hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Eija Sinikka
Eija Sinikka (nyk. Jokinen, o.s. Kovanen) (s. 26. tammikuuta 1952 Mikkelin maalaiskunta) on suomalainen iskelmälaulaja.
Eija Sinikan laulajanura alkoi vuonna 1968 hänen tuurattuaan keikalla sairastunutta ystäväänsä. Vuonna 1970 hän muutti Helsinkiin ja teki levytyssopimuksen ja ensilevynsä "Saa kesä kaiken muuttumaan" PSO:n kanssa. Oltuaan pari vuotta muun muassa Englannissa au pairina ja laulajana hän palasi vuonna 1973 Suomeen. Hänen ensimmäinen suuri hittinsä oli esikoisalbumin nimikappale "Kanssasi sun" (1973; julkaistu myös vuoden 1975 singlen "Tää liian hyvää on" kääntöpuolella). Vuoden 1974 Ranskan euroviisun ("La vie a vingt-cinq ans") suomenkielinen versio "Kuuma kesä kanssain jaa" oli myös suuri hitti. Muita tunnettuja kappaleita ovat mm. "Vesipisaroiden laulu", "Rantamökissä" ja "Variksen saappaat".
1970-luvun lopun humppabuumin aikana Eija Sinikka levytti runsaasti humppaa ja vanhaa tanssimusiikkia ja sai albumistaan "Rantamökissä" kultalevyn. Tämän albumin, samoin kuin "Sä muistatko metsätien" -levyn hän lauloi Pauli Granfeltin yhtyen solistina. Heinäkuussa 1977 hän pääsi esiintymään tasavallan presidentti Urho Kekkoselle tämän virallisella vastaanotolla. 1970-luvun puolivälissä laulaja oli mukana YK:n rauhanturvaajien kiertueella Lähi-idässä ja kesällä 1979 Uuden Iloisen Teatterin esityksessä "Samassa veneessä".
2000-luvulla Eija Sinikka konsertoi edelleen sekä kotimaassa että ulkomailla ja toimii sivutoimisena maanviljelijänä. Hän on tullut tunnetuksi maatalouden puolestapuhujana. Eija Sinikan uusin CD-single "Vuosien jälkeen" ja "Villikissa" soivat Mitä Suomi tanssii -listalla ja uusi juhla-CD julkaistiin vuonna 2010, jolloin oli kulunut 40 vuotta Eija Sinikan ensilevytyksestä.
Pärnäinen
Pärnäinen () on kylä ja satama Nauvossa. Satamasta lähtevät yhteysalukset M/S Eivor Utön reitille ja M/S Cheri Nauvon eteläiselle reittialueelle. Lisäksi Pärnäisistä liikennöidään lautalla Korppoon Retaisiin.
Sataman tuntumassa sijaitsevat Länsi-Suomen merivartioston Nauvon merivartioasema sekä Turun meriliikennekeskus. Merenkulkulaitos ehdotti syyskuussa 2007 Turun meriliikennekeskuksen ja Porin meriliikennekeskuksen keskittämistä Turkuun Meripelastuskeskuksen yhteyteen.
Riitta Prusti
Riitta Anneli Prusti (o.s. "Eveli") (s. 10. syyskuuta 1941 Vaasa) on entinen ammattiyhdistysjohtaja ja sosialidemokraattien kansanedustaja. Prusti nousi ensimmäisenä naisena palkansaajajärjestöjen keskusliiton puheenjohtajaksi hänen tultuaan valituksi Toimihenkilö- ja virkamiesjärjestöjen keskusliiton puheenjohtajaksi toukokuussa 1992, mutta Prustin puheenjohtajakausi jäi lyhyeksi TVK:n tehtyä konkurssin syyskuussa 1992.
Prustin vanhemmat olivat työmies Kaarlo Johannes Eveli ja siivooja Kerttu Maria Kultti. Hän työskenteli Osuusliike Vaasanseudun puhelunvälittäjänä 1957–1967 ja Etelä-Pohjanmaan Voima Oy:n kustannuslaskijana 1969–1979. Tämän jälkeen Prusti toimi ammattiyhdistysliikkeessä Suomen teollisuustoimihenkilöiden liiton puheenjohtajana 1979–1984 sekä Toimihenkilö- ja virkamiesjärjestöjen keskusliiton TVK:n 2. puheenjohtajana 1984–1992 ja puheenjohtajana 1992.
Pian sen jälkeen kun Prusti oli toukokuussa 1992 valittu TVK:n puheenjohtajaksi teki TVK:n ja muutamien sen jäsenliittojen omistama sijoitusyhtiö "Vendito Oy" konkurssin 24. elokuuta 1992 sen jälkeen kun TVK:n eräät suuret jäsenliitot eivät olleet halukkaita sijoittamaan 60–90 miljoonan markan panosta yhtiön osakepääoman korotukseen. Vendito ja sen tytäryhtiö "TVK-Invest Oy" olivat joutuneet vaikeuksiin epäonnistuneen osake- ja kiinteistösijoitustoiminnan vuoksi ja TVK oli taannut Venditon lainoja 60 miljoonan markan edestä. Venditon joutuminen selvitystilaan johti siihen että myös keskusjärjestö TVK haettiin konkurssin 2. syyskuuta 1992 kun TVK:n terveydenhuoltoalan jäsenliitot Tehy ja SuPer (Suomen Perushoitajaliitto) eivät suostuneet päävelkojapankin SKOP:n esittämiin laina- ja omaisuusjärjestelyihin. TVK:n velat ja vastuut olivat konkurssihetkellä yhteensä 110 miljoonaa markkaa ja sen omaisuuden kirjanpitoarvo oli 61 miljoonaa markkaa; todellinen omaisuuden arvo oli kuitenkin pienempi.
Konkurssin jälkeen TVK:n jäsenliitot siirtyivät pääosin STTK:n leiriin sen jälkeen kun valtakunnansovittelija Jorma Reinin ajama hanke uudesta toimihenkilöiden keskusjärjestöstä oli kariutunut keväällä 1993; vain muutama liitto siirtyi SAK:n jäsenliitoksi. Prustille järjestön taloussotkut tulivat hänen oman ilmoituksensa mukaan yllätyksenä; hän sai tietää niistä vasta kesäkuussa 1992 tilintarkastajilta. Prusti julkaisi näistä kokemuksistaan "Kiirastuli"-nimisen kirjan vuonna 1994.
Prusti oli SDP:n kansanedustajana 1995–2003 edustaen Uudenmaan läänin vaalipiiriä. Hän oli eduskunnan perustuslakivaliokunnan varapuheenjohtaja 1999–2003. Prusti toimi SDP:n puoluetoimikunnan varajäsenenä 1981–1984 ja puolueneuvoston 1. varapuheenjohtajana 1984–1987. Hän oli presidentin valitsijamies vuoden 1982 presidentinvaaleissa.
Mahlanjuoksuttaja
Mahlanjuoksuttaja on Absoluuttisen Nollapisteen vuonna 2005 ilmestynyt kahdeksas studioalbumi. Albumilta julkaistiin single "Miten tässä vielä käy?".
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 17.
Kappaleet säveltänyt Liimatta ja Lääkkölä sekä sanoittanut Liimatta, ellei toisin mainittu.
Pedro López
Pedro Alonso López (s. 8. lokakuuta 1948 Santa Isabel, Kolumbia) surmasi ennen kiinni jäämistään yli 300 tyttöä useissa Etelä-Amerikan maissa, kuitenkin lähinnä Perussa, Ecuadorissa ja Kolumbiassa 1970- ja 1980-lukujen vaihteessa. Siksi Lópezia kutsutaan "Andien hirviöksi".
Hänen vanhempansa hylkäsivät hänet kun hän oli pieni. Häntä käytti myös nuorena hyväksi eräs lasten hyväksikäyttäjä. 19-vuotiaana hän joutui varkaudesta vankilaan. Siellä neljä sellitoveria pahoinpiteli hänet. Kostoksi Pedro tappoi heistä kolme. Vapauduttuaan hän matkusti Perusta Kolumbiaan. Siihen mennessä hän oli surmannut jo yli 150 tyttöä. Hän yleensä otti kadulta prostituoidun, kuristi tämän ja heitti ruumiin jokeen.
López pidätettiin vuonna 1980 murhasta epäiltynä. Kuulusteluissa hän kuitenkin kertoi yli 300 naisen murhasarjasta ja johdatti poliisit ruumiiden jättöpaikoille. Lopez tuomittiin eliniäksi vankilaan, mutta vapautettiin, ja Ecuadorin valtion karkotti hänet vuoden 1998 lopussa Kolumbiaan.
Elf (yhtye)
Elf oli kajaanilainen yhtye, joka perustettiin 1960-luvun puolivälissä. Yhtyeen nimi on akronyymi sanoista "Eric Lars Four". Yhtyeen perustaja oli "Seppo "Setti" Vuorela" , joka toimi sen basistina. Muita yhtyeen jäseniä olivat Kari "Misi" Mikkonen: laulu, Juhani "Pomo" Komulainen: rummut, Pentti "Höpö" Pöllänen: saksofoni, klarinetti ja huilu, Tuomo "Tumppi" Lindqvist: pasuna ja Raimo "Ramppa" Kylmänen: trumpetti. Elfin ensimmäinen single "On rohtoo rock'n roll" julkaistiin vuonna 1976. Yhtye toimi useiden artistien kuten Laila Kinnusen ja Carolan, kahden vuoden ajan myös Katri-Helenan, taustayhtyeenä. Yhtyeeltä ilmestyi kaksi albumia: vuonna 1978 "Mitä, missä milloin vaan" ja vuonna 1979 "Tarantella-Joe". Elfin tunnetuin hitti lienee jälkimmäisen albumin nimikappale. 1980-luvun alussa yhtye levytti enää muutaman singlen ennen kuin hajosi.
Brêmes
Brêmes on kunta Pas-de-Calais’n departementissa Ranskassa. Vuonna 2014 siellä oli arviolta 1 305 asukasta. Kunnan pinta-ala on 7,25 neliökilometriä.
Historiallisesti Brêmes on ollut osa Guînesin kreivikuntaa.
Jerome Karle
Jerome Karle (18. kesäkuuta 1918 – 6. kesäkuuta 2013) oli yhdysvaltalainen tiedemies, joka tunnetaan ansioistaan fysikaalisen kemian alalla. Hän syntyi New Yorkissa ja opiskeli Abraham Lincoln High Schoolista päästyään City College of New Yorkissa, Harvardissa ja Michiganin yliopistossa. Hän jakoi vuoden 1985 Nobelin kemianpalkinnon yhdessä Herbert A. Hauptmanin kanssa kiinteän aineen kiderakenteen tutkimiseen käytettävien menetelmien kehittämisestä. Hän oli Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian jäsen vuodesta 1976 ja työskenteli Naval Research Laboratoryssa, kuten myös puolisonsa, tutkija Isabella Karle (1921–2017). Pari oli naimisissa vuodesta 1942 ja sai kolme tytärtä.
William Giauque
William Francis Giauque (12. toukokuuta 1895 Niagara Falls – 28. maaliskuuta 1982 Berkeley) oli yhdysvaltalainen kemisti. Hän sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1949 panostuksestaan kemiallisen termodynamiikan parissa erityisesti tutkimuksista, jotka koskevat aineiden käyttäytymisestä äärimmäisen alhaisissa lämpötiloissa.
Giauque syntyi Kanadan Niagara Fallsissa, Ontarion provinssissa. Hänen vanhempansa olivat Yhdysvaltain kansalaisia ja he palasivat Yhdysvaltoihin. Giauque aloitti koulunkäyntinsä Michiganissa. Kun Giauquen isä kuoli vuonna 1908, perhe muutti takaisin Niagara Fallsiin. Valmistuttuaan Giauque työskenteli voimalaitoksissa valmistuakseen sähköinsinööriksi, mutta se ei onnistunut. Hän pääsi kuitenkin erään voimalaitoksen laboratorioon töihin ja nautti työstä paljon.
Työskenneltyään muutaman vuoden Giauque opiskeli kemiaa Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä. Sieltä hän valmistui tieteiden maisteriksi vuonna 1920. Filosofian tohtorin arvon hän saavutti vuonna 1922.
Vaikka Giauquen alkuperäisenä ajatuksena oli valmistua insinööriksi, jatkoi hän tieteellisiä tutkimuksia professori Gilbert N. Lewiksen vaikutuksesta. Vuodesta 1934 Giauque toimi kemian professorina eläköitymiseensä asti, joka tapahtui 1962, asti.
Giauque oli kiinnostunut erityisesti termodynamiikan kolmannesta pääsäännöstä. Hän onnisti pääsemään lähemmäs absoluuttista nollapistettä kuin uskottiin olevan mahdollista. Yhdessä Herrick L. Johnstonin kanssa Giauque suoritti tutkimuksia, jotka johtivat hapen isotooppien O-17 ja O-18 löytymiseen. He myös osoittivat, että fyysikot ja kemistit olivat vuosia käyttäneet erilaisia atomimassoja huomaamatta sitä.
Vuonna 1932 Giauque meni naimisiin Muriel Frances Ashleyn kanssa ja he saivat kaksi poikaa.
Tampereen Komediateatteri
Tampereen Komediateatteri on Tampereella ympärivuotisesti toimiva teatteri, jonka näytelmissä on ollut mukana useita tunnettuja näyttelijöitä kuten Jukka Puotila, Jukka Leisti, Laura Jurkka ja Eila Roine. Näyttelijä Esko Raipia ja käsikirjoittaja-ohjaaja Tapio Parkkinen perustivat Tampereen Komediateatterin vuonna 1991. Aluksi teatteri toimi Frenckellin sisäpihalla Tampereen Keskustorilla ja Tampereen yliopiston juhlasalissa. Ensimmäinen näytelmä "Jääkärin morsian" sain ensi-iltansa 3. heinäkuuta 1992.
Komediateatteri muutti nykyiseen rakennukseensa Juhlataloon vuonna 1994, joka toimi aiemmin Tampella-yhtiön juhlatalona. Aluksi teatteri oli Juhlatalossa vuokralla, mutta vuonna 1998 omistus siirtyi Raipian Kiinteistöt Oy:lle. Tampellan juhlatalo valmistui vuonna 1897 ja otettiin käyttöön vuonna 1898. Talon suunnitteli Tampereen Raatihuoneenkin suunnitellut Georg Schreck. Aikoinaan purku-uhan allakin ollut Juhlatalo on tänä päivänä suojelukohde.
Komediateatterin ulkoilmanäyttämö on ollut käytössä alusta asti, mutta vanhojen rakenteiden sorruttua lumen painosta talvella 2000 se rakennettiin uudelleen. Samalla näyttämö ja katsomo saivat kiinteän katteen ja seinät.  Vuoden 2012 laajennuksen ansiosta katsomoon mahtuu nykyisin yli 800 henkeä.
Uusi päänäyttämö otettiin käyttöön syksyllä 2006. Juhlatalon alle kaivetun 256-paikkaisen katsomon pääsuunnittelijana toimi arkkitehti Pertti Neva.  Uusi päänäyttämö helpotti liikuntaesteisten pääsyä teatteriin uuden hissin ja pyörätuolinostimen ansiosta. Aiemmin päänäyttämönä toiminut yläkerran juhlasali vapautui muuhun käyttöön, joten nykyään  teatterissa voidaan pitää tarvittaessa kaksi eri näytöstä samaan aikaan.
Keväällä 1998 Komediateatterissa tapahtui johtajavaihdos, kun Tapio Parkkinen ja Esko Raipia luovuttivat ohjakset Panu Raipialle. Teatterinjohtaja Panu Raipian johdolla teatteri onkin sinnikkäästi harpponut historiansa katsojaennätyksestä toiseen. Elokuun alussa 2016 Komediateatterin toimitusjohtajana aloitti Teemu Ojala. Panu Raipia jatkaa edelleen teatterinjohtajana.
Teatterin historia. Tampereen Komediateatteri 2015. Viitattu 8.12.2016
Virpi Miettinen
Virpi Miettinen (s. 10. huhtikuuta 1946) on vuoden 1965 Miss Suomi. Hän sijoittui vuonna 1965 toiseksi sekä Miss Eurooppa - että Miss Universum -kisassa. Miss Skandinavia -kilpailuissa hän oli 2. perintöprinsessa.
Miettinen on kotoisin Porvoosta, mutta hänellä on äitinsä puolelta sukujuuria Viipurissa. Hän toimi kansainvälisenä mallina muun muassa Pierre Balmainin ja Chanelin muotihuoneella sekä Itävallan kauppahuoneelle liki 20 vuotta. Hän työskenteli myös varikkoemäntänä F1-kisoissa.
Vuonna 1966 Miettinen avioitui Caesar von Walzelin kanssa. Pari erosi vuonna 1970 minkä jälkeen Miettinen meni naimisiin valtiotieteen maisteri Jukka Nystenin kanssa, josta erosi vuonna 1978. 1980-luvulla Miettisen elämä koki muutenkin haaksirikon. Hän on puhunut julkisuudessa avoimesti alkoholi- ynnä muista ongelmistaan ja uskoontulostaan ja toimii nykyisin Porvoon Sanaseurakunnan evankelistana.
Matti Heinivaho levytti Miettisestä tämän missivuotena laulun ”Pikkuneiti porvoolainen” (Fröken Fräken ifrån Fryken), suomentajana Saukki, Sauvo Puhtila.
Miettinen on näytellyt elokuvissa "Jussi Pussi" (ohjaus Ere Kokkonen, 1970) ja "Pi pi pil... pilleri" (ohjaus Visa Mäkinen salanimellä Frank Siponen, 1982).
Miettisellä todettiin marraskuussa 2002 rintasyöpä.
Annie Sundman
Annie Sundman-Pitkänen (myös Anni Pitkänen-Sundman; 19. joulukuuta 1883 – 16. tammikuuta 1981) oli suomalainen näyttelijä. Hän oli kiinnitettynä Helsingin Ruotsalaiseen teatteriin.
Sundmanille myönnettiin Pro Finlandia -palkinto vuonna 1954.
Kaarle Sorkio
Kaarle Vihtori Sorkio (vuoteen 1931 Sorkenius; ) oli kauppaneuvos ja Keskon pitkäaikainen johtaja, joka toimi ammattiministerinä sosiaaliministeriössä 1960-luvulla.
Sorkion vanhemmat olivat puuseppä Karl Johan Sorkenius ja Amanda Sorkenius. Toimittuaan puolustusvoimien Muonavaraston toimistonhoitajana 1931–1944 ja Valtion viljavaraston osastosihteerinä 1945–1948 hän siirtyi Keskon maatalous- ja keräilykaupan hoitajaksi 1949. Työnsä ohessa kauppakoulun 1935 suorittaneesta Sorkiosta tuli Keskon liha- ja tuoteosaston johtaja 1960. Hän oli perunoiden, kananmunien ja makkaroiden kaupan asiantuntija ja nopeasti yleistyneiden pakasteiden puolestapuhuja, joka kuului Helsingin Kauppiaat Oy:n perustajiin.
Sorkio toimi ammattiministerinä sosiaaliministeriössä Johannes Virolaisen hallituksessa 1964–1966. Poliittisesti Sorkio lukeutui liberaaleihin, joskin vasta hallituksen muodostamisen jälkeen ilmeni, että hänellä oli Suomen Kansanpuolueen jäsenkirja. Vaikka Sorkio ei toteuttanut ministerinä suuria uudistuksia, hän esiintyi paljon ja tuli tunnetuksi muun muassa television kautta. Kauppaneuvoksen arvon saanut Sorkio palasi ministerikauden jälkeen Keskon johtajaksi ja toimi viimeksi ennen eläkkeelle jäämistään 1971 sen noutotukku- ja teollisuusmyyntiosaston johtajana.
Sorkion puoliso vuodesta 1931 oli Helmi Sofia Mattila.
ONATRA
ONATRA (Office National des Transports) on valtionyhtiö Kongon demokraattisessa tasavallassa. Yhtiö hoitaa rautatieliikennettä, satamia ja jokiliikennettä maan länsi- ja pohjoisosissa. Yhtiön pääkonttori on Kinshasassa.
Vuonna 1935 perustettiin valtion elin nimeltään Office des transports coloniaux, joka vuonna 1960 sai nimekseen Office des transports au Congo (OTRACO). Nykyisen nimensä yhtiö sai vuonna 1971. Vuonna 1973 ONATRA kuljetti eniten matkustajia yhtiön historian aikana eli 410 871 matkustajaa.
Vuonna 1977 Kongon demokraattisen tasavallan hallitus päätti lopettaa yhtiön monopolin jokiliikenteessä ja salli kenen tahansa ihmisen tai yrityksen omistaa veneitä ja liikennöidä niillä jokia pitkin. Valtion varojen epääminen yhtiöltä yhdessä kilpailun alkamisen kanssa sai yhtiön kuljettamien matkustajien määrän laskuun, niin että vuonna 1982 yhtiö kuljetti vain 121 779 matkustajaa.
Leonora Carrington
Leonora Carrington (6. huhtikuuta 1917 Clayton Green, Lancashire, Englanti – 25. toukokuuta 2011 México, Meksiko) oli brittiläinen kuvataiteilija ja kirjailija.
Carrington syntyi Lancashiressä, Englannissa, perheensä toiseksi lapseksi ja ainoaksi tyttäreksi. Hänen äitinsä oli irlantilainen. Hän tutustui surrealismiin jo lapsena, ja tälle taiteenalalle hän suuntautui myös ammattiurallaan. Hänellä ja Max Ernstillä oli 1930-luvun lopulla rakkaussuhde. Hän asui pitkään Meksikossa, jonka kansalaisuus hänelle myönnettiin vuonna 1942. Hän muutti vuonna 1985 Yhdysvaltoihin.
Carrington meni Meksikossa naimisiin Emericko Weiszin kanssa ja sai kaksi lasta. Häntä pidetään yhtenä keskeisimmistä surrealismin edustajista, ja hänen muutamia teoksiaan ovat "Self-Portrait" (1936), "The Inn of Down Horse" (1936–1937), "Green Tea" (1942), "Down Below" (1944) ja "Big Badger Meets the Domino Boys" (1986). Samanaikaisesti Carringtonin onnistui luoda menestyksekäs ura kirjailijana; tuotantoon kuuluu mm. romaani "The Hearing Trumpet", joka kirjoitettiin alun perin jo 1960-luvulla.
Carrington kärsi toisen maailmansodan alussa Madridissa voimakkaan henkisen luhistumisen, joka aiheutti hänen joutumisensa sairaalahoitoon. Hän oli katolinen, ja häntä väitettiin viimeiseksi elossa olevaksi surrealistiksi, vaikka samanlainen väite oli tehty hänen lisäkseen mm. Enrico Donatista (s. 1909). Carrington jatkoi taiteellista uraansa vanhuutensa päiville saakka.
Marcin Jędrusiński
Marcin Jędrusiński (s. 28. syyskuuta 1981) on puolalainen pikajuoksija, jonka päämatka on 200 metrin juoksu. Jędrusińskin seura on AZS Poznan. Hänen suurin saavutuksensa on yleisurheilun EM-kilpailuista 2006, joissa hän voitti hopeaa Puolan pikaviestijoukkueessa. Ensimmäiset aikuisten arvokisat Jędrusińskille olivat sisäratojen EM-kilpailut 2002, joissa hän jäi 200 metrillä alkueriin ajalla 21,78.
Tuula Portin
Tuula Portin (o.s. Polvi, s. 19. helmikuuta 1966 Vaasa) on vuoden 1986 Miss Suomi. Hän oli missiksi tullessaan 19-vuotias. Hän sijoittui Miss Universum -kilpailussa viidenneksi ja Miss Skandinavia -kilpailussa toiseksi. Hän oli mukana elokuvassa "Uuno Turhapuro – kaksoisagentti" vuonna 1987. Tehtyään muutaman vuoden missin ja mallin töitä Portin tuli uskoon ja meni vuonna 1991 Helsingin yliopistoon opiskelemaan teologiaa. Hän valmistui teologiksi vuonna 2002. Hän on toiminut sananjulistajana lähinnä Kansanlähetyksen ja Suomen Raamattuopiston tilaisuuksissa.
Ellis Clarke
Sir Ellis Emmanuel Innocent Clarke TC GCMG (28. joulukuuta 1917 – 30. joulukuuta 2010) oli poliitikko, joka toimi vuosina 1973–1976 Trinidad ja Tobagon viimeisenä kenraalikuvernöörinä ja vuosina 1976–1987 maan ensimmäisenä presidenttinä.
Clarke syntyi Trinidad ja Tobagolla ja opiskeli Saint Mary's Collegessa Port-of-Spainissa. Myöhemmin hän lähti Englantiin ja valmistui Lontoon yliopistosta lakimieheksi. Hän pääsi Gray's Inniin, mutta palasi työskentelemään Port-of-Spainiin vuonna 1941.
Clarke oli vuonna 1962 käyttöön otetun Trinidad ja Tobagon perustuslain pääarkkitehteja. Maan saavutettua itsenäisyyden hän toimi sen suurlähettiläänä Yhdysvaltoihin, Kanadaan ja Meksikoon. Lisäksi hän edusti maataan YK:lle. Trinidad ja Tobagosta tuli tasavalta vuonna 1976, ja Clarke toimi sen presidenttinä, kunnes Michael J. Williams seurasi häntä vuonna 1986.
Clarke oli vuosikymmenten ajan naimisissa Lady Ermyntrude Clarken kanssa, mutta tämä kuoli vuonna 2002. Pari sai kolme yhteistä lasta.
Ari-Matti Hedman
Ari-Matti August Hedman (s. 5. helmikuuta 1964 Varkaus) on suomalainen freelancenäyttelijä ja laulaja. Hän on opiskellut näyttelijäntyötä useissa eri opistoissa ympäri Suomea vuosina 1990–2004. Myös lauluopintoja hän on suorittanut useissa eri opistoissa. Ennen taiteellista uraa Hedman opiskeli sairaanhoitajaksi vuonna 1987 ja erikoissairaanhoitajaksi vuonna 1989, alanaan psykiatria ja mielenterveystyö.
Hedman on työskennellyt teattereissa. Vuosina 1991–1995 hän oli kiinnitettynä Riihimäen Teatterissa ja 1998–1999 Helsingin Kaupunginteatterissa. Muulloin hän on työskennellyt freelancerina.
Hedman on esiintynyt musikaalirooleissa eri teattereissa ja antanut äänensä usealle animaatiohahmolle. Syyskuusta 2012 kesäkuuhun 2013 Hedman työskenteli suomalaisen päivittäissarjan, "Salattujen elämien" kuvauksissa. Hänen roolihahmonsa "Ilkka Väänänen" nähtiin ruudussa 19. helmikuuta 2013 – 11. joulukuuta 2013 välisenä aikana. Lisäksi hän on dubannut mainoksia, juontanut dokumentteja ja lukenut äänikirjoja.
Hänen tunnetuin ääniroolinsa on Hipsu lastenohjelmassa "Teletapit".
Ari-Matilla on tytär Vivica Hedman, joka näytteli "Salatuissa elämissä" Lottaa kevällä 2013.Ari-Matti Hedmanin kotisivut
Etera
Keskinäinen Eläkevakuutusyhtiö Etera oli työeläkevakuutusyhtiö, joka vakuutti kaikkien yksityisalojen työntekijöitä ja yrittäjiä. Lakisääteisten TyEL- ja YEL-vakuutusten lisäksi Etera tarjosi asiakkailleen tukea työkyvyn edistämiseen. Työhyvinvointipalveluiden ja ammatillisen kuntoutuksen avulla ennaltaehkäistään työkyvyttömyyttä. Etera maksoi eläkkeitä 138 000 eläkkeensaajalle. Eläkevaroja turvaavia sijoituksia Eteralla oli 5,9 miljardia euroa.
Eteran pääkonttori sijaitsi Helsingissä, Länsi-Pasilassa. Eteralla oli aluetoimistot Kuopiossa, Jyväskylässä, Turussa, Tampereella ja Oulussa. Eteran toimitusjohtaja oli Stefan Björkman.
Etera yhdistyi Ilmarisen kanssa vuoden 2018 alussa.
Suurin osa työnantajien ja yrittäjien maksamista eläkemaksuista käytettiin vuosittain eläkkeiden maksuun. Osa varoista sijoitettiin tulevaisuutta varten. Etera sijoitti aktiivisesti Suomeen erityisesti yritysrahoituksen ja kiinteistöjen kautta. Sijoitusomaisuudesta 40 % oli kotimaisissa sijoituksissa.
Etera oli suuri kiinteistösijoittaja. Kiinteistösijoituksista valtaosa oli suoria sijoituksia suomalaisiin liike-, toimisto- ja asuinkiinteistöihin sekä asunto-osakehuoneistoihin. Suoria kiinteistösijoituksia pyrittiin ensisijaisesti tekemään keskeisille paikoille rakennettaviin uudisrakennuskohteisiin. Etera sijoitti myös palvelu- ja senioritaloihin eri puolille Suomea. Etera käytti rakennushankkeissaan LEED-sertifikaatteja ja muita ympäristösertifikaatteja. Eteran toimitalo Helsingissä oli WWF:n vahvistama Green Office.
Vuonna 2015 Eteran vakavaraisuusaste 14,3 % (vuonna 2014: 16,9 %) oli neljänneksi suurin viidestä suuresta suomalaisesta eläkevakuuttajasta (muiden neljän vaihteluväli 24,1-31,4 %).
Kaarta
Kaarta oli lyhytikäinen bambarakuningaskunta nykyisen Länsi-Malin alueella.
Kuningas Bitòn Coulibalyn tiukentaessa otettaan Ségousta, juuri perutamansa Bamana valtakuntansa pääkaupungista, pakeni osa Ségoun bambaroista länteen, jonne he perustivat Kaartan kuningaskunnan 1753. Kuningaskunta sijaitsi heidän entisellä kotialueellaan muinaisen Ghanan kuningaskunnan paikalla. Kaartan pääkaupungiksi tuli Nioro du Sahel.
Kaarta tuhoutui 1854 monien muiden valtakuntien ohella Umar Tallin Länsi-Afrikan jihadissa. Tall valloitti Nioron ja teloitti kuninkaan (Fama) Mamady Kanian ja koko tämän suvun.
Vuonna 1878 ranskalainen Senegalin kuvernööri Louis Briere de l'Isle lähetti joukkoja Kaartaan, Toucouleurin kuningaskunnan vasalliin Senegaljokea pitkin. Alkuun Ranskan johto vastusti Briere de l'Islen suunnitelmia, mutta tämän väittäessä Toucouleurin olevan uhka Futa Toorolle, Ranskan alueelle, joka kiinnosti myös brittejä, sai hän luvan hyökätä. Ranskalaiset joukot tuhosivat Kaartan linnoitukset Sabouciréssa ja teloittivat vasallin johtajan Almany Niamodyn. Osia Kaartasta liitettiin Khasson protektoraattiin, ja loputkin valloitettiin vuoteen 1890 menneessä. Lopullisesti Kaarta liitettiin Ranskan Länsi-Afrikkaan 1904.
Córdoba CF
Córdoba Club de Fútbol on espanjalainen jalkapalloseura Córdoban kunnasta Andalusiasta. Seura perustettiin vuonna 1954 ja sen edustusjoukkue pelaa Espanjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa.
Nykyisen seuran edeltäjiä olivat Real Club Deportivo Córdoba ja Club Deportivo San Álvaro, joista jälkimmäisen paikan seura peri silloiselta kolmannelta sarjatasolta Tercera Divisiónista. Espanjan pääsarjassa Primera Divisiónissa Córdoba debytoi vajaa vuosikymmen perustamisensa jälkeen kaudella 1962–1963 ja pelasi sarjassa yhtäjaksoisesti seitsemän kauden ajan. Vuonna 1971 se palasi vielä yhdeksi kaudeksi pääsarjaan, mutta tuon jälkeen seuraa ei ole enää pääsarjatasolla nähty, vaan se on pelannut vaihtelevalla menestyksellä Segunda Divisiónissa ja Segunda División B:ssä. Parhaimmillaan Córdoba sijoittui pääsarjassa viidenneksi kaudella 1964–1965. Vuonna 2007 seura nousi kahden kauden tauon jälkeen taas Segunda Divisióniin.
Seuran kotikenttänä toimii Guadalquivirjoen rannalla sijaitseva noin 14 000 -paikkainen El Arcángelin stadion, joka avattiin vuonna 1993. Vuonna 2004 stadionilla aloitettiin mittavat uudistustyöt, joiden valmistuessa yleisökapasiteetti tulee kasvamaan 25 000 paikkaan.
Córdoba tunnetaan lempinimellä "Blanquiverdes", joka tulee sen perinteisestä vihreävalkoraidallisesta pelipaidasta.
Sissipartio
Sissipartio ("Soldier Boyz") on vuonna 1995 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva. Elokuvan ohjasi Louis Morneau ja pääosassa on Michael Dudikoff.
Elokuva kertoo entisestä merijalkaväen majurista Howard Toliverista joka istuu vankilassa tuomiotaan. Vankilaan häntä tulee tapaamaan epätoivoinen isä, joka kertoo että Vietnamin sissit ovat ampuneet alas YK:n avustuslentokoneen ja siepanneet hänen tyttärensä. Toliver suostuu tehtävään ja saa ottaa mukaana muita vankeja, tälle pelastusretkelle. Kovalla kurilla Toliver kouluttaa väkivaltarikollisista kovia iskuryhmän jäseniä valmiina pelastustehtävään.
Tampere Tigers
Tampere Tigers on vuonna 2004 perustettu baseball-seura. Seuralla on joukkue baseballin SM-sarjassa (Tampere Tigers) ja Suomi-sarjassa (Jasuko Giants). Tigersilla on ollut myös farmijoukkue Tampere Industriales, joka osallistui Suomi-sarjaan 2008. Suomi-sarjassa pelaava Jasuko Giants on hallinnollisesti Tigersin joukkue ja siinä pelaa Tigersin "japanilaiset" pelaajat. Tigersin kotikenttä on Sorsapuiston hiekkakenttä.
Keväällä 2004 Arni Hukari ja Lassi Autio saivat alkukeväästä ajatuksen perustaa baseball-joukkue Tampereelle ja ryhtyivät keräämään joukkuetta ja harjoittelemaan. Ensimmäisen vuotena joukkue osallistui kahteen harrasteturnaukseen, joista toisen se voitti. Joukkueen nimeksi tuli Tigers Japanissa pelaavan Hanshin Tigersin mukaisesti. Myöhemmin syksyllä pidettiin perustamiskokous ja seuran nimeksi tuli baseball-seura Tampere Tigers ry.
Kausi 2005 oli seuralla ensimmäinen SM-sarjassa. Seurassa pelasi 18 pelaajaa ja 15 ottelusta tuli neljä voittoa ja viides sija kuuden joukkueen sarjassa. Syksyllä pidetyssä baseball-liiton kauden päätöstilaisuudessa Tigersin Tomi Krogerus valittiin vuoden tulokkaaksi.
Kauteen 2006 Tigers lähti tavoitteena mitalisija. Tämän kauden sijoitus oli viides viiden joukkueen sarjassa, tosin mitalisija jäi vain kahden voiton päähän. Tigersin peli oli tehnyt suuria harppauksia eteenpäin edelliseen vuoteen verrattuna. Tänä vuonna peräti kaksi pelaajaa sai liiton palkinnon: Tuomo Mesimäki oli vuoden tulokas ja Niko Wirgentius paras lyöjä.
Kausi 2007 oli Tigersille pettymys. Pari avainpelaajaansa menettänyt Tigers onnistui voittamaan vain yhden pelin kahdestatoista. Baseballin Suomen Cupissa Tigers selviytyi semifinaaliin, jossa hävisi Suomen mestari Espoo Exposille. SM-sarjan saldo yksi voitto ei kertonut koko totuutta, Tigers pelasi useita tiukkoja otteluita, kaatuen kuitenkin pelien lopussa kokeneempia vastustajiaan vastaan.
Kausi 2008 Tigers pelasi kahdella joukkueella: SM-sarjaan Tigersilla ja uuteen Suomi-sarjaa Industrialesilla. Runkosarjassa Tigersin tulos oli viides sija (4 voittoa ja 10 tappiota). Tigers sai pudotuspelipaikan Eaglesin luovuttua siitä pelaajapulan vuoksi. Expos voitti sarjan 0-2 (6-14 ja 0-7).
Kausi 2009 Tigers pelasi 16 ottelua josta voitti 3. Joukkue jäi pudotuspelien ulkopuolelle ollen sarjassa neljäs. Syksyllä pelattiin All Star peli-Suomalaiset vs ulkomaalaiset. Tigersista valittiin Suomen joukkueeseen: Akira Ropo, Tommi Harala ja Aki Ropo. Ulkomaalaisiin: Silvio Quevedo ja Sidney Kitchen.
! Vuosi !! Sarja !! Sijoitus !! V !! T !! H"Päivitetty kauden 2008 jälkeen"
My Gym Partner’s a Monkey
My Gym Partner's a Monkey on Timothy ja Julie McNally Cahillin luoma yhdysvaltalainen Emmy palkittu animaatiosarja, jonka tuotti Cartoon Network Studios.
Sarja keskittyy 12-vuotiaaseen poikaan Adam Lyoniin, joka käy Charles Darwinin ala-astetta. Pienin kirjoitusvirheen vuoksi hänet listattiin nimelle Lion, jonka seurauksena Adam siirrettiin Chester A. Arthur ala-asteelta nykyiseen kouluunsa, jossa on paikallisen eläintarhan eläimiä. Pian siirtonsa jälkeen Adam saa uudeksi kaverikseen hämähäkkiapinan nimeltä Jake. Sarja käsitteleekin kaksikon koulu elämää ja kuinka Adam yrittää sopeutua eläinten keskelle ainoana ihmisenä.
Muutamia sarjassa esiintyviä hahmoja.
Eduskunnan arkisto
Eduskunnan arkisto on Eduskunnan kirjaston osana toimiva arkisto, johon siirretään eduskunnan toimielinten pitkäaikaista säilyttämistä edellyttävät alkuperäisasiakirjat. Arkistoaineistoon kuuluvat valtiopäivätyön tuloksena syntyvät asiakirjat, eduskunnan hallinnon asiakirjat ja erikoiskokoelmien asiakirjat. Eduskunnan arkistoon siirretään toimintayksiköistä suhteellisen tuoreitakin asiakirjoja, mutta arkisto sisältää myös säätyvaltiopäivien aikaiset alkuperäisasiakirjat vuodesta 1863 alkaen lukuun ottamatta aatelin asiakirjoja.
Arkisto on perustettu 1872 ja sisältää 1 100 hyllymetriä asiakirjoja, jotka ovat valtaosin julkisia ja siten kaikkien käytettävissä. Lisäksi Eduskunnan kirjastossa on painettuja valtiopäiväasiakirjoja ja eduskunnan kotisivulta löytyvät linkit mm. valtiopäiväasioiden käsittelyvaiheet ja asiakirjalinkit sisältävään tietojärjestelmään sekä valtiopäiväasioiden sähköiseen asiakirja-arkistoon.
Mikrofilmattuja asiakirjoja annetaan kaukolainaksi maakunta-arkistoihin ja useisiin kirjastoihin.
Beetlejuice
Beetlejuice on vuonna 1988 ensi-iltansa saanut fantasia- ja komediaelokuva. Elokuvan ohjasi Tim Burton ja pääosissa ovat Alec Baldwin, Geena Davis, Winona Ryder ja Michael Keaton.
Elokuvan pohjalta on tehty myös piirrossarja "Beetlejuice" ja peli Nintendo Entertainment Systemille.
Beetlejuice kertoo Adam ja Barbara Maitlandista, jotka yllättäen kuolevat ja muuttuvat aaveiksi. Aaveiksi muututtuaan Maitlandit palaavat kotiinsa, joka kuitenkin myydään pian pariskunnan kuoleman takia Deentzin perheelle. Maitlandit yrittävät tuloksetta säikytellä uudet asukkaat pois ja päättävät lopulta palkata avukseen biomanaaja Beetlejuicen. Beetlejuice kuitenkin rakastuu Deentzin perheen tyttäreen Lydiaan, mikä vaikeuttaa asioita entisestään.
Elokuvan budjetti oli noin 15 miljoonaa dollaria, josta vain miljoona käytettiin erikoistehosteiden luomiseen. Elokuvan ohjasi Tim Burton.
"Beetlejuice" on tuottanut pelkästään Yhdysvalloissa yhteensä noin 73,71 miljoonaa dollaria, mikä teki siitä taloudellisesti menestyksen. Elokuva tuotti jo ensimmäisenä viikonloppunaan yli kahdeksan miljoonaa dollaria. Se oli vuoden 1988 kymmenenneksi tuottoisin elokuva Yhdysvalloissa. Elokuva palkittiin parhaan maskeerauksen Oscar-palkinnolla.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Beetlejuicen" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Steven Stucky
Steven Stucky (7. marraskuuta 1949 Hutchinson, Kansas – 14. helmikuuta 2016 Ithaca, New York) oli yhdysvaltalainen säveltäjä. Hän toimi sävellyksen professorina Cornellin yliopistossa Ithacassa ja oli vuodesta 1988 Los Angelesin filharmonikkojen nimikkosäveltäjä. Hänelle myönnettiin vuonna 2005 Pulitzer-palkinto "Toisesta konsertosta orkesterille".
Steven Stucky kuoli aivokasvaimeen Ithacassa 14. helmikuuta 2016.
Lewis Spratlan
Lewis Spratlan (s. 5. syyskuuta 1940, Miami) on yhdysvaltalainen taidemusiikin säveltäjä. Hän opiskeli sävellystä Mel Powellin johdolla.
Spratlan opetti Amherst Collegessa vuosina 1970–2006; hän on nykyisin sen musiikin emeritusprofessori. Hän myös johti Amherst Collegen orkesteria vuosien ajan.
Spratlanin tunnetuin teos on ooppera "Life Is A Dream". Se on sävelletty jo vuonna 1978, mutta kantaesitys nähtiin vasta vuonna 2000, jolloin säveltäjälle myös myönnettiin musiikin Pulitzer-palkinto.
Friday the 13th. Part VIII – Jason Manhattanilla
Friday the 13th. Part VIII – Jason Manhattanilla ("Friday the 13th: Jason Takes Manhattan") on Perjantai 13. -elokuvasarjan kahdeksas osa.
Elokuva alkaa, kun Jason Voorhees saa sähköiskun veden alla ja herättää hänet henkiin. Jason tunkeutuu laivaan, joka on täynnä yliopiston oppilaita ja alkaa surmaa heitä kylmäverisesti. Kuitenkin osa oppilaista ja opettaja pääsee pakoon pelastusveneellä New Yorkiin. Jason kuitenkin seuraa heitä ja tappaa heistä melkein kaikki. Kaksi nuorta kuitenkin onnistuu sähköttämään Jasonin. He luulevat häntä kuolleeksi, mutta Jason jää henkiin ja alkaa vainota heitä uudelleen. Kaksikko pakenee viemäriin, mutta Jason kuitenkin yhyttää heidät sieltä. Nuoret yrittävät palata maan pinnalle, mutta viemärikansi on lukittu ja Jason tarttuu toista jalasta. Nestemäiset myrkkyjätteet kuitenkin vyöryvät viemariä pitkin ja Jasonille tulee mieleen kiusalliset lapsuusmuistot, kun hän hukkui. Nuoret suojautuvat jätteiltä, mutta Jason hukkuu. Mutta kun jätenesteet laskevat pohjalla ei näy Jason vaan joku poika ja pinnalla kelluu Jasonin maski.
Gunther Schuller
Gunther Schuller (22. marraskuuta 1925 New York – 21. kesäkuuta 2015 Boston) oli yhdysvaltalainen säveltäjä, käyrätorvensoittaja ja kapellimestari. Häntä pidetään yhtenä nykytaidemusiikin merkittävimmistä hahmoista, ja hän soitti myös jazzia.
Schuller toimi jo teini-ikänsä lopulla Cincinnatin sinfoniaorkesterin käyrätorvensoittajana; pian hän sai saman toimen Metropolitan-oopperan orkesterista. Hän omistautui vuodesta 1959 säveltämiselle. Hän oli Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemian musiikkiosaston jäsen vuodesta 1967.
Schuller teki yhteistyötä useamman jazzmuusikon kanssa. Hänet tunnetaankin juuri hänen luomastaan klassisen musiikin ja jazzin vaikutteita yhdistelevästä "third stream" -tyylistä. Hänelle myönnettiin vuonna 1994 Pulitzer-palkinto teoksesta "Of Reminiscences and Reflections". Jazzlehti "Down Beat" myönsi hänelle vuonna 1993 "Lifetime Achievement Awardin", ja lisäksi hän voitti kaksi Grammy-palkintoa.
Schullerin teosten joukossa on muun muassa musiikinhistorian tiettävästi ensimmäinen konsertto kontrafagotille (1978), jonka Schuller sävelsi National Symphony Orchestran kontrafagotisti Lewis Lipnickille.
Eugene Parker
Eugene N. Parker (s. 10. kesäkuuta 1927) on yhdysvaltalainen astrofyysikko. Hän on valmistunut Michigan State Universitystä vuonna 1948 ja California Institute of Technologysta 1951.
Parker otti 1950-luvulla aihetta tutkiessaan ensimmäistä kertaa käyttöön termin ”aurinkotuuli”. Hänen luomansa teoria tunnetaan modernina aurinkotuuliteoriana.
Parker opetti neljän vuoden ajan Utahin yliopistolla ja on työskennellyt vuodesta 1955 lähtien Chicagon yliopistolla. Hän on ollut Kansallisen tiedeakatemian jäsen vuodesta 1967. Hänelle on myönnetty lukuisia tähtitieteen alan merkittävimpiä palkintoja, kuten National Medal of Science (1989), Bruce-mitali (1997), Royal Astronomical Societyn kultamitali (1992) ja Kyoto-palkinto (2003).
James Wan
James Wan (s. 26. helmikuuta 1977 Kuching, Sarawak, Malesia) on australialainen elokuvaohjaaja, -tuottaja ja -käsikirjoittaja.
Wan syntyi Kuchingissa, Malesiassa, ja hänellä on kiinalaista sukutaustaa. Hän kasvoi nuoresta iästä lähtien Perthissä ja menetti isänsä ollessaan 14-vuotias.
Wan valmistui Royal Melbourne Institute of Technologysta ja on yhteistyökumppaninsa Leigh Whannellin ystävä jo opiskeluajoilta.
Lyngby BK
Lyngby BK on Tanskan superliigassa pelaava jalkapallojoukkue. Vuonna 2002 superliigassa pelannut Lyngby FC haki konkurssia, ja putosi alempiin divisiooniin. Myöhemmin seura muutti nimensä Lyngby BK:ksi.
Tanskan superliigaTanskan cupTanskan 1. divisioona
Leigh Whannell
Leigh Whannell (s. 17. tammikuuta 1977) on australialainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja tuottaja, joka tunnetaan parhaiten hänen työstään elokuvassa "Saw" ja sen jatko-osissa.
Whannell syntyi Melbournessa ja ystävystyi jo opiskeluvuosinaan niin ikään "Saw"-sarjasta tunnetuksi tulleen James Wanin kanssa.
Navteq
Navteq Corporation oli itsenäinen yhdysvaltalainen paikkatietojärjestelmiä tuottava yritys. Se on yksi maailman johtavia digitaalisten karttojen toimittajista. Navteq integroitiin vuonna 2011 osaksi Nokia Oyj:tä. Nokia myi HERE-yksikkönsä elokuussa 2015 saksalaisten autonvalmistajien yhteisyritykselle 2,8 miljardilla eurolla.
Vuonna 1985 perustetulla yrityksellä on noin 2 000 työntekijää 144 toimistossa yli 60 maassa. Joulukuussa 2006 päättyneellä tilikaudella Navteqin liikevaihto oli 582 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria ja liikevoitto verojen ja rahoituserien jälkeen 109 miljoonaa dollaria. Yrityksen taseen loppusumma vuoden 2006 lopussa oli 795 miljoonaa dollaria.
Navteq on yksi nopeimmin kasvavista tietotekniikka-alan yrityksistä maailmassa, vuonna 2010 tammi-syyskuun liikevaihto oli jo 693 miljoonaa euroa, ja liikevoittoprosentti oli parantunut jo 29,4 prosenttiin heinä-syyskuussa 2010.
Navteqin pääkonttori sijaitsee Chicagossa.
Navteqin toimitusjohtajana toimi vuoden 2011 loppuun asti yhdysvaltalainen Larry Kaplan.
Yritys tuottaa karttatietoa esimerkiksi Bing Maps, Nokia Kartat, Yahoo Maps, LocalLive ja MapQuest -karttapalveluihin. Nokia ilmoitti 1. lokakuuta 2007 ostavansa New Yorkin pörssissä listatun Navteqin 5,7 miljardilla eurolla. Vuonna 2008 tapahtunut yrityskauppa oli Suomen taloushistorian suurin.
Navteqin Suomen toimisto on avattu vuonna 2005. Nykyisin Helsingin Pasilassa sijaitsevassa toimistossa työskentelee seitsemän ihmistä, pääosin Suomen karttoja päivittämässä. Suomessa yhtiöllä on virallisesti yksi kuvausauto, joka tallentaa GPS-tietojen lisäksi tien korkeustietoja ja kuvaa kuudella kameralla ympäristöä. Kuvausmateriaalia ei kuitenkaan julkaista, vaan sitä käytetään vain sisäisessä käytössä esimerkiksi liikennemerkkien tarkistamiseksi.
Microsoft ja Navteq aloittivat yhteistyössä Googlen Street View -palvelun kaltaisen sisällön tuottamisen Suomessa pääkaupunkiseudulla toukokuussa 2012.
Suomessa Navteq käyttää karttoihinsa Maanmittauslaitoksen aineistoa, jota se muokkaa omiin tarpeisiinsa.
Maskulismi
Maskulismi (tai maskulinismi) on yhteiskuntateorian suuntaus ja poliittinen katsomus, joka korostaa miehen oikeuksia ja haluaa näin saavuttaa tasa-arvoa sukupuolten välille. Tällä tavoin se on vastine pääasiassa naisten oikeuksia puolustavalle feminismille. Maskulismin kannattajien mielestä naiset ovat useissa tilanteissa etuoikeutettuja miehiin nähden. Suomessa asevelvollisuus on tästä yksi esimerkki. Toinen on poikien huonompi keskimääräinen koulumenestys, jonka jotkut katsovat johtuvan pojille asetetuista erilaisista rooliodotuksista. Maskulismista on erotettava käsite antifeminismi, joka on yleistä feminismin vastaisuutta kuvaava termi.
Henry Laasanen on yksi tunnetuimmista suomalaisista maskulisteista. Warren Thomas Farrell on tunnetuimpia amerikkalaisia maskulisteja, joka korostaa myös naisten oikeuksia. "The Myth of Male Power" (1993) on hänen tunnettu teoksensa. Sitä pidetään miesten liikkeen kannalta keskeisenä. Siinä hän kirjoittaa: "Aiemmin kummallakaan sukupuolella ei ollut valtaa, molemmilla sukupuolilla oli roolit: naisten rooli oli [on] kasvattaa lapsia, miesten rooli oli [on] hankkia rahaa."
Ernest Belfort Bax, joka oli sosialistinen teoreetikko ja Karl Marxin tyttären, Eleanor Marxin työtoveri, kirjoitti vuonna 1913 kirjan "The Fraud of Feminism". Sitä voidaan pitää ensimmäisenä maskulistisena teoksena.
Darren Lynn Bousman
Darren Lynn Bousman (s. 11. tammikuuta 1979 Overland Park, Kansas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja. Hän valmistui Full Sail Real World Educationin elokuvakoulusta.
Bousman on syntyjään Kansasista. Australialaiset James Wan ja Leigh Whannell ottivat Bousmaniin yhteyttä "Saw"-elokuvan saatua ensi-iltansa vuonna 2004. Bousman päätyi ohjaamaan "Sawille" kolme jatko-osaa. Bousman käsikirjoitti "Saw II":n (2005) yhdessä Leigh Whannellin kanssa.
Esbjerg fB
Esbjerg fB on vuonna 1924 perustettu tanskalainen jalkapalloseura, jonka edustusjoukkue pelaa Tanskan Superliigassa. Esbjerg fB:n pääsponsori on Umbro.
Tanskan superliigaTanskan cup
Wings of a Butterfly
Wings of a Butterfly (myös Rip Out the Wings of a Butterfly) on suomalaisen rockbändi HIM:in single. Se on toinen kappale albumilla "Dark Light" vuodelta 2005 ja se julkaistiin kyseisen albumin ensimmäisenä singlenä. Kappale sijoittui Suomen listalla ensimmäiseksi, kymmenenneksi Saksan sekä Britannian listoilla ja 20. Yhdysvaltain listalla, tehden siitä "Dark Light" -levyn suurimman hitin. Musiikkivideo, joka kuvattiin Los Angelesissa, oli viisi viikkoa kärkisijalla MTV2-kanavan Rock Countdown -ohjelmassa.
Videon ohjasi amerikkalainen Meiert Avis ja video kuvattiin aamuyöstä. Monet jäsenet olivatkin kuvanneet videon teon fyysisesti raskaimmaksi teoksekseen ikinä. Esim. Kosketinsoittaja Emerson Burton kuvasi asian olevan erittäin puuduttavaa, mutta toivoi parasta, kun taas kitaristi Linde oli varma videon menestyksestä.
Beethoven (elokuva)
Beethoven on vuonna 1992 ensi-iltaan tullut yhdysvaltalainen elokuva, joka kertoo Beethoven-nimisen bernhardinkoiran tulosta Newtonien perheeseen. Elokuvalle on tehty useita jatko-osia.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa koko perheen kohelluskomediaksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Beethovenin toinen
Beethovenin toinen ("Beethoven’s 2nd") on vuonna 1993 ensi-iltaan tullut yhdysvaltalainen elokuva, joka on jatkoa edellisenä vuonna ensi-iltansa saaneelle "Beethovenille".
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa sen edeltäjän tavoin kiltiksi ja yllätyksettömäksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
James Holshouser
James Eubert Holshouser, Jr. (8. lokakuuta 1934 – 17. kesäkuuta 2013) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko.
Holshouser syntyi Boonessa, Pohjois-Carolinassa, tuomari James (1900–1981) ja sairaanhoitaja Virginia Holshouserin (k. 1995) pojaksi. Päästyään Appalachian High Schoolista vuonna 1952 hän opiskeli Bachelor of Artsin arvon Davidson Collegesta pääaineenaan historia. Holshouser meni 18. kesäkuuta 1961 naimisiin Patricia Ann Hollingsworthin kanssa, ja pariskunnalle syntyi tytär 27. syyskuuta 1963. Holshouser valmistui lopulta lakimieheksi.
Holshouser kärsi munuaistaudista vuosia ja toipui munuaisensiirrosta vuonna 1986. Häntä kunnioitettiin vuonna 2006 North Carolina Awardilla.
Holshouser istui useamman kauden Pohjois-Carolinan kongressissa. Vuonna 1973 hänestä tuli osavaltion ensimmäinen republikaaninen kuvernööri sitten Daniel Lindsay Russellin, joka toimi virassa vuosina 1897–1901. Holshouseria edelsi Robert W. Scott ja seurasi vuonna 1977 Jim Hunt, joka oli toiminut Holshouserin kaudella varakuvernöörinä.
Jitzhak Ben Israel
Jitzhak Ben Israel (‎, s. 26. heinäkuuta 1949) on israelilainen kenraali, poliitikko ja Israelin avaruusjärjestön puheenjohtaja. Shimon Peresin tultua valituksi presidentiksi Ben Israel nousi varasijalta Knessetiin Kadima-puolueen edustajana 25. kesäkuuta 2007.
Hän on saanut useita palkintoja asejärjestelmien kehittämisestä.
Antti Paatero
Antti Heikki Ilmari Paatero (s. 3. maaliskuuta 1943 Helsinki) on suomalainen sisustusarkkitehti, joka tunnetaan etenkin tasavallan presidentin virka-asunnon Mäntyniemen skandinaavisen viileästä sisustuksesta, jossa on käytetty useita eri lajeja puuta ja kiveä.
Hänet valittiin vuoden sisustusarkkitehdiksi vuonna 2006. Vuonna 2001 hänet palkittiin Pro Finlandia -mitalilla.
Paatero opiskeli itse Taideteollisessa oppilaitoksessa, ja opetti siellä 1970–1971 ympäristönsuunnittelua ja 1973–1988 sisustus- ja valaistussuunnittelua. Hän on työskennellyt eri arkkitehtitoimistoissa ja toiminut myös omassa sisustusarkkitehtitoimistossaan.
Paatero on suunnitellut sisustuksen moneen julkiseen tilaan, muun muassa Mikkelin ja Rauman kaupungintaloihin, Houtskarin ja Klaukkalan kirkkoihin ja Espoon ja Klaukkalan seurakuntakeskuksiin sekä Helsingin oopperataloon.
Maksim Tarasov
Maksim Vladimirovitš Tarasov (, s. 2. joulukuuta 1970 Jaroslavl, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen seiväshyppääjä, olympiavoittaja, maailmanmestari ja Euroopan-mestari. Hän edusti uransa aikana maajoukkuetasolla Neuvostoliittoa, Itsenäisten valtioiden yhteisön ja Georgian muodostamaa yhdistynyttä joukkuetta ja Venäjää.
Tarasov sai nuorten MM-hopeaa vuonna 1988 ja voitti seuraavana vuonna nuorten Euroopan-mestaruuden. Ensimmäisen aikuisten arvokisamitalinsa hän saavutti Tokion MM-kisoissa 1991 sijoituttuaan pronssille tuloksella 585. Seuraavana vuonna Barcelonan olympialaisissa hän voitti kultaa tuloksella 580. Stuttgartin MM-kisoissa 1993 hän oli kolmas. Barcelonan MM-hallikisoissa 1995 hän sijoittui seitsemänneksi ja samana vuonna Göteborgin ulkoratojen MM-kisoissa hän oli hopealla Serhi Bubkan takana. Pariisin MM-hallikisoissa 1997 hän saavutti pronssia ja Ateenan ulkoratojen MM-kisoissa hopeaa. Budapestin EM-kisoissa 1998 hän voitti kultaa ja oli ykkönen myös Moskovassa käydyssä GP-finaalissa sekä Johannesburgin maailmancupissa. Seuraavana vuonna hän voitti kultamitalin Sevillan MM-kisoissa MM-kisaennätyksellä 602 ja uusi GP-finaalin voittonsa Münchenissä. Uransa viimeisissä arvokilpailuissa Sydneyn olympialaisissa vuonna 2000 hän sijoittui pronssille.
Tarasovin ennätys on vuonna 1999 Ateenassa hypätty 605, jolla hän on ulkoratojen kaikkien aikojen maailmantilastoissa toisena Bubkan takana yhdessä Dmitri Markovin ja Renaud Lavillenien kanssa.
Hank Aaron
Henry Louis “Hank” Aaron (s. 5. helmikuuta 1934 Mobile) on yhdysvaltalainen baseball-pelaaja. Hänen Major League Baseball -uransa kesti yli kaksikymmentä vuotta: hän pelasi ensimmäisen pelinsä 13. huhtikuuta 1954 Milwaukee Bravesille ja viimeisensä 3. lokakuuta 1976 Milwaukee Brewersille.
Aaron pelasi välissä myös Atlanta Bravesille (1966–1974). Häntä pidetään yhtenä baseballin legendaarisimmista nimistä, ja hänet otettiin Baseball Hall of Fameen vuonna 1982 ensimmäisten joukossa. "Sporting News" nimesi hänet vuonna 1999 lajin historian 5. suurimmaksi pelaajaksi, ja samana vuonna lajin seuraajat äänestivät hänet MLB:n "All-Century Teamiin".
Afroamerikkalaisen Aaronin vanhemmat olivat Herbert ja Estella Aaron. Hänellä oli seitsemän sisarusta, joista myös Tommie ryhtyi baseball-pelaajaksi. Hänelle on myönnetty kesäkuussa 2002 Presidential Medal of Freedom. Hän teki peliuransa aikana kaikkiaan 755 kunniajuoksua.
George M. Leader
George Michael Leader (17. tammikuuta 1918 – 9. toukokuuta 2013) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko.
Leader syntyi Pennsylvanian Yorkissa Guy ja Beulah Leaderin perheeseen. Hän opiskeli York High Schoolin jälkeen Pennsylvanian yliopistolla. Hän avioitui vuonna 1939 Mary Jane Stricklerin kanssa. Leader oli toisen maailmansodan veteraani.
Leader toimi Pennsylvanian osavaltion kuvernöörinä vuosina 1955–1959. Hän ei voinut asettua ehdolle uudelle kaudelle lain asettaman rajoituksen johdosta. Hän kuitenkin oli ehdolla Yhdysvaltain senaatin jäseneksi, mutta hävisi vaalin republikaani Hugh Scottille.
Delawaren entinen kuvernööri Elbert N. Carvel kuoli 6. helmikuuta 2005, jolloin Leaderista tuli varhaisin elossa ollut Yhdysvaltain osavaltion entinen kuvernööri (hänen kautensa oli 1950-luvulla). Fyysiseltä iältään hän ei kuitenkaan ollut vanhin.
Wendy Wu
Wendy Wu on yhdysvaltalainen nuortenelokuva vuodelta 2006. Se tuotettiin tilaustyönä lapsille suunnatulle televisiokanava Disney Channelille.
Elokuvan pääosassa on Brenda Song, joka on lisäksi näytellyt monissa Disney Channelin tuotannoissa. Wendy Wussa hänen hahmonsa on hieman hienosteleva, parin kaverinsa kanssa viihtyvä Wendy. Tuntuu, että hänen kaikki asiansa olisivat hyvin, mutta elämään astuukin yllättäen hämäräperäinen Shen (Shin Koyamada), joka sotkee Wendyn elämän. Wendy saakin tietää olevansa soturi, ja sen jälkeen Wendyn elämä menee uudelle raiteelle.
Wendyn veli Peter Wu (Justin Choin) alkaakin pian pitää Sheniä ihan kivana kaverina, mutta Wendy haluaa hänet pois elämästään.
Wendyn viisas isoäiti tietää Shenin salaisuudesta ja haluaisi Wendystä soturin, koska hänenkin oma äitinsäkin oli aikoinaan tuo sama soturi. Pian Wendy saa tietää Yan Losta, pahiksesta, jota vastaan hänen pitäisi taistella. Wendy alkaa treenata kovaa. Shenistä ja hänestä on alkanut tulla yhä läheisempiä. Niinpä Wendy järkyttyy, kun saa kuulla, että kohtalo on määrännyt Shenin kuolevan taistelussa.
Taisteluiltana, jona Wendy ei aiokaan taistella, vaan meneekin koulun juhliin, koska siellä hänet kruunattaisin tanssiaisten kuningattareksi. Wendyn isoäiti kuitenkin avaa hänen silmänsä ja pyytää häntä taistelemaan pahuutta vastaan, ja sen jälkeen taistelu alkaa. Taistelusta tulee kova, ja Wendy huomaa, että Yan Lo on ottanut hänen vihamiehensä hahmon. Hyvä kuitenkin voittaa pahan Yan Lon, joka kuolee. Shen saa jäädä Wendyn luo, ja kaikki päättyy lopulta onnellisesti.