hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Fjodor II
Fjodor II. Borisovitš Godunov (, 1589 Moskova – 20. kesäkuuta 1605 Moskova) oli Venäjän tsaari muutaman kuukauden vuonna 1605 Venäjän historian sekasorron aikana tunnetulla ajanjaksolla. Hän oli Boris Godunovin poika. Isänsä kuoleman jälkeen Fjodor valittiin huhtikuussa 1605 tsaariksi. Pajarit vihasivat koko Godunovin sukua, ja kansa uskoi väärän tsaarin olevan syynä onnettomuuksiin.
Kesällä saapuivat Moskovaan Vale-Dmitrin lähettiläät, jotka vaativat Fjodorin syrjäyttämistä. Selitettiin, ettei vallanperijä, Iivana Julman poika Dmitri ollutkaan kuollut Uglitšissa, vaan aikoi palata Moskovaan. Kansa nousi kapinaan ja pajarit, yhtenä johtomiehistä Vasili Šuiski, pidättivät Fjodorin. Fjodor ja tämän äiti murhattiin pian. Vale-Dmitri ratsasti Moskovaan, jossa Dmitrin äiti tunnusti tämän pojakseen.
Gamma Draconis
Gamma Draconis (γ Dra / γ Draconis) eli Eltanin/Etamin/Ettanin/Rastaban/Rasabenon Lohikäärmeen tähdistössä oleva tähti. Tähden näennäinen kirkkaus 2,24 ja etäisyys 147,6±3,1 valovuotta. Absoluuttinen kirkkaus -1,04. Tähden spektriluokka on K5III. Väri-indeksi B-V 1,52 ja pintalämpötila 4 000 K. Kokonaisluminositeetti 600 aurinkoa, näkyvän valon luminositeetti 200 aurinkoa, läpimitta 50 (25?) aurinkoa, massa 1,7 (5,0?) aurinkoa. Tähden kirkkaus vaihtelee 0,08 magnitudia.
Tähden He 10830 - spektriviiva vaihteleva. Eltaninin liikkeestä voidaan päätellä, että tähti ohittaa meidät 28 valovuoden päästä. Tähden ominaisliike on 0.025 kaarisekuntia vuodessa, ja tähti lähestyy spektrimittausten mukaan meitä nopeudella 26 km/s.
Tatarstanin lippu
Tatarstanin lippu on Venäjälle kuuluvan Tatarstanin tasavallan symboli. Lippu otettiin virallisesti käyttöön 23. marraskuuta 1991, jolloin se korvasi neuvostoaikana käytössä olleen lipun. Tatarstanin lipun on suunnitellut Täwil Ğiniät ulı Xaziäxmätev. Lippu muodostuu vihreästä ja punaisesta vaakaraidasta, jotka erottaa ohut valkoinen vaakaraita. Lipun väreistä vihreä kuvaa elpymistä ja kevään vehreyttä, valkoinen puhtautta ja punainen kypsyyttä, energiaa, voimaa ja elämää. Toisen tulkinnan mukaan vihreä kuvaa Islamia, punainen venäläisiä ja valkoinen etnisten ryhmien yhteiseloa.
Vale-Dmitri I
Dmitri II (), ensimmäinen kolmesta Vale-Dmitristä, oikealta nimeltään mahdollisesti Grigori Otrepjev, oli Venäjän tsaari vuosina 1605–1606. Hän väitti olevansa Iivana IV Julman nuorin poika Dmitri Ivanovitš, joka oli poikaiässä kuollut onnettomuudessa tai murhattu. Dmitri II ilmeisesti menehtyi 17. toukokuuta 1606 kapinassa. Dmitrin seuraajaksi tuli Vasili IV.
Vale-Dmitri ilmestyi historiaan vuoden 1600 tienoilla väittäen olevansa Iivana IV:n kuollut nuorin poika, joka olisikin muka säilynyt hengissä murhayrityksestä. Tsaari Boris Godunov väitti vallantavoittelijan olevan todellisuudessa karannut munkki Grigori Otrepjev (synt. Juri Otrepjev), mutta ei ole tiedossa mihin hän väitteensä perusti. Dmitri sai taakseen puolalaiset käännyttyään nimellisesti katolilaiseksi ja myös monet Venäjän ylimysaateliset pajarit, jotka halusivat vihaamansa tsaari Boris Godunovin ja koko Godunovin suvun vallasta. Dmitrin ensimmäinen yritys valtaannousussa epäonnistui hänen pienen armeijansa kärsittyä tappion, mutta Godunovin samanaikainen kuolema mahdollisti Dmitrin nousun tsaariksi Godunovin pojan Fjodor II:n lyhyen hallintokauden ja murhan jälkeen vuonna 1605. Tsaarina Dmitri petti useimmat tukijansa; pajareille hän oli liian länsimielinen ja aloitti epämiellyttäviä reformeja, puolalaiset pettyivät kun hän ei aloittanut Venäjän katolistamista vaan kääntyi päinvastoin takaisin ortodoksiksi. Pajarit lietsoivat Dmitriä vastaan kapinan, jonka yhteydessä hän ilmeisesti kuoli keväällä 1606, hallittuaan alle vuoden. Tarinan mukaan Dmitrin ruumis poltettiin ja tuhkat ammuttiin tykillä Puolan suuntaan.
Iivana V
Iivana V (s. 6. syyskuuta 1666 – 8. helmikuuta 1696) oli Venäjän tsaari Pietari I:n kanssahallitsijana vuosina 1682–1696. Hän oli sekä fyysisesti että psyykkisesti vakavasti vammainen ja hallitsi Venäjää vain nimellisesti. Hänen sisarensa Sofia Aleksejevna toimi sijaishallitsijana aina vuoteen 1689, jolloin Pietari pakotti hänet Novodevitšin luostariin nunnaksi. Iivanan kuoltua Pietarista tuli nimellisestikin Venäjän yksinvaltias.
Tatarstanin vaakuna
Tatarstanin vaakuna (Ak Bars) on Tatarstanin tasavallan virallinen vaakuna vuodesta 1991 lähtien. Ak Bars on vanha turkkilainen ja bolgaarilainen symboli, joka on suomennettuna "Valkoinen Leopardi" tai "Lumileopardi".
Vaakunassa olevista väreistä vihreä kuvaa elpymistä ja kevään vehreyttä, valkoinen kuvaa puhtautta ja punainen kuvaa kypsyyttä, energiaa, voimaa ja elämää. Kulta puolestaan kuvaa Tatarstanin kunniaa, kauneutta ja rikkautta. Siivekäs lumileopardi puolestaan on Tatarstanin tasavallan väestön suojelija.
Bolgaaria ja Kazanin kaanikunta, molemmat nyky-Tatarstanin edeltäjävaltioita, käyttivät tätä samaista symbolia valtiotunnuksenaan. Vaakunan nykyasun on suunnitellut Rif Zägri ulı Fäxretdinev.
Kazanin jääkiekkojoukkue Ak Bars Kazan hyödyntää tätä symbolia.
Tatarstanin tasavallan hymni
Tatarstanin tasavallan hymni otettiin virallisesti käyttöön 4. heinäkuuta 1993. Sen on säveltänyt Röstäm Yäxin. Hymnissä ei vielä ole virallista sanoitusta, useita tataarinkielisiä sanoituksia on kyllä tehty.
Yksi sanoitusehdotus on Ramazan Baytimerovin "Tuğan yağım":
Tuğan yağım ("Minun kotimaani")
Harmaaorava
Harmaaorava ("Sciurus carolinensis") on Pohjois-Amerikasta Eurooppaan levinnyt jyrsijä.
Harmaaorava on väriltään pääosin harmaa. Turkin selkäpuolella on hajanaisia, ruosteenruskeita karvoja. Vatsa on väriltään vaaleampi. Harmaaorava on pituudeltaan noin 20–31 senttiä, ja sen häntä on lähes ruumiin pituinen, noin 20–25-senttinen. Aikuinen yksilö painaa 510–700 grammaa.
Harmaaorava on peräisin Yhdysvaltain ja Kanadan itäisistä osavaltioista ja territorioista. Niiltä laji on levinnyt ihmisen mukana Pohjois-Amerikan länsiosiin, Etelä-Afrikkaan, Australiaan ja moniin Euroopan valtioihin, kuten Britanniaan ja Italiaan. Isossa-Britanniassa se on vieraslajina lähes syrjäyttänyt eurooppalaisen oravan ("Sciurus vulgaris"). Harmaaorava onkin luokiteltu sadan haitallisimman vieraslajin joukkoon.
Pariutumishaluinen harmaaoravanaaras levittää hormonipitoisia eritteitä ympäri elinaluettaan. Sen tuoksu saattaa houkutella paikalle jopa 30 urosta. Ne ajavat naarasta takaa, kunnes voimakkain uros voittaa kisan ja parittelee naaraan kanssa. Onnistuneen parittelun jälkeen naaras rakentaa poikaspesän, johon se synnyttää jälkeläisensä.
Vastasyntyneet poikaset käyttävät ravinnokseen emon maitoa ja ne ovat valmiita jättämään pesän seitsemän viikon ikäisenä. Nuoret oravat joutuvat kuitenkin helposti petojen saaliiksi. Nuoret yksilöt ovat myös hyvin leikkisiä. Tämän käyttäytymisen uskotaan kehittävän eläimen selviämistaitoja. Poikaset itsenäistyvät lopullisesti noin puolivuotiaina.
Harmaaoravat käyttävät mieluiten ravinnokseen pähkinöitä ja tammenterhoja, joiden kuorien avaamiseen niiden etuhampaat soveltuvat hyvin. Syksyisin orava kätkee talvea varten ravintoa, joita se ei heti tarvitse. Kätköt orava löytää muistinsa ja hajuaistinsa avulla. Oravat syövät myös hedelmiä ja puiden mahlaa kun niitä on saatavilla. Joskus se ryöstää myös linnunpesiä.
Ketšualaiset kielet
Ketšualaiset kielet on kielikunta, johon kuuluvia kieliä puhutaan pohjoisen Etelä-Amerikan alueella. Se on koko Andien alueen tärkein ja suurin kielikunta, mikäli indoeurooppalaista kielikuntaa ei lasketa lukuun. Ketšualaisten kielten puhutuin kieli on ketšua, jolla on lähteestä riippuen 4–10 miljoonaa puhujaa. Luku vaihtelee kielten häilyvien rajojen vuoksi. Riippuen siitä, mitkä lasketaan omiksi kielikseen ja mitkä murteiksi, ryhmään katsotaan kuuluvan kaksi tai 46 kieltä.
Ketšuan kymmenet murteet sekoittavat kielikunnan luokittelua. Nykyisin standardisoitu ketšua (kehittynyt Cuzcon murteesta) näivettää yhä enenevässä määrin murre-eroja. Ei kuitenkaan voida sanoa, että kaikki ketšuankielisiksi itsensä kokevat ymmärtäisivät äidinkielen omaisesti Cuzcon murretta, joten on turvallisempaa puhua ketšualaisesta kielikunnasta kuin yhdestä ainoasta kielestä.
Toisinaan aimara on laskettu kuuluvaksi tähän kielikuntaan, mutta suurin osa tutkijoista pitää mm. kielten yhteistä sanastoa tiiviin kanssakäymisen tuloksena ennemmin kuin kielten välisen sukulaisuuden merkkinä. Loppujen lopuksi aimara ja ketšua ovat hyvinkin erilaisia keskenään.
Ketšua yhtenäistyy Cuzcon murteen yleistyessä, ja murre-erot vähenevät. Samalla syntyy lisää eroa aimaraan ja sen sukulaiskieliin.
Jotkin kielitieteilijät haluavat yhdistää ketšualaiset ja aimaraiset kielet ketšumaralaiseen kielikuntaan, mutta monien mielestä tällaisen kielikunnan muodostaminen on kaukaa haettua ja liian teennäinen.
Pandžabi
Pandžabi (punjabi, panjabi) on Intian itäosissa ja Pakistanissa puhuttava kieli, joka kuuluu indoeurooppalaisen kielikunnan indoiranilaiseen alahaaraan. Kieli on tapana jakaa länsipandžabiin (puhujia 61–62 miljoonaa), lahndaan (lehndaan) ja itäpandžabiin (28 miljoonaa puhujaa). Monet pitävät Pakistanissa puhuttavaa siraikia pandžabin murteena. Kaikkiaan pandžabia puhuu arviolta 96–130 miljoonaa ihmistä, ja se on maailman kymmenenneksi puhutuin kieli. Pandžabi on maailman suurin kieli, joka ei ole missään valtiossa keskushallinnon tasolla virallinen kieli.
Rustam Minnihanov
Rustam Nurgalijevitš Minnihanov eli Röstäm Nurğäli ulı Miñnexan (tataariksi (kyrillinen)) Рөстәм Нургали улы Миңнеханов, "Röstäm Nurğäli ulı Miñnexanov"; ) on tatarstanilainen poliitikko, Tatarstanin presidentti vuodesta 2010 ja entinen pääministeri. Minnihanov toimi myös öljy- ja kaasuyhtiö Tatneftin hallituksen puheenjohtajana.
Minnihanov syntyi 1. maaliskuuta 1957 Yaña Arış -nimisessä kylässä Rybnoslobodskin piirikunnassa silloisessa Tatarstanin autonomisessa sosialistisessa neuvostotasavallassa.
Minnihanov on valmistunut Kazanin maatalousinstituutista koneinsinööriksi. Hän on myös taloustieteiden tohtori.
Vuonna 1978 Minnihanov alkoi työskennellä suunnittelutehtävissä Sabinskin piirikunnassa. Siellä hän yleni "vanhemmaksi" suunnittelijaksi. Hän työskenteli myös pääsuunnittelijana valtion metsäteollisuusyrityksessä.
Vuosina 1985–1993 hän työskenteli erilaisissa tehtävissä Arskin piirikunnassa. Vuonna 1993 hänet nimitettiin Visokogorskin piirikunnan johtajaksi. Vuonna 1996 hän siirtyi työskentelemään Tatarstanin talousministeriöön. Tatarstanin pääministerinä hän työskenteli 10. heinäkuuta 1998 lähtien.
Tatarstanin pitkäaikainen presidentti Mintimer Şäymiev ilmoitti alkuvuodesta 2010 jättävänsä asemansa ja toivoi Miñnexania seuraajakseen, johon asemaan presidentti Medvedev asetti hänet ehdolle. Miñnexan otti virallisesti aseman 25. maaliskuuta 2010.
Minnihanovin poika Irek (s. 1990) sai surmansa 17. marraskuuta 2013 sattuneessa lento-onnettomuudessa, jossa Tatarstan Airlinesin lentokone putosi laskeutuessaan Kazanin lentoasemalle.
Kalastajakissa
Kalastajakissa ("Prionailurus viverrinus" tai "Felis viverrinus") on aasialainen keskikokoinen kissaeläin.
Kalastajakissan lyhytkarvaisen turkin pohjaväri on ruskehtavan harmaa. Sen turkissa on juovia ja täpliä. Täplät ovat ruskeita tai mustia. Kalastajakissan jalat ovat lähes yksiväriset ja sen hännässä on tummia poikkijuovia.Kalastajakissa elää Pakistanissa, Sri Lankassa ja Koillis-Intiassa. Asuinalueeseen kuuluvat myös Burma, Thaimaa ja Etelä-Kiina sekä Sumatra ja Jaava. Suuresta osasta Malakan niemimaata se puuttuu. Kalastajakissan elinympäristöä ovat tiheiköt, mutta kuitenkin se elää aina vesistöjen läheisyydessä.
Kalastajakissa viettää piileskelevää elämää. Uroksen ja naaraan arvellaan pariutuvan tammi-helmikuussa. Tiineys kestää 63 vuorokautta. Naaras synnyttää pentunsa syrjäiseen pesään tiheään pensaikkoon, ruohikkoon tai kallionkoloon. Pennut avaavat silmänsä parin viikon ikäisinä. Ne elävät emonsa maidolla noin kahden kuukauden ikäisiksi asti. Silloin emo kantaa niille syötäväksi ensi kerran lihaa.
Yhdeksän kuukauden ikäisinä jälkeläiset ovat kasvaneet aikuisen kokoisiksi, mutta pysyttelevät emonsa luona vielä muutaman viikon. Kymmenen kuukauden ikäisiksi vartuttuaan ne ovat oppineet tarvitsemansa saalistustaidot ja pystyvät selviytymään omin päin.
Kalastajakissa syö ennen kaikkea kaloja. Se on ovela saalistaja ja hallitsee erilaisia pyyntitapoja. Kissa voi odottaa mieleistä uhria veden partaalla kivellä, hiekkatörmällä tai veden ylle kaartuvalla oksalla. Lähelle uivan kalan se sieppaa tassullaan sivaltamalla. Joskus se kouraisee kalan molemmilla etukäpälillään. Pitkät terävät kynnet varmistavat silloinkin pitävän otteen. Toisinaan kalastajakissa sukeltaa veteen saaliin perään.
Kalojen lisäksi ruokalistalle kuuluu äyriäisiä, nilviäisiä, sammakoita, käärmeitä ja muita vedeneläjiä. Maalla kalastajakissa saalistaa muun muassa jyrsijöitä, hyönteisiä ja pikkulintuja.
Mintimer Šaimjev
Mintimer Şärip ulı Şäymiev (tataariksi (kyrillinen), Минтимер Шәрип улы Шәймиев, venäjäksi; Минтиме́р Шари́пович Шайми́ев, "Mintimer Šaripovitš Šaimjev") on venäläissyntyinen tataaripoliitikko ja Tatarstanin ensimmäinen presidentti vuosina 1991–2010. Hän toimi hallintotehtävissä ja ministerinä Brežnevin ajoista, vuodesta 1969 lähtien.
Mintimer Şäymiev syntyi 20. tammikuuta 1937 talonpoikaisperheeseen Änäk-nimisessä kylässä Aqtanış-nimisessä piirikunnassa silloisessa Tataarien autonomisessa sosialistisessa neuvostotasavallassa.
Şäymievin lapsuus ajoittui toisen maailmansodan vuosiin. Vuonna 1954 hän aloitti opiskelut Kazanin maatalousinstituutissa koneistamislinjalla, josta hän valmistui vuonna 1959. Hän työskenteli tämän jälkeen suunnittelutehtävissä ja vuodesta 1967 lähtien hallintopuolella. Vuonna 1969 hänet nimitettiin Tatarstanin kastelu- ja vesivaraministeriksi. Tuolloin Tatarstanissa oli meneillään laajoja kastelujärjestelmien rakentamistöitä. Vuonna 1983 Şäymievista tuli Tataarien ASNT:n ministerineuvoston ensimmäinen varapuhemies.
Vuonna 1990 hänet valittiin Tataarien ASNT:n ylimmäksi puhemieheksi, jonka jälkeen tapahtui käänne Tatarstanin ja Venäjän keskushallinnon välisissä suhteissa. Samana vuonna annettiin Tatarstanin tasavallan suvereenisuusjulistus. Vuonna 1991 Şäymiev valittiin Tatarstanin ensimmäiseksi presidentiksi. Sittemmin hänet on valittu uudelleen 24. maaliskuuta 1996 ja 25. maaliskuuta 2001.
Vuonna 2010 Şäymiev ilmoitti ettei pyrki jatkoon tasavallan johdossa ja nimitti seuraajakseen pääministeri Röstäm Miñnexanin, jonka presidentti Medvedev nimitti virallisesti hänen seuraajaehdokkaakseen parlamentin vahvistettavaksi.
Şäymievin vetäytymisen jälkeen Tatarstanin parlamentti alkoi valmistella hänelle valtiollisen neuvonantajan asemaa.
Pete Best
Randolph Pete Best (s. 24. marraskuuta 1941 Madras, Intia) on brittiläinen muusikko. Hän on The Beatles -yhtyeen alkuperäisrumpali, joka erotettiin vuonna 1962. Lennon, McCartney ja Harrison erottivat hänet, kun Beatles oli tekemässä ensimmäistä levyään EMI:lle. Erottamispäätöksen kertoi Bestille yhtyeen manageri Brian Epstein.
Best ei ollut levytuottaja George Martinin mielestä riittävän hyvä rumpali levylle, ja hän halusi käyttää kokeneempaa rumpalia. Tämä oli melko yleistä sen ajan levytyksissä. Best oli aiemmin kelvannut Polydor-levy-yhtiölle, kun Beatles levytti Tony Sheridanin taustayhtyeenä.
Paul McCartney kertoi myöhemmin, että syy Bestin erottamiseen oli hänen persoonansa eikä huono soittotaito. Best oli hiljaisempi ja järkevämpi kuin muut, eikä hän ollut yhtä taiteilijaluonne. McCartney, Lennon ja Harrison viettivät aikaa yhdessä muutenkin kuin keikoilla, mutta Best jäi hieman ulkopuoliseksi. Best itse arvelee yhdeksi erottamisen syyksi komean ulkonäkönsä ja sen aiheuttaman muita jäseniä suuremman suosion ihailijoiden keskuudessa.
Pete Bestin tilalle yhtyeeseen tuli Ringo Starr. Beatlesin jälkeen Pete Best on soittanut muun muassa yhtyeissä Lee Curtis & The All Stars, The Pete Best Four, The Pete Best Combo, The Pete Best Band. Suuren osan elämästään hän on kuitenkin elättänyt itsensä muilla töillä kuin musiikin tekemisellä. Hän lopetti soittamisen vuonna 1968 ja työskenteli aluksi leipomossa ja myöhemmin pitkään työvoimatoimiston virkailijana.
Häntä pyydettiin kuitenkin aina välillä esiintymään, ja kahdenkymmenen vuoden tauon jälkeen hän lopulta suostui vuonna 1988. Hän on sittemmin kiertänyt esiintymässä paljonkin. Vuonna 1995 julkaistu Beatlesin "Anthology 1" -kokoelma sisälsi levytyksiä, joilla Best soittaa. Tästä levystä hän saa tekijänoikeuspalkkioita, joita on jo kertynyt miljoonien eurojen edestä.
Best lauloi Beatlesin esiintymisissä yleensä yhden tai kaksi laulua illassa. Hänen vakionumeroitaan olivat muun muassa "Matchbox" ja "Boys" sekä McCartneyn kirjoittama "Pinwheel Twist". Vuonna 1962 Decca-levy-yhtiölle tehdyssä koenauhoituksessa, jossa tallennettiin 15 laulua, Best toimi ainoastaan rumpalina, kuten myös saman vuoden lopulla EMI-yhtiölle tehdyissä harjoitusnauhoituksissa. Vuonna 1965 Pete Best Combo julkaisi singlen, jossa Best laulaa kappeleet "Kansas City" ja "Boys". Vuonna 2008 ilmestyi Pete Bestin Bandin albumi "Heyman´s Green", jonka kappaleiden säveltämiseen Best on osallistunut. Levy sai kriitikoilta suopean vastaanoton. Best soittaa levyllä rumpuja, mutta ei laula.
Pete Best oli Parikkalassa vuosittain järjestettävän Kovan Päivän Ilta -tapahtuman pääesiintyjänä vuonna 1999. Hän ei tiettävästi ole tavannut muita Beatlesin jäseniä vuonna 1962 tapahtuneiden potkujensa jälkeen.
Pyhä birma
Pyhä birma on kissarotu. Pyhä birman kissaa pidetään luonteeltaan rauhallisena, ystävällisenä ja erittäin sosiaalisena. Hiljainen, siisti, utelias ja leikkisä kissa sopii erinomaisesti kaupunkikodin lemmikiksi.
Rotumääritelmän mukaan pyhä birma on puolipitkäkarvainen naamiokissa. Silmät ovat syvän siniset ja ovaalit. Ruumiinrakenteeltaan birma on keskikokoinen, jalat ovat tanakat ja lyhyet. Pää on vahvarakenteinen, posket täyteläiset ja korvat keskikokoiset. Vartalon väri on erittäin vaalean kananmunankuoren värinen, jossa lisänä hieman naamion sävyä. Erilaisia värimuunnoksia on kaikkiaan hyväksytty yhteensä 20 kappaletta (FIFéssä). Naamioväritys on vahva naamassa, jaloissa, korvissa sekä myös hännässä, vartalo on vaalea. Käpälien väri on valkoinen joka jatkuu takajaloissa jalkapohjaa pitkin kiilana. Käpälien valkoiset kuviot ovat birman tunnusmerkki.
Rodun värimuunnokset ilmaistaan ns. EMS-koodilla (Easy Mind System). Birman koodi alkaa lyhenteellä SBI (Sacred Birman). Värimuunnokset ovat ruskeanaamio (SBI n), ruskeakilpikonna (SBI f), sininaamio (SBI a), sinikilpikonna (SBI g), suklaanaamio (SBI b), suklaakilpikonna (SBI h), lilanaamio (SBI c), lilakilpikonna (SBI j), punanaamio (SBI d) sekä cremenaamio (SBI e). Jokaisesta värimuunnoksesta on myös tabbyväritys kuviokoodilla 21 värikirjaimen perässä, kuten ruskeatabbynaamio (SBI n 21).
Tarina kertoo pyhä birman kissan synnystä ja valkoisista käpälistä.
Himalajan vuoristoissa sijaitsi Lao-Tsun temppeli, jossa palvottiin kultaista, safiirisilmäistä Tsun Kyan-Kse jumalatarta. Temppelissä asui vanha pääpappi Kitta Mun-Ha, ja hänellä oli valkoinen kissa nimeltä Sinh. Temppelialueella oli muitakin kissoja, kaikki valkoturkkisia ja keltasilmäisiä. Eräänä yönä temppeliin hyökättiin ja pääpappi sai surmansa. Muut papit rukoilivat jumalattarelta apua. Pääpapin kissa Sinh asettui kuolleen isäntänsä ruumiin päälle ja käänsi katseensa kohti jumalatarta. Kissan koskettaessa ylipappia ylipapin henki siirtyi kissaan. Pian kissan turkki sai kullanhohtoisen värin ja kissan silmät muuttuivat safiirinsinisiksi, aivan kuin jumalattarella. Kissan kasvot, korvat, jalat sekä häntä saivat Burman hedelmällisen maan värityksen. Ainoastaan käpälät, jotka koskettivat kuollutta ylipappia säilyivät valkoisina, puhtauden ja hyvyyden värisinä. Papit onnistuivat puolustautumaan ja ajoivat vihollisen menestyksekkäästi pois. Myös muut temppelin kissat saivat Sinhin värityksen. Taru kertoo myös, että aina kun pyhä kissa kuolee, vie se kuolleen papin sielun ikuisuuteen. Sinh jäi uskollisesti kuolleen isäntänsä päälle, kunnes se menehtyi – ja vei isäntänsä sielun paratiisiin.
Tarinat ovat tarinoita, mutta totta on kuitenkin, että pyhä birma on yksi vanhimpia kissarotuja. Majuri G. Russell huomasi vuonna 1898 Lao-Tsun temppelissä paljon näitä kissoja ja vuonna 1919 hän sai lahjana Kittah Llaman pääpapilta kaksi kissaa, uroksen ja naaraan vietäväksi Ranskaan. Kissat saivat yhden pentueen, mutta rotu selviytyi kasvamaan ja se on nyt yksi suosituimmista kissaroduista maailmalla.
Teijo Erkinharju
Teijo Tapani ”Twist Twist” Erkinharju (s. 24. tammikuuta 1962 Kuusankoski) on suomalainen muusikko. Hänet tunnetaan parhaiten Peer Güntin pitkäaikaisimpana rumpalina (1981–2005). Erkinharjun muita yhtyeitä ovat olleet muun muassa Leningrad Cowboys, Los Bastardos Finlandeses, Road Crew, Daavid & Goljat, Daltons sekä Devil’s Milk. Hän on toiminut myös sessiomuusikkona.
Erkinharju tunnetaan räväkästä ja nopeasta soittotyylistään. 1980-luvulla hän käytti enimmäkseen Pearl-merkkisiä settejä, jotka sisälsivät kaksi bassorumpua ja mm. neljä octobania. Nykyisin Erkinharju soittaa Drum Workshopin rummuilla ja käyttää pääasiassa vain yhtä bassorumpua. Paiste-merkkisiä symbaaleja hän on käyttänyt lähes koko uransa.
Zelenodolsk
Zelenodolsk () eli Yäşel Üzän (tataariksi Яшел Үзән) on kaupunki ja Zelenodolskin piirin keskus Tatarstanin tasavallan luoteisosassa Venäjällä. Se sijaitsee Volgan ja sen täällä muodostaman Kuibyševin tekojärven vasemmalla rannalla 38 km Kazanista ylävirtaan.
Zelenodolsk on tärkeä jokiliikenteen satama ja teollisuuskeskus. Kaupungissa on kuuluisa laivatelakka, joka on perustettu 1895. Kaupungin nähtävyyksistä mainittakoon vuosina 1980-1981 rakennettu moskeija. Kaupungin pinta-ala on 26,6 km². Kaupungin kautta kulkee Moskovan ja Kazanin välinen päärata, jolta sieltä risteää myös rata pohjoiseen Mari Elin Joškar-Olan kautta Kirovin alueen Jaranskiin. Toinen pistorata jatkaa Volžskiin.
Kaupungin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskussa 97 674. Vuonna 1989 asukasluku oli 94 100, ja väestöstä oli venäläisiä 67 % ja tataareja 29,1 %.
Kylmän sodan aikana kaupungissa oli salainen sota-alusten suunnittelukeskus.
Definitely Maybe - The DVD
Definitely Maybe - The DVD on brittiläisen rock-yhtye Oasiksen DVD-julkaisu, joka sisältää kokonaisuudessaan yhtyeen debyyttialbumin Definitely Maybe ja aikaisemmin vain LP-painoksella olleen "Sad Song" kappaleen toisen version. Lisäksi levyllä on videot kaikista kappaleista, joihin sellainen on tehty, live-taltioinnit kaikista kappaleista, dokumentin, jossa yhtye, muut osalliset ja aikalaiset kertovat albumin synnystä, ajanhengestä sekä albumin kappaleista. Mukana on myös vanhoja haastatteluja ja muita videopätkiä.
Nižnekamsk
Nižnekamsk () eli Tübän Kama () on runsaan 230 000 asukkaan teollisuuskaupunki Kamajoen varrella Tatarstanin tasavallan pohjoisosassa Venäjällä, 237 kilometriä Kazanista itään. Kaupunki on tärkeä petrokemianteollisuuden keskus. Öljyä jalostava OAO Nižnekamskneftehim on kaupungin suurimpia työnantajia.
Vuonna 1989 kaupungin väestöstä oli tataareja 46,5 prosenttia, venäläisiä 46,1 prosenttia, tšuvasseja 3,0 prosenttia, ukrainalaisia 1,0 prosenttia ja baškiireja 1,0 prosenttia.
Nižnekamsk perustettiin vuonna 1961 työläisasutukseksi petrokemianteollisuuslaitoksen perustamisen yhteydessä. Kaupunki siitä tuli vuonna 1966.
Kaupungista on kotoisin öljynjalostamo Nižnekamskneftehimin jääkiekkoseura HK Neftehimik Nižnekamsk, joka pelaa Itä-Euroopan ja Venäjän huippuliigassa KHL:ssä.
Heimo Holopainen
Heimo Juhani "Holle" Holopainen (s. 27. syyskuuta 1948 Helsinki) on suomalainen televisiokasvo, radioääni ja muusikko. Hän on ollut myös käsikirjoittajana sketsisarjoissa "Velipuolikuu" ja "Mutapainin ystävät" sekä ajankohtaisviihdeohjelmissa "Frank Pappa Show", "Iltalypsy" ja "Hohtohetki".
Laulaja ja meikkitaiteilija Helena Lindgren on Heimo Holopaisen sisko.
__notoc__
1960–1970-luvuilla Holle Holopainen toimi basistina muun muassa yhtyeissä Islanders, Topmost, Apollo ja H.E.C.. Erityistä huomiota tuli huippusuositun Hullujussi-yhtyeen basistina ja taustalaulajana (hän esiintyi myös yhtyeen "vierailevana tähtenä" nimellä Heimo Hohto).
Radiouransa Holopainen aloitti Yleisradion rockohjelmissa 1970-luvun lopussa. Rockradiossa Holopainen paitsi juonsi, myös esitti ääniroolihahmoja Kapteeni Sika, Leo Eläin, Susi-Kalle Andersson ja DJ Börje . 1980-luvun loppupuolella Holopainen toimi lyhyen aikaa helsinkiläisen kaupallisen paikallisradion Radio Sykkeen päätoimittajana. Sen jälkeen hän on ollut musiikkitoimittajana Yleisradion Radio Suomessa ja YleQ:ssa ja vuodesta 2008 lähtien iltapäiväjuontajana puheradio Yle Puheessa. Hän on myös kommentoinut ajankohtaisia asioita "Leo Eläimenä". Tunnettuja Holopaisen radio-ohjelmia ovat esimerkiksi: "Pop eilen - tänään", "Kovan päivän ilta", "Rockradio", "Kersantti Pippuri", "Hollen dollarihymy" ja Poppikoulu.
1980-luvulla Holopainen nähtiin televisiossa juontamassa lasten ja nuorten visailu- ja taito-ohjelmaa "Erkki!", jossa pisteytys toteutettiin liimaamalla tarramerkkejä ("Erkki-merkkejä") lasten paitoihin. 1990-luvun alussa hän tuli tunnetuksi "Frank Pappa Show'n" nimikkohenkilönä. Hän myös juonsi "Kodin kääntöpiiri" -ohjelmaa. Holopainen on ollut esiintyjänä YLE:n "Jälkiviisaissa".
Hermokaasu
Hermokaasut ovat taistelukaasuja, jotka lamaannuttavat hermostoa.
Kemialliselta rakenteeltaan hermokaasut ovat organofosfaatteja. Ne vaikuttavat inaktivoimalla pysyvästi asetyylikoliinia hajottavan asetyylikoliiniesteraasientsyymin, jolloin asetyylikoliinia kertyy elimistöön ja seuraa kolinerginen kriisi. Huoneenlämmössä hermokaasut ovat nesteitä. Hermokaasut jaetaan yleensä G- ja V-tyypin hermokaasuihin ja ne voidaan luokitella pysyvyyden mukaan myös ilma- tai maastokaasuiksi. G-aineet ovat ilmakaasuja, jotka vaikuttavat lähinnä hengityksen kautta. V-kaasut ovat puolestaan maastokaasuja, jotka vaikuttavat sekä hengityksen että ihon kautta. Tunnetuimpia G-tyypin hermokaasuista ovat tabuuni, somaani, sariini ja V-tyypin hermokaasuista VX. Niitä voidaan levittää maastoon tai aerosolina ilmaan.
Hermokaasut on luokiteltu joukkotuhoaseiksi YK:n päätöslauselmassa 687 ja niiden valmistus ja varastointi on kielletty kemiallisten aseiden kieltosopimuksessa 1993. Kielto tuli voimaan 29. huhtikuuta 1997.
Myrkytyksen oireita ovat muun muassa hikoilu, kouristukset, pupillien supistuminen, syljeneritys, virtsaaminen ja hallitsematon ulostus. Kuolema seuraa tukehtumisesta hengityslihasten lamaantuessa. Hermokaasut kulkeutuvat elimistöön hengityksen kautta, ruoansulatuskanavasta tai ihon läpi. Niiltä suojautumiseen tarvitaan koko vartalon peittävä puku – kaasunaamari ei riitä.
Myrkytyksen vasta-aine on atropiini, jota tarvitaan useita päiviä jatkuvasti.
Almetjevsk
Almetjevsk () eli Älmät () on noin 150 000 asukkaan öljyteollisuuskaupunki Venäjän Tatarstanin itäosassa, 279 kilometriä Kazanista itään. Kaupunki sijaitsee Kaman sivujoen Zain varrella.
Almetjevskissä on keskisuuren venäläisen Tatneft-öljy-yhtiön kotipaikka ja tähän liittyvää öljyteollisuutta. Paikkakunta on koko Venäjän öljynsiirtoputkiston keskisimpiä risteyskohtia. Täällä on entisen Itäblokin maihin johtavan Družba-öljynsiirtoputken alkukohta. Transneftin öljyputkia kulkee kaupungista myös esimerkiksi Nižni Novgorodiin, Samaraan ja Subhankulovoon.
Vuonna 1989 kaupungin väestöstä oli tataareja 50,4 prosenttia ja venäläisiä 42,9 prosenttia.
Väliluvun kehitys:
Paikkakunnalla on sijainnut Almet (Älmät) -niminen tataarikylä 1600-luvulta alkaen, mutta kaupunkina se on nuori. Se kasvoi alueen öljyteollisuuden myötä ja sai kaupunkioikeudet vuonna 1953.
Jääkiekkoseura Neftjanik Almetjevsk pelaa Venäjän Vysšaja Ligassa.
Who Feels Love?
"Who Feels Love?" on brittiläisen rock-yhtye Oasiksen kappale ja single, joka julkaistiin 17. huhtikuuta 2000. Single nousi suoraan Ison-Britannian single-listan sijalle 4 myyden kotimaassaan hieman yli 137 000 kappaletta. "Who Feels Loven?" b-puolia ovat "One Way Road" ja "Helter Skelter". Singlen kansi on kuuluisan kansitaiteilija Simon Halfonin suunnittelema.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Noel Gallagher, ellei toisin mainita.
Naberežnyje Tšelny
Naberežnyje Tšelny () eli Yar Çallı (tataariksi Яр Чаллы) on Tatarstanin toiseksi suurin kaupunki Venäjällä. Se sijaitsee Kamajoen ja siihen padotun Ala-Kaman tekojärven rannalla tasavallan koillisosassa 225 kilometriä Kazanista itään. Se on merkittävä teollisuuskeskus ja Tukajevin piirin hallinnollinen keskus. 
Naberežnyje Tšelnyssä sijaitsee KamAZin raskaita kuorma-autoja, panssarivaunuja ja dieselmoottoreita valmistava tehdas, joka on alallaan suurimpia maailmassa. Kaupungissa sijaitsevan Ala-Kaman vesivoimalaitoksen teho on 1250 MW.
Naberežnyje Tšelny perustettiin vuonna 1621. Kaupunginoikeudet se sai vuonna 1931. Kaupungin nimi oli Brežnev vuosina 1982–1988.
Kaupungissa on noin puoli miljoonaa asukasta (vuonna 2010 yhteensä 513 193), ja sen metropolialueella noin 900 000.
Asukasluvun kehitys:
Vuonna 2010 kaupungin väestöstä oli venäläisiä 44,9 prosenttia, tataareja 47,4 prosenttia, tšuvasseja 1,9 prosenttia, ukrainalaisia 1,3 prosenttia, baškiireja 1,2 prosenttia sekä mareja, mordvalaisia ja udmurtteja 1,5 prosenttia.
Sunday Morning Call
Sunday Morning Call on brittiläisen rock-yhtye Oasiksen kappale ja single, joka julkaistiin 3. heinäkuuta 2000. Single nousi suoraan Ison-Britannian single-listan sijalle 4 myyden kotimaassaan hieman yli 130 000 kappaletta. "Sunday Morning Callin" b-puolia ovat "Carry Us All" ja "Full on", kaikki kappaleet on kirjoittanut Noel Gallagher joka myös laulaa kaikki kappaleet. Singlen julkaisun aikoihin arvioitiin että kappale kertoisi Gallagherin tuttavasta Kate Mossista. Singlen kansi on kansitaiteilija Simon Halfonin suunnittelema.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Noel Gallagher, ellei toisin mainita.
Menzelinsk
Menzelinsk () eli Minzälä () on kaupunki Ala-Kaman tekojärven rannalla Tatarstanin itäosassa Venäjällä, 292 km Kazanista itään.
Menzelinskin kaupunki toimii piirin Menzelinskin keskuksena. Kaupungissa asui 16 476 ja koko piirissä 29 359 henkeä (2010). Vuonna 1989 väestöstä oli venäläisiä 49,3 prosenttia ja tataareja 46,8 prosenttia.
Menzelinsk perustettiin Menzelja- ja Kamajokien yhtymäkohtaan vuonna 1586. Kaupunginoikeudet se sai vuonna 1781.
Stand by Me
Stand By Me on brittiläisen rockyhtye Oasiksen single, joka julkaistiin 22. syyskuuta, 1997. Singlen korkein listasijoitus oli Ison-Britannian singlelistan sija 2. Singleä on myyty pelkästään kotimaassaan britanniassa yli 422 000 kappaletta ja sen b-puolia ovat "(I Got) The Fever", "My Sister Lover" ja "Going Nowhere".
Noel Gallagher on sanonut laulusta: "Laulu alkaa lauseella ""Made a meal and threw it up on Sunday"". Kun ensimmäisen kerran muutin Lontooseen äitini soitteli minulle jatkuvasti ja kyseli olenko syönyt kunnolla. Joten yritin tehdä sunnuntaipaistia, ja laattasin sen jälkeen kaksi päivää ruokamyrkytyksen takia. Toinen lause ""There is one thing I can never give you, my heart will never be your home".". Siinä on kyse yksityisyydestä, joka minun täytyy pitää - paikka jonne menen kirjoittamaan materiaalini. Tyttöystäväni Meg oli varsin järkyttynyt tästä.
Kaikki kappaleet kirjoittanut on Noel Gallagher, ellei toisin mainita.
Don’t Go Away
Don’t Go Away on brittiläisen rock-yhtye Oasiksen kappale. Kappaleen on kirjoittanut yhtyeen kitaristi Noel Gallagher, ja se on yhtyeen kolmannen studioalbumin "Be Here Now" (1997) kahdeksas raita.
”Don’t Go Away” julkaistiin singlenä 19. helmikuuta 1998 ainoastaan Japanissa, jossa se nousi Oriconin singlelistan sijalle 48. Se julkaistiin promosinglenä myös Yhdysvalloissa ja Ranskassa. Yhdysvalloissa se nousi "Billboardin" Hot Modern Rock Tracks -listan viidenneksi. Kappaleesta on julkaistu myös musiikkivideo.
Noel Gallagherin mukaan laulu kertoo hänen äidistään, joka joutui sairaalaan ja jolla luultiin olevan syöpä. Gallagher kuvaa laulua seuraavasti:
Kaikki kappaleet kirjoittanut Noel Gallagher, ellei toisin mainita.Catalogue No: ESCA-6948
Xi’an
Xi’an (kiinaksi: 西安, pinyin: Xī'ān) on Shaanxin maakunnan pääkaupunki Kiinassa. Xi’an on ollut keisarillinen pääkaupunki yli tuhannen vuoden ja 13 dynastian ajan. Kaupungin loiston aika sijoittuu Sui- ja Tang-dynastian ajalle, jolloin Xi’an oli silkkitien alkupiste. Xi’an oli maailman suurin kaupunki, rikas ja kulttuuriltaan kansainvälinen. Xi’ania kutsuttiin aikaisemmin nimellä Chang’an (yksink.: 长安, perint.: 長安, pinyin: Cháng'ān).
Xi’an sijaitsee Kiinan keskiosassa. Kaupunkia rajaavat Qinling-vuoristo etelässä ja Weijoki pohjoisessa.
Kaupungin perustamisaikana pidetään vuotta 202 eaa., kun Han-dynastian hallitsija Liu Bang perusti Chang'anin pääkaupungikseen. Tätä ennen alueella olivat sijainneet myös Zhou- ja Qin-dynastian pääkaupungit. Vuonna 194 eaa. alettiin rakentaa kaupungin ensimmäistä muuria. Tämä saatiin valmiiksi neljän vuoden kuluttua.
Vuonna 582 Sui-dynastian hallitsija käski rakentaa uuden pääkaupungin (Daxing, 大興) hieman kaakkoon vanhasta Han-dynastian aikaisesta sijainnista. Uuden kaupungin pinta-ala oli 84 km² ja pääkatu oli 155 metriä leveä ja se olikin aikansa suurin kaupunki maailmassa. Kaupungin nimi vaihdettiin Chang'aniksi Tang-dynastian aikana.
Tang-dynastian lopulla vuonna 904 kaupunki tuhoutui suurimmalta osaltaan ja asukkaat pakotettiin muuttamaan uuteen pääkaupunkiin Luoyangiin. Vain pieni osa kaupungista jäi asutuksi. Ming-dynastia rakensi uuden muurin Chang’anin vain 12 km² peittäneen alueen ympärille.
Xi’anin alueen kuuluisin nähtävyys on ehdottomasti esikaupungista 40 kilometriä itään sijaitseva terrakotta-armeija. Yhdistyneen Kiinan ensimmäinen keisari Qin Shi Huangdi rakennutti itselleen mausoleumin ja tätä vartioimaan 8 099 hahmon armeijan.
Muita nähtävyyksiä ovat kaupungin muslimikorttelissa sijaitseva Xi’anin suuri moskeija. Iso- ja Pieni villihanhipagodit ovat yli tuhat vuotta vanhoja torneja, jotka ovat säilyneet monista maanjäristyksistä.
Xi'anissa on yhdeksän kaupunkipiiriä ja neljä piirikuntaa. Kaupunkipiirit ovat: Baqiao (5), Beilin (4), Chang'an (9), Lianhu (2), Lintong (8), Weiyang (1), Xincheng (3), Yanliang (7) ja Yanta (6). Piirikunnat ovat: Gaoling (13), Huxian (12), Lantian (10) ja Zhouzhi (11).
Xi’anin metron ensimmäinen linja avattiin syyskuussa 2011. Nykyään (2015) metrossa on käytössä kaksi linjaa ja kaupungin metroverkkoon on suunniteltu kaikkiaan kuusi linjaa.
Xi’an Xianyangin kansainvälinen lentoasema sijaitsee Xianyangin kaupungissa noin 47 kilometrin päässä Xi’anin keskustasta.
Valmet Oy:llä on Xi’anin kaupungissa Valmet Paper Technology (Xi'an) Co. Ltd. -tytäryhtiö.
Alfa Phoenicis
Alfa Phoenicis (α Phe / α Phoenicis /alp Phe) eli Ankaa tai Nair al-Zaurak, Cymbae, Lucida Cymbae on Feeniksin tähdistön kirkkain tähti, suuruusluokaltaan 2,40. Tähti on spektroskooppinen kaksoistähti, mutta Ankaan B-komponentista ei tiedetä juuri mitään, vaikka se on havaittu kahdella tavalla: sekä A-tähden spektriviivojen vaihteluna että suoraan. Sen kiertoaika on 10.5 vuotta ja radan keskietäisyys 7 AU. Absoluuttinen kirkkaus 0,52. Pyörimisnopeus 2 km/s tai suurempi; tähden pyörähdys kestää noin vuoden. Ankaa on vakaassa heliumin polttovaiheessa.
Stop Crying Your Heart Out
Stop Crying Your Heart Out on rock-yhtye Oasiksen kappale ja single, joka julkaistiin 17. kesäkuuta, 2002. Sen korkein listasijoitus oli Ison-Britannian single-listan sija 2. Kappaletta soitettiin runsaasti Britanniassa kesällä 2002, kun Englanti putosi jatkosta jalkapallon MM-kisoista, hävittyään puolivälierissä Brasilialle 1-2.
Singlen B-puolia ovat "Thank You For The Good Times" ja "Shout It Out Loud". Singlestä on myös julkaistu DVD-versio, joka sisältää "Stop Crying Your Heart Out"- ja "Stop Crying Your Heart Out (DEMO)"-kappaleet sekä kymmenen minuuttia kestävän toisen osan "Tour of Brotherly Love"-kiertuedokumentista. Singlen kansi on kuuluisan kansitaiteilijan Simon Halfonin suunnittelema.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Noel Gallagher, ellei toisin mainita.
Joona Mielonen
Joona Pekka Mielonen (s. 30. joulukuuta 1985 Kotka) on suomalainen apulaisohjaaja ja näyttelijä. Mielonen tuli tunnetuksi suomalaisesta "Salatut elämät" -televisiosarjasta, jossa hän esitti Kasper Koposen roolin. Hän tuli mukaan kuvauksiin vuonna 2002, mutta jäi hyvin pian pois sarjasta. Alkuvuonna 2004 Mielonen palasi sarjan kuvauksiin, ja näytteli sarjassa vuoteen 2005, jonka jälkeen hän poistui sarjasta lopullisesti. Mielonen on näytellyt vuosina 2000–2001 sarjassa "Pertsa ja Kilu" toista pääosaa. 2015 hän allekirjoitti Paavo Väyrysen kansalaisaloitteen Suomen EMUssa pysymiseen liittyen.
Mielonen valittiin kunnallisvaaleissa 2012 Kotkan kaupunginvaltuuston jäseneksi Vasemmistoliiton listalta. Aiemmin hän oli toiminut lyhyen aikaa SDP:n kolmantena varavaltuutettuna kunnallisvaalien 2004 jälkeen ja ollut Vasemmistoliiton ehdokkaana vuoden 2011 eduskuntavaaleissa.
Keväästä 2004 Mielonen on julkaissut Mikseri.netissä, Molo Hasardi -nimisessä yhtyeessä, rallahtavaa musiikkia. Yhtyeen alkuna pidetään ”Seppo Paananen” -kappaletta.
Melusaaste
Melusaaste on liian kovaa melua. Melu on ääntä, joka on terveydelle haitallista tai joka merkityksellisesti vähentää ympäristön viihtyisyyttä tai merkityksellisesti haittaa työntekoa. Melun voimakkuus ilmoitetaan desibeleinä. Liika altistuminen melusaasteelle saattaa aiheuttaa tinnitusta.
Melulähteille on työkäytössä määritelty melurajat, joita työkone ei saisi ylittää. Työlainsäädännössä on määritelty aikarajoja työntekijän melusaasteelle altistumiselle.
Euroopan unionin ympäristömeludirektiivin (2002/49/EY) tarkoituksena on vähentää ja ehkäistä ympäristömelun aiheuttamia haittoja. Direktiivi edellytti muun muassa meluselvityksen ja meluntorjunnan toimintasuunnitelman laatimista. Suomessa direktiivi toteutuu osana ympäristönsuojelulakia (27.6.2014/527, esim. 151§–153§).
Melusaastetta syntyy esimerkiksi liikenteestä ja työkoneista sekä äänekkäistä tapahtumista kuten ulkoilmakonserteista. Melusaastetta voi syntyä myös teollisuuslaitoksista (kuten tuulivoimaloista, kivimurskaamoista), työkoneista (kuten satamien ja muiden toimipisteiden lastinkäsittelylaitteet), yksittäisistä koneista ja laitteista (kuten lehtipuhaltimista, raivaus- ja moottorisahoista, ilmastointilaitteista), vesipumpuista) ja muista melulähteistä. Työkoneiden melu synnyttää haittaa myös laitteen käyttäjälle, jos melun lähde on lähellä koneenkäyttäjän kuulojärjestelmää.
Melusaasteen haittavaikutuksia vähennetään melusaastetta aiheuttavien lähteiden äänen vaimennusta. Esimerkkinä ulkoisesta suojauksesta ovat liikenteen meluhaittojen ehkäisyyn meluaidat ja vallit. Melusaasteen haittavaikutuksia vähennetään myös ihmisten kuuloa suojaavilla kuulonsuojaimilla. Kuulosuojaimia on olemassa korvien päälle sijoitettavia kuppimaisia suojuksia ja korvakäytävään sijoitettavia korvatulppia.
Laindäädännöstä ja toimintasuunnitelmista huolimatta esimerkiksi ympäristömelulle altistuminen ei ole alkuvuonna 2014 julkaistun selvityksen mukaan Suomessa vähentynyt.
Little by Little / She Is Love
Little by Little / She Is Love on rockyhtye Oasiksen single, joka julkaistiin 23. syyskuuta, 2002.
Korkein listasijoitus Iso-Britannian single-listan sija 2. Kappaleet "Little by Little" ja "She Is Love" ovat kummatkin a-puolia, ja ne on kirjoittanut Noel Gallagher. B-puolena on cover The Who -klassikosta "My Generation", jonka on kirjoittanut Pete Townshend. Singlestä on myös julkaistu DVD-versio, jonka sisältö on muuten sama lukuun ottamatta "My Generation" -kappaletta, joka on korvattu kymmenen minuuttia kestävällä kolmannella ja viimeisellä osalla "Tour of Brotherly Love" -kiertuedokumentista. Singlen kansi on taiteilija Simon Halfonin suunnittelema.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Noel Gallagher, ellei toisin mainita.
Vasili I
Vasili I (; 1371 – helmikuu 1425) oli Moskovan suuriruhtinas vuosina 1389–1425. Hän oli Dmitri Donskoin ja suuriruhtinatar Eudoxian (Jevdokija) vanhin poika.
Vasili jatkoi isänsä työtä yhdistämällä Venäjää. Hän sai sopimuksella Suzdalin, Nižni Novgorodin ja Muromin ruhtinaskunnat 1392 Moskovan alaisuuteen, pakotti Novgorodin liittoon ja sai 1397–1398 Kalugan, Vologdan, Veliki Ustjugin ja komien maat Novgorodilta.
Liettua oli 1386 liittynyt personaaliunioniin Puolan kanssa, jonka kuningas Jagello (1377–1397) pyrki laajentumaan liitossa kaanien kanssa. Rauhan vakuudeksi Vasili nai Liettuan Vytautasin (1392–1430) tyttären Sofian. Liitto oli kuitenkin heikko, koska Vytautas valtasi Vjazman ja Smolenskin 1403–1404. Puola-Liettuan raja oli vain 140 km Moskovasta. Vasilin tytär Anna naitettiin Bysantin keisari Johannes VIII Palaiologosille 1414.
Vasili joutui puolustautumaan kaani Tohtamyšin 1395 voittanutta kaania Timur Lenkia vastaan. Hänen retkensä ei kuitenkaan yltänyt Moskovaan asti, ja se tuhosi Kultaisen Ordan, joka hajosi seuraavaksi kahdeksitoista vuodeksi. Vasili lopetti veronmaksun, mutta kärsi tappion 1408 Edigulle, joka hävitti Moskovan alueita, muttei saanut kaupunkia. Vuonna 1412 Vasili joutui kuitenkin käymään osoittamassa uskollisuuttaan Ordalle.
Dmitri Donskoi
Dmitri Ivanovitš Donskoi (, 12. lokakuuta 1350 Moskova – 19. toukokuuta 1389 Moskova) oli Moskovan ruhtinaskunnan suuriruhtinas vuosina 1359–1389 ja Vladimirin vuodesta 1363. Dmitri haastoi ensimmäisenä Moskovan suuriruhtinaana tataarien vallan Venäjällä. Hän sai arvonimensä "Donilainen" mongolien lyömisestä Kulikovon taistelussa 1380.
Dmitri nousi Moskovan valtaistuimelle yhdeksänvuotiaana. Ennen hänen täysikäisyyttään ruhtinaskuntaa hallitsi metropoliitta Aleksis. Vuonna 1360 Venäjän korkein arvo, Vladimirin suuriruhtinaan arvonimi, siirtyi Kultaisen ordan kaanin päätöksellä Nižni Novgorodin Dmitri Konstantinovitšille. Kun hänet syrjäytettiin, Dmitri sai Vladimirin suuriruhtinaan aseman. Kolme vuotta myöhemmin hän teki rauhan Dmitri Konstantinovitšin kanssa ja solmi avioliiton tämän tyttären Eudoxian kanssa. Vuonna 1376 he liittoutuivat ja ryöstivät Volgan Bulgarian.
Dmitrin valtakauden alun tärkein tehtävä oli Moskovan Kremlin varustaminen ensi kertaa kivimuurein, jotka valmistuivat 1367. Dmitri sekaantui Tverin asioihin, jolloin ruhtinas Mikael pyysi appensa, Liettuan Olgerdasin avukseen, ja Moskovaa piiritettiin kaksi kertaa, 1368 ja 1370. Dmitri sai kaanin luvalla pitää Vladimirin ruhtinaskunnan ja 1375 nujersi Tverin ja pakotti sen tunnustamaan Moskovan oikeuden suuriruhtinaan arvoon. Vain Rjazan jäi alistamatta.
Kultainen orda oli heikentynyt valtakamppailun vuoksi, ja sen rinnalle oli syntynyt Valkoinen orda. Dmitri lopetti veronmaksun ordalle 1371, mutta kaani Mamai keräsi tataarien joukot ja valmistautui nujertamaan kapinoitsijan. Dmitri puolestaan keräsi vihollista vastaan lähes kaikki Venäjän ruhtinaat. Mamain ensimmäinen hyökkäys Rjazaniin torjuttiin Vožajoella 1378. Kaksi vuotta myöhemmin kaani kokosi 120 000 miehen armeijan ja johti sen itse Liettuan tuella Moskovaan. Se lyötiin Kulikovon niityllä Donin yläjuoksulla.
Lyöty Mamai syrjäytettiin, ja tataarien joukot yhdisti Valkoisen ordan kaani Tohtamyš, joka lähti sotaretkelle 1382. Dmitri sai tiedon hyökkäyksestä liian myöhään eikä ehtinyt koota apuvoimia. Moskova puolustautui piiritystä vastaan käyttäen ensi kertaa tykkejäkin, mutta se ryöstettiin silti, ja palattiin veronmaksuun ordalle. Dmitri vannoi uskollisuutta Tohtamyšille ja ordalle, joka palautti hänet pääasialliseksi veronkerääjäksi ja Vladimirin suuriruhtinaaksi. Kuollessaan 1389 Dmitri oli ensimmäinen suuriruhtinas, joka jätti arvonimensä pojalleen ilman kaanin hyväksyntää.
Iivana II
Iivana II (; 30. maaliskuuta 1326 – 13. marraskuuta 1359) oli Iivana Kalitan toinen poika, joka seurasi veljeään Semjonia Moskovan ja Vladimirin suuriruhtinaana vuosina 1353–1359. Ennen tätä hän hallitsi Ruzaa ja Zvenigorodia.
Iivana II harkitsi alkuun luopuvansa perinteisestä uskollisuudesta mongolihallitsijoille ja liittoutuvansa Liettuan kanssa. Hän luopui ajatuksesta pian ja vannoi uskollisuutta Ordalle.
Aikalaiset pitivät Iivanaa heikkona hallitsijana, joka ei kyennyt vastaamaan kun Liettuan Olgerdas (1341–1377) valloitti hänen appensa pääkaupungin Brjanskin ja lopulta Venäjän Dnepriä myöten, Kiovan, ja teki maastaan suurvallan, joka ulottui Itämereltä Mustallemerelle.
Semjon
Semjon "ylpeä" (; 1316–1353) oli Iivana Kalitan poika ja Moskovan suuriruhtinas vuosina 1340–1353. Hän peri kaanin määräyksellä isänsä aseman Vladimirin suuriruhtinaana ja käytti titteliä "Moskovan ja koko Venäjän suuriruhtinas".
Hän soti Toržokin kaupunkia vastaan 1341 ja vahvisti valtaansa Novgorodiin. Kymmenen vuotta myöhemmin hän hyökkäsi Smolenskiin. Semjon jatkoi isänsä asemaa ja pysyi uskollisena Ordalle ja sen ylimpänä vallankäyttäjänä. Ruotsin kuninkaan Maunu Eerikinpojan ristiretken Pähkinälinnaan Novgorod torjui Moskovan vähäisellä tuella 1348.
Ennen kuolemaa Semjon antoi luostarilupauksen ja otti nimen Sozont. Hänen kaksi poikaansa kuolivat ruttoon. Semjon haudattiin Arkkienkelin katedraaliin Moskovan Kremliin.
Iivana Kalita
Iivana Kalita (; 1288–1340) oli Moskovan ruhtinas ja sitten suuriruhtinas vuosina 1325–1340 ja Vladimirin vuodesta 1328. Hänen isänsä oli Daniel, Moskovan ensimmäinen ruhtinas. Kutsumanimensä "Kalita" (kukkaro, rahasäkki) hän sai tehtyään Moskovasta rikkaan toimimalla mongolien pääveronkerääjänä Venäjällä.
Tverin siirryttyä Liettuan puolelle Kultaisen ordan kaani Uzbeg piti Iivanaa luotetuimpana vasallinaan. Hän keräsi Venäjältä veroja kaanille ja käytti niitä alueiden hallintaoikeuksien ostamiseen ja lainaamalla muille ruhtinaille, jotka joutuivat velkakierteeseen. Lopulta velkataakkoja ei pystytty hoitamaan ja alueet liitettiin Moskovan vaikutuspiiriin. Kaanin luvalla hän nujersi Tverin ja sai häneltä suuriruhtinaan arvon 1328. Näin Moskova kohosi Venäjän johtavaksi ruhtinaskunnaksi.
Timo Rasio
Timo Juhani Rasio (s. 22. kesäkuuta 1966) on suomalainen muusikko. Hänet tunnetaan parhaiten CMX-yhtyeen toisena kitaristina. Aiemmin pääasiassa basistina toiminut Rasio liittyi yhtyeeseen vuonna 1991.
Rasio myös pyörittää eräiden muiden rockmuusikoiden kanssa helsinkiläistä rockravintolaa nimeltä Loose.
Samtskhe-Džavakheti
Samtskhe-Džavakheti () on hallintoalue ("mkhare") Georgian eteläosassa. Alueella on noin 208 300 asukasta (2007) ja sen pinta-ala on 6 413 neliökilometriä. Samtskhe-Džavakhetin pääkaupunki on Akhaltsikhe.
Samtskhe-Džavakheti rajautuu Adžariaan lännessä, Guriaan luoteessa, Imeretiin pohjoisessa, Šida Kartliin koillisessa, Kvemo Kartliin idässä, Armeniaan kaakossa ja Turkkiin etelässä. Alue koostuu pääosin historiallisista Meskhetin ja Džavakhetin alueista ja sisältää myös pienen Torin provinssin. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 54,6 prosenttia alueen asukkaista oli armenialaisia ja 43,4 prosenttia georgialaisia.
Armeniassa käytetään alueen Armeniaan kuuluneista osista nimeä "Javakhk" ().
Samtskhe-Džavakheti jaetaan kuuteen piirikuntaan:
Juri Danilovitš
Juri Danilovitš (, k. 21. marraskuuta 1325) oli Moskovan ruhtinas vuosina 1303–1325 ja Vladimirin suuriruhtinas vuodesta 1317. Hän johti Novgorodin joukkoja ruotsalaisia vastaan taisteluissa, joiden päätteeksi solmittiin Suomen itärajan määritellyt Pähkinäsaaren rauha 1323.
Juri Danilovitš oli isänsä Moskovan ruhtinas Danielin vanhin poika ja peri Moskovan vuonna 1303. Juri Danilovitš puolusti Pereslavl-Zalesskia Vladimirin suuriruhtinas Andrei III:tta vastaan. Andrein kuoltua seuraavana vuonna Juri alkoi kilpailla Vladimirin suuriruhtinaan asemasta tittelin perineen Tverin ruhtinas Mikaelin kanssa. Kun Tverin armeija piiritti Pereslavlia ja Moskovaa, Mikael meni Kultaisen Ordan hoviin Saraihin, missä kaani korotti hänet muita ruhtinaita korkeammaksi.
Tällä välin Juri järjesti Rjazanin ruhtinas Konstantinin murhan. Onneton hallitsija oli jäänyt Jurin isän vangiksi 1302 ja virunut siitä lähin Moskovassa. Rjazanin järkyttyessä barbaarisuudesta Juri sai lopullisesti haltuunsa Kolomnan. Hän valtasi myös Možaiskin, joka oli kuulunut ennen Smolenskin ruhtinaille. Vuoteen 1314 mennessä Juri sai metropoliitta Pietarin tuen ja solmi liiton Novgorodin kanssa Tveriä vastaan.
Vuonna 1315 Juri meni Saraihin kaanin hovin, jossa hän vietti kaksi vuotta ja solmi liiton Uzbeg-kaanin kanssa ja nai kaanin sisaren. Juri nimitettiin Vladimirin suuriruhtinaaksi 1317. Juri yritti valloittaa myös Tverin suuren mongolisotajoukon kanssa, mutta hänen armeijansa lyötiin ja hänen veljensä Boris ja vaimonsa otettiin vangeiksi. Juri pakeni Novgorodiin ja anoi rauhaa. Hänen vaimonsa kuoli Tverissä, jolloin Juri kanteli kaanille hänen tulleen myrkytetyksi Mikaelin käskystä. Molemmat ruhtinaat kutsuttiin Saraihin, jossa Mikael surmattiin.
Juri palasi Venäjälle 1319. Hän sai tehtävän kerätä kaikki Venäjän verot kaanille. Hiukan ennen kuolemaansa Juri johti Novgorodin armeijan taisteluun ruotsalaisia vastaan ja perusti linnoituksen Nevan suulle. Solmittuaan Pähkinäsaaren rauhan 1323 hän jatkoi valloituksia idässä ja valloitti Veliki Ustjugin samana vuonna. Mikaelin poika Dimitri kosti Jurille ja kanteli 1322 kaanille Jurin kavaltavan veroja. Juri kutsuttiin Ordaan tuomittavaksi, mutta Dimitri surmasi hänet omakätisesti. Tämän seurauksena kaani surmautti Dimitrinkin.