hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Shakkinyrkkeily
Shakkinyrkkeily on urheilulaji, jossa yhdistyvät shakki ja nyrkkeily. Lajin kehitti vuonna 2003 alankomaalainen performanssitaiteilija Iepe Rubingh sarjakuvapiirtäjä Enki Bilalin vuonna 1992 ilmestyneen sarjakuvan "Froid-Équateur" (suomeksi "Kylmä päiväntasaaja") innoittamana. Uuno Turhapuroa on joissakin lähteissä pidetty ensimmäisenä shakkinyrkkeilijänä. Turhapuro nyrkkeilee ja pelaa samaan aikaan puhelimen kautta shakkia elokuvassa "Uuno Turhapuro herra Helsingin herra".
Shakkinyrkkeilyottelu koostuu parittomasta määrästä eriä, joissa vuoron perään pelataan kolme minuuttia shakkia ja nyrkkeillään kolme minuuttia (aiemmin neljä minuuttia shakkia ja kaksi minuuttia nyrkkeilyä). Erien välillä on lyhyt tauko, jonka aikana kilpailivat vaihtavat varusteitaan. Shakissa kummallakin pelaajalla on yhdeksän minuuttia aikaa siirtojensa tekemiseen. Ottelu voi päättyä shakkimattiin, pelaajan shakkisiirtoihin käytettävän ajan loppumiseen, tyrmäykseen, tuomarin päätökseen nyrkkeilyerän aikana tai vastustajan luovuttamiseen shakki- tai nyrkkeilyerän aikana. Erien lukumäärä ja kestot voivat vaihdella otteluillan ohjelman vaatimusten ja järjestäjän päätösten pohjalta.
Shakkinyrkkeilyn kansainvälinen kattojärjestö on "World Chess Boxing Organisation" eli WCBO. Lajin ensimmäiset maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Amsterdamissa, Hollannissa vuonna 2003. Tuolloin voiton vei lajin kehittäjä Iepe Rubingh itse. Ensimmäiset Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin lokakuussa 2005, ja mestaruuden vei bulgarialainen Tihomir Titško. Myös kansainvälisen shakkiliiton FIDE:n puheenjohtaja Kirsan Iljumžinov on esiintynyt näytösluonteisessa shakkinyrkkeilyottelussa.
Laji on suosittu paitsi Rubinghin kotikaupungissa Berliinissä, myös Siperiassa, jossa lajin MM-kisoissa marraskuussa 2009 oli läsnä 2 000 katsojaa. Mestaruuden voitti Leo "Granit" Kraft. Muita keskuksia ovat Lontoo, Milano ja Kalkutta Intiassa.
Suomessa perustettiin Suomen Shakkinyrkkeilyklubi ry marraskuussa 2014 ja säännöllinen harjoittelu aloitettiin Helsingin Tarmon tiloissa Helsingissä tammikuussa 2015. Klubi on sittemmin siirtynyt harjoittelemaan Savate Klubille Sörnäisiin. Lars "Lazarus" Björknäs on ensimmäinen suomalainen shakkinyrkkeilijä joka on otellut kansainvälisillä areenoilla. Muita ulkomailla yksittäisiä otteluita otelleita suomalaisia shakkinyrkkeilijöitä ovat Kai Salminen, Tero "El Toro" Weckroth ja Ville "Jukola" Mäkinen. Vain Salminen ja Mäkinen ovat voittaneet ottelunsa.
Suomalainen shakkinyrkkeily nousi uudelle tasolle vuonna 2018 kun entinen ammattinyrkkeilijä Sakari Lähderinne voitti alle 75-kiloisten maailmanmestaruuden Kolkatassa Intiassa pidetyissä kisoissa. Sakari päihitti finaalissa kovan vastustajan, venäläisen Denis Gurban.
Diwali
Diwali (sanskritiksi: दीपावली Dīpāvalī, tamiliksi: தீபாவளி, nepaliksi: दीपावली tai तिहार, hindiksi: दिवाली, gudžaratiksi: દિવાળી, marathiksi, दिवाळी, kannadaksi: ದೀಪಾವಳಿ, konkaniksi: धाकली दिवाळी, malajalamiksi: ദീപാവലി, orijaksi: ଦୀପାବଳୀ, pandžabiksi: ਦਿਵਾਲੀ, teluguksi: దీపావళి, urduksi: دیوالی Dīvālī) (myös divali) eli deepavali on hindujen tärkeä vuotuinen juhla, jota viettävät myös sikhit ja jainalaiset. Diwalin suora käännös tarkoittaa valon tai lamppujen juhlaa, ja se symboloi hyvyyden voittoa pahuudesta. Diwalin kunniaksi sytytetään lamppuja ja järjestetään ilotulituksia. Nimeä diwali käytetään Pohjois-Intiassa ja Nepalissa, kun taas deepavali-nimi on käytössä Intian eteläisemmissä osissa.
Diwalia vietetään Ashwayua-kuukauden lopussa, joka sattuu yleensä loka-marraskuun vaihteeseen. Juhla kestää viisi päivää. Monille hinduille se on uuden vuoden alkamisjuhla. Se on myös sikheille tärkeä juhla, Kultaisen temppelin perustamisen vuosipäivä. Intiassa diwalia vietetään kansallisena juhlapäivänä uskonnosta riippumatta.
Erityisesti Länsi-Bengalissa diwalia juhlitaan suuren jumalattaren, Devin voittona pahuudesta, erityisesti sotaisan neitojumalatar Durgan hahmossa. Yhdeksän yön ("Navaratri") ajan jumalatarta palvotaan hänen monissa muodoissaan. Kolmena ensimmäisenä päivänä palvotaan viisauden ja oppimisen jumalatar Sarasvatia, jolloin kukaan talossa ei saa tehdä työtä eikä opiskella, koska opiskelun ja työn välineet lasketaan Sarasvatin alttarille lepäämään jumalattaren siunattaviksi. Kolmena seuraavana päivänä juhlistetaan Lakshmia, vaurauden, onnen, elinvoiman ja hyvinvoinnin jumalatarta, ja pyydetään tältä hyvää onnea tulevaksi vuodeksi. Viimeisten kolmen päivän ajan kunnioitetaan Kalia, jotta tämä raivaisi esteet tieltään ja poistaisi hengellisen että maallisen pimeyden.
Toisten myyttien mukaan diwalia juhlitaan Raman Sri Lankassa kukistamien demonien voiton kunniaksi. Diwali on virallinen vapaapäivä Intiassa, Nepalissa, Sri Lankassa, Myanmarissa, Mauritiuksella, Guyanassa, Trinidad ja Tobagossa, Surinamessa, Malesiassa, Singaporessa ja Fidžisaarilla.
William Wordsworth
William Wordsworth (7. huhtikuuta 1770 Cockermouth – 13. huhtikuuta 1850 Ambleside) oli englantilainen runoilija ja kuningaskunnan hovirunoilija eli Poet Laureate.
Wordsworth eli lapsuutensa Pohjois-Englannissa Cumbrian järviseudulla, joka on tunnettu maalauksellisen kauniista maisemistaan. Vaikka hän menetti vanhempansa jo varhain, oli hänellä hyvien kasvattajien ansiosta onnellinen lapsuus.
Vuosina 1791–1792 Wordsworth oleskeli Ranskassa ja koki paikan päällä suuren vallankumouksen tapahtumat. Hän innostui vallankumouksesta jopa niin paljon, että yritti saada Ranskan kansalaisuuden. Vallankumous oli hänen mielestään tienraivaaja uudelle aikakaudelle, jolloin ihmiset olisivat vapaita ja täydellisiä. Haaveet uudesta aikakaudesta sortuivat kuitenkin pian: valta päätyi Ranskassa Robespierren ja Napoleonin kaltaisille diktaattoreille, ja vallankumouksen ylevät periaatteet hylättiin. Wordsworth ajoi kuitenkin vielä Englannissa köyhien asiaa.
Vuonna 1795 Wordsworth tutustui runoilija Samuel Coleridgeen. Tämä tuttavuus johti hedelmälliseen yhteistyöhön, jonka tuloksena oli vuonna 1798 julkaistu runokokoelma "Lyrical Ballads". Wordsworthin ja Coleridgen katsotaan aloittaneen tällä runokokoelmalla englantilaisen runouden romanttisen tyylisuuntauksen.
Wordsworth pyrki kirjoittamaan runonsa kansantajuisesti, luonnollisen selkeällä tyylillä. Hänen tavoitteenaan oli hylätä kaikki turha koristeellisuus ja sievistely. Runojen aiheena oli useimmiten luonnon ja ihmisen välinen suhde. Wordsworthilla oli kyky haltioitua luonnon kauneudesta, ja hän pyrki runoillaan tallettamaan nuo kokemansa voimakkaat tunteet.
Vuosia 1798–1807 pidetään Wordsworthin parhaana luomiskautena. Hän kirjoitti tuolloin muun muassa omaelämäkerrallisen runoteoksen "The Prelude" ("Alkusoitto"), joka tosin julkaistiin vasta hänen kuolemansa jälkeen. Suuri runoelma ihmisestä ja luonnosta, "The Recluse" ("Erakko"), jäi keskeneräiseksi.
Wordsworth avioitui vuonna 1802 Mary Hutchinsonin kanssa. Hän oli jo vuonna 1799 muuttanut takaisin lapsuutensa maisemiin Cumbriaan, ja siellä hän myös asui koko loppuelämänsä. Hän sai viran postilaitoksesta, mutta jatkoi runoilemista kuolemaansa asti. Yleisesti ollaan kuitenkin sitä mieltä, että Wordsworthin runous menetti 1810-luvulta alkaen alkuperäistä ilmaisuvoimaansa. Nuoruuden vallankumouksellisuus vaihtui jäyhään konservatismiin. Wordsworth vastusti tyttöjen koulutusta, orjuuden lakkauttamista, katolilaisten oikeuksia sekä rautateiden rakentamista järviseudulle, koska pelkäsi että sinne tulisi liikaa ”vääränlaisia ihmisiä”.
Wordsworthin sisar Dorothy (1771–1855) asui vuodesta 1795 yhdessä veljensä kanssa. Sisarukset olivat erittäin läheisiä toisilleen, ja William sai moniin runoihinsa aiheet Dorothyn tekemistä havainnoista luonnossa. Dorothyn päiväkirjat kertovat elämästä runoilijan lähipiirissä.
Toivo Rautavaara
Toivo Fredrik Rautavaara (27. helmikuuta 1905 Viipurin maalaiskunta – 4. maaliskuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen hyötykasvitutkija, maatalous- ja metsätieteiden tohtori ja terveiden elämäntapojen puolestapuhuja, jolle myönnettiin professorin arvonimi. Hän oli Juho Vainion säätiön puheenjohtaja ja säätiön julkaiseman TEE-lehden päätoimittaja.
Rautavaaran vanhemmat olivat opettajia. Hän vietti osan lapsuuttaan kasvattiperheessä. Hän opiskeli maatalous- ja metsätieteitä, valmistui tohtoriksi 1947, kirjoitti ja luennoi etenkin Helsingissä ja Turussa, toimi elintarviketeollisuudessa tuotekehittelijänä, sanomalehtialalla, mainostajana, opettajana, maataloushallinnon virkamiehenä ja jäi eläkkeelle maatilahallinnon puutarhaosaston osastopäällikön virasta 1972. Tämän jälkeen hän antautui kokopäivätoimisesti tutkimustyölle. Ammatillisten tehtävien ohella hän toimi aktiivisesti useissa järjestöissä, kuten maailmanlaajuisesti ensimmäisenä asialle omistautuneessa Lihavuudenvastustamisyhdistys ry:ssä, jonka puheenjohtajana hän toimi useita vuosia.
Rautavaara tuli tunnetuksi edustamiensa tieteiden popularisoijana ja kansanvalistajana. Hän otti elämäntehtäväkseen valistaa suomalaisia terveellisistä elämäntavoista ja luonnonmukaisesta viljelystä, ja hän puhui ympäristöarvoja kunnioittavan elämäntavan puolesta. Hän kirjoitti näistä aiheista 32 teosta, joihin kuuluvat muun muassa "Sieniaapinen" (1942), "Suomen sienisato" (väitöskirja, 1947), "Miten luonto parantaa", "Syömällä solakaksi" (1951) ja "Mihin kasvimme kelpaavat" (1942). Viimeksi mainittu, uusien painoksien myötä klassikoksi noussut teos opetti jo pula-aikana suomalaisille, miten hyödyntää luonnonkasveja ruokana ja eläinten rehuna. Kirja sisältää kattavan valikoiman reseptejä eri kasvien ravintokäytöstä. Jotkut neuvoista on myöhemmin todettu kyseenalaisiksi. Rautavaaran näkemys, että kaikki sienet tai vaikkapa vehkat olisivat syöntikelpoisia, ei nykytietämyksen mukaan ole aukottomasti totta.
Hän myös kehitti suomen kieltä: sanat "luonnonmukainen", "herukka", "tuoremehu", "luontaistuote" ja "Mehu-Maija" ovat hänen kehittämiään. Yhteiskunnallisilta näkemyksiltään Rautavaara oli visionääri, joka vastusti niin "holhousyhteiskuntaa" kuin metsien yksipuolista käyttöä ja kannatti energia- ja rehumetsien hyödyntämistä, luonnonmukaista ravintoa ja lyijytöntä bensiiniä.
Rautavaaran vaimo Karin (o.s. Kajava, 1901–1981) toimi kielenkääntäjänä ja Eduskunnan konekirjoittajana. Liitosta syntyi yksi lapsi, Helinä Rautavaara (1928–1998). Toivo Rautavaaran laaja, kansainvälinen luonnonkasvien ja -sienten käyttöä käsittelevä kirjasto on lahjoitettu osin Juho Vainion säätiölle, jonka puheenjohtajana hän toimi, ja osin Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskukselle.
Toivo Rautavaaran muistoksi on perustettu mitali, jonka myöntää Juho Vainion säätiö.
Ferzan Özpetek
Ferzan Özpetek (s. 3. helmikuuta 1959 Istanbul) on turkkilainen, sittemmin italialaistunut elokuvaohjaaja.
Özpetek muutti Italiaan vuonna 1978 opiskellakseen Roomassa draamaa sekä taiteen ja elokuvien historiaa. Ensimmäisen pitkän elokuvansa, "Hamam - turkkilainen kylpylä", hän ohjasi vuonna 1997. Tämän jälkeen Özpetek on ohjannut neljä muutakin elokuvaa ja hänen kuudes elokuvansa, italiankieliseltä nimeltään "Saturno contro", valmistuu vuonna 2007.
Poisonblack
Poisonblack oli suomalainen metalliyhtye, jonka Sentenced-yhtyeen laulaja Ville Laihiala perusti oululaismuusikoiden kanssa vuonna 2000. Yhtye jäi määrittelemättömän pituiselle tauolle vuonna 2015. Laulamisen ohella vuosikausia kitaransoittoa harrastanut Laihiala halusi kokeilla siipiään myös kitaristina. Yhtye on julkaissut kuusi studioalbumia.
Poisonblackin ensimmäisellä, vuonna 2003 Century Media -levy-yhtiön kautta julkaistulla "Escapexstacy"-albumilla laulusta vastasi Charon-yhtyeen Juha-Pekka Leppäluoto. Leppäluoto joutui kuitenkin pian ensimmäisen albumin julkaisun ja sitä seuranneen kiertueen jälkeen jättämään tehtävänsä keskittyääkseen pääyhtyeeseensä.
Poisonblackin toinen albumi "Lust Stained Despair", jolla myös laulajan tehtävät siirtyivät Laihialan vastuulle, julkaistiin 30. elokuuta 2006 ja sijoittui parhaimmillaan toiseksi Suomen albumilistalla. Syksyllä 2006 yhtye kiersi Eurooppaa italialaisen Lacuna Coilin kanssa.
Poisonblack nauhoitti kolmannen albuminsa Soundmix Studiolla kotikapungissaan Oulussa. "A Dead Heavy Day" -niminen albumi julkaistiin 27. elokuuta 2008. Loka-marraskuussa 2008 Poisonblack oli mukana Century Media Recordsin järjestämällä Where Death Is Most Alive -nimisellä Euroopan-kiertueella, jolla esiintyi myös Dark Tranquillity ja Fear My Thoughts.
Yhtye aloitti neljännen albuminsa nauhoitukset elokuussa 2009 Hiili Hiilesmaan johdolla. "Of Rust and Bones" -albumi julkaistiin 17. maaliskuuta 2010. "Drive"-albumi ilmestyi 2011 ja "Lyijy" 2013. "Lyijyllä" kokoonpano oli Ville Laihiala (laulaja-kitaristi), Antti Remes (basisti), Tarmo Kanerva (rummut), Marco Sneck (koskettimet) ja Antti Leiviskä (kitara).
Toistaiseksi viimeisen esiintymisensä Poisonblack teki 21. elokuuta 2015 Oulun 45 Special -klubilla, minkä jälkeen yhtye jäi määrittelemättömän pituiselle tauolle.
Katseet ikkunassa
Katseet ikkunassa (ital. "La Finestra di Fronte") on turkkilais-italialaisen elokuvaohjaaja Ferzan Özpetekin neljäs täyspitkä elokuva, joka valmistui vuonna 2003. Elokuvan käsikirjoitti Özpetek itse yhdessä Gianni Romolin kanssa.
Elokuva voitti Italiassa viisi arvostettua Donatello-palkintoa, se palkittiin parhaana elokuvana ja parhaana opetuselokuvana. Lisäksi naispääosan esittäjä Giovanna Mezzogiorno palkittiin parhaasta naispääosasta ja Massimo Girotti parhaasta miespääosasta. Viides palkinto tuli parhaasta musiikista. Elokuvan tunnuskappale on italialaislaulajatar Giorgian esittämä "Gocce di Memoria".
"Katseet ikkunassa" sai Karlovy Varyn kansainvälisillä elokuvajuhlilla kolme palkintoa.
Kalle Blomkvist
Kalle Blomkvist on henkilöhahmo Astrid Lindgrenin kirjoissa. Kalle on sekatavarakauppiaan poika, ensimmäisessä kirjassa 13-vuotias ja seuraavissa 14 ja 15. Hän asuu ruotsalaisessa pikkukaupungissa ja kuvittelee mielellään olevansa etsivä.
Kallen parhaat ystävät ovat Anders ja Eva-Lotta. He kutsuvat itseään Valkoisiksi ruusuiksi. Heidän ”vihollisiaan” ovat Punaiset ruusut eli Sixten, Benka ja Jonte. Nämä kaksi ryhmää käyvät keskenään Ruusujen sotaa ”valtakivestä”.
Kalle ystävineen on pääosassa seuraavissa kirjoissa ja elokuvissa:
Myllypuron vesitorni
Myllypuron vesitorni sijaitsee Helsingin Vartiokylän kaupungiosassa Myllypuron osa-alueella Viilarintien pohjoispuolella. Se valmistui vuonna 1965. Vesitornin suunnitteli arkkitehti Bertel Saarnio ja rakennesuunnittelusta vastasi Insinööritoimisto P. Simula. Rakentajana toimi Silta ja Satama Oy.
Myllypuron vesitorni koostuu kahdesta päällekkäin olevasta kartion muotoisesta vesisäiliöstä, jotka toimivat täysin erillään toisistaan ja kuljettavat vettä eri painepiireihin. Isompi alavesisäiliö on jaettu kahteen erilliseen lohkoon mahdollistaen näin altaan puhdistamisen, ilman vedenjakelun katkaisemista.
Tornin korkeus perustuksista on 49,5 metriä ja merenpinnasta yli 90 metriä. Alavesisäiliön tilavuus on 11 000 m ja ylävesisäiliön tilavuus 2 400 m³, yhteensä siis 13 400 m. Torni on rakennettu paikallavalaen. Julkisivu on kauttaaltaan lämpöeristetty ja rakennus on varustettu tihkuveden tarkkailutilalla. Varren ja alemman säiliön lämpöeristeenä on käytetty kevytsoraharkkoja. Ylemmän säiliön eristeenä on käytetty kevytsorabetonia. Julkisivun suojaksi on kauttaaltaan ruiskutettu neljän sentin paksuinen betonikerros.
Tornissa on myös radiotukiasema antenneineen ja suurtehohälytin. Torni on suunniteltu niin, että sitä voidaan näyttää yleisölle tarvittaessa: siellä on WC, 8 porrastasoa ja leveä ylätasanne kaiteineen.
Myllypuron vesitorni oli aikoinaan valaistu vihreäksi, ylävesisäiliötä myöten 1990-luvun puolivälin paikkeilla.
1. divisioona (jatkosota)
1. divisioona oli Lounais-Suomen sotilasläänin perustama jatkosodan divisioona. Lounais-Suomen sotilaslääniin kuuluivat Turun, Varsinais-Suomen ja Vakka-Suomen suojeluskuntapiirit.Jalkaväkirykmentti 14:n perustaminen aloitettiin jo 16. kesäkuuta 1941, jolloin se myös alistettiin laivaston komentajalle. Se siirtyi Ahvenanmaalle miehitysjoukoksi 22. kesäkuuta. Divisioona sai kolmanneksi rykmentiksi pääosin Mynämäellä ja osittain Satakunnassa ja Messukylässä perustetun Jalkaväkirykmentti 60:n.
1. divisioona pyrittiin varustamaan määrävahvuuksien mukaan, joka pääosin onnistuikin, mutta joidenkin materiaalierien osalta määrävahvuuksia ei saavutettu.
1. divisioona jäi liikekannallepanosuunnitelman mukaisesti perustamisalueelleen Päämajan reserviksi.
Yhtymien Päämajalle tekemien määräaikaisilmoitusten mukaan 1. divisioonan kokonaistappiot kaatuneina, haavoittuneina ja kadonneina olivat jatkosodan aikana yhteensä 9 401 henkeä.
CAF (täsmennyssivu)
CAF voi tarkoittaa seuraavia asioita
Baby Jane Holzer
Jane Holzer tai tunnetummin Baby Jane Holzer (os. Brookenfeld, s. 23. lokakuuta 1940) on yhdysvaltalainen malli sekä Andy Warholin ensimmäinen julkisuutta saanut supertähti. Hän on toiminut myös näyttelijänä ja elokuvatuottajana.
Holzerin perhe oli varakas hänen isänsä Carl Brookenfeldin kiinteistökauppojen vuoksi. Holzer kasvoi Floridassa ja New Yorkissa. Hän opiskeli Cherry Lawn School-koulussa Connecticutissa ja sen jälkeen Finch Junior Collegessa kunnes hänet erotettiin. Tämän jälkeen Holzer aloitti uran mallina, ja pääsi kuuluisuuteen kun valokuvaaja David Bailey kuvasi hänet brittiläiseen "Vogueen" kesällä 1963. Holzer meni naimisiin suuren kiinteistöomaisuuden perijän Leonard Holzerin kanssa. Aviopari asui New Yorkin Park Avenuella.
Holzer tapasi Andy Warholin vuonna 1963, jolloin Warhol pyysi Holzeria elokuvaansa "Soap Opera". Lempinimen "Baby Jane" Holzer sai kolumnisti Carol Bjorkmanilta. Elokuva "Mitä tapahtuikaan Baby Janelle?" oli juuri ilmestynyt, ja vaikka Björkman ei ollut elokuvaa nähnyt hän käytti nimeä yhteydessä Holzeriin. Holzer esiintyi myös Warholin elokuvissa "Batman Dracula", "Couch", "Thirteen Most Beautiful Women" ja "Camp". Holzer jätti pian kuitenkin Warholin ja tämän studion The Factoryn, Holzerin sanoman mukaan koska ei halunnut sekaantua huumeidenkäyttöön jota Warholin ympärillä harrastettiin yhä enemmän. Holzerin tilalle Warholin uudeksi supertähdeksi tuli perijätär Edie Sedgwick. Holzer pysyi kuitenkin kontaktissa Warholiin lähtönsä jälkeenkin.
Holzer näytteli myöhemmin myös The Factoryn ulkopuolella elokuvissa "Futz!" (1969), "Ciao!Manhattan" (1972), "La Vallee Fantome" (1987) ja "Horror Workout" (1990). Hän esiintyi Broadwaylla näytelmässä "Gotta Go Disco", jota esitettiin muutaman viikon ajan. Holzer on tuottanut kaksi elokuvaa, "Spike of Bensonhurst" (1988) ja "Naked Tango" (1990). Holzer avasi myös jäätelökaupan nimeltä "Sweet Baby Jane's" Floridan Palm Beachille, ja on mukana kiinteistöinvestoinnissa.
Muurolan lukio
Muurolan lukio oli Rovaniemellä Muurolan kylässä sijainnut lukio, joka lakkautettiin vuonna 2016. Lukiolta oli noin 25 kilometriä Rovaniemen keskustasta lounaaseen. Lukion kanssa samalla kankaalla sijaitsee myös Muurolan peruskoulu. Ennen vuotta 2006 Muurolan lukio sijaitsi Rovaniemen maalaiskunnan puolella ollen maalaiskunnan ainoa lukio. Koulu aloitti toimintansa 5-vuotisena keskikouluna vuonna 1962, ja se laajennettiin 8-vuotiseksi eli lukion sisältäväksi vuonna 1969. Muurolan yhteiskoulun ensimmäisten vuosien ylioppilaista valtakunnallisesti tunnetuin on maaherra-ministeri-kansliapäällikkö Hannele Pokka, joka kävi jo kansakoulua samassa kylässä.
Oppilaita lukiossa oli hieman alle kuusikymmentä. Opettajia koulussa oli 16. Lukion viimeisenä rehtorina toimi Reino Eero.
Muurolan lukion abiturientit tekivät perinteisesti abimatkan Helsinkiin abivuotensa toisen jakson alussa.
Kesäkuussa 2015 Rovaniemen kaupunginhallitus hyväksyi esityksen lukion lakkauttamisesta syksystä 2016 alkaen. Lakkautuksen seurauksena lukion oppilaat siirtyvät Rovaniemen keskustan lukioihin syyslukukaudeksi 2016, tosin lukuvuodeksi 2015–2016 lukioon valituille annettiin mahdollisuus siirtyä suoraan Rovaniemen keskustassa sijaitsevaan Lyseonpuiston lukioon.
Ølstykke
Ølstykke on entinen kunta Tanskassa Hovedstadenin hallintoalueella Själlannin saaren pohjoisosassa. Siellä oli 14 172 asukasta vuonna 2006. Ølstykke oli aiemmin itsenäinen kunta, kunnes se 1. tammikuuta 2007 liittyi perustettuun uuteen Egedalin kuntaan kahden muun kunnan kanssa Tanskan kuntauudistuksen yhteydessä.
George Herriman
George Joseph Herriman (2. elokuuta 1880 New Orleans, Louisiana, Yhdysvallat – 25. huhtikuuta 1944) oli yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä ja kuvittaja. Herrimanin perhe muutti 1880-luvulla Los Angelesiin, jotta perhettä ei luokiteltaisi Louisianassa orjiksi, vanhemmat olivat nimittäin kreoleja.
1890-luvulla Herriman teki sekalaisia töitä kunnes pääsi 1897 kuvittajaksi ja kaivertajan apulaiseksi "Los Angeles Herald" -sanomalehteen. Hän teki pääasiassa kuvituksia, mutta pikkuhiljaa pääsi tekemään myös sarjakuvia, jotka käsittelivät lähinnä politiikkaa ja urheilua.
Vuonna 1900 hän muutti New Yorkiin, jossa työskenteli sekalaisissa töissä. 1902 Herriman meni naimisiin Mabel Bridgen kanssa. Heille syntyi kaksi tytärtä: Mabel (1902) ja Barbara (1909).
Herriman työskenteli eri lehdissä vuosina 1900–1910 tehden kuvituksia ja piirtäen sarjakuvia. Tuon ajan sarjakuvia ovat mm. "Musical Muse, Professor Otto and His Auto, Acrobatic Archie, Major Ozone's Fresh Air Crusade ja Gooseberry Sprigg."
1910 hän pääsi William Randolph Hearstin omistamaan "New York Evening Journaliin" töihin, jossa hän piirsi "Dingbat Family" -sarjakuvaa (myöhemmin nimeksi tulee "The Family Upstairs"). Tämän sarjan alareunassa seikkailivat kissa ja hiiri, josta myöhemmin kehittyi oma sarja Krazy Kat.
Vuonna 1913 Herriman alkoi piirtää Krazy Katia omana sarjanaan. Se ilmestyi ensin strippisarjakuvana kunnes vuonna 1916 sitä alettiin julkaista myös sunnuntaisarjakuvana.
Vuonna 1922 Herriman muutti Hollywoodiin Kaliforniaan ja alkoi työskennellä kotona. Arizonan ja Utahin, varsinkin Monument Valleyn maisemat, vaikuttivat suuresti Herrimaniin. Krazy Kat -sarjakuvan kotipaikka onkin "Coconico County", joka sijaitsee aivan Monument Valleyn tuntumassa. Herrimanin piirrostyyli oli suorastaan surrealistista, varsinkin Krazy Katissa: maisema saattaa vaihtua ruudusta toiseen, henkilöhahmot tanssia tai seisoa päällään puhuessaan.
Elämänsä loppupuolella Herriman sairasti reumaa ja se vaikutti hänen piirtämiseensä ja piirrostyyliinsä: hän joutui tekemään sarjakuvansa raaputtamalla valkoisen esiin mustaksi tussatusta paperista. Krazy Kat oli Herrimanin päätyö, vaikka hän piirsikin tämän ohella muitakin sarjakuvia, muun muassa "Baron Beania."
William Randolph Hearst oli Herrimanin mesenaatti. Hän julkaisi ja antoi Herrimanin piirtää Krazy Katiaan, vaikka sen suosio laski vuosien myötä.
George Herriman kuoli 25. huhtikuuta 1944. Kuolinsyy oli kuolintodistuksen mukaan maksakirroosi (ei alkoholin aiheuttama). Herrimanin tuhkat levitettiin hänen pyynnöstään Monument Valleyyn.
Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka
Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka (YUTP) on yksi Euroopan unionin ulkopolitiikan välineistä. 
Se on toinen Euroopan unionin kolmesta peruspilarista. Vuonna 1992 allekirjoitettu Maastrichtin sopimus määrittelee YUTP:n käsittävän kaikki Euroopan unionin turvallisuuteen liittyvät kysymykset, mukaan lukien asteittain määriteltävä yhteinen puolustuspolitiikka. Amsterdamin ja Nizzan sopimukset edelleen syvensivät ja määrittelivät tarkemmin yhteistyötä muun muassa kriisinhallinnan ja Länsi-Euroopan unionin suhteen.
Yhteisestä politiikasta huolimatta jäsenvaltiot vastaavat edelleen yksin omasta ulkopolitiikastaan ja turvallisuudestaan, sillä YUTP ei kuulu EU:n yksinomaiseen toimivaltaan. Toisaalta neuvosto pitää kuitenkin huolen siitä, että jäsenvaltiot pidättyvät toiminnasta, joka on unionin etujen vastaista tai heikentää sen yhdistävää vaikutusta jäsenvaltioiden kansainvälisissä suhteissa.
EU julkaisi vuonna 2003 ensimmäisen turvallisuusstrategiansa.
YUTP:n viisi päätavoitetta ovat
Politiikan välineitä ovat yhteiset kannanotot, strategiat ja operatiiviset toimet.
Dorchester Heightsin linnoittaminen
Dorchester Heightsin linnoittaminen oli sotatoimi, joka johti Bostonin piirityksen päättymiseen Yhdysvaltain vapaussodassa ja brittiarmeijan vetäytymiseen kaupungista 17. maaliskuuta 1776.
Yöllä 4. maaliskuuta 1776 kenraali George Washington solutti joukkonsa Dorchester Heights -nimiselle harjulle, josta oli suora näköala Bostoniin. Yhdysvaltalaiset olivat tuoneet Henry Knoxin aloitteesta Ticonderogasta tykkejä, joiden avulla heidän asemansa paranivat huomattavasti. Yön aikana joukot asettivat yli 50 tykkiä asemiin uhaten kaupungissa ja satamassa olevia brittiasemia.
Washington oli toivonut kenraali William Howen joukkoineen joko vetäytyvän tai yrittävän vallata harjun. Alustavasti Howe oli määrännyt joukkonsa hyökkäykseen, joka olisi mahdollisesti toistanut Bunker Hillin miestappiot. Sää kuitenkin muuttui ennen hyökkäyksen alkamista lumimyrskyksi, ja sään parannuttua Howe oli muuttanut mielensä hyökkäyksen järkevyydestä.
Howe määräsi joukkonsa vetäytymään Halifaxiin, Kanadan Nova Scotiaan. Howe lähetti yhdysvaltalaisjoukoille viestin, että kaupunki säästettäisiin, jos britit saisivat vetäytyä rauhassa. Lopulta 17. maaliskuuta 1776 britit (mukanaan lukuisia lojalisteja) purjehtivat kohti Halifaxia ja kenraali Washington oli saanut ensimmäisen voittonsa vapaussodassa.
Unbinilium
Unbinilium tai toiselta nimeltään eka-radium on väliaikainen nimi hypoteettiselle alkuaineelle, jota ei ole kokeellisesti pystytty valmistamaan. Sille on annettu väliaikaiseksi tunnukseksi Ubn ja sen järjestysnumero on 120.
Saksalaiset ja venäläiset tutkijat ovat vuodesta 2007 lähtien yrittäneet valmistaa ainetta plutoniumista ja raudasta sekä uraanista ja nikkelistä siinä onnistumatta. Alkuaine 120 on siksi kiinnostava, että se saattaa kuulua stabiilisuuden saareen. Alkuaineen 120 pitäisi olla saaren raskain alkuaine, olettaen, että atomin ydin on pallomainen.
Aineen puoliintumisaika olisi laskujen mukaan 1-20 mikrosekuntia. Se kuuluisi maa-alkalimetalleihin ja muistuttaisi todennäköisesti radiumia, mutta metalli olisi vieläkin reaktiivisempi kemiallisesti. Todennäköisiä yhdisteitä olisivat oksidi UbnO ja hydroksidi Ubn(OH).
Uneen vaivuttaminen
Uneen vaivuttaminen eli palliatiivinen sedaatio on lääketieteellinen menetelmä, jossa potilas vaivutetaan uneen saattohoidon viimeisessä vaiheessa. Hoitomenetelmässä käytetään kipulääkkeitä (opioideja), joiden vaikutuksesta keskushermosto lamaantuu (sedaatio) ja potilas kokee hyvänolontunteen.
Uneen vaivuttaminen on saattohoidon viimeinen potilaan kivun lievitykseen ja kuolemanpelkoon liittyvä hoitomuoto. Potilaalle taataan mahdollisuus kivuttomaan kuolemaan viimeisten tuntien ja päivien aikana. Potilaan ruokinta yleensä lakkautetaan uneen vaivuttamisen aikana, mutta potilas on mahdollista herättää ruokintaa ja juomista varten.
Uneen vaivuttamista ei rinnasteta eutanasiaan.
Levallois-Perret
Levallois-Perret [ləvalwa peʁɛ] on kunta Pariisin luoteisella esikaupunkialueella 6,4 kilometriä Pariisin keskustasta. Siellä on arviolta 65 374 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 2,41 neliökilometriä, mikä tekee siitä Ranskan tiheimmin asutun kunnan.
Bois de Boulognen puisto sijaitsee Levallois-Perret’n lounaispuolella. Kunta on vaurasta esikaupunkialuetta, joka koostuu lähinnä asuinalueista. Alueella on myös joidenkin yritysten pääkonttoreita. Kuntaa palvelee kolme metroasemaa: Louise Michel, Anatole France ja Pont de Levallois-Bécon. Kunnasta on yhteys myös Saint Lazaren rautatieasemalle Transilien-junalla. Levallois-Perret’n kunta operoi myös kahta aluetta kiertävää ilmaista linja-autolinjaa.
Manifestations of Plague and War
Manifestations of Plague and War on vanhan koulukunnan black metal -albumi, jonka Impious Havoc julkaisi kasettina vuonna 2006. Levy-yhtiönä toimi Wulfrune Worxxx ja kasetin painos rajattiin 300 kappaleeseen. Warfront Productions julkaisi "Manifestations of Plague and War" tallenteesta CD-version vuonna 2007.
Neutrik
Neutrik Group on liechtensteinilainen yritys, joka on valmistanut liittimiä vuodesta 1975. Valikoimaan kuuluu erityyppiset XLR-liittimet, plugit, jackit, Speakonit, PowerConit, Patch bayt, BNC:t ja lisäksi erilaisia erikoisliittimiä, kuten MiniCon, jne.
Neutrikilla on tehtaita ympäri maailmaa, esimerkiksi USA:ssa, Englannissa, Sveitsissä, Ranskassa, Saksassa, Japanissa ja Kiinassa. Tuotteita myydään yli 80 maassa. Pääkonttori sijaitsee Schaanissa, Liechtensteinissa.
John Aniston
John Anthony Aniston (syntyjään Ioannis Anastasakis, s. 24. heinäkuuta 1933 Kreeta) on kreikkalais-amerikkalainen näyttelijä ja näyttelijä Jennifer Anistonin isä.
Aniston syntyi Kreetan saarella. Hänen perheensä muutti Yhdysvaltoihin kun hän oli kahden, ja hänen isänsä Antonios Anastassakis vaihtoi perheen sukunimeksi Aniston. John Aniston valmistui Pennsylvanian osavaltionyliopistosta ja palveli Yhdysvaltain merivoimissa tiedustelu-upseerina muun muassa Panamassa.
Aniston on tuttu roolisuorituksistaan saippuasarjoissa. Hänet tunnetaan parhaiten Victor Kiriakisin roolista saippuasarjassa "Päivien viemää". Aniston on esiintynyt myös monissa muissa sarjoissa kuten "Gilmoren tytöissä".
Unbiunium
Unbiunium on väliaikainen nimi alkuaineelle, jonka järjestysnumero on 121. Alkuainetta ei ole kokeellisesti pystytty todistamaan. Unbiunium on ensimmäinen alkuaine, joka kuuluu g-lohkoon. Se on myös ensimmäinen superaktinoidien sarjan jäsen. Sen ominaisuuksien ennustetaan olevan samankaltaisia kuin lantaanilla ja aktiniumilla. Sen elektronirakenteen 8p-alikuoren suhteellisuusteoreettisen stabiilisuuden pitäisi johtaa perustilan 8s8p elektronikonfiguraatioon toisin kuin lantaanin ja aktiniumin ds-konfiguraatioon. Unbiuniumia ei havaita luonnossa, vaan sitä voidaan mahdollisesti tuottaa laboratorio-oloissa.
Hakku
Hakku (ruotsin kielen sanasta "hacka") on käsikäyttöinen iskutyökalu, jonka eri muotoja on käytetty ja osin yhä käytetään mm. malmin etsinnässä ja käsinlouhinnassa sekä pioneerien työkaluna ja vuorikiipeilyssä.
Hakun pää on metallia, tukeva varsi voi olla puuta tai metallia. Pää on tasapainon vuoksi kaksipuolinen: toisena teränä on terävä kärki, toinen voi olla joko piikkikärki, taltta tai malminetsijän vasarapää tai talttamainen kaavin. Hakun avulla voidaan tunkeutua kovaan maaperään, jolloin käytetään hyväksi iskun ja vääntämisen yhteisvaikutusta. Talttakärkeä on käytetty esimerkiksi juurien katkomiseen (vrt. suokuokka). Hakun paino, terän muotoilu ja voiman kohdistuminen pienelle alalle tekevät siitä tehokkaan työkalun.
Palokirveessä voi olla toisena teränä hakun terä. Niiden varsi on hikkoria tai lasikuitua.
Monien muiden raskaiden käsityökalujen (kuten kuokka ja rautakanki) tavoin hakun ovat osittain korvanneet paineilmakäyttöiset tai hydrauliset työkalut sekä koneiden käyttö käsityökalujen sijasta.
Jää- ja vuorikiipeilyssä kiipeämisen apuna käytetään pientä hakkua, jota kutsutaan jäähakuksi.
Suomalaisten pioneerien aselajilehti on nimeltään "Hakku".
Lihakirves
Lihakirves on kookas veitsi, joita on muodoiltaan monenlaisia, mutta yleensä sen terä on muodoltaan nelikulmainen. Sitä käytetään keittiövälineenä lähinnä luun läpi leikkaamiseen.
Kiinalaista lihakirvestä, joka tunnetaan myös nimellä "kiinalainen kokkiveitsi", käytetään useimmiten luuttoman lihan paloittelemiseen, vihannesten pilkontaan, paloitteluun tai hienontaan ja valkosipulin, sipulin tai inkiväärin litistämiseen sekä lastana valmiiden aineksien kuljettamiseen wokkiin. Vaikka kiinalainen lihakirves muistuttaa paljon teurastajan veistä, niin monet kiinalaiset lihakirveet ovat paljon ohuempia poikkileikkaukseltaan, ja ne on lähinnä tarkoitettu keittiöveitsiksi. Teurastustarkoituksiin ja luita sisältävien lihojen valmistamiseen kiinalaiset ovat kauan valmistaneet veitsiä, jotka on tarkoitettu hoitamaan samanlaisia tehtäviä kuin länsimainen lihakirves.
Talso
Talso eli kouru- tai koverokirves (myös telso ja task(o)in) on kirves, jota käytetään puun kovertamiseen. Talso on hyödyllinen esimerkiksi tynnyrien tai ruuhien valmistuksessa. Sen terä on kourumainen ja terävässä kulmassa kirveen varteen nähden. Talson tapaisia kirveitä käytettiin jo mesoliittisella kaudella.
Alfahajoaminen
Alfahajoaminen on ydinfysiikassa radioaktiivinen hajoaminen, jossa vapautuu alfahiukkanen. Alfahiukkanen on helium-atomin ydin, eli se koostuu kahdesta protonista ja kahdesta neutronista. Hajoamisessa ydin muuntuu tytärytimeksi, jonka järjestysluku on kahta pienempi ja massaluku neljää pienempi. Esimerkki alfahajoamisesta:
useimmiten merkitään näin:
Yllä oleva lauseke tarkoittaa että Uraani-238-nuklidin alfahajoamisessa syntyy tytärnuklidi Torium-234 ja alfahiukkanen.
Erityisesti raskaat atomiytimet ovat alfa-aktiivisia eli hajoavat alfahajoamisen kautta. Alfahajoaminen perustuu kvanttimekaaniseen tunneli-ilmiöön.
Alfahajoaminen on yksi hajoamisen tyyppi, jolla virittynyt epastabiili nuklidi voi saavuttaa stabiilin energiatilan.
Viidakkokirja 2
Viidakkokirja 2 () on Annie-palkittu jatko-osa Disneyn piirroselokuvalle Viidakkokirja ("The Jungle Book"). Viidakkokirja 2:n on ohjannut Steve Trenbirth ja tuottanut Christopher Chase ja Mary Thorne. Elokuvan kesto on 72 min.
Viidakkokirja 2 kertoo Mowglista, joka asustaa nyt ihmiskylässä. Hänellä on paljon uusia ystäviä ja viihtyy heidän kanssaan, mutta sisimmissään kuitenkin ikävöi viidakkoa ja Baloo-karhua. Baloo-karhu ikävöi Mowglia myös ja päättää palauttaa hänet takaisin viidakkoon, Bagheeran kielloista huolimatta. Shere Khan on palannut ja janoaa kostoa ja Mowglin päästessä viidakkoon, lähtevät hänen ystävänsä Shanti ja Ranjan kylästä hänen peräänsä, josta alkaa hurja seikkailu...
David Reale
David Reale (s. 19. joulukuuta 1984) on kanadalainen näyttelijä ja televisiojuontaja.
Hän teki ensi esiintymisensä televisiossa 14-vuotiaana elokuvassa Goya: Awakened in a Dream. Vuotta myöhemmin hän esiintyi pääosassa lyhytelokuvassa Ernest, joka palkittiin Kanadan parhaana lyhytelokuvana vuonna 2000. Kenties tunnetuksi Reale tuli dubattuaan Kai Hiwataria Beybladessa vuosien 2002–2005 aikana. Samaan aikaan hän esiintyi elokuvissa ja televisiosarjoissa, kuten Mean Girls ja Älä kerro äidille. Parhaiten hänet kuitenkin tunnetaan juontajana televisiosarjasta The X.
Rama
Rama (devanagari: राम, IAST: "Rāma") on hindulaisuudessa Vishnun seitsemäs inkarnaatio ja yksi jumalan tärkeimmistä ilmentymistä. Hän on yksi hindumytologian suosituimmista hahmoista. Eeppinen runoelma Ramayana kertoo tämän muinaisen kuninkaan elämästä ja teoista. Hänet kuvataan aina jousen ja nuolen kanssa. Sita on Raman puoliso ja apinankasvoinen jumala Hanuman hänen kumppaninsa monissa seikkailuissa.
Rama on Kausalyan ja Dasarathan poika, joten hän on myös Brahman ja Dharman ruumiillistuma. Raman elämä edustaa täydellistä tottelevaisuutta, vaikeuksista ja testeistä huolimatta. Hänet kruunataan Ayodhyan kuninkaaksi, ja maailman hallitsijaksi. Hallitsijana hän on 11 000 vuoden ajanjakson, kauden joka tunnetaan onnellisuudesta, rauhasta, varallisuudesta ja oikeudenmukaisuudesta.
Rama tunnetaan rohkeudestaan vaimonsa Sitan etsinnässä, sekä vaimon pelastamiseksi käydyssä sodassa. Raman nuoremmat veljet ovat Lakshmana, Shatrughna ja Bharata. Rama tunnetaan myös laupeudesta ja omistautumisesta uskonnollisille arvoille ja velvollisuuksille.
Ramaa juhlitaan hänen syntymäpäivänään, jolloin myös hän ja Sita menivät naimisiin (Rama Navami). Tällöin kodeissa pidetään häät Raman ja Sitan patsaille.
Ateismin kritiikki
Ateismin kritiikkiä on esiintynyt kautta uskontojen historian. Jumalauskon kannattajat eli teistit voivat sanoa, että jumalan olemassaolo on tarpeellinen selitysperuste kaikkeudelle ja sen ilmiöille tai että jumalan olemassaolo on todistettu. Ateismia on vastustettu myös esittämällä, että jumalan olemassaolo on välttämätön oletus esimerkiksi moraalin olemassaolon kannalta.
Ateistifilosofi Julian Baggini on sanonut, että vaikka ei voida esittää loogista todistusta, jonka mukaan ateistit toimisivat moraalisesti, vastaavaa todistusta ei pystytä esittämään uskovaisistakaan. Bagginin mukaan ihmiset arvostavat erilaisia asioita, ottavat huomioon erilaisten tekojen seurauksia ja voivat pyrkiä olemaan johdonmukaisia.
Smetlivyi (1937)
Smetlivyi () oli Neuvostoliiton laivaston Gnevnyi-luokan hävittäjä (Projekti 7). Alus palveli Itämeren laivastossa sekä talvi- että jatkosodassa.
"Smetlivyi" liitettiin palvelukseen otettaessa Itämeren laivastoon. Alus osallistui talvisodan meritaisteluihin suomalaisia pattereita vastaan. Se vaurioitui sodan alussa 1. joulukuuta 1939 saatuaan osuman Russarön linnakkeen tykistä.
"Smetlivyi" osallistui kesäkuun lopulla 1941 Riianlahden suun miinoittamiseen yhdessä muiden Itämeren laivaston hävittäjien kanssa. Osasto yritti myöhemmin tuloksetta estää Saksan armeijan huoltokuljetukset Riikaan. Se tuki maajoukkjen taistelua tulittamalla Tallinnaa lähestyviä saksalaisia. Alus osallistui Tallinnan evakuointiin 28.–30. elokuuta, jonka jälkeen se tuki Pietarin puolustusta tykkitulella syyskuusta lokakuuhun.
Alus liitettiin Hangon evakuointiosastoon, jolloin siihen nousi Hangosta 560 sotilasta. Se osui miinaan 4. marraskuuta 1941 Hangon edustalla, mutta kykeni jatkamaan matkaansa omin voimin. Se osui toiseen miinaan, joka räjäytti etummaisen ammusvaraston katkaisten keulan. Ajelehtiva alus osui kolmanteen miinaan, joka pirstoi rungon. Ainoastaan 80 miehistönjäsentä ja 270 evakuoitavaa pelastui.
Formula 1 -kausi 1992
Formula 1 -kausi 1992 oli historian 43. F1-kausi. Se alkoi 1.3. Etelä-Afrikasta ja päättyi 8.11. Australiaan. Kuljettajien mestaruuden voitti ylivoimaisesti Nigel Mansell, johtaen MM-sarjaa alusta loppuun asti, ja valmistajien mestaruuden Williams-Renault.
Kausi oli myös ensimmäinen jolloin jokainen talli ajatti kahta autoa. Mansell saavutti kauden aikana 14 paalupaikkaa ja 8 nopeinta kierrosta, jotka olivat tähän astisen F1-historian ennätyksiä.
Kausi 1992 oli Williamsin ylivoimaista hallintaa. Nigel Mansell voitti yhdeksän kilpailua, ja hän varmisti mestaruutensa kun viisi kilpailua oli vielä ajamatta. Riccardo Patresen tehtävä tallissa oli lähinnä kakkosviulun soittajan rooli, eikä italialainen ajanutkaan vahvaa kautta. Kausi oli vaikea Ayrton Sennalle ja McLarenille. Hondan V12-kone ei ollut enää sarjan vahvin, ja ongelmia tuotti kun he aloittivat kauden päivitetyllä versiolla kauden 1991 autosta.
Benettonin Michael Schumacher voitti uransa ensimmäisen GP:n Belgiassa.
Ferrarin kausi oli jälleen vaikea. Auto ei ollut kovinkaan luotettava, minkä vuoksi Jean Alesi ja Ivan Capelli eivät saavuttaneet suurta menestystä. Alesi väläytteli osaamistaan muutamaan otteeseen, mutta Capelli ei vakuuttanut ja hänet korvasi kauden kahdessa viimeisessä osakilpailussa Nicola Larini.
Debyytin kuninkuusluokkaan kauden aikana tekivät: Paul Belmondo, Damon Hill, Emanuele Naspetti, Andrea Chiesa, Ukyo Katayama ja Christian Fittipaldi. Giovanna Amati ja Perry McCarthy eivät selvittäneet tietään karsinnoista yhteenkään kilpailuun.
Zonguldak
Zonguldak on kaupunki Turkissa ja samannimisen maakunnan keskus. Vuoden 2000 väestönlaskennassa siellä oli 104 276 asukasta, vuonna 2004 heitä arvioitiin olevan jo 130 000. Zonguldak on tärkeä satama Mustanmeren rannalla. Kaupunki tunnetaan hiilikaivoksistaan, jotka työllistävät 80% työvoimasta suoraan tai välillisesti esimerkiksi koksintuotannon kautta. Kaupungista pääsee Ankaraan sekä maan- että rautateitse, ja Istanbuliin on lauttayhteys.
Moisio (Salo)
Moisio on Salon kaupunginosa, joka rajoittuu Salonjokeen, Inkerinkatuun, Uskelankatuun, Salonkatuun ja seututiehen 110.
Alueella sijaitsevat Moision ja Meritalon koulut, sekä Meritalon museo.
Enola
Enola on Salon kaupunginosa, joka rajoittuu Helsingintiehen, Salonkatuun ja seututiehen 110.
Alueella toimi 1900-luvun alussa V. Hildessonin omistama virvoitusjuomatehdas.
Ivan Bella
Ivan Bella (s. 25. toukokuuta 1964 Brezno, nykyisen Slovakian alueella Tšekkoslovakiassa) on lentäjä ja Slovakian ensimmäinen avaruuslentäjä. 
Ivan Bella opiskeli Košicen sotilasakatemiassa 1983–1987. Hän toimi sotilaslentäjänä Malackyssä sijaitsevassa lentotukikohdassa. Hänet valittiin kosmonauttikoulutukseen 23. maaliskuuta 1998. Hän lensi avaruuteen 20. helmikuuta 1999 Sojuz TM-29-avaruusaluksella ja palasi maahan 28. helmikuuta 1999 Sojuz TM-28-lennolla. Lento kesti noin kahdeksan vuorokautta.
Bella toimi 2000-luvun alussa sotilasasiamiehenä Moskovassa. Hän oli tuolloin everstiluutnantti.
Ivan Bella on naimisissa ja perheessä on kaksi lasta.
Petra Gargano
Petra Maria Gargano (o.s. Mauria, s. 11. heinäkuuta 1985 Helsinki) on suomalainen laulaja. Hän tuli tunnetuksi vuosina 1998–2007 toiminnassa olleen Tiktak-yhtyeen solistina. Vuodesta 2009 alkaen hän tehnyt soolouraa ja julkaissut neljä albumia.
Petra oli vasta 13-vuotias, kun hän solmi Tiktakin kanssa ensimmäisen levytyssopimuksensa. Vuonna 2004 hänet valittiin Stara.fi-verkkosivuston kisassa Miss Popiksi. Viiden albumin ja kokoelman päätteeksi yhtye lopetti toimintansa vuonna 2007.
Kymmenen vuoden tauon jälkeen marraskuussa 2017 Tiktak ilmoitti vetävänsä neljä festarikeikkaa kesällä 2018 ja sen jälkeen yhtye lopettaa toimintansa kokonaan.
Petran ensimmäinen soolosingle ”Kuka mä oon” julkaistiin helmikuussa 2009 ja sitä seurasi esikoisalbumi "Rakas kaupunki" toukokuussa 2009. Albumi ei Tiktakin suosiosta huolimatta menestynyt ja se oli Suomen virallisella albumilistallakin vain kahden viikon ajan.
Vuonna 2012 Petra kilpaili Uuden Musiikin Kilpailussa kappaleellaan ”Janis Joplin” päästen 40 finalistin joukkoon, saavuttamatta kisassa kuitenkaan sen suurempaa menestystä.
Toinen sooloalbumi "Kaksi pintaa" julkaistiin 25. tammikuuta 2013. Albumia edelsivät singlet ”Nimeksi Anneli” sekä ”Missä mun mies on”. Toisen sooloalbumin menestys jäi vielä ensimmäistä albumia heikommaksi ja se sijoittui albumilistalle vai yhdeksi viikoksi sijalle 35.
Huhtikuun 1. päivänä 2016 julkaistun kolmannen sooloalbumin "Aikuisten satuja" ensimmäinen single ”Ketun silmät” julkaistiin marraskuussa 2015 ja toinen ”Kiitos kaikesta” tammikuussa 2016. Lokakuussa 2017 Petra julkaisi uuden singlen "Mä vedän näin".
Soolourallaan Petra on osallistunut kappaleidensa tekemiseen enenevissä määrin.
Petra oli yksi Vain elämää - ohjelman 6. tuotantokauden artisteista keväällä 2017.
Vuonna 2004 Petra kirjoitti ylioppilaaksi Sibelius-lukiosta. Myöhemmin hän on opiskellut kemiaa Helsingin yliopistossa. Hän valmistui filosofian maisteriksi keväällä 2017.
Hän meni naimisiin syksyllä 2010 rock-rumpali Mauro Garganon kanssa. Pariskunnalla on loppuvuodesta 2013 syntynyt poika.
Vincent Margera
Vincent ”Don Vito” Margera (3. heinäkuuta 1956 Concordville, Pennsylvania, Yhdysvallat – 15. marraskuuta 2015) oli rullalautailija Bam Margeran setä. Hän esiintyi televisiosarjoissa "Viva la Bam" ja "Jackass", joissa erityisesti hänen ylipainonsa ja kiivautensa olivat usein muiden pilkan kohteena. Don Vitolla oli selässään kuoppa, jonka hän oli saanut lapsena baseballpallosta. Siihen oli tatuoitu suomalaisen HIM-yhtyeen logo.
31. lokakuuta 2007 Margera todettiin oikeudessa syylliseksi kahteen lapsen seksuaaliseen ahdistelutapaukseen. Teot tapahtuivat 2006 denveriläisessä ostoskeskuksessa, jossa hän oli jakamassa nimikirjoituksia. Margeran uhrit olivat 12–13-vuotiaita tyttöjä. Margera joutui oikeuden eteen uudelleen 20. joulukuuta 2007, jolloin käsiteltiin häntä vastaan nostetut kaksitoista syytettä ehdollisen tuomion rikkomisesta. Margera tuomittiin kymmeneksi vuodeksi ehdolliseen vankeuteen. Lisäksi häneltä kiellettiin kymmenen vuoden ajaksi Don Vito -roolihahmon esittäminen ja hänet määrättiin vieroitushoitoon sekä lisättäväksi julkiseen seksuaalirikollisten listaan.
Margera kuoli munuais- ja maksavaurioon 15. marraskuuta 2015.
Formula 1 -kausi 1991
Formula 1 -kausi 1991 oli historian 42. Formula 1-kausi. Se alkoi 10.3. Yhdysvalloista ja päättyi 3.11. Australiaan. Kuljettajien mestaruuden voitti Ayrton Senna ja valmistajien McLaren-Honda. Kausi 1991 oli muun muassa Mika Häkkisen ja Michael Schumacherin ensimmäinen.
Seuraavat tallit ja kuljettajat kilpailivat Formula 1 -luokan maailmanmestaruudesta kaudella 1991
Fear of the Dark Tour
Fear of the Dark Tour oli brittiläisen heavy metal -yhtyeen Iron Maidenin konserttikiertue, jolla promotoitiin yhtyeen vuonna 1992 julkaistua "Fear of the Dark" -studioalbumia.
Kiertueelta julkaistiin myös livealbumi ja konserttivideo "Live at Donington", joka nauhoitettiin Monsters of Rock -festivaalitapahtumassa jossa yhtye oli pääesiintyjänä.
Marshall McLuhan
Herbert Marshall McLuhan CC () oli kanadalainen kulttuurifilosofi.
Marshall McLuhanin vanhemmat olivat skotlantilais-irlantilaista syntyperää. McLuhan kävi koulunsa Winnipegissä, mihin perhe muutti, ja jatkoi edelleen opintojaan Manitoban yliopistossa. Alun perin McLuhanin oli tarkoitus valmistua insinööriksi, mutta hän vaihtoi alaa ja alkoi opiskella englanninkielistä kirjallisuutta. McLuhanin suosikkikirjailijoita olivat T. S. Eliot ja James Joyce. McLuhan väitteli tohtoriksi Cambridgen yliopistosta vuonna 1942. Kanadaan palattuaan hän työskenteli ensin Windsorin ja sitten Toronton yliopistossa, josta sai vakituisen viran vuonna 1952. Vuodesta 1968 alkaen hän johti kulttuurin ja teknologian keskusta. Hänellä oli vuoden (1967–1968) ajan oppituoli myös Fordhamin yliopistossa New Yorkissa.
McLuhanin ensimmäisen teos "The Mechanical Bride: Folklore of Industrial Man" (”Mekaaninen morsian: teollisen ihmisen kansanperinne”) ilmestyi vuonna 1951 ja vuonna 1962 julkaistiin teos "The Gutenberg Galaxy: the Making of Typographic Man". McLuhanin pääteoksena pidetään vuonna 1964 ilmestynyttä kirjaa "Understanding Media: the Extensions of Man", jonka Antero Tiusanen suomensi nimelle "Ihmisen uudet ulottuvuudet". Suomennos ilmestyi vuonna 1968 ja sen esipuheen laati Anto Leikola.
McLuhanilta on peräisin kuuluisa sanonta: ”väline on viesti” (). Hän tarkoitti sillä, että medioiden sisällöt eivät ole kovinkaan merkittäviä verrattuna itse välineen vaikutuksiin. Sittemmin hän kirjoitti kirjan "Medium is the Massage" (viestin on ”hierontaa”).
Toisin kuin Neil Postman, joka väitti television tuhoavan järkiperäisen keskustelun yhteiskunnassa, McLuhan näki television vaikuttavan myönteisesti kulttuuriin (Postman: "Huvitamme itsemme hengiltä", 1985).
Franz Viehböck
Franz Artur Viehböck (s. 24. elokuuta 1960 Wienissä) on itävaltalainen elektroniikkainsinööri ja Itävallan ensimmäinen avaruuslentäjä.
Hänet valittiin Clemens Lothallerien kanssa neuvostoliittolais-itävaltalaiselle "Austromir 91"-lennolle. He saivat Tähtikaupungissa kaksivuotisen koulutuksen kosmonauteiksi. Viehböck lensi avaruuteen 2. lokakuuta 1991 yhdessä venäläisen Aleksandr Volkovin ja kazakstanilaisen Toktar Aubakirovin kanssa Sojuz TM-13-avaruusaluksella Baikonurin kosmodromilta. Hän teki 15 koetta Mir-avaruusasemalla yhdessä Anatoli Arzebarskin ja Sergei Krikaljovin kanssa.
Lento kesti noin kahdeksan vuorokautta ja Viehböck laskeutui 10. lokakuuta 1991.
Lennon jälkeen Viehböck kulutti kaksi vuotta lennosta kertomiseen. Sen jälkeen hän toimi Rockwell International -yhtiön palveluksessa Yhdysvalloissa. Hän nousi kansainvälisen liiketoiminnan johtajaksi Wieniin Rockwellillä, kun Boeing oli ostanut yhtiön ja Itävalta oli tilaamassa F/A-18-hävittäjiä. Sen jälkeen hänestä tuli teknologiajohtaja Niederösterreichin maakuntaan. Vuodesta 2004 hän on toiminut Berndorfer AG-yhtiön johdossa. Hän on naimisissa, perheessä on yksi tytär ja kaksi poikaa.