hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Gonio
Gonion linnoitus (, aiemmin nimeltään Apsaros tai Apsaruntos) on roomalainen linnoitus Georgiassa, Adžariassa Mustanmeren rannalla kymmenisen kilometriä Batumin kaupungista etelään ja muutama kilometri Turkin rajalta pohjoiseen Tšorokhi-joen suulla.
Varhaisin maininta linnoituksesta on Plinius vanhemman kirjoituksissa ensimmäiseltä vuosisadalta. Toisella vuosisadalla se oli jo vahvasti linnoitettu Kolhkiin valtakunnan roomalaiskaupunki. Myöhemmin sitä hallitsi Bysantin valtakunta. Nimen "Gonio" mainitsee ensimmäisenä Mikael Panaretos 1300-luvulla. Goniossa oli myös lyhytikäinen genovalainen kauppasiirtokunta, ja vuonna 1547 se siirtyi osmanien haltuun. Se pysyi osmanien valtakunnan osana vuoteen 1878 saakka, jolloin koko Adžaria siirtyi San Stefanon rauhansopimuksessa Venäjän keisarikunnalle.
Linnoituksen muurit ovat yhteensä 900 metriä pitkät ja niissä on 18 tornia. Alun perin torneja oli yhteensä 22. Linnoituksen neljästä sisäänkäynnistä vain läntinen on nykyään käytössä. Linnoituksella oli tärkeä strateginen merkitys, sillä se suojeli Tšorokhin ja Atšaristsqalin laaksoja, jotka yhdistivät Georgian lounaisen sisämaa-alueen Mustanmeren rannikkoon. Linnoituksen historia liittyy tiiviisti Argonauttien myyttiin: legendan mukaan Kolkhiin kuningas Aietes hautasi poikansa Absyrtoksen juuri tänne. Iason leikkasi Absyrtoksen ruumiin kappaleiksi ja heitti palat mereen. Vanhimmat arkeologiset löydöt ovat 1700–1600-luvuilta ennen ajanlaskun alkua ja urbaania asutusta paikalla on ollut ainakin hellenistiseltä kaudelta alkaen. Goniossa toimi teatteri ja hippodromi ensimmäiseltä vuosisadalta 200-luvulle saakka. Linnoitusta on pidetty myös apostoli Mattiaan hautapaikkana.
Jonas Hassen Khemiri
Jonas Hassen Khemiri (koko nimi "Jonas Hassen Per Younes Khemiri", s. 27. joulukuuta 1978 Tukholma) on ruotsalainen kirjailija.
Khemirin äiti on ruotsalainen ja isä tunisialainen. Hän on opiskellut kirjallisuustiedettä ja kansainvälistä taloutta Tukholmassa ja Pariisissa ja ollut harjoittelijana YK:n turvallisuusneuvostossa New Yorkissa.
Vaikka Khemiri on asunut koko ikänsä Ruotsissa, hänestä on tullut maahanmuuttajien puolestapuhuja. Hän kirjoitti esikoisromaaninsa "Ajatussulttaani" (2003) itse luomallaan maahanmuuttajaruotsilla. Teos on käännetty useille kielille ja dramatisoitu näytelmäksi, jota on esitetty Angeredin teatterissa. Sen pohjalta on tehty myös elokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 2007. Khemirin toinen romaani, "Montecore: uniikki tiikeri" (2006), oli ehdolla August-palkinnon saajaksi. Khemiri sai August-palkinnon vuonna 2016 neljännellä romaanillaan "Kaikki se mitä en muista".
Tukholman kaupunginteatterissa esitettiin Khemirin esikoisnäytelmää "Invasion!" maaliskuusta 2006 tammikuun 2008 loppuun. Näytelmä on suomennettu nimellä "Invaasio!", ja se sai Suomen kantaesityksensä Kansallisteatterin Omapohjassa 15. marraskuuta 2012.
Myös Suomessa heräsi keskustelu poliisin käyttäytymisestä, kun Dagens Nyheter julkaisi 13. maaliskuuta 2013 avoimen kirjeen muotoon puetun Khemirin artikkelin, jossa hän paheksui Ruotsin poliisin käyttäytymistä. Artikkeli on osoitettu Ruotsin oikeusministerille Beatrice Askille ja otsikoitu "Hyvä Beatrice Ask" ("Bästa Beatrice Ask"). Khemiri kertoo siinä kokemistaan ennakkoluuloista ja syrjinnästä. Khemiri arvostelee myös Ruotsin karkotuksia, joita tehdään laittomien maahanmuuttajien karkottamiseksi perustetun REVA-hankkeen nimissä. Khemiri käyttää siitä nimitystä "Vallan toimintatapa. Väkivallan käytäntö". Kirje levisi nopeasti internetissä. 14. maaliskuuta oli suositellut artikkelia Facebookissa 120 000 henkilöä, ja se on siten internetissä toiseksi levinnein ruotsinkielinen teksti. Ilmestymispäivänä sen oli avannut Dagens Nyheterin verkkosivuilla 250 000 lukijaa. Beatrice Ask vastasi artikkeliin pyytämällä Khemiriä julkiseen keskusteluun, minkä Khemiri torjui toteamalla, että teksti puhukoon puolestani. Dagens Nyheterin arvion mukaan Khemirin tekstistä voi tulla uuden rasisminvastaisuuden alku.
Pöllöset
Pöllöset ("Otus") on pöllöjen heimoon kuuluva lintusuku.
Otus
Otus tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Tommy Körberg
Tommy Körberg (s. 4. heinäkuuta 1948 Norsjö, Västerbotten) on ruotsalainen laulaja ja näyttelijä. Körberg edusti Ruotsia Euroviisuissa vuonna 1969 laululla ”Judy min vän” sijoittuen yhdeksänneksi sekä vuonna 1988 kappaleella ”Stad i ljus” sijoittuen sijalle 12. Hän on myös esittänyt Anatoli Sergijevskin roolin musikaalissa "Chess" sekä Lontoossa että Tukholmassa.
Metsäpöllöt
Metsäpöllöt ("Ciccaba") on pöllöjen heimoon kuuluva lintusuku.
Hurrikaani Ike
Hurrikaani Ike oli yhdeksäs nimetty trooppinen sykloni Atlantin hurrikaanikaudella 2008. Varsinaisen hurrikaanin laskettiin surmanneen 103 henkeä. Lisäksi 92 menehtyi välillisesti hurrikaanin vuoksi.
Eniten uhreja oli Haitissa, missä arvioitiin kuolleen 74 ihmistä. Yhdysvalloissa tuhot olivat suurimmat Texasissa, Louisianassa ja Arkansas'ssa, missä kuoli 20 ihmistä ja lisäksi 64 menetti henkensä epäsuorasti hurrikaanin vuoksi. Ainakin 28 ihmistä menehtyi hurrikaanin suoriin ja epäsuoriin vaikutuksiin myös Ohio Valleyssa myrskyn jo laantuessa.
Ike muodostui säähäiriöstä, joka syntyi Kap Verden lähellä elokuun loppupäivinä. Syyskuun 1. päivänä se oli trooppinen myrsky, ja syyskuun 4. päivänä se oli voimistunut toiseksi ylimpään eli 4. luokkaan Saffirin-Simpsonin hurrikaaniasteikolla. Iken lähestyessä Texasin rannikkoa sen tuulennopeus pieneni, joten se laskettiin enää 2. luokan hurrikaaniksi.
Ike kulki samoilla alueilla kuin Hurrikaani Gustav vain viikkoa aiemmin.
Turks- ja Caicossaarilla rakennukset vaurioituivat pahoin, mutta ihmisuhreilta vältyttiin. Kuuban länsiosassa kuoli seitsemän ihmistä, ja pääkaupunki Havannassa tuli aineellisia vaurioita. Dominikaanisessa tasavallassa hurrikaani aiheutti kaksi kuolemaa.
Kuubaa ylittäessään Ike heikkeni 1. luokan hurrikaaniksi. Meksikonlahden lämmin vesi sai sen voimistumaan jälleen, mutta vain 2. luokkaan asti (Hurrikaani Katrina oli 5. luokan hurrikaani). 
Tuulet puhalsivat kuitenkin otollisesta suunnasta, joten suurimmat tuhot syntyivät vedenpinnan äkillisen nousun takia.
Iken läpimitta oli 12. elokuuta 2008 Texasiin saapuessa liki tuhat kilometriä. Myrskyn arvioitiin katkaisseen sähköt 2,6 miljoonalta asukkaalta Texasissa ja Louisianassa. Noin 100 000 texasilaista jäi alueelle viranomaisten evakuointimääräyksistä huolimatta.
Ike osui samoille alueille kuin Galvestonin hurrikaani vuonna 1900. Hurrikaanin aiheuttamat taloudelliset vahingot nousivat miljardeihin dollareihin.
Sormipaisukarve
Sormipaisukarve ("Hypogymnia physodes") on puiden oksilla ja kivipinnoilla kasvava jäkälälaji. Sen yläpinta on vihertävänharmaa, kasvualustaa vasten painuva alapinta on musta.
Sormipaisukarvetta pidetään ilman puhtauden indikaattorina: parhailla paikoilla sen kasvuruusukkeet kasvavat viisisenttisiksi, mutta saasteisilla paikoilla ne jäävät alle sentin kokoisiksi.
Rick Dees
Rick Dees (oik. Rigdon Osmond Dees III; s. 14. elokuuta 1950 Jacksonville, Florida, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen radio-DJ, joka tunnetaan parhaiten ohjelmastaan "Rick Dees Weekly Top Forty", jota lähetetään Yhdysvalloissa yli 400 radioaseman kautta, ja lisäksi se on kuultavissa yli 70 eri maassa.. Lisäksi hänellä on ollut Los Angelesissa KIIS-radioasemalla aamuohjelma "Rick Dees Morning Show" vuodesta 1982 alkaen.
Vuonna 1976 Dees levytti kappaleen "Disco Duck", joka pääsi Billboard-listan ykköseksi.
Billboard-lehti on valinnut Rick Deesin Vuoden radiopersoonaksi 15 kertaa peräkkäin. Hän on myös saanut tähden Hollywood Walk of Famelle ja hänet on valittu Radio Hall of Fameen.
Etelä-Amerikan uudisasuttaminen
Etelä-Amerikan uudisasuttaminen tarkoittaa eurooppalaisten asettumista Etelä-Amerikan mantereelle 1400-luvun lopulta alkaen.
Aikakauden suurvallat, Espanja ja Portugali, jakoivat Euroopan ulkopuolisen maailman etupiirialueisiin Tordesillasin sopimuksella vuonna 1494. Sen mukaan Portugalille kuului nykyisen Brasilian itäosa muun Etelä-Amerikan ollessa Espanjan etupiiriä.
1530-luvulta alkaen espanjalaiset ja myöhemmin myös portugalilaiset konkistadorit kulkivat pitkin Etelä-Amerikkaa, arvioivat sen ihmisiä ja luonnonvaroja, ja levittivät tahtomattaan eurooppalaisperäisiä tauteja, joista monet koituivat tuhoisiksi alueella ennestään asuville kansoille.
Konkistadorit loivat Espanjan siirtomaaherruuden perustan, joka oli oleellinen pohja espanjalaista imperiumia rakennettaessa. Konkistadoreista tunnetuimmat ovat Hernán Cortés ja Francisco Pizarro. Cortés voitti Meksikon alueen asteekkivaltakunnan ja valloitti maat kuninkaansa nimissä Espanjalle. Meksikosta Cortes jatkoi pohjoiseen ja hiljalleen nykyinen Kalifornia ja Uusi-Meksiko liitettiin Espanjan hallintaan.
Fransisco Pizarro puolestaan kukisti inkaintiaanien valtakunnan Andien vuorilla. Rohkeudella, oveluudella ja viekkaudella Pizarro onnistui noin 200 sotilaansa kanssa kukistamaan keskenään eripuraiset inkat ja laajensi näin Espanjan valtapiiriä.
1820-luvulla Simón Bolívar pyrki luomaan Etelä-Amerikan yhdysvallat. Taistelut ja vallankumoukset johtivat nykypäivän itsenäisten Venezuelan, Kolumbian, Ecuadorin, Perun ja Bolivian valtioiden syntyyn. Eurooppalaisten vaikutus alueella jäi pysyväksi: espanja ja portugali ovat alueen virallisia ja yhteisiä kieliä.
Burn After Reading
Burn After Reading on vuonna 2008 ensi-iltansa saanut Coenin veljesten ohjaama musta komediaelokuva. Sen päärooleissa esiintyvät George Clooney, Frances McDormand, John Malkovich, Tilda Swinton, Richard Jenkins ja Brad Pitt.
"Burn After Reading" sai maailmanensi-iltansa Venetsian elokuvajuhlilla 27. elokuuta 2008.
Farssimaisessa komediassa kuntosalin työntekijät Linda ja Chad (McDormand ja Pitt) saavat käsiinsä entisen vakoojan Coxin (Malkovich) muistelmakäsikirjoituksen sisältävän tietokonelevykkeen ja yrittävät kiristää sen avulla rahaa. Asioita sekoittaa muun muassa se, että Lindan uusi poikaystävä, lipevä Harry (Clooney), sattuu olemaan myös Coxin avioeroa hakevan vaimon (Swinton) rakastaja.
Elokuva oli ehdolla parhaan komedian tai musiikkielokuvan Golden Globe -palkinnon saajaksi. Myös Frances McDormand oli ehdolla omassa sarjassaan. Brad Pitt ja Tilda Swinton olivat rooleistaan Bafta-ehdokkaina. National Board of Review of Motion Pictures arvioi elokuvan yhdeksi vuoden 2008 kymmenestä parhaasta.
"Burn After Reading" sai ensi-iltansa yhteydessä valtaosin suopeita arvosteluja, mutta myös jakoi mielipiteitä. Suomessa esimerkiksi Film-O-Holic.com-sivuston Jussi Lahtonen pitää komediaa epäonnistuneena, koska katsoja ei voi samastua yhteenkään sen karikatyyrimäiseen hahmoon. Hänestä elokuva on rakennettu näyttelijöiden maneereille ja sisäpiirihuumorille, jossa näyttelijät tekevät pilkkaa joko omasta imagostaan tai aiemmista rooleistaan.
Dian Curtis Regan
Dian Curtis Regan (s. 1950 Colorado Springs, Colorado, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen lasten- ja nuortenkirjailija. Vuonna 1993 hän sai Vuoden jäsen -tunnustuksen amerikkalaisen lastenkirjallisuuden kirjoittajien ja kuvittajien säätiöltä.
Regan on asunut Coloradon lisäksi Teksasissa ja Oklahomassa sekä kolme vuotta Puerto La Cruzissa Venezuelassa. sittemmin hän hän on muuttanut asumaan Wichitaan Kansasiin.
Maria Tolvanen
Maria Tolvanen (s. 1981) on suomalainen kirjailija, joka julkaisi fantasiaromaanin "Rauhan soturi" (Karisto, 1996) 15-vuotiaana. Teos kertoo pojasta, joka ennustuksen mukaan tuo rauhan kahden sotivan valtakunnan välille.
Stefan Hula (vanhempi)
Stefan Marian Hula (s. 12. syyskuuta 1947 Szczyrk) on puolalainen entinen yhdistetyn hiihtäjä.
Hulan paras saavutus kansainvälisistä arvokilpailuista on pronssimitali 1974 Falunin MM-kisoista. Olympialaisiin Hula osallistui urallaan kahdesti: 1972 Sapporossa hänen sijoituksensa oli 17. ja 1976 Innsbruckissa 16.
Hulan poika Stefan on mäkihyppääjä.
Markus Hasler
Markus Hasler (s. 3. lokakuuta 1971 Eschen, Liechtenstein) on liechtensteinilainen hiihtäjä, joka kilpaili kansainvälisellä tasolla 1992–2009.
Haslerin uran paras arvokisasijoitus on neljäs sija 2003 Val di Fiemmen MM-kisojen yhdistelmäkilpailusta. Kaksi vuotta aikaisemmin Lahden MM-kisoissa hän sijoittui tätä edeltäneessä kilpailumuodossa takaa-ajossa kuudenneksi. Val di Fiemmessä hän sijoittui lisäksi 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa seitsemänneksi. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2005 hän oli 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa kolmastoista ja 30 kilometrin yhdistelmäkilpailussa viidestoista. Thunder Bayssa 1995 hän sijoittui 30 kilometrin perinteisen kilpailussa 15:nneksi. Olympialaisissa Hasler sijoittui parhaimmillaan sijalle 11 Torinon olympialaisten 2006 yhdistelmäkilpailussa. Salt Lake Cityssä 2002 hän oli vapaan hiihtotavan sprintissä 12:s.
Hasler osallistui vuosina 1992–2008 yhteensä 152 maailmancupin osakilpailuun. Hänen paras sijoituksensa oli kolmas sija joulukuussa 2001 Cognessa käydystä vapaan hiihtotavan sprinttikilpailusta. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui maailmancupissa kaikkiaan 12 kertaa.
Smolenskin tori
Smolenskin tori (Смоленская площадь; Smolenskaja ploštšad) on paikka Moskovan sisemmän kehätien varrella, johon päättyy Arbat-katu ja jolla sijaitsee Venäjän federaation ulkoasiainministeriö. Sijaintinsa vuoksi puhekielessä tai sanomalehtitekstissä joskus viitataan "Smolenskin torilla" nimenomaan Venäjän federaation ulkoasiainministeriöön, joka rakennuksena on yksi Moskovan Stalinin hampaista, korkeista tornitaloista, jotka on rakennettu toisen maailmansodan jälkeen.
Venäjän federaation ulkoasiainministeriön rakennuksen rakensivat saksalaiset sotavangit.
Sana ploštšad voi tarkoittaa venäjän kielessä sekä toria että hallinnollista aukiota, jolla ei ole kaupallista toimintaa, kuten esimerkiksi Helsingissä Senaatintori. Smolenskin toria on nimitetty vuoteen 1933 saakka joko Smolenskin kauppatoriksi (Смоленская торговая площадь) tai Smolenskin markkinoiksi (Смоленский рынок), joka tarkoittaa venäjänkielisessä käytössä myös kauppatoria eikä suomalaiseen tapaan kerran kuukaudessa kauppatorilla yleensä keskiviikkona järjestettävää markkinapäivää kauppatorilla.
Emil Kellenberger
Emil Kellenberger (3. huhtikuuta 1864 Walzenhausen – 30. marraskuuta 1943) oli sveitsiläinen ampuja.
Pariisin olympialaisissa vuonna 1900 Kellenberger voitti kultaa sotilaskiväärin kolmiasentokilpailusta tuloksella 930 sekä asentokilpailun joukkuekilpailusta ja jakoi polviasentokilpailun hopean tanskalaisen Anders Peter Nielsenin kanssa. Makuuasennon kilpailussa hän oli viides ja pystyasennossa kuudes.
Kellenberg voitti Luzernin MM-kisoissa 1901 kultaa sekä vapaakiväärin kokonaiskilpailussa tuloksella 948 että makuuasennossa tuloksella 341. Kellenberg uusi seuraavana vuonna Rooman MM-kisoissa vapaakiväärin kokonaiskilpailun maailmanmestaruutensa tuloksella 941. Hän voitti myös pystyasennon tuloksella 300. Buenos Airesin MM-kisoissa 1903 hän voitti jälleen vapaakiväärin kokonaiskilpailun tuloksella 969. Lisäksi hän voitti samoissa kisoissa vapaakiväärin polviasennon tuloksella 346.
Kellenberger ampui vuonna 1901 vapaakiväärin 300 metrin 3 × 40 laukauksen maailmanennätyksen 948, joka paransi Lars Jørgen Madsenin kaksi vuotta aiemmin ampumaa ennätystä viidellä pisteellä. Hän paransi ennätystä vuonna 1903 lukemiin 969. Tämä ennätys pysyi voimassa kaksi vuotta, kunnes Charles Paumier du Verger rikkoi sen vuonna 1905. Kellenberg paransi 1901 myös vapaakiväärin 40 laukauksen makuuasentoennätystä. Hänen tuloksensa 341 oli seitsemän pistettä parempi kuin Jesse Wallingfordin vuonna 1899 ampuma ennätys. Louis Richardet rikkoi Kellenbergin ennätyksen vuonna 1903.
Kelkka
Kelkka on kahdella jalaksella varustettu rekimäinen työnnettävä, vedettävä tai lumessa ja jäällä alamäkeen liukuva kulkuväline. Erilaisia kelkkoja ovat muun muassa potkukelkat sekä lasten mäenlaskuun tarkoitetut rattikelkat. Kelkoilla harjoitettavia kilpaurheilulajeja ovat rattikelkkailu, ohjaskelkkailu ja skeleton- eli mahakelkkailu. Moottorikelkka on telaketjulla kulkeva moottorikäyttöinen kelkka. Kelkkajääkiekkoon tarkoitetun kelkan jalaksissa on terät, joiden avulla se kulkee jäällä luistimien tavoin.
Perinteisessä puusta tehdyssä veden tai halkojen kuljetukseen tarkoitetussa kelkassa jalakset ovat kapeahkot ja kelkan kansi vain muutaman laudan levyinen. Etupäästä kaareviin jalaksiin on kiinnitetty pystypuut perään, keskelle ja keulaan, joiden avulla syntyy kelkan kehikko ja kansilautojen kiinnitysalusta. Työntöaisan pystypuut ovat pidemmät. Aisa- ja keulapuut on sidottu yläpäästä yhteen paksulla vitsaksella. Jalakset voidaan raudoittaa liukumisen parantamiseksi ja ne ovat yleensä takaa hieman kansilautoja pidemmät, niin että jaloille on yhtäältä tilaa kelkkaa työnnettäessä ja että jalasten kannoilla voi toisaalta ottaa liukua alamäessä.
Earl Boykins
Earl Antoine Boykins (s. 2. kesäkuuta 1976 Cleveland, Ohio) on yhdysvaltalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija. Hän pelasi pelintekijänä sekä heittävänä takamiehenä.
Boykinsia ei koskaan NBA:han, mutta hän onnistui silti luomaan sarjassa pitkän uran. Hän pelasi kymmenessä eri NBA-seurassa vuosien 1999 ja 2012 välillä, New Jersey Netsissä, Cleveland Cavaliersissa, Orlando Magicissä, Los Angeles Clippersissä, Golden State Warriorsissa, Denver Nuggetsissa, Milwaukee Bucksissa, Charlotte Bobcatsissä, Washington Wizardsissa ja Houston Rocketsissa. Hänelle kertyi NBA:n runkosarjassa yhteensä 652 ja pudotuspeleissä 15 ottelua.
Boykins pelasi ammattilaisurallaan myös Rockford Lightningissa ja italialaisseura Virtus Bolognassa. Hän oli voittamassa kaudella 2008–2009, ainoallaan Bolognassa, EuroChallenge-sarjan mestaruutta. Hänen edustamansa yliopistojoukkue, Itä-Michiganin yliopisto, jäädytti vuonna 2011 hänen pelinumeronsa, numeron 11, ja vuonna 2013 hänet valittiin Greater Cleveland Sports Hall of Famen jäseneksi.
Vain 165 senttimetriä pitkä Boykins on NBA:n historian toiseksi lyhyin pelaaja Muggsy Boguesin jälkeen.
Persson
Persson tarkoittaa seuraavia:
Hoffman
Hoffman tarkoittaa seuraavia asioita:
Christensen
Christensen tarkoittaa seuraavia:
Hagen (täsmennyssivu)
Hagen tarkoittaa seuraavia asioita:
Colby Genoway
Colby Genoway (s. 12. joulukuuta 1983 Morden, Manitoba, Kanada) on kanadalainen jääkiekkohyökkääjä. Hän on monipuolinen pelaaja, joka pystyy pelaamaan sekä keskus- että laitahyökkääjänä.
Genoway pelasi kolme kautta Yhdysvaltojen yliopistosarjassa NCAA:ssa Pohjois-Dakotan yliopiston joukkueessa. Viimeisellä kaudellaan 2004–2005 hän pääsi kokeilemaan myös ammattilaiskiekkoa AHL:n Hartford Wolf Packissa neljän ottelun verran. Genoway jatkoi Hartfordissa myös seuraavalla kaudella. Tulokaskaudellaan hän teki AHL:ssa 61 pistettä 77 ottelussa. Kesällä 2006 Genoway teki sopimuksen Anaheim Ducksin kanssa. Alkukauden 2006–2007 hän pelasikin Anaheimin farmiseurassa Portland Piratesissa. Anaheim kauppasi Genowayn tammikuussa 2007 Vancouver Canucksin organisaatioon vaihdossa Joe Rullieriin. Vancouverin farmiseurassa Manitobassa Genoway pelasi seuraavat puolitoista kautta.
Kaudelle 2008–2009 Genoway siirtyi pelaamaan Eurooppaan. Hän aloitti kauden 2008–2009 Tampereen Ilveksessä. Genoway pelasi Ilveksessä 11 ottelua ja oli joukkueensa tehokkain pelaaja. Hän siirtyi sopimuksensa mukaan lokakuussa Ruotsin toiselle sarjatasolle Moran riveihin. Mora ei pystynyt nousemaan Elitserieniin, eikä jatkanut ulkomaalaispelaajiensa sopimuksia. Genoway teki Morassa 30 ottelussa 30 pistettä
Kaudeksi 2009–2010 hän palasi Ilvekseen sopimuksella, joka astui voimaan lokakuussa 2009. Ennen Ilvekseen siirtymistään Genoway pelasi Tšekin Extraligan HC Pardubicessä. Genoway liittyi takaisin Ilvekseen 4. marraskuuta 2009. Odotukset olivat hirveät eikä Genoway pystynyt täyttämään niitä missään vaiheessa. Varsinkin kevätkaudella hyytyi pahasti muun joukkueen mukana. Toisaalta myös vammat sotkivat kautta.
Genowayllä oli sopimus Ilveksen kanssa kaudesta 2010–2011, mutta hänen palkkansa oli lopulta liian suuri Ilvekselle. NLA:n HC Lugano pääsi sopimukseen Ilveksen kanssa lokakuussa 2010 Genowayn hankkimisesta loppukaudeksi. Luganossa Genoway teki runkosarjassa 30 pistettä 41 ottelussa ja karsintakierroksella Rapperswiliä vastaan seitsemän pistettä. Kesällä 2011 Genoway solmi kolmivuotisen sopimuksen NLB:ssä pelaavan HC Lausannen kanssa.
Verkkosiipiset
Verkkosiipiset (Neuroptera) eli harsosiipiset on hyönteislahko, johon kuuluu maailmanlaajuisesti noin 5 000 lajia. Ne ovat petoja sekä toukkina että aikuisina. Suomessa verkkosiipisiä on tavattu 54 lajia.
Aikuiset verkkosiipiset ovat melko pienikokoisia ja jotkin lajit muistuttavat pientä sudenkorentoa. Etenkin monien kirvakorentojen siivet ovat itse eläimeen verrattuna kookkaat ja lahkon nimi tulee siipien monimutkaisesta ja tiheästä suonituksesta. Etu- ja takasiivet ovat samannäköiset ja korennolla on purevat suuosat. Aikuinen korento on usein pahanhajuinen.
Ravinnokseen verkkosiipiset käyttävät pääsääntöisesti kirvoja sekä muurahaisia. Verkkosiipisten toukat eroavat ulkonäöltään suuresti aikuisesta korennosta ja ovat maalla eläviä petoja. Ne naamioituvat usein keräämällä ympärilleen syömiensä kirvojen tyhjiä kuoria, sammalta tai muuta roskaa. Kirvakorentojen toukkia käytetään apuna biologisessa tuholaistorjunnassa. Oman erikoisen ryhmänsä muodostavat muurahaiskorennot, joiden toukka – "muurahaisleijona" – kaivautuu maahan jättäen vain saaliin pitelemiseen tarkoitetut leuat esille. Muodonvaihdos on täydellinen.
Verkkosiipisistä on fossiiliaineistoa permikaudelta lähtien. Joissakin lähteissä kaislakorennot ja käärmekorennot luetaan mukaan verkkosiipisiin, mutta nykyään niiden katsotaan muodostavan omat lahkonsa.
Jimmie Lawson
Jimmie Lawson on yhdysvaltalainen muusikko, joka on monipuolinen jazz-, gospel-, ja blues- laulaja ja kontrabasisti. Hän on syntynyt Oklahomassa, mutta varttunut Los Angelesissa. Los Angelesin South Centralissa uransa aloittanut muusikko ihaili Etta Jamesia ja Johnny "Guitar" Watsonia.
Jimmie "Bluesman" Lawson on vaikuttanut Suomessa muusikon uran ohella muun muassa amerikkalaisen jalkapallon valmentajana Vaahteraliigassa sekä I- ja II-divisioonatasolla Helsingissä, Joensuussa, Keravalla, Lohjalla, Porissa ja Raumalla.
Jutikkalan kartano
Jutikkalan kartano on historiallinen kartano Sääksmäen eteläosassa.
Kartanoalueen historia on alkanut rautakaudella. Paikalta on löydetty kolme rautakautista asuinpaikkaa sekä kolme myöhäisrautakautista polttokenttäkalmistoa. Varhaisin maininta kartanosta on vuodelta 1340 ja kartanoksi Jutikkala on muodostunut 1400-luvun alkuun mennessä. Tällöin kolmen rautakautisen talon tilukset on yhdistetty yhdeksi suurtilaksi.
Kartanon ovat omistaneet kokemäkeläisen Vuolteen suvun, varsinaissuomalaisen Tasaisten (myöhemmin Hufvudsköld) rälssisuvun sekä saksalaisperäisen Bäckin suvun edustajat. Kaikki omistajat olivat avioliittojen kautta sukua toisilleen. Kartanon osti isonvihan aikaan G. J. von Birckholtz, jonka vävy Henrik Blåfield oli äitinsä kautta Hufvudsköld-suvun jälkeläinen. Kartanon tiiviissä ryhmässä olleet rakennukset paloivat 5. toukokuuta 1838, ja Blåfieldin suku joutui luopumaan kartanosta 1872, kun uusien rakennusten tekeminen oli saanut heidät taloudellisiin vaikeuksiin. Kartanon puinen uusklassinen päärakennus valmistui 1839, ja uudet rakennukset oli sijoitettu laajemmalle alueelle tulipalovaaran vähentämiseksi.
Kartano osti pakkohuutokaupassa 1872 Huittisista kotoisin olleen rusthollari Fredrik Takkula, joka otti sukunimekseen kartanon mukaan Jutikkala. Hänen poikansa Kaarle Fredrik puolestaan käytti sukunimeä Rinne. Filosofian maisteri K. F. Rinteellä (1863-1923) oli kolme lasta. Vanhin poika Ossian Rinne sai kartanon omistukseensa isänsä jälkeen ja isännöi sitä 1923-1979, kuolemaansa saakka. Nuorempi poika oli tunnettu historiantutkija ja akateemikko Eino Jutikkala (vuoteen 1931 Rinne).
Jutikkalan kartanossa oli ennen vuoden 1918 torpparilakia 750 hehtaaria maata, josta noin 150 hehtaaria peltoa. Toisen maailmansodan jälkeen kartanon pinta-ala oli 400 hehtaaria. Ossian Rinne myi kartanon pellot Päivölän maatalousoppilaitokselle ja Haukilan kartanolle. Kartanon rakennukset ja puisto siirtyivät Rinteen kuoltua kartanomuseota ylläpitävälle säätiölle.
Kartanoalueella on päärakennuksen pohjoispuolella 1860-luvulla rakennettu asuinrakennus sekä ns. käräjärakennus. Muita rakennuksia ovat pakarirakennus, harmaakivinen navetta, jonka vanhimmat osat ovat vuodelta 1872, vuoden 1838 tulipalossa säästynyt viljamakasiini sekä puistossa sijaitseva polttamattomista tiilistä muurattu viinarännirakennus. Kartanon englantilaistyylisen puiston perusti 1840-luvulla Adam Ramsay.
Hashiksenkäyttäjä
Hashiksenkäyttäjä () on Fitz Hugh Ludlow'n kirjoittama omaelämäkerrallinen huumeromaani, joka kuvaa käyttäjän tietoisuuden muuttumista ja filosofisten ajatusten kulkua. Romaani julkaistiin 1857, ja se on suomennettu vuonna 2008.
Ludlow pääsi hasiksesta eroon, mutta ryhtyi myöhemmin käyttämään keuhkotautiinsa oopiumia ja tuli siitä riippuvaiseksi. Ludlow kuoli keuhkotautiin.
Valmistevero
Valmistevero on jonkin tuotteen valmistajalta, tuottajalta tai maahantuojalta valtiolle kerättävä vero. Veron maksaja sisällyttää valmisteveron tuotteensa hintaan, jolloin se siirtyy kuluttajan rasitukseksi. Valmisteverojen edeltäjiä olivat aksiisit. Euroopan unionissa jotkin valmisteverot on yhdenmukaistettu direktiivien avulla. Tällaisia valmisteveroja kannetaan alkoholista ja alkoholijuomista, nestemäisistä polttoaineista, sähköstä ja joistakin polttoaineista sekä tupakkatuotteista. Suomessa kannetaan näiden lisäksi valmisteveroa juomapakkauksista ja virvoitusjuomista. Valmisteveron luonteisia ovat kaatopaikoille toimitetuista jätteistä kannettava jätevero ja voiteluöljyistä kannettava öljyjätemaksu. Suomessa valmisteverojen määräämisestä, maksuunpanosta ja kannosta huolehtii Verohallinto.
Suomen ensimmäinen valmistevero-niminen vero oli vuonna 1919 säädetty tupakkavalmistevero, jota maksettiin savukkeista, sikareista, polttotupakasta, nuuskasta ja savukepaperista. Verollisia olivat tehdasmaisesti valmistetut tai muutoin ansiotarkoituksessa tehdyt tupakkavalmisteet. Vero maksettiin kiinnittämällä veromerkkejä vähittäismyyntipakkauksiin.
Valmisteveroja on Suomessa valvonut tullilaitos. Vuosina 1937–1949 valvonnasta huolehti leima- ja valmisteverokonttori, joka muodostettiin yhdistämällä Suomen leimakonttori ja tullilaitoksen yhteydessä toiminut aksiisikonttori. Leima- ja valmisteverokonttorin antamaan päätökseen voitiin hakea muutosta korkeimmasta hallinto-oikeudesta 60 päivän kuluessa päätöksen tiedoksi saannista.
Vuonna 1949 leima- ja valmisteverokonttorin leimatoimiston tehtävät siirrettiin Suomen Pankille ja muu osa konttorista muutettiin valtiovarainministeriön alaiseksi valmisteverokonttoriksi. Päätöksistä valittaminen tapahtui samoin kuin ennenkin. Valmisteverokonttori lakkautettiin vuoden 1970 alussa ja sen tehtävät siirrettiin tullihallitukselle.
Kustakin valmisteverosta on säädetty oma lakinsa, jossa määritellään verovelvollisuus ja veron määräytymisen perusteet.
Tutkayhtälö
Tutkayhtälö kuvaa matemaattisesti tutkan suorituskykyyn vaikuttavia tekijöitä silloin, kun tutka toimii pelkän kohinan rajoittamissa olosuhteissa eikä oteta huomioon ilman ja sateen vaimennusta ym. ympäristön ja esteiden vaikutusta. Kun kyseessä on monostaattinen pulssiperiaatteella toimiva ensiötutka, tutkayhtälön tekijöitä ovat seuraavat:
Tekijät formula_3 ja formula_4 voidaan esittää ja sijoittaa tutkayhtälöön toisistaan riippuvina kahdella tavalla:
Tutkayhtälö voidaan myös kirjoittaa kahteen eri muotoon:
Kun korvataan tekijä formula_2 tekijällä formula_11 ja ratkaistaan tekijä formula_12, joka on tällöin formula_13, yhtälö kuvaa tilannetta, jossa vastaanottimeen saadaan sen "kuulokynnyksen" juuri ja juuri ylittävä kaikuteho maalin ollessa suurimmalla etäisyydellä, jolla tutka voi sen havaita.
Howard Stern
Howard Allan Stern (s. 12. tammikuuta 1954 New York, New York) on yhdysvaltalainen radiojuontaja, televisiopersoona, kirjoittaja ja mediamoguli.
Howard Stern on tullut tunnetuksi persoonallisesta ja kiistanalaisesta esiintymistavastaan. Hänen shokeeravaksi ja räävittömäksi kuvattu juontamisensa on järkyttänyt useita konservatiivisempia kuulijoita. Sternin ohjelmassa on luvattu mm. myydä erään neidon neitsyys. Hänen shownsa sai vuosina 1990-2004 2,5 miljoonan dollarin sakot kielenkäytön takia.
Howard Sternin tunnetuin radio-ohjelma on neljästi viikossa Howard 100 -kanavalla esitettävä "The Howard Stern Show". Stern on julkaissut kaksi kirjaa, "Private Parts" ja "Miss America". "Private Parts" -kirjasta tehtiin myös "Howard Sternin intiimit osat" -niminen elokuva vuonna 1997, jossa Stern näytteli itse pääosaa.
1994 Stern oli ehdolla New Yorkin osavaltion kuvernöörin vaaleissa.
Vuodesta 2006 hänellä on ollut oma show SiriusXM satelliitti-radiossa (satelliitin kautta ohjelmaa lähettävä radio-kanava), joka on maksuun perustuva radiokanava.
Howard Stern syntyi vuonna 1954 juutalais-amerikkalaiseen perheeseen Queensissa, ja myöhemmin perhe muutti Long Islandille. Hänen isänsä omisti levytysstudion, ja Sternin isä kannusti häntä radioalalle.
Stern opiskeli yhtenä harvoista valkoisista afro-amerikkalaisessa Roosevelt Junior High Schoolissa, ennen kuin siirtyi opiskelemaan South Side High Schooliin muuttaessaan toiseen kaupunginosaan. Valmistuttuaan vuonna 1972 lukiosta Stern haki Bostonin yliopistoon, josta hän valmistui vuonna 1976 pääaineenaan viestintä. Opiskellessaan yliopistossa Stern työskenteli kampuksen radioasemalla.
Kesällä 1978 Howard Stern avioitui college-aikaisen tyttöystävänsä Alison Bernsin kanssa, ja perheeseen syntyi kolme tytärtä. Lokakuussa 1999 Stern ilmoitti eroavansa vaimostaan, ja virallinen ero astui voimaan vuonna 2001. Myöhemmin Howard Stern alkoi seurustella mallina toimivan Beth Ostroskyn kanssa, ja he menivät kihloihin.
Koivuvahakas
Koivuvahakas ("Hygrophorus hedrychii" syn. "Hygrophorus melizeus") on kupera limainen kermanvalkoinen ja keskeltä kellanpunainen vahakaslaji. Sen heltat ovat aluksi kellanpunaiset ja vanhemmiten vaalenevat. Jalka on valkoinen. Malto on kellanvalkoista ja maku on epämiellyttävä. Sieni kasvaa koivun seuralaisena lehti- ja sekametsissä melko yleisenä.
Ruskokirjovahakas
Ruskokirjovahakas ("Hygrophorus persoonii", aiemmin "H. dichrous") on kupera limainen vihreän- tai tummanruskea vahakaslaji. Sienen heltat ovat aluksi vaaleat ja vanhemmiten vihertävänkeltaiset. Jalka on limainen ja vihreänruskea. Malto on valkoista. Sieni on syötävä. Se kasvaa harvinaisena Lounais-Suomen lehdoissa tammen ja pähkinäpensaiden seuralaisena.
Jyväsvahakas
Jyväsvahakas ("Hygrophorus pustulatus") on limainen, harmaa ja pienisuomuinen vahakaslaji. Sen heltat ovat valkoiset. Jalka on mustanharmaiden suomujen peittämä. Sieni on syötävä. Se kasvaa havumetsissä melko yleisenä.
Limavahakas
Limavahakas ("Hygrocybe irrigata" syn. "Hygrocybe unguinosa") on kupera hyvin limainen harmaa tai harmaanmusta vahakaslaji. Lakki voi olla joskus miltei ruskea. Heltat ovat harmaanvalkoiset tai harmaat. Jalka on ontto, limainen ja harmaa mutta lakkia vaaleampi. Malto on vaaleanharmaata. Sieni kasvaa yksittäin tai ryhminä metsänreunoilla ja lehdoissa. Se on melko yleinen Etelä- ja Keski-Suomessa.
Rusotäplävahakas
Rusotäplävahakas ("Hygrophorus erubescens") on kupera tahmealakkinen vahakaslaji. Lakissa on keltaisella pohjalla punaisia täpliä. Vanhemmiten lakki haalistuu. Sienen heltat ovat valkoiset tai kellertävät ja punapilkkuiset. Sienen jalka on valkoinen tai kellertävä. Sieni maistuu karvaalta eikä ole ruokasieni. Se kasvaa kuusikoiden sammalmättäillä kehinä. Se on kalkinsuosija ja kasvaa yleisenä Koillismaalle saakka.
Punikkivahakas
Punikkivahakas ("Hygrocybe punicea") on kellomainen tai laakea verenpunainen tai kellanpunainen vahakaslaji. Lakki on kostealla säällä tahmainen. Sen heltat ovat nuorina vaaleankeltaiset ja vanhemmiten oranssinpunaiset. Jalka on kellanpunainen ja punaviiruinen. Malto on kellanvalkoista. Sieni kasvaa ruohikkoisissa metsänreunoissa ja laidunniityillä. Se on yleinen Etelä-Suomessa ja on hyvä ruokasieni.
Mönjävahakas
Mönjävahakas ("Hygrocybe miniata") on kupera tai laakealakkinen helakanpunainen tai kellanpunainen vahakaslaji. Sienen lakin keskellä on pieniä suomuja. Sen heltat ovat oranssinpunaiset. Jalka on lakion värinen. Malto on kellertävää. Sieni kasvaa ruohikoissa hakamailla metsänreunoilla. Sieni kasvaa koko Suomessa.
Vahverovahakas
Vahverovahakas ("Hygrocybe cantharellus" syn. "Hygrocybe lepida") on kuperan suomuinen ja kirkkaanpunainen vahakaslaji. Lakin reunat ovat keltaiset. Malto on oranssia. Heltat ovat nuorilla sienillä vaaleankeltaiset ja vanhemmiten keltaiset. Jalan latva on oranssi ja tyvestä lakin värinen. Sieni kasvaa kosteassa sammalessa ja on melko yleinen Suomessa.
Euterpe-ryhmä
Euterpe-ryhmä oli samannimisen vuosina 1900–1905 ilmestyneen kirjallisen lehden ympärille kerääntynyt suomenruotsalaisten kirjailijoiden ja taiteilijoiden ryhmä.
Euterpelaisia kiehtoivat ranskalainen kulttuuri, symbolismi ja Friedrich Nietzschen filosofia sekä kirjailija Oscar Wilden edustama dekadenssi. Vastustajat kuvasivat ryhmän jäseniä ”Esplanadia pitkin ikävystyneinä vaeltaviksi nuoriksi, joiden suupielestä roikkuu suuri sikaari ja jotka savuisissa kahviloissa tuijottavat absinttilasiin”. Omasta mielestään he halusivat avata ikkunoita Eurooppaan ja tuulettaa ummehtunutta suomalaista kulttuurielämää. Valtaosa Euterpe-lehden tilaajakunnasta asuikin Helsingissä.
Euterpe-ryhmä sai alkunsa eräänä vuoden 1901 myöhäissyksyn iltana, kun joukko tulevia ryhmän jäseniä poistettiin helsinkiläisen Grand Hotelin ravintolasta heidän osoitettuaan mieltä naapuripöytään saapunelle venäläisseurueelle. Ryhmän jäsenet päättivät, että heidän olisi saatava mielipiteilleen julkaisukanava. Koska sensuuriviranomaiset eivät olisi sallineet oman lehden perustamista, he päättivät käyttää tähän tarkoitukseen Karl Flodinin vuonna 1900 perustamaa Euterpe-nimistä musiikkilehteä. Lehti oli saanut nimensä antiikin mytologian huilunsoiton muusan mukaan.
Ryhmään kuuluneen Rolf Lagerborgin vapaata sukupuolimoraalia kannattanut, lokakuussa 1902 julkaistu näytelmä "Öfver bräddarna" ja hänen kuukautta myöhemmin Euterpe-lehdessä ilmestynyt naiskysymystä käsitellyt artikkelinsa "I kvinnofrågan" saivat aikaan huhumyllyn Euterpe-lehden toimituksessa Aleksanterinkadulla muka pidetyistä yöllisistä orgioista. Lehden saamaa mainetta lisäsivät Lagerborgin artikkeleiden lisäksi vielä erityisesti pahennusta herättäneet Bertel Gripenbergin runot.
Euterpe-ryhmän illanistujaisissa vierailivat myös Jean Sibelius, Albert Edelfelt ja Eino Leino. Ryhmän jäsenet edustivat sortovuosina perustuslaillisuutta, he hyväksyivät Bobrikovin murhan ja heillä oli suhteita aktivistipiireihin.
Vuonna 1905 rahavaikeuksiin kaatuneen Euterpe-lehden seuraajaksi perustettiin vuonna 1908 Argus-lehti (myöhemmin Nya Argus).
Dagdrivare-ryhmä
Dagdrivare-ryhmä oli 1910-luvulla vaikuttanut suomenruotsalaisten pääasiassa yläluokkaan kuuluneiden nuorten kirjailijoiden joukko. Ryhmä oli korostetun urbaani ja sen kirjailijoille oli ominaista yhtäältä dekadenssin ja pinnallisten elämännautintojen korostaminen ja toisaalta tunne ulkopuolisuudesta ja elämän tarkoituksettomuudesta. Heillä oli paljon yhteisiä piirteitä hiukan vanhemman Euterpe-ryhmän kanssa. Ryhmä sai nimensä Torsten Helsingiuksen vuonna 1914 ilmestyneen romaanin mukaan ja heitä kutsuttiin myös "flanööreiksi" (kuljeksija, maleksija).
Dagdrivare-ryhmän piirissä toimineita kirjailijoita olivat muun muassa:
Kaislakorennot
Kaislakorennot (Megaloptera) on pieni, vain noin 190 lajia käsittävä hyönteislahko. Suomessa kaislakorentoja tavataan viisi lajia.
Kaislakorentojen sedimentteihin tallentuneita fossiileja tunnetaan permi-, trias-, jura- liitu- ja paleogeenikausilta. Näihin sisältyy myös toukkien fossiileja. Meripihkaan säilyneet yksilöt ovat harvinaisia ja rajoittuvat muutamiin paleogeenikaudella syntyneisiin meripihkaesiintymiin. Fossiiliaineistosta on tunnistettu vajaa 30 eri kaislakorentolajia.
Kaislakorennot ovat muutaman senttimetrin pituisia tummia hyönteisiä, joilla on leveä pää ja voimakkaasti suonittuneet siivet. Siivet ovat kookkaat, mihin lahkon tieteellinen nimikin viittaa. Aikuiset korennot ovat lyhytikäisiä, eivätkä ruokaile lainkaan, huolimatta niiden hyvin kehittyneistä suuosista. Erityisesti amerikkalaisilla "Corydalus"-suvun lajien koirailla on näyttävät leuat, joita ne esittelevät kosiorituaaleissa. Kaislakorennot ovat kehnoja lentäjiä, eivätkä liiku juuri rantakaislikon ulkopuolelle. Lentoaika Suomessa rajoittuu touko-kesäkuun vaihteeseen.
Naaras munii kaisloihin lähelle veden pintaa, mistä toukat pudottautuvat veteen. Toukat elävät vedessä ja pohjalietteessä ja pyydystävät voimakkailla leuoillaan ravinnokseen muita vesieläimiä. Toukka elää jopa useita vuosia ennen kuin nousee maalle ja koteloituu kiven tai puunrungon alle. Muodonvaihdos on täydellinen.
Lajien luotettava erottaminen toisistaan vaatii genitaalien tutkimista
Torsten Helsingius
Torsten Gustaf Jakob Lorenzo Helsingius (17. toukokuuta 1888 Lohja – 3. huhtikuuta 1967 Helsinki) oli suomenruotsalainen opettaja ja dagdrivare-ryhmään 1910-luvulla kuulunut kirjailija. Ryhmä sai nimensä Helsingiuksen 1914 ilmestyneen esikoisromaanin mukaan.
Torsten Helsingiuksen vanhemmat olivat köyhäinhoidontarkastaja, kanslianeuvos Gustaf Adolf Helsingius ja Anna Elisabeth Roos ja puoliso vuodesta 1918 Margherita Helena Malmberg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1906 ruotsalaisesta normaalilyseosta, opiskeli Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1912 ja maisteriksi 1914.
Helsingius toimi Porvoon ruotsalaisen lyseon latinan ja ruotsin kielen vt. lehtorina 1914–1918 ja Porin ruotsalaisen yhteiskoulun ("Björneborgs svenska samskola") ruotsin kielen opettajana ja rehtorina vuosina 1920–1957.
Kauko-Karjala
Kauko-Karjala on maantieteellis-historiallinen nimi, jota on käytetty vaihtelevasti koko Venäjän Karjalan tai pelkästään Vienan Karjalan rinnakkaisnimenä.
Historiantutkimuksessa nimellä on viitattu myös tai yksinomaan Äänisjärven ja Uikujärven itäpuoliseen alueeseen, joka ulottuu suurin piirtein Vienanjoelle saakka. Tämän viimeksi mainitun alueen varhaisin historiallinen asutus oli suurelta osin karjalaista tai muuten itämerensuomalaista, mutta Suomessa sitä ei yleensä pidetä varsinaisen Karjalan osana. Alueesta käytettiin keskiajalla venäjänkielistä nimeä "Zavolotše", "taipaleen takainen", ja sen asukkaita kutsuttiin "taipaleen takaisiksi tšuudeiksi".
Kirkkotalli
Kirkkotalli on etäältä kirkkoon tulevien seurakuntalaisten hevosille tarkoitettu hirsirakennus kirkon läheisyydessä. Kirkkotalleja oli aiemmin käytössä eri puolilla Ruotsia sekä Länsi-Suomessa ja Pohjanmaalla. Nämä useimmiten ikkunattomat rakennukset oli joillakin paikkakunnilla jaettu kahteen eri osastoon, toinen hevosille, toinen ihmisiä varten. Paikoin kirkkotalli oli kaksikerroksinen rakennus, jonka alakerrassa oli talli ja yläkerrassa liedellinen kirkkotupa. Tällaisessa rakennuksessa oli yleensä ikkunoita.
Kirkossa kävijät oleskelivat kirkkotallin tuvassa ennen ja jälkeen jumalanpalvelusta. Entisaikaan tuvassa saattoi myös asua kirkonkylän itsellisiä eli ihmisiä, joilla ei ollut omaa maatilaa eivätkä he olleet vakinaisesti kenenkään palveluksessa. Usealla paikkakunnalla kirkkotallit olivat riveissä molemminpuolin maantietä. Joillain paikoin Ruotsissa tällaiseen rakennusryhmään saattoi kuulua pari sataakin rakennusta, jolloin sitä nimitettiin kirkkokyläksi. Suomessa tällainen kaupunkimainen taloryhmä on ollut muun muassa Kruunupyyn kirkon luona.
Suomesta ei ole tietoja asuttavista kirkkotalleista, mutta kirkkotalleja on aikoinaan ollut monessa pitäjässä. Vähänkyrön kirkon luona pitäjän kullakin talolla oli oma pieni kirkkotallinsa, johon mahtui kaksi tai kolme hevosta. Toisinaan muutamalla kylän talolla oli yhteinen talli, johon oli vain yksi avain. Sen sai haltuunsa se talo, jonka vuoro oli mennä kirkkoon. Kirkossa käynti oli merkityksellistä paitsi sananjulistuksen takia, myös siksi että kirkossa luettiin julkiset kuulutukset, joiden kuuleminen ennen sanomalehtien aikakautta oli tärkeää. Valtiovaltakin on kiinnittänyt kirkkomatkoihin huomiota. Esimerkiksi 1728 velvoitettiin Länsi-Pohjan maaherra huolehtimaan siitä, että Tornion pitäjäläiset hankkisivat itselleen kirkkotupia, joissa he voisivat yöpyä etäällä Tornion kaupungin kapakoiden houkutuksista.
Zarni an
Zarni an (, ) eli ”Kultainen akka” on komien legendaarinen jumala. Kultaisen naisjumalan patsaan palvonnasta muinaisten komien keskuudessa mainitaan venäläisissä kronikoissa Stefan Permiläisen kuoleman yhteydessä vuonna 1396. Tarkempia tietoja esiintyy 1500-luvun länsieurooppalaisissa Venäjä-kuvauksissa. Mehovski sijoittaa patsaan Vjatkajoen taakse skyyttien maan rajalle. Muiden kirjoittajien mukaan se sijaitsi lähellä Objoen suuta. Kuvauksissa kerrotaan lasta kantavasta vanhan naisen patsaasta tai naista muistuttavasta kalliosta.
1700-luvun venäläisten tiedemiesten Gerard Millerin ja Ivan Lepjohinin teoksissa Kultaisen akan kerrotaan olevan muinaisten komien jumala, jonka patsaan kristinuskoa pakenevat pakanat veivät Obin varrelle. Komien kansanperinteessä ei esiinny termiä Zarni an, vaikka se useissa tieteellisissä tutkimuksissa mainitaan ylimpänä naisjumalana, hedelmällisyyden ja hyvinvoinnin symbolina. Suullisessa perinteessä tällaisen jumalan olemassaolosta on vain epäsuoria merkkejä.
Ture Janson
Ture (Thure) Johan Ludvig Janson (5. helmikuuta 1886 Turku – 24. joulukuuta 1954 Mariefred, Ruotsi) oli suomenruotsalainen toimittaja ja dagdrivare-ryhmään 1910-luvulla kuulunut kirjailija. Hän käytti myös nimimerkkiä "H.X".
Jansonin vanhemmat olivat litografi Frans Janson ja Bertha Schylander. Hän pääsi ylioppilaaksi 1905 ja työskenteli toimittajana Helsingissä aluksi Arbetarbladet-lehdessä ja sitten Hufvudstadsbladetissa sekä Svenska Tidining- ja Dagens Tidning -lehdissä vuoteen 1921 saakka. Janson oli vuodesta 1929 lähtien Tukholmassa Stockholms Dagbladin, Stockholms Tidning -lehden ja Aftonbladet-lehden avustajana.
Gustav Alm
Richard Malmberg, kirjailijanimi Gustav Alm (5. syyskuuta 1877 Töysä – 1. marraskuuta 1944 Helsinki) oli suomenruotsalainen opettaja, kansakoulujen tarkastaja ja dagdrivare-ryhmään 1910-luvulla kuulunut kirjailija.
Malmbergin vanhemmat olivat varapastori Elias Malmberg ja Olga Mathilda Sandelin. Hän pääsi ylioppilaaksi 1896 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1914. Malmberg toimi kansakoulunopettajana Helsingissä 1900-1917, Vaasan kansakoulujen tarkastajana 1917-1921, kouluneuvoksena 1921-1927 ja viimeksi Helsingin ruotsinkielisten kansakoulujen tarkastajana 1927-1944.
Malmberg julkaisi runsaasti oppikirjoja ja niiden ohella kaksi romaania ja novelleja.
Nimimerkillä "Gustav Alm":
Stefanie Böhler
Stefanie Böhler (s. 27. helmikuuta 1981 Bad Säckingen) on saksalainen hiihtäjä ja olympiamitalisti. Hän voitti hopeaa 4 × 5 kilometrin viestissä sekä Torinon olympialaisissa 2006 että Sapporon MM-kilpailuissa 2007. Sotšin olympialaisissa 2014 Böhler hiihti toisen osuuden Saksan olympiapronssia saavuttaneessa joukkueessa.
Ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2003 Böhler sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä kymmenenneksi. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2005 hän hiihti viestissä Saksan joukkueessa neljänneksi ja oli henkilökohtaisilla matkoilla parhaimmillaan perinteisen hiihtotavan sprintissä 18:s. Torinon olympialaisissa 2006 Böhler saavutti viestissä hopeaa ja sijoittui 20:nneksi vapaalla tyylillä sekä 30 kilometrillä että sprintissä. Sapporon MM-kilpailuissa 2007 hän sai viestissä hopeaa mutta ei menestynyt henkilökohtaisilla matkoilla, ja Liberecin MM-kilpailuissa 2009 hän ei päässyt viestijoukkueeseen. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli perinteisen 30 kilometrin yhteislähtökilpailussa 17:s. Oslon MM-kilpailuissa 2011 Böhler sijoittui viestissä viidenneksi ja perinteisen hiihtotavan parisprintissä seitsemänneksi.
Sotšin olympialaisissa 2014 Böhler saavutti viestissä pronssia sekä sijoittui perinteisellä hiihtotavalla parisprintissä neljänneksi ja 10 kilometrillä kuudenneksi. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui viestissä ja perinteisen hiihtotavan 30 kilometrin yhteislähtökilpailussa kuudenneksi sekä 15 kilometrin yhteislähtökilpailussa 18:nneksi. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän oli kuudes viestissä ja perinteisen hiihtotavan parisprintissä, kymmenes perinteisen hiihtotavan 10 kilometrillä sekä kahdestoista vapaan hiihtotavan 30 kilometrin yhteislähtökilpailussa. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui viestissä kuudenneksi ja perinteisen hiihtotavan 30 kilometrin yhteislähtökilpailussa 16:nneksi.
Maailmancupissa Böhler saavutti ensimmäisen palkintosijansa oltuaan kolmas 10 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa Rybinskissä kaudella 2008–2009. Hän oli Rybinskissä kolmas myös 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa kaudella 2014–2015. Lisäksi hän on kuulunut Saksan voittoisaan viestijoukkueeseen kaudella 2006–2007 La Clusaz'ssa ja Falunissa. Parisprinttiä hän on ollut voittamassa Rybinskissä kaudella 2009–2010.
Söderlund
Söderlund tai Søderlund on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Elämys
Elämys on moniaistinen ja merkittävä kokemus, joka voi tuottaa kokijalleen henkilökohtaisen muutoskokemuksen. Elämyksen aikana koettu ja opittu voidaan omaksua osaksi omaa arkipersoonaa, tai elämyksen kokeminen voi johtaa oman maailmankuvan muuttumiseen.
Elämys on siis huomattavasti enemmän kuin mukava ja miellyttävä kokemus tai hyvä palvelu.
Elämys on aina henkilökohtainen; ihminen määrittää itse oman elämyskokemuksensa. Elämyksiä ei siten voida takuuvarmasti tuottaa. On kuitenkin mahdollista luoda puitteet, joissa elämysten syntyminen on mahdollista ja jopa todennäköistä.
Yhdysvaltalaiset, B. Joseph Pine II ja James H. Gilmore lanseerasivat Elämystalous-käsitteen 1990-luvun loppupuolella kirjassaan ”The Experience Economy”.. Pine ja Gilmore kiteyttävät elämystalouden neljään e-kirjaimeen: entertainment (viihde), education (opettaminen), escapism (eskapismi) ja esthetics (esteettisyys).
Lapin elämysteollisuuden osaamiskeskus LEO on kehittänyt Elämyskolmio-mallin, jonka avulla voidaan edistää tuotteiden ja palveluiden elämyksellisyyttä. Mallin mukaan elämyksellisessä tuotteessa on seuraavat kuusi elementtiä: yksilöllisyys, aitous, tarina, moniaistisuus, kontrasti ja vuorovaikutuksellisuus.
Elämystalous on 2000-luvun talouden trendi. Elämystaloudessa asiakas maksaa siitä, että pääsee kokemaan jotain itselleen merkityksellisestä. Tällöin tuotteen hinnalla ei ole asiakkaan näkökulmasta ole niin suurta merkitystä vaan kilpailutekijänä on tuotteen aitous. Näin tuotteesta on mahdollista saada suurempi kate.
Elämystalouden tilastointi on ollut viime aikoihin asti lapsenkengissä. Tällä hetkellä Tilastokeskuksessa elämystalouden ja -kulutuksen piiriin lasketaan kuuluvaksi kolmen elämänalueen matkailun, urheilun ja kulttuurin piiriin kuuluvia toimintoja. Näin laskettuna yksittäinen suomalainen kotitalous käyttää elämyksiin vuosittaan noin neljänneksen tuloistaan.
Clermontin piirikunta
Clermontin piirikunta on piirikunta Ohiossa, Yhdysvalloissa, jonka suurin kaupunki on Union Township.
Clermontin naapuripiirikuntia ovat Hamilton lännessä, Warren pohjoisessa, Clinton luoteiskulmassa, Brown idässä ja Kentuckyn puolella Brackenin, Pendletonin ja Campbellin piirikunnat.
Piirikunnassa oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 197 363 ihmistä. Etniset ryhmät jakautuvat valkoisiin, joita on 96,1%, mustiin (1,4%), alkuperäisamerikkalaisiin (0,2%) ja aasialaisiin (1,0%).
Kotitalouden mediaanitulo on 60 219 ja köyhyysrajan alapuolella oli 9,6% väestöstä vuosina 2007–2011.