hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Edmund Hillary
Sir Edmund Percival Hillary,KBE, (20. heinäkuuta 1919 Auckland, Uusi-Seelanti – 11. tammikuuta 2008 Auckland, Uusi-Seelanti) oli uusiseelantilainen vuorikiipeilijä ja tutkimusmatkailija, joka tuli kuuluisaksi valloitettuaan yhdessä šerpa Tenzing Norgayn kanssa Mount Everestin huipun vuonna 1953 ensimmäisinä ihmisinä maailmassa.
Hillary syntyi Aucklandissa, Uuden-Seelannin suurimmassa kaupungissa, ja hän aloitti kiipeilyharrastuksensa teini-iässä. Ensimmäiseen merkittävään kiipeilysaavutukseensa hän ylsi vuonna 1939 saavuttaessaan Uudessa-Seelannissa sijaitsevan Mount Ollivierin huipun. Toisessa maailmansodassa hän toimi Uuden-Seelannin ilmavoimien navigaattorina.
Hillary oli mukana uusiseelantilaisessa retkikunnassa, joka pyrki Mount Everestin huipulle vuonna 1951 mutta epäonnistui. Myöhemmin hän liittyi parempionniseen brittiläiseen retkueeseen. Hillary saavutti huipun 29. toukokuuta 1953 šerpa-oppaansa Tenzing Norgayn kanssa. Hillaryn noustessa Mount Everestille vuoren korkeutena pidettiin 8 840 metriä, mutta seuraavana vuonna viralliseksi korkeudeksi määrittyi 8 848 metriä. Sittemmin vuoren korkeudeksi on mitattu 8 850 metriä (1999) ja 8 844 metriä (2005).
Hillary meni naimisiin Louise Mary Rosen kanssa saman vuoden syksyllä. Hän menetti vaimonsa ja nuorimman kolmesta lapsestaan vuonna 1975 tapahtuneessa lentokoneonnettomuudessa. Vuonna 1989 hän avioitui uudelleen.
Hillary kiipesi kymmenelle muulle Himalajan huipulle vuosina 1956, 1960–1961 ja 1963–1965. Hän kävi myös etelänavalla osana brittiläisen kansainyhteisön Antarktiksen halki kulkenutta tutkimusmatkaa 4. tammikuuta 1958.
Hillary omisti suuren osan elämästään šerpa-kansan auttamiseen Nepalissa perustamansa Himalaja-rahaston avulla. Muutoin syrjässä olevalle alueelle on rakennettu kouluja ja sairaaloita. Hillaryn omien sanojen mukaan tämä on hänen tärkein saavutuksensa. Hän oli myös kunniapresidenttinä American Himalayan Foundationissa, yhdysvaltalaisessa hyväntekeväisyysorganisaatiossa, joka myös pyrkii auttamaan ympäristönsuojelussa ja asuinolosuhteiden kehittämisessä Himalajalla.
Juhlistaakseen Mount Everestin valloituksen 50-vuotispäivää Nepalin hallitus myönsi Hillarylle kunniakansalaisuuden erityisessä juhlatilaisuudessa Kathmandussa. Hillary on ensimmäinen Nepalilta tällaisen suosionosoituksen saanut ulkomaalainen.
Hillarylle myönnettiin Brittiläisen imperiumin ritarikomentajan (KBE) arvo 16. heinäkuuta 1953, ja Sukkanauharitarikunnan ritari (KG) hänestä tuli 23. huhtikuuta 1995. Uudessa-Seelannissa Sir Edmund oli Uuden-Seelannin ritarikunnan jäsen ("Order of New Zealand, ONZ") vuodesta 1987 lähtien. Uudessa-Seelannissa hänen mukaansa on nimetty lukuisia katuja, kouluja ja järjestöjä.
Hillary oli ensimmäinen elossa oleva uusiseelantilainen, joka sai kuvansa maan seteliin. Sir Edmund Hillary kuoli 11. tammikuuta 2008 aucklandilaisessa sairaalassa 88 vuoden ikäisenä.
Usko Meriläinen
Usko Aatos Meriläinen (27. tammikuuta 1930 Tampere – 12. marraskuuta 2004 Tampere) oli suomalainen säveltäjä. Hän oli keskeisiä hahmoja suomalaisessa säveltaiteessa.
Usko Meriläinen opiskeli Sibelius-Akatemiassa orkesterinjohtoa Leo Funtekin ja sävellystä Aarre Merikannon johdolla. Meriläinen johti Suomalaisen oopperan kuoroa vuosina 1954–1956, Kuopion kaupunginorkesteria 1956–1957 ja Tampereen Työväen Teatterin orkesteria 1957–1961. Hän on ollut Suomen Säveltäjät ry:n puheenjohtaja vuosina 1981–1992 ja vuonna 1986 toimintansa aloittaneen Tampere Biennalen ideoija ja taiteellinen neuvonantaja. Meriläinen voitti parhaan musiikin Jussin elokuvasta "Yksityisalue" vuonna 1963.
Meriläinen oli naimisissa koreografi Ruth Matson kanssa.
Meriläinen on haudattu Hietaniemen hautausmaan Taiteilijainmäelle.
Kazan
Kazan (, , tataariksi (arabialainen) قازان) on Tatarstanin tasavallan pääkaupunki ja yksi koko Venäjän federaation suurimmista kaupungeista. Se on suuri teollisuuden, kaupan, liikenteen ja kulttuurin keskus ja myös tataarikulttuurin tärkein keskus. Se sijaitsee Volga- ja Kazanka-jokien (Qazansu) yhtymäkohdassa keskellä Venäjän Euroopan-puoleista osaa.
Kazanin Kreml liitettiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2000.
Kazanin väestöstä on venäläisiä 48,6 %, tataareja 47,6 %.
Kazanin perustivat 900-luvulla joko Volgan bolgaarit tai tataarit. Se oli rajapiste Volgan bolgaarien ja suomensukuisten heimojen välillä (marit, udmurtit). 1000–1100-luvuilla Kazan suojeli Volgan kauppareittiä Skandinaviasta Iraniin. Se oli kauppakeskus, ja tärkein kaupunki bolgaarisiirtolaisille Kazanin alueella. 1200-luvulla siirtolaiset Bolğarista ja Bilärista saapuivat uudestaan Kazaniin, joka oli mongoleiden tuhoama. Bolgaareista tuli mongolien vasallivaltio kunnes mongolien valtakunnan hajottua alueelle syntyi Kazanin kaanikunta vuonna 1458. 1552 Venäjä valloitti kaupungin piirityksen jälkeen ja suurin osa sen asukkaista sai surmansa Iivana Julman kynsissä. Samalla alkoivat asukkaiden pakkokäännytykset kristinuskoon. Kaupunkiin pakkomuutettiin venäläisiä.
Venäjän vuoden 1905 vallankumouksen jälkeen tataarien annettiin rakentaa Kazanista tataarien kulttuurillinen keskus. Ensimmäinen tataarinkielinen lehti ja teatteri syntyivät. 1917 Kazanista tuli Idel-Uralin pääkaupunki. Valtio oli olemassa kuitenkin vain alle vuoden ajan. 1920 kaupungista tuli Tataristanin Neuvostotasavallan pääkaupunki. Toisen maailmansodan aikana kaupunkiin evakuoitiin monia varusteluteollisuuslaitoksia.
Kazanilaiset palloiluseurat kuuluvat Venäjän viime vuosien menestyneimpiin. Kaupungin jalkapalloseura FK Rubin voitti Venäjän valioliigan vuosina 2008 ja 2009. Jääkiekkojoukkue Ak Bars Kazan puolestaan voitti KHL:n mestaruuden sen kahdella ensimmäisellä kaudella 2009 ja 2010. Jääpalloseura Dynamo-Kazan voitti Venäjän mestaruuden 2011. Lentopalloseura VK Zenit-Kazan on Venäjän mestari vuosilta 2007 ja 2009, ja koripalloseura UNIKS Kazan voitti lajinsa Venäjän mestaruuden 2011.
Kazanissa järjestettiin talvella 2005 ja 2011 jääpallon maailmanmestaruuskilpailut. Kazanissa järjestetään vuoden 2013 kesäuniversiadit, ja kaupunki on yksi vuoden 2018 jalkapallon MM-kisojen isäntäkaupungeista.
Pattijoki
Pattijoki (vuoteen 1920 asti "Salo Ol.") oli Pohjois-Pohjanmaalla sijainnut Suomen kunta. Asukkaita kunnassa oli lakkautushetkellä hieman yli 6 000. Asutus on keskittynyt Olkijoen ja Pattijoen varsille sekä kirkonkylään. Nykyään Pattijoki kuuluu Raahen kaupunkiin.
Ylipää (Lasikangas), Kopsa, Jokela, Olkijoki, Pattijoki
Betonivalukirkko (Josef Stenbäck, 1912), Olkijoen rauhanpirtti, leirikeskus Lohenpyrstö, Veteraanimaja, Konemuseo, Kastellin linnanrauniot, Pattijoen kiviholvisilta
Keskiajalla Pattijoki oli karjalaisten ja satakuntalaisten eräaluetta, jonka pysyvä asutus on 1400–1500-luvulta. Pattijoki oli tärkeässä osassa Suomen sodassa 1808–09. 1800-luvun lopulta lähtien pitäjän henkiseen elämään on vaikuttanut suuresti herännäisyys. Raahen läheisyys ja teollisuus on nopeuttanut kunnan kehitystä. Pattijoesta tuli kunta vuonna 1867, jolloin se erotettiin vanhasta Salon pitäjästä. Uusi kunta tunnettiin aluksi nimellä Salon emäseurakunta, myöhemmin kuntaa alettiin kutsua sen suurimman kylän mukaan Pattijoeksi. Vuoden 2003 alussa Pattijoki liitettiin Raaheen. Pattijoen taajamasta Raahen keskustaan on matkaa noin 4 kilometriä.Pattijoen pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla limppisoppa, rieska ja tyrnimarjakiisseli.
Temmes
Temmes (aiemmin "Haapaniemi") oli Pohjois-Pohjanmaalla sijainnut Suomen kunta. Asukkaita oli vuonna 2000 700. Temmes liitettiin suurimmaksi osaksi Tyrnävän kuntaan vuoden 2001 alussa. Erilliset enklaavialueet liitettiin Liminkaan, Lumijokeen ja Rantsilaan. Temmeksen puukirkko on vuodelta 1767. Sen on suunnitellut A. Louvet.
Temmeksen naapurikunnat olivat Liminka, Lumijoki, Rantsila ja Tyrnävä.
Temmeksen seudulla oli asutusta jo kivikaudella, jolloin alue oli vielä merenrantaa. Asutuksen vakinaistuminen alkoi 1300-luvulla, mutta asutus tiheni vasta 1550-luvun jälkeen, kun Kustaa Vaasa oli määrännyt erämaat asutettaviksi. Asutus eteni Temmesjoen vartta pitkälti savolaisvoimin. Isonvihan aikana Temmes hävitettiin perin pohjin. Keskiajalla se kuului Saloisten suurpitäjään, myöhemmin Liminkaan. Keskiajalla ja uuden ajan alussa pääelinkeinona oli kalastus, maanviljely alkoi 1700-luvulla. Rukoushuonekunta Temmeksestä tuli 1766 ja itsenäinen seurakunta vuodesta 1899 lähtien.
Haapakylä, Haurukylä, Meijerinkylä, Koskela, Kärsämä, Ojakylä, YlipääTemmeksen pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla lihavelli ja ohrarieska.
London School of Economics
London School of Economics and Political Science (LSE) on talous- ja yhteiskuntatieteisiin keskittynyt yliopisto Lontoossa. Vuonna 1895 perustettu LSE on osa Lontoon yliopistoa vuodesta 1900 alkaen.
LSE on merkittävässä asemassa maailmanlaajuisessa yhteiskunnallisessa tutkimuksessa, opetuksessa ja keskustelussa. Yliopiston entiset opiskelijat ja henkilökunnan jäsenet ovat saaneet kaikkiaan 16 taloustieteen, kirjallisuuden ja rauhan Nobel-palkintoa. Samoin koulun entisiin oppilaisiin kuuluu ainakin 35 nykyistä tai aiempaa valtionpäämiestä tai pääministeriä. Neljännes Nobelin taloustieteen palkinnonsaajista on joko opiskellut tai työskennellyt LSE:ssä.
Laajan yhteiskuntatieteellisten oppiaineiden kirjon lisäksi LSE:ssä opiskellaan ja tutkitaan myös esimerkiksi matematiikkaa, historiaa, oikeustiedettä sekä filosofiaa.
LSE:ssä on noin 7 800 täysaikaista ja 800 osa-aikaista opiskelijaa, joista noin 34 prosenttia on Britanniasta, 18 prosenttia muista Euroopan maista ja loput yli 130:stä muusta maasta. 49 prosenttia opiskelijoista on naisia. 51 prosenttia opiskelijoista suorittaa jatko-opintoja. Kilpailu opiskelupaikoista on kovaa ja vain noin 5-10 prosenttia hakijoista saa paikan yliopistosta.
Yliopiston kirjasto on maailman suurin yhteiskuntatieteiden kirjasto sisältäen yli 50 hyllykilometriä ja kattavan internet-arkiston. Kirjastoon on tilattu noin 20 000 sähköistä lehteä.
Koulun kuvernööri on Rothschild-pankkisuvun Nathanael Rothschild.
Päätöksen LSE:n perustamisesta teki brittiläinen vasemmistolainen seura Fabian Society saatuaan yli 20 000:n silloisen Englannin punnan arvoisen testamenttilahjoituksen Henry Hunt Hutchinsonilta vuonna 1894. Perustajina olivat Fabian Societyn jäsenet Sidney ja Beatrice Webb, Graham Wallas ja George Bernard Shaw. Perustamisjärjestelyt hoidettiin nopeasti, sillä tuohon aikaan brittiläisessä yhteiskunnallisessa keskustelussa kannettiin melkoisesti huolta erityisesti taloustieteen opetuksen ja tutkimuksen matalasta tasosta. Koulun ensimmäiset opiskelijat aloittivat opintonsa lokakuussa 1895. Ensimmäiseksi rehtoriksi nimitettiin taloushistorioitsija William Hewins. LSE liitettiin Lontoon yliopiston tiedekunnaksi vuonna 1900.
LSE laajeni nopeasti: lukuvuonna 1905–1906 koko Englannissa ja Walesissa oli kaikkiaan 189 jatkotutkinto-opiskelijaa, joista 69, eli yli kolmannes, LSE:ssä.
LSE:ssä on paljon ulkomaalaisia opiskelijoita. 1990-luvulla noin puolet sen opiskelijoista tuli ulkomailta.
LSE:ssä oli 2010-uvun alkuvuosina yli sata suomalaista opiskelijaa. Sieltä valmistuneita asuu Suomessa yli 230, heidän joukossaan Nokian entinen pääjohtaja Jorma Ollila ja pääministeri Alexander Stubb sekä sanomalehti Pohjalaisen päätoimittaja Markku Mantila.
Ulkomaalaisista kuuluisuuksista LSE:ssä ovat opiskelleet muun muassa Yhdysvaltain presidentti John F. Kennedy, Tanskan kuningatar Margareeta II, Italian pääministeri Romano Prodi, George Soros, Rolling Stones -laulaja Sir Mick Jagger ja David Rockefeller.
Kuutio
Kuutio eli säännöllinen heksaedri eli säännöllinen kuusitahokas on kuusitahkoinen geometrinen kappale, joka on säännöllinen monitahokas.
Kuution tahkot ovat neliöitä. Kuutiossa on kuusi tahkoa, kahdeksan kärkeä ja 12 särmää. Jos särmän pituus on formula_1, kuution tilavuus on
ja tahkojen yhteispinta-ala on
Jos kuution joka toisesta nurkasta piirtää tahkoille lävistäjät, syntyy sisälle säännöllinen nelitahokas, tetraedri.
Jos kuution tahkojen keskipisteet yhdistää, syntyy sen sisälle säännöllinen kahdeksantahokas, oktaedri eli oktaedri on kuution duaalikappale.
Avaruusgeometriassa kuutiomittojen suhdeluku on 1 000. Se tarkoittaa sitä, että esim. yksi kuutiodesimetri (10 cm × 10 cm × 10 cm) vastaa 1 000 pienempää kuutiosenttimetriä.
Jos kuution kukin tahko maalataan esim. joko valkeaksi tai mustaksi, saadaan ilmiasultaan erilaisia tapauksia kymmenen kappaletta.
Kun kuution tahkoja merkitään esim. kokonaisluvuilla 1–6, voidaan numerointi tehdä 30 eri tavalla.
Kuution muotoista noppaa käytetään hyvin useissa lauta-, rooli- ja uhkapeleissä satunnaislukujen tuottamiseen. Tässä yhteydessä sitä voi kutsua myös nimellä d6, joka tarkoittaa, että siinä on kuusi tahkoa.
Mario Frick (poliitikko)
Mario Frick (s. 8. toukokuuta 1965 Balzersissa) toimi Liechtensteinin pääministerinä vuodesta 1993 vuoteen 2001, jolloin hänet Edistyksellisen kansanpuolueen Otmar Hasler.
Mario Frick oli maailman nuorin pääministeri ollessaan vain 28 vuoden ikäinen astuessaan virkaansa. Frick kuuluu puolueeseen nimeltä Isänmaallinen liitto ("Vaterländische Union", VU)
Frick nousi pääministeriksi Markus Büchelin (FBP) hallituksen kaaduttua välikysymykseen sen jälkeen, kun Büchel oli Landtagilta kysymättä allekirjoittanut ruhtinas Hans Adam II:n lakiehdotuksen, joka antoi ruhtinaalle huomattavasti lisävaltaa maapäivien ja hallituksen kustannuksella. Ensi töikseen Frickin hallitus kumosi lain.
Maapäivävaaleissa 2001 kärsityn tappion jälkeen Mario Frick ilmoitti luopuvansa politiikasta. Frickin hallituskauden päätyttyä ruhtinaan ehdottamasta laista järjestettiin Otmar Haslerin hallituksen johdolla kansanäänestys, ja se hyväksyttiin.
Mario Frick on myöhemminkin kritisoinut lakia voimakkaasti, sillä hänen mukaansa se antaa ruhtinaalle tyrannin valtuudet. Hän myös kritisoi ruhtinasta äänestäjien kiristämisestä, sillä ruhtinas oli uhannut muuttaa pois Liechtensteinista, mikäli laki ei olisi mennyt läpi.
Tikkakoski
Tikkakoski on tilastoalue, kaupunginosa ja taajama Jyväskylässä noin 20 kilometriä kaupungin keskustasta pohjoiseen. Se kuului ennen vuotta 2009 Jyväskylän maalaiskuntaan. Se on Jyväskylän toiseksi suurin taajama (suurin on Jyväskylän keskustaajama).
Tikkakosken tunnusmerkkejä ovat alueella sijaitseva Jyväskylän lentoasema, Suomen Ilmavoimamuseo ja Jyväskylän varuskunnan keskeiset osat Ilmavoimien Esikunta, Ilmasotakoulu ja Puolustusvoimien logistiikkalaitoksen 3. logistiikkarykmentin keskeiset osat.
Tikkakoskelta löytyvät yhtenäiskoulu, liikuntahalli, jäähalli ja terveysasema. Kunnallisten palvelujen lisäksi Tikkakosken alueelta löytyy myös päivittäistavaraliikkeitä, pizzeria, pubi, apteekki, kylmähuoltoasema, asiamiesposti ja teollisuusaluetta. Tikkakosken lukio oli liitetty vuonna 2013 osaksi Jyväskylän Lyseon lukiota, ja sen toiminta lakkasi vuonna 2015.
Kuntien osa-aluetilastoissa Tikkakoski ja sen lähiympäristö kuuluvat "Tikkakoski-Nyrölä"-nimiseen suuralueeseen. Suuralue jakautuu edelleen Tikkakosken ja Nyrölän tilastoalueisiin. Nyrölän tilastoalue koostuu samannimisestä pienalueesta, mutta Tikkakosken tilastoalue jakaantuu neljään pienalueeseen (Luonetjärvi, Kuikka, Tikkakosken keskusta ja Liinalampi). Jyväskylän kaupunginosajaotuksessa Tikkakoski muodostaa kaksi kaupunginosaa: 61. kaupunginosan (Tikka-Mannila) ja 62. kaupunginosan (Tikkakoski). Tikkakoski-Nyyrölän suuralueen, 61. ja 62. kaupunginosien ja Tikkakosken postinumeroalueen 41160 rajat poikkeavat huomattavasti toisistaan. Tikkakosken taajaman rajat esimerkiksi vuodelta 2009 löytyvät Lounaispaikka-palvelusta.
1960-luvulla suunniteltiin, että Tikkakoski lähiympäristöineen, Laukaan Vehniä ja Uuraisten kunta olisi yhdistetty Tikkakoski-nimiseksi uudeksi kunnaksi.
Tikkakosken taajaman väkiluku on 4 310 henkilöä (31.12.2011). Tikkakoski-Nyrölän suuralueen väkiluku on puolestaan 5 287 henkeä (31.12.2007), josta Tikkakosken keskustan pienalueella asuu 2 321 henkeä (31.12.2007).
Tikkakoskella toimivia urheiluseuroja ovat mm. Tikkakosken Tikka ja Tikkakosken voimistelu- ja liikuntaseura TiVoLi, sekä salibandyyn ja lentopalloon erikoistunut Tikkakosken Pallo (TiPa). Paikkakunnalla järjestetään vuosittain elokuussa Tikkakosken Tohinat -yleisötapahtuma, jossa mm. valitaan vuoden tikkakoskelainen ja tikkakosketar. Vuoden 2011 Tohinoiden yhteydssä perustettiin myös kyläyhdistys Kehittyvä Tikkakoski ry.
Tikkakoskella on evankelisluterilainen kirkko, kappeli Sarpatin leirikeskuksessa ja paikallisen helluntaiseurakunnan temppeli.
TiVoLi-seura tarjoaa monipuolista liikuntaa kaiken ikäisille.
Kemmuru-bändistä tuttu Aksim on kotoisin Tikkakoskelta.
Tadarida kuboriensis
Tadarida kuboriensis on Uuden-Guinean saarella elävä endeeminen eli kotoperäinen lepakkolaji. Sitä pidettiin aiemmin australiandoggilepakon ("Tadarida australis") alalajina "Tadarida australis kuboriensis".
Potto
Potto ("Perodicticus potto") on lorien heimoon kuuluva puoliapina.
Lajia tavataan suurella alueella päiväntasaajan seudulla Afrikassa: Guineasta Kameruniin, Kongoon ja Isolle hautavajoamalle asti.
Sen ruumis on 30–45 cm pitkä. häntä 5–10 cm ja painoa on 1–1,5 kg. Pää on leveä, korvat kapeat ja myös lajille tyypilliset isot silmät. Eräs Poton erikoisuus ovat sen viimeisen kaulanikaman ja kahden ensimmäisen rintanikaman voimakkaasti pidentyneet okahaarakkeet, joiden kärjet työntyvät ihon läpi sarveismuodostumiin asti. Kärjet ovat tavallisesti turkin peitossa, mutta potto pystyy kohottamaan niitä laskemalla karvojaan.
Potto viettää koko elämänsä puussa, joten sen ravintoon kuuluvat hyönteiset, kotilot, linnunmunat, pienet sisiliskot, hedelmät ja lehdet.
Valakia
Valakia (; ) oli historiallinen ruhtinaskunta nykyisen Romanian eteläosassa 1200-luvun lopulta vuoteen 1859. Ruhtinaskuntaa hallittiin aluksi Târgoviștesta, kunnes ruhtinas Gheorghe Ghika siirsi vuonna 1659 pääkaupungin Bukarestiin.
Nykyisin Valakia luetaan yhdeksi Romanian historiallisista alueista. Maantieteellisesti se rajoittuu etelässä, lännessä ja idässä Tonavaan sekä pohjoisessa Etelä-Karpaatteihin. Oltjoki jakaa Valakian kahteen osaan, Munteniaan eli Isoon-Valakiaan idässä ja Olteniaan eli Vähään-Valakiaan lännessä.
900-luvulla Bysantin, slaavien ja madjaarien lähteet mainitsevat romanialaisten muodostamista valtakunnista alueella, ensimmäisenä Transilvaniassa, sitten Karpaattien itä- ja eteläpuolella. 1300-luvulla puolalaisten, unkarilaisten ja tataarien heikentyessä syntyi useita romanialaisten valtakuntia. Valakian perustaminen lasketaan perinteisesti vuoteen 1290, jolloin Radu Negru ylitti Transilvanian Alpit ja asettui Câmpulungiin. Ruhtinaskuntaa hallitsi aluksi Unkari, kunnes Basarab I voitti Unkarin Kaarle Robertin 1330. Moldavia syntyi Bogdan I:n hallitsemana noin 1359.
1300-luvun toisella puoliskolla Osmanien valtakunta laajentui Euroopan puolelle 1353 ja saavutti Tonavan etelärannan 1396. Ruhtinaskunnat taistelivat osmaneja vastaan yksin tai liitossa muiden kristittyjen kanssa, mutteivät keskenään. Valakian Mircea Vanha (1386–1418) ja Vlad III (1456–1462), Moldavian Tapani III Suuri (1457–1504) ja Transilvanian ruhtinas János Hunyadi () estivät osmanien vallan laajenemisen Keski-Eurooppaan.
Kun koko Balkan oli osmanien vallassa ja Konstantinopoli kukistunut Mehmed II:lle 1453, romanialaisten ruhtinaskunnat joutuivat alistumaan Osmanien valtakunnan herruuteen kolmeksi vuosisadaksi. Mikael Rohkea yhdisti 1600-luvulla kolme ruhtinaskuntaa lyhyeksi ajaksi, muttei saavuttanut itsenäisyyttä. Turkkilaisille maksetut verot sallivat Valakian ja Moldavian kuitenkin säilyä itsenäisinä.
Vuoden 1716 jälkeen turkkilaiset eivät enää valinneet Valakian ruhtinasta paikallisesta ruhtinassuvusta, vaan alkoivat nimittää hallitsijaksi Konstantinopolin kreikkalaisten mahtisukujen jäseniä, ns. fanariootteja. Venäjän keisarikunnan vaikutus Valakiassa kasvoi 1700-luvulla, ja 1774 ruhtinaskunta asetettiin Venäjän suojelukseen, vaikka se tunnusti edelleen turkkilaisten ylivallan.
Vuoden 1821 kansannousun jälkeen turkkilaiset päättivät fanarioottivallan ja Venäjän johdolla suoritettiin poliittisia uudistuksia, kuten 1831 perustuslaki, Règlement Organique. Turkkilaisten kauppamonopoli purettiin ja maanomistajaylimystön kauppa lännen kanssa lisääntyi talonpoikien kustannuksella. Maaorjuus lakkautettiin lopullisesti 1864. Länsivallat päättivät Venäjän suojeluksen Krimin sodan jälkeen 1856.
Vuonna 1859 Moldavian ja Valakian kansalliskokoukset valitsivat kasvavan kansallistunteen siivittämänä Alexandru Ioan Cuzan molempien ruhtinaskuntien yhteiseksi hallitsijaksi, mikä johti seuraavien vuosien aikana Romanian valtion syntyyn. Romania sai itsenäisyyden Osmanien valtakunnasta 1878.
Sotilaskoti
Sotilaskoti (armeijaslangilla "sotku" tai "sode") on varuskunta-alueella toimiva kahvila, jossa on myös kioskitoimintaa. Sotilaskotien asiakkaat ovat pääasiassa varusmiehet ja heidän läheisensä, kantahenkilöstöön kuuluvat upseerit, aliupseerit, sotilasammattihenkilöt, siviilit sekä kertausharjoituksiin osallistuvat reserviläiset.
Sotilaskoteja pyörittävät sotilaskotiyhdistykset suurimmaksi osaksi vapaaehtoisvoimin. Vapaaehtoisten ""vihreiden sisarten"" ansiosta sotilaskotien hinnat ovat edullisia. Sotilaskodit ovat kuuluisia munkeistaan ja muista leivonnaisista. Sotilaskodeissa on televisio, tietokoneita internetyhteyksineen ja kirjasto. Kodeissa ei ole ostopakkoa, vaan sen tarkoitus on tarjota varusmiehille kodinomainen ympäristö, missä viettää vapaa-aikaansa.
Sotaharjoituksissa ja maastoleireillä kiertävät sotilaskotiautot, joista myydään kahvia, makeisia ja leivonnaisia. Autot ovat usein mukana myös messuilla, joissa Puolustusvoimilla on osasto. Sotilaskotiyhdistykset pitävät myös leirisotilaskoteja isoilla harjoitusalueilla, kuten Pohjankankaan ja Rovajärven ampuma-alueet.
Sotilaskotiyhdistykset ja niiden kattojärjestö Sotilaskotiliitto tukevat varusmiesten urheiluharrastuksia esimerkiksi lahjoittamalla liikuntavarusteita tai järjestämällä liikunnallisia tapahtumia.
Suomen ensimmäisen sotilaskodin avasi Helsingin NMKY 15. huhtikuuta 1918. Helsingin NMKY:n Sotilaskotityö päättyi vuonna 2004 Santahaminassa. Myös Pelastusarmeija kuuluu sotilaskotityön historiaan. Sen ensimmäinen sotilaskoti aloitti toimintansa vuonna 1919 Terijoen Rajavartiopataljoonassa Tyrisevällä. Sisällissodassa joukkojen mukana olleet naiset aloittivat sotilaskotityön myös syksyllä 1918.
Sotilaskotiliitto perustettiin 1921 (aluksi nimenä oli Suomen Sotilaskotiliitto) ja sen ensimmäisenä puheenjohtajana toimi Katri Bergholm. Liiton nykyinen puheenjohtaja on Kirsi Patrikainen.
Costa del Sol
Costa del Sol () on alue Andalusiassa, Málagan maakunnassa ja on yksi suosituimpia matkailukohteita Espanjassa. Se sijaitsee Välimeren rannalla Gatanniemen ja Gibraltarinsalmen välissä.
Costa del Solin katsotaan alkavan Granadan maakunnan itäisestä rajasta ja jatkuvan välimeren rantaa pitkin länteen aina La Línea de la Concepción asti. Sen keskellä on Malagan kaupunki, ja se jaetaan itäiseen- ja läntiseen osaan siitä. Andalusian vuoristoketjut kulkevat rinnan rantaviivan kanssa muodostaen pohoisen rajan. Maasto on melko vaihtelevaa ja vuoristot ovat korkeimillaan yli 1000 metriä.
Costa del Solla yli 160 kilometriä rantaa ja 300 aurinkoista päivää vuodessa minkä vuoksi se on suosittu turistikohde ja sen monet pienet kaupungit, kuten Torremolinos ja Marbella ovat suuria loma- ja matkailukeskuksia. Alueen kaupunkeja ovat muun muassa Fuengirola, Vélez-Málaga, Málaga (pääkaupunki), Marbella, Mijas, Torremolinos ja Nerja.
Iberit ovat asuttaneet aluetta tuhansia vuosia. Ensimmäisiä ulkomaalaisia vierailioita ovat foinikialaiset 770 eaa. Myöhemmin tulivat karthagolaiset, roomalaiset, germaanit ja Bysantin valtakunta hallitsi myös välillä ja heidän jälkeensä tulivat visigootit. Lopuksi saapuivat maurit jotka tekivät Malagastasta valtionsa pääkaupungin vuoteen 1497 asti.
Kun britit valloittivat Gibraltarin vuonna 1704 Malagan merkitys satamakaupunkina kasvoi ja kauppa Amerikan kanssa toi tuloja alueelle 1700-luvulla. 1800-luvun lopulla talous taantui ja vuonna 1897 viimeisenä keinona joukko malagalaisia alkoi houkuttelemaan turisteja alueelle. Vuonna 1918 avattiin Baños del Carmen jossa oli ensimmäinen julkinen uimairanta, siellä oli myös muita ajanviettomahdollisuuksia kuten ulkoilmaelokuvateatteri, ravintola, laituri ja sinne avattiin Malagan ensimmäinen tenniskenttä. Ensimmäinen golf-kenttä, Parador de Malaga Golf, avattiin lähelle Torremolinosia vuonna 1925.
Nimen "Costa del Sol" lanseerasi Almerialainen "Rodolfo Lussnigg" joka aloitti 16. helmikuuta 1928 sanomalehti "Southern Chronicle"ssa mainoskampanjan houkutellakseen vieraita hotelliinsa jotka olivat menossa kansainväliseen näyttelyyn joka pidettiin Sevillassa ja Barcelonassa 1929.
Espanjan sisällissodan aikana 1936–1939 kaikki oli taisteluiden vuoksi keskeytyksessä, mutta vihollisuuksien päätyttyä Ivanreyn markiisi Ricardo Soriano ja hänen veljenpoikansa prinssi Alfonso de Hohenlohe alkoivat ostaa maata ympäri Marbellaa ja perustivat Aurinkorannikon ensimmäisiä lomakohteita ja alueen imagoa turistikohteena on sen jälkeen määrätietoisesti luotu.
Alue tunnetaan myös nimellä "Costa del Golf" eli Golf-rannikko, koska alueella on kymmeniä golfkenttiä. Turismi on yksi alueen pääelinkeinoista ja turismi tuo alueelle miljardien tulot. Arvioidaan että brittiläiset turistit toivat alueelle 7,15 miljardia euroa tuloja vuonna 2017. Turisteista iso osa tulee Englannista, Ranskasta ja Saksasta, mutta myös Irlanti ja Skandinaavian maat ovat hyvin edustettuina. Kolmas sektori eli palvelut muodostavat 70% Andalusian taloudesta ja työllisyydestä. Alueella on myös paljon muun muassa vaateteollisuutta.
Mont Blanc
Mont Blanc (), joka tunnetaan myös nimellä ”La Dame Blanche”, on Alppien korkein huippu (4 810,90 m). Se sijaitsee Italian ja Ranskan rajalla. Huippu on osa suurempaa Mont Blancin massiivia, joka käsittää useita 4 000 metrin korkeuden ylittäviä huippuja.
Ranskan puolella Mont Blancille pääsee nousemaan Chamonix’n hiihtokeskuksesta. Italian puolella lähin keskus on Courmayeur. Suosittu näköala Mont Blancille ja muualle Mont Blancin massiiviin sijaitsee Aiguille du Midin huipulla (3 842 m), jonne pääsee köysihissillä joko Chamonix’sta tai Italian puoleiselta Punta Helbronnerin (3 462 m) huipulta, jonne taas nousee köysihissi Courmayeurin La Palud’sta.
Vuonna 1965 valmistunut 11,6 kilometriä pitkä Mont Blancin tunneli kulkee vuoren alla Courmayeurin ja Chamonix’n välissä ja on yksi tärkeimmistä kulkureiteistä Alppien välisessä liikenteessä.
Mont Blancin korkeus vaihtelee huipulla olevan jääpeitteen paksuuden mukaan, joka saattaa ajoittain olla jopa 23 metriä. Syyskuussa 2007 Mont Blancin korkeudeksi mitattiin 4 810,90 metriä.
Ensimmäisen kerran Mont Blancin huipulle kiipesivät Jacques Balmat ja Michel Paccard 8. elokuuta 1786. Ensimmäisenä naisena huipulle nousi Marie Paradis vuonna 1808.
AIM-120 AMRAAM
AIM-120 AMRAAM () on yhdysvaltalainen keskimatkan ilmataisteluohjus.
AMRAAM on uuden sukupolven tutkahakuinen jokasään ohjus, joka on otettu käyttöön syyskuussa 1991. AMRAAM kehitettiin korvaamaan AIM-7 Sparrow -ohjus ja mitoitettiin tästä syystä sopimaan Sparrow’n laukaisulaitteeseen.
AIM-120 AMRAAMissa on kehittynyt kaksivaiheinen tutkajärjestelmä. Välittömästi ennen ampumista ohjus saa ampuvan koneen tutkalta tiedot maalin sijainnista, suunnasta ja nopeudesta. Ohjus lentää saamiensa tietojen perusteella kohti laskettua kohtauspistettä inertiaohjausjärjestelmänsä avustamana. Lennon aikana ohjukselle välitetään datalinkin välityksellä maalin liikkeitä koskevia tietoja, joiden perusteella se korjaa kurssiaan. Kun ohjus on riittävän lähellä maalia, sen oma tutka kytkeytyy päälle. Tästä eteenpäin ohjautuminen tapahtuu aktiivisena tutkaohjautumisena.
Jos maali on lähellä, ohjus voidaan ampua myös pelkästään aktiivisesti tutkaohjautuvana ohjuksen oman tutkan osoittamaan maaliin.
Järjestelmä mahdollistaa usean ohjuksen samanaikaisen laukaisun. Jos ohjusta häiritään, se voi hakeutua häirintälähettimeen. Suomen ilmavoimien Hornet-hävittäjän tutka voi ohjata samanaikaisesti kahdeksaa ohjusta. Järjestelmästä käytetään toisinaan sotilasslanginimitystä ”ammu ja unohda” (engl. "fire-and-forget").
Ohjuksen viimeisimmässä versiossa D on kaksisuuntainen yhteys. Sen avulla ohjukselle on sen matkalennon aikana mahdollista antaa tieto uudesta maalista. Maalinosoituksen voi tehdä myös muulta kuin ohjuksen laukaisseelta koneelta.
Ohjusta kehitettäessä ongelmana oli tutkan laitteistojen tuottama hukkalämpö. Osittain ongelma ratkaistiin kehittämällä ohjuksen maatestausmenetelmät nopeiksi lämmönmuodostuksen minimoimikseksi. Tutkan käyttöaika on edelleen rajattu noin 60 sekuntiin ennen lähetinosan palamista.
Yhdysvalloissa yritettiin kehittää kahteenkin otteeseen pinnasta laukaistava AMRAAMiin perustuvaa ilmatorjuntajärjestelmää. Yhdysvaltain merijalkaväen järjestelmän nimi oli CLAWS (Complementary Low Altitude Weapons System) ja sillä oli tarkoitus täydentää olkapäältä ammuttavien Stinger-ilmatorjuntaohjusten torjuntakykyä. Yhdysvaltain armeija puolestaan kehitti HMMWV-maastoauton alustalle rakennettavaa SLAMRAAM-järjestelmää, joka tunnettiin myös nimellä HUMRAAM.
Tämä peruutettiin lopullisesti vuonna 2011.
AIM-120 AMRAAM -ohjusta käytetään myös norjalaisessa NASAMS-ilmatorjuntaohjusjärjestelmässä, joka perustuu MIM-23 Hawk -järjestelmän tekniikkaan.
Hispaniola
Hispaniola on Karibianmeren toiseksi suurin saari Kuuban itäpuolella. Saari kuuluu Isoihin Antilleihin, ja se jakaantuu poliittisesti Haitin ja Dominikaanisen tasavallan valtioihin. Hispaniolan saaren pinta-ala on 76 200 neliökilometriä ja asukasluku 14,5 miljoonaa (1993).
Kristoffer Kolumbus saapui saarelle 1492 ja nimesi sen Espanjan mukaan ("La Española"). Vuonna 1493 sinne perustettiin ensimmäinen espanjalainen siirtokunta. Kolumbus lähti saarelta viimeisen kerran 10. maaliskuuta 1496 lähtiessään kuudennelta matkaltaan kohti Eurooppaa. Siirtomaa-aikana 1500- ja 1600-luvuilla Hispaniola oli tärkeä orjakaupan vastaanottokeskus. Saari jaettiin Espanjan ja Ranskan kesken vuonna 1697 Yhdeksänvuotisen sodan rauhanneuvotteluissa.
Hispaniola on saaren latinan- ja espanjankielinen nimi. Arawakintiaanit, saaren alkuperäisasukkaat, kutsuivat saarta Quisqueyaksi tai Haitiksi, joka tarkoittaa ”Vuorimaata”. Suomessa kartastot käyttävät nimeä Hispaniola.
Sukkuladiplomatia
Sukkuladiplomatiaksi sanottiin Yhdysvaltain presidentti Richard Nixonin aikana ulkoministeri Henry Kissingerin pyrkimyksiä luoda suhteet Kiinan kansantasavaltaan ja siten irrottaa Yhdysvallat Vietnamin sodasta sitä häviämättä.
Tämän edellytyksenä oli se, että Kiinan kansantasavallan antama tuki Vietnamin demokraattiselle tasavallalle (Pohjois-Vietnam) lakkaisi. Vastineeksi Yhdysvallat auttoi Kiinaa saamaan YK:ssa samanlaisen veto-oikeuden YK:n turvallisuusneuvoston päätöksiin kuin mikä Yhdysvalloilla, Britannialla, Ranskalla ja Neuvostoliitolla oli.
Kissingerin ponnistelujen tuloksena Kiinan kansantasavallalle siirrettiin oikeus Kiinan tasavallan (Taiwan) pitämään turvallisuusneuvoston pysyvän jäsenen paikkaan 25. lokakuuta 1971 päätöksellä numero 2758. Yhdysvallat puolestaan epäonnistui pyrkimyksissään irrottautua Vietnamin sodasta sitä häviämättä.
Kombatan
Kombatan on filippiiniläinen taistelulaji. Siinä yhdistyvät monet perinteiset ja modernit taistelutyylit. Oppilas oppii erilaisia tyylejä kaikkiin taistelutilanteisiin. Kombatanista tekee erilaisen useaan muuhun tyyliin nähden tapa, jolla se lähestyy harjoittelua. Harjoittelun sydän on spontaanin reagoinnin ja tekniikoiden saumattoman virran kehittäminen erilaisten harjoitteiden kautta, ei niinkään suuren tekniikkamäärän opettelu ulkoa. Harjoittelun edetessä oppilaita rohkaistaan kehittämään itselleen sopiva tyyli ja myös mahdollista aiempaa kamppailuosaamista voidaan hyödyntää. Kombatan harjoittelu ei edellytä akrobaattisia ominaisuuksia tai vaativien tekniikoiden opettelua, sillä luonnollisuus, yksinkertaisuus ja tehokkuus ovat harjoittelun ydinasioita.
Oppilaat harjoittelevat ensin käsittelemään aseita ja puolustautumaan niitä vastaan. Syynä tähän on pitkälti filippiiniläinen kulttuuri, jossa sekä naiset että miehet käsittelivät miekkoja ja puukkoja päivittäisissä töissään ja siksi onkin suositumpaa puolustaa itseään käyttäen asetta kuin ilman sitä. Kun oppilas oppii puolustautumaan asetta vastaan, on hänelle helpompaa oppia puolustautumaan myös aseetonta vastustajaa vastaan. Kombatan sisältää erilaisia iskuja, potkuja, torjuntoja, vastaliikkeitä, lukkoja, hallintaotteita, pyyhkäisyjä, heittoja, maahan vientejä, aseistariisumisia sekä aseetonta että aseellista taistelua.
Kombatan systeemit:
Kombatanin edut:
Graduointijärjestelmä
Kuten useimmissa muissakin kamppailulajeissa, myös Kombatanissa harrastajan tasosta kertoo arvomerkin väri (tai vyön väri). Kombatanissa on 7 oppilastasoa ja sen jälkeen ovat (mustan vyön) opettaja-asteet. Taidot ovat tietenkin vyötä tärkeämmät, mutta graduointikoe on hyvä tavoite, johon pyrkiminen motivoi kehittymään. Kombatanin isä on filippiiniläinen Ernesto Presas.
Kombatanin mustat vyöt Suomessa:
Xinhua
Xinhua News Agency () on Kiinan valtion virallinen uutistoimisto ja samalla maan suurin uutisten ja informaation keräys- ja välityskeskus. Se perustettiin vuonna 1931 ja se on toiminut nykyisellä nimellään vuodesta 1937. Kiinassa Xinhualla on 32 alueellista toimipistettä ja lisäksi toimistot sadassa eri maassa ulkomailla.
Xinhua perustettiin alun perin nimellä Punaisen Kiinan uutistoimisto vuonna 1931 ja se uudelleennimettiin Xinhuaksi vuonna 1937. Kiinan kommunistien voitettua sisällissodan vuonna 1949 Xinhua on kasvattanut kokoaan tasaisesti. Kasvuun vaikutti myös vuonna 1978 alkanut talouden ja poliittisen elämän vapautuminen. Vuosituhannen alussa Xinhualla oli yli 7 000 työntekijää.
Xinhuan pääkonttori on Pekingissä. Tietotoimistolla on toimipisteitä 32:ssa maakunnassa sekä Hongkongin ja Macaon itsehallintoalueilla. Tietotoimisto toimii myös yli sadassa muussa maassa. Viisi Xinhuan alueellista toimistoa ovat valtuutettuja julkaisemaan uutisia. Ne ovat Aasian-Tyynenmeren aluetoimisto Hongkongissa, Latinalaisen Amerikan aluetoimisto Méxicossä, Afrikan aluetoimisto Nairobissa, Lähi-Idän aluetoimisto Kairossa ja Ranskan aluetoimisto Pariisissa.
Kiinassa Xinhua julkaisee päivittäin uutisia sanomalehtien, sekä radio- ja televisiokanavien käyttöön. Xinhua Publishing House julkaisee vuosittain noin neljäsataa kirjaa ajankohtaisista asioista ja politiikasta. Xinhua julkaisee myös itse lähes neljääkymmentä sanomalehteä ja tavallista lehteä, joihin lukeutuvat esimerkiksi:
Onni Oja
Onni Olavi Oja (15. huhtikuuta 1909 Keuruu – 5. marraskuuta 2004 Helsinki) oli taiteilija sekä kirja- ja taidegraafikko.
Oja tunnetaan maisemamaalauksistaan, joissa tunnelmallinen suomalainen maalaiskylä ja sen mutkittelevat tiet ovat pääosassa. Usein taulut myös kuvaavat talvista peltomaisemaa ja tunnelma niissä on ajaton ja pysähtynyt. Ojan töissä väripinnat ovat selkeitä ja muodot pelkistettyjä.
Uransa aikana Oja piti lukuisia yksityisnäyttelyjä. Hänen teoksiaan on useissa museoissa ja kokoelmissa. Hänen teoksiansa ovat myös Oulun tuomiokirkon "Vuorisaarna"-lasimaalaus, Lehtimäen kirkon alttaritaulu ja Lapuan hautakappelin seinämaalaus. Maalausten lisäksi Oja tunnetaan teoksestaan "Piirtämisen taito", josta on julkaistu kymmenen painosta. Kirjaa käytetään edelleen monissa oppilaitoksissa.
Onni Oja opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa ja Helsingin yliopiston piirustussalissa. Hän opiskeli myös Pariisissa ja Roomassa. Professorin arvonimen hän sai vuonna 1979. Oja toimi pitkään opettajana ja yliopettajana Taideteollisessa oppilaitoksessa ja opettajana muun muassa Helsingin työväenopistossa ja yliopiston piirustuskoulussa.
Miesten Salibandyliiga
Miesten Salibandyliiga on Suomen Salibandyliiton miesten SM-sarja. Se on Suomen korkein salibandyn sarjataso.
Nimeä "Salibandyliiga" on käytetty kaudesta 1994–1995 lähtien, mutta Suomen mestaruudesta on pelattu jo kaudesta 1986–1987 asti.
Salibandyliigan joukkueista käytetään nimeä salibandyliigajoukkue.
Joukkueet pelaavat kaksinkertaisen runkosarjan (26 ottelua/joukkue) jonka jälkeen kahdeksan parasta jatkavat Playoffseihin, 14. tippuu ja 12. sekä 13. pelaavat Playout-karsinnan. Peliaika on kaikissa otteluissa 3×20 minuuttia tehokasta peliaikaa. Erien välissä on 15 minuutin erätauko. Runkosarjassa varsinaisen peliajan päättyessä tasan pelataan 5 minuutin jatkoaika ”äkkikuolema”-periaatteella. Mikäli jatkoajalla ei synny ratkaisua, pelataan rangaistuslaukauskilpailu viidellä laukojalla.
Kahdeksan parasta joukkuetta pelaavat puolivälierissä, joista otteluparien voittajat jatkavat välieriin. Puolivärien otteluparit järjestyvät siten, että runkosarjan voittaja valitsee itselleen vastustajan sijoille 5.–8. sijoittuneista joukkueista. Samalla periaatteella valitsevat myös runkosarjan 2.–3. sijoittuneet joukkueet itselleen vastustajan. Ensimmäisissä, kolmansissa ja mahdollisissa viidensissä ja seitsemänsissä otteluissa kotijoukkueina on runkosarjassa paremmin sijoittuneet joukkueet.
Välierien otteluparit määräytyvät runkosarjan sijoituksen perusteella. Runkosarjassa parhaiten sijoittunut välieräjoukkue kohtaa runkosarjassa heikoimmin sijoittuneen välieräjoukkueen ja runkosarjassa toiseksi parhaiten sijoittunut välieräjoukkue kohtaa runkosarjassa kolmanneksi parhaiten sijoittuneen välieräjoukkueen. Ensimmäisissä, kolmansissa ja mahdollisissa viidensissä ja seitsemänsissä otteluissa kotijoukkueina ovat runkosarjassa paremmin sijoittuneet joukkueet.
Välierien voittajat kohtaavat finaaleissa ja häviäjät pronssiottelussa. Loppuotteluissa on 18 minuutin erätauko. Puolivälierät, välierät ja finaalit pelataan paras seitsemästä järjestelmällä (neljä voitettua ottelua). Pronssista pelataan ainoastaan yksi 
ottelu.
Pudotuspeleissä varsinaisen peliajan jälkeen pelataan tarvittaessa 20 minuutin jatkoaika ja rangaistuslaukauskilpailu.
Playout-karsinnan 1. vaiheessa liigan 12. pelaa liigan 13. vastaan ottelusarjan paras viidestä. Otteluparin voittaja jatkavaa Salibandyliigassa seuraavalla kaudella. Otteluparin häviäjä pelaa liigakarsinnan paras viidestä Divarin finaalin hävinnyttä vastaan. Ottelusarjan voittaja pelaa kaudella 2019-20 liigaa. Häviäjä ensi kaudeksi Divariin.
Joukkueiden järjestys määräytyy toisin kuin salibandyliiton alaisissa sarjoissa. Joukkueiden paremmuus runkosarjassa määräytyy saavutettujen pisteiden perusteella. Tasapisteissä joukkueiden paremmuus määräytyy seuraavassa järjestyksessä:Salibandyliigan ennätykset kauden 2013–2014 jälkeen.
*Kauden 2005–2006 jälkeen Salibandyliigan joukkuemäärää nostettiin kahdestatoista neljääntoista, jolloin ottelumäärä väheni aiemmasta 33 ottelusta 26 otteluun.
Semiramis
Semiramis tai Sammuramat oli Assyrian prinsessa vuoden 800 eaa. paikkeilla. Legendaarinen Semiramis yhdistetään lukuisiin monumentteihin Mesopotamiassa, kuten Semiramiin riippuviin puutarhoihin.
Kattavimman kuvauksen Semiramiista on kirjoittanut Julius Caesarin aikalainen Diodoros Sisilialainen
Tarun mukaan, joka on välittynyt muinaiskreikkalaisten historioitsijoiden kautta, Assyrian valtakunnan perusti mahtava valloittaja Ninus, jonka puoliso Semiramis kerran sai häneltä luvan hallita yhden ainoan päivän. Silloin Semiramis ensi töikseen surmautti puolisonsa ja hallitsi sen jälkeen pitkään. Muinaisista assyrialaisista ja babylonialaisista kirjoituksista tarinaa ei löydy. Sen sijaan niissä mainitaan Nin-jumala, päivänvalon herra, ja Sammuramit-jumalatar, kreikkalaisten Semiramis, joka oli yön hallitsija ja joka levitti valoaan yli maailman, kun aurinko on ikään kuin kuolleena vaipunut vuorten taa.
Voltaire kirjoitti Semiramiista tragedian, jonka pohjalta Gioacchino Rossini sävelsi oopperan Semiramide.
Alexander-tekniikka
Alexander-tekniikka on menetelmä, jonka tavoitteena on parantaa henkilön itsetuntemusta sekä henkisesti että ruumiillisesti ja auttaa purkamaan taakaksi koettuja tottumuksia. Alexander-tekniikan kehitti näyttelijä F. M. Alexander 1800-luvun lopulla. Se on ollut esikuvana muiden samankaltaisten tekniikoiden kuten Feldenkrais-, Rolfing- ja Eutonie-tekniikan kehittymiselle.
Alexander-tekniikan opettaja ohjaa oppilaansa liikkumista ja ajattelua kevyesti koskettaen ja sanallisesti vuoropuhelussa oppilaan kanssa. Tyypillisesti Alexander-tunneilla työskennellään tuolilla istuen ja seisomaan nousten sekä selinmakuulla aktiivisessa lepoasennossa. Tarpeen mukaan tarkastellaan myös muita oppilaan kannalta tärkeitä toimintoja.Vuonna 2008 tehdyn tutkimuksen mukaan Alexander-tekniikan ja liikunnan harjoittaminen lievittää kroonista selkäkipua pitkäksi aikaa. Tutkimuksessa ei havaittu tekniikasta koituvan merkittäviä haittavaikutuksia
Appelsiinipuu
Appelsiinipuu ("Citrus sinensis") on sitruspuihin ("Citrus") kuuluva ainavihreä pieni puu, jota viljellään sen mehukkaan hedelmän vuoksi. Appelsiini lienee pomelon ("Citrus maxima") ja mandariinin ("Citrus reticulata") risteymä. Appelsiinit ovat peräisin Kaakkois-Aasiasta.
Kasvitieteessä appelsiinin hedelmä eli appelsiini määritellään marjaksi, koska se on pehmeäkuorinen, mehevä hedelmä. Hedelmä on pyöreä, ja muiden sitrushedelmien tavoin se on jakautunut useampaan lohkoon.
Etelä-Kiinassa ja muualla Kaakkois-Aasiassa appelsiinia on viljelty jo tuhansia vuosia. Portugalilaiset toivat appelsiinin makean muunnoksen Eurooppaan 1400-luvulla, jolloin sitä alettiin viljellä heti innokkaasti. Linnoihin ja kartanoihin rakennettiin tyylikkäitä kasvihuoneita, "orangerioita", joissa viljeltiin appelsiinia ja muita ainavihantia kasveja.
Suomen kielen sana appelsiini on tullut ruotsin kautta saksan ("Apfelsine") tai hollannin ("Sinaasappel") "Kiinan hedelmää" tarkoittavasta sanasta (omenaa tarkoittavat sanat monissa Euroopan kielissä tarkoittivat aiemmin hedelmää yleisellä tasolla).
Appelsiinin hedelmää käytetään ruoaksi, ja sen kuoren ohutta oranssista pintaa käytetään mausteena ruoanlaitossa. Appelsiinin kukista uutetaan appelsiininkukkavettä, jota käytetään muun muassa mausteena ja hajusteena.
Appelsiini ei siedä pakkasia, mutta kesäisin se on oiva eksoottinen lisä puutarhaan kukkaruukussa. Voi kestää jopa 8-10 vuotta ennen kuin puu tuottaa hedelmää.
Hanki mieluiten luomuviljeltyjä appelsiineja, sillä ne itävät parhaiten. Kylvä sisällä, mieluiten keväällä, kukkaruukkuun, jossa on hiekansekaista kylvömultaa, ja peitä esimerkiksi halkaistulla muovipullolla tai muovipussilla jatkuvan kosteuden säilyttämiseksi. Taimien ilmaantuminen kestää muutamasta viikosta jopa 2–3 kuukauteen. Kun taimet ovat 6–8 cm korkeita, ne voidaan kukin istuttaa omiin ruukkuihinsa, joissa on voimakasta ja humuspitoista huonekasvimultaa, jota on jatkettu 10 % kevytsoralla. Multaan on myös hyvä lisätä vähän karkeaa hiekkaa.
Kesäisin sijoita mieluiten ulos lämpimään ja avaraan paikkaan. Tuo puu aina sisään ennen pakkasia. Talvella se tarvitsee valoisan mutta mieluisasti viileän paikan sekä aktiivista suihkutusta. Appelsiinipuu sietää voimakasta leikkausta.
Sayn laki
Sayn laki oli eräs klassisen taloustieteen perusteista. Sen mukaan makrotaloudenkin perustana on tuotanto, eikä tavallaan edes ole mitään erillistä kysyntää. Kaikki taloudellinen toimeliaisuus on tuotettujen tuotteiden ja palveluiden vaihtamista, eikä vaihtokauppaa eli taloudellista toimeliaisuutta tapahdu, ellei molemmilla osapuolilla ole jotain tuotettua vaihdettavana - tuotannon pitää syntyä, ennen kuin syntyy kysyntää. Raha toimii taloudessa vain hyödyllisenä vaihtovälineenä eikä sillä ole mitään sen yliluonnollisempaa arvoa. Yksinkertaistettuna Sayn laki on puhtaan tuotantokeskeinen näkemys markkinoihin.
Tästä voidaan johtaa, että kaikenlainen talouskasvu ja lisääntynyt tuotteiden ja palveluiden määrä voi syntyä vain, kun ihmiset ovat halukkaita ja kyvykkäitä tuottamaan enemmän.
Henkilön ommellessa vaikkapa villasukat ja myydessä ne hän saa niitä vastaavan summan rahaa, jonka hän myöhemmin käyttää talouteen luoden tuotteiden hintaa vastaavan kysynnän. Tuotantoa määrittää tuotettujen tuotteiden määrä, ei kysyntä. Maan, työvoiman tai tuotannontekijöiden käyttämättömyys (tai työttömyys) on mahdollista Sayn lain mukaan vain vapaaehtoisesti.
Sayn laki ei tietenkään oleta kaiken tuotannon maksavan itsensä. Myytävien tuotteiden hinta muodostuu asiakkaiden rajahyödyn perusteella, joka on laskeva. Niinpä tiettyjen tuotteiden ylituotanto ei sulje Sayn lakia pois, koska ylituotantoa tietyillä aloilla voi vastata vain alituotanto toisilla aloilla.
Zeus
Zeus () oli kreikkalaisen mytologian ylijumala ja samalla taivaan, tuulen, pilvien, sateen ja ukkosen jumala. Roomalaiset samaistivat Zeuksen Juppiteriin.
Zeus oli titaanien Kronoksen ja Rhean poika. Zeuksen isovanhemmat olivat Uranos (taivas) ja Gaia (maa). Hän syntyi ja kasvoi Kreetalla. Saatuaan tietää lapsiensa kukistavan isänsä vallasta Kronos nieli kaikki lapsensa paitsi nuoren Zeuksen. Rhea nimittäin syötti Kronokselle kiven Zeuksen sijasta ja piilotti Zeuksen luolaan (Ídan luola tai Díktin luola). Zeus tuli ylijumalaksi vapautettuaan veljensä ja siskonsa sekä kukistettuaan Kronoksen ja tämän kannattajat titaanit kymmenvuotisessa sodassa.
Zeuksesta tuli taivaan jumala ja kaikkien jumalten johtaja, joka hallitsi Olympos-vuorella yhdessä muiden olympolaisten jumalien kanssa. Hänen sisaruksiaan olivat Hera (jumalien kuningatar, avioliiton jumalatar), Poseidon (meri), Demeter (maanviljelys), Hestia (kotiolot) ja Haades (manala). Zeuksella oli lisäksi yksi velipuoli, kentauri Kheiron, jonka äiti oli titaani Okeanoksen tytär Filyra. Olympoksen jumalista hänen lapsiaan olivat Apollon (aurinko, runous, parannustaito), Artemis (kuu, metsästys, öinen taivas), Ares (sota), Pallas Athene (viisaus, sota) Dionysos (viini, hedelmällisyys, traaginen taide, päihtynyt hurmio) ja Hefaistos (käsityöt, tuli, sepäntaidot). Zeus meni naimisiin siskonsa Heran kanssa, mutta hän oli hyvin uskoton aviomies ja vietteli useita titaaneja, nymfejä ja kuolevaisia naisia. Yleensä hän vietteli nämä muuttuneena jonkin eläimen hahmoiseksi. Hänellä oli näiden kanssa myös useita lapsia, joista luultavasti tunnetuin oli sankari Herakles, Zeuksen ja kuolevaisen naisen Alkmenen poika. Zeus kohteli erittäin kunnioittavasti magian jumalatarta Hekatea.
Kreikan Olympia oli Zeukselle pyhitetty paikka, jossa järjestettiin joka neljäs vuosi hänen kunniakseen urheilukilpailut – olympialaiset. Olympiaan rakennettiin 400-luvulla eaa. temppeli, jossa oli Feidiaan veistämä Zeuksen patsas.
Raamattu mainitsee Zeuksen kaksi kertaa:
Kun Paavali ja Barnabas olivat Lystran kaupungissa ja asukkaat näkivät Paavalin parantavan ramman miehen, he pitivät heitä jumalina ja sanoivat Paavalin olevan Hermes ja Barnabaan Zeus. Zeuksen pappi halusi uhrata väkijoukon kanssa ja toi sonneja ja seppeleitä. (Apostolien teot 14:8–13.) Lystran lähistöltä 1909 löydetyt kaksi vanhaa piirtokirjoitusta todistavat, että tuossa kaupungissa palvottiin näitä kahta jumalaa. Toisessa piirtokirjoituksessa viitataan ”Zeuksen pappeihin” ja toisessa mainitaan ”Suuri Hermes” ja ”taivaan ylijumala Zeus”.
Zeus mainitaan myös apokryfisessä toisessa Makkabealaiskirjassa. Yrittäessään tehdä lopun juutalaisesta uskonnosta kuningas Antiokhos IV Epifanes määräsi Jerusalemin temppelin häväistäväksi ja vihki sen uudelleen Zeukselle (Jupiter Olympius). (2.Makkabealaiskirja 6:1, 2)
Euro Hockey Tour
Euro Hockey Tour on vuosittain pelattava jääkiekkosarja. EHT:hen ottavat osaa Suomen, Ruotsin, Venäjän ja Tšekin A-maajoukkueet. Sarjaan osallistuvat pelaajat pelaavat pääosin eri Euroopan pääsarjoissa sekä KHL-liigassa.
Pisteitä jaetaan siten, että varsinaisella peliajalla saavutetusta voitosta saa 3 pistettä, jatkoajalla tai rangaistuslaukauksilla saavutetusta voitosta 2 pistettä, jatkoajalla tai rangaistuslaukauksilla kärsitystä tappiosta 1 piste, ja varsinaisella peliajalla kärsitystä tappiosta ei saa pisteitä.
Suomessa pelejä alkoi esittää "Yleisradio" vuodesta 2015 alkaen. Ennen vuotta 2015 Euro Hockey Tour näytettiin Suomessa MTV:n ja C Moren kanavilla. Ylellä EHT-turnausta selostaa muun muassa Matti Härkönen.
American Hockey League
AHL () on Pohjois-Amerikassa pelattava jääkiekon ammattilaissarja.
Sarjassa on 31 joukkuetta. Jokaisen joukkueen täytyy olla jonkin NHL-organisaation farmiseura. AHL:n pelaajamateriaali koostuu nuorista pelaajista, jotka ovat sarjassa kehittymässä NHL:ää varten sekä kokeneemmista pelaajista, joille ei ole NHL-joukkueessa tarjolla sopivaa roolia. AHL:n säännöt tukevat nuorten pelaajien kasvatusprosessia siten, että kunkin joukkueen pelaavassa kokoonpanossa saa olla korkeintaan viisi veteraania (tässä tapauksessa tarkoittaa yli 250 ammattilaisottelua pelannutta pelaajaa).
AHL on perustettu vuonna 1936. AHL:n voittanut joukkue palkitaan Calder Cupilla.
AHL:n runkosarjassa pelataan 80 ottelua. Runkosarjan jälkeen pelataan konferenssin sisäiset pudotuspelit. 
Itäisen ja läntisen konferessin voittajat kohtaavat Calder Cupissa, joka pelataan paras seitsemästä -järjestelmällä (tarvitaan neljä voittoa).
Liigan hallitseva mestari kaudelta 2017–2018 on Toronto Marlies, joka on NHL-seura Toronto Maple Leafsin farmijoukkue.AHL-kauden päätteeksi jaetaan joukkueille ja pelaajille seuraavat palkinnot: