hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Pakkasen purevuus
Pakkasen purevuus eli tuulen hyytävyys kertoo, miten lämpötilan ja tuulen yhteisvaikutus vaikuttaa ihmisen ihoon. Tuuli haihduttaa iholta lämpöä ja kosteutta nopeasti, jolloin iho kylmenee ja kuivuu. Lämmön siirtyminen iholta ympäröivään ilmaan on sitä suurempaa, mitä kylmempää ulkoilma on, ja tuuli nopeuttaa lämmön häviämistä. Sen sijaan ilman kosteudella ei pakkasoloissa ole oleellista merkitystä kylmyyden aistimiseen. Ilmiöstä käytetään myös nimeä viimaindeksi ().
Alkujaan majuri Paul Siple ja maantieteilijä Charles Passel tutkivat tätä 1940-luvulla Etelämantereella laittamalla vettä muoviastiaan, ja mittaamalla aikaa joka kuluu sen jäätymiseen. Samalla on mitattu ilman lämpötila ja tuulen nopeus. He kehittivät tiedoista kaavan pakkasen purevuudelle .
Kaavassa WCT on pakkasen purevuus, V on tuulen nopeus metreinä sekunnissa ja T on ilman lämpötila asteina Celsiusta.
Siplen kirjasarjassa 90° South vuodelta 1959 mainitaan Etelämantereella käytössä ollut kaava
missä K= pakkasen purevuusindeksi, V tuulen nopeus M/s ja T lämpötila celsiusasteina Tämä purevuus­indeksi osoittaa iholta ulos virtaavan lämpömäärän kilo­kaloreina neliö­metriä kohti (kcal/m.
Käytännössä tämän indeksiluvun (WCT) sijasta käytetään pakkasen purevuuden mittana usein sitä lämpötilaa, jossa tämä indeksi saisi saman arvon tuulen nopeuden ollessa nolla.
Siplen-Passelin kaava oli käytössä noin 50 vuotta. Sen oikeellisuudesta keskusteltiin paljon, sillä muoviastia luultavasti käyttäytyy pakkasella eri tavalla kuin ihmisen iho. Yhdysvaltalaiset ja kanadalaiset tutkijat tekivät matemaattisia mallinnuksia ja myös kokeita vapaaehtoisilla koehenkilöillä, ja tutkimusten perusteella kehitettiin uusi kaava:.
Kaavassa WCT on pakkasen purevuus, T on lämpötila asteina ja V on tuulen nopeus kilometreinä tunnissa 10 metrin korkeudella.
Ilmatieteen laitoksen sivuilla on myös interaktiivinen taulukko, jossa voi testata eri tuulen nopeuksia ja lämpötiloja. Ohjelmakoodia tutkimalla näkyy, että siellä käytetään seuraavaa kaavaa.
Kaavassa WCT on pakkasen purevuus, V on tuulen nopeus metreinä sekunnissa ja T on ilman lämpötila asteina Celsiusta. Tämä kaava on käytännössä sama kuin kanadalaisten kaava, mutta nopeusyksiköt ovat erilaisia.
Tuulen nopeudet mitataan WMOn suosituksen mukaan 10 metrin korkeudella esteiden yläpuolella, ja muutetaan Kanadassa nopeudeksi kasvojen korkeudella kertomalla luvulla 2/3. Muilla korkeuksilla mitattuja tuulia voi käyttää pinnanläheisen tuulen arviointiin avoimella paikalla logaritmisen tuulilain avulla: tuulen nopeus on verrannollinen korkeuden logaritmiin. Auringon lämmittävää vaikutusta ei oteta huomioon kaavoissa.
Uusi kaava antaa huomattavasti pienempiä arvoja kuin vanha.
Mikko Kilkkinen
Mikko Kilkkinen (s. 8. lokakuuta 1984 Helsinki) on suomalainen laulaja, joka kruunattiin tangokuninkaaksi vuonna 2002 Seinäjoen Tangomarkkinoilla. Hän on kaikkien aikojen nuorin tangokuningas saatuaan tittelin 17-vuotiaana. "Mikko Kilkkinen" -niminen esikoisalbumi julkaistiin Tangomarkkinoilla vuonna 2003 vuosi kruunauksen jälkeen.
Vuonna 2005 Kilkkinen siirtyi iskelmämusiikin parista täysipainoisesti klassiseen ja oopperamusiikkiin. Hän konsertoi Suomen kirkoissa ja konserttisaleissa ja on opiskellut Annika Ollinkarin johdolla laulumusiikkia Sibelius-Akatemiassa.
Étienne Balibar
Étienne Balibar (s. 23. huhtikuuta 1942 Avallon, Bourgogne) on ranskalainen marxilainen filosofi. Hän oli Louis Althusserin oppilas. Tämän kuoleman jälkeen Balibarista tuli nopeasti ranskalaisen marxilaisen filosofian johtava puolestapuhuja.
Balibarin tytär Jeanne Balibar on ranskassa tunnettu näyttelijä.
Kädetön Alfonso
Kädetön Alfonso ("The Unknown") on Tod Browningin ohjaama yhdysvaltalainen mykkäelokuva vuodelta 1927. Sen pääosia esittävät Lon Chaney Senior ja Joan Crawford. Sivurooleissa nähdään muun muassa Norman Kerry ja Nick de Ruiz. Se on genreltään kauhuelokuva ja kertoo Chaneyn esittämästä sirkuksen veitsenheittäjästä, joka on rakastunut Joan Crawfordin näyttelemään karnevaalityttöön. Elokuva on täynnä omalaatuisia juonenkäänteitä, ja se perustuu löyhästi ohjaaja Browningin omiin kokemuksiin .
Chiburi
Chiburi on japania ja tarkoittaa symbolista veren ravistamista miekanterästä terävällä liikkeellä tappavan lyönnin jälkeen.
Iaidossa chiburi on yksi neljästä iai-katan osa-alueesta. Veren poistaminen miekasta oli tärkeää, sillä veren punasoluissa oleva hemirauta saattoi hapettaa miekan terää pitkällä aikavälillä tai ainakin rumentaa terää. Lisäksi pyyhkimätön veri saattoi aiheuttaa miekan terän jumiutumisen huotraan ("saya"), mikä saattoi tositilanteessa olla kohtalokasta. Iaidossa esiintyvä liike on kuitenkin lähinnä symbolinen ja sen tarkoituksena on lähinnä "tapon" jälkeen rentouttaa kehoa ja lihaksia sekä korostaa harjoittelijan valmiutta ja saattaa miekka asentoon jossa jo kaatunutta vastustajaa voidaan vielä uhata. Itse liike ei todennäköisesti olisi poistanut verta terästä läheskään tarpeeksi tehokkaasti joten se olisi joka tapauksessa pitänyt pyyhkiä kunnolla ennen huotraan palauttamista.
Saǥai Muittalægje
Saǥai Muittalægje (suom. 'Uutisten kertoja') oli Anders Larsenin perustama saamenkielinen sanomalehti, jota julkaistiin 1904–1911. Saǥai Muittalægje oli ensimmäinen lehti, joka julkaisi Isak Saban Saamen suvun laulun runoversion 1. huhtikuuta 1906.
Lee Watkinson
Lee Watkinson (s. 18. lokakuuta 1966) on yhdysvaltalainen pokerinpelaaja. Hän on kotoisin Longbranchista, Washingtonin osavaltiosta.
Vuonna 2004 Watkinson sijoittui World Series of Pokerin $ 5,000 Pot Limit Omaha -turnauksessa toiseksi Ted Lawsonin jälkeen ja $ 5,000 No-Limit Hold'em -turnauksessa neljänneksi. Seuraavana kesänä hän voitti WSOP-rannekkeen $ 10,000 Pot Limit Omaha -turnauksessa. Sen voittosumma oli 655 746 dollaria. Ratkaisevassa kädessä Watkinsonilla oli A Q 6 5 Mike Guttmanin J J T 8 vastaan kun pöytään tuli 5 4 3 7 K. WSOP:n pääturnauksessa Watkinson oli rahasijoilla kahtena vuotena peräkkäin (2004 115. voittaen 15 000 dollaria ja 2005 45. voittaen 235 390 dollaria) ja vuoden 2007 WSOP:ssä hän selvisi pääturnauksen finaalipöytään, jossa oli kahdeksas ansaiten 585 699 dollaria. Marraskuussa 2005 Watkinson oli kolmas WSOP:n oheisturnauksessa (WSOP Tournament Circuit - Paris/Bally's Las Vegas).
World Poker Tourin kolmannella kaudella kesällä 2004 Watkinson sijoittui kahdessa peräkkäisessä turnauksessa toiseksi. Mirage Poker Showdownissa hän hävisi Eli Elezralle ja Legends of Pokerissa Doyle Brunsonille. Molemmista turnauksista Watkinson ansaitsi yli puoli miljoonaa dollaria.
Tammikuussa 2008 Watkinson voitti Aussie Millions -tapahtuman 3 000 dollarin pot limit omaha -turnauksen. Ykköspalkinto oli 180 600 Australian dollaria.
"CardPlayer"-lehti nimesi hänet vuoden pelaajaksi vuonna 2004 Maaliskuussa 2009 Watkinsonin pokeriuran turnausansiot ylittivät 3,9 miljoonaa dollaria.
Watkinson on perustanut tyttöystävänsä Timmi DeRosan kanssa Cortland Brandenberg Foundationin, joka auttaa Hollywoodin filmiteollisuuden ja lääketeollisuuden hylkäämiä simpansseja . Watkinson edustaa Full Tilt Poker -nettipokerihuonetta.
Vanessa Redgrave
Vanessa Redgrave (s. 30. tammikuuta 1937 Lontoo, Iso-Britannia) on englantilainen Oscar-palkittu näyttelijä.
Redgrave on palkittu uransa aikana Oscarin lisäksi muun muassa kahdella Golden Globella (11 ehdokkuutta), kahdella Primetime Emmyllä, Cannesin elokuvajuhlien palkinnolla, SAG-palkinnolla ja Tonylla. Hän on näytellyt yli 80 elokuvassa kuten "Blow-Up – erään suudelman jälkeen" (1966), "Isadora" (1968), "Maria, skottien kuningatar" (1971), "Paholaiset" (1971), "Muistojeni Julia" (1977), "Bostonilaiset" (1984), "Talo jalavan varjossa" (1992), "Vaarallinen tehtävä" (1996) ja "Sovitus" (2007).
Redgrave on saanut Brittiläisen imperiumin komentajan arvonimen, mutta hän kieltäytyi arvonimestä Dame.
Redgrave syntyi näyttelijäperheeseen, joten hän oli jo perillä esiintymisestä aloittaessaan elokuvauraansa 1960-luvulla. Hänen vanhempansa ovat Michael Redgrave ja Rachel Kempson ja hänen sisaruksiaan ovat Lynn Redgrave ja Corin Redgrave.
Redgrave oli naimisissa sittemmin edesmenneen elokuvantekijä Tony Richardsonin kanssa vuosina 1962–1967. He saivat kaksi lasta, näyttelijät Joely Richardson ja Natasha Richardson, joka menehtyi vuonna 2009 traagisesti lasketteluonnettomuudesta aiheutuneeseen aivovammaan. Redgraven kolmas lapsi on italialaisnäyttelijä Franco Neron kanssa saatu Carlo Gabriel Nero. He avioituivat vuonna 2006. Redgrave seurusteli pitkään näyttelijä Timothy Daltonin kanssa.
Redgrave on ollut Workers Revolutionary Party -puolueen jäsen 1970-luvulta lähtien. Vuonna 1962 hän oli ensimmäisiä kommunistisessa Kuubassa vierailleita julkisuuden henkilöitä. Hänen kantansa ovat olleet antistalinistisia ja trotskilaisesti värittyneitä. Hän on ollut myös julkisuudessa puolustaessaan Britanniassa maanpaossa olleita tšetšeenipoliitikkoja, kuten Ahmed Zakajevia.
Pavel Tsybin
Pavel Vladimirovitš Tsybin (23. joulukuuta 1905 – 4. helmikuuta 1992) oli neuvostoliittolainen lentokonesuunnittelija. Hän oli OKB-256-suunnittelutoimiston johtaja.
Tsybinin OKB-256 suunnitteli rakettimoottorilla varustettuja transsoonisia koelentokoneita, LL-1, LL-2, ja LL-3, vuodesta 1945 vuoteen 1955. 23. toukokuuta 1955 OKB-256 valittiin suunnittelemaan ilmasta – Tu-95N-pommikoneesta – laukaistava patopainemoottorilla toimiva ja Mach 3 nopeuteen yltävä tiedustelukone, josta kaavailtiin myös pommikoneversiota. Sen kilpailija oli RSS-52-projekti, jota veti Vladimir Mjasištšev.
Vuonna 1957 Neuvostoliitto aloitti Yhdysvaltain ilmavoimien Dynasoar-sukkulaprojektin vastineeksi oman vastaavan hankkeen, joka toteuttajaksi valittiin kaksi suunnittelutoimistoa, joista toinen oli OKB-256. Tsybinin PKA-avaruuslentokoneprojekti, jonka sopimus allekirjoitettiin 17. toukokuuta 1959, suoritettiin yhteistyössä Sergei Koroljovin OKB-1:n kanssa. Ensimmäisen prototyypin alisooniset liitokoneet tehtiin jo 7. huhtikuuta 1959. Tsybinin toimisto suljettiin lokakuussa 1959. Tsybin alaisineen siirrettiin Mjasištševin toimistoon, jolla oli käynnissä VKA-23-projekti ("Vodušno Kosmitšeskije Apparat"); siinäkin kehitettiin siivellistä avaruusalusta, jonka prototyypit olisi laukaistu R-7-raketilla.
Osana sotateollisen kompleksin uudelleenorganisointia (jollaista tapahtui myös Ranskassa,
Saksassa ja Englannissa, mutta Yhdysvalloissa vasta paljon myöhemmin) Mjasištševin toimisto suljettiin vähän myöhemmin ja henkilöstö siirrettiin Vladimir Tšelomein OKB-52-toimistoon vuonna 1960.
Sukkulaprototyyppien rakentaminen keskeytettiin keväällä 1961, jolloin kolme koekonetta oli osin rakennettu. Tsybin siirtyi Korolevin OKB-1:een. Tsybinin sukkulatyöt siirtyivät Mikojanille. Niistä tuli Spiral-avaruusaluksen suunnittelun perusta. OKB-1:ssä Tsybin osallistui Vostok-, Sojuz- ja Sojuz-T-avaruuskapseleiden suunnitteluun, suunnitteli AMS-planeettaluotamia ja Molnija-tietoliikennesatelliitteja.
Hän oli uransa lopulla, vuodesta 1974 kuolemaansa asti, Buran-sukkulan suunnittelijoiden hierarkiassa toisena.
Emo
Emo tarkoittaa seuraavia:Emo on seuraavien henkilöiden nimi:Aihepiiriin liittyvät myös seuraavat:
Nōtō
Nōtō on japania ja tarkoittaa iaidōssa miekan palauttamista takaisin tuppeen. Iaidōssa "Nōtō" on neljästä iai-katan osa-alueesta viimeinen, katan päättävä osa. Nōtō suoritetaan veren terästä ravistamisen ("chiburi") jälkeen. Nōtōta tehdessään miekkailija säilyttää sisäisen valppautensa, zanshin, eikä siten tule yllätetyksi.
Nōtōsta on kahta nopeutta, hidas ja nopea. Onnistuneen miekkamanööverin jälkeen ei periaatteessa ole syytä nopeaan Nōtōn tekemiseen. Miekan tuppeen palauttamisen nopeus kuitenkin kasvaa harjoittelijoilla kokemuksen ja harjoituksen myötä. Nōtōn nopeuden pitäisi kuitenkin olla suhteessa nukitsuken, kirioroshin ja chiburin nopeuteen.
Nukitsuke
Nukitsuke on iaidō-liike. Liikkeessä miekka vedetään tupesta nopeasti ja samalla viilletään tai uhataan vastustajaa, jotta hän häkeltyisi tai vahingoittuisi. Näin pyritään tyrehdyttämään vastustajan hyökkäys. Iaidōssa "nukitsuke" on ensimmäinen neljästä iai-katan osa-alueesta. Nukitsuke voi olla luonteeltaan puolustuksellinen tai voimakas ja hyökkäävä, kuten se aikanaan iaijutsu-koulukunnissa oli.
Mika Tauriainen
Mika ”Tane” Tauriainen (s. 5. tammikuuta 1975 Motala, Ruotsi) on suomalaisen Entwine-yhtyeen laulaja. Hän liittyi Entwineen vuonna 2000. Ennen tätä Tauriainen lauloi Billy-Goats-nimisessä yhtyeessä. Hän toimi solistina myös yhtyeessä ShamRain vuosina 2001–2009.
Magnetic Fields
"Magnetic Fields" (alkuperäisnimi "Les Chants Magnétiques") on Jean-Michel Jarren kolmas albumi Disques Dreyfus -levymerkin alaisuudessa. Levy julkaistiin vuonna 1981. Albumi oli eräs ensimmäisiä äänitteitä, jotka käyttivät sampleja musiikillisina elementtinä. Magnetic Fields on myös tyyliltään hieman erilainen kuin Jarren aiempien albumien äänimaailma. Tähän albumiin Jarre sai osittain inspiraatiota Andy Warholin töistä samoin kuin digitaalisen ääniteknologian mahdollisuuksista verrattuna esimerkiksi läpimurtoalbumiin Oxygène, jossa hän käytti analogisia syntetisaattoreita.
Pitkä avausraita koostuu kolmesta erillistä osasta, joista toinen hitaampi osa sisältää runsaasti sample-tekniikkaa. Se osaltaan enteilee Jarren tulevaa äänimaailmaa vuoden 1984 Zoolook-albumilla.
Albumi saavutti listasijoituksen #6 UK chartissa ja #98 US chartissa.
Albumilla on sekä ranskan- että englanninkielinen nimi. Ranskalainen nimi "Les Chants Magnétiques" on sanaleikki, jonka suora suomennos olisi "magneettisia lauluja". Ranskan kielen puheessa sana "chants" ääntyy melkein identtisesti sanan "champs" kanssa, jolloin nimi "Les Champs Magnétiques" tarkoittaisi suomennettuna "magneettikenttiä". Vinyylialbumin levypussikannessa ja CD-levyn kansivihkosessa sisäsivuilla on merkitty "painovirhe", jossa on sana "champs" on yliviivattu ja yläpuolelle kirjoitettu "chants". Koska sanaleikille on täysin mahdotonta löytää käännösvastineita muissa kielissä, on kansainväliseksi nimeksi valittu yksinkertaisesti "Magnetic Fields".
Pielpajärven erämaakirkko
Pielpajärven erämaakirkko sijaitsee noin kymmenen kilometrin päässä Inarin kirkonkylästä, Inarijärven pohjoispuolella.
Pielpajärvi oli aikaisemmin inarilaisten talvikylä, johon kokoonnuttiin markkinoille, kuuntelemaan kiertäviä saarnaajia ja hoitamaan kirkolliset toimitukset (vihkimiset, kasteet ja hautaansiunaamiset), mutta varsinaista kylää ei siellä koskaan ole ollut. Sinne tulivat myös verottajien edustajat keräämään vuotuiset veronsa. Pahimmillaan inarilaisten oli maksettava veroja kolmelle eri taholle: Tanskalle, Ruotsille ja Venäjälle.
Ensimmäinen kirkko, Kuningatar Kristiinan kirkko, valmistui Pielpajärvelle vuosien 1646–1648 välillä. Kirkko lahosi paikoilleen ja uusi kirkko valmistui 1760.
Kirkkokentällä oli kirkkotupia, joissa väki asusti kirkolla käyntien ajan. 1800-luvun loppupuolella siellä oli myös pappila ja väentupa, talli ja navetta sekä muutama talo. Hautausmaata Pielpajärvellä ei ole koskaan ollut, koska vainajat haudattiin saariin (esimerkiksi Ukonsaaren vieressä sijaitsevalle Hautuumaasaarelle).
Kirkko säilyi käytössä 1800-luvun loppuun. Vuonna 1895 alettiin rakentaa uutta kirkkoa Juutuanjoen suuhun. Silloin Inarin kylään oli syntynyt pysyvää asutusta, ja kirkko haluttiin siirtää sinne. Pommitus tuhosi Inarin kirkon vuonna 1940. Sinä kesänä otettiin Pielpajärven erämaakirkko uudelleen käyttöön ja siellä vietettiin juhannuskirkkoa. Siitä lähtien Pielpajärvellä on vuosittain pidetty juhannusjumalanpalvelus.
Nykyisin Pielpajärven erämaakirkko on kesäisin suosittu vihkikirkko.
Joidenkin kertomusten mukaan lapsensa tappanut piika olisi haudannut lapsensa kellotornin perustuksiin, mutta mitään todisteita ei siitä löytynyt kirkkoa korjatessakaan 1960-luvulla. Väitetään kuitenkin, että levoton sielu joskus itkee kellotornissa yksikseen. Kellotornin keskuspuuta kiertää rakentajien siihen veistämä teksti, joka kuuluu: "Herraa kiittäkööt kaikki, jotka elos on".
Nykyiseen asuunsa kirkko korjattiin vuoden 1846 tienoilla ,
jolloin myös korotettiin sakariston ovia, koska silloinen kappalainen J.W. Durchman valitti, että ei ollut omiaan lisäämään kirkkokansan hartautta, jos pappi sakastista tullessaan löi päänsä oven kamanaan ja hoippui puolipökerryksissä alttarille.
Ai Shibata
Ai Shibata (japaniksi 柴田亜衣, "Shibata Ai", s. 14. toukokuuta 1982 Dazaifu, Fukuokan prefektuuri) on japanilainen uimari, joka voitti 800 metrin vapaauinnin kesäolympialaisissa 2004. Hän on ensimmäinen japanilainen naisuimari, joka on voittanut olympiakultaa vapaauintimatkoilla.
Dave Mirra
Dave Mirra (4. huhtikuuta 1974 Chittenango, New York – 4. helmikuuta 2016 Greenville, Pohjois-Carolina) oli yhdysvaltalainen BMX-pyöräilijä. Dave Mirra voitti mitalin kaikissa vuosina 1995–2008 järjestetyissä X Games -kilpailuissa. Yhteensä hänellä oli kilpailuista 24 mitalia. Mirra kilpaili erityisesti rampilla ja parkissa.
Mirra oli naimisissa Lauren Blackwellin kanssa ja heillä oli kaksi lasta.
Mirra esiintyi Dave Mirra Freestyle BMX -videopelissä. Vuosina 2004–2005 hän toimi juontajana MTV:n "Real World/Road Rules Challenge" -ohjelman kahdella tuotantokaudella. Lisäksi hän vieraili muun muassa Late Show with David Letterman -ohjelmassa. Hän ajoi myös rallicrossia Subarun tallissa vuosina 2011–2013, sekä kilpaili triathlonissa.
Poliisi löysi Mirran kuolleena rekasta Pohjois-Carolinan Greenvillessä 4. helmikuuta 2016. Hänen uskotaan tehneen itsemurhan ampumalla itseään.
Gehenna
Gehenna eli Hinnomin laakso (, Ge-hinnom; , Geenna) on Jerusalemin eteläpuolella Länsirannalla sijaitseva laakso, jossa Juudan kuningasten Aahaan ja Manassen aikana uhrattiin lapsia Moolokille ja johon myöhemmin vietiin rikollisten ja itsestään kuolleiden eläinten ruumiit poltettaviksi. Gehenna on sittemmin tullut merkitsemään tuomittujen kuolemantakaista rangaistuspaikkaa, helvettiä (esimerkiksi Matt. 5:22, Jaak. 3:6).
Globox
Globox on Ubisoftin kehittämä kuvitteellinen hahmo "Rayman"-pelisarjassa. Globox esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1999, jolloin julkaistiin "". Tämän jälkeen Globox on esiintynyt monissa muissa Raymanin seikkailuissa. Globoxsin ääninäyttelijänä toimii John Leguizamo.
Globox on hyväsydäminen muttei rohkeudella pilattu. Globox pitää syömisestä ja torkkumisesta, mutta seikkailu tuo elämään mukavaa vaihtelua. Globox on huumorintajuinen hahmo, ja tuo "Rayman"-peleihin huumoria.
Globox saa luumumehusta erittäin vaikuttavia oireita. Luumumehun nauttimisen jälkeen Globox muun muassa venyy, hikottelee ja näkee näkyjä. "ssä" Globox saa yllättäviä voimia luumumehusta ja tällöin pääsee raivaamaan tien läpi Hoodlum armeijan. "Hoodlum’s Revenge" on ainoa "Rayman"-tasohyppely, jossa pääsee pelaamaan Globoxsilla – lukuun ottamatta "Rayman 3: Hoodlum Havocin" yhtä tasoa, jossa pääsee lentämään Tower of Leptyksen läpi jonkinlaisella aluksella, jossa Globox on ohjaajana.
Globoxilla on Uglette-niminen vaimo, ja hänen lapsiaan on noin 650. Globoxsin paras ystävä on Rayman, jonka kanssa Globox yleensä 
viettää päivää puun alla torkkuen, jollei Globox ole Raymanin mukana pelastamassa maailmaa Roboottimerirosvojen tai Mustien lumejen kynsistä. "ssa" (myös "Rayman DS":ssä ja "Revolutionissa") on seikkailussa mukana Ly-niminen haltiatar, joka on Raymanin ja Globoxin ystävä. "Rayman 2: The Great Escapessa" ensimmäisen kerran esiintyneet Teensiet ovat myös Raymanin ja Globoxin ystäviä.
Rayman Revolution: Paranneltu versio "Rayman 2":sta. Peli on julkaistu ainoastaan PlayStation 2:lle.
Rayman M: Pelissä kisataan Globoxilla ja muilla Raymanin ystävillä tappelun ja juoksun pareissa.
Rayman Arena: Amerikkalaisversio "Rayman M":stä. Pelissä on mahdollista pelata myös Dark Globoxsilla.
Rayman Origins: Seitsemännen sukupolven koti- ja käsikonsoleille sekä Windowsille julkaistu peli.
Rayman Legends: Rayman Originsin jatko-osa, joka julkaistiin PlayStation 3, Xbox 360, Wii U ja PS Vita-konsoleille sekä Windowsille.
Rayman Kart: Matkapuhelimelle ilmestynyt "Rayman"-peli jossa ajetaan rallia Raymanilla, Globoxsilla, jäniksellä, Teensiellä, Razorbeardilla ja Hoodblasterilla.
Jay Gould
Jay Gould (24. toukokuuta 1836 – 2. joulukuuta 1892) oli yhdysvaltalainen rautatiemagnaatti ja talousmies. Ennen siirtymistään rautatiealalle hän keräsi itselleen pääomaa nahkasta tehtyjen tuotteiden kaupalla. Saatuaan tarpeeksi pääomaa hän ryhtyi rautatieyhtiöiden osakkeiden myyjäksi, mainostajaksi ja osakekeinottelijaksi. 1869 Gould myös yritti yhtiökumppaniensa kanssa saada kultamarkkinat valvontaansa. Osakekeinottelun ansiosta hän sai myöhemmin 1870-luvulla haltuunsa useita eri rautatieyhtiöitä. Vuoteen 1890 mennessä hän omisti puolet Yhdysvaltain lounaisosien rautatieverkostosta.
Rautatiealan lisäksi Gould omisti mm. "New York World" -sanomalehden sekä Western Union Telegraph -nimisen yhtiön. Gould olikin hyvin rikas henkilö ja kuollessaan hänen testamenttinsa mainitsi tämän yksityiseksi omaisuudeksi 77 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Hänen kuudelle lapselleen säätiöity omaisuutensa lienee kuitenkin ollut kokonaisuudessaan tuntuvasti suurempi kuin mitä testamentti antaa ymmärtää.
Jiella
Jiella oli Utsjoelta kotoisin oleva yhtye, joka soitti pohjoissaameksi popmusiikkia. Jiella tarkoittaa tuulenvirettä.
Ensimmäinen bändin kappale sävellettiin vuonna 1996 ja se oli ensimmäisen levyn nimikkokappale Gosnu. Sen jäsenet soittivat ensimmäisen kerran yleisellä paikalla vuonna 1999. Bändi oli tuolloin tunnettu nimellä "Niilo ja nieiddat" (suom. Niilo ja hänen tyttäret).
Niilo Rasmus teki sanoitukset ja lauluissa laulavat hänen tyttärensä Eeva-Liisa ja Jenna. Kolmas tytär Mia ei kuulunut bändin jäseniin, vaikka hän on ollut mukana Gosnu-levyssä. Neljäs tytär Titta ei ehtinyt osallistua bändiin.
Jiella esiintyi ainakin folklorefestivaali Jutajaisissa Rovaniemellä 2004.
"Gosnu" on Jiellan ensimmäinen levy, joka julkaistiin joulukuussa 2002.
"Eallinbálgát" on Jiellan toinen levy, joka ilmestyi 8. heinäkuuta 2006.
Finlandia Foundation
Finlandia Foundation -säätiö yhteistyökumppaneineen ja jaostoineen muodostaa kenties merkittävimmän yksityisen suomalaisen kulttuurin tukiverkoston Yhdysvalloissa. Säveltäjä Jean Sibelius toimi vuonna 1953 perustetun säätiön ensimmäisenä suojelijana.
Alexis
Alexis Ruano Delgado eli Alexis (s. 4. elokuuta 1985 Málaga, Málagan maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Espanjan pääsarjassa Primera Divisiónissa pelaavaa Alavésia.
Alexis on Málagan kasvatti, ja aloitti ammattilaisuransa kaudella 2001–2002 seuran tuolloin Tercera Divisiónissa pelanneessa B-joukkueessa. Kauden päätteeksi joukkue nousi Segunda División B:hen ja kauden 2002–2003 jälkeen edelleen Segunda Divisióniin. Málagan edustusjoukkueessa ja pääsarja Primera Divisiónissa hän pelasi ensimmäisen ottelunsa 15. helmikuuta 2004 Espanyolia vastaan. Málagan pudottua pääsarjasta Alexis siirtyi kaudeksi 2006–2007 Getafeen, jossa hän keräsi runsaasti huomiota hyvillä peliesityksillään ja herätti muun muassa Real Madridin mielenkiinnon.
Kesällä 2007 Alexis siirtyi kuusivuotisella sopimuksella Valenciaan. Hänen ensimmäinen kautensa Valenciassa oli rikkonainen, sillä marraskuussa saatu polvivamma piti hänet poissa kentältä usean kuukauden ajan. Hän tervehtyi kuitenkin sopivasti ennen huhtikuussa pelattua Espanjan cupin loppuottelua, jossa hän teki voittomaalin entistä seuraansa Getafea vastaan.
24. elokuuta 2010 Alexis teki kuusivuotisen sopimuksen Sevillan kanssa. Hänestä maksettiin 5 miljoonan euron siirtokorvaus.
Alexis kuului Espanjan nuorten maajoukkueeseen vuosien 2003 ja 2005 maailmanmestaruuskilpailuissa. Joukkue sijoittui hopealle vuonna 2003.
Hedvig Gebhard
Hedvig Maria Gebhard (o.s. Silén; 14. joulukuuta 1867 Turku – 13. tammikuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen kansanedustaja. Hän oli vuosina 1907–1909 Suomalaisen puolueen edustaja Hämeen läänin pohjoisesta vaalipiiristä ja vuosina 1919–1922 ja 1924–1929 kokoomuksen edustaja Uudenmaan läänin vaalipiiristä.
Gebhardin vanhemmat olivat kauppias August Oskar Silén ja Hedvig Josefina Palmberg. Hän oli vuodesta 1891 naimisissa Hannes Gebhardin kanssa. Maiju Gebhard oli heidän tyttärensä.
Vuosina 1900–1926 Gebhard toimi "Pellervo-lehden" toimittajana (ruotsinkielisen vuoteen 1920, sitten suomenkielisen). Hän kuului myös "Kotilieden" toimituskuntaan vuodesta 1923 kuolemaansa saakka.
Hedvig Gebhard oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1919–1921 ja 1923–1925. Vuonna 1937 hänelle myönnettiin talousneuvoksen arvonimi. Hän kuoli 93-vuotiaana Helsingissä.
Frigyes Hidas
Frigyes Hidas (25. toukokuuta 1928 Budapest – 7. maaliskuuta 2007 Budapest) oli unkarilainen säveltäjä.
Hidas syntyi Budapestissa ja opiskeli sävellystä Franz Liszt -akatemiassa János Viskyn johdolla. Hän toimi musiikillisena johtajana kansallisteatterissa 1951–1966 ja operettiteatterissa 1974–1979.
Hidas toimi myöhemmin vapaana säveltäjänä. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa oopperoita, baletteja, konserttoja, muuta orkesterimusiikkia, kamarimusiikkia ja vokaalimusiikkia.
Frigyes Hidas oli omien sanojensa mukaan ”Unkarin viimeinen romanttinen säveltäjä”. Hän kuoli 78-vuotiaana Budapestissa.
Taavi Vilhula
Taavi Nikolai Vilhula (26. marraskuuta 1897 Multia – 20. maaliskuuta 1976 Helsinki) oli maalaisliittolainen poliitikko. Hän toimi kansanedustajana 1929–1930 ja 1933–1954 ja ministerinä ensin kansanhuoltoministerinä 1946–1948 Pekkalan hallituksessa ja myöhemmin maatalousministerinä 1950–1951 Kekkosen I hallituksessa. Hän oli presidentin valitsijamiehenä 1931, 1937, 1940, 1943 ja 1950.
Vilhulan isä oli David Vilhula ja äiti Helena, o.s. Koistinen, kotoisin Savosta Tuusniemen Jäätsalon saaresta. Vilhulan puoliso oli Ellen Vilhelmiina Partanen.
Vilhula oli konsulentin apulainen 1922, jonka jälkeen hän toimi Keski-Suomen maanviljelysseuran sihteerinä ja toiminnanjohtajana Jyväskylässä 1923–1954. Hänestä tuli Suomen maalaisten keskinäisen vakuutusyhtiön pääjohtaja Helsingissä ja Vilhula oli tässä tehtävässä vuodet 1954–1957, kunnes siirtyi Aura-vakuutusyhtiöiden johtokunnan puheenjohtajaksi 1958. Hän oli Auran puheenjohtajana vuoteen 1964.
Vilhula kouluttautui ylioppilaaksi 1917 ja agronomiksi 1923. Maanviljelysneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1948.
Vilhula valittiin eduskuntaan Vaasan läänin itäisestä vaalipiiristä. Hän toimi mm. seuraavien organisaatioiden toimielinten puheenjohtajana: Maalaisten keskinäisen vakuutusyhtiön hallintoneuvosto, Jyväskylän seudun osuuskassan hallintoneuvosto, Keskimaa oy:n johtokunta, Keskisuomalainen-lehden hallitus, Keski-Suomen maakuntaliitto, Maanomistajain liiton liittovaltuusto, Tarvaalan maamieskoulun johtokunta, Suomen maakeskus oy:n hallitus ja Suomen sotaveteraaniliiton liittoneuvosto. Eduskunnassa hän toimi perustuslaki-, ulkoasiain-, valtiovarainvaliokunnassa ja Yleisradio Oy:n hallintoneuvostossa. Hän oli maatalousvaliokunnan puheenjohtaja 1938–1946 ja 1951–1953.
Frank Johansson
Frank Johansson (s. 1962 Karjaa) on Amnesty Internationalin Suomen osaston toiminnanjohtaja. Johansson on työskennellyt aiemmin toimittajana Hufvudstadsbladetissa ja Dagens Nyheterissä.
Johansson liittyi Amnestyyn vuonna 1983 ja vuodesta 1990 hän toimi järjestön Suomen osaston tiedotussihteerinä. Toiminnanjohtajana hän on ollut vuodesta 1996.
Johansson oli Vihreiden sitoutumaton ehdokas Helsingin vaalipiirissä vuoden 2007 eduskuntavaaleissa, mutta ei tullut valituksi.
Abdulhalim Hafiz
Abdulhalim Hafiz (21. kesäkuuta 1929 – 30. maaliskuuta 1977) oli egyptiläinen näyttelijä ja laulaja, jolla on edelleen suuri yleisö Lähi-idän maissa. Hänet mainitaan Umm Kulthumin rinnalla yhtenä suurista laulajista. Abdulhalimin lempinimi on "Tumma Satakieli", joka viittaa hänen äänensä väriin.
Halim syntyi al-Halawatissa. Hänen oikea nimensä oli Abdulhalim Ali Isma’il Šabana. Hänellä oli kaksi veljeä ja sisar, joiden kanssa hän jäi varhain orvoksi. Isän veli perheineen kasvatti Abdulhalimin ja laittoi hänet Kairon konservatorioon, myöhemmin Teatterimusiikin korkeakouluun, josta Abdulhalim valmistui sekä laulajana että oboistina. Abdulhalim lauloi Kairon musiikkiklubeilla ja tuli jo opiskeluaikanaan suosituksi. Kansallisen radion musiikkiosaston päällikkö Hafiz Abdulwahhab otti Abdulhalimin suojatikseen ja alkoi luoda tälle uraa radiossa ja elokuvassa. Abdulwahhabilta Abdulhalim otti taiteilijanimekseen Hafiz.
Abdulhalim teki nopeassa tahdissa elokuvia, joiden kautta hänen maineensa levisi koko arabiankieliseen maailmaan. Elokuvissa lauluilla oli suuri merkitys: jokaisessa elokuvassa oli 6–8 laulua. Elokuvien juonet kertoivat useimmiten rakkaudesta, menetyksestä ja luottamuksesta, kuten Abdulhalimin laulutkin. 
Hänen ensimmäinen elokuvansa "Luottamuksen sävel" ("Lahn al-wafa’", 1955), oli mallina lukuisille myöhemmillekin. Tässä elokuvassa Abdulhalim esittää lahjakasta laulajaa Galalia, jonka huoltaja on kuuluisa muusikko. Mukana on tyttö, jota esitti omana aikanaan suosittu laulaja Šadiya, joka sotkee miesten suunnitelmat, mutta lopuksi kaikki kääntyy parhain päin. Halimin laulut sijoittuvat elokuvassa sekä teatteriin että yksinäisiin mietiskelyihin; Abdulhalimin kasvot ovat Hollywood-tyyliin hyvin vahvasti esillä koko kankaan mitalla. Juuri tästä elokuvasta on liikkeellä postikortteja, jotka ovat Abdulhalimin ihailijoille kuin pyhäinkuvia.Elokuvien laulut olivat suosituimpia Hafizin eläessä, mutta myöhemmin ne ovat vakiintuneet kestosuosikeiksi, niin kuin myös konserteissa esitetyt pitkät, kertovat ja polveilevat kappaleet, kuten "Zai al-hawa", "Quli haga", "Qari’at al-fingan" sekä live-taltioinnit, joissa Abdulhalim improvisoi taitavasti orkesterin ja laulajien kanssa, esimerkiksi "Maddah al-qamar". Abdulhalimin lauluista on ilmestynyt laaja antologia (Virgin EMI Arabia).
Abdulhalim oli saanut bilhartsia-loisen yksitoistavuotiaana. Loista ei pystytty poistamaan, ja Abdulhalim kärsi ajoittain vakavasti loisen aiheuttamasta myrkytyksestä. Kun hän lopulta päätyi Lontooseen King's Collegen sairaalaan saamaan hoitoa, hän kuoli yllättäen 47-vuotiaana. Abdulhalimin hautajaiset Kairossa olivat valtava yleisötapahtuma, mikä osoitti, kuinka suuri merkitys Abdulhalimilla oli ollut kansalleen. Tuolloin sanottiin, että häntä suurempi ei ollut kuin Umm Kulthum.
Vietnam Airlines
Vietnam Airlines (Vietnamiksi: "Hãng Hàng không Quốc gia Việt Nam)" on Vietnamin kansallinen lentoyhtiö. Se on perustettu vuonna 1956. Yhtiö operoi Aasiassa, Eurooppassa ja Oseaniassa. Yhtiön hubeja ovat Hanoi ja Ho Chi Minh City. Yhtiö liittyi Skyteam alianssiin kesällä 2010.
Tammikuussa 2018 yhtiön laivastoon kuului seuraavat koneet:
Michele Campanella
Michele Campanella on italialainen pianisti. Hänet tunnetaan kansainvälisesti varsinkin Franz Liszt -tulkinnoistaan.
Campanellalle on myönnetty Grand Prix du Disque vuosina 1976, 1977 ja 1998. Hän opiskeli Napolissa, ja Lisztin ohella ohjelmistoon kuuluvat mm. Muzio Clementi, Carl Maria von Weber, Francis Poulenc, Ferruccio Busoni, Gioacchino Rossini, Johannes Brahms ja Maurice Ravel.
Campanella on esiintynyt useiden arvostettujen eurooppalaisten ja yhdysvaltalaisten sinfoniaorkestereiden kanssa. Hänen ensimmäinen esiintymisensä Australiassa oli 1978.
Campanella on opettanut pianonsoittoa Accademia Chigianassa Sienassa.
Mildred Pierce
Mildred Pierce voi viitata seuraaviin asioihin:
Paul Tillich
Paul Johannes Tillich (20. elokuuta 1886 Starzeddel, Saksa – 22. lokakuuta 1965 Chicago, Yhdysvallat) oli saksalaissyntyinen teologi ja kristillinen eksistentialistifilosofi. Karl Barthin ohella hänet luetaan 1900-luvun vaikutusvaltaisimpiin protestanttisiin teologeihin. Hän loi "korrelaatioteologia"n, jonka mukaan teologian ja ihmisen elämäntilanteen tulee olla vuorovaikutuksessa keskenään.
Tillich muutti Yhdysvaltoihin pian Hitlerin valtaannousun jälkeen tultuaan irtisanotuksi virastaan Frankfurtin yliopistossa kirjoittamansa artikkelin "Die sozialistische Entscheidung" vuoksi.
Knuutilan kartano
Knuutilan kartano on Nokialla Pirkanmaan maakunnassa sijaitseva tila. Tilan omistaa Nokian kaupunki ja sen ylläpidosta vastaa Siuro-Seura.
Knuutilan kartanon historia ulottuu varmuudella ainakin 1400-luvulle. Kartanon alue on yksi koko Pirkanmaan vanhimpia tunnettuja asuinalueita, jolta on myös tehty merkittäviä rautakautisia esinelöytöjä.
Kartano tunnettiin ensin nimellä Niemenpää. Nimeksi vaihtui Bengtilä kartanon tullessa valtaneuvos Bengt Lydekessonin (Djäkn) omistukseen. Hänen mukaansa kartano tunnettiin pitkään Bengtilänä (Penttilä). Kartano on Nokian ja Viikin kartanoiden ohella yksi kolmesta seudun keskiaikaisesta säterikartanosta. Kartanon kukoistusaika olikin juuri keskiajalla.
Bengt Lydekessonin kuoltua (n. 1460) tila jakautui moneen osaan, joista 1/3 kokonaisuuden omistajana voidaan mainita muun muassa Ivar Fleming, Jöns Vestgöte ja hänen vaimonsa Kerstin Pedersdotter (Jägerhorn af Spurila) joka oli saanut osan kartanon maista perintönä, Kustaa Vaasa (1555), Kaarina Hannuntytär, Gyllenhjelm ja De la Gardie -suvut. 1500-luvulla kartano oli joitain vuosikymmeniä kuninkaankartano ja muun muassa Juhana herttuan kerrotaan pitäneen tilalla juhlat.
1700-luvulla osa vanhan kartanokokonaisuuden taloista oli Kruusin suvun omistuksessa ja yhdysviljämänä läheisen Nokian kartanon kanssa.
Knuutilan nimellä tunnettiina alun perin yksi Bengtilän kartanosta jakautuneista rälssitiloista. Knuutilan suvun yhdistässä kaikki vanhan kartanokokonaisuuden tilat uudelleen suurtilaksi 1700-luvun lopulta alkaen kokonaisuus alettiin kuitenkin tuntea Knuutilan kartanona.
1900-luvun vaihteessa Frans Oskar Knuutilan isännöimänä Knuutila oli yli tuhannen hehtaarin suuruinen. Kartanon maaomistus käsitti tuolloin käytännössä kaiken ympäröivän Penttilän kylän peltomaan ja muun muassa läheisen Siuron linnavuoren. Tilan koko pieneni kuitenkin yli puoleen 1960-luvulle tultaessa muun muassa valtion pakkolunastuksista johtuen. Knuutilan suku myi kartanon Nokian kauppalalle (nyk. Nokian kaupunki) vuonna 1964, mutta suku luopui päärakennuksen hallinnasta vasta vuonna 1989 Mauno Knuutilan kuoltua. Kartanon nykyisen rakennukset on rakentanut Knuutilan suku lukuun ottamatta luultavasti 1600-luvulla rakennettua kivikellaria.
Damaskointi
Damaskointi eli kentänkoristelu on heraldiikassa käytetty taiteellinen keino kuvioida vaakunakilven tyhjät kentät koristeaiheilla. Damaskointi tehdään samalla värillä kuin kilven kenttä, mutta sävyltään joko tummemmalla tai vaaleammalla. Se voi olla luonteeltaan joko geometrista tai esimerkiksi kasviaiheista.
Damaskointia käytettiin usein keskiajan ja renessanssin vaakunataiteessa. Myös vaakunan kypärä on voitu damaskoida, ja nimitys onkin alun perin peräisin damaskiteräksen ulkoasusta. Damaskointia ei mainita vaakunaselityksessä, vaan se kuuluu taiteilijan vapauteen. Se on tehtävä niin, ettei sitä voi sekoittaa skraffeeraukseen.
Butterfly McQueen
Butterfly McQueen, oik. Thelma McQueen, (7. tammikuuta 1911 Tampa, Florida – 22. joulukuuta 1995 Augusta, Georgia) oli yhdysvaltalainen elokuva- ja televisionäyttelijä.
McQueen oli alun perin tanssija ja ottikin taiteilijanimensä ”Butterfly” tanssittuaan William Shakespearen "Juhannusyön uni"-näytelmässä tanssin nimeltä ”Butterfly Dance”. McQueenin ensimmäinen elokuva oli "Tuulen viemää" (1939), jossa hän esitti sivuosaa nuorena palvelustyttö Prissynä. Samana vuonna hän esiintyi pienessä roolissa George Cukorin ohjaamassa elokuvassa "Naiset", jonka päärooleissa esiintyi muun muassa Joan Crawford. Hän myös esiintyi toisen kerran Crawfordin kanssa elokuvassa "Mildred Pierce – amerikkalainen nainen".
McQueenin roolit olivat pääasiassa pieniä ja hän esitti usein sisäkköä tai palvelustyttöä. Afrikkalais-amerikkalaisen McQueenin hahmot olivat myös hyvin stereotyyppisiä kuvauksia kyseisestä rodusta. Tähän hän pian kyllästyikin ja lopetti elokuvauransa vuonna 1947. Hän esitti kuitenkin vielä kerran tällaista stereotyyppistä sivuroolia tv-sarjassa "Beulah", joka oli ensimmäinen afrikkalais-amerikkalaisen tähdittämä tilannekomedia. "Beulahin" jälkeen McQueen ei onnistunut enää saamaan montaakaan roolia ja jättikin näyttelemisen opiskellakseen valtio-oppia. McQueenin viimeinen elokuva oli Harrison Fordin ja Helen Mirrenin tähdittämä "Moskiittorannikko" vuodelta 1986.
McQueen kuoli 22. joulukuuta vuonna 1995 loukkaannuttuaan vakavasti petrolilämmittimen räjähdettyä ja sytyttyä tuleen. Hänen ruumiinsa lahjoitettiin tieteelliseen tutkimukseen.
Islas Chafarinas
Islas Chafarinas on kolmen Espanjalle kuuluvan kalliosaaren muodostama ryhmä Välimeressä, Marokon rannikolla. Islas Chafarinas on yksi Espanjan viidestä territoriosta Marokon rannikolla (Plazas de soberanía). Saaret sijaitsevat 11 kilometriä Moulouya-joen suulta luoteeseen, 48 kilometriä Melillasta itään ja 3,5 kilometrin päässä mantereella sijaitsevasta Ra'su l-Ma'n kaupungista. Saaret ovat nimeltään Isla del Congreso, Isla de Isabel II ja Isla del Rey, joista ensin mainittu on 190 miehen varuskunnan miehittämä. Lisäksi siellä on majakka. Muut saaret ovat asumattomia.
Saarten pinta-alat:
Yhteensä 0,525 km²
200-luvun roomalaisessa "Itinerarium Antonini" -tiekirjassa mainitaan "tres insulae" ("kolme saarta"), jotka mahdollisesti ovat Islas Chafarinas. Islas Chafarinas on ollut Espanjan alaisuudessa vuodesta 1847. Vuonna 1900 saarilla asui 426 ihmistä ja vuonna 1910 736 ihmistä ja nykyään saaret ovat asumattomia varuskuntaa lukuun ottamatta.
Poetic Justice (soundtrack)
Poetic Justice on virallinen soundtrack John Singletonin elokuvasta "Murhan jälkeen" ("Poetic Justice"). Albumin julkaisi Epic Records 29. kesäkuuta 1993.
Heraldinen kohteliaisuus
Heraldinen kohteliaisuus tarkoittaa vaakunan muuttamista peilikuvakseen tietyissä tapauksissa, kuten aviomiehen vaakunan kääntämistä vaimon vaakunaan päin allianssivaakunassa, vaakunan kääntämistä alttariin päin kirkossa tai exlibriksen vaakunan kääntämistä kirjan nimilehteä kohden. Tällä pyritään siihen, että vaakunoiden tunnuseläimet tai -kuviot ikään kuin katsoisivat toisiaan kohti. Poikkeuksen tekevät sellaiset vaakunat, joiden tunnuskuviot (esimerkiksi puumerkit) muuttuisivat kääntämisen myötä. Heraldinen kohteliaisuus on ominaista saksalais-pohjoismaiselle heraldiselle perinteelle.
Marilainen mytologia
Marilainen mytologia tarkoittaa marien keskuudessa kehittynyttä polyteististä tai pikemmin animistista maailmankuvaa ja kulttuurista tapakäytäntöä. Siihen on sekaantunut slaavilaisen invaasion mukana mahdollisesti jo 900-luvulta lähtien vanhatestamentillista ainesta. Myös Kultaisen Ordan ajan seurauksena siinä voi olla aineksia islamista. Osa mareista on kääntynyt ortodoksiseen uskoon Venäjän voimakkaan vaikutuksen vuoksi. Kristityt voinevat kutsua marilaista mytologiaa pakanuudeksi.
Ensimmäinen länsimainen marilaiseen kulttuuriin ja uskomuksiin perehtynyt tutkija oli itävaltalainen diplomaatti Sigismund Herberstein 1500-luvulla. Hän monien muiden tavoin erehtyi luulemaan marien maailmankuvaa islamilaiseksi opiksi. Venäläisten kiinnostus tutkia mareja ja muita lähiseuden kansoja heräsi varsinaisesti 1700-luvulla, jolloin Katariina Suuri halusi tutustua valtakuntansa pohjois- ja itäosiin. Tunnetuimpia Katariinan retkikunnan rohtajia oli huomattava luonnontieteilijä Peter Simon Pallas. Samoihin aikoihin Gerhard Friedrich Müller arveli "tšeremissien" (eli marien), "tšuvassien" ja "votjakkien" olevan kielellisesti ja kulttuurisesti lähes samanlaisia lähtökohdiltaan. Tšuvassien kielisukulaisuudessa hän erehtyi, mutta siihen aikaan lingvistiikan kehitys ei ollut järin pitkällä. Müllerin mukaan tšeremissien yleisin rukous oli ""Юмо сирлага"" eli vapaasti suomennettuna "Herra siunaa meitä". 1700-luvulla kerättiin suhteellisen runsaasti aineistoa, mutta siihen sisältyi lähinnä väärinkäsityksistä johtuvia virheitä. Edelleen esimerkiksi kapteeni Nikolai Petrovitš Rytškovin kokoama 18 jumalan luettelo on osittain hävinnyt.
Seuraavalla vuosisadalla marilaista mytologiaa tutkittiin runsammin. Muun muassa kazanilainen lyyrikko Aleksandra Fuks esitteli tutkimuksiaan teoksissaan, jotka tosin käsittelevät aihetta taiteilijan vapaudella. Tutkijat Nurminski, Maljarov ja Gavriil Jakovlev tekivät runsaasti havaintoja; Filimonov teki vertailevaa tutkimusta marilaisen ja suomalaisen folkloristiikan välillä. Suomalaisista tutkijoista kävivät Marinmaalla muun muassa Matthias Alexander Castrén ja Arvid Genetz.
Tutkimustyö jatkuu vielä 2000-luvulla. Parhaillaan ollaan julkaisemassa marilaisen mytologian sanakirjaa.
Marilaiseen mytologiaan liittyy lukuisia määriä hierarkialtaan eritasoisia henkiolentoja ja jumalhahmoja. Tunnettu on "юмо", (jumo), jonka etymologia sattaa olla sama kuin suomen sanalla jumala. Sana lienee tarkoittanut alkujaan taivasta. Muita merkittäviä hahmoja tai nimiä ovat "аба", maaemo, "он", kaani tai tsaari ja "кугузай" (vanhus) sekä monia muita. Esimerkiksi "адам-юмо" liitetään raamatun Aatamiin. Marilaiset henget on tässä kirjoitettu kyrillisin aakkosin.
Marilaisilla on lisäksi erityiset mytologiaan osaltaan liittyvät rituaalinsa.
Above the Rim (soundtrack)
Above the Rim on virallinen soundtrack Jeff Pollockin ohjaamasta elokuvasta Above the Rim. Albumilta julkaistiin viisi singleä: "Pour Out a Little Liquor" (2Pac), "Regulate" (Warren G & Nate Dogg), "Part Time Lover" (H-Town), "Afro Puffs" (The Lady Of Rage) ja "Didn't Mean To Turn You On" (2nd II None). Yksi eniten suosiota saanutta kappaletta "Pain" (2Pac) ei julkaistu kuitenkaan itse albumilla, vaan ainoastaan "Regulate" singlen b-puolella. Albumi myi tupla-platinaa kokonaismyynnin yltäessä 2,142,290 kappaleeseen. Albumi voitti vuonna 1995 Source Awards gaalassa paras soundtrack-palkinnon.
Albumi – Billboard 200 (Pohjois-Amerikka)
Singlet – Billboard 200 (Pohjois-Amerikka)
Rafael Caldera
Rafael Caldera Rodríguez (24. tammikuuta 1916 San Felipe, Yaracuy – 24. joulukuuta 2009 Caracas, Venezuela) oli Venezuelan presidentti vuosina 1969–1974 ja 1994–1999.
Caldera oli perustamassa kristillisdemokraattista COPEI-puoluetta ja asettui ensimmäistä kertaa presidenttiehdokkaaksi vuonna 1946. Hän oli tulevissa vaaleissa ehdolla aina, kun mahdollista, ja nousi virkaan lopulta 11. maaliskuuta 1969. Häntä seurasi vuonna 1974 Carlos Andrés Pérez.
Caldera erosi vuonna 1993 perustamastaan COPEI-puolueesta ja perusti "Convergencia Nacionalin". Hän nousi uudelleen presidentiksi 1994, ja Hugo Chávez seurasi häntä vuonna 1999.
Caldera oli naimisissa Alicia Pietri Montemayorin kanssa, ja parilla oli kuusi lasta.
Édouard Ménétries
Édouard Ménétries (2. lokakuuta 1802 Pariisi – 10. huhtikuuta 1861 Pietari) oli ranskalainen eläintieteilijä erikoisalanaan entomologia.
Ménétries opiskeli Pariisissa kuuluisien Pierre André Latreillen (1762–1833), entomologian isäksi sanotun, ja Georges Cuvierin (1769–1832) johdolla. Heidän suosituksestaan hän pääsi osalliseksi venäläisen akateemikon G.I. Langsdorffin johtamalle matkalle Brasiliaan 1821–1825, missä hän sai perehtyi maastotyöskentelyyn ja kirjoitti useita artikkeleita tutkimustuloksista. Palattuaan matkalta hän sai kutsun Pietariin eläintieteellisen kokoelman kuraattoriksi. Hän saapui Pietariin 1826, ja sai asunnon sekä 2500 ruplan vuosipalkan.
Vuonna 1929 Ménétries osallistui Kaukasukselle tehtyyn tutkimusmatkaan. Matkan järjestäjänä oli kenraali Emmanuel, joka oli Kaukasian rintaman armeijan komentaja. Retkikunta tutki vuoristoa ja yritti kiivetä Elbrusille, siinä kuitenkaan täysin onnistumatta. Matkaajat kävivät Kaspianmeren rannikolla Persian rajoilla saakka. Takaisin Pietarissa he olivat joulukuussa 1830.
Pietarissa Ménétries järjesti eläintieteellisen kokoelman, joka ennen häntä oli järjestetty täysin epätieteellisin perustein. Kun Tiedeakatemian eläinmuseo virallisesti avattiin 1832, nimitettiin Ménétries sen entomologian osaston kuraattoriksi, jota virkaa hän hoiti kuolemaansa saakka. Ménétries itse tutki etenkin "Coleoptera" ja "Lepidoptera" lahkoja.
Ménétriesin työstään saama palkka oli kovin vähäinen, minkä takia hän joutui lisäansioita saadakseen tekemään opettajan työtä muun muassa Smolny Instituutissa, joka oli aristokraatin tytärten opinahjo.
Vuosina 1842–1845 ja 1853–1857 hän osallistui tutkimusmatkoille Kaliforniaan, Alaskaan ja Siperiaan.
1850-luvulla eläinmuseon kokoelmat joutuivat sekasortoon, koska useat keräilijät V.I. Mochulskyn johdolla lainasivat sieltä näytteitä, ja ottivat niistä parhaat omiin kokoelmiinsa. Ménétriesin kuoltua A.F. Moravits joutui tekemään suuren työn saattaakseen kokoelman entiselleen. Hän toimitti kokoelman Moskovan yliopiston eläinmuseoon.
Ménétries kuvaili ja nimesi linnuista muun muassa isokiurun.
Bengt Lydekesson Djäkn
Bengt Lydekesson (Djäkn) oli 1400-luvulla Suomessa ja Ruotsissa vaikuttanut rälssimies. Hän oli muun muassa Ruotsin valtaneuvoston jäsen. Bengtillä oli laaja omaisuus mm. Pirkkalassa, Kangasalla ja Lempäälässä. Hän omisti mm. Niemenpäänä tunnetun kartanon historiallisen Pirkkalan pitäjän alueella. Kartano tunnettiin hänen jälkeensä Penttilänä (Bengtilä) ja nykyisin Knuutilan kartanona. Bengt toimi tuohon aikaan harvinaisen pitkän ajan yli 50 vuotta merkittävissä tehtävissä muun muassa Piikkiön kihlakunnantuomarina 1410 - 1411, Ylä-Satakunnan kihlakunnan tuomarina 1418 - 1453, valtaneuvoksena 1435 - 1439 (otti osaa valtaneuvosten kokoukseen Söderköpingissä 5.10.1436 ja Telgessä 1438) ja Hämeen linnanpäällikkönä 1436 - 1443. 1438 Bengt sinetöi Naantalin luostarin perustamiskirjeen. Veljekset Bengt ja Klaus ovat kantaisinä monille Suomen historiassa vahvasti vaikuttaneille suvuille.
Bengt Lydekenpojan vaakunakuva on tulkittu kotkanpäiseksi rukoilevaksi hahmoksi.
Bengt Lydekessonin isä Lydeke oli saksalaisperäinen henkilö ja jossakin virka-asemassa Suomessa. Bengtin veli oli puolestaan Klaus Lydekenpoika Djäkn, joka oli myös Suomessa hyvin tunnettu keskiaikainen ylimys ja Turun linnan pitkäaikainen päällikkö.
Brainstorm (lautapeli)
Brainstorm on Casper AB:n julkaisema seurapeli, jossa pelaajat yrittävät joukkueittain arvata sanoja, jotka liittyvät kortin aiheeseen.
Pelissä 2–4-henkiset joukkueet yrittävät vuorotellen arvata kymmentä erilaista vastausta kortin aiheesta. Joukkueella on noin minuutti aikaa luetella arvauksiaan. Jokaisessa kortissa on kaksi aihetta, joista valitaan toinen. Tarkastajajoukkue pitää kirjaa oikeista vastauksista. Arvaajajoukkue etenee pelilaudalla oikeiden vastauksien määrän mukaan.
Esimerkkitehtäviä (aihe ja sen halutut vastaukset)
Suomen koulutuspolitiikka
Suomen koulutuspolitiikka tarkoittaa Suomen koulutukseen liittyvää politiikkaa ja yleistä hallinnon suhtautumista koulutukseen.
Suomen koulutuspolitiikan historia voidaan jakaa kolmeen vaiheeseen. Ensimmäinen näistä on kansallisuusliikkeen nousu. Se muotoutui Suomessa 1800-luvun lopulla, autonomian loppuvaiheessa. Toinen vaihe, järjestelmäpolitiikka, oli tavoitteellista ja energisempää kuin ennen 1960-lukua. Yksilöllisestä kasvatuksesta tultiin sosiaaliseen kasvatukseen, jossa korostettiin kasvatuksen ihmisyyttä ja muiden kansojen huomioon ottamista. Kolmas tuloskeskeinen koulutuspolitiikka on avoimempaa. Koulutuspolitiikassa on muiden politiikan lohkojen ja markkinatalouden tavoitteita ja toimintatapoja. Koulutuspolitiikassa kansallisesta identiteetistä tuli tärkeä tavoite.
Suomen koulutuspolitiikka on pohjautunut elinikäiseen oppimiseen, mikä on tarkoittanut aina esiopetuksesta alkanutta ja myöhemmin tutkintoon johtavaa, mutta myös läpi työelämän jatkuvaa kouluttautumista ja osaamisen päivittämistä. Suomalaisten inhimillinen pääoma on karttunut jatkuvan kouluttautumisen myötä laajasti.
Suomi on linjannut Eurooppa 2020 -strategiassa omaksi tavoitteikseen vähentää koulunkäynnin keskeyttäneiden osuutta 8 prosenttiin ja kasvattaa korkea-asteen tutkinnon suorittaneiden osuutta 42 prosenttiin.
Kurt Böhme
Kurt Gerhard Böhme (5. toukokuuta 1908, Dresden – 20. joulukuuta 1989, München) oli saksalainen bassolaulaja.
Böhme opiskeli Dresdenissä Adolf Klugen johdolla. Hän teki oopperadebyyttinsä esittämällä vuonna 1930 Casparin roolin Carl Maria von Weberin teoksessa "Taika-ampuja".
Böhmestä tuli vakituinen tähti Dresdenin valtionoopperassa. Hän esiintyi Lontoon Covent Gardenissa ensimmäistä kertaa 1936. Hän vieraili myös mm. Wienissä, Bayreuthissa ja Milanossa. Hän teki myöhemmin vakituisi esiintymisiä Lontoossa.
Kurt Böhme esiintyi New Yorkin Metropolitan-oopperassa ensimmäistä kertaa marraskuussa 1954. Hän kuoli Münchenissä 81-vuotiaana.
Marina Semjonova
Marina Timofejevna Semjonova (, 12. kesäkuuta 1908 Pietari, Venäjän keisarikunta – 9. kesäkuuta 2010 Moskova) oli venäläinen balettitanssija. Hänet nimitettiin Neuvostoliiton kansantaiteilijaksi 1975.
Semjonova valmistui Vaganovan koulusta vuonna 1925 ja työskenteli Mariinski-baletissa vuoteen 1930, jolloin hänet siirrettiin Moskovan Bolšoi-teatteriin. Semjonova meni naimisiin Lev Karahanin kanssa, joka sai surmansa Stalinin vainojen uhrina 1937.
Semjonova nähtiin vuonna 1935 Pariisin oopperan baletissa. Hän sai Stalin-palkinnon vuonna 1941 ja vetäytyi 1952. Hän sai kuitenkin vielä myöhemmin arvostusta opettajana.
Bolšoi-teatteri juhli vuonna 2003 Marina Semjonovan 95-vuotissyntymäpäiviä. Semjonova kuoli kotonaan Moskovassa 101-vuotiaana 9. kesäkuuta 2010.