hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Białogardin piirikunta
Białogardin piirikunta () on piirikunta Länsi-Pommerissa, Puolassa. Se on nimetty keskuskaupunkinsa Białogardin mukaan. Piirikunnan toinen kaupunki, Karlino, sijaitsee noin yhdeksän kilometriä Białogardista luoteeseen. Białogardin naapuripiirikuntia ovat Koszalinin, Szczecinekin, Świdwinin ja Kołobrzegin piirikunnat. Piirikunnan pinta-alasta kaksi viidesosaa on metsää.
Piirikunnassa asuu noin 48 000 ihmistä, joista puolet Białogardissa (24 339 asukasta vuonna 2006). Karlinossa on asukkaita hieman alle 6 000.
Białogardissa rekisteröityjen ajoneuvojen rekisterikilven kirjaintunnus on ZBI.
Maatalous on tärkeässä asemassa ja työllistää 15 prosenttia piirikunnan asukkaista. Maatilojen keskikoko on piirikunnassa Puolan suurimpia.
Białogardin piirikunta jakautuu neljään kuntaan. Näistä yksi on määritelty kaupunkikunnaksi, kaksi maalaiskunnaksi ja yksi näiden välimuodoksi, maalaiskaupunkikunnaksi (). Maalaiskuntia ovat Białogardin maalaiskunta ja Tychovo, Karlinolla on oma maalaiskaupunkikuntansa ja Białogard on kaupunki. Białogardin maalaiskunnan hallinnollinen keskus on Białogard, vaikkei se olekaan osa maalaiskuntaa. Pinta-alaltaan suurin kunta on Tychovo (350,7 km²), joka on kuitenkin väkiluvultaan pienin (alle 7 000 asukasta).
Kuhmo-talo
Kuhmo-talo on Kuhmon kulttuuritalo, joka avattiin 15. heinäkuuta 1993. Se sijaitsee Kuhmon keskustassa, Lammasjärven rannalla ja Kontion koulun vieressä. Rakennuksen on suunnitellut Matti Heikkinen (Uki Arkkitehdit Oy, Oulu) ja akustiikan asiantuntijana toimi professori Alpo Halme.
Kuhmo-talossa on kaksi salia. Lentua-salissa on 668 istumapaikkaa (joista permannolla 425 ja parvella 243), ja pienemmässä Pajakka-salissa on 99 istumapaikkaa. Aulassa toimii kahvila Juttua. Salien ja kahvilan nimet ovat viittauksia kuhmolaisiin koskiin.
Kuhmo-talon rakennustyöt alkoivat 21. marraskuuta 1991 ja peruskivi muurattiin 28. helmikuuta 1992. Talo luovutettiin rakennuttajalle 21. kesäkuuta 1993 ja avajaispäivä oli 15. heinäkuuta 1993.
Kuhmo-talossa järjestettävistä tapahtumista tärkein on Kuhmon kamarimusiikkifestivaali, jonka tarpeita palvelemaan Kuhmo-talo alkujaan suunniteltiin. Muista taloon kiinteästi liittyvistä vuosittaisista tapahtumista suurimpia ovat Musiikkijuhla Sommelo, Kuhmon Talvi ja lastentapahtuma Hilpeä Heinäkuu. Kuhmo-talossa toimii myös Kuhmon musiikkiopisto.
Ensimmäisen kymmenen käyttövuoden aikana (15.7.1993–15.7.2003) Kuhmo-talossa järjestettiin 8 103 erilaista tilaisuutta (luku ei sisällä musiikkiopiston tiloissa järjestettyjä harjoituksia tai ravintolatilaisuuksia), yhteensä talossa kävi vierailijoita 953 572 henkeä.
Katja Kätkä
Katja Kätkä (s. 1972 Tornio) on suomalainen laulaja. Hänet tunnetaan sisarensa Virpi Kätkän kanssa perustamasta duosta CatCat, joka edusti Suomea Eurovision laulukilpailussa vuonna 1994.
Katja Kätkä valmistui klassisen laulun opettajaksi Keski-Suomen konservatoriosta vuonna 1999. Vuonna 2001 hän teki laulun erikoistumisopinnot Jyväskylän ammattikorkeakoulussa. Hän on lisäksi kouluttautunut tanskalaisen Catherine Sadolinin Complete vocal techniquen (CVT) kursseilla, joissa opiskellaan mm. rytmimusiikin eri tyylejä ja äänenkäyttötapoja. Katja työskentelee laulunopettajana Äänekoskella Ala-Keiteleen musiikkiopistossa, jossa hän on opettanut vuodesta 1997 alkaen. Hän keikkailee yhä aktiivisesti CatCat-duolla siskonsa Virpin kanssa.
Vitikkalan koulu
Vitikkalan koulu on Jämsässä sijaitseva peruskoulu. Nykyinen Vitikkalan koulu on rakennettu 2004–2005, ja siinä on käytetty punatiiltä. Koulun on suunnitellut arkkitehtitoimisto Perko oy ja pääsuunnittelijana oli arkkitehti Timo Isotalo. Rehtorina koulussa toimii Hannu Reijonen.
Koulussa opetetaan luokkia 1-5, rinnakkaisluokkia on 2-3 ja erityisluokkia kahdeksan.
Vitikkalan ensimmäinen koulurakennus otettiin käyttöön 1961. Sen suunnittelusta on vastannut arkkitehti Toivo Löyskä. Koulu remontoitiin vuonna 1980, 90-luvun loppupuolella sen tiloissa todettiin ongelmia, ja myöhemmin se purettiin.
Janusz Onyszkiewicz
Janusz Onyszkiewicz (s. 18. joulukuuta 1937 Lviv) on puolalainen poliitikko. Hän valmistui matematiikan maisteriksi 1960, ja hänestä tuli matemaattisten tieteiden tohtori 1976. Hän sai Leedsin yliopiston kunniatohtorin arvon vuonna 1991. Hän on tullut tunnetuksi paitsi politiikan ja matematiikan aloilta, myös vuorikiipeilystä.
Sejmissä vuosina 1989–2001 istunut Onyszkiewicz tuli valituksi Euroopan parlamentin jäseneksi vuonna 2004 ja hän oli sen jäsenennä vuoteen 2009. Hän on toiminut Puolan puolustusministerinä vuosina 1992–1993 ja 1997–2000. Hän edustaa Unia Wolnościa seurannutta Partia Demokratyczna – demokraci.pl -puoluetta. Euroopan parlamentissa hän kuului Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmään.
Onyskiewicz sai vuonna 1999 Manfred Wörnerin mitalin. Hänelle on myönnetty myös Liettuassa Gediminas-suuriruhtinaan kunniamerkki sekä Belgiassa Leopold II -ritarikunnan suurristi. Hänestä tuli vuonna 2001 Puolan vuorikiipeily-yhdistyksen puheenjohtaja.
Kommunistisessa Puolassa Onyszkiewicz oli huomattava hallituksen vastustaja. Hän toimikin vuoteen 1989 saakka Solidaarisuus-liikkeen lehdistötiedottajana ja puheenjohtajiston jäsenenä.
Stalag 309
Stalag 309 oli jatkosodan aikana Pohjois-Suomessa rintamavastuuta pitäneiden natsi-Saksan sotavoimien sotavankileiri neuvostoliittolaisille sotavangeille. Leirillä toimi kuulustelutehtävissä myös Einsatzkommando Finnland, Suomen valtiollisen poliisin toimihenkilöiden muodostama Pääturvallisuusvirasto RSHA:n alainen Saksan turvallisuuspoliisin erikoisyksikkö. Leirin komentajana toimi everstiluutnantti Unger, jota seurasi elokuussa 1942 eversti Arthur Buchwiser.
Leiri sijaitsi Kuolajärvellä, Alakurttiin ja Saijaan johtavien maanteiden risteyksestä luoteeseen. Leiri perustettiin alun perin 1941 hallinnolliseksi yksiköksi Saksan sotilaspiiri XXII:n alaisuuteen Kasselissa. Leiri toimi Kuolajärvellä vuoteen 1944. Leirin nimessä "Stalag" on (), numerokoodi 30 merkitsee leiriä neuvostosotavangeille ja numero 9 on järjestysnumero.
Kuolajärvi oli luonteeltaan keskusleiri, työleiri ja järjestelyleiri, jolta huollettiin muita paikkakuntia ja yksiköitä sotavankileireillä. Stalag-haaraleirejä () oli yhdeksällä paikkakunnalla: ZL Alakurtti, ZL Vuojärvi, ZL Rovajärvi, ZL Korpijärvi, ZL Kairala, ZL Nurmi, ZL Lampela, ZL Seipäjärvi ja ZL Rovaniemi.
Kuolajärven leiriä ympäröi 2,5 metriä korkea, kaksinkertainen piikkilanka-aita. Kaksoisaitauksen väliin oli paalujen, rautalangan ja säilykepurkkien avulla viritetty hälytyslaite ja sisäaitaan oli kiinnitetty venäjänkielisiä julisteita. Aluksi sotavangit asuivat 30 hengen turvemajoissa, jotka he itse rakensivat. Syksyllä 1941 oli valmiina muutama parakki, jotka oli jaettu kolmeen osaan. Parakeissa oli aluksi vain tilapäiset tulisijat tiiliskivistä. Muista parakeista piikkilanka-aidalla eristettynä oli rangaistusparakki, jota muut vangit eivät saaneet lähestyä ampumisen uhalla.
Leirin vangeista surmattiin tuntematon määrä, esimerkiksi kommunisteiksi kuulusteluissa paljastuneet henkilöt. Vangit kuljetettiin Korjaan johtavan tien varressa, 30 kilometriä Sallasta olevalle alueelle, jossa heidät surmattiin ja haudattiin joukkohautoihin lentopommien jättämiin suuriin pommikuoppiin. Teloituksista on myös silminnäkijäkuvaus: teiden aurausryhmässä palvellut saksalaissotilas näki tapahtumat ja otti salaa myös valokuvia, jotka ovat nykyisin Hessenin valtionarkistossa. Sotilaan mukaan vangit määrättiin riisumaan vaatteensa ja pukemaan päällensä pahvinen säkki. Sen jälkeen heidät komennettiin marssimaan pommikuoppaan ja ammuttiin. Yhteen kuoppaan mahtui noin 150–200 ruumista.
Łaskin piirikunta
Łaskin piirikunta () on piirikunta Łódźin voivodikunnassa keskisessä Puolassa. Se on nimetty keskuskaupunkinsa Łaskin mukaan, joka on myös piirikunnan ainoa kaupunki ja sijaitsee noin 30 kilometrin päässä Łódźista lounaaseen. Łaskin naapuripiirikuntia ovat Poddębicen, Pabianicen, Bełchatówin, Wieluńin, Sieradzin ja Zduńska Wolan piirikunnat.
Piirikunnassa asuu noin 50 000 ihmistä, joista Łaskissa hieman alle 20 000.
Łaskin piirikunta jakautuu viiteen kuntaan, joista Łaskin kunta on puolittainen maalaiskunta (sisältää kaupungin) ja loput maalaiskuntia. Maalaiskuntia ovat Widawa, Sędziejowice, Buczek ja Wodzierady, jotka on kaikki nimetty keskuskyliensä mukaan.
Jeferson Pires
Jeferson Luiz Pires da Silva (s. 14. toukokuuta 1978 São Miguel do Oeste, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Hän on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Uransa alkupuolella Pires pelasi oikeana laitapuolustajana. Vuonna 2014 hän toimi Oulun Palloseuran valmentajana.
Veikkausliiga-debyyttinsä Pires teki jo kaudella 2001 FC Jazzissa MyPaa vastaan 29. huhtikuuta 2001. Jazzissa hän pelasi yhteensä 17 ottelussa. Kauden aikana Pires toimi lähinnä vaihtomiehenä tullen vaihdosta kentälle 13 pelissä ja ollen avauskokoonpanossa vain neljästi.
Jälkeenpäin Pires on pelannut mm. pitkään Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Ykkösessä AC Oulussa. Viimeksi hän pelasi Brasiliassa toiseksi korkeimmalla sarjatasolla ennen siirtymistään takaisin Suomeen ja Rovaniemen Palloseuraan tammikuussa 2009. Debyyttinsä Veikkausliigassa Rovaniemen Palloseurassa Pires teki FC Lahtea vastaan 28. huhtikuuta 2009, kun hän tuli kentälle Zeddy Sailetin tilalle ottelun 84. minuutilla.
Veikkausliigassa Pires ei saanut enää suurta vastuuta, vaikka hän teki 1–0-voittoon johtaneen maalin Helsingin Jalkapalloklubia vastaan Rovaniemellä. Elokuussa 2009 Pires ja RoPS purkivat Piresin pelaajasopimuksen yhteisymmärryksessä, ja Pires siirtyi jalkapallon Kakkosessa pelanneeseen FC Oulun Palloon. Pires teki heti ensimmäisessä ottelussaan FC OPA:lle ensimmäisen maalinsa.
Elokuussa 2010 Pires siirtyi Porin Palloilijoiden riveihin pelaten joukkueessa kolme peliä. Hän toimi FC OPA:n pelaajavalmentajana Kolmosessa kausina 2011–2012. Elokuussa 2012 Pires liittyi pelaajana Kakkosessa pelaavan tornionlaisen TP-47:n riveihin, mutta jatkoi samalla FC OPA:ssa valmentajana.
Lappajärven vaakuna
Lappajärven vaakuna on Lappajärven kunnan tunnus. Vaakunan vene on toisinto vanhan pitäjänsinetin aiheesta. Sädekoro, joka vaakunan luontiaikaan selitettiin vielä liekkikorona, viittaa tällöin vielä vallalla olleeseen käsitykseen siitä, että kunnalle nimensäkin antanut Lappajärvi olisi vanha tulivuoren kraatteri.
Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä hopeinen raakapurjeella ja peräsimellä varustettu vene. Alla liekkikoroinen kultatyviö.” Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar, ja Lappajärven kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 20. syyskuuta 1957. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 27. marraskuuta samana vuonna.
Rautalammin lukio
Rautalammin lukio on Suomen vanhin ja suurin ratsastuspainotteinen lukio.
Rautalammin lukio on Rautalammilla, Pohjois-Savossa sijaitseva lukio, josta tuli ratsastuspainotteinen lukio vuonna 1997. Lukion rehtorina toimii Olli Lipponen. Lukion vuonna 1954 rakennetun rakennuksen vuoden kestänyt peruskorjaus valmistui vuonna 2014.
Lukion opiskelijat voivat valita tavallisten lukioaineiden lisäksi erilaisia hevosiin ja ratsastukseen liittyviä kursseja. Lukion kanssa yhteistyössä ratsastus- ja hevoskurssien kanssa toimii Rautalammin Ratsastuskeskus ja Elämysten ja Ystävyyden kartano.
Ratsastuskeskus sijaitsee kävelymatkan päässä lukiolta osoitteessa Palolahdentie 25.
Hevoskursseja on 17:Soveltavat kurssit:
Rautalammin lukiossa on myös Satulateatteri johon pääsee valitsemalla teatteri-ilmaisun kursseja. Satulateatterissa voi myös osallistua lavastukseen, puvustukseen, maskeeraukseen sekä valo- ja äänitekniikkaan. Sen lisäksi oppilas voi päästä hyödyntämään soitto-, laulu- ja tanssitaitojaan. Halutessaan oppilas voi suorittaa myös lukion teatteridiplomin.
Alexandra Tydings
Alexandra Tydings (s. 15. joulukuuta 1972 Washington) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten roolistaan Afroditena televisiosarjoissa "Hercules" ja "Xena".
Kuubankerttulit
Kuubankerttulit ("Teretistris") on peukaloiskerttuleiden heimoon kuuluva lintusuku. Toisinaan se luokitellaan myös heimoon Teretistridae.
Potenzan maakunta
Potenzan maakunta () on yksi Italian maakunnista. Se sijaitsee Basilicatan alueella Italian eteläosissa. Potenzan maakunnan pinta-ala on 6 594 km² ja asukasluku noin 370 000. Maakunta muodostuu sadasta kunnasta, pääkaupunki on Potenza.
Alueella on usein maanjäristyksiä. Vuoden 1857 järistys tuhosi alueen pääkapungista lähes koko rakennuskannan.
Dmitri Tsvetkov (suunnistaja)
Dmitri Tsvetkov (; 10. syyskuuta 1983) on venäläinen suunnistuksen maailman- ja Euroopan-mestari. Hän asuu Pietarissa ja edusti kaudella 2010 pirkanmaalaista Ikaalisten Nousevaa-Voimaa. Aiemmilla kausilla Tsvetkov on edustanut suomalaista Angelniemen Ankkuria ja ruotsalaista OK Tisarenia.
Nuorten sarjassa Tsvetkov voitti MM-kultaa pitkällä matkalla ja viestissä Virossa 2003. Aikuisten sarjassa hän voitti pitkän matkan ja viestin Euroopan-mestaruuden Latviassa 2008 sekä viestin maailmanmestaruuden Norjassa 2010 ja Suomessa 2013. Vuosina 2008 ja 2009 hän sai viestissä MM-hopeaa.
Imperian maakunta
Imperian maakunta () on maakunta Ligurian alueella Italiassa.
Imperian maakunnan pinta-ala on 1 156 km ja asukasluku noin 213 000. Maakunta muodostuu 67 kunnasta, ja sen pääkaupunki on Imperia.
Imperian maakunta sijaitsee Italian luoteisosassa, Alppien ja Välimeren välissä, Ranskan vastaisella rajalla. Italian Rivieran tunnetut lomakohteet Sanremo, Bordighera ja Ospedaletti sijaitsevat Imperian maakunnassa.
Kristiina Ronimus
Kristiina Ronimus on suomalainen säveltäjä, sovittaja ja laulaja, joka aloitti esiintyjäuransa Frederikin show’ssa esiintyen Mary Hopkinsina.
Ronimus esiintyi myös laulavana lapsimannekiinina Sammy Babitzinin kiertueella.
Kogelo
Kogelo on kenialainen kylä, joka on noussut kansainväliseen tietoisuuteen Yhdysvaltain presidentti Barack Obaman isän Barack Obama vanhemman kotipaikkana.
Kogelo sijaitsee Siayan piirikunnassa, Nyanzan maakunnassa. Se sijaitsee 60 kilometriä Kisumusta länsiluoteeseen. Asukkaita kylässä on 3 648.
Satumaan sarja
Satumaan sarja oli kustannusliike Valistuksen vuosina 1954–1963 julkaisema kirjasarja, jossa ilmestyi kaikkiaan 14 lähinnä 5–10-vuotiaille lapsille tarkoitettua satukirjaa. Teokset painettiin Helsingissä Valistuksen omassa kirjapainossa.
Baptiste Rollier
Baptiste Rollier (27. syyskuuta 1982) on sveitsiläinen suunnistuksen maailman- ja Euroopan-mestari. Seuratasolla hän on edustanut muun muassa norjalaista Kristiansand OK:ta sekä suomalaisia Vehkalahden Veikkoja ja vuodesta 2016 Kalevan Rastia.
Rollier on voittanut arvokisamitaleja viesteissä. Avoimissa PM-kisoissa 2007 hän kuului kultaa voittaneeseen Sveitsin joukkueeseen, ja vuonna 2008 hän saavutti viestissä EM-hopeaa ja MM-pronssia. Miskolcin MM-kilpailuissa 2009 hän voitti viestissä kultaa yhdessä Daniel Hubmannin ja Matthias Merzin kanssa. Samana vuonna hän sai avoimissa PM-kisoissa viestihopeaa. Jeseníkin EM-kilpailuissa 2016 hän voitti kultaa viestijoukkueessa, johon kuuluivat myös Martin Hubmann ja Florian Howald. Henkilökohtaisilla matkoilla Rollier on parhaimmillaan sijoittunut MM-kilpailuissa neljänneksi pitkällä matkalla Savoiessa 2011 ja keskimatkalla Trentinossa 2014 sekä EM-kilpailuissa viidenneksi pitkällä matkalla Jeseníkissä 2016.
Rollier on voittanut Jukolan viestin kolmesti: vuonna 2006 Vehkalahden Veikkojen joukkueessa sekä vuosina 2009 ja 2015 Kristiansand OK:n joukkueessa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui viidenneksi kaudella 2008 ja uransa ainoan maailmancupin osakilpailuvoiton hän saavutti vuonna 2014 Espanjassa.
Tapani Länsiö
Kari Tapani Länsiö (s. 22. lokakuuta 1953 Helsinki) on suomalainen säveltäjä, lehtori ja kuoronjohtaja. Hän on toiminut Sibelius-Akatemian opettajana vuodesta 1980 ja lehtorina vuodesta 1994.
Länsiö johti Polyteknikkojen Kuoroa vuosina 1985–2004, Musiikkitalon Kuoroa 2011–2017 ja on johtanut Otaniemen kaiku -kuoroa vuodesta 2002. Hän on johtanut myös Kalevan Laulajia. Hän on Jyväskylä Sinfonian nimikkosäveltäjä.
Vuosina 1987–1999 Länsiö oli "Helsingin Sanomien" musiikkikriitikko. Hän on tehnyt myös monia radio-ohjelmia. Hänen poikansa Jaani Länsiö on musiikkitoimittaja.
Rauhaluoma
Rauhaluoma on Hyypässä Kauhajoella virtaava luoma. Luoma saa alkunsa Uitonnevalta, joka sijaitsee Ylimysjärven länsipuolella. Rauhaluoma laskee Hyypänmäen kohdalla Kauhajokeen eli Hyypänjokeen. Rauhaluoma on Kauhajoen merkittävin sivu-uoma ja tärkeä pienvesi. Rauhaluomassa on suuri taimenkanta, ja se lukeutuu taimenten tärkeimpiin lisääntymisalueisiin. Luoma on kalataloudellisesti merkittävä, sillä siinä on varsin pitkiä virtajaksoja. Luoma perattiin taannoin, mutta se on silti nykyisin lähes luonnontilassa. Rauhaluoman keskivaiheilla on reheviä ranta-alueita, joissa elää tärkeitä kasvi- ja eläinlajeja. Luoman alajuoksulla on jokivarsiniittyä.
Rauhaluoma on muinaisen Hämeenmetsän pohjoisraja. Luoman pohjoispuolella oli aikoinaan kyröläis–ilmajokelaisten eränautinta-alue ja eteläpuolella hämeenkyröläisten valtaama Rauhahyyppä-niminen alue. Nimi ”hyyppä” on ehkä Kauhajoellakin merkinnyt eränautinnan kannalta tärkeää maastokohdetta (”pieni, korkea kukkula”). Siitä nimi on laajentunut tarkoittamaan raja-aluetta. Nimi Rauhahyyppä sekä alueen laajuus vahvistavat käsitystä Rauhaluomasta pohjankyröläisten muinaisena eränautinta-alueen rajana Kyrönjoen yläjuoksulla eli nykyisen Kauhajoen eteläosassa. Pienikokoinen Rauhaluoma merkittiin 1600-luvulla karttoihin mahdollisesti muinaisen merkityksensä ansiosta. Kauhajoen suurempia ja merkittävämpiä sivuhaaroja ei samoissa kartoissa edes mainittu.
Rauhaluomaan laskevat sivuhaarat Terävänoja ja Nikonoja ovat myös merkittäviä pienvesiä. Terävänoja laskee Vatajanrämäkällä Rauhaluomaan. Oja on perattu luultavasti aikoinaan, minkä vuoksi sen rantaluonto ei ole merkittävää. Terävänoja on leveydeltään alle metrin, mutta se kelpaa taimenten lisääntymisalueeksi kivikkoisuutensa ansiosta. Terävänojan virtaama on melko vähäistä. Nikonojassakin on heikko taimenkanta.
Kristuksen &quot;myöhempien aikojen pyhien&quot; kirkko
"myöhempien aikojen pyhien" kirkko
Kristuksen "myöhempien aikojen pyhien" kirkko (engl. "The Church of Christ: "Of Latter Day Saints""), aiemmin tunnettu nimillä Kristuksen myöhempien aikojen pyhien kirkko:merkit ja ihmeet ("The Church of Christ of Latter Dat Saints: Signs and Wonders") tai Jeesuksen Kristuksen pyhä kataarikirkko ("The Holy Cathar Church of Jesus Christ") on myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuuluvat yhteisö. Kirkon perustaja Abinadi Smith kertoi vuonna 2007 enkeli Johannes kastajan ilmestyneen hänelle ja luovuttaneen hänelle maan päältä välillä kadonneet pappeuden avaimet. Samalla Johannes kastaja asetti hänet myös kirkon apostoliksi ja vanhimmaksi sekä koko kirkon profeetaksi.
Kirkkoa johtaa nykyään Dan Smith. Sen päämaja on Indianapoliksessa Indianassa. Kirkko luonnehtii itseään fundamentalistiseksi ja karismaattiseksi sekä Joseph Smithin hengelliseen perintöön nojaavaksi. Kirkon opetuksiin kuuluu muiden muassa:
Närpiön vaakuna
Närpiön kaupungin vaakuna on saanut aiheensa vanhoista pitäjänsineteistä. Vaakunan vesilehvä on tyylitelty vanhimman vuodelta 1606 peräisin olevan sinetin tunnuskuvasta, sydämestä. Se kuvastaa kunnan sijaintia Pohjanlahden rannikolla. Siivet edustavat 1800–luvulta peräisin olevaa nuorempaa sinettiä, jonka aiheena on kolme vesilintua.
Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin käyttöön 4. elokuuta 1955. Vaakunan selitys on ”punaisessa kentässä kaateinen, kultainen vesilehvä, jolla on hopeasiivet”.
Kääretorttu
Kääretorttu on rullalle kieritetty leivonnainen. Paistettu taikinalevy ja sen päälle levitetty täyte kieritetään rullaksi ja leikataan poikittaissuuntaan siivuiksi ennen tarjolle asettamista. Taikina on useimmiten perunajauhoilla sitkostettu sokerikakkutaikina. Täytteitä on monia erilaisia, koostuen tyypillisesti marjoista, hedelmistä tai hilloista sekä kermavaahdosta, mascarponesta, rahkasta tai kreemistä. Kääretorttu viimeistellään joko koristelemalla kakun tapaan tai yksinkertaisesti sirottelemalla kidesokerilla.
Kääretortuilla ei ole selkeää yhtenäistä historiaa, mutta eri maissa on erityyppisiä kääretorttuja. Amerikassa on "jelly roll", briteillä "Swiss roll," Ranskassa "biscuit roulé" ja Espanjassa "brazo de gitano".
Kääretortun käyttötapa, joka liittyy historiallisiin henkilöihin, on Charlotte russe eli Charlotte venäläiseen tapaan. Tällöin käytetään pyöreää vuokaa, joka vuorataan sokerikakkusormilla, kakkuviipaleilla tai kääretorttuviipaleilla. Itse sisältö on vanukastyyppistä. Tämän kehitti ranskalainen keittiömestari Antonin Carême Venäjän keisarin Aleksanteri I:n kunniaksi.
Elimäen yläaste
Elimäen yläkoulu on kouvolalainen Elimäen kirkonkylässä sijaitseva peruskoulu, jossa on vuosiluokat 7–9. Samassa rakennuksessa toimii Elimäen lukio. Koulun oppilasmäärä on noin 350.
Koulussa on mahdollisuus opiskella ns. Heureka-luokalla, jolla opiskellaan tavallista enemmän englantia, maantietoa, biologiaa, matematiikkaa, kemiaa ja fysiikkaa. Jaksoittain vaihtuvat lisätunnit on sijoitettu yhdelle valinnais-aineiden tuntipaikoista 8.–9. luokkien ajaksi. Näin ollen heureka-luokkalainen saa valita vähemmän vapaaehtoisia aineita.
Yläasteen rehtorina toimii Piia Kesonen.
Kartanokoulu
Kartanokoulu on Kouvolassa, Elimäen kirkonkylällä sijaitseva koulu, joka antaa opetusta 1.−6. luokkien oppilaille. Koulussa on kuusi normaaliluokkaa ja kolme yhtenäisluokkaa sekä pienryhmä.
Bruno Lähteenmäki
Ari ”Bruno” Lähteenmäki (s. 1962) on suomalainen muusikko ja ääninäyttelijä. Lähteenmäki toimii UpTempo-yrityksen johdossa.
Lähteenmäki on ohjannut Winx Klubin osien 1–10 ja Kauhulan koulun osien 1–2 suomenkielisten versioiden ääninäyttelyn.
Laurent Brochard
Laurent Brochard (s. 26. maaliskuuta 1968 Le Mans) on entinen ranskalainen maantiepyöräilijä. Hän kilpaili ammattilaisena vuosina 1992–2007.
Brochard voitti maantieajon maailmanmestaruuden San Sebastiánissa 1997. Kilpailun kuusi parasta pyöräilijää sai saman ajan. Hän voitti samana vuonna myös Ranskan ympäriajon 9. etapin.
Brochard oli mukana tallinsa Festinan dopingsotkussa vuoden 1998 Ranskan ympäriajossa. Hän sai puolen vuoden kilpailukiellon lokakuusta 1998 huhtikuulle 1999.
Elimäen lukio
Elimäen lukio sijaitsee Kouvolassa, Elimäen kirkonkylässä. Pienehkössä lukiossa opiskelee noin 120 oppilasta. Lukio sijaitsee samassa rakennuksessa Elimäen yläkoulun kanssa.
Lukion rehtorina toimii Sanna Liljeqvist.
Lillasyster
Lillasyster on vuonna 2006 perustettu ruotsalainen punk/rock-yhtye. Sen tunnetuin kappale Suomessa on lokakuussa 2007 julkaistu cover -versio Rihannan kappaleesta "Umbrella".
Lillasyster oli alun perin vuonna 2004 "Rallypack"-niminen bändi, mutta muutti muotonsa ja kokoonpanonsa nykyiseksi "Lillasysteriksi" hyvin nopeasti. Alkuperäisessä "Rallypack"-kokoonpanossa kitaristi Flövik soitti selloa, ja laulukieli oli englanti; miehitys oli kuitenkin sama. Laulukielen vaihtuessa ruotsiksi laulaja Westerstrand valitsi nimeksi "Lillasyster" (suomeksi "pikkusisko"), koska hän "yritti keksiä mikä voisi olla Ruotsin kielen harmittomin sana", sarkastiseksi vastapainoksi paatoksellisuudelle ja uholle joita hän aisti samankaltaisten yhtyeiden nimissä.
Lillasyster julkaisi debyyttialbuminsa "Hjärndöd Musik för en Hjärndöd Generation" toukokuussa 2007. Yhtye julkaisi albuminsa "Det Här är inte Musik det Här är Kärlek" toukokuussa 2009; albumin päätöskappale on nimeltään "Finland". Toistaiseksi viimeisimmän studioalbuminsa "3" yhtye julkaisi tammikuussa 2012.
Laulaja Martin Westerstrand ja basisti Daniel Cordero soittivat aikaisemmin yhtyeessä LOK. "Lillasyster" soittaakin usein LOK-yhtyeen kappaleita esiintyessään. Marraskuussa 2010 basisti Cordero ilmoitti yhtyeen Facebook-sivustolla jäävänsä pois yhtyeestä. Syyksi hän ilmoitti halunsa viettää enemmän aikaa perheensä kanssa. Cordero ja Westerstrand ovat soittaneet samoissa yhtyeissä vuodesta 1994. Yhtyeen esiintyminen Göteborgissa 11. joulukuuta 2010 jäi Corderon viimeiseksi. Hänen tilalleen yhtye pestasi basistin "Andy Oh My God" (oikealta nimeltään "Andreas Bladini").
Vuonna 2013 yhtye julkaisi cover-version Kate Perryn kappaleesta Roar. Voitot singlestä luovutettiin syöpätutkimuksen tukemiseksi.
Waterloon silta
Waterloon silta () on Thamesin yli kulkeva tie- ja jalankulkusilta Lontoossa. Alkuperäisen sillan suunnitteli John Rennie 1809–1810. Se avattiin käyttöön 17. kesäkuuta 1817.
Vuosia kestäneiden rakennustöiden aikana graniittisiltaa kutsuttiin nimellä "Strand Bridge" sen rakentaneen siltayhtiön mukaan, mutta avajaisissa se nimettiin Waterloon taistelun muistoksi. Waterloon silta oli alkuun yksityinen tullisilta, jonka käyttäjiltä perittiin maksu. Kansallistamisen yhteydessä vuonna 1878 siltamaksu poistettiin. Sillan rakenne todettiin kuitenkin ongelmalliseksi ja epävarmaksi. Vuonna 1920 se päätettiin purkaa ja korvata uudella sillalla, joka avattiin osittain käyttöön sotavuonna 1942. Vielä keskeneräinen silta oli ainoa Thamesin silloista, johon Saksan ilmavoimien Luftwaffen pommikoneet osuivat lukuisista yrityksistä huolimatta Lontoon pommituksen aikana toisessa maailmansodassa. Kokonaan se valmistui viimein vuonna 1945.
Alkuperäisen sillan graniittikivet tuotiin eripuolelta brittiläistä kansainyhteisöä. Kahta tällaista kiveä käytetään koristeena- ja muistomerkkinä Commonwealth Avenue Bridgellä Canberrassa, Australiassa. Alkuperäisiä kiviä on käytetty myös Uusi-Seelannissa Paddy the Wanderer -nimisen koiran muistomerkin rakentamiseen. Paddy-koira jätti merkkinsä historiaan ystävystyen Wellingtonin satamassa eläneiden ja työskennelleiden ihmisten kanssa elinvuosinaan 1928–1939 välillä. Muistomerkkiin kuuluu kivien lisäksi Paddyn pronssinen muotokuva ja juomakuppi.
Georgi Markov oli bulgarialainen kirjailija ja toisinajattelija, jonka KGB:n avustama Bulgarian salainen poliisi salamurhasi. 7. syyskuuta 1978 Markov ylitti Waterloon sillan mennäkseen joen toisella puolella olevalle bussipysäkille, kun ohikulkija tökkäsi häntä sateenvarjollaan reiteen. Mies pyysi kohteliaasti anteeksi ja käveli pois. Markov kertoi myöhemmin häntä hoitaneille lääkäreille, että mies oli puhunut ulkomaalaisella aksentilla.
Saman päivän illalla Markoville nousi korkea kuume. Hän kuoli tuskissaan kolme päivää myöhemmin. Ruumiinavauksessa lääkärit löysivät hänen jalastaan pienen platinasta tehdyn kuulan. Esinettä tutkittaessa siitä löytyi kaksi reikää, joissa oli jäänteitä myrkyllisestä risiinistä. Vuonna 2005 Bulgarian salaisen poliisin arkistoja vuosi lehdistölle ja Markovin murhaajaksi paljastui italialaissyntyinen tanskalainen Francesco Giullino, joka toimi tuolloin Bulgarian agenttina.
Lontoon sopimus (1867)
Lontoon sopimus, myös nimellä Lontoon toinen sopimus (, ) oli kansainvälinen sopimus, joka allekirjoitettiin 11. toukokuuta 1867. Sopimuksella oli merkittäviä seuraamuksia Luxemburgille ja tuon ajan Euroopan suurvalloille. Se takasi Luxemburgin neutraaliuden.
Sopimuksen tärkein kohta oli Alankomaiden ja Luxemburgin keskeisen liiton hyväksyminen. Sopimus selvitti Luxemburgin kriisiä, joka oli syntynyt kun keisari Napoleon III oli vaatinut Hollantia myymään Luxemburgin Ranskalle. Lisäksi Preussin täytyi vetää varuskuntansa Luxemburgista, jossa se oli ollut sitten vuoden 1815 Wienin kongressin.
Allekirjoittajamaat olivat Itävalta, Belgia, Ranska, Italia, Luxemburg, Alankomaat, Preussi, Venäjä ja Yhdistynyt kuningaskunta.
Hans-Jürgen von Arnim
Arnim liittyi upseerioppilaaksi keisarillisen Saksan armeijan jalkaväkeen vuonna 1907. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän palveli rintamaupseerina sekä länsi- että itärintamalla haavoittuen taistelussa kesällä 1916.
Sodan jälkeen Arnim jäi Weimarin tasavallan armeijaan Reichswehriin. Natsien valtaannousun jälkeen Arnim ylennettiin everstiksi 1934. Kenraalimajuriksi hänet ylennettiin 1938.
Toisen maailmansodan puhjettua Arnim johti 52. jalkaväkidivisioonaa sekä Puolan offensiivissa että taistelussa Ranskasta. Pohjois-Afrikan taisteluissa hän toimi aluksi XXXIX panssariarmeijakunnan komentajana Erwin Rommelin alaisena. Arnim ylennettiin kenraalieverstiksi 4. joulukuuta 1942. Keväällä 1943 taistelujen loppuvaiheessa Arnim komensi Saksan Afrikan armejaryhmää, kunnes liittoutuneet löivät saksalaisten joukot Tunisiassa. Arnim jäi brittien sotavangiksi ja vapautui vasta sodan jälkeen heinäkuussa 1947.
Beckerin piirikunta
Beckerin piirikunta sijaitsee Yhdysvaltojen Minnesotan osavaltion länsiosassa. Vuonna 2000 siellä oli 32 540 asukasta. Osa White Earthin intiaanireservaattia sijaitsee piirikunnan alueella. Piirikunta perustettiin 18. maaliskuuta 1858, ja se on saanut nimensä prikaatikenraali George Loomis Beckerin mukaan. Becker oli yksi kolmesta ensimmäisestä kongressiin valitusta Minnesotan tultua osavaltioksi, mutta koska Minnesotasta voitiin lähettää vain kaksi edustajaa valittiin Becker jäämään pois, mutta hänelle luvattiin, että hänen mukaansa nimetään piirikunta.
Beltramin piirikunta
Beltramin piirikunta () sijaitsee Yhdysvaltojen Minnesotan osavaltion pohjoisosassa. Vuoden 2010 väestönlaskennassa siellä oli 44 442 asukasta. Osa Leech Laken ja Red Laken intiaanireservaateista sijaitsee piirikunnan alueella. Piirikunta perustettiin 28. helmikuuta 1866 ja on saanut nimensä Giacomo Constantino Beltramin, italialaisen tutkimusmatkailijan joka etsi Mississippijoen alkulähdettä, mukaan.
Bentonin piirikunta (Minnesota)
Bentonin piirikunta sijaitsee Yhdysvaltojen Minnesotan osavaltion itäosassa. Vuoden 2010 väestönlaskennassa siellä oli 38 451 asukasta. Piirikunta perustettiin 27. lokakuuta 1849 ja on saanut nimensä Thomas Hart Bentonin, joka oli Missourin senaattori vuosina 1821–1851, mukaan.
Big Stonen piirikunta
Big Stonen piirikunta sijaitsee Yhdysvaltojen Minnesotan osavaltion länsiosassa. Vuoden 2010 väestönlaskennassa siellä oli 5 269 asukasta. Piirikunta perustettiin 20. helmikuuta 1862 ja on saanut nimensä Big Stone Laken mukaan.
Brownin piirikunta (Minnesota)
Brownin piirikunta sijaitsee Yhdysvaltojen Minnesotan osavaltion eteläosassa. Vuoden 2010 väestönlaskennassa siellä oli 25 893 asukasta. Piirikunta perustettiin 20. helmikuuta 1855 ja on saanut nimensä Joseph Renshaw Brownin, kauppiaan, poliitikon ja intiaaniagentin, mukaan.
Carltonin piirikunta
Carltonin piirikunta sijaitsee Yhdysvaltojen Minnesotan osavaltion itäosassa. Vuoden 2010 väestönlaskennassa siellä oli 35 386 asukasta. Osa Fond du Lacin intiaanireservaatista sijaitsee piirikunnan alueella. Piirikunta perustettiin 23. toukokuuta 1857 ja on saanut nimensä Reuben B. Carltonin, yhden alueen ensimmäisistä siirtolaisista, mukaan.
Natriumhydridi
Natriumhydridi (NaH) on natriumin ja vedyn muodostama ioniyhdiste. Natriumhydridiä käytetään muun muassa orgaanisen kemian synteesireaktioissa.
Natriumhydridi on huoneenlämmössä valkoista tai harmaata kiteistä massaa. Se on liukenematon useimpiin liuottimiin kuten eettereihin, hiilivetyihin, amiineihin ja ammoniakkiin. Aine hajoaa sitä kuumennettaessa, kun lämpötila nousee 225 celsius-asteeseen . Veden kanssa reagoidessaan natriumhydridi muodostaa natriumhydroksidia ja vetykaasua.
Natriumhydridiä voidaan valmistaa suoraan natriumin ja vedyn välisellä reaktiolla. Natriumhydridiä on myös mahdollista valmistaa natriumkloridin elektrolyysin yhteydessä lisäämällä vetyä katodille.
Orgaanisessa kemiassa natriumhydridiä käytetään protonin vastaanottajana kondensaatio- ja alkylaatioreaktioissa. Sitä voidaan käyttää myös polymeraatioreaktioiden katalyyttinä.
Natriumhydridiä käytetään myös valmistettaessa natriumborohydridiä.
Natriumhydridi on erittäin vahva emäs. Aineen joutuessa kosketuksiin ihon tai silmien kanssa seurauksena on vakavia syövytysvammoja. Aineen nieleminen voi olla jopa hengenvaarallista.
Artikla
Artikla (, pikku jäsen, nivel) on joidenkin valtioiden lain, kansainvälisen sopimuksen tai Euroopan unionin säädöksen osa, jonka avulla kirjoituksen sisältö jakaantuu jäsennystä selventäviin alaosastoihin. Suomen lainsäädännössä artiklan vastineena on pykälä. EU:n säädösten artiklat jakaantuvat yhdestä tai useammasta tekstikappaleesta muodostuviin numeroituihin kohtiin. Suomalaisten valtiosopimusten artiklat jakautuvat kappaleisiin. Artiklat numeroidaan arabialaisin- tai roomalaisin numeroin. Säädöksissä ja oikeustieteellisissä kirjoituksissa numeron yhteydessä ei käytetä pistettä.
Tiekunta
Tiekunta () perustetaan joko Maanmittauslaitoksen tai kunnan tielautakunnan pitämässä yksityistietoimituksessa. Tiekunta on tuloverolain 5 §:n mukainen yhteisetuus. Tiekunta on määrämuotoinen tapa huolehtia yksityistien tienpitoon liittyvistä asioista. Tiekunnan kokouksessa tehdyt päätökset sitovat kaikkia tieosakkaita, vaikka he eivät olisi osallistuneet kokoukseen. Tiekunnan osakkaita ovat tiehen rasiteoikeuden saaneet kiinteistöt. Tieosakkaaksi voidaan ottaa myös elinkeinon harjoittaja, joka tarvitsee tietä kulkemiseensa.
Tiekunnan perustaminen ei ole pakollista, vaan yksityistietä voidaan hoitaa myös ilman tiekuntaa sopimalla asioista tieosakkaiden kesken. Tienpidosta tehdyt sopimukset sitovat vain sopijaosapuolia ja heidän perillisiään.
Tiekunnan on pidettävä vuosikokousta vastaava kokous vuosittain ennen kesäkuun loppua ellei muuta sovita. Vuosikokousta vastaava kokous on kuitenkin pidettävä vähintään neljän vuoden välein. Tiekunnan kokouksessa päätetään mm. tienpidon tasosta. Kaikki päätökset ovat enemmistöpäätöksiä.
Tiekunnan käytännön asioita hoitaa toimielin: "hoitokunta "tai "toimitsijamies". Hoitokuntaan valitaan kolme jäsentä ja näille kaksi ei-henkilökohtaista varajäsentä. Toimitsijamiehelle valitaan varamies. Toimielin hoitaa tiekunnan asioita tiekunnan kokouspäätösten mukaisesti.
Tiemaksut perustuvat tiestä saatavaan "hyötyyn". Tiemaksuja on kolmenlaisia: "yksikkömaksu", "käyttömaksu" ja "perusmaksu". Yleisin hyödyn mitta on tien käyttö. Tiekuntaa perustettaessa toimituksessa sille vahvistetaan ensimmäiset tieyksiköt. Myöhemmin tiekunta huolehtii itse yksikköjaon ajantasaistamisesta. Maanmittauslaitoksen suositus "Käsikirja yksityisteiden tienpidon osittelusta" on käytetyin yksiköintiohje.
Tieosakkaalta tai ulkopuoliselta tien käyttäjältä periä tien satunnaisesta käytöstä "käyttömaksua". Jos tieosakkaan tienkäyttö muuttuu tilapäisesti esim. rakentamisen vuoksi, voidaan tästä lisäliikenteestä periä käyttömaksua.
Tiekunta voi päättää periä myös "perusmaksua", jolla tarkoitetaan jokaiselta osakkaalta perittää tasasuuruista summaa, jolla kuitataan hallintokulut.
Tiekunnat saivat vuoteen 1994 asti valtionavustusta myös vuotuisiin kunnossapitomenoihin, mutta 1990-luvun alun laman jälkeiset säästötoimet lopettivat tämän vuosiavustuksen. Nykyisin yksityistie saa valtionavustusta pääsääntöisesti vain rakennus- ja perusparannusmenoihin. Kunnat sen sijaan tavallisimmin avustavat tiekuntia, mutta avustuksen suuruus vaihtelee kunnittain, sillä se on kunkin kunnan itse päätettävissä.
Mustionjoki
Mustionjoki () eli Karjaanjoki () on joki Karjaan ja Pohjan entisissä kunnissa Uudellamaalla. Joki halkoo Mustion ruukkialuetta. Se on Suomenlahteen laskevan Karjaanjoen vesistön lasku-uoma.
Karjaan taajaman läpi kulkevasta joen osasta käytetään nimeä Landsbroström. Karjaalla on Pumppulahti, jossa joki tekee jyrkän mutkan.
Nimeä Karjaanjoki käytetään myös Karjaanjoen vesistön pohjoisesta latvahaarasta, joka saa alkunsa Karkkilan Pyhäjärvestä ja laskee Vihdin Vanjärven kautta Hiidenveteen Vihdissä. Vihdin alueella sen rinnakkaisnimenä on Vanjoki.
Suomen luonnonsuojeluliiton mukaan Mustionjoki on Etelä-Suomen tärkein simpukkajoki. Joessa elävät uhanalaiset jokihelmisimpukka ja vuollejokisimpukka. Mustionjoen simpukkakantoja alettiin elvyttää vuonna 2009 Suomen luonnonsuojeluliiton Ekoenergia-merkin sekä sähköyhtiö Fortumin tuella.
Karjaanjoen vesistön alajuoksulla, eli Lohjanjärven ja meren (Pohjanpitäjänlahden) välisessä Mustionjoessa on neljä vesivoimalaa, jotka ovat ylhäältä alajuoksulle päin mentäessä nimeltään: Mustionkoski (Fabriksfallet), Peltokoski (Åkerfors), Billnäs (Mustionjoen museovoimala) ja Åminnefors.
Carl Henrik Wrede
Carl (Callo) Henrik Wrede (9. lokakuuta 1890 Villikkala, Elimäki – 30. huhtikuuta 1924 Helsinki) oli suomalainen kuvanveistäjä.
Wreden vanhemmat olivat metsähallituksen ylijohtaja, vapaaherra Carl Ernst Wrede ja Sigrid Naëma Maria Schulman. Hän kävi oppikoulua 8 luokkaa ja opiskeli sitten Suomen taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1911–1912. Wrede opiskeli kuvanveistoa Auguste Rodinin ja Antoine Bourdellen johdolla Académie de la Grande Chaumièressa Pariisissa 1912–1913 sekä myöhemmin Roomassa 1919–1920. Hän osallistui Suomen sisällissotaan Helsingin suojeluskunnan ja saksalaisten joukoissa.
Wrede teki Roomassa asuessaan rintakuvan paavi Benedictus XV:stä (1854–1922). Veistos on nykyisin Vatikaanin kokoelmissa. Wrede kuoli 1924 aivokalvontulehdukseen. Hänen veistoskokoelmansa on nykyisin esillä Anjalan kartanomuseossa.
Tallukka
Tallukka eli tallukas on etenkin Hämeessä ja Satakunnassa aiemmin käytössä ollut kankainen jalkine, jota pidettiin etenkin talvella. Jalkine ulottui aina nilkan yläpuolelle, usein puolisääreen. Tallukoita valmistettiin eri tavoin. Karkean sukan päälle voitiin ommella paksua verkaa tai sarkaa tai niitä voitiin valmistaa paksusta sarasta kengänteossa käytetyin menetelmin, jolloin niitä tukevoitettiin yhdensuuntaisin tikkauksin. Tallukan pohjana oli 4–6 kerrosta säkkikangasta pellavanyöreillä yhteen ommeltuina tai kiinteä huopa, jota suosittiin etenkin myöhemmällä ajalla. Myös konehihnaa käytettiin pohjan materiaalina. Lyhytvartisissa tallukoissa oli useimmiten samanlainen nauhoitus kuin kengissä, pitkävartiset valmistettiin huovikkaiden tavoin nauhattomiksi.
Hubert Brandenburg
Hubert Brandenburg (17. marraskuuta 1923 – 4. marraskuuta 2009) oli katolisen kirkon saksalainen pappi.
Brandenburg syntyi Osnabrückissä ja sai pappisvihkimyksensä 20. joulukuuta 1952. Hänet vihittiin piispaksi 26. tammikuuta 1975. Hän oli saanut 12. joulukuuta 1974 nimitykset Osnabrückin hiippakunnan apulaispiispaksi ja Strathernian titulaaripiispaksi. 21. marraskuuta 1977 hänet nimitettiin Tukholman katolisen hiippakunnan piispaksi, jona hän toimi marraskuuhun 1998.
Brandenburgia seurasi Tukholman piispana Anders Arborelius.
Anders Arborelius
Lars Anders Arborelius, O.C.D. (s. 24. syyskuuta 1949) on katolisen kirkon pappi. Hän syntyi Sveitsin Sorengossa ja kasvoi Lundissa, Ruotsissa. Hän kääntyi katoliseen uskoon vuonna 1969. Hän kuuluu paljasjalkaisten karmeliittojen sääntökuntaan.
Ennen Belgiassa ja Roomassa suorittamiaan filosofian ja teologian opintoja Arborelius oli lukenut kieliä Lundin yliopistossa, josta hän valmistui filosofian maisterina. Hän sai pappisvihkimyksensä 8. syyskuuta 1979; piispaksi hänet vihittiin 29. joulukuuta 1998. Hänet oli 17. marraskuuta nimitetty Tukholman katolisen hiippakunnan piispaksi.
Arboreliusta edelsi Tukholman piispana Hubert Brandenburg.
Joseph Höffner
Joseph Höffner (24. joulukuuta 1906 – 16. lokakuuta 1987) oli katolisen kirkon saksalainen pappi, joka toimi Kölnin arkkipiispana vuosina 1969–1987. Hän vetäytyi kuukautta ennen kuolemaansa, ja häntä seurasi Joachim Meisner. Hän oli kardinaali vuodesta 1969 ja osallistui siten vuoden 1978 kahteen konklaaviin. Hän toimi Saksan piispainkonferenssin puheenjohtajana vuosina 1976–1987.
Höffner vihittiin papiksi 30. lokakuuta 1932 ja piispaksi 14. syyskuuta 1962. Hän toimi Münsterin hiippakunnan piispana vuosina 1962–1969. Hänet julistettiin vuonna 2003 postuumisti vanhurskaaksi kansakuntien joukossa.
Narvikin rautatieasema
Narvikin rautatieasema (lyh. Nk, ) on rautatieasema Malmbanan-rautatien Norjan puoleisella osuudella, Ofotbanenilla. Liikennepaikka sijaitsee Ofotfjord-vuonon etelärannalla Narvikin keskustan tuntumassa 46,6 metriä merenpinnan yläpuolella, 3,7 kilometrin päässä Narvikin satamasta ja 1 579,9 kilometrin päässä Tukholman keskusrautatieasemalta. Se avattiin liikenteelle vuonna 1902.
Narvik on henkilöliikenteen pääteasema. Sieltä on päivittäin suoria henkilöjunayhteyksiä Ruotsiin Kiirunaan ja Luulajaan, sekä suora yöjunayhteys Tukholmaan. Henkilöliikennettä hoitavat yhteistyössä SJ AB sekä Ofotbanen AS.
Yöjunayhteys Narvik–Tukholma on eräs Euroopan pisimpiä junayhteyksiä, sillä junan pääteasemien välinen etäisyys on 1 579,9 kilometriä. "Norrlandståget" lähtee Tukholmasta kuuden jälkeen illalla ja saapuu Narvikiin puoli yhden jälkeen seuraavana päivänä. Junamatkaa on kuvailtu "varmasti yhdeksi valloittavimmista junalla tehtävistä matkoista Euroopassa".
Arthur Askey
Arthur Bowden Askey (6. kesäkuuta 1900 Liverpool – 16. marraskuuta 1982 Lontoo) oli englantilainen koomikko ja näyttelijä.
Askey aloitti uransa varietee-esiintyjänä vuonna 1924. Hänen elokuvadebyyttinsä tapahtui 1937 elokuvassa "Calling All Stars". Suuren yleisön tietoisuuteen Askey tuli 1938 alkaneen ja viisi esityskautta kestäneen radiosarjan "Band Wagon" myötä. Askey esiintyi televisiossa, elokuvissa ja näyttämöllä, kunnes hänen jalkansa jouduttiin amputoimaan verenkierto-ongelmien takia.
Carl Wilhelms
Carl Wilhelm Wilhelms (vuoteen 1920 Svensson; 20. lokakuuta 1889 Pietari – 16. elokuuta 1953 Helsinki) oli suomalainen kuvanveistäjä.
Carl Wlhelmsin vanhemmat olivat insinööri Johan Alfred Svensson ja Anna Lovisa Malén. Isänsä kuoltua hän joutui lopettamaan oppikoulun 4. luokalta varojen puutteen takia 1904. Wilhelms työskenteli sitten konttoriharjoittelijana ja opiskeli aluksi iltaisin ja myöhemmin kokopäiväisesti Taideteollisessa keskuskoulussa 1907–1912. Sen jälkeen hän opiskeli Möller-Jensenin koulussa Kööpenhaminassa 1912–1913 ja Antoine Bourdellen johdolla kuvanveistoa Pariisissa 1920–1921.
Wilhelms suunnitteli aluksi muun muassa huonekaluja ja ryijyjä. Kuvanveistäjän uransa hän aloitti vasta 31-vuotiaana. Wilhelmsin veistokset olivat tyyliltään naturalistisia ja klassisia, mutta 1940-luvulta alkaen niihin tuli sulavaa plastillisuutta. Wilhelms tunnetaankin erityisesti hänen 1940-luvulla tekemistään naisaiheisista pienoisveistoksista. Wilhelms alkoi saada mainetta Suomessa vasta, kun hänen teoksiaan oli ollut esillä Oslossa 1946 pidetyssä Pohjoismaisessa näyttelyssä.
Wilhelms opetti Viipurin taiteenystäväin piirustuskoulussa 1915–1917. Hän toimi Suomen kuvanveistäjäliiton sihteerinä 1923–1925 ja oli liiton johtokunnan jäsen vuodesta 1944.
Carl Wilhelms oli naimisissa näyttelijä Ella Erosen kanssa 1928–1935; heillä oli yksi tytär. Liitto päättyi avioeroon.
Hermann Josef Spital
Hermann Josef Spital (31. joulukuuta 1925 – 10. tammikuuta 2007) oli katolisen kirkon saksalainen pappi. Hänet vihittiin papiksi 6. elokuuta 1952, sitten piispaksi 14. joulukuuta 1980. Hänet nimitettiin vuonna 1980 Münsterin hiippakunnan apulaispiispaksi ja Abbir Germanicianan titulaaripiispaksi.
Vuonna 1981 Spitalista tuli Trierin hiippakunnan piispa, jona hän toimi vuoteen 2001. Hän sai Großes Bundesverdienstkreuzin ja Großes Verdienstkreuz mit Sternin. Hänelle myönnettiin myös Franz-Weißebach-Preis.
Legio I Illyricorum
Legio I Illyricorum () oli roomalainen myöhäisen keisariajan legioona, jonka Aurelianus perusti joko vuonna 272 ennen Palmyran sotaretkeä, tai heti sen jälkeen seuraavana vuonna. Legioonan nimen perusteella se oli värvätty Illyricumin sotilaista. Heti Palmyran kukistumisen jälkeen se asettui lähelle Palmyran kaupunkia. Leirin rauniot on löydetty.
Legio I Illyricorumin ja Legio III Gallican sotilaista koostuva yksikkö palveli Egyptissä vuosina 315-316. Vastaavanlainen osasto oli myös Syenessä Etelä-Egyptissä. Osaston komentaja oli näinä vuosina eräs Victorinus.
Legioona pysyi vielä Palmyran lähellä 400-luvulle asti, minkä jälkeen se katoaa lähteistä.
Reinhard Lettmann
Reinhard Lettmann (9. maaliskuuta 1933 – 16. huhtikuuta 2013) oli katolisen kirkon saksalainen pappi. Hänet vihittiin papiksi 21. helmikuuta 1959, sitten piispaksi 24. helmikuuta 1973. Hänestä tuli vuonna 1973 Münsterin hiippakunnan vihkipiispa ja Rotarian titulaaripiispa.
Lettmann nousi vuonna 1980 Münsterin piispaksi. Hän jäi eläkkeelle 28. maaliskuuta 2008.
Legio IIII Martia
Legio IIII Martia ("Sodanjumala Marsille omistettu legioona") oli roomalainen myöhäisen keisariajan legioona, jonka perusti luultavasti keisari Aurelianus 270-luvulla. Toinen mahdollinen perustaja on Diocletianus.
Legioona mainitaan myös "Notitia Dignitatumissa", luettelossa, johon oli merkitty kaikki Rooman armeijan yksiköt ja upseerit 300-luvun lopulla ja 400-luvun alussa. Sen mukaan Legio IIII Martia oli tuolloin Arabian provinssissa Betthorusissa (Lajjun).
Rubellius Plautus
Gaius Rubellius Plautus (33-62) oli roomalainen poliitikko ja keisari Neron poliittinen vihamies. Ajatusmaailmaltaan Plautus oli stoalainen. Hän on yksi kolmesta Neron murhauttamasta ”stoalaisesta marttyyristä” Thrasea Paetuksen ja Barea Soranuksen ohella. He kaikki olivat Musonius Rufuksen oppilaita.
Plautus oli äitinsä Julian kautta sukua Juliusten-Claudiusten dynastialle. Hän oli Drusuksen, Tiberius Caesarin ainoan pojan, lapsenlapsi ja Tiberiuksen ja hänen veljensä Drusuksen lapsenlapsen lapsi. Iso-isoäitiensä Vipsania Agrippinan ja Antonia minorin kautta hän oli sukua myös Marcus Vipsanius Agrippalle ja Marcus Antoniukselle, mutta ei Augustukselle. Hän oli Octavia minorin, joka oli sukua Julius Caesarille, jälkeläinen.
Plautuksen isä oli Gaius Rubellius Blandus. Tämän suku oli kotoisin Tiburista ja kuului equites-luokkaan. Julia oli aiemmin ollut naimisissa serkkunsa Nero Caesarin kanssa, ja Rubellius Blandus oli hänen toinen miehensä.
Vuosien 43 ja 45 välillä Juliasta tuli keisarinna Valeria Messalinan juonittelujen viaton uhri. Eräs syy saattoi olla se, että Messalina näki nuoren Plautuksen uhkana pojalleen Britannicukselle. Keisari Claudius ei suojellut sukulaistaan, ja Julia teloitettiin. Hänet tunteneet ihmiset kuitenkin tiesivät hänet hyveelliseksi.
Plautus nai Antistia Pollittan, Lucius Antistius Vetuksen tyttären. Heidän lastensa nimiä ei tiedetä. Yksikään heistä ei selvinnyt Neron puhdistuksista vuonna 66.
Junia Silana, keisarinna Agrippina nuoremman kilpailija ja Messalinan rakastajan entinen vaimo, syytti vuonna 44 Agrippinaa suunnitelmasta syöstä keisari Nero vallasta ja sijoittaa Plautus valtaistuimelle. Nero ei tehnyt tuolloin vielä mitään, mutta ajan kanssa hänen suhteensa Silanaan lämpeni, kun taas suhde hänen äitiinsä huononi. Vuonna 60 nähtiin komeetta, ja juorut Neron kukistumisesta ja Plautuksen noususta valtaistuimelle kasvoivat. Nero ajoi Plautuksen perheineen maanpakoon Asia Minoriin.
Sukutaustan lisäksi Neron kateutta lietsoi Plautuksen korkea stoalainen moraali, jonka Nero näki suorana loukkauksena itselleen. Plautus vetäytyi julkisesta elämästä, mutta se ei estänyt häntä koskevia huhupuheita. Vuonna 62 Plautuksen huhuttiin suunnittelevan vallankaappausta itäisen armeijan voitokkaan komentajan Gnaeus Domitius Corbulon kanssa. Nero määräsi Plautuksen teloitettavaksi. Hänen päänsä tuotiin Roomaan. Nero pilkkasi, kuinka kauhea Plautuksen pitkä nenä on.
Samoihin aikoihin Nero vangitsi myös Musonius Rufuksen. Vuonna 66 teloitettiin Plautuksen leski, lapset ja appi. Samoin Nero alkoi vainota tämän ystäviä Thrasea Paetusta ja Barea Soranusta.
Collide
Collide on vuonna 1992 perustettu yhdysvaltalainen industrial rock/darkwave -yhtye. Se on ottanut vaikutteita trip hopista, darkwavesta, teknosta ja Lähi-idän musiikista. Yhtyeen musiikkia on kuvailtu kieroutuneeksi versioksi "Tuhannen ja yhden yön tarinoista".