hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
John Rosenbröijer
John (Jack) William Rosenbröijer (18. tammikuuta 1887 Schuvalovo – 24. kesäkuuta 1955) oli suomalainen jääkärieverstiluutnantti. Hänen vanhempansa olivat liikennetarkastaja Carl Hjalmar Rosenbröijer ja Sarah Jane Barritt. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1925 Freja Irene Maria Havon kanssa. Marsalkka C G E Mannerheimin adjutantti.
Rosenbröijer kirjoitti ylioppilaaksi Kokkolan ruotsalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1909 ja liittyi Uusmaalaiseen osakuntaan. Hän jatkoi opintoja Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa vuosina 1912–1914. Opintojensa jälkeen hän toimi ensin vuosina 1909–1911 virkamiehenä Suomen pankin Vaasan konttorissa ja vuosina 1913–1914 Pohjoismaiden yhdyspankin Helsingin konttorissa.
Rosenbröijer liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 25. helmikuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 1. komppaniaan, josta hänet siirrettiin myöhemmin muodostettuun Jääkäripataljoona 27:ään, jossa hänet sijoitettiin 10. syyskuuta 1915 pataljoona 1. konekiväärikomppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Ekkau-Kekkaussa sekä Aa-joella.
Rosenbröijer astui Suomen armeijan palvelukseen 11. helmikuuta 1918 luutnantiksi ylennettynä ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan joukkueenjohtajaksi 1. jääkärirykmentin 2. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan. Hänet siirrettiin edellä mainitun komppanian päälliköksi 23. maaliskuuta 1918. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Lempäälässä, Kämärän aseman seudulla ja Viipurissa.
Rosenbröijer komennettiin sisällissodan jälkeen Suomen valkoiseen kaartiin, jossa hän toimi 2. konekiväärikomppanian päällikkönä ja samalla rykmentin aseupseerina. Hänet siirrettiin 8. lokakuuta 1919 alkaen silloisen Asevarikko 1:n ja 4. elokuuta 1922 Asevarikko 2:n päälliköksi.
Rosenbröijer toimi talvisodan aikana ampumatarvikevarikko 5:n päällikkönä ja lataamon johtajana Jepualla. Välirauhan aikana hän toimi samoissa tehtävissä, mutta siirrettiin myöhemmin senaikaisen Asevarikko 1:n päälliköksi. Jatkosodassa hänet komennettiin Karjalankannakselle keräämään ja toimittamaan kotirintamalle sotasaalista elokuussa 1941, jonka jälkeen hän palasi Asevarikko 1:n päälliköksi. Vuonna 1943 hänet komennettiin Asekoulun johtajaksi, jossa tehtävässä hän oli aina sodan loppuun saakka, jolloin siirtyi viljelemään maata omistamalleen tilalle Porvoon maalaiskuntaan. Hänet on haudattu Helsingin Hietaniemen hautausmaalle.
Bilbao Athletic
Bilbao Athletic on Espanjan pääsarjajoukkue Athletic Bilbaon reservijoukkue. Bilbao Athletic pelaa Espanjan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä. Joukkue pelaa kotiottelunsa Estadio de Lezamalla, johon mahtuu 2 000 katsojaa ja se on rakennettu vuonna 1970.
Joukkue on alun perin perustettu vuonna 1938, mutta vasta vuonna 1964 siitä tuli Athleticin reservijoukkue. 1966 joukkue nousi Tercera Divisióniin. Nousu jatkui ja vuonna 1969 joukkue nousi Tercerasta Segunda Divisióniin, sillä Segunda División B tuli takaisin käyttöön vuonna 1977. Siitä eteenpäin joukkue on pelannut joko Segunda Divisiónissa tai Segunda B:ssä.
Historiansa aikana Bilbao Athletic on pelannut kaikkiaan 13 kautta Segunda Divisiónissa, 19 kautta Segunda B:ssä ja 10 kautta Tercera Divisiónissa.
Bradykiniini
Bradykiniini on yhdeksästä aminohaposta koostuva proteiini, jolla on verisuonia laajentava vaikutus. ACE-inhibiittoreiksi kutsutut verenpainelääkkeet inhiboivat bradykiniinin hajoamista elimistössä ja siten alentavat verenpainetta . Bradykiniini vapauttaa prostasykliiniä ja typpimonoksidia, jotka laajentavat verisuonia. Lisäksi bradykiniini on mukana kivun mekanismissa.
Bradykiniinin kemiallinen kaava on CHNO, moolimassa 1060,21 g/mol ja CAS-numero 58-82-2.
Bradykiniini on biologisesti aktiivinen peptidi, joka koostuu yhdeksästä aminohaposta. Aminohappojen järjestys on Arg - Pro - Pro - Gly - Phe - Ser - Pro - Phe - Arg
Bradykiniini on endoteeliriippuvainen aine . Se vaikuttaa sileään lihaskudokseen aiheuttaen sen jännittymistä. Joillakin potilailla bradykiniinin on todettu aiheuttavan kuivaa yskää .
Luettelo valkovenäläisistä yhtyeistä
Tämä on luettelo valkovenäläisistä yhtyeistä.
Wihuritalo
Wihuritalo on Helsingin Kulosaaressa Wihurinaukiolla Kulosaaren Casinon lähistöllä oleva iso valkea linnamainen rakennus, joka rakennettiin 1910-luvun lopulla. Nykyään se toimii Wihuri-konsernin pääkonttorina.
Wihuritalo, aikaisemmalta nimeltään Wihurin linna, rakennettiin alun perin Kulosaaren Rantahotelliksi. Sen rakennustyöt alkoivat vuonna 1916, ja linna valmistui vuonna 1917. Arkkitehtina toimi Lars Sonck.
Hotellin tarkoituksena oli tehdä Helsingistä johtava venäläisturismin keskus. Etenkin pietarilaisia rikkaita haluttiin houkutella kaupunkiin. Heistä odotettiin merkittävää asiakaskuntaa uudelle hotellille.
Hotellin rakennutti AB Brändö Villastad, joka oli perustanut silloin asuttamattomalle Kulosaarelle hienon ja uudenaikaisen huvilakaupungin. Yhtiö oli ostanut saaren vapaaherra J. F. A. G. Cronstedtilta vuonna 1907. Arkkitehteina toimivat silloin Armas Lindgren ja Lars Sonck. Brändö Villastadin omistama Kulosaaren ravintola, eli nykyinen Kulosaaren Casino, oli tuottanut hyvin, joten alueelle päätettiin rakentaa hotelli.
Hotelli rakennettiin paljaspintaisesta kalkkihiekkakivestä. Hotellissa oli 40 huonetta ja kaikki sen ajan mukavuudet: keskuslämmitys, juokseva vesi (lämmin ja kylmä) sekä kaukopuhelinyhteys. Myös hissi asennettiin kerrosten väliin. Hotellin ensimmäisessä kerroksessa toimi vastaanotto, ravintola ja lehtihuone. Ulkopuolella oli katettu terassi.
Ensimmäinen maailmansota pilasi hotellia koskevat suunnitelmat, sillä pietarilaismatkailijoita ei saapunut sodan takia. Sotien välillä rakennus toimi täysihoitolatyyppisenä pensionaattina. Talossa asui Ruotsin suurlähettiläs von Heidenstam, kun Ruotsin Helsingin-suurlähetystöä kunnostettiin sekä joitakin valkoisia venäläisiä emigrantteja. 1930-luvulle asti hotellin työntekijät olivat ulkomaalaisia, koska Suomessa ei ollut tuolloin pätevää hotelli- ja ravintola-alan koulutusta.
Toisen maailmansodan aikana rakennus toimi mm. neuvolana. Talo säästyi pommituksista. Sodanjälkeisen asuntopulan vuoksi talosta tehtiin vuokra-asuntola. Talo rapistui sodan aikana ja sen jälkeisen ajan pahasti.
Wihuri-Yhtymä osti talon vuonna 1963 muuttaakseen sen toimistoksi. Myös Wihurin entinen pääkonttori sijaitsi Kulosaaressa, mutta se oli liian pieni suuren yhtiön johtoa varten. Rakennus oli halpa huonon kuntonsa vuoksi.
Museovirasto vaati ettei taloa pureta, vaan se korjataan vanhojen sääntöjen ja kaavojen mukaisesti. Huonokuntoiseen taloon tehtiin mittava remontti, joka valmistui vuonna 1964. Remontin teki rakennusyhtiö "Kallio-Eriksson". Talo oli tarkoitus remontoida Sonckin mallin mukaisesti, mutta osa Sonckin alkuperäisistä piirroksista oli hukassa.
Nykyisin Wihuritalona tunnettu talo on toiminut Wihuri-konsernin pääkonttorina vuodesta 1964. Toimistoon tuli 1970-luvulla ensimmäiset tietokoneet, mikä oli suurin muutos sitten 1960-luvun remontin. Kansallisromantiikan ajalle tyypillisesti Wihuritalon sisäseiniä ja kattoja koristivat värikkäät maalaukset, ja osa taiteilija Bruno Tuukkasen maalauksista on restauroitu talon näyttelytilassa. Rakennuksen toisessa tornissa on merenkulkuhenkinen museo. Talossa on vain yksi hissi.
Heikki Syrjä
Heikki Johannes Syrjä (s. 4. heinäkuuta 1969 Jyväskylän mlk) on tamperelainen käsikirjoittaja.
Syrjä on tehnyt käsikirjoituksen Tampereen työväenteatterin esittämään musikaaliin "Vuonna 85", jolla on ollut 150 000 katsojaa. Hän on käsikirjoittanut myös TV2:ssa esitetyn sarjan "Act!one", jossa hän myös esiintyi.
Musikaalista "Vuonna 85" on tehty saman niminen lautapeli, jonka ovat suunnitelleet Syrjä ja Riku Suokas. Hän on käsikirjoittanut myös kännykkäfilmin Tonttuopisto (Elf Academy).
Syrjän isä on pilapiirtäjä Seppo Syrjä. Hänen setiään ovat kirjailijat Jaakko ja Juhani Syrjä. Eppu Normaalin Aku Syrjä on Heikin veli, Mikko ja Martti Syrjä serkkuja.
Junior Durkin
Trent Bernard "Junior" Durkin (2. heinäkuuta 1915 New York – 4. toukokuuta 1935 San Diego) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän aloitti lapsena uransa, johon sisältyvät esimerkiksi elokuvat "Tom Sawyerin seikkailut" (1930), "Huckleberry Finnin seikkailut" (1931) ja "Hell's House" (1932).
Durkinin viimeiseksi elokuvarooliksi jäi suoritus "Chasing Yesterdayssa" (1935).
19-vuotias näyttelijä kuoli auto-onnettomuudessa, jossa oli hänen lisäkseen mukana muiden muassa ainoana selviytyjänä Jackie Coogan. Durkin haudattiin Forest Lawn Memorial Parkiin, Glendaleen.
The March of Time
The March of Time oli uutiskatsaus, jota esitettiin yhdysvaltalaisissa elokuvateattereissa vuosien 1935 ja 1951 välisenä aikana. Sen tuotti lehtikustantamo Time Inc., joka on nykyään osa Time Warneria. Parhaimmillaan sarjalla oli 20 miljoonaa katsojaa kuukaudessa 9 000 elokuvateatterissa. Vaikka uutiskatsaus oli suosittu, se oli taloudellisesti tappiollinen, johtuen korkeista tuotantokustannuksista. Uutiskatsaus lakkautettiin television yleistyttyä ja tehtyä formaatin tarpeettomaksi. Kaiken kaikkiaan 16 vuoden aikana ehdittiin tehdä 205 uutiskatsausta.
The March of Timea esitettiin myös radiossa 1931 – 1945. Alun perin ohjelmassa esitettiin pääasiallisesti dramatisoituja uutisia, esittäjinään muun muassa Agnes Moorehead, Art Carney ja Orson Welles. Myöhemmin dramatisoinnit korvattiin tapahtumapaikoilta radioteitse tulevilla toimittajien raporteilla.
Vuonna 1937 The March of Time sai Oscar-kunniapalkinnon. Radioversio pääsi Radio Hall of Fameen 1990.
Jörg Ahmann
Jörg Ahmann (s. 12. helmikuuta 1966 Grevenbroich) on saksalainen rantalentopalloilija ja olympiamitalisti. Hän voitti pronssia Sydneyn olympialaisissa 2000 yhdessä parinsa Axel Hagerin kanssa.
Kuoreveden koulu
Kuoreveden koulu sijaitsee Jämsässä Hallin taajamassa. Oppilaita koulussa on vajaat 200. Koulussa on sekä ylä- että ala-aste, koulu on siis yhtenäiskoulu. Koulun oppilaat ovat pääosin hallilaisia, mutta oppilaita on myös Längelmäeltä, Pihlaistosta, Suinulasta, Lahdenkylästä ja Jämsästä. Koulussa mm. kummioppilastoimintaa ja oppilaskunta. Ennen koulu oli pelkkä yläaste, mutta vuonna 2003 siitä tuli yhtenäiskoulu.
Koulun omat sivut
John Cromwell
Elwood Dager John Cromwell (23. joulukuuta 1887 – 26. syyskuuta 1979) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja näyttelijä. Hän voitti teatterityöstään Tony-palkinnon vuonna 1952.
Myös tuotteliaana ohjaajana tunnetuksi tullut Cromwell toimi Screen Directors Guildin puheenjohtajana vuosina 1944–1946. Hän oli naimisissa neljästi. Näyttelijä James Cromwell on hänen poikansa.
Cromwell kuoli 91-vuotiaana Santa Barbarassa, Kaliforniassa. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Edward Burne-Jones
Sir Edward Burne-Jones (28. elokuuta 1833 – 17. kesäkuuta 1898) oli englantilainen taidemaalari ja kuvittaja. Hän kuului prerafaeliittien lähipiiriin. Burne-Jones teki paljon taiteellista yhteistyötä ystävänsä William Morrisin kanssa.
Burne-Jones syntyi Birminghamissa, ja hänen äitinsä kuoli pian synnytyksen jälkeen. Isä ja ankara taloudenhoitajatar kasvattivat pienen Edwardin. Hän opiskeli Birminghamin taidekoulussa 1848–1852, minkä jälkeen hän pääsi Oxfordiin opiskelemaan teologiaa. Oxfordissa hän tutustui William Morrisiin ja sai vaikutteita John Ruskinilta. Opiskeluaikoinaan Burne-Jones myös ihastui Maloryn kuningas Arthurista ja pyöreän pöydän ritareista kertovaan "Le Morte d'Arthur" -runoelmaan. Teos innoitti Burne-Jonesia hänen loppuelämänsä ajan.
Burne-Jones aikoi alun perin papiksi, mutta Morris innosti hänet ryhtymään taiteilijaksi. Burne-Jones opiskeli Dante Gabriel Rossettin ohjauksessa, mutta kehitti kuitenkin oman tyylinsä, johon vaikuttivat muun muassa Italian-matkat, joilla varsinkin Botticelli ja Mantegna tekivät häneen suuren vaikutuksen.
Burne-Jones oli huomattava lasimaalausten tekijä, ja yhdessä Morrisin kanssa he tekivät lasimaalauksia useisiin kirkkoihin. Burne-Jones teki myös gobeliineja ja kirjankuvituksia. Burne-Jonesin aiheet perustuivat yleensä kirjallisuuteen, lähinnä Chaucerin ja Maloryn teoksiin sekä kreikkalaiseen mytologiaan. Hänen tyylinsä oli romanttista ja unenomaista, ja hän käytti yleensä hillittyjä värisävyjä.
Burne-Jones sai baronetin arvon vuonna 1894.
Karl Ruda
Karl Evert Ruda (28. tammikuuta 1892 Lohja – 11. marraskuuta 1949) oli suomalainen jääkärieverstiluutnantti. Hänen vanhempansa olivat rakennusmestari Frans Victor Ruda ja Augusta Adolfina Warelius. Hänet vihittiin ensimmäisen kerran avioliittoon vuonna 1923 Hjördis Coustanec Erikssonin kanssa (kuoli vuonna 1926). Toisen kerran hän avioitui ensimmäisen vaimon kuoltua vuonna 1932, Aini Raatikaisen kanssa.
Hän kävi kansakoulun ja suoritti yksityisesti kuudennen luokan Helsingin uudessa ruotsalaisessa oppikoulussa vuonna 1921. Hän suoritti taktiikan sovoltamiskurssin Suojeluskuntain päällystökoulussa vuonna 1927. Hän suoritti komentajakurssin Suojeluskuntain päällystökoulussa vuonna 1944.
Tämä helsinkiläinen varastonhoitaja liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 11. marraskuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hän kuului myös pataljoonan soittokuntaan.
Hän astui Suomen armeijan palvelukseen 11. helmikuuta 1918 aliupseeriksi ylennettynä ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan ensin esikuntavääpeliksi ja myöhemmin lähettiupseeriksi 1. Jääkärirykmentin 3. jääkäripataljoonan esikuntaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Tampereella, Kämärän kylässä ja Viipurissa.
Sisällissodan jälkeen hän toimi adjutanttina armeijan uudelleen järjestelyn jälkeen Suomen valkoisen kaartin 1. pataljoonassa, josta hänet siirrettiin 15. heinäkuuta 1919 alkaen 7. komppanian päälliköksi. Hänet siirrettiin 23. tammikuuta 1926 Kaartin Jääkäripataljoonan 1. komppanian päälliköksi. Armeijasta hän erosi 5. joulukuuta 1928 ja siirtyi liikemieheksi Helsinkiin ja vuodesta 1936 Konehuolto oy:n toimitusjohtajaksi.
Hän toimi ylimääräisten harjoitusten aikana Täydennys Jalkaväkirykmentti 2:n pataljoonan komentajana , josta hänet siirrettiin Täydennys Jalkaväkirykmentti 1:een ja edelleen Jalkaväkirykmentti 63:een. Talvisodassa hän osallistui taisteluihin Haparaisissa, Volossulassa, Taipaleessa, Terentilässä ja Vuosalmella. Välirauhan aikana hän toimi samassa tehtävässä ja myöhemmin Pohjois-Satakunnan suojeluskuntapiirin Virtain aluepäällikkönä. Jatkosodan syttyessä hänet komennettiin pataljoonan komentajaksi Jalkaväkirykmentti 60:een ja edelleen jalkaväkirykmentti 50:een. Kunnes hänet komennettiin toimistoupseeriksi 17. Divisioonan esikuntaan ja vuonna 1941 pataljoonan komentajaksi 61:een jalkaväkirykmenttiin. Sodan loppupuolella hänet siirrettiin Erillinen Pataljoona 27:n komentajaksi, josta hänet siirrettiin vielä samana vuonna 17. Divisioonan suunnittelu-upseeriksi ja edelleen Henkilötäydennyskomppania 4:n komentajaksi. 2. Divisioonan opaselimen päälliköksi hänet siirrettiin vielä vuonna 1944. Hän osallistui Taisteluihin jatkosodassa Terussa ja Äänislinnassa sekä asemasotaan Shemenskissä sekä Karjalankannaksella Juustilassa ja Lavolassa. Hän erosi vakinaisesta palveluksesta vuonna 1944.
Hän toimi sotien jälkeen Konehuolto Oy:n toimitusjohtajana. Hänet haudattiin Helsinkiin.
Axel Hager
Axel Hager (s. 14. maaliskuuta 1969 Fehmarn) on saksalainen rantalentopalloilija ja olympiamitalisti. Hän voitti pronssia Sydneyn olympialaisissa 2000 yhdessä parinsa Jörg Ahmannin kanssa.
Gene Robinson
Vicky Gene Robinson (s. 29. toukokuuta 1947) on yhdysvaltalainen episkopaalisen kirkon pappi. Hänet valittiin New Hampshiren yhdeksänneksi piispaksi vuonna 2003, ja hän astui virkaansa 7. maaliskuuta 2004. Historiallisen nimityksestä teki hänen avoin homoseksuaalisuutensa.
Robinson kasvoi uskonnollisessa kodissa. Poika oli syntyessään fyysisesti niin sairaalloinen, että hänen pelättiin menehtyvän.
Robinson on ilmoittanut eroavansa piispan virasta täyttäessään 65 vuotta vuonna 2012 tappouhkausten ja julkisen kiistelyn vuoksi.
Rike Jokela
Risto ”Rike” Jokela on suomalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja.
Hän on ohjannut muun muassa seuraavia televisiosarjoja ja elokuvia: "Nahkiaiset" (1998), "Pulkkinen" (1999–2002), "Remontti" (2002), "Itse valtiaat" (2003–2004, 2008), "Saunavuoro" (2004), "Firma" (2005), "Jopet Show" (2005–2006), "Majakka" (2006), "Suojelijat" (2007), "Kallio" (2009) "Jäät" (2010), "Virta" (2011), "Brändärit" (2014), "Kynsin Hampain" (2016), "Kanelia kainaloon", "Tatu ja Patu!" (2016) ja "Karppi" (2018). Myös hänen veljensä Juha Jokela on työskennellyt käsikirjoittajana ja ohjaajana ja veljekset ovat tehneet yhteistyötä useissa projekteissa.
Rike Jokela on sekä Suomen Elokuvaohjaajien Liiton että Suomen Elokuvaajien Yhdistyksen jäsen. Aikaisemmin Jokela toimi päätyökseen elokuvaajana. Hän on kuvannut "Juoppohullun päiväkirja" -elokuvan sekä televisiodraamoja kuten "Tukka auki" (osat 1–3, 2008), minkä lisäksi hän on itse kuvannut osan ohjaamistaan tv-sarjoista. Jokela työskentelee pääasiassa fiktion parissa, mutta on ohjannut ja kuvannut myös mainoksia ja tehnyt valosuunnitteluita useisiin tv-ohjelmiin.
Ennen televisiouralle siirtymistä Rike Jokela toimi valosuunnittelijana Tanssiteatteri Mobitassa ja sitä ennen muusikkona. Hän sävelsi, sanoitti ja soitti kitaraa yhtyeissä Bastards, Riistetyt, Pyhät Nuket ja Nuket.
Jokelan ensimmäinen pitkä elokuva ohjaajana on "Tatu ja Patu" -kirjoihin perustuva lastenelokuva "Kanelia kainaloon, Tatu ja Patu!", joka sai ensi-iltansa loppuvuodesta 2016.
Useat Rike Jokelan ohjaamat tv-sarjat ovat olleet ehdolla tai voittaneet alan palkintoja Suomessa ja ulkomailla.
Sergio Kleiner
Sergio Kleiner (s. 23. maaliskuuta 1936) on latinalaisamerikkalainen näyttelijä. Hän syntyi Buenos Airesissa, Argentiinassa, mutta loi huomattavimman uransa Meksikossa.
Kleiner aloitti työnsä teatterissa, mutta saavutti sittemmin mainetta esiintyjänä telenoveloissa. Hänet tunnetaan myös useista elokuvista.
Terhi (nimi)
Terhi on suomalainen naisen etunimi, joskin se esiintyy myös hyvin harvinaisena sukunimenä. Etunimi otettiin nimipäiväkalenteriin vuonna 1950 helmikuun 6. päivälle. Pidempi muoto Terhikki on ollut kalenterissa jo vuodesta 1929 lähtien. Ensimmäisen kerran Terhiä ehdotettiin nimivaihtoehdoksi vuonna 1879 yhdessä muodon "Terhe" kanssa.
Nimen taustalla on "Kalevalassa" mainittu utua seulova Terhenetär eli Terhenneiti. Sanana "terhen" tarkoittaa utua tai auerta. Terhi on myös lemmikkikasveihin kuuluva kasvilaji. Lounaismurteissa "terhi" voi tarkoittaa yleisemminkin karkealehtisiin kuuluvia kasveja.
Vuoden 2009 loppuun mennessä nimi Terhi on annettu noin 8 260 naiselle ja muutamalle miehelle. Nimi Terhikki on annettu 1 557 naiselle ja ainakin seitsemälle miehelle.
Araucania
Araucania on vanha espanjankielinen nimitys Chilen alueelle, jota asuttivat mapuchet. Vuonna 1598 alueella käytiin Araucon sota, jossa espanjalaiset kärsivät tappion mapucheille. Taistelut jatkuivat kuitenkin vielä vuosia, kunnes espanjalaiset tunnustivat Araucanian riippumattomuuden. Alueella oli myös itsenäinen valtio Araucania ja Patagonia, mutta Chile valloitti sen 1800-luvulla.
Jack Weil
Jack A. Weil (28. maaliskuuta 1901 – 13. elokuuta 2008) oli yhdysvaltalainen liikemies. Hän perusti vuonna 1946 denveriläisen lännentyylisiin vaatteisiin erikoistuneen Rockmount Ranch Wearin.
Weil oli maassaan kaupallisten "western-vaatteiden" pioneeri. Hänen vaatteitaan ovat osaltaan tehneet tunnetuiksi lukuisat niitä käyttäneet julkisuuden henkilöt alkaen Elvis Presleystä ja Clark Gablesta. Rockmountin vaatteita nähtiin myös elokuvassa "Brokeback Mountain" (2005).
Lisäjulkisuutta Weil sai saavuttamansa hyvin korkean iän ja siitä huolimatta yhä osoittamansa aktiivisuuden ansiosta.
4D Sports Boxing
4D Sports Boxing on Distinctive Softwaren (DSI) kehittämä ja Mindscapen kesäkuussa 1991 julkaisema kolmiulotteista grafiikkaa käyttävä nyrkkeilyaiheinen urheilupeli. Peli julkaistiin Amigalle, Atarille, DOSsille ja Macintoshille.
Pelin tekoäly oli aikaisekseen hyvin kehittynyttä: osa vastustajista oli nopeita vastaiskijöitä. Osa puolestaan hyökkäsi raivokkaasti, ja jotkut perääntyivät iskujen tieltä. Pelaaja pystyi luomaan pelihahmon ulkoasun vaikuttamalla esimerkiksi hahmon pituuteen ja massaan.
Orelie-Antoine de Tounens
Orelie-Antoine de Tounens (1825-1878) oli ranskalainen lakimies ja tutkimusmatkailija.
De Tounens syntyi Ranskassa 1825 mutta muutti Chileen 1858. Siellä hän opiskeli espanjaa ja loi sosiaalista verkostoa. Vuonna 1860 de Tounens muutti Araucaniaan mapuche-intiaanien pariin asumaan. Araucania oli siihen aikaan "de facto" -itsenäinen. De Tounens allekirjoitti Araucanian itsenäisyysjulistuksen 17. maaliskuuta 1860. Hän loi Araucanialle lipun, kansallislaulun, perustuslain ja nimitti hallituksen ministerit.
Myöhemmin patagonialainen heimojohtaja kertoi de Tounensille halustaan liittyä uuteen valtioon ja näin hänen kuningaskuntansa alue ulottui Patagoniaan saakka. Chileläiset viranomaiset pidättivät hänet 1862. Chileläiset aikoivat lähettää de Tounensin mielisairaalaan mutta Ranskan lähettiläs sai muutettua rangaistuksen karkotukseksi Ranskaan. Hän yritti kuitenkin paluuta useaan otteeseen mutta siinä onnistumatta. Vuonna 1876 hän sairastui vakavasti ja kuoli 17 heinäkuuta 1878.
Halkeenkiven kesäteatteri
Halkeenkiven kesäteatteri toimii Korkeaojalla, noin 15 kilometrin päässä Kokemäen keskustasta. Kesällä 2008 siellä esitettiin näytelmä "Emma elvyttää" kahdeksan kertaa kahden viikon sisällä. Näytelmä sai paljon katsojia: kaikki näytökset ensi-illan jälkeen olivat loppuunmyytyjä. Vuonna 2009 Halkeenkiven kesäteatteri esitti maalaiskomedian "Jo valkenee kaukainen ranta".
Luettelo suomalaisista amiraaleista Keisarillisessa Venäjän laivastossa
Tämä on luettelo suomalaisista ja suomalaista sukujuurta olleista amiraaleista Keisarillisessa Venäjän laivastossa. Nimen perässä on henkilön syntymäaika ja -paikka.
Agde
Agde [aɡdə] on kunta ja kaupunki Hérault’n departementissa entisellä Languedoc-Roussillonin hallintoalueella (nyk. Occitanie) Ranskassa. Kunnassa oli 19 988 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Agden pinta-ala on 51 neliökilometriä.
Agde sijaitsee Välimeren rannalla Béziersin ja Sèten kaupunkien puolessavälissä. Kaupungin eteläpuolen niemi Cap d’Agde on tunnettu vilkkaasta vierasvenesatamastaan ja suuresta naturistien lomakeskuksesta.
Gadd
Gadd voi tarkoittaa:
Béziers
Béziers on kunta ja kaupunki Hérault’n departementissa Languedoc-Roussillonin hallintoalueella Ranskassa. Kaupungissa oli 69 153 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Béziersin pinta-ala on 95 neliökilometriä.
Balaruc-les-Bains
Balaruc-les-Bains on kunta Hérault’n departementissa Languedoc-Roussillonin hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 5 688 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Balaruc-les-Bainsin pinta-ala on 9 neliökilometriä.
Näennäisalkuluku
Näennäisalkuluku eli pseudoalkuluku on yhdistetty luku, joka toteuttaa jonkin sellaisen ominaisuuden, jonka kaikki alkuluvut toteuttavat. On olemassa useita eri näennäisalkulukutyyppejä riippuen siitä, mitä ominaisuutta tarkastellaan. Kun puhutaan yleisesti näennäisalkuluvuista, tarkoitetaan yleensä Fermat'n näennäisalkulukuja. Näennäisalkulukuluvuilla on merkitystä muun muassa alkulukutestien kehittämisessä, todennäköisyyspohjaiset alkulukutestit perustuvat näennäisalkulukuihin. Niiden avulla voidaan sanoa jonkin suuren kokonaisluvun olevan todennäköisesti alkuluku. Tämä on hyödyllistä, kun kyseessä on niin suuri luku, että sen alkuluvuksi todistaminen vaatisi äärimmäisen suurta laskentatehoa.
Fermat'n pienen lauseen mukaan kaikilla alkuluvuilla "p" ja positiivisilla kokonaisluvuilla "a" jotka eivät ole jaollisia "p":llä on voimassa formula_1.
Kuitenkin on myös yhdistettyjä lukuja, jotka täyttävät saman ehdon kuin alkuluvut Fermat'n pienen lauseen mukaan. Yhdistettyä lukua "n", jolla ei ole "a":n kanssa muita yhteisiä tekijöitä kuin 1, ja jolle formula_2 sanotaan Fermat'n näennäisalkuluvuksi kannan a suhteen.
Esimerkiksi formula_3 ja formula_4, joten 341 on Fermat'n näennäisalkuluku kannan 2 suhteen.
On myös lukuja, jotka ovat Fermat'n näennäisalkulukuja jokaisen kannan suhteen, näitä kutsutaan Carmichaelin luvuiksi tai absoluuttisiksi näennäisalkuluvuiksi.
Malmin ala-aste
Malmin ala-aste on koulu Ylä-Malmin kaupunginosassa Helsingin Malmilla. Se otettiin käyttöön vuonna 1928.
Malmin ala-asteen historia ulottuu vuodelle 1815, jolloin perustettiin Helsingin pitäjän ensimmäinen pitäjänkoulu. Varsinainen kiinteä koulu perustettiin vuonna 1825. Vuonna 1891 perusti Suomalaisen kansakoulun ystävät -yhdistys ensimmäisen suomenkielisen kiertokoulun, ja vuonna 1906 Malmin alueelle perustettiin Tapaninkylän yksityinen koulu. Itse Malmin kansakoulun, nykyisen ala-asteen suunnitteli arkkitehti Toivo Salervo, ja se vihittiin käyttöön 12.3.1928. Se tunnettiin nimellä "Malmin pohjoinen koulu".
Malmin ensimmäinen jatkokoulu perustettiin vuonna 1937. Rakennuksen suunnitteli Jalmari Peltonen, ja rakennus on nykyisin Malmin ala-asteen sivurakennus. Kun Malmi liitettiin Helsingin kaupungin kaupunginosaksi 1946, siirtyi myös Malmin pohjoinen kansakoulu Helsingin kaupungin koulutoimen alaisuuteen. Sodanjälkeinen pula-aika ja lisääntyneen väestön lasten kasvanut lukumäärä pakottivat koulun luopumaan eteläisen osan opettajien asunnoista, ja ne muutettiin opetustiloiksi. Tähän aikaan myös koulun irtaimisto ja käytössä olevat koulun materiaalit olivat huonossa kunnossa.
Vuonna 1963 koulu saneerattiin, ja samalla purettiin koulun pohjoispäässä ollut "Malmin rikospoliisin" kaksikerroksinen puutalo, jolloin koululle saatiin lisää välituntialuetta sekä liikuntatilaa pihamaalle. Kun vuonna 1977 syksyllä peruskoulujärjestelmä otettiin Helsingissä käyttöön Malmin pohjoinen kansakoulu muuttui "Malmin ala-asteen" kouluksi. Malmin ala-asteen käyttöön otettiin kasvavan oppilasmäärän takia parakkeja muilta opetuslaitoksilta alkaen syksyllä 1984, ja vuonna 1986 koulun käytössä oli kolme parakkia. Lisäksi pieneksi käyneelle liikuntasalille rakennettiin yhdistetty liikunta- ja juhlasali, joka otettiin käyttöön 15.5.1987.
Oppilasmäärien yhä kasvaessa tehtiin vuonna 1994 uusi parakki päärakennuksen yhteyteen. Vuonna 1997 oppilasmäärät pienenivät, kun lähistölle rakennettiin Kenttätien parakkikoulun tilalle "Soinisen koulu".
Dinah Manoff
Dinah Beth Manoff (s. 25. tammikuuta 1958 New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän voitti vuonna 1980 Tony-palkinnon.
Manoff on esiintynyt myös teatterin ulkopuolella niin televisiossa kuin elokuvissakin. Jälkimmäisten joukossa ovat "Grease" (1978), "Tavallisia ihmisiä" (1980) ja "Child's Play" (1988). Manoff on Lee Grantin tytär.
Sussexinspanieli
Sussexinspanieli on Isosta-Britanniasta kotoisin oleva koirarotu. Se on vankkarakenteinen ja toiminnanhaluinen koira. Sussexinspanieli on yksi rauhallisimmista spanieliroduista.
Sussexinspanielin tulisi olla lempeä ja miellyttävä, se ei saa olla yhtään aggressiivinen. Tämä spanielirotu on hyvin helposti haukkuva: se on esimerkiksi ainut spanieli, joka haukkuu jäljestäessään. Sussexinspanielille tyypillisiä piirteitä ovat myös perheelle omistautuminen ja itsenäisyys. Sussexinspanieli on ylösajava ja noutava lintukoira, joka on tarkoitettu pääasiassa maatyöskentelyyn (kuten rodun kotimaassa Englannissa). Hyvän nenänsä ansiosta se tekee tarkkaa työtä, matalana ja vahvana koirana sen on helppo kulkea vaikeakulkuisessakin maastossa ryömien aluskasvillisuuden ali. Tarkan hajuaistinsa vuoksi se soveltuu hyvin jäljestäväksi koiraksi, jos koiraa se touhu vain kiinnostaa.
Sussexinspanieli on vanha englantilainen spanielirotu, joka on tunnettu itsenäisenä rotuna jo vuodesta 1795 lähtien. Tällöin Mr Fuller Sussexin kreivikunnasta aloitti Rosehill Parkissa lähellä Hastingsia rodun määrätietoisen kasvatustyön. Hän jatkoi rodun kasvatusta yli 50 vuotta aina kuolemaansa asti vuoteen 1847. Fullerin koirat ovat nykyisten Berlottan Amadeus sussexien perusta.
Toisen maailmansodan jälkeen sussexien lukumäärä oli pienimmillään. Elossa oli vain 8 koiraa, jotka kaikki olivat Mrs Freerillä Fourelovers kennelissä. Tarkasti suunniteltua sisäsiitosta käyttäen näiden koirien avulla saatiin rotu säilytetyksi.Yksi pentue aina vuosittain. Apunaan hänellä oli rodun eteenpäin viemisessä muutamia muiden rotujen kasvattajia mm. Mrs Munday Sharland kennelistä. Ilman Mrs Freer´in uhrautuvaa omistautumista rodulle, ei rotua enää tänä päivänä olisi olemassa. Mrs Freer kasvatti rotua lähes 50 vuotta aina kuolemaansa asti (1984). Alusta asti tämä kultaisen maksan (Golden liver) värinen spanieli oli useaan otteeseen kuolemassa sukupuuttoon. Se ei ole koskaan ollut suuren yleisön suosiossa hyvistä ominaisuuksistaan huolimatta.
Audra McDonald
Audra Ann McDonald (s. 3. heinäkuuta 1970 Länsi-Berliini, Saksa) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja. Hän syntyi Berliinissä, kasvoi Kaliforniassa ja opiskeli klassista laulua Juilliard Schoolissa.
McDonald on esiintynyt teatterissa, televisiossa ja elokuvissa. Hän on ollut mukana useissa Broadway-näytelmissä ja -musiikaleissa. McDonald on näyttelijänuransa aikana voittanut useita palkintoja, mukaan lukien kuusi Tonya. Nykyisin hän näyttelee tri Naomi Bennettiä "Greyn anatomian" spinoff-sarjassa "Rakkauden anatomia".
McDonald on levyttänyt neljä sooloalbumia. Hän on tehnyt myös musikaalilevytyksiä. Vuonna 2007 hän esiintyi oopperassa "Rise and Fall of the City of Mahagonny". Esityksen levytys voitti kaksi Grammy-palkintoa vuonna 2009.
McDonald on ollut naimisissa basisti Peter Donovanin kanssa vuosina 2000-2009. Hänellä on Donovanin kanssa yksi tytär, Zoe Madeleine (s. 14. helmikuuta 2001).
Spinone
Spinone on Italiasta kotoisin oleva koirarotu. Se kuuluu FCI:n ryhmään 7. Se on KSN-rotu (karkota, seiso, nouda).
Spinone on suurikokoinen koira, jonka rakennetta voisi kuvailla neliömäiseksi. Sillä on vahva luusto ja hyvin kehittyneet lihakset. Karvapeite on karkea ja viikset sekä parta ovat tuuheat. Spinonen liikkuminen on hyvin vaivatonta. Metsästäessä spinone yleensä ravaa, joskus se saattaa laukatakin. Sillä on hyvin silmiinpistävät kulmakarvat, jotka ovat pidemmät ja kovemmat kuin karva muualla. Poskilla ja ylähuulen ympärillä karva on pehmeämpää. Sen suuret karvaiset tassut auttavat sen työskentelyä suomaastossa.
Spinone on sosiaalinen ja kärsivällinen koira. Se on luotu kestämään monenlaisissa säissä ja maastoissa: hyvin kestävä koirarotu. Tämä rotu tulee hyvin toimeen muiden koirien kanssa ja se on miellyttämishaluinen. Spinone on karski ja sitkeäluonteinen monikäyttöinen koira.
Kuten niin monen muunkin vanhan rodun, myös spinonen historia on hämärän peitossa. Muun muassa Senofonte ja Seneca ovat jo noin 500 eaa. maininneet kirjoituksissaan karkeakarvaisen koiran, joka oli fyysisesti kestävä ja seisoi riistaa. Myöhemmin samantyyppisistä karkeakarvaisista koirista löytyy mainintoja ajalta 100 jaa. Flavio ja Oppiano (200 jaa.) lisäsivät omissa rotukuvauksissaan koiran ominaisuuksiin ”koira, joka ei metsästä itselleen vaan isännälleen”, mikä on mainittu useissa nykypäivänkin lähteissä yhtenä spinonen arvostetuimmista ominaisuuksista. 1400-luvulta lähtien spinonen tyyppisiä koiria on esiintynyt muun muassa Montagnan, Tizianin ja Tiepolon maalauksissa, minkä lisäksi aikakauden kirjallisissa lähteissä kerrotaan arvostetusta metsästyskoirarodusta, jonka ominaisuudet ja ulkonäkö vastasivat nykyistä spinonea.
1500-luvulla tunnettiin useita eri spinonea muistuttavia paikallismuunnoksia: Lombardiassa tyypillisin oli ruskea-roan variaatio, Marchessa "spinoso "(="piikikäs"), Piemontessa oranssi-valkoinen "cravino" (="vuohenparta"), jota vastaa nykyinen segugio cravin, Laziossa "baffo" (="parta"), Toskanassa "restone" ja Campaniassa "restoso". Kahden jälkimmäisen nimitys johtunee ruohoon viittaavasta sanasta "resto", mitä todennäköisimmin rodulle ominaisten viiksi- ja partakarvojen takia. Nykyinen sana "spinone" on johdettu spinososta ja tarkoittaa vapaasti käännettynä piikikästä, minkä on katsottu viittaavan joko koiran karheaan turkkiin tai vaikeakulkuiseen maastoon, mihin rotu on alkujaan luotu.
Ivan Bloch
Ivan Stanislavovic Bloch (, ; 24. heinäkuuta 1836 Radom, Puola – 25. joulukuuta 1901 Varsova, Puola) oli puolalainen pankkiiri ja rautateiden rahoittaja, joka omisti elämänsä modernin teollisen sodankäynnin tutkimiselle. Häntä kiehtoi Saksan-Preussin Ranskasta saama musertava voitto, joka hänen mielestään tarkoitti sitä, että diplomaattisten ongelmien ratkaisemisesta sodankäynnillä oli tullut vanhanaikaista. Hänen kuusiosainen teoksensa "La Guerre Future" ilmestyi Pariisissa vuonna 1898.
Purenta
Purenta eli okkluusio tarkoittaa hampaiden ja ylä- ja alaleukojen asentoa purtaessa. Purennan virheitä hoidetaan oikomishoidolla ja joskus sen lisäksi myös kirurgisesti.
Purentavirheet johtuvat hampaiden tai leukojen virheistä tai molemmista. Purentavirheet voidaan jakaa toiminnallisiin ja esteettisiin.
Smoolanninajokoira
Smoolanninajokoira on Ruotsista kotoisin oleva koirarotu. Se kuuluu FCI:n ryhmään 6.
Smoolanninajokoira on vankkarakenteinen ja jalo rotu. Rungon tulisi olla neliömäinen. Sen silmät ovat tummanruskeat, mikä tuo koiran ilmeeseen rauhallisuutta.
Smoolanninajokoiran liike on vaivatonta ja yhdensuuntaista.
Smoolanninajokoira on luonteeltaan rauhallinen ja ystävällinen. Se on myös hyvin tarkkaavainen. Tätä rotua käytetään jänisten ja kettujen metsästykseen.
Charles Fox Parham
Charles Fox Parham (4. kesäkuuta 1873 – 29. tammikuuta 1929) oli yhdysvaltalainen saarnaaja. Hän oli keskeinen henkilö nykyisen helluntailaisuuden muodostumisessa, ja häntä on pidetty yhdessä William J. Seymourin kanssa sen perustajanakin.
Ille-sur-Têt
Ille-sur-Têt on kunta Pyrénées-Orientales'n departementissa Languedoc-Roussillonin hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 4 993 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Ille-sur-Têtin pinta-ala on 32 neliökilometriä.
Ille-sur-Têt on tunnettu hedelmä- ja vihannestoristaan. Kylän pohjoispuolella on pilarimaisia kalliomuodostelmia, joita kutsutaan ”Ille-sur-Têtin uruiksi” ("Les Orgues d’Ille-sur-Têt").
George Uhlenbeck
George Eugéne Uhlenbeck (6. joulukuuta 1900 – 31. lokakuuta 1988) oli alankomaalais-yhdysvaltalainen teoreettinen fyysikko, joka esitteli kollegansa Samuel Goudsmitin kanssa spin-käsitteen elektronien vaaka-akselinsuuntaisen pyörimisliikkeen kuvaamiseksi vuonna 1925. Uhlenbeck oli mukana kehittämässä Ornsteinin–Uhlenbeckin prosessin.
Uhlenbeck ja Goudsmit palkittiin vuonna 1964 Max Planck -mitalilla spin-käsitteen ansiosta. Elämänsä aikana Uhlenbeck sai vielä Lorentz-mitalin (1970) ja Wolfin fysiikanpalkinnon (1979).
William J. Seymour
William Joseph Seymour (2. toukokuuta 1870 – 28. syyskuuta 1922) oli afroamerikkalainen saarnaaja. Hän johti vuonna 1906 alkanutta Azusa Streetin herätystä Los Angelesissa. Azusa Streetin herätystä pidetään merkittävänä yksittäisenä tekijänä helluntaiherätyksen leviämisessä.
Elne
Elne on kunta Pyrénées-Orientalesin departementissa Languedoc-Roussillonin hallintoalueella Ranskassa. Kymmenkunta kilometriä Perpignanista kaakkoon sijaitsevassa kunnassa oli 6 410 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Elnen pinta-ala on 21 neliökilometriä.
Roomalaisajalla Elne oli Roussillonin alueen keskus, ja menneestä suuruudesta kertoo 1000-luvulta peräisin oleva Elnen laaja katedraalialue.
William Seymour
William Seymour -nimisiä henkilöitä:
Céret
Céret on kunta  Pyrénées-Orientalesin departementissa Languedoc-Roussillonin hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 7 291 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Céret’n pinta-ala on 38 neliökilometriä.
Céret’ssä viihtyivät 1900-luvun alkuvuosikymmeninä monet kuvataiteilijat ja runoilijat, kuten Pablo Picasso 1911–1912, Georges Braque 1911–1912, Georges Badin 1927–2014, Chaim Soutine ja Aristide Maillol. Céret’n Grand Caféssa vierailivat myös muiden muassa Henri Matisse ja Amedeo Modigliani. Myös säveltäjä Déodat de Séverac vetäytyi Pariisista Céret’hen, jossa kuoli 1921.
Céret’ssä on barcelonalaisen arkkitehdin Jaime Freixan suunnittelema moderni nykytaiteen museo, jonka kokoelmiin kuuluu taiteilijayhteisön jäsenten töitä, kuten Picasson keramiikkaa.
Canet-en-Roussillon
Canet-en-Roussillon on kunta  Pyrénées-Orientalesin departementissa Languedoc-Roussillonin hallintoalueella Ranskassa. Se sijaitsee kymmenisen kilometriä Perpignanista itään Välimeren rannalla.
Kunnassa oli 10 182 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Canet-en-Roussillonin pinta-ala on 22 neliökilometriä.
Canet’n eteläosassa sijaitsee 780 hehtaarin laajuinen laguuni Étang de Canet-Saint-Nazaire, josta on kanavayhteys Välimereen. Laguuni muodostaa noin kolmasosan kunnan pinta-alasta. Suojellulla laguunilla elää noin 300 lintulajia.
Cabestany
Cabestany on kunta  Pyrénées-Orientalesin departementissa Languedoc-Roussillonin hallintoalueella Ranskassa. Se sijaitsee muutaman kilometrin itään Perpignanista.
Kunnassa oli 8 259 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Cabestanyn pinta-ala on 10 neliökilometriä.
Argelès-sur-Mer
Argelès-sur-Mer [aʁʒəles syʁ meʁ] on kunta  Pyrénées-Orientalesin departementissa Languedoc-Roussillonin hallintoalueella Ranskassa. Vajaat 20 kilometriä Perpignanin eteläpuolella sijaitsevassa kunnassa oli 9 069 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Argelès-sur-Merin pinta-ala on 59 neliökilometriä.
Kunnassa sijaitsee Euroopan suurimpiin kuuluva leirintäalueiden keskittymä ja lapsille sopiva, viiden kilometrin mittainen hiekkaranta Argelès-Plage, joka on avoinna kesäkuusta syyskuuhun. Argèles on Manner-Ranskan eteläisin rantalomakohde.
Toisen maailmansodan aikana seudulla toimi keskitysleiri, jonne Ranskan hallitus kokosi kymmeniä tuhansia Espanjan sisällissodan hävinnyttä espanjalaista tasavaltalaista.
Ralph Waite
Ralph Waite (22. kesäkuuta 1928 White Plains, New York – 13. helmikuuta 2014 Palm Desert, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän tuli 1970-luvulla tunnetuksi roolistaan televisiosarjassa "Waltonin perhe".
Waite syntyi White Plainsissa, New Yorkin osavaltiossa. Hän valmistui Bucknellin ja Yalen yliopistoista. Hänestä tuli presbyteerinen pappi.
Waitella oli "Waltonin perheen" ulkopuolella myös useita elokuvarooleja. Hän oli kahdesti ehdolla Emmyn saajaksi ja pyrki kahdesti liittovaltion kongressiinkin.
Sininenpicardienspanieli
Sininenpicardienspanieli on Ranskasta, Picardien alueelta kotoisin oleva seisova spanielityyppinen lintukoira. Nimestään huolimatta kyseessä ei ole spanieli, vaan FCI -luokituksessa rotu kuuluu mannermaisten kanakoirien alaryhmään. Kotimaansa rotuyhdistyksen mukaan sininenpicardienspanieli on monipuolinen metsästyskoira erityisesti pienriistan metsästykseen vaihtelevissa ja haastavissa maastoissa. Tyypillinen rodun edustaja on pehmeäluonteinen, oppivainen ja rauhallinen, mutta maastossa intohimoinen ja kontaktihakuinen metsästyskoira.
Ranskalaisista spanielityyppisistä metsästyskoirista löytyy mainintoja jo satojen vuosien ajalta. Alueellisista eroista huolimatta tämäntyyppisiä koiria kutsuttiin vielä 1800-luvun lopulle saakka yksinkertaisesti ranskalaisiksi spanieleiksi. Ensimmäinen kuvaus selvästi sinistäpicardienspanielia muistuttavasta mustasta "pohjoisen spanielista" löytyy Henri de Bylandtin teoksesta vuodelta 1897. Pohjois-Ranskan spanieleiden lisäksi rodun taustalta löytyy myös englantilaisia settereitä: 1900-luvun alkuvuosikymmeninä Picardien alueen rikas linnusto houkutteli kanaalin yli vieraaksi runsaasti englantilaisia metsästäjiä koirineen. Alueen spanielikannan ja englantilaisten settereiden sekoittuminen muokkasi sinisenpicardienspanielin piirteitä siinä määrin muista ranskalaisista tämän tyypin koirista poikkeaviksi, että se määriteltiin itsenäiseksi roduksi Ranskassa vuonna 1938.
Sininenpicardienspanieli kirjattiin FCI:n rotumääritelmiin ensi kerran vuonna 1954 ja virallinen rotumääritelmä julkaistiin 1987. Suomen Kennelliitto hyväksyi sinisenpicardienspanielin rotumääritelmän 1998.
Ranskassa 1921 alkunsa saanut Picardienspanieleiden rotuyhdistys sulautui 1980 Pont-audemerinspanielin rotuyhdistykseen. Tällöin muodostui näitä kolmea rotua kotimaassaan nykyään edustava Club des Epagneuls de Picardie et de Pont Audemer. Suomessa näiden rotujen jalostustyö on järjestäytynyt mannermaisten kanakoirien rotujärjestön, Saksanseisojakerhon piiriin. Rotu on Suomessa erittäin harvalukuinen. Sinisenpicardienspanielin rekisteröintejä Suomen Kennelliittoon on 2000-luvulla tehty yhteensä 19.
Rotumääritelmän mukaan siniselläpicardienspanielilla on "melko matala työskentelyasento, johon koiran rakenne hyvin soveltuu". Mustapilkkuinen väritys luo nimensä mukaisen sinertävän vaikutelman, mikä onkin suurin ero rodun ja sitä yleisvaikutelmaltaan suuresti muistuttavan, mutta ruskeavoittoisen picardienspanielin välillä. Silmien tulee olla suuret ja tummat ja katseen rauhallinen. Päätä "kehystävät", silkkiset ja laineikaskarvaiset korvat ovat riippuvat ja melko paksut. Raajat ja pyöreät käpälät ovat runsaskarvaiset. Runsashapsuinen häntä yltää juuri ja juuri kintereiden alapuolelle. Sileä tai hivenen laineikas karvapeite on väriltään harmaapäistärikkö, jossa on mustia laikkuja. Urosten säkäkorkeus on 57-60 cm. Nartut ovat hieman pienempiä.
Teotenango
Teotenango on muinainen intiaanien rakentama kaupunki Meksikossa 20 kilometriä etelään Tolucan kaupungista. Siellä asui matlatzinca-kansan edustajia. Asteekit valloittivat kaupungin vuonna 1476. Paikka on mahdollisesti ollut suuri seremoniallinen keskus. Jaguaariaukion ympäristössä sijaitsee useita pyramidejä ja muita rakenteita. Nykyään arkeologisen alueen sisäänkäynnin lähellä sijaitsee museo, joka esittelee alueella tehtyjä esinelöytöjä.
Ajoneuvon hiilidioksidipäästöt
Ajoneuvon hiilidioksidipäästöt tarkoittaa ajoneuvon käyttämän polttoaineen palamisen seurauksena syntyvää hiilidioksidimäärää. Hiilidioksidipäästöjä mitataan grammoina kilometrillä (g/km). Ajoneuvon polttoaineenkulutuksen ja hiilidioksidipäästöjen välillä on suora yhteys.
Hiilidioksidia syntyy palaneen polttoaineen painoa enemmän, sillä polttoaineen hiili yhdistyy palaessa moottorin ottaman ilman happeen. Hiilidioksidimolekyyli (CO) sisältää yhden hiiliatomin ja kaksi happiatomia. Hiilen atomipaino on 12,0107 ja hapen 15,9994. Hiilidioksidipäästön painosta yli kaksi kolmasosaa on siis peräisin ympäröivän ilman hapesta.
EU:n tavoitteena on saada vuoteen 2015 mennessä uusien autojen keskimääräiset hiilidioksidipäästöt alle 130 g/km, ja vuoteen 2020 alle 95 g/km. Suomessa vuoden 2012 alkupuolella noin puolet ensirekisteröidyistä henkilöautoista pääsi alle 140 g/km hiilidioksidipäästöihin, ja 82 % edes alle 160 g/km päästöihin.
Ajoneuvoveron määrä vuoden 2001 jälkeen käyttöönotetuissa autoissa riippuu hiilidioksidipäästöistä.
Tietoasema
Tietoasema oli suomalainen vuonna 1992 perustettu valtakunnallinen tietotekniikkamyymäläketju, joka myi tietotekniikka-alan laitteita ja palveluita yrityksille. Tietoaseman aikaisempia nimiä olivat Salon sähkö ja data, sekä SSD Computers. Vuonna 2005 SSD Computers yhdistyi LJH Computersin kanssa, josta muodostui Tietoasema. Ketjulla oli viisi omaa ja kolme franchising-toimipistettä eri puolilla Suomea. Koko konsernissa työntekijöitä oli yli 100.
Vuonna 2009 yritys luopui kuluttajalaitekaupasta ja hakeutui yrityssaneeraukseen. ja ajautui lopulta konkurssiin. Turun Tietokeskus osti Tietoaseman Salon ja Helsingin toimipisteet.
Franchising liiketoiminnalla olleet Turun (IT Corner OY) ja Mikkelin (Mavacom Oy) toimipisteet jatkavat toimintaansa omilla nimillään.
Bompas
Bompas on kunta  Pyrénées-Orientalesin departementissa Languedoc-Roussillonin hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 6 944 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Bompasin pinta-ala on 6 neliökilometriä.
Nancy Lyons
Beatrice "Nancy" Lyons (s. 12. huhtikuuta 1930) on entinen australialainen uimari. Hän sai vuoden 1948 kesäolympialaisissa Lontoossa hopeaa 200 metrin rintauinnissa.
Lyons kilpaili vielä vuoden 1952 kesäolympialaisissa Helsingissä sijoittumatta mitaleille.
Argenton-sur-Creuse
Argenton-sur-Creuse on kunta Indren departementissa Centren hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 5 146 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Argenton-sur-Creusen pinta-ala on 29 neliökilometriä.
Le Blanc
Le Blanc on kunta Indren departementissa Centren hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 6 998 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Le Blancin pinta-ala on 58 neliökilometriä.
Raimonds Pauls
Raimonds Pauls (s. 12. tammikuuta 1936 Riika, Iļģuciems, Latvia) on latvialainen säveltäjä ja pianisti. Hän on tunnettu ja arvostettu Latviassa ja entisen Neuvostoliiton alueella.
Paulsin isä oli lasinpuhaltaja ja äiti kotirouva.
Pauls oli vuosina 1988–1993 Latvian kulttuuriministeri, sittemmin presidentin neuvonantaja ja vuodesta 1998 parlamentin jäsen.
Pauls on säveltänyt musikaaleihin, teatteriin, elokuviin, ja häneltä on ilmestynyt cd-levy My Favourite Melodies / So Many Stars, jossa hän soittaa pianolla jazzmusiikkia. Hänen tunnetuimpia sävellyksiään Suomessa on "Miljoona ruusua", jonka on alkujaan tehnyt tunnetuksi Alla Pugatšova, ja jonka suomeksi on levyttänyt Vera Telenius, joka teki siihen myös suomenkieliset sanat.
Valtakunnallinen aforismikilpailu
Valtakunnallinen aforismikilpailu on järjestetty vuosina 2005 ja 2008. Vuoden 2005 kilpailussa haettiin laajaa aforismisikermää tai itsenäistä aforismikokoelmaa. Vuonna 2008 kilpailtiin sekä aforismikäsikirjoituksilla että suomennoksilla. Kilpailun pääjärjestäjä on Valtakunnalliset aforismipäivät, jonka järjestävät Varsinais-Suomen kansanopisto ja Paimion kaupunki.
Kunniamaininnalla palkitut: Sami Feiring ja Johannes Ojansuu
1. palkinto (1000 euroa): Kari Hongisto
2. palkinto (500 euroa): Hannu Hirvonen
Kunniamaininnalla palkitut: Asko Ahonen ja Olavi Ilén
2008 Suomennoskilpailu
1. palkinto (1000 euroa): Kari Klemelä (suomentanut sloveenin kielestä Žarko Petanin aforismeja)
2. palkinto (500 euroa): Turun yliopiston espanjan kielen aineopintojen käännöskurssin opiskelijat (Annatuulia Aho, Kalle Astala, Heini Ekman, Janina Hamberg, Katri Hanski, Sanna Huhtala, Taina Ikola, Sanna Isomäki, Riitta-Liisa Lajunen, Henna Linna, Laura Malkki, Marja Miettunen, Katja Pirnes, Tiina Pursiainen, Laura Raumanen ja Johanna Silvennoinen; ryhmän vetäjänä toimi espanjan kielen lehtori Sanna Pelttari) (suomentaneet espanjan kielestä Ramón Gómez de la Sernan aforismeja)
La Châtre
La Châtre on kunta Indren departementissa Centren hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 4 547 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. La Châtren pinta-ala on 6 neliökilometriä.
Déols
Déols on kunta Indren departementissa Centren hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 8 089 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Déolsin pinta-ala on 32 neliökilometriä. Déols on osa Châteaurouxin kaupunkiseutua. Châteaurouxin lentokenttä ("Aéroport Marcel Dassault Chateauroux-Deols ") sijaitsee Déolsin kunnan alueella.
FC Barcelona B
Fútbol Club Barcelona B on espanjalaisen urheiluseuran FC Barcelonan jalkapallon reservijoukkue. Joukkue pelaa Espanjan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä. Sen kotistadion on 15 000 -paikkainen Miniestadi, joka rakennettiin vuonna 1982. Joukkueesta käytetään myös nimitystä FC Barcelona Atlètic.
Barcelona Atlètic perustettiin FC Barcelonan sisarseuraksi vuonna 1970, ja sen edeltäjiä olivat CD Espanya Industrial ja CD Condal. 1990-luvulla seura sulautettiin emoseuraan ja nimi vaihtui FC Barcelona B:ksi. Joukkue nousi vuonna 1974 Segunda Divisióniin, ja pelasi siellä kauteen 1976–1977. Kaudeksi 1977–1978 joukkue putosi Segunda División B:hen, joka otettiin silloin takaisin käyttöön. Siitä edespäin vuoteen 2007 asti joukkue pelasi Sedunga Divisiónin ja Segunda B:n välillä. Kaudella 2007–2008 joukkue käväisi Tercera Divisiónissa, mutta nousi heti kauden päätyttyä takaisin Segunda B:hen. Kaudeksi 2010–2011 joukkue nousi yli vuosikymmenen tauon jälkeen Segundaan.
Barcelona B on pelannut historiansa aikana kaikkiaan 17 kautta Segunda Divisiónissa, 18 kautta Segunda División B:ssä ja 4 kautta Tercera Divisiónissa.
Le Poinçonnet
Le Poinçonnet on kunta Indren departementissa Centren hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 5 021 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Le Poinçonnetin pinta-ala on 45 neliökilometriä. Le Poinçonnet on osa Châteaurouxin kaupunkiseutua.