hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Michael Bublé
Michael Steven Bublé (s. 9. syyskuuta 1975 Burnaby, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen laulaja-lauluntekijä ja näyttelijä, joka on voittanut urallaan lukuisia palkintoja, kuten kolme Grammy-palkintoa ja useita Juno-palkintoja. Hänen esikoisalbuminsa, "Michael Bublé" (2003), oli kymmenen ostetuimman joukossa sekä Isossa-Britanniassa että Kanadassa. Bublén maailmanlaajuinen menestys alkoi vuonna 2005, kun hänen toinen studioalbuminsa, "It’s Time", julkaistiin. "It’s Time" oli albumilistan kärjessä Kanadassa, Italiassa ja Japanissa ja sijalla kaksi Australiassa. Lisäksi albumilta toisena julkaistu single ”Home” oli Billboard Adult Contemporary -listan sijalla yksi. Bublén albumeita on myyty maailmanlaajuisesti yli 30 miljoonaa kappaletta.
Bublé esiintyi vuonna 2012 kiertueellaan Helsingin Hartwall-areenalla 20. huhtikuuta. Se oli Bubléen ensimmäinen konsertti Suomessa mutta ei ensimmäinen kerta, kun hän vieraili maassa, sillä hän oli promoamassa uutta joululevyään MTV3:n "Korkojen kera" -ohjelmassa 25. marraskuuta 2011. Ohjelmassa hän muun muassa pelasi pöytäjääkiekkoa juontajia Vappu Pimiää ja Jenni Pääskysaarta vastaan. Hän myös kertoi Suomen olevan miltei ainoa paikka, jossa häntä ei tunnisteta kadulla.
Bublé asuu nykyisin Vancouverissa ja on naimisissa argentiinalaisen Luisana Lopilaton kanssa. Heillä on vuonna 2013 syntynyt Noah-niminen poika, jolla diagnosoitiin vuonna 2016 maksasyöpä, sekä vuonna 2016 syntynyt Elias-niminen poika. Bublélla on ollut vuodesta 2005 lähtien Kanadan ja Italian kaksoiskansalaisuus.
Bublé lopetti laulajauransa vuonna 2016 ja ilmoitti syksyllä 2018 vetäytyvänsä kokonaan kaikesta julkisuudesta antaessaan "viimeisen haastattelunsa" Daily Mail -lehdelle. Hän ilmoitti myös lopettavansa sosiaalisen median käytön kokonaan. Bublé julkaisee kuitenkin vielä marraskuussa 2018 albumin nimeltään "Love". Hän palasi kuitenkin esiintymislavalle Britannian X Factorissa marraskuussa 2018.
Bublé on ollut lapsuudestaan asti suuri jääkiekkofani, ja hän omistaa osan Vancouver Giants -juniorijääkiekkojoukkueesta.
Ammunta kesäolympialaisissa 2004
Ateenan kesäolympialaisissa 2004 ammunnassa kilpailtiin kymmenessä miesten lajissa ja seitsemässä naisten lajissa.
Emily Blunt
Emily Olivia Leah Blunt (s. 23. helmikuuta 1983 Lontoo, Englanti) on englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa rooleistaan elokuvissa "My Summer of Love" (2004), "Paholainen pukeutuu Pradaan" (2006), "Nuori Victoria" (2009), "Wild Target" (2010), "Looper" (2012), "Into the Woods" (2014) ja "Sicario" (2015).
Blunt on voittanut Golden Globe -palkinnon ja ollut ehdolla muun muassa Bafta-palkinnon saajaksi.
Hänet palkittiin parhaan naissivuosan SAG-palkinolla aviomiehensä John Krasinskin elokuvasta "Hiljainen paikka" (2018).
Bluntilla on kolme sisarusta. Hänen isänsä on asianajaja ja äitinsä opettaja, joka myös näytteli televisiossa ja teatterissa nuorena. Blunt harrasti lapsena laulamista, sellonsoittoa ja ratsastusta. Korjattuaan änkytysongelmansa puheterapiassa hän kiinnostui näyttelemisestä ja meni 16-vuotiaana esittävien taiteiden kouluun Hurtwood Houseen.
Hänen ensimmäinen näyttämöroolinsa oli vuonna 2001 näytelmässä "The Royal Family", ja ensimmäinen televisioroolinsa vuonna 2003 sarjassa "Boudica". Elokuvaläpimurtonsa hän teki vuonna 2004 roolissaan elokuvassa "My Summer of Love".
Vuonna 2006 Blunt näytteli draamakomediaelokuvassa "Paholainen pukeutuu Pradaan", joka perustuu Lauren Weisbergerin samannimiseen romaaniin vuodelta 2003. Elokuva oli kansainvälinen arvostelu- ja lipputulomenestys tuottaen maailmanlaajuisesti yli 326 miljoonaa dollaria. Blunt sai roolistaan parhaan naissivuosan Golden Globe ja Bafta-ehdokkuudet.
Vuonna 2009 Blunt näytteli kuningatar Viktoriaa elokuvassa "Nuori Victoria". Hän sai roolistaan parhaan naispääosan Golden Globe -ehdokkuuden.
Vuonna 2014 Blunt näytteli leipurin vaimoa Rob Marshallin ohjaamassa musikaalielokuvassa "Into the Woods", josta Blunt sai parhaan naispääosan Golden Globe -ehdokkuuden.
Vuonna 2016 Blunt näytteli jännityselokuvassa "Nainen junassa", joka perustuu Paula Hawkinsin samannimiseen romaaniin. Blunt sai roolistaan parhaan naispääosan Bafta- ja SAG-ehdokkuudet.
Blunt näyttelee Maija Poppasta vuonna 2018 ensi-iltansa saavassa elokuvassa "Maija Poppasen paluu". Musikaalielokuvan ohjaa Rob Marshall ja se on jatko-osa vuoden 1964 elokuvalle "Maija Poppanen". Muissa rooleissa näyttelevät muun muassa Lin-Manuel Miranda ja Meryl Streep.
Blunt on ollut naimisissa näyttelijä John Krasinskin kanssa vuodesta 2010 ja heillä on kaksi tytärtä, Hazel (s. 2014) ja Violet (s. 2016). Bluntin setä Crispin Blunt on parlamentin jäsen.
Robert Foxworth
Robert Heath Foxworth (s. 1. marraskuuta 1941 Houston, Texas) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten televisiosarjasta "Viinitila Falcon Crest", josta hän sai Soap Opera Digest ehdokkuuden vuonna 1986.
Foxworth aloitti uransa 1960-luvun lopulla ja on siitä lähtien enimmäkseen esiintynyt televisiosarjoissa kuten "San Franciscon syke", "Babylon 5", "Rooman sheriffi" ja "Boston Legal". Foxworth on esiintynyt myös useissa elokuvissa kuten "Näkymätön kuristaja", "Kaappaus Bermudan kolmiossa", "Muurahaiset", "Pahan enne" ja "Transformers".
Yksityiselämässään Foxworth on ollut kolme kertaa naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Method of Fluxions
Method of Fluxions on englantilaisen matemaatikon ja fyysikon Isaac Newtonin kirjoittama teos. "Fluxions" valmistui vuonna 1671 ja se julkaistiin postuumisti vuonna 1736. "Fluxions" (eli fluksionit) on Newtonin käyttämä matemaattinen termi, joka on vastaava kuin derivaatta. Integraaleja Newton nimitti fluenteiksi. Kirjassa Newton esittelee Woolsthorpen kartanossa kehittämäänsä differentiaalilaskentaa. Leibniz kehitti oman laskentamenetelmän vuonna 1673 ja julkaisi sen vuonna 1684, noin 20 vuotta ennen Newtonia. Nykyään käytössä on Leibnizin käyttämä notaatio, mutta edelleen mekaniikassa käytetään Newtonin merkitsemistapaa derivaatalle, formula_1.
Ida Lupino
Ida Lupino (4. helmikuuta 1918 Lontoo, Englanti – 3. elokuuta 1995 Los Angeles, Kalifornia) oli englantilainen näyttelijä, ohjaaja ja käsikirjoittaja. Hänen perheensä oli Lupinon kuuluisaa teatterisukua.
Ida Lupino syntyi Camberwellissä, Lontoossa. Hänen äitinsä oli näyttelijä Connie O'Shea, joka käytti taiteilijanimeä Connie Emerald, ja isänsä musikaalinen viihdyttäjä Stanley Lupino. Hänen siskostaan Rita Lupinosta (s. 1920) tuli näyttelijä ja tanssija. Lupinon molemmat vanhemmat kannustivat tyttäriään lähtemään esiintymisuralle. Nuorena Lupino käsikirjoitti sekä esitti pääosan koulunäytelmässä "Mademoiselle".
Lupino aloitti elokuvauransa 1930-luvun alussa. Todellinen sensaatio hänestä tuli elokuvan "He ajavat öisin" (They Drive by Night, 1940) myötä, jossa hän näytteli psykopaattia murhaajaa joka murtuu elokuvan lopussa. Lupinosta tulikin yksi 1940-luvun suurimmista naistähdistä. Hänen muita tunnettuja elokuvia ovat mm. "Sherlock Holmes – Moriartyn kukistaja" (The Adventures of Sherlock Holmes, 1939), "High Sierra" (High Sierra, 1941), "Jeftyn kapakka" (Road House, 1948) ja "Pettävällä pohjalla" (On Dangerous Ground, 1952). Uransa loppuaikoina hän näytteli runsaasti myös televisiossa. Hän ohjasi paljon tv-ohjelmia ja joitain elokuvia ja sekä käsikirjoitti elokuvia ja tv-sarjoja. Esimerkiksi elokuva "Varo Vapaamatkustajia" (The Hitch-Hiker, 1953) oli sekä hänen ohjaamansa että käsikirjoittamansa. Hän toimi myös parin elokuvan tuottajana. Lupinoa pidetäänkin usein naiselokuvantekijöiden pioneerina. Hän on saanut urastaan kaksi tähteä Hollywood Walk of Famelle, toisen televisiosta (1724 Vine Street) ja toisen elokuvista (6821 Hollywood Blvd.)
Yksityiselämässään Lupino oli naimisissa kolme kertaa, mutta kaikki avioliitot päättyivät eroon. Viimeisestä avioliitosta hänellä on yksi tytär. Hän kuoli halvaukseen 81-vuotiaana, mutta sairasti samaan aikaan myös suolistosyöpää.
Greatest Hits (vuoden 1995 albumi)
Greatest Hits on amerikkalaisen laulaja-lauluntekijä Bruce Springsteenin ensimmäinen kokoelma-albumi. Se julkaistiin vuonna 1995. Kokoelma sisältää "Pomon" suurimmat hitit hänen koko uraltaan.
Kaikki kappaleet sanoittanut ja säveltänyt Bruce Springsteen.
Magic (Bruce Springsteen)
Magic on amerikkalaisen laulaja-lauluntekijä Bruce Springsteenin 15. studioalbumi, ja kaikkiaan ”Pomon” 21. albumi. Se julkaistiin vuonna 2007, 2. lokakuuta CD-versiona ja 25. syyskuuta vinyylinä. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 4.
Albumi on ensimmäinen The E Street Bandin kanssa viiteen vuoteen. Edellinen oli vuoden 2002 "The Rising".
Kaikki kappaleet kirjoittanut Bruce Springsteen.
Älymystö
Älymystö eli intellektuellit ovat henkilöitä tai ryhmiä, jotka muotoilevat tai levittävät aatteita. Toinen määritelmä painottaa älymystön riippumattomuutta: "Älymystöllä viitataan varsinkin yhteiskunnan tiede- ja kulttuuripiirien vaikuttajiin kokonaisuutena.". Älymystön jäsenet määrittelevät aikakauden luonnetta ja väittelevät asioista julkisuudessa. Suomessa heitä on tässä mielessä ollut 1800-luvun puolivälistä asti, jolloin poliittinen julkisuus syntyi.
Suomalaisessa keskustelussa Terho Pursiainen on korostanut älymystöön kuuluvan riippumattomuutta määritelmässään: "Intellektuellit ovat selkeitä, olennaisia ajattelevia ja riippumattomia ihmisiä, jotka eivät anna kaupallisten mahdollisuuksien korruptoida sanottavaansa."
Älymystö korvataan usein ehkä hieman suppeamman merkityksen sanalla "sivistyneistö". Viimeksi mainittu käsite on vakiintunut suomalaiseen kielenkäyttöön kuvaamaan henkilöitä, jotka toimivat niin sanotun korkeakulttuurin alueella. Älymystö ja sivistyneistö voivat olla jakautuneita esimerkiksi oikeisto- ja vasemmistointellektuelleihin. Kuuluminen lukeneistoon ei vielä takaa kuulumista älymystöön eikä sivistyneistöön.
RKO Pictures
RKO (Radio-Keith-Orpheum) Pictures oli yhdysvaltalainen elokuvatuotanto- ja jakeluyhtiö.
RKO syntyi, kun Keith-Albee-Orpheum (KAO) -teatteriketju ja Joseph P. Kennedyn Film Booking Offices of America (FBO) -studio yhdistyivät Radio Corporation of American (RCA) alaisuuteen lokakuussa 1928.
Yhtiön tuotantopäällikkönä toimi vuosina 1931–1933 David O. Selznick. RKO:n tunnetuimpia näyttelijöitä olivat Fred Astaire ja Ginger Rogers, ja sen tunnetuimpia elokuvia esimerkiksi "King Kong" (1933) ja "Citizen Kane" (1941). Yhtiön suurimmaksi menestyselokuvaksi nousi "Pyhän Maarian kellot" (1945). Vuosi 1946 oli yhtiön historian tuottoisin.
Miljardööri Howard Hughes osti RKO:n vuonna 1948. Hän myi yhtiön General Teleradiolle vuonna 1955. Sen jälkeen yhtiön elokuvat floppasivat. Yhtiö lopetti elokuvien tekemisen vuonna 1957, ja sen studiot muutettiin televisiostudioiksi.
Neferhotep I
Neferhotep I oli Egyptin faarao vuoden 1730 eaa. tienoilla. Hän kuului kolmanteentoista dynastiaan.
Neferhotep eli samaan aikaan Hammurabin kanssa. Neferhotep nousi valtaan veljensä Sobekhotep III:n seuraajana.
Metal Gear Solid Original Game Soundtrack
Metal Gear Solid Original Game Soundtrack on soundtrack PlayStationille julkaistulle Metal Gear Solidille.
Levystä julkaistiin kolme versiota, joista ensimmäisestä puuttui kappale "Metal Gear Solid Control Mix". Rajoitettu japanilainen julkaisu ja eurooppalainen julkaisu julkaistiin pahvikotelossa. Nykyistä japanilaista versiota ei myydä pahvipakkauksessa.
Vaaratiedote
Vaaratiedote on viranomaisten lähettämä, vaaratilanteesta, uhasta tai onnettomuudesta annettava varoitus tai toimintaohje.
Viranomainen voi antaa vaaratiedotteen tilanteissa, joissa väestöä on varoitettava hengen- tai terveysvaarasta tai kun ilmenee vaara merkittävälle omaisuuden vaurioitumiselle tai tuhoutumiselle. Vaaratiedote voidaan antaa myös, kun vaaratilanne on ohi.
Vaaratiedote välitetään väestölle tiedoksi radiossa ja myös televisiossa, jos vaaratiedotteen antanut viranomainen niin päättää. Radiossa vaaratiedote keskeyttää meneillään olevan ohjelman.
Televisiossa esitettävässä tiedotteessa näkyy ruudun yläreunassa vierivänä tekstinä, punaisella taustavärillä, varsinainen tiedote ja televisiosta kuuluu kansainvälinen CQ-kutsuääni morseaakkosilla ( — · — ·    — — · — ).
Vaaratiedote pyritään kohdentamaan vain sitä tarvitseville, pääasiassa sisällyttämällä vaaratiedotteeseen riittävän tarkka kuvaus siitä, mitä alueita tai ihmisryhmiä tiedote koskee ja joskus myös käyttämällä esimerkiksi vain tietyn alueen paikallisradioita tai väestöhälyttimiä vaaratiedotteen lähettämiseen.
Vaaratiedotelaki tuli voimaan 1.6.2013. Vaaratiedote korvaa aiemmin käytössä olleet termit "hätätiedote" ja "muu viranomaistiedote".
Ensimmäinen Suomen televisiossa esitetty vaaratiedote (tunnettiin silloin nimellä hätätiedote) lähetettiin perjantaina 30. tammikuuta 2009 kello 22 jälkeen Abloyn Joensuun tehtaan palon takia.
George Ogăraru
George Ogăraru (s. 3. helmikuuta 1980 Bukarest) on romanialainen jalkapalloilija, joka pelaa sveitsiläisessä Sionissa.
Ogărarun kasvattajaseura on Steaua Bukarest, jonka edustusjoukkueessa hän pelasi vuosina 1998–2000 ja uudelleen 2002–2006. Väliaikana hän kävi pelaamassa lainalla Reșițassa ja Oțelul Galațissa. Vuonna 2005 hän debytoi Romanian maajoukkueessa. Vuonna 2006 Ogăraru siirtyi kuudella miljoonalla Yhdysvaltain dollarilla alankomaalaiseen Ajaxiin ja neljä vuotta myöhemmin Sioniin.
Sefirot
Sefirot (, yks. סְפִירָה, "sefira") on osa elämän puuta juutalaisessa mystiikassa eli kabbalassa. Elämän puu on eräänlainen kosmologia, tapa jäsentää maailmankaikkeutta. Sitä käytetään Jumalan ja luomisen ymmärtämiseen. Elämän puu koostuu kymmenestä sefirasta, jotka on yhdistetty 22 polulla. Sefirot kuvaavat jumaluuden eri emanaatioita ja ilmenemismuotoja. Elämän puu on kabbalan keskeinen symboli, joka kuvaa aistimaailman ja yliaistillisen todellisuuden yhteyttä sekä universumin rakennetta. Sefirot-järjestelmään liittyy myös aineksia esimerkiksi astrologiasta ja enkeliopista.
Elämän puun kymmenen sefiraa hepreankielisine merkityksineen:
John Pizzarelli
John Pizzarelli, Jr. (s. 6. huhtikuuta 1960) on yhdysvaltainitalialainen jazzlaulaja ja kitaristi.
Pizzarelli on levyttänyt kymmeniä albumeja. Hän on tehnyt yhteistyötä mm. George Shearingin, Rosemary Clooneyn, Johnny Frigon, Buddy DeFrancon ja Boston Pops Orchestran kanssa.
Pizzarelli on tullut tunnetuksi jazzstandardien tulkinnoistaan. Hän on myös lauluntekijä. Hän on tehnyt yhden bossa nova -levyn. Eräs hänen tunnetuimmista julkaisuistaan, "Dear Mr. Cole" (1994), on tribuutti Nat King Colelle.
Pizzarelli pyörittää laulajavaimonsa Jessica Molaskeyn kanssa radiossa viikoittaista ohjelmaa "Radio Deluxe with John Pizzarelli".
Buddy DeFranco
Boniface Ferdinand Leonard ”Buddy” DeFranco (17. helmikuuta 1923 Camden, New Jersey – 24. joulukuuta 2014 Panama City, Florida) oli yhdysvaltalainen klarinetisti.
DeFranco aloitti uransa swingin ja big bandien jo menettäessä suosiotaan. Hän loi tästä huolimatta menestyksekkään uran ja oli pitkään aikansa tunnetuin jazzmusiikin esittäjä, joka soitti yksinomaan klarinettia. Hänet tunnettiin myös bebopmuusikkona.
DeFranco liittyi vuonna 1950 Count Basie Septettiin. Hän johti myöhemmin myös Glenn Millerin orkesteria. Hän teki yhteistyötä useiden maineikkaiden jazztähtien, kuten Gene Krupan ja John Pizzarellin kanssa.
Arabianpikkutiira
Arabianpikkutiira ("Sterna saundersi") on pienikokoinen tiiroihin kuuluva lintu. Lajin nimesi Allan Octavian Hume 1877.
Linnun pituus on 20–28 cm, siipien kärkiväli 50–55 cm ja paino 40–45 g. Lintu muistuttaa hyvin paljon pikkutiiraa, jonka alalajiksi se joskus luetaan.
Arabianpikkutiira pesii Punaisen meren rannikoilla, etelässä Jemeniin ja Somaliaan, sekä Persianlahden ja Arabianmeren saarilla ja mahdollisesti myös paikoin rannikolla, sekä siitä itään Luoteis-Intiaan, Sri Lankaan, Malediiveille, ja mahdollisesti vielä Seychelleillä ja Amirantes-saarilla. Maailman populaation koko on noin 40 000 yksilöä, ja lajin kanta lienee elinvoimainen.
Laji on muuttolintu osassa elinaluettaan siten, että Koillis-Afrikan linnut muuttavat etelään jopa Tansaniaan saakka ja Punaisen meren linnut muuttavat myös hiukan etelämmäksi. Kaakkois-Somalian, Sudanin ja Sokotran linnut ovat paikkalintuja. Muut populaatiot muuttavat itäisiin suuntiin Intian länsirannikolle, Sri Lankaan, Lakkadiiveille, Malediiveille, Seychelleille ja Malesiaan.
Pääasiassa merelliset hiekkarannat, muuttoaikoina monenlaisilla merenrannoilla.
Pesii pienehköinä yhdyskuntina, Intiassa ja Sri Lankassa toukokuussa. Pesä on vaatimaton kuoppa hiekassa nousuvesirajan yläpuolella. Munia on 2.
Pikkukalat, nilviäiset, äyriäiset ja hyönteiset.
Pindoksen ruhtinaskunta
Pindoksen ruhtinaskunta (Principatu di la Pind) oli sadantuhannen asukkaan kääpiövaltio Kreikan vuoristoisella rajaseudulla, Pindos-vuoristossa. Alueelle yritettiin perustaa itsenäistä valtiota ensimmäisen maailmansodan lopusta alkaen, mutta vasta kun Benito Mussolinin johtama Italia valloitti Kreikan pohjoisosat 1941, italialaiset julistivat Pindoksen autonomiseksi alueeksi ja aromanien eli Traakian valakkien kotimaaksi.
Valtio perustettiin 1941 ja se lakkasi olemasta Italian antautuessa 1943.
Saaramaa
Saaramaa on kylä Kouvolassa entisen Anjalankosken kaupungin alueella. Kylä sijaitsee kaupungin itäosassa Luumäen ja Haminan rajojen lähettyvillä 39 km Kouvolan keskustasta, 22 km Taavetista ja 15 km Kaipiaisista. Asukasluku on noin 50.
Kylässä sijaitsevia järviä ovat Saaramaanjärvi, Kyynelmyksenjärvi ja Haukijärvi. Kylän laidassa virtaava Summanjoki on rapukantainen vesistö, joka saa alkunsa Saaramaanjärvestä.
Saaramaalla on kaksi leirintäaluetta. Muita palveluita ei ole. Kylän ympäristökauppa lakkautettiin 1995. Kylä ei ole yhteydessä yleiseen vesi- ja viemäriverkostoon. Sähköt kylään tulivat 1950-luvulla.
Kylää halkoo Saaramaantie, joka yhdistää valtatiet 6 ja 26. Saaramaantien risteys valtatie 6:lle on Pajarissa.
Antoni Tàpies
Antoni Tàpies i Puig (13. joulukuuta 1923 Barcelona, Katalonia, Espanja – 6. helmikuuta 2012 Barcelona) oli espanjalainen taidemaalari.
Tàpiesia on sanottu 1900-luvun viimeiseksi suureksi taiteilijaksi. Hänen nimeään kantavan museon Barcelonassa on perustanut nykytaidetta tukeva säätiö, jonka Tapies perusti 1980-luvulla.
Tàpies harrasti jo varhain piirtämistä ja maalaamista; hän jätti lopulta lakiopintonsa kesken omistautuakseen kuvataiteelle. Hän kuului toisen maailmansodan jälkeen nousseeseen ns. Dau-al-Set-taiteilijaliikkeeseen ja sai alun alkaen vahvoja vaikutteita surrealisteilta.
Tàpiesin tyyli kehittyi pian abstraktin ekspressionismin suuntaan, ja hän sai vaikutteita Italian ”Arte povera” -liikkeen töistä. Hän oli vakiinnuttanut kansainvälisesti merkittävän asemansa 1950-luvun loppuun mennessä. Hän on myöhemmässä tuotannossaan ammentanut vaikutteita useista kuvataidesuuntauksista, noin vuodesta 1970 myös poptaiteesta.
Tàpies sai vuonna 1981 Wolf-palkinnon. Barcelonassa sijaitsee hänelle omistettu Fundació Antoni Tàpies -museo.
Fritz Noether
Fritz Alexander Ernst Noether (7. lokakuuta 1884 Erlangen, Baijeri, Saksa – 10. syyskuuta 1941 Orjol, Neuvostoliitto) oli saksalainen matemaatikko.
Noetherin isä oli matemaatikko ja Erlangenin yliopiston professori Max Noether. Maineikas matemaatikko Emmy Noether oli hänen vanhempi sisarensa.
Noether opiskeli vuodesta 1904 Erlangenissa ja Münchenissä fysiikkaa ja matematiikkaa. Vuosina 1922–1934 hän opetti korkeampaa matematiikkaa ja mekaniikkaa Breslaun (nykyisin Wrocław, Puola) yliopistossa. Noether joutui juutalaisuutensa vuoksi virastaan eläkkeelle, jolloin hän siirtyi Neuvostoliittoon ja sai Tomskin yliopistosta matemaattisen fysiikan ja teoreettisen mekaniikan laitoksesta professuurin. Häntä epäiltiin vakoilusta Saksan hyväksi ja hänet tuomittiin vankeuteen 25 vuodeksi. Albert Einsteinin vetoomus hänen puolestaan ulkoministeri Maksim Litvinoville ei tuottanut tulosta. Vasta arkistojen avauduttua Mihail Gorbatšovin kaudella selvisi, että Noether oli tuomittu 1941 kuolemaan ja teloitettu Orjolissa. Neuvostoliiton korkein oikeus totesi syytteet 1988 keksityiksi, ja Noetherin maine puhdistettiin.
Turun yliopiston kirjastosta on löytynyt akateemikko Rolf Nevanlinnan sinne aikoinaan toimittamien papereiden joukosta Fritz Noetherin papereita. Tarkempaa tietoa papereiden kulkeutumisesta Suomeen ei ole, vain arvailuja.
Hänen merkittävimmät ammatilliset saavutuksensa asettuvat funktioanalyysin alalle. Häntä pidetään ruotsalaisen matemaatikon Ivar Fredholmin mukaan nimetyn Fredholm-operaattorin keksijänä. Venäläisessä kirjallisuudessa siitä yleensä käytetään nimitystä Noetherin operaattori.
Aimo Ryynänen
Aimo Ryynänen on Tampereen yliopiston kunnallisoikeuden professori emeritus. Hänen tutkimuskohteitaan on muun muassa kunnallinen itsehallinto, yhdentymiskehityksen vaikutukset alueiden ja kuntien asemaan sekä kuntalain soveltamiseen liittyvät kysymykset. Ryynänen on kirjoittanut monia kunnallisoikeudellisia teoksia.
Hän toimii myös Orimattilan kaupunginvaltuutettuna edustaen kokoomusta. Vuosina 1997–2000 hän toimi Orimattilan kaupunginvaltuuston puheenjohtajana, vuosina 2001–2008 kaupunginvaltuuston varapuheenjohtajistossa sekä vuosina 2009–2010 kaupunginhallituksen varapuheenjohtajana. Hänellä on lukuisia kansallisia ja paikallisia luottamustehtäviä.
Peter Blaker
Sir Peter Allan Renshaw Blaker, Paroni Blaker, KCMG, PC, (4. lokakuuta 1922 – 5. heinäkuuta 2009) oli brittiläinen Konservatiivipuolueen poliitikko. Hän istui parlamentin jäsenenä Blackpool Southista vuosina 1964–1992. Hänelle myönnettiin elinikäinen päärinarvo 1994.
Hyvää yötä, hyvät ihmiset
Hyvää yötä, hyvät ihmiset on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Jarkko Martikaisen ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa livealbumi, ja järjestyksessään hänen kolmas sooloalbuminsa. Se julkaistiin 19. syyskuuta 2007. Albumin materiaali on taltioitu Heinolassa, Jyväskylässä ja Oulussa.
Royal Societyn puheenjohtaja
Royal Societyn puheenjohtaja on Royal Societyn jäsenien äänestämä henkilö, joka johtaa Royal Societyä. Royal Societyn puheenjohtajan paikkaa pidetään yhtenä suurimpana kunnianosoituksena, jonka tieteilijä voi saada. Nykyään puheenjohtajaksi valitaan uusi henkilö viiden vuoden välein. Royal Societyn presidentti vaihdetaan Royal Societyn perustamispäivänä, eli 30. marraskuuta, tai sitä lähimpänä olevana arkipäivänä.
Royal Society on valinnut historiansa aikana 61 puheenjohtajaa. Ohessa luettelo puheenjohtajista:
Martin Freeman
Martin John Christopher Freeman (s. 8. syyskuuta 1971 Aldershot, Britannia) on englantilainen näyttelijä.
Martin Freeman syntyi vuonna 1971 kuopukseksi Philomena ja Geoffrey Freemanin viisilapsiseen perheeseen. Vanhemmat erosivat jo Freemanin varhaislapsuudessa, ja hän jäi isänsä huostaan. Tämä kuitenkin kuoli sydänkohtaukseen Freemanin ollessa kymmenvuotias, minkä seurauksena hän muutti äitinsä luo. 15-vuotiaana Freeman liittyi nuorisoteatteriin ja kaksi vuotta myöhemmin hän päätti haluavansa näyttelijäksi. Hän opiskeli lontoolaisessa Central School of Speech and Drama -koulussa ja on sen jälkeen näytellyt niin televisiossa, elokuvissa, teatterissa kuin radiossakin. Freeman tuli tunnetuksi roolistaan toimistotyöntekijä Tim Canterburynä kriitikoiden ylistämässä "Konttori"-televisiosarjassa.
Freeman on näytellyt myös pääroolin Arthur Dentinä elokuvassa "Linnunradan käsikirja liftareille" (2005) ja esiintynyt elokuvassa "Rakkautta vain" (2003). Freeman esittää tohtori Watsonia vuoden 2010 "Uusi Sherlock" -televisiosarjassa, josta hän sai vuonna 2011 parhaan sivuosan TV-BAFTA:n. Hän näyttelee Bilbo Reppulia Peter Jacksonin ohjaamassa elokuvatrilogiassa "Hobitti".
Vuonna 2014 Freeman näytteli televisiosarjassa "Fargo", josta hän sai Emmy-ehdokkuuden parhaasta miespääosasta minisarjassa tai televisioelokuvassa. Toisen Emmy-ehdokkuuden vuonna 2014 hän sai roolistaan John Watsonina televisiosarjasta" Uusi Sherlock", josta hän myös voitti Emmyn.
Freemanilla on kaksi lasta näyttelijä Amanda Abbingtonin kanssa. He olivat avoliitossa 2000–2016. Koomikko Sacha Baron Cohen on Freemanin hyvä ystävä, ja hän näyttäytyikin tämän elokuvassa "Ali G Indahouse" (2002). Freeman on kasvissyöjä ja uskonnoltaan katolilainen.
Visuaalinen tehoste
Visuaalinen tehoste (kutsutaan myös joskus nimellä "visuaalinen erikoistehoste") on elokuvan jälkityöstövaiheessa, nykyisin yleensä tietokoneella toteutettu erikoistehoste. Kyseessä saattaa olla kokonaan tietokoneella luotu kuvamateriaali tai kameralla kuvattu materiaali, joka tietokoneella käsitellään tai yhdistetään muihin kuviin.
Elokuvatuotannossa "erikoistehosteryhmä" ei nykyään enää ole vastuussa visuaalisista tehosteista vaan visuaalisia tehosteita tehnyt ryhmä mainitaan erikseen "visuaaliset tehosteet" otsikon alla. Ryhmän vastuuhenkilöä kutsutaan nimellä Visual effects supervisor. Suomenkielistä vastinetta termille ei tällä hetkellä ole käytössä.
Aiemmin monet visuaaliset tehosteet toteutettiin joko kamerassa tai optisen printterin avulla, mutta nykyisin ne tehdään pääasiassa digitaalisesti.
Aiden
Aiden on amerikkalainen punkrockyhtye Seattlesta. Yhtye perustettiin vuonna 2003. Aidenissa vaikuttavat wiL Francis (laulu), Nick Wiggins (basso), Keef West (rummut) ja Ian MacWilliams (kitara). WiL oli aluksi yhtyeen basisti, mutta alkuperäisen laulajan lähdettyä hänestä tuli laulaja.
Aiden nimettiin The Ring -elokuvassa olevan pikkupojan mukaan. Aidenin ensimmäinen albumi, "Our Gang's Dark Oath", julkaistiin Dead Teenager Recordsilla. Levy sai imperium.netissä vaivaiset puoli pistettä levyarvostelussa joka on surkein arvosana koko sivulla. Vuonna 2004 bändi signattiin Victory Recordsille. Heidän toinen albuminsa, "Nightmare Anatomy", ilmestyi neljäs lokakuuta 2005. Vuonna 2006 Aiden nappasi Kerrang Awardseissa palkinnon "best internatiol newcomer" ja kiersi HIMin kanssa. He soittivat myös Warped Tourilla. 31 lokakuuta 2006 Aiden julkaisi EP/DVD:n "Rain In Hell". DVD sisältää kolme musiikkivideota ja live-esiintymisen Aidenin Never sleep again -kiertueelta. Yhtyeen kolmas studioalbumi, "Conviction", ilmestyi 21. elokuuta 2007. Aiden esiintyi Helsingin Nosturissa 20. ja 21. huhtikuuta 2008. 
21.5.2008 bändi ilmoitti nettisivuillaan että Jake Wambold ei enää ole mukana bändissä. Tarkkaa syytä eroamiseen ei tiedetä.
Vuonna 2009 Aiden julkaisi studioalbumin nimeltä "Knives". 
Vuonna 2011 julkaistiin kaksi albumia, "Disguises" helmikuussa ja "Some Kind of Hate" lokakuussa. Näiden albumien ilmestymisen välillä yhtyeen pitkäaikainen rumpali Jake Davison päätti jättää bändin. Hänen ja bändin välit ovat edelleen hyvät.
Tammikuussa 2012 alkuperäinen kitaristi Angel Ibarra lähti bändistä. Tästä huolimatta Aiden sai tehtyä keikkakiertueen Yhdysvalloissa.
Viimeksi yhtye kävi Suomessa Helsingin Nosturissa 22.10.08 ja Tampereen Pakkahuoneella 23.10.08. 
Albumit
Singlet
Raimo Utriainen
Raimo Arvi Johannes Utriainen (24. syyskuuta 1927 Kuopio – 27. huhtikuuta 1994 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari ja kuvanveistäjä, jonka työt olivat aiheiltaan yleensä abstrakteja.
Utriainen opiskeli alkujaan matematiikkaa Turun yliopistossa, mutta kävi myös Turun taideyhdistyksen piirustuskoulua. Vuonna 1947 hän siirtyi Helsinkiin ja opiskelu vaihtui arkkitehtuuriin ja Teknilliseen korkeakouluun. Arkkitehtuurin opinnot vaihtuivat Suomen Taideakatemian koulun opintoihin vuonna 1953.
Utriaiselle myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1980, jolloin hän oli myös Vuoden taiteilija. Samana vuonna hänelle myönnettiin professorin arvonimi.
Taiteilijana Utriainen maalasi 1950-luvulla Pariisissa ja Helsingissä, myöhemmin hän harjoitti esittävää maalaustaidetta henkilökohtaisena vastapainona kurinalaiselle veistostaiteelleen. Sen Utriainen aloitti figuratiivisilla töillä. Aiheet abstrahoituivat Turun Talvimerenkulun muistomerkin myötä 1957–1961. Näyttelijä Ida Aalbergin muistomerkki "Esirippu" (1972) oli syntyaikoinaan 1960-luvun alussa ensimmäinen abstrakti henkilömuistomerkki Suomessa. Sen jälkeen pronssi vaihtui materiaalina teräkseen ja veistosten muoto vaihtui matemaattisen tiukkaan muotoon. Utriainen teki kymmeniä suurikokoisia taideteoksia julkisiin tiloihin.
Utriainen perusti vuonna 1993 taidesäätiön. Sen kokoelma on talletettu vuonna 2006 Espoon modernin taiteen museoon Emmaan, jossa oli 2007 laaja "Soiva viiva" -niminen näyttely Utriaisen teoksista. Kokoelmassa on lähes 150 veistosta, yli 30 maalausta sekä akvarelleja, piirustuksia ja luonnoksia.
Torinon kuninkaallinen palatsi
Torinon kuninkaallinen palatsi () on palatsi Torinossa, Italian Piemontessa. 1600-luvun keskivaiheilla rakennettu rakennus on toiminut Savoijin kuningashuoneen kuninkaallisena palatsina. Sen julkisivun on suunnitellut arkkitehti Amedeo di Castellamonte. Palatsia on laajennettu ja uudistettu sen historian aikana useaan otteeseen ja se yhdistelee rokokoon, barokin ja uusklassismin tyylisuuntia. Nykyisin palatsissa toimii museo.
Harald Sæverud
Harald Sigurd Johan Sæverud (17. huhtikuuta 1897 – 27. maaliskuuta 1992) oli norjalainen säveltäjä.
Sæverud syntyi ja kasvoi Bergenissä, jossa vietti lähes koko elämänsä. Varhaisemmat teokset ovat saaneet vaikutteita myöhäisromantiikan musiikista, mutta myöhemmin hän nousi yhdeksi maansa arvostetuimmista modernistisäveltäjistä. Hän johti usein omia teoksiaan Bergenin filharmonikkojen tulkitsemana.
Sæverud oli naimisissa Yhdysvalloissa syntyneen Marie Hvoslefin kanssa. He muuttivat vuonna 1939 Siljustøl-maalaistaloon kaupungin laitamille. Luonnonläheisempi ympäristö vaikutti vahvasti myös säveltäjän tyyliin. Toisen maailmansodan aikana hän oli natsihallituksen ja -miehityksen ankara vastustaja, ja tätä heijastaa suosittu kappale "Kjempeviseslåtten", josta on olemassa versiot sekä pianolle että orkesterille.
Sæverudin muuhun tuotantoon kuuluu yhdeksän sinfoniaa, konserttoja, kamarimusiikkia, näyttämömusiikkia (mm. "Peer Gynt", 1948) ja muuta musiikkia. Säveltäjästä tuli vuonna 1957 Norjan Pyhän Olavin kuninkaallisen ritarikunnan ritari ja kahta vuosikymmentä myöhemmin komentaja. Hän kuoli 94-vuotiaana, ja hautajaisseremonia Bergenin Grieghallenissa näytettiin Norjan televisiossa.
Ivar Fredholm
Ivar Fredholm (1866–1927) oli ruotsalainen matemaatikko. Hän oli vuodesta 1906 matemaattisen fysiikan professori Tukholman yliopistossa.
Fredholm opiskeli matematiikkaa Gösta Mittag-Lefflerin ohjauksessa. Hänen tutkimuksen julkaistiin 1900 ja sillä oli ratkaiseva merkitys funktioanalyysin kehityksessä.
Hänen mukaansa nimettiin Fredholm-operaattori, jonka alkujaan keksi saksalainen matemaatikko Fritz Noether.
Klaus Hedström
Klaus Hedström (s. 14. toukokuuta 1972 Helsinki) on suomalainen erikoistehosteiden suunnittelija ja elokuvajärjestäjä. Hän on toiminut erikoistehostekoordinaattorina muun muassa elokuvissa "Häjyt" (1999), "Koirankynnen leikkaaja" (2003), "Vares – yksityisetsivä" (2004) ja "Jadesoturi" (2007). Hän on myös suunnitellut erikoistehosteita yhdessä Konsta Mannerheimon kanssa muun muassa elokuviin "Pahat pojat" (2002) ja "Raid" (2003). Klaus Hedström on toiminut järjestäjänä muun muassa elokuvissa "Neitoperho" (1997) ja "Eila" (2003).
Emmanuel Nunes
Emmanuel Nunes (31. elokuuta 1941, Lissabon – 2. syyskuuta 2012) oli portugalilainen säveltäjä.
Nunes opiskeli Lissabonissa ja sai ulkomailla opetusta Henri Pousseur’lta, Karlheinz Stockhausenilta ja Pierre Boulezilta. Hän sai urallaan useita palkintoja, kuten "Prémio Pessoan" vuonna 2000. Hänestä tehtiin vuonna 1986 Ranskassa Ordre des Arts et des Lettresin jäsen, ja vuodesta 1991 hän on ollut Ordem de Sant'Iago da Espadan komentaja.
Nunes on hoitanut useita opettajanvirkoja ja toimi vuodesta 1992 Pariisin konservatorion sävellyksenprofessorina.
Atlantropa
Atlantropa oli saksalaisen arkkitehdin Herman Sörgelin (1885–1952) jättisuunnitelma rakentaa pato Gibraltarin salmen poikki, jolloin Välimeren pinta laskisi ja saataisiin vesivoimaa, uutta maata ja Afrikkaan vettä, jolloin Saharan autiomaa voitaisiin ottaa viljelykäyttöön. Pato olisi yhdistänyt myös Euroopan ja Afrikan ja Atlantropa tarkoittikin yhdistynyttä Eurooppaa ja Afrikkaa. Padon rakennustöiden oli määrä vähentää myös työttömyyttä. Padolla ajateltiin olevan myös maailmanpoliittista merkitystä, koska se yhdistäisi valtioita ja edistäisi maailmanrauhaa. Sörgel esitti suunnitelmansa vuonna 1928 ja työskenteli sen parissa aina kuolemaansa saakka.
Suunnitelma oli utopistinen ja epärealistinen, eikä ympäristövaikutuksia otettu juurikaan huomioon. Suunnitelma herätti kuitenkin runsaasti kiinnostusta, mutta erityisesti Välimerenmaissa sitä vastustettiin, koska vedenpinnan laskeminen olisi johtanut satamakaupunkien uudelleenrakentamiseen ja veden pilaantumiseen. Natsit vastustivat suunnitelmaa, koska se oli liian rauhanomainen ja tekivät aiheesta jopa propagandafilmin. Sodan jälkeen suunnitelma sai uutta tulta, ja Sörgel perusti erityisen Atlantropa-yliopiston viemään hanketta eteenpäin. Yliopisto jatkoi toimintaansa vielä Sörgelin kuoleman jälkeenkin, mutta 1950-luvun lopulla suunnitelma haudattiin lopullisesti. Eräänä syynä suunnitelman hautautumiseen oli se, että sodan jälkeen teknologisia ponnisteluja suunnattiin ydinenergian kehittämiseen ja sen rauhanomaiseen käyttöön.
Trinity College (Cambridge)
Trinity College on suurin Cambridgen yliopiston 31 collegesta. Sen perusti Englannin kuningas Henrik VIII vuonna 1546 yhdistämällä kaksi varhaisempaa collegea, "King's Hallin" (perustamisvuosi 1317) ja "Michaelhousen" (perustamisvuosi 1324).
Alusta alkaen Trinity Collegen varallisuus oli kuitenkin monin verroin suurempi kuin edeltäjiensä yhteenlaskettu varallisuus; huomattavan osan lisävaroista Henrik VIII hankki luostarien lakkauttamisen yhteydessä. Kuningatar Elisabet I:n nimitettyä Thomas Nevilen Trinityn masteriksi vuonna 1593 collegen rakennuskanta alkoi hahmottua sellaiseksi, kuin sen nykyään tunnemme. Tältä ajalta ovat peräisin "Great Court", "Nevile's Court" ja "ruokasali". Myöhemmin Isaac Barrow'n ollessa Trinityn masterina Sir Christopher Wren sai suunnitellakseen kirjaston, erään hienoimmista Trinityn rakennuksista, jonka tunnemme nimellä "Wren Library" (valmistumisvuosi 1695).
Trinity on Cambridgen ja Oxfordin (ts. "Oxbridgen") collegeista varakkain, ja sen omaisuuden arvioidaan olevan noin 700 miljoonaa puntaa.
"Great Court Run" on juoksukilpailu, jonka tavoitteena on juosta Trinity Collegen "Great Courtin" ympäri (341 metriä) siinä ajassa, joka kuluu tornikellon lyödessä keskipäivän lyönnit (n. 43 sekuntia). Jotkut Trinityn opiskelijat yrittävät tätä ennen jokavuotista matrikulaatiopäivällistä. Traditio on tullut ikuistetuksi brittiläiseen draamaelokuvaan "Tulivaunut", jota ei kuitenkaan ole kuvattu Trinity Collegessa.
Lovro von Matačić
Lovro von Matačić (14. helmikuuta 1899 Sušak – 4. tammikuuta 1985 Belgrad) oli kroatialainen kapellimestari ja säveltäjä. Matacic johti uransa aikana kaikkia Keski-Euroopan tärkeimpiä orkestereita sekä esiintyi merkittävimmissä oopperataloissa kuten La Scala ja Wienin Valtionooppera. Hän toimi lyhyen aikaa myos Staatskapelle Dresdenin ylikapellimestarina.
Kaikhosru Shapurji Sorabji
Kaikhosru Shapurji Sorabji (14. elokuuta 1892 – 15. lokakuuta 1988) oli brittiläinen säveltäjä. Etnisesti hän oli parsi.
Sorabji syntyi Englannissa nimellä Leon Dudley Sorabji, mutta muutti nimensä korostaakseen juuriaan. Hänestä tuli paitsi säveltäjä myös tunnettu musiikkijournalisti; hän julkaisi esseitä muiden muassa Ferruccio Busonista, Max Regeristä, Karol Szymanowskista ja Bernard van Dierenistä.
Sorabjin tunnetuin työ on pianolle kirjoitettu moniosainen, pitkä ja teknisesti huomattavan vaativa "Opus clavicembalisticum" (1929–1930). Tuotantoon kuuluu myös lauluja, orkesteriteoksia, muita pianokappaleita sekä kolme "urkusinfoniaa". Usein sävellyksissä on vaikutteita Busonista ja barokinajan muodoista.
Sorabji eli 96-vuotiaaksi.
Hundested
Hundested on kaupunki ja entinen kunta Tanskassa Region Hovedstadenin hallinnollisella alueella Sjællandin pohjoisosassa. Hundestedin kunta lakkautettiin 1. tammikuuta 2007 kuntauudistuksessa. Se liitettiin Frederiksværkin kuntaan, josta muodostettiin Frederiksværk-Hundestedin kunta. Tämän uuden kunnan pinta-ala on 120 km² ja asukasluku 30 253 henkeä (2007).
Michelle Stafford
Michelle Stafford (s. 14. syyskuuta 1965) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on kaksinkertainen Emmy-voittaja (1997, 2004).
Stafford on esittänyt "Tunteita ja tuoksuja" -sarjan Phyllis Summers Abbottia vuosina 1994–1997 ja jälleen vuodesta 2000. Vuonna 1997 Stafford esiintyi Aaron Spellingin tuottamassa saippuasarjassa "Tyynenmeren tuulet" ("Pacific Palisades").
Kesäkuussa 2013 Stafford ilmoitti jättävänsä Tunteita ja tuoksuja 17 vuoden jälkeen. Staffordin viimeinen esiintyminen sarjassa tapahtui 2. elokuuta, 2013.
Stafford syntyi Chicagossa ja kasvoi Los Angelesissa, mutta on asunut myös vuoden Italiassa. Hän sairastui teini-ikäisenä aivokasvaimeen, joka osoittautui hyvänlaatuiseksi.
Bruno Ganz
Bruno Ganz (s. 22. maaliskuuta 1941) on sveitsiläinen näyttelijä.
Ganz sai kansainvälistä mainetta Wim Wendersin ohjaamassa elokuvassa "Amerikkalainen ystävä" (1977), jossa hän näytteli pääosan vastanäyttelijänään Dennis Hopper. Hänen viimeisimmistä näyttelijäntöistään tunnetuin on Adolf Hitlerin rooli elokuvassa "Perikato" (2004), josta hänet palkittiin usealla elokuva-alan palkinnolla. Ganz näyttelee myös muun muassa elokuvissa "Berliinin taivaan alla" (1987), "Ikuisuus ja päivä" (1994), "Ennen kuin kaikki päättyy" (1991) ja "Mantsurian kandidaatti" (2004).
Euroopan elokuva-akatemia myönsi hänelle vuonna 2010 elämäntyöpalkinnon.
Marraskuussa 2016 ilmoitettiin, että Ganz tulee esittämään toista pääosaa Lars von Trierin seuraavassa elokuvassa "The House That Jack Built".
Purple Passages
Purple Passages on vain Yhdysvalloissa julkaistu Deep Purplen kokoelma, joka sisältää ensimmäisen kokoonpanon tekemiä kappaleita vuosilta 1968–1969.
Pan (Dragon Ball)
Pan on Akira Toriyaman luoma kuvitteellinen henkilö, joka esiintyy Dragon Ball Z- ja Dragon Ball GT -animesarjoissa. Ensimmäisen kerran sarjassa hän esiintyy Buu-saagan lopussa, jaksossa numero 288. Hänen roolinsa on huomattavasti merkittävämpi Dragon Ball GT -sarjassa.
Pan on Gohanin ja Videlin ainoa lapsi ja siten hän on myös neljäsosa-saiyalainen. Pan osallistuukin jo 5-vuotiaana maailmanmestaruusturnaukseen, jossa iästään huolimatta pärjää hyvin. Hän on myös myöhemmin kiinnostunut taistelulajeista ja on Dragon Ball GT -sarjan merkittävimpiä naispuolisia taistelijoita. Siitä huolimatta hänen ei nähdä saavuttavan sarjassa esimerkiksi kykyä muuttua supersaiyalaiseksi.
Mark I &amp; II
Mark I & II on Deep Purplen kokoelma joka nimensä mukaisesti sisältää yhtyeen kahden ensimmäisen kokoonpanon kappaleita. Jotkut varhaiset painokset sisältävät editoidun version kappaleesta "Woman From Tokyo".
Giovanni Alfonso Borelli
Giovanni Alfonso Borelli (alun perin Giovanni Francesco Antonio Alonso, 28. tammikuuta 1608 – 31. joulukuuta 1679) oli italialainen fysiologi sekä fyysikko. Borelli löysi vuonna 1656 valkosolut, jotka Antoni van Leeuwenhoek kuvasi 1680-luvun alussa. Borelli mittasi yhdessä Vincenzo Vivianin kanssa aiempaa huomattavasti tarkemman nopeuden äänelle. Borelli ja Viviani päätyivät tutkimuksissaan tulokseen 350 metriä sekunnissa.
Borelli syntyi vuonna 1608 Napolin kuningaskunnassa siajitsevassa Napoliin kaupungissa. Borellin isä oli espanjalainen jalkaväensotilas Miguel Alonso ja hänen äitinsä oli nimeltään Laura Porello (myös Porelli tai Borelli).
Ryūji Sasai
Ryūji Sasai (, s. 21. joulukuuta 1961) on japanilainen videopelimusiikin säveltäjä. Hän on muun muassa vastannut muutaman Square Co., Ltd.:n julkaiseman pelin sekä animesarjan "The Mysterious Cities of Gold" musiikista. Sasai on toiminut myös basistina kolmessa eri J-rock-yhtyeessä.
Ryūji Sasai syntyi vuonna 1961 Japanin Osakassa. Vuonna 1982 hän liittyi kokeelliseen Novela-yhtyeeseen, jonka tunnetuimpia albumeita olivat "Sanctuary" ja "Legend of Final War". Novelan hajoamisen jälkeen hän soitti ACTIONissa vuodesta 1983 lähtien. 15 vuotta aktiivisena toimineen ACTIONin hajottua Sasai päätti liittyä nykyiseen yhtyeeseensä Queen Maniaan.
Sasain ensimmäisiä peliprojekteja oli MicroCabinin vuonna 1989 julkaisema "", jolle hän sävelsi 42 kappaletta Tadahiro Nitan kanssa. Pari vuotta myöhemmin hän siirtyi "Final Fantasy" -pelisarjastaan tunnetulle Squarelle, jossa hän toimi kahden ensimmäisen vuotensa aikana "Final Fantasy Legend III":n ja "Final Fantasy Mystic Questin" säveltäjänä. Kummankaan edellä mainitun Square-pelin soundtrackit eivät olleet yksin Sasain säveltämiä, sillä neljästä "Final Fantasy Legend III":n kappaleesta vastasi pelin ohjaaja Chichito Fujioka; "Mystic Questin" musiikki oli taas osaksi Yasuhiro Kawakamin laatimaa.
Vuonna 1996 ilmestyneen "Treasure of the Rudrasin" musiikki oli Sasain ensimmäinen itsenäisesti työstämä soundtrack. Sasain seuraava työkohde oli vuotta myöhemmin julkaistu "Tobal No. 1", jonka musiikki syntyi hänen ja seitsemän muun Squaren säveltäjän yhteistyönä.
Sasai päätti työskentelynsä Squarella vuoden 1998 jälkeen. Viimeisenä pelinään hän sävelsi "Bushido Blade 2":n, jonka kappaleissa hän käytti niin rockista kuin itämaisesta musiikista saatuja vaikutteita.
24 Carat Purple
24 Carat Purple (julkaistu toukokuussa 1975) on Deep Purplen tunnetuimpia kokoelmalevyjä. Aikanaan kiinnostavaksi sen teki "Black Night" -kappaleesta mukana oleva Japanissa 1972 nauhoitettu liveversio, joka ei tuolloin ollut muilla levyillä saatavissa. Albumi sisältää ainoastaan ns. Mark II -kokoonpanon materiaalia.
The Bootleg Series
The Bootleg Series on 12 CD:n boksi, joka sisältää kuusi Deep Purplen bootlegia vuosilta 1984–2000.
Kääpiörasbora
Kääpiörasbora ("Boraras maculatus" vanh. "Rasbora maculata") on pieni särkikala. Muita pienenpieniä akvaariokalalajeja ovat sinineontetra, hehkutetra, kääpiömonninen, marmorimonninen, sekä kääpiörasboran lähisukulaiset: hehkurasbora, minirasbora, sekä juovaminirasbora.
Aikuisena kääpiörasboran pituus on tavallisesti noin 2,5 cm ja korkeus noin 0,6 cm. Ruumiinmuodoltaan tämä kala on puikulan muotoinen. Koiras on väritykseltään punakampi, naaras taas ruumiinmuodoltaan pyöreämpi. Rauhallinen pinnan tuntumassa uiskenteleva parvikala, joka ei häiritse muita kaloja. Viihtyy ainoastaan suuressa parvessa. Parven yksilömäärä minimissään ainakin 20 yksilöä. Altaan minimikoko 40 litraa, näyttää parhaimmalta suuressa parvessa 60–150 litraisissa akvaarioissa. Vältettävä pitämästä sellaisten kalojen kanssa jotka mieltävät nämä pikkukalat ravinnokseen. Jo esimerkiksi aikuiset punapäätetrat sovittelivat näitä innokkaasti suuhunsa, kun erääseen punapäätetrojen asuttamaan altaaseen lisättiin kääpiörasboroita. Kääpiörasbora ei siis yleensä sovi yli 5 cm pitkien lihaa syövien kalojen seuraan. Parhaita asuinkumppaneita ovat piikkisilmät, sekä muut kääpiölajit.
Malakan niemimaa, Singapore, Indonesia ja Sumatran länsipuoli.
Humuspitoinen vesi on kalalle elinehto. Vesi mielellään hitaasti virtaavaa, lämpötila: 22–25 °C ja pH alle 7. Ruokintaan soveltuu pienet rakeet jotka ovat hyvin pieniä ja hiutaleet. Niille voi myös antaa pakastettuja ja kuivattuja hyönteisiä, toukkia ja eläinplanktonia.
Taistelukoulu
Taistelukoulu ("TaistK", aik. "TK") oli vuosina 1927–1992 toiminut Suomen puolustusvoimien oppilaitos, jossa aluksi pidettiin kursseja komppanian päälliköille ja joukkueen johtajille, sekä orientoivia kursseja ja majurikursseja. Taistelukoulu antoi koulutusta ennen sotien alkua 1 207 upseerille ja noin 1 550 kanta-aliupseerille.
Sotien jälkeen Taistelukoulu jatkoi toimintaansa vuonna 1945, ensin Santahaminassa ja sitten Haminassa. Tuusulassa koulu toimi vuodesta 1949 lähtien. Kursseina olivat yleinen komentajakurssi (esiupseerikurssi) sekä kapteenikurssi. Lisäksi pidettiin luutnanttikursseja (jalkaväen yliupseerikurssi), vuoteen 1962 saakka. Esiupseerikurssin kävivät kaikki ne upseerit, jotka eivät käyneet Sotakorkeakoulua. Kapteeni- ja luutnanttikurssin kävivät kaikki jalkaväen upseerit.
Taistelukoulu järjesti myös useita muita jatko-ja erikoiskoulutuskursseja.
Koulun johtajina ovat toimineet muun muassa seuraavat henkilöt:Taistelukoulun kunniamarssina on "Taistelkaatte".
Taistelukoulu lakkautettiin 31. joulukuuta 1992, ja sen toiminnot jatkuvat Helsingissä Maanpuolustuskorkeakoulun jatkotutkinto-osastolla, esiupseerikurssin nimellä. Taistelukoulun kampusalueella Tuusulanjärven rannalla toimii nykyään Puolustusvoimien Palvelukeskuksen toimintoja. Niiden edellinen nimi oli Maanpuolustuskorkeakoulun täydennyskoulutus- ja kehittämiskeskus (TKKK). Myös Itä-Uudenmaan aluetoimisto on kampuksella.
Uenon rautatieasema
Uenon rautatieasema () on rautatieasema Uenon kaupunginosassa Taitōn erillisalueella Tokiossa, Japanissa. Se on yksi Tokion tärkeimmistä rautatieasemista. Perinteisesti se on ollut pohjoiseen lähtevien kaukojunien ja Shinkansen-luotijunien pääteasema, mutta myöhemmin näitä linjoja on jatkettu etelään Tokion rautatieasemalle saakka ja Uenon merkitys kaukoliikenteen asemana on vähentynyt.
Asemalta on vaihtoyhteys Tokion metroon. Aivan sen lounaispuolella sijaitsee Keisei-rautatieyhtiön Keisein Uenon rautatieasema, Keisei-päälinjan pääteasema.
Uenon rautatieasema avattiin pohjoiseen johtavan rautatielinjan pääteasemana heinäkuussa 1883. Tiilinen asemarakennus valmistui kahden vuoden kuluttua. Linjaa jatkettiin vähitellen Aomoriin saakka, jonne kesti junalla vuonna 1891 yhteensä 26 tuntia. Suuressa Kantōn maanjäristyksessä vuonna 1923 asemarakennus paloi poroksi, mutta sen tilalle rakennettiin ensin tilapäinen puinen rakennus ja myöhemmin nykyisinkin käytössä oleva jykevä asemarakennus, joka avattiin keväällä 1932. Uudelta asemalta oli jo vaihtoyhteys vuonna 1927 valmistuneeseen Tokion metron ensimmäiseen linjaan, Ginza-linjaan.
Tōhokuun lähtevien junien pääteasemana Uenolla on myös pitkä kulttuurihistoria. Tunnettu on esimerkiksi Takuboku Ishikawan "tanka"-runo, jossa runoilija toteaa voivansa kotiseutunsa murretta kaivatessaan kuunnella sitä aseman väkijoukossa:
1980-luvulla aiemmin lukuisat kaukojunat katosivat asemalta Tōhoku Shinkansenin valmistuessa, ja vuonna 1991 Uenosta tuli pääteaseman sijaan kauttakulkuasema, kun Shinkansen-linjaa jatkettiin Tokion rautatieasemalle saakka. 2000-luvun laajennustöiden myötä aseman pinta-ala nousi 335 000 neliömetriin. Ueno–Tōkyō Linen valmisttua keväällä 2015 myös useat aiemmin Uenoon jääneet paikallisjunat voivat jatkaa etelään Tokion rautatieasemalle ja Tōkaidō-päälinjalle asti.