hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Hanna Barysevitš
Hanna Adamauna Barysevitš (, , väitetysti 5. toukokuuta 1888 – 23. helmikuuta 2007) oli väitetysti aikansa maailman vanhin ihminen. Hänen väitettiin olleen kuollessaan 118-vuotias – kaikkien aikojen vanhin tunnettu oli 122-vuotiaana Ranskassa kuollut Jeanne Calment.
Barysevitš oli kansallisuudeltaan valkovenäläinen. Hän syntyi Budassa ja kuoli Valko-Venäjän pääkaupungissa Minskissä.
Kun Anna Barysevitš kuoli helmikuussa 2007, vanhin elossa ollut virallisesti tunnustettu ihminen oli japanilainen Yone Minagawa. Minagawa syntyi tammikuussa 1893, joten Barysevitš olisi ollut häntä lähes viisi vuotta vanhempi. Samaten Barysevitš olisi ollut viimeinen 1880-luvulla syntynyt ihminen.
Barysevitš nousi kansainvälisesti otsikoihin toukokuussa 2004 sekä uudelleen 117-vuotiaana, jolloin hänelle tehtiin harmaakaihileikkaus. Häntä ei koskaan hyväksytty Guinnessin ennätysten kirjaan. Ainoa vahvistus hänen iästään oli hänen passissaan.
Kuten monet vanhukset Valko-Venäjällä, Barysevitš puhui trasjankana tunnettua venäjän ja valkovenäjän sekoitusta.
Terpeenit
Terpeenit ( = pihka, hartsi) ovat laaja hiilivetyjen aineryhmä. Ne tunnetaan myös nimellä "isoprenoidit", sillä ne ovat isopreenin eli 2-metyyli-1,3-butadieenin polymeroitumistuotteita, joiden bruttokaava on (CH). Terpeenejä tavataan runsaasti havupuiden pihkasta, erityisesti tiehytpihkasta, mutta niitä on myös kasvien eteerisissä öljyissä.
Terpeenit luokitellaan sen mukaan kuinka monta isopreeniyksikköä aineessa lukumääräisesti on mukana:
Terpeenirakennetta, joka sisältää rakenteessaan muitakin alkuaineita kuin hiiltä (C) ja vetyä (H), kutsutaan terpenoidiksi.
Havupuut sisältävät lähinnä mono-, seskvi- ja diterpeenejä. Terpeenejä käytetään esimerkiksi mausteina ja hajusteina. Näitä hyväntuoksuisia yhdisteitä saadaan kasveista höyrytislauksella eristetyksi. Esimerkiksi pineeni ja mentoli ovat terpeenejä.
Brisbane City Council
Brisbane City Council on Brisbanen, Queenslandin osavaltion pääkaupungin, kaupunginvaltuusto. Toisin kuin Sydneyssä, Melbournessä, Adelaidessä ja Perthissä, joissa paikallisvaltuustot hallinnoivat vain yksittäisiä kaupunginosia, Brisbane City Council hallinnoi lähes koko Brisbanen suurkaupunkialuetta.
Brisbane City Council muodostettiin vuonna 1925 kun 20 pienempää kunnanvaltuustoa yhdistettiin.
Ardito Desio
Kreivi Ardito Desio (18. huhtikuuta 1897 – 12. joulukuuta 2001) oli italialainen tutkimusmatkailija, vuorikiipeilijä, geologi ja kartografi.
Desio syntyi Palmanovassa, Friuli-Venezia Giulian autonomisella alueella. Kroatian kuningas Tomislav II teki hänestä kreivin.
Desio teki vuosina 1926–1940 lukuisia geologisia tutkimusmatkoja Libyan alueella. Hän oli varhaisimpien sieltä öljyä löytäneiden joukossa. Hän johti myös retkikuntaa, joka saavutti K2:n huipun 31. heinäkuuta 1954.
Desio perusti vuonna 1990 tieteellisen tutkimuskeskuksen Mount Everestille. Hän eli peräti 104-vuotiaaksi.
Steve Priest
Stephen Norman ”Steve” Priest (s. 23. helmikuuta 1948 Hayes, Middlesex, Britannia) on englantilainen muusikko, joka tunnetaan parhaiten Sweet-yhtyeen basistina.
1960-luvun puolivälissä Priest vaikutti yhtyeissä Countdown ja The Army, kunnes 1968 hän perusti Sweetshop-yhtyeen yhdessä Brian Connollyn, Mick Tuckerin ja kitaristi Frank Torpeyn kanssa. Nimi lyheni pian Sweetiksi, ja vuonna 1970 kitaristiksi liittyi Andy Scott. Tällä kokoonpanolla Sweet nousi 1970-luvun alkupuoliskolla suosion huipulle. Steve Priestillä oli myös hyvä lauluääni, ja hän laulaakin monilla yhtyeen kappaleilla. Myös hänen visuaalinen imagonsa oli hyvin vahva meikkeineen ja kimaltavine vaatteineen. Priestin tavaramerkki oli myös Rickenbacker-basso. Kun vokalisti Brian Connolly vuonna 1979 lähti yhtyeestä, Priestistä tuli yhtyeen päälaulaja.
Sweetin hajottua 1982 Priest muutti Britannian suuren verotuksen vuoksi Yhdysvaltoihin ja on asunut sen jälkeen Los Angelesissa. 1990-luvulla hän julkaisi kirjan "Are You Ready Steve", jossa hän kertoo Sweet-ajastaan. Hän on julkaissut myös sooloalbumin "Priest's Precious Poems" ja on mukana Sweetin livealbumilla "Live in Denmark 1976".
Vuonna 2008 Priest perusti Sweetin uudelleen Amerikan-kiertuetta varten, vaikkakin Andy Scottin johtama virallinen Sweet oli edelleen toiminnassa.
Tohtori Jekyll ja Mr. Hyde
Tohtori Jekyll ja Mr. Hyde () on Robert Louis Stevensonin kirjoittama pienoisromaani, joka julkaistiin englanniksi vuonna 1886 ja suomeksi 1897. Se on ilmestynyt suomeksi myös nimellä "Salaperäinen ovi" (1911). Kirjan pohjalta on tehty useita elokuvia ja musikaali.
Kirjaa on luonnehdittu klassiseksi kauhukertomukseksi hyvän ja pahan kamppailusta ihmismielessä.
Lontoossa riehuu pahantekijä, salaperäinen herra Hyde, joka herättää hänet kohtaavissa selittämätöntä inhoa ja vihaa. Asianajaja Utterson joutuu tapauksen pyörteisiin huomatessaan, että paholaismaista Hydeä ja kunnioitettua tohtori Jekylliä yhdistää eriskummallinen side. Lopussa paljastuu, että yhteys hahmojen välillä on kummallisempi kuin kukaan on osannut kuvitella.
Viinihappo
Viinihappo eli 2,3-dihydroksibutaanidihappo on orgaaninen happo, jota on luonnollisesti useissa kasveissa, etenkin viinirypäleissä ja tamarindissä. Se on yksi viinin hapoista ja sitä lisätään myös joihinkin ruokiin tuomaan hapanta makua sekä käytetään antioksidanttina. Viinihapon suoloja ja estereitä kutsutaan "dihydroksibutaanidioaateiksi" tai triviaalinimensä mukaisesti tartraateiksi. Viinihapon elintarvikkeissa käytettävä E-koodi on E 334. L-viinihapon päivittäinen enimmäismäärä (ADI) henkilölle on 30 mg/kg/vrk ja se kohdistuu kaakao- ja suklaatuotteisiin.
Noin vuonna 800 persialainen alkemisti Jabir ibn Hayyan erotti ensimmäisenä viinihapon kaliumtartraatista. Modernin viinihapon eristysmenetelmän kehitti ruotsalainen kemisti Carl Wilhelm Scheele. Viinihapon kiraalisuuden havaitsi ensimmäisenä Jean Baptiste Biot vuonna 1832. Louis Pasteur jatkoi tätä tutkimusta vuonna 1847 tutkimalla viinihappokiteiden muotoja, jotka hän havaitsi olevan epäsymmetrinen. Viinihapolla on kolme stereoisomeeria: luonnossa esiintyvä -("R","R")-(+)-viinihappo (CAS 87-69-4) ja sen peilikuvaisomeeri (enantiomeeri) -("S","S")-(−)-viinihappo (CAS 147-71-7), sekä optisesti inaktiivinen mesoviinihappo (CAS 147-73-9) ja raseeminen seos, joka tunnetaan nimillä "paraviinihappo" tai "raseemihappo" (CAS 133-37-9).
Victory Songs
Victory Songs on suomalaisen metalliyhtye Ensiferumin kolmas albumi, joka ilmestyi Suomessa 21. maaliskuuta 2007 ja muualla maailmassa 20. huhtikuuta 2007. Se on bändiin vuonna 2004 liittyneen uuden laulajan Petri Lindroosin ensimmäinen studioalbumi yhtyeen riveissä. Lindroos on aikaisemmin tunnettu suomalaisen metalliyhtye Northerin laulaja-kitaristina. Rajoitetun version bonuskappale
Koulutushaara (puolustusvoimat)
Koulutushaaralla tarkoitetaan mihin sodan ajan tehtävään varusmiehiä koulutetaan puolustusvoimissa. Koulutushaara riippuu aselajeista ja palveluspaikasta. Useissa eri aselajeissa on samoja koulutushaaroja.
Kaikissa puolustushaaroissa ja aselajeissa on huollon tehtäviä, kuten lääkintä, kuljetukset ja talous. Lisäksi mm. aseseppiä, sotilaspoliiseja ja soittajia on kaikissa puolustushaaroissa.
Tahini
Tahini () on murskatuista, raaoista seesaminsiemenistä tehtyä tahnaa, jota käytetään yleisesti Lähi-idän maissa. Se on maultaan mietoa, beigenväristä ja kermaa muistuttavaa ruoka-ainetta, jossa on runsaasti ruokaöljyä. Siitä voidaan tehdä joko suolainen tai makea muunnos. Tahinin yleisiä käyttökohteita ovat kastikkeet ja leivonnaiset, ja se käy myös vihannesten lisäkkeeksi.
Tahini on tärkeä raaka-aine hummuksessa, halvassa ja muissa Lähi-idän ruoissa. Tahinia on kahdentyyppistä: toinen valmistetaan kuorituista seesaminsiemenistä, toinen kuorimattomista. Kuorimattomista siemenistä valmistettu on rakenteeltaan rakeisempaa ja maultaan karvaampaa, ja siinä on enemmän ravintoaineita. Tahini myydään yleensä lasi- tai muovipurkeissa.
Seesaminsiementahnaa käytetään myös japanilaisessa keittiössä. Japaniksi sen nimi on "neri-goma".
Tuija Pohjola
Tuija Anne Marjut Pohjola (o.s. Pyrrö, s. 24. huhtikuuta 1954 Oulu) on suomalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko.
Pohjola on varsinaiselta ammatiltaan uinninopettaja, jona hän on toiminut Oulun kaupungin palveluksessa vuodesta 1974. Hän tuli mukaan Oulun kunnallispolitiikkaan vuonna 1989, jolloin hän aloitti Oulun kaupunginvaltuustossa tultuaan valituksi kunnallisvaaleissa 1988. Pohjola on toiminut myös kaupunginhallituksessa, jonka puheenjohtaja hän oli vuosina 2005–2008.
Eduskuntaan Pohjola valittiin Oulun läänin vaalipiiristä vaaleissa 1995, joissa hän sai 2 617 ääntä, kolmanneksi eniten puolueensa ehdokkaista vaalipiirin sisällä Liisa Jaakonsaaren ja Tapio Karjalaisen jälkeen. SDP sai vaaleissa Oulun läänin vaalipiiristä kolme paikkaa, yhden enemmän kuin edellisissä eduskuntavaaleissa. Pohjola putosi eduskunnasta vaaleissa 1999, joissa SDP menetti kolmannen paikkansa Oulun piiristä. Eduskunnassa ollessaan hän oli varsinaisena jäsenenä kahdessa valiokunnassa, hallintovaliokunnassa ja puolustusvaliokunnassa, ja varajäsenenä sivistysvaliokunnassa.
Pohjola on ollut naimisissa vuodesta 1972 ja hänellä on miehensä kanssa kaksi lasta, vuonna 1972 syntynyt tytär ja vuonna 1978 syntynyt poika.
Harold &amp; Kumar – täydellisen hampurilaisen metsästys
Harold & Kumar – täydellisen hampurilaisen metsästys (alkuperäinen nimi "Harold & Kumar Go to White Castle") on yhdysvaltalainen komedia, joka julkaistiin vuonna 2004. Sen ohjasi Danny Leiner ja pääosia esittivät John Cho ja Kal Penn.
Elokuva kertoo kahden pilvenpolttajan tapahtumarikkaasta yöstä heidän yrittäessään päästä White Castle -pikaruokaketjun ravintolaan syömään.
Florence Finch
Florence Finch (22. joulukuuta 1893 – 10. huhtikuuta 2007) oli pitkäikäisyydestään tunnettu brittiläissyntyinen uusiseelantilainen. Florence Finch oli kuolemansa hetkellä maailman kuudenneksi vanhin elossa oleva ihminen.
Finch syntyi Lontoossa ja muutti Uuteen-Seelantiin vakituisesti vuonna 1969. Hän oli vuodesta 1915 naimisissa Charles Finchin kanssa, ja neljä vuotta myöhemmin syntyivät kaksoset Charles ja Ellen. Florence Finch jäi leskeksi vuonna 1964.
Florence Finch oli kuollessaan vain hieman alle vuoden nuorempi kuin maailman vanhin elossa oleva ihminen, japanilainen Yone Minagawa. Hän eli 113-vuotiaaksi ja on siten kaikkien aikojen vanhin uusiseelantilainen.
Florence Finch oli jo käytännössä lähes kuurosokea, mutta vietti yhä 113-vuotispäiviään Hastingsissa hiljaa kakun ja neljän ystävän seurassa.
Sukisho
Suki na mono wa suki dakara shōganai!! (myös "Sukisyo" tai "Sukisho") (suom. "Pidän mistä pidän enkä voi sille mitään!") on 12-osainen anime-sarja ja OVA, jonka lajityyppi on shōnen-ai. Sarjan jokainen jakso on noin 23–24 minuutin mittainen, ja sen suositeltavaksi ikärajaksi on asetettu 16.
Sora Hashiba on tavallinen poikien yksityiskoulua käyvä nuori mies, joka sattuu putoamaan kolmannen kerroksen ikkunasta ja menettämään sen vuoksi kokonaan muistinsa. Palattuaan kouluun hän saa aivan yhtäkkiä uuden huonetoverin, Sunao Fujimorin, joka paljastuu Soran unohtuneeksi lapsuuden ystäväksi. Sora ei tule toimeen Sunaon kanssa, ja hän joutuu vielä kestämään toisen lapsuudenystävänsä Matsuri Hōjōn ylipirteitä piloja ja erikoisia päähänpistoja. Kaiken kukkuraksi ilmenee, että Soralla sekä Sunaolla on kummallakin toiset persoonat, Soralla Yoru ja Sunaolla Ran. Nämä toiset persoonat ovat keskenään rakastavaisia. Myös Sunaolla ja Soralla alkaa kipinöidä. Lisäksi Soralle on suuri mysteeri, miten ja miksi hän oikein putosi ikkunasta.
Kasvukipuja (elokuva)
Kasvukipuja ("Raising Helen") on vuonna 2004 tehty draama-komedia, jonka pääosassa on Kate Hudson. Kate Hudson esittää Heleniä, menestyvää uranaista, joka saa hoidettavakseen siskonsa lapset. Elokuvan lopussa Helen joutuu klassisen valinnan eteen: palatako vanhaan elämäänsä ja jatkaa hauskanpitoa, vai jatkaako yllättäin tarjolle tullutta perhe-elämää. Elokuvassa nähdään myös Amberia esittävä seurapiirineito Paris Hilton.
Blood Red Throne
Blood Red Throne on vuonna 1998 perustettu norjalainen death metal -yhtye.
Yhtye aloitti soittamalla Obituaryn, Deathin sekä Deiciden covereita, kunnes ryhtyi tekemään omaa materiaalia. Yhtyeen tunnetuin jäsen on Carpathian Forest -nimisen black metal -yhtyeen kitaristi Tchort.
François Bayrou
François Bayrou (s. 25. toukokuuta 1951 Bordères, Pyrénées-Atlantiques) on ranskalainen poliitikko, entinen Euroopan parlamentin jäsen. Bayrou oli opetusministerinä Édouard Balladurin ja Alain Juppén konservatiivihallituksissa 1993–1997 ja opetusministerinä lyhyen aikaa Édouard Philippen hallituksessa. Pienpuolueen johtaja Bayrou sai vuoden 2007 presidentinvaaleissa yllättävän 18,5 prosentin kannatuksen.
Bayrou oli keskustalaisen Union pour la Démocratie Française -puolueen (UDF) puheenjohtaja vuodesta 1998. Gaullistisen Rassemblement pour la Républiquen muodostaessa vuonna 2002 Chiracia tukevan Union pour un Mouvement Populairen, Bayrou päätti UDF:n jäävän sen ulkopuolelle, vaikka suuri osa puolueen jäsenistä liittyikin uuteen puolueeseen. Seuranneisiin UMP:n hallituksiin on kuului yksi UDF:n ministeri, Bayroun vastustaja Gilles de Robien.
Bayrou oli ehdokas vuoden 2002 presidentinvaalissa, jossa hän jäi ensimmäisellä kierroksella neljänneksi saatuaan 6,84 prosenttia äänistä. Vuoden 2007 presidentinvaaleissa Bayrou nousi mielipidetiedusteluissa kahden suurimman puolueen ehdokkaiden vanaveteen. CSA:n gallupin mukaan hän saisi ensimmäisellä kierroksella 24 prosenttia äänistä suurempien puolueiden ehdokkaiden kerätessä 25 prosenttia ja 26 prosenttia. Lopulta Bayrou sai 18,57 prosenttia ensimmäisen kierroksen äänistä ja sijoittui kolmanneksi Nicolas Sarkozyn ja Ségolène Royalin jälkeen.
Bayrou perusti presidentinvaalikannatuksensa turvin uuden keskustalaisen Mouvement démocrate -puolueen (MoDem), jonka UDF-MoDem-lista sai kesäkuun parlamenttivaaleissa 7,61 prosentin kannatuksen.
Emmanuel Macronin tultua 2017 valituksi presidentiksi hallituksen kokosi Édouard Philippe. Tässä hallituksessa Bayrou oli oikeusministerinä 19. kesäkuuta saakka. Hän oli yksi niistä neljästä Macrónin tukipuolueen MoDemin neljästä ministeristä, jotka erosivat kesäkuussa 2017 ministerintehtävästä puoluetta ravistelevan rahoituskandaalin vuoksi.
Indoor Group
Indoor Group Oy on suomalainen huonekalualan yritys, joka syntyi vuonna 1999, kun Sponsor Capital Oy osti Askon ja Sotkan. Lokakuussa 2004 Sponsor Capital Oy myi Indoor Groupin Keskon tytäryhtiö KesWellille. Kesäkuussa 2017 Kesko myi Indoor Groupin sijoittajaryhmälle, johon kuuluvat Sievi Capital, kolme Sotka-ketjun franchising-yrittäjää ja eläkeyhtiö Etera. Vuoden 2018 alussa Etera yhdistyi Ilmarisen kanssa, jonka myötä Ilmarisesta tuli Indoor Groupin omistaja.
Indoor-nimi on peräisin Helsingin Fabianinkadulla 1970-luvun puolestavälistä alkaen toimineesta sisustusmyymälästä Oy Indoor Design Ab, jonka perustaja ja toimitusjohtaja oli sittemmin Ruotsissa merkittävän yritysjohtajauran luonut Fred Andersson. Indoor valmisti omia huonekaluja ruotsalaissuunnittelijoiden voimin myös vientimarkkinoille. Asko tuli Indoorin osakkaaksi vuonna 1982 ja rakensi siitä pienen myymäläketjun muutamien Askon huonekaluhallien yhteyteen.
Askon perusti puuseppä Aukusti Avonius vuonna 1918 Lahden Puuseppätehdas -nimellä. Askolla oli alusta asti tehtaansa lisäksi myös omia myymälöitä. Askolla oli myös omaa vahvaa huonekalusuunnittelua, kunnes se siirtyi alihankintaan ja muodostui lopulta pelkäksi tavaramerkiksi.
Askon levyhuonekalutehtaan toimintaa jatkoi Best Furniture, joka ajautui ensiksi velkasaneeraukseen ja sitten konkurssiin.
Ketjulla on yhteensä 36 liikettä Suomessa sekä kolme Virossa.
Sotka on vuonna 1959 perustettu huonekaluliike. Se on toiminut Sotka Oy:nä vuoteen 1993, jolloin yhtiön henkilökunta osti liiketoiminnan ja jatkoi sitä Sotka Finland Oy:nä. Sotka-myymälöitä on 52 kpl Suomessa, ja sen lisäksi Sotkalla on myymälät Tallinnassa, Tartossa ja Pärnussa.
Cryhavoc
Cryhavoc oli suomalainen death metal -yhtye.
Yhtyeen solisti Kaapro Ikonen kuoli nopeasti edenneeseen syöpään elokuussa 2016. Hänelle järjestettiin muistokonsertti Kaaprock 17. syyskuuta 2016 Helsingin Lepakkomiehessä.
Särmäkuisma
Särmäkuisma ("Hypericum maculatum") on monivuotinen keltakukkainen ruohokasvi.
Särmäkuisman varsi on nelisärmäinen. Se kasvaa 40–70 cm korkeaksi. Kukat ovat voimakkaan keltaiset, heteet pitkät ja näyttävät. Kukkanupuissa on punaisia tahmeita pilkkuja. Lehdet ovat soikeat ja pehmeät. Mäkikuismasta kasvin erottaa varren poikkileikkauksen perusteella: mäkikuisman varressa on kaksi harjannetta, särmäkuismalla neljä.
Särmäkuismaa tavataan Keski- ja Pohjois-Euroopassa noin Oulun korkeudelta etelään.
Suomessa sen esiintyminen liittyy rautakautisiin asuinpaikkoihin, ja sitä pidetään muinaistulokkaana.
Luettelo maailman vanhimmista ihmisistä
Tämä luettelo käsittelee vanhimpia ihmisiä.
Kaikkien aikojen vanhin ihminen, jonka ikä on todistettavissa, oli ranskalainen Jeanne Calment (1875–1997). Hän kuoli 122 vuoden ja 164 päivän iässä. Kaikkien aikojen vanhin mies, jonka ikä on todistettavissa, puolestaan oli japanilainen Jirōemon Kimura (1897–2013). Hän kuoli 116 vuoden ja 54 päivän iässä.Guinnessin ennätysten kirja on tunnustanut vanhimmiksi elossa oleviksi ihmisiksi seuraavat (suluissa henkilön ikä):
On olemassa lukuisia väitteitä Calmentia vanhemmaksi eläneistä henkilöistä. Heitä ei kuitenkaan ole kelpuutettu Guinnessin ennätysten kirjaan virallisten todisteiden puutteen tai niiden epämääräisyyden johdosta.
Seuraavassa luettelossa on henkilöitä, joiden on väitetty eläneen pitempään kuin Jeanne Calment.
Reginald Johnston
Sir Reginald Fleming Johnston CBE, (13. lokakuuta 1874– 6. lokakuuta 1938) oli skotlantilainen akateemikko, diplomaatti, pedagogi ja Kiinan viimeisen keisarin Pu Yin henkilökohtainen opettaja ja Britannian hallitseman Weihaiweinin alueen komissaari.
Johnston syntyi Edinburghissa ja opiskeli Edinburghin ja Oxfordin yliopistoissa. Vuonna 1898 hän meni siirtomaahallinnon palvelukseen Hongkongiin ja myöhemmin Weihaiweihin vuonna 1906.
Vuonna 1919 Kiinan uusi hallitus palkkasi hänet opettajaksi 13-vuotiaalle keisari Pu Yille, joka tuolloin asui vailla valtaa olevana monarkkina Kielletyssä kaupungissa. Johnstonia arvostettiin suuresti ja hän asui Kielletyssä kaupungissa ensimmäisenä ulkomaalaissyntyisenä ihmisenä Qing-dynastian aikana sekä myös Kesäpalatsissa.
Lokakuussa 1924 tasavaltalainen sotaherra Feng Yuxiang saapui joukkoineen Pekingiin ja järjesti vallankaappauksen syrjäyttäen presidentti Cao Kunin. 4. marraskuuta Feng Yuxiangin hallitus uudisti Hyväntahtoisen asiakirjan ja riisti Pu Yilta hänen keisarillisen tittelinsä tehden hänestä Kiinan tasavallan tavallisen kansalaisen. Seuraavana päivänä armeija piiritti kielletyn kaupungin yksityistilat ja pakotti Pu Yin allekirjoittamaan sopimuksen. Samana päivänä hänet karkotettiin Kielletystä kaupungista.
Johnstonin pesti loppui ja hän sai töitä Britannia-Kiina-yhteistyökomiteasta. Vuonna 1927 Johnstonista tuli Weihaiwein komisaari. Tämä Englannin hallussa oleva maa-alue palautettiin Kiinan tasavallalle 1. lokakuuta 1930. Tämän jälkeen Johnston palasi Englantiin.
Johnstonista tuli Lontoon yliopiston kiinankielen professori vuonna 1931, vaikka hän ei ollut opettajatyyppiä ja inhosi yliopiston hallintoa. Johnston ja Pu Yi pitivät edelleen yhteyttä, mikä kävi kiusalliseksi sen jälkeen kun entisestä keisarista tuli Japaniin nukkevaltion Mantšukuon hallitsija.
Johnston jäi eläkkeelle vuonna 1937. Hän oli hankkinut Loch Craignishista Skotlannista pienen Eilean Righ-nimisen saaren, jonne perusti oman kiinalaisen puutarhan. Hän kuoli Edinburghissa ja on haudattu Eilean Righin saarelle. Hän ei ollut koskaan naimisissa mutta oli kihloissa historioitsija Eileen Powerin kanssa ja seurusteli läheisesti kirjailija Stella Bensonin kanssa. Rouva Elizabeth Sparshott, jonka kanssa hän ilmeisesti oli kihloissa kuolemansa aikaan, tuhosi Johnstonin toivomuksen mukaisesti kaikki hänen jälkeensä jättämät paperinsa.
Johnston kirjoitti kirjan "Iltahämärä Kielletyn kaupungin yllä" (1934), joka kertoo hänen elämästään keisarin opettajana Pekingissä. Bernardo Bertolucci käytti kirjaa lähteenä elokuvassaan "Viimeinen keisari" (1987), joka sai yhdeksän Oscar-palkintoa. Johnstonin roolia näytteli brittiläissyntyinen näyttelijä Peter O'Toole.
Eilean Rìgh
Eilean Rìgh on saari Sisä-Hebrideillä Skotlannin länsirannikolla. Saari sijaitsee Loch Craignishissä noin 300 metriä Argyllin rannikkoalueesta. Eilean Righ on gaelin kieltä ja tarkoittaa Kuninkaiden saarta.
1930-luvulla saarella asui skottilainen diplomaatti sir Reginald Johnston, joka oli Kiinan viimeisen keisarin Pu Yin henkilökohtainen opettaja. Johnston rakennutti saarelle pienen buddhalaisen temppelin ja veti lipputankoon Mantšurian lipun ja perusti sinne kiinalaisen puutarhan.
Nykyään saaren omistaa lontoolainen sijoittaja Christian Siva-Jothy.
Amuqin laakso
Amuqin laakso on soistunut tasanko Pohjois-Syyriassa ja Turkin Antiokiassa Amanus-vuorten ja Välimeren koilliskolkan välissä. Tasangolla on monia esihistoriallisia löytöpaikkoja eri ajoilta. Ne on nimetty ikäjärjestyksessä Amuq A:sta Amuq J:hin. Vanhimmat löytöpaikat ovat 6000-luvulta eaa. 1930-luvulla arkeologisia tutkimuksia tehtiin kaikkiaan 178 paikassa. 1990-luvun tutkimuksissa kaivettiin vielä 54 paikkaa lisää.
Seututie 970
Seututie 970 on Lapissa Utsjoen kunnan alueella kulkeva seututie. Tie kulkee Tenojoen etelärantaa Karigasniemeltä Utsjoen kirkonkylän kautta Nuorgamiin. Tien pituus on 148 kilometriä. Nuorgamissa olevan rajanylityspaikan kautta tie jatkuu Norjan Tanaan Norjan maantienä 895. Seututie 970 on tunnettu hienoista maisemistaan.Tie on valmistunut Kaamasesta Utsjoelle vuonna 1959 ja edelleen Nuorgamiin 1971. Tie numeroitiin maantieksi 970. Valtatie 4 päättyi tuolloin Karigasniemelle. Karigasniemen ja Utsjoen välinen maantie valmistui vuonna 1983, ja se oli alun perin maantie 9703.
Saamen sillan valmistuttua 1993 valtatie 4:n linjausta muutettiin päättymään Utsjoelle. Samalla Kaamasen ja Karigasniemen välisestä entisestä nelostiestä tuli kantatie 92, ja seututie 970 sai nykyisen linjauksensa.
Utsjoen kirkonkylän ja Nuorgamin välisen osuuden muuttamista kantatieksi on esitetty Pohjois-Lapin maakuntakaavassa.
Etelä-Afrikan keittiö
Etelä-Afrikan keittiö ilmentää maan monikulttuurista taustaa. Etelä-Afrikan hollantilaiset siirtolaiset toivat maatilojensa työvoimaksi malaijiorjia, jotka toivat maahan myös oman ruokaperinteensä. Ruokaperinnettä rikasti myös uskonnollista vainoa Ranskasta paenneet hugenotit, jotka perustivat maahan ensimmäiset viinitilat 1600-luvulla. Myöhemmin 1800-luvun aikana erityisesti Natalin sokeriplantaaseille tuodut intialaiset rikastuttivat maan ruokakulttuuria omalla perinnöllään, kuten myös kullan perässä maahan muuttaneet britit ja saksalaiset. Maan alkuperäisväestön ravinto koostuu edelleen pääasiassa riistasta, juureksista ja maissista sekä proteinipitoisista hyönteisistä, kuten heinäsirkoista.
Kapmaan malajien keittiö tunnetaan erityisesti curryistaan, jotka eivät ole yhtä tulisia kuin intialaiset vastineensa. Curryt syödään usein erilaisten sambalien ja atjarien kanssa. Muita kuuluisia malajiruokalajeja ovat muun muassa "bobotie", joka on brittiläisen "shepherd's pien" mausteisempi muunnelma, ja mausteiset "sosatie"-makkarat.
Natalin alueella intialaisesta ruuasta tuli hyvin suosittua, ja myös alueen zulut ryhtyivät valmistamaan niistä omia muunnelmiaan. Monet eteläafrikkalaiset pitävät currya ja riisiä maan kansallisruokana. Maan afrikaanerien ruokakulttuurin, jonka juuret ovat hollantilaisessa keittiössä, keskeinen aines on grilliruoka braai. Braaiin kuuluu yleensä ainakin rasvainen korianterilla maustettu boerewors ().
Itä-Afrikan keittiö
Itäafrikkalainen ruoka on yksinkertaista mutta maukasta. Omaleimaista sisämaan ruohoaavikoilla asuville perinteisille karjankasvattajille on lihatuotteiden puuttuvuus. Nautaa, lampaita ja vuohia käytetään valuuttana ja varallisuuden mittana, ei yleisesti ruokana. Joillakin alueilla paikalliset ihmiset sekoittavat maitoa ja karjan verta ruoaksi.
Muut alueen asukkaat ovat maanviljelijöitä, jotka kasvattavat erilaisia vihanneksia, hedelmiä ja viljoja. Näitä ovat esimerkiksi tomaatit, paprikat, sipulit, okra, bataatti, jamssi, kassava, maissi, banaanit, mango, papaija ja sitrushedelmät. Mausteina suosittuja ovat basilika, korianteri, juustokumina, neilikka, kaneli, inkivääri ja chili.
Tavallisimpia ruokalajeja ovat risoton tyyppiset ruoat eli samosat. Ravinnoksi käytetään myös hyönteisiä ja kookosmaitoa. Kahvi on lähtöisin Etiopiasta. Maissi on ugalin raaka-aine, ja ugali puolestaan on itäafrikkalainen versio fufusta. Ugali on jäykkää ruokaa, jota syödään lihan tai pataruokien kanssa. Ruoan kypsentäminen kolmella kivellä on tyypillistä itäisessä Afrikassa, ja ruoka keitetään yleisesti kookosmaidossa tai vedessä.
Pohjois-Afrikan keittiö
Pohjoisafrikkalainen keittiö on väljä käsite, jolla tarkoitetaan usein Marokon, Algerian ja Tunisian (ns. Maghrebin alueen) ruokakulttuureita. Egyptiläinen keittiö eroaa enemmän muista pohjoisafrikkalaisista, ja se yhdistetäänkin usein Lähi-idän ruokakulttuureihin.
Pohjois-Afrikan keittiöt ovat saaneet vuosituhansien aikana vaikutteita sekä Lähi-idän että muiden Välimeren alueen keittiöiltä. Monet ruoat, kuten kuskus, pohjautuvat myös alueen alkuperäisväestön, berberien, ruokaperinteeseen.
Alueen ruoanlaitossa on käytetty perinteisesti muun muassa lampaanlihaa, palkokasveja, viljatuotteita, sitrushedelmiä, monenlaisia vihanneksia ja hedelmiä sekä rannikolla kalaa ja muita mereneläviä. Oliivit, taatelit, mantelit, ja viinirypäleet ovat myös tärkeässä roolissa. Mausteina käytetään muun muassa roomankuminaa, kanelia, muskottia, sahramia, anista sekä tuoreina yrtteinä minttua, korianteria ja persiljaa.
Kuten muissakin välimeren maissa, on leipä tärkeä osa ateriaa. Joillakin alueilla syödään perinteistä litteää leipää. Esimerkiksi Tunisiassa leipä sen sijaan on usein italialaistyyppistä valkoista vehnäleipää.
Länsi-Afrikan keittiö
Tavallinen länsiafrikkalainen ateria on tärkkelyspitoinen, vähälihainen ja runsasrasvainen. Kalaa, kanaa, ja kananmunia käytetään runsaasti, naudan ja lampaanlihan käyttö ei ole yleistä. Toinen tyypillinen piirre on tuliset mausteet, kuten pippurit ja chilit.
Itse viljeltyjä kasviksia käytetään runsaasti, esimerkiksi kaalia, bataattia, perunaa, porkkanoita, lanttua, kurpitsaa, tomaatteja ja papuja. Ruoka valmistetaan usein ulkokeittiöissä, ja monet länsiafrikkalaiset syövät pelkin käsin. Hyvin yleisesti käytetään palmuöljyä, joka värjää ruoan punaiseksi. Yleisemmin käytettyjä mausteita ovat punapippuri, sipuli ja valkosipuli.
Arabien kanssa käydyssä vaihdossa Länsi-Afrikkaan tuli mausteita, kuten minttu, neilikka ja kaneli. Vuosisatoja myöhemmin vaikutteita tuli myös siirtomaaisänniltä Englannista, Portugalista ja Ranskasta.
Länsiafrikkalainen risotto valmistetaan broilerin rintafileestä, jasmiiniriisistä, sipuleista, katkaravuista ja jollof-riisistä, joka haudutetaan palmuöljyssä.
Keski-Afrikan keittiö
Keski-Afrikka oli aina 1800-luvun lopun saakka vapaa muun maailman vaikutteista, paitsi 1500-luvulla orjakaupan mukana saapuneista ruoka-aineista (kassava, chilipippuri ja pähkinät). Näillä ruoka-aineilla on suuri merkitys ruokakulttuurin. Keski-Afrikan ruoanvalmistusmenetelmät ovat säilyneet kuitenkin kaikkein perinteisimpinä.
Tavallisia aineksia ovat banaanit ja maniokit eli kassavat. Paikallisia aineksia käytetään ruokien valmistamiseen, tästä esimerkkinä pinaattimuhennos, joka keitetään tomaattien, pippureiden, chilien, sipuleiden ja pähkinävoin kanssa.
Toinen suosikki on bambarariisistä, pähkinävoista ja sokerista valmistettu puuro. Naudanliha ja kana ovat suosituimpia raaka-aineita liharuokiin, mutta myös krokotiileja, apinoita, antilooppeja ja pahkasikoja syödään satunnaisesti.
Fufu on tyypillistä ruokaa Länsi- ja Keski-Afrikan alueella. Se on tärkkelyspitoinen juureksista, kuten jamssista tai maniokista, ja keittobanaanista valmistettu jauhopallo. Myös riisistä valmistetaan fufuja. Niitä tarjoillaan grillatun lihan ja kastikkeiden tai keittojen kera. Fufua syödään repimällä jauhopallosta irti palasia, joita dipataan sitten kastikkeeseen tai keittoon.
Sirkjärvi
Sirkjärvi on kylä Lappeenrannan kaupungissa. Aiemmin Sirkjärvi kuului Säkkijärveen ja vuoden 2009 loppuun saakka Ylämaahan. Se sijaitsee Ylämaan kirkonkylältä pohjoiseen noin 10 kilometriä Pulsantietä Lappeenrantaan päin. Sirkjärven vieressä Pulsantien varrella sijaitsee "Lyijysen" kylä.
Nimensä Sirkjärven kylä on saanut kylän alueella eteläsuunnassa sijaitsevasta samannimisestä Sirkjärvestä. Sirkjärven lisäksi kylän lähellä pohjoissuunnassa ovat Myllyjärvi ja Pöllöslampi. Sirkjärvestä laskee puro Myllyjärveen ja siitä edelleen Ylämaan kirkonkylän kautta Vilajokeen ja siitä edelleen Itämereen.
Sirkjärven kylässä on vakituisia asukkaita noin 130 henkeä, mutta kesäisin asukasmäärä kolminkertaistuu. Sirkjärvellä toimii kylätoimikunta ja metsästysseura.
1960-luvulla Sirkjärven kylässä on toiminut saha.
HoBao
"HoBao"' ("HoBao Enterpricing CO. LTD") on taiwanilainen polttomoottorikäyttöisiä radio-ohjattavia pienoisautoja (RC) valmistava yritys. Tehdas valmistaa RC-autoja ja moottoreita eri kokoluokkiin. Valmistuksessa käytettävät pääraaka-aineet ovat muovikomposiitit ja alumiini. HoBao on perustettu 1988 ja pääkonttori sekä tehdas sijaitsevat Taiwanin pääkaupungissa Taipeissa.
Esim. Hobao Hyper 8-nimessä Hyper on mallinimi ja numero merkitsee sitä, kuinka vanha malli on (mitä suurempi numero, sitä uudempi malli). Malleja ovat/ovat olleet ainakin:
S/S Yhtiö
S/S Yhtiö on sisävesihöyrylaiva. Laiva on vanhin, perinnelaivarekisterissä oleva, Suomessa rakennettu vielä höyrykäyttöisenä toimiva höyryhinaaja. Perinnelaivarekisterin mukaan laiva on rakennettu Varkaudessa 1877. Aluksen piirustukset on päivätty 28.helmikuuta 1878 ja alus on ollut samanniminen koko historiansa ajan. Laiva toimi ammattiliikenteessä hinaajana 1960-luvulle saakka. Alus kuuluu Museoviraston perinnelaivarekisteriin ja se on Suomen Höyrypursiseuran alusrekisterissä.
Laiva upposi Väinölän telakkarantaan aamulla 6. maaliskuuta 2010. Siitä näkyy pinnalle vain savupiipun yläkulma. Laiva oli kiinnitetty laituriin keulasta ja perästä poijulla. Ilmeisesti jään alle painunut peräpoiju ja kylkeen jäätyneet jäät upottivat aluksen, kun Päijänteen jäät painuivat voimakkaasti uppoamisvuorokauden aikana.
Luettelo Shigeru Miyamoton luomista peleistä
Tähän on listattu kaikki Shigeru Miyamoton luomat Nintendon konsoleille julkaistut pelit.
Metsolan koulu (Kotka)
Metsolan koulu on peruskoulu Kotkan Metsolan kaupunginosassa Allintien varrella. Koulussa toimii luokat 1–5. 6.luokat sijaitsevat nykyään Langinkosken koulun yhteydessä.
Metsolan ja Korelan alueiden väkiluku kasvoi voimakkaasti 1920- ja 1930-luvulla, jolloin oman koulurakennuksen rakentaminen tuli ajankohtaiseksi. Metsolan koulu valmistui syksyllä 1939 ja sen suunnittelijana oli G. A. Wigström. Koulurakennus edustaa tyyliltään funktionalismia. Toisen maailmansodan aikana koulu toimi sairaalana.
Metsolan koulussa on tällä hetkellä noin 170 oppilasta ja 25 aikuista eri tehtävissä. Metsolan koulu ei ole painottunut mihinkään aineeseen, paitsi että se on Langinkosken yläasteen lisäksi Kotkan ainoa koulu, jossa opetetaan saksan kieltä.
Dritëro Agolli
Dritëro Agolli (13. lokakuuta 1931 Devollin piirikunta – 3. helmikuuta 2017 Tirana) oli albanialainen runoilija.
Agolli syntyi Devollin piirikunnassa ja opiskeli Gjirokastërissa. Hän jatkoi opintojaan Pietarissa ja asettui Albaniaan palattuaan Tiranaan.
Agolli kirjoitti äidinkielellään albanialla. Hänen teoksiaan ovat muun muassa "Mesditë" (1969), "Nënë Shqipëri" (1976) ja "Vjen njeriu i çuditshëm" (1996). Vaikka Agolli tunnetaan ensisijaisesti runoudestaan, hän työsti myös muita kirjallisuuden lajeja.
Rosa Rein
Rosa Rein (24. maaliskuuta 1897 – 14. helmikuuta 2010) oli ennen kuolemaansa Sveitsin vanhin elossa ollut ihminen.
Rein syntyi Saksassa. Hänen äitinsä kuoli keskitysleirillä, minkä jälkeen Rosa pakeni maasta.
Rosa Rein oli kahdesti naimisissa, mutta hänellä ei ollut lapsia. Hänet siirrettiin vuonna 2001 vanhainkotiin Luganoon, jossa hän vietti 110-vuotispäiväänsä maaliskuussa 2007.
Anna Ringier
Anna Ringier-Kieser (12. huhtikuuta 1896 – 3. syyskuuta 2006) oli vanhin elossa ollut sveitsiläinen lokakuusta 2004 kuolemaansa.
Ringier kasvoi maatilalla nuorimpana neljästä lapsesta. Hän aloitti koulunkäyntinsä vuonna 1903. Ringier meni naimisiin vuonna 1920 ja sai kaksi lasta. Aviomies kuoli Aaraussa vuonna 1930, eikä Ringier mennyt koskaan uusiin naimisiin.
"Neue Zürcher Zeitungin" vuonna 2005 tehdyn artikkelin aikaan Ringier pääsi portaat itsenäisesti ylös ja sijasi itse vuoteensa. Hän asui silloin Zofingenissa 80-vuotiaan poikansa ja tämän perheen kanssa.
Anna Ringier kuoli syyskuussa 2006, jolloin hän oli 110-vuotias. Hänen jälkeensä Sveitsin vanhimmaksi eläväksi ihmiseksi nousi Rosa Rein.
Yhdysvaltain salainen palvelu
Yhdysvaltain salainen palvelu () on vuonna 1865 perustettu Yhdysvaltain valtion virasto, jonka alkuperäinen tehtävä oli väärennetyn rahan jäljittäminen ja väärennösten estäminen. Vuonna 1901 presidentti William McKinleyn salamurhan jälkeen Salaisen palvelun päätehtäväksi tuli Yhdysvaltain presidentin turvaaminen. Salaisen palvelun päämaja on Washingtonissa, minkä lisäksi sillä on yli 150 osastoa ympäri Yhdysvaltoja.
Virasto kuului 1. maaliskuuta 2003 asti Yhdysvaltain valtiovarainministeriön alaisuuteen, tuon jälkeen Department of Homeland Securityyn.
Salaisella palvelulla on kolme osastoa: Erikoisagentit, Univormuyksikkö ja ”tukiosasto”. Erikoisagenttien tehtäviin kuuluu rahan jäljitys ja presidentin suojaaminen.
Univormuyksikön tehtäviin kuuluu Valkoisen talon suojaaminen ("White House Police Force" eli Valkoisen talon poliisivoimat). Univormuyksikön haarat ovat: "The Countersniper Support Unit (CS):", "The Canine Explosives Detection Unit (K-9)", "The Emergency Response Team (ERT)", "Magnetometers". Suomeksi vasta-tarkka-ampujayksikkö, räjähteidenetsintäyksikkö, hätätapausyksikkö ja ”metallinpaljastajat”, jotka varmistavat etteivät vierailijat tuo Valkoiseen taloon aseita.
Tukiosaston tehtäviin kuuluvat niin sanotut tietokonetyöt, joihin kuuluu muun muassa budjettien teko, ase-ekspertit ja rahan tutkinta.
Salainen palvelu suojelee nykyisen presidentin lisäksi myös entisiä presidenttejä heidän koko elinikänsä ajan tai kunnes he itse siitä kieltäytyvät. Presidenttejä, jotka eivät ole olleet virassa ennen 1. tammikuuta 1997, suojellaan vain kymmenen vuoden ajan siitä hetkestä, kun he jättävät presidentin viran.
Julia Pierson erosi jouduttuaan arvostelumyrskyyn sen jälkeen kun Valkoiseen taloon pääsi syyskuussa 2014 veitsimies, joka pääsi talon aidan yli ja sisälle useisiin huoneisiin ennen kuin hänet pidätettiin. Saman vuoden syyskuussa aseistautunut ulkopuolisen turvallisuusyrityksen työntekijä pääsi samaan hissiin presidentti Obaman kanssa. Myös vuoden 2011 aikana salainen palvelu ei ollut huomannut lainkaan, kun Valkoista taloa oli ammuttu läheisestä autosta. Siivooja löysi luotien pudottamaa rappausta ulkoa. Salaisen palvelun kattojärjestö Kansallisen turvallisuuden ministeriö (USDHS, United States Department of Homeland Security) on teettänyt raportin ongelmista, jonka mukaan Salainen palvelu kärsii huonosta johtamisesta ja työpaikkahengestä. Entisen johtajan Julia Piersonin mukaan ongelmien syynä ovat osittain olleet säästötoimenpiteet.
European Poker Tour
European Poker Tour (EPT) oli Euroopassa vuosina 2004 – 2016 järjestetty pokeriturnausten sarja, jonka esikuvana oli World Poker Tour (WPT). EPT:n perustaja oli englantilainen pokerinpelaaja ja televisiotuottaja John Duthie.
EPT-turnausten sisäänostosummat ("buy-in") olivat pienempiä kuin WPT:llä ja näin ollen myös ulos maksettavat palkintosummat. Tosin EPT:n suosion kasvun johdosta neljännelle kaudelle turnausmaksuja nostettiin. Erona oli myös, että EPT:n finaalipöydässä pelaa kahdeksan pelaajaa WPT:n kuuden sijaan.
EPT:n pääsponsori oli PokerStars-nettipokerihuone. PokerStars korvasi EPT:n maailmanlaajuisella PokerStars Championshipillä. EPT:n televisiolähetysten emäntinä toimivat Caroline Flack ja Natalie Pinkham sekä kommentaattorina Duthien ohella Colin Murray.
Matkatili
Matkatili tai "matkapalvelutili" on laskutusratkaisu yrityksen matkatoimisto-ostoille. Se soveltuu yrityksen koko henkilöstön matkustamiseen ja selkeyttää yrityksen liikematkustamiseen liittyvien ostojen käsittelyä. Oman henkilöstön lisäksi matkatilin kautta voidaan laskuttaa myös ryhmä- tai vierasmatkat.
Matkatilin kautta laskutettaessa yrityksen työntekijöiden ei tarvitse antaa luottokorttinumeroitaan yrityksen sopimusmatkatoimistolle, ja lisäksi muistaa päivittää näitä tietoja, esimerkiksi voimassaoloajan muuttuessa tai korttinumeron vaihtuessa, mikäli kortti on esimerkiksi kadonnut tai varastettu.
Matkatilin koontilaskutus selkeyttää matkalaskutusta ja pienentää huomattavasti käsiteltävien laskujen määrää.
Matkatoimisto laskuttaa yleensä kunkin matkan erikseen, mutta matkatilin laskun tullessa vain esimerkiksi kerran kuussa yritys saa maksuaikaa keskimäärin 30 päivää matkatoimisto-ostoilleen.
Matkatilitapahtumat voidaan yrityksen tarpeiden mukaan laskuttaa joko erikseen omana kokonaisuutenaan tai yhdessä korttiostojen kanssa. Kun matkatili- ja korttitapahtumat ovat matkustajan laskulla yhdessä, laskun tarkistaminen nopeutuu.
Tapahtumissa on mukana ns. rikastettua tietoa: muun muassa matkatoimiston saatenumero, kohdepaikka ja matkustuspäivä sekä ALV, joita tavallisessa luottokorttitapahtumassa ei ole.
Matkatilin rinnalle palveluun kuuluu myös yritysluottokortti.
Tapahtumien yhteydessä voidaan välittää yrityksen käyttämän matkalaskujärjestelmän mukainen matkustajan henkilönumero, jolloin tapahtumien kohdistus matkustajille on joustavaa. Kohdistustekijänä voidaan käyttää myös matkustajan nimeä, projektinumeroa tai vaikkapa osastoa/kustannuspaikkaa. Myös matkalaskujärjestelmään välitettävät tapahtumat sisältävät rikastetut tiedot.
Roman Totenberg
Roman Totenberg (1. tammikuuta 1911 Łódź – 8. toukokuuta 2012 Newton, Massachusetts) oli puolalais-yhdysvaltalainen viulisti.
Totenberg opiskeli Varsovassa ja teki debyyttinsä jo 11-vuotiaana esiintymällä solistina Varsovan filharmonisen orkesterin kanssa. Hän sai kansainvälisen Mendelssohn-palkinnon 1932 ja esiintyi vuonna 1935 ensimmäistä kertaa sekä Britanniassa että Yhdysvalloissa.
Totenberg kiersi myös Etelä-Amerikassa. Hänen laajaan ohjelmistoonsa kuului mm. Beethovenin, Bachin, Milhaudin, Schumanin, Pendereckin, Hindemithin, Barberin, Martinůn ja Honeggerin tuotantoa.
Totenberg levytti muun muassa Deutsche Grammophonille. Hän esiintyi lukuisien arvostettujen yhdysvaltalaisten ja eurooppalaisten orkesterien solistina, ja vuonna 1988 Puolan hallitus myönsi hänelle ansiomitalin elinikäisistä saavutuksista.
Totenberg kuoli kotonaan Yhdysvalloissa 101-vuotiaana toukokuussa 2012. Hänen kuolinsyynsä oli munuaisten vajaatoiminta.
Ruby Muhammad
Ruby Muhammad (20. maaliskuuta 1897 tai 1907 – 2. maaliskuuta 2011) oli afroamerikkalainen hengellinen johtaja, jonka Louis Farrakhan nimitti ”Nation of Islamin äidiksi” vuonna 1986.
Muhammad syntyi Sandersvillessä, Georgian osavaltiossa, ja liittyi Nation of Islamiin vuonna 1946.
Ruby Muhammad väitti itse syntyneensä vuonna 1897, mutta tutkimusten mukaan hän syntyi todennäköisesti vuonna 1907. Hänen mukaansa pitkäikäisyydelle ei ole mitään erityistä salaisuutta. Hän ei sanojensa mukaan käyttänyt koskaan alkoholia eikä tupakoinut.
Edward Upward
Edward Falaise Upward (9. syyskuuta 1903 Romford, Englanti – 13. helmikuuta 2009 Pontefract, Englanti) oli brittiläinen kirjailija. Upward opiskeli Repton Schoolissa, jossa hän tutustui Christopher Isherwoodiin. Hogarth Press julkaisi hänen ensimmäisen romaaninsa "Journey to the Borderin" vuonna 1938. Upward vietti 100-vuotissyntymäpäiväänsä syyskuussa 2003, ja vuonna 2005 Royal Society of Literature myönsi hänelle Benson-mitalin. Kirjailija eli 105-vuotiaaksi.
Kirjoja:
Novellikokoelmia:
Max Planck -mitali
Max Planck -mitali on palkinto, joka myönnetään huomattavia saavutuksia teoreettisessa fysiikassa saaneille fyysikoille. Mitalin jakaa vuosittain Deutsche Physikalische Gesellschaft ().
Tytyrin kaivos
Tytyrin kaivos on Nordkalk Oy Ab:n omistama kalsiittikaivos, joka sijaitsee Lohjan Pappilan kaupunginosassa, lähellä Lohjan keskustaa. Kaivoksen vieressä toimii vuosina 1948–1951 rakennettu kalkkitehdas.
Toiminta alkoi vuonna 1897, ensin Törmän ja Solhemin avolouhoksilla. Maan alle siirryttiin osittain vuonna 1947, jolloin valmistui kivenmurskaamo 80 metriä maan pinnan alapuolelle. Vuonna 1956 avolouhostoiminta loppui, ja toiminta siirtyi kokonaan maan alle. Louhintamäärältään Tytyri on Suomen kolmanneksi suurin kalkkikivikaivos. Vuoteen 2001 mennessä Tytyristä oli kaivettu 34 113 431 tonnia kalsiittilouhetta.
Tytyrissä työskentelee noin 70 henkilöä, näistä noin 60 tuotannossa. Kaivoksen louhintasyvyys on 200–350 metriä. Vuotuinen louhintamäärä on 250 000 tonnia, ja kalkkikiviesiintymän arvioidaan riittävän noin 100 vuodeksi.
Kaivoksen yhteydessä sijaitsee Tytyrin elämyskaivos. Se sijaitsee 110-tasolla, käytännössä 80 metrin syvyydessä Lohjan alla. Sinne kuljetaan, Kone-yhtiön valmistamalla Suomen nopeimmalla yleisön käytössä olevalla henkilöhissillä. Kone-yhtiö käyttää myös kaivoksen ensimmäistä pystysuoraa kuilua testilaboratoriona, jossa testataan moderneja pilvenpiirtäjähissejä.
Elämyskaivoksessa on kaivosmuseo, jonka pysyvä näyttely esittelee kaivostyön historiaa. Geologian tutkimuskeskuksen näyttely esittelee Suomen kallioperää. Lisäksi elämyskaivoksessa järjestetään tapahtumia, vaihtuvia taidenäyttelyitä sekä valoesityksiä. Ekku Peltomäen valoesitykset "Valkoinen fantasia" (1995), "Valon juhlaa" (1996) ja "Myrsky oratorio" (2006) ovat kuuluneet Tytyrin elämyskaivoksen näyttelyihin.
Elämyskaivoksessa on Tytyri-sali, jossa järjestetään erilaisia tapahtumia ja jota voidaan vuokrata yksityistilaisuuksiin. Yhdysvaltalaisen ja Suomessakin tunnetun "Amazing Race" -televisiosarjan kilpailijat saivat vuonna 2006 kuvatussa ja vuonna 2009 Suomessa näytetyssä jaksossa tehtäväkseen etsiä Tytyrin kaivoksen uumenista uutta vihjettä. Tytyri-salilssa on kuvattu myös Juha Wuolijoen Joulutarina-elokuvaa.
Johannes Heesters
Johan Marius Nicolaas ”Johannes” Heesters (5. joulukuuta 1903 Amersfoort, Alankomaat – 24. joulukuuta 2011 Starnberg, Saksa) oli alankomaalainen näyttelijä, laulaja ja viihdetaiteilija. Hän loi yli 90-vuotisen uran etupäässä saksankielisissä maissa.
Heesters syntyi Amersfoortissa liikemiehen neljäntenä lapsena. Varhaisella urallaan hän erikoistui operettiin, ja vuonna 1934 hän esiintyi Karl Millöckerin teoksessa "Der Bettelstudent". Heesters debytoi Wienin Volksoperassa ja aloiti uransa Saksassa vuonna 1935. Hän esiintyi Saksassa muun muassa Komische Operissa ja Admiralspalastissa.
Saksassa Heesters esiintyi useissa näytelmissä, elokuvissa ja musikaaleissa. Parhaiten hänet tunnetaan Franz Lehárin operetista "Iloinen leski", jonka kreivi Danilon roolin hän esitti yli 1 600 kertaa. Heesters oli kansallissosialistien suosikkiesiintyjiä ja esiintyi kohottamassa sotilaiden mielialaa toisen maailmansodan aikana. Hän konsertoi myös todennäköisesti SS-sotilaille Dachaun keskitysleirillä.
Heestersiä ei syytetty sodan jälkeen mistään, ja häntä pidettiin vain yhtenä artistina, joka oli valmis esiintymään myös natseille. Kotimaassaan Alankomaissa, joka oli toisen maailmansodan aikana Saksan valloittamana, Heesters sai ristiriitaisen maineen. Vuonna 1964 hänet buuattiin lavalta Amsterdamissa, kun hän näytteli "Sound of Musicissa" natseja vihaavaa kapteeni Von Trappia. Seuraavan kerran hän esiintyi Alankomaissa kotikaupungissaan Amersfoortissa 2008. Esitys sai aikaan protesteja, mutta Heesters palkittiin suosionosoituksilla.
Heesters vietti 105-vuotissyntymäpäiväänsä joulukuussa 2008 ja oli tuolloin tiettävästi maailman vanhin esiintyvä taiteilija. Hän kuoli 108-vuotiaana joulukuussa 2011 Starnbergin kaupungissa, missä hän oli ollut hoidettavana useita päiviä kriittisessä tilassa. Hän lopetti tupakoinnin 106-vuotiaana terveyssyistä kertoen haluavansa elää vaimonsa kanssa mahdollisimman pitkään.
Heesters meni vuonna 1930 naimisiin Louisa Ghijsin kanssa ja sai kaksi tytärtä. Ghijs kuoli vuonna 1985, ja Heesters meni uusiin naimisiin Simone Rethelin kanssa 1992.
Matkalaskujärjestelmä
Matkalaskujärjestelmä tai "matkahallintajärjestelmä" on tietokoneohjelmisto, jolla yritykset hallinnoivat matkalaskuja.
Järjestelmään talletetaan mm. verottajan hyväksymät päivärahat sekä tuodaan sähköisesti matkatili- ja yritysluottokorttitapahtumat. Järjestelmät laskevat valuuttakursseja ja ALV:n automaattisesti sekä ehdottavat oikeita tiliöintejä. Näin matkalaskun teko nopeutuu ja tiedot ovat oikeellisempia.
Matkalaskujärjestelmän avulla matkalaskun kierrätys- ja hyväksymisprosessi voidaan hoitaa sähköisesti, mikä edelleen tehostaa yrityksen toimintoja.
Usein matkalaskujärjestelmässä on mahdollista tehdä myös matkan suunnittelu ja ennakkohyväksyminen.
Matkalaskujärjestelmää voidaan mainiosti käyttää myös kululaskujen eli ns. pienhankintojen käsittelyyn. Käyttämällä yritysluottokorttia pienhankintoihin ja tuomalla automaattisesti tiliöintiehdotuksella varustetut korttitapahtumat matkalaskujärjestelmään yritys välttyy pienlaskutuslisiltä sekä toimittajarekisterien ylläpidosta.
Yrityksen etuna prosessien nopeutumisen tuoman säästön lisäksi on myös kattava raportointi matkustus- ja edustuskuluista sekä pienhankinnoista.
Matkalaskujärjestelmä voidaan ostaa yrityksen omaan käyttöön tai se voidaan myös hankkia ulkoisena palveluna. Jotkut matkalaskujärjestelmät toimivat selainpohjaisena, jolloin matkalaskun teko mistä päin maailmaa tahansa on vaivatonta.
Wade Mainer
Wade Mainer (21. huhtikuuta 1907 Weaverville, Pohjois-Carolina – 12. syyskuuta 2011 Flint, Michigan) on yhdysvaltalainen laulaja ja banjisti. Hän teki pitkän uran ja levytti 1930-luvulta 1990-luvulle. Hänet tunnetaan yleisesti ”bluegrassin isoisänä”.
Mainer syntyi Weavervillessä, Pohjois-Carolinan osavaltiossa, ja kasvoi paikallisella maatilalla. Hän muutti jo nuorena Concordiin työskentelemään puuvillatehtaassa. Pian tämän jälkeen hän liittyi veljensä J. E. Mainerin yhtyeeseen, The Mountaineersiin, ja alkoi esiintyä radiossa. Mainer lähti yhtyeestä 1936, kun hän perusti toisen jäsenen Zeke Morrisin kanssa duon, joka kuitenkin hajosi pian, kun Morris perusti veljensä Wileyn kanssa Morris Brothersin.
Vuonna 1937 Mainer meni naimisiin laulaja-kitaristi Julia Brownin kanssa. Samana vuonna hän perusti oman yhtyeensä, The Sons of the Mountaineersin. Yhtye levytti vuoteen 1941 Bluebird Recordsille, jonka alaisuudessa yhtye julkaisi vuonna 1939 tunnetuimman kappaleensa ”Sparkling Blue Eyesin”. Toisen maailmansodan aikana yhtyeen toiminta hiipui, koska Mainerilla ei ollut varaa hankkia polttoainetta. Hän vetäytyikin sodan ajaksi maatilalle. Mainer pääsi kuitenkin kertaalleen esiintymään Valkoiseen taloon presidentti Franklin Rooseveltin kutsusta.
Sodan jälkeen Mainer organisoi yhtyeensä uudelleen, ja se alkoi esiintyä jälleen Pohjois-Carolinan radioasemilla. Seuraavien vuosien aikana yhtye levytti kuitenkin enää harvakseltaan, sillä old-timemusiikin suosio oli laskenut. Mainer vetäytyi musiikkimaailmasta tultuaan uskoon vuonna 1953 ja muutti vaimonsa kanssa Michiganin Flintiin, missä hän työskenteli General Motorsin tehtailla. Mainer lauloi vain uskonnollisissa tilaisuuksia, kunnes laulaja Molly O’Day vakuutti hänet siitä, että banjo on hyväksytty soitin myös gospelmusiikissa. Mainer palasikin levytysstudioon vaimonsa kanssa vuonna 1961, kun he alkoivat levyttämään King Recordsille. Hän levytti epäsännöllisesti 1960-luvulla, mutta jäätyään eläkkeelle 1973 hän alkoi levyttää jälleen enemmän.
Mainer julkaisi Old Homesteadin kautta muutamia albumeita 1970-luvulta 1990-luvun alkupuolelle ja soitti useilla Michiganin alueen bluegrass- ja folkmusiikkifestivaaleilla. Vuonna 1987 presidentti Ronald Reagan tunnusti Mainerin saavutukset Yhdysvaltain musiikille myöntämällä tälle National Heritage Fellowshipin. Mainer soitti vaimonsa kanssa vielä vuonna 2004 Ashevillen Mountain Dance and Folk Festivalilla. Samana vuonna hän soitti radiossa Grammy-palkinto ehdokkaana olleen banjistin George Bucknerin kanssa. Mainer kuoli kotonaan Flintissä syyskuussa 2011, 104-vuotiaana.