hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Abstrakti taide
Abstrakti taide (myös ei-esittävä tai nonfiguratiivinen tai non-objektiivinen taide) tarkoittaa taidetta, joka ei pyri esittämään mitään luonnollisen maailman kohteita. Abstrakti taide on todellisuutta jäljittelemätöntä taidetta. Aikaisemmin, 1900-luvun alussa nimitys kattoi myös kubismin, surrealismin ja muut sellaiset taidesuunnat, jotka ottivat aiheensa luonnosta mutta eivät enää pyrkineet yhdennäköisyyteen sen kanssa.
Abstraktin taiteen vastakohtana pidetään tavallisesti figuratiivista, esittävää tai naturalistista taidetta.
Abstrakti taide voi kehittyä taiteilijan tuotannossa abstrahoimalla, joka tarkoittaa todellisuuden pelkistämistä, yleistämistä tai käsitteellistämistä niin, että kuvattavasta aiheesta tulee lopulta abstrakti. Esimerkiksi Piet Mondrianin taide kehittyi abstraktiksi näin.
Maalaustaiteessa voidaan karkeasti erottaa geometrinen abstraktio, joka perustuu suorien ja käyrien viivojen rajoittamiin värikenttiin sekä maalauksellinen abstrakti maalaus, jota edustaa muun muassa abstrakti ekspressionismi.
Wassily Kandinskya ja Kazimir Malevitšia pidetään yleisesti ensimmäisinä modernia abstraktia maalaustaidetta näyttelyihin tuoneina taiteilijoina. Myös ruotsalainen taidemaalari Hilma af Klint (1862-1944) teki jo varhain henkistynyttä abstraktia taidetta. Abstrakti kuvanveisto syntyi samanaikaisesti abstraktin maalaustaiteen kanssa.
Abstraktin taiteen harjoittajat eivät usein itse jyrkästi erottaneet esittävää ja ei-esittävää taidetta. Monet abstraktin taiteen tekijät, kuten Kazimir Malevitš, saattoivat palata takaisin tekemään myös esittäviä teoksia.
Abstraktia taidetta kehitettiin pitkälle Venäjällä 1900-luvun alussa. Ajatukset abstraktista taiteesta levisivät Venäjältä Eurooppaan 1920-luvulla. Sitä kehitettiin muun muassa Bauhausin piirissä, jossa toimivat Paul Klee ja myöhemmin Yhdysvaltoihin muuttanut Josef Albers. Münchenissä taidekoulunsa 1932 lopettanut Hans Hofmann oli myös keskeinen vaikuttaja Yhdysvalloissa, jonka opit vaikuttivat muun muassa Clement Greenbergin ajatuksiin.
Abstrakti taide, kuten muutkin modernismin suuntaukset, kiellettiin niin kansallissosialistisessa Saksassa kuin Neuvostoliitossa. Natsien mielestä abstrakti taide oli ”rappiotaidetta”. Neuvostoliitossa valtion tarkastajien oli vaikea luokitella abstraktia taidetta mihinkään olemassa olevaan kategoriaan, joten taiteen tunnistamisen helpottamiseksi kehitettiin yksiselitteinen sosialistisen realismin kaanon.
Vuonna 1936 perustettiin Yhdysvaltain abstraktien taiteilijoiden yhdistys, American Abstract Artists (AAA), joka pyrki edistämään abstraktin taiteen asemaa ja laajentamaan sen ajatuksia ja ymmärtämistä.
Suomessa abstraktia taidetta on esitetty 1900-luvun alusta asti. Se tuli laajemman yleisön tietoisuuteen 1950-luvulla muun muassa Birger Carlstedtin konkretismin ansiosta. Abstrakti taide eli voimakkaasti Suomessa myös 1960-luvun alussa informalismin vaikutteiden alaisena, sekä kukoisti 1970-luvun konstruktivismin piirissä. Vaikka esittävästä taiteesta on tullut nykytaiteen valtaväylä, abstrakti taide on säilynyt osana eri taidesuuntia.
Tämän maailman ruhtinaan hovi
Tämän maailman ruhtinaan hovi on Mokoma-yhtyeen neljäs albumi. Se julkaistiin vuonna 2004. Kannen on suunnitellut Ville Pirinen. Levyllä ei ole mukana varsinaista basistia, koska nykyinen basisti Santtu Hämäläinen ei äänitysten alkaessa vielä kuulunut yhtyeen kokoonpanoon. Levyn bassoraidoista vastaavat kitaristit Kuisma Aalto ja Tuomo Saikkonen.
Albumi sisältää Mokoman nopeimpia hyvinkin grindcoremaisia kappaleita.
Albumi valittiin Suen vuoden kotimaiseksi albumiksi vuonna 2004 yhdessä Ruudolfin "Doupeimmat Jumala seivaa" -albumin kanssa.
Albumista julkaistiin vuonna 2005 vinyyliversio, joka sisältää yhden bonuskappaleen, "Uusi Aatami, uusi Eeva". Vinyyliversion 500 ensimmäisellä painoksella on mukana juliste yhtyeen nimikirjoitusten kera.
Kappaleista "Minä elän!" ja "Haudan takaa" julkaistiin musiikkivideot sekä "Hiljaisuuden julistaja"-single julkaistiin yhtyeen kotisivuilla digitaalisessa muodossa. "Uni saa tulla" sai jonkin verran radiosoittoa.
Kaikki kappaleet sovittanut Mokoma.
Suopursut
Suopursut eli pursut ("Ledum") on alppiruusujen ("Rhododendron") sukuun kuuluva alasektio ("Rhododendron" subsect. "Ledum"). Aikaisemmin suopursut olivat oma sukunsa kanervakasvien (Ericaceae) heimossa, mutta uudemmat geneettiset tutkimukset ovat osoittaneet niiden kuuluvan alppiruusuihin.
Suopursut ovat ainavihreitä pensaita tai varpuja joita kasvaa luonnonvaraisena pohjoisella havumetsävyöhykkeellä. Lajeja on kahdeksan. Joillakin lajeilla on otettu käyttöön uudet tieteelliset lajinimet, koska entiset nimet olivat jo käytössä laajassa alppiruusujen suvussa.
Entiset "Ledum"-suvun lajien nimet ja niiden nykyiset "Rhododendron"-suvun nimet:Yksi luonnollinen risteytymä tunnetaan:
Porfyriinit
Porfyriinit on ryhmä konjugoituneita rengasrakenteisia pyrroliväriaineita. Se esiintyy rakenneyksikkönä monissa biologisissa molekyyleissä, esimerkiksi hemissä, klorofylleissä ja bakterioklorofylleissä. Edellä mainituissa molekyyleissä porfyriini esiintyy metalliporfyriininä, missä porfyriinin tasomaiseen rengasrakenteeseen on sitoutunut metalliatomi. Hemin tapauksessa keskusmetallina on rauta, kun taas klorofyllien ja bakterioklorofyllien tapauksessa keskusmetallina on magnesium.
Their Greatest Hits (1971–1975)
Their Greatest Hits (1971–1975) on yhdysvaltalaisen rock-yhtyeen The Eaglesin kokoelma-albumi, joka julkaistiin vuonna 1976. Se on parhaiten myynyt äänite Yhdysvalloissa yhdessä Michael Jacksonin "Thriller" -albumin kanssa ja kolmanneksi parhaiten myynyt albumi maailmanlaajuisesti (1. Michael Jacksonin "Thriller" ja 2. AC/DC:n Back in Black ). Tämä albumi on ensimmäinen joka myi platinaa RIAA:n asteikolla ja myöhemmin se sai myös timantti-statuksen. Maailmanlaajuisesti "Their Greatest Hits (1971–1975)" on myynyt 41 miljoonaa kappaletta.
Gil Young-Ah
Gil Young-Ah (s. 11. huhtikuuta 1970, Ansan) on eteläkorealainen entinen sulkapalloilija ja olympiavoittaja.
Gil saavutti suurimmat menestyksensä nelinpelissä. Yhdessä Shim Eun-Jungin kanssa hän voitti pronssia MM-kisoissa 1991 ja Barcelonan olympialaisissa 1992. Vuonna 1993 MM-kisoista tuli pronssia Chung So-Youngin kanssa ja kultaa vuonna 1995 Jang Hye-Ockin parina. Atlantan olympialaisissa 1996 Gil oli hopealla nelinpelissä Jang Hye-Ockin kanssa, mutta sekanelinpelissä hän voitti kultaa yhdessä Kim Dong-Moonin parina lyöden finaalissa toisen Etelä-Korean parin Ra Kyung-Min ja Park Joo-Bong.
Ulrich Neisser
Ulrich Neisser (8. joulukuuta 1928 Kiel, Saksa – 17. helmikuuta 2012) oli yhdysvaltalainen psykologi. Hän syntyi vuonna 1928 Saksassa ja muutti perheensä kanssa Yhdysvaltoihin 1931. Neisser kirjoitti vuonna 1967 kirjan "Cognitive psychology", joka on kognitiivisen psykologian tunnettuja teoksia. Tutkimustensa perusteella Neisser kehitti havaintokehäteorian, joka kuvaa havaitsemisen kolmea vaihetta.
Jimmy Johnstone
James Connelly ”Jinky” Johnstone (30. syyskuuta 1944 Bothwell, Skotlanti – 13. maaliskuuta 2006) oli skotlantilainen jalkapalloilija.
Johnstone tuli tunnetuksi pelatessaan Celticissä. Hän debytoi joukkueessa vuonna 1963 ja voitti seurassa yhdeksän Skotlannin-mestaruutta, neljä Skotlannin cupia ja viisi Skotlannin liigacupia. Hän oli mukana vuonna 1967 Lissabonissa, kun Celtic voitti ensimmäisenä brittiseurana Euroopan cupin.
Hän menehtyi maaliskuussa 2006 marraskuussa 2001 todettuun lihashermoston sairauteen.
Mika Piiparinen
Mika Piiparinen (16. joulukuuta 1911 Kolppana – 21. heinäkuuta 1991) oli suomalainen säveltäjä. Hän on tunnettu monista hengellisistä lauluistaan. Piiparinen syntyi Inkerinmaalla, missä hänen isänsä toimi saarnaajana. Isä Heikki Piiparinen ei suostunut ottamaan Neuvostoliiton kansalaisuutta vuonna 1929, ja perhe muutti Suomeen, aluksi Terijoelle ja sotien jälkeen Helsinkiin. Mika Piiparinen tosin muutti Helsinkiin jo vuonna 1935, koska hän ei löytänyt töitä Terijoelta.
Siviiliammatiltaan Piiparinen oli yrittäjä, joka työskenteli laukkualalla. Hän kuului Helsingin vapaaseurakuntaan useita vuosikymmeniä. Helsingin vapaaseurakunnan sekakuoroa hän johti vuosina 1947-1965, ja kuoro esiintyi useilla Suomen Vapaakirkon kesäjuhlilla.
Piiparisen hengellisistä lauluista tunnetuimpia ovat ”Kun tummuvat illan varjot”, ”Meren tiedän kirkkahan”, ”Oi Golgatan ihana risti”, ”Oi katso mikä aamu”, "Sinulle korkea Herra" ja ”Kädet”. 1970-1980-luvuilla näitä lauluja lauloivat vapaiden herätysliikkeiden, kuten Suomen Vapaakirkon ja helluntaiherätyksen, laulajien lisäksi esimerkiksi Jorma Hynninen, Esa Ruuttunen ja Jyväskylän Studiokuoro. Piiparisen hengelliset laulut levisivät samoihin aikoihin myös Viroon, jossa niitä laulettiin varsinkin Tallinnassa, Olevisten seurakunnassa.
Molukkirapu
Molukkirapu ("Limulus polyphemus") on elävä fossiili, joka elää valtamerissä. Sen sukulaisia eli merissä jo 400–350 miljoonaa vuotta sitten. Nykyisin heimosta elää neljä lajia, muut niistä ovat pienikokoisempia ja niitä tavataan Aasian rannikoilla.
Molukkiravut kehittyivät ilmeisesti meriskorpioneista.
Nimestään huolimatta molukkirapu on läheisempää sukua hämähäkeille ja skorpioneille kuin ravuille.
Molukkirapu kykenee kasvattamaan hävinneen raajan tilalle uuden.
Molukkiravut ovat väriltään vihertäviä tai ruskeita. Naaras kasvaa suuremmaksi kuin koiras, sen ruumiin halkaisija voi olla 30 cm. Ravun pituus otsasta pyrstön kärkeen on noin kaksi kertaa sen leveys. Molukkiravun veri on kuparipitoinen koska siinä happea kuljettaa hemoglobiinin asemasta hemosyaniini ja siksi sen väri on sinertävä.
Molukkiravun vartalo on kolmejaokkeinen. Sileässä, puolipyöreässä etuosassa ovat viisi paria silmiä, pikku sakset joiden avulla se siirtää ruokaa suuhunsa, viisi paria jalkoja liikkumiseen ja suu jalkojen välissä. Takimmaiset jalat ovat melamaiset, ja auttavat rapua lipumaan vedessä. Keskiosassa on maha, kidukset ja sukupuolielimet sekä iso osa eläimen lihaksista. Takaosa on pitkä kapea pyrstö.
Kasvaessaan molukkirapu joutuu vaihtamaan kuorta. Se kehittää uuden kuoren vanhan alle ja pumppaa sitten kiduksillaan niin, että vanha kuori halkeaa kahden etummaisen jaokkeen saumasta. Uusi kuori on pehmeä ensimmäisen vuorokauden ajan. Jokaisessa kuorenvaihdossa molukkirapu kasvaa 25–30 %.
Molukkirapuja tavataan Pohjois-Amerikan itärannikolla Mainesta Floridan eteläosaan, Meksikonlahdelle ja Jukatanin niemimaalle asti.
Pieniä molukkirapuja voi pitää meriakvaariossa, mutta harva allas on tarpeeksi suuri täysikokoiselle ravulle.
The Final Countdown
The Final Countdown on hard rock -yhtye Europen tunnetuin kappale. Ensimmäisen kerran kappale julkaistiin Europen "The Final Countdown" -albumilla 1986. Kappaleen singlen B-puolena on "On Broken Wings".
Single oli myyntilistojen ensimmäisellä sijalla 26 maassa ja myi yli 8 miljoonaa kappaletta maailmanlaajuisesti.
Kappaletta on käytetty lukuisissa yhteyksissä. Esimerkiksi itävaltalainen poliitikko Jörg Haider käytti kappaletta vaalikampanjansa tilaisuuksissa. Kappale on ruotsalaisen metalliyhtye Sabatonin introna. Kappale on myös jääkiekkojoukkue Rauman Lukon maalilaulu. Se oli myös Hämeenlinnan Pallokerhon maalilaulu kaudella 1986–1987.
Vuonna 1999 julkaistiin tanssi-remix "The Final Countdown 2000". Sen tuotti Brian Rawling, jolla oli aikaisemmin ollut menestystä Cherin "Believen" kanssa.
Bändi levytti vuonna 2016 kappaleesta uuden version sen 30-vuotisjuhlan kunniaksi. Uudessa versiossa soittavat täysin samat muusikot kuin vuoden 1986 alkuperäisversiossa.
Pattijoen kirkko
Pattijoen kirkko on betonista ja tiilestä rakennettu sekä valkoiseksi rapattu kirkko Raahessa Pattijoen taajamassa, Pohjois-Pohjanmaalla. Kirkon suunnitteli Josef Stenbäck ja se rakennettiin 1912. Tyylisuunta on jugendvaikutteista. Sementtipaalukatto on jyrkkä ja satulanmuotoinen. Pitkäkirkon muotoisen kirkon päädyssä on torni ja alttarin päätyä ulkonevat poikkipäädyt, jotka ovat itse kirkon katon harjaa matalammat. Suurehkossa tornissa on suippo ja jyrkkä huippu. Istumapaikkoja on 250, pinta-alaa 250 neliömetriä. Kun kirkko vihittiin adventtina 8. joulukuuta 1912, oli sali niin täynnä, että jumalanpalveluksia piti järjestää kaksi. Kirkon vihki Oulun piispa Juho Koskimies.
Urut on valmistanut Urkurakentamo Tuomi 1977 ja niissä on 11 äänikertaa ja kaksi sormiota. Golgataa kuvaava puinen alttariveistos on peräisin Saksasta. Erikoisuutena kirkon saarnatuoli on kirkkosalin oikealla puolella alttarille päin katsottaessa.
Kirkon sankarihautausmaan on suunnitellut arkkitehti Uki Heikkinen, sankariristi muureineen on valmistunut v. 1949.
Cuando Cubango
Cuando Cubango on Angolan maakunta, joka sijaitsee maan kaakkoisosassa. Maakunnan pinta-ala on 204 000 km² ja siellä asuu noin 510 000 ihmistä (2014). Sen pääkaupunki on Menongue.
Maakunnan nimi tulee Cuando- ja Cubangojoesta, jotka virtaavat sen itä- ja länsirajaseuduilla.
Energia Productions
Energia Productions on tamperelainen vuonna 2005 perustettu tuotantoyhtiö. Energia Productionsin perustivat Samuli Torssosen ja muut Star Wreck -elokuvasarjan keskeiset henkilöt. Energia Productions oli aluksi toiminimi, mutta vuoden 2006 alussa siitä tuli osakeyhtiö.
Energia Productions tuli tunnetuksi harrastelijavoimin toteutetun ja suuren suosion saavuttaneen "" -tieteisparodian myötä, joka valmistui vuonna 2005. Energia Productionsin uusin tuotanto "Iron Sky" ei ole Star Wreck -elokuva. "Iron Sky" valmistui vuoden 2012 alussa ja elokuvan ensi-ilta oli helmikuussa Berliinissä.
Luettelo Joensuun–Kontiomäki-rataosuuden henkilöliikenteen käytössä olleista liikennepaikoista
Tämä on luettelo Joensuun–Kontiomäen rautatien entisistä seisakkeista.
Henkilöliikenne välillä Nurmes–Kontiomäki lakkautettiin vuonna 1993. Välillä Joensuu–Nurmes liikennöidään yhä kahdella taajamajunaparilla päivittäin.
Nokia 6820
Nokia 6820 on Nokian valmistama matkapuhelin, joka julkaistiin loppuvuodesta 2003. Markkinoille puhelin tuli kuitenkin vasta seuraavana vuonna. Sen merkittävin ominaisuus on avattava qwerty-näppäimistö. Kun näppäimistön avaa, näyttö kääntyy 90 astetta myötäpäivään, jolloin näyttö on suorassa qwerty-näppäimistöllä kirjoitusta varten.
Lisäksi puhelimessa on sisäänrakennettu kamera, viisisuuntainen selausnäppäin ja mahdollisuus käyttää sähköpostia. Kamera toimii vain avattavan näppäimistön ollessa suljettuna. Puhelin sisältää monien muiden puhelimien tapaan muun muassa laskimen, kellon ja kalenterin.
Cuiabá
Cuiabá on Mato Grosson osavaltion pääkaupunki Brasiliassa. Sen pinta-ala on 3 538 neliökilometriä ja asukasluku noin 540 000 (2010).
Cuiabá sai kaupunkioikedet vuonna 1727. Nykyisin lähiseudun pääelinkeinot ovat maanviljelys ja karjatalous. Kaupunki on osa laajaa pääkaupunkiseutua johon kuuluu myös osavaltion toiseksi suurin kaupunki Várzea Grande.
Goiás
Goiás on osavaltio Brasilian keskiosassa. Sen naapuriosavaltiot ovat Tocantins, Bahia, Minas Gerais, Distrito Federal, Mato Grosso ja Mato Grosso do Sul. Osavaltion pääkaupunki ja suurin kaupunki on Goiânia. Toiseksi suurin kaupunki on Anápolis.
Goiásissa on arviolta 6 695 855 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 340 103 neliökilometriä.
Goiás on jaettu väestönlaskua ja tilastointia varten viiteen suuralueeseen: Keski-Goiás, Itä-Goiás, Luoteis-Goiás, Pohjois-Goiás ja Etelä-Goiás. Hallinnollisesti osavaltio on jaettu 18 ala-alueeseen ja 246 kuntaan. Ala-alueet ovat:
Vichy
Vichy on 80 000 asukkaan kunta Keski-Ranskassa Auvergnen alueella Allier’n departementissa. Kaupunki sijaitsee Allier-joen rannalla kahlaamon kohdalla kuumien lähteiden läheisyydessä, johon se perustettiin ensimmäisellä vuosisadalla eaa. Kuumat lähteet ovat aina houkutelleet kaupunkiin runsaasti turisteja, mutta erityisen kasvonkohotuksen kaupunki sai Napoleon III:n oleskellessa siellä 1861–1866. Kylpylät ja kauneuden- sekä terveydenhoito ovat nykyäänkin merkittäviä työllistäjiä Vichyssä.
Toisen maailmansodan aikana kaupunki toimi miehittämättömän Kaakkois-Ranskan pääkaupunkina, jota hallitsi Vichyn hallitus.
Kaupungin nimestä on tullut myös yleisnimi natriumpitoisille kivennäisvesille.
Kangasalan urkutehdas
Kangasalan urkutehdas oli Suomen ensimmäinen urkutehdas ja se hallitsi aikansa urkumarkkinoita Suomessa. Se oli neljässä sukupolvessa toiminut perheyritys, joka valmisti vuosina 1844–1983 yli tuhannet urut. Urkutehdas oli Kangasalan merkittävimpiä vaikuttajia ja useina vuosikymmeninä kunnan suurin teollinen työnantaja. Suurin osa suomalaisten kirkkojen uruista ja suuri osa Suomen koulujen harmoneista on valmistettu Kangasalla.
Kangasalan urkutehdas aloitti toimintansa vuonna 1844, jolloin senaatti antoi urkujen rakennusoikeuden Ruotsissa Västmanlandin Kilan pitäjässä syntyneelle Anders Thulélle, joka oli aikaisemmin työskennellyt työnjohtajana ruotsalaisen Gustaf Anderssonin urkurakentamolla. Thulén ensimmäiset omalla nimellä rakennetut urut valmistuivat vuonna 1844 Tammisaaren kirkkoon ja toiset vuonna 1845 Kangasalan kivikirkon ensimmäisiksi uruiksi. Thulén aikana yritys oli enemmän käsityöverstas kuin urkutehdas. Urkumestarin itsensä lisäksi tehtaalla työskenteli oppipoikia ja kisällejä.
Anders Thulén poika Bror Axel Thulé toimi tehtaan johtajana vuosina 1872–1911. Hän sai oppinsa isänsä rakentamossa, seurasi alan kehitystä ulkomailla ja teki useita keksintöjä ja parannuksia urkuihin. Bror Axel Thulén aikakaudella tehtaan tuotantokapasiteetti kasvoi, tuotantovälineistö koneellistui ja työntekijämäärä lisääntyi. Aikakauden huomattavimmat urut olivat silloiset Suomen suurimmat, vuonna 1885 valmistuneet Tampereen Aleksanterin kirkon 33-äänikertaiset urut.
Vuonna 1911 tehdas siirtyi Bror Axel Thulén pojalle Martti Tulenheimolle. Hänen aikanaan tehdas laajennettiin nykyiseen kokoonsa, ja tehtaaseen perustettiin myös harmoniosasto. Tulenheimon aikana rakennettiin Suomen suurimmat urut Lapuan tuomiokirkkoon, ja tehdas sai myös kansainvälistä arvostusta.
Aikanaan tehtaan toimintaa jatkoi Martti Tulenheimon poika, insinööri Pertti Tulenheimo. Hänen aikanaan tehdas oli Pohjoismaiden suurin, enimmillään tehtaassa oli sata työntekijää. Pertti Tulenheimon kaudella rakennettiin muun muassa Finlandia-talon konserttiurut.
Kangasalan urkutehdas teki konkurssin vuonna 1983. Tämän jälkeen urkujen rakentaminen jatkui paikkakunnalla (tosin eri tiloissa) Kangasalan Urkurakentamo Oy:ssä vuoteen 1995, jolloin rakentamo toimitti viimeiset urkunsa Pirkkalan uuteen kirkkoon.
Tehtaan tiloissa oli Hotelli Urku 1990-luvulta vuoteen 2011 asti. Nykyään siellä on toimistotiloja ja yksityisasuntoja. Kangasalla pidetään edelleenkin syksyisin Urkuperinnepäivät.
Tabaré Vázquez
Tabaré Ramón Vázquez Rosas (s. 17. tammikuuta 1940) on Uruguayn presidentti. Presidenttikausi alkoi 2015. Hän toimi Uruguayn presidenttinä myös 2005–2010. Vázquez oli vasemmistolaisen "Encuentro Progresista - Frente Amplio - Nueva Mayoria" -koalition ehdokas ja ensimmäinen Uruguayn sosialistipresidentti.
Vázquez on syntyisin Montevideon La Tejasta. Hän opiskeli lääketiedettä "Universidad de la Repúblicassa" ja valmistui 1972 erikoistuttuaan onkologiaan. Vuonna 1976 hän sai Ranskan valtion stipendin lisäkoulutukseen Gustave Roussy -instituutissa Pariisissa.
Vázquez lähti politiikkaan vastustaamaan lakia (), joka antoi armahduksen sotilasdiktatuurin aikana (1973–1985) tehdyistä ihmisoikeusloukkauksista. Hän oli "Partido Socialista del Uruguayn" jäsen ja kohosi sen keskuskomiteaan joulukuussa 1987.
Vuosina 1990–1995 Vázquez oli Frente Amplion listalta valittuna itsenäisenä ehdokkaana Montevideon kaupunginjohtaja. Hän oli ensimmäinen frenteampliolainen kuvernööri ja keskeinen hahmo Uruguayn politiikassa. Hän oli ehdokkaana presidentiksi 1994 vaalissa, ja sai 30,6 % äänistä, mikä ei riittänyt voittoon. Vuonna 1996 hänet valittiin koalition johtoon sen tunnetun johtajan, kenraali Liber Seregnin seuraajaksi. Vuoden 1999 presidentinvaalissa Vázquez sai 45,9 % äänistä ja hävisi Jorge Batllelle.
Vuoden 2004 presidentinvaalissa 31. lokakuuta 2004 hän sai 51,7 % äänistä ja voitti suoraan ensimmäisellä kierroksella. Hänestä tuli ensimmäinen presidentti, joka ei kuulunut perinteisiin "Partido Nacional"' ("Partido Blanco"; valkopuolue) tai "Partido Colorado" (punapuolue) -puolueisiin. Presidentinvaalikampanjassa Vázquez syytti Batllen hukanneen paikallisen yhteistoiminnan mahdollisuuden vaaliessaan hyviä suhteita Yhdysvaltoihin ja presidentti Bushiin. Batlle puolestaan väitti vasemmiston vastustavan ”nyt yleensä kaikkea”, koska he eivät halunneet antaa hyväksyntäänsä suuryhtiö Metsä-Botnian 1,2 miljardin investoinneille Uruguayhin.
Frente Ampliolla oli jo enemmistö parlamentissa, joten Vázquezilla ei ollut ongelmia politiikkansa ajamisessa. Häntä tukee myös Brasilian vasemmistolainen presidentti Luiz Inácio Lula da Silva. Vázquezin hallitus aloitti marraskuussa 2005 laajan tutkimuksen sotilasvallan aikana tapahtuneista ihmisoikeusloukkauksista.
Vuoden 2014 vaaleissa Vázquez valittiin jälleen presidentiksi. Hän sai toisella kierroksella 53 prosenttia äänistä.
Vázquez on tunnettu jalkapallofani. Hän oli "Club Progreson" puheenjohtajana 1979–1989 sen voittaessa mestaruuden 1989. Hän on naimisissa María Auxiliadora Delgadon kanssa ja heillä on kolme lasta: Ignacio, Álvaro ja Javier ja adoptoitu poika Fabián.
Luettelo pommikoneista
Tämä on luettelo pommikoneista ja muista pomminpudotusta tekevistä sotakoneista.
Ilmaa kevyemmät
Ilmaa raskaammat ilma-alukset eli lentokoneet
Strategiset pommikoneet
Rynnäkkökoneet, hävittäjäpommittajat
Käytöstä poistuvia
Pulkka
Pulkka on ahkiota muistuttava, nykyään muovista valmistettu vedettävä tai mäenlaskuun käytettävä kulkuväline, jota käytetään pääsääntöisesti talvella joko lumessa tai jäällä. Mäenlasku pulkalla on suosittua erityisesti lasten keskuudessa. Jos pulkkaan on kiinnitetty naru, voidaan sitä käyttää myös tavaroiden kuljetukseen vetämällä pulkkaa narulla perässä. 
Suomessa erotetaan nykyään useimmiten toisistaan käsitteet ahkio ja pulkka. Ahkio viittaa isompaan ja kantavampaan, hyötykäyttöön tarkoitettuun vedettävään välineeseen, kun taas pulkka tarkoittaa yleensä pienempää, lähinnä lasten mäenlaskuvälinettä. Monissa muissa kielissä, kuten ruotsissa, norjassa, saksassa ja ranskassa pulkka-sanan johdannainen tarkoittaa ahkiota.
Tunnetuimpia pulkkamalleja Suomessa on Sarvis Oy:n vuonna 1967 markkinoille tullut suhteellisen kapea ja profiililtaan keulaan päin nouseva pulkka. Sen on suunnitellut teknikko Esa Viita.
Arkistolaitos
Arkistolaitos (AL) oli Suomen opetus- ja kulttuuriministeriön alainen valtion viranomainen, jonka tehtävänä oli varmistaa kansalliseen kulttuuriperintöön kuuluvien asiakirjojen säilyminen ja käytettävyys. Tehtäviin kuului myös oman alan tutkimus- ja kehittämistoiminta. Arkistolaitos muodostui Kansallisarkistosta ja seitsemästä maakunta-arkistosta.
Arkistolaitoksen tehtävistä säädettiin arkistolaissa (831/1994) ja ne eriteltiin tarkemmin asetuksessa arkistolaitoksesta (832/1994).
Arkistolaitoksen tehtävät koskivat erityisesti julkishallinnon asiakirjoja. Laitos ohjasi viranomaisten asiakirjahallinnon ja arkistotoimen hoitoa, huolehti arkistotoimen yleisestä kehittämisestä sekä määräsi, mitkä valtion- ja kunnallishallinnon asiakirjat tulee säilyttää pysyvästi. Arkistolaitoksella oli lakiin perustuva valtuutus antaa sitovia määräyksiä viranomaisille muun muassa asiakirjojen pysyvästä säilyttämisestä, arkistotiloista, asiakirjojen laadinnassa käytettävistä paperista ja kirjoitustarvikkeista sekä asiakirjojen rekisteröinnistä ja luetteloinnista.
Arkistolaitos otti vastaan ja säilytti valtion viranomaisten pysyvää säilytysarvoa omaavat asiakirjat. Tämän lisäksi arkistolaitos hankki ja säilytti yhteiskunnallisesti ja tutkimuksellisesti merkittäviä yksityisarkistoja.
Säilyttämiensä asiakirjojen käytettävyydestä arkistolaitos huolehti siten, että asiakirjoja voi käyttää Kansallisarkiston tai maakunta-arkistojen tutkijasaleissa sekä osittain myös verkkosivujen kautta.
Vuonna 2017 laki Kansallisarkistosta (1145/2016) ja laki arkistolain muuttamisesta (1146/2016) astuivat voimaan. Arkistolaitos (Kansallisarkisto ja seitsemän maakunta-arkistoa) sulautui yhdeksi valtakunnalliseksi opetus- ja kulttuuriministeriön alaiseksi Kansallisarkisto-nimiseksi viranomaiseksi. Edellä mainitut tehtävät kuuluvat nykyään Kansallisarkistolle.
Machico
Machico on kaupunki Portugalille kuuluvalla autonomisella Madeiran saarella. Se sijaitsee saaren koillisosassa. Kaupungissa on 20 453 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 68,3 neliökilometriä.
Machico on perustettu vuonna 1451.
Maniac Mansion (televisiosarja)
Maniac Mansion oli vuosina 1990–1993 tuotettu kanadalainen tilannekomediatelevisiosarja. Sitä tuotettiin kolmena esityskautena 65 jaksoa. Sarja perustui hyvin löyhästi tietokonepeliin "Maniac Mansion". Se oli ensimmäinen tietokone- tai videopeliin perustunut televisiosarja, joka ei ollut animaatio.
Katima Mulilo
Katima Mulilo on kaupunki Namibiassa. Se sijaitsee Sambesijoen rannikolla. Britit perustivat kaupungin vuonna 1935 korvaamaan Schuckmannsburgin kaupungin.
Kaupungin asukasluku vuonna 2011 oli noin 28 000, joten se oli Namibian seitsemmänneksi suurin kaupunki.
Kirgisian kansallislaulu
Kirgisian tasavallan kansallislaulu (, ) on nimensä mukaisesti Kirgisian kansallislaulu. Laulu tunnetaan myös alkusanojensa mukaan nimellä "Ak möngülüü aksa". Se otettiin käyttöön Kirgisian itsenäistyttyä vuonna 1992. Laulun ovat säveltäneet Nasyr Davlesov ja Kalyi Moldobasanov ja sen ovat sanoittaneet Djamil Sadykov ja Eshmambet Kuluev.
Baari (televisiosarja)
Baari on ruotsalaiseen formaattiin perustuva tositelevisio-ohjelma, jossa 12 toisilleen tuntematonta kilpailijaa perustaa oman baarin kaupungin keskustaan. Aluksi kilpailijat suunnittelevat baarin ja osallistuvat sen rakentamiseen. Lopun ohjelman ajan haasteena on pitää baarin toiminta kannattavana. Vuorollaan yksi kilpailija putoaa pois, ja kauimmiten ohjelmassa pysynyt kilpailija voittaa. Baari on kaikille avoin, ja ohjelmassa kilpailevat työntekijät voi tavata baarissa.
Kimppakämpässä asuvilla kilpailijoilla on kolme kuukautta aikaa tehdä baarista menestyvä. He tekevät yhteistyötä baarin eteen, mutta pelaavat kukin omaa pudotuspeliään. Baarityöhön kuuluu muun muassa drinkkien sekoittaminen ja kannattavuuslaskelmien tekeminen. Kilpailijat voivat järjestää baarissa erilaista ohjelmaa asiakkaille.
Kerran viikossa yksi kilpailijoista putoaa baarista pois suorassa lähetyksessä. Valinnan tekevät katsojat, jotka voivat äänestää joko soittamalla tai lähettämällä tekstiviestin.
Baarissa on joka viikko plus/miinus-kokous, jonka tarkoituksena on selvittää ketkä kaksi kilpailijaa joutuvat häätöäänestykseen. Kukin kilpailija antaa yhdelle kilpailijalle plussan ja yhdelle kilpailijalle miinuksen. Eniten miinuksia saanut kilpailija joutuu suoraan häätöäänestykseen ja eniten plussia saanut kilpailija päättää toisen häätöäänestykseen joutuvan kilpailijan.
Baarissa on käytössä keltainen kortti (varoitus) ja punainen kortti (poistaminen Baarista). Jos kilpailija rikkoo sääntöjä, saa hän keltaisen kortin. Kahdesta keltaisesta kortista seuraa punainen kortti ja poistaminen Baarista välittömästi.
Suomessa Subtv:lla Baaria esitettiin 13.3.2006−4.6.2006 maanantaista perjantaihin klo 22.00, ja suorat pudotuslähetykset esitettiin sunnuntaisi-iltaisin. Ohjelman sunnuntaisia suoria lähetyksiä juonsivat Kirsi Salo (viikot 1−7) ja Silvia Modig (viikot 8−12) ja kilpailijoiden baarivalmentajana toimi Jani Avelin. Kilpailukohde oli Helsingin Birdie-ravintola, joka ohjelman myötä sai uuden sisustuksen, toimintaidean ja nimen Cafe Punawuori. Baari toimi päiväsaikaan kahvilana ja iltaisin yökerhona. Baarin voitti 22-vuotias Frank, joka sai palkinnoksi 40 000 euroa. Toiseksi sijoittui Mira ja kolmanneksi Irena. Baaria esitettiin Suomessa yksi tuotantokausi.
Baaria on esitetty useissa eri maissa. Tässä luettelo eri maiden versioiden nimistä.
Raija Pelli
Raija Helena Pelli (s. 23. elokuuta 1957 Vaasa) on suomalainen toimittaja, joka tunnettaneen parhaiten Poliisi-TV:n juontajana. Pelli oli mukana tekemässä Poliisi-TV:tä sen alusta, vuodesta 1989 alkaen. Hän jätti sittemmin Poliisi-TV:n juontotehtävät ja toimi pari vuotta sarjan tuottajana. Yleisradio siirsi hänet pois tuottajan tehtävistä kesäkuussa 2007 ja syyskuussa 2007 Raija Pelli irtisanoutui yhtiöstä. Pelli kuuluu Oikeustoimittajat ry:hyn ja kouluttaa toimittajia rikosjournalismin saralla.
Vuoden 2003 eduskuntavaaleissa Pelli oli Suomen Keskustan ehdokkaana Helsingin vaalipiirissä ja sai 616 ääntä.
Pelli on ollut vuodesta 2002 alkaen naimisissa toimitusjohtaja Jörgen Victorzonin kanssa. Nykyinen avioliitto on hänen kolmantensa; edelliset aviomiehet olivat Timo Rintakoski ja Heikki Tuomela. Pellillä on lapset Irina (syntynyt 1988) ja Niki (syntynyt 1995), joista Irina on ensimmäisestä ja Niki toisesta avioliitosta. Pelli asuu Kauniaisissa.
Raija Pelli kertoo tulevansa näkijäsuvusta. Hän kertoo näkevänsä enteitä, saavansa viestejä tuonpuoleisesta, kokevansa yliluonnollisia kokemuksia ja pyrkivänsä kehittämään näkijän kykyjään, vaikka ne pelottavatkin häntä. Hän sanoo ”avaavansa itseään näille asioille”.
Uzbekistanin kansallislaulu
Uzbekistanin kansallislaulu on nimensä mukaisesti Uzbekistanin kansallislaulu. Maan itsenäistyessä Neuvostoliitosta vuonna 1991 maa päätti säilyttää Uzbekistanin sosialistisen neuvostotasavallan hymnin, jonka oli säveltänyt Mutal Burhanov. Lauluun laadittiin tosin toiset sanat, jotka kirjoitti Abdulla Aripov.
Laura Joensuu
Laura Joensuu (o.s. Pakarinen, s. 1987, Liberia) on suomalainen gospel-laulaja. Hän tuli tunnetuksi vuonna 1998 voitettuaan Karuselli-lastenlaulukilpailun kappaleilla "Elämän siiville" ja "Valkovuokot". Voiton jälkeen häntä on nähty erilaisissa konserteissa ja mm. MTV3:n ohjelmassa BumtsiBum!. Laura on mukana myös monella lasten hengellistä musiikkia sisältävällä kokoelmalevyllä. Hän on opiskellut Helsingin Pop&Jazz -konservatoriossa.
Rakkain terveisin Felix
Rakkain terveisin Felix () on saksalainen lasten animaatiosarja, joka perustuu Annette Langenin kirjoittamaan ja Constanza Droopin kuvittamaan kirjaan "Rakkain terveisin Felix" ("Briefe von Felix"). Se kertoo pienestä jäniksestä, joka matkustaa ympäri maailmaa ja kirjoittaa kirjeitä ystävälleen Sannalle, joka kotona odottaa malttamattomana kirjeitä Felixiltä.
Sarjaa on esittänyt Suomessa Yle TV2. Ohjelman aikana Felix käy muun muassa Ranskassa, Italiassa, Kreikassa, Espanjassa ja Yhdysvalloissa.
Maikki ja pelottava Pontso
Maikki ja pelottava Pontso () on kanadalainen piirrossarja, joka kertoo viisivuotiaasta sympaattisesta, älykkäästä ja reilusta tytöstä Maikista, joka keksii kaikkiin pulmiin ratkaisun ja jonka vakiovarusteisiin kuuluu suurennuslasi ja safarihattu. Hänellä on kaksi hyvää ystävää: hirmuisen pelottava Pontso ja kohtelias porsas Helmeri Hokso.
Helmeri on ujo, mutta toisinaan turhamainen ja itserakas. Hän asuu pahvilaatikossa, josta löytyy yhtä sun toista tarpeellista. Helmeri pitää laulamisesta ja pianon soittamisesta ja on todella taitava kokki. Pontso taas on hirmuisen suuri, muttei lainkaan niin pelottava kuin luulee olevansa, vaan on Maikin tapaan todella sympaattinen ja suloinen. Se rakastaa ruokaa, mm. Helmerin kurpitsapiiraat ovat sen herkkua. Pontso on täynnä punaisia täpliä, joita lainaamalla se joskus auttaa ystäviään ja innostuessaan se huutaa "Voi juukelis puukelis!" Maikki asuu ystäviensä kanssa satumaisessa Maikkimaassa.
Kaikki alkoi, kun Maikki piirsi liidullaan piirrosta Maikkimaasta. Pian piirroksesta pompahti puita, kasveja, lintuja ja tietysti Helmeri ja Pontso. Maikilla on hatussaan kartta, jossa näkyy koko Maikkimaa. Sen avulla ystävykset tekevät retkiä Maikkimaan eri osiin, muun muassa Kalkkunakaupunkiin ja Sateenvarjopuiden maahan. Maikilla, Helmerillä ja Pontsolla on paljon ystäviä mm. Pippi-hiiri, Nipa-jänis, Laulavat lehmät: Ammut, Karkkijengi, Unilampaat, Jättiläinen, Lumiukko, Viipottaja-rapu ja Iso Ankka. Joskus Maikki saa hoitaakseen tätinsä kolmoset: Maxin, Zetan ja Oskarin. Yhdessä Maikki, Helmeri ja Pontso keksivät aina jotakin kivaa tekemistä.
Suomessa sarjaa on esitetty Yle TV2:lla.
Carrefour
Carrefour S.A. on ranskalainen vähittäismyyntiin keskittynyt kauppaketju. Se harjoittaa liiketoimintaa maailmanlaajuisesti ja on maailman toiseksi suurin vähittäiskauppaketju amerikkalaisen Wal-Martin jälkeen. Sen pääkonttori on Pariisissa. Carrefouria pidetään hypermarketien ja kaupan omien tuotemerkkien pioneerina.
Carrefourilla on noin 10 000 myymälää 30 maassa, ja se työllistää yli 400 000 työntekijää. Yrityksen vuotuinen liikevaihto on noin 72 miljardia euroa. Tästä puolet tulee Ranskasta ja runsas kolmannes muualta Euroopasta; loppu 15% jakautuu lähes tasan yrityksen kahden muun päämarkkina-alueen, Latinalaisen Amerikan ja Aasian, kesken. Euroopassa Carrefour on markkinajohtaja.
Carrefourin perustivat Fournierin ja Defforeyn perheet vuonna 1959. Yrityksen nimi merkitsee "risteystä" tai "kohtaamispaikkaa". Seuraavana vuonna avattiin yrityksen ensimmäinen supermarket, myymälä Annecyssa Ranskan Alpeilla. Carrefour laajeni nopeasti ja kehitti uuden kauppamuodon: vuonna 1963 avattiin ensimmäinen hypermarket. Aivan ensimmäisiä liikkeitä lukuun ottamatta Carrefourin hypermarketit ovat pinta-alaltaan yli 5 000 neliömetrin kokoisia, suurimmat jopa yli 20 000 neliötä (2 hehtaaria).
Ranskan ulkopuolelle yritys laajeni ensimmäisen kerran 1969 Belgiaan. Seuraavana vuonna se listautui Pariisin pörssiin, ja vähän myöhemmin seurasi laajentuminen 1973 Espanjaan ja 1975 Brasiliaan. Carrefourin yritysryhmään kuului jo tässä vaiheessa useita liikemerkkejä, joiden alla osa pienemmistä kauppaliikkeistä ja supermarketeista toimii. Carrefour-nimeä käyttävät nykyään yleensä vain yhtiön lippulaivat, yli 800 jättimäistä hypermarketia, jotka muodostavat enemmistön konsernin liikevaihdosta.
Vuonna 1976 Carrefour sovelsi erikoista markkinointistrategiaa: useista kymmenistä peruselintarvikkeisiin lukeutuvista tuotteista poistettiin tuotemerkit, ja niitä alettiin myydä huomattavasti alemmalla hinnalla. Näistä tuotteista, jollaisia nykyään kutsutaan yleensä kaupan omiksi merkkituotteiksi, käytettiin nimeä "produits libres", vapaat tuotteet, ja niistä tuli hyvin suosittuja. Carrefour soveltaa usein tämäntyyppistä myyntistrategiaa, jota kilpailijat ovat kommentoineet "kapitalisminvastaiseksi" ja polkumyynniksi.
Carrefour laajeni edelleen, kun se sai 1982 jalansijan Argentiinassa ja levittäytyi saman vuosikymmenen lopulla Itä-Aasiaan. 1990-luvun alussa yritys avasi paljon kauppoja useisiin uusiin Euroopan maihin, vuosikymmenen puolivälistä alkaen taas lisää Aasiaan. Fuusioituminen ruokakauppaketju Promodèsin kanssa vuonna 2000 kasvatti ykkösasemaa Euroopan markkinoilla. Tällä hetkellä Carrefourin keskeisimmät markkina-alueet Euroopan ulkopuolella ovat edelleen Brasilia ja Argentiina, mutta se pyrkii ahkerasti kasvaville Aasian markkinoille. Lähi-idän ja Pohjois-Afrikan pienillä markkinoilla myynti sen sijaan on takkuillut.
Carrefour avasi myymälät myös Moskovassa ja Krasnodarissa vuonna 2009, mutta vetäytyi Venäjän markkinoilta samana vuonna arvioiden lyhyen ajan kasvumahdollisuudet liian pieneksi.
Kritias (dialogi)
Kritias (; ) on Platonin kirjoittama dialogi. Sen toinen nimi Thrasylloksen jaottelussa on "Atlantiksen tarina" (, "Atlantikos"). Dialogissa keskustelevat Sokrates, Timaios Lokrilainen, Hermokrates ja Kritias. Nimensä mukaisesti se kertoo tarinan Atlantiksesta.
Platonin teosten joukossa "Kritias" kuuluu tämän myöhäisvaiheen dialogeihin. Näin se on kirjoitettu siihen aikaan, jolloin Platon oli palannut Sisiliasta lopullisesti Ateenaan toimiakseen perustamansa Akatemian johdossa kuolemaansa saakka. Tarkemmin dialogi on ajoitettu noin vuoteen 360 eaa. Holger Thesleffin mukaan dialogin Atlantis-kuvaus on saattanut olla Platonin suunnitelma uudeksi Syrakusaksi.
Sisältönsä puolesta "Kritias" muodostaa trilogian yhdessä "Timaioksen" ja "Hermokrateen" kanssa, joskin viimeksi mainittu on kuitenkin vain hypoteettinen dialogi, jota ei todennäköisesti koskaan kirjoitettukaan. Näin "Kritias" jäi ilmeisesti keskeneräiseksi. Thesleffin mukaan tämä saattaa johtua siitä, että Syrakusan poliittiset olot muuttuivat.
Diogenes Laertioksen esittämässä, Thrasylloksen tekemässä Platonin teosten jaottelussa dialogi kuuluu VIII tetralogiaan yhdessä dialogien "Kleitofon", "Valtio" ja "Timaios" kanssa. Aiheensa puolesta Thrasyllos luki dialogin Platonin eettisten teosten joukkoon. Aristofanes Byzantionlaisen jaottelussa dialogi kuuluu puolestaan I trilogiaan yhdessä "Valtion" ja "Timaioksen" kanssa.
"Kritias" seuraa ajallisesti Platonin "Timaiosta", joka oli samojen henkilöiden dialogi: kummassakin esiintyvät Sokrates, Timaios Lokrilainen, Hermokrates ja Kritias. Näistä kaikki ovat historiallisia henkilöitä, paitsi Timaioksen olemassaolosta ei ole dialogien ulkopuolisia todisteita.
Kritias kertoo dialogissa, että 9000 vuotta aiemmin Ateena oli ollut ihannevaltio, joka oli hyvinjärjestäytyneen yhteiskuntansa ansiosta kyennyt voittamaan mahtavan Atlantiksen valtion. Atlantis oli saari tai niemimaa, joka oli ”vahvempi kuin Aasia ja Afrikka” ja sijaitsi lähellä Gibraltarin salmea.
Gloria al bravo pueblo
Gloria al Bravo Pueblo ("Kunnia urhoolliselle kansalle") on Venezuelan kansallislaulu. Se julisti virallisesti kansallislauluksi presidentti Antonio Guzmán Blanco 25. toukokuuta 1881. Laulun sanat on kirjoittanut lääkäri ja lehtimies Vicente Salias vuonna 1810 ja sen on säveltänyt Juan José Landaeta. Landaetan sävellys on tunnettu jo 1840-luvulla nimellä "La Marsellesa Venezolana" ("Venezuelan Marseljeesi"), koska se muistuttaa etäisesti Ranskan kansallislaulua. Viime aikoina on tosin esitetty, että laulun olisikin sanoittanut Andrés Bello eikä suinkaan Salias, ja että sen säveltäjä olisikin Lino Gallardo. Tätä teoriaa ei kuitenkaan ole voitu näyttää toteen.
Markku Hietaharju
Markku Hietaharju (s. 1961) on suomalainen urkuri. Hän suoritti urkujensoiton A-tutkinnon Sibelius-Akatemiassa 1986 ja antoi ensikonserttinsa seuraavana vuonna Helsingin Tuomiokirkossa Organum-seuran järjestämällä urkutaiteen viikolla.
Opintojaan hän on täydentänyt lukuisilla mestarikursseilla Suomessa ja ulkomailla. Vuosina 1988–1990 Hietaharju opiskeli Deutscher Akademischer Austauschdienstin stipendiaattina Lyypekin musiikkikorkeakoulussa professori Martin Haselböckin johdolla ja suoritti opintojensa päätteeksi Konzertexamen-tutkinnon erinomaisin arvosanoin.
Markku Hietaharju on esiintynyt kotimaan lisäksi useasti Skandinaviassa, Keski-Euroopassa, Baltian maissa sekä Venäjällä. Kansainvälisillä festivaaleilla hän on vieraillut Lahdessa, Tallinnassa, Riiassa, Wienin kesämusiikkijuhlilla sekä Göteborgissa. Lisäksi hän on saavuttanut palkintosijoja kansainvälisissä urkukilpailuissa. Valtion taiteilija-apuraha on myönnetty hänelle vuosina 1997 ja 2001–2002.
Hietaharju on esiintynyt useilla äänilevyillä solistina ja säestäjänä. Lisäksi hän on tehnyt runsaasti radionauhoituksia Suomessa ja Keski-Euroopassa.
Vuosina 1986–2005 hän on toiminut Helsingin Meilahden seurakunnassa kirkkomuusikkona. Tällä hetkellä hän toimii Sibelius-Akatemiassa urkujensoiton opettajana ja on vuodesta 2006 alkaen toiminut Turun tuomiokirkkoseurakunnan urkurina.
Tiến Quân Ca
Tiến Quân Ca (”Joukot etenevät”) on Vietnamin kansallislaulu. Sen on säveltänyt ja sanoittanut Nguyễn Văn Cao (1923–1995) vuonna 1944. 1945 siitä tuli Vietnamin demokraattisen tasavallan (”Pohjois-Vietnamin”) kansallislaulu. Vietnamin yhdistyttyä vuonna 1976 laulusta tuli Vietnamin sosialistisen tasavallan kansallislaulu.
Venomous Concept
Venomous Concept on yhdysvaltalainen grindcore/hardcore punk -yhtye. Se on perustettu vuonna 2003, ja se on julkaissut kaksi studioalbumia.
Yhtye työstää tällä hetkellä materiaalia tulevalle kolmannelle studioalbumilleen.
Just Blaze
Just Blaze, oikealta nimeltään Justin Smith, on yhdysvaltalainen hip hop- ja R&B-tuottaja. Oikealta nimeltään hän on Justin Smith ja kotoisin New Jerseystä. Alun perin hän tuli tunnetuksi ennen kaikkea Jay-Z:n ja tämän levy-yhtiön (Roc-A-Fella Records) artistien tuottajana. Varsinaisen läpimurtonsa Just Blaze teki vuonna 2001 Jay-Z:n The Blueprint -albumilla, jonka jälkeen hän on ollut yksi halutuimmista tuottajista ja on tehtaillut hittejä monille artisteille, kuten Kanye West, Fabolous, The Game, Fat Joe, Busta Rhymes ja Cam'ron.
Just Blazella on myös oma levy-yhtiö, Fort Knox Entertainment, jonka ensimmäinen artisti on Saigon.
Metristyvä avaruus
Topologiassa metristyvä avaruus on topologinen avaruus joka on homeomorfinen metrisen avaruuden kanssa. Topologista avaruutta formula_1 sanotaan siten metristyväksi jos on olemassa metriikka formula_2, jolle "d":n indusoima topologia on formula_3. Metristyvyyslauseet antavat riittävät ehdot sille, että topologinen avaruus on metristyvä.
Metristyvät avaruudet perivät kaikki alkuperäisen avaruuden topologiset ominaisuudet metriseen avaruuteen. Ne ovat esimerkiksi Hausdorff parakompakteja (ja siten normaaleja), Tihonoveja N1:siä.
Ensimmäinen todella merkityksellisen metrisoituvuuslause on Urusohnin metristyvyyslause. Sen mukaan jokainen N1 säännöllinen avaruus on metristyvä. (Historiallinen huomautus: Tämän lauseen todisti Andrei Tihonov vuonna 1926. Pavel Urusohn osoitti, kuolemansa jälkeen julkaistussa paperissaan vuonna 1925, heikomman tuloksen, jonka mukaan jokainen N2 normaali Hausdorffin avaruus on metristyvä.)
Useita muita metristyvyystuloksia seuraa Urysohnin lauseesta. Esimerkiksi kompakti Hausdorffin avaruus on metristyvä jos ja vain jos se on N2.
Urusohnin lause voidaan muotoilla myös seuraavasti: topologinen avaruus on separoituva ja metristyvä jos ja vain jos se on N2, säännöllinen ja Hausdorff. Nagatan-Smirnovin metristyvyyslause laajentaa tulosta ei-separoituviin avaruuksiin Sen mukaan topologinen avaruus on metristyvä jos ja vain jos se on säännöllinen, Hausdorff ja sillä on σ-lokaali äärellinen kanta. σ-lokaali äärellinen kanta on kanta, joka on yhdiste numeroituvan monesta lokaalisti äärellisestä kokoelmasta avoimia joukkoja
Avaruutta sanotaan lokaalisti metristyväksi jos jokaisella pisteellä on metristyvä ympäristö. Smirnov todisti, että lokaalisti metristyvä Hausdorffin avaruus on metristyvä jos ja vain jos se on parakompakti. Erityisesti monisto on metristyvä jos ja vain jos se on parakompakti.
Lionel Jospin
Lionel Robert Jospin O.Q. (s. 12. heinäkuuta 1937 Meudon, Seine-et-Oise, nykyisin Hauts-de-Seine) oli Ranskan pääministerinä 1997–2002 ja sosialistipuolueen presidenttiehdokkaana vuosien 1995 ja 2002 vaaleissa. Vuonna 1995 hän hävisi toisella kierroksella niukasti Jacques Chiracille. Vuonna 2002 hän jäi kolmanneksi oikeistopopulistisen Jean-Marie Le Penin taakse ja ilmoitti vetäytyvänsä politiikasta.
Lionel Jospin on kotoisin Meudonista Pariisin läheltä. Hän opiskeli Institut d'Etudes Politiques de Paris'ssa ja École nationale d'administrationissa. Hän toimi diplomaattina ja taloustieteiden professorina.
Jospin liittyi sosialistipuolueeseen ("Parti Socialiste") 1971 ja nousi sen johtoon, kun François Mitterrand valittiin presidentiksi 1981. Jospinia pidettiin erityisesti ulkopolitiikan tuntijana. Hän toimi opetusministerinä 1988–1992 mutta menetti parlamenttipaikkansa 1993 ja palasi opettamaan. Vuonna 1995 hän sai 47,4 prosenttia äänistä presidentinvaalin toisella kierroksella Chiracia vastaan.
Jospin valittiin uudelleen puolueen johtoon 1995, ja hän johti sen vaalivoittoon 1997. Toimiessaan pääministerinä Jospin yksityisti valtion omistuksia, alensi arvonlisäveroa, tuloveroa ja yhtiöveroa. Hänen hallituksensa otti käyttöön 35-tuntisen työviikon, paransi köyhimpien sairausvakuutuksia, edisti naisten näkymistä politiikassa, helpotti maahanmuuttoa ja otti käyttöön parisuhteiden siviililiitot ("pacte civil de solidarité", PACS). Taloustilanteen kohenemisen ansiosta työttömyys väheni 900 000:lla.
Jospin oli ehdokkaana presidentiksi 2002 vaaleissa. Kampanjointi keskittyi lähinnä lain ja järjestyksen noudattamiseen, josta hallitusta arvosteltiin. Vasemmisto arvosteli häntä oikeistolaisesta talouspolitiikasta, ja monet pienemmät vasemmistolaiset ehdokkaat ottivat osansa kannatuksesta ensimmäisellä kierroksella. Jospin jäi niukasti kolmanneksi (16,18 prosenttia äänistä) "Front Nationalin" Jean-Marie Le Penin jälkeen (16,86 prosenttia).
Päivänpolitiikasta luopumisensa jälkeen hän on kommentoinut asioita muun muassa vastustamalla homoavioliittoja (Ranskassa jo olemassa olevan rekisteröidyn PACS-parisuhteen lisäksi) ja 2005 kampanjoimalla Euroopan unionin perussopimuksen puolesta.
Akillesjänne
Akillesjänne eli kinnerjänne eli kantajänne tai akilleen kantapää () on ihmisen vahvin ja suurin jänne. Se sijaitsee jalkaterän takaosassa. Akillesjänne kiinnittyy kanta- eli kinnerluuhun pohjelihaksen ja jalkapohjan lihasten kautta. Pohjelihas on pääasiallinen nilkan ojentaja, jonka voima on noin 14-kertainen muihin ojentajiin nähden, joten käytännössä koko jalkaterä ojentuu akillesjänteen kautta.
Akillesjänne saa verisuonituksensa pohjevaltimosta () ja takimmaisesta säärivaltimosta (. Akillesjänteen verenkierto huonontuu iän myötä jo 30-vuotiaasta alkaen.
Akillesheijaste, joka kuuluu venytysheijasteisiin eli jänneheijasteisiin, saadaan esiin kopauttamalla tylpällä esineellä akillesjänteen aluetta. Tällöin lihaskäämit reagoivat hyvin lyhytkestoiseen venytykseen ja supistuvat.
Akillesjänteen tyypilliset urheiluvammat ovat sen:
Ensimmäisenä akillesjänteen alueen tulehduksen tai rasitustilan kuvasi vuonna 1905 A. Schanz vuorikiipeilijöillä. Erikoisen alttiita akillesjänteen tulehdukselle ovat juoksijat. Repeämiä taas kohtaavat eniten jo ikääntyneet urheilijat.
Akilleen kantapäätä käytetään myös vertauksena jonkun tai jonkin heikosta kohdasta viitaten Akhilleen tarinaan Kreikan mytologiassa.
Chad Channing
Chad Channing (s. 31. tammikuuta 1967) on yhdysvaltalainen muusikko, joka toimi Nirvanan rumpalina vuosina 1988–1990, minkä jälkeen hänet korvasi Dave Grohl. Channing soitti rumpuosuudet Nirvanan ensimmäisellä albumilla, "Bleachillä". "Nevermind"-levyllä hänen rummutustaan kuullaan kappaleessa ”Polly”. Nykyään Channing on basisti ja laulaja perustamassaan Before Cars -yhtyeessä.
Kuopion vankila
Kuopion vankila (aiemmin Kuopion Lääninvankila) on vankila Kuopion Maljalahden kaupunginosassa (Itkonniemenkatu 2b). Kuopion vankilassa oli 93 paikkainen suljettu laitos, ja sen yhteydesä on 20-paikkainen vapauttamisyksikkö. Vuonna 2016 keskimäärin yksiköissä oli 93 ja 19 vankia. Vangit tulevat tavallisesti Keski-Suomen, Pohjois-Karjalan ja Pohjois-Savon maakunnista. Henkilöstöä vankilassa on 75.
Kruunun- eli lääninvankila aloitti vuonna 1780. Nykyisellä paikallaan se on ollut vuodesta 1829 lähtien. Ensimmäinen rakennusvaihe on arkkitehti Carl Ludvig Engelin suunnittelema kolmikerroksinen kivinen rakennus, jonka keisari Aleksanteri I määräsi rakennettavaksi. Toinen rakennusvaihe valmistui 50 vuotta myöhemmin ja kolmas vaihe, punatiilinen nelikerroksinen ristinmuotoinen rakennus valmistui vuonna 1888. Ristimäinen vankilarakennus muistuttaa Pietarin Krestyn vankilaa.
Iši biladi
Iši biladi (عيشي بلادي, "Eläköön kotimaani") on Arabiemiraattien kansallislaulu. Laulun on sanoittanut Arif al-Šaikh Abdullah al-Hasan, jonka sanoitus valittiin aiemmin tekstittömän hymnin sanoiksi kilpailun jälkeen vuonna 1996. Laulun melodia on ollut Arabiemiraattien kansallislauluna jo vuodesta 1971. Kyseessä on fanfaaria muistuttava hymni, jonka on säveltänyt Mohammed Abdel Wahab. Hän on säveltänyt myös Tunisian kansallislaulun Humat al-hima ja Libyan kansallislaulun Libya, Libya, Libya.
عيشي بلادي عاش اتحاد إماراتنا
عشت لشعب دينه الإسلام هديه القرآن
حصنتك باسم الله يا وطن
بلادي بلادي بلادي بلادي
حماك الاله شرور الزمان
أقسمنا أن نبني نعمل
نعمل نخلص نعمل نخلص
مهما عشنا نخلص نخلص
دام الأمان وعاش العلم يا إماراتنا
رمز العروبة
كلنا نفديك بالدما نرويك
نفديك بالأرواح يا وطن
‘Īšī, bilādī, ‘āša-ttiḥādu imārātinā
‘Išti li-ša‘bin, dīnuhu-l-islāmu, hadīhu-l-qur’ānu
Ḥaṣṣantuki bi-smi-llāhi yā waṭanu
Bilādī, bilādī, bilādī, bilādī
Ḥamāki-l-ilāhu šurūra-l-zamāni
Aqsamnā an nabnī na‘malu
Na‘malu nukhliṣu, na‘malu nukhliṣu
Muhimman ‘išnā nukhliṣu, nukhliṣu
Dāma-l-amān wa-‘āša-l-‘alamu, yā imārātanā
Ramzu-l-‘urūbati
Kullunā nafdīki bil-dimā nurwīki
Nafdīki bil-arwāḥi yā waṭanu