hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Erik Östlund
Erik Agne Östlund (s. 23. syyskuuta 1962) on entinen ruotsalainen maastohiihtäjä, viestin maailmanmestari.
Östlund hiihti avausosuuden Ruotsin viestijoukkueessa, joka saavutti pronssia Seefeldin MM-kilpailussa 1985. Joukkueeseen kuuluivat hänen lisäkseen Thomas Wassberg, Thomas Eriksson ja Gunde Svan. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 1987 Östlund hiihti ensimmäisen osuuden Ruotsin kultaa voittaneessa viestijoukkueessa, jonka muut jäsenet olivat Svan, Wassberg ja Torgny Mogren.
Maailmancupissa Östlund oli parhaimmillaan kolmas 30 kilometrillä La Bresse'ssä tammikuussa 1986.
Iivaara
Iivaara on 470 metriin merenpinnasta kohoava vaara Kuusamon kaupungissa, Pohjois-Pohjanmaan maakunnassa. Iivaara määrättiin Täyssinän rauhassa Ruotsi-Suomen ja Venäjän rajatunturiksi.
Iivaara-Jousivaaran Natura-luonnonsuojelualueeseen (FI1101611) kuuluvat Iivaaran ja Jousivaaran lisäksi läheiset Penikkavaara ja Laihanvaara. Luonnonsuojelualueen pinta-ala on noin 2 400 hehtaaria.
Hold Your Colour
Hold Your Colour on australialaisen Drum'n'bass yhtye Pendulumin vuonna 2005 ilmestynyt esikoisalbumi. Se sai kriitikoilta erittäin hyvät arvostelut ja on yksi parhaiten myyneistä genren levyistä.
Vuonna 2007 ilmestyi uusi versio kyseisestä levystä, jossa kaksi viimeistä kappaletta, "Another Planet" ja "Still Grey" on korvattu kappaleilla "Blood Sugar" ja "Axle Grinder"
Life Among the Ruins
Life Among the Ruins on Virgin Steelen viides albumi. Se on julkaistu vuonna 1993. Life Among the Ruins eroaa yhtyeen muusta tuotannosta kevyemmän tyylisuunnan vuoksi. "Cry Forever"-kappale kuullaan myös edellisellä Age of Consent-albumilla.
David DeFeis
David Defeis (s. 4. tammikuuta 1961) on yhdysvaltalainen laulaja, lauluntekijä, kosketinsoittaja sekä Virgin Steele -yhtyeen keulahahmo. Hän on ainoana jäljellä yhtyeen vuonna 1981 perustetusta alkuperäisestä kokoonpanosta. David on tehnyt suurimman osan Virgin Steelen kappaleista, ja hänet tunnetaan monipuolisesta laulutulkinnastaan. David on valmistunut musiikkikorkeakoulusta, jossa hän tapasi myös erään Virgin Steelen basisteista Joyey O´Reillyn. David valmistui 1981. Pianotunnit hän aloitti kuusivuotiaana, ja 11-vuotiaana hän esiintyi ensimmäisen metallibändinsä Phoenixin kanssa. Virgin Steeleen hän päätyi vastattuaan lehti-ilmoitukseen. Hän soittaa Virgin Steelen levyillä useita soittimia, mutta kertoo itse että varsinaisesti osaa soittaa vain pianoa/koskettimia.
Anarâškielâ servi
Anarâškielâ servi on vuonna 1986 perustettu inarinsaamelaisten yhdistys. Sen pyrkii edistämään inarinsaamen kieltä kielipesätoiminnan avulla, julkaisemalla lehtiä ja muuta kirjallisuutta sekä tuottamalla musiikkia ja levittämällä tietoa. Kielipesätoiminnan se aloitti vuonna 1997, ja nykyään sillä on kolme kielipesää, joista kaksi sijaitsee Inarissa ja yksi Ivalossa. Lisäksi yhdistys järjestää tapahtumia ja jakaa joka vuosi alueen koulujen inarinsaamen opiskelijoille stipendejä. Yhtenä keinona inarinsaamelaisen kieli- ja kulttuuriperinteen levittämiseen on Anarâš-sivusto, joka on toteutettu yhteistyössä Saamelaismuseosäätiön ja opetusministeriön kanssa.
Vuodesta 2015 alkaen yhdistys on yhteistyössä Tromssan yliopiston kanssa kehittänyt morfologista analysaattoria, jonka pohjalta on kehitetty muun muassa tekstinkorjausohjelma inarinsaamelle ja verkkosanakirja.
Noble Savage
Noble Savage on Virgin Steelen kolmas studioalbumi. Se on julkaistu vuonna 1985. Ennen Noble Savagen äänityksiä yhtyeen alkuperäinen kitaristi Jack Star erosi Virgin Steelestä ja tilalle otettiin yhtyeessä yhä vaikuttava Edward Pursino, joka tekee Davidin lisäksi yhtyeen kappaleita. Yhtyeen keulahahmo David Defeis pitää tätä albumia erityisen tärkeänä Virgin Steelen historiassa. Levy oli ensimmäinen, johon yhtye oli musiikillisesti täysin tyytyväinen. Noble Savagea pidetään ensimmäisenä Virgin Steelen tuotoksena, joka edustaa yhtyeen nykyistä tyylisuuntaa. Levyn sävellystyö on mahtipontisempaa ja sisältää enemmän koskettimia ja monipuolisempaa laulutulkintaa kuin aikaisemmat albumit. Noble Savagesta tuli siihenastisista Virgin Steele -albumeista suosituin, ja se sisältää kappaleet ”We Rule The Night” ja ”Noble Savage”, joita yhtye soittaa yhä konserteissaan. Noble Savage julkaistiin 1998 uudelleen ja tälle painokselle lisättiin kappaleita, jotka oli jätetty alkuperäiseltä levyltä pois syystä tai toisesta.
M/S Pelagitis
M/S "Pelagitis" () on Navibulk Enterprise SA -varustamon omistama ro-ro-rahtialus. Alus on rakennettu vuonna 1978, Ulsanissa, Etelä-Koreassa. Kuollutta painoa laivalla on 8 672 tonnia. "Pelagitis" on rekisteröity Panaman lipun alle.
Alus laskettiin vesille 22. joulukuuta 1977 eteläkorealaisella Hyundai Shipbuilders & Heavy Industriesin telakalla (nyk. Hyundai Heavy Industries). Aluksen rakennusnumero on 647. Alus valmistui toukokuun alussa vuonna 1978 seitsemäntenä 11 aluksen sarjasta, jonka muodostavat valmistumisjärjestyksessä M/S "Global Freighter" (nimi valmistuessa "Merzario Ausonia"), M/S "Stena Transfer" ("Stena Runner"), M/S "Tor Baltica" ("Elk"), M/S "Kilmore" ("Norsky"), uponnut M/S "Finnbirch" ("Stena Prosper"), M/S "Finnforest" ("Stena Project"), M/S "Stena Partner" ("Alpha Enterprise"), M/S "Global Carrier" ("Imparca Express I"), M/S "Strada Corsa" ("Merzario Espania") ja M/S "Diplomat" ("Stena Trader"). Sarjasta käytetään nimitystä "Stena Searunner", ja kaikki alukset ovat tanskalaisen Knud E. Hansen A/S:n suunnittelemia.
Alus luovutettiin 8. toukokuuta 1978 Stena Linen omistukseen, joka rekisteröi aluksen "Tor Felicia" -nimisenä Yhdistyneen kuningaskunnan lipun alle. Kotipaikaksi tuli Lontoo. Laiva saapui telakalta Etelä-Afrikan Kapkaupungin ja Norsunluurannikon Abidjanin kautta. Heinäkuussa laiva aikarahdattiin eli vuokrattiin Tor Linen Imminghamin ja Rotterdamin väliseen liikenteeseen. Myöhemmin samana vuonna alus aikarahdattiin italialaisen Merzario Lines -varustamon Välimeren liikenteeseen "Merzario Grecia" -nimellä. Vuonna 1983 alus siirtyi Stena Gulf Linen omistukseen ja Caymansaarten lipun alle nimellä "Stena Grecia". Tämän jälkeen Stena Portlink aloitti liikennöinnin "Stena Grecialla" Britannian ja Tanskan Esbjergin välillä. Vuonna 1986 laiva siirtyi Travemünden ja Göteborgin välille.
Huhtikuussa 1987 "Stena Grecia" aikarahdattiin Marine Atlantic -varustamon Port aux Basquesin ja North Sydneyn väliseen liikenteeseen Kanadaan. Pian tämän jälkeen rahtaaja osti aluksen ja rekisteröi sen "Atlantic Freighter" -nimisenä Bahaman lipun alle. Kotisatamaksi tuli maan pääkaupunki Nassau. Vuonna 1990 aluksesta löydettiin käytetyn asbestia. Tuolloin sitä ei poistettu, vaan se kapseloitiin. Vasta marraskuussa 2007 60 aluksen miehistönjäsentä kävi lääketieteellisissä kokeissa asbestin vuoksi. Joulukuusta 1994 toukokuuhun 1995 Atlantic Freighter oli rahdattuna P&O Pandoron Dublinin ja Liverpoolin väliseen liikenteeseen. Kesäkuussa 1995 alus palasi takaisin Port aux Basquesin ja North Sydneyn välille. Alus jäi vuonna 2009 käyttämättömänä Port aux Basquesiin odottamaan myyntiä. Maaliskuussa 2010 kreikkalainen Navibulk Enterprise SA osti aluksen ja rekisteröi sen Panaman lipun alle. Laivan uudeksi nimeksi tuli "Pelagitis".
Virgin Steele (albumi)
Virgin Steele on yhdysvaltalaisen heavy metal -yhtye Virgin Steelen ensimmäinen studioalbumi. Se on julkaistu vuonna 1982. Levyn kappale "Children of the Storm" herätti kiinnostusta musiikkipiireissä ja sen kautta yhtye sai levytyssopimuksen. Vuonna 2003 Virgin Steele julkaisi albumin uudelleen. Uusi painos sisältää useita bonusraitoja.
Sweet Originals
Sweet Originals on Sweetin vuonna 1998 julkaistu kahden cd-levyn kokoelma-albumi.
Itäarmeija
Itäarmeija oli valkoisten joukkojen armeija Suomen sisällissodassa. Armeijan komentaja oli kenraalimajuri Ernst Löfström alias Ernst Toll.
Päämajan yhdysupseeri ja tiedotusosaston päällikkö armeijakunnan esikunnassa (toimi Viipurin valtauksen aikana) Erik Malmberg, eläinlääkintähuollon järjestäjänä jääkäriyliluutnantti Georg Öhman.
Operatiivinen osasto:
Yhteystoimisto:
Tietotoimisto:
Kulkulaitososasto:
Typografinen osasto:
Päällikkö everstiluutnantti L. A. Schwindt sekä adjutantit Sjöberg ja Vähäkallio.
Päällikkö armeijanintendentti Olli W. Genetz sekä kenttäintendentti (v.t. päällikkö) Alvar Brejlin, adjutantit Helenius ja Hjalmar Bärlund, rahastonhoitaja J. Björkstén.
Itäarmeijan ylilääkäri tohtori G. J. Winter, apulaisenaan tohtori Palmgren.
Eläinlääkäri jääkärikapteeni Georg Öhman.
Päällikkö adjutantti Brofeldt ja adjutantti Björk.
Postimestari Lehto.
Adjutantti Paul Thorwall.
Rovasti J. V. Vallinheimo.
Reservin luutnantti Isak Alfthan, toimi esikunnassa Viipurin hyökkäysvaiheen aikana.
Komentaja: eversti Eduard Ausfelt.
Komentaja: eversti Ulrich von Coler.
Komentaja: majuri Rainer Stahel.
Komentaja: jääkärimajuri Lauri Malmberg.
Komentaja: jääkärieverstiluutnantti Aarne Sihvo.
Komentaja: everstiluutnantti O. A. Wilkman.
Komentaja: majuri Martin Ekström.
Komentaja: jääkärimajuri Juho Heiskanen.
Komentaja: jääkäriratsumestari Sven Weckström.
Täydennysjoukkoihin kuuluivat täydennyspataljoonat ja kenttälennätinjoukot.
Live in Denmark 1976
Live in Denmark on Sweetin vuonna 1998 julkaistu livealbumi, joka äänitettiin vuonna 1976 Tanskassa järjestetyssä konsertissa.
Christer Majbäck
Christer Majbäck (s. 30. tammikuuta 1964 Kiiruna) on entinen ruotsalainen maastohiihtäjä, moninkertainen arvokisamitalisti.
Majbäck saavutti pronssia Oberstdorfin 1987 MM-kilpailujen 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa Thomas Wassbergin ja Aki Karvosen jälkeen. Calgaryn olympialaisten 1988 15 kilometrillä (p) hän oli yhdestoista.
Lahden MM-kilpailuissa 1989 Majbäck sai jälleen pronssia 30 kilometrin (p) kilpailussa. Hän jäi voittaja Vladimir Smirnovista 12,9 sekuntia; Vegard Ulvang oli toinen. Samoissa kisoissa Majbäck oli 15 kilometrin (p) kilpailussa kolmastoista. 4x10 kilometrin viestissä hän hiihti avausosuuden Ruotsin kultajoukkueessa, jonka muut jäsenet olivat Gunde Svan, Lars Håland ja Torgny Mogren.
Majbäck saavutti hopeaa Val di Fiemmen 1991 MM-kilpailujen perinteisen hiihtotavan 10 kilometrin kilpailussa; hän jäi voittaja Terje Langlille 2,1 sekuntia. Viestissä hän sivakoi toisen osuuden Ruotsin hopeajoukkueessa, jonka muut viestinviejät olivat Thomas Eriksson, Svan ja Mogren. Majbäck oli lisäksi kymmenes 30 kilometrillä (p) sekä neljästoista 50 kilometrillä (v).
Albertvillen olympialaisissa 1992 Majbäck sai pronssia 10 kilometrin perinteisen tyylin kilpailussa Ulvangin ja Marco Albarellon jälkeen sekä oli kuudes niin takaa-ajossa kuin 30 kilometrilläkin (p).
Falunin MM-kilpailuissa 1993 Majbäck oli 30 kilometrillä (p) kahdestoista, 10 kilometrillä (p) neljästoista ja 50 kilometrillä (v) viidestoista. Lillehammerin 1994 olympialaisissa hän oli 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa kuudes.
Maailmancupissa Majbäck voitti 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailun Calgaryssa joulukuussa 1989. Hän oli lisäksi kerran toinen ja yhdeksän kertaa kolmas.
Batucada
Batucada on brasilialaisen samban alalaji, jota soitetaan erikokoisilla ja -näköisillä rummuilla ja muilla lyömäsoittimilla ilman melodiaa. Tyypillisesti bateriassa (vapaasti suomentaen rumpuryhmässä) on useita kymmeniä (harjoituksissa tai pienemmissä ryhmissä) tai jopa satoja (karnevaaleilla) soittajia ja jokaisella on yksi soitin. Batucada periytyy Afrikasta.
Batucadalle luonteenomaista on erittäin nopea tempo, noin 140–160 iskua minuutissa.
Batucada-bateriassa on laaja valikoima erilaisia lyömäsoittimia. Batucadassa käytettäviä soittimia ovat muun muassa:Nämä ovat nyky-batucadan perussoittimia, lisäksi käytetään jonkin verran myös muita soittimia, joskin niiden heikon kuuluvuuden takia niitä käytetään vain estetiikan vuoksi. Tällaisia soittimia ovat muun muassa pandeiro (tamboriinin näköinen rumpu, jossa kalvo ja pienet lautasen malliset kellot reunalla) ja reco-reco (guiron tapainen soitin, jota "raavitaan" kapulalla).
Lars Håland
Lars Håland (s. 28. heinäkuuta 1962) on entinen ruotsalainen maastohiihtäjä, viestin maailmanmestari.
Häland saavutti pronssia Lahden MM-kilpailujen 1989 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa maanmiestensä Gunde Svanin ja Torgny Mogrenin jälkeen sekä hiihti kolmannen osuuden kultaa voittaneessa Ruotsin 4x10 kilometrin viestijoukkueessa, jonka muut jäsenet olivat Christer Majbäck, Svan ja Mogren. Håland oli lisäksi 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa seitsemäs ja 50 kilometrin vapaan kisassa neljäs.
Falunin MM-kilpailuissa 1993 Håland oli 50 kilometrin (v) kilpailussa kolmastoista.
Håland saavutti Lahden MM-pronssin lisäksi kaksi muuta maailmancupin palkintosijoitusta: hän voitti Falunin 30 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailun maaliskuussa 1989 ja oli kolmas Salpausselän kisojen takaa-ajokilpailussa maaliskuussa 1990.
Viron vihreät
Viron vihreät () on virolainen vihreä puolue, joka perustettiin 25. marraskuuta 2006. Vihreät on vihreään liikkeeseen perustuva puolue, jolle perhearvot ja luonto ovat tärkeitä. Sen kannattajat ovat olleet etupäässä akateemisesti koulutettuja ja kulttuurityöntekijöitä. Puolue tavoittelee Riigikogun vuoden 2019 vaaleissa 11 paikkaa parlamentissa.
Vihreän puolueen aloiteryhmän organisaattori Valdur Lahtvee ilmoitti 1. marraskuuta 2006, että sen jäsenmäärä oli ylittänyt puolueen rekisteröintiin tarvittavan tuhannen jäsenen rajan. Puolueen perustava edustajakokous pidettiin Tallinnan teknillisellä yliopistolla 25. marraskuuta 2006. Perustava edustajakokous vahvisti vihreiden puolueohjelman ja valitsi 13-henkisen puoluehallituksen. Puhemiehiksi nousivat Peeter Jalakas, Valdur Lahtvee, Maret Merisaar ja Marek Strandberg. Strandberg ilmoitti puolueen tavoitteeksi viisi paikkaa ja vihreän eduskuntaryhmän muodostamisen Riigikogussa.
Maaliskuun 2007 parlamenttivaaleihin vihreät lähtivät 159 776,57 euron (2 499 960,13 kruunun) kampanjarahalla ja lopulta ylittivät alkuperäisen tavoitteensa saamalla kuusi paikkaa ja 39 279 ääntä eli 7,1 prosenttia kaikista äänistä. Näin ollen puolue oli yksi vaalivoittajista.
Suurimmaksi puolueeksi noussut vaalivoittaja Reformipuolue tarjosi vihreille hallituspaikkaa ja kutsui vihreiden valtuuskunnan mukaan hallitusneuvotteluihin. Vihreät ottivat osaa hallitusneuvotteluihin. Vihreille oltiin tarjoamassa tavallisia yleisiä ministerinvirkoja, mutta tämä ei innostanut vihreitä, koska he olivat olettaneet, että heille tarjottaisiin ympäristö- tai talous- ja viestintäministerin virkaa. Lopulta puolue ilmoitti hallitusneuvotteluiden loppuvaiheessa jäävänsä pois Andrus Ansipin toisesta hallituksesta.
Vuoden 2009 paikallisvaaleissa vihreät menetti kunnanvaltuutettunsa kaikkialla Harkua lukuun ottamatta. Vuoden 2011 parlamenttivaaleissa puolue jäi äänikynnyksen alle menettäen paikkansa ja putosi näin riigikogusta. Samalla myös vihreiden johto ilmoitti eroavansa.
Viron vihreät ovat pääasiassa perinteinen ympäristöpuolue, eikä se kuulu vasemmistoon tai arvoliberaaleihin, kuten joissain muissa Euroopan maissa. Vuoden 2007 vaaleissa puolueen teemoina olivat Viron metsien, merialueiden ja muiden luonnonvarojen suojelu, ilmastonmuutoksen vastainen taistelu ja suoran demokratian tukeminen. Taloudessa puolue kannattaa innovatiivisuutta ja konservatiivista veropolitiikkaa. Sen talousajattelua on Virossa kuvailtu myös keskustalaiseksi.
Viron vihreiden johto on hieman erilainen kuin muiden Viron puolueiden. Puolueen puheenjohtajana toimii Züleyxa Izmailova. Puolueen varsinainen johtoelin on jäsenten muodostama johtokunta tai puoluehallitus, joka perustamisvaiheessa oli 13-jäseninen.
Vihreiden ensimmäinen vakinainen puoluekokous kokoontui 13. kesäkuuta 2007. Kokous päätti kasvattaa johdon 19-henkiseksi. Samalla päätettiin olla valitsematta puolueelle puheenjohtajaa.
http://erakond.ee/
Viron kristillisdemokraattien puolue
Viron kristillisdemokraattien puolue () (EEKD) (30. maaliskuuta 2006 asti Viron kristillinen kansanpuolue (EKRP)) on virolainen kristillisdemokraattinen puolue, jolla ei ole edustusta Riigikogussa. Puolueella on 2 167 jäsentä ja sen puheenjohtaja on liikemies Aldo Vinkel.
Aatteeltaan puolue on kristilliskonservatiivinen ja vastustaa Euroopan unionin perustuslakia ja samoin vastusti aikanaan Viron liittymistä Euroopan unioniin. Puolue on Euroopan kristillisen poliittisen liikkeen (EPCM) jäsen.
Vuonna 2003 parlamenttivaaleissa puolue sai 1,1 prosenttia äänistä ja 5 275 ääntä eikä ainuttakaan edustajanpaikkaa. Vuoden 2007 parlamenttivaaleissa äänimäärä kasvoi 9 443 ääneen (1,7 prosenttia äänistä), mutta silti jäi reilusti alle Virossa käytössä olevan viiden prosentin äänikynnyksen.
Vuoden 2002 kunnallisvaaleissa EKRP valittiin kolmeen kunnanvaltuustoon 247:stä saaden yhteensä seitsemän paikkaa. Kuressaaressa puolue sai yhden paikan 21:stä 5,6 prosentin ääniosuudella ja 294 äänellä. Pihtlan kunnassa kaksi paikkaa 11:stä 24,7 prosentin ääniosuudella ja 163 äänellä ja Püssissa neljä paikkaa 13:sta 31,8 prosentin ääniosuudella ja 191 äänellä.
Vuoden 2005 kunnallisvaaleissa EKRP oli ehdolla kolmessatoista kunnassa 227:stä ja sai kolme paikkaa. Koko maassa puolue sai 1 799 ääntä eli 0,36 prosenttia kaikista äänistä. Puolue sai paikan Kuressaaressa 5,4 prosentin ääniosuudella ja 264 äänellä ja Pihtlan kunnassa kaksi paikkaa 18,3 prosentin ääniosuudella ja 109 äänellä.
Puolue oli ehdolla näissä kunnissa, mutta ei saanut valtuustoihin ainuttakaan paikkaa:
Püssin kaupungissa puolue ei ollut ehdolla, joten se menetti kaikki neljä paikkaansa. Virossa on kunnallisvaaleissakin äänikynnys, joka on viisi prosenttia lasketuista äänistä.
Länsiarmeija
Länsiarmeija oli valkoisten joukkojen armeija Suomen sisällissodassa. Se perustettiin huhtikuussa 1918 uudelleen organisoitaessa valkoista armeijaa. Armeijan toiminta-alue oli Pohjanlahdesta Päijänteeseen. Sen tehtävänä oli hyökätä Riihimäen suuntaan käytössä olevillä värvätyillä rykmenteillä sekä neljällä suojeluskuntarykmentillä. Sen piti yhteistyössä saksalaisten kanssa puhdistaa Etelä- ja Länsi-Suomi punaisista joukoista.
Lahden länsipuolella olleet punaiset antautuivat 2. toukokuuta, jonka jälkeen taistelut keskittyivät itäarmeijan alueelle.Adjutantti ratsumestari E. von Bornstedt, yhteysupseeri ja lennätin- ja puhelinkomennuskunnan päällikkö luutnantti Erik von Frenckell
Päällikkö: everstiluutnantti Maximilian Spåre.
Armeijaintendentti luutnantti Bruno Swendelin, kamreeri luutnantti Rudolf Bäckman.
Ase- ja tykistötarkastaja eversti P. Londén, kivääri- ja konekiväärivaraston johtaja herra V. Keynäs.
Armeijanlääkäri tohtori Ernst V. Knape.
Armeijaneläinlääkäri, eläinlääkäri J. N. Pettersson.
Esikuntakomendantti kenraalimajuri Torsten Leonard Lode.
Armeijanauditööri varatuomari Per Antell.
Komentaja: kenraalimajuri Ernst Linder.
Komentaja: eversti Harald Hjalmarson.
Päällikkö: everstiluutnantti Maximilian Spåre, v.t. päällikkö everstiluutnantti J. A. K. Renvald.
Päällikkö: majuri Martin Ekström.
Vaasan rykmentin täydennyspataljoona
1. Pohjanmaan rykmentin täydennyspataljoona
2. Pohjanmaan rykmentin täydennyspataljoona
Porin rykmentin täydennyspataljoona
1. krenatöörirykmentin täydennyspataljoona
2. krenatöörirykmentin täydennyspataljoona 
Hämeen etappipataljoona
Pohjois-Savon rykmentin täydennyspataljoona
Etelä-Savon rykmentin täydennyspataljoona
Savon etappipataljoona
14. patteri
Arie Verveen
Arie Verveen (s. 28. syyskuuta 1966 Irlanti) on irlantilainen näyttelijä.
Verveen asuu pääsääntöisesti Irlannissa. Hänen näyttelijäuransa alkoi Michael V. Gazzon kirjoittamassa näytelmässä "A Hatful Of Rain". Näytelmän jälkeen Verveen matkusti New Yorkiin ja työskenteli Actor's Studiossa Arthur Pennin assistenttina. Tuona aikana hän osallistui usean opiskelija- ja indie-elokuvien tekoon.
Hänen ensimmäinen varsinainen elokuvaroolinsa oli elokuvassa "Verkon kuristuksessa" (1996). Hänen vastanäyttelijöinään olivat Edward James Olmos ja Maria Conchita Alonso ja Verveen sai roolistaan kiitosta ja debyyttipalkintoja. Vuonna 1998 hän näytteli sotamies Charlie Dalea Terrence Malickin ohjaamassa sotaelokuvassa "Veteen piirretty viiva". 2000-luvulla Verveen on tehnyt sivuosarooleja sekä televisiolle että valkokankaalle.
Stephan Lichtsteiner
Stephan Lichtsteiner (s. 16. tammikuuta 1984 Adligenswil) on sveitsiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Arsenalia. Aiemmin Lichtsteiner pelasi Ranskan Ligue 1:n Lillen riveissä sekä Serie A:n Laziossa ja Juventuksessa. Lichtsteiner lukeutuu myös Sveitsin maajoukkueen vakionimiin.
Lichtsteiner aloitti ammattilaisuransa Grasshopperin riveissä vuonna 2001. Hän voitti Sveitsin-mestaruuden 2003. Lilleen hän siirtyi vuonna 2005. Siirto Lazioon tapahtui vuonna 2008. Laziossa hän voitti Italian Cupin vuonna 2009, loppuottelussa kaatui Sampdoria rangaistuspotkukilpailun jälkeen. Samana vuonna Lazio kohtasi Italian SuperCupin finaalissa Interin, jonka Lazio voitti 2–1. Hän sai Laziossa lempinimen Forrest Gump, väsymättömän ja periksi-antamattoman pelityylinsä vuoksi.
Lichtsteiner siirtyi Juventukseen kymmenen miljoonan euron siirtosummalla kesällä 2011. Hän on voittanut Italian-mestaruuden peräti seitsemällä peräkkäisellä kaudella: 2011–2012, 2012–2013, 2013–2014 ja 2014–2015, 2015-2016, 2016-2017 ja 2017-2018. Lisäksi hän voitti Italian cupin 2015, 2016, 2017 ja 2018 sekä pelasi Mestarien liigan loppuottelussa keväällä 2015. Lichtsteinerin sopimus päättyi kesäkuussa 2018, jonka jälkeen hän siirtyi ilmaissiirrolla Arsenaliin.
Sveitsin maajoukkueessa Lichtsteiner debytoi vuonna 2006. Hän pelasi kolme ottelua MM-kilpailuissa 2010 ja neljä ottelua 2014 sekä kolme ottelua EM-kilpailuissa 2008.
Lähde: Soccerway
Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön parlamentaarinen yleiskokous
Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön parlamentaarinen yleiskokous (englanniksi lyhennettynä "OSCE PA") on Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön jäsenvaltioiden valtiopäiväedustajista koostuva kokous. Vuonna 2014 yleiskokouksen puheenjohtajaksi valittiin Ilkka Kanerva. Hänen kautensa jälkeen puheenjohtajaksi valittiin itävaltalainen kansanedustaja Christine Muttonen vuonna 2016.
Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön Suomen puheenjohtajuuskausi
Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön Suomen puheenjohtajuuskausi oli 2008 ja puheenjohtajana toimivat vuorollaan Suomen ulkoasiainministerit Ilkka Kanerva ja Alexander Stubb (1.4.2008 alkaen).
Puheenjohtajuuskauden suuria haasteita olivat Venäjän ja Yhdysvaltain suhteet, jotka ovat jännittyneet ajankohtaisista kansainvälispoliittisista aiheista, kuten:Suomen eduskunnan ulkoasiainvaliokunnan puheenjohtaja Pertti Salolaisen mukaan Suomen puheenjohtajakauden tehtävänä on pelastaa Etyj.
Lázár Lovász
Lázár Lovász (s. 24. toukokuuta 1942) on unkarilainen entinen moukarinheittäjä ja olympiamitalisti.
Lovászin uran paras saavutus oli olympiapronssi Méxicossa 1968 tuloksella 69,78 m. Japanin Takeo Sugawara sai saman tuloksen mutta jäi neljänneksi, koska Lovászin toiseksi pisin heitto oli pidempi kuin japanilaisen vastaava. Méxicon tulos oli Lovászin uran pisin heitto. Hän sijoittui kaksi kertaa EM-kilpailuissa kuudenneksi: Budapestissä 1966 tuloksella 65,28 m ja Ateenassa 1969 tuloksella 66,90 m.
Karl A. Ebb
Karl (Kalle) Alfred Ebb (5. syyskuuta 1896 Turku – 22. elokuuta 1988 Helsinki) oli suomalainen liikemies ja monipuolinen urheilija, joka oli alppihiihdon ja autourheilun uranuurtajia Suomessa.
Ebb meni naimisiin Lempi Järvisen kanssa ja yhdessä he perustivat 1920 Ebb-Solmio Oy -nimisen yrityksen, joka erikoistui solmioiden valmistukseen. Tästä avioliitosta Ebbillä oli yksi poika, Heimo Ebb (1922–1944), joka kaatui jatkosodan viimeisenä kesänä Ihantalassa 17. heinäkuuta 1944. Ebb meni 1945 uusiin naimisiin toimistopäällikkö Märtha Charlotta Reikon kanssa, tästä liitosta ei ollut lapsia.
Paulon Säätiön hoitoon on uskottu Kalle ja Märtha Ebbin rahasto, joka tukee nuorten alppihiihtoa.
Ebb oli monipuolinen urheilija, joka harrasti keskimatkan juoksulajeja, rintauintia, kilpa-autoilua, pyöräilyä ja pujottelua. Hän aloitti urheilemisen TUL:ään kuuluneessa Helsingin Jyryssä ja hankki vuosina 1919–1922 juoksulajeissa kuusi henkilökohtaista TUL:n mestaruutta sekä kymmenen viesti- ja joukkuemestaruutta. Ebb erosi Jyrystä ja liittyi SVUL:ään päästäkseen osallistumaan Pariisin olympialaisiin 1924. Näissä olympialaisissa Ebb sijoittui viidenneksi 3 000 metrin estejuoksussa, jonka voitti Ville Ritola. Ebb voitti samana vuonna myös 400 metrin aitajuoksun SM-pronssia ja hänellä oli myös SM-pronssi 200 metrin rintauinnissa sekä useita piirinmestaruuksia pyöräilyssä.
Autourheilun puolella Ebb oli mukana käynnistämässä Eläintarhanajoja 1932 ja hän voitti niissä kaksi kertaa, vuosina 1933 ja 1935. Ebbistä tuli ensimmäinen kansainvälisesti menestynyt suomalainen kilpa-ajaja, kun hän voitti Ruotsin GP:n vuonna 1932. Ebbin ajokkina Skandinavian kilpailuissa oli aluksi Auburn ja myöhemmin hän ajoi menestyksellä Mercedes-Benz SSK:lla Suomen ja Viron GP-kilpailuissa.
Ebb oli myös ensimmäinen ulkomailla kilpaillut suomalainen alppihiihtäjä. Hän voitti pujottelun SM-kultaa Sallassa 1938 ja SM-hopeaa 1943. Ebbin jatkosodassa kaatunut poika Heimo Ebb oli myös lupaava pujottelija ja ehti voittaa pujottelun SM-pronssia talvella 1944. Ebb oli myös perustamassa Suomen Slalom-liittoa 1941.
Vuonna 1939 Ebb tutustui metsästysretkellä Janakkalan Kiianlinnan alueeseen ja huomasi sen sopivaksi laskettelurinteiden perustamiseen. Ebb osti alueen ja raivasi sinne yhdessä poikansa Heimon kanssa laskettelurinteen, joka oli ensimmäisen kerran käytössä 30. marraskuuta 1939. Sodan jälkeen Ebb teki Kiianlinnaan vielä toisenkin laskettelurinteen ja rakensi sinne myös 1950 Suomen ensimmäisen hiihtohissin. Kiianlinnassa oli myös Ebbin rakennuttama hiihtomaja, ja kaatumisensa jälkeen Heimo Ebb haudattiin alueelle. Kiianlinna ei ollut yleisölle avoin laskettelupaikka, toisin kuin viereen myöhemmin perustettu Kalpalinna, vaan rinteet olivat Ebbin ja hänen ystäviensä omassa käytössä. Ebb myi Kiianlinnan 1970-luvulla Kalpalinnan omistajille. Vuonna 1979 paljastettiin taiteilija Erkki Kanniston suunnittelema Karl. A. Ebbin muistoreliefi Kiianlinnassa sijaitsevan Kallen majan seinässä.
Rolf Fringer
Rolf Fringer (s. 26. tammikuuta 1957) on itävaltalainen jalkapallovalmentaja.
Fringer on valmentanut urallaan Sveitsissä, Saksassa, Arabiemiraateissa, Kreikassa ja Kyproksella, muttei kotimaassaan Itävallassa. Fringerin uran suurimmat saavutukset ovat Sveitsin mestaruudet 1993 ja 1998.
Lokakuun lopulla 2008 Fringer palasi valmennustehtäviin, kun Sveitsin pääsarjaseura FC Luzern palkkasi hänet päävalmentajakseen. Fringerin johdolla Luzern säilytti kauden 2008/09 päätteeksi sarjapaikkansa karsintojen kautta. Ensimmäinen täysi kausi oli suurempi menestys ja Fringer luotsasi seuran komeasti neljänneksi ja Eurooppa-liigan karsintoihin. Kaudella 2010/11 seura taisteli syyskaudella aivan kärkisijoista, mutta keväällä vauhti hiipui. Fringer sai lopulta potkut toukokuun alussa 2011 Luzernin ollessa liigassa viidentenä, neljä pistettä Eurooppa-liigaan oikeuttavasta neljännestä sijasta.
Maaliskuun lopussa 2012 Fringer allekirjoitti kesään 2014 ulottuvan sopimuksen Sveitsin liigan keskikastissa majailleen FC Zürichin kanssa. Fringerin johdolla FCZ sijoittui kauden päätteeksi lopulta kuudenneksi. Syksy 2012 sujui joukkueelta surkeasti ja liigan häntäpäähän vajoaminen johti lopulta Fringerin potkuihin marraskuun lopussa.
Joulukuussa 2014 Fringeristä tuli FC Luzernin urheilutoimenjohtaja. Fringerin pesti seurassa päättyi potkuihin tammikuussa 2016. Potkujen taustalla arvioitiin olleen erimielisyydet seurajohdon ja päävalmentaja Markus Babbelin kanssa..
Markku Turunen
Markku Pekka Turunen (s. 22. elokuuta 1952 Suonenjoki) on suomalainen Tampereella asuva kirjailija.
Sosionomin ja kirjastotutkinnon Tampereen yliopistossa suorittanut Turunen toimi kirjastonhoitajana vuoteen 1998 saakka. Hän oli aikaisemmin työskennellyt myös mm. hotellipoikana, rakennustyömiehenä, levysepän apulaisena ja hitsaajana.
Turusen esikoisromaani oli 1982 ilmestynyt tieteiskuvitelma "Valmiissa maailmassa".
Ville Priha
Ville Pekka Priha (s. 19. syyskuuta 1975 Jyväskylä) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Priha on Jyväskylän Jalkapalloklubin kasvatti. Hän teki liigadebyyttinsä Vaasan Palloseuran joukkueessa 18. toukokuuta 1997 ja ensimmäisen liigamaalinsa kuukautta myöhemmin. Hän pelasi 131 pääsarjaottelua ja teki niissä 37 maalia. Suomen maajoukkueessa hän pelasi kaksi A-maaottelua.
Vuonna 2006 Priha ryhtyi kasvattajaseuransa JJK:n edustusjoukkueen pelaaja-valmentajaksi. Seuraavalla kaudella Priha keskittyi yksinomaan valmennustehtäviin ja nosti ensi työkseen JJK:n Kakkosesta Ykköseen. Kaudella 2007 JJK sijoittui sarjassaan kolmanneksi ja voitti Suomen cupissa muun muassa TPS:n ja MyPan. Menestys jatkui kaudella 2008 JJK:n noustessa ensimmäisenä keskisuomalaisena joukkueena Veikkausliigaan. Ensimmäisellä liigakaudella joukkue säilytti sarjapaikkansa karsinnan kautta, mutta seura ja Priha eivät kuitenkaan jatkaneet yhteistyötään kauden jälkeen.
Hans-Peter Zaugg
Hans-Peter Zaugg (s. 2. joulukuuta 1952) on sveitsiläinen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja.
Zaugg pelasi urallaan Sveitsissä edustaen kolmea eri seuraa. Suurimmaksi saavutukseksi jäi Sveitsin Cupin finaalipaikka 1975.
Zaugg valmensi 1980-luvulla pieniä sveitsiläisseuroja vailla sen suurempaa menestystä. 1990 Sveitsin jalkapalloliitto palkkasi Zauggin juniorimaajoukkueen päävalmentajaksi ja 1992 hän nousi englantilaisvalmentaja Roy Hodgsonin apuvalmentajaksi Sveitsin A-maajoukkueeseen. Zaugg oli apuvalmentajana mukana MM-kisoissa 1994 sekä EM-kisoissa 1996. Hän toimi apuvalmentajana maajoukkueessa lokakuuhun 1999 saakka työskennellen myös portugalilaisen Artur Jorgen, itävaltalaisen Rolf Fringerin ja ranskalaisen Gilbert Gressin apuvalmentajana.
Zaugg nousi päävalmentajaksi Sveitsin maajoukkueessa Gressin lähdön myötä lokakuussa 1999. Hänen pestinsä kesti vain puolisen vuotta, kesäkuuhun 2000. Maajoukkuevuodet lisäsivät kuitenkin Zauggin arvostusta Sveitsissä ja hän siirtyi 2000 Sveitsin suurseuran Grasshopper-Club Zürichin päävalmentajaksi. Zaugg johdatti Grasshopperin Sveitsin mestariksi 2001 jättäen tehtävänsä kauden jälkeen.
2002–2003 Zaugg toimi FC Luzernin päävalmentajana ennen siirtymistään BSC Young Boysin peräsimeen. Zaugg luotsasi berniläiset liigahopealle ja Uhrcupin voittoon 2004. Zaugg sai potkut lokakuussa 2005 huonon alkukauden vuoksi.
Joulukuussa 2006 Zaugg palasi valmennustehtäviin, kun hän korvasi maamiehensä Martin Andermattin Liechtensteinin maajoukkueen päävalmentajana. Zaugg jätti Liechtensteinin maajoukkueen lähes kuuden vuoden valmennusvastuun jälkeen lokakuun lopussa 2012.
Joulukuussa 2015 Zauggista tuli Sveitsin alasarjoissa pelaavan FC Solothurnin päävalmentaja.
Meriitit valmentajana
Sol
Sol voi tarkoittaa seuraavia:
Bruno Weil
Bruno Weil (s. 24. marraskuuta 1949 Hahnstätten, Saksa) on saksalainen kapellimestari, joka tunnetaan erityisesti wieniläis-klassisen musiikin johtajana. Hän opiskeli Hans Swarowskyn ja Franco Ferraran johdolla ja menestyi hyvin kansainvälisissä kapellimestarikilpailuissa. Hän toimi Ausburgin oopperan musiikillisena johtajana ja Ausburgin filharmonisen orkesterin taiteellisena johtajana 1981–1989. Vuosina 1994–2002 Weil toimi Duisburgin sinfoniaorkesterin musiikillisena johtajana. Weil on torontolaisen Tafelmusik-orkesterin päävierailija ja vuodesta 1992 lähtien hän on ollut kalifornialaisen Carmel Bach -festivaalin musiikillinen johtaja. Weil toimii myös Baijerin Irseessa järjestettävän periodisoittimille omistetun Klang und Raum -festivaalin taiteellisena johtajana. Vuodesta 2001 alkaen Weil on opettanut Münchenin musiikkikorkeakoulussa.
Bruno Weil on johtanut maailman huomattavimpia sinfoniaorkestereita Yhdysvalloissa, Britanniassa, Saksassa, Ranskassa, Japanissa, Kanadassa, Brasiliassa, Alankomaissa, Itävallassa ja Australiassa. Hän on johtanut myös oopperaproduktioita Berliinissä, Hampurissa, Dresdenissä ja Wienissä. Weil on tehnyt levytyksiä Tafelmusik-orkesterin, Valistuksen ajan orkesterin ja Wienin sinfoniaorkesterin kanssa Sony-levymerkille. Levytyksiin kuuluvat muun muassa Schubertin kaikki messut ja sinfoniat numerot 5–8 sekä Carl Maria von Weberin Taika-ampujan levytys periodisoittimin.
Syyskuussa 2007 Bruno Weil johti Suomessa Radion sinfoniaorkesteria, joka soitti Haydnia, Mozartia ja Beethovenia.
Miguel de Unamuno
Miguel de Unamuno y Jugo (29. syyskuuta 1864 Bilbao, Espanja – 31. joulukuuta 1936) oli espanjalainen esseisti, runoilija, romaani- ja näytelmäkirjailija sekä filosofi. Unamuno oli modernisti, joka häivytti eri tyylilajien välisiä eroja. Filosofina ja kirjailija hän edusti kristillistä eksistentialismia. Unamuno toimi muun muassa Salamancan yliopiston rehtorina. Hän ajoi maansa eurooppalaistumista mutta myöhemmin muutti tämän kannan jopa päinvastaiseksi. Hänen ajatteluunsa vaikuttivat Bergson, Kierkegaard ja William James.
Japanin Grand Prix 2004
Japanin Grand Prix 2004 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 10. lokakuuta 2004 Suzukan radalla Japanissa. Kilpailun voitti Ferrarilla ajanut Michael Schumacher, jolle voitto oli kauden kolmastoista. Toiseksi ajoi hänen pikkuveljensä Ralf Schumacher Williamsilla.
Brasilian Grand Prix 2004
Brasilian Grand Prix 2004 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 24. lokakuuta 2004 Interlagosin radalla Brasiliassa. Kilpailun voitti Williamsilla ajanut Juan Pablo Montoya, jolle voitto oli kauden ensimmäinen. Toiseksi ajoi McLaren-kuljettaja Kimi Räikkönen.
Kilpailun jälkeen Williams ei kyennyt voittamaan kilpailua kahdeksaan vuoteen. Pastor Maldonado katkaisi putken kauden Espanjan Grand Prix'ssa.
Thomas Hora
Thomas Hora (25. tammikuuta 1914 Unkari – 30. lokakuuta 1995) oli unkarilaissyntyinen yhdysvaltalainen psykiatri, jota pidetään metafysiikkaa, psykologiaa ja hengellisyyttä yhdistelevän "metapsykiatrian" perustajana.
Hora valmistui lääketieteestä Budapestin yliopistosta vuonna 1942 ja Kaarlen yliopistosta vuonna 1945. Myöhemmin hän muutti Yhdysvaltoihin ja piti yksityisvastaanottoa New Yorkissa ja Bedfordissa. Vuonna 1958 hän sai Karen Horney -palkinnon psykoanalyysin edistämisestä.
Hora oli kuitenkin tyytymätön perinteiseen mielisairauksien hoitoon, ja etsi vaihtoehtoisia ratkaisuja psykologisille ja muille elämän ongelmille. Tämä johti hänet hengellisen kirjallisuuden pariin. Hän luki muun muassa zen-buddhalaisuuden, kristinuskon, taolaisuuden ja juutalaisuuden pyhiä kirjoja ja muuta kirjallisuutta, sekä filosofista kirjallisuutta, yhtä lailla eksistentialistista kuin klassista filosofiaa. Hän tapasi Carl Jungin, Alan Wattsin ja zen-mestareita. Jeesuksen opetuksista tuli keskeinen osa hänen metapsykiatriaansa. Horan ajattelun levittämistä ja hänen teostensa julkaisua on jatkanut PAGL (Peace, Assurance, Gratitude, and Love) Foundation.
Dan Fante
Dan Fante (19. helmikuuta 1944 Los Angeles, Kalifornia – 23. marraskuuta 2015 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen kirjailija ja runoilija. Fanten tyyliä on usein verrattu yhdysvaltalaiseen kirjailijaan Charles Bukowskiin. Hänen rankkaa kuvaustapaansa on kutsuttu ”soul fictioniksi”. Fanten romaanit ovat vahvasti omaelämäkerrallisia. Kirjoissa seikkailevat elämän runtelemat hahmot. Rankan kuvauksen vastapainona kirjoissa esiintyy paljon mustaa huumoria.
Fante syntyi ja kasvoi Los Angelesissa. Hänen isänsä oli kirjailija John Fante. Dan Fante keskeytti koulunsa parikymppisenä ja lähti tien päälle, päätyen lopulta kahdeksitoista vuodeksi New Yorkiin. Hän kokeili ennen kirjailijanuraansa monia erilaisia pätkätöitä ja työskenteli muun muassa ikkunanpesijänä, puhelinmyyjänä, yksityisetsivänä, huonekalumyyjänä sekä monissa muissa erilaisissa pienipalkkaisissa töissä. Dan Fante asui Los Angelesissa. Hän oli naimisissa ja yhden lapsen isä.
Fanten kirjoja on julkaissut Suomessa kustannusyhtiö Sammakko.
Puola olympialaisissa
Puola osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Chamonix'n 1924 talviolympialaisissa. Siitä lähtien maa on osallistunut kaikkiin olympialaisiin lukuun ottamatta Los Angelesin 1984 kesäkisoja, joita se boikotoi. Ensimmäiset mitalinsa maa saavutti Pariisin 1924 kesäolympialaisissa ja ensimmäisen kultamitalinsa Amsterdamin 1928 kesäolympialaisissa. Kaikkiaan maa on saavuttanut 299 mitalia.
Puola on saanut olympiamitaleja yli 20 urheilumuodossa. Eniten kultamitaleja maalla on yleisurheilusta ja nyrkkeilystä. Yksittäisistä urheilijoista eniten kultamitaleja ovat voittaneet kävelijä Robert Korzeniowski (4 kultaa) ja pikajuoksija Irena Szewińska (3 kultaa). Kahteen kultamitaliin ovat kesäolympialaisissa yltäneet yleisurheilijat Józef Szmidt (1960–1964) ja Tomasz Majewski (2008–2012), ampujat Józef Zapędzki (1968–1972) ja Renata Mauer (1996–2000), soutajat Robert Sycz ja Tomasz Kucharski (2000–2004), painonnostaja Waldemar Baszanowski (1964–1968), nyrkkeilijä Jerzy Kulej (1964–1968), miekkailija Witold Woyda (1972), judoka Waldemar Legień (1988–1992), painija Andrzej Wroński (1988–1996) sekä nykyaikainen viisiottelija Arkadiusz Skrzypaszek (1992). Maan ensimmäinen olympiavoittaja oli kiekonheiton Amsterdamissa 1928 voittanut Halina Konopacka.
Talviolympialaisissa Puola on saavuttanut 20 mitalia, joista kuusi on peräisin Vancouverin 2010 kisoista ja toiset kuusi Sotšista 2014. Justyna Kowalczyk voitti 30 kilometrin hiihdon Vancouverissa 2010 ja 10 kilometrin hiihdon Sotšissa 2014. Mäkihyppääjä Kamil Stoch voitti kaksi henkilökohtaista kultamitalia Sotšissa 2014. Lisäksi talviolympialaisissa kultamitaleille ovat yltäneet mäkihypyn Sapporossa 1972 voittanut Wojciech Fortuna ja 1 500 metrin pikaluistelun Sotšissa voittanut Zbigniew Bródka.
Giaginskaja
Giaginskaja (adygeiaksi Джэджэ "Jeje", venäjäksi Гиагинская) on Giaginskajan piirin keskuskylä Adygeiassa, Venäjällä. Kylästä on Maikopiin 35 km. Kylän väkiluku oli vuonna 2002 15 160, mikä on miltei puolet piirin väkiluvusta, ja kylä onkin piirin suurin asutuskeskus. Kylästä löytyy rautatieasema ja paikallismuseo.
Ikuinen kalenteri
Laskennallisesti viikonpäivä voidaan määrittää Zellerin säännön avulla. Se voidaan myös määrittää seuraavien taulukoiden avulla. Näitä taulukoita voidaan käyttää sekä juliaanisen että gregoriaanisen kalenterin mukaisiin päivämääriin.
Sovellettaessa niitä historiallisten tapahtumien päivämääriin on kuitenkin otettava huomioon, että siirtyminen juliaanisesta kalenterista
gregoriaaniseen on tapahtunut eri maissa eri aikaan. Katolisissa maissa uusi ajanlasku otettiin paavin määräyksestä käyttöön vuonna 1582,
jolloin keskiviikon 4. lokakuuta jälkeen tuli suoraan torstai 15. lokakuuta. Mutta esimerkiksi Isossa-Britanniassa ja sen tuolloisissa siirtomaissa, myös
nykyisten Yhdysvaltojen alueella, siirtyminen tapahtui vasta 1752, jolloin syyskuun 2. päivän jälkeen tuli suoraan 14. syyskuuta.
Sen jälkeen esimerkkiä seurasi pian Ruotsi ja siihen vielä tuolloin kuulunut Suomi, joissa siirtyminen tapahtui 1753; silloin helmikuun 17. päivän jälkeen tuli suoraan 1. maaliskuuta.
Venäjällä tämä tapahtui vasta 1918, jolloin tammikuun 31. päivän jälkeen tuli suoraan 14. helmikuuta. Vaikka kalenteriuudistuksessa hypättiin 10–13 päivämäärän yli, ei kuitenkaan hypätty viikonpäivien yli vaan ne
seurasivat toisiaan silloinkin normaalissa järjestyksessä.
Ensin katsotaan vuosisatataulukosta, mikä luku siellä vastaa kyseistä vuosisataa. Tällöin on otettava huomioon edellä olevan mukaan, oliko kyseessä juliaaninen vai gregoriaaninen kalenteri.
Sen jälkeen katsotaan vuositaulukosta, mikä luku taulukon viimeisessä sarakkeessa on samalla rivillä kuin vuosiluvun kaksi viimeistä numeroa.
Katsotaan vielä kuukausitaulukosta, mikä luku vastaa kyseistä kuukautta. Jos kyseessä on tammi- tai helmikuu, on lisäksi otettava huomioon, onko kyseessä karkausvuosi vai ei.
Lasketaan yhteen edellä mainituista taulukoista saadut luvut sekä päivän järjestysnumero kuukaudessa. Lopuksi katsotaan viikonpäivätaulukosta, mikä viikonpäivä on samalla rivillä kuin saatu summa.
Juliaanisessa ajanlaskussa päivämäärät sattuvat samoiksi viikonpäiväksi joka 28. ja näin ollen myös joka 700. vuosi (koska 700 on jaollinen 28:lla), gregoriaanisessa taas joka 400. vuosi. Nämä säännöt huomioon ottaen taulukoita voidaan soveltaa muillekin kuin niihin merkityille vuosisadoille; esimerkiksi 3200-luvulla päivämäärät sattuvat samoiksi viikonpäiviksi kuin 2000-luvulla, koska 3200-2000=1200 on jaollinen 400:lla.
Mikä viikonpäivä oli 3. joulukuuta 2007?Kyseessä oli siis maanantai.
Mikä viikonpäivä oli 24. huhtikuuta 1982?Kyseessä oli siis lauantai.
Mikä viikonpäivä on 18. kesäkuuta 2054?Kyseessä on siis torstai.
Mikä viikonpäivä oli 12. lokakuuta 1492?Kyseessä oli siis perjantai.
Kevin Rudd
Kevin Michael Rudd (s. 21. syyskuuta 1957 Nambour, Queensland) on australialainen poliitikko, joka toimi Australian pääministerinä 3. joulukuuta 2007 – 24. kesäkuuta 2010 ja uudelleen 27. kesäkuuta 2013 – 18. syyskuuta 2013. Ulkoministeri hän oli vuodesta 2010 helmikuuhun 2012. Rudd edustaa Australian työväenpuoluetta.
Rudd vietti lapsuutensa perheen maitotilalla. Rudd menetti isänsä ollessaan 11-vuotias, ja perhe joutui luopumaan tilasta.
Rudd liittyi työväenpuolueeseen 15-vuotiaana. Hän opiskeli Australian National Universityssa Canberrassa. Hän erikoistui kiinan kieleen ja Kiinan historiaan ja osaa sujuvasti mandariinikiinaa.
Rudd meni naimisiin Thérèse Reinin kanssa 1981, ja heillä on kolme lasta.
Hän meni työhin ulkoministeriöön, jossa hän työskenteli vuoteen 1988. Hän vietti vaimoineen suurimman osan 1980-lukua ulkomailla Australian lähetystöissä mm. Tukholmassa ja myöhemmin Pekingissä. Palattuaan Australiaan hänestä tuli 1989 Queenslandin pääministerin Wayne Gossin henkilöstöpäällikkö. Gossin hallituksen hävittyä vaalit 1995 Rudd palkattiin Kiinan konsultiksi KPMG-yhtiöön.
Rudd valittiin Australian parlamenttiin Griffithista vuoden 1998 vaaleissa. Hän oli opposition varjohallituksen ulkoministerinä 2001–2005. Hän arvosteli voimakkaasti mm. John Howardin hallituksen liittymistä Irakin sotaan, vaikka tukikin liittolaisuutta Yhdysvaltain kanssa.
Ruddin ja työväenpuolueen johtajaksi 2004 valitun Mark Lathamin suhteet viilenivät, kun Latham lupasi vetää Australian joukot Irakista jouluksi 2004, jos tulisi valituksi pääministeriksi, kysymättä ulkopolitiikasta vastaavan Ruddin kantaa. Latham ei kuitenkaan pystynyt vaalivoittoon lokakuun 2004 vaaleissa ja erosi yllättäen tammikuussa 2005. Rudd kieltäytyi kuitenkin puheenjohtajan virasta, ja Kim Beazley valittiin. Joulukuun 2006 mielipidemittauksissa Ruddin kannatus oli kaksinkertainen Beazleyhin verrattuna. Beazley ilmoitti puolueen johtajavaalista, jossa Rudd valittiin 4. joulukuuta 2006 puolueen johtajaksi.
24. marraskuuta 2007 järjestetyssä vaalissa työväenpuolue voitti Howardin liberaalit ja kansallispuolueen selvästi. Hän vannoi virkavalan Australian pääministeriksi 3. joulukuuta 2007 kenraalikuvernööri Michael Jefferylle. Ruddin ensimmäinen toimi pääministerinä oli Kioton sopimuksen ratifiointi.
Rudd luopui puolueen puheenjohtajan ja pääministerin tehtävistä 24. kesäkuuta 2010, jolloin puolueen puheenjohtajuus ja pääministeriys siirtyivät hänet haastaneelle varapääministerille ja puolueen varapuheenjohtajalle Julia Gillardille.. Sen jälkeen Rudd toimi Australian ulkoministerinä Gillardin hallituksessa helmikuuhun 2012, jolloin tila Gillardin hallituksessa kävi hänelle ahtaaksi ja hän erosi. Rudd kuitenkin palasi Australian pääministeriksi 26. kesäkuuta 2013 syrjäytettyään Gillardin.
Elf (elokuva)
Elf on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut komedia-/fantasiaelokuva. Elokuvan ohjasi Jon Favreau ja pääosassa on Will Ferrell.
Elokuva kertoo Buddystä, joka pienenä kömpi joulupukin lahjasäkkiin, ja salamatkustaja huomattiin vasta silloin kun joulupukki oli saanut lahjat jaettua. Koska Buddy oli orpo, päätti Tonttupappa kasvattaa Buddyn tontuksi, kertomatta hänelle että hän on ihminen. Vuosia myöhemmin kun Buddy on kasvanut aikuiseksi, hän on muita tonttuja paljon pitempi ja hitaampi tekemään lahjoja. Buddy alkaa epäillä alkuperäänsä, ja kuulee pian että hän onkin ihminen. Tästä pettyneenä päättää Buddy lähteä etsimään oikeita vanhempiaan New Yorkista.
Nikolai Berdjajev
Nikolai Aleksandrovitš Berdjajev (; 18. maaliskuuta 1874 Kiova, Ukraina – 24. maaliskuuta 1948 Clamart, Ranska) oli ukrainalaissyntyinen venäläinen uskonnollinen ja poliittinen filosofi, joka edusti kristillistä eksistentialismia ja universalismia.
Berdjajev aloitti opinnot Kiovan yliopistossa vuonna 1894. Hänestä tuli pian marxilainen. Vuonna 1898 hänet pidätettiin opiskelijamielenosoituksessa ja erotettiin yliopistosta. Vuonna 1904 Berdjajev muutti Pietariin. Siellä hän lopulta erkani marxilaisuudesta ja suuntautui kohti filosofiaa ja hengellisyyttä. Hän oli ortodoksi, mutta arvosteli kirkkoa instituutiona. Vuonna 1913 hän kirjoitti artikkelin, joka suututti kirkon. Hänet tuomittiin karkotettavaksi Siperiaan, mutta ensimmäinen maailmansota ja vallankumous estivät tuomion täytäntöönpanon.
Berdjajev ei hyväksynyt bolševikkihallintoa, koska se korosti valtiota yksilön vapauden sijasta. Hän ei kuitenkaan kannattanut tsaarinvaltaa sen enempää. Syyskuussa 1922 bolševikit karkottivat 160 valittua intellektuellia, Berdjajev mukaan lukien, maasta. Hän asettui aluksi Saksaan, mutta muutti maan taloudellisen ja poliittisen tilanteen vuoksi Pariisiin vuonna 1923. Siellä hän opetti, luennoi ja kirjoitti. Saksan vallattua maan hän jatkoi kirjallista tuotantoa. Teokset julkaistiin sodan jälkeen, osa vasta hänen kuolemansa jälkeen.
Berdjajev kirjoitti paljon muun muassa vapaudesta ja luovuudesta. Hänen teoksensa ovat vaikuttaneet paitsi eksistentialismiin myös ortodoksiseen teologiaan.
Kuutio (elokuva)
Kuutio ("Cube") on Vincenzo Natalin ohjaama kauhu- ja tieteiselokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1997. Sitä pidetään kulttielokuvana. Elokuva on saanut kaksi jatko-osaa: "Cube 2" ja "Cube Zero". Elokuva kertoo seitsemästä henkilöstä, jotka heräävät oudon kuution sisällä.
Elokuva alkaa johdannolla, jossa mies nimeltä Alderson herää kuutiosta. Hän lähtee etsimään ulospääsyä ja kuolee nopeasti ansaan. Myöhemmin viisi ihmistä, Leaven, Holloway, Worth, Quentin ja Rennes heräävät kuutiosta. Kukaan ei tiedä miksi heidät on valittu kuutioon, joka sisältää kuolettavia ansoja. Quentin auttaa kaikkia pitämään päänsä kylmänä ja yrittää pitää toivoa yllä. Aluksi ihmiset etenevät kuutiosta toiseen Rennesin johdolla kunnes tämä kuolee happoansan lauettua. Worth saa huonon maineen paljastaessaan olleensa kuution työntekijä, ja ettei kukaan ole siitä vastuussa.
Leaven keksii pian tavan edetä turvallisesti huoneesta toiseen ovenkarmeissa olevien alkulukujen avulla. Ihmiset kohtaavat Kazanin, autistisen miehen he kokevat lähinnä riesana. Quentin muuttuu vainoharhaisemmaksi samalla käyden erittäin hankalaksi. Muiden tutustuessa toisiinsa ja ollessa varmoja siitä, että ulospääsy on löydettävissä, Quentin riitaantuu erityisesti Hollowayn kanssa. Joukko löytää kuution laidan ja laskevat Hollowayn alas tutkimaan aluetta. Quentin päästää irti Hollowaysta tiputtaen tämän kuolemaansa muiden huomaamatta.
Leaven päätteelee Quentinin tappaneen Hollowayn. Quentin pahoinpitelee Worthin ja heittää tämän alas seuraavaan huoneeseen. Hysteerinen Worth huomaa huoneessa makaavan Rennesin, ja kaikki tajuavat olevansa jälleen alkupisteessä. Koottuaan itsensä Worth ehdottaa Leavenille, että kuution huoneet ovat vaihtaneet paikkaa, josta tämä tajuaa kuution olevan kuin suuri yhdistelmälukko. Kuitenkin kertoimet ovat luvuissa niin suuret ettei tavallinen ihminen kykenisi niitä laskemaan. Yhtäkkiä Kazan alkaa kertoa vastauksia laskutoimituksille, ja Leaven tajuaa että mies on heidän ainoa pelastus. Kolmikko hylkää Quentinin toivoen tämän kuolevan.
Worth, Leaven ja Kazan pääsevät lopulta kuutioista pois vievälle hissille kunnes Worth ilmoittaa ettei tule heidän mukaansa. Leavenin yrittäessä houkutella tätä mukaan Quentin yllättää heidät, tappaen Leavenin. Quentin haavoittaa pian tämän jälkeen Worthia, joka viimeisillä voimillaan tarttuu Quentinin jalasta tämän yrittäessä kavuta hissiin. Quentin murskautuu hissin ja kuution väliin päästäen vain Kazanin pakoon. Worth kuolee onnellinen ilme kasvoillaan Leavenin viereen.
Kazan pääsee ulos hissistä ja astuu kirkkaaseen valoon. Herääkin kysymys, kumpi on kuutiossa vaarallisempi; ansa vai itse ihminen.
Oksana Zabužko
Oksana Stefanivna Zabužko (; s. 19. syyskuuta 1960 Lutsk) on ukrainalainen kirjailija ja runoilija. Hän on tullut kansainvälisesti tunnetuksi useille kielille käännetyllä romaanillaan "Poljovi doslidžennia z ukrainskogo seksu" (1996).