hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
William Cooper
William Cooper (1798–20. huhtikuuta 1864) oli yhdysvaltalainen eläintieteilijä ja keräilijä.
Cooper opiskeli eläintiedettä Euroopassa 1821–1824. Hän tutki erityisesti simpukankuoria. Myöhemmin hän teki tutkimus- ja keräysmatkat Nova Scotiaan, Kentuckyyn ja Bahamasaarille. Cooper ei itse ollut kirjailija, mutta hänen kokoelmansa auttoivat muita tutkijoita, kuten John James Audubon, Charles Lucien Bonaparte ja Thomas Nuttall, suorittamaan tutkimuksia.
Cooper oli yksi "New York Lyceum of Natural History"n, myöhemmin "New York Academy of Sciences", perustajista, ja ensimmäinen yhdysvaltalainen, joka hyväksyttiin "Zoological Society of London"in jäseneksi.
Hänen poikansa James Graham Cooper (1830–1902) oli lääkäri ja luonnontieteilijä.
Cooper nimesi linnuista muun muassa amerikannokkavarpusen ("Coccothraustes vespertinus"), nykyisin "Hesperiphona vespertina".
Pekka Toppari
Pekka Toppari (s. 9. helmikuuta 1954) on entinen suomalainen ammattilaislentopalloilija. Häntä pidetään yleisesti yhtenä Suomen kaikkien aikojen parhaimmista lentopalloilijoista.
Pekka Toppari pelasi uransa aikana Suomessa, että myös Espanjassa muutaman vuoden. Espanjassa hän pelasi eurooppalaisessa huippujoukkueessa Real Madridissa. Pelipaikaltaan hän oli yleispelaaja. Toppari tunnettiin kentällä tuimasta katseestaan, joka pelotti jo vastustajan ennen ottelun alkua. Hän oli voittamassa Seinäjoen Maila-Jussien riveissä kahta peräkkäistä suomenmestaruutta vuosina 1986, ja 1987. Hänet valittiin vuoden lentopalloilijaksi vuonna 1987, ja lisäksi hänet valittiin urheilutoimittajain äänestyksessä parhaimmaksi lentopalloilijaksi 1987. Seinäjoen Maila-Jussien lisäksi hän pelasi Suomessa Helsingin Hesassa, Kauhavan Wisassa, ja Kokkolan Tiikereissä Lentopallon 1-sarjassa.
Toppari on pelannut neljänneksi eniten A-maaotteluita Suomessa. Niitä hänellä on kasassa 263. Uransa lopetettuaan Toppari perusti firman nimeltä Kuljetusliike P. Toppari.
Kari Kalin
Kari Kalin (30. huhtikuuta 1962) on entinen suomalainen lentopalloilija. Häntä pidetään yhtenä Suomen kaikkien aikojen parhaimmista passareista. Hän pelasi Suomen lentopallomaajoukkueessa vuosina 1981–1993. Vuonna 2008 yleisö valitsi hänet kaikkien aikojen loimulaiseksi.
Kari Kalin voitti neljä Suomen mestaruutta Loimu -79:n joukkueessa vuosina 1982–1984 ja 1990. Hän pelasi SM-sarjassa uransa aikana 435 ottelua. Hän edusti Suomea MM-kisoissa 1982 ja useissa EM-kisoissa. Hän pelasi ensimmäisenä suomalaisena yli 300 lentopallomaaottelua. A-maaotteluita hänellä on kaikkiaan 312.
Mauri Leppänen
Mauri Juhani Leppänen (30. huhtikuuta 1955 Toholampi – 14. marraskuuta 2014 Lahti) oli suomalainen ammattilaislentopalloilija. Hän pelasi urallaan suomalaisten joukkueiden lisäksi Italiassa kolme kautta Milanon joukkueessa 1983–1986.
Suomen lentopallomaajoukkueessa hän pelasi 171 A-maaottelua.
Leppänen on myös heittänyt keihästä 73,10 metriä vuonna 1976.
Mauri Leppäsen toinen aviopuoliso oli Kristiina Helander eli laulaja Tiina Tiikeri.
Matti Juntura
Matti Juntura (s. 16. maaliskuuta 1963 Kemijärvi) on entinen suomalainen ammattilaislentopalloilija. Häntä pidetään yhtenä kaikkien aikojen parhaimmista keskitorjujista Suomessa. Hän pelasi urallaan 189 A-maaottelua Suomen maajoukkueen paidassa, mikä on kaikkien aikojen kymmenenneksi eniten. Hänen uralleen mahtui monia mitaleita mestaruussarjassa, kahdet Lentopallon Euroopan mestaruuskilpailut ja monia Pohjoismaiden mestaruuskilpailuja. Pituus 207.
Keltahempot
Keltahempot ("Serinus") on peippojen heimoon kuuluva varpuslintusuku.
Keltahempot elävät pääasiassa Afrikassa ja muutamat lajit myös Euroopassa ja Aasiassa. Ne ovat pieniä siemensyöjävarpuslintuja, joiden höyhenpuku on usein keltainen tai viiruinen. Kanarialintu eli kanarianhemppo on hyvin yleinen häkkilintu.
Luettelo perustuu BirdLife Suomen maailman lintujen suomenkieliseen nimistöön. Luokittelujen eroavuuksista johtuen lajisto voi olla erilainen eri lähteissä.
Infiniti G37
Infiniti G37 on Infinitin vuodesta 2007 vuoteen 2015 valmistama urheilullinen coupé. Se korvasi Infiniti G35 Coupén. Sedan-mallin nimi on Q40. Q40 muistuttaa ulkonäöltään paljon Q60:tä. Japanissa molempia malleja myydään Nissan Skyline-nimen alla samoin kuin edeltäjäänsä. Q60:sä on 3.7-litrainen V6-moottori edeltäjänsä 3.5-litraisen moottorin sijaan. Infiniti esitteli vuonna 2015 auton seuraajan, Infiniti Q60:n. G37-mallin valmistus päättyi tällöin.
Reseptio
Oikeustieteissä reseptio ( < "recipere" ’ottaa vastaan’) viittaa laajamittaiseen oikeusajattelun tai oikeudellisten ratkaisujen omaksumiseen lähdeoikeusjärjestyksestä toiseen. Reseptio voi olla pakon sanelemaa, mutta se voidaan toteuttaa myös tarpeen tai ideologian vuoksi. Historiallisesti tunnettu esimerkki on roomalaisen oikeuden reseptio Saksassa keskiajalla.
Estetiikassa reseptio tarkoittaa taiteen vastaanottoa. Keskeisiä tutkimusaloja ovat reseptioestetiikka, joka tarkastelee taideteosten vastaanottokokemusta, ja reseptiohistoria, joka tarkastelee taideteosten vastaanottoa ajan mittaan.
Jussi Jokinen (lentopalloilija)
Jussi Jokinen (s. 7. maaliskuuta 1960) on entinen suomalainen lentopalloilija ja entinen Salibandyliigassa pelaavan Turun Palloseuran toiminnanjohtaja.
Suurimman osan aktiiviurastaan Raision Loimussa esiintynyt Jussi Jokinen pelasi 501 SM-sarjaottelua sekä voitti Suomen mestaruuden vuosina 1982–1984 ja 1990. Maaotteluita hänelle kertyi 226. Peliuransa jälkeen Jokinen toimi Raision Loimun ja Tampereen Isku-Volleyn toiminnanjohtajana sekä lentopallon SM-liigan toimitusjohtajana.
Vuosina 2001–2006 Jokinen toimi lentopalloliiton kilpailupäällikkönä ja oli vahvasti vaikuttamassa siihen, että Suomi nousi lentopalloilussa maailmanliigan tasolle. Vuoden 2007 maailmanliigan Etelä-Korea-pelien järjestäminen Turussa oli Jokisen aikaansaannosta. Jokisen poika Jere pelaa Turun Palloseuran edustusjoukkueessa salibandya.
Carl Ludwig Koch
Carl Ludwig Koch (21. syyskuuta 1778 Kusel – 23. elokuuta 1857 Nürnberg) oli saksalainen eläintieteilijä, erikoisalanaan hämähäkkieläimet.
Koch oli ammatiltaan vesi- ja metsätalouden tarkastaja. Hänen pääteoksensa, 16-osaisen "Die Arachniden" (1831–1848), aloitti Carl Wilhelm Hahn (1786–1836) ja Koch kirjoitti teoksen viimeiset 12 osaa. Hän viimeisteli kappaleen hämähäkeistä Georg Wolfgang Franz Panzerin (1755–1829) teokseen "Faunae insectorum germanicae initia oder Deutschlands Insecten".
Koch luokitteli suuren määrän hämähäkkejä. Hän nimesi linnuista muun muassa keltahemppojen suvun "Serinus". Hänen kunniakseen on nimetty tammipitta ("Pitta kochi").
Kochin poika Ludwig Carl Christian Koch (1825–1908) oli tunnettu entomologi.
Infiniti I
Infiniti I30 ja I35 olivat keskikokoisia luksusautoja, joita Infiniti myi Pohjois-Amerikan markkinoilla. Euroopassa samaa autoa myytiin nimellä Nissan Maxima QX. 
I30 esiteltiin vuonna 1996 korvaamaan vanhentuva takavetoinen J30. Uusi I30 oli etuvetoinen, huomattavasti urheilullisempi kuin edeltäjänsä ja siinä oli 3.0-litrainen V6-moottori. Se oli suunnattu Mercedes-Benz E-sarjan, BMW 5-sarjan ja Saab 9-5:n kilpailijaksi. Se oli Infinitin pienin malli vuodet 1997–1998, kunnes toisen sukupolven Infiniti G20 lanseerattiin.
Vuonna 2000 esiteltiin toisen sukupolven I30, samalla kun myös uuden sukupolven Maxima esiteltiin. Vuoden 2001 lopussa auto sai uuden, 3.5-litraisen V6-moottorin, ja samalla auton mallimerkintä muuttui I35:ksi. Vuoden 2004 syyskuussa Nissan ilmoitti I35:n tuotannon lopettamisesta. Sen korvasi vuonna 2003 esitelty M-sarja.
Talin jalkapallohalli
Talin jalkapallohalli sijaitsee Helsingin Talissa, Purotien varrella. Halli on valmistunut 1992. Sen pelikentän koko on 100 x 64m ja vapaa korkeus keskeltä mitattuna 20 metriä. Nykyinen, vuonna 2004 asennettu kenttä on Edellgrass -tyyppinen jalkapallonurmi. Hallin katsomoissa on tilaa 500 katsojalle ja hallin valot valaisevat kentän 400 luxin voimin. Hallin yhteydessä on myös kahvio sekä neuvottelutilat.
Infiniti J30
Infiniti J30 oli Infinitin valmistama takavetoinen luksusauto. J30:n tuotanto aloitettiin 7. huhtikuuta 1992, vuoden 1993 mallina korvaamaan coupé-mallinen M30. J30 esiteltiin Yhdysvalloissa samaan aikaan kuin pahin kilpailijansa, Lexus GS. Auto sijoittui Infinitin mallistossa G20:n ja Q45:n väliin, Infinitin ensimmäisenä keskikokoisena sedanina. Se oli melko pienikokoinen ja se oli ylelliseksi autoksi epätavallisen pyöreästi muotoiltu.
Aiemmista Infiniti-malleista poiketen J30:ä markkinoitiin laajalla mainoskampanjalla. Autossa oli sama 3.0-litrainen VG30DE V6-moottori kuin Nissan 300ZX:sä. Se tuotti 210 hevosvoimaa ja 260 newtonmetriä vääntöä. J30 oli uudelleen nimetty versio Japanissa myydystä Nissan Leopard, joka oli saatavana sekä VG30DE- että VH41DE V8-moottorilla.
J30 valmistettiin Tochigissa Japanissa. J30:n tuotanto päättyi 18. kesäkuuta 1997, ja sen korvasi vuonna 1996 esitelty I30.
Yksi J30:n huonoista puolista oli sen pienet sisätilat. Se oli keskikokoinen auto jossa oli pikkuauton tilat (Pienemmät kuin Nissan Sentrassa) johtuen kaartuvasta kattolinjastaan ja matalasta tavaratilastaan.
Mauritanian rautatie
Mauritanian rautatie käsittää 704 kilometrin pituisen rautatieosuuden Nouadhiboun satamakaupungista Choumin ja Fderikin kautta Zoueratissa sijaitsevalle kaivosalueelle. Rautatietä hallinnoi Mauritanian valtionhallinnon alainen Société Nationale Industrielle et Minière (SNIM). Rautatiellä kuljetetaan vuosittain noin 16,6 miljoonaa tonnia malmia.
Liikenne muodostuu pääasiassa kaivannaisten kuten rautamalmin kuljetuksista satamaan. Malmiliikenteessä käytettävissä junissa käytetään kolmea tai neljää yhteenkytkettyä General Motorsin valmistamaa 3 300 hevosvoiman dieselveturia. Malmijunat muodostuvat 210 malmivaunusta, ja junien kokonaispituus saattaa olla jopa 2 500 metriä. Kukin malmivaunu voi kuljettaa 84 tonnin rautamalmikuorman. Keskimääräinen junapaino on 22 000 tonnia.
Malmijuniin liitetään tarvittaessa myös matkustajakäyttöön tarkoitettuja virkatarvevaunuja. Useimmiten matkustajat kuitenkin matkustavat yksinkertaisesti malmivaunujen päällä. Matkustajaliikennettä hoitaa SNIM:n tytäryhtiö Société d'assainissement, de travaux, de transport et de maintenance, joka vastaa myös radan kunnossapidosta.
Monni (Hausjärvi)
Monni on kylä Hausjärven kunnassa. Monnissa on noin 900 asukasta, mutta jatkuvan pientalojen rakennuttamisen ansiosta kylän asukasluku on kasvussa. Monni on siis kehittyvä keskus, eli sen väkiluku on vielä aika pieni, mutta se on kuitenkin kasvussa. Monnissa sijaitsee peruskoulu (luokat 1–6 + esikoulu), Monnin koulu sekä Vantaanjoen alkulähde Rutikka. Monnista lähtee tie myös Paukunharjun majalle.
Monnissa toimii kyläyhdistys sekä kylähallitus.
Monnissa käytetään postinumeroa 05800, Hyvinkää. Monnissa oli rautatieseisake vuoteen 1996 saakka. Nykyään Monnissa on bussiliikennettä junaliikenteen korvauksena. Monnista etäisyys Hyvinkäälle on 7 km ja Riihimäelle 12 km.
Ben Amera
Ben Amera on Mauritaniassa Afrikassa sijaitseva monoliitti. Se sijaitsee noin 400 kilometriä itään Nouadhiboun satamakaupungista lähellä Länsi-Saharan ja Mauritanian rajaa. Joidenkin lähteiden mukaan se on maailman toiseksi suurin monoliitti, heti Australiassa sijaitsevan Ulurun jälkeen.
Jelena Rešetko
Jelena Valerjevna Rešetko (, s. 13. maaliskuuta 1986 Leningrad, Neuvostoliitto) on venäläinen koripalloilija. Hän pelaa Suomessa Naisten Korisliigassa lappeenrantalaisessa Catzissä. Hän liittyi seuraan B-juniori-ikäisenä.
Suomen Koripalloliitto valitsi Rešetkon joulukuussa 2007 SM-sarjan kuukauden pelaajaksi. Loukkaantumisista kärsinyt Catz voitti Rešetkon johdolla kuukauden aikana kaikki pelaamansa sarjaottelut sekä Suomen cupin loppuottelussa Espoo Teamin.
Rešetko pelasi Venäjän nuorten maajoukkueissa ja oli muun muassa voittamassa alle 18-vuotiaiden EM-kultaa vuonna 2004 ja alle 20-vuotiaiden EM-kultaa vuonna 2006.
Huhtikuussa 2015 Rešetko ylitti historian neljäntenä pelaajana 1 000 Suomen pääsarjassa tehdyn pudotuspelipisteen rajan. Hän teki Catzin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen ulkomaapykälällä kesäkuussa 2015.
Pokljuka
Pokljuka on metsäinen ylänkö Bledin ja Bohinjin kuntien alueella luoteisessa Sloveniassa. Se sijaitsee 1300 metrin korkeudella ja on osa Triglavin kansallispuistoa. Ylängön pyökki- ja kuusimetsä kaadettiin suurelta osin 1700-luvulla; nyt paikalla kasvaa pääasiassa mäntyä. Pokljukan alueella on myös jonkin verran soita, mikä on harvinaista näin korkealla ylängöllä.
Pokljuka on kuuluisa talviurheilukeskus, joka tunnetaan etenkin vuosittaisista ampumahiihdon maailmancupin kilpailuista. Ampumahiihtokeskus sijaitsee 15 kilometriä länteen Bledin keskustasta. Paikalla järjestettiin ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut vuonna 2001 ja Venäjän Tjumenin tullessa järjestäjänä hylätyksi valtiojohtoisen dopingin takia, palaavat nämä kilpailut Pokljukaan vuonna 2021.
Pokljuka on lisäksi suosittu kohde vuorikiipeilijöiden keskuudessa.
Arne Skouen
Arne Skouen (18. lokakuuta 1913 Oslo – 24. toukokuuta 2003 Oslo) oli norjalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja sekä toimittaja. Hänen kansainvälisesti tunnetuin työnsä on "Me kuolemme yksin" ("Ni liv", 1957), joka asetettiin Oscar-ehdokkaaksi.
Skouen oli ehdolla merkittävien palkintojen saajaksi Berliinin ja Cannesin elokuvajuhlilla.
Skouen voitti Amanda-prisenin (1986) ja Norsk kulturråds æresprisin (1988).
Riigikogun vaalit 2007
Riigikogun vaalit eli Viron parlamentin vaalit järjestettiin 4. maaliskuuta 2007. Parlamenttivaaleissa käytössä olevan viiden prosentin äänikynnyksen ylitti kuusi puoluetta. Äänestysprosentiksi muodostui 61,9 %. Tallinnassa äänestysprosentti oli 65,8 % ja Itä-Virumaalla 52,2 %. Kahdessatoista vaalipiirissä oli 970 ehdokasta, joista valittiin kansanedustajiksi 101 (10,4 %). Viro käytti vaaleissa ensimmäisenä maailmassa internetäänestystä ja lasketuissa ennakkoäänissä oli mukana 30 000 internetääntä. Reformipuolue ja keskustapuolue olivat vaaleja edeltäneiden mielipidetiedustelujen kärjessä.
Reformipuolueen vaalikampanja pohjautui pääosin veropopulismiin. Puolueen tärkeimpiin vaalilupauksiin kuului niin sanottu "verovapaa perjantai", jonka tarkoituksena oli laskea Viron silloinen 22 % tasavero neljän vuoden kuluessa 18 prosenttiin. Edgar Savisaaren johtama keskustapuolue vastusti voimakkaasti "verovapaata perjantaita", ja hyökkäsi kampanjassaan sitä vastaan. Keskusta lähti vaaleihin lupaamalla palkkauudistusta, jossa julkisen sektorin työntekijöiden palkkoja olisi asteittain nostettu 25 000 kruunuun kuussa. Keskustapuolue vaati ainoana puolueena, että maan pitää parantaa suhteita Venäjään ja vetää virolaisjoukot Irakista kesäkuuhun 2007 mennessä.
Erityisesti Savisaarta vastaan hyökättiin rajusti. Taustalla on se, että häntä pidetään eräänlaisena politiikkaan liittyvän korruption ruumiillistumana ja Venäjän etujen edustajana Virossa. Reformipuolue halusi tehdä vaaleista pääministerivaalin, jossa asetettiin vastakkain liberaali ja länsimielinen Andrus Ansip sekä Edgar Savisaar. Savisaaren valtaan nousulla pelottelivat myös sosiaalidemokraatit ja Isänmaan ja Res Publican liitto. Reformipuolue kävi lopulta eräiden arvioiden mukaan erittäin henkilökeskeisen vaalikampanjan, jonka kärjessä oli puolueen johtaja Andrus Ansip.
Reformipuolue voitti Andrus Ansipin johdolla vaalit 27,8 % ääniosuudella, toiseksi tullut Viron keskustapuolue, jota luonnehdittiin reformipuoluetta hiukan vasemmistolaisemmaksi sai 26,1 % äänistä. Kolmanneksi suurin puolue oli konservatiivinen Isänmaan ja Res Publican liitto. Kolmen suurimman puolueen yhteenlaskettu äänimäärä kuitenkin romahti viime vaaleihin verrattuna. Viron sosiaalidemokraattinen puolue nosti kannatustaan reilusti viime vaaleihin verrattuna. Parlamenttiin nousi myös uusi puolue, vihreät, joka sai 7,1 % äänistä.
Vaalien sitoutumattomat ehdokkaat olivat Vello Burmeister, Tõnu Hallik, Svetlana Ivnitskaja, Aare Kambla, Kalev Kodu, Koit Luus ja Niina-Inessa Stepanova.
Spinaaliset lihasatrofiat
Spinaaliset lihasatrofiat ovat tiettyyn ryhmään kuuluvia lihassairauksia, joista käytetty yhteisnimitys merkitsee sananmukaisesti selkäydinperäisiä lihassurkastumia. Ne ovat tavallisesti periytyviä ja saattavat alkaa yhtä hyvin varhaislapsuudessa kuin vasta aikuisiälläkin.
Spinaaliset lihasatrofiat, joista käytetään myös englanninkielisestä nimestä ("spinal muscular atrophy") tulevaa lyhennettä SMA-sairaudet, ovat parantumattomia. Oireena on lihasheikkous.
Sun Ribo
Sun Ribo (s. 18. joulukuuta 1976 Liaoning, Kiina) on kiinalainen ampumahiihtäjä ja MM-mitalisti.
Sun aloitti ampumahiihdon harrastamisen vuonna 1992 ja osallistui MM-kilpailuihin ensimmäisen kerran Anterselvassa 1995.
Sun hiihti toisen osuuden Kiinan viestijoukkueessa, joka sijoittui seitsemänneksi Naganon olympialaisissa 1998. Neljä vuotta myöhemmin hän oli viidestoista Salt Lake Cityn olympialaisten 15 kilometrin kilpailussa. Hanti Mansijskin MM-kilpailuissa 2003 hän oli kahdestoista 7,5 kilometrin sprinttikilpailussa.
Hochfilzenin MM-kilpailuissa 2005 Sun saavutti hopeaa normaalimatkalla, 15 kilometrillä. Hän ampui sakkominuutin kummaltakin pystypaikalta häviten 30,2 sekuntia yhden ohilaukauksen ampuneelle Andrea Henkelille. Pronssimitalisti – niin ikään yhden sakon ampunut – Linda Tjørhom jäi Sunille 4,1 sekuntia. Samoissa kilpailuissa Sun oli lisäksi viidestoista yhteislähtökilpailussa.
Arvokilpailuja lukuun ottamatta Sunin paras sijoitus maailmancupin osakilpailussa on ollut neljästoista tila.
Kristian Brenden
Kristian Brenden (s. 12. kesäkuuta 1976) on norjalainen entinen mäkihyppääjä.
Brenden pääsi edustamaan Norjaa Naganon talviolympialaisissa vuonna 1998. Hän hyppäsi yhdessä Lasse Ottesenin, Henning Stensrudin ja Roar Ljökelsöyn kanssa joukkuemäen kilpailussa, jossa Norja sijoittui neljänneksi. Henkilökohtaisissa kilpailuissa Brenden oli normaalimäen kahdeksas ja suurmäen 13.
Seuraavana vuonna järjestettiin hiihdon maailmanmestaruuskilpailut Itävallan Ramsaussa. Siellä Norja sijoittui vasta joukkuemäen kuudenneksi joukkueella, jossa hyppäsivät Brendenin lisäksi; Ljökelsöy, Tommy Ingebrigtsen ja Morten Aagheim. Brenden sijoittui normaalimäessä neljänneksitoista ja suurmäessä seitsemänneksitoista. Vuoden 1998 lentomäen maailmanmestaruuskilpailuissa Saksan Obertsdorfissa, hän sijoittui seitsemänneksi.
Hän voitti urallaan kaksi maailmancupin osakilpailua, ensimmäisen Norjan Lillehammerissa 1996 ja toisen Puolan Zakopanessa 1998. Lisäksi hän saavutti yhteensä kahdeksan palkintokorokepaikkaa. Brenden oli maailmancup-kauden 1996-1997 loppupisteissä paras norjalainen, sijalla seitsemän. Aiemmin samalla kaudella järjestettiin historian ensimmäinen Nordic Tournament, jossa hän tuli toiseksi Kazuyoshi Funakin jälkeen.
Aarlahti
Aarlahti on kylä Mynämäen kunnan Mietoisissa, Varsinais-Suomessa. Kylä sijaitsee Mynälahden tuntumassa, Laajoen suistossa, Kustavintien eteläpuolella.
Ensimmäinen tunnettu kirjallinen tieto Aarlahden kylästä on vuodelta 1467, kun talon isäntä Matti Antinpoika teki 60 markan lahjoituksen Turun tuomiokirkon Johanneksen kuorille. Kylä mainitaan myös 1500-luvun kirkollisissa lähteissä. Aarlahden tila kuului 1500- ja 1600-luvun vaihteessa Turun linnalle, jonka jälkeen tila muuttui säteritilaksi.
Aarlahden talon mainitaan joutuneen kruunulle vuonna 1683, jolloin siitä muodostettiin Vehmaan komppanian ratsutila. Samassa yhteydessä mainitaan myös kylässä sijaitseva Palokylän tila, joka oli Aarlahden tilan aputila. Viimeistään isojaon aikana Aarlahti jaettiin kahtia Alis- ja Ylistaloksi, joiden rakennukset alun perin sijaitsivat vierekkäin. Myöhemmin Alistalo siirtyi vanhalta kylätontilta etelään ja sen rakennuskanta uusittiin.
Kylässä sijaitsi 1800-luvulla yhden kiviparin jalkamylly. Samalla vuosisadalla kylän maille oli muodostunut runsaasti mäkitupalaistiloja, josta monet sijoittuivat nykyisen Aarlahdentien läheisyyteen, noin puolen kilometrin etäisyydelle kantatiloista. Tämän jälkeen uusi asutus kylässä on keskittynyt pääasiassa Mynälahden rannoille, jonne on rakennettu runsaasti loma-asuntoja. Myös monia mäkitupalaistiloja on muutettu loma-asuntokäyttöön.
Kylä on maaseutuvaltainen ja kylän vanha rakenne on säilynyt hyvin. Varsinkin Aarlahden Ylistaloon 1800-luvulla valmistuneet päärakennus ja lukuisat piharakennukset ovat rakennushistoriallisesti edustavia.
Kylän itäpuoli rajautuu mereen ja sen rannat ovat matalia ja ruovikkoisia. Yksi Mietoisten huomattavimmista luonnonnähtävyyksistä, Mietoistenlahden Natura-alue Laajoen suistossa sijaitsee osin myös kylän mailla. Alavat rantamaat ja kylän pohjoispuoli Kustavintielle asti ovat puolestaan peltoa, asutuksen keskittyessä peltojen länsipuolella kulkevan Aarlahdentien varteen. Kylän länsipuoli on puolestaan pääosin metsävaltainen.
Kylässä sijaitsee kunnan yleinen rantasauna ja uimaranta sekä pienvenesatama.
Ryan Lochte
Ryan Lochte (s. 3. elokuuta 1984) on yhdysvaltalainen kilpauimari ja olympiavoittaja. Hän syntyi Canandaiguassa New Yorkin osavaltiossa ja valmistui Floridan yliopistosta. Lochte on kuusinkertainen olympiavoittaja: neljästi viestissä sekä Pekingissä 2008 200 metrin selkäuinnissa ja Lontoossa 2012 400 metrin sekauinnissa. Lisäksi hänellä on kolme olympiahopeaa ja kolme pronssia.
Lochte on voittanut vuosina 2003–2015 lukuisia mitaleja kesäolympialaisissa, uinnin MM-kilpailuissa, Pan-Amerikan kisoissa ja Pan-Tyynenmeren uintikilpailuissa. Pitkän radan MM-kilpailuissa 
hän on voittanut 18 mestaruutta, joista kymmenen henkilökohtaisilla matkoilla. Lisäksi hän on saanut viisi hopeaa ja neljä pronssia. Lyhyiden ratojen MM-kilpailuissa hän on voittanut 14 henkilökohtaista ja seitsemän viestimestaruutta sekä saanut lisäksi kymmenen hopea- ja seitsemän pronssimitalia.
Lochte rikkoi 30. maaliskuuta 2007 Melbournen uinnin maailmanmestaruuskilpailuissa Australiassa 200 metrin selkäuinnin maailmanennätyksen. Ennätys pysyi Lochten hallussa 10. toukokuuta 2009 asti jolloin ennätyksen rikkoi Ryosuke Irie. Rooman MM-kilpailuissa 2009 Lochte teki 200 metrin sekauinnin maailmanennätyksen 1.54,10. Hän rikkoi ennätyksen Shanghain MM-kilpailuissa 2011 ajalla 1.54,00. Kyseessä oli uinnin ensimmäinen pitkien ratojen maailmanennätys uuden teknologian uimapukujen kieltämisen jälkeen.
Barcelonan MM-kilpailuissa 2013 Lochte voitti kultaa 200 metrin sekauinnissa, 200 metrin selkäuinnissa ja 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä sekä saavutti hopeaa 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä.
Lochte sai kymmenen kuukauden kilpailukiellon, kun hän valehteli muutaman joukkuetoverinsa kanssa tulleensa ryöstetyiksi Rio de Janeiron olympialaisissa 2016, vaikka he olivat todellisuudessa joutuneet turvamiesten kiinniottamiksi tuhottuaan huoltoaseman wc-tiloja.
Lochte sai USADAn langettaman, toukokuusta 2018 alkaneen 14 kuukauden kilpailukiellon käytettyään laskimonsisäistä injektiota.
Aittojärven rautatieasema
Aittojärven rautatieasema () oli Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla sijainnut rautatieliikennepaikka. Liikennepaikka sijaitsi Aittojärven kylässä Kiuruvedellä, noin 12 kilometriä Kiuruveden keskustasta länteen. Liikennepaikka lakkautettiin 1980-luvulla.
Liikennepaikalla oli alun perin kaksi sivuraidetta ja kuormauslaituri.
Mehiläispesä
Mehiläispesä on rakennelma, jonka sisällä mehiläiset elävät, ylläpitävät ravintovarantojaan ja kasvattavat jälkeläisensä.
Euroopassa tyypilliset luonnonvaraiset "Apis mellifera" -sukuiset mehiläiset rakentavat pesänsä usein onttoihin puihin, koloihin kallioissa, tai muihin suojaisiin paikkoihin. Tällaisen pesän tilavuus ja yhdyskunnan koko voivat vaihdella suurestikin, tilavuus noin 10 litrasta jopa 100 litraan ja yhdyskunnan koko 15 000 mehiläisestä 60 000 mehiläiseen.
Mehiläispesiä on ennen nykyisen kaltaisen pesän kehittämistä valmistettu savesta, oljesta ja ontoista puunrungoista.
Mehiläispesät voidaan jakaa kahteen pääryhmään, kiinto- ja irtorakenteisiin, joista irtorakenteiset ovat helppokäyttöisyytensä ja muunneltavuutensa vuoksi merkittävästi yleisempiä. Mehiläispesä koostuu päällekkäin aseteltavista pesälaatikoista, joissa kussakin on 7–11 vierekkäistä vahasta valmistettua puurunkoista kehää. Pesälaatikoiden määrä riippuu pesässä asuvan mehiläisyhdyskunnan koosta ja irtorakenteisessa pesässä pesälaatikoiden lisääminen tai vähentäminen on helppoa yhdyskunnan koon muuttuessa. Alimman pesälaatikon alalaidassa on lentoaukko, jonka kautta mehiläiset voivat poistua pesästä ja palata sinne. Päällimmäisen pesälaatikon päällä on erillinen vesikatto.
Jane Alexander
Jane Alexander voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Pekka Kling
Pekka Rolf Artur Kling (s. 7. marraskuuta 1944 Iisalmi) on entinen suomalainen ampuja.
Turun Seudun Ampujia edustanut Pekka Kling tuli ampumapiireissä tunnetuksi vuoden 1959 SM-kisoissa, kun hän 14-vuotiaana sijoittui isänsä Rolf Klingin jälkeen hopealle hirviammunnan kertalaukauksissa. Vuosina 1961–1963 hän voitti Suomen mestaruuden niin kerta- ja parilaukauksissa kuin yhdistetyssäkin. Kaurisammunnan Suomen mestaruuden hän voitti vuosina 1965 ja 1966, villikarjuammunnan vuonna 1967 sekä kaikki kolme hirviammunnan mestaruutta vuonna 1968. Ensimmäisen henkilökohtaisen kivääriammunnan Suomen mestaruutensa Kling voitti vuonna 1970 ollessaan paras vapaakiväärin makuukilvassa.
Parhaisiin kansainvälisiin saavutuksiinsa Kling pääsi 1960-luvun alussa. Oslon PM-kisoissa 1961 hän sai hopeaa hirviammunnan kertalaukauksilla. Kairon MM-kilpailuissa 1962 hän sijoittui parilaukauskilpailussa viidenneksi. Sandvikenin EM-kilpailuissa 1963 hän saavutti parilaukauksissa hopeaa kuusi pistettä Neuvostoliiton Oleg Zakurenoville hävinneenä ja kauriskilpailussa pronssia. Lisäksi hän sai kolme hopeaa joukkuekilpailuissa. Kööpenhaminan PM-kilpailuissa 1963 Kling voitti kultaa hirven parilaukauksilla. Göteborgin PM-kilpailuissa 1965 hän voitti kultaa hirven kertalaukauksilla ja kaurisammunnassa. Plzeňin EM-kisoissa 1969 hän kilpaili kivääriammunnassa mutta ilman menestystä.
Urheilutoimittajain liitto valitsi Pekka Klingin vuoden 1963 seitsemänneksi parhaaksi suomalaisurheilijaksi. Äänestyksen aikana hän täytti 19 vuotta ja oli siihen mennessä nuorin kymmenen parhaan suomalaisurheilijan listalle yltänyt.
Linda Grubben
Linda Grubben (o.s. Tjørhom, s. 13. syyskuuta 1979 Stavanger, Norja) on entinen norjalainen ampumahiihtäjä, olympiamitalisti ja maailmanmestari.
Linda, tuolloin vielä Tjørhom, hiihti toisen osuuden Norjan viestijoukkueessa, joka saavutti Saksan jälkeen hopeaa Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002. Oberhofin MM-kilpailuissa 2004 hän hiihti avausosuuden Norjan voittoisassa viestikvartetissa, jonka muut jäsenet olivat Gro Marit Istad-Kristiansen, Gunn Margit Andreassen ja Liv Grete Poirée; eroa toiseksi sijoittuneeseen Venäjään oli runsas minuutti.
Hochfilzenin MM-kilpailuissa 2005 Tjørhom sijoittui kolmanneksi 15 kilometrin kilpailussa Andrea Henkelin ja Sun Ribon jälkeen, ero voittajaan oli yli puoli minuuttia. Pokljukan MM-sekaviestissä 2006 hän kuului Norjan hopeajoukkueeseen, joka hävisi kilpailun voittaneelle Venäjälle vajaan minuutin.
Tjørhom avioitui kesällä 2006 Norjan ampumahiihtojoukkueen valmentajan Roger Grubbenin kanssa. Anterselvan MM-kilpailuissa 2007 hän voitti normaalimatkan maailmanmestaruuden puhtaalla ammunnalla. Toiseksi sijoittunut – niin ikään ilman sakkoja selvinnyt – Florence Baverel-Robert hävisi yli minuutin. Takaa-ajossa Grubben ampui ainoan ohilaukauksensa ensimmäisellä pystypaikalla ja nousi sprinttikilpailun jälkeiseltä 18. sijalta hopealle, vain 7,1 sekuntia Magdalena Neunerille hävinneenä. Viestissä hän hiihti ankkuriosuuden Norjan pronssijoukkueessa.
Maailmancupissa Grubben voitti kahdeksan osakilpailua, oli viidesti toinen ja yhdeksän kertaa kolmas. Kokonaiskilpailussa hän oli parhaimmillaan kuudes kaudella 2006–2007.
Linda Grubben lopetti uransa keväällä 2007.
Lautuma
Lautuma (: "livor" 'sinelmä', "mors" [gen."mortis"] 'kuolema') on kuoleman jälkeen ruumiin iholle ilmaantuva violetinpunainen väritys. Lautuma johtuu punasolujen vajoamisesta painovoiman vaikutuksesta alimpiin verisuoniin, koska verenkierto on pysähtynyt.
Lautumat lasketaan toissijaisiin kuolemanmerkkeihin, joita ovat myös esimerkiksi kuolonkankeus ja ruumiin jäähtyminen. Lautumia voidaan käyttää apuna arvioitaessa henkilön kuolinaikaa.
Lautumat ilmestyvät yleensä ensin rintakehän sivuosiin noin 15–20 minuutin kuluttua kuolemasta. Ne alkavat yhtyä toisiinsa 2 tunnin kuluttua, ja niiden määrä ja laajuus lisääntyy 12 tuntiin asti. Lautumia ei ilmaannu paikkoihin, joissa ruumis koskettaa maata tai jotain esinettä, koska ihon hiussuonet ovat tällöin puristuneina kasaan. Kuolemanhetkestä 20 tunnin sisällä lautumat ovat vielä poispainettavissa, ja niiden paikka myös muuttuu tänä aikana, jos ruumista liikutetaan.
Osrik Forsberg
Osrik Ingvald Forsberg (26. syyskuuta 1912 Pyhtää – 11. helmikuuta 1994 Kotka) oli suomalainen kilpasoutaja.
Forsberg edusti soutu-urallaan Pyhtään Yritystä ja vuonna 1945 perustettua Sunilan Soutajia. Jälkimmäisessä hän muodosti veljensä Helge Forsbergin sekä Veikko Lommin, Oiva Lommin ja perämies Veli Aution kanssa venekunnan, joka edusti Suomea Lontoon 1948 olympialaisten perämiehellisten nelosten kilpailussa. Joukkue ei kuitenkaan päässyt loppukilpailuun.
Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa Osrik Forsberg oli mukana vuosina 1946 ja 1947. Jälkimmäisellä kerralla hän saavutti pronssia. Suomen mestaruuden hän voitti nelosessa vuosina 1940, 1945, 1946 ja 1947 sekä kahdeksikossa vuonna 1946.
181 senttimetriä pitkä Forsberg toimi Sunilan Soutajien johtokunnassa. Ammatiltaan hän oli autonkuljettaja.
Helge Forsberg
Helge Bernhard Forsberg (13. marraskuuta 1920 Pyhtää - 3. tammikuuta 2005 Kotka) on suomalainen kilpasoutaja.
Forsberg edusti soutu-urallaan Sunilan Sisua ja vuonna 1945 perustettua Sunilan Soutajia. Jälkimmäisessä hän muodosti isoveljensä Osrik Forsbergin sekä Veikko Lommin, Oiva Lommin ja perämies Veli Aution kanssa venekunnan, joka edusti Suomea Lontoon 1948 olympialaisten perämiehellisten nelosten kilpailussa. Joukkue ei kuitenkaan päässyt loppukilpailuun.
Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa Helge Forsberg oli mukana vuosina 1947, 1949 ja 1950. Keskimmäisellä kerralla hän saavutti pronssia. Suomen mestaruuden hän voitti nelosessa vuosina 1947, 1949 ja 1950 sekä kahdeksikossa vuonna 1950.
180 senttimetriä pitkä "Hese" Forsberg oli ammatiltaan autonkuljettaja ja toimi soutujoukkueiden kuljetustehtävissä.
Veli Autio
Veli Oiva Autio (2. heinäkuuta 1909 Kuutsalo (Kymi) – 13. elokuuta 1993 Kotka) oli suomalainen kilpasoutaja. Hän toimi soudussa perämiehenä.
Autio edusti soutu-urallaan Kuutsalon Aallottarenpoikia, Sunilan Sisua ja vuonna 1945 perustettua Sunilan Soutajia. Hän edusti Suomea Lontoon 1948 olympialaisten perämiehellisten nelosten kilpailussa, jossa Sunilan Soutajien venekunnan airoissa olivat veljekset Helge ja Osrik Forsberg sekä serkukset Veikko ja Oiva Lommi. Joukkue ei selviytynyt loppukilpailuun.
Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa Autio saavutti hopeaa vuonna 1946 sekä pronssia vuosina 1947 ja 1949. Suomen mestaruuden hän voitti nelosessa vuosina 1945, 1946 ja 1947 sekä kahdeksikossa vuonna 1946.
Helsingin 1952 olympialaisissa Autio oli Suomen soutujoukkueen valmentajana ja johtajana. Hän toimi myös Suomen Soutuliiton liittohallituksessa.
Christian Lindblad
Christian Lindblad (s. 29. maaliskuuta 1963) on suomalainen elokuvaohjaaja, elokuvakäsikirjoittaja ja näyttelijä. Suomenruotsalainen Lindblad on ohjannut ja käsikirjoittanut muun muassa elokuvat "Party" (1991) ja "Ripa ruostuu" (1993) sekä näytellyt sivurooleja useissa elokuvissa, kuten "Akvaariorakkaus" (1993), "Ihanat naiset rannalla" (1998) ja "Cyclomania" (2001). Lisäksi Lindblad on tehnyt 2000-luvulla useita lyhyitä ja keskipitkiä animaatioelokuvia vaha-animaatiotekniikalla.
Maryvonne Dupureur
Maryvonne Dupureur (o.s. Samson, 24. toukokuuta 1937 Saint-Brieuc, Côtes-d'Armor, Ranska – 7. tammikuuta 2008) oli ranskalainen keskimatkojen juoksija ja olympiamitalisti.
Dupureur voitti olympiahopeaa 800 metrin juoksussa Tokiossa 1964 kaikkien aikojen neljänneksi parhaalla ajalla 2.01,9. Hän oli juossut olympiaennätyksen 2.04,1 välierässä ja johti loppukilpailua lähes viidellä metrillä kääntyessään loppusuoralle, mutta Ison-Britannian Ann Packer saavutti ja ohitti hänet ja juoksi voittoon maailmanennätysajalla 2.01,1. Méxicon olympialaisissa 1968 Dupureur juoksi kahdeksanneksi ajalla 2.08,2. Rooman olympialaisissa 1960 hän karsiutui alkuerissä ajalla 2.12,3. Vuonna 1967 hän voitti hopeaa 800 metrillä Prahan EM-hallikilpailuista. Ateenan ulkoratojen EM-kilpailuissa 1969 hän karsiutui 800 metrin alkuerissä ajalla 2.09,6.
Dupureur voitti Ranskan mestaruuden 400 metrillä vuosina 1959, 1963 ja 1964, 800 metrillä vuosina 1960, 1963, 1964, 1967, 1968 ja 1969 sekä 1 500 metrillä vuonna 1969. Hän juoksi Ranskan ennätyksen 800 metrillä seitsemän kertaa sekä lisäksi kerran niin 400:llä kuin myös 1 500 metrillä. Hänen Tokiossa juoksemansa 800 metrin aika 2.01,9 säilyi Ranskan ennätyksenä lähes kymmenen vuotta kunnes Marie-Françoise Dubois alitti sen Rooman EM-kilpailuissa.
Leimavero
Leimavero oli suomalainen vero, jota kannettiin vuoteen 2001 saakka.
Leimaveroa oli maksettava muun muassa useista viranomaisten antamista luvista ja todistuksista, virallisten luetteloiden ja pöytäkirjojen otteista, kiinteistön luovutuksesta, vuokratontin ja sillä olevan rakennuksen myynnistä sekä osakeyhtiötä perustettaessa ja osakkeita myytäessä. Leimaveroa maksettiin myös asiakirjoja tuomioistuimelle jätettäessä ja tuomioistuimen kirjallista päätöstä vastaanotettaessa. Myös arvopaperin luovutuksesta sekä arvonimistä maksettiin leimaveroa.
Huvitilaisuuksien vaivaishuonemaksun leimavero korvasi 1920.
Leimaverolaki oli voimassa vuoden 2001 loppuun saakka, ja sen korvasi vuonna 1997 uusi varainsiirtoverolaki ja vuonna 2002 laki arvonimistä suoritettavasta verosta.
Kauppa- tai luovutuskirjaan liimattiin tarvittava määrä postimerkin näköisiä leimaveromerkkejä, joita sai ostaa postitoimistoista. Kuhunkin asiakirjaan tuli kiinnittää leimaveron suuruutta vastaava määrä merkkejä, jotka tämän jälkeen mitätöitiin leimaamalla. Tällä tavalla merkittiin veron suorittaminen itse asiakirjaan.
Asiakirjojen perusteella tapahtuva valtionverotus alkoi ensimmäisenä Hollannissa 1624. Muut maat seurasivat esimerkkiä niin, että verotus alkoi Englannissa 1671, Ranskassa 1673 ja Itävallassa 1686. Ruotsissa valtiosäädyt myöntyivät tähän verotusmuotoon 4. joulukuuta 1660, jolloin annettiin "Ordning och stadga om insegladt papper eller charta sigillata." Ensimmäistä leimaveroa kannettiin seuraaviin valtiopäiviin asti. Jatkuvasti kannettavaksi tämä vero tuli 1600-luvun lopulla. Leimaveron kantoperusteesta ja suuruudesta annettiin useita asetuksia. Aluksi leimaveroa perittiin yksityisten välisistä asiakirjoista siitä riippumatta jätettiinkö asiakirja myöhemmin jollekin viranomaiselle vai ei. Myöhemmin lainsäädäntö vakiintui sellaiseksi, että ainoastaan viranomaiselle jätettävistä asiakirjoista perittiin leimaveroa.
Suomessa leimaveron perinnässä käytettiin 1800-luvulla erityistä valmiiksi leimattua paperia, jota nimitettiin karttapaperiksi. Suomeen perustettiin Karttapaperikonttori 19. toukokuuta 1816, jolloin annettiin Karttapaperi-Kontuorin Ohje-sääntö. Veron noustessa aiemmin valmistettuun käyttämättömään karttapaperiin määrättiin liimattavaksi karttamerkkejä uuden arvon saavuttamiseksi. Leimaveron nimenä 1800-luvulla oli karttasuostuntavero. Karttapaperikonttorista tehtiin 21. helmikuuta 1894 Suomen Leimakonttori. Tämän jälkeen alettiin käyttää nimitystä leimamerkki. Leimasuostunnasta eli leimasuostuntaverosta siirryttiin leimavero-nimitykseen ensimmäisen kerran 24. joulukuuta 1915 asetuksella, joka tuli voimaan vuoden 1916 ensimmäisenä päivänä.
Eero Lehtovirta
Eero Elis Lehtovirta (28. marraskuuta 1926 – 27. kesäkuuta 2003) oli suomalainen kilpasoutaja.
Lehtovirta oli soutu-uransa huipulla Gentin EM-kisoissa 1955. Siellä Wärtsilän Soutajien nelonen, jossa soutivat Reino Poutanen, Kauko Hänninen, Lehtovirta ja Jorma Salonen, saavutti perämiehettömässä nelosessa pronssia ja kaksi tuntia myöhemmin perämies Rolf Tuomisella vahvistettuna toisen pronssin. Helsingin 1952 olympialaisissa Lehtovirta edusti Suomea kahdeksikkojen soudussa. Joukkue jäi alkuerässään viidenneksi ja karsiutui.
Lehtovirta voitti Suomen mestaruuden perämiehettömässä nelosessa, perämiehellisessä nelosessa ja kahdeksikossa vuonna 1955. Hän asui Ruotsissa 1960-luvulta lähtien.
Yrjö Hakoila
Yrjö Ilmari Hakoila (19. tammikuuta 1932 Turku – 10. joulukuuta 1986 Turku) oli suomalainen kilpasoutaja.
Hakoila edusti Suomea Helsingin 1952 olympialaisissa kahdeksikkojen soudussa. Joukkue jäi alkuerässään viidenneksi ja karsiutui. Pohjoismaitten mestaruuskilpailuihin hän osallistui vuonna 1951.
Turun Yliopiston Soutajia edustanut Hakoila voitti perämiehettömässä nelosessa Suomen mestaruuden vuonna 1951 ja SM-hopeaa vuonna 1952.
Hakoila oli koulutukseltaan filosofian maisteri ja työskenteli fysiikan opettajana.
Antti Arell
Antti Arell (18. toukokuuta 1927 Lapua – 9. tammikuuta 2013) oli suomalainen kilpasoutaja.
188 senttimetriä pitkä Arell edusti Suomea Helsingin 1952 olympialaisissa kahdeksikkojen soudussa. Joukkue jäi alkuerässään viidenneksi ja karsiutui. Pohjoismaitten mestaruuskilpailuihin hän osallistui vuonna 1951.
Turun Yliopiston Soutajia edustanut Arell voitti Suomen mestaruuden perämiehettömässä nelosessa vuonna 1951. Hän toimi myös TYS:n puheenjohtajana.
Arell kilpaili myös purjehduksessa edustaen Turun Pursiseuraa.
Arell oli koulutukseltaan filosofian tohtori ja työskenteli muun muassa apulaisprofessorina ja matematiikan opettajana. Hän oli Eksaktisten tieteiden seura r.y.:n jäsen 8. toukokuuta 1957 alkaen.
Esko Lyytikkä
Esko Aulis Lyytikkä (6. tammikuuta 1929 Viipuri – 20. joulukuuta 1997 Turku) oli suomalainen kilpasoutaja.
Lyytikkä edusti Suomea Helsingin 1952 olympialaisissa kahdeksikkojen soudussa. Joukkue jäi alkuerässään viidenneksi ja karsiutui. Kotimaassaan hän edusti turkulaisseura IK Academiaa.
Lyytikkä oli koulutukseltaan ekonomi ja työskenteli hallintojohtajana.
Birger Andersson
Birger Fredrik Wilhelm Andersson (2. marraskuuta 1925 Turku – 28. joulukuuta 2004 Porvoo) oli suomalainen kilpasoutaja.
Andersson edusti Suomea Helsingin 1952 olympialaisissa kahdeksikkojen soudussa. Joukkue jäi alkuerässään viidenneksi ja karsiutui keräilyerien jälkeen. Pohjoismaitten mestaruuskilpailuihin Andersson osallistui vuosina 1949–1953.
Turkulaista IK Academiaa edustanut ”Bige” Andersson voitti Suomen mestaruuden kevyessä nelosessa vuosina 1950 ja 1952 sekä SM-hopeaa perämiehettömässä kaksikossa Göran Olssonin parina vuonna 1953.
Andersson toimi Suomen soutujoukkueen johtajana ja valmentajana Melbournen 1956 olympialaisissa. Hän toimi myös Wärtsilän Soutajien valmentajana 1950-luvulla.
Andersson oli koulutukseltaan filosofian maisteri ja suoritti Yhdysvalloissa "Master of Science" -tutkinnon. Hän työskenteli muun muassa kemistinä ja geologina.
Harry Wikman
Harry Herman Enzio Wikman (1. syyskuuta 1929 Turku – 4. lokakuuta 2017 Örebro, Ruotsi) oli suomalainen kilpasoutaja.
Wikman edusti Suomea Helsingin 1952 olympialaisissa kahdeksikkojen soudussa. Joukkue jäi alkuerässään viidenneksi ja karsiutui. Pohjoismaitten mestaruuskilpailuihin Wikman osallistui vuosina 1952–1954.
Turkulaista IK Academiaa edustanut ”Hati” Wikman saavutti nelosessa yhden SM-hopean ja kaksi SM-pronssia. Hän pelasi myös käsipalloa SM-sarjassa edustaen Åbois-seuraa.
Wikman on koulutukseltaan diplomi-insinööri. Hänelle on myönnetty Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan I luokan ritarimerkki vuonna 1983 ja Ruotsin Pohjantähden ritarikunnan I luokan ritarimerkki ("Kungliga Nordstjärneorden") vuonna 1990.
Kalevan kisat 1971
Kalevan kisat järjestettiin vuonna 1971 Oulussa 23.–25. heinäkuuta. Kilpailupaikkana oli Raatin kenttä. Kalevan maljan voitti Viipurin Urheilijat. Kisat käytiin kaksi viikkoa ennen Helsingin Yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuja.
Kalevan kisat 1972
Kalevan kisat järjestettiin vuonna 1972 Joensuussa 11.–13. elokuuta. Kalevan maljan voitti Viipurin Urheilijat. Ohjelmassa oli ensimmäisen kerran naisten 3 000 metrin juoksu. Kisat käytiin kaksi viikkoa ennen Münchenin kesäolympialaisia.
Erich Kästner
Erich Kästner (23. helmikuuta 1899 – 29. heinäkuuta 1974) oli saksalainen kirjailija. Hänet tunnetaan parhaiten lastenkirjallisuudestaan, muun muassa teoksista "Emil und die Detektive" (1929, suom. "Pojat salapoliiseina") ja "Das doppelte Lottchen" (1949, suom. "Lisen ja Lotten salaisuus"), sekä runoudestaan. Varsinkin Kästnerin lastenkirjat saavuttivat tavattoman suosion, ja niitä on käännetty yli viidellekymmenelle kielelle.
Kästner syntyi Dresdenissä. Hän oli pasifisti, jonka asenteeseen vaikuttivat varsinkin ensimmäisen maailmansodan kokemukset. Hänen ensimmäinen kirjansa julkaistiin vuonna 1928. Kästner vastusti vuonna 1933 alkanutta natsihallintoa ja joutui siksi kotimaassaan vainon kohteeksi. Toisin kuin monet muut kansallissosialisteja vastustaneet saksalaiset kirjailijat, Kästner ei kuitenkaan lähtenyt maanpakoon.
Kästnerin suosituimman lastenkirjan jatko-osa "Emil und die Drei Zwillinge" on vuodelta 1933. Hän myös käsikirjoitti Josef von Bákyn elokuvan "Münchhausen" (1943) salanimellä, vaikka oli muuten natsien asettamassa julkaisukiellossa.
Kästner muutti toisen maailmansodan jälkeen Müncheniin, jossa hän kuoli 75-vuotiaana.
Kalevan kisat 1973
Kalevan kisat järjestettiin vuonna 1973 Hyvinkäällä 10.–12. elokuuta. Kalevan maljan voitti Viipurin Urheilijat. Kymmenottelu ja viisiottelu järjestettiin Kuusankoskella 30. kesäkuuta–1. heinäkuuta.
Kalevan kisat 1974
Kalevan kisat järjestettiin vuonna 1974 Jyväskylässä 9.–11. elokuuta. Kalevan maljan voitti Viipurin Urheilijat. Kymmenottelu ja viisiottelu järjestettiin Hyvinkäällä 13.–14. heinäkuuta.
Kalevan kisat 1975
Kalevan kisat järjestettiin vuonna 1975 Seinäjoella 18.–20. heinäkuuta. Kisapaikkana oli Seinäjoen keskuskenttä. Kalevan maljan voitti Viipurin Urheilijat. Naiset kilpailivat ensimmäistä kertaa 400 metrin aitajuoksussa 200 metrin aitajuoksun sijaan. Kymmenottelu ja viisiottelu järjestettiin Vammalassa 9.–10. elokuuta.
Jääkiekon SM-liigakausi 2008–2009
Kausi 2008–2009 oli jääkiekon SM-liigan 34. kausi. Neljätoista pelaavaa joukkuetta olivat samat kuin kolmella edelliskaudella, mutta sarjajärjestelmää oli uudistettu. Kaudella pelattiin yhteensä 406 runkosarjan ottelua. Runkosarja käynnistyi torstaina 11. syyskuuta ja päättyi 5. maaliskuuta.
Edelliskauteen verrattuna muutoksia oli kolme: liigakarsintojen paluu, karsintoihin joutuvan joukkueen määrittäminen pudotuspelein sekä lohkojaon uudistus.
Joukkueet oli jaettu kahteen välisarjalohkoon sen mukaan, ovatko niiden kotikaupungit rannikolla vai sisämaassa:Joukkueet pelasivat välisarjalohkossaan yksinkertaisen sarjan. Paikallispelien määrä väheni entisestä kahdeksasta, mutta kokonaispelimäärä nousi 58:aan. Yksinkertaisen välisarjan ottelun kotijoukkue vaihtui seuraavalle kaudelle.
Liigahallituksen päätöksen mukaan uudella järjestelmällä oli määrä pelata ainakin kaksi seuraavaa kautta.
Kuusi runkosarjan parasta pääsee suoraan pudotuspeleihin. Sijoille 7–10 sijoittuneet pelaavat paras kolmesta -systeemillä karsinnat kahdesta viimeisestä paikasta. Pudotuspelit pelataan paras seitsemästä -systeemillä.
Sijoille 11–14 päätyneet joukkueet pelaavat paras viidestä -systeemillä pudotuspelit liigakarsintaan joutumisesta. Liigakarsinta pelataan paras seitsemästä -menetelmällä. Kevään 2008 aikana on määrä valmistua ns. liigakriteeristö, joka koskee kaikkia liiga- sekä liigaan pyrkiviä seuroja.
Pelattiin kaksi ottelusarjaa (otteluparit runkosarjan 11. vastaan runkosarjan 14. sekä runkosarjan 12. vastaan runkosarjan 13., joiden häviäjät pelasivat keskenään jatkossa. Sen ottelusarjan häviäjä pelasi liigapaikasta Mestiksen voittajaa vastaan.
Televisiosta SM-liigaa pystyi tällä kaudella seuraamaan joka tiistai ja torstai Canal+-kanavalta. Canal+ lähetti myös kerran kuussa lauantaisin ottelun. Myös Nelonen lähetti kerran kuukaudessa pelin, mutta myös semifinaalit ja loppuottelun.
Yhtenä kauden erikoisuutena oli HPK:n 10 ottelun vierasputki kauden aluksi. Syynä tähän oli HPK:n Rinkelinmäen 7 miljoonan euron halliremontti. Joukkueen maalivahtivalmentaja Jari Kaarela sanoi, että HPK sai asian tietoonsa jo toukokuussa. Kaarela toteaa myös, että vierassumaan olisi vaikeampi asennoitua, jos tilanteesta olisi ilmoitettu vasta kauden alussa.
Finland shorin-ryu seibukan karate-do
Finland shorin-ryu seibukan karate-do on suomalainen karateseura, joka toimii muun muassa Lahdessa, Espoossa, Jyväskylässä, Siilinjärvellä, Suomussalmella ja Ylämaalla. Shorin-ryu seibukan keskittyy pääasiassa alkuperäiseen Okinawan karateen ja sen perusti Shimabukuro Zenryô, 10. danin mestari. Suomeen Seibukanin toi Kim Mitrunen vuonna 1997. 
Shorin-ryu on vanhin Okinawan karaten tyylisuunnista, ja se on ollut perustana useille myöhemmin syntyneille tyyleille. Tässä artikkelissa esiteltävä koulukunta, Seibukan, kuuluu Okinawan shorin-ryu-tyyliin. Niillä kanjeilla, joilla Seibukan-koulu kirjoittaa tyylinsä nimen, on myös kaksi muuta lausuntatapaa: shobayashi ja sukunaihayashi. Näistä lausuntatavoista varsinkin ensimmäinen on ollut Seibukan-koulussa käytössä yleisesti, koska sillä viitataan suurmestari Kyan Chotokun karateen. Nimenä "Seibukan" merkitsee "pyhän taistelutaidon koulua", ja opetuksen tuloksena oppilaan tulisi kehittyä myös henkisesti vahvaksi. 
Shorin-ryu Seibukanin tekniikka ja kata
"Seibukan Shorin-ryu on tyyli, jossa sanonta "kata on karate, karate on kata" toteutuu kirjaimellisesti. Kata on Seibukan-karaten keskus, jonka ympärille kaikki oheisharjoitukset on luotu, mikä ajattelutapa ei ole vieras muillekaan okinawalaisille tyyleille. Seibukanissa keskeisinä katoina toimivat suurmestari Kyanilta periytyvät katat sekä Shimabukuro Zenryon itsensä kehittämä Wanchin-kata. Katojen ja niiden sovelluksien harjoittelu on hyvin moniulotteista, ja niiden kautta uutteran harjoittelijan on mahdollista löytää tie tehokkaaseen itsepuolustukseen. Katan muodon harjoittelun ohella tärkein harjoitus on katan tekniikoiden analysoiminen parin kanssa eli bunkai-harjoittelu, mikä tarkoittaa katan osien muuttamista paritekniikoiksi. Kuten pelkkä uintiliikkeiden toistaminen kuivalla maalla ei riitä uimataidon oppimiseen, ei myöskään katan tarjoamaa itsepuolustusta ole mahdollista oppia ilman kata-perustaista pariharjoittelua. Pariharjoitteluakin on jatkettava, kunnes automaatiotaso on avattu ja saavutettu, jolloin tieto on muuttunut taidoksi ja on hyödyksi. On hämmästyttävää, miten joskus yksinkertaiselta vaikuttava katan tekniikka muuttuu tehokkaaksi itsepuolustustekniikaksi. Katan sovellutuksien opettamisessa okinawalaiset ovat yleensä olleet valitettavan valikoivia sekä sen suhteen, kenelle niitä opetetaan että myös siinä, mitä niistä opetetaan. Ilmeisesti pääosin tästä syystä monissa moderneissa tyylisuunnissa katan pariharjoittelu on jäänyt vaillinaiseksi, eikä sitä juurikaan painoteta harjoittelussa. Jamal Measara painottaakin aina sitä näkökohtaa, että jos karaten kata-opetus unohtaa sen alkuperäisen taistelulajiperinteensä, ei tällaisen tyylin tai koulukunnan kohdalla voida enää puhua siitä samasta taistelutaidosta, joka vuosisatojen kuluessa Okinawalla kehittyi."
lisätietoa sivulla: Finland Shorin-ryu Seibukan Karate-do
entinen seibucankarate siilinjärven oppilas: Atte Hartikainen Nilsiä
Kiinan Grand Prix 2008
Kiinan Grand Prix 2008 (virallisesti V Sinopec Chinese Grand Prix) oli Formula 1 -kauden 2008 17. osakilpailu, joka ajettiin 19. lokakuuta Shanghai International Circuit -moottoriradalla, Kiinassa. Paalupaikalle ajoi McLarenin Lewis Hamilton. Hän voitti kilpailun ja sai kisan nopeimman kierroksen myös nimiinsä. Voitto oli Hamiltonille kauden viides. McLarenin mekaanikot asensivat Heikki Kovalaisen autoon ennen kilpailun starttia eturenkaat väärinpäin.