hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Ivan Turgenev
Ivan Sergejevitš Turgenev (Ива́н Серге́евич Турге́нев; 9. marraskuuta 1818 Orjol, Venäjä – 3. syyskuuta 1883 Bougival, Ranska) oli venäläinen kirjailija ja runoilija, joka tunnetaan parhaiten kertomuksistaan "Metsämiehen muistelmat" sekä romaaneistaan "Isät ja pojat" ja "Aateliskoti".
Turgenev syntyi varakkaaseen perheeseen, mutta kärsi tunteellisen ja väkivaltaisen äitinsä kohtelusta koko lapsuutensa. Tavallisen aatelisen peruskoulutuksen jälkeen Turgenev opiskeli Pietarin sekä Berliinin yliopistoissa.
Toisin kuin suuret aikalaisensa Leo Tolstoi ja Fjodor Dostojevski, Turgenev ei käsitellyt töissään uskonnollisia aiheita. Tämä johti kohtalaisen viileisiin suhteisiin näitä kirjailijakollegoita kohtaan. Turgenevilla oli läheisin suhde ranskalaiseen kirjailijaan Gustave Flaubertiin.
Turgenev asui 1850-luvulta lähtien enimmäkseen Ranskassa, jonne hän muutti rakastamansa naisen perässä. Samalla hän levitti venäläisen realismin vaikutteita Länsi-Euroopassa. Tuona aikana hän myös tutustui yhdysvaltalaiseen Henry Jamesiin, joka käänsi hänen teoksensa "Nov" ("Новь") englanniksi nimellä "Virgin Soil", tehden Turgenevia tunnetuksi englanninkielisessä maailmassa. Turgenevin kirjat olivatkin ensimmäisiä Länsi-Euroopassa tunnetuksi tulleita 1800-luvun venäläisen kirjallisuuden klassikoita.
Turgenevin "Tarpeettoman ihmisen päiväkirja" teki ”tarpeettomasta ihmisestä” yleisen käsitteen. Turgenev käytti tätä tyyppihahmoa usein, mutta sen luojana pidetään Aleksandr Puškinia.
Juha Torvinen
Juha Ensio Torvinen (s. 24. maaliskuuta 1959 Rovaniemi) on Eppu Normaali -yhtyeen kitaristi. Hän oli perustamassa Eppu Normaali -yhtyettä vuonna 1976. Torvinen asuu nykyisin Ylöjärvellä. Torvinen on toiminut myös tuomarina ilmakitaroinnin maailmanmestaruuskisoissa sekä Poko Rekordsin A & R -henkilönä (tuotantopäällikkönä) vuosina 1996–2007. 1980-luvulla hän soitti usein vasenkätiseksi käännettyä Stratocasteria ja Gibson SG:tä. Nykyisin hän käyttää useimmiten Fender Telecaster- ja Ruokangas-kitaroita. Hänet mainitaan Eppu Normaalin hittikappaleessa ”Kitara, taivas ja tähdet” ja kappaleen ”Jäähyväiset rock’n’rollille” kertosäkeessä.
Suluissa levy, jolta kappaleen löytää.
Juha Torvisen soolosingle on saatavilla vinyylilevykokoelmalta "Soolot" sekä myöhemmin julkaistulla CD-kokoelmalla "Hatullinen paskaa / Soolot".
Krematorio
Krematorio on laitos, jossa suoritetaan tuhkauksia. Kotieläimiä tuhkataan eläinkrematorioissa.
Krematorio on yleensä varustettu yhdellä tai useammalla uunilla, ja tavallisesti siihen on myös yhdistetty tila, jossa voidaan pitää muistotilaisuus. Krematorion yhteydessä on tavallisesti myös ruumishuone ja jäähdytyskammio. Ennen tuhkausta uuni esilämmitetään noin 700–800 asteeseen, minkä jälkeen arkku vainajineen työnnetään uuniin erityisellä sisäänvientivaunulla, joka heti vedetään pois, minkä jälkeen uuni suljetaan. Kun arkku on polttokammiossa, se syttyy välittömästi.
Suomen lain mukaan krematoriota ei saa pitää taloudellisen voiton tavoittelemiseksi, ja krematorion ylläpitäjän on pidettävä luetteloa krematoriossa poltetuista henkilöistä henkilötunnuksineen. Krematoriota on lupa ylläpitää julkisyhteisöillä, uskonnollisilla yhteisöillä tai muulla rekisteröidyllä yhteisöllä, mikäli ne ovat hakeneet lupaa aluehallintovirastolta.
Suomen krematoriot ovat Evankelis-luterilaisten seurakuntien omistuksessa, lukuun ottamatta Krematoriosäätiön ylläpitämää Hietaniemen krematoriota Helsingin Hietaniemessä.
Hajaspektri
Hajaspektritekniikassa koodataan radiotaajuuteen lähetettävä viesti parametreillä, jotka vain vastaanottajalla on tiedossa. Ulkopuoliselle lähetetty viesti näyttää taustakohinalta. Tämä tekniikka on lähtöisin sotilaskäytöstä. Hajaspektritekniikka käyttää myös suurta taajuusaluetta, joka mahdollistaa erittäin nopean tiedonsiirron. Esimerkiksi UWB ja UMTS käyttävät tätä tekniikkaa hyväkseen.
Suorasekvenssihajaspektri (DSSS) eli "Direct-sequence spread spectrum" käyttää reduntattista bittimallia, jossa yhtä bittiä kuvaavaa mallia kutsutaan siruksi ("chip") tai sirpalekoodiksi ("chipping code"). Suuremmalla bittimallilla pystytään paremmin havaitsemaan ja korjaamaan lähetettyä dataa.
Taajuushyppelyhajaspektri (FHSS) eli "Frequency-hopping spread spectrum" tekniikassa käytetään kapeaa radiotaajuutta tiedon siirrossa. Taajuus kuitenkin vaihtelee sovitun mallin mukaisesti, jonka vuoksi tämä tekniikka tarvitsee laajemman taajuusalueen käyttöönsä.
Tetraedri
Tetraedri on monitahokas, jossa on neljä tahkoa. Tahkot ovat kolmioita.
Tetraedri on myös kolmiulotteinen simpleksi. (Yksiulotteinen simpleksi on jana, ja kaksiulotteinen simpleksi on kolmio). Simpleksit ovat tärkeitä algebrallisessa topologiassa.
Tetraedri on "säännöllinen", jos sen kaikki särmät ovat yhtä pitkiä. Tällöin tahkot ovat tasasivuisia kolmioita. Tetraedri on yksinkertaisin viidestä mahdollisesta säännöllisestä monitahokkaasta. Jos särmän pituus on formula_1, niin tetraedrin tilavuus formula_2 ja tahkojen yhteispinta-ala formula_3 ovat
formula_4 ja formula_5.
Säännöllisen tetraedrin särmän pituus voidaan laskea tilavuudesta lähtien soveltamalla kaavaa
Jos säännöllisen tetraedrin tahkojen keskipisteet yhdistää, syntyy uusi säännöllinen tetraedri. Se on siis itsensä duaalikappale.
Säännöllistä tetraedriä käytetään useissa roolipeleissä noppana. Silloin sitä voi kutsua myös nimellä d4, joka tarkoittaa, että siinä on neljä tahkoa.
Kaukopuhelu
Kaukopuhelu on puhelinverkossa soitettava telealueelta toiselle suuntautuva puhelu, jonka soittaminen vaatii suuntanumeron valinnan ennen vastaanottajan puhelinnumeroa. Eri telealueilla sijaitsevien matkapuhelimien välistä puhelua kutsutaan kuitenkin matkapuheluksi.
Ennen lankapuhelinverkon täydellistä automatisointia kaukopuhelut olivat käsivälitteisiä ja ne piti tilata etukäteen. Kaukopuhelua ei siis voinut soittaa suoraan puhelimesta toiseen, vaan se oli Suomessa tilattava valtionkeskuksen kautta.
Käsivälitteiset kaukopuhelut jaettiin Suomessa erilaisiin kiireellisyysluokkiin: tällaisia olivat esimerkiksi: normaali, erittäin kiireellinen sekä pikapuhelu.
Oktaedri
Oktaedri eli "8-tahokas" on geometrinen kappale, jonka pinnan muodostavat 8 monikulmiota eli "tahkoa".
Usein oktaedrillä tarkoitetaan "säännöllistä oktaedriä", joka on säännöllinen monitahokas. Sen tahkot ovat tasasivuisia kolmioita. Särmiä on 12 ja kärkiä 6. Jos särmän pituus on formula_1, 
oktaedrin tilavuus on
ja tahkojen yhteispinta-ala on
Jos säännöllisen oktaedrin tahkojen keskipisteet yhdistetään, syntyy oktaedrin sisälle kuutio, kuutio on siis oktaedrin duaalikappale.
Säännöllistä oktaedriä käytetään joissain roolipeleissä noppana. Silloin sitä voi kutsua myös nimellä d8, joka tarkoittaa, että siinä on kahdeksan tahkoa.
Dodekaedri
Dodekaedri eli 12-tahokas on geometrinen kappale, jonka muodostavat 12 monikulmiota eli "tahkoa".
Tavallisesti dodekaedrilla tarkoitetaan "säännöllistä dodekaedria", joka on säännöllinen monitahokas. Sen tahkot ovat säännöllisiä viisikulmioita. Särmiä on 30 ja kärkiä 20. Jos särmän pituus on formula_1, niin dodekaedrin tilavuus formula_2 ja tahkojen yhteispinta-ala formula_3 saadaan seuraavilla kaavoilla:
formula_4 ja formula_5.
Jos säännöllisen dodekaedrin tahkojen keskipisteet yhdistää, syntyy sen sisään säännöllinen ikosaedri, dodekaedrin duaalikappale.
Säännöllistä dodekaedriä käytetään joissain roolipeleissä noppana. Silloin sitä voi kutsua myös nimellä d12, joka tarkoittaa, että siinä on kaksitoista tahkoa.
Ikosaedri
Ikosaedri eli 20-tahokas on geometrinen kappale.
Tavallisesti ikosaedrillä tarkoitetaan "säännöllistä ikosaedriä", joka on säännöllinen monitahokas. Sen tahkot ovat tasasivuisia kolmioita. Särmiä on 30 ja kärkiä 12. Jos särmän pituus on formula_1, niin ikosaedrin tilavuus formula_2 ja tahkojen yhteispinta-ala formula_3 ovat
formula_4 ja formula_5.
Jos säännöllisen ikosaedrin tahkojen keskipisteet yhdistää, syntyy sen sisään säännöllinen dodekaedri, ikosaedrin duaalikappale.
Säännöllinen ikosaedri on eräs Platonin kappaleista.
Säännöllistä ikosaedriä käytetään useissa roolipeleissä noppana. Silloin sitä voi kutsua myös nimellä d20, joka tarkoittaa, että siinä on kaksikymmentä tahkoa. Tunnetuin roolipeli jossa on ikosaedrin muotoinen noppa lienee Dungeons & Dragons.
Karteesiset koordinaatit formula_6, formula_7 ja formula_8 määrittävät origokeskisen ikosaedrin kärjet, missä vakio
formula_9
on kultainen leikkaus. Kärjistä voidaan muodostaa kolme kultaista suorakulmiota, jotka ovat keskenään suorassa kulmassa.
Saari
Saari on veden kokonaan ympäröimä mannerta pienempi maa-alue. Hyvin pieniä saaria voidaan kutsua luodoiksi tai kareiksi, joskin suomenkielisissä paikannimissä sana luoto voi sisältyä perusosana myös suurehkojen saarten nimiin, kuten Olkiluoto ja Hailuoto. Saari voi olla myös ihmisen aikaansaama keinotekoinen saari.Suomen suurimpana saarena on vanhastaan pidetty Soisaloa (1 635 km²), jonka ympärillä vedenpinta ei kuitenkaan ole samassa tasossa. Toinen ehdokas Suomen suurimmaksi saareksi on Sääminginsalo (1 069 km²), jonka ympärillä vedet ovat samassa tasossa. Sääminginsalo on kuitenkin saari vain, mikäli kaivetun kanavan mantereesta erottama alue hyväksytään saareksi. Suomen merialueiden suurin saari on Ahvenanmaan pääsaari Manner-Ahvenanmaa (685 km²).
Australian lippu
Australian lippu on Australian tunnus vaakunan ja kansallislaulun ohella. Siinä on sinisellä pohjalla vasemmassa yläkulmassa olevan Ison-Britannian "Union Jackin" lisäksi iso seitsensakarainen tähti ("Commonwealth Star" - Kansainyhteisön tähti), jonka sakarat edustavat kuutta alkuperäistä osavaltiota ja yksi territorioita ja tulevia osavaltioita. Lipun oikealla puoliskolla on Etelän risti -tähtikuvio. Australian lippu pohjautuu brittiläiseen "Blue Ensign" -lippuun, johon on lisätty kuusi tähteä.
Australian liittovaltion lippu otettiin käyttöön vuonna 1903 hieman nykyisestä poikkeavassa muodossa. Ensimmäinen virallinen lippu puolestaan poikkesi tähtien muodon osalta vuonna 1901 kansallisen kilpailun voittaneesta versiosta. Liittovaltion lippua vanhempia ovat osavaltioiden liput, joista vanhimmat on otettu käyttöön 1870-luvulla.
Uuskieli
Uuskieli () on englantilaisen kirjailija George Orwellin teoksessaan "Vuonna 1984" kehittämä kuvitteellinen kieli. Se pohjautuu englantiin (kirjan maailmassa oldspeak), mutta on virallisesti ohjailtua ja rajoitettua. Uuskielen tarkoitus on Orwellin kuvaamassa maailmassa tehdä toisinajattelu ja poliittinen kapinallisuus mahdottomaksi viemällä kansalaisilta käsitteet, joilla ilmaista poliittisesti vääräoppisia mielipiteitä.
Romaanin mukaan uuskieli on ”maailman ainoa kieli, jonka sanasto pienenee joka vuosi.”
Orwellin kehittämälle Uuskielelle ovat ominaisia esimerkiksi:Todellisuudessa uuskielen kaltaisia agglutinoivia kieliä on olemassa paljon, esimerkkeinä suomi ja japani. On mahdollista että Orwell mallinsi uuskielen esperanton mukaan; esimerkiksi uuskielen sana "ungood" (epähyvä) on rakennettu samoin kuin esperanton sana "malbona." Orwell asui vuonna 1927 Pariisissa tätinsä Ellen Kate Limouzinin ja tämän miehen Eugène Lantin, tunnetun esperantoaktiivin, luona. Esperanto oli talossa käytetty kieli, ja Orwell sitä osaamattomana saattoi tällöin kehittää antipatioita sitä kohtaan.
Neutroniemissio
Neutroniemissio on radioaktiivisen hajoamisen yksi muoto. Neutroniemissiossa atomin ytimestä emittoituu (poistuu) yksi neutroni.
Esimerkiksi Beryllium-13 on isotooppi, joka emittoi neutroneita.
Neutronemissio koostuu sanoista Neutroni+emittoituminen+fissio = Neutroni emi (fi) ssio= Neutroniemissio.
Santeri
Santeri on suomalainen miehen etunimi, Aleksanteri-nimen lyhentymä.
Aleksander merkitsee suojelijaa ja puolustajaa. Väestörekisterikeskuksen mukaan nimi Santeri on Suomessa vuoden 2015 loppuun mennessä annettu 16 830 miehelle ja alle viidelle naiselle.
Uusin aika
Uusin aika on varsinkin poliittisen historian tutkimuksessa käytetty periodisaatiokäsite, joka rajaa osan uudesta ajasta omaksi aikakaudekseen. Raja asetetaan usein 1700–1800-lukujen taitteeseen. Uusin aika jatkuu nykyaikaan saakka.
Perinteisesti yhtenä rajapyykkinä on pidetty Ranskan suurta vallankumousta (1789). Sosiologisesta – tai yleisemmin yhteiskuntatieteellisesti suuntautuneesta – näkökulmasta taas puhutaan mieluummin siirtymisestä esimodernista moderniin maailmaan.
Vihannes
Vihanneksiksi kutsutaan kasveja, joita voidaan käyttää ihmisravintona ja jotka eivät ole hedelmiä, pähkinöitä, yrttejä, mausteita tai viljaa.
Laajemmassa mielessä vihanneksina pidetään myös juureksia. Suppeammassa mielessä sanalla tarkoitetaan pääasiassa puutarhoissa viljeltyjä kasviksia, joiden maanpäällisiä meheviä osia käytetään ravinnoksi. Syötävä kasvin osa voi olla lehti (esimerkiksi lehtikaali, lehtisalaatti ja pinaatti), varsi (selleri), lehtiruoti (raparperi), muuntuneista lehdistä maan alle muodostunut sipuli tai kukintopohja (esimerkiksi kukkakaali ja parsakaali). Vihanneksiksi luetaan yleensä myös eräät yksivuotisina viljeltyjen ruohomaisten kasvien hedelmät, kuten kurkku ja tomaatti, sekä tuleentumattomina syötävät palkokasvien siemenet, kuten vihreät herneet ja pavut.
Useimmat maailmanlaajuisesti tärkeät vihanneskasvit ovat alkujaan peräisin Lähi-idästä ja Välimeren maista. Muutamat lajit, kuten kurkku, ovat kuitenkin peräisin Itä-Aasiasta, tomaatti Keski-Amerikasta.
Useimmat vihannekset sisältävät vain niukasti energiaa, mutta niillä on suuri merkitys vitamiinien, kivennäisaineiden ja kuidun lähteenä. Ne sisältävät paljon elimistölle välttämättömiä kivennäis- ja hivenaineita kuten kaliumia, magnesiumia ja mangaania. Niissä on myös paljon folaatteja ja antioksidantteja, kuten C-vitamiinia ja karotenoideja. Beetakaroteeni on yksi yleisimmistä karotenoideista ja toimii A-vitamiinin esiasteena.
Kansainvälisissä tutkimuksissa on ilmennyt, että eniten kasviksia syövät ihmiset sairastuvat sydän- ja verisuonitauteihin 15–40 prosenttia vähemmän kuin niitä vähän syövät. Eniten hedelmäannoksia syövät 54–80-vuotiaat miehet olivat pitkäikäisempiä.
Kasviksissa ja hedelmissä on paljon liukoista ja liukenematonta kuitua, joka edistää suolen toimintaa nopeuttamalla läpikulkua ja toimimalla probioottisten suolistomikrobien energianlähteenä. Kuidut myös sitovat itseensä kolesterolia ja siten vähentävät ravinnon kolesterolin imeytymistä. Kasvisten energiatiheys on pieni, ne ovat vähäsuolaisia ja sisältävät monia fytokemikaaleja. Kasvikset kuuluvat jokaiseen ateriaan. Ei ole raja-arvoa, kuinka paljon vihanneksia ja hedelmiä tulisi syödä, vaan ennemminkin pätee seuraava: mitä enemmän, sitä parempi. Myös vähäinen lisäys tuo terveysvaikutuksia.
Suomessa puutarha-alan keskusjärjestö Puutarhaliitto ry ja Kotimaiset Kasvikset ry ovat valinneet vuodesta 1967 alkaen "Vuoden vihanneksen". Valinnan tavoitteena on monipuolistaa vihannesten käyttöä ja tuntemusta. Vuoden 2012 vihannekseksi valittiin yrtit.
Moderni
Modernilla viitataan yleensä keskiajan jälkeiseen historialliseen vaiheeseen, jossa feodalismista tai maatalousyhteiskunnasta siirrytään kohti kapitalismia, teollistumista, maallistumista, rationalisaatiota, kansallisvaltiota instituutioineen ja erilaisia valvonnan muotoja. Moderni liittyy uuden ajan historialliseen aikakauteen ja modernismiin, mutta se muodostaa kuitenkin erillisen käsitteen. Siinä missä valistus merkitsee erityistä länsimaisen filosofian liikettä, moderni viittaa yleensä vain kapitalismin nousun sosiaalisiin suhteisiin.
Moderni voi myös viitata älyllisen kulttuurin suuntauksiin, jotka syntyivät liittyneinä maallistumiseen ja jälkiteolliseen aikaan, kuten marxismiin, eksistentialismiin ja yhteiskuntatieteiden perustamiseen.
Antiikin ja modernin välinen kirjallisuutta ja taidetta koskeva kiista syntyi Ranskassa 1600-luvun lopulla. Siinä antiikin kannattajat ("Anciens") korostivat antiikin kirjailijoiden ansioita ja väittivät, että olisi parasta, jos kirjailija jäljittelisi ikuisia, suuria esikuvia.
Kiista alkoi muun muassa "Hanhiemon satujen" kirjoittajan Charles Perraultin esitettyä vuonna 1687 Ranskan Akatemiassa runon, jossa hän epäili antiikin ylivoimaa. Hän kirjoitti: Tätä ajatusta kannattivat modernit ("Modernes").
Antiikista ja modernista kiisteltiin myös Englannissa, Saksassa ja Ruotsissa. Näin alkoi pitkään kestänyt keskustelu, jonka antiikkia korostava traditio vähitellen hävisi. Myöhemmin kiistasta tuli osoitus modernin ylivoimaisuudesta ja modernin aikakauden edistysuskon tunnukseksi tuli taistelu, jossa antiikki häviää modernille.
Risto Niemi-Pynttäri ja Juha Teppo toteavat "Euroopan kirjallisuushistoriassa": ”Kärjistetysti ilmaistuna, ennen modernia aikaa kaikki vanha oli ilman muuta parempaa kuin uusi. Moderneilla uutuuksien markkinoilla kaikesta uudesta on tullut kyselemättä parempaa kuin vanhasta. Antiikin ja modernin väliset kiistat ovat tuon aikakauden muuttumisen merkkejä.”
Modernia alettiin kritisoida 1970-luvulla. Valistuksen ajalta peräisin oleva rationalistinen eetos, moderniteetti haluttiin kyseenalaistaa. Jotkut jopa tuomitsivat modernin maailman menneeksi ja ohitetuksi vaiheeksi. Tämän vuoksi sanalle moderni on syntynyt erityismerkitys, joka kuvaa useita yhteiskunnan tai kulttuurin ilmiöitä noin vuosina 1850-1970. Esimerkiksi "moderni taide" ei tarkoita enää pelkästään uutta, tämän hetken tai oman aikamme taidetta, jota kuvataan usein sanalla nykytaide. Moderni siis viittaa myös modernismiin. Samalla tavalla on tulkittu myös esimerkiksi sanoja "moderni arkkitehtuuri", "modernin taiteen museo" tai "moderni yhteiskunta". Näissä yhteyksissä modernista puhutaankin usein mennessä aikamuodossa.
Modernille ominaista on:
Positroniemissio
Positroniemissio on radioaktiivisen hajoamisen yksi muoto. Positroniemissio on beetasäteilyä, tarkemmin beeta plus (β) -säteilyä.
β-säteilyä muodostuu kun heikko vuorovaikutus muuttaa atomiytimessä protonin neutroniksi, minkä jälkeen ytimestä emittoituu (poistuu) β-hiukkanen (positroni) ja neutriino.
Positroneja emittoiviin isotooppeihin kuuluvat muun muassa hiili-11, typpi-13, happi-15 ja fluori-18.
Esimerkiksi:
Näitä isotooppeja käytetään positroniemissiotomografiassa (PET).
Sisäinen konversio
Sisäinen konversio on radioaktiivisen hajoamisen yksi muoto.
"Sisäinen konversio" on gammasäteilyn lisäksi toinen tapa, jolla atomin tai molekyylin virittynyt tila purkautuu perustilaan.
Virittynyt ydin siirtää "ylimääräisen" energiansa suoraan lujimman sidoksen elektronilleen, mikä aiheuttaa ko. elektronin poistumisen atomista. Elektronin jättämä vapaa paikka täyttyy toisella elektronikuoren elektronilla ja atomi lähettää yhden tai useamman röntgensäteen tai Augerin elektronin.
Augerin elektroni
Augerin elektroni esiintyy esimerkiksi radioaktiivisen hajoamisen yhteydessä. Kun elektroni emittoituu atomin matalan energiatason elektronikuorelta, jättää se vapaan paikan, joka voi täyttyä korkeamman energiatason elektronilla. Elektronin siirtyessä alemmalle energiatasolle, vapautuu energiaa. Toisinaan tämä vapautunut energia aiheuttaa fotonin emittoitumisen atomista. Toisinaan energia siirtyy toiseen elektroniin, joka puolestaan poistuu atomista. Tätä poistunutta elektronia kutsutaan "Augerin elektroniksi" ja poistumista "Augerin emissioprosessiksi".
Augerin elektronin liike-energia voidaan ilmaista muodossa
missä
Nämä energiatasot riippuvat atomin tyypistä sekä kemiallisesta ympäristöstä, jossa atomi on.
Augerin elektronispektroskopia stimuloi Augerin elektronien emissiota pommittamalla näytettä röntgensäteillä tai suurenergiaisilla elektroneilla. Näin aikaansaatua Augerin elektronien intensiteettiä mitataan ko. elektronien energian funktiona. Tuloksena saadusta spektristä voidaan määrittää säteilevä atomityyppi ja joitakin tietoja atomien kemiallisesta ympäristöstä.
Augerin emissioprosessin keksi itävaltalainen fyysikko Lise Meitner 1920-luvulla. Myöhemmin ranskalainen fyysikko Pierre Victor Auger teki saman keksinnön. Auger raportoi keksinnöstä "Radium"-lehdessä vuonna 1925, joten hän sai kunnian antaa nimensä prosessille.
Sergei Kirov
Sergei Mironovitš Kirov (, 27. maaliskuuta 1886 Uržum, Vjatkan kuvernementti – 1. joulukuuta 1934 Leningrad) oli neuvostovenäläinen vallankumouksellinen.
Kirovin alkuperäinen nimi oli Kostrikov (Ко́стриков). Hän menetti vanhempansa nuorena, ja isoäiti kasvatti häntä seitsenvuotiaaksi, jolloin hänet laitettiin orpokotiin. Kostrikov muutti Pietariin ja liittyi 1904 Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen. Hänestä tuli keskeinen hahmo bolševikkien osuudessa vallankumouksiin 1905 ja 1917.
Vuonna 1905 hänet pidätettiin kolmeksi kuukaudeksi osallisuudesta vuoden 1905 vallankumoukseen. Päästyään vankilasta hän liittyi bolševikkeihin. Vuonna 1906 hänet pidätettiin ja tuomittiin kolmeksi vuodeksi kielletyn kirjallisuuden painamisesta. Hänet vangittiin tämänkin jälkeen vuoksi, jonka jälkeen hän muutti Kaukasiaan Nikolai II:n syrjäyttämiseen asti. Kostrikov otti vallankumouksellisen salanimen Kirov, ja hänestä tuli bolševikkien sotilashallinnon johtaja Astrahaniin.
Kirov otti osaa sisällissotaan Pohjois-Kaukasian rintamalla vuoteen 1920 asti. Myöhemmin hänestä tuli Azerbaidžanin kommunistipuolueen johtaja. Hän oli 1922 luomassa Transkaukasian federatiivista neuvostotasavaltaa, joka oli yksi neljästä Neuvostoliiton muodostaneesta neuvostotasavallasta. Hänestä tuli Stalinin läheinen apuri valtataistelussa vanhoja bolševikkeja, Leninin kannattajia, vastaan. Vuonna 1926 hän sai palkkiona Leningradin ja Luoteis-Venäjän kommunistisen puolueen johtajan aseman.
1930-luvulla Stalin huolestui Kirovin kasvavasta suosiosta. Vuoden 1934 puoluekokouksessa Kirov sai vain kolme hylkäävää ääntä keskuskomiteaan, kun Stalin sai 292. Myöhemmin Stalin pyysi Kirovia työskentelemään Moskovaan, ilmeisesti pitääkseen häntä silmällä, mutta hän kieltäytyi.
1. joulukuuta 1934 puolueen nuori jäsen Leonid Nikolajev ampui Kirovin Leningradissa, mahdollisesti suoraan Stalinin käskystä. Stalin väitti Nikolajevin olleen osa suurempaa, Lev Trotskin johtamaa salaliittoa neuvostohallitusta vastaan. Tämä käynnisti Stalinin puhdistukset ja johti monien johtavien bolševikkien pidätyksiin ja teloituksiin.
Yhdysvaltalainen tutkija Matthew E. Lenoe on teoksessaan "The Kirov Murder and Soviet History" kuitenkin arkistoaineiston pohjalta esittänyt, että murhaaja oli toiminut yksin, ja Stalin oli vain jälkikäteen hyödyntänyt tilannetta. Kirovin henkivartija kuoli seuraavana päivänä, mutta se on nyt osoitettu aidoksi liikenneonnettomuudeksi eikä ollut salaliiton peittelyä. Stalin keksi tilaisuuden viikon kuluttua murhasta ja tuhosi sitä hyödyntäen vanhat oppositiovoimat. Lenoe selvittää teoksessaan myös miksi virheellisiä tulkintoja on käytetty, ja tuo esiin myös Nikita Hruštšovia koskevien tutkimusten taustalla olevia juonteita.
Mihail Kalinin
Mihail Ivanovitš Kalinin (; 19. marraskuuta 1875 – 3. kesäkuuta 1946) oli bolševikkivallankumouksellinen ja neuvostopoliitikko. Maaliskuusta 1919 vuoteen 1938 hän oli toimeenpanevan komitean puhemies, sekä 1919–1946 nimellinen valtionpäämies (tosin vuosina 1922-1938 Kalinin oli vuoden 1924 perustuslain mukaisesti yksi useista toimeenpanevan keskuskomitean puheenjohtajista, jonkinlainen jaettu valtionpäämiehen rooli).
Kalinin syntyi maatyöläisen perheeseen Verhnjaja Troitsan kylässä (Верхняя Троица), Venäjän keisarikunnan Tverin kuvernementissa lähellä Tveriä. Hän muutti Pietariin 1889 ja meni metallityöläiseksi Putilovin tehtaaseen. Hän liittyi Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen vuonna 1898 ja bolševikkeihin 1903.
Kalinin oli mukana sekä vuoden 1905 että vuoden 1917 vallankumouksessa. Lokakuun vallankumouksen jälkeen hänestä tuli Pietarin kaupunginjohtaja.
Maaliskuusta 1919 vuoteen 1938 hän oli yleisvenäläisen toimeenpanevan keskuskomitean puhemies ja Neuvostoliiton toimeenpanevan keskuskomitean presidiumin puheenjohtaja eli maan muodollinen valtionpäämies. Kalinin oli politbyroon ehdokasjäsen 1919–1925, jolloin hänestä tuli varsinainen jäsen. Politbyroossa hän oli vuoteen 1946, toimien myös korkeimman neuvoston puhemiehistön (presidium) puheenjohtajana 1919–1946 ja oli tässä asemassa neuvostovaltion seremoniaalinen presidentti 27 vuoden ajan. Hän oli myös puheenjohtajana komiteoissa, joissa vuosina 1923 ja 1936 laadittiin Neuvostoliiton perustuslakia.
Leninin kuoleman jälkeen Kalinin liittoutui Stalinin kanssa puolustamaan NEP-politiikkaa Trotskia ja vasemmisto-opposition kannattajia vastaan. Stalinin muutettua kantaansa ja ryhtyessä ajamaan maatalouden kollektivisointia, Kalinin liittyi Nikolai Buharinin rinnalla vaatimaan maltillisuutta ja vastusti kulakkien kovaa käsittelyä. Stalinia hän ei tosin julkisesti arvostellut.
Stalinin puhdistusten aikana monet kirjoittivat Kalininille vedoten tuomittujen puolesta, ja hänen puuttumisensa joskus auttoi, mikä antoi hänellä maineen lempeänä isoisä Kalininina. Stalin piti Kalininin vaimoa panttivankina Siperiassa.
Kalinin jäi eläkkeelle 1946 ja kuoli pian syöpään Moskovassa. Königsbergin kaupunki nimettiin 1946 uudelleen Kaliningradiksi hänen kunniakseen. Myös Tverin nimi oli 1931–1990 Kalinin.
Nestor Mahno
Nestor Ivanovytš Mahno (, ; 7. marraskuuta 1889 Huljaipole – 25. heinäkuuta 1934 Pariisi) oli ukrainalainen anarkokommunisti, joka johti Venäjän sisällissodassa niin sanottua anarkistista Mustaa armeijaa.
Mahno syntyi Guljai-Poljen kylässä Ukrainassa maatyöläisen poikana 1889. 18-vuotiaana hän liittyi anarkistiryhmään ja sekaantui terrorismiin. Vuonna 1910 Mahno pidätettiin ja tuomittiin kuolemaan, mutta tuomio muutettiin hänen nuoren ikänsä vuoksi vankeusrangaistukseksi. Mahno vapautettiin vuonna 1917, jolloin hän palasi Ukrainaan ja alkoi toimia vallankumousjohtajana. Hänet äänestettiin 1917 paikallisen talonpoikaisneuvoston johtoon.
Keskusvaltojen miehitettyä Ukrainan 1918 Lenin valitsi Mahnon johtamaan vallankumousarmeijaa tällä alueella. Seuraavien vuosien aikana Mahno taisteli Itävalta-Unkaria, Saksaa ja valkoisia vastaan. Sisällissodan aikana Mahno oli tärkeässä roolissa Denikinin 1919 ja hänen seuraajansa Wrangelin pääasiassa Krimiltä johtaman Etelä-Venäjä armeijan lyömisessä vuonna 1920.
Mahnon onnistui luoda Etelä-Ukrainaan yli seitsemän miljoonan ihmisen asuinalueen kattanut anarkistinen talonpoikaisjärjestö eli niin sanottu Vapaa territorio, jossa sovellettiin anarkistisen kommunismin periaatteita. Mahnon päätös luoda anarkistinen yhteisö Ukrainaan johti kuitenkin siihen, että Puna-armeija kääntyi häntä vastaan. Bolševikit kieltäytyivät tekemästä yhteistyötä Mahnon anarkistijoukkojen kanssa ja lähettivät kaksi Tšekan agenttia yrittämään hänen murhaansa kesäkuussa 1920. Samana vuonna puna-armeijan komissaari Lev Trotski aloitti terrorin ja määräsi tuhansia Mahnoa tukevia talonpoikia teloitettavaksi. Mahno pakeni elokuussa 1921 ulkomaille. Hän pakeni ensin Romaniaan ja sitten Puolaan ennen kuin päätyi Ranskaan, jossa hän kuoli vuonna 1934.
Suomalainen teatteriohjaaja Esa Kirkkopelto on luonut Mahnon tarinasta Ylioppilasteatterille draaman nimeltä "Mahnovitsina", josta kajaanilainen "Generaattori" on ohjaaja Eino Saaren johdolla tehnyt kansainvälisesti menestyneen nuorisomusikaalin.
Mihail Frunze
Mihail Vasiljevitš Frunze (, ; 2. helmikuuta 1885 Biškek – 31. lokakuuta 1925 Moskova) oli bolševikkien johtajia Venäjän vallankumouksen 1917 aikana ja merkittävä sotilaskomentaja Venäjän sisällissodassa. Hän oli merkittävä sotateoreetikko ja Puna-armeijan uudistaja.
Frunze syntyi Biškekissä Venäjän Turkestanissa Bessarabiasta muuttaneen moldovalaisen lääkärin poikana. Paikallisen koulun jälkeen hän jatkoi lukiossa Vernyissä ja teknillisessä koulussa Pietarissa.
Opiskelijana Frunze liittyi Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen, jossa hän tuki bolševikkeja. Marraskuussa 1904 hänet pidätettiin mielenosoituksessa ja karkotettiin Pietarista.
Vuonna 1905 Frunze oli tärkeä hahmo vallankumouksessa, jossa hän toimi lakkoilevien tekstiilityöläisten johtajana. Hänet tuomittiin kuolemaan, mutta rangaistus muutettiin elinikäiseksi pakkotyöksi. Vietettyään kymmenen vuotta leireillä Siperiassa Frunze pakeni Tšitaan, jossa hän oli bolševikkien lehden "Vostotšnoje Obozrenije" toimittaja.
Helmikuun vallankumouksen aikaan 1917 Frunze oli Minskin militian johtaja, ennen kuin hänet valittiin valkovenäläisen neuvoston johtoon. Myöhemmin hän oli Moskovassa työläisten johtaja taistelussa kaupungin hallinnasta.
Vuonna 1918 Frunzesta tuli Voznesenskin provinssin sotilaskomissaari. Sisällissodan alussa Frunze nimitettiin etelän armeijaryhmän johtoon. Voitettuaan Aleksandr Koltšakin ja valkoisen armeijan Omskissa, Lev Trotski antoi koko itärintaman Frunzen johdettavaksi. Frunzen johdolla hänen kotiseutunsa Turkestan vallattiin valkoisilta joukoilta ja basmatikapinallisilta. Marraskuussa 1920 Frunze valtasi Krimin ja ajoi kenraali Pjotr Wrangelin ja hänen joukkonsa Venäjältä. Hän tuhosi myös Nestor Mahnon anarkistiliikkeen Ukrainassa Mahnon kieltäydyttyä liittymästä Puna-armeijaan.
Sodan jälkeen Frunze kehitti Neuvostoliiton sotilasstrategioita. Hän näki Neuvostoliiton yksinäisenä, vihamielisten kapitalistimaiden ympäröimänä saarekkeena, jonka historiallinen tehtävä oli työväenluokan maailmanlaajuisen vallankumouksen toteuttaminen. Tähän tavoitteeseen pääseminen edellytti hyökkäyksellistä sotilasoppia, joka mahdollistaisi strategisen iskun kapitalistisen järjestelmän ytimeen.
Vuonna 1921 Frunze valittiin keskuskomiteaan ja tammikuussa 1925 vallankumouksellisen sotilasneuvoston puhemieheksi. Grigori Zinovjevin tukijana Frunze joutui konfliktiin Josif Stalinin kanssa. Hän kuoli 31. lokakuuta 1925 leikkauksessa kloroformimyrkytykseen, mutta uskotaan, että Stalin järjesti hänen kuolemansa.
Biškekin kaupunki Kirgisiassa nimettiin 1926 siellä syntyneen Frunzen mukaan. Kaupungin nimi palautettiin 1991 Kirgisian itsenäistyttyä Biškekiksi. Frunzen mukaan nimetty sotilasakatemia oli Neuvostoliiton arvostetuimpia. Myös toinen punalipun ukrainalainen kivääridivisioona nimettiin Frunzen mukaan, kuten myös vielä toinen valmistunut Kirov-luokan ohjusristeilijä 1984. Frunzen doktriinia kannatettiin Neuvostoliitossa 1980-luvulle saakka.
Hänen poikansa Timur Mihailovitš Frunze (1923–1942) oli taistelulentäjä ja Neuvostoliiton sankari. Hän sai surmansa toisessa maailmansodassa.
Georgi Lvov
Ruhtinas Georgi Jevgenjevitš Lvov (, s. 2. marraskuuta 1861 Dresden, Saksa – 7. maaliskuuta 1925 Pariisi) oli venäläinen valtiomies ja ensimmäinen Venäjän pääministeri keisarivallan kukistumisen jälkeen Venäjän väliaikaishallituksessa 1917 (23. maaliskuuta – 21. heinäkuuta).
Lvov syntyi Rurik-sukuiseen perheeseen Dresdenissä, mutta hänen perheensä oli lähtöisin Jaroslavlista. Lvovin perhe muutti Popovkan sukutilalle Tulaan.
Lvov valmistui lakimieheksi Moskovan yliopistosta. Hän liittyi 1905 perustuslaillis-demokraattiseen puolueeseen ja pääsi vuotta myöhemmin ensimmäiseen kansalliseen duumaan. Hän oli myös mukana Venäjän ja Japanin sodassa huoltoryhmissä. Maanomistajana hän kannatti perustuslaillista uudistusta ja nousi 1914 yleisvenäläisen "Zemstvojen liiton" johtoon.
Zemstva-liike kasvoi nopeasti ja sillä oli 8 000 toimistoa vuonna 1916. Lvov joutui yhä enemmän tekemisiin kansallisen poliittisen areenan kanssa. Tammikuussa 1917 hän sanoi uskovansa Venäjän tulevan häviämään sodassa keskusvalloille, jollei keisarinvaltaa kumota.
Keisari Nikolai II:n vallastaluopumisen jälkeen maaliskuussa 1917 ruhtinas Lvov nimitettiin väliaikaishallituksen johtoon. Hän ei kuitenkaan ollut valmis lopettamaan sotaa, mikä johti hänen epäsuosioonsa ja levottomuuksien laajenemiseen. Lvov erosi heinäkuussa ja Aleksandr Kerenskistä tuli pääministeri.
Bolševikkien kaapattua vallan Lvov pidätettiin, mutta hän pakeni Ranskaan, jossa hän vietti loppuelämänsä. Hänet on haudattu Sainte-Geneviève-des-Bois'n venäläiselle hautausmaalle Sainte-Geneviève-des-Bois'han.
Perun hallinnollinen aluejako
Perun valtion maa-alue on hallinnollisesti jaettu 18. marraskuuta 2002 päivätyllä lailla numero 27867 alueiksi ("regiones"), joita on 26. Alueet on jaettu maakunniksi, jotka puolestaan on jaettu piireiksi. Perussa on kaikkiaan 180 maakuntaa ja 1747 piiriä.
Vuoteen 2002 asti Peru oli jaettu 24 departementtiin ("departamentos"), joista 23 oli vastaavia nykyisten alueiden kanssa; Callaon kaupungilla oli erikoisasema "perustuslaillisena maakuntana" ("Provincia Constitucional"), mutta se kuului Liman departementtiin yhdessä Liman kaupungin kanssa. Vuonna 2002 sen pohjalta perustettiin Lima Metropolitanan ja Callaon alueet. Aikaisemman Liman departementin muista osista muodostettiin uusi "Lima Provincias" -alue.
Monet ihmiset käyttävät vielä Perun alueista puhuessaan "departamentos"-termiä, joka on nykyään virallisessa mielessä vanhentunut.
Alueen nimen perässä on suluissa sen pääkaupunki.
Deneb
Deneb (α Cygni, "Arided", "Aridif", HR 7924, HD 197345) on Joutsenen tähdistön kirkkain tähti, vaikka se on tähdistön muita kirkkaita tähtiä huomattavasti kauempana. Sen näennäinen kirkkaus on 1,25, joten se on taivaan 20. kirkkain tähti. Denebin arvioitu absoluuttinen magnitudi on −7,2, joka tekee siitä yhden valovoimaisimmasta tunnetuista ylijättiläistähdistä. Kolmen asteen päässä Denebistä on tunnettu Pohjois-Amerikka-sumu. On esitetty, että juuri Deneb saa sumun loistamaan. Tähden ja sumun keskinäinen välimatka on 70 valovuotta, mutta sumunkin koko on noin 45 valovuotta. Deneb näkyy Suomessa ympäri vuoden, eli se on "sirkumpolaarinen," ja se on yksi Kesäkolmion kärkipisteistä yhdessä Altairin ja Vegan kanssa.
Tähden etäisyys on kiistanalainen, sillä hyviä vertailukohtia ei enää näin kaukana ole ja parallaksimenetelmä antaa jo tällä etäisyydellä epätarkkoja arvoja. On kuitenkin arvioitu, että etäisyys olisi noin 1 600–3 200 valovuotta. Koska etäisyyttä ei tiedetä aivan tarkasti, on melkein mahdotonta esittää arvioita Denebin absoluuttisesta kirkkaudesta. Arviot vaihtelevat 60 000-kertaisesta (etäisyydeksi oletettu 1 600 vv) Auringon kirkkaudesta aina neljännesmiljoonaiseen (3 200 vv etäisyysarviona) Auringon kirkkauteen. Jos Deneb sijoitettaisiin aurinkokuntamme keskelle Auringon paikalle, olisi siitä Maahan tuleva valovuo voimakkaampi kuin useimmissa teollisuuden käyttämissä lasereissa. Se säteileekin enemmän valoa yhdessä päivässä kuin Aurinko ehtii säteilemään 140 vuodessa.
Tähden halkaisijaksi on arvioitu noin 160–200 kertaa Auringon halkaisija. Tähden kulmaläpimitta on 2 millikaarisekuntia. Omassa aurinkokunnassamme tähden pinta ulottuisi Maahan asti. Spektriluokaltaan tähti on A2Ia pintalämpötilan ollessa 8 400 K.
Tähden nimi tulee arabiankielisestä sanasta "Al Dhanab", joka tarkoittaa ’häntää’. Melkein sama nimi on annettu viidelle muullekin tähdelle; näistä tunnetuimpina Deneb Kaitos Valaassa ja Denebola Leijonassa.
Pariisin rauha
Pariisin rauha tarkoittaa seuraavia sopimuksia:
Wilhelmshaven
Wilhelmshaven on kaupunki Ala-Saksissa, Saksassa. Se sijaitsee Pohjanmeren lahden, Jadebusenin länsirannikolla. Kaupungin asukasluku oli 75 995 vuoden 2015 lopussa.
Wilhelmshaven on melko nuori kaupunki, sillä Preussin kuningas Vilhelm I perusti sen 1869. Sen paikalla sijaitsi kuitenkin jo vuonna 1383 Sibetsburgin linna, joka kuului merirosvoille. Linnan tuhosivat 1433 Hansaliiton joukot. Neljä vuosisataa myöhemmin Preussin kuningaskunta suunnitteli oman Pohjanmeren laivaston ja sataman perustamista. Vuonna 1853 Preussi ja Oldenburgin suurherttuakunta solmivat sopimuksen, jonka nojalla 3,13 km² Oldenburgin maa-aluetta Jadebusenin rannalla luovutettiin Preussille. Preussin kuningas Vilhelm I, josta myöhemmin tuli samalla nimellä Saksan keisari, vihki sataman 1869 ja antoi sille oman nimensä.
Wilhelmshavenista tuli yksi Saksan tärkeimmistä satamista. Oldenburgin herttuakuntakin hyötyi satamasta. Wilhelmshavenin vieressä oli Oldenburgin maalla Rüstringenin kaupunki. Ne yhdistyivät 1937.
Toisen maailmansodan aikaan kaupunkia miehitti Saksan laivasto ja sitä pommitettiin liittoutuneiden ilmahyökkäyksissä. Kaksi kolmasosaa kaupungin rakennuksista tuhoutui. Sodan jälkeen satamaa ei käytetty enää vain sotilastarkoituksiin, vaan se saatettiin myös talouden ja turismin käyttöön. Nykyään Wilhelmshaven on Saksan toiseksi suurin satama Hampurin jälkeen.
Jitzhak Rabin
Jitzhak Rabin (יצחק רבין 1. maaliskuuta 1922 – 4. marraskuuta 1995) oli Israelin pääministeri 1974–1977 ja 1992–1995. Toinen kausi päättyi attentaattiin, jossa Rabin murhattiin 4. marraskuuta 1995.
Rabin syntyi Jerusalemissa, brittiläisessä Palestiinan mandaatissa. Venäläisten emigranttien poikana hän oli sabra eli Palestiinassa syntynyt juutalainen ennen Israelin itsenäisyyttä. Hän opiskeli maataloutta ja valmistui 1940. Hän liittyi 1941 kibbutzilla sionististen Haganah-joukkojen Palmach-prikaatiin. Joukoissa yhdistettiin sotilaskoulutusta maataloustyöhön.
Israelin itsenäistymisen jälkeisen sodan aikana Rabin johti Jerusalemin puolustusta ja taisteli Egyptin joukkoja vastaan Negevin aavikolla. Hänestä tuli Israelin puolustusvoimien komentaja 1964. Hänen aikanaan Israel sai voiton kuuden päivän sodassa.
Jasser Arafat, Shimon Peres ja Jitzhak Rabin saivat Nobelin rauhanpalkinnon vuonna 1994 pyrkimyksistään Lähi-idän rauhan hyväksi.
Eläkkeelle jäämisensä jälkeen Rabin aloitti diplomaatin uran ja oli lähettiläänä Yhdysvalloissa 1968–1973. Vuonna 1974 hänet valittiin knessetiin työväenpuolueen edustajana ja nimitettiin työvoimaministeriksi. Vuonna 1974 hänet valittiin puolueen johtoon ja pääministeri Golda Meirin seuraajaksi.
Neljän yhdysvaltalaisvalmisteisen F-15-hävittäjän toimituksen vastaanottaminen sapattina ja kyseisestä uskonnollisesta rikkeestä noussut kohu kaatoi hänen koalitiohallituksensa. Vaimonsa Leah Rabinin Yhdysvaltain pankissa olevan laittoman dollaritilin paljastumisen jälkeen Rabin erosi.
1980-luvun lopulla Rabin oli puolustusministerinä monissa yhtenäisyyshallituksissa ja toimi jyrkästikin murskatessaan palestiinalaisten kansannousua.
Vuonna 1992 Rabin valittiin jälleen Israelin pääministeriksi. Hänellä oli tärkeä asema Oslon rauhanneuvotteluissa, jotka loivat palestiinalaishallinnon ja antoivat sille vallan osassa Gazan kaistaa ja Länsirantaa. Rabin saavutti myös rauhansopimuksen Jordanian kanssa.
Roolistaan rauhanneuvotteluissa Rabin sai 1994 Nobelin rauhanpalkinnon, yhdessä Jasser Arafatin ja Shimon Peresin kanssa. Tulos jakoi israelilaisten mielipiteet, jotkut näkivät hänet sankarina, toiset taas petturina luovuttaessaan maata, jonka näkivät kuuluvan Israelille. Rabinin hallitus pysyi myös vallassa Israelin arabipuolueiden peitellyn tuen ansiosta.
4. marraskuuta 1995 Jigal Amir -niminen äärioikeistolainen israelilainen (s. 1970) ampui Jitzhak Rabinia Tel Avivin kuninkaiden torilla (nyt Rabinin tori) rauhanmielenosoituksen jälkeen. Rabin kuoli hetkeä myöhemmin sairaalassa. Hänen murhapäivänsä on kansallinen muistopäivä Israelissa.
Ahmad Qurai’
Ahmad Ali Muhammad Qurai’ (s. 26. maaliskuuta 1938) oli Palestiinalaishallinnon pääministeri vuosina 2003–2006. Hän seurasi tehtävässään Mahmud Abbasia. Hamasin voitettua parlamenttivaalit vuonna 2006 pääministeriksi nousi Isma’il Haniyya.
Ahmad Qurai’ syntyi Abu Disissa, lähellä Jerusalemia 1937 verraten rikkaaseen perheeseen. Hän liittyi PLO:n Fatah-siipeen 1968. Pankkiirina hän toimi PLO:n taloudellisen siiven johtajana ja teki siitä yhden Libanonin suurimmista työnantajista. Liiketoiminta tuotti noin 40 miljoonaa dollaria vuodessa ja työllisti 6500 työntekijää. Hän seurasi Jasser Arafatia Tunisiin 1983. Elokuussa 1989 Ahmed Qurai’ valittiin Fatahin keskuskomitetaan. Hän oli mukana salaisissa Oslon rauhanneuvotteluissa 1993 vastaten kehityssuunnitelmasta maailmanpankille ja perusti ja on toiminut palestiinalaisten kehitys- ja jälleenrakennusrahaston johtajana.
Hän oli mukana ensimmäisessä palestiinalaishallinnon hallituksessa talousministerinä ja teollisuusministerinä. Tammikuussa 1996 hänet valittiin parlamenttiin ja sen puhemieheksi.
Pääministeri Mahmud Abbasin erotessa syyskuussa 2003 Arafat nimitti Qurai’n virkaan. Hän vastasi suostuvansa vain, jos Yhdysvallat takaa Israelin pysymisen rauhansuunnitelmassa ja sotilasiskujen lopettamisen.
Qurai’ nimitettiin hätäistunnossa 5. lokakuuta 2003, mutta jo 12. päivä hän uhkasi erota turvallisuusjoukkojen hallinnasta syntyneen kiistan vuoksi. 17. heinäkuuta 2004 Qurai’ jätti eronpyyntönsä Gazan kasvavien levottomuuksien ja kaaoksen vuoksi, mukaan lukien poliisipäällikön ja viiden ranskalaisen kaappauksen vuoksi. Arafat kieltäytyi hyväksymästä eroa ja myönsi Qurai’lle osan turvallisuusjoukkojen hallinnasta, jota hän oli vaatinut uudistuksien vuoksi. Qurai’n mukaan nämä joukot ovat korruptoituneita ja toimivat laittomasti.
Qurai’a pidetiin Oslon sopimuksen aikaan pidättyvänä, myöhemmin hän on paljastanut jyrkkiäkin kantoja. Qurai’ on vaatinut Länsi-Jerusalemin ja juutalaisten asuttamien alueiden ottamista mukaan neuvotteluihin. Hän on myös vaatinyt pakolaisille paluumahdollisuutta kotiseuduilleen Israelin alueella.
Punta
Punta () on monissa maissa käytetyn rahayksikön nimi. Merkittävin on Englannin punta.
Punnan merkki £ on muodostettu vastaavaa painoyksikköä tarkoittavan latinan sanan "libra" alkukirjaimesta L. Samasta sanasta johtuvat myös rahayksiköiden nimet liira, joka on käytössä Turkissa ja ennen euron käyttöönottoa myös Italiassa, sekä livre, joka 1700-luvulle saakka oli käytössä Ranskassa. Ranskan kielessä sanaa "livre" käytetään myös Englannin punnasta.
Golgata
Golgata, (arameaksi "Gulgalta" "pääkallo", "golgothaː"), oli pääkallonpaikaksi kutsuttu kukkula Jerusalemin Daavidin kaupungin ulkopuolella, Israelissa, jolla Jeesus Raamatun mukaan ristiinnaulittiin. Vuoren sijainnista ei ole kuitenkaan varmuutta. Suurin osa nykyajan tutkijoista uskoo Golgatan sijainneen Pyhän haudan kirkon paikalla.
Golgata mainitaan kaikissa kanonisissa evankeliumimeissa.Golgatan paikan löysi uudestaan perimätiedon mukaan keisari Konstantinus Suuren äiti Helena, joka suoritti Jerusalemissa kaivauksia vuonna 325. Tältä paikalta viidenkymmenen metrin päästä sijaitsi myös Jeesuksen hauta. Tälle paikalle Konstantinus rakennutti Pyhän haudan kirkon. Golgatan paikka Pyhän haudan kirkossa mainitaan useissa aikalaiskertomuksissa. Tuntematon Bordeaux'n pyhiinvaeltaja kuvaa vuodelta 333 Jerusalemin Pyhän Haudan kirkkoa:
Jerusalemin arkkipiispa Kyrillos piti kirkkoon liittyville katekumeeneille kasteopetusta Pyhän haudan kirkossa vuonna 348, ja hän viittaa siihen, että Golgata sijaitsee vieressä:
Vientiane
Vientiane () on Laosin pääkaupunki. Sen arvioitu asukasluku vuonna 2005 oli 287 000. Kaupungin nimen translitterointi Vientiane on ranskalaista alkuperää. Toinen yleinen, alkukielistä ääntämystä paremmin vastaava translitteroitu muoto on "Viangchan". Nimi tarkoittaa 'kuun kaupunkia'.
Vientiane sijaitsee Mekongjoen mutkassa lähellä Thaimaan rajaa. Lähin maayhteys Thaimaan puolelle on 25 kilometrin päässä sijaitseva Nong Khai, jonne on pääsy Mekongjoen ylittävää siltaa, "Thai-Lao Friendship Bridgeä" (saphaan mittaphaap), pitkin.
Nykyisen kaupungin alueella oli aluksi khmer-kansan kylä ja sen keskuksena hindutemppeli. Lao- ja thai-kansat levittäytyivät alueelle 1000- ja 1100-luvuilla ja saivat siellä ylivallan. Burmalaiset ja kiinalaiset ryöstivät ja miehittivät aluetta toistuvasti. Kaupunki on perustettu 1200-luvulla, ja kuningas Setthathirath teki siitä Lan Xangin pääkaupungin vuonna 1560. Tällöin alue buddhalaistui. Laos jakautui vuonna 1707 kolmeksi eri kuningaskunnaksi. Thaimaan armeija ryösti Vientianen vuonna 1778 ja kuljetti sen smaragdibuddhan omalle puolelleen. Vuonna 1779 Thaimaa valtasi koko Laosin kenraali Phraya Chakrin johdolla ja teki siitä alusmaansa. Kun Vientianen alue yritti vuosina 1827–1828 kapinaa, sen väestö karkotettiin pois ja tilalle muutti thaikansaa. Kaupunki tuhoutui lähes kokonaan tämän kapinan aikana vuonna 1827.
Laos päätyi Ranskan vallan alaiseksi vuonna 1893 ja Vientianesta tuli siirtomaan pääkaupunki. Ranskalaisajan vaikutteet näkyvät nykyisinkin kaupungin arkkitehtuurissa ja ruokakulttuurissa.
Vientianessa on Wattayn kansainvälinen lentoasema, josta on säännöllisiä lentoja Bangkokiin, Thaimaahan, Vietnamiin, Kambodžaan ja Kiinaan.
Mekong
Mekong ( Khong-joki) on yksi maailman suurimmista joista. Se saa alkunsa Tiibetistä, josta se kulkee Kiinan Yunnanin provinssin, Myanmarin, Thaimaan, Laosin, Kambodžan ja Vietnamin kautta Etelä-Kiinan mereen.
Mekongin varrella sijaitsevat Laosin pääkaupunki Vientiane ja Kambodžan pääkaupunki Phnom Penh.
Mekongin neljän alajuoksun maan yhteistyöelimenä toimii Mekongin jokikomissio MRC, joka on perustettu nykymuodossaan vuonna 1995. Kiina ja Burma/Myanmar eivät ole MRC:n jäseniä.
Cooperin testi
Cooperin testi eli Cooper-testi on testi, jolla mitataan maksimikestävyyttä. Sen kehitti yhdysvaltalainen tohtori Kenneth H. Cooper vuonna 1968 Yhdysvaltain armeijalle. Ideana testissä on edetä 12 minuutissa niin pitkälle kuin pääsee. Cooper-testi korreloi koko väestössä hyvin maksimaalisen hapenottokyvyn (VOmax) kanssa ja sopii käytettäväksi suuren ihmisjoukon kuntotason selvittämiseen.
Lapsille järjestetään monesti niin sanottu puolicooper, jossa juostaan kuusi minuuttia. Suomessa Cooper-testi tuli koulujen vakiotestiksi jo 1970-luvulla. Ihanteellinen tulos alle kolmekymmentävuotiaalle juoksijalle on yli 2 800 metriä, joskin kestävyysurheilua harrastaneelle 3 000 metrin ylitys on normaalia.
Testi on hyvin laajalti käytössä, vaikkakin sitä myös kritisoidaan runsaasti. Yleisimpiä kritiikin aiheita on se, että testi mittaa vain hyvin kapeaa fyysisen kunnon aluetta: lähinnä niin sanottua maksimikestävyyttä. Huonokuntoiselle Cooperin testin vaatima kova rasitus ei ole riskitön. Tämän takia etenkin ikääntyneille henkilöille voi jokin muu testaustapa olla suositeltavampi. Esimerkiksi UKK-kävelytesti on huomattavasti turvallisempi, vaikka sekin pyrkii mittaamaan maksimaalista hapenkulutusta epäsuoralla tavalla.
Cooperin testi sopii parhaiten kohtalaisen kokeneille juoksijoille. Testitulos on luotettavimmillaan, mikäli testattava onnistuu juoksemaan testin melko tasavauhtisesti mutta ”kaikkensa antaen”. Oikein suoritettu Cooperin testi antaa varsin luotettavan arvion siitä juoksuvauhdista, jolla saavutettaisiin maksimaalinen hapenkulutus maksimirasitustestissä. Tästä voidaan edelleen laskea arvio maksimaalisesta hapenkulutuksesta. Tämä arvio on kuitenkin hieman epäluotettava, koska juoksun taloudellisuus vaihtelee ihmisten kesken, mikä tarkoittaa, että eri ihmiset saavuttavat samalla hapenkulutuksella hieman eri juoksuvauhdin.
Hapenkulutus (VO) suhteutetaan urheilijan painoon. American College of Sports Medicine (ACSM) käyttää hapenkulutuksen arviointiin laskukaavaa
formula_1
missä "v" on juoksunopeus metreinä minuutissa. Kaava antaa arvioidun hapenkulutuksen millilitroina painokiloa kohti minuutissa.
Esim. 3 000 metriä cooperissa juoksevalle henkilölle edellä mainitulla kaavalla saadaan arvioitua VOmax:
formula_2
Etiopialaisen Kenenisa Bekelen maailmanennätys 5 000 metrillä on 12.37,35. Cooper-testin 12 minuutissa hän ehtisi tällä vauhdilla juosta hieman yli 4 750 metriä.
Beeta-amyloidi
Beeta-amyloidi tai Aβ on proteiini, 39-42 aminohapon ketju, joka jää jäljelle amyloidiprekursoriproteiinin siirtäessä kohdeproteiinin soluun.
Beta-amyloidi on peptidi joka suojaa raskasmetallien aiheuttamalta oksidaatiostressiltä (ROS), osallistuu kolesterolin kuljettamiseen ja lisäksi saattaa olla transkriptiotekijä. Myös elimistön immuunipuolustusjärjestelmä tuottaa beeta-amyloidiplakkia virusten ja bakteerien ympärille tuhotakseen ne. Plakkia pidettiin aiemmin liukeamattomana, mutta nyt on havaittu, että elimistö kykeneekin poistamaan sitä etenkin unen aikana, jolloin selkäydinneste huuhtelee tehokkaasti beeta-amyloidia pois aivoista.
Naisten aivoihin alkaa kertyä amyloidiplakkia vaihdevuosien aikana ja plakin kertyminen jatkuu myös vaihdevuosien jälkeen. Alzheimerin tautia sairastavien aivoissa on paljon amyloidiplakkia. Amyloidihypoteesi, jonka mukaan Alzheimerin tauti johtuisi amyloidiplakin kertymisestä aivoihin, on ollut näihin päiviin asti suosituin Alzheimerin taudin selitysmalli.
Koe-eläimillä on testattu kantasolun siirtämistä terveestä luuytimestä sairastuneeseen luuytimeen. Siirretty kantasolu on tällöin nopeuttanut aivoihin kertyneen beta-amyloidin hajoamista.