hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Putkiposti
Putkiposti on nopea postijärjestelmä, jossa kirjeet kulkevat putkia pitkin ilmanpaineen työntäminä. Putkipostijärjestelmiä rakennettiin useisiin suuriin kaupunkeihin 1800-luvun puolivälissä, mutta ne hylättiin suurimmaksi osaksi 1900-luvulla, kun ne eivät enää pystyneet kilpailemaan uusien viestijärjestelmien kanssa.
Putkipostia voidaan käyttää rakennuksen sisällä tai laajemmin kaupungissa rakennusten välillä. Putkiposti yhdisti usein postitoimistoja, pankkeja ja virastoja, koska se soveltuu hyvin muun muassa rahan ja kuittien kuljetukseen. Joissakin kaupungeissa putkipostiviesteille julkaistiin jopa omia postimerkkejä. Putkipostiviestit kulkevat yleensä pienissä suljetuissa sylinterinmuotoisissa koteloissa, joiden läpimitta on vain hiukan pienempi kuin putkien läpimitta. Sylinterit saadaan liikkumaan putkissa yli- tai alipaineen avulla, toisin sanoen puhaltamalla tai imemällä. Ne voivat saavuttaa 30 kilometrin tuntinopeuden.
Putkipostin keksijänä pidetään tanskalaista insinööriä George Medhurstia. Hän piirsi 1800-luvun alussa kuvia, joissa ihmiset siirtyvät paikasta toiseen paineilmaputkissa. Ensimmäisenä patenttia keksinnölle hakivat toisistaan riippumatta ranskalainen Galy Cazalar ja brittiläinen Josiah Latimer Clark. He suunnittelivat tekniikkaa lähinnä postin kuljetusta varten.
Vuonna 1853 Clark rakensi maailman ensimmäisen putkipostilinjan Lontooseen. Tämän jälkeen ne alkoivat yleistyä monissa suurissa kaupungeissa. Lennätin oli vakiintunut yleiseksi keinoksi nopeiden viestien kuljettamiseen, ja siksi tarvittiin myös nopea laitteisto siirtämään sähkeet lennätintoimistosta vastaanottajalle. Lontoon jälkeen putkiposti otettiin käyttöön Berliinissä ja Pariisissa. Käyttö laajeni sähkeistä myös yksityisten kirjeiden kuljetukseen.
Alkuinnostuksessa putkipostista uumoiltiin uutta vallankumouksellista viestintä- ja kuljetusjärjestelmää. New Yorkin ensimmäinen metro käytti samaa periaatetta; se oli tosin vain sata metriä pitkä. Suunniteltiin jopa koko Yhdysvallat kattavaa laajaa putkipostiverkostoa. Erityisen suuret järjestelmät rakennettiin muun muassa Pariisiin, jossa putkiposti oli käytössä vuodesta 1866 vuoteen 1983, Prahaan (1887-2002) ja Wieniin (1875-1956). Pariisissa putkipostia saivat käyttää kirjeiden lähettämiseen myös yksityishenkilöt vuodesta 1879 alkaen. Polkupyörälähetit kuljettivat viestejä vastaanottajille henkilökohtaisesti. Putkipostia käytettiin myös muun muassa Berliinissä, Münchenissä, Rio de Janeirossa, Hampurissa, Roomassa, Napolissa, Milanossa ja Marseillessa. Italian 1930-luvulla rakennetun ilmailuministeriön rakennuksessa oli putkipostijärjestelmä, jonka talonsisäinen yhteenlaskettu putkenpituus oli peräti 32 km. Putkistot ovat yhä olemassa monissa kaupungeissa, tosin usein käyttökelvottomina.
Suomen ensimmäinen putkiposti rakennettiin vuonna 1906 tamperelaiseen vaateliike Tirkkoseen.
Nykyään tekniikka on käytössä esimerkiksi sairaaloissa, apteekeissa, supermarketeissa ja tehtaissa. Se on kätevä pienten viestien ja esineiden, kuten verinäytteiden, lääkkeiden, rahojen ja kuittien turvalliseen ja nopeaan kuljetukseen.
Nicolaus Cusanus
Nicolaus Cusanus (1401 Saksassa Bernkastel-Kuesissa–1464 Umbriassa, Italiassa, syntyjään Nikolaus Krebs) oli saksalainen filosofi, katolisen kirkon pappi, matemaatikko, kardinaali ja tähtitieteilijä. Hän oli voimakas katolisen kirkon sisäinen reformoija ja kriitikot syyttivät häntä panteistiksi, minkä Nicolaus kiisti jyrkästi kirjoittaen "Apologia doctae ignorantiae" („Tietämättömän oppineen puolustus"), 1449.
Cusanus syntyi kauppiasperheeseen ja opiskeli katolisen kirkon lainsäädäntöä (kanonista lakia) yliopistossa. Hän teki menestyksekkään uran paavin lainopillisena avustajana, ja nostettiin kardinaaliksi 1448, ja Brixenin piispaksi 1450.
Omana aikanaan Nicolaus Cusanus sai mainetta kristillistä mystiikkaa, ennen kaikkea Pyhän kolminaisuuden luonnetta koskevista kirjoituksistaan.
Hän oli aikaansa edellä myös luonnontieteissä. Puoli vuosisataa ennen Kopernikusta hän jo ehdotti, että Maa voisi olla likimain pallonmuotoinen kappale, joka kiertää Auringon ympäri. Jokainen tähti olisi oma kaukainen aurinkonsa. Nämä pohdiskelut eivät perustuneet mihinkään fysikaaliseen maailmankuvaan vaan vain vapaaseen ajatteluun, joka sattui osumaan harvinaisen kohdalleen.
Nicolaus Cusanus antoi panoksensa myös matematiikkaan kehittäen suhteellisen liikkeen käsitettä ja äärettömän merkitystä. Hän käytti koveria linssejä pitkänäköisyyden korjaamiseen.
Daidalos
Daidalos () oli kreikkalaisessa mytologiassa taidetyön myyttinen edustaja. Daidalos rakensi kuningas Minoksen pyynnöstä Kreetalle labyrintin, johon hirviö Minotauros suljettiin. Kuningas kuitenkin pelkäsi, että Daidalos tekisi vastaavanlaisen labyrintin jollekin muulle hallitsijalle ja telkesi Daidaloksen ja hänen poikansa Ikaroksen labyrinttiin. Keksijä Daidalos oli aiemmin rakentanut Minoksen puolison, Auringon tytär Pasifaen pyynnöstä keinolehmän, jossa Pasifae voisi piilossa Minokselta yhtyä kiihkeästi rakastamaansa uhkeaan sonniin. Yhtymisestä syntyi ihmissyöjähirviö Minotauros, jolla oli sonnin pää ja miehen ruumis. Häpeäntahran paljastumisen pelossa Minos rakennutti Daidaloksella mutkikkaan labyrintin, johon menneet eivät löydä tietä ulos ja telkesi Minotauros-hirviön labyrinttiin. Daidalos ja Ikaros pakenivat labyrintista Daidaloksen suunnittelemilla siivillä. Siivet muodostuivat vahalla käsiin kiinnitetyistä sulista, joten ilma-alus käytti ihmisvoimaa.
Daidalos neuvoi Ikarosta: "Älä lennä liian lähelle aurinkoa tai vaha, jolla sulat ovat kiinni, sulaa. Äläkä myöskään lennä liian matalalla tai siivet kastuvat". Ikaros yritti totella, mutta aikansa lennettyään hän unohti isänsä neuvot ja lensi yhä ylemmäs, kunnes joutui liian lähelle aurinkoa. Aurinko sulatti sulkia liittävän vahan ja Ikaros putoaa hänestä nimensä saaneeseen Ikarianmereen lähelle Vähän-Aasian rannikkoa hukkuen. Daidalos lensi Ikarian saarelle ja kun Ikaroksen ruumis ajautui rannalle, hän hautasi poikansa.
Paetessaan Minosta Daidalos sai turvapaikan Sisiliasta kuningas Kokaloksen hovista. Minos jatkoi yhä Daidaloksen etsintää mukanaan kierresimpukan kuori luvaten suuren palkkion sille, joka pystyy vetämään langan simpukan läpi. Sisiliassa Kokalos otti tehtävän vastaan ja antoi simpukan Daidalokselle, joka kiinnitti langan muurahaiseen ja antoi sen kulkea simpukan läpi. Kun Minos sai kuulla tehtävän ratkaistuksi, hän ymmärsi Daidaloksen olevan ratkaisun takana ja vaati Kokalosta luovuttamaan tämän itselleen. Kokalos suostui tähän, mutta antoi surmata Minoksen kiehuvalla vedellä tämän ollessa kylvyssä ennen luovutusta.
Yhdysvaltain ilmavoimien astronauttiohjelma 1950-luvun jälkipuolella nimettiin Daidaloksen mukaan Daedalus-projektiksi.
Ikaros
Ikaros () oli kreikkalaisessa mytologiassa Daidaloksen poika. Hänen isänsä oli suunnitellut labyrintin kuningas Minokselle, mutta joutunut sinne itse kuninkaan vangitsemana sen jälkeen, kun Theseus oli surmannut sinne suljetun Minotauroksen. Yrittääkseen paeta vankilastaan Daidalos suunnitteli sekä itselleen ja pojalleen parin siipiä, jotka oli valmistettu vahasta ja sulista. Ikaroksen valmistautuessa lähtemään lennolle isä varoitti tätä lentämästä liian lähelle aurinkoa, koska vaha voisi sulaa siivistä, tai liian lähellä merta, koska kosteus voisi irrottaa sulat, mutta Ikaros unohti isänsä varoitukset lumoutuessaan lentämisestä. Hän kohosi yhä ylemmäs, kunnes jouduttuaan liian lähelle aurinkoa siivissä ollut vaha suli, ja Ikaros putosi mereen ja hukkui. Meri tunnetaan hänen mukaansa Ikarianmerenä.
Herakleen kerrottiin haudanneen Ikaroksen ruumiin sen huuhtouduttua Dolichen saaren rantaan, ja jota Herakles alkoi tämän jälkeen kutsua Ikariaksi.
Brittiläinen heavy metal - yhtye Iron Maiden on tehnyt Ikaroksen tarua mukailevan kappaleen Flight of Icarus vuonna 1983 julkaistulle Piece of Mind - albumille.
Damokles
Damokles () on henkilö antiikin kreikkalaisessa tarinassa. Hän oli luultavasti Sisilian Syrakusan tyrannin Dionysios nuoremman erittäin imarteleva hovimies neljännellä vuosisadalla eaa.
Damokles sanoi Dionysiokselle, että tämä oli todella onnekas, koska tällä oli suuri käskyvalta. Dionysios tarjoutui vaihtamaan Damokleen kanssa paikkaa päivän ajaksi, jotta tämä voisi itse koettaa tätä onnea. Illalla pidettiin juhlaillallinen, jolla Damokles nautti suuresti tullessaan kohdelluksi kuin kuningas. Vasta aterian lopulla hän katsoi ylös, ja huomasi terävän miekan roikkuvan ainoastaan yhden hevosen jouhen varassa kuninkaanistuimen yläpuolella. Damokleelta katosi välittömästi ruokahalu, ja hän sanoi Dionysiokselle, ettei enää halua olla niin onnekas.
Damokleen miekka on usein käytetty viittaus tähän tarinaan, joka kertoo suurta valtaa käyttävien turvattomuudesta ja siitä, että valta voi nopeasti kadota. Puupiirroksia Damokleen miekasta symbolina alkoi esiintyä 1500- ja 1600-luvuilla eurooppalaisissa kirjoissa ja laitteissa.
Danaos
Danaos () oli kreikkalaisessa mytologiassa Egyptin kuningas, Beloksen poika ja Aigyptoksen veli. Danaoksen myytti liittyy mykeneläisen Argoksen kaupungin perustamislegendaan. Homeroksen "Iliaassa" "Danaoksen heimo" ja argoslaiset edustavat usein Kreikan joukkoja troijalaisia vastaan.
Danaoksella oli viisikymmentä tytärtä, joita kutsuttiin danaideiksi, usean eri puolison kanssa. Aigyptos halusi heidät puolisoiksi viidellekymmenelle pojalleen, jolloin Danaos pakeni purjehtimalla Argokseen tyttäriensä kanssa. Täällä hänet otti vastaan kaupungin kuningas Pelasgos. Danaos, joka oli Pelasgoksen kanssa samaa sukua Ion kautta, vaati itselleen kaupungin kuninkuutta sukujuuriensa perusteella, ja näin tapahtuikin Apollonin ennusmerkin jälkeen.
Aigyptoksen saapui Argokseen Danaoksen perässä, ja Danaos joutui lupaamaan tyttärensä vaimoiksi veljensä pojille. Hän kuitenkin käski tyttäriensä surmata miehensä hääyönä. Ainoastaan Hypermnestra (tai Amymone) säästi miehensä Lynkeuksen. Danaos suuttui tästä, mutta Afrodite puuttui tilanteeseen ja pelasti tyttären. Myöhemmin Lynkeus surmasi Danaoksen kostona veljiensä kuolemasta. Tämän jälkeen Lynkeus ja Hypermnestra perustivat Argoksen kuningasdynastian.
Danaidit
Danaidit olivat kreikkalaisessa mytologiassa Danaoksen viisikymmentä tytärtä, jotka menivät naimisiin isänsä veljen Aigyptoksen viidenkymmenen pojan kanssa näiden painostuksesta. He murhasivat miehensä heti hääyönä isänsä käskystä. Vain yksi tyttäristä, Hypermnestra (tai Amymone) säästi miehensä Lynkeuksen, koska tämä kunnioitti hänen pyyntöään säilyä neitsyenä. Danaos suuttui tästä, mutta Afrodite puuttui tilanteeseen ja pelasti tyttären. Myöhemmin Lynkeus surmasi Danaoksen kostona veljiensä kuolemasta. Tämän jälkeen Lynkeus ja Hypermnestra perustivat Argoksen kuningasdynastian.
Joidenkin legendan versioiden mukaan danaidien täytyi Tartaoksessa eli manalassa kantaa vettä reikäpohjaisilla ruukuilla ("Danaidien seulat") ja yrittää pestä pois syntinsä.
Danaidit ovat päähenkilöinä Aiskhyloksen tragediassa "Turvananojat" ja saman tetralogian kadonneissa osissa, jotka olivat "Egyptiläiset", "Danaoksen tyttäret" ja satyyrinäytelmä "Amymone".
Sorsakoski
Sorsakoski on teollisuustaajama Leppävirralla Pohjois-Savossa. Taajama sijaitsee seututien 533 varrella noin kahdeksan kilometriä Leppävirran kuntakeskuksesta länteen ja 20 kilometrin päässä Varkaudesta. Kylän asukasluku on noin 1 020. Kylältä on suora tieyhteys Leppävirralle sekä Jäppilän kautta Pieksämäelle.
Sorsakoskella on pitkä teollinen historia, johon liittyvät puu, metallit ja vesivoima. Koskivoimaa on käytetty puun sahauksen energialähteenä ainakin 1700-luvun lopulta, jolloin everstiluutnantti Herman von Burghausen aloitti paikkakunnalla 10. lokakuuta 1787 sahaustoiminnan. Joitakin vuosia myöhemmin hän perusti kosken varteen myös tiilitehtaan ja ratasmyllyn viljan jauhatukseen. 1800-luvun alkupuolella nämä laitokset siirtyivät kauppahuone Hackman & Co. omistukseen. Sorsakoskesta kehittyi 1800-luvun puolenvälin jälkeen yhtiön sahaustoiminnan keskuspaikka, josta kauppahuoneen eri puolilla Itä-Suomea olevia sahoja johdettiin.
Hackmanin omistuksessa ollut sahalaitos paloi vuonna 1897, ja sen seurauksena sahaustoiminta Sorsakoskella loppui. Yhtiö omisti kuitenkin tuolloin myös vuonna 1891 perustetun aterimia ja teräskattiloita valmistavan tehtaan, josta alkoi alueella näihin päiviin asti jatkunut metallin jalostamisen perinne. Hackman-yhtiöiden omistuksen muutokset vuonna 2003 siirsivät myös aterintehtaan omistuksen Iittala Oyj:lle, joka jatkaa edelleen keitto- ja paistoastioiden tuotantoa paikkakunnalla, joskin huomattavasti vuosien takaista pienemmällä työntekijämäärällä.
Toinen suuri teollisuuslaitos metalliputkia valmistanut Finnpipe lopetti toimintansa keväällä 2006. Useiden taantuvien teollisuustaajamien tapaan myös Sorsakoskella on viimeisimpien vuosien aikana moni yleinen palvelu lopettanut tai siirtynyt kuntakeskukseen.
Arkkitehti Veijo Martikaisen suunnittelema 1961 valmistunut Sorsakosken kirkko on Leppävirran kirkon ja Näädänmaan kyläkirkon ohella yksi Leppävirran kirkkorakennuksista.
Kylän alueella sijaitsevassa koskessa, jolta kylä on nimensä saanut, on Savon Voimalla kaksi vesivoimalaitosta: Yläsorsa ja Alasorsa. Pudotuskorkeus yläpuolisen Sorsaveden ja alapuolisen Osmajärven välillä on noin 18 metriä. Voimalaitosten väliin jää suvanto, jota kutsutaan "Välimereksi". Vesireitti kuuluu Vuoksen vesistöön, ja se purkaa vetensä Saimaan pinnan tasolle Haukiveden pohjoisosaan Siitinselälle Osmajokea ja Kuvansinjokea pitkin.
David
David voi tarkoittaa seuraavia:
Henkilöitä:Taideteoksia:
Paikkakuntia:
Muuta:
Dekapolis
Dekapolis () oli alkujaan pääasiassa Jordan-joen itäpuolella sijainneen kymmenen hellenistisen kaupungin yhteisnimitys ajanlaskun alun tienoilla. Damaskosta, Skythopolista ja Hipposta lukuun ottamatta kaupungit sijaitsevat nykyisen Jordanian alueella. Kaupungit eivät muodostaneet mitään virallista yhteenliittymää, mutta ne yhdistettiin toisiinsa kulttuurisin, kielellisin ja poliittisin perustein — ne olivat hellenistisen kulttuurin keskuksia muuten seemiläisellä (heprealaisella ja aramealaisella) alueella.
Kaupungit olivat:
Teismi
Teismi (kreikan sanasta "theos", jumala) eli jumalausko on laajassa merkityksessä käsitys, jonka mukaan on olemassa persoonallinen Jumala tai jumalia.
Teologiassa ja filosofiassa teismi määritellään uskomuksena persoonalliseen Jumalaan. Näkemyksen mukaan Jumala on kaikkivoipa, täydellinen ja kaikesta riippumaton ja siten ihmisen käsityskyvyn yläpuolella. Hän on kuitenkin puuttunut ja puuttuu maailman tapahtumiin erityisellä tavalla. Teismin kannattajat eli teistit pyrkivät perustelemaan näkemystään rationaalisilla argumenteilla eli järkiperusteilla ja vetoamalla kokemukseen. Todistuksia Jumalan olemassaolon puolesta on neljää päätyyppiä: kosmologinen, ontologinen, teleologinen ja moraalinen todistus. Teismi on ateismin ja agnostisismin vastakohta, ja se myös eroaa panteismista ja deismistä.
Olemassaoloa koskevana eli ontologisena käsityksenä teismi on väitelause, jonka mukaan jumala tai jumalia on olemassa.
Piirityskone
Piirityskone on laite, jota käytettiin entisaikoina tuhoamaan kaupungin muurit. Piirityskoneita käytettiin antiikin Kreikassa ja Roomassa sekä keskiajalla.
Ensimmäinen piirityskone oli nähtävästi antiikin kreikkalaisten 
kehittämä muurinmurtaja. Kreikkalaiset keksivät myös katapultin, jota roomalaiset kehittivät onageriksi. Keskiajalla eurooppalaiset kehittivät tehokkaampia piirityskoneita, joista merkittävimpiä olivat trebuchet eli heittokone, ballista ja piiritystorni.
Tahiti
Tahiti on Tyynellämerellä sijaitsevan Ranskan Polynesian suurin saari. Siellä asuu noin 184 000 ihmistä, joka on noin 69 prosenttia Ranskan Polynesian väestöstä. Tahitin pinta-ala on 1 048 km². Sen korkein kohta on 2 241 metriä merenpinnasta. Ranskan Polynesian pääkaupunki Papeete sijaitsee Tahitin luoteisrannikolla. Tahitilla sijaitsee Ranskan Polynesian ainoa yliopisto Université de la Polynésie française. Tahitilla käytetään sekä tahitin että ranskan kieliä. Matkailu on merkittävä elinkeino.
Tahitin saari muodostuu kahdesta pyöreähköstä osasta, joita yhdistää kapea kannas. Suurikokoisempi ja asutumpi Tahiti Nui sijaitsee luoteessa ja pienikokoisempi Tahiti Iti kaakossa. Suurta osaa saaren laguunista ympäröi rantariutta, jossa on yli 30 läpimenokohtaa. Tärkein niistä on pääkaupunki Papeeteen johtava väylä. Pääosa väestöstä asuu Tahiti Nuin kapealla rantakaistaleella. Sisäosa on vuoristoista ja korkein huippu Mont Orohena kohoaa 2 241 metrin korkeuteen. Muita korkeita huippuja ovat muun muassa Mt Aorai (2 066 m), Mt Marau (1 493 m) ja Diadéme (1 321 m). Tahiti Itin korkein vuori on Mt Ronui (1 332 m).
Tahitilla vallitsee merellinen trooppinen ilmasto. Lämpötilat ovat varsin tasaisia ympäri vuoden, päivän ylin keskimäärin 28-31 astetta ja yön alin 20-23 astetta. Eniten sataa joulu- ja tammikuussa, vähiten kesäkuusta syyskuuhun. Saaren eteläosissa vuosittainen sademäärä on noin 2 500 millimetriä, kun taas pohjoisosissa sadanta on noin 1 800 miillimetriä. Silloin tällöin Tyynenmeren trooppiset syklonit tulevat Tahitille asti, näin käy yleensä marraskuun ja maaliskuun välisenä aikana.
Tahiti syntyi muiden alueen saarten tavoin vulkaanisen toiminnan seurauksena. Suurempi osa Tahiti Nui syntyi arviolta 2,5-3 miljoonaa vuotta sitten ja pienempi osa Tahiti Iti alle miljoona vuotta sitten. Tahitin syntyperäinen väestö koostuu polynesialaisista, jotka tulivat saarelle arviolta 300–800-lukujen välissä. Espanjalaiset löysivät Tahitin vuonna 1606, mutta eivät kiinnittäneet siihen kovin suurta huomiota. Vuonna 1767 Tahitin nähnyttä Samuel Wallisia pidetään sen löytäjänä. Vuonna 1774 James Cook vieraili saarella ja arvioi saarella eläneen siihen aikaan noin 200 000 asukasta. Nykyisin tutkijoiden mielestä tahitilaisia oli tuolloin kuitenkin vain noin 35 000. Eurooppalaisten saarelle mukanaan tuomat sairaudet tappoivat niin paljon Tahitin asukkaita, että vuonna 1797 saarella oli enää noin 16 000 asukasta. Myöhemmin se laski vielä noin 6 000:een.
Vuonna 1789 HMS Bountyn kapina alkoi Tahitilta.
Vuonna 1842 Tahitista tuli Ranskan suojelualue.
Ranskalainen taiteilija Paul Gauguin asui saarella 1890-luvulla. Hän julkaisi saaren elämästä ihannoivia kirjoituksia, jotka ovat myöhemmin paljastuneet varsin väritetyiksi.
Ranskan Polynesia on jaettu 48 kuntaan, joista 12 sijaitsee Tahitilla. Kunnat ovat:
Tahiti on tunnettu hyvistä rannoista sekä vesiurheilun paratiisina. Saari on tunnettu sukelluskohde. Tahiti on myös häämatkalaisten suosiossa, ja monet parit pitävät saarella vihkiseremonian. Bora boran sekä Moorea -saarten pääelinkeino on turismi.
Tahitin kieli
Tahitin kieli on Ranskan Polynesian virallinen kieli ja sitä puhutaan ympäri Oseaniaa. Se on malaijilaispolynesialainen kieli, jolla on paljon yhteistä havaijin ja rarotongan kielten kanssa.
Kielellä on 68 260 puhujaa, joista 63 000 asuu Ranskan Polynesiassa. Tunnettuja murteita ei ole.
Tahitin kielen sanajärjestyksessä ensimmäisenä tulee predikaatti, toisena subjekti ja viimeiseksi objekti.
Tahitin kielessä käytetään ainoastaan neljäätoista eri kirjainta. Kielessä on viisi lyhyttä vokaalia /u, i, o, e, a/ ja viisi pitkää vokaalia /u: i: o: e: a:/ sekä yhdeksän konsonanttia /f h p t m n r v ' /. ' tarkoittaa glottaaliklusiilia.
Muinaiseen kieleen verrattuna tahitissa ovat tapahtuneet seuraavat äänteenmuutokset: f > h (mutta f on osittain säilynyt), ŋ > ', muinainen h ja glottaaliklusiili (') ovat hävinneet, k > ', l > r, s > h ja w > v.
Geysir
Geysir on kuuma lähde, josta purkautuu säännöllisin väliajoin kuumaa vettä ja höyryä. Nimi tulee islantilaisesta kuumasta lähteestä Etelä-Islannin Haukadalurissa, jonka nimi puolestaan tulee islanninkielisestä sanasta gjosa, purkautua.
Geysirejä esiintyy tuliperäisillä alueilla, joiden maaperässä on halkeamia, maanpinnalle ulottuvia onkaloita ja pohjavettä. Onkaloon valuva vesi kuumenee vulkaanisen lämmön vaikutuksesta onkalon pohjalla. Vedenpaineen takia vesi voi ylikuumentua, eli sen lämpötila voi nousta yli sata-asteiseksi. Lopulta vesi kuitenkin alkaa kiehua. Höyry työntää nyt vettä pois onkalosta ja vesipatsaan näin mataloituessa sen paino ja siis veden paine pohjalla alenee. Ylikuumentunut vesi höyrystyy tällöin nopeasti ja työntää lisää vettä pois onkalosta. Tämä ketjureaktio saa aikaan purkauksen.
Jos onkalo on ylöspäin suppeneva, purkauksesta tulee näyttävä kun suuri määrä höyryä purkautuu kapeasta aukosta.
Tunnettuja geysireitä on Islannin lisäksi Yellowstonen kansallispuistossa Yhdysvalloissa sekä Uudessa Seelannissa.
Englannin kielessä geysirin nimi erotellaan siten, että tunnetuin geysir Islannissa on nimeltään Geysir ja yleisnimi kaikille tyyppinsä edustajille puolestaan on geyser. Suomeksi ainakin osa geologeista käyttää geysiriä yleisnimenä. Myös muotoa geisir näkyy ainakin matkatoimistojen esitteissä.
Inversio (meteorologia)
Inversio on ilmakehässä tilanne, jossa lämpötila kasvaa ylemmäs mentäessä. Ilmakehän alaosassa eli troposfäärissä lämpötila yleisimmin laskee ylöspäin mentäessä – kuten helposti ymmärrämme lumihuippuisista vuorista tai lentokoneen matkustamossa näytetyistä yläilmojen säätiedotuksista. Inversio on siis normaaliin verrattuna päinvastainen tilanne. Inversiolla tarkoitetaan lähes aina lämpötilainversiota: yleisemmin inversio tarkoittaa jonkin suureen päinvastaista käyttäytymistä.
Inversioita syntyy kaikkiin troposfäärin osiin rintamien yhteydessä kylmän ilmamassan tunkeutuessa lämpimän alle tai lämpimän vyöryessä kylmän päälle. Maanpinnan lähelle syntyy "pintainversio" silloin, kun säteilyjäähtyminen jäähdyttää maanpintaa, joka puolestaan jäähdyttää alimpia ilmakerroksia. Näin käy Suomessa kesällä selkeinä öinä, ja talvella mihin vuorokaudenaikaan hyvänsä, jos taivas on selkeä ja tuuli heikkoa (kohtalainen tai kova tuuli sekoittaa troposfäärin alaosia niin tehokkaasti ettei inversiota synny).
Kun ilmanalaatuasioiden yhteydessä tai usein muutenkin puhutaan "inversiotilanteesta", tarkoitetaan juuri pintainversiota. Pintainversio vaikeuttaa etenkin astmaatikkojen elämää, sillä inversiotilanteissa ilma on stabiilia eivätkä ilmassa leijuvat partikkelit sekoitu paksuun ilmakerrokseen vaan jäävät lähelle maanpintaa ja niiden pitoisuudet kasvavat.
"Tulppainversio" on ala-ja keskitroposfäärin rajalla oleva ilmakerros, joka syntyy aamupäivällä auringon lämmittäessä maanpintaa, jolloin lämmennyt ilma kohoaa ja muuttuu yläpuolista ilmaa kylmemmäksi. Tällöin normaali nousuliike (konvektio) estyy, eikä synny heikkoja ukkosia. Kun konvektio lopulta on kyllin voimakas, se rikkoo tulppainversion ja syntyy erittäin ankaria ja tuhoisia ukkosia.
Suunnilleen samassa paineessa kylmä ilma on painavampaa kuin lämmin. Tätä hyödynnetään kuumailmapalloissa, jotka nousevat taivaalle nostevoiman avulla. (Vastaavasti kylmäilmapallot putoaisivat kuin kivet.) Auringon lämmittäessä maanpintaa alin ilmakerros lämpenee myös, sen tiheys pienenee ja nousee pieniä "kuumailmapalloja", ikään kuin ilmakuplia ilmamassassa, jotka sekoittavat tehokkaasti troposfäärin ilmaa. Inversiossa tällaista sekoittumista ei tapahdu. Niinpä inversiotilanteissa maan läheltä päästetyt ilmansaasteet myös jäävät lähelle pintaa. Talvella inversiotilanne voi kestää useita päiviä, ja ilmanlaatu huononee päivä päivältä.
Kesäöinä inversioon syntyy usein sumua tai ainakin pieniä sumuhattaroita, jotka hälvenevät aamulla inversion puhjettua. Lumensulamisaikaan pintainversiossa voi olla sitkeä sumupilvikerros.
Oahu
Oahu () on Yhdysvalloille kuuluvan Havaijin saariryhmän ja osavaltion kolmanneksi suurin saari, jolla on pinta-alaa noin 1 500 neliökilometriä. Asukasluvultaan Oahu on saarista suurin – 80 prosenttia saariryhmän asukkaista asuu saarella ja siellä sijaitsee myös pääkaupunki Honolulu, jossa asuu noin 390 000 asukasta. Muiden Havaijin saarten tavoin Oahukin on tuliperäinen saari.
Oahu oli ensimmäinen Havaijin saari, jonka James Cook havaitsi ollessaan tutkimusmatkalla Tyynellämerellä tammikuussa 1778. Eurooppalaiset kävivät saarella ensimmäistä kertaa vuonna 1779.
Kuningas Kamehameha III siirsi Havaijin pääkaupungin Mauin saarelta Oahuun vuonna 1845.
Nykyään matkailu on Oahulle merkittävä elinkeino. Saarella käy vuosittain yli viisi miljoonaa matkailijaa.
Saarella sijaitsee kaksi yliopistoa (University of Hawaii ja Hawaii Pacific University), joissa tarjotaan muun muassa merkittävää oseanografian ja meteorologian opetusta. Saarella sijaitsee myös Yhdysvaltojen Tyynenmeren laivaston päätukikohta Pearl Harbor.
Yhdysvaltalaista "Lost"-televisiosarjaa kuvattiin saarella ja sen läheisyydessä. Myöskin televisiosarjaa Havaiji 5-0 kuvataan Oahulla. Oahu on myös "Test Drive Unlimited"- ja "Test Drive Unlimited 2" -pelien pelialueena, ja kaikki tiet ovat täysin mallinnettu itse Oahun tieverkostosta, joten on mahdollista periaatteessa tutkia koko saari.
Ataksia
Ataksia on neurologinen oire, joka tarkoittaa tahdonalaisten liikkeiden koordinaation häiriötä. Ataksia voi ilmetä esimerkiksi tasapainovaikeuksina, haparointina ja leveäraiteisena kävelynä. Ataksia voi olla oire jostakin hermostoperäisestä taudista tai vammasta, tai se voi aiheutua esimerkiksi lääkityksen sivuvaikutuksena. Eräs ataksian syy on alkoholin pitkäaikainen liikakäyttö, joka aiheuttaa pikkuaivojen vaurion kautta ataksiaoireita. Myös Angelmanin oireyhtymästä seuraa ataksiaa.
Perinnölliset ataksiat ovat vaikeita keskushermoston sairauksia. Ne johtuvat pikkuaivojen, aivorungon ja/tai selkäytimen asentotuntoa välittävien ratayhteyksien etenevästä vauriosta, joiden merkittävin oire on tasapainohäiriö. Ataktisen horjuvan kävelyn sekä liikuntakyvyn heikkenemisen lisäksi, sairastuneilla voi esiintyä muita oireita kuten puheen puuromaisuutta, silmien liikehäiriöitä, raajojen kömpelyyttä. Sairastuneilla voi esiintyä myös muita hermostoperäisiä löydöksiä, esimerkiksi ääreishermoston rappeutumaa (polyneuropatiaa).
Miras-syndrooma (Mitochondrial recessive ataxia syndrome) on osoittautunut yleisimmäksi perinnölliseksi ataksiaksi suomalaisväestössä ja yleiseksi Pohjois-Euroopassa. Miras-syndroomaan sairastuminen on seurauksena, jos geenivirheen saa molemmilta kantajavanhemmilta. Syndroomaa voi kuitenkin sairastaa piilevästi ja olla kantajana sitä itse tietämättään. Joka 125. suomalainen kantaa geenivirhettä.
Urho Castrén
Urho Jonas Castrén (30. joulukuuta 1886 Jyväskylä – 8. maaliskuuta 1965 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, Korkeimman hallinto-oikeuden presidentti ja Suomen pääministeri. Hän loi elämänuransa oikeuslaitoksessa toimien lyhyen aikaa oikeuskanslerina ja yli neljännesvuosisadan korkeimman hallinto-oikeuden johdossa. Castrén vaikutti myös lainvalmisteluun toimissaan vuosien varrella lukuisien komiteoiden johdossa.
Castrén pääsi ylioppilaaksi Jyväskylän klassisesta lyseosta vuonna 1904. Hän suoritti oikeustutkinnon vuonna 1907 ja molempien oikeuksien kandidaatin tutkinnon vuonna 1912. Varatuomarin arvon Castrén sai vuonna 1910. Lakimiehen uransa hän aloitti setänsä Jonas Castrénin asianajotoimistossa toimien apulaisena opintojensa jälkeen vuosina 1913–1914.
Kokoomuspuolueen jäsenyydestä huolimatta Urho Castrén ei ollut aktiivisesti politiikassa, mutta toimi kuitenkin oikeusministerinä Kallion toisessa hallituksessa vuonna 1926. Oikeuskanslerin tehtäviä Castrén hoiti lyhyen aikaa 1928–1929.
Syyskuussa 1944 Castrén kutsuttiin kokoamaan uusi hallitus edellisen pääministerin Antti Hackzellin yllättävän sairastumisen vuoksi. Hallituksen tehtävänä oli välirauhansopimuksen täytäntöönpano, muun muassa sopimuksen kieltämien järjestöjen lakkauttaminen. Hallitus hajosi nopeasti sosiaalidemokraattien sisäisiin erimielisyyksiin ja Valvontakomission arvosteluun, jolloin Castrén palasi hoitamaan virkaansa oikeuslaitoksessa.
Castrénille myönnettiin lakitieteen kunniatohtorin arvo Helsingin yliopistosta vuonna 1948 ja Tukholman korkeakoulusta vuonna 1957.
Urho Castrén kuului Castrénin sukuun. Hänen setänsä oli poliitikko ja asianajaja Jonas Castrén. Urho Castrénin veljenpoika taas oli Erik Castrén, josta tuli oikeustieteen professori ja diplomaatti. Urho Castrénin tytär oli teologi Inga-Brita Castrén.
Agadir
Agadir () on kaupunki Souss-Massa-Drâan hallintoalueella lounaisessa Marokossa. Se sijaitsee Atlantin valtameren rannikolla. Vuonna 2013 kaupungissa arvioitiin olevan asukkaita 516 000 ja urbaanialueella 605 000.
Portugali alkoi 1500-luvun alkupuolella laajentaa alueitaan Marokossa. Portugalilaiset valloittivat nykyisen Agadirin vuonna 1505 ja antoivat sille nimen Santa Cruz do Cabo de Gué. Agadir tuhoutui lähes täysin maanjäristyksessä 29. helmikuuta 1960. Maanjäristyksessä kuoli noin 18 000 ihmistä eli noin puolet koko kaupungin väestöstä.
Maanjäristyksen jälkeen Agadir rakennettiin uudelleen, entisestä hieman etelämmäksi, turvallisemmalle alueelle. Nykyään se on satamakaupunki sekä turistikohde, jossa on muun muassa suuri hiekkaranta nimeltä Tarazout, joka on monen surfaajan matkailukohde suurten aaltojensa ansiosta. Siellä järjestetään kesäisin useita lainelautakilpailuja. Agadirissa on myös kansainvälinen lentoasema.
Dekadenssi (taidesuuntaus)
Dekadenssi, myös dekadentit, (lat. "decadentia" > ransk. "décadence" > 'rappio', 'turmelus') oli erityisesti Ranskan kirjallisuudessa ja taiteessa 1880-luvulla esiintynyt kirjallisuuden ja taiteen suuntaus, joka Charles Baudelairesta lähtien syntyi vastavaikutuksena naturalismin todellisuudenanalyysille ja kankealle ”parnassolaiselle” lyriikalle. Suuntauksen manifestina pidetään Baudelairen teosta "Les Fleurs du mal" (1857, "Pahan kukkia") Suuntaukseen liittyy symbolismi.
Dekadentit tahtoivat esittää sitä, mikä on yksilöllistä, poikkeuksellista, vaistomaista. He myös etsivät rajoja uudessa tilanteessa ja valitsivat boheemin ja sovinnaisesta moraalista riippumattoman elämäntavan. Dekadenssin muita edustajia ovat muun muassa Paul Verlaine, Oscar Wilde ja Maurice Maeterlinck.
Liira
Liira on rahayksikkö, jota käytetään Turkissa nimellä Uusi Turkin liira. Liiraa käytettiin Italiassa, Maltalla, San Marinossa ja Vatikaanissa, joissa siirryttiin euroon vuonna 2002, sekä Israelissa, jossa siirryttiin sekeliin vuonna 1980.
Myös Syyrian puntaa sekä Libanonin puntaa kutsutaan maiden omilla kielillä ”liiraksi”.
Khoros
Khoros ( eli tanssijaryhmä, kuoro) oli joukkue, joka tanssi ja lauloi kreikkalaisten uskonnollisissa (esimerkiksi Dionysia) ja muissa juhlissa juhlayleisön edessä. Näistä tansseista ja lauluista kehittyi erityinen taidemuoto, ns. kuorolyriikka. Kreikkalaisen khoroksen laulu (khoroslaulu tai kuorolaulu) oli yksiääninen. Säestyksenä oli kitharan- tai huilunsoitto.
Khoros voi tarkoittaa myös kreikkalaisten näytelmien kuoroa. Nimellä koregi () puolestaan kutsutaan joko kuoron johtajaa tai henkilöä, joka kustansi kuoron harjoittamisen ja näyttämövarusteet. Esimerkiksi Ateenassa näytelmäjuhlien kustannuksiin osallistuminen oli säädetty varakkaiden kansalaisten velvollisuudeksi.
Dionysios Areopagita
Dionysios Areopagita () oli Ateenan areiopagin neuvoston jäsen ensimmäisellä vuosisadalla. "Apostolien tekojen" mukaan hän kääntyi kristityksi apostoli Paavalin vaikutuksesta. Eusebios lainaa Dionysios Korinttolaista ja kertoo, että tästä Dionysios Areopagitasta tuli sittemmin Ateenan piispa.
400-500-lukujen vaihteessa syntyi kristillisen mystiikan teologian tärkeitä kirjoituksia, joiden kirjoittaja esiintyi nimellä Dionysios Areopagita. Hänestä käytetään usein nimitystä Pseudo-Dionysios Areopagita, koska kyseessä on pseudonyymi.
Dionysioksen nimellä tunnetaan myös Galliassa 200-luvulla marttyroitunut piispa Dionysios.
Pariisin pyhän Dionysioksen luostarin apotti Hilduin käänsi Pseudo-Dionysioksen kirjoituskokoelman kreikasta latinaksi 800-luvulla ja yhdisti virheellisesti identiteetit yhteen persoonaan. Niinpä keskiajalla nämä neljä eri lähteistä nousevaa identiteettiä – "Apostolien tekojen" Dionysios Areopagita, Eusebioksen Dionysios Ateenalainen, marttyyri Dionysios ja Pseudo-Dionysios Areopagita – yhdistettiin yhdeksi ja samaksi persoonaksi; Dionysioksen katsottiin kääntyneen Paavalin saarnan vaikutuksesta, tulleen Ateenan piispaksi, kirjoittaneen edellä mainitut mystiikan teologian tekstit ja tämän jälkeen kuolleen marttyyrina Pariisissa.
Vipunosto
Vipunosto ("vipari") on lihaskuntoharjoite, jossa käsi ja käsivarsi liikkuvat kaaressa ja kyynärpäätä pidetään koko ajan samassa kulmassa. Vipunostoja käytetään ylävartalon lihaksien harjoittamiseen. Vipunostoissa käytetään vähemmän painoja, kuin samoille lihasryhmille käytettävissä työntöliikkeissä, eli pystypunnerruksessa ja penkkipunnerruksessa.
Vipunostoja voi tehdä millä tahansa painolla, jota voi pitää yhdessä kädessä. Yksinkertaisin väline, jolla voi liikettä tehdä, on käsipaino, mutta liikettä voi tehdä myös alataljalla.
Sivuvipunosto vaikuttaa kolmipäiseen hartialihakseen eli olkalihakseen. Liikkeen aloitusasento on sellainen, että painoja pidetään käsissä vartalon sivuilla. Käsivarret ovat joko suorana tai hieman koukussa, jolloin liike ei rasita niin paljoa lihaksia ja on helpompi tehdä. Kädet nostetaan aloitustasennosta mahdollisimman suoraksi sivuille, jolloin muodostetaan T-kirjain. Yksi toisto on valmis, kun kädet lasketaan takaisin aloitusasentoon. Liikkeen voi tehdä myös yksikätisesti, jolloin toisella kädellä otetaan jostakin tukea, jotta tasapaino säilytetään.
Etuvipunosto vaikuttaa etuolkapäihin. Liikkeen aloitusasento on muuten samanlainen kun sivuvipunostoissakin, mutta kädet ovat vartalon edessä. Liike jatkuu siten, että kättä nostetaan suoraan ylös eteenpäin olkapään korkeudelle, jonka jälkeen se lasketaan takaisin aloitusasentoon.
Vipunosto selällään rasittaa rintalihaksia, hauiksia ja olkalihasta. Liike tehdään makaamalla penkillä selällään, kädet pidetään suorana, tai vähän koukussa. Kädet nostetaan alkuasennosta suoraan ylöspäin, ja siitä lasketaan takaisin alkuasentoon. Liike voidaan tehdä esim. kahdella taljalla. Käsien pitää olla aloitusasennossa hartioiden korkeudella.
Mansikka
Mansikka tarkoittaa seuraavia:
Luettelo yrteistä
Luettelo Suomessa viljeltävistä yrteistä eli maustevihanneksista
Siirry kirjaimeen → A B C D E 
F G H I J K L M 
N O P Q R S T U
V W X Y Z Å Ä Ö
Sinus Iridum
Sinus Iridum eli Sateenkaartenlahti on Kuussa sijaitseva, halkaisijaltaan 260 kilometrin levyinen, osaksi täyttynyt kraatteri Mare Imbriumissa. Kraatterin reuna on nimetty Montes Juraksi eli Juravuoristoksi ja vuoriston päätepisteet Promontorium Heraclitekseksi sekä Promontorium Laplaceksi. Vuoriston pohjoisosissa on ainoastaan yksi suurempi kraatteri, Bianchini (38 km). Lahden nimi on peräisin italialaiselta Giovanni Ricciolilta.
Värälän rauha
Värälän rauha päätti Ruotsin ja Venäjän välisen niin sanotun 14. elokuuta 1790. Sodan aloitti Ruotsi vuonna 1788. Rauhansopimus ei sisältänyt alueluovutuksia kummaltakaan osapuolelta. Rauha solmittiin Värälän kylässä silloisessa Elimäen pitäjässä nykyisen Kouvolan alueella.
Rauhan solmimisen teki mahdolliseksi Ruotsin laivaston saama murskaava voitto Ruotsinsalmen toisessa meritaistelussa heinäkuussa 1790. Venäjän keisarinna Katariina II suostui serkkunsa Kustaa III:n rauhantarjoukseen, koska myös suurvaltapoliittinen tilanne oli kääntynyt Venäjälle epäsuotuisaksi, kun Itävalta ja Turkki tekivät keskenään rauhansopimuksen. Ruotsin ehdotukseen saatiin Venäjän keisarinnalta vastaus, jonka mukaan rauhasta voitaisiin sopia sotaan edeltäneeseen tilanteeseen palaamisen pohjalta. Neuvottelut alkoivat 14. elokuuta, ja venäläisten pettymykseksi Ruotsia edusti niissä vain kenraali Gustav Mauritz Armfelt. Lopputulos saavutettiin samana päivänä.
Ruotsi julisti Armfeltin suulla, että sillä oli oikeus erillisrauhaan Venäjän kanssa huolimatta omasta liittosopimuksestaan Turkin kanssa. Rauhansopimus, joka ei muuttanut rajoja, ei ollut kummallekaan osapuolelle varsinainen voitto. Neuvotteluissa oli esillä joitakin aluevaihtoja, mutta ne jätettiin selvitettäviksi tulevissa keskusteluissa, samalla kun sotavankien vaihdosta sovittaisiin. Ruotsille sopimus oli siinä mielessä voitto, että siinä kiellettiin Venäjältä puuttuminen Ruotsin sisäisiin asioihin. Tämä Uudenkaupungin rauhansopimuksessa sovittu oikeus oli tosin jo muuttunut lähes kuolleeksi kirjaimeksi Kustaa III:n vallankaappauksen jälkeen vuonna 1772.
Suurlähettiläs Heikki Talvitien mukaan Tukholman Skeppsholmenilla Modernin taiteen museon takana on ollut pienimuotoinen Värälän rauhan muistomerkki, jonka tilalle on 2000-luvulla vaihdettu Ruotsinsalmen voiton muistomerkki. Talvitie arvioi tämän kuvastavan Ruotsin rauhanperinteiden hiipumista.
Finnish Apostolic-Lutheran Congregation
Finnish Apostolic-Lutheran Congregation oli 1872 nimellä "Solomon Kortetniemi Lutheran Society" perustettu ensimmäinen Amerikkaan syntynyt lestadiolaiskirkko. Kirkko sai nimensä lestadiolaissaarnaaja Salomon Kortetniemeltä.
Euroopassa lestadiolaiset ovat halunneet pysyä kansankirkon sisällä, mutta Amerikkaan lestadiolaiset perustivat oman kirkon, koska evankelis-luterilaisen kirkon papit eivät päästäneet lestadiolaisia ehtoolliselle tai lasten kummeiksi. Lakimies neuvoi lestadiolaisia perustamaan oman kirkon. Vuonna 1879 kirkon nimi muuttui Finnish Apostolic-Lutheran Congregationiksi.
Vuonna 1892 kirkosta erosi Old Apostolic Lutheran Church ja vuonna 1921 pollarilaisuus. Vuonna 1928 kirkko jakaantui kahtia ja syntyi Apostolic Lutheran Church ja First Apostolic Lutheran Church.
Dionysios Halikarnassolainen
Dionysios Halikarnassolainen (, n. 60 eaa. – 7 eaa.) oli antiikin kreikkalainen reettori ja historioitsija. Hän kirjoitti keisari Augustuksen aikana Rooman historian, jonka 11 ensimmäistä kirjaa ovat säilyneet kokonaan ja muut kirjat osittain.
First Apostolic Lutheran Church
First Apostolic Lutheran Church (FALC) on Pohjois-Amerikassa Finnish Apostolic-Lutheran Congregationin hajaannuksessa vuonna 1927 syntynyt seurakunta. Sekaseuraisuutta vastustaneiden nimeksi tuli First Apostolic Lutheran Church, ja toinen puoli piti nimenään Apostolic Lutheran Church. Vuonna 1972 FALC jakautui kahtia. Toinen syntynyt ryhmä on Association of American Laestadian Congregations, nykynimeltään Laestadian Lutheran Church (LLC), joka jatkoi hengenyhteyttä Suomen vanhoillislestadiolaisten kanssa. Vuoden 1972 hajaannuksen jälkeen First Apostolic Lutheran Churchin kannattajiksi jääneitä kutsutaan töröläläisiksi heidän silloisen johtajansa Walter Törölän nimen mukaan. Walter Törölä oli päättämässä välien katkaisusta Suomen vanhoillislestadiolaisiin ja heidän keskusjärjestöönsä SRK:hon.
Walter Törölän jälkeen töröläläisten johtajaksi tuli hänen poikansa Peter Törölä. Hänen jälkeensä johtajaksi tuli Peter Törölän poika Pete Törölä.
Vuonna 2003-2004 töröläläisyydessä tapahtui hajaannus, jonka seurauksena siitä erkaantui pieni ryhmä nimeltä sveeniläisyys saarnaaja Sven Johanssonin johdolla, ja he perustivat Cokatoon kirkon nimeltä Grace Apostles Lutheran Church (GALC). Lisäksi sveeniläiset saivat hajaannuksessa haltuunsa Lansingin First Apostolic Lutheran Church:in. Sveeniläiset eivät hyväksyneet muiden töröläläisten eksklusiivista seurakuntaoppia, eivätkä kirkon maallistumista. Sveeniläiset arvostelivat sitä, että kirkkoon tultiin vain tapaamaan ystäviä, mutta saarnoista ei välitetty mitään. Sveeniläiset kritisoivat myös sitä, että uskon kohde oli monilla FALC:ssa vain anteeksiantamus, vaikka sen pitäisi olla Kristus, sillä "ilman uskoa Kristukseen ei ole anteeksiantamusta". GALC ryhtyi ehkä jonkin tason yhteistyöhön rauhansanalaisten kanssa. Cokaton F.A.L.C alkoi jakaantua 27. lokakuuta 2002, kun apulaispastori Sven Johansson äänestettiin pois virasta.
Pohjois-Amerikan töröläläiset ovat uskonyhteydessä Ruotsin johanssonilaisten ja Suomen sillanpääläisten kanssa. Töröläläisiin eli sillanpääläisiin liittyivät myös Suomessa vanhoillislestadiolaisuudesta vuonna 1964 erkaantuneet näppäläiset.
Vuonna 2012 töröläläisiä oli maailmassa yhteensä n 4 000, ja se on neljänneksi suurin lestadiolaisryhmä maailmassa Myös vuonna 2001 töröläläisten määräksi arvioitiin 4000 henkilöä
Myös töröläläisillä on omat pedofiliajupakkansa.
Alba Longa
Alba Longa oli myyttinen Rooman emäkaupunki Latiumissa, Albanolaisvuorilla, lähellä nykyistä Castel Gandolfoa, noin 19 kilometriä Roomasta kaakkoon. Tarinan mukaan Askanios, Troijasta paenneen Aineiaan poika, perusti Alba Longan noin 1152 eaa. Se oli siten latinalaisten vanhin kaupunki, jonka asukkaat perustivat myöhemmin muita kaupunkeja Latiumiin, myös Rooman.
Alba Longa johti latinalaisheimojen välistä liittoumaa 7. vuosisadalle eaa., jolloin Rooma hävitti kaupungin kuningas Tullus Hostiliuksen valtakaudella. Hävityksen jälkeen monet Alba Longan valtasuvuista, myös Julius-suku, muuttivat Roomaan.
Alueelta on löydetty arkeologisissa kaivauksissa 10. vuosisadalta eaa. peräisin olevia rautakautisia asutuksia ja hautoja, joista on saatu arvokasta tietoa latinalaisten kulttuurista. Ne eivät kuitenkaan muodosta mitään yhtenäistä kaupunkia, vaan kylien verkoston. Alba Longan kaupunkia ei ole löydetty, eikä sen olemassa oloa ole voitu vahvistaa. On mahdollista, että kaupunki keksittiin Rooman perustamistarinaa varten täyttämään tarvittava aukko Troijan sodan ja Rooman perustamisen välissä. Kerrotaan, että Alba Longan kuningas Numitor oli Rooman perustajan Romuluksen ja hänen veljensä Remuksen isoisä. Näin roomalaiset jäljittivät alkukotinsa myyttiseen Troijaan.
Dioskorides
Pedanios Dioskorides ( tai "Dioskourides", n. 40–90) oli kreikkalainen lääkäri ja kasvitieteilijä. Hän kirjoitti lääkekasveista ja vastaavista lääketieteellisistä materiaaleista viisiosaisen tietosanakirjan "De materia medica" (), joka oli suuressa käytössä yli 1 500 vuotta.
Dioskorideen katsotaan olleen ensimmäinen, joka luokitteli myrkylliset aineet loogisella tavalla kasvi-, eläin- ja mineraalimyrkkyihin. Tämä jako pysyi käytössä 16 vuosisataa ja on tietyssä mielessä käyttökelpoinen edelleen. Dioscorides yritti myös kehittää myrkytyksen hoitokeinoja, mm. käärmeenmyrkyn poistoa imukupilla.
Morjärveläisyys
Morjärveläisyys (< Morajärvi) eli johanssonilaisuus oli Ruotsissa vaikuttanut lestadiolaisuuden suunta, joka ryhtyi yhteistyöhön vanhoillislestadiolaisista myöhemmin erkaantuneiden töröläläisten (FALC) ja sillanpääläisten kanssa. 1960-luvun alkupuolella käytiin keskustelua television asemasta vanhoillislestadiolaisissa kodeissa. Morjärven lestadiolaiset eivät olleet samoilla linjoilla tv-kysymyksessä SRK:n edustamien vanhoillislestadiolaisten kanssa. He eivät hyväksyneet 70-luvun vanhoillislestadiolaisten käymiä hoitokokouksia. Kun heitä nuhdeltiin SRK:n kanssa eriävän käsityksensä takia ja kun he eivät osoittaneet kuuliaisuutta neuvonpidoista huolimatta, he ajautuivat pois SRK:n piiriin kuuluvasta vanhoillislestadiolaisuudesta v. 1972. Sigurd Johanssonin ympärille ryhmittyneet Morjärven uskovaiset saivat tukea Sillanpään muodostamalta ryhmältä. Ryhmä vaikuttaa erityisesti Luulajassa, Kalixissa ja Morjärvellä.
Morjärven seurat olivat aina hyvin tunnepitoisia, seuroissa oli paljon liikutuksia: "Herren Jesu tack och lov, Herren Jesu tack och lov" -sanat kuuluivat äänellisenä kiitoksena kaikissa seuroissa. Morjärven uskovaisilla oli lämmin keskinäinen yhteys. Merikarvian kirkkoherra Paavo Sillanpään tunteisiin vetoava julistus löysi heissä otollisen maaperän.
Sveriges Kristna Fridsförbund
Sveriges Kristna Fridsförbund (lyhenne SKF) on ruotsalainen lestadiolainen seurakunta. Ruotsissa "Norbergilaisuus" (Sveriges Kristna Fridsförbund) erkani vuosina 1957–1959 Ruotsin vanhoillislestadiolaisuudesta, jonka jälkeen se jatkoi yhteistyötä Suomen vanhoillislestadiolaisuuden kanssa vielä tammikuuhun 1961 asti. Suomen "Pappiseriseura" eli "elämänsanalaisuus" erkani vanhoillislestadiolaisuudesta vuonna 1960, jonka jälkeen norbergilaiset liittyivät elämänsanalaisuuteen. Elämänsanalaisuus sai näin kannatusta Ruotsissa, Norjassa, Unkarissa ja Suomessa. Vuonna 2012 elämänsanalaisten määräksi arvioitiin 300 henkilöä koko maailmassa, joten se oli kymmenenneksi suurin lestadiolaisryhmä maailmassa, ja määrä oli säilynyt samana vuoden 2001 jälkeen.
Elämänsanalaisuuden perustajina ja alkuvaiheen johtajina voidaan pitää Suomessa Leonard Pietari Tapanista, ja Ruotsissa SKF:n silloista puheenjohtajaa Paul Norbergia. Ruotsissa norbergilaisuus (SKF) erkani Ruotsin vanhoillislestadiolaisuudesta oikeastaan jo 1957–1959 ja he liittyivät sitten vuonna 1960 elämänsanalaisuuteen joka erkani vanhoillislestadiolaisuudesta Suomessa vuonna 1960. SKF:n ja Suomen vanhoillislestadiolaisten välit katkesivat lopullisesti tammikuussa 1961.
Independent Apostolic Lutheran Church
Independent Apostolic Lutheran Church (IALC) eli riitinmattilaisuus on lestadiolaisryhmä Yhdysvalloissa. Sen jälkeen kun pollarilaisuudesta oli 1962-1963 erkaantunut ryhmä nimeltä auneslaisuus, niin pollarilaisuuden pääsuuntaa ryhdyttiin nimittämään myös riitinmattilaisuudeksi. Riitinmattilaisuus sai nimensä saarnaaja Matt Reedin mukaan, sillä hänen katsottiin johtaneen pollarilaisuuden pääsuuntausta auneslaisuuden erkaantuessa siitä. Auneslaisuus sai nimensä sitä johtaneen Aunes Salmelan mukaan.
Pollarilaisuus erkaantui vanhoillislestadiolaisuudesta 1921-1922. Pollarilaisuudella on kannattajia lähinnä vain USA:ssa. Pollarilaiset kutsuvat itseään evankelisiksi, ja pollarilaisuuden perustaja Juho (John) Pollari olikin lähtöisin Vetelin evankelisista piireistä - nimenomaan äärimmäisevankelisista piireistä. Juho Pollari oli ehkä keskeisin vaikuttaja ns suurseuralaisuudessa ennen pollarilaisuuden erkaantumista erilliseksi ryhmäksi vuonna 1921. Pollari mm laittoi lehteen kutsuilmoituksen lestadiolaisryhmien vuoden 1908 yhteiseen kokoukseen, jossa suurseuralaisuus sai alkunsa.
Riitinmattilaisia on vuoden 2012 arvion mukaan vain noin 600, joten vuoden 2001 arvion jälkeen riitinmattilaisten määrä on romahtanut viidesosaan. Vuonna 2001 riitinmattilaisia arvioitiin olevan vielä jopa 3 000. Riitinmattilaisia on vuoden 2012 arvion mukaan noin 50 enemmän kuin auneslaisia, joten suunnilleen saman verran. Heillä on seurakuntia Minneapolisissa, Duluthissa, Kenoshassa ja Ishpemingissä. Riitinmattilaisuudesta erkani vuonna 1982 ollanketolaisuus-niminen erittäin pieni ryhmä, joka on nimetty saarnaaja Elden Ollankedon mukaan.
Vuonna 2012 riitinmattilaisia oli n 600, joten se on kahdeksanneksi suurin lestadiolaisuuden haara maailmassa, ja suurin pollarilaisuuden haara. Suurin lestadiolaisuuden haara on vuonna 2012 vanhoillislestadiolaisuus 115 000 henkilöllä, josta pollarilaisuus erkani vuonna 1921.
Georges Pompidou
Georges Jean Raymond Pompidou (; 5. heinäkuuta 1911 Montboudif, Cantal – 2. huhtikuuta 1974 Pariisi) oli ranskalainen poliitikko, joka toimi Ranskan pääministerinä vuosina 1962–1968 ja Ranskan presidenttinä vuodesta 1969 kuolemaansa asti vuoteen 1974.
Museo Pompidou-keskus on nimetty hänen mukaansa.
Pompidou opiskeli pariisilaisessa "École Normale Supérieure" -yliopistossa. 
Valmistumisensa jälkeen hän työskenteli opettajana. Toisessa maailmansodassa hän palveli luutnanttina, osallistui vastarintaliikkeeseen ja oli läheisessä yhteistyössä de Gaullen vapautushallituksen kanssa. Vuosina 1946–1949 hän toimi Ranskan matkailuhallinnon apulaispäällikkönä ja nimitettiin 1954 Rothschildien suurpankin toimitusjohtajaksi. Hän toimi pankin johdossa siihen asti, kun tuli valituksi pääministeriksi. Pompidou toimi Charles de Gaullen neuvonantajana ja osallistui viidennen tasavallan perustuslain luonnostelemiseen.
Pompidou palveli presidentti Charles de Gaullen alaisena pääministerinä 16. huhtikuuta 1962 – 13. heinäkuuta 1968. Hän oli viiden hallituksen pääministeri. Hän oli pääministerinä Pariisin opiskelijalevottomuuksien aikana toukokuussa 1968. Pompidoun sovitteleva toiminta ei ollut de Gaullen mieleen ja hän joutui eroamaan.
Pompidou valittiin presidentiksi kesäkuun 1969 vaaleissa, de Gaullen erottua. Hän jatkoi edeltäjänsä poliittislla linjoilla, piti hyvät suhteet arabimaihin mutta ei onnistunut yhtä hyvin Länsi-Saksan kanssa. Pompidou toteutti enemmän uudistuksia kuin edeltäjänsä. Hän toteutti frangin devalvoinnin vuonna 1970, toteutti tiukkaa talouspolitiikkaa valtiovarainministeri Valéry Giscard d'Estaingin avulla ja uudisti Ranskan opetus- ja koulutusjärjestelmää opetusministeri Olivier Guichardin kanssa.
Presidentti Pompidou kannatti Ison-Britannian liittymistä Euroopan yhteisöön (EY) vuonna 1973, minkä de Gaulle oli aiemmin estänyt.
Pompidoun presidentin valtakausi jäi lyhyeksi. Hän kuoli syöpään 2. huhtikuuta 1974. Perustuslain mukaan senaatin puheenjohtaja Alain Poher seurasi häntä virkaa tekevänä presidenttinä.