hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Pakkopaita
Pakkopaita on vaatekappale, joka estää käsien ja käsivarsien liikuttamisen. Sidotut hihat pakottavat paidan käyttäjän pitämään käsivarsiaan ristittyinä rintansa päällä. Pukemalla ihminen pakkopaitaan voidaan yrittää estää häntä vahingoittamasta itseään tai muita tai tekemästä vastarintaa.
Pakkopaitaa on ennen käytetty pääasiassa vankiloissa, mutta sitä käytetään yhä joissakin psykiatrisissa sairaaloissa, jos potilas on vaarallinen tai liian aggressiivinen. Suomessa pakkopaidan käytöstä on luovuttu potilasturvallisuuden ja epäinhimillisyyden vuoksi kun mielenterveyttä koskevaa lainsäädäntöä on uudistettu.
Nykyään pakkopaita kuuluukin lähinnä kahlekuninkaiden ohjelmanumeroihin.
Suomessa käytetään edelleen potilaan liikkumista rajoittavia vaatteita, esimerkiksi lyöjän liivejä, sekä haalareita, jotka estävät lyömisen lisäksi myös potkimisen. Rajoitevaatteen käytöstä määrää lääkäri. Rajoitevaatteita käytetään pääasiassa valtion mielisairaaloissa Niuvaniemen ja Vanhan Vaasan sairaaloissa..
Vertauskuvallisesti pakkopaidaksi voidaan kutsua mitä tahansa, mikä rajoittaa ihmisen toiminnan vapautta.
Olli Hämäläinen
Olli Hämäläinen (19. toukokuuta 1924 Helsinki – 11. kesäkuuta 1984 Tampere) oli suomalainen jazzmuusikko, kontrabasisti, orkesterinjohtaja, musiikkikriitikko ja myöhemmin television ammattilainen. Taiteilijanimellä Olli Häme hän johti jazzyhtyettään 1940-luvulta 1950-luvun lopulle asti. Kriitikkona hän toimi "Rytmi"-lehdessä.
Hämäläinen suoritti Sibelius-akatemiassa kapellimestarin tutkinnon 1953 ja toimi Suomen Muusikkojen Liiton järjestösihteerinä (1952–1957) ja Musiikki-Fazerin osastopäällikkönä. 1950-luvun loppupuolella Olli Hämeen yhtye säesti muun muassa Brita Koivusta, Laila Kinnusta ja Seija Lampilaa. Ammattimainen muusikkokausi kesti vuoteen 1960. Vuonna 1962 Hämäläinen kutsuttiin Tesvision tuotantopäälliköksi, josta siirtyi TV2:n tuotantopäälliköksi 1964 ja edelleen ohjelmapäälliköksi 1967.
Olli Hämäläisen isä oli taidemaalari Väinö Hämäläinen ja isoisä urkuri Lauri Hämäläinen. Olli Hämäläisen tytär on cembalisti Kati Hämäläinen.
Vuoden 1956 kokoonpano
Sango (Inuyasha)
Sango () on fiktiivinen henkilö manga ja animesarja Inuyashassa.
Sango on kyvykäs youkaiden tuhoaja. Hän syntyi kylässä, jonka kaikki lapset koulutettiin tälle alalle ja hän oli yksi kylän parhaimmista taistelijoista. Sango käyttää aseenaan suurta yōkain luusta tehtyä bumerangia, Hiraikotsua. Hänen nimensä tarkoittaa korallia.
Sangon kylästä lähetettiin viisi parhainta taistelijaa avustamaan toista kylää ja Sango oli heidän mukanaan. Heidän ollessaan poissa, Naraku neuvoi suurta määrää yōkaita hyökkäämään Sangon kotikylään saadakseen Shikon no Taman sirpaleet, jotka olivat sillä hetkellä Sangon kotikylässä.
Kaikki kylässä olleet kuolivat hyökkäykseessä yrittäessään puolustautua ja samaan aikaan Sango taisteli kumppaniensa kanssa yōkaita vastaan toisessa kylässä. He kaikki saivat kuitenkin surmansa Sangoa lukuun ottamatta. Tämän ollessa parantumassa, Naraku huijasi häntä kertoen, että Inuyasha oli hyökännyt Sangon kylään ja tappanut kaikki. Kuullessaan tämän, Sango lähti kotikyläänsä, jossa sattumalta tapasi Inuyashan ja tämän ystävät. Sango aloitti välittömästi taistelun uskoessaan Narakun selitykset. Loppujen lopuksi Sango melkein kuoli omaan myrkkykaasuunsa, mutta Inuyasha kuitenkin pelasti hänet. Ihmetellessään, miksi Inuyasha auttaa häntä, Sango iski katanansa Inuyashan käsivarren läpi. Inuyasha kuitenkin vain vetäisi katanan irti ja selvitti Sangolle, mitä todellisuudessa oli tapahtunut. Hieman myöhemmin Sango kuuli vielä saman Narakulta ja tajusi, että oli tullut huijatuksi. Tämän jälkeen hän päätti liittyä Inuyashan joukkoon tarkoituksenaan tuhota Naraku.
Hieman myöhemmin Naraku herätti Sangon pikkuveljen, Kohakun, henkiin ja lähetti tämän tappamaan Sangoa useaan otteeseen, tosin tuloksetta.
Sango on urhoollinen taistelija ja Hiraikotsunsa kanssa hän on vastustaja, joka on syytä ottaa vakavasti. Hän taistelee usein yhdessä kissa-yōkai Kiraran kanssa, joka on kulkenut hänen suvussaan vuosisatojen ajan. Sango toivoo, että saisi tuhottua Narakun ja samalla Kohakulle vapauden.
Hänellä on syviä tunteita Mirokua kohtaan ja suostui tämän pyyntöön, että he avioituisivat mikäli saisivat tuhottua Narakun. Sango kyllä saa jo pian ja usein tuntea entiset mustasukkaisuuden tunnot, joskus melkein epätoivoon ja surun kyyneliin asti. Ennen animen väliaikaista loppua jo esitelläänkin jälleen eräs "tapaus" Mirokun menneisyydestä, jonka takia Sango tuntuukin menettäneen jo lähes toivonsa heidän yhteisestä elämästään, vaikka Sango jo Mirokun kosiessa kysyikin toiveikkaana tältä, lopettaisiko tämä samalla toisten tyttöjen perässä juoksemisen. Lisäksi Sango ei ole oikein pitänyt Mirokun mieltymyksestä kosketella hänen takamuksiaan, mutta tämä pääsee hiljalleen tästä mieltymyksestä. Mangassa esitellään tilanne, jossa Sango epäilee herttaisen ja häntä lohduttelevan ja varmasti taka-ajatuksettoman Mirokun olevan ehkä muotoaan muuttanut Shippou, ja kokeilee löytyykö todellisuudessa aidolta Mirokulta Shippoun yleensä paljastavaa häntää – Mirokun aluksi käsittäessä tämän väärin.
Artemi Verkolalainen
Lapsipyhä Artemi Verkolalainen luetaan kuuluvaksi Suomen ortodoksisessa kirkossa Karjalan valistajiin. Artemi syntyi vuonna 1532 Pohjois-Venäjällä Verkolan kylässä (nykyisin Arkangelin alueen Pinegan piirissä) ja kuoli salaman iskemänä 12-vuotiaana.
Toppo Elonperä
Toivo Aleksi ”Toppo” Elonperä, ent. Toivo (Toppo) Ellenberg (29. huhtikuuta 1893 Helsinki – 27. elokuuta 1953 Elimäki) oli suomalainen näyttelijä, joka näytteli monissa elokuvissa noin 24 vuoden aikana.
Elonperän vanhemmat olivat työnjohtaja Edvard Aleksander Elonperä ja Eriika Wäisänen ja puoliso vuodesta 1924 Kerttu Hellin Jussila. Elonperä opiskeli keskikoulussa, kauppaopistossa ja musiikkiopistossa. Kansallisteatterin oppilaskoulussa hän oli 1912–1913 ja teki 1920-luvulla useita opintomatkoja Keski-Eurooppaan.
Elonperä näytteli myös Koiton Näyttämöllä, Tampereen Teatterissa, Kansan Näyttämöllä, Iloisessa Teatterissa, Viipurin kaupunginteatterissa, Kansanteatterissa ja Suomen Kansallisteatterissa. Elonperä oli Oulun työväenteatterin johtaja 1921–1923, Vaasan työväenteatterin johtaja 1925–1927 ja Kotkan Maakuntateatterin johtaja vuodesta 1949. Kansanteatterissa hän toimi näyttelijän työn ohella myös ohjaajana 1930–1934. Hän oli erinomainen koomikko.
Northrop F-5 Freedom Fighter
Northrop F-5 Freedom Fighter on yhdysvaltalainen pienikokoinen, kaksimoottorinen hävittäjä, jonka valmistus aloitettiin vuonna 1962.
Northrop kehitti F-5:n pohjalta myöhemmin muun muassa YF-17 Cobra -hävittäjän, joka puolestaan toimi lähtökohtana F/A-18 Hornetin suunnittelussa.
F-5:ttä edelsi Northropin kehittämä konetyyppi N-156, joka suunniteltiin pieneksi ja ketteräksi. N-156:n oli tarkoitus kyetä lentämään laivaston pienimmiltäkin lentotukialuksilta, mutta laivasto siirtyi suurempiin aluksiin. N-156 johti kuitenkin T-38 Talon koulutuskoneen kehitykseen ja F-5:n kehitykseen. Ensimmäinen prototyyppi YT-38 lensi vuonna 1959.
Kennedyn kaudella käynnistynyt "Military Assistance Program" (Sotilaallinen avustusohjelma) pyrki varustamaan Yhdysvaltain liittolaisten armeijoita, mihin tarkoitukseen Northropin jatkojalostama N-156F-tyyppi soveltui erinomaisesti. N-156F nimettiin F-5A:ksi, ja ensimmäiset F-5A:t myytiin Norjan kuninkaallisille ilmavoimille vuonna 1964. Sveitsin ilmavoimat käytti tätä konetyyppiä ennen F-18 Hornetia. Sveitsiläinen Patrouille Suisse -taitolentoryhmä käyttänee sitä edelleen.
Vietnamin sodan aikana Yhdysvaltain ilmavoimat kehitti F-5C-mallin, joka osallistui menestyksekkäästi taisteluihin, mutta jäi lähinnä kokeiluversioksi.
Lassen Peak
Lassen Peak on tulivuori Kalifornian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Lassen Peak on toimiva tulivuori jonka edellinen purkaus tapahtui vuonna 1917. Vuoren korkeus on 3 189 metriä.
Boeing 747-400
Boeing 747-400 on Boeing 747 -koneen toiseksi uusin versio. Sen suunnittelu alkoi vuonna 1985 ja ensilento lennettiin vuonna 1988. Liikennöinti alkoi vuonna 1989. 747-400 on ulkoa katsottuna samannäköinen kuin 747-300, mutta siinä on monia uudistuksia, muun muassa moderni kahden ohjaajan ohjaamo, monitoiminäytöt (lasiohjaamo), uudet moottorit, wingletit (taivutetut siipien kärjet), uusi matkustamo, suurempi kantavuus ja pidempi toimintamatka sekä lisäpolttoainesäiliöt korkeusperäsimessä. Se on myös toistaiseksi suosituin versio.
Jari Sedergren
Jari Sedergren (s. 19. lokakuuta 1959 Kajaani) on suomalainen valtiotieteiden tohtori, elokuva- ja televisiotutkimuksen dosentti ja elokuvaan sekä historiaan erikoistunut tutkija. Hän työskentelee erikoistutkijana Kansallisessa audiovisuaalisessa instituutissa.
Sedergren toimi vuosina 1996–1998 tutkijana ja erikoistutkijana professori Hannu Salmen johtamassa Suomen Akatemian ”Kriisi, kritiikki, konsensus” -hankkeessa. Hankkeen yhteydessä julkaistiin myös kolmen kirjoittajan yhteisteos "Kriisi, kritiikki, konsensus. Elokuva ja suomalainen yhteiskunta". Sedergren väitteli poliittisesta historiasta vuonna 1999 Helsingin yliopistossa väitöskirjalla "Filmi poikki... Poliittinen elokuvasensuuri Suomessa 1939–1947". Vuosina 2000–2001 Sedergren työskenteli tutkijatohtorina professori Seppo Hentilän johtamassa ”Kylmä sota” -hankkeessa.
Sedergren oli Suomen kansallisfilmografian toimituskunnan jäsen vuosina 2003–2006. Sinä aikana ilmestyivät osat 11 ja 12. Hän oli toimituskunnan jäsen myös Kansallisessa audiovisuaalisen arkiston lähdejulkaisuissa "Talvisodan katsaukset" (2-dvd, Kava & Finnkino 2007), "Jatkosodan katsaukset I: Hyökkäävät kamerat" (4-dvd, Kava & Finnkino 2008) ja "Jatkosodan katsaukset II: Kamerat asemissa" (4-dvd, Kava & Finnkino 2009).
Vuonna 2006 Sedergren julkaisi laajan tutkimuksen toisen maailmansodan jälkeen valtiollistetusta elokuvasensuurista Suomessa. Yhdessä Ilkka Kippolan kanssa kirjoitettu Suomen dokumentti- ja lyhytelokuvan historia neljältä ensi vuosikymmeneltä ilmestyi vuonna 2009. Toinen osa vuosilta 1944–1989 ilmestyi lokakuussa 2015.
Sedergren on Internetissä ilmestyvän Ennen & Nyt – Historian tietosanomien perustajajäsen ja sen alkuvuosien päätoimittaja 2001–2004, minkä jälkeen hän on jatkanut lehden toimittajana. Sedergren on luennoinut ja julkaissut kymmeniä tieteellisiä ja populaaritieteellisiä artikkeleita erikoisalueistaan sensuurista, elokuvasensuurista, propagandasta, nationalismista ja suomalaisesta elokuvasta sekä dokumenttielokuvasta.
Aiemmin Sedergren on toiminut aktiivisesti Historiallisessa Yhdistyksessä (muun muassa puheenjohtajana vuosina 2001–2002) ja Suomen elokuvatutkimuksen seurassa. Hän on ollut DocPoint -dokumenttielokuvafestivaalia järjestävän yhdistyksen hallituksen jäsen (2002–2013) ja puheenjohtaja (2004–2008). Usean Valtion elokuvalautakuntakauden jälkeen Sedergren oli kuvaohjelmien ikärajavalituksia käsittelevän kuvaohjelmalautakunnan jäsen vuoden 2013 loppuun.
Fred Karlsson
Fred Göran Karlsson (s. 17. helmikuuta 1946 Turku) on yleisen kielitieteen emeritusprofessori Helsingin yliopistossa ja suomen kielen dosentti. Hän oli 1978–1980 yleisen kielitieteen professori Turun yliopistossa. Karlsson on tehnyt työtä kieliteknologian sekä kielitieteen historian alalla ja julkaissut lukuisia teoksia. Kieliteknologian alalla Karlsson on kehittänyt formalismin nimeltä rajoitekielioppi, joka tunnetaan ehkä paremmin englanninkielisellä nimellään "Constraint Grammar (CG)". Se on raakatekstin morfologisen pilkkomisen ja tulkinnan apuväline.
Karlsson on aikamme merkittäviä suomen kielen tutkijoita, ja hänen englanninkielistä teostaan "Finnish – an Essential Grammar" (ensimmäinen painos ruotsiksi, "Finsk grammatik", 1978) onkin käytetty usean avoimen lähdekoodin projektin suomen kielelle kääntämisessä. Karlssonin teos "Yleinen kielitiede" (1. painos 1994) on käytössä korkeakoulujen oppi- ja pääsykoekirjana.
Hän on ollut Suomen Tiedeseuran jäsen vuodesta 1984 ja Academia Europæan jäsen vuodesta 1989.
Hermeetikko
Hermeetikko oli vuosina 2006-2012 ilmestynyt aikakauslehti, joka käsitteli politiikkaa, salatieteitä, historiaa ja kulttuuria. Lehden perustivat Kane Kanerva ja Jukka Nieminen. Nieminen toimi päätoimittajana useimpien numeroiden osalta vuosina 2006–2011, ja sen jälkeen päätoimittajana jatkoi Kane Kanerva.
Lehti koostui vaihtuvien kirjoittajien artikkeleista.
Vuoden 2013 alussa Hermeetikko lakkasi ilmestymästä aikakauslehtenä ja sen tilalle perustettiin samanniminen aikakauskirja.
Playlife
Playlife on Trevisossa, Italiassa perustettu vaateyritys, jonka omistaa Benetton Group.
Benetton nimesi Formula ykkösissä autojensa moottorit Playlifeksi vuodesta 1998 vuoteen 2000. Playlife-moottorit olivat Renault-moottoreita, jotka oli hankittu Mecachromelta 1998 ja Supertecilta 1999 ja 2000. Muutkin tallit, kuten Williams, Arrows ja BAR käyttivät samoja moottoreita, mutta alkuperäisillä nimillään.
Playlifen moottoreilla saavutettiin yhteensä 69 pistettä, 6 palkintokorokesijoitusta ja yksi paalupaikka, mutta voittoja ei saavutettu.
Jääkiekon II-divisioona
II-divisioona on Suomen jääkiekon neljänneksi korkein sarjataso. Sarja on jaettu maantieteellisesti kuuteen lohkoon. Ensimmäistä kertaa vuonna 2008 ratkaistiin II-divisioonan virallinen mestari ja mestaruuden voitti Lohjan Ankat. Ankat nousivat Suomi-sarjaan.
Ennen Suomi-sarjan perustamista vuosina 1975-1999 II-divisioona oli kolmanneksi korkein sarjataso.
Pelataan alueiden järjestämänä kuudessa lohkossa (1. Etelä, 2. Häme, 3. Pohjanmaa, 4. Savo-Karjala, 5. Pohjois-Suomi, 6. Länsirannikko). Kunkin lohkon voittajalla on halutessaan mahdollisuus karsia Suomi-sarjaan, karsintaan osallistuu myös Suomi-sarjan kaksi viimeistä joukkuetta. Karsinnan pelaamistapa päätetään kun on tiedossa II-divisioonista halukkaat lohkovoittajat karsintaan.
Sami Haavisto
Sami Haavisto (s. 12. helmikuuta 1970) on suomalainen independent-elokuvaohjaaja ja -tuottaja, joka tunnetaan pienen budjetin kauhuelokuvistaan. Haaviston ohjaamia elokuvia ovat muun muassa "Desire of the Innocent Blood", "Rites of Blood", "Succubus" sekä tammikuussa 2009 valmistunut "Black Blooded Brides of Satan". Haavisto vaikuttaa Blood Ceremony Films -nimisessä independent-elokuvaryhmässä. Blood Ceremony Films on solminut kolmesta ensimmäisestä elokuvastaan levityssopimuksen brittiläisen Redemptionin kanssa ja tämän myötä elokuvat ovat saaneet kansainvälisen levityksen DVD:llä. Hän on myös Blood Ceremony Magazine -lehden päätoimittaja, sekä Helsingissä sijaitsevan Horror-Shop-myymälän omistaja. Vuonna 2014 hän esitti "Salatuissa elämissä" Rampea.
AG 16
Sukellusvene AG 16 (AG 13 vuoden 1917 heinäkuuhun asti) oli alkujaan venäläinen sukellusvene, jonka Electric Boat Company rakensi vuonna 1912. Alus oli amerikkalaista "Holland 9" -luokkaa ja Venäjä osti niitä kaksitoista kappaletta laivastoilleen. Veneet tulivat Yhdysvalloista osina ja niistä koottiin viisi yksilöä Pietarissa Putilovin telakalla Itämeren laivastolle.
Venäläinen luokkanimi tulee sanoista "Американсий Голланд" ("Amerikanskij Golland" = "Amerikkalainen Holland"). Yhdysvalloissa luokkanimi oli H-luokka. Kokoamisprojektin ulkopuolisten seitsemän veneen kohtalo on tuntematon. Veneet ottivat osaa taisteluihin Itämerellä vaihtelevalla menestyksellä. AG 14 tuhoutui taistelussa saksalaisia vastaan lokakuussa 1917.
"AG 13" upposi onnettomuudessa, mutta se nostettiin ja palautettiin palvelukseen nimellä "AG 16" 21. heinäkuuta 1917. Joulukuussa 1917 veneet asettuivat talvehtimaan Hankoon. Ne pidettiin normaalista poiketen koko ajan lähtövalmiudessa eli esimerkiksi akkuja ei viety talvisäilöön maihin. "AG 16" upotettiin Hankoon 3. huhtikuuta 1918 "AG 11:n", "AG 12:n" ja "AG 15:n" tavoin, juuri ennen saksalaisten maihinnousua.
Suomalaiset nostivat kaksi Hankoon upotetuista veneistä eli AG 16:n ja AG 12:n, jotta nämä veneet voitaisiin korjata ja liittää Suomen merivoimiin. AG 16 kuljetettiin Helsinkiin. Aluksen tutkinnassa todettiin että dieselit olivat niin vajavaisia että ne olisi uusittava, samoin akut ja sähkömoottorit olivat tuhoutuneet täydellisesti upottamisen johdosta; potkurit, niiden akselit ja ohjauslaitteet sen sijaan olivat kunnossa. Samoin painerungon vauriot olivat helpostikin korjattavia. Suomailainen amiraali suositteli sen ottamista koulutuskäyttöön suojeluskuntajärjestön Hakkapeliitta-lehdessä 1927.
Kaiken kaikkiaan alus oli yhteensä yhdestätoista Suomen rannikolle itse upotetusta venäläisestä ja englantilaisesta sukellusveneestä parhaassa kunnossa – Harmajan luo upotetut C- ja E-luokkien englantilaisveneet olivat täydellisesti romuttuneet. AG-16:n runko suojamaalattiin mönjällä estämään ruostumisen korjausta odotettaessa.
Suomalaiset ottivat yhteyttä sukellusveneen korjaamisessa Electric Boat Co:hon ja Saksaan. Electric Boat Co:n hinnat olivat kuitenkin niin korkeat että päätettiin valita Saksa. Saksalaiset asiantuntijat tutkivat AG 16:n hylkyä ja tekivät kustannusarvion, johon ei kuitenkaan ikinä myönnetty varoja Suomesta.
Veneen korjauksen tiedettiin olevan kallista eikä yksikään telakka halunnut taata onnistunutta korjausta, joten alus poistettiin laivastosta ja romutettiin 1929, kun uusien sukellusveneiden rakentaminen päätettiin aloittaa.
Geoff Huegill
Geoff Huegill (s. 4. maaliskuuta 1979 Gove) on australialainen uimari. Hänen kotikaupunkinsa on Scarborough. Huegill edustaa Redcliff Leagues SC:tä, ja hänen valmentajanaan toimii Ken Wood. Huegill ilmoitti 17. helmikuuta 2007 jättävänsä kilpauinnin. Swimming World Magazinen haastattelussa hän mainitsi Ian Thorpen päätöksen vaikuttaneen hänen omaansa. Huegill palasi kuitenkin kilpailuihin ja saavutti 4 × 100 metrin sekauinnissa pronssia Tyynenmeren-mestaruuskilpailuissa 2010.
Painopiste
Painopiste on, suuresti yksinkertaistaen, kappaleessa oleva kohta, johon kappaleelle luontainen painovoima vaikuttaa samalla tavalla kuin se vaikuttaa kappaleen jokaiseen kohtaan erikseen. Se on tavallaan kappaleeseen vaikuttavan painovoiman vaikutuspiste. Myös useampien kappaleen systeemeille tunnetaan painopisteen käsite.
Jokaiseen kappaleen atomiin vaikuttaa pystysuora voima, joka on syntyisin esimerkiksi planeetta Maan gravitaatiokentästä. Maa vetää puoleensa kutakin atomia voimilla, jotka osoittavat lähes yhdensuuntaisina kohti Maan keskipistettä. Yhdensuuntaisina näiden voimien resultantti on samalla myös kappaleen paino. Käännettiinpä kappaletta painovoimakentässä eri asentoihin, kulkee kappaleen resultanttivoima, eli painovoima, aina yhden saman pisteen kautta. Tätä pistettä kutsutaan kappaleen painopisteeksi.
Painovoima vaikuttaa kappaleeseen kuin sen koko massa olisi keskittynyt sen painopisteeseen. Siksi sitä kutsutaan myös massakeskipisteeksi. Massakeskipiste on kuitenkin eri asia kuin painopiste, sillä niiden paikat eroavat, jos painovoimakenttä ei ole homogeeninen. Massakeskipiste on kappaleen sisäinen ominaisuus, joka riippuu vain atomien painoista ja sijainneista eli massajakaumasta. Painovoima riippuu massajakauman lisäksi ulkopuolisen gravitaatiokentän rakenteesta.
Kappaleen eri osiin kohdistuvat painovoiman vetovoimat aiheuttavat samansuuruisen momentin referenssipisteen suhteen kuin painopisteeseen vaikuttava koko kappaleen paino. Asettamalla referenssipiste origoon, merkitsemällä kappaleen painopistettä formula_1 ja kappaleen muiden osien pisteitä formula_2 sekä kappaleen painovoimaa formula_3 ja muiden osien painoja formula_4, voidaan momenttien avulla laskea koordinaatit
Jos painovoima on suoraan verrannollinen massaan eri kohdissa, voidaan supistaa putoamiskiihtyvyydet pois ja saadaan painopisteen koordinaateiksi samat koordinaatit kuin massakeskipisteelläkin
Yleisempi määritelmä painopisteelle saadaan integroimalla massajakaumaa
Kappaleen painopiste on piste, jonka kautta kappaleeseen kohdistuvan painon vaikutussuora kulkee kappaleen asennosta riippumatta. Jos kappaletta tuetaan painopisteestä, on kappale tasapainossa missä asennossa tahansa.
Kappaleen painopiste ei aina sijaitse itse kappaleen sisällä, vaikka näin useimmissa tapauksissa onkin. Esimerkiksi toruksen painopiste ei sijaitse itse kappaleessa.
Painopisteen x-koordinaatti saadaan kaavasta formula_8
ja y-koordinaatti vastaavasti kaavasta formula_9
Vastaavat integraaleina: formula_10
Too Fast for Love
Too Fast for Love on Mötley Crüe -yhtyeen debyyttialbumi. Tyylillisesti albumi on punk-rockin, powerpopin ja glamin sekä heavy metallin sekoitus, ja sitä pidetään merkittävänä uuden aikakauden aloittajana rockmusiikissa.
Alkuperäisen levyn painos on nauhoitettu sekä julkaistu vuonna 1981 yhtyeen itse perustamalla Leathür levymerkillä. Pian yhtye sai levytyssopimuksen Elektra Records levy-yhtiöltä, joka vaati albumin uudelleenmiksausta, sillä se ei ollut riittävän laadukas radiosoittoon. Sekä yhtye että levy-yhtiön kykyjenetsijä Tom Zutaut olivat uudelleenmiksausta vastaan, mutta Roy Thomas Baker kuitenkin teki remiksauksen. Elektra julkaisi uudelleenmiksatun levyn vuonna 1982.
Uuden version kappaleissa on mukana erinäisiä tehosteita ja efektejä, ja kappaleet kuulostavat vähemmän tuoreilta ja raaoilta kuin alkuperäiset Michael Wagenerin tuottamat. Lisäksi uudesta painoksesta on jätetty pois Leathür-painoksen kappale "Stick to Your Guns". Lisäksi kappaleen "Too Fast for Love" alkuperäinen alku on leikattu pois.
Albumi on julkaistu remasteroituna vuonna 2003, ja mukana on viisi bonuskappaletta sekä kappaleen "Live Wire" musiikkivideo.
Live (Blind Guardianin albumi)
Live on Blind Guardianin vuonna 2003 julkaisema toinen livealbumi. Live koottiin useilta eri keikkapaikoilta A Night at the Opera -kiertueen aikana vuosina 2002–2003. Albumi on kaksilevyinen ja sisältöä paketilla onkin siksi runsaasti. Liveä kuuntelemalla saa oivan kuvan Blind Guardianin koko tuotannosta vuosina 1988–2002.
Kiertueen aikana bändin rumpalilla, Thomen Stauchilla, oli välillä jonkinlaisia ongelmia käsiensä kanssa. Tästä syystä joillekin keikoille palkattiin häntä paikkaamaan keikkabasisti Oliver Holzwarthin veli Alex Holzwarth.
Albumilta julkaistiin single The Bard's Song (in the Forest).
Jamal al-din Asadabadi
Jamal al-din al-Afghani (1839 – 9. maaliskuuta 1897) oli Egyptissä toiminut juristi-teologi. Hän moitti muslimeja tietämättömiksi ja sanoi islamilaisen maailman alennustilan johtuvan muslimeista. Hän myös kannatti islamin uudistamista sekä vastusti kolonialismia.
Juha Ruusuvuori
Juha Ensio Ruusuvuori (s. 16. heinäkuuta 1957 Oulu) on suomalainen kirjailija. Ruusuvuori valmistui yhteiskuntatieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta vuonna 1987. Hän on toiminut valokuvaajana sanomalehti "Kalevassa", toimittajana muun muassa Yleisradion TV-uutisissa ja radiouutisissa ja kustannustoimittajana Banana Press Oy:ssä. Hän tuli aikoinaan tunnetuksi "Pahkasika"-huumorilehden toimittajana ja kustantajana.
Nykyään Ruusuvuori asuu Taalintehtaalla Kemiönsaarella ja kirjoittaa romaanien ohella muun muassa kolumneja.
Ruusuvuori oli yksi WSOY:n kirjallisuussäätiön palkinnon saajista vuonna 2012. Palkinto on tunnustus merkittävästä työstä kotimaisen kirjallisuuden ja lukuharrastuksen edistämisessä.
Kirja-arvosteluja:
A Fever You Can’t Sweat Out
A Fever You Can’t Sweat Out on yhdysvaltalaisen Panic! at the Disco -yhtyeen esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 2005.
Albumi nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalle 13.
2. divisioona
2. divisioona (latinan sanasta "divisio", jakaminen) voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Suomen puolustusvoimien yhtymiä eri aikakausilta:
Muiden maiden asevoimien yhtymiä:
Eri palloilulajien sarjajaon 2. divisioonat:
Abou Diaby
Vassiriki Abou Diaby (s. 11. toukokuuta 1986, Pariisi, Île-de-France, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ligue 1:ssä pelaavaa Marseillea. 188 senttimetriä pitkän Diabyn pelipaikka on keskikentän keskellä ja hänellä on norsunluurannikkolaisia sukujuuria.
Jalkapallouransa pienessä INF Clairefontainessa aloittanut Diaby siirtyi AJ Auxerreen vuonna 2002. Jo samana vuonna hän oli mukana Ranskan mestaruuden voittaneessa seuran alle 16-vuotiaiden joukkueessa. Hyvien esitysten myötä Diaby allekirjoitti ammattilaissopimuksen, ja debyyttikaudellaan 2004-2005 Ranskan liigassa hän pelasi viidessä ottelussa.
Seuraavan kauden aikana hän ehti pelata toiset viisi, kunnes siirtyi 12. tammikuuta 2006 nykyiseen seuraansa arviolta kahden miljoonan punnan siirtosummalla. Diabyn kerrotaan hylänneen Arsenalin paikalliskilpailija Chelsean tarjouksen. Arsenalissa hän sai pelinumeron 2, joka oli ollut vapaana Lee Dixonin lopettamisesta lähtien. Sekä hyökkäävään että puolustavaan keskikentän rooliin sopeutuvaa Diabya on usein verrattu maanmieheensä Patrick Vieiraan, joka edusti Arsenalia vuosina 1996-2005.
Lontoolaisseuran paidassa Diaby debytoi pian siirron jälkeen, jo 21. tammikuuta. Hän tuli tuolloin vaihdosta kentälle 1-0 tappioon päättynessä, Evertonia vastaan pelatussa ottelussa. Ensimmäisen maalinsa Arsenalissa hän teki 1. huhtikuuta Aston Villan verkkoon 5-0 päättyneessä ottelussa. Tasan kuukauden kuluttua, 1. toukokuuta, hän sai pahan nilkkavamman Sunderlandin Dan Smithin törkeän taklauksen seurauksena. Toipumisajaksi arvioitiin kuudesta yhdeksään kuukautta, ja Diabylta jäi väliin muun muassa FC Barcelonaa vastaan pelattu Mestarien liigan finaali ja kesäkuussa pelattu alle 21-vuotiaiden EM-turnaus.
Diaby palasi pelikentille vasta 9. tammikuuta 2007 Englannin liigacupin ottelussa Liverpoolia vastaan. Myöhemmin saman turnauksen finaalissa Chelseaa vastaan Diabyn jalka osui vahingossa Chelsea-kapteeni John Terryn leukaan. Terry joutui osuman seurauksena sairaalaan, muttei kärsinyt pitkäaikaista loukkaantumista.
Seuraava kausi meni Diabyn osalta kohtalaisesti. Kaudella 2008-2009 Diaby sai Denílsonin ja Alexandre Songin tapaan paljon vastuuta keskikentällä Mathieu Flaminin lähdettyä AC Milaniin. Tälläkin kaudella Diaby kuitenkin kärsi lukuisista loukkaantumisista.
Diabyn sopimus Arsenalin kanssa päättyi kesäkuussa 2015. Sopimuksen päättymisen jälkeen hän oli ilman seuraa, kunnes heinäkuussa teki sopimuksen Marseillen kanssa.
Diaby on edustanut synnyinmaataan Ranskaa sekä alle 19-vuotiaiden että alle 21-vuotiaiden joukkueissa. Alle 19-vuotiaissa hän pelasi 14 ottelua, toimien kapteenina vuoden 2005 EM-kilpailuissa. Alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa otteluita on kertynyt toistaiseksi vain yksi.
Nuori ranskalainen teki A-maajoukkuedebyyttinsä 24. maaliskuuta 2007 ottelussa Liettuaa vastaan pelaten vain muutaman minuutin lopusta. Neljä päivää myöhemmin hän pelasi 78 minuuttia Itävaltaa vastaan.
Sirpa Kuronen
Sirpa Kuronen (s. 19. joulukuuta 1962) oli Vihreän liiton puoluesihteeri vuosina 1995–1997. Hänet valittiin tähän tehtävään Tampereella kesäkuussa 1995 pidetyssä puoluekokouksessa. Ehdokkaita oli yhteensä viisi, joista toiselle kierrokselle pääsi Kurosen lisäksi Harriet Lonka. Kuronen toimi myös vuonna 1998 hyväksyttyä Vihreiden periaateohjelmaa valmistelleessa työryhmässä.
Katariina Poskiparta
Katariina Poskiparta (s. 30. heinäkuuta 1961 Lahti) on Ylioppilaiden terveydenhoitosäätiön (YTHS) toimitusjohtaja 1. lokakuuta 2014 alkaen. Hän toimi vuosina 2011–2014 vihreiden ympäristöministeri Ville Niinistön valtiosihteerinä. Vuosina 2008–2011 Poskiparta työskenteli Tarja Cronbergin ja Anni Sinnemäen valtiosihteerinä työ- ja elinkeinoministeriössä.
Koulutukseltaan Poskiparta on yhteiskuntatieteiden maisteri. Vuonna 1989 Poskiparta toimi Suomen ylioppilaskuntien liiton puheenjohtajana. Hän on ollut myös Tampereen yliopiston ylioppilaskunnan puheenjohtaja.
Poskiparta toimi vihreiden puoluesihteerinä vuosina 1993–1995. Puoluesihteerinä Poskiparran tuli remontoida puoluetoimiston talous ja organisaatio. Hän olikin asettanut ehdoksi, että puolueessa olisi hyväksyttävä sääntöuudistuspaketti, jos hänet valitaan toimeen. Sääntöuudistuksiin kuului muun muassa puoluehallituksen hallinnollisen ja valtuuskunnan poliittisen roolin erottaminen ja siirtyminen yhteen puoluekokoukseen vuodessa.
Vuosina 1995–2002 Poskiparta oli vihreän ministeriryhmän erityisavustaja Paavo Lipposen ensimmäisessä ja toisessa hallituksessa. Hän on ollut myös Tampereen kaupunginvaltuuston jäsen.
Vuosina 2004–2005 Poskiparta oli Suomen Lakimiesliiton viestintäpäällikkö. Vuosina 2005–2007 hän toimi Vantaan kaupungin asukaspalvelujohtajana. Virka vastasi apulaiskaupunginjohtajan tehtävää, ja Poskiparran vastuualueeseen kuuluivat muun muassa työllisyys- ja maahanmuuttoasiat.
Kuolleet sielut
Kuolleet sielut () on Nikolai Gogolin kirjoittama romaani, joka kertoo salaperäisen päähenkilön Tšitšikovin ostosmatkoista ja niistä koituvista tapahtumista. Tšitšikov osti matkoillaan maanomistajilta kuolleita sieluja eli kuolleita maaorjia, joita ei ole vielä poistettu henkikirjoitusluettelosta. Teos on ilmestynyt useina suomennoksina. Juhani Konkan suomentamana, Otavan kustantamana.
Kirja on Gogolin pääteos ja kirjallisuuden klassikko.
David Pemberton
David Pemberton on Vihreän liiton entinen puoluesihteeri. Hänen puoluesihteerikaudellaan (1991–1993) Vihreää liittoa ohjattiin yleispuolueen suuntaan. Nykyään David Pemberton on Vihreän liiton pää-äänenkannattaja Vihreän Langan kustantajan toimitusjohtaja.
Pemberton aloitti ympäristötieteiden opinnot Kuopion yliopistossa vuonna 1979. Hän osallistui opiskeluaikanaan aktiivisesti ainejärjestö- ja ylioppilaskuntatoimintaan. Hänestä tuli Kuopion yliopiston ylioppilaskunnan edustajiston puheenjohtaja 1983 ja hän oli KYY:n hallituksen puheenjohtajana 1987. Pemberton toimi myös Kuopion ylioppilaslehti Stimuluksen päätoimittajana. Hän valmistui 1988.
Joe Aiello
Joseph "Joe" Aiello (s. 1891 – k. 23. lokakuuta 1930) oli Al Caponen kanssa Chicagossa kilpailevan liigan johtaja. Caponen lähettämät miehet ampuivat Aiellon 23. lokakuuta 1930 Chicagossa. Aiellon takissa oli 37 reikää. Hän sai kaiken kaikkiaan 50–100 osumaa. Hänen ruumiinsa oli repeytynyt kahtia.
Jeff Koons
Jeff Koons (s. 21. tammikuuta 1955) on yhdysvaltalainen kuvataiteilija. Häntä on kutsuttu kitschin kuninkaaksi ja hän on saanut paljon huomiota mediassa.
Koons opiskeli Maryland Institute College of Artissa Baltimoressa ja Art Institute of Chicagossa. Hän toimi ennen ammattiuraansa muun muassa pörssimeklarina. Koons oli naimisissa italialaisen pornonäyttelijän ja parlamentaarikon Ilona ”Cicciolina” Stallerin kanssa lyhyen aikaa vuodesta 1991 alkaen. Heillä on yksi yhteinen poika. Parin yhteistyön tuloksena syntyi ”Made in Heaven” -sarja veistoksia, maalauksia ja valokuvia, jotka kuvaavat pariskuntaa harrastamassa seksiä eri asennoissa.
Koons on herättänyt myös huomiota lausunnoillaan taiteensa tekemisestä. Hän teettää teoksensa eri alojen käsityöläisillä.
Vuonna 2009 Koons alkoi rakentaa Los Angeles County Museum of Artsiin 25 miljoonan dollarin (noin 19 miljoonaa euroa) Train-junainstallaatiota. Teräksestä ja alumiinista rakennettava 20 metriä pitkä juna on kunnianhimoinen hanke. Höyryä neljä kertaa päivässä päästelevä juna tulee roikkumaan ilmassa punakeltaisesta nostokurjesta museon edustalla. Työ jäljittelee Baldwinin höyryveturia vuodelta 1943 ja sen tekemisen arvellaan kestävän noin neljä vuotta.
Jeff Koonsin teoksia oli esillä Suomessa vuonna 1990 amerikkalaista 1980-luvun taidetta esittelevässä yhteisnäyttelyssä Ateneumin taidemuseossa. Koons kävi myös Helsingissä luennoimassa Kuvataideakatemiassa. Alkuvuodesta 2005 Koonsin yksityisnäyttely oli Helsingin kaupungin taidemuseossa Tennispalatsissa.
Kohutaiteilijanakin tunnettu Koons hoitaa julkisuuskuvaansa tarkoin, ja hän on verrannut itseään Michelangeloon. Hänet tunnetaan myös taloudellisesta menestyksestään. Esimerkiksi teos "Jim Beam J. B. Turner" myytiin keväällä 2005 5,5 miljoonalla Yhdysvaltain dollarilla.
Koonsin teos "Hanging Heart (Magenta/Gold)" myytiin 14. marraskuuta 2007 New Yorkin Sotheby’sin huutokaupassa 21 miljoonalla dollarilla. Teos oli tuolloin kallein elävän taiteilijan myyty teos. Marraskuussa 2013 myyty Jeff Koonsin "Balloon Dog (Orange)" tuli maailman kalleimmaksi elävän taiteilijan teokseksi 58,4 miljoonan dollarin hinnalla.
Alppihiihdon maailmancup 1994–1995
Alppihiihdon maailmancup 1994-1995 oli kaikkien aikojen 29. sellainen. Miesten kokonaiskilpailun voitti italialainen Alberto Tomba ja naisten sveitsiläinen Vreni Schneider.
Vikinga
Vikinga () on Vaasan asuinalue Palosaaressa. Siellä on lähinnä pientaloja, jotka on rakennettu 1900-luvun alussa. Monet uudetkin talot on mukautettu vanhaan tyyliin. Alueella on ruotsinkielinen peruskoulu Vikinga skola, jossa on luokat 1–6 sekä päiväkoti. Muita palveluita ovat uimaranta ja kaksi pienvenesatamaa.
Vuonna 2013 Vikingassa oli noin 3 200 asukasta.
Kaupunginosan perusti osakeyhtiö Wiking A. B. vuonna 1913. Yhtiö valitsi asukkaiksi vain täysin ruotsinkielisiä. Kaupunginosasta on joissain yhteyksissä käytetty suomenkielistä nimeä Viikinlohko.
Antonio Lombardo
Antonio Lombardo (1892–1928) oli sisilialaissyntyinen yhdysvaltalainen rikollisjohtaja. Hän tuli seuraajaksi UNIONE SICILIANAN johtoon, samoihin aikoihin kun Al Capone joutui pakenemaan Frank Yalen murhan seurauksia.
Antonio Lombardon otaksuttiin osallistuneen Caponen kanssa Frank Yalen murhan suunnitteluun. 8. syyskuuta 1928 Lombardoa ammuttiin päähän hänen kävellessään kadulla.
Tommi Kautonen
Tommi Tapani Kautonen (s. 24. joulukuuta 1971 Lahti) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Pelaajaurallaan Kautonen pelasi oikeana laitapuolustajana ja uran loppua kohden keskikentän keskustassa.
Kautonen pelasi Suomessa pääsarjatasolla Lahden Reippaan, Valkeakosken Hakan, Myllykosken Pallon, Vaasan Palloseuran ja FC Lahden riveissä. Hän on ainoa pelaaja, joka on pelannut Veikkausliigan kaikilla kausilla kauteen 2006 saakka. Mestaruussarja-debyyttinsä hän teki 1. lokakuuta 1989 ottelussa Reipas–Kemin Palloseura. Hän päätti uransa FC Lahden riveissä FC KooTeePeetä vastaan 29. lokakuuta 2006. Kaikkiaan hän pelasi pääsarjatasolla 377 ottelua ja teki 21 maalia.
Vuonna 1999 Liigacupin VPS:ssa voittaneen Kautosen suurin henkilökohtainen saavutus on vuodelta 2004, jolloin hänet valittiin liigan parhaaksi keskikenttäpelaajaksi. Kautonen on pelannut Suomen A-maajoukkueessa yhdeksän ottelua ja lisäksi 27 poikien maaottelua.
Kautonen aloitti valmennusuransa Reippaan B-junioreissa. Ensimmäisen kerran miesten edustustasolla hän valmensi FC KooTeePeetä kaudella 2008. Seura putosi Ykköseen sijoituttuaan sarjassa viimeiseksi eikä Kautosen sopimusta jatkettu kauden päätteeksi. Tammikuussa 2009 hän siirtyi Kakkosen C-lohkossa pelanneen Vasa IFK:n pelaajavalmentaja Christoffer Kloon valmentajakumppaniksi.
Kaudella 2010 Kautonen toimi FF Jaron apuvalmentajana ja valmensi yhteistyöseura Jakobstads Bollklubbia Kakkosessa. Marraskuussa 2010 Kautosesta tuli Ykköseen pudonneen FC Lahden päävalmentaja. Ensimmäisellä kaudellaan hän johdatti seuran takaisin Veikkausliigaan ja paluu pääsarjatasolle päättyi viidenteen sijaan. Kesäkuussa 2013 Kautonen irtisanottiin tehtävästään FC Lahden oltua sarjassa viimeisenä viidellä pisteellä kymmenen pelatun ottelun jälkeen.
Marraskuussa 2013 Kautonen nimitettiin Suomen alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueen päävalmentajaksi vuoden 2014 alusta lähtien.
Lokakuussa 2017 Kautonen nimitettiin Seinäjoen Jalkapallokerhon uudeksi päävalmentajaksi. Samalla hän jätti tehtävänsä alle 21-vuotiaiden maajoukkueen peräsimessä. Kautosen pesti SJK:n päävalmentajana päättyi potkuihin jo toukokuun lopussa 2018, kun joukkue oli voittanut vain kaksi kahdeksasta pelaamastaan Veikkausliiga-ottelusta.
Kautosen veli Turo on entinen liigapelaaja, kuten myös heidän isänsä Timo joka voitti muun muassa neljä Suomen mestaruutta ja pelasi 47 A-maaottelua. Timo Kautosen veljet Mikko ja Olli ovat hekin voittaneet Suomen mestaruuden. Kautonen on myös Jari Litmasen lapsuudenystävä.
Kromi (albumi)
Kromi on Saran vuonna 2002 julkaistu toinen albumi. Levy nousi ilmestyessään Suomen virallisen albumilistan sijalle 9. "Kromi" on musiikillisesti raskaampi kuin edeltäjänsä "Narupatsaat". Myös koneet ja syntetisaattorit ovat merkittävämmässä asemassa kuin debyyttialbumilla. Levyltä on julkaistu singlenä kappale ”Tanssiin”, josta kuvattiin myös musiikkivideo. Kappale "KSK" julkaistiin promosinglenä.
Kaikki sovitukset Sara.
Radiosoittoon tarkoitettu promosingle.
RT-20
RT-20 (RT-20P) eli Naton nimeämänä SS-15 Scrooge (SS-X-15, SS-XZ-15) oli Neuvostoliiton mannertenvälinen ohjus kylmän sodan aikana. RT-20 oli myös Kroatian asevoimien käytössä oleva panssarintorjuntakivääri. Ohjuksessa oli sekä kiinteä ensimmäinen että nestemäinen rakettivaihe. Ohjus on nähty Punaisen torin paraatissa. Sen kehittely alkoi joskus vuonna 1964, mutta projekti keskeytettiin 1969 ennen ohjusten käyttöönottoa.
Venäläisten mukaan ohjuksen tarkkuus oli 2 000–4 000 metriä, läntisten tietojen mukaan 600–1 800 metriä. Ydinkärki 0,55 tai 1,5 megatonnia, kärjen paino 545 tai 1 410 kg, vastaava kantomatka 11 000 tai 7 000–8 000 km kärjestä riippuen.
Tampereen teknillisen yliopiston fysiikan laitos
Fysiikan laitos on kuulunut Tampereen teknillisen yliopiston organisaatioon oppilaitoksen vuonna 1972 tapahtuneesta itsenäistymisestä alkaen. TTKK oli vuosien 1965–1972 ajan Teknillisen korkeakoulun sivukorkeakoulu ja tällöin fysiikan sekä matematiikan perusopetus oli Yleisen osaston vastuulla. Fysiikan laitos kuului sähkötekniikan osastoon vuoteen 2002 saakka. Vuosina 2002–2007 laitos kuului teknis-luonnontieteelliseen osastoon ja tämän jälkeen yliopiston luonnontieteiden ja ympäristötekniikan tiedekuntaan.
Fysiikan laitoksen johtajina ovat toimineet professorit Gunnar Graeffe (1970–1998), Rolf Hernberg (1998–2009), Martti Kauranen (2009–2013) sekä Jyrki Mäkelä (2014–2016). Jyrki Mäkelä jäi TTY:n Fysiikan laitoksen viimeiseksi johtajaksi, sillä TTY:n Fysiikan laitos lakkautettiin vuoden 2016 lopussa.
Fysiikan laitoksen näkyvin tehtävä on fysiikan perusopetuksen hoitaminen ja tämä tapahtuu noin 50–150 opiskelijan luentoryhmissä, joista kustakin vastaa pääsääntöisesti lehtori. Lehtorin apuna on laskuharjoitusten ohjaajina pää- tai sivutoimisia tuntiopettajia. Fysiikan laboratorioharjoitukset kuuluvat myös välttämättömänä osana perusopetukseen. Oppilaslaboratoriota johtaa lehtori ja hänen apunaan on noin 20 tuntiopettajaa.
Teknillisen fysiikan ammattiaineekseen valinnut opiskelija voi valita kiinnostuksensa kohteen useasta kokonaisuudesta. Laitos on jaettu laboratoriohin, joita johtaa pääsääntöisesti professori tai dosentti. Laboratoriot ovat
Fysiikan laitoksen opiskelijat suorittavat ammattiaineopintonsa paneutuen johonkin näistä tutkimusalueista. Diplomi-insinöörejä laitokselta valmistuu vuosittain vajaa parikymmentä, tohtoreita muutamia.
Laitoksen budjetti on vuosittain n. 4 miljoonaa euroa, joista suurin osa on peräisin ulkopuolisista projekteista. Tutkimusjulkaisuja kansainvälisiin, vertaisarvioituihin lehtiin laitos tuottaa vuosittain muutamia kymmeniä kappaleita.
Mathieu Flamini
Mathieu Flamini (s. 7. maaliskuuta 1984, Marseille, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin valioliigassa pelaavaa Arsenalia. 178 senttimetriä pitkä Flamini on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Flamini aloitti uransa Olympique de Marseillessa, jossa hän teki debyyttinsä 20. joulukuuta 2003 1-0 voitto-ottelussa Toulousea vastaan. Marseillessa Flamini pelasi 14 ottelua ja tuli tunnetuksi UEFA Cupissa, jossa hän auttoi joukkueen hienoilla esityksillään loppuotteluun. Göteborgissa Nya Ullevi -stadionilla pelatun finaalin voitti kuitenkin espanjalaisjoukkue Valencia CF.
23. heinäkuuta 2004 Flamini siirtyi Englannin Valioliigaan Arsenaliin. Debyyttinsä Arsenalissa Flamini teki 15. elokuuta 2004. Hän pelasi neljän kauden aikana Arsenalissa 102 valioliigaottelua. Mestarien liigassa karsintoineen hän pelasi tuona aikana 30 ottelua. Kauden 2005–2006 loppuottelussa hän pelasi 16 minuuttia Arsenalin hävitessä FC Barcelonalle 1–2. Arsenalin voittaessa FA Cupin 2005 hän pelasi neljä ottelua, muttei välierässä eikä loppuottelussa.
Flamini siirtyi vapaalla siirrolla AC Milaniin kesällä 2008. Hän pelasi italialaisseurassa 96 Serie A -ottelua, joissa teki seitsemän maalia. Hän voitti Italian-mestaruuden kaudella 2010–2011. Mestarien liigassa hän edusti Milania 13 ottelussa.
Flamini siirtyi ilman siirtokorvausta uudelleen Arsenaliin kesällä 2013. Seuraavan kahden kauden aikana hän pelasi 50 valioliigaottelua ja 13 Mestarien liigan ottelua karsintoineen. Hän pelasi FA Cupin voittaneessa Arsenalin joukkueessa kolme ottelua 2014 ja kaksi ottelua 2015, muttei kummallakaan kaudella välierässä eikä loppuottelussa.
Mathieu on nyt lainalla Englannin Valioliigaa pelaavassa Crystal Palacessa.
Flamini on pelannut kolme maaottelua Ranskan maajoukkueessa. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi Marokkoa vastaan marraskuussa 2007.
Marseillessa:Arsenalissa:Milanissa:
MR-UR-100 Sotka
MR-UR-100 Sotka (UR-100MR) oli Neuvostoliiton mannertenvälinen ballistinen ohjus (ICBM). Sen NATO:n koodinimi oli SS-17 Spanker. Vuonna 2006 Venäjän asevoimat eivät käytä näitä ohjuksia vaan ne on poistettu käytöstä ja tuhottu aserajoitussopimusten mukaisesti.
Ohjus kehiteltiin vuosina 1978–1983 Mihail Jangelin perustamassa OKB-586-suunnittelutoimistossa.
Ohjus käytti nestemäistä ajoainetta: UDMH/typpitetraoksidi. Se on varastoitavaa ilman jäähdytystä ja raketti on välittömästi lähtövalmis.
Ensimmäisessä rakettivaiheessa on yksi RD-0229-päämoottori ja yksi nelisuuttiminen 15D167-moottori. Toisessa rakettivaiheessa moottorina yksi 15D169. Kolmas vaihe käyttää kiinteää ajoainetta: 15D171.
Ohjuksen kantama oli 10 200 - 11 000 km. Sen osumistarkkuus oli venäläisten antamien tietojen mukaan 1080-920 metriä versioista riippuen, NATO:n arvioiden mukaan 500-220 metriä. Joidenkin tietojen mukaan tarkkuus olisi 1600 m 10 000 km lentomatkalta.
Ohjuksen taistelukärki: Joko yksi 3,4 megatonnia tai neljä kpl 0,4 megatonnia. Kärjen paino 2100 kg.
RS-16A on MR-UR-100 Sotkan kansainvälinen nimi.
Hal
HAL on vuonna 2003 perustettu irlantilainen yhtye. Halin muodostavat veljekset Dave (laulu ja kitara) ja Paul Allen (basso ja laulu), Stephen O'Brien (kosketinsoittimet) sekä Steve Hogan (rummut). Rough Trade Records julkaisi Halin esikoisalbumin "Hal" vuonna 2005.
Santa Maria in Organo
Santa Maria in Organo on yksi Veronan vanhimmista kirkoista. Se sijaitsee Adigejoen vasemmalla puolella Veronettaksi kutsutussa kaupunginosassa. Se on perustettu mahdollisesti jo 500-luvulla tai vähän myöhemmin langobardien valtakaudella, mutta vain kryptassa on säilynyt varhaiskeskiaikaista rakennetta. Kirkko sai romaanisen asun vuoden 1117 maanjäristyksen jälkeen ja uudistettiin jälleen renessanssiajalla. Keskeneräiseksi jääneen julkisivun suunnitteli Michele Sanmicheli. Vanhan roomalaisajan tornirakennuksen perustalta kohoava kellotorni on Fra Giovanni da Veronan suunnittelema.
Kirkon interiööri muodostuu lyhyestä ja leveästä kolmilaivaisesta, kappeleiden reunustamasta länsiosasta ja suunnilleen saman pituisesta avarasta, muutamaa porrasaskelmaa ylempänä olevasta kuoriosasta, jonka alla on krypta. Kirkkotilan erityisen runsas taiteellinen korstelu periytyy pääosin renessanssiajalta. Kirkon sakaristoa Vasari piti koko Italian kauneimpana. Sen seinäpaneelit puuleikkauksineen ovat yksi Fra Gicondon päätöistä ja kuuluvat lajissaan Italian merkittävimpiin.
Santa Maria in Organo oli aikanaan merkittävä ja vauras benediktiiniluostari, mutta näivettyi 1400-luvulla ja siirtyi 1444 olivetaaneille, joiden käsissä se alkoi uudelleen kukoistaa. Luostari lakkautettiin Napoleonin aikana. Kirkko toimii seurakuntakirkkona.
Vortex-putki
Vortex-putki on laitteistojen jäähdytykseen tarkoitettu osa.
Vortex-putkeen virtaava paineistettu ilma erotellaan pyörteen avulla lämpimäksi ja kylmäksi ilmavirtaukseksi.
Vortex periaatteen keksijänä pidetään Georges Ranqueta.
Timo Kautonen
Timo "Tilli" Kautonen (s. 12. maaliskuuta 1945 Lahti, Suomi) on suomalainen entinen jalkapalloilija, joka on toiminut peliuransa päätyttyä myös valmentajana ja joukkueenjohtajana. Siviiliammatteja 173 senttimetriä pitkällä Kautosella on ollut useita: hän on toiminut huoltoneuvojana, työnjohtajana, autonkorjaajana ja automestarina. Pelipaikaltaan hän oli keskuspuolustaja.
Kautonen aloitti peliuransa Lahden Reippaassa, jota hän edusti vuosina 1963-1978 ja 1984. Hän pelasi koko uransa ajan synnyinkaupungissaan. Muita seuroja olivat Lahden Palloseura, jossa hän pelasi vuosina 1980-1982 ja 1985 sekä Lahden Kuusysi (1982-1983). Kautonen voitti Suomen mestaruuden neljä kertaa, vuosina 1963, 1967 ja 1970 Reippaassa sekä vuonna 1982 Kuusysissä. Yhteensä hän pelasi 384 ottelua SM-tasolla. Suomen Cupissa Kautonen oli vieläkin menestyksekkäämpi. Hän voitti cupin ennätykselliset kahdeksan kertaa: Reippaassa 1964, 1972-1976 ja 1978 sekä Kuusysissä vuonna 1983. Lisäksi hän oli kolme kertaa häviämässä cupin loppuottelua.
Suomen A-maajoukkueessa Kautonen pelasi ensi kerran vuonna 1964 ollessaan 19-vuotias. Kyseessä oli Suomen ja Ruotsin välinen ottelu, jonka Suomi voitti maalein 1-0. A-maaotteluita kertyi lopulta 47 kappaletta, olympiajoukkueen maaotteluita neljä ja poikien maaotteluita kaksi. Hän oli Suomen A-maajoukkuehistorian ensimmäinen kentältä ulosajettu pelaaja.
Kautonen sai Vuoden jalkapalloilija -palkinnon kahdesti, vuosina 1967 ja 1970. Jälkimmäisenä vuonna hän sai vastaavan tunnustuksen myös Urheilutoimittajain liitolta.
Myös Kautosen veljet Mikko ja Olli ovat entisiä jalkapalloilijoita, ja kaikki kolme olivat voittamassa vuoden 1970 Suomen mestaruutta. Kautosen pojat Turo (s. 1969) ja Tommi (s. 1971) ovat niin ikään entisiä SM-tason pelaajia.
Tarja Helanen
Tarja Helanen oli Vihreän liiton ensimmäinen liittosihteeri yhdessä David Pembertonin kanssa 1988–1990. Hän toimi myös 1990-luvun alussa Vihreiden kansainvälisessä työryhmässä. Helanen on työskennellyt Vihreän Sivistysliiton projektisihteerinä ja Suomen pakolaisavun hanketyöntekijänä. Vuonna 2002 hän oli tekemässä ulkoministeriölle selvitystä henkilöavusta kehitysyhteistyössä. Keväällä 2007 hän oli Pakolaisavun asiantuntijana Liberiassa.
Ylikärppä
Ylikärppä (myös "Yli-Kärppä") on kylä seututien 849 sekä Simojoen varrella Simon kunnassa lähellä Ranuan ja Iin rajaa. Kylä on muodostunut Simojoen etelärannalle Maaninkakosken tuntumaan.
Ylikärpän koulu sijaitsee Ylikärpän ja Saarikosken kylien välisellä alueella. Kyläyhteisön toimintaa ylläpitää Ylijokikylän kylätoimikunta. Ylikärppä on hyvin maatalousvaltaista aluetta, sillä lähes kaikki kylässä asuvat työssäkäyvät työikäiset ovat töissä maatalouden parissa. Kylän asukasluku oli vielä 1980-luvulla yli 500, ja Simon kunta rakennutti kylään rivitaloja.
Simon kunta ilmoitti keväällä 2015 sulkevansa Ylikärpän kyläkoulun oppilaiden vähenemisen vuoksi. Asukkaat huolestuivat pitkistä, paikoin jopa 50 kilometrin koulumatkoista Asemakylälle. Simon kunta päätti lopulta, että Ylikärpän koulu jatkaa yhdellä opettajalla. Samalla päiväkoti ja esikoulu lopetettiin. Simon kunta lakkautti koulun keväällä 2016 ja oppilaat siirtyivät kouluun Asemakylälle.
Ylikärpässä käytiin vuonna 1916 ensimmäinen taistelu venäläisten ja suomalaisten välillä sitten Suomen sodan. Kyseessä oli Maaninkajärven taistelu, jossa suomalaiset jääkärit puolustautuivat venäläistä virkavaltaa vastaan.
Kääpiöjänis
Kääpiöjänis on pienin kaniroduista. Painoa sillä on vain 0,71-1,3 kg. Rotu on lähtöisin Englannista. Rotu näytettiin Englannissa ensimmäistä kertaa vuonna 1884. Kääpiöjänis on jalostettu aluperin useasta eri rodusta, mutta erityisesti hollantilais-rotu on ollut suuressa roolissa rodun kehittämisessä. 
Kääpiöjänis kuuluu kääpiörotujen ryhmään. 
Rungon muodoltaan se on pieni, siro ja jänismäinen. Se on ylväs ja määrätietoinen rotu, jota on kutsuttu myös temperamenttiseksi ja äkkipikaiseksi. Värimahdollisuuksia on useita, mutta Suomessa esiintyy useita värejä sekä kuvioita kyseisellä rodulla.
Kääpiöjänikset ovat Suomessa melko harvinaisia ja rodun kasvattajia on vähän.
Se on ylväs ja määrätietoinen rotu, jota on kutsuttu myös temperamenttiseksi ja äkkipikaiseksi. Se on myös erittäin nopea ja ketterä ja soveltuukin erinomaisesti estehyppyyn. Kääpiöjänikset tarvitsevat määrätietoisen sekä kokeneen omistajan.
LGM-118A Peacekeeper
LGM-118A Peacekeeper eli MX-ohjus oli 1986 käyttöön otettu Yhdysvaltojen mannertenvälinen ballistinen ohjus (ICBM), joka vedettiin pois käytöstä syyskuussa 2005 START II-sopimuksen johdosta. Peacekeeper on kiinteää polttoainetta käyttävä tarkka monikärkiohjus, joka olisi tarvittaessa pystynyt tuhoamaan 10 kohdetta 10:llä MIRV-kärjellä.
Ohjus oli tarkoittu ensi sijassa vihollisen sotilaskohteita vastaan.
Ohjuksen kehittely alkoi 1972 nimellä MX. Ohjus kantoi 9 700 kilometriä, ja sen tarkkuus oli 100 metriä (CEP). Ohjuksen lasti voi olla 3950 kg, joka sisältää jopa 10 Avco Mk-21 -paluukärkeä, kukin 300 kT (1,25 PJ) W-87 -ydinkärjen.