hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Aroseepra
Aroseepra eli savanniseepra ("Equus burchellii", luetaan toisinaan kvaggan kanssa lajiin "Equus quagga") on seepralajeista yleisin ja laajimmalle levittäytynyt. Se elää tasangoilla ja ruohikkomailla Etelä-Etiopiasta Angolaan ja itäiseen Etelä-Afrikkaan asti. Metsästys ja ihmisen levittäytyminen seepran asuttamille alueille ovat kuitenkin harventaneet aroseeprakantaa.
Aroseeprasta tunnetaan viisi alalajia, joista kaksi on kuollut sukupuuttoon. Näistä kuuluisin on raidoitukseltaan erilainen ja toisinaan omaan lajiinsa luettava kvagga (engl. "quagga"), jota jotkut tieteilijät yrittävät herättää henkiin.
Aroseeprat ovat noin 1,4 metriä korkeita ja ne painavat noin 230 kiloa. Niiden ruumis on tanakka ja jalat lyhyehköt. Niiden mustavalkoinen raidoitus on etuosasta pystysuoraa ja takaosassa vaakasuoraa. Pohjoisemmassa asuvilla yksilöillä raidat ovat kapeammat kuin etelässä asuvilla.
Savanniseepra painaa 155–320 kg, on 2,2-2,5 m pitkä ja sen säkäkorkeus on 1,1-1,45 m.. Savanniseeproilla on haaremeita, joissa ori johtaa jopa kuuden tamman laumaa. Toisaalta on poikamieslaumoja, joissa on noin 15 urosta. Orit taistelevat keskenään tammoista. Tammat synnyttävät varsoja parin vuoden välein, melko harvoin, vain silloin kun tuoretta ruohoa on saatavilla.
Aroseeprat muodostavat pieniä perheryhmiä, joihin kuuluu yksi uros ja muutama naaras sekä näiden nuorimmat jälkeläiset. Toisinaan ne muodostavat suuria laumoja tasangoilla.
Savanniseeproja arvioidaan olevan noin 500 000 yksilöä, ja niiden kanta on pienenemässä. Savanniseeprat elävät joko avoimella savannilla tai jossain määrin metsittyneillä mailla, mutteivat Itä- ja Etelä-Afrikan tiheissä metsissä. Myöskään kuivilla alueilla seepra ei viihdy, vaan vettä on oltava alle 30 km:n päässä. Savanniseeprat saattavat laiduntaessaan lyhentää heinät antiloopeille sopiviksi. Seepra syö enimmäkseen heinää, mutta myös pensaita, puuntaimia, oksia ja lehtiä.
Tansanian Serengetin kansallispuistossa seeprat vaeltavat joka vuosi noin 150 km 300–600 km² alueella. Yleensä runsaskasvisella alueella seepralauma liikkuu kohtalaisen suurella, noin 200 km² alueella, mutta Ngorongoron laaksossa seeprojen tiheys on 10 kertaa suurempi, jopa 20 seepraa neliökilometriä kohden. Siellä muutama seepralauma elää 30 km² alueella. Pienet seepralaumat saattavat joskus yhdistyä suurlaumoiksi varsinkin vaellusten ajaksi.
Triftongi
Triftongi eli kolmoisääntiö on vokaaliäänne, joka muodostuu kolmesta laadullisesti erilaisesta mutta samaan tavuun kuuluvasta vokaalielementistä. Se vertautuu siis diftongiin, joka muodostuu kahdesta samaan tavuun kuuluvasta vokaalielementistä. Vokaalia, jonka laatu ei äänteen keston aikana muutu, kutsutaan monoftongiksi.
Triftongi ääntyy esimerkiksi espanjan sanassa "buey"  ’härkä’. Hyvin runsaasti triftongeja on kiinassa (esim. sanassa "pīao" ’leijua’). Suomen kielessä triftongeja sen sijaan ei tavata, jollei sellaiseksi tulkita onomatopoeettiseen sanaan "miau" sisältyvää vokaalisarjaa taikka tau-sanan monikkomuodoissa (tauitten, tauita, tauihin jne.) esiintyvää vokaalisarjaa. Suomalaisissa sanoissa tosin esiintyy kolmen ja jopa neljän vokaalin jonoja (esim. "aie" , "tauoissa" ) – ja yhdyssanoissa joskus pitempiäkin – mutta enintään kaksi vokaalia voi kuulua samaan tavuun.
Joskus voi olla vaikea hahmottaa, onko jokin vokaalisarja triftongi vai eri tavuihin kuuluvista diftongista ja monoftongista muodostuva vokaaliyhtymä. Esimerkiksi huolitellulla oxfordinenglannilla lausuttu sana "fire"  ’tuli’ mielletään useimmiten yksitavuiseksi, ja koska siinä ääntyy kolme vokaalielementtiä, kyseessä on siis triftongi. Toisaalta sanassa "higher"  ’korkeampi’ on tavunraja (hiatus) diftongin  ja monoftongin  välissä. Joidenkin foneetikkojen mielestä englannissa ei lainkaan esiinny triftongeja, vaan myös sana "fire" ääntyy oikeasti kaksitavuisena , vaikka on mahdollista, että joskus keskimmäinen vokaalielementti surkastuu ja jäljelle jääneet monoftongit sulautuvat diftongiksi .
Ilmestys
Ilmestys on tiedon, moraalikäskyjen tai joskus varmuudentunteen saamista jumalallisesta lähteestä luonnollisen järkeilyn sijaan. Monen uskonnon opetukset perustuvat väitettyihin ilmestyksiin.
Ilmestys voi tulla suoraan jumalalta, kuten Moosekselle ensin palavasta pensaasta ja sen jälkeen hänen saadessaan kymmenen käskyä Jumalan omakätisesti kivitauluihin kirjoittamina. Ilmestys voi tulla myös sanansaattajan välityksellä: esimerkiksi islamin profeetan Muhammedin saama "Koraani" oli Jumalan hänelle sanelema epäsuorasti enkeli Gabrielin välityksellä. Joskus ilmestyksen voi välittää jokin muu kuin sanansaattaja, kuten luonnonobjekti tai myrsky.
Ilmestykseen liittyy usein näky tai jokin havaittava merkki. Ilmestys voi kuitenkin olla myös havaitsematon ja esimerkiksi ohjata paavia tekemään erehtymättömiä julistuksia, tai profeettoja ja teologeja ymmärtämään jotain hankalaa teologista kysymystä kuten kolminaisuuden olemusta.
Arturo Pérez-Reverte
Arturo Pérez-Reverte (s. 24. marraskuuta 1951 Cartagena, Espanja) on espanjalainen romaanikirjailija ja toimittaja. Hänet tunnetaan erityisesti historiallisia henkilöitä ja ympäristöä hyödyntävistä romaaneista, jotka sisältävät usein rikoksen tai arvoituksen.
Pérez-Reverte työskenteli sotakirjeenvaihtajana 21 vuoden ajan vuosina 1973–1994. Pérez-Reverte aloitti toimittajanuransa kirjoittamalla "Pueblo"-sanomalehteen. Sen jälkeen Pérez-Reverte siirtyi terrorismin ja asekaupan erikoisasiantuntijaksi Televisión Españolalle, Espanjan valtiolliselle televisiokanavalle. Toimittajana hankkimaansa kokemusta hän on hyödyntänyt kirjoissaan.
Pérez-Reverten ensimmäinen romaani "El húsar" ilmestyi vuonna 1986, ja hän on sen jälkeen julkaissut lukuisia romaaneja. Pérez-Reverte on saavuttanut teoksillaan suurta suosiota kotimaassaan Espanjassa mutta on erittäin suosittu myös Saksassa, Ranskassa ja Etelä-Amerikassa. Hän on saanut useita kirjallisuuspalkintoja. Ranskalainen "Lire"-lehti valitsi hänet kymmenen parhaan kirjailijan joukkoon, vuotta myöhemmin "New York Times Book Review" valitsi "Flaamilaisen taulun" viiden parhaan käännöskirjan joukkoon ja Ruotsin jännityskirjallisuuden Akatemia vuoden käännösdekkariksi. "Yhdeksäs portti" sai Tanskassa Pelle Rosenkratz -palkinnon vuonna 1995 ja 1997 "New York Times Book Review" valitsi sen vuoden kirjat -listalleen. Vuonna 2003 Pérez-Reverte valittiin Espanjan kuninkaalliseen taideakatemiaan kaikkien aikojen nuorimpana jäsenenä. Pérez-Reverten kirjojen pohjalta on tehty kuusi elokuvaa, tunnetuimpia Roman Polańskin ohjaama "Yhdeksäs portti", jonka pääosaa näytteli Johnny Depp, Jim McBriden ohjaama "Uncovered", jonka pääosaa näytteli Kate Beckinsale ja Agustín Díaz Yanesn ohjaama "Alatriste", jonka pääosaa näytteli Viggo Mortensen.
Pérez-Reverten kirjat muistuttavat jossakin määrin Umberto Econ romaaneja, koska niissäkin ratkotaan historiallisia arvoituksia. Pérez-Reverten kirjat sisältävät Econ teosten tavoin runsaasti intertekstuaalisia viittauksia muuhun kirjallisuuteen ja historiaan, joskin ne ovat tyyliltään jonkin verran Econ teoksia kevyempiä. Genreltään Pérez-Reverten useimmat romaanit kulkevat jossakin historiallisen romaanin ja salapoliisiromaanin välimaastossa.
Pérez-Reverten useassa teoksessa esiintyvä kapteeni Alatriste on Flanderin jalkaväen entinen sotilas, joka sarjan aloitusteoksessa ansaitsee toimeentulonsa miekallaan 1600-luvun Madridissa. Alatristesta on tehty espanjankielinen elokuva "Alatriste" (2006), jonka pääosassa on Viggo Mortensen.
Evil twin
Evil twin (suomeksi myös "paha kaksonen") on tietotekniikassa englanninkielinen nimitys langattoman lähiverkon tukiasemalle, joka tekeytyy luotettavaksi yhteyden tarjoajaksi. Tavoitteena on yleensä luottamuksellisten tietojen kalastelu eli phishing.
Langattoman lähiverkon paha kaksonen saadaan aikaan esimerkiksi laittamalla avoimen tukiaseman läheisyyteen vahvempaa signaalia tuottava tukiasema. Tällöin väärennetty tukiasema syrjäyttää alkuperäisen tukiaseman, jolloin käyttäjien kannettavien ja matkapuhelinten yhteydenotot ohjautuvat helposti pahalle kaksoselle. Kun liikenne ohjautuu krakkerin hallitseman tukiaseman kautta, pääsee hän ohjaamaan käyttäjät haluamalleen huijaussivustoille ja lukemaan sivuille syötettyä tietoa. 
Tällaiselta huijaukselta voi suojautua esimerkiksi tarkistamalla laitteen langattoman yhteyden asetukset ja estämällä yhteydenotot salaamattomiin tukiasemiin, joiden luotettavuudesta ei ole varma. Salattujen sivujen suojaussertifikaatin kelvollisuus on syytä tarkistaa mies välissä-hyökkäyksen varalta. Helpoimmin ja varmimmin huijaukselta välttyy, jos ei syötä luottamuksellista tietoa käyttäessään julkista verkkoyhteyttä.
Cornwallin herttuatar Camilla
Cornwallin herttuatar Camilla (Camilla Rosemary Mountbatten-Windsor, ent. Parker Bowles, os. Shand, s. 17. heinäkuuta 1947 Lontoo) on Walesin prinssi Charlesin, Yhdistyneen kuningaskunnan kruununperijän, toinen vaimo. Camilla on Britannian osteoporoosiyhdistyksen puheenjohtaja.
Vaikka Camilla olisi oikeutettu käyttämään arvonimeä Walesin prinsessa, hän on esittänyt toivomuksenaan, että hänestä käytettäisiin aviomiehensä toisen arvonimen Cornwallin herttuan mukaista arvonimeä.
Camilla Shand avioitui ensimmäisen kerran Andrew Parker Bowlesin kanssa 1973. Heille syntyivät lapset Tom vuonna 1974 ja Laura vuonna 1979. Pari erosi vuonna 1995. Camilla ja Walesin prinssi avioituivat 9. huhtikuuta 2005. Avioituminen herätti monissa Charlesin edellisen vaimon, prinsessa Dianan, ihailijoissa voimakkaita tunteita, mutta häät sujuivat ongelmitta.
Clarence House on ilmoittanut, että prinssi Charlesin noustessa kuninkaaksi Camilla omaksuu uuden arvonimen "prinsessapuoliso" (eng. "Princess Consort"), vaikka hänellä olisi oikeus tulla kuningattareksi.
Leivinhiiva
Leivinhiiva (myös oluthiiva/viinihiiva) ("Saccharomyces cerevisiae") on kotelosieniin lukeutuva yksisoluinen sienilaji. Se on yksi vanhimmista leivän kohotusaineista, jolla saadaan leivonnaisten pehmeä ja kuohkea rakenne sekä oluen ja viinin käymisen aikaansaaja. Hiiva on elävä hyötymikrobi. Tuoreena hiiva on kimmoisaa ja väriltään vaaleanharmaata. Se on elävää solukkoa, joka suotuisissa olosuhteissa alkaa toimia ja lisääntyä. Yhdessä grammassa hiivaa on 10 miljardia 0,01 mm:n suuruista solua. Kaupasta ostettu hiiva koostuu yhteenpuristetuista hiivasoluista.
Hiivaa myydään monessa eri muodossa. Sitä on saatavana puristehiivan eli perinteisen tuorehiivan lisäksi muun muassa kuivahiivana, jossa hiiva on pieninä kuivina rakeina. Kuivahiivan aktivoimiseen tarvitaan lämpimämpi neste kuin tuorehiivalle. Lisäksi on saatavilla nestemäistä hiivaa eli hiivakermaa, jota käytetään pääasiassa panimo- ja leipomoteollisuudessa sekä pikahiivaa, jota käytetään esimerkiksi kiljun ja kotiviinin valmistukseen. Nykyään leivän valmistamisessa voidaan käyttää myös keinotekoisia kohotusaineita, kuten leivinjauhetta.
Leivonnassa hiiva sekoitetaan jauhojen, suolan ja lämpimän veden (tai maidon) kanssa. Taikina vaivataan ja jätetään sitten kohoamaan ennen paistamista. Hiivasolut alkavat kasvaa taikinassa. Ne käyttävät energiakseen taikinan sisältämiä hiilihydraatteja, jolloin käymistuotteena vapautuu hiilidioksidia. Hiilidioksidikuplat aiheuttavat taikinan nousemisen. Paistettaessa hiivasieni kuolee.
Toimiakseen tarkoituksensa mukaisesti hiiva tarvitsee aikaa, happea, lämpöä ja ravintoa (esim. sokeri, hunaja) sekä nestettä (esim. maito, vesi). Hiiva saa ravintoa myös jauhojen tärkkelyksestä ja lämmönlähteeksi käy kädenlämpöinen neste (tuorehiivalla 36 °C, kuivahiivalla 42 °C). Taikinan peittäminen liinalla ja sijoittaminen lämpimään paikkaan auttaa kohottamisessa. Hiiva saa aikaa toimia, kun taikinan, juuren tai leivonnaisten annetaan rauhassa kohota. Kohoamisen aiheuttaa hiilidioksidi.
Lämpimässä uunissa kaasut laajenevat edelleen ja niin hiivaleivonnaiset tulevat kuohkeiksi. Tähän kohoamiseen ja kuohkeaksi tulemiseen hiiva tarvitsee erityisen sitkoverkon. Hiivataikinaan laitetaan aina vehnäjauhoja, sillä juuri vehnäjauhoissa on eniten sitkoa muodostavia varastoproteiineja gliadiinia sekä gluteniinia, jotka jauhoista ja vedestä tehtyä taikinaa vaivatessa järjestyvät gluteeniksi, eli tiiviiksi, venyväksi ja joustavaksi verkostoksi, joka antaa taikinalle sen sitkon. Taikinaverkko luodaan jauhovalinnalla ja riittävällä vaivauksella. Hiivan tuottama kaasu vain laajentaa taikinaverkkohuokosia.
Laakerinlehti
Laakerinlehti on laakeripuun lehti, jota käytetään mausteena. Sitä käytetään perinteisesti liharuokien, patojen, keittojen ja liemien maustamiseen. Se on yksi perusosa maustekimpussa, bouquet garnissa. Immuniteettia kohottavana laakerilehteä on käytetty myös suolisto- ja virtsatieinfektioiden hoitoon. Mieltäylentävänä laakerinlehden väitetään syötäessä sen maustamia ruokia vahvistavan hermoja ja parantavan ajattelukykyä.
Ruokien maustamiseen riittää yleensä 1–2 kuivattua laakerinlehteä. Lehtiä voidaan käyttää myös tuoreena, mutta kuivattuna lehtien kitkeryys vähenee. Kypsistä ruoista laakerinlehdet poistetaan, eikä niitä pidä käyttää sellaisenaan sisäisesti, koska ne ovat suolistolle haitallisia raapiessaan suolenseinämiä. Hienoksi jauhettuna ruokaan tarkoitettuja laakerinlehtiä voi syödä turvallisesti, mutta maku on kokonaista lehteä paljon voimakkaampi. Laakerinlehti on etenkin ranskalaisen keittiön ainesosa. Kreikan Korfulla puolestaan laakerinlehtiä kääritään kuivatuista viikunoista tehtyjen maustettujen kakkusten ympärille.
Laakerinlehdistä puristetaan myös öljyä, jota käytetään leivonnaisten, pikkelssien, säilykkeiden ja lihatuotteiden maustamiseen. Samaa öljyä käytetään myös hajusteteollisuudessa, esimerkiksi hammastahnoissa.
Laakerinlehdet sisältävät paljon rautaa, fenoleja ja C-vitamiinia. Laakerin tiedetään lisäävän ruokahalua, poistavan ilmavaivoja ja edistävän kuukautisia. Pieninä määrinä lehdet ovat diureettisia, suurina määrinä niitä käytetään oksettavina aineina. Laakeri sisältää ainesosia, jotka estävät migreeniä ja erilaisia tulehduksia. Sitä käytetään myös yskän torjuntaan. Myös laakerin vaikutuksia erilaisten syöpien torjunnassa tutkitaan. Suurina määrinä laakeri on narkoottista.
Laakerinlehtiä voi käyttää jauhopusseissa karkottamaan tuhohyönteisiä. Sitä on käytetty myös koiden torjumiseen.
Maustekirveli
Maustekirveli eli kirveli ("Anthriscus cerefolium") on yksivuotinen ruoho, jota käytetään ruoan maustamisessa. Sarjakukkaiskasvien heimoon kuuluva monipuolinen yrtti on kotoisin Aasian länsiosista tai Etelä-Venäjältä. Maustekirveli sisältää runsaasti A- ja C-vitamiinia, minkä vuoksi sitä suositellaan käytettäväksi tuoreena.
Maustekirveli on yksi ranskalaisen keittiön fines herbes -sekoituksen yrteistä. Muut kolme sekoitukseen kuuluvaa yrttiä ovat persilja, rakuuna ja ruohosipuli. Maustekirveliä käytetään muun muassa munakkaiden sekä sieni- ja kasviruokien maustamiseen. Kirveli on nopeakasvuinen ja helppohoitoinen mausteyrtti, joka menestyy varjossakin.
Maustekirveli sisältää metyylikavikolia eli 4-allyylianisolia eli estragolia (CHO), ja sen tiedetään kiihdyttävän aineenvaihduntaa, puhdistavan elimistöä sekä piristävän kehoa. Sen sanotaan myös lievittävän reumatismia ja edistävän ruoansulatusta.
Taimiasteella maustekirveli muistuttaa persiljaa ("Petroselinum crispum") ja isompana samaan sukuun kuuluvaa koiranputkea ("Anthriscus sylvestris").
Sana "kirveli" on lainattu suomeen muinaisruotsista. Se juontuu alasaksan ja latinan kautta kreikkalaisesta nimityksestä "khairéphyllon", joka tarkoittaa ”ilolehteä”. Se viittaa kasvin iloisen vihreään väriin ja miellyttävään tuoksuun.
Ruohosipuli
Ruohosipuli eli ruoholaukka ("Allium schoenoprasum") on sipuleiden sukuun kuuluva monivuotinen maustekasvi. Se kasvaa noin 30 cm korkeaksi. Sillä on sileät, putkimaiset lehtivarret, joiden päähän puhkeaa violetit tupsumaiset kukat, joiden halkaisija on noin yhden sentin.
Ruohosipulia kasvaa villinä Venäjällä ja merenrannoilla Länsi-Euroopassa, Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa.
Suomessa ruohosipulilla on kaksi alalajia, kallioruoholaukka ("Allium schoenoprasum" ssp. "schoenoprasum") ja ruijanruoholaukka ("Allium schoenoprasum" ssp. "alpinum" ), jota tavataan vain Utsjoen kyläkedoilla ja rannoilla ja Inarissa. Ruijanruoholaukka on luokiteltu silmälläpidettäväksi lajiksi.
Ruohosipulin kapeat, liereät ja ruohomaiset lehdet piristävät monia ruokalajeja. Fines herbes -yhdistelmä sisältää persiljan, kirvelin ja muiden yrttien ohella myös ruohosipulia. Suomessa ruohosipuli on tavallinen mausteyrtti hyvin monessa kotipuutarhassa. Ruohosipuli viihtyy aurinkoisella kasvupaikalla. Maan tulee olla voimakasta ja hyvin ojitettu.
Liaotungin niemimaa
Liaotungin niemimaa (, pinyin: Liáodōng bàndǎo, W.-G.: Liaotung pantao, tai Liao-tung Pan-tao; myös nimellä Liaodongin niemimaa) on lounasta kohti työntyvä suuri niemimaa Kiinan koillisosan Liaoningin maakunnan etelärannikolla, Keltaisenmeren pohjoisosassa.
Niemimaan eteläisessä kärjessä sijaitsee niemimaan suurin kaupunki, vajaan neljän miljoonan asukkaan Dalian.
Liaotungin niemimaa sijaitsee Mantšurian eteläosassa. Niemimaa rajoittuu lännessä Bohainmereen ja idässä Koreanlahteen. Molempia merialueita pidetään osana Keltaistamerta (esimerkiksi IHO:n merialuejaottelussa). Yhdessä eteläpuolisen Shandongin niemimaan kanssa se muodostaa Bohainsalmen.
Samalla leveysasteella sijaitsevat Japanin saarista Honshun pohjoisosat ja Euroopan kaupungeista Madrid.
Niemimaa muodostaa osan laajempaa pohjois-eteläsuuntaista Changbaivuoristoa, joita kutsutaan niemimaalla Qianvuoriksi. Niiden keskeisenä osana ovat graniitista ja savikivestä muodostuneet rinnakkaiset vuorijonot, jotka ovat kuluneet teräviksi huipuiksi ja harjanteiksi. Korkeimmalle kohoava Buyunvuori yltää 1 130 metriin merenpinnasta. Niemimaan rannikolla pinnanmuodot ovat alankoa, joka reunustaa niemimaata kapeana vyöhykkeenä.
Liaotungin niemimaa oli merkittävä eri valtioiden pyrkiessä valvomaan Mantšuriaa 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alkupuolella. Liaotungia valvonnalla pyrittiin estämään Pekingin vaikutusmahdollisuudet Kiinan koillisseutuihin. Muun muassa Venäjän laivastolla oli strategisesti keskeinen Port Arthurin laivastotukikohta niemimaalla. Liaotungin hallinnasta päätettiin muun muassa Shimonosekin ja Portsmouthin sopimuksissa.
Satu
Sadut ovat melko lyhyitä, juoneltaan selkeitä mielikuvituksellisia tarinoita, jotka kuvaavat ihmisten elämään ja erityisesti kasvamiseen liittyviä vaikeuksia. Tapahtumien tarkkaa aikaa ja paikkaa ei yleensä kerrota tarkasti, vaan tärkeintä on päähenkilöiden elämäntilanne. Joitain yleisiä satujen teemoja ovat lähteminen, matka, päähenkilössä tapahtuva muutos ja heikomman taistelu vahvempaa vastaan. Saduissa on usein tarunomaisia hahmoja, kuten keijuja, peikkoja, haltijoita, lohikäärmeitä tai jättiläisiä.
Suurin osa kuuluisista saduista perustuu ikivanhaan, kansainväliseen perinteeseen. Vanhimmat sadut ovat yli 4 000 vuoden ikäisiä. Sadun ja myyttisen kertomuksen eli tarun erona pidetään sitä, että satuihin ei oikeasti uskottu, kun taas myyttisiin kertomuksiin uskottiin ainakin vertauskuvallisesti. Esimerkiksi Kalevalan taustalla olevat kansanperinteelliset kertomukset eivät ole satuja, koska niitä on pidetty tosina tavalla tai toisella.
Kansansadut perustuvat suulliseen kansanperinteeseen. Kansansadut ovat tyyliltään melko yksinkertaisia, ja ne sisältävät runsaasti toistoa. Tarinat ovat usein kaavamaisia ja opettavaisia. Samat satuaiheet esiintyvät paikallisina muunnoksina eri maissa.
Kansansatujen systemaattinen kerääminen ja tutkimus saivat alkunsa 1800-luvulla, kun saksalaiset Jacob ja Wilhelm Grimm julkaisivat kansansatujen kokoelmansa. Saduissa voidaan erotella useita lajityyppejä. Näitä ovat muun muassa eläinsadut, ihmesadut ja pilasadut.
Taidesadut poikkeavat kansansaduista monin tavoin, vaikka taidesatujen pohja onkin usein kansanperinteessä. Taidesadut ovat tunnettujen kirjailijoiden kirjoittamia, ja ne ovat usein taiteellisesti kunnianhimoisia teoksia.
Satuja ovat kertoneet myös kaikenikäiset lapset. Sadutusmenetelmän avulla saadaan talteen lasten (ja myös aikuisten) vapaata tarinan kerrontaa. Näitä satuja on Suomessa koottu jo vuodesta 1995. Lasten kertomissa saduissa mielikuvitus lentää usein vilkkaammin ja monisäikeisemmin kuin perinteisissä aikuisten saduissa. Lasten omat sadut ovat avanneet uusia näkökulmia lasten kerrontakulttuuriin. Nuorimmat sadunkertojat ovat olleet yhden vuoden ikäisiä. Nämä sadut vaihtelevat sisällöltään, muodoltaan ja kerrontatavaltaan aikuisten kertomista saduista.
Aikuisten satuja ovat tutkineet muun muassa Antti Aarne, Bruno Bettelheim ja Vladimir Propp.
Lasten satujen tutkiminen on alullaan.
Minttu (nimi)
Minttu on suomalainen naisen etunimi. Minttu viettää nimipäivää 6. lokakuuta. Nimi lisättiin almanakkaan vuonna 1995.
Lokakuun 2018 alkuun mennessä Väestörekisterikeskuksen mukaan Minttu-nimen on saanut noin 4 640 henkilöä, joista suurin osa on syntynyt vuoden 1980 jälkeen. Ennen vuotta 1960 nimi oli annettu vain muutamalle henkilölle.
Fines herbes
Fines herbes on klassinen ranskalainen maustesekoitus, joka koostuu kirvelistä, persiljasta, rakuunasta ja ruohosipulista. Tuoreet yrtit silputaan hienoksi juuri ennen kuin ne lisätään ruokaan. Sekoitusta käytetään muun muassa munakkaiden ja kasvisruokien maustamisessa.
Fines herbes sisältää mietoja keveitä makuja toisin kuin esimerkiksi Provencen yrtit ja Bouquet garni.
Arboretum
Arboretum (lat. "arbor", "puu") eli puulajipuisto on yleisnimitys viheralueesta, johon on kerätty systemaattisesti tai satunnaisesti yleensä yhtä kasvisukua tai heimoa laajempi kokoelma puuvartisia kasveja. Arboretum voi olla hoidettu, jolloin se muistuttaa puutarhaa, tai se voi olla hoitamaton, luonnontilainen puisto. Arboretum voi olla yksityisen, yhteisön tai jonkin kaupallisen tahon omistama näyte- ja kasvitarha.
Arboretumeihin liittyy kokeilu-, tutkimus- ja tiedotusluonne: puulajipuistossa halutaan kokeilla ja esitellä eri puolille maailmaan tehtyjen siemenkeruumatkojen ja kasvivaihtojen selviytymismahdollisuuksia. Toisaalta pienillä metsikköistutuksilla voidaan tutkia puulajien soveltumista metsänkasvatukseen ja -jalostukseen sekä opettaa ja tutkia puutarhan hoitoa. Edelleen puulajipuistoilla halutaan esitellä dendrologisesti kiinnostavaa lajistoa ja herättää laajempaa kiinnostusta kasvilajiston runsautta kohtaan.
Ilmaston ja väestön jakautumisen seurauksena Suomen puulajipuistoista määrällisesti suurin osa sijaitsee Etelä-Suomessa. Suomessa on noin 30–40 merkittävää arboretumia.
Suomessa menestyvät kasvit ovat tyypillisesti bioklimaattisesti Suomea muistuttavien alueiden yleensä luonnonvaraisia lajeja. Suomessa menestyviä puuvartisten kasvien kasvikantoja löytyy pääasiassa boreaaliselta vyöhykkeeltä ja sitä vastaavilta vuoristovyöhykkeiltä. Merkittävä osa lajeista on kotoisin Siperiasta, Pohjois-Amerikasta (esimerkiksi Brittiläinen Kolumbia ja Kalliovuorten alue) ja Itä-Aasiasta (Japanin pohjoisosat, Kiinan koillis- ja luoteisosat, Korea, Kuriilit, Sahalin ja Mantšuria). Toisaalta arboretumeiden paikallinen topografia ja mikroilmasto voivat tarjota edellytyksiä eksoottisempien kasvien menestymiseen esimerkiksi lehtimetsäalueelta. Euroopan eteläisimmistä osista tuodut lajit eivät Suomessa juurikaan menesty harvoja poikkeuksia lukuun ottamatta.
Suuri osa Suomen arboretumeista on jonkin julkisen tahon kuten Metsäntutkimuslaitoksen, Metsähallituksen, yliopistojen tai maatalous- ja metsäoppilaitosten ympärille perustettuja tai niiden hallinnoimia puutarhoja ja puistoja. Toisaalta merkittävä osa Suomen arboretumeista on vanhoilla kartanoilla, joiden yhteyteen on perustettu laajoja dendrologisesti kiinnostavia istutusalueita. Suurimpaan osaa Suomen julkisista arboretumeista on vapaa pääsy, tai pääsymaksu on nimellinen sisältäen oppaan ja esittelyn alueen lajistosta. Osa arboretumeista, erityisesti yliopistojen hallinnoimat puistot, on varustettu nimikyltein ja opastauluin - osassa nimikyltit puuttuvat tai ovat vajaita.
Grendel
Grendel on varhaiskeskiaikaisessa anglosaksisessa Beowulf-eepoksessa esiintyvä hirviö. Tarun mukaan se sai alkunsa raamatullisesta Kainin suvusta, josta sikisivät "juuttaat ja hiidet, ilkeät peikot sekä jättiläiset." Grendel oli hylkiö, joka oli tuomittu vaeltamaan maan päällä. Se riehui daanien kuninkaan Hrothgarin valtakunnassa tappaen monia, kunnes gööttien päällikkö Beowulf surmasi sen.
Useat kirjallisuuskriitikot ovat tulkinneet Grendelin pakanallisuuden fyysisen ja moraalisen pahuuden henkilöitymäksi. Beowulfin kamppailun on puolestaan nähty symboloivan anglosaksisen Englannin heräävää kristillisyyttä.
Aluksi Grendel piileskeli sumuisella suolla lähellä Hrothgarin hovia, Heorotia. Se kuunteli katkerana juhlista kuuluvaa ilonpitoa. Grendel odotti, että sotilaat joisivat itsensä humalaan oluesta. Äänten hiljentymisestä Grendel päätteli monien olevan juovuksissa, ja se hyökkäsi palatsiin. Se tappoi ja söi 30 ihmistä. Siitä alkoi kaksitoista talvea kestävä kauhun aika. Daanit eivät uskaltaneet palata hoviin.
He myös rukoilivat vanhoja jumaliaan avuksi, mutta tilanne ei helpottunut yhtään.
Kun daanit olivat jo menettäneet toivonsa, saapui gööttien hovista Beowulf, voimamies ja hirviöiden, jatulien, meritursaiden ja näkkien tappaja. Hän purjehti daanien maille 14 miehen kanssa ja tarjoutui tappamaan hirviön. Gööttien miehille raivattiin sali, jossa uroot istuivat lavitsoille ja juomalaskija kaatoi nestettä kirjavasta kannusta, hilpeys valtasi suuren seurueen.
Seuraavana yönä saapui Grendel, hyökkäsi kuninkaan hoviin, "simasaliin", ja söi yhden soturin. Beowulf haastoi sen painiin. Mikään miekka ei peikkoon pystynyt. He painivat pitkään, kunnes Beowulf väänsi Grendelin käden irti, ja hirviö pakeni suolle.
Beowulfin kunniaksi pidetään suuret juhlat, mutta seuraavana yönä Grendelin emo vei kostoksi Hrothgarin suosikkisoturin. Beowulf haettiin kiireesti apuun.
Beowulf lähti seuraamaan sitä lammen rantaan, josta löytyy surmatun soturin Æscheren pää. Beowulf ottaa Hrunting-miekkansa ja lähtee hirviön perään. Miekka ei edelleenkään tehonnut vedenalaisesta hovista tavattuun hirviöön.
Beowulf löysi aseröykkiöstä valtavan muinaisen miekan. Miekalla Beowulf tappoi hirviöemon, leikkasi kuolleen Grendelin pään irti ja vei sen hoviin voitonmerkiksi katkaistun käden viereen. Jatulien miekka suli hirviön verestä, mutta kahva jäi daanien aarteeksi. Beowulf palkittiin runsain aartein, hän palasi kotimaahansa ja hallitsi maataan viisikymmentä talvea.
Metafora
Metafora ( ’siirto’) on kielikuva eli trooppi, jossa kahta toisiinsa liittymätöntä sanaa samaistetaan ilman "kuin"-sanaa. Metaforasta esimerkkejä ovat lausahdus "Hän on aurinkoni" (kirjaimellisesti: maata valaiseva ja lämmittävä taivaankappale) tai "tuolin jalka" (kirj: eläimen alaraaja).
Metaforassa tapahtuu merkityssiirtymä, jonka johdosta se eroaa kirjaimellisesta kielestä. Metaforia ja muita kielenkäytön muotoja tutkivat ja pyrkivät selittämään kielitiede, retoriikka ja kielifilosofia. Myös neuropsykologiassa on tutkittu, kuinka metaforien ymmärtäminen eroaa aivotasolla kirjaimellisen kielen ymmärtämisestä.
Metaforaan kiinnitti huomiota jo Aristoteles, joka piti sitä sopivana runoudelle mutta ei tieteellisen kielen käyttöön. 1900-luvun lopulla metaforasta käydyssä keskustelussa kiinnitettiin huomiota siihen, että se on myös tieteiden käyttämä heuristinen apuneuvo. Kaikki kieli ei ole tieteissäkään täsmällistä ja yksiselitteistä.
Psykoanalyyttisen teorian esittämä transferenssin eli tunteensiirron käsite ilmentää ihmisen ajattelun yleistä metaforisuutta: potilas suhtautuu psykoterapeuttiin ikään kuin tämä olisi esimerkiksi isä.
Filosofiassa metaforateoriasta käyty keskustelu käynnistyi Max Blackin kirjasta "Models and Metaphors". Huomiota on kiinnitetty tapaan, jolla metaforat ohjaavat ajatteluamme. Esimerkiksi "elämä on olemassaolon taistelua" johtaa erilaisiin elämäntulkintoihin kuin metafora "elämä on seikkailu". Suomalaisista filosofeista erityisesti Jaakko Hintikka on tutkinut metaforaa.
Kirjallisuustieteessä metaforaa pidetään tunnusomaisena erityisesti lyriikalle.
Kielitieteilijä George Lakoff on tutkinut metaforien merkitystä käsitemaailmallemme. Yhdessä Mark Johnsonin kanssa Lakoff julkaisi vuonna 1980 kirjan "Metaphors We Live By". Lakoffin mukaan koko kielemme rakentuu monien metaforien varaan. Esimerkiksi suunnat liittyvät käsitemaailmassamme myös mielialaan sekä hyvään. Elämä koetaan käsitteellisesti matkana; siksi kieli tulvii ilmaisuja, joissa "olemme päässeet pitkälle" tai "tuntui, että halusin pysähtyä ja miettiä elämäni suuntaa". Koko ajattelu on siis organisoitunut joidenkin tärkeiden ja perustavien metaforien kautta.
William Dembski
William Albert ”Bill” Dembski (s. 18. heinäkuuta 1960) on yhdysvaltalainen matemaatikko, filosofi, teologi ja älykkään suunnittelun teorian kannattaja.
Dembski sanoo, että ellei jokin älykkään suunnittelun opin kaltainen ole totta ja tule hyväksytyksi, ”naturalistinen tiedenäkemys jatkaa heikentymättömänä ja pyyhkäisee mennessään kristillisen jumalauskon viimeisetkin jäänteet”.
Vuonna 2010 Dembski ilmoitti uskovansa Raamatun kirjaimelliseen tulkintaan. Dembski kertoi uskovansa, että Jumala loi maailman Genesiksen mukaisesti kuudessa päivässä huipentuen Aatamin ja Eevan luomiseen. Dembskin mukaan Aatami ja Eeva olivat todellisia ihmisiä, jotka ovat periyttäneet geeninsä kaikille ihmisille, mutta he itse eivät olleet evolutiivisen prosessin tulos.
Jalometalli
Metallit jaetaan jaloihin ja epäjaloihin metalleihin normaalipotentiaalin mukaan. Jalot metallit, joilla on pieni normaalipotentiaali, eivät reagoi suolahapon ja sitä heikompien happojen kanssa vetyä vapauttaen, kun taas epäjalot reagoivat ja niillä on korkea normaalipotentiaali. Kulta ja platina ovat jaloimpia metalleja.
Jaettaessa metallit normaalipotentiaalin mukaan nousevaan järjestykseen, saadaan metallien sähkökemiallinen jännitesarja. Jännitesarjassa ennen vetyä olevat metallit ovat epäjaloja ja vedyn jälkeen olevat jaloja metalleja.
Jalometalleja ovat mm. kulta, iridium, palladium, platina, osmium, renium, rodium, rutenium ja hopea.
Kuparia ei yleensä pidetä jalometallina huolimatta sen paikasta jännitesarjassa.
Jalometallia voidaan käyttää mm. koruissa, pöytähopeissa, aterimissa.
Jalometallien leimaamista koskevassa lainsäädännössä jalometalleilla tarkoitetaan kultaa, hopeaa, platinaa ja palladiumia.
Alberto Ascari
Alberto Ascari (13. heinäkuuta 1918 Milano, Italia – 26. toukokuuta 1955 Milano, Italia) oli italialainen kilpa-autoilija ja kaksinkertainen Formula 1 -maailmanmestari. Mestaruutensa hän voitti kausilla 1952 ja 1953 Ferrari-tallin kuljettajana.
Myös Alberto Ascarin isä Antonio Ascari oli kilpa-ajaja. Hän menehtyi Ranskan GP:ssä 26. heinäkuuta 1925.
Ascari sijoittui ensimmäisessä F1-sarjan kilpailussaan Monacon Grand Prix'ssa 1950 toiseksi.
Kaudella 1951 Ascari sijoittui loppupisteissä toiseksi. Kahdella seuraavalla kaudella hän voitti kaksi mestaruuttaan. Hän voitti molemmat mestaruutensa Ferrarilla. Hänestä tuli ensimmäisen mestaruutensa myötä ensimmäinen Ferrarilla mestaruuden voittanut kuljettaja. Edelliset mestaruudet kun oli voitettu Alfa Romeolla.
Mestaruuksien jälkeen kaudet 1954 ja 1955 eivät sujuneet hyvin: hän keskeytti jokaisen kilpailun, johon hän osallistui. Kauden 1954 pisteisiin Ascarille jäi ”kummittelemaan” 0,14 pistettä. Kyseiset pisteet hän sai Britannian Grand Prix'sta, jossa seitsemälle kuljettajalle merkittiin kilpailun nopein kierrosaika. Tuolloin nopeimmasta kierroksesta oli jaossa yksi piste. Tämä piste jaettiin näiden seitsemän kuljettajan kesken, ja jokainen sai 1/7 pistettä.
Ascari pitää hallussaan ennätystä peräkkäisten voittojen määrästä. Ascari voitti kausina 1952-1953 seitsemän F1-osakilpailua peräkkäin: kauden 1952 kuusi viimeistä GP:tä ja kauden 1953 avauskisan. Ascarin voittoputki kuitenkin katkesi, kun hän ei (monien muiden kuljettajien tapaan) osallistunut vuoden 1953 Indianapolis 500 -kisaan, joka oli mukana formula ykkösten MM-sarjan toisena osakilpailuna. Ascari voitti myös Indy 500 -kisaa seuranneet Hollannin ja Belgian GP:t.
Ascari kuoli Monzassa testatessaan ystävänsä Eugenio Castellottin Ferrari 750 Monza-urheiluautoa 26. toukokuuta 1955. Hän menetti auton hallinnan ja rajun törmäyksen jälkeen hän lensi autostaan radalle. Onnettomuusmutka "Curva di Vialone" nimettiin uudestaan "Variante Ascari"ksi hänen mukaansa.
Räntä
Räntä on sadetta, joka koostuu vesipisaroista ja osittain sulaneista lumihiutaleista. Sitä esiintyy, kun lämpötila on lähellä nollaa. Sade syntyy lumihiutaleina, mutta putoaa lämpimämpään ilmakerrokseen, missä pienet hiutaleet ehtivät sulaa kokonaan ja isotkin osittain.
Etelä- ja Keski-Suomessa sataa räntää keskimäärin 15-20 päivänä talvessa. Lapissa räntäpäiviä on vähemmän.
Marigold IceUnity
Marigold IceUnity (MIU, epävirallisemmin Marigold) on suomalainen, Suomen menestynein Helsingin Luistelijoiden (HL) SM-senioreissa kilpaileva muodostelmaluistelujoukkue, joka perustettiin vuonna 1987 nimellä "Blue Girls". Joukkueen valmentajana toimii Anu Oksanen (o.s. Jääskeläinen).
Joukkue aloitti juniorisarjassa nimellä "Blue Girls" kaudella 1987–1988 ja seuraavalla kaudella sen nimeksi tuli "The Violets". Kaudella 1989–1990 joukkue siirtyi seniorisarjaan, mutta sitä seuraavalla se siirtyi takaisin juniorisarjaan ja muutti nimensä "Marygoldiksi". Kaudella 1992–1993 nimen y muuttui i:ksi. Kaudella 1993–1994 joukkue siirtyi takaisin seniorisarjaan. Nimen perään lisättiin "IceUnity" kauden 1998–1999 aikana.
Suomen mestaruuksia MIU:lla on hallussaan neljätoista ja joukkue on saavuttanut SM-hopeaa yhdeksän kertaa sekä SM-pronssia kahdesti.
Joukkue on edustanut Suomea toisena joukkueena jokaisessa maailmanmestaruuskilpailussa ja voittanut maailmanmestaruuden viidesti: 2002 Ranskassa, 2004 Kroatiassa, 2006 Tšekissä, 2014 Italiassa ja 2018 Ruotsissa. MM-hopeaa Marigold IceUnity on saavuttanut 2003 Kanadassa, 2010 Yhdysvalloissa, 2011 Helsingissä, 2015 Kanadassa ja 2017 Yhdysvalloissa. MM-pronssia Marigold IceUnity on saavuttanut Yhdysvalloissa 2000 ja Ruotsissa 2005.
Jawi
Jawi on adaptoitu arabian aakkosto malaijin kielen kirjoittamiseksi. Sitä käytetään yhtenä kahdesta Brunein kirjoitusjärjestelmistä; lähinnä Malesiassa, Indonesiassa, Filippiineillä ja Singaporessa, erityisesti uskonnollisissa yhteyksissä.
Jawin aakkosto on ollut olemassa vuosisatojen ajan Nusantarassa (Malaijin maailmassa). Sen kehitys on yhdistetty Islamin saapumiseen. Siinä on lähinnä arabiankielisiä merkkejä, sekä joitain Jawille uniikkeja merkkejä.
Jawin aakkosto on yksi aikaisimmista malaijin kielen kirjoittamiseksi olemassa olevista kirjoitusjärjestelmistä. Jawi on ollut käytössä sitten Pasai Islamin aikakauden; "Malakkan sulttaaniuden", "Johorin sulttaaniuden" ja myös "Acheh"in aikakauteen asti. Terengganu-tabletista (Batu Bersurat Terengganu) on löydetty todisteita tästä, sijoittuen vuoteen 1303 (702H Islamilaisen kalenterin mukaan), samassa kun aikaisimmat roomalaisten kirjainten käytön todisteet on löydetty 1800-luvun lopulta.
Ktesias
Ktesias (400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen historioitsija ja lääkäri. Hän syntyi Knidoksessa, joka oli tunnettu lääkäreistään. Ktesias toimi Persian kuninkaan Artakserkses II:n lääkärinä ja oli tämän kanssa sotaretkellä tämän veljeä Kyyros nuorempaa vastaan.
Ktesiaan pääteos oli 23-osainen "Persica", joka käsitteli Persian valtakunnan historiaa. Hän väitti teoksessaan korjaavansa ne väärät väitteet, jotka Herodotos oli aikaisemmin tehnyt. Ktesiasta pidetään kuitenkin erittäin epäluotettavana. Ktesiaan teos ei ole säilynyt nykypäivään, mutta siitä tekivät lyhennelmiä Diodoros Sisilialainen ja bysanttilainen Fotios.
Toinen Ktesiasin tärkeä teos käsitteli Intiaa.
Eskatologia
Eskatologia on uskontoihin liittyvä oppi maailman viimeisistä tapahtumista. Viimeisillä tapahtumilla tarkoitetaan yleensä nykyisen maailman päättymistä ja uuden maailman syntymistä. Termi on muodostettu kreikan sanoista "eskatos" ’äärimmäinen’ ja "logos" ’tieto’.
Raamatun mukaan maallisten valtakuntien jälkeen on tulossa Jumalan valtakunta (1000-vuotinen valtakunta jonka jälkeen uusi maa uusine taivaineen). Raamatussa monissa kirjoissa käsitellään eskatologisia kysymyksiä, erityisen runsaasti lopun ajan tapahtumiin ovat kuitenkin keskittyneet Ilmestyskirja ja Danielin kirja.
Jeesuksen opetuslapset halusivat tietää milloin Jumalan valtakunta tulee. Jeesus antoi vastauksessaan moniosaisen tunnusmerkin, josta voitaisiin havaita milloin uusi onnellinen maailma on lähellä. Muissa raamatunkirjoissa lisätään tunnusmerkkiin yksityiskohtia.
Jeesuksen antaman tunnusmerkin piirteitä ovat:
Jeesuksen vastaus opetuslasten kysymykseen on kokonaisuudessaan Matteuksen 24:ssä, Markuksen 13:ssa ja Johannes 21:ssä luvussa.
Paavali puolestaan kirjoitti, että viimeisinä päivinä on vaikeita aikoja, koska ihmisten käytös muuttuu huonompaan suuntaan. Paavalin mainitsemia piirteitä ovat muun muassaApostoli Johannes sai Jumalalta näyn, jossa paljastettiin lopun ajan tapahtumia. Johannes kirjoitti niistä Ilmestyskirjassa.Islamilaisessa eskatologiassa käydään taistelu hyvän ja pahan voimien kesken. Hyvän puolelta taistelua johtaa Mahdi, joka tuo oikeudenmukaisuuden ja ajaa vääryyden pois. Häntä avustaa Jeesus, joka palaa maan päälle ja kuolee ennen viimeistä tuomiota.
Jeesuksen roolille ei löydy perusteita Koraanista, vaan se on myöhempää perimätietoa. Tämä käsitys on periytynyt islaminuskoon kääntyneiltä kristityiltä, mutta se on juurtunut islamilaiseen ajatteluun. Jeesuksen asema on vahvistunut myös islamin sisäisten kiistojen vuoksi. Šiialaisten uskonnollinen kokemus keskittyy odottamaan Mahdin paluuta. Vastaavasti sunnalaiset rajoittavat Mahdin merkitystä tuomalla hänen rinnalleen Jeesuksen toisena messiaanisena hahmona.
Van Gogh (täsmennyssivu)
Van Gogh tarkoittaa seuraavia:Van Gogh on myös seuraavien henkilöiden nimi:
Red Bull
Red Bull () on itävaltalais-thaimaalainen energiajuoma. Juoman kehitti Dietrich Mateschitz thaimaalaisen Krating Daeng (กระทิงแดง) -juoman pohjalta. Vuonna 1984 hän valtuutti TC Pharmaceuticals -yhtiön valmistamaan sitä. TCP sai 51 prosenttia perustetusta Red Bull GmbH -yhtiöstä.
Juoma tuli markkinoille 1987 laajan mainoskampanjan tuella. Mainokset keskittyvät lähinnä juoman piristäviin vaikutuksiin sloganilla ”Red Bull antaa siivet”. Suomessa elintarviketurvallisuusvirasto Evira onkin edellyttänyt, että energiajuomien pakkausmerkinnöissä on oltava varoitusmerkintä siitä, ettei tuote sovi lapsille, raskaana oleville eikä kofeiiniherkille henkilöille.
Vuonna 2006 myynti oli yli 4 miljardia tölkkiä 130 maassa, ja nykyisin Red Bull onkin maailman myydyin energiajuoma.
Red Bull GmbH valmistaa myös Red Bull Colaksi nimettyä kolajuomaa. Red Bullia voidaan käyttää drinkkien osana. Kofeiini peittää joitain alkoholin vaikutuksia. Slow Cow -niminen juoma parodioi Red Bullia.
Red Bull osti Jaguarin Formula 1 -tallin 15. marraskuuta 2004 Fordilta. Tallin nimeksi vaihdettiin Red Bull Racing. Tallissa ajaa Max Verstappen ja Daniel Ricciardo. Vuonna 2005 Red Bull hankki omistukseensa myös Minardi-tallin, joka kilpailee nykyisin nimellä Scuderia Toro Rosso. Toro Rosson kuskeina toimivat kaudella 2018 Pierre Gasly ja Brendon Hartley. Red Bull Racing voitti vuosina 2010, 2011, 2012 ja 2013 valmistajien maailmanmestaruuden ja Sebastian Vettel kuljettajien maailmanmestaruudet. Jääkiekkoseurat EC Red Bull Salzburg sekä EHC Red Bull München ovat yhtiön omistamia. Red Bull omistaa myös kolme jalkapalloseuraa: New York Red Bullsin, FC Red Bull Salzburgin sekä RB Leipzigin.
Vuoriseepra
Vuoriseepra ("Equus zebra") on yksi kolmesta seepralajista. Se elää lounaisen Afrikan vuoristoseuduilla. Vuoriseepralla on kaksi alalajia, jotka eroavat toisistaan niin paljon, että niitä voitaisiin pitää myös erillisinä lajeina:
Kapinvuoriseeproja eli kapmaanvuoriseeproja elää Kapmaalla Etelä-Afrikassa. Vuonna 1937 niitä oli jäljellä enää noin 45 yksilöä, mutta suojelutoimien ansiosta niitä on nykyään noin 350. Alalaji on kuitenkin yhä uhanalainen ja vaarantunut. Hartmanninvuoriseeprat elävät Namibiassa, jossa niitä on arviolta 15 000. Vaikka ne eivät ole suorastaan uhanalaisia, niiden lukumäärä on kuitenkin vain kahdeksasosa 1900-luvun alun määrästä. Lukumäärän pienenemisen takia IUCN on arvioinut myös hartmanninvuoriseepran vaarantuneeksi.
Vuoriseepran mustat raidat ovat leveämmät ja valkoiset raidat kapeammat kuin aroseepralla. Kokonaisuudessaan se on näin ollen tummemman näköinen. Se on 120–150 cm korkea ja painaa 260–370 kiloa. Hartmanninvuoriseepra on hieman suurempi kuin kapinvuoriseepra.
Vuoriseeprat elävät laumoissa, joihin kuuluu yksi uros ja muutama naaras sekä näiden jälkeläiset. Vanhat syrjäytetyt urosseeprat voivat muodostaa omia laumojaan samoin kuin nuoret urosseeprat, joilla ei ole vielä omaa laumaa.
Augustus De Morgan
Augustus De Morgan (27. kesäkuuta 1806 – 18. maaliskuuta 1871) oli brittiläinen matemaatikko ja loogikko.
Hän syntyi Madrasin lähellä Intiassa. Hänen isänsä oli brittiarmeijan eversti. Matemaattisen lahjakkuuden Augustus lienee perinyt äitinsä puolelta. De Morgan muutti jo seitsenkuisena sylivauvana Intiasta Englantiiin. Hän meni 16-vuotiaana opiskelemaan Cambridgen yliopistoon, mutta ei saanut maisterinpapereita, koska ei suostunut osallistumaan uskonnolliseen kokeeseen. Hän muutti Lontooseen ja aloitti lakiopinnot, mutta kun University College London perustettiin, hän haki sieltä virkaa matematiikan alalta. Hän eteni matematiikan professoriksi 1828.
De Morgan kehitti kuuluisat De Morganin lait sekä vakiinnutti matemaattisen induktion. De Morgan -kraatteri on nimetty hänen mukaansa.
Koivu (Tervola)
Koivu tai "Koivukylä" on kylä ja rautatieasema Tervolassa noin 20 kilometriä pohjoiseen kuntakeskuksesta. Koivu sijaitsee valtatien 4 sekä Kemin–Kelloselän rautatien varressa. Nykyisin Koivun kylä on muuttotappioaluetta. Koivun koulu lakkautettiin 2010-luvun puolessa välissä.
Kylän läpi kulkevat sekä valtatie 4 että Kemin ja Rovaniemen välinen rautatie. Myös kylän ohitse virtaava Kemijoki on aiemmin ollut tärkeä kulkuväylä.
Julkinen liikenne on nykyisin valtatietä kulkevien linja-autovuorojen varassa. Ennen kylästä lähti ja tuli useita linja-autovuoroja päivässä, niitä liikennöi Veljekset Salmela (aiemmin P.Nurminen). Rautateiden henkilöliikenteen pysähdykset lakkautettiin 31. toukokuuta 2003.
Koivun katsotaan jakautuneen maantieteellisesti molemmille puolen Kemijokea, joista runsaampi asutus on ollut länsipuolella. Itäpuolen tunnetuimpia paikkoja ovat Suukosken keidas ja Ryynäsenniemen karavaaranialue, joka levittäytyy kohti Kemijoen suistoa.
Koivun rautatieasema on ollut kuuluisa voileivistään, ternimaidosta tehdystä narisevasta juustosta sekä arkkitehtuuristaan. Vuonna 2005 asema mainittiin Ilta-Sanomien 50 merkittävimmän kansallisen nähtävyyden joukossa. Nykyisellään asemalla ei ole virallista toimintaa.
Koivua tunnetuksi ovat tehneet myös Silvolan Puukkotehdas sekä keihäänheittäjä Päivi Alafrantti. Kylässä oli vielä 1960-luvulla urheilukenttä. Kylässä ollut parhaimmillaan neljä kauppaa sekä tiilitehdas, joka tuhoutui tulipalossa 1960-luvulla. Vielä 1990-luvulla kylässä toimi leirintäalue, jonka toiminta loppui vuosikymmenen puolivälissä. Koivun kylään voidaan lukea myös Räihän leipomo, joka on tunnettu rieskapaikka nelostien varressa 50 kilometriä Rovaniemen eteläpuolella. Nelostien varrella toimii Peurassa oleva huoltoasema (ent. Esso, Teboil, nyk. St1).
Grevynseepra
Grevynseepra eli kuningasseepra ("Equus grevyi") on yksi kolmesta nykyisestä seepralajista. Se elää luonnossa pensasalueilla Etiopiassa, Keniassa ja Somaliassa. Grevynseepran raidat ovat kapeammat ja korvat ja säkäkorkeus suurempi kuin muilla seeproilla (noin 150 cm). Lajin kantoaika on 13 kuukautta, mikä on pitempi kuin millään muulla kavioeläimellä.
Laji on saanut nimensä Ranskan presidentti Jules Grévyn mukaan, joka sai seepran 1880-luvulla lahjaksi Abessiniasta. Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut lajin suomenkielisen nimen muuttamista "isoseepraksi".
Grevynseepra on erittäin uhanalainen. Sitä metsästettiin aikoinaan sen huomiota herättävän nahkan takia. Nyt sitä uhkaa elinympäristön menetys, kotieläinten aiheuttama kilpailutilanne ja leijonat.
Sardi
Sardin kieli ("sardu") on hyvin vanhakantainen romaaninen kieli, jota puhutaan Sardiniassa. Sardinialla on neljä päämurretta: sassarin, logudorin, galluurin ja kampidaanin murteet. Ne poikkeavat toisistaan varsin paljon, mikä on vaikeuttanut sardinian kielen standardointia. Sassarin ja galluurin puhujat eivät edes pidä omia murteitaan sardinian kielenä; galluuri onkin pikemminkin korsikan kielen murre. Logudori poikkeaa italiasta eniten ja on puhujamäärältään suurin; toisaalta kampidaania puhutaan Sardinian pääkaupungissa Cagliarissa, mikä on omiaan nostamaan sen arvostusta.
Sardia puhuu yli 1,5 miljoonaa ihmistä Sardinian saarella. Sardinian murteita käytetään kaunokirjallisuudessa, radiolähetyksissä ja paikalliskulttuurin tarkoituksiin, mutta kouluopetus on Sardiniassa yksinomaan italiankielistä.
Graviskalaari
Graviskalaari on teoreettisessa fysiikassa hiukkanen, joka ilmestyy metrisen tensorin viritystilasta (esimerkiksi gravitaatiokenttä), mutta jonka fyysiset ominaisuudet ovat käytännössä erottamattomia skalaarista, kuten Kaluza-Klein-teoriassa. Uusi skalaarikenttä formula_1 tulee metrisen tensorin komponentista formula_2 jossa numero 5 kuvaa uutta, viidettä ulottuvuutta.
Gravifotoni
Gravifotoni on teoreettisessa fysiikassa hiukkanen, joka ilmestyy metrisen tensorin viritystilasta (esimerkiksi gravitaatiokenttä), mutta jonka fyysiset ominaisuudet ovat käytännössä erottamattomia fotonista, kuten Kaluzan–Kleinin teoriassa. Sähkömagneettinen potentiaali formula_1 tulee metrisen tensorin komponentista formula_2, jossa numero 5 kuvaa uutta, viidettä ulottuvuutta.
Pekka ja Susi (yhtye)
Pekka ja Susi oli poprock-yhtye, joka voitti Rockin Suomen mestaruuden vuonna 1993. 1990-luvun alkupuolelle saakka yhtyeen nimi oli Yhdeksäs Hetki. Yhtye aloitti gospel-yhtyeenä.
Simon Le Bon
Simon John Charles Le Bon (s. 27. lokakuuta 1958 Bushey, Hertfordshire) on brittiläinen muusikko, joka tunnetaan parhaiten Duran Duran -yhtyeen laulusolistina vuodesta 1980 alkaen. Le Bon toimi myös Duran Duranin jäsenistä koostuvan Arcadian solistina vuosina 1985–1986.
Duran Duran perustettiin vuonna 1978 Nick Rhodesin, John Taylorin ja Stephen Duffyn kesken. Duffy kuitenkin jätti ryhmän jo vuotta myöhemmin, koska ei uskonut sillä olevan tulevaisuutta. Lukuisien kokoonpanomuutosten jälkeen Le Bon esiteltiin yhtyeelle toukokuussa 1980. Todettuaan, että hänen kirjoittamansa runot soveltuvat muiden soitantaan, Le Bon päätti kokeilla Duran Durania ”kesän yli”. Jo kuudessa viikossa yhtye keikkaili ahkerasti Englannissa ja Hazel O'Connorin kiertueen lämmittely poiki myös levytyssopimuksen EMIn kanssa. Nimetön ensilevy julkaistiin vuonna 1981 ja sitä seurasi sarja albumeja: "Rio" (1982), "Seven and the Ragged Tiger" (1983) ja "Arena" (1984).
Le Bon ja Rhodes halusivat tehdä musiikkia Duran Duranin keikkatauonkin aikana vuonna 1985 ja Arcadia syntyi. Tiivis rytmi kuitenkin vaati myös veronsa: Andy Taylor ja Roger Taylor erosivat joukosta vuonna 1986. Kun vuonna 1997 John Taylorkin jätti yhtyeen, alkuaikojen kokoonpanosta olivat jäljellä enää Rhodes ja Le Bon. Duran Duran on kuitenkin jatkanut levyttämistä ja keikkailua jäsenistömuutoksista huolimatta ja tuorein, järjestyksessä kolmastoista studioalbumi "All You Need Is Now" julkaistiin 2010.
Le Bon avioitui vuonna 1985 huippumalli Yasmin Parvanehin kanssa. Pariskunnalla on kolme tytärtä, jotka ovat syntyneet vuosina 1989, 1991 ja 1994. Tyttäristä vanhin, Amber Le Bon, on seurannut äitiään mallin uralle.
John Entwistle
John Alec Entwistle (9. lokakuuta 1944 Lontoo, Englanti – 27. kesäkuuta 2002 Las Vegas, Yhdysvallat) oli brittiläinen rockmuusikko, joka soitti bassokitaraa The Who -yhtyeessä aina kuolemaansa saakka. John Entwistlen, Pete Townshendin ja Roger Daltreyn yhteinen soittoura alkoi jo 1960-luvun alussa yhtyeessä The Detours, jonka nimeksi vaihdettiin myöhemmin The High Numbers ja lopulta The Who.
Entwistle oli oman sukupolvensa kuuluisimpia ja arvostetuimpia rockbasisteja. Hän myös lauloi ja soitti käyrätorvea joillakin The Whon kappaleilla. The Whon kuuluisista kappaleista ”Boris the Spider” (1966) ja ”My Wife” (1971) olivat hänen säveltämiään. Entwistle viljeli tunnusmerkkinään pidettyä mustaa huumoria myös soololevyillään, joista tunnetuin lienee "Smash Your Head Against The Wall" (1971).
Ajoittain päihdeongelmien kanssa painiskellut Entwistle kuoli 57-vuotiaana kokaiinin aiheuttamaan sydänkohtaukseen Las Vegasissa The Whon Amerikan kiertueen aattona 2002. Townshendin mukaan kiertueen tarkoituksena oli auttaa velkaantunutta Entwistleä taloudellisesti.