hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Luettelo televisiosarjan Doctor Who jaksoista
Tämä on luettelo televisiosarjan Doctor Who jaksoista. Vuosina 1963-1989 sarjan tarinat koostuivat lähes poikkeuksetta moniosaisista, 25 minuutin mittaisista jaksoista. Sarjan palattua televisioon vuonna 2005 suurin osa tarinoista on muodostanut yksiosaisen 45 minuutin pituisen kokonaisuuden. Englanninkielisen nimen vieressä on ilmoitettu tarinan suomenkielinen nimi, jos sellainen on sille annettu. Vuosien 1963-1989 tarinoiden kohdalla nämä ovat MTV3 Scifin suomennoksia jaksojen nimistä, vuodesta 2005 eteenpäin puolestaan Yle TV2:n suomennoksia.
Vuosina 1963-1966 (tarinasta An Unearthly Child tarinaan The Gunfighters) tarinakokonaisuuksien nimiä ei ilmoitettu lähetyksissä, vaan jokainen jakso nimettiin erikseen. Näiltä vuosilta tarinakokonaisuuksista käytetään yleensä samaa työnimeä jota ohjelman tuotantoryhmäkin käytti.
Osa 1960-luvun jaksoista (yhteensä 97) on kadonnut BBC:n tuolloisissa arkistoseulonnoissa. Tätä tehtiin, koska kaikkien vanhojen ohjelmien säilyttämiseen ei ollut riittävästi tilaa eikä resursseja.
Anthony Basso
Anthony Basso (s. 4. heinäkuuta 1979, Besançon) on ranskalainen jalkapallomaalivahti, joka palasi kaudella 2006–2007 kasvattajaseuransa AJ Auxerren riveihin.
Karinkannanmatala
Karinkannanmatala on matala asumaton saari Siikajoen kunnassa mannermaan ja Hailuodon välisessä salmessa lähellä Hailuodon kunnanrajaa. Saari on osa Säärenperän ja Karinkannanmatalan Natura-aluetta (FI1105201) ja se sisältyy valtakunnalliseen lintuvesien suojeluohjelmaan.
Saari on maannousun myötä veden pinnan yläpuolelle noussutta matalikkoa, jonka korkeimmat kohdat ovat muutamia kymmeniä senttimetrejä merenpinnan yläpuolella. Saarta ympäröi matalikkoalue sekä karikko. Saarella ei ole tavanomaisten merilintujen lisäksi eritystä pesimälinnustoa, mutta sieltä tavataan valtakunnallisesti uhanalaisia upossarpiota sekä ruijanesikkoa.
Olivier Sorin
Olivier Sorin (s. 16. huhtikuuta 1981 Gien) on ranskalainen jalkapallomaalivahti, joka siirtyi joulukuussa 2006 AS Nancy-Lorrainesta AJ Auxerren riveihin. Siellä Sorin on noussut uransa lopettavan Fabien Coolin korvaajaksi.
Malcolm Fraser
John Malcolm Fraser (21. toukokuuta 1930 Melbourne – 20. maaliskuuta 2015) oli australialainen liberaalipuolueen poliitikko. Hän toimi maansa 22. pääministerinä vuosina 1975–1983. Fraser pyrki suitsimaan valtion menoja ja puolustamaan ihmisoikeuksia.
Fraserin edeltäjän Gough Whitlamin hallitus oli monissa kriiseissä, joissa se antoi mielikuvan taitamattomasta taloudenpidosta. Fraserin johtama oppositio sai enemmistön senaatissa, mutta Whitlhamin työväenpuolueella oli enemmistö edustajainhuoneessa. Häntä painostettiin hajoittamaan parlamentti, mutta hän ehdotti sen sijaan senaatin puolivaalien järjestämistä. Kenraalikuvernööri John Kerr hajoitti hallituksen, ja kutsui Fraserin perustamaan väliaikaishallituksen vaaleihin asti. Fraserin Australian liberaalipuolue voitti vaalit selvästi.
Toukokuussa 2010 tuli julkisuuteen tieto, että Malcolm Fraser oli eronnut joulukuussa 2009 puolueensa jäsenyydestä vastalauseena liberaalipuolueen nykylinjalle, jota Fraser piti liian konservatiivisena.
Jim Bolger
James Brendan "Jim" Bolger ONZ (s. 31. toukokuuta 1935) on uusiseelantilainen
poliitikko. Bolger toimi maansa 35. pääministerinä vuosina 1990–1997. Hän edustaa Kansallispuoluetta.
Bolger syntyi Opunaken pienessä kaupungissa Pohjoissaarella irlantilaistaustaisille vanhemmille. Hän meni vuonna 1963 naimisiin Joan Riddellin kanssa, ja heillä on yhdeksän lasta.
Bolger pääsi edustajainhuoneeseen 1972, ja toimi myöhemmin ministerinä Robert Muldoon hallituksessa.
Bolger valittiin tuolloin oppositiossa olleen Kansallispuolueen johtoon vuonna 1986. Bolgerin johdolla puolue hävisi vuoden 1987 vaalit, mutta saavutti seuraavissa vuoden 1990 vaaleissa voiton Työväenpuolueen jäädessä oppositioon.
Pääministerinä Bolger pitäytyi Työväenpuolueen ympäristölainsäädännössä ja ydinasevastaisuudessa. Vuoden 1993 vaalien jälkeen radikaalina pidetty valtiovarainministeri Ruth Richardson jätettiin sivuun hallituksesta, minkä taustalla oli äänestäjien huonot muistot Työväenpuolueen uusliberalistisesta talouspolitiikasta ("Rogernomics"). Bolger ei henkilökohtaisesti kannattanut vaalitavan uudistamista, mutta hän pitäytyi lupauksessaan järjestää kansanäänestys suhteellisen vaalitavan käyttöönotosta, mikä myös äänestyksessä hyväksyttiin.
Bolger omaksui uuden vaalitavan nopeasti ja Kansallispuolue hallitsi koalitiossa yhdessä "New Zealand First" -puolueen kanssa. Lopulta kuitenkin kasvava paheksunta Kansallispuolueen hallituskumppania kohtaan ja hallituksen siirtyminen poliittisesti lähelle keskustaa johti Bolgerin syrjäyttämiseen pääministerin paikalta 1997, minkä jälkeen pääministeriksi nousi Jenny Shipley.
Parlamentin Bolger jätti vuonna 1998, minkä jälkeen hän toimi Uuden-Seelannin Yhdysvaltain suurlähettiläänä.
Jarkko Tallqvist
Jarkko Kalevi Tallqvist (s. 9. maaliskuuta 1979 Turku) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa on puolustaja.
Aikaisemmin Tallqvist on edustanut muun muassa Kakkosen lohkossa B pelannutta KaaPoa sekä ÅIFK:ta, TPS:aa, FC Jazzia, VPS:aa ja Turun Interiä, joista neljän jälkimmäisen riveissä hän on pelannut Veikkausliigaa yhteensä 86 ottelun verran. Otteluissa hän on tehnyt yhden maalin. Tallqvist pelasi ensi kertaa pääsarjassa 3. elokuuta 1997 TPS:n paidassa vierasottelussa FC Jazzia vastaan. Ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan liigamaalinsa hän teki vuorostaan Jazzin paidassa vierasottelussa FC Hakaa vastaan 17. toukokuuta 2001.
Yhdystie 8300
Yhdystie 8300 on Suomen tieverkkoon kuuluva, Oulusta alkava ja Oulujoen pohjoisrantaa seuraileva Vaalaan johtava yhdystie. Tie alkaa Oulusta Hintan kaupunginosasta, jossa se haarautuu valtatiestä 20, ja johtaa Sanginsuun, Päivärinteen, Muhoksen Montan ja Utajärven keskustaajaman kautta Keski-Niskaan, jossa se yhtyy valtatiehen 22. Tie ylittää Sanginjoen ja Utosjoen ja sen pituus on noin 77 kilometriä. Tie on päällystetty koko matkaltaan ja suurin nopeusrajoitus on 80 km/h.
1950-luvulta 1970-luvulle saakka tie oli osa tuolloin Oulun ja Kajaanin välillä kulkenutta kantatietä 77. Oulujoen eteläpuolta kulkevan valtatie 22:n valmistuttua joen pohjoispuolella kulkeva tie muutettiin aluksi maantieksi 830 ja 1990-luvun puolivälissä edelleen yhdystieksi 8300.
Knut Bergsland
Knut Bergsland (1914–1998) oli norjalainen kielitieteilijä, joka toimi fennougristiikan professorina Oslon yliopistossa 1947–1990.
Martijn Abbenhues
Martijn Abbenhues (s. 13. lokakuuta 1973 Rijssen, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija.
Abbenhues edusti FC Jokereita Veikkausliigassa kaudella 2001. Hän pelasi seurassa 20 liigaottelua ja teki niissä yhden maalin. Hän siirtyi Jokereihin FC Zwollesta, jota ennen hän oli edustanut myös FC Twenteä vuosina 1997-1999.
Darlington
Darlington on kaupunki ja yhden tason hallintoyksikkö Englannin itärannikolla County Durhamin keskellä, noin sata kilometriä Skotlannin rajalta etelään. Vuonna 2003 siellä oli 98 210 asukasta. Vain noin kaksi prosenttia heistä kuuluu etnisiin vähemmistöihin, kun koko maan keskiarvo on yli yhdeksän prosenttia. Kaupungin kakkosliigassa pelaava jalkapallojoukkue "Darlington F.C." on lempinimeltään "The Quakers", kveekarit.
Darlington tunnetaan rautateiden historiasta: maailman ensimmäinen matkustajajuna kulki Darlingtonin kautta. Siellä on ollut alaan liittyvää teollisuutta (veturi- ja tavaravaunutehtaita) sekä nyttemmin rautatiemuseo.
Gregg Allman
Gregory Lenoir ”Gregg” Allman (8. joulukuuta 1947 Nashville, Tennessee – 27. toukokuuta 2017 Savannah, Georgia) oli yhdysvaltalainen rock- ja blues-laulaja, -kosketinsoittaja, -kitaristi ja -lauluntekijä, joka tunnetaan parhaiten Allman Brothers Bandin jäsenenä. Hänet otettiin vuonna 1995 yhtyeen mukana Rock and Roll Hall of Fameen ja vuonna 2006 Georgia Music Hall of Fameen. Musiikkilehti "Rolling Stone" sijoitti hänet 70. sijalle sadan suurimman laulajan listalla vuonna 2010.
Gregg Allmanin kitaristiveli Duane muodosti Allman Brothers Bandin vuonna 1969. Yhtyeessä olivat mukana kitaristi Dickey Betts, basisti Berry Oakley ja rumpali Butch Trucks ja tämän vastaavaa tehtävää hoitanut Jai Johanny ”Jaimoe” Johanson. Gregg Allman lauloi (myös Betts lauloi), soitti sähköurkuja ja kirjoitti jotkut yhtyeen kestävimmistä kappaleista, kuten ”Midnight Rider” ja ”Melissa”. Gregg Allmanin taitava työskentely Hammond B3 -uruissa auttoi yhtyettä nousemaan kansalliseksi ilmiöksi varhaisella 1970-luvulla. Konsertit kestivät usein yli kolme tuntia ja keräsivät stadionit täyteen.
Vuonna 1971 ilmestynyttä live-albumia "At Fillmore East" pidetään yhtenä hienoimmista live-albumeista rockin historiassa. Puolen vuoden kuluessa levyn ilmestymisestä Duane Allman kuoli moottoripyöräonnettomuudessa lähellä yhtyeen kotia Tudorin kartanoa Maconissa.
Allman Brothers Band hajosi ensimmäisen kerran 1970-luvun lopulla ja sen jälkeen se on perustettu muutaman kerran uudelleen. Allmanilla on ollut myös sooloura: hänen ensimmäinen oma albuminsa oli "Laid Back" vuonna 1973. Hän julkaisi puolisen tusinaa sooloalbumia. Allman Brothers Band on jatkanut toimintaansa vuosituhannen vaihteen jälkeenkin ja julkaisi tuoreimman studioalbuminsa vuonna 2003.
Gregg Allman oli kuusi kertaa naimisissa ja sai viisi lasta. Avioliitosta laulajatar Cherin kanssa vuosina 1975–1979 syntyi muusikkopoika Elijah Blue Allman (1976–). Muita musiikkialalle siirtyneitä lapsia hänellä ovat Michael Sean Allman, Honeytribe-yhtyeen Devon Allman ja Picture me Broken -yhtyeen laulaja Layla Brooklyn Allman. Gregg Allman oli vuodesta 2001 naimisissa Stacey Fountainin kanssa. Pari asui Richmond Hillissä, Georgiassa.
Allmanille tehtiin maksansiirto vuonna 2010. Muiden terveysongelmien ohessa hän oli kärsinyt epäsäännöllisistä sydämenlyönneistä viime vuosina. Hän oli peruuttanut konsertteja ennen kuolemaansa.
Berry Oakley
Raymond Berry Oakley III (4. huhtikuuta 1948 – 11. marraskuuta 1972) oli yhdysvaltalainen basisti ja taustalaulaja. Hän kuului The Allman Brothers Bandin perustajajäseniin.
Oakley joutui 24-vuotiaana liikenneonnettomuuteen Maconissa, Georgiassa. Hän menehtyi muutaman tunnin päästä siitä aiheutuneisiin komplikaatioihin.
James Harper
James Harper (s. 9. marraskuuta 1980 Chelmsford, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Readingia. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Harper aloitti uransa Arsenalin organisaatiossa, muttei koskaan murtautunut edustusjoukkueeseen asti. Kaudella 2000-01 hän vietti kolme ottelua lainalla Cardiff Cityssä, ennen kuin siirtyi Readingiin. Readingissa Harper auttoi joukkueensa Englannin mestaruussarjan mestaruuteen ja nousuun Valioliigaan. Ensimmäisen Valioliiga-maalinsa hän teki 3–2 tappio-ottelussa Newcastle Unitedia vastaan joulukuussa 2006.
Ursula Plassnik
Ursula Plassnik (s. 23. toukokuuta 1956 Klagenfurt) on itävaltalainen poliitikko ja diplomaatti. Hän toimi maansa ulkoministerinä 2004–2008 ja edustaa Itävallan kansanpuoluetta.
Audi A2
Audi A2 on Audin vuosina 1999–2005 valmistama pieni automalli. Viimeinen A2 valmistui Neckarsulmin tehtaalta kesäkuussa 2005. Audi A2 perustui Audin Al konseptiautoon, joka esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä vuonna 1997. A2:sta suunniteltaessa pyrittiin nykyaikaisiin ja aivan uusiinkin teknisiin ratkaisuihin.
Audi A2:n kori oli alumiinia, eikä sen konepelti ollut totuttuun tapaan saranoitu, sillä sitä ei ollut tarkoitus avata kuin huollossa. Rutiinitoimenpiteet, kuten öljymäärän tarkistus ja lasinpesunesteen lisäys hoidettiin pienen tarkastusluukun kautta.
A2:n kalliista hinnasta johtuneet pienet myyntimäärät olivat pettymys Audille ja sitä valmistettiin lopulta vain 175 000 kappaletta. Vertailun vuoksi, vastaavan luokan Mercedes-Benz A-sarjaa on myyty yli 1,6 miljoona kappaletta.
Koska A2 oli valmistettu alumiinista, se painoi alle 1 000 kg, ja sen ansiosta se oli ensimmäinen eurooppalainen viisiovinen malli, jonka kulutus alitti 3 l/100 km. Kyseinen malli oli varustettu 1,2 litraisella TDI -dieselmoottorilla. A2 voitti Pohjoismaisen taloudellisuusajokilpailun vuonna 2005 keskimääräisellä 2,62 l/100 km kulutuksellaan.
Valmistuksen päätyttyä huhuttiin A2:n toisen sukupolven tulemisesta, kunnes Audi ilmoitti vuonna 2006 suunnittelevansa uutta pikkuautomallia Audi A1.
Mary Landrieu
Mary Loretta Landrieu (s. 23. marraskuuta 1955 Arlington, Virginia) on yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän istui vuodesta 1997 vuoteen 2015 Yhdysvaltain senaattorina Louisianasta. Hän oli ehdolla myös jatkokaudelle, mutta hävisi vaaleissa republikaanien Bill Cassidylle.
Landrieu on entisen New Orleansin pormestari Moon Landrieun tytär ja New Orleansin pormestarin Mitch Landrieun vanhempi sisar.
Landrieu valmistui Louisianan osavaltionyliopisto, Baton Rougesta vuonna 1977. Hän istui vuosina 1980–1988 Louisianan edustajainhuoneessa. Hän toimi vuosina 1988–1996 Louisianan osavaltiovarainhoitajana ja oli vuonna 1995 epäonnistuneesti ehdolla osavaltion kuvernööriksi.
Landrieu on katolilainen. Hänellä on puolisonsa Frank Snellingsin kanssa kaksi adoptiolasta.
Flukonatsoli
Flukonatsoli on triatsoleihin kuuluva sienilääke. Sen vaikutusmekanismi on sienten soluseinämän ergosterolisynteesin esto. Flukonatsoli tehoaa hyvin pinnallisiin ja syviin "Candida albicans" -infektioihin ja ihon dermatofyytteihin.
Lääkeyhtiö Pfizer suunnittelee jakavansa flukonatsolia (kauppanimellä Diflucan) ilmaiseksi köyhille AIDS-potilaille Etelä-Afrikassa. Kansalaisjärjestöt ovat painostaneet lääketeollisuutta jo pitkään, jotta AIDS-hoitoon tarkoitettujen lääkkeiden hintaa eteläisessä Afrikassa saataisiin laskettua. Flukonatsoli on ainoa lääke AIDS:in liittyvän kryptokokkimeningiitin hoitoon. Diflucan-hoito maksaa Etelä-Afrikassa noin 15 $ per päivä. Tämä on kuitenkin huomattavasti enemmän, mitä Etelä-Afrikan 27 miljoonaa lääkettä tarvitsevaa potilasta pystyvät maksamaan. Thaimaassa, jossa geneeristä tuotetta valmistetaan ilman Pfizer:in lupaa, Diflucan maksaa vain puolitoista dollaria päivässä.
Uuden raportin mukaan berberiini tehostaa synergisesti flukonatsolin vaikutusta hiivainfektioissa, myös lääkeresistenteissä tapauksissa.
Japanin Grand Prix 2002
Japanin Grand Prix 2002 oli Formula 1 -kauden viimeinen osakilpailu, joka ajettiin Japanin Suzukassa 13. lokakuuta 2002.
Kilpailun voitti Michael Schumacher, joka oli ylivoimainen koko kisaviikonloppuna. Kilpailu oli Mika Salon, Eddie Irvinen, Alex Yoongin ja Allan McNishin viimeiset F1-sarjassa.
McNish ei edes päässyt osallistumaan kilpailun starttiin, koska ajoi niin rajusti ulos lauantain aika-ajoissa, että syöksyi turvavallin sisään. McNish loukkasi polvensa ulosajossa, mutta sai ajoluvan lääkäreiltä vielä ajaa sunnuntaiaamun lämmittelyajoissa, mutta lääkärit ei antanut hänen enää ajaa kilpailussa.
Japanin GP 2002 oli viimeinen kilpailu, jossa käytettiin vanhaa pistesysteemiä jossa kuusi parasta kuljettajaa sai pisteitä (10-6-4-3-2-1). Kauden 2003 alussa käyttöön otettiin uusi pistesysteemi, jossa pisteitä jaettiin kahdeksalle parhaalle.
Robert Byrd
Robert Carlyle Byrd (20. marraskuuta 1917 – 28. kesäkuuta 2010) oli yhdysvaltalainen demokraatti, joka istui senaatin jäsenenä Länsi-Virginiasta yhtämittaisesti vuodesta 1959 aina kuolemaansa 2010 saakka. Byrd toimi senaatin enemmistöjohtajana vuosina 1977–1981 ja 1987–1989, sekä vähemmistöjohtajana vuosina 1981–1987. Byrd toimi Yhdysvaltain senaatin president pro temporena vuosina 1989–2010 silloin kun demokraateilla oli enemmistö senaatissa. President pro temporena hän oli kolmantena presidentin sijaisjärjestyksessä heti varapresidentin ja edustajainhuoneen puheenjohtajan jälkeen. Hän on senaatin ja myös koko kongressin historian pitkäaikaisin jäsen. Vuonna 2003 hänelle myönnettiin arvonimi pro tempore emeritus.
Byrd syntyi North Wilkesborossa Pohjois-Carolinassa ja menetti yksivuotiaana äitinsä, joka kuoli espanjantautiin. Hän meni vuonna 1937 naimisiin Erma Ora Jamesin (k. 2006) kanssa. Hänet valittiin vuonna 1946 Länsi-Virginian edustajainhuoneeseen, ja hän istui vuosina 1951–1952 Länsi-Virginian senaatissa. Yhdysvaltain kongressin edustajainhuoneeseen hänet valittiin ensimmäisen kerran vuonna 1952. Vuonna 1959 hänet valittiin toiseksi Länsi-Virginian senaattoreista.
Byrd valmistui vuonna 1963 American Universityn Washington College of Law'sta. Hän oli baptisti ja myönsi olleensa nuoruudessaan lyhyen aikaa Ku Klux Klanin jäsen. Byrd vastusti vuonna 1964 kuuluisaa syrjinnän kieltävää kansalaisoikeuslakia ja kannatti Vietnamin sotaa. Myöhemmin hän muutti kantaansa kansalaisoikeuslakiin ja kritisoi Irakin sotaa.
Byrd kuoli 92-vuotiaana jouduttuaan sairaalaan nestehukan takia.
Aietes
Aietes () oli kreikkalaisessa mytologiassa Kolkhiin kuningas ja auringonjumala Helioksen ja nymfi Persen poika. Medeia, Chalciope ja Absyrtos olivat hänen lapsensa.
Friksoksen ja Hellen, Athamaan ja Nefelen kaksosten, äitipuoli Ino vihasi lapsipuoliaan ja teki kavalan suunnitelman päästäkseen heistä eroon. Hän paahtoi kaiken kaupungin siemenviljan niin ettei se kasvaisi, ja paikalliset maanviljelijät katoa peläten kysyivät läheiseltä oraakkelilta neuvoa. Ino lahjoi oraakkelin luokse lähetetyt miehet valehtelemaan muille, että oraakkeli vaatisi Friksoksen uhraamista. Ennen kuin häntä ehdittiin surmata alttarilla, Nefele lähetti kultaisen oinaan pelastamaan hänet ja sisarensa. Helle kuitenkin kuoli matkalla pudottuaan oinaan selästä, mutta Friksos pääsi perille Kolkhiiseen, jossa Aietes otti hänet vastaan ja kohteli häntä ystävällisesti antaen tyttärensä Khalkiopen hänelle vaimoksi. Kiitollisena Friksos antoi kuninkaalle oinaan kultaisen taljan, jonka Aietes ripusti temppeliin.
Myöhemmin Iason saapui vaatimaan taljaa omakseen. Aietes lupasikin sen hänelle, mutta vain tiettyjä tehtäviä vastaan. Ensin Iasonin piti kyntää pelto tultasyöksevällä härällä, joka hänen piti itse iestää. Iestämäänsä peltoon Iason kylvi lohikäärmeen hampaita, ja näistä versoi joukko sotureita — spartit. Iason heitti kiven näiden keskelle, ja vastasyntyneet soturit eivät kyenneet päättelemään heittäjää vaan alkoivat taistella keskenään surmaten toisensa. Lopuksi Aietes määräsi Iasonin surmaamaan taljaa vartioivan lohikäärmeen, joka ei koskaan nukkunut. Suoritettuaan tehtävänsä Iason otti taljan ja purjehti pois Medeian kanssa, joka oli rakastunut häneen ja auttanut tehtävien suorittamisessa. Aietes ajoi heitä takaa omalla aluksellaan, mutta Medeia hämäsi isänsä tappamalla ja paloittelemalla veljensä Absyrtoksen ja heittämällä ruumiinosat tämän laivan kannelle. Aietes keskeytti takaa-ajon kootakseen kaikki poikansa ruumiinosat, ja Medeia ja Iason pääsivät pakoon.
Hiroyuki Itō
Hiroyuki Itō () on japanilainen videopelisuunnittelija, joka on toiminut ohjaajana, käsikirjoittajana, pelimekaniikan suunnittelijana sekä äänitehostevastaavana työnantajansa Square Enixin tuottamissa "Final Fantasy" -peleissä. Itsestään hän käyttää toisinaan taiteilijanimeä Shiomi.
Kahdessa ensimmäisessä "Final Fantasy" -pelissä Itō työskenteli ohjemointivirheitä korjaavana ohjelmoijana; "Final Fantasy III":ssa hänen tehtävänään oli luoda ääniefektejä. Ryhdyttyään "Final Fantasy IV":n taistelusuunnittelijaksi hän kehitti yhden "Final Fantasy" -sarjan merkittävimmistä konsepteista, Active Time Battle -taistelujärjestelmän. Aikaisemmista osista poiketen tämä toiminto ei perustunut pelihahmoille jaettaviin iskuvuoroihin, vaan hahmojen nopeuden määräämällä vauhdilla etenevään mittariin, jonka täyttyessä pelaaja voi osoittaa hahmolleen jonkin komennon. ATB:tä on käytetty kuudessa pääsarjan pelissä, "Final Fantasy X-2":ssa sekä joissakin "Final Fantasyyn" kuulumattomissa peleissä (esimerkkinä "Chrono Trigger"). Itōn suunnitteli myös "Final Fantasy XII":n reaaliaikaisen Active Dimension Battlen.
Itōn ohjaamia pelejä ovat "Final Fantasy IX" ja "Final Fantasy VI", jonka hän ohjasi Yoshinori Kitasen kanssa. Hän on työstänyt myös muita kuin vain Squaren pelejä, kuten "Grandia II" ja "Disney's Party".
Ted Stevens
Theodore Fulton ”Ted” Stevens (18. marraskuuta 1923 Indianapolis, Indiana, Yhdysvallat – 9. elokuuta 2010 Alaska, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen lakimies ja republikaanisen puolueen poliitikko.
Stevensistä tuli Yhdysvaltain senaattori Alaskasta vuonna 1968, ja hän istui senaatissa vuoteen 2009. Hän asui Girdwoodissa aviopuolisonaan Catherine. Stevensin ensimmäinen vaimo Ann Mary o.s. Cherrington kuoli lento-onnettomuudessa Anchoragessa vuonna 1978.
Stevens nimettiin ”Vuosisadan alaskalaiseksi” 2000. Samana vuonna Alaskan parlamentti nimesi Anchoragen lentokentän Ted Stevens Anchorage International Airportiksi.
Senaattorina Stevens puolusti osavaltionsa etuja muun muassa erilaisissa infrastruktuurihankkeissa, kuten satojen miljoonien dollarien Gravina Island Bridge ja Knik Arm Bridge, joita kriitikot pitivät kotiinpäinvetämisenä. Vuonna 2007 Stevens lisäsi budjettiin 3,5 miljoonaa varoja lentokentän rakentamiseksi sadan vakituisen asukkaan Akutanin saarelle Aleuteilla.
Stevens saavutti nettimainetta lausunnoillaan, kun hän puolusti network neutralitya ja kuvasi Internetiä sanoilla: ”Se ei ole iso rekka. Se on sarja putkia” (). Lausunnolle ilveiltiin eräissä komedia-talk-show'issa.
Hän toimi Yhdysvaltain senaatin puheenjohtajana "pro tempore" vuosina 2003–2007. Stevens tuomittiin lokakuussa 2008, vain viikkoa ennen marraskuun 2008 vaaleja seitsemästä lahjuksenotosta, mutta tuomio peruttiin myöhemmin. Hän menetti paikkansa demokraatti Mark Begichille.
Stevens kuoli lento-onnettomuudessa elokuussa 2010.
Myös Ted Stevensin poika Ben Stevens on republikaanipoliitikko.
Mariinskin palatsi
Mariinskin palatsi (; ”Marian palatsi”) on palatsimainen rakennus Venäjän toiseksi suurimmassa kaupungissa Pietarissa. Se on rakennettu vuosina 1839–1844, ja se oli viimeinen uusklassinen keisarillinen palatsi, joka Pietariin rakennettiin. Palatsin suunnittelusta vastasi hoviarkkitehti Andrei Štakenšneider. Se oli lahja keisari Nikolai I:ltä tyttärelleen Maria Nikolajevnalle.
Palatsi sijaitsee Iisakinkirkon aukiolla, jossa on Nikolai I:n ratsastajapatsas. Palatsin komeista saleista näyttävin on kupolin alla oleva kaksikerroksinen rotunda; sen lähellä on talvipuutarha, josta on tehty istuntosali. Palatsin kotikirkko on entistetty. Palatsissa kokoontuu Pietarin lakiasäätävä edustusto. Ennen vallankumousta siellä pidettiin valtakunnanneuvoston istuntoja ja se toimi väliaikaisen hallituksen istuntopaikkana vuonna 1917.
Daniel Inouye
Daniel Ken Inouye (7. syyskuuta 1924 Honolulu, Havaiji – 17. joulukuuta 2012 Bethesda, Maryland) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko, joka istui senaatissa 1963–2012.
Inouye syntyi Honolulussa. Hän liittyi 17-vuotiaana Yhdysvaltain asevoimiin ja palveli toisessa maailmansodassa 442. jalkaväkirykmentissä. Hän menetti osan oikeasta kädestään San Terenzossa käydyissä taisteluissa. Sodan jälkeen Inouyelle ehdotettiin Medal of Honoria, mutta hänelle ei kuitenkaan vielä myönnetty sitä. Myöhemmin Bill Clinton palkitsi hänet ja 21 muuta yhdysvaltainjapanilaista. Inoyue opiskeli sodan jälkeen Havaijin ja Georgetownin yliopistoissa, jonka oikeustieteellisestä valmistui.
Havaijista tuli osavaltio 1959, jolloin Inouyekin valittiin edustajainhuoneeseen ensimmäisenä yhdysvaltainjapanilaisena. Neljä vuotta myöhemmin hänet valittiin Havaijin edustajaksi senaattiin. Inouye istui senaatissa kuolemaansa 2012 saakka, yhteensä 49 vuotta. Häntä pidempään senaattorina on toiminut vain Robert Byrd. Inouye kuoli joulukuussa 2012.
Beloselski-Belozerskin palatsi
Beloselski-Belozerskin palatsi on palatsimainen rakennus Venäjän toiseksi suurimmassa kaupungissa Pietarissa. Se sijaitsee Fontanka-joen ja Pietarin pääkadun Nevski prospektin risteyskohdassa. Palatsi on rakennettu vuonna 1846. Palatsin tontilla oli pieni kivitalo, jota laajennettiin arkkitehti Andrei Stackenschneiderin suunnitelmien mukaan. Rakennuttajana oli tontin 1700-luvun lopulla haltuunsa saanut Beloselski-Belozerskin ruhtinassuku. Suvun jäsenissä oli taiteentuntijoita ja keräilijöitä, niinpä runsain veistoskoristein, kultauksin ja silkkitapetein rokokoon tyyliin sisustetussa palatsissa oli suuri kokoelma länsimaista taidetta ja laaja kirjasto. Ulkoisesti rakennus edustaa uusbarokkia.
Palatsi siirtyi vuonna 1884 keisariperheelle ja sinne muutti suuriruhtinas Sergei, joka teetti palatsiin hiukan muutoksia. Suuriruhtinas murhattiin 1905 ja leski Elisabet Fjodorovna ryhtyi nunnaksi. Palatsin kirjasto siirrettiin vallankumouksen jälkeen suurimmaksi osaksi julkisen kirjastolaitoksen haltuun. Neuvostoaikana palatsia isännöi kommunistisen puolueen piirikomitea.
Rokokoointeriööri tuhoutui pahoin toisen maailmansodan aikana, ja se entisöitiin alkuperäiseen asuunsa vuonna 1954. Palatsi ei ole museo, vaan on kulttuurikäytössä, siellä järjestetään muun muassa kamarimusiikkikonsertteja. Siihen pääsee tutustumaan myös kiertokäynneillä.
Peter Maxwell Davies
Sir Peter Maxwell Davies (8. syyskuuta 1934 Salford – 14. maaliskuuta 2016 Orkney) oli englantilainen säveltäjä ja kapellimestari. Hän syntyi Salfordissa, Manchesterin liepeillä. Davies kävi pianotunneilla ja kirjoitti omia sävellyksiään varhaislapsuudesta alkaen. Hän opiskeli Manchesterin yliopistossa ja musiikkikoulussa, ja perusti opiskelukaveriensa kanssa yhdistyksen "New Music Manchester", joka edisti nykymusiikin tuntemusta. Davies vietti kaksi vuotta Australiassa ja sieltä palattuaan asettui asumaan Orkneysaarille. Hän perusti saarille musiikkijuhlat ja kantaesitti niillä usein uusia teoksiaan.
Davies johti monia tunnettuja orkestereita, kuten Bostonin sinfoniaorkesteria. Yhtenä ensimmäisistä klassisen musiikin säveltäjistä hän avasi verkkosivut, joista voi ladata musiikkia ja säveltäjien haastatteluja.
Daviesia pidettiin 1960-luvulla musiikin kauhukakarana. Vuonna 1969 hän muunteli G. F. Händelin "Messias-oratorion" teemoja teoksessa "Eight Songs for a Mad King"; tämä koettiin lähestulkoon pyhäinhäväistykseksi.
Daviesin varhaisia töitä sävytti sarjallisuus. Davies sävelsi myös lasten oopperoita ja elokuvamusiikkia.
Mary Fallin
Mary Fallin (o.s. Copeland, s. 9. joulukuuta 1954 Warrensburg, Missouri) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän toimi vuosina 2011–2019 Oklahoman 27. kuvernöörinä.
Fallin on entinen Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen. Hän toimi tässä virassa 3. tammikuuta 2007 – 3. tammikuuta 2011. Hän on historian toinen Oklahomasta kongressiin valittu nainen ja ensimmäinen sitten vuoden 1921.
Fallin toimi vuosina 1995–2007 Oklahoman varakuvernöörinä. Hän ei pyrkinyt neljännelle kaudelle vuonna 2006, vaan pyrki ja tuli valituksi Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen. Marraskuussa 2010 hänet valittiin Oklahoman kuvernööriksi, ja hän astui virkaan tammikuussa 2011. Hän on osavaltion historian ensimmäinen naiskuvernööri.
Nance–Horanin oireyhtymä
Nance–Horanin oireyhtymä on erittäin harvinainen sairaus, joka aiheuttaa harmaakaihin ja hammasoireita (ylimääräiset etuhampaat, lieriömäiset ja kolomaiset hampaat).
Nance–Horanin oireyhtymä on X-kromosomin kautta periytyvä. Sairaus voi vaikuttaa myös potilaan henkisiin kykyihin: osa heistä on kehitysvammaisia, useimmiten lieväasteisesti.
Nance–Horanin oireyhtymää esiintyy lähinnä miespuolisilla henkilöillä. Oireyhtymä kuvattiin vuonna 1974, ja vuonna 2003 raportoituja tapauksia oli kaksikymmentä.
Upossarpio
Upossarpio ("Alisma wahlenbergii", myös "A. gramineum" ssp. "wahlenbergii") on harvinainen, Itämerelle kotoperäinen vesikasvi. Suurin osa lajin kaikista esiintymistä kasvaa Suomen alueella. Laji on Suomessa rauhoitettu ja luonnonsuojeluasetuksen mukaan erityisesti suojeltava laji.
Upossarpio kasvaa koko elämänsä upoksissa veden alla. Kasvin varsi kasvaa 10–30 cm korkeaksi. Varren tyveltä lähteviä lehtiä on kymmenkunta. Lehdet ovat usein vartta pidemmät, nauhamaisia, rentoja ja 1–3 mm leveitä. Kukintovanoja on korkeintaan muutama, ja niissä jokaisessa on 1–3 kiehkurainen kukinto. Joskus alimman kiehkuran haarat ovat toistamiseen haaraisia. Kukat ovat pieniä ja valkoisia, lähes puolikkaan herneen kokoisia ja muotoisia. Jokaiseen kukkaan kehittyy kymmenkunta pähkylää. Upossarpio kukkii heinä-elokuussa. Vaikka laji on monivuotinen, useimmat yksilöt tuhoutuvat talven aikana. Uudet kasvustot kasvavat siemenistä.
Kukkimaton upossarpio muistuttaa useita muita kapealehtisiä uposkasveja, mutta tavallisesti kasvi kukkii ja on siten helppo tunnistettava. Eniten laji muistuttaa heinäsarpiota ("A. gramineum"), mutta lajeja ei juurikaan tavata samoilla esiintymisalueilla.
Upossarpio on Itämerellä kotoperäinen laji. Lajin suurimmat esiintymät ovat Perämeren Suomen puoleisella rannikolla Kalajoelta Kemiin. Yleisimmillään laji on Oulun, Hailuodon ja Limingan seuduilla. Aikaisemmin upossarpiota on tavattu myös Vaasan seuduilta sekä Pyhtäältä itäiseltä Suomenlahdelta. Näiltä alueilta laji lienee kuitenkin hävinnyt.
Suomessa kasvaa 80 % koko Euroopan ja samalla koko maailman upossarpioista. Suomen ulkopuolelta lajia on tavattu Suomenlahden itäpohjukasta Venäjältä sekä Keski-Ruotsista Mälaren-järvestä.
Upossarpio kasvaa matalassa murtovedessä. Kasvupaikat ovat pääasiassa suojaisia ja pehmeäpohjaisia rantoja, esimerkiksi rantaviivan läheiset lammit. Laji suosii myös rantalaitumia ja on kärsinyt perinteisen laidunnuksen loppumisesta. Perämeren maankohoamisalueilla lajin kasvupaikat tuhoutuvat jatkuvasti, mutta toisaalta tilalle syntyy koko ajan myös uusia elinympäristöjä.
Sirpa Tolonen
Sirpa Tolonen (27. marraskuuta 1900 Mikkeli – 25. helmikuuta 2001 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.
Tolonen kävi Mikkelissä ruotsinkielistä Antellien koulua. Hänet kiinnitettiin Tampereen Teatteriin vuonna 1920. Alkuun hän näytteli lähinnä yksinkertaisia naisrooleja, mutta sai vuonna 1921 merkittävän roolin Ferenc Herczegin komediassa"Sinikettu", jossa hänen lahjakkuutensa pääsi esiin.
Teuvo Puron johtajakaudella Tolonen sai runsaasti päärooleja. Puro oli muutoinkin kiinnostunut Tolosesta. He tekivät kävelyretkiä Pyynikille, mutta Tolonen otti aina siskonsa Elli Tolosen esiliinakseen. Tolonen näytteli vuoden verran Viipurissa, josta palasi Tampereelle 1923. Ammattilaisnäyttelijän ura oli verraten lyhyt jakso Tolosen yli satavuotisesta elämästä. Avioiduttuaan vuonna 1928 Tolonen muutti Ranskaan ja lopetti uransa. Hänen jäähyväisnäytelmänsä oli "Kunniallinen hekuma".
Toloseen kohdistui teatterissa kateutta, joka myrkytti ilmapiirin. Tolonen käytti asemaansa hyväksi esimerkiksi pitämällä sisarensa puolia roolijaoissa. Hän sai myös muutettua Erkki Kivijärven komedian "Eeva" loppuratkaisun mieleisekseen. Tolosen tulkitsema Eeva Ström meni hänen ratkaisussa naimisiin toisen miehen kanssa kuin Kivijärven alkuperäistekstissä.
1930-luvulla Tolonen oli vielä sivuosassa kahdessa elokuvassa. Risto Orkon elokuvassa "Minä ja ministeri" (1934) hänet nähdään palveluspaikkaa hakevana neitinä. Valentin Vaalan komediaklassikossa "Vaimoke" (1936) hänellä on niin ikään sivuosa.
Jarno Pennanen mainitsi jäähyväiskirjoituksessaAamulehdessä Tolosen olleen näyttämöllä sekä tyttönen että daami, joka laajensi asteikkoaan aina tragedienneen asti. Pennanen näki Tolosen olleen vasta puhkeamassa kukkaan uransa lopussa.
Johannes Sundwall
Johannes Sundwall (15. marraskuuta 1877 Uusikaarlepyy – 29. elokuuta 1966 Helsinki) oli suomalainen antiikintutkija (historioitsija, filologi).
Sundvallin vanhemmat olivat seminaarin johtaja Fredrik Wilhelm Sundvall ja Fanny Augusta Sjöman. Hän pääsi ylioppilaaksi 1895 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1901, maisteriksi 1903 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1906. Sundvall toimi Helsingin yliopiston dosenttina vuodesta 1907 ja Åbo Akademin antiikin historian sekä roomalaisen ja kreikkalalsen kirjallisuuden professorina 1921–1945 ("extraordinarie professor i gamla tidens historia" 1919–1921 ja "ordinarius i antikens historia med grekiska och romerska litteraturen" 1921–1945). Hän oli myös Åbo Akademin humanistisen tiedekunnan dekaani 1931–1942. 
Sundvall oli Suomen tiedeseuran jäsen vuodesta 1911, Saksan arkeologisen instituutin jäsen vuodesta 1922, Itävallan arkeologisen instituutin jäsen vuodesta 1913, Comitato permanente per 1’Etrurian kirjeenvaihtajajäsen vuodesta 1927, Istituto di Studi Etruschin jäsen vuodesta 1933, Deutsche Akademie in Münchenin kunniajäsen vuodesta 1936 ja Upsalan humanistisen tiedeseuran jäsen vuodesta 1949. Hän sai Ateenan yliopiston kunniatohtorin arvon 1937.
Antiikin maailmaa monipuolisesti tutkinut Sundwall kirjoitti kansainvälistä huomiota herättäneitä tutkimuksia muun muassa kreikkalaisesta ja roomalaisesta kirjallisuudesta, lineaari-B-kirjoituksesta, lyykialaisista erisnimistä, attikalaisesta prosopografiasta, sosiaalihistoriasta ja numismatiikasta, itaalisesta esihistoriasta ja Länsi-Rooman historiasta.
Sundvall oli naimisissa kolme kertaa:
Sydämen amiraali
Sydämen amiraali on Martti Servo & Napanderin viides albumi, joka ilmestyi vuonna 2005.
Kaikki kappaleet sovittanut Martti Servo & Napander.
Christer Bruun
Christer Fredrik Magnus Bruun (s. 4. toukokuuta 1955 Helsinki) on suomalainen historioitsija ja antiikin tutkija. Hän on Toronton yliopiston Rooman historian professori vuodesta 1994 lähtien. Bruun toimi Suomen Rooman-instituutin johtajana 1997–2000.
Bruun valmistui ylioppilaaksi vuonna 1974 ja filosofian kandidaatiksi 1983 Turun yliopistosta. Lisensiaatiksi hän valmistui vuonna 1987, opiskeli Oxfordin yliopistossa 1988–1989 ja väitteli filosofian tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1991. Hän on tehnyt tutkimusta Roomassa vuodesta 1982 alkaen, Oxfordissa 1992, Kölnissä Humboldt-stipendiaattina 1993–1994, Durhamin yliopistossa 2009, Münchenissä 2010 ja Princetonissa 2012.
Vuosina 1980–1985 Bruun työskenteli Yleisradion ruotsinkielisenä toimittajana. Hän oli Suomen Akatemian tutkimusassistentti 1985–1991 ja nuorempi tutkija 1993. Vuonna 1994 Bruun aloitti professorina Toronton yliopistossa ja vuonna 2013 hänestä tuli Classics-laitoksen esimies. Vuodesta 1985 Bruun on ollut Åbo Akademin Rooman historian dosentti ja vuodesta 1998 Turun yliopiston antiikin historian dosentti. Bruun oli Hufvudstadsbladetin kolumnisti vuosina 1998–2011.
Bruunin tutkimusaiheita ovat muun muassa Rooman historia, epigrafiikka, Rooman, keskiajan ja renessanssin vesihuolto, preettori Frontinus, Rooman topografia ja latinankieliset historioitsijat. Hän on julkaissut noin 95 tieteellistä artikkelia.
Bruun oli Finlands Svenska Skolungdomsförbundin hallituksen jäsen vuosina 1972 ja 1975. Vuosina 2012–2015 hän oli Classical Association of Canadan hallituksen jäsen.
Bruun on Suomen Historiallisen Seuran tutkijajäsen vuodesta 1995 ja Suomen Tiedeseuran jäsen vuodesta 2010.
Bruunin isä oli Patrick Bruun. Christer Bruun on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Liikereseptori
Liikereseptorit kuuluvat yhdessä asentoreseptorien kanssa sisäkorvan tasapainoreseptoreihin. Liikereseptorit ovat karvasoluja, jotka sijaitsevat sisäkorvan kalvosokkelon kaarikäytävien avartumissa. Kummassakin korvassa on kolme kaarikäytävää ja kussakin kaarikäytävässä on yksi avartuma, jossa liikereseptorit sijaitsevat pienen kummun päällä. Liikereseptorien karvoja yhdistää toisiina hyytelö, joka taipuu kaarikäytävien liikkeen mukaan. Pään joutuessa kiihtyvään tai hidastuvaan kiertoliikkeeseen kaarikäytävien neste liikuttaa hyytelöä ja sen sisällä olevia karvasolujen karvoja. Karvasoluista lähtee tieto kiihtyvästä tai hidastuvasta kiertoliikkeestä keskushermostoon kuulo-tasapainohermoa pitkin.
Margareta Steinby
Eva Margareta Steinby (vuoteen 1961 "Wilén"; s. 21. marraskuuta 1938, Viipuri) on suomalainen professori (emerita). Hän on filosofian tohtori, antiikin historioitsija ja arkeologi. Hän on toiminut Helsingin yliopiston yleisen historian dosenttina 1977–1979, Suomen Rooman-instituutin johtajana 1979–1982 ja 1992–1994 sekä Rooman valtakunnan arkeologian professorina 1994–2004 Oxfordin yliopistossa ("Archaeology of the Roman Empire", All Souls College). Parhaiten Steinby tunnetaan työstään Rooman topografian ja arkkitehtuurin tutkimuksessa, etenkin hänen toimittamastaan kuusiosaisesta teoksesta "Lexicon Topographicum Urbis Romae" (1993-2000).
Steinbylle myönnettiin vuonna 1991 Valkoisen Ruusun ritarikunnan kunniamerkki.
Ottopiste
Ottopiste (Otto.) on Automatia Pankkiautomaattien ylläpitämä pankkiautomaattiverkosto, jolla on toimipisteitä ympäri Suomea. Ottopisteiden palveluihin kuuluvat setelinostot, tilitietojen kyselyt ja puheajan lataaminen matkapuhelimeen. Osalla automaateista ("TalletusOtto") on mahdollista myös tallettaa käteistä rahaa pankkitilille. Vuonna 2017 Ottopisteitä oli Suomessa noin 1 400.
Ottopisteissä käytetään kahden eri laitevalmistajan automaatteja: NCR:n skotlantilaisen tytäryhtiön ja saksalaisen Wincor Nixdorfin. Ohjelmiston sekä uudet sirukortinlukijat on toimittanut Fujitsu Services ja tietojärjestelmästä vastaa Tieto.
Ottopisteissä on oma, keltaisella suuaukolla varustettu lukija tavallisia kortteja varten ja sinisellä suuaukolla varustettu sirukorttia varten.
Automatia on vuodesta alkaen 2013 tuonut käyttöön TalletusOtto-automaatteja, joilla voi sekä tallettaa että nostaa käteistä rahaa. Automaatti ottaa vastaan sekä seteleitä että kolikoita. Talletus tilitetään debit-korttiin liitetylle tilille. Automatian tavoitteena on avata noin 150 TalletusOtto-automaattia eri puolille Suomea.
Automatia Pankkiautomaatit aloitti toimintansa 1994, kun se osti suurimpien pankkien eli SYP:n, KOP:n, Postipankin ja Osuuspankin käteisautomaatit. Automatian omistivat neljä pankkiryhmittymää yhdessä. Perustamisen taustalla olivat automaattien kustannusten karsiminen ja Suomessa ollut pankkikriisi. Tavoitteena oli pankkien liian tiheäksi kasvaneen automaattiverkoston karsiminen ja huollon keskittäminen. Säästöpankeilla oli vielä tämän jälkeen omat automaatit.
Vuoden 2005 alusta suurimpien pankkien automaatit ovat olleet Automatia Pankkiautomaatit Oy:n hallussa.
Ottopisteiden määrä on laskenut. Vuonna 2006 niitä oli noin 1 700 kappaletta.
Ottopisteillä oli monopoliasema Suomen pankkiautomaattimarkkinoilla vuoden 2008 kevääseen asti, jolloin Rautakirjan vielä tuolloin omistamiin R-kioskeihin alettiin asentaa Nosto-automaatteja. Vuonna 2012 niiden rinnalle tuli Eurocashiltä myös Cash-automaattibrändi.
Vuonna 2009 Ottopisteissä alettiin näyttää Saunalahden mainosta asioinnin päätyttyä. 2010-luvulla Ottopisteile tuli mahdollisuus tehdä lahjoitus hyväntekeväisyyteen noston yhteydessä.
Syntipukki (vuoden 1957 elokuva)
Syntipukki on Matti Kassilan ohjaama mustavalkoinen komediaelokuva vuodelta 1957. Se perustuu Agapetuksen näytelmään "Syntipukki" vuodelta 1930.
Samasta aiheesta ohjasi Erkki Karu elokuvan "Syntipukki". Helsingin hienointa tavarataloa esittää molemmissa elokuvaversioissa Aleksanterinkadun Stockmann.
Kassilan ohjaama elokuva tehtiin parissa kuukaudessa. Kassila oli "Elokuun" jälkeen sitoutunut tekemään kaksi elokuvaa, joista tämä oli toinen. Hän kommentoi elokuvaa Elokuva-Aitassa: ”Häpeän Syntipukkia, olisi siitä sentään saanut enemmän irti. Sellaisella kiireellä ei saisi yleensä elokuvaa tehdä...” Samassa lehdessä väitettiin, että elokuva olisi myyty Saksan demokraattiseen tasavaltaan, mutta tieto ei pidä paikkaansa. Elokuva oli vuoden parhaita yleisömenestyksiä.
Aikalaisarvioissa elokuvaa sekä kritisoitiin että kiitettiin. O. Henriksson kirjoitti Maakansassa, että se sisältää ”kutakuinkin naiiveja ja yksioikoisia nauratusmomentteja”. Bengt Pihström taas kirjoitti Nya Pressenissä, että ”hetkittäin elokuvassa näkyy oikeaa Kassilaa, tämän sujuvaa kuvakieltä, yksityiskohtien tajua ja henkilöohjauksen hienoja sävyjä”.
Myöhemmistä kriitikoista yksi kehuu Kassilan varmaotteisuutta ja silmää merkityksellisille yksityiskohdille.
Tarina alkaa Frans ”Mussu” Koikkalaisen haaveesta perustaa oma maitokauppa. Hänellä on pääomanaan enoltaan saamansa perintö, mutta se ei riitä – pitää lähteä kaupunkiin ansaitsemaan lisää rahaa. Koikkalainen saa paikan Helsingin hienoimmasta tavaratalosta, mutta työnkuva on hieman erikoinen: Hän saa toimia syntipukkina, jonka tiliin pannaan muiden työntekijöiden tekemät virheet ja johon vihaiset asiakkaat voivat purkaa kiukkunsa. Ajatuksen syntipukista kehittää kosmetiikkaosaston tasokas myyjätär Irja Salo, joka on saanut runsaasti valituksia asiakkailta.
Irjan ja erään kauppamatkustajan välille syntyy samassa tohinassa romanssi. Irjalla ei ole aavistustakaan, että kauppamatkustaja onkin tavaratalon johtaja Herbert Vaara. Koikkalainen saa pian tarpeekseen syntipukin töistä ja yrittää hankkia potkut itselleen. Siitä seuraa uusia kahinoita, varsinkin kun Koikkalaisella on alusta alkaen mennyt sukset ristiin vahtimestari Miettisen kanssa.
Gloria Trevi
Gloria de los Ángeles Treviño Ruiz eli Gloria Trevi (s. 15. helmikuuta 1968 Monterrey) on meksikolainen laulaja-lauluntekijä. Hänen tunnetuimpiin julkaisuihinsa kuuluu listaykkössingle ”Pelo Suelto” vuodelta 1991.
Trevin ensimmäinen albumi "¿Qué hago aquí?" julkaistiin Sony Internationalin kautta vuonna 1989. Laulaja pidätettiin Brasiliassa epäiltynä avunannosta hänen managerinsa Sergio Andraden suorittamiin seksuaalirikoksiin, mutta meksikolainen oikeusistuin antoi hänelle 21. syyskuuta 2004 vapauttavan tuomion.
Trevi on jatkanut uraansa, ja vuonna 2004 julkaistu "Cómo nace el universo" myi Yhdysvalloissa kultaa. Hänellä on kaksi poikaa: Ángel Gabriel sekä 10. elokuuta 2005 syntynyt Miguel Armando.
Vuonna 2014 Meksikossa sai ensi-iltansa draamaelokuva "Gloria", joka perustuu Trevin elämänvaiheisiin.
Romi Paku
Romi Paku (, Hanja: 朴璐美, s. 22. tammikuuta 1972) on naispuolinen japanilainen ääninäyttelijä. Pakun sukunimi on itse asiassa yleinen korealainen nimi Park, mutta se kirjoitetaan useimmiten japanilaistetussa muodossa Paku. Romi opiskeli Tohu Gakuen Collegessa näyttelemistä ja musiikkia. Hän on opiskellut myös Etelä-Koreassa.
Paku on syntyperältään japaninkorealainen. Hän kunnioittaa korealaisia juuriaan ja osaa korean kieltä syntyperäisen puhujan tasolla. Pakun tunnetuin rooli on Fullmetal Alchemistin päähenkilö Edward Elricinä. Hänellä on matalahko, persoonallinen ääni, ja suuri osa hänen rooleistaan ovatkin miesrooleja. Joukossa on kuitenkin myös naishahmojen ääniä; yleensä nämä ovat rääväsuisia ja asenteellisia. Yksi esimerkki Pakun tunnetusta naisroolista on NANA-animen Nana Oosaki.
Paku on työskennellyt monissa projekteissa Rie Kugimiyan kanssa, ja nämä kaksi ovat hyviä ystäviä. Kugimiya esittää esimerkiksi Alphonsea molemmissa Fullmetal Alchemist -animeissa.
Itse valtiaat – Agenttimusikaali
Itse valtiaat - Agenttimusikaali on yksi Itse valtiaat -ohjelman erikoisjaksoista.
Mauri Pekkarinen on salainen agentti 0,07 Itse valtiaat -musikaalissa Agenttimusikaali. Pahamaineinen tohtori Multasormi kidnappaa Tarja Halosen, Matti Vanhasen ja Sauli Niinistön kesken vaaliväittelyn (tai oikeastaan tohtori Multasormen apulainen Paavo Rautahammas kidnappaa presidenttiehdokkaat!) 0,07 tarttuu toimeen ja jahtaa Paavoa ympäri Helsinkiä, kunnes Paavo pääsee pakoon Ahvenanmaalle. Takaisin Eduskuntatalolla M eli Eero Heinäluoma haukkuu Maurin, koska tämä tuhosi panssariauton ja puolet kaupungista. Sitten he saavat kuulla tohtori Multasormesta, ja siitä, että tohtori Multasormi tappoi Esko Ahon sädettämällä Sitran. Mauri on suruissaan, ja kun Eero ei anna lupaa lähettää Mauria tuhoamaan tohtori Multasormea, Mauri ottaa lopputilin, mutta Seppo saa Maurin takaisin. Samalla Matti, Tarja ja Sauli ryömivät tohtori Multasormen saaren ilmastoinneissa. Mauri lähtee tuhoamaan tohtori Multasormea, mutta Eeron enkelit eli Anni, Tanja ja Suvi-Anne hakevat Maurin pois Autiolta saarelta, koska Maurin autoon tuli vika. Sittemmin Eduskuntaan on ilmestynyt Hypno-Digiboxeja, jotka lumoavat hyvät kansanedustajat tohtori Multasormen ilkeiksi apureiksi. Erkki, Mauri ja Seppo lähtevät tohtori Multasormen saaren, ja käykin ilmi, että tämän tohtori Multasormin on Esko Aho. Mauri uhkaa Eskoa tappamalla Eskon maamyyrän ja Esko antautuu. Mauri ja Seppo etsivät presidenttiehdokkaat ja he pakenevat saarelta, mutta Esko kuolee saareensa, koska hän asensi pyykkikoneensa linkoamaan yli 10 000 kierrosta minuutissa ja koko saari räjähti tämän takia. Eeron enkelit saapuvat paikalle ja Mauri pakenee Tanjaa mereen."Kun mikään ei riitä"
"Paavo Rautahammas -Tartu tiukasti hanuriin-"
"Esko hei -Kuusamo-"
"Eeron enkelit -Syytön-"
"Kaksi suurta kohtaa -Perhonen-"
Ichigo Kurosaki
Ichigo on syntynyt 15. heinäkuuta ja on 15-vuotias. Hän asuu Karakuran kaupungissa kahden pikkusiskonsa, Yuzun ja Karinin, ja isänsä, Isshinin, kanssa. Hollow nimeltä Grand Fisher tappoi Ichigon äidin, Masaki Kurosakin, Ichigon ollessa yhdeksänvuotias.
Ichigo joutuu usein tappeluihin hiusvärinsä takia, joka sattuu luonnostaan olemaan oranssi. Ichigon nimi tarkoittaa "ensimmäistä" ("ichi") ja "suojelijaa" ("go"). Ichigo tarkoittaa myös numeroita 1 ("ichi") ja 5 ("go") ja numerot nähdäänkin monessa yhteydessä sarjassa, muun muassa roikkumassa Ichigon huoneen ovessa. Kanjimerkein kirjoitettu "ichigo" tarkoittaa mansikkaa, josta Ichigo on saanut kuulla muutaman kerran mangassa. Toistaiseksi ainoastaan Ikkaku Madarame on sanonut pitävänsä nimestä, sillä kummankin nimet ovat synonyymeja samalle numerolle.
Ichigo antaa itsestään usein vaikutelman, että hän on etäinen ja kylmä luonne, ja omien sanojensa mukaan hän on rakentanut imagoaan koulussa vuosia. Todellisuudessa Ichigo välittää perheestään ja ystävistään enemmän kuin mistään muusta, ja useammin kuin kerran hän on asettanut oman elämänsä vaakalaudalle pelastaakseen perheensä ja ystävänsä. Ichigon ystävät luottavat hänen pärjäävän aina ja Ichigo pyrkii itsekin olemaan vahvempi puolustaakseen muita. Ichigo on kuitenkin jääräpäinen ja useimmiten hänelle on tästä enemmän haittaa kuin hyötyä.
Sarjan ensimmäisessä jaksossa shinigami Rukia Kuchiki törmää Ichigoon suojellessaan Karakuraa hollow'eilta. Ichigo ei olisi nähnyt Rukiaa ilman vahvaa henkipainettaan "reiatsua", jonka ansiosta hän pystyy näkemään kuolleita sieluja, ns. haamuja. Hollow hyökkää Ichigon perheen kimppuun haistaessaan tämän vahvan henkipaineen ja Ichigo yrittää epätoivoisesti pelastaa perheensä. Tästä seurauksena Rukia haavoittuu suojellakseen Ichigoa, jolla ei ihmisenä olisi mitään mahdollisuuksia hollow'ia vastaan. Haavoittuneen Rukian on luovutettava osa voimistaan Ichigolle, jotta tämä voisi pelastaa perheensä hollow'n hyökkäykseltä. Ichigo ottaa kuitenkin vahingossa kaikki Rukian voimat, eikä Rukia pysty palaamaan Soul Societyyn, sielujen kaupunkiin, vaan jää auttamaan Ichigoa.
Hermann Kutter
Hermann Kutter (12. lokakuuta 1863 – 31. maaliskuuta 1931) oli sveitsiläinen protestanttinen teologi. Yhdessä Leonhard Ragazin kanssa hän oli yksi kristillisen sosialismin perustajista Sveitsissä. Häneen vaikutti paljon Christoph Blumhardt. Kutterin mukaan sosialistiseen ohjelmaan sisältyvä taloudellinen muutos oli kristillisten keino saavuttaa Jumalan valtakunta. Hän näki sosiaalidemokratian Jumalan kanssa elämisen tienä ja sen seuraajat tahattomina Jumalan palvelijoina. Hän kirjoitti 11 kirjaa.
Kutter syntyi Bernissä. Hänen isänsä oli Wilhelm Rudolf Kutter (1818–1888) ja äitinsä Marie Albertina König (1833–1923). Hän avioitui Lydia Rohnerin (1868–1936) kanssa vuonna 1891. Hän kasvoi pietistisessä kodissa ja opiskeli teologiksi Baselissa, Bernissä ja Berliinissä. Vuonna 1844 hänestä tuli pastori Bernissä ja 1898 Zürichissä.
Saaden vaikutteita Blumhardtin aikaisesta jumalakäsityksestä, elämänfilosofioista, sosialistisista ajatuksista ja lisäksi saksalaisesta idealismin opista Kutter kehitti dynaamisen kuvan Jumalasta. Tällainen Jumala, joka Kristuksen kautta paljastuu ihmiskunnalle ja maailmalle äärettömässä todellisuudessa on elämän ainoa todellisuus. Tällä uskonkeskeisellä teologiallaan Kutter pohjusti tien ns. dialektiselle teologialle. Kutterin mukaan paluu "suoraan elämään" on toteutunut historian aikana, mistä osoituksena sosialismi on. Kutterin mielestä sosiaalidemokraatit olivat elävän Jumalan työkaluja: hänen kirjansa "Sie müssen" (1903) mukaan heidän pitää julistaa maailmalle viimeisestä tuomiosta ja "suuresta käännekohdasta". Kutter yhdistetään dialektisen teologian koulukunnan kannattajiin kuten Karl Barth, Emil Brunner ja Friedrich Gogarten. Hän hyväksyi sosiaalidemokratian, mutta hän ei kuitenkaan koskaan liittynyt Sosiaalidemokraattiseen puolueeseen kuten Leonhard Ragaz ja Karl Barth olivat tehneet.
Rob Caggiano
Robert ”Rob” Caggiano (s. 7. marraskuuta 1976) on yhdysvaltalainen metallimuusikko. Caggiano on entinen yhdysvaltalaisen Anthraxin kitaristi. Hän on soittanut yhtyeessä vuosina 2001–2005 ja uudestaan 2007–2013. Vuodesta 2013 Caggiano on soittanut tanskalaisessa Volbeat-yhtyeessä.
Caggiano on työskennellyt tuottajana muun muassa Cradle of Filthille ja Ill Niñolle.