Hakaniemen silta
Hakaniemen silta on Helsingin kantakaupungissa sijaitseva Siltasaaresta Kruununhakaan johtava silta. Aiemmin Sörnäisten rantatien Helsingin keskustaan suuntautuva liikenne joutui kulkemaan Hakaniemenrannan ja Pitkänsillan kautta, mutta Hakaniemen sillan valmistuttua vuonna 1961 liikenne ohjattiin kulkemaan uutta siltaa pitkin Kruununhaan Pohjoisrantaan. Valtatiet 4 ja 7 on viitoitettu kulkemaan Hakaniemen sillan kautta.
SIlta on päätetty purkaa huonon kuntonsa takia ja sen viereen rakennetaan uusi silta. On laskettu, että sen korjaaminen tulisi kalliimmaksi kuin uuden sillan rakentaminen sen tilalle. Uuden sillan rakentaminen alkaa vuonna 2020 ja tarkoitus on että silta on valmis ennen Kruunusiltojen liikenteen alkua vuonna 2024.
Hakaniemen silta on varhaisia suomalaisia jännitettyjä siltoja. Jo 1800-luvun lopulla Yhdysvalloissa ja Keski-Euroopassa pyrittiin estämään hiushalkeamien syntyminen betonivalimotuotteisiin rakennetta puristavien terässauvojen avulla. Ranskalaisen Freyssinetin 1900-luvun alussa aloittama kehitystyö huipentui hänen suunnitelmiensa mukaisesti vuosina 1945–1946 rakennettuihin kuuteen siltaan. Kehitystyötä tehtiin myös Saksassa, Englannissa ja Belgiassa, seurauksena oli useita eri patentoituja menetelmiä. Suomessa jännitettyjä betonirakenteita kokeiltiin aluksi teollisuusrakennuksissa ja ensimmäinen Suomeen rakennettu jännitetty betonisilta on vuonna 1949 valmistunut Mullinkosken silta Vehkalahdella. Jännitettyjen siltojen rakentaminen vilkastui vasta vuoden 1958 jälkeen, kun esijännitettyjen betonirakenteiden normit ja teknilliset ohjeet valmistuivat. Hakaniemen sillassa on käytetty saksalaista Dywidag-menetelmää, jolle on tyypillistä paksu jänneteräs ja yksikertainen ankkurointi. Sillan suunnittelija on diplomi-insinööri Ali Sandström, joka on yksi jännittämistekniikan suomalaisista pioneereista Matti Janhusen, Aulis Sallisen, Pentti Kaistan ja Heimo Kakon ohella.
Hakaniemen silta rakennettiin helpottamaan Helsingin keskustaan suuntautuvaa liikennettä. Sillassa on kolme osaa: keskellä varsinainen vesistön ylittävä silta ja sen päissä maasillat, joista erityisesti Kruununhaan puoleisessa on jyrkkä kaarre. Siltapaikka oli pohjaolosuhteiltaan vaihteleva ja haastava johtuen salmen rannoille ajetusta kiviä sisältävästä täyttömaasta. Maasillat perustettiin joko kallion varaan tai halkaisijaltaan 50-senttimetrisille Franki-paaluille; vesistösillan kohdalla voitiin käyttää puupaaluja, koska siinä kohtaa ei ollut kivitäyttöä.
Vesistösilta on kolmijänteinen nelipalkkinen jatkuva laattapalkkisilta, jonka keskijänteen pituus on 38 metriä ja sillan hyödyllinen leveys eli kaiteiden väli on 23 metriä. Kaikkien kolmen osasillan päällysrakenne on jännitetty sekä pituus- että poikittaissuuntaan. Kunnallistekniset johdot ja putket ylittävät salmen vesistösillassa ja ne on tuotu maahan siltaosien liitoskohdissa olevien onttojen isojen suorakaiteen muotoisten pilareiden kautta. Sillan varsinaiset pilarit ovat pyöreitä niin sanottuja pendelipilareita, joiden päissä on betoninen paksunnos suojaamassa teräsosia. Hakaniemen sillan pilareiden muoto ja sillan ulkonäkö yleensäkin herätti arvostelua, sillan viereen myöhemmin rakennetun Merihaan betoniarkkitehtuuri lienee sitä vaimentanut.
Sillan kannen vesieristys toteutettiin aluksi sivelemällä sillan kansilaatta bitumiliuoksella ja levittämällä asfaltti sen päälle suoraan. Myöhemmin vesieristys jouduttiin uusimaan perinteiseksi vesieristykseksi suojabetoneineen.
Professori Herman Ossian Hannelius oli rakennuttajan eli Helsingin kaupungin asiantuntijana siltasuunnitteluun liittyen. Sillan urakoi yhtymä, jonka muodostivat Sillanrakennus Oy, Teräsbetoni Oy, Oy Yleinen Insinöörioimisto sekä Oy Kreuto Ab, joka teki sillan paalutustyöt. Silta valmistui lokakuussa 1961.