Vanilja
Vanilja ("Vanilla planifolia") on kämmekkäkasvien (Orchidaceae) heimoon kuuluva päällysvieraana elävä kiipijäkasvi. Sen varsi on useiden metrien pituinen, lehdet paksut, kukat kellanvihreät, hedelmä litumainen ja 15–20 sentin pituinen sekä kota hieman käyrä. Vanilja on myös kasvin siemenkodista valmistettava, melko arvokas mauste.
Asteekit käyttivät vaniljaa pyhän juomansa kaakaon maustamiseen. 1500-luvun loppupuolella espanjalaiset toivat mausteen Eurooppaan ja maustoivat sillä suklaata. Meksiko oli johtava vaniljantuottaja, kunnes ranskalaiset oppivat vaniljan jalostamisen taidon Meksikon totonaakeilta ja levittivät vaniljan viljelyä siirtomaihinsa.
Vaniljaa luonnehditaan joskus maailman toiseksi kalleimmaksi mausteeksi sahramin jälkeen. Vanilijan kilohinta voi vähittäiskaupassa olla jopa 2 000 euron luokkaa. Mauste on kuitenkin hyvin riittoisaa, mikä on yksi osasyy sen laajaan suosioon.
Vanilja saadaan pääasiallisesti "Vanilla planifolia" -lajin siemenkodista. Se tunnetaan myös nimellä "Madagascar-Bourbon"-vanilja. Sitä saadaan myös "Vanilla pompona"- ja "Vanilla tahitiensis" -lajeista.
Hedelmien aromaattinen maku kehittyy vasta erityisessä käymiskäsittelyssä, jossa hedelmä mustuu. Tätä käsiteltyä vaniljan siemenkotaa käytetään jauhettuna tai pilkottuna usein jälkiruokien mausteena. Aromi johtuu muun muassa vanilliinista, jota hedelmissä on 1,5–2,5 prosenttia.
Vaniljaa viljellään hedelmiensä vuoksi kotiseudullaan Etelä-Meksikossa ja muualla tropiikin alueilla. Madagaskar on maailman suurin vaniljantuottajamaa, joka vuonna 2016 tuotti runsaan kolmanneksen maailman vaniljasta.
YK:n maatalousjärjestö FAO:n tilastojen mukaan vuonna 2016 maailmassa tuotettiin yhteensä 7 941 tonnia vanilijaa. Suurimmat tuottajamaat olivat Madagaskar (36,8 %), Indonesia (29,0 %), Kiina (11,1 %), Meksiko (6,5 %), Papua-Uusi-Guinea (6,3 %). Muista tuottajamaista (vuosituotanto 100-350 t) mainittakoon Turkki, Uganda ja Tonga. Maailman mittakaavassa pieni osuus vanilijaa tuotetaan myös FAO:n tilaston ulkopuolisissa muissa maissa kuten Intiassa.
Vaniljan tuoksu ja maku koostuu useista aineista, joista tunnetuimman ja pääasiallisen tuoksun ja maun antaa vanilliini. Vanilliinia saadaan tuotettua kahdella tavalla: joko uuttamalla vaniljasta tai valmistamalla sitä synteettisesti. Synteettinen vanilliini muistuttaa tuoksultaan ja maultaan vaniljaa mutta on hinnaltaan paljon halvempaa. Niinpä synteettisesti valmistettua vanilliinia suositaan elintarvike- ja kosmetiikkateollisuudessa. Vanilliinin systemaattinen nimi on 4-hydroksi-3-metoksibentsaldehydi ja kaava on CHO.
Synteettisesti valmistettu vanilliini luokitellaan luontaisen kaltaiseksi aromiaineeksi. Etyylivanilliini (CHO) valmistetaan myös synteettisesti, mutta sen molekyylirakenne eroaa vanilliinista, minkä takia se luokitellaan keinotekoiseksi makuaineeksi. Sen maku on vanilliiniin verrattuna pistävä ja voimakkuudeltaan moninkertainen.
Synteettistä vanilliinia valmistetaan selluloosateollisuuden jätteestä, ja suurin tuottaja on norjalainen puunjalostusteollisuus.
Vaniljaa ja vanilliinia käytetään paitsi ruoanvalmistuksessa (vaniljajäätelö, vaniljakastike, leivonnaiset, kaakao, suklaa), myös kosmetiikassa hajusteena ja osana lääkevalmisteita. Karjan rehuun lisättynä vaniljan maku lisää eläinten ruokahalua ja sitä kautta nopeuttaa niiden kasvua.