Sfinx
Sfinx eli Sphynx (englanniksi myös Canadian Hairless) on harvinainen kissarotu, joka luonnollisen mutaation aiheuttaman geenivirheen vuoksi on lähes karvaton. Rotu sai alkunsa Kanadassa 1960-luvulla ja vaikka se onkin vielä Suomessakin varsin huonosti tunnettu, se on herättänyt paljon keskustelua erikoisen ulkonäkönsä vuoksi. Se on kuitenkin saavuttanut aseman muiden kissarotujen joukossa. Rotu on saanut nimensä egyptiläisen taruolennon, sfinksin mukaan.
Sfinx on erikoinen ilmestys kissojen joukossa ja sitä vieroksutaan joskus harvinaislaatuisen ulkonäkönsä vuoksi. Rotua kutsutaan yleisesti karvattomaksi kissaksi, joskin tämä nimitys on siltä osin harhaanjohtava, että sfinxin naama, häntä, korvien ulkopinta ja selkä on ohuen karvoituksen peitossa. Varsinainen karvoitus siltä kuitenkin puuttuu ja paljas iho on selvästi näkyvissä. Sfinxin iho tuntuu käteen pehmeältä ja lämpimämmältä kuin kissalla yleensä. Kaikki värimuodot ovat sfinksillä mahdollisia ja sen ihon väri osoittaakin millainen sen turkki olisi, jos sille sellainen kasvaisi.
Sfinx on keskikokoinen kissarotu, jonka keskimääräinen paino on uroksilla 4-5 kiloa ja naarailla 3-3,5 kiloa. Rotusäädösten mukaan uros saa olla 25 % naarasta kookkaampi, kunhan vartalon mittasuhteet ovat kohdallaan.
Sfinxilla on keskikokoinen vartalo, joka sirosta luurangosta huolimatta on hyvin lihaksikas. Vatsan seutu on hieman pyöristynyt. Sen pitkät ja hoikat etujalat ovat hieman takajalkoja lyhyemmät. Pitkävarpaiset käpälät ovat muodoltaan soikeat ja varsin sirot. Polkuanturoiden tulisi sointua turkin väriin.
Sfinxin pää on kiilamainen, hieman leveyttään pidempi ja kallossa on leveät poskiluut. Sillä on lyhyt kuono ja nenän tulisi sointua yhteen turkin kanssa. Kuonossa on pienet viiksentyngät, mutta ei varsinaisia viiksikarvoja. Hyvin suuret ja leveät korvat ovat avoimet ja kärjistä pyöristyneet. Sisältä ne ovat sisäsivultaan täysin karvattomat joskin ulkosivua peittää ohut untuva. Suuret silmät ovat soikeat ja hieman vinot. Ne sijaitsevat syvällä päässä ja niiden värin tulisi sointua yksiin turkin kanssa.
Sfinxin iho on paikoin hyvinkin ryppyistä päässä ja jaloissa, sekä joillakin muilla vartalon alueilla. Näitä alueita lukuun ottamatta kissan ihon tulisi kuitenkin olla sileä. Kissan pitkä ja piiskamainen häntä on ohut ja kapenee tyvestä kärkeä kohti.
Sfinx on saavuttanut erikoisuutensa ansiosta paljon huomiota kissaihmisten keskuudessa, mutta poikkeavuudessa on olemassa haittapuolia, jotka tekevät sekä kissan että omistajan elämän välillä keskimääräistä vaikeammaksi. Turkin puutteesta on omat haittatekijänsä.
Sfinxin ruumiinlämpö on turkin puutteesta huolimatta muita kissarotuja korkeampi. Tämä on seurausta rodun poikkeuksellisen voimakkaasta aineenvaihdunnasta, joka on niille välttämätön. Koska sfinxiltä puuttuu lämpöä eristävä turkki, sen on pidettävä ruumiinlämpöään yllä toisin keinoin. Voimakas aineenvaihdunta ja lihaksikas ruumis tuottavat paljon lämpöä ja estävät kissaa palelemasta. Nopea aineenvaihdunta kuitenkin myös kuluttaa runsaasti energiaa ja tämän vuoksi sfinxin on syötävä muita rotuja enemmän ruokaa ja tehtävä tarpeensa tavallista useammin.
Vilkas aineenvaihdunta kiihdyttää myös sfinxin ihon rasvoittumista. Sen iho tuottaa samoja eritteitä, kuin muillakin roduilla, mutta karvoituksen puuttuessa ne eivät pääse leviämään vaan jäävät iholle, mistä kissan ei onnistu niitä omin avuin pestä pois. Tämän vuoksi sfinx on pestävä säännöllisesti, ja myös sen korvat on puhdistettava. Lisätöitä omistajalle tuottaa se erikoislaatuinen seikka, että sfinx muista kissoista poiketen hikoilee, ja vilustumisvaaran välttämiseksi iho on kuivattava säännöllisesti.
Sfinxiä on luonnehdittu hyvin seuralliseksi, ystävälliseksi, älykkääksi ja vilkkaaksi kissaksi, joka osallistuu mielellään isäntäväkensä askareisiin. Se nauttii ihmisten ja muiden kissojen läheisyydestä ja kiintyy omistajaansa syvästi. Korkean ruumiinlämpönsä ansiosta se saattaa viettää aikaansa jopa saunan lauteilla.
Karvattomista kissoista on kerrottu kautta historian erilaisissa lähteissä. Esimerkiksi asteekkien kerrotaan kasvattaneen niitä ja onpa olemassa kirjallista tietoa karvattomien kissojen esiintymisestä eri lähteissä ympäri maailman. Vaikuttaakin siltä, että karvattomuuden aiheuttava geeni ilmestyy luonnostaan esiin noin 15 vuoden välein. Ennen sfinxiä ei oltu kuitenkaan kiinnostuttu jalostamaan karvattomista kissoista rotua.
Vuonna 1966 Kanadan Torontossa syntyi lyhytkarvaiselle kotikissalle pesueellinen karvattomia pentuja, jotka kiinnittivät ihmisten huomion ja niiden jalostaminen roduksi alkoi. Nykyisin maailmassa esiintyvä sfinx-kanta polveutuu kahdesta 1970-luvulla syntyneestä pesueesta:
Sfinxin juuret ovat vahvasti Pohjois-Amerikan maaperällä ja rotu onkin ollut pitkään lähes tuntematon muissa maanosissa. Viime aikoina se on kuitenkin saavuttanut suosiota myös Euroopassa ja levinnyt yhä suuremman yleisön tietoisuuteen.
Rodun alkutaipaleella sfinxin pentuja risteytettiin devon rexien kanssa. Rotujen risteytyksessä on käytetty syynä yritystä vahvistaa kissan karvattomuuden aiheuttavia ominaisuuksia. Sfinxin karvattomuuden aiheuttaa alleeli samassa geenissä, jossa piilee syy myös devon rexin harvinaislaatuiseen yksikerroksiseen turkkiin. Ominaisuudet ovat peittyviä, joten rotujen risteyttämisen toivottiin vahvistavan kyseistä geeniä. Se kuitenkin aiheutti kissoille hammas- ja hermosto-ongelmia, minkä seurauksena tällaiset risteytykset ovat nyt laajalti kiellettyjä. Nykyisin rodun geenipoolia laajentamaan käytetään normaaliturkkisia lyhytkarvaisia rotuja. Sfinxsien pentueet eivät ole kovin suuria, joten esimerkiksi Suomessa karvattoman kissan hankkiminen voi viedä pitkän aikaa, kun pesueitakin syntyy harvassa.
Sfinxin vieraudesta Amerikan ulkopuolella kielii jotain se, että Suomeen tämä rotu saapui vasta tällä vuosituhannella. Vuoden 2000 joulukuussa saapui Yhdysvalloista Satu Salmiselle ensimmäinen sfinx, joka oli rekisteröity Suomen Kissaliitolle. Sen jälkeen karvattomien kissojen reitti Suomeen aukesi ja niitä saapui maahan eri puolilta maailmaa. Helmikuussa 2002 syntyi Satu Salmisella Suomessa ensimmäinen sfinx-pentue, ja nykyisin näitä kissoja on maassa satakunta kappaletta.
Sfinx ei ole saavuttanut rotuna toistaiseksi kovin suurta suosiota Pohjois-Amerikan ulkopuolella. Se on kuitenkin kiinnittänyt varsinkin kissaharrastajien huomion erikoisella ulkonäöllään. On käyty myös keskustelua siitä, onko sfinxin kaltaisen mutaation kehittäminen roduksi eettisesti arveluttavaa.
Sfinx ei ole tavallinen näky myöskään elokuvakankaalla. Parhaiten tunnettu rodun edustaja lieneekin SGC Belfry Ted Nude-Gent, joka esiintyy Austin Powers -elokuvasarjassa Mr. Bigglesworthina, tohtori Pahan kissana. Kuuluisa tatuoija Kat Von D omistaa kaksi sfinx kissaa, Piafin ja Poen.