John F. Kennedyn salamurhan teoriat
Yhdysvaltain presidentin John F. Kennedyn salamurha 22. marraskuuta 1963 on yksi lähihistorian puhutuimpia tapauksia, ja se on tuottanut lukuisia salaliittoteorioita. Virallisen murhatutkinnan tehneen Warrenin komission mukaan Lee Harvey Oswald ampui yksinään Kennedyn kuolemaksi koituneet laukaukset. Salaliittoteorioissa esitetään tyypillisesti, että Oswald ei ollut ainoa ampuja tai ainakaan murhan ainoa suunnittelija tai että hän oli mahdollisesti täysin syytön syntipukki. Murhan järjestäjäksi salaliittoteoreetikot epäilevät yleensä joko vierasta valtaa tai vaikutusvaltaisten Yhdysvaltain kansalaisten muodostamaa salaliittoa.
Kennedyn murhaan liittyvät salaliittoteoriat ovat jatkuvan väittelyn aihe. Teorioilla on paljon kannatusta, mutta niitä on myös kritisoitu ja syytetty tärkeiden murhatutkimuksissa selvinneiden tosiasioiden sivuuttamisesta.
Murhan suhteen on spekuloitu ennen muuta siitä, oliko tekijöitä yksi vai enemmän. Viranomaisten ja hallituksen järjestämistä tutkimuksista Warrenin komissio päätyi 1964 yhden ampujan teoriaan, kun taas House Select Committee on Assassinations (HSCA) päätyi tutkimuksissaan 1976–1979 esittämään, että ampujia oli suurella todennäköisyydellä kaksi. Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian vuonna 1982 julkaiseman raportin mukaan HSCA:n akustiikkaan perustuva johtopäätös on virheellinen, eikä akustinen aineisto raportin mukaan tue oletusta toisen ampujan olemassaolosta.
Epäilyksiä Warrenin komission ”yhden ampujan” teoriaa kohtaan on herättänyt muun muassa se, että Oswaldin käyttämä ase oli postimyynnistä ostettu Mannlicher-Carcano-kivääri. Mannlicher-Carcano-kivääri oli kuitenkin yhtä hyvä kuin Yhdysvaltain armeijan tuolloin käyttämä M-14-kivääri. Warrenin komission mukaan Oswald saattoi ampua sillä alle viidessä sekunnissa kolme tähdättyä laukausta liikkuvaan maaliin.
Salaliittoteoreetikoiden mukaan Abraham Zapruderin kaitaelokuvassa näkyy, kuinka Kennedy kaatui taaksepäin eli ”väärään suuntaan” luodin osuessa. Salaliittoteoreetikkojen mielestä Kennedy olisi kaatunut eteenpäin, jos luoti olisi ollut Oswaldin ampuma ja tullut Kennedyn takaa koulukirjavarastolta. Salaliittoteorioiden kriitikoiden mukaan tämä käsitys kuitenkin perustuu tietämättömyyteen luodin osumisen aiheuttamista fyysisistä vaikutuksista.
Salaliitoista on kirjoitettu satoja kirjoja ja tehty elokuvia, kuuluisimpana Oliver Stonen kiistelty "JFK – avoin tapaus". Elokuvan kriitikoiden mukaan Stonen elokuva vääristelee lähes kaikkia historiallisia faktoja JFK:n murhasta.
Salaliittoteorioissa on mainittu ainakin 44 ryhmää tai maata, joiden on eri yhteyksissä väitetty olleen Kennedyn murhan takana. Salaliittoteoreetikot ovat syyttäneet muun muassa seuraavia maita ja ryhmiä osallisuudesta Kennedyn murhaan: CIA, Yhdysvaltain mafia, FBI, Yhdysvaltain salainen palvelu, KGB, Kuuba, Fidel Castron vastustajat, Saksa, Yhdysvaltain armeija, sotateollinen kompleksi, Dallasin poliisi, Dallas Morning News -sanomalehti, MJ-12 (Yhdysvaltojen salainen varjohallitus), Mossad, Pohjois-Vietnam, Puola, ryhmä Adolf Hitlerin upseereita, Omahan republikaaninen puolue, katolinen kirkko, Yhdysvaltain maatalousministeriö ja NASA.
Salaliittoteorioissa on nimetty ainakin 82 ihmistä, joiden on eri yhteyksissä väitetty ampuneen Kennedyä Dealey Plazalla. Salaliittoteoreetikoiden nimeämiä murhaajia ovat muun muassa Lyndon B. Johnson, David Ferrie, Franklin Folley (Frank Sinatran rumpali), William Greer (presidentin limusiinin kuljettaja), George Hickey (Salaisen palvelun agentti, joka väitetään ampuneen Kennedyn vahingossa), E. Howard Hunt, Roy Kellerman (Salaisen palvelun agentti, joka oli kyydissä presidentin limusiinissa), Jack Ruby, Frank Sturgis ja J. D. Tippit (poliisi, jonka Lee Harvey Oswald ampui).
John F. Kennedyn salamurha tapahtui 22. marraskuuta 1963 Dallasissa, jossa presidentti oli työmatkalla. Salamurhaajan ampuessa kuolettavat laukauksensa oli presidentin autosaattue Dealey Plaza-nimisellä aukiolla. Esimerkiksi Lee Harvey Oswaldin on katsottu ampuneen laukauksensa osavaltion koulukirjavarastosta, jonka ohitse presidentin autosaattue kulki, ja joka sijaitsi aukion läheisyydessä.
Nellie Conally istui samassa autossa Kennedyn kanssa miehensä John Conallyn, joka oli Texasin silloinen kuvernööri, vieressä. Kirjassaan "From Love Field: Our Final Hours" kertoo olevansa ehdottoman varma, että hänen mieheensä osunut luoti oli eri ampujan ampuma kuin ne kaksi, jotka osuivat Kennedyyn.
Yhdysvaltain salaisen palvelun agentti Roy Kellerman todisti oikeudessa: ”Nyt, niiden sekuntien aikana jotka minulta kesti tämän sanomiseen, autoon tuli iso kasa luoteja”. Kellerman myös kertoi nähneensä viiden tuuman kokoisen reiän presidentti Kennedyn oikeanpuoleisessa takaraivossa. Vincent Bugliosin mukaan Roy Kellermanin näkemys luodin aiheuttamista vahingoista on ristiriidassa ruumisavausdokumenttien sekä Kennedyn ruumista esittävien valokuvien ja röntgenkuvien kanssa.
Lee Bowers istui rautatieyhtiön raideohjaustornissa noin 110 metriä säleaidan takana ja katsoi suoraan kohti sen takana olevaa aluetta (”picket fence area”) kun presidentin saattue ajoi ohi. Hänellä oli selkeä näköyhteys koko alueelle, joka oli ainoa pakoreitti murhaajalle, joka olisi ollut aidan takana. Salaliittoteoreetikot väittävät hänen nähneen kaksi miestä nurmikumpareen aidan takana samaan aikaan kuin Kennedy ammuttiin. Hän on myös sanonut nähneesä hieman savua nurmikumpareella (”grassy knoll”). Warrenin komissiolle Lee Bowers kertoi kuitenkin, ettei hän nähnyt yhdenkään ihmisen kävelevän tai juoksevan aidan takana ampumisen aikana tai sen jälkeen. Lisäksi Bowers kertoi, että alue aidan ja hänen sijaintipaikkanaan olleen tornin välillä oli poliisin vartioma jo noin kaksi tuntia ennen presidentin autosaattueen tuloa. Kaksi vuotta myöhemmin hän kertoi toisenlaisen tarinan salaliittoteoreetikko Mark Lanen haastattelussa.
Kennedyn murhan silminnäkijöistä 35 on kertonut laukausten osuneen presidenttiin edestäpäin, eli ne olisivat tulleet nurmikumpareen ja Triple Underpass -alikulkusillan suunnalta. Kuitenkaan yksikään silminäkijä, joka oli läsnä nurmikumpareella, ei uskonut, että laukaukset tulivat sieltä. Lisäksi yksikään silminnäkijä, joka oli alikulkusillalla ei usko laukauksen tulleen sieltä. 56 silminnäkijää puolestaan kertoi laukausten osuneen presidenttiin takaapäin, mikä tarkoittaa, että ne olisivat tulleet kirjavaraston suunnalta. Kahdeksan silminäkijää on kertonut laukausten tulleen muilta suunnilta kuin koulukirjavarasto, nurmikumpare tai alikulkusilta. Esimerkiksi kaksi silminäkijää on kertonut laukausten lähteeksi presidentin limusiinin. Viisi silminnäkijää taas kertoi laukausten osuneen presidenttiin kahdelta suunnalta.
Clint Hill, Yhdysvaltain salaisen palvelun agentti, joka suojasi Kennedyä omalla ruumiillaan matkalla sairaalaan, kertoi, että Kennedyn kallosta puuttui oikea takaraivo, joka jäi auton takaistuimelle. Vincent Bugliosi on huomauttanut, että Hillin näkemys luodin takaraivoon aiheuttamista vahingoista on ristiriidassa ruumisavausdokumenttien sekä Kennedyn ruumista esittävien valokuvien ja röntgenkuvien kanssa.
Robert McClelland, Parklandin sairaalan ensihoitolääkäri, joka myös huomasi pään haavan, todisti lausunnossaan, että oikeanpuoleinen takaraivo oli irronnut yhdessä pikkuaivojen kudoksen kanssa ja että osa pikkuaivoista oli kateissa. Takaraivon haavan koon ja muiden tekijöiden perusteella McClelland todisti lausunnossaan haavan syntyneen sisältä ulospäin purkautuen, ja että sen oli aiheuttanut toinen ampuja, jonka edestäpäin ammuttu luoti aiheutti vamman ja Kennedyn kuoleman. Hän kuitenkin kirjoitti pian murhan jälkeen, että ”kuolinsyy oli ampumahaavan aiheuttama massiivinen pää- ja aivovamma pään oikealla puolella.” Myöhemmin hän on muuttanut tarinaansa. Vincent Bugliosin mukaan McClellandin väitteelle pikkuaivojen puuttumisesta ei kuitenkaan löydy tukea ruumiinavausraporteista, sillä niissä ei mainita pikkuaivojen puuttumista tai niiden repeytymistä. HSCA:n lääkäri Michael Baden on sanonut ruumiinavauskuvien ja röntgenkuvien osoittavan, että pikkuaivot olivat ehjät.
Eräs parhaimmista Kennedyn salamurhaa selittävistä teorioista liittyy Israeliin ja Israelin ydinaseohjelmaan. Astuttuaan virkaan Kennedy ajautui riitaan Israelin pääministerin David Ben Gurionin kanssa Israelin ydinaseohjelmasta joka tuolloin oli salainen. Kennedy vaati Israelia luopumaan tai keskeyttämään ydinaseohjelman mutta Israel kieltäytyi. Mossad (Israel) yhteistyössä Amerikkalaisten ryhmittymien kanssa salamurhasi Kennedyn, jotta Israel saisi ydinaseensa valmiiksi.
Mafian ja CIA:n epäilty osuus on usein kytketty yhteen lähinnä näiden Kuuban suhteen tekemän yhteistyön takia. CIA hyödynsi Fidel Castron syrjäyttämisyrityksissään muun muassa Kuubassa ennen vallankumousta toimineen mafiapomon Santos Trafficanten yhteyksiä. CIA:n järjestämän Sikojenlahden maihinnousun epäonnistumisen osasyynä on pidetty Kennedyn päätöstä olla antamatta aseellista tukea kuubalaisista pakolaisista kootulle maihinnousujoukolle. Teoreetikot ovat katsoneet tämän motiiviksi CIA:n mahdolliselle sekaantumiselle Kennedyn murhaan.
Mafiateoriaa on kannattanut etenkin David E. Scheim, joka on julkaissut kaksi kirjaa, jotka pyrkivät todistamaan mafian osallisuuden. Hän uskoo, että murhan järjestivät mafiosot Carlos Marcello ja Santos Trafficante sekä järjestäytyneeseen rikollisuuteen sekaantunut ammattiyhdistysjohtaja Jimmy Hoffa. Teorian mukaan taustalla oli mafian suuttuminen John ja Robert Kennedyn järjestäytyneen rikollisuuden vastaisiin toimiin. Scheimin teoriaa on tukenut Trafficanten asianajaja, joka väittää Trafficanten tunnustaneen hänelle Kennedyn murhan. Teoriaa tukee myös tunnettu tutkiva journalisti Jack Anderson.
Murhaa vuosina 1977–1979 tutkineen HSCA-komission päällikkö, G. Robert Blakey, kirjoitti 1981 julkaistussa kirjassaan uskovansa Carlos Marcellon järjestäneen murhan.
"The Kennedy Conspiracy" -kirjan kirjoittanut "Anthony Summers" uskoo, että Kennedyn tappoi ryhmä Castron vastaisia kuubalaispakolaisia, jotka olivat CIA:n kouluttamia ja mafian palkkaamia. Summersin mukaan muutama CIA:n agentti oli mukana juonessa mafiosojen Marcellon ja Trafficanten ohella.
Mafiateorioita ovat pönkittäneet Oswaldin surmaajan, Jack Rubyn, väitetyt mafiakontaktit. Toisaalta on huomautettu Ruby-kuvion epämielekkyydestä: miksi vaientaa mahdollinen todistaja ja antaa poliisille uusi tilalle? Lisäksi Jack Rubyä on kuvattu ihmiseksi, joka ei pystynyt pitämään minkäänlaisia salaisuuksia. Oswaldin taustalta ei juuri ole löytynyt todistettuja mafiakontakeja, vaikka niiden olemassaolosta on esitetty väitteitä. James Ellroyn romaani "Amerikan tabloidi" hyödyntää peruskuviossaan yhdistettyä Mafia-CIA-teoriaa.
Erään yleisen teorialinjan mukaan Kennedyn murhan takana olivat Neuvostoliitto ja/tai Fidel Castron Kuuba. Tämän teorian eräänä lähtökohtana oli Santos Trafficantelle työskennelleen "Johan Martinon" artikkeli tammikuulta 1964. Siinä hän kertoi tietävänsä, että Castro oli saanut selville Yhdysvaltain suunnitelmat hänen syrjäyttämisekseen ja palkkasi Oswaldin ampumaan Kennedyn. Neuvostoteorioita on pönkittänyt Oswaldin oleskelu Neuvostoliitossa.
Yhdysvaltain hallitus oli suunnittellut salaista operaatiota nimeltään "Northwood". Sen oli määrä tapahtua vuonna 1962. Suunnitelmana oli upottaa yhdysvaltalainen matkustaja-alus Kuuban aluevesillä, syyttää uppoamisesta kuubalaisia ja hyökätä sen jälkeen Kuubaan. Kennedy vastusti ajatusta.
Northwood-salaliittoteorian mukaan hänet nähtiin liian pehmeänä, joten hänestä piti päästä eroon. Näin eräät tahot hallinnossa päättivät, että presidentti ammutaan Dallasissa autosaattueessa. Ampujaksi piti vielä löytää lavastettu henkilö. Tähän rooliin löytyi Lee Harvey Oswald, joka oli pelkkä sätkynukke ja syntipukki. Varsinaiset kuolemaan johtaneet laukaukset tulivat aivan eri suunnasta.
Kennedyn nuorin poika kuoli 1999 pienlentokone-onnettomuudessa. Salaliittoteorian mukaan hänen pienlentokoneensa moottoria oli peukaloitu. Monet uskovat, että hänellä sekä myös Marilyn Monroella (kuoli lääkkeiden yliannostukseen 1962) oli tietoa tästä salaliitosta. Tämän vuoksi Marilyn Monroe ja John F. Kennedy Junior kuolivat Kennedyn murhan jälkeen selittämättömissä olosuhteissa. Yleisesti teoria ei ole saanut laajaa kannatusta.
Useilla Yhdysvaltain historian poliittisilla salamurhilla on ollut taustalla yhteisiä piirteitä. Murhien uhrit pyrkivät puuttumaan havaitsemiinsa epäkohtiin liittovaltion rahapolitiikassa. Näiden murhien, murhayritysten ja erityisesti uhrien tavoitteiden samankaltaisuuksien vuoksi on arveltu, että useiden eri salamurhien takana ovat olleet yhteisiä etujaan varjelleet instituutiot.
Salaliittoteoreetikko Milton William Cooperin mukaan Yhdysvaltoja ja maailmaa hallitsevat yhdysvaltalainen “Council of Foreign Relations” ja kansainvälinen ”Trilateral Commision”. Cooperin mukaan nämä ryhmät saivat tietää avaruusolioiden valloittavan Yhdysvallat ja alkoivat toimia yhdessä avaruusolioiden kanssa. Ryhmät perustivat yhdessä Neuvostoliiton ja avaruusolioiden kanssa yhteisen kuuaseman. Yksi ryhmän jäsenistä, George H. G. Bush, aloitti huumekaupan yhdessä maailman huumekauppaa hallitsevan CIA:n kanssa.
Kun John F. Kennedy sai tietää avaruusolioista ja huumekaupasta, hän vaati Yhdysvaltain salaista varjohallitusta (MJ-12) lopettamaan huumekaupan. Kennedy uhkasi paljastaa avaruusolioiden ja kuuaseman olemassaolon, jollei huumekauppaa lopetettaisi. MJ-12 ei suostunut tähän, vaan päätti tappaa Kennedyn. Murhan toteutti presidentin limusiinin kuljettaja, William Greer. Cooper väittää, että hänellä on hallussa Zapruder-nauhan kopio, jossa näkyy kuinka kuljettaja ampuu Kennedyn.
Kennedyyn osuneet luodit olivat kuitenkin peräisin kivääristä, eikä auton kuljettaja olisi pystynyt ampumaan presidenttiä ilman, että se olisi huomattu. Kyseistä salaliittoteoriaa ei pidetä uskottavana.
On myös spekuloitu, että Kennedy halusi vetää Yhdysvaltain joukot pois Vietnamista toisella presidenttikaudellaan. Tämä ei sopinut Pentagonille eikä Yhdysvaltain sotateollisuudelle, jolle Vietnamin sota merkitsi valtavia tilauksia. Tästä syystä korkeiden sotilas- ja tiedusteluhenkilöiden sekä suursijoittajien salaliitto, ”sotateollinen kompleksi”, olisi järjestänyt Kennedyn salamurhan. Ei kuitenkaan ole todisteita, että Kennedy olisi ollut aikeissa vetää yhdysvaltalaiset pois Vietnamista.
Salaliittoteorioiden arvostelijoihin lukeutuu muun muassa yhdysvaltalaisen lakimies ja kirjailija Vincent Bugliosi. Hänen mielestään salaliittoteorioiden kannattajat eivät ole pystyneet tuomaan esiin yhtään uskottavaa todistetta, joka puhuisi salaliiton puolesta.