PhotoReading
PhotoReading (suom. "Valokuvalukeminen") on nopeutetun oppimisen menetelmä, jonka väitetään nopeuttavan tekstin lukemista ja omaksumista. PhotoReading on amerikkalaisen Learning Strategies Corporationin myymä tuote ja tekniikka, jota koulutetaan ympäri maailmaa. Menetelmä on herättänyt jonkin verran keskustelua myös suomalaisessa mediassa . Turun Yliopiston kognitiivisen psykologian dosentti Johanna Kaakisen mukaan pikalukutekniikat ovat huuhaata ja pelkästään silmän fysiologia osoittaa useimmat pikalukutekniikat mahdottomiksi.
PhotoReading-tekniikan kehittäjä on Paul Scheele, joka on julkaissut myös aihetta käsittelevän teoksen, PhotoReading, joka on myös suomennettu (1996, 2006). Kansainvälisesti rekisteröidyn PhotoReading-tuotemerkin omistaa Learning Strategies Corporation, joka markkinoi muun muassa PhotoReading-kursseja sekä kouluttaa ja sertifioi menetelmän valmentajia. PhotoReading-tekniikka on kaupallinen sovellus nopeutetun oppimisen ja mielikuvaoppimisen menetelmistä.
Seuraava menetelmän yleinen esittely perustuu pääosin Paul Scheelen "PhotoReading"-teokseen .
PhotoReading-menetelmä koostuu viidestä askeleesta, jotka muodostavat tekniikan rungon. Nämä askeleet ovat: 1) valmistautuminen, 2) esikatseleminen, 3) valokuvalukeminen, 4) jälkikatseleminen ja 5) aktivointi. Tyypillisesti PhotoReading-lukija läpikäy kaikki viisi askelta, joskaan aina tämä ei ole välttämätöntä. 300-sivuisen tietokirjan tapauksessa arviot askeleiden kestosta ovat valmistautuminen (alle 1 min), esikatseleminen (n. 1 min), valokuvalukeminen (2-5 min), jälkikatseleminen (5-15 min) ja aktivointi (0-90 min). Askeleiden kestot riippuvat paljolti lukijan tavoitteista. Suurinta vaihtelua askeleiden kestossa on aktivoinnissa.
Varsinainen valokuvalukeminen on tekniikan kolmas askel. Scheele suosittelee, että ennen valokuvalukemista on hyödyllistä tiedostaa oma tavoite ja selvittää silmäilemällä, vastaako teksti omaa tavoitetta. Varsinainen valokuvalukeminen on vaihe, jossa lukija etenee materiaalin alusta loppuun hyvin nopeasti, tyypillisesti n. sivu-sekunnissa. Valokuvalukemisen tarkoituksena on edetä nopeammin, kuin mitä mieli pystyy tietoisesti havaitsemaan, jotta prosessointi tapahtuisi nopeutetun oppimisen pedagogian mukaisesti ei-tietoisella tasolla. Valokuvalukemista voi seurata tauko tai siitä voi jatkaa suoraan seuraavaan askeleeseen.
Valokuvalukemista seuraava askel on jälkikatselu, jonka aikana lukija pyrkii tulemaan tietoiseksi tekstin rakenteesta sekä herättämään kysymyksiä. Näiden tarkoitus on selkiyttää lukijan tavoitetta ja pyrkimyksiä tekstin kanssa.
Viimeinen askel on aktivointi, joka pyrkii rakentamaan tietoisen ymmärryksen luetusta tekstistä. Tässä käytetään hyväksi erilaisia tekniikoita, kuten pikalukutekniikoita ja perinteistä lukemista. Aktivointi askeleessa lukeminen on valikoivaa ja sitä kannustetaan ohjaamaan oman tavoitteen ja kysymysten pohjalta. Aktivoinniksi katsotaan myös muun muassa miellekarttojen tekeminen, keskustelu kirjan sisällöstä sekä esimerkiksi fyysiset harjoitteet, kuten sisällön esittäminen näytelmän muodossa.
PhotoReading-tekniikan kehittäjä on Paul Scheele, joka on julkaissut myös aihetta käsittelevän teoksen, PhotoReading, joka on myös suomennettu (1996, 2006). Kansainvälisesti rekisteröidyn PhotoReading-tuotemerkin omistaa Learning Strategies Corporation, joka markkinoi mm. PhotoReading-kursseja sekä kouluttaa ja sertifioi menetelmän valmentajia.
PhotoReading-tekniikka on kaupallinen sovellus nopeutetun oppimisen ja mielikuvaoppimisen menetelmistä. Tämä on yksi selkein syy siihen, että nimenomaan PhotoReading-tekniikan (ts. Scheelen sovelluksen) toimivuuteen tai toimimattomuuteen keskittyviä tieteellisesti korkeatasoisia tutkimuksia ei ole tehty. Sen sijaan nopeutettua oppimista ja mielikuvaoppimista on tutkittu hyvinkin paljon.
Hyönän mukaan PhotoReading tai pikalukeminen ei ole linjassa modernin silmänliiketutkimuksen kanssa, eikä pidä kumpaakaan mahdollisina..
Scheelen mukaan PhotoReadingin juuret tai perusta on 1970- ja 1980-luvun aivotutkimuksessa ei-tietoisen mielen (preconscious mind) osalta. PhotoReadingissa hyödynnetään ei-tietoista mieltä ja sen kykyä ottaa vastaan visuaalista informaatiota hyvin suurella nopeudella.. Tarkemmin, aivotutkija Dixonin tutkimustuloksiin mielen ei-tietoisesta prosessoinnista ja Pawel Lewickin tutkimustuloksiin mielen ei-tietoisesta käsittelykyvystä (nonconscious learning and processing). Mm. Dixon esittää tutkimustuloksiinsa nojaten, että informaatiota voi sekä säilöä sekundaariseen muistiin ei-tietoisesti että myös palauttaa sieltä.
Samaan näkökulmaan yhtyy erityispedagogiikan dosentti Raimo Lindh: "PhotoReadingin vahvuuksia on monipuolinen ilmaisuaktivointi välittömässä lukemisen prosessissa. Tällä tavoin PhotoReading liittyy nopeutettuun oppimiseen (Accelerated Learning) ja mielikuvaoppimisen pedagogiikkaan. PhotoReadingia voi suositella opiskelu- ja asiatekstien sekä vaihtelevia lukutapoja vaativaan Internet-aineistojen lukemiseen."
Menetelmän toimivuutta on kokeellisesti arvioinut Sirkku Sarparanta proseminaaritutkielmassaan, jonka mukaan: "Tutkimus osoitti, että PhotoReading-tekniikkaa käyttävät koehenkilöt omaksuivat tietoa nopeammin kuin tekniikkaan perehtymättömät verrokit. Kaikki ryhmät päätyivät samansuuntaisiin tuloksiin, mutta PhotoReading-tekniikkaan perehtymättömät koehenkilöt käyttivät lukemiseen nelinkertaisen ajan. Iällä, sukupuolella, lukuharrastuksella tai aikaisemmilla kokemuksilla ei ollut merkitsevää yhteyttä tekstin omaksumiseen. Tutkimuksen perusteella voidaan ehkä tehdä se päätelmä, että PhotoReading-tekniikka on tehokas menetelmä asiatekstien lukemisessa." .
Kurssien kouluttajien todistukset menetelmän toimivuudesta perustuvat usein mm. koulutukseen osallistujien hyviin kokemuksiin. Menetelmän toimivuutta on perusteltu myös liittämällä se vakiintuneempiin tieteellisiin käsitteisiin aivotutkimuksen ja psykologian aloilta.