hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Duane Bobick
Duane Bobick (s. 24. elokuuta 1950 Little Falls, Minnesota) on yhdysvaltalainen entinen raskaansarjan nyrkkeilijä. Hän voitti Yhdysvaltain amatöörimestaruuden vuonna 1971 ja samana vuonna Pan Amerikan raskaansarjan kisoissa kultaa. Vuonna 1972 Bobick voitti Golden Gloves -kilpailun. Vuoden 1972 olympialaisissa Bobick hävisi puolivälierissä kuubalaiselle Teófilo Stevensonille. Bobick on oikeakätinen.
Bobickin managerina toimi Joe Frazier ja valmentajana Eddie Futch. Bobickin ura alkoi vuonna 1973, ja ensimmäisessä ottelussaan hän kukisti tuntemattoman Tommy Burnsin. Bobick kehittyi nyrkkeilijänä nopeasti, ja vuonna 1976 hän oli lähellä päästä maailmanmestaruusotteluun Muhammad Alia vastaan. Hänestä tuli lajin ”valkoinen toivo” Jerry Quarryn tavoin. Vuonna 1977 Bobick pääsi ottelemaan Ken Nortonia vastaan, mutta hävisi kamppailun. Myöhemmin urallaan hän kohtasi vielä Scott LeDoux’n. Bobick otteli urallaan 52 kertaa, joista hän voitti 48. Kaikki neljä tappiota tulivat tyrmäyksellä.
Duanella oli veli Rodney, joka oli myös raskaansarjan nyrkkeilijä. Rodney menehtyi auto-onnettomuudessa vuonna 1977.
Pispalan Pulteri
Pispalan Pulteri on ravintola Pispalan valtatien varrella Tampereella, Ylä-Pispalassa. Se avattiin vuonna
1968 entisen maitokaupan tiloissa, alun perin Alkon kokeiluravintolaksi. Paikkaan on vuosikymmenten aikana syntynyt oma persoonallinen kulttuurinsa ja myös uskollinen kanta-asiakaskunta. Kuvaan kuuluu lisäksi tietty huumori, mikä näkyy esimerkiksi rakennuksen seinään kiinnitetyistä miehenkorkuisista ritsoista.
Scenar
Scenar on Lapuan kehittämä kartioperäinen reikäpäinen luoti. Rakennetta kuvaava lyhenne HPBT tulee englannin kielen sanoista Hollow Point Boat Tail. Reikäpää- ja kartioperärakenteensa ansiosta Scenar-luodilla on suora lentorata ja erinomainen ballistinen kerroin. Scenar-luotia on saatavilla myös molybdeenidisulfidilla pinnoitettuna. Lapua kutsuu pinnoitettua versiota nimellä Scenar Silver Jacket. Molybdeenidisulfidilla pinnoitettu luoti antaa pienemmästä piippukitkastaan johtuen tyypillisesti hieman suurempia lähtönopeuksia, kuin pinnoittamaton kuparivaippaluoti.
Scenar on suunniteltu urheiluammuntaan. Sillä on saavutettu erinomaisia tuloksia pitkillä matkoilla ja kasa-ammunnassa. Esimerkiksi olympiapronssimitalisti Henri Häkkinen ampui täydellisen SE-tuloksen(600 pistettä) vapaakiväärillä Pieksamäellä 16. Helmikuuta 2008.
"Ammuin ensimmäisen kilpailuni Lapuan uudella patruunalla 6,5×47:llä (6,5×47 Lapua GB458 9,0 g / 139 gr. HPBT SCENAR) ja hyvin tuntui tuulessa toimivan." - Henri Häkkinen
Vaikka Scenar on suunniteltu tarkkuusammuntaan, sitä käytetään yleisesti myös metsästyksessä. Reikäpäärakenteestaan huolimatta Scenar käyttäytyy esim linnustuksessa kokovaippaluodin tavoin ja lävistää useimmiten riistan lihaa pilaamatta.
John William Nylander
John (Johan) William Nylander (23. maaliskuuta 1869 Tammisaari – 19. marraskuuta 1949 Drammen, Norja) oli suomenruotsalainen kirjailija ja aktivisti.
Nylanderin vanhemmat olivat kollega Bruno Fabian Nylander ja Hilma Augusta Engström. Nylander purjehti merillä 1884–1899 ja suoritti perämiehen tutkinnon 1893. Hän kävi maanviljelyskoulun 1899–1900 ja toimi sitten maanviljelijänä Suomessa vuodesta 1900, Laikan kartanossa vuodesta 1902–1904, sekä Dyvikin tilan tilanhoitajana Tukholman lähellä 1904–1906.
Nylander osallistui vapaaehtoisena vuonna 1897 käytyyn Kreikan–Turkin sotaan. 1900-luvun alussa hän oli mukana aktivistien toiminnassa ja toimi syksyllä 1905 kapteenina John Grafton -laivalla, joka toi Suomeen salaa aseita. Myöhemmin Nylander oli mukana 1912 Jäämerelle tehdyllä pyyntiretkellä ja 1925–1926 Galápagossaarille matkanneessa retkikunnassa.
Joakim Jensen
Joakim Jensen (s. 28. maaliskuuta 1974, Vänersborg, Ruotsi) on entinen ruotsalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Jensen aloitti uransa IFK Uddevallan riveissä jo juniorina. Hän pelasi joukkueessa aina vuoteen 1995 asti, jonka jälkeen hän siirtyi 1. divisioonassa pelanneeseen Ljungskile SK:hon. Ljungskile nousi Allsvenskaniin kaudeksi 1997 ja Jensen pelasi ensimmäiset ottelunsa pääsarjatasolla. Kauden aikana Jensenille kertyi 20 ottelua ja 3 maalia. Kausi päättyi kuitenkin seuran putoamiseen takaisin 1. divisioonaan. Yhden divarikauden jälkeen Jensen päätyi lähes sattumalta FC Inter Turun koetilaisuuteen, ja sopimus syntyi vaikka Allsvenskanistakin oli Jensenistä kiinnostuneita.
Turussa Jensen viihtyi kaksi kautta, josta hän siirtyi HJK:iin vuonna 2001. HJK:ssa hän nousi avaintoppariksi ja pelaamansa vajaan viiden kauden aikana Jensen valittiin muun muassa kahdesti Veikkausliigan tähdistöön. Hän voitti HJK:ssa kaksi Suomen mestaruutta 2002 ja 2003 sekä kaksi SM-hopeaa. Jensen oli myös voittamassa Suomen Cupia HJK:n tuplamestaruuskaudella vuonna 2003.
Jensenin viimeinen kausi HJK:ssa jäi kesken hänen siirryttyä elokuussa 2005 Ruotsiin Allsvenskanin Hammarby IF:n riveihin 2,5 vuoden sopimuksella. Hammarbyssä Jensen ei saanut säännöllisesti peliaikaa ja sopimuksensa loputtua hän päätti siirtyä Superettanin Qviding FIF:iin kaudeksi 2008.
Editorial Ivrea
Editorial Ivrea on argentiinalainen manga- ja sarjakuvakustantamo, joka toimii Argentiinassa, Espanjassa ja Suomessa. Se myös julkaisee animeen, sarjakuviin ja mangaan erikoistunutta lehteä, "Lazeria". Suomessa Editorial Ivrea on tähän mennessä julkaissut Kekkaishi-, Love Celeb -, Olipa kerran... me -, Vagabond-, Paradise kiss-, Steins;Gate- ja MÄR-sarjoja.
Paksunokkakiuru
Paksunokkakiuru ("Ramphocoris clotbey") on kuivien avomaiden kiurulaji. Se on sukunsa ainoa edustaja. Suvun nimi kirjoitetaan myös muodossa "Rhamphocoris".
Linnun pituus on noin 17 cm, siipien kärkiväli 36–40 cm ja paino 45–55 g. Hieman kiurua suurempi lintu, jolla on paksu kartiomainen nokka. Koiras on päältä ruskea, alapuolelta voimakkaasti tumman suomukuvioinen ja sen poski on musta. Naaras on hailakamman värinen ja nuori lintu ruskea. Lennossa erottuu valkoinen siiven takareuna. Lajilla on runsaasti erilaisia ääniä mutta pesimäaikana se on melko hiljainen.
Paksunokkakiuru elää Luoteis-Afrikassa, erilliskanta on Lähi-idässä, mahdollisesti myös Pohjois-Egyptissä. Laji on paikkalintu, joka pesimäajan jälkeen voi suorittaa vaelluksia rannikolle. Sitä ei ole tavattu Suomessa. Lajin kanta on elinvoimainen.
Paksunokkakiurut elävät sekä autiomaassa että hieman ravinteikkaammilla kivisillä avomailla, pääasiassa Saharassa. Talvella ne voivat kerääntyä parviksi, joista suurimmissa on tavattu noin 50 yksilöä.
Pesintä tunnetaan puutteellisesti. Pesä on maassa, yleensä pensaan tai kiven alla. Munamäärä on 3–6, tavallisimmin 3 tai 4. Muna painaa keskimäärin 4,36 g.
Paksunokkakiurut syövät etupäässä siemeniä ja vihreitä kasvinosia sekä myös hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia. Poikasia ruokitaan pääasiassa eläinravinnolla.
Pikkuviherkaija
Pikkuviherkaija ("Cyanoramphus malherbi") on äärimmäisen uhanalainen Uuden-Seelannin eteläisillä saarilla elävä viherkaijoihin kuuluva kaijalaji .
Kooltaan pikkuviherkaija on noin 23 cm. Ylesväritykseltään laji on vihreä lukuun ottamatta mustia siivenkärkiä, sinisiä siivenreunuksia ja otsan keltaista ja punaista aluetta. Pikkuviherkaija muistuttaa uudenseelanninviherkaijaa ("Cyanoramphus novaezelandiae") ja kruunuviherkaijaa ("Cyanoramphus auriceps"). Uudenseelanninviherkaijalla on kirkkaamman punainen otsakruunu ja kruunuviherkaijalla kruunu on väriltään keltavihreä. Naaraan nokka on hieman koiraan nokkaa pienempi.
Pikkuviherkaijan elinympäristöä ovat etelänpyökkiä ("Nothofagus") kasvavat metsät. Puustossa on oltava koloja pesimistä varten. Ravintonaan linnut käyttävät siemeniä, hedelmiä, lehtiä, kukkia, nuppuja sekä selkärangattomia.
Pikkuviherkaijakannan kooksi arivoidaan 50–250 yksilöä . Suurimmat uhat lajille ovat elinympäristön tuhoutuminen hakkuiden takia sekä saarelle levinneet, erityisesti poikasia ja munia syövät kärpät ja rotat .
Fiber to the home
FTTH (Fiber to the Home), eli kuitu kotiin -tekniikalla tarkoitetaan verkkoratkaisua, jossa optinen kuitu tuodaan kuluttajalle kotiin asti. Käytännössä tämä tarkoittaa sitä, että kuitu tulee kotiin (huoneistoon) huoneistojakamoon, johon myös kuitumuunnin (vrt. ADSL-modeemi) sijoitetaan. Kuitumuuntimesta verkko on jaettavissa esimerkiksi Cat5/6 (Ethernet) -kaapeloinnilla huoneistojakamosta eteenpäin.
Omakotialueilla tämä tarkoittaa sitä, että kuitu tuodaan korttelijakamosta jokaiseen alueen omakotitaloon. Jokaisessa talossa on kuitumuunnin, josta verkko jatketaan eteenpäin käyttäen Cat5/6-kaapelointia. Kuitumuuntimeen voi myös liittää vaikkapa langattoman tukiaseman (WLAN).
Kerrostaloissa tämä puolestaan edellyttää sen että kerrostalon sisäverkko teletilasta huoneistoon on toteutettu optisella kuidulla. Aivan kuten omakotitaloissakin tarvitaan huoneistoissa kuitumuuntimet, joista verkko voidaan jakaa taas Cat5/6–kaapeloinnilla huoneiston sisällä.
Boris Segerståhl
Boris Carolus Segerståhl (s. 28. helmikuuta 1940 Helsinki) on Oulun yliopiston emeritusprofessori.
Segerståhl valmistui ylioppilaaksi Vasa Svenska Lyceumista 1959. Diplomi-insinöörin tutkinnon hän suoritti Teknillisessä korkeakoulussa 1964 ja väitteli tekniikan tohtoriksi Tampereen teknillisessä korkeakoulussa 1969.
Segerståhl toimi säätötekniikan assistenttina Teknillisessä korkeakoulussa 1965–1968. Tampereen teknillisessä korkeakoulussa hän hoiti säätötekniikan ja sähkömittaustekniikan professuureja 1968–1970 ja Bioteknillisen tutkimuslaitoksen johtajana vuonna 1971. Sen jälkeen hän oli Oulun yliopiston säätö- ja systeemitekniikan professori vuodesta 1972 vuoden 1974 loppuun asti. Vuosina 1975–1995 hän toimi Oulun yliopiston Pohjois-Suomen tutkimuslaitoksen johtajana.
Virkavapaana Oulun yliopistosta hän toimi 1984–1987 apulaisjohtajana Wienissä sijaitsevassa Sovelletun Systeemianalyysin Kansainvälisessä Instituutissa IIASAssa ("International Institute for Applied Systems Analysis") ja tutkimusprofessorina 1993–1995. Palattuaan Suomeen 1995 hän aloitti Oulun yliopistoon perustetun Thule-instituutin ensimmäisenä johtajana, kunnes siirtyi eläkkeelle 2003.
Segerståhl on julkaissut noin 150 artikkelia ja kirjaa systeemiteoriasta ja tutkimuksista, joissa on käytetty systeemianalyyttistä lähestymistapaa.
Lyijyasetaatti
Lyijyasetaatti eli "lyijydiasetaatti" eli lyijy(II)asetaatti ((CHCOO)Pb · 3 HO) on kiteinen yhdiste, jota valmistetaan mm. antamalla lyijyoksidin (PbO) reagoida etikkahapon (CHCOOH) kanssa. Se liukenee veteen ja glyseroliin. Lyijy(IV)asetaatissa lyijy esiintyy hapetusluvulla +IV.
Lyijyasetaattia käytetään maaleissa ja tekstiilien värjäyksessä. Lyijyasetaattipaperia käytetään myrkyllisen rikkivedyn havaitsemiseen.
Muiden lyijy-yhdisteiden tavoin lyijyasetaatti on myrkyllistä. Se aiheuttaa muiden lyijysuolojen tavoin sikiövaurioita.
Lyijyasetaatti on maultaan makeaa. Sitä on käytetty makeutusaineena. Rooman valtakunnassa lyijyasetaattia kutsuttiin sanalla "sapa" ja sitä lisättiin viiniin sen makeuttamiseksi.
Eräässä lampailla tehdyssä tutkimuksessa lyijyasetaatin annostelu lampaille matalalla annoksella 5 mg/kg/vuorokausi kahdeksan viikon aikana johti kilpirauhasen vajaatoimintaan, huomattavan mataliin tyreotropiinin (TSH) ja mataliin T3- ja T4-pitoisuuksiin. Tyreotropiinin taso putosi noin kuudesosaan ja T3- ja T4-hormonien tasot putosivat noin puoleen.
Lyijyasetaatille altistuneen kilpirauhasen vajaatoimintaa voidaan auttaa annostelemalla seleeninanopartikkeleita.
Helga Nuorpuu
Helga Maria Nuorpuu (sukunimi vuoteen 1928 Nordblom; 20. helmikuuta 1901 Reposaari – 19. syyskuuta 1953 Helsinki) oli suomalainen mainostoimittaja, kirjailija ja kääntäjä. Hän kirjoitti myös nimimerkillä "Anja Pirttilä".
Nuorpuun vanhemmat olivat ylikonstaapeli Hjalmar Nordblom ja Emilia Nordling. Hän suoritti 5 luokkaa yhteiskoulua 1918 toimien sitten Maalaiskuntien liiton lakiasiain osaston konttoristina 1922–1926 sekä mainostoimittajana Suomen Ilmoituskeskuksessa 1928–1929 ja Oy Stockmannilla 1931–1945. Nuorpuu oli myös Suomen Konttoristilehden toimitussihteerinä 1928 ja Suomen Kirjailijaliiton toimistonhoitajana 1941–1945.
Nuorpuu kirjoitti lasten- ja nuortenkirjoja sekä useita romaaneita. Romaanin "Tavaratalo Wickers" (1946) pohjana olivat Nuorpuun omat kokemukset Stockmannin tavaratalon palveluksessa. Nuortenkirjoista tunnetuimmat olivat 1920-luvun lopulla ilmestyneet Ruusula-sarjan neljä kirjaa ("Anjan onni", "Tyttö veitikka", "Pirkon uusi ystävä", "Ruusulan viimeinen tyttö"). Nuorpuun teki opintomatkoja Unkariin 1926, 1927 sekä 1937 ja hän käänsi suomeksi unkarinkielistä kirjallisuutta.
Peredelkino
Peredelkino () on datša-alue Moskovan lounaispuolella Moskovan alueen Leninin piirissä, aivan Moskovan rajalla. Alue oli alkujaan Peredeltsin kartano, jonka omisti Leontjevin suku (äidin puolelta Pietari Suuren sukua), myöhemmin ruhtinas Dolgorukov ja Samarinit. Kun kylän läpi rakennettiin rautatie 1800-luvulla, se sai uuden nimen Peredelkino. Vuonna 1934 Maksim Gorki ehdotti, että alue luovutettaisiin Neuvostoliiton kirjailijaliitolle. Muutamassa vuodessa alueelle nousi neuvostokirjailijoille 50 saksalaisten suunnittelemaa puurakennusta.
Peredelkinoon muuttaneita kirjailijoita olivat Boris Pasternak, Kornei Tšukovski, Arseni Tarkovski (jotka on haudattu paikalliselle hautausmaalle), Ilja Ehrenburg, Veniamin Kaverin, Leonid Leonov, Ilja Ilf, Isaak Babel, Vsevolod Ivanov, Nikolai Zabolotski, Boris Pilnjak, Lilja Brik, Konstantin Simonov, Aleksandr Fadejev, ja Mihail Bahtin. Myöhemmin alueelle ovat muuttaneet Jevgeni Jevtusenko, Andrei Voznesenski, Bella Ahmadulina, Robert Roždestvenski ja Zurab Tsereteli. Turkkilainen runoilija Nazim Hikmet asui myös oman maanpakolaisuutensa alkuvuodet Peredelkinossa.
On oletettu että Mihail Bulgakov antoi alueelle pilkkanimen Perelygino, joka hänen romaanissaan "Saatana saapuu Moskovaan" oli kirjailijayhteisö. Kylä esiintyy myös John le Carrén vakoiluromaanissa "Sankari vai vakooja".
Tšukovskin ja Pasternakin huvilat julistettiin 1988 muistomerkeiksi ja koko Peredelkinon alue "historialliseksi ja kulttuurialueeksi". Bulat Okudžavan huvila avattiin 1998 yleisölle museona. Neuvostoliiton romahdettua Peredelkinon ovat vallanneet Venäjän uusrikkaat, ja lähistölle Novo-Peredelkinoon on rakennettu uusia huviloita.
Vuodesta 2005 Peredelkinon huomattavin asuintalo on ollut patriarkka Aleksei II:n virka-asunto, Lukino-huvila, jonka alkujaan rakennutti paroni de Bodé, lähellä 1600-luvulta olevaa Kristuksen kirkastuksen kirkkoa.
San
San tai SAN tarkoittaa seuraavia asioita:
San
SAN
Adobe RGB
Adobe RGB on Adoben vuonna 1998 kehittämä RGB väriprofiili, joka suunniteltiin kattamaan mahdollisimman hyvin kaikki värisävyt, mitä CMYK-tulostuksella on mahdollista toistaa. Tämän vuoksi Adobe RGB:tä suositaan etenkin painettavan aineiston kuvankäsittelyssä.
Adobe RGB käyttää samaa valkopistettä ja gamma-arvoja kuin sRGB, mutta sen värintoistoala on huomattavasti laajempi, etenkin sinisten ja vihreiden alueella. Adobe RGB kattaa noin 50 % Lab-avaruudessa esitettävissä olevista sävyistä.
Viherkaijat
Viherkaijat ("Cyanoramphus") on kaijojen heimoon kuuluva lintusuku. Ne ovat pieniä tai keskikokoisia, pitkäpyrstöisiä papukaijoja, joiden ylänokassa ei ole lovea ja joilla nilkka on suhteellisen pitkä. Sukupuolet ovat samanvärisiä, koiraat ovat hieman naaraita suurempia. Naarailla ja nuorilla linnuilla on kapea valkoinen siipijuova, joka puuttuu tai on heikko koirailla. Viherkaijat elävät Uudessa-Seelannissa ja muualla Polynesiassa.
O. A. F. Lönnbohm
Oskar Andreas Ferdinand (Antti) Lönnbohm (kirjailijanimi O. A. F. Mustonen; 24. kesäkuuta 1856 Liperi – 17. joulukuuta 1927 Kuopio) oli suomalainen kansakoulujen tarkastaja ja kansanperinteen kerääjä. Hän käytti myös nimimerkkejä "-HM" ja "-hm".
Lönnbohmin vanhemmat olivat komissiomaanmittari Andreas Lönnbohm (entinen Antti Mustonen, 1824–1890) ja Anna Emilia Kyrenius (1834–1895) ja hänen nuorempia veljiään olivat kirjailijat Kasimir Leino ja Eino Leino. Lönnbohm pääsi ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1876 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa suorittaen 1882 opettajakandidaatin tutkinnon. Lönnbohm teki keräymatkoja Lappiin, Viroon ja Siperiaan. Hän keräsi matkallaan Viroon 1877 huomattavan määrän virolaisia kansanrunoja.
Vuonna 1902 Lönnbohm teki keruumatkan Siperiaan Obin, Jenisein ja Baikalin alueille tuoden mukanaan kasvi-, eläin- ja kivinäytteitä Kuopion kasvimuseota varten. Hänen puolisonsa vuodesta 1895 lähtien oli runoilija Olga Lönnbohm. Tämän kuoltua 1904 Lönnbohm meni 1906 naimisiin Anna Matilda Lempisen kanssa.
Lönnbohm oli Hämeenlinnassa tyttökoulun opettajana, Hämeen Sanomien päätoimittajana 1885–1890 ja sen jälkeen Kuopion kaupungin kansakoulujen tarkastajana 1895–1927. Hän oli mukana perustamassa Kuopion luonnontieteellistä museota ja toimi kasvimuseon hoitajana.
Tiger Army
Tiger Army on yhdysvaltalainen psychobilly-yhtye, joka perustettiin vuonna 1995 Berkeleyssä, Kalifornian osavaltiossa. Yhtyeen uusinta levyä "Music from Regions Beyond" voisi kuvata enemmän pop-genreä edustavaksi kuin psychobillyä. Aiemmat levyt taas täyttävät selvästi psychobilly-musiikin tunnusmerkit. Yhtye on vieraillut Suomessa useasti, muun muassa vuonna 2008 Vantaan Ankkarock-konsertissa ja samana vuonna Helsingin Tavastia-klubilla.
Yhtye soitti ensimmäisen konserttinsa kuuluisalla 924 Gilman street -pitopaikalla Berkeleyssä, Kaliforniassa AFI:n kanssa 29. maaliskuuta 1996. Yhtyeen nimen päättämisen jälkeen yhtye soitti AFI-yhtyeen sekä psychobilly-musiikin uranuurtajan, The Meteorsin kanssa. Näinä aikoina he tekivät levytyssopimuksen Chapter Eleven Records -yhtiön kanssa.
Ensimmäisen kerran Tiger Army soitti studiossa kesällä 1996 äänittääkseen itse otsikoidun vinyl record EP:n, jonka nimeksi tuli myöhemmin ”Temptation EP”. Tämä kiinnitti levy-yhtiö Hellcat Recordsin johtajan Tim Armstrongin huomion.
Hui Shi
Hui Shi (惠施 pinyin: Huì Shī, Wade-Giles: Hui Shih) eli Huizi (惠子 pinyin: Huìzǐ, Wade-Giles: Hui-tzu; "mestari Hui") oli 300-luvulla taistelevien läänitysvaltioiden aikaan elänyt kiinalainen filosofi. Hän edusti "Nimien koulukuntaa", jonka edustajia voidaan kutsua sofisteiksi tai dialektikoiksi.
Hui Shi on tunnettu kymmenestä ajan ja tilan suhteellisuutta koskevasta paradoksista, esimerkiksi: "Lähdin Yueen (Yuen valtio Etelä-Kiinassa) tänään ja saavuin perille eilen". Yksikään Hui Shin filosofisista kirjoituksista ei ole säilynyt meidän päiviimme, mutta niihin viitataan useissa kiinalaisissa klassisissa teoksissa kuten "Zhanguo ce", "Lushi chunqiu", "Han Feizi", "Xunzi" ja "Zhuangzi". Peräti yhdeksässä "Zhuangzin" luvussa mainitaan Hui Shi, joka esitetään Zhuangzin ystävänä ja kilpailijana. Hui ja Zhuang väittelivät mielellään filosofisista kysymyksistä. Daolaisen perimätiedon mukaan he olivat kilpailevat ystävykset Huizin kuolemaan asti.
Adolphe Delattre
Pierre Adolphe Delattre (tai De Lattre) (12. helmikuuta 1805 – 3. tammikuuta 1854) oli ranskalainen lintutieteilijä.
Vuosien 1831 ja 1851 välillä Delattre teki useita matkoja Amerikkaan. Hän tutki ja keräsi etenkin kolibreja. Hän kuvaili ja nimesi useita uusia kolibrilajeja, joko yksin tai yhdessä Jules Bourcier in kanssa.
Hänen kunniakseen on nimetty helmisolmiokolibri ("Lophornis delattrei").
Kuvakivi
Kuvakivi eli "kirjokivi" on Gotlannille ominainen rautakautinen muinaisjäännös, pystyyn nostettu ja voimakkaasti muotoiltu kalkkikivipaasi, jossa on kuvia. Kuvakivet jaetaan kolmeen ryhmään. Noin ihmisen korkuisissa kansainvaellusajan kuvakivissä ("A-tyyppi") on abstrakteja kuvioita ja mytologisia kuva-aiheita. Matalissa vendel-ajan kivissä ("B-tyyppi") on usein laivan ja linnun kuva. Parhaiten tunnetaan noin ihmisen korkuiset (suurimmillaan yli 3-metriset) viikinkiaikaiset kuvakivet ("C-tyyppi"), joissa on kuvattu erilaisia mytologisia kohtauksia. Osa niistä voidaan tunnistaa Edda-runoissa kuvatusta skandinaavisesta mytologiasta.
Gotlannin ulkopuolelta tunnetaan vain ani harvoja kuvakiviä. Yksi sellainen on löydetty Latviasta.
Fennia Faneri
Fennia Faneri Oy oli suomalainen Lahdessa vuosina 1925–1970 toiminut vanerinvalmistaja.
Fennia Faneri perustettiin 1925, ja yhtiön Niemen kaupunginosassa Vesijärven rannalla sijainnut vaneritehdas aloitti toimintansa elokuussa 1925. Sen toimitusjohtaja ja sittemmin johtokunnan puheenjohtaja oli vuosina 1925–1946 Johan Lindroos.
Tehtaan tuotanto meni suurelta osin vientiin, josta pääosa kuljetettiin kapearaiteista Loviisan–Vesijärven rautatietä pitkin Loviisaan. Vientimerkkinoiden vaikeudet ja 1928–1929 työntekijöiden 10 kuukautta kestänyt lakko johtivat lopulta siihen, että konkurssin partaalla olleen yhtiön osakkeet siirtyivät vuonna 1934 Lindroosin haltuun. Yhtiön toimitusjohtajaksi tuli vuosiksi 1934–1952 hänen poikansa Torsten Lindroos, joka jatkoi sittemmin johtokunnan puheenjohtajana.
Vaneritehtaan toimintaa tehostettiin nyt niin, että sen tuotanto kolminkertaistui vuoteen 1935 mennessä. Vuonna 1938 Fennia Faneri valmisti 20 444 m vaneria tuotannon arvon ollessa 42 miljoonaa markkaa ja työntekijöitä oli yrityksessä lähes 800.
Vanerin kysyntä jatkui hyvänä sekä sotavuosina että niiden jälkeen. Fennia Faneri perusti 1951 toisen vaneritehtaan Vammalaan. 1960 hankittiin lahtelainen Pallaksen rullatehdas, ja samoihin aikoihin yhtiö alkoi valmistaa myös rima- ja sälelevyjä. Lindroosin suku myi yrityksen 1963 vuorineuvos August Asko-Avoniukselle. Pallaksen rullatehtaan toiminta päättyi kesällä 1968. Fennia Faneri Oy liitettiin 1970 Asko Yhtymä Oy:hyn ja vuonna 1980 vaneritehtaat myytiin Oy Wilh. Schauman Oy:lle. Myöhemmin Lahden vaneritehdas siirtyi UPM-Kymmene Oy:lle yritysjärjestelyjen kautta. Vammalan vaneritehdas on ollut vuodesta 1986 Visuvesi Oy:n omistuksessa.
Jean-Baptiste Audebert
Jean-Baptiste Audebert (1759 Rochefort–1800 Pariisi) oli ranskalainen lintutieteilijä ja taiteilija.
Audebert opiskeli maalausta ja piirustusta Pariisissa ja saavutti suuren taidon miniatyyrimaalarina. Guillaume-Antoine Olivier palkkasi hänet kuvittamaan teoksensa "Histoire des colportes" kuvatauluja, mistä Audebert sai intohimon luonnonhistoriaan. Vuonna 1800 ilmestyi hänen ensimmäinen teoksensa, "Histoire naturelle des singes", joka käsitti 62 foliotaulua, jotka hän oli itse piirtänyt ja kaivertanut. Taulujen väritys oli epätavallisen kauniisti tehty ja menetelmä oli hänen itsensä kehittämä.
Audebertin kuollessa häneltä jäi täydellinen aineisto toista teosta, "Histoire des colibris, oiseaux-mouches, jacamars et promerops", varten. Teos julkaistiin postuumisti vuonna 1802 ja siitä 200 kopiota painettiin folioille, 100 suurille arkeille ja 15:n kopion teksti oli kullattu. Teoksen tekstin oli laatinut hänen ystävänsä Louis Jean Pierre Vieillot. Myös toinen teos julkaistiin postuumisti, "L'Histoire des grimpereaux et des oiseaux de paradis". Nämä teokset julkaistiin myös yhdessä kaksiosaisessa teoksessa "Oiseaux dorés, ou à reflets métalliques" (1802).
Audebert myös nimesi kolibreja, ainakin viherhohtokolibrin ("Anthracothorax viridis") yhdessä Vieillotin kanssa.
Ashes to Ashes (televisiosarja)
Ashes to Ashes on brittiläinen televisiosarja, joka on spin-off televisiosarjasta "Life on Mars". Ensimmäinen jakso lähetettiin Britanniassa 7. helmikuuta 2008. Sarjan nimi tulee David Bowien kappaleesta ”Ashes to Ashes”. Sarjan kolmas ja viimeinen tuotantokausi esitettiin Britanniassa kevään 2010 aikana.
Alex Drake (Keeley Hawes) on nuori poliisin psykologi, joka tutkii rikosylikomisario Sam Tylerin itsemurhaa vuonna 2008. Drakea ammutaan panttivankitilanteessa ja hän joutuu vuoteen 1981. Drake epäilee, että kaikki mitä tapahtuu on vain hallusinaatiota, mutta äkkiä hän tajuaa kyseessä olevan jotakin muuta. Hän joutuu poliisiyksikköön rikosylikomisario Gene Huntin alaisuuteen. Alex yrittää päästä takaisin tyttärensä luo vuoteen 2008, ja samalla selvittää miten on päätynyt maailmaan, jossa Sam Tyler eli vuosia.
Les Septvallons
Les Septvallons on kunta Pohjois-Ranskassa Aisnen departementissa Nord-Pas-de-Calais-Picardien alueella.
Kunta muodostettiin 1. tammikuuta 2016 kun seitsemän kuntaa, Glennes, Longueval-Barbonval, Merval, Perles, Révillon, Vauxcéré ja Villers-en-Prayères yhdistyivät.
Linji
Linji Yixuan (臨済義玄 pinyin: Línjì Yìxuán; Wade-Giles: Lin-chi I-hsüan; japani: Rinzai Gigen; k. 866) oli kiinalaisen chán-buddhismin "Linjin koulukunnan" perustaja, joka eli Tang-dynastian aikana. Linji syntyi Caozhoussa (nykyinen Heze), Shandongin maakunnassa. Hänen perheensä nimi oli Xing (邢).
Linji lähti kotoaan nuorena ja opiskeli buddhalaisuutta useissa paikoissa. Yksi Linjin opettajista oli chán-mestari Huangbo Xiyun (黃蘗希運 pinyin: Huángbò Xīyùn; Wade-Giles: Huang-Po Hsi-Yun). "Linjin muistiinpanojen" mukaan Linji saavutti valaistuksen keskustellessaan erakkomunkki Dayun (大愚 Dàyú) kanssa Huangbon opetuksista. Valaistumisen saavutettuaan hän palasi Huangbon luo jatkamaan opiskeluaan.
Vuonna 851 Linji siirtyi Linjin temppeliin Hebeissä. Hän otti itselleen temppelin nimen ja sen mukaan nimettiin myös hänen perustamansa chán-buddhismin koulukunta. Linjin koulukunnasta tuli lopulta menestynein ja levinnein "chánin viidestä talosta".
Montvicq
Montvicq on kunta Allierin departementissa Ranskassa. Vuonna 2013 siellä oli arviolta 728 asukasta. Kunnan pinta-ala on 10,02 neliökilometriä.
Adam Campbell
Adam Campbell (alun perin Adam Jones; s. 7. marraskuuta 1980 Bath) on englantilainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten elokuvista "Date Movie" (2006) ja "Epic Movie" (2007). Hän näytteli myös televisiosarjassa "Harper’s Island" (2009).
Campbell kävi Beechen Cliffin koulun, jossa hän kuului Drama Clubiin, liittyi "Musical Youth Theatre Companyyn" ja esiintyi paikallisessa "Theatre Royalissa". Saatuaan tutkintonsa University of Exeteristä, jossa hän jakoi huoneensa Idols-voittaja "Will Youngin" kanssa, hän kouluttautui "Royal Academy of Dramatic Artissa" 2001:n ja 2004:n välillä. Valmistumisen jälkeen Campbell muutti Amerikkaan tavoittelemaan parempia rooleja.
Campbell sai roolin tilannekomediassa, "Commando Nannyssa", jonka suunniteltiin näytettävän vuonna 2004. Myöhemmin hän esiintyi pääosassa "Alyson Hanniganin" kanssa parodiassa "Date Movie", joka tuli teattereihin 2006 . Hän myös esiintyi pääosassa "You Are Here" -elokuvassa, jonka ensi-ilta oli vuonna 2007. Kuitenkin yksi hänen suurimmista rooleistansa oli "Epic Moviessa", jossa hän näytteli pääosaa, Peter Pervertskiä. Campbell näytteli myös "Harper's Islandissa" Cal Vandeusenia.
Campbell avioitui näyttelijä Jayma Maysin kanssa vuonna 2007 "Epic Movieta" tehdessään. Pari tapasi ensimmäistä kertaa elokuvan kulisseissa.
Murat
Murat voi tarkoittaa seuraavia:
Murat (Allier)
Murat on kunta Allierin departementissa Ranskassa. Vuonna 2013 siellä oli arviolta 290 asukasta. Kunnan pinta-ala on 20,07 neliökilometriä.
Murat (Cantal)
Murat on kunta Cantalin departementissa Ranskassa. Vuonna 2013 siellä oli arviolta 1 893 asukasta. Kunnan pinta-ala on 6,47 neliökilometriä.
Filmidosimetri
Filmidosimetri on ydinlaitoksissa, sädehoitolaitoksissa ja röntgenosastoilla käytetty yksinkertainen dosimetri eli henkilökunnan saaman ionisoivan säteilyannoksen seurantalaite.
Laite on yksinkertaisesti neulalla tai nipistimellä virka-asun rintataskuun kiinnitettävä muovikotelo, joka sisältää palasen mustavalkoista filmiä. Filmissä on eri herkkyisiä säteilyherkkiä alueita, jotka on sijoitettu numeroidun mitta-asteikon muotoon. Filmit vaihdetaan ja kehitetään määräajoin. Säteily vaikuttaa valottavasti filmiin, ja kehitetyn filmin asteikosta nähdään kuinka paljon kyseinen henkilö on saanut säteilyä: filmi on tummunut kyseiseen asteikkolukuun asti. Määrätyn yhteisrajan täyttymisen jälkeen kyseinen henkilö saa ns. säteilylomaa eli palkallista sairauslomaa.
Ydinvoimaa hyödyntävissä laitoksissa, kuten voimaloissa tai ydinkäyttöisissä laivoissa, dosimetrit vaihdetaan kerran viikossa.
Vastaavia dosimetrejä käytetään myös sädehoitoa antavissa laitoksissa. Näissä dosimetrejä on eri laatuisia: suurienergistä säteilyä tuottavissa paikoissa kuten gammakamera- tai kobolttikanuuna-pisteissä käytetään erityisesti niihin suunniteltuja dosimetrejä. Samoin säteileviä potilaita, esimerkiksi radiojodia saaneita, käsittelevällä henkilökunnalla on omat dosimetrinsä, joissa on erityinen säteilylle herkkä näyttöosa: se muuttaa väriään kun säteilyannos ylittää määrätyn rajan.
Maineikkaassa dokumenttielokuvassa "Atomic Café" ydinkoealueelle ydinräjähdyksen jälkeen lähetettäville sotilaille annetaan myös filmidosimetrit - tosin kertomatta jää noteerattiinko niiden näyttämää millään tavoin. Elokuvan kriitikot väittävät, että sotilaiden kohtalo olisi ollut myöhemmin ""hyvin syöpäinen"".
IFK Willmanstrand
IFK Willmanstrand (WIFK) on vuonna 1998 perustettu (rekisteröity 1999) lappeenrantalainen futsal- ja jalkapalloseura.
WIFK pelasi Suomen futsalin pääsarjassa Futsal-liigassa neljä kautta vuosina 1998–2002, ja saavutti mestaruuden kaudella 1999–2000. Tuolloin se sijoittui alkusarjassa etelälohkon ensimmäiseksi 30 pisteellä. Helsingissä pelatussa lopputurnauksessa se voitti ensin välierässä GBK:n 10–1 ja sitten loppuottelussa FTK:n 3–1. Mestarijoukkueessa pelasivat Timo Tarhila, Janne Parkkonen, Tuomo Heikkilä, Mikko Hyyrynen, Rauno Valtonen, Juri Fräntilä, Hannu Valtonen, Jere Pirhonen, Janne Lajunen, Tommi Visto, Timo Paasolainen ja Harri Spets, joista useimmat ovat tunnettuja muista eteläkarjalaisista jalkapallojoukkueista eri sarjatasoilta.
Viimeisellä liigakaudellaan 2001–2002 WIFK ylsi myös jatkopeleihin, mutta kauden jälkeen seura päätti luopua paikastaan. Sittemmin WIFK on keskittynyt futsalin ja jalkapallon KKI-kilpailuihin. Se on voittanut futsalin KKI-mestaruuden KKI-35-sarjassa kaudella 2004–2005 ja KKI-40-sarjassa kaudella 2006–2007. WIFK:lla on joukkue myös futsalin Kakkosen Kaakkois-Suomen lohkossa. Joukkue voitti lohkonsa kaudella 2006–2007, mutta ei osallistunut vapaaehtoisiin Ykkösen karsintoihin.
Jalkapallossa WIFK on sijoittunut parhaimmillaan KKI-35-sarjan SM-lopputurnauksessa kolmanneksi kaudella 2005 ja toiseksi kaudella 2006. WIFK on osallistunut myös jalkapallon Suomen cupiin. Kaudella 2005 se pääsi parhaana KKI-joukkueena Helsingin Finnair Stadiumilla pelattuun cupin fair play -finaaliin, jossa se voitti HIFK:n maalein 2–1.
WIFK voitti 19.8.2018 Oulussa jalkapallon Suomen mestaruuden KKI-50 sarjassa.
Murat-le-Quaire
Murat-le-Quaire on kunta Puy-de-Dômen departementissa Ranskassa. Vuonna 2013 siellä oli arviolta 480 asukasta. Kunnan pinta-ala on 11,64 neliökilometriä.
Linnunpesä
Linnunpesä on paikka, johon lintu munii ja jossa se kasvattaa poikasensa.
Lintu rakentaa pesänsä paikkaan, jossa se on suojassa pedoilta. Siksi eristyneillä saarilla ja vaikeakulkuisilla kalliojyrkänteillä on suuria pesimäyhdyskuntia. Monet trooppiset lintulajit pesivät lähellä aggressiivisten ampiaisten tai muurahaisten pesiä. Jotkin linnut pesivät lähelle äkäisen pöllön pesää.
Pesä tarjoaa linnun munille suojaa ja poikasille lämpöä, sillä niillä ei syntyessään ole höyheniä. Pesän lämpöeristeinä toimivat höyhenet ja karvat.
Lintulajit tekevät hyvin erilaisia pesiä. Esimerkiksi keijutiiran pesänä toimii pelkkä syvennys oksalla. Keisaripingviini ei rakenna pesää lainkaan, vaan koiras hautoo munaa jalkojensa päällä. Sarvinokkanaaras taas muuraa puunkolossa sijaitsevan pesänsä miltei umpeen sisäpuolelta ja viettää siellä koko pesinnän ajan hautomassa ja kasvattamassa poikasia. Jotkin lintupariskunnat saattavat rakentaa pesää neljän kuukauden ajan. Isojen petolintujen ja haikaroiden pesät ovat monivuotisia ja kasvavat mahtaviksi risulinnoiksi.
Eri lajit tekevät pesänsä eri menetelmin, esimerkiksi kaivertamalla puuhun tai hiekkatörmään, pinoamalla oksista, muuraamalla tai kutomalla. Yleisimpiä pesien rakennusmateriaaleja ovat oksat, kuivat heinät ja muut kasvimateriaalit. Hyönteisten tuottamalla seitillä sidotaan joskus muita materiaaleja yhteen. Viisi prosenttia lintulajeista käyttää yhtenä pesämateriaalinaan savea ja jotkin harvat pelkästään sitä. Pesän muuraamisessa jotkin linnut, kuten tervapääskyt, käyttävät myös omaa sylkeään. Koiras ja naaras osallistuvat yleensä kumpikin pesän rakentamiseen, mutta joillakin lajeilla toinen tekee pesän yksin. Pesänrakentaminen on joillekin lajeille huomattava rasitus: esimerkiksi kyläkutojakoiras saattaa lentää yli 300 kilometriä rakennusmateriaalia etsiessään.
Kupo
Kupo on isohko kimppu riihessä puituja suoria olkia, jotka on vyötetty oljista punotulla siteellä. Rukiin oljista tehty kupo oli tavallisesti sen kokoinen kimppu, joka mahtui rinnan ja ympäri kierrettyjen käsivarsien väliin. Itä-Suomessa 16–18 tällaista sitomaa oli yksi olkimitta eli parmas. Savossa laskettiin 1500-luvulla parmaaseen menevän 12 kupoa. Myös päreet voitiin sitoa kuvoiksi. Kupo oli mittayksikkönä esimerkiksi mitattaessa nimismiehenveron suorittamiseen tarvittavia olkia.
Joachim Murat
Joachim-Napoléon Murat (s. Joachim Murat) (25. maaliskuuta 1767–18. lokakuuta 1815) oli Napolin ja Sisilian kuningas vuosina 1808–1815 ja Napoleonin sisaren aviomies.
Murat syntyi La Bastidessa, Ranskassa majatalonpitäjän perheeseen, mutta jo nuorena hän halusi sotilaaksi, vaikka maaseudulla perheyrityksen jatkaminen olisi ollut vanhempien mielestä järkevämpää.
Murat liittyi husaarina ratsuväkeen ja sai mainetta Ranskan vallankumoussotien aikana Napoleonin joukoissa. 
Murat myös johti Napoleonin ratsuväkeä hyökkäyksessä Egyptiin 1798.
Napoleon nimitti Muratin Ranskan marsalkaksi vuonna 1804, antoi hänelle arvonimet Bergin ja Clementen herttua vuonna 1806, sekä nimitti hänet Napolin ja Sisilian kuninkaaksi 1808. Murat oli merkittävässä roolissa Napoleonin Venäjän sotaretkellä 1812.
Napoleonin menetettyä valtansa Sisilian seuraava kuningas Ferdinand I vangitsi Muratin ja teloitutti hänet. Teloitus tehtiin ampumalla "Castello di Pizzo"n linnassa 13. lokakuuta 1815. Linna sijaitsee Etelä-Italiassa Pizzon kunnassa.
Murat nai Napoleonin sisaren Carolinen vuonna 1800 siviilivihkimisessä ja vuonna 1802 kirkollisesti, mikä lisäsi jo ennestään Napoleonille tutun kenraalin asemaa Napoleonin armeijassa ja hovissa.
Murat on tunnetuimpia ja parhaita Napoleonin marsalkoita, kuten myös Michel Ney, Jean Lannes, Louis-Nicolas Davout, André Masséna ja Jean-de-Dieu Soult. Ratsuväen komentajana hän oli loistava. Hänen maineensa komeana keikarina, jonka ilme ei edes taistelukentällä vakavoitunut, on osittain totta, vaikka hän kunnostautui myös taitavana upseerina, sotilaana, ja ratsastajana. Tämä ilmenee siinäkin, että kun Napoleon ja Murat Barrasin palveluksessa taistelivat rojalisteja vastaan, luki Muratin miekassa "Kunnia ja naiset".
Bernard Germain de Lacépède
Bernard Germain de Lacépède, täydellisemmin "Bernard Germain Étienne de Laville-sur-Illon, comte de Lacépède", joskus muodossa "de La Cépède" (26. joulukuuta 1756 Agen–6. lokakuuta 1825 Épinay-sur-Seine) oli ranskalainen luonnontieteilijä, muusikko ja poliitikko.
De Lacépèden isä ohjasi hänen opiskeluaan huolellisesti ja Buffonin teoksen "Histoire naturelle, générale et particulière"n huolellinen tutkiminen jo varhaisessa vaiheessa herätti hänen kiinnostuksensa. Vapaa-aikana hänen kiinnostuksensa suuntautui musiikkiin, ja hänestä kehittyi taitava pianon ja urkujen soittaja. Hän sävelsi myös kaksi oopperaa, joita ei kuitenkaan koskaan julkisesti esitetty, mutta joita Christoph Gluck arvosti suuresti. Vuosina 1781–1785 hän julkaisi 2-osaisen "Poétique de la musique". Samoihin aikoihin hän laati kaksi fysiikkaa käsitellyttä tutkielmaa, "Essai sur l'électricité" (1781) ja "Physique générale et particulaire" (1782–1784), joiden ansiosta hän ystävystyi Buffonin kanssa. Buffon järjesti hänelle apulaisesittelijän paikan kuninkaallisessa puutarhassa ja ehdotti, että hän jatkaisi Buffonin "Histoire naturelle"n kirjoittamista. Tämä jatkotyö julkaistiin nimillä "Histoire des quadrupèdes, ovipares et des serpents" (2 osaa, 1788–1789) ja "Histoire naturelle des reptiles" (1789).
Ranskan vallankumouksen jälkeen de Lacépèdesta tuli Lakiasäätävän kokouksen jäsen, mutta terrorin valtakaudella hän jätti Pariisin tuntiessaan henkensä uhatuksi. Kuninkaallisen puutarhan tultua uudelleen organisoiduksi Jardin des Plantes -nimisenä nimitettiin de Lacépède sen matelija- ja kalatutkimuksen johtajaksi. Vuonna 1798 hän julkaisi ensimmäisen osan kaloja käsittelevästä suurteoksesta "Histoire naturelle des poissons", jonka viides osa ilmestyi vuonna 1803. Vuonna 1804 ilmestyi hänen valaita käsittelevä teoksensa "Histoire des cétacés". Tästä eteenpäin aina kuolemaansa saakka hänen osallistumisensa politiikkaan rajoitti hänen kirjallista tuotantoaan. Vuonna 1799 hänestä tuli kansanedustaja, 1801 kansalliskokouksen puheenjohtaja, 1803 Kunnialegioonan kansleri ja 1804 ministeri. Kansalliskokouksen puheenjohtajana hän toimi myös vuosina 1807–1808 ja 1811–1813. Vanhoilla päivillään hän kirjoitti vielä teoksen "Histoire générale physique et civile de l'Europe", joka julkaistiin postuumisti 18-osaisena vuonna 1826.
De Lacépède nimesi myös suuren joukon lintusukuja, muun muassa antillientöyhtökolibrin ("Orthorhyncus cristatus") suvun "Orthorhyncus" ja arojen suvun "Ara".
Royal Society of Arts
Royal Society of Arts (RSA), täydellinen nimi The Royal Society for the encouragement of Arts, Manufactures and Commerce, on monialainen, yhteiskunnallista ja taloudellista kehitystä ja valistusta ajava brittiläinen järjestö. Yhteisön jäsenillä on oikeus käyttää nimensä perässä FRSA-liitettä (Fellow of the Royal Society of Arts).
Seura on perustettu vuonna 1754. Sen perustaja oli William Shipley ja huomattavimpia jäseniä ovat olleet Benjamin Franklin, Karl Marx, Adam Smith, William Hogarth, Charles Dickens, Guglielmo Marconi, John Diefenbaker ja Stephen Hawking.
FK Terek Groznyi
Terek, koko nimeltään A. A. Kadyrovin jalkapalloseura "Terek" Groznyi, on jalkapalloseura Tšetšenian pääkaupungista Groznyista. Joukkue pelaa Venäjän pääsarjassa, jonne se nousi kaudeksi 2008. Vuonna 2011 seuran kotikentäksi vaihtui runsaan 30 000 katsojan Ahmat Arena -yleisurheilustadionin nurmi.
Seura perustettiin vuonna 1946 nimellä "Dinamo". Vuosina 1948–1958 nimenä oli "Neftjanik". Nimitys Terek tulee samannimisestä joesta. Vuonna 2004 murhatun Tšetšenian presidentin ja seuran puheenjohtajan Ahmat Kadyrovin nimi liitettiin viralliseen nimeen vuonna 2006. Hänen jälkeensä seuran puheenjohtajana on toiminut poikansa, Tšetšenian presidentti Ramzan Kadyrov. Tšetšenian sotien takia seura ei ollut toiminnassa vuosina 1995–2000. Vuonna 2001 toiminta elvytettiin, mutta Terek pelasi kotiottelunsa pääasiassa Pjatigorskissa, Stavropolin aluepiirissä. Uusi kunnostettu Groznyin stadion avattiin maaliskuussa 2008.
Vuonna 2004 tuolloin vielä toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelannut Terek voitti Venäjän Cupin kukistettuaan loppuottelussa samaralaisen Krylja Sovetovin ja pääsi näin UEFA Cupin karsintoihin, missä se raivasi tieltään puolalaisen Lech Poznańin, mutta putos sveitsiläiselle Baselille. Joukkue nousi myös kauden päätteeksi pääsarjaan, mistä se kuitenkin putosi heti ensimmäisen kauden päätteeksi. Kaudella 2007 se sijoittui toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 1. liigassa kakkoseksi ja nousi uudelleen valioliigaan.
Futsalin naisten SM-lopputurnaus
Naisten SM-lopputurnaus oli Suomen Palloliiton alainen futsalkilpailu, jossa ratkaistiin lajin naisten Suomen mestaruus.
Turnaus pelattiin seitsemän kertaa vuosina 1997–2005. Vuosina 2006–2008 naisten Futsal Cupin voittaja nimettiin samalla Suomen-mestariksi. Vuodesta 2009 lähtien pelattiin jälleen erillinen turnaus, johon ottivat osaa Suomen Palloliiton piirien parhaat joukkueet.
Kaudella 2011–2012 käynnistettiin uusi Naisten Futsal-liiga.
Roman Rusinov
Roman Aleksandrovitš Rusinov (; 21. lokakuuta 1981 Moskova) on venäläinen kilpa-autoilija. Hän toimi vuonna 2006 Midland F1 Racing Formula 1 -tallin testikuljettajana.
Nykyään Rusinov kilpailee FIA World Endurance Championship -kestävyyssarjassa LMP2-luokassa. Hän osallistunut urallaan kuudesti Le Mansin 24 tunnin ajoon.
Murat-sur-Vèbre
Murat-sur-Vèbre on kunta Tarnin departementissa Ranskassa. Vuonna 2013 siellä oli arviolta 825 asukasta. Kunnan pinta-ala on 93,87 neliökilometriä.
Kittilän lukio
Kittilän lukio on Kittilän kunnassa sijaitseva lukio. Kittilän lukiorakennuksessa opiskelee myös alakoululaisia ensimmäisessä kerroksessa ja yläkoululaisia ensimmäisessä, toisessa ja kolmannessa kerroksessa. Lukion rehtori Eeva Viinamäki-Mäkinen, joka oli myös Kittilän yläasteen rehtori, jäi eläkkeelle vuonna 2015. Ensimmäiset ylioppilaat saivat lakkinsa Kittilän lukiossa vuonna 1950.
Kittilän lukion edeltäjä yksityinen oppikoulu, Kittilän yhteiskoulu, perustettiin 1928. Koulu sai ylioppilastutkinto-oikeuden 3. tammikuuta 1950. Vuonna 1951 yhteiskoulun toiminta kunnallistettiin ja koulu jatkoi toimintaa Kittilän keskikouluna. Lukio erotettiin keskikoulusta 1972.
Herrasmiesliiga
Herrasmiesliiga voi tarkoittaa:
Simo Osa
Simo Osa (2. syyskuuta 1873 Kaukola – 22. lokakuuta 1945 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.
Simo Osa aloitti näyttelijänuransa Suomalaisessa Kansanteatterissa vuonna 1897. Hän näytteli pitkään Viipurin teattereissa, ja hän oli Viipurin Näyttämön johtokunnan jäsen. Osa kävi Saksassa opintomatkalla vuonna 1922.
Osan elokuvaura alkoi vasta hänen ollessaan eläkkeellä, mutta silti hän ehti näytellä monissa elokuvissa. Hänen suurimpia roolejaan oli tiettävästi Jaskarin osa Nyrki Tapiovaaran elokuvassa "Miehen tie" (1940). Osa oli naimisissa näyttelijä Aina Osan kanssa. Heidän tyttärensä Airi Osa oli myös näyttelijä.
Simo Osa kuoli 72-vuotiaana vuonna 1945.
Eugenio Brunetta d’Usseaux
Kreivi Eugenio Giulio Maria Brunetta d'Usseaux (14. joulukuuta 1857 Vercelli –8. tammikuuta 1919 Pariisi) oli italialainen aatelismies ja kansainvälisen olympiakomitean jäsen vuosina 1897–1919.
Brunetta d'Usseaux syntyi ranskalaistaustaiseen perheeseen ja kävi koulunsa Torinossa. Hän harrasti soutua ja ratsastusta ja oli yleisestikin kiinnostunut urheilusta. Brunetta d'Usseaux innostui paroni Pierre de Coubertinin ideasta järjestää nykyaikaiset olympialaiset antiikin olympialaisten hengessä.
Vuonna 1897 Brunetta d'Usseaux'sta tuli kansainvälisen olympiakomitean jäsen. Hän onnistui saamaan Roomalle vuoden 1908 olympialaiset, mutta Italian hallitus luopui kisojen järjestämisestä taloudellisten syihin ja järjestelyvaikeuksiin vedoten. Sen sijaan Lontoo järjesti kisat.
Vuonna 1908 Brunetta d'Usseaux'sta tuli kansainvälisen olympiakomitean varapuheenjohtaja. Hän yritti saada olympialaisten ohjelmaan talviurheilulajeja ja ehdotti muun muassa erillisen talviurheiluviikon liittämistä Tukholman olympialaisiin 1912. Ruotsalaiset vastustivat ideaa, mutta vuoden 1916 olympialaisten ohjelmaan talviurheiluviikko lisättiin. Kisat kuitenkin peruttiin ensimmäisen maailmansodan vuoksi.
Brunetta d'Usseaux kuoli epäselvissä oloissa Pariisissa vuonna 1919. Viisi vuotta myöhemmin Chamonixissa järjestettiin ensimmäiset talviolympialaiset.
Koróneia
Koróneia (, myös "Korónia"), antiikin Koroneia (), voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:
Henrik Perret
Henrik Perret [pe'reː] (s. 8. toukokuuta 1946) on suomalainen teologi ja rovasti, joka toimi 2006–2013 Suomen teologisen instituutin pääsihteerinä. Ennen kyseistä tehtäväänsä Perret on toiminut muun muassa kirkkoherrana Helsingissä sekä Medi-Helin puheenjohtajana 1993–1994 ja toiminnanjohtajana 1994–1996.
Vuonna 2006 Perret oli ehdolla Porvoon hiippakunnan piispanvaalissa ja pääsikin toiselle kierrokselle. Toisella kierroksella hän jäi kuitenkin toiseksi. Hänen ehdokkuutensa herätti keskustelua, sillä hänet tunnetaan naispappeuden tiukkana vastustajana. Hän sanoi ennen piispanvaalia muun muassa, ettei vihkisi naista papiksi.
Perret on Suomen teologisen instituutin tiedotuslehden Kulmakivi-lehden sekä Kristet perspektiv -lehden päätoimittaja.
Ari Salmivuori
Ari Mika Petteri Salmivuori (s. 1964) on suursijoittaja ja Ajanta Oy:n omistaja. Salmivuori on asunut ulkomailla 1990-luvun alkupuolelta lähtien.
Salmivuori oli mukana, kun Islannin Thor syksyllä 2006 yritti ostaa valtiolta kiinteistösijoitusyhtiö Kapiteelin. Salmivuoren omistama Ajanta ja Thorin kiinteistösijoitusyhtiö Samson Properties ostivat yhdessä skottipankki Royal Bank of Scotlandin kanssa vajaan 400 miljoonan euron arvosta kiinteistöjä Helsingin keskustasta sijoitusyhtiö Capmanilta.
Salmivuori on osallistunut muun muassa Elisan, Amerin ja Saunalahden yritysjärjestelyihin. Salmivuori toimi islantilaisen Thor Björgólfssonin liikekumppanina Saunalahti Group yrityskaupassa.
Helsingin Sanomien mukaan "- -Salmivuori on yhdistänyt velkavivun menestyksekkäästi niin sanottuun osakkeiden termiinikauppaan. Salmivuoren varallisuus lasketaan kymmenissä miljoonissa". Toisaalta Salmivuori teki suuret tappiot urheiluvälineyhtiö Amerin osakkeilla vuonna 2008, kun Ajanta hankki termiinikaupoilla liki 20 prosentin osuuden Amerista, mutta joutui myymään omistuksensa sen jälkeen, kun yhtiön osakkeen kurssi romahti tulosvaroituksen seurauksena.
Salmivuori on yhdessä Rauno Puolimatkan kanssa Aurator Varainhoidon pääomistajia.
Salmivuori on kertonut maksaneensa 12 vuoden aikana miljoona euroa poliittisten puolueiden rahoitukseen.
Salmivuoren isä oli Järvenpään kaupunginjohtaja, kansanedustaja Kaarle Salmivuori.
Ajanta (yritys)
Ajanta Oy on Lontoossa asuvan sijoittaja Ari Salmivuoren omistama sijoitusyhtiö.
Ilkka Seppälä, 50, siirtyi Yhtyneiden Kuvalehtien toimitusjohtajan paikalta Ajannan toimitusjohtajaksi elokuussa 2007. Ajantaan on nimitetty päälakimieheksi Ville Öfversten Kemirasta ja talousjohtajaksi Micaela Raatikainen Öhman-pankkiiriliikkeestä. Ajantan edellinen toimitusjohtaja Tapio Peltomäki siirtyi Tilikeskus-Yhtiöiden enemmistöomistajaksi ja toimitusjohtajaksi.
Ajanta oli vuonna 2007 Elisan toiseksi suurin omistaja ja suuromistaja muun muassa Amer Sportsissa, Kemirassa ja Satamassa. Ajantan nettovarallisuus oli 125 miljoonaa euroa 2007. Varallisuus on saatu yrityskaupoista (mediayhtiö Jantonin ja Saunalahden myynti) ja kiinteistökaupoista. Yhtiö tekee yhteistyötä islantilaissijoittaja Thor Björgólfssonin kanssa, joka oli Elisan suurin osakkeenomistaja vuonna 2007.
Ajanta myi vuonna 2005 6,1 % Saunalahden osakkeista Björgólfssonin omistamalle sijoitusyhtiö Novatorille.
Ajanta hankki lähes 20 % Amer Sportsista mutta joutui myymään omistuksensa tappiolla vuoden 2008 alussa Novatorille.
MV Faina
MV Faina (, aiemmin nimillä Marabou, Loverval ja Matina) on ukrainalainen rahtilaiva, jonka somalialaiset merirosvot kaappasivat viiden kuukauden ajaksi 25. syyskuuta 2008. Fainan lastina oli 33 T-72-panssarivaunua, ilmatorjuntatykkejä, kranaatteja ja ammuksia. Miehistöön kuului ennen kaappausta 17 ukrainalaista, 3 venäläistä ja yksi latvialainen; yksi miehistöstä on 14-vuotias poika. Ainakin aluksen venäläisen kapteenin kerrotaan kuolleen verenpainetautiin liittyvään kohtaukseen. Kaapparit, joita on viitisenkymmentä, vaativat lunnaita 20 miljoonaa yhdysvaltain dollaria.
Alus on rakennettu Lödöse Varv AB:lla Lödösessä ja se valmistui toukokuussa 1978.
Alus purjehti Belizen lipun alla. Sen omistajayhtiöksi on merkitty panamalainen Waterlux AG, jolla on Odessassa pääkonttoriaan pitävä ukrainalainen tytäryhtiö Tomex. Waterluxin osoite on tuntematon.
Laiva oli matkalla Mombasaan Keniaan. On myös väitetty että aseet olivat menossa Etelä-Sudaniin Sudanin kansanvapautusarmeijalle (SPLA), joka on taistellut Sudanin keskushallitusta vastaan 21 vuotta. Ukrainan pääministeri Julija Tymošenko vaati asekaupan tutkintaa.
Kaappaajat ovat ammuskelleet laivalla. Väitetään, että ammuskelu johtui kaappareiden välisistä kiistoista, ja että ainakin kolme kaappaajaa on kuollut ammuskelussa. Kaapparit kuitenkin väittivät juhlistaneensa islamilaista Id al-Fitr -juhlapäivää. Yhdysvaltalaisia ja eurooppalaisia sota-aluksia on rahtilaivan ympärillä.
Laiva vapautettiin arviolta 3,2 miljoonan dollarin lunnaita vastaan 5. helmikuuta 2009 ja se saapui lasteineen Mombasan satamaan 12. helmikuuta.
Kastellin koulu
Kastellin koulu (aiemmin Oulunsuun koulu ja Kastellin yläaste) on Oulun Kontinkankaan kaupunginosassa sijaitseva ns. yhtenäinen peruskoulu.
Koulussa annetaan opetusta luokka-asteille 1–9. Lukuvuonna 2014–15 Kastellin koulussa oli yhteensä 772 oppilasta. 1–6 vuosiluokan oppilaita on n. 300 ja 7–9 vuosiluokan oppilaita on 479. Koulussa toimii 7–9 vuosiluokan maahanmuuttajien valmistava luokka. Kastellin koulu ja lukio odottivat uusia koulutiloja, ja Lemminkäisen rakentama monitoimitalo otettiin käyttöön elokuussa 2014.
Presidentti Martti Ahtisaari toimi silloisessa "Oulunsuun kansakoulussa" opettajana vuosina 1959–1960.