Herzogin Cecilie
Herzogin Cecilie oli syvänveden rahtipurjelaiva. Saksassa vuonna 1902 valmistettu alus oli vuodesta 1921 suomalaisen laivanvarustajan Gustaf Eriksonin omistuksessa ja toimi kauppalaivana. Tyypiltään se oli nelimastoparkki, jossa ei ollut potkureita, vain donkeykattila pumppuja ja höyryvinttureita varten. Alus siis tarvitsi satamamanöövereissään hinaajan apua. Alus kantoi samaa nimeä (suom. "herttuatar Cecilie") alusta loppuun. Se ajoi karille ja ruhjotui hylyksi myrskyssä Bolt Headin edustalla Devonissa vuonna 1936.
Aluksen rakensi Rickmers Act. Gesellschaftin telakka Bremerhavenissa, Saksassa. Vesillelasku tapahtui 22. huhtikuuta 1902.
Suomeen alus ostettiin Belgiasta 4 250 punnalla joulukuussa 1921. Aluksen omisti ahvenanmaalainen varustaja Gustaf Erikson, jonka laivaston lippulaiva alus oli. Aluksen tunnetuin kapteeni oli Ruben de Cloux. Ensimmäinen kaukomatka tehtiin puutavaralastissa Norjan Fredrikstadista Melbourneen 1. toukokuuta – 1. elokuuta 1922 välisenä aikana.
Kuten kaikki Eriksonin purjelaivat, alus purjehti koko ikänsä vakuuttamattomana kustannussyistä; vain lasti oli vakuutettu.
Alus voitti neljä kertaa kuuluisan Sinisen nauhan Grain Race -viljapurjehduskilpailussa Australiasta Englantiin. Viimeiset purjehduksensa se teki merikapteeni Sven Eriksonin komennossa. Hän ei ollut sukua varustajalle.
Viimeinen purjehdus oli aluksen nopein: lastinaan 4 295 tonnia vehnää se purjehti Port Lincolnista Kap Hornin ympäri Falmouthin satamaan 86 vuorokauden ennätysajassa. Kapteeni sai määräyksen jatkaa Ipswichiin, jonne viljalasti olisi purettava. Alus nosti ankkurinsa kello 20.20 huhtikuun 24. päivänä 1936; tuuli oli pari boforia lounaasta, joten vauhdista tuli hyvä. Pimeän tultua tuuli tyyntyi hieman ja nousi niin paksu sumu, ettei edes kirkasvaloinen Eddystonen majakka näkynyt; myöhemmin todettiin laivan vauhdin olleen noin seitsemän solmua.
Vahdissa ollut perämies havaitsi hiukan kello 02.00 jälkeen edessä mustan kallion ja yritti muuttaa suuntaa etelään mutta liian myöhään: laiva ajoi matkavauhdillaan Hamstone Rockin karikkoon Sewer Mill Sandsin matalikolla Bolt Headin luona Devonin rannikolla.
Pelastusveneet saapuivat pian; miehistö saatiin turvaan helposti. Itse alusta yritettiin pelastaa mutta turhaan; lastista pelastui vain pieni osa, sillä suurin osa oli jo veden pilaamaa ja jouduttiin heittämään mereen. Lastia jäikin alukseen lopulta noin 1 700 tonnia. Lasti oli tosin vakuutettu, toisin kuin itse laiva.
Lopulta 19. kesäkuuta kahden hinaajan voimin alus saatiin irti ja hinattua Starehole Coven poukamaan Salcomben sataman länsipuolella, missä sitä yritettiin korjata telakalle siirtokuntoon; pitkä karilla olo oli kuitenkin vaurioittanut runkoa liian pahasti, ja perjantaina 17. heinäkuuta 1936 riehunut hirmumyrsky tuhosi aluksen lopullisesti. Vakuuttamattoman aluksen tuho oli kova isku Eriksonille ja varsinainen alku suurten purjelaivojen kauden lopulle.
Aluksen arvokas esineistö ja kalusto onnistuttiin pelastamaan; karttahytin ja ruoriarkun osti eräs nimettömäksi jäänyt keräilijä, kun taas romuttuneen rungon lunasti 225 punnan hinnalla eräs Kingsbridgestä tullut romukauppias.
Aluksen kapteenin salonki ja huomattava osa esineistöstä – teak-puiset osat, donkey-kattila, käymäkelat, höyryvintturit, ilmanvaihtotorvet, kellot, hyttien paneloinnit ja kalusto, ruoripyörät ja kaunis neitoa esittävä kaljuunakuva – on Maarianhaminassa Merimuseossa, osin esillä, loput varastoituna.
Esineistön haki Suomeen Eriksonin omistama pieni moottorilaiva "Vera", joka sittemmin näytteli pääosaa elokuvassa "Varsovan laulu".
Merikapteeni Helge Heikkinen, joka saavutti perämiespätevyyteensä tarvittavat purjehdusajat juuri "Herzogin Ceciliellä", kirjoitti muistoartikkelissaan: