Luis Aragonés
Luis Aragonés (28. heinäkuuta 1938 Hortaleza, Madrid – 1. helmikuuta 2014 Madrid) oli espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä, ja myöhemmin valmentaja. Hän johdatti Espanjan Euroopan-mestariksi 44 vuoden tauon jälkeen vuonna 2008.
Aragonés kuoli leukemiaan 1. helmikuuta 2014 Madridissa 75-vuotiaana.
Aragonés aloitti pelaajauransa Getafessa vuonna 1957. Vuotta myöhemmin hän teki sopimuksen Real Madridin kanssa, mutta ei koskaan noussut edustusjoukkueeseen, vaan vietti suurimman osan ajasta lainassa muissa seuroissa kuten Recreativossa ja Hérculesissa. Hän pelasi muutamia otteluita myös Real Madridin reservijoukkueessa Plus Ultrassa (nykyinen Real Madrid Castilla). Vuonna 1960 hän liittyi Real Oviedoon ja teki ensiesiintymisensä Espanjan pääsarjassa Primera Divisiónissa. Vuodet 1961–1964 Aragonés pelasi Real Betisisissä.
Parhaiten Aragonés muistetaan ajastaan Atlético Madridissa, johon hän liittyi vuonna 1964 ja pelasi seurassa uransa loppuun vuoteen 1974. Hänen erikoisosaamisensa olivat vapaapotkut, ja kaudella 1969–1970 hän jakoi kauden parhaalle maalintekijälle annettavan Pichichi-palkinnon Amancion ja seuratoverinsa Gáraten kanssa. Atléticon paidassa Aragonés oli mukana voittamassa Espanjan-mestaruutta kolmesti vuosina 1966, 1970, ja 1973 ja cup-kilpailu Copa del Reytä kahdesti vuosina 1965 ja 1972. Pelaamassaan 360 pääsarjaottelussa hän teki yhteensä 160 maalia.
Espanjan maajoukkueessa Aragonés teki ensiesiintymisensä 8. toukokuuta 1965 tulokseen 0–0 päättyneessä ystävyysottelussa Skotlantia vastaan. Hän pelasi yhteensä 11 maaottelua ja teki niissä kolme maalia.Lopetettuaan peliuransa Aragonés palkattiin lähes välittömästi Atlético Madridin valmentajaksi, ja hän valmensi seuraa neljään eri otteeseen vuosina 1974–1980, 1982–1987, 1991–1993 ja 2002–2003. Vuonna 1974 seura voitti hänen alaisuudessaan Intercontinental Cupin. Espanjan kentillä menestystä tuli vuonna 1977 liigamestaruuden merkeissä ja vuosina 1976, 1985 ja 1992 Copa del Reyn voiton myötä. Aragonés valmensi urallaan myös useita muita seuroja kuten Barcelonaa, Sevillaa, Valenciaa, Espanyolia, Real Betisiä, Oviedoa ja Mallorcaa.
18. elokuuta 2004 Aragonés korvasi Iñaki Sáezin Espanjan jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana tehtävänään luotsata Espanja läpi karsintojen vuoden 2006 MM-kilpailuihin. Joukkue selvittikin karsinnat kärsimättä yhtään tappiota, ja Aragonésin ja Espanjan tappioton maaotteluputki venyi lopulta 25 ottelun mittaiseksi. Varsinaisessa turnauksessa Espanjan tie kuitenkin katkesi ennen mitalipelejä kuten monesti ennenkin arvokilpailuissa, tällä kertaa 1–3-tappioon päättyneeseen neljännesvälieräotteluun Ranskaa vastaan. Aikaisesta putoamisesta huolimatta Espanjan kuninkaallinen jalkapalloliitto oli tyytyväinen Aragonésin tekemään työhön, ja hän ilmoitti jatkavansa Espanjan päävalmentajana vuoden 2008 EM-kilpailuihin asti.
Aragonés sai uransa suurimman kruunun EM-loppuottelussa 2008, kun läpi turnauksen ilman tappioita pelannut Espanja kukisti Saksan vakuuttavan esityksen jälkeen Fernando Torresin maalilla 1–0. Paljon kritiikkiä muun muassa Raúlin poisjättämisen vuoksi saanut Aragonés totesi ottelun jälkeen, ettei jatka tehtävässään, koska hänelle ei ole tarjottu siihen mahdollisuutta.
Heinäkuun 2008 alussa Aragonés teki kaksivuotisen sopimuksen turkkilaisseura Fenerbahçen kanssa. Mediassa tulevasta sopimuksesta huhuttiin jo EM-kilpailuiden aikana, jolloin hän vielä kiisti sen. Aragonés ei valmentanut Fenerbahçea kuitenkaan kuin yhden kauden. Seurajohto päätti vapauttaa hänet sopimuksestaan kauden 2008–2009 jälkeen, kun Fenerbahçe jäi Turkin liigassa neljänneksi.