hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Liityntäliikenne
Liityntäliikenne tarkoittaa liikennettä, jossa laajemmalta alueelta kootaan matkustajia joukkoliikenteen kuljettajaan, kuten linja-autoon, junaan, metroon tai pikaraitiotiehen. Runkolinja on usein kaupunkiraideliikennettä tai linja-autoliikennettä. Syöttöliikenne toteutetaan linja-autoilla, henkilöliikennepalveluilla, henkilöautolla tai polkupyörällä.
Liityntäliikenne on yleisintä metroliikenteessä ja raskaassa paikallisjunaliikenteessä, mutta yleistä myös pikaraitiotieliikenteessä. Liityntäliikenteen tarkoituksena on keskittää matkustajat runkolinjalle liikennöintikustannuksien alentamiseksi sekä keskustaan tulevien vaunujen määrän alentamiseksi.
Liityntäliikenne on keskeinen osa muun muassa Tukholman metrojärjestelmää sekä useita Yhdysvaltojen ja Venäjän metrojärjestelmiä.
Uudenaikaisissa liityntäliikenneratkaisuissa vaihdon aiheuttamaa vaivaa pyritään pienentämään esimerkiksi:
Useissa nykyaikaisissa raideliikennejärjestelmissä liityntäliikenneperiaatetta on muokattu siten, että bussilinjat kulkevat kehälinjoilla esimerkiksi eri esikaupunkikeskusten välillä ja vain risteävät raideliikenteen kanssa. Yksinomaan liityntään tarkoitettuja linjoja ei näissä järjestelmissä ole. Näin on suunniteltu esimerkiksi Strasbourgin pikaraitiotie.
Etuja
Haittoja
Helsingissä metron syöttöliikenne keskittyy Itä-Helsingissä Mellunmäkeen, Kontulaan, Vuosaareen, Rastilaan, Itäkeskukseen sekä Herttoniemeen. Espoosta saavuttaessa Liityntä tapahtuu Kampissa tai vaihtoehtoisesti Ruoholahdessa, Vantaalta sekä Länsi- ja Pohjois-Helsingistä saavuttaessa Rautatientorilla. Helsingin metroliikenteen osalta syöttöliikenne on kattavaa, mutta myös välttämätöntä metroliikenteen toiminnalle.
Myös linja 79 (Herttoniemi (M) - Latokartano - Malmi) sekä runkolinja 560 (Rastila - Vuosaari - Mellunmäki - Kontula - Malmi - Myyrmäki) voidaan mieltää liityntäliikenteeksi, vaikkei sitä sellaiseksi virallisesti lasketa. Kulkevathan linjat juuri metro- ja juna-asemille. Linja 560 vie Rastilan, Vuosaaren, Mellunmäen ja Kontulan metroasemille sekä Malmin ja Myyrmäen asemille. Linja 79 taasen tarjoaa yhteyksiä Herttoniemen ja Siilitien metroasemille sekä Malmin ja Puistolan asemille. Etenkin Latokartanon alueelta käytetään linjaa siirtymiseen Siilitien metroasemalle.
Liityntäliikenne otettiin pääkaupunkiseudulla käyttöön 1982, kun metroliikenne käynnistyi. Lähijunien syöttöliikenne on vielä vaatimatonta. Nykyinen tilanne esimerkiksi pääradalla on perua kaupunkirataliikenteen aloitusajankohdasta (1972). HKL on esittänyt pääradalle huomattavasti laajempaa liityntäliikennettä, mutta esitys ei mennyt päättävissä elimissä läpi, sillä matkustajat on HKL:lle halvempi kuljettaa busseilla suoraan keskustaan VR:n korkeiden tariffien takia. HKL:n pidemmän aikavälin työohjelmassa oli kuitenkin erillinen liityntälinjastoselvitys, jossa selvitetään mahdollisuuksia lisätä oleellisesti lähijunaliikenteen syöttöliikennettä niin pääradalla, rantaradalla kuin Martinlaaksonkin radalla. Liikennelaitoksen mielestä syöttöliikenne on käyttökelpoista kaikilla raskaan raideliikenteen radoilla.
Sogdianus
Sogdianus oli Persian kuningas lyhyen ajan vuonna 423 eaa. Hän kaappasi vallan velipuoleltaan Kserkses II:lta. Sogdianuksen murhasi Dareios II.
Tietomme Sogdianuksesta ja Kserkses II:sta perustuvat suurimmaksi osaksi kreikkalaisen Ktesiaan kirjoituksiin. Hänen mukaansa Artakserkses I:n kuoltua Kserkseestä tuli kuningas, mutta hänen velipuolensa Sogdianus, joka oli Artakserkseen ja babylonialaisen Alogyneen poika, antoi murhata Kserkseen tämän hallittua vasta 45 päivää. Kserkseen kuoltua Sogdianuksen velipuoli Ochus, Artakserkseen ja Cosmartideneen poika, antoi murhata Sogdianuksen ja otti uudeksi nimekseen Dareios.
Persialaisissa kirjoituksissa selviää, että Artakserkses oli vielä kuningas 24. joulukuuta 424 eaa. Dareios II taas mainitaan kuninkaana ensimmäisen kerran 10. tammikuuta 243 eaa. Kserkses II:n ja Sogdianuksen valtakaudet eivät mahdu tähän lyhyeen väliin. Oletetaan että Artakserkseen kuoltua käytiin lyhyt valtataistelu, jonka Dareios II voitti.
Dareios II
Dareios II oli Persian kuningas 424–404 eaa. Hänen syntymänimensä oli Okhos. Hänestä käytetään joskus lisänimeä Nothos (Äpärä, kreikaksi νοθος).
Dareios II oli Artakserkses I:n ja babylonialaisen Cosmartideneen poika. Dareios oli Hyrkanian satraappi kun Artakserkses kuoli. Hänen velipuolensa Kserkses II:sta tuli kuningas mutta Sogdinianus murhaututti hänet ja kaappasi vallan. Okhos kapinoi Sogdinianusta vastaan ja kukisti tämän lyhyen valtataistelun jälkeen.
Dareios oli naimisissa sisarpuolensa, Artakserkseen ja Andian tyttären, Parysatiksen kanssa. 
Sen jälkeen kun Ateena oli kärsinyt tappion Sisiliassa Dareios otti aktiivisesti osaa Peloponnesolaissotaan ja liittoutui Spartan kanssa. Vuonna 408 eaa. hän lähetti poikansa Kyyroksen Vähään-Aasiaan johtamaan sotatoimia.
Dareios II kuoli vuonna 404 eaa. ja hänen pojastaan Artakserkses II:sta tuli kuningas. Nuorempi poika Kyyros ei tyytynyt tähän vaan yritti kaapata vallan kreikkalaisten palkkasoturien avustamana, tässä kuitenkaan onnistumatta.
EVTEK
EVTEK-ammattikorkeakoulu (ent. Espoon-Vantaan teknillinen ammattikorkeakoulu) eli EVTEK perustettiin teknillisenä oppilaitoksena vuonna 1985 ja vakinaistettiin ammattikorkeakouluksi ensimmäisten joukossa 1996. EVTEKin tekniikan koulutusalalla oli 12 tekniikan koulutusohjelmaa, joista valmistui insinööriksi (AMK) tai Bachelor of Engineeringiksi (B.Eng). Tekniikan alan yksiköt sijaitsivat Leppävaarassa Espoossa ja Myyrmäessä Vantaalla. Myös liiketalouden yksikkö, jossa koulutetaan tradenomeja oli Myyrmäessä. EVTEKin Muotoiluinstituutti sijaitsi Vantaalla Tikkurilassa. Koulutukset kestivät keskimäärin 3,5-4 vuotta. EVTEK ja Helsingin ammattikorkeakoulu Stadia yhdistyivät 1.8. 2008 uudeksi Metropolia Ammattikorkeakouluksi.
Gooni
Gooni (, tunnus gon) eli graadi eli uusaste on tasokulman mittayksikkö, joka on 1/100 suorasta kulmasta. 1 gon = π/200 rad. 1 gooni on 0,9 astetta, eli esim. 18 astetta on 20 goonia.
Yksikön etu on muun muassa se, että suoria kulmia on helppo lisätä ja vähentää asteluvuista. Jos joku kulkee esimerkiksi suuntaan 117 goonia (pohjoisesta myötäpäivään), silloin suunta kulkijasta kohtisuoraan vasemmalle on 17 goonia, oikealle 217 goonia ja suoraan taaksepäin 317 goonia. Toinen etu on se, että yksi gooni Maan isoympyrää pitkin vastaa sadan kilometrin matkaa. Eräs haittapuoli taas on se, että geometriassa yleiset kulmat 30° ja 60° on ilmaistava murtolukuina.
Yksikkö sai alkunsa Ranskassa yhdessä metrijärjestelmän kanssa. Yrityksistä huolimatta yksikkö otettiin käyttöön vain joissakin maissa tai joillakin aloilla, kuten maanmittauksessa.
Uusminuutti on 0,01 goonia, uussekunti 0,0001 goonia.
Kappalemitta
Kappalemitat ovat eri yhteyksissä käytettyjä lukumäärän yksiköitä, jotka tarkoittavat määrälukua kappaleita (lyhenne "kpl") jotakin tavaraa. Niitä on varsinkin entisinä aikoina ollut käytössä suuri joukko, ja ne ovat vaihdelleet eri aikoina. Monia niistä käytetään tai on käytetty vain joistakin tietyistä tavaralajeista.
Yleiskäyttöisiä, nykyäänkin käytössä olevia kappalemittoja ovat:Muun muassa seuraavia kappalemittoja on yleensä käytetty vain joistakin tietyistä tavaroista:Paperiarkeista käytetään seuraavia kappalemittoja:
Tusina
Tusina (lyh. "tus", , ) on paljon käytetty kappalemitta, joka merkitsee 12 kappaleen erää. Kaksitoista tusinaa eli 144 kappaletta on krossi.
Tusina ja krossi voidaan myös käsittää 12-kantaisen eli duodesimaalijärjestelmän mukaisiksi lukusanoiksi. Tusinaa pidetään monissa yhteyksissä kätevänä laskuyksikkönä erityisesti siitä syystä, koska luku 12 on jaollinen sekä kahdella, kolmella, neljällä että kuudella. Tämä seikka lienee myös vaikuttanut siihen, että luku 12 on ollut vanhastaan myös monien mittayksiköiden suhdelukuna: vuosi jakautuu 12 kuukauteen, brittiläinen jalka 12 tuumaan ja ennen myös Ison-Britannian šillinki 12 pennyyn.
Kaupassa tusinoina on vanhastaan laskettu ja myyty muun muassa lusikoita, kampoja, harjoja, peilejä, saksia ja sukia. Hopealusikoita myydään nykyisinkin usein puolen tusinan eli 6 kappaleen erissä. Lautoja laskettaessa 12 kappaleen erästä on käytetty nimitystä toltti.
Yhdyssanojen alkuosana tusina merkitsee suomen kielessä usein halventavasti suurina määrinä tuotettua, yksilöllisyyttä vailla olevaa ja keskinkertaista. Paitsi "tusinatavarasta" ja -"tuotteista", saatetaan vastaavassa merkityksessä puhua myös "tusinaihmisistä", esimerkiksi "tusinakirjailijoista" tai -"taiteilijoista", joiden teoksilta puuttuu omaperäisyys.
Sana tusina on peräisin ranskan kielen sanasta "douzaine", joka on johdos lukusanasta "douze", kaksitoista. Suomen kielessä sana on ollut käytössä ainakin jo 1600-luvun alussa. Ranskan kielessä johdin "-aine" voidaan lisätä muihinkin lukusanoihin, jolloin näin muodostettu substantiivi saattaa tarkoittaa määräsuuruista erää, mutta epätarkkaa lukumäärän arviota: esimerkiksi "trente" = 30, "trentaine" = kolmisenkymmentä, noin 30; "cent" = 100, "une centaine" = satakunta.
"Leipurin tusina" () merkitsee 13 kappaleen erää. Samassa merkityksessä käytetään suomen kielessäkin myös nimitystä "pirun tusina" ()
Nimitys johtuu leipurien tavasta myydä tuotteitaan 13 kappaleen erässä, jota kuitenkin sanotaan tusinaksi. Tämä tapa on mahdollisesti saanut alkunsa heidän yrityksestään varmistua siitä, etteivät he joudu syytteeseen asiakkaan huijaamisesta, vaikka tuotteiden paino olisikin säädettyä pienempi, missä tapauksessa heitä olisi voitu sakottaa.
1500-luvun lopulla leipurin tusina tarkoitti 13 kappaleen leivottua erää, josta asiakas sai 12 kappaletta ja viimeinen jäi leipurille voitoksi.
Useimmista muista lähteistä poiketen "Classical Dictionary of the Vulgar Tonge" vuodelta 1785 ilmoitti, että "leipurin tusina" oli 14 kappaletta, mikä lukumäärä sämpylöitä oli annettava tusinan ostajalle.
Pakka
"Pakka" tarkoittaa seuraavia asioita:
Valve
Valve tarkoittaa seuraavia:Valve on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Kaija Kärkinen
Kaija Hannele Kärkinen (s. 9. syyskuuta 1962 Sodankylä) on suomalainen laulaja, sanoittaja ja näyttelijä. Hän on opiskellut kasvatustiedettä Lapin yliopistossa ja näyttelijäntyötä Teatterikorkeakoulussa. Kärkinen aloitti uransa Rovaniemellä Lato-yhtyeen solistina. Hän edusti Suomea Eurovision laulukilpailussa 1991 kappaleella "Hullu yö". Laulusta alkoi yhteistyö puoliso Ile Kallion kanssa. He ovat siviilielämässäkin olleet pari siitä lähtien ja heillä on kaksi poikaa, Aleksi ja Elias.
Kärkinen on Säveltäjät ja Sanoittajat Elvis ry:n puheenjohtaja maaliskuusta 2012 lähtien. Hänen edeltäjänsä oli Janne Louhivuori.
Janne Louhivuori
Janne Verneri Louhivuori (s. 8. toukokuuta 1954 Helsinki) on suomalainen muusikko, kitaristi, tuottaja, säveltäjä ja sovittaja. Hän on tuottanut etenkin Miljoonasade-yhtyettä ja muiden muassa Ile Kalliota, Mambaa ja Eija Ahvoa. Hän soitti Hurriganesissa kitaraa vuosina 1981–1983 sekä 1988, mutta ei ole saanut siitä vastaavaa huomiota kuin yhtyeen muut kitaristit Ile Kallio ja Albert Järvinen. Louhivuori kuitenkin valmensi "Ganes"-elokuvan näyttelijäyhtyettä filmausvuosina 2006–2007.
Gramexin tilastojen mukaan Louhivuori oli Suomen 17. eniten levyttänyt studiomuusikko vuonna 2008. Hän oli ollut tuolloin mukana 2 849:llä levytyksellä.
Louhivuori on toiminut Säveltäjät ja Sanoittajat Elvis ry:n puheenjohtajana vuosina 2008−2012.
Louhivuorelle myönnettiin taiteilijaeläke 2015.
SSB
SSB () on radioliikenteen modulointimenetelmä, sivunauhamodulaatio, jossa viesti välitetään poistamalla amplitudimodulaation tuloksesta kantoaalto ja toinen sivunauha. Tässä mielessä sivunauhamodulaatio on eräänlainen tehon säästämiseksi kantoaallolla ja joko ylä- tai alasivunauhalla köyhdytetty aalto, jonka kuuluvuus kuitenkin voi puheviestinnässä olla miltei amplitudimoduloidun heikkotehoisen radioaseman keskiaaltojen tasoa.
Kysymyksessä on siis "yhden sivunauhan" lähete. Riippuen, kumpi sivunauha lähetetään, puhutaan LSB- () ja USB-lähetteestä ().
Yleensä pisimmillä radioamatööriaalloilla, sadankuudenkymmenen metrin ja kahdeksankymmenen metrin aaltoalueilla käytetään alanauhaa, LSB, lyhenne lowe side bandista, ja lyhyemmillä radioamatööriaalloilla ylänauhaa, USB, lyhenne upper side band,
Periaate on se, että kantoaallon tarvitsema energia "säästetään" kantoaallon tukahduttamisella tai vaimentamisella. Näin ollen koko lähettimen tehokapasiteetti käytetään pelkkään sivunauhan lähettämiseen ja kantoaallon "korvike" lisätään signaaliin vastaanottimessa ns. beat-oskillaattorilla (, BFO). Vaimennettua kantoaaltoa käytettäessä voidaan vastaanottimen "apukantoaalto" (BFO) lukita vaimennettuun kantoaaltoon ja saada näin ollen tarkka äänenkorkeuden toisto.
SSB-modulaatio on tavallisin puheradioliikenteessä HF-taajuuksilla, mutta on jonkin verran käytössä myös suuremmilla taajuuksilla.
Vapaasti lähetysluvatta käytettävissä radioissa sivunauhalähetys on mm. joissain kalliin hintaluokan citizens' band - radiopuhelimissa, kuten Albrecht 5890 EU, Midland 8001XT, President Grant II:ssa, President Jackson II:ssa, Yksinauhalähetys on myös sissiradioissa sähkötyksen rinnalla käytettävä liikennemuoto.
DSB-SC
DSB-SC-modulaatiossa () viesti välitetään poistamalla amplitudimodulaation tuloksesta kantoaalto. Kysymyksessä on siis "kahden sivunauhan" lähete.
Dipoli
Dipoli tarkoittaa seuraavia asioita:
Dipoli liittyy myös seuraaviin:
Dipoliantenni
Dipoliantenni on Heinrich Hertzin 1886 kehittämä antenni, jossa kaksi rinnakkain kulkevaa lankaa radiosta erkaantuvat toisistaan vastakkaisiin suuntiin muodostaen kaksinapaisen (di-: kaksi ja -poli: napa- tai pää). Dipoliantenni on suunta-antenni, jonka antennivahvistus ei ole kovin suuri, mutta joka yksinkertaisena lanka-antennina on helppo sekä edullinen rakentaa ja ylläpitää.
Ehkä yleisin dipoliantennin muoto on puoliaaltodipoli, jossa dipoliantennin pituus on puolen radioaallon pituinen. Myös aallonpituisia dipoleita käytetään. Vahvimmillaan dipoliantenni on kun sitä käytetään puolentoista radioaallon pituisena. Dipoliantenni, joka on lakalla tai muovilla päällystettyä kuparilankaa, tulee olla pidempi kuin esimerkiksi pelkän kuparilangan, sillä lakka tai päällyste muuttaa langan ominaisuuksia siten, että se käyttäytyy eri tavalla kuin paljas kuparilanka.
Dipoliantennin niin kuin ei pitkälanka-antenninkaan antennivahvistus ole kovin suuri.
Lycos
Lycos on Internetissä toimiva hakukone ja linkkikirjasto. Nimi "Lycos" tarkoittaa kreikaksi sutta, joskin nimi juontaa juurensa susihämähäkkien heimosta ("lycosidae"). Nimi viitannee tiedonkeruuohjelmiston nimitykseen spider, "hämähäkki". Lycos perustettiin vuonna 1994 tohtori Michael Mauldinin tutkimusprojektin pohjalta. Terra Networks, Telefónican tytäryhtiö osti Lycosin vuonna 2000 ja vaihtoi nimensä "Terra Lycosiksi". Myöhemmin "Lycos" pudotettiin nimestä, jolloin yrityksen nimi oli taas "Terra Networks".
"Terra Networks" ilmoitti 2. elokuuta 2004 myyvänsä "Lycosin" eteläkorealaiselle "Daum Communications Corporationille" 95,4 miljoonalla Yhdysvaltain dollarilla. Lokakuussa 2004 kauppa toteutui ja yrityksen nimi muuttui taas "Lycosiksi".
make LOVE not SPAM oli Lycosin Euroopan osaston ylläpitämä sivusto, jolta sai ladattua näytönsäästäjän, joka kuormitti roskapostittajien sivuja turhilla sivupyynnöillä. Sen tavoitteena on saada roskapostittajien palvelimet toimimaan maksimiteholla, muttei kaataa niitä. Tämä tekisi sivuston toiminnasta erittäin kannattamatonta. F-Secure kiirehti ilmoittamaan ettei käyttäjien kannattaisi ladata kyseistä ohjelmaa koneelleen, vedoten mahdollisiin palvelunestohyökkäyssyytöksiin. Näytönsäästäjä julkistettiin Euroopassa 1. joulukuuta 2004.
Verkossa kiertää myös huhu, että joku roskapostisivujen ylläpitäjä olisi ohjannut sivuilleen tulevan näytönsäästäjän aiheuttaman verkkoliikenteen takaisin "Lycosin" omille sivuille. "Lycos" kuitenkin kieltää tämän.
"Lycos Europe" otti näytönsäästäjän jakelusta perjantaina 3. joulukuuta ja ilmoitti myöhemmin keskeyttävänsä kampanjan. "Lycos" sanoo yli 100 000 käyttäjän ladanneen ohjelman.
Linkkikirjasto
Linkkikirjasto on palvelu, joka on erikoistunut keräämään ja lajittelemaan linkkejä toisille www-sivuille. Usein nämä toimivat hakukoneiden yhteydessä.
Tunnetuimpia linkkikirjastoja ovat Open Directory Project ja Yahoo!, suomalaisista muiden muassa Makupalat. Google käyttää omassa palvelussaan Open Directory Project-hakemistoa.
Linkkikirjastot kuuluvat vanhimpiin www-sivuihin. Internetin alkuaikoina oli vielä mahdollista ylläpitää suurta kokoelmaa linkkejä kaikille tai useimmille www-sivuille.
Tapaninpäivä
Tapaninpäivä eli toinen joulupäivä on joulunseudun kirkkopyhä, ensimmäisen marttyyrin Stefanoksen ja hänen myötään kaikkien marttyyrien muistopäivä. Tapaninpäivä, 26. joulukuuta on aina ollut myös hevosten ja hevosmiesten päivä.
Tapaninpäivän perinteisiin kuuluu tapaninajelu, mieluiten hevosella. Hevosia opetettiin juoksemaan ja ajeltiin kylillä hupailemassa. Iloiset rekiretket tehtiin joukolla ja joulun hiljaisen hartaan tunnelman jälkeen nuoriso ja vanhempikin väki huristeli innoissaan kylänraitteja. Myös tapaninkulkueita, laulajia, jouluämmiä ja -äijiä liikkui eri puolilla kyliä. Etelä-Pohjanmaalla Kyrönjoen varrella nuoret miehet vierailivat tapanina tyttöjen luona ja pyysivät "sylin tapaninlankaa". Mieluisille pojille tytöt antoivat pitkän säikeen kehräämäänsä rihmaa tai lankakerän. Pojat kiinnittivät langat lakkiinsa ja näin selvisi, kuka oli pidetyin ja kenestä kukaties tulisi pätevin emäntä. Tapaninpäivä oli myös entisaikaan suosittu hääpäivä. Paikoin pariskuntia, "joulunaittilaita" vihittiin tapanina enemmän kuin minään muuna aikana. Aamuvarhaisella käytiin laittamassa naapurin sauna lämpiämään, mutta naista ei saanut kohdata ensimmäiseksi. Nykyperinnettä ovat muun muassa tapanintanssit tanssiravintoloissa ja muissa tanssipaikoissa.
Päivittäistavarakaupat saivat vuosina 2009–2015 olla tapaninpäivänä auki kello 8–18 välisenä aikana, yleensä kello 12–16. Alle 100 neliön kaupat saivat olla vapaasti auki.
Radioaktiivinen hajoaminen
Radioaktiivinen hajoaminen on prosessi, jossa radioaktiivinen atomiydin muuntuu toiseksi ytimeksi emittoimalla säteilyä.
Hajoamistapa fysiikassa kuvaa tapaa, jolla hiukkanen hajoaa.
Radioaktiivisten isotooppien hajoamistavat ovat:
Tietyllä ytimellä on tyypillisesti yksi vallitseva hajoamistapa.
Hajoamisen jälkeen ydin jää joskus virittyneeseen tilaan. Pitkäikäisinä näitä kutsutaan isomeereiksi. Näillä isomeereillä tapahtuva isomeerinen siirtymä ytimen perustilaan ei aiheuta ytimen muuntumista toiseksi, toisin kuin radioaktiivisen hajoamisen yhteydessä.
Nämä hajoamistavat ovat:
Aineen aktiivisuus eli hajoamisnopeus tietyllä hetkellä on verrannollinen ydinten määrään formula_1 ja hajoamisvakioon formula_2:
formula_3
Tämän separoituvan differentiaaliyhtälön ratkaisuksi saadaan ydinten määrä ajanhetkellä formula_4:
formula_5
Hajoamislaista voidaan johtaa myös puoliintumisaika formula_6, jossa radioaktiivisten ydinten määrä puolittuu.
formula_7
Operaattoritunnus
Operaattoritunnus on lähipuhelun, kaukopuhelun, matkapuhelun tai ulkomaanpuhelun operaattorin valintaan käytettävä numero. Suomessa Viestintävirasto koordinoi numerointia.Puhelu ulkomaille soitetaan joko yleisellä ulkomaantunnuksella 00 tai kansainvälisen teleliikenteen operaattoritunnuksella:
Hedelmä
Hedelmä on kasvitieteen määritelmän mukaan emin sikiäimestä hedelmöityksen jälkeen kehittynyt elin, jossa ovat kasvin siemenet.
Hedelmät jaetaan kasvitieteessä kuiviin ja meheviin hedelmiin. Kuivissa hedelmissä sikiäimen seinän solukot kuivuvat ja kovettuvat soluseinien paksuuntuessa ja puutuessa. Mehevissä hedelmissä sikiäimen seinän solukot laajenevat, ja osa niistä kehittyy ohutseinäisiksi ja meheviksi. Kuivat hedelmät jaetaan kolmeen tyyppiin sen mukaan, minkälaisista sikiäimistä ne kehittyvät, eli aukeaviin hedelmiin, pähkylöihin ja lohkohedelmiin. Mehevät hedelmät jaetaan marjoihin ja luumarjoihin. Luumarjoista voidaan erottaa myös kerrannaisluumarjat, jotka ovat usean luumarjan muodostamia rykelmiä.
Pohjushedelmiksi (pohjusmarja, pohjuspähkylä) nimitetään hedelmiä, jossa hedelmän muodostumiseen osallistuu sikiäimen lisäksi myös kukkapohjus ja sen osuus on suuri hedelmämäisestä rakenteesta. Pohjushedelmä voi olla kuiva hedelmä, kuten pohjuspähkylä, tai mehevä, kuten pohjusmarja. Kuivia pohjushedelmiä on esimerkiksi voikukkien lenninhaivenelliset pohjuspähkylät, ja meheviä pohjushedelmiä ovat muun muassa mansikka, omenan syötävä osa sekä ruusujen kiulukat. Nimitys epähedelmä perustuu tulkintaan, jossa hedelmään katsotaan kuuluvan vain sikiäimestä peräisin olevat solukot.
Pieniä hedelmiä, kuten mansikkaa, kutsutaan yleiskielessä ja gastronomiassa marjoiksi, vaikka ne eivät kasvitieteellisessä mielessä marjoja olisikaan.
Husula
Husula on kaupunginosa Haminassa. Se kuului Vehkalahden kuntaan vuoden 2003 alussa tapahtuneeseen kuntaliitokseen asti. Taajama sijaitsee noin kolme kilometriä Haminan keskustasta pohjoiseen.
Husulan kaupunginosa koostuu enimmäkseen omakotialueesta Haminan taajaan asutun alueen pohjoisrajalla. Asukkaita Husulassa on noin 1500. "Keskuksena" on 1960- ja -70-luvuilla rakennettu kerrostalolähiö.
Husulan kylä kuului maatiloina keskiajalta lähtien vuosisatojen ajan Husujen eli sittemmin Piljertojen pikkurälssisuvulle ja sen jälkeläisille, jonka suvun on osoitettu olevan suomalais-ugrilaista kantaa ja ainakin osaksi suomalaisten (karjalaisten) alkuasukkaiden suoria jälkeläisiä. Ensimmäiset historiallisissa dokumenteissa mainitut Piljertain esi-isät on mainittu 1500-luvun puolivälistä peräisin olevissa asiakirjoissa. (lähde: Kari Hauhio, juhlaesitelmä Piljertojen sukuseuran sukukokouksessa 2010)
Ruotsin kuningas Kustaa III joukkoineen majoittui Husulassa ollessaan hyökkäämässä venäläisten hallussapitämään Haminaan vuonna 1788. Muistona tapahtumasta on Kustaanmäeksi ristitty asuinalue. 
Kustaanmäellä sijaitsee Husulan yleisurheilukenttä. Vanha ratapohja tarjoaa mahdollisuuden esimerkiksi kävelyyn ja hölkkään. Talvisin on käytössä jääkaukalo, ja Ruissalon pururata ja talviset hiihtoladut ovat myös lyhyen matkan päässä.
Husula on liikenteellisesti hyvässä paikassa, sillä valtatie 26 ja seututie 371 risteävät siellä. Valtatie 26 hoitaa liikennettä pohjoiseen Luumäen ja länteen Kotkan suuntaan, seututie 371 on puolestaan entinen Kouvolan ja Haminan välinen valtatie. Valtatie 26:lla Husulan pikavuoropysäkki palvelee kaukoliikenteen yhteyksiä Helsingin, Haminan ja Lappeenrannan välillä. Helsingin ja Joensuun välinen yöpikavuoro liikennöi päivittäin molempiin suuntiin Husulan kautta. Valtatie 7:n Haminan osuus ollaan lähivuosina rakentamassa moottoritieksi, ja Husulan kohdalta ohitustielinjaus noudattaa nykyisen valtatie 26:n linjausta. Hautausmaiden väliin jäävä osuus kaivetaan tunneliin.
Kotkassa sijaitsevan Juurikorven ja Haminan välinen rautatie (yksinomaan tavaraliikennettä) sivuaa Husulaa. 1980-luvulle asti yhteys kulki Anjalankosken Inkeroisten taajaman kautta Haminaan. Vuoteen 1968 radalla oli myös henkilöliikennettä, mutta se lakkautettiin monien muiden vähäliikenteisten henkilöyhteyksien joukossa.
Tallinmäki
Tallinmäki on noin kaksi kilometriä Haminan keskustasta itään sijaitseva kaupunginosa. Se sijaitsee Vaalimaalle vievän valtatie 7:n pohjoispuolella, rajoittuen pohjoisessa Ruotsinkylään ja idässä Ruukkiin. Tallinmäen rakennuskanta koostuu enimmäkseen omakotitaloista, mutta alueella on myös rivi- ja luhtitaloja. Tallinmäen asukasluku on noin 1200 ja se on Haminan suurin kaupunginosa.Tarmolan pururata, joka talvella toimii hiihtolatuna, sijaitsee Tallinmäen itäpuolella ja jatkuu valtatie 7:n eteläpuolelle. Hiihtoladun varrella sijainnut Tarmola(hiihtomaja) tuhoutui kesällä ilkivaltaisessa tuhopoltossa 2013. Tarmolan pururadan varrella oli aiemmin hyppyrimäki, mutta se on purettu huonokuntoisena. Tallinmäenkadun kentällä on talvisin luistelumahdollisuus.
Alfasäteily
Alfasäteily on voimakkaasti ionisoivaa mutta heikosti läpäisevää radioaktiivista säteilyä. Alfasäteilyä synnyttävää ydinreaktiota kutsutaan alfahajoamiseksi, ja se on radioaktiivisen hajoamisen yksi muoto. Alfahajoamisessa atomin ytimestä poistuu "alfahiukkanen", jonka jälkeen ytimen massaluku pienenee neljällä ja järjestysluku kahdella.
Esimerkiksi:
joka normaalisti kirjoitetaan muodossa:
Alfahiukkanen on siis heliumydin (kaksi protonia + kaksi neutronia). Alfahajoamista voidaan pitää erikoistapauksena fissiosta, jossa ydin halkeaa kahdeksi pienemmäksi ytimeksi. Alfahajoaminen on pohjimmiltaan kvanttimekaaninen tunneloitumisprosessi.
Alfasäteilyä syntyy tyypillisesti raskaiden atomiydinten hajoamisessa. Käytännössä hajoamista tapahtuu vain nikkeliä raskaammilla alkuaineilla. Ihmisille maaperästä vapautuva radon-222 on merkittävin alfasäteilyn lähde.
Alfasäteily on alfahiukkasten sähkövarauksen ja massan takia erittäin huonosti läpäisevää säteilyä, edes ilmassa alfasäteily ei pääse etenemään kuin muutamia senttimetrejä. Koska alfasäteilyn pysäyttämiseen riittää jo muutaman solun paksuinen ihon kuollut pintakerros, on ulkoinen alfasäteily varsin harmitonta. Sen sijaan elimistön sisään päässeet alfa-aktiiviset aineet ovat haitallisia. Haitallisuus johtuu hiukkasten suuresta liike-energiasta ja lyhyestä vapaasta matkasta, jolloin pieneen kudosmäärään alfa-aktiivisen aineen ympärillä kohdistuu huomattavan suuri ionisoiva energia. Tämä aiheuttaa kudosvaurioita tai jopa säteilymyrkytyksen.
Alfasäteilyn suhteellinen biologinen tehokkuus (RBE) on 20 kertaa suurempi kuin gammasäteilyllä.
Useimmat palovaroittimet ovat hyvä arkinen esimerkki alfasäteilyn hyötykäytöstä. Niiden toiminta perustuu ilman ionisointiin alfasäteilyn avulla ja sen sähkönjohtavuuden mittaukseen. Palovaroittimissa alfasäteilylähteenä käytetään pientä määrää amerikium-241:tä.
Alfasäteilevää plutoniumia käytetään energianlähteenä avaruusluotainten ydinparistoissa.
Ähtärin eläinpuisto
Ähtärin eläinpuisto on Suomen vanhin luonnonmukainen eläinpuisto. Puistossa on noin 60 eri eläinlajia, joista tunnettuja ovat erityisesti karhut. Suurin osa eläimistä on havumetsävyöhykkeelle tyypillisiä lajeja.
Eläinpuisto sijaitsee Ähtärissä Inhan kylässä, valtatie 18:n varrella noin viisi kilometriä itään kaupungin keskustasta. Eläinpuistolla on oma rautatieseisake, Eläinpuisto-Zoo, jolta on päivittäin kolme taajamajunavuoroa Seinäjoen ja kolme vuoroa Jyväskylän suuntaan.
Matkailualueella sijaitsevat Eläinpuiston leirintäalue ja hotelli Mesikämmen. Puistossa käy vuosittain noin 150 000 vierailijaa.
Eläinpuisto syntyi Ähtärin kunnanjohtaja Väinö Jaakolan aloitteesta, ja se on elävöittänyt pienen syrjäisen kunnan taloutta. Ähtärin eläinpuisto avattiin 17. kesäkuuta 1973. Puiston ensimmäinen eläin oli Köpi-niminen hirvi. Pari vuotta myöhemmin saapuivat sudet ja ilvekset.
Perustamisesta lähtien Ähtärin eläinpuiston tavoitteena on ollut rakentaa eläimille tilavat ja luonnolliset elinolosuhteet. Tämän vuoksi puistossa on ensisijaisesti vain pohjoisen pallonpuoliskon havumetsävyöhykkeen lajeja. Maastoltaan ja kasvistoltaan vaihteleva 60 hehtaarin alue on antanut erinomaiset mahdollisuudet toteuttaa Euroopan eläintarhojen yhdistyksen EAZA:n perusajatuksia siitä, kuinka eläimiä on tarhattuina hoidettava. Lisäksi yksi eläinpuistojen ja -tarhojen tärkeimpiä tehtäviä on lisätä eläinlajien ja luonnon tuntemusta sekä jakaa kasvatuksellista tietoa.
Aiemmin eläinpuiston yhteydessä sijaitsi Santerin seikkailumaa, joka tunnettiin myös nimellä Mini-Suomi.
Eläinpuistossa on noin 60 eläinlajia, joista suurin osa on talviseen ilmastoon sopeutuneita lajeja. Karhujen lisäksi puistossa on esimerkiksi ahmoja, susia ja ilveksiä sekä erittäin uhanalaisia lumileopardeja, jotka Korkeasaaren eläintarha lahjoitti Ähtärin eläinpuistolle 30-vuotisjuhlan kunniaksi vuonna 2003. Lisäksi puistossa on useita lintulajeja.
Ähtärin eläinpuisto osallistuu uhanalaisten lajien säilyttämiseen. Lumileopardien lisäksi suojelun kohteena ovat metsäpeurat ja vesikot.
Keväällä 2016 kerrottiin, että eläinpuisto saisi vuonna 2017 Suomen itsenäisyyden satavuotisjuhlan kunniaksi isopandoja Kiinasta. Lumeksi ja Pyryksi nimetyt pandat tuotiin Suomeen 18. tammikuuta 2018, mutta joutuivat kuukauden karanteeniin ja ovat yleisön nähtävillä 17. helmikuuta alkaen.
Mimmi on Ähtärin eläinpuistossa asuva ruskeakarhu, joka tunnetaan venyttelyliikkeistä, jotka jotkut luokittelevat joogaksi.
Ähtärin pandataloa alettiin rakentaa helmikuussa 2017. Sisätila on noin 2400 neliötä ja ulkopiha on noin 3000 neliötä. Sisätilan olosuhdevaatimukset olivat haasteelliset, koska kyseessä on kasvihuonetyyppinen ilmasto. Sisäilman kosteudet oli tarkasti määritelty ja lämpötilat ovat tarkasti hallinnassa, jotta kasvillisuus pysyy kunnossa. Pandatalon kiipeilyalue on suunniteltu muistuttamaan paljon pandojen luonnollista ympäristöä. Talossa kuluu paljon bambua, jota Ähtärin eläinpuisto tilaa hollantilaiselta kasvihuoneelta. Vireillä on hanke pandoille sopivan bamburavinnon viljelemiseksi Ähtärissä.
Eläinpuisto-Zoo
Eläinpuisto-Zoo () on rautatieliikennepaikka Ähtärissä rataosuudella . Virallisesti liikennepaikka on seisake ja se on avattu 31.5.1981.
Liikennepaikalla ei ole asemarakennusta, vaan pelkkä betonikatos ja puinen asemalaituri. Seisakekatokseen on 1990-luvulla maalattu eläinaiheisia kuvia lähellä sijaitsevaan eläinpuistoon liittyen. Asemalla pysähtyy päivittäin kuusi taajamajunaa, kolme Seinäjoelle, kaksi Jyväskylään sekä yksi Tampereelle. Kävelymatkan etäisyydellä on Ähtärin matkailualue, jossa sijaitsevat muun muassa Ähtärin eläinpuisto, leirintäalue, Hotelli Mesikämmen, Ähtäri-halli ja Eero Hiirosen Ylävedet-veistos.
Beetasäteily
Beetasäteily on radioaktiivisen hajoamisen seurauksena syntyvää hiukkassäteilyä, jossa atomin ytimestä poistuu eli emittoituu beetahiukkanen. Beetahiukkaset ovat joko elektroneja tai positroneja. Elektronin poistuessa kyseessä on "beeta miinus" (β) -säteily, kun positronin poistuessa puhutaan "beeta plus" (β) -säteilystä (positroniemissio).
β-hajoamisessa heikko vuorovaikutus muuntaa neutronin protoniksi ja lähettää ytimestä elektronin ja anti-neutriinon:
β-hajoamisessa protoni muuntuu neutroniksi ja lähettää ytimestä positronin ja neutriinon:
Jos protoni ja neutroni ovat osa atomin ydintä, muuttavat nämä prosessit kemiallisen alkuaineen toiseksi. Esimerkiksi:
Kieltoverbi
Kieltoverbi on verbi, jonka avulla muodostetaan verbien kieltomuodot. Kieltoverbillä on usein vajaa taivutus ja yleensä esimerkiksi infinitiivi puuttuu.
Kieltoverbi on tyypillinen uralilaisten kielten piirre.
Indoeurooppalaisissa kielissä kieltomuoto muodostetaan taipumattomalla partikkelilla (proto-indoeurooppalainen *ne, latinan nōn), joka liitetään taipuvaan pääverbiin. Englannissa sen yhteydessä käytetään usein apuverbiä (do, be, have, shall, will, may, need). Uralilaisten kielten kieltoverbi on itse apuverbin kaltainen, vaikka esiintyykin myös yksinään.
Suomen kielessä kieltoverbi taipuu persoonissa ja tapaluokissa. Verbillä tiedetään olleen rikas nominaali- ja tempustaivutus, josta nykysuomessa on jäljellä enää partisiippinen "epä-" ja murteissa ensimmäisen infinitiivin instruktiivi eten- esimerkiksi "etenkehtainen" .
Indikatiivi, konditionaali ja potentiaali
Imperatiivi
Viron kielessä kieltoverbi taipuu persoonissa ja tapaluokissa. Indikatiivissa, konditionaalissa ja epäsuorassa tapaluokassa ei taivutusta kuitenkaan enää ole.
Indikatiivi, konditionaali ja epäsuora tapaluokka
Imperatiivi
Inarinsaamessa kieltoverbi taipuu persoonissa ja tapaluokissa.
Indikatiivi, konditionaali ja potentiaali
Imperatiivi
Pohjoissaamessa kieltoverbi taipuu persoonissa ja tapaluokissa.
Indikatiivi, konditionaali ja potentiaali
Imperatiivi
Panathinaikos FC
Panathinaikos FC () on ateenalaisen Panathinaikos-urheiluseuran jalkapallojoukkue. Se on perustettu helmikuun 3.päivä vuonna 1908 . Seuran perustaja on Giorgos Kalafatis, joka syntyi Ateenassa vuonna 1890. Hän oli urheilun monilahjakkuus, mutta lähimpänä sydäntä oli kuitenkin jalkapallo.
Seuran tunnus on pyöreä ja siinä on keskellä vihreä kolmiapila, jota ympäröi teksti "Παναθηναϊκός 1908", muuten tunnus on valkoinen. Panathinaikoksen pahimmat kilpailijat Kreikassa ovat Olympiakos (Ολυμπιακός) sekä AEK Ateena (AEK).
Mesimarja
Mesimarja eli maamuurain ("Rubus arcticus") on monivuotinen ruohokasvi, joka leviää siementen lisäksi maanalaisten rönsyjen avulla. Se kasvaa 10–30 cm korkeaksi. Lehdet ovat kolmisormiset ja kukat punaiset. Marjamaiset hedelmystöt ovat rubiininpunaiset ja koostuvat useista yhteen kasvaneista pienistä pallomaisista luumarjoista. Mesimarja kukkii kesä-heinäkuussa.
Mesimarjaa ja sen lähisukulaisia kasvaa pohjoisella pallonpuoliskolla monilla alueilla Alaskasta Arkangeliin mutta ei esimerkiksi Islannissa tai Grönlannissa. Suomessa mesimarjaa kasvaa koko maassa, parhaiten se kuitenkin tuottaa satoa Kuopion ja Kemin välisellä vyöhykkeellä. Marjasato ei koskaan ole ollut suuri, ja metsienkäsittelyn ja tehomaatalouden myötä se on pienentynyt entisestään. Nykyisin on onnistuttu kehittämään lajike myös puutarhatuotantoon. Ristipölytys on edellytys marjojen muodostumiselle, eli puutarhassa on oltava useampi yksilö tämän varmistamiseksi.
Mesimarjan tummanpunainen hedelmä on maukas, ja siitä voidaan valmistaa mm. hilloa ja likööriä. Sillä on myös maustettu teetä. Carl von Linné piti marjaa suurena herkkuna kirjassaan "Flora Lapponica" (1737).
Kahden mesimarjan alalajin eli alaskanmesimarjan ("Rubus arcticus" subsp. "stellatus") ja mesimarjan ("Rubus arcticus" subsp. "arcticus") välistä risteytystä kutsutaan jalomaaraimeksi ("Rubus arcticus" ssp. × "stellarcticus"). Mesimarjan ja lillukan ("Rubus saxatilis") risteymää kutsutaan mesilillukaksi eli lapinlillukaksi ("Rubus" × "castoreus"). Mesimarjan ja vadelman ("Rubus idaeus") risteymää kutsutaan mesivadelmaksi ("Rubus" × "binatus").
Mesimarjan marjat sisältävät yli kahtasataa aromiainetta, joista tärkein on mesifuraani (CHO, CAS-numero 4077-47-8).
Mesimarja ei kestä kuumentamista, vaan siitä tulee karvasta. Sen aiheuttavat siinä olevat furaanijohdokset (2,5-dimetyyli-4-metoksi-3(2H)-furanoni = 'mesifuraani' ja 2,5-dimetyyli-4-hydroksi-3(2H)-furanoni ='hydroksimesifuraani'), joita on ahomansikassakin. Lähisukuisissa vadelmassa ja puutarhamansikassa näitä furaanijohdoksia ei ole. Yhdisteiden pilkkoutumistuotteet ovat luultavasti karvaita.
Lehtivihreä
Lehtivihreä eli klorofylli on orgaaninen molekyyli, jonka avulla kasvit yhteyttävät. Tätä valon avulla tapahtuvaa yhteyttämistä kutsutaan fotosynteesiksi. Klorofylli on rakenteeltaan Mg-keskusatomillinen porfyriini. Se kykenee helposti kuljettamaan ylimääräiset elektronit keskusatomilta reunoille, joissa elektronit sidotaan kemiallisesti.
Lehtivihreäksi voidaan myös kutsua kasvisolujen viherhiukkasia eli kloroplasteja, jotka ovat niitä soluorganelleja, jotka vastaavat itse yhteyttämisestä. Kehittyneemmillä kasveilla lehtivihreä on viherhiukkasissa, bakteereilla kalvojen rakenneosina. Näitä viherhiukkasia on runsaasti lähestulkoon kaikissa kasvin maanpäällisissä osissa, ja ne ovat lähinnä vastuussa kasvien vihreästä väristä. Yksisoluinen makean veden levä "Chlorella vulgaris" sisältää enemmän klorofylliä kuin mikään muu tunnettu organismi (3–5 %). Chlorella-nimi itsessään viittaa vihreään ja klorofylliin. Klorofyllimolekyylit, esimerkiksi p680, absorboivat hyvin valon sinisiä ja punaisia aallonpituuksia, mutta huonosti vihreitä, joita ne sen sijaan heijastavat ja siksi ne näkyvätkin vihreinä.
Lehtivihreän rakenteen selvitti saksalainen Nobel-kemisti Richard Willstätter.
Lehtivihreää eli klorofylliä ja klorofylliiniä käytetään myös elintarvikkeiden lisäaineena E-koodilla E 140.
Myös näiden johdannaisia, klorofyllikuparikomplekseja ja klorofylliinikuparikomplekseja, käytetään elintarvikkeiden lisäaineena E-koodilla E 141.
Athletic Bilbao
Athletic Club, tunnetaan myös nimellä Athletic Bilbao, on espanjalainen jalkapalloseura, jonka kotikaupunki on Bilbao Baskimaan itsehallintoalueella.
Athleticin edustusjoukkue pelaa Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa. Kotiottelunsa joukkue pelaa San Mamésin stadionilla. Seuran ominaispiirre on perinne, jonka mukaan edustusjoukkueen pelaajisto koostuu vain seitsemän historiallisen baskimaakunnan alueella syntyneistä tai tämän alueen seurojen kasvattamista pelaajista.
Seuran perusti 33 bilbaolaisen urheiluharrastajan ryhmä vuonna 1898. Seuran virallinen perustamiskokous pidettiin vuonna 1901. Seuran menestyksekkääseen historiaan sisältyy kahdeksan Espanjan pääsarjamestaruutta, 24 Espanjan cup-mestaruutta ja Eurooppa-liigan (aik. UEFA-cup) toinen sija vuosilta 1977 ja 2012. Se on Real Madridin ja Barcelonan ohella yksi kolmesta seurasta, jotka eivät ole koskaan pudonneet Espanjan korkeimmalta sarjatasolta.
Athleticin edelliset merkittävät mestaruudet ovat 1980-luvun alkupuoliskolta, ja sittemmin seura on pääasiassa kamppaillut heikommista sijoituksista ja jopa putoamista vastaan. Kaudella 2006–2007 joukkue sijoittui sarjan 17:nneksi ja säilytti sarjapaikkansa vain yhden pisteen turvin. Vuonna 2009 Athletic ylsi Espanjan cupin Copa del Reyn loppuotteluun ensimmäistä kertaa 24 vuoteen, mistä alkoi menestyksekkäämpi aikakausi seuran historiassa.
Kaudella 2011–2012 Athletic eteni Marcelo Bielsan alaisuudessa jälleen Copa del Reyn finaaliin. Seura menestyi myös eurokentillä, kun Bielsa johdatti baskit UEFA-cupin korvanneen Eurooppa-liigan loppuotteluun 35 vuoden tauon jälkeen. Unelma mestaruudesta kaatui finaalitappioon Atlético Madridia vastaan maalein 3–0.
Kauden 2013–2014 päätteeksi Athletic saavutti neljännen sijan kotimaisessa sarjassa. Kausi oli kokonaisuudessaan menestyksellinen, mistä hyvä esimerkki on 1–0-kotivoitto Barcelonasta. Hyvät otteet toivat paikan Mestarien liigan play-off-kierrokselle kaudelle 2014–2015, jossa vastaan asettui Napoli. Hienon kauden jälkeen joukkueen tähtipelaajista, kuten Aritz Adurizista ja Ander Herrerasta, tehtiin lukuisia tarjouksia. Lopulta kesäkuussa 2014 Herrera siirtyi 36 miljoonan punnan kaupassa Manchester Unitediin. Athletic saavutti paikan Mestarien liigan lohkovaiheeseen kaudeksi 2014–2015.
Kaudella 2014–2015 Athletic sijoittui jälleen Copa del Reyn toiseksi. Elokuussa 2015 Athletic voitti Supercopa de Españassa Barcelonan, mikä oli seuran ensimmäinen mestaruus 31 vuoteen kansallisissa tai kansainvälisissä kilpailuissa.
Endosymbioositeoria
Endosymbioositeoria eli symbiogeneesi on teoria joka selittää kuinka aitotumaiset kehittyivät esitumallisista. Se käsittelee tiettyjen aitotumaisten soluelinten, kuten mitokondrioiden ja plastidien (erityisesti viherhiukkasten), alkuperää. Teorian mukaan nykyisiä eukaryootteja edeltäneet solut ottivat aikoinaan solusyönnillä sisäänsä erilaisia bakteereja, joista sittemmin endosymbioosin myötä kehittyi soluelimiä. Mitokondrioiden katsotaan kehittyneen proteobakteereista ja viherhiukkasten syanobakteereista.
Endosymbioositeoriasta kiisteltiin 1900-luvulla vuosikymmeniä, mutta nykyään se hyväksytään tutkijoiden keskuudessa. Vankimpana näyttönä pidetään mitokondrioiden ja viherhiukkasten oman genomin selvittämistä sekä monien yksisoluisten levämäisten eliöiden solurakenteissa nykyäänkin tavattavia muita plastideja, jotka ovat enemmän tai vähemmän surkastuneita yhteyttäviä yksisoluisia eliöitä.
Kunto
Kunto on ihmisen olotilaa kuvaava käsite, johon sisältyvät fyysinen kunto, sosiaalinen kunto, psyykkinen kunto.
Fyysisellä kunnolla tarkoitetaan muun muassa kestävyyskuntoa, lihasvoimaa ja liikehallintaa. Fyysinen kunto on käsitteenä suppeampi kuin fyysinen toimintakyky, johon luetaan kuuluvaksi edellä mainittujen asioiden lisäksi muun muassa aistien toiminta. Huono fyysinen kunto on suurin yksittäinen terveysriski molemmilla sukupuolilla. Fyysistä kuntoa voidaan ylläpitää liikunnalla, joka ylläpitää samalla myös psyykkistä kuntoa.
Fyysisellä toimintakyvyllä tarkoitetaan kehon kykyä suoriutua fyysisistä ponnistuksista ja muista tavoitteista. Yksinkertaistettuna se tarkoittaa kykyä selviytyä arjen askareista, toiminnoista ja vaatimuksista vaivattomasti ja kivutta. Esimerkiksi kengännauhojen sitominen vaatii tiettyä notkeutta. Jos tällainen perustoiminto vaatii onnistuakseen erityistä ponnistelua tai erityisiä toimenpiteitä, esim. jalan nostoa tuolille tai jotain teknistä apuvälinettä, niin silloin fyysinen toimintakyky on rajoittunut. Iän myötä fyysinen toimintakyky heikkenee, mutta sitä voidaan kuitenkin merkittävästi pidentää toiminnan kautta edellyttäen luonnollisesti, etteivät terveydelliset seikat sitä rajoita. Terveys ja toimintakyky vaikuttavat toisiinsa.
Fyysinen suorituskyky on alla olevan listan summa. Fyysisen suorituskyvyn osa-alueita tulee käsitellä kokonaisuutena sen sijaan, että keskityttäisiin vain yhteen tai muutamaan toisiaan täydentävään osa-alueeseen.Hyvän kunnon saaminen ja ylläpitäminen voi vaatia seuraavia asioita:
Lahko (uskonto)
Lahko on nykyisessä päämerkityksessään vallitsevasta kirkosta eronnut uskonnollinen ryhmä. Laajemmassa merkityksessään lahko on mistä hyvänsä kirkko- tai uskontokunnasta irrottautunut ryhmä tai liike. Perinteisessä kristillisessä merkityksessään lahko on harhaoppisena pidetty liike, jonka ei katsota dogmissaan tunnustavan Jeesuksen statusta samalla tavalla kuin Kirkko.
Uskontososiologi Phil Zuckermanin mukaan lahkojen, kirkkojen ja kulttien välillä ei varsinaisesti ole eroa. Uskontososiologi Kimmo Ketola on todennut kirkko-lahko-luokittelun olevan ongelmallinen muiden kuin juutalais-kristillisen kulttuuripiirin suhteen.
Polttopallo
Polttopallo on lasten suosima peli, jossa on tapana käyttää pehmeää palloa, koska ajatuksena on heittää pallolla muita pelaajia. Polttopalloa pelataan usein esimerkiksi koulujen alaluokkien liikuntatunneilla ja se kehittää muun muassa ketteryyttä ja tarkkuusheittoa.
Yksi tai useampi pelaaja yrittää "polttaa" muita pelaajia osumalla pelaajiin heittämällään pallolla. Muut pelaajat asettuvat maahan piirretyn ympyrän sisäpuolelle ja yrittävät väistellä palloa. Kun pallo osuu ympyrän sisällä olevaan pelaajaan, hän siirtyy ympyrän ulkopuolelle ja hänestä tulee yksi heittäjistä. Peliä jatketaan, kunnes ympyrän sisällä ei ole enää pelaajia. Viimeinen sisällä oleva pelaaja on voittaja. Yleensä tapana on, että vain pään alapuolelle osuneet heitot hyväksytään. Pelistä on olemassa monimutkaisempia muunnelmia, kuten keinupolttopallo.
Joissakin sääntömuunnelmissa ympyrän sisällä olevat pelaajat saavat ottaa pallosta kopin käsillään. Näin tehdessä viimeksi ympyrästä poistunut tai kopparin valitsema pelaaja saa palata ympyrään.
Polttopalloa pelataan eri säännöillä ympäri maailmaa. Yhdysvalloista Suomeenkin levinnyt joukkuelajimuoto saa koko ajan uusia pelaajia myös Suomessa ja mm. SM-kisoja pelataan eri tasoilla Suomessa.
Polttopallon tapainen toinen leikki on nimeltään Neljän tulen välissä. Siinä pelaajat jaetaan kahteen ryhmään ja heidän yhteinen liikkuma-alueensa jaetaan kahteen erilliseen, jolloin kummallakin joukkueella on oma puoli. Pelialue rajataan melko pieneksi. Kummastakin joukkueesta valitaan yksi tai kaksi polttajaa, myös palloja voi olla enemmän kuin yksi. Polttajien alue sijoittuu vastajoukkueen taakse ja heidän on tarkoitus polttaa mahdollisimman monta vastapelaajaa. Palaneesta pelaajasta tulee polttaja ja hänen on siirryttävä vastajoukkueen taakse, muiden omanpuolelaisten polttajien avuksi. Viimeinen palamaton voittaa. Joskus peliä vaikeutetaan monella pallolla ja palaneiden vapauttamisella. Mm. kun joku henkilö palaa itse, hänen polttamansa henkilöt vapautuvat.
New York (täsmennyssivu)
New York tarkoittaa seuraavia:
VNC
VNC "(Virtual Network Computing)" on protokolla tietokoneen graafisen käyttöliittymän etäkäyttöön, jonka kehitti ORL eli Olivetti Research Lab. Englannin Cambridgessa vuonna 1995. VNC:tä käytetään graafisen työpöydän esittämiseen verkon yli toisella työpöydällä. Tätä varten etäpisteellä tarvitaan VNC-palvelin ja toiseen päähän pääteohjelma.
Sekä palvelimia että pääteohjelmia löytyy yleisimmille käyttöjärjestelmille kuten Linux, Microsoft Windows ja BSD-muunnelmat kuten Mac OS X. VNC-protokolla on alustariippumaton, mutta kaikille käyttöjärjestelmille ei ole valmistettu tarvittavia ohjelmia.
VNC-pääteohjelma voi ottaa yhteyden eri käyttöjärjestelmällä varustettuun palvelimeen. Useamman pääteohjelman on mahdollista ottaa yhteys samaan palvelimeen. VNC on käytännöllinen vaikkapa etätyöskentelyyn. On olemassa myös Javalla tehty pääteohjelma, mikä teoriassa mahdollistaa järeänkin tietokoneen käyttämisen matkapuhelimen avulla.
Alkuperäinen VNC-koodi on avointa lähdekoodia.
VNC sai alkunsa ORL eli "Olivetti Research lab" -tutkimuskeskuksessa vuonna 1995. 1997 myös Oracle alkoi rahoittaa tutkimuskeskusta ja se nimeksi tuli "Olivetti & Oracle Research Lab". 1999 AT&T osti laboratorion mutta se lakkautettiin vuonna 2002.
Nimi VNC johdettiin sanoista "Very-thin-client ATM Network Computer" eli "Videotile", joka oli kynällä käytettävä nopealla ATM-yhteydellä varustettu LCD-kosketusnäyttö. Ohjelmallinen versio laitteesta sai nimen "Virtual Network Computing" eli VNC.
VNC:n parissa työskennelleet kehittäjät:
Koska VNC julkaistiin GPL-lisenssin alaisena, myöhemmin syntyi useita VNC-pohjaisia järjestelmiä.
Georg Simon Ohm
Georg Simon Ohm (16. maaliskuuta 1789 – 6. heinäkuuta 1854) oli saksalainen fyysikko. Hänet tunnetaan parhaiten nimeään kantavasta Ohmin laista. Ohm huomasi kokeissaan, että johtimeen syntyvä sähkövirta on suoraan verrannollinen johtimessa tapahtuvaan jännitehäviöön. Myös resistanssin yksikkö ohmi (Ω) kantaa hänen nimeään.
Ohmista tuli matematiikan opettaja jesuiittojen koulussa Kölnissä 1817 ja polyteknisessä ammattikorkeakoulussa Nürnbergissä 1833. Koulu on myöhemmin nimetty hänen mukaansa. Hän sai arvostusta vasta vanhemmalla iällä, Copley-mitalin vuonna 1841 ja Torinon tiedeakatemian ja Royal Societyn jäsenyydet pian sen jälkeen.
Hän sai professorin viran Münchenissä vuonna 1852, vain muutaman vuoden ennen kuolemaansa. Ennen tätä hän toimi monissa opetustehtävissä.
Ohm julkaisi Ohmin lakia käsittelevät tutkimuksensa aluksi tiedejulkaisuissa 1826, mutta julkaisi jo seuraavana vuonna niitä käsittelevän kirjan, "Die galvanische Kette: mathematisch bearbeitet". Hän tutki myös atomeja, ääntä, polarisaatiota ym.
Mansikat
Mansikat ("Fragaria") on ruusukasveihin ("Rosaceae") kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu yli 21 lajia ja monia risteymiä ja lajikkeita. Mansikoita kasvaa lauhkeassa ilmastossa eri puolilla maapalloa. Puutarhamansikan ("Fragaria" × "ananassa") pohjushedelmä on kaupallisesti merkittävä viljeltävä marja.
Mansikat ovat monivuotisia rönsyjä kasvattavia ruohovartisia kasveja. Lehdet kasvavat ruusukkeisesti, ja lehtilapa on kolmisorminen. Kukkien teriö on valkoinen.
Mansikoiden kukka­pohjus paisuu hedelmöittymisen jälkeen pohjushedelmäksi eli pohjus­marjaksi, jota myös sanotaan mansikaksi. Tavallisessa kielen­käytössä sitä pidetään marjana, mutta kasvitieteessä yleisesti käytetyn määritelmän mukaan se on epähedelmä, koska hedelmällä tarkoitetaan vain sikiäimestä muodostunutta solukkoa. Tässä mielessä mansikoiden varsinaisia hedelmiä ovat pähkylät eli pienet siemenet pohjusmarjan ulkopinnalla. Mansikat leviävät siementen lisäksi myös rönsyjen avulla.
Mansikassa on C-vitamiinia enemmän kuin appelsiinissa. 100 grammassa mansikoita on C-vitamiinia 60 milligrammaa, eli kahdessa desissä mansikoita on päivän C-vitamiiniannos. C-vitamiini säilyy pakastettunakin melko hyvin. Kahdessa desissä mansikoita on yhtä paljon kuitua kuin palassa ruisleipää. Mansikan kuitupitoisuus on 2,4 prosenttia tuorepainosta. Mansikka sisältää runsaasti fenoliyhdisteitä, jotka vahvistavat elimistön suojamekanismeja, toimivat antioksidantteina ja estävät haitallisten mikrobien kasvua. Sadassa grammassa eli noin kahdessa desilitrassa mansikoita on 43 kilokaloria.
Kalle (nimi)
Kalle on suomalainen miehen etunimi, alkujaan ruotsinkielinen lempinimimuoto nimestä Karl. Kalle kuuluu Suomen tavallisimpiin miesten etunimiin. Väestörekisterikeskuksen mukaan nimi Kalle on annettu Suomessa vuoden 2015 loppuun mennessä 38 679 miehelle ja alle 13 naiselle.
Melissa (tietokonevirus)
Melissa on tietokonevirus, tarkemmin sanottuna mato, joka sai nimensä erään strippaajan mukaan 1999. Se oli ensimmäisiä laajalti levinneitä sähköpostiviruksia. Melissa-mato ja sen variantit käyttävät hyväkseen tiettyjen Microsoftin tuotteiden (Microsoft Word 97 ja 2000; Outlook) tietoturva-aukkoja.
Erityisen merkittävän Melissasta tekee se, että sen lähdekoodi julkaistiin heti viruksen levittyä, ja siitä lähtien lähdekoodia on hyödynnetty muissa mainetta niittäneissä ja ehkä hieman tuntemattomammissakin viruksissa. Tartunnan aiheutettuaan virus keräsi käyttäjän koneelta sähköpostiosoitteita ja lähetti itsestään kopion eteenpäin.