Help! (albumi)
Help! on The Beatles -yhtyeen viides Britanniassa julkaistu albumi, joka ilmestyi elokuussa 1965. Se on samalla yhtyeen tähdittämän "Apua!"-elokuvan soundtrack. Albumin A-puoli sisältää itse elokuvaan kuuluvia kappaleita ja B-puoli muuta uutta studiomateriaalia. Levyllä on muun muassa eräs yhtyeen kuuluisimmista lauluista, ”Yesterday”. Muita tunnettuja kappaleita ovat erityisesti singlejulkaisut ”Help!” ja ”Ticket to Ride”. "Help!" nousi Britannian listaykköseksi yhdeksän viikon ajaksi ja sitä myytiin siellä lähes miljoona kappaletta. 
Tyylillisesti "Help!" edustaa Beatlesille pohjimmiltaan siirtymäalbumia, jossa on elementtejä sekä yhtyeen menneisyydestä että kokeellisesta tulevaisuudesta. Musiikillisia vaikutteita antoi erityisesti näihin aikoihin suureen suosioon noussut folkrock. Myös albumin sanoitukset ovat aiempaa syvällisempiä.
Yhdysvalloissa, jossa "Help!" on yhtyeen kahdeksas studioalbumi, levy julkaistiin erilaisella kappalesisällöllä ja kannella. Se sisältää ainoastaan elokuvaan kuuluneet kappaleet – eli brittiversion A-puolen sisällön – muun materiaalin ollessa George Martinin orkesterin instrumentaaliesityksiä. Siten muun muassa ”Yesterday” puuttuu Yhdysvaltain-versiolta. Myös Yhdysvalloissa albumi oli yhdeksän viikkoa listaykkösenä ja se myi kultalevyyn oikeuttavat miljoona kappaletta jo ennakkoon.
The Beatlesin vuosi 1964 oli ollut erittäin kiireinen. Se väsytti yhtyettä, minkä on sanottu vaikuttaneen negatiivisesti vuoden lopulla julkaistuun "Beatles for Sale" -albumiin. Kun yhtye ei saanut aikaiseksi tarpeeksi omia kappaleita, tilalle otettiin huomattavan paljon lainakappaleita. Se ja erillinen single ”I Feel Fine” nousivat kuitenkin Britannian listaykkösiksi. Yksin Yhdysvalloissa ilmestyi single ”Eight Days a Week”, joka ylsi siellä listan kärkeen.
Vuoteen 1965 tultaessa musiikilliset muotivirtaukset olivat muuttuneet ja yhtye alkoi saada merkittäviä kilpailijoita. Britanniassa listan kärkitiloilla nähtiin The Rolling Stonesin, The Animalsin ja The Kinksin kaltaisia rhythm and blues -yhtyeitä.
Helmi–toukokuussa 1965 Beatles kuvasi eri puolilla maailmaa uutta elokuvaansa "Apua!". Elokuva merkitsi yhtyeelle uuden, tuotteliaan laulunkirjoittamiskauden alkua.
Albumi äänitettiin hajanaisissa sessioissa helmikuussa, huhtikuussa ja kesäkuussa 1965. Nauhoituksiin käytettiin kaikkiaan kaksitoista päivää, joiden lisäksi oli lukuisia miksaus- ja editointisessioita. Levyn äänittäminen aloitettiin Abbey Roadin studioiden kakkosstudiossa juuri ennen itse elokuvan kuvausten alkua. Sessioiden ensimmäinen päivä oli 15. helmikuuta, jolloin työstettiin kappaleita ”Ticket to Ride”, ”Another Girl” ja ”I Need You”. Kesäkuussa valmistuivat kuusi albumin elokuvassa olleista lauluista. Suurin osa elokuvassa kuulumattomista lauluista äänitettiin myös kesäkuussa, mutta vasta sen jälkeen, kun kuvaukset olivat päättyneet. Kenties merkittävin yksittäinen äänityspäivä oli 14. kesäkuuta, jolloin äänitettiin Paul McCartneyn kappaleet ”I’ve Just Seen a Face”, ”Yesterday” ja ”I’m Down”. Sessiot saatiin päätökseen 17. kesäkuuta.
Beatles käytti äänityksissä uusia tapoja. Aiemmin kappaleista oli tehty tietty määrä ottoja ja lopuksi valittu niistä paras pidemmälle työstettäväksi. Nyt yhtye nauhoitti ensin rytmiraidan, johon myöhemmin päällekkäisäänitettiin lauluosuudet ja ylimääräiset instrumentit. Vaikka kappaleet olisi näin ollen voinut äänittää vain yhdellä tai kahdella otolla, ottoihin ja niiden erilaisiin variaatioihin käytettiin usein tuntikausia aikaa. Yhtye alkoi myös nauhoittaa kappaleiden harjoitusversioita, ja niitä käytettiin tarvittaessa pohjaraitana lopulliselle versiolle. Lisäksi nimikappaleessa ”Help!” käytettiin ”vähennysmiksausta”, jossa kaksi lauluraitaa yhdistettiin, jolloin saatiin vapautettua yksi raita kitaran päällekkäisäänitykselle. Tämä käytäntö oli voimassa aina kesään 1968 asti, jolloin Abbey Roadin studioiden neliraitatekniikan korvasi kahdeksanraitatekniikka.
Äänityssessioissa levytettiin useita kappaleita, jotka eivät päätyneet itse albumille. Ne olivat ”Ticket to Ride” -singlen b-puoli ”Yes It Is”, ”Help!”-singlen b-puoli ”I’m Down”, Larry Williams -cover ”Bad Boy”, ”Wait”, ”That Means a Lot” ja ”If You’ve Got Trouble”, josta kaavailtiin rumpali Ringo Starrin soolonumeroa. Näistä ”Bad Boy” ja ”Yes It Is” ilmestyivät Yhdysvalloissa kesäkuussa 1965 albumilla "Beatles VI". Lisäksi ”Bad Boy” sisältyi joulukuussa 1966 Britanniassa julkaistulle kokoelmalle "A Collection of Beatles Oldies (But Goldies)". ”Wait” julkaistiin yhtyeen seuraavalla albumilla "Rubber Soul". Sen sijaan ”That Means a Lot” ja ”If You’ve Got Trouble” ilmestyivät albumilla vasta maaliskuussa 1996, studioharvinaisuuksia sisältävällä "Anthology 2" -kokoelmalla.
Vuonna 1965 mono, eli yksikanavainen ääni, oli vielä huomattavasti vähintään kaksikanavaista stereota suositumpi äänentoistomuoto. Niinpä tuottaja George Martin apulaisineen käytti albumin monomiksaukseen paljon enemmän aikaa kuin stereomiksaukseen, jossa Martin ei itse ollut aina edes paikalla. Stereo- ja monoversioissa on se ero, että kappaleen ”Help!” instrumentaaliraita on sama, mutta lauluraita eri.
"Help!" on yhtyeen siirtymäkauden albumi, jolla on vaikutteita niin yhtyeen menneisyydestä kuin kokeellisesta tulevaisuudesta. Edellinen albumi "Beatles for Sale" oli John Lennonin sanoin yhtyeen country & western -albumi, mutta "Help!" sai vaikutteita tuolloin muodissa olleesta folkrockista. Bob Dylan oli tuolloin Britanniassa musiikin saralla suurin yksittäinen vaikuttaja, ja hänen kappaleistaan tehtiin paljon folkrock-versioita. Albumilla on vaikutteita myös country- ja bluegrass-tyyleistä aina klassiseen musiikkiin asti. Sanoitusten itsetutkiskelevat silmäykset, joita jo edellislevyllä oli jonkin verran, muuttuivat nyt entistä syvällisemmiksi. Kappaleilla ei ole tekemistä elokuvan juonen kanssa, sillä yhtye kirjoitti laulut ”Help!”-kappaletta lukuun ottamatta käsikirjoitukseen perehtymättä.
Albumin kappaleista kokonaan tai lähes kokonaan John Lennonin kirjoittamia ovat ”Help!”, ”You’ve Got to Hide Your Love Away”, ”You’re Going to Lose That Girl”, ”Ticket to Ride” ja ”It’s Only Love”. Paul McCartneyn aikaansaannoksia ovat ”The Night Before”, ”Another Girl”, ”Tell Me What You See”, ”I’ve Just Seen a Face” ja ”Yesterday”. George Harrison puolestaan kirjoitti laulut ”I Need You” ja ”You Like Me Too Much”. ”Act Naturally” ja ”Dizzy Miss Lizzy” ovat lainakappaleita. Ne olivat samalla yhtyeen viimeiset levytetyt coverit ennen vuoden 1970 "Let It Be" -albumia. Beatles oli ensimmäisillä albumeillaan luottanut vahvasti lainakappaleisiin, mutta 1960-luvun puoleenväliin tultaessa ne jäivät kokonaan pois.
Albumin Britannian- ja Yhdysvaltain-painokset eroavat sisällöllisesti toisistaan. Britannian-painoksen A-puoli sisältää "Apua!"-elokuvassa kuullut seitsemän kappaletta ja B-puolella on seitsemän muuta laulua. Kaava on siten sama kuin "A Hard Day’s Night" -albumilla. Yhdysvaltain-painos sisälsi ainoastaan Britannian-painoksen A-puolen laulut sekä kuusi Ken Thornen sovittamaa ja George Martinin orkesterin esittämää kappaletta. Kyseiset instrumentaalit ovat sekoitus orkesteroituja Beatles-kappaleita, klassista musiikkia ja uusia sävellyksiä. Yhdysvaltain-painoksen aloittaa kuusitoistasekuntinen James Bond -intro. ”Another Hard Day’s Night” on puolestaan sikermä kappaleista ”A Hard Day’s Night”, ”Can’t Buy Me Love” ja ”I Should Have Known Better”, ja siinä kuullaan Beatles-albumin saralla ensimmäisen kerran sitaria. Vaikka Beatles itse ei soittanutkaan kappaleessa, soi se elokuvassa kohtauksessa, jossa yhtye vierailee intialaisessa ravintolassa. John Lennon onkin myöhemmin kertonut, että yhtyeen kiinnostus Intiaa kohtaan alkoi juuri "Help!"-albumia työstäessä.
Albumin nimikappale ”Help!” on lähes kokonaan John Lennonin kirjoittama, ja hän itse piti sitä eräänä parhaista Beatles-lauluistaan. Laulu kertoo siitä, kuinka hän oli tuolloin tyytymätön elämäntilanteeseen, jota hän itse myöhemmin kutsui omaksi ”lihavan Elviksen kaudeksi”. Kysessä oli siis todellinen ”avunhuuto”. Albumin toinen kappale on Paul McCartneyn kirjoittama ”The Night Before”, joka on yksi lukuisista lauluista, jotka käsittelevät hänen pettymystään silloiseen tyttöystäväänsä Jane Asheriin. Se on myös ensimmäinen Beatles-kappale, jolla kuullaan sähköpianoa. Yhtyeen ensimmäinen täysin akustinen kappale on puolestaan John Lennonin kirjoittama, Bob Dylanin musiikista vaikutteita saanut ”You’ve Got to Hide Your Love Away”. Siinä vierailee myös yhtyeen ensimmäinen sessiomuusikko sitten ensisingle ”Love Me Don”, sillä huilusoolosta vastaa EMIllä sovittajana työskennellyt John Scott.
George Harrison kirjoitti kappaleen ”I Need You” rakkauslauluksi tyttöystävälleen Pattie Boydille. Kappaleessa Harrison käytti ensimmäisen kerran wah-wah-pedaalia. Säveltäjä itse ei arvostanut kappaletta eikä muun muassa maininnut sitä lainkaan vuonna 1980 ilmestyneessä kirjassaan "I Me Mine". Kappaleessa ”Another Girl” kertojaminä kuvailee tunteitaan tilanteessa, jossa hänellä on varsinaisen seurustelukumppanin ohella myös toinen tyttö. Albumin vinyyliversion A-puolen päättää keskitempoinen ja sävyltään katkera ja ristiriitainen ”Ticket to Ride”. Kappale oli aikanaan psykologisesti syvintä mitä Beatles oli koskaan levyttänyt. Raskaine rumpukomppeineen ja kitarasoundeineen se erosi myös musiikillisesti valtavirrasta, ja John Lennon piti sitä eräänä ensimmäisistä heavylevyistä. Se on myös yhtyeen ensimmäinen albumille päätynyt yli kolmeminuuttinen kappale.
Ringo Starrin laulama ”Act Naturally” on ainoa Beatlesin levyttämä lainakappale, jota se ei ollut aiemmin esittänyt lavaohjelmistossaan. Kappaleen alkuperäisversion esitti Buck Owens, jonka laulamana kappale nousi vuonna 1963 Yhdysvaltain country & western -listan ykköseksi. John Lennonin kirjoittamaa ja laulamaa ”It’s Only Lovea” on pidetty täytekappaleena. Lennon itse on väheksynyt myöhemmin erityisesti sen kielikuvia. ”You Like Me Too Much” on albumin toinen George Harrisonin kirjoittamista kappaleista. Se äänitettiin elokuvaa varten jo helmikuussa 1965, mutta jätettiin lopulta siitä pois. ”Tell Me What You See” on kirjoittajansa Paul McCartneyn mukaan täytekappale. Myös tätä laulua suunniteltiin alun perin käytettäväksi elokuvassa, vaikkei siihen lopulta päätynyt. ”I’ve Just Seen a Face” on Paul McCartneyn kirjoittama kappale, jota hän oli esittänyt pianolla jo vuosia aikaisemmin erilaisissa sukunsa juhlissa Liverpoolissa. Kappaleen työnimenä oli ”Auntie Gin’s Theme”, koska McCartneyn Gin-täti piti laulusta.
Paul McCartneyn säveltämä ”Yesterday” on Beatlesin mahdollisesti tunnetuin kappale, josta 1980-luvun alkuun mennessä oli tehty yli 2 500 cover-versiota. Laulun sävel tuli McCartneyn mieleen yöllä hänen nukkuessaan. Kappaleessa kuullaan vain McCartneyn laulua, hänen akustista kitaraansa sekä jousikvartettia. ”Yesterday” merkitsi yhtyeen uralla eräänlaista käännekohtaa, sillä se oli yhtyeen ensimmäinen kappale, jossa sen ulkopuolisten muusikoiden merkitys oli suuri. Niinpä kappaleesta ei voitu konserteissa esittää samanlaista versiota kuin levyllä. Albumin viimeinen kappale on Larry Williams -cover ”Dizzy Miss Lizzy”, toinen albumin kahdesta lainakappaleesta. Beatles oli esittänyt kappaletta keikoillaan jo vuosina 1960–1962. Vaihtoehtona viimeiseksi raidaksi olisi ollut myös ”Yesterday”, mutta yhtye oletti, että rock and roll -klassikko olisi yhtyeen faneille hyväksyttävämpi vaihtoehto.
Tulevalla kiertueella yhtyeen settilistaan kuului vain kolme uuden albumin kappaletta: ”Help!”, ”Ticket to Ride” ja ”Yesterday”. Näistä ”Yesterday” oli ainoa, joka oli mukana myös seuraavalla, vuoden 1966 kiertueella.
Albumin kansien kuvauksesta vastasi "With the Beatles"-, "A Hard Day’s Night"- ja "Beatles for Sale" -albumien tapaan Robert Freeman. Freeman piti asuista, jotka olivat yhtyeen yllä "Apua!"-elokuvan Alpeilla kuvatussa hiihtokohtauksessa, joten hän halusi niitä käytettävän myös levyn kannessa. Valkoinen tausta saatiin Lontoon Twickenham-studioilta. Freemanin ajatuksena oli, että yhtyeen jäsenet esittäisivät lippuopastuksen mukaisesti sanan ”HELP”. Lopputulos ei kuitenkaan miellyttänyt häntä, joten jäsenten esittämiksi kirjaimiksi valittiin summittaisesti ne, jotka näyttivät visuaalisesti parhailta. Lisäksi Freeman vaihtoi jälkeenpäin yhtyeen jäsenten paikkoja keskenään saadakseen entistäkin tyydyttävämmän tuloksen. Britannian-painoksessa yhtyeen jäsenten antamat merkit muodostavat sanan ”NUJV”.
Yhdysvaltain-versio eroaa Britannian-painoksesta myös kansitaiteeltaan. Etukannessa jäsenten järjestystä on muutettu siten, että Ringo Starr on siirretty toiseksi vasemmalla. Täten heidän näyttämänsä merkki on ”NVUJ”. Lisäksi kuva oli tässä painoksessa värillisen sijaan mustavalkoinen. Takakannessa oli ajalleen tyypillisesti itse elokuvan tekijätiedot ja näyttelijöiden nimet. Kansi oli avattavaa mallia ja sisäkannessa oli kaikkiaan kahdeksan kuvaa elokuvasta.
Alankomaissa sekä pienemmissä määrin Ruotsissa valmistettiin painoksia, joiden kannessa oli suuri Shell-yhtiön logo. Tämä versio oli kuitenkin tarkoitettu vain yhtiön työntekijöille, eikä sitä myyty kaupoissa.
"Help!" ilmestyi Britanniassa Parlophonen julkaisemana 6. elokuuta 1965. Albumi nousi suoraan listaykköseksi 14. elokuuta ja pudotti kärkipaikalta pois "The Sound of Music" -soundtrackin. Levy oli kärjessä kaikkiaan yhdeksän viikon ajan. Albumia oli myyty pelkästään ennakkoon 250 000 kappaletta, ja ensimmäisen viikon aikana sitä ostettiin kaikkiaan 270 000 kappaletta. Yhteensä sitä ostettiin lähes miljoona kappaletta. Listaviikkoja levylle kertyi kaikkiaan 37.
Länsi-Saksassa albumi nousi listaykköseksi kahden viikon ajaksi. Ranskassa se ylsi viidenneksi ja myös Suomessa kymmenen myydyimmän albumin joukkoon. Levyä myytiin maailmanlaajuisesti arviolta kaksi ja puoli miljoonaa kappaletta.
Albumista otettiin ensimmäinen uusintapainos vuonna 1966. Vuoteen 1973 mennessä "Help!" oli julkaistu vinyyliformaatin lisäksi C-kasettina ja 8-raitana. Molemmat olivat stereoversioita. CD-levynä albumi julkaistiin ensimmäisen kerran 30. huhtikuuta 1987 George Martinin uudella stereomiksauksella varustettuna. Samana päivänä se ilmestyi rajoitettuna kolmen CD:n boksina yhdessä albumien "Rubber Soul" ja "Revolver" kanssa. Vuonna 2009 ilmestyi remasteroitu CD-painos, jossa käytettiin samaa, uudempaa stereomiksausta. Sen sijaan samana vuonna ilmestynyt "The Beatles in Mono" -boksi sisälsi alkuperäiset mono- ja stereomiksaukset.
Vuoden 1965 jälkeen "Help!" on noussut Britannian listalle neljään otteeseen. Vuonna 1971 se kävi sijalla 33 ja vuonna 1976 sijalla 53. Tämän lisäksi ensimmäinen CD-painos pääsi toukokuussa 1987 sijalle 61. Remasteroitu CD-painos puolestaan ylsi syyskuussa 2009 sijalle 29 ja oli listalla samanaikaisesti seitsemäntoista muun Beatles-albumin kanssa.
Yhdysvalloissa Beatlesin levy-yhtiö Capitol Records mainosti albumia yhteistyössä laastariyhtiö Curadin kanssa. Curad valmisti kaikkiaan tuhat laastaria, joihin oli merkitty tekstit ”Beatles” ja ”Help”. Lisäksi Capitol valmisti laastareita muistuttavia tarroja. Albumia myytiin Yhdysvalloissa jo ennakkoon kultalevyyn oikeuttavat miljoona kappaletta, mikä oli ensimmäinen tapaus lajissaan. Capitol julkaisi albumin 13. elokuuta, ja se nousi Billboard 200 -listan kärkeen. Albumi säilyi listalla 33 viikkoa, joista yhdeksän kärkipaikalla. Levyä myytiin yhteensä yli kolme miljoonaa kappaletta. Vuonna 2007 "Help!" nousi Yhdysvaltain soundtrack-listan ykköseksi ja vuonna 2009 Top Pop Catalog -listan seitsemänneksi.
Yhdysvaltain-painoksesta puuttuneet Britannian-painoksen B-puolen kappaleet julkaistiin muilla studiolevyillä. ”You Like Me Too Much”, ”Dizzy Miss Lizzy” ja ”Tell Me What You See” olivat ilmestyneet jo kesäkuussa 1965 albumilla "Beatles VI". ”I’ve Just Seen a Face” ja ”It’s Only Love” julkaistiin joulukuussa 1965 "Rubber Soul" -albumin Yhdysvaltain-painoksella. Viimeisimpänä ilmestyivät kappaleet ”Act Naturally” ja ”Yesterday”, joiden julkaisua saatiin odottaa aina vuoden 1966 kesäkuuhun asti, jolloin "Yesterday and Today" -albumi saapui Yhdysvaltain markkinoille.
New Musical Expressin lyhyessä arvostelussa 23. heinäkuuta 1965 todettiin, että "Help!" on hyvä parannuskeino masentuneisuudelle. Levyn musiikkia pidettiin Beatlesille tyypillisenä, jossa ei juurikaan ole mukana yllätyksiä. Kriitikko kuitenkin toteaa, että tuskin kukaan haluaa yllätyksiä Beatlesilta.
Allmusicin Stephen Thomas Erlewinen mielestä "Help!"-albumilla on vielä jäänteitä "Beatles for Salella" vallinneesta väsymyksestä, mistä osoittavat albumin lainakappaleet. Erlewine kuitenkin pitää nimikappaletta mestariteoksena ja antaa tunnustusta myös laululle ”You’re Going to Lose That Girl”. Paul McCartneyn panosta Erlewine kehuu ja nostaa esiin varsinkin folkrock-tyylisen ”I’ve Just Seen a Facen” ja ”Yesterdayn”. Arvosana albumille on täydet viisi tähteä.
Pitchfork Mediassa "Help!"-albumin arvioi syyskuussa 2009 Tom Ewing, jonka mielestä se sisältää joitakin Beatlesin parhaista pop-kappaleista, kuten nimiraita ”Help!”. Ewing pitää albumia hienona, mutta hämmentävänä. "Help!" on hänen mukaansa Beatlesin albumeista se, jolla yhtye alkoi ammentaa musiikkiinsa uusia värejä ja ideoita. Siitä hän mainitsee esimerkkeinä ”You’re Going to Lose That Girlissa” kuultavan lyömäsoittimen, ”Ticket to Riden” intialaistyylisen soitinnuksen ja ”You’ve Got to Hide Your Love Awayn” puhallinsoittimet. Arvosanaksi albumille hän antaa 9,2 pistettä kymmenestä mahdollisesta.
The Daily Telegraphin Neil McCormick kiinnittää huomionsa siihen, että laulujen aiheet alkavat käsitellä aiempaa henkilökohtaisempia teemoja, kuten naisia, syrjähyppyjä ja kuuluisuuden aiheuttamaa vainoharhaisuutta. McCormickin mukaan "Help!" ei välttämättä ole Beatlesin paras albumi, mutta se sisältää joitain sen uran alkuvaiheen parhaita kappaleita. Hän antaa levyn arvosanaksi neljä tähteä viidestä.
Rolling Stone -lehti sijoitti albumin 331:nneksi vuonna 2003 julkaisemallaan 500 Greatest Albums of All Time -listalla. Sen yhteydessä mainittiin, että "Help!" ei mullistanut musiikillisesti, mutta se viitoitti tietä tulevalle "Rubber Soul" -albumille. Sama lehti julkaisi seuraavana vuonna kirjan "The New Rolling Stone Album Guide", jossa "Help!"-albumi todetaan olleen yhtyeelle iso askel eteenpäin niin teemoiltaan kuin musiikillisestikin. Arvosanaksi albumi saa täydet viisi tähteä. Sen sijaan levyn amerikkalaista versiota kritisoidaan ”pilatuksi” huonojen orkesteriversioiden vuoksi.
Arvostelut
1965
A-puoli: Kappaleita elokuvasta "Help!" 
B-puoli
A-puoli
B-puoli
Lisäksi eri valtioissa ilmestyi joitakin yksittäisiä singlejä: Filippiineillä ”Tell Me What You See”, Turkissa ”Act Naturally”, Italiassa ja Japanissa ”I Need You” sekä Japanissa ja Kreikassa ”The Night Before”.
Muusikot
Muut