hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Valkoevähai
Valkoevähai ("Triaenodon obesus") on tiikerihaihin eli ihmishaihin ("Carcharhinidae") kuuluva hailaji. Sitä tavataan Intian valtameren koralliriutoilla, Tyynellämerellä Oseanian vesillä sekä idempänä Costa Rican ja Galápagossaarten tuntumassa.
Valkoevähait syövät hummereita, mustekaloja ja muita pohjaeläimiä. Sillä on erinomainen hajuaisti ja sen avulla hai kykenee jäljittämään saaliinsa. Se etsii ruokansa tavallisesti merenpohjasta, mutta on oppinut myös tunnistamaan veneen perämoottorin äänen alkaen seurata kalastusvenettä saaliskalojen toivossa.
Valkoevähailla on valkoinen selkäevän pää, josta se on saanut nimensä. Se on harmaa valkoista mahaansa lukuun ottamatta.
Valkoevähait saalistavat pääasiassa öisin. Silloin ne liikkuvat parvina koralliriutoilla ja etsivät terävien aistiensa avulla riutan onkaloissa nukkuvia kaloja ja äyriäisiä. Niiden ruumis on päältä litistynyt joka helpottaa saaliin nappaamista ahtaasta kolosta. Jos saalis ehtiikin ulos, muut parven jäsenet tekevät siitä pian selvää jälkeä.
Jouni Palosaari
Jouni Palosaari (s. 25. lokakuuta 1961 Kittilä) on Levin rinteitä ja hissejä hoitavan Oy Levi Ski Resort Ltd toimitusjohtaja vuodesta 1988. Palosaari on ravintola-alan yrittäjä Päivikki Palosaaren veli.
Levin matkailukeskus alkoi kasvaa voimakkaasti 1990-luvun alussa, kun Oy Levi Ski Resort Ltd osti kahden tappiollisen laskettelukeskuksen kaluston hisseineen ja siirsi ne Leville.
Joulukuussa 2013 Levi Ski Resortin hallitus vapautti Palosaaren toimitusjohtajan tehtävästä ja hän siirtyi projektitehtäviin. Taustalla olivat lehtitietojen mukaan investointihankkeisiin liittyvät asiat. Palosaaren toimista investointihankkeen yhteydessä tehtiin tutkintapyyntö poliisille. Myöhemmin rinnekeskuksen toisen pääomistajan, Kittilän kunnan, valtuutetut toivoivat Palosaaren paluuta uudelleen johtotehtäviin.
Maaliskuussa 2014 yhtiön vaihdettu hallitus palautti Palosaaren tehtävään ja tutkintapyynnöt peruttiin. Toinen pääomistaja, Levin Matkailukeskus Oy kuitenkin kanteli asiasta valtakunnansyyttäjänvirastoon, joka jatkoi poliisitutkintaa ja asia siirtyi Ouluun keskusrikospoliisille.
Palosaarella on vaimo ja kolme aikuista lasta. Palosaari opiskeli talonrakennusinsinööriksi Oulussa. Koulun ja armeijan jälkeen hän pääsi töihin Kittilän kunnan rakennustoimistoon, josta siirtyi vuoden kuluttua nykyiseen tehtäväänsä.
Jerzy Skolimowski
Jerzy Skolimowski [jɛʐɨ skɔliˈmɔfskʲi] (s. 5. toukokuuta 1938 Łódź, Puola) on puolalainen elokuvaohjaaja, näytelmäkirjailija, käsikirjoittaja ja näyttelijä.
Skolimowskin isä kuului toisen maailmansodan aikana Puolan vastarintaliikkeeseen ja joutui natsien teloittamaksi. Hänen äitinsä piilotteli juutalaisperhettä. Sota leimasi Skolimowskin lapsuutta voimakkaasti.
Skolimowski on valmistunut Varsovan yliopistosta 1959, ja sen jälkeen hän on käynyt Łódźin elokuva-akatemian, josta hän valmistui ohjaajaksi 1964.
Läpimurtona elokuva-alalle toimivat Skolimowskin mukanaolo Roman Polanskin elokuvan "Veitsi vedessä" ja Andrzej Wajdan elokuvan "Yön leikit" (1960) käsikirjoitustiimissä. Hän ohjasi Puolassa aluksi kolme elokuvaa, joissa jokaisessa sivulliseksi jäävä hahmo etsii itseään: "Irrallinen" (1964), "Walkower" (1965) ja "Muuri" (1966). Godard-tyylisen elokuvan "Lähtö" (1967) hän ohjasi belgialaisella rahoituksella ja elokuvan "Kädet ylös" (1967) taas Puolassa. Se kiellettiin rienaavana, ja Skolimowski päätti muuttaa pysyvästi ulkomaille.
Töiden saanti lännessä oli aluksi vaikeata, mutta sitten Skolimowski sai ohjattavakseen brittituotannon "Hyväilysi kosketus" (1970), josta tuli hänen kansainvälinen läpimurtonsa. Sen jälkeen tehty, Vladimir Nabokovin tarinaan perustuva "Kuningas, rouva, sotamies" (1971) epäonnistui kaupallisesti, ja seuraavan tilaisuutensa hän sai vasta vuosikymmenen lopussa elokuvalla "Huuto" (1978), surrealistisella tarinalla miehestä joka kykenee tappamaan huutamalla. Skolimowskin 1980-luvun elokuvista "Kuutamokeikka" kuvaa Britanniaan laittomasti saapuvaa puolalaista rakennustyömiesporukkaa. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. Vuoden 1984 "Menestys on paras kosto" on omakohtainen tarina Lontoossa asuvasta puolalaisohjaajasta ja tämän kapinoivasta teinipojasta. Siegfried Lenzin tarinaan perustuva, Yhdysvalloissa tuotettu "Majakkalaiva" (1985) sai parhaan elokuvan palkinnon Venetsian elokuvajuhlilla, mutta sitä levitettiin heikosti.
Skolimowski asui pitkään Los Angelesissa Yhdysvalloissa ja harrasti maalausta. 2000-vuosikymmenellä hän palasi kotimaahansa Puolaan. Vuonna 2016 hän sai elämäntyöpalkinnon Venetsian elokuvajuhlilla.
Skolimowski on ollut naimisissa puolalaisen näyttelijän Elżbieta Czyzewskan kanssa.
Pietarinkala
Pietarinkala ("Zeus faber") on viuhkaeväisiin kuuluva kalalaji. Sitä tavataan lauhkean vyöhykkeen rannikkovesissä eri puolilla maailmaa: Välimeressä, Mustassameressä, Atlantin itäosissa, Pohjanmeressä, Intian valtameressä sekä Tyynessämeressä. Se pysyttelee lähellä merenpohjaa eikä nouse pintaan usein.
Pietarinkalan ruokavalio on laaja ja siihen kuuluvat muun muassa pienikokoiset parvikalat, äyriäiset ja mustekalat. Saalistuksessa se käyttää hyväkseen ulkonäköään, sillä heijastavan ihon johdosta sitä ei huomaa helposti tietyiltä suunnilta. Se on myös hidas uimari, joten naamioitumisesta onkin kalalle paljon hyötyä.
Pietarinkala on saanut nimensä kylkilaikkuihinsa liittyneen uskomuksen mukaan. Tarinan mukaan Jeesus kehotti apostoli Pietaria pyydystämään yhden kalan verojen maksamista varten. Pietari pyydysti kalan ja sen suussa oli hopeakolikko, jolla verot pystyttiin maksamaan. Samalla Pietarin sormenjäljistä jäivät merkit kalan kylkiin.
Neliöjuuri 2
Neliöjuuri 2 eli luvun 2 neliöjuuri (myös Pythagoraan vakio, merkitään formula_1) on positiivinen reaaliluku, joka itsellään kerrottuna on 2. Sen numeerinen arvo on noin 1,414213562373095. Jo pythagoralaiset tunsivat, että neliöjuuri 2 on irrationaaliluku - se on siis mahdollisesti ensimmäinen tunnettu irrationaaliluku.
Geometriassa neliöjuuri 2 on Pythagoraan lauseen mukaisesti suorakulmaisen kolmion, jonka sivujen pituus on 1, hypotenuusan pituus.
Neliöjuuri 2 liittyy myös hopeiseen suhteeseen, sillä hopeisen suhteen arvo on:
Neliöjuuri 2 voidaan esittää ketjumurtolukuna seuraavasti:
Edward Blyth
Edward Blyth (23. joulukuuta 1810, Lontoo – 27. joulukuuta 1873, Lontoo) oli englantilainen eläintieteilijä ja kemisti.
Edwardin isä kuoli pojan ollessa 10-vuotias, ja leskeksi jäänyt äiti joutui yksin kasvattamaan 4 lastaan. Hänen onnistui toimittaa vanhin poika Edward kouluun, jossa hän menestyi kemiassa ja luonnonhistoriassa. Edward vietti kaikki vapa-aikansa British Museumissa. 1832 Blyth osti rohdoskaupan Lontoon Lower Tootingista, mutta joutui lopettamaan liiketoiminnan 1837, ja muutti Brixtoniin, Surreyhin.
Vuonna 1841 Blyth muutti Intiaan "The Royal Asiatic Society of Bengal" nimisen järjestön museon kuraattoriksi Kalkuttaan. Hän päivitti ja järjesti museon luettelon ja kokoelmat, ja julkaisi "Catalogue of the Birds of the Asiatic Society" 1849. Hän osallistui niukasti kenttätöihin, mutta kuvaili lintulajeja muiden englantilaisornitologien, muun muassa Allan Octavian Humen, Samuel Tickellin ja Robert Swinhoen lähettämien näytteiden perusteella.
1854 Blyth avioitui leskirouva Hodgesin kanssa, joka kuitenkin kuoli jo 3 vuoden kuluttua. Vaimon kuolema oli Blythille raskas isku, eikä hän koskaan henkisesti toipunut siitä. Hän toimi kuraattorin virassa vuoteen 1862, jolloin heikentynyt mielenterveys pakotti hänet muuttamaan takaisin Englantiin. 1881 hän julkaisi teoksen kurjista "The Natural History of the Cranes".
Edward Blyth oli luonnonvalinnan ja evoluution tutkimuksen edelläkävijöitä. Jo vuonna 1835 hän julkaisi "The Magazine of Natural History" julkaisussa kirjoituksen "An Attempt to Classify the "Varieties" of Animals, with Observations on the Marked Seasonal and Other Changes Which Naturally Take Place in Various British Species, and Which Do Not Constitute Varieties", josta Charles Darwin ammensi tietoa ja muun muassa lainauksia omiin teoksiinsa (professori Loren Eiseleyn tutkimukset, Pennsylvanian yliopisto). Blyth ja Darwin olivat myöhemmin vilkkaassa kirjeenvaihdossa vuodesta 1855 alkaen.
Blyth toimitti "Cuvier"in "Animal Kingdom"in englanninkielisen laitoksen kappaleet nisäkkäät, linnut ja matelijat vuonna 1840, sisällyttäen tekstiinsä runsaasti korjauksia, muutoksia ja omia havaintojaan.
Blyth kuvaili ja nimesi muun muassa viitakerttusen, taigauunilinnun ja ruskouunilinnun.
Hugo Nousiainen
Hugo Olavi Nousiainen (25. toukokuuta 1913 Viipuri – 12. elokuuta 1957) oli suomalainen rikoskirjailija. Vuosina 1945–1951 hän julkaisi kolme romaania, "Murhattiinko hänet?", "Kello 21:n jälkeen" ja "Yöpäivystäjät".
Nousiainen toimi rikosetsivänä Viipurissa 1936–1940. Näitä aikoja hän kuvasi myöhemmin kirjassaan "Varjon puolella Viipurissa" (1954). Sotien jälkeen hän siirtyi Helsinkiin, jossa hän toimi Rikostutkimuskeskuksen laboratorion assistenttina ja Suomenlinnassa toimineen Valtion poliisikoulun tuntiopettajana. Vuonna 1954 hän siirtyi poliisitehtävistä Viikkosanomien toimittajaksi ja ehti olla myös Uuden Suomen toimittajana ennen kuolemaansa.
Nousiaisen pääteoksena on pidetty 1949 ilmestynyttä romaania "Yöpäiviystäjät" joka kertoo yhden työvuoron tapahtumista Helsingin Sofiankadun poliisiaseman yöpäivystyksessä. Juha Nevalainen kirjoitti sen perusteella käsikirjoituksen, josta Edvin Laine on ohjannut elokuvan "Yhden yön hinta".
Elisabet York
Elisabet York (; 11. helmikuuta 1466 – 11. helmikuuta 1503) oli Englannin kuninkaan Henrik VII:n puoliso ja kuningas Henrik VIII:n äiti.
Elisabet oli York-sukuisen kuninkaan Edvard IV:n ja tämän puolison Elisabet Woodvillen tytär. Hänen avioliittonsa uuden kuninkaan Henrik VII:n kanssa yhdisti kilpailevat York- ja Lancaster-suvut yhdeksi Tudor-suvuksi ja vahvisti samalla Henrikin jälkeläisten oikeuden kruunuun. Elisabetin äiti Elisabet Woodville suostui järjestämään naimakaupan, mikäli Henrikin onnistuisi syrjäyttää Elisabet Woodvillen lanko Rikhard III valtaistuimelta. Tämä onnistui Bosworthin taistelussa 1485. Häät järjestettiin seuraavana vuonna. Kuningattareksi Elisabet kruunattiin vasta 25. marraskuuta 1487, yli vuosi pariskunnan ensimmäisen lapsen Arthurin syntymän jälkeen.
Elisabetin ja Henrikin avioliitto oli kaikin puolin suhteellisen onnistunut. Pariskunta sai seitsemän (tai mahdollisesti kahdeksan) lasta:
Elisabetin vanhin poika Arthur menehtyi pian sen jälkeen, kun oli nainut Espanjan prinsessan Katariina Aragonialaisen. Ilmeisesti tämän johdosta Elisabet päätti tulla raskaaksi vielä viimeisen kerran vahvistaakseen kuningassukua. Hän synnyttikin vielä tyttären, Katariinan, joka kuitenkin kuoli heti. Elisabet itse sairastui raskauden jälkeiseen infektioon ja menehtyi yhdeksän päivän kuluttua 37-vuotissyntymäpäivänään.
Vaikka Henrik VII olikin tunnetusti tarkka rahoistaan, Elisabet sai loisteliaat hautajaiset. Hänet haudattiin Lontoon Westminster Abbeyhyn, jonne myös hänen miehensä myöhemmin haudattiin hänen rinnalleen.
Yorkin Elisabet on ainoa Englannin kuningatar, joka on ollut kuninkaan vaimo (Henrik VII), tytär (Edvard IV), sisar (Edvard V), veljentytär (Rikhard III) ja äiti (Henrik VIII). Hänen myös sanotaan antaneen kasvonsa herttakuningattarelle.
Elisabetin toinen poika Henrik VIII seurasi Elisabetin miestä Englannin valtaistuimelle, Elisabetin vanhin tytär Margareeta nai Skotlannin kuninkaan Jaakko IV:n ja Elisabetin nuorempi eloonjäänyt tytär Maria Tudor nai Ranskan kuninkaan Ludvig XII:n. Margareetan pojasta tuli Skotlannin kuningas Jaakko V, hänen pojantyttärensä oli kuningatar Maria Stuart ja pojantyttärenpoikansa kuningas Jaakko VI, josta kaikki myöhemmät Ison-Britannian hallitsijat polveutuvat.
Paul Gerhardt
Paul Gerhardt (12. maaliskuuta 1607, Gräfenhainichen, Saksa – 27. toukokuuta 1676, Lübben, Saksa) oli luterilaisen ortodoksian ajan pappi ja yksi saksankielisen maailman ja luterilaisen kirkon tunnetuimmista virsirunoilijoista.
Hän opiskeli teologiaa luterilaisessa Wittenbergin yliopistossa.
Mäkihypyn maailmancup 2007–2008
Mäkihypyn maailmancup 2007–2008 alkoi Kuusamosta Suomessa 30. marraskuuta 2007. Kauden aikana järjesttiin 28 henkilökohtaista osakilpailua, joista yksi peruttiin ja 4 joukkuekilpailua, joista yksi peruttiin. Viimeinen osakilpailu hypättiin Planicassa Sloveniassa 16. maaliskuuta 2008. Thomas Morgenstern varmisti kokonaisvoiton 21. kisan jälkeen Willingenissä, kun kuusi kilpailua oli käymättä.
Valdemar Kosonen
Valdemar Kosonen (5. maaliskuuta 1916 Nuijamaa – 22. huhtikuuta 1942 Viipuri) oli Mannerheim-ristin ritari numero 25.
Sotamies, kranaatinheittimistön tulenjohtoryhmän tähystäjä Valdemar Kosonen palveli jatkosodan hyökkäysvaiheessa JR 15:n toisessa pataljoonassa. 16. lokakuuta 1941 hänet nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi numero 25. Hänet oli ylennetty alikersantiksi jo 11. lokakuuta 1941. Hänen nimitysesityksessään mainitaan oma-aloitteisuus ja esimerkillinen rohkeus sekä taito taisteluissa.
Kosonen kuoli sodan aikana Viipurissa 13. sotasairaalassa. Siviiliammatiltaltaan hän oli työmies.
Sitruunahai
Sitruunahai ("Negaprion brevirostris") on tiikerihaiden heimon hailaji.
Sitruunahai on helposti tunnistettavusta sen kahdesta samankokoisesta selkäevästä. Niillä on pyöristynyt kuono. Niiden suurin pituus on noin 340 senttimetriä, mutta yleensä ne kasvat 240 senttimetrin pituisiksi. Ne painavat 187 kilogrammaa ja ne voivat elää noin 25-vuotta.
Sitruunahain pääravintoa ovat kalat, joista suurin osa on luukaloja, kuten monneja ja piikkimakrilleja. Se saattaa myös syödä rauskuja ja itseään pienempiä haita. Sitruunahailla on terävät hampaat, hyvä näkö ja erinomainen hajuaisti. Lisäksi sen kuonossa on erityisiä huokosia, jotka aistivat saaliseläimen tuottamia sähkökenttiä.
Sitä tavataan Atlantin rannikoilla Yhdysvaltojen New Jerseystä Brasiliaan ja paikoin Länsi-Afrikassa sekä Tyynenmeren rannikolla Amerikassa.
Sitruunahait viihtyvät parhaiten rannikkovesissä, kuten koralliriutoilla ja mangroverannikoilla.
Sitruunahain parittelu tapahtuu matalassa vedessä kevään ja kesän aikana, ja sen jälkeen seuraa 10-12 kuukauden raskausaika. Naarat palaavat matalikoihin synnyttääkseen. Naaras voi saada poikasia 4-17 yksilöä. Poikanen on syntymänsä jälkeen noin 50-60 senttimetriä pitkä.
Sitruunahait eivät ole kiinnostuneita ihmisistä ja niiden on todistettu hyökänneen ihmisen kimppuun ainoastaan 22 kertaa vuodesta 1580 lähtien. Näistä tapauksista yksikään ei ole ollut kohtalokas.
Ihmiset ovat vaarantaneet lajin kannan. Sitruunahai on suosittu myyntikala ja useita sen osia käytetään ruoan lisäksi erilaisina rohtoina. Se on myös suuren kokonsa vuoksi suosittu urheilukalastajien keskuudessa. Lisäksi hain lisääntymisalueet ovat vahingoittuneet saastumisen, katkarapujen pyynnin ja troolauksen vuoksi.
Koska sitruunahailla on muihin avovedessä eläviin haihin verrattuna poikkeuksellinen kyky ottaa happea vedestä pohjalla maatessaan, se on suosittu laji esimerkiksi yleisöakvaarioissa.
Lillois-Witterzée
Lillois-Witterzée () on entinen Belgian kunta, Valloniassa, Brabant Wallonin maakunnassa. 1. tammikuuta 1977 Lillois-Witterzée yhdessä Ophain-Bois-Seigneur-Isaacin kanssa liittyivät osaksi Braine-l'Alleudin kuntaa.
Lillois yhdistyi Witterzéehen 7. marraskuuta 1823.
Vache Bleue, Valion belgialainen tytäryhtiö vuosina 1996–2012, toimii Lillois-Witterzéessä.
Gröndal
Gröndal (lempinimeltään "Greenvalley") on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee Etelä-Tukholman alueella, ja kuuluu Hägersten-Liljeholmenin kaupunginosa-alueeseen. Nykyään siellä asuu noin 7 060 ihmistä; maa-alaltaan se on 0,91 neliökilometrin suuruinen.
Gröndalin kaupunginosa muodostettiin vuonna 1926 "Ekensberg"-nimisenä. Nykyisen nimensä se sai vuonna 1934. Kaupunginosa tunnetaan 1940-luvulla rakennetuista tähdenmuotoisista kerrostaloistaan, "Stjärnhuseista". Niiden suunnittelusta vastasi ruotsalainen arkkitehtitoimisto Backström & Reinius Arkitekter AB.
Alue on ollut huvila-aluetta ja vuoden 1913 tienoilla siellä oli satakunta vuokrahuvilaa, joista vain osa säästyi purkamiselta 1970-luvulla.
Serpo
Serpolla (neulansilmällä) tarkoitetaan ralliautoilussa tiukkaa, usein 180 asteen käännöstä, joka eroaa ajoteknisesti normaalista käännöksestä.
Serpoa lähestytään noin 50% kovempaa kuin normaalisti ajettavaa mutkaa ja auton takaperä irrotetaan hallittuun sivuluisuun lukitsemalla takapyörät käsijarrulla noin 1,5 metrin matkalla.
Taka- ja nelivetoisilla autoilla serpo voidaan ajaa myös vastaheitolla, eli mutkaa lähestyttäessä auto saatetaan lievään sivuluisuun nokka poispäin käännöksestä. Samalla painetaan samanaikaisesti kaasu- sekä jarrupoljinta ja ohjataan käännöksen suuntaan. Kun jarrupoljin nostetaan, auto sinkoutuu haluttuun suuntaan.
Kiinankielinen Wikipedia
Kiinankielinen Wikipedia on Wikipedian kiinankielinen versio. Kiinankielisessä Wikipediassa on noin artikkelia ja se on artikkelimäärältään 14. suurin. Se perustettiin lokakuussa 2002.
Kiinankielisen Wikipedian kirjoittajat ovat pääasiassa Manner-Kiinasta, Hongkongista, Taiwanista, Pohjois-Amerikasta ja Euroopasta.
Nimi Wikipedia on kiinaksi 维基百科 "wéi jī bǎi kē", joka tarkoittaa Wikitietosanakirjaa.
Johann Hermann
Johann Bernhard Hermann (31. joulukuuta 1738 Barr, Elsassi – 4. lokakuuta 1800 Strasbourg) oli ranskalainen lääkäri ja luonnontieteilijä.
Hermann oli Strasbourgin yliopiston lääketieteen professori. Strasbourgin kaupunki osti Hermannin eläintieteellisen kokoelman 1804, ja siitä tuli Strasbourgin eläintieteellisen museon perusta.
Hermann kuvaili ja nimesi suuren määrän uusia lintulajeja, muun muassa rytikerttusen, abessiniansininärhen ja kurolin.
Mansikkasammakko
Mansikkasammakko tai mansikkanuolimyrkkysammakko ("Oophaga pumilio") on punaisen yleisvärinsä mukaan nimetty nuolimyrkkysammakko.
Sitä tavataan trooppisissa sademetsissä Keski-Amerikassa, erityisesti Costa Ricassa.
Mansikkasammakkopariskunnat huoltavat poikasia yhdessä. Naaras laskee kudun (enintään viisi munaa) lehdelle. Uroksen tehtäväksi jää pitää kutu märkänä virtsaamalla sen päälle. Nuijapäiden kuoriuduttua naaras kuljettaa ne selässään yksitellen puuhun. Puusta se etsii kasvin, jonka ympyrässä kasvavat lehdet muodostavat keskelleen syvennyksen, johon kerääntyy vettä. Naaras etsii kullekin nuijapäälle oman kasvin, minkä jälkeen se käy lähes kerran päivässä munimassa kunkin poikasen ravinnoksi korkeintaan viisi hedelmöittymätöntä munaa.
Urossammakot ovat reviiritietoisia, ja saattavat käydä alueelleen pyrkivän tunkeilijan kimppuun. Tällöin molemmat sammakot seisovat takajaloillaan, ja pyrkivät etujaloillaan kaatamaan vastustajansa maahan. Paini saattaa kestää kaksikymmentäkin minuuttia. Sen voittaa usein reviiriään puolustava yksilö, joka vastustajansa kumottuaan antaa tämän yleensä lähteä tiehensä.
Mansikkasammakko ei ole harvinainen, mutta sen kanta on kärsinyt Keski-Amerikan sademetsien hakkuista, ja yläilmakehän otsonikerroksen ohentumisen johdosta lisääntynyt ultraviolettisäteily on luultavasti vaikuttanut sammakoihin. Lisäksi siitä on tullut suosittu lemmikkieläin, mikä on vähentänyt merkittävästi luonnonvaraisia kantoja. Sammakon kirkkaanvärinen iho varoittaa sen myrkyllisyydestä, mikä suojaa sitä vihollisilta.
Juan Corona
Juan Vallejo Corona (s. 1934) on Yhdysvalloissa vuonna 1971 25 miestä surmannut meksikolaistaustainen sarjamurhaaja.
Corona saapui Kaliforniaan 1950-luvulla. Hänellä todettiin vuonna 1956 skitsofrenia. Corona oli naimisissa, mutta homo, ja kaikkien uhrien surmille oli taustalla seksuaaliset motiivit.
Corona teki Yhdysvalloissa kunniallista työtä, mutta aloitti murhaputkensa ilmeisesti keväällä 1971. 19. toukokuuta Yuba Citystä löydettiin yhden uhrin ruumis, ja lähiseuduilta löytyi vielä 24 lisää.
Corona kiisti kaikki murhat, mutta todettiin syylliseksi ja tuli tuomituksi 25:een elinkautiseen vankeusrangaistukseen.
Katherine Moennig
Katherine Sian Moennig (s. 29. joulukuuta 1977 Philadelphia, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Shane McCutcheonin roolista televisiosarjassa "L-koodi".
Katherine Moennig muutti New Yorkiin 18-vuotiaana opiskellakseen näyttelemistä. Vuonna 2000 hän sai roolin "Dawson’s Creekin" spin-off -sarjasta "Young Americans". Sarja kuitenkin lopetettiin yhden kauden jälkeen. Vuosina 2004–2009 Moennig näytteli Shane McCutheonia sarjassa "L-koodi". Syksyllä 2009 hän esiintyi sairaalasarjassa "Pelastava siirto", joka kuitenkin lopetettiin.
Moennig on esiintynyt muun muassa elokuvissa "Laivauutisia", "Love the Hard Way" ja "Invitation to a Suicide". Terry Zwigoffin elokuvassa "Art School Confidential" hän esitti lesboa taiteilijaa. Moennig on esiintynyt myös teatterilavalla, muun muassa näytelmissä "As You like It" ja "Comedy of Art" Williamstownin teatterifestivaalilla. Vuonna 2006 hän esitti Irakissa ollutta sotilasta Off Broadway -näytelmässä "Guardians".
Katherine Moennigin äiti Mary Zahn oli tanssija Broadwayllä ja isä William Moennig valmisti viuluja. Hänen isoisänsä on kotoisin Markneukirchenistä, pienestä saksalaisesta kylästä. Näyttelijä Gwyneth Paltrow on Katherine Moennigin serkku.
Moennig on esittänyt elokuvissa ja televisiossa useita seksuaalivähemmistöihin kuuluvia roolihahmoja. Hän on kuitenkin kieltäytynyt kommentoimasta omaa seksuaalista suuntautumistaan, koska haluaa varjella yksityiselämäänsä.
Danny and The Thunders
Danny and The Thunders on suomalainen vuonna 1978 perustettu rock and roll- ja rockabilly-yhtye. Yhtyeen jäsenet olivat kotoisin Helsingin Jakomäestä.
Yhtye voitti "Suosikki"-lehden järjestämät Suomen Rock-kuninkuus kilpailut vuonna 1980, yhtyeen jäsenten ollessa noin 15-vuotiaita. Tämä tuotti EP-levyn mittaisen levytyssopimuksen. Neljän kappaleen albumi sisälsi yhden yhtyeen itse tekemän kappaleen, muut olivat cover-kappaleita. EP-levyllä olleita kappaleita käytettiin myös myöhemmin ilmestyneellä Rockin'-levy-yhtiön kokoelmalevyllä "Teenage Party". Yhtye teki esiintymisiä neljän vuoden ajan ja lopetti toimintansa vuonna 1983. Tämän jälkeen sen jäsenet soittivat erilaisissa yhtyeissä.
Vuonna 2002 Thunders kokoontui uudelleen yhteen tehden esiintymisiä. Kitaristi Henry Rothin tilalle tuli Dannyn pikkuveli Joona Nurminen. Nykyisin Danny and The Thunders esittää myös tyylin mukaista omaa materiaalia.
Anna Rotkirch
Anna Ullica Rotkirch (s. 22. joulukuuta 1966 Helsinki) on suomalainen sosiologi ja tietokirjalija sekä Väestöliiton tutkimusprofessori, koulutukseltaan valtiotieteen tohtori ja Helsingin yliopiston dosentti. Hänen tutkimusalueitaan ovat perhetutkimus ja naistutkimus sekä Venäjä-tutkimus. Ennen Väestöliittoa hän on työskennellyt pääasiassa Helsingin yliopistossa, muun muassa Yhteiskuntapolitiikan laitoksessa, Tutkijakollegiumissa ja Kristiina-instituutissa. Toimittajana hän on työskennellyt "Ny Tid" -lehdessä ja kirjoittanut kolumneja muun muassa "Helsingin Sanomiin", Hufvudstadsbladetiin, Kotilieteen, "Ny Tidiin" ja "Seura"-lehteen.
Rotkirch on yksi harvoista evoluutiobiologian tuloksia feministiseen tutkimukseen yhdistäneistä suomalaistutkijoista. Hän on European Evolution and Human Behavior -järjestön perustajajäseniä ja johtokunnan jäsen.
Siirtyessään vuoden 2007 alussa Helsingin yliopistosta Väestöliittoon Rotkirch kirjoitti blogimerkinnän "Jäähyväiset yliopistolle". Kirjoitus synnytti rajun keskustelun yliopistotutkimuksen tilasta ja työskentelyedellytyksistä.
Vuoden 2007 syksyllä syntyneessä keskustelussa Rotkirch puolusti eri kansojen välisten älykkyyserojen tutkimista sanomalla, että tutkimusaiheita ei saa hylätä poliittisin syin, mutta toisaalta muistutti, että faktoista ei kannata tehdä poliittisia johtopäätöksiä.
Anna Rotkirchin vanhemmat ovat ulkoasiainneuvos Holger Rotkirch ja toimittaja Kristina Rotkirch. Hän on naimisissa professori J. P. Roosin kanssa, ja heillä on kolme lasta.
Comté (juusto)
Comté on ranskalainen pastöroimattomasta lehmänmaidosta valmistettu puolikova juusto. Se on peräisin Ranskan Jura-vuoristosta.
Comtén kuori on yleensä väriltään epätasaisen ruskea. Sisältä se on vaalean kellertävää tai kerman väristä. Juustomassa on rakenteeltaan puolikovaa ja joustavaa. Kokonainen juusto painaa noin 32–45 kg. Sen halkaisija on 55–75 cm ja paksuus noin 10 cm. Comtén rasvapitoisuus on noin 45 %.
Juustoa kypsytetään 4–18 kuukautta. Joskus Comtéssa voi olla vähän reikiä mutta useimmiten ei ollenkaan. Eri vuodenaikoina valmistetuissa juustoissa on eroja.
Comtéa valmistetaan vuosittain noin 40 000 tonnia, mikä on enemmän kuin mitään muuta ranskalaista AOC-juustoa. Sen nimi on EU:n suojattu alkuperänimitys.
Kunnallisvaalit 1950
Vuoden 1950 kunnallisvaalit järjestettiin Suomessa joulukuussa.
Seuraavan vuoden alussa perustettiin kaksi uutta kauppalaa: Järvenpää erotettiin Tuusulasta ja Karhula Kymistä.
S-korsetti
S-korsetti (engl. "s-curve corset", "straight front corset", "s-bend corset") eli edvardiaaninen korsetti on korsettityyppi, jota käytettiin 1900-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä. Sille ominaista on suora, jäykkä ja tiheästi luutettu etumus, joka korsetin leikkausten avulla kääntää lantion taakse ja rinnan edemmäs. Historialliset s-korsetit ovat rinnan alapuolelle ulottuvia toisin kuin monet edeltäjänsä. Lopputulos on s-kirjaimen muotoinen kurvikas ryhti, jugendille tyypillinen joutsenkaari, jolle ajan muotivaatteet perustuvat. S-siluetti on hyvä esimerkki alusvaatteen tärkeydestä ja suoranaisesta määräävyydestä muodin peruslinjoille. 
Korsetin kehitti ranskalainen korsetintekijä Inez Gaches-Sarraute, jolla oli lääketieteellistä tuntemusta. Ajatuksenaan Gaches-Sarrautella oli kehittää terveellinen, mukava ja luonnollisempi korsetti. Sitä markkinoitiin uuden ajan naiselle, joka on voimakas ja terve ja välittää mukavuudestaan. Todellisuudessa s-korsetti ei toiminut niin kuin sen oli tarkoitus, eikä sitä haluttu terveyskorsettina käyttääkään. Kapea vyötärö ei ollut muodin ihanteena kadonnut minnekään, ja s-korsetilla oli entistä kapeampi lopputulos mahdollinen, joskin tiukalle nyöritettynä sen terveysriskit ja aiheuttama rasitus olivat suurempia kuin aikaisempien korsettimallien. Korsetti aiheutti monille erityisesti selkäkipuja, sillä se taivutti selkää luonnottomaan asentoon ja saattoi avata nikamia.
S-figuuri jäi aikakautensa naisten muodin symboliksi, joka on ikuistettu muun muassa Charles Dana Gibsonin töissä. Gibsonin naisia esittävissä piirroksissa, joiden naisia kutsutaan myös Gibson Girleiksi, näkyy selvästi s-korsetin antama muoto ja muita 1900-luvun ensimmäisen vuosikymmenen muodikkaita piirteitä. Kuuluisa s-korsetin käyttäjä oli näyttelijätär Camille Clifford, joka on jäänyt kurveineen aikansa naisikoniksi.
S-korsetti oli viimeinen yleisesti käytetty korsettimalli. 1910-luvun aikana naisen muodikas figuuri muuttui tasapaksummaksi, joskaan korsetteja ei hylätty vielä silloinkaan vaan siirryttiin joustavampiin ja enemmän hoikkuutta kuin kurvikkuutta korostaviin alusvaatteisiin ja linjoihin. Modernit korsetit, joita käytetään nykyään enemmän ja enemmän, eivät yleensä ole s-mallia, vaan perinteisiä niin sanottuja viktoriaanisia korsetteja.
Kesyhiiri
Kesyhiiri on kotihiirestä ("Mus musculus") jalostettu lemmikkieläin. Se on yleistynyt lemmikkieläimenä Suomessa melko huomaamatta.
Nimitystä "kesyhiiri" alettiin käyttää 1800-luvulla eurooppalaisten ja aasialaisten alkaessa kasvattaa ja myymään hiiriään. Hiirien harvinaisia värejä ja muita erityisiä ominaisuuksia on jalostettu vuosisatoja. Kesyhiirien lisääntynyt määrä kasvatti kiinnostusta myös hiirikokeisiin, etenkin genetiikassa.
Hiiriä onkin jalostettu monia rotuja, värejä ja kuviointeja.
Vaikka ne ovat melko helppohoitoisia lemmikkejä, ne vaativat kuitenkin enemmän hoitoa kuin gerbiilit tai hamsterit ja ovat niitä älykkäämpiä. Älykkyydessä ne eivät kuitenkaan yllä lähellekään rotan tasoa.
Kesyhiiret eivät kuulu hajuttomiin lemmikkeihin, vaan niiden ominaishaju on melko voimakas. Urosten haju on voimakkaampaa kuin naaraiden, sillä urokset merkitsevät reviirinsä tarkasti ja vahvasti. Uroskesyhiiri ei viihdy laumoissa, vaan on erakkoluonteinen ja tarkka reviiristään. Kaksi kesyhiiriurosta siis tappelee reviiristään niin kauan, että toinen osapuoli kuolee. Kesyhiirinaaraat taas ovat tyytyväisimmillään 3–6 kesyhiirinaaraan muodostamassa porukassa. Huomioi, että suurempi hiirilauma kaipaa myös suuremman ja virikkeellisemmän terraarion.
Kesyhiiret ovat vilkkaita ja aktiivisia lemmikkejä, jotka ovat tottuneet käyttämään hampaitaan. Jyrsimistarkoitukseen voi terraarioon panna esimerkiksi myrkyttömiä puidenoksia, kuivia leivänkannikoita, WC-paperirullia, pahvinpalasia, laatikoita, ynnä muuta sellaista. Muuta mukavaa virikettä kiipeilyä harrastaville kesyhiirille ovat muun muassa tunnelit, riippumatot, tikapuut, putket ja puhtaat, ulkoa kerätyt myrkyttömät puiden lehdet, esimerkiksi koivun.
Kesyhiirinaaras painaa noin 30–40 grammaa ja uros 35–50 grammaa.
Kesyhiiret elävät yleensä noin 1–2 vuotta. Hiirten kuolinsyy on yleensä kasvaimet tai hengityselinsairaudet.
Kunnallisvaalit 1953
Vuoden 1953 kunnallisvaalit järjestettiin Suomessa 4.–5. lokakuuta.
Vaaleissa asetettiin yhteensä 39 538 ehdokasta, joista naisia oli 3 959 (10 %). Valituista naisia oli 912 (7,4 %). Miehistä äänesti 75,3 ja naisista 68,0 prosenttia.
Kokoomus kampanjoi muun muassa tunnuksilla ”Vapauden puolesta puolueiden holhousta vastaan” ja ”Vapauden puolesta myös kunnalliselämässä”.
Seuraavan vuoden alussa tapahtui yksi kuntaliitos, kun Pielisensuu liitettiin Joensuuhun. Näissä kunnissa vaalit toimitettiin uuden kuntajaon mukaisesti.
Juoksute (juusto)
Juoksute on uute, joka sisältää muun muassa kymosiini-nimistä entsyymiä, joka edistää maidon saostumista juustoa valmistaessa. Perinteisesti juoksute on eristetty vasikan mahasta, mutta nykyään sitä tuotetaan myös mikrobiperäisesti. Juoksute hajoaa kypsytyksen aikana, eli valmiissa juustossa sitä ei ole.
Morbier (juusto)
Morbier on ranskalainen lehmänmaidosta valmistettu puolipehmeä juusto.
Morbier-juustoa valmistetaan Juravuoristossa Alppien länsiosassa. Se on saanut nimensä Franche-Comtén alueella sijaitsevan Morbier’n kylän mukaan. Ensimmäiset maininnat morbier-juustosta historiallisissa lähteissä ovat 1700-luvun lopulta. Vuodelta 1795 peräisin olevassa dokumentissa se mainitaan nimellä "Petit Morbier". Alueen talonpojat toimittivat tavallisesti maitoa paikallisille juustontekijöille kylissä, mutta joskus Franche-Comtén ankara ilmasto esti matkat maatiloilta kylien keskustaan. Talonpojat alkoivat tällöin tehdä omaa juustoaan. Iltalypsyltä tehty juustomassa peitettiin sen suojaamiseksi kerroksella tuhkaa ja seuraavan aamulypsyn jälkeen edellisen juustomassan päälle lisättiin toinen kerros. Näin syntyi juustolle tyypillinen musta raita juuston keskelle. Morbier katosi myöhemmin paikallisesta tuotannosta, minkä jälkeen sitä valmistettiin pitkään yksinomaan tehtaissa. Vuonna 2002 morbierilaiset tuottajat saivat pitkän käsittelyn jälkeen juustolle suojatun alkuperänimityksen ja morbier-nimisen juuston valmistus Morbierin ulkopuolella lopetettiin vuoteen 2007 mennessä. Nykyisin juustoa tuottaa noin 40 eri juustonvalmistajaa, ja vuosittainen tuotettu määrä on noin 10 000 tonnia.
Morbier-juusto tehdään montbéliarde- ja simmental-rotuisten lehmien maidosta. Suojatun alkuperänimityksen mukaisesti lehmillä täytyy olla vähintään hehtaari laidunmaata lehmää kohden, ja niitä lypsetään kahdesti päivässä. Juustoa kypsytetään kellarissa vähintään 45 päivää ja keskimäärin 7-kiloisen juustotahkon valmistukseen kuluu 60–70 litraa maitoa. Juuston tumma vaakaraita saadaan nykyisin aikaan hiillytetyllä kasviaineksella.
Valmiin juuston kuori on ohut, tasainen ja väriltään beesi tai oranssinpinkki. Juuston makua on kuvailtu miedoksi, hedelmäiseksi, vaniljaiseksi ja maidokkaaksi. Juusto sopii esimerkiksi juustotarjottimelle.
Kunnallisvaalit 1956
Vuonna 1956 Suomessa järjestettiin kunnallisvaalit.
Vache Bleue
Vache Bleue S.A. on belgialainen maitotuotteiden tukkukauppayritys Braine-l'Alleudin kunnassa, Lillois-Witterzéen kylässä, Belgiassa. Vache Bleue toimii juuston pakkaajana, tukkurina ja jakelijana vähittäiskaupalle. Yhtiö on ollut Belgian suurin juuston tukkuliike ja tärkeä myyntikanava suomalaisille juustoille. Vuonna 2008 yhtiössä oli henkilöstöä 194 ja liikevaihtoa 122 miljoonaa euroa. Yhtiö omisti lisäksi Frigoway-kuljetusliikkeen ja lyhyen ajan tuorepakkauksiin erikoistuneen International Food&Business-Brussels-Food Distributionin liiketoiminnan.
Valio osti Vache Bleuen vuonna 1996, mutta luopui siitä vuonna 2012.
Sonka
Sonka on kylä Rovaniemen kunnassa. Sonka sijaitsee noin 30 kilometrin päässä Rovaniemen keskustasta Pellon suuntaan kantatie 83:n varrella.
Maisemallisesti kylässä on rantoja ja jääkauden jälkeisiä kivirakkoja, joista tunnetuin on Möötikkärakka, entinen Juhannuskallio.
Väestörekisterin mukaan vuonna 2011 Songan asukasluku oli 246. Kylän asukasluku on hieman noussut kylään muuttaneiden lapsiperheiden myötä. Nykyisin asukkaista kouluikäisiä on noin 10%, työikäisiä noin 50% ja eläkeläisiä noin 40%. Vapaa-ajan asutusta on alueella runsaasti, joten asukasmäärä kaksinkertaistuu kesäkuukausina.
Työpaikkoja tarjoavat Palosalmen Metsätyömieskoti, Lomakoti Seitaranta ja osa-aikaisesti kylän yrittäjät. Pääosin työikäinen väestö käy työssä Rovaniemellä ja muulla lähiseudulla. Lähin koulu on Sinetässä, kuten myös kauppa sekä posti. Songassa toimii myös kyläyhdistys.
Kylässä on valaistu pururata, jonne tehdään talvisin hiihtolatu. Kylätalon vierestä löytyy urheilukenttä, joka talvisin palvelee jääpelejä harrastavia. Songan luonto tarjoaa mahdollisuudet retkeilyyn, marjastukseen ja kalastukseen järvi- ja vaaramaisemissa. Sonkajärven Oitolan rannasta löytyy kunnallinen veneenlaskupaikka, kota ja laavu tulisijoineen. Sonkaan on hyvät yhteydet virallisia moottorikelkkareittejä pitkin.
Kunnallisvaalit 1960
Kunnallisvaalit järjestettiin Suomessa 2.–3. lokakuuta 1960. Suomen Kansan Demokraattinen Liitto nousi valtakunnallisesti suurimmaksi puolueeksi ohi SDP:n.
Vaaleissa oli yhteensä 51 526 ehdokasta, joista 11 prosenttia oli naisia. Valituista 12 408 valtuutetusta naisia oli 8 prosenttia.
Paskaduuni
Paskaduuni eli paskatyö on arkikielessä käytetty halventava ilmaus työstä, joka on epäitsenäistä ja epämielekästä ja jossa on huonot työehdot ja huono palkka. Tällaisessa työssä työntekijällä ei juuri ole etenemismahdollisuuksia. Sanan lanseerasi yleiseen tietoisuuteen prekariaatti-aktivisti Eetu Viren Ylen "A-talk"-ohjelmassa toukokuussa 2006.
Hakusanat "paskaduuni" ja "paskatyö" lisättiin "Kielitoimiston sanakirjaan" vuonna 2008.
Englannin kielessä "paskaduunia" vastaa termi McJob (suom. "McTyö"), joka viittaa pikaruokalassa työskentelyyn. Sana on väännös McDonald’s-hampurilaisketjun nimestä.
"McJob" on alkujaan peräisin "Washington Post" -sanomalehden artikkelista vuodelta 1986. Termin teki tunnetuksi kanadalainen kirjailija Douglas Coupland vuonna 1991 julkaistussa teoksessaan "Tuntematon sukupolvi" (engl. "Generation X: Tales for an Accelerated Culture"). Couplandin mukaan paskaduunia mainostetaan usein hyväksi uramahdollisuudeksi, mutta asialla ovat useimmiten henkilöt, joilla on aina ollut muitakin mahdollisuuksia edetä uralla.
"McJob"-sana on otettu mukaan "Oxford English Dictionaryyn" ja amerikkalaiseen Merriam-Websterin sanakirjaan. McDonald's on kampanjoinut näitä lisäyksiä vastaan ja pyrkinyt sanan määritelmän muuttamiseen. Yhtiön mielestä määritelmä ei vastaa todellisuutta.
Peter Fitzgerald
Peter G. Fitzgerald (s. 20. lokakuuta 1960 Elgin, Illinois) on yhdysvaltalainen poliitikko republikaanisesta puolueesta. Hän oli Yhdysvaltain kongressin senaattori Illinoisin osavaltiosta vuosina 1999-2005. Hän oli ensimmäinen republikaani, joka pääsi Illinoisista senaattiin yli 20 vuoteen. Fitzgerald toimi Illinoisin osavaltion senaatissa vuosina 1993-1998.
Michelle Obama
Michelle LaVaughn Robinson Obama (s. 17. tammikuuta 1964 Chicago, Illinois) on Yhdysvaltain 44. presidentin Barack Obaman aviopuoliso.
Barack ja Michelle Obama avioituivat vuonna 1992. Heillä on kaksi lasta, Malia (s. 1998) ja Natasha ("Sasha") (s. 2001).
Toukokuussa 2006 Michelle Obama valittiin "Essence"-lehden "Maailman 25 inspiroivinta naista ()" -listalle. Yhdysvaltain ensimmäisenä naisena Michelle Obamasta on tullut tyyli-ikoni. Hän on kampanjoinut lasten liikalihavuutta vastaan ja perusti Valkoisen talon pihamaalle luomupuutarhan keväällä 2009.
Michelle Robinson syntyi afroamerikkalaiseen työläisperheeseen Chicagon eteläpuolella. Hän valmistui Whitney Young High Schoolista vuonna 1981. Hänen pääaineensa Princetonin yliopistossa oli sosiologia, josta hän valmistui arvosanalla cum laude vuonna 1985. Hän suoritti tutkinnon myös Harvardin yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa.
Michelle Obaman vuonna 2018 julkaistuja muistelmia myytiin yli kaksi miljoonaa kappaletta kahden ensimmäisen viikon aikana. Se on vuoden 2018 myydyin kirja Yhdysvalloissa.
Ludwig Purtscheller
Ludwig Purtscheller (6. lokakuuta 1849, Innsbruck – 3. maaliskuuta 1900, Bern, Sveitsi) oli itävaltalainen vuorikiipeilijä ja opettaja.
19. vuosisadan lopussa häntä pidettiin Alppien parhaana vuorikiipeilijänä yli 1700 valloittamallaan vuorella. Hänet tunnetaan parhaiten ensimmäisestä noususta Kilimanjaron huipulle yhdessä saksalaisen vuorikiipeilijä Hans Meyerin kanssa vuonna 1889.
Purtscheller kuoli kiivetessään Dru-vuorelle Ranskan Alpeilla Mont Blancin lähellä.
Töyhtönärhet
Töyhtönärhet ("Cyanocitta") on Pohjois- ja Keski-Amerikassa elävä varissuku. Töyhtönärhet ovat suurimmaksi osaksi sinisiä ja niillä on päässään töyhtö. Sukuun kuuluu kaksi lajia.
Pesue
Pesue on yhdestä raskaudesta syntyneiden poikasten joukko. Pentujoukosta käytetään nimitystä pentue.
Jotkut eläimet saavat monta pesuetta vuodessa. Yleensä kuitenkin pentueita voi syntyä vain kerran vuodessa. Suomessa Kissaliitto ja Kennelliitto rekisteröivät samalta eläimeltä korkeintaan 2 pesuetta vuodessa tai 3 pesuetta kahdessa vuodessa.
Wilhelm von Mirbach-Harff
Wilhelm von Mirbach-Harff (2. heinäkuuta 1871 – 6. heinäkuuta 1918) oli saksalainen kreivi ja diplomaatti, joka osallistui keväällä 1918 Brest-Litovskin rauhanneuvotteluihin Neuvosto-Venäjän kanssa ja toimi sen jälkeen Saksan suurlähettiläänä Moskovassa.
Rauhansopimusta vastustaneet vasemmistososialistivallankumoukselliset ("vasemmistoeserrät") murhasivat hänet Moskovassa heinäkuussa 1918 provosoidakseen uuden sotatilan Saksan ja Venäjän välille, mikä ei kuitenkaan onnistunut. Tapaus johti vasemmistoeserrien epäonnistuneeseen kapinayritykseen bolševikkien hallitusta vastaan. Kapinayrityksessä otettiin kiinni Feliks Dzeržinski. Vastapuoli otti kiinni edustajiston vasemmistoeserrät ja tukahdutti vallankaappausyrityksen.
Suursaaren taistelu (1788)
Suursaaren taistelu oli Ruotsin ja Venäjän välillä käyty meritaistelu, joka oli osa a. Taistelu käytiin 17. heinäkuuta 1788 Suursaaren edustalla.
Sodan alussa ruotsalaisten tavoitteena oli tuhota Venäjän avomerilaivasto tai estää sen toiminta sulkemalla se Kronstadtin laivastotukikohtaan. Ruotsin laivastoa johti muodollisesti Södermanlandin herttua Kaarle, mutta todellisuudessa laivastoa johti vara-amiraali Otto Henrik Nordenskiöld. Venäjän laivastoa johti skotlantilainen amiraali Samuel Greigh. Hän sai Venäjän keisarinna Katariina II:lta ohjeet, joiden mukaan hänen tuli välttää taistelua. Sodan aluksi Suomenlahdella kohtasivat kaksi suurta laivastoa, joista toinen väisteli ja toinen jahtasi.
Katariina antoi heinäkuun puolivälissä Greighille käskyn ryhtyä taisteluun. Greigh ryhmitti laivastonsa odottamaan Ruotsin laivastoa Suursaaren länsipuolelle, lähelle Kallbådagrundin matalikkoa. 17. heinäkuuta käytiin viisi tuntia kestänyt taistelu, joka päättyi ratkaisemattomana.
Taistelun jälkeen laivastot vetäytyivät korjaamaan kärsimiään vahinkoja, venäläiset Kronstadtiin ja Tallinnaan, ruotsalaiset Suomenlinnaan. Sekä venäläiset että ruotsalaiset katsoivat voittaneensa taistelun ja juhlivat voittoa.
Kunnallisvaalit 1964
Vuoden 1964 kunnallisvaalit järjestettiin 4.–5. lokakuuta ja niissä valittiin 12 325 valtuutettua 545 itsenäiseen kuntaan. Ehdokkaita asetettiin yhteensä 51 707. Vaaleissa sovellettiin ensimmäistä kertaa uutta vaalilakia, joka siirsi vaalivalmistelut tilapäisiltä lautakunnilta kunnanhallituksille. Vaalit jouduttiin keväällä 1965 uusimaan Kuivaniemellä Pohjois-Pohjanmaalla äänestysepäselvyyksien vuoksi.
Ahvenanmaalla kunnallisvaalit suoritettiin jo 3. syyskuuta 1963. Vaaleja ei käyty lainkaan Houtskarissa, Iniössä, Haapasaarella, Björköbyssä, Brändössä, Kumlingessa, Lumparlandissa, Sottungassa ja Vårdössä, koska näissä kunnissa ehdokkaita ilmaantui vain valittavien verran, jolloin kaikki ehdokkaat julistettiin valituiksi. Oulun seudulla vaalit käytiin seuraavan vuoden alussa voimaan tulleen uuden kuntajaon mukaisesti, sillä Oulujoen kunta lakkautettiin ja se liitettiin pääosin Ouluun, mutta osittain myös muihin naapurikuntiin. Lisäksi vuoden 1965 alussa tapahtui pari kuntamuodon muutosta, kun Vammalan kauppala muutettiin kaupungiksi ja Ylivieskan kunta kauppalaksi.
Napoleon XIV
Napoleon XIV on yhdysvaltalaisen muusikon Jerry Samuelsin (s. 1938 New York City) taiteilijanimi. Hänen hittikappaleensa "They're Coming to Take Me Away Ha-Haaa!" saavutti vuonna 1966 Yhdysvalloissa Billboardin singlelistalla sijan kolme.
Roger McGuinn
Roger McGuinn (s. 13. heinäkuuta 1942 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä ja kitaristi. Hän on parhaiten tunnettu The Byrds -yhtyeen keulahahmona vaikuttaen myös suuresti yhtyeen ainutlaatuisen soinnin syntymiseen. The Byrdsin hajoamisen jälkeen McGuinn on julkaissut useita sooloalbumeita.
Marraskuusta 1995 lähtien McGuinn on julkaissut kuukausittain uusia kappaleita nettisivuillaan.
Bernal Díaz del Castillo
Bernal Díaz del Castillo (1492–1584) oli Hernán Cortésin joukoissa taistellut sotilas, jonka kynästä on lähtöisin silminnäkijäkertomus asteekkien kukistamisesta, eli "Historia verdadera de la Conquista de la Nueva España" (”Totuudenmukainen Uuden-Espanjan valloituksen historia”). Ilman Bernal Díaz del Castillon teosta tiedot valloituksesta olisivat puutteelliset.
Díazin käsikirjoituksesta otettu kopio oli lähtökohtana Alonso Remónin Madridissa vuonna 1632 toimittamalle "Historia Verdaderan" ensimmäiselle painokselle, joka on myöhemmin paljastunut jonkin verran virheelliseksi. William H. Prescott kertoo käyttäneensä Remónin teosta lähteenä teokseensa "History of the Conquest of Mexico". Vasta vuodesta 1904 lähtien on ollut mahdollista saada Díazin alkuperäiseen käsikirjoitukseen pohjautuvia painoksia.
Díazin kynää siivitti vuonna 1553 ilmestynyt Francisco López de Gómaran Meksikon-valloitusta käsittelevä historiateos "Historia de la conquista de Mexico", jonka Gómara omisti Cortésin pojalle Martín Cortésille. Díaz del Castillo närkästyi Gómaran tavasta ylistää Cortésia liiallisesti.
Xero Sampler Tape
Xero Sampler Tape on yhdysvaltalaisen rock-yhtye Linkin Parkin vuonna 1997 äänitetty demokasetti. Kasetti sisältää 4 raitaa. Kasetin aikana Linkin Parkin nimi oli vielä Xero, ja sen toisena laulajana toimi Mark Wakefield, josta tuli myöhemmin Taprootin manageri. Kasetti lähetettiin lukuisille levy-yhtiöille, mutta koska kukaan ei ollut yhtyeestä vielä silloin liiemmin kiinnostunut, yhtye pani hynttyyt yhteen itsenäisen Mix Media-nimisen levy-yhtiön kanssa. Vuonna 1999 yhtyeen kaikki toiveet kävivät toteen, kun Warner Brothers tarjosi sopimusta nuorelle yhtyeelle.
Vaikka internetistä löytyykin paljon huonolaatuisia taltiointeja, demokasetti on nykyään erittäin harvinainen.
A-puoli:
B-puoli:
Enterprise (huvipuistolaite)
Enterprise on pääosin Huss Maschinenfabrikin vuodesta 1972 valmistama huvipuistolaite. Laite on paranneltu versio Schwartzkopfin vastaavanlaisesta laitteesta, suurimpina eroina Enterprisen suurempi matkustajamäärä sekä hydraulinen nostovarsi. Tämän tyyppisiä laitteita valmistavat lisäksi Heintz Fahtze ja Emiliana Luna Park, ja kaikki käyttävät nimeä "Enterprise". Sekä kiinteitä että liikutettavia versioita on valmistettu ja käytetty eri puolilla maailmaa.
Laitteessa yhdestä kahteen ihmistä istuu yhteen kahdestakymmenestä suljetusta vaunusta. Vaunut roikkuvat metallisesta renkaasta ja ne on asetettu yksi toisensa perään ympyräksi. Laite alkaa pyöriä vastapäivään ja muodostaa vapaasti heiluviin vaunuihin keskipakoisvoimaa. Hydraulinen nostovarsi nostaa laitteen ajon aikana 87° kulmaan, jolloin vaunut pyörivät pystysuunnassa.
Laitteessa ei ole mainittavampia turvalaitteita, sillä vaunuihin kohdistuva keskipakoisvoima riittää pitämään matkustajat paikoillaan. Joissakin Enterprise-malleissa käytetään kuitenkin jalkojen ylle laskeutuvaa turvakaarta. Emiliana Luna Parkin "Enterprisessä" käytetään pientä turvavyötä.
Liikuteltava versio kulkee kahdella kuorma-autolla, joista toinen kuljettaa rengasta, tukivartta ja ajojärjestelmiä, toinen vaunuja, alustoja ja loppuja tarvikkeita. Ensimmäinen rekka toimii myös laitteen pääalustana sen käytön aikana.
Schwartzkopf-versio "Enterprisesta" kantaa kuuttatoista vaunua. Schwartzkopf valmisti myös 21 gondolin "Enterprisea", kunnes yhtiö lopetti toimintansa vuonna 2001 Anton Schwartzkopfin kuoleman jälkeen. Yksi näistä laitteista sijaitsi Kouvolan Tykkimäellä, kunnes se poistettiin käytöstä vuonna 2018. Vaunujen pienempi lukumäärä pienentää myös renkaan kokoa. Vaunut ovat myös pienempiä kuin Hussin valmistamassa versiossa. Alun perin yhtiö valmisti vaunut itse, mutta jälkeenpäin ne korvattiin Reverchon-yhtiön valmistamilla, paremmilla vaunuilla.
Heintz Fahtze on valmistanut yhden 16 vaunun "Enterprisen", joka asennettiin vuonna 2003.Emiliana Luna Park on valmistanut yhden 20 gondolin "Enterprisen", joka asennettiin Linnanmäelle kaudeksi 2009.
Suomessa on yksi Enterprise, joka on Linnanmäellä Helsingissä. Tykkimäen huvipuistossa Kouvolassa oli Enterprise (1999–2017). Se oli Linnanmäeltä aikoinaan poistettu laite. Linnanmäen kaudella 2009 käyttöönottaman uuden Enterprisen nimi on "Kehrä". Tykkimäen Enterprise oli hieman suurempi kuin Linnanmäen "Kehrä", sillä Tykkimäellä laitteessa oli 21 gondolia Linnanmäen 20 sijasta. Enterprisen korvaa Tykkimäellä Endeavour, joka muistuttaa hyvin paljon edeltäjäänsä. Myös Wasalandiassa oli Enterprise vuosina 1988–1996.
Pallosara
Pallosara ("Carex globularis") on korpi- ja rämemailla tai kosteissa havumetsissä kasvava monivuotinen tuulipölytteinen sarakasvi.
Pallosaran kapeat lehdet muodostavat löyhän pallomaisen mättään, joka kasvaa 20–30 cm korkeaksi. Varret ja lehdet ovat suunnilleen samanpituisia. Varret ovat ohuet ja täyteiset, ja niiden päässä kohoaa monitähkäinen kukinto, jossa emi- ja hedekukat ovat eri tähkissä.
Pallosaraa on Suomessa, muualla Ruotsissa paitsi Skånessa ja tunturialueella, Baltiassa ja Venäjän keskiosissa.
Puja
Puja tai Pooja (devanagari: पूजा) on uskonnollinen rituaali, jota hindulaiset suorittavat useissa tilanteissa rukoillakseen tai osoittaakseen kunnioitusta jumalille tai jumalattarille. Useimmat aktiivisista hinduista rukoilevat kerran päivässä. Puja pitäisi suorittaa suihkun tai kylvyn jälkeen ja suosittellaan, ettei syötäisi ennen rituaalia, jotta saavutettaisiin puhtaus ja täysi keskittyminen ("dhyana"). Pujoja voi olla myös erilaisia päivittäisten rituaalien lisäksi. Näihin lukeutuvat Durga Puja, Pongal Puja ja Lakshmi Puja. Lisäksi on muita erilaisille uskonnollisille tilanteille.
Pujaan kuuluu kolme osaa: jumalan kuvan näkeminen, lahjojen (kukkien ja ruoan) uhraaminen jumalalle ja pyhitetyn ruoan saaminen ja nauttiminen.
Puja ja Pooja ovat myös suosittuja naisten nimiä hindujen keskuudessa.