hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Vuodenvaihde
Vuodenvaihteeksi kutsutaan ajankohtaa, jolloin vanha vuosi päättyy ja uusi alkaa. Kalenterivuoden viimeinen päivä on 31. joulukuuta ja ensimmäinen päivä on 1. tammikuuta. Luterilaisen kirkon kirkkovuosi vaihtuu 1. adventtisunnuntaina. Lukuvuosi vaihtuu syyslukukauden alussa, yliopistoissa ja korkeakouluissa yleensä 1. syyskuuta. Yritysten, yhdistysten ja osuuskuntien tilikausi eli tilivuosi on Suomessa yleensä kalenterivuosi.
Vuoden ensimmäinen viikko (viikko 1) on se viikko jossa on vähintään 4 päivää, eli 1.1 on maanantai, tiistai, keskiviikko tai torstai.
Vuosiluku ei ole välttämättä vaihtunut vuodenvaihteessa. Hallitsijan hallitusvuosia laskettaessa vuosiluku on vaihtunut valtaan nousun vuosipäivänä tai kruunajaispäivänä. Sama käytäntö säilyi siirryttäessä nykyiseen ajanlaskuun, vuosiluku saattoi vaihtua jouluna (25. joulukuuta), pääsiäisenä tai Marian ilmestyspäivänä (25. maaliskuuta, tasan 9 kuukautta ennen joulua). Koska pääsiäinen on eri vuosina kuun vaiheesta riippuen eri aikaan, saman vuosiluvun aikana on voinut olla kaksi kertaa sama päivämäärä.
Vuodenvaihteeseen liittyy kaikissa kulttuureissa erilaisia juhlallisuuksia. Tulevaisuuden ennustaminen tinaa valamalla ja tulevaisuudenlupausten tekeminen ovat nykyisiä suomalaisia tapoja, samoin kuin ilotulitusrakettien ampuminen ja paukuttelu.
Talonpoikainen vuosi vaihtui Suomessa marraskuun alussa, kun elonkorjuu ja karjan teurastus oli saatu päätökseen. Palvelusväellä oli silloin viikon loma ja he saattoivat vaihtaa palveluspaikkaa. Marraskuun alussa olevaa vuodenvaihteen juhlaa kutsutaan kekriksi, siihen on vanhastaan liittynyt nykyisin jouluun liitettyjä tapoja.
1. tammikuuta vuodenvaihteen ajankohtana on otettu käyttöön Suomessa 1500-luvulla alun perin kuninkaan voutien tilivuoden alkupäivänä. Vuosi vaihtuu keskiyöllä kello 24.00.
Jimmy Wales
Jimmy Donal ”Jimbo” Wales (s. 7. elokuuta 1966 Huntsville, Alabama) on yhdysvaltalainen Internet-yrittäjä, Wikipedian ja Wikian perustaja.
Wales perusti 1990-luvun puolivälissä Internet-portaali Bomisin, joka keskittyi erilaisiin populaarikulttuurin ilmiöihin. Wales ei ole enää yrityksen toimitusjohtaja.
Nupedia.comin, ”vapaan tietosanakirjan”, Wales perusti maaliskuussa 2000 ja palkkasi Larry Sangerin. Wikipedian Wales ja Sanger aloittivat 15. tammikuuta 2001. Sen alkuperäisenä tarkoituksena oli kerätä aineistoa Nupediaan, mutta sivuston kasvaessa nopeasti Wikipedia syrjäytti Nupedian. Sanger teki pääosan Wikipedian alkukehitystyöstä ja Wales toimi hankkeen rahoittajana.
Vuonna 2003 Wales perusti Wikipedian ympärille voittoa tavoittelemattoman Wikimedia Foundation -säätiön, jonka kotipaikka on Tampa Floridassa Yhdysvalloissa. Sen tarkoituksena on tukea Wikipediaa ja sen nuorempia sisarhankkeita.
Poliittiselta kannaltaan Wales on kertonut olevansa keskusta-oikeistolainen.
Jimmy Wales vieraili kolmatta kertaa Suomessa syyskuussa 2013, jolloin hän oli pääesiintyjänä Jyväskylässä pidetyssä Nordic Business Forum -seminaarissa. Aiemmilla kerroilla hän oli tavannut Nokian johtoa, vuonna 2013 hän kävi myös Roviolla, sillä hän tunnustautui Angry Birds -faniksi.
Akropolis
Akropolis (, "akrópolis", "yläkaupunki") oli monissa antiikin Kreikan kaupungeissa linnavuoren nimitys. Alkujaan akropoliilla sijaitsi usein hallitsijoiden linnoja tai linnoituksia, jonne myös alakaupungissa asuva kansa pystyi pakenemaan vihollisen uhatessa. Akropoliilla sijaitsi usein kaupungin suojelijana pidetyn jumalan temppeli ja muita merkittäviä pyhäköitä. Tunnetuin akropolis on Ateenan Akropolis, josta kehittyi ajan mittaan tärkeä uskonnollinen keskus ja Ateenan mahdin symboli.
Aisopos
Aisopos (n. 620–560 eaa.) oli muinaiskreikkalainen satujen kirjoittaja. Hän on erityisen tunnettu eläinsaduista. Niitä käytetään edelleen moraaliopetuksessa ja lapsille tehtyjen satujen, näytelmien ja sarjakuvien pohjana.
Aisopos kirjoitti muun muassa janoisesta variksesta joka laittoi kiviä vesiastiaan, jotta sai vedenpinnan kohoamaan. Tätä on testattu myös käytännössä ja todettu mahdolliseksi tavaksi toimia. Tarina innoitti tutkijoita siinä määrin, että Cambridgen yliopiston koe-eläiminä käytettiin neljää varista poimimaan kelluva mato vesiastiasta. Varikset käyttivät jopa mielellään isompia kiviä ensin.
Joseph P. Kennedy
Joseph Patrick ”Joe” Kennedy, Sr. (6. syyskuuta 1888 – 18. marraskuuta 1969) oli bostonilainen liikemies, poliitikko ja diplomaatti, joka tunnetaan myös niin kutsutun Kennedyn poliittisen klaanin perustajana ja presidentti John F. Kennedyn isänä.
Joe Kennedy opiskeli Harvardin yliopistossa ja valmistui 1912. Pian sen jälkeen hän suoritti pankkitarkastajan tutkinnon ja kierteli tarkastusmatkoillaan puolentoista vuoden ajan itäisen Massachusettsin pankkeja. Joen isällä Patrick Joseph Kennedyllä oli Bostonissa itsenäinen pankki Columbia Trust Company. Kennedy ei hyväksynyt toisen pankin ostotarjousta ja pyysi poikaansa Joeta johtamaan taistelua fuusiota vastaan. Joe onnistui ja hänestä tuli pankin pääjohtaja vain 25-vuotiaana.
Vuoden 1917 alussa Kennedy luovutti Columbia Trustin isälleen ja siirtyi telakan apulaispääjohtajaksi Quincyyn, Massachusettsiin. Ensimmäinen maailmansota toi telakalle paljon tilauksia. Sodan jälkeen Kennedy siirtyi pörssialalle ja myöhemmin pankkisektorille. Hän osti myös elokuvateattereita ja elokuvastudioita. Hän perusti RKO-studion, joka oli yksi ajan suurimmista elokuvastudioista. Hän kuitenkin veti useimmat sijoituksensa elokuvamaailmasta vuosien 1929–1930 aikana.
Vuonna 1931 Kennedy alkoi tukea demokraatti Franklin D. Rooseveltia tämän presidenttikampanjassa. Kennedy matkusti vuonna 1933 Eurooppaan ja neuvotteli sopimukset englantilaisten ja skottilaisten alkoholintuottajien kanssa, ennakoiden tuottoisasti Yhdysvaltain kieltolain loppumisen. Hänet nimettiin arvopaperi- ja pörssikomission puheenjohtajaksi 1934, ja hän avusti presidentti Rooseveltia tutkijana. Vuonna 1937 Kennedy alkoi johtaa liitovaltion merenkulkutoimikuntaa presidentin pyynnöstä. Presidentti nimitti Kennedyn Yhdysvaltain Lontoon-suurlähettilääksi 1938. Lontoossa Kennedy teki paljon työtä auttaakseen juutalaisia pakenemaan Hitlerin vainoja Etelä-Amerikkaan, Kaliforniaan ja Afrikkaan. Toinen maailmansota alkoi kuitenkin ennen kuin Kennedyn suunnitelma voitiin toteuttaa. Kennedy jätti suurlähettilään tehtävät Lontoossa 1941.
Kennedy tuki 1940-luvulla poikansa John F. Kennedyn orastavaa poliittista uraa.
Joe Kennedy ja Rose Fitzgerald menivät naimisiin lokakuussa 1914. He saivat yhdeksän lasta:Ihmisenä Joe Kennedy oli melko syrjäänvetäytyvä eikä viihtynyt meluisilla cocktailkutsuilla. Hän nautti rauhallisesta perhe-elämästä ja lastensa kanssa touhuamisesta. Kennedy halvaantui joukukuussa 1961 ja menetti puhekykynsä. Hän kuoli 18. marraskuuta 1969.
South Tarawa
South Tarawa on pikkusaarista koostuva kaupunki, jossa toimiva Teinainano Urban Council (TUC) muodostaa virallisesti Kiribatin pääkaupungin. Kaupunkiin kuuluvat teiden yhdistämät saaret Bairikista Bonrikiin, jossa sijaitsee kansainvälinen lentoasema. Parlamentti sijaitsee Ambon saarella.
Bairikia pidetään joskus pääkaupunkina, koska aiemmin siellä työskentelivät sekä parlamentti että presidentti (ja se on tärkein hallinnollinen keskus), mutta Bairiki ei ole kaupunki eikä valtuusto ("council"). Ministeriöitä on sekä South Tarawalla, Betiolla että Kiritimatilla.
Erich Apel
Erich Apel (3. lokakuuta 1917 Judenbach, Thüringen – 3. joulukuuta 1965 Berliini) oli taloustieteiden tohtori ja DDR:n taloudellisen suunnittelukomission johtaja vuosina 1963–1965. Hän oli varapääministerinä vuosina 1953–1958.
Vuosina 1935–1937 Apel työskenteli konesuunnitteluinsinöörinä posliinitehtaassa Neuhausissa, (Neuhaus am Rennweg), minkä jälkeen hän opiskeli koneinsinööriksi Ilmenaussa 1937–1939. Toisen maailmansodan aikana Apel osallistui rakettiaseiden suunnittelija Wernher von Braunin ohjusaseiden kehittämistyöhön Peenemündessa.
Vuosina 1946–1952 Apel työskenteli Neuvostoliiton rakettitekniikan kehittämistyössä ja vuonna 1952 konerakennusministeriön liiketoiminnan johtajana.
Vuonna 1953 Apel valittiin pääministerin sijaiseksi ja vuonna 1954 Saksan yhdistyneen sosialistisen puolueen SED:n ehdokkaaksi. Vuonna 1958 Apel nimitettiin SED:n keskuskomitean jäseneksi ja DDR:n kansankamarin edustajaksi.
DDR:n suunnittelukomission johtajana Apel oli toteuttamassa professori Jevsei Libermanin ajatuksia ideologiasta sosialistisesta markkinataloudesta. Hän kehitti Itä-Saksan taloutta voimakkaasti vuosina 1963–1965. Itä-Saksasta tuli korkeimman elintason saavuttanut sosialistinen maa, "talousihme". Apel yhdisti toiminnassaan uuden tietokonetekniikan, saksalaisten suuryhtiöiden edut ja tehokkuuden.
Apel joutui poliittiseen epäsuosioon, kun Neuvostoliiton johtajat epäilivät hänen tarkoitusperiään. Vuonna 1965 Neuvostoliitto ehdotti viisivuotista kauppasopimusta DDR:lle. Neuvostoliiton puoluejohtaja Leonid Brežnev matkusti henkilökohtaisesti Itä-Berliiniin solmiakseen sopimuksen. Kauppasopimus sitoi Itä-Saksan talouden tiukemmin Neuvostoliiton talouteen. Neuvostoliitto hyötyi entistä enemmän uudesta kauppasopimuksesta taloudellisesti. Tämä oli liikaa Apelille, ja kauppasopimuksen allekirjoituspäivänä hän ampui itsensä.
Ai-ai
Ai-ai eli sormieläin ("Daubentonia madagascariensis") on Madagaskarin itärannikon sademetsissä elävä puoliapina ja sormieläinten heimon ("Daubentoniidae") ainoa laji. Sen läheisimpiä sukulaisia ovat lorit ja makit. "Ai-ai" on kotikissan kokoinen, suurisilmäinen ja -korvainen yöeläin, jolla on tuuhea turkki ja pitkä häntä. Sen sormet ovat pitkät ja hoikat. Kapean keskisormensa avulla se kaivelee puissa eläviä toukkia, toisinaan se syö hedelmiäkin. Eläimen varpaat ovat melkein yhtä pitkät ja hoikat kuin sormet, ja niissä on käyrät koukkukynnet (paitsi isossa varpaassa, jonka kynsi on litteä kuten peukalon).
1900-luvun alkupuolella ai-ain luultiin kuolleen sukupuuttoon, kunnes yksi yksilö havaittiin vuonna 1957. Harvoin näyttäytyvä ja yöaktiivinen laji saattaa silti olla yksi Madagaskarin yleisimmistä puoliapinoista.
Ai-ait hakeutuvat toistensa seuraan lähinnä vain lisääntyäkseen. Naaras synnyttää joka toinen tai kolmas vuosi. Uros parittelee sellaisten kiimaan tulleiden naaraiden kanssa, joiden elinpiirit ovat päällekkäin sen oman reviirin kanssa. Kosiskeluvaiheessa uros ja naaras syleilevät toisiaan, näykkivät toisiaan varovasti naamasta ja joskus myös sukivat kumppaninsa turkkia. Noin viisi kuukautta kestävän tiineyden päätteeksi naaras synnyttää yhden poikasen. Pienokainen pysyttelee pesässä kahden kuukauden ajan. Naaras etsii ravintoa pesän tuntumasta ja uroskin oleskelee jälkeläisensä lähellä. Nuori ai-ai alkaa nauttia kiinteää ravintoa 3½ kuukauden ikäisenä ja vieroitetaan lopullisesti 3½ kuukautta myöhemmin.
Muinoin Madagaskarin asukkaat suhtautuivat ai-aihin pelonsekaisella kunnioituksella. Otuksen erikoisen ulkonäön vuoksi he yhä uskovat sen tuovan huonoa onnea. Ai-ain madagaskarilainen nimi "fady" merkitseekin "paha". Vielä nykyäänkin asukkaat tappavat ai-ain oitis tavatessaan, sillä sen uskotaan tuovan kylälle kuolemaa ja tappavan kanoja. On myös synkkä uskomus, että kun ai-ai osoittaa luisella keskisormellaan ihmistä, tätä kohtaa pian kauhea kuolema. Ei siis ihme, että näillä seuduilla ai-ai yleensä tapetaan ja ruumis ripustetaan tienvarteen, jotta siitä uhoava paha voima osuisi satunnaiseen ohikulkijaan eikä omaan kylään.
Madagaskarilaiset uskoivat, että jos retkeilijä yöpyy metsässä, ai-ai saattaa tehdä hänelle tyynyn. Jos tyyny oli pään lähellä, oli tulossa vauraus ja onni. Mutta jos tyyny oli jalkojen lähellä, tulossa oli huono onni ja perikato.
Tongan kieli
Tongan kieli on austronesialainen kieli, jota puhutaan pääasiassa Tongassa. Tongaa puhuu äidinkielenään 100 000 ihmistä ja se on Tongassa virallinen kieli. Sana tabu tulee tongan kielen sanasta "tapu" ("pyhä").
Tonga kuuluu austronesialaisten kielten malaijilaispolynesialaiseen kieliryhmään. Sen läheisimpiin sukulaiskieliin kuuluvat muun muassa niue, jonka kanssa tonga muodostaa tongalaisen kieliryhmän.
Tongaa kirjoitetaan latinalaisilla aakkosilla. Sen aakkosissa on 17 kirjainta. Tongaa kirjoittivat alun perin lähetyssaarnaajat 1800-luvun alussa. Silloin tongalle ei kuitenkaan ollut vielä vakiintunut mitään tiettyä kirjoitusjärjestelmää. Nykyiset aakkoset otettiin käyttöön vuonna 1943.
Tongassa on 12 konsonanttia /p t k m n ng s l f v h ' / sekä viisi lyhyttä vokaalia /i e a o u/ ja viisi pitkää vokaalia /i: e: a: o: u:/. ' tarkoittaa glottaaliklusiilia ja kaksoiskirjain "ng" äng-äännettä.
"Tamai" tarkoittaa isää tai setää. Isän sisko on "mehekitanga". Äiti tai äidin sisko on "fa'ē", eno on "tu'asina" tai "fa'ē tangata".
Paikallinen vene on "popao" (englanniksi outrigger canoe). Lukusanoja: taha (1), ua (2), tolu (3), hongofulu (10).
Muita sanoja: "aka" juuri, "Finilani" Suomi, "haka" tanssiliike tai keittää, "hele" veitsi, "hū" mennä sisään, "hui" luut, "la'ā" aurinko, "lao" laki tai sääntö, "pasikala" polkupyörä,
"ponga" saniainen, "pulū" sininen, "pupu" tiheä, "pupū" piippu, "pūpū" kurlata tai huuhtoa suu, "pusi" kissa, "tahi" meri, "telinga" korva, "Tohi Tapu" Raamattu, "toto" veri, "'uto" aivot, "vao fihifihi" viidakko, "vāsua" simpukka.
Tongan pohjois- ja eteläosien välillä on murrevaihtelua. Kaikki tongan puhujat kuitenkin ymmärtävät toisiaan ongelmitta.
Tongan sanajärjestys on VSO (verbi-subjekti-objekti).
Edgar Tu'inukuafe: A Simplified Dictionary of Modern Tongan
Simple Minds
Simple Minds on skotlantilainen rockyhtye, joka perustettiin vuonna 1977 Glasgow:ssa. Sen jäseniä ovat Charles Burchill (kitara), Derek Forbes (bassokitara), Mey Gaynor (rummut), Jim Kerr (laulu), Micheal Macneil (syntetisaattori).
Bändi on yksi suosittuimmista yhtyeistä Briteissä. Heidän suosituin kappaleensa "Don't You (Forget About Me)" elokuvasta The Breakfast Club. He saavuttivat albumeillaan kuusi ykköspaikka brittien listoilla.
Vuonna 1977 Jimm Kerr kysyi isältään 100 punnan lainaa perustaakseen yhtyeen. Työläisperheen pojan isä ajatteli pojan olevan hullu.
Yhtyeen sai alkunsa vuonna 1978 eräässä Glasgow'n baarissa, kun Jim Kerrin ja Bill Sloanin äänittivät C60-kasetille kappaleen ”Life In A Day”. Pari vuotta myöhemmin (1980) he tekivät kappaleen ”I Travel”.
Vuonna 1984 ”The Breakfast Club” elokuvan ja aloituskappaleen ”Don't You (Forget About Me)” myötä, yhtye nousi kärkeen Yhdysvaltojen listalla viikon ajaksi.
Ensimmäisen stadion keikan he vetivät Philadelphiassa Live Aid konsertissa vuonna 1985. Se oli alku monelle stadionit täyttävälle keikalle. Vuonna 1990 Wembleyn Stadionilla he lauloivat kappaleen "Mandela Day" joka oli hyvin suosittu, ja Stadion oli täynnä. Jopa fanit tulivat laulamaan lavalle kyseistä kappaletta.
Koisamittari
Koisamittari ("Alsophila aescularia") on hopeanhohtoinen, vaaleanharmaa perhonen. Tämä mittarilaji on tavattu ensimmäistä kertaa Suomesta vasta vuonna 2004 Suonenjoella. Lajia tavataan lähes koko Euroopassa Islantia ja Färsaaria lukuun ottamatta.
Pieni ja hyvin epätyyppillisen näköinen mittariperhonen, jonka koiraan siipien kärkiväli 30–34 mm. Naaraan siivet ovat surkastuneet ja se on siten lentokyvytön. Etusiivet ovat vaaleanharmaat ja suhteellisen pitkänomaiset. Sisempi ja ulompi poikkiviiru erottuvat suhteellisen leveinä, valkeakoina ja sumearajaisina raitoina, joista ulompi poikkiviiru on terävästi mutkitteleva. Sisemmän poikkiviirun ulkopuolella ja ulomman poikkiviirun sisäpuolella on siiven etureunassa musta varjostuma. Poikkiviirujen väliin jäävä osa siivestä on sävyltään hieman siiven sisä- ja ulko-osaa ruskehtavampi. Keskitäplä erottuu selvästi mustana. Aivan siiven kärjessä on tummanruskea tyvijuomu ja ulkosyrjässä rivi mustia pisteitä. Takasiivet ovat vaaleanharmaat. Niissä on himmeä kaarijuova ja tumma keskitäplä.
Koiraan lepoasento on heimolle varsin poikkeuksellinen, sillä se pitää siipiään koisaperhosten tapaan kattolaskuisesti ruumiin sivuilla siipien mennessä osittain päällekkäin.
Eurooppalainen perhoslaji, jonka levinneisyys ulottuu Portugalista Skandinavian eteläosiin ja Baltiaan. Idässä perhosta tavataan Iraniin ja Uralille saakka. Suomesta koisamittari on tavattu vain yhden kerrani. Ainoa yksilö lensi valopyydykseen Suonenjoella huhti-toukokuun vaihteessa 2004. Havainnon aikaiset sääolot viittaavat yksilön olleen Suomen eteläpuolelta eksynyt harhailija.
Esiintymisalueellaan koisamittari on kevään varhaisimpia lentäjiä. Etelämpänä Euroopassa se lentää helmikuusta huhtikuulle ja Norjassa maaliskuun keskivaiheilta huhtikuun loppupuoliskolle.
Koisamittari elää lehti- ja sekametsissä sekä puistoissa ja puutarhoissa. Etelä-Euroopassa se on vuoristolaji. Koiraat lentävät yöllä etsien puiden oksilla oleskelevia naaraita. Naaras munii oksille ja peittää munastot peräpäänsä tupsusta irtoavilla karvoilla. Toukat ovat aktiivisia touko-kesäkuussa. Kotelovaiheen koisamittari viettää maassa ja talvehtii.
Toukka elää erilaisten lehtipuiden ja pensaiden lehdillä.
Simeon Sakskoburggotski
Simeon Borisov Sakskoburggotski (; s. 16. kesäkuuta 1937 Sofia) entinen tsaari Simeon II, oli Bulgarian viimeinen tsaari vuodet 1943–1946 ja sittemmin Bulgarian pääministeri vuosina 2001–2005.
Simeon on tsaari Boris III:n ja tsaaritar Giovannan, Savoijin sukua, poika. Hänestä tuli tsaari kuusivuotiaana 28. elokuuta 1943 isänsä yllättävän kuoleman jälkeen. Simeonin alaikäisyyden ajaksi Bulgarian johtoon asetettiin kolmihenkinen valtionhoitajakunta, johon kuuluivat hänen setänsä prinssi Kiril, pääministeri Bogdan Filov ja kenraaliluutnantti Nikola Mihov. Kommunistit ottivat vallan 9. syyskuuta 1945. Monarkia päätettiin vuonna 1946 kansanäänestyksen jälkeen.
Simeon eli maapaossa 50 vuotta. Ensin hän asui Egyptissä, jonne tsaaritar Giovannan isä Viktor Emanuel III oli paennut Italiasta. Heinäkuussa 1951 Espanjan Francon hallitus antoi tsaariperheelle turvapaikan. Simeon opiskeli Yhdysvalloissa.
Vuonna 1962 hän nai espanjalaisen aristokraatin, Doña Margarita Gomez-Acebo y Cejuelan. Heillä on viisi lasta, pojat Kardam, Kyril, Kubrat ja Konstantin ja tytär Kalina. Simeon työskenteli liikemiehenä ja ranskalaisen puolustus- ja elektroniikka-alan yhtiön Thomsonin Espanjan toimintojen johdossa.
Vuonna 1996 Simeon sai palata Bulgariaan. Hän sai takaisin kommunistihallituksen takavarikoiman omaisuuden.
Vuonna 2001 Simeon muodosti uuden poliittisen puolueen, kansallinen liike Simeon II:n puolesta (Национално движение Симеон Втори), NDSV. Kesäkuun 2001 vaaleissa puolue sai 42,7 % äänistä ja 120 paikkaa 240:stä parlamentissa. Sakskoburggotski vannoi virkavalansa Bulgarian pääministeriksi 24. heinäkuuta 2001 ja muodosti hallituksen turkkilaisvähemmistön puolueen kanssa. Näin hänestä tuli kautta historian ainoa monarkki, joka on noussut valtaan myös demokraattisten vaalien kautta.
Hallituksen suosio laantui nelivuotisen pääministerikauden aikana ja luvatun sadan päivän pikakuurin epäonnistuttua kohentamaan taloutta. Myös syytöksiä korruptiosta yksityistämisen yhteydessä esitettiin. 25. kesäkuuta 2005 vaaleissa NDSB jäi 20 %:n ääniosuuteen ja sosialistit voittivat 31 %:n ääniosuudella. Pitkään kestäneiden hallitusneuvottelujen jälkeen pääministeriksi nousi sosialistien Sergei Stanišev, joka muodosti koalition turkkilaisten ja Sakskoburggotskin puolueen kanssa.
Simeon käyttää nykyisin siviilinimeään Simeon Sakskoburggotski, mutta monissa maissa hänet tunnetaan Saksi-Coburg-Gotha-kuningassuvun englanninkielisen muodon Saxe-Coburg-Gotha mukaan. Hän puhuu äidinkielensä bulgaarin lisäksi saksaa, italiaa, arabiaa, espanjaa, ranskaa, portugalia ja englantia.
Wilhelm Pieck
Wilhelm Pieck (3. tammikuuta 1876 – 7. syyskuuta 1960) oli saksalainen kommunistipoliitikko ja Saksan demokraattisen tasavallan presidentti (1949–1960).
Pieck liittyi Saksan puutyöläisten liittoon vuonna 1894 ja Saksan sosiaalidemokraattiseen puolueeseen 1895. Vuodesta 1906 hän oli sosiaalidemokraattien sihteerinä Bremenissä, kunnes 1917 perusti Rosa Luxemburgin ja Karl Liebknechtin kanssa Spartakistiliiton, joka muuttui vuonna 1918 Saksan kommunistiseksi puolueeksi
Kansallissosialistien noustua valtaan 1933 Pieck joutui pakenemaan Neuvostoliittoon. Toisin kuin monet muut paenneet kommunistit, Pieck saavutti neuvostojohdon arvostuksen - josta osoituksena, että säilytti henkensä Stalinin vainoissa 1930-luvulla. Monia muita pidettiin paitsi "karrieristeina", mutta myös "idiootteina".. Pieck toimi aloitteentekijänä toisen maailmansodan aikana neuvostohallituksen organisoimalle ja saksalaisten emigranttikommunistien johtamalle Vapaan Saksan kansalliskomitealle, joka oli tarkoitettu natsi-Saksan armeijasta Neuvostoliiton sotavangeiksi joutuneille.
Pieck palasi vuonna 1945 jäljelle jääneiden saksalaiskommunistien mukana Saksaan, Neuvostoliiton miehitysvyöhykkeille, joiden kommunistien toimintaa hän ryhtyi johtamaan. Vuonna 1946 pakkoyhdistettiin miehitysvyöhykkeiden (paitsi Itä-Berliinin) sosiaalidemokraattiset järjestöt kommunistisiin ja näin syntyi Saksan sosialistinen yhtenäisyyspuolue, josta tuli Saksan demokraattista tasavaltaa (Itä-Saksa) yksinvaltaisesti hallinnut kommunistipuolue. Wilhelm Pieck ja Otto Grotewohl toimivat sen puheenjohtajina vuoteen 1950.
Pieckistä tuli Itä-Saksan presidentti 1949. Kuitenkin todellinen valta maassa oli vuodesta 1950 kommunistipuolueen pääsihteeri, sittemmin ensimmäinen sihteeri Walter Ulbrichtilla. Pieck toimi presidenttinä kuolemaansa 1960, jonka jälkeen presidentin toimi lakkautettiin.
Filistealaiset
Filistealaiset () olivat vanhan ajan Israelin viholliskansa. Vaikka filistealaisten alkuperää ei tunneta, yleensä heitä pidetään alueelle hyökänneenä indoeurooppalaisena merikansana. Myöhemmin filistealaiset aramealaistuivat niin kuin monet muutkin Lähi-idän kansat. Filistealaisten voima heikkeni lopullisesti uusassyriaisella ja uusbabylonialaisella ajalla, mutta niiden jälkeenkin heistä on muutama maininta historiallisissa teksteissä.
Filistealaiset alistivat israelilaiset valtansa alle, mutta Israel alkoi kapinoida kuningas Saulin aikana. Vaikka filistealaiset antoivat nimensä Palestiinalle, heidän alkuperänsä on eri kuin alueen seemiläisten palestiinalaisten.
Filistealaiset asuivat Kaanaan etelärannikolla israelilaisten saapuessa alueelle. Filistealaisten sanotaan hallinneen viittä kaupunkia Sefelan rannikkotasangolla Jopen ja Rafian välillä: Gazaa, Ashkelonia, Ashdodia, Ekronia ja Gathia. Arkeologiset kaivaukset vahvistavat noiden kaupunkien kytkeytymisen indoeurooppalaisiin ainakin kaupan avulla.
Filistealaiset liittoutuivat kanaanilaisten kaupunkien kanssa, joita israelilaiset tai filistealaiset eivät kyenneet valtaamaan. Israelin heimoista koostuva yhdistynyt sotajoukko hävisi Ebeneserin taistelun. Filistealaiset ryöstivät liiton arkin. Filistealaiset veivät mukanaan israelilaisten asesepät, jotteivat nämä kykenisi tekemään sota-aseita ja nousemaan filistealaisia vastaan.
Raamatun kertomukset Daavidista ja Goljatista sekä Simsonista ja Delilasta kertovat filistealaisten ja israelilaisten selkkauksista. Filistealaiset olivat voimakas kansa, joka kävi lähes jatkuvasti sotaa heprealaisten kanssa. He olivat pitkään alueen ainoa kansa, joka osasi takoa rautaa.
Filistealaisten aluetta kutsuttiin Filistiaksi. Nimi muuttui Rooman valtakunnan alaisuudessa Palestiinaksi.
Filistealaiset olivat alkuperältään mahdollisesti kreikkalaisia tai ainakin heillä oli voimakkaita kulttuurisia siteitä mykeneläiseen kulttuuriin arkeologisten kaivausten perusteella. Varhaisin filistealaisten keramiikka on Kreikassa tuohon aikaan esiintynyttä myöhäishelladista IIIC-keramiikkaa, tyyppiä MYCIIIC:1b. Filistealaiset toivat mukanaan varhaisrautakautisen kulttuurin tyyppiä IA/IB.
Jotkut mahdollisesti indoeurooppalaiset sanat kielivät siitä, että filistealaiset saattoivat alun perin puhua jotain indoeurooppalaista kieltä, ennen kuin omaksuivat seemiläisen kielen. Filistealaisten saapuminen osuu yksiin merikansojen vaellusten kanssa. Merikansojen hyökkäys tuhosi pohjoisen Foinikian ja Syyrian kaupunkeja, muun muassa Alalakhin ja Ugaritin, sekä luultavasti myös Tyyroksen ja Siidonin. Ramses III esti sotajoukkonsa avulla Niilin suistossa merikansojen hyökkäyksen. Nämä pakenivat Levanttiin. Zakkarilaiset oleilivat hetken Foinikiassa rannikolla.
Filistealaisista mainitaan Aamoksen kirjassa, jossa Jumala kysyy: ”Enkö minä tuonut Israelin Egyptistä niin kuin toin filistealaiset Kaftorista ja syyrialaiset Kiristä?” Kaftor liitetään Kyprokseen tai myös joko Kreetaan tai Anatoliaan.
Vanamo
Vanamo ("Linnaea borealis") on pieni, ainavihanta varpu. Se on suvun vanamot ("Linnaea") ainoa laji. Aikaisemmin vanamo luokiteltiin kuuluvan kuusamakasveihin ("Caprifoliaceae"). Vanamo oli Carl von Linnén lempikasvi, joten hän antoi kasvin suvuksi omasta sukunimestään muokatun nimen. Lajinimi "borealis" merkitsee pohjoista.
Rentokasvuinen vanamo kasvaa 0,5–1 metriä pitkäksi, joskus jopa pidemmäksi. Vanamon ohut varsi suikertaa usein sammalen pinnalla. Lehdet ovat pyöreähköt ja kasvavat kaksittain, ne talvehtivat kaksi vuotta ja kuolevat kolmantena. Hentoinen kukkavarsi nousee noin viiden sentin korkeuteen, ja siinä on kaksi vaaleanpunertavaa kellomaista kukkaa, jotka tuoksuvat varsinkin yöaikaan. Vanamo kukkii kesä-heinäkuussa.
Vanamo kasvaa kylmässä ilmastossa ja sitä löydetään Pohjois-Amerikan pohjoisosista, Pohjois-Aasiasta ja Pohjois-Euroopasta. Se on yleinen koko Suomessa.
Vanamo on runsaimmillaan satavuotiaassa metsässä. Se viihtyy erityisesti mustikkatyyppiin kuuluvissa kuivissa ja tuoreissa kangasmetsissä. Sitä tapaa myös hakkuilta ja tienvarsilta. 1900-luvun puolivälissä vanamo kuului Suomen kahdenkymmenen yleisimmän kasvin joukkoon, mutta lajin määrä on 2000-luvun alkuun mennessä pudonnut puoleen. Tämä johtuu vanhojen metsien vähenemisestä.
Vanamo on vanha rohdoskasvi, jota on käytetty esimerkiksi Venäjällä hermosto- ja selkävaivoihin. Vanamoista tehdyn uutteen on uskottu myös auttavan rakkausasioissa. Kaunis, hento ulkonäkö ja kukan hyvä tuoksu on tuonut vanamon myös kaunokirjallisuuteen. Esimerkiksi runoilija Eino Leino kirjoittaa vanamosta runossaan "Nocturne".
Linnea
Linnea (tai Linnéa) on naisen etunimi. Sen nimipäivä on 3. elokuuta. Nimi tarkoittaa ruotsiksi vanamoa ja tulee sen tieteellisestä nimestä "Linnaea borealis". Kasvi on nimetty luonnontieteilijä Carl von Linnén mukaan.
Heinäkuun 2017 loppuun mennessä Suomessa on nimi Linnea annettu 30 238 naiselle ja alle 20 miehelle.
Rantanplan
Rantanplan (tai Ran-Tan-Plan) on Lucky Luke -sarjakuvassa ja sen spin off -sarjana julkaistussa omassa nimikkosarjakuvassaan esiintyvä poikkeuksellisen tyhmä koira. Hahmo on parodia elokuvakoira Rin Tin Tinistä. Rantanplan-albumien takakansien mukaan se on ”varjoaan tyhmempi koira”. Lucky Luke itse puhutteli sitä ”Tyhmimmäksi, mutta kilteimmäksi tällä puolen Mississippiä”.
Rantanplan esiintyi ensimmäisen kerran Lucky Luke -tarinassa "Daltonien jäljillä", jossa se oli vankilan vahtikoira, joka ei tajua, mitä oikein on tekemässä. Rantanplan tajuaa kaiken yleensä päinvastoin. Esimerkiksi tarinassa "Daltonin muori" Rantanplan luulee Joe Daltonia, joka on kahlittu kädestä Rantanplanin kaulaan, isännäkseen.
Omassa nimikkoalbumissaan "Ran-Tan-Plan saa perinnön" Rantanplan perii erään Oggie Svensonin jättiomaisuuden. Tarinassa omaisuus siirtyisi Joe Daltonille, jos Rantanplan kuolisi ihan miten tahansa. Joe haluaa tappaa eläimen, josta on tullut Yhdysvaltain rikkain koira. Kun Lucky Luke kutsutaan suojelemaan koiraa ja hän kuljettaa sen Teksasista Virginia Cityyn yrittää Rantanplan päästä takaisin ”rakastetun isäntänsä” luo.
Rantanplan oli alun perin Morrisin luoma hahmo, jolle René Goscinny antoi sielun. Terence Hillin vuonna 1990 tähdittämässä elokuvassa "Lucky Luke" Rantanplan on nimeltään "Bushwack". Myös ranskalaisen "Lucky Luke" -piirrossarjan englanninkielisessä versiossa Rantanplan on nimeltään "Bushwack". "Lucky Luke – Uudet seikkailut" -animaatiosarjan englanninkielisissä käännöksissä Rantanplania kutsutaan usein nimellä "Rintindumb", kun taas ruotsiksi joskus nimellä "Ratata".
Otavan julkaisemat:Sanoman ja Helsinki Median julkaisemat:Egmontin julkaisemat:Hurttahuumoria-albumeissa julkaistaan Rantanplan-sanomalehtisarjakuvia eli lyhyitä vitsisarjoja. Alkuperäisen sarjan kaksi ensimmäistä on julkaisematta suomeksi. Ensimmäinen "Hurttahuumoria" on alkukielellä numero 3.
Final Fantasy: The Spirits Within
Final Fantasy: The Spirits Within on kokonaan tietokoneanimaationa toteutettu tieteiselokuva, joka julkaistiin vuonna 2001. Elokuvan tuotti Square Pictures, "Final Fantasy" -videopelisarjan tuottaneen japanilaisen Squaren (nyk. Square Enix) alaisuudessa toiminut vasta perustettu yhdysvaltalainen elokuvastudio.
The Spirits Within on ensimmäinen fotorealisminen tietokoneella luotu animaatioelokuva ja on samalla kallein videopeleistä inspiraatiota saanut elokuva.
Peli on harvinainen videopeleihin pohjautuvien elokuvien joukossa sikäli, että pelisarjan eri osilla ei ole juuri yhtään yhteistä, joten elokuva ei varsinaisesti liity kovin kiinteästi itse pelisarjaan. Elokuva on kokonaan itsenäinen kertomus, joskin siinä esiintyy muutamia heikkoja kytköksiä varsinaiseen pelisarjaan (esimerkiksi kun peleissä on aina jokin hahmo nimeltä Cid, elokuvasta löytyy tohtori Sid).
Elokuva on genreltään selkeästi tieteiselokuva, joskin siinä esiintyy fantasiaan viittaavia mystis-maagisiakin piirteitä (esimerkiksi Gaia-teoria). "Final Fantasy"-fanien keskuudessa mielipiteitä jakoi lähinnä tieteispuolen korostaminen, kun pelisarja (kuudenteen osaansa asti) oli vahvasti fantasian ja jopa steampunkin sävyttämä.
Juoni sijoittuu tulevaisuuteen jolloin "aaveiksi" kutsuttu avaruusolentorotu on vallannut suurimman osan maasta ja ihmiset on pakotettu suojaamaan kaupungit jättiläismäisien suojakilpien alle. Elokuvan keskushenkilö on tutkija Aki Ross joka yrittää löytää keinoa aaveiden päihittämiseksi samalla kun hän itse tekee kuolemaa aaveiden aiheuttaman tartunnan seurauksena.
Elokuvan renderoimiseen käytetiin 960:n Pentium III-työaseman farmia. Elokuva sisältää 141 964 kuvaa, joista yhden kuvan renderointiin meni noin 90 minuuttia.
200 henkilön työryhmältä meni noin neljä vuotta elokuvan valmiiksi saamisessa. Lopputulos edustaa viimeisintä realistisen 3D-animaation kärkeä graafisen ilmeen osalta.
Tuotannon loppussa tuotantokustannukset nousivat yli 137 miljoonaan dollariin.
Elokuva sai pääosin heikkoja arvosteluja, vaikka tietokoneella luodut hahmot saivat ylistystä.The Spirits Within floppasi pahasti tuottamalla vain 85 miljoonaa. Elokuvan heikko menestyminen johti Square Picturesin vetäytymiseen pois markkinoilta, mutta ennen sulkeutumistaan yhtiö tuotti vielä "Matrix"-elokuvasarjaan pohjautuvan lyhytelokuvan "Final Flight of the Osiris", joka julkaistiin "Animatrix"-kokoelmassa.
Elokuvalle julkaistiin soundtrack-albumi 3. heinäkuuta 2001 Sony Classical Recordsin alaisuudessa. Albumin kappaleet on elokuvankin musiikista vastaavan Elliot Goldenthalin käsialaa. Taustoista vastaa suurinmaksi osaksi Lontoon sinfoniaorkesteri Dirk Brossén johdolla.
"Spirit Dreams Inside" kappaleen esittää japanilainen rockyhtye L’Arc-en-Ciel.Albumi nousi parhaimmillaan Billboardin soundtrack-listalla sijalle 19. ja Billboard 200 listalla sijalle 193.
Lee Falk
Lee Falk (oik. Leon Harrison Gross; 28. huhtikuuta 1911 St. Louis – 13. maaliskuuta 1999 New York) oli yhdysvaltalainen sarjakuvakirjoittaja, teatterituottaja ja näytelmäkirjailija, joka tunnetaan parhaiten sarjakuvien "Mustanaamio" ("The Phantom") ja "Taika-Jim" ("Mandrake the Magician") luojana.
"Taika-Jim" oli Falkin ensimmäinen sarjakuva. Se oli aluksi Falkin piirtämä, ja hänen jälkeensä sitä piirsi Phil Davis vuoteen 1964. Davisin kuoleman jälkeen Falk värväsi piirtäjäksi sarjan nykyisen taiteilijan Fred Fredericksin.
Pian "Taika-Jimin" jälkeen Falk sai idean uuteen sanomalehtisarjakuvaan. Sen nimeksi tuli "Mustanaamio" ("The Phantom", julkaistu suomeksi myös nimillä Urja ja Fantom). Aluksi Falk piirsi "Mustanaamiotakin" itse, mutta sitten sarjaa alkoi piirtää Ray Moore. Myöhemmin "Mustanaamiota" piirsivät pitkään Wilson McCoy ja Sy Barry. Sen jälkeen sarjakuvalla on ollut useita piirtäjiä.
Lee Falk on tuottanut yli 300 näytelmää ja kirjoittanut 12, muun muassa musikaalin "Mandrake the Magician", joka kantaesitettiin 1970-luvun lopulla. "Eris" sai ensi-iltansa Pariisissa 1968.
Enkeli
Enkeli ( , sanansaattaja) on Raamatussa ja Koraanissa Jumalan tahdon ilmoittajana esiintyvä taivaallinen henkiolento. Enkelit kuuluvat juutalaisuuteen, kristinuskoon ja islamiin. Myös uusissa uskonnollisissa henkisyyttä korostavissa liikkeissä (kuten New Age) viitataan usein enkeleihin.
Enkelit toimivat joko Jumalan sanansaattajana, jolloin enkelit tuovat ihmisille ilmoituksia Jumalalta, tai taivaallisena hoviväkenä tai sotajoukkona. Taiteessa enkelit kuvataan usein naisina tai naismaisina hahmoina. Vanhassa testamentissa enkelit kuvataan joskus yksinkertaisesti "miehinä", joskus myös "ruhtinaina", kun taas esim. Raamattu kuvaa mm. arkkienkeli Gabrielin yksinkertaisesti miehen muotoiseksi olennoksi — ei siis suoranaisesti ihmiseksi kuten taiteilijat asian ilmaisevat.
Vanhimmissa maalauksissa enkelit näyttävät nuorilta miehiltä. Siivet lisättiin antiikin taiteen vaikutuksesta, jotta enkelit voisi erottaa ihmisistä.
Joidenkin lähteiden mukaan enkelien hierarkiaan kuuluu yhdeksän luokkaa. Dante mainitsee runoelmassaan "Jumalainen näytelmä" ne seuraavassa järjestyksessä (suom. Elina Vaara): serafit, kerubit, istuimet, mahdit, voimat, vallat, päät, arkkienkelit ja viesti-enkelit. Dante tukeutui Pseudo-Dionysios Areopagitan teoksessaan "Taivaalliset hierarkiat" kuvaamaan enkelioppiin, joka perustuu Raamatussa mainittuihin enkeliryhmiin.
Tunnetuimmat enkeliryhmät ovat:Systemaattisesti esitettyä käsitystä enkeleistä kutsutaan angelologiaksi eli enkeliopiksi. Jo juutalaisuuteen on sisältynyt uskonnon sisäinen loogisesti järjestetty käsitys enkeleistä. Tätä on sittemmin kehittänyt sekä kristillinen kirkko että islam.
Kristinuskoon sisältyviä käsityksiä enkeleistä eli angelologiaa voi tutkia teologisista oppiaineista dogmatiikassa.
Enkeliusko tai enkelihenkisyys on uushenkisyyden eli New Agen tai kansanuskon muoto, jossa uskotaan enkeleihin ja koetaan enkelikokemuksilla olevan myönteistä vaikutusta omaan arkielämään. Se on 2000-luvulla suosiotaan kasvattanut globaali ilmiö, joka on tullut Suomeen erityisesti Ison-Britannian ja Yhdysvaltojen kautta.
Viikate
Viikate on maataloustyökalu, jolla niitetään heinää, viljaa tai kortetta yms. Viikate koostuu varresta, johon on kiinnitetty terä.
Viikatetta on kahta päälajia: lyhytvartinen perinteinen suomalainen ja pitkävartinen ruotsalainen malli, joka on pääosin syrjäyttänyt lyhytvartisen.
Uudenaikaisessa viikatteessa varren keskivaiheilla ja joskus päässäkin on kädensijat. Vanhemmissa viikatetyypeissä varsi on lyhyempi ja terän suunnassa käyrä.
Pitkävartisella viikatteella lyödään ainoastaan oikealta vasemmalle. Lyhytvartisella leikataan sekä oikealle että vasemmalle, siten että vasemman ja oikean käden paikkaa vaihdetaan varren päässä suuntaa muutettaessa.
Viikatteen terä on aina käyrä, mutta lyhytvartisessa se on teroitettu molemmilta puolilta lähes samanlaiseksi. Tehtaassa valmistettujen viikatteiden terä on leveämpi kuin kotitekoisten, ja niiden ulkosyrjä on käyristetty.
Viikate on sukua sirpille, erona pidempi varsi ja terä. Se syntyi varhaiskeskiajalla Euroopassa. Suomessa viikatteita on pakanuuden aikana haudattu vainajan mukana, kuten muitakin työkaluja ja tarve-esineitä.
Nykyisin viikatteen ovat pääosin korvanneet niittokoneet ja muut uudenaikaiset työkalut. Eurooppalaisessa kulttuurissa kuolemaa symboloiva Viikatemies kuvataan viikatteen kanssa.
Viikatetta on aluksi käytetty heinän, myöhemmin myös viljan niittämiseen. Viikatteita on sekä väärävartisia että suoravartisia. Vesiheinän niitossa käytetään vain suoravartista mallia. Muita Suomessa käytettyjä nimiä ovat vikate, vikahde (vikahle, vikahre), viitake ja vikatin. Viikatteista 1900-luvulle tultaessa on käytössä ollut viisi päätyyppiä:
Sima
Sima on käyttämällä valmistettava alkoholi- ja virvoitusjuoma. Suomessa sima on suosittua etenkin vappuna.
Sima perustuu hunajaviiniin, jota Suomessa on vanhastaan kutsuttu simaksi. Suomalaisessa simassa on kuitenkin vähemmän alkoholia, ja siihen käytetään hunajan sijaan sokeria. Sima valmistuu muutamassa päivässä tai yhdessä viikossa.
Siman perinteisiä raaka-aineita ovat veden lisäksi sitruuna, sokeri, hiiva ja rusinat. Ennen kuin sokeria oli Suomessa saatavilla, simaan käytettiin sen sijasta hunajaa. Simaan voidaan lisäksi käyttää monenlaisia marjoja, yrttejä, luonnonkukkia ja muita mausteita. Sokerina voidaan käyttää erilaisia sokereita, kuten valkoista kidesokeria, fariinisokeria, täysruokosokeria ja intiaanisokeria. Kidesokeri tuo käytettyjen mausteiden maun esiin – muut sokerit ovat voimakkaamman makuisia ja antavat juomalle väriä. Myös hunajaa ja erilaisia siirappeja voidaan käyttää makeuttajina.
Vesi kiehautetaan, siihen sekoitetaan raaka-aineet ja juoma kaadetaan sammioon. Kun juoma on jäähtynyt noin 42-asteiseksi, sekaan ripotellaan hiiva. Juoma peitetään esimerkiksi puuvillaisella kankaalla ja annetaan käydä huoneenlämmössä vuorokauden ajan. Sen jälkeen juoma siivilöidään ja pullotetaan. Pullojen pohjalle pudotellaan pari rusinaa. Kun rusinat muutaman päivän kuluttua nousevat pintaan, on sima valmista nautittavaksi. Viileässä käymisessä kestää noin viikon ajan. Huoneenlämmössä sima valmistuu nopeammin, mutta viileässä sen mausta tulee pirteämpää.
Käymisen aikana simaan muodostuu hiukan alkoholia. Kotisiman alkoholipitoisuus vaihtelee paljon valmistustavasta ja -olosuhteista riippuen, eivätkä kaikki asiantuntijat pidä suotavana siman antamista pienelle lapselle.
Hunajaviinin kaltaista vahvaa simaa tuotiin 1500-luvulla Suomeen Lyypekistä ja Riiasta. Se oli tuolloin viinin jälkeen suosituin tuontijuoma Suomessa. Kuningas Kustaa Vaasan kerrottiin olleen hyvin mieltyneen simaan. Turussa simakauppaan vaikutti paljon myös kauppiaanrouva ja laivanvarustaja Valpuri Innamaa, jonka kauppalaivoilla simaa kuljetettiin Itämeren satamien välillä.
Siman alkoholipitoisuus aleni selvästi 1700-luvulle tultaessa. Silloin simaa alettiin Suomessa valmistaa virkistäväksi kesäjuomaksi, jota joivat varsinkin varakkaat ja aateliset, sillä vain heillä oli varaa sen raaka-aineisiin hunajaan, sitruunaan ja hiivaan. Sima valmistettiin ruotsalaisen Cajsa Wargin keittokirjan ohjeiden mukaan ja tarjoiltiin esimerkiksi pappilan vappukesteissä.
Työväellä alkoi Suomessa olla varaan simantekoon 1800-luvulla, kun hunaja voitiin alkaa korvata sokerilla ja raaka-aineiden saatavuus parani. 1900-luvulla simasta tuli koko kansan kesäjuoma, mihin vaikuttivat myös vuosien 1919–1932 kieltolaki sekä sen jälkeinen raittiusliike, joka kannusti juomaan simaa samppanjan sijaan. Myöhemmin 1900-luvulla sima yhdistettiin työväenliikkeeseen ja siitä tuli vapun juhlajuoma.
Bomis
Bomis on vuonna 1996 perustettu yritys, jonka liikeideana on myydä mainoksia bomis.com-hakuportaaliin, mutta se myy myös eroottisia kuvia internetin välityksellä. Bomisin pääomistaja on Jimmy Wales.
Bomis tunnetaan parhaiten sen perustamasta tietosanakirjasta Nupedia. Bomis palkkasi Larry Sangerin johtamaan sitä. Myöhemmin Sanger sai idean Wikipediasta, joka oli alun perin tarkoitettu Nupedian aliprojektiksi. Wikipedia kuitenkin ohitti nopeasti Nupedian suosiossa. Siitä tuli jopa suurempi kuin Bomisin muusta toiminnasta.
Bomis tarjosi jonkin aikaa palvelimet ja verkkoyhteyden näille projekteille sekä omisti niiden domain-nimet. Wikipedian yhteisö ei kuitenkaan halunnut mainoksia Wikipediaan, joten Wikimedia Foundation perustettiin 20. kesäkuuta 2003. Bomis siirsi kaiken Wikipediaan liittyvän pääoman Wikimedia Foundationille. Larry Sanger oli tässä vaiheessa jo jättänyt projektin, sillä Bomis ei enää pystynyt maksamaan hänen palkkaansa, mutta Jimbo Wales on Wikimedia Foundationin hallituksessa. Nykyisin Wikimedia Foundation rahoittaa Wikipedian ja sen sisarprojektien toiminnan.
Pehr Granstedt
Pehr Granstedt (1764–1828) oli linnoitusupseeri ja uusklassisen tyylin arkkitehti. Hän syntyi Karlskronassa Ruotsissa. Hän tuli Suomeen an linnoitusupseeriksi linnoittamaan Hankoa ja toimi mahdollisesti myös Viaporissa. Hän jäi Suomen sodassa venäläisten vangiksi, miltä ajalta on jäljellä hänen päiväkirjansa sotavankeudesta Venäjällä. Sodan jälkeen hän jäi asumaan Suomeen.
Granstedt suunnitteli nykyisen Presidentinlinnan alkujaan 1814 varakkaan Heidenstrauch-suvun kauppiastaloksi. Valtio osti vuonna 1837 talon Venäjän keisareiden Suomen-palatsiksi, minkä jälkeen sitä muutettiin huomattavasti C. L. Engelin suunnitelmien mukaan. Granstedt oli 1800-luvun alkupuoliskon merkittävimpiä arkkitehteja C. L. Engelin ja Charles Bassin rinnalla.
Granstedtin poika oli arkkitehti Anders Fredrik Granstedt. Granstedtin hauta on säilynyt näihin päiviin saakka Helsingin Vanhassa kirkkopuistossa.
Ammianus Marcellinus
Ammianus Marcellinus (n. 330 – jälkeen 392) oli roomalainen historioitsija.
Ammianus syntyi melko varakkaaseen perheeseen Syyrian Antiokiassa. Hän suuntautui aluksi sotilasuralle ja osallistui muun muassa keisari Julianuksen Persian vastaiselle sotaretkelle vuonna 363. Historioitsijaksi hän ryhtyi viimeistään 380-luvulla.
Ammianuksen historiateos "Res gestae" (”Urotyöt”) oli alun perin 31-osainen, mutta ensimmäiset 13 osaa ovat kadonneet. Säilyneet osat kertovat vuosista 353–378. Vaikka Ammianus oli äidinkieleltään kreikankielinen, kirjoitti hän historiateoksensa latinaksi.
Ammianus oli pakana ja ihaili suuresti keisari Julianusta, joka yritti elvyttää vanhoja pakanakultteja. Ammianus suhtautui kuitenkin suvaitsevaisesti myös kristittyihin.
Ammianuksen historiateos on tärkeä lähde Rooman keisariajan loppuaikaan.
Anakreon
Anakreon (, n. 570–500 eaa.) oli kreikkalainen runoilija, viinin ja lemmen ylistäjä. Hän syntyi Vähässä-Aasiassa ja oleskeli mm. Samoksella Polykrateen ja Ateenassa tyranni Hipparkhoksen vieraana. Hellenistisenä aikana hänet luettiin yhdeksi yhdeksästä lyyrisestä runoilijasta.
Anakreonin runot olivat monodista lyriikkaa. Anakreon käytti paljon samoja teemoja kuin Alkaios, mutta hänen tyylinsä oli kesympää verrattuna Alkaioksen janoisiin ja rajuihin juomalauluihin. Hänen mukaansa on nimetty lyyrinen runosäe anakreonteus.
Anakreonttiseksi runoudeksi kutsutaan runoutta, joka jäljittelee Anakreonia.
LEP-törmäytin
LEP-törmäytin oli hiukkaskiihdytin, joka toimi CERNin päälaitteistona 1989–2001. LEP on lyhenne sanoista "Large electron-positron collider". Törmäytin rakennettiin Geneven länsipuolelle, Ranskan ja Sveitsin raja-alueelle 27 kilometriä pitkään maanalaiseen tunneliin 100 metrin syvyydelle. LEP:ssä oli käytössä neljä hiukkasilmaisinta: ALEPH, DELPHI, L3 ja OPAL.
LEP-törmäytin ajettiin alas vuonna 2001, jotta päästiin rakentamaan tilalle uutta Large Hadron Collideria.
Nimensä mukaisesti LEP:ssä suoritettiin elektronien ja positronien törmäytyksiä. Prosessia kutsutaan elektronien ja positronien annihilaatioksi, jossa positroni ja elektroni törmätessään "katoavat" ja niiden energia muuttuu virtuaaliseksi fotoniksi tai Z-bosoniksi. W-bosonipareja saatiin neutriinojen, fotonien ja Z-bosonien hiukkasten vaihdossa. Virtuaalihiukkaset eivät elä kauan ja ne hajaantuvat nopeasti muiksi alkeishiukkasiksi, joita voidaan havaita hiukkasilmaisimilla. Havaitut hiukkaset voitiin tunnistaa niiden energian, liikemäärän ja sähkövarauksen perusteella.
Vuonna 1989–1995 LEP:ssä kiihdytettiin elektroneita ja positroneita 45 GeV:n kokonaisenergiaan, mikä mahdollisti Z-bosoneiden tuoton. Myöhemmin, vuosina 1996–2000 laite saatiin tuottamaan myös W–W-bosonipareja. Törmäytyskokeissa saavutettiin parhaimmillaan 208 GeV:n massakeskipiste-energia.
LEP-kokeissa saadut tulokset mahdollistivat monien Standardimallin suureiden tarkan arvon määrittelemisen. Tärkein LEP:n saavus oli Z- ja W-bosonien massojen määritys.
Antaios
Antaios () oli kreikkalaisessa mytologiassa jättiläinen, Gaian eli maan ja Poseidonin poika, joka koskettamalla maata sai uusia voimia, ja oli siksi vaikea voittaa. Sankari Herakles voitti Antaioksen nostamalla tämän maasta ja puristamalla sitten kuoliaaksi.
Antalkidas
Antalkidas oli spartalainen sotilas ja valtiomies antiikin Kreikassa. Vuonna 393 eaa. hänet lähetettiin Sardikseen lähettilääksi persialaisen satraapin Tiribazusin luokse. Spartalaiset tunnustivat Vähän-Aasian kreikkalaiskaupunkien ja Kyproksen kuuluvan persialaisille. Ateenalaiset lähettivät oman lähettiläänsä, mutta spartalaismielinen Tiribazus vangitsi tämän. Persian kuningas Artakserkses II ei kuitenkaan pitänyt tästä ja erotti Tiribazusin.
Vuonna 388 eaa. Antalkidas johti laivastoa ateenalaisia vastaan. Lopulta ateenalaiset suostuivat rauhaan, jota kutsutaan Antalkidaan rauhaksi. Rauhansopimuksen mukaan Vähän-Aasian kreikkalaiskaupungit kuuluivat Persialle. Persialle kuulumattomat kreikkalaiskaupungit puolestaan olivat itsenäisiä lukuun ottamatta Lemnosta, Imbrosta ja Scyrosta, joiden tuli kuulua Ateenalle.
Atalkidas oli Artakserkses II:n suosiossa aina siihen asti, kun Sparta kukistui Leuktran taistelussa. Antalkidaan viimeinen matka Persiaan vuonna 367 eaa. ei ollut menestys.
Samuel Johnson
Samuel Johnson (7. syyskuuta 1709 / 18. syyskuuta 1709, Lichfield – 13. joulukuuta 1784) oli huomattava englantilainen kirjailija, esseisti, runoilija, elämäkertakirjoittaja ja kriitikko. Samuel Johnson laati merkittävän vuonna 1755 painetun englannin kielen sanakirjan "A Dictionary of the English Language".
Johnson oli loistava keskustelija ja Lontoon kirjallisten piirien keskeinen hahmo 1700-luvulla. Hän perusti vuonna 1764 Literary Clubin, jonka jäseniä olivat Edmund Burke, Adam Smith ja James Boswell. Boswell ja Johnson matkustivat yhdessä 1773 Skotlantiin ja Hebrideille, mistä hän kirjoitti teoksen "Journey to the Western Isles of Scotland" (1775). Boswell kirjoitti Johnsonista niin tarkan ja elävän kuvauksen, että siitä on myöhemmin voitu päätellä, että Johnsonia vaivasi kroonisen masennuksen lisäksi Touretten oireyhtymä.
Monet Johnsonin lauseista elävät sitaatteina:
Antigone
Antigone () oli kreikkalaisessa mytologiassa Theban kuninkaan Oidipuksen ja tämän äidin Iokasten tytär. Antigone suljettiin hautakammioon elävältä, koska hän oli haudannut Thebaa vastaan sotineen veljensä. Hän on Sofokleen tragedian "Antigone" päähenkilö.
Antinoos
Antinoos (lat. Antinous) (n. 111–130) oli Rooman keisarin Hadrianuksen kauneudestaan kuuluisa rakastaja. Antiikin taiteessa ja myöhemmän ajan kielenkäytössä hän on nuoren, miehisen kauneuden perikuva.
Hadrianus oli löytänyt Antinoosin Kreikasta. Purjehtiessaan Hadrianuksen kanssa Egyptissä Antinoos hyppäsi jostakin syystä Niiliin ja kuoli. Tarinan mukaan hän halusi pitkittää teollaan Hadrianuksen elämää. Toisen tarinan mukaan kyseessä oli vahinko. Hadrianus suri poikaystäväänsä, julisti tämän jumalaksi, perusti hänelle kaupungin ("Antinoopolis") ja pystytti hänelle patsaita ja temppeleitä.
Antoninuksen valli
Antoninuksen valli eli Antoninuksen muuri oli roomalainen rajavalli, joka erotti Britannian provinssin sen pohjoispuolelle jääneestä kelttiläisten alueesta. Valli rakennettiin vuosina 142−144 jaa. keisari Antoninus Piuksen aikana. Antoninuksen valli oli noin 60 kilometrin pituinen ja kulki Skotlannin poikki suunnilleen nykyisellä Glasgow−Edinburgh-linjalla, Old Kilpatrickista Borrowstounnessiin.
Suurimman osan roomalaishallinnon aikaa Britannian pohjoisrajana oli Hadrianuksen valli. Antoninuksen valli rakennettiin noin 20 vuotta Hadrianuksen vallin jälkeen, kun Rooma pääsi lyhyeksi ajanjaksoksi laajenemaan pohjoisemmaksi. Antoninuksen valli sijaitsee noin 160 kilometriä Hadrianuksen vallista pohjoiseen. Ulompi valli hylättiin kuitenkin noin vuonna 164, sillä joukkoja tarvittiin muualla.
Aiakos
Aiakos () oli kreikkalaisessa mytologiassa alun perin myrmidonien kuningas. Kuolemansa jälkeen hänestä tuli yksi manalan tuomareista. Hän oli ylijumala Zeuksen ja joenjumala Asopoksen tyttären Aiginan poika. Vaimonsa Endeisin kanssa hänellä oli lapset Telamon ja Peleus (Akhilleuksen isä).
Aiakoksen heeroskultti eli erityisesti Aiginan saarella. Tälle oli omistettu kaksi Aiakeion-nimistä heroon-pyhäkköä, Aiginan kaupungin Aiakeion sekä Ateenan Agoran Aiakeion.
Aias
Aias (, tai Ajax) oli kreikkalaisessa mytologiassa Telamonin poika ja Salamiin ruhtinas. Hän oli Troijan sodassa Akhilleuksen jälkeen akhaialaisten urhein mies. Hän oli myös Akhilleuksen serkku. Aias pelasti Akhilleuksen ruumiin troijalaisten käsistä. Kun Odysseus sai parhaana sankarina Akhilleuksen aseet, Aias hulluuden puuskassa tappoi yöllä sotajoukon karjalauman, luullen surmaavansa kilpailijansa ja kreikkalaisten päälliköt. Tajuttuaan tekonsa hän syöksyi häpeästä omaan miekkaansa.
Ajax
Ajax tarkoittaa seuraavia asioita: