Timo Väänänen
Timo Väänänen (s. 1970 Mikkeli) on monipuolinen suomalainen kanteletaiteilija. Hän esiintyy soolotaiteilijana erikokoisilla perinteisillä kanteleilla ja sähkökanteleella sekä on mukana useissa yhtyeissä. Väänänen on valmistunut musiikin maisteriksi opettajinaan muun muassa Martti Pokela ja mestaripelimanni Toivo Alaspää. Hänen taiteellinen tohtorintyönsä "Väinämöisen kasvot – kantele symbolina" tarkastettiin Sibelius-Akatemian kansanmusiikin osastossa 4. huhtikuuta 2008. Vuonna 1997 Väänänen valittiin Finland Festivalsin Vuoden nuoreksi taiteilijaksi. Väänänen on julkaissut lukuisan määrän levyjä.
Väänänen soittaa sekä perinteistä että uutta kantelemusiikkia. Perinteisistä kanteleista hän käyttää lähinnä pienkanteleita (10-kielinen kantele, 15-kielinen kantele, latvialainen kokles, venäläinen gusli), Ilari Ikävalkon ja Jyrki Pölkin suunnittelemaa "Kirjokansi"-kanteletta, kotikanteletta sekä konserttikanteletta. Musiikissa on mukana šamanistisen ja minimalistisen karjalaisen kanteleensoiton tyylipiirteitä, pelimannimusiikkia sekä uusia sävellyksiä. Uudet sävellykset ja sovitukset hän tekee pääasiassa itse, mutta hän soittaa myös muiden säveltäjien musiikkia. Martti Pokelan ja Sari Kaurasen kanssa hän on tehnyt sävellysyhteistyötä, jonka tuloksena on julkaistu kaksi levyä ("Sonata for Kantele" ja "Snow Kantele") sekä nuottikirja "Yhteiset sävelet" (2004), jonka Väänänen on toimittanut.
Väänänen esittää myös elektronista musiikkia, jossa hän yhdistää sähkökanteleen soittoon "live-looping"-tekniikkaa, samplereita sekä tietokoneiden ja sähkökitaran efektilaitteiden, muun muassa sähköjousen eli E-Bow'n, käyttöä. Live-looping-tekniikalla Väänänen rakentaa esityksen aikana sointikerrostumia. Väänäsen elektronisessa musiikissa on vaikutteita ambient-musiikista.
"Väinämöisen kasvot – kantele symbolina" on Väänäsen taiteellisten tohtoriopintojen otsikko. Projektissa tutkitaan taiteen keinoin kanteleen vahvoja symboliarvoja. Tutkintoon kuuluu viisi konserttia, valokuvateoksia, taidenäyttely sekä kirja. Tohtorintyö tarkastettiin 4. huhtikuuta 2008. Ohjaavana professorina toimi Heikki Laitinen. Projektin työryhmään kuuluvat tanssija, koreografi, ohjaaja Päivi Järvinen ja arkkitehti Ilari Ikävalko. Yhtenä lähtökohtana työryhmälle ovat olleet kanteleeseen liittyvät maalaukset:
Projektin päävalokuvateos on "Väinämöisen kasvot", jossa on 144 nykyisen kanteleensoittajan kasvokuvat järjestettynä siten, että ne muodostavat Gallen-Kallelan "Väinämöisen lähtö" -teoksen Väinämöisen kasvot. Teos oli esillä "Sankari vai konna" -näyttelyssä Turun linnassa 2006.
Kuvaosioon kuuluvat myös henkilökuvat muutamista kuuluisista kanteleensoittajista. Alkuperäisten kuvien pohjalta Väänäsen kasvoille maskeerasi taidemaskeeraaja, tanssija, näyttelijä Kaisu Kurki seuraavat henkilöt:
"Väinämöisen kasvot" -projektin konsertit:
Projektista on julkaistu äänilevy "Musiikkia" (Maanite 2005) ja valokuvakirja "Kasvot – mielikuvia kanteleesta" (Maanite & Maahenki 2008).
Ensimmäinen kokonaisuuden valokuvanäyttely oli Sanomatalossa Helsingissä helmikuussa 2008.
Vuonna 2005 Väänänen soitti vierailevana muusikkona kantelesooloja The Walt Disney Companyn ja Walden Median elokuvaan "". Säveltäjä Harry Gregson-Williams halusi saada musiikkiin mukaan jäisen ja lumisen alueen sointia ja löysi kanteleen. Kantele soi muun muassa silloin, kun elokuvassa siirrytään ensi kertaa Narniaan. Elokuvan musiikista on koostettu myös konserttiversio, joka kantaesitettiin Colorado Symphony Orchestran konsertissa Denverissä toukokuussa 2007. Väänänen esiintyi teoksen kantelesolistina. Huhtikuussa 2008 Väänänen soitti kanteleosuuksia Narnia-elokuvasarjan toiseen osaan "".
Väänänen oli mukana Kaustisen kansanmusiikkijuhlille 2002 tuotetussa sähkökantelekonsertissa, jossa muina taiteilijoina olivat:
Zefiro Torna -yhtyeen Piae Cantiones -kokonaisuudessa "De Fragilitate" Väänänen soittaa pienkanteleita ja tuo kansanmusiikin sävyjä mukaan vanhan musiikin ja renessanssimusiikin maailmaan. Zefiro Torna, Timo Väänänen ja Antwerpenin katedraalikuoron laulajat esiintyivät De Fragilitate -ohjelmalla syksyllä 2006 Belgiassa, muun muassa Belgian kuninkaanlinnan konsertissa, jossa oli paikalla muun muassa Albert II, kuningatar Paola ja muita kuninkaallisia. De Fragilitate julkaistiin levynä "De Fragilitate – Piae Cantiones Hymns from medieval Finland" (2007, Klara Radio, Belgia). Levy sai lokakuussa 2007 arvostetun Diapason d'Or -tunnustuspalkinnon.
Kanteleen kielin on Timo Väänäsen johtama tutkimushanke, jossa kanteletta tarkastellaan monen kansan soittimena. Hanke alkoi 2005, jolloin Timo Väänänen, soitintutkija ja Suomen kantelemuseon johtaja Kari Dahlblom ja toimittaja Leena Häkkinen tekivät Yleradio 1:n Radioateljeelle Kanteleen kielin -nimisen radiofeature-ohjelman. Kanteleen kielin -hanke on sai 2010 Koneen Säätiöltä apurahan tietokirjaa varten ja hankkeen työryhmään tuli mukaan tuottaja, säveltäjä, kanteleensoittaja Matti Kontio. Yle Radio 1:ssä esitettiin vuonna 2012 Leena Häkkisen ja Timo Väänäsen toimittama 17-osainen Kanteleen kielin -radiosarja. Vuonna 2013 julkaistiin hankkeen ensimmäinen kirja ja äänite Baltian kantelekansat. Hankkeen toteutuneet kenttämatkat:
Kanteletta nykyään soittavia tai rakentavia kansoja on hankkeen tiedossa tällä hetkellä 16.
Nurmeksen museo käynnisti vuonna 2009 Kantele eläväksi -hankkeen, jossa yhden esineryhmän – kanteleen – avulla tutkittiin, miten kulttuuriperintöön liittyvän tiedon, tarinoiden ja elämysten välittäminen yleisölle voisi tapahtua ja miten tulisi harjoittaa siihen liittyvää tutkimusta, opetusta ja tiedonvälitystä sekä näyttely- ja julkaisutoimintaa. Hankkeen toteuttivat Timo Väänänen ja Rauno Nieminen. Hankkeen aikana 2009–2011 julkaistiin Kantele eläväksi -kirja, joka sisältää mm. kanteleiden luokitteluoppaan, kuvattiin kaikki Nurmeksen museon kokoelmien kanteleet, rakennettiin soiva kopio Nurmeksen museon kanteleesta 1626, järjestettiin museohenkilökunnan koulutusta ja järjestettiin konsertti, jossa 1626-kanteletta soitettiin. Hanke sai vuonna 2012 Kanteleliiton Vuoden kantele -tunnustuksen.Timo Väänänen toimi Kanteleliiton julkaiseman "Kantele"-lehden ja Kantele.net-sivuston päätoimittajana 2005–2010.