Erja Lyytinen
Erja Lyytinen (s. 1976 Kuopio) on suomalainen blueskitaristi, laulaja ja lauluntekijä.
Lyytinen kirjoitti ylioppilaaksi Kuopion Yhteiskoulun Musiikkilukiosta 1995. Sen jälkeen hän on opiskellut Suomessa vuosina 1995–1997 Kuopion Konservatoriossa musiikinohjaajan linjalla sekä vuosina 1998–2003 Sibelius-Akatemian musiikkikasvatusosastolla, jossa hän oli ensimmäinen sähkökitaraa pääaineenaan opiskellut nainen. Lisäksi hän on opiskellut musiikkia Ruotsissa, Tanskassa ja Yhdysvalloissa. Sibelius-Akatemiasta Lyytinen valmistui musiikin maisteriksi vuonna 2010. Opinnäytteensä hän teki Son Housen delta-soittotyylistä.
Lyytinen on musikaalisesta perheestä ja piti varhaisnuoruudessaan sellaisista levyistä kuin Kuopiosta myös kotoisin olevan Tarotin "Spell of Iron" (1986) ja "Follow Me Into Madness" (1988). Vanha fanisuhde johti myöhemmin siihen, että Tarotin laulaja Marco Hietala tuli vierailevaksi laulusolistiksi Lyytisen vuoden 2010 albumilla "Voracious Love" olevalle kappaleelle ”Bed of Roses”.
Kitaransoiton Lyytinen aloitti 15-vuotiaana ja teki samalla jo omia kappaleita. Kouluaikoina hän oli myös soul-yhtyeen laulajana. Tuolloin hän kuunteli sellaisia artisteja kuin Aretha Franklin ja Ray Charles. Myöhemmin hän tutustui muun muassa Koko Taylorin vuoden 1978 albumiin "The Earthshaker" ja mainitsee tältä suosikikseen kappaleen ”I’m a Woman”. Toinen suuresti vaikuttanut artisti on Bonnie Raitt. Raittin tuotannosta Erja Lyytinen mainitsee vuoden 1975 "Home Plate" -albumilla olleen kappaleen ”Sugar Mama”.
Vuonna 2002 ilmestyi ensimmäinen oma levy "Attention!" Dave’s Special -yhtyeen kanssa. Tällä tanssittavaa jump- ja swing blues -vaikutteista musiikkia sisältävällä albumilla oli jo suurin osa Lyytisen omia kappaleita, kuten keikkaohjelmistossa vieläkin oleva ”Not a Good Girl”.
Vuonna 2003 Lyytinen oli Järvenpään Puistobluesin ainoa kotimainen artisti päälavalla. Samassa konsertissa esiintyivät myös Koko Taylor ja Bonnie Raitt, ja jälkimmäisen Lyytinen pääsi tapaamaankin.
Vuonna 2005 saksalaisen Ruf Recordsin Thomas Ruf toi Suomeen Blues Caravan -kiertueen ja Lyytinen pääsi jammailemaan yhtiön kirjoilla olleiden naisartistien Candye Kane, Sue Foley ja Ana Popovich kanssa. Ruf tarjosi Lyytiselle sitten levytyssopimusta ja vuonna 2006 Lyytinen pääsi Yhdysvaltoihin Mississippin Oxfordiin tekemään paikallisten muusikoiden kanssa albumia "Dreamland Blues". Tällä levyllä Lyytinen soitti aikaisempaa enemmän slide-kitaraa. Samana vuonna Lyytinen oli sitten itsekin mukana Blues Caravan -kiertueella.
Uuden levy-yhtiön myötä Lyytinen on kehittänyt musiikkiaan alkuaikojen jazz- ja blues-vaikutteita moni-ilmeisemmäksi. Samalla hän on alkanut panostaa enemmän laulujen sanoituksiin.
Syksyllä 2010 Erja Lyytinen yhtyeineen oli noin viiden viikon kiertueella, joka suuntautui Ruotsiin, Tanskaan, Saksaan, Sveitsiin ja Englantiin. Englannissa yhtye esiintyi toista kertaa ja toimi varsinkin Yhdysvalloissa mainetta saaneen Walter Troutin lämmittelybändinä. Lyytinen on myös mukana saman vuoden lokakuussa julkaistulla tribuuttialbumilla "Pispalassa jytää – Juicen & Coitus Intin parhaita" esittäen sillä kappaleen ”Kuopio tanssii ja soi”.
Vuonna 2011 Erja Lyytinen lähti yhtyeensä kanssa maaliskuun alussa Britteinsaarten kiertueelle. Kiertue koostuu yhdestätoista konsertista eri puolilla maata. Lyytinen esiintyi lisäksi arvostetussa tunnin mittaisessa Paul Jonesin juontamassa rhythm and blues -ohjelmassa BBC Radio 2 -kanavalla 28. helmikuuta. Lyytisen viimeisin albumi "Voracious Love" julkaistiin saarivaltakunnassa lokakuussa 2010. Albumilta kuultiin Jonesin ohjelmassa kappaleet ”Don’t Let a Good Woman Down”, ”Oil and Water” sekä Blind Willie Johnson -cover ”The Soul of a Man”.
Lyytinen oli avoliitossa italialaisen kitaristin Davide Florenon kanssa vuosina 1999–2016. Heillä on vuonna 2013 syntyneet Massimo ja Dante -nimiset kaksospojat.