Viking Cup (jääkiekko)
Viking Cup oli vuosina 1983–2005 Turussa järjestetty jääkiekkoturnaus. Turnaus pelattiin elokuussa ennen SM-Liigan alkua ja se oli luonteeltaan harjoitusturnaus. Erityisesti 1980-luvulla turnaus useimmiten käynnisti kotimaisen kiekkokauden ollen ensimmäinen kilpailutapahtuma SM-liigajoukkueiden aloitettua jääharjoittelunsa kesätauon jälkeen. Viking Cup menetti asemansa jääkiekkokauden avaajana vasta vuonna 1993, kun Raumalla alettiin järjestää Pitsiturnausta jo heinäkuun viimeisellä viikolla.
Vuosina 1983-1992 turnaus tunnettiin nimellä Säästöpankkiturnaus. Alkuvuosina tapahtuman tukijoina ja sponsoreina toimivat Turun alueen Säästöpankit. Vuodesta 1993 vuoteen 2005 tapahtuman pääsponsori oli ahvenanmaalainen varustamokonserni Viking Line, jonka mukaan myös koko turnaus oli nimetty.
Viking Cup oli kutsuturnaus. Turnausmuoto vaihteli vuosien varrella jonkin verran. Turnaukseen osallistui 4-6 joukkuetta. Isäntäjoukkue TPS Turku oli mukana jokaisessa turnauksessa. Turnaus huipentui aina illalla käytävään finaaliotteluun, jossa kohtasivat turnauksen kaksi parasta joukkuetta. Finaaliottelu pelattiin useimmiten (18/21) täysimittaisena eli 3 x 20 minuuttia tehokasta peliaikaa.
Valtaosan ajasta turnaukseen osallistui kuusi joukkuetta, jotka oli jaettu kahteen kolmen joukkueen lohkoon. A- ja B-lohkojen kaksi parasta pelasivat keskenään välieräottelut ristiin. Välieräotteluiden voittajat kohtasivat toisensa turnauksen finaalissa. Tämä turnausmuoto on käytössä myös Raumalla pelattavassa Pitsiturnauksessa. Muitakin tapoja finaalijoukkueiden ratkaisemiseksi oli käytössä. Vuonna 2001 turnauksessa pelattiin myös pronssiottelu. Tämän lisäksi muita sijoitusotteluita ei ollut käytössä.
1983: ensimmäiseen Säästöpankkiturnaukseen osallistui viisi joukkuetta. Nämä joukkueet pelasivat yksilohkoisen yksinkertaisen karsintasarjan eli jokaiselle joukkueelle tuli neljä ottelua. Sarjataulukon perusteella turnauksen kaksi parasta joukkuetta kohtasivat toisensa finaalissa.
1984-1999: turnaukseen osallistui kuusi joukkuetta. Nämä joukkueet oli jaettu kahteen kolmen joukkueen lohkoon. Lohkojen sisällä pelattiin yksinkertainen perussarja eli jokaiselle joukkueelle tuli kaksi ottelua. Lohkojen kaksi parasta kohtasivat toisensa ristiin välieräotteluissa: A1 vs B2 ja B1 vs A2. Välieräotteluiden voittajat kohtasivat toisensa finaalissa.
2001: ensimmäisen välivuoden jälkeen Viking Cupissa testattiin täysin uudenlaista turnausmuotoa. Osallistuvia joukkueita oli vain neljä, ja turnaus oli muutettu kaksipäiväiseksi. Kaikki ottelut myös pelattiin täysimittaisina. Turnausmuoto oli lähinnä cup-kilpailu. Ensimmäisenä turnauspäivänä arvotut otteluparit kohtasivat toisensa. Otteluiden voittajat etenivät loppuotteluun. Häviäjät kohtasivat toisensa pronssiottelussa. Sijoitusottelut pelattiin toisena turnauspäivänä.
2003-2004: toisen välivuoden jälkeen Viking Cup palasi kuuden joukkueen kaksilohkoiseen yksinkertaiseen perussarjaan. Finaalijoukkueet selvitettiin samalla tavalla kuin vuosina 1984-1999.
2005: viimeinen Viking Cup pelattiin vastaavalla yksilohkoisella systeemillä kuin ensimmäinenkin. Tällä kertaa tosin joukkueita oli mukana vain neljä. Nämä neljä joukkuetta pelasivat yksinkertaisen perussarjan eli jokaiselle joukkueelle kertyi kolme ottelua. Perussarjan päätteeksi pelattiin välieräottelut 1 vs 4 ja 2 vs 3. Välieräkamppailuiden voittajat kohtasivat toisensa vielä illan finaalissa.
Turnauksen alkusarjan ottelut pelattiin pikapeleinä. Ensimmäisinä vuosina otteluiden peliaika oli 2 x 20 minuuttia suoraa aikaa eli kelloa ei pysäytetty muuta kuin maalien tai jäähyjen merkiksi. Vuodesta 1988 lähtien otteluiden viimeiset 10 minuuttia olivat kuitenkin tehokasta peliaikaa. Alkusarjan ottelut voivat päättyä myös tasalukemiin. TPS:n joukkueenjohtaja Johan Hollsten kuvaili turnauksen rakennetta Turun Sanomissa 20.08.1983 seuraavin sanankääntein: ""Turnauksen mallin olemme ottaneet Ruotsissa jo perinteiseksi muodostuneessa Södertäljessä pelattavasta turnauksesta"".
Myös välieräottelut pelattiin samoin säännöin. Välieräotteluiden päättyessä tasan pelattiin yksi 10 minuutin jatkoaika. Jos sekään ei tuonut tulosta, ratkaistiin jatkoonmenijä rangaistuslaukauksilla. Ensin nimettiin viisi miestä kummastakin joukkueesta. Jos nämä kymmenen laukojaa eivät saaneet tarvittavaa eroa aikaiseksi, rangaistuslaukauskisaa jatkettiin mies miestä vastaan -periaatteella. Huikein näytelmä nähtiin vuonna 1989, kun TPS:n ja HIFK:n välisessä välieräkamppailussa voittaja löydettiin vasta 16. kierrokselta. Petri Niukkanen laukoi tuolloin TPS:n finaaliin illan 32. ampujana.
Finaaliottelut pelattiin täysimittaisina (3 x 20 minuuttia tehokasta peliaikaa) aina vuoteen 2001 saakka. Tilanteen ollessa varsinaisen peliajan päätteeksi tasan, pelattiin 10 minuutin jatkoeriä. Vuoteen 1989 saakka ratkaisu haettiin pelaamalla. Vuoden 1989 finaalin ratkaisun venyessä aina kolmannen jatkoerän viimeiselle minuutille (89:15) saakka sääntöjä muutettiin seuraavaksi vuodeksi. Vuodesta 1990 eteenpäin tasatilanteessa pelattiin normaali viiden minuutin jatkoaika. Jos sekään ei tuonut ratkaisua, siirryttiin rangaistuslaukauskilpailuun.
Turnauksen viimeisinä vuosina (2003-2005) alkusarjan otteluissa otteluaika oli 2 x 15 minuuttia tehokasta peliaikaa. Finaalissa pelattiin 2 x 20 minuuttia. Tällöin myös jokaisen alkusarjan ottelun jälkeen ammuttiin rangaistuslaukauskilpailu kerrasta poikki -menetelmällä. Voittaja ei saanut lisäpistettä, mutta tulos ratkaisi joukkueiden sijoituksen maalieron ollessa tasan. Välierissä ja finaalissa pelin päättyessä tasatilanteeseen pelattiin normaali viiden minuutin jatkoaika. Tilanteen ollessa tasan vielä jatkoajankin jälkeen käytiin rangaistuslaukauskilpailu. SM-liigasta poiketen rangaistuslaukauskilpailu lauottiin nk. pitkän kaavan mukaan eli molemmista joukkueista nimettiin viisi vetäjää.
1983:
1984:
1985:
1986:
1987:
1988:
1989:
1990:
1991:
1992:
1993:
1994:
1995:
1996:
1997:
1998:
1999:
2001:
2003:
2004:
2005: