Cockerspanieli
Cockerspanieli kuuluu FCI:n (Federation Cyno­logique Inter­nationale) luokituksen mukaan ryhmään 8 (noutajat, ylös­ajavat koirat ja vesi­koirat) ja ala­ryhmään ylös­ajavat koirat. 
Nykyisin cocker­spanieli on suosittu seura­koira ja sen kanssa voi harrastaa tottele­vaisuus­koulutusta (toko) tai agilitya, jäljestää tai metsästää. Cockeri on myös hurmaava ja tyylikäs näyttely­koira. Erinomaisen haju­aistinsa vuoksi cockereita on koulutettu myös haavoittuneen hirven jäljestykseen, raunio­koiraksi ja tullille huume­koiraksi.
Joskus rotua kutsutaan englannin kielessä "englannin­cocker­spanieliksi", jotta sitä ei sotkettaisi amerikancockerspanieliin.
Cockerspanieli on rohkea, pieni­kokoinen ja sopu­suhtainen. Koiran silmien tulisi olla tumman väriset ja korvien alas sijoittuneet. Cocker­spanielin häntä on perinteisesti typistetty, mutta Suomessa ja monissa muissa Euroopan maissa hännän typistäminen on nykyisin kielletty.
Cockerspanielin väreissä karkea jako tehdään yksi­väristen ja kirjavien cockereiden kesken. Yksi­väriset voivat olla joko punaisia (sävyt ja värin syvyys vaihtelee), mustia tai maksan­ruskeita. Yksi­värisillä sallitaan vain pieni valkoinen merkki rinnassa. Yksi­värisiin kuuluvat myös tan-merkkejä kantavat cockerit. Black & tanilla on musta turkki punaisin merkein ja liver tanilla ruskea turkki punaisin merkein.
Kirjavia ovat sekä puhtaasti kaksi­väriset (musta­valkoinen, liver-valkoinen ja puna­valkoinen) että roanit (blue roan, orange roan, lemon roan, liver roan), joissa vaaleaan (esimerkiksi valkoiseen) turkin osaan on sekoittunut tummaa (esimerkiksi mustaa tai punaista). Kirjavissa tan-värinä löytyy blue roan tan. Turkiltaan valko­pohjainen cockeri, jolla on sekä mustia että punaisia laikkuja kutsutaan nimellä tricolor. Väri on Suomessa nykyään erittäin harvinainen.
Monet metsästäjät pitävät valkoista väriä turkissa etuna, koska sen ansiosta metsästäjä näkee koiran paremmin.
Cocker­spanielin luonteen­piirteisiin kuuluu älykkyyden sekä valppauden ilmaiseminen kasvojen ilmeillä. Rodusta pidetään sen ystävällisen, uskollisen, leikkisän ja hellän luonteen ansiosta. Koirat ovat helppoja kouluttaa ja hyviä keski­kokoisia koko perheen lemmikkejä. Hyvin harvoilla cockereilla on luonne­vikoja; vuonna 2002 tehdyssä 487 koiran tutkimuksessa vain prosentti koirista oli aggressiivisia ihmisille ja kaksi prosenttia aggressiivisia muille koirille. Yksiväriset koirat ovat usein moni­värisiä koiria ärhäkkäämpiä.
Spanielin sukuisia koiria on käytetty Euroopassa metsästyksessä jo tuhat vuotta sitten. Keltit tai irlantilaiset veivät näitä koiria Brittein­saarille. Erot rotujen välille syntyivät metsästettävien lajien mukaan. Lehto­kurpan () metsästyksessä hyviä lajeja alettiin kutsua "cocking­spanieleiksi".
Kielentutkijat ovat löytäneet spanieliksi tulkitun sanan 1300-luvulta peräisin olevasta laki­tekstistä. Ensimmäisen kerran itse sana "spanieli" esiintyy 1320-luvulta peräisin olevassa runossa. Lintu­koiria käsittelevässä, 1790-luvulla ilmestyneessä kirjassa mainitaan ensimmäisen kerran sana "cocker". Omaksi rodukseen cockeri erotettiin virallisesti vasta vuonna 1901. Suomeen ensimmäiset cockerit tulivat 1930-luvulla, ja 1950-luvusta lähtien se on ollut jatkuvasti yksi suosituimmista koira­roduista Suomessa.
Cockerspanieli on osittain terve koirarotu. Sen yleisimpiä sairauksia ovat etenevä silmän verkkokalvon surkastuma, munuaissairaudet ja lonkkavika. Cockerspanieleilla on muita koirarotuja suurempi riski sairastua kilpirauhasen vajaatoimintaan. Ne ovat usein myös alttiita sairastumaan korvatulehduksiin luppakorviensa takia. Rodun keskimääräinen elinikä on 13–14 vuotta.