon.
Jousikvartetista 65 muusikon täysikokoiseen sinfoniaorkesteriin taipuvan orkesterin ylikapellimestari vuoden 2011 alusta lähtien on walesilaissyntyinen Nick Davies. Vuosina 1988–2009 orkesterin taiteellisena johtajana toiminut Markku Johansson loi perustan orkesterin suuntautumiselle viihdemusiikkiin.
Orkesterin kapellimestareina ovat viime vuosina vierailleet mm. Atso Almila, Jari Puhakka ja Riku Niemi.
Blenheimin palatsi
Blenheimin palatsi () on monumentaalinen kartano Woodstockissa, lähellä Oxfordia Englannissa. Se tunnetaan Winston Churchillin synnyinpaikkana ja lapsuudenkotina. Kartano edustaa harvinaista englantilaista barokkia.
Kartanon rakentaminen alkoi vuonna 1705 ja päättyi noin 1722. Sen piti alun perin olla kiitollisen kansakunnan lahja John Churchillille, ensimmäiselle Marlboroughin herttualle, voittoisan Ranskan-sotaretken jälkeen. Rakentamisaikana nousi kuitenkin poliittinen debatti, joka ajoi herttuan maanpakoon ja luopumaan arvonimestään sekä johti kartanon suunnitelleen arkkitehdin sir John Vanbrughin maineen menetykseen. Parlamentin rahoitus loppui vuonna 1712. Churchillit palasivat maanpaosta 1714 kuningattaren kuoltua, ja rakennustyöt jatkuivat heidän omilla rahoillaan pääasiassa herttuattaren ohjeiden mukaan. Vanbrugh suunnitteli kartanon ennen kaikkea kaukaa katsottavaksi; läheltä sen runsaat koristelut voivat näyttää melko mahtipontisilta. Capability Brown, aikansa tunnetuin maisema-arkkitehti, suunnitteli puiston.
Kartano on Unescon maailmanperintökohde vuodesta 1987.
Belchersaaret
Belchersaaret (, ) on saaristo Hudsoninlahdella Kanadan aluevesillä. Hallinnollisesti maapinta-alaltaan noin 13 000 neliökilometriä kattava saaristo kuuluu Nunavutin territorioon ja Qikiqtaalukin alueeseen.
Saaristo käsittää kaikkiaan yli 1 500 saarta, joista suurimmat ovat Flaherty Island, Kugong Island, Moore Island, Tukarak Island, Innetallong Island, Wiegand Island, Split Island, Snape Island ja Mavor Island.
Saarten ainoa ja samalla Nunavutin eteläisin asutuskeskus Sanikiluaq sijaitsee Flaherty Islandilla.
Pitkäkosken maja
Pitkäkosken maja on Helsingin keskuspuiston pohjoislaidalla, lähellä Vantaanjoen Pitkäkoskea sijaitseva ulkoilumaja.
Ulkoilumaja sijaitsee Hakuninmaan ja Haltialan kaupunginosien rajan tuntumassa ja majan kahvio on erityisen suosittu hiihtokelien aikaan talvella. Ulkoilumaja on Kuninkaantammentiellä. Paikan pullat, munkit ja sämpylät leivotaan majassa.
Aiemmin, eli ennen vuonna 1982 valmistunutta Päijännetunnelia, Helsingin kaupunki otti raakavetensä pääosin Vantaanjoesta. Nykyisin Pitkäkosken majana toimiva parakki toimi tuolloin Helsingin kaupungin vesilaitoksen työmaaruokalana. Pitkäkosken majan lounaispuolella Hakuninmaalla toimii nykyäänkin Pitkäkosken vedenpuhdistamo, joka on osa Helsingin vesihuoltoa.
Blaenavon
Blaenavon () on kaupunki Kaakkois-Walesissa. Sen ympärillä on Unescon maailmanperintöluetteloon kuuluva Blaenavonin teollisuusmaisema, joka on kokonaisuutena parhaiten säilyneitä hiili- ja harkkorautateollisuuden keskittymistä 1700- ja 1800-luvuilta. Blaenavonin kaupunki sijaitsee korkealla vuoren rinteellä. Asukkaita kaupungissa 2016 oli . Täällä on vanhimpien todisteiden mukaan ollut asutusta ja valmistettu piikivestä työkaluja jo mesoliittisellä ja neoliittisillä kausilla.
Blaenavonin nähtävyyksistä merkittävimpiä ovat kaivosmuseo ("Big Pit National Coal Museum") sekä Blaenavonin rautaruukki ("Blaenavon Ironworks"). Opastuskeskus ("Blaenavon World Heritage Centre") joka esittelee maailmanperintölistalle päässeen teollisuuskaupungin historiaa.
Blaenavonin kaupunki syntyi rautaruukin ympärille 1788 kun Thomas Hill, Thomas Hopkins ja Benjamin Pratt perustivat ruukin Blaenavoniin. Se oli jo vuonna 1789 toiseksi suurin rautaruukki Walesissä ja yksi maailman suurimmista. Yhtiöllä oli omissa mineraalivarannoissaan hallussa rautamalmia, savea, kivihiiltä ja kalkkikiveä. Jotka ovat perusraakaineet mitä masuuniraudan valmistamisessa tarvitaan.
Vuonna 1796 uunit tuottivat tonnia rautaa vuodessa. Nopesti oli luotu infrastruktuuri jossa rautamalmi kaivokset, hiilikaivokset, kalkkikivi louhokset, rautatakomot, tiilitehtaat, rautatiet, vesistöissä kanaalit ja työntekijöiden talot olivat kaikki "Blaenavon iron companyn" hallinnassa.
Vuonna 1878 keksittiin Bessemerin prosessi jolla voitiin vähentää jolla voitiin vähentää fosforin määrää raudassa ja tällä tavalla saada lujempaa terästä. Sen seurauksena rautaa vietiin entistä suurempia määriä ympäri maailman ja alue kehittyi entisestään. Vuonna 1891 alueen asukasluku oli , mihin se oli kasvanut suunnilleen tyhjästä.
Nousujohteinen kehitys oli vallalla koko Etelä-Walesissa aina vuoteen 1913, jolloin hiilen louhinta työllisti suoraan henkilöä Walesissa, taikka yhden neljästä aikuisesta miehestä. Kaupungin väkiluku oli suurimmillaan jopa yli asukasta. Teräksen tuotanto päättyi vuonna 1938, ja Big Pit, viimeinen merkittävä hiilikaivos suljettiin vuonna 1980. Osa ruukkialueesta on nykyisin museona.
Tohtori Intiasta -sarjaa, joka on brittiläinen draamasarjaa joka sijoittuu 1960-luvulle, on kuvattu Blaenavonissa.
Kaupungin ystävyyskaupunki on:
Alfredo Marceneiro
Alfredo Duarte Marceneiro (25. helmikuuta 1891 – 26. kesäkuuta 1982) oli portugalilainen fadolaulaja.
Marceneiro oli cadavalilaisten vanhempiensa ensimmäinen poika. Hän voitti vuonna 1924 kultamitalin Lissabonissa järjestetyssä fadokilpailussa laululla "O remorso". Hän osallistui myöhemmällä urallaan useisiin muihin kilpailuihin, ja vuonna 1940 hän lauloi António Lopes Ribeiron elokuvassa "Feitiço do Império".
Marceneiro asui suurimman osan elämästään Santa Isabelissa, Lissabonissa. Hän oli naimisissa Judite de Sousa Figueiredon kanssa ja hänellä oli viisi lasta. Marceneiro kuoli vuonna 1982. Kahden vuoden kuluttua presidentti António Ramalho Eanes myönsi hänelle postuumisti Comenda da Ordem do Infante D. Henriquen arvon. Marceneiro levytti vain vähän, sillä hän omien sanojensa mukaan vastusti fadon kaupallistamista.
Zakia Mrisho Mohamed
Zakia Mrisho Mohamed (s. 19. helmikuuta 1984) on tansanialainen kestävyysjuoksija.
Mohamed juoksi kuudenneksi 3 000 metrin juoksussa ajalla 8.46,77. Maastojuoksun MM-kisoissa 2005 hän oli pitkällä matkalla kahdeskymmenes. Samana vuonna Helsingin MM-kisoissa hän oli 5 000 metrin juoksussa kuudes ajalla 14.43,87 ja 3 000 metrillä kolmas. Kansainyhteisön kisoissa 2006 hän oli 5 000 metrillä kahdeksas.
Vuonna 2007 hän oli 23:s maastojuoksun MM-kisoissa ja karsiutui 5 000 metrin alkuerissä Osakan MM-kisoissa. Seuraavana vuonna hän karsiutui jälleen 5 000 metrin alkuerissä Pekingin olympialaisissa, mutta oli kymmenes 5 000 metrillä ja neljäs 3 000 metrillä . Vuonna 2009 hän oli 5 000 metrillä 15:s Berliinin MM-kisoissa ja kymmenes . Kaksi vuotta myöhemmin hän oli Daegun MM-kisojen 5 000 metrillä yhdestoista ajalla 15.18,81. Lontoon olympialaisissa 2012 hän karsiutui 5 000 metrin alkuerissä.
Plano-kulttuurit
Plano-kulttuurit ("tasankokulttuurit") vallitsivat kivikaudella Pohjois-Amerikassa 11 500–9 000 vuotta sitten Folsomin kulttuurin jälkeen. Ne olivat tyypillisiä myöhäisen kivikauden metsästäjä-keräilykulttuureita. Planon aikana eri kulttuurit olivat erilaisia, mikä viittaa kilpailevien heimojen kehittymiseen.
Plano-kulttuureissa metsästettiin mm. alussa pitkäsarvista biisonia, myöhemmin tavallista biisonia piikivikärkisin keihäin. Muita metsästettäviä eläimiä olivat muun muassa antilooppi, hirvi, peura ja kojootti.
Planon piikiviset keihäänkärjet olivat monesti pitkiä, kapeita ja hyvin taitavasti tehtyjä, taitavammin kuin koskaan aiemmin Amerikan historiassa, mutta saattoivat olla karkeitakin.
Plano-kulttuurit kehittyivät eri alueilla eri tahdissa. Plano-kulttuurit heikkenivät noin 9000 vuotta sitten arkaaisen kauden alkaessa ja ilmaston muuttuessa jääkauden jälkeen.
Plano-kulttuureissa oli monenlaisa liikkuvuus- ja elintapoja. Biisoninmetsästykseen keksittymisen sijaan Plano-intiaanit metsästivät biisonien lisäksi monie pienempiä eläimiä ja myös keräilivät kasveja sekä kalastivat.
Plano syntyi jääkauden päättyessä noin 10 000 radiohiilivuotta sitten Pohjois-Amerikan preeria-alueella. Arkaaisen kauden alussa Plano-intiaanit alkoivat asettua entistä enemmän paikoilleen. Paleointiaanien Planon vaikutus ulottui Kanadan Luoteisterritorioista Meksikon lahteen. Jäätikkö oli vetäytynyt monilta alueilta, ja Agassizjärvi Kanadan keskiosissa kutistunut huomattavasti. Kivenkäsittelytaito oli kehittynyt valtavasti, ja kivisten keihäänkärkien työstämiseen käytettiin huomattavasti aikaa ja vaivaa.
Esimerkiksi Agate Basinin keihäänkärjet olivat erittäin hyvin tehtyjä, pitkiä ja kapeita.
Planon alalajeja olivat eri paikoissa ja eri aikoina esimerkiksi Alberta, Cody, Frederick, Eden, Scottsbluff, Meserve, Milnesand, Browns Valley, Portales, Angostura, Agate Basin 10 500–9 500 radiohiilivuotta sitten, Hanna, Duncan, Midland, Hell Gap, Cascade, Plainview ja Dalton. Nykyään sanotaan Scottsbluffiksi 10 500–9 500 vuotta sitten kukoistaneita Albertan, Scottsbloffin, Firstviewin ja Codyn kulttuureja.
Kanadan alueen Pohjois-Indianan varhaisia kulttuureja olivat Gainey, Barnes, Holcombe, Hi-Lo ja Agate Basin. Tällä alueella oli monia erilaisia kärkityyppejä. Manitobassa vallitsi Pohjois-Plano 8 000–6 000 vuotta sitten ja samaan aikaan itäinen Plano Caribou Lakessa.
Plano päättyi Suurten tasankojen alueella ilmastomuutoksen ja Tasangon arkaaisten kulttuurien ilmestymiseen 9 950–8 950 BP. ttai viimeistään 7600 radiohiilivuotta sitten.
Tasangoista itään itäisen Pohjois-Amerikan paleointiaanit metsästivät harvoin mastodonttia, upikemminkin karibua, valkohäntäpeuraa, hirveä, pienriistaa, kalaa ja monia kasveja. Itä-Arkaainen kulttuuri alkoi liukumalla sikäläiistä paleointiaaneista 8 950–7 950 BP..
"Alberta Technological Complex"
AnnaSophia Robb
AnnaSophia Robb (s. 8. joulukuuta 1993 Denver, Colorado, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Esiinnyttyään McDonald’sin mainoksessa Robb sai ensimmäisen roolinsa televisiosarjasta "Drake & Josh". Hän näytteli kymmenvuotiaana pääroolin televisioelokuvassa "Samanthan ihmeellinen loma". Robb käytti roolissaan ruskeaa peruukkia. Toinen merkittävä elokuva oli "Ystäväni Winn-Dixie", jossa hän näytteli pääroolin vuonna 2005. Samana vuonna hän esitti Orvokki Jauhiaista elokuvassa "Jali ja suklaatehdas". "Silta salaiseen maahan" -elokuvassa vuonna 2007 Robb esitti yhden päärooleista ja lauloi ”Keep Your Mind Wide Open” -nimisen kappaleen. Hän näytteli myös salaperäistä tyttöä elokuvassa "Kuoleman sadonkorjuu" ("The Reaping") yhdessä Hilary Swankin kanssa.
Sittemmin Robb on esiintynyt useissa elokuvissa, kuten "Jumper" (2008), "Sleepwalking" (2008), "Kilpajuoksu taikavuorelle" (2009), "The Space Between" (2010), "Soul Surfer" (2011) ja "The Way Way Back" (2013). Television puolella hän esitti nuorta Carrie Bradshaw’ta "Carrien päiväkirjat" -sarjassa vuosina 2013–2014. Sarja kertoo "Sinkkuelämää"-sarjan Carrie Bradshaw’n nuoruusvuosista.
Plainview-kulttuuri
Plainview-kulttuuri (Plano-kulttuuri tai sen osa) noin 10 500 vuotta sitten oli eräs paleointiaanien suurriistan metsästyskulttuureista, joka pohjautui biisonin ja monien muiden eläinten metsästykselle..
Varhainen Plainview oli Clovisin aikalainen. Siihen liittyvät myös Goshenin ja Belenin kulttuurit, vallitsi Lounais-Yhdysvalloissa 11 300-9 000 radiohiilivuotta sitten.
Myöhäinen Plainview, "varsinainen Plainview" oli 9 000-7 000 radiohiilivuotta sitten, tyypillisimmillään ehkä Texasin seuduilla 9 000-8 000 radiohiilivuotta sitten. Plainview-keihäänkärki oli litteä ja koveraperäinen, Clovisin kärkeä muistuttava, mutta kärjessä oli kalanpyrstömäinen perä.
Plainviewiä pidetään siirtymätyyppinä Clovisin ja samanaikaisen Daltonin välillä. Kulttuuri oli Plano-kulttuurin osa tai seuraaja jollain alueella. Plainviewiä seurasi arkaainen eli liittinen kausi. Arkaainen kausi alkoi 10 000-7 000 radiohiilivuotta sitten jääkauden päätyttyä.
St. Kilda
St. Kilda () on saariryhmä Skotlannin edustalla vielä Ulko-Hebrideistäkin avomerelle päin. Se on Unescon maailmanperintökohde ja asumaton vuodesta 1930 alkaen. Saariryhmän nimi muistuttaa "Pyhää Kildaa", mutta kirkkohistoria ei tunne Kilda-nimistä pyhimystä. Nimi tulee kenties muinaisnorjan sanasta Skildir, suojapaikka.
Saaret ovat syntyneet muinaisesta tulivuoresta. Korkein kohta on 430 m merenpinnasta, ja sen lähellä on 300 metrin jyrkänne. Saarilla pesii monia merilintulajeja; niiden suulayhteiskunta on maailman suurin.
St. Kildan saaria oli asuttu esihistoriallisilta ajoilta alkaen. Saarilla on tehty joitakin pronssikautisiin ihmisiin viittaavia löytöjä, ja sieltä on löydetty hyvin säilyneitä rautakautisia rakennelmia.
Historiallisena aikana saaret ovat kuuluneet mantereella asuvalle maanomistajalle, joka on vuokrannut niitä luonnossa (lähinnä ohrana) maksettua vuokraa vastaan. Vuonna 1697 saarilla asui 180 henkeä. He viettivät talven Village Bayssa ja hajaantuivat kesäksi laajemmalle.
Saaren tärkein luonnonvara olivat merilinnut. Asukkaat laskeutuivat köysien varassa jyrkänteiden linnunpesille. Ohran viljely oli vaikeaa alavien maiden suolaisuuden vuoksi. Silti saarelta riitti vientiin untuvaa, linnunlihaa, villaa, kalaa ja ohraa.
Eristyneisyys teki saarelaiset haavoittuviksi kulkutaudeille. Vuonna 1727 heidän keskuuteensa levisi isorokko, joka surmasi saarelaiset paitsi yhtä aikuista ja kahdeksaa lasta. Koko talven ajan linnustamassa ja siksi suojassa olleet kolme miestä ja kahdeksan poikaa selvisivät myös. Pahinta tuhoa teki kuitenkin sairaus, jota nimitettiin kahdeksan päivän taudiksi. Se tappoi 150 vuoden ajan 4-5 päivän ikäisistä lapsista kolme neljäsosaa. Tauti oli tetanus eli jäykkäkouristus. On arveltu, että taudin bakteerit levisivät lintujen mukana.
1800-luvulla saaret alkoivat kiinnostaa turisteja. Syntyi yhteys ulkomaailmaan, saarten väkiluku pieneni siirtolaisuuden ja lapsikuolleisuuden takia rajusti. Sukupuolijako vääristyi niin, ettei avioliittoikäisiä miehiä juuri ollut. Selviytyäkseen saarella miesten piti osata linnustamisen taito. Ensimmäisen maailmansodan aikana yhteydet mantereelle lisääntyivät Kuninkaallisen laivaston osaston vuoksi. Viimeiset 36 asukasta asutettiin omasta pyynnöstään mantereelle vuonna 1930. Saarella ei asu ketään pysyvästi, mutta siellä on jatkuvasti sotilastukikohdan henkilöstöä sekä luonnontutkijoita tutkimusasemalla. Saarta hallinnoi National Trust for Scotland.
Saarista kahdella elää oma erityinen villi lammasrotu, joka on tutkijoiden mielenkiinnon kohteena. Sen alkuperää ei tiedetä, mutta lampaita on ilmeisesti ollut Soayn saarella viikinkiajoista asti. Vuonna 1932 osa lampaista pyydystettiin ja siirrettiin Hirtan saarelle.
Surkeiden sattumusten sarja
Surkeiden sattumusten sarja ("A Series of Unfortunate Events") on Daniel Handlerin taiteilijanimellä Lemony Snicket kirjoittama nuortenkirjasarja, jonka Brett Helquist on kuvittanut. Sarjan 13. ja viimeinen osa, "The End," julkaistiin perjantaina 13. päivänä lokakuuta 2006. Surkeisiin sattumuksiin ja epäonneen liittyy myös, että jokaisessa kirjassa on 13 lukua. Kirjojen kustantaja Suomessa on WSOY.
Sarjan päähenkilöt ovat orvoiksi jääneet sisarukset Sunny, Klaus ja Violet Baudelaire. Lapsille on löydettävä huoltaja, ja he päätyvät lopulta kauhean kreivi Olafin ja tämän kätyrien käsiin. Kreivi tavoittelee Baudelairejen vanhempien omaisuutta, joka lasten on määrä saada haltuunsa Violetin tullessa täysi-ikäiseksi. Kreivi Olaf kokeilee monia keinoja saadakseen Baudelairejen omaisuuden, mutta sisarusten nokkeluuden vuoksi se ei ole aivan helppoa.The Gothic Archies on tehnyt kirjoihin pohjautuvan levyn "The Tragic Treasury".
Sarjan kolmen ensimmäisen kirjan pohjalta on tehty elokuva "Lemony Snicketin surkeiden sattumusten sarja" vuonna 2004. Samana vuonna julkaistiin myös kirjoihin pohjautuva videopeli.
Netflixin tuottaman televisiosarjan "Surkeiden sattumusten sarja" ensimmäinen kausi julkaistiin 13. tammikuuta 2017. Ensimmäinen kausi perustuu kirjasarjan osiin 1-4 ja toinen kausi kirjoihin 5-9.
Kaijonharjun suuralue
Kaijonharjun suuralue on yksi Oulun kaupungin kahdestakymmenestäkolmesta suuralueesta. Suuralue sijaitsee keskustan pohjoispuolella valtatien 4 itäpuolella. Kaijonharjun suuralueen asukasluku on yli 15 000 henkilöä. Asukasluku kasvaa lähivuosina merkittävästi Ritaharjun kaupunginosan rakentuessa. Lisäksi suuralueella on 8 333 työpaikkaa. Oulun yliopisto sijaitsee suuralueella. Kaijonharjun suuralueella toimii Kaijonharjun suuralueen yhteistyöryhmä, johon kuuluu alueen asukkaita ja virkamiehiä useista eri hallintokunnista. Koko suuralueella toimii yksi asukasyhteisö, Kuivasjärven pienkiinteistöyhdistys (tulevaisuudessa Kuivasjärven Seutu ry). Koska alue on laaja, on yhdistys perustanut omat toimikuntansa eri alueille.
Pateniemen suuralue
Pateniemen suuralue on yksi Oulun kaupungin kahdestakymmenestäkolmesta suuralueesta. Suuralue sijaitsee keskustan pohjoispuolella valtatien 4 länsipuolella. Suuralueella asuu noin 12 500 henkilöä. Asukasluku voi kasvaa lähivuosina merkittävästi, jos entisen Pateniemen sahan alue muutetaan asuntoalueeksi. Työpaikkoja alueella on 1 086 .
L7
L7 on yhdysvaltalainen rock-yhtye. Sen musiikkia on luonnehdittu punkiksi, grungeksi ja alternative rockiksi. L7 perustettiin vuonna 1985 Los Angelesissa ja se jatkoi toimintaansa 2000-luvun alkupuolelle asti. Yhtye teki paluun vuonna 2015. Yhtyeen perustajajäsenet olivat Donita Sparks ja Suzi Gardner. L7 on käynyt esiintymässä myös Suomessa.
Bloom 06
Bloom 06 on italialainen italodance-genren musiikkia tekevä yhtye joka ennen tunnettiin Eiffel 65:na. Ainoa ero entiseen yhtyeeseen on Eiffelin DJ:n, Gabry Ponten pois jääminen. Gabryn pois jäätyä Eiffel 65 jatkoi vielä toimintaansa, mutta ei enää julkaissut yhtään albumia. Nimi ei olisi muuten vaihtunut, mutta yhtye päätti perustaa oman studion Blue Boys ja erota Bliss Corporationista (Bliss Co.), ja näin ollen vanha "brändi" jäi BlissCoon.
Bloom 06 on julkaissut kaksi albumia, viisi singleä ja kaksi EP:tä, Eiffel 65-nimen alla aloitettu Crash Test julkaistiin vuoden 2006 lopulla nimellä "Crash Test 01". Ensimmäinen single oli In the City, joka on sama kappale kuin Torinon talviolympialaisten 2006 tunnusmusiikki Eiffel 65:n "Living in My City", mutta siihen on lisätty lauluosuuksia. Tämä single julkaistiin syyskuussa 2006.
Bloom 06:n musiikkityyli eroaa perinteisestä italodancesta ja Eiffel 65:n tyylistä jonkin verran, sillä nyt on tarkoitus käyttää myös sähkökitaraa, tavallisia rumpuja ja bassoa. Tietokoneet, mikserit ja syntetisaattorit ovat kuitenkin edelleen tärkeässä osassa. Nyt myös Maurizio Lobina taustalaulaa joitain kappaleita.
Ensimmäinen albumi, Crash Test 01, julkaistiin 13. lokakuuta 2006.
Heinäkuussa 2007 Bloom 06 teki kaksi remixiä italiassa kesähiteiksi nousseista biiseistä, "Basta Poco" (Vasco Rossi) ja "Un Kilo" (Zucchero).
Yhtyeen toisen albumin, Crash Test 02:n julkaisu viivästyi vuoden 2008 keväälle ja ilmestyi lopulta toukokuun 23. päivä. Kappaleita tällä albumilla on sekä englanniksi että italiaksi. Albumin henki muistuttaa vanhaa Eiffel 65:sta.
Heidän alkuperäinen ryhmänsä, Eiffel 65, on muodostettiin uudestaan kesäkuussa 2010.
Battle
Battle on pieni kaupunki East Sussexin kreivikunnassa Englannissa. Se sijaitsee noin kahdeksan kilometriä Hastingsistä, jonka lähettyvillä käytiin Hastingsin taistelu vuonna 1066. Battlen asukasluku on 6 171.
Kaupungissa sijaitsee vuonna 1095 käyttöön vihitty Battlen luostari. Popyhtye Keane on kotoisin Battlesta.
Veikkausliigan kausi 2001
Veikkausliigan kaudella 2001 Tampere United voitti seuran historian ensimmäisen mestaruuden. Mestaruus ratkesi vasta viimeisellä kierroksella. TamU voitti FC Jazzin Jari Niemen maalilla 1–0 ja samaan aikaan HJK jäi 1–1-tasapeliin kolme edellistä mestaruutta vienyttä Hakaa vastaan.
Ottelukohtaiset tilastot Veikkausliigan tilastohistoriasta, ottelutilastot kausi 2001. Ottelut pelattiin 22.4. – 27.10.2001.
Wallace &amp; Gromit: Kanin kirous
Wallace & Gromit: Kanin kirous () on Oscar-palkittu stop motion -tekniikalla valmistettu vaha-animaatioelokuva, joka valmistui vuonna 2005. Se oli ensimmäinen täyspitkä Wallace & Gromit -elokuva.
Kun Wallacen ja Gromitin kotikaupungissa valmistaudutaan perinteiseen lady Campanula Tottingtonin järjestämään jättiläisvihanneskisaan, kaupungin asukkaat haluavat suojella omia kilpailuvihanneksiaan nälkäisiltä kaneilta. Asukkaat palkkaavat avukseen Wallacen ja Gromitin, joiden perustama tuholaistorjuntapalvelu Anti-Pesto (suom. Anti-Tihu) on erikoistunut hävittämään tuholaiset hellävaraisesti. Koska kaksikko ei ole halunnut vahingoittaa kaneja, he ovat keränneet niitä omaan kellariinsa. Valitettavasti kanien ruokkiminen aiheuttaa yhä pahempia ongelmia.
Wallacen mielestä kaneista pitäisi kitkeä pois niiden huonot tavat ja aivopestä ne ei-kasvissyöjiksi. Pahaksi onneksi Wallacen käsissä keksintö epäonnistuu ja vihannesmaita uhkaa uusi vihollinen: jättiläismäinen ihmiskani.
Wallace, joka on ihastunut lady Tottingtoniin, lupaa hankkiutua eroon ihmiskanista, mutta myös lordi Victor Quatermainella on samanlaiset suunnitelmat.
Vihanneskilpailun aikana jättikani paljastuu Wallaceksi.
Kauna 2
Kauna 2 () on vuonna 2006 ensi-iltansa saanut Takashi Shimizun ohjaama kauhuelokuva. Elokuva on jatko-osa vuoden 2004 "Kaunalle", joka perustuu japanilaiseen "" -elokuvaan. Elokuvan pääosissa esiintyvät Sarah Michelle Gellar ja Amber Tamblyn.
Karenin polttamasta Kayakon talosta kiertää huhu elävistä kuolleista. Koululaiset Vanessa ja Miyuki päättävät kiusata uutta koulutoveriaan Allisonia johtamalla tämän Kayakon taloon ja sulkemalla kaappiin, josta pääsee ullakolle. Kun Allison huutaa ja itkee, Vanessa ja Miyuki aikovat avata kaapin ja ottaa pelokkaasta Allisonista valokuvan, mutta ovi ei aukea. Kayako ryömii kohti Allisonia ullakolta, jolloin Allison panikoituu, riuhtoo oven auki ja pakenee.
Karenin äiti huolestuu kuullessaan tyttärensä olevan sairas ja lähettää tämän siskon Aubreyn hakemaan Karenin sairaalasta. Karen väittää Aubreylle, että hänen polttamassaan talossa on jotain todella pelottavaa, mutta kukaan ei usko häntä. Aubrey tapaa Eason-nimisen toimittajan, joka on kiinnostunut Kayakon riivaamasta talosta. Kayako ilmestyy Karenin luokse sairaalaan ja pudottaa tämän katolta. Aubrey ja Eason näkevät, kun Karen putoaa kadulle. Eason näkee Kayakon Karenin päällä, mutta Aubrey ei, sillä tämä ei ole käynyt ”murhatalossa”. Aubrey päättää saada selville kaiken talosta, ja ottaa Easonin avukseen.
Allison, Vanessa ja Miyuki käyvät koulukuraattorilla, koska Allison on kertonut kuraattorille tapahtumista. Kayako ja Toshio pelottelevat tyttöjä. Tyttöjen pukuhuoneen suihkukopissa Vanessa näkee outoja mustia hiuksia ja pukutilassa Kayakon. Miyuki taas on poikaystävänsä kanssa hotellihuoneessa, jonne Kayako ilmestyy tappamaan Miyukin. Poikaystävä ei huomaa mitään ja sanoo kaikille Miyukin vain kadonneen. Kayako tappaa myös Vanessan. Allison muuttaa pelon vallassa pois.
Aubrey ja Eason selvittävät Kayakon menneisyyttä tämän äitiä apuna käyttäen. Eason ja Kayakon äiti kuolevat. Aubrey menee Kayakon taloon ja huutaa tälle. Kayako näyttää hänelle Karenin joka menee yläkertaan etsimään jo kuollutta Dougia. Kayako laittaa Aubreyn kuolemaan samalla tavalla kuin hän itse, miehensä käsiin.
Allisonin uudessa asuinympäristössä asuu utelias poika, joka ihmettelee oudosti käyttäytyvää valkohuppuista naapuriaan. Kayako vainoaa yhä Allisonia. Eräänä yönä poika kuulee outoja ääniä naapurista ja menee käytävälle ja kohtaa Allisonin, jota hän yrittää rauhoitella. Allisonin hupusta ilmestyvät Kayakon kädet, jotka imaisevat tytön tyhjyyteen.
Mitsubishi Lancer WRC
Mitsubishi Lancer WRC oli Mitsubishi Motorsin ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa WRC-luokiteltu auto. Ensi kerran auto kilpaili San Remossa 2001, mutta osoittautui pettymykseksi. Kauden 2002 jälkeen talli vetäytyi kehittämään autoa vuoden 2003 ajaksi ja palasi vuoden 2004 MM-sarjaan uusitulla WRC:llä. Kaudella 2005 autosta tuli taas uusi kehitysversio, ja Gianluigi Galli jopa johti Turkin rallia hetken Mitsubishi Lancer WRC05:llä.
Kauden 2005 jälkeen Mitsubishi lopetti tehdastoiminnan ja näin vuoden 2005 malli jäi toistaiseksi viimeisimmäksi Lancer WRC:ksi. Tämän jälkeen Lancer WRC on ollut useiden yksityistallien kalustona, ja Daniel Carlsson ajoi Ruotsin rallissa kolmanneksi Mitsubishillä.
Moottori
Mitat
Kauna
Kauna () on Takashi Shimizun ohjaama yhdysvaltalainen kauhuelokuva, joka sai ensi-iltansa 22. lokakuuta 2004. Se perustuu Shimizun itse ohjaamaan japanilaiseen elokuvaan "" (2003). Elokuvalle on tehty kaksi jatko-osaa, "Kauna 2" vuonna 2006 ja "Kauna 3" vuonna 2009. Elokuvaa on parodioitu elokuvassa "Scary Movie 4".
Karen (Sarah Michelle Gellar) on hoitoalalla oleva opiskelija, joka muuttaa Tokioon poikaystävänsä Dougin (Jason Behr) työn perässä. Hän saa pestin amerikkalaisen vanhan rouvan hoitajana. Nainen asuu aikuisten lastensa talossa, jossa on aikaisemmin tapahtunut murha. Taloa tutkiessaan Karen löytää yläkerrasta vanhan, umpeen teipatun kaapin. Karen kuulee ääniä kaapista ja avaa sen. Kaapissa istui poika, jolla oli kissa sylissään. Karen soittaa paikalle poliisit, jotka löytävät Karenin kauhusta kankeana ja vanhan naisen kuolleena.
Myöhemmin Karenille paljastuu japanilaisen perheen isän lukeneen vaimonsa päiväkirjaa ja saaneen selville tämän rakastuneen toiseen mieheen. Isä oli tappanut vaimonsa sekä poikansa ja tämän kissan. Naisen nimi oli Kayako Saeki (Takako Fuji) ja pojan Toshio (Yuya Ozeki). Murrettuaan naisen niskan, hukutettuaan pojan ja heitettyään kissan seinään, mies vei vaimonsa ruumiin muoviin käärittynä talon ullakolle, ja hirtti itsensä. Syvän vihan ja kaunan vallassa kuolleet Kayako ja Toshio jäivät kummittelemaan taloon (”Jos joku kuolee suuren raivon otteessa, kirous syntyy. Kirous kerääntyy tuohon kuolinpaikkaan. Jos joku kohtaa sen, hän tuhoutuu sen raivosta”)
Karen saa tietää, että kaikki talossa kävijät kuolevat parin viikon sisällä saapumisestaan. Kayakon paikalla ollessa, hänellä on tapana pitää narisevaa kurkusta tulevaa ääntä. Ääni on sama, jota hän piti yrittäessään hengittää niska murtuneena. Toshiolla on tapana matkia kissan voimakasäänistä mau'untaa.
Myöhemmin Karen palaa taloon ja kohtaa Kayakon, joka tappaa Karenin poikaystävän. Karen ottaa sytyttimen Dougin taskusta ja potkaisee nurin bensiinikanisterin, jolloin bensiini leviää lattialle. Hänen ollessa heittämässä palavan sytyttimen bensiiniin, paikalle ilmestyy yhtäkkiä Kayako, joka yrittää estää Karenia heittämästä sytytintä. Lopulta Karen saa sytyttimen heitettyä bensiiniin sytyttäen talon tuleen. Sairaalassa Karen kuulee, että talo saatiin pelastettua palolta ja hän suree Dougin ruumiin luona. Yhtäkkiä Kayako ilmestyy Karenin taakse. Karenin kääntyessä Kayako päästää tutun kuolemanäänen, ja elokuva päättyy silmänkantamaan heidän välillään.
Chyler Leigh
Chyler Leigh (s. Chyler Leigh Potts 10. huhtikuuta 1982 Charlotte, Pohjois-Carolina, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, laulaja ja malli, joka tunnetaan parhaiten "Greyn anatomia" -televisiosarjan Lexie Greynä ja "Supergirl"-televisiosarjan Alex Danversina.
Leigh syntyi Charlottessa, mutta varttui Virginia Beachilla, josta hän muutti 12-vuotiaana äitinsä kanssa Miamiin, Floridaan. Ollessaan kahdeksannella luokalla Chyler alkoi työskennellä mallina. Hän siirtyi kuitenkin pian näyttelemiseen ja esiintyi paikallisissa televisiomainoksissa ja nuortenohjelmissa.
Leigh oli yksi vuonna 2001 ensi-iltansa saaneen "Not Another Teen Movien" päänäyttelijöistä. Hän myös esiintyi Marilyn Mansonin ”Tainted Love” -musiikkivideolla. Vuonna 2002 hän oli mukana televisiosarjoissa "Girls Club" ja "80’s Show". Syksyllä 2005 Leigh esiintyi lyhyeksi jääneessä "Reunion"-televisiosarjassa. Hän vieraili "Greyn anatomiassa" kolmannella kaudella esittäen Meredith Greyn siskopuolta Lexietä, ja hahmo vakinaistettiin neljännelle kaudelle. Leigh poistui sarjasta kahdeksannella tuotantokaudella hahmon kuoltua lento-onnettomuudessa.
Chyler Leigh avioitui 20. heinäkuuta 2002 näyttelijä Nathan Westin kanssa, ja heillä on kolme lasta: Noah Wilde (s. 2003), Taelyn (s. 2006) ja Anniston Kae (s. 2009).
Erkki Kaila (muusikko)
Erkki Kaila (s. 9. syyskuuta 1976) on turkulaisen The Crash -yhtyeen rumpali. Kaila on opiskellut Turun yliopistossa tietojenkäsittelytiedettä. Kaila työskentelee Turun yliopiston Tulevaisuuden teknologioiden laitoksella tohtorikoulutettavana.
Education for Death
Education for Death: The Making of the Nazi on vuonna 1943 valmistunut piirretty sotapropagandaelokuva, jonka tuotti The Walt Disney Company ja julkaisi RKO Radio Pictures. Lyhytelokuvan ohjaajana toimi Clyde Geronimi ja animaattorina etupäässä Ward Kimball. "Education for Death" perustuu löyhästi Gregor Ziemerin kirjaan, jonka kansikuva näkyy elokuvan alussa.
Elokuva kertoo saksalaisesta Hans-pojasta, josta kasvaa natsikoulutuksen myötä säälimätön sotilas.
Elokuvassa esiintyvä dialogia on puhuttu saksaksi ilman tekstityksiä, mutta Art Smithin esittämä kertoja kääntää keskustelut pääpiirteissään. Elokuvassa kuullaan Adolf Hitlerinkin ääntä.
"Education for Death" ei ollut The Walt Disney Companyn ainoa natsivastainen elokuva, vaan esimerkiksi "Der Fuehrer’s Facessa" Aku Ankka työskentelee natsien ammus- ja pommitehtaalla.
Elokuvaa ei esitetty enää toisen maailmansodan jälkeen. Se palasi luvallisesti julkisuuteen vasta vuonna 2004 DVD-kokoelmassa "Walt Disney Treasures: Walt Disney on the Front Lines".
Fountains Abbey
Fountains Abbey on osaksi raunioitunut sisterssiläinen luostari Englannissa, Yorkshiren pohjoisosassa lähellä Riponin kaupunkia. Sen perustivat vuonna 1132 kolmetoista benediktiinimunkkia, jotka lähtivät Yorkin Pyhän Marian luostarista etsimään askeettisempaa elämää. Heistä tuli kolme vuotta myöhemmin sisterssiläisiä. Sisterssiläisten sääntöjen mukaan he viettivät karua elämää, olivat pitkiä aikoja puhumatta ja pukeutuivat värjäämättömästä lampaanvillasta kudottuihin karkeisiin asuihin, joista saivat lisänimen "valkeat veljet".
Sisterssiläiseen luostarijärjestykseen kuuluvat maallikkoveljet, usein lukutaidottomia paikallisia asukkaita, jotka harjoittavat normaaleita maatalous- ja käsityöammatteja luostarissa ylöspitoa vastaan. Heidän avullaan Fountains Abbey kehittyi yhdeksi Englannin vauraimmista luostareista, jolla oli suuret lammaslaumat, lyijykaivos, kivilouhos ja hevossiittola. Alun perin askeettista sisterssiläisarkkitehtuuria noudattaneita rakennuksia ehostettiin koristeellisempaan suuntaan.
Luostari oli toiminnassa kunnes Henrik VIII määräsi luostarien omaisuuden valtiolle 1539, minkä jälkeen luostari ja sen yli 200 hehtaarin maat myytiin yksityiselle Sir Richard Greshamille, jonka perhe ylläpiti maatilaa useiden sukupolvien ajan. 1600-luvun vaihteessa tila myytiin Stephen Proctorille, joka rakennutti sinne Fountains Hall -kartanon. Sen rakennustöissä käytettiin osittain materiaalia luostarin raunioista. Jo 1500-luvulla luostarin ikkunoista oli viety lyijy ja lasi Riponiin ja Yorkiin.
Fountains Abbey on Euroopan suurin keskiaikainen raunio. Se on yhdessä läheisen Studleyn kuninkaallisen puiston kanssa Unescon maailmanperintökohde.
Studleyn kuninkaallinen puisto
Studleyn kuninkaallinen puisto Yorkshiren pohjoisosassa on Unescon maailmanperintökohde yhdessä läheisen Fountains Abbeyn kanssa. 
Se on yksi Englannin parhaiten säilyneistä yrjöjen aikaisista lammikkopuutarhoista. Sen elegantit koristelammikot, kanavat, huvimajat ja vesiputoukset on suunniteltu luomaan henkeä salpaavia näkymiä päärakennuksen ikkunoista ja eri puutarhakäytäviltä katsottaessa. Läheinen kirkko jää keskelle keskiaikaista peurapuistoa, jossa edelleen laiduntaa 500 hirvieläintä, ja joka tarjoaa suojan myös lukuisille muille kasvi- ja eläinlajeille.
Puutarhan perusti John Aislabie vuonna 1718. Hänen poikansa laajensi puistoa ja osti samalla viereisen Fountains Abbeyn.
Extrawelt
Extrawelt on saksalainen tekno-vaikutteista elektronista musiikkia tuottava yhtye, jonka jäsenet ovat Arne Schauffhausen ja Wayan Raabe. Yhtyeen kaksi aiempaa projektia ovat Midi Miliz ja Spirallianz, ja yhtyeen molemmat jäsenet ovat mukana myös The Delta-yhtyeessä.
Yhtyeen ensimmäinen pitkäsoittojulkaisu oli Spirallianzin "Blast Food" vuonna 2000. Ensimmäinen julkaisu Midi Milizinä tapahtui, kun heidän debyyttialbuminsa "Antistat" julkaistiin vuonna 2001.
Extrawelt-nimellä duo alkoi julkaista musiikkia vuonna 2005, alkaen "Soopertrack" -singlestä. Sittemmin duo on julkaissut tällä nimellä kaksi pitkäsoittoa sekä useita EP:itä ja singlejä.
Yhtye on esiintynyt useissa elektronisen musiikin tapahtumissa ja festivaaleilla ympäri maailman. Suomessa yhtye esiintyi 1. huhtikuuta 2006 Kaapelitehtaalla, Helsingissä "Housenation X: The Legacy" -tapahtumassa.
Non Standards
Non Stardards on Midi Milizin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin toukokuussa 2005.
Jay-Jay Okocha
Augustine Azuka "Jay-Jay" Okocha (s. 14. elokuuta 1973, Enugu, Nigeria) on nigerialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on lopettanut uransa. Okocha oli yksi kaikkien aikojen teknisimmistä jalkapalloilijoista. Hänen pallonhallintansa oli loistavaa ja hän osasi käyttää maagisia harhautuksiaan oikeissa paikoissa.
Okocha edusti urallaan seuratasolla Eintracht Frankfurtia, Fenerbahçea, Paris Saint-Germainia, Boltonia ja Qatar Sports Clubia. Nigerian maajoukkueessa hän pelasi vuosina 1993-2006 74 ottelua ja teki niissä 12 maalia.
Okocha edusti maataan MM-kisoissa vuosina 1994, 1998 ja 2002 sekä useissa Afrikan-mestaruuskilpailuissa. Hän oli myös voittamassa olympiakultaa Nigerian joukkueessa vuoden 1996 kesäolympialaisissa.
Maaliskuussa 2004 Pelé nimesi hänet FIFA 100:aan, eli luetteloon 125 parhaasta elävästä jalkapalloilijasta.
Peptidisidos
Peptidisidos on amidisidostyyppi. Se on kahden alfa-aminohapon välinen kovalenttinen sidos.
Peptidisidos voi muun muassa muodostua dehydraatioreaktion kautta. Tässä reaktiossa yhden α-aminohapon karboksyyliryhmä (-COOH) reagoi toisen α-aminohapon aminoryhmän (-NH) kanssa, aminohapot yhtyvät peptidisidoksen muodostaen ja vapautuu vesimolekyyli (HO). Reaktio on kondensaatioreaktio.
Peptidisidoksesta voidaan puhua vain, kun yhtyneet amino- tai karboksyyliryhmät eivät ole osa aminohapon sivuryhmää R. Esimerkiksi lysiinissä myös sivuryhmässä on aminoryhmä ja glutamiinihapolla sivuryhmässä on karboksyyliryhmä. Nämä voivat reagoida keskenään tai jonkin toisen aminohapon kanssa muodostaen vaihtoehtoisen isopeptidisidoksen.
Peptidisidosta kutsutaan joskus eupeptidisidokseksi (eng. "eupeptide bond"), erityisesti kerrottaessa isopeptidisidoksista samassa yhteydessä, jotta sidostyypit voidaan selkeästi erottaa toisistaan.
Yksi tai useampi perättäinen peptidisidos muodostaa peptidin ja jos sidoksia on kylliksi, kyseessä on proteiini.
Atomien C–N peptidisidokset ovat kiertymättömiä ja siksi peptidisidoksen lähialue on kolmiulotteiselta rakenteeltaan tasomainen. Kiertymättömyys johtuu peptidisidoksen resonanssista, jonka saa aikaan elektronien "siirtyminen" eli delokalisoituminen atomien O ja C välisestä kaksoissidoksesta osin myös N-atomin π-orbitaaleille. Tämä saa C–N sidoksen käyttäytymään aivan kuin niiden välillä olisi kaksoissidos. Siksi peptidisidoksilla on "cis-trans"-isomeriaa. Proteiineissa valtaosa on "trans"-sidoksia, sillä niiden muodostuminen on energeettisesti edullisempaa kuin "cis"-muodon, jossa kohdakkaiset ryhmät muodostavat steerisen esteen.
N–C ja C–C (C on α-hiili) väliset sidokset voivat taas kiertyä φ- ja ψ-kiertokulmiin vastaavasti. Kiertyminen on mahdollista sillä sidokset ovat yksöissidoksia ilman resonanssia. Näidenkin kiertyminen on tosin rajoittunutta johtuen aminohappojen sivuryhmien R aiheuttamista steerisistä esteistä. Mahdollisia kulmia voidaan kuvata kaksiulotteisella Ramachandran-kuvaajalla, jossa φ- ja ψ-kulmat ovat x- ja y-akseleina vastaavasti.
Proteiinien peptidisidoksia muodostavat ribosomit soluissa ATP:n tuoman energian avulla translaatioksi kutsutussa prosessissa. Tiettyjä peptidisidoksia muodostavat omanlaisensa entsyymit: esimerkiksi glutationi-tripeptidin kysteiini-glysiini peptidisidoksen muodostaa glutationisyntetaasi. Glutamaatti-kysteiiniligaasi muodostaa toisen sidoksen, joka on isopeptidisidos.
Peptidisidos voi hajota hydrolyyttisesti eli veden liittyessä sidokseen, mutta tämä on äärimmäisen hidasta. 25 °C vesiliuoksessa peptidisidoksen muodostumisen tasapainoreaktio on hydrolyysin suuntaan sidosten muodostumisen sijaan. Kuitenkin näissä oloissa sidosten ei-katalyyttisen hajoamisen puoliintumisaika on 350–600 vuotta per sidos. Edes pH:n muutos alueella 4.2–7.8 tai ionivahvuuden muutos ei vaikuta merkittävästi hajoamisnopeuteen. Kehossa sidoksia hajottavat katalyyttisesti siksi proteaasit. Vesiliuoksessa sidosten rikkoutuminen hydrolyyttisesti vapauttaa 8–16 kJ/mol (2–4 kcal/mol) Gibbsin energiaa 25–37 °C lämpötilassa.
Taproot
Taproot on vuonna 1997 perustettu nelihenkinen nu metal -yhtye Ann Arborista, Michiganista. Se on saavuttanut tunnettavuutta nu metal -piireissä ja kiertänyt muun muassa Linkin Parkin ja Kornin kanssa.
Taproot lähetti vuonna 1998 ensimmäisen demonsa Fred Durstille, joka tarjosi yhtyeelle levytyssopimusta Interscope Recordsin kanssa. Levy-yhtiö vaihtui kuitenkin pian Atlantic Recordsiin. Taprootin esikoisalbumi oli "Gift", joka ilmestyi kesäkuussa 2000. Single "Headbangers Ball" esitettiin myös MTV2:n Headbangers Ball -show'ssa. Samana vuonna yhtye esiintyi Ozzfestillä.
Taproot vietti seitsemän kuukautta Los Angelesissa äänittämässä "Giftin" seuraajaa. Albumi "Welcome" nousi ilmestyessään lokakuussa 2002 Billboard 200 -listan seitsemännelletoista sijalle. Kappale "Poem" pääsi Mainstream Rock Tracks -listan viidenneksi. Welcome on Taprootin tähän mennessä kaupallisesti menestynein albumi. Esiinnyttyään Disturbedin Music as a Weapon Tour -kiertueella ja tehtyään kiertueen Euroopassa Taproot piti kahden vuoden tauon.
Taproot julkaisi vuonna 2005 kolmannen albuminsa, "Blue-Sky Researchin". Sen julkaisun yhteydessä yhtye piti kiertueen Evans Bluen ja From Satelliten kanssa. Levytyssopimus Atlantic Recordsin kanssa loppui 2006. 
Lisäksi yhtye julkaisi alkuaikoinaan omakustanteet "...Something More Than Nothing" (1998) ja "Upon Us" (1999).
Jorma Valjakka
Jorma Valjakka on suomalainen oboisti ja säveltäjä.
Valjakka opiskeli oboensoittoa Helsingin lisäksi Lontoossa ja Hannoverissa. Hän opiskeli myös sävellystä Olli Kortekankaan johdolla. Vuonna 1988 hän voitti Uudessakaupungissa Crusell-viikon yhteydessä järjestetyn Crusell-oboekilpailun. Hän on soittanut Turun kaupunginorkesterissa, Espoon kaupunginorkesterissa ja Radion sinfoniaorkesterissa. Hän opettaa Sibelius-Akatemiassa.
Valjakka soitti oboesoolon Esa-Pekka Salosen "Mimo II" -teoksen kantaesityksessä vuonna 1992. Hän on myös toiminut kamarimuusikkona ja säveltänyt teoksen "Three Fables". Hänellä on myös muita teoksia, joissa kaikissa on mukana oboe.
Kullervo Kojo
Kullervo Aarre Veikko Kojo (s. 17. kesäkuuta 1954 Pori) on suomalainen klarinetisti.
Kojo opiskeli Sibelius-Akatemiassa, jossa hän suoritti diplominsa 1985 opettajanaan Sven Lavela. Hän jatkoi opintojaan ulkomailla muun muassa Roomassa, Lontoossa ja New Yorkissa opettajinaan muun muassa Vincenzo Mariozzi, John McCaw ja Stanley Drucker. Hän on soittanut Porin kaupunginorkesterissa (1965–1974), Radion sinfoniaorkesterissa (1974-2014), Savonlinnan oopperajuhlien orkesterissa ja Suomalaisessa kamariorkesterissa.
Kojo on kantaesittänyt useita teoksia, kuten Eero Hämeenniemen "Three Nocturnesin", Esa-Pekka Salosen "Nachtliederin", Vladimir Agopovin "Sonaatin" ja Herman Rechbergerin "KV 622 II bis:n". Hän on myös toiminut Sibelius-Akatemian opettajana ja lehtorina sekä monissa muissa musiikkioppilaitoksissa ja kesäleireillä. Esiintynyt kamarimuusikkona ja solistina tärkeimmillä musiikkijuhlilla sekä eri orkesterien kanssa muun muassa RSO:n Sveitsin kiertueella. Suomen Klarinettiseuran puheenjohtajana. Seuran kunniajäsen v.2000 ja Suomen Sinfoniaorkesterit ry:n hopeinen ansiomerkki v. 2002.
Kojon levyttämiin teoksiin kuuluu muun muassa Einar Englundin ja Carl Nielsenin klarinettikonserttoja. Myös levytys Modern Clarinet pianisti Juhani Lagerspetzin kanssa. Soittanut kamarimusiikkia 60-luvulta asti muun muassa Järvenpää-kvintetti, Sonus-yhtye, Radius-kvintetti ja viimeisin Joko?-yhtye..
Beretta 1918
Beretta 1918 on Tuillio Marengonin Italiassa vuonna 1917 "Villar Perosa" -konepistoolin pohjalta suunnittelema konepistooli. Se oli Italian armeijan palveluskäytössä vuoden 1917 joulukuusta toisen maailmansodan alkupuolelle asti.
Ainoastaan sarjatulta ampuvan aseen lipaskuilu on Villar Perosasta periytyen sijoitettu aseen päälle. Aseen tukkina käytettiin "M1891 Paraviccini-Carcano" -kiväärin "Moschetto Mo.91 da Cavalleria" -karbiinimallin tukkia ja konepistooli oli myös varustettu kyseisestä aseesta peräisin olevalla piippuun saranoidulla kiinteällä piikkipistimellä. Mahdollisesti tavoitteena oli valmistuksen yksinkertaistamisen lisäksi tehdä konepistooli tavallisen karbiinin näköiseksi, ja näin suojata sen käyttäjää vihollisen huomiolta.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Italian armeija käytti Beretta 1918 -konepistooleja 1930-luvulla Espanjan sisällissodassa, Abessinian valloituksessa ja vielä Libyassa vuonna 1941.
Etelä-Libanonin armeija
Etelä-Libanonin armeija eli Vapaan Libanonin armeija (, , ) oli Israelin rahoittama palkka-armeija tai kodinturvajoukko, jonka tehtävänä on ollut toisaalta estää shiiamuslimien Amal-taistelujärjestöä ja palestiinalaisia hyökkäämästä Israeliin ja toisaalta puolustaa paikallisia kyliä. SLA:ta ei ole koskaan tunnustettu kansainvälisesti viralliseksi armeijaksi, minkä vuoksi Yhdistyneet kansakunnatkin on käyttänyt siitä nimitystä ”"de facto forces"” eli tosiasiassa olevat joukot. Niiden pääpaikkana oli Marjayoun.
Etelä-Libanonin armeija nousi Suomessa uutisotsikoihin kesäkuussa 1985 sen kaapattua 25 UNIFIL-rauhanturvaoperaatioon osallistunutta suomalaissotilasta. Vangittujen joukossa oli suomalaispataljoonan komentaja eversti Venni Hakala. Kaappaus sai alkunsa suomalaisten suorittamasta valehyökkäyksestä ja vangitsemiseksi naamioidusta operaatiosta, jolla he yrittivät pelastaa 11 SLA:sta Amal-järjestön riveihin loikannutta taistelijaa. SLA vaati loikkareiden palauttamista uhaten muussa tapauksessa ampua suomalaiset panttivankinsa, joista pääosa siirrettiin SLA:n päämajaan Marjayouniin. Israel syytti suomalaisia puolueellisuudesta, mutta YK:n tutkimuskomission mukaan suomalaiset olivat toimineet täysin oikein. Suomalaiset vapautettiin lopulta tiiviiden neuvottelujen tuloksena viikon kestäneen vankeuden jälkeen. Neuvotteluihin osallistuivat Israelin pää- ja ulkoministerit sekä YK:n silloinen apulaispääsihteeri Brian Urquhart.
Custódio Castelo
Custódio Castelo (s. 1966) on portugalilainen kitaristi ja lauluntekijä. Hän opiskeli klassista kitaraa ja sävellystä Lissabonissa.
Castelo on toiminut säestäjänä useille fadolaulajille, kuten Cristina Brancolle ja Marizalle. Hänen ensimmäinen sooloalbuminsa oli "Tempus" (2003). Castelo on esiintynyt useilla kansainvälisillä festivaaleilla mm. Belo Horizontessa, Philadelphiassa, Perthissä ja Rabatissa .
Elias Murr
Elias Murr () (s. 1962 Bteghrine) on Libanonin puolustusministeri ja varapääministeri, joka on toiminut aikaisemmin myös Libanonin sisäministerinä. Hän on ortodoksi, ja hänen on katsottu kuuluvan syyrialaismielisiin libanonilaispoliitikkoihin, vaikkakin tällä hetkellä hän on Syyrian kiivasti vastustaman Fuad Sinioran hallituksen jäsen. Monet syyriamieliset pitävät häntä petturina, koska hän ei eronnut hallituksesta Syyrian ja Hizbollahin niin käskiessä. Hän on Libanonin entisen varapääministeri ja sisäministeri Michel Murrin poika sekä Libanonin entisen presidentin Émile Lahoudin vävy.
Murr haavoittui pommi-iskussa 12. heinäkuuta 2005 Antelias-nimisessä kaupungissa. Poliisin mukaan iskussa kuoli yksi ja haavoittui tusina ihmistä. Hän syytti iskusta Syyriaa.
Pinnan alla
Pinnan alla () on yhdysvaltalainen seikkailuelokuva, joka valmistui vuonna 2005. Elokuvan ohjasi John Stockwell.
Bahamalla asuvat Jared Cole (Walker) ja Samantha "Sam" Nicholson (Alba) tekevät ylimääräisiä töitä rahoittaakseen intohimonsa – sukeltamisen. Jaredin veli Bryce (Caan) ja tämän tyttöystävä Amanda (Scott) tulevat vierailulle, ja nelikko löytää sattumalta laivan hylyn sukellusretkellä. Laivan hylyn huhutaan sisältävän arvokasta lastia.
He uskovat toiveidensa täyttyneen ja päättävät lähteä tutkimaan hylkyä. Tutkiessaan hylkyä he sattumalta törmäävät pudonneen lentokoneen jäännöksiin, mistä löytyy valtavat määrät kokaiinia. Kun paikallinen huumeparoni saa kuulla kätkönsä löytyneen, vaikeudet alkavat.
Haulitauti
Haulitauti ("Stigmina carpophila") on hedelmäpuiden tarttuva sienitauti. Se leviää itiöiden avulla roiskeveden tai sateen mukana. Tauti vaikuttaa erityisesti kirsikka- ja luumupuihin.
Sieni turmelee lehden solukkoa pyöreinä laikkuina. Solukko värjäytyy punaiseksi, kuivuu ja varisee. Lehtiin syntyy pyöreitä reikiä. Hedelmissä on tummanruskeita, sisäänuponneita laikkuja. Itiöt talvehtivat varsiin saastuttamissaan kuoliolaikuissa.
Taudin seurauksena puun yhteyttäminen heikkenee ja sato alenee.
Hapaks legomenon
Hapaks legomenon (, ”vain kerran sanottu”, monikossa "hapaks legomena") () on sana, joka tunnetaan kirjallisista lähteistä ainoastaan kerran, joko kyseisessä kielessä, yhden kirjailijan teoksissa tai yhdessä tekstissä. Kahdesti tunnettua sanaa kutsutaan nimellä "dis legomenon", kolmesti tunnettua nimellä "tris legomenon" ja neljästi tunnettua nimellä "tetrakis legomenon". Tämän jälkeen erityistä nimitystä käytetään harvemmin.
Termi on ollut suosittu erityisesti raamatuntutkijoiden keskuudessa. Eksegetiikassa termillä tarkoitetaan sitä, että sana esiintyy vain kerran koko Raamatussa tai kapeammin vain kerran Uudessa testamentissa. Jos jotkut sanat esiintyvät jonkun kirjailijan tuotannossa vain kerran, sitä pidetään usein osoituksena hänen sanavarastonsa laajuudesta, mitä voidaan käyttää apuna pääteltäessä kirjoituksen aitoutta.
Hellhammer (yhtye)
Hellhammer oli sveitsiläinen black metal -yhtye, joka perustettiin vuonna 1982 (tällöin nimenä oli vielä Hammerhead). Yhtye kuuluu tärkeimpiin black metalin edelläkävijöihin. Yhtye julkaisi ensimmäisen EP:nsä, "Apocalyptic Raids"in, vuonna 1984 ja hajosi samana vuonna. Syynä hajoamiseen oli lähinnä se, että mediassa kaikki Hellhammerin julkaisut saivat todella huonoja arvioita ja koko yhtyettä väitettiin muun muassa amatöörimäiseksi. Heti hajoamisvuonna Tom G. Warrior (laulaja-kitaristi) ja Martin Eric Ain (basisti) perustivat yhtyeen Celtic Frost, joka on myös tärkeimpiä black metalin edelläkävijöitä.
Route de la Baie James
Route de la Baie James () on maantie Québecin länsiosissa Kanadassa. Tie kulkee Kanadan kilven lähes asumattomien erämaiden poikki Jamesinlahden itärannan suuntaisena. Yleiselle liikenteelle avatun tieosuuden pituus on 620 kilometriä, ja se on jatke Québec route 109 -maantielle. Tie alkaa Matagamista ja päättyy Radissoniin.
Tie on koko matkaltaan päällystetty, hyvin hoidettu ja se on avoinna liikenteelle koko vuoden ajan. Vuodesta 2002 lähtien tietä ei ole enää määritelty yhdeksi provinssin valtateistä. Jamesinlahdelle johtava tie on tärkeä yhteyslenkki alueen matkailulle. Tieltä haarautuvat sekä Route Transtaïga että Route du Nord.
Tien varrella ei ole asutuskeskuksia, lukuun ottamatta huoltoasemaa, joka sijaitsee 381 kilometrin päässä Matagamista. Huoltoasema sekä sen yhteydessä sijaitseva kahvila ja yömajoitus ovat avoinna matkailijoille 24 tuntia vuorokaudessa joka päivä.
Koska tie kulkee eristyksissä olevien asumattomien seutujen halki, on Matagamin pohjoispuolella rekisteritoimisto, jossa tienkäyttäjien on ilmoittauduttava. Toimisto on aina auki, ja se toimii myös tienvarren matkailuneuvontana. Turvallisuussyistä tien varrella on kuusi hätäpuhelinta, joilla saa yhteyden rekisteritoimistoon.