Saloisten kirkko
Saloisten Pyhän Olavin kirkko, alkuperäiseltä nimeltään Kaikkien pyhien kirkko, sijaitsee entisen Saloisten kunnan alueella Raahessa. Sen on suunnitellut rakennusmestari Pekka Karvonen, ja se valmistui 1932 aiemman Pyhän Olavin kirkon paikalle. Rakennusmateriaalina on tiili, jonka päällä on rappaus. Kirkossa on loppiaisena 1930 palaneesta puukirkosta talteen saatuja esineitä. Kirkkoon mahtuu 300 henkeä, ja se sijaitsee valtatien 8 lähellä Saloisissa. Saloinen vanhalta nimeltään Salo on yksi Pohjanmaan vanhoista keskiaikaisista emäpitäjistä. Saloisten seurakunnan väkiluku oli 2000-luvun alkuvuosina noin 6 700.
Saloisten, silloiselta nimeltään Salon, vanha kirkko rakennettiin 1490-luvun lopulla Kirkkoluodolle, hieman nykyisen kirkon eteläpuolelle, koska venäläiset olivat polttaneet aiemman kirkon vanhan vihan aikana. Ennen venäläisten tuloa kirkon arvokkaimmat esineet pyhän Olavin ja neitsyt Marian alttarikaapit veistoksineen oli ennätetty viedä turvaan ja ne pelastuivat tällä tavoin jälkipolville. Saloisten vanha kirkko oli hirsirakenteinen tukipilarikirkko, jonka länsipäädyssä oli korkea torni. Kirkon suojeluspyhimys oli Pyhä Olavi. Myös aiempi venäläisten polttama kirkko oli sijainnut samalla paikalla Kirkkoluodossa, vaikka erään perimätiedon mukaan myös Ristikari olisi vanha kirkonpaikka, Ristikari on kuitenkin noussut merestä vasta 1500-luvun alkuun mennessä.
Vuonna 1622 kirkko siirrettiin, Salonlahden mataloitumisen takia, mantereen puolelle nykyiselle paikalle. Siirron yhteydessä kirkkoa laajennettiin jatkamalla sitä keskeltä 2,5 metriä. Vuonna 1641 vaasalainen Christian Wilbrandt maalasi kirkkoon komeat seinämaalaukset. Kirkon torni kallistui pahasti vuoden 1723 myrskyssä ja piispa Herman Witte määräsi puoliksi kaatuneen tornin revittäväksi alas vuonna 1725. Salon vanha keskiaikainen puukirkko säilyi vuoteen 1930, jolloin se tuhoutui tulipalossa kesken loppiaisaamun jumalanpalvelusta. Kirkon keskiaikainen irtaimisto onnistuttiin kuitenkin pelastamaan palosta.
Krusifiksin pelastumisesta kerrotaan seuraavanlaista tarinaa: Krusifiksi oli kiinnitetty seinään alttarin yläpuolelle, kirkon palaessa eräs paikallinen isäntä kiipesi krusifiksin luo, otti tukevan otteen ristiinnaulitusta ja ponnisti jaloillaan niin että krusifiksi irtosi seinästä ja isäntä Jeesus sylissä pudota mätkähti kirkon lattialle. Nykyisin kyseinen krusifiksi on uuden kirkon alttarilla.
Saloisten nykyisessä kirkossa on nähtävillä edellisen kirkon palosta säilyneitä esineitä:
Kirkon vieressä oleva tapuli on vuodelta 1785, ja sen suunnittelijaksi on mainittu kuningas Kustaa III. Tapulin on rakentanut kirkonrakentaja Jacob Rijf. Ulkoasultaan tapuli edustaa uusklassismia. Alun perin vuonna 1785 piti rakentaa barokkityylinen tapuli, mutta se ei miellyttänyt kuningas Kustaa III:ta ja hän luonnosteli nykyisen tapulin. Alun perin vuonna 1783 tapuli oli avonainen neljän joonialaisen puisen pylvään kannattelema katos. 1800-luvulla rakennelma nostettiin puiselle 2,3 m korkealle jalustalle ja vuorattiin laudoilla ja varustettiin luukuilla, jolloin se sai nykyisen muotonsa. Tapulissa on kolme kelloa. Paikalla on ollut tapuli myös aiemmin.
Isonvihan aikana venäläiset veivät Salon seurakunnan kirkonkellot. Perimätieto kertoo, että ne olisi viety Terijoen seurakuntaan. Nykyisin Saloisten kellotapulissa on kolme kelloa. Vanhin kelloista on vuodelta 1737, ja sen on lahjoittanut raahelainen porvari Hendrich Kröger, jonka vaimo oli sukua Salon Juusola talonväelle. Kellossa on ruotsinkielinen kirjoitus, joka kuuluu suomennettuna seuraavasti:
Yhdellä sivulla:
Toisella sivulla:
Alareunassa:
Toinen kello on hankittu suuren kirkkoriidan jälkeen vuonna 1764, kirkkoherrana oli silloin, tunnettu Saloisten historian kirjoittaja, Thomas Stenbäck. Hän laati kelloon seuraavan suomenkielisen kirjoituksen:
Valajasta sanotaan:
Lisäksi Stenbäck laati kelloon seuraavan runon:
Kellon yläreunassa lukee:
Kolmas kello hankittiin vuonna 1943, koska molemmat vanhat kellot halkesivat. Vanhat kellot oli aiemmin sijoitettu uuden kirkon torniin ja kiinnitetty tiukasti paikoilleen, koska torni ei kestänyt niiden heilumista. Vanhat kellot korjattiin myöhemmin ja sijoitettiin yhdessä uuden kanssa takaisin tapuliin. Uusi kello on valettu Tampereella Lokomon tehtaalla, ja siinä on kirjoitus:
Saloisten kirkon vaivaisukko, joka on ollut aiemmin nähtävänä Saloisten kotiseutumuseossa Arkkukarissa, siirrettiin kesällä 2009 perinteiselle paikalleen tapulin ovelle. Se on 162 cm pitkä ja hattupäinen ja ollut alun perin kiinnitettynä tapulin seinään. Ukon on tehnyt Abraham Tervaluoto vuonna 1853 ja korjannut Valtteri Hyväri vuonna 1968. Se oli käytössä vielä uuden kirkon alkuaikoina, mutta siirrettiin sitten varastoon ja lahjoitettiin vuonna 1967 Saloisten kotiseutumuseolle.
Saloisten urut ovat 16-äänikertaiset, ja ne on rakentanut Erolan urkurakentamo Nummelasta vuonna 1983.
Kirkon alttaripäädyn lasimaalaukset on tehnyt Onni Oja vuonna 1979. Vasemmanpuoleinen on nimeltään "Piinattu-nöyryytetty" ja oikeanpuoleinen "Vapautettu".
Sankarihautojen vieressä on Ensio Seppäsen tekemä pronssinen sotilasta esittävä patsas sekä risti. Muistomerkki on valmistunut vuonna 1971.
Keskiajan Salosta on säilynyt vain kahden kirkkoherran nimet, muuten luettelo on varsin täydellinen, kiitos kirkkoherra Martinus Peitziuksen ja hänen poikansa Gabriel Peitziuksen laatiman ns. Codex Peitziuksen.
Nykyisen yhdistyneen Raahen, Saloisten ja Pattijoen seurakunnan kirkkoherrana jatkaa Tuomo Matala.