hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Peter Lüscher
Peter Lüscher (s. 14. lokakuuta 1956) on sveitsiläinen entinen alppihiihtäjä.
Lüscher saavutti urallaan MM-hopeaa alppiyhdistetystä vuonna 1982. Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 1978 Lüscher sijoittui suurpujottelussa 7:ksi ja Innsbruckin talviolympialaisissa 1976, hän oli kahdeksas pujottelussa.
Lüscher voitti alppihiihdon maailmancupin kokonaiskilpailun vuonna 1979 ja saavutti urallaan yhteensä kuusi osakilpailuvoittoa. Hän lopetti uransa vuonna 1985.
Lüscher valittiin vuonna 1979 vuoden miesurheilijaksi Sveitsissä. Hän on naimisissa ranskalaisen entisen alppihiihtäjättären Fabienne Serratin kanssa.
Sopeutumattomat
Sopeutumattomat ("The Misfits") on vuonna 1961 ilmestynyt yhdysvaltalainen elokuva, jonka ohjasi John Huston. Pääosissa olivat Clark Gable, Marilyn Monroe, Montgomery Clift, Thelma Ritter ja Eli Wallach.
Elokuvan tuotti United Artists ja sen käsikirjoitti Arthur Miller, joka oli naimisissa Marilyn Monroen kanssa. Elokuva jäi sekä Gablen että Monroen viimeiseksi. Gable kuoli ennen ensi-iltaa ja Monroe seuraavana vuonna.
"Sopeutumattomat" kuvattiin Nevadan osavaltiossa, suurilta osin autiomaassa. Aikataulun ja budjetin ylittänyt kuvausprosessi oli vaikea. Sitä käsitellään useissa kirjoissa ja dokumenttielokuvissa. Horror punk -yhtye Misfits sai nimensä elokuvan mukaan.
Elokuvan keskiössä on neljä paikkaansa etsivää sopeutumatonta. Heitä ovat nuori, vasta eronnut Roslyn Taber (Monroe), leskeksi jäänyt Guido (Wallach), ikääntyvä lehmipoika Gay Langland (Gable) sekä traumaattinen Perce Howland (Clift). He lähtevät Renon autiomaahan pyydystämään villihevosia.
Matkan aikana kunkin luonto joutuu koetukselle ja henkiset haavat avautuvat.
Koska pääosanesittäjät, ohjaaja ja käsikirjoittaja olivat kuuluisuuksia, "Sopeutumattomien" ennakkomainonta oli suurellista. Magnum-valokuvayhtiö palkkasi luottokuvaajansa seuraamaan kuvauksia.
Prosessista tuli kuvausryhmälle ongelmallinen. Marilyn Monroen ja Arthur Millerin avioliitto rakoili, ja Monroen lääkeriippuvuus syveni. Hän myöhästyi kuvauksista tavan takaa ja joutui eräässä vaiheessa sairaalahoitoon. Sekä Monroe, että Montgomery Clift kärsivät päihderiippuvuudesta ja unettomuudesta, ja Cliftillä, joka oli alkanut kärsiä muistikatkoksista hurjan alkoholinkäytön seurauksena, oli vaikeuksia muistaa vuorosanojaan.
John Huston pelasi öisin uhkapelejä ja nukahteli kuvauksissa. Tuotantoyhtiö joutui maksamaan osan hänen tappioistaan.
Clark Gable vaati saada tehdä stunt-kohtauksensa itse. Elämäkerturit ovat arvelleet, että tämä vaikutti tuolloin 59-vuotiaan näyttelijän kuntoon.
Työryhmää painosti kuvausten ajan kova helle.
Marjastajat
Marjastajat (Melanocharitidae) on varsin pieni heimo pienenkokoisissa varpuslinnuissa. Niitä elää luonnonvaraisina ainoastaan Indonesiassa ja Uudesta-Guineassa. Marjastajat ovat keskikokoisia varpuslintuja, jotka syövät hedelmiä ja marjoja, joitain hyönteisiä ja muita selkärangattomia. Höyhenpeite on arkinen, siinä on yleensä harmaata, ruskeaa, mustaa ja/tai valkoista. Marjastajat elävät yleensä yksin tai pareittain, ja ne rakentavat kuppimaisen pesän, jonne munivat 1–2 munaa.
Marjastajia on ennen pidetty kukastajien sukuna, mutta nykyään se on oma heimonsa. Marjastajiin kuuluu 4 sukua ja 10 lajia
Potjomkinin portaat
Potjomkinin portaat (, ) ovat maailmankuulu nähtävyys Odessan kaupungissa Ukrainassa. Portaita pidetään Odessan juhlallisena sisäänkäyntinä mereltä päin, ja ne ovat Odessan tunnetuin symboli.
Alkuun portaat tunnettiin muun muassa nimillä "Bulevardinportaat", "Jättiläisportaat", "Richelieun portaat" ja "Primorskin portaat". Vuonna 1955 ne kuitenkin nimettiin "Potjomkinin portaiksi" panssarilaiva Potjomkinin kapinan 50-vuotisjuhlan kunniaksi. Katariina Suuren suosikin ja Krimin kuvernöörin Grigori Potjomkinin (1739–1791) mukaan nimetyn aluksen asemapaikka oli Odessassa, ja sen miehistö nousi kapinaan Venäjän vuoden 1905 vallankumouksessa. Tällöin suurille portaille kokoontui paljon väkeä osoittamaan kunnioitusta rohkeille kapinallisille. Keisarin sotilasjoukot kukistivat mielenilmauksen avaamalla kivääritulen kohti siviilejä. Verilöylyä on kuvattu Sergei Eisensteinin elokuvan "Panssarilaiva Potemkin" (1925) kuuluisassa "Odessan portaat" -nimellä tunnetussa jaksossa. Vaikka Ukrainan itsenäistyttyä 1990-luvulla portaat saivat takaisin aiemman nimensä ("Primorskin portaat"), odessalaiset kutsuvat portaita yhä Potjomkinin mukaan.
Suunnitelman portaista olivat tehneet jo vuonna 1825 pietarilaiset arkkitehdit Francesco Boffo, Avraam Melnikov ja Charles Pottier. Päätös valtavien 200 porrasaskelmaa ja lukuisia tasanteita käsittävien portaiden rakentamisesta tehtiin vuonna 1837, ja ne rakennettiin 1837–1841. Rakennustöistä vastasi englantilainen John Upton -niminen insinööri, joka oli paennut Britanniasta välttääkseen petostuomion. Portaita varten tuotiin Odessaan laivalla Itävalta-Unkarin Triestestä vihertävänharmaata hiekkakiveä.
Eroosion vähitellen rapautettua porraskiviä ne korvattiin 1933 punertavanharmaalla graniitilla ja porrastasanteet päällystettiin asfaltilla. Muutostöissä kahdeksan porrasaskelmaa hävisi satama-alueen hiekkaan, jolloin jäljelle jäi nykyinen rakenne: yhteensä 192 porrasaskelmaa ja kymmenen tasannetta.
Portaiden rakenne on alun perin suunniteltu taitavasti niin, että portaat luovat eräänlaisen optisen harhan. Kun portaita katsotaan ylhäältä alaspäin, voidaan nähdä vain porrastasanteet ja itse portaat jäävät näiden väliin piiloon. Alhaalta ylöspäin katsottaessa taas voidaan nähdä vain itse portaat ja porrastasanteet jäävät vastaavasti piiloon. Portaiden näkymä onkin vaikuttavimmillaan katsottaessa niitä alhaalta ylöspäin.
Vuonna 1906 portaiden viereen rakennettiin köysirata, jolla ihmiset saattoivat nousta ylös mäelle portaita kiipeämättä. Rata oli pitkään poissa käytöstä, mutta se uudistettiin vuonna 2004. Meren ja portaiden välissä on vilkasliikenteinen rantakatu ja laivaterminaali.
Israelin kansallismuseo
Israelin kansallismuseo () sijaitsee kukkulalla Gi'vat Ramin naapurustossa Jerusalemissa, lähellä knessetiä ja Jerusalemin heprealaista yliopistoa. Museon perusti vuonna 1965 Jerusalemin silloinen pormestari Teddy Kollek. Museon kokoelmissa on taidetta, veistoksia ja Kuolleenmeren kääröjen lisäksi useita muita arkeologisia esineitä.
Geertje Wielema
Geertje Wielema (24. heinäkuuta 1934 Hilversum – 18. elokuuta 2009 Almere) oli alankomaalainen uimari, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.
Wielema voitti olympiahopeaa 100 metrin selkäuinnista Helsingissä 1952, missä hän osallisttui myös 400 metrin vapaauintiin. Wielema voitti urallaan myös kolme EM-mitalia Torinosta 1954.
Wielema valittiin ensimmäisenä naisena Alankomaiden vuoden urheilijaksi vuonna 1954.
Tulinakkelit
Tulinakkelit eli aiemmalta nimeltään viirunakkelit ("Daphoenositta") on suku pienenkokoisissa varpuslinnuissa. Niitä löytyy luonnonvaraisina ainoastaan Australaasiasta. Tulinakkelit näyttävät puukiipijöiltä, mutta niillä on lyhyempi pyrstö. Ne eivät ole muuttolintuja, eivätkä muuta kuin lyhyitä matkoja ruoan perässä. Tulinakkelit ovat pieniä metsässä eläviä lintuja, joilla on terävä alaspäin kaartuva nokka, jolla se pystyy kaivamaan hyönteisiä puun kuoren alta. Pesä on kuppimainen ja puussa tai pensaassa.
Tulinakkeleihin kuuluu yksi suku ja kolme lajia.
Never Surrender
Never Surrender on Triumphin kuudes studioalbumi. Albumi on julkaistu vuonna 1983. Albumi pääsi listoilla sijalle 26. Singlet "All The Way", "A World Of Fantasy" ja "Never Surrender" pääsivät sijoille 2, 3 ja 23.Kaikki kappaleet: Emmett, Levine and Moore.
Joaquín Navarro-Valls
Joaquín Navarro-Valls (16. marraskuuta 1936 Cartagena, Espanja – 5. heinäkuuta 2017 Rooma, Italia) oli yksi Vatikaanivaltion tärkeimmistä ei-kirkollisista työntekijöistä. Uransa aikana hän toimi muun muassa Vatikaanivaltion tiedottajana. Koulutukselliselta taustaltaan hän oli lääketieteen tohtori, joka opiskeli viestintään liittyviä aineita. Uskonnolliselta taustaltaan Navarro-Valls esimerkiksi kuului katoliseen Opus Dei -järjestöön.
Vuoden 2005 konklaavissa paavi Johannes Paavali II:n seuraajaksi valittiin Benedictus XVI. Navarro-Valls erosi tiedottajan virasta 11. heinäkuuta 2006, minkä jälkeen uusi paavi nimitti hänet Università Campus Bio-Medico -oppilaitoksen johtohenkilöstöön.
Stan Smith
Stan Smith (s. 14. joulukuuta 1946) on yhdysvaltalainen tennispelaaja. Hän syntyi Pasadenassa, Kaliforniassa, ja opiskeli Etelä-Kalifornian yliopistossa. Hän siirtyi peliuransa jälkeen valmennustehtäviin ja sai vuonna 1987 paikan International Tennis Hall of Famesta.
Miesten kaksinpelissä Smith voitti mestaruudet kahdessa Grand Slam -turnauksessa: Yhdysvaltain avoimissa 1971 ja Wimbledonissa 1972.
Nelinpelin taitajana Smith kuului aikansa tunnetuimpiin; hän ylsi yhteen mestaruuteen Australian avoimessa (1970) sekä neljään mestaruuteen Yhdysvaltain avoimessa (1968, 1974, 1978, 1980). Hänen tunnetuin pelitoverinsa oli Robert Lutz.
Pamela Roylance
Pamela Roylance (s. 27. maaliskuuta 1952 Seattle, Washington, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä joka on esittänyt mm. tohtori Sandy Hortonia "Päivien viemää" -televisiosarjassa vuosina 1983-1984. Hän on esiintynyt myös rikossarjassa "Murhasta tuli totta" vuosina 1990-1993. Hän aloitti aktiivisen näyttelijän uransa 1980-luvun alussa.
Chuck McKinley
Charles Robert "Chuck" McKinley (5. tammikuuta 1941 St. Louis, Missouri – 10. elokuuta 1986 Dallas, Teksas) oli yhdysvaltalainen tennispelaaja. Hänet muistetaan parhaiten Wimbledonin turnauksesta, jossa hän voitti vuonna 1963 miesten kaksinpelin mestaruuden. Hänen finaalivastustajanaan oli Fred Stolle.
McKinley voitti Dennis Ralstonin pelitoverina miesten nelinpelin Yhdysvaltain avoimissa vuosina 1961, 1963 ja 1964. Hän kuului Yhdysvaltain joukkueeseen, joka voitti vuonna 1963 mestaruuden Davis Cupissa.
McKinley pääsi Hall of Fameen samana vuonna, kun kuoli aivokasvaimeen 45-vuotiaana.
Christoph Schönborn
Christoph Schönborn (s. 22. tammikuuta 1945) on itävaltalainen katolisen kirkon kardinaali, teologi ja Wienin arkkipiispa. Kardinaali hänestä tuli Johannes Paavali II:n päätöksellä 1998.
Schönborn syntyi nykyisen Tšekin tasavallan alueella 1945. Hänen perheensä kuului keskieurooppalaiseen aateliin. Nuoruusvuosinaan Schönborn liittyi dominikaaneihin. Matura-kokeensa hän suoritti 1963. Schönborn opiskeli teologiaa Pariisissa sekä filosofiaa ja psykologiaa Bornheimissa ja Wienissä. Vuonna 1970 kardinaali Franz König vihki hänet papiksi. Hän jatkoi opiskelujaan Regensburgissa, missä hän työskenteli tulevan paavin Joseph Ratzingerin alaisuudessa.
Schönbornista tuli Wienin arkkipiispa vuonna 1995. Kolme vuotta myöhemmin hänelle myönnettiin myös kardinaalin arvo. Vuoden 2005 konklaavissa hän oli yksi ennakkosuosikeista, eli nk. "papabile", muttei tullut valituksi. Suhteellisen nuoresta iästään johtuen hänellä on kuitenkin oikeus osallistua kaikkiin konklaaveihin eli paavinvaaleihin ja tulla valituksi paaviksi, kunnes hän täyttää kahdeksankymmentä vuotta 22. tammikuuta 2025.
Kanō-koulukunta
Kanō-koulukunta () oli yksi merkittävimmistä japanilaisen maalaustaiteen koulukunnista. Se sai alkunsa Muromachi-kaudella. Koulukunnan perustivat Kanō Masanobu (1434–1530) ja hänen poikansa Kanō Motonobu (1476–1559).
Kanō-koulukunnalle ovat tyypillisiä värikkäät suuret paperityöt ja yksiväriset silkkimaalaukset. Paperitöitä käytettiin sermeissä ja liukuovissa. Niiden aiheina olivat maisemat, linnut ja muut luonnonaiheet, ja niiden tausta peitettiin usein lehtikullalla. Upeimpia esimerkkejä Kanō-liukuovista on Kioton Nijō-linnassa. Silkkimaalauksissa näkyy selviä vaikutteita kiinalaisista tussipiirroksista.
Fred Stolle
Frederick Sydney ”Fred” Stolle (s. 8. lokakuuta 1938) on australialainen tennispelaaja. Hän pääsi International Tennis Hall of Fameen vuonna 1985.
Stolle voitti Grand Slam -otteluissa kahdesti kaksinpelimestaruuden. Vuonna 1965 hänen vastustajanaan oli Ranskan avoimissa Tony Roche ja vuonna 1966 Yhdysvaltain avoimissa John Newcombe.
Ivan Dias
Ivan Dias (14. huhtikuuta 1936 Mumbai, Intia – 19. kesäkuuta 2017 Rooma, Italia) oli katolisen kirkon kardinaali. Hän toimi "Congregatio pro Gentium Evangelizatione" -kongregaation prefektinä.
Pappisvihkimyksensä Dias sai 1958. Vuonna 1964 hän siirtyi palvelemaan paavilliseen kuuriaan. Hän palveli vuosia eri puolilla maailmaa erilaisissa paavillisissa diplomaattilähetystöissä, kunnes 1991 hänet nimitettiin nuntiukseksi eli paavin diplomaatiksi Etelä-Koreaan. Vuonna 2001 paavi Johannes Paavali II nimitti hänet kardinaaliksi.
Vuoden 2005 konklaavissa Dias kuului ennakkosuosikkeihin, eli oli nk. "papabile". Hän ei tullut kuitenkaan valituksi, vaan paavinistuimelle nousi saksalainen Joseph Ratzinger.
Scopusvuori
Scopusvuori (, Har HaTzofim)() on 834 metrin korkuinen vuori Israelissa, Jerusalemista luoteeseen. Se on jatkoa Öljymäelle.
Nimi Scopus viittaa latinankieliseen sanaan scopus, joka tarkoittaa tähystämistä. Israelin itsenäisyyssodassa Scopusvuori oli israelilaisten hallussa ja ensimmäisen ristiretken aikaan kristittyjen ritarit leiriytyivät juuri tälle vuorelle.
Vuorelta on hyvät näkymät Jerusalemiin ja sen lähiympäristöön. Jerusalem muureineen ja taloineen näyttäytyy lännessä ja Juudean erämaa idässä. Joitakin satoja metrejä vuoren rinnettä alaspäin on rakennustyömaita. Sekä palestiinalaiset että israelilaiset rakentavat jatkuvasti kaupungin ympärille.
Projekti Chanologia
Projekti Chanologia on itseään anonyymeiksi kutsuvien yksilöiden antama nimi protestille skientologiakirkkoa vastaan.
Hyökkäyksen aloituksen syihin kuuluu YouTubeen vuotanut video, jossa Tom Cruise selittää suhteestaan kyseiseen kulttiin. Video poistettiin myöhemmin Skientologiakirkon pyynnöstä, mikä aiheutti anonyymien voimakkaan negatiivisen reaktion.
Anonyymien mielestä kyseessä on turha internetsensuuri. Se yhdistettynä vanhoihin kultin aiheuttamiin kuolemantapauksiin aiheutti heidän päätöksensä ottaa ohjat omiin käsiinsä. Pian YouTubeen ilmestyikin anonyymien sodanjulistus.
Näin sai alkunsa Projekti Chanologia.
Anonyymien toimintatapoihin kuuluvat mm. DDoS-hyökkäykset, pilasoitot, mustien faxien lähettely skientologien keskuksiin tuhlatakseen mustetta, skientologian salaisuuksien levittäminen, sekä rauhanomaiset protestit skientologiakirkon rakennusten edessä. Protesteja on pidetty monissa eri maissa ja niihin on liittynyt tuhansia anonyymeiksi itseään kutsuvia ihmisiä. Anonyymien tavoitteena vaikuttaa olevan puuttuminen skientologiakirkon rikoksiin ja organisaation verovapauteen, sekä uhrien vapauttaminen kultista.
Ashley Cooper
Ashley John Cooper (s. 15. syyskuuta 1936) on australialainen tennispelaaja. Hän syntyi Melbournessa, pääsi Hall of Fameen 1991 ja sai Australian ritarikunnan upseerin arvon 2007.
Vuonna 1957 Cooper voitti miesten kaksinpelin Australian avoimissa; hänen finaalivastustajanaan oli Neale Fraser. Hän eteni finaaliin myös Wimbledonissa ja Yhdysvaltain avoimissa, mutta hävisi ensimmäisessä Lew Hoadille, jälkimmäisessä Malcolm Andersonille.
Cooperin uran menestyksekkäin vuosi oli 1958, jolloin hän voitti miesten kaksinpelissä kolme neljästä Grand Slam -turnauksesta. Australian ja Yhdysvaltain avoimissa hän kohtasi Malcolm Andersonin, Wimbledonissa Neale Fraserin.
Davis Cupia Cooper oli voittamassa vuonna 1957. Melbournessa pelatussa loppuottelussa Yhdysvaltoja vastaan hän voitti ensimmäisen päivän kaksinpelissään Vic Seixasin viisieräisessä ottelussa ja hävisi päätöspäivänä merkityksettömän kaksinpelin Barry MacKaylle, senkin viidessä erässä. Vuonna 1958 loppuottelu pelattiin Brisbanessa. Avauspäivänä Cooper voitti neljässä erässä Barry MacKayn. Päätöspäivänä hän hävisi neljässä erässä Alex Olmedolle, mikä ratkaisi Davis Cupin voiton Yhdysvalloille.
Give Me Your Soul...Please
Give Me Your Soul...Please on King Diamond -nimisen heavy metal -yhtyeen kahdestoista albumi. Albumi on julkaistu vuonna 2007.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 25.
Giovanni Battista Re
Giovanni Battista Re (s. 30. tammikuuta 1934 Borno) on italialainen katolisen kirkon kardinaali. Tällä hetkellä Re työskentelee piispojen kongregaation ("Congregatio pro Episcopis") prefektinä.
Restä tuli pappi 1957. Hänen kirkollinen uransa suuntautui paavilliseen kuuriaan, ja 1989 hän pääsi työskentelemään eräässä valtiosihteeristön avainvirassa kardinaalivaltiosihteeriin alaisuudessa. Tässä virassa hän oli huomattava vaikuttaja Vatikaanissa, mutta hänen virkansa ei ollut tarpeeksi riittävä kardinaalinnimitystä varten. Vasta 2000-luvulla hän kohosi piispojen kongregaation johtoon ja sai kardinaalinviran paavi Johannes Paavali II:lta.
Vuoden 2005 konklaavissa Re oli yksi ennakkosuosikeista, eli nk. "papabile". Uudeksi paaviksi nousi kuitenkin saksalainen Joseph Ratzinger, joka otti nimekseen Benedictus XVI:n.
Luettelo mayojen asutuskeskuksista
Alla olevassa luettelossa on monia raunioituneiden mayojen asutuskeskusten nimiä. Mayojen asutuskeskusten nimet ovat lähes aina ei-alkuperäisiä, vaikka ovatkin mayojen kielisiä. Erään tutkimuksen mukaan mayat rakensivat ainakin 4 400 suurempaa tai pienempää kylää ja kaupunkia.
TimeSplitters 2
TimeSplitters 2 on Free Radical Designin kehittämä ja Eidos Interactiven julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli, joka on "TimeSplitters"-pelisarjan toinen osa. Peli julkaistiin Nintendo GameCubelle, PlayStation 2:lle ja Xboxille vuonna .
Yksinpelissä on kymmenen tasoa, joissa pelaaja matkustaa ajassa eri aikakausilla yrittäen pysäyttää TimeSplitters-rotua tuhoamasta ihmiskuntaa. Tämä tapahtuu keräämällä kaikki ”aikakristallit”. Pelin lopun tapahtumat saavat jatkoa pelisarjan seuraavassa osassa, "TimeSplitters Future Perfectissä".
Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 8.7/10.
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 9.1/10.
Peliä on sanottu aikansa parhaaksi ammuntapeliksi.
Brita Blomberg
Brita Viola Blomberg (o.s. Johansson, s. 16. syyskuuta 1941 Lapinjärvi) on entinen suomalainen pikajuoksija ja pituushyppääjä.
Brita Johansson sijoittui Rooman 1960 olympialaisten pituushypyssä 18:nneksi. Seuraavana vuonna hän saavutti pronssia Pohjoismaitten mestaruuskilpailuissa. Maaotteluissa hän kilpaili 11 kertaa vuosina 1959–1965. Suomen mestaruuden hän voitti pituushypyssä kolme kertaa, 100 metrin juoksussa kolme kertaa sekä 4 × 100 metrin viestijuoksussa Helsingin Naisurheilijain joukkueessa kahdesti. Hän edusti seuratasolla HNU:n lisäksi Lapinjärven Lukkoa ja Lahden Ahkeraa.
Johansson paransi Suomen ennätystä kolmesti niin 100 metrin juoksussa (paras tulos 12,1 s) kuin pituushypyssäkin (598 cm). Hän ylitti ensimmäisenä suomalaisena naispituushyppääjänä kuuden metrin rajan 4. lokakuuta 1964 Helsingissä hypättyään tuloksen 601 cm, mutta tätä ei hyväksytty viralliseksi Suomen ennätykseksi.
Aktiiviuransa jälkeen Brita Blomberg on toiminut Lahden Ahkeran valmentajana ja SVUL:n aluevalmentajana.
Tandem Computers
Tandem Computers oli yhdysvaltalainen tietokonevalmistaja. Sen erikoisalaa olivat korkean vikasietoisuuden omanneet suurtietokone- ja palvelinjärjestelmät. Tätä tarkoitusta varten yhtiö kehitti oman tietokonearkkitehtuurinsa, nimeltään NonStop. Kyseiseen arkkitehtuuriin perustuvia tietokoneita on luotettavuutensa vuoksi käytetty ja käytetään edelleen muun muassa puhelinyhtiöissä ja erilaisissa rahalaitoksissa.
Tandemin perustivat Hewlett-Packardin entiset työntekijät James G. Treybigin johdolla vuonna 1974. Yhtiön pääkonttori sijaitsi Kalifornian Cupertinossa. Nykyään Tandem on yritysostojen kautta päätynyt HP:n haltuun, ja NonStop-arkkitehtuuriin perustuvista järjestelmistä on tullut jälkimmäisen erillinen tuoteperhe.
Mayojen kauppa
Mayojen kauppa: Mayojen talous perustui pienillä maatiloillakin pitkälle omavaraisuuteen. Niidenkin oli hankittava kaupan avulla joitain tavaroita, joita ei saanut kaikkialta: saviastioita, kookospähkinöitä, kivityökaluja ja suolaa. Tikalin ja El Miradorin kaltaiset suuret jopa 60 000–100 000 asukkaan kaupungit joutuivat hankkimaan ruokaa ja tarvikkeita jopa 100 kilometrin päästä.
Ylimystö tarvitsi ylellisyystuotteisiinsa jadea, pyrittiä, hienoa keramiikkaa ja kvesaalilinnun sulkia.
Sara Montiel
Sara Montiel (myös Sarita Montiel, oikealta nimeltään Maria Antonia Abad, 10. maaliskuuta 1928 Ciudad Real – 8. huhtikuuta 2013) oli espanjalainen näyttelijätär ja laulaja, joka oli aktiivinen vuodesta 1948. Hänellä oli kaksi adoptoitua lasta.
Montiel kuoli kotonaan Madridissa 8. huhtikuuta 2013.
Erkki Palosuo
Erkki Palosuo (vuoteen 1933 Brander, 28. kesäkuuta 1912 Kitee – 11. elokuuta 2007 Joensuu) oli geofysiikan professori ja Suomen jäätutkimuksen uranuurtaja. Hänen isänsä oli maalaisliittolainen kansanedustaja Akseli Brander. Palosuo aloitti jään fysiikan systemaattisen tutkimuksen, johon liittyi Itämeren jäiden muodostumisen ja liikkeiden ennustaminen. Tästä on ollut paljon hyötyä Suomen talvimerenkululle. Hän johti Merenkulkulaitoksen jääpalvelua vuosina 1955–1972. Palosuo oli Helsingin yliopiston geofysiikan professori vuosina 1973–1977.
Talvi- ja jatkosodan sekä Lapin sodan aikana Palosuo ansioitui lentoupseerina.
Teinimutanttininjakilpikonnat 2: Mönjän salaisuus
Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat 2: Mönjän salaisuus () on toinen "Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat" -elokuva. Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 22. maaliskuuta 1991. Suomessa elokuvan ensi-ilta oli 19. heinäkuuta 1991.
Elokuva palkittiin John Du Prezin parhaasta elokuvamusiikista BMI Film Music -palkinnolla vuonna 1992.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Kari Salminen moittii ideoiden ehtymisestä ja antaa elokuvalle yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”. "VideoHound’s Golden Movie Retriever" on suopeampi ja antaa kaksi tähteä neljästä.
"Pääartikkeli:"
Osmankäämikerttunen
Osmankäämikerttunen ("Acrocephalus melanopogon") on kerttusten heimoon kuuluva varpuslintu.
Linnun pituus on 12–13 cm, siipien kärkiväli 15–16,5 cm ja paino 9–17 g, keskimäärin noin 11 g. Lintu muistuttaa ruokokerttusta niin kooltaan kuin väritykseltään ja lajien erottaminen maastossa vaikeaa. Selkäpuoli ja kupeet ovat osmankäämikerttusella tummemmat ja pään kuviot ovat voimakkaammat. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Laulu on erilainen kuin ruokokerttusella ja muistuttaa hieman sekä etelänsatakielen että kangaskiurun livertelyä. Se ei yleensä esitä laululentoa.
Osmankäämikerttusen pääesiintymisalue on Kaspianmeren ja Kuolleenmeren välinen alue. Euroopassa se esiintyy laikuittain Välimeren rannikoilla sekä Unkarissa, Tonavan laaksossa, Ukrainassa ja Turkissa. Pohjois-Afrikassa sillä on pari erillistä esiintymää.
Laji on enimmäkseen lyhyehkön matkan muuttolintu, joka talvehtii Välimeren rannoilla, Lähi-idässä sekä Intiassa ja Pakistanissa.
Lajin esiintymisalueen koko on 1–10 miljoonaa neliökilometriä, Euroopassa elää 300 000–590 000 yksilöä ja lajin kanta on elinvoimainen.
Laji esiintyy keskimäärin lämpimämmässä ilmastossa kuin ruokokerttunen. Se asuu mieluiten vesistön äärellä saraniityillä, tamariskipensaikoissa, takkuisissa ryteiköissä sekä osmankäämi- ja järviruokokasvustoissa.
Pesä sijaitsee matalalla, 30–60 cm, kasvillisuuden varassa. Se on löyhästi lehdistä ja korsista rakennettu syvä malja, joka on pehmustettu etenkin osmankäämin siemenhahtuvilla. Naaras munii 3–6, tavallisesti 5, munaa. Muna painaa keskimäärin 1,6 g. Haudonta kestää 14–15 päivää, molemmat emot hautovat. Poikaset lähtevät pesästä lentokyvyttöminä noin 12 päivän ikäisinä.
Ravinto koostuu lähes yksinomaan niveljalkaisista, joita se kerää kasvillisuudesta, tavallisesti vesistön äärellä.
Not Born to Rock
Not Born to Rock oli Subtv:llä marraskuusta 2007 tammikuuhun 2008 esitetty tosi-tv-sarja, jossa joukko taidemusiikin osaajia perusti rockyhtyeen. Sarja koostui 10 jaksosta ja sen juonsi Silvia Modig. Kouluttajina toimivat suomalaiset alan ammattilaiset kuten Toni Wirtanen, Mariko ja Jouni Hynynen.
Yhtye sai nimen Taltta (sanoista ”toisen alan taiteilijat”) ja siihen kuuluivat Ansku (rummut), Hessu (basso), Santtu (kitara) ja Erkki (laulu, kitara, kosketinsoitin). Sarjan aikana yhtye levytti ensimmäisen kappaleensa ”Julma nainen”, joka julkaistiin internetistä ladattavana digisinglenä. Kappaleesta kuvattiin myös ammattimainen musiikkivideo. Heinäkuussa 2007 yhtye esiintyi Hämeenlinnan Wanaja Festival -tapahtumassa.
Blitzkrieg (videopeli)
Blitzkrieg on saksalaisen CDV:n ja venäläisen 1C Companyn kehittämä toiseen maailmansotaan perustuva reaaliaikainen strategiapeli. Peli julkaistiin kesäkuussa 2003 Microsoft Windowsille ja OS X:lle. Pelin jatko-osa "Blitzkrieg 2" julkaistiin vuonna 2005.
"Blitzkriegissä" pelaaja ohjaa panssarivaunuja, jalkaväkeä, tykistöä ja ilmavoimia länsiliittoutuneiden, Saksan tai Neuvostoliiton puolella.
Pelin kampanjat kulkevat kronologisessa järjestyksessä tärkeimmistä toisen maailmansodan taisteluista toiseen. Pelissä ei ole tukikohdan rakentelua, vaan alussa on pieni osasto käytettävissä, minkä lisäksi saa kutsuttua lisävoimia.
Pelissä ei useiden muiden strategiapelien tapaan ole tukikohdan rakentelua. Se perustuu pitkälti realistisuuteen ja realistisiin suhteisiin – "Blitzkrieg" saattaa jopa olla verrattavissa eräänlaiseen toiseen maailmansotaan sijoittuvaan simulaattoriin. Yksiköt ovat 1:1 suhteessa todellisuuteen ja pelissä eri aselajien toimiminen yhteen on hyvin tärkeää.
Pääasiassa eri aselajeja ovat jalkaväki, panssarit, tykistö sekä ilmavoimat (joko tykistöön tai ilmavoimiin lasketaan mukaan it-yksiköt). Pelissä näitä aselajeja voidaan käyttää hyvin realistisen tuntuisesti yhteen, esimerkiksi jalkaväen rynnäkkö ilman panssareiden tuomaa suojaa ja tukea johtaa useimmiten suuriin tappioihin ja kaaokseen pelikentällä. Myös ammusvarastojen pitäminen suojatta (it-yksiköt) saattaa johtaa vihollisen ilmavoimien estämättömään hyökkäykseen ja logistiikan suunnattomaan kärsimiseen. Omat ilmavoimat taas tarjoavat vaikuttavaa apua sekä jalkaväelle että panssareille.
Ilmavoimat kykenevät parhaimmillaan suorittamaan viidenlaisia operaatioita: tiedustelu-, pommitus-, syöksypommitus-, maahanlasku- ja ilmatilaoperaatioita (hyökkäys viholliskoneiden kimppuun).
"Blitzkrieg"-peliin on runsaasti lisäosia ja sen moottoria on käytetty useissa itsenäisissä peleissä. Näistä hyvä esimerkki on suomalais-venäläisen ryhmän tekemä talvisotaan sijoittuva "".
Gyokuon-hōsō
Gyokuon-hōsō (, ”jalokiviääninen lähetys”) oli radiolähetys, jossa Japanin keisari Hirohito luki ääneen Keisarillisen asetuksen sodan päättämiseksi (). Keisari julisti asetuksessa japanilaisille, että Japanin hallitus oli hyväksynyt Potsdamin julistuksen, joka vaati Japanin armeijalta ehdotonta antautumista toisen maailmansodan lopussa. Puhe lähetettiin 15. elokuuta vuonna 1945 keskipäivällä Japanin aikaa Okinawan taistelun, atomipommien pudottamisen ja Neuvostoliiton sodanjulistuksen jälkeen.
Hirohiton puhe oli luultavasti ensimmäinen kerta, kun Japanin keisari puhui (joskin levyn kautta) suoraan kansalleen. Puhe tehtiin muodollisella, jokseenkin arkaaisella vanhan keisarillisen hovin käyttämällä japanilla. Lisäksi Hirohiton puhe ei suorasti viitannut antautumiseen lainkaan, vaan siinä ilmoitettiin keisarin ohjanneen hallitusta hyväksymään täysin Potsdamin julistuksen ehdot. Tämä aiheutti sekaannusta kuuntelijoissa, joista monet eivät olleet varmoja oliko Japani antautunut vai kannustiko Hirohito heitä vastustamaan vihollisen hyökkäystä. Radiolähetyksen huono äänenlaatu ja liiallisen muodollinen hovikieli lisäsivät hämäännystä.
Puhetta ei lähetetty suorana, vaan se soitettiin keisarillisessa palatsissa 13. tai 14. elokuuta tehdystä tallenteesta. Monet Japanin armeijan jäsenet olivat äärettömän vihaisia Hirohiton päätöksestä, jota he pitivät kunniattomana. Niinpä jopa tuhat upseeria yritti hyökätä keisarilliseen palatsiin illalla 14. elokuuta tuhotakseen tallenteen. Se salakuljetettiin onnistuneesti palatsista pyykkikorissa naisten alusvaatteiden seassa ja lähetettiin seuraavana päivänä, vaikka radioasemallakin sen lähettäminen yritettiin estää.
Puheessa Hirohito huomauttaa, että sota joka on tarkoitettu ”suojelemaan japanilaisia ja tuomaan rauhaa ja vakautta Itä-Aasian alueelle […] ei ole ollut Japanille menestyksellinen” ja että ”sota ei ole täysin edennyt toivomallamme tavalla”. Sitten hän kertoo, että ”vihollisella on nyt uusi ja kauhea ase, jolla on mahdollisuus tuhota lukuisia viattomia henkiä ja aiheuttaa lukematonta tuhoa”. Huomautuksen uskotaan viittaavan vain päiviä aiemmin tapahtuneisiin Hiroshiman ja Nagasakin pommituksiin. Keisari ei kuitenkaan lainkaan maininnut muutamaa päivää aikaisemmin alkanutta Neuvostoliiton hyökkäystä. Lopuksi hän kuuluisasti sanoo: ”kuitenkin, ajan ja kohtalon sanelun mukaan Me olemme päättäneet päällystää tien suurelle rauhalle kaikille tuleville sukupolville kestämällä mikä on kestämätöntä ja sietämällä mikä on sietämätöntä”.
Lauseen loppuosasta tuli Yhdysvaltain miehityskaudella lukemattomia kertoja toistettu motto, joka kuvasi paitsi ”tappion nöyryytystä, kipua hyväksyä se, mitä 20 vuoden äärinationalistinen indoktrinointi oli teroittanut japanilaisten mieliin kaikkein kivuliaimmaksi asiaksi, mutta myös kamppailua löytää maailmassa kokonaan uusi asema ja identiteetti.” Se tarkoitti myös selviytymistä maan lähes täydellisestä romahduksesta.
Sampo Karjalainen
Sampo Karjalainen (2. toukokuuta 1977 Tampere) on Sulake Corporation Oy:n toinen perustaja, suunnittelupäällikkö ja Habbo-pelimaailman visuaalisen ilmeen tekijä.
Karjalainen on viettänyt suurimman osan lapsuudestaan Espoossa. Hän suoritti ylioppilastutkinnon Helsingin kuvataidelukiossa 1997 ja on sittemmin opiskellut Helsingin yliopistossa tietojenkäsittelytiedettä, matematiikkaa ja kirjallisuutta. Karjalainen on avoliitossa freelancer-muotitoimittaja Liisa Jokisen kanssa. Karjalaisen isä oli Teknillisen korkeakoulun akustiikan laboratorion professori Matti Karjalainen.
Karjalaisen ensimmäinen tietokone oli Commodore 64, minkä jälkeen hän sai pian käyttöönsä Apple Macintoshin. Harrastuksensa myötä hän hakeutui suomalaiseen Macintosh-käyttäjien yhdistykseen, jossa hän tapasi To The Point -yhtiön perustajat Jussi Luukkosen ja Tatu Kuivalahden. Hänen ensimmäinen työpaikkansa oli kyseisessä yhtiössä 1994.
To The Point -yhtiössä Karjalainen tapasi yhtiökumppaninsa Aapo Kyrölän. Heidän ensimmäinen yhteishankkeensa oli graafinen chat-sovellus nimeltä "Mobiles Disco". Ohjelmistossa käytettiin FUSE-serveriteknologiaa, josta suomennettu nimi Sulake vakiintui heidän perustamansa yhtiön nimeksi.
Työskenneltyään hetken Ego Taivas Medialab -nimisessä yrityksessä Karjalainen ja Kyrölä perustivat Sulakkeen toukokuussa 2000, johon mukaan tulivat myös Taivas-yhtiöt ja Elisa. Ensimmäinen virtuaalinen Hotelli Kultakala avattiin elokuussa 2000, josta ensimmäinen kansainvälinen versio avattiin Briteissä tammikuussa 2001. Samalla tuotteen nimeksi tuli Habbo. Vuonna 2005 palvelu toimi jo 16 maassa ja Sulake työllisti 200 henkeä.
Vuonna 2005 Karjalainen ja Kyrölä saivat Suomi-palkinnon ja 2006 Suomalaisen insinöörityöpalkinnon Habbo -virtuaalimaailman kehittämisestä.
Vuonna 2005 Karjalainen aloitti harrastusprojektina Hel Looks -nettisivun avovaimonsa Liisa Jokisen kanssa. Sivuille he valokuvaavat ja haastattelevat helsinkiläisiä ihmisiä, joilla on persoonallinen tyyli.
Blitzkrieg 2
Blitzkrieg 2 on Nival Interactiven kehittämä ja CDV Softwaren julkaisema toiseen maailmansotaan perustuva reaaliaikainen strategiapeli, joka on jatko-osa vuonna 2003 julkaistulle "Blitzkriegille". Pelille julkaistiin lisäosa "Blitzkrieg 2 Fall of the Reich".
Peliin on lisätty Tyynenmeren sota, jossa pelaaja voi taistella japanilaisia vastaan.
Pelissä ei ole normaalia tukikohdan rakentelua, vaan pelaajan käytettävänä on alussa vaihteleva määrä kalustoa, jonka lisäksi voi kutsua lisävoimia. Pelissä on kolme kampanjaa ja yli 60 tehtävää Yhdysvaltain, Saksan ja Neuvostoliiton kampanjoissa.
Saksan kampanjassa pelaaja pystyy ohjaamaan saksalaisjoukkoja Ranskan offensiivissa, Tobrukin piirityksessä sekä Stalingradin ja Ardennien taisteluissa.
Yhdysvaltain kampanjassa koetaan Filippiinien puolustaminen, Guadalcanalin taistelu, Leytenlahden taistelu ja Ruhrin teollisuusalueen motti.
Neuvostoliiton kampanjassa ovat taas Moskovan taistelu, Sevastopolin taistelu, operaatio Uranus ja Berliinin taistelu.
Anneli Pukema
Eeva Anneli Pukema (o.s. Tapiaro, 22. elokuuta 1929 Kirvu – 7. tammikuuta 2008 Helsinki) oli suomalainen näytelmäkirjailija.
Pukema kävi keskikoulun. Hänen kirjailijauransa alkoi radiokuunnelmilla. Niistä tunnetuimpiin kuuluu "Eleonoran testamentti" (1983), joka sai sokeain kuunnelmapalkinnon ja palkinnon Prix Italia -kilpailussa. Teatterinäytelmien menestyksekkäimpiä on ollut "Rakastettu Johansson".
Pukema kirjoitti lisäksi pakinoita, kolumneja ja kritiikkiä sekä artikkeleita kulttuurista eri lehtiin, kuten Kansan Tahto, Me, Uusi Nainen ja Kaleva. Hän on tehnyt kolme laulunsanoitusta.
Pukema toimi Näytelmäkirjailijaliitossa ja oli valtion näyttämötaidetoimikunnan jäsen.
Abra (Filippiinit)
Abra on Filippiinien pohjoisosassa Luzonissa sijaitseva provinssi. Sen pääkaupunki on Bangued. Provinssin naapureita ovat pohjoisessa Ilocos Norte ja Apayao, etelässä Ilocos Sur ja Mountain Province, Ilocos Norte ja Ilocos Sur lännessä ja Kalinga ja Apayao idässä.
Abran asukkaista suurin osa kuuluu Filippiinien suurimpaan etniseen ryhmään ilocanoon. Alueen asukasluku oli 241 160 vuonna 2015.
Alueella puhutut pääkielet ovat iloko ja itneg. Ilokoa puhuu äidinkielenään noin 73 % provinssin asukkaista. Tagalogia puhuu 0,16 % asukkaista.
Hosokawa-klaani
Hosokawa-klaani () oli japanilainen klaani, joka oli peräisin Minamoto-klaanista sen haaran Seiwa-genjin kautta. Klaani oli erityisen vaikutusvaltainen Länsi-Japanissa ja Shikokun saarella Muromachi-kaudella, kun se oli Ashikaga-sotilashallinnon aikana yksi kolmesta shōgunin avustajan eli kanrein asemaa hallussaan pitäneestä suvusta. Myöhemmin Edo-kaudella 1600-luvulla klaanin jäseniä toimi Higon provinssin daimioina.
Pampanga
Pampanga on Filippiinien provinssi, joka sijaitsee Keski-Luzonissa Manilanlahden pohjoisrannalla. Sen pääkaupunki on San Fernando City. Provinssin naapureita ovat Bataan ja Zambales lännessä, Tralac ja Nueva Ecija pohjoisessa ja Bulacan kaakossa. Pampangan nimi juontaa aikoinaan alueille saapuneiden espanjalaisten joenrannalla asuneille asukkaille antamasta nimestä. Sana "pangpang" tarkoittaa joenpenkkaa. Provinssi perustettiin vuonna 1571, mikä tekee siitä Keski-Luzonin alueen vanhimman. Provinssi tunnetaan myös Filippiinien kulinaarisena keskuksena. Provinssin asukasluku oli 2 198 110 vuonna 2015.
Filippiinien presidentti Gloria Macapagal-Arroyo on kotoisin Pampangan provinssista.
Apl.de.ap (The Black Eyed Peas) on myös kotoisin Pampangan provinssista.
Jordan EJ11
Jordan EJ11 oli Eghbal Hamidyn sekä John McQuilliamin suunnitelema ja Jordanin käyttämä auto kaudella 2001. Autoa ajoivat saksalainen Heinz-Harald Frentzen, italialainen Jarno Trulli ja muutaman kilpailun ajan brasilialainen Ricardo Zonta ja ranskalainen Jean Alesi. Auto käytti Brembon ja Hitcon yhteistyössä valmistettuja jarruja sekä Bridgestonen renkaita.
Kausi alkoi heti pistesijalla, kun Frentzen kurvaili Australian GP:ssä viidenneksi. Seuraavaksi vuorossa olleessa Malesian GP:ssä hän oli neljäs. Trulli saavutti kauden ensimmäiset pisteet Brasilian GP:ssä ajettuaan viidenneksi. Hän uusi sijoituksensa San Marinon GP:ssä. Samassa kilpailussa Frentzen ajoi kuudenneksi. Espanjan GP:ssä Trulli saavutti neljännen sijan.
Monacon GP:hen talli ilmoitti lähtevänsä kokonaan ilman luistonestoa. Syynä tähän oli epäonnistuneet kilpailuiden startit. Itävallan GP:ssä tallin molemmat kuljettajat jäivätkin lähtöruudukkoon. Kauteen mahtui dramatiikkaa, kun neljä päivää ennen Saksan GP:tä talli kertoi antaneensa potkut Frentzenille. Potkujen syyt olivat kauan epäselvät, kunnes tallipäällikkö Eddie Jordan kertoi itse niistä näin: ""- Tuolloin en voinut päästää Frentzeniä uusimaan sopimustaan, koska ainoa tapa pitää Hondan moottorit oli antaa Satōlle paikka tallissa. Rakastin Frentzeniä – hän voitti enemmän kilpailuja Jordanille kuin kukaan muu, mutta minun oli varmistettava moottoritilanne. Kukaan lukuun ottamatta paria Jordanin työntekijää ei aavistanut, miksi minun täytyi tehdä se. Vihasin sitä tilannetta – olisin halunnut pitää Frentzenin, mutta en voinut."" Ricardo Zonta korvasi Frentzenin Saksan GP:ssa.
Jean Alesi kilpaili Frentzenin jättämällä paikalla Unkarin GP:stä lähtien. Ainoan pistesijoituksen hän toi tallille Belgian GP:stä sijoittumalla kuudenneksi. Trulli ylsi vielä Yhdysvaltain GP:ssä neljänneksi.
Kauden aikana talli sai kokoon kokonaiset 19 pistettä. Valmistajien MM-sarjassa Jordan oli viides. Kauden päätteeksi Alesi lopetti pitkän F1-uransa. Talli ilmoitti myös, että Gary Anderson palaa talliin kolmen vuoden tauon jälkeen.
Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, "kursivointi" kilpailun nopeinta kierrosta.
Robbie Rist
Robert Anthony Rist (s. 4. huhtikuuta 1964 La Mirada, Kalifornia) on yhdysvaltalainen entinen lapsinäyttelijä, joka työskentelee nykyisin enimmäkseen ääninäyttelijänä ja muusikkona.
Rist aloitti uransa 1970-luvulla näytellessään Oliver Martinia televisiosarjassa The Brady Bunch. Sarjan jälkeen hän jatkoi esiintymistään useimmiten televisiosarjoissa, kuten The Bionic Woman, Mary Tyler Moore, Galactica 1980, Simon & Simon, Tietokonejengi ja Ritari Ässä. Vuonna 1990 Rist sai ensimmäisen merkittävän elokuvaroolinsa ääninäyteltyään Michelangeloa Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnissa, sekä myöhemmin ilmestyineissä jatko-osissa. Rooliin hän päätyi koe-esiintymisen kautta, jossa he etsivät surffislangin tapaista ääntä. Lisäksi Rist tunsi hahmon tutustuttuaan Turtles-sarjakuviin neljävuotta aikaisemmin muusikkoystävänsä kautta. Michelangelo oli samalla hänen ensimmäisiä äänirooleja, jonka jälkeen Rist keskittyi urallaan enemmän ääninäyttelemiseen animaatioissa, kuten Batman, Tosi viilee haamujengi, Spies-tytöt, Naruto ja Evil Con Carne.
Rist on myös luonut uraa musiikin parissa laulajana ja tuottajana. Hän on esiintynyt laulajana ja kitaristina losangelesilaisissa rock-yhtyeissä, kuten Wonderboy, The Andersons, Cockeyed Ghost ja Nice Guy Eddie. Musiikin tuottajana Rist on tehnyt yhteistyötä muun muassa Backlinen, Ginger Britt and the Mightyn, Jeff Caudillin, Steve Barton and the Oblivion Clickin ja Nice Guy Eddien kanssa.
Sibilla Aleramo
Sibilla Aleramo (14. elokuuta 1876 – 13. tammikuuta 1960) oli italialainen kirjailija ja feministi. Hänet tunnetaan parhaiten omaelämäkerrallisista kuvauksistaan naisen elämästä 1800-luvun lopun Italiassa.
Aleramo (syntymänimeltään Rina Faccio) syntyi Alessandriassa, Piemontessa. Hänet pakotettiin lopettamaan koulu kuusitoistavuotiaana ja menemään naimisiin miehen kanssa, joka raiskasi hänet. Aleramon ensimmäinen kirja kuvasi hänen päästöstään jättää miehensä ja poikansa ja muuttaa Roomaan 1901. Hän oli aktiivinen poliittisissa ja artistisissa ympyröissä, mutta kirjoitti kuitenkin koko ajan feminismistä ja homoseksuaalisesta ymmärryksestä.
1908 Aleramo tapasi Cordula "Lina" Polettin naisten kongressissa ja heidän vuoden mittainen suhteensa muodosti pohjan romaanille "Il passaggio". Poletti kuvattiin kauniina ja kapinallisena, ja taipuvaisena pukeutumaan miesten vaatteisiin.
Aleramo jatkoi Italian johtavana feministinä. Hänen kirjoituksensa Polettille ovat viime vuosina olleen tutkimuksen alaisena niiden ennakkoluulottomista näkemyksistään homoseksuaalisuudesta. Vaikka Aleramo oli suhteessa Polettin kanssa hän oli myös rakastunut mieheen nimeltä Giovanni Cina. Aleramo ilmaisee kirjeissään Polettille ettei koskaan katunut rakastaneensa molempia samaan aikaan.
Myöhemmin Aleramo kiersi Eurooppaa ja oli aktiivinen kommunisti politiikassa toisen maailmansodan jälkeen. Vuoden 2002 elokuva "Un Viaggio Chiamato Amore" kuvaa Aleramon suhdetta kirjailija Dino Campanaan.
Tokugawa Iemitsu
Tokugawa Iemitsu (, 1604–1651) oli Japanin Tokugawa-shōgunaatin kolmas shōgun. Hän toimi shōgunina vuosina 1623–1651. Iemitsu oli shōgunaatin perustaja Tokugawa Ieyasun pojanpoika ja toisen shōgunin, Tokugawa Hidetadan, vanhempi poika.
Tokugawa Iemitsu johdatti Japanin avoimuudesta eristäytymiseen ja harjoitti ankaraa sakoku-ulkopolitiikkaa, joka pyrki rajoittamaan japanilaisten kaikkia yhteyksiä ulkomaalaisiin. Vuonna 1633 hän kielsi ulkomaalaisia laivoja käymästä muissa Japanin satamissa kuin Nagasakissa, ja vuonna 1635 japanilaisia laivoja kiellettiin purjehtimasta ulkomaille. Iemitsu koki etenkin kristinuskon uhaksi, ja vuonna 1639 hän karkotti maasta kaikki ulkomaalaiset hollantilaisia ja kiinalaisia lukuun ottamatta. Erityisesti portugalilaisia kiellettiin käymästä lainkaan Japanissa. Koska hollantilaiset eivät olleet yrittäneet käännyttämistä, he saivat erivapauksia, ja niin Hollannista tuli Japanin pääasiallinen linkki ja tietolähde Eurooppaan päin.
RSS Laaka
Riihimäen Seudun Salibandyseura Laaka on 2002 perustettu riihimäkeläinen salibandyn erikoisseura. Seuran puheenjohtajana toimii Timo Kapulainen. Kaudella 2011–2012 seuran miesten edustusjoukkue pelaa maan kolmanneksi korkeinta sarjatasoa II-divisioonaa.
Seuran miesten edustusjoukkue pelasi kolme kautta I-divisioonassa, ennen kuin se päätti luopua sarjapaikastaan taloudellisista syistä kaudelle 2009–2010, ja anoi salibandyliitolta paikka II-divisioonasta. Liitto ei kuitenkaan myöntänyt paikkaa II-divisioonasta, vaan joukkue sijoitettiin III-divisioonaan.
Lew Hoad
Lewis Alan "Lew" Hoad (23. marraskuuta 1934 – 3. heinäkuuta 1994) oli australialainen tennispelaaja. Hän kuului lajissaan aikansa maineikkaimpiin nimiin ja sai vuonna 1980 uramenestyksistään paikan Hall of Famesta.
Hoad asui myöhempinä vuosinaan puolisonsa Jennyn kanssa pitkään Espanjan Fuengirolassa. Hän kuoli siellä 59-vuotiaana sydänkohtaukseen kesken leukemian hoitojen.
Hoadin saavutusten joukkoon lukeutuvat kaksinpelin voitot kolmessa neljästä Grand Slam -turnauksesta vuonna 1956, jolloin hän päihitti Australian avointen ja Wimbledonin loppuottelussa maanmiehensä Ken Rosewallin sekä Ranskan avointen loppuottelussa Ruotsin Sven Davidsonin. Yhdysvaltain avoimissakin hän ylsi loppuotteluun, jossa Ken Rosewall oli häntä parempi. Seuraavana vuonna Hoad uusi Wimbledon-voittonsa.
Nelinpelissä Hoad on saavuttanut useita Grand Slam -turnausten voittoja. Australian avoimissa hän voitti nelinpelin jo 18-vuotiaana vuonna 1953 häntä kolme viikkoa vanhemman Ken Rosewallin parina. Davis Cupia hän oli voittamassa vuosina 1953, 1955 ja 1956.
U-Bayou
U-Bayou on suomalainen zydeco- ja cajun-henkinen yhtye, joka toimi aktiivisesti 1990-luvun alkupuolella. Mukana olivat muun muassa Mikko Saarela, Tuomo Heikkola, Päivi Takala, Make Salama, Ari Taponen, Juha Sivonen, Honey Aaltonen ja Woude Voutilainen. Yhtyeeltä ilmestyi kaksi albumia, "Tuu steppaamaan!" (1991) ja "Juupajuu tuu" (1993). Voutilaisen ohella myös Heikkolalla oli päälaulusolistin tehtäviä. Yhtyeen ohjelmistossa oli sekä perinteisten laulujen suomennoksia että Voutilaisen, Heikkolan ja Saarelan sävellyksiä.
U-Bayou esiintyy nykyään hyvin harvoin. Elokuussa 2012 yhtye esiintyi Sysmässä.
Ellsworth Vines
Henry Ellsworth Vines, Jr. (28. syyskuuta 1911 – 17. maaliskuuta 1994) oli yhdysvaltalainen urheilija. Hän tuli alun alkaen tunnetuksi tennismestarina, mutta lopetti kyseisen uransa jo 28-vuotiaana siirtyäkseen golfiin. Hän kilpaili molemmissa lajeissaan ammattilaistasolla.
Vines on kuulunut Rhode Islandin International Tennis Hall of Fameen vuodesta 1962.
Vines voitti miesten kaksinpelin Yhdysvaltain avoimissa 1931 ja 1932 sekä Wimbledonissa 1932. Vuonna 1933 hän voitti Yhdysvaltain joukkueen jäsenenä Davis Cupin.
Golfaajana Vines voitti Massachusetts Openin 1946 ja Utah Openin 1955. Hän oli 82 vuoden ikäinen kuollessaan 17. maaliskuuta 1994.
Penkojat
Penkojat eli maatimalit (Orthonychidae) on varpuslintuihin kuuluva heimo. Lajeja esiintyy luonnonvaraisina ainoastaan Australiasta ja Uudesta-Guineasta. Maatimalit käyttävät syödessään jäykkää pyrstöään tukenaan, ravinto koostuu pääasiassa hyönteisistä ja toukista. Maatimalit elävät puoliksi maassa, ja niiden lentotaito on heikohko. Pesä on maassa tai lähellä maata.
Penkojien heimoon kuuluu ainoastaan yksi suku: penkojat ("Orthonyx"), johon kuuluu kolme lajia. Nimitystä "maatimalit" käytettiin aiemmin viiriäispenkojien ryhmästä (Cinclosomatidae, syn. Cinclosomatini tai Cinclosomatinae), johon penkojien suku joskus luokitellaan.
Jaakko Holkeri
Jaakko Kalevi Holkeri (s. 11. joulukuuta 1946 Toijala) on suomalainen juristi ja toimitusjohtaja, joka toimi Suomen Hiihtoliiton puheenjohtajana vuosina 2004–2009. Hänet valittiin toiselle puheenjohtajakaudelle 8. marraskuuta 2008. Kausi olisi päättynyt vuonna 2012, mutta 10. lokakuuta 2009 pidetyssä liittovaltuuston ylimääräisessä kokouksessa liiton johtokunta sai epäluottamuslauseen ja puheenjohtajaksi valittiin Matti Sundberg. Holkeri toimi Tampereen SM-hiihtojen 2006 suojelijana. Holkeri kuului myös Kansainvälisen hiihtoliiton FIS:n hallitukseen kaudella 2006–2008. Koulutukseltaan hän on lakimies, arvoltaan varatuomari. Entinen pääministeri Harri Holkeri oli Jaakko Holkerin veli.
Jean Borotra
Jean Robert Borotra (13. elokuuta 1898 – 17. kesäkuuta 1994) oli ranskalainen tennispelaaja. Hän muodosti Jacques Brugnonin, Henri Cochet'n ja René Lacosten kanssa niin kutsutun "Neljän muskettisoturin" ryhmän, joka oli lajissaan maailman huipulla 1920–1930-lukujen vaihteessa. Borotra, Brugnon, Cochet ja Lacoste pääsivät International Tennis Hall of Fameen yhtäaikaisesti vuonna 1976.
Borotra valmistui École polytechniquesta vuonna 1920 ja kilpaili kesäolympialaisissa 1924 Pariisissa, jossa hän ylsi pronssisijalle miesten nelinpelissä. Hän voitti miesten kaksinpelin ja nelinpelin mestaruuksia kolmessa Grand Slam -turnauksessa: Australian avoimissa, Ranskan avoimissa ja Wimbledonissa. Sekanelinpelimestaruuksia hän voitti edellisten lisäksi vielä Yhdysvaltain avoimissakin.
Borotra kuului Ranskan Davis Cup -joukkueeseen ensimmäistä kertaa vuonna 1921 ja hän oli voittamassa cupia kuutena peräkkäisenä vuonna 1927–1932. Hän oli myös Kunnialegioonan komentaja ja François de La Rocquen "Parti social françaisin" poliitikko Vichyn Ranskassa. Hän kuoli Arbonnessa ehdittyään 95 vuoden ikään.
Aineenopettajan koulutus
Aineenopettaja on peruskouluissa ja lukiossa toimiva opettaja, joka opettaa tiettyjä aineita. Peruskouluissa aineenopettajat toimivat pääosin yläluokilla 7–9, mutta myös alakouluissa voi toimia esimerkiksi kielten, käsityön ja musiikin aineopettajia.
Aineenopettajalta edellytetään ylempää korkeakoulututkintoa. Opintosuorituksiin on kuuluttava 60 opintopisteen laajuiset opettajan pedagogiset opinnot sekä kussakin opetettavassa aineessa vähintään 60 opintopisteen opinnot. Lukion aineenopettajalta edellytetään vähintään yhdessä opetettavassa aineessa 120 opintopisteen laajuiset opinnot. Pelkkä vaadittavan opintopistemäärän suorittaminen ei kuitenkaan sellaisenaan aineenopettajan muodollisen pätevyyden saavuttamiseen vielä riitä. Tällainen on tilanne muun muassa silloin, kun mainitut opinnot sisältyvät muuhun kuin aineenopettajan tutkintoon. Tarvittaessa on yliopistosta saatavalla erillisellä todistuksella, ns. "vastaavuustodistuksella" osoitettava, että suoritetut opinnot vastaavat aineenopettajalta vaadittavia opintoja. Tällainen vastaavuustodistus tai "vastaavuuslausunto" on siis todistus siitä, että yliopistossa suoritetut opinnot vastaavat asetuksen mukaisia aineenopettajalta vaadittavia jonkin opetettavan aineen opintoja perusopetuksessa tai lukiossa.
Ville Muranen
Ville Muranen on suomalainen lentopalloilija. Hän on edustanut urallaan Perungan Poikia. Hän opiskeli Rovaniemen ammattikorkeakoulussa liikunnan- ja vapaa-ajan ohjaajaksi. Muranen on töissä Vuokatin urheiluopistolla Sotkamossa ja hän on Katinkulta Golf Ry:n puheenjohtaja.
Ville Muranen on naimisissa entisen maastohiihtäjän Pirjo Murasen kanssa. He menivät naimisiin kesällä 2007.
Luettelo Kauko Röyhkän kappaleista
Tämä on luettelo Kauko Röyhkän levyttämistä kappaleista aakkosjärjestyksessä.
Phil Mickelson
Philip Alfred "Phil" Mickelson (s. 16. kesäkuuta 1970) on yhdysvaltalainen golfaaja, ammattilaisena vuodesta 1992. Hän syntyi San Diegossa, Kaliforniassa, ja opiskeli University of San Diego High Schoolista vuonna 1988 valmistuttuaan Arizona State Universityssa.
PGA Tour -uransa aikana Mickelson on voittanut muun muassa viisi "major championshipia": kolmesti The Masters Tournamentin (2004, 2006, 2010), kerran PGA Championshipin (2005) ja kerran Britannian avoimen golfturnauksen (2013). Yhdysvaltain avoimissa hän on sijoittunut kuusi kertaa toiseksi. Mickelson oli pitkään Tiger Woodsin jälkeen toisena maailman rankinglistalla.
Mickelson meni naimisiin puolisonsa Amyn kanssa 16. marraskuuta 1996. Parille on syntynyt kolme lasta: Amanda, Sophia ja Evan.