hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Mazamet
Mazamet on ranskalainen kaupunkikunta, joka sijaitsee Tarnin departementissa ja Midi-Pyrénées'n alueella. Kaupunki sijaitsee aivan Tarnin ja Auden departementtien rajalla, ja sieltä on sama etäisyys niin Béziers'n kuin Toulousenkin kaupunkeihin. Kaupungissa itsessään asuu yli 10 000 henkilöä, mutta kaupunkimainen alue eli agglomeraatio käsittää kaikkiaan 30 000 asukasta.
Kaupunkikunta sijaitsee Montagne Noiren (suom. 'Musta vuori') juurella ja sen läpi virtaavat sekä Thiré- että Arnette-joet. Joista johtuen kaupungin ilmasto on kohtuullisen kostea, mutta kuitenkin leuto. Toisaalta Mazamet’n kaupungin ympäristössä on runsaasti järviä, jotka mahdollistavat monipuolisen vapaa-ajan viettämisen. Myös luonnolla ja eritoten Mustalla vuorella on oma osuutensa ihmisten elämässä. Orbiel-joki saa alkunsa kaupungin alueella sijaitsevalta Montaud-vuorenhuipulta.
Mazamet’n maine luotiin Tarnissa yli 150 vuotta sitten ja tämän maineen varassa saatettiin elää aina 1980-luvulle asti. Kaupunki poikkesi muista vastaavista, koska 1800-luvun keskivaiheilla siitä muodostui alueen kaupallinen ja teollinen keskus, vaikka kaupungin maantieteellinen asema ei suinkaan ollut toiminnoille suotuisa.
Mazamet’n kaupungissa luotiin teollisuus, joka perustui villan erottamiseen lampaiden nahoista, ja tämä puolestaan johti tiiviiden kauppasuhteiden solmimiseen eri puolille maailmaa, kuten Argentiinaan, Australiaan, Etelä-Afrikkaan, Uruguayhin, Uusi-Seelantiin sekä kaikkialle Eurooppaan. Toisaalta tämän teollisuuden sivutuotteena, joskin huomattavasti pienemmässä määrin, syntyi kaupunkiin myös nahkojen parkitsemiseen erikoistunutta teollisuutta. Nykyään tämä kansainvälinen toiminta ja sen laajuus ovat vain osa historiaa, mutta kuitenkin kaupungissa näkyy yhä asukkaiden halu ja kyky etsiä uusia innovaatioiden kohteita. Tällaisia uusia toimialoja on löydetty tarkkuutta vaativista mekaanisista töistä, kuten hammasproteeseista ja uudesta teknologiasta. Myös elintarviketeollisuus on voimistunut kaupungissa.
Nykyisin ainakin Ranskassa tunnetuimmat kaupungissa syntyneet ovat veljekset Laurent Jalabert (s. 1969) sekä Nicolas Jalabert (s. 1973), jotka ovat molemmat useita kilpailuja voittaneita maantiepyöräilijöitä.
Ceylonin tee
Ceylonin tee on mustaa teetä, jota tuotetaan Ceylonin saarella eli Sri Lankassa.
Teenviljely sai alkunsa Ceylonilla 1800-luvun jälkipuoliskolla, kun kasvitauti oli tuhonnut suurimman osan Ceylonin kahviviljelmistä. Teetuotanto syntyi täydentämään Ison-Britannian kasvavaa teen kulutusta, osittain koska Britannia halusi tulla riippumattomaksi teekaupasta Kiinan kanssa.
Ceylonin tee luokitetaan matalalla kasvaneeseen (low grown, merenpinnasta 550 metriin), keskikorkeaan (medium grown, 550–1 050 m) ja parhaaseen eli korkealla kasvaneeseen (high grown, yli 1 050 m). Ehkä kaikkein tunnetuin Sri Lankan eri teealueiden tee on "Ceylon Nuwara Eliya", joka on peräisin maan korkeimmalta teealueelta ja jonka luonnehditaan poikkeavan maultaan muusta Ceylonin teestä jo Orange Pekoe -laatuisenakin. Muita kuuluisia korkealla kasvaneita ovat "Ceylon Uva" ja "Ceylon Dimbula".
Suurin osa Ceylonin teestä kuitenkin käytetään Ceylon-teesekoituksiin, joissa tee tulee useilta eri teetiloilta, tai osana English Breakfast -teetä tai muita vastaavia sekoituksia. B.O.P.-laatuinen tai useammin CTC-menetelmällä valmistettu tee pakataan teepusseihin, joiden vahva annostus perustuu olettamukseen, että tämä heikompilaatuinen tee juodaan joko maidon tai sitruunan kera.
Suomen vapaa katolinen kirkko
Suomen vapaa katolinen kirkko on vuonna 1927 perustettu synkretistinen teosofinen yhteisö, johon kuuluu noin 140 jäsentä.
Kirkko järjestäytyi uskonnolliseksi yhdyskunnaksi paria vuotta myöhemmin, 1929. Toimintaa on Helsingissä, Jyväskylässä, Matkussa, Porissa, Turussa ja Tampereella. Suomen aluepiispana toimii Gunnar Lindberg. Kirkossa on hänen lisäkseen yksi piispa ja neljä pappia.
Kirkko julkaisi lehteä "Vapaa Katolinen Kirkko", joka ilmestyi 1935-2010. Nykyään se ilmestyy vain sähköisesti.
Kirkon juuret ovat teosofisessa liikkeessä, ja kirkon opetuksiin kuuluvat esimerkiksi karman eli syyn ja seurauksen laki ja jälleensyntymisoppi. Jumala ilmenee kirkon mukaan kolminaisuutena, Isänä, Poikana ja Pyhänä Henkenä. Toisaalta Jumala nähdään myös osin panteistisena ja kaiken alkusyynä, josta koko elämä virtaa. Kaiken olevan päämääränä on kirkon näkemyksen mukaan viimein palata takaisin jumaluuteen. Kirkko pitää kaikkia suuria maailmanuskontoja tasavertaisina teinä Jumalan luo.
Vapaa katolinen kirkko korostaa jumalanpalveluselämän, kirkollisten toimitusten ja myös kirkon viran merkitystä. Uskonkysymyksissä se sen sijaan antaa jäsenilleen hyvin suuren vapauden ajatella itsenäisesti. Perinteisen teosofian tapaan se korostaa jäsentensä omantunnon- ja ajatuksenvapautta, myös uskonnollisissa kysymyksissä. Vapaan katolisen kirkon jumalanpalvelusmenot perustuvat katolisen kirkon liturgiaan, mutta niistä on poistettu Vapaalle katoliselle kirkolle vieraat ajatukset, kuten ajatus ihmisen syntisyydestä ja Jeesuksen kuoleman synnitsovittavasta voimasta.
Vapaalla katolisella kirkolla on katolisen kirkon tapaan seitsemän pyhää toimitusta eli sakramenttia: kaste, konfirmaatio, ehtoollinen, rippi, avioliittoon vihkiminen, papiksivihkiminen ja sairaiden voitelu. Vapaa katolinen kirkko katsoo säilyttäneensä piispojensa ja pappiensa apostolisen suksession Utrechtin vanhakatolisen kirkon kautta, jossa sen ensimmäiset viranhaltijat kuten Charles Webster Leadbeater saivat pappisvihkimyksensä.
Vapaa katolinen kirkko katsoo opetuksensa perustuvan kolmeen lähteeseen: kirkolliseen traditioon, josta Raamattu muodostaa vain osan, kristittyjen kokemuksiin sekä auktoriteettiin. Viimeksi mainittu ei niinkään viittaa kirkon opettajien auktoriteettiin, vaan hengellisten johtajien saamaan innoitukseen ja inspiraatioon.
Peace Cup
Peace Cup on Etelä-Koreassa pelattava jalkapallon seurajoukkueiden harjoitusturnaus. Vuonna 2009 se järjestettiin neljännen kerran. Aiemmat vuodet ovat olleet 2003, 2005 ja 2007. Turnaus pelattiin kolmella ensimmäisellä kerralla kahdessa lohkossa, joissa kummassakin on neljä joukkuetta. Vuonna 2009 lohkoja oli 4 ja joukkueita 12. 2007 turnauksen voitti ranskalainen Lyon, joka kukisti finaalissa Boltonin. Boltonin maalivahtina toimi turnauksessa suomalainen Jussi Jääskeläinen.
2003
Lohko AGroup B2005
Lohko ALohko B2007
Lohko ALohko B
Kruunuerakkohaukka
Kruunuerakkohaukka ("Buteogallus coronatus") on eteläamerikkalainen päiväpetolintu. Lajin nimesi Louis Jean Pierre Vieillot 1817. Se luokiteltiin aiemmin erakkohaukkojen sukuun ("Harpyhaliaetus"), mutta molekyylitutkimusten perusteella se kuuluu luhtahaukkojen suvun neljä lajia käsittävään kladiin.
Linnun pituus on 75–85 cm, naaraan ollessa hieman koirasta kookkaamman. Lintu voi painaa 3 kg. Kookas haukka, jolla on lyhyt pyrstö ja pitkät jalat. Höyhenpuku on pääosin tummanruskea, tummassa pyrstössä on vaalea poikkiraita ja koivet ovat keltaiset. Päälaella on töyhtö. Nuoren linnun vaalea vatsapuoli on tummaviiruinen ja höyhenpuku on kauttaaltaan vaaleampi kuin vanhan linnun. Laji voi elää 40-vuotiaaksi.
Kruunuerakkohaukka istuskelee mielellään pylväiden, aidantolppien tms. nokassa vaanien saalista. Se vaikuttaa kömpelöltä mutta on kuitenkin tehokas saalistaja.
Erakkohaukkoja on 2 lajia, tämän lajin lisäksi erakkohaukka ("H. solitarius").
Laji asuttaa Etelä-Amerikan keskiosia Andien itäpuolella Boliviassa, Brasiliassa, Argentiinassa ja Paraguayssa. Uruguaysta laji on mahdollisesti kuollut sukupuuttoon. Laji on uhanalainen, vaarantunut. Vähenemisen syistä ei olla täysin selvillä, mutta ainakin paikalliset maanviljelijät ja karjankasvattajat ampuvat niitä. Tappaminen on vähentynyt viime vuosikymmeninä.
Avoimet ja harvakasvuiset metsät sekä pampa.
Naaras munii vain yhden munan.
Pyydystää saaliikseen nisäkkäitä, pääasiassa jyrsijöitä ja jäniseläimiä, sekä lintuja, kaloja ja todennäköisesti myös käärmeitä.
Rut Bryk
Linnea Rut Bryk (18. lokakuuta 1916 Tukholma – 14. marraskuuta 1999 Helsinki) oli suomalainen keraamikko. Häntä pidetään yhtenä Suomen modernin keramiikkataiteen keskeisistä uudistajista.
Bryk opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa Helsingissä vuosina 1936–1939 ja aloitti vuonna 1942 työskentelyn Helsingissä Arabian tehtaiden taideosastolla, jossa hän sai oppia muun muassa Birger Kaipiaiselta. Brykin varhaistuotantoon kuuluu graafisia suunnitelmia, kuten kortteja ja kirjankansia, sekä keramiikkaesineitä, kuten värikkäitä astioita, tarjottimia ja koruja. Aiheet olivat esittäviä, usein naivistisen runollisia ja hehkuvan värikylläisiä. 1960-luvulta eteenpäin hän ryhtyi toteuttamaan teoksiaan yksittäisistä pienistä kaakeleista, lasitetuista keramiikkamoduuleista, joita hän sommitteli mosaiikinomaisesti suuriksi reliefeiksi. Lisäksi Brykin tuotantoon kuuluvat Vaasan Puuvilla Osakeyhtiölle ja Finlaysonille 1960-luvulla suunnitellut Seita-tekstiilit sekä pintakuvioinnit Tapio Wirkkalan suunnittelemiin astiastoihin Winterreise Polygon ja Cumulus Century.
Suomessa Brykin tunnetuimpia monumentaaliteoksia ovat ”Kaupunki auringossa” (1975) Helsingin kaupungintalon ala-aulan portaikossa sekä seitsemänpaneelinen reliefiseinä "Jäävirta" (1987–1991) tasavallan presidentin virka-asunnossa Mäntyniemessä.
Bryk oli naimisissa Tapio Wirkkalan kanssa. He saivat kaksi lasta: Sami Wirkkala (s. 1948) ja Maaria Wirkkala (s. 1954). Sami on sisustusarkkitehti ja Maaria nykytaiteilija. Taiteilijaparin perintöä vaalii Tapio Wirkkala Rut Bryk Säätiö, joka talletti vuonna 2011 hallussaan olevan kokoelman Espoon modernin taiteen museo Emmaan. Kokoelmasta on pysyvä pienoisnäyttely näyttelykeskus Weegeessä.
Suomessa Rut Bryk on palkittu vuonna Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1962 ja Valtion taideteollisuuspalkinnolla vuonna 1974. Hänelle on myönnetty Suomen Valkoisen Ruusun I luokan Ritarimerkki vuonna 1982 ja filosofian tohtori h.c. -arvonimi Helsingin yliopistoon vuonna 1994.
Bryk kuoli Helsingissä vuonna 1999. Hän oli kuollessaan 83-vuotias. Bryk on haudattu Helsinkiin Hietaniemen hautausmaan Taiteilijainmäelle samaan hautaan puolisonsa Tapio Wirkkalan kanssa.
Rut Brykin veli oli diplomi-insinööri ja Outokumpu Oy:n toimitusjohtaja, vuorineuvos Petri Bryk. Heidän isänsä oli kirjailija, taidemaalari ja hyönteistutkija Felix Bryk ja äiti Aino o. s. Mäkinen.
Omniva
Omniva, aiemmin Eesti Post, on Viron valtion omistuksessa oleva postijärjestelmä. Sen pääkonttori sijaitsee Tallinnassa. Nimi "Omniva" otettiin käyttöön kesäkuussa 2014.
Kurt Wallander
Kurt Wallander on ruotsalaisen kirjailijan Henning Mankellin luoma hahmo, joka esiintyy sekä kirjoissa että elokuvissa. Ensimmäinen Wallander-romaani ilmestyi vuonna 1991. Wallander-kirjojen ja -elokuvien tapahtumapaikoista Ystadissa on tullut turistinähtävyyksiä. Kurtin tytär Linda Wallander on myös poliisi.
Kurt Wallanderista kertovia kirjoja on kymmenen, ja niitä on käännetty useille kielille. Varsinkin myöhemmät romaanit kohosivat heti myyntilistojen kärkeen.
Kurt Wallander on syntynyt 30. tammikuuta 1947. Hän on kirjasarjan alussa keski-ikäinen rikoskomisario, joka on hiljattain eronnut vaimostaan, vieraantunut tyttärestään, laiminlyö terveyttään, kinaa isänsä kanssa ja epätoivoisesti etsii uutta naisystävää. Hänellä on ongelmia perheensä, työtovereiden ja itsensä kanssa. Oopperasta pitävä Wallander työskentelee Ystadin pikkukaupungissa. Hän asui pitkään kaupungin keskustassa osoitteessa Mariagatan 10.
Henning Mankellin oli tarkoitus lopettaa Kurt Wallander -kirjat vuonna 1999 ilmestyneeseen novellikokoelmaan "Pyramidi", mutta vuonna 2009 hän pyörsi päätöksensä ja kirjoitti vielä teoksen "Rauhaton mies". Kirjassa "Ennen routaa" pääosassa on Kurt Wallanderin tytär Linda Wallander. Vuonna 2013 julkaistiin ruotsiksi ja suomeksi pienoisromaani "Haudattu", joka oli aiemmin julkaistu vain hollanniksi.
Kurt Wallander esiintyy myös kirjailija Jan Guilloun kirjassa "En medborgare höjd över varje misstanke".
Wallander-kirjoista on tehty elokuvia ja televisiosarjoja. Kahdeksan ensimmäistä romaania on kuvattu Ruotsissa vuosina 1995–2006. Niiden pääosan esittäjänä on Rolf Lassgård, joka esittää Wallanderia myös 2007 tehdyssä elokuvassa "Pyramidi". Elokuvia on esitetty Suomen televisiossa, esimerkiksi MTV3-kanavalla vuonna 2013.
Linda Wallander -kirjaan perustuva elokuva "" sai ensi-iltansa Suomessa 2005. Se on ensimmäinen osa 32-osaisesta Wallander-sarjasta, jossa Wallanderia esittää Krister Henriksson ja jonka elokuvat perustuvat Mankellin suunnittelemiin juoniin. Elokuvassa "Kosto" Wallander muuttaa omakotitaloon meren rannalle.
Wallander-kirjojen pohjalta on tehty yhdeksän englanninkielistä televisioelokuvaa, joissa Wallanderia esittää Kenneth Branagh. Branagh pyysi itse päästä Wallanderin rooliin, koska pitää Wallander-kirjoista.
Guillou ja Mankell käsikirjoittivat yhdessä televisiosarjan "Talisman", jossa Wallanderkin on mukana. Häntä näyttelee Lennart Jähkel.
Einoto
Einoto on maasaiden nimitys syntymälle. Maasait uskovat eräänlaiseen uudelleensyntymiseen. Vanhan kuollessa hän odottaa noin 100 vuotta jonka jälkeen sielu syntyy uudelleen samaan sukuun.
Synnytyksessä mukana on aina vanhempi samaan sukuun kuuluva nainen. Synnytyksessä hän puhuu itselleen ääneen saman suvun kuolleita henkilöitä. Oikean nimen sanoessaan lapsi syntyy.
Maasai kulttuurissa osa heimoista uskoo noituuteen, ja jos lapsen epäillään olevan avioliiton ulkopuolinen, pitää miehen tappaa hänet, jotta suvussa ei eläisi noitaa.
Aberdeen (täsmennyssivu)
Aberdeen voi tarkoittaa:
Kanadassa:
Antônio Carlos Magalhães
Antônio Carlos Magalhães (4. syyskuuta 1927 – 20. heinäkuuta 2007) oli brasilialainen poliitikko. Hän oli yksi maan tunnetuimmista ja pitkäaikaisimmista poliittisista johtajista. Magalhães toimi Bahian osavaltion kuvernöörinä kolmena kautena ja istui Bahian edustajana Brasilian senaatissa samoin kolmena kautena.
Magalhães syntyi vuonna 1927 Salvadorissa, Bahiassa, ja opiskeli nuorena lääkäriksi. Hän aloitti poliittisen uransa 27-vuotiaana Brasilian silloisen presidentin Juscelino Kubitschekin suojeluksessa ensin kongressin alahuoneessa, josta hän siirtyi vuonna 1964 alkaneen 21-vuotisen sotilasdiktatuurin ajaksi Bahian kuvernööriksi. 1980-luvulla Magalhães toimi maan viestintäministerinä ja myöhemmin oikeistolaisen Liberal Front Party (nyk. "Democratas") -puolueen johtajana ja senaatin puheenjohtajana. Vaaliskandaalin johdosta hän joutui eroamaan vuonna 2001, mutta hänet valittiin seuraavissa vaaleissa takaisin senaattiin. Magalhães oli naimisissa, hänellä oli kaksi lasta ja lapsenlapsia; yksi lapsenlapsista, hänen kaimansa Antônio Carlos Magalhães, on myös mukana politiikassa. Magalhães kuoli 79-vuotiaana monielinvaurioon São Paulossa 20. heinäkuuta 2007.
Ajoksen ratapiha
Ajoksen liikennepaikka () on Kemin kaupungissa Ajoksen satamassa sijaitseva Suomen rataverkkoon kuuluva rautatieliikennepaikka. Liikennepaikka sijaitsee kymmenen kilometrin päässä Kemin rautatieasemalta, ja se on Ajoksen satamaradan eteläinen päätepiste. Liikenne Ajoksen liikennepaikalla sekä Ajoksen satamaradalla hoidetaan vaihtotyönä. Liikennepaikalla ei ole asemarakennusta.
Ajoksen liikennepaikka käsittää ratakilometrillä 862,3 sijaitsevan Stora Enson kuorimolle johtavan raiteen erkanemisvaihteen, ratakilometrillä 864,0 sijaitsevan Rivinkarin ratapihan, ratakilometrillä 866,1 sijaitsevan yksityisraiteiston erkanemisvaihteen sekä ratakilometrillä 866,7 sijaitsevan Tuomilahden ratapihan. Liikennepaikkaan kuuluvaksi voidaan laskea myös Kemin sataman raiteisto, joka ei kuitenkaan ole Liikenneviraston hallinnassa: raja on ratakilometrillä 867,1 Tuomilahden ratapihan eteläpäässä. Samaa kilometrilukemaa käytetään Ajoksen liikennepaikan sijaintitietona Liikennevirasto rautatieliikennepaikkojen luettelossa.
Me tulemme taas
Me tulemme taas (1953) on Armand Lohikosken ohjaama romanttinen viihde-elokuva, joka jatkaa suomalaista tukkilaiselokuvaperinnettä. Se oli Lohikosken ensimmäinen ohjaustyö. Kriitikoiden arvosteluista huolimatta elokuva oli aikoinaan elokuvateattereissa hyvin suosittu.
Elokuva kertoo vanhan ja nuorten tukkilaisten romantiikasta Katri Karkelan (Anneli Sauli ensimmäisessä elokuvaroolissaan), Leski-Kaisan (Siiri Angerkoski) ja hänen tyttärensä kanssa. Rakkaussuhteiden lisäksi Katrin isä, talollinen Konsta Karkela, havittelee myllyä ja sen maita. Elokuvassa kuvataan muutakin tukkilaiselämää, esimerkiksi Reetrikin (Masa Niemi) ja Valfriitin tempauksia. Toivo Kärjen musiikki on elokuvassa keskeisessä asemassa.
Kuvauksissa Tapio Rautavaara joutui todelliseen vaaraan, kun hänen jalkansa juuttui kiinni tukkisumaa purettaessa
Aikalaiskriitikoiden näkemys tiivistyy Juha Nevalaisen ("Ilta-Sanomat") arviossa, jossa hän suomii Helismaan käsikirjoitusta, mutta antaa kiitoksen ohjaajalle. Myös Jörn Donnerin ("Vapaa Sana") mukaan Lohikoski ”pelastaa surullisen aiheen säädylliselle tasolle”.
Alva Garbo
Alva Garbo (oik. Alva Maria Gustafsson) (s. 20. syyskuuta 1903 Tukholma – 21. huhtikuuta 1926 Tukholma) oli ruotsalainen näyttelijänalku. Hänen siskonsa oli näyttelijä Greta Garbo.
Alva näytteli kahdessa elokuvassa ja hänestä oli tulossa kuuluisa näyttelijä. Hän kuitenkin kuoli syöpään vain 22-vuotiaana.
Peltisakset
Peltisakset on työkalu, jolla leikataan peltiä. Peltisakset ovat tavanomaisia saksia jykevämpiteräiset, ja niissä on paksummat varret. Osa niistä muistuttaa ulkonäöltään saksia silmukkapäisine varsineen, toiset mallit taas ovat pihtien kaltaisia. Pellin leikkaamiseen peltisaksilla vaaditaan vain hieman enemmän voimaa, kuin jos tavallisilla saksilla leikkaisi paperia. Peltisaksia käyttävät esimerkiksi peltisepät pienissä peltitöissä. Isommat työkappaleet paloitellaan kiinteällä mekaanisella leikkurilla tai sähkökäyttöisellä kuviosahalla. Peltisaksia käytetään myös askartelussa ja taidekäsitöissä. Niitä valmistetaan sekä vasemmalta että oikealta leikkaavina, suora- tai kaarevateräisinä.
Loro Boriçi Stadion
Loro-Boriçi on monikäyttöinen stadion Shkodërissa, Albaniassa. Nykyisin stadionilla pidetään pääasiassa jalkapallo-otteluita ja se on shkodëriläisen jalkapalloseura KS Vllaznia Shkodërin kotikenttä. Stadionille mahtuu 16 000 katsojaa ja se on rakennettu uudelleen vuonna 2001. Stadion on nimetty Loro Boriçin, entisen albanialaisen jalkapalloilijan kunniaksi. Boriçi oli kaikkein kuuluisimmillaan 1940- ja 1950-luvuilla.
Alaskanmeriharakka
Alaskanmeriharakka ("Haematopus bachmani") on pohjoisamerikkalainen kahlaaja. Lajin nimesi John James Audubon ystävänsä John Bachmanin mukaan vuonna 1838.
Linnun pituus on noin 38 cm eli se on hieman meriharakkaa pienempi. Höyhenpuku on musta, nokka, silmärengas ja jalat ovat punaiset ja silmä keltainen. Äänet ovat hyvin voimakkaita ja laji metelöi myös öisin. Pohjoisimpien populaatioiden puku on mustin, eteläisempien tumman harmaa. Nuoren linnun puku on ruskeasävyinen ja sen nokan kärki on tumma.
Laji esiintyy Pohjois-Amerikan länsirannikolla Aleuteilta Alaskasta Kalifornian niemimaalle. Puolet pesivästä kannasta pesii Alaskassa ja lähes puolet Brittiläisessä Kolumbiassa. Etelämpänä pesii joitakin satoja pareja. Maailman populaatio on kooltaan 8 900–11 000 yksilöä. Laji ei ole uhanalainen vähäisestä lukumäärästä huolimatta.
Kallioiset rannat Tyynenmeren rannikolla. Pesii pääasiassa saarilla ja riutoilla. Pohjoiset populaatiot ovat ilmeisesti lyhyen matkan muuttolintuja. Muuttaa perhekunnittain.
Alaskanmeriharakka pesii yksittäisparein ja puolustaa kiivaasti reviiriään. Pesä on lähellä vesirajaa ja on tavallisesti vain kuoppa maassa tai simpukankuorikasassa, mutta on joskus rakennettu ruohoista ja risuista. 2 tai 3 munaa munitaan touko-kesäkuussa. Molemmat puolisot hautovat ja poikaset kuoriutuvat 26–28 päivän kuluttua. Poikaset ovat pesäpakoisia ja seuraavat emojaan jo muutaman päivän ikäisinä. Matalilla rannoilla ja riutoilla pesivät emot kuljettavat poikasia heti mukanaan ravinnon etsinnässä, mutta jyrkillä kalliorannoilla pesivät parit joutuvat aluksi tuomaan poikasille ruokaa. Matalilla rannoilla pesivillä pareilla on parempi poikastuotto kuin jyrkkien rantojen asukkailla. Poikaset ovat lentokykyisiä noin 40 päivän ikäisinä. Alaskanmeriharakat pesivät ensimmäisen kerran todennäköisesti 3-vuotiaina.
Ruokailee vesirajassa syöden simpukoita, ostereita, etanoita ja muita nilviäisiä. Nuoret linnut oppivat simpukoiden avaamisen emoiltaan ja seuraavat näitä jopa vuoden verran. Syövät myös muita selkärangattomia, kuten rapuja.
Reel 2 Real
Reel 2 Real oli vuosina 1992–1996 toiminut yhdysvaltalainen house-musiikkia tekevä duo. Duo käytti myös kappaleissaan vaikutteita rap- ja reggaemusiikista.
Yhtyeen tunnetuimpana kappaleena pidetään vuonna 1994 julkaistua "I Like To Move It", joka tuli maailmanlaajuisesti tunnetuksi.
Kill Hannah
Kill Hannah (KH) on yhdysvaltalainen vaihtoehtorockia soittava yhtye. Sen on perustanut vuonna 1994 laulaja Matt Devine Chicagossa, Illinoisissa. Yhtye on julkaissut seitsemän albumia ja bändin levy-yhtiönä toimii Roadrunner Records.
Yhtye oli Suomessa Aidenin lämmittelijäbändinä sekä on myös esiintynyt Tampereen Pakkahuoneella ja Helsingin Nosturissa vuonna 2008. Visuaalisesti näyttävä yhtye on esiintynyt lämmittelijänä myös mm. HIM:n USA:n kiertueella, sekä soittanut klubikeikoilla yhdessä The Rasmuksen kanssa.
Pertti Nieminen (näyttelijä)
Pertti Nieminen (3. toukokuuta 1939 Halikko – 28. elokuuta 2007 Vihti) oli suomalainen näyttelijä.
Nieminen toimi aikuisikänsä ensimmäiset vuodet kauppiaana Salossa. Muutettuaan 1970-luvulla Nummelaan hän työskenteli isännöitsijänä, ja osallistui paikalliseen teatteritoimintaan.
Hän toimi pitkään Vihdin teatterin hallituksessa, ja vastasi lähes yksin myös teatterin markkinoinnista.
Nieminen näytteli myös televisio-ohjelmissa ja elokuvissa sekä toimi juontajana eri tapahtumissa. Hän esitti myös ääninäytteli Golden Voicen jälkiäänittämissä piirrossarjoissa ja -elokuvissa. Hän toimi yhtiön puheenjohtajana vuosina 1989–2007.
Hänellä oli lähes vuosittain rooli Vihdin kesäteatterissa ja usein talvinäytelmissäkin. Jos ei ollut roolia, hän osallistui muun muassa lavasteiden hankintaan.
Vihdin seurakunnan kanssa toteutettu Vihti 500 -juhlallisuuksiin liittyvä produktio "Vuosisadat vierivät" sai paljon kiitosta suurelta osin Niemisen roolityön ansiosta. Sen toinen esitys jäi Niemisen viimeiseksi. Nieminen menehtyi sydänkohtaukseen kesken esityksen Vihdin kesäteatterissa.
Pete Burns
Peter ”Pete” Jozzeppi Burns (5. elokuuta 1959 – 23. lokakuuta 2016) oli englantilainen laulaja-lauluntekijä ja Dead or Alive -yhtyeen keulakuva. Yhtyeen isoin hitti on ”You Spin Me Round (Like a Record)” alun perin vuodelta 1984. Hänen isänsä oli englantilainen ja äiti oli kotoisin Heidelbergistä, Saksasta.
Pete Burns esiintyi sittemmin muun muassa Englannin "Celebrity Big Brotherissa" vuonna 2006 ja plastiikkakirurgian vaaroista kertovassa televisiosarjassa. Hänelle itselleen tehtiin kymmeniä kosmeettisia leikkauksia. Hänen huulensa aiottiin amputoida niiden alettua märkiä, mutta ne pystyttiin pelastamaan Italiassa tehdyissä korjausleikkauksissa. Nämä leikkaukset maksoivat niin paljon, että hän joutui myymään talonsa ja käyttämään kaikki levymyynnistä saamansa rahat.
Burns kuoli 23. lokakuuta 2016 sydänkohtaukseen 57-vuotiaana.
Riikintaaleri
Riikintaaleri on Ruotsissa 1500–1800-luvuilla käytössä ollut rahayksikkö. Nimitys riikintaaleri ("riksdaler") tulee ruotsin sanasta "rik", valtakunta ja rahayksikön nimestä "taaleri".
Ensimmäiset taalerit lyötiin Kustaa Vaasan valtakaudella vuonna 1534. Nimitys "riksdaler" otettiin käyttöön saksalaisen esikuvan (Reichstaler) mukaisesti vuonna 1604. Alkuperäisten riikintaalerien hopeapitoisuus oli korkea, joten ne eivät kiertäneet, vaan niitä varastoitiin arvometallina. Taalerin tilalle tuli vähemmän hopeaa sisältävä taalerin hopeakolikko ("daler silvermynt"). Vuodesta 1624 lähtien otettiin hopeavarojen vähenemisen takia käyttöön kuparitaaleri, joka oli vastaavaa hopearahaa painavampi.
Kustaa III uudisti Ruotsin rahajärjestelmän vuonna 1777. Hopeapitoisuudeltaan vakioitu riikintaaleri jakautui 48 killinkiin ("skilling") ja killinki edelleen 12 runstykkiin ("rundstycke", suom. kirjaimellisesti ”pyörylä”). Rahanvaihdossa tapahtui 50 prosentin devalvaatio.
Riikintaalerit korvattiin kruunuilla vuonna 1873 suhteessa 1:1.
Parhaiden äänitehosteiden Oscar-palkinto
Parhaiden äänitehosteiden Oscar-palkinto on Yhdysvaltain elokuva-akatemian joka vuosi jakama palkinto edellisvuoden parhaille äänitehosteille. Palkinto on jaettu vuodesta 1963 alkaen.
J. Lindeberg
J. Lindeberg (lyh. JL) on ruotsalaisen muotisuunnittelija Johan Lindebergin vuonna 1996 perustama vaateyritys.
Yrityksen pääkonttori sijaitsee Tukholmassa, Ruotsissa ja sen jakeluverkosto kattaa yli 35 maata ympäri maailman. Yrityksen valikoima koostuu muoti-, golf-, laskettelu- ja treenivaatteista.
Johan Lindebrg perusti vaatemerkin vuonna 1996 ja ennen sitä hän toimi markkinointijohtajana italialaiselle Diesel-farkkubrändille. Hän kyllästyi suuren yrityksen hitauteen uudistua ja päätti aloittaa oman yritystoiminnan.
Ensimmäinen designmallisto J. Lindeberg -brändille oli nimeltään 21th Century Lifestyle, ja se piti sisällään muoti- ja golfvaatteita miehille. Golfmalliston kehittelyssä oli mukana golfpelaaja Jesper Parnevik, ja mallistot nousivat ammattipelaajien tietoisuuteen. Vuonna 2002 esiteltiin ensimmäinen naisten mallisto sekä lasketteluvaatemallisto, jonka mainoskasvoksi tuli ruotsalainen laskija Jon Olsson.
Vuonna 2007 Proventus ja Stefan Engström tulivat yrityksen pääomistajiksi, ja Engströmistä tuli yrityksen toimitusjohtaja.
Vuonna 2012 yrityksen omistajiksi tulivat tanskalaisen Bestseller Groupin omistaja Anders Hoch Povlsen, Bestseller China -yhtiön osaomistajat Dan Friis ja Allan Warburg sekä toimitusjohtaja Stefan Engström. 2010-luvulla yritys on laajentunut globaalisti, ja sillä on nyt yli 200 liikettä ympäri maailman ja myyntiä 160 miljoonaa euroa vuodessa.
Yrityksen pääkonttori sijaitsee yhä Tukholmassa, ja samoissa tiloissa ovat myös yrityksen vaatesuunnittelijat. Johan Lindeberg tuli takaisin yrityksen luovaksi konsultiksi tammikuussa 2016.
Ali Larter
Alison Elizabeth ”Ali” Larter (s. 28. helmikuuta 1976 Cherry Hill, New Jersey) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja entinen malli. Hänet tunnetaan muun muassa elokuvista "Final Destination – viimeinen määränpää", "Blondin kosto", "" ja "" sekä televisiosarjoista "Heroes" ja "Legends".
Da’wa
Da’wa (), myös Da’wah tai Dawah, tarkoittaa kutsumista islaminuskoon eli islamilaista käännytystyötä. Da’wa juontaa juurensa keskiajalta, ja alun perin eri islamilaiset lahkot käännyttivät sunnimuslimeja puolelleen. Islamilaisten maiden ulkopuolelle tapahtuvana järjestäytynyt käännytystyö on toiminut vasta 1900-luvulta lähtien.
Osa muslimeista katsoo, että islam ei hyväksy pakkokäännytystä, vaan da’waan vastaaminen on vapaaehtoista. Osa uskonoppineista puolestaan löytää islamin pyhistä teksteistä perustelut väkivaltaisellekin käännytykselle tai kääntymisestä kieltäytyvien tappamiselle. Kristillistä lähetystyötä nimitetään islamissa sanalla "tabshir".
Björn Weckström
Björn Ragnar Weckström (s. 8. helmikuuta 1935 Helsinki) on suomalainen kuvanveistäjä ja korutaiteilija. Hän on käynyt kultaseppäkoulun 1950-luvulla. Uransa alusta asti hän on luonut veistoksellisia koruja, jotka muistuttavat pienoisveistoksia enemmän kuin perinteistä korusepän työtä. Weckström tunnetaan erityisesti Lapponia Jewelrylle tekemistään töistä.
Weckströmin tunnetuin luomus lienee "Avaruushopea"-sarjan kaulakoru "Planetaariset laaksot", jonka hän suunnitteli Lapponialle vuonna 1969. Koru nähtiin vuonna 1977 ensimmäisen "Tähtien sota" -elokuvan loppukohtauksessa Carrie Fisherin esittämän prinsessa Leian kaulalla. Ohjaaja George Lucasin oli alun perin tarkoitus tilata Weckströmiltä varta vasten elokuvaa varten suunniteltu koru, mutta kuvauskiireiden takia hän joutui etsimään sopivan korun Weckströmin aiemmasta tuotannosta. Suomessa järjestettyyn vuoden 2007 Eurovision laulukilpailun finaaliin "Planetaariset laaksot" oli valittu juontaja Jaana Pelkosen kaulakoruksi.
1970-luvun alussa Weckström yhdisteli koruissaan hopeaa ja akryylimuovia. John Lennon ja Yoko Ono ostivat Weckströmin akryylikoruja göteborgilaisliikkeestä, ja pian Weckströmin korut, etenkin sormus "Kivettynyt järvi", pääsivät erikoislähikuviin Onon yllä pariskunnan televisiohaastattelussa Yhdysvalloissa, joka tapahtui joidenkin lähteiden mukaan vuonna 1971 ja toisten mukaan vuonna 1975.
"Fazerin kukko" -niminen Weckströmin veistos seisoo Helsingin Kluuvikadulla. Sen on lahjoittanut Helsingin kaupungille Fazer Oy konditorian satavuotisen historian kunniaksi. Veistos on saanut muotonsa hirven selkänikamasta. Aihe johtui siitä, että kukko oli Fazerin ensimmäinen tunnuskuva. Weckström sai idean muodosta vaeltaessaan Ahvenanmaan metsissä, missä hän näki hirven jäännökset ja otti niistä selkänikaman. ”– – tässä olivat kukko siipineen ja Karl Fazerin lempiharrastus [metsästys] samassa muodossa”, Weckström sanoo. Isolle Roobertinkadulle on pystytetty Weckströmin veistos "Viheltävä helsinkiläinen".
Flooran päivänä 13. toukokuuta 2018 HYY Yhtymä luovutti Helsingin ylipiston ylioppilaskunnalle lahjaksi Björn Weckströmin veistoksen "Yhdessä" ylioppilaskunnan 150-vuotisjuhlavuoden kunniaksi. Veistos sijoitettiin HYY Yhtymän omistamalle Kaivopihalle Helsingin keskustaan.
Korujen ja veistosten ohella Weckström on suunnitellut eräitä sarjatuotantolaseja Nuutajärven lasitehtaalle. Näistä voidaan mainita 1970- ja 1980-luvun "Kanerva"- ja "Fortuna"-sarjan maljakot. Sarjatuotantolasistojen lisäksi Weckströmin tuotantoon kuuluu lukuisia uniikkeja, Nuutajärven lasinpuhaltajien kanssa valmistettuja lasiteoksia, sekä mm. lasinpuhaltajamestari Kari Alakosken toteuttamia monumentaalisia lasiveistoksia.
Weckström on palkittu muun muassa Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1971 ja professorin arvonimellä vuonna 1986. Vuonna 2013 hänelle myönnettiin Kaj Franck -muotoilupalkinto. Vuonna 2017 Weckströn sai Italian presidentin myöntämän "Cavaliere dell´Ordine della Stella d´Italia" -ansiomerkin.
Xak III: The Eternal Recurrence
Xak III: The Eternal Recurrence () on MicroCabinin tuottama toimintaroolipeli, joka julkaistiin vuonna 1993 NEC PC-9801:lle ja FM Townsille sekä vuotta myöhemmin PC Enginelle. Pelin oli tarkoitus päätyä myös MSX 2:lle, mutta kyseiselle alustalle tarkoitettua versiota ei ehditty kehittää loppuun. "The Eternal Recurrence" on päättävä osa MicroCabinin luomassa "Xak"-pelisarjassa.
Päihitettyään ihmisten asuttamaa Xak-maailmaa koetelleet neljä arkkidemonia Latok Kartista, "Xak"-sarjan protagonistista, on tullut maailmankuulu soturi, joka tunnetaan myös mahtavan Duel-jumalan jälkeläisenä. Aseenaan Latok käyttää esi-isältään perimäänsä legendaarista Xak-miekkaa. Vaikka rauha on vallinnut jo hyvän aikaa ihmisten keskuudessa, Latok saa pian tietää Farlandin valtakuntaa piirittävistä demonijoukoista ja näitä johtavasta kenraali Zomu Dizaesta. Latok ottaa Farlandin seuraavaksi kohteekseen. Matkallaan hän saa myös vuosia kestäneen etsinnän jälkeen tietoja kadonneesta isästään, jonka todellinen kohtalo on selvässä ristiriidassa hänen aiempien käsitystensä kanssa.
"Xak III":ssa ohjataan päähenkilö Latokia. Edetäkseen pelaajan on kuljettava labyrinttiä muistuttavissa luolastoissa ja voitettava niissä oleva päävastus. Seuraavaan ympäristöön voidaan päästä jotakin esinettä käyttämällä tai käymällä keskustelu tietyn NPC:n kanssa.
Pomovastusten ohella pelin luolastoissa tavataan heikompiakin hirviöitä, joita vastaan Latok taistelee miekallaan. Yhteenotot käydään reaaliajassa, eivätkä viholliset hyökkää satunnaisesti, vaan ne nähdään jo kartalla. Taistelun aikana Latokin hyökkäys on tehokkaimmillaan, kun hän käyttää miekkaansa, ja kilvellä puolustautuessaan hän taas suojautuu vihollisten iskuilta parhaiten. Hyökkäysten tavoitteena on voittaa taistelu kuluttamalla vastapuolen osumapisteet loppuun.
Pelissä käytetään perinteistä hahmonkehitystä, jossa Latokin tason kohotessa hänen osumapisteensä, vahvuutensa sekä kestävyytensä paranevat. Tasonnostoon vaaditaan taisteluista saatavia kokemuspisteitä. Latokia vahvistaakseen pelaaja voi myös ostaa tälle vahvempia varusteita.
Maa (täsmennyssivu)
Maa tai MAA voivat tarkoittaa seuraavia:
Tin Pan Alley
Tin Pan Alley on nimitys, jolla viitataan joukkoon 1890-luvulta 1950-luvulle vaikuttaneita yhdysvaltalaisia musiikin kustantajia ja säveltäjiä, sekä näiden tuottamaan populaarimusiikkiin. Se oli alun perin kutsumanimi New Yorkissa sijaitsevalle West 28th Street -kadulle, jonka varrella usean keskeisen kustantajan toimistot silloin sijaitsivat. Nimen ”Tin Pan Alley” (suom. ”tinapannukuja”) antoi journalisti-lauluntekijä Monroe Rosenfeld, jonka mielestä musiikkikustantamoiden ikkunoista kadulle kantautuva pianojen ja laulujen ääni muistutti pannujen kolinaa.
Tin Pan Alleyta voidaan pitää yhdysvaltalaisen musiikkiteollisuuden syntypaikkana. Tin Pan Alley -kustantajat alkoivat ensimmäisinä markkinoida tuotteitaan suurelle yleisölle ja loivat näin markkinat, jotka perustuivat yksityiselle musiikin kulutukselle. Parhaimmillaan Tin Pan Alley -kustantajien osuus musiikin myynnistä Yhdysvalloissa oli jopa 90 %. Tin Pan Alley menetti asemansa 1950-luvun alussa, kun äänilevyt syrjäyttivät partituurit musiikkimarkkinoilla.
Tin Pan Alleyn menestys perustui suurelta osin vaudeville- ja Broadway-esityksille, jotka tekivät sen musiikkia tunnetuksi. 1920-luvun lopulta alkaen tärkeäksi markkinointikanavaksi muodostuivat myös Hollywood-elokuvat.
Tin Pan Alleylla oli keskeinen rooli blues-, jazz- ja country-musiikin popularisoinnissa 1910–30-luvuilla. Monista Tin Pan Alley -sävellyksistä on muodostunut jazzstandardeja.
Tin Pan Alley -säveltäjien tuotantoon viitataan joskus myös käsitteellä "Great American Songbook".
Pietarsaaren länsikenttä
Länsikenttä on Pietarsaaressa sijaitseva jalkapallokenttä. Se sijaitsee aivan Tellushallin ja Pietarsaaren keskuskentän vieressä. Jalkapalloseuroista kotiottelunsa siellä pelaa Pietarsaaren kakkosjoukkue Jakobstads Bollklubb, joka pelaa Kolmosessa. Myös liigajoukkue FF Jaro harjoittelee siellä ja vuonna 2003 se pelasi Länsikentällä kolme ottelua keskuskentän ollessa kunnostettavana. Kesällä 2010 Länsikentälle asennettiin tekonurmi ja uudet valotolpat. Kentän alla ei ole lämmitystä. Vuonna 2012 kentälle rakennettiin kaksi uutta katsomoa.
Jimmy Finlayson
James Henderson ”Jimmy” Finlayson (27. elokuuta 1887 Larbert – 9. lokakuuta 1953) oli skotlantilais-amerikkalainen näyttelijä, joka toimi sekä ääni- että mykkäelokuvissa. Kaljuna ja valeviiksissä esiintyneellä Finlaysonilla oli monia koomisia maneereita, kuten tukahdutettu manaus D'oh! sekä kiukkua ja hämmästystä kuvaava ilmehdintä. Finlaysonin lempinimi oli "Fin". Hän esitti Fin-nimistä hahmoa elokuvassa "The Bohemian Girl" (1936) ja Mickey Finniä "Way Out Westissä" (1937).
Finlayson syntyi Alexander ja Isabella (o.s. Henderson) Finlaysonille Larbertissa, Skotlannissa. Hän opiskeli George Watson's Collegessa ennen kuin jättäytyi pois Edinburghin yliopistosta ryhtyäkseen näyttelijäksi. Hän sai pääosan West End -tuotoksessa "Bunty Pulls the Strings". Hän muutti Yhdysvaltoihin 1912 uusien roolin Broadwayllä, mutta jättäytyi pois teatterikiertueelta 1916 tavoitellakseen uraa Hollywoodissa. Hän nai Emily Gilbertin vuonna 1919. Finlayson näytteli pääosaa lukuisissa Mack Sennettin komedioissa, merkittävimpänä yhtä alkuperäisistä Keystone Kopseista. Freelance-näyttelijänä hän teki useita myöhempiä filmejään Britanniassa. Hän jäi sairauden takia eläkkeelle vuosia ennen 1953 Los Angelesissa tapahtunutta kuolemaansa: hän kuoli 66-vuotiaana kotonaan sydänkohtaukseen.
Hänet muistetaan parhaiten työstään Hal Roachin studioilla. Hän esitti 33 Ohukainen ja Paksukainen -filmissä useimmiten näiden vastustajaa tai konnaa. Hän esiintyi myös Stan Laurelin kanssa 19 filmissä ja Oliver Hardyn kanssa viidessä ennen kuin kaksikko yhdisti voimansa.
Homer Simpsonin ääninäyttelijä Dan Castellaneta on kertonut, että Homerin tunnuslause "D’oh!" on perustunut Finlaysonin samanlaiseen valitukseen Ohukainen ja Paksukainen -filmeissä. Siihen aikaan kirousta "Damn!" pidettiin jumalanpilkkana ja sensuroitiin.
Konstantínos Gkatsioúdis
Konstantínos ”Kóstas” Gkatsioúdis (, sukunimi usein muodossa "Gatsioúdis", s. 17. joulukuuta 1973, Didymóteicho) on kreikkalainen entinen keihäänheittäjä, jonka uran huippuvuodet ajoittuivat 1990- ja 2000-luvun vaihteen tienoille.
Vuonna 1990 Gkatsioúdis heitti uuden juniorien maailmanennätyksen. Vuonna 1992 hän voitti juniorien MM-pronssia. Ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan 1996 Atlantan olympialaisissa hän oli kymmenes, ja seuraavana vuonna Ateenan MM-kisoissa hän sijoittui pronssille tuloksella 86,64. 1999 Sevillan MM-kisoissa hän kilpaili tiukasti Aki Parviaisen kanssa maailmanmestaruudesta, mutta jäi hopealle vajaan puolen metrin erolla tuloksella 89,18. Sydneyn olympialaisissa vuonna 2000 hän oli kuudes, mutta palasi vielä vuotta myöhemmin mitalikantaan Edmontonin MM-kisoissa, missä hän sijoittui äärimmäisen kovatasoisessa keihäskilpailussa Jan Železnýn ja Parviaisen taakse pronssille tuloksella 89,95.
Gkatsioúdiksen ennätys on vuonna 2000 Kuortaneella heitetty 91,69. Hän ylitti 91 metriä myös vuosina 2001 ja 2002. Vuosilta 2003–2005 hänellä ei ole lainkaan tilastomerkintöjä, mutta hän palasi kentille vielä vuonna 2006 parhaana tuloksenaan 75,40.
Oleksandr Bahatš
Oleksandr Mykolaiovytš Bahatš (, s. 21. marraskuuta 1966 Matusov) on ukrainalainen entinen kuulantyöntäjä, jonka uran huippuvuodet ajoittuivat 1990-luvulle.
Vuonna 1985 Bahatš saavutti juniorien EM-hopeaa. Vuonna 1989 hän jäi kiinni dopingin käytöstä ja joutui kahden vuoden kilpailukieltoon. Vapauduttuaan kilpailukiellosta Bahatš voitti ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan 1992 Genovan EM-hallikisoissa kultamitalin. 1993 Toronton MM-hallikisoissa samoin kuin samana vuonna kesällä Stuttgartin MM-kisoissa ulkoradoilla hän oli kolmas. Vuonna 1994 Bahatš puolusti menestyksekkäästi kultamitaliaan Pariisin EM-hallikisoissa, ja samana vuonna ulkoradoilla Helsingin EM-kisoissa hän oli jälleen pronssilla. 1995 Göteborgin MM-kisoissa hän oli neljäs tuloksella 20,38.
1997 Ateenan MM-kilpailuissa Bahatš työnsi loppukilpailuissa kaikkein pisimmälle, mutta menetti sittemmin kultamitalinsa doping-näytteestä löytyneen efedriinin vuoksi. Seuraavana vuonna Budapestin EM-kisoissa hän voitti kultaa tuloksella 21,17. Seuraavana vuonna hän voitti kultaa myös Maebashin MM-hallikisoissa tuloksella 21,41 ja saavutti pronssia samana kesänä Sevillan ulkoratojen MM-kisoissa. Vielä Gentin EM-hallikisoissa vuonna 2000 hän työnsi finaalissa kaikkein pisimmälle, mutta jäi jälleen kiinni kiellettyjen aineiden käytöstä.
Bahatšin ennätykseksi jäi vuonna 1997 Haníassa työnnetty 21,47.
Hän on naimisissa Svitlanan kanssa ja heillä on kolme lasta: tytöt Oksana ja Julia sekä poika Mykola.
Susikoira Roi (televisiosarja)
Susikoira Roi on suomalainen Yleisradion tuottama vuonna 1987 valmistunut neliosainen televisiosarja. Sarja kuvattiin kesällä 1985 Helsingin ja Vantaan kaupungin alueella.
Televisiosarja perustuu jo edesmenneen kirjailija Jorma Kurvisen luomaan samannimiseen kirjaan.
Sarja on esitetty ensimmäisen kerran tammikuussa 1987, ja esitetty uusintana 1990-luvulla Yle TV1-kanavalla. Sarja on julkaistu Yle Tallennemyynnin kirjastotallenteena. Sarja on julkaistu myös DVD-tallenteena. Pari vuotta myöhemmin kuvattiin saman kirjasarjan osaan perustuva televisiosarja "Susikoira Roi – seikkailu saaristossa", joka ensiesitettiin televisiossa vuonna 1988.
Susikoira Roita esitti poliisikoira Jami (10. syyskuuta 1976 – syksy 1990), jonka ohjaaja oli nykyisin eläkkeellä oleva ylikonstaapeli ja entinen Poliisikoiralaitoksen kouluttaja Lauri Kanerva.
Aberdeen (Etelä-Dakota)
Aberdeen on kaupunki Brownin piirikunnassa, Etelä-Dakotassa, noin 200 kilometriä koilliseen osavaltion pääkaupungista Pierrestä. Se on myös piirikunnan hallinnollinen keskus. Kaupunki perustettiin vuonna 1882. Vuonna 2009 kaupungissa oli 24 992 asukasta.
Kaupungin suurimmat työnantajat ovat St. Luken sairaala (1 272 työntekijää), Aberdeenin julkiset koulut (650 työntekijää) ja 3M (569 työntekijää). Kaupungin sanomalehti on nimeltään "The American News".
Kaupungissa toimii kaksi korkeakoulua. Valtion rahoittama julkinen yliopisto "Northern State University" perustettiin vuonna 1889. Sillä on runsaat 2 500 opiskelijaa. Katolinen "Presentation College" tarjoaa lähinnä terveydenhuoltoon liittyvää koulutusta, ja sillä on noin 800 opiskelijaa.
Tim Alexander
Tim "Herb" Alexander on yhdysvaltalainen rumpali. Hän on soittanut mm. yhtyeissä Primus ja Laundry. Alexanderin viimeisin julkaistu albumi on sooloprojektilta Fata Morgana.
Sari Seppänen
Sari ”Smedu” Seppänen (s. 19. maaliskuuta 1976 Savonlinna) on suomalainen lentopalloilija, joka pelasi Suomen maajoukkueen sentterinä vuoteen 2006 asti. Seuratasolla hän on viimeksi edustanut Vanajan RC:tä. Seppäsen pituus on 182 cm ja hän on pelipaikaltaan keskitorjuja. Ammatiltaan hän on sairaanhoitaja.
Seppänen aloitti lentopallon yhdeksänvuotiaana vuonna 1985 ja hänen ensimmäinen seuransa oli Savonlinnan Ajo. Aktiiviuransa aikana Seppänen pelasi kolmessa SM-liigan joukkueessa: Oriveden Ponnistuksessa, Pieksämäki Volleyssa ja Vanajan RC:ssä (ent. Tarmo-Volley). Hän pelasi myös kauden venäläisessä Pietarin TTU:ssa ja osallistui Venäjän naisten maajoukkueen harjoitusleirille. Seppäsen ensimmäisen maaottelu oli 10. kesäkuuta 1995 pelattu Suomi–Bulgaria. Elokuussa 2006 hän sai täyteen sata maaottelua.
Suomen lentopalloliitto
Hämeen Sanomat
The Tower of Cabin
The Tower of Cabin on MicroCabin Corporationin MSX:lle ja NEC PC-9801:lle kehittämä seikkailupeli, joka on yksi kolmesta ""-roolipelisarjan spin-off-pelistä. "The Tower of Cabiniä" ei julkaistu Japanin ulkopuolella. Pelistä ei ole myöskään olemassa mitään yleisesti tunnettua englanninkielistä fanikäännöstä.
Spin-offiksi "The Tower of Cabin" on siinä mielessä epätavallinen, ettei se sijoitu "Xak"-peleissä esiteltyyn maailmaan, vaan kehittäjänsä MicroCabinin päämajaan. Pelaajan tehtävänäkään ei ole kukistaa maailmaa riuduttavia demoneja vaan parantaa MicroCabinin tuotantoa. Yhteys "Xakiin" ilmenee kuitenkin siinä, että "Tower of Cabinissä" esiintyy kameo-roolissa joitakin pelisarjan hahmoja.
Pelaajan ohjaaman anonyymin päähenkilön lisäksi "The Tower of Cabinissä" on monia NPC-hahmoja, joiden kanssa on pelin etenemisen tähden keskusteltava. Läsnä on myös muutama "Xak"-sarjan hahmo:
Pelin ympäristönä toimivat MicroCabinin toimistotilat. Tavoitteena on taata yhtiön menestys suorittamalla liikeasioihin liittyviä tehtäviä. Toimenkuvaan kuuluu myös kerroksesta toiseen ravaaminen sekä tiedon välittäminen muille MicroCabinin työntekijöille. Pelaajalla on myös mahdollisuus avata kaksi "The Tower of Cabiniin" sisällytettyä minipeliä, joista toinen on nimeä "Crusader" kantava tekstiseikkailu, toinen taas Frayn ja Pixie-keijun välinen tappelupeli.
Yonne
Yonne on Ranskan departementti numero 89, joka on saanut nimensä Yonne-joen mukaan. Departementti sijaitsee Itä-Ranskassa Burgundin hallintoalueella. Departementti on pinta-alaltaan 7 427 neliökilometriä ja siellä on 342 463 asukasta (2011). Yonnen pääkaupunki on Auxerre. Yonne on jaettu edelleen kolmeen arrondissementtiin, 42 kantoniin ja 454 kuntaan.
Yonne oli yksi 83 departementista, jotka syntyivät Ranskan vallankumouksen yhteydessä 4. maaliskuuta 1790. Yonne muodostettiin osista Burgundin, Champagnen ja Orléanais'n provinsseja.
Departementista on kaksi kylää päässyt Ranskan kauneimpien kylien järjestön Les Plus Beaux Villages de France jäseniksi: Noyers ja Vézelay.
Susikoira Roi – seikkailu saaristossa
Susikoira Roi – seikkailu saaristossa on Yleisradion vuonna 1988 valmistunut neliosainen televisiosarja. Sarja perustuu kirjailija Jorma Kurvisen samannimisen kirjasarjan osaan. Sarja oli jatkoa edellisenä vuonna valmistuneelle "Susikoira Roi" -televisiosarjalle.
Televisiosarja kuvattiin Kotkassa, Hangon saaristossa, sipoon saaristossa ja Kirkkonummella. Sarja on esitetty ensi kerran televisiossa syksyllä 1988 ja se esitettiin uusintana kesäkuussa 1998 Yle TV1-kanavalla. Sarjan on Yleisradion Tallennemyynti julkaissut kirjastotallenteena. Sarja on julkaistu myös DVD-tallenteena.Tomi ja hänen koiransa Roi matkaavat saaristoon viettämään lomaa. Saaristoon on tarkoitus tulla viettään lomaa myös Ruotsissa asuvat serkut. Tomi ei kuitenkaan kerro vanhemmille, että serkut ovat peruuttaneet tulonsa.
Menomatkalla käy jo selväksi, että he eivät ole kaikkien paikallisten suosiossa. Tomi tutustuu Rauno (Rane)-nimiseen synkkämieliseen poikaan, joka on saapunut Ruotsista kalastaja-maanviljelijä-isänsä Raskin ja siskojensa Ritvan ja Rauhan kanssa. Saarella alkaa tapahtumaan outoja: eräänä yönä joku koira tappaa Raskin emakkosian, ja myöhemmin ison määrän kanoja. Paikalliset alkavat epäillä Tomin koiraa Roita tapahtumien tekijäksi.
Ajan kanssa selviää, että saarella liikkuu muitakin.
Parhaan dokumentin Oscar-palkinto
Parhaan dokumentin Oscar-palkinto on Yhdysvaltain elokuva-akatemian vuosittain jakama nk. Oscar-palkinto parhaalle pitkälle dokumenttielokuvalle. Sitä on jaettu vuodesta 1942 lähtien. Ensimmäisenä vuonna dokumenteille oli vain yksi kategoria ja neljä voittajaa. Seuraavasta vuodesta lähtien dokumentit jaettiin pitkään ja lyhyeen kategoriaan.
Parhaan lyhytdokumentin Oscar-palkinto
Parhaan lyhytdokumentin Oscar-palkinto on Yhdysvaltain elokuva-akatemian vuosittain jakama nk. Oscar-palkinto parhaalle lyhyelle dokumenttielokuvalle. Sitä on jaettu vuodesta 1941 lähtien. Sitä ei jaettu seuraavana vuonna vaan dokumentit olivat yhdistettynä yhteen kategoriaan. Vuodesta 1943 lähtien dokumentit on jaettu pitkään ja lyhyeen kategoriaan.
Læsø
Læsø on Kattegatissa, Frederikshavnin ja Göteborgin puolivälissä, sijaitseva Tanskan saari, joka muodostaa samannimisen Læsøn kunnan. Kunnassa oli 2 026 asukasta vuonna 2007, ja se on asukasmäärältään Tanskan pienin kunta. Læsø on Kattegatin suurin saari: noin 22 kilometriä pitkä ja 2–12 leveä, ja sillä on noin sata kilometriä rantaviivaa.
Saaren arvellaan muodostuneen noin 3000 eaa. Meri on muokannut saaren hiekkamaata ja muotoa jatkuvasti. Keskiajalla saari oli Viborgin tuomiokapitulin alaisuudessa ja saarelaiset maksoivat veronsa suolalla, jonka tuotanto oli satojen vuosien ajan saaren pääelinkeino. Tuotanto vaati suuria määriä polttupuuta, ja saari olikin lähes puuton 1500-luvulla. Puiden hävitys johtikin jatkuvaan hiekan liikkumiseen ja katoamiseen luonnonvoimien myötä, jolloin saaresta autioitui suuri osa. Puustoa rasittanut suolantuotantomuoto kiellettiin virallisesti 1652. 
Saaren rannikolla on useita suojeltuja Natura 2000-merialueita, joilla elää mm. hummereita, pieniä hailajeja, hylkeitä, delfiinejä ja paljon vesilintuja. Saaren eteläosa on tasaista ja vetistä, muodostaen mosaiikin erilaisista kasvillisuusalueista ja rikkaan kokoelman eläinlajeja, etenkin vesilintuja ja rantakasvillisuutta. Pohjoisosaa leimaavat hiekkadyynit, puulajeina havupuut, koivu, tammi ja pyökki. Pohjoisrannalla voi myös nähdä hylkeitä tiheinä laumoina. 
Saarella tuotetaan edelleen noin 60 tonnia suolaa vuosittain. Suolantuotanto toimii myös "elävänä museona", jota käy katsomassa noin 45 000 matkailijaa joka vuosi. Muutoinkin turismi on tärkeä tulonlähde, yhteensä noin 130 000 turistia vieraili saarella vuosittain 2001. Muita tärkeitä elinkeinoja ovat elintarviketuotanto, käsityöläisyys, kalanjalostus ja palveluelinkeinot.
Frederikshavnista on 3–4 kertaa päivässä lauttayhteys saarelle (Færgeselskapet Læsø I/S), matkailusesongin aikana useammin. Copenhagen Airtaxi ja Flexflight lentävät saarelle Roskildesta, Torpista ja Kielistä. Ruotsista käsin saarelle on myös mahdollista päästä "meritaksilla". Saarella kulkee ilmainen bussi. Myös taksi- sekä auton ja polkupyörien vuokrauspalvelut ovat saatavilla.
Parhaan musiikin Oscar-palkinto
Parhaan musiikin Oscar-palkinto on Yhdysvaltain elokuva-akatemian vuotuinen palkinto parhaalle elokuvamusiikille. Palkinto on jaettu vuodesta 1934 lähtien. Palkinnon luonne on vaihdellut suuresti. Yleensä palkinto on jaettu erikseen esimerkiksi draamalle ja musikaalille tai alkuperäiselle ja sovitetulle sävellykselle. Vuodesta 2000 lähtien on jaettu vain yksi palkinto alkuperäiselle elokuvamusiikille.
Vuodet ovat elokuvien julkaisuvuosia. Suluissa vuodet, jolloin palkinto jaettiin kyseisessä muodossa.
William S. McCune
William S. McCune (1909 – 1998) oli yhdysvaltalainen lääkäri, joka kuvasi ensimmäisenä endoskooppisen retrogradisen kolangiopankreatikografian eli sappi- ja haimateiden tähystyskuvauksen tekniikan vuonna 1968 . Hänen käyttämänsä laitteisto ja tekniikka oli karkeaa ja vasta alkutekijöissään, mutta McCune todisti, että sappi- ja haimateihin on mahdollista päästä käsiksi ilman leikkausta. McCune toimi kirurgina George Washington Universityssa Washington, DC:ssa.
Parhaan laulun Oscar-palkinto
Parhaan laulun Oscar-palkinto on Yhdysvaltain elokuva-akatemian vuosittain jakama Oscar-palkinto parhaalle elokuvaa varten tehdylle alkuperäiselle musiikkikappaleelle. Sitä on jaettu vuodesta 1934 lähtien.