hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Charles Dawes
Charles Gates Dawes (27. elokuuta 1865 – 23. huhtikuuta 1951) oli yhdysvaltalainen pankkiiri ja poliitikko. Hänelle myönnettiin Nobelin rauhanpalkinto yhdessä Austen Chamberlainin kanssa vuonna 1925. Dawesin ansiona oli Saksalle ensimmäisen maailmansodan jälkeen määrättyjä sotakorvauksia koskeneen suunnitelman (Dawesin suunnitelma) laatiminen, jonka avulla kiperä kansainvälinen ongelma saatiin ratkaistua. Vuonna 1924 Dawesista tuli Calvin Coolidgen varapresidentti. Myöhemmin hän palveli Yhdysvaltojen suurlähettiläänä Lontoossa vuosina 1929–1932, minkä jälkeen hän työskenteli pankkialalla 67-vuotiaaksi asti.
Sanoittaja Carl Sigman käytti kappaleensa ”It’s All in the Game” pohjana Dawesin vuonna 1911 tekemää sävelmää ”Melody in A Major”. ”It’s All in the Game” saavutti Tommy Edwardsin tulkitsemana Billboard Hot 100:n ensimmäisen sijan vuonna 1958. Dawes on toistaiseksi ainoa Yhdysvaltain varapresidentti, jonka sävellys on saavuttanut tämän aseman.
LV 305
LV 305 on Suomen puolustusvoimien tykistön käyttöön otettu neuvostoliittolainen tykistöradio R-105. LV 305 ja LV 306 otettiin käyttöön 1960-luvulla käynnistyneiden puolustusvoimien Neuvostoliitosta suuntautuneiden hankintojen yhteydessä 1969, kun VR-3B "Tyko":n virtalähdeongelmat oli laajasti todettu kenttätykistön ja raskaan kranaatinheittimistön käytössä.
LV 305:iä ja LV 306:ia toimitettiin Suomeen Neuvostoliitosta 1969–1972 yhteensä 4 500 kappaletta. Radio oli toimintavarma, mutta sen kalibrointi ei ollut helppoa kenttäolosuhteissa.
Presolaariset jyvät
Presolaariset jyvät ovat kiinteää materiaalia, jota oli tähtienvälisessä kaasussa ennen Auringon syntyä. Ne ovat muokkautumattomissa meteoriiteissa rakenteen pohjana. Niiden arvellaan olevan Aurinkoa vanhempia ja muokkautuneen esimerkiksi punaisten jättiläistähtien ulommassa kaasukehässä. Niitä on koostumukseltaan erilaisia. Niiden neon- ja ksenonpitoisuus ja epätavallinen isotooppipitoisuus viittaa Aurinkokunnan mitassa normaalista poikkeavaan alkuperään. Näissä on hyvin pienikokoisia, elektronimikroskopilla nähtäviä nanometrien kokoisia nanotimantteja. Tyypillisten 
presolaaristen jyvien läpimitta on mikronien luokkaa.
Niiden ainesosia ovat:
Aikido Suomessa
Aikido () on moderni japanilainen budolaji, jonka kehitti Morihei Ueshiba () (jota kutsutaan nimellä "O-sensei" eli "suuri opettaja") 1900-luvun alkupuolella. Teknisesti aikido on Daito-ryu-aikijujutsusta perittyihin heittoihin ja nivellukkoihin perustuva taistelulaji, johon on yhdistetty miekkatekniikkaa kenjutsusta. Aikidossa ei keskitytä niinkään lyönteihin ja potkuihin, vaan siinä harjoitellaan pääasiassa vastustajan voiman ja sen liikeradan ohjaamista rentouden ja mahdollisimman vähäisen voimankäytön keinoin. "O-sensei" painotti opetuksessaan lajin henkisiä puolia ja pyrkimystä rauhaan - harjoittelussa tämä näkyy tekniikoiden pehmeydessä ja pyöreydessä. Aikidossa vastustajaa ei myöskään pyritä vahingoittamaan.
Aikidon harjoittelu Suomessa alkoi vuonna 1970, jolloin Toshikazu Ichimura tuli esittelemään aikidoa Suomeen. Ensimmäinen alkeiskurssi järjestettiin Meido-Kanissa, jossa alkoivat ensimmäisenä myös säännölliset harjoitukset.
Aikidon harrastajia on nykyään noin 3 000, joista noin kolmasosa on naisia. Mustan vyön suorittaneita harrastajia on yli 400.
Aikidoliittoon rekisteröityneitä seuroja on 73 (v. 2013).
Suomessa suurin osa aikidosta on Aikikai-tyyliä, joka on ”alkuperäinen” aikidotyyli. Myös ki-aikidoa harrastetaan jonkin verran. 
Korkein suomalaisen saavuttama vyöarvo aikidossa tällä hetkellä on 7. dan, joka on myönnetty neljälle henkilölle: Juhani Laisille 2014, Börje Lindenille (asuu nykyisin Ruotsissa) 2017, Jukka Helmiselle 2019 ja Harri Rautilalle 2019. 6. dan on myönnetty 16 aikidokalle: Remi Delcos, Tom Granström, Jarmo Halttunen, Matti Joensuu (asuu nykyään Itävallassa), Timo Kiviharju, Markku Kuusinen, Pertti Lehväslaiho, Jukka Luoma, Tiina Manderbacka, Risto Räty, Miranda Saarentaus, Petteri Silenius, Kari Stadius, Kari Tamminen, Rainer Varis ja Harri-Pekka Virkki. Viidelle suomalaiselle aikidokalle on myönnetty shihanin arvonimi: Juhani Laisille vuonna 2010, Petteri Sileniukselle 2013, Jukka Helmiselle 2014, Harri Rautilalle 2019 ja Miranda Saarentaukselle 2019.
Dasiitti
Dasiitti on kvartsipitoinen hapan laavakivilaji, joka kuuluu dioriittiluokkaan. Kvartsin lisäksi sen päämineraalit ovat plagioklaasi eli maasälpä, sarvivälke, biotiitti, ja pyrokseenit.
Sitä syntyy tulivuoren purkauksissa maanpinnalle vyöryvästä laavasta. Jos sama laava kovettuu maan alla, syntyy granodioriittia.
Dasiitti on saanut nimensä muinaisen roomalaisen Daakian alueen (latinaksi Dacia) mukaan, josta sitä ensimmäisen kerran löydettiin.
VR-3A
VR-3A "Topi" oli Suomen puolustusvoimien käyttöön otettu prikaatiradio. Tekniikaltaan se oli ruotsalainen 85-kanavainen radio, jota valmistettiin L. M. Ericssonin tehtailla Suomessa 1 230 kappaletta vuosina 1955–1966. VR-3A:n seuraajaksi prikaatiradiona tuli vuodesta 1973 Oy Nokia Ab:n Oulun tehtailla lisenssillä valmistettu LV 317.
Viktor Damm
Viktor Damm (1864–1944) oli suomalainen urheiluvaikuttaja. Hän perusti vuonna 1887 Suomen ensimmäisen työväenurheiluseuran Helsingin Ponnistuksen jota hän johti noin 20 vuotta. Hän oli aloitteentekijänä valtakunnallisen suomenkielisen urheiluliiton SVULin perustamisessä ja suurten voimistelujuhlien järjestämisessä, jotta urheiluharrastus leviäisi myös tavallisen kansan keskuuteen.
Damm työskenteli Helsingin seurakuntien vahtimestarina.
VR-3B
VR-3B "Tyko" oli Suomen puolustusvoimien käyttöön otettu prikaatiradio. Tekniikaltaan se oli ruotsalainen 101-kanavainen radio, jota valmistettiin L. M. Ericssonin tehtailla Suomessa 1 800 kappaletta vuosina 1955–1966. VR-3B:n seuraajaksi tykistöradiona tuli vuosina 1969–1972 Neuvostoliitosta toimitettu R-105, joka sai Suomessa tyyppimerkinnät LV 305 ja LV 306. Syy VR-3B "Tyko":n korvaamiseen raskaassa kranaatinheittimistössä ja tykistössä oli sen virtalähdeongelma.
The Knack
The Knack on Los Angelesissa 1970-luvun lopulla perustettu yhdysvaltalainen rock-yhtye, joka tuli tunnetuksi vuonna 1979 ilmestyneestä singlestään "My Sharona".
VR-2A-C
VR-2A-C "Panu" oli Suomen puolustusvoimien käytössä ollut pataljoonaradio. Tekniikaltaan se oli sveitsiläinen Autophon-radio, jota valmistettiin Suomessa lisenssillä 2 830 kappaletta vuosina 1957–1963 Valtion Sähköpajalla jalkaväkipataljoonia ja kranaatinheittimistöä varten. Myöhemmin VR-2A-C nimettiin LV 203:ksi.
Sveitsiläistä Autophon:ia oli tilattu jo 1954 pieni koe-erä ja lisenssivalmistus voitiin aloittaa 1957 eduskunnan myöntämään puolustusmäärärahaan liittyen.
VR-2A-C:n seuraajaksi pataljoonaradiona tuli vuodesta 1973 Oy Nokia Ab:n Oulun tehtaillaan lisenssillä valmistama LV 217.
Stupa
Stupa on buddhalainen kypärän- tai kellonmuotoinen rakennus, joita tapaa Intiassa, Himalajalla ja muualla Aasiassa, nykyisin myös länsimaissa. Kaakkois-Aasiassa rakennustyyppiä kutsutaan nimellä "chedi" ja Sri Lankassa nimellä "dagoba" tai "topa".
Stupa on saanut alkunsa Buddhan maallisten jäännösten, reliikkien, päälle kasatusta hautakummusta. Kerrotaan että Buddhan kuoltua hänen ruumiinsa tuhkattiin, tuhka jaettiin kahdeksaan uurnaan, jotka haudattiin kahdeksaan stupaan eri puolille. Yhdeksäs stupa rakennettiin pyhäinjäännökset sisältäneen astian päälle. Yhtäkään alkuperäistä stupaa ei ole varmuudella löydetty. Bangkokissa paikalliset väittävät Wat Saket -temppelin olevan niistä yksi.
Stupa koostuu viidestä rakenneosasta:
Stupa symboloi viittä elementtiä: maata, vettä, tulta, ilmaa ja eetteriä. Termit on käsitettävä symbolisina. Stupan rakentajilla on mielessä energia ja sen liike eri elementeissä. Esimerkiksi maassa energia ei liikahtele, vaan on estynyttä, paikallaan pysyvää.
Tórshavnin tuomiokirkko
Tórshavnin tuomiokirkko on kalkittu kirkkorakennus Färsaarten pääkaupungissa Tórshavnissa. Se on toiseksi vanhin säilynyt kirkko Färsaarilla. Kirkko sijaitsee Tórshavnin vanhassakaupungissa, Tinganesin niemimaan pohjoisessa päätepisteessä, ja on yksi kaupungin tärkeimpiä nähtävyyksiä.
Kirkko valmistui alun perin vuonna 1788. Vuonna 1865 tapahtunut kirkon kunnostus muutti täysin kirkon ulkonäköä, mutta se vaikutti vain vähän kirkon rakenteisiin. Vuonna 1935 kirkon kuoria pidennettiin neljällä metrillä ja kirkkoon rakennettiin uusi sakaristo. Vuodesta 1990 lähtien kirkko on ollut Färsaarten hiippakunnan piispanistuin ja siten tuomiokirkko.
El Sueño de Morfeo
El Sueño de Morfeo on espanjalainen kelttimusiikista vaikutteita ottava popyhtye. Yhtyeen ydinkolmikon muodostavat David Feito (kitara), Raquel del Rosario (laulu) ja Juan Luis Suárez (kitara).
Yhtye perustettiin nimellä Xemá vuonna 2002. Debyyttialbumi "Del interior" julkaistiin samana vuonna eikä saavuttanut mainittavaa menestystä. Juan Luis Suárezin liityttyä yhtyeeseen vuonna 2003 se vaihtoi nimensä nykyisekseen. Toinen albumi "El sueño de Morfeo" julkaistiin vuonna 2005. Uuden levy-yhtiön Globomedian panostuksen ja "Serranon perhe" -televisiosarjassa tehtyjen esiintymisten myötä yhtye nousi suursuosioon. Albumin singlet kappaleista "Nunca volverá" ja "Ojos de cielo" sijoittuivat Espanjan singlelistan ensimmäiseksi ja itse albumi myi tuplaplatinaa. Albumin jälkeen yhtye teki yli 100 konserttia käsittäneen kiertueen. El Sueño de Morfeon toinen albumi "Nos vemos en el camino" julkaistiin Espanjassa 17. huhtikuuta 2007. Vuonna 2013 yhtye edusti Espanjaa Eurovision laulukilpailussa.
Yhtyeen nimi tarkoittaa suomeksi "Morfeuksen unta".
Niilo Hallman
Niilo Oskar Birger Hallman (15. heinäkuuta 1916 Kuopio – 13. tammikuuta 2011 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja professori.
Hallmanin vanhemmat olivat kauppaneuvos Lauri Gustav Hallman ja Elna Maria Durchman. Hänen puolisonsa vuodesta 1941 oli Helena Maria Margareta Tuulio, rovasti K. Z. Tallgrenin tytär. Oulun yliopiston lastentautiopin professori emeritus Mikko Hallman (s. 1945) on heidän poikansa. Hallman tuli ylioppilaaksi Kuopion lyseosta 1934, valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1943 ja väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi samana vuonna. Lastentauteihin hän erikoistui 1948 ja lasten tartuntatauteihin 1961.
Hallman toimi Helsingin yliopiston lastentautiopin dosenttina vuodesta 1949 vuoteen 1956 ja sitten professorina vuoteen 1983. Hän oli pitkään HYKSin Lastenklinikan ylilääkäri, samoin kuin useiden alan säätiöiden johdossa. Sekä uransa aikana että eläkkeelle jäätyään hän usein ilmaisi huolensa lasten ja lapsiperheiden elämästä. Hallman valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 2002.
Sodissa Hallman toi pataljoonan lääkärinä, lääkintäkomppanian päällikkönä sekä rykmentin ja sotasairaalan lääkärinä. Sotilasarvoltaan hän oli lääkintäkapteeni (1942).
AS-351
AS-351 on neuvostoliittolainen radioasema, joka oli sijoitettu GAZ-69-maastohenkilöautoon. Niitä hankittiin jalkaväkiprikaatien ja armeijakuntien viestijoukoille miltei 300 kappaletta 1970-luvun alkupuolella.
Sokos Hotel Viru
Original Sokos Hotel Viru on hotelli Tallinnassa. Inturistin Viru-hotelli avattiin 5. toukokuuta 1972. Hotellirakennus oli ensimmäinen Viroon rakennettu tornitalo ja erottamaton osa Tallinnan kaupunkikuvaa. Rakennuksen pääsuunnittelijat olivat virolaiset arkkitehdit Mart Port ja Henno Seppman. Nykyisin hotellin yhteydessä sijaitsee ostoskeskus Viru Keskus.
Neuvostoliitto antoi Viru-hotellin rakennusprojektin vuonna 1969 savonlinnalaiselle "Repo Oy" -rakennusliikkeelle, ja hotellin rakennustyöt alkoivat saman vuoden heinäkuussa. Rakennusliike meni kuitenkin kesken rakennustöiden konkurssiin vuonna 1971 sen jälkeen, kun rakenteilla olleen hotellin yläkerroksissa syttyi tulipalo joulukuussa vuonna 1970. Suomen valtion oli arvovaltasyistä hankittava uusi rakentaja ja annettava hankkeeseen valtiontakuu. Rakennustyötä jatkanut Rakennuskunta Haka sai hotellin valmiiksi toukokuussa vuonna 1972. Panostus kuitenkin kannatti, koska sitä seurasi hotellin valmistumisvuonna rakennusprojekti Pääjärvellä ja myöhemmin Enson ja Kostamuksen projektit.
Neuvostoaikana hotellin 23. kerroksessa sijaitsi KGB:n käytössä ollut radiokeskus, josta käsin harjoitettiin hotellivieraiden salakuuntelua ja tarkkailua. 60 hotellihuoneessa oli salakuuntelulaitteet, ja myös joissakin Viru-hotellin ravintolan pöydissä oli mikrofoneja. KGB poistui hotellista Viron jälleenitsenäistyttyä vuonna 1991, mutta salainen huone paljastui vasta vuonna 1994. Entinen radiohuone on nykyisin museona.
Viru-hotelli siirtyi vuonna 2003 yrityskaupalla SOK:n hallintaan. Hotellissa on nykyisin 516 huonetta, joista 423 alkuperäisessä Viru-hotellissa ja 93 sen viereen vuonna 2014 valmistuneessa design-hotelli Solo Sokos Hotel Estoriassa. Ilpo Kokkila omistaa Pontos Oy:n, joka omistaa Tallinnan Viru-hotellin kiinteistön ja viereisen kauppakeskuksen.
Hotellin yhteydessä on yökerho Café Amigo, joka on maksuton hotellin asiakkaille.
Taru Mäkelä ohjasi vuonna 2013 dokumenttielokuvan "Viru – Tarinoita hotellista".
Happomarjat
Happomarjat ("Berberis") on piikikkäiden pensaiden suku, johon kuuluu noin 450–500 lajia. Suvun jäseniä kasvatetaan aita- ja koristekasveina. Ne ovat 1–5 metriä korkeita pensaita, jotkin ovat ainavihantia, toiset pudottavat lehtensä syksyllä usein komean syysvärin jälkeen.
Suomessa viljeltiin 1600-luvulta asti ruostehappomarjaa ("Berberis vulgaris") etupäässä koristekasvina, mutta sen marjoja käytettiin myös rohtona. Kasvi osoittautui kuitenkin viljan tuhosienen, mustaruosteen väli-isännäksi, ja pensaita on hävitetty tämän takia. Sen sijaan suosituksi ovat tulleet hurmehappomarja ("Berberis" × "ottawensis" 'Superba') ja japaninhappomarja ("Berberis thunbergii") ja sen eriväriset (mm. puna- ja kirjavalehtiset) muunnokset.
David Tzuriel
David Tzuriel (s. 23. syyskuuta 1946) on israelilainen psykologi. Hänen erikoisalansa on oppimisen dynaaminen arviointi. Tzuriel toimii professorina ja kasvatustieteiden tiedekunnan johtajana Bar Ilan yliopistossa. Hän on opiskellut kliinistä psykologiaa Yhdysvalloissa Vanderbiltin yliopiston Peabody Collegessa. Hänen tieteellinen työnsä liittyy Lev Vygotskyn ja Reuven Feuersteinin teorioiden empiiriseen perustelemiseen
Manuela Montebrun
Manuela Montebrun (s. 13. marraskuuta 1979 Laval) on ranskalainen moukarinheittäjä.
Montebrun heitti viidenneksi 1998 Annecyn nuorten MM-kisoissa tuloksella 58,28. Saman vuoden Budapestin EM-kisoissa hän karsiutui. Seuraavana vuonna hän sijoittui kolmanneksi Universiadeissa tuloksella 68,11, neljänneksi Euroopan alle 23-vuotiaiden mestaruuskisoissa ja kahdenneksitoista Sevillan MM-kisoissa. Vuonna 2000 hän voitti maansa mestaruuden, mutta karsiutui Sydneyn olympialaisissa. 2001 Montebrun voitti toistamiseen Ranskan-mestaruuden ja voitti alle 23-vuotiaiden EM-kultaa. Edmontonin MM-kisoissa hän oli viides, mutta voitti kauden lopussa Universiadit heitettyään 69,79. Seuraavana vuonna hän voitti maansa mestaruuden lisäksi EM-pronssia Münchenin EM-kisoissa.
Montebrun voitti jälleen Ranskan-mestaruuden vuonna 2003. Samana vuonna hän voitti Euroopan cupin tuloksella 74,43 ja MM-pronssia Pariisin MM-kisoissa. Kauden lopussa hän oli neljäs. Seuraavana vuonna hän voitti maansa mestaruuden ja sijoittui Euroopan cupissa viidenneksi, mutta karsiutui Ateenan olympialaisissa. Kauden lopussa hän heitti kolmanneksi. Helsingin MM-kisoissa 2005 Montebrun sijoittui alun perin neljänneksi, mutta nousi vuonna 2013 pronssisijalle kun kilpailun alun perin voittanut Olga Kuzenkova hylättiin takautuvasti dopingin takia. Vuonna 2005 Montebrun voitti kuudennen perättäisen Ranskan-mestaruutensa ja lisäksi hän sijoittui toiseksi Euroopan cupissa ja kauden lopussa seitsemänneksi . Vuonna 2006 hän oli Euroopan talviheittocupissa kolmas, mutta voitti kilpailun seuraavana vuonna.
Montebrun sijoittui kahdeksanneksi Osakan MM-kilpailuissa 2007. Pekingin olympialaisissa 2008 Montebrun sijoittui alun perin viidenneksi, mutta nousi vuonna 2017 pronssimitalistiksi kun edelle sijoittuneet Aksana Mjankova ja Darja Ptšelnik hylättiin dopingin takia. Montebrun oli kuudes. Euroopan talviheittocupissa 2009 hän oli seitsemäs ja Berliinin MM-kilpailuissa kahdestoista.
Spider (vuoden 2002 elokuva)
Spider on vuonna 2002 ensi-iltansa saanut David Cronenbergin ohjaama elokuva. Se perustuu Patrick McGrathin samannimiseen romaaniin, josta McGrath sovitti itse käsikirjoituksen.
Elokuva käsittelee mielenvikaisuutta ja todellisuuden hämärtymistä.
Parempi loppu
Parempi loppu on Jonna Tervomaan vuonna 2007 julkaistu aikuisiän viides albumi. Levy meni ilmestyttyään suoraan Suomen virallisen albumilistan ykköseksi ja pysyi kärkikolmikossa myös seuraavat kaksi viikkoa. Kaikkiaan albumi pysyi listalla yhdentoista viikon ajan.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Jonna Tervomaa ja Jussi Jaakonaho, sanoittanut Tervomaa sekä sovittanut Jaakonaho, Juha Kuoppala, Tervomaa, Juho Viljanen ja Jonne Von Hertzen, ellei toisin mainittu.
Nicole Sullivan
Nicole Julianne Sullivan (s. 21. huhtikuuta 1970 Manhattan, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko.
Sullivan tunnetaan parhaiten vuonna 1995 alkaneessa sketsi tv-sarjassa Mad TV, jossa hän näytteli aktiivisesti kuusi vuotta. Hän esiintyi myös sit-com sarjassa Kellarin kunkku. Sullivan on myös tehnyt muutamia äänirooleja animaatioissa kuten Family Guy, Baby Blues ja Kim Possible.
Graf Zeppelin (laiva)
Graf Zeppelin oli Saksan laivaston keskeneräiseksi jäänyt lentotukialus toisessa maailmansodassa, jolloin saksalaisilla ei ollut käytössään yhtään lentotukialusta.
Saksan laivaston ensimmäinen 262 metriä pitkä lentotukialus tilattiin 16. marraskuuta 1935 Kielin telakalta. Sen köli laskettiin 28. joulukuuta 1936 ja alus laskettiin vesille 8. joulukuuta 1938. Aluksen varustaminen keskeytyi useaan otteeseen.
Toinenkin lentotukialus oli rakenteilla, mutta se ei ehtinyt valmistua vesillelaskuun. Aluksen nimi olisi ollut mahdollisesti "Peter Strasser".
Aluksella oli tarkoitus käyttää kolmea lentokonetyyppiä eri tyyppisten tehtävien mukaisesti:
Sekä amerikkalaiset että japanilaiset käyttivät eri konetyyppejä samanlaisen tehtäväjaon mukaisesti 1930-luvulta toisen maailmansodan loppuun asti. Saksalaisalukseen lentokoneita olisi kuitenkin mahtunut vain puolet siitä mitä yhdysvaltalaisiin lentotukialuksiin. "Graf Zeppelinissä" oli sen sijaan raskaampi aseistus.
Saksalaiset upottivat keskeneräisen aluksen nykyisen Puolan Szczecinin lähelle 25. huhtikuuta 1945 puna-armeijan lähestyessä kaupunkia. Neuvostoliittolaiset kuitenkin korjasivat matalaan veteen upotetun aluksen kelluvaksi maaliskuussa 1946.
Aluksen kohtalo oli hämärä vuosikymmeniä sodan jälkeen. Liittoutuneiden sopimuksen mukaan alus olisi pitänyt tuhota tai upottaa syvälle 15. elokuuta 1946 mennessä. Itäblokin ulkopuolella viimeinen tieto aluksesta oli 7. huhtikuuta 1947 otettu kuva, jossa alus oli lähdössä Świnoujścien satamasta lastattuna erilaisilla tavaroilla. Joidenkin tietojen mukaan venäläiset olisivat lastanneet aluksen sotasaaliskalustolla, muun muassa panssarivaunuilla, ja se olisi aiottu hinata Leningradiin mutta olisi Rügenin ulkopuolella osunut ajomiinaan ja uponnut.
Aluksen kohtalo selvisi vasta Neuvostoliiton arkistojen avauduttua 1990-luvulla. Tietojen mukaan alus hinattiin vuonna 1947 Leningradiin jossa se aiottiin korjata toimintakuntoiseksi. Korjaamista ei kuitenkin lopulta pidetty järkevänä ja alus hinattiin harjoitusmaaliksi takaisin Puolan rannikolle.
16. elokuuta 1947 alus oli Neuvostoliiton ilmavoimien ja merivoimien kohteena harjoituksessa, jonka tarkoituksena oli hankkia tietoa lentotukialuksen upottamisesta. Alukseen kohdistettiin 24 pommia ja tykinammusta, mutta se upposi vasta kun siihen oli ammuttu kaksi torpedoa. Alus oli mahdollisesti lastattu lentopommeilla taistelutilanteessa olevan lentotukialuksen aseistuksen simuloimiseksi.
Kokemukset lentotukialuksen upottamisesta olivat arvokasta tietoa vuonna 1947, jolloin Kylmä sota oli jo alkanut. Neuvostoliittolaiset olivat hyvin tietoisia Yhdysvaltojen suuresta lentotukialusten määrästä ja alusten strategisesta merkityksestä mahdollisen sodan aikana.
Aluksen hylky löydettiin vuonna 2006 läheltä Łeban satamaa.
Benea Reach
Benea Reach on norjalainen progressiivista death metalia ja metalcorea soittava yhtye, jolla on levytyssopimus Candlelight Recordsin kanssa. Yhtyeen ensialbumi "Monument Bineothan" sai Norjassa Spellemannsprisen-ehdokkuuden parhaasta metallialbumista. Toinen albumi "Alleviat" julkaistiin alkuvuodesta 2008. Musiikissa on vaikutteita post-hardcoresta, mathcoresta ja post-metalista.
Benea Reach perustettiin 22. maaliskuuta 2003. Perustajia olivat Selfmindeadin rumpali Marco Storm sekä laulaja Ilkka Volume. Mukaan liittyi basisti Morten, kitaristit Tor ja Erik sekä Anders (Digital Audio). Alkuperäinen kokoonpano kesti vuoden ennen kuin se hajosi. Tänä aikana yhtye äänitti live-demo-ep:n. Vuonna 2004 Marco ja Ilkka hankkivat uudet jäsenet yhtyeeseen, ja merkittävin uusi jäsen oli Extol-yhtyeen Christer Espevoll. Yhtye äänitti demon kappaleesta "Pandemonium", jota jaeltiin eri levy-yhtiöille. Yhtye kiinnitettiin pian norjalaiselle Tabu Recordings -levymerkille, joka julkaisi Benea Reachin esikoisalbumin "Monument Bineothan". Se toi yhtyeelle Spellemannsprisen-ehdokkuuden metalliluokassa 2006, kilpaillen Enslavedin, Gorgorothin ja Keep of Kalessinin kanssa tunnustuksesta.
Elokuussa 2007 yhtye ilmoitti äänittävänsä toisen albumin tanskalaisen tuottajan Tue Madsenin kanssa. Yhtyeen toinen albumi "Alleviat" julkaistiin helmikuussa 2008.
22. tammikuuta Benea Reach ilmoitti, että Christer Espevoll ja Håkon Nakken jättivät yhtyeen, ja Mikael Wildén liittyi basistiksi.
Yhtyeen pääasiallinen edustaja Marco Stormon kertonut haastatteluissa, että Benea Reachin vaikuttajia ovat muiden muassa Meshuggah, Neurosis ja Botch. Erityisesti Meshuggahin ep "None". Muita vaikuttajia ovat My Bloody Valentine, Cult of Luna ja Mastodon.
EXistenZ (elokuva)
eXistenZ on David Cronenbergin ohjaama ja käsikirjoittama tieteiselokuva. Se käsittelee virtuaalitodellisuuspelejä.
Allegra Geller (Jennifer Jason Leigh) on maailman paras pelisuunnittelija, jonka uusin peli on esiteltävänä. Pelin käyttöliittymänä on alaselkään asennettu implantti, bioportti, johon orgaaninen pelikonsoli kiinnitetään. Kesken pelin esittelyn aseistautunut fanaatikko hyökkää Gellerin kimppuun ja vahingoittaa konsolia. Geller pakenee PR-harjoittelijan Ted Pikulin (Jude Law) kanssa. Geller houkuttelee vastentahtoisen Pikulin ottamaan itselleen bioportin, jotta he voisivat pelata peliä ja tutkia onko se vahingoittunut. Pari joutuu pian erikoiseen seikkailuun, jossa virtuaalitodellisuus ja todellisuus menevät sekaisin.
Megara (mytologia)
Megara () oli kreikkalaisessa mytologiassa Theban kuninkaan Kreonin vanhin tytär. Kreon antoi hänet puolisoksi Herakleelle, koska tämä oli taistellut urheasti Theban puolesta.
Tästä eteenpäin lähteet ovat hyvin erimielisiä. Herakleen ja Megaran lasten lukumäärä vaihtelee kahdesta kahdeksaan. Joidenkin lähteiden mukaan Herakles tappoi sekä Megaran että lapsensa Heran lähettämässä hulluudenpuuskassa, joka on aiheena muun muassa Euripideen tragediassa "Herakles". Toisten mukaan Herakles tappoi ainoastaan lapsensa, ja suoritettuaan myöhemmin sovitustyönä kaikki kaksitoista tehtäväänsä hän palasi Thebaan ja antoi vaimonsa Megaran puolisoksi veljenpojalleen Iolaokselle. Nämä saivat myöhemmin tyttären nimeltä Leipefilene.
Ristidipoliantenni
Ristidipoliantenni on antenni, jossa kaksi dipoliantennia on liitetty toisiinsa kohtisuoraan vastakkain. Vaikka dipoliantennit ovat periaatteessa suuntaavia, silti kahden dipoliantennin kytkeminen toisiaan kohtisuoraan ristidipoliantenniksi tarjoaa vastaanottomahdollisuuden laajalti ympyräsäteeltä.
Tekovagina
Tekovagina on itsetyydytysväline, joka jäljittelee keinotekoisesti naisen sukupuolielimiä. Vagina on yleensä tehty pehmeästä materiaalista, joka voidaan voidella liukasteella ja lämmittää, jotta se tuntuisi mahdollisimman todenmukaiselta. Tekovaginoita on erilaisia, kuten motorisoidut tai aitoa vaginaa mahdollisimman tarkasti jäljittelevät mallit (esim. Fleshlight). Jotkut mallit voivat jäljitellä myös normaalia tiukempaa vaginaa, tai jopa vaginaa tiukempaa peräsuolta.
Eläimille suunniteltua tekovaginaa käytetään esimerkiksi keinosiemennyksessä eläinten sperman keräämiseen.
Kevyt asiakaspääte
Kevyt asiakaspääte () on riisuttu tietokone, jonka päätarkoituksena on palvella käyttäjää yhteydenpitovälineenä isompaan ja tehokkaampaan keskustietokoneeseen. Monet kevyet asiakaspäätteet ajavat vain WWW-selainta tai pääteohjelmistoa. Vain hyvin pieni osa järjestelmän toiminnoista ja tiedostoista sijaitsee päätelaitteessa suurimman osan sijaitessa palvelimella.
Vanhat vajaatehoisiksi jääneet tietokoneet voidaan pienellä vaivalla muuntamaan kevyiksi asiakaspäätteiksi, jolloin niiden elinkaari voi kaksinkertaistua. Tämän kaltaisia ratkaisuja käytetään esimerkiksi Suomen peruskouluissa ja lukioissa joissain kunnissa.
Termin sanotaan olevan lähtöisin Oraclen aloittaman Liberate-yhtiön tuotteista 1990-luvun alussa.
X-pääte () on kevyt asiakaspääte, joka on tarkoitettu X Window System -käyttöön Unix/Linux järjestelmien kanssa. Usein X-päätteet sisältävät vain minimaalisen firmware-ohjelmiston, jolla pääte voi ladata varsinaisen pääteohjelmistonsa tiedostopalvelimelta TFTP-protokollalla.
X-päätteitä ovat valmistaneet muun muassa Digital Equipment Corporation, Hewlett-Packard, Network Computing Devices ja Tektronix.
D’elles
D’elles on laulaja Céline Dionin ranskankielinen studioalbumi, joka ilmestyi toukokuussa 2007. Albumin sanoitukset tulevat viideltä québeciläis- (Jovette Alice Barnier, Janette Bertrand, Denise Bombardier, Marie Laberge, Lise Payette) ja viideltä ranskalaisnaiskirjailijalta (Nina Bourauoi, Françoise Dorin, Nathalie Nechtschein, Christine Orban, George Sand). Musiikin säveltämiseen ovat osallistuneet muun muassa Erick Benzi ja Jacques Veneruso. Ensimmäinen single albumilta on avauskappale "Et s’il n’en restait qu’une" joka sai ensitoittonsa ranskankielisten maiden radioasemilla 14. helmikuuta 2007.
Albumi nousi Kanadassa Billboard 200 -listan ensimmäiselle sijalle.
Jacques Veneruso
Jacques Veneruso (s. 1959 Bône, Algeria) on ranskalainen laulaja-lauluntekijä. Hän on tehnyt musiikkia useille eturivin tähdille. Veneruso soitti aikoinaan Canada-yhtyeessä yhdessä muun muassa Erick Benzin kanssa. Nykyään Veneruso toimii myös Carole Fredericksin, Patrick Fiorin, Florent Pagnyn ja Michel Sardoun kiertueiden musiikillisena johtajana.
Kansainvälinen vuosipäivä
Kansainvälinen vuosipäivä on jonkin asian huomioimiseksi kansainvälisesti vietettävä vuosipäivä. Etenkin Yhdistyneet kansakunnat (YK) on valinnut useita päiviä kansainvälisiksi merkki- ja teemapäiviksi tai -viikoiksi, joita se suosittelee vietettävän jäsenvaltioissaan.
Manneken Pis
Manneken Pis, Brysselin murteella Menneke Pis ja joskus myös Petit Julien, on Brysselin kaupungin vanhassa keskustassa sijaitseva pronssipatsas. Patsas on korkeudeltaan 60 senttimetriä, ja sen kerrotaan olevan brysseliläinen henkisen vapauden symboli. Kyseessä on alun perin vedennoutopisteeksi tarkoitettu kaivo, jossa pieni poika on pissalla. Alueella puhutulla hollannin kielellä ja Brysselin murteella nimi tarkoittaa "pissaavaa poikaa".
Liikkeellä on ainakin kaksi tarinaa pikkupoikapatsaan synnystä. Toisen mukaan pieni poika olisi patsaan tavoin sammuttanut pommin sytytyslangan, kun vihollinen oli halunnut sytyttää kaupungin tuleen. Toisen tarinan mukaan eräs kadonnut lapsi olisi isän hänet löytäessä ollut tekemässä juuri samaa kuin patsas. Isä, rikas brysseliläinen porvari, pystytti patsaan muistoksi pojan löytymisestä.
Patsaan pukemisesta erilaisiin asuihin on jo tullut perinne. Sitä harrastavat varsinkin eri ammattien edustajat, mutta myös erilaiset viralliset valtuuskunnat pukevat patsaalle omia kansallisia asusteitaan. Nykyisin Manneken Pis omistaakin useamman sadan asun kokoelman, jota säilytetään Brysselin Grand-Placen varrella sijaitsevassa kaupunginmuseossa Kuninkaan talossa ("Maison du Roi").
Suurten juhlien yhteydessä Manneken Pissillä on ollut tapana suihkuttaa janoisille jotakin vettä sakeampaa, esimerkiksi viiniä tai hunajasimaa. Vuodelta 1890 kerrotaan, että kaksipäiväisten kaupungissa järjestettyjen juhlien aikana pikkumies olisi pissannut vain viiniä ja lambic-olutta.
Kansanperinteestä kiinnostuneet brysseliläiset yhteisöt ja järjestöt ovat ottaneet tavakseen juhlistaa Saint-Verhaegenin päivää 20. marraskuuta tarjoamalla patsaan pissamaa olutta.
Manneken Pis on noussut Brysselin kaupungin yhdeksi symboliksi ja turistikohteeksi yhdessä Brysselin Grand-Placen ja Atomiumin kanssa.
Pienoispatsas tilattiin vuonna 1619 kuvanveistäjä Jérôme Duquesnoylta. Brysselin kaupungin asukkaat suojelivat patsastaan erityistoimin, kun ranskalaiset piirittivät kaupunkia vuonna 1695.
Nykyinen suihkulähteen patsas ei kuitenkaan ole alkuperäinen vaan jäljennös, sillä alkuperäinen patsas katosi 1960-luvulla ja löytyi seuraavana vuonna kanavasta kahteen osaan rikkoutuneena, eikä sitä enää uskallettu panna julkisesti esille, vaan se on sisällä. Varkauksia kuuluu patsaan historiaan aiemminkin, vuonna 1817. Sen jälkeen museoon palautetun patsaan aitoudesta on herännyt epäilys, ja sitä on tutkittu ensin röntgenkuvin, joista kuitenkaan ei tullut sen parempaa tietoa. Seuraavaksi patsaan pinnasta ja sisältä otetaan metallinäytteitä, joista selvitetään, onko metalli ajankohdalle tyypillistä. Nikkeli metallin seassa kertoo, että patsas olisi 1800-luvulta.
Sika (korttipeli)
Sika on korttipeli
Yhdystie 2956
Yhdystie 2956 on Lahdesta Hollolaan johtava yhdystie. Se kulkee Lahdesta Teivaalta Jalkarannantienä Messilään, mistä se jatkuu Hollolan kirkonkylään.
Rantatie on suosittu pyöräily- ja ulkoilureitti Hollolan perinnemaiseman johdosta.
Se alkaa Lahden linja-autoaseman kohdalla yhdestä Lahden ruuhkaisimmista risteyksistä. Tällä kohdalla se on Jalkarannantie. Tie 2956 menee Jalkarannan halki ja siitä edelleen Hollolan puolelle Messilään, jossa Jalkarannantie vaihtuu Rantatieksi. Se kulkee Vesijärven rantaa pitkin ja johtaa Hollolan kirkolle.
Kevyen liikenteen väylä on pitkään ollut Tielaitoksen ja Hollolan kunnan ykköshanke alueella.
Yhdystie 2956 ja yhdystie 3161 sekä Jarvalantie, kantatie 54, valtatie 12, Tiilikankaantie, Terveystie, Messiläntie, ja Lahdenkatu (entinen Savon valtatie) muodostavat Hollolan kulttuuritien.
Yhdystie 2956:n, joka muodostaa kolmasosan Hollolan kulttuuritiestä, varrella on useita eri nähtävyyksiä, jotka on mainittu sivun oikeassa laidassa. Nähtävyydet jatkuvat yhdystie 3161:n varrella palattaessa Hollolan kirkonkylästä takaisin valtatie 12:n varteen.
TanDEM-X
TandDEM-X ("TerraSAR-X-Add-on for Digital Elevation Measurements") on toinen Saksan avaruusjärjestön (DLR) ja EADS Astriumin yhteisrahoituksella toteutettava kaukokartoitussatelliitti, sen on TerraSAR-X:n sisaralus. Se laukaistiin avaruuteen 21. kesäkuuta 2010 venäläisellä Sojuz-kantoraketilla Baikonurin kosmodromilta.
Päätös toisen TerraSAR-X-perheen satelliitin rakentamisesta julkistettiin vuoden 2006 ILA-ilmailunäyttelyssä Berliinissä. Satelliitin hinnan sanottiin aiemmin olleen noin 85 miljoonaa euroa, josta DLR rahoittaa 56 miljoonaa euroa. Kesällä 2011 DLR sanoo satelliitin maksaneen 165 miljoonaa euroa, josta 75% tuli DLR:ltä ja 25% oli yrityksen omarahoitusta, jolla yritys sai yksinoikeuden satelliitin keräämän datan myyntiin. Datan myynti on ollut paljon vähäisempää kuin Astrium Services -yritys oli odottanut.
Suomalainen DA-Design Oy suunnitteli ja rakensi osan satelliitin SAR-tutkan komponenteista.
Data tulee DRL:n tutkimuskäyttöön ja Astriumin kautta kaupalliseen myyntiin. Yhteistoiminnassa TerraSAR-X/TanDEM-X-satelliittipari kuvaa koko maapallon maapinnan (150 miljoonaa neliökilometriä) kahdessa ja puolessa vuodessa. Kuvan resoluutio on 12 metriä. Maan pinnankorkeuden satelliitit mittaavat 2 metrin tarkkuudella.
Jytä
Jytä oli 1970-luvun alussa Suomessa käytetty termi hard rockista ja heavy metalista. Jytäyhtyeiksi kutsuttiin Led Zeppelinin, Deep Purplen ja Uriah Heepin kaltaisia hard rock -yhtyeitä. Yleisradiossa oli esimerkiksi ohjelma nimeltä "Purkkaa ja jytää". "Purkka" oli kevyempää popmusiikkia.
1970-luvun lopulla jytäksi alettiin kutsua diskomusiikkia. Sen jälkeen määritelmä on ollut huomattavasti vähemmän käytössä.
Nykypäivän artisteista jytämusiikin edustajaksi voidaan laskea suomalainen Jukka ja Jytämimmit.
Captain Lockheed and the Starfighters
Captain Lockheed And The Starfighters on Hawkwind-laulaja ja tieteis-kirjoittaja Robert Calvertin sooloalbumi vuodelta 1974. Se on konseptialbumi, jonka tarinana on amerikkalaisen Lockheed-yhtiön Länsi-Saksalle myymät epäonniset F-104 Starfighter -hävittäjät, jotka osoittautuivat epävakaiksi ja vaarallisiksi, kuten lempinimi "Widowmaker" (surmanloukku) kertoo. Tiettävästi Calvert oli itsekin nuorena kiinnostunut hävittäjälentäjän urasta, mutta joutui luopumaan haaveestaan terveydentilansa vuoksi.
Albumi on Calvertin soolotuotannon ensimmäinen ja ehkä tunnetuin ja parhaaksikin mainittu. Calvertia levyllä avustavat mm. Roxy Music-yhtyeestä ja soolotuotannostaan tunnettu muusikko Brian Eno, The Bonzo Dog Bandistä tunnettu Vivian Stanshall, shock rock- muusikko Arthur Brown ja Traffic-yhtyeestä tuttu Jim Capaldi sekä Hawkwind- ja Pink Fairies-yhtyeiden jäsenet, kuten Lemmy Kilmister, Nik Turner, Simon King, Del Dettmar, Dave Brock, Paul Rudolph ja Twink. Albumin tuotti Roy Thomas Baker, joka tuli myöhemmin tunnetuksi mm. Queen-yhtyeen tuottajana.
Levy on sekoitus puhuttua, Monty Python-tyylistä ja musta huumori-vaikutteista kuunnelmaa, joka kertoo tarinaa sekä varsinaisia lauluja. Musiikillisesti albumi sisältää Hawkwind-vaikutteisia hard rock-tyylisiä kappaleita, kuten "The Aerospaceage Inferno", "The Widow Maker", "The Right Stuff" ja "Ejection". Elektronista ja progressiivisempaa ilmaisua edustavat "The Song of the Gremlin" (osat 1 ja 2) ja "Hero with a Wing" sekä hidas, haikeatunnelmallinen, lähes pelkästään rummun tahdissa kulkeva päätöskappale "Catch a Falling Starfighter" loppujen nimikkeiden ollessa lähes pelkästään puhuttua dialogia ääniefekteillä vahvistettuna.
Alun perin albumi julkaistiin United Artists Records-levymerkillä. Albumin mukana tuli liite, jossa on kappaleiden sanat ja dialogi. Singlenä julkaistiin kappale "Ejection", jonka b-puolella oli "Catch a Falling Starfighter". 1990-luvulla BGO julkaisi albumista ensimmäisen cd-version ja vuonna 2007 Eclectic Records julkaisi albumista remasteroidun version bonuskappaleilla varustettuna, jonka Atomhenge Records julkaisi uudelleen vuonna 2009.
Abdullahi Danjouma
Abdullahi Danjouma (s. 17. elokuuta 1988) on nigerialainen jalkapalloilija. Hän on pelannut myös Suomessa, edustaen silloin Kakkosessa pelannutta TP-Seinäjokea. Danjouma on pelannut Nigerian U20-maajoukkueessa 6 peliä, joissa on syntynyt kolme maalia. Hän kävi keväällä 2007 testissä VPS:n ja FC Hakan liigajoukkueissa. Ennen Suomeen tuloaan hän pelasi Nigerian liigan Festac FC:n joukkueessa.
Folos
Folos (, ) oli kreikkalaisessa mytologiassa viisas kentauri ja Herakleen ystävä, joka asui luolassa Pelion-vuorella tai sen lähettyvillä.
Neljännen urotyönsä aikana matkalla sieppaamaan Erymanthoksen villisikaa Herakles poikkesi ystävänsä luolassa. He aterioivat yhdessä – vaikkakin Folos söikin lihansa raakana ja Herakles kypsennettynä – ja Herakles pyysi saada viiniä, jonka Folos oli Dionysokselta saanut. Viinin vahva tuoksu houkutteli paikalle myös muita kentaureja, jotka tulivat viinin aromista raivopäisiksi ja hyökkäsivät saadakseen sitä myös itselleen. Herakles ampui niitä Hydran vereen kastetuilla myrkytetyillä nuolillaan tappaen niistä useita, jolloin kentaurit perääntyivät aina Kheironin luolalle asti. Herakles osui myös tähän harhalaukauksellaan, jolloin Kheiron luopui kuolemattomuudestaan päästäkseen tuskistaan eroon.
Folos oli utelias tietämään, miten nuolet pystyivät aiheuttamaan niin paljon kuolemaa, ja poimi yhden niistä ylös. Hänkin kuitenkin kuoli onnistuttuaan pudottamaan ihmettelemänsä nuolen jalalleen siten myrkyttäen itsensä. Herakles hautasi hänet suurin menoin vuoren juurelle. Foloksesta sai nimensä Foloin metsä, johon tapahtumat olisivat sijoittuneet.
Hyginus mainitsee mahdollisuudesta, että Zeus olisi asettanut Foloksen kentaurin tähtikuvioksi taivaalle, mutta kuten hän itsekin mainitsee, kysymyksessä lienee ennemmin Kheiron.
Kritolaos
Kritolaos (, k. ennen 111 eaa.) oli antiikin kreikkalainen peripateettiseen koulukuntaan kuulunut filosofi.
Kritolaos oli kotoisin Faseliksesta ja eli 82-vuotiaaksi. Hän opiskeli filosofiaa Ariston Keoslaisen oppilaana, ja hänestä tuli yksi peripateettisen koulun johtajia puhujantaitojensa sekä oppineisuutensa ja moraaliopetustensa ansiosta. Tutkijat ovat kuitenkin olleet erimielisiä siitä, tuliko hänestä koulun johtaja välittömästi Aristonin jälkeen, koska todisteet ovat ristiriitaisia.
Kritolaoksen elämän yksityiskohtia ei tunneta kovin hyvin, ja hänen elämästään tunnetaan vain yksi tapahtuma. Ciceron mukaan ateenalaiset lähettivät hänet yhdessä akatemialaisen Karneadeen ja stoalaisen Diogenes Babylonialaisen kanssa Roomaan vuosina 156-155 eaa. esittämään vastalause Ateenalle määrätystä 500 talentin sakosta Oropoksen tuhoamisen vuoksi. Nämä kolme lähettilästä luennoivat filosofiasta Roomassa sellaisella menestyksellä, että Cato huolestui ja järjesti heidän häätönsä kaupungista.
Kritolaos oli yleisesti lojaali peripateettisen koulun perinteisille opetuksille, mutta joissakin asioissa hän esitti edeltäjistään poikkeavia opetuksia. Hän esimerkiksi katsoi, että nautinto oli pahaa ja että sielu koostuu eetteristä. Olemassaolon päättyminen oli hänelle täydellisyyden saavuttamista luonnollisessa elämässä, ja se sisälsi sekä sielun ja ruumiin hyveet että kaikki ulkoiset hyvät asiat. Cicero sanoi teoksessaan "Keskusteluja Tusculumissa", että sielun hyveet olivat hänestä täysin ylivertaisia muihin hyviin asioihin verrattuna (""tantum propendere illam bonorum animi lancem"").
Kritolaos puolusti peripateettista käsitystä kaikkeuden ikuisuudesta ja ihmiskunnan tuhoutumattomuudesta stoalaisia vastaan. Asioiden luontaisessa järjestyksessä ei tapahtunut hänelle havaittavia muutoksia; ihmiskunta jatkaa elämäänsä luonnolta saamiensa kykyjen mukaan, eivätkä yksittäiset paheet, vaikka ovatkin kohtalokkaita yksilöille, voi vahingoittaa kokonaisuutta. Aivan kuten on absurdia olettaa, että ihminen olisi vain maasyntyinen, samoin olisi mahdotonta ajatella hänen tuhoutuvan lopulta. Maailman, ikuisen järjestyksen ilmentymänä, täytyy itsessään olla ikuinen.
Matti Lonkainen
Matti Lonkainen (aik. Lonkanen, 14. huhtikuuta 1874 Tohmajärvi – 14. marraskuuta 1918 Helsinki) oli pienviljelijä ja kansanedustaja. Lonkainen toimi eduskunnassa SDP:n ryhmässä vuosina 1909–1914 ja 1917. Hänet valittiin kansanedustajaksi Pohjois-Karjalasta.
Talollinen Petter Lonkasen ja Maria Seppäsen poika joutui isän kuoltua 1880 kerjuulle. Kasvettuaan hän työskenteli rautatietyöläisenä, kivimiehenä ja maatyöläisenä Tohmajärvellä, kunnes sai hankittua pienen tilan Värtsilästä. Puolueen palveluksessa hän oli puhujana.
Lonkainen vangittiin Sörnäisten kuritushuoneeseen poliittisista syistä suomen sisällissodan yhteydessä vuonna 1918. Hän kuoli vankeudessa ollessaan Helsingin kirurgisessa sairaalassa äkilliseen sairauteen.
Lonkaisen puoliso oli Helena Karhapää, jonka kanssa hän avioitui 1906.
Sunila (yritys)
Sunila Oy oli suomalaisten metsäteollisuusyhtiöiden yhteisesti omistama yhtiö, jolla oli sulfaattisellua valmistava tehdas Kotkassa Sunilan kaupunginosassa. Yhtiö sulautettiin vuoden 2009 lopussa Stora Enso Oyj:hin, joka omisti tuossa vaiheessa yhtiön koko osakekannan. Sellutehdas jatkoi sen jälkeen toimintaansa Stora Enson yksikkönä.
Sunilan tehdasrakennuksen on suunnitellut Alvar Aalto. Se valittiin aikoinaan maailman kauneimmaksi tehdasrakennukseksi.
Sunila Oy perustettiin vuonna 1928 viiden puunjalostusyrityksen yhteisyrityksenä. Yritys osti sahan ja sen maa-alueet ja lopetti sahan. Vuonna 1936 päätettiin rakentaa Pyötisen saareen sulfaattiselluloosatehdas ja viereiselle mantereelle asuinalue. Tehdas käynnistettiin toukokuussa vuonna 1938.
Sunila Oy:n yksi omistajayhtiö oli A. Ahlström Osakeyhtiön tytäryhtiö Karhula Osakeyhtiö. Ahlströmin toimitusjohtaja ja Sunila Oy:n johtokunnan puheenjohtaja Harry Gullichsen tunsi Alvar Aallon ja esitti hänet hankkeen arkkitehdiksi. Aaltoa ja Gullichsenia yhdisti kiinnostus moderneihin ajatuksiin taiteesta, arkkitehtuurista ja yhteiskunnallisesta edistyksestä.
19. elokuuta 2009 Stora Enso ilmoitti sulkevansa tehtaan vuoden 2010 alussa, mutta 30. marraskuuta Stora Enso perui päätöksen ja ilmoitti, että tehdas käynnistetään uudelleen.
Sunila on keskittynyt tuottamaan männystä ja kuusesta valmistettua armeeraussellua, jota käytetään puupitoisiin painopapereihin, SC-papereihin ja sanomalehtipapereihin. Tehtaan kapasiteetti on 370 000 t/a. Henkilöstöä tehtaalla on noin 300. Työntekijöitä edustaa Paperiliiton osasto n:o 48. Stora Enson puupitoisia painopapereita valmistavat tehtaat Suomessa ja muualla Euroopassa käyttävät Sunilan vuotuisesta tuotannosta noin 96%.
Sellu kuivataan kuivauskoneilla valmistusprosessin jälkeen. Aiemmin tehtaalla oli myös ylösottokoneita, joista ainakin yksi oli Karhula-osakeyhtiön toimittama Kamyr-kone 1950-luvulta.
1990-luvun puolivälistä lähtien Sunila Oy:n osakkaina olivat tasasuurin osuuksin Enso-Gutzeit Oy ja Myllykoski Oyj (myöhemmin Myllykoski Paper Oy), jotka olivat myös Sunilan suurimmat asiakkaat. Vuoden 2008 lopussa Stora Enso osti Myllykoskelta osakkeet, jotka nostivat Stora Enson osuuden 51 prosenttiin yhtiöstä. Loput osakkeet Stora Enso osti Myllykoskelta keväällä 2009. Kesäkuusta 2009 lähtien Stora Enso oli Sunilan ainoa osakkeenomistaja. Joulukuun 1. päivänä 2009 Sunila Oy fuusioitiin Stora Enso Oyj:öön.
Kotkassa on toiminut myös kolme muuta sellutehdasta; Kotkan sellutehdas (Stora Enso) sekä lakkautetut Hovinsaaren sellutehdas ja Hallan sellutehdas.
Logon viisi ""auringonsädettä"" kuvaavat Sunilan alkuperäisiä perustaja- ja omistajayhtiöitä,
Sunilan tehtaalle johtaa Karhulan-Sunilan Rautatie, joka on Suomen ainut yksityisrautatie. Tehtaalla on aiemmin ollut yhteensä 5 omaa veturia, jotka on kuitenkin poistettu ja veturi nro 5 myyty KSR:lle, joka hoitaa tehtaan vaihtotyöt nykyään. Tehtaalla oli myös veturitalli vetureiden huoltoa ja säilytystä varten. Sunila Oy omistaa Karhulan-Sunilan rautatien kokonaan.
Ariston
Ariston oli antiikin kreikkalainen nimi:
Ariston Keoslainen
Ariston Keoslainen (, myös tunnettu nimellä "Ariston Julislainen"; 200-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen peripateettiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän toimi koulun johtajana noin vuodesta 230 eaa. lähtien ja toimi siis todennäköisesti Lykon Troaslaisen seuraajana. Häntä ei tule sekoittaa lähes saman nimiseen stoalaiseen filosofiin, Ariston Khioslaiseen.
Aristonin teoksiin sisältyy dialogeja sekä Herakleitoksen, Sokrateen ja Epikuroksen elämäkerrat. Sen lisäksi hän on tallettanut peripateettisen koulukunnan johtajien testamentit. Eräistä teoksista ei tiedetä, onko ne kirjoittanut Ariston Keoslainen vai hänen stoalainen kaimansa. Teoksista on säilynyt katkelmia.
Halo (albumi)
Halo on Jonna Tervomaan aikuisiän neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 16. huhtikuuta 2004. Levy debytoi Suomen virallisen listan toisella sijalla, ja se pysytteli listalla yhteensä 34 viikon ajan.
Kulmahiomakone
Kulmahiomakone (”rälläkkä”) on pääasiassa hiomiseen ja leikkaamiseen käytettävä työväline, jossa käytetään yleensä pyöriviä laikkoja tai teriä. Kulmahiomakoneelle on tunnusomaista, että terän pyörimisakseli on poikittain koneen pituussuuntaan nähden.
Konetta voidaan käyttää esimerkiksi metallien, puun, betonin ja kiven hiomiseen ja leikkaamiseen. Jos kulmahiomakone varustetaan teräsharjalla, sitä voidaan käyttää muun muassa metallipintojen puhdistukseen hapettumista, maalista ja muista kiinteistä epäpuhtauksista.
Kulmahiomakoneita käytetään esimerkiksi konepajoilla, rakennustyömailla ja teollisuudessa. Käyttövoimana voi toimia sähkö, paineilma tai polttoaine (bensiini).
Terä murtuu helposti, joten sitä ei saa taivutella. Leikattaessa metallia laikan pyörimissuunta on myötäpäivään, mutta leikattaessa tiiltä tai betonia pyörimissuunta on parempi vastapäivään - näin leikkauksesta syntyvä pöly lentää poispäin tekijästä. Työturvallisuuden takia kulmahiomakonetta käytettäessä tulee käyttää kuulosuojaimia ja suojalaseja.
Omaninlahti
Omaninlahti (; khalīj ʿumān, ;daryā-ye ʿomān) on oikeastaan Intian valtameren sivumeri tai salmi, joka yhdistää Arabianmeren Hormuzinsalmen kautta Persianlahdelle.
Omaninlahden pohjoisranta kuuluu Iranille ja Pakistanille, lounaisrannalla ovat Arabiemiirikunnat ja Oman. Noin 560 kilometriä pitkä Omaninlahti on itäpäästään noin 320 kilometriä leveä. Omaninlahden luoteisrajalla, ennen Persianlahden suun Hormuzinsalmen kapeinta osaa, meriväylä on kavennut jo noin 85 kilometrin levyiseksi.
Merialueella kalastetaan jonkin verran, mutta strategisesti keskeistä on Omaninlahden tarjoama meritie Persianlahden öljyntuotantoalueelle. Maailman tärkeimmillä öljyntuoja- ja viejämailla on siksi suuri kiinnostus alueen turvallisuudesta.
Kansainvälinen hydrografinen järjestö (IHO) määrittelee Omaninlahden rajat seuraavasti (1953):
Viivalla
Viivalla on Jonna Tervomaan vuonna 2001 ilmestynyt aikuisiän kolmas albumi. Levy oli Suomen virallisella albumilistalla kaikkiaan kolmen viikon ajan, parhaimmillaan viidentenä.
Kaikki kappaleet sanoittanut Jonna Tervomaa sekä sovittanut Jaakonaho, Mikkonen, Rantala, von Hertzen sekä Tervomaa, ellei toisin mainittu.
Dimitrovgrad (Venäjä)
Dimitrovgrad () on kaupunki Venäjällä Uljanovskin alueella Melekesjoen rannalla. Kaupungin asukasluku oli vuonna 2010 122 580 henkilöä.
Kaupunki perustettiin 1700-luvun alussa läheisen joen mukaisesti nimellä Melekess (Мелекесс) läheisen panimon työntekijöille. Panimo sulki ovensa 1848. 1900-luvulle tultaessa kylän asukasluku oli noin 8 500.
15. heinäkuuta 1972 kaupunki nimettiin uudelleen Dimitrovragidiksi bulgarialaisen kommunistijohtaja Georgi Dimitrovin mukaan.
Dimitrovgradin pääelinkeinoihin kuuluu varaosa-, matto- ja kemikaaliteollisuus. Kaupungin suurin työllistäjä on vuonna 1956 perustettu valtion ydinvoiman tutkimuskeskus, joka on nykyään Rosatom-konsernin ydinvoimalayhtiö Atomenergopromin 100-prosenttisesti omistama tytäryhtiö NIIAR (). Sen toimitilat ja ydinreaktorit sijaitsevat noin 6 kilometrin päässä kaupungista. Yksi tutkimuskeskuksen kahdeksasta reaktorista tuottaa kaupungille kaukolämpöä.
Karttakeppi
Karttakeppi on puusta tai muusta materiaalista valmistettu osoitinväline, jota käytetään koulussa. Nimensä mukaisesti karttakepillä on helppo osoittaa kartasta tai opetustaulusta eri asioita. Aiemmin karttakeppiä käytettiin myös oppilaiden rankaisemiseen näpäyttämällä karttakepillä oppilasta sormille tämän pitäessä sormiaan pulpetilla.
Karttakepit ovat läpimitaltaan usein noin 1–2 cm paksuja ja niiden pituus on noin 1–1,5 metriä. Nykyisin karttakepin korvikkeena käytetään yleisesti laserosoitinta.
Noginsk
Noginsk () on kaupunki Venäjällä Moskovan alueella Kljazmajoen rannalla. Sen asukasluku on 99 762 (2010).
Kaupunki perustettiin 1389 nimellä Rogoži, ja myöhemmin sitä kutsuttiin nimellä Bogorodsk. Vuonna 1930 siitä tuli Noginsk kommunistien tekstiilijohtaja Viktor Noginin mukaan. Eräät kaupungin vanhat yritykset, kuten Bogorodskin panimot ("Bogorodkavtotransk") kantavat yhä kaupungin vanhaa nimeä.
Noginskin tärkeimpiä tuotteita olivat ennen puuvilla, silkki ja villa, mutta nykyään kaupungin teollisuus tuottaa ennen muuta keramiikka, kalaa ja kalasäilykkeitä, panimotuotteita sekä rakennustarvikkeita.
Noginsk on tärkeä maantietavaraliikenteen solmukohta. Kaupunkiin ollaan rakentamassa uutta moottoritietä, joka toimisi rahtiliikenteen vaihtoehtona Gorkin moottoritielle Kiinasta Eurooppaan.
Vladimir Hatov on toiminut Noginskin pormestarina vuodesta 2005 lähtien.