hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Loppuunkäsitelty
Loppuunkäsitelty on kirjailija Anna-Leena Härkösen vuonna 2005 kirjoittama kirja. Kirja käsittelee Härkösen siskon tekemää itsemurhaa.
Anna-Leena Härkönen kirjoittaa romaanissaan Loppuunkäsitelty pikkusiskonsa Kirsti Härkösen keskivaikeasta masennuksesta, itsemurhasta ja sen omaisille tuottamasta surusta. Romaani on syntynyt Härkösen oman surupäiväkirjan pohjalta. Härkönen kirjoittaa kirjassaan paljaasti, suorasukaisen raportin tavoin ajasta läheisen ihmisen kuoleman jälkeen. Hän käsittelee kirjassaan tunnetiloja aikana, jolloin pitäisi pysyä vahvana, valmistella hautajaisia, tyhjentää vainajan asunto ja ennen kaikkea jatkaa omaa elämäänsä. Härkönen tuokin teoksessaan esille omat kipeät tunteensa sekä yhteiskunnan mielenterveyshoidon säästöt, jotka kohdistuvat eniten apua tarvitseviin.
Härkönen kirjoitti teoksen läheisen ihmisen mielenterveysongelmista, sekä niiden vaikutuksista omaisiin. Kirjassaan Härkönen kertoo, kuinka hänen sisarensa oli yrittänyt päästä hoitoon suljetulle osastolle jo ensimmäisen itsemurhayrityksensä jälkeen, muttei ollut saanut lähetettä, koska lääkärien mielestä hän ei ollut ”tarpeeksi huonokuntoinen” – olihan hän ”kävellyt sisään omin jaloin” ja ”vaikuttanut tolkulliselta”. Ei hoitoa, vaikka potilas oli itse sanonut, että hän oli itsetuhoinen. Härkönen suhtautuu kirjassaan vakavaan asiaan myös humoristiselta pohjalta: ”Ennen mielisairaaloihin jouduttiin, nykyään sinne päästään”. Härkösen kritiikki mielenterveyspalveluiden leikkauksia kohtaan onkin kirjan pieni, mutta tärkeä ja ajankohtainen sivujuoni.
Kirjassaan Loppuunkäsitelty Härkönen ottaa esille mielenterveysongelmien hoidon ja yhteiskunnan leikkaamat sairaanhoitokustannukset. ”Mistä tahansa voi leikata, mutta ei sairaanhoidosta. Se on lyhytnäköistä, kallista ja typerää. Ja ennen kaikkea julmaa. Suomi ei ole ollut enää vuosiin hyvinvointiyhteiskunta”. Hän ottaa teoksessaan esille myös lyhytterapioiden suosion yhteiskunnassamme. Lyhytterapioiden suosio kuvaa Härkösen mielestä tehokkuutta palvovaa aikaamme. Pitkää potemista ei sallita, vaan pitää päästä nopeasti kuntoon. Ihmisarvo onkin Härkösen mielestä sidottu suorittamiseen ja tuotteliaisuuteen. Hän kirjoittaa kirjassaan lyhytterapioista seuraavasti: ”Hulluista ja hankalista pääsee eroon niin, että ne lähetetään matkoihinsa niin, että ne voivat rauhassa hyppiä parvekkeilta alas”. ”Pilleripurkki kouraan ja kotiin”, Härkönen toteaa kirjassaan.
Härkönen on käyttänyt romaanissaan ihmisten omia, oikeita nimiä. Hän perusteli ratkaisuaan sillä, että hän halusi kirjoittaa kirjan siskostaan, joka ei saanut apua mielenterveydellisiin ongelmiinsa ja siksi kuoli. Härkösen suurin tavoite onkin se, että mielenterveyteen liittyvistä asioista puhuttaisiin niiden omilla nimillä, ja toivoo kirjansa nostavan esille mielenterveyspotilaiden huonon kohtelun.
Cevian Capital
Cevian Capital on ruotsalainen pääomasijoitusyhtiö. Christer Gardell ja Lars Förberg perustivat yrityksen Dagens Industrin mukaan kesäkuussa 2003. Toiminta aloitettiin nimellä Amaranth Capital. Molemmat toimivat aiemmin sijoitusyhtiössä nimeltä Custos. Cevian Capitalissa oli syksyllä 2005 12 työntekijää. Matematiikassa "cevian" tarkoittaa kolmion kärjistä sen sivuille piirrettäviä janoja eli kulmanjakajia.
Cevianin rahaston varat olivat vuonna 2006 14 miljardia kruunua. Dagens Industri -lehden mukaan lainarahat mukaan lukien rahastolla oli käytettävissä 25 miljardia kruunua. Gardellin mukaan rahaston sijoitukset olivat tuolloin USA:sta, Lähi-idästä, Euroopasta ja latinalaisesta Amerikasta. Tukholman pörssissä oli ulkomaisia sijoituksia yhteensä 170 miljardia kruunua. Suurimpana ulkomaisena sijoittajana oli amerikkalainen Fidelity Fonder, jolla oli osakkeita 41 miljardin kruunun arvosta vuonna 2006.
Cevian Capitalin ensimmäinen sijoitus oli Lindex syksyllä 2004. Lokakuussa 2005 rahasto omisti Lindexistä 16 % ja heinäkuussa 2006 alle 5 %. Osakkeiden myynti on tuottanut rahastolle 640 miljoonaa kruunua.
Cevian Capital sijoitti Skandiaan joulukuussa 2004. Hallituksen jäsenenä Christer Gardell puolusti voimakkaasti yrityksen myyntiä etelä-afrikkalaiselle Old Mutualille. Skandian osakkeet myytiin alle vuoden Cevian omistuksen jälkeen Old Mutualille Ruotsin television mukaan vihamielisen tarjouksen johdosta. Cevianin voitto oli miljardi kruunua.
Cevian Capital ja brittiläinen Parvus Asset Management ostivat 5. syyskuuta 2006 yhdessä 50 000 Volvon äänivaltaista A-osaketta. Ostajista tuli 5 %:n äänivallalla yhdessä Volvon toiseksi suurin omistaja. Cevian ja Parvus vaativat kaupan jälkeen käteisen palautusta osakkaille ylimääräisenä osinkona ja yhtiön joidenkin osien myyntiä. Gardell pyrki myös yrityksen hallitukseen.
Kriitikoiden mukaan Gardellin ainoa päämäärä oli saada käsiinsä Volvon kassa ja pilkkoa yritys. Pilkottuna Volvo olisi voinut Ruotsin television mukaan olla 40 miljardia kruunua arvokkaampi. Mediassa arvosteltiin Gardellin toimintatapaa. Myös pääministeri Göran Persson ilmaisi 7. syyskuuta 2006 huolensa Volvon tilasta.
Cevian Capital vahvisti 9. lokakuuta 2006 Reutersille hankkineensa 72 miljoonaa TeliaSoneran osaketta. Ruotsin valtio omisti tuolloin 45 % TeliaSonerasta ja Suomen valtio 13,7 %.
Muita Cevian Capitalin sijoituksia ovat Intrum Justitia 2004, norjalainen Visma, Metso 4 % 2005 ja Volvo 5 % 2006.
Helmisimpukat
Helmisimpukat ("Pinctada", aiemmin myös "Meleagrina") ovat lämpimissä merissä eläviä simpukoita, joista monet ovat tärkeitä aitojen tai viljeltyjen helmien tuottajina. Helmisimpukoiden käyttö helmenviljelyssä alkoi Japanissa 1900-luvun alussa. Helmisimpukat ovat erittäin suosittuja koruvalmistajien keskuudessa.
Useimpien "Pinctada"-lajien kuori on harjanteinen ja karkean suomupintainen; joissakin kielissä niistä puhutaankin ostereina (). Helmisimpukat kiinnittyvät alustaansa byssusrihmoilla sinisimpukoiden tapaan.
Näitä "Pterioida"-lahkon merisimpukoita ei pidä sekoittaa sisävesien jokihelmisimpukkaan eli raakkuun, joka elää Suomenkin joissa. Kaupallisesti tärkeitä helmen tuottajia on myös toisessa "Pterioida"-lahkon merisimpukkasuvussa ("Pteria") sekä Japanin ja Kiinan makeissa vesissä elävässä "Hyriopsis"-simpukkasuvussa.
"Pinctada"-suvussa on viitisentoista lajia, joista seuraavilla on tai on ollut merkitystä helmentuotannossa. Lajien tieteellisten nimien käytössä on vielä horjuvuutta. Eri lajien ja niiden tuottamien helmien koko vaihtelee, samoin helmien väri, joka liittyy simpukoiden luonnollisen helmiäisen väriin.
Louis Moreau Gottschalk
Louis Moreau Gottschalk (8. toukokuuta 1829 – 18. joulukuuta 1869) oli yhdysvaltalainen pianisti ja säveltäjä. Hän syntyi New Orleansissa, Louisianassa, mutta vietti suuren osan ammattiurastaan kotimaansa ulkopuolella.
Gottschalk syntyi lontoolaissyntyiselle isälle ja haitilaisperäiselle äidille vuonna 1829 New Orleansissa. Hän aloitti pianonsoiton lapsena ja esiintyi vuonna 1840 julkisesti St. Charles Hotelissa. Pian hän matkusti Eurooppaan ja opiskeli Pariisissa Fromental Halévyn ja Hector Berliozin johdolla. Hän ei kuitenkaan päässyt Pariisin konservatorioon.
Gottschalk palasi Yhdysvaltoihin vuonna 1853 ja aloitti muun muassa Kuubaan ja muuhun Latinalaiseen Amerikkaan suuntautuneet konserttikiertueensa. Hän tuli etnisvaikutteisilla teoksillaan tunnetuksi Eurooppaa myöten. Hän kaatui yhdessä konserteistaan Rio de Janeirossa 24. marraskuuta 1869. Kohtauksen oli ilmeisesti aiheuttanut malaria, josta hän ei koskaan toipunut; muusikko kuoli Brasiliassa vain 40-vuotiaana.
Timo P. Nieminen
Timo Paavo Tapani Nieminen (s. 20. tammikuuta 1944 Turku) on tamperelainen kunnallispoliitikko ja hallintomies. Nieminen on ollut Tampereen kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 1973, porvarillisen valtuustoryhmän puheenjohtaja 1985-93 ja kaupunginhallituksen puheenjohtajana vuodesta 1995. Nieminen valittiin Tampereen pormestariksi kaupunginjohtaja Jarmo Rantasen jäätyä eläkkeelle vuonna 2007. Ensimmäinen pormestarikausi kesti vaalikauden, eli vuoden 2008 loppuun. Alkuvuodesta 2009 uusi kaupunginvaltuusto valitsi Niemisen uudestaan nelivuotiskaudeksi. Vuonna 2003 Nieminen sai kaupunkineuvoksen arvonimen.
Ennen pormestarin tointa Nieminen työskenteli Tampereen vuokratalosäätiön talousjohtajana 1976-2007. Nieminen on koulutukseltaan merkonomi ja puoluekannaltaan kokoomuslainen.
Tampereen kaupunginvaltuuston suorittamassa pormestarinvaalissa 6. syyskuuta 2006 Timo P. Nieminen sai 39 ääntä ja Hanna Tainio 28 ääntä. Ensimmäisessä äänestyksessä Timo P. Nieminen sai 29 ääntä, Hanna Tainio 23 ja Oras Tynkkynen 15 ääntä.
Timo P. Nieminen on ollut Henkivakuutusyhtiö Suomen hallituksen jäsenenä vuodesta 2007 ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 2013.
Olympiodoros vanhempi
Olympiodoros vanhempi (, 400-luku) oli peripateettiseen koulukuntaan kuulunut filosofi, joka opetti Aleksandriassa Rooman valtakunnan viimeisinä vuosina. Hänet tunnetaan ennen kaikkea siitä, että hän toimi merkittävän uusplatonilaisen filosofin, Prokloksen (410-485), opettajana. Olympiodoros halusi tämän menevän naimisiin tyttärensä kanssa.
Dublin Core
Dublin Core (DC) on metatietosanastostandardi informaatioresurssien kuvaamiseen. Dublin Coren avulla mihin hyvänsä tietoon voidaan liittää tiettyjä lisätietoja, niin että nämä lisätiedot ovat helposti koneellisesti luettavissa, käsiteltävissä, haettavissa, ja vertailtavissa. Standardi määrittelee esimerkiksi, miten teoksen otsikko kuvataan, jolloin voidaan helposti luoda hakemisto tiedostojen otsikoista. Eri tiedostoille ei tarvitse luoda omia metatietorakenteita, mikä vaikeuttaisi hakemiston toteuttamista.
Dublin Core-määrityksiä voidaan käyttää esimerkiksi tekstidokumenteissa, kuvissa, videotiedostoissa, ja niiden yhdistelmissä (esimerkiksi WWW-sivuissa). Useimmiten Dublin Core-tiedot tallennetaan RDF (Resource Description Framework) -muodossa. Dublin Core-standardeja ylläpitää Dublin Core Metadata Initiative (DCMI).
Dublin Corella on kaksi tasoa, Dublin Core Metadata Element Set (DCMES) ja Qualified Dublin Core. DCMES määrittelee viisitoista peruselementtiä, ja Qualified Dublin Core määrittelee siihen lisää spesifisiä lisämääreitä, joiden tunnistaminen ohjelmissa ei ole täysin välttämätöntä mutta suositeltavaa.
DCMES määrittelee seuraavat elementit:Qualified Dublin Core määrittelee lisäksi seuraavat elementit:Jokainen Dublin Core elementti on vapaaehtoinen ja kaikki elementit ovat toistettavia.
Type-elementtiä varten on määritelty valmiiksi seuraavat tyypit:
Claes Olsson
Claes Bertel Olsson (s. 28. marraskuuta 1948 Helsinki) on suomenruotsalainen elokuvaohjaaja, -tuottaja ja käsikirjoittaja.
Olsson on ohjannut kuusi kokoillan elokuvaa ja kymmeniä lyhytelokuvia. Useimmat lyhytelokuvansa hän on leikannut itse ja tehnyt niihin käsikirjoitukset. Monet Olssonin elokuvista pohjautuvat kirjailijoiden – usein suomenruotsalaisten – teksteistä muokattuihin käsikirjoituksiin. Osa elokuvista on suomen- ja osa ruotsinkielisiä.
Ensimmäinen Olssonin ohjaama pitkä elokuva oli osin omaelmäkerrallinen "Elvis kissan jäljillä" (1987). Seuraavaksi Olsson teki kaksi romaanifilmatisointia: "Akvaariorakkaus" (1993) perustuu Anna-Leena Härkösen romaanin, "Ihanat naiset rannalla" (1998) Monika Fagerholmin romaaniin. "Onnen varjot" -elokuvan (2005) Olsson ohjasi Härkösen käsikirjoituksen pohjalta. "Colorado Avenue" (2007) perustuu kahteen Lars Sundin romaaniin. Vuoden 2012 Taistelu Näsilinnasta 1918 on draamadokumentti .
Olsson on tuottanut useita kymmeniä elokuvia, joista osa on kansainvälisiä yhteistuotantoja. Olssonin tuotantoyhtiö Kinoproduction Oy (alun perin Kinotuotanto) oli toiminnassa 1977–2016.
Olsson on toiminut useissa elokuva-alan järjestötehtävissä sekä luennoitsijana koti- ja ulkomaisissa oppilaitoksissa. Olsson oli taiteilijaprofessorina vuosina 1996–2001.
Claes Olssonin tytär on dokumenttikuvaaja ja elokuvaohjaaja Iris Olsson.
Tonnikilometri
Bruttotonnikilometri on kuljetuksissa käytettävä kuljetuskyvyn mitta, missä kerrotaan ajoneuvon ja kuljetettavan tavaran yhteismassa kuljetettavalla kilometrimatkalla. Esimerkiksi tavarajuna, jonka oma massa ja jonka kuljettaman tavaran massa on 4 000 tn kulkiessaan sadan kilometrin matkan suorittaa 400 000 tonnikilometriä. Saman tonnikilometrimäärän suorittaa kokonaispainoltaan 50 tn:n ajoneuvoyhdistelmä ajamalla 8 000 kilometriä.
Nettotonnikilometri on vastaava arvo ilman kuljetusalusta omaa painoa. Se käsittää vain lastin.
Karo Hämäläinen
Karo Olavi Hämäläinen (s. 11. kesäkuuta 1976 Mikkeli) on Helsingissä asuva suomalainen kirjailija, toimittaja ja kirjallisuusarvostelija. Kirjailijana Hämäläinen on monipuolinen ja on kirjoittanut niin lastenkirjoja kuin trillereitäkin.
Hän on opiskellut humanistisia ja yhteiskunnallisia aineita Helsingin yliopistossa ja Ludwig Maximilianin yliopistossa Münchenissä sekä kauppatieteitä Tampereen yliopistossa.
Hämäläinen debytoi lastenromaanilla "Samuli, Helsingin herra" vuonna 2000. Samuli-kirjoja julkaistiin yhdeksän osaa vuosina 2000–2010. Hämäläinen on kirjoittanut myös nuortenromaaneja vuosina 2002–2009. Hänen ensimmäinen aikuisten romaaninsa "Kuudes askel" ilmestyi vuonna 2004. Se käsitteli persoonallisuuden muovautumista brändien avulla ja pyrkimystä luokitella ihmiset heidän kulutustottumustensa perusteella. Vuonna 2005 julkaistu romaani "Urho Kekkonen" on presidentti Urho Kekkosen fiktiivinen elämäkerta, jossa nimihenkilö vaikuttaa ratkaisevasti yhteiskuntajärjestelmien kehittymiseen. Teos ottaa kantaa globalisaatioon, markkinavetoistumiseen ja yhteiskunnalliseen kehitykseen.
Hämäläisen läpimurtoteos "Erottaja" (2011) on lajimääreeltään finanssitrilleri, jossa trillereiden kerrontakoneistoa käytetään finanssimaailmaan sijoittuvan tarinan kertomiseen. Vuonna 2012 ilmestyi teos "Kolmikulma". Teos "Ilta on julma" (2013) on niin kutsuttu kirjallinen trilleri. Sen käännösoikeudet on myyty Yhdysvaltoihin, Ranskaan ja Italiaan.
Hämäläinen on kirjoittanut lisäksi tietokirjoja aikuisille, lapsille ja nuorille. Hän toimi vuonna 1999 Finlandia Junior -palkintoraadin ja vuonna 2008 Finlandia-palkinnon esiraadin jäsenenä.
Tammikuussa 2016 Hämäläinen sai Savonia-kirjallisuuspalkinnon Paavo Nurmea koskevasta teoksestaan "Yksin" (2015). Kirja valittiin myös vuoden 2015 urheilukirjaksi.
Hämäläisen ja Alexander Stubbin yhdessä kirjoittama elämäkertateos "Alex" oli ehdolla Tietokirjallisuuden Finlandia-palkinnon saajaksi vuonna 2017.
Hämäläisen ex-puoliso on kirjailija Salla Simukka. Pari erosi 2014.
Hämäläinen aloitti syksyllä 2014 Parnasson vastaavana tuottajana. Aiemmin hän on toiminut muun muassa Arvopaperi-lehden toimittajana (2000–2005) ja toimituspäällikkönä (2010–2013).
Hämäläinen on toiminut pitkään myös kirjallisuuskriitikkona. Kriitikkona hän on avustanut muun muassa Satakunnan Kansaa . Suomen Kuvalehden kriitikkona Hämäläinen on ollut vuodesta 2000 alkaen. Hän oli Kirjallisuuskritiikin verkkolehden Kiiltomadon päätoimittaja 2007–2014.
John Cena
John Felix Anthony Cena, Jr. (s. 23. huhtikuuta 1977 West Newbury, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen showpainija, näyttelijä, kehonrakentaja ja räppäri joka työskenteli World Wrestling Entertainmentissa.
Cena aloitti painiuransa vuonna 1999 ja teki sopimuksen World Wrestling Entertainmentin (WWE) kanssa vuonna 2001. Hän debytoi WWE:ssä 2002. WWE:ssä Cena on yksi promootion päätähdistä ja 16-kertainen maailmanmestari. Cena on myös julkaissut rap-levyn You Can't See Me ja näytellyt elokuvissa The Marine, 12 Rounds , Legendary sekä Bumblebee, joka sai ensi-iltansa Berliinissä 3.12.2018 ja Suomessa vastaavasti 4.1.2019.
Cena syntyi West Newburyssa, Massachusettsissa John Cena Seniorille ja Carol Cenalle (o.s. Lupien). Hänen perheeseen kuuluu viisi lasta (Dan, Matt, Steve ja Sean), joista hän on toiseksi vanhin. Cenan isoisä äitinsä puolelta oli baseball pelaaja Tony Lupien. Cenan isä on sukujuuriltaan italialainen ja äiti kanadanranskalainen. Cena kävi koulua Central Catholic High Schoolissa Lawrence, Massachusettsissa, josta hän myöhemmin siirtyi Cushing Academyyn, yksityiseen sisäoppilaitokseen. Valmistumisensa jälkeen Cena opiskeli Springfield Collegessa, jossa hän pelasi amerikkalaista jalkapalloa NCAA Division III All-American -sarjassa sentterinä. Hän pelasi tuolloin numerolla 54, jota hän käyttää joissain WWE fanituotteissaan. Cena valmistui collegesta 1998 liikuntafysiologin tutkinnolla, jonka jälkeen hän yritti luoda uraa kehonrakentajana ja työskenteli limusiinikuljettajana.
Cena aloitti harjoittelemaan showpainijaksi 1999 Rick Bassmanin johtamassa Ultimate Universityssä. Hän alkoi esiintymään Ultimate Pro Wrestlingissä, jossa Cenan ensimmäinen roolihahmo oli nimeltään The Prototype. Hän piti hallussa UPW:n raskaansarjan mestaruutta 27 päivää huhtikuussa 2000. Cena paini järjestössä maaliskuuhun 2001 saakka.
Cena teki ensiesiintymisen WWF:ssä 10. lokakuuta 2000 SmackDownissa, jossa hän käytti The Prototype nimeä. Cena otteli Mikey Richardsonia vastaan, jolle hän hävisi. Cena sai toisen kokeiluottelunsa 9. tammikuuta 2001 jälleen SmackDownissa, jolloin hän voitti Aaron Aguileran. Cena otteli vielä kolmannen kerran maaliskuussa.
Cena allekirjoitti 2001 sopimuksen WWF:n kanssa ja hänet sijoitettiin kehitysprojektiin Ohio Valley Wrestlingiin. Cena käytti myös siellä nimeä kehänimeä The Prototype. Hän voitti OVW:n raskaansarjan mestaruuden, jota piti hallussaan kolme kuukautta, sekä OVW:n eteläisen Tag Team -mestaruuden kahden kuukauden ajan Rico Constantinon kanssa.
Cena sai vuoden 2001 aikana neljä uutta kokeilua WWF-painiotteluihin ja vuoden 2002 alkupuolella hän esiintyi suorissa tapahtumissa, joissa paini muun muassa Shelton Benjaminia ja Tommy Dreameria vastaan.
Škoda Transtech
Škoda Transtech Ltd on suomalainen kiskokaluston valmistaja, jonka tehdas on Kajaanin Otanmäessä ja pääkonttori Oulussa.
Transtech perustettiin työllistämään Kainuussa asuvia, kun Rautaruukin Otanmäen kaivos lopetti toimintansa. Se toimi aluksi Rautaruukin tulosyksikkönä, jonka johto ja markkinointi sijaitsivat Oulussa yhtiön pääkonttorissa. Tulosyksikön suomenkielinen nimi oli kuljetusvälineryhmä. Tehdas oli uusi ja sinne hankittiin Ukrainasta Patonin hitsaustekniikkaa.
Junanvaunutehtaan piti myydä bilateraalikaupalla neljätuhatta rautatievaunua Neuvostoliiton rautatieministeriön käyttöön, mutta bilateraalikaupan lakkaamisen vuoksi suunnitelmat eivät toteutuneet.
16. lokakuuta 2018 yritys ilmoitti muuttavansa nimensä muotoon Škoda Transtech Ltd.
Rautaruukki luopui Otanmäen junanvaunutehtaastaan ja myi sen espanjalaiselle Talgolle vuonna 1999.
29. maaliskuuta 2007 suomalainen omistajaryhmä osti Talgon Suomen-tehtaat. Yhtiön nimeksi tuli taas Transtech.
4. elokuuta 2015 tšekkiläinen Škoda ilmoitti ostavansa Transtechin.
Transtech sopi HKL:n kanssa vuonna 2011 40 raitiovaunun toimittamisesta. Ensimmäiset Otanmäen tehtaalla valmistetut Artic-vaunut otetaan Helsingissä asteittain käyttöön syksyllä 2013. Lisäksi sopimuksessa on optio 90 vaunun lisätilauksesta.
13. maaliskuuta 2015 VR ilmoitti tilaavansa Transtechiltä 27 InterCity-junavaunua.
Sweet Fanny Adams
Sweet Fanny Adams on Sweet-yhtyeen toinen studioalbumi, joka julkaistiin huhtikuussa 1974. Yhtyeen fanit ovat useaan otteeseen äänestäneet "Sweet Fanny Adamsin" parhaaksi Sweet-levyksi.Väistö, Perttunen 2003, s.40. Vaikka albumilta ei julkaistu yhtäkään singleä, saavutti se maailmanlaajuista menestystä, ja sai myös kriitikoilta kiitosta. Tyylillisesti yhtye otti albumilla entistä vahvemman askeleen kohti hard rockia.
Albumia ei julkaistu Pohjois-Amerikassa, mutta suuri osa sen kappaleista julkaistiin seuraavan albumin, "Desolation Boulevardin", Amerikan-painoksella.
Albumin teko aloitettiin jo vuoden 1973 puolivälissä, mutta levyn valmistumista viivytti muun muassa laulaja Brian Connollyn joutuminen katutappeluun vuoden 1974 talvella. Tapahtuman seurauksena hän sai pahoja vaurioita muun muassa kurkkuunsa, jonka vuoksi hän menetti äänensä pitkäksi aikaa. Tapahtuneen johdosta myös Pohjois-Amerikan-kiertue jouduttiin perumaan.Väistö, Perttunen 2003, s.37.
Albumin työnimi ”We're Revolting” (suom. me kapinoimme) kuvasi hyvin yhtyeen ajatuksia Chinn/Chapman -lauluntekotiimiä kohtaan. Myös yhteistyö tuottaja Phil Wainmanin kanssa päättyi tähän albumiin. Albumin nimeksi piti tulla "Sweet Fuck All", jonka levy-yhtiö hylkäsi julkaisukelvottomana, sittemmin "Sweet F.A.", mutta lopulta nimeksi laitettiin "Sweet Fanny Adams" (suom. "Sweet ei välitä mistään").
Yhtye alkoi ottaa enemmän vastuuta sävellyksistä ja tyylistään, ja näin ollen levyllä oli enimmäkseen yhtyeen omia sävellyksiä ja vain kaksi Chinn/Chapman -kappaletta. Yhtye halusi karistaa purkkapop-leiman itsestään ja soittaa enemmän heavy rockiin kallistuvaa musiikkia. Basisti Steve Priest laulaa albumilla kaksi kappaletta; ”No You Don't” ja ”Restless”, kitaristi Andy Scott yhden, ”In to the Night”.
"Sweet Fanny Adams" on Sweetin ainoa Britannian top 40 -albumilistalle noussut studiolevy (UK #27). Länsi-Saksassa albumi oli korkeimmillaan sijalla 2 ja Suomessa sijalla 3.
Euroopassa singlejä ei albumilta tehty. Sweet ja levy-yhtiö RCA olisivat tosin halunneet julkaista kappaleen ”Heartbreak Today” singlenä, mutta julkaisu ei syystä tai toisesta onnistunut. Rumpali Mick Tucker sanoi myöhemmin olevansa varma, että kappale olisi ollut Britannian singlelistan kolmen myydyimmän kappaleen joukossa. Australiassa ja Japanissa sen sijaan julkaistiin kahden a-puolen single ”Peppermint Twist/Rebel Rouser”, joka nousi Australiassa listaykköseksi.Väistö, Perttunen 2003, s.41.
A-puoli
B-puoli
Julkaistu: 1974, RCA Records (Vain Australia ja Japani)
Olympiodoros nuorempi
Olympiodoros nuorempi (n. 495–570) oli uusplatonilainen filosofi, opettaja ja astrologi. Hän eli Bysantin valtakunnan varhaisina vuosina ja toimi enimmäkseen sen jälkeen kun Justinianus I oli sulkenut Platonin Akatemian ja muut Ateenan pakanalliset filosofikoulut. Häntä kutsuttiin "nuoremmaksi" erotukseksi suunnilleen samaan aikaan vaikuttaneesta peripateetikosta Olympiodoros vanhemmasta.
Olympiodoros oli viimeinen pakanallinen oppinut, joka piti yllä platonilaista perinnettä Aleksandriassa (katso Aleksandrian koulukunta). Hänen kuoltuaan koulukunta siirtyi kristityille aristoteelikoille ja siirrettiin lopulta Konstantinopoliin. Olympiodoros itse vältti vainot, joista monet hänen aikalaisena (esimerkiksi Hierokles Aleksandrialainen) kärsivät, mahdollisesti koska Aleksandrian koulukunta ei juurikaan osallistunut politiikkaan (kuten keisari Julianus Luopion hankkeeseen palauttaa mithralainen kultti), sekä mahdollisesti siksi, että se oli opillisempi ja vähemmän uskonnollinen kuin Ateenan Akatemia.
Olympiodoroksen säilyneisiin teoksiin kuuluvat Platonin elämäkerta, kommentaariot useisiin Platonin dialogeihin (mm. "In Platonis Alcibiadem commentaria") ja Aristoteleen teoksiin, sekä johdanto aristoteeliseen filosofiaan. Olympiodoros tarjoaa myös sellaista tietoa varhaisemmasta uusplatonikko Iamblikhoksesta, jota ei tunneta muualta.
Sen lisäksi Olympiodorokselta on säilynyt "Kommentaario" Paulos Aleksandrinoksen astrologian johdantoteoksesta vuodelta 378. Vaikka "Kommentaario" on kahdessa myöhemmässä versiossa laitettu Heliodoroksen nimiin, L. G. Westerink on katsonut, että kyseessä on todellisuudessa Olympiodoroksen Aleksandriassa vuoden 564 touko- ja heinäkuun välisenä aikana pitämien luentojen yleisesitys. "Kommentaario" on aukikirjoitettu informatiivisempi versio Pauloksen niukkasanaisesta tekstistä. Se myös valaisee astrologian teorioiden kehitystä Paulosta seuranneen kahdensadan vuoden aikana.
Uusplatonilaiset filosofit David ja Elias ovat mahdollisesti olleet Olympiodoroksen oppilaita.
Herrasmiesliiga (elokuva)
Herrasmiesliiga () on vuonna 2003 valmistunut yhdysvaltalainen supersankarielokuva, joka perustuu Alan Mooren ja Kevin O’Neillin tekemiin sarjakuviin. Elokuva sai sarjakuvien faneilta nurjan vastaanoton, koska sen nähtiin yksinkertaistaneen sarjakuvaa liiaksi. "Herrasmiesliigan" jälkeen näyttelijä Sean Connery ilmoitti lopettavansa uransa, eikä ole näytellyt enää sen jälkeen.
Elokuvan tapahtumat sijoittuvat vuoteen 1899. Seikkailija Allan Quatermain haetaan Afrikasta Lontooseen tärkeään kokoukseen, jossa hän saa kuulla Fantomiksi itseään kutsuvan mielipuolen uhkaavan aloittaa maailmansodan. Quatermain saa johdattevakseen eriskummallisen ryhmän, johon kuuluvat kapteeni Nemo, salaisen palvelun agentti Tom Sawyer, vampyyri Wilhelmina ”Mina” Harker, näkymätön mies Rodney Skinner, ”kuolematon” Dorian Gray sekä tohtori Jekyll / Mr. Hyde. Ryhmän on sisäisistä ristiriidoista huolimatta suoritettava tehtävänsä – pelastaa maailma.
Idomeneo
Idomeneo, re di Creta ossia Ilia e Idamante () tai vain Idomeneo, KV 366, on Wolfgang Amadeus Mozartin säveltämä kolminäytöksinen ooppera. Teos on Mozartin oopperoista ensimmäinen kypsän kauden mestariteos. Oopperan tapahtumat sijoittuvat myyttiseen antiikin Kreikkaan, Troijan sodan jälkeiseen aikaan.
"Idomeneo" syntyi Baijerin vaaliruhtinas Karl Theodorin tilauksesta. Mozart sävelsi oopperan Münchenissä, jonne erinomainen Mannheimin orkesteri oli muuttanut vaaliruhtinaan perässä. Mozart kirjoittikin orkesteriosuuden erittäin rikkaaksi mutta kuitenkin hienovaraisen läpikuultavaksi. Laulajiin Mozart ei sen sijaan ollut kovin tyytyväinen, lukuun ottamatta Mannheimin ajoilta tuttuja Dorothea Wendlingia ja hänen kälyään Elisabeth Wendlingia.
Mozart kirjoitti keskinkertaiselle libretistilleen, Salzburgin hovikappalaiselle Giambattista Varescolle isänsä Leopoldin välityksellä ja pyysi muutoksia librettoon. Varesco, joka piti itseään runoilijana, ei mielellään suostunut niihin. Joitakin kiistanalaisia kohtia Mozart yksinkertaisesti jätti pois oopperasta.
Kantaesitys 29. tammikuuta 1781 Münchenin Hoftheaterissa oli kiistaton menestys. Mozartin isä Leopold ja sisko Nannerl saapuivat Salzburgista Müncheniin kantaesitystä seuraamaan ja viipyivät siellä maaliskuuhun asti.
"Idomeneo" on opera serian huipentuma ja Mozartin kypsän kauden oopperoista ensimmäinen. Serian pariin Mozart palasi myöhemmin enää La clemenza di Titossa.Myyttinen antiikin kreikka, troijan sodan jälkeinen aika.
Tiekirkko
Tiekirkko on toimintamuoto, jossa matkailureittien lähettyville sijoittuvat kirkot pidetään avoimina kesäaikaan arkipäivinä ohikulkijoille. Suositusaukioloaika on 10. kesäkuuta – 20. elokuuta, mutta ajat vaihtelevat kirkoittain.
Ensimmäinen tiekirkko syntyi Saksassa Münchenin ja Stuttgartin väliselle A8-moottoritielle vuonna 1958, kun tien varressa oleva katolinen kirkko sai naapurikseen tien taukopaikan, jossa ei ollut WC- tai muita palveluja tai edes roskakoreja. Seurakunta kyllästyi roskaaviin ja jätöksiään jättäviin automatkailijoihin, mutta kieltojen sijaan ratkaisi asian toisin: palveluja lisättiin ja samalla toivotettiin kulkijat pistäytymään kirkossa. Idea alkoi levitä, ja moottoriteiden varsille alettiin jopa rakentaa erityisiä tiekirkkoja () matkailijoiden taukopaikoiksi. Ruotsiin ja muihin Pohjoismaihin ajatus alkoi levitä, kun Luulajan piispa, myöhemmin arkkipiispana toiminut Gunnar Wehman teki aloitteen alueen seurakuntien kirkkojen avaamisesta matkailijoille. Kokeilu laajeni Norjan ja Suomen pohjoisiin hiippakuntiin 1990-luvun alussa.
Tiekirkkotoiminta alkoi 1990-luvun alussa alun perin Pohjois-Suomesta edeten vähitellen koko Suomeen. Kesällä avoimina olevien Tiekirkkojen määrä on vakiintunut hieman alle kolmeensataan kirkkoon/kesä. Tiekirkkotyötä koordinoi Kirkkopalvelut. Suositusaukioloaika on 10. kesäkuuta – 20. elokuuta, mutta ajat vaihtelevat kirkoittain.
Venäjällä tiekirkkokäytäntö on 2010-luvulla alkanut Murmanskin alueelta. Vuonna 2012 siellä on kaksi tiekirkkoa, joista toinen on piispa Simonin tuomiokirkko Murmanskissa.
Johann Kuhnau
Johann Kuhnau (6. huhtikuuta 1660 Geising, Böömi – 5. kesäkuuta 1722 Leipzig) oli saksalainen säveltäjä, urkuri ja cembalisti.
Johann Kuhnau aloitti musiikkiuransa kuoropoikana Dresdenissä, opiskeli myöhemmin sekä lakitiedettä että musiikkia ja pääsi vuonna 1684 Thomaskirchen kanttoriksi Leipzigissä. Kuhnau tunsi Johann Sebastian Bachin ainakin vuodesta 1716 ja vuonna 1723 Bachista tuli hänen seuraajansa Thomaskirchen kanttorina.
Kuhnaun tuotantoon kuuluu muun muassa kantaatteja, barokkisarjoja ja sonaatteja cembalolle. Kaikki Kuhnaun maallinen vokaalimusiikki on kadonnut .
Lauttasaaren kirkko
Lauttasaaren kirkko sijaitsee Helsingissä, Lauttasaaren kaupunginosassa. Se vihittiin käyttöön 20. syyskuuta 1958. Kirkon suunnittelivat arkkitehdit Marja ja Keijo Petäjä, sisustuksen ja ehtoolliskaluston suunnitteli Ilmari Tapiovaara.
Rakennuskokonaisuudessa on kaksi kirkkosalia, joista suurempaa eli varsinaista Lauttasaaren kirkkoa käyttää suomenkielinen Lauttasaaren seurakunta. Pienempi kirkkosali on ruotsinkielisen Johannes församlingin käytössä ja nimeltään S:t Jacobs kyrka. Kahta kirkkosalia yhdistää siipirakennus, jossa on muun muassa kirkkoherranvirasto ja liikuntasali.
Lauttasaaren kirkko sijaitsee loivan kallioisen rinteen päällä ja sen takana on Myllykallion viheralue. Kirkkoon johtavat sankarihauta-alueelta portaat, joita reunustavat kivimuurit. Kirkkosalit ja seurakuntatilat rajaavat kolmelta sivulta kirkkopihaa, jossa on muun muassa vesialtaaseen sijoitettu siirtolohkare ja istuskelupenkkejä. Kirkkopihan keskellä oleva korkea ja kapea torni on tärkeä Lauttasaaren maamerkki.
Sisustukseltaan Lauttasaaren kirkko on karun yksinkertainen. Alttariseinällä on risti. Kirkkosaliin mahtuu noin 700 sanankuulijaa.
Lauttasaaren kirkko on suojeltu 2004 kirkolliskokouksen päätöksellä.
Taarapita
Taarapita eli Tarapita, Tooru tai Taara oli virolaisten ja liiviläisten palvoma jumaluus. Toorun palvominen loppui Baltian ristiretkien jälkeen, jolloin virolaiset käännytettiin kristinuskoon. Ristiretkien jälkeisessä rahvaanuskossa Tooru ei enää esiinny, vaikkakin Taara-sana vaikuttaa säilyneen osana tiettyjä paikannimiä. Tooruun uskottiin Länsi-Virossa ja Saarenmaalla.
Aiemmin on esitetty, että nimitys Tooru olisi lainattu skandinaavien Thórr-jumalan nimityksestä. Samoin on ehdotettu, että Henrikin Liivinmaan kronikassa mainittu nimitys "Tharapitha" olisi muodostunut huudahduksesta ”Taara, avita!” eli ”Taara, auta!”. Kielitieteellisestä näkokulmasta vaikuttaa kuitenkin uskottavimmalta, että Taara-sana palautuu vanhaan uralilaiseen sanaan, jonka merkitys on ”korkea”. Täten Taara-nimityksen sukulaissanoja olisivat saamen Tiermes ja hantin Torem. Nimityksen Taarapita loppuosa saattaa olla samaa kantaa kuin suomen sana "pitkä"; "pita"-sanan merkitys olisi tällöin ”suuri”.
Henrikin Liivinmaan kronikassa Taarapita-nimitys mainitaan viisi kertaa. Ensimmäisellä kerralla kerrotaan, että Taarapitalla oli palvontapaikka Virumaalla Ebaveren mäellä. Toisen kerran Taarapita mainitaan Muhun valloittamisen yhteydessä vuonna 1227. Tällöin Henrik kertoo, kuinka Taarapita on ajettu pois kansan kastamisen kautta.
Rahvaanperinteen mukaan Raplamaalla sijaitsevan Palukylan Hiidenmäen yksi nimi on ollut "Taaralepa mägi". Palukylan mäki on rahvaanuskon kulttipaikka, ja "Taaralepp"-sana viittaa mäellä kasvaneisiin yhteen tai useampaan leppäpuuhun, joita on todennäköisesti pidetty pyhinä. Taara-sana tavataan paikannimen osana myös muualta Virosta. Myös Janakkalassa Kanta-Hämeessä sijaitsee Tarinmaa-niminen kylä, jonka yhteydessä Laurinmäellä olevan Laurinlähteen uskotaan olleen esikristillisellä ajalla Taara-jumalan uhrilehto.
Suomalais-karjalaisessa tarustossa Taarapitan muunnoksina on pidetty ainakin Tuuria ja Tuuraa. Kalevalassa mainitaan, kuinka taivaanhalki putoaa tulikipuna ”Tuurin uutehen tupahan”, josta se päätyy Aluen järveen. Sen seurauksen palaa paljon maita "suurena palo kesänä" ja Auluen järvi kuohuaa tulena yli puiden latvojen. Lopuksi kolme kalaa nielee jälleen vettyneessä järvessä pudonneen punasorosen ja piiloutuu kipua kivikkoon. Kalevalassa Tuurin uuden tuvan kerrotaan olevan laeton eli ilman kattoa. Kirjassaan "Hopeanvalkea" Viron entinen presidentti Lennart Meri spekuloi Tuurin vanhan tuvan sijainneen Ebaveren mäellä, josta Taarapita lensi Saarenmaalle synnyttäen Kaalin kraatterijärven. Janakkalassa lähellä Hakoisten linnavuorta sijaitsee pyhän Laurin lähde, jota on käytetty Taaran palvomiseen. Lisäksi Tuurin rinnakkainimi Palvoinen viittaa palvottuun jumaluuteen.
Fredrik Oskar Groundstroem on tallentanut 1800-luvun loppupuolella Soikkolasta runon, jossa Tuuri osallistuu maailmaluontiin suistamalla pääskysen munat mättäältä mereen, jolloin surullinen pääskyemo pyytää seppää keräämään särkyneet munat rautaisella haravalla.
SKVR III1 486.
Walt Disney Concert Hall
Walt Disney Concert Hall on musiikkitalo Los Angelesissa. Rakennus vihittiin käyttöön 2003. Talon suunnitteli arkkitehti Frank Gehry. Rakennuksessa esiintyy Los Angeles Philharmonic Orchestra, jota johti 1992–2009 Esa-Pekka Salonen ja vuodesta 2009 venezuelalainen Gustavo Dudamel.
Walt Disney Concert Hall on esiintynyt usein myös populaarikulttuurissa. Sen edustalla mm. kuvattiin yksi tosi-tv-sarjan "The Contender" jaksoista ja sen sisällä "Num3roiden" 3. kauden jakson "One Hour" päätöskohtaus, jossa FBI suorittaa panttivanginvaihdon kidnappaajan kanssa.
Desolation Boulevard
Desolation Boulevard on Sweet-yhtyeen marraskuussa 1974 julkaisema kolmas studioalbumi. Albumilla yhtye jatkoi suuntaustaan raskaampaan rockiin päin ja oli minimoinut suhteensa lauluntekijäkaksikkoon Nicky Chinn ja Mike Chapman; levy sisältää edellisen albumin tapaan vain kaksi parivaljakon kirjoittamaa kappaletta. Albumin tunnetuin kappale on kuitenkin Chinn/Chapman-käsialaa oleva singlejulkaisu, hitiksi erityisesti Euroopassa muodostunut "The Six Teens"
Levy sisältää muun muassa Mick Tuckerin yli kahdeksanminuuttisen rumpusoolon "Man with the Golden Arm", jota hän oli jo jonkin aikaa esittänyt yhtyeen konserteissa. Se on samalla ensimmäinen Sweet-kappale, jossa Tucker esiintyy päävokalistina, kahden lauseen verran. Albumilla on myös cover-versio The Who -yhtyeen kappaleesta "My Generation".Väistö & Perttunen, s.45.
Albumin kansikuva otettiin Länsi-Hollywoodissa Sunset Boulevardin ja Larrabee Streetin risteyksessä.
Albumin julkaisi Yhdysvalloissa ja Kanadassa Capitol Records seuraavana vuonna 1975 täysin eri kappalevalikoimalla ja hieman erilaisella kannella (kts. alemmat kuvat). Mukana oli muun muassa suuri hitti ja yhtyeen ehkä suurimmaksi klassikoksi noussut "The Ballroom Blitz". Se sisälsi myös paljon kappaleita edellisalbumilta, "Sweet Fanny Adams" (1974), koska "Sweet Fanny Adamsia" ei oltu julkaistu Pohjois-Amerikassa.
Albumi myi Yhdysvalloissa hyvin (sijoitus 25.), kuten myös muun muassa Suomessa, missä levy oli korkeimmillaan albumilistan sijalla 9 joulukuussa 1974. Suurinta menestys oli Ruotsissa, jossa albumi nousi sijalle 2.
Levyn kappaleista kaksi julkaistiin singlenä sellaisenaan; balladimainen "The Six Teens" ja suoraviivainen rock "Turn It Down". Molemmat kappaleet olivat Chinn/Chapman-käsialaa. "The Six Teens" muodostui hitiksi nousten Isossa-Britanniassa singlelistan sijalle 9 ja Suomessa sijalle 8. Myös "Fox on the Run" julkaistiin singlenä, mutta uudelleen muokattuna versiona ja vasta vuoden 1975 puolella.
Vuonna 1975 albumista otettiin ensimmäiset uusintapainokset. Tuossa versiossa alkuperäinen "Fox on the Run" oli korvattu sen singleversiolla.
A-puoli
B-puoli
Julkaistu: heinäkuu 1974, RCA
Listasijoitukset:
Julkaistu: 1974, RCA
Listasijoitukset:
Julkaistu: 1975, RCA (uusi singleversio)
Listasijoitukset:
Caernarfonin linna
Caernarfonin linna on Caernarfonissa, Pohjois-Walesissa sijaitseva linna, jonka Englannin kuningas Edvard I rakennutti valloitettuaan alueen vuonna 1283. Seuraavana vuonna hänen perijänsä Edvard II syntyi linnassa.
Caernarfonin linna on Unescon maailmanperintöluettelossa mukana yhtenä kuningas Edvard I:n rakennuttamista linnoista ja kaupunginmuureista Gwyneddissa.
Strung Up
Strung Up on Sweet-yhtyeen marraskuussa 1975 julkaistu live- ja kokoelma-tupla-albumi. Sen livelevy nauhoitettiin 21. joulukuuta 1973 Rainbow-teatterissa Lontoossa ja studiolevy on koottu vuosina 1973–1975 julkaistuista singleistä.
Albumin kannet ovat avattavat, ja kansikuvan on suunnitellut Joe Petagno.Väistö & Perttunen: s. 51–52. Kuvassa Sweetin jäsenet pitelevät käsissään yhtyeen muusikoiden mallisia sätkynukkeja. Kansi oli viittaus siihen, että yhtye ei ollut riippuvainen laulunkirjoittajatiimi Chinn/Chapmanista, vaan se kykeni musiikilliseen omavaraisuuteen. Alkuperäisen Britannian-painoksen mukana tuli lisäksi liite, joka puuttui Saksan-painoksesta.
Ensimmäisen LP:n livemateriaalin stereonauhoitus epäonnistui alun perin, koska rumpujen virvelin mikrofoni ei toiminut. Rumpali Mick Tucker nauhoitti myöhemmin "Strung Up"-albumin seitsemän livekappaleen virvelirummut uudelleen studiossa. Alkuperäinen, äänipöydästä käsin taltioitu mono-miksaus puolestaan oli onnistunut ja se julkaistiin vuonna 1999 CD:nä nimellä "Live at the Rainbow 1973". "Strung Up"-albumin vuoden 2016 laajennettu painos käyttää myös näitä mono-miksauksia bonuskappaleissa.
Albumi julkaistiin alun perin Euroopassa, Aasiassa ja joissain Etelä-Amerikan maissa. Yhdysvalloissa se julkaistiin vasta vuonna 1997 CD-versiona. Sweet keskittyi vuonna 1975 "Desolation Boulevard"-albumin Yhdysvaltain version menestykseen ja "Strung Up" julkaistiin ajanpeluuksi pitämään yhtyeen nimeä yllä muissa maissa.
CD-versiona albumi oli julkaistu Yhdysvaltojen lisäksi vain Japanissa nimellä "Anthology" vuosina 1992 ja 1998, kunnes vuonna 2016 albumi julkaistiin 2-CD:n ja 2-LP:n laajennettuna versiona Sonyn toimesta maailmanlaajuisesti.
A-puoli
B-puoli
A-puoli
B-puoli
CD 1 - Live 
CD 2 - Studio
Ilka Minor-Petrasko
Ilka Minor (s. 30. huhtikuuta 1970 Klangenfurt) on itävaltalainen ralliautoilun kartanlukija. Minorin suurimpiin saavutuksiin kuuluu muun muassa N-ryhmän Itävallan-mestaruus vuonna 2002. Manfred Stohl ja Ilka Minor valittiin Itävallassa vuoden moottoriurheilijoiksi vuonna 2005. Kaudella 2006 he ajoivat kolmanneksi Meksikon MM-rallissa ja sijoittuivat MM-sarjassa neljänneksi. Vuonna 2010 Minor siirtyi Henning Solbergin kartturiksi. Selkävamman vuoksi Minor joutui jättämään kauden väliin, mutta kuntoutui kaudelle 2011 ja voitti Michael ‘Beef’ Park Trophyn. Kaudella 2013 hän toimii Jevgeni Novikovin kartturina. Hän aloitti Novikovin kartturina jo kauden 2012 kisoissa, kun tämän vakiokartturi Denis Giraudet loukkaantui.
Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailut 1996
Jalkapallon EM-kisat 1996 järjestettiin Englannissa 8.–30. kesäkuuta 1996. Kyseessä oli historian kymmenes EM-turnaus, ja ensimmäinen, johon otti osaa 16 joukkuetta. Joukkuemäärä oli kaksinkertainen verrattuna edellisiin, vuoden 1992 EM-kisoihin. Jalkapallon kotimaa Englanti isännöi EM-kisoja ensimmäistä kertaa, ja kisojen slogan olikin "Football comes home."
Englanti selviytyi kisoihin isäntämaana automaattisesti, loput 15 joukkuetta selvisi lopputurnaukseen karsintojen kautta. Ennätykselliset 47 joukkuetta lähti tavoittelemaan viittätoista kisapaikkaa. 1990-luvun alun poliittiset mullistukset olivat kasvattaneet maajoukkueiden määrää Euroopassa. Joukkueet oli jaettu kahdeksaan karsintalohkoon, joiden kaksi parasta selvisivät suoraan EM-lopputurnaukseen lukuun ottamatta kahta huonointa lohkokakkosta, joiden täytyi pelata toisiaan vastaan puolueettomalla kentällä. Kyseinen ottelu pelattiin Liverpoolissa Hollannin ja Irlannin välillä. Hollanti voitti 2–0 ja eteni kisoihin. Karsintojen suurimpiin yllätyksiin kuului vuoden 1994 MM-kisojen pronssijoukkue Ruotsin jääminen kisojen ulkopuolelle. Hallitseva Euroopan mestari Tanska sen sijaan selvisi kisoihin.
Alkulohkojen suurin yllätys oli Italian jääminen alkulohkoonsa. Vuoden 1994 MM-hopeajoukkue jäi lohkossaan kolmanneksi Saksan ja Tšekin taakse. Isäntämaa Englanti aloitti hiukan vaisusti pelaamalla 1–1-tasapelin Sveitsiä vastaan. Sen jälkeen isännät kuitenkin kaatoivat Skotlannin 2–0 ja Hollannin 4–1 ja pelasivat itsensä suosikkien joukkoon. Hallitsevan Euroopan mestarin Tanskan kisat päättyivät alkulohkon kolmanteen sijaan. Pudotuspelejä leimasi puolustusvoittoinen peli. Peräti neljä pudotuspeliottelua ratkaistiin rangaistuspotkuilla, mm. molemmat välierät. Saksa eteni loppuotteluun kaatamalla isäntämaa Englannin rangaistuspotkukilpailussa. Toisessa välierässä Tšekki voitti Ranskan. Loppuottelu oli siis Saksa-Tšekki. Joukkueet olivat kohdanneet jo alkulohkossa, tuolloin Saksa voitti 2–0. Finaali oli 90 minuutin pelin jälkeen tilanteessa 1–1. Englannin EM-kisat olivat ensimmäiset aikuisten arvokisat, joissa oli käytössä jatkoajan kultaisen maalin sääntö. Saksan Oliver Bierhoff teki jatkoajan viidennellä minuutilla EM-historian ensimmäisen kultaisen maalin, joka samalla ratkaisi Saksalle maan historian kolmannen Euroopan mestaruuden. 
Jatkoon Englanti ja Alankomaat.Jatkoon Ranska ja Espanja.Jatkoon Saksa ja Tšekki.Jatkoon Portugali ja Kroatia.
5 maalia 3 maalia
2 maalia
Matsuyama
Matsuyama () on Ehimen prefektuurin pääkaupunki. Se sijaitsee Shikokun saarella, Japanissa. Vuonna 2014 kaupungissa oli 515 992 asukasta ja sen pinta-ala oli 429,06 km², eli kaupungissa asui 1 203 asukasta neliökilometrillä. Matsuyama on valittu yhdeksi Japanin ydinkaupungeista.
Kaupungin tunnuksen on suunnitellut Izan Shimomura, ja siinä kuvataan vuori ja mänty. Matsuyaman symbolina toimiva kukka on kamelia.
1600-luvun alussa rakennettu Matsuyaman linna on kaupungin suosituimpia nähtävyyksiä. Matsuyama on myös tunnettu kuumista lähteistään ja kaupungissa sijaitsee Japanin vanhin onsen, Dōgo. Kaupungin pormestari on Tokihiro Nakamura.
1600-luvun alussa silloiseen Iyon provinssiin rakennettiin Matsuyaman linna.
Kaupungissa on myös Japanin vanhin onsen (kuuma lähde), Dōgo onsen. Se on yli 1500 vuotta vanha ja siitä on maininta "Man’yōshūssa", joka on kirjoitettu noin vuonna 759.
Kaupunki perustettiin 15. joulukuuta 1889.
Matsuyama, muutaman muun Japanin kaupungin tapaan, ei lakkauttanut raitiovaunuverkostoaan.
Matsuyaman lentoasemalta on yhteydet suurimpiin japanilaisiin kaupunkeihin sekä joihinkin ulkomaan kaupunkeihin, kuten Shanghaihin.
Satamasta on säännöllinen lauttayhteys Hiroshimaan sekä yölautat Kōbeen, Kitakyūshūn sekä muihin kohteisiin.
Kaupungin kuuluisa kuuma lähde, Dōgo onsen, on kaupungin suosituin turistinähtävyys ja -kohde. Toinen suosittu kohde kaupungissa on Matsuyaman linna, joka restauroitiin 1960-luvulla.
Kahdeksan Shikokun pyhiinvaelluksen 88:sta temppelistä sijaitsee Matsuyamassa. Pyhiinvaeltajat vaeltavat munkki Kūkain jalanjälkiä näiden temppelien kautta saadakseen hyvää onnea.
Natsume Sōsekin romaani "Botchan" sijoittuu Matsuyamaan. Tämän takia kaupungissa on useita paikkoja ja asioita, jotka on nimetty kirjan mukaan, esimerkiksi Botchan-stadion ja Botchan-juna, antiikkijuna joka kulkee kaupungin raitiovaunurataa pitkin. Monet kirjan ystävät käyvätkin kaupungissa vierailemassa kirjan tapahtumapaikoilla.
Haiku-runoilija Masaoka Shiki asui Matsuyamassa. Hänen kotinsa, joka tunnetaan nimellä Shiki.do, ja museo, Shiki Kinenkan, ovat suosittuja matkailukohteita. Niiden takia Matsuyama laskee itsensä kansainvälisen haiku-toiminnan keskukseksi. Vuonna 1999 Matsuyaman kaupunki ehdotti Kansainvälisen haiku-tutkimuskeskuksen muodostamista ja ensimmäinen Masaoka Shiki haiku-palkinto annettiin vuonna 2000. Palkinnon saajia ovat esimerkiksi Yves Bonnefoy (2000), Cor Van Den Heuvel (2002) ja Gary Snyder (2004).
Matsuyama on myös kuuluisa tortuistaan, joita kaupungissa on valmistettu jo 1800-luvulta asti kun Matsuyaman linnan yliherra Sadayuki Matsudaira sai portugalilaisilta reseptin torttujen tekoon.Matsuyamalla on useita ystävyyskaupunkeja:
Meren kosijat
Meren kosijat on kalevalamittainen laulu, kertomus, joka opettaa arvostamaan ruokaa koreilun ja turhamaisuuden sijasta. Meren kosijat on säilynyt poikkeuksellisen pitkään elävänä, suullisena kansanperinteenä. Meren kosijoita laulettiin vielä toisen maailmansodan jälkeen. Suurin osa kalevalaisista kertomuksista katosi suullisen perinteen piiristä jo 1800-luvun puolella. Meren kosijat on luettelomainen. Eräät muutkin luettelomaiset laulut ovat säilyneet pitkään, kuten tuu tuu tupakkarulla ja oli ennen onnimanni.
Tarina alkaa useimmiten siitä, että tyttö odottelee kosijaa. Hän saattaa haluta kyntäjää ja kylväjää, tai sitten mieleistä ja sulosanaista miestä. Eri tarinan versioissa esiintyy eri tyttö ja eri paikoissa. Hän voi olla Pohjolan tyttäriä, Saaren neitoja, tai hän voi olla Turun Anni, Aino, Annikki tai Annukka. Merestä nousee rautamies, rautaisissa varusteissa, rautakihlat mukanaan. Neito kieltäytyy miehen kosinnasta. Merestä nousevat vielä hopeamies ja kultamies, mutta tyttö ei halua puolisoksi heillekään. Lopulta merestä nousee leipämies, leipäisissä varusteissa, leipäkihlat mukanaan. Hänelle tyttö suostuu, ja sanoo äitinsä synnyttäneen ja tuudittaneen hänet tätä miestä varten.
Korg MS-20
Korg MS-20 oli Korgin valmistama puolimodulaarinen ja monofoninen syntetisaattori. Se tuli markkinoille vuonna 1978. Se kuuluu Korgin MS-soitinsarjaan, johon kuuluvat myös yksioskillaattorinen MS-10, koskettimeton MS-50 ja SQ-10-sekvensseri.
MS-20:ssä on kaksi jänniteohjattua oskillaattoria, ja siinä on 37 nuotin koskettimisto.
Tammikuussa 2013 Korg ilmoitti tuovansa syntetisaattorista uudelleen markkinoille mallin MS-20 Mini, joka on täydellinen kopio alkuperäismallista elektroniikkakytkentöjä ja käyttöpaneelia myöten. Eroina alkuperäiseen MS-20-malliin on vain koteloinnin hieman pienempi koko, joka on 86 % siitä, ja pienennetty koskettimisto. Lisänä uudessa tuotantomallissa on midiohjausväylä ja USB-liitäntä. Uuden tuotantomallin kotelon koko on sama kuin aiemmin markkinoidun rajoitetun erän Korg Legacy Collection -paketin, joka toimi ainoastaan midiohjaimena, ja jonka yhteydessä käytettiin MS-20-ohjelmistoemulaattoria tietokoneella.
Vuoden 2014 tammikuussa Korg ilmoitti tuovansa markkinoille syntetisaattorista vielä rajoitetun erän MS-20 Kit -mallin, joka on rakennussarjana osissa toimitettava tuote. Ostaja itse voi kokoonpanna syntetisaattorin käyttökuntoon irrallisista kuorista, valmiista piirilevyistä, käyttöpaneelista sekä siihen kuuluvista säätönupeista ja liittimistä. Rakennussarjaversio on saman kokoinen kuin alkuperäinen MS-20 etupaneelin 6,3 mm:n plug-liittimiä ja koskettimia myöten. Tämän lisäksi elektroniikkaan on lisätty molemmat versiot alkuperäisen mallin tuotantoaikana käytetyistä VCF-suodattimista, jonka käyttäjä voi itse valita piirilevyssä olevasta kytkimestä. MS-20 Mini -mallissa VCF-suodattimena käytettiin pelkästään ensimmäistä versiota.
Kapasiteetti
Kapasiteetti on suurin mahdollinen tuotantokyky. Yleensä suurteollisuudessa kapasiteetti ilmoitetaan vuosituotantona. Mikäli käyttöaste on 100 %, niin tehdas tuottaa täyden kapasiteettinsa verran. Käyttöasteella tarkoitetaan sitä osaa kapasiteetista, mikä kulloinkin on käytössä.
Myös yleissana, esimerkiksi akun, muistin, liikenneväylän kapasiteetti.
Arhangelski tselljulozno-bumažnyi kombinat
Arhangelski tselljulozno-bumažnyi kombinat () on kartonkitehdas Novodvinskissä Arkangelin alueella Venäjällä. Se tuottaa myös selluloosaa ja pieniä määriä paperia. Tehdas perustettiin 1940 juuri ennen toista maailmansotaa ruskean käärepaperin tuottamiseksi. Tehtaan osakkeista 65 % on itävaltalaisen Pulp Mill Holdingin omistuksessa. 2000-luvun alkuvuosina tehdasta on yrittänyt vallata Oleg Deripaska Bazovyi element -yhtiönsä avulla, jolla on noin 33 %:n omistus.
Tehdas tuotti yli 800 000 tonnia selluloosaa vuonna 2005.
Yhtiö hankki kartonkikone 1:lle Venäjän ensimmäisen kenkäpuristimen Voithilta. Sitä ennen kartonkikone 2:n puristinosaa parannettiin Metso Paperilta hankitulla isotelapuristimella.