hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Matti Järvinen (keihäänheittäjä)
Matti Henrikki Järvinen (18. helmikuuta 1909 Tampere – 22. heinäkuuta 1985 Helsinki) oli suomalainen keihäänheittäjä. Hän voitti kultaa 1932 olympialaisissa ja paransi maailmanennätystä kymmenen kertaa.
Matti Järvisen isä oli Verner "Isä" Järvinen, antiikin tyylin kiekonheiton olympiavoittaja välikisoista 1906. Hänen veljensä Kalle (1903–1941) oli aikanaan Suomen paras kuulantyöntäjä ja Akilles (1905–1943) kymmenottelun maailmanennätysmies ja olympiakisojen 1928 ja 1932 hopeamitalisti. Yrjö Järvinen kuului samaan veljessarjaan ja hän voitti pronssia keihäänheitossa Kalevan Kisoissa vuonna 1924.
Järvinen voitti Los Angelesissa 1932 olympiakultaa. Berliinin olympialaisissa 1936 Järvinen sijoittui viidenneksi.
Järvinen voitti Euroopan mestaruuden vuosina 1934 ja 1938.
Järvinen paransi keihäänheiton maailmanennätystä peräti kymmenen kertaa peräkkäin – paras tulos oli 77,23 metriä. Hän ylitti 70 metrin rajan ensimmäisenä suomalaisena keihäänheittäjänä ja toisena koko maailmassa.
Suomenmestaruuksia Järvinen voitti kahdeksan. Suomea hän edusti maaotteluissa 15 kertaa.
Seuratasolla Järvinen, joka tunnettiin lempinimellä "Maailman Matti", edusti Helsingin Kisa-Veikkoja.
Jatkosodan aikana jo uransa lopetettuaan Matti Järvinen oli mukana Urho Kekkosen johtamassa ryhmässä, joka osallistui elokuussa 1942 Berliinin olympiastadionilla järjestettyihin kansainvälisiin akselivaltojen edustajien yleisurheilukilpaluihin.
Urheilu-uransa jälkeen Järvinen toimi Otaniemen Urheilusäätiön toiminnanjohtajana ja sai talousneuvoksen arvonimen.
Porin stadionin pääsisäänkäynnin edustalla on kuvanveistäjä Kalervo Kallion suunnittelema Matti Järvisen patsas, joka paljastettiin vuonna 1966. Se kuvaa hänen kultamitaliheittoaan Los Angelesin olympialaisissa.
Ašgabat
Ašgabat (, ), on Turkmenistanin pääkaupunki. Ašgabatin väkiluku vuonna 2010 oli noin 947 000. Se sijaitsee Karakumin autiomaan ja Kopet Dagin vuoristoalueen välissä. Kaupungin väestö on pääasiassa sunnimuslimeja.
Ašgabat on suhteellisen nuori kaupunki. Samanniminen kylä on perustettu paikalle vuonna 1818. Neuvostoliiton vallan aikana Ašgabat oli Turkmenistanin neuvostotasavallan pääkaupunki. Vuosina 1917–1927 sen nimi oli "Poltoratsk". Kaupunkia ravisutti 6. lokakuuta 1948 voimakkuudeltaan arviolta 7,3 momenttimagnitudin maanjäristys. Maanjäristys surmasi arviolta 110 000 ihmistä, neuvostovallan aikana uhriluku oli salaisuus.
Turkmenistanin itsenäistyminen 1991 vaikutti suuresti kaupunkikuvaan. Keskustaan rakennettiin Presidentin palatsi ja Parlamenttitalo, joiden julkivisut ovat valkeaa marmoria ja katolla kiiltää kullattu kupoli.
Ašgabatin tärkeimmät teollisuudenhaarat ovat metalli- ja tekstiiliteollisuus, lähinnä puuvillan jalostus. Se on tärkeä asema Keski-Aasian rautatieverkostossa, joka kulkee Kaspianmereltä Venäjälle, ja yhtyy Siperian rataan joka johtaa Moskovaan.
Tero Nykänen
Tero Markus Nykänen (s. 10. marraskuuta 1981) on järvenpääläinen kamppailu-urheilija ja valmentaja. Hän on toiminut kasvattajaseurassaan Järvenpään Taekwondo Hwang ry:ssä valmentajana vuodesta 1997 ja vastannut seuran toiminnasta toiminnanjohtajana vuodesta 2003. Nykänen on kilpaillut vuosina 1996–2001 kansallisella tasolla taekwondossa, potkunyrkkeilyssä, nyrkkeilyssä, Sin Moo Hapkidossa sekä Hoi Jeon Moo Soolissa. Hän lopetti kilpailemisen vuonna 2001 kokonaan ja siirtyi valmentajaksi.Nykyään Tero Nykänen toimii omavalmentajana eli Personal Trainerina pääkaupunkiseudun alueella.
Hyhky
Hyhky on Tampereen luoteisosassa sijaitseva kaupunginosa. Se rajoittuu pohjoisessa Lielahteen, idässä Ala-Pispalaan, etelässä Kaarilaan ja lännessä Epilään.
Alun perin Pirkkalan pitäjään kuulunut Hyhkyn kylä mainitaan asiakirjoissa jo vuonna 1433. Ensimmäinen maininta Pispalasta on vasta vuodelta 1492, jolloin suoritettiin Mikko Pispalan ja Niilo Huovarin tilusten rajan tarkistus. Itse asiassa Pispala on saanut nimensä Hyhkyssä olleen Pispan tilan mukaan. Keskiajalla Hyhky oli usein käräjäpaikkana, ja ainakin vuosina 1507, 1509 ja 1514 siellä pidettiin laamanninkäräjät. Vuoden 1540 maakirjan mukaan Hyhkyssä oli seitsemän tilaa. Hyhky-nimen alkuperää ei tunneta, mutta samaa juurta ovat mahdollisesti Pälkäneellä esiintyvä "Hykky" sekä Tyrväällä esiintyvä "Hykkö".
Hyhky siirrettiin silloisesta Pohjois-Pirkkalasta Tampereen kaupunkiin vuoden 1937 alussa. Hyhkyn, Kaarilan ja Epilän kaupunginosien yhteinen asemakaava vahvistettiin vuonna 1953.
Hyhkyn vanhin rakennus on tiettävästi vanha käräjätalo, jossa toimii nykyisin Hennerin leikkipuisto. Henneri on vanha Hyhkyn kylän talo ja nimen pohjana on todennäköisesti henkilönnimi Henrik. Hyhkyssä on myös ala-aste.
Hyhkyssä sijaitsee Kokemäenjoessa tapahtunutta tukkien uittoa varten 1930-luvulla rakennettu Pispalan uittotunneli. Tunnelia edelsivät ylempänä harjulla sijainneet kaksi rullarataa (”punainen” ja ”harmaa” tukkitie). Vanhan uittotunnelin viereen rakennettu uusi uittotunneli valmistui vuonna 1968, mutta se jäi heti tarpeettomaksi Kokemäenjoen uiton loppuessa samana vuonna. Kesäkuussa vuonna 2013 uittotunneli avattiin veneilijöiden ja kevyen liikenteen käyttöön yhdystieksi Näsijärven ja Pyhäjärven välillä.
Itä-Euroopan tasanko
Itä-Euroopan tasanko (myös Itä-Euroopan alanko, Venäjällä käytetään myös nimitystä "Venäjän tasanko", ) on laaja tasankoalue ja joukko laakeita jokien valuma-alueita Itä-Euroopassa.
Sen alueesta esiintyy useita vaihtoehtoisia määritelmiä. Pinta-alaksi voidaan ilmoittaa esimerkiksi lähes 4 000 000 neliökilometriä. Tasangon keskikorkeus on noin 170 metriä. Tasangon alavin paikka on 28 metriä merenpinnan alapuolella (Kaspianmeren rannikolla) ja korkein huippu on Kuolan niemimaan Hiipinätuntureilla (1191 m , toisen lähteen mukaan Jubytšvumtšorr olisi 1 201 m merenpinnasta).
Tasanko voidaan jakaa useisiin pienempiin alueisiin, kuten Valdain ylänkö, Volgan ylänkö ja Keski-Venäjän ylänkö sekä Dneprin, Mustanmeren ja Kaspianmeren alankoihin.
Itä-Euroopan tasangon ulottuvuus on venäläistulkinnan mukaan 2 750 kilometriä etelästä pohjoiseen ja 3 000 kilometriä lännestä itään. Se rajoittuu uloittuu pohjoisen Vienan- ja Barentsinmereltä, etelän Mustaanmereen, Krimin niemimaan vuoristoon, Asovanmereen, Kaukasusvuoristoon ja Kaspianmereen. Lännessä tasankoa rajaavat Keski-Euroopan vuoret Karpaatit, Sudeetit ja Harz sekä ja Fennoskandian Skandit. Idässä rajan muodostavat Uralvuoristo ja Mugodžarin harjanteet ().
Tämän venäläisen rajauksen mukaan Itä-Euroopan tasankoon kuuluu kokonaan tai osittain Euroopan puoleinen Venäjä, Kazakstan, Ukraina, Moldova, Valko-Venäjä, Baltian maat, Puola, Saksa ja Suomi.
Pressopannu
Pressopannu on ranskalaisperäinen kahvin ja joskus teen valmistukseen käytettävä pannu. Pressopannu on toimintaperiaatteeltaan yksinkertainen ja tuottaa vahvemman kahvin kuin kahvinkeittimet.
Pressopannu koostuu kapeasta, yleensä lasisesta tai muovisesta lieriöstä, jossa on kansi ja mäntä, joka mahtuu tiiviisti lieriöön. Männässä on metalli- tai nylonverkosta muodostuva suodatin. Yksi pressopannun eduista muihin kahvinvalmistusmenetelmiin on helppo kuljetettavuus. Pieni pressopannu kulkee kätevästi mukana vaikka rinkassa vaellusreissulla.
Koska kahvijauhe on suorassa kosketuksissa veden kanssa, pressopannulla keitettyyn kahviin liukenee pannukahvin tavoin enemmän makuaineita ja eteerisiä öljyjä kuin suodatinmenetelmällä, jossa nämä aineet jäävät suodatinpussiin. Pressopannulla tehty kahvi on tummempaa, sakeampaa ja sakkaisempaa kuin suodatettu kahvi. Koska käytetty kahvijauhe jää kahvinvalmistusveteen, tulisi pressokahvi tarjoilla välittömästi valmistuksen jälkeen, jotta kahvista ei tule kitkerää.
Pressopannussa käytettävän kahvijauheen tulee olla tasaisen karkeaa. Suomessa pannukahvina myytävä kahvi soveltuu siihen erinomaisesti.
Pressopannua on käytetty myös irtoteen hauduttamiseen, etenkin ravintoloissa, kun on säästetty teekannujen hankkimiskustannuksissa. Samoin kuin kahvin kohdalla, teetä ajatellen on huomionarvoista, että hautuminen jatkuu senkin jälkeen kun mäntä on laskettu alas. Tämän vuoksi pressopannu saattaa kitkeröittää tietyt teet ja se soveltuu käyttöön lähinnä samalla tavoin, kuin silloin kun teelehdet saavat hautua teekannussa vapaasti. Toinen huomionarvoinen seikka on, että teen haudutuksen loppuvaiheessa on usein vältettävä teen sekoittamista, etteivät voimakkaan makuiset polyfenolit peitä tiettyjen hienojen teelaatujen aromeja, mikä väistämättä tapahtuu pressokannun männän liikkeestä.
Apraksin Dvor
Apraksin Dvor () on Venäjällä, Pietarissa sijaitseva kauppakeskus. Paikalla on ollut kauppatoimintaa 1700-luvun keskivaiheilta asti. Nimensä keskus on saanut Fjodor Apraksinilta, joka omisti paikan. 1783 alueen puutalot paloivat, ja uusi tavaratalo rakennettiin 1863. Vuonna 1913 siellä oli yli 500 kauppaa.
3. elokuuta kauppakeskuksessa syttyi tulipalo, joka levisi yli 1000 neliömetrin alueelle. Ainakin 17 palokuntaa oli sammuttamassa paloa. Tiedettävästi kukaan ei loukkaantunut palossa. Palo oli saanut alkunsa ilmeisesti sähköviasta tai se oli tahallaan sytytetty.
I Want to Hold Your Hand
I Want to Hold Your Hand on The Beatlesin singlenä julkaistu kappale vuodelta 1963 ja yhtyeen ensimmäinen listaykkönen Yhdysvalloissa. Sen kirjoittivat John Lennon ja Paul McCartney. Single oli listaykkösenä myös Isossa-Britanniassa, jossa sitä oli tilattu miljoona kappaletta jo ennen julkaisupäiväänsä.
”I Want to Hold Your Hand” oli ensimmäinen Beatles-julkaisu, joka oli äänitetty neliraitalaitteistolla. Laulusta tehtiin myös saksankielinen versio ”Komm, Gib Mir Deine Hand”. The Beatles esitti kappaleen myös vieraillessaan yhdysvaltalaisessa "Ed Sullivan Show’ssa".
Lauluun liitty juttu, jonka mukaan Bob Dylan olisi kappaleen kuullessaan kuullut yhtyeen jäsenten laulavan ”"I can’t hide"” sanojen sijasta ”"I get high"”, joka olisi viitannut täten päihteiden käyttöön. Hänen sanotaan ihmetelleen yhtyeen rohkeutta.
Toivo Kärki piti kappaleesta, ja hänen mukaansa siinä on mielenkiintoinen ja omaperäinen soinnutus.
Backyard Babies
Backyard Babies on ruotsalainen vuonna 1987 Nässjön kaupungissa perustettu rockyhtye. Yhtyeen ensimmäinen virallinen julkaisu oli EP "”Something to Swallow”" vuonna 1991.
Backyard Babiesia on usein tyyliltään verrattu suomalaiseen Hanoi Rocksiin ja yhtye onkin levyttänyt Hanoi Rocksin "”Taxi Driver”" -kappaleen. Kappale "”Minus Celsius”" julkaistiin pelissä.
Vuonna 1999 nauhoitettiin albumilla Stockholm syndrome oleva ”Friends” single jolla oli mukana runsaasti vierailevia huippuartisteja. Singlellä vierailivat muun muassa:
2004 FH
2004 FH on lähellä Maata oleva asteroidi. Se löydettiin NASAn LINEAR-ohjelmassa 15. maaliskuuta 2004. Kappale on läpimitaltaan noin 30 metriä, massaltaan 27 000 tonnia ja se ohitti maapallon vain 43 000 km:n päästä 18. maaliskuuta 2004. Vertailun vuoksi esimerkiksi TV-satelliitit kiertävät maapalloa n. 36 000 km:n korkeudessa.
2004 FH kuuluu Atenin asteroidiperheeseen. Jos kappale olisi osunut maapalloon, ilmakehässä syntynyt räjähdys olisi vastannut satoja kilotonneja TNT:tä tai pientä ydinasetta, mutta vaikutus tuskin ulottunut maanpinnalle asti merkittävästi.
Seuraavan kerran 2004 FH tulee lähelle maata 2044.
Venera
Venera (venäjäksi "Венера") oli neuvostoliittolainen avaruusluotainohjelma jonka luotaimet tutkivat Venus-planeettaa. Vuosien 1961–1984 aikana lähetettiin Venukseen 18 luotainta joista 13 lähetti tietoja Venuksen kaasukehästä ja 10 niistä selvisi planeetan pinnalle ja pystyi niin että pystyi lähettämään tietoja.
Love Me Do
Love Me Do on The Beatlesin ensimmäinen julkaistu single. Se julkaistiin 5. lokakuuta 1962. Saman singlen toisella puolella julkaistiin kappale ”P.S. I Love You”. Kappale on enimmäkseen Paul McCartneyn kirjoittama, mutta Lennon avusti jonkin verran sen viimeistelyssä. McCartney oli kirjoittanut laulun jo 1950-luvun lopulla.
"Please Please Me" -albumilla olevassa versiossa soittaa rumpuja studiorumpali Andy White. Laulusta tehtiin useita ottoja, ja singlellä on Ringo Starrin soittama versio. Sen voi erottaa siitä, että versiossa ei ole mukana tamburiinia, jota Starr soittaa albumiversiolla.
Syynä studiorumpalin käyttöön oli, että tuottaja George Martin ei ollut tyytyväinen Ringo Starrin rumpujensoittoon kappaleessa, kuten ei ollut aiemmin kelpuuttanut Pete Bestin soittoa. Whiten työskentely ei kuitenkaan ollut olennaisesti parempaa, joten Starrin versio päätyi singlelle ja Whiten albumille. Versio, jossa Starr soittaa rumpuja löytyy kuitenkin vain singlen alkupään painoksista; myöhemmissä se korvattiin White-versiolla.
Levy-yhtiössä ei oltu täysin tyytyväisiä rumpuihin yhdessäkään versiossa, joten julkaistuissa levyissä rummut miksattiin melko kuulumattomiin. Apulaistuottaja Ron Richards sanoi myöhemmin, että levytys oli stressaava projekti eikä hän uskonut kappaleen menestyvän. Se nousi kuitenkin Britannian listoille sijalle 17.
Yhdysvalloissa kappale julkaistiin vasta 1964 ja se nousi siellä listaykköseksi (versio, jossa rummuissa White). Myöhemmin kokoelmalla Anthology 1 julkaistiin versio, jossa rumpuja soitaa Pete Best. Nauhoitus on koesoitosta, jonka Beatles teki EMI:lle ennen Bestin erottamista.
Kappaleen singleversio on ollut public domainissa Euroopassa vuoden 2013 alusta alkaen.
Strawberry Fields Forever
Strawberry Fields Forever on The Beatlesin vuonna 1966 tekemä ja vuonna 1967 julkaistu single. John Lennon teki kappaleen "Miten voitin sodan" -elokuvan kuvausten aikaan. "Strawberry Fields Forever" on saanut nimensä Pelastusarmeijan lastenkodin Strawberry Fieldin mukaan. Lastenkoti sijaitsi Liverpoolissa lähellä Lennonin kotia ja hänellä oli lapsuudessaan tapana käydä leikkimässä sen puutarhassa.
Kappale julkaistiin ensimmäisen kerran singlenä 13. helmikuuta 1967 ja myöhemmin samana vuonna albumilla "Magical Mystery Tour". Samalla singlellä julkaistiin kappale "Penny Lane". Molempia kappaleita markkinoitiin singlen A-puolena. Single jäi Englannissa yllättäen kakkossijalle (ensimmäistä sijaa piti hallussaan Engelbert Humperdinckin "Release Me"). Yhdysvalloissa single kuitenkin nousi ykköseksi. Studiotyöskentelyä "Strawberry Fields Forever" vaati 55 tuntia eli enemmän kuin yhtyeen koko ensimmäinen albumi. Kappale on koottu kahdesta eri nauhoituksesta, jotka John Lennon pyysi George Martinia liittämään yhteen.
Kappale alkaa Paul McCartneyn säveltämällä introlla, joka on yksi varhaisimpia esimerkkejä mellotronin käytöstä rock-musiikissa.
Kappaleen on levyttänyt suomeksi Finn Trio.
"Rolling Stone" -lehden vuoden 2004 "500 Greatest Songs of All Time" -listalla "Strawberry Fields Forever" on sijalla 76. Verkkosivusto Acclaimed Music, joka tilastoi musiikkikriitikoiden arvioita kaikkien aikojen kappaleista, sijoittaa kappaleen sijalle 12. Strawberry Fields Forever on parhaiten sijoittunut The Beatlesin kappale tällä listalla.
Mohammed Dib
Mohammed Dib (21. heinäkuuta 1920 - 2. toukokuuta 2003) oli algerialainen ja ranskaksi kirjoittanut runoilija, romaanikirjailija, näytelmäkirjoittaja, sadunkertoja ja kääntäjä.
Isästään orvoksi jääneen Mohammed Dibin opasti ranskalaiseen kulttuuriin opettaja Roger Bellissant. Dib toimi itsekin kyläkoulun opettajana vuosina 1938–1940. Toisen maailmansodan aikana hän opiskeli kirjallisuutta Algerin yliopistossa. Hän oli elämänsä aika myös kirjanpitäjä, kääntäjä ja toimittaja. Toimittajana hän toimi "Alger républicain" ja Algerian kommunistien omistamassa "Liberté" lehdissä.
Kommunistisen puolueen jäseneksi Dip liittyi 1951. Vuonna 1959. Algerian vapaussodan riehuessa, Ranskan siirtomaaviranomaiset ajoivat hänen maanpakoon hänen poliittisen aktiivisuutensa tähden. Kuitenkin ranskalaiset kirjailijat André Malraux, Albert Camus, Jean Cayrol ja Louis Guilloux saivat väliintulollaan hänelle mahdollisuuden asettua asumaan Ranskaan.
Ensimmäisen romaaninsa "La grande maison" Dib julkaisi vuonna 1952. Se oli ensimmäinen osa triptyykistä, jonka oli omistettu kirjoittajan syntymäkaupungille Tlemcenille, kaupungille, jossa vaikutti myös suuri arabiankielinen filosofi Ibn Khaldun elämänsä eri vaiheissa. Kirja kertoo tämän kaupungin maailmasta Algerian maaseudulla 1940-luvun loppupuolella. Romaani sai myös Fénèon kirjallisuuspalkinnon. Trilogian muut osat valmistuivat vuosina 1954 ja 1957.
Vuosina 1976–1977 Mohammed Dib opetti Kalifornian yliopistossa Los Angelesissa (UCLA) ja tämä kokemus sai kirjallisen muodon vuonna 2003, kun ilmestyi romaani "L. A. Trip". Vuosina 1983–1986 Dib opetti Sorbonnen yliopistossa Pariisissa.
Dib sai vuonna 1944 Ranskan akatemian Suuren ranskankielisen palkinnon, joka myönnettiin ensimmäistä kertaa pohjoisafrikkalaiselle kirjailijalle. Vuonna 1998 hän sai Mallarmé-palkinnon lapsille tehdyistä runoistaan.
Dib vieraili usein Suomessa ja vuoden 1986 jälkeen hän julkaisi Suomea käsittelevän triptyykin: "Neiges de marbre" (1989), "Le Sommeil d'Eve" (1990), "L'Infante maure" (1994) . Yhteistyössä Natalia Baschmakoffin kanssa hän on käntänyt suomalaisten kirjailijoiden tekstejä ranskaksi ja ne ovat ilmestynee Revue Europe -lehdessä.
Suomeksi käännettyinä Mohammed Dibiltä on ilmestynyt:
Mohammad Khatami
Hojjat ol-Eslam Seyyed Mohammad Khatami (; s. 29. syyskuuta 1943, Ardakan)
on Iranin entinen presidentti. Hän oli presidenttinä vuosina 1997–2005. Hänen seuraajakseen tuli Mahmud Ahmadinejad. Khatamia on tyypillisesti luonnehdittu uudistusmieliseksi, mutta hänen politiikkansa kaatui hänen presidenttikaudellaan lähes aina vanhoillisten uskonnollisten vastustukseen.
Helmikuussa 2009 Khatami ilmoitti asettuvansa ehdolle seuraavan kesäkuun 2009 presidentinvaaleihin Ahmadinejadia vastaan.
Hän kuitenkin vetäytyi myöhemmin ehdokkuudesta ja asettui tukemaan Mir-Hossein Mousavia.
Aitajuoksu
Aitajuoksu on yleisurheilun juoksulaji, jossa kunkin kilpailijan radalla on juosten ylitettävät, 118–120 cm leveät, 10 kilogramman painoiset, ylärimaltaan 70 mm leveät ja jalustaltaan 70 cm pitkät aidat. Miehet kilpailevat nykyisin pääasiassa 110 metrin, naiset 100 metrin ja molemmat sukupuolet 400 metrin matkalla.
Aitojen kaatamisesta ei rangaista, mutta yleensä aitoihin törmäily, kompurointi ja niiden kaataminen vaikuttaa hidastavasti juoksijan etenemisnopeuteen. Aitaa ei kuitenkaan saa työntää kädellä kumoon, eikä toisten juoksijoiden aitoihin saa oman radan ulkopuolella koskettaa.
Aitajuoksussa erityisen tärkeitä ominaisuuksia ovat nopeus, kimmoisuus, ketteryys, aitomistekniikka ja rytmitaju. Hyvä aitajuoksija ennemminkin ”juoksee” kuin loikkii aitojen yli.
60 metrin aitoja juoksevat sekä miehet että naiset hallikisoissa.
Vuoden 1968 olympialaisiin asti naiset kilpailivat pika-aidoissa 80 metrin matkalla, mutta vuoden 1972 kisoista lähtien vain 100 metrin matkalla.
Naisten 100 metrin aitajuoksussa on 10 kappaletta 83,8 cm:n korkuisia aitoja. Lähtöviivalta ensimmäiselle aidalle on matkaa 13 metriä. Kahden aidan välinen matka on 8,50 metriä, jossa juoksija ottaa kolme askelta. Viimeisen aidan ja maaliviivan välinen matka on 10,50 metriä.
Miesten 110 metrin aitajuoksussa on 10 kappaletta 106,7 cm:n korkuisia aitoja. Lähtöviivalta ensimmäiselle aidalle on matkaa 13,72 metriä. Kahden aidan välinen matka on 9,14 metriä, jossa juoksija ottaa kolme askelta. Viimeiseltä aidalta maaliviivalle on matkaa 14,02 metriä.
Miehillä 400 metrin aitajuoksussa on 10 kappaletta 91,4 cm korkeita aitoja. Lähtöviivalta ensimmäiselle aidalle on matkaa 45 metriä. Kahden aidan väli on 35 metriä, jossa juoksija ottaa yleensä 13–15 askelta. Viimeiseltä aidalta maaliin on matkaa 40 metriä.
Naisilla 400 metrin aitajuoksussa on 10 kappaletta 76,2 cm korkeita aitoja. Lähtöviivalta ensimmäiselle aidalle on matkaa 45 metriä. Kahden aidan väli on 35 metriä. Viimeiseltä aidalta maaliin on matkaa 40 metriä.
110 metrin aitajuoksu
110 metrin aitajuoksu on miesten juoksema pika-aitajuoksulaji. Siinä juostaan kymmenen 1,067 metriä (eli 3,5 jalkaa) korkean aidan yli 110 metriä pitkällä suoralla radalla. Ensimmäinen aita on 13,72 metriä lähtölinjasta, seuraavien yhdeksän aidan etäisyys toisistaan on 9,14 metriä (eli 10 jaardia). Viimeiseltä aidalta maaliin on matkaa 14,02 metriä.
110 metrin aidat on ollut mukana kaikissa olympialaisissa. Matkan maailmanennätys on Aries Merrittin Brysselissä 7. syyskuuta 2012 juoksema 12,80. Tätä edellinen ME oli Dayron Roblesin juoksema 12,87.
110 metrin aitajuoksu on yksi nykyaikaisten olympialaisten yleisurheilun alkuperäisiä kisatapahtumia. Se on ollut olympialaisten lajivalikoimassa vuodesta 1896. yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa se on ollut vuodesta 1983. Menestynein maa miesten pika-aitojen arvokisoissa on ollut Yhdysvallat.
Steve Cram
Steve Cram (s. 14. lokakuuta 1960) on entinen brittiläinen keskimatkojen juoksija.
Hän osallistui 1500 metrille vuoden 1980 Moskovan olympialaisissa, kuuluisien brittiläisten juoksijoiden voittaessa mitalit. Cram on Euroopan- ja Kansainyhteisön-mestari 1 500 metrillä vuonna 1982 ja vuonna 1986 sekä maailmanmestari Helsingissä vuonna 1983. Hän teki maailmanennätyksiä maililla vuosien 1985 ja 1993 välillä kilpaillen useimmiten ennätyksistä Said Aouitan kanssa. Olympiakisojen kultamitalia hän ei voittanut, kuitenkin hän saavutti hopeamitalin 1500 metrillä hävitessään Sebastian Coelle vuoden 1984 Los Angelesin olympiakisoissa.
Cram työskentelee nykyisin urheilukommentaattorina BBC:llä. Hänet on valittu BBC:n Vuoden urheilijaksi vuonna 1983.
Musiikkipeli
Musiikkipeli on videopelilajityyppi, jossa pelaaminen on vuorovaikutusta musiikkikappaleen kanssa. Musiikkipelit voi jaotella tanssipeleihin, soittopeleihin ja laulupeleihin. Rytmipelit vaativat ajoitettuja näppäinpainalluksia, mutta vapaamuotoisemmissa peleissä musiikkia voi myös tuottaa itse. Tunnetuin musiikkipelejä julkaiseva peliyhtiö on japanilainen Konami, mutta pelejä julkaisevat myös useat muut valmistajat.
Tanssipelit ovat Euroopan markkinoilla näkyvämpi rytmipelien alalaji. Tanssipeleissä tarkoituksena on heittäytyä musiikkiin mukaan ja seurata sitä mahdollisimman tarkasti ruudulla näkyvien nuottimaisten ohjeiden mukaan. Peleihin liittyy myös vahva fyysinen suoritus: useimmissa tanssipeleissä vaikeimmat kappaleet käyvät raskaasta liikunnasta. Tätä ominaisuutta pitävät useimmat tanssipelaajat ratkaisevana tekijänä sen viehättävyydessä. Tanssipelit ovat myös ystävällisiä freestyle-esityksille, joissa normaalin pelaamisen tyyliä muokataan tai rikotaan oikeaksi tanssimiseksi asti.Nykyään Japanissa – rytmipelien kehdossa – menestyvämpi laji on soittopelien alalaji. Soittopeleissä musiikki soitetaan itse. Peliä pelataan lukemalla ruudulta tulevia nuotteja ja soittamalla ne mahdollisimman tarkasti omasta ohjaimesta.Kotitietokoneiden laskentatehon kasvaessa käyttäjän lauluäänenkorkeuden tunnistus reaaliajassa tuli mahdolliseksi 1990-luvun lopulla. Tämä mahdollisti laulupelit, joissa käyttäjän laulua arvostellaan vertaamalla laulun melodialinjaa mikrofonista signaalinkäsittelyllä laskettuun nuottiin. Ilmeisesti ensimmäisen julkaisi Suomessa Elmorex Ltd vuonna 2000 nimellä "SoittoPeli". Peli oli yhtenä alapelinä tuotteessa "SoittoPeli". 
Myöhemmin "SoittoPelistä" erotettu laulupeli julkaistiin nimellä "Staraoke", ja siitä tehtiin samanniminen televisioformaatti. Tunnetuin äänenkorkeuden tunnistava laulupeli on Sonyn vuoden 2004 peliksi valittu "SingStar" PlayStation 2:lle. Pelialatyypistä on sittemmin muodostunut oma pelialatyyppi.
Barathrum
Barathrum on Janne "Demonos" Sovan Kuopiossa vuonna 1990 perustama black metal -yhtye. Yhtye on eräs suomalaisen black metalin ensimmäisistä ja tunnetuimmista yhtyeistä.
Latinan kielen sana "barathrum" tarkoittaa kuilua. Yhtyeen levynnimien alkukirjaimista muodostuvat sanat "Heil Sova".
Estadio Vicente Calderón
Estadio Vicente Calderón oli jalkapalloseura Atlético Madridin kotistadion. Stadion sijaitsee Espanjan pääkaupungin Madridin keskustassa Manzanaresjoen rannalla. Stadion avattiin 2. lokakuuta 1966, ja ensimmäinen ottelu oli samana päivänä pelattu Atlético Madrid vastaan Valencia, joka päättyi tasan 1–1. Stadionin alkuperäinen nimi oli Estadio Manzanares, mutta se muutettiin myöhemmin nykyisekseen seuran kuuluisan puheenjohtajan Vicente Calderónin kunniaksi.
Estadio Vicente Calderónin kapasiteetti oli 54 851 istumapaikkaa. Vuonna 1982 stadion toimi jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuiden puolivälieräottelupaikkana. Stadion purkutyöt alkavat vuonna 2017 ja jatkuvat vuoteen 2018 saakka Atléticon muuttaessa uudelle Wanda Metropolitanon stadionille.
Estadio Vicente Calderónilla pelattiin vuoden 1982 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuiden puolivälierälohko D:n ottelut.
Cliffhanger
Cliffhanger tarkoittaa televisiossa tai kirjallisuudessa käytettyä yhtäkkistä lopetusta, jossa keskushahmot jäävät epätoivoiseen tai epävarmaan tilanteeseen, esimerkiksi roikkumaan kallionkielekkeeltä (mistä nimitys ”cliffhanger”, ’kielekkeellä riippuja’). Perinteisesti cliffhangereita seuraa teksti ”jatkuu”.
Luvun lopetuksena cliffhanger on usein nautittava, mutta jos koko teos päättyy cliffhangeriin, se tuottaa helposti lukijassa pettymyksen, sillä tarinasta jää silloin puuttumaan ratkaisu. Cliffhangeriin päättyvä teos herättääkin yleensä toiveen jatko-osasta. Sen vuoksi cliffhangerit olivat hyvin suosittuja 1930-luvun amerikkalaisissa elokuvasarjoissa.
Cliffhangereita käytetään hyvin paljon television jatkuvajuonisissa sarjoissa. Varsinkin tuotantokauden viimeinen jakso päätetään mielellään cliffhangeriin, jotta katsojat saadaan palaamaan sarjan pariin myös seuraavalla tuotantokaudella. Esimerkiksi "Star Trek: The Next Generation" -sarjan kaksiosaisen jakson "The Best of Both Worlds" ensimmäinen osa on kolmannen kauden päätösjakso ja jää jännittyneeseen tilaan. Neljäs kausi alkaakin toisella osalla, jossa tilanne saa päätöksen. Animaatiosarjassa "Simpsonit" ainoan kaksiosaisen jakson, Kuka ampui johtajan? ("Who Shot Mr. Burns?") ensimmäinen osa päätti sarjan kuudennen tuotantokauden (tämä oli parodia vastaavasta Dallasin cliffhangerista). Jakson 1. osan cliffhangerissa luki ruudun alalaidassa "to be continued..." (). Cliffhangereista tunnetut tv-sarjat ovat usein jännityssarjoja. Cliffhangerista tunnettuja sarjoja ovat myös muun muassa "24", "Batman" ja "Lost". Myös saippuasarjojen jaksot päättyvät cliffhangereihin, esimerkiksi "Salattujen elämien" lähes jokainen jakso on päättynyt cliffhangeriin.
Tilannekomediasarja "Kuplan" jokaisen jakson lopussa sarjan kertoja esitti kysymyksiä, joita katsojallekin saattoi tulla mieleen jakson aikana, ja totesi: ”näihin kysymyksiin – ja moniin muihin – vastataan seuraavassa "Kuplan" jaksossa”. Sarjan viimeisen jakson loppu sisälsi monta samanaikaista cliffhangeria, joissa useimmat keskeiset hahmot olivat välittömässä hengenvaarassa. Kertojanääni esitti jälleen kysymyksensä, joihin ei koskaan saatu vastausta.
Myös "4400"-sarjan neljäs kausi lopetettiin cliffhangeriin mutta viidettä kautta ei koskaan tullutkaan tuotannon syyttäessä mm. rahoitusongelmia ja odotettuja huonompia arvosteluja.
Istukkanisäkkäät
Istukkanisäkkäät eli istukalliset nisäkkäät ("Eutheria") on synnyttävien nisäkkäiden ("Theria") alaluokkaan kuuluva nisäkkäiden osaluokka, jonka lajeille tyypillinen piirre on selvästi kehittynyt istukka. Suurin osa nykyään elävistä nisäkkäistä on istukallisia, ja myös ihminen ja kaikki Suomessa tavatut nisäkäslajit kuuluvat istukkanisäkkäisiin. Nykyisin elävistä nisäkkäistä vain pussieläimet ja nokkaeläimet eivät kuulu istukkanisäkkäisiin.
Istukkanisäkkäät eroavat muista nisäkkäistä siinä, että sikiö saa ravintonsa raskauden aikana istukan kautta. Emo kantaa jälkeläisiä kohdussaan, kunnes ne ovat täysin kehittyneet ja voivat syntyä. Raskausaika vaihtelee lajin koon mukaan pienien jyrsijöiden muutamasta viikosta norsujen 22 kuukauteen. Alaluokan lajeja tavataan jokaisella mantereella ja jokaisessa meressä.
Varhaisin tunnettu istukkanisäkäs "Eomaia scansoria" on liitukaudelta. Sen jäänteet on löydetty Kiinasta.
Timo Sirainen
Timo Sirainen on helsinkiläinen ohjelmoija, joka on aloittanut ja lähes kokonaan ohjelmoinut kaksi laajalti käytössä olevaa avoimen lähdekoodin ohjelmistoa: IRC-asiakasohjelma Irssin ja Dovecot-nimisen IMAP/POP3-sähköpostipalvelimen. Avoimen lähdekoodin yhteisöissä hän on käyttänyt myös tunnusta "cras".
Sirainen kertoo harrastaneensa jo varhain omatoimista ohjelmointia ja aloittaneensa Internetin käytön syksyllä 1997. Keväällä 1998 hän aloitti ensimmäisen oman IRC-sovelluksensa ohjelmoinnin nimellä "yagIRC" ("Yet another GTK IRC client"), joka ei kuitenkaan saavuttanut mainittavampaa huomiota ja sen kehitys loppui vuoden 1999 tienoilla.
Irssin ohjelmointi sai alkunsa keväällä 1999 Siraisen omasta halusta tehdä itselleen IRC-sovellus, mutta muiden ihmisten alettua ottaa sovellusta laajalti käyttöön projekti laajeni ja kehittyi nopeasti.
Hän on luvannut tuhannen euron palkkion ensimmäiselle, joka löytää verkon välityksellä hyödynnettävissä olevan tietoturva-aukon erityisesti turvalliseksi mainostetulta Dovecot-palvelimelta.
Vuonna 2006 hän ilmoitti www.dovecot.org-sivustolla muuttavansa Tampereelle opiskellakseen bioteknologiaa Tampereen yliopistossa. Sirainen työskenteli vuoden 2009 Mailtrustilla USA:ssa.
Vuonna 2011 hän perusti Dovecot Oy yrityksen, joka tarjoaa kaupallista tukea Dovecot-palvelimelle. Vuonna 2015 Dovecot Oy yhdistyi saksalaiseen Open-Xchange ohjelmistoon.
Hellraiser
Hellraiser on Clive Barkerin käsikirjoittama ja ohjaama kauhuelokuva, joka perustuu hänen tarinaansa "Helvetilliset" ("Hellbound Heart"). Elokuva sai ensi-iltansa vuonna 1987. Elokuvan työnimi oli "Sadomasochists from Beyond the Grave". Kenobiitit ja Doug Bradleyn esittämä Pinhead-hahmo esiintyvät elokuvassa ensimmäista kertaa.
Elokuvalle on tehtailtu useita jatko-osia, suurin osa suoraan videolevitykseen.
Koeputkiaikuinen ja Simon enkelit
Koeputkiaikuinen ja Simon enkelit on vuonna 1979 valmistunut Spede Pasasen käsikirjoittama ja ohjaama elokuva. Se on samalla Speden tuotantouran toinen värielokuva, josta alkaen hän tuotti kaikki elokuvansa värillisinä.
Elokuva keräsi 490 439 katsojaa, ja se oli vuoden 1979 katsotuin elokuva. Elokuvalle tehtiin jatko-osa "Tup-akka-lakko" seuraavana vuonna.
Matemaatikko Mutikainen raapii päätään ja saa tikun sormeensa. Tikku on harvinaisen tiukalla ja se joudutaan leikkaamaan. Leikkauksen jälkeen Mutikainen on pari päivää valekuolleena. Hänen kilpirauhasestaan annetaan pala professorille, joka valmistaa koeputkilasta. Koeputkilapsi on jo syntyessään aikuinen, joten hänestä tulee koeputkiaikuinen. Koeputkiaikuinen on aivan Mutikaisen näköinen, koska hänelle oltiin annettu kuolleeksi luultun Mutikaisen kilpirauhasen solu. Kun Mutikainen häipyy sairaalasta, syntyy monia sekaannuksia. Salapoliisitoimisto Simo ja enkelit yrittää selvittää, onko koeputkiaikuinen oikea vai huijari. Kaksi rosvoa aikoo siepata koeputkiaikuisen ja professorin ja pakottaa professorin tekemään heille koeputkiaikuisia, jotta voisivat niiden avulla valloittaa maailman.
Uuno Turhapuro esiintyi cameo-roolissa elokuvan viimeisessä kohtauksessa, jossa hän vannoi kostamaan veneileville Mutikaiselle ja koeputkiaikuiselle ostamalla perinnön saatuaan niin ison veneen, että "ajaa kaikki litteäksi".
W- ja Z-bosonit
Fysiikassa W- ja Z-bosonit ovat alkeishiukkasia, jotka välittävät heikkoa ydinvoimaa. Niiden löytämistä CERNissä vuonna 1983 on pidetty hiukkasfysiikan standardimallin merkittävimpänä onnistumisena.
W-hiukkanen on saanut nimen heikosta ydinvoimasta (weak). Z-hiukkanen on saanut nimen puolileikillisesti siitä, että sen sanottiin olevan viimeinen hiukkanen, joka tarvitsi löytää. Toisen selityksen mukaan Z-hiukkanen sai nimensä siitä tosiasiasta, että sen sähkövaraus on nolla (zero).
W- ja Z-bosoneilla on hiukkasfysiikan skaalassa hyvin suuri massa. W-bosonin massa on noin 80 GeV/c², Z-bosonin massa on puolestaan noin 91 GeV/c². Suuresta massasta johtuen niiden välittämän heikon vuorovaikutuksen kantama on hyvin lyhyt, suuruusluokkaa 10 m. Sekä W- että Z-bosonien spin on yksi.
Kaikki heikon vuorovaikutuksen 
välittäjäbosonit hajoavat hyvin nopeasti. Esimerkkejä hajoamiskanavista ovat
Jokaisella näistä on lukuisia muitakin hajoamiskanavia.
CERNin LEP-kiihdytintä käytettiin loppuvaiheessa Z-bosonitehtaana. Näiden Z-bosonin hajoamisreaktioihin perustuneiden kokeiden perusteella on mm. onnistuttu osoittamaan, että kevyitä neutriinolajeja on tasan kolme.
Kauhajoen Karhu
Kauhajoen Karhu on Kauhajoella toimiva urheiluseura, jolla on noin 1 700 jäsentä. Seura perustettiin vuonna 1910 nimellä "Voimistelu- ja urheiluseura Karhu".
Karhun urheilijoista Kaarlo Maaninka saavutti olympiahopeaa 10 000 ja -pronssia 5 000 metrillä Moskovassa 1980. Samoissa kisoissa painija Reijo Haaparanta sijoittui viidenneksi. Helinä Marjamaa juoksi 100 metrillä kuudenneksi Helsingin MM-kisoissa 1983. Hän on toistaiseksi ainoa suomalainen pikajuoksija, joka on juossut 100 metrin MM-finaalissa. Arvo Ojalehto oli painonnoston olympiaedustaja 1980, 1984 sekä 1988 ja saavutti lisäksi EM-pronssia 1987. Heli Koivula (nyk. Kruger) saavutti EM-hopean kolmiloikassa Münchenissä 2002. Ampumahiihtäjä Vesa Hietalahti sijoittui normaalimatkalla MM-hopealle 2003. Painija Jani Haapamäki voitti kreikkalais-roomalaisen painin Euroopan mestaruuden 55 kilon sarjassa 2009.
Kauhajoen Karhun seuraennätyksistä voimassa olevia yleisurheilun suomenennätyksiä ovat:
Etelä-Pohjanmaan piiriennätyksiä edellisten lisäksi:
Kauhajoen Karhulla on jaostoja seuraavissa lajeissa:
Kauhajoen Karhun miesten koripallon edustusjoukkue pelaa kaudella 2013–2014 kuudetta kauttaan Korisliigassa. Joukkue nousi vuonna 2000 Koripallon I-divisioonaan ja on siitä lähtien pelannut Suomen kahdella ylimmällä miesten koripallon sarjatasolla. I-divisioonan mestaruuden Karhu on voittanut kahdesti, kausina 2006–2007 ja 2008–2009. Korisliigassa Karhu on pelannut nyt yhtäjaksoisesti syksystä 2009 lähtien.
Kauhajoen Karhun edustusjoukkue pelaa Vitosessa. Joukkuetta valmentavat Teppo Pättikangas ja Tuomo Vesala. Seura on tunnettu vilkkaasta juniorityöstä ja järjestämistään jalkapalloturnauksista, kuten kesällä järjestettävä Kauhajoki Cup ja syksyllä järjestettävä Messu Cup. Karhu on myös vilahdellut valtakunnallisessa televisiossa AC Milan Junior European Campia järjestäessään, mikä toi lukuisia huippuvalmentajia Suomeen ja toi näkyvyyttä yritteliäälle seuralle. Miesten edustusjoukkue on myös pelannut vuodet 1995 ja 2002 Suomen kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla eli Kakkosessa.
Kauhajoen Karhu pelasi naisten lentopallon SM-sarjassa 1980-luvulla ja saavutti pronssia 1984.
Kauhajoen Karhu pelasi miesten pesäpallon SM-sarjassa vuosina 1979 ja 1981 mutta putosi kummankin kauden päätteeksi sarjasta. Paras saavutus on kuitenkin vuodelta 1922, jolloin ei vielä pelattu sarjamuotoista kilpailua. Tuolloin Karhun miehet nappasivat SM-pronssia joukkueella Tauno Aro, Urho Mattila, V.J. Marttila, Vihtori Kuutti, Jussi Rinne, Arvo Ketola, Jaakko Yli-Harja, Armas Havunen ja Leuto Ketomäki.
Naisten SM-sarjassa Karhu on pelannut historiansa aikana kymmenen kautta. Vuonna 1968 se sijoittui viidenneksi ja seuraavalla kaudella neljänneksi. Vuonna 1970 joukkue voitti SM-hopeaa ja kahtena seuraavana kautena SM-pronssia. Vuonna 1973 se sijoittui yhdeksänneksi ja putosi sarjasta. Tämän jälkeen se on pelannut SM-sarjassa vuosina 1976–1978 saavuttaen sijoitukset 7, 11 ja 12 sekä viimeisen kerran vuonna 1981, jolloin se sijoittui yhdeksänneksi. Kauden 2007 jälkeen Kauhajoen Karhun miesten joukkue luopui Ykköspesis paikastaan. Paikan sai Alajärven Ankkurit.
Tietokoneen nestejäähdytys
Tietokoneen nestejäähdytin on pienikokoisen pumpun aikaansaaman nestekierron avulla toimiva lämmönsiirtojärjestelmä. Järjestelmä jäähdyttää lähinnä suoritinta ja mahdollisesti muita tietokoneen komponentteja.
Pumppu kierrättää nestettä laitteistoissa yleensä kuparisten tai alumiinisten blokkien läpi siirtäen lämpöä muualle. Neste kierrätetään jäähdyttimen kautta, jossa prosessorista siirretty lämpö siirretään ilmaan, tai muuhun väliaineeseen. Jos väliaineena on ilma, jäähdytin on yleensä varustettu tuulettimella. Nestejäähdytyksen etuna on, että aktiivinen jäähdytys (tuuletin) voidaan keskittää yhteen tiettyyn paikkaan (jäähdytin), jolloin saadaan järjestelmän äänentasoa alemmas. Jäähdyttimen tehoa voidaan kasvattaa helposti kasvattamalla sen kokoa, koska se ei ole rajoitettu pieneen tilaan jäähdytettävän komponentin välittömään läheisyyteen.
Jäähdytysnesteenä voidaan käyttää tavallista vettä, mutta tavallisemmin nesteenä on vesi-glykoliseos. Glykolia käytetään tappamaan mahdolliset levät ja bakteerit, jotka muutoin voisivat lisääntyessään aiheuttaa tukoksia tai muita vaurioita. Tavallisesti autojen jäähdytysnesteen lisäaineeksi tarkoitetussa etyleeniglykolissa on mukana myös korroosiota hidastavia aineita, jotka hidastavat sähkökemiallista reaktiota silloin kun jäähdytysneste on kosketuksissa useamman erilaisen metallin muodostaman galvaanisen parin kanssa. Värilliseksi denaturoitua glykolia käytetään myös puhtaasti ulkonäöllisistä syistä. Suositeltava glykolipitoisuus on noin 10–20 %, yli 50 % sekoitussuhteella seoksen lämmönjohtokyky putoaa alle puoleen. Yli 20 % seoksilla myös glykolia hajottavat bakteerit ja hiivat kuolevat.
Yleensä jäähdytysjärjestelmä koostuu vähintään seuraavista osista:Järjestelmä voi sisältää myös säiliön nesteelle. Yleisimpiä säiliöitä ovat muovisanko, tietokonevalmistajien tuottama säiliö tai tiivis elintarvikerasia. Jäähdyttimenä voi toimia erikseen tietokoneen nestejäähdytykseen valmistettu jäähdytin tai mikä tahansa vedestä ilmaan lämpöä siirtävä laite. Henkilöautojen lämmityslaitteiden kennot ovat hyvin suosittuja jäähdyttimiä harrastelijoiden keskuudessa.
Yleisimmät jäähdytettävät kohteet (jokaisella oma blokki)
Apple oli ensimmäinen tietokoneiden valmistaja, joka alkoi toimittaa esiasennettua nestejäähdytysjärjestelmää G5-tietokoneidensa mukana kesäkuussa 2004. Applen järjestelmä sisältää yksinkertaisuudessaan kaksi blokkia, pumpun ja jäähdyttimen yhdessä kompaktissa paketissa. Järjestelmä on täysin huoltovapaa. Myöhemmin Cooler Master on tuonut vastaavanlaisen huoltovapaan jäähdytysjärjestelmän PC-tietokoneisiin.
Zoe Karbonopsina
Zoe Karbonopsina (, joskus , ”hiilisilmä”) oli Bysantin keisari Leo VI:n neljäs vaimo ja Konstantinos VII:n äiti. Hän oli sukua Theofanes Tunnustajalle.
Leo oli jo ennen avioliittoaan Zoen kanssa aiheuttanut skandaalin menemällä kolmannen kerran naimisiin. Kun kolmaskin vaimo, Eudokia, kuoli synnytyksen yhteydessä, kielsi patriarkka Nikolaos I Mystikos häntä menemästä enää uudelleen naimisiin. Leo ottikin Zoen aluksi vain rakastajattarekseen. Vuonna 905 Zoe synnytti Konstantinoksen, josta Leo halusi tehdä kruununperillisen, minkä takia hänen oli mentävä naimisiin Zoen kanssa. Patriarkka kielsi tämän, mutta vuonna 907 Leo vaihtoi hänet Euthymiokseen, joka salli avioliiton, mutta kielsi Zoea saamasta "basilissan" eli keisarinnan arvoa.
Kun Leo kuoli vuonna 912, teki hänen seuraajansa Aleksanteri III Nikolaoksesta taas patriarkan ja Zoe karkotettiin keisarillisesta palatsista. Kun Aleksanteri kuoli vuonna 913, Zoe palasi ja syrjäytti patriarkan. Zoe otti nyt hallinnon omiin käsiinsä, Konstantinos kun oli vielä liian nuori hallitsemaan. Patriarkka sai kuitenkin palata sen jälkeen kun hän oli sallinut Zoen ottaa basilissan arvonimen.
Vuonna 919 kenraali Romanos Lekapenos syrjäytti Zoen ja pakotti tämän luostariin.
Yksi maa, kaksi järjestelmää
Yksi maa, kaksi järjestelmää () on Kiinan kansantasavallan ja siihen 1990-luvun lopussa liittyneiden erityisalueiden Hongkongin (aiemmin Brittiläinen Hongkong) ja Macaon (aiemmin Portugalin Macao) välinen sopimus tai toimintaperiaate, jossa taataan erityisalueiden taloudellinen ja osittainen poliittinen autonomia 50 vuodeksi emämaahan nähden. Hongkongin kohdalla tämä tarkoittaa lyhyesti sitä, että Hongkong on osa Kiinan kansantasavaltaa, mutta toteuttaa omaa poliittistaloudellista järjestelmäänsä, joka ei ole sosialistinen. Hongkongin autonomiaan kuuluvat oma toimeenpanovalta, lainsäädäntövalta, tuomiovalta ja talous, kun taas emämaa vastaa alueiden ulko- ja turvallisuuspolitiikasta. Järjestelmä muistuttaa jokseenkin valtioliittoa.
Kiina on tarjonnut samanlaista järjestelmämallia myös Taiwanille, joka on siitä kuitenkin kieltäytynyt. Tiibetin hengellisen johtajan 14. dalai-laman on kerrottu olleen kiinnostunut järjestelmän käytöstä myös Tiibetin alueella, jota taas Kiina ei ole hyväksynyt, sillä sen virallisen kannan mukaan Tiibet on jo osa Kiinaa.
Liikeri
Liikeri eli leikeri () on hybridikissa, urosleijonan ja naarastiikerin jälkeläinen; urostiikerin ja naarasleijonan jälkeläisistä puolestaan käytetään nimitystä tiikoni.
Liikeri näyttää suurelta leijonalta, jolla on tiikerin raidat. Koko ja ulkonäkö vaihtelevat sen mukaan, mitä alalajia isä ja emä ovat olleet. Liikereitä syntyy tarhaoloissa. Luonnossa risteytyminen on nykyään lähes mahdotonta, koska tiikereiden ja leijonien elinalueet eroavat toisistaan. Girin metsässä Intiassa elävät viimeiset aasianleijonat. Lähimmät tiikerit elävät noin päässä. Urosliikerit ovat steriilejä, mutta naaraspuoliset liikerit voivat lisääntyä. Elokuussa 2012 siperialaisessa eläintarhassa Zita-liikeri synnytti pentuja, joita pidetään ensimmäisinä tunnettuina liikerin ja leijonan pentuna.
Liikeri on maailman suurin kissaeläin johtuen sen perimästä, josta puuttuvat sekä urostiikerin että naarasleijonan kasvua rajoittavat geenit. Painoa liikerille voi kertyä yli , pituutta , ja se voi juosta jopa tunnissa.
Liikerillä on raitoja ja täpliä, sillä leijonanpennuilla on täpliä, jotka katoavat niiden vanhetessa. Urosliikerillä on myös leijonan tapaan harja.
Jan Guillou
Jan Oscar Sverre Lucien Henri Guillou [ɡɪ'juː] (s. 17. tammikuuta 1944 Södertälje) on ruotsalainen kirjailija ja toimittaja. Hänet tunnetaan kotimaassaan parhaiten agentti Carl Hamiltonista kertovasta 13-osaisesta romaanisarjastaan, josta viisi kirjaa on suomennettu. Kirjat, joissa Guillou esittää myös kiivasta yhteiskunnallista arvostelua, ovat olleet Ruotsin kaikkien aikojen suurin romaanien myyntimenestys. Niitä on käännetty kymmenelle kielelle, ja neljästä on tehty elokuva.
Guillou on myös suosittu televisioesiintyjä ja televisio-ohjelmien tekijä.
Guillou syntyi Södertäljessä Tukholman läänissä. Hänen isänsä Charles Guillou oli ranskalainen vahtimestari, joka työskenteli Ranskan suurlähetystössä Tukholmassa. Guilloun äiti Marianne (o.s. Botolfsen) oli norjalaistaustainen. Jan Guilloulla on sekä Ranskan että Ruotsin kansalaisuus. Kun Guilloun isoisä nimitettiin Ranskan suurlähettilääksi Suomeen, Guilloun isä päätti muuttaa Helsinkiin. Guillou varttui äitinsä ja tämän uuden aviomiehen kanssa Saltsjöbadenissa.
Isäpuoltaan Guillou on kuvannut omaelämäkerrallisessa romaanissaan "Pahuus". Siinä hänet esitetään sadistina, joka pahoinpitelee poikapuoltaan päivittäin. Guilloun äiti ja sisarpuoli ovat kiistäneet kuvauksen todenperäisyyden. Myös Guilloun opettajien mukaan romaani on paljolti sepitettä.
Ruotsalainen iltapäiväkehti Expressen väitti 24. lokakuuta 2009, että Guillou rekrytoitiin vuonna 1967 salaa KGB:n informantiksi. Guillou sanoi olleensa yhteydessä tehdäkseen tutkivaa journalismia. Hän sai moneen otteeseen KGB:ltä rahaa antamistaan tiedoista, jotka koskivat Vietnamin sodan vastustajia. Hän otti vastaan myös salaisen tehtävän ja toimitti asiakirjasalkun sovittuun paikkaan. KGB-yhteistyö jatkui vuoteen 1972 asti. Expressenin mukaan Säpo ei tutkinut kattavasti Guilloun tekoja, vaikka tämän ystävä Arne Lemberg antoi heille vihjeen niistä.
Vuonna 1973 Guillou tuomittiin vankeuteen niin sanotun IB-jutun takia. Guillou ja Peter Bratt paljastivat Ruotsin puolustusvoimien salaisen tiedustelutoimiston Informationsbyrån toiminnan.
1960- ja 1970-luvuilla Guillou toimi maolaisen Clarté-organisaation piirissä. Puolen vuoden ajan hän oli myös Clartéa lähellä olevan Ruotsin kommunistisen puolueen (aiemmin "Marxisti-leninistien kommunistinen liitto" "KFML") jäsen, mutta hänet erotettiin puolueesta hänen jätettyään jäsenmaksunsa maksamatta ollessaan ulkomailla. Nykyään hän sanoo olevansa sosialisti mutta ei kommunisti.
Guillou tunnetaan myös ristiretkiaikaan sijoittuvasta romaanisarjasta, jonka päähenkilö on temppeliherraksi pakotettu ruotsalainen Arn Magnusson. Näiden lisäksi kirjailijan suositumpiin romaaneihin kuuluu hänen omaan nuoruuteensa perustuva "Pahuus" ("Ondskan"), josta Mikael Håfström ohjasi samannimisen elokuvan vuonna 2003. Pahuus on päätynyt Suomessa myös näyttämölle Pasi Lampelan dramatisoimana Kansallisteatterissa 2012.
Hubbertin käyrä
Hubbertin käyrä, joka on nimetty geofyysikko M. King Hubbertin mukaan, on logistisen funktion johdannainen.
Esimerkki Hubbertin käyrästä:
Hubbertin käyrä muistuttaa muodoltaan normaalijakauman tiheysfunktiota. Se oli alun perin tarkoitettu mallintamaan maaöljyn tuotannon määrää. Hubbertin käyrän mukaan öljyntuotannon määrä perustuu uusien öljykenttien löytymiseen; siten öljyhuippua seuraa asteittainen tuotannon väheneminen.
Suunnitelmakieli
Suunnitelmakieli (harrastajien kesken usein "engelang" englannin sanoista "engineered language") on keinotekoinen kieli, jonka tarkoituksena on kokeilla tai todistaa jokin hypoteesi siitä, kuinka kielet toimivat tai voisivat toimia. Suunnitelmakielet jaetaan kahteen ryhmään, filosofisiin kieliin ja loogisiin kieliin ("loglang" sanoista "logical language"). Joitakin suunnitelmiakieliä voidaan myös pitää kansainvälisinä apukielinä.
Loogisten kielten tarkoituksena on mahdollistaa yksiselitteisyys viestinnässä. Tunnetuimmat loogiset kielet ovat loglan ja siitä syntynyt lojban.
Filosofiset kielet on suunniteltu kuvastamaan jotakin filosofian piirrettä ottaen kielen luonteen erityisesti huomioon. Esimerkiksi Edward Powell Fosterin ro muodostaa sanastonsa käyttämällä luokittelevaa puumallia, John Quijaidan ithkuil suunniteltiin mahdollisimman suppeaksi, ja Sonja Elen Kisan toki pona perustuu taolaisuuteen
Sergei Makarov (keihäänheittäjä)
Sergei Aleksandrovitš Makarov (, s. 19. maaliskuuta 1973 Podolsk, Moskovan alue, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen keihäänheittäjä. Hän on maailmanmestari ja moninkertainen arvokisamitalisti.
Makarov sijoittui kuudenneksi Atlantan olympialaisissa 1996 tuloksella 85,30. Ateenan MM-kilpailuissa 1997 hän oli viides heitettyään 86,32. Vuonna 1998 hän voitti Hyvän tahdon kisat, oli toinen maailmancupissa ja neljäs Budapestin EM-kilpailuissa. Sevillan MM-kilpailuissa 1999 hän sijoittui yhdeksänneksi.
Makarov voitti Euroopan cupin superliigan kilpailun vuonna 2000 tuloksella 89,92. Sydneyn olympialaisissa hän sai pronssia heitettyään 88,67. Edmontonin MM-kilpailuissa 2001 hän oli seitsemäs. Seuraavana vuonna hän voitti Euroopan cupin ja maailmancupin keihäskilpailut ja sai hopeaa Münchenin EM-kilpailuissa tuloksella 88,05.
Makarov voitti maailmanmestaruuden Pariisissa 2003 avauskierroksen heitollaan 85,44. Hän voitti samana vuonna myös Euroopan cupin ja . Ateenan olympialaisissa 2004 hän sai pronssia tuloksella 84,84. Hän oli kolmas myös Helsingin MM-kilpailuissa 2005 heitettyään 83,54 ja saman vuoden . Osakan MM-kilpailuissa, Pekingin olympialaisissa ja Berliinin MM-kilpailuissa hän karsiutui loppukilpailusta. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän sijoittui seitsemänneksi. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän oli kahdestoista.
Makarovin ennätys on 92,61 m, jonka hän heitti Sheffieldissä 30. kesäkuuta 2002. Hän on yksi kolmesta keihäänheittäjästä, joka on kyennyt heittämään nykykeihästä yli 90 metriä kahdesti samassa kilpailussa. Makarovin isänsä on Moskovan 1980 olympialaisten keihäänheiton hopeamitalisti Aleksandr Makarov ja puolisonsa entinen keihäänheiton Venäjän ennätysnainen Oksana Ovtšinnikova.