hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Ludvig I (Baijeri)
Ludvig I (25. elokuuta 1786 – 29. helmikuuta 1868) oli Baijerin kuningas vuosina 1825–1848. Hän oli Baijerin ensimmäisen kuninkaan Maksimilian I Joosefin poika.
Kruununprinssi Ludvig meni naimisiin Saksi-Hildburghausenin Theresen kanssa vuonna 1810. Heidän häävastaanottonsa oli ensimmäinen Oktoberfest. He saivat yhdeksän lasta.
Ludvig I aloitti hallituskautensa vuonna 1825 vapaamielisten aatteiden kannattajana, mutta muutti politiikkaansa taantumuksellisemmaksi 1830-luvun lopulla. Hän tuli tunnetuksi innokkaana taiteen harrastajana. Oli paljolti hänen ansiotaan, että Baijerin pääkaupungista Münchenistä kehittyi merkittävä kulttuurikaupunki. Hän rakennutti Müncheniin muun muassa kuvanveistotaiteen museon Glyptoteekin ja maalaustaiteen museon Pinakoteekin.
Ludvig tuki kreikkalaisia näiden taistellessa Turkin miehitysvaltaa vastaan Kreikan vapaussodassa. Hänen toiseksi vanhimmasta pojastaan Otosta tehtiin vuonna 1832 Kreikan kuningas, mutta isänsä tavoin hänkin joutui lopulta luopumaan kruunusta, tosin vasta vuonna 1862.
Ludvigin taipumus kauneuden palvontaan ei rajoittunut vain taide-esineisiin, vaan hän tuli tunnetuksi myös naiskauneuden palvojana. 1840-luvulla hänen suhteensa bolerotanssija Señora Maria de los Dolores Porris y Monteziin eli lyhyemmin Lola Monteziin herätti laajalti paheksuntaa. Oli julkinen salaisuus, ettei Montez ollut kotoisin Andalusiasta, kuten Ludvig uskoi, vaan irlantilainen Elizabeth Rosanna Gilbert.
Montez tapasi kuninkaan audienssissa lokakuussa 1846 ja ryhtyi pian hänen rakastajattarekseen. Suhde herätti julkista vihastusta, ja Montezia pidettiin vakavana uhkana Baijerin kuningaskunnan monarkialle. Maaliskuussa 1848 karnevaaliaikaan keskiluokka ryhtyi suhteesta suuttuneena kapinaan, joka sammutettiin nopeasti, mutta 20. maaliskuuta Ludvig I luopui vallasta poikansa Maksimilianin hyväksi.
Toinen syy vallasta luopumiseen oli Ludvigin taantumuksellinen politiikka, joka heikensi hänen kansansuosiotaan ja teki hänestä ”Euroopan hulluna vuotena” 1848 vapaamielisten voimien vihan kohteen.
Vallasta luopumisen jälkeen Ludvig jatkoi taiteiden tukemista. Hän kuoli Nizzassa 81 vuoden ikäisenä.
Ammunta kesäolympialaisissa 1988
Soulin kesäolympialaisissa 1988 ammunnassa kilpailtiin seitsemässä miesten lajissa, neljässä naisten lajissa ja kahdessa avoimessa lajissa.
Lárisa
Lárisa (; myös "Larissa") on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Λαρισαίων, "Dímos Larisaíon"), joka sijaitsee Lárisan alueyksikössä Thessalian alueella. Kaupunki on Thessalian pääkaupunki sekä alueyksikkönsä hallinnollinen keskus. Koko kunnan pinta-ala on 335,1 neliökilometriä ja väkiluku 162 591. Varsinaisen Lárisan kaupungin väkiluku on 144 651 (vuonna 2011).
Lárisa on Kreikan viidenneksi suurin kaupunki. Se on Kreikan tärkeimpiä maatalouden keskuksia ja kansallinen liikenteen solmukohta, jonka rautatieverkko yhdistää Vóloksen satamaan sekä Thessalonikiiin että Ateenaan. Lárisan suuralueen, johon lasketaan kuuluvaksi myös Níkaia, Giánnouli sekä muita pienempiä ympäristökuntia, väkiluku lähenee 250 000 henkeä.
Nimi Larissa on saanut alkunsa joko kreikkalaisen mytologian nymfi Larissan mukaan, tai vaihtoehtoisesti se juontaa juurensa kreikankielisestä sanasta "Iarissa", joka tarkoittaa tukikohtaa. Länsimaisen lääketieteen isän Hippokrateen ja kuuluisan filosofin Gorgiaan on arveltu kuolleen Larissassa.
Nykyinen Lárisan kunta muodostui, kun Lárisa, Giánnouli ja Koiláda yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Lárisan kunta muodostuu kolmesta kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
Anthony Tyler Quinn
Anthony Tyler Quinn (s. 25. heinäkuuta 1962 New London, Connecticut) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Jonathan Turner roolista televisiosarjassa "Isojen poikien leikit".
Mombasa (kappale)
”Mombasa” on suomennosversio italialaisen muusikon Fabio Frizzin säveltämästä kappaleesta ”Ibo lele”. Sanoituksen on tehnyt Jyrki Lindström. Kappaleen tunnetuin esittäjä on Taiska, jonka versio levytettiin vuonna 1975.
Kappaleesta coverversion on tehnyt muun muassa Movetron. Kappale oli myös "Menolippu Mombasaan" -elokuvan tunnusmusiikki, jonka esitti metalliyhtye Denigrate.
Ilta-Sanomien lukijat valitsivat ”Mombasan” ”kaikkien aikojen matkabiisiksi” vuonna 2011.
Vuonna 2002 goottimetalli -yhtye Denigrate julkaisi kappaleesta singlen, joka ylsi Suomen virallisen listan kolmannelle sijalle.
Yaşar Kemal
Yaşar Kemal (oik. "Kemal Sadık Gökçeli"; 6. lokakuuta 1922 tai 1923 Hemite, Osmanien valtakunta – 28. helmikuuta 2015 Istanbul, Turkki) oli kurdisyntyperää oleva kirjailija, jota on luonnehdittu nykyajan parhaaksi turkkilaiskirjailijaksi. Hänen ensimmäinen teoksensa ilmestyi vuonna 1943. Kansainvälistä huomiota hän herätti julkaistuaan vuonna 1955 kirjansa "Haukkani Memed".
Kemal kirjoitti yli 20 romaania. Hän sai uransa aikana teoksistaan 38 palkintoa 12 eri maasta. Hän oli useita kertoja epävirallisilla listoilla ehdolla Nobelin kirjallisuuspalkinnon saajaksi, mutta hänen nimensä katosi listoilta sen jälkeen kun palkinnon sai Orhan Pamuk 2006.
Kemalin teokset sijoittuvat hänen kotiseudulleen Anatolian eteläosaan, joka tunnettiin aikoinaan nimellä Kilikia. Hänen tuotantonsa liittyy läheisesti kurdien kansanperinteeseen. Hän kirjoitti usein elämästä maaseudun kylissä ja oli huono-osaisten äänekäs puolestapuhuja.
Kemal syntyi turkinkurdilaiseen perheeseen, mutta syntymävuosi on epävarma, sillä seudulla ei ollut väestökirjanpitoa. Syntymäpäivä sen sijaan on tiedossa.
Kemal ajoi kurdien oikeuksia ja arvosteli kärkkäästi maansa vallanpitäjiä, mikä ajoi hänet usein vaikeuksiin. Hän oli nuorena vankilassa kommunistisen propagandan levittämisestä. Hän liittyi Turkin työväenpuolueeseen 1962, mutta erosi 1968, kun Neuvostoliitto hyökkäsi Tšekkoslovakiaan. Vuonna 1996 hän arvosteli saksalaisissa ja englantilaisissa lehdissä kurdeihin Turkissa kohdistuneesta vainosta, ja hän sai vuoden ja kahdeksan kuukauden ehdollisen vankeustuomion ”vihan lietsomisesta” ja separatistisen propagandan levittämisestä.
Der Tagesspiegel
Der Tagesspiegel (; motto: ”rerum cognoscere causas” eli ”tietää asioiden syyt”) on päivittäin ilmestyvä saksalainen sanomalehti. Lehti on poliittiselta linjaltaan vasemmistoliberaali, talouspoliittiselta linjaltaan se edustaa lähinnä markkinaliberalismia. Lehti on perustettu 27. syyskuuta 1945. Sen toimitus on Berliinissä, lähellä Berliinin muurin entistä sijaintipaikkaa. Vuonna 2006 lehden levikki oli 135 000.
Der Tagesspiegel yhdistetään edelleen erityisesti kaupungin länsiosaan, sillä Berliinin saarto lopetti sen levittämisen Itä-Berliinissä ja Brandenburgissa 1948.
Uuden ulkoasun myötä lehti sai 2000-luvun alkuvuosina lisää väriä ja selkeämmän tekstityypin. Vuonna 2005 Society for News Design -järjestö palkitsi lehden ulkoasultaan maailman parhaana sanomalehtenä. Lehden omistaa Verlag der Tagesspiegel GmbH, joka kuuluu Georg von Holtzbrinck -ryhmittymään.
Live at the Olympia ’96
Live at the Olympia ’96 on Deep Purplen livealbumi, joka on nauhoitettu Pariisin Olympia-teatterissa 17. kesäkuuta 1996. Yhtye kokeili myös uusia tuulia torvisektion ryydittäessä joitain kappaleita.
Chanson de geste
Chanson de geste (”laulu uroteoista”) on nimitys, jolla kutsutaan keskiaikaisia ranskalaisia eeppisiä sankarirunoelmia. Chanson de gesten kukoistuskausi oli 1100–1250-luvulla, miltä ajalta on peräisin sankarirunoelmista kuuluisin, Rolandin laulu.
Keskeisiä aiheita olivat aateliskapinat ja saraseeneja vastaan käydyt taistelut. Kuvatut tapahtumat ovat 700–900-luvuilta, mutta itse runoelmat ovat syntyneet vasta parisataa vuotta myöhemmin. Alun perin chanson de geste -runot oli tarkoitettu laulettaviksi säestyksen kera, ja jonglöörit ja minstrelit esittivät niitä markkinaväelle ja pyhiinvaeltajille. 
Chanson de geste -runojen aiheet sijoittuivat yleensä Kaarle Suuren ja hänen seuraajiensa valtakaudelle. Niiden ydinaineksena ovat todelliset historialliset tapahtumat, joiden ympärille on kehitelty legendojen kudelma. On epäselvää, perustuvatko ne pitkään suulliseen perinteeseen vai ovatko ne myöhempien aikojen ammattimaisten runoilijoiden sepittämiä. Joihinkin harvoihin runoihin on merkitty tekijä, mutta suurimpaan osaan ei.
Chansons de geste -runot koostuvat 10 tai 12 tavusta, jotka on ryhmitelty säkeistöiksi assonanssin tai loppusoinnun mukaan. Runoelmien pituus vaihtelee 1 500 rivistä aina 18 000 riviin. Runojen fiktiivinen tausta on kristityn Ranskan taistelu polyteistista tai epäjumalankuvia palvovaa "islaminuskoista" vihollista vastaan. Kaarle Suuri kuvataan kristinuskon esitaistelijana. Hänen hoviinsa kuuluu 12 ylhäistä ylimystä, joihin lukeutuvat muun muassa Roland, Oliver (Olivier), Ogier eli Holger Danske ja arkkipiispa Turpin.
Vähitellen Chanson de geste -runoista tuli vakiintunut kirjallisuuden laji, joka oli tarkoitettu luettavaksi ja lausuttavaksi. Runoelmien taustalla olivat usein tunnetuista henkilöistä tai tapahtumista kertovat legendat. Chanson de geste -runot jaetaan kolmeen alaryhmään: Geste du roi, Geste de Monglane ja Geste de Doon de Mayence.
Geste du roi -runot kuvaavat Kaarle Suuren vaiheita, ja saraseeneja vastaan käydystä sodasta kertova Rolandin laulu kuuluu juuri tähän ryhmään. Toinen tunnettu Geste du roi -runoelma "Chanson des Saisnes" kertoo Kaarle Suuren ja saksien johtajan Widukindin välisestä kamppailusta.
Geste de Monglane -runojen aiheena on vasallin uskollisuus, ja Geste de Doon de Mayence -runoelmissa puolestaan vasallin kapina kuningasta vastaan. Chanson de geste sulautui 1300-luvulla ritariromaaneihin.
Chanson de geste -runot levisivät ympäri koko Euroopan. Ne vaikuttivat voimakkaasti Espanjan sankarirunouteen, varsinkin 1100-luvulla syntyneeseen Espanjan kansalliseepokseen, Cantar de Mio Cid -runoelmaan. Italiassa tarut Orlandosta ja Rinaldosta (Roland ja Oliver) tulivat erittäin suosituiksi, ja ne muodostivat myöhemmin perustan renessanssin eepoksille Orlando innamorato ja Orlando furioso. Saksalaisen runoilijan Wolfram von Eschenbachin eepos Willehalm puolestaan pohjautui Vilhelm Oranialaisen elämään. Chanson de geste -runot kirjattiin myös proosamuodossa islantilaiseen Karlamagnús saagaan.
Total Abandon: Australia ’99
Total Abandon: Australia ’99 on Deep Purplen Australian Melbournessa 20. huhtikuuta 1999 nauhoitettu livealbumi. Myös samanniminen DVD on julkaistu.
Melbourne Park, Melbourne, Australia 20.4.1999A Band Downunder -bonusmateriaali
Suomen iskelmäkuningas 1952, 1953, 1954
Suomen iskelmäkuningas 1952, 1953, 1954 on Kalevi Taurun kokoelmalevy, jota on tehty vain 300 kpl. Levylle on liitetty vuonna 1998 äänitetty kappale "Ko elämä ol oikiaa"
Levyltä puuttuu kolme Taurun laulamaa kappaletta, "Kun", "Tyttö ja kreivi" ja "Kynttilöiden syttyessä", koska niitä ei löydetty arkistoista.
Warren Zevon
Warren William Zevon (24. tammikuuta 1947 Chicago, Illinois, Yhdysvallat – 7. syyskuuta 2003 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen laulaja ja lauluntekijä. Hänet tunnettiin erityisesti laulunsanoituksistaan, jotka olivat toisaalta humoristisia mutta myös pessimistisiä ja jotka käsittelivät usein amerikkalaista elämäntapaa ja politiikkaa kiinnostavalla tavalla.
Zevon syntyi Chicagossa, hänen isänsä oli peluri ja äitinsä mormoni.
Zevon työskenteli kymmenen vuotta musiikin parissa studiomuusikkona ja lauluntekijänä ennen kuin julkaisi soololevynsä "Warren Zevon" vuonna 1976. Se ei ollut hänen varsinainen ensilevynsä mutta se oli ensimmäinen jossa hänen lahjansa näkyivät.
1970-luvun lopussa ja 1980-luvun alussa Zevon sai jonkun verran menestystä, mutta alkoholiongelmien takia levy-yhtiö hylkäsi hänet. 1990-luvulla Zevonia auttoi David Letterman, joka piti hänen musiikistaan ja toi häntä esille ohjelmassaan. Vuonna 2002 Zevon kuuli sairastavansa syöpää, mutta ehti vielä tehdä jäähyväislevyn ja nähdä lastenlastensa syntyvän ennen kuolemaansa syyskuussa 2003.
Säihkysinisieppo
Säihkysinisieppo ("Cyornis ruckii") eli aikaisemmalta nimeltään malesiansinisieppo on sieppojen heimoon kuuluva varpuslintu, joka tunnetaan erittäin huonosti. Koko laji tunnetaan vain kahden sumatralaisen näytteen perusteella. Nämä ovat vuosilta 1917 ja 1918 Medanin lähistöltä hollantilaisen keräilijän August van Heijstin keräämiä, ja laji onkin määritelty äärimmäisen uhanalaiseksi. Laji ei kuitenkaan liene kuollut sukupuuttoon, sillä aiemmin löydetyt yksilöt olivat talousmetsästä, joten laji luultavasti sietää jonkin verran asuinalueensa huononemista
Lajin tavoista ei tiedetä käytännössä mitään. Linnun pituus on noin 17 cm. Ulkonäön perusteella malesiansinisiepon lähin sukulainen on bambusinisieppo ("Cyornis hainanus"). Lajien samankaltaisuuden takia on myös epäilty, että löydetyt säihkysinisiepot kuuluisivat vielä tuntemattomaan bambusinisieppopopulaatioon. Näytteet olisivat Kiinasta talveksi Indonesiaan muuttaneita yksilöitä.
Laji on nimetty M. Rückin mukaan, joka keräsi Malakasta 2 epävarmana pidettyä säihkysinisieppoa.
Anchorage Daily News
Anchorage Daily News on päivittäin ilmestyvä yhdysvaltalainen sanomalehti, jonka kotipaikka on Alaskassa sijaitseva Anchorage. Lehden arkilevikki on 71 711 ja sunnuntailevikki 89 423, mikä tekee siitä Alaskan selkeästi luetuimman sanomalehden. "Anchorage Daily Newsin" päätoimittaja on Pat Dougherty (2007).
Lehdellä on 425 päätoimista työntekijää Anchoragen päämajassa sekä Matanuska-Susitna Valleyn, Kenain niemimaan, Juneaun ja Washington, D.C.:n toimistoissa.
"Anchorage Daily News" perustettiin "Anchorage News" -nimisenä, viikoittain ilmestyvänä julkaisuna 13. tammikuuta 1946. Sen perustaja ja ensimmäinen julkaisija oli Norman C. Brown. Lehti alkoi ilmestyä joka päivä iltapäivisin toukokuussa 1948. Sunnuntaisin sitä alettiin tosin julkaista vasta 13. kesäkuuta 1965, mitä ennen "Anchorage Daily Newsistä" oli tullut aamulehti 13. huhtikuuta 1964.
Lehti on voittanut kahdesti Pulitzer-palkinnon julkisen palvelun kategoriassa vuosina 1976 ja 1989. Mikään muu alaskalainen sanomalehti ei ole voittanut Pulitzeria. Vuoden 1976 palkinto tuli sarjasta ”Empire – The Alaska Teamsters Story”, joka paljasti Teamsters-ammattiyhdistyksen vaikutusvallan osavaltion talouteen ja politiikkaan. "Anchorage Daily News" oli tuolloin kaikkien aikojen pienin julkisen palvelun Pulitzerin voittanut sanomalehti. Toinen palkittu artikkelisarja oli ”A People in Peril”, joka dokumentoi Alaskan alkuasukkaiden laajaa alkoholismia, synkkiä itsemurhatilastoja ja epätoivoa.
The McClatchy Company on omistanut "Anchorage Daily Newsin" vuodesta 1979. Se osti silloin määräenemmistön osakekannasta Kay Fanningilta, joka oli ollut lehden päätoimittaja ja julkaisija aviomiehensä Larry Fanningin 1971 tapahtuneesta kuolemasta lähtien. Kay Fanning jatkoi lehden johdossa vuoteen 1983 saakka.
"Anchorage Daily News" oli ensimmäinen niistä kahdesta sanomalehdestä, jotka tuolloin 122-vuotias kalifornialainen McClatchy Company osti kotiosavaltionsa ulkopuolelta. Toinen oli "Tri-City Herald". Sittemmin McClatchystä on kasvanut valtakunnallinen sanomalehtiyhtiö.
Tiedonantaja (täsmennyssivu)
Tiedonantaja voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Aimo Haapanen
Aimo Haapanen (8. joulukuuta 1928 Turku – 22. tammikuuta 1988 Helsinki) oli suomalainen poliitikko. Hän toimi vuodesta 1956 alkaen Suomen Kansan Demokraattisen Liiton järjestö-, tiedotus-, poliittisena- ja pääsihteerinä. Haapanen siirtyi Yleisradion talousjohtajaksi Mauno Tammisen kuoltua 1977. Organisaatiouudistuksen jälkeen hän oli vuodesta 1985 alkaen Ylen talous- ja hallintojohtaja.
SKDL:n pääsihteerinä vuosina 1967–1977 toiminut Haapanen oli Suomen Kommunistisen Puolueen jäsen, mutta hän vaikutti lähinnä SKDL:n piirissä. Haapanen pyrki välttelemään kommunistien sisäistä riitelyä ja hän puolusti siten SKDL:n itsenäistä roolia. Hän oli vuosina 1961–1967 Yleisradion suomenkielisen ohjelmaneuvoston ja vuosina 1967–1977 hallintoneuvoston jäsen. Hän kuului vuosina 1970–1971 vaali- ja puoluelainsäädännön tarkistamiskomiteaan.
Haapanen opiskeli Moskovassa puoluekurssilla vuonna 1954.
Idman (suku)
Idman on suomalainen pappissuku, jonka nuoremmat jäsenet ovat tulleet tunnetuksi talouselämän vaikuttajina. Suvun yksi haara on aateloitu nimellä Idestam ja introdusoitu Suomen Ritarihuoneeseen aatelisena sukuna numero 164.
Suvun vanhimmat jäsenet toimivat useiden sukupolvien ajan kirkkoherroina Huittisissa. Perinteisten sivistysammattien rinnalla useampi suvun ylioppilas on valinnut ammatikseen merenkulun. Suku on omistanut Messukylässä (nykyään Tampereella) Hatanpään kartanon, ja vaikuttanut erityisesti Tampereen alueen teollisuuden kehitykseen. Suvun maine kuitenkin tahriintui 1900-luvun alussa, suuressa Idmanin kavallusjutussa.Idmanin sukuun kuulunut Carl Johan Idman aateloitiin vuonna 1814 nimellä "Idestam". Idestam-suku on introdusoitu Suomen Ritarihuoneeseen aatelisena sukuna numero 164. Tämän aatelissuvun muita jäseniä ovat:
GloFish
GloFish on geenimuunneltujenn akvaariokalojen kauppanimi. Ensimmäiset GloFish-kalat, värilliset, fluoresoivat seeprakalat olivat ensimmäisiä geenimuunneltuja lemmikkejä. Niitä on geeniteknisesti muokattu siten, että ne tuottavat fluoresoivaa väriä. Kalat kehitettiin alkujaan tutkimuskäyttöön ja myöhemmin niitä on alettu myydä akvaariokaloiksi. GloFish-kaloja on saatavilla neljästä kalalajista, kuutta eri väriä.
GloFish-kalat ovat suosittuja eritoten Yhdysvalloissa. EU:n alueella geenimuunneltujen eläinten myyminen ja hallussapito on kielletty.
Seeprakala on suosittu akvaariokala, joka elää luonnonvaraisena Intian ja Bangladeshin joissa. Geeniteknisesti muokatut kalat kehitettiin alkujaan tutkimuskäyttöön. Tutkijoiden tavoitteena oli kehittää kala, joka voisi toimia saasteindikaattorina muuttumalla ympäristön mukana valikoivasti fluoresoivaksi. Kala hehkuisi väriä eritoten silloin kun vesistössä on korkeita raskasmetallipitoisuuksia.
Seeprakalojen muuntelu aloitettiin Singaporen yliopistossa 1999. Kehittämisen aloitti yliopiston tutkija Zhiyuan Gong työtovereineen. Seeprakalojen genomiin istutettiin meduusasta otettu vihreää fluoresoivaa proteiinia tuottava GFP-geeni (). Onnistuneen geeniteknisen muokkauksen jälkeen kehitettiin punainen fluoresoiva seeprakala korallilajilta saadulla geenillä sekä keltainen seeprakala meduusalajin toisen geenin avulla.
Fluoresoivasta väristä ei ole haittaa seeprakaloille. Kaupassa myytävät GloFish-kalat ovat tutkijoiden alkujaan kehittämien geenimuokattujen seeprakalojen luonnollisella tavalla syntyneitä jälkeläisiä. GloFish-kalat eivät poikkea tavanomaisista seeprakaloista muuten kuin värinsä vuoksi.
Singaporen yliopisto teki 2003 sopimuksen kalojen maailmanlaajuisesta lisenssimarkkinoinnista GloFish–kauppanimellä. Keväällä 2003 Taiwanissa alettiin myydä ensimmäisenä geenimuunneltuja lemmikkejä ja myöhemmin saman vuoden joulukuussa Yhdysvalloissa.
Yhdysvaltalainen Yorktown Technologies osti vuonna 2001 lisenssin Singaporen yliopistolta ja toi GloFish-kalat Yhdysvaltojen markkinoille. Kalojen suositushinta oli viisi dollaria, mikä oli selvästi enemmän kuin mitä normaaleista seeprakaloista maksettiin. Värikkäiden kalojen arveltiin kiinnostavan uusia asiakkaita, ei niinkään kokeneita akvaarioharrastajia. Osa kuluttajista oli pettyneitä, koska kalat eivät hohda pimeässä vaan vain silloin, kun niihin osuu ultraviolettivaloa. Vuonna 2017 niitä myytiin seitsemässätuhannessa vähittäismyyntipisteessä, ja markkinaosuudeksi arvioitiin 15 prosenttia. Toukokuussa 2017 Yorktown Technologies myi GloFish-brandin ja immateriaalioikeudet Spectrum Brands Holdings -yritykselle 50 miljoonalla dollarilla.
Abas (Lynkeuksen poika)
Abas () oli kreikkalaisessa mytologiassa Argoksen kuninkaan Lynkeuksen ja viimeisen danaidin Hypermnestran poika. Abaan nimi on johdettu seemiläisestä 'isää' tarkoittavasta sanasta, ja hänestä tuli Argoksen kahdestoista kuningas.
Vaimonsa Aglaian tai joidenkin lähteiden mukaan "Okaleian" kanssa Abas sai kaksoispojat Akrisioksen ja Proitoksen sekä tyttären Eidomeneen. Abaan kilpi, jonka hän oli saanut isältään, oli pyhitetty Heralle ja lumottu rauhoittamaan raivostuneet kansanjoukot. Troijan sodan aikana kilpi oli Aineiaan hallussa.
Abas oli menestyksekäs valloittaja. Hän perusti fokislaisen Abain kaupungin, joka oli tunnettu Apollonin temppelistä ja sen oraakkelista, sekä Argos Pelasgikonin Thessaliaan. Eusebios Kesarealaisen mukaan Argosta hallitsi Abaan jälkeen Proitos. Veljesten keskinäiset taistelut johtivat lopulta siihen, että Akrisos ajoi Proitoksen pois Argoksesta ja tämä pakeni Tirynsin kaupunkiin ja ryhtyi sen hallitsijaksi.
Ross Jeffries
Ross Jeffries on entinen komediakäsikirjoittaja sekä ”Speed Seduction” -viettelymenetelmän kehittäjä. Tämä menetelmä perustuu neurolingvistiseen ohjelmointiin (NLP) ja hypnoosin keinoihin. Jeffries olettaa, että naiset pitävät miestä viehättävänä riippumatta ulkonäöstä ja varakkuudesta, jos hän on itsevarma. Tämän lisäksi Jeffries opettaa, kuinka käyttää puhetta ohjaamaan naisen tunteita.
Ross Jeffries on naisten iskijöiden eli "pokaajien" keskuudessa tunnustettu ensimmäisenä viettelyn opettajana ja käytännössä koko liikkeen alullepanijana.
Ross syntyi syyskuussa 1958 ja kasvoi juutalaisessa perheessä Los Angelesissa.
Hän teki lukuisia eri töitä kunnes luki Richard Bandlerin NLP-kirjan ja ryhtyi luomaan uraa henkisenä valmentajana. Aluksi hän valmensi miehiä voittamaan pelkojaan. Myöhemmin hän alkoi käyttää NLP-oppeja naisten viettelyyn ja huomasi pystyvänsä ohjaamaan naisten tunteita ja halukkuutta pelkillä sanoilla. Saavutettuaan suurta menestystä naistenmiehenä hän alkoi opettaa menetelmiään muille.
Diary of a Mad Black Woman
Diary of a Mad Black Woman on vuonna 2005 valmistunut yhdysvaltalainen komediaelokuva.
Asianajaja Charlesilla ja hänen vaimollaan Helenillä pitäisi olla kaikkea; rahaa ja täydellinen elämä upeassa kartanossa. Juuri kun pari alkaa viettää heidän 18. hääpäiväänsä elämä kokee täydellisen mullistuksen.
Dennis Kucinich
Dennis Kucinich (s. 8. lokakuuta 1946) on yhdysvaltalainen poliitikko ja demokraattipuolueen kongressiedustaja. Hän pyrki demokraattien presidenttiehdokkaaksi vuoden 2008 vaaleihin, mutta luopui ehdokkuudestaan 25. tammikuuta 2008. Hän oli ehdolla myös 2004, mutta hävisi John Kerrylle. Kucinich on hyvin eläinoikeusmyönteinen ja noudattaa vegaanista ruokavaliota.
Kuchinich valittiin Clevelandin kaupunginvaltuustoon 1969 ollessaan 23-vuotias. Clevelandin kaupunginjohtaja hän oli 1977–1979. Hänet valittiin Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen ensimmäisen kerran 1996 Ohiosta. Hän oli yksi harvoista demokraateista, jotka vaativat tutkimusta Monica Lewinsky -skandaalista. 17. huhtikuuta 2007 hän ilmoitti vaativansa varapresidentti Dick Cheneyn erottamista, ilmoittamatta tarkemmin mistä aikoo syyttää häntä. 24. huhtikuuta pitämässään lehdistötilaisuudessa hän syytti Cheneytä Irakin joukkotuhoaseita koskevien todisteiden väärentämisestä, väärien tietojen levittämisestä Irakin Al-Qaida-yhteyksistä ja Iranin uhkaamisesta sodalla Yhdistyneiden kansakuntien peruskirjan vastaisesti.
Hän kannattaa Yhdysvaltain täydellistä luopumista ydinaseista ja Kioton pöytäkirjaa.
Marianne (symboli)
Marianne on yksi Ranskan tärkeimmistä kansallissymboleista. Häntä pidetään järjen ja vapauden henkilöitymänä.
Ranskassa Marianne on monesti kunniapaikalla kaupungintaloilla ja oikeusistuimissa. Hänestä tehdään Ranskassa runsaasti muun muassa rintakuvia, joiden malleina ovat toimineet muun muassa Brigitte Bardot (vuonna 1970), Mireille Mathieu (vuonna 1978) ja Catherine Deneuve (vuonna 1985). Marianne esiintyy myös useissa kymmenissä postimerkeissä, joita on julkaistu säännöllisesti jo 1800-luvulta lähtien.
Kangasperhonen
Kangasperhonen, joissakin lähteissä vihernopsasiipi, ("Callophrys rubi") on pieni sinisiipien ("Lycaenidae") heimoon kuuluva päiväperhonen. Se on levinnyt laajalle palearktisella alueella.
Kangasperhosen siipien yläpinta on tasaisen ruskea, mutta sen näkee luonnossa yleensä vain lentävällä yksilöllä, sillä perhonen lepää siivet tiukasti yhdessä. Siipien alapinta kauttaaltaan metallinkiiltoisen vihreä, joskin lennon loppupuolella väri voi olla lähes kokonaan poiskulunut. Takasiipien alapinnalla voi olla heikko valkoinen täplärivi. Perhosen otsa on vihreä ja verkkosilmien ympärys valkoinen. Siipien kärkiväli on 20–30 mm, naaras on koirasta suurempi.
Toukka on vihreä ja sillä on keltaisia merkkejä selässä.
Levinneisyysalue käsittää Euroopan, Pohjois-Afrikan, Vähän-Aasian ja Siperian Amur-joelle ja Kamtšatkalle saakka. Suomessa sitä tavataan koko maassa, mutta Lapissa ja etenkin tunturiseuduilla esiintyminen on paikoittaisempaa.
Lentoaika alkaa levinneisyysalueen eteläisemmissä osissa jo maaliskuussa ja pohjoisessakin toukokuussa. Vuosittain on yleensä yksi sukupolvi, mutta Pohjois-Afrikassa, ja satunnaisesti muuallakin, on osittainen toinen sukupolvi. Suomessa kangasperhonen on kevään ensimmäisiä lentäjiä ja varhaisimmat yksilöt on tavattu huhtikuussa. Ensimmäisen sukupolven lentoaika jatkuu pohjoisimmassa Suomessa jopa heinäkuuhun.
Kangasperhonen on "jokapaikanlaji", jonka elinympäristöä ovat niin kuivat kankaat tai rämeet kuin tunturikoivikot tai niityt ja oikeastaan se puuttuu vain kaupunkien keskustoista. Myös jalopuumetsistä sitä tapaa harvoin. Merkittävä elinpaikkavaatimus on kuitenkin runsas valon määrä. Kangasperhonen on paikkauskollinen ja koiraat valtaavat pieniä reviirejä, joita ympäri lennellen ne odottavat naaraita. Usein koiraat myös ärhentelevät toisilleen lentäen hetkittäin toisiaan kiertäen. Perhoset ruokailevat usein pajujen kukilla.
Naaras munii munat yksitellen ravintokasvien kukannuppuihin tai niiden lähelle. Munat kuoriutuvat noin viikkoa myöhemmin ja toukat syövät kukkia ja kehittyviä marjoja. Toukkavaihe kestää noin kuukauden ja toukilla on korkeintaan vähäinen suhde muurahaisten kanssa. Koteloituminen tapahtuu kuivilla elinpaikoilla sammalten alle ja kosteammilla kasvin varrelle lähelle maanpintaa. Kangasperhonen talvehtii kotelona. Keväällä se on ensimmäinen kotelosta kuoriutuva päiväperhonen ja vain aikuistalvehtijat aloittavat lentonsa aikaisemmin.
Toukka on polyfagi eli sen ravintokasveihin kuuluu suuri määrä lajeja, muun muassa juolukka ("Vaccinium uliginosum"), mustikka ("Vaccinium myrtillus"), kanerva ("Calluna vulgaris"), vadelma ("Rubus idaeus"), hiirenvirna ("Vicia cracca") ja metsäapila ("Trifolium medium").
Marianne (täsmennyssivu)
Marianne voi tarkoittaa seuraavia:
Wilhelm Ackermann
Wilhelm Friedrich Ackermann (29. maaliskuuta 1896, Herscheid – 24. joulukuuta 1962, Lüdenscheid) oli saksalainen matemaatikko, joka tunnetaan nykyisen ensimmäisen kertaluvun predikaattilogiikan muotoilijana David Hilbertin ohella, sekä Ackermannin funktiosta.
Kenoran piiri
Kenoran piiri () on yksi kanadalaisen Ontarion provinssin peruspiireistä. Sen asukasluku on 64 419 ja pinta-ala 407 192,56 neliökilometriä. Piiri on muodostettu vuonna 1907 Rainyjoen piirin osista. Maantieteellisesti Kenoran piiri on provinssin suurin, käsittäen noin 38 prosenttia koko provinssin pinta-alasta, ja ollen pinta-alaltaan suurempi kuin Paraguay tai lähes yhtä suuri kuin Kalifornia. Piirin keskuspaikka on Kenoran kaupunki. Piirin pohjoisosaa kutsutaan toisinaan Patrician osuudeksi, joka lisättiin piiriin sen tullessa osaksi Ontarion provinssia vuonna 1912.
Ilmastollisesti alue on Hudsoninlahden ja Jamesinlahden kylmien ilmamassojen ja epävakaan sään armoilla. Maaperästä suurin osa muodostuu taigasta, joka on suurimman osan vuodesta roudassa.
Suurin osa piirin väestöstä on keskittynyt alueen eteläosaan jossa maanviljely on mahdollista. Pääviljeylskasvina on ohra. Pohjoisosissa kaivostoiminta on laajamittaista, ja alueella sijaitsee muun muassa maailman suurimpiin kuuluvat ja pitoisuuksiltaan rikkaimmat uraaniesiintymät. Alue on maailmanlaajuisesti myös eräs merkittävimmistä nikkelin tuottaja-alueista. Aivan pohjoisimmissa osissa muutamia kaivoskyliä lukuun ottamatta pääelinkeinot ovat alkuperäiskansojen harjoittama metsästys ja kalastus.
Liikenteellisesti alueen pohjoisosa on hankalassa, sillä tieverkko kattaa vain alueen eteläosan. Pohjoisilla alueilla liikenne ja huolto hoidetaan pääsääntöisesti lentokonein ja talvella talviteitä pitkin. Rautatieyhteydet koko alueella rajoittuvat käytännössä itä-länsisuuntaisiin pääratoihin, jotka halkovat alueen eteläisintä osaa.
Kenoran piirissä sijaitsee myös Stugeon Laken kaldera, joka on yksi maailman jäljellä olevista neoarkeeisen kauden kalderoista. Sen iäksi on arvioitu 2,7 miljardia vuotta.
Limpopo (joki)
Limpopo on 1 770 km pitkä joki eteläisessä Afrikassa. Se saa alkunsa Krokotiilijokena () Witwatersrandissa Etelä-Afrikasta. Sieltä se virtaa aluksi pohjoiseen muodostaen osan Etelä-Afrikan ja Botswanan rajasta, itään muodostaen Etelä-Afrikan ja Zimbabwen rajan ja lopuksi kaakkoon Mosambikin läpi laskien Intian valtamereen. Limpopon suurin sivujoki Olifants laskee jokeen noin 200 km ennen Intian valtamerta. Ensimmäinen joella vieraillut eurooppalainen oli Vasco da Gama, joka nimesi sen vuonna 1498 "Espíritu Santo" -joeksi.
George Boolos
George Stephen Boolos (4. syyskuuta 1940 New York – 27. toukokuuta 1996 Cambridge, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen analyyttinen filosofi ja matemaattinen loogikko, joka opetti Massachusetts Institute of Technologyssä.
Boolos tunnetaan ennen kaikkea toisen kertaluvun predikaattilogiikan kehittäjänä muun muassa Stewart Shapiron ohella. Boolos oli myös Gottlob Frege -asiantuntija.
This Day
THIS DAY on nigerialainen valtakunnallinen sanomalehti. Lehti on Leaders & Company Ltd -yhtiön merkittävin julkaisu, ja se perustettiin 22. tammikuuta 1995.
Lehden levikki on noin 100 000 (2007) ja vuosittainen liikevaihto 4,5 miljardia nairaa (n. 27 miljoonaa euroa). Sitä painetaan kahdessa paikassa, Lagosissa ja Abujassa. Julkaisija tunnetaan varhaisesta sijoituksestaan väripainatukseen, mikä antoi lehdelle tunnusomaisen piirteen Nigerian harvojen pitkäaikaisten valtakunnallisten sanomalehtien joukossa.
Lehden perustaja ja ensimmäinen päätoimittaja on Nduka Obaigbena.
Karoo
Karoo (myös Karroo) on aroalue Etelä-Afrikassa. Sen osa-alueita ovat Western Cape -provinssissa sijaitseva Pieni Karoo, Western- ja Eastern Cape -provinsseissa sijaitseva Iso-Karoo ja Pohjoinen Karoo Northern Cape-, North West- ja Free State -provinsseissa.
Karoo on keinokasteltuna hyvin viljavaa seutua, ja siellä viljellään sitrushedelmiä ja viljakasveja. Myös karjankasvatus on tärkeä maatalouselinkeino.
Karoon punertava savimaa on pouta-aikana kivikovaa. Siitä on saanut nimensä muuallakin Etelä-Afrikassa tavattava Karoo-muodostuma (konglomeraatteja ja hiekkakiveä).
Fynbos
Fynbos on Etelä-Afrikassa Western Capen provinssin alueella sijaitseva kasvillisuusvyöhyke, joka on kasvillisuudeltaan ainutlaatuinen maailmassa. Alueella kasvavista 8 000 kasvilajista kahta kolmasosaa ei esiinny missään muualla.
Fynbosin kasvillisuusvyöhyke on kooltaan noin 90 000 neliökilometriä ja se koostuu sekä vehreistä alangoista että vuoristoista. Fynbosin lajisto koostuu pääasiassa kanervoista, proteoista ja ruohomaisista Restionaceae-heimoon kuuluvista kasveista. Alueen kasveihin kuuluva kuningasprotea on Etelä-Afrikan kansalliskukka.
Fynbosin alue kuuluu Unescon maailmanperintökohteisiin.
M/S Stena Vision
M/S Stena Vision (aiemmin "M/S Stena Germanica") on ruotsalainen autolautta, jolla Stena Line -varustamo liikennöi Ruotsin Karlskronan ja Puolan Gdynian väliä. Laivaan mahtuu 1700 matkustajaa ja 590 henkilöautoa autokaistoille, joiden pituus on 1628 kaistametriä. Stena Visionin kotisatama on Karlskrona ja se liikennöi Ruotsin lipun alla. Laivaa on uudistettu 1988 ja 1996. Laivalla on kolme ravintolaa, kolme baaria, yökerho, kioski aurinkokannella, konferenssitilat 300 hengelle, 3 loungea, leikkihuone, elokuvateatteri ja myymälä.
On the Ground
On the Ground on Pepe Ahlqvist H.A.R.P. -yhtyeen toinen albumi, joka julkaistiin vuonna 1990.
Albumi nousi Suomen virallisen listan kuudennelle sijalle, ja pysyi listalla yhteensä yksitoista viikkoa.
Kaikki kappaleet säveltänyt Esa Kaartamo, ellei toisin mainittu.
In Concert with The London Symphony Orchestra
Live at the Royal Albert Hall on Deep Purplen livealbumi vuodelta 1999. Se on taltiointi Jon Lordin konserton ("Concerto for Group and Orchestra") 30-vuotisjuhlaesityksistä syyskuulta 1999. Mukana on myös useita vierailijoita sekä mielenkiintoisia kappalevalintoja. Purplea säestää Lontoon Sinfoniaorkesteri (LSO) Paul Mannin johdolla.
Vierailijat:Steve Morse Band (kpl. 7-8,17):The Kick Horns (kpl. 5,8,9,14,17):
Talk Less Listen More
Talk Less Listen More on suomalaisen soulyhtye Quintessencen debyyttialbumi. Se on julkaistu vuonna 2002. Albumi oli ehdolla vuoden 2002 Jazz-Emman saajaksi.
Ilpo Kaukovalta
Ilpo Kyösti Kaukovalta (8. helmikuuta 1913 Tampere – 3. huhtikuuta 1982 Tampere) oli Tampereella asunut suomalainen kirjailija, joka käytti myös nimimerkkiä "Kauko Valta". Koulutukseltaan hän oli filosofian maisteri (Turun yliopisto 1934) ja toimi äidinkielen lehtorina Tampereen kauppaoppilaitoksessa.
Kaukovalta nousi julkisuuteen voitettuaan 1938 WSOY:n esikoisromaanikilpailun romaanillaan "Lippujen hulmutessa".
Kaukovalta toimi Pirkkalais-Kirjailijat ry:n puheenjohtajana 1945–1946 ja 1957–1973. Hän oli myös jäsenenä 1950-luvun alkupuolella Tampereella kokoontuneessa Mäkelän piirissä.
Ilpo Kaukovallan sisaria olivat kirjailijat Eila Kaukovalta (1911–1970) ja Soile Kaukovalta (1921–1988). Heidän isänsä oli kirjailija, historioitsija ja koulumies Kyösti Valfrid Kaukovalta (vuoteen 1905 "Alitalo", 1885–1943), joka kirjoitti useita historiikkeja, mm. kolmiosaiset Hämeen läänin ja Uudenkaupungin historian. K. V. Kaukovalta toimi Tampereen kauppaoppilaitoksen rehtorina vuodesta 1918.
Pirkko Laakkonen
Pirkko Laakkonen (s. 23. syyskuuta 1947 Outokumpu) oli Suomen Kristillisen Liiton kansanedustajana 1991–1995 Pohjois-Karjalan vaalipiiristä. Politiikkaan Laakkonen on osallistunut myös Outokummun kaupunginvaltuuston jäsenenä alkaen vuodesta 1985. Koulutukseltaan Laakkonen on yhteiskuntatieteiden maisteri.
Pirkko Laakkonen on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Olavi Martikainen (taidemaalari)
Olavi Martikainen (7. lokakuuta 1920 Kiihtelysvaara – 26. maaliskuuta 1979 Espoo) oli suomalainen taidemaalari.
Martikaisen vanhemmat olivat maatyömies Erkki Martikainen ja Stiina Turunen. Martikaisen perhe muutti 1925 Lieksan maalaiskuntaan, ja käytyään kansakoulun hän oli työssä paimenena ja renkinä. Vuonna 1939 Martikainen pääsi aloittamaan opiskelun Oriveden opistossa, mutta hän joutui keskeyttämään opintonsa sodan alettua. Jatkosodan vuosina Martikainen palveli Rukajärven suunnalla ja aloitti siellä ensimmäiset maalausyrityksensä.
Sodan jälkeen Martikainen oli ensin hevosmiehenä Lieksassa 1945–1947 ja sen jälkeen puutarhaharjoittelijana Tapanilassa 1947–1948. Hän kävi Suomen taideakatemian koulun vuosina 1948–1951 ja opiskeli samaan aikaan myös Vapaan taidekoulun iltakursseilla. Martikainen jatkoi vielä opintojaan työväen taidekerhossa Helsingissä 1951–1953. Vuosina 1949–1953 Martikaisen teoksia oli jo esillä useissa eri näyttelyissä.
Martikainen kuului Brondan vintin taiteilijaryhmään 1952–1962, ja hän asuikin Brondan vintillä vuoteen 1960 saakka. Vuonna 1960 Martikainen siirtyi vuodeksi Lohjan Lemijärvelle, jossa hän työskenteli koirienhoitajana tuomari Rautsin metsästysmajalla. Hän palasi Brondalle vielä joksikin aikaa vuonna 1962, kunnes Bronda lopetti toimintansa saman vuoden heinäkuussa. Tämän jälkeen Martikainen palasi Lohjalle koirienhoitajaksi ja jatkoi maalaamista siellä. Vuosina 1964–1967 hän asui Asikkalan Kalkkisissa Urpo Salmisen maatilalla ja työskenteli siellä maa- ja ruoppaustöissä. Martikainen muutti 1967 Espooseen ja asui ensin kaksi vuotta "Söba" Sjöblomin piharakennuksessa lähellä Mankkaan kaatopaikkaa. Viimeiset elinvuotensa 1969–1979 hän kuului Mankkaan kaatopaikan alkoholistiyhteisöön, mutta vielä täälläkin Martikainen jatkoi maalaamista. Martikainen kuoli Mankkaansuolla kevättalvella 1979.
Vuonna 1994 valmistui Pirkko Vallinojan ohjaama tv-elokuva "Olavi Martikainen – elokuva ehdottomuudesta" jossa Martikaista esitti Paavo Pentikäinen.
Etelä-Afrikan provinssit
Etelä-Afrikan provinssit ovat maan hallintojärjestelmän osa. Etelä-Afrikka on jaettu yhdeksään provinssiin, joista jokaisella on oma aluehallinto, jossa lakiasäätävää valtaa käyttää parlamentti ja toimeenpanovalta on toimeenpanevalla neuvostolla ja provinssin päämiehellä. Provinssien parlamenttien koko vaihtelee 30:stä 50:neen henkeen ja jäsenet valitaan viisivuotiskausiksi. Provinssin päämiehen toimikaudet on rajattu kahteen. Päämies nimittää toimeenpanevan neuvoston jäsenet, jotka toimivat provinssin hallituksena.
Provinssit ovat edustettuna myös maan parlamentin toisessa kamarissa, jota kutsutaan Provinssien neuvostoksi (). Se koostuu 54:stä pysyvästä jäsenestä ja 34:st erityisdelegaatista. Jokainen maan provinssi lähettää neuvostoon 10 edustajaa, joista kuusi on pysyviä jäseniä ja 4 erityisdelegaatteja joita johtaa provinssin päämies tai päämiehen nimittämä provinssin lakiasäätävän neuvoston jäsen. Neuvoston työskentelyyn saavat osallistua myös paikallishallinnon edustajat. He eivät kuitenkaan saa äänestää.
Ennen vuotta 1994 Etelä-Afrikassa oli Etelä-Afrikan unionin mukaiset neljä provinssia: entisten buuritasavaltojen alueista muodostetut Transvaalin provinssi ja Oranjen vapaavaltion provinssi sekä vanhoista brittien siirtokunnista muodosteut Natalin provinssi ja Kapmaan provinssi. Suurapartheid-politiikan perusteella maahan perustettiin lisäksi kymmenen mustien "kotimaata" eli bantustania.
Apartheidin jälkeen bantustanin liitettiin takaisin Etelä-Afrikkaan ja maa jaettiin yhdeksään uuteen provinssiin: Itä-Kap , Vapaavaltio, Gauteng, KwaZulu-Natal, Limpopo, Mpumalanga, Pohjois-Kap, Luoteismaakunta ja Länsi-Kap. Provinssit ovat kooltaan hyvin erilaisia. Pienin, mutta runsasväkinen Gauteng on pinta-alaltaan vain noin 17 000 km² ja suurin, kuiva sekä harvaan asuttu Pohjois-Kap on noin 362 000 km². Pinta-alaltaan kolmanneksi pienin provinssi KwaZulu-Natal on väestöltään suurin ja Gautengissa asuu toiseksi eniten väkeä. Provinssit eroavat myös kielellisesti. Itä-Kap väestöstä 80 % puhuu xhosaa ja KwaZulussa sama osuus puhuu zulua. Afrikaans on puhutuin kieli Kapkaupungissa ja sen ympäristössä.
Modern Drunkard Magazine
Modern Drunkard Magazine on kuusi kertaa vuodessa ilmestyvä yhdysvaltalainen kiiltopintainen aikakauslehti, joka pyrkii edistämään ”toiminnallisen alkoholistin” elämäntapaa. Vuonna 1996 perustettu lehti on kerännyt vähitellen itselleen mainetta, ja nykyisin sen levikki on noin 50 000. "Modern Drunkard Magazinen" luoja Frank Kelly Rich toimii myös sen päätoimittajana ja julkaisijana. Päämajaansa Denverissä pitävä julkaisu mainostaa sivuillaan juoma-alan yritysten ohella baareja, jotka vaikuttavat Denverissä, Minneapolisissa, Las Vegasissa ja Philadelphiassa.
Lehden teemana toimiva alkoholin ja ”funktionaalisten alkoholistien” boheemien elämäntapojen ylistäminen on ristiriidassa yleensä kohtuukäyttöön kannustavan yhdysvaltalaisen valtavirran kanssa. Lehden säännöllisiä erikoisuuksia ovat muun muassa osiot nimeltään ”Alcocomics – sarjakuvia raittiusrajoitteisille” (”Alcocomics – Cartoons for the sober challenged”), ”Wino Wisdom” ja ”Tiedät olevasi juoppo, kun…” Lehdessä on myös alkoholin asemasta historiassa kertovia, pikkutarkasti tutkittuja artikkeleita, joiden aiheina ovat olleet esimerkiksi viskikapina sekä Franklin D. Rooseveltin rakkaus martineihin. Kirjoitusten sävy on usein tyyliltään humoristinen, mutta lehden totisuutta juopottelevan elämäntyylin puolustajana on vaikea kiistää.
Ajoittain lehti laajentaa säännöllisesti mukana olevaa ”Booze in the News” (”Viina uutisissa”) -osuuttaan siten, että se keskittyy yksityiskohtaisemmin johonkin alkoholiin liittyvään aiheeseen, kuten Jack Daniel’s -viskipullon hupenevaan väkevyysasteeseen.
Lehden taiteellinen tyyli kovapintaisia miehiä ja muodokkaita naisia esittävine kuvineen muistuttaa 1950-luvun suosittuja pulp-lehtiä
"Modern Drunkardin" tunnuksena toimivassa lipussa esiintyy oliivilla varustettu martinilasi kahden ristikkäin menevän miekan yläpuolella. Siinä näkyy myös kolme kirjainta, M, D ja M, jotka viittaavat ”Modern Drunkard Magazineen”.
Mieli maailmoja juoksee
Mieli maailmoja juoksee on Arja Korisevan kahdeksas albumi, joka julkaistiin 1997. Albumin on julkaissut CD-levynä ja C-kasettina Sony Music Entertainment (Finland) Oy.
Bicycle Casino
Bicycle Casino on maailman suurimpiin kuuluva kasino Bell Gardensissa lähellä Los Angelesia.
Bicycle Casino oli ensimmäinen kasino, joka lähetti pokeripelejään livenä internetissä. "Live at The Bike" -ohjelmaa lähetettiin kasinon nettisivujen kautta viitenä iltana viikossa. Vakiokommentaattorien kuten Shirley Rosario lisäksi ohjelmassa vieraili kommentaattoreina ammattipelaajia kuten Barry Greenstein ja Kenna James. Ohjelmia lähetettiin helmikuusta 2005 vuoden 2006 puoleenväliin.
Tsolpideemi
Tsolpideemi on unilääke, joka on tarkoitettu tilapäiseen unettomuuden hoitoon, erityisesti silloin, jos unettomuus on vaikea, toimintakykyä haittaava tai aiheuttaa voimakasta ahdistusta.
Suomessa tsolpideemi sai myyntiluvan 14. elokuuta 1995 "Stilnoct"-nimisenä. Sitä myydään myös tuotenimillä "Stella, Somnor, Zolpidem Ratiopharm, Zolpidem Sandoz, Zolpidem Winthrop, Zolpidem Vitabalans, Zolpidem Stada" ja "Zolpidem Hexal" (ent. "Zolpidem Gea").
Tsolpideemin vaikutus alkaa nopeasti, noin 15 minuutin sisällä ja sen puoliintumisaika on 2-3 tuntia. Tsolpideemi ei varsinaisesti väsytä, mutta se auttaa uneenpääsyä mentäessä lepäämään välittömästi lääkkeen ottamisen jälkeen. Tsolpideemi voi kuitenkin aiheuttaa joillekin käyttäjille hyvin voimakkaita ja realistisia hallusinaatioita, jos ohjeita ei noudateta ja käyttäjä jää valvomaan lääkkeen ottamisen jälkeen. Tsolpideemi on kolmiolääke, joten se vaikuttaa ajokykyyn ja muihin tarkkaavaisuutta vaativiin tehtäviin haitallisesti.
Tsolpideemi kuuluu imidatsopyridiineihin, jotka sitoutuvat "selektiivisesti" omega1-reseptoreihin, jotka puolestaan muodostavat GABA-A-reseptorikompleksin alfasidoksen. Bentsodiatsepiinit sitoutuvat "nonselektiivisesti" kaikkiin kolmeen omega-reseptoriin, mutta tsolpideemi sitoutuu ensisijaisesti omega1-reseptoriin. Tsolpideemi on "pseudobentsodiatsepiini". (Latin.""pseudo"" tarkoittaa valheellista).
Yliannostustapauksissa voidaan käyttää GABA-antagonisti flumatseniilia.
Pieni osa koomapotilaista reagoi tsolpideemiin niin, että heidät kyetään herättämään koomasta. Vaikutus huomattiin ensimmäisen kerran vuonna 1999 Etelä-Afrikkalaisen potilaan kanssa. Ei vielä tiedetä miksi koomapotilaat heräävät lääkkeestä, joka vaivuttaa terveen ihmisen uneen. Tsolpideemin vaikutusta on kuitenkin tutkittu koomapotilaiden hoidon lisäksi myös lievempien aivovammojen hoidossa.
Lääkkeen väärinkäyttö on tunnettu ongelma. Samoin kuin aivovammapotilaiden hoidossa tsolpideemin vaikutus viihdekäytössä on kaksijakoinen. Osa huumeidenkäyttäjistä kehuu tsolpideemia ja osa ei näe mitään hyötyjä aineen käytölle. Ei voida tietää keneen lääkeaine vaikuttaa ja keneen ei.
Esimerkiksi Yhdysvaltain laivaston erikoisjoukot käyttävät tsolpideemia, jonka paikallinen kauppanimi on Ambien.
Yö on hellä (albumi)
Yö on hellä on Arja Korisevan ja Tapani Kansan albumi, joka julkaistiin vuonna 1998. Albumin on julkaissut CD-levynä ja C-kasettina Sony Music Entertainment (Finland) Oy. Albumi sisältää "Yö on hellä" -musikaalin laulut. Kaikki kappaleet on säveltänyt Kassu Halonen ja sanoittanut Vexi Salmi. Musikaalin ensi-ilta oli Turun Kaupunginteatterissa vuonna 1997. Koriseva ja Kansa eivät esiintyneet itse musikaalissa, vaan levyttivät pelkästään laulut.
Newt Gingrich
Newton Leroy Gingrich (s. 17. kesäkuuta 1943) on yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko. Hän oli Yhdysvaltain edustajainhuoneen puhemies vuosina 1995–1999. Gingrich oli Time-lehden valinta Vuoden henkilöksi 1995, koska hänen johtamansa "Republikaanivallankumous" päätti demokraattien 40 vuotta kestäneen enemmistön edustajainhuoneessa.
Gingrich opetti historiaa University of West Georgia -yliopistossa Carrolltonissa vuosina 1970–1978. Hän väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1971. Hän on ollut naimisissa kolme kertaa ja hänellä on kaksi lasta ensimmäisestä avioliitostaan ja kaksi lastenlasta.
Gingrich tuli baptistikristityksi opiskeluaikanaan, mutta liittyi katoliseen kirkkoon vuonna 2009.
Kongressiin hänet valittiin ensimmäisen kerran 1978 Georgian osavaltion edustajana. Kuusi viikkoa ennen 1994 kongressivaaleja Gingrich esitteli "Contract with America" -ohjelmajulistuksen, jossa esitettiin veronalennuksia, tiukkaa budjettikuria ja kovia otteita rikollisuuden vähentämiseksi. Hänestä tuli puhemies vuonna 1995, republikaanien voitettua enemmistön edustajainhuoneessa ensimmäistä kertaa 40 vuoteen. Hän ilmoitti eroavansa republikaanien menetettyä 5 paikkaa vuoden 1998 vaaleissa.
Erottuaan puhemiehen virasta hän on aktiivisesti osallistunut poliittiseen keskusteluun. Hän on tutkijana American Enterprise Institute -tutkimuskeskuksessa ja vierailee usein Fox Newsin keskusteluohjelmissa. Gingrich mainittiin mahdollisena ehdokkaana 2008 presidentinvaaleissa, mutta hän ei asettunut ehdolle. Myöhemmin Gingrich on saanut julkisuutta Yhdysvaltain presidentiksi valitun Donald Trumpin puolestapuhujana.
Gingrich pyrkii republikaanien ehdokkaaksi 2012 vaaleihin. Kesäkuussa 2011 hänen koko kampanjajohtonsa erosi, minkä uskottiin vaikuttavan negatiivisesti hänen ehdokkuuteensa. Vuoden 2011 lopulla Gingrich kuitenkin nousi gallupeissa republikaanien suosikiksi.
Gingrich herätti joulukuussa 2011 kansainvälistä huomiota ja Hämmennystä, kun kommentoi yhdysvaltalaiselle The Jewish Channel- televisiokanavalle, että "palestiinalaiset ovat keksitty kansa", joka haluaa tuhota Israelin ja olisi voinut valita asuinpaikakseen jonkun muun. Lausunnolla oletetaan Gingrichin kosineen puolelleen juutalaisia äänestäjiä.
Gingrich on kampanjansa aikana kritisoinut myös lapsien työntekoa rajoittavia lakeja.
Suomen Kuvalehti kirjoittaa, että Gingrich on rohkea poliitikko, koska hän on uskaltanut puolustaa Yhdysvalloissa pitkään asuneiden laittomien siirtolaisten oikeuksia, vaikka "tällainen humanismi saattaa kääntyä esivaaleissa häntä vastaan".
Tammikuussa 2012 Ginrichin kampanjan suurimmaksi rahoittajaksi nousi amerikkalainen miljardööri ja sionisti Sheldon Adelson. Adelson, joka parhaimmillaan on ollut Yhdysvaltain kolmanneksi rikkain, oli yksin Israelissa syntyneen vaimonsa kanssa tällöin lahjoittanut jo 10 miljoonaa dollaria Ginrichin kampanjaan. Gingrich saavutti ensimmäisen esivaalivoittonsa Etelä-Carolinassa 21. tammikuuta.
Stewart Shapiro
Stewart Shapiro (a. 15. kesäkuuta 1951) on yhdysvaltalainen akateeminen filosofi. Hän toimii O'Donnell -oppituolin filosofian professorina Ohion valtionyliopistossa ja vierailevana professorina St Andrewsin yliopistossa Skotlannissa.
Shapiro tunnetaan ennen kaikkea toisen kertaluvun predikaattilogiikan kehittäjänä muun muassa George Boolosin ohella, sekä matematiikan filosofiastaan, jossa hän on puolustanut omaa versiotaan strukturalismista.
Pieni kultainen avain
Pieni kultainen avain on Arja Korisevan kymmenes albumi, joka julkaistiin 1998. Albumin on julkaissut CD-levynä ja C-kasettina Sony Music Entertainment (Finland) Oy. Albumi sisältää Disneyn "Pocahontas II – matka uuteen maailmaan" -elokuvan kappaleen ""Suudelmien silta"".
Kuuntelitko sydäntäs
Kuuntelitko sydäntäs on Arja Korisevan 11. albumi, joka julkaistiin 2001. Albumin on julkaissut CD-levynä Warner Music Finland Oy.
Ernst Schröder
Friedrich Wilhelm Karl Ernst Schröder (25. marraskuuta 1841 Mannheim – 16. kesäkuuta 1902 Karlsruhe) oli saksalainen matemaatikko, joka tunnetaan ennen kaikkea algebrallisen logiikan kehittäjänä. Hän on merkittävä matemaattisen logiikan historiassa ennen kaikkea George Boolen, Augustus De Morganin, Hugh MacCollin ja Charles Peircen töiden laajentajana. Schröderin monumentaalinen "Vorlesungen über die Algebra der Logik" valmisti tietä matemaattisen logiikan nousulle itsenäisenä alana systematisoimalla erilaisia tuon ajan formaalisen logiikan järjestelmiä.
Pompeia Plotina
Pompeia Plotina Claudia Phoebe Piso (kuoli 121/122) oli augusta Rooman keisari Trajanuksen vaimo. Hänelle myönnettiin arvonimi "augusta" vuonna 100, mutta hän ei ottanut arvonimeä vastaan kuin vasta vuonna 105. Plotina oli kiinnostunut filosofiasta, erityisesti epikurolaisuudesta.
Hän syntyi Nemausuksessa (nykyinen Nîmes) Neron ollessa keisarina. Plotina meni naimisiin Trajanuksen kanssa ennen kuin tästä tuli keisari. Pari ei saanut yhtään lasta, mutta heistä tuli Hadrianuksen holhoojia. Plotina vaikutti suuresti siihen että Trajanus valitsi Hadrianuksen seuraajakseen. Erään väitteen mukaan Plotina palkkasi näyttelijän näyttelemään Trajanusta tämän kuoleman jälkeen jotta Hadrianuksesta tulisi seuraava keisari. Plotinan kuoleman jälkeen hänet julistettiin jumalaksi ja Hadrianus antoi rakennuttaa hänelle temppelin Nemausukseen.