hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Tanskan valtakunnankomissariaatti
Tanskan valtakunnankomissariaatti oli Saksan valloitettujen alueiden hallintoon kuuluva alue, joka käsitti Tanskan kuningaskunnan vuodesta 1943 vuoteen 1945. Tanska oli 9. huhtikuuta 1940 jouduttuaan Saksan hyökkäyksen kohteeksi säilyttänyt tavanomaisen hallinnon.
Päinvastoin kuin Norjassa, jossa hallitus aloitti brittiläisten ja puolalaisten kanssa sinnikkään puolustustaistelun liikekannallepanoon liittyvien epäröintien jälkeen, ja missä kuningas oli lähtenyt Isoon-Britanniaan muodostaen pakolaishallituksen, Tanskassa kuningas säilyi valtionpäämiehenä ja maassa oli tanskalainen hallitus vuoteen 1943 saakka, jolloin saksalaiset muutamien terrori-iskujen ja yleislakon vuoksi olivat päättäneet ottaa Tanskan tiukempaan hallintaansa.
Ennen Werner Bestin nimittämistä Tanskan valtakunnankomissaariksi Saksa hoiti muodollisesti asiansa Tanskaan protektoraattina, toisin sanoen Tanskan korkea-arvoisin saksalaisvirkamies oli Valtakunnan täysivaltainen lähettiläs (), joka oli hyväksyttänyt akkreditaationsa Tanskan kuningas Kristianilla. Ensimmäinen heistä oli Cecil von Renthe-Fink ja toinen Werner Best, josta tuli Tanskan valtakunnankomissaari.
Isin
Isin oli muinainen kaupunki Kaksoisvirtainmaassa, nykyisessä Etelä-Irakissa.
Se oli merkittävä mahti Uus-Sumerin luhistuttua.
Kun elamilaiset hyökkäsivät Sumeriin, virkamies Ishbi-Erra nousi siellä valtaan perustaen vuoteen 1730 eaa. (lyhyen kronologian mukaan) jatkuneen Isinin dynastian.
Hän yritti joiltain osin jäljitellä Urin kolmannen dynastian kulttuuria. Ishbi-Erra löi Uriin hyökänneet elamilaiset. Tämän jälkeen Isinin dynastia kukoisti 100 vuotta. Rakennettiin suuria temppeleitä. Kauppa Persianlahdella jatkui Isinin dynastian vallitessa maata. Veden puute oli suuri ongelma Isinissä. Isinin kilpailija Larsa valtasi merenrantakaupunki Urin, myöhemmin pyhän kaupungin Nippurin ja saartoi lopulta Isinin kastelukanavat. Noin 1860 vallananastaja Enlil-bani kaappasi vallan, ja Isinin yli 150 vuotta kestänyt dynastia sammui.
Belgian valtakunnankomissariaatti
Belgian valtakunnankomissariaatti oli Saksan valloitettujen alueiden siviilihallintoon kuuluva osa, joka sai Alankomaiden tapaisen hallinnollisen aseman vasta Normandian maihinnousun jälkeen. Tätä ennen päinvastoin kuin Alankomaat, oli Belgia ollut Wehrmachtin sotilashallintoon kuuluvaa aluetta, kuten Atlantin rannikolla ovat Pohjois- ja Länsi-Ranska.
Kansalliseksi hallinnoksi Belgian valtakunnankomissariaattiin nimitettiin flaamilais-vallonialainen valtuuskunta (saksaksi "Flämisch-Wallonischer Ausschuss") 18. heinäkuuta 1944. Sen johdossa olivat van de Wiele ja Léon Degrelle.
Belgian saksalaiseksi valtakunnankomissaariksi tuli Kölnin Gauleiter Josef Grohé.
Belgian kuului ennen valtakunnankomissariaatin perustamista Saksan Ranskan sotilaskäskynhaltijalle Wehrmachtin sotilashallintoon, jota johti valloituksesta helmikuuhun 1942 Otto von Stülpnagel.
Joe Satriani (EP)
Joe Satriani on kitaristi Joe Satrianin EP-levy vuodelta 1984. Se on Satrianin ensimmäinen julkaisu sooloartistina ja soitettu kokonaan kitaralla.
EP äänitettiin Satrianin toimiessa kitaransoiton opettajana Berkeleyssä Kaliforniassa. Hän julkaisi EP:n rajoitettuna painoksena omalla Rubina-levymerkillään, jonka hän nimesi vaimonsa mukaan. EP:n ilmestymisen jälkeen Satriani maksoi studiolle ennakkoon noin 4 000 dollaria ja päätti tuottaa kokonaisen albumin, johon sisältyisivät myös rummut ja basso. Albumin nauhoituksen aikana hän solmi sopimuksen Relativity Recordsin kanssa, joka julkaisi hänen ensimmäisen täyspitkän albuminsa "Not of This Earth" vuonna 1986.
EP:n kappaleet 2–5 julkaistiin uudestaan muita harvinaisuuksia ja liveäänityksiä kokoavalla "Time Machine" -albumilla vuonna 1993.
Rafael Moneo
José Rafael Moneo Vallés (s. 9. toukokuuta 1937, Tudela) on espanjalainen arkkitehti. Hän valmistui "Escuela Técnica Superior de Arquitectura de Madridista" vuonna 1961.
Moneo on yksi kansainvälisesti tunnetuimmista espanjalaisista arkkitehdeista. Hänelle on myönnetty muun muassa seuraavat palkinnot: vuonna 1993 Rolf Schockin palkinto, vuonna 1996 Pritzker-palkinto, vuonna 2001 Mies van der Rohe -palkinto ja vuonna 2015 Espanjan valtion Premio Nacional de Arquitectura de España.
Moneon tunnetuimpiin töihin kuuluvat Roomalaisen taiteen kansallismuseo Méridassa, Atochan rautatieaseman laajennus Madridissa, auditorio- ja kongressikeskus Kursaal San Sebastiánissa, Museo del Pradon laajennusosa Madridissa sekä Cathedral of Our Lady of the Angels Los Angelesissa.
Rafael Moneo ja Enrique de Teresa vastasivat Tieteen museon (Museo de la Ciencia) suunnittelusta Valladolidiin yhdessä Francisco Romeron ja Juan José Echevarrían kanssa.
Kurajärvi (Hailuoto)
Kurajärvi on pieni lampi Hailuodossa Järventakustan kylän pohjoisreunalla retkeilyreitin varrella.
Järveä kuivatettiin 1930-luvulla, mutta kuivatusuoman tukkeuduttua järven vedenpinta palautui hitaasti entiselleen. Suoritettaessa laajoja suo-ojituksia 1980–1990-lukujen vaihteessa järvi oli tarkoitus jättää luonnontilaiseksi. Laskuojan suulle rakennettu lietepato esti myös kalojen nousun kutemaan järveen. Keväällä 1991 vesi kuitenkin kulutti tien padon ohitse. Seuraavana vuonna järveen siirrettiin kaloja harrastusmielessä.
Vuonna 1993 järven pinta oli laskenut jo kymmeniä senttejä, paljastaen pohjakivikkoa joka oli ollut veden peitossa kuivinakin kesinä. Laskuojan penkkoja jouduttiin tukemaan kymmenillä kivikuormilla vuonna 1994 sortumisen estämiseksi ja poisvirtauksen hidastamiseksi. Siitä huolimatta järvi valui tyhjiin vuoden 1994 aikana, ja oli kuivana vuoden 1996 loppuun saakka.
Stephen Kunda
Stephen Kunda (s. 17. elokuuta 1984) on sambialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja ja myös puolustava keskikenttäpelaaja. Seuratasolla hän edusti viimeksi Rovaniemen Palloseuraa. Kunda tuli Rovaniemelle talvella 2007 Chanda Mwaban, Chileshe Chibwen ja Derik Sailetin kanssa antamaan näyttöjä. Muutaman testipelin jälkeen RoPS solmi Kundan kanssa viisivuotisen sopimuksen (3+2). Kunda on pelannut aiemmin kotimaansa pääsarjassa Power Dynamoissa. Hän on tunnettu erittäin varmaotteisena ja tyylikkäänä pelaajana, joka ei tee paljoa virheitä. Kunda on pelannut myös maansa alle 23-vuotiaiden maajoukkueessa. Kauden 2007 päätyttyä RoPS jatkoi Kundan sopimusta kauteen 2012 asti.
2. elokuuta 2008 Kunda valittiin Veikkausliigan heinäkuun tähdistöjoukkueeseen puolustajaksi. 15. marraskuuta 2008 RoPS ilmoitti Kundan liittyneen loppukaudeksi lainalle sambialaiseen Power Dynamos -joukkueeseen, myös Chanda Mwaba liittyi loppukaudeksi lainalle kitweläisseuraan.
Kaudella 2010 Kunda pelasi osan kautta puolustavana keskikenttämiehenä, kun keskuspuolustajina pelasivat Etchu Tabe ja Jarkko Lahdenmäki. Kunda ja kahdeksan muuta pelaajaa sai potkut Rovaniemen Palloseurasta keväällä 2011 vedonlyöntiskandaalin vuoksi.
Fancy
Fancy (s. Manfred Alois Perilano, 7. heinäkuuta 1946) on saksalainen eurodiskomusiikkia laulanut artisti, joka oli suosiossa 1980-luvun puolivälin jälkeen muutamia vuosia. Fancy toimi myös iskelmäartistina nimellä Tess Teiges. Fancyn todellinen läpimurtokappale oli megahitti ”Slice Me Nice” vuonna 1984. Tunnettuja Fancyn kappaleita ovat myös ”Chinese Eyes” ja ”Lady of Ice”. Fancyn menestyskappaleita ovat myös ”Bolero (Hold Me In Your Arms Again)” ja ”Flames of Love”.
Hittejä ovat myös ”Bride In Black”, ”C'est La Vie”, ”Running Man” ja ”My Emotional Way”.
Monet menestyskappaleista on tehty yhteistyössä manageri Anthony Monnin kanssa. Myös Bobby Orlando on tuottanut Fancyn lauluja. Fancy on tehnyt yhteistyötä monien muiden artistien kanssa, muun muassa salanimellä Tess tai Ric Tess.
Fancy on ollut kiinnostunut astrologiasta ja esoteerisista asioista.
Micro Maniacs
Micro Maniacs on PlayStation-peli, jossa juostaan pienillä olioilla kilpaa. Pelissä on alussa kahdeksan pelihahmoa. Pelihahmoja voi saada lisää, jos edistyy yksinpelissä. Jokaisella pelihahmolla on kaksi asetta, joita he voivat käyttää hidastaakseen muita.
Stefano Garzelli
Stefano Garzelli (s. 16. heinäkuuta 1973 Varese) on italialainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena 1997–2013. Monipuolisena ajajana tunnettu Garzelli oli hyvä niin aika-ajoissa, vuorietapeilla kuin loppukireissäkin. Hän voitti vuonna 2000 Italian ympäriajon ohitettuaan Francesco Casagranden viimeisellä aika-ajoetapilla. Vuoden 2002 Liège-Bastogne-Liègessä hän auttoi tallitoverinsa Paolo Bettinin voittoon sijoittuen itse toiseksi. Saman vuoden Italian ympäriajossa hän jäi kiinni probenecidin käytöstä. Vuonna 2003 hän palasi huipulle sijoittumalla Giro d'Italiassa toiseksi Gilberto Simonin jälkeen.
Pitkäkankaan koulu
Pitkäkankaan koulu on Oulussa Oulunsalon kaupunginosassa, Pitkäkankaan asuinalueella sijaitseva yhtenäisperuskoulu. Koulua on rakennettu vuosien 1981–1985 välillä, ja sen on suunnittelut Heikki Taskinen. Koulussa annetaan esiopetusta sekä perusopetusta luokka-asteille 1–9. Oppilaita koulussa on yli 800 ja se on Oulun peruskouluista suurin. Rehtorina toimii Seppo Pasanen.
Koulussa toimii vanhempaintoimikunta.
Pitkäkankaan koulukeskus on rakennettu useassa vaiheessa. Vuonna 1983 valmistui Oulunsalon yläaste, jonka suunnitteli koulusuunnittelijana tunnettu arkkitehti Heikki Taskinen ja hänen toimistossaan suunnitteluprojektia johtanut arkkitehti Martti Karsikas. Vuonna 1985 koulua laajennettiin siipirakennuksella, johon sijoitettiin ala-aste. Ala-asteen nimeksi tuli Pitkäkankaan koulu. Vuosina 1996─2009 koulukeskukseen tehtiin peruskorjaus sekä opetus- ja erityistilojen laajennus- ja muutostöitä, joiden suunnittelijana oli Arkkitehtitoimisto Karsikas.
Kaksikerroksinen koulu luetaan tärkeäksi osaksi Oulunsalon rakennuskantaa ja se on yksi suomalaisen arkkitehtuurin niin sanotun Oulun koulun merkkirakennuksista.
Aiemmin vain ala-asteena toimineesta Pitkäkankaan koulusta ja Oulunsalon yläasteesta muodostettiin vuonna 2012 yhtenäisperuskoulu, jonka nimeksi tuli Pitkäkankaan koulu.
Västanfjärdin kirkko
Västanfjärdin kirkko voi viitata kahteen Västanfjärdissa sijaitsevaan kirkkoon:
Greg Gibson
Greg Gibson (s. 15. maaliskuuta 1969 Siler City, Pohjois-Carolina) on yhdysvaltalainen koripallovalmentaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija. Gibson valittiin vuonna 2012 Korisliigan vuoden valmentajaksi, ja hän on voittanut päävalmentajana kolme miesten Suomen mestaruutta ja yhteensä neljä miesten SM-mitalia.
Gibson toimii belgialaisen Limburg Unitedin päävalmentajana.
Gibson valmistui Etelä-Carolinan yliopistosta 1992 ja oli aikoinaan koulunsa kaikkien aikojen paras pistemies. Hänen pelinumeronsa 30 on "jäädytetty" yliopiston seinälle. Valmistumisen jälkeen hän pelasi muun muassa kuusi vuotta Australian CBA-sarjaa ja kauden Malesiassa.
Uransa Suomessa hän aloitti vuoden 1999 keväällä Kauhajoen Pesukarhujen II-divisioonajoukkueessa. Seuraavana vuonna hän saapui jälleen alkukeväästä vahvistamaan Kauhajokea, jonka kausi päättyi huhtikuussa nousuun I-divisioonaan. Gibson oli yksi nousun pääarkkitehdeista. Hän pelasi Kauhajoen Karhussa myös seuran historian ensimmäisen I-divisioonakauden 2000–2001.
Pelaajauransa jälkeen Gibson siirtyi valmennustehtäviin Kauhajoen Karhuun kaudeksi 2003–2004, josta lähtien hän toimi joukkueen päävalmentajana. Kauden 2006–2007 päätteeksi Gibson johdatti joukkueen I-divisioonan voittoon ja suoraan nousuun Korisliigaan. Seura putosi korisliigakautensa päätteeksi takaisin I-divisioonaan mutta nousi uudelleen pääsarjaan kaudeksi 2009–2010. Toinen korisliigakausi ei alkanut hyvin ja lopulta Gibson erotettiin päävalmentajan paikalta ja hänen tilalleen valmentajaksi valittiin Timo Hakamaa.
Vuosina 2010–2016 Gibson valmensi Loimaan Korikonkareita (myöh. Bisons), joka hänen johdollaan nousi Korisliigaan. Korisliigan lisäksi EuroCupissa ja VTB-liigassa pelannut Loimaa saavutti Gibsonin päävalmentajakaudella Suomen mestaruudet vuosina 2012 ja 2013, ja keväällä 2012 Gibson valittiin Korisliigan vuoden valmentajaksi.
Kesäkuussa 2016 Gibson siirtyi Joensuun Katajan päävalmentajaksi kaksivuotisella sopimuksella, johon sisältyi ulkomaille siirtymisen ensimmäisen kauden jälkeen mahdollistanut optio. Kataja oli yrittänyt saada Gibsonia seuraan aikaisemmin sekä valmentajana että jo pelaajana. Gibson luotsasi Katajan kaudella 2016–2017 Korisliigan loppuotteluun, jossa joensuulaisseura voitti Salon Vilppaan otteluvoitoin 4-2. Gibsonille Suomen mestaruus oli valmennusuran kolmas, Katajalle seuran historian toinen. Kataja menestyi Gibsonin johdolla myös eurokentillä. Kaudella 2017–2018 loukkaantumisista kärsinyt Kataja jäi Gibsonin johdolla puolivälieriin, joissa BC Nokia oli parempi otteluvoitoin 3-0. Huhtikuun lopussa 2017 Kataja Basket kertoi, että Gibson käyttää sopimuksensa purkuoptiota. Hän jättää Suomen 19 vuoden jälkeen ja siirtyy valmentamaan Belgian pääsarjaan Limburg Unitedin joukkueeseen.
Warren Landing
Warren Landing (myös "Warren's Landing") on pieni asutuskeskus Winnipegjärven pohjoisosassa Nelsonjoen luusuassa Manitobassa Kanadassa. Asutuskeskus sijaitsee Mossy Pointin itäisimmässä kärjessä. Asutuskeskus on lähes kokonaan vesiliikenteen sekä vesitasoin hoidettavan lentoliikenteen varassa, sillä siellä ei ole lentokenttää eikä sinne ei ole kiinteää tieyhteyttä, ainoastaan talvitie Grand Rapidsin kylän suunnalta. Lähin toinen asutuskeskus on Norway House Nelsonjoen itärannalla noin 30 kilometrin päässä pohjoiseen.
Warren Landing sai nimensä vuonna 1815 Hudson's Bay Companyn työntekijän John Warrenin mukaan. Warren menehtyi Redjoen taisteluissa saamiinsa vammoihin ja haudattiin sotilaallisin kunnianosoituksin. Kylä tunnettiin myös sijaintinsa mukaan nimellä Mossy Point, siellä sijaitsi Winnipegjärven suurin kalastusasema, ja se oli useiden järvellä liikennöineiden höyryveneiden reitin pohjoisin päätepiste.
Warren Landingissä sijainnut Dominion Fish Companyn kalasatama tuhoutui lähes täydellisesti tulipalossa 9. elokuuta 1908. Palo oli saanut alkunsa laituriin kiinnitetyltä SS "Premieriltä", ja se tuhosi kalasataman kaikki rakennukset yhtä lukuun ottamatta.
Notkeanäkinruoho
Notkeanäkinruoho ("Najas flexilis") on yksivuotinen, Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa esiintyvä makeanveden vesikasvi. Suomessa laji on erittäin harvinainen ja rauhoitettu. Notkeanäkinruoho kuuluu Euroopan unionin luontodirektiivin mukaisesti suojeltaviin lajeihin.
Notkeanäkinruoho on hento, 10–20 cm korkeaksi kasvava uposlehtinen kasvi. Sen varsi haaroo voimakkaasti, parisenttiset lehdet ovat korvakkeettomat, kapeat, lankamaiset ja veltot. Kukat ovat hyvin pienet. Samassa kasvissa on sekä koiras- että naaraspuolisia kukkia. Naaraskukasta kehittyy soikea noin kolmemillinen pähkylähedelmä.
Lajia muistuttaa läheisesti samoilla kasvupaikoilla esiintyvä hentonäkinruoho ("N. tenuissima"), mutta sen lehdet ovat notkeanäkinruohoa kapeammat ja jäykemmät sekä korvakkeelliset.
Notkeanäkinruoho on yleinen Pohjois-Amerikassa, erityisesti Suurten järvien ympäristössä ja mantereen itärannikolla. Euroopassa laji on harvinainen, mutta sitä tavataan laajalta alueelta Britteinsaarilta Keski-Eurooppaan, Pohjoismaihin ja Baltiaan. Suomesta notkeanäkinruoho tunnetaan varmasti vain puolenkymmenestä järvestä muun muassa Hollolasta, Asikkalasta, Parikkalasta, Kiteeltä ja Liperistä. Jääkauden jälkeisenä lämpökautena laji oli paljon nykyistä yleisempi ja sitä tavattiin koko Suomessa.
Notkeanäkinruoho kasvaa vain puhtaissa, neutraalivetisissä järvissä, joissa yleensä on paljon lähteitä. Laji kasvaa 10–150 cm:n syvyydessä, joskus jopa yli 2,5 metrissä. Kasvustot ovat useimmiten ruovikon ulkopuolella alueilla, joissa pohja on liejuista savea tai hiekkaa. Notkeanäkiruohon kasvupaikkojen suurimpia uhkia ovat veden laadun muutokset.
Alankomaiden valtakunnankomissariaatti
Alankomaiden valtakunnankomissariaatti perustettiin heti Saksan suorittaman Alankomaiden valtauksen jälkeen. Sen valtakunnankomissaariksi asettui Arthur Seyss-Inquart. Hänen hallintonsa perustui kansliapäälliköiden suostuttelulle jatkamaan ja Saksasta lähetetyille hallinnon toimistopäälliköille.
Valtakunnankomissaari hajotti Alankomaiden parlamentin molemmat kamarit 21. kesäkuuta 1940, ammattiyhdistykset lakkautettiin 16. heinäkuuta ja 20. heinäkuuta vasemmistopuolueet asetettiin erityisen komissaarin valvontaan. Kommunistiset ryhmät lakkautettiin. 
Loput muista puolueista lakkautettiin vuoden 1941 lopulla.
Heinäkuun alussa porvarilliset puolueet muodostivat kuuden puolueen Alankomaalaisen unionin ("Niederländische Union"), joka keräsi kahdeksassa viikossa 400 000 jäsentä. Sen tarkoituksena oli puolustaa Alankomaiden autonomiaa sekä estää Anton Mussertin oikeistoradikaalia puoluetta hyödyntämästä Saksan miehityksen vuoksi muodostunutta tilannetta. Koska Alankomaalainen unioni oli kuitenkin hengeltään monarkistinen, otti Adolf Hitler vastaan 21. elokuuta 1940 Mussertin ehdolla, että muodostettaisiin Germanische-SS in den Niederlanden. Ryhmän jäsenten tuli vannoa uskollisuuden vala Mussertille ja Hitlerille suoraan germaanisena kansanjohtajana.
Mussertista tuli pääministeri syyskuussa 1940. Hän vastusti aluksi hollantilaisten värväämistä Waffen-SS:ään, mutta helmikuussa 1941 muutti mielensä ajatellessaan, että se voisi olla kansallisen armeijan alku. Alankomaalaisten värväys Waffen-SS:n joukkoihin aloitettiin 21. kesäkuuta 1940, mikä pelästytti muita kuin kansallissosialisteja. Maaliskuussa 1942 oli 227 000 työtöntä alankomaalaista lähetetty Saksaan töihin, ja vuonna 1944 siirtotyöläisten määrä Saksassa oli 254 000. Waffen-SS:ään liittyi 55 000 sotilasta, joista suuri osa oli kansallissosialistisen puolueen jäseniä. 
Heistä koottiin joukot:
Hollannin pakolaishallitus toimi Lontoossa eikä se ollut tehnyt Ranskan tapaan aselepoa Saksan kanssa, vaan periaatteessa sotatila jatkui. Näin ollen vapaaehtoiseksi lähteminen Waffen-SS:ään oli maanpetos.
Eva Illoinen
Eva Illoinen (o.s. Tikander, 4. heinäkuuta 1934 Uusikirkko (Vl.) – 5. kesäkuuta 1987 Uusikaupunki) oli suomalainen kirjailija.
Eva Illoinen valmistui ylioppilaaksi 1953 ja filosofian kandidaatiksi 1957. Hän toimi äidinkielen opettajana Vakka-Suomen kauppaoppilaitoksessa.
Eva Illoisen ensimmäinen romaani "Joutilaat päivät" ilmestyi vuonna 1965. Sittemmin hän julkaisi useita naisten- ja nuortenkirjoja.
Vuonna 1982 Eva Illoinen ryhtyi kirjoittamaan perhekuunnelmasarjaa "Matti, Kappu, Eeva ja Eppu", joka saavutti heti suuren suosion. Sen ansiosta hänet ehkä parhaiten muistetaankin. Rooleissa olivat Risto Aaltonen (Matti), Paula Siimes (Kappu), Riitta Elstelä (Eeva), Karin Pacius (Eppu) ja Leila Itkonen (mummi). Sarjan suosion salaisuus oli siinä, että arkisia perheasioita käsiteltiin kuunnelmassa helposti omaksuttavalla tavalla. Aiheet kuunnelmaan Eva Illoinen saikin omasta perhepiiristään. Kuunnelmasarjaa ehti valmistua sata jaksoa, kunnes sen kirjoittaminen loppui Eva Illoisen äkilliseen kuolemaan.
Tähkämaitikka
Tähkämaitikka ("Melampyrum cristatum") on Euraasiassa kasvava yksivuotinen ruohokasvi. Se on muiden maitikoiden tapaan puoliloinen. Suomessa tähkämaitikka on uhanalainen laji.
Tähkämaitikka on 15–40 cm korkea ruohovartinen kasvi, jonka varsi on tavallisesti yläosasta haarainen. Lehdet ovat tasasoukan suikeita. Kukinto on varren tai joskus haarojenkin latvassa, ja se on noin 3 cm pitkä, tiheä ja nelisärmäinen. Kukkien tukilehdet ovat puikeita, herttatyvisiä, kouruisia, tiheä- ja terävänirhaisia, ja niiden kärjet ovat pitkiä ja ehylaitaisia. Ylemmät tukilehdet ovat osittain purppuranpunaisia ja alemmat vihreitä. Kukan teriö on käyrätorvinen, pituudeltaan noin 15 mm ja väriltään purppuranpunainen. Kukan huulet ovat keltaisia. Melko usein kukinnon punaväri kuitenkin puuttuu, jolloin kukkien tukilehdet ovat kellanvihreitä ja teriöt kalpeankeltaisia. Tähkämaitikka kukkii Suomessa heinä-elokuussa.
Tähkämaitikan voi sekoittaa jonkin verran samannäköiseen peltomaitikkaan ("Melampyrum arvense").
Tähkämaitikkaa tavataan Espanjasta läpi Euroopan Venäjän keskiosiin saakka. Eteläisimmät esiintymät ovat Keski-Italiassa ja Pohjois-Kreikassa, pohjoisessa lajia kasvaa Isossa-Britanniassa, Tanskassa, Etelä-Norjassa, Etelä- ja Keski-Ruotsissa, Etelä-Suomessa ja Virossa. Suomessa tähkämaitikkaa kasvaa Ahvenanmaalla, Varsinais-Suomessa, Hämeessä ja Pirkanmaalla.
Tähkämaitikka kasvaa kivikkoisilla rinnekedoilla, kuivahkoilla lehtoniityillä ja kalliopengermillä. Laji on Suomessa suuresti harvinaistunut.
Eurofasismi
Eurofasismi on aate, jota harjoittivat teoriatasolla pääasiassa Saksan valloittamien germaanisten maiden yhteistoimintahallitusten johtajat toivoessaan, että Saksan valtakunnalle riittää johtoasema germaanisten kansojen liitto-nimisessä (saksaksi "Deutshen Reich und Bund der germanischen Völker"), mikä oli kuulunut Saksan kansallissosialistien ideologiaan.
Käytännössä kuitenkin Saksan valtakunta valikoi, miten se kohteli valloittamiaan germaanimaita. Alankomaiden valtakunnankomissariaattissa hallituksen johtaja Anton Mussert elätteli ajatusta, että Alankomaihin voitaisiin liittää Luxemburg ja sekä Belgian pohjoiset hollanninkieliset flaamilaiset alueet, jolloin alueen painoarvo yhdessä olisi kohtalainen kansojen yhteisössä.
Saksalaiset kuitenkin pitivät käytännön syistä Belgian Wehrmactin sotilashallintoon kuuluvana ja liittivät Luxemburgin suurherttuakunnan osaksi Saksan valtakuntaa, se Mosellandin valtakunnanpiirin osaksi elokuussa 1942.
Myös Norjan valtakunnankomissariaattissa Vidkun Quislingillä oli ajatus germaanisten kansojen liitosta.
Anton Mussert
Anton Adriaan Mussert (11. toukokuuta 1894 Werkendam – 7. toukokuuta 1946 Haag) oli alankomaalainen kansallissosialisti, joka toimi Alankomaiden valtakunnankomissariaatissa kansallisena johtajana.
Anton Mussert syntyi 1894 Werkendamin protestanttikaupungissa, Noord-Brabantin provinssin pohjoisosassa Alankomaissa. Hän osoitti poikkeuksellista lahjakkuuta tekniikkaan jo hyvin nuorena ja opiskeli Delftissä insinööriksi. 1920-luvulla hänestä tuli aktiivinen äärioikeistolaisisisa järjestöissä kuten Dietsche Bondossa, joka vaati Flanderin hollanninkielisen alueen liittämistä Hollantiin.
14. joulukuuta 1931 Mussert ja kymmenen muuta perustivat Alankomaiden kansallissosialistisen puolueen, jonka nimeksi tuli NSB. Alkuun järjestöön kuului kymmeniä juutalaisia, kunnes järjestöstä tuli antisemiittinen saksalaisten vaikutuksesta. Kun saksalaiset hyökkäsivät Hollantiin 1940, kaikki muut puolueet paitsi NSB kiellettiin. Toisen maailmansodan aikana Mussert järjesteli Hollannin SS:n toimintaa, ja Adolf Hitler julisti hänet ”kansansa führeriksi”.
Natsi-Saksan antauduttua Mussert pidätettiin NSB:n puoluetoimistossa Haagissa 5. toukokuuta 1945. Häntä syytettiin oikeudenkäynnissä maanpetoksesta ja tuomittiin kuolemaan 28. joulukuuta 1945. Mussert teloitettiin ampumalla Haagissa 7.toukokuuta 1946 kuningatar Vilhelmiinan kieltäydyttyä armahtamasta häntä.
Pensaskanerva
Pensaskanerva eli saksanpensaskanerva ("Myricaria germanica") on Euroopassa ja Aasiassa kasvava tamariskikasvi. Suomessa sitä tavataan hyvin rajoitetulla alueella Lapissa ja se on luokiteltu vuoteen 2010 asti uhanalaiseksi lajiksi. Pensaskanerva on sukunsa ainoa edustaja Euroopassa.
Pensaskanerva on pystyhaarainen varpu tai pieni pensas, joka kasvaa Suomessa 0,5–0,8 metriä korkeaksi, etelämpänä jopa kaksimetriseksi. Varsi on kalju ja etenkin alaosastaan usein punertava. Hyvin tiheässä olevat ruodittomat lehdet ovat neulasmaisia. Lehtilapa on 2–5 mm pitkä ja väriltään harmaanvihreä. Kukinto on 2–10 cm pitkä latvaterttu. Vaaleanpunaiset kukat ovat kaksineuvoisia, pieniä ja melkein perättömiä. Heteitä on kymmenen ja emilehtiä kolme kappaletta. Pensaskanerva kukkii Suomessa heinäkuussa. Hedelmä on kota, joka sisältää keveitä, tuulen mukana helposti leviäviä karvaisia siemeniä.
Pensaskanervan levinneisyysalue on hyvin laikuttainen. Sitä tavataan Pyreneillä, Alpeilla ja niiden lähialueilla, Romaniassa, Turkissa, Kaukasuksen alueella, Iranissa ja paikoin Keski-Aasiassa. Suomen lähialueilla lajia tavataan Keski-Ruotsissa sekä Keski- ja Pohjois-Norjassa. Suomessa pensaskanervaa kasvaa vain kahdessa paikassa Lapissa, Utsjoella Pulmankijärven ympäristössä.
Pensaskanerva on paljon valoa vaativa pioneerikasvi, joka kasvaa tyypillisesti jokien sora- ja hiekkarannoilla. Kasvupaikat ovat useimmiten matalia, avoimia ja ajoittain korkean veden peittämiä. Laji leviää tehokkaasti kasvittomille sorarannoille. Joskus lajia tavataan myös tienvarsilla ja sorakuopissa.
Pensaskanervaa viljellään toisinaan koristekasvina muun muassa Ruotsissa.
Benkőn avaus
Benkőn avaus on shakkiavaus, joka alkaa siirrolla:
Avaus on saanut nimensä Pál Benkőlta, joka käytti sitä menestyksellisesti Bobby Fischeria ja Mihail Talia vastaan voitokkaasti vuonna 1962. Avausta kutsutaan myös nimellä kuningasfianchetto. Se on luokiteltu ECO-koodissa A00-luokkaan, ja se transformoituu usein muiksi avauksiksi.
Janez Brajkovič
Janez Brajkovič (s. 18. joulukuuta 1983 Metlika, Jugoslavia) on slovenialainen maantiepyöräilijä, joka edustaa kotimaansa tallia Adria-Mobilia.
Brajkovič voitti vuonna 2004 alle 23-vuotiaiden maantieaika-ajon maailmanmestaruuden Veronassa sekä sijoittui hopealle ikäluokan EM-kilpailujen aika-ajossa. Seuraavana vuonna hän oli 23-vuotiaiden EM-kilpailujen aika-ajossa pronssilla. Aika-ajon sotilaiden maailmanmestaruuden hän voitti 2005, 2006 ja 2008.
Brajkovič aloitti ammattilaisuransa Discovery Channel -tallissa heinäkuussa 2005. Myöhemmin samana vuonna hän sijoittui yhdenneksitoista maantieajon MM-kilpailussa. Vuonna 2006 Brajkovič sijoittui viidenneksi niin Georgian, Katalonian kuin Sveitsinkin ympäriajoissa. Lisäksi hän voitti Georgian ympäriajon nuoren kilpailun.
Brajkovič sijoittui Espanjan ympäriajon 2006 viidennellä etapilla, kilpailun ensimmäisellä vuoriosuudella, toiseksi hävittyään loppukirin Danilo Di Lucalle. Seitsemännen etapin neljännen tilan jälkeen hän siirtyi kokonaiskilpailun kärkeen ja kantoi johtajan kultaista paitaa kahden osuuden ajan. Vuoden 2007 Tirreno-Adriaticossa Brajkovič sijoittui viidenneksi. Saman vuoden huhtikuussa hän saavutti ammattilaisuransa ensimmäisen voiton oltuaan paras Georgian ympäriajossa – lisäksi hän voitti nuorten kilpailun.
Brajkovič edusti kaudet 2008–2009 Astana-tallia. Vuonna 2008 hän oli kolmas Saksan ympäriajossa ja kahdeksas MM-kilpailujen aika-ajossa. Lombardian ympäriajossa hän sijoittui Damiano Cunegon jälkeen toiseksi kukistettuaan loppukirissä Rigoberto Uranin. Brajkovič oli vuonna 2009 Italian ympäriajossa kahdeksastoista ja voitti Slovenian aika-ajomestaruuden. Mendrision MM-kilpailuissa hän sijoittui aika-ajossa kuudenneksi.
Brajkovič siirtyi kauden 2010 alusta Team RadioShack -joukkueeseen. Hän sijoittui samana vuonna viidenneksi Tour de Romandien kokonaiskilpailussa. Kesäkuussa Brajkovič voitti Critérium du Dauphinén kokonaiskilpailun sekä aika-ajona käydyn kolmannen etapin. Hän voitti 2011 Slovenian aika-ajomestaruuden ja oli Kööpenhaminan MM-kilpailujen aika-ajossa neljästoista.
Brajkovič palasi Astana-talliin kaudelle 2012. Hän voitti kolmannen etapin Katalonian ympäriajossa ja Slovenian ympäriajon kokonaiskilpailun. Ranskan ympäriajossa hän sijoittui yhdeksänneksi ja Lontoon olympialaisten aika-ajossa kymmenenneksi. Hän oli Vuelta a Burgos -kilpailussa kolmas 2014.
Brajkovič edusti yhdysvaltalaista UnitedHealthcare Pro Cycling Teamia vuosina 2015–2016, Bahrain-Merida 2017 ja Adria-Mobilia vuodesta 2018.
Werner Best
Karl Rudolf Werner Best (10. heinäkuuta 1903 Darmstadt, Hessen, Saksa – 23. kesäkuuta 1989 Mülheim, Nordrhein-Westfalen, Saksa) oli saksalainen oikeustieteen tohtori, ja SS-Obergruppenführer.
Best liittyi SS:ään Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen valtaannousun jälkeen 1933. Best joutui erimielisyyksiin Reinhard Heydrichin kanssa RSHA-virastoa koskevista linjauksista 1938. Hän palveli vallatussa Ranskassa 1940–1942, siirtyi sitten Saksan valtakunnan täysivaltaiseksi edustajaksi Tanskan protektoraattiin, sen jälkeen hänestä tuli Tanskan valtakunnankomissariaatin valtakunnankomissaari.
Sodan jälkeen Best sai Tanskassa kuolemantuomion, mutta hänet armahdettiin ja vapautettiin 1951.
Erna Gräsbeck
Erna Gräsbeck-Järnefelt (24. tammikuuta 1879 Daugavpils (Väinänlinna) – 11. huhtikuuta 1958 Helsinki) oli suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Hän kuului Suomalaisen oopperan keskeisiin laulajiin vuodet 1911–1929. Gräsbeck oli tunnettu myös erityisesti Erkki Melartinin yksinlaulujen tulkitsijana.
Gräsbeck levytti suomalaisia lauluja kolmeen otteeseen, 1912, 1913 ja 1925. Hän esiintyi myös ulkomailla, Italiassa ja Saksassa. Gräsbeck sai Pro Finlandia -palkinnon 1948.
Gräsbeckin puoliso oli vuodesta 1929 maanmittausinsinööri Niklas Järnefelt (k. 1932).
Milan Ohnisko
Milan Ohnisko (s. 16. kesäkuuta 1965 Brno) on tšekkiläinen runoilija ja toimittaja.
Tadej Valjavec
Tadej Valjavec (s. 13. huhtikuuta 1977 Kranj, Jugoslavia) on slovenialainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Fassa Bortolo -tallissa 2000, edusti Phonak Hearing Systemsiä 2004–2005, Lampre-Fonditalia 2006–2007 ja Ag2r-La Mondialea 2008–2010. Kaudella 2011 hän kilpaili turkkilaisessa Team Manisaspor -joukkueessa ja uransa päätteeksi 2013 slovenialaisessa Savassa.
Hän sijoittui Italian ympäriajossa yhdeksänneksi 2004 ja 2009 sekä Ranskan ympäriajossa kymmenenneksi 2008. Pariisi–Nizza-ajossa hän oli neljäs 2007 ja Slovenian maantieajon mestaruuden hän voitti 2003 ja 2007.
Kansainvälinen pyöräilyliitto ilmoitti toukokuussa 2010 Valjavecin veriarvojen poikenneen liikaa hänen UCI:n biologisen passinsa arvoihin verrattuna. Ag2r ilmoitti erottavansa Valjavecin tallista heti kun Slovenian pyöräilyliitto on asettanut hänelle rangaistuksen. Slovenian liitto vapautti Valjavecin dopingepäilyistä sillä perusteella, että veriarvojen vaihtelun syynä olisivat Valjavecia vuosia vaivanneen uusiutuvan mahahaavan hoitotoimenpiteet. Urheilun kansainvälinen tuomioistuin (CAS) päätti huhtikuussa 2011 kuitenkin pitää kilpailukiellon voimassa. Valjavec menetti saavutuksensa 19.4.–30.9.2009 väliseltä ajalta, sai 52 500 euron sakot sekä kilpailukiellon 19. tammikuuta 2013 saakka.
Argyle Park
Argyle Park on yhdysvaltalainen kristillinen industrial metal -superyhtye, joka perustettiin vuonna 1994 ja oli aktiivinen vuoteen 1996 saakka. He muodostivat yhtyeen uudelleen nimellä AP2 vuonna 1998 ja olivat sillä nimellä aktiivisia talveen 2000 saakka.
Argyle Parkin musiikki yhdistää raskaita kitaroita ja ääninäytteisiin painottuvia elementtejä. Yhtye julkaisi ensimmäisen ja ainoan albuminsa nimeltä "Misguided" maaliskuussa 1995 R.E.X. Records -levy-yhtiöllä. "Misguided" on moninainen albumi, joka yhdistää elementtejä kuten teknoa, metallikitaraa, koomista pianoa, torvia, sampleja ja synkkiä vokaaleja. Alkuperäisellä julkaisulla tekijöiksi mainittiin Buka, Deathwish ja Dred; viimeiset kaksi edustivat Klaytonia (parhaiten tunnettu yhtyeistä Circle of Dust ja Celldweller). Todellisuudessa yhtyeessä vaikutti useiden eri yhtyeiden lahjakkuuksia, kuten Jim Thirlwell (Foetus), Klank, Jyro Xhan (Mortal), Dirk Lemmenes (Stavesacre), Tommy Victor (Prong) ja Lauren Boquette (Drown) muiden muassa.
Kesällä 1995 Argyle Park teki ainoan konserttinsa Cornerstone Festivalissa, Bushnellissa, Illinoisissa. Vuonna 1996 Argyle Park oli mukana satiirisella Stryper-tribuuttialbumilla "Sweet Family Music: A Tribute to Stryper" omalla versiollaan kappaleesta "Lonely". Kokoelmalla olivat mukana myös vertaiset Celldweller ja Klank. Myöhemmin samana vuonna Argyle Park päätti lopettaa toimintansa.
Argyle Park palasi yhtyeen vuonna 1998 nimellä AP2 (Argyle Park 2). AP2 julkaisi Tooth and Nail Records -levy-yhtiöllä albumin nimeltä "Suspension of Disbelief" vuonna 2000.Kappaleita mukana kokoelmilla
Maxwell Montes
Maxwell Montes (suom. "Maxwellvuoret") on Venuksessa sijaitseva vuoristo. Se sijaitsee Ishtar Terran itäosassa, kohdassa 65° pohjoista leveyttä ja 3° itäistä pituutta. Siihen kuuluvat Venuksen korkeimmat vuorenhuiput, korkeimpien kohtien kohotessa yli 11 kilometriä planeetan keskimääräisen pinnankorkeuden yläpuolelle. Vuoristoalue on halkaisijaltaan 797 km. Vuoriston läntiset rinteet nousevat hyvin jyrkästi, mutta itäinen rinne laskeutuu loivana alas Fortuna Tesseraan. Maxwell Montes näkyy planeetan pinnasta otetuissa tutkakuvissa huomattavan kirkkaana, mikä viittaa alueen maaperän sisältävän runsaasti pyriittiä tai muita radioaaltoja hyvin heijastavia mineraaleja. Heijastuksen voimakkuus vaihtelee korkeuden mukaan, joten heijastava aine säilynee hajoamatta vain tietyissä fysikaalisissa tai kemiallisissa olosuhteissa.
Alpha Regio, Beta Regio ja Maxwell Montes ovat ainoat Venuksen pinnanmuodot, joita ei ole nimetty historiallisten tai mytologisten naisten mukaan. Leikkisästi onkin sanottu, että nimensä vuoristolle antanut James Clerk Maxwell on ainoa mies Venuksessa.
Ray Jurgens löysi Maxwellvuoret Arecibon radioteleskoopilla 4. syyskuuta 1967.
Karl Rove
Karl Christian Rove (s. 25. joulukuuta 1950 Denver, Colorado) on yhdysvaltalainen politiikan alan konsultti, joka johti useita republikaanipuolueen vaalikampanjoita. Hän oli Yhdysvaltain presidentti George W. Bushin varakansliapäällikkö (Deputy Chief of Staff) ennen eroaan 31. elokuuta 2007.
George W. Bushin Rove tapasi työskennellessään Bush vanhemmalle RNC:llä 1973–1974. Vuonna 1977 hän muutti Texasiin työskentelemään Bushin vaalikomiteassa hänen yrittäessään kongressiin. Austinissa hän työskenteli kuvernööri Bill Clementsin apuna. Rove auttoi Bushin voittoon 1994 Ann Richardsia vastaan Texasin kuvernööriksi. Häntä pidettiin myös keskeisenä vaikuttajana Bushin presidentinvaalivoitoissa 2000 ja 2004.
Rove ei kaihtanut vastustajien mustamaalausta, vaan levitti Ann Richardsia vastaan huhun, jonka mukaan hän oli lesbo, ja hänen uskottiin olleen vuoden 2000 republikaanien esivaalin aikaisen John McCainin mustamaalauskampanjan takana.
Rove sai useita lempinimiä. Presidentti Bush kutsui häntä nimellä "Poikanero" ja kuuluisuutta saaneella lempinimellä "Turd Blossom", "Paskakukkanen", joka viittaa Texasissa lehmän tai hevosen ulosteessa kasvavaan kukkaseen.
Puujoki (joki)
Puujoki on noin 35 kilometriä pitkä joki Kanta-Hämeessä Hausjärven ja Janakkalan kuntien alueella. Se alkaa Mommilanjärven eteläpuolella olevasta Ansionjärvestä ja laskee lopulta Kernaalanjärveen. Korkeuseroa on vain kolme metriä, minkä vuoksi joki on herkkä tulvimaan. Puujoen sivujokia ovat esimerkiksi Hausjoki ja Punkanjoki. Seudulla on paljon soita.
Aulis Junes
Osmo Olavi Aulis Junes on suomalainen kansalaisvaikuttaja.
Junes on tehnyt huumeista kärsiviin nuoriin liittyvää työtä. Junes toimi Mannerheimin Lastensuojeluliiton 1969 perustetun ympäri vuorokauden päivystävän nuorille päihdekäyttäjille ensiapua tarjoavan klinikan johtajana kuuden vuoden kokeiluajan. Marraskuussa 1990 Aulis Junes ja Hannu Penttinen perustivat Aseman Lapset ry:n, jonka tarkoituksena oli reagoida kasvavaan huumeongelmaan Helsingin rautatieasemalla.
Junes vihittiin Suomen evankelis-luterilaisen kirkon diakoniksi, mutta vapautettiin myöhemmin tehtävistään, kun hän antoi virka-asuntonsa asunnottomien ja alkoholistien käyttöön.
1960-luvun lopulla Junes toimi Keskustapuolueen piirissä Helsingissä yhdessä Jouko Loikkasen ja Risto Volasen kanssa muodostaen nimensä vaihtaneeseen puolueeseen vihreää aaltoa. Junes on toiminut Espoon kaupunginvaltuutettuna. Vihreiden kaupunginvaltuutettu Helsingissä Junes oli 1993–1996.
Junes omistaa suuren talon Linnunlaulussa Helsingissä sekä Pauanne-nimisen rakennusryhmän Kaustisella. Helsingin kaupungin rakennuslautakunta ja Helsingin kaupunginhallitus ovat toistuvasti kehottaneet Junesta korjaamaan huvilaa. Syksyllä 2010 Juneksen huvilan tontilla paljastettiin Greenpeace Nordenin kustantama ydinvoiman vastainen Itsekkyyden muistomerkki.
Vuonna 1970 Junes toimi päihdeasiantuntijana Tapio Suomisen ohjaamassa elokuvassa "Narrien illat".
Junes-Granrothin talonpoikaissuvun juuret ovat Pietarsaaressa ja Torniossa. Suvussa on valtiopäivämiehiä ja yksi ministeri, Antti Junes, joka on Aulis Juneksen isän Aaton setä.
Genelec
Genelec Oy on suomalainen vuonna 1978 perustettu äänentoistolaitteita valmistava perheyritys. Yrityksen pääkonttori ja tehdas toimivat Iisalmessa, minkä lisäksi toimii myynnin ja markkinoinnin tukitoimisto Helsingissä. Yritys markkinoi tuotteitaan yli 70 maahan ympäri maailman.
Vuonna 2009 yritys voitti Fennia Prize -tuotemuotoilukilpailun pääpalkinnon 5040A-bassokaiuttimellaan. Tuotteen oli suunnitellut muotoilija Harri Koskinen. Palkintosumma oli 15 000 euroa. Kilpailussa Genelecin taakse jäivät muun muassa Iittala Group, Metso Automation, Saas Instruments ja Polar Electro.
Viimeisimpänä kansainvälisenä saavutuksena yrityksen 1031A-malli pääsi 2014 erittäin arvostettuun seuraan NAMM-messujen yhteydessä, kun se valittiin TECnology Hall of Fame -tuotteeksi. Samassa palkintogaalassa vuonna 2013 lanseeratut M-sarjan kaiuttimet saavuttivat studiomonitorien kategoriassa Outstanding Technical Achievement -tunnustuksen.
Genelec valmistaa studiotarkkailukaiuttimia, joita Suomessa käyttää muun muassa Yleisradio studioissaan. Samoja tekniikoita hyödynnetään myös kuluttajakäyttöön suunnatuissa malleissa.
Kotikaiuttimet
Hedviga Malinová
Hedviga Malinová "(Malina Hedvig)" on slovakialainen kansallisuudeltaan unkarilainen opiskelija, joka väitti tulleensa kahden miehen hakkaamaksi Nitrassa 25. elokuuta 2006 puhuttuaan unkaria matkapuhelimeensa. Hänen mukaansa skinheadit kirjoittivat myös hänen vaatteisiinsa fraasin ”unkarilaiset Tonavaan”. Malinová oli tuolloin 23-vuotias.
Slovakian poliisi tutki asiaa kaksi viikkoa ja päätteli, että hyökkäystä ei ollut tapahtunut ja luopui jutun tutkimisesta 11. syyskuuta. Syyttäjän toimisto nosti syytteen Malinováa vastaan poliisin ajan tuhlaamisesta ja väärästä valasta, josta hän puolestaan valitti, mutta perustuslaillinen oikeus hylkäsi valituksen Operaattorin mukaan puhelimesta ei ollut soitettu puhelua tuona aikana. Toisaalta Malinová oli selvästi hakattu.
Tapaus johti kansallisuuksien välien kiristymiseen, kuten rasistisiin sloganeihin ja kyltteihin jalkapallo-otteluissa ja Internetin videopalveluissa.
Pääministeri Robert Fico ja sisäministeri Robert Kaliňák sanoivat lehdistötilaisuudessa tytön valehdelleen ja pääministeri korosti hallituksen jatkavan ekstremismin vastaista taistelua, sekä toimivan myös niitä vastaan, jotka vahingoittavat Slovakiaa keksimällä valheita. Slovakian ulkoministeriö joutui myös puolustautumaan eräiden unkarilaisten poliitikkojen Slovakian oikeusjärjestelmää arvostelevia lausuntoja vastaan ja tapaus kiristi maiden välejä.
Radio Slovakia International syytti tapauksen julkisuudesta unkarilaispuolueen (SMK) ”unkarilaista peliä”. Myös Ján Slota syytti ulkomaisia organisaatioita Slovakian vastaisesta propagandasta.
Unkarilaisen yhteisön puolue
Unkarilaisen yhteisön puolue (unkariksi "Magyar Közösség Pártja", aiemmin "Magyar Koalíció Pártja", slovakiaksi: "Strana maďarskej komunity", aiemmin "Strana maďarskej koalície", SMK) on slovakialainen puolue, joka edustaa unkarilaisten kansallista vähemmistöä. Puolue on konservatiivinen ja Euroopan kansanpuolueen jäsen. Sen johtaja on Pál Csáky alkaen maaliskuusta 2007. Häntä edelsi Béla Bugár, joka johti puoluetta sen perustamisesta alkaen vuodesta 1998.
Se on ollut hallitusvastuussa 1998-2002 ja 2002-2006. Vuoden 2006 vaaleissa se sai 20 paikkaa kansalliskokouksen 150 paikasta. Puolueen kannatus on ollut vuosien 2002 ja 2006 vaaleissa sekä Euroopan parlamentin vaaleissa 2004 13 %.
Vuoden 2010 vaaleissa puolue menetti kaikki paikkansa uudelle Most-Híd-puolueelle eikä saanut yhtään paikkaa myöskään 2012 vaaleissa. Puolue vaihtoi tämän jälkeen nimensä "Unkarilaisen yhteisön puolueeksi".
Vuoden 2014 eurovaaleissa puolueesta valittiin yksi meppi.
Smer-SD
Smer-SD () on slovakialainen sosiaalidemokraattinen puolue, jota johtaa Robert Fico.
Smer erosi Demokraattisesta vasemmistopuolueesta (, SDĽ) vuonna 1999. Puolueen nimi oli aluksi "SMER – tretia cesta" (). Robert Fico oli tuolloin sen suosituin jäsen ja SMER nousi nopeasti maan suosituimmaksi puolueeksi. Samaan aikaan SDĽ:n kannatus väheni. SDĽ sekä kaksi muuta vasemmistopuoluetta, SDĽ:sta aiemmin eronnut "Sociálnodemokratická alternatíva" ja aiemmin Alexander Dubčekin johtama "Sociálnodemokratická strana Slovenska", liittyivät Smeriin 1. tammikuuta 2005.
Kesäkuun 2006 vaaleissa Smer sai 29,1 prosenttia äänistä ja 50/150 parlamenttipaikkaa, ja muodosti hallituksen Vladimír Mečiarin Kansanpuolueen (ĽS-HZDS) ja Slovakian kansallispuolueen (SNS) kanssa. Euroopan sosialidemokraattinen puolue, johon Smer kuuluu, piti SNS:ää äärioikeistolaisena ja rasistisena ja jäädytti Smerin jäsenyyden 12. lokakuuta 2006. Vuonna 2008 täysjäsenyys kuitenkin palautettiin.
Kesäkuun 2010 vaaleissa Smer jatkoi suurimpana puolueena saatunaan noin 35 prosenttia äänistä ja 62 parlamenttipaikkaa. Parlamentissa enemmistön saanut neljän puolueen keskustaoikeistolainen liittouma kuitenkin ilmoitti, ettei suostu yhteistyöhön puolueen kanssa, vaikka presidentti Gašparovič nimitti edellisen pääministeri Ficon aluksi muodostamaan uuden hallituksen.
Iveta Radičován johtama keskusta-oikeistolainen hallitus kaatui lokakuussa 2011 hävittyään parlamentin luottamusäänestyksen ja maaliskuussa 2012 järjestettiin ennenaikaiset parlamenttivaalit. Ficon johtama Smer-SD sai selvän vaalivoiton, yli 44 prosenttia äänistä ja 83 paikkaa. Kyseessä oli ensimmäinen kerta Slovakian vuonna 1993 tapahtuneen itsenäistymisen jälkeen, kun yksittäinen puolue sai yli puolet parlamenttipaikoista ja kykeni näin muodostamaan hallituksen ilman koalitiokumppaneita. Ficon hallitus aloitti toimintansa kolme ja puoli viikkoa vaalien jälkeen.
Smer-SD:n enemmistö hävisi vuoden 2016 vaaleissa, mutta se säilytti suurimman puolueen asemansa. Ficon johtama Smer-SD muodosti hallituskoalition Slovakian kansallispuolueen, konservatiivisen Siet-puolueen ja unkarilaisvähemmistön Most-Hídin kanssa. Presidentti Kiska nimitti Ficon uuden hallituksen virkaansa 24. maaliskuuta 2016. Ficon hallitus jätti eronpyynnön 15. maaliskuuta 2018, kun korruptiotutkimuksia tehneen toimittajan murha aiheutti mielenosoitusaallon maassa. Eronpyynnön jälkeen Fico kertoi jatkavansa politiikassa ja Smer-SD:n puheenjohtajana. Presidentti Andrej Kiska hyväksyi eronpyynnön, minkä jälkeen varapääministerinä toiminut Peter Pellegrini nimitettiin muodostamaan uusi hallitus.
Mantšurian kukkuloilla
”Mantšurian kukkuloilla” () on valssi, jonka sävelsi Venäjän keisarillisen armeijan 214. Mokšanin rykmentin kapellimestari Ilja Šatrov (J. A. Schatrow), joka oli saanut päättäväisestä toiminnastaan Stanislavin kultainen miekka -kunniamerkin. Suomessa kappale tunnetaan muun muassa nimillä ”Mandshurian kukkuloilla” ja ”Mandshurian kummut”.
Zlatoustissa, jonne rykmentti oli palannut, muisteltiin Venäjän–Japanin sotaa ja siellä kaatuneita aseveljiä. Muistelusten perusteella Šatrov sai toukokuussa 1906 sävelletyksi valssin, jolle hän antoi nimeksi ”Mokšanin rykmentti Mantšurian kukkuloilla”. Vuoden lopulla hän julkaisi valssin nuotit ja esitti sen orkesterilla Samarassa.
Valssista tuli nopeasti kuuluisa, ja siihen tekivät myöhemmin toiset sanoittajat useita sanoituksia. Šatrovin tekijänoikeuksia epäiltiin, ja toisaalta sävellystä esitettiin myös hänen tekijänoikeuksistaan riippumatta. Valssi oli suosittu myös toisen maailmansodan aikana, minkä vuoksi Venäjällä sitä on pidetty myös suuren isänmaallisen sodan tunnuksena sen silloisen suuren suosion vuoksi. Toisen maailmansodan aikana kapellimestari Ilja Šatrov palveli puna-armeijan divisioonassa sodan alusta loppuun. Vuonna 2005 Zlatoustissa päätettiin tuottaa CD-levy, jolla olisi sävelmän kaikki versiot jazz-versioita myöten. Lisäksi päätettiin tuottaa elokuva valssista ja sen säveltäjästä.
Suomessa ”Mandshurian kukkuloilla” -muotoon vääntyneen kappaleen äänitti ensimmäisenä autonomian aikana Helsingin Torvisoittokunta, mutta ilmeisesti levyä ei koskaan julkaistu. Kappaleen ensimmäinen tunnettu levytys on amerikansuomalaisten hanuristien Johan Homanin ja Matti Söderlundin 19. lokakuuta 1920 levyttämä versio. Laajemmin tunnetuksi valssi tuli vasta Vili Vesterisen vuoden 1935 levytyksen myötä (Odeon a 228331). Ensimmäisen sanoitetun version levytti vuonna 1940 Eero Väre, mutta aikansa suosikiksi kappale nousi A. Aimon vuoden 1945 Sointu-merkille tehdyn version myötä.
Myöhempiä versioita ovat levyttäneet muun muassa Veikko Ahvenainen, Veikko Tuomi, Taito Vainio, Francis Goya, Agents ja Viikate. Vuonna 1962 Laila (Laura) Kinnunen levytti laulun sekä venäjäksi että suomeksi nimellä ”Mandshurian kummut”. Venäjänkielinen versio nousi levylistojen kärkeen, mikä on harvinaista venäjänkieliselle laululle Suomessa.
Kansanpuolue – Demokraattisen Slovakian liike
Kansanpuolue – Demokraattisen Slovakian liike () on slovakialainen keskustaoikeistolainen ja populistinen puolue, jota johtaa entinen pääministeri Vladimír Mečiar.
Mečiar oli pääministerinä Tšekkoslovakian hajoamisesta 1992 kevääseen 1994 ja uudelleen syksystä 1994 vuoteen 1998.
HZDS syntyi 1991 ei-kommunistisen opposition (VPN) hajotessa. Kun HZDS voitti vaalit 1992 ja Mečiar nousi Slovakian pääministeriksi, hän hajotti tšekkivastineensa Václav Klausin kanssa Tšekkoslovakian. Mečiar hallitsi vuoden 1993 alusta itsenäistynyttä maataan varsin itsevaltaisesti ja oli sotatilassa presidentti Michal Kováčin kanssa. Vuonna 1997 viisi oppositiopuoluetta liittoutui Slovakian demokraattiseksi koalitioksi (SDK), joka sai Mečiarin pois pääministerin paikalta, kun kukaan ei enää suostunut HZDS:n kanssa yhteistyöhön. HZDS otti nykyisen nimensä vuonna 2000.
Vuoden 2002 vaaleissa ĽS–HZDS oli jälleen suurin puolue, muttei kyennyt muodostamaan hallitusta. Riitojen vuoksi osa jäsenistä erosi siitä. Ivan Gašparovič erosi muodostaen Hnutie za demokraciun (HZD) vuonna 2002 ja vuonna 2003 osa muodosti Ľudová únian (ĽU).
Heikentynyt ĽS–HZDS otettiin vuonna 2006 Robert Ficon hallitukseen kahdella ministerillä. Mečiar ei ole mukana hallituksessa.
Kesäkuun 2010 vaaleissa HZDS:n kannatus jäi alle 5 % äänikynnyksen ja puolue putosi parlamentista.
Slovakian demokraattinen ja kristillinen liitto – Demokraattinen puolue
Slovakian demokraattinen ja kristillinen liitto – Demokraattinen puolue (, SDKÚ-DS) on slovakialainen puolue. SDKÚ-DS on perustettu vuonna 2000. Ennen yhdistymistä Demokraattisen puolueen kanssa 21. tammikuuta 2006 se tunnettiin nimellä Demokraattinen ja kristillinen liitto (SDKÚ).
SDKÚ-DS:n johtaja Mikuláš Dzurinda oli pääministerinä 2002–2006. Aliancia Nového Občana (ANO) oli mukana hallituksessa syyskuuhun 2005 ja Kresťanskodemokratické hnutie (KDH) helmikuuhun 2006.
Dzurindaa seurasi puolueen johdossa Iveta Radičová vuoden 2010 vaaleja varten.
SDKÚ-DS on sekä kristillisdemokraattinen että konservatiivinen ja Euroopan kansanpuolueen jäsen.
Teumessoksen kettu
Teumessoksen kettu () oli kreikkalaisessa mytologiassa jättimäinen kettu, joka oli lumottu niin ettei kukaan voinut saada sitä kiinni. Ketun alkuperää ei ole kirjoituksissa kerrottu, mutta jumalien kerrotaan lähettäneen sen rangaistukseksi Kadmoksen jälkeläisille Thebaan hävittämään maata.
Amfitryon oli pyytänyt Theban hallitsijaa Kreonia liittymään taisteluun teleboanilaisia vastaan, mutta tämä asetti ehdon: Amfitryonin oli pyydystettävä kettu, jotta Kreon liittyisi mukaan. Amfitryon pyysi Kefalosta auttamaan ja tuomaan koiransa Lailapsin, joka puolestaan oli lumottu niin että se sai aina saaliinsa kiinni. Kefalos suostui pyyntöön ja yhtyi jahtiin.
Zeus pohti syntynyttä paradoksia, jossa olivat vastakkain aina pakeneva kettu ja aina saaliinsa kiinni saava koira, ja päätti muuttaa molemmat kiveksi..
Ison koiran tähdistöä on arveltu Lailapsiksi, joka on korotettu taivaalle, ja Pienen koiran tähdistö on samalla yhdistetty Teumessoksen kettuun.
Marcelo Álvarez
Marcelo Raúl Álvarez (s. 27. helmikuuta 1962 Córdoba) on argentiinalainen tenori, joka on saanut kansainvälistä mainetta 1990-luvun lopulta.
Álvarez opiskeli 17-vuotiaaksi saakka "La Escuela de Niños Cantores de Córdobassa". Sen jälkeen hän kuitenkin jätti musiikkialan ja aloitti taloustieteen opinnot. Laulaminen oli hänelle edelleen tärkeä harrastus, ja vuonna 1992 hän aloitti laulunopintonsa Buenos Airesissa.
Álvarez ei saanut kotimaassaan kummoisempaa kansansuosiota, mutta vakuutti kyvyillään tenori Giuseppe Di Stefanon, joka kehotti häntä matkustamaan Italiaan. Hän debytoi Venetsian Teatro la Fenicessä Elvinon roolissa Vincenzo Bellinin oopperassa "Unissakävelijä". Ajankohta oli syyskuu 1995; Álvarez sai pian lisää tarjouksia useilta oopperataloilta.
Álvarez tulkitsi 1990-luvun viimeisinä vuosina menestyksellä muiden muassa Bellinin, Verdin, Massenet’n ja Donizettin rooleja. Hän oli jo esiintynyt useissa Euroopan suurissa oopperataloissa ennen Metropolitan-debyyttiään vuonna 1998.
Álvarezin ohjelmisto on laajentunut 2000-luvun kuluessa; siihen sisältyy muun muassa osia Charles Gounod’n, Jacques Offenbachin, Giacomo Puccinin ja Richard Straussin tuotannosta.