hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kymmenjärjestelmä
Kymmenjärjestelmä eli desimaalijärjestelmä on yleismaailmallisessa käytössä oleva lukujärjestelmä, jonka kantaluku on 10. Kymmenjärjestelmän numeroita merkitään yleensä arabialaisilla numeroilla (0, 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9).
Kymmenjärjestelmä käyttää paikkamerkintää, jossa numeron arvo on position mukaan oikealta vasemmalle lukien ykköset, kymmenet, sadat, tuhannet jne. Viereinen numero on aina kymmenen kertaa suurempi tai pienempi (myös desimaaleissa). Esimerkiksi luku 100 sisältää tasan yhden kerran kymmenen kymmentä (kertolaskuna 1*10*10). Käytännössä kymmenjärjestelmässä jokaiseen lukuyksikköön kuuluu aina 10 edellistä lukuyksikköä.
formula_1, ja niin edespäin.
Kymmenjärjestelmän mukaisesti voidaan merkitä myös murtolukujen ja irrationaalilukujen likiarvoja siten, että desimaalipilkun jäljessä ensimmäinen numero merkitsee kymmenesosia, seuraava sadasosia ja niin edelleen. Tällä tavoin merkittyjä lukuja sanotaan desimaaliluvuiksi.
Meat Loaf
Meat Loaf (oikealta nimeltään Marvin Lee Aday, s. 27. syyskuuta 1947, Dallas, Teksas) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja. Myöhemmin taiteilijanimekseen ottamansa lempinimen Meat Loaf () hän sai isältään jo lapsuudessaan. Meat Loafin ensimmäinen albumi "Meat Loaf & Stoney" ilmestyi vuonna 1971 ja pitkin 1970-lukua hän loi näyttelijän uraansa esiintymällä Broadwaylla erinäisissä musikaaleissa ja kulttielokuvassa The Rocky Horror Picture Show vuonna 1975.
Broadway-aikanaan Meat Loaf tapasi Jim Steinmanin, josta tuli vaikuttaja hänen suurimpien hittiensä takana. Kaksikon ensimmäinen yhteistuotos, Todd Rundgrenin tuottama rock-ooppera "Bat Out of Hell" ilmestyi vuonna 1977. Albumista tuli yksi kaikkien aikojen suosituimmista rock-levyistä, viimeisimmät arviot levyn myyntiluvuista pyörivät 35-40 miljoonan paikkeilla ja Guinnessin ennätysten kirjan vuoden 2000 laitoksen mukaan se on kaikkien aikojen myydyin levy Englannissa.
"Bat Out Of Hellin" jälkeen Jim Steinmanin ja Meat Loafin välit alkoivat kiristyä ja lopulta Steinman levytti albumin seuraajalle suunnitellut kappaleet itse ja julkaisi ne nimellä "Bad For Good" vuonna 1981. Ongelmat veroviraston kanssa, lukuisat oikeusjutut (mm. yksi Steinmanin nostama kanne) ja laskuun kääntynyt suosio aiheuttivat lopulta sen, että Meat Loaf joutui hakeutumaan konkurssiin 1980-luvun puolivälissä.
Jim Steinman ja Meat Loaf sopivat riitansa 1990-luvun alussa ja yhteistyön tuloksena syntynyt "" oli jälleen suuri kaupallinen menestys yltäen 20 miljoonan kappaleen myyntiin. Meat Loaf voitti Grammyn albumin hittisinglellä "I'd Do Anything For Love (But I Won't Do That)". Albumin seuraaja, ilman Steinmanin avustusta tehty "Welcome To The Neighbourhood" (1995) jäi vähemmälle huomiolle, ja 1990-luvun lopun Meat Loaf keskittyi näyttelemiseen. Elokuvista menestyksekkäin oli vuonna 1999 ilmestynyt "Fight Club". Elokuvien lisäksi Meat Loaf on myös vieraillut useissa tv-sarjoissa, kuten Friends, CSI, House MD & Ensisilmäyksellä.
Meat Loaf teki paluun konserttilavoille vuonna 2003, ja kesken konsertin Lontoossa, Englannissa hän pyörtyi syystä, joka myöhemmin diagnosoitiin Wolff-Parkinson-Whiten syndroomaksi. Meat Loaf uhkasi kiertueen jäävän hänen viimeisekseen, mutta kesällä 2005 hän kiersi jälleen. Lokakuussa 2006 ilmestyi kolmas osa "Bat Out of Hell" -saagaan "".
Johann Joachim Quantz
Johann Joachim Quantz (30. tammikuuta 1697 – 12. heinäkuuta 1773) oli saksalainen säveltäjä ja huilisti. Quantz aloitti musiikin opiskelunsa setänsä johdolla ja opiskeli myöhemmin Dresdenissä ja Wienissä. Vähitellen Quantzista tuli yksi Euroopan arvostetuimmista huilun soittajista ja hän kierteli muun muassa Ranskaa ja Isoa-Britanniaa. Vuonna 1740 hän alkoi opettaa huilun soittoa Preussin Fredrik II:lle.
Quantz sävelsi jopa 300 huilukonserttoa. Hän myös kirjoitti "Versuch einer Anweisung die Flöte traversière zu spielen" -nimisen tutkielman huilun soitosta.
Kamilavka
Kamilavka on kirkollinen, sylinterin muotoinen päähine, jota käyttävät ortodoksiset munkit, papit ja piispat. Kamilavka juurtaa juurensa Bysantista, jossa samankaltaista päähinettä käytettiin yleisesti miesten päähineenä. Kreikkalaisessa perinteessä käytetään ”räystäällistä” kamilavkaa, jossa on noin parin sentin levyinen ”räystäs” päähineen yläosassa. Sen täsmällinen nimi on kalymafkion, joskin puhekielessä käytetään hiukan harhaanjohtavaa kamilavka-nimitystä.
Venäläisessä kamilavkassa ei ole ”räystästä” vaan päähine on kokonaan sylinterin muotoinen, yläosastaan hieman laajeneva.
Venäjän kirkko käyttää kamilavkaa myös ansiomerkkinä; siellä ansioituneelle papille tai diakonille voidaan myöntää oikeus käyttää purppuranväristä kamilavkaa.
Aram Hatšaturjan
Aram Iljitš Hatšaturjan (, ; 6. kesäkuuta 1903 Tbilisi, Venäjän keisarikunta – 1. toukokuuta 1978 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) oli armenialainen säveltäjä. Hatšaturjan syntyi Tbilisissä, Georgiassa, köyhään armenialaiseen perheeseen. Armenialaisen kansanmusiikin vaikutus hänen teoksissaan onkin huomattava. Hatšaturjan oli kiinnostunut musiikista jo varhain. Vuonna 1921 hän matkusti Neuvosto-Venäjän Moskovaan ja aloitti musiikkiopintonsa muun muassa Nikolai Mjaskovskin johdolla. Vuonna 1929 hän siirtyi Moskovan konservatorioon. 1930-luvulla Hatšaturjan avioitui säveltäjä Nina Makarovan kanssa. Hatšaturjan johti sävellyksiään myös Suomeen tekemillään konserttivierailuilla.
Hatšaturjanin teoksiin kuuluu muun muassa konserttoja, sinfonioita sekä kolme balettia (mm. "Gajane" ja "Spartacus"). "Gajane"-baletin loppuun kuuluva "Miekkatanssi" on tullut suosituksi myös itsenäisenä teoksena. Hän sävelsi myös jonkin verran orkesterimusiikkia (konserttoja ja sinfonioita sekä näyttämöllisen orkesterisarjan "Naamiaiset") ja elokuvamusiikkia. Pianoteoksista tunnetuin lienee hänen toccatansa.
BBC:n 1970-luvun televisiosarjassa "Merilinja" käytettiin tunnusmusiikkina Adagio-osaa Hatšaturjanin "Spartacus"-baletista.
Blantyre (Malawi)
Blantyre on kaupunki Malawin Eteläisellä alueella, ja toimii tämän alueen hallintokeskuksena. Shiren ylänköalueella (Shire Highlands), runsaan kilometrin korkeudella merenpinnasta sijaitseva kaupunki on osa Blantyren piirikuntaa. Vuonna 2014 Blantyren kaupungin väkiluvuksi arvioitiin 849 741 ja koko piirikunnassa asui yhteensä 1,239 miljoonaa ihmistä. Blantyre on maan toiseksi suurin kaupunki pääkaupunki Lilongwen jälkeen.
Blantyre on perustettu vuonna 1876 Skotlannin kirkon lähetysasemaksi ja se nimettiin tutkimusmatkailija David Livingstonen synnyinpaikan, skotlantilaisen Blantyren kaupungin mukaan. Se sai kaupungin aseman vuonna 1895 ja on Malawin vanhin kaupunki ja eräs koko eteläisen, itäisen ja keskisen afrikan vanhimpia kaupunkikeskuksia.
Blantyren kaupungin pinta-ala on 220 neliökilometriä. Väkiluku on kehittynyt väestönlaskentojen mukaan seuraavasti: 333 100 as. (vuonna 1987), 502 100 as. (1998), 661 300 as. (2008). Vuoden 2014 väkilukuarvio oli 849 741 henkeä.
Blantyre on Malawin kaupan ja teollisuuden keskus ja merkittävä hallintokaupunki. Siellä on Malawin presidentin palatsi, Malawin korkein oikeus, osia Malawin yliopistosta (University of Malawi, UNIMA), Malawin yleisradioyhtiö (Malawi Broadcasting Corporation, MBC) sekä hyvin varustettu sairaala. Mosambikiin on rautatieyhteys ja lähiliikennettä palvelevat bussit sekä yksityiset pikkubussit. Kaupunkia palveleva Chilekan kansainvälinen lentoasema (Chileka International Airport; IATA: BLZ – ICAO: FWCL) on maan toiseksi suurin.
Saksan Hannover on Blantyren ystävyyskaupunki.
Lodovico Agostini
Lodovico Agostini (1534 – 20. syyskuuta 1590) oli italialainen säveltäjä, laulaja, pappi ja tiedemies. Hän oli laulaja Agostino Agostinin avioton lapsi. Agostini syntyi Ferrarassa ja vietti siellä suurimman osan elämästään. 1580-luvulla hän toimi Mantovan herttuan sävellysopettajana. Agostini sävelsi muun muassa madrigaaleja sekä lauluja luutun säestyksellä.
Don Johnson Big Band
Don Johnson Big Band on suomalainen hip hop -yhtye, jonka musiikissa on myös vaikutteita jazzista ja muista musiikin tyylilajeista. Yhtyeen nimi viittaa "Miami Vice" -televisiosarjan näyttelijään Don Johnsoniin.
Yhtyeen alku sijoittuu 1990-luvun puoliväliin Tommy Lindgrenin, Johannes Laihon ja Kari Saarilahden tutustuttua lukiossa ja soitettua koulunsa musiikkiluokassa. Myöhemmin mukaan liittyi myös yhtyeen neljäs jäsen Pekka Mikkonen. Nimi Don Johnson Big Band syntyi salamannopeasti heidän harjoitustilansa varauslistaa ylläpitävän naisen tiedusteltua yhtyeen nimeä.
Vuonna 2000 Don Johnson Big Band julkaisi esikoisalbuminsa Support de Microphones, joka on yksi Suomen myydyimmistä omakustanteista. Sen myötä yhtye alkoi kerätä kulttisuosiota. Toista albumia varten yhtye solmi yhteistyösopimuksen Universal Musicin kanssa.
Yhtye on esiintynyt myös ulkomailla, muun muassa Kiinassa sekä musiikkialan suurtapahtumassa Midemissä (2006) yhtenä Suomen edustajana.
Yhtyettä pidetään yleisesti energisenä ja vauhdikkaana esiintyjänä, mikä henkilöityy nimenomaan keulahahmoon, Tommy Lindgreniin. Keikoille tunnusomaista on myös runsas vierailijoiden käyttö: keikoilla ovat yleensä mukana Juuso Hannukainen ja Tero Rantanen (lyömäsoittimet), ja usein mukana on nähty myös Quintessencen laulaja Emma Salokoski sekä beatboxaaja Felix Zenger.
Adriano Banchieri
Adriano Banchieri (3. syyskuuta 1568 – 1634) oli italialainen säveltäjä, musiikkiteoreetikko, urkuri ja runoilija. Hän syntyi ja kuoli Bolognassa. Hän ryhtyi benediktiinimunkiksi vuonna 1587.
Banchierin merkittävimpiin teoksiin kuuluu muun muassa useita canzonettoja.
Breuil-Cervinia
Breuil-Cervinia, lyhyemmin Cervinia, on kylä Valtournenchen laaksossa Italian pohjoisosassa. Kylä sijaitsee kuuluisan Matterhornin juurella, sen lounaispuolella. Cervinian kylä on 2 000 – 2 050 metrin korkeudessa. Se kuuluu Valtournenchen kuntaan.
Cervinia on Alppien korkeimmalla sijaitsevia hiihtokeskuksia. Yhdessä sveitsiläisen Zermattin kanssa se muodostaa ison hiihtoalueen, jonka korkein alue on Klein Matterhornin ympärillä. Cervinian puolen laskettelurinteiden korkeusero on parhaimmillaan lähes 2 400 metriä, Gobba Di Rollinilta (3 899 metriä) Valtornencheen (1 524 metriä). Rinteen pituudeksi voidaan määritellä jopa 22 kilometriä.
Hiihdon jälkeiseen aikaan Cerviniassa on tarjolla muun muassa keilausta, luistelua sekä elokuvateatteri. Koska kylä sijaitsee Alppien eteläisellä puolella, aurinko paistaa ja lämpötila nousee suhteellisen korkealle talvellakin.
Hugh Aston
Hugh Aston (n. 1485 – 1558) oli brittiläinen säveltäjä. Vaikka häneltä ei ole säilynyt paljoa teoksia, hän on tunnettu hänen kosketinsoitinmusiikkinsa ansiosta. Vuosina 1510–1525 Aston eli Lontoossa. Vuosina 1525–1548 hän toimi kuoromestarina "St. Mary Newarke Hospital and College"ssa Leicesterissä.
Astonilta on kosketinsoitinmusiikin lisäksi säilynyt neljä uskonnollista vokaaliteosta:
Future Crew
Future Crew oli suomalainen demoryhmä. Se on erityisesti tunnettu varhaisista PC-demoistaan ja Scream Tracker -musiikkiohjelmastaan. Future Crew jäsenet olivat pääosin Turusta kotoisin. Myös Assembly-demotapahtuman järjestäjiin on perinteisesti kuulunut suuri osa Future Crew'n jäsenistä. Future Crew julkaisi viimeisen tuotoksensa Assembly 1994 -tapahtumassa eikä ole sen jälkeen ryhmänä julkaissut mitään.
Merkittäviä Future Crew'n julkaisemia demoja ovat Unreal (Assembly 1992), Panic (The Party 1992) ja Second Reality (Assembly 1993). Saksalainen Smash Designs julkaisi Second Realitystä C64-version vuonna 1997.
Monet ryhmän jäsenet siirtyivät tietokonepelien tekoon demojen jälkeen. Jättiprojekti Illuminatus, joka oli Elite-tyyppinen "avaruussimulaattori", jäi kesken, ja ensimmäinen ryhmän jäsenten julkaisema peli oli autopeli "Death Rally" (1996).
Osittain tai kokonaan Future Crew'n jäsenten aloittamiin tietotekniikkayrityksiin kuuluvat Futuremark (3DMark), Remedy Entertainment (Max Payne) ja Bitboys.
Kirundi
Kirundi eli rundi on nigeriläis-kongolainen kieli, joka on virallinen kieli Burundissa. Sen lisäksi sitä puhutaan jonkin verran Tansaniassa, Kongon demokraattisessa tasavallassa ja Ugandassa. Yhteensä kirundilla on arviolta 10 150 000 puhujaa. Kirundi, Ruandassa puhuttava ruandan kieli ja Länsi-Tansaniassa puhuttava giha ovat hyvin samankaltaisia ja keskenään ymmärrettäviä. Noin 85 prosenttia kirundia äidinkielenään puhuvista on hutuja ja 15 prosenttia tutseja.
Arabisosialismi
Arabisosialismi on etenkin arabimaissa suosiota saavuttanut poliittinen aate. Arabisosialismissa yhtenä keskeisenä piirteenä on panarabialaisuus eli kaikkien arabikansojen yhdistäminen. Suuntaus liittyy myös läheisesti arabinationalismiin.
Arabisosialismi eroaa monista muista sosialistisista liikkeistä kieltämällä materialismin ja sallimalla uskonnon, mutta kuitenkin painottaen maallista valtaa. Talous- ja sosiaalipolitiikassa arabisosialismi on lähellä eurooppalaista sosialismia. Arabisosialistinen talous myös sallii pienyritystoiminnan (kuten Neuvostoliitto), mutta ei kuitenkaan sitä erityisemmin rohkaise. Maakohtaisesti arabisosialismin päätavoitteena on luoda voimakas valtiokeskeinen, militaristinen ja nationalistinen valtio. Aate on idealistinen ja painottaa kansallisesti vahvaa valtiota sekä irtautumista kolonialismin perinteistä. Arabisosialismia toteutetaan pääasiassa puoluepolitiikan, talouden ja sotilaspolitiikan aloilla.
Arabisosialismin kulta-aikaa oli 1950-1970-luvuilla. Arabisosialismiin arabimaissa on pääasiassa siirrytty sotilasvallankaappauksella, ulkomaisten omistusten ja pankkien kansallistamisella, sekä Baath-puolueen tuella. Eversti Nasser oli Egyptin ensimmäinen arabisosialistijohtaja, aloittaen arabisosialismin sotilasvallankaappauksella ja Suezin kanavan kansallistamisella.
1960-luvulla arabisosialismin tavoite arabikansojen yhdistämisestä tuotti Irakin, Egyptin, Libyan ja Syyrian valtioliiton. Arabisosialismi oli merkittävä aate Lähi-idässä Israelin ja arabimaiden välisten sotien aikana. Näissä maissa ainoastaan enää Syyriassa hallitsee arabisosialismin aatteelliseksi, toteuttavaksi voimaksi perustettu Baath-puolue (Irakin Baath-puolue syrjäytettiin vuoden 2003 sodassa).
Pääasiassa arabisosialismin on katsottu epäonnistuneen taloudessa. Tämä heijastelee laajemmin suunnitelmatalouden ja markkinatalouden vaiheita 1900-luvulla. Egyptissä täysmittainen arabisosialistisen talouden toteuttaminen tuli tiensä päähän käytännössä 1970-luvulla, Anwar Sadatin aikakautena.
Tällä hetkellä arabisosialismia kokonaisuutena toteutetaan Libyassa sekä jossain määrin Syyriassa, Baath-puolueen johdolla. Arabisosialismin rippeitä on jäljellä Egyptissä esimerkiksi sotilaspolitiikassa ja taloudessa.
Irakin ja Syyrian arabisosialistisen Baath-puolueen ideologeja ja toimijoita:
Ideologeja, joilta Baath-puolue omaksui ideologiansa:
Nasseriitteja:
Algerian sosialisteja:
Marokon sosialisteja:
Palestiinan sosialisteja:
Libanonin sosialisteja:
Managua
Managua on Nicaraguan pääkaupunki. Vuoden 2005 väestönlaskennassa kaupungissa oli 908 892 asukasta. Arvio vuodelle 2012 on yli miljoona asukasta. Suurkaupunkialueineen se on yksi Keski-Amerikan suurimmista kaupungeista.
Kaupunki sijaitsee laaksossa, joka ulottuu Managuajärven etelärannalta etelään Sierras de Managuan vuoristoon. Järvenranta on 50 metriä merenpinnan yläpuolella, ja kaupunki nousee siitä vuoren rinteelle yli 700 metrin korkeuteen.
Managua sijaitsee seismologisessa murrosvyöhykkeessä, joten siellä arvioidaan tapahtuvan maanjäristyksiä noin 50 vuoden välein.
Managuassa on troppinen ilmasto, lämpötilat ympäri vuoden päivisin 30 asteen vaiheilla, yöllä 20 asteessa. Sadekausi jatkuu toukokuusta lokakuuhun.
Managua on vehreä kaupunki: puita ja muita istutuksia on bulevardeilla, liikenneympyröissä ja puistoissa kaikkialla kaupungissa.
Managua-järven rannalta on löytynyt jälkiä esihistoriallisesta asutuksesta. Eurooppalaisten saapuessa paikalla oli kalastajakylä, johon perustettiin vuonna 1819 kaupunki nimeltä Leal Villa de Santiago de Managua.
Managuasta tehtiin valtion pääkaupunki vuonna 1855 kompromissiksi pääkaupunkiasemasta kilpailleiden Leónin ja Granadan välillä.
31. maaliskuuta 1931 Managuassa tapahtui tuhoisa maanjäristys. 23. joulukuuta 1972 tapahtui jälleen tuhoisa maanjäristys. Se vei jopa yli 10 000 ihmisen hengen.
Managuan maanjäristys on esimerkki siitä, miten herkästi yhteiskunnan toimivuus kärsii maanjäristyksen osuessa kohdalle. Managuaa 24. joulukuuta 1972 ravistellut maanjäristys jätti yli 300 000 ihmistä kodittomaksi ja vammautti 20 000. Kaupat, teollisuusrakennukset, sairaalat, koulut ja vankila tuhoutuivat. Taloudelliset menetykset olivat miljardeja dollareita. Kauppojen ja irtaimiston ryöstely alkoi vain muutamia tunteja järistyksen jälkeen. Pahoja tappioita kärsinyt poliisi oli voimaton estämään ryöstöjä, ja 38 tuntia järistysten jälkeen alueelle jouduttiin julistamaan sotatilalaki. Palomiehet joutuivat sammuttamaan jälkilevottomuuksissa sytytettyjä tulipaloja, vaikka osa palomiehistä oli kuollut, paloasema palanut ja enin osa sammutuskalustosta ja radiopuhelimista oli tuhoutunut. Liikenne puuroutui täydelliseksi kaaokseksi, kun tuhannet kotinsa menettäneet ihmiset yrittivät paeta kaupungista.
Augusto C. Sandinon kansainvälinen lentoasema on Nicaraguan suurin ja ainoa kansainvälinen lentoasema. Sen kautta kulkee vuosittain yli miljoona matkustajaa.
Nicaraguassa ei ole toimivaa raideliikennettä. Managua sijaitsee valtateiden varrella, ja kaupungin sisäistä liikennettä palvelevat bussilinjat. Monorailia on suunniteltu.
John Cusack
John Paul Cusack (s. 28. kesäkuuta 1966 Evanston, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän tulee näyttelijäperheestä; hänen isänsä Dick Cusack oli näyttelijä ja myös hänen sisaruksensa Ann, Bill, Joan ja Susie ovat näyttelijöitä.
John aloitti uransa lapsinäyttelijänä. Hän osallistui Pivenin teatterityöpajan (Piven Theatre Workshop) toimintaan ja kahteentoista ikävuoteen mennessä hän oli esiintynyt useissa mainoksissa ja muutamissa teatteriesityksissä. Hänen ensimmäinen elokuvaroolinsa oli elokuvassa "Elämä yllättää" (1983). Vuonna 1988 Cusack perusti teatteriryhmän New Crime Jeremy Pivenin kanssa ja myöhemmin samannimisen elokuvatuotantoyhtiön, New Crime Productions.
Esiinnyttyään uransa alussa teini-ikäisille suunnatuissa elokuvissa, Cusack siirtyi 1980- ja 1990-lukujen vaihteessa vakavampiin rooleihin, esimerkkinä pääosarooli Stephen Frearsin ohjaamassa neo-noir-elokuvassa "Huijarit" (1990). Cusack on esittänyt usein antisankareita. Hän on myös esiintynyt usein samoissa elokuvissa sisarensa Joanin ja pitkäaikaisen ystävänsä Jeremy Pivenin, jonka vanhemmat perustivat Pivenin teatterityöpajan, kanssa.
Näyttelemisen lisäksi Cusack on toiminut myös elokuvatuottajana ja käsikirjoittajana.
Jerobeam I
Jerobeam oli Raamatun mukaan Israelin kuningaskunnan ensimmäinen kuningas. Hänen historiallisuudestaan ei ole todisteita Raamatun lisäksi. Jos hän on oikeasti elänyt, hän on luultavasti hallinnut suurin piirtein vuosina 931–910 eaa. Häntä seurasi hänen poikansa Nabad.
Raamatun mukaan Salomo hallitsi yhtenäistä Israelia (Israelin kuningaskunta ja Juudea), mutta Salomon syntien takia Jumala antoi valtakunnan hajota. Salomon poika Rehabeam jatkoi Salomon langettamaa työveroa Israelin pohjoisille heimoille, jolloin nämä kapinoivat ja nostivat omaksi kuninkaakseen Salomon hovissa palvelleen Jerobeamin. (Nimet Jerobeam ja Rehabeam ovat samaa juurta ja tarkoittavat, että kansan pitäisi tulla suurilukuiseksi ja levitä laajalle.)
Jerobeam valitsi pääkaupungikseen Sikemin. Tehdäkseen eroa Juudeaan hän rakensin Juudean pääkaupungin, Jerusalemin, temppelille kilpailijoita Beteliin ja Daniin. Hän asetti papeiksi myös miehiä, jotka eivät olleet leeviläisiä. Näiden uskonnollisten syntien takia Jerobeamin suku katkesi. Jerobeamin lopulta suorittaessa uhriseremoniaa hänen "kätensä kuivettui". Sen jälkeen hän pyysi Jumalan miestä lepyttämään ja rukoilemaan Herraa, Jumalaansa ja tämä teki niin, minkä johdosta käsi palautui jälleen toimintakykyiseksi, mutta Jerobeam ei muuttanut tapojaan. Tätä on tulkittu polion aiheuttamaksi halvaukseksi.
Jerobeamin tarina kerrotaan Ensimmäisessä kuninkaiden kirjassa, luvuissa 11–14.
Antonio de Cabezón
Antonio de Cabezón (1510 – 26. maaliskuuta 1566) oli espanjalainen säveltäjä ja urkuri. Hän oli lapsuudestaan asti sokea. Häneltä on säilynyt melko paljon musiikkia. Cabezón tunnetaan parhaiten säveltämiensä tientojen ansiosta. Cabezónin teokset kuuluvat varhaisimpien urkusoololle sävellettyjen joukkoon. Hän toimi kamarimuusikkona ja urkurina Kaarle V ja Filip II hovissa.
Basic english
Basic english on Charles Kay Ogdenin kehittämä englantiin perustuva keinotekoinen kieli. Hän kuvasi sen kirjassaan "Basic English: A General Introduction with Rules and Grammar" (1930). Basic englishissä on huomattavasti pienempi sanasto kuin perinteisessä englannissa; ainoastaan 850 sanaa. Siinä myös kielioppia on hiukan yksinkertaistettu. Kieli on suunnattu erityisesti henkilöille, jotka puhuvat äidinkielenään jotakin muuta kieltä kuin englantia.
Basic englishin käyttöä kansainvälisenä kielenä tukivat aikanaan muun muassa Winston Churchill ja Franklin Roosevelt.
Chūgoku
Chūgoku (, "keskimaan seutu") on alue Japanissa. Se käsittää maan pääsaaren Honshūn läntisimmän osan ja koostuu Hiroshiman, Okayaman, Shimanen, Tottorin ja Yamaguchin prefektuureista. Pohjoisessa Chūgoku rajoittuu Japaninmereen ja etelässä Seton sisämereen, jonka toisella rannalla on Shikokun saari. Chūgokun lounaispuolella sijaitsee Kyūshūn saari ja itäpuolella Kansain alue.
Chūgoku voidaan jakaa kahteen ala-alueeseen. Seton sisämereen rajoittuva San'yō on näistä teollistuneempi ja koostuu Hiroshiman, Okayaman ja Yamaguchin prefektuureista. Japaninmeren puoleinen San'in käsittää Shimanen ja Tottorin prefektuurit, on taloudellisesti takapajuisempi ja kärsii väestökadosta. Liikenneyhteydet alueiden välillä ovat vuoristoisuuden takia huonot. San'yō Shinkansen liittää eteläisen Chūgokun tehokkaasti muuhun Japaniin.
Chūgoku tarkoittaa "keskimaata" ja kirjoitetaan samalla tavalla kuin Kiinan japaninkielinen nimi. Tämän vuoksi alueesta käytetään väärinkäsitysten välttämiseksi myös nimeä San'in–san'yōn alue ().
Jeremy Piven
Jeremy Samuel Piven (s. 26. heinäkuuta 1965 New York, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Piven syntyi New Yorkissa, mutta varttui Illinois’n Evanstonissa. Hän valmistui Evanston Township High Schoolista, minkä jälkeen hän opiskeli Draken yliopistossa Iowassa ja New Yorkin yliopiston Tisch School of the Artsissa. Hänen vanhempansa, Byrne ja Joyce Piven, perustivat Evanstonissa toimivan Piven Theatre Workshopin, jonka kasvatteja ovat hänen itsensä lisäksi muun muassa näyttelijät John Cusack, Aidan Quinn ja Kate Walsh.
Piven perusti vuonna 1988 lapsuudenystävänsä John Cusackin kanssa New Criminals -teatteriryhmän ja myöhemmin New Crime Productions -tuotantoyhtiön, joka on tuottanut muun muassa elokuvat "Grosse Pointe Blank – Palkkamurhaaja pikkukaupungista" ja "High Fidelity". Hän on myös näytellyt useissa samoissa elokuvissa yhdessä Cusackin kanssa.
Piven on esiintynyt elokuvaurallaan pääasiassa sivuosarooleissa. Elokuvien lisäksi hän on näytellyt myös useissa televisiosarjoissa ja teatterinäytelmissä. Vuosina 2004–2011 hän esitti Ari Goldia HBO:n sarjassa "Entourage" ja oli roolistaan neljästi ehdolla Emmy-palkinnon sekä kuudesti Golden Globen saajaksi. Hänet on palkittu Emmyllä kolmesti, vuosina 2006, 2007 ja 2008 (sarjassa paras miessivuosa komediasarjassa), ja Golden Globella kerran, vuonna 2008 (sarjassa paras miessivuosa televisiosarjassa, minisarjassa tai televisioelokuvassa). 1990-luvun lopulla Piven näytteli pääroolia ABC:n lyhytikäiseksi jääneessä sarjassa "Cupid" (vuosina 1998–1999) ja esitti sivuosaroolia, Spence Kovakia, tilannekomedian "Ellen" kolmella viimeisellä kaudella (vuosina 1995–1998).
Vuosina 2013–2016 Harry Selfridgeä ITV:n draamasarjassa "Mr Selfridge".
Narmer
Narmer oli Ylä-Egyptin kuningas n. 3100 eaa. Hänen sanotaan yhdistäneen Ylä- ja Ala-Egyptin yhdeksi kokonaiseksi valtakunnaksi ja siten perustaneen muinaisen Egyptin valtion ja sen ensimmäisen dynastian.
Kaksi merkittävintä Narmeriin liittyvää arkeologista löytöä ovat Ala-Egyptin valloitusta esittävä Narmerin paletti sekä Narmerin heb sed -juhlaa esittävä kivinen nuijanpää. Narmerin arvellaan avioituneen Ala-Egyptin kuninkaan tyttären Nithotepin kanssa.
Joidenkin egyptologien mukaan Narmer oli sama henkilö kuin Menes (Min), jonka Herodotos ja Manetho mainitsivat Egyptin yhdistäjänä. Toisten mukaan hänen seuraajansa Aha (Horus Aha) oli näiden paljon myöhempien historioitsijoiden mainitsema Menes.
Ranskalainen koptologi Émile Amélianeau ja hänen jälkeensä brittiläinen William Flinders Petrie kaivoivat vuosina 1895–1900 Abydoksen suuren hauta-alueeseen kuuluvaa Umm el Qa'abia, josta löytyi useita 1. dynastian kuningashautoja. Näiden joukossa oli kammioista B17 ja B18 koostuva hauta, jonka on tulkittu kuuluneen Narmerille. Haudasta löytyi Narmerin Horus-nimellä merkittyjä sinettejä.
Etelä-Venäjän armeija
Etelä-Venäjän armeija oli yksi Venäjän valkoisista armeijoista, jotka edustivat Venäjän väliaikaista hallitusta ja taistelivat bolševikkeja, Ukrainan itsenäisyysliikettä ja saksalaisia vastaan.
Etelä-Venäjän armeija epäonnistui hyökkäyksessään Moskovaan vuonna 1919, minkä jälkeen sen vaikutus Venäjän sisällissotaan jäi marginaaliseksi. Sillä oli kuitenkin merkitystä Ukrainan tilanteeseen lähinnä Harkovan bolševikkihallinnon vastustajana, mikä toisaalta helpotti Ukrainan kansantasavallan asemaa bolševikkeja vastaan, mutta toisaalta esti sitä laajentamasta valtaansa Itä-Ukrainaan.
Etelä-Venäjän armeijaa komensivat Anton Denikin ja hänen seuraajansa Pjotr Wrangel. Armeijan rippeet jouduttiin lopulta evakuoimaan Krimiltä Konstantinopoliin marraskuussa 1920.
Muita vastaavanlaisia armeijoita olivat Neuvosto-Venäjän interventioon liittyen amiraali Aleksandr Koltšakin johtama Siperian armeija, jonka tarkoituksena oli kukistaa neuvostovalta hyökkäämällä Kaukoidästä Siperian kautta Moskovaan. Kenraali Nikolai Judenitšin komentama luoteisarmeija puolestaan pyrki Pietarin neuvostovallan kukistamiseen. Luoteisarmeija toimi lähinnä Suomenlahden eteläpuolelta Baltiasta.
Kenraali C. G. E. Mannerheim, joka oli Nikolai Judenitšin aseveli Venäjän keisarillisen armeijan ajalta, pyrki vuonna 1919 saamaan Suomen presidentti Ståhlbergin liittymään Judenitšin Pietarin vastaiseen operaatioon. Mannerheimin ajatus oli, että Judenitš-yhteistyön avulla Venäjän valkoinen hallinto tunnustaisi Suomen itsenäisyyden, jolloin Suomen Entente-mielinen suuntaus vahvistuisi Saksan hävittyä ensimmäisen maailmansodan. Lenin kirjoitti tuolloin päiväkirjoihinsa arvelevansa Pietarin kaatuvan, mikäli kenraali Mannerheim hyökkää Kannaksen suunnasta. Ståhlberg ei kuitenkaan suostunut ehdotukseen ja Lenin säilytti asemansa.
Maa-artisokka
Maa-artisokka ("Helianthus tuberosus"), jota kutsutaan toisinaan myös mukula-artisokaksi, on Perusta kotoisin oleva alun perin intiaanien viljelykasvi.
Maa-artisokka muodostaa syötäviä maanalaisia mukuloita, joista sitä myös kasvatetaan samaan tapaan kuin perunaa. Mukulat sisältävät runsaasti inuliinia, joka sopii diabeetikolle erinomaisesti, sekä jonkin verran hedelmäsokeria. Kasvilla on 1,5–2,5 metriä korkea varsi ja keltaiset, auringonkukkia muistuttavat kymmensenttiset kukat.
Maa-artisokat istutetaan multavaan maahan harvakseltaan, puolen metrin päähän toisistaan. Kasvukausi on pitkä. Mukulat ovat valmiita nostettaviksi kukkien lakastumisen jälkeen, mutta sen jälkeen ne voi nostaa koska tahansa, vaikka vasta seuraavana keväänä.
Maa-artisokkaa ei tunnettu Euroopassa vielä keskiajalla. Se kulkeutui Amerikan mantereelta vuonna 1613 Ranskaan ja sieltä edelleen Englantiin vuonna 1616. Alkuun kasvia pidettiin arvossa, ja sitä käytettiin runsaasti varsinkin makeissa ruoissa. Melko nopeasti se levisi Suomeenkin, ainakin Turkuun, jossa sitä Tillandzin kasviluettelon mukaan viljeltiin jo 1600-luvulla. Perunan yleistymisen myötä maa-artisokan viljely Euroopassa on vähentynyt huomattavasti.
Maa-artisokka saattaa aiheuttaa siihen tottumattomalle ilmavaivoja, jotka kuitenkin hellittävät, kun käyttöä jatketaan. Vuonna 1621 John Goodyer kirjoittikin: ”Miten tahansa sen valmistaakin, niin tuloksena on saastainen paha ilma, joka kiertää vatsassa aiheuttaen kipua ja tuskaa. Siksi se onkin soveliaampi sian ruuaksi kuin ihmisravinnoksi.” Ilmavaivoja aiheuttaa kasvin sisältämä inuliini, jota ihmisen ruuansulatus ei kykene hajottamaan. Paksusuolessa inuliini alkaa sitten käydä ja aiheuttaa runsasta, joskin vaaratonta, kaasun muodostusta.
Nimestään huolimatta maa-artisokka ei ole läheistä sukua latva-artisokalle vaan kuuluu auringonkukkien sukuun. Maa-artisokan englanninkielinen nimi "Jerusalem artichoke" on harhaanjohtava ja on ilmeisesti peräisin auringonkukan italiankielisestä nimestä "girasole", joka englanniksi kuulostaa lähes samalta kuin Jerusalem.
Jim Caviezel
James Patrick ”Jim” Caviezel Jr. (s. 26. syyskuuta 1968 Mount Vernon, Washington) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Caviezel teki ensimmäisen elokuvaroolinsa vuonna 1991 elokuvassa "Matkalla Idahoon", jossa hän esitti lentokenttävirkailijaa pienessä sivuosaroolissa. Vuonna 1998 hän teki ensimmäisen pääosaroolinsa esitettyään sotamies Wittiä Terrence Malickin ohjauksessa "Veteen piirretty viiva". Caviezelin uran tunnetuin roolityö on Jeesuksen rooli Mel Gibsonin ohjaamassa, kohua herättäneessä elokuvassa "The Passion of the Christ", joka ilmestyi vuonna 2004. Elokuva oli tuon vuoden menestyneimpiä ja on tuottanut maailmanlaajuisesti yli 600 miljoonaa dollaria.
Caviezel on näytellyt elokuvien lisäksi myös televisiossa. Vuonna 2009 hän esitti pääroolia AMC:n minisarjassa "Prisoner" ja vuodesta 2011 hän on esittänyt niin ikään pääroolia, entistä CIA-agenttia John Reeseä, CBS:n rikosdraamassa "Kohde".
Caviezel on uskonnoltaan katolilainen. Hän on ollut vuodesta 1996 naimisissa Kerri Browittin kanssa ja he ovat adoptoineet kaksi Kiinassa syntynyttä lasta.
John C. Reilly
John Christopher Reilly (s. 25. toukokuuta 1965 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko.
Reilly teki elokuvadebyyttinsä vuonna 1989 Brian De Palman ohjaamassa, Vietnamin sodasta kertovassa elokuvassa "Sodan arvet". Hän on esiintynyt sittemmin yli neljässäkymmenessä elokuvassa. Vuonna 2002 Reilly esiintyi kolmessa parhaan elokuvan Oscar-ehdokkuuden saaneessa elokuvassa ("Chicago", "Gangs of New York" ja "Tunnit") ja oli itse ehdokkaana parhaan miessivuosan Oscarin saajaksi roolistaan Amos Hartina elokuvassa "Chicago". Hän on ollut myös Golden Globe -ehdokkaana, rooleistaan elokuvissa "Chicago" ja "Walk Hard: The Dewey Cox Story". Muita Reillyn tunnetuimpia elokuvia ovat muun muassa "Magnolia", jossa hän esitti konstaapeli Jim Kurringia, "Boogie Nights", jossa hän esitti pornonäyttelijä Reed Rothchildia, ja "Lentäjä", jossa hän esitti Noah Dietrichiä.
Reilly on ollut naimisissa vuodesta 1992 Alison Dickeyn kanssa. Heillä on kaksi lasta.
Veikselinkirsikka
Veikselinkirsikka ("Prunus mahaleb") on "Prunus"-sukuun kuuluva ruusukasvi ("Rosaceae"). Se on peräisin Turkista ja Lähi-idästä. Veikselinkirsikan siemenestä valmistetaan "mahlebi"-nimistä maustetta, jota käytetään edelleen näillä alueilla. Mauste on saanut jonkin verran jalansijaa myös kreikkalaisessa keittiössä kenties Kyproksen vaikutuksesta. Mauste sisältää kumariinia, joka säännöllisesti nautittuna on maksalle myrkyllinen.
Jared Leto
Jared Joseph Leto [ˈlɛtoʊ] (s. 26. joulukuuta 1971 Bossier City, Louisiana) on yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä ja muusikko. Hänet tunnetaan muun muassa 30 Seconds to Mars -yhtyeen laulajana.
Jared Leto oli levoton nuori, joka jätti koulun kesken. Myöhemmin hän kuitenkin paransi tapansa ja opiskeli taidekouluissa maalaamista ja elokuvantekoa. Leto on tunnettu itsekriittisyydestään, julkisuuden ja seurapiirien karttamisesta, erakkoluonteestaan ja hyvästä huumorintajusta. Hänen vanhempansa erosivat Leton ollessa nuori joten hänen äitinsä Constance kasvatti hänet ja hänen vanhemman veljensä Shannonin. Heidän isänsä meni uudelleen naimisiin, mutta kuoli pian sen jälkeen.
Letolla on kaksi velipuolta sekä veli Shannon, joka soittaa rumpuja 30 Seconds to Marsissa.
Vuonna 1992 Leto muutti Los Angelesiin tullakseen näyttelijäksi. Hänen ensimmäinen suuren yleisön esiintymisensä oli vuonna 1994 televisiosarjassa "Niin sanottu elämäni" ("My So-Called Life"), jossa hän esitti Jordan Catalanoa. Sen jälkeen Leto siirtyi elokuva-alalle ja on näytellyt noin 20 elokuvassa, joista tunnetuimpia ovat "Veteen piirretty viiva" (1998), "Urban Legend – kauhutarinoita" (1998), "Fight Club" (1999), "Amerikan psyko" (2000), "Unelmien sielunmessu" (2000), "Highway – vaarojen valtatie" (2002), "Panic Room" (2002), "Aleksanteri" (2004) ja "Lord of War" (2005).
Vuonna 2009 Leto näytteli elokuvassa "Mr. Nobody", joka sai ensi-iltansa Venetsian elokuvajuhlilla.
Vuonna 2014 hänet palkittiin parhaan miessivuosan Oscarilla ja Golden Globella elokuvasta "Dallas Buyers Club".
Musiikillisen uransa Leto aloitti vuonna 1998, perustamalla yhtyeen 30 Seconds to Marsin veljensä Shannonin kanssa. 30 Seconds to Marsin musiikkityyli on lähinnä alternative rock. 30 Seconds to Mars on julkaissut neljä albumia. Esikoisalbumi "30 Seconds to Mars" julkaistiin vuonna 2002, jota myytiin noin 108 000 kappaletta ja toinen albumi, "A Beautiful Lie" on myynyt platinaa. Kolmas albumi, "This Is War" julkaistiin Suomessa 4. joulukuuta 2009 ja Yhdysvalloissa 8. joulukuuta 2009. Neljäs albumi "Love Lust Faith + Dreams" julkaistiin toukokuussa 2013. 30 Seconds to Mars on ensimmäinen yhdysvaltalainen yhtye, joka on kuvannut musiikkivideonsa Kiinan kielletyssä kaupungissa ja Grönlannissa.
Perseus (Makedonia)
Perseus (noin 212–166 eaa.) oli Makedonian kuningas vuosina 179–168 eaa. Hänen isänsä oli Filippos V ja hän kuului Antigonidien hallitsijasukuun. Perseuksesta tuli Makedonian viimeinen kuningas. Roomalaisten kukistettua hänet Makedonia jaettiin neljään autonomiseen tasavaltaan ja sittemmin siitä tehtiin Rooman provinssi.
Vuonna 179 eaa. Filippos V kuoli ja Perseuksesta tuli kuningas. Filippoksella oli ollut toinenkin poika, roomalaismielinen . Demetrios oli kunnostautunut ollessaan lähettiläänä Roomassa. Mustasukkainen Perseus sai isänsä luulemaan että Demetrios aikoi kaapata vallan ja Filippos antoi myrkyttää poikansa.
Noustuaan valtaistuimelle Perseus solmi uudestaan liiton Rooman kanssa. Roomassa hänen muut tekonsa aiheuttivat huolta. Perseus sekaantui Kreikan politiikkaan. Tämä sai Pergamonin kuninkaan Eumenes II:n lietsomaan Roomaa sotaan Makedoniaa vastaan.
Kolmas makedonialaissota (171 eaa. – 168 eaa.) alkoi lupaavasti makedonialaisten voitolla Kallinikoksen taistelussa. Sota kuitenkin jatkui kummankaan osapuolen saamatta voittoa. Lopulta Aemilius Paullus otti Rooman joukot johtoonsa ja murskasi makedonialaiset Pydnan taistelussa 22. kesäkuuta 168 eaa. Perseus vietiin vankina Roomaan jossa hän myöhemmin kuoli. Roomalaiset jakoivat aluksi Makedonian neljään "tasavaltaan".
Vuonna 150 eaa. alkoi Neljäs makedonialaissota siitä että eräs Andriskos väitti olevansa Perseuksen poika ja julistautui kuninkaaksi nimellä Filippos VI. Hänen kukistamisensa jälkeen Makedoniasta tehtiin Rooman provinssi.
Perseus (täsmennyssivu)
Perseus voi tarkoittaa:
Antigonidien hallitsijasuku
Antigonidien hallitsijasuku oli makedonialainen kuningassuku, jonka perusti Aleksanteri Suuren kenraali Antigonos Monofthalmos. Antigonos hallitsi aluksi Vähässä-Aasiassa, mutta muut ns. diadokit kukistivat hänet Ipsoksen taistelussa vuonna 301 eaa. Antigonoksen poika Demetrios I Poliorketes selvisi taistelusta elossa. Hän sai vallattua Makedonian muutamaa vuotta myöhemmin. Demetrios syöstiin kuitenkin vallasta ja hän kuoli vankilassa. Sekavahkon kauden jälkeen kuninkaaksi nousi Demetrioksen poika Antigonos II Gonatas.
Hallitsijasuku sai loppunsa Pydnan taistelussa vuonna 168 eaa. jonka jälkeen roomalaiset jakoivat Makedonian neljään autonomiseen tasavaltaan.
Akrobatia
Akrobatia on nimitys taituruus- ja sirkusvoimistelulle.
Akrobatia voidaan luokitella esimerkiksi tasapaino-, voima-, notkeus-, pari- ja ryhmäakrobatiaan.
Tasapainoakrobatiaa tehdään sekä jaloilla että käsillä, usein erilaisten välineiden päällä, esimerkiksi rola bolalla tai yksipyöräisellä. Yleensä on kyse käsinseisonnasta. Toisinaan tasapainoillaan joitakin esineitä, mikä on kuitenkin lähempänä jongleerausta.
Niin kutsuttu permantoakrobatia on samantapaista kuin telinevoimistelussa. Siihen kuuluu muun muassa kärrynpyöriä, puolivoltteja ja kokovoltteja. Joskus voltteja tehdään myös erilaisilta välineiltä, esimerkiksi ns. vippilaudalta tai keinusta.
Ryhmäakrobatia sisältää erilaisia ihmispyramideja ja/tai heittoakrobatiaa, jolloin osa ryhmästä heittää ilmaan yhtä (kuten monet cheerleaderit). Pariakrobatiassa kaksi ihmistä tekee yhdessä erilaisia temppuja. Akrobatian huiput ovat perinteisesti tulleet Kiinasta ja Venäjältä.
Akhaian liitto
Akhaian liitto () oli antiikin aikainen liittouma, johon kuului kreikkalaisia kaupunkeja Akhaiasta Peloponnesoksen pohjoisosista. Se oli olemassa puolustusliittona jo 400-luvulla eaa., mutta se hajaantui Aleksanteri Suuren kuoleman jälkeen. Vuonna 280 eaa. kaupungit uusivat liittoumansa.
Akhaian liiton tärkein kilpailija oli Aitolian liitto. Akhaian liitto näytteli tärkeää osaa kamppailussa Makedoniaa ja Spartaa vastaan. Lopulta Rooman valtakunta hajotti liiton sen jälkeen kun Lucius Mummius löi liiton joukot 146 eaa. ja tuhosi Korintin kaupungin. Mummius sai lisänimen "Achaicus" voittonsa johdosta.
Aitolian liitto
Aitolian liitto oli liitto, johon kuului antiikin kreikkalaisia kaupunkeja etupäässä Aitoliasta ja muualta Korintinlahden pohjoispuolelta. Liitto otti haltuunsa Delfoin vuonna 290 eaa. ja puolusti sitä galleja vastaan vuonna 279 eaa. Liiton suurimpia vastustajia oli Akhaian liitto.
Aitolian liitto vastusti Makedonian kuningasta Filippos V:ä ja osallistui vuonna 197 eaa. Kynoskefalain taisteluun roomalaisten puolella. Aitolialaiset vastustivat kuitenkin Rooman laajenemisyrityksiä Kreikassa ja liittoutuivat Syyrian Antiokhos III:n kanssa. Liitto menetti merkityksensä sen jälkeen kun roomalaiset kukistivat Antiokhoksen vuonna 189 eaa.
Vuoden jalkapalloilija
Vuoden jalkapalloilija on ansioituneimmalle suomalaiselle miesjalkapalloilijalle jaettava tunnustus.
Samannimisiä palkintoja on kaksi. Toista jakaa Urheilutoimittajain liitto ja toista Suomen Palloliitto. Urheilutoimittajain liitto on jakanut palkintoa vuodesta 1947 lähtien Vuoden urheilija -palkinnon yhteydessä. Suomen Palloliitto on jakanut omaa palkintoaan vuodesta 1953 lähtien. Palloliitto siirtyi palkinnossaan niin sanotusti eurooppalaiseen rytmiin vuonna 2016, mikä tarkoittaa, että jatkossa palkinto jaetaan jo kesällä edeltävän syys–kevätkauden osalta.
Eniten tunnustuksia ovat saaneet Sami Hyypiä ja Jari Litmanen. Hyypiä valittiin vuoden jalkapalloilijaksi toimittajien ja Palloliiton kesken yhteensä 18 ja Litmanen 17 kertaa. Vuoden urheilijaksi on valittu kaksi jalkapalloilijaa, Litmanen vuonna 1995 ja Hyypiä vuonna 2001.
Margareeta II
Margareeta II (alk. "Margrethe Alexandrine Þorhildur Ingrid", s. 16. huhtikuuta 1940 Kööpenhamina) on ollut Tanskan kuningatar vuodesta 1972.
Margareeta syntyi Amalienborgin linnassa Kööpenhaminassa kuningas Fredrik IX:n ja tämän puolison, Ruotsin prinsessa Ingridin tyttärenä. Koska Tanskan kuningas oli myös Islannin hallitsija, prinsessa sai islanninkielisen kolmannen nimen "Þorhildur".
Margareeta ei ollut syntyessään kruununperijä, sillä silloisen Tanskan perustuslain mukaan vain mies saattoi nousta valtaistuimelle. Koska hänellä ei ollut veljiä, otaksuttiin, että Fredrik IX:n nuorempi veli Knud nousisi valtaistuimelle kuninkaan kuoleman jälkeen. Kun Elisabet II nousi Yhdistyneen kuningaskunnan kuningattareksi 1952, Tanskassakin alettiin keskustella naishallitsijan mahdollisuudesta. 27. maaliskuuta 1953 järjestettiin kansanäänestys perustuslain muutoksesta. Voittaneen äänestystulostuksen mukaan nainen voi nousta valtaistuimelle, mutta vain jos hallitsijalla ei ole miespuolisia jälkeläisiä.
18-vuotispäivänään vuonna 1958 Margareeta sai paikan valtakunnanneuvostossa ("Statsrådet"), jota hän johti kuninkaan poissa ollessa. Noustuaan valtaistuimelle 14. tammikuuta 1972 Margareeta II:sta tuli ensimmäinen uuden perimyslain mukainen monarkki.
Margareeta nai 10. kesäkuuta 1967 ranskalaisen diplomaatin, kreivi Henri de Laborde de Monpezatin (1934–2018), joka sai Tanskan prinssin arvonimen kruununperijän puolisona. Pariskunnalla on kaksi lasta: kruununprinssi Frederik André Henrik Christian (s. 1968) ja prinssi Joachim Holger Waldemar Christian (s. 1969).
Tanskan kuninkaallisella perheellä on myös oma linna Cahorsissa, Ranskassa.
Margareetaa pidetään yhtenä Euroopan moderneimmista hallitsijoista. Hän sallii avoimesti televisiohaastattelut ja esiintyy arkivaatteissa. Kuningatar on kriitikkojenkin kehuma taidemaalari ja on järjestänyt useita näyttelyitä. Hänen pseudonyymillä "Ingahild Grathmer" tehtyä kuvitustaan käytettiin tanskankielisessa "Taru sormusten herrasta" -käännöksessä 1977 ja uudessa painoksessa 2002. Hänen sanotaan myös osallistuneen kirjan käännökseen. Kuningatar on suunnitellut myös vaatteita.
Okra
Okra ("Abelmoschus esculentus") on hieman palkohernettä tai palkopapua muistuttava vihreä kotahedelmä. Se on peräisin tropiikin alueelta, luultavasti Afrikasta tai Aasiasta. Okra levisi mustien orjien mukana ensin uudelle mantereelle, jossa sillä on edelleen vankka jalansija sekä kreolilaisessa että cajun-keittiössä.
Okra kasvaa noin 1,8 metriä korkeaksi. Sen kukat ovat keltaisia, mutta keskusta on punainen. Okra vaatii pitkän ja kuuman kesän menestyäkseen, joten Suomessa sitä ei voi viljellä.
Okran hedelmässä on pieniä siemeniä ja tärkkelyspitoista kasvilimaa. Keitettäessä okralima saostaa pataruoat perunajauhojen tapaan.
Parapähkinäpuu
Parapähkinäpuu ("Bertholletia excelsa") on huppukukkakasvien heimoon (Lecythidaceae) kuuluva kasvilaji. Se kasvaa luonnonvaraisena Amazonin alueella Brasiliassa. Puu voi kasvaa 40-50 m korkeaksi ja 500-800 vuotta vanhaksi. Puun suomenkielisestä nimestä huolimatta sen hedelmä ei ole pähkinä vaan avautumaton kota, jonka sisältämiä suuria siemeniä kutsutaan pähkinöiksi.
Parapähkinöiksi kutsuttuja siemeniä käytetään ruokana. Korkean rasvapitoisuutensa vuoksi ne härskiintyvät helposti, ja siksi ne onkin syytä säilyttää pakastimessa tai jääkaapissa. Niitä käytetään leivontaan ja makeisten valmistukseen. Parapähkinät ovat lievästi radioaktiivisia.
Parapähkinät ovat hyvä seleenin lähde. Jo yksi parapähkinä riittää turvaamaan päivittäisen saantisuosituksen.
100 g parapähkinää sisältää:
Boris III
Boris III, Bulgarian tsaari, (30. tammikuuta 1894 – 28. elokuuta 1943), nousi valtaistuimelle isänsä Ferdinand I:n eron jälkeen 1918 Bulgarian hävittyä ensimmäisen maailmansodan.
Bulgarian tappio enimmäisessä maailmansodassa oli jo toinen viiden vuoden sisään, sillä myös toinen Balkanin sota päättyi Bulgarian häviöön. Maa joutui luovuttamaan alueita naapureilleen ja maksamaan sotakorvaukset, jotka uhkasivat taloutta ja poliittista vakautta. Syntyi kaksi liikettä, agraariliitto ja kommunistipuolue, jotka vaativat monarkian lopettamista.
Maan pääministeriksi nousi Boriksen kruunausvuonna agraariliiton Aleksandăr Stambolijski. Huolimatta maan maatalousvaltaisuudesta hän sai vastaansa keskiluokan ja armeijan vihan. Armeija teki vallankaappauksen 1923. Kreikka julisti Bulgarialle sodan 1925. Vaikka Kansainliitto välitti maiden välille rauhan, jatkui sekasorto vuoteen 1934 asti, jolloin Boris auttoi armeijaa perustamaan diktatuurin. Seuraavan vuonna hän otti itse vallan, ja hallitsi itsevaltiaana monarkkina.
Boris nai Savoijin Giovannan, Italian Viktor Emanuel III:n tyttären lokakuussa 1930 Assisissa ja ortodoksisessa seremoniassa Sofiassa. Liitosta syntyi tytär Marie-Louise tammikuussa 1933 ja kruununperillinen, poika Simeon 1937.
Toisen maailmansodan alussa mielipide oli saksalaismyönteinen, koska Saksa pakotti Romanian luovuttamaan Dobrudzhan maakunnan eteläosan takaisin Bulgarialle. Vuonna 1941 Boris liittoutui akselivaltojen kanssa ja liittyi sotaan Kreikkaa ja Jugoslaviaa vastaan saadakseen takaisin niille menetetyt alueet. Boris kieltäytyi kuitenkin yhteistyöstä kahdessa asiassa: alkuvuodesta 1943 saksalaiset pyysivät Bulgarian 50 000 juutalaisen lähettämistä Puolaan. Bulgaria ei myöskään suostunut julistamaan sotaa Neuvostoliitolle, etenkin kun sota oli kääntymässä Saksaa vastaan.
Elokuussa 1943 Adolf Hitler kutsui Borisin tapaamiseen Berliiniin. Hän suostui symboliseen sodanjulistukseen Yhdistyneelle kuningaskunnalle ja Yhdysvalloille. Tämä kuitenkin kostautui, kun Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimat ja Yhdysvaltain ilmavoimat pommittivat Sofiaa raskaasti 1943–1944.
Boris kuoli pian palattuaan Berliinistä sydänkohtaukseen retkeillessään Rilavuorella. Kuninkaaksi nousi kuusivuotias Simeon II.
Boris haudattiin Rilan luostariin. Kun kommunistit nousivat valtaan 1944 ruumis kaivettiin haudasta ja haudattiin salaa Vranan palatsin pihamaalle. Kommunistivallan päättymisen jälkeisissä etsinnöissä löydettiin sydän, joka palautettiin Rilan luostariin.
FDDI
FDDI () on optisiin siirtoyhteyksiin perustuva verkko (siirtotienä valokuitu). FDDI-protokolla perustuu Token Bussiin, joka on kuin väylämainen Token Ring, ja sen perinteinen nopeus on 100 Mbit/s. FDDI on loogisesti kandennettu rengas, mutta fyysinen topologia on tähtimäinen.
FDDI:n etuina ovat suuri kaistanleveys, pieni vaimennus sekä suoja sähkömagneettisia häiriöitä vastaan. Pääasiassa sitä käytetään runkoverkkoratkaisuna, mutta se suunniteltiin kytkettäväksi suoraan työasemiin.
Ensimmäiset julkiset FDDI-kaupunkiverkot rakennettiin Suomessa 1990-luvun alussa. FDDI-verkot nykyaikaistetaan yleensä vaihtamalla ne Gigabit Ethernet -verkoiksi.
Tunneli
Tunneli on yleensä vaakasuora tai jonkin verran vaakasuorasta poikkeava väylä, joka on puhkaistu kallion tai muun maa-aineksen läpi helpottamaan liikennettä. Vastaavaa pystysuoraa tai hyvin jyrkkää reittiä kutsutaan yleensä tunnelin sijasta kuiluksi (esimerkiksi kaivoskuilujen ja -tunneleiden muodostama järjestelmä).
Tunneleita rakennetaan muun muassa poraamalla, räjäyttämällä ja kaivamalla. Lisäksi voidaan joutua käyttämään väliaikaisia tai pysyviä maanvahvistusmenetelmiä; väliaikaisista esimerkkinä voi mainita maaperän jäädyttämisen ennen kaivamista, mitä käytettiin muun muassa Helsingin metroa rakennettaessa niin sanotun Kluuvin ruhjeen (entisen merenlahden paikalla oleva täyttömaa-alue Helsingin keskustan alla muun muassa rautatieaseman tienoilla) vahvistamiseksi kaivun mahdollistamiseksi.
Tunneli on usein vahvistettu sisäpuolelta betonivalulla, ruiskubetonoinnilla, teräs- tai puurakenteilla tai muilla vastaavilla tavoilla sen romahtamisen ja seinämistä irtoavien lohkareiden tai muun maa-aineksen putoamisen estämiseksi. Joissain tapauksissa koko tunneli on umpinainen betoni- tai muu putki, kun maaperä on niin pehmeää, ettei sen läpi kaivettu reitti pysyisi sellaisenaan lainkaan avoimena.Suomessa ei suhteellisen vähäisten ja loivien maaston korkeuserojen vuoksi ole tarvittu kovin mittavia liikennetunneleita. Tiet on yleensä rakennettu ylittämään tai kiertämään maaston korkeuserot, tai kallioihin on puhkaistu avoväylät kallioleikkauksin. Suomen ensimmäinen tietunneli on Färjsundin tunneli, joka valmistui Ahvenanmaalle vuonna 1980. Viime vuosina on päätieverkostolle rakennettu muutamia pitempiä tunneliosuuksia kuten esimerkiksi Hiidenkallion tunneli Espoossa, Karnaisten tunneli Lohjalla ja Vuosaaren tunneli Helsingissä. Tampereella marraskuussa 2016 avattu yli 2,3 kilometriä pitkä Tampereen rantatunneli on Suomen pisin maantietunneli. Myös Helsinkiin on suunniteltu keskustan alittavaa pitkää Keskustatunnelia.
Rautateitä rakennettaessa on niiden suuremman tasaisuusvaatimuksen vuoksi ollut tunneleiden tarvetta herkemmin kuin teillä. Pitempiä rautatietunneliosuuksia on Helsingin metron ohella Helsingin–Turun ja Jämsän–Jyväskylän rataosuuksilla. Suomen pisin rautatietunneli on Vuosaaren satamaradalla. Suomen lyhin rautatietunneli on kallioon louhittu Paksuniemen tunneli Parikkalassa, sen pituus on vain noin 26 metriä.
Suomen pisin tunneli ja tiettävästi maailman toiseksi pisin yhtenäinen kalliotunneli on Päijänteestä vettä pääkaupunkiseudulle tuova Päijännetunneli, joka on 120 kilometriä pitkä. Maailman pisin tunneli on 137-kilometrinen Delawaren vesitunneli Yhdysvalloissa.Tunneli voi tarkoittaa myös näennäisyhteyksiä tietoliikenteessä, esimerkiksi yrityksen eri toimipisteiden välillä olevaa suojattua yhteyttä. Katso tarkemmin artikkelista VPN.