hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Hagen
Hagen on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa, Saksassa. Se sijaitsee Ruhrin metropolialueen itäisellä reunalla, noin 15 kilometriä Dortmundin kaupungista etelään. Kaupungin kohdalla joet Lenne, Volme ja Ennepe kohtaavat Ruhrjoen. Vuoden 2011 väestönlaskennassa Hagenissa oli 187 944 asukasta, Se on pinta-alaltaan 160,4 neliökilometrin suuruinen, ja sen asukastiheys on 1 234 asukasta neliökilometriä kohti.
Hagen mainittiin tekstissä ensimmäisen kerran vuoden 1200 tienoilla, Volme- ja Ennepe-joen yhtymäkohdassa sijaitsevana maatilana. Kaupunki alkoi kasvaa nopeasti 1800-luvulla, Ruhrin alueen kivihiilen kaivaustöiden sekä teräksen tuotannon mukana. Vuonna 1928 kaupungissa oli jo yli 100 000 asukasta.
Hagenissa toimii Nordrhein-Westfalenin suurin yliopisto, FernUniversität Hagen. Yliopistossa on noin 74 000 opiskelijaa. Se on Saksan ainoa etäopetusta antava valtion rahoittama yliopisto.
Kaupungissa sijaitsee myös Stora Enson nykyään omistama paperitehdas (perustettu 1896) Stora Enso Kabel GmbH & Co. KG, jolla on noin 620 työntekijää.
Linjalaiva
Linjalaiva () on laiva, jonka tehtävä on pääasiassa kuljettaa postia ja matkustajia meren ylitse. Se ei siis ole virallisesti risteilijä. Linjalaivoiksi ei kuitenkaan lasketa lyhyen matkan laivoja, kuten auto- tai junalauttoja eikä rahtilaivoja, vaan valtameren ylittäviä matkustaja-aluksia.
Vanhan ajan höyrylaivat olivat linjalaivoja. Höyrylaivat kilpailivat keskenään nopeimmasta Atlantin yliyksestä. Nopeinta alusta koristi saavutuksensa merkkinä Sininen nauha. Matkustajien ja kevyehkön rahdin kuljetus vesiteitse väheni nopeasti 1960-luvulla, kun Atlantin, ja myöhemmin Tyynenmeren yli pystyi lentämään välilaskutta suhteellisen edullisesti ja nopeasti.
Nykypäivän suurin ja ainoa linjalaiva on RMS Queen Mary 2, joka oli valmistuessaan vuonna 2004 maailman suurin matkustaja-alus. Tämän arvonimen alus pian menetti Freedom of the Seas -risteilijälle, mutta on edelleen suurin linjaliikenteessä oleva alus. Käytännössä tämäkin alus on kuitenkin huvittelukäytössä, vain harva matkustaja käyttää sitä pelkästään päästäkseen Atlantin ylitse. Tunnetuin entinen linjalaiva on RMS Titanic, joka upposi neitsytmatkallaan vuonna 1912.
Canned Heat
Canned Heat on yhdysvaltalainen vuonna 1965 Los Angelesissa perustettu, blues rock -pohjaista musiikkia soittava yhtye. Ensimmäisellä, pelkästään yhtyeen mukaan nimetyllä albumilla soittavat Alan "Blind Owl" Wilson (kitara, huuliharppu, laulu), Bob "The Bear" Hite (laulu), Henry "The Sunflower" Vestine (kitara), Larry "The Mole" Taylor (basso) ja Frank Cook (rummut). Seuraavalla 1968 ilmestyneellä albumilla "Boogie with Canned Heath" Cookin tilalle on tullut rumpaliksi Fito de la Parra, joka on ainoana mukana edelleen keikkailevan yhtyeen alkuaikojen jäsenistä. Alan Wilson kuoli vuonna 1970 vain 27-vuotiaana huumeiden yliannostukseen, jota on arveltu myös itsemurhaksi. Laulaja Bob Hite menehtyi sydänkohtaukseen vuonna 1981 38-vuotiaana. Henry Vestine erosi yhtyeestä 1969, mutta soitti myöhemmin yhtyeen levyillä ja konserteissa. Hänen tilallaan oli Harvey Mandel. Vestine kuoli 1997 Pariisissa Canned Heatin Euroopan kiertueella juuri ennen kuin yhtyeen oli tarkoitus palata takaisin Yhdysvaltoihin. Basisti Larry Taylor erosi yhtyeestä 1970 mutta on sen jälkeenkin esiintynyt festivaalikeikkoilla Canned Heatin kanssa sekä soittanut mm. John Mayallin Bluesbreakersissa ja Tom Waitsin levyillä.
Yhtye esiintyi sekä Montereyssä 1967 että Woodstockissa festivaalin toisena päivänä 1969. Woodstockin esiintyminen on taltioitu samannimiseen dokumenttielokuvaan kappaleilla: "A Change Is Gonna Come/Leaving This Town" sekä "Going Up The Country" "On the Road Again" "Woodstock Boogie"
Turun Ruisrockissa vuonna 1971 yhtye saavutti huikean suosion. Keikka on ikuistettu levylle "Live at the Turku Rock Festival". Suomessa Canned Heat on esiintynyt ensimmäisen Ruisrockin lisäksi muun muassa Rauma Bluesissa (1996), Imatra Big Band Festivalilla (2001) ja uudelleen Ruisrockissa (2010). Canned Heat kävi Suomessa myös syksyllä 2013, kun yhtye teki viiden konsertin mittaisen kiertueen Kouvolassa, Helsingissä, Tampereella, Vaasassa ja Turussa.
Amati
Amati on kuuluisa italialainen viulunrakentajasuku. Amatit vaikuttivat Cremonassa noin vuosina 1550–1740. Viulujen lisäksi he tekivät selloja ja alttoviuluja.
Kuuluisin suvun jäsenistä oli Niccolo Amati (1596–1684), jonka oppilaita olivat mm. Stradivari ja Guarneri.
Joanna Lumley
Joanna Lumley (s. 1. toukokuuta 1946 Srinagar, Intia) on englantilainen näyttelijä ja entinen malli.
Tunnetuimman roolinsa hän on tehnyt "Todella upeeta" -televisiosarjassa () Patsy Stonena vuosina 1992–2004. Hän on näytellyt lukuisissa elokuvissa ja televisiosarjoissa, kuten sarjassa "Safiiri ja Teräs" ("Sapphire and Steel", 1979–1982) yhdessä David McCallumin kanssa.
Lumley on myös kuuluisa eläinten oikeuksien puolestapuhuja ja kasvissyöjä. Vuonna 2010 Oldie Magazines palkitsi Lumleyn vuoden vanhus -tittelillä tämän työstä gurkha-sotilaiden aseman parantamiseksi.
Katso
Katso on suomalainen aikakauslehti, jonka sisältöä ovat televisio-ohjelmiin ja elokuviin liittyvät ohjelmatiedot ja artikkelit. Lehteä julkaisee Aller Media Oy. Vuonna 2004 se uudistui julkaisemaan artikkeleita laajemmin viihteen maailmasta, mutta palasi takaisin puhtaaksi tv-lehdeksi vuonna 2008.
Vuoden 2004 uudistumisen jälkeen Katso ilmestyi hetkellisesti kaksi kertaa viikossa. Katso oli alun perin A-lehtien kustantama, mutta siirtyi vuonna 2006 Aller Julkaisut Oy:lle.
Katso jakaa vuosittain Telvis-palkintoja parhaille tv-esiintyjille ja -ohjelmille sekä parhaalle radioäänelle.
Katson päätoimittajia ovat olleet muun muassa Matti Saari, Tarja Hurme, Juha Heiskanen, Marja Aarnipuro ja Markku Veijalainen. Nykyinen vastaava päätoimittaja on Kirsi Lindh-Mansikka.
Ocean’s Thirteen
Ocean’s Thirteen on vuonna 2007 ensi-iltansa saanut rikoskomediaelokuva, jonka on ohjannut Steven Soderbergh. "Ocean’s Thirteen" on jatko-osa elokuville "Ocean’s Eleven – korkeat panokset" (2001) ja "Ocean’s Twelve" (2004).
Nick Nolte
Nicholas King ”Nick” Nolte (s. 8. helmikuuta 1941 Omaha, Nebraska) on yhdysvaltalainen useita Oscar-ehdokkuuksia saanut näyttelijä, tuottaja ja entinen malli.
Nolten tunnetuimpia elokuvia ovat muun muassa "48 tuntia", "Toiset 48 tuntia", "Beverly Hillsin pummi", "Veteen piirretty viiva", "Cape Fear" ja "Vuorovetten prinssi", jolla hän sai sekä Golden Globe- että Oscar-ehdokkuudet parhaasta miespääosasta.
Nicholas Nolte syntyi vuonna 1941 Omahassa, Nebraskan osavaltiossa. Hänen isänsä on Franklin Arthur Nolte ja äiti Helen (omaa sukua King).
Nolte on ollut naimisissa kolme kertaa ja hänellä on kaksi lasta, Brawley (s. 1986) ja Sophie (s. 2007). Hän on seurustellut muun muassa näyttelijöiden Debra Wingerin ja Vicki Lewisin kanssa.
Noltella on ollut ongelmia päihteiden väärinkäytön kanssa. Hänet pidätettiin Pacific Coast Highwaylla vuonna 2002 epäiltynä rattijuopumuksesta ja hänen pidätyskuvastaan tuli tunnettu.
Nolte aloitti uransa mallina 1960-luvun lopulla. 1960-luvulla Nolte asui Pasadenassa ja osallistui paremman tekemisen puutteessa ystävänsä kanssa "Peyton Place" -televisiosarjan koekuvauksiin. Yksitoista vuotta myöhemmin 35-vuotiaana Nolte sai lukuisten teatteriroolien jälkeen roolin television minisarjassa "Rikas, rakas, köyhä, varas". Hän esiintyi 1970-luvulla myös esimerkiksi elokuvissa "Syvyyden saalistajat" ja "Jenkkifutisjoukkue North Dallas 40".
1980-luvulla Nolte esiintyi muun muassa elokuvissa "Tulen alla", "Beverly Hillsin pummi" sekä Eddie Murphyn parina elokuvissa "48 tuntia" ja sen vuonna 1990 ilmestyneessä jatko-osassa "Toiset 48 tuntia". 1990-luvulla Noltella oli rooli elokuvissa "Veteen piirretty viiva", "Cape Fear" ja Pat Conroyn romaaniin perustuvassa elokuvassa "Vuorovetten prinssi", josta hän sai sekä Golden Globe- että Oscar-ehdokkuudet parhaasta miespääosasta. Nolte sai Oscar-ehdokkuuden myös vuoden 1997 elokuvasta "Verijäljet", joka perustuu Russell Banksin romaaniin.
2000-luvulla Nolte on nähty muun muassa elokuvissa "Hulk", "Hotelli Ruanda" ja "Tropic Thunder". Vuonna 2011 hän esiintyi elokuvassa "Warrior", josta hän sai parhaan miessivuosan Oscar-ehdokkuuden ja SAG-palkintoehdokkuuden.
Suomen Shakkiliitto
Suomen Shakkiliitto (SSL) on Suomen shakinpelaajien lajiliitto, jonka varsinaisia jäseniä ovat shakkiseurat. Myös Suomen Kirjeshakkiliitto, Suomen Tehtäväniekat ja Työväen Shakkiliitto ovat Suomen Shakkiliiton jäseniä. SSL edustaa Suomea FIDEssä.
Nykyinen Suomen Shakkiliitto perustettiin 20.3.1948 nimellä Suomen Keskusshakkiliitto. Siitä tuli Suomen shakinpelaajien lajiliitto vuonna 1994. Vuoden 2011 kevääseen asti liiton nimi oli Suomen Keskusshakkiliitto. Alkuperäinen Suomen Shakkiliitto perustettiin 10.6.1922 ensimmäisen Suomen mestaruuskilpailun yhteydessä. SSL oli perustamassa Maailman Shakkiliittoa 1924 Pariisissa. Vanhan SSL:n toiminta päättyi 26.11.1994.
Hartford Whalers
Hartford Whalers oli Connecticutin osavaltion Hartfordista kotoisin ollut yhdysvaltalainen jääkiekkoseura, joka pelasi National Hockey Leaguessa vuosina 1979–1997. Nykyään se tunnetaan nimellä Carolina Hurricanes.
Seura perustettiin alun perin vuonna 1972 ja se pelasi Bostonissa, West Springfieldissä ja Hartfordissa WHA-liigaa vuodet 1972–1979 nimellä New England Whalers. Tammikuussa 1975 seura muutti Hartfordiin. WHA:n lopetettua toimintansa vuonna 1979 seura liittyi NHL:ään, ja nimeksi vaihtui Hartford Whalers. Kauden 1996–1997 päätteeksi seura muutti Pohjois-Carolinaan, ja vaihtoi nimekseen Carolina Hurricanes. Seuran menestys Hartfordin vuosina oli varsin heikkoa: 18 kauden aikana joukkue selviytyi pudotuspeleihin kahdeksan kertaa ja ainoastaan kaudella 1985–1986 se selviytyi ensimmäiseltä kierrokselta jatkoon.
GP = ottelut, W = voitot, L = tappiot, T = tasapelit, OTL = tappiot jatkoajalla, Pts = pisteet, GF = tehdyt maalit, GA = päästetyt maalit, PIM = jäähyminuutit
Oiva Tuominen
Oiva Emil Kalervo Tuominen (5. maaliskuuta 1908, Iitti – 28. tammikuuta 1976, Helsinki) oli suomalainen hävittäjälentäjä ja Mannerheim-ristin ritari. Hän lensi noin 400 sotalentoa ja ampui alas 47 vastustajan konetta.
Oiva Tuominen syntyi Iitissä, Kymenlaakson maakunnassa, ja kävi koulunsa Kouvolassa. Asepalveluksensa hän suoritti vuonna 1926 Utissa Maalentoeskaaderissa saaden koulutuksen reservimekaanikoksi. Usean vuoden pyrkimisen jälkeen hän pääsi vuonna 1930 Ilmavoimien mekaanikkokouluun Santahaminassa. Koulun suoritettuaan hän haki ja pääsi Ilmavoimien aliupseeriohjaajakurssille (AOK 3) vuonna 1933, jonka jälkeen hänet komennettiin kersantiksi ylennettynä Lentoasema 5:een. 1. tammikuuta 1938 seurasi ylennys ylikersantiksi ja siirto Lentolaivue 26:een.
Talvisodassa Tuominen saavutti 8 ilmavoittoa, lentäen Fokker D.XXI ja Gloster Gladiator-koneilla, ollen pudotustilaston toisella sijalla. Talvisodan jälkeen Tuominen ylennettiin vääpeliksi 25. huhtikuuta 1940, ja jatkosodan alettua lentomestariksi 23. heinäkuuta 1941. LeLv 26 käytti nyt Fiat G.50-hävittäjää, jolla Tuominen ampui heinäkuussa 1941 alas kahdeksan SB-2-pommittajaa. Näiden ja talvisodassa saavutettujen ilmavoittojen perusteella Tuomiselle ehdotettiin 13. elokuuta 1941 Vapaudenristin 2. luokan Mannerheim-ristiä. Ylipäällikkö myönsi Tuomiselle 18. elokuuta 1941 nimeään kantavan ristin numerolla 6, ja Tuomisesta tuli näin ilmavoimien ensimmäinen Mannerheim-ristin ritari.
Fiat-koneiden vaikea varaosatilanne piti LeLv 26:n koneet usein maassa, tästä huolimatta Tuomisen onnistui kasvattaa voittotiliään menestyksekkäästi, ja hänet siirrettiin 8. helmikuuta 1943 uudelleenperustettuun Lentolaivue 34:ään, jonka kalustoksi saatiin 13. maaliskuuta 1943 Messerschmitt Bf 109 G -koneet. Tuominen kuului LeLv 34:n 2. lentueeseen, joka siirrettiin osaksi Hävittäjälentolaivue 30:tä 6. maaliskuuta 1944. Lentue siirrettiin takaisin HLeLv 34:n yhteyteen 9. heinäkuuta 1944. Tuominen saavutti sodan loppuun mennessä 14 ilmavoittoa Messerschmitt-koneella.
Tuominen erosi Ilmavoimien palveluksesta 6. tammikuuta 1945. Sodan jälkeen hän toimi muun muassa ansiolentäjänä Imatran Voima -yhtiön palveluksessa sekä taksinkuljettajana.
Tuomisella oli cameorooli elokuvassa Radio tekee murron vuodelta 1951 jossa hän esitti "lentomestari Tuomista". Päiväntasaajan Guinea on julkaissut postimerkin Oiva Tuomisesta, jossa koneena esiintyy Fiat-G.50 merkin vasemmalla puolella.
Werbung, Baby!
Werbung, Baby! on vuonna 1999 julkaistu Eläkeläisten albumi. Se koostuu tunnettujen kappaleiden humpaksi sovitetuista coverversioista.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 33.
Suluissa alkuperäinen esittäjä ja kappale.
Tyrfing
Tyrfing on taianomainen miekka, joka esiintyy skandinaavisessa mytologiassa. 
Svafrlam oli Gardarikin kuningas ja Odinin pojanpoika. Hän onnistui vangitsemaan kääpiöt nimeltä Durin ja Dvalin. Hän pakotti heidät takomaan miekan, jossa olisi kultainen kädensija, jolla ei löisi iskuakaan ohi, joka ei koskaan ruostuisi, ja joka pystyisi leikkaamaan kiveä ja rautaa kuin vaatekappaleen.
Kääpiöt loivat miekan, se hohti ja kimmelsi kuin tuli. Mutta kääpiöt kirosivat miekan siten, että aina miekkaa käytettäessä joku kuolisi. Kirottu miekka myös tappaisi Svafrlamin itsensä. Tämä tulisi tapahtumaan kolme kertaa.
Kun Svafrlami sai kuulla kirouksesta hän yritti tappaa Dvalinin, mutta kääpiö katosi kiveen. Miekka kuitenkin iskeytyi syvälle kiveen, ohi kohteestaan.
Soturi nimeltä Arngrim tappoi Svafrlamin ja otti miekan vuorostaan itselleen. Arngrimin jälkeen miekkaa käyttivät Angantyr ja hänen yksitoista veljeään. Heidät kaikki tapettiin Samsøssä, ruotsalaisen esitaistelijan Hjalmarin ja hänen veljekseensä lupautuneen norjalaisen Orvar-Oddin kädestä. Miekka kuitenkin vahingoitti Hjalmaria, joka pyysi Orvar-Oddia viemään hänen ruumiinsa Ingeborgin luo Uppsalaan.
Angatyrin tytär, Hervor kasvatettiin palvelijana, eikä hänelle kerrottu syntyperäänsä. Kun hän sai tietää siitä, hän puki itsensä soturiksi ja lähti Samsøøn etsimään kääpiöiden kiroamaa miekkaa. Hän löysi miekan, ja nai Hofundin. He saivat kaksi poikaa, Heidrekin ja Angatyrin. Hervor antoi salaa Angatyrille tämän taikamiekan. Kävelyllä Heidrek halusi nähdä Angatyrin miekan. Kun Angatyr ojensi miekan veljelleen, kääpiöiden kirous lankesi ja sai Heidrekin tappamaan veljensä.
Heidrekistä tuli goottien kuningas. Matkalla Carpathiaan hänen seuraansa liittyi kahdeksan ratsuin varustettua thrallia. Yöllä thrallit murtautuivat Heidrekin telttaan ja tappoivat hänet Tyrfingillä. Tämä oli Tyrfingin viimeinen paha teko. Heidrekin poika Angatyr sai thrallit kiinni, tappoi heidät ja vei miekan mukanaan.
Angatyr oli goottien seuraava kuningas. Kuitenkin tämän velipuoli, joka oli hunni nimeltään Hlod, halusi puoli valtakuntaa. Angatyr kieltäytyi. Gizur kutsui Hlodia äpäräksi ja tämän äitiä orjatytöksi. Hlod hyökkäsi 320 000 miehensä kanssa goottien kimppuun. Gootteja oli paljon vähemmän kuin hunneja, mutta gootit voittivat kuitenkin sodan koska Angatyr käytti Tyrfingiä. Angatyr tappoi veljensä Hlodin. Kuolleiden soturien määrä sai joet tulvimaan yli äyräidensä ja täytti kylät kuolleilla miehillä ja hevosilla.
Eir (jumala)
Eir (muinaisnorjaa, tai "armo") on skandinaavisessa mytologiassa aasajumalatar, jota kutsutaan Eddassa parhaaksi lääkäriksi. Hänet lasketaan mukaan valkyrioiden riveihin, mikä yhdistää hänet tiettyyn kuolleiden herättämisen ominaisuuteen. Eir on taitava kaikenlaisessa parannuksessa, erityisesti yrttien käytössä, ja hän pystyy jopa herättämään kuolleita henkiin. Hän on yksi Lyfia-vuoren asukkaista. Eir on jumalatar Friggin hyvä ystävä. Eir on myös yksi Svipdagsmál-runon Menglödin yhdeksän neidon nimistä.
Hyvänä parantajana Eir on hoitajien hyväntekijä. Modernit pakanat kutsuvat hänen apuaan niin fyysiseen, psyykkiseen, hengelliseen kuin tunteidenkin parantamiseen. Sanotaan, että Eir parantaisi kaikki naiset, jotka etsisivät hänen apuaan, ja hän opettikin vain naisia saloihinsa. Parantamisen jumalatar mainitaan vain hyvin pikaisesti Snorri Sturlusonin Eddassa.
Saint-Germain-en-Laye
Saint-Germain-en-Laye on kaupunki Ranskan Île-de-Francen alueella Yvelinesin departementissa Pariisin esikaupunkialueella. Kaupunki nimettiin Ranskan suuren vallankumouksen aikana "La Montagne du Bon Airiksi".
Kunta on pinta-alaltaan departementtinsa suurin. Kaupunkia peittävät runsaat metsät. Sen alueella Seinejoki mutkittelee voimakkaasti. Alueen ylänkömaisemaa hallitsee Seinen lisäksi Pariisin kaupungin läheisyys.
Kunnan rajanaapureita ovat idässä Le Pecq, Le Mesnil-le-Roi ja Maisons-Laffitte, pohjoisessa Conflans-Sainte-Honorine, lännessä Achères, Poissy ja Chambourcy sekä etelässä Fourqueux, Mareil-Marly ja Le Port-Marly.
Saint-Germain-en-Layessä ovat syntyneet säveltäjä Claude Debussy sekä urkutaiteilija Marie-Claire Alain ja tämän nuorena kuollut säveltäjäveli Jehan Alain. Myös tennispalaaja Caroline Garcia on syntynyt Saint-Germain-en-Layessä.
Bergues
Bergues (, länsiflaamiksi "Bergen") on ranskalainen kaupunki, joka sijaitsee Nordin departementissa ja Hauts-de-Francen alueella. Kaupunki on tunnettu Unescon maailmanperintöluetteloon merkitystä kellotornistaan. Kaupungissa on arviolta 3 889 asukasta.
Kaupunki sijaitsee "Bootlandin" alueella, joka on Ranskassa, Belgian rajan läheisyydessä, sijaitseva alankoalue. Alueen nimi tulee flaamista ja se tarkoittaa alastonta maata. Suurempiin kaupunkeihin Dunkerqueen on matkaa kymmenen kilometriä ja Lilleen 70 kilometriä.
Alueella on hyvät liikenneyhteydet, jotka takaavat kaksi moottoritietä. Kanaalitunneli on vain 40 kilometrin päässä kaupungista.
Bergues oli tuomiokunnan keskuspaikka aina Ranskan suureen vallankumoukseen saakka. Aurinkokuningas valloitti kaupungin takaisin Ranskalle vuonna 1658. Aachenin rauhassa 1668 virallistettiin kaupungin paluu Ranskan yhteyteen.
Kaupungissa ovat säilyneet sen vanhat puolustuslinnoitukset, josta varhaisimmat ajoittuvat 1200-luvulle ja 1400-luvulle. Sébastien Le Prestre de Vauban on valmistuttanut osan linnoituksista.
Toinen maailmansota kohteli kaupunkia kaltoin ja sen vanha kellotorni raunioitui pahoin, mutta rakennettiin uudelleen sodan jälkeen. Alueella on myös nähtävillä vanhan, Flanderin kreivi Baudouin IV:n rakennuttaman (1022) luostarin rauniot.
Manólis Kalomoíris
Manólis Kalomoíris (usein "Kalomíris", , 14. joulukuuta 1883, Smyrna – 3. huhtikuuta 1962, Ateena) oli kreikkalainen säveltäjä. Hän kävi koulua Istanbulissa ja opiskeli pianonsoittoa ja sävellystä Wienissä. Ennen asettumistaan Ateenaan hän toimi muutamien vuosien ajan pianonsoiton opettajana Harkovassa.
Kalomoíris perusti Helleenisen konservatorion vuonna 1919 ja Kreikan kansallisen konservatorion 1926. Hän sävelsi kolme sinfoniaa, viisi oopperaa, pianokonserton, viulukonsertinon, muuta sinfonista musiikkia, kamarimusiikkia ja lukuisia lauluja ja pianokappaleita.
Benedictus II
Benedictus II (635–685) oli paavina 26. kesäkuuta 684 – 8. toukokuuta 685. Hän oli syntyisin roomalaisesta Savellin suvusta. Hänet valittiin Leo II:n kuoltua heinäkuussa 683,The Book of Saints, s. 84. mutta keisari Konstantinos IV:n lupaa paaviksi vihkimiselle jouduttiin odottamaan melkein vuoden ajan.
Benedictus II selvisi kunnialla suhteista Bysantin kanssa, jotka olivat kireät monoteletismiiin liittyvien kiistojen takia. Katolinen kirkko on julistanut hänet pyhimykseksi ja hänen muistopäiväänsä vietetään 8. toukokuuta.
Soinnutus
Soinnutus tarkoittaa sointujen lisäämistä melodian säestykseksi. Se on eräs musiikin säveltämisen ja toisinaan myös esittämisen tekniikka. Soinnutus pohjautuu harmonian käsitteeseen, jonka mukaan kaksi tai useampi yhtä aikaa soivaa ääntä (stemmaa) voivat soida yhteen joko sopusointuisesti (konsonanssi) tai ristiriitaisesti (dissonanssi). Harmonian ajassa tapahtuva musiikillinen liike perustuu sointujen tonaalisiin tehoihin eli niiden erilaiseen purkautumiseen toinen toiseensa.
Se, miten nopeasti melodian eri äänet seuraavat toisiaan, muodostaa melodiarytmin ja se, miten nopeasti eri soinnut seuraavat toisiaan, puolestaan muodostaa sointurytmin. Useimmiten melodiarytmi on nopeampi kuin sointurytmi. Kun melodia- ja sointurytmi ovat yhtä nopeat, kyseessä on vertikaalisoinnutus. Soinnutus voi toimia hetken ajan itsenäisenä musiikkina myös ilman melodiaa (esimerkiksi sävellyksen alkusoitossa eli introssa).
Koska tietty sävel tai sävelkulku voi esiintyä monissa erilaisissa soinnuissa tai sävelasteikoissa, soinnutus voidaan tehdä hyvin monella tapaa. Traditionaalisesti musiikkikappale tehdään osina, joissa sävellaji pysyy samana. Tällöin soinnutuksessa on käytettävä pääasiassa sointuja, joiden sävelet kuuluvat vastaavaan asteikkoon. Yleinen poikkeus on molliin perustuvissa kappaleissa esiintyvä 5. asteen duuriseptimisointu, jonka käyttö kadenssissa on niin yleistä, että tietyntyylisissä kappaleissa se esiintyy jokaisen osan lopussa tehden täten kappaleiden säestämisestä helpompaa. Esimerkiksi C-duurissa kulkevalle melodialle voidaan varsin helposti käyttää nelisointuja C(maj7), F(maj7), G(7), Am(7), Dm(6) ja Em(7) sekä vähennettyä sointua H, jota klassisessa sävellystyössä karsastetaan sen vaatiman tasavireisyyden johdosta. Eräät jazzin tyylisuunnat pyrkivät tarkoituksellisesti hajottamaan soinnutuksesta tavallisesti syntyvät soinnulliset harmoniat käyttämällä eri sävellajeihin kuuluvia sointuja.
Länsimaisesta tonaalisesta musiikista noin 80 % voidaan soinnuttaa kolmella soinnulla: toonikalla, subdominantilla ja dominantilla, sekä duurissa että mollissa. Tätä usein rock-musiikin puolella kutsutaan "kolmen soinnun perus-rockiksi". Erikoistapaus soinnutuksesta on ns. akuankkakierto, jota käytetään varsinkin melodisessa rock-musiikissa paljon.
Anianpelto
Anianpelto on kylä, asuinalue ja liikekeskus Asikkalan Vääksyn taajaman itäosassa. Etäisyyttä Vääksyn kanavalle on pari kilometriä. Valtatie 24:n ja seututie 313:n välillä on Anianpellossa kulkuyhteys Rantakulmantien liittymän kautta.
Vuonna 1727 Anianpellon kylä sai markkinaoikeudet. Paikkakunta kehittyikin 1700-luvun alkupuolella merkittäväksi markkinapaikaksi, josta suunniteltiin kauppalaa. Riihimäki–Pietari-radan linjaaminen Vesijärven eteläpuolelta vuonna 1867 vei kuitenkin suuremmat kasvumahdollisuudet Hollolan Lahden kylälle, josta tuli kaupunki 1905.
Museovirasto on listannut Anianpellon markkinapaikan ja mökkiasutuksen merkittäväksi kulttuuriympäristöksi. Markkinapaikan merkkinä kohoava vanha männikkö, joka on omistettu Kustaa II Adolfille, on rauhoitettu. Anianpellon työväenyhdistyksen talo on rakennettu 1900-luvun alussa.
Aframax
Aframax on öljyä kuljettavien säiliöalusten epävirallinen kokoluokitus, jolla tarkoitetaan kantavuudeltaan 80 000 – 120 000 tonnin aluksia. Aframax ei tarkoita suurinta jonnekin mahtuvaa laivaa, kuten monet muut max-päätteiset laivatyypit, vaan se tarkoitti alkuaan AFRA-luokituksen suurimman koon ylittävää laivaa.
AFRA () on keskimääräinen rahtimaksuarvio öljysäiliöalusten rahtimaksujen suuruuksista. Näitä maailmanlaajuisia rahtimaksunoteerauksia on vuodesta 1954 julkaissut edellisenä vuonna perustettu lontoolaisten laivameklariyritysten muodostama yhteisö London Tanker Brokers’ Panel . Noteerauksista selviää eri kokoisten laivojen keskimääräiset rahtimaksut maailman eri öljynkuljetusreiteillä sekä maksuissa tapahtuneet muutokset eri aikoina. Yhteisö myy noteerauksiaan öljy-yhtiöille, öljynvälittäjille, varustamoille ja muille kiinnostuneille sekä julkaisee kuukausittain ilmestyvää lehteä.
Aikoinaan noteeraukset julkaistiin kantavuudeltaan kuuteen eri kokoluokkaan ryhmitellyille säiliöaluksille. Suurimpien alusten kantavuus näissä noteerauksissa oli 79 999 tonnia. Säiliöalusten kokojen kasvaessa alettiin kantavuudeltaan tätä suurempia aluksia nimittää Aframaxeiksi. Nykyisin Aframaxeiksi kutsutaan säiliöaluksia, joiden kantavuus on 80 000 – 120 000 tonnia, vaikka kokoluokalle ei julkaistakaan omaa AFRA-noteerausta.
Nykyisin AFRA-noteeraus julkaistaan viiteen kokoluokkaan ryhmitellyille säiliöaluksille:
AFRA-ryhmittelyssä kantavuuden mittayksikkönä on long ton eli noin 1 016 kilogrammaa. Käytännössä tällä on harvoin merkitystä, koska ero metriseen tonniin eli 1 000 kilogrammaan on niin pieni.
Kantavuudeltaan 105 000 tonnin Aframax-säiliöaluksen pituus on tyypillisesti 246 metriä ja leveys 42 metriä. Alus kuljettaa säiliöissään 120 000 kuutiometriä öljyä 15 solmun (28 km/h) nopeudella.
Guyenne
Guyenne ([gɥijɛn], oksitaniaksi Guiana [’gjanɔ]) on Ranskan alue, joka rajat ovat vaihdelleet eri aikoina. Alue sijaitsee Ranskan lounaisosassa.
Alueen nimi juontaa Akvitania-käsitteen kansanomaisesta kehityksestä. Alussa perusterminä 1100- ja 1200- luvuilla oli ”Agulaine”, josta vähitellen A katosi, näin muotoutui langues d’oïl’in termiksi Aguilaine > Guyenne sekä oksitaniaksi Agulaine > Guiana. Näin termejä käytettiin Akvitanian sijasta paikallisesti aina 1200-luvulta 1700-luvulle saakka.
Tämän vanha lounaisen Ranskan maakunnan pääkaupunki on ollut Bordeau ja näin alue sekaantuu käsitteenä Akvitanian kanssa, kuten myös pohjoisempi Gascognen aluekin. Termi Guyenne on myös merkinnyt Englannin kuninkaan Ranskassa sijainneita läänityksiä, joten Pariisin rauhan (1259) jälkeen alue käsitti Limousin, Périgordin, Quercyn, Rouerguen, Agenaisin, sekä alueita Saintongesta ja Gascognesta.
Nykyisin termillä Guyenne ei ole minkäänlaista poliittista tai yhteiskunnallista merkitystä.
Ya-Rayi
Ya-Rayi on Khaledin studioalbumi, joka julkaistiin Euroopassa elokuussa 2004. Yhdysvalloissa se julkaistiin erilaisena versiona 27. kesäkuuta 2005. Singleinä ilmestyivät kappaleet "Ya-Rayi" ja "Zine Zina".
Ya-Rayin tuottivat Don Was, Jacob Desvarieux, Philippe Eidel, KC Porter ja Dawn Elder. Albumin kaikki kappaleet ovat arabiankielisiä.
Harold Faltermeyer
Harold Faltermeyer (syntymänimeltään "Harold Faltermeier", s. 5. lokakuuta 1952 München) on saksalainen muusikko, säveltäjä ja tuottaja. Faltermeyer tunnetaan soundtrackeistään elokuviin kuten "Running Man – juokse tai kuole", "Top Gun – lentäjistä parhaat" ja "Beverly Hills kyttä". Faltermeyerin elektroniseen musiikkiin painottuvasta tuotannosta tunnistettavin esimerkki lienee "Beverly Hills kytän" tunnussävelmä ”Axel F”, joka on julkaisunsa (1984) jälkeen noussut usein uudestaan hitiksi, viimeksi vuonna 2005 Crazy Frogin esittämänä.
Aarno Sulkanen
Aarno Olavi Sulkanen (s. 1. huhtikuuta 1940 Lahti) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt merkittäviä rooleja Edvin Laineen elokuvissa "Täällä Pohjantähden alla", "Akseli ja Elina" sekä "Pohjantähti", joissa hän esitti Akseli Koskelaa. Sittemmin Sulkanen on esiintynyt useissa elokuvissa, joihin kuuluvat muun muassa Pekka Parikan ohjaamat "Pohjanmaa" ja "Talvisota".
Sulkanen oli naimisissa näyttelijä Marjatta Raidan kanssa. He avioituivat ensimmäisen kerran vuonna 1986, erosivat kaksi vuotta myöhemmin, ja avioituivat uudelleen vuonna 1996.
Sulkaselle myönnettiin valtion taiteilijaeläke 2013.
Marraskuussa 2014 Helsingin hovioikeus tuomitsi Sulkasen kahdeksaksi kuukaudeksi ehdolliseen vankeuteen lapsen seksuaalisesta hyväksikäytöstä. Sulkanen ei hakenut tuomioon valituslupaa korkeimmalta oikeudelta.
Ahvenanmaan kysymys
Ahvenanmaan kysymyksellä tarkoitetaan keskustelua Ahvenanmaan liittämisestä Ruotsiin Suomen itsenäistymisen jälkeen.
Vuonna 1918 Ahvenanmaalla heräsi ajatus maakunnan liittämisestä Ruotsiin, josta se oli liitetty vuonna 1809 Suomen sodan seurauksena muun Suomen yhteydessä Venäjään. Myös Ruotsissa kannatettiin ajatusta saariryhmän liittämisestä kielellisin ja historiallisin perustein Ruotsiin. Vähentääkseen Ahvenanmaan irtautumishaluja Suomen eduskunta sääti Ahvenanmaan itsehallintolain. Lopulta Kansainliitto ratkaisi asian vuonna 1921 Suomen eduksi ja Ruotsi alistui päätökseen. Ahvenanmaan asema itsenäisen Suomen osana sinetöityi, kun Suomi ratifioi Kansainliiton maiden tekemän Ahvenanmaan demilitarisointia koskevan sopimuksen 28. tammikuuta 1922.
Asian ratkeaminen Suomen hyväksi on luettava Suomea Kansainliitossa edustaneen taitavan diplomaatin Carl Enckellin ansioksi.
Kuitenkin hieman yllättäen myös Suomen Japanin-suurlähettiläällä, professori Gustaf John Ramstedtilla oli epäsuorasti huomattava vaikutus Ahvenanmaan kysymyksen ratkaisuun. Hän oli seurannut tarkasti kiistan vaiheita sanomalehdistössä ja laatinut sen perusteella asiaa koskevan muistion.
Kansainliiton Geneven konferenssiin osallistui myös Japanin valtuuskunta. Sen johtajana oli Tanetaro Megata, jonka sihteerinä toimi Ramstedtin suomen kielen oppilas Kiichi Toyama. Ramstedtin muistio käännettiin japaniksi ja jaettiin valtuuskunnan laivamatkan aikana kaikille sen jäsenille.
Muistiossa huomautettiin Ruotsin vedonneen siihen, että Ahvenanmaa sijaitsee maantieteellisesti lähempänä Ruotsin kuin Suomen mannermaata. Ramstedt korosti japanilaisille, että Ahvenanmaan kuitenkin erottaa Ruotsista meren syvänne, kun taas Suomen rannikolle sitä yhdistää katkeamaton saaristo. Ahvenanmaa on itse asiassa lähempänä Suomen puoleista saaristoa kuin mitään maa-aluetta Ruotsin puolella. Kerrotaan myös Kansainliiton jäseniä kuljettaneen laivan suomalaisen kapteenin ohjanneen laivan suorinta meritietä Suomen manneralueelta Ahvenanmaalle ja sieltä Ruotsiin mahdollisimman pitkää reittiä.
Saaristoyhteyden korostaminen sai tietenkin tukea Japanin kaltaisesta saaristovaltiosta. Japanin valtuuskunnan mielenkiinto asiaa kohtaan ja sen Suomen oikeuksia puoltavat puheenvuorot vaikuttivat ilmeisen merkittävästi tehtyyn päätökseen, jolla Kansainliiton neuvosto 24.6.1921 julisti Suomella olevan kiistattomat oikeudet Ahvenanmaahan.
Koenigsegg CCR
Koenigsegg CCR on Ruotsissa suunniteltu superauto, jota valmistaa Koenigsegg. CCR piti hetken hallussaan maailman nopeimman sarjatuotantoauton titteliä.
CCR perustuu Koenigsegg CC8S:n pohjalle. Erona vanhempaan malliin CCR:ssä on enemmän tehoa ja sen suorituskykyä on yleisesti parannettu. Tehonlisäyksen mahdollisti Lysholmin valmistama mekaaninen ahdin ja uusi titaaninen pakosarja. Tämän johdosta moottorista saadaan puristettua tehoa 806 hv (601 kW), kun kierrosluku on 6 900 rpm. Myös maksimivääntö on saatu kasvatettua 920 N·m:ään (5 700 rpm).
Ulkoisesti CCR näyttää edeltäjältänsä CC8S:ltä, mutta siihen on lisätty uusi sivuilmanottoaukko, paranneltu ajovalojärjestelmä, muokattu takapää, suuremmat jarrulevyt ja uusi etuspoileri parantamaan downforcea. Kuten CC8S, CCR on kahden istuttava coupe matkustamon taakse sijoitetulla keskimoottorilla ja ylöspäin aukeavilla ovilla.
Koenigsegg on elokuussa 2006 ilmoittanut CCR:n hinnaksi noin 590 000 dollaria eli noin 475 000 euroa.
CCR oli hetken maailman nopein tieliikenteeseen hyväksytty auto teoreettisella yli 385 km/h:n huippunopeudella.
Myöhemmin yhdysvaltalaisvalmisteinen SSC Ultimate Aero TT kuitenkin rikkoi nopeimman tieliikennekäyttöön tarkoitetun auton nopeusennätyksen 412,233 km/h huippunopeudellaan.
Barabus TKR:n väitetään yltävän nopeuteen 434 km/h. Tätä ei ole kuitenkaan vielä vahvistettu virallisesti, koska auto on vasta konseptivaiheessa.
Kaksiovinen, kahden istuttava coupe. Katon voi irrottaa ja sitä voi säilyttää konepellin alla olevassa tilassa. Kori on tehty hiilikuidusta.
Pont Royal
Pont Royale on Pariisissa sijaitseva silta, joka ylittää Seine-joen. Silta on kolmanneksi vanhin Pariisin kaupungin alueella oleva silta. Sitä vanhempia ovat vain "Pont Neuf" ja "Pont Marie".
Siltä yhdistää Seinen oikean rannan Louvren linnan eteläisen siiven ns. Flore-paviljongin kohdalla vasempaan rantaan ja siellä sijaitsevat rue du Bacin ja rue de Beaunen alkupisteet.
Rakennelma muodostuu viidestä täysimittaisesta holvikaaresta. Lisäksi sen rakanteisiin on merkitty veden korkeuden mittari, josta voidaan seurata Seinejoen vedennousun korkeutta.
Vuonna 1632 Urakoitsija Pidou toteutti rahoittaja Barbierlle puisen siltarakennelman samalla paikalla kuin nykyinen siltä sijaitsee. Silta nimettiin Anna Itävaltalaisen mukaan pyhän Annan sillaksi tai toisaalta nimenä oli myös punainen silta, joka tuli sillan värin mukaan. Silta korvasi vanhan lossin, jonka mukaan rue de Bac on saanut nimensä. Lossi oli välittänyt liikennettä vuodesta 1650 alkaen.
Uusi silta oli rakenteiltaan heikko ja sitä piti kunnostaa ensimmäistä kertaa jo vuonna 1649 ja sittemmin se rakennettiin uudelleen tulipalon jälkeen 1654. Vuonna 1656 Seinejoen tulvat veivät sillan mennessään. Silta rakennettiin uudelleen 1660 ja sitä vahvistettiin 1673. Jälleen vuonna 1684 tulvat veivät sillan mennessään, ja Madame de Sévignén mukaan kahdeksan sillan kaarta tuhoutui.
Lopultakin vuosina 25. lokakuuta 1685 ja 13. kesäkuuta 1689 välisenä aikana se korvattiin kivestä rakennetulla sillalla. Sillan rakennuskustannuksista vastasi kokonaisuudessaan kuningas Aurinkokuningas, joten silta nimettiin hänen mukaansa kuninkaalliseksi sillaksi (Pont Royale). Sillan rakentajina toimivat Jacques Gabriel, Jules Hardouin-Mansart sekä François Romain. Silta toimi 1700-luvulla mitä erilaisimpien tapahtumien pitopaikkana.
Vallankumouksen jälkeen sillan nimeksi tuli Kansallinen silta ("Pont National") sekä sittemmin Tuileries’n silta ("Pont des Tuileries"). Sillalle Napoleon sijoitti myös Tuileries’n linnaa puolustavat kanuunansa, siellä sijaitsivat kansalliskokous sekä Maximilien de Robespierren johtama Yleisen hyvän valiokunta (Comité de salut public).
Siltaa korjattiin vuosina 1859 ja 1939. Se on Ranskassa luokiteltu historialliseksi monumentiksi kuten myös kaksi vanhempaa siltaa.
Vianna da Motta
José Vianna da Motta (22. huhtikuuta 1868 São Tomé – 1. kesäkuuta 1948 Lissabon) oli portugalilainen pianisti ja säveltäjä. Hän syntyi São Tomén saarella, mutta muutti kaksivuotiaana perheensä mukana Sintraan Portugaliin.
Vianna da Motta pääsi konservatorioon 7-vuotiaana ja piti ensimmäisen julkisen esiintymisensä 13-vuotiaana. Hän opiskeli ja asui myöhemmin Saksassa, josta hän palasi Portugaliin vuonna 1917. Vuonna 1919 hänestä tuli Lissabonin konservatorion rehtori.
Vianna da Motta sävelsi muun muassa "A Pátria" -sinfonian (1895). Hänen kunniakseen perustettiin vuonna 1957 Kansainvälinen Vianna da Motta -musiikkikilpailu.
Angela Little
Angela Michelle Little (s. 22. heinäkuuta 1972 Albertville, Alabama) on yhdysvaltalainen malli ja näyttelijä, joka on esiintynyt muun muassa , Rush Hour 2 ja Pomon tytär- elokuvissa. Little oli "Playboy's Playmate of the Month" elokuussa 1998 ja hän on esiintynyt useissa Playboyn videoissa. Playboyn perustaja ja kustantaja Hugh Hefner nimesi hänet "Little Marilyniksi".
Lisäksi hän on vieraillut televisiosarjoissa, kuten "CSI", "Siskoni on noita" sekä "Kauniit ja rohkeat", ja esiintynyt joissain softcore-pornoelokuvissa käyttäen salanimeä Katie James.
Tasakatto
Tasakatto on arkkitehtuurissa ulkokattotyyppi, jossa katto on vaakasuorassa. Sadeveden takia tasakatto on aina hivenen kalteva, ja jos se on 1:20, näyttää katto vielä vaakasuoralta. Pulpettikatto on kuitenkin erillinen kaltevampi kattotyyppi.
Tasakatto on osa perinteistä rakennustyyliä kuivilla alueilla, kuten Sahelissa Afrikassa, joissakin arabimaissa sekä Meksikon lähellä olevilla autiomaan laitamilla asuvilla intiaaniheimoilla. Suomessa ja muilla lumisade-alueilla tasakatto ei kuulu rakennusperinteeseen.
Tasakatto tuli Euroopassa muotiin modernismin ja funktionalismin myötä, sillä tasakattoisessa rakennuksessa ei ole turhaksi katsottua lämmitettävää tilaa. Esimerkiksi Le Corbusier suosi tasakattoja.
Suomessa tasakatot tulivat muotiin 1960-luvulla teollisen elementtitekniikan myötä. Ajan rakennustekniikka ei aina ollut riittävän kehittynyttä, ja tasakatot tuottivat runsaasti ongelmia. Modernit tasakattorakenteet ja -materiaalit ovat kehittyneempiä. Nykyisin tasakatot tehdään pääosin liike- ja julkisiin rakennuksiin.
Chris Owen
Chris Owen (s. 25. syyskuuta 1980 Michigan, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa roolistaan Chuck Shermanina (Sherminaattori) "American Pie" -elokuvissa. Owenilla on ollut rooleja myös useissa muissa elokuvissa, kuten "Majuri Payne", "Can’t Hardly Wait" ja "Lokakuun taivas".
Belfort
Belfort on kaupunki Ranskan Bourgogne-Franche-Comtén alueella Territoire-de-Belfortin departementissa. Kaupungissa sijaitsee departementin keskushallinto eli prefektuuri. 50 863 asukkaallaan (vuonna 2006) Belfort on väkiluvultaan Franche-Comtén toiseksi suurin kaupunki Besançonin jälkeen.
Belfortin kaupunkia halkoo Savoureusejoki. Joessa on lukuisia koskia, ja sitä reunustavat kivivalliset rantakadut. Alue on ylängöllä, joka sijaitsee Juravuoriston ja Vogeesien välillä. Paikkaa nimitetään myös Burgundin portiksi. Kaupunki kehittyi aluksi kalkkikivivuoren juurelle, jolla sijaitsi linna. Sittemmin se laajeni kohti länttä ja joen vesijättömaalle. Belfortin kaupunkia ympäröivät korkeat mäet: La Miotte, La Justice, Les Perches, Bellevue, Le Mont sekä le Salbert. Näitä mäkiä peittää sankka lehtimetsä, joka on ihanteellinen kävelyretkeilijöille.
Kaupunki on kautta historiansa ollut läpikulkupaikka Reinin alueen ja romaanisen maailman välillä. Kaupungin historia on samalla osa koko alueen historiaa.
Modus operandi
Modus operandi (usein käytetty lyhenne MO) on latinaa ja tarkoittaa "toiminnan tapaa" tai "työn tapaa". Sanan monikko on modi operandi. Poliisit käyttävät termiä kuvatessaan rikollisen tunnusomaisia piirteitä sekä hänen rikostensa tyyliä. Yleisesti sanaa voidaan käyttää myös kuvailtaessa henkilön tapoja ja persoonaa.
Ginger Lynn
Ginger Lynn (oik. Ginger Lynn Allen, s. 14. joulukuuta 1962 Rockford, Illinois) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten pornografisista elokuvistaan 1980-luvulla. AVN sijoitti hänet seitsemänneksi listassaan 50 merkittävimmästä pornotähdestä.
Luettelo Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvoston vaihtuvista jäsenvaltioista
Vuodesta 1966 Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvostossa on ollut viiden pysyvän jäsenmaan (Kiina, Ranska, Venäjä, Yhdistynyt kuningaskunta, Yhdysvallat) lisäksi 10 vaaleilla valittua jäsenmaata siten, että jokainen maanosa on edustettuna. Vaihtuvilla jäsenillä ei ole veto-oikeutta.
Vaasan ammattikorkeakoulu
Vaasan ammattikorkeakoulu (lyh. "VAMK", ) on osakeyhtiömuotoinen ja kansainvälinen ammattikorkeakoulu Vaasassa Pohjanmaan maakunnassa. Vamk kouluttaa tradenomeja, insinöörejä, sairaan­hoitajia, terveyden­hoitajia ja sosionomeja suomen, ruotsin ja englannin kielellä. Tilastokeskuksen mukaan vuonna 2014 Vaasan ammattikorkeakoulussa oli yhteensä 3 293 opiskelijaa.
KoulutusalatVamk tarjoaa opetusta 17 koulutusohjelmassa, joista kolme on ruotsinkielistä ja kolme englanninkielistä. Opiskeluun liittyy olennaisena osana yhteistyö työelämän kanssa. Ammattikorkeakoulussa suoritettava 3,5 - 4 -vuotinen tutkinto muodostuu ammattiteoreettisista opinnoista, koulutusalalle soveltuvasta harjoittelusta sekä opinnäytetyöstä.
Kymmenessä tutkintoon johtavassa aikuiskoulutusohjelmassa on noin 500 opiskelijaa. Avoin ammattikorkeakoulu antaa mahdollisuuden ammatillisen osaamisen täydentämiseen tai tutkintotavoitteiseen opiskeluun. Vamk toteuttaa myös ylempään amk-tutkintoon johtavia koulutusohjelmia. Ammatilliset erikoistumisopinnot on suunnattu työelämässä olevien ammatillisen osaamisen täydentämiseksi. Lisäksi järjestetään täydennyskoulutusta yrityksille ja yhteisöille ammattikorkeakoulun kaikilla toimialoilla.
Vamkissa on vuosittain noin 300 ulkomaalaista tutkintoon tähtäävää opiskelijaa sekä 80 vaihto-opiskelijaa. Ulkomaille opiskelijavaihtoon tai työharjoitteluun lähtee vuosittain noin 150 ammattikorkeakoulun omaa opiskelijaa.
Ammattikorkeakoulun opetus- ja tutkimustilat sijaitsevat kaupungin keskustassa ja Palo­saarella. Tutkimus- ja opetuslaboratorio Technobothniassa tekniikan opiskelijat voivat perehtyä alan sovelluksiin ja osallistua yritysten kanssa yhteistyönä tehtäviin projekteihin. Tiedekirjasto ja oppimiskeskus Tritonia palvelee vaasalaisten korkeakoulujen tutkimusta, koulutusta ja opiskelua.
Vamk tekee yhteistyötä alueen työnantajien kanssa mm. hanketoiminnassa, koulutusohjelmien kehittämisessä sekä harjoittelupaikkojen ja opinnäytetyöaiheiden kartoittamisessa.
Vaasassa toimivien seitsemän korkeakouluyksikön lähes 12 000 opiskelijaa tekevät kaupungista yhden Suomen tärkeimmistä koulutuspaikkakunnista. Tilastollisesti joka viides vastaantulija Vaasassa on korkeakouluopiskelija, mikä näkyy myös runsaassa palvelu- ja harrastetarjonnassa.
Opiskelijaelämää ja opiskelijoiden edunvalvontaa tukee opiskelija­kunta VAMOK.
Johannes V
Johannes V (635–686) oli paavina 23. heinäkuuta 685 – 2. elokuuta 686. Hän oli syyrialaissyntyinen, ja hyvän kreikankielentaitonsa ansiosta hän pääsi paavin edustajaksi Konstantinopoliin vuoden 680 kirkolliskokoukseen. Johannes V on haudattu pietarinkirkkoon.
Kyläyhdistys
Kyläyhdistys on Suomessa kylätoimintaa harjoittava yhdistys.
Laajemmassa mielessä kyläyhdistyksiksi kutsutaan myös kylätoimikuntia (rekisteröimätön yhdistys) ja taajamissa toimivia asukasyhdistyksiä. Kyläyhdistykseksi voidaan kutsua näiden lisäksi myös nuorisoseuraa, maamiesseuraa tai muuta yhdistystä, joka harjoittaa järjestäytynyttä kylätoimintaa. Kyläyhdistyksiä on Suomessa noin 3 900, joista noin 2 700 on rekisteröityjä yhdistyksiä.
Kylätoimintaa harjoittavat muualla maailmassa erilaiset kyläyhdistykset, kylätoimikunnat ja esimerkiksi Ruotsissa myös kyläosuuskunnat. Joissakin maissa - ja Suomessakin parissa kunnassa - kylätoimikunta voi olla julkishallinnon alimman tason toimielin.
Kyläyhdistyksen toimialue on yleensä yksi kylä. Tosin kunkin kylän historiasta ja erilaisista määrittelyistä johtuen kyläyhdistyksen toimialue saattaa olla useampi kylä tai joskus jopa vain osa kylästä. 1990-2000-luvuilla kylätoimikunnat ovat joskus rekisteröityessään yhdistyneet useamman kylän yhteiseksi kyläyhdistykseksi.
Kyläyhdistys edustaa kylän kaikkia asukkaita. Kyläyhdistyksen rooli on olla kylän eri yhdistysten ja toimijaryhmien yhteinen foorumi, jossa voidaan keskustella koko kylää koskettavista asioista ja muun muassa sovitella vuoden toimintakalentereita yhteen. Kyläyhdistykset ovat paikallisia kansalaisjärjestöjä.
Kyläyhdistys voi laatia kylän kehittämistä koskevan kyläsuunnitelman, jonka toimenpiteitä toteuttavat kyläyhdistys, muut kylällä toimivat yhdistykset, yritykset, kunta ja muut organisaatiot.
Rekisteröidyn kyläyhdistyksen hallinto on normaali suomalainen yhdistyshallinto: vuosikokous ja hallitus. Rekisteröimättömässä kylätoimikunnassa kylätoimikunta-nimikkeellä kutsutaan sekä yhdistystä että sen hallitusta. Kyläyhdistyksen puheenjohtajaa kutsutaan monesti epävirallisesti "kyläpäälliköksi". Kyläyhdistyksien vuosikokouksia kutsutaan vielä usein "kyläkokouksiksi".
Kyläyhdistyksiä, tuolloin lähinnä kylätoimikuntia, perustettiin eniten 1980-luvulla. Eri maakunnissa perustamisen vilkkain ajankohta oli eri vuosina. Nykyään suurin osa uusista kyläyhdistyksistä perustetaan suoraan rekisteröidyksi yhdistykseksi.
Kyläyhdistykset voivat olla jäseninä maakunnallisissa yhdistyksissään, jotka ovat puolestaan Suomen Kylätoiminta ry:n jäseniä. Tämän lisäksi monet kyläyhdistykset ovat esimerkiksi seutukuntansa maaseudun kehittämisyhdistyksen jäseniä.
Mikael Åkerfeldt
Lars Mikael Åkerfeldt (s. 17. huhtikuuta 1974 Tukholma) on ruotsalainen laulaja, säveltäjä ja kitaristi. Hänet tunnetaan parhaiten ruotsalaisen progressiivisen metalliyhtyeen Opethin johtohahmona, mutta on uransa aikana ollut mukana myös useassa eri yhtyeessä, kuten Bloodbathissa. Lisäksi Åkerfeldt on vieraillut laulajana ja kitaristina muun muassa Porcupine Treen, Ayreonin, Katatonian, Soilworkin ja Edge of Sanityn albumeilla. Åkerfeldt käyttää laulutyylinään metallimusiikille tyyppilistä murinaa, mutta myös puhdasta laulua.
Åkerfeldt käyttää PRS:n, Gibsonin, Fenderin sähkökitaroita, Takaminen sekä Martinin akustisia kitaroita, Amalio Burguetin 2AM-mallista klassista kitaraa, Laneyn vahvistimia, BOSSin efektipedaaleja sekä Seymour Duncanin humbucker-mikrofoneja.
Varsinainen muusikon ura alkoi Åkerfeldtillä vuonna 1988 hänen perustamassaan death metal -yhtyeessä Eruption. Sen hajottua vuonna 1990 Åkerfeldt liittyi silloin juuri perustettuun Opethiin ja hänestä kehkeytyi yhtyeen keulahahmo hyvin pian tämän jälkeen. Yhtyeen perustaja, laulaja David Isberg kutsui Åkerfeldtin soittamaan yhtyeeseen, alun perin sessiobasistiksi, mutta myöhemmin kitaristiksi. Isbergin erottua yhtyeestä vuonna 1992 musikaalisten erimielisyyksien takia Åkerfeldt korvasi hänen paikkansa laulajana, jatkaen samalla myös kitaristina. Åkerfeldt toimii yhä Opethin keulahahmona ja on myös yhtyeen päätoiminen säveltäjä sekä sanoittaja.
Åkerfeldt meni 15. elokuuta 2003 naimisiin pitkäaikaisen naisystävänsä Annan kanssa. Parille syntyi 13. syyskuuta 2004 tytär Melinda, joka on nimetty Opethin vuonna 1999 ilmestyneen "Still Life" -konseptialbumin päähenkilön mukaan. Parin toinen lapsi Ebba Maria Åkerfeldt syntyi 28. lokakuuta 2007.
Opeth
Bloodbath
Katatonia
Steel
Storm Corrosion
Vierailijana
Linjalaiva (sodankäynti)
Linjalaiva oli purjelaivojen aikakaudella suurin sotalaivaluokka. Nimitys johtuu siitä, että tuon ajan meritaistelut käytiin taistelulinjoissa eli pitkissä jonoissa, joissa alukset ampuivat vastapuolen linjassa omalla kohdallaan olevaa alusta. Linjalaivoissa oli tykkejä kahdella tai kolmella, joskus jopa neljällä kannella. Tykkien määrä nousi 1600-luvun linjalaivojen 50 tykistä 1800-luvun alkupuolelle tultaessa jo yli 100 tykkiin. Esimerkiksi "HMS Victorylla" oli 104 tykkiä vuonna 1805 Trafalgarin taistelussa.
1820-luvulla alkoivat tulla käyttöön höyrysotalaivat. Ranskan merivoimat otti vuonna 1850 käyttöön ensimmäisen höyrylinjalaivan, "La Napoléonin", jossa oli purjeiden ohella höyrykone ja potkurit. Myös Britannian Kuninkaallinen laivasto hankki höyrylinjalaivoja. Höyrylinjalaivat jäivät kuitenkin lyhytikäiseksi ilmiöksi, sillä 1860-luvulla käyttöön alkoivat tulla raudasta rakennetut höyrysotalaivat, jotka nopeasti osoittivat suuret puurakenteiset ja takiloidut sota-alukset vanhentuneiksi.
Keisarillisella Venäjällä myös höyrykäyttöisiä taistelulaivoja kutsuttiin laivaston tulivoimaisimpina aluksina edelleen linjalaivoiksi vielä 1900-luvun alussakin.
Suomen kielessä linjalaiva-nimitystä on käytetty höyryvoimalla liikkuvista 1800-luvun lopun ja 1900-luvun alun suurimmista sota-aluksista, varhaisista taistelulaivoista, jotka edelsivät "HMS Dreadnoughtista" (1906) alkanutta varsinaisten taistelulaivojen aikakautta. Kehittyneemmistä "Dreadnought"-kauden taistelulaivoista poiketen linjalaivat () kulkivat höyrykoneen eikä höyryturbiinin voimalla, ja niiden tykistöaseistus oli kirjavaa eikä järeään tykistöön painottunutta. Tsushiman taistelun kokemukset vuonna 1905 kuitenkin osoittivat, että modernissa meritaistelussa kevyestä ja lyhytkantamaisesta tykistöstä ei ollut juurikaan hyötyä. "Esi-dreadnoughtit" olivat myös hitaampia ja heikommin panssaroituja kuin dreadnought-tyyppiset taistelulaivat. Tästä huolimatta linjalaivoja nähtiin sotatoimissa vielä ensimmäisessä maailmansodassa, vaikka ne olivat tuolloin jo pahoin vanhentuneita ja melko avuttomia suuria moderneja sotalaivoja vastaan.
Kaksi saksalaista "pre-Dreadnought"-kauden linjalaivaa, "Schleswig-Holstein" ja "Schlesien", ottivat osaa vielä toiseen maailmansotaan. "Schleswig-Holstein" saapui elokuun 1939 lopussa Danzigiin virallisesti laivastovierailulle, mutta tosiasiassa tulittaakseen sodan alettua puolalaista Westerplatten linnoitusta.
Right Livelihood -palkinto
Right Livelihood -palkinto on kansainvälinen palkinto, jolla annetaan tunnustusta hyvää elämää kehittäville henkilöille, ryhmille ja organisaatioille. Palkintoa kutsutaan myös vaihtoehto-Nobeliksi.
Palkinto jaetaan vuosittain neljälle henkilölle, ryhmälle tai organisaatiolle. Näihin sisältyy rahallinen palkinto, yhteensä 2 miljoonaa Ruotsin kruunua. Yksi neljästä voi olla kunniapalkinto, johon ei liity rahapalkintoa.
Palkinnon valitsee ja myöntää The Right Livelihood Award -säätiö. Palkinnon perustaja Jakob von Uexkull on edelleen mukana säätiön hallinnossa.