hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Camel (yhtye)
Camel on brittiläinen progressiivista rockia soittava yhtye, joka perustettiin vuonna 1971. Yhtye ei ole koskaan saavuttanut kovinkaan merkittävää kaupallista suosiota, eikä se ole kovin tunnettu toisin kuin useat muut sen ajan progressiiviset yhtyeet, kuten Yes, Pink Floyd tai Genesis. Silti se luokitellaan progressiivisen rockin kärkiyhtyeisiin, ja yhtye on nauttinut konserttisuosiota koko uransa ajan.
Yhtyeen miehistö on vaihdellut vuosien kuluessa useasti. Ainoastaan kitaristi Andy Latimer on ollut yhtyeen jäsen koko sen elinkaaren ajan. Camelin musiikissa jazz-elementeillä on suuri osuus verrattuna useimpiin muihin progressiivisen rockin yhtyeisiin. 
Camel on tehnyt myös useita konseptialbumeita ja useita Camelin levyjä pidetään progressiivisen rockin mestariteoksina.
Basisti Doug Ferguson, kitaristi Andrew Latimer ja rumpali Andy Ward soittivat alun perin nimellä The Brew. DJM -levy-yhtiön Dick James kiinnostui yhtyeestä kuultuaan sen lähettämiä demonauhoja. Hän kiinnitti heidät uuden laulaja/pianisti-lauluntekijä Philip Goodhand-Taitin taustakokoonpanoksi. He soittavat tämän albumilla "I Think I'll Write a Song" (1971). Kokemus auttoi yhtyettä huomaamaan kosketinsoittimien mahdollisuudet.
Peter Bardens oli ollut 1960-luvulla kulttisuosiota nauttineessa Shotgun Express -rhythm & blues kokoonpanossa. Hän liittyi kokoonpanoon koesoiton jälkeen vastattuaan ilmoitukseen Melody Maker -lehdessä.
Yhtyeen kaksi ensimmäistä albumia; "Camel" (1973) ja "Mirage" (1974), jäivät vähälle huomiolle, vaikka molempien on katsottu sisältävän hyvinkin korkeatasoista materiaalia.Nyman 1979, s.111. Ensimmäinen albumi, joka saavutti Britanniassa kaupallista menestystä, oli konseptialbumi "The Snow Goose" (1975, listasijoitus 22.).Nyman 1979, s.111. "Moonmadness" (1976) oli viimeinen albumi alkuperäiskokoonpanolla; basisti Doug Ferguson erosi Camelista yhtyeen halutessa korostaa jazz-elementtejä ja hänen tilalleen tuli Richard Sinclair. Ensimmäinen albumi hänen kanssaan oli "Rain Dances" (1977). "Rain Dances" -albumin aikaan yhtyeeseen oli liittynyt myös saksofonia, klarinettia ja huilua soittava Mel Collins.
Alkuperäinen kosketinsoittaja Peter Bardens lähti yhtyeestä "Breathless"-albumin (1978) julkaisun aikoihin ja samalla erosi myös basisti Richard Sinclair, joka väsyi rankkaan keikkailuun. Alkuperäisrumpali Andy Ward puolestaan joutui eroamaan huumeongelmansa vuoksi vuoden 1981 "Nude"-albumin jälkeen.
Camel piti jäähyväiskiertueeksi nimetyn konserttisarjan vuonna 2003, jonka jälkeen yhtye jäi horrostilaan Andrew Latimerin terveysongelmien takia.
Yhtye teki paluun lavoille Harrogate Royal Hall -salissa lokakuussa 2013. Seurannut kiertue oli loppuunmyyty. Latimer-Bass-Clement-Scherpenzeel on yhtyeen tämänhetkinen kokoonpano vaikka se toimii nyt pitkälti muiden jäsenten aikataulujen sekä Andrew Latimerin sävellystyön ja terveyden ehdoilla.
1971–1976
1977
1978–1979
1979–1981
1982
1984
1992
1997
2000–2001
2003 (Yhdysvallat)
2003 (Eurooppa) paluu 2013–
The Snow Goose
The Snow Goose on Camelin kolmas, ja samalla läpimurtoalbumi, joka julkaistiin toukokuussa 1975. Albumi on Camelin yksi arvostetuimmista, se oli myös yhtyeen ensimmäinen konseptialbumi. Levy perustuu Paul Gallicon kirjaan "The Snow Goose". Levyn katsotaan kuuluvan progressiivisen rockin konseptialbumien parhaimmistoon. Se on kokonaan instrumentaali.
Levy kertoo haavoittuneesta linnusta, jonka tyttö nimeltä Fritha löytää ja vie tämän vanhassa majakassa asuvan erakon, Rhayaderin, luo hoitoon. Rhayader parantaa linnun. Tarinalla on kuitenkin surullinen loppu, sillä Rhayader kuolee sodassa pelastaessaan englantilaisia sotilaita Dunkerquesta. Rhayader on kaupunki Walesissa ja tarkoittaa kymrinkielellä vesiputousta.
Vuonna 2002 Decca Records julkaisi levystä uudelleenmasteroidun version, jossa on viisi lisäkappaletta. Lisäksi 19. toukokuuta 2009 julkaistiin "Deluxe Edition", jonka bonuslevy sisältää teoksen liveversiona.
A-puoli
B-puoli
Maanjäristysvalot
Maanjäristysvalot eli maanjäristyshohteet ovat voimakkaaseen maanjäristykseen liittyviä valoilmiöitä taivaalla.
Vuonna 373 eaa. Kreikassa merkittiin muistiin maanjäristykseen liittyvä valoilmiö. Kerrottiin valopilareiden ilmaantuneen taivaalle ennen maanjäristystä, joka tuhosi Heliken ja Buran kaupungit.
Vielä 1900-luvun alkupuolella ilmiötä pidettiin pelkkänä myyttinä, kunnes Japanissa otettiin valokuvia valoista 1960-luvulla.
Maanjäristysvaloja havaitaan eniten maanjäristyksen aikana, mutta myös hiukan järistyksen jälkeen, ja joskus vähän ennen järistystä. Maanjäristysvalojen muoto muistuttaa lähinnä revontulia. Väriltään valot ovat sinertäviä tai valkoisia. Yleensä valot loistavat taivaalla useita sekunteja, mutta myös kymmeniä minuutteja kestäviä valoja on havaittu.
Joissakin maanjäristyksissä syntyy myös elektromagneettista säteilyä, joka häiritsee radiolähetyksiä. Näin oli esimerkiksi Chilen ison maanjäristyksen aikana vuonna 1960.
Tunguskan räjähdykseen, joka tapahtui Siperiassa Venäjällä vuonna 1908, ja jonka syy on edelleen epävarma, liittyi voimakasta ilmakehän hohdetta, joka näkyi Länsi-Euroopassa asti.
Ilmiön synty on tuntematon, mutta siitä on monia teorioitaTapani Koivulan kirjassa Ufojen kosminen viesti mainitaan, että ufoja nähdään vuoristoissa. Michael Persinger esitti väitteen vuonna 1975, että jotkut ufot johtuisivat maanjäristyksiä edeltävistä pietsovaloilmiöistä.
Näillä ilmiöillä voidaan yrittää selittää monia Hessdalenin ja Pudasjärven ufoja.
Ilmiötä ufojen selittäjänä ei ole täysin varmistettu.
Pietsosähköisen ilmiön tiedetään synnyttävän sähköä siten, että kun pietsoilmiötä tuottavaa kidettä puristetaan tai taivutetaan, se synnyttää sähköä.
Riittävän voimakkaat sähkökentät synnyttävät valoa. Jos kalliossa on jännityksiä
ja pietsoilmiölle sopivia kvartsikiteitä, silloin syntyy valoilmiöitä ja sähkökenttiä ennen maanjäristyksiä. Valo on enimmäkseen infrapunaista, mutta voi olla joskus näkyvääkin.
Pietsoilmiötä esiintyy siirroslinjojen lähellä, mutta joskus jopa yli 100 km päässä niistä. Valoilmiöt syntyvät, kun sähkökenttä virittää ilman atomien elektroneja. Esimerkiksi Dan Matsson mainitsee valoilmiöitä havaitun 1500 kertaa Hessdalenissa ennen maanjäristyksiä.
Pietsoilmiöön liittyy muun muassa surisevaa ääntä, tukehduttavaa tunnetta ja epileptisen kohtauksen kaltaisia oireita.
Isossa-Britanniassa Paul Devereux on esittänyt Michael Persingerin pietsovaloteoriaan kohdistetun kritiikin vuoksi ajatuksen, jonka mukaan maan lähellä olevat valot selittyisivät niin sanotulla triboluminesenssilla. Triboluminesenssi syntyy, kuin joitain aineita taivutellaan, ja sen lähisukulainen fraktoluminesenssi näitä aineita rikottaessa.
Ajoverkko
Ajoverkko on kalaverkko, joka liikkuu vedessä joko aluksen hinaamana tai itsekseen ajelehtien. Sen yläreunaa pidetään kohoilla veden pinnassa tai pinnan lähellä. Alareunaan asennettujen painojen avulla verkko pidetään pystysuorassa.
Tonnikalaa on kalastettu perinteisesti kilometrien pituisilla ajoverkoilla. Luonnonsuojelijat vastustavat tätä, koska verkkoon takertuu myös delfiinejä, pyöriäisiä, kilpikonnia ja muita uhanalaisia vesieläimiä.
Lohen ajoverkkokalastus on herättänyt Suomessa voimakkaita tunteita; jokilohen perinteisien kalastajien mukaan Ahvenanmaalla tehtävä ajoverkkokalastus pienentää lohikantoja liikaa. Itämerellä ajoverkkokalastus päättyi Euroopan unionin päätöksellä vuonna 2008. Päätös johtui osaltaan myös EU:n päätöksestä suojella pyöriäistä.
Suomukala
Suomukala on kotimaisten perinteisten kauppakalojen (hauki, ahven, lahna ym.) yhteisnimitys. Suomukala-nimityksellä ei ole biologista merkitystä esimerkiksi kalalajien sukulaisuussuhteiden arvioinnissa, vaan kysymyksessä on puhtaasti käyttötalouteen liittyvä määre.
Tärkeimmistä kauppakaloista silakkaa, kilohailia, muikkua ja kuoretta ei katsota suomukaloiksi. Sama koskee lohensukuisia kaloja.
Melodraama
Melodraama on tunteellinen tai teatraalinen taideteos. Melodraamassa voidaan havaita oikeudenmukaisuuden, paatoksen ja huumorin elementit. Tragediasta melodraama eroaa esimerkiksi mahdollisen onnellisen lopun perusteella. Aihepiirinä on melodraamassa tavallisesti romanttinen rakkaus.
Melodraama voi esiintyä niin näytelmässä kuin elokuvassakin, laajassa mielessä myös kirjallisuudessa. Elokuvassa tunnettuja melodraamojen ohjaajia ovat olleet esimerkiksi Douglas Sirk ja Teuvo Tulio.
Sana melodraama juontuu kreikan sanoista "meloidia", laulu, ja "drama", toiminta. Alun perin termi tarkoitti näytelmää, joka yhdisti musiikkia ja puhetta.
Angelo Moore
Angelo Moore (käyttää myös taiteilijanimeä Dr Mad Vibe) on yhdysvaltalainen muusikko ja Fishbone-yhtyeen johtohahmo (laulu, saksofoni, theremin). Dr. Mad Vibe -projektissaan hän soittaa muitakin soittimia.
Pohjoismaiset hiihtolajit talviolympialaisissa 1980
Vuoden 1980 talviolympialaiset järjestettiin Lake Placidissa, Yhdysvalloissa. Pohjoismaisissa hiihtolajeissa (maastohiihto, yhdistetty, mäkihyppy) kilpailtiin kaikkiaan kymmenessä lajissa. Kilpailut toimivat myös kyseisen vuoden maailmanmestaruuskilpailuina.
Pohjoismaiset hiihtolajit talviolympialaisissa 1976
Vuoden 1976 talviolympialaiset järjestettiin Innsbruckissa, Itävallassa. Pohjoismaisissa hiihtolajeissa (maastohiihto, yhdistetty, mäkihyppy) kilpailtiin kaikkiaan kymmenessä lajissa. Kilpailut toimivat myös kyseisen vuoden maailmanmestaruuskilpailuina. Kilpailupaikkana toimi Seefeld, normaali­mäki­hyppy­kilpailut pidettiin Casino Arenan Toni Seelos Olympiaschanzella.
Alun perin kolmanneksi sijoittui Neuvostoliiton Galina Kulakova, joka hylättiin positiivisen doping-testin jälkeen.
Pohjoismaiset hiihtolajit talviolympialaisissa 1972
Vuoden 1972 talviolympialaiset järjestettiin Sapporossa, Japanissa. Pohjoismaisissa hiihtolajeissa (maastohiihto, yhdistetty, mäkihyppy) kilpailtiin kaikkiaan kymmenessä lajissa. Kilpailut toimivat myös kyseisen vuoden maailmanmestaruuskilpailuina.
Hannu Rantakari
Hannu Juhani Rantakari (8. tammikuuta 1939 Tampere – 1. tammikuuta 2018 Tampere) oli suomalainen voimistelija ja olympiamitalisti. Hän voitti olympiapronssia vuoden 1964 kesäolympialaisissa Tokiossa hypyssä.
Tokion olympialaisissa Rantakari sijoittui hyppykilpailun kolmannen sijansa lisäksi kahdeksanneksi joukkuekilpailussa ja 48:nneksi 12-ottelussa. Hän osallistui myös Méxicon 1968 olympialaisiin ja sijoittui kymmenenneksi joukkuekilpailussa, 32:nneksi renkailla sekä 73:nneksi 12-ottelussa. MM-kilpailuissa hän sijoittui parhaimmillaan kahdeksanneksi nojapuilla ja rekillä vuonna 1962.
Rantakari edusti kotimaassaan Tampereen Kilpa-Veljiä ja sittemmin Tampereen Sisua. Hän voitti Suomen mestaruuden moniottelussa vuonna 1963 sekä yhteensä kuusi telinemestaruutta vuosina 1963–1967. Hänet valittiin vuosina 1961 ja 1964. Voimistelun maailman rankinglistalla hän oli 14:s vuonna 1964 ja 20:s vuonna 1965.
Olli Laiho
Olli Laiho (18. helmikuuta 1943 Savonlinna – 31. toukokuuta 2010 Helsinki) oli suomalainen telinevoimistelija, olympiamitalisti ja liikkeenjohtaja. Hän saavutti vuoden 1968 kesäolympialaisissa Méxicossa hopeaa hevosella. Sen jälkeen ei suomalainen voimistelija ole voittanut olympiamitalia.
Méxicon olympialaisissa Laiho sijoittui hevoskilpailun kakkossijansa lisäksi nojapuilla 15:nneksi, 12-ottelussa 41:nneksi ja joukkuekilpailussa kymmenenneksi. Hän osallistui jo neljä vuotta aiemmin Tokion kesäolympialaisiin ja sijoittui joukkuekilpailussa kahdeksanneksi sekä 12-ottelussa 26:nneksi. MM-kilpailuissa hänen paras saavutuksensa oli kuudes sija hevosella vuonna 1966. EM-kilpailuissa hän saavutti hevosella pronssia vuonna 1965 ja sijoittui viidenneksi vapaaliikkeissä vuonna 1967. Vuonna 1967 hän voitti universiadeissa hevosvoimistelun. Olli Laihon urheilu-ura päättyi olkapäävammaan.
Laiho edusti kotimaassaan Helsingin Voimistelijoita ja Norssin Turnareita. Hän voitti moniottelun Suomen mestaruuden vuonna 1966 sekä yhteensä kahdeksan telinemestaruutta vuosina 1964–1967.
Olli Laiho on toiminut Norssin Turnarien ja Espoon Golfseuran puheenjohtajana sekä Suomen Voimisteluliiton hallituksessa. Opetusministeriö myönsi hänelle vuonna 2004 Pro Urheilu -tunnustuspalkinnon.
Urheilun ulkopuolella Laiho toimi muun muassa Amer-yhtymän toimitusjohtajana vuosina 1990–1992 sekä Suomen itsenäisyyden juhlarahaston (Sitra) projektinjohtajana.
Arto Nilsson
Arto Harald Nilsson (s. 19. maaliskuuta 1948 Helsinki) on suomalainen yrittäjä, entinen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti.
Nilsson saavutti pronssia Méxicon 1968 olympialaisten kevyessä välisarjassa (alle 63,5 kg). Hän voitti kenialaisen John Olulun tuomariäänin 3–2, länsisaksalaisen Gert Puzichan äänin 5–0 sekä bulgarialaisen Petar Stoitševin kehätuomarin keskeytyksellä toisessa erässä. Välieräottelussaan hän hävisi hallitsevalle olympiavoittajalle, puolalaiselle Jerzy Kulej'lle pistein 0–5. Kisojen päättäjäisissä hän toimi Suomen joukkueen lipunkantajana.
Madridin EM-kilpailuissa 1971 Nilsson hävisi välisarjan (alle 67 kg) avausottelussaan bulgarialaiselle Ivan Kiriakoville tuomariäänin 1–4.
Koulutukseltaan Nilsson on ekonomi ja on toiminut Timanttiset-ketjun omistajana sekä toimitusjohtajana.
Nokia 6111
Nokia 6111 on Nokian matkapuhelin, joka julkaistiin vuoden 2005 kesäkuussa.
Siinä on panostettu etenkin kameraan ja musiikkiominaisuuksiin. Siinä on radio ja mahdollisuus siirtää musiikkia tietokoneelta. Lisäksi siinä on yhden megapikselin kamera, sisäänrakennettu salama ja mahdollisuus nauhoittaa videokuvaa jopa tunnin ajan. Laitteessa on myös sähköposti-ominaisuus.Sitä on saatavilla eri väreinä (vaaleanpunainen, musta, hopeanharmaa ja joissain kaupoissa myös vaaleansininen). Siinä on myös bluetooth, SMS sekä infrapuna.
Reima Virtanen
Reima Valdemar Virtanen (s. 5. marraskuuta 1947 Kemi) on suomalainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti.
Vuonna 1990 Kemin kaupunginteatterissa esitettiin Reima Virtasen elämään pohjautuvaa näytelmää "Hopeanyrkki". Sen oli käsikirjoittanut Juha-Pekka Hotinen ja ohjannut Olli Saariaho.
Vuonna 1969 Virtanen debytoi EM-kisoissa Bukarestissa ja saavutti pronssia keskisarjassa. Hän voitti puolivälierissä Ison-Britannian mestarin Dave Wallingtonin. Semifinaaleissa hän hävisi Jugoslavian mestarille Mate Parloville. Vuonna 1971 järjestettiin EM-kisat Madridissa, jossa hän jälleen saavutti pronssia keskisarjassa. Virtanen kukisti puolivälierissä tulevan ammattilaisten Euroopan-mestarin, alankomaalaisen Rudi Koopmansin. Semifinaaleissa hän hävisi tällä kertaa romanialaiselle Alec Nastacille. Virtanen nyrkkeili uransa aikana 200 ottelua, joista 30 kansainvälisissä turnauksissa.
Jyväskylän rautatieasema
Jyväskylän rautatieasema (, ) on rautatieliikennepaikka Jyväskylän kaupungin alueella. Asema on risteysasema, josta risteää rata neljään eri ilmansuuntaan; niistä kolmella on henkilöliikennettä.
Jyväskylän asema on avattu vuonna 1897, kun Jyväskylä liitettiin Suomen rataverkkoon ja rautatie Haapamäeltä valmistui. Rautatie Jyväskylästä Suolahdelle valmistui 1898. Rautatieasemarakennus on ajalleen tyypillisesti toteutettu Rautatiehallituksen arkkitehti Bruno Granholmin suunnittelemien tyyppipiirustusten pohjalta. Asemarakennus edustaa kansallisromanttista puuarkkitehtuuria. Asemaa on laajennettu vuosina 1923 ja 1968–69. Lisäksi asema-alueella sijaitsevat tältä aikakaudelta asemapäällikön asuinrakennus ja varastorakennus sekä myöhempinä lisinä muun muassa Thure Hellströmin suunnittelema asemaravintola (1916) ja kaksi kaksikerroksista asuinrakennusta talousrakennuksineen (1921). Rautatieaseman alue kuuluu sopimukseen valtakunnallisesti merkittävien asema-alueiden suojelusta sekä Museoviraston kokoomainventointiin valtakunnallisesti arvokkaista kulttuuriympäristöistä.
Risteysasema Jyväskylästä tuli vuonna 1918, kun rata Pieksämäelle avattiin. Jyväskylän liikenteellistä merkitystä kasvatti myös vuonna 1978 avattu oikorata Jämsänkoskelle. Säynätsaloon avattiin ratayhteys 1970 ja rata Keljonlahteen 1968. Molempien ratayhteyksien liikenne on loppunut vuosituhannen vaihteessa.
Aseman yhteydessä toimi vaiheittain vuosina 1890–1950 rakennettu veturitalli. Asemakaavalla suojellun rakennuksen pinta-ala on 2 100 m². Kaupunki myi rakennuksen vuonna 2006 Kiinteistö Oy Jyväskylän Luovan toiminnan keskukselle kulttuurikäyttöön. Sitä ennen rakennus oli pääosin vuokrattuna varastokäyttöön.
Asemarakennus siirtyi VR-yhtymän omistukseen vuonna 1995 mutta perinteinen asemakäyttö loppui vuonna 2002, kun viereen rakennettu uusi Jyväskylän matkakeskus valmistui. Vanhan aseman alue muutettiin liike-, palvelu- ja asumiskäyttöön. Vanha asemaravintola on herännyt uudestaan henkiin ravintolana 2010-luvulla.
Varsinaisen henkilö- ja tavararatapihan lisäksi Jyväskylän liikennepaikka käsittää niin kutsutun Seppälänkankaan sivuradan, joka haarautuu -radasta noin kilometri asemalta koilliseen. Kaikkiaan noin kuuden kilometrin mittaisella sivuradalla liikennöidään ainoastaan vaihtotyönä. Jyväskylän vaihtotyöyksiköt hoitivat sivuradan varrella Tourulassa sijaitsevan Kankaan paperitehtaan sekä Palokankaan tehtaiden vaihtotyöt. Ratalinja katkaistiin Seppäläntien kohdalta poistamalla tasoristeys lokakuussa 2010. Kankaan tehtaan lopetettua vuonna 2010, sivuraiteella liikennöivät enää radankunnossapito- ja museokalusto.
Lähes kaikki matkustajajunat sekä Tampereen että Pieksämäen suuntaan liikennöivät raiteelta 1. Myöhäinen Pendolino-vuoro Helsinkiin sekä Seinäjoen taajamajunat lähtevät raiteelta 2 ja Vaasan taajamajuna raiteelta 4. Suorat taajamajunavuorot Jyväskylän ja Vaasan välillä lopetettiin lokakuussa 2015.
Yö paholaisen linnassa
Yö paholaisen linnassa on vuonna 1971 julkaistu belgialainen kauhufantasia, jonka on ohjannut Jean Brismée.
Pohjoismaiset hiihtolajit talviolympialaisissa 1968
Vuoden 1968 talviolympialaiset järjestettiin Grenoblessa, Ranskassa. Pohjoismaisissa hiihtolajeissa (maastohiihto, yhdistetty, mäkihyppy) kilpailtiin kaikkiaan kymmenessä lajissa. Kilpailut toimivat myös saman vuoden maailmanmestaruuskilpailuina.
Bumerangi (elokuva)
Bumerangi on Reginald Hudlinin ohjaama romanttinen komedia vuodelta 1992.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano kaipaa elokuvaan hieman lisää juonta ja antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Kyösti Laasonen
Kyösti Kalevi Laasonen (s. 27. syyskuuta 1945 Kitee) on suomalainen jousiammunnan olympiamitalisti ja maailmanmestari. Hän on Tomi Poikolaisen ohella menestynein suomalainen jousiampuja. Myös hänen veljensä Kauko Laasonen oli olympiatason jousiampuja.
Kyösti Laasonen voitti kultaa ensimmäisissä jousiammunnan Euroopan-mestaruuskilpailuissa vuonna 1968. Maastoammunnassa hän saavutti MM-pronssia vuonna 1969 ja tauluammunnassa EM-pronssia vuonna 1970 sekä MM-hopeaa vuonna 1971. Jousiammunta oli Münchenissä 1972 ensi kertaa 52 vuoteen olympialaisten ohjelmassa. Laasonen epäonnistui ensimmäisenä kilpailupäivänä mutta nousi lopulta olympiapronssille. Hän hävisi voittajalle, maailmanennätystuloksen 2528 ampuneelle Yhdysvaltain 18-vuotiaalle John Williamsille 61 pistettä.
Laasonen saavutti jälleen MM-hopeaa tauluammunnassa vuonna 1973. Vuoden 1976 EM-kilpailuissa hän voitti henkilökohtaisen pronssin ja joukkuekilpailussa kultaa. Montrealin olympialaisissa 1976 hän jäi 15:nneksi. Vuonna 1978 hän voitti toisen henkilökohtaisen Euroopan-mestaruutensa. Moskovan olympialaisissa 1980 hän sijoittui seitsemänneksi Tomi Poikolaisen voittaessa kultaa.
Laasosen uran toinen huippuhetki oli maailmanmestaruus Italian Punta Alassa 1981. Hän ampui tuloksen 2541 ja voitti yhdysvaltalaisen, vuoden 1976 olympiavoittajan Darrell Pacen, joka voitti toisen olympiakultamitalinsa vuonna 1984, yhdellä pisteellä ja tämän maanmiehen Richard McKinneyn kahdella pisteellä. Joukkuekilpailussa Suomi sai hopeaa. Neljännen kerran Laasonen kilpaili olympialaisissa vuonna 1984, jolloin hän sijoittui 28:nneksi.
Laasonen lopetti urheilu-uransa vuonna 1987, kun hän jäi kuudenneksitoista MM-kisoissa eikä täten saanut rahoitusta olympialaisiin valmistautumiseen. Aktiiviuransa jälkeen hän on jatkanut jousiammunnan valmentajana. Hän toimi muun muassa Tomi Poikolaisen tukihenkilönä. Seuratasolla hän edustaa Porin Jousiampujia.
Veijareita vai vartijoita
Veijareita vai vartijoita on Dennis Duganin ohjaama komedia vuodelta 2003.
Pohjoismaiset hiihtolajit talviolympialaisissa 1964
Vuoden 1964 talviolympialaiset järjestettiin Innsbruckissa, Itävallassa. Pohjoismaisissa hiihtolajeissa (maastohiihto, yhdistetty, mäkihyppy) kilpailtiin kaikkiaan kymmenessä lajissa. Kilpailut toimivat myös saman vuoden maailmanmestaruuskilpailuina.
Mäkihypyssä kilpailtiin ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan kerran kolmen kierroksen systeemillä. Tämä kolmen kierroksen systeemi pelasti pienessä mäessä Veikko Kankkosen, jonka ensimmäinen hyppy epäonnistui pahoin. Suurmäessä Kankkonen jäi hopealle horjahdettuaan toisessa hypyssään saaden osalta tuomareista matalat tyylipisteet ja yksi heistä oli suomalainen Hannu Koskivuori, joka sai kuulla kotimaassaan runsaasti vihanilmauksia seuraavien viikkojen ajan.
Säämäjärvi
Säämäjärvi (, ) on kylä sekä historiallinen Aunuksen Karjalan kunta ja Neuvosto-Karjalan hallintopiiri nykyisen Prääsän piirin alueella Karjalan tasavallassa Venäjällä.
Säämäjärven kylä kuuluu nykyään Jessoilan kuntaan. Se sijaitsee Säämäjärven kaakkoisrannalla Petroskoista Suojärvelle vievän maantien varressa. Säämäjärven kylän eteläpuolella Suojärven-Petroskoin radalla on samanniminen rautatieasema. Kylässä asui vuoden 2012 lopussa 69 ihmistä.
Venäjän keisarikunnan Säämäjärven kunta kuului Aunuksen kuvernementin Petroskoin kihlakuntaan. Se käsitti Säämäjärven, Vahatjärven ja Sotjärven ympäristöt. Sen naapureina olivat pohjoisessa Munjärven kunta, idässä Suojun ja Pyhäjärven kunnat, etelässä Vieljärven kunta sekä lännessä Suomen puolella Suojärven kunta. Vuonna 1917 Säämäjärven kuntaan kuului 79 kylää ja niissä oli noin 7 700 asukasta, joista lähes kaikki olivat karjalaisia. Suurimpia Säämäjärven kyliä olivat Jessoila, Säämäjärvi, Veskelys, Alasalmi, Kurmoila, Lahti, Yläne, Tšalkki, Prokkoila ja Salmenniska. Säämäjärven kunta lakkautettiin Neuvostoliitossa 1920-luvulla ja liitettiin Säämäjärven piiriin.
14 lasta hukkui veneilyonnettomuudessa Säämäjärvellä Venäjän Karjalassa kesäkuussa 2016.
Säämäjärvi (järvi)
Säämäjärvi (, ) on Suojoen vesistöön kuuluva järvi Prääsän piirissä Karjalan tasavallassa Venäjällä. Sen pinta-ala on noin 270 neliökilometriä. Järven pituus on 22 kilometriä ja suurin leveys 14 kilometriä. Keskisyvyys on 6,7 metriä ja suurin syvyys 24,5 metriä. Järven ulappa on aava. Saaria on noin 80. Säämäjärveen laskee pohjoisesta päin monia pieniä jokia. Säämäjärvi puolestaan laskee Säpsäjokea pitkin Vahatjärveen, jonka kautta kulkeva Suojoki laskee Äänisjärveen.
Säämäjärven ympäristö muodosti aikoinaan Säämäjärven kunnan ja sittemmin piirin. Säämäjärven rannikon kylistä suurimpia ovat Säämäjärven, Jessoilan, Prokkoilan ja Lahden kylät.
Järvestä kalastetaan siikaa, muikkua ja kuhaa. Siinä elää myös järvilohia.
Moskovalaisten kesäleirille osallistuneiden lasten vene kaatui mahdollisesti ukkoskuuron voimasta 19. kesäkuuta 2016 vastaisena yönä Säämäjärvellä. 14 lasta hukkui.
DLR
DLR eli Saksan ilmailu- ja avaruuskeskus (Deutsches Zentrum für Luft- und Raumfahrt e.V. eli DLR) on sekä Saksan avaruusjärjestö että ilmailun ja avaruus­tekniikan tutkimuslaitos.
DLR:in pääkonttori on Kölnissä. Organisaatiossa työskentelee 5 100 ihmistä 31 eri instituutissa. DLR:llä on toimistot Brysselissä, Pariisissa ja Washington D.C.:ssä. Vuonna 2011 DLR:n kansallinen budjetti oli 242 miljoonaa euroa ja lisäksi sen kautta budjetoitiin ESAan 714 miljoonaan euroa.
DLR on Saksan siiviiliavaruusohjelman hallinto. Se edustaa Saksaa esim. ESAssa ja sen kautta maksetaan pääosa Saksan jäsen- ja ohjelmamaksuista ESAaan. Se myös rahoittaa Saksan osallistumiset NASAn jne. avaruusohjelmiin.
Avaruustoiminnassa DLR on myös kaukokartoitustutkijataho. Sen ZKI-yksikkö eli ”Zentrum für satellitengestützte Kriseninformation” on satelliittidataan perustuva kriisinhallintayksikkö, joten DLR on myös turvallisuusalan toimija avaruustoiminnassaan.
DLR oli vuodesta 1969 nimeltään Deutsche Forschungs- und Versuchsanstalt für Luft- und Raumfahrt (DFVLR). DFVLR syntyi, kun yhdistettiin Aerodynamische Versuchsanstalt (AVA), Deutsche Versuchsanstalt für Luftfahrt (DVL) ja Deutsche Forschungsanstalt für Luftfahrt (DFL). Vuonna 1972 siihen liittyi Gesellschaft für Weltraumforschung (GfW). Vuonna 1989 DFVLR sai nykyisen nimensä Deutsche Forschungsanstalt für Luft- und Raumfahrt (DLR). Vuonna 1997 Deutschen Agentur für Raumfahrtangelegenheiten (DARA) yhdistettiin DLR:ään ja DLR:n aukikirjoitettu muoto muuttui muotoon Deutsches Zentrum für Luft-und Raumfahrt.
2000-luvun alussa DLR liittyi Helmholtz-Gemeinschaft Deutscher Forschungszentren-tutkimusorganisaation jäseneksi (HGF), mihin kuuluu muun muassa Fraunhofer-tutkimuslaitos.
Vuonna 2010 DLR on yksi EU-alueen harvoista avaruus- ja ilmailutekniikkaa kehittävistä organisaatioista, jonka budjettia ei leikattu vuonna 2008 alkaneen laman tukitoimien aikaansaaman valtionvelan vähentämiskeinona. Vuonna 2011 DLR:n kansallinen avaruusbudjetti on 242 miljoonaa euroa ja sen kautta panostetaan ESAan 714 miljoonaan euroa. DLR:n ylimmät johtajat ovat
Huhtikuussa 2011 avaruushallinnon johtoon noussut Gerd Gruppe oli aiemmin ollut 20 vuotta Baijerin osavaltion hallinnossa.
Sarah Jezebel Deva
Sarah Jezebel Deva (oik. Sarah Jane Ferridge; s. 25. helmikuuta 1977 Lontoo) on brittiläinen laulaja. Hän on toiminut taustalaulajana muun muassa Therionin, The Kovenantin, Mortiisin ja Gravewormin albumeilla. Deva on myös laulanut taustalla Cradle of Filthin albumeilla vuodesta 1996 lähtien, mutta häntä ei virallisesti pidetä yhtyeen jäsenenä. Devalla on lisäksi oma yhtye Angtoria. Hän aloitti laulamisen 11-vuotiaana. Hänen äänialansa on neljä oktaavia.
Deva on maininnut lempimusiikikseen Madonnan, Princen, A-han, Duran Duranin sekä monia muita 1980–1990-lukujen pop-artisteja. Raskaamman musiikin puolelta hän kuuntelee muun muassa Guns N’ Rosesia, Mayhemia, Faith No Morea, 1349:a, Metallicaa ja Dissectionia.
Tungutjärvi
Tungutjärvi on järvi Uikujoen vesistössä Belomorskin piirin länsisosassa Karjalan tasavallassa Venäjällä. Tungutjärven pinta on 119 metriä merenpinnan yläpuolella. Järven suurin pituus ja leveys on noin 12 kilometriä. Järven länsipäässä sijaitsee Koivuniemen kylä, joka on nykyisin autio. Tungutjärvi laskee järven pohjoisrannalta alkavaa Tungutjokea myöten Uikujokeen.
Graveworm
Graveworm on italialais-saksalainen melodista black metalia soittava yhtye. Yhtye ottaa vaikutteita myös goottimetallista, doom metalista ja uusimmilla albumeilla myös death metalista. Graveworm perustettiin vuonna 1997.
Graveworm teki levytyssopimuksen Serenades Recordsin kanssa vuonna 1997. Samana vuonna yhtye teki kiertueen Crematoryn, Therionin ja Lake of Tearsin kanssa. Kiertueen jälkeen Graveworm julkaisi ensimmäisen albuminsa, "When Daylight's Gone". Vuonna 1998 yhtyeeltä ilmestyi EP "Underneath the Crescent Moon", jossa taustalla lauloi Sarah Jezebel Deva.
Yhtye julkaisi toisen täysimittaisen albuminsa, "As the Angels Reach the Beautyn" vuonna 1999. Sen jälkeen se teki kiertueen Agathodaimonin kanssa. Vuonna 2002 Graveworm vaihtoi levy-yhtiötään tekemällä levytyssopimuksen Nuclear Blastin kanssa.
Yhtyeen tuorein albumi on vuoden 2011 lokakuussa julkaistu "Fragments of Death".
Paul Allender
Paul Allender (s. 17. marraskuuta 1970) on brittiläinen kitaristi ja muusikko, joka tunnetaan luultavasti parhaiten työstään metalliyhtye Cradle of Filthin kitaristina vuosina 1992–1996 ja jälleen vuodesta 2000 eteenpäin.
Allender on soittanut myös yhtyeissä The Blood Divine (1996–1997) ja Primary Slave (1997–2000).
Kun Paul oli kuusivuotias, hänen isänsä perehdytti hänet taistelulajeihin. Tämä muutti Paulin elämän täysin ja taistelulajeista tuli hänen perheensä hallitseva taiteenmuoto. Paul sai ensimmäisen kitaransa 14-vuotiaana. Hän soitti kitaraa epäsäännöllisesti, kunnes 19-vuotiaana kitaransoitosta muodostui hänen vakituinen harrastuksensa.
Brian Johnson
Brian Johnson (s. 5. lokakuuta 1947 Dunston, Gateshead) on brittiläinen laulaja. Hänet tunnetaan parhaiten urastaan yhtyeessä AC/DC, johon hän on kuulunut vuodesta 1980. Vuonna 2016 Johnson jäi yhtyeestä tauolle terveytensä vuoksi. 1970-luvulla hän oli glam rock -yhtye Geordien solisti.
Johnson syntyi Dunstonissa Englannissa 5. lokakuuta 1947. Hänen isänsä Alan oli brittijalkaväen vääpeli ja myöhemmin hiilikaivostyöläinen, ja hänen äitinsä Ester De Luca oli italialaissyntyinen. Brian oli neljästä lapsesta vanhin.
Johnsonin ensimmäisiä yhtyeitä olivat Gobi Desert Canoe Club ja Fresh. Vuodesta 1970 alkaen hän lauloi glam-yhtyeessä The Jasper Hart Band. Yhtye esitti "Hair"-musikaalin kappaleita ja pehmorock-covereita.
Johnson perusti Geordien vuonna 1972 yhdessä joidenkin muiden The Jasper Hart Bandin jäsenten kanssa. Glam rockia esittäneen Geordien kanssa hän julkaisi joitakin menestyneitä singlejä, kuten Britannian top 10:een noussut ”All Because of You”. Glam rock -kuume alkoi kuitenkin lopulta viiletä, joten Johnson jätti yhtyeen vuonna 1976. Seuraavat vuodet Johnson eli syrjässä musiikkialalta, kunnes palasi Geordieen lyhyeksi aikaa vuonna 1980.
Johnson liittyi AC/DC:n laulajaksi vuonna 1980 Bon Scottin kuoleman jälkeen. Eläessään Scott oli sanonut, että Brian Johnson on paras laulaja, jonka hän on koskaan tavannut. Kitaristi Malcolm Young pyysi Johnsonin koelauluihin, joissa hän kävi kaksi kertaa. Toisella kerralla Johnson loi improvisoimalla sanat kappaleeseen "Givin the Dog a Bone". Muutama päivä koelaulujen jälkeen Johnsonille ilmoitettiin, että hän oli päässyt yhtyeeseen ja uuden AC/DC-albumin teko aloitettiin välittömästi.
AC/DC:n kanssa Brian Johnson on tehnyt yhdeksän studioalbumia, yhden kokoelma-albumin ja kaksi livealbumia. AC/DC hyväksyttiin Rock`n Roll Hall of Fameen maaliskuussa 2003.
Yksi Brian Johnsonin tavaramerkeistä on hänen lippalakkinsa, jota hän käyttää lähes joka konsertissa ja vapaa-aikana. Johnsonin laulutyyli on korkea, mutta käheä.
Johnson meni naimisiin ensimmäisen vaimonsa Carolin kanssa vuonna 1968, ja he erosivat "Razor`s Edgen" tekemisen aikana. Nykyään hän on naimisissa Brendan kanssa, ja heillä on kaksi tytärtä: Joanne ja Kala. Johnson asuu tällä hetkellä Floridassa.
Johnson on ollut lapsesta asti jalkapalloseura Newcastle Unitedin suuri kannattaja.
Franz Reindl
Franz Reindl (s. 24. marraskuuta 1954 Garmisch-Partenkirchen, Länsi-Saksa) on entinen saksalainen jääkiekkoilija ja nykyinen urheilujohtaja.Reindl pelasi ensimmäisen kerran Saksan maajoukkueessa kaudella 1971-72.Reindl valittiin Saksan jääkiekkoliiton puheenjohtajaksi vuonna 1992, jonka lisäksi hän toimi maajoukkueen apulaisvalmentajana vuosina 1991-94. Reindl valittiin myös vuoden 2001 maailmanmestaruuskilpailujen pääsihteeriksi sekä Euroopan yhdistelmäjoukkueen joukkueenjohtajaksi vuoden 2016 jääkiekon maailmancupissa.
Franz Reindlin tytär Franziska on myös olympiatasolla esiintynyt jääkiekkoilija.
Työssäoppiminen
Työssäoppiminen on osa toisen asteen ammatillista perustutkintoa ja on laajuudeltaan vähintään 20 opintoviikkoa, joka voidaan suorittaa osissa. Työssäoppimisjaksot toteutetaan oppilaitoksen ja yrityksen yhteistyönä. Opetus tapahtuu työpaikalla, aidossa oppimisympäristössä. Työssäoppimisen tarkoituksena on siirtää osa tutkintoon kuuluvista tavoitteista käytännön työtehtävien yhteydessä työpaikoilla opittaviksi. Oppilaitos vastaa työssäoppimispaikkojen järjestämisestä.
Työssäoppimassa suoritetaan ammattiosaamisen näytöt. Ammattiosaamisen näytöt sekoitetaan usein näyttötutkinnon (ammatillinen perustutkinto, ammatti- tai erikoisammattitutkinto) tutkintotilaisuuteen. Ammattiosaamisen näyttöön riittää ammatilliseen perustutkintoon liittyvä alle puolen vuoden työssäoppiminen . Tämä tarkoittaa, että ammattiosaamisen näytöt suoritetaan tutkinnon osittain.
Työharjoittelusta työssäoppiminen poikkeaa oppimistavoitteiden laadun suhteen. Työssäoppimisessa korostuu kokonaan uuden opiskelu, työharjoittelussa jo opitun kertaaminen, soveltaminen ja harjaannuttaminen. Työssäoppimiseen kuuluu oman työn päivittäinen raportointi ja työajan seuranta. Vuorovaikutustaitojen ja muiden työelämävalmiuksien harjaannuttaminen.
Usko Viitanen
Usko Samuel Viitanen (23. helmikuuta 1928 Orimattila – 6. kesäkuuta 2005 Helsinki) oli suomalainen oopperalaulaja (baritoni). Viitanen opiskeli laulua kotimaassa mm. Lea Piltin johdolla sekä Italiassa. Hän oli kiinnitettynä Suomen Kansallisoopperaan vuosina 1959-1981. Parhaiten hän menestyi italialaisissa oopperoissa. Viitasen tunnetuimpia rooleja olivat mm. Verdin "Rigoletton" nimiosa, "Don Carlosin" Rodrigo ja "Otellon" Jago sekä Aulis Sallisen "Punaisen viivan" Agitaattori. Hän julkaisi vuonna 1985 muistelmateoksen "Laulujen lunnaat".
Usko Viitasen puoliso oli balettitanssija ja tanssipedagogi Virpi Laristo.
Viitanen on haudattu Hietaniemen hautausmaan Taiteilijainmäelle.
Maxis
Maxis perustettiin videopelejä kehittävänä yrityksenä vuonna 1987. Yritys valmisti erityisesti simulaatiopelejä, joita ovat esimerkiksi "SimCity"- ja "The Sims" -pelisarjat. Muita tunnettuja pelejä ovat "Spore-" ja "Darkspore-"pelit.
Vuonna 2004 yritys suljettiin, ja Maxis säilyi Electronic Artsin omistamana tuotemerkkinä, kunnes se lakkautettiin lopullisesti vuonna 2015.
Will Wright ja Jeff Braun perustivat Maxisin vuonna helpottaakseen pelinsä julkaisemista. Vuonna julkaistu "SimCity" menestyi erikoisuudestaan huolimatta hyvin. Vaikka Maxis suunnitteli vuosien varrella useita hieman epäonnistuneitakin "Sim"-sarjan pelejä, vuonna julkaistu "The Sims" jatko-osineen osoittautui todelliseksi menestysartikkeliksi.
Electronic Arts osti Maxisin 28. heinäkuuta 1997, mutta tämä jatkoi vielä useita vuosia itsenäisenä pelistudiona. Helmikuussa 2004 Maxisin studio sulautettiin lopullisesti Electronic Artsiin, ja Maxis jäi elämään tuotemerkkinä. Will Wrightin studio Kalifornian Emeryvillessä suljettiin maaliskuussa 2015.
Yhtiön ensimmäinen julkaistu peli oli "SkyChase" -niminen lentopeli, jonka Brøderbund julkaisi vuonna 1988.
Seuraavana vuonna yhtiö julkaisi menestyksekkään "SimCity"-pelinsä.
Martti Valtonen
Martti Valtonen (s. 1947) on teoreettisen sähkötekniikan emeritusprofessori Teknillisessä korkeakoulussa (nykyisin Aalto-yliopiston sähkötekniikan korkeakoulu). Hän opiskeli Teknillisessä korkeakoulussa radiotekniikan diplomi-insinööriksi ja valmistui tekniikan tohtoriksi vuonna 1975.
Valtonen ryhtyi vuonna 1972 kehittämään APLAC-piirisimulointiohjelmaa. Alun perin opiskelijoille pidettäviä laskuharjoituksia elävöittämään suunniteltu ohjelmisto kasvoi myöhemmin laajasti maailmalla käytössä olevaksi piirisuunnitteluohjelmistoksi.
Master Drummers of Burundi
Master Drummers of Burundi on burundilaisista lyömäsoittajista ja tanssijoista koostuva maailmanmusiikkiyhtye. Se perustettiin 1960-luvulla. Yhtye on esiintynyt muun muassa Joni Mitchellin albumilla "The Hissing of Summer Lawns" vuonna 1975. Master Drummers of Burundin levytyksiin kuuluvat muun muassa "The Master Drummers of Burundi" (1994) ja "The Drummers of Burundi" (1999).
XD-Picture Card
xD-Picture Card on eräs flash-muistin korttityyppi. xD-nimitys tulee sanoista "extreme digital". xD-muistikortteja käyttävät ainakin Olympus, Kodak ja Fujifilm omissa digitaalikameroissaan. Olympuksen ja Fujifilmin kehittämä korttityyppi tuli markkinoille heinäkuussa 2002. Uudempaa tekniikkaa edustavat xD-M- ja xD-H-muistikortit. Ne eivät kuitenkaan sovi kaikkiin kameroihin.
xD-kortit ovat pieniä ja nopeampia kuin vanhat kilpailijansa SmartMedia (SM), MultiMediaCard (MMC) ja MemoryStick (MS). Nopeudeltaan xD häviää SecureDigitalille (SD) ja pienen koon vuoksi sen suurin teoreettinen kapasiteetti on pieni. xD on Fujifilmin ja Olympuksen omaa tekniikkaa, eivätkä sen tekniset tiedot ole julkisia.
xD-kortti eroaa monista muista korttityypeistä siten, että xD-kortti ei sisällä muistiohjainpiiriä, vaan pelkän flash-muistipiirin, ja xD-kortin pinnit ovat suoraan flash-muistipiirin pinnit ja protokolla täten suora flash-protokolla. Seurauksena tästä pinnejä tarvitaan enemmän kuin ohjainpiirin sisältävillä kilpailijoillaan ja xD on alttiimpi yhteensopivuusongelmille. Ohjainpiirin puuttuminen teoriassa mahdollistaisi pienemmät valmistuskustannukset ja pienemmän fyysisen koon, mutta käytännössä pienen markkinaosuuden ja harvojen valmistajien vuoksi kortit ovat kilpailijoitaan kalliimpia, ja myös kooltaan uudet microSD-kortit ovat xD:tä pienempiä.
Fujifilm on lisännyt uusiin kameroihinsa tuen xD:n lisäksi myös SD:lle, mikä käytännössä tarkoittaa sitä, että Fujifilm on pikkuhiljaa luopumassa xDn käytöstä ja siirtymässä yleisempään SD:hen.
Will Wright
William R. Wright (s. 20. tammikuuta 1960 Atlanta, Georgia) on yhdysvaltalainen tietokonepelisuunnittelija ja toinen Maxis-peliyhtiön perustajista. Hän on suunnitellut suositut "The Sims"- ja "SimCity"-tietokonepelit. Muita hänen suunnittelemiaan pelejä ovat muun muassa "The Urbz", "SimAnt", "SimEarth" sekä "Spore".
Wright on saanut BAFTAn "Academy Fellowship" palkinnon British Academy Games Awards 2006/7 tapahtumassa.
APLAC
APLAC on alun perin professori Martti Valtosen Teknillisessä korkeakoulussa kehittämä piirisimulointiohjelmisto. Nykyään APLACin omistaa AWR-APLAC Corporation.
Piirisimulaattoria käytetään sähköisten piirien toiminnan tutkimiseen tietokonesimulaatiolla. Kun piirin toimintaa voidaan testata rakentamatta piiriä fyysisesti, säästetään prototyyppikierroksia, aikaa ja rahaa.
APLACin tarina alkoi vuonna 1972, kun assistentti (nyk. professori) Martti Valtonen kehitti pienen piirisimulointiohjelman laskuharjoituksia elävöittämään. 1980-luvulla Mobira (nykyisin Nokia Mobile Phones) kiinnostui ohjelmistosta, mikä johti pitkään tutkimusyhteistyöhön. Vuonna 1998 APLACin kehitys siirtyi APLAC Solutions Oy:lle.
Vähäheikkilä
Vähäheikkilä () on kaupunginosa Turussa, keskustan eteläpuolella. Se kuuluu keskustan suuralueeseen. Naapurikaupunginosia ovat Martti eli IV pohjoisessa, Korppolaismäki lännessä, Mäntymäki ja Luolavuori idässä ja Puistomäki etelässä. Vähäheikkilän rakennuskanta koostuu pääasiallisesti 1900-luvun alkuvuosikymmeninä rakennetuista puutaloista ja omakotitaloista. Alueella on myös muutamia kerrostaloja ja pienteollisuutta.
Vähäheikkilä kuului aikaisemmin Kaarinan kuntaan, ja alueen väkiluvun kasvaessa se muodostettiin taajaväkiseksi yhdyskunnaksi vuonna 1905. Se liitettiin Turkuun vuonna 1939.
Vähä-Heikkilän ala-aste, entinen kansakoulu, perustettiin vuonna 1905 ja sen uudet laajennusosat valmistuivat vuonna 2005. Alueella sijaitsee myös erityisammattikoulu, Ammattiopisto Spesia.
Vähäheikkilän väkiluku on 1065 (2007) ja vuotuinen väestönmuutos -3,90%. Asukkaista 18,82% on alle 15-vuotiaita, ja 15,00% on yli 65. Äidinkielenään suomea puhuu 91,41% asukkaista, ruotsia 6,50% ja muita kieliä 2,08%.
Ubisoft
Ubisoft Entertainment S.A. (aikaisemmin Ubi Soft Entertainment Software) on ranskalainen videopelien kehittämiseen ja julkaisuun keskittynyt yritys. Se on Euroopan kolmanneksi suurin ja Yhdysvaltojen seitsemänneksi suurin itsenäinen videopeliyritys.
Guillemotin perheen viisi veljestä perustivat Ubisoftin vuonna 1986 Ranskassa. Yhtiön ensimmäisellä vuosikymmenellä myönteisiä arvosteluja julkaisuista saivat esimerkiksi tasohyppely "Twinworld" (1989), urheilupeli "Pro Tennis Tour" (1989, jatko-osa 1991), sci-fi-seikkailupeli "B.A.T." (1990, jatko-osa 1992) ja sotastrategiapeli "Battle Isle" (1991). Teknisellä toteutuksellaan huomiota herätti toimintapeli "Unreal" (1990). Lisäksi Ubisoft julkaisi PC Engine -konsolin maskottipelin (tunnettu nimillä "PC Kid" ja "Adventures of Bonk") 16-bittisille tietokoneille nimellä "BC Kid" (1992). Suopeat arviot saaneet pelit olivat lähinnä Amigalle ja Atari ST:lle julkaistuja. 8-bittisistä käännöksistä positiivista huomiota sai kenties eniten roolipeli "Iron Lord" (1989, Commodore 64:n käännös 1990)
Yritys sai pian yhteistyökumppaneikseen suuria pelitaloja, kuten Electronic Artsin, Sierra On-Linen ja Microprosen. Ennen vuosikymmenen vaihdetta yritys oli laajentanut toimintaansa myös USA:han.
Yhtiö on hankkinut Red Storm Entertainmentin vuonna 2000 ja saanut siten haltuunsa "Rainbow Six" -pelisarjan oikeudet ja jatkokehityksen.
Vuonna 2001 Ubisoft osti The Learning Companyn saaden oikeudet muun muassa "Myst"- ja "Prince of Persia" -pelisarjoihin.
Yhtiö on ostanut saksalaisen SunFlowers-pelitalon ja siten saanut oikeudet "Anno"-pelisarjaan. "Anno"-sarjan kehitys on myöhemmin jatkunut Ubisoftin omistamassa Blue Byte -studiossa.
Ubisoftilla on useita tytäryhtiöitä, ja se omistaa muun muassa suomalaisen RedLynx-studion sekä saksalaisen Blue Byte -studion.
Ubisoft Motion Pictures on vastuussa elokuvasovitusten tekemisestä yhtiön peleistä, esimerkkinä "Assassin’s Creed" -elokuva.
Ubisoftilla on 29 pelikehitysstudiota 17 maassa.
"Uplay" on Ubisoftin kehittämä digitaalinen pelien kauppa- ja jakelupalvelu. Se on saatavilla PC:lle, PlayStation 4:lle, Xbox One:lle, Wii U:lle, PlayStation 3:lle, Xbox 360:lle, iOS:lle sekä Androidille.
Ubisoftilla on joukko tunnettuja pelejä ja pelisarjoja:
Kapselihotelli
Kapselihotelli () on Japanissa yleinen majoitusliiketyyppi. Siinä on huoneistoon sijoitettu päällekkäin ja rinnakkain useita samansuuruisia, pieniä kapseleita. Kapselin koko on yleensä noin 2x1x1 metriä eli tilaa siinä on vain nukkumista varten. Jokaisessa kapselissa on yleensä myös televisio ja radio sekä minibaari.
Kapselihotellien koko vaihtelee. Joissakin on vain 50 kapselia, suurimmissa yli 700. Yöpyminen niissä on suhteellisen edullista: Tavallinen hinta on 3 000–4 000 jeniä (21–29 €). Yksityisyydestä huolehditaan verholla tai suljettavalla luukulla. Peseytymistilat ovat yhteiset, ja monesti kapselihotelleissa on myös uima-allas. Tupakointi ja syöminen ei ole kapseleissa suotavaa: hotellissa on yleensä ravintola tai vähintään myyntiautomaatti.
Alun perin kapseleissa yöpyi liikemiehiä, joilla päivä venyi liian pitkäksi tai ravintolailta liian kosteaksi. Nykyisin niitä käyttävät muun muassa reppumatkailijat. Etenkin viikonloppuisin asiakkaina on niitä, jotka ovat liian päihtyneitä kyetäkseen palaamaan turvallisesti kotiin, tai häpeäisivät olotilaansa perheensä edessä.
Ensimmäinen kapselihotelli perustettiin vuonna 1977 Osakaan. Kiinan Shanghaihin suunniteltiin avattavan maan ensimmäinen kapselihotelli vuonna 2010.
Kapseli Oy Ltd ilmoitti kesäkuussa 2014 tuovansa kapseleihin perustuvan majoitusratkaisun Helsinkiin ja etsivänsä projektilleen rahoitusta.
Forssalainen AdhocHaus Oy on saanut Patentti- ja Rekisterihallituksen mallisuojan omalle majoitusmoduulilleen, joka on jo tuotannossa. Tuotteet olivat myös mukana Finavian ja Vantaan Innovaatioinstituutin Relaxation Area projektissa Helsinki-Vantaan lentokentällä syksystä 2013 kevääseen 2014.
Liam Neeson
William John ”Liam” Neeson, OBE (s. 7. kesäkuuta 1952, Ballymena, Pohjois-Irlanti) on pohjoisirlantilais-yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän oli ehdolla parhaan miespääosan Oscarin saajaksi elokuvasta "Schindlerin lista" (1993).
Neeson tunnetaan myös elokuvista "Excalibur – sankarin miekka" (1981), "Kurjat" (1998), "Michael Collins" (1996), "" (1999), "Rakkautta vain" (2003), "Batman Begins" (2005) ja "Taken" (2008). Neeson on näytellyt myös televisiosarjoissa ja vieraillut muun muassa "Miami Vicessa" jaksossa "Vaarallinen suhde" (1986).
Neeson tunnetaan myös äänirooleistaan. "Narnia"-elokuvissa hän toimi Aslan-leijonan äänenä. Vuonna 2014 hänellä oli äänirooli Lego elokuvassa. Hän vieraili "Simpsoneiden" 16. tuotantokauden jaksossa "Isä, poika ja pyhä henki". Hänellä on ääniroolit myös muun muassa videopeleissä Batman Begins (2005) ja "Fallout 3" (2008).
Neeson oli vuodesta 1994 naimisissa näyttelijä Natasha Richardsonin kanssa. Heillä on kaksi poikaa. Richardson kuoli lasketteluonnettomuudessa saamiinsa vammoihin maaliskuussa 2009.
Uikujärvi (järvi)
Uikujärvi () on suuri järvi ja Vienanmeren–Itämeren kanavan säännöstelyallas Maaselän kannaksella Segežan piirissä Karjalan tasavallassa Venäjällä.
Uikujärven pinta-ala on 1 285 km² ja sen pinta on 89 metriä meren pinnan yläpuolella. Uikujärvellä on pituutta noin 70 kilometriä ja leveyttä noin 24 kilometriä. Saaria on yhteensä 529, joiden yhteispinta-ala on 126 km². Uikujärven pääaltaasta työntyy etelään kaksi suurta lahtea. Uikujärveen laskevista joista suurimmat ovat kaakosta tuleva Ylä-Uikujoki sekä lännestä Seesjärvestä tuleva Sekehenjoki ja Ontajärvestä tuleva Ontajoki. Uikujärvi laskee Ala-Uikujokea pitkin Vienanmeren Äänislahteen Sorokan kohdalla.
Nykyinen Uikujärvi syntyi, kun Vienanmeren ja Äänisen välisen vedenjakaja-alueen vedet padottiin Vienanmeren-Itämeren kanavan rakennustöiden yhteydessä. Sen johdosta entinen Uikujärvi ja useat pienemmät järvet sen ympäristöstä yhdistyivät yhdeksi isoksi järveksi. Vedenpinnan nousun vuoksi useita kyliä (muun muassa Koikinitsa, Tikonitsa, Haapajärvi, Vuosmosalmi ja Uikujärvi) jäi vedenpinnan alapuolelle. Järven pinta-ala ennen patoamista oli 766 km².
Uikujärven länsirannalla on Segežan kaupunki ja Vojatsun kaupunkityyppinen taajama. Lisäksi järven rannoilla on Maiguban, Polgan, Uikujärven, Vosmovaaran, Telokan, Meri-Maaselän ja Petrovo-Jamin kylät. Järvellä harjoitetaan kalastusta, joka tuottaa muun muassa lahnaa, muikkua, siikaa ja madetta.
Sinéad de Valera
Sinéad de Valera (tunnetaan myös nimellä Sinéad Ní Fhlannagáin, syntyjään "Jane" tai "Janice Flanagan"; 3. kesäkuuta 1878 – 7. tammikuuta 1975) oli Irlannin presidenttinä toimineen Éamon de Valeran puoliso.
Jane Flanagan yntyi Balbrigganissa Fingalin pohjoisosassa. Perhe muuttii Dubliniin kun hän oli seitsemänvuotias. Hän opiskeli opettajaksi ja sai ensimmäisen opettajanpaikkansa Edenderrystä, missä hän liittyi Conradh na Gaeilgeen ja muutti nimekseen Sinéad Ní Fhlannagáin. Hän palasi Dubliniin vuonna 1899 ja opetti Francis Xavierin koulussa kyli kymmenen vuoden ajan.
Tuossa koulussa hän tutustui Éamon de Valeraan. He avioituivat vuonna 1910. Sinéad de Valera vältti julkisia esiintymisiä, mutta vaikutti politiikassa miehensä kautta. Éamon de Valera oli useita kertoja vankilassa ja pitkiä aikoja Yhdysvalloissa, ja Sinéad de Valera keskittyi hulehtimaan perheen toimeentulosta.
Sinéad ja Éamon de Valera saivat useita lapsia, joista osa oli myös itse aktiivisia Irlannin politiikassa, muun muassa Vivion de Valera. Myös kaksi heidän lapsenlapsistaan istuu edelleen Dáil Éireannissa (Irlannin parlamentissa), Éamon Ó Cuív ja Síle de Valera.
Dáil Éireann
Dáil Éireann on Irlannin parlamentin eli "Oireachtasin" alahuone, jonka jäsenet valitaan viiden vuoden välein suhteellisella vaalitavalla ja siirtoäänimenetelmällä. Dáil Éireann on kokoontunut vuodesta 1922 lähtien Leinster Housessa Dublinissa.
Dáil Éireannin jäsenen virallinen iirinkielinen nimi on "Teachta Dála", mikä tarkoittaa "edustajaa Dáilissa". Jäseniä kutsutaan yleensä edustajiksi tai käytetään lyhennettä "TD". Irlannin perustuslain mukaan 20 000–30 000 henkeä kohden on oltava vähintään yksi edustaja. Dáil Éireannissa on 158 edustajaa, jotka edustavat 40 vaalipiiriä. Jokaisesta vaalipiiristä valitaan kolme, neljä tai viisi edustajaa.
Lassi (juoma)
Lassi (pandžabiksi: ਲੱਸੀ, hindiksi: लस्सी, urduksi: لسی, marathiksi: ताक, gudžaratiksi: છાસ, bengaliksi: লস্যি) on perinteinen intialainen tai nepalilainen sakeahko juoma.
Lassi valmistetaan sekoittamalla maustamatonta jogurttia veteen, suolaan ja mausteisiin, kunnes juoma on vaahtoavaa. Makeassa versiossa ("metha lassi") on lisänä sokeria tai vaniljasokeria ja mahdollisesti sitruunamehua. Maustamiseen käytetään yleisesti hedelmäpaloja, kardemummaa tai ruusuvettä. Lassia juodaan usein aamiaisella, ja siihen voidaan lisätä myös jääpaloja. Juoman suosittu nykyaikainen muunnos on mangolassi, joka on mangonmakuinen ja väriltään oranssi. Turkissa valmistetaan lassin kaltaista ayran-juomaa.
Vivion de Valera
Vivion de Valera (1910–1982) oli irlantilainen poliitikko Fianna Fáil -puolueessa. Hän toimi kansaneduatajana vuosina 1945-1981.
Vivion de Valera oli kuuluisan Eamon de Valeran poika. Eamon de Valera toimi 1930–1970-luvuilla mm. Irlannin taoiseachina ja presidenttinä.
Síle de Valera
Síle de Valera (s. joulukuussa 1954), irlantilainen poliitikko Fianna Fáil -puolueessa. Síle de Valera istuu vuodesta 1977 Dáil Éireannissa, Irlannin parlamentissa. Síle de Valera on entisen Irlannin presidentin ja taoiseachin, Eamon de Valeran lapsenlapsi.
Hän oli Euroopan parlamentin jäsen vuosina 1979–1984.