hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Jacob Tegengren
Jacob August Tegengren (28. elokuuta 1875 Vaasa – 25. marraskuuta 1956 Vöyri) oli suomenruotsalainen kirjailija, filosofian tohtori h.c. Hän julkaisi parikymmentä runokokoelmaa ja lisäksi novelleja ja esseitä. Hän oli harrastelija-arkeologi.
Jacob Tegengrenin vanhemmat olivat hovioikeudenneuvos Ernst Wilhelm Tegengren ja Aline Irene Boy. Kirjailija K. V. Tegengren ja kouluneuvos Gustav Tegengren olivat hänen veljiään. Jacob Tegengren pääsi ylioppilaaksi 1896 ja valmistui agronomiksi Mustialan maanviljelysopistosta 1899. Tegegren toimi Ahvenanmaan kansanopiston johtajana 1900–1901 ja Närpiön kansanopiston johtajana 1901–1915. Hän oli sitten Pohjoismaiden Yhdyspankin Vöyrin konttorin esimiehenä 1915–1940. Tegengren oli ruotsinkielisen virsikirjakomitean jäsenenä 1923–1927 ja hänestä tuli Suomen muinaismuistoyhdistyksen kunniajäsen 1946 sekä Åbo Akademin filosofian kunniatohtori 1948. Tegengren suoritti 1920- ja 1930-luvuilla rautakautisten löytöpaikkojen arkeologisia kaivauksia ruotsinkielisen Etelä-Pohjanmaan pitäjissä.
Tegengren julkaisi useita runokokoelmia joissa korostuvat luontoaiheet ja uskonnollisuus.
Bench (vaatemerkki)
Bench on englantilainen vaatealan yritys, joka on perustettu 1980-luvun lopulla. Sen pääkonttori sijaitsee Manchesterissä.
Benchillä on omia myymälöitä seitsemän, kaikki Isossa-Britanniassa. Myymälät sijaitsevat Bristolissa, Greenhithessa, Liverpoolissa, Lontoossa, Manchesterissä, Sheffieldissä ja Glasgowssa. Benchin tuotteita myydään myös muualla Euroopassa, Pohjois-Amerikassa ja Australiassa.
Jurjev-Polski
Jurjev-Polski () on kaupunki Vladimirin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Kljazman sivujoen Kolokšan yläjuoksulla 68 kilometriä Vladimirista luoteeseen. Kaupunki on Jurjev-Polskin piirin keskus. Sen kautta kulkee Moskovan ja Kinešman välinen rautatie sekä Vladimirin ja Pereslavl-Zalesskin välinen maantie. Asukkaita on 19 600 henkeä (vuonna 2010).
Jurjev-Polskin on perustanut ruhtinas Juri Dolgoruki vuonna 1152 Vladimir-Suzdalin rajalinnoitukseksi. Vuodesta 1212 se oli lääniruhtinaskunnan keskus. Vuosina 1238, 1382 ja 1408 mongolivalloittajat hävittivät kaupungin. Vuonna 1612 sen polttivat puolalaiset maahantunkeutujat.
1600-luvun puolivälissä Jurjev-Polskista tuli huomattava kaupan keskus, jonka kehitystä edisti sen sijainti Suzdalin ja Moskovan välisen maantien varrella. Vuonna 1778 siitä tuli Vladimirin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. 1700-luvulla kaupunkiin syntyi tekstiiliteollisuutta.
Nykyään Jurjev-Polski on maatalousalueen keskus, jossa on elintarviketeollisuutta, kutomo ja konepaja. Rotkojen halkomilla kukkuloilla sijaitsevassa kaupungissa on säilynyt jäänteitä 1100-luvun kremlistä. Koillisosassa sijaitsee 1200-luvulla perustettu Arkkienkeli Mikaelin luostari. Sen lähellä on vuosina 1230–1234 rakennettu Pyhän Yrjön katedraali, joka on yksi huomattavimmista Vladimir-Suzdalin rakennustaiteen muistomerkeistä. Keskustassa on säilynyt vanha kauppahalli ja 1800–1900-luvun kivisiä ja puisia asuinrakennuksia.
Jurjev-Polski on yksi Venäjän kultaisen renkaan matkailukohteista. Kaupungissa toimii vuonna 1920 perustettu museo.
Sörnäisten satama
Sörnäisten satama oli Helsingin Sörnäisissä Kruunuvuorenselän rannalla vuosina 1863–2008 toiminut satama. Se jäi pois käytöstä 24. marraskuuta 2008, jolloin sen toiminnot siirrettiin Vuosaaren satamaan. Alueelle jää ainoastaan Hanasaaren voimalaitoksen hiilisatama.
Sataman käyttöönotosta lähtien sinne johti Pasilasta Suomen ensimmäinen satamarata, joka alkujaan kulki nykyisen Teollisuuskadun vartta ja Junatietä pitkin. 1960-luvulla satamarata siirrettiin kulkemaan Vallilan pohjoispuolitse ja Itä-Pasilan ali tunnelissa. Näin tehtiin ennen kaikkea liikennejärjestelyjen vuoksi, koska satama-alueen reunaa pitkin kulkee Itäväylä. Kulosaaren sillan länsipää kulkee osittain satama-alueen yli.
Alkuaikoinaan Sörnäisten satama toimi ennen kaikkea puutavaran vientisatamana. Vuonna 1889 sinne perustettiin myös öljysatama, joka kuitenkin paloturvallisuussyistä siirrettiin Herttoniemeen vuonna 1938. Myöhemmin satama on toiminut etupäässä tuontisatamana, mutta sen alueella on myös kalastussatama ja sen läheisyydessä kalasäilyketehtaita. Alueella sijaitsevaa Hansaterminaalia käyttivät laivat, jotka kuljettivat myös matkustajia.
1950-luvulta lähtien satama-aluetta laajennettiin huomattavasti täyttämällä merialueita. Tällöin muun muassa Sompasaari ja Hanasaari liitettiin mantereeseen. Tämän jälkeen on Sompasaaren nimeä joissakin yhteyksissä käytetty koko Sörnäisten satamastakin, ja nimi esiintyy myös sinne ohjaavissa tienviitoissa. Sompasaari toimi jonkin aikaa myös autolauttasatamana.
Sataman lakkauttamisen jälkeen alueelle rakennetaan uusi asunalue, josta käytetään nimeä Kalasatama. Siellä sijaitsee myös suuri kauppakeskus Redi.
Vapausrangaistus
Vapausrangaistus on yksilölle tavallisesti rikoksen vuoksi määrätty rangaistus, jonka pääasiallinen sisältö on vapauden menettäminen. Nimitystä käytettiin Suomessa aiemmin kuritushuone- ja vankeusrangaistuksen yhteisnimityksenä.
Rooman valtakunnan keisarien aikana laajasti käytettyä orjuuttamista voidaan pitää yhtenä vapausrangaistuksen muotona, mutta muitakin vapausrangaistuksia on historian saatossa käytetty. Nykyisen merkityksensä vapausrangaistus sai kuitenkin vasta 1500-luvulla, jonka jälkeen se levisi yleisempään käyttöön 1700- ja 1800-luvuilla. Vapausrangaistukset yleistyivät, kun kuoleman- ja ruumiinrangaistuksien käyttöä alettiin rajoittaa. Aiemmin pelkän vapauden menettämisen ei katsottu olevan riittävä rangaistus, vaan vapausrangaistuksen lisänä käytettiin usein ruumiinrangaistusta.
Eri maissa on ollut käytössä useita erilaisia vapausrangaistuksen muotoja. Suomessa vuoden 1734 laki toi mukanaan vapausrangaistuksina paitsi vankeuden myös työrangaistuksen. Vuoden 1889 rikoslaki tunsi vankeusrangaistuksen ohella kuritushuoneen. Kuritushuonerangaistuksen käyttö lopetettiin Suomessa 1975.
Kovennettu vapausrangaistus tarkoitti sitä, että rangaistuksen tehostamiseksi vangeille annettiin ravinnoksi ainoastaan vettä, leipää ja suolaa. Vankimäärien pienentämiseksi Suomessa otettiin 1930 käyttöön vapaaehtoinen vesileipärangaistus, jossa tuomitulla oli mahdollisuus lyhentää vankilassa oloaikaansa elämällä pelkällä vedellä ja leivällä. Yksi päivä tätä kovennettua rangaistusta vastasi viittä päivää tavallista vankeutta. Huonosti käyttäytyville vangeille saatettiin määrätä kurinpitorangaistuksena pimeään koppiin sulkeminen, ravinnon määrän vähentäminen tai kova makuualusta.
Ruotsissa vuoden 1864 rikoslaki tunsi kaksi vapausrangaistusta, pakkotyön ja vankeuden. Pakkotyö oli ankarampi rangaistusmuoto ja se saatettiin tuomita elinajaksi. Vain pakkotyöhön oli yhdistetty työvelvollisuus. Vuonna 1965 voimaan astuneen rikoskaaren mukaan ainoa Ruotsissa käytössä oleva vapausrangaistuksen muoto on vankeus.
Sammio
Sammio on suurikokoinen, avoin, soikean tai pyöreän muotoinen säilytysastia. Yleensä sammiot valmistetaan puusta, metallista tai betonista. Viinin- ja oluentuotannossa sammioita käytetään tynnyrien ohella juomatuotteiden käyttämiseen ja säilyttämiseen.
Kansanperinteessä sammio tarkoittaa korvatonta puuastiaa, niin sanottua tiinua. Tiinussa säilöttiin ja kuljetettiin elintarvikkeita ja vettä.
Diomansy Kamara
Diomansy Mehdi "Joe" Kamara (s. 8. marraskuuta 1980 Pariisi, Ranska) on senegalilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Fulhamia. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Kamaran syntymätodistukseen tehdyn kirjoitusvirheen johdosta sukunimi kirjoitetaan Kamara, eikä Camara, joka on pyhä nimi Senegalissa.
J. Huimapää
Jonni Aromaa eli J. Huimapää (s. 1962 Tuusula) on laulaja, joka aloitti uransa 1980-luvun lopulla 1950–1960-lukujen käännösiskelmillä. Taiteilijanimi on lainattu Jonni Huimapää (Johnny Hazard) -sarjakuvasta. Aromaa on Yleisradion kulttuuritoimittaja.
Ensilevyn "Kun kasvosi näin" julkaisi Musiikki-Fazer vuonna 1989. Levyn tuotti Jaakko Salo. Yhtye hajosi, kun Aromaa lähti opiskelemaan ulkomaille.
Palattuaan Suomeen hän jatkoi iskelmälaulajana Sonora-orkesterin solistina ja esiintyi yhteisillä keikoilla muun muassa Brita Koivusen ja Pirkko Mannolan kanssa. J. Huimapää & Sonora-orkesteri on mukana "Onnellisten kotimaa" -teemalevyllä (1992). Orkesteria johti Hepa Halme.
Iskelmät vaihtuivat laulelmiin 1990-luvun puolivälissä, ja J. Huimapää alkoi esittää muun muassa Kaj Chydeniuksen sävellyksiä Vaaralliset jouset -jousikvartetin solistina. Kokoonpano esiintyi muun muassa Helsingin juhlaviikoilla.
J. Huimapää oli mukana kirjallisen laululiikkeen hengessä toteutetussa Vorwärts!-konserttisarjassa. Se poiki vuonna 1994 "Saa uskaltaa" -levyn, jolla J. Huimapää laulaa kappaleen ”"Puhu minulle rakkaudesta"” Riku Niemen johtaman Avanti!-orkesterin solistina. Oululainen Jeata Juustinen ohjasi siitä 2000-luvun alussa videon, joka oli mukana Oulun musiikkivideofestivaaleilla. Samoihin aikoihin teatterinjohtaja Pekka Milonoff houkutteli J. Huimapään vielä kerran parrasvaloihin. Tuloksena syntyi KOM-ravintolaan tehty ohjelmallinen lauluilta ”Jotain jäi kertomatta”. Esityksen kappaleet, käännösiskelmät ja laulelmat, sovitti kahdelle kitaralle Sibelius-Akatemian jazzlinjan kasvatti Kalle Kalima.
J. Huimapää ja Tanssiorkesteri koottiin uudelleen Karkkilan Sunset Beach Partyn lavatansseihin Hotelli Oivaan vuonna 2003. Yhtye teki alkuperäiskokoonpanossa seuraavan keikan elokuussa 2014 Helsingin Satakuntatalolla. Silloin tuli kuluneeksi 25 vuotta "Kun kasvosi näin" -levystä.
Aromaa alkoi esiintyä uudestaan laulajana vuonna 2018. Hän konsertoi yhdessä säveltäjä-muusikko Jussi Tuurnan kanssa (piano) .
Detomidiini
Detomidiini on imidatsoli-rakenteinen alfa2-adrenerginen agonisti, jolla sedatiivisia ja rauhoittavia vaikutuksia. Detomidiini vaikuttaa
keskushermostossa estämällä noradrenaliini-välitteisten hermoimpulssien kulkua. Detomidiinia käytetään erityisesti isojen eläinten, kuten hevosten nukutusaineena. Detomidiini on lääketehdas Orionin 1980-luvulla kehittämä alkuperälääke ja se on käytössä HCl-suolana kauppanimellä Domosedan.
Detomidiinin vaikutuksen voi poistaa käyttämällä atipametsolia.
Jurjevets
Jurjevets () on kaupunki Ivanovon alueella Venäjällä. Se sijaitsee Volgan (Gorkin tekoallas) rannalla 168 kilometriä Ivanovosta koilliseen. Asukkaita on 10 200 henkeä (vuonna 2010).
Vuonna 1225 Vladimirin ruhtinas Juri Vsevolodovitš perusti Volgan rannalle, vastapäätä Unža-joen suuta linnoituksen, joka kantoi hänen mukaansa nimiä Jurjev-Povolski ja Georgijevsk. Linnoituksen viereen kasvoi esikaupunki, jonka Kultaisen ordan kaanin Batun joukot polttivat vuonna 1237. Vuodesta 1405 lähtien kaupunki kuului Gorodetsin ruhtinaskuntaan, vuodesta 1448 Moskovaan, vuodesta 1451 Suzdaliin ja sitten taas Moskovan ruhtinaskuntaan. 1600-luvun alussa puolalaiset hävittivät kaupunkia useaan kertaan. 1650-luvun alussa siellä toimi vanhauskoisten johtaja Avvakum. Vuosina 1661–1663 Jurjevetsiin rakennettiin kivinen linnoitus, joka purettiin 1700-luvun lopussa. Vuonna 1708 kaupunki liitettiin Kazanin lääniin ja vuonna 1778 siitä tuli Kostroman lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus.
Jurjevetsin keskustassa on vanha (1806) ja uusi (1825–1833) Jerusalemiin saapumisen katedraali kellotorneineen, 1700-luvun alussa rakennettu Jumalan ilmestyksen kirkko ja Kristuksen syntymän kirkko vuodelta 1840. Vanha kaupunki koostuu etupäässä yksikerroksisista puutaloista. Kaupungissa toimii kotiseutumuseo, Vesninin arkkitehtiveljeksien museo sekä Jurjevetsissa syntyneelle elokuvaohjaaja Andrei Tarkovskille omistettu museo.
Ahti Karppinen
Ahti Johannes Karppinen () oli suomalainen jääkärivänrikki Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Antti Karppinen ja Maria Niemelä.
Karppinen kävi kansakoulun ja Limingan kansanopiston vuosina 1913–1914 sekä Oulaisten maamieskoulun vuosina 1915–1916.
Karppinen työskenteli työmiehenä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 2. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.
Karppinen saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana vääpeliksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 1. Jääkärirykmentin 2. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan, missä joukossa hän osallistui sisällissodan taisteluihin Lempäälässä, Vuohiniemellä ja Kämärän asemalla sekä Viipurissa. Hänen kohtalokseen tuli kaatua Viipurissa Kolikkoinmäellä käydyssä taistelussa 28. huhtikuuta 1918. Hänet haudattiin Kempeleen sankarihautaan.
Säiliö
Säiliö on esine, jonka sisällä voidaan säilyttää ulkomaailmasta erillään mitä tahansa nestemäistä, kaasumaista tai kiinteää ainetta. Sanan läheinen johdos on säilö, joka tarkoittaa varsinaista säilytyspaikkaa ja -tilaa (vertaa "pitää säilössä"). Sitä käytetään joskus säiliön synonyymina, varsinkin yleisluontoisemmista asioista puhuttaessa (esimerkiksi "datasäilö", "turvasäilö").
Jurga
Jurga () on kaupunki Kemerovon alueella Venäjällä. Se sijaitsee Tomjoen varrella 143 kilometriä Kemerovosta luoteeseen. Kaupungissa haarautuvat Novosibirskiin, Krasnojarskiin ja Novokuznetskiin johtavat rautatiet. Asukkaita on 83 800 henkeä (vuonna 2008).
Jurgan asutus on syntynyt vuonna 1886. Vuonna 1906 rakennettiin samanniminen Siperian radan asema. Vuonna 1942 Jurgasta tuli kaupunkimainen taajama ja vuonna 1949 kaupunki. Kaupungissa on suuri konepaja, alumiinivenetehdas ja hiomavälinetehdas.
Chrysomelinae
Chrysomelinae on kovakuoriaisiin ("Coleoptera") lehtikuoriaisten ("Chrysomelidae") heimoon kuuluva alaheimo. Alaheimoon kuuluu 16 sukua ja maailmanlaajuisesti noin 3000 lajia, joiden koko vaihtelee 3-14 mm.
Južnouralsk
Južnouralsk () on kaupunki Tšeljabinskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Uralin itärinteellä Uvelka-joen rannalla 88 kilometriä Tšeljabinskista etelään. Asukkaita siellä oli 37 877 henkeä (vuonna 2010), koko kaupunkipiirissä 38 030.
Paikkakunta on syntynyt 1950-luvulla rakennetun sähkövoimalan yhteyteen. Južnouralskin kaupunki perustettiin vuonna 1961. Voimalaitoksen lisäksi kaupungissa on mm. koneenrakennus-, keramiikka- ja elintarviketeollisuutta.
Mrs. Robinson
Mrs. Robinson on Paul Simonin kirjoittama laulu, jonka ensimmäisenä esitti yhtye Simon & Garfunkel. Kappale nousi singlenä Yhdysvaltain listaykköseksi ja oli siellä heidän toinen ykköshittinsä ”The Sound of Silencen” jälkeen. Varhainen versio kappaleesta soi elokuvassa "Miehuuskoe" (1967) ja sen jälkeenpäin julkaistulla soundtrackilla samalla kun valmis versio sai esikoisjulkaisunsa levyllä "Bookends". Kaksikko vastaanotti laulusta vuoden levytyksen Grammy-palkinnon vuonna 1969.
Elokuvassa "Miehuuskoe" Benjamin Braddock (Dustin Hoffman) on yliopistosta juuri valmistunut tarmoton nuori mies, joka alkaa suhteen vanhemman naisen, rouva Robinsonin (Anne Bancroft) kanssa. Laulu ei ollut valmis, kun se laitettiin elokuvaan; siitä kuullaan ainoastaan palasia taustamusiikkina. Kun elokuva tuli tunnetummaksi, Paul Simon laittoi palaset yhteen kokonaiseksi kappaleeksi.
Tämän kappaleen ovat coveroineet ainakin Frank Sinatra, The Lemonheads ja Bon Jovi. Sinatran versio sisältää lähes täysin erilaiset sanat, mutta sävel ja tempo ovat alkuperäisen kaltaisia.
Chrysomelini
Chrysomelini on lehtikuoriaisiin ("Chrysomelidae") kuuluva kovakuoriaisten ("Coleoptera") tribus.
Jessica Savitch
Jessica Beth Savitch (1. helmikuuta 1947 – 23. lokakuuta 1983) oli amerikkalainen televisio-journalisti ja uutistoimittaja. Hän oli televisiosarja "The Tomorrow Show:n" sijaisjuontaja vuosina 1977–1982. Hän oli vuosina 1980–1981 naimisissa Mel Kornin kanssa, jonka jälkeen hän meni pian uusiin naimisiin Donald Paynen kanssa. Avioliitto päättyi nopeasti Paynen kuolemaan elokuussa 1981.
Jessica Savitch kuoli 36-vuotiaana auto-onnettomuudessa 23. lokakuuta 1983.
Hän oli aktiivisena 1960-luvun lopusta aina kuolemaansa 1980-luvun alkupuolelle saakka.
Kuninkaallisen draamateatterin oppilaskoulu
Kuninkaallisen draamateatterin oppilaskoulu () eli Dramatenin oppilaskoulu () oli vuosina 1787–1964 toiminut Ruotsin korkeinta teatterikoulutusta antanut oppilaitos. Koulu oli Tukholmassa kiinteässä yhteydessä kansalliseen pääteatteriin Kuninkaalliseen draamateatteriin eli Dramateniin.
Kuninkaallisen draamateatterin oppilaskoulun perusti taiteita harrastanut kuningas Kustaa III vuonna 1787. Tätä ennen näyttelijäksi oli kouluttauduttu oppipoikaperiaatteella vanhemman kollegan ohjauksessa. Koulun opetus kytkeytyi voimakkaasti ranskalaiseen traditioon 1793, kun koulun johtoon nimitettiin ranskalaislähtöinen aviopari Anne Marie Milan Desguillons ja Joseph Sauze Desguillons. Kuninkaallisen draamateatterin uudisrakennuksen valmistuttua 1907 koulu siirtyi samaan rakennukseen. Koulun käytössä ollut näyttämö toimii nykyään yhtenä Dramatenin kuudesta näyttämöstä nimellä Tornrummet.
Aluksi yhden lukuvuoden kestänyt koulutus laajennettiin kaksivuotiseksi 1910-luvulla. 1930-luvulta lähtien tuli pakolliseksi kolmas vuosi, jonka aikana oppilas harjoitteli Dramatenissa. 1940-luvun lopussa käynnistyi Alf Sjöbergin johdolla ohjaajalinja. Koulun tarjoama, klassisiin metodeihin nojaava ja vahvasti emoteatteri Dramatenin arkeen nivoutuva teatteriopetus arvioitiin Euroopan laadukkaimpiin kuuluvaksi.
Vuosikymmenien aikana suuri osa Ruotsin merkittävimmistä näyttelijöistä hankki oppinsa oppilaskoulusta. Greta Garbo aloitti kaksivuotisen koulutuksensa 16-vuotiaana 1922. Myös Ingrid Bergman ja monet Bergman-näyttelijät, kuten Gunnar Björnstrand ja Max von Sydow, opiskelivat laitoksessa.
1960-luvulla valtio päätti erottaa teatterikoulutuksen teatterin yhteydestä ja ottaa sen omaan hallintaansa ("Statens scenskola"). Taustalla vaikutti muun muassa virinnyt perinteisten opetusmetodien arvostelu ja kiinnostus modernimpaan metodinäyttelemiseen, mutta myös rakennuksen tilanpuute oli ilmeinen. Lopullisen ratkaisun oppilaskoulun lakkauttamisesta teki vuonna 1964 Dramatenin silloinen johtaja Ingmar Bergman, joka oli kyllästynyt näyttelijäharjoittelijoiden vaatimaan huomioon. Dramatenin oppilaskoulun aseman peri Tukholman teatterikorkeakoulu, ja myöhemmin teatterikorkeakoulu on perustettu myös Malmöhön, Göteborgiin ja Luulajaan.
Rory Delap
Rory John Delap (s. 6. heinäkuuta 1976 Sutton Coldfield, Englanti) on irlantilainen jalkapalloilija. Hän on syntynyt Englannissa, mutta hänen vanhempansa ovat irlantilaisia ja hän edustaa Irlannin maajoukkuetta. Delapin seurajoukkue on Stoke City FC.
Delap aloitti ammattilaisuransa kotikaupunkinsa Carlisle United FC:ssä vuonna 1994. Delap pelasi seurassa vuoteen 1998 asti ja oli nostamassa sitä kahdesti 2. divisioonaan. Carlislesta Delap siirtyi Valioliigassa pelanneeseen Derbyyn, jossa hän pelasi kolme seuraavaa kautta. Kesällä 2001 Delap vaihtoi Valioliigan Southamptoniin. Southampton putosi Valioliigasta keväällä 2005 ja pian Delap siirtyi Sunderlandiin, jossa hän loukkaantumisen jälkeen ei kuitenkaan saanut juurikaan peliaikaa. Sunderland lainasi Delapin mestaruussarjan Stoke Cityyn lokakuussa 2006, mutta hän loukkasi jalkansa pahoin jo toisessa ottelussaan. Loukkaantumisesta huolimatta Stoken manageri Tony Pulis hankki Delapin seuraan pysyvästi tammikuussa lupauksensa mukaisesti.
Delap tunnetaan poikkeuksellisen pitkistä ja vaarallisista rajaheitoista. Delapin heitot olivat tärkeä tekijä Stoken noustua kaudella 2007–2008 ja Valioliiga-kaudella 2008–2009 hänen heitoistaan syntyi seitsemän Stoken kauden 13 ensimmäisestä maalista. Syksyllä 2008 Valioliigaottelussa Arsenalia vastaan Stoken molemmat maalit syntyivät Delapin pitkän rajaheiton seurauksena. Pitkien heittojen taustalla on hänen nuoruudessaan harrastama keihäänheitto, jonka hän jätti 14-vuotiaana päätettyään keskittyä vain jalkapalloon. Delapia on jopa houkuteltu edustamaan Irlantia keihäänheitossa Lontoon olympialaisissa 2012.
Irlannin maajoukkueessa Delap on pelannut 11 maaottelua.
Leptinotarsa
Leptinotarsa on lehtikuoriaisiin ("Chrysomelidae") kuuluva kovakuoriais ("Coleoptera") suku.
Juža
Juža () on kaupunki Ivanovon alueella Venäjällä. Se sijaitsee Vazal-järven rannalla 95 kilometriä Ivanovosta kaakkoon. Kaupunki on Južan piirin keskus. Asukkaita on 14 800 henkeä (vuonna 2008).
1800-luvulla Južan kylään perustettiin kutomo. Vuonna 1925 siitä tuli kaupunki. Južassa on tekstiili- ja puunjalostusteollisuutta.
Transitoliikenne
Transito- eli kauttakulkuliikenne on tavaroiden ja raaka-aineiden kuljetuksia toisen maan kautta kolmansiin maihin. Transitotavaroita ei osteta kauttakulkumaahan, niitä ei selvitetä kauttakulkumaan tullissa eikä niitä tilastoida sen ulkomaankaupaksi.
Joulukuussa 2005 Suomen satamien kautta kuljetettiin transitotavaraa itään (lähinnä Venäjälle) 221 944 tonnia ja länteen 155 345 tonnia. Transitokuljetusten määrä itään lisääntyi 8 prosenttia ja länteen väheni 30 prosenttia verrattuna edellisen vuoden vastaavaan kuukauteen. Luvut perustuvat Tilastokeskuksen Merenkulkulaitokselta, VR:ltä ja Itäiseltä tullipiiriltä keräämiin tietoihin.
Transitotavaraa kuljetettiin joulukuussa rautateitse 256 332 tonnia ja maanteitse 277 923 tonnia. Rautateiden transitokuljetukset vähenivät 6 prosenttia ja maanteiden transitokuljetukset lisääntyivät 17 prosenttia edellisen vuoden vastaavaan kuukauteen verrattuna.
Pääosa Suomen kautta kulkevasta transitoliikenteestä saapuu Suomeen ja lähtee Suomesta satamien kautta merikuljetuksina. Näin ollen meritransiton määrä on toistaiseksi ollut lähellä transitokuljetusten kokonaismäärää.
Ertil
Ertil () on kaupunki Voronežin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Donin vesistöön kuuluvan Ertil-joen rannalla 225 kilometriä Voronežista itään. Kaupunki on Ertilin piirin keskus. Sen läpi kulkee Grjazin ja Povorinon väliseltä rautatieltä Oboronan asemalla haarautuva sivurata. Asukkaita on 11 900 henkeä (vuonna 2008).
Paikkakunta on syntynyt vuonna 1897 rakennetun sokeritehtaan yhteyteen. Kaupungissa on elintarvike- ja metalliteollisuutta. Kotiseutumuseon kokoelmissa on paikallisen käsityötaiteen tuotteita.
Štšutšje
Štšutšje () on kaupunki Kurganin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Tšeljabinskin ja Kurganin välisen rautatien varrella (Štšutšjen asema) 170 kilometriä Kurganista länteen. Kaupunki on Štšutšjen piirin keskus. Asukkaita on 10 018 (tammikuussa 2016).
Paikkakunta on syntynyt 1800-luvun lopussa. Kaupunki siitä tuli vuonna 1945. Štšutšjessa on elintarviketeollisuutta ja konepaja.
Natalie Horler
Natalie Christine Horler (s. 23. syyskuuta 1981 Bonn, Saksa) on saksalaisen eurodance-ryhmä Cascadan laulaja. Hän on sekä Saksan että Englannin kansalainen. Natalien musiikkiura alkoi 1990-luvulla, ja hän liittyi Cascadaan vuonna 2003.
Horler aloitti laulajanuransa laulamalla baareissa ja kasinoilla. 18 vuotta täytettyään hän pääsi työskentelemään eri DJ:den kanssa ja levytti useita kappaleita studiossa. Tämän myötä hän sattumalta tutustui tuleviin bändijäseniinsä DJ Manianin ja Yanouhin. Natalie on myös hakenut Saksalaiseen musiikkiohjelmaan Star Search vuonna 2004, jossa hän esitti Mariah Careyn kappaleen Hero.
Štšigry
Štšigry () on kaupunki Kurskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Kurskin ja Kastornajan välisen rautatien varrella (Štšigryn asema) 61 kilometriä Kurskista itäkoilliseen. Kaupunki on Štšigryn piirin (11 994 as., vuonna 2010) keskus, mutta ei itse kuulu sen yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Asukkaita on 17 040 henkeä (2010).
1600-luvulta lähtien tunnetaan Troitskoje na Štšigrah -niminen kylä, josta vuonna 1779 tuli Štšigryn kaupunki ja Kurskin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Asukkaiden pääelinkeinona oli maatalous. Toisen maailmansodan aikana kaupunki oli saksalaisten miehittämä. Nykyään Štšigryssa on koneenrakennus-, muovi-, elintarvike- ja rakennustarviketeollisuutta.
Liikenneinsinööri
Liikenneinsinööri on teknisen alan ammatti. Liikenneinsinöörejä koulutetaan Suomessa Teknillisessä korkeakoulussa liikennetekniikan osastolla (diplomi-insinööri) ja ammattikorkeakoulutasolla Hämeen ammattikorkeakoulussa Riihimäellä (insinööri (AMK), syksystä 2008 alkaen). Aikaisemmin alan koulutusta järjestettiin myös opistoasteella.
Liikenneinsinöörin työtehtävät voivat liittyä esimerkiksi yleiseen liikennesuunnitteluun, joukkoliikenteeseen, kuljetuksiin tai liikennetelematiikkaan. Mahdollisia työnantajia ovat valtio, kunnat ja suunnittelutoimistot sekä erilaiset liikennealan yksityiset yritykset.
Hyvää yötä ja huomenta (kappale)
Hyvää yötä ja huomenta on Don Huonojen vuonna 1997 julkaistun samannimisen albumin toinen single. Idols-semifinalistit tekivät kappaleesta oman versionsa vuonna 2008.
Trouble (Akonin albumi)
Trouble on hip hop ja R&B -laulaja Akonin esikoisalbumi, joka julkaistiin 29. kesäkuuta 2004. Levyä myytiin noin kolme miljoonaa kappaletta.
Kolme kuningasta (elokuva)
Kolme kuningasta on yhdysvaltalainen toimintadraamaelokuva vuodelta 1999. Sen tapahtumat sijoittuvat Irakiin vuonna 1991, kun kansa kapinoi Saddam Husseinia vastaan Persianlahden sodan jälkeen. Voimakkaasti sodanvastainen elokuva kertoo kolmesta amerikkalaisesta sotilaasta jotka etsivät aarretta vapautetusta Kuwaitista sen jälkeen kun sota on julistettu päättyneeksi.
Armstrong (Brittiläinen Kolumbia)
Armstrong on Kanadassa, Brittiläisen Kolumbian provinssissa Okanagan alueella sijaitseva kaupunki. Vuonna 2016 sen väkiluku oli noin 5 100.
Štšokino
Štšokino () on kaupunki Tulan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Keski-Venäjän ylängöllä 25 kilometriä Tulasta etelään. Kaupunki on Štšokinon piirin keskus. Sen läpi kulkee Tulan ja Orjolin välinen rautatie (Štšokinon asema) sekä Moskovan ja Simferopolin välinen valtatie. Asukkaita on 60 700 henkeä (vuonna 2005).
Paikkakunta on syntynyt vuonna 1870 perustetun ruskohiilikaivoksen yhteyteen. Vuonna 1938 Štšokinosta tuli kaupunki. Toisen maailmansodan aikana se oli saksalaisten miehittämä.
Nykyisin kaupungissa on lannoite- ja kemian teollisuutta sekä TGK-4-tuotantoyhtiöön kuuluva sähkövoimala. Piirin alueella sijaitsee Leo Tolstoin kartanomuseo Jasnaja Poljana.
Charles Brown
Charles Brown -nimisiä ovat:
Henkilöitä:Fiktiivisiä hahmoja:
Rosie the Riveter
Rosie the Riveter () on henkilösymboli, joka kuvaa miljoonien yhdysvaltalaisten naisten työtä toisen maailmansodan aikana. Sodan aikana Rosie the Riveter oli propagandahahmo, jonka avulla kannustettiin naisia osallistumaan Yhdysvaltojen sotaponnistukseen. Sittemmin hahmo on toiminut erilaisten tasa-arvo- ja feminististen liikkeiden ikonina.
Noin kuusi miljoonaa yhdysvaltalaista naista siirtyi töihin teollisuuteen korvaamaan armeijaan siirtyneitä miehiä. Monet naisista työskentelivät tehtaissa, jotka tuottivat sodankäyntiin tarvittavia välineitä, kuten ammuksia, aseita ja varusteita.
Rosie the Riveter liitetään usein yhteen tosielämän esikuvistaan, Rose Will Monroeen, joka työskenteli niittaajana B-29- ja B-24-pommikoneita tuottaneessa Willow Run-lentokonetehtaassa Michiganissa. Monroe esiintyi sotaponnistuksen tärkeyttä esittelevässä promootioelokuvassa ja toimi mallina vastaavassa julistekampanjassa. Kun alkuvuodesta 1943 julkaistiin lisäksi laulu "Rosie the Riveter", Monroesta tuli yksi aikansa tunnetuimmista hahmoista maassaan.
Rosie-hahmo liitetään usein myös J. Howard Millerin 1942 toteuttamaan "We Can Do It!" -julisteeseen, mutta Millerin mallina oli eri nainen, mahdollisesti Geraldine Doyle. Myös Norman Rockwell maalasi Rosie-aiheisen taulun, josta "Saturday Evening Post" -lehti teki kansikuvan. Rockwellin mallina toimi Mary Doyle Keefe.
Rosie the Riveter-hahmon edeltäjä oli kanadalainen aseteollisuuden työntekijä Veronica Foster, jolle annettiin lempinimi "Ronnie the Bren Gun Girl".
Karl Storch
Karl Storch (21. elokuuta 1913 – 19. elokuuta 1992) oli saksalainen moukarinheittäjä ja olympiamitalisti.
Storch heitti moukaria huipputuloksiin jo 1930-luvun lopulla, mutta koska kahdet olympialaiset peruuntuivat sodan takia ja Saksa suljettiin Lontoon 1948 olympialaisten ulkopuolelle, pääsi Storch olympialaisiin vasta 38-vuotiaana Helsingissä 1952. Tuolloin hän saavutti olympiahopeaa tuloksella 58,86 m. Vajaa kuukausi aiemmin hän oli heittänyt Saksan ennätyksen 59,44 m.
Goma
Goma on kaupunki Kongon demokraattisessa tasavallan itäosassa Kivujärven pohjoisrannalla. Se on Pohjois-Kivun maakunnan pääkaupunki, jossa oli vuonna 2012 noin miljoona ihmistä: 300 000 kanta-asukasta ja satojatuhansia pakolaisia.
Gomassa on strategisesti merkittävä lentokenttä.
Vuonna 2012 Ruandasta tukea saava kapinallisryhmä M23 taisteli kaupungista ja sai sen haltuunsa marraskuun lopulla. Noin 50 000 kaupungin asukkaan arveltiin paenneen. Kapinalliset vetäytyivät kaupungista joulukuun alussa.
Heikki Ala-Mäyry
Heikki Ala-Mäyry (21. lokakuuta 1893 Kuortane – 31. lokakuuta 1960 Kuortane) oli maanviljelijä, pankinjohtaja, kirjakauppias ja kokoomuksen kansanedustaja.
Ala-Mäyry valittiin eduskuntaan Vaasan läänin itäisestä vaalipiiristä vuoden 1948 vaaleissa. Hän istui eduskunnassa yhden kauden, heinäkuuhun 1951 saakka. Hän kuului kulkulaitosvaliokuntaan ja toimi presidentin valitsijamiehenä vuosina 1950 ja 1956. Hän kuului kokoomuksen puoluevaltuuskuntaan ja toimi Kuortaneen kunnanvaltuuston puheenjohtajana.
Šuja
Šuja () on kaupunki Ivanovon alueella Venäjällä. Se sijaitsee Kljazman sivujoen Tezan rannalla 32 kilometriä Ivanovosta kaakkoon. Kaupunki on Šujan piirin keskus, mutta ei itse kuuluu sen yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Šujan läpi kulkee Vladimirin ja Ivanovon välinen rautatie (Šujan asema). Asukkaita on 58 900 henkeä (vuonna 2008).
Šuja mainitaan ensimmäisen kerran Nižni Novgorodin ruhtinaskuntaan kuuluneena huomattavana asutuskeskuksena vuonna 1393/1394. Kaupunki on saanut alkunsa Šuiskin ruhtinassuvun omistamasta kylästä. 1500-luvulla sen nimenä oli myös Borisoglebskaja sloboda. Vuonna 1539 sen hävittivät Kazanin kaanin Safagäräyn joukot, vuonna 1609 puolalaiset ja vuonna 1619 se kärsi liettualaisten, kasakoiden ym. hyökkäyksistä. 1500–1600-luvulla Šuja oli vilkas kauppapaikka ja käsityöläiskeskus. 1700-luvulla alkoi kehittyä tekstiiliteollisuus.
Vuonna 1708 Šuja liitettiin Moskovan lääniin ja vuonna 1778 siitä tuli Vladimirin lääniin kuulunut kihlakuntakaupunki. 1800-luvulla Šuja oli huomattava tekstiili- ja nahkateollisuuden keskus. Nykyisin kaupungissa on tekstiiliteollisuuden lisäksi mm. puunjalostus- ja konepajateollisuutta.
Kaupungissa toimii pedagoginen yliopisto, kotiseutumuseo ja Mihail Frunzelle omistettu museo.
John Holland
John Holland (20. joulukuuta 1926 – 9. kesäkuuta 1990) oli uusiseelantilainen 400 metrin aitajuoksija ja olympiamitalisti.
Holland saavutti 400 metrin aitajuoksussa olympiapronssia Helsingissä 1952 ajalla 52,2 sekuntia. Erot olivat selvät, sillä hän hävisi hopeamitalisti Juri Litujeville 0,9 sekunnilla mutta voitti neljänneksi jääneen Anatoli Julinin 0,6 sekunnilla. Vuoden 1950 Kansainyhteisön kisoissa hän saavutti hopeaa 440 jaardin aitajuoksussa ajalla 52,7 s sekä pronssia 4 × 440 jaardin viestijuoksussa.
Kokkelipiimä
Kokkelipiimä on itäsuomalainen hapatettu maitotuote – piimää, jonka sekaan on sekoitettu kokkelia. Kokkeli on hyytelömäinen, heraton aine, joka muodostuu lämpimässä paikassa seisotetusta ja juoksettuneesta maidosta.
Kokkelia saadaan seisottamalla kuorittua maitoa lämpimässä paikassa noin kaksi vuorokautta. Piimimistä eli maidon juoksettumista voidaan nopeuttaa pitämällä maito miedossa lämmössä uunissa. Maito kiinteytyy maitohappobakteerien vaikutuksesta itsekseen, ja siitä erottuu hera. Kiinteä kokkeli poimitaan eri astiaan, johon lisätään vettä, ja sitä säilytetään viileässä. Kokkeli muistuttaa koostumukseltaan raejuustoa tai rahkaa. Kokkelista voi säilytyksessä vielä irrota heraa, joten vesi vaihdetaan puhtaaseen. Kokkelia voidaan syödä sellaisenaan, tai sitä sekoitetaan maitoon, kirnupiimään tai veteen.
Vyökirjoahven
Vyökirjoahven ("Tropheus duboisi") on yksi afrikkalaisen Tanganjikajärven endeemisistä kirjoahvenlajeista. Lajia pidetään myös akvaariokalana. Vyökirjoahven luokitellaan vaarantuneeksi lajiksi sen akvaariokalaksi pyytämisen seurauksena.
Vyökirjoahvenkoiras kasvaa noin 12 cm pitkäksi, naaras jää hieman pienikokoisemmaksi. Nuoret vyökirjoahvenyksilöt ovat väriltään mustia tihein valkoisin pistein. Kalan kasvaessa sen pää muuttuu siniseksi ja kehoon kehittyy leveä keltainen tai valkoinen pystyraita.
Vyökirjoahvenenkoiraat ovat tarkkoja alueistaan ja voivat käyttäytyä aggressiivisestikin alueelleen tunkeutuvia kaloja kohtaan. Vyökirjoahvennaaraita tulisi olla akvaariossa enemmän kuin saman lajin koiraita. Naaraat hautovat mätiään suussaan.
Vyökirjoahvenet viihtyvät parhaiten vedessä, jonka lämpötila on 24–26 °C ja pH 8,5–9,0. Ravintonaan laji käyttää pääasiassa leviä, joita se raaputtaa kivien pinnoilta. Akvaariossa sitä voi ruokkia salaatilla ja pinaatilla.
Gran Turismo 4
Gran Turismo 4 (lyhenne GT4) on Polyphony Digitalin kehittämä ja Sony Computer Entertainmentin vuonna 2004 julkaisema "Gran Turismo" -pelisarjaan kuuluva ajopeli PlayStation 2:lle.
Peli julkaistiin pahasti myöhässä, mutta se myi Japanissa miljoona kappaletta yhdessä viikossa. Eurooppalaisessa versiossa on 721 eri automallia ja 51 kilparataa pelattavana. Ajofysiikka oli realistinen ja mukana oli monta eri pelimuotoa, kuten ”Endurance”-luokassa kolme 24 tunnin kilpailua. Grafiikan laatu parani hieman "istä".
William Miller (keihäänheittäjä)
William Preston Miller (22. helmikuuta 1930 Lawnside, New Jersey – 27. lokakuuta 2016 Apache Junction, Arizona) oli yhdysvaltalainen keihäänheittäjä ja olympiamitalisti.
Miller saavutti keihäänheitossa olympiahopeaa Helsingissä 1952 tuloksella 72,46 m. Hän hävisi parikymmentä senttimetriä pidemmälle maanmiehelleen Cyrus Youngille 1,32 metriä.
William Miller
William Miller -nimisiä henkilöitä ovat:
Eco-Drive
Eco-Drive on japanilaisen kellovalmistaja Citizenin valmistama kellosarja, joka toimii aurinkovoimalla. Ensimmäinen Eco-Drive kello julkaistiin myyntiin vuonna 1995.
Freedom (Akonin albumi)
Freedom on hip hop R&B -laulaja Akonin kolmas studioalbumi. Se julkaistiin 2. joulukuuta 2008. Albumi on Akonin ensimmäinen, joka ei sisällä Parental Advisory -merkkiä. Albumi sjoittui Billboard 200 -listan 7. sijalle myytyään 110 000 kappaletta ensimmäisellä viikolla. Nyt albumia on myyty 600 000 kappaletta ja se on ylittänyt kultarajan.
Dick Whittinghill
Dick Whittinghill (3. maaliskuuta 1913 Helena, Montana – 24. tammikuuta 2001 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, muusikko ja radio-DJ.
Whittinghill toimi Tommy Dorseyn big bandin solistina 1930-luvulla. Toisen maailmansodan aikana hän palveli luutnanttina Yhdysvaltain puolustusvoimien radioverkossa tiskijukkana. Sodan jälkeen hän työskenteli ensin helenalaisella KPFA-asemalla, jolta siirtyi Los Angelesiin, aluksi KIEV- ja sittemmin KGFJ-asemalle. Vuonna 1950 Whittinghall siirtyi KMPC:lle, jolla ollessaan hänestä tuli Los Angelesin merkittävin radiopersoona aina eläkkeelle jäämiseensä vuoteen 1979 asti. Vuonna 1982 Whittinghall palasi radioon KPRZ-asemalle, mutta ei enää pystynyt saavuttamaan entistä suosiotaan takaisin.
Dick Whittinghill on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle ja hänet on nimetty Radio Hall of Fameen.
Mazda 323 (BJ)
Mazda 323 BJ on Mazda 323:n viimeinen sukupolvi, joka tuli myyntiin vuonna 1998. Siitä oli saatavana neliovinen sedan sekä viisiovinen hatchback. 
323 BJ on saatavana kolmella eri varustelutasolla: Comfort, Exclusive ja Sportive.
LV 241
LV 241 on digitaalinen, hyppivätaajuuksinen, Suomen puolustusvoimien käytössä oleva pataljoonaradio, jonka teholähteenä on ladattava NiCd-akku. Radio toimii 30–107,975 MHz:n taajuudella sekä salaamattomana että salattuna. Salaamattomana se toimii kaikkien VHF -radioiden, kuten LV 217 ja LV 217M:n kanssa analogisena, mutta kun se asetetaan salattuun, taajuushypintä-tilaan, voi dataa/puhetta vastaanottaa/lähettää vain toinen, samalle taajuudelle ja asetuksille säädetty radio. Lähetysteho on joko 0,25 tai 5 Wattia. Radion valmistaja on israelilainen Elbit systems, Radio tunnetaan tuotenimellä Tadiran CNR-900(tuoteperhe).
Ruotsin taistelunhallintajärjestelmä Telesystem 9000:ssa on vastaavana kenttäradiona Radio 180.
James Dillion
James Dillion (2. toukokuuta 1929 – 16. syyskuuta 2010) oli yhdysvaltalainen kiekonheittäjä ja olympiamitalisti.
Dillion saavutti kiekonheitossa olympiapronssia Helsingissä 1952 tuloksella 53,28 m. Hän jätti maailmanennätystä hallussaan pitäneen maanmiehensä Fortune Gordienin neljänneksi 62 senttimetrin erolla.
Pyörre (kirja)
Pyörre on suomalaisen kirjailijan Ilkka Remeksen kirjoittama kirja, joka ilmestyi vuonna 2008. Kirja oli vuonna 2008 Suomen toiseksi myydyin (82 500 kpl) kotimainen kaunokirja "Puhdistuksen" jälkeen.
Kirjan alussa viisikymmentävuotias Tero Airas on katsomassa F1-tallipaikkaa kärkkyvän 19-vuotiaan poikansa Ronin koeajoja Monzassa. Kohtaus päättyy erään saksalaiskuskin loukkaantumiseen koeajoissa.
Viikon kuluttua Ronin vanha tyttöystävä, 17-vuotias Julia Leivo, löydetään kuolleena metsästä. Tytön isä Kimmo Leivo hautoo omakätistä kostoa Julian enon Toomas Ehaverin kanssa. Ronista tulee tytön kuolemaan pääepäilty. Myöhemmin Toomas tulee heidän kotinsa ovelle ja näyttää heille kännykästään viestin, jossa Julia kertoo tapaavansa Ronin sinä iltana, kun hänet surmattiin. Toomas uhkaa näyttää viestin poliisille, elleivät he tuo hänelle Ronin ruotsalaisen rahoittajan Marcus Grotenfeltin sveitsiläisen tallelokeron sisältöä. Grotenfeltin on huhuiltu työskennelleen Ruotsin sotilastiedustelun MUST:in palveluksessa.
Kenneth Wiesner
Kenneth Wiesner (s. 17. helmikuuta 1925) on entinen yhdysvaltalainen korkeushyppääjä ja olympiamitalisti.
Wiesner saavutti korkeushypyssä olympiahopeaa Helsingissä 1952 tuloksella 201 cm. Hänen lisäkseen vain hänen maanmiehensä Walter Davis ylitti kaksi metriä päästen vielä kolme senttimetriä Wiesneriä korkeammalta.
André Vingt-Trois
André Armand Vingt-Trois (s. 7. marraskuuta 1942) on ranskalainen katolisen kirkon kardinaali ja Pariisin arkkihiippakunnan emeritusarkkipiispa. Hän sai vihkimyksensä papiksi 28. kesäkuuta 1969 ja piispaksi 14. lokakuuta 1988.
Hän toimi vuosina 1999-2005 Toursin ja 2005-2017 Pariisin arkkipiispana. Pariisissa häntä edelsi Jean-Marie Lustiger ja hänen seuraajakseen valittiin aikaisemmin Nanterren piispana toiminut Michel Aupetit.
Vingt-Trois yleni kardinaaliksi konsistoriossa 24. marraskuuta 2007 S. Luigi dei Francesin kardinaalipappina.
Meredith Gourdine
Meredith Gourdine (26. syyskuuta 1929 – 20. marraskuuta 1998) oli yhdysvaltalainen pituushyppääjä ja olympiamitalisti.
Gourdine saavutti pituushypyssä olympiahopeaa Helsingissä 1952 tuloksella 753 cm. Hän hävisi vain neljä senttimetriä maanmiehelleen Jerome Bifflelle.
Neljäntoista kohdan ohjelma
Neljäntoista kohdan ohjelma on osa Yhdysvaltain presidentti Woodrow Wilsonin puheesta Yhdysvaltain kongressille 8. tammikuuta 1918. Puheen piti vakuuttaa paitsi kongressi, myös amerikkalainen kansa valtion osallistumisen sotaan olevan moraalisesti oikeutettua, tavoitteenaan rauha Euroopassa.
Wilson piti puheen yli 10 kuukautta ennen Saksan antautumista, mutta se muodosti paljolti pohjan Saksan antautumisesta neuvotellulle rauhansopimukselle. Neljäntoista kohdan ohjelmaa sävytti Yhdysvaltain sisäpolitiikkaa ohjanneen progressivismin siirtyminen myös osaksi ulkopolitiikkaa. Wilson kannatti vapaakauppaa, demokratiaa, avoimia sopimuksia ja kansojen itsemääräämisoikeutta. On tosin huomattava, että Wilsonin 14 kohdan ohjelma oli suunnattu Eurooppaan; kansan itsemääräämisoikeuden tunnustaminen ei koskenut ei-eurooppalaisperäisiä kansoja Afrikassa, Aasiassa tai Oseaniassa, joskin siinä vaadittiin otettaviksi myös siirtomaiden alkuperäisväestön edut huomioon.
Neljäntoista kohdan ohjelma oli ainoa sotaan osallistuneen valtion eksplisiittinen tunnustus sen sotapyrkimyksistä. Tavallinen kansa Euroopassa piti Wilsonia sankarina, ympärysvaltojen johtajakollegat eivät. Clemenceau, Lloyd George ja Orlando olivat skeptisiä Wilsonin idealismin käytäntöön soveltamisesta.
Sininen ämpäri
Sininen ämpäri on suomalaisen ekspressionistisen taidemaalarin Vilho Lammen (1898–1936) öljyvärimaalaus vanerille vuodelta 1931. Maalaus esittää talonpoikaistuolilla olevaa sinistä emaliämpäriä kauhoineen.
Maalaus on kooltaan noin 69,5 × 56 cm, ja siinä esiintyvät Lammen Limingassa sijaitsevan kotitalon Matinlaurin arkiesineet. Teos kuuluu Lammen vuosien 1931–1936 välille sijoittuneeseen kauteen, joka sisältää runsaasti asetelmia ja henkilöaiheita. Siinä on nähty yhteyksiä toisaalta Vincent van Goghin kuuluisaan tuoliteokseen ja toisaalta värienkäytössä Paul Cézanneen.
Paavo Rintala kuvasi teoksen syntyprosessin Lammen elämästä aineksensa saaneessa fiktiivisessä romaanissaan "Jumala on kauneus", ja teki siten maalauksesta kulttityön, jota on jälkeenpäin pidetty avaimena Vilho Lammen tuotantoon. Rintalan romaanissa maalauksessa näkyvä ruokakomeron ovi aukeaa maalarin omaan kauneuden maailmaan, jossa kaikki on kaunista ja josta kauneus valuu pirttiin, jossa ämpäri ja tuoli ovat.
Maalaus kuuluu nykyään sanomalehti Kalevan kokoelmiin.
Arnoldo Devonish
Arnoldo Devonish (15. kesäkuuta 1932 – 1. tammikuuta 1997) oli venezuelalainen kolmiloikkaaja ja maansa ensimmäinen olympiamitalisti.
Devonish saavutti kolmiloikassa olympiapronssia Helsingissä 1952 tuloksella 15,52 m. Hän jätti Yhdysvaltain Walter Ashbaughin neljänneksi 13 senttimetrin erolla. Vuonna 1955 Devonish saavutti Méxicossa käydyissä Pan-Amerikan kisoissa hopeaa tuloksella 16,13 m ylittäen 16 metrin rajan kaikkien aikojen neljäntenä kolmiloikkaajana. Etelä-Amerikan mestaruuden hän voitti vuosina 1961 ja 1963 brasilialaisten Adhemar Ferreira da Silvan ja Nelson Prudêncion menestyksekkäiden urheiluvuosien välissä.
José da Conceição
José Telles da Conceição (23. toukokuuta 1931 – 18. lokakuuta 1974) oli brasilialainen yleisurheilija ja olympiamitalisti. Parhaiten hän menestyi korkeushypyssä ja 200 metrin juoksussa.
José Telles da Conceição saavutti korkeushypyssä olympiapronssia Helsingissä 1952 tuloksella 198 cm. Neljä vuotta myöhemmin Melbournen olympialaisissa hän selviytyi 200 metrin juoksun loppukilpailuun, jossa hän jäi viimeiseksi eli kuudenneksi ajalla 21,3 s. Vuonna 1955 hän sijoittui Méxicossa käydyissä Pan-Amerikan kisoissa kolmanneksi sekä 200 metrin juoksussa että korkeushypyssä. Etelä-Amerikan mestaruuden hän voitti 100 metrin juoksussa vuonna 1958, 200 metrillä vuosina 1954 ja 1958 sekä korkeushypyssä vuosina 1952, 1954 ja 1958.
Vitold Kreer
Vitold Kreer (s. 12. lokakuuta 1932) on neuvostoliittolainen kolmiloikkaaja ja kaksinkertainen olympiamitalisti.
Kreer saavutti kolmiloikassa olympiapronssia Melbournessa 1956 tuloksella 16,02 m sekä Roomassa 1960 tuloksella 16,43 m. Molemmilla kerroilla paras yhdysvaltalainen jäi neljänneksi: Melbournessa William Sharpe hävisi Kreerille neljätoista ja Roomassa Ira Davis kaksi senttimetriä.
Margaret Beaufort
Margaret Beaufort voi tarkoittaa:
Eero Nero
Eero Veikko Nero (8. lokakuuta 1916 Rovaniemi – 17. heinäkuuta 1963 Helsinki) oli suomalainen upseeri ja jatkosodan aikana sotavankileirin komentaja, joka tuomittiin myöhemmin tässä tehtävässä tekemistään rikoksista vankeuteen.
Nero, ammatiltaan rakennusmestari ja sotilasarvoltaan luutnantti, toimi IV armeijakunnassa Jalkalan sotavankileirin komentajana. Armeijakuntaa johti kenraaliluutnantti Lennart Oesch. Tutkija Antti Kujalan mukaan armeijakunnassa komentaja Oesch, pioneerikomentaja Matti Oinonen ja sotavankileirien johtaja P. Simelius lietsoivat käskyillään ryssävihaa ja antoivat esimerkiksi 19. marraskuuta 1941 selvästi lainvastaisen käskyn sotavankien kohtelusta, jonka mukaan muun muassa niskuroivat vangit oli heti teloitettava.
Jo aikaisemmin syksyllä kaksi vankia ampunut ja yhden ammututtanut Nero lähetti vuodenvaihteessa 1941–1942 työpalvelussaan 14 pahoja paleltumia saanutta sotavankia miinoja polkemaan. Loput paleltuneet, kaikkiaan 13 miestä Nero ampui itse tai ammututti. Esikunnan linnoitustoimisto määräsi tammikuussa Neron sotavankikomppanioiden valvojaksi. Ampumiset jatkuivat, keväällä 1942 ammuttiin esimerkiksi karanneiden sotavankien toverit varoitukseksi muille.
Jatkosodan jälkeen Nero pakeni Ruotsiin, mutta palautettiin vuonna 1946 puolentoista vuoden luovutustaistelun jälkeen. Asiasta nousseessa oikeudenkäynnissä muun muassa Neroa syytettiin kaikkiaan 51 sotavangin surmasta. Luvussa eivät olleet mukana esimerkiksi miinanraivaukseen lähetetyt. Nero tuomittiin yhteensä 33 taposta aluksi 12 vuodeksi kuritushuoneeseen, mutta Korkein oikeus nosti rangaistuksen elinkautiseksi vankeudeksi, jota hänet lähetettiin suorittaman Riihimäen vankilaan. Myöhemmin rangaistus aleni jälleen 12 vuodeksi ja Nero vapautui vankilasta 1950-luvun alussa. Sen jälkeen hän työskenteli Suomen sementtiyhdistyksen palveluksessa.
Two International Finance Centre
Two International Finance Centre (lyhennetään usein 2 IFC) on pilvenpiirtäjä Hongkongin saarella Hongkongissa, Kiinassa. Rakennuksen korkeus antennin huippuun on 416 metriä. Katto taas on 413 metrin korkeudella. Rakennuksessa on 90 kerrosta, joista kuusi sijaitsee maan alla. Two International Finance Centre on Hongkongin korkein rakennus ja maailman seitsemänneksi korkein pilvenpiirtäjä.
Two International Finance Centren suunnittelusta vastasi arkkitehtitoimistot Rocco Design Ltd. ja César Pelli & Association Architects. Pilvenpiirtäjä valmistui vuonna 2003 ja sen rakentaminen aloitettiin jo vuonna 1997. Rakennus on varattu pääosin toimistotiloille ja se on postmodernia tyyliä, jota monet nykyiset pilvenpiirtäjät ovat.
Hissejä pilvenpiirtäjässä on 62 ja lattipinta-alaa 185 805 m².
Rakennuksen alla sijaitsee Hongkongin metron Airport Express -linjan metroasema.
Merja Kuusisto (hiihtäjä)
Merja Päivikki Kuusisto (o.s. Lahtinen s. 30. kesäkuuta 1968 Laihia) on suomalainen, 1990-luvulla arvokilpailuihin osallistunut maastohiihtäjä.
Kuusisto sijoittui Falunin 1993 MM-kilpailuissa 32:nneksi 30 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa. Lillehammerin olympialaisissa 1994 hän oli 15 kilometrin vapaan tyylin kilpailussa kuudestoista ja 30 kilometrin perinteisellä viidestoista. 4 × 5 kilometrin viestissä hän hiihti kolmannen osuuden Suomen joukkueessa, joka sijoittui neljänneksi runsaat puoli minuuttia pronssista jääneenä.
Kuusisto sijoittui Thunder Bayn 1995 MM-kilpailuissa 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa kymmenenneksi. 5 kilometrin perinteisen tyylin kilpailussa hän oli sijalla 29. Viestissä hän toi Suomen maaliin kuudentena. Maailmancupin osakilpailussa hän sijoittui parhaimmillaan kaksi kertaa yhdenneksitoista.
Kuusisto voitti Suomen-mestaruuden vapaan hiihtotavan 5 kilometrillä 1994 sekä perinteisen hiihtotavan 5 kilometrillä ja takaa-ajossa 1995
Kuusisto saavutti SM-mitalin myös maastojuoksussa oltuaan kolmas kuuden kilometrin matkalla vuonna 1998.
Merja Kuusisto on naimisissa entisen maastohiihtäjän Mika Kuusiston kanssa.
Aarne Karvo
Aarne Johannes Karvo () oli suomalainen reservinvänrikki. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Matti Aukusti Ollitervo 1. Karvo ja Kaisa Matilda Karvo. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Eveliina Toivosen kanssa.
Karvo kävi kansakoulun ja suoritti yksityisesti viidennen luokan Helsingin suomalaisessa lyseossa vuonna 1922. Hän kävi Reserviupseerikoulu vuosina 1925–1926.
Karvo työskenteli maanviljelijänä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 12. tammikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella.
Karvo saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan komppanianvääpeliksi ja joukkueenjohtajaksi 12. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan ja otti osaa sisällissodan taisteluihin Kalevankankaalla, missä hän haavoittui pahasti 28. maaliskuuta 1918.
Karvo määrättiin sisällissodan jälkeen 20. kesäkuuta 1918 alkaen koulutusaliupseeriksi Kaartin jääkäripataljoonan l. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 12. heinäkuuta 1918 Pioneerikoulutuspataljoonaan, missä hän toimi koulutusaliupseerina ja 3. komppanian vääpelinä. Radiokoulun vääpeliksi hänet siirrettiin 1. lokakuuta 1921, mistä hänet siirrettiin edelleen 1. huhtikuuta 1925 Uudenmaan rykmenttiin, missä hän toimi 1. pataljoonan adjutanttina ja nuorempana upseerina. Karvo kuoli työtapaturmassa Suomenlinnassa 22. joulukuuta 1927. Hänet haudattiin Tervolaan.