hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Mille Petrozza
Miland ”Mille” Petrozza (s. 18. joulukuuta 1967) on sukujuuriltaan saksalais-italialainen muusikko, joka tunnetaan thrash metal -yhtye Kreatorin laulaja-kitaristina.
Petrozza perusti jo kouluikäisenä yhtyeen nimeltä Tyrant. Vuonna 1982 hän perusti thrash metal -yhtyeen Tormentor, jonka nimi vaihtui myöhemmin Kreatoriksi. Yhtye on genressään yksi Euroopan tunnetuimpia ja arvostetuimpia.
Petrozza tunnetaan aggressiivisena ja energisenä esiintyjänä. Hän käyttää nykyään enimmäkseen Jacksonin RR-mallisia kitaroita, aiemmin hän on soittanut mustaa KV2:ta.
Petrozza soitti myös vuonna 1994 yhtyeessä Voodoocult Slayerin Dave Lombardon ja Death-kitaristi Chuck Schuldinerin kanssa. Vuonna 2010 hän vieraili Volbeatin kappaleessa ”7 Shots” albumilla "Beyond Hell / Above Heaven".
Tuomo
Tuomo on suomalainen miehen etunimi, Tuomas-nimen muunnelma. Tuomon nimipäivää vietetään suomenkielisessä nimipäiväkalenterissa 21. joulukuuta, jolloin on myös Tomin, Tuomaksen ja Tommin nimipäivä. Suomessa on vuoden 2018 loppuun mennessä syntynyt 16 163 Tuomoa.
Kelsey Grammer
Allen Kelsey Grammer (s. 21. helmikuuta 1955 Saint Thomas, Yhdysvaltain Neitsytsaaret) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on tullut tunnetuksi Suomessa tilannekomedia "Frasierin" Frasier Cranena ja "Simpsoneiden" Sideshow Bobin ääninäyttelijänä. Hän on myös työskennellyt kirjoittajana, ohjaajana ja tuottajana.
Grammer on naimisissa Kayte Walshin kanssa ja heillä on kolme yhteistä lasta, vuonna 2012 syntynyt Faith-niminen tytär, vuonna 2014 syntynyt Kelsey-niminen poika ja vuonna 2016 syntynyt Auden James Ellis -niminen poika. Grammerilla on edellisistä suhteistaan neljä lasta.
Grammer on poliittiselta kannaltaan republikaani. Hän sai sydänkohtauksen Havaijilla 31. toukokuuta 2008.
Grammer on voittanut uransa aikana useita palkintoja, mukaan lukien Emmyjä ja Golden Globeja. Hän on kokenut suvussaan useamman tragedian; väkivaltarikosten uhreina kuolivat sekä sisko että eronnut, pojan harvoin tapaama isä.
Twinkie
Twinkie on kermatäytteinen kullanruskea leivos, jonka on luonut yhdysvaltalainen Hostess. Sitä valmistaa Continental Baking Co., jonka omistaa kansanscityläinen Interstate Bakeries Corporation. Twinkiet ovat kooltaan noin 10 x 2,5 senttimetriä, ja niitä myydään usein tuplapakkauksissa.
Yhdysvalloissa twinkiet luokitellaan yleisesti roskaruoaksi. Yksi Twinkie sisältää noin 150 kilokaloria. Twinkieitä valmistetaan vuosittain noin viisisataa miljoonaa kappaletta.
Twinkiet kehitettiin 6. toukokuuta 1930 leipuri James Dewarin johdolla käyttäen pikkupullapannua, jollaista yleensä käytettiin vain mansikkakauden aikana. Alun perin twinkiet sisälsivät banaanikermatäytteen, mutta tämä korvattiin vaniljakermalla toisen maailmansodan ajan tuontikatkojen vuoksi.
Heritabiliteetti
Heritabiliteetilla tarkoitetaan muuntelun periytymisen astetta. Luonnossa genotyyppi eli perimä ja fenotyyppi eli ilmiasu ovat erillisiä asioita. Heritabiliteetti on suuruusaste, jolla ilmiasu riippuu geeneistä; toisin sanoen heritabiliteetin mittaaminen on tapa esittää arvio siitä, kuinka paljon jonkun piirteen esiintyminen populaatiossa tietyissä olosuhteissa johtuu yksilön biologisesta koostumuksesta ja kuinka paljon ympäristöstä. Heritabiliteettiarviot perustuvat kuitenkin aina jossakin tietynlaisessa ympäristössä tapahtuviin mittauksiin, mistä syystä ne eivät voi tavoittaa ympäristön kaikkia ja kaikkien mahdollisten ympäristöjen vaikutuksia.
Heritabiliteetti (H) mitataan jakamalla geneettinen vaihtelu (V) ilmiasun vaihtelulla (V).
formula_1
Heritabiliteetti saa arvoja väliltä 0–1.
Heritabiliteetin selvittäminen toteutetaan kloonien, sisarusten ja puolisisarusten sekä jälkeläisten kautta testaamalla, kuinka samankaltaisia ne ovat ulkomuodoltaan suhteessa siihen, miten läheistä sukua ne ovat perimältään. Mittaaminen voidaan suorittaa myös niin sanotulla valintakokeella. Siinä kaikki yksilöt, joilla joko on tietty piirre tai joilta jokin tietty piirre puuttuu, ryhmitellään yhteen, ja saaduista jälkeläisistä mitataan piirteen tai sen puutteen jakauma.
Psykologiassa ihmisten heritabiliteettia tutkitaan kaksostutkimusten ja adoptiotutkimusten avulla.
Heritabiliteetti voidaan mitata ainoastaan muunteleville piirteille. Jos jotakin ominaisuutta on populaatiossa kaikilla tai jos sitä ei ole kenelläkään, ei sillä ole heritabiliteettiakaan. Heritabiliteettia ei myöskään voi soveltaa muihin kuin siihen ympäristöön, jossa se on mitattu.
Heritabiliteetti on myös piirrekohtainen: jos esimerkiksi korvan kokoon vaikuttavalla jollakin ominaisuudella on suuri heritabiliteetti, ei se tarkoita sitä, että saman yksilön immuunijärjestelmään vaikuttavilla geeneillä olisi sama heritabiliteetti.
Voimakkaasti kelpoisuuteen vaikuttavat geenit eli eliölle ympäristössä hyödylliset geenit pienentävät heritabiliteettia, koska luonnonvalinta pienentää vaihtelua.
Jean-Denis Délétraz
Jean-Denis Délétraz (s. 1. lokakuuta 1963 Geneve) on entinen sveitsiläinen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui kolmeen Formula 1 -sarjan kilpailuun, joihin hän pääsi mukaan sponsoriensa avustamana.
Ennen Formula 1 -uraansa hän saavutti kaksi voittoa ajaessaan Formula Fordia. Formula Fordista hän siirtyi Ranskan Formula 3 -luokkaan vuosiksi 1985–1987. Ensimmäisenä vuonnaan hän sijoittui pisteissä kolmanneksi. Seuraavana vuorossa oli Formula 3000 vuosina 1988–1991. Hän sijoittui parhaimmillaan kaksi kertaa kolmanneksi.
Kaudella 1994 formulatalli Larroussella oli talousvaikeuksia, joten se korvasi toisen kuljettajansa Erik Comasin Délétrazilla kauden viimeisessä kilpailussa, sillä Délétrazin sponsorit toivat rahaa tallille. Ensimmäisissä aika-ajoissaan ennen Australian GP:tä 1994 Délétraz onnistui hieman yllättäen jättämään Domenico Schiattarellan Simtekin taakseen, eikä näin ollen joutunut lähtemään viimeisestä lähtöruudusta. Kilpailussa Deletraz ajoi 6 sekuntia kärkeä ja 2 sekuntia tallikaveriaan Hideki Nodaa hitaampia kierrosaikoja. Hänet ehdittiin ohittaa kierroksella 10 kertaa ennen keskeytystä vaihdelaatikkovikaan kilpailun loppupuolella.
Kaudella 1995 Pacific -talli ajautui talousvaikeuksiin, jolloin se päätti ajattaa tallipaikastaan maksavia kuljettajia talouden kohentamiseksi. Délétrazilla oli sponsoreita, joten hän pääsi Pacific -talliin kauden 1995 loppupuoliskolla. Tarkoituksena oli ajaa kauden viisi viimeistä kilpailua. Délétrazin ensimmäinen kilpailu uudessa tallissa oli Portugalin GP, joka päättyi keskeytykseen jo kilpailun alkukierroksilla. Délétraz ajoi 12 sekuntia kärkeä ja 7 sekuntia tallikaveriaan hitaampia kierrosaikoja ja joutui kierroksella ohitetuksi jo seitsemännellä kierroksella. Hän joutui keskeyttämään kierroksella 14 käteen iskeneen krampin vuoksi. Seuraavassa kilpailussa, Euroopan GP:ssä Délétraz onnistui paremmin. Hän lähti viimeisestä lähtöruudusta 9 sekuntia kärjelle jääneenä, mutta pääsi sentään maaliin, tosin kilpailun viimeisenä ja 7 kierrosta kärjelle jääneenä.
Pian kilpailun jälkeen selvisi, että hänen rahansa eivät olleetkaan päätyneet Pacificin tilille, joten hän joutui jättämään formulat, eikä hän enää koskaan saanut uutta tilaisuutta Formula 1 -sarjassa. Formula 1 -uransa jälkeen hän on ollut aktiivinen Le Mansin 24 tunnin ajossa ja urheiluautoluokissa. Hän on osallistunut Le Mansin 24 tunnin ajoon kahdeksan kertaa ja ollut parhaimmillaan kaksi kertaa viides. Hän on myös voittanut Span 24 tunnin ajon vuonna 2007.
Hänen poikansa Louis Delétraz on myös autourheilija.
Bleiburgin murhenäytelmä
Bleiburgin murhenäytelmä tai Bleiburgin verilöyly oli Jugoslavian puolustusministeri ja kommunistipuolueen johtaja Titon partisaanijoukkojen suorittama joukkomurha ja joukkoraiskaus. Verilöyly tapahtui toukokuun 1945 loppupuoliskolla Slovenian ja Itävallan rajalla, lähellä Bleiburgin kaupunkia.
Kroatia oli toisen maailmansodan aikana akselivaltojen miehittämä nukkevaltio Itsenäinen Kroatian valtio eli NDH, jota hallitsi kansallissosialistinen Ustaša-järjestö. Ustašan joukot olivat vuosien 1941 ja 1945 välisenä aikana syyllistyneet kammottaviin julmuuksiin poliittisia vastustajiaan, serbejä, romaneja ja juutalaisia kohtaan.
1. toukokuuta 1945 NHD ja sitä hallitseva Ustaša olivat romahtamaisillaan ja Kroatian pääkaupunki Zagreb oli kolmelta suunnalta Titon partisaanijoukkojen piirittämä. Huhuttiin että Ustašan tekemät raakuudet kostettaisiin kaikille.
Tie pohjoiseen oli yhä auki ja siksi Zagrebista lähti useiden kymmenien tuhansien pakolaisten joukko kohti Ison-Britannian miehittämää Itävaltaa. Uskottiin, että sieltä saataisiin turvapaikka. Pakolaisiin kuului Ustašan jäseniä perheineen, Kroatian sotavoimissa taistelleita perheineen, Slovenian valkokaartilaisia ja akselivaltojen puolelle loikanneita kasakoita. Pakolaisia virtasi Itävallan rajalle aina 12. toukokuuta saakka.
Jostain syystä Britannia oli sulkenut Itävallan rajan, eivätkä pakolaiset päässeet maahan. Surmaaminen alkoi 16. toukokuuta. Partisaanit ampuivat väkijoukkoa umpimähkään. Ustašan joukkojen jäännökset yrittivät taistella vastaan, mutta ylivoimaa oli liikaa. Tapahtumat saivat traagiset mittasuhteet: siviilejä ammuttiin summittaisesti, on kerrottu laajamittaisesta naisten raiskaamisesta ja kivittämisestä ja miesten mestaamisesta. Teloituksia jatkettiin kaksi viikkoa. Eloonjääneet pakotettiin kävelemään takaisin kotiseuduilleen. Titon oletetaan olleen täysin tietoinen asioiden kulusta. Tapahtumista ei saanut puhua Titon Jugoslaviassa ja se, että niitä ei selvitetty, oli omiaan heikentämään serbien ja kroaattien välejä.
On huomattava, että NDH:n julmuuksista todella vastuussa olleita henkilöitä, kuten Ante Pavelić ja Maks Luburić, pääsi Bleiburgin kautta pakenemaan oikeudellista vastuutaan ulkomaille.
Uhrien määrästä on esitetty erilaisia spekulaatioita. Asia ei selvinne ennen Britannian arkistojen aukeamista.
(Kroaatteja noin 250 000, serbejä noin 30 000, saman verran sloveeneja ja montenegrolaisia noin 12 000)
Teos (kirjankustantamo)
Teos on vuonna 2003 perustettu suomalainen itsenäinen kirjankustantamo, joka keskittyy kotimaiseen kauno- ja tietokirjallisuuteen. Se julkaisee noin 50 kirjaa vuodessa. Käännöskirjallisuutta on julkaistu muutama nimike vuodessa. Vuodesta 2007 yhtiö on julkaissut klassikkokirjoja eri puolilta maailmaa Baabel-sarjassa. Yleiskustantamona Teos julkaisee myös runoutta, esseitä ja lastenkirjallisuutta.
Teoksen kustantamia ovat muun muassa Finlandia-palkinnon saaneet Mikko Rimmisen "Nenäpäivä" (2010), Riikka Pelon "Jokapäiväinen elämämme" (2013), Laura Lindstedtin "Oneiron" (2015) ja Juha Hurmeen "Niemi" (2017). Myös Rimmisen Kalevi Jäntin palkinnon saanut "Pussikaljaromaani" (2004) on Teoksen kustantama. Kolme kustantamon teosta on palkittu Vuoden urheilukirjana: Juha Kanervan ja Vesa Tikanderin "Urheilulajien synty" (2012), Tuomas Kyrön "Urheilukirja" (2011) ja Yrjö Lautelan ja Göran Wallénin "Rakas jalkapallo – Sata vuotta suomalaista jalkapalloa" (2007).
Yksi Teoksen pääomistajista oli Niklas Herlin, joka toimi hallituksen puheenjohtajana. Vuonna 2009 hän omisti 40 prosenttia yhtiöstä.
Geenikeskeinen evoluutionäkemys
Geenikeskeinen evoluutionäkemys eli itsekkään geenin teoria korostaa geenien asemaa evoluutiossa ja sen mekanismeissa. Oleellista on geenin asema luonnonvalinnassa perinteisemmän lajin, populaation, yksilön tai ryhmän sijaan. Geenikeskeisen evoluutionäkemyksen mukaan luonnonvalinta toimii kilpailevien geenien tasolla, lisäten niiden alleelien taajuuksia, joiden fenotyyppiset vaikutukset parantavat niiden eloonjäämiskykyä. Geenikeskeinen näkemys ei kuitenkaan väitä, että luonnonvalinnan pienin yksikkö olisi geeni, vaan se erottaa toisistaan "kopioitujan" ja "kulkuvälineen". Varsinkin Richard Dawkinsin käyttämät käsitteet, kuten "geenin itsekkyys", ovat metaforia.
Geenikeskeistä näkökulmaa evoluutioon ovat esittäneet ensimmäisinä George C. Williams 1966 kirjassaan "Adaptation and Natural Selection" ja Richard Dawkins kirjoissa "The Selfish Gene" (suom. "Geenin itsekkyys") ja "The Extended Phenotype". Heidän lisäkseen teoriaa ovat laajentaneet ja jalostaneet monet biologit ja filosofit, kuten John Maynard Smith, Robert Trivers, David Haig, Helena Cronin, David Hull, Philip Kitcher ja Daniel C. Dennett.
Laajimmassa muodossaan luonnonvalinnan katsotaan tarkoittavan yksiköiden erilaista eloonjäämiskykyä. Geenillä tarkoitetaan geneettistä yksikköä, joka on niin pieni, että se säilyy läpi sukupolvien ja leviää monina kopioina. Pienet geneettiset yksiköt elävät pitkiä aikoja, jotka voidaan laskea vuosituhansissa ja -miljoonissa. Geenikeskeisen evoluutionäkemyksen mukaan kaikki yksilöt ovat vain geenien "eloonjäämiskoneita".
Suvullisesti lisääntyvissä lajeissa yksilö on näkemyksen mukaan liian suuri ja lyhytikäinen geneettinen yksikkö, jotta sen voitaisiin katsoa olevan luonnonvalinnan kannalta merkittävä. Myös yksilöiden ryhmä on näkemyksen mukaan liian suuri yksikkö. Populaatio ei ole näkemyksen mukaan riittävän erillinen yksikkö, jotta se voisi olla luonnonvalinnan yksikkö, eikä se myöskään ole riittävän vakaa eikä yhtenäinen, jotta se "valittaisiin" jonkin toisen populaation kustannuksella. Näkemys korostaa geenien ja niiden kopioiden lähes "kuolemattomuutta", kun taas yksilöt ovat ainutlaatuisia ja niiden elämä on lyhyt.
Geenin voidaan väittää elävän jopa miljoonia vuosia; tosin monet geenit eivät selviydy edes ensimmäisestä sukupolvesta eteenpäin.
Geenien menestyksen oletetaan johtuvan siitä, että ne voivat tuottaa hyviä eloonjäämiskoneita. Nämä geenit vaikuttavat eloonjäämiskoneen yksilönkehitykseen siten, että se voi hieman suuremmalla mahdollisuudella elää ja tuottaa jälkeläisiä, kuin jos sillä olisi jonkin kilpailevan geenin tai alleelin ominaisuudet.
Universaalia "hyvän" geenin ominaisuutta ei periaatteessa ole tai sitä on vaikea osoittaa, mutta on ehdotettu, että geenien tasolla altruismin pitäisi olla "huonoa" ja itsekkyyden "hyvää". Näin siksi, että geenien alleelit käsitetään kilpailevan suoraan eloon jäämisestä, koska geenivaraston alleelit kilpailevat paikasta tulevien sukupolvien kromosomeissa. Jokaisella geenillä, joka käyttäytyy siten, että sen eloonjäämiskoneen mahdollisuudet geenivarastossa kasvavat sen alleelien kustannuksella, on tämän määritelmän mukaan taipumus jäädä eloon.
Killers (Kissin albumi)
Killers on Kiss -yhtyeen vuonna 1982 julkaistu kokoelma-albumi. Levy sisältää neljä uutta studiokappaletta ja kahdeksan vanhaa, uudelleen miksattua kappaletta. Levyllä soittavat Gene Simmons, Paul Stanley, Ace Frehley, Bob Kulick ja Eric Carr. 
Albumi julkaistiin Euroopassa, Australiassa, sekä Japanissa sisältäen hieman eri kappaleet kussakin.
"Killersiä" ei julkaistu lainkaan Yhdysvalloissa.
A-puoli
B-puoli
Uudet kappaleet merkitty U.
Gaspar Corte-Real
Gaspar Corte-Real (n. 1450 – 1501?) oli portugalilainen löytöretkeilijä, joka etsi niin sanottua luoteisväylää.
Portugalilainen Vasco da Gama oli vuonna 1498 kiertänyt Afrikan ja löytänyt meritien Euroopasta Intiaan. Samaan aikaan Euroopassa liikkui kuitenkin huhuja, joiden mukaan englantilaisten tukema Giovanni Caboto olisi löytänyt Pohjois-Atlantin yli länteen purjehtimalla vaihtoehtoisen, nopeamman reitin Aasiaan. Portugalin kuningas Emanuel I päätti ottaa näistä huhuista selvää ja pyysi vuonna 1500 Gaspar Corte-Realia purjehtimaan samoille seuduille kuin Caboto aiemmin. Kuningas lupasi hänelle palkkioksi kaikki purjehduksen tuotot.
Corte-Real oli Azorien kuvernöörin poika, ja hänellä oli kokemusta Atlantilla purjehtimisesta. Niinpä hän selviytyi Atlantin yli ja saapui autioon ja jäiseen maahan, jota hän luuli Aasian osaksi. Nykyään kuitenkin tiedetään, että Grönlanti sijaitsee varsin kaukana Aasiasta.
Vuonna 1501 Corte-Real yritti uudelleen Aasiaan, tällä kertaa kolmella laivalla. Löytyi maa, jossa kasvoi paljon metsää (nykyinen Newfoundland tai Labrador). Saadakseen matkasta jotakin tuottoa portugalilaiset kaappasivat mukaansa paikallisia intiaaneja, jotka saattoi myöhemmin myydä orjiksi. Kaksi laivaa lähti takaisin Portugaliin, kun taas Corte-Real jatkoi yhdellä laivalla Amerikan rannikon tutkimista, ehkä toivoen löytävänsä jotain mielenkiintoisempaa kuin metsää ja intiaaneja.
Corte-Realin myöhemmästä kohtalosta ei tiedetä mitään. Hänen veljensä Miguel lähti vuonna 1502 etsimään veljeään, mutta katosi itsekin jonnekin Atlantille. Vuonna 1503 toinen veli Vasco Añes olisi ollut halukas etsimään kadonneita veljiään, mutta Portugalin kuningas päätti tässä vaiheessa, että asia oli loppuunkäsitelty. Vasco Añes ei saanut purjehduslupaa.
Corte-Realin löytöretkistä on säilynyt hyvin vähän tietoa, mutta häntä voitaneen luonnehtia varhaiseksi luoteisväylän etsijäksi. Portugalilaiset eivät tiettävästi yrittäneet perustaa siirtokuntia Corte-Realin löytämille maa-alueille.
Tohvelieläimet
Tohvelieläimet ("Paramecium") ovat ripsieläimiin kuuluvia yksisoluisia eliöitä. Ne kuuluvat "Chromalveolata"-eliökuntaan. Muiden ripsieläinten tavoin tohvelieläimillä on solukalvossa ripsiä, joiden avulla solu liikkuu ja pyydystää ravintohiukkasia. Tohvelieläimet ovat 100–300 mikrometriä pitkiä, joten niitä ei näe paljain silmin, mutta sen voi nähdä liikehtivän vesilätäkössä. Ravinnokseen ne käyttävät sekä erilaisia bakteereja että muita pienempiä yksisoluisia eliöitä ja kasvisoluja.
English Electric Canberra
English Electric Canberra oli ensimmäisen sukupolven suihkupommittaja. Sitä valmistettiin suuria määriä 1950-luvulla; 901 konetta Englannissa, 48 konetta Australiassa sekä 403 lisenssikonetta Yhdysvalloissa nimellä Martin B-57. Tyyppi oli käytössä aina vuoteen 2006 asti. NASAlla on ilmakehätutkimuskäytössä kaksi B-57-konetta.
Canberra löi 1950-luvun lopulla lentokoneiden korkeusennätyksen kolmesti. Se ylitti vuonna 1955 maagisena pidetyn rajan, 20 km eli 20 000 m (66 000 jalkaa). Tuohon aikaan mainittuun korkeuteen ylsivät ainoastaan rakettikäyttöiset, ns. X-sarjan amerikkalaiset koekoneet. Canberra oli suhteellisen edullinen valmistuskustannuksiltaan, varsinkin esim. B-58 Hustleriin verrattuna. Sitä pidettiin myös varsin luotettavana käyttövarmuudeltaan. English Electric Canberra oli palveluksessa Yhdysvaltain ja Australian ohella, mm. Perussa, Intiassa sekä jopa Ruotsissa (2 konetta). Koneen luotettavuudesta kertoo paljon sen saama harvinaisen pitkä palvelusikä, mikä lähentelee B-52:n vastaavaa (5 vuosikymmentä).
English Elecric Canberra oli mahdollista varustaa myös ydinpommein. Tässä käyttötarkoituksessa olisivat kyseeseen tulleet etupäässä sekä taktinen ydinase Red Beard, että WE-177A. Myöhemmin oli W28 eräs mahdollisuus tämän konetyypin ydinarsenaaliin.
Ulkomuodoltaan Canberra on erittäin helppo tunnistettava. Koneella on suhteellisen mittava siipipinta-ala, ja sen siivet ovat niin sanotut trapetsimuotoiset, kuten saksalaisissa Bf-109 sekä Fw-190. Brittiläisissä koneissa trapetsisiipirakenne olikin suhteellisen harvinainen - elliptinen siipi oli sitä paljon yleisempi. Vuoden 1949 konsepti näkynee myös tuolle ajalle tyypillisenä läpisiiven olevana moottorin rakenteena. Joidenkin versioiden siivistä tulivat pidemmät. Se teki suuremman lentokorkeuden mahdolliseksi. Kone rikkoikin entisiä korkeusennätyksiä.
Ensimmäisen sarjan jälkeen yhdysvaltalaisen version ohjaamo muutettiin peräkkäin istuttavaksi.
Strength and Honour
Strength and Honour on suomalaisen black metal -yhtye Satanic Warmasterin ensimmäinen täyspitkä albumi. Suomennettuna levyn nimi tarkoittaa "voimaa ja kunniaa".
Alkuperäinen julkaisija Northern Heritage on ottanut levystä neljä 1000 kappaleen lisäpainosta. Levyn vinyyli- sekä kasettiversio sisältää lisäraidan nimeltä Legion Werewolf. Kappale löytyy myös Northern Heritagen vuonna 2007 julkaisemasta albumin viidennestä cd-painoksesta.
You Wanted the Best, You Got the Best!!
You Wanted the Best, You Got the Best!! on yhdysvaltalaisen hard rock -yhtye Kissin livealbumi. Albumin julkaisi 25. kesäkuuta 1996 levy-yhtiö Mercury Records CD- ja vinyylilevynä sekä C-kasettina. Japanissa albumin julkaisupäivä oli 5. heinäkuuta 1996, ja sen kappalelista erosi kansainvälisesti julkaistun version vastaavasta. "You Wanted the Best, You Got the Best!!" on taltioitu yhtyeen konserteissa vuosien 1975–1996 välillä.
Mercury Records julkaisi albumin Alive/Worldwide Tour -kiertueen tueksi. Albumi on saanut nimensä yhtyeen konserttien alussa kuultavasta kuulutuksesta, jonka myötä yhtye saapuu lavalle. Recording Industry Association of America sertifioi "You Wanted the Best, You Got the Best!!:in" ylittäneen kultalevyn myyntirajan Yhdysvalloissa 21. toukokuuta 1997. Albumia on myyty Yhdysvalloissa yli puoli miljoonaa kappaletta. Se nousi Billboard 200 -albumilistalla parhaimmillaan sijalle 17, ja pysyi listalla kaikkiaan 11 viikon ajan. Suomessa "You Wanted the Best, You Got the Best!!" ylsi virallisen albumilistan sijalle 39.
Kappaleiden lisäksi albumi sisältää Jay Lenon toimittaman 17-minuuttisen haastattelun, jossa Leno haastattelee yhtyeen alkuperäisen kokoonpanon jäseniä. Valtaosa albumin kappaleista on peräisin kahdelta yhtyeen 1970-luvun livealbumilta, "Alive!:lta" (1975) ja "Alive II:lta" (1977). ”Room Service”, ”Take Me”, ”Let Me Know” ja ”Two Timer” ovat albumiin kirjattujen tietojen mukaan edellä mainittujen albumien ennen julkaisemattomia ylijäämäkappaleita, ja ”New York Groove” puolestaan taltiointi Unmasked Tour -kiertueen konsertista vuodelta 1980. Kappaleessa rumpuja soittaa yhtyeen silloinen rumpali Eric Carr. Albumin ennen julkaisemattomien kappaleiden alkuperä on jokseenkin hämärän peitossa, sillä esimerkiksi Paul Stanleyn ja Gene Simmonsin laulu- ja Peter Crissin rumpuosuuksien on arveltu olevan uudelleen studiossa taltioituja, ja yhtyeessä vuosina 1984–1996 soittanut soolokitaristi Bruce Kulick on kertonut soittaneensa albumin kappaleisiin kitaraosuuksia.
Albumilta julkaistiin vuonna 1996 promosingle ”New York Groove” yksinoikeudella Blockbuster-videovuokraamoketjun toimipisteisiin Yhdysvalloissa ja Kanadassa.
Kriitikoiden keskuudessa "You Wanted the Best, You Got the Best!!" sai melko negatiivisen vastaanoton: muun muassa AllMusic-sivuston Stephen Thomas Erlewine kritisoi albumin rakennetta ja kirjoitti albumin nimen olevan ”harhaanjohtava”, ja "Rolling Stonen" arvostelussa albumin kritisoitiin olevan ”hävytön osa yhtyeen reunion-kiertueen markkinointia.”
Albumin Japanissa julkaistu CD-levy ja Yhdysvaltain LP-versio sisältävät kappaleen ”New York Groove”, joka on taltioitu Unmasked Tour -kiertueen konsertissa Australian Sydneyssa 11. marraskuuta 1980.
Tiimari
Tiimari oli 1970-luvulta vuoteen 2014 toiminut suomalainen kauppaketju, joka myi muun muassa koulu- ja askartelutarvikkeita sekä lahjatavaroita. Tiimarilla oli vuonna 2012 yhteensä 194 myymälää Suomessa ja Baltian maissa. Tiimarin pääkonttori sijaitsi Vantaalla, varasto ja logistiikka Lahdessa.
Yhtiö jätti konkurssihakemuksen 18. syyskuuta 2013, ja Vantaan käräjäoikeus asetti sen konkurssiin 20. syyskuuta 2013.
Kari Sulkanen, antikvariaatin pitäjän poika, perusti vaimonsa kanssa KarvaMarja-nimisen kirja- ja paperikaupan Lahden keskustaan vuonna 1971. Nimi tuli miehen lempinimestä ja vaimon etunimestä. Vuoteen 1975 mennessä liikkeitä oli jo kahdeksan ja nimeksi oli vaihtunut Tiimari. Saadakseen myyntiin erilaista tavaraa kuin muut samoja tukkuliikkeitä käyttävät kilpailijat Sulkaset alkoivat tehdä hankintamatkoja Eurooppaan ja Aasiaan.
1980-luvun puoleenväliin mennessä ketju oli kasvanut 50 liikkeen kokoiseksi, ja 1990-luvun puolessavälissä liikkeitä oli 150. Vuonna 1990 omistajaksi tuli Rautakirja Oy, mutta Kari Sulkanen jäi alkuun toimitusjohtajaksi. Vuonna 1998 Sulkanen tuli takaisin omistajaksi yhdessä CapMan Oyj:n kanssa. Vuonna 2006 yritys sulautettiin mainoslahjabisneksessä toimineeseen pörssiyhtiö Leo Longlifeen, jonka nimeksi muutettiin Tiimari Oyj.
Marraskuussa 2007 Tiimari hankki omistukseensa ruotsalaisen sisustustauluihin, kehyksiin ja piensisustamiseen erikoistuneen franchising-vähittäismyyntiketju Gallerixin, jonka se myi toimivalle johdolle 2012.
Tiimarin varatoimitusjohtaja Jarkko Kaalikoski kuvasi yrityksen kohderyhmää ja toiminta-ajatusta 2000-luvulla näin:
Kun nuori neiti miettii, mitä viikkorahallaan tekee, hänellä on monta vaihtoehtoa. Hän voi mennä leffaan, ostaa hampurilaisen tai jonkin kivan tavaran. Meidän tehtävämme on tarjota neidin rahoille hyvä vaihtoehto ja vastine.
Yhtiö asetettiin konkurssiin syyskuussa 2013. Konkurssipesä irtisanoi ensin kaikki yhtiön työntekijät mutta palkkasi lähes kaikki takaisin ja jatkoi yhtiön toimintaa etsien samalla toiminnoille ostajaa. Neuvotteluita käytiin noin kymmenen eri tahon kanssa, mutta ostajaa ei löytynyt, ja liikkeiden toiminta lopetettiin alkuvuodesta 2014.
5. maaliskuuta 2014 uutisoitiin, että konkurssiin ajautuneen yhtiön liiketoiminnasta ostaja oli löytynyt ainoastaan Tiimari-tuotemerkille. Konkurssipesän hoitajan Pekka Jaatisen mukaan se myytiin joillakin kymmenillä tuhansilla euroilla. Ostaja oli suomalainen liikemies Petri Rantanen, joka sittemmin avasi uudet Tiimari-nimellä toimivat myymälät Kouvolaan ja Lahteen. Lahdessa toimiva Tiimari kuitenkin suljettiin alkuvuodesta 2018. Nykyisellään ainoa Tiimari -myymälä sijaitsee Kouvolassa.
Investor
Investor AB on ruotsalainen sijoitusyhtiö. Se on perustettu vuonna 1916, ja sitä on alusta asti hallinnut Wallenbergin suku. Yhtiö omistaa merkittäviä osuuksia lukuisissa ruotsalaisissa yrityksissä. Sen pääkonttori sijaitsee Tukholmassa, toimitusjohtajana toimii Börje Ekholm sekä hallituksen puheenjohtajana Jacob Wallenberg.
Vuonna 2006 yhtiöllä oli yhteensä 147 kokopäivätyöntekijää. Sillä on toimistoja Tukholman lisäksi Amsterdamissa, Hongkongissa, Menlo Parkissa, New Yorkissa, Pekingissä ja Tokiossa. Investorin substanssiarvo vuoden 2006 kesäkuun lopussa oli 140 miljardia Ruotsin kruunua.
Yhtiön tärkeimmät omistukset 31.12.2008 luetellaan alla (suluissa osuus osakkeista ja osuus äänivallasta).
Ð
__notoc__
Ð (ð) eli eth on kirjain, joka kuuluu islannin ja fäärin kielten aakkosiin. Se on myös Ruotsissa puhuttavan älvdalskan aakkosissa. Ð kuului myös muinaisenglannin ja muinaisnorjan kieliin.
Sitä ei pidä sekoittaa kirjaimeen "D ja poikkiviiva": Đ/đ (iso U+0110; pieni U+0111) , joka on eri kirjain, jota käytetään saamelais- ja vietnamin kielissä.
Keskiajalla sitä käytettiin Skandinaviassa, mutta se korvautui yhdistelmällä "dh" ja myöhemmin pelkkä "d".
Islannin kielessä ð vastaa soinnillista dentaalifrikatiivia (ð), kuten "th" englannin sanassa "them". Islannin aakkosissa se on viidentenä, D:n ja E:n välissä. Pieni ð ei koskaan esiinny ensimmäisenä kirjaimena.
Fäärin kielessä ð on konsonantti, jolla ei ole omaa äännearvoaan, vaan ääntämys vaihtelee. Kirjain ð ei koskaan esiinny ensimmäisenä kirjaimena.
Pientä eth-kirjainta ð käytetään Kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa soinnillisen dentaalifrikatiivin symbolina. (Soinnittoman symboli on "θ".)
Ethin voi kirjoittaa suomalaisella monikielisellä näppäimistöllä yhdistelmällä AltGr(d).
Mark Z. Danielewski
Mark Z. Danielewski (s. 5. maaliskuuta 1966) on yhdysvaltalainen kirjailija. Danielewskin esikoisteos "House of Leaves" ilmestyi vuonna 2000. Kirja kertoo talosta, joka on sisäpuolelta suurempi kuin ulkoapäin. Teoksesta tuli kulttikirja ja se on käännetty useille kielille.
Danielewskin isä oli puolalainen elokuvaohjaaja Tad Danielewski. Isän työn vuoksi perhe matkusteli Afrikassa, Intiassa, Espanjassa ja Sveitsissä. Mark Danielewskin sisar, Annie Decatur (Ann) Danielewski tunnetaan Poe-nimisenä rockmuusikkona.
Danielewski opiskeli ensin kirjallisuutta Yalen yliopistossa ja myöhemmin latinaa Kalifornian yliopistossa, Berkeleyssä. Valmistuttuaan hän vietti vuoden Pariisissa. Palattuaan Yhdysvaltoihin hän opiskeli elokuva- ja televisioalaa Los Angelesissa ja osallistui Jacques Derridasta kertovan elokuvan tekoon.
"House of Leavesin" kirjoittaminen kesti kymmenisen vuotta.
House of the Dead
House of the Dead on vuonna 2003 valmistunut kauhuelokuva, joka on elokuvaversio samannimisestä pelistä. Elokuvan on ohjannut Uwe Boll.
Elokuva kertoo opiskelijoista, jotka ovat kutsuttu pienelle saarelle juhlimaan. Pian he huomaavat että saarella asustaa zombieita. Nuoret pakenevat pieneen mökkiin, jossa saaren salaisuudet alkavat paljastua.
Tanumshede
Tanumshede on Tanumin kunnan keskustaajama Ruotsissa. Se on Unescon maailmanperintökohde kalliopiirrostensa takia. Pohjoismaiden suurin pronssikautinen kalliopiirroskohde löytyi Tanumista vuonna 1972. Sen nimi on Vitlyckehäll. Kaiken kaikkiaan Tanumissa on noin 3000 kalliopiirrosta noin sadalla kivipinnalla. Ne sijaitsevat 25 km pitkällä muinaisrannalla, joka on ollut vuonon rantakallioita pronssikaudella.
Maalaukset ovat ainutlaatuisia, koska niiden aiheet ovat monipuolisia (ihmisiä, eläimiä, aseita, veneitä ja muita aiheita) ja koska ne on maalattu ilmeisen lyhyen ajan kuluessa. Niistä saadaan tietoa pronssikauden eurooppalaisten elämästä ja uskomuksista.
Heltta
Heltta on helttasienten, kuten haperoiden ja rouskujen, lakkien alapinnassa sijaitseva lisääntymiseen tarvittavien itiöiden kehittymispesäke.
Nunnatasku
Nunnatasku ("Oenanthe pleschanka") on kivitaskua muistuttava varpuslintu, jonka kuvaili ja nimesi Ivan Lepjohin vuonna 1770.
Linnun pituus on 14–16½ cm ja paino keskimäärin noin 18–20 g, eli se on kivitaskun kokoinen. Vanha juhlapukuinen koiras on helppo tuntea värityksensä perusteella: sen selkä, siivet, naama ja kurkku ovat mustat. Niska, päälaki ja vatsapuoli valkeat sekä pyrstössä on kivitaskumainen mustavalkea kuviointi. Naaras ja nuori lintu ovat päältä harmaita ja alta vaaleita.
Vanhoilla linnuilla on täydellinen sulkasato kesällä, nuorilla vain osittainen.
Nunnataskun pääasiallinen esiintymisalue on Keski-Aasia. Euroopassa sitä tavataan Mustanmeren pohjoispuolella ja Tonavan suiston tuntumassa. Kyproksella elää kyproksentasku ("O. cypriaca"), jota aikaisemmin pidettiin nunnataskun alalajina. Euroopan populaation koko on 64 000–270 000 yksilöä.
Satunnaisia havaintoja on tehty muun muassa Suomessa, jossa laji on tavattu yli 30 kertaa. Suomen ensihavainto tehtiin 19.10.1979 Lemlandin Lågskärillä. Viime vuosina laji on havaittu joitakin kertoja vuosittain.
Laji talvehtii Itä-Afrikassa.
Nunnatasku asuu vuorten karuilla rinteillä ja kivikkoisilla ylängöillä.
Pesä on tavallisesti maakolossa, kiven alla tai rakennuksessa. Munia on 4–6, joita naaras hautoo 2 viikkoa. Poikaset jättävät pesän 13–14 päivää vanhoina.
Ravintona ovat pääasiassa maassa liikkuvat selkärangattomat, joskus myös kasvillisuudessa elävät selkärangattomat.
Itiöemä
Itiöemä on sienen maanpäällinen osa, jossa sen itiöt kehittyvät ja jonka avulla itiöt leviävät. Itiöemä on yksi vaihe sienen elämänkaaresta, josta suurin osa on sienirihmaston kasvua. Puhekielessä sienellä tarkoitetaan usein juuri pelkkää itiöemää, vaikka se onkin vain sienen lisääntymiselin.
Lemmikki (lehti)
Lemmikki oli varhaisnuorille suunnattu, vuosina 1990–2014 ilmestynyt eläinharrastuslehti. Se ilmestyi 12 kertaa vuodessa. Lehdessä kerrottiin lemmikkien kanssa harrastamisesta ja annettiin hoito- ja hankintaohjeita. "Lemmikki"-lehdessä kerrottiin myös julkisuuden henkilöistä ja heidän lemmikeistään. Lehdessä oli sarjakuvia, kuukauden kilpailu ja ristikko. Lehteä julkaisi Yhtyneet Kuvalehdet, myöhemmältä nimeltään Otavamedia. Ensimmäinen päätoimittaja oli Hannele Willberg. Vuoden 2009 tammikuussa päätoimittajana aloitti Ville Kormilainen ja vuoden 2012 lokakuussa Elli Mäkilä.
"Lemmikki" uudistui huhtikuussa 2012 koko perheen lehdeksi. Sen julkaiseminen omana lehtenään lopetettiin joulukuussa 2014. Vuonna 2015 saman julkaisijan "Koululainen"-lehden vuosittaista ilmestymiskertojen määrää lisättiin neljällä, kun alettiin julkaista "Lemmikki-Koululainen"-nimisiä erikoisnumeroita.
Georg Nikolaus Nissen
Georg Nikolaus Nissen (22. tammikuuta 1761 Haderslev, Tanska – 24. maaliskuuta 1826 Salzburg) oli tanskalainen diplomaatti ja kirjailija. Hänet tunnetaan Wolfgang Amadeus Mozartin elämäkerran kirjoittajana. Nissen meni vuonna 1809 naimisiin Mozartin lesken Constanzen kanssa ja pääsi käyttämään lähteinään muun muassa Mozartin perheen alkuperäistä kirjeenvaihtoa.
Georg Nikolaus Nissen oli kauppias Jens Nissenin ja Anna Elisabeth Nissenin (omaa sukua Zoëga) poika. Äiti Anna oli vaikutusvaltaisesta suvusta, joka polveutui italialaisesta, Veronasta 1570 Mecklenburgin kautta Schleswigiin muuttaneesta aatelismiehestä. Opiskeltuaan lakia Kööpenhaminan yliopistossa 1778–1781 Nissen meni töihin setänsä Georg Zoëgan johtamaan Kööpenhaminan pääpostikonttoriin. Vuonna 1791 hän aloitti diplomaattiuransa ja tuli 1793 lähetystösihteeriksi Tanskan Wienin lähetystöön. Viimeistään 1798 hän asui Mozartin lesken Constanzen talossa. Nissen ja Constanze menivät naimisiin 26. kesäkuuta 1809 Bratislavassa. Pariskunta muutti 1810 Kööpenhaminaan, jossa Nissen työskenteli sensorina ja valtioneuvostossa.
Vuosina 1820–1824 aviopari matkusteli Saksassa ja Italiassa ja asui vuodesta 1821 Wienissä, jossa he aloittivat Mozartin elämäkerran kirjoittamisen. He käyttivät lähteenään Constanzen muistitiedon lisäksi Mozartin perheen alkuperäistä kirjeenvaihtoa. Kirjeenvaihto oli osittain puutteellista, sillä Constanze oli tuhonnut joukon Mozartin isän Leopoldin kirjeitä. Leopold oli aikanaan vastustanut kiivaasti poikansa ja Constanzen (omaa sukua Weber) liittoa. Teos jäi kesken Nissenin kuollessa 1826, ja hänen leskensä viimeisteli sen yhdessä lääkäri Johann Heinrich Feuersteinin ja Berliinin Generalmusikdirektor Gaspare Spontinin kanssa. Breitkopf & Härtel julkaisi Mozartin elämäkerran Leipzigissa 1828.
Nissenin kuulumista aatelissäätyyn ei ole dokumentoitu, ja jotkut historioitsijat pitävät sitä Constanzen keksintönä. Georg Nikolaus Nissen ei itse koskaan kutsunut itseään nimellä ”kreivi von Nissen”. Nissen on haudattu Salzburgiin, ja hänen hautakivensä (jossa hänestä on maininta ”Mozartin lesken aviomies”) on säilynyt.
Lauri Lehtimaja
Lauri Juhani Lehtimaja (s. 17. marraskuuta 1945 Salo) on suomalainen juristi, joka on ollut korkeimman oikeuden jäsen ja eduskunnan oikeusasiamies.
Lehtimaja on koulutukseltaan oikeustieteen lisensiaatti. Lehtimaja on tullut tunnetuksi ihmisoikeusjuristina vuosia ennen kuin ihmisoikeudet otettiin Suomessa vakavasti. Ihmisoikeudet ovat Suomessa konkretisoituneet monessa Lehtimajan ratkaisussa eduskunnan oikeusasiamiehen kansliassa. Hän työskenteli siellä esittelijäneuvoksena Suomen liittyessä Euroopan ihmisoikeussopimukseen ja sittemmin oikeusasiamiehenä 1995–2001.
Oikeusasiamiehenä Lehtimaja kiinnitti huomiota siihen, ettei Suomessa syyttömänä syytetyllä ollut oikeutta saada korvausta puolustautumiskuluistaan. Pitkälti hänen ansiostaan korvausoikeus tuli lakiin vuonna 1998.
Korkeimman oikeuden jäsenenä Lehtimaja profiloitui usein eriäviä mielipiteitä jättäessään.
Hän oli ehdolla korkeimman oikeuden presidentiksi, mutta hävisi viran Leif Sevónille.Hän on toiminut myös rikosoikeuteen ja ihmisoikeuksiin liittyvissä asiantuntijatehtävissä kansainvälisissä järjestöissä.
Lehtimaja on toiminut jääkärijoukkueen johtajana ja toimistoupseerina YK:n UNFICYP-valvontajoukossa Kyproksella 1967–1968.
Korkeasti yhdistetty luku
Korkeasti yhdistetty luku on positiivinen kokonaisluku, jolla on enemmän tekijöitä kuin millään sitä pienemmällä positiivisella kokonaisluvulla. Ensimmäisiä korkeasti yhdistettyjä lukuja ovat 1, 2, 4, 6, 12, 24, 36, 48, 60, 120, 180, 240, 360, 720, 840, 1260, 1680, 2520, 5040, 7560 ja 10080.
Kaikki lukua 6 suuremmat korkeasti yhdistetyt luvut ovat myös runsaita lukuja. Kaikki korkeasti yhdistetyt luvut ovat myös Harshad-lukuja kymmenjärjestelmässä.
Korkeasti yhdistettyjä lukuja on ääretön määrä, mikä on helppo todistaa seuraavasti:
Oletetaan, että on olemassa jokin n, joka on suurin korkeasti yhdistetty luku. Tarkastellaan lukua 2n. Luku 2n on itsensä jakaja ja sen jakajia ovat myös kaikki luvun n jakajat, joten sillä on ainakin yksi jakaja enemmän. Niinpä ei voi olla olemassa suurinta korkeasti yhdistettyä lukua n.
Korkeasti yhdistettyjen lukujen määrälle on olemassa seuraava epäyhtälö:
Olkoon Q(x) niiden korkeasti yhdistettyjen lukujen määrä, jotka ovat pienempiä tai yhtä suuria kuin x. Silloin on olemassa vakiot a ja b, molemmat suurempia kuin 1, siten että
formula_1
Ensimmäisen osan epäyhtälöstä todisti Paul Erdős vuonna 1944 ja toisen osan J.-L. Nicolas vuonna 1988.
Seuraavat yhtälöt pätevät myös:
ja
Nan Elmoth
Nan Elmoth on kuvitteellinen paikka J. R. R. Tolkienin tarumaailmassa.
Nan Elmoth on valoisa metsä, joka sijaitsee Beleriandin maassa Keski-Maan länsiosassa, Celon-joen itäpuolella. Beleriand jäi meren alle valarin ja Melkorin välisessä suuressa taistelussa. Ëlwe eli Thingol joutui Melianin lumouksen valtaan ja eksyi Nan Elmothin metsässä. Myöhemmin metsä oli Eölin kotina.
Primal Fear
Primal Fear on saksalainen power metal/heavy metal -yhtye. Gamma Rayn entinen laulaja Ralf Scheepers (laulu), Mat Sinner (basso, taustalaulu), Stefan Leibing ja Tom Naumann (kitarat) perustivat Primal Fearin vuonna 1997. Scheepers perusti yhtyeen, kun ei päässyt Rob Halfordin tilalle Judas Priestiin. Hän on soittanut rumpuja, ja asuu nykyään Berliinissä.
Birmingham (täsmennyssivu)
Birmingham on:
Esa Holopainen (muusikko)
Esa Seppo Antero Holopainen (s. 1. lokakuuta 1972) on Amorphis-yhtyeen kitaristi, säveltäjä ja perustajajäsen. Hän on soittanut myös Chaosbreed-yhtyeessä, sekä vieraillut mm. Mannhain "Hellroad Caravan" -albumilla. Holopainen soittaa 2007 ilmestyneellä Guitar Heroes levyllä kappaleen "Sauna Blast".
Holopainen soittaa ESP Eclipse -merkkisillä kitaroilla ja Koch-merkkisillä vahvistimilla.
Lasihelmipeli
Lasihelmipeli ("Das Glasperlenspiel") on Hermann Hessen viimeinen romaani ja hänen tunnetuin teoksensa Arosuden ja Siddharthan ohella. Vuonna 1943 julkaistu Lasihelmipeli lienee edesauttanut merkittävästi Hessen vuonna 1946 saamaa Nobel-palkintoa.
Kirja kertoo Kastalian maakunnasta, jossa keskitytään tieteisiin, taiteisiin ja niin kutsuttuun "lasihelmipeliin", ja hylättiin "sarjalukemistojen aikakauden" turhuus. Kirjan päähenkilönä on lasihelmipelin mestari Josef Knecht, jonka elämäntarinan ympärille kirja rakentuu. Kirja on yksi 1900-luvun suuria romaaneja.
Tito Schipa
Tito Schipa (27. joulukuuta 1888 – 16. joulukuuta 1965) oli italialainen oopperalaulaja. Häntä pidetään yhtenä oopperan historian parhaista lyyrisistä tenoreista "()". Hänen äänensä oli sekä tunteikas että luonnollinen ja hän osasi käyttää sitä älykkäästi ja hyvällä maulla.
Memorial address
Memorial address on Ayumi Hamasakin ensimmäinen EP, joka julkaistiin 17. joulukuuta 2003. Se nousi Oricon-albumilistan ensimmäiselle sijalle, ja sai kaikkiaan 46 listasijoitusviikkoa. EP:tä on myyty yli miljoona kappaletta.
EP:ltä on julkaistu singlet ”&”, ”forgiveness” ja ”No way to say”. ”&” on oikeastaan kolmen singlen kokoelma, sillä se sisältää kolme levyn kappaletta, remix-versiot niistä sekä kappaleen ”theme of a-nation’03”, joka oli vuoden 2003 a-nation-tapahtuman tunnussävel.
"Memorial address" oli ensimmäinen Hamasakin julkaisu, josta on julkaistu kaksi versiota. Molemmissa versioissa on sama musiikki-CD, mutta toisessa versiossa on sen lisäksi myös DVD, joka sisältää musiikkivideoita albumin kappaleista sekä näytteitä noin kahta kuukautta myöhemmin julkaistusta "A museum ～30th single collection live～" -DVD:ltä. "Memorial addressin" jälkeen jokainen Hamasakin single ja albumi on julkaistu vähintään kahtena versiona.
Kaikki kappaleet sanoittanut Ayumi Hamasaki.
Kappaleet 1 ja 8 on säveltänyt Tetsuya Yukumi. Kappaleet 2, 3, 4 ja 6 on säveltänyt BOUNCEBACK. Kappaleet 5 ja 7 ovat säveltäneet CREA ja D・A・I.
Kappaleet 1, 2, 3 ja 6 on sovittanut HΛL. Kappaleet 4 ja 7 on sovittanut CMJK. Kappaleet 5 ja 8 on sovittanut tasuku.
Fuji (1896)
Fuji () oli keisarillisen Japanin laivaston pre-dreadnought-tyypin taistelulaiva ja ensimmäinen Fuji-luokan laivoista. Yhdessä viiden muun taistelulaivan ("Shikishima", "Yashima", "Hatsuse", "Asahi" ja "Mikasa") kanssa se muodosti Japanin päätaistelulinjan Venäjän–Japanin sodassa vuosina 1904– 1905. Laiva sai nimensä Japanin kuuluisan Fuji-vuoren mukaan.
"Fuji" ja sen sisarlaiva "Yashima" olivat ensimmäiset sotalaivat, jotka rakennettiin Japanin keisarilliselle laivastolle. Japanilaiset eivät vielä kyenneet itse rakentamaan moderneja terässotalaivoja, joten alus tilattiin Thames Iron Worksiltä, Isosta-Britanniasta vuonna 1894 osana vuoden 1893 laivasto-ohjelmaa. Aluksen suunnitteli G. C. Macrow. Sen köli laskettiin vielä samana vuonna 1. elokuuta ja alus laskettiin vesille 31. maaliskuuta 1896. Alus valmistui 17. elokuuta 1897.
"Fuji" toimitettiin Japanin keisarilliselle laivastolle vuonna 1897 ja se oli osana laivastoa Venäjän–Japanin sodassa vuosina 1904–1905. Alus sai kaksi osumaa Port Arthurin pommituksissa 9. helmikuuta 1904. 22. maaliskuuta se osallistui uudestaan Port Arthurin pommittamiseen. 10. elokuuta 1904 alus otti osaa Yalu-joen taisteluun ja 27. toukokuuta 1905 Tsushiman salmen taisteluun. Taistelussa "Fuji" sai 11 osumaa, mutta se osui itse venäläiseen taistelulaiva "Borodinoon", joka räjähti osumasta. "Borodinon" 830 hengen miehistö yhtä lukuun ottamatta sai surmansa räjähdyksessä.
Venäjän–Japanin sodan jälkeen "Fujilta" poistettiin isommat tykit ja siihen asennettiin uudet Miyabara-kattilat. Vuonna 1910 sen brittiläiset tykit korvattiin neljällä japanilaisvalmisteisella 12 tuuman 40 pituuskaliiperin Type 41 -tykillä. Samalla aluksen luokitus laskettiin ensimmäisen luokan rannikkopuolustuslaivaksi ja sitä käytettiin merimiesten ja tykkimiesten koulutusaluksena. "Fuji" oli aivan liian vanhanaikainen osallistuakseen ensimmäiseen maailmansotaan ja se palvelikin koko sodan ajan Kuressa harjoitusaluksena.
Vuonna 1922 aluksesta poistettiin potkurit ja se riisuttiin aseista muutettaessa asuntolalaivaksi. Sen puiset rakenteet purettiin ja pääkannelle rakennettiin iso harjoitustasanne. Se pysyi Yokosukassa kasarmina ja koulutuskeskuksena yli kaksi vuosikymmentä.
Vuodesta 1944 vanhaa laivaa käytettiin myös kehitys- ja tarkkailuasemana uusien, tehokkaampien naamiointikuvioiden testauksessa metrin pituisille lentotukialusten malleille. "Fuji" sai lukuisia osumia yhdysvaltalaisten ilmahyökkäyksissä, mutta pysyi pinnalla.
Alus romutettiin Yokosukassa vuonna 1948.
Alumiinihydroksidi
Alumiinihydroksidia (trihydroksialumiini, Al(OH)) esiintyy muun muassa gibsiittimineraalissa, joka on yksi bauksiitin eli alumiinimalmin osa.
Alumiinihydroksidia valmistetaan esimerkiksi liuottamalla bauksiittia natriumhydroksidiliuokseen ja neutraloimalla liuos hiilidioksidin avulla, jolloin alumiinihydroksidi saostuu. Natriumaluminaatti toimii monissa kemiallisissa prosesseissa alumiinihydroksidin lähteenä.
Alumiinihydroksidin rakenne on todennäköisesti monimutkaisempi kuin em. kaavan osoittama – yhdiste on vaihtelevassa määrin hydratoitunut.
Se on valkoista amorfista ja amfoteerista ainetta, joka ei liukene veteen. Happoihin se liukenee muodostaen Al-ioneja ja emäksiin se liukenee muodostaen aluminaatteja.
Alumiinihydroksidin moolimassa on 78,0 g/mol, sulamispiste (kidevesi poistuu) 300 °C ja suhteellinen tiheys 2,42 g/cm (vesi = 1,0 g/cm). CAS-numero on 21645-51-2.
Farmakologiassa alumiinihydroksidi luokitellaan antasidiksi eli happoa neutraloivaksi lääkeaineeksi, jota käytetään esimerkiksi neutraloimaan mahalaukun liikahappoisuutta. Muita käyttökohteita ovat alumiiniyhdisteiden valmistus, ruosteenestomaaleissa, lasitteiden valmistuksessa ja apuaineena tekstiilien värjäyksessä.
Aventinus
Aventinus () on eteläisin Rooman alkuperäisistä seitsemästä kukkulasta. Se sijaitsee Tiber-joen rannassa Circus Maximuksen eteläpuolella. Kukkula voidaan jakaa kahteen osaan: varsinaiseen Aventinukseen Tiberin rannassa sekä pikku-Aventinukseen (ital. Piccolo Aventino).
Rooman tasavallan (509 - n. 27 eaa.) aikana kukkula oli erityisesti plebeijien asuinaluetta vastakohtana patriisien asuttamalle Palatium-kukkulalle. Tästä syystä se oli myös tribuuni Gaius Gracchuksen viimeinen puolustusasema 121 eaa. Keisariajalla (n. 27 eaa. eteenpäin) alueen arvostus nousi ja siellä asui paljon myös senaattorisäätyisiä henkilöitä, muiden muassa Trajanus ja Hadrianus ennen keisariksi julistamistaan. Kukkulalla oli myös useita kylpylöitä ja paljon myös kaupallista toimintaa, sillä se oli lähellä Tiberin rannassa toiminutta satamaa. Myös monet vierasperäiset kultit löysivät täältä paikkansa: varhaisella ajalla kukkulalle pystytettiin pyhäköt muiden muassa vejiläiselle Juno Reginalle ja volsiniilaiselle Vertumnukselle, keisariajalla puolestaan muiden muassa Juppiter Dolichenukselle, Isikselle ja Mithralle. Alarikin hyökkäyksessä vuonna 410 jaa. kukkulan asutus tuhoutui täysin.
Nykyään kukkula on asuinaluetta, jonka nähtävyyksiä ovat alueen kirkot, kuten myöhäisantiikkista alkuperää oleva Santa Sabina ja pikku-Aventinuksella sijaitseva Santa Balbina sekä Maltan ritarikunnan päämajan portin avaimenreiästä avautuva näkymä Pietarinkirkon kupolille.
Birminghamin kansainvälinen lentoasema (Englanti)
Birmighamin kansainvälinen lentoasema sijaitsee 10,2 kilometriä Birminghamista kaakkoon päin Solihullin kaupungissa, Länsi-Midlandsissa, Englannissa.
Birminghamin kansainvälinen lentoasema on Yhdistyneen kuningaskunnan viidenneksi vilkkain lentoasema. Nykyään Birminghamista lennetään monia Britannian sisäisiä lentoja ja lisäksi Eurooppaan, Intiaan, Lähi-itään ja Pohjois-Amerikkaan.
Gorée
Gorée on Senegalin pääkaupungin Dakarin edustalla sijaitseva saari. Gorée sijaitsee noin kilometrin päässä Dakarin satamasta ja muodostaa yhden Dakarin kaupunginosista.
Gorée on tunnettu orjakaupan muistokeskus. Saaren kautta ja ennen kaikkea sen lähistöltä rannikolta kuljetettiin huomattavia määriä orjia Amerikkaan. Saari on nykyään UNESCOn maailmanperintökohde, ja se on museoineen yksi Dakarin turistinähtävyyksistä.
Goréen saarta asuttivat alun perin lebut, jotka joutuivat muuttamaan muualle eurooppalaisten tieltä 1400-luvulla. Tuolloin paikalle saapuivat portugalilaiset, jotka kutsuivat saarta nimellä "Palma". He perustivat saarelle linnakkeen ja kävivät sen kautta kauppaa. Saaren kautta kulkeneista kauppatavaroista tärkeimmät olivat orjat ja kulta, joiden lisäksi kappaa käytiin kumista, vahasta, nahoista ja strutsin sulista. Vuonna 1588 Alankomaat otti saaren haltuunsa ja antoivat sille nimen "Goede Reede", josta nykyinen nimi Gorée on johdettu. Sittemmin 1500-luvun lopulta lähtien Portugali, Alankomaat, Ranska ja Englanti taistelivat keskenään saaren omistuksesta. 1600-luvun aikana saaresta kehkeytyi Amerikkaan suuntautuvan orjakaupan keskus. Sen merkitys kuitenkin väheni huomattavasti Yhdistyneiden kuningaskuntien kiellettyä orjakaupan 1800-luvun alussa. Vuodesta 1817 vuoteen 1960 saarta hallitsi Ranska, jonka jälkeen se on kuulunut itsenäiseen Senegaliin.
Populaatiogenetiikka
Populaatiogenetiikka tai väestögenetiikka on perinnöllisyystieteen haara, joka tutkii alleeli- ja genotyyppifrekvenssien vaihtelua populaatioissa sekä tätä vaihtelua sääteleviä evoluutiotekijöitä: luonnonvalintaa, geneettistä ajautumista, mutaatioita ja geenivaihtoa. Populaatiogenetiikka pyrkii selvittämään myös adaptaation ja lajiutumisen mekanismeja.
Populaatiogenetiikkaa sovelletaan esimerkiksi evoluutiotutkimuksessa, populaatioekologisessa tutkimuksessa, jalostuksessa, väestöjen ja populaatioiden historian tutkimuksessa, tautiperimän kartoituksessa ja rikostutkimuksessa. Alan keskeisiä tutkimusmenetelmiä ovat matemaattinen mallintaminen, kokeellinen tutkimus ja luonnonpopulaatioiden tutkimus.
Nykyaikainen synteettinen evoluutioteoria (moderni synteesi) syntyi, kun populaatiogenetiikka sovitettiin yhteen klassisen Charles Darwinin aloittaman evoluutioteorian kanssa 1930- ja 1940-lukujen aikana.
Lepenski Vir
Lepenski Vir on esihistoriallinen löytöpaikka Serbiassa Tonavan varrella lähellä Rautaportin kansallispuistoa. Siellä sijaitsi kivikautinen kylä jääkauden päättymisen jälkeen mesoliittisella kivikaudella. Ensimmäiset merkit asutuksesta ovat 9000 vuoden takaa ja kylä kukoisti 6300 - 5800 vuotta sitten. Kylästä on löydetty runsaasti pieniä kiviveistoksia.
Raumo (Tornio)
Raumo on yksi Tornion vanhimmista kylistä. Raumo jakautui Ala- ja Yliraumoon jo 1600-luvun alussa. Raumon kylällä virtaa Raumonjoki. Kylä sijaitsee noin kuusi kilometriä Torniosta.
Pudas (Tornio)
Pudas on Tornionjoen rannalla sijaitseva Tornion kaupungin lähiö. Alueella sijaitsee myös Hannulan ala-aste, Putaan yläaste ja Putaan liikuntakeskus (Tornion uimahalli, Hannulanmäen jäähalli ja urheiluhalli).
Pirkkiö
Pirkkiö on kylä Tornion kaupungissa, Torniojoen suun Suomen puolella. Pirkkiö ulottuu Parasniemen pappilasta, Kristinebergin kautta aina Röyttään saakka. Siihen kuuluu myös saaria, kuten Kuusiluoto, Sassi ja Oxö. Pirkkalaisten sanotaan olleen Pirkkiön ensimmäisiä asukkaita. Pirkkiössä sijaitsee mm. 1797 valmistunut Alatornion kivikirkko.
Pirkkiö on nykyään Tornion nopeimmin kehittyvää asuntoaluetta. Tornionjoen sivuhaaran, Kirkkoputaan rannalla sijaitseva ns. "Uusi Pirkkiö" on yksi Tornion, Lapin ja koko pohjoisen Suomen hintavimmista asuinalueista. Talot Pirkkiössä ovat usein kaksikerroksisia omakotitaloja.
Pirkkiön Puuluodossa sijaitsee Alatornion Pirkkojen hiihtokeskus.