Toyota Carina
Toyota Carina oli Toyotan valmistama keskikokoinen perheautomallisto. Sen sisarmalli on 2-ovinen Coupé Toyota Celica. Carina II ja Carina E -mallit ovat käytännössä samoja autoja kuin Japanin markkinoilla myydyt Toyota Coronat.
Ensimmäinen Carina tuli myyntiin vuonna 1970.
Ensimmäinen kasvojenkohotus tapahtui jo vuonna 1972, kun maski, konepelti ja kojelauta saivat uuden ilmeen. Vuonna 1974 tapahtui seuraava kasvojenkohotus, jolloin etuparkit hieman siirtyivät. Moottorivaihtoehdot olivat kaikki 1,4 - 2,0 litraisia.
Carina oli 1 600 kuutioisella moottorillaan aikaisekseen ripeäliikkeinen perheauto. Kiihdytys 0-100 kilometriin tunnissa sujui 11,5 sekunnissa. Tekniikka on myös erittäin luotettava, mikä on yksi tärkeimmistä syistä, miksi TA12 Carinoita on edelleenkin liikenteessä jonkin verran.
Toinen Carina muistutti erittäin paljon edeltäjäänsä. Sen akseliväli oli 7 cm pidempi, mutta itse auto oli vain 4,5 cm pidempi. Raideleveys kasvoi edessä 4 cm, mutta takana vain sentin. Sisälle auto sai nykyaikaiset viiksikatkaisijat ja penkkien kangasverhoilun. Moottorit säilyivät ennallaan ja valittavana oli tavallisen 2T -moottorin sijaan myös 2TB -moottorinen ST -malli.
Vuonna 1977 esitelty uusi Carina oli edelleen takavetoinen ja muistutti huomattavasti Corollaa. Edeltäjäänsä verrattuna uusi Carina oli pelkistetymmän näköinen, vain keulassa oli hieman vanhan mallin näköä. Ulkomitoiltaan Carina oli kasvanut muutamalla sentillä. Taka-akselilla oli tuttuun tapaan kierrejouset (paitsi farmarissa), Carina perustui edeltäjänsä perusrakenteeseen: takaveto, jäykkä taka-akseli, kuulamutteriohjaus, nokka-akseli sylinteriryhmässä. Suurimpia puutteita olivat ahtaat sisätilat ja puutteelliset ajo-ominaisuudet sekä surkea matkustusmukavuus. Carina oli kuitenkin melko luotettava ja edullinen auto. Carina oli myös melko tehokas muihin 80-luvun autoihin nähden.
Vuonna 1980 Carina sai pienen kasvojenkohotuksen, jossa valoista tuli suorakulmaiset ja etusäleikkö kääntyi viistoon. Takavalot suurenivat, sisustus uudistui ja äänieristystä paranneltiin. Tekniikka pysyi samana vuoteen 1982 asti, jolloin viimeinen takavetoinen Carina tuli markkinoille.
Ainoa moottorivaihtoehto oli 1,6 -litrainen (1 588 cc) OHV -moottori, josta tehoa irtosi vain 75 hp. Lisävarusteena Carinaan sai automaattivaihteiston.
Viimeinen takavetoinen Carina muistutti edeltäjäänsä TA40:ä melko paljon, korimalleja olivat sedan, monikäyttö-coupé ja farmari.
"Helsingin Sanomien" esittelyssä vuoden 1982 Carinassa nähtiin tietokoneen jälkeä, joka parantaa ilmanvastusta mutta tekee autoista kovin samannäköisiä. Vaikka auto ei juuri pidentynyt, sen matkustamoon oli saatu 10 cm enemmän pituutta. Auto vaikutti myös hyvin viimeistellyltä.
Carina II on ensimmäinen etuvetoinen Carina ja se on muutenkin teknisesti huomattavasti edeltäjäänsä kehittyneempi. Carina II (AT151) oli alustarakenteeltaan Corollan kaltainen, mutta pidempi. Kori erottui kulmikkaasta ja pelkistetystä Toyota -linjasta. Korivaihtoehtoja oli saatavilla aluksi vain sedan, mutta myöhemmin tuli myös liftback -malli. Carina II:sta lähtien Carinat olivat samoja autoja kuin Japanin markkinoilla olleet Toyota Coronat.
Alusta oli edeltäjäänsä verrattuna pehmeä, mikä teki ajamisesta mukavampaa. Ajo-ominaisuudet olivat kuitenkin muuten puutteelliset. Sisätilat olivat luokkansa parhaimmistoa ja moottorit luotettavia. Edistys vanhaan takavetoiseen Carinaan oli huikeaa.
Vuonna 1986 Carina sai kasvojenkohotuksen, jossa jäähdyttäjän säleikkö muuttui, ja myös etu- ja takavalot sekä puskurit muuttuivat modernimmiksi. Sivulasien kehykset olivat nyt mustat (alun perin krominväriset). Varustelu parani ja moottoreita piristettiin hieman. Vuoden 1986 lopussa myyntiin tuli myös uusi 1,8 -litrainen Carina GL -varustelulla.
Korinumerot:
Carina 2 sai vuonna 1988 huomattavan kasvojenkohotuksen, jossa sen ulkomuoto muuttui radikaalisti, mutta nimeä ei kuitenkaan muutettu. Auton perusrakenne pysyikin samana ja ainoastaan ulkonäkö muuttui. Alustarakenne oli ennallaan ja moottoritkin olivat samoja kuin Corollassa ja Camryssä. Uutena korimallina tuli myyntiin myös farmari. Korin jäykkyyttä oli paranneltu edelliseen malliin verrattunna. Sisätiloiltaan Carina ei suurentunut. Modernit moottorit tarjosivat samaan aikaan pienen kulutuksen ja hyvän suorituskyvyn, sitkeyttä oli myös pienillä kierroksilla.
Korinumerot:
E-mallin Carina on ensimmäinen Carina-malli, jota valmistettiin sekä Japanissa että Englannissa. Carina E oli hieman edeltävää mallia suurempi ja sisätilat olivat kilpailijoiden malleja paremmat.
Ensimmäinen Carina E valmistettiin Englannin Burnastonin tehtaalla 16. joulukuuta 1992, mutta Suomeen Carina E tuli alkuun Japanista ja vasta vuoden 1994 paikkeilla Englannista. Alkuun tarjolla olivat moottorit 1,6i, 2,0i, 2,0GTi ja 2,0 Diesel. Pienimmän bensiinimoottorin teho oli noussut edellisestä sukupolvesta 10 hevosvoimmalla, isompi oli ennallaan. GTi-kone oli peräisin Toyota Celicasta. Carina E:n moottorit olivat luotettavia kuten edeltäjänsäkin. Ohjaustuntuma oli heikko ja kolariturvallisuus keskitasoa heikompi.
Vuonna 1996 tehtiin viimeinen malliuudistus, jolloin markkinoille tuli Elegance -malli. Korirakenteita vahvistettiin, verhoilu uusittiin ja varustelua paranneltiin muutenkin. Myös ajettavuutta saatiin parannettua merkittävästi, ulkoisia uudistuksia olivat uusi maski ja uudet takavalot. Moottoreiden tehoja jouduttiin laskemaan päästöjen pienentämiseksi. Uutuutena tarjolle tuli 1,8 -litrainen erittäin taloudellinen laihaseosmoottori. Lisäksi dieselmoottori sai turbon, jolloin tehot nousivat hieman.
Carina E:tä myytiin edelleen Japanissa nimellä Toyota Corona, mutta farmariversio oli siellä Toyota Caldina.
Vuonna 1998 Carina E:n korvasi Toyota Avensis.