hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Haute-Loire
Haute-Loire () on Ranskan departementti numero 43, joka on nimetty Loire-joen mukaan. Departementti sijaitsee Etelä-Ranskassa Auvergne-Rhônes-Alpesin hallintoalueella. Departementti on pinta-alaltaan 4 977 neliökilometriä ja siellä on 219 489 asukasta (2006). Haute-Loiren pääkaupunki on Le Puy-en-Velay. Haute-Loire on jaettu edelleen kolmeen arrondissementtiin, 35 kantoniin ja 260 kuntaan.
Haute-Loire oli yksi 83 departementista, jotka syntyivät Ranskan vallankumouksen yhteydessä 4. maaliskuuta 1790. Se luotiin osista Auvergnen, Languedocin ja Lyonnais’n provinsseja.
Departementista on neljä kylää päässyt Ranskan kauneimpien kylien järjestön Les Plus Beaux Villages de France jäseniksi: Arlempdes, Blesle, Lavaudieu ja Pradelles.
Laatuaikaa
Laatuaikaa oli kesinä 2007 ja 2008 Yle TV2 -kanavalla esitetty tietokilpailuohjelma. Tietokilpailussa kilpailivat parit, jotka voittivat sen, mitä he unelmoivat. Palkinto voi esimerkiksi olla lomamatka. Ohjelmaa juonsi "Elixir"- ja "Giljotiini"-ohjelmistakin tuttu Janne Virtanen.
Helsinki Dance Company
Helsinki Dance Company on Suomen suurin nykytanssiryhmä. Ryhmällä on Suomessa poikkeuksellinen asema ainoana kiinteän ammattiteatterin yhteydessä toimivana pysyvänä kokoonpanona. Se toimii Helsingin Kaupunginteatterin alaisuudessa ja tunnettiin aikaisemmin nimellä "Helsingin Kaupunginteatterin tanssiryhmä".
Tanssiryhmän perustamisajankohtana voidaan pitää vuotta 1973, jolloin kaupunginteatteriin kiinnitettiin tanssimestariksi Seija Simonen sekä kuusi vakinaista tanssijaa. Seuraavana vuonna tanssijoiden määrä nousi jo kahdeksaan. Vuonna 1982 ryhmän tanssimestariksi valittiin Jorma Uotinen, jonka johtamana aikana ryhmä itsenäistyi ja kehittyi taiteellisesti uudelle tasolle. Tanssiryhmän omiin tuotantoihin panostettiin yhä enemmän puheteatteriesitysten avustamisen rinnalla. Uotisen yhdeksänvuotisen kauden aikana ryhmä saavutti nykyisen korkean taiteellisen tasonsa itsenäisenä tanssiryhmänä, mistä osoituksena sille myönnettiin vuonna 1992 tanssitaiteen valtionpalkinto. Ulkomaiset kiertueet tulivat myös osaksi ryhmän toimintaa.
Ryhmä on tehnyt esityksiä kaikille Helsingin Kaupunginteatterin näyttämöille sekä vieraillut kotimaisilla ja ulkomaisilla näyttämöillä. Ryhmän tanssijat ovat myös osallistuneet Kaupunginteatterin tuottamiin musikaaleihin ja puhenäytelmiin tanssijoina, näyttelijöinä ja koreografeina. Tanssiryhmän kotinäyttämönä voidaan pitää "Studio Elsaa", jossa suurin osa ryhmän esityksistä on 2000-luvulla toteutettu. Studio Elsa sijaitsee kaupunginteatterin vuonna 1989 valmistuneessa lisärakennuksessa Ensi linjalla.
Ryhmään kuului 11 vakinaista tanssijaa sekä harjoittaja. Ryhmän taiteellisina johtajina ovat toimineet Liisa Priha, Jorma Uotinen, Carolyn Carlson, Marjo Kuusela, Kenneth Kvarnström, Ari Tenhula, Nigel Charnock, Ville Sormunen. Uutena taiteellisena johtajana aloitti 1.1.2013 koreografi, tanssija Jyrki Karttunen, joka jatkaa tehtävässä 31.7.2017 saakka.
Enonsaari
Enonsaari on suurehko saari Vesijärvessä Enonselällä. Sitä on käytetty laajasti virkistyskäytössä. Saareen ei ole maayhteyttä. Kesällä 2015 M/S Suvitähti 2 kuljetti matkustajia Enonsaaren, Messilän ja Lahden sataman välillä. Kalustona oli 80-paikkainen vesibussi.
Enonsaaressa on kesäasuntoja sekä 1910-luvulla rakennettu suuri huvila, jonka nimi on Siesta. Enonsaaren rakennusten lahonneita osia on purettu ja uusittu. Lahden kaupunki vuokrasi alueen päärakennuksen ja kuusi kesämökkiä vuonna 2007 viideksi vuodeksi Messilän kartanon leirintäaluetta pitävälle Camping Messilälle.
Loiret
Loiret on Ranskan departementti numero 45, joka on nimetty Loiret-joen mukaan. Departementti sijaitsee Keski-Ranskassa Centren hallintoalueella, satakunta kilometriä Pariisista etelään. Departementti on pinta-alaltaan 6 775 neliökilometriä, ja siellä on 645 324 asukasta (2006). Loiret'n pääkaupunki on Orléans. Loiret on jaettu edelleen kolmeen arrondissementtiin, 41 kantoniin ja 334 kuntaan.
Loiret oli yksi 83 departementista, jotka syntyivät Ranskan vallankumouksen yhteydessä 4. maaliskuuta 1790. Se luotiin Orléanais'n provinssista.
Jäämerenkatedraali
Jäämerenkatedraali (), viralliselta nimeltään Tromsdalenin kirkko () on kirkkorakennus norjalaisessa Tromssan kaupungissa. Tromssan ja koko Pohjois-Norjan suosituimpiin nähtävyyksiin lukeutuva kirkko vihittiin 19. joulukuuta 1965 piispa Monred Nordervalin johdolla. Sen suunnittelusta on vastannut norjalainen arkkitehti Jan Inge Hovig. Kirkossa on istumapaikat 720 ihmiselle.
Veikko Vionoja
Veikko Vionoja (vuoteen 1943 Laine; 30. lokakuuta 1909 Ullava – 15. syyskuuta 2001 Espoo) oli suomalainen taidemaalari.
Vionoja opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1936–1938 ja debytoi vuonna 1939.
Vionoja oli alun perin nimeltään Veikko Laine, mutta koska oli toinen samanniminen taiteilija, hän muutti nimensä Vionojaksi kotinsa lähellä virranneen ojan mukaan ja mukaillen äitinsä tyttönimeä Widenoja.
Vionoja oli kotoisin Keski-Pohjanmaan Ullavasta, ja ullavalaisuus näkyy hänen teoksissaan aihevalinnoissa ja valon käsittelyssä. Tyypillisiä aiheita ovat pohjalaiset maisemat, peltoaukeat ja maatalousrakennukset. Usein maisemaa katsotaan ikkunasta. Vionoja on maalannut myös ihmishahmoja sekä muotokuvia. Vionojan töissä on nähtävissä sekä kansallisia että kansainvälisiä piirteitä. Kansallisia piirteitä ovat paitsi pohjalaiset maaseutunäkymät myös selkeä kansantaiteen perintö. Vionoja on kuvannut töissään talojen sisäkuvien, pihapiirien ja ihmisten lisäksi myös valoa.
Vionoja sai Pro Finlandia-mitalin vuonna 1959, ja vuonna 1973 hänelle myönnettiin professorin arvonimi. Vionojan teoksia on esillä perheen kesäkodissa Ullavassa.
Plaid Cymru
Plaid Cymru (, ) on walesiläinen puolue, joka ajaa itsenäisen Walesin perustamista Euroopan unionin jäsenenä. Plaid Cymru perustettiin 1925, ja ensimmäisen paikkansa Westminsterin parlamentissa se sai 1966.
Vuonna 2008 puolueella on yksi paikka Euroopan parlamentissa Walesin neljästä, 3/40 paikkaa parlamentissa ja 15/60 paikkaa Walesin kansalliskokouksessa. Euroopan Plaid Cymru kuuluu Euroopan vapaaseen allianssiin ja europarlamentissa sen edustajat istuvat Vihreät/Euroopan vapaa allianssi -ryhmässä.
Plaid Cymru ajaa:
Mehiläinen (täsmennyssivu)
Mehiläinen voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Ylihärmän rata
Ylihärmän rata oli Suomen rataverkkoon kuulunut sivurataosuus Etelä-Pohjanmaan maakunnassa. Se yhdisti Ylihärmän keskustaajaman Pohjanmaan rataan ja siellä sijaitsevaan Härmän rautatieasemaan. Rataosan kokonaispituus Härmän asemarakennuksen kohdalta radan läntisimpään pisteeseen mitattuna oli noin 12,5 kilometriä. Rataosuus Markkulan vaihteelta Pohjanmaan radan varrelta Kaupinkankaalle avattiin liikenteelle toukokuussa 1931. Radan kolmen kilometrin pituinen jatko-osa Kaupinkankaalta Ylihärmään rakennettiin ylihärmäläisten talkootyönä ja se avattiin liikenteelle lokakuussa 1951. Radalla oli suuri merkitys Ylihärmälle: Se toi kuntaan runsaasti teollisuutta.
Radalla oli vuosina 1951-1953 henkilöliikennettä, joka lopetettiin kuitenkin kannattamattomana.
Viimeinen tavarajuna liikennöi radalla 27. joulukuuta 1990. Ylihärmän liikennepaikka oli lakkautettu jo 1985, jonka jälkeen rata oli Härmän aseman alainen teollisuusrata. Rataosuus purettiin liikenteen lakkauttamisen jälkeen, mutta Lapuanjoen ylittävä rautatiesilta jätettiin paikalleen. Myös ratapenkka on suurimmilta osin yhä nähtävissä.
Vuonna 1941 saksalaiset rakensivat Kauppiin silloin Euroopan suurimman perunavaraston. Työvoimana käytettiin noin 100 venäläistä sotavankia. Varastossa perunat esikeitettiin ja lähettiin tätä rataa pitkin rintamille. Rakennus oli niin iso, että sisään mahtui veturi ja viisi vaunua. Sodan jälkeen rakennus purettiin. Koneet vietiin Neuvostoliittoon sotasaaliina. Läheisyyteen rakennettiin 1959 Osuusliike Elannon suuri perunavarasto, johon myös sopi tavarajuna sisään. Tämä rakennus on yhä olemassa ja usein virheellisesti väitetään sen olevan tuo saksalaisten perunavarasto.
Ylihärmän asemarakennus on yhä olemassa ja on tällä hetkellä yrityskäytössä.
France Télécom
France Télécom on ranskalainen tietoliikenneyritys. Sen työllistää noin 191 000 henkilöä ja sillä on noin 159 miljoonaa asiakasta.
FT:n pääasialliset toiminta-alat ovat kiinteät puhelinlinjat Ranskassa ja Puolassa brandien France Télécom ja Telekomunikacja Polska alla, ja laajakaista- ja matkapuhelinviestintä Orange SA -brändillä. Kaikkia toimintoja ollaan yhdistämässä Orange-merkin alle.
France Télécom oli vuoteen 1988 asti valtiollinen posti- ja viestintäministeriön alainen Direction Générale des Télécommunications. Valtion monopoliasema päätettiin vuoden 1998 alussa.
Kesäkuussa 2008 FT teki ostotarjouksen Pohjois-Euroopan alueella toimivasta telekommunikaatioyhtiö TeliaSonerasta, jonka hallitus kuitenkin torjui tarjouksen liian alhaisena ja neuvotteluiden kariuduttua FT veti ostotarjouksensa pois .
Helmikuusta 2008 lähtien yhtiössä on nähty työntekijöiden itsemurha-aalto. Puolessatoista vuodessa 25 työntekijää on surmannut itsensä. Ammattiliittojen mukaan itsemurhien syynä on ollut se, että yhtiö on vaatinut työntekijöiltään liikaa ja muuttanut työtehtäviä jatkuvasti.
Eila Rinne
Eila Rinne (18. kesäkuuta 1920 – 19. tammikuuta 1991) oli suomalainen näyttelijä. Hän syntyi Viipurissa maineikkaaseen Rinteen näyttelijäsukuun: Einari Rinne oli hänen isänsä, Jalmari Rinne ja Joel Rinne setiä. Hänen äitinsä oli näyttelijä Eine Laine.
Eila Rinne oli naimisissa näyttelijä Kalevi Kahran kanssa. Hän esiintyi useissa elokuvissa, muun muassa "Täällä Pohjantähden alla" (1968) Aliina Laurilan roolissa. Hän työskenteli myös Helsingin kaupunginteatterissa muun muassa musikaalissa "Viulunsoittaja katolla" Goldena. Omien rooliensa lisäksi hän toimi opettajana Teatterikorkeakoulussa.
Eila Rinne palkittiin Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1969.
Roskatiede
Roskatiede () on käsite, jota saatetaan käyttää tieteenä esitetyistä opeista, jotka eivät täytä tieteen tunnusmerkkejä. Usein sanaa käytetään viittaamaan siihen, että oppien kannattajien vaikuttimena ovat poliittiset, aatteelliset, taloudelliset tai muut epätieteelliset syyt.
Mauno Järvelä
Mauno Ilmari Järvelä (s. 25. marraskuuta 1949, Kaustinen) on suomalainen viulisti, kaustislaisen pelimannimusiikin opettaja ja esittäjä. Hän aloitti soittoharrastuksen 7-vuotiaana ja soittaa nykyisin viulua ja urkuharmonia. Järvelä kirjoitti ylioppilaaksi 1969 ja sai klassisen koulutuksen Sibelius-Akatemiassa 1969–1975.
Työuransa Järvelä aloitti Suomen Kansallisoopperan orkesterin jäsenenä 1970. Vuosina 1971–1975 hän toimi Radion sinfoniaorkesterin 2. viulun soittajana ja vuodet 1976–1979 2. viulun varaäänenjohtajana. Kokkolan orkesterin 2. viulun äänenjohtajana hän soitti 1978–1981 ja virkaa tekevänä ensimmäisenä konserttimestarina hän toimi 1982–1986. Perhonjokilaakson kansalaisopiston musiikin opettajana hän on toiminut vuodesta 1985 lähtien ja Keski-Pohjanmaan konservatorion ja Kaustisen musiikkilukion viulunsoiton tuntiopettajana vuodesta 1978 lähtien.
Järvelä on soittanut pelimanniyhtyeissä Järvelän pelimannit, Kankaan pelimannit ja JPP. Hän on kehittänyt oman, kansanmusiikkiin voimakkaasti tukeutuvan opetusmenetelmän jota sanotaan näppärimenetelmäksi tai sisuki-menetelmäksi, koska se muistuttaa japanilaista Suzuki-menetelmää.
Sibelius-Akatemian hallitus kutsui Järvelän kunniatohtoriksi vuoden 2012 promootioon.Lisäksi hän on saanut valtion kolmivuotisen taiteilija-apurahan vuonna 2000 ja Keski-Pohjanmaan liiton kulttuuripalkinnon vuonna 2000. Pro Finlandia -mitali ja Suomi-palkinto Järvelälle myönnettiin vuonna 2004. Vuonna 2009 hän sai Puu kulttuurissa ry:n Luonnotar-palkinnon.
Järvelälle myönnettiin ruotsalainen Pohjantähti-ritarikunnan 1. luokan ritarimerkki vuonna 2010.
Best of 2Pac Part 1: Thug
Best of 2Pac Part 1: Thug on kokoelma-albumi edesmenneeltä rap-artisti Tupac Shakurilta. Albumi julkaisu tapahtui 4. joulukuuta 2007. Thug on ensimmäinen osa kahden albumin kokonaisuudesta. Toinen osa julkaistiin samaan aikaan ykkösosan kanssa. Albumi sisältään yhden julkaisemattoman ja yhden uuden remix kappaleen. Julkaisusta vastaa Interscope Records ja Amaru Entertainment. Albumi vuoti nettiin vain neljä päivää ennen julkaisua. Albumi debytoi julkaisuviikollaan billboard 200 listalla sijalla 65 ja on myynyt 11. huhtikuuta mennessä 120,783 kappaletta.
Tietopörssi
Tietopörssi oli suomalainen vuosina 1995–1997 esitetty visailuohjelma. Ohjelmaa esitettiin MTV3-kanavalla, ja sitä juonsivat Reijo Salminen ja Jyrki Otila.
Ohjelmaa esitettiin kerran viikossa, keskiviikkoiltaisin kello 20.00 alkaen. Ohjelma oli jatkoa jo aiemmin edellä mainittujen juontamalle "Kolmosvisalle".
Vuonna 1996 esitetyssä sketsisarjassa "Hömppäveikot" esitettiin Tietopörssi-ohjelmasta parodisia sketsejä, joissa Jope Ruonansuu esitti juontajia Salmista ja Otilaa ja muut sarjan näyttelijät kilpailijoita.
Myös vuonna 1996 levyttämällään albumilla Piinapenkki Jope Ruonansuu parodioi Tietopörssi-ohjelmaa kuvitteellisella Piinapenkki-tietovisallaan, jossa oli Ruonansuun imitoimia julkisuuden henkilöitä, kuten Aarne Tanninen, Pekka Vennamo ja Sakari Kuosmanen kilpailemassa.
Noppapotti
Noppapotti oli suomalainen vuosina 1995–1996 MTV3-kanavalla esitetty visailuohjelma. Ohjelmaa juonsivat Jukka-Pekka Palo ja Mari Haavisto.
Visailuohjelma oli jatkoa Palon vuosina 1991–1995 juontamalle "Megavisalle".
Galaksin rotaatiokäyrä
Galaksin rotaatiokäyrä on kosmologiassa galaksin pyörimistä kuvaava käyrä. Se muodostuu, kun galaksin eri osien ratanopeudet esitetään ko. osien ja galaksin keskustan välisen etäisyyden funktiona.
Galaksien on havaittu pyörivän nopeammin kuin näkyvän aineen määrän perusteella voidaan ennustaa. Tämä on johtanut nk. pimeän aineen etsintään.
Nils Brandt
Nils "Nisse" Brandt (13. tammikuuta 1932 Porvoo – 5. kesäkuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.
Brandt teki pitkän uran Helsingin ruotsinkielisissä teattereissa ja elokuvissa joita tehtiin sekä Suomessa että Ruotsissa. Brandt ei ollut ulkonäkönsä takia juurikaan sankarirooleissa, vaan useammin työmiehenä: apteekkari, autoilija tai poliisikonstaapeli. Ruotsalaisissa "Veijarikopla"-elokuvissa ("Jönssonligan") hän esitti yhtä päähenkilöistä, Rockya. Brandt esiintyi myös Ingmar Bergmanin elokuvassa Fanny ja Alexander (1982).
Brandt esiintyi myös useissa tv-sarjoissa. Vuosina 1960–1961 hän oli Unga Teaternin ensimmäinen johtaja.
Hän sai Pro Finlandia -mitalin 1989.
Steve-projekti
Steve-projekti () on luettelo tieteenharjoittajista, joiden nimi on "Stephen" tai sen muunnelma (kuten "Stephanie", "Stefan", "Esteban" ja niin edelleen) ja jotka ”kannattavat evoluutiota”. Luettelon tuotti yhdysvaltalainen National Center for Science Education ”kieli poskessa tehtynä parodiana” kreationistien listoista, joissa tutkijat ”epäilevät evoluutiota”.
Älykäs putoaminen
Älykäs putoaminen () on parodia älykkään suunnittelun () liikkeestä. Älykäs putoaminen on näennäistieteellinen, yliluonnollinen painovoiman selitys, josta on tullut pienimuotoinen internet-ilmiö. Sen mukaan vapaan putoamisen aiheuttaa ”jumalan käsi”, kuten Michelangelon Sikstiiniläiskappelin maalauksessa.
Mungo Jerry
Mungo Jerry on englantilainen popyhtye, joka vaikutti erityisesti 1970-luvulla. "In The Summertime" on yhtyeen tunnetuimpia kappaleita.
Uuskreationismi
Uuskreationismi () on liike, jonka tavoitteena on ilmaista kreationismi käsittein, jotka saisivat paremman vastaanoton julkisuudessa sekä päätöksentekijöiden, opettajien että tiedeyhteisön keskuudessa.
Keskeinen uuskreationismin muoto on älykäs suunnittelu.
Frans de Waal on kirjassaan "Are We Smart Enough to Know How Smart Animals Are?" ehdottanut toisenlaista versiota uuskreationismista. Tämä ei liity älykkääseen suunnitteluun, vaan on ihmiskeskeinen kanta, jossa evoluutio hyväksytään vain osittain. Tämä uuskreationismin muoto tunnustaa apinan ja ihmisen väliset keholliset samankaltaisuudet, mutta pitää näitä mieliltään erilaisina. Tällainen uuskreationismi katsoo, että evoluutio ei koske ihmisen mieltä, vaan ihmismieli on fundamentaalisesti erilainen kuin muilla elollisilla.
George Hincapie
George Hincapie Garcés (s. 29. kesäkuuta 1973 Queens, New York City) on uransa päättänyt yhdysvaltalainen maantiepyöräilijä, joka oli parhaimmillaan yhden päivän kilpailuissa. Hän voitti Gent–Wevelgem-klassikon vuonna 2001.
Hincapie aloitti ammattilaisuransa Motorola-tallissa vuonna 1993. Hän ajoi vuodesta 1997 lähtien US Postalin sekä sitä vuonna 2005 seuranneen Discovery Channel Pro Cycling Teamin väreissä, kunnes talli lopetti toimintansa kauden 2007 jälkeen. Vuosina 2008–2009 hänen tallinsa oli Team Columbia ja vuosina 2010–2012 BMC Racing Team.
Hincapie oli ainoa pyöräilijä, joka ajoi Lance Armstrongin joukkuetoverina tämän jokaisessa alun perin voittamassaan Ranskan ympäriajossa 1999–2005. Syyskuussa 2012 Hincapie sai puolen vuoden kilpailukiellon osallisuudestaan Armstrongin ja US Postal -tallin dopingskandaaliin. Hän menetti kaikki kilpailutuloksensa 31. toukokuuta 2004 – 31. heinäkuuta 2006 väliseltä ajalta.
M/S Birka Shipper
M/S Birka Shipper () on ahvenanmaalaisen Birka Cargo Ab:n omistukseen rekisteröity ro-ro-rahtialus. Alus on rakennettu vuonna 1992 Mačvanska Mitrovicassa, Serbiassa ja Fosen Mekaniske Verksted-telakalla Fosenissa, Norjassa alus on varustettu. Kuollutta painoa "Birka Shipperillä" on 5 745 tonnia ja jääluokitus on 1A eli se pystyy useimmissa jääolosuhteissa kulkemaan yksin. Alus on rekisteröity Suomen lipun alle ja kotisatama on Maarianhamina.
Birka Shipperin sisaraluksia ovat M/S Birka Transporter, M/S Birka Exporter, M/S Ahtela, M/S Aknoul ja M/S Amber.
Vuonna 1992 alus luovutettiin Rederi AB Gustav Eriksonin omistukseen, joka rekisteröi aluksen Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Maarianhamina. Tuolloin aluksen nimi oli "Styrsö". Tämän jälkeen Transfennica aloitti liikennöinnin aluksella Suomen ja Länsi-Euroopan välillä. Vuonna 1995 Styrsö rekisteröitiin United Shippingin omistukseen. Kotisatama säilyi Maarianhaminana. Vuonna 1996 alus siirtyi Hangon ja Lyypekin väliseen liikenteeseen. Tammikuussa 2000 ruotsalainen Korsnäs Ab vuokrasi aluksen Ruotsin ja Länsi-Euroopan väliseen liikenteeseen.
Nykyisen omistajan, Birka Cargo Ab:n haltuun laiva rekisteröitiin tammikuussa 2002. Saman vuoden heinäkuussa alus sai nykyisen "Birka Shipper" -nimensä. Finnlines liikennöi aluksella vuodenvaihteeseen 2009/10 jonka jälkeen alus sai 5+1-vuotisen rahtauksen Ruotsalaiselta Holmen Paperilta.
Mainittavaa myös on aluksen 4-kuukautinen rahtaus vuoden 2009 lopulla Finnlinesin alaisuudessa Tanskalaiselle Nordanalle, jossa alus liikennöi välimerellä tiuhaan tahtiin.
Saamelaisten kotiseutualue
Saamelaisten kotiseutualue () on Suomen perustuslaissa edellytetty ja saamelaiskäräjistä annetussa laissa tarkemmin määritelty saamelaisten kulttuurillinen ja kielellinen autonominen alue, joka sijaitsee Lapin läänin pohjoisosassa. Noin puolet Suomen saamelaisista asuu alueen sisällä.
Saamelaisten kotiseutualueeseen kuuluvat Enontekiön, Utsjoen ja Inarin kunnat sekä Sodankylän pohjoisosassa sijaitseva Lapin paliskunnan alue. Kotiseutualueen asukkaiden enemmistö puhuu äidinkielenään suomea. Saamelaisten kotiseutualueen tarkoituksena on pitää joka neljäs vuosi saamelaiskäräjien vaalit, joissa vain saamelaisasukkaat voivat äänestää.
Saamelaisten osuus kuntien väestöstä vaihtelee määritelmästä riippuen. Väestörekisterikeskus laskee saamea äidinkielenään puhuvan henkilön saamelaiseksi. Tätä laskutapaa käyttäen kuntien saamelaisväestön osuudet ovat:Suomen saamelaiskäräjät käyttää laajempaa laskutapaa: jokainen, joka on itse oppinut tai jonka vanhemmista tai isovanhemmista ainakin yksi on oppinut saamen kielen ensimmäisenä kielenään, katsotaan saamelaiseksi, jos hän itse itseään sellaisena pitää. Saamelaiskäräjien antamat viralliset luvut ovat:
M/S Exporter
M/S Exporter () on ahvenanmaalaisen Birka Cargo Ab:n omistukseen rekisteröity ro-ro-rahtialus. Alus on rakennettu vuonna 1991 Mačvanska Mitrovicassa, Jugoslaviassa ja Fosen Mekaniske Verksted -telakalla Fosenissa, Norjassa alus on varustettu. Kuollutta painoa "Exporterilla" on 5 409 tonnia ja jääluokitus on 1A eli se pystyy useimmissa jääolosuhteissa kulkemaan yksin. Alus on rekisteröity Suomen lipun alle ja sen kotisatama on Maarianhamina.
Exporterin sisaraluksia ovat M/S Birka Transporter, M/S Birka Shipper, M/S Ahtela, M/S Aknoul ja M/S Amber.
Rederiaktiebolaget Eckerön ostettua Birka Cargon omistavan Birka Line Ab:n, jätettiin aluksien nimestä Birka -sana pois.
Vuonna 1991 alus luovutettiin Rederi Ab Gustaf Eriksonin omistukseen, joka rekisteröi aluksen Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Maarianhamina. Tuolloin aluksen nimi oli "Granö". Tämän jälkeen Transfennica aloitti liikennöinnin aluksella, reitillä Rauma–Lyypekki. Vuonna 1995 Granö rekisteröitiin United Shippingin omistukseen. Kotisatama säilyi Maarianhaminana. Saman vuoden aikana alus siirtyi Suomen ja saksalaisen Kielin satamakaupungin väliseen liikenteeseen. Lokakuussa 1996 alus palasi takaisin Rauman ja Lyypekin välille. Tammikuussa 1997 Granö aloitti liikennöinnin linjalla Hanko–Lyypekki. Tammikuussa 2000 ruotsalainen Korsnäs AB vuokrasi aluksen Ruotsin ja Länsi-Euroopan väliseen liikenteeseen.
Nykyisen omistajan, Birka Cargo Ab:n haltuun laiva rekisteröitiin tammikuussa 2002. Saman vuoden kesäkuussa alus sai nykyisen "Birka Exporter" -nimensä.
Aamulla 8. joulukuuta 2008 Birka Exporter törmäsi Pohjanmerellä troolariin ollessaan matkalla Belgian Antwerpeniin. Törmäyksen jälkeen alus meni Alankomaiden Amsterdamiin ja joutui muutamaksi päiväksi kuivatelakalle.
Alus liikennöi pääosin ruotsalaisen Holmen -paperiyhtiön lukuun, kuljettaen paperi- ja puutavaralastia Ruotsista Englantiin ja Saksaan.
Gauja
Gauja (viroksi "Koiva jõgi") on joki Pohjois-Latviassa, vanhan Liivinmaan alueella.
Riianlahteen Riian koillispuolelle laskeva Gauja on 452 kilometriä pitkä. Joen lähteet sijaitsevat Cēsiksen kaakkoispuolella. Joki virtaa ensin koilliseen ollen Valkan kaakkoispuolella Viron ja Latvian välisenä rajajokena ennen kuin ottaa suunnakseen Riianlahden virraten muun muassa Valmieran, Cēsisin, Līgatnen ja Siguldan kaupunkien kautta.
Gaujaan laskee useita sivujokia, kuten Amata ja Rauna.
Gauja on hiekkapohjainen, ja sen rantoja täplittävät monin paikoin hiekkakivikalliot. Valmieran ja Siguldan välinen alue on Gaujan kansallispuiston aluetta.
Gauja on suosittu melontajoki, ja sitä pitkin pääsee hyvin myös kumiveneellä ja puista kootuilla lautoilla, joskin koskissa jälkimmäisillä saattaa olla hieman taiteilemista. Varsinkin juhannuksen aikaan (23.-24.6.) latvialaiset kerääntyvät Gaujalle juhlimaan mitä moninaisimmin tavoin.
Uusi Nainen
Uusi Nainen oli suomalainen kulttuuri- ja mielipidelehti, joka ilmestyi vuodesta 1944 vuoteen 2008. Uusi Nainen oli alun perin Suomen Naisten Demokraattisen Liiton (SNDL) lehti, mutta ilmestyi loppuaikoinaan sitoutumattomana.
Uusi Nainen ilmestyi alun perin kuukausittain, mutta vuosina 2003–2008 enää seitsemän numeroa vuodessa.
Uusi Nainen -lehden perusti vuonna 1945 SDNL, jolla sen julkaisuoikeudet olivat vuoteen 1990 saakka. Vuoden 1977 alkupuoliskolla Uuden Naisen nettolevikki oli lähes 80 000 kappaletta, mikä teki siitä kuudenneksi suurimman suomalaisen naistenlehden Kotilieden, Annan, Jaanan, Me Naisten ja Eevan jälkeen. Uusi Nainen sai vuonna 1977 valtion tiedonjulkistamispalkinnon ensimmäisenä naistenlehtenä.
Vuonna 1982 Uusi Nainen muuttui järjestölehdestä omaksi osakeyhtiökseen, joka myytiin Kansan Uutisille 1986, mutta lehtien yhteistyö ei ottanut toimiakseen. Vuonna 1990 Uusi Nainen -lehden toimitus ryhtyi SDNL:n kanssa puuhaamaan irrottautumista Kansan Uutisista. Entinen kansanedustaja Ulla-Leena Alppi oli keskeinen henkilö sen takana, että lehden julkaisemista varten perustettiin Palmikot -niminen yhdistys. Vuosina 1997–2003 lehteä julkaisi Osuuskunta Onnen Oma.
Kummikarhut
Kummikarhut (alkuperäiseltä nimeltä engl. "Disney's Adventures of the Gummi Bears") on Disneyn vuosina 1985–1991 valmistunut 95-osainen piirrossarja.
Kummikarhut ovat karhuja, jotka käyttäytyvät samalla tavalla kuin ihmiset. He haluavat elää rauhassa kaikkien ihmisten kanssa. He asustavat maan alla, koska pelkäävät ihmisten löytävän heidät.
Eräänä päivänä Terho-niminen poika on ystävänsä Voiton johdolla metsässä puunhakkuutöissä. Voitto huomaa hänen kaulassaan Kummikarhu-medaljongin. Terho kertoo hänelle perineensä medaljongin isoisältään, joka oli löytänyt sen olleessaan lapsi. Voitto väittää, ettei Kummikarhuja ole olemassa, ja että ne ovat vain lapsille kerrottuja tarinoita. Yhtäkkiä metsän pahimmat olennot Hyrmät tulevat häätämään työläisiä pois metsästä, joista kaikki Terhoa lukuun ottamatta pääsevät pois metsästä. Terho lähtee juoksemaan metsän suojaan, kunnes pyörtyy nääntyneenä maahan.
Terhon maatessa maassa saapuvat hänen ympärilleen Kummikarhut, jotka ovat ihmeissään kun näkevät ihmisen tosi läheltä ja huomaavat medaljonginsa. Terhon herätessä Kummikarhut lähtevät juoksemaan pakoon. Hän lähtee seuraamaan yhtä heistä, kunnes huomaa Hyrmien olevan Kummikarhujen perässä, jotka pakenevat tunnelia pitkin Kummikarhujen kotipaikkaan maan alle ja siinä samassa Terhokin päätyy mukaan.
Kotipaikassaan Kummikarhut keskustelevat siitä, kuinka ihmisistä olisi vain harmia. Terhon alkaessa puhua he piiloutuvat, kunnes Mökö-Kummi sitoo hänet ja alkaa pitää puhuttelua. Kummikarhut ihmettelevät erityisesti mistä Terho on saanut medaljongin itselleen ja hän kertoo saaneensa sen isoisältään. Terholle tulee jano ja hän pyytää jotakin juotavaa. Kummikarhut antavat hänelle Kummikarhujen voimanlähdettä "kummimarjamehua", jota he ovat valmistaneet monien satojen vuosien ajan.
Pian Terho ja Kummikarhut ystävystyvät keskenään. Kumma-Kummi kertoo Terholle, että hänen pitää luvata, ettei hän saisi kertoa kenellekään Kummikarhujen olemassaolosta.
Terho kuulee, että hänen kotilinnaansa ollaan tuhoamassa ja pyytää Karhuilta apua. Karhut eivät voi auttaa, josta Terho tulee surulliseksi lähtien pois jättäen medaljonginsa. Kunnes yhtäkkiä medaljonki vie Kummikarhuja Kummikarhujen salaiseen loitsukirjaan, jossa on entisen sukupolven testamentti, jossa he pyytävät nykyistä sukupolvea auttamaan ihmisiä kaikessa mikä on hyväksi. Ja niin he aikovat auttaa Terhoa.Sarjaa on esitetty 1980- ja 1990-luvulla Kolmoskanavalla. Lisäksi sarjan jaksoja on julkaistu 1990-luvulla VHS-kasetteina suomenkielisellä puheella sekä vuokravideoversiona tekstitettynä.
Englanninkielinen jälkiäänitys:
Listassa on vain osa hahmoista. 
Suomenkielinen jälkiäänitys:
Listassa on vain osa hahmoista.
Kummikarhuista on julkaistu myös sarjakuvia sekä satukirjoja.
Radikaali sukupuolieron teoria
Radikaali sukupuolieron teoria () pohjautuu ranskalaiseen poststrukturalistiseen ajatteluperinteeseen ja toisaalta ranskalaiseen ja etelä-eurooppalaiseen feministiseen liikkeeseen. Radikaalin sukupuolieron teoreetikot korostavat sitä, että ongelmana ei niinkään ole miesten ja naisten toteutumaton tasa-arvo kuin se, että sukupuolten todellista eroa ei tunnusteta ja tehdä näkyväksi. Puhutaan positiivisesta sukupuolierosta, jolla tarkoitetaan sitä, että naisen ero miehestä määritellään myönteisenä asiana ja voimavarana.
Merkittävimpänä radikaalin sukupuolieron teoreetikoita ovat muun muassa Luce Irigaray, Rosi Braidotti ja Elizabeth Grosz. Suhtautuminen radikaaliin sukupuolieron teoriaan on ehkä merkittävin vedenjakaja sekä feministisessä teoriakeskustelussa, naistutkimuksessa että feministisen liikkeen sisällä.
Radikaaleja sukupuolieron teoreetikkoja on arvosteltu sukupuolen essentialisoimisesta: he ottavat sukupuolieron annettuna. Se on heille joko biologinen tosiasia tai sen olemassaolo on tietyn poliittisen strategian lähtökohta. He eivät kysy kuinka naisiksi tai miehiksi tullaan, vaan olettavat jonkin luonnollisen ja yhteisen naiseuden kokemuksen olevan olemassa sinänsä. Radikaalia sukupuolieron teoriaa on arvosteltu myös heteronormatiivisuudesta.
Radikaalin sukupuolieron teoria rantautui Yhdysvaltoihin 1980-luvulla haastaen aikaisemmin tehdyn jaottelun sosiaalisen () ja biologiseen () sukupuoleen. Se on siten vaihtoehtoinen tapa käsitteellistää sukupuoli.
Val d’Orcia
Val d’Orcia tai Valdorcia on alue Toscanassa Italiassa. Se sijaitsee Sienan maakunnassa, Sienan eteläpuolella ja Firenzen kaakkoispuolella Castiglione d’Orcian, Montalcinon, Pienzan, Radicofanin ja San Quirico d’Orcian kuntien alueella.
Alue koostuu viljellyistä kukkuloista, joiden välissä on kuvauksellisia, pieniä kukkulakaupunkeja ja kyliä. Alueen maanseutu on ikuistettu lukuisissa renessanssiajan maalauksissa kuin myös nykyajan valokuvissa.
Vuonna 2004 Val d'Orcian alue lisättiin Unescon maailmanperintöluetteloon; Pienza oli ollut luettelossa jo vuodesta 1996 lähtien.
Pienza
Pienza on kaupunki Sienan maakunnassa Val d’Orcian alueella Toscanassa Keski-Italiassa. Kaupunki sijaitsee Montepulcianon ja Montalcinon kaupunkien välillä. Kaupungin pinta-ala on 123 km² ja väkiluku runsaat 2 000. Kaupunkia pidetään renessanssiajan kaupunkisuunnittelun kehtona, ja se on ollut Unescon maailmanperintöluettelossa vuodesta 1996 lähtien. Vuonna 2004 koko Val d’Orcian alue liitettiin Unescon maailmanperintöluetteloon.
Aaneas Silvio Piccolomini (1405–1464) halusi tehdä kotikaupungistaan renessanssityylisen kaupunkisuunnittelun malliesimerkin. Kun hänet vuonna 1459 valittiin paaviksi, nimeltään Paavi Pius II, hän ryhtyi toteuttamaan suurisuuntaisista suunnitelmaansa, mutta ehti kuolla ennen hankkeen valmistumista. Siihen mennessä saatiin valmiiksi vain muutama rakennus, joista yksi on tuomiokirkko.
Kaikki Pienzan tärkeät uskonnolliset ja maalliset rakennukset ovat Piazza Pio II:lla.
Aukion etelälaidalla on tuomiokirkko. Siellä ovat Paavi Pius II:n tilaamat alttaritaulut viideltä sienalaiselta taiteilijalta. Yksi alttaritauluista on Vecchiettan "Neitsyt Marian taivaaseenastuminen".
Länsilaidalla on Palazzo Piccolomini, jossa Piccolominin suku asui 1960-luvun puoliväliin saakka. Sen ylellisiä juhlahuoneistoja ja keskiaikaisia aseita täynnä oleva Sala d'Armin (varuskasarmin) näkee vain opastetuilla kierroksilla.
Itälaidalla olevassa Museo Diocesanossa on maalauksia, veitoksia, kuvakudoksia ja muuta keskiajan ja renessanssin taidetta seudun kirkoista. Tärkeimpiä esineitä ovat Piuksen papinkaapu, jonka englantilaiset papit koruompelivat 1300-luvulla, Pietro Lorenzettin puinen alttaritaulu sekä 1100-luvulla tehty krusifiksi.
Tuomiokirkkoa vastapäätä on kaupungintalo, Palazzo Comunale.
Pienzassa on kuvattu kohtauksia elokuvasta Englantilainen potilas.
Montalcino
Montalcino on kukkulakaupunki ja kunta Italian Toscanassa Sienan maakunnassa Val d’Orcian alueella.
Kaupunki sijaitsee Pienzan länsipuolella 42 kilometriä Sienasta, 110 kilometriä Firenzestä ja 150 kilometriä Pisasta. Kaupungin pinta-ala on 244 km² ja väkiluku noin 5 000. Kaupunki on kuulun punaviinin, Brunello di Montalcinon kotipaikka. Val d’Orcian alue ja siten myös Montalcino pääsivät vuonna 2004 Unescon maailmanperintöluetteloon.
Kaupunkikuvaa hallitsee sienalaisten 1300-luvulla rakentama linnoitus, Rocca. Se sijaitsee aivan kaupungin muurin ulkopuolella ja sen korkeilta muureilta ja torneista on hyvät näköalat.
Kaupungin keskeisin aukio on Piazza del Popololle. Sen laidalla on 1292 rakennettu kaupungintalo, Palazzo Comunale. Aukiolta mäkeä ylöspäin on kaupungin merkittävin museo, Museo Civico. Se toimii entisessä Sant’Agostinon luostarissa. Museon kokoelmissa on keskiaikaista ja myöhäisgoottilaista taidetta, puuveistoksia 1300-1400-luvulta ja majolika-kannuja.
Pekka Olkkonen
Pekka ”Pexi” Olkkonen (s. 29. tammikuuta 1981 Lemi, Suomi) on lemiläinen muusikko. Hän on suomalaisen metalliyhtye Stam1nan soolokitaristi ja yksi perustajajäsenistä. Yhtyeen esiintymisissä hän toimii myös taustalaulajana. Olkkonen soittaa Stam1nassa kaikki kitarasoolot ja korkeat "lead"-kitarat. Olkkonen käyttää sooloissaan paljon tapping- tyylä ja soolokitaristiksi nähden hyvin vähän erilaisia efektejä.
Hän on toiselta ammatiltaan psykologi. Olkkonen tunnetaan myös aktiivisena kuntosaliharrastajana.
Olkkonen säveltää Stam1nan kappaleet yhdessä laulaja-kitaristi Antti Hyyrysen kanssa. Olkkosella on yhdeksän Ibanez-merkkistä kitaraa, joista hän käyttää Ibanez Xiphosta, Ibanez RG7 "Raja" Customia ja Ibanez RG1527:aa. Vahvistimina/kaappeina Olkkonen käyttää Mesa/Boogien Stiletto Deuce Stage II-, Roadster- ja Dual Rectifier -vahvistimia sekä Mesa/Boogien 4x12 Recto Standard Slant+Straight + 4x12 Stiletto Traditional Straight -kaappeja.
Brunello di Montalcino
Brunello di Montalcino on italialainen punaviini, jota valmistetaan Toscanassa Montalcinon alueella noin 100 kilometriä Firenzestä kaakkoon. Se on yksi kuuluisimmista ja kalleimmista italialaisista viineistä.
Jo 1600-luvulla Englannin kuningas Kaarle II oli ylistänyt ”"Mont Alchinin"” viiniä. Brunello di Montalcino -viinin loi Clemente Santi sukunsa kanssa maatilalla Il Greppossa; suvun nykyinen nimi on Biondi-Santi.
Viiniä on tehty 1800-luvun lopusta lähtien, mutta suosioon se nousi vasta 1970-luvulta lähtien. Tilanne muuttui, kun Brunello-viini sai vuonna 1966 DOC-alkuperämerkinnän ja vuonna 1980 yhtenä ensimmäisistä viineistä DOCG-luokituksen.
Viini valmistetaan Sangiovese-rypälelajikkeesta, josta Montalcinon seudulla käytetään nimeä "Brunello". Brunello di Montalcino -viinissä käytetään ainoastaan tätä lajiketta. Valmistustapa on hyvin yksinkertainen: Brunello-rypäleiden annetaan kypsyä myöhään, ja ne poimitaan vasta lokakuun puolivälissä vanhoista, vähän satoa tuottavista köynnöksistä. Viinin annetaan käydä pitkään ja hitaasti, ja viinirypäleiden kuoret pidetään mukana mahdollisimman pitkään antamassa makua ja väriä. Näin viinistä tulee tumman väristä ja erittäin voimakkaan makuista. Viinin annetaan kypsyä vähintään neljä vuotta suurissa toscanalaistynnyreissä.
Brunello di Montalcino -viiniä valmistetaan 19 neliökilometrin alueella vuosittain noin kuusi miljoonaa litraa (vuonna 2014).
Zeppelin Staaken R.VI
Zeppelin Staaken R.VI (Staaken R.6, R Riesenflugzeug VI tai englantilaisittain Giant, "Jättiläinen") oli ensimmäisessä maailmansodassa saksalainen nelimoottorinen strateginen pommikone. Siinä oli seitsemän hengen miehistö.
Koneen siipien kärkiväli oli 42,2 metriä. Se pystyi kuljettamaan 1800 kiloa pommeja. Lentonopeus
135 km/h, lentomatka 800 km.
Jenna Bågeberg
Jenna Bågeberg, käyttää myös taiteilijanimeä Jenna, (s. 27. elokuuta 1988 Kontiolahti) on suomalainen laulaja, joka valittiin 7. heinäkuuta 2007 Seinäjoen Tangomarkkinoilla vuoden 2007 tangokuningattareksi. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Kontiolahden lukiosta saman vuoden keväällä. Hänet on myös kruunattu tangoprinsessaksi vuonna 2006. Bågeberg on opiskellut pianonsoittoa vuodesta 1996 lähtien sekä ottanut 2000-luvun alusta lukien yksinlaulutunteja. Bågeberg on levyttänyt oman levyn vuonna 2005. Hän osallistui vuoden 2008 Euroviisujen Suomen karsintaan. Vuonna 2011 julkaistun uuden levyn nimi on NYT. Äänitteen tekeminen alkoi jo vuonna 2009, ja sen julkaisupäivä oli 27.4.2011. Albumilla on yksitoista kappaletta. Lähes kaikki sävellykset ovat Mika Toivasen tekemiä, suurimman vastuun sanoituksista on puolestaan kantanut Ilkka Vainio. Bågeberg valmistui muusikoksi Jyväskylän ammattiopistosta keväällä 2011 ja musiikkipedagogiksi Jyväskylän ammattikorkeakoulusta syksyllä 2015.
AFK Sistema
AFK Sistema (, ) on yksi Venäjän suurimmista monialayrityksistä. Tämä holdingyhtiö omistaa yrityksiä eri aloilta, kuten telekommunikaatiosta, mikrosirujen valmistamisesta, pankkitoiminnasta ja lasten lelujen vähittäismyynnistä. Kruununjalokivenä toimii New Yorkin pörssissä listattu mobiilioperaattori MTS. AFK Sisteman pääomistajana toimii venäläinen oligarkki Vladimir Jevtušenkov. Talousjulkaisu Forbes luokitteli yrityksen keväällä 2012 Venäjän 9. suurimmaksi ja maailman 429. suurimmaksi julkisesti noteeratuksi yritykseksi.
RIAraitingin sadan venäläisen suuryritysten vuoden 2014 vertailussa yhtymä sijoittui markkina-arvoltaan 18. suurimmaksi. Yhtiön arvoksi arvioitiin 439,509 miljardia ruplaa vuoden 2013 lopussa (+78,9 % edellisvuoteen).
AFK Sisteman perustaja Vladimir Jevtušenkov aloitti uransa muovi-insinöörinä. Hän johti moskovalaista tiede- ja teknologiakomiteaa, josta vuonna 1993 muodostettiin kaupallinen yritys AFK Sistema. Jevtušenkov teki suhteidensa avulla tuotteliaita kauppoja julkisen hallinnon kanssa.
AFK Sistema listattiin Lontoon pörssiin vuonna 2005. Yrityksen osakkeista 19 prosentilla käydään kauppaa pörssissä. Yhtiön osake on listattu myös Moskovan pörssissä. Yhtiön monialaisuudesta huolimatta suurin osa liikevaihdosta tulee telekommunikaatiosta.
Seututie 134
Seututie 134 on Karkkilasta Lopen Läyliäisiin johtava seututie. Tien on kaksikaistainen, päällystetty ja 22 kilometriä pitkä. Tie yhdistää Karkkilan Riihimäelle ja on yhdysreitti valtatie 3:lle pohjoiseen sekä kantatie 54:lle Lahteen.
Sauli Silpo
Sauli Silpo (s. 1983) on suomalainen lentopalloilija, joka pelaa Lempäälän Kisassa. Silpo on ollut Suomen A-maajoukkueen mukana voittamassa muun muassa Euroopan liigan hopeaa vuonna 2005.
Silpon ura lähti käyntiin hänen kotipaikkakunnallaan Kalvolassa. Silpo harrasti ennen lentopallon aloittamista monia eri lajeja, joita pieneltä paikkakunnalta löytyi. Hänen siskonsa pelasi lentopalloa junioreissa, ja siskon kerrottua valmentajalleen veljensä pituuden tämä pyysi heti Silpoa mukaan. Tuolloin nuorukainen oli menossa peruskoulun seitsemännelle luokalle.
Silposta löytyi lahjakkuutta, ja harrastus alkoi tuottaa tulosta. 16-vuotiaana hän muutti Tampereelle ja alkoi opiskella Sammon lukion urheilulinjalla. Samalla hän harjoitteli Suomen parhaiden lentopallojunioreiden kanssa valtakunnallisessa valmennuskeskuksessa, joka oli tuolloin vielä Tampereella.
Sammon lukiosta Silpo siirtyi SM-liigan suurseuroihin kuuluvaan KuPS-Volleyhin, Kuopioon. Hän voitti KuPS-Volleyn väreissä Suomen Cupin mestaruuden vuonna 2000 sekä suomenmestaruuden samana kautena. Kaudella 2001 KuPS-Volley ajautui kuitenkin konkurssiin ja tippui SM-liigasta.
Kauden jälkeen Silpo vaihtoi odotetusti seuraa, ja uusi seura oli hallitseva suomenmestari Raision Loimu. Loimussa Silpo jatkoi kehitystään eteenpäin hyvällä vauhdilla. Seuran nuorennettua joukkuetta paljon Silpo nousi joukkueessa entistä tärkeämpään rooliin, ja oli lopulta kapteeni jo kaudella 2005. Tuolloin Loimu otti Suomen Cupin voiton, sekä oli neljännellä sijalla SM-liigassa.
Kaudella 2006 Loimu putosi puolivälierissä, kuten myös kaudella 2007. Kaudella 2006 Loimu kuitenkin voitti Suomen Cupin hopeaa. Loimussa viisi vuotta pelannut Silpo vaihtoi kaudeksi 2007-2008 Tampereen Isku-Volleyhin, ja teki kaksivuotisen sopimuksen seuran kanssa.
Isku-Volleyssa Silpo oli neljännellä sijalla kaudella 2008 SM-liigassa. Kaudeksi 2009 joukkue asetti tavoitteekseen suomenmestaruuden.
Vielä 2012 Silpo solmi jatkosopimuksen Isku-Vollyn kanssa.
Vuodesta 2013 alkaen Silpo on pelannut Lenmpäälän Kisassa, joka nousi ykkössarjaan.
Silpo sai kutsun Suomen A-maajoukkueeseen jo 17-vuotiaana. Hän oli A-maajoukkueessa mukana koko kesän 2000 ja sai pelatakin mukavasti. Ensiesiintymisensä jälkeen joukkueessa on Silpo kerännyt A-maaotteluita tasaiseen tahtiin 18 kappaletta.
Sauli Silpo on opiskellut Tampereen ammattikorkeakoulussa autotekniikkaa ja aikaisemmin biotekniikkaa.
A-maajoukkueessa:SM-liigassa:
Ismel Ramos
Ismel Ramos (18. huhtikuuta 1985) on venezuelalainen lentopalloilija, joka pelaa tällä hetkellä Joensuun Riennossa, Lentopallon SM-liigassa. Ramos on pelannut muun muassa Lentopallon MM-kisoissa 2006.
Ismel Ramos ja hänen kaverinsa Enderwin Herrera hankittiin Loimuun pelaamaan kaudella 2007. Molemmat hankinnat olivat onnistuneita sillä venezuelalaiskaksikko oli Loimulle tärkeitä pelaajia. Ramos pelasi runkosarjan alun todella hyvin ja oli pistepörssin kärkinimi, mutta MM-kisoihin lähtenyt Ramosin pelituntuma kärsi Japanissa. Ramos haki Suomeen palattuaan pelituntumaa pitkään ja esitti vasta play-off otteluissa samanlaisia otteita kuin runkosarjan alussa. Ramos osoitti kuitenkin ensimmäisellä ammattilaiskaudellaan olevansa parhaimmillaan SM-liigan kovimpia hakkureita.
Toinen kausi lentopallon SM-liigassa Ramosilla ei alkanut niin hyvin, kuin edellinen kausi. Ramosin pelivire oli hieman kateissa, ja lopulta hän purki sopimuksensa yhteisymmärryksessä Raision Loimun kanssa. Sopimuksen purkamisen jälkeen Ramosta yritettiin hankkia Valkeakosken Isku-Veikkoihin pelaamaan, mutta sopimusta ei lopulta syntynyt. Ramos pelasi kotimaahansa harjoittelemaan ja etsimään seuraa. Kotimaassaan Ramos harjoitteli Venezuelan maajoukkueen kanssa, sillä maassa ei ole yleistä sarjaa. Lopulta seura löytyi, kun Suomesta Vaasan Kiisto otti yhteyttä Ramosiin. Sopimus julkistettiin pian neuvottelujen jälkeen, ja se kesti kauden 2008 loppuun asti.
Kaudella 2009 Ramos nähdään joensuulaisen Mutalan Riennon paidassa.
Ramos pelaa Kiisto lisäksi Venezuelan miesten maajoukkueessa, jonka mukana hän osallistui 2006 Japanissa pidettyihin MM-kisoihin. Maajoukkueessa Ismel on näyttänyt taitonsa Etelä-Amerikan Mestaruuskilpailuissa, kun hän oli kisojen toiseksi paras hyökkääjä. Ramos selviytyi vuoden 2008 olympialaisiin Venezuelan maajoukkueen kanssa hieman yllättäen, kun se voitti Etelä-Amerikan karsintojen finaalissa Argentiinan.
Enderwin Herrera
Enderwin Herrera (s. 1984) on venezuelalainen lentopalloilija. Herrera on pelannut ison osan ammattilaisurastaan Suomen lentopalloliigassa, jossa hän viimeksi esiintyi kaudella 2015-16 Kokkolan Tiikereiden väreissä ja voitti SM-kultaa sekä Suomen Cupin. Herrera on valittu liigatähdistöön kahdesti, 2007 ja 2009. Venezuelan A-maajoukkuetta urallaan myös edustanut yleispelaaja on pelannut Suomessa myös Raision Loimun ja Pielaveden Sammon riveissä. Euroopassa Herrera on Suomen lisäksi tahkonut lentopallokenttiä Espanjan ja Viron pääsarjoissa.
Herrera aloitti lentopallouransa synnyinmaassaan Venezuelassa ja nousi Venezuelan nuorten maajoukkueeseen 15-vuotiaana. Hän voitti nuorten MM-pronssia Venezuelan paidassa vuonna 2001.
Kansainvälisillä kentillä Herrera teki ensiesiintymisensä kaudella 2005-06, kun hän pelasi Espanjan pääsarjassa. Kaudeksi 2006-07 hän siirtyi Pohjois-Eurooppaan, Suomeen, Raision Loimun riveihin. Hänen mukanaan raisiolaisseuraan matkasi myös venezuelalainen maajoukkuetoveri Ismel Ramos. Herrera pelasi loistavan kauden Loimun riveissä taistellen liigan pistepörssin ja Iltasanomien tähtikisan voitosta läpi kauden. Hänet valittiin lisäksi kauden aikana joulukuun pelaajaksi liigassa lentopalloliigassa. Lopulta Herrera jäi toiseksi IS-tähtikisassa ja pistepörssissä niukasti voitosta. Kauden jälkeen hänet valittiin SM-liigan tähtiseitsikkoon. Herrera jatkoi kauden jälkeen Loimussa, mutta joukkue ei ollut enää yhtä iskukykyinen kuin edelliskaudella. Loimu tippui pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella ja kausi oli pettymys hänelle.
Kauden 2008-09 Herrera pelasi Pielaveden Sammossa ja voitti tuplamestaruuden, SM-kultaa ja Cupin. Mestaruuden jälkeen hän jätti Suomen taakseen ja pelasi kauden 2009-10 virolaisessa Tartossa. Seuraavat vuodet Herrera pelasi kotimaassaan. Suomen kentille hän teki paluun kaudeksi 2013-14. Herrera pelasi kaksi vuotta Sammossa Kaudeksi 2014-2015 Herrera siirtyi Kokkolan Tiikereiden riveihin ja voitti uransa toisen tuplamestaruuden Suomessa.
Herrera on pelannut urallaan myös Venezuelan A-maajoukkueessa. Hän on ollut joukkueen mukana Pan Amerikan kisoissa, Etelä-Amerikan mestaruuskilpailuissa sekä MM-karsinnoissa joista Venezuela selviytyi Japanin MM-kisoihin. Häntä ei olla nähty A-maajoukkuepaidassa viimeisen vuoden aikana, koska Herrera on keskittynyt ammattilaisuraansa eikä ole jäänyt kotimaahansa harjoittelemaan joukkueen kanssa läpi kausien. Arvokisamitalista Enderwin on päässyt nauttimaan vuonna 2001, jolloin Venezuela voitti nuorten MM-pronssimitalit.
Ossi Korhonen
Ossi Korhonen (1. huhtikuuta 1898 Oulu – 12. maaliskuuta 1976) oli suomalainen näyttelijä. Hän näytteli mykkäkauden aikana viidessä elokuvassa, muun muassa pääosassa lyhytelokuvassa "Runoilija muuttaa" (1927) ja Pölhö-Kustaana elokuvassa "Tukkijoella" (1928).
Korhonen näytteli ja ohjasi muun muassa Naamioteatterissa, toimi näyttelijänä Helsingin kaupunginteatterissa ja Suomen Kansallisteatterissa sekä teki vielä 49 elokuvaroolia vuosien 1935–1962 aikana. Korhonen näytteli lisäksi Suomisen Olli- ja Niskavuori-elokuvissa. Hän teki lähinnä sivuosia kuten siisteystuomari Purnu Armand Lohikosken elokuvassa "Pekka ja Pätkä pahassa pulassa" (1955). Todellisuudessa Ossi Korhonen oli myös mainio koomikko. Hän oli Suomen Näyttelijäliiton hallituksen jäsen.
Korhonen sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1958 täyttäessään 60 vuotta. Hänen viimeinen elokuvaroolinsa oli Aarne Tarkaksen vakavassa elokuvassa "Hän varasti elämän". Siinä Korhonen esitti radio- ja sähkökauppiasta Miettistä. Hän kuoli neljätoista vuotta myöhemmin ja oli jo silloin kadonnut julkisuudesta.
Kimmo Kutinlahti
Kimmo Kutinlahti (s. 9. maaliskuuta 1986) on suomalainen lentopalloilija, joka pelaa kaudella 2011-2012 Raision Loimussa, Lentopallon SM-liigassa. Hän on 194 cm pitkä ja painaa 92 kiloa. Hän on edustanut kaudesta 2007 lähtien Loimua.
Kutinlahti on voittanut uransa aikana SM-pronssia Loimun riveissä. Hänet valittiin miesten A-maajoukkueen 22 pelaajan EM-kisaryhmään heinäkuussa 2011.
Kutinlahti aloitti lentopallouransa Nurmon Jymyssä juniorina. Vahvana lajina lentopallon rinnalla oli myös kansallislajimme pesäpallo. Lentopallo kuitenkin vei voiton, kun Kutinlahti siirtyi Kuortaneen urheilulukioon opiskelemaan maan parhaiden lentopallojunioreiden kanssa 16-vuotiaana nuorukaisena.
Kaudella 2005 hän pelasi kasvattajaseurassaan Nurmon Jymyssä lentopallon 1-sarjaa. Kausi kuitenkin meni pilalle Kutinlahdelta, kun hänen polvi jouduttiin leikkaamaan heti kauden alussa. Seuraavalla kaudella Kutinlahti jatkoi kasvattajaseurassaan Jymyssä, ja vaihtoi peliroolia keskitorjujasta yleispelaajaksi. Yleispelaajan roolissa Kutinlahti onnistui välillä erittäin hyvin, mutta välillä taso heikkeni selvästi. Loppukaudesta hän vaihtoikin takaisin keskitorjujaksi Jymyn keskitorjuja osaston vähennettyä pudotuspeleissä. Kauden 2006 pudotuspelit olivat Kutinlahdelle erittäin onnistuneet keskitorjujan roolissa.
Kauden jälkeen hän lähti pelaamaan Raision Loimuun, Lentopallon SM-liigaan. Loimussa Kutinlahti otti heti ison roolin, ja kantoikin sitä joukkueen toisena keskitorjujana läpi kauden. Kauden loputtua hän oli vahva ehdokas vuoden liigatulokkaaksi, joka lopulta meni maajoukkuepelaaja Urpo Sivulalle. Loimun kannattajajoukko nosti hänet joukkueen kauden jälkeen toiseksi parhaimmaksi pelaajaksi venezuelalaisen Enderwin Herreran jälkeen. Liigan torjuntapistepörssissä Kutinlahti sijoittui komeasti viidennelle sijalle. Hän teki kauden päätyttyä jatkosopimuksen Loimun kanssa. Kauden aikana hän suoritti myös varusmiespalveluksen Puolustusvoimien Urheilukoulussa Lahdessa.
Seuraava kausi Loimussa oli jälleen Kutinlahdelle hyvä, kun hän kantoi joukkueen ykköskeskitorjujan viittaa jo. Hän voitti kauden aikana Loimussa muun muassa seurajoukkueiden Pohjoismaiden mestaruuden. Kauden jälkeen hän tekikin jatkosopimuksen Loimun kanssa.
Kaudella 2009-10 Kutinlahti voitti Loimun väreissä uransa ensimmäisen SM-mitalin miesten SM-liigassa. Kutinlahti valittiin heinäkuussa 2011 miesten A-maajoukkueen 22 pelaajan EM-kisaryhmään.
Kutinlahti on käynyt armeijan Lahden Urheilukoulussa vuonna 2007. Kutinlahti on pelannut nuorten maajoukkueessa nuoruudessaan. Hänellä nuorten maaotteluita on takana noin 30. kappaletta. Tällä hetkellä hän opiskelee Turun ammattikorkeakoulussa.
Henkilökohtaiset:
Joukkueessa:
2003–2004 Kuortane (1-sarja)
2004–2005 Nurmon Jymy (1-sarja)
2005–2006 Nurmon Jymy (1-sarja)
2006–2007 Raision Loimu
2007–2008 Raision Loimu
2008-2013 Raision Loimu