hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Pikaluistelu talviolympialaisissa 1998
XVII talviolympialaiset järjestettiin vuonna 1998 Naganossa, Japanissa. Pikaluistelussa järjestettiin kymmenen kilpailutapahtumaa.
Kisoissa olivat ensi kertaa käytössä uudet, mullistavat ns. "klap"-luistimet, joissa kantapää irtoaa terästä. Uusi luistintyyppi siirtää entistä tehokkaammin reisien voiman jäähän. Luistinten ansiosta pikaluistelun tuloskehitys eteni huomattavaa vauhtia myös olympialaisten aikana.
Ensimmäistä kertaa olympialaisten historiassa 500 metrillä luisteltiin kaksi kilpailua, joiden yhteisaika ratkaisi mestaruuden. Maailmanennätysmies Shimizu luisteli jo ensimmäisellä osuudella koko joukon parhaan ajan ja toisessa kilpailussa paransi jääden ennätyksestään vain pari kymmenystä.
Yleensä parempana keskimatkojen luistelijana tunnettu 24-vuotias Postma yllätti sprintterit 1 000 metrin kilpailussa viemällä kultamitalin uudella olympiakisojen ennätysajalla. Alankomaalaisten luistelumahtia vankisti Bos kakkossijallaan. Japanilainen 500 metrin voittaja Shimizu riemastutti kotiyleisöä pronssillaan. Ennakkosuosikki, maailmanennätysmies, Kanadan Jeremy Wotherspoon oli vasta kuudes ajalla 1.11,39. Postma käytti luistellessaan alankomaalaisten uutta tieteellisesti kehitettyä luisteluasua, johon on liitetty kumiraitoja vauhdittamaan menoa. Kumiraitojen tuomaksi hyödyksi arveltiin puolisen sekuntia kierrosta kohden.
Norjalainen Søndrål pääsi vihdoin eroon ikuisen kakkosen asemastaan luistelemalla olympiavoittoon uudella maailmanennätysajalla. Hänen takanaan tuloslistalla oli kolme Alankomaiden luistelijaa. Søndrål voitti oman vastustajansa Potsman 26 sekunnin sadasosalla. Jäljellä oli vielä viimeinen pari: Kanadan Kevin Overland ja suuri ennakkosuosikki Ritsma, jonka aika ei kuitenkaan riittänyt kuin pronssiin.
Olympiavoittonsa myötä Romme otti takaisin nimiinsä maailmanennätyksen, joka hetkeä aikaisemmin oli mennyt Veldkampille ja myöhemmin Ritsmalle. Huikea tuloskehitys oli pääasiassa uuden "klaps"-luistintyypin ansiota. Rommen tuolloin kaksi kuukautta vanha maailmanennätys parani kuudella sekunnilla. Lisävauhtia alankomaalaisille toivat uudet luisteluasut, joiden aerodynaamisia ominaisuuksia oli kehitetty.
Alankomaalainen Romme otti jo kisojen toisen kultamitalinsa parannettuaan yli 15 sekunnilla norjalaisen Johann Olav Kossin maailmanennätystä. Rommen keskimääräinen kierrosaika oli 32 sekunnin tietämissä, hitaimman ollessa 32,28. Myös kaksi muuta mitalisijaa menivät alankomaalaisille luistelijoille, jotka molemmat myös alittivat Kossin maailmanennätysajan.
Myös naisilla 500 metrin olympiamitalit ratkaistiin ensimmäistä kertaa kahden kilpailun yhteisajan perusteella. Kanadan LeMay-Doan lähti kilpailuun ennakkosuosikkina eikä pettänyt odotuksia, vaan vei kultamitalin uudella olympiakisojen ennätysajalla. Kanadan menestystä säesti Susan Auch kakkossijallaan. Kotiyleisön mieluisaksi yllätykseksi Tomomi Okazaki luisteli pronssia.
Gettext
gettext on kirjasto ohjelmien lokalisointiin. Alun perin kirjastoa käytettiin ainoastaan Solaris-käyttörjärjestelmässä, mutta vuonna 1995 GNU-projekti julkaisi kirjastosta oman versionsa.
gettextia käytettäessä ohjelma muutetaan suoran tulostuksen sijaan käyttämään gettext-kirjaston kutsuja. C-kieltä käytettäessä tämä tehdään yleisimmin käyttämällä funktiota nimeltä "_".
Tulostuskutsusta:
tulisi:
gettext käyttää ohjelmassa olevia merkkijonoja avaimina käännöksiä etsittäessä, ja palauttaa alkuperäisen merkkijonon sijaan tiedostosta ladatun, tai alkuperäisen, jos halutulle kielelle ei ole käännöstä.
Ohjelman kääntäminen tapahtuu ajamalla lähdekoodille xgettext-ohjelma, joka poimii käännettävät kohdat .pot-päätteiseen tekstitiedostoon.
Tästä luodaan .po-päätteinen käännöstiedosto halutulle kielelle:
msginit --locale=fi --input=name.pot
Edellä mainitulle ohjelmalle fi.po olisi:
Ohjelman kääntäjä kirjoittaa käännöksen msgstr-riville lainausmerkkien väliin jättäen C:n tulostuksenohjauskoodit kuten "%s" ja "\n" paikoilleen.
.po-tiedostosta käännetään .mo-tiedosto msgfmt-ohjelmalla ja se sijoitetaan esimerkiksi /usr/share/locale/fi/LC_MESSAGES-hakemistoon.
GMP (täsmennyssivu)
GMP:
Iconv
iconv Unix-käyttöjärjestelmän standardoitu rajapinta merkkijonojen merkistöjen välisiin muunnoksiin.
iconv oli alun perin HP-UX-käyttöjärjestelmän laajennus, joka standardoitiin XPG4:ssa otettiin osaksi Single UNIX Specificationia (SUS).
iconv on suhteellisen yksinkertainen ja koostuu iconv.h-otsikkotiedostosta ja kirjastokutsuista iconv_open, iconv ja iconv_close.
iconv_open alustaa muunnettavan merkkijonon lähtö- ja kohdemerkistön ja palauttaa olion tyyppiä iconv_t. Tämän jälkeen funktiolla iconv voidaan muuntaa tekstiä lähtö- ja kohdemerkistön välillä. iconv_close vapauttaa iconv_open:in varaamat tietorakenteet.
Kaikki Linux-jakelut sisältävät GNU:n iconv-toteutuksen osansa glibc-kirjastoa. Siihen sisältyy myös komentoriviltä käytettävä iconv-ohjelma. Muut käyttöjärjestelmät käyttävät omaansa. Esimerkiksi NetBSD Citrus-projektin iconvia.
LDAP
Lightweight Directory Access Protocol on hakemistopalvelujen käyttöön tarkoitettu verkkoprotokolla. LDAP:in yleisin käyttötarkoitus on käyttäjäntunnistus ja käyttöoikeuksien tarkistaminen.
LDAP syntyi yksinkertaistettuna vaihtoehtona täydelliselle ja monimutkaisemmalle X.500-hakemistopalvelulle. LDAP seuraa X.500-mallia, jossa hakemiston tiedot on järjestetty hakemistopuuhun avain-arvopareina. LDAP-hakemiston rakenne on yleensä järjestetty puuksi maantieteellisten tai organisaatioiden rakenteen mukaan ja se käyttää DNS-nimiä hierarkian nimeämisessä.
LDAP käyttää TCP/IP-verkkopalveluna TCP-protokollaa ja porttia 389 tai SSL-tunnelointia käytettäessä porttia 636. Verkkoprotokolla on määritelty ASN.1:n ("Abstract syntax notation one") pohjalta ja se käyttää BER-binäärikoodausta ("Basic encoding rules"). LDAP-URL käyttää muotoa codice_1
Sitä tukevat useimmat UNIX-järjestelmät ja Microsoftin Active Directory käyttää LDAPia pohjanaan Kerberoksen ohella. Myös useat muut tuotteet käyttävät LDAP:ia, mm. Apache Directory Server ja Oracle Internet Directory. LDAP soveltuu myös käyttöoikeuden tarkistamiseen.
Käyttäjän tunnistuksessa LDAP-palvelin vastaa oliko annettu käyttäjätunnus ja salasana oikein. Käyttöoikeuden tarkistuksessa LDAP-palvelin vastaa onko käyttäjällä oikeus kysyttyyn resurssiin.
LDAP-palvelin voi sisältää myös muuta tietoa kuin käyttäjän tunnuksen ja salasanan. Suodattimen avulla voidaan käyttää lisätietoja tunnistamiseen.
Afganistanin lippu
Afganistanin lippu on trikolori, joka koostuu kolmesta pystykentästä. Vasemmalta oikealle niiden värit ovat musta, punainen ja vihreä, ja lipun keskiosaan on sijoitettu valkoinen Afganistanin vaakuna. Vaakunaan on kuvattu mihrab, jota reunustavat kaksi lippua ja vehnäntähkää. Vaakunaan on kirjoitettu šahada eli uskontunnustus, takbīr eli lause Allāhu akbar, "Jumala on suuri", nimi Afganistan ja islamilaisen aurinkokalenterin vuosi 1298 (eli 1919), jolloin maa julistautui itsenäiseksi Britanniasta. Šahadan ja takbīrin välissä on nouseva aurinko. Lipun suhteet ovat 2:3.
Lipun määrittelee Afganistanin perustuslaki, joka hyväksyttiin 4. tammikuuta 2004 ja jonka presidentti Hamid Karzai allekirjoitti samassa kuussa. Lippu eroaa aiemmasta vuosina 2002–2004 käytetystä väliaikaisen hallinnon lipusta vain hieman: aiemman lipun suhteet olivat 1:2, vuosiluku oli Mohammed Nadir Shahin islamilaisen kuukalenterin mukainen kruunajaisvuosi 1348 (eli 1929) eikä lipussa ollut nousevaa aurinkoa. Afganistanin lipulla on ollut hyvin värikäs historia, ja käytännössä nykyisestä lipustakin on olemassa monia erilaisia versioita.
Brady Corbet
Brady James Monson Corbet (s. 17. elokuuta 1988 Scottsdale, Arizona) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Corbet on esiintynyt viidessä pitkässä elokuvassa, useissa televisiosarjoissa sekä antanut äänensä piirroshahmoille kahdessa animaatiosarjassa. Lisäksi hän on muun muassa televisiosarjan "24" viidennen tuotantokauden vakituinen näyttelijä.
Corbet tiesi jo nuorena haluavansa näyttelijäksi. Seitsenvuotiaana hän esiintyi televisiomainoksessa, ja hän teki elokuvadebyyttinsä 15-vuotiaana. Corbetin synnyinkaupunki Scottsdale tunnetaan kuuluisista asukkaistaan, ja siellä on kuvattu monia elokuvia (muun muassa "Kolmetoista").
Kaakaopuu
Kaakaopuu eli kaakao ("Theobroma cacao") on trooppinen kasvi, joka tarvitsee kasvamiseen 25–28 celsiusasteen lämpötilan ja 1 000–2 000 millimetrin vuotuisen sademäärän. Kaakaopuu kasvaa luonnonvaraisena trooppisessa Etelä-Amerikassa ja viljeltynä kuuman vyöhykkeen kaikissa maissa. Kaakaopuun siemeniä eli kaakaopapuja käytetään suklaan ja kaakaon valmistuksessa. Viisi suurinta kaakaopapujen tuottajamaata ovat Norsunluurannikko 38 %, Ghana 21 %, Indonesia 13 % Nigeria 5 % ja Kamerun 5 %.
Viljelyssä käytetään kolmea eri kaakaopuun tyyppiä, arvostetuin näistä on Criollo, yleisin Forastero. Trinitario on edellisten hybridi/yhdistelmä.
Kaakaopuun hedelmät ovat keltaisia tai punaisia, kurkunmuotoisia marjoja, jotka riippuvat puun rungosta. Siemenet poimitaan niistä käsin, kasataan läjiin, kaivetaan maahan tai pannaan puu- tai sementtiastioihin käymään, jolloin ne saavat miellyttävän maun. Sen jälkeen ne kuivataan. Kuivatuissa ja kuorituissa kaakao-pavuissa on 37-54 % rasvaa ja muun muassa jonkin verran valkuaisaineita, hiilihydraatteja ja teobromiinia (1-4 %).
Suklaata valmistettaessa kaakaopavut paahdetaan, kuoritaan, jauhetaan ja puserretaan kuumuudessa, käsitellään emäksillä ja jauhetaan sen jälkeen uudelleen. Suklaa on puristetun ja puristamattoman kaakaon, sokerin ja erinäisten mausteiden (vaniljan, kanelin) seos. Maitosuklaata valmistettaessa lisätään seokseen maitoa. Puserrustuotteena pavuista saadaan kaakaovoita eli kaakaorasvaa, joka sulaa 30-35 asteen lämmössä ja jota käytetään lääkkeiden ja saippuan sekä hienojen suklaalajien valmistukseen.
Irlannin vapaavaltio
Irlannin vapaavaltio (, ) oli Britanniasta 1921 eronneen 26 Irlannin kreivikunnan (, ) nimike. Vapaavaltio syntyi 1921 tehdyn Ison-Britannian ja Irlannin sopimuksen (, ) myötä vapaavaltion perustuslain astuttua voimaan joulukuussa 1922. Kuusi Ulsterin yhdeksästä kreivikunnasta vastusti kuitenkin sopimusta ja jäi näin ollen sopimuksen ulkopuolelle ollen edelleen osa Britanniaa Pohjois-Irlantina.
Vapaavaltion muodollinen valtionpäämies oli Britannian kuningas, jota Irlannissa edusti kenraalikuvernööri. Irlannin hallituksen päämiehen nimike vapaavaltion aikana oli toimeenpanevan neuvoston puheenjohtaja. Tämä titteli vaihtui uuden perustuslain myötä hallituksen taoiseachiksi eli päälliköksi 1937, jolloin myös Irlannin vapaavaltio lakkasi olemasta ja viralliseksi nimeksi lyhentyi Irlanti (, ). Nykyisen virallisen nimensä, Irlannin tasavalta (, ) maa otti käyttöön 1949.
Continental Airlines
Continental Airlines oli yhdysvaltalainen lentoyhtiö. Se oli Yhdysvaltojen viidenneksi suurin ja maailman kuudenneksi suurin lentoyhtiö. Sen tärkeimmät lentoasemat olivat George Bushin kansainvälinen lentoasema Houstonissa, Teksasissa, Newarkin kansainvälinen lentoasema lähellä New Yorkia ja Cleveland-Hopkinsin kansainvälinen lentoasema. Yhtiön päämaja sijaitsi Houstonissa. Continental Airlinesillä oli kohteita Amerikassa, Euroopassa ja Aasiassa. Sen tytäryhtiö Continental Micronesia lensi Havaijin, Polynesian, Mikronesian, Australian, Itä-Aasian ja Kaakkois-Aasian reittejä Guamista.
Continental oli ExpressJet Airlinesin vähemmistöomistaja, joka lensi Continental Express -nimen alla. Syyskuusta 2004 lähtien Continental Airlines oli SkyTeamin jäsen.
Toukokuussa 2010 yhtiö ilmoitti fuusioituvansa United Airlinesin kanssa. Uusi yhtiö käyttää United Airlinesin nimeä sekä Continental Airlinesin väritystä ja tunnusta. Tästä yhtiöstä tuli maailman suurin lentoyhtiö.
Continental Airlinesin laivaston keski-ikä oli yhtiön yhdistyessä United Airlinesiin 30. marraskuuta noin 9 vuotta.
21. joulukuuta 2008 Continental Airlinesin lentokone Boeing 737-500 suistui kiitotieltä Denverissä. Kukaan ei kuollut onnettomuudessa, mutta 38 ihmistä loukkaantui onnettomuudessa.
Kloridi
Kloridi (Cl) on anioni, jossa klooriatomiin on liittynyt yksi ylimääräinen elektroni, tai ioniyhdiste, jossa kloridi-ioni on anionina. Tällaiset ioniyhdisteet ovat kloorivetyhapon (suolahapon, HCl) suoloja, ja niissä on tavallisesti kationina jokin metalli-ioni. Tunnetuin kloridi on tavallinen ruokasuola eli natriumkloridi (NaCl). Klorideja käytetään teollisuudessa kloorin ja muiden klooriyhdisteiden sekä lipeän valmistukseen.
Klorideiksi kustutaan myös klooripitoisia kovalenttisia yhdisteitä kuten metyylikloridia CHCl.
Benny Goodman
Benjamin David (Benny) Goodman (30. toukokuuta 1909 Chicago – 13. kesäkuuta 1986 New York) oli yhdysvaltalainen jazzmuusikko, klarinetisti ja big band -orkesterinjohtaja. Hän syntyi köyhään puolanjuutalaiseen perheeseen. Ollessaan 14-vuotias hän lopetti koulunkäynnin ryhtyäkseen muusikoksi. Hänen varhaisia esikuviaan olivat New Orleans -taustaiset jazzklarinetistit kuten Johnny Dodds, Leon Roppolo ja Jimmy Noone. Goodman teki ensimmäiset levytyksensä vuonna 1926 The Ben Pollack Orchestran jäsenenä. Orkesteri oli tuolloin yksi Chicagon nimekkäimmistä kokoonpanoista. Vuonna 1928 julkaistiin ensimmäiset omalla nimellä tehdyt levytykset. Goodman muutti New Yorkiin 1930-luvun vaihteessa ja saavutti siellä mainetta varmana ja luotettavana sessiomuusikkona.
Goodmanista tehtiin vuonna 1956 elämäkertaelokuva "Rytmin kuningas – Benny Goodman". Elokuvassa Goodmania esitti Steve Allen.
Benny Goodman orkestereineen esiintyi Helsingin Kulttuuritalolla marraskuussa 1974. tuotti yhteistyössä Ruotsin Sveriges Radion ja Norjan television, NRK:n kanssa Goodmanin konsertista kaksiosaisen tv-ohjelman, jonka ensilähetykset olivat TV1:ssä 2.1.1975 ja 2.2.1975. Ohjelman ohjasi Erkki Pohjanheimo. Goodman soitti Porin Kirjurinluodolla 16. heinäkuuta 1982.
Pianisti (elokuva)
Pianisti ("The Pianist") on Roman Polańskin ohjaama, vuonna 2002 ensi-iltansa saanut elokuva, joka perustuu puolanjuutalaisen pianistin Władysław Szpilmanin muistelmateokseen "Pianista", jossa hän kertoo selviytymisestään toisen maailmansodan aikana Varsovassa. Pääosassa Szpilmanina näyttelee Adrien Brody.
Elokuva alkaa, kun Władysław Szpilmanin työpaikkaan, varsovalaiseen radioon osuu pommi. Szpilman saa kuulla radiosta kotonaan, että Yhdistynyt kuningaskunta on julistanut sodan Saksalle. Uskoen, että sota on ohi nopeasti, Szpilmanin perhe iloitsee uutisesta.
Kuukaudet kuluvat ja juutalaisten elinolot heikentyvät ja heidän oikeutensa pienenevät: perheet saavat pitää taloudessaan vain rajoitetun määrän rahaa, he joutuvat käyttämään käsivarsinauhoja ja lopulta heidät pakotetaan muuttamaan Varsovan ghettoon. Siellä he joutuvat kohtaamaan nälän ja natsien jatkuvan nöyryyttämisen. Lopulta juutalaiset kootaan yhteen keskitysleireille karkottamista varten. Władysław pelastuu keskitysleiriltä viime hetkellä tutun juutalaispoliisin avulla. Erotettuna perheestään Władysław selviytyy Varsovan ghetossa ja sen ulkopuolella hänet muistavien ihmisten avulla.
Muutama vuosi kuluu ja Varsova on raunioina. Puolalaisten vastarinta kasvaa jatkuvasti ja Szpilmanin kohtalona on todennäköisemmin nälkäkuolema kuin natsien luodit. Hän etsii raunioista ruokaa ja erään etsinnän aikana hän löytää suolakurkkuja tölkissä, mutta ei tölkinavaajaa. Eräästä talosta hän kuitenkin löytää työkaluja, ja kun Szpilman aloittaa tölkin avaamisen, hän huomaa saksalaisen upseerin, kapteeni Wilm Hosenfeldin katselevan. Tämä saa tietää Szpilmanin olevan juutalainen pianisti. Hosenfeld pyytää Szpilmania soittamaan hänelle ja Szpilman tekee työtä käskettyä soittaen Frédéric Chopinin Balladin nro 1 G-mollissa. Rakennukseen perustetaan myöhemmin kapteeni Hosenfeldin johtama esikunta, jonka ullakolla Szpilman piilottelee. Hosenfeld tuo ullakolla asuvalle, pahasti aliravitulle Szpilmanille säännöllisesti ruokaa (ensimmäisessä ruokaerässä on mukana myös tölkinavaaja suolakurkkutölkkiä varten).
Muutaman viikon kuluttua saksalaisten joukot vetäytyvät Varsovasta puna-armeijan etenemisen tieltä. Kapteeni Hosenfeld ja monet muut saksalaiset vangitaan. Hosenfeld anoo piikkilanka-aidan ohi kävelevää juutalaista muusikkoa ottamaan yhteyttä Szpilmaniin, jotta tämä voisi auttaa häntä. Paikalle saapuessaan Szpilman löytää kuitenkin vain tyhjän pellon.
Elokuva sai Kultaisen palmun Cannesin elokuvajuhlilla sekä kaksi Bafta-palkintoa, parhaana elokuvana ja parhaasta ohjauksesta. Ranskassa se palkittiin seitsemällä César-palkinnolla. Lisäksi elokuva palkittiin muun muassa kolmella Oscar-palkinnolla palkintoluokissa paras ohjaus, paras miespääosa (Adrien Brody) ja paras sovitettu käsikirjoitus. 
Vuonna 2016 "Pianisti" äänestettiin BBC:n kyselyssä vuosisadan 100 parhaan elokuvan joukkoon. Vastaajina oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Pianistin" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Arno Kotro
Arno Kristian Kotro (s. 21. toukokuuta 1969 Helsinki) on suomalainen opettaja, kirjailija, kolumnisti ja juontaja.
Kotro valmistui ylioppilaaksi Ressun lukiosta vuonna 1988 ja valtiotieteiden maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1999. Hän opiskeli muun muassa sosiologiaa, filosofiaa, psykologiaa ja sosiaalipolitiikkaa. Kotro toimii filosofian, psykologian ja elämänkatsomustiedon opettajana lukiossa ja aikuislukiossa.
Vuonna 1999 Kotro alkoi kirjoittaa yhdessä Jaakko Lyytisen kanssa pakinoita ja kolumneja Liisaleena-salanimellä ensin "Ylioppilaslehteen" ja sitten "City-lehteen". Tämän jälkeen Kotro on toiminut muun muassa Metron, Ilta-Sanomien, Annan, Kotilääkärin, Opettaja-lehden ja Helsingin Sanomien kolumnistina.
Kotron esikoisrunokokoelma "Sanovat sitä rakkaudeksi" ilmestyi vuonna 2003. Se oli Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkintoehdokas. Kirja oli toukokuussa 2003 kolmanneksi myydyin kotimainen kaunokirja. Kotro sai vuosina 2004 ja 2006 Suomen Kustannusyhdistyksen palkinnon vuoden myydyimmästä runokirjasta. Esikoiskokoelmaa myytiin noin 20 000 kappaletta. Kotron toinen runokokoelma "Musta morsian" ilmestyi vuonna 2005.
Syksyllä 2006 Kotro sai Raittiuden Ystävät ry:n Vuoden raittiusteko -tunnustuksen ”raittiiden elämänarvojen selväsanaisena puolustajana”. Hän on käsitellyt julkisuudessa täysraittiuteen siirtymistään. Opetusalan Ammattijärjestö OAJ on myöntänyt Kotrolle OAJ-mitalin.
Kotro on toiminut Opettaja.tv:n juontajana. Vuosina 2008–2010 hän juonsi Yle Teemalla suoria keskusteluohjelmia "Suoraa puhetta" ja "Studio Kotro".
Kotro on Opetusalan eettisen neuvottelukunnan puheenjohtaja.
Tietokannan peruskyselyt
Tietokannan peruskyselyt ovat kyselyitä, joilla voidaan hoitaa tietokantaan kohdistuvat "haku-", "lisäys-" ja poistotoimenpiteet.Hakukysely on ainoa kysely joka ei vaikuta tietokannan taulun sisältöön, vaan ainoastaan hakee tietoja taulusta sekä sen mahdollisista liitoksista. Hakukysely tarvitsee yleensä vähintään 1. ja 2. osa-alueen, ja monesti käyttää tehokkaasti hyväksi myös muita osa-alueita.
Esimerkki hakukyselystä SQL-kielellä:
Tämä esimerkin mukainen yksinkertainen hakukysely hakisi taulusta "users" kaikki a:lla alkavat nimet sekä relaatioavaimen mukaisen kaupungin järjestäen tuloksen nimen mukaan laskevaan järjestykseen.
Lisäys- ja muokkauskyselyllä vaikutetaan tietokannan taulun sisältöön nimensä mukaisesti lisäävästi tai muokkaavasti. Kysely tarvitsee yleensä vähintään 2. ja 3. osa-alueen, ja muokkaustilanteessa myös ehdon sekä mahdollisen rajoituksen mikäli ei haluta vaikuttaa muokkauksella kaikkiin taulun tietueisiin.
Esimerkki lisäys- ja muokkauskyselystä SQL-kielellä:
Ensimmäisessä esimerkissä lisäsimme tauluun "users" Antonio Banderasin kaupunkitunnuksella 1234 joka vastaa Málagaa "cities" taulussa. Toisessa esimerkissä muokkasimme nimen oikeaksi nimeksi rajoittaen vaikutuksen mahdollisesti vain ensimmäiseen vastaantulevaan Antonio Banderakseen.
Poistokysely toimii periaatteessa aivan samoin kuin muokkauskysely, sillä erotuksella että tietojen muokkaamisen sijaan tiedot poistetaan taulusta. Kysely tarvitsee vähintään 2. osa-alueen, ja mikäli ei haluta poistaa kaikkia tietueita valitusta taulusta, myös ehdon sekä mahdollisen rajoituksen.
Esimerkki poistokyselystä SQL-kielellä:
Esimerkissä poistetaan tietokannan taulusta "users" ensimmäinen vastaantuleva tietue jonka "name"-kenttä sisältää arvon "José Antonio Domínguez Bandera".
Näiden lisäksi monilla kyselykielillä on omia, erikoispiirteiden omaavia kyselyitä kuten yhdistämis- ja tyhjennyskysely. Näitä kyselytyyppejä ei kuitenkaan voi pitää tietokannan peruskyselyinä koska aivan kaikki tietokantakielet eivät näitä kyselytyyppejä tue.
Änglagård
Änglagård on ruotsalainen progressiivisen rockin yhtye, jonka perustivat vuonna 1991 laulaja-kitaristi Tord Lindman ja basisti Johan Högberg. Muita jäseniä olivat mm. Mattias Olsson (lyömäsoittimet), Anna Holmgren (huilu), Thomas Johnson (piano, urut, mellotroni) ja Jonas Engdegård (kitara). Yhtye loi omaperäisen soundin, ottaen vaikutteita progressiivisen rockin klassikoilta, kuten Yes ja King Crimson.
Yhtyeen ensimmäinen albumi, "Hybris" ilmestyi vuonna 1992. Sitä seurasi vuonna 1994 instrumentaalinen "Epilog". Yhtye hajosi toisen albuminsa julkaisun jälkeen. Vuonna 1996 kuitenkin ilmestyi livelevy "Buried alive", joka oli nauhoitettu Yhdysvalloissa vuonna 1994. Yhtye teki lyhytaikaisen comebackin vuonna 2003. Yhtye nauttii edelleen kulttisuosiota, mutta sen studiolevyistä ilmestyy uusintapainoksia harvakseltaan.
La Garita
La Garita -kaldera on suuren tulivuorenpurkauksen synnyttämä kaldera Coloradon osavaltiossa Yhdysvalloissa. Kalderan alueella oli purkauksia 40–25 miljoonaa vuotta sitten, todellinen jättiläispurkaus tapahtui 28–26 miljoonaa vuotta sitten oligoseenikaudella. Suurimman purkauksen tilavuus on arviolta 5 000 km. Tämä purkaus on suurin tunnettu tulivuorenpurkaus koskaan. Kalderan koko on 35x75 km. Kalderassa tapahtui ainakin 7 purkausta 1,5 miljoonan vuoden sisään.
Sixten Korkman
Bror Sixten Korkman (s. 3. helmikuuta 1948 Vaasa) on suomalainen Professor of Practice Aalto-yliopiston taloustieteen laitoksella vuosina 2011–2015. Vuosina 2005–2012 hän oli Elinkeinoelämän Tutkimuslaitoksen (ETLA) ja Elinkeinoelämän valtuuskunnan (EVA) toimitusjohtaja.
Korkman valmistui ylioppilaaksi vuonna 1967, valtiotieteiden kandidaatiksi vuonna 1970 ja lisensiaatiksi 1974. Hän väitteli valtiotieteen tohtoriksi kansantaloustieteestä Helsingin yliopistosta vuonna 1980.
Korkman oli Euroopan unionin neuvoston talouspoliittisen osaston (Ecofin) pääjohtaja vuosina 1995–2005 vastuualueinaan talous- ja finanssikysymykset sekä Euroopan unionin budjetti ja työllisyys- ja sosiaalikysymykset. Vuosina 1989–1996 Korkman toimi ylijohtajana valtiovarainministeriön kansantalousosastolla. Sitä ennen hän toimi muun muassa OECD:n sihteeristössä Pariisissa sekä eri tehtävissä Suomen Pankissa ja Helsingin yliopistossa.
Keväällä 2004 Korkman oli ehdolla Suomen Pankin pääjohtajaksi, mutta virkaan nimitettiin Erkki Liikanen. Vuonna 2006 Korkman osallistui Bilderberg-ryhmän-kokoukseen.
Korkmanin mukaan Suomen eurojäsenyys oli vakava erehdys.
Korkmanin mukaan osallistumistulo on perustuloa parempi ajatus. Korkmanin mukaan tasaveromallin etuna on, että se muistuttaa yksinkertaisen verojärjestelmän eduista sekä kansantalouden tehokkaan toiminnan ja dynaamisten vaikutusten tärkeydestä.
Korkmanin mukaan kapitalismi pitäisi laittaa kuriin, koska se liiallisena aiheuttaa köyhyyttä ja yhteiskunnallista levottomuutta. Hänen mukaansa Suomen on unohdettava veronkevennykset, mikäli Suomi ei halua lisävelkaantua.
Korkman on hyvinvointivaltion kannattaja.
Korkmanin vaimo Marit Korkman (k. 2012) oli psykologian professori, koulutukseltaan filosofian tohtori. Heillä on kolme lasta, joista yksi on oikeuspsykologian tohtori Julia Korkman.
Pekka Niemi (hiihtäjä)
Juho Pekka Niemi (alun perin Yli-Niemi, 15. marraskuuta 1909 Kemin maalaiskunta (nyk. Keminmaa) – 9. joulukuuta 1993 Kittilä) oli suomalainen hiihtäjä ja olympiamitalisti.
Seuratasolla Niemi edusti Ounasvaaran Hiihtoseuraa ja Kittilän Urheilijoita. Ammatiltaan hän oli metsäpiiripäällikkö.Pekka Niemi sijoittui toiseksi Bodenin kisojen 44 kilometrin hiihdossa 1941 ajalla 3.33.33, joka tuli myöhemmin tunnetuksi Veikko Hakulisen 50 kilometrin olympiavoittotuloksena Oslossa 1952.
Hiihtäjä Pekka Niemi on toinen kahdesta samannimisesta suomalaisesta olympiapronssimitalistista. Painonnostaja Pekka Niemi voitti pronssia Los Angelesissa vuonna 1984.
Kvaak.fi
Kvaak.fi on suomalainen sarjakuvaportaali, joka pyrkii edistämään suomalaista sarjakuvakulttuuria tarjoamalla kotimaisille sarjakuvanharrastajille, -tekijöille ja -kustantajille interaktiivisen suomenkielisen sarjakuvia journalistisesti käsittelevän verkkopalvelun. Palvelun mahdollistavat Suomen sarjakuvaseura, Säätöyhteisö B2 ja Nettihotelli Internet Oy. Ylläpidosta ja sisällöntuotannosta vastaavat vapaaehtoisvoimin toimivat sarjakuvanharrastajat ja -toimittajat.
Palvelun suosituin osa-alue on keskustelufoorumi, jossa on noin 6077 rekisteröitynyttä jäsentä ja yli 358 300 kirjoitettua viestiä.Lisäksi palvelu sisältää uutisia, arvosteluita ja erilaisia sarjakuva-aiheisia artikkeleita sekä monipuolisen sarjakuvalinkkihakemiston. Sarjakuvaportaali laajeni vuonna 2007 sarjakuvagallerialla..
Vuonna 2005 Kemin sarjakuvakeskus myönsi Kvaak.fi:lle Lehti-Lempi -palkinnon. Palkinnon vastaanotti palvelun perustaja sarjakuvantekijä ja yrittäjä Juha Kouvalainen. Myös Grafia ry on tukenut sarjakuvaportaalin ylläpitoa ja kehitystyötä apurahalla.
Ghanan kuningaskunta
Ghanan kuningaskunta (noin 750–1240) sijaitsi nykyisen Mauritanian ja Malin alueella. Se rikastui Saharan poikki kulkeneen kullan ja suolan kaupalla. Ghanan kuningaskunnasta on hyvin vähän tietoa, lähinnä Andalusian kauppiailta ja Almorovadeilta, jotka hyökkäsivät sinne 1100-luvulla.
Ghanan nousu alkoi, kun kameli ja muut arabien tuntemat kotieläimet tuotiin alueelle. Tällöin voitiin aloittaa laajamittainen kullan, norsunluun ja suolan kauppa ja vaihdanta Saharan pohjoispuolella valmistettuihin tuotteisiin.
Syynä valtakunnan heikkenemiselle on pidetty ilmastonmuutosta. Saharan aavikkoalueen laajeminen teki viljelemisen mahdottomaksi. Yhtenä syynä on myös pidetty Almorovadien hyökkäystä, mutta ilmastonmuutosta pidetään todennäköisempänä vaihtoehtona.
Ghanan kuningaskuntaa seurasivat Malin kuningaskunta ja Songhain valtakunta.
Nykyinen Ghanan valtio on ottanut nimensä Ghanan kuningaskunnasta, vaikka se sijaitseekin eri alueella. Tarinoiden mukaan kuningaskunnan henkiin jääneet pakenivat nykyisen Ghanan alueelle, mutta todisteita ei ole.
Antero Ojala
Yrjö Antero Ojala (10. joulukuuta 1916 Terijoki – 5. helmikuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen pikaluistelija ja olympiamitalisti.
Antero Ojala voitti yllättäen vasta 19-vuotiaana olympiapronssia 5 000 metrillä Garmisch-Partenkirchenissä 1936. Myös kolmella muulla matkalla hän sijoittui kymmenen parhaan joukkoon. Yleisluistelijoiden MM-kilpailuissa hän sijoittui yhteispisteissä viidenneksi 1937. Hän kilpaili myös pyöräilyssä ja saavutti PM- ja SM-hopeaa.
Sankt Moritzin olympialaisissa 1948 Ojala luisteli 500 metrillä neljänneksitoista ajalla 44,8 ja 1 500 metrillä kahdenneksitoista. 5 000 metrillä hän oli kahdeskymmeneskuudes.
Ojala luisteli 13. tammikuuta 1952 Oulun olympiakatsastuksissa jokaisessa lajissa ja myös pisteissä toiseksi. Hänen aikansa 500 metrillä oli 46,0, 1 500 metrillä 2.28,7, 3 000 metrillä 5.10,4 sekä 5 000 metrillä 8.40,2. Toisissa olympiakatsastuksissa Kuusankoskella 26.–27. tammikuuta hän sijoittui 3 000 metrillä toiseksi ajalla 5.14,0.
Air Greenland
Air Greenland (IATA: GL, ICAO: GRL) on Grönlannin kansallinen lentoyhtiö, joka lentää Grönlannin sisäisiä lentoja, sekä Kangerlussuaqista ja Narsarsuaqista Kööpenhaminaan. Lisäksi yhtiö hoitaa mm. tilaus-, ambulanssi- ja pelastuslentoja. Lentoyhtiön kotikenttänä toimii Nuukin lentoasema. Vuonna 2006 Air Greenland kuljetti kokonaisuudessaan 310 000 matkustajaa.
Yhtiö perustettiin ja se aloitti toimintansa marraskuussa 1960 Greenlandair-nimellä, jonka perustivat SAS ja kaivosyhtiö Kryolitselskabet.
1962 Grönlannin ja Tanskan hallitukset tulivat omistajiksi.
1998 Greenlandair aloitti lennot ensimmäisellä suihkukoneellaan, Boeing 757-200:lla.
2002 Greenlandair vaihtoi nimensä Air Greenland:ksi.
Yhtiön laivastoon kuuluu tammikuussa 2018 seuraavat koneet:
Air Greenland lentää säännöllisesti seuraaviin kohteisiin (syyskuu 2005):Air Greenland lensi Baltimoreen kesäkuusta elokuuhun 2007. Suunnitelmat reitin uudelleenavaamisesta peruttiin 10.3.2008 koska reitti tuotti tappiota, Yhdysvaltain dollarin kurssi oli laskenut sekä kalliin polttoaineen vuoksi.
Lauri Silvennoinen (hiihtäjä)
Lauri Johannes Silvennoinen (7. marraskuuta 1916 Kesälahti – 24. joulukuuta 2004 Lahti) oli suomalainen hiihtäjä ja olympiamitalisti. Lisäksi hän oli 1940-luvulla aktiivi rata- ja maastojuoksija.
Silvennoinen voitti olympiahopeaa 4 × 10 kilometrin viestissä Sankt Moritzin talvikisoissa vuonna 1948. Hän hiihti viestissä ensimmäisen osuuden. Hän osallistui jo Lahden MM-kisoihin 1938 mutta ei menestynyt. Cortina d'Ampezzon MM-kisoissa 1941 hän voitti kultaa viestissä ja pronssia 18 kilometrillä, mutta nämä kisat julistettiin sodan jälkeen epävirallisiksi.
Seuratasolla Silvennoinen edusti Pohjois-Karjalan Hiihtoseuraa ja Lahden Hiihtoseuraa. Hän voitti Suomen mestaruuden 18 kilometrillä 1943, 30 kilometrillä 1944 sekä viestissä LHS:n ankkurina vuosina 1943, 1944, 1947 ja 1948.
Juoksijana Silvennoinen sijoittui 800 metrillä viidenneksi Kalevan kisoissa 1940 sekä neljänneksi SM-maastojen pitkällä matkalla 1947 ja voitti useita Lahden piirin mestaruuksia eri matkoilla Lahden Ahkeran edustajana. Hänen omat ennätyksensä olivat: 800 metrillä 1.58,3, 1 500 metrillä 4.03,0 ja 3 000 metrillä 8.43,4.
Silvennoinen oli ikämiesvuosinaan aktiivi suunnistaja; hän voitti useita Suomen mestaruuksia edustaessaan Lahden Suunnistajat-37:ää.
Aktiiviuransa jälkeen Silvennoinen toimi Suomen Hiihtoliiton johto-, valmennus- ja huoltotehtävissä sekä Lahden Hiihtoseuran johtokunnassa. Ammatiltaan hän oli poliisi ja ylietsivä.
Toralf Engan
Toralf Engan (s. 1. lokakuuta 1936 Hølonda) on norjalainen mäkihypyn olympiavoittaja ja maailmanmestari. Hänen urheilu-uransa menestyksekkäimmät vuodet ajoittuivat 1960-luvun alkupuolelle.
Engan voitti pienen mäen maailmanmestaruuden ja sijoittui isossa mäessä neljänneksi Zakopanen MM-hiihdoissa 1962, kun yksissä hiihdon arvokisoissa kilpailtiin ensi kerran kaksi mäkikilpailua. Kauden 30 kilpailustaan hän hävisi vain kaksi, MM-kisojen ison mäen sekä Norjan mestaruuskilpailun. Seuraavana talvena hän voitti ylivoimaisella 51 pisteen erolla Keski-Euroopan mäkiviikon kokonaiskilpailun oltuaan paras kolmessa osakilpailussa neljästä. Innsbruckin talviolympialaisissa 1964 hän voitti suurmäessä kultaa ja pienessä mäessä hopeaa.
Engan voitti mäkikilpailun Ruotsin hiihtokisoissa vuosina 1961–1963 ja Holmenkollenilla vuonna 1962, jolloin hänelle myönnettiin myös Holmenkollen-mitali. Hänet valittiin Norjan parhaaksi urheilijaksi vuonna 1962.
Karkun evankelinen opisto
Karkun evankelinen opisto on Sastamalan Karkussa Rautaveden rannalla sijaitseva Suomen luterilaisen evankeliumiyhdistyksen (SLEY) omistama kansanopisto. Opistossa toimii peruskoululinja, lukiolinja, raamattukoulutusta, eräopaskoulutus ja useita lyhytkursseja.
Opiston rehtorina on vuodesta 2001 lähtien toiminut Pentti Rantanen.
Orpokotiyhdistys Siunauksela perusti kansanopiston vuonna 1918 ensimmäiseksi evankeliseksi kansanopistoksi Suomeen. Ensimmäinen rehtori oli kirjailija ja lähetyssaarnaaja Pietari Kurvinen. Opisto toimi Nokian Maatialassa Siunaukselan orpokodin tiloissa pari ensimmäistä vuotta. Vuonna 1920 ostettiin huutokaupasta Mäkipään entinen ratsutila Karkusta, jossa opisto on toiminut vuodesta 1920 lähtien. 1920-luvun lopussa opistoa laajennettiin viereisen, kihlakunnantuomari Mikael Paqvalinin vuonna 1905 rakennuttaman Mainiemen huvilan ostolla. Opisto toimi tässä huvilassa, kunnes huvila paloi 1959. Sen entisellä paikalla sijaitsee opiston nykyinen päärakennus, joka on valmistunut 1961.
Nurmeksen evankelinen opisto toimi osana Karkun opistoa vuosina 1995–2005, minkä jälkeen Nurmeksen opisto lakkautettiin.
Kodin suuri tietosanakirja
Kodin suuri tietosanakirja on vuosina 1975–1983 julkaistu 18-osainen suomenkielinen tietosanakirja.
"Kodin suuren tietosanakirjan" päätoimittaja oli Matti Hakala ja julkaisija Weilin+Göös. Se perustui "Tiedon värikkääseen maailmaan".
Sarjan osat ovat:
Osien 1–15 yhteinen ISBN 951-35-1271-1. Täydennysosien yhteinen ISBN 951-35-2837-5. Osista 1–15 otettiin toinen painos 1976–1982, osista 1–13 kolmas painos 1977–1982, osista 1–11 neljäs painos 1979–1981, osista 1–6 viides painos 1979–1981 ja osista 1–5 kuudes painos 1981.
Teuvo Laukkanen
Teuvo Johannes Laukkanen (16. heinäkuuta 1919 Pielavesi – 14. toukokuuta 2011 Pielavesi) oli suomalainen hiihtäjä ja olympiamitalisti.
Laukkanen voitti olympiahopeaa 4 × 10 kilometrin viestissä Sankt Moritzin talvikisoissa vuonna 1948. Hän hiihti viestissä toisen osuuden. Samojen kisojen 18 kilometrillä hän sijoittui kahdeksanneksi.
Seuratasolla Pielaveden Sampoa, Joensuun Katajaa ja Kuopion Poliisi-Urheilijoita edustanut Laukkanen voitti Suomen mestaruuden 30 kilometrillä ja 3 × 10 kilometrin viestissä vuonna 1945. Lisäksi hän sai urallaan kaksi SM-hopeaa ja kaksi SM-pronssia. Salpausselän Kisoissa hän voitti 18 kilometrin kilpailun vuonna 1944 ja Ounasvaaralla 30 kilometriä vuonna 1943.
Ammatiltaan Laukkanen oli ylikonstaapeli. Hänen poikansa Matti Laukkanen saavutti hiihdon SM-mitaleja nuorten sarjassa 1960-luvulla.
Karl Schnabl
Karl Schnabl (s. 8. maaliskuuta 1954 Villach, Kärnten) on itävaltalainen mäkihypyn olympiavoittaja. Schnablin uran menestyksekkäimmät vuodet ajoittuivat 1970-luvun puoliväliin, jolloin hän oli lajissaan maailman huipulla.
Schnabl voitti talven 1974–1975 Keski-Euroopan mäkiviikolla kolme osakilpailua mutta epäonnistui ensimmäisessä osakilpailussa Obertsdorfissa ja sijoittui kokonaispisteissä kolmanneksi. Seuraavana talvena hän oli mäkiviikon kokonaispisteissä toinen. Hänen ensimmäinen arvokisamitalinsa oli pronssi lentomäen MM-kisoista Kulmista vuonna 1975.
Innsbruckin olympialaisissa 1976 Schnabl voitti kultaa suurmäestä ja saavutti normaalimäestä pronssia. Lahden MM-kisoissa 1978 hän sijoittui normaalimäessä neljänneksi mutta ei loukkaantumisen vuoksi pystynyt osallistumaan suurmäen kilpailuun.
Schnabl voitti mäkikilpailun Salpausselän Kisoissa vuosina 1975 ja 1976 sekä Holmenkollenilla vuonna 1976.
Sauli Rytky
Sauli Rytky (s. 6. kesäkuuta 1918 Haapavesi – 28. tammikuuta 2006 Haapavesi) oli suomalainen hiihtäjä ja olympiamitalisti.
Rytky voitti olympiahopeaa 4 × 10 kilometrin viestissä Sankt Moritzin talvikisoissa vuonna 1948. Hän hiihti viestissä kolmannen osuuden. Samoissa kisoissa hän sijoittui 18 kilometrillä kuudenneksi edellään neljä ruotsalaista ja yksi suomalainen. Lahden MM-kilpailuissa 1938 Rytky sijoittui 18 kilometrillä 48:nneksi.
Seuratasolla Rytky edusti Haapaveden Urheilijoita ja Ounasvaaran Hiihtoseuraa. Hän voitti Suomen mestaruuden 18 kilometrillä vuonna 1944. Bodenin hiihtokisoissa hän voitti 18 kilometrin kisan vuonna 1945 ja oli samana vuonna Salpausselän Kisoissa toinen.
Aktiiviuransa jälkeen Rytky toimi Suomen Hiihtoliiton liittovaltuustossa vuosina 1963–1968 sekä hiihdon piirivalmentajana. Ammatiltaan hän oli maanrakennusurakoitsija ja sivutoiminen maanviljelijä.
Vladimir Belousov
Vladimir Pavlovitš Belousov (, s. 14. heinäkuuta 1946 Seuloskoi, Leningradin alue, Neuvostoliitto) on venäläinen, Neuvostoliittoa edustanut mäkihyppääjä, jonka uran parhaat vuodet ajoittuivat 1960-luvun lopulle.
Grenoblen talviolympialaisissa 1968 Belousov voitti suurmäen olympiakultaa; hän voitti Tšekkoslovakian Jiří Raškan 1,9 pisteellä hypättyään molemmilla kierroksilla puoli metriä tätä pidemmälle. Belousov ei ollut kisoissa ennakkosuosikki; edellisissä Neuvostoliiton-mestaruuskilpailuissa hän oli sijoittunut vasta 16:nneksi. Olympialaisten pienen mäen kilpailussa Belousov sijoittui kahdeksanneksi. Vuonna 1968 Belousov voitti myös Holmenkollenin ja Ounasvaaran kisoissa. Seuraavana talvena hän voitti ainoan Neuvostoliiton-mestaruutensa. Vuonna 1970 hän sijoittui Vysoké Tatryn MM-kilpailujen pikkumäessä kuudenneksi sekä voitti Holmenkollenin ja Falunin kilpailut.
Hubblen luokittelu
Hubblen järjestelmä on galaksityyppien luokittelutapa, jonka keksi Edwin Hubble vuonna 1926. Tätä luokittelua kutsutaan myös äänirautadiagrammiksi. Nimitys tulee luokittelun graafisesta ulkoasusta. Galaksityypit on jaoteltu seuraavasti:Hubble perusti järjestelmänsä ajansaatossa ottamiinsa valokuviin galakseista. Hän uskoi, että elliptiset galaksit olivat kaikkien galaksien ensimmäinen muoto, josta ne sitten kehittyivät lopulliseen muotoonsa. Tämä aikainen ajatus jätti jälkeensä astronomien erikoiskielessä esiintyvät termit; ”aikainen tyyppi” ja ”myöhäinen tyyppi”.
Seuraavat tiedot perustuvat uusiin tutkimuksiin galaksityypeistä. Näiden tietojen perusteella astronomit kehittivät teorian galaksien kehityksestä, jonka mukaan elliptiset galaksit ovatkin todellisuudessa kierteisgalaksien ja epäsäännöllisten galaksien törmäyksen tulos.
August Kiuru
August ”Aku” Kiuru (12. heinäkuuta 1922 Sakkola – 24. helmikuuta 2009 Hartola) oli sodanjälkeisen ajan suomalainen maastohiihtäjä, maailmanmestari ja olympiamitalisti.
Seuratasolla Kiuru edusti Joutsenon Kullervoa, Tainionkosken Urheilijoita, Imatran Jyskettä ja Lahden Hiihtoseuraa.
Kiuru sijoittui Sverdlovskin hiihtokilpailuissa 10. tammikuuta 1954 30 kilometrillä kolmanneksikymmenenneksitoiseksi, kaksi päivää myöhemmin 15 kilometrillä kahdenneksikymmenenneksi ja 15. tammikuuta 50 kilometrillä neljänneksitoista.
Hiihtouransa jälkeen Kiuru toimi Suomen hiihtomaajoukkueen huoltotehtävissä kaikissa hiihdon arvokisoissa vuosina 1958–2005. Kiuru työskenteli myös suksenkehittäjänä ja tuotantopäällikkönä suomalaisissa suksitehtaissa – Järvisen tehtailla Lahdessa vuosina 1958–1970, Karhun tehtailla Kiteellä 1971–1975 ja Peltosen tehtailla Hartolassa 1976–1987.
Kiuru sai opetusministeriön Pro Urheilu -palkinnon vuonna 2003.
Martti Huhtala
Martti Elias Huhtala (12. marraskuuta 1918 Rovaniemi – 25. lokakuuta 2005 Rovaniemi ) oli suomalainen yhdistetyn hiihtäjä ja olympiamitalisti.
Huhtala voitti olympiahopeaa yhdistetyssä ja sijoittui kymmenenneksi 18 kilometrin hiihdossa St. Moritzin kisoissa 1948. Hän oli yhdistetyn hiihto-osuuden toiseksi nopein hiihtäjä Heikki Hasun jälkeen. Yhdistetyn kilpailun jälkeen Huhtalan ilmoitettiin ensin jääneen kolmanneksi 0,4 pisteen erolla Ruotsin Sven Israelssoniin. Suomalaiset kuitenkin jättivät vastalauseen, sillä pistelaskussa ei ollut käytetty interpolointia. Vastalause tuotti tuloksen, ja Huhtala nousi hopealle 0,25 pisteen erolla. Huhtalan hypyt kantoivat 62, 61 ja 61,5 metriä. Tyylipisteet olivat 16 pisteen paremmalla puolella. MM-kisoihin hän osallistui Rumfordissa 1950 ja sijoittui siellä seitsemänneksi yhdistetyssä ja 20:nneksi 18 kilometrin hiihdossa.
Seuratasolla Huhtala edusti Ounasvaaran Hiihtoseuraa, jonka puheenjohtajana hän toimi vuosina 1955–1956 ja 1968–1971.
Martti Huhtala syntyi Rovaniemellä marraskuussa 1918 satulaseppä Elias Huhtalan ja Hilja Huhtalan (o.s. Alaruokanen) perheeseen, johon syntyi yhteensä kuusi poikaa ja kaksi tyttöä. Perheen äiti kuoli lapsivuoteeseen Huhtalan ollessa viisivuotias. Huhtalan isä oli lestadiolainen maallikkosaarnaaja. Huhtalan veli Paavo Huhtala (1910–1948) oli yleisurheilija, joka voitti kymmenottelun Suomen-mestaruuden vuonna 1934.
Huhtala valittiin kadettikurssille 23. Kurssi kuitenkin keskeytyi talvisodan sytyttyä, ja Huhtala toimi talvisodan aikana kouluttajana. Jatkosodassa Huhtala palveli etulinjassa lähettiupseerina, adjutanttina ja komppanian päällikkönä.
Sotien jälkeen Huhtala osallistui asekätkentään majuri Aito Keravuoren apulaisena eri puolilla Pohjois-Suomea. Hän onnistui välttämään kiinnijäämisen ja piti osallisuutensa asekätkentään salassa kuolemaansa saakka. Asia tuli julkisuuteen vasta marraskuussa 2018 sanomalehti Kalevan kirjoitettua siitä Huhtalaa käsittelevässä artikkelissa.
Huhtala työskenteli ammattiupseerina vuoteen 1965 saakka yleten everstiluutnantiksi. Tämän jälkeen hän työskenteli Pohjoismaiden Yhdyspankin konttorinjohtajana Muoniossa ja Rovaniemiellä ja jäi eläkkeelle vuonna 1975.
Huhtala oli naimisissa kaksi kertaa, ja hänellä oli kuusi lasta.
Armin Kogler
Armin Kogler (s. 4. syyskuuta 1959 Schwaz, Itävalta) on itävaltalainen uransa lopettanut mäkihyppääjä.
Koglerin uran menestyksekkäimmät vuodet ajoittuvat 1970- ja 1980-lukujen vaihteen tietämille, jolloin hän oli maailman huipulla. Vuonna 1979 Kogler voitti lentomäen maailmanmestaruuden ja hyppäsi uuden maailmanennätystuloksen, 180 metriä.
Mäkihypyn maailmancupin kokonaiskilpailun Kogler voitti kahdesti peräkkäin kausina 1980/1981 ja 1981/1982. Keski-Euroopan mäkiviikolla hän sijoittui toiseksi maanmiehensä Hubert Neuperin jälkeen kaudella 1980/1981. Oslon MM-kisoissa 1982 hän voitti normaalimäestä kultaa ja suurmäestä pronssia. Seefeldin MM-kisoissa 1985 hän oli mukana Itävallan hopeaa saavuttaneessa joukkuemäen ryhmässä.
Käännetty vanhemmuus
Käännetty vanhemmuus tarkoittaa roolinvaihtotilannetta, jossa esimerkiksi lapset osoittavat yleensä vanhemmille kuuluvina pidettyjä piirteitä, kuten vastuullisuutta, normeihin sopeutumista ja vakavamielisyyttä ja vanhemmat yleensä lapsille kuuluvina pidettyjä ominaisuuksia kuten vastuuttomuutta, normeja vastaan kapinointia ja kevytmielisyyttä.
Aleksis Kiven palkinto
Aleksis Kiven rahaston palkinto on Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran (SKS) elämäntyöpalkinto suomenkielisen kaunokirjallisuuden tukemiseksi.
Palkinnon perustamisesta 1936 lähtien vuoteen 1968 sitä jaettiin joka vuosi. Seuraavat kymmenen vuotta palkintoja jaettiin joka toinen vuosi, ja vuosina 1978–2012 palkinto jaettiin joka kolmas vuosi.
Vuonna 2017 palkinnon suuruus oli 25 000 euroa.
Masahiko Harada
Masahiko Harada (, s. 9. toukokuuta 1968 Kamikawa, Hokkaido, Japani) on japanilainen uransa lopettanut mäkihyppääjä.
Mäkihypyn maailmancupiin Harada osallistui ensimmäisen kerran 24. tammikuuta 1987 Sapporossa. 1993 Falunissa Harada voitti normaalimäen maailmanmestaruuden ja oli suurmäessä neljäs. Ennen maailmanmestaruuttaan Haradalla ei ollut yhtään maailmancupin osakilpailuvoittoa. Vuotta myöhemmin 1994 Lillehammerin olympialaisissa Harada oli mukana Japanin joukkuemäen hopeaa saavuttaneessa ryhmässä. Japani johti kilpailua vielä ennen Haradan viimeistä hyppyä. Haradan olisi tarvinnut hypätä vain 105 metriä pitääkseen Saksan Japanin takana, mutta hän jäi 97,5 metriin ja pudotti joukkueensa hopealle.
Ensimmäisen maailmancupin osakilpailuvoittonsa Harada saavutti 8. joulukuuta 1995 Itävallan Villachissa. 1997 Trondheimin MM-kisoissa hän voitti kultaa suurmäessä ja saavutti lisäksi hopeaa sekä normaalimäen että joukkuemäen kilpailuista.
1998 Naganon olympialaisissa Harada voitti kultaa joukkuemäestä yhdessä Kazuyoshi Funakin, Takanobu Okaben ja Hiroya Saitōn kanssa ja saavutti suurmäen kilpailussa pronssia. Normaalimäen kilpailua Harada johti ensimmäisen kierroksen jälkeen, mutta epäonnistui toisessa hypyssään, eikä päässyt mitaleille. 1999 Ramsaun MM-kisoissa Harada saavutti pronssia japanilaisten kolmoisvoittoon päättyneessä normaalimäen kilpailussa, sekä hopeaa Japanin joukkuemäen ryhmässä.
2001 Lahden MM-kisoissa Harada oli normaalimäessä viides, suurmäessä 33:s, ja saavutti lisäksi kahdesta joukkuekilpailusta kummastakin neljännen sijan Japanin joukkueessa. Viimeiseksi jääneessä maailmancupin osakilpailussa 15. joulukuuta 2002 Titisee-Neustadtissa Harada sijoittui suurmäen kilpailussa 40:nneksi. Maailmancupin osakilpailuvoittoja Harada saavutti urallaan kymmenen.
Harada jatkoi mäkihyppyuraansa kilpaillen kotimaassaan ja Continental Cupissa. 9. tammikuuta 2006 ilmoitettiin, että Harada on valittu Japanin mäkijoukkueeseen Torinon olympiakisoihin. Torinossa hän osallistui normaalimäen karsintaan, jossa hänet kuitenkin hylättiin. Harada lopetti uransa keväällä 2006.
Harada on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Malvat
Malvat ("Malva") on kasvisuku malvakasvien ("Malvaceae") heimossa. Lajeja esiintyy laajalla alueella vanhan maailman lauhkean, subtrooppisen ja trooppisen ilmaston alueella. Lajeja on levinnyt tulokaslajeiksi myös Amerikan mantereille.
Malvat ovat yksi- tai monivuotisia ruohovartisia kasveja. Joitakin lajeja käytetään koristekasveina, rohtokasveina ja lehtivihanneksina. Niiden kukat ovat vaalean- tai violetinpunaisia tai valkoisia, joskus sinisävyisiä. Lehdet ovat yleensä nukan tai karvan peittämiä.
Malvojen suvussa on noin 30 lajia.
Benjam Vanninen
Benjam Vanninen (29. kesäkuuta 1921 Sortavalan maalaiskunta – 22. heinäkuuta 1975 Heinola) oli suomalainen hiihtäjä ja olympiamitalisti. Hän voitti olympiapronssia St. Moritzin kisoissa 1948 50 kilometrin hiihdossa. Salpausselän kisoissa hän voitti vuosina 1946 ja 1948.
Seuratasolla Vanninen edusti Joensuun Katajaa, Puijon Hiihtoseuraa, Tornion Pyryä ja Ounasvaaran Hiihtoseuraa. Ammatiltaan hän oli suksivoide- ja uistintehtailija sekä tullivartija.
Jom hašoa
Jom hašoa () eli holokaustin muistopäivä on juutalaisen viettämä juhlapäivä kansallissosialistisen Saksan vainoissa kuolleiden noin kuuden miljoonan juutalaisten muistolle. Jom hašoaa vietetään nisan-kuun 27. päivänä.
Alun perin juhlaa ehdotettiin vietettäväksi nisán-kuun 15. päivänä, Varsovan gheton kansannousun (19. huhtikuuta 1943) vuosipäivänä. Tuo päivä on kuitenkin pesah-juhlan ensimmäinen päivä, joten holokaustin muistopäivä siirrettiin myöhemmäksi. Jom hašoan vietto määrättiin Israelin laissa vuonna 1959.
Holokaustin muistopäivän aamuna kello kymmenen ilmahälytyssireenit soivat kahden minuutin ajan koko Israelissa. Kaikki liikenne lakkaa ja ihmiset pysähtyvät viettämään hiljaisen hetken holokaustin uhrien muistolle. Jom hašoan aikana monet viihde- ja julkiset laitokset on suljettu. Israelin televisio ja radio välittävät muisto-ohjelmia ja dokumentteja eivätkä lainkaan mainoksia. Liput lasketaan puolitankoon.
Jom hašoana myös kymmenettuhannet israelilaiset lukiolaiset ja tuhannet juutalaiset ympäri maailmaa viettävät muistojumalanpalveluksen Auschwitzissa. Osallistujat marssivat Auschwitzista Birkenaun tuhoamisleirille. Tapahtuma tunnetaan Elävien marssina vastakohtana holokaustin kuolemanmarsseille, ja sitä tukee Israelin opetusministeriö. Elävien marssiin kulminoituu useiden kuukausien holokaustin ja toisen maailmansodan tapahtumien opiskelu.
Myös Yhdistyneessä kuningaskunnassa on vietetty vuosittaista holokaustin muistopäivää (Holocaust Memorial Day) 27. tammikuuta 2001 alkaen. Suomessa vietetään vainojen uhrien muistopäivää 27.1.
Jom hašoaa vietetään nisan-kuun 27. päivänä. Gregoriaanisessa kalenterissa se osuu lähivuosina seuraaville päivämäärille:
Eero Kolehmainen
Eero Johannes Kolehmainen (24. maaliskuuta 1918 Anttola – 7. joulukuuta 2013 Mikkeli) oli suomalainen maastohiihtäjä ja olympiamitalisti.
Kolehmainen voitti olympiahopeaa 50 kilometrin hiihdossa Oslon talvikisoissa 1952. Cortina d’Ampezzossa 1956 hän oli samalla matkalla neljäs. Falunin MM-kilpailuissa 1954 hän oli 50 kilometrillä 11:s ja Lahden MM-kilpailuissa 1958 viides.
Holmenkollenin kisoissa Kolehmainen voitti vuosina 1950 (18 km) ja 1957 (50 km). Niinpä hän saikin tunnustuksena voitoistaan vuonna 1957 Holmenkollen-mitalin. Salpausselällä hän oli nopein vuosina 1956 (50 km) ja 1957 (50 km). Vuonna 1959 hän voitti 50 kilometrin Suomen mestaruuden.
Kolehmainen hiihti 1951 Holmenkollenilla 18 kilometrillä kolmanneksi ja 50 kilometrillä Nils Karlssonin jälkeen toiseksi. Saman vuoden Ounasvaaran hiihtokilpailuissa hän voitti 50 kilometrin kilpailun. Kolehmainen sijoittui Sverdlovskin hiihtokilpailuissa 10. tammikuuta 1954 30 kilometrillä yhdenneksitoista, kaksi päivää myöhemmin 15 kilometrillä seitsemänneksitoista ja 15. tammikuuta 50 kilometrillä toiseksi.
Kolehmainen edusti Anttolan Urheilijoita. Opetusministeriö myönsi Pro Urheilu -tunnustuspalkinnon Kolehmaiselle vuonna 2003. Anttolan Urheilijat järjestää vuosittain Kolehmaisen nimikkotapahtuman, Eeron hiihdon. Hänen tyttärensä Reetta Vauhkonen (o.s. Kolehmainen) edusti Suomea nuorten EM-hiihdoissa vuosina 1972 ja 1973.
Ammatiltaan Kolehmainen oli maanviljelijä ja lempinimeltään "Hämytsaaren isäntä". Hän työskenteli paitsi karjankasvattajana myös rakennusmiehenä. Hänen terveytensä säilyi viimeisiin vuosiin saakka, ja hän ennätti asua vanhainkodissa vain viikon ennen poismenoaan. 95-vuotias Kolehmainen oli kuollessaan vanhin elossa ollut suomalainen olympiamitalisti.