Hautajaiset
Hautajaiset ovat ihmisen tai ihmisten kuoleman vuoksi vietettävä juhlameno, joka järjestetään hautauksen yhteydessä. Hautajaisissa vainajan ruumis valmistetaan lopullista sijoitusta varten. Erityisissä tilanteissa hautajaisia muistuttavaa rituaalia on käytetty epävirallisesti myös eläinten kuoleman muistoksi, Suomessa tunnetuimmat esimerkit ovat karhun- ja hirvipeijaiset jäänteenä kristinuskoa edeltäneestä uskonnostamme.
Esihistoriallisia kulttuureita tutkittaessa hautajaisten viettäminen on eräs kulttuurin kehityksestä kertova merkkipaalu: kansa tai heimo joka välittää kuolleistaan, on kehittänyt uskomuksia siitä, mitä tapahtuu kuoleman jälkeen.
Egyptiläisessä kulttuurissa merkittävien henkilöitten ruumiit palsamoitiin, jotta ne kestäisivät ajan hammasta. Faaraoille kerättiin omaisuutta pyramideihin iäisyyttä varten. Hänelle annettiin rahaa käteen, jotta hän voisi maksaa iäisyysmatkansa matkan kuljettajalle.
Luterilaisen hautaan siunaamisen toimittaa aina pappi ja se voidaan toteuttaa kahdella kaavalla: Hautaan siunaaminen tai Hautausmessun kaavaa käyttäen.  Lisäksi on erillinen hautaan siunaamista täydentävä kaava: Maahan kätkeminen. Sitä voidaan käyttää uurnan laskussa tai tuhkan maahan kätkettäessä tai kun vainaja lasketaan hautaan toisella paikkakunnalla varsinaisen siunaamisen jälkeen.
Hautaan siunaamisen kaavan taustalla on sanajumalanpalveluksen kaava. Osat kaavasta on vapaaehtoisia. Paikan suhteen on useita vaihtoehtoja. Toimituksen kulku voidaan jakaa karkeasti seuraaviin osiin: Johdanto (kohda 1–6), Raamatunluku ja puhe (kohta 7), Siunaus, joka sisältää seurraavat kohdat: Uskontunnustus (8.), Siunaussanoille varsinaisia sanavaihtoetoja on viisi, josta yksi on tarkoitettu kuolleena syntynyttä tai pientä lasta siunattaessa. (9.), mahdollinen virsi (10.), Rukous niin sanottu ”multarukous” (11.) ja Isä meidän rukous (12.). Tämän jälkeen tulee päätös, joka sisältää Herran siunauksen (13.), päätös musiikki (14.) ja mahdollisen hautaan laskun ja rukouksen haudalla, kohdat 16 ja 15.
Hautausmessun kaavaa on perusteltu sillä, että se on ehtoollisen viettämisen alkukristillinen tapa ja se kertoo siitä että kuolemalla ei ole lopullista valtaa ja seurakuntayhteys ei katoa kuolemassakaan. Kaavassa on useita vaihtoehtoja, joka painotavat joko pääsiäisuskoa tai requiem–perinnettä. Vaihtoehtoja niin paljon, että jokaista hautausmessua varten on laadittava oma ohjelmamoniste.
Ortodoksit pyritään siunaamaan hautaan mahdollisimman nopeasti, perinteisesti tämä tapahtuu kolmantena päivänä kuolemasta. Tämä onnistuu myös nykymaailmassa, jos kaikki hautajaisjärjestelyt ovat valmiina ja hautauslupa saadaan melkein heti kuoleman jälkeen.
Hautauspalvelun liturginen väri on valkoinen, joka on ylösnousemuksen väri. Tästä johtuen ortodoksikirkko suosittaa, että vainajan vaatteet ja arkku olisivat valkoisia. Ortodoksissa hautajaisissa arkku on avoinna. Vainaja puetaan kauniisiin vaatteisiin ja hänelle laitetaan kaulalle risti, se ei saa olla kultaa tai hopeaa. Puetun vainajan ylle laskostetaan ohut kateliina ja otsalle laitetaan nauha, jossa lukee Pyhän Kolminaisuuden veisun sanat ”Pyhä Jumala, pyhä Väkevä, pyhä Kuolematon, armahda meitä”. Arkkuun voidaan laittaa ikoni ja kukkia.
Vainaja tuodaan kirkkoon vasta hieman (noin 15 minuuttia) ennen toimituksen alkua. Pappi ja kanttori saapuvat vastaanottamaan vainajaa, myös omaiset ovat tässä läsnä. Pääosa toimituksesta koostuu vainajan kuolemattoman sielun puolesta rukoilemisesta. Toimituksen lopussa on hyvästijättö. Siinä kynttilät sammutetaan ja omaiset ja ystävät tulevat vuoronperään arkun ääreen, rukoilevat ja pyytävät mielessään vainajalta anteeksi. Samassa yhteydessä vainajan rinnalla olevaa ikonia suudellaan. Hyvästijätön jälkeen pappi siunaa vainajan ja tämän jälkeen arkku suljetaan.
Hautaan laskemisen yhteydessä toimitetaan lyhyt litaniapalvelus. Vainaja haudataan ortodoksisessa perinteessä kasvot itään päin.
Saattohetkeen kuuluu perinteisesti musiikkia, saattopuhe ja kukkatervehdykset. Uskonnollisesta hautauksesta uskonnoton tilaisuus eroaa siinä, että uskonnolliset piirteet kuten ristit, virret ja uskonnollinen puhe ovat poissa.
Suomessa Vapaa-ajattelijain liiton mielestä hautaustoimi tulee siirtää luterilaiselta kirkolta kunnille.