Charles Nungesser
Charles Eugene Jules Marie Nungesser (s. 15. maaliskuuta 1892 – katosi 8. toukokuuta 1927) oli ranskalainen lentäjä ja seikkailija, joka muistetaan parhaiten Charles Lindberghin kilpailijana.
Nungesser oli Ranskan kuuluisin lentäjä-ässä ja hänellä oli René Fonckin ja Georges Guynemerin jälkeen eniten ilmataisteluvoittoja ensimmäisessä maailmansodassa. Sodan jälkeen Nungesser katosi yrittäessään ensimmäistä välilaskutonta lentoa Atlantin valtameren yli Pariisista New Yorkiin yhdessä sota-aikaisen toverinsa François Colin kanssa. Heidän koneensa lähti Pariisista 8. toukokuuta 1927 ja nähtiin kerran Irlannin ilmatilassa, minkä jälkeen se katosi.
Koneen katoamista pidetään yhtenä suurimmista ilmailun historian mysteereistä, ja on spekuloitu että lentokone olisi pudonnut joko Atlantin valtamereen, Newfoundlandiin tai Maineen. Kaksi viikkoa Nungesserin ja Colin katoamisen jälkeen Charles Lindberg onnistui tekemään saman lentomatkan Spririt of St. Louis -koneellaan.
Nungesserin ja Colin muistolle omistettu museo on Le Bourgetin lentokentällä Pariisissa, ja heille on omistettu myös Étretatissa sijaitseva muistomerkki.
Charles Nungesser syntyi maaliskuussa 1892 Valenciassa. Lapsena hän oli hyvin kiinnostunut kilpaurheilusta. Opiskeltuaan École des Arts et Métiers -koulussa (jossa hän oli keskikertainen oppilas) Nungesser matkusti Etelä-Amerikkaan, ensin Rio de Janeiroon etsimään setäänsä ja sen jälkeen Buenos Airesiin, missä hän työskenteli automekaanikkona ennen kuin ryhtyi ammattilaiskilpa-ajajaksi. Hänen kiinnostuksensa kilpa-ajoon johti Nungesserin pian lentokoneiden lentäjäksi. Lopulta Nungesser löysi kadonneen setänsä ja työskenteli hänen sokeriplantaasillaan.
Kun ensimmäinen maailmansota syttyi heinäkuussa 1914, Nungesser palasi Ranskaan ja liittyi ratsuväkirykmenttiin. Eräällä partiointiretkellä hän ja muutamat muut sotilaat valtavasivat saksalaisen partioauton surmattuaan ensin sen matkustajat. Tämä teki vaikutuksen hänen esimiehiinsä, minkä ansiosta hänelle myönnettiin Medaille Militaire -kunniamerkki ja hänen siirtoanomuksensa ilmavoimiin hyväksyttiin.
Läpäistyään sotilaslentäjän koulutuksen Nungesser sijoitettiin lentomuodostelma VB106:een, missä hän pudotti ensimmäisen viholliskoneensa heinäkuussa 1915. Tästä hänelle myönnettiin Croix de Guerre -kunniamitalli. Marraskuussa 1915 hän sai siirron lentomuodostelma N.65:een. Myöhemmin Nungesser liittyi Lafayette-lentueeseen, joka koostui yhdysvaltalaisista vapaaehtoisista. Vuoden 1916 lopussa hän oli saavuttanut 21 ilmataisteluvoittoa.
Huolimatta ansioistaan taistelulentäjänä Nungesser oli arestirangaistuksen alaisena useita kertoja lennettyään ilman lupaa. Hän ei pitänyt tiukasta sotilaskurista ja meni Pariisiin nautiskelemaan alkoholista ja naisten seurasta niin usein kuin mahdollista. Hän oli johtava sotilaspilotti, jonka taistelutaidot saksalaisia vastaan olivat laajasti uutisoitu aihe Ranskassa. Nungesserin ulkonäkö ja persoonallisuus sekä hänen mielenkiintonsa kohteet (vaara, kauniit naiset, viini ja nopeat autot) tekivät hänestä stereotyyppisen taistelulentäjän ruumiillistuman. Vastakohtana epäsosiaalisena pidetylle René Fonckille Nungesser oli pidetty henkilö taistelutoveriensa keskuudessa. Tammikuussa 1916 hän joutui pahaan kolariin, jossa hänen molemmat jalkansa murtuivat. Hän ontui loukkaantumisten takia usein niin pahasti, että hänet piti auttaa ohjaamoon.
Kun ensimmäinen maailmansota oli päättynyt marraskuussa 1918, Nungesser yritti perustaa lentokoulua, mutta hän ei saanut houkuteltua siihen tarpeeksi paljon oppilaita. Sodanjälkeinen taloudellinen taantuma oli jättänyt monia sotaveteraaneja työttömäksi, joten Nungesser päätti kokeilla mahdollisuuksiaan elokuvateollisuuden parissa Yhdysvalloissa, missä lentäjäsankarien teot olivat suosittu elokuvien aihe. Kun hän oli tekemässä "The Dawn Patrol" -elokuvaa, hän kiinnostui yrityksesta tehdä Atlantin ylittävä lento ja kertoi ystävilleen, että hänen seuraava matkansa tapahtuisi lentäen.
François Coli, lentosuunnistaja joka oli tunnettu historiallisista lennoista Välimerellä, oli suunnitellut Atlantin ylittävää lentoa vuodesta 1923 lähtien yhdessä taistelutoverinsa Paul Tarasconin kanssa. Kun Tarascon joutui luopumaan lennosta loukkaannuttuaan kolarissa, Nungesser tuli hänen korvaajakseen. Nungesser ja Coli aloittivat lentonsa Le Bourgetin lentokentältä Pariisista 8. toukokuuta 1927 päämääränään New York. Heidän 160 hv moottorilla varustettu koneensa oli nimeltään Valkolintu ("L'Oiseau Blanc") ja ohjaamon alapuolelle kylkiin oli maalattu kopio Nungesserin ensimmäisen maailmansodan aikana käyttämästä kuoleman vertauskuvasta. Lentäjät pitivät kuviota suojelevana maskottina.
Heidän koneensa nähtiin viimeisen kerran ylittämässä Irlantia ja kun he eivät koskaan saapuneet perille, oletettiin että he olivat pudonneet Atlantin valtamereen.
Kaksi viikkoa katoamisen jälkeen amerikkalainen lentäjä Charles Lindbergh onnistui yksinlennossaan New Yorkista Pariisiin ja sai sankarin vastaanoton ranskalaisilta, vaikka he surivat Nungesserin ja Colin katoamista. 
Vuosien saatossa on yritetty selvittää useita kertoja, mitä Nungesserille ja Colille tapahtui.
Useat uskovat lentokoneen syöksyneen Atlanttiin, mutta johtavana vaihtoehtoisena teoriana pidetään koneen putoamista Maineen.
Jäännöksiä koneesta ja lentäjien ruumiista ei ole kuitenkaan koskaan löydetty.
Ensimmäisen yhdysvaltalaisen ilmataisteluelokuvan "The Dawn Patrol" (1930) kohtauksissa Nungesser esitti itseään lentäen samanlaisella koneella kuin hän taisteli sodassa.
Elokuvasta tuli menestys lukuisten näyttävien ilmataistelukohtauksien ansiosta, mutta se kuvattiin neljä vuotta ennen ensi-iltaansa.
On esitetty huhuja että Nungesser olisi ollut yksi stuntlentäjistä joka olisi kuollut "Hornan enkelit" -elokuvan kuvauksissa, mutta ne väitteet eivät pidä paikkaansa.
1970-luvulla valmistui samanniminen ranskalainen elokuva ("Les as des as"), pääosassa Jean-Paul Belmondo, jonka kohtaukset esittivät tapahtumia Nungesserin elämästä.
Myös Kanadassa on tehty vuonna 1999 lastenelokuva "Dead Aviators" jossa Nungesserin ja Colin haamut esiintyvät.