hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Nicolás Massú
Nicolás Alejandro Massú Fried (s. 10. lokakuuta 1979 Viña del Mar) on chileläinen tennispelaaja. Hän pelasi lajin ammattilaistasolla vuosina 1997–2013. Parhaimmillaan Massù oli ATP-listalla kaksinpelissä yhdeksäntenä syyskuussa 2004 ja nelinpelissä sijalla 31 heinäkuussa 2005. Massù ansaitsi urallaan palkintorahaa 4,3 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Hän voitti kaksinpelissä kuusi ja nelinpelissä yhden ATP-turnauksen.
Massú edusti maataan kesäolympialaisissa Sydneyssä, Ateenassa ja Pekingissä. Pekingin olympialaisiin hän sai villin kortin. Ateenassa Massú voitti kaksi kultamitalia saman vuorokauden aikana. Nelinpelissä hän voitti kultaa Fernando Gonzálezin kanssa. Nelinpelin loppuottelu alkoi lauantaina 21. elokuuta myöhään illalla, ja kolmen tunnin ja 40 minuutin kamppailun jälkeen chileläiset voittivat Chilen ensimmäisen olympiakultamitalin. Palkintojenjako oli heti ottelun jälkeen kolmen aikaan yöllä. Sunnuntai-iltana 22. elokuuta Massú voitti kaksinpelin loppuottelun.
Massú ilmoitti uransa lopettamisesta elokuussa 2013 pitämässään lehdistötilaisuudessa.
Pentti Toivola
Pentti ”Tolppa” Hermanni Toivola () oli suomalainen jalkapalloilija ja jääpalloilija.
Toivola aloitti vuonna 1962 uransa Seinäjoen Palloseurassa. Hän pelasi useita vuosia myös maajoukkueessa. Toivola siirtyi Mikkeliin vuonna 1969. Toivola voitti Suomen Cupin Mikkelin Palloilijoiden paidassa vuosina 1970 ja 1971. Lisäksi vuonna 1971 hän voitti Mestaruussarjan maalipörssin 17 maalillaan.
Toivola pelasi vuodet 1973–1977 Seinäjoen Palloseurassa ja voitti neljänä vuonna joukkueensa maalipörssin. Sitten hän siirtyi Seinäjoen Sisuun.
Toivola pelasi myös jääpalloa SePS:n ja MP:n riveissä. Lisäksi hän pelasi kolme A- ja yhden B-maaottelun..
Toivola ehti urallaan yhtenä harvoista voittaa maalikuninkuuden sekä jalkapallon että jääpallon pääsarjatasolla.
Ammatiltaan Toivola oli palomies.
Toivola menehtyi 2. tammikuuta 2012 Seinäjoen terveyskeskuksessa sairastettuaan vakavaa syöpää.,
Putúnin mayat
Putúnin mayat olivat maya-kansan osa, joka vaelsi monien suurten mayakeskusten alueelle noin 600 jaa. alkaen.
Heidän keskuksensa oli Meksikonlahden rannoilla sijainnut Xicalanco. Putúnin mayat olivat mayoista ainoita jotka harjoittivat merenkulkua. Putúnin mayat olivat saaneet kulttuuriinsa eniten Meksikon ylängön suurten keskusten piirteitä ja olivat melko sotaisia. Heihin liitetään ainakin joskus Puuc-rakennustyyli, joka vallitsi Jukatanin niemimaan itäkärjessä, ja oranssi keramiikka. Varsinkin klassisen ajan lopussa Puuc-tyyli ulottuu Edznasta Chichen Itzáan ja käsitti mm. Uxmalin. Putûnin mayoja on pidetty yhtenä mahdollisena klassisen ajan mayakaupunkien tuhoajina. Jukatanille saapunut itzaheimo liitetään Putúnin mayoihin. Nykyiset Chontalin mayat ovat Putúnin mayojen jälkeläisiä.
Giuseppe Ploner
Giuseppe Ploner on entinen italialainen maastohiihtäjä.
Ploner hiihti ankkuriosuuden Italian viestijoukkueessa, joka saavutti Norjan jälkeen hopeaa Seefeldin MM-kisoissa 1985. Hän oli samoissa kisoissa lisäksi yhdeksäs 30 kilometrillä ja viidestoista 15 kilometrin kilpailussa. Parhaan henkilökohtaisen arvokisasijoituksensa, kahdeksannen tilan 15 kilometrillä, hän oli saavuttanut kolme vuotta aiemmin Oslon MM-kisojen 15 kilometrillä.
Alex Olmedo
Alejandro Rodríguez "Alex" Olmedo (s. 24. maaliskuuta 1936 Arequipa, Peru) on oikeakätinen perulainen tennispelaaja. Hän voitti vuonna 1959 miesten kaksinpelin sekä Australian avoimessa tennisturnauksessa että Wimbledonissa.
Olmedo on kuulunut International Tennis Hall of Fameen vuodesta 1987.
Itzat
Itzat olivat Meksikon ylängöiltä vaikutteita saaneita, niin sanottuihin Putúnin mayoihin kuuluva ryhmä, joka vaelsi Jukatanin niemimaan pohjoisosiin ja asettui asumaan muun muassa Chichen Itzáan. Noin vuonna 1331 pohjoisen itzavaltiot kukistuivat toisten putúnin mayaryhmien tunkeutuessa alueelle, ja itzoja pakeni etelään muun muassa Tayasaliin, joka oli viimeinen espanjalaisten kukistama mayakaupunki.
Simo Naapuri
Simo Naapuri on suomalainen, Hämeenlinnassa syntynyt laulaja-lauluntekijä ja säveltäjä. Hän on säveltäjä ja artisti, jolle tunnusomaista on eri musiikkilajien yhdistely.
Suomenkielisen musiikin lisäksi Naapuri on tehnyt englanninkielistä musiikkia yhdessä amerikkalaisen kollegansa Chris Veen kanssa. Lisäksi joitain kappaleita, muun muassa "Jätä tämä maa" (bossanova) on käännetty ruotsiksi ja portugaliksi.
Simo Naapuri sijoittui vuoden 1997 Kotkan meripäivillä toiseksi kantaesityksellään "Aamun laivat".
Debyyttialbumi "Muistojen elokuvateatteri" ilmestyi loppuvuodesta 1998, julkaisijana helsinkiläinen levy-yhtiö Melske Oy.
Vuonna 2002 Mia Makaroff ja Simo Naapuri tekivät joululevyn "Pelkkää joulua" yhdessä itävantaalaisen Vivace-kuoron kanssa. Levy koostui Simon ja Mia Makaroffin kappaleista. Levyn solistina oli muun muassa Marika Makaroff sekä Vivace-kuorolaisia.
Vuonna 2002 ilmestyi Tapani Kansan levy "Salaisuudessain", jolle äänitettiin Simon kappale "AiDiAi".
Jouluna 2004 julkaisi Päivä Oy cd-levyn "Naapurin joulu", jolla oli myös Simo Naapurin ja Mia Makaroffin lauluja. Levyn pääsolisti oli Susanna Hietala Club for Five -yhtyeestä. Muita levyn solisteja olivat Päivi Sini Ristimäki, Simo Naapuri ja Sallamari Lehti. Mukana myös Tuomelan Musiikkiluokkien viidesluokkalaisten kuoro.
Tammikuussa 2005 ilmestyi Aikakoneestakin tutun Sanin debyytti "Kaikki laulut", jolle levytettiin Simon kappaleet "Jätä tämä maa" sekä "Kangastus" (Unelma).
Joulukuussa 2008 ilmestyi single "Talvipäivänseisaus", joka on tulevalta soololevyltä, vol 2.
Huhtikuussa 2011 ilmestyi toinen soololevy "Talvipäivänseisaus",josta julkaistiin seuraavat singlet ja videot "Talvipäivänseisaus", "Silppua sisältä", "Lisää teetä" ja "Ikävä".
John Fiske
John Fiske on yhdysvaltalainen viestintätutkija ja professori Wisconsinin yliopistossa Madisonissa. Hän on perehtynyt populaarikulttuuriin ja televisiotutkimukseen. Fisken tunnetuin teos lienee "Merkkien kieli" ("Introduction to communication studies").
Valtaistuinpeli
Valtaistuinpeli () on George R. R. Martinin kirjoittaman "Tulen ja jään laulu" -fantasiasarjan ensimmäinen osa. Alkuperäisteos ilmestyi vuonna 1996 ja suomennos vuonna 2003. Suomennoksesta ilmestyi 2009 kovakantinen Petri Hiltusen kuvittama laitos.
Teos kuvaa Westeros-nimisen mantereen mahtisukujen valtataistelua. Kirjassa on kolme pääjuonta, joista yksi keskittyy Lannisterin ja Starkin sukujen väliseen kamppailuun, yksi tapahtumiin pohjoisessa sijaitsevalla Muurilla, jossa muinainen uhka nostaa päätään, sekä yksi idän mailla maanpaossa eläviin Targaryenin sisaruksiin. Pääjuonten lisäksi seurataan useita alajuonia. Kirjassa on useita näkökulmahenkilöitä, joiden kautta tarinaa kerrotaan aina luku kerrallaan.
"Valtaistuinpeli" voitti 1997 Locus-palkinnon, ja kirjasta koostettu Asimov's Science Fiction -lehdessä julkaistu pienoisromaani "Blood of the Dragon" voitti samana vuonna Hugo-palkinnon. Se oli myös ehdolla Nebula-palkinnon ja World Fantasy Awardin voittajaksi.
Yhdysvaltalainen kaapelitelevisioyhtiö HBO tuottaa "Tulen ja jään laulusta" televisiosarjaa, joka on nimetty "Valtaistuinpelin" mukaan "Game of Thronesiksi". Pilottijakso kuvattiin syksyllä 2009 ja maaliskuussa 2010 HBO päätti tuottaa ensimmäisen kymmenjaksoisen kauden, joka kattaa "Valtaistuinpelin" tapahtumat.
Starkin suvun pään, lordi Eddard "Ned" Starkin luo Talvivaaraan saapuu Seitsemän kuningaskunnan kuningas Robert Baratheon. Baratheon tarjoaa Eddardille Kuninkaankouran virkaa, koska aikaisempi Koura lordi Jon Arryn on kuollut. Eddard ottaa tarjouksen vastahakoisesti vastaan ja lähtee pääkaupunki Kuninkaansatamaan muutamien lastensa kanssa.
Eddard saa Kuninkaansatamassa selville, että kuninkaan poika Joffrey Baratheon on todellisuudessa kuningatar Cersei Lannisterin ja hänen veljensä Jaime Lannisterin sukurutsassa syntynyt äpärä. Eddard paljastaa Cerseille saaneensa asian selville. Robert Baratheon kuolee villisian metsästyksessä ja Eddard teloitetaan maanpetturuudesta, kun hän vastustaa Joffreyn nimitystä kuninkaaksi.
Vesa Sisättö kirjoitti "Helsingin Sanomien" arvostelussa, että vaikka kirjan aineksissa ei ole mitään kovin omaperäistä, se nousee lajissaan keskitason yläpuolelle ja on ”hyvää, mieltä kiehtovaa ja älykästä viihdettä”. Useimmat henkilöt on hahmoteltu muutaman vahvan ominaisuuden kautta, mutta he herättävät silti tunteita.
Sandra Milo
Sandra Milo (s. 11. maaliskuuta 1935) on italialainen näyttelijä, joka on esiintynyt rooleissa muiden muassa Federico Fellinin elokuvissa "8½" (1963) ja "Giulietta ja viettelykset" (1965). Hän syntyi Tunisian pääkaupungissa Tunisissa ja voitti 1960-luvulla kaksi Nastro d'Argentoa.
Meduusa-festivaali
Meduusa-festivaali on Kymenlaakson ammattikorkeakoulun viestinnän opiskelijoiden järjestämä valtakunnallinen kulttuuritapahtuma. Se kokoaa Kouvolan Kasarminmäen media-kampukselle viestinnän ja taiteen opiskelijoita, asiantuntijoita ja muita alasta kiinnostuneita ympäri Suomen.
Meduusa-festivaali rakentuu vuosittain vaihtuvan teeman ympärille, jota tuetaan luennoitsijavalinnoilla, kilpailusarjojen aiheilla sekä oheisohjelmalla. Festivaali huipentuu toisena päivänä järjestettävään palkintogaalaan sekä iltabileisiin.
Vuonna 2010 jo yhdettätoista kertaa järjestettävän Meduusa-festivaalin otsikkona oli: Nostalgia.
Henry Wetherbee Henshaw
Henry Wetherbee Henshaw (3. maaliskuuta 1850 Cambridge, Massachusetts–1. elokuuta 1930 Washington D.C.) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä.
Henshaw opiskeli Cambridge High Schoolissa valmentautuen Harvardin yliopistoon. Täällä tutustui William Brewsteriin, josta tuli hänen elinikäinen ystävänsä. 1869 Henshaw joutui lopettamaan opiskelun terveydentilansa huononnuttua. Hän lähti kapteeni Frank Webberin laivalla "Varina" keräysmatkalle Louisianaan, mistä alkoi hänen uransa kenttäluonnontieteilijänä. Hän palasi matkalta keväällä 1871. Hänen terveytensä koheni mutta opiskeluhalut olivat kadonneet ja hän jatkoi lintujen tutkimista kentällä.
Lokakuussa 1870 Henshaw purjehti keräysmatkalle Floridaan. 1872 hän osallistui luonnonhistoriallisena keräilijänä Utahiin suuntautuneelle luutnantti Wheelerin johtamalle tutkimusmatkalle. Seuraavina vuosina hän tutki muun muassa Arizonan, New Mexicon, Kalifornian ja Nevadan linnustoa. Toiminta jatkui, kunnes organisaatio sulautettiin Yhdysvaltain geologiseen tutkimuslaitokseen (United States Geological Survey) 1879.
1880 hänet palkattiin vastaperustettuun Amerikan etnologiseen virastoon (Bureau of American Ethnology). Hän työskenteli virastossa noin 15 vuotta mutta terveytensä pettäessä luopui virastaan ja matkusti Havaijille toipumaan. Hän palasi Washingtoniin 1905 ja pestautui ystävänsä tohtori Clinton Hart Merriamin hallinnolliseksi apulaiseksi 1. kesäkuuta 1905. Saman vuoden joulukuussa hänestä tehtiin apulaistutkimuspäällikkö. 1910 Merriam luopui virastaan ja Henshaw nimitettiin hänen tilalleen tutkimuspäälliköksi. Hän hoiti virkaa vuoteen 1916 saakka, jolloin hän terveydellisistä syistä joutui luopumaan.
Henshaw oli eräs Nuttall Ornithological Clubin perustajista. Hän oli American Ornithologists' Unionin (AOU) varapuheenjohtaja 1891-1894 ja 1911-1918. Hän nimesi linnuista muun muassa vuorikerttulin suvun "Peucedramus" 1875.
Frank Wess
Frank Wess (4. tammikuuta 1922 Kansas City – 30. lokakuuta 2013) oli yhdysvaltalainen jazzsaksofonisti, äänialaltaan sekä altto että tenori, ja huilisti. Hän teki yhteistyötä useiden maailmankuulujen jazzmuusikkojen kanssa; näiden joukossa olivat Billy Eckstine, Count Basie ja Clark Terry.
yhtyeenjohtajana
Muusikkona
Clark Terry
Clark Terry (14. joulukuuta 1920 St. Louis, Missouri – 21. helmikuuta 2015) oli yhdysvaltalainen jazzmuusikko.
Terry opiskeli Vashon High Schoolissa. Varhaisella urallaan 1940-luvulta 1960-luvun alkuun hän soitti muiden muassa Charlie Barnetin, Count Basien, Duke Ellingtonin ja Quincy Jonesin kanssa. Kaiken kaikkiaan hän loi yli kuusikymmentä vuotta kestäneen uran, johon mahtui levytyksiä sekä leaderina että sidemanina.
Terry jatkoi uraansa J. J. Johnsonin ja Oscar Petersonin kaltaisten kuuluisuuksien kanssa. Vaikka Terryn ensisijaisena soittimena oli trumpetti, hän tuli tunnetuksi myös pionerisoivasta flyygelitorven käytöstään jazzissa.
Terrylle myönnettiin lukuisia huomattavia tunnustuksia useissa maissa; hän sai muun muassa Grammy-palkinnon ja oli esimerkiksi Ordre des Arts et des Lettresin jäsen Ranskassa.
Christian Manfredini
Christian José Manfredini (alun perin Sisostri; s. 1. toukokuuta 1975 Port Bouet, Norsunluurannikko) on norsunluurannikkolais-italialainen jalkapalloilija, joka edustaa Serie A -seura Laziota. 180 senttimetriä pitkän Manfredinin pelipaikka on keskikentän vasemmalla laidalla.
Italialainen perhe adoptoi hänet synnyinmaastaan Norsunluurannikolta, kun hän oli 5-vuotias. Hän vaihtoi myös alkuperäisen sukunimensä Sisostrin kasvattivanhempiensa nimeen Manfredini.
Manfredini debytoi Italian pääsarjassa Serie A:ssa Chievon joukkueessa, jota hän edusti vuosina 2000–02. Pelattuaan hyvän kauden 2005–06 Laziossa hänet kutsuttiin ensimmäistä kertaa Norsunluurannikon maajoukkueeseen. Toistaiseksi hän ei ole kuitenkaan päässyt kentälle maaotteluissa.
Kenny Burrell
Kenneth Earl "Kenny" Burrell (s. 31. heinäkuuta 1931) on yhdysvaltalainen jazzkitaristi. Hän syntyi Michiganin Detroitissa, opiskeli Wayne Statessa ja levytti Dizzy Gillespien kanssa jo vuonna 1951.
Myöhemmällä urallaan Burrell on tehnyt yhteistyötä muiden muassa Oscar Petersonin, John Coltranen, Billie Holidayn ja Frank Wessin kanssa. Hän on johtanut myös omia yhtyeitään.
Burrellin levytysten joukossa on "Midnight Blue" (1963). 
Chet Baker
Gene Ammons
James Brown
Paul Chambers
Blossom Dearie
Bill Evans
Art Farmer
Frank Foster
Red Garland
Terry Gibbs
Dizzy Gillespie
Coleman Hawkins
Eddie Harris
Johnny Hartman
Jimmy Heath
Billie Holiday
Lena Horne
Milt Jackson
Willis Jackson
Illinois Jacquet
John Jenkins
Etta Jones
Thad Jones
Wynton Kelly
Yusef Lateef
Hubert Laws
Gildo Mahones
Herbie Mann
Jack McDuff
The Prestige All Stars
Ike Quebec
Jerome Richardson
Freddie Roach
Sonny Rollins
Charlie Rouse
Lalo Schifrin
Jimmy Smith
Sylvia Syms
Ed Thigpen
Cal Tjader
Stanley Turrentine
Doug Watkins
Frank Wess
Opus in Swing (Savoy, 1956)
Randy Weston
Kai Winding
Jimmy Witherspoon
Bob St. Clair
Robert Bruce ”Bob” St. Clair (18. helmikuuta 1931 – 20. huhtikuuta 2015) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän syntyi San Franciscossa, Kaliforniassa, ja kuului Pro Football Hall of Fameen vuodesta 1990.
St. Clair opiskeli San Francisco’s Polytechnic High Schoolin jälkeen yliopistossa ensin San Franciscossa, sitten Tulsassa. Hän pelasi NFL-joukkue San Francisco 49ersissä vuosina 1953–1963.
St. Clair tuli valituksi Pro Bowl -tähdistöotteluun viidesti vuosina 1956 ja 1958–1961. Hänellä oli vuosina 1958–1961 virka kalifornialaisen Daly Cityn pormestarina.
Johan Kjølstad
Johan Kjølstad (s. 9. maaliskuuta 1983 Ekne) on norjalainen maastohiihtäjä. Hän saavutti kaksi arvokisamitalia sprintissä, mutta on sittemmin siirtynyt pitkille matkoille.
Kjølstad voitti junioreiden maailmanmestaruuden vapaan hiihtotavan sprintissä Sollefteåssa helmikuussa 2003. Torinon olympialaisissa 2006 hän oli vapaalla tyylillä hiihdetyssä sprinttikilpailussa seitsemäs. Liberecin MM-hiihtojen 2009 perinteisellä hiihtotavalla käydyssä parisprintissä hän voitti Ola Vigen Hattestadin kanssa kultaa. Vapaalla tyylillä hiihdetyssä henkilökohtaisessa sprintissä hän sai Hattestadin jälkeen hopeaa. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli perinteisen sprintissä yhdeksäs.
Kjølstad on voittanut maailmancupissa kaksi henkilökohtaista sprinttikilpailua: vapaalla hiihtotavalla Nové Městossa 16. tammikuuta 2005 ja perinteisellä tyylillä Kuusamossa 1. joulukuuta 2007. Lisäksi hän on ollut kaksi kertaa toinen ja kaksi kertaa kolmas. Hän on myös voittanut parisprintin Trond Iversenin kanssa Düsseldorfissa lokakuussa 2005. Kaudella 2005–2006 hän sijoittui sprintticupin kokonaispisteissä viidenneksi.
There Will Be Blood
There Will Be Blood on vuonna 2007 ensi-iltansa saanut Paul Thomas Andersonin ohjaama, käsikirjoittama ja tuottama draamaelokuva. Se perustuu Upton Sinclairin romaaniin "Oil!" vuodelta 1927. Pääosissa ovat Daniel Day-Lewis ja Paul Dano.
Kuvaukset alkoivat New Mexicossa ja Marfassa kesäkuussa 2006 ja elokuva saatiin päätökseen elokuussa 2006.
Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 27. syyskuuta 2007.
Daniel Day-Lewis palkittiin roolistaan parhaan miespääosan Oscarilla, BAFTAlla, Golden Globella ja SAG-palkinnolla.
Vuonna 2016 "There Will Be Blood" äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan kolmanneksi parhaaksi elokuvaksi. Äänestäjinä oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa. Seuraavana vuonna "The New York Timesin" elokuvakriitikot arvioivat sen vuosisadan siihen mennessä parhaaksi.
Ken Venturi
Ken Venturi (15. toukokuuta 1931 – 17. toukokuuta 2013) oli yhdysvaltalainen golfaaja. Hän syntyi San Franciscossa, Kaliforniassa, nousi maineeseen jo 1950-luvulla ja saavutti koko PGA Tour -uransa aikana neljätoista ammattilaisvoittoa.
Venturi voitti Yhdysvaltain avoimen golfturnauksen (1964) ja pelasi vuonna 1965 Ryder Cupissa. Hänen uransa kärsi auto-onnettomuudessa koettujen lievien vammojen ja rannekanavaoireyhtymän johdosta, ja hän vetäytyi vuonna 1967.
Venturi nimettiin Sports Illustratedin ”Vuoden urheilijaksi” 1964. Pelaajauransa jälkeen hän toimi 35 vuoden ajan asiantuntijakommentaattorina CBS:n golflähetyksissä, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 2002. Hänestä tuli toukokuussa 2013 World Golf Hall of Famen jäsen, vain vajaat kaksi viikkoa ennen kuolemaansa.
Tomiichi Murayama
Tomiichi Murayama (; s. 3. maaliskuuta 1924 Ōita, Japani) on japanilainen poliitikko, joka oli Japanin 81. pääministeri 30. kesäkuuta 1994 – 11. tammikuuta 1996. Hän oli Japanin sosiaalidemokraattisen puolueen puheenjohtaja ja maansa ensimmäinen sosialistipääministeri lähes viiteenkymmeneen vuoteen. Murayama muistetaan parhaiten puheesta, jonka hän piti 50 vuotta toisen maailmansodan päättymisen jälkeen vietetyssä tilaisuudessa. Siinä hän pyysi julkisesti anteeksi Japanin sodanaikaisia julmuuksia.
Ogasawarasaaret
Ogasawarasaaret () tai Boninsaaret ovat Japanille kuuluva noin kolmenkymmenen saaren saariryhmä noin tuhat kilometriä suoraan Tokiosta etelään. Saarten yhteispinta-ala on 74 neliökilometriä. Kaksi saarista on asuttuja, ja niitä kutsutaan Ogasawaran kyläksi, joka on hallinnollisesti osa Tokiota. Iwo Jiman saarella on sotilastukikohta, jossa on noin 400 hengen miehistö.
Saaret ovat tuliperäisiä, maastonmuodoiltaan rikkonaisia ja ilmastoltaan subtrooppisia. Nillä kasvaa monipuolinen, rehevä kasvillisuus, johon kuuluu yli viisisataa kasvilajia. Iso osa metsistä on hakattu.
Ogasawarasaaret liitettiin Unesco maailmanperintöluetteloon vuonna 2011.
Rip Torn
Elmore Rual ”Rip” Torn, Jr. (s. 6. helmikuuta 1931) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän voitti Emmy-palkinnon 1996 ja oli ehdolla parhaan miessivuosan Oscarin saajaksi 1984.
Torn on luonut huomattavan uran sekä televisiossa että elokuvissa. Ensiksi mainitusta muuan esimerkki on "The Larry Sanders Show" (1992–1998), jälkimmäisistä tunnetuimpia ovat "Kultaiset hedelmät" (1983), "Men in Black – miehet mustissa" (1997) ja "Marie Antoinette" (2006).
Tornin pisin avioliitto oli voimassa vuodesta 1963, kunnes puoliso Geraldine Page kuoli 13. kesäkuuta 1987. Myös ensimmäinen ja kolmas puoliso (Ann Wedgeworth & Amy Wright) ovat näyttelijöitä. Sissy Spacek on Tornin serkku.
29. tammikuuta 2010 aseistettu ja vahvasti päihtynyt Torn murtautui pankkiin Salisburyssa. Häntä epäillään pankkiryöstön yrityksestä.
Joseph Finder
Joseph Finder (s. 1958 Yhdysvallat) on vakoilua ja kansainvälisiä suhteita kuvaava jännityskirjailija. Hänen vuonna 1996 ilmestynyt kolmas kirjansa "Nollahetki" (1996) oli ensimmäinen romaani, joka oli kirjoitettu virallisessa yhteistyössä sekä FBI:n että CIA:n kanssa.
Pelko (elokuva)
Pelko () on yhdysvaltalainen vuonna 1952 valmistunut trilleri/film noir -elokuva, jonka on ohjannut David Miller. "Pelko" perustuu Edna Sherryn romaaniin, ja sen käsikirjoituksesta vastasivat Lenore J. Coffee ja Robert Smith. Elokuvan pääosaa esittää Joan Crawford, joka sai suorituksestaan parhaan naispääosan Oscar-ehdokkuuden. Jack Palance puolestaan sai parhaan miessivuosan Oscar-ehdokkuuden roolistaan. Heidän lisäkseen elokuvassa näyttelevät muiden muassa Gloria Grahame, Bruce Bennett, Virginia Huston ja Mike Connors. "Pelko" sai yhteensä neljä Oscar-ehdokkuutta. Crawfordin ja Palancen suoritusten saamien ehdokkuuksien lisäksi elokuva sai parhaan kuvauksen ja puvustuksen ehdokkuudet . Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa elokuussa 1952, ja Suomessa helmikuussa 1953 . Elokuva on mustavalkoinen ja on 110 minuutin mittainen. Tuotantoyhtiönä oli RKO Pictures.
"Pelko" kertoo Jack Palancen esittämästä näyttelijästä Lester Blainesta, joka yrittää vietellä menestyneen käsikirjoittajan Myra Hudsonin (Joan Crawford) todistaakseen osaavansa näytellä romanttisen näytelmän pääosassa.
Oscar-ehdokkuudet, 1953
Golden Globe -ehdokkuudet, 1953
Okisaaret
Okisaaret ovat saariryhmä Japaninmerellä 40–80 kilometriä Honshūn saaresta pohjoiseen. Saarten yhteinen pinta-ala on noin 350 km² ja vuonna 1990 väkiluku oli 27 500.
Kaksi Japanin keisaria, Go-Toba (1100-luvulla) ja Go-Daigo (1300-luvulla) on ollut karkotettuina näille sarille. Saarten suurin kunta Okinoshima (16 000 asukasta) sijaitsee samannimisellä saarella, jossa on myös Okin lentoasema.
Max Kasch
Joseph Maxwell ”Max” Kasch (s. 6. joulukuuta 1985 Santa Monica, Kalifornia) on näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan ZigZaggina elokuvassa "Paahde" (2003).
Kasch syntyi Yhdysvalloissa, mutta hänen sukunsa on enimmäkseen skotlantilaista. Hänen vanhempansa ovat Jody ja Taylor Kasch ja hänellä on viisi sisarusta: kolme siskoa ja kaksi veljeä, Dylan Kasch ja Cody Kasch, jotka myös näyttelevät.
Max Kasch varttui Ojaissa, Kaliforniassa. Myöhemmin hän muutti lähemmäs Los Angelesia. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli "VIP" vuodelta 1991. Kasch soittaa kitaraa ja elokuvassa "Waiting.." hän räppää Andy Milonakisin kanssa nimillä T-Dog (Max) ja Nick (Andy) kappaleen "Motherfuckers", josta on myös tullut EP nimeltä Busboys' Paradise. Max on myös sanoittanut muiden "Paahde"-elokuvan näyttelijöiden kanssa kappaleen "Dig it", ja on ollut mukana tuottamassa sitä.
Rintaontelo
Rintaontelo () on rintakehän rajaama tila, jonka sisällä on rintaontelon elimet eli keuhkot, henkitorvi, sydän, sydämestä lähtevät suuret valtimot ja laskimot sekä ruokatorvi. Rintaonteloa rajaavat rintanikamat, kylkiluut, ulommat kylkivälilihakset, sisemmät kylkivälilihakset, pallea ja rintalasta. Pallea erottaa rintaontelon vatsaontelosta.
Jos tuopin nyt saan
Jos tuopin nyt saan on iskelmälaulaja Jukka Raitasen kuudes studio-albumi. Se on julkaistu vuonna 1983 LP-levynä ja C-kasettina. Levyn kappaleet ovat pääosin mollivoittoisia ja tekstien aiheet kertovat alkoholista ja esimerkiksi siitä kuinka elämä kolhii ihmistä lapsuudenkodista muuton jälkeen. Levyn nimikappale on käännösiskelmä saksalaisesta kappaleesta Bring mir noch ein bier.
A-puoli
B-puoli
Luettelo Ben 10 -sarjan vihollisista
Luettelo Ben 10 -vihollisista on luettelo sarjassa esiintyneistä vihollisista.
Laulun sydämeesi teen
Laulun sydämeesi teen on iskelmälaulaja Jukka Raitasen CD-levy vuodelta 2000.
Fugger
Fugger oli saksalainen kauppiassuku, joka toimi 1400- ja 1500-lukujen Euroopassa. Augsburgin vapaakaupungista käsin toimintaansa harjoittanut Fuggerien kauppiassuku oli pankki- ja rahoitusalan keskeisimpiä toimijoita. Kauppahuoneen liiketoiminta käsitti paitsi yksityissektorille suunnattua pankki-, sijoitus- ja liiketoimintaa, myös merkittävää luotonantoa aikakauden hallitsijoille.
1300-luvulta lähtien varallisuuttaan kasvattaneen suvun tunnetuin jäsen on Jakob Fugger, jonka aikana suku nousi kiistatta aikansa merkityksellisimmäksi kauppahuoneeksi Euroopassa. Jakob Fuggerin tunnetuin liiketoimi lienee hänen Kaarle V:lle Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarinvaalin voittamiseksi myöntämä 543 000 floriinin laina. Fuggerin kauppahuone oli lähes koko historiansa ajan kiinteässä liikesuhteessa Habsburgien hallitsijasukuun ja vaikutti siten merkittävästi ajan politiikkaan Euroopassa. Paitsi piinkovina kapitalisteina Fuggerit kunnostautuivat myös merkittävinä hyväntekijöinä rakentamalla ja ylläpitämällä köyhäintaloja, joista tunnetuin on yhä toimiva Augsburgin Fuggerei.
Francesco Antonioli
Francesco Antonioli (s. 14. syyskuuta 1969 Monza, Italia) on italialainen jalkapallomaalivahti, joka pelasi useissa kotimaansa seuroissa, viimeksi Cesenassa vuosina 2009–2012.
Antonioli aloitti jalkapallouransa Milanin junioreissa 1980-luvulla. Hänet kuitenkin lainattiin Serie C1:n Monzaan hakemaan kokemusta aikuisten tasolta. Vuonna 1988 hänen lainasopimuksensa päätyttyä Antonioli vietti kaksi kautta Milanin edustusjoukkueessa pelaamatta kuitenkaan otteluakaan Serie A:ssa. Hän oli hetkellisesti lainalla Cesenassa, mutta siirtyi marraskuussa Serie B:ssä pelanneen Modenan riveihin. Antonioli pelasi vakuuttavasti 30 ottelua ja siirtyi takaisin Milaniin vuosiksi 1991–1994, joiden aikana hän pelasi yhteensä 13 liigaottelua. Ensiesiintymisensä pääsarjassa Antonioli teki vuoden 1992 huhtikuussa Interiä vastaan pelatussa, 1-0 voittoon päättyneessä ottelussa.
Milanossa vietetyn ajan jälkeen Antonioli vietti vielä yhden kauden Serie B:ssä Pisassa ennen siirtymistään takaisin liigaan, tällä kertaa Bolognaan, jossa hän pelasi kolme kokonaista kautta. Antoniolin uran parhaat vuoden olivat vasta edessä, kun hän siirtyi kesällä 1999 Romaan ja voitti uransa ensimmäisen Scudetton kaudella 2000–01. Samalla hän pääsi Italian maajoukkueen varamaalivahdiksi vuoden 2000 EM-kisoihin, joissa hän ei kuitenkaan pelannut otteluakaan. Viimeisellä Roma-kaudellaan Antonioli oli menettämässä ykkösmaalivahdin rooliaan ja siirtyi kesällä 2003 Sampdoriaan kolmeksi kaudeksi.
Kesällä 2006 Antonioli päätti siirtyä seitsemän vuoden jälkeen takaisin Bolognaan, jonka sarjataso oli vaihtunut pykälän alemmas Serie B:hen. Toisen kauden päätteeksi Bologna nousi korkeimmalle sarjatasolle, jolla Antonioli pelasi yhden kauden, kunnes hän siirtyi Serie B:ssä pelaavaan Cesenaan kaudeksi 2009–2010.
Alma mater
Alma mater tarkoittaa korkeakoulua, jossa tieteilijä on suorittanut akateemisen tutkinnon.
Alkujaan alma mater oli latinan termi, jota käytettiin muinaisessa Roomassa äitijumalasta. Termin käyttöönotto akateemisessa maailmassa juontaa Euroopan vanhimman, 1088 perustetun, Bolognan yliopiston mottoon "Alma mater studiorum" eli "opintojen hoitava äiti".
Jakob Fugger
Jakob Fugger (6. maaliskuuta 1459 – 30. marraskuuta 1525) oli menestynyt pankkiiri Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan Augsburgin vapaakaupungista. Hän oli Fuggerin kauppasuvun jäsen. Jakob Fugger peri liiketoiminnan isältään ja laajensi sitä Venetsian kautta Adrianmeren kauppaan. Jakob Fuggerin kuuluisin yksittäinen liiketoimi lienee ollut hänen tulevalle keisari Kaarle V:lle keisarinvaalia varten myöntämä 543 000 floriinin laina, jonka avulla Kaarle lahjoi puolelleen kaikki seitsemän valitsijamiestä.
Aikakauden hallitsijat olivat Fuggerille suunnattomissa veloissa, joten kauppahuoneen vaikutusvalta oli suuri, poliittisten liikesuhteidensa avulla hän hankki suvulleen aateluuden, oikeuden maidensa hallitsemiseen ja rahanlyöntiin sekä anekauppaan. Hän rikastui lainoittamalla useita keskenään sotaa käyviä armeijoita. Fugger rahoitti köyhäintalojen rakentamista ja ylläpitoa muun muassa kotikaupungissaan Augsburgissa, jonka köyhäintalo Fuggerei on yhä toiminnassa.
Vähiten tunnettu lienee se noin 50 000 dukaatin eli osapuilleen 500 000 euron laina, jonka Mainzin arkkipiispa Albrekt otti ostaakseen vakanssinsa Vatikaanilta, joka oli tuolloin rakentamassa Pietarinkirkkoa ja tarvitsi erityisen paljon rahaa.
Ämmälä (Karvia)
Ämmälä (myös Ämmälänkylä) on kylä Karvian luoteisosassa, Kauhajoen rajalla. Kylä koostuu oikeastaan kolmesta pienestä kylästä: Ämmälästä, Kauhakorvesta ja Urhoperästä. Ämmälän länsi- ja luoteisosassa sijaitsee osa Kauhanevan–Pohjankankaan kansallispuistoa. Kylän alueella kulkee keskiaikanakin tunnettu Kyrönkankaan kesätie. Tie on nykyisin Tiehallinnon virallinen museotie.
Idän puolella Ämmälä rajoittuu Nummijokeen, Karvianjokeen ja Karvian Kirkkojärveen. Ämmälän kylän Kärpäsneva on suuri viljelyaukea vanhoine latoineen. Karvianjoki tulvii usein ja vesi nousee Kärpäsen pelloille lähes joka kevät. Tämä tulva-alue houkuttelee monia muuttolintuja levähtämään muuttomatkallaan.
Keväisin tulvapelloilla saattaa olla satoja joutsenia, hanhia ja kurkia.
Magen David Adom
Magen David Adom (‎, "Punainen Daavidinkilpi", usein käännetty "Punainen Daavidintähti") on Israelissa toimiva, Punaista Ristiä ja Punaista Puolikuuta vastaava kansallinen järjestö, perustettu 1930. Se antaa lääketieteellistä apua hätätapauksissa ja hoitaa ambulanssi- sekä veripalvelua. Punaisen Ristin kansainvälinen komitea ICRC hyväksyi kesäkuussa 2006 Magen David Adomin Israelin viralliseksi apujärjestöksi Geneven sopimusten tuomine velvoitteineen, sekä Punaisen Ristin ja Punaisen Puolikuun yhdistysten kansainvälisen liiton (IFRC) jäseneksi. Järjestön tunnus on punainen daavidintähti.
Magen David Adom sai alkunsa vuonna 1930, jolloin perustettiin Tel Avivin paikallisosasto. Sitä seurasivat Jerusalemin ja Haifan osastot, ja viisi vuotta myöhemmin järjestö laajeni maata kattavaksi lääkintäapua tarjoavaksi järjestöksi. Vuonna 1950 knesset hyväksyi lain, joka virallisti MDAn aseman Israelin kansallisena kriisi- ja pelastuspalvelujärjestönä.
Megatiede
Megatiede (, suuri tiede) on termi, jolla viitataan tieteenhistoriassa toisen maailmansodan aikaan ja sen jälkeen tapahtuneeseen muutokseen, jossa tieteen tekemiseen tarvittavat ja käytettävät resurssit kasvoivat.
Termin ensimmäisenä esittäjänä pidetään Alvin M. Weinberg, joka Science-lehden artikkelissaan vuonna 1961 vertasi tieteen 1900-luvun saavutuksia aikaisempiin ihmisen saavutuksiin kuten pyramidit ja Versailles. Hän esitti myös että keskiaikainen uskonnollisen totuuden etsintä olisi korvautunut tieteellisen totuuden etsinnällä ja keskiajan monumentit kuten Notre Dame olisi korvautunut suurilla raketeilla, suurienergiaisilla kiihdyttimillä ja muilla uusilla monumenteilla.
Toinen maailmansota toi tieteeseen suuret valtioiden rahoittamat tutkimushankkeet ja -laitokset. Näistä, usein sotilaallisista, hankkeista tunnetuin oli Yhdysvaltain Manhattan-projekti, jonka tuloksena syntyi ydinase. Rakennetuissa tutkimuslaitoksissa työskenteli tuhansia tieteilijöitä ja insinöörejä ja valtioista tuli tieteilijöiden ensisijainen tukija. Aiemmin keskeinen mesenaattien rahoittama sekä omakustanteinen tieteen tekeminen jäi suhteellisesti volyymiltaan marginaaliseksi.
Megatieteen tunnusmerkkeinä pidetään tavallisesti seuraavia:1900- ja 2000-luvun vaihteessa perinteisten "suurten tieteiden", fysiikan ja tähtitieteen, rinnalle on noussut esimerkiksi biologia, ilmeisimpänä hankeenaan Human Genome Project.
Kansainvälinen Megatiedefoorumi () perustettiin 1992 antamaan konsultaatiota virkamiehille suurten tiedeprojektien politiikasta. Megatiedefoorumiin kuuluu OECD-maita ja Euroopan komissio.
Kesän lapsi
Kesän lapsi on Tapani Kansan studioalbumi vuodelta 1976.
A-puoli:
B-puoli:
Gankutsuō
Gankutsuō () on 2000-luvulla luotu anime- ja mangasarja, joka perustuu löyhästi Alexandre Dumas vanhemman klassiseen romaaniin Monte-Criston kreivi. 24-jaksoisen animesarjan tuotti japanilainen GONZO-studio ja ohjasi Mahiro Maeda. Animax-satelliittikanava esitti sitä Japanissa 5. lokakuuta 2004 – 29. maaliskuuta 2005. Mangaa on julkaistu jatkokertomuksena Kōdanshan julkaisemassa "Afternoon"-lehdessä, joka on keskittynyt seineniin.
Tarinan tapahtumat sijoittuvat vuoteen 5053.
Käydessään Lunan kuusiirtokunnassa festivaaleja varten tutustuvat varakreivi Albert de Morcerf ja vapaaherra Franz d'Épinay Monte Criston kreiviin, ja lähtiessään kreivi lupaa tulla käymään Albertin luona Pariisissa. Saavuttuaan Pariisiin kreivi esittäytyy Ranskan vaikutusvaltaisimmille perheille (Morcerfeille, Danglarseille, ja Villeforteille).
Anime poikkeaa romaanista aika monella tavalla, mutta perusjuoni on suurin piirtein samanlainen. Romaanissa kerronta seuraa kreiviä aikajärjestyksessä; anime taas alkaa, kun Albert ja Franz tapaavat kreivin Lunassa (tämä tapaaminen, joka alun perin sijaitsi Roomassa, tapahtuu kirjassa paljon myöhemmin) ja kreivin taustatarina selviää sarjan kuluessa. Animen juoniin kuuluu paljon tieteisfiktion elementtejä, mm. avaruusmatkailu, tietokonejärjestelmät ja robotit. Myös joitakin hahmoja kohtaa erilainen kohtalo, jotkut sivujuonet on jätetty pois, ja animen loppu on täysin erilainen kuin kirjan.
"Gankutsuō" sai kriitikoilta hyvän vastaanoton. Etenkin animesarjan visuaalista tyyliä on kehuttu. Sarja voitti Paras TV-sarja -palkinnon Animation Kōbe -tapahtumassa syyskuussa 2005. Myöhemmin Anime News Networkin Theron Martin nimesi "Gankutsuōn" Vuoden Sarjaksi.
Armi Hosia
Armi Laila Hosia (o.s. Kurkinen, 28. kesäkuuta 1909 Joensuu – 9. heinäkuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen poliitikko. Hosia valittiin eduskuntaan Suomen Kansanpuolueen listoilta vuoden 1954 vaaleissa ja hän toimi kansanedustajana vuoteen 1966 saakka. Hän oli opetusministerinä Ahti Karjalaisen ensimmäisessä hallituksessa. Hosia toimi myös Suomen Kansanpuolueen varapuheenjohtajana vuosina 1958–1962 sekä kaupunginvaltuutettuna Helsingissä ja Hämeenlinnassa.
Hosia valmistui filosofian maisteriksi vuonna 1935. Hän toimi 1930- ja 1940-luvuilla oppikoulun ja kansanopiston opettajana ja vuosina 1950–1953 Suomen kansanopistoyhdistyksen toimistonhoitajana.
Hosia sai kunnallisneuvoksen arvonimen vuonna 1965.
Hosian puoliso oli vakuutusjohtaja, talousneuvos Leo Hosia, jonka veli oli opetusministeri ja opetusministeriön kansliapäällikkö Heikki Hosia. Armi Hosian poika on Yleisradion ulkomaantoimittaja Martti Hosia.
Rikhard Ruth
Rudolf Rikhard Ruth, salanimet Rikhard Hornanlinna, H. R. Halli, (6. heinäkuuta 1889 Savonlinna – 15. tammikuuta 1957 Helsinki) oli toimittaja, kirjailija ja suomenkielisen dekkari- ja tieteiskirjallisuuden uranuurtaja.
Savonlinnasta kotoisin ollut Ruth lopetti oppikoulun kesken suorittamatta ylioppilastutkintoa ja ryhtyi laivapojaksi Saimaalla kulkeviin laivoihin. Hän muutti sittemmin Helsinkiin ja työskenteli siellä muun muassa keilapoikana, konttoristina, kirjeenvaihtajana, tekstaajana ja yksityisetsivänä. Hän oli myös pakinoitsija ja toimittaja.
Ruth kirjoitti vuonna 1910 salanimellä Rikhard Hornanlinna kaksi salapoliisikertomusta "Kellon salaisuus" ja "Lähellä kuolemaa". Näiden "Suomalaisia salapoliisikertomuksia 1 ja 2" -nimisessä sarjassa ilmestyneiden kirjojen päähenkilönä oli Sherlock Holmesilta vaikutteita saanut herrasmiessalapoliisi "Max Rudolph".
Ruth julkaisi myöhemmin tieteisromaaneja sekä pari salapoliisikertomusta H. R. Hallin nimellä. Näistä merkittävin oli vuonna 1939 ilmestynyt dekkari kieltolain aikoihin sijoittuva "Yhä murhat jatkuivat", jonka pohjalta Ville Salminen ja Arvi Tuomi ohjasivat pari vuotta myöhemmin, 1941, elokuvan "Viimeinen vieras".
Salanimellä "Rikhard Hornanlinna":
Salanimellä "H. R. Halli":
THEOS
THEOS ("THai Earth Observation System") on Thaimaan Tiede- ja teknologiaministerön rahoittama kaukokartoitussatelliitti. Se toteutusta johti Thaimaan avaruusjärjestö GISTDA. Se laukaistiin Dombarovskista, Venäjältä 1. lokakuuta 2008 kello 06:37 GMT Dnepr-kantoraketilla.
Se on optisen aallonpituuden instrumenteilla varustettu satelliitti, jota aiotaan käyttää Thaimaan karttojen päivittämiseen, maankäytön seurantaan, maa- ja metsätaloudessa, tulvasuojelussa ja rannikon seurannassa. Mustavalkoisten valokuvien resoluutio on kaksi metriä ja pankromaattisten kuvien resoluutio on 15 metriä. Satelliitti pystyy kuvaamaan minkä tahansa kohteen Thaimaassa joka toinen päivä. Satelliitin tueksi on kehitetty maajärjestelmät ja datan jalostuskeskus.
Satelliitti perustuu EADS Astriumin AstroSat-satelliitteihin, jotka perustuvat ranskalaisiin SPOT-kaukokartoitussatelliitteihin. EADS Astriumin mukaan satelliitin tyyppi on Leostary-500-X0. Thaimaalaiset insinöörit ovat osallistuneen satelliitin suunnitteluun EADSin tehtailla EU:n alueella. 
Satelliitin aurinkosynkronisen radan korkeus on 820 km. Satelliitin massa on 750 kg. Sen asennonsäätö perustuu hydratsiinitrustereihin.
Børre Næss
Børre Næss (s. 23. tammikuuta 1982 Kongsberg, Norja) on norjalainen maastohiihtäjä, joka on erikoistunut sprinttihiihtoon.
Næss on kilpaillut maailmancup-tasolla kaudesta 2002–2003, jolloin hän osallistui Holmenkollenin kisojen 50 kilometrille. Tuon kilpailun jälkeen hän on osallistunut maailmancupissa ainoastaan sprinttikilpailuhin sekä kerran parisprinttiin.
Næss saavutti ensimmäisen palkintokorokepaikkansa maailmancupissa oltuaan kolmas Pragelaton vapaan hiihtotavan sprintissä 12. maaliskuuta 2004. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti perinteisen tavan sprinttikilpailussa Lahdessa 5. maaliskuuta 2005.
Karen Susman
Karen Hantze Susman (s. 11. joulukuuta 1942 San Diego, Kalifornia) on entinen yhdysvaltalainen naistennispelaaja.
Susman muistetaan parhaiten Wimbledonin tennisturnauksen naisten kaksinpelin mestaruudestaan vuodelta 1962. Hän löi tuolloin Věra Pužejová Sukován loppuottelussa lukemin 6–4, 6–4. Susman myös voitti kolme Grand Slam -mestaruutta naisten nelinpelissä. Jokaisessa niistä hänen parinaan oli Billie Jean King.
Susmanin ja Kingin muodostama sijoittamaton joukkue voitti Wimbledonin nelinpelitittelin 1961 lyömällä kolmanneksi sijoitetut Jan Lehane O’Neillin ja Margaret Courtin loppuottelussa 6–3, 6–4. Susman ja King puolustivat menestyksekkäästi mestaruuttaan 1962 voittamalla Renee Schuurman Haygarthin ja Sandra Reynolds Pricen muodostaman eteläafrikkalaisen joukkueen finaalissa 5–7, 6–3, 7–5. Susman ja King pääsivät Wimbledonin naisten nelinpelin loppuotteluun myös 1964 mutta hävisivät ykköseksi sijoitetulle Court–Lesley Turner Bowrey -parille 7–5, 6–2.
Susman ja King veivät nimiinsä naisten nelinpelin Yhdysvaltain mestaruuskilpailuissa 1964 voittamalla Courtin ja Turner Bowreyn finaalissa lukemin 3–6, 6–2, 6–4. Susman ja King olivat olleet saman turnauksen loppuottelussa jo 1962 mutta olivat tuolloin hävinneet Maria Buenon ja Darlene Hardin muodostamalle joukkueelle 4–6, 6–3, 6–2. He pääsivät Yhdysvaltain mestaruuskilpailuiden nelinpelin loppuotteluun myös 1965, jolloin he kärsivät tappion Nancy Richey Gunterille ja Carole Caldwell Graebnerille 6–4, 6–4.
Akkusatorinen menetelmä
Akkusatorinen menetelmä eli syyttämismenetelmä tarkoittaa 
rikosoikeudenkäynnin järjestämistä siten, että yleisellä 
syyttäjällä on aloite oikeudenkäynnin aloittamiseen (syytteen 
nostamiseen) ja velvollisuus esittää syytteen tueksi tarvittavat todisteet.
Akkusatorisessa prosessissa molemmat osapuolet (syyttäjä ja syytetty) ovat 
tasavertaisia ja tuomioistuimen tehtävänä on selvittää, pitääkö esitetty
syyte paikkaansa. Asiaa ratkaistessaan tuomioistuin on 
sidottu oikeudenkäynnissä esitettyihin todisteisiin ja syytteeseen, mitä 
kutsutaan syytesidonnaisuuden periaatteeksi.
Akkusatorista prosessia käytettiin jo roomalaisessa oikeudessa. 
Keskiajalla se korvautui inkvisitorisella prosessilla,
kunnes 1700-luvulta alkaen palattiin takaisin akkusatoriseen menetelmään.
Action directe
Action directe (AD) oli ranskalainen aseellinen ryhmä, joka teki salamurhia ja väkivaltaisuuksia Ranskassa vuosina 1979–1987. Ryhmän jäsenet pitivät itseään libertaarikommunisteina ja anarkisteina.
Action directen muodostivat vuonna 1977 kaksi ryhmä GARI ja NAPAP. Vuonna 1979 ryhmästä tuli kaupunkisissijärjestö, ja se teki väkivaltaisuuksia "anti-imperialismin" ja "proletariaatin puolustamisen" nimissä. Ranskan hallitus piti ryhmän terrorismijärjestönä ja julisti sen elokuussa 1982 laittomaksi. Vuonna 1984 ryhmä liittoutui saksalaisen Punaiseen armeijakunnan kanssa.
21. helmikuuta 1987 ryhmän johtavat jäsenet Jean-Marc Rouillan, Nathalie Ménigon, Joëlle Aubron ja Georges Cipriani pidätettiin. Heidät tuomittiin myöhemmin elinkautiseen vankeuteen. Régis Schleicher pidätettiin jo vuonna 1984.
Action directen jäsen Lahouari Benchellal eli ”Farid” jäi joulukuussa 1981 kiinni Helsingissä väärennettyjen matkašekkien rahastamisesta, joka oli järjestön toiminnan tärkeä rahoituskeino. Hän kuoli hirttäydyttyään tammikuussa 1982 Suojelupoliisin kuulusteluvankilassa. Aiheesta kirjoittaneen Christian Jokisen mukaan kyseessä oli ”ensimmäinen merkittävä terrorismiin liittyvä tapahtuma Suomessa”. Järjestön piirissä ei uskottu Benchellalin virallista kuolinsyytä. Eräs Action directen iskuryhmä nimettiin myöhemmin hänen mukaansa.
Ola Vigen Hattestad
Ola Vigen Hattestad (s. 19. huhtikuuta 1982 Ørje, Østfoldin lääni) on norjalainen uransa lopettanut maastohiihtäjä, joka oli erikoistunut sprinttihiihtoon. Hän on sprintin ja parisprintin maailmanmestari Liberecin MM-hiihdoista 2009 ja sprintin olympiavoittaja Sotšista 2014. Hän voitti sprintin maailmancupin kausilla 2007–2008, 2008–2009 ja 2013–2014.
Hattestad sijoittui yhdeksänneksi vapaalla hiihtotavalla käydyssä sprinttikilpailussa Torinon olympialaisissa 2006. Liberecin MM-kilpailuissa hän voitti vapaan hiihtotavan sprintin ennen maanmiestään Johan Kjølstadia. Perinteisellä hiihtotavalla käydyssä parisprintissä hän voitti Kjølstadin kanssa maailmanmestaruuden. Hattestad oli neljäs sekä Vancouverin olympialaisten 2010 perinteisen sprintissä että Oslon MM-kilpailujen 2011 vapaan sprintissä. Oslossa hän sai Petter Northugin kanssa hopeaa parisprintissä. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän oli perinteisen hiihtotavan sprintissä yhdeksäs. Sotšin olympialaisissa 2014 Hattestad voitti kultaa vapaan hiihtotavan sprintissä. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän sai pronssia perinteisen hiihtotavan sprintissä.
Hattestad debytoi maailmancupissa Holmenkollenilla maaliskuussa 2003. Ensimmäisen maailmancupin palkintokorokepaikkansa hän saavutti oltuaan kolmas vapaan hiihtotavan sprintissä Göteborgissa 16. maaliskuuta 2005. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti perinteisen tyylin sprinttikilpailussa Changchunissa 15. helmikuuta 2007.
Hattestad lopetti uransa keväällä 2018.
Brede Hangeland
Brede Paulsen Hangeland (s. 20. kesäkuuta 1981 Houston, Texas) on norjalainen jalkapalloilija, joka pelasi kotimaansa ja naapurimaa Tanskan lisäksi Englannissa Fulhamissa ja Crystal Palacessa. Hän pelasi myös Norjan maajoukkueessa toistakymmentä vuotta. Hangeland on pituudeltaan 195-senttinen.
Hangeland pelasi puolustajana tai puolustavana keskikenttäpelaajana. Hän siirtyi Viking FK:n edustusjoukkueeseen FK Vidarista kauden 2001 alussa ja auttoi joukkuetta voittamaan Norjan cupin debyyttikaudellaan. Vuonna 2005 hänestä tehtiin Vikingin kapteeni. 16. tammikuuta 2006 hän allekirjoitti sopimuksen tanskalaisen FC Kööpenhaminan kanssa.
Kesällä 2007 lehdet liittivät hänet useisiin Valioliigajoukkueisiin, kuten Newcastle United, Liverpool, Aston Villa ja Manchester City.
18. tammikuuta 2008 Hangeland siirtyi Fulhamiin päivien spekuloinnin jälkeen. Hangeland oli joukkueelle elintärkeä pelaaja Fulhamin pelatessa keväällä 2008 Valioliigassa putoamista vastaan. Joukkue lopulta säilytti Valioliigapaikkansa kauden viimeisessä ottelussa Portsmouthia vastaan, jossa Hangeland pelasi käytännössä virheettömän pelin. Hangeland jatkoi kaudella 2008–2009 siitä mihin jäi kauden 2007–2008 päätteeksi. Hän teki myös ensimmäisen maalinsa Fulhamille ottelussa Arsenalia vastaan, jonka myös Fulham voitti. Hänet valittiin kauden aikana useassa ottelussa ottelun pelaajaksi. Kauden päätteeksi hänet valittiin Fulhamin vuoden pelaajaksi.
Hangeland teki maajoukkuedebyyttinsä 1–0-voitossa Australiaa vastaan 2002. Kaikkiaan hän pelasi maajoukkueessa 91 ottelua ja teki niissä neljä maalia vuosina 2002–2014 pelaten lähinnä puolustajana.
Jonne Piippo
Jonne Aapeli Piippo (19. kesäkuuta 1914 Lapinlahti – 14. lokakuuta 1985 Mikkeli) oli suomalainen opettaja ja kirjailija.
Piipon vanhemmat olivat puuseppä Aapeli Piippo ja karjakko Liisa Pekkala. Hän kävi keskikoulun ja sen jälkeen vuosina 1931–1936 Kajaanin seminaarin valmistuen kansakoulunopettajaksi. Piippo toimi opettajana Sulkavalla 1936–1937, Kiuruvedellä 1937–1944, Lappajärvellä 1944–1949 ja viimeksi Vihdissä Palajärven koululla 1949–1974.
Piippo oli naimisissa kutoja Vilma Kyllikki Huhtalan kanssa vuodesta 1945. Pojat Kari Piippo (1945) ja Matti Piippo (1954).
Pauli Suhonen
Pauli Juhani Suhonen (16. tammikuuta 1912 Helsinki – 9. helmikuuta 1994 Kouvola) oli suomalainen lääkäri ja kirjailija. Hän käytti kirjailijana nimimerkkejä "Pauli Marras" ja "T. Marras".
Suhosen vanhemmat olivat Pekka Suhonen ja Olga Henrika Lehto ja puoliso vuodesta 1947 sairaanhoitaja Salme Annikki Karjalainen. Suhonen pääsi ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta lyseosta 1933 ja valmistui lääketieteen kandidaatiksi 1937 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1943. Kirurgiaan hän erikoistui 1957. Suhonen työskenteli uransa alkuvuosina sekä yksityislääkärinä että kunnanlääkärinä ja vt. rautatielääkärinä. Vuodesta 1958 hän toimi Nurmeksen seudun sairaalan johtajana. Sodissa Suhonen oli joukkueenjohtaja ja pataljoonan ja rykmentin lääkäri, sotilasarvoltaan hän oli lääkintäkapteeni (1942).
Suhonen kirjoitti nimimerkillä "T. Marras" lääkäripiireissä tapahtuvan salapoliisiromaanin "Tohtori Kaarretin tapaus" sekä nimimerkillä "Pauli Marras" talvi- ja jatkosodan kokemuksiinsa perustuvan muistelmateoksen "Rintamalääkärinä kuoleman linjoilla".
Triumph (albumi)
Triumph on kanadalaisen rock-yhtye Triumphin debyyttialbumi, joka julkaistiin 1976.
Tim Roth
Simon Timothy ”Tim” Roth (s. 14. toukokuuta 1961 Dulwich, Lontoo, Englanti) on Oscar-ehdokkuuden saanut englantilainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja.
Roth syntyi Lontoossa maalari ja opettaja Annille ja Fleet Streetin toimittaja, maalari ja 1970-lukuun asti brittiläiseen kommunistipuolueeseen kuuluneelle Ernie Smithille Dulwichissa. Hän sai nimekseen Timothy Simon Smith, mutta kommunistipuolueeseen kuuluva isä Ernie vaihtoi sukunimen Rothiksi peitelläkseen kansallisuuttaan työskennellessään toisen maailmansodan jälkeen brittienvastaisissa maissa.
Roth tahtoi nuorena olla kuvanveistäjä, ja opiskeli 1980-luvulla Camberwellin taidecollegessa.
Rothilla on yksi poika, Jack, (s. 1983) Lori Bakerin kanssa sekä kaksi poikaa, Timothy Hunter (s. 1995) ja Michael Cormac (s. 1996) nykyisestä liitostaan Nikki Butlerin kanssa.
Tim Roth on Englannin ja Walesin vihreä puolueen kannattaja.
Rothin ensimmäinen elokuvansa oli televisiossa esitetty "Made in Britain", jonka aikaan hän oli 21-vuotias. 1980-luvulla hän sai useita elokuvarooleja. Läpimurtonsa Roth teki kuitenkin vasta 1990-luvun alussa, kun hän muutti näyttelemään Yhdysvaltoihin. Tästä sai alkunsa myös Rothin ja ohjaaja Quentin Tarantinon yhteistyö, sillä hän esiintyi tämän elokuvissa "Reservoir Dogs" (1992), "Pulp Fiction – Tarinoita väkivallasta" (1994) sekä "Neljä huonetta" (1995), joista jälkimmäinen oli ainoa flopannut.
Roth on myöhemmin tullut tunnetuksi pahoista roolihahmoistaan, kuten kenraali Thaden roolista vuoden 2001 elokuvassa "Apinoiden planeetta" ja Kuvotuksen roolista "The Incredible Hulkissa".
Ander Garitano
Ander Garitano (s. 26. helmikuuta 1969 Derio, Vizcaya, Espanja) on espanjalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja.
Athletic Bilbaossa peliuransa aloittanut Garitano tuli tunnetuksi taitavana vasenjalkaisena keskikenttäpelaajana. Hän siirtyi Real Zaragozaan 1996 edustaen seuraa uransa loppuun vuoteen 2002 saakka.
Peliuransa jälkeen Real Zaragozan juniorivalmentajana toiminut Garitano nousi ykkösjoukkueen päävalmentajaksi tammikuussa 2008 erotetun Víctor Fernándezin tilalle.
Garitano toimi seuran päävalmentajana kahden ottelun ajan, joista Copa del Reyn ottelu Racing Santanderia vastaan päättyi tappioon ja liigaottelu Real Murciaa vastaan voittoon. Hän jätti yllättäen tehtävänsä henkilökohtaisiin syihin vedoten.
Luettelo Ruotsin aatelissuvuista
Luettelo Ruotsin ritarihuoneeseen introdusoiduista aatelissuvuista.
Lasse Jaakkola
Lasse Viljam Jaakkola (23. huhtikuuta 1916, Luvia – 31. maaliskuuta 1966, Lappeenranta) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija. Hän käytti myös nimimerkkejä "Lauri Jaalas", "Ossi Merto" ja "Ola Selas".
Jaakkola opiskeli Helsingin yliopistossa ja Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa. Hän oli toimittajana Uusi Aika-lehdessä, toimitussihteerinä Työn Voima- ja Kansan Voima-lehdissä sekä päätoimittajana Työväen sanomalehtien tietotoimistossa. Jaakkola oli myös Kansan Elokuva-yhtiön toimitusjohtajana.