hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Punavyöseitikki
Punavyöseitikki ("Cortinarius armillatus") on punaruskealakkinen kookas helttasieni, jonka jalassa on selviä punaisia vöitä. Se on runsassatoisimpia ja yleisimpiä Suomessa kasvavia sieniä. Tämän lajin voi sekoittaa tappavan myrkylliseen suippumyrkkyseitikkiin.
Punavyöseitikin lakki on 5–15 cm, nuorena kellomainen ja myöhemmin kuperaksi laakeneva, keskuskohoumallinen, punertavan ruosteenruskea, vanhempana mutkalaitainen. Lakin pinta on kuiva, säteittäissäikeinen ja monesti keskeltä pienipunasuomuinen. Heltat aluksi vaaleanruskea, mutta kun itiöt kypsyvät niin väri muuttuu kanelinruskeaksi. Jalka lakkia vaaleampi 6-12×1-2 cm, pitkä ja solakka, tyvi nuijamainen. Jalassa on useita suojusjätteistä muodostuneita punaisia vöitä. Ylin vyö on yleensä paksuin ja kokonainen, alemmat vyöt yleensä vaaleampia ja katkonaisia. Malto on vaaleanruskea. Ei voimakasta tuoksua. Maku on mieto.
Se kasvaa melkein koko maassa tuoreissa ja kosteissa kangasmetsissä, erityisesti kuusikoissa ja kosteissa koivikoissa, soistuneillakin paikoilla. Punavyöseitikki on luultavasti Suomen satoisin seitikkilaji kasvattaa itiöemiä hyvin jopa kaikkein huonoimpina sienivuosina elokuusta lokakuuhun. Koivujen mykorritsasieni.
Sienivärjäyksessä punavyöseitikistä saadaan purettamatta vaaleanpunaista väriainetta. Purettamalla punavyöseitikkiä alunalla saadaan siitä tummaa vaaleanpunaista väriainetta, tinalla ja kuparilla kellertäviä ja vihertäviä harmaita sekä raudalla oliivinväristä väriainetta.
Jos ei tunne seitikkejä kannattaa jättää se keräämättä, sillä jotkut seitikkilajit ovat kuolettavan myrkyllisiä. Seitikit saattavat olla Suomen runsaslukuisin sienisuku. Euroopassa seitikkejä on ainakin 450–500 lajia. Punavyöseitikin on ruoaksi kelpaava, vaikka sisältääkin kortinariini-A-ainetta pienen määrän. Kuitenkaan kortinariini-B:tä siitä ei löydy ollenkaan. Englantilaisten tutkijoiden mukaan juuri kortinariini A ja B, etenkin silloin kun ne esiintyvät yhdessä, ovat myrkytyksen vaikuttavia aineita. Koska punavyöseitikki ei ole maultaan kehuttava ja seitikkien suvussa on myös hyvin myrkyllinen suippumyrkkyseitikki, lajia ei suositella perussienestäjien kerättäväksi. Myrkytysvaaraan on aina suhtauduttava vakavasti, joten mikäli poimit tämän sienen, ole varma lajitunnistuksesta.
Ahdekaunokki
Ahdekaunokki ("Centaurea jacea") on 30–80 cm korkea, monivuotinen, vahvajuurinen, punakukkainen ruohokasvi. Ahdekaunokin varsi on umpinainen, harvahaarainen sekä mykeröt ovat yksittäin ja 3–4,5 cm leveitä. Sen lehdet ovat kapeanpuikeita ja kehtosuomut tavallisesti vaalean punaruskeita. Ahdekaunokki kukkii heinä-elokuussa.
Suomessa ahdekaunokki on muinaistulokaskasvi. Se on Etelä-Suomessa yleinen ja Keski-Suomessa harvinainen. Koeluontoisesti se on menestynyt myös Rovaniemen korkeudella. Ahdekaunokki kasvaa pelloilla, kuivilla niityillä, pientareilla ja joutomailla. Sitä kasvatetaan myös puutarhakasvina.
Ahdekaunokki on eräs mahdollinen tulevaisuuden energiakasvi, sillä kasvatuskokeissa sen tuottaman kuiva-aineen määräksi on mitattu parhaimmillaan 20–24 tonnia hehtaarilta. Ahdekaunokki tuottaa metaania hehtaaria kohden 27–61 megawattitunnin edestä, toiseksi eniten maissin jälkeen.
Ahdekaunokkia käytetään myös värjäyksessä. Alunapuretteella kukista saadaan vihertävää tai vaaleankeltaista värjäysainetta.
Suomessa esiintyviä muita kaunokkilajeja ovat: nurmikaunokki ("Centaurea phrygia"), mustakaunokki ("Centaurea nigra") ja ruiskaunokki ("Centaurea cyanus").
Kehnäsieni
Kehnäsieni ("Cortinarius caperatus" syn. "Rozites caperata") on Suomessa yleinen herkullinen ruokasieni. Se on kuitenkin monelle sienestäjälle tuntematon sieni. Tunnistamista vaikeuttaa se, että kehnäsieni muistuttaa jossain määrin myrkyllisiä seitikkejä. Itiöpöly on punaruskeaa kuten monilla seitikeilläkin. Kehnäsienen voi sekoittaa mesinuppiseitikkiin ("Cortinarius multifomis"), valkovillaseitikkiin ("Cortinarius laniger"), vaskiseitikkiin ("Cortinarius saginus") tai vanujalkaseitikkiin ("Cortinarius claricolor"). Nuori kehnäsieni on muodoltaan munamainen, vanhana korkea ja leveälakkinen.
Kehnäsienen satokausi alkaa usein jo heinäkuussa, mutta elo-syyskuulla sitä saa parhaiten. Vuotuiset vaihtelut itiöemien määrässä ovat paikallisesti suuria.
Kehnäsientä ei suositella kuivattavaksi maun kitkeröitymisen takia.
Jotkut sienilajit, kuten mm. kehnäsieni, mustavahakas ja rouskut ja suppilovahvero keräävät itseensä enemmän radioaktiivisuutta kuin muut. Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuuden seurauksena kehnäsieniin voi kertyä Suomessa yhä nykyään radioaktiivisuutta jopa mittavia määriä.
Jaakola (Halikko)
Jaakola on kylä Halikossa. Se sijaitsee Lempilän eteläpuolella Jaakolanmäellä. Kylän etelälaidalla sijaitsee Meisala, idässä Hirvikallion ja Viurilan alueita ja länsirajana on Purilanjoki.
Jaakola on perustettu jo ennen 1300-lukua, sillä se on kuulunut suomalaisen vero-oikeuden piiriin. Kylän tilaluku on vähentynyt ajan mittaan, eikä kantatiloista ole enää kuin yksi jäljellä. 1800-luvulla kylässä oli kaksi tilaa, jotka oli nimetty Immalan tavoin Ylimmäiseksi ja Alimmaiseksi. Alimmainen päätyi Ylimmäisen omistukseen ja siitä tuli palvelusväen asunto. Se on Jaakolanmäen ainoa asuintila ja sijaitsee mäen länsirinteellä.
Jaakolanmäen eteläpuolella sijaitsee kylään kuulu Kiikala-niminen niitty- ja peltoalue, jossa sijaitsee kolme maatilaa.
Atheism: A Philosophical Justification
Atheism: A Philosophical Justification on filosofi Michael Martinin vuonna 1990 ilmestynyt teos. Ateismin oppikirjana teos on kansainvälisesti tunnetuimpia. jossa hän käsittelee perinpohjaisesti kaikki tunnetuimmat väitteet jumalan olemassaolon puolesta, myös Alvin Plantingan virheellisen Bayesin kaavan käytön.
Verenpisarat
Verenpisarat ("Fuchsia") on horsmakasvien suku, jonka monia lajeja kasvatetaan koristekasveina. Sukuun kuuluu ainakin sata lajia, ja lisäksi on jalostettu useita lajikkeita. Useimmat lajit ovat kotoisin Etelä-Amerikasta, mutta lajeja on myös Meksikossa, yksi Tahitilla ja neljä Uudessa-Seelannissa.
Verenpisarat ovat pensaita tai puita, jotka pudottavat lehtensä talveksi viileässä ilmastossa mutta kasvavat ikivihreinä lämpimämmillä alueilla. Niillä on tyypillinen, erikoisen muotoinen kukka, jossa terälehdet muodostavat alaspäin suuntautuvan torven ja sen kantaan kiinnittyneen kruunun. Suurimmat verenpisarat ovat 12–15 metriä korkeita puita.
Usein luullaan, että oranssinväriset verenpisaran kukat on jalostettu nykyaikana, mutta ’Lye’s Unique’ -lajikkeen lohenpunaiset kukat ovat vuodelta 1886. Kestävä pensaslajike ’Charming’-lajike on vuodelta 1877.
Euroopassa verenpisaroita kasvatettiin ensimmäisen kerran 1780-luvulla. Useita 1800-luvulla jalostettuja lajikkeita viljellään edelleenkin. Vuodelta 1872 tunnetaan ’Bland’s New Striped’ ja vuodelta 1880 ’Claire de Lune’.
Verenpisaran hedelmät ovat meheviä, ja yhtä lajia kasvatetaan lähinnä marjojensa takia. 
Koristekasveina kasvatettavat verenpisarat ovat kookkaita, noin 50 cm korkeita kasveja. Ne kasvavat pensaan muodossa, ja niiden kukat ovat melko isot, fuksianpunaiset. Uudessa-Seelannissa elävät, hyvin harvinaiset kakapo-papukaijat käyttävät verenpisaran hedelmiä ravinnokseen.
Sisätiloihin kannattaa valita pienikasvuisia lajikkeita. Esimerkiksi lajike ’Ballet Girl’ kasvaa vain 30-47 cm:n korkuiseksi, ja sillä on suuret, kerrannaiset, kirsikanpunaiset ja valkoiset kukat. Rentovartiset muodot, kuten lajike ’Marinka’, sopivat mainiosti kukkapylvään päälle. Ne tulevat noin 30 cm:n korkuisiksi ja jopa 60 cm:n levyisiksi. Multa pidetään kosteana. Keväästä syksyyn kasvia lannoitetaan kerran viikossa miedolla nestemäisellä, kukkiville kasveille sopivalla lannoitteella. Keväällä voi ottaa puutumattomia pistokkaita ja myöhäiskesällä puolipuutuneita pistokkaita, jotka juurrutetaan kylvömullassa.
Hevonen (elokuva)
Hevonen ("Equus") on Sidney Lumetin vuonna 1977 ohjaama draamaelokuva. Se perustuu Peter Shafferin näytelmään, ja Shaffer kirjoitti myös elokuvan käsikirjoituksen. Sen pääosassa on Richard Burton.
Psykiatri Martin Dysart alkaa tutkia kuuden hevosen vahingoittamista Hampshiressä Englannissa. Hevoset sokaistiin puhkaisemalla niiden silmät metallipiikillä. Tekoon syyllisenä pidetään 17-vuotiasta tallipoikaa Alan Strangia, joka on itsepäisen mutta sisäisesti aran Frank Strangin ja hänen herraskaisen ja uskonnollisen vaimonsa Doran ainoa lapsi. Dysartin kaivautuessa syvälle pojan ajatusmaailmaan, hän samalla huomaa olevansa kasvotusten omien demoniensa kanssa. Alan Strang on luonut oman uskontonsa, johon liittyvät hevoset ja ylin jumaluus, "Equus".
Ilmajarrutus
Ilmajarrutus tarkoittaa avaruustekniikassa avaruusaluksen tai luotaimen nopeuden hidastamista 
kaasukehän ilmanvastuksen avulla. Siinä käytetään hyväksi ilmiötä, joka pudottaa matalalla kiertävän satelliitit jonkin ajan kuluessa tuhoutumaan planeetan kaasukehään. Kaasukehä ulottuu ohuena hyvin korkealle. Tekniikkaa on kokeiltu joidenkin Mars-luotainten kiertoratojen hitaaseen alentamiseen kääntämällä aurinkopaneelit sopivaan asentoon.
Radan edelleen alenemista hidastetaan rakettimoottorein.
Tulevaisuudessa sitä saatetaan käyttää planeettojen kiertoradoille asettumiseen. Tällöin ilmajarrutus vaatisi luotaimeen tai alukseen erityisen suojakilven kuumenemista vastaan.
Mauno Manninen
Erkki Mauno Gustaf Manninen (26. kesäkuuta 1915 Helsinki – 14. syyskuuta 1969 Kangasniemi) oli suomalainen teatterinjohtaja, teatteriohjaaja, taidemaalari ja runoilija. Hänet muistetaan erityisesti Intimiteatterin perustajana ja johtajana.
Mannisen vanhemmat olivat runoilija Otto Manninen ja kirjailija Anni Swan. Hänen isoveljiään olivat tietokilpailuista tutuksi tullut Antero Manninen ja runoilija Sulevi Manninen.
Manninen perusti Intimiteatterin vuonna 1949 ja kulutti kaikki rahansa ja suuren osan äitinsä rahoja siihen. Hän velkaantui pahasti ja ajautui riitoihin veljensä Anteron kanssa. Manninen oli tunnettu henkilö kulttuuripiireissä ja hänen tuttujaan olivat muun muassa Lasse Pöysti, Aarre Simonen, Matti Kekkonen, Kari Suomalainen, Erik Tawaststjerna ja presidentin adjutantti Urpo Levo.
Manninen oli vuodesta 1965 alkaen naimisissa korkea-arvoisen natsijohtaja Reinhard Heydrichin lesken Lina Heydrichin kanssa. He erosivat lyhyen liiton jälkeen, ja Manninen eli lopun elämänsä menemättä uusiin naimisiin. Hän asui Kangasniemellä suvussaan kulkeneessa Kotavuori-huvilassa.
Etelä-Arabian federaatio
Etelä-Arabian federaatio (, ) oli vuosina 1962–1967 Yhdistyneen kuningaskunnan alainen protektoraatti, joka myöhemmin itsenäistyi Etelä-Jemeniksi. Valtio perustettiin 4. huhtikuuta 1962 ja siihen kuului 15 emiirikuntaa. 18. tammikuuta 1963 siihen liitettiin Adenin siirtokunta. Etelä-Arabian federaatio lakkautettiin 30. marraskuuta 1967, kun se itsenäistyi Adenin kanssa Jemenin kansantasavallaksi.
Etelä-Arabian federaatio julkaisi myös omia postimerkkejä vuosina 1963–1967. Aluksi postimerkit olivat käyttökelpoisia koko Kansainyhteisössä.
Adenin siirtomaa
Adenin siirtomaa (, ) oli vuosina 1937–1963 Ison-Britannian kruununsiirtomaa, joka käsitti Adenin satamakaupungin ja sen lähialueet. Ennen vuotta 1937 tätä 121 neliökilometrin laajuista territoriota hallittiin Bombaystä Brittiläisestä Intiasta ja sen nimi oli Adenin setlementti. 18. tammikuuta 1963 Adenin siirtomaasta tuli "Adenin valtio" (), joka kuului Etelä-Arabian federaatioon. Federaatio itsenäistyi Jemenin kansantasavallan nimisenä 30. marraskuuta 1967. Adenin ulkopuolinen alue oli nimeltään Adenin protektoraatti.
CD Puertollano
Club Deportivo Puertollano on vuonna 1948 perustettu espanjalainen jalkapalloseura, jonka kotikaupunki on Puertollano. Seuran kotistadion on 8 000 -paikkainen Estadio Francisco Sánchez Menor. Seuran edustusjoukkue pelaa Espanjan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä.
Seura on tunnettu historiansa aikana myös nimillä CF Calvo Sotelo (1948–1988, samannimisen valtionyrityksen mukaan) ja Puertollano Industrial CF (1988–1999), joissa kuvastuu seuran kotikaupungin asema teollisuuskeskuksena. Nimi muutettiin muotoon Unión Deportiva Puertollano seuran yhdistyttyä muutaman muun paikallisseuran kanssa vuonna 1999 ja nykyisekseen vuonna 2010.
Seuran edustusjoukkue on pelannut vaihtelevalla menestyksellä Segunda Divisiónissa (11 kautta), Segunda División B:ssä (11) ja Tercera Divisiónissa (37) eli Espanjan toiseksi, kolmanneksi ja neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla. Parhaimmillaan joukkue sijoittui Segundan toiseksi kaudella 1967–1968. Vuosina 1994 ja 2006 Puertollano voitti Copa RFEF:n, joka on Copa del Reyn ulkopuolelle jääneille Segunda B:n ja Terceran joukkueille tarkoitettu cup-kilpailu.
Ruokaa ei aseita
Ruokaa ei aseita (REA) ("Food Not Bombs") on löyhä aktivistien yhteenliittymä, joka jakaa ilmaista kasvis- ja vegaaniruokaa. Liikkeen ajatus on kiinnittää huomiota siihen, että suuryritykset ja valtiot käyttävät paljon resursseja asevarusteluun, kun suuri osa maailmasta näkee nälkää. REA:n jakama ruoka on ekologisista syistä kasvisruokaa ja, kuten freeganismissa, usein markettien ja leipomoiden ylijäämäruokaa, joka käyttämättömänä menisi kaatopaikalle.
Ruokaa ei aseita sai alkunsa 1980-luvun alussa Cambridgessa Yhdysvaltain Massachusettsissa, kun ryhmä Seabrookin ydinvoimalaa vastustaneita aktivisteja alkoi spray-maalata iskulausetta "Money for food, not for bombs" ("Rahaa ruokaan, ei pommeihin") ympäri kaupunkia. Iskulause lyheni muotoon "Food Not Bombs", ja siitä tuli heidän ryhmänsä nimi. Pian he päättivät panna iskulauseensa käytäntöön. Ryhmä ilmestyi erääseen ydinvoimaloita rahoittaneiden pankinjohtajien tapaamiseen ja alkoi jakaa ilmaista ruokaa ulkopuolella olleille kolmellesadalle kodittomalle. Tempaus oli niin suosittu, että ryhmä alkoi säännöllisesti kerätä ruokakaupoista ylijäämäruokaa ja valmistaa siitä aterioita.
Nykyään Ruokaa ei aseita -ryhmiä on liikkeen kotisivujen mukaan yli 400, joista noin puolet toimii liikkeen syntymaan Yhdysvaltain ulkopuolella. Liikkeellä on löyhä rakenne: jokainen REA-ryhmä noudattaa tiettyä perusperiaatteita ja järjestää samankaltaista toimintaa, mutta jokainen ryhmä voi vapaasti tehdä omat päätöksensä yhteisönsä tarpeiden mukaan. Ryhmät myös toimivat konsensusperiaatteella: kaikilla on yhtäläinen sananvalta päätöksenteossa. Paitsi ruuan keräämiseen ja ilmaiseksi jakamiseen, moni ryhmä toimii myös köyhyyden- ja sodanvastaisesti ja maahanmuuton puolesta.
Suomessa Ruokaa ei aseita -tapahtumia on järjestetty 14 kaupungissa.
Tao Luna
Tao Luna (s. 11. helmikuuta 1974 Shanghai) on kiinalainen pistooliampuja ja olympiavoittaja.
Tao Luna saavutti olympialaisissa Sydneyssä 2000 olympiakultaa 10 m ilmapistoolissa ja olympiahopeaa 25 m urheilupistoolissa. Lisäksi hän on saavuttanut molemmissa lajeissa monia MM-joukkuemitaleita. Hänellä on hallussaan sivuava joukkuemaailmanennätys 10 m ilmapistoolissa ja 25 m urheilupistoolissa sivuava peruskilpailun maailmanennätys, sekä joukkuemaailmanennätys.
Mika Skyttä
Mika Skyttä (s. 25. huhtikuuta 1973 Varkaus) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi SM-liigassa 10 kautta edustaen suurimman osan SaiPaa, yhden kauden verran HPK:ta. Hän teki parhaalla liigakaudellaan 17 maalia. Skyttä tunnettiin pahana ärsyttäjänä ja kulmavääntäjänä.
The Silent Whales of Lunar Sea
The Silent Whales of Lunar Sea on Brittiläisen folk metal -yhtye Skycladin viides studioalbumi.
Tomáš Kucharčík
Tomáš Kucharčík (s. 10. toukokuuta 1970 Vlašim, Tšekki) on tšekkiläinen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-liigassa 4 kautta. Hän edusti Ässiä ja HPK:ta. Kucharčík voitti SM-liigan pistepörssin kaudella 2002–2003 tehden tehot 28+27=55. Kucharčík on pelannut myös Tšekin maajoukkueessa.
Kucharčíkin omalaatuisena tapana on, että hän jää jokaisen erän jälkeen istuskelemaan yksinään vaihtoaitioon.
Marko Ojanen
Marko Mauno Tapani Ojanen (s. 27. maaliskuuta 1973 Helsinki) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Nykyisin Ojanen työskentelee Tapparan apuvalmentajana.
Ojanen pelasi 15 kautta SM-liigassa, edustaen HIFK:ta, KalPaa, JYPiä, Tapparaa ja SaiPaa. Lopetettuaan pelaajauransa vuonna 2007, Ojanen siirtyi Tapparan C-junioreiden valmentajaksi. Vuonna 2009 hän siirtyi B-junioreiden valmentajaksi, ja kaudella 2010–2011 hän aloitti Tapparan edustusjoukkueen apuvalmentajana.
Björn Ferry
Björn Ferry (s. 1. elokuuta 1978 Stensele) on ruotsalainen ampumahiihtäjä ja olympiavoittaja.
Ferry aloitti ampumahiihtouransa kaudella 2001–2002, jolloin hän sijoittui seitsemänneksitoista Salt Lake Cityn olympialaisten sprinttikilpailussa. Oberhofin MM-kisoissa 2004 hän oli Ruotsin viestijoukkueen mukana kuudes. Torinon olympialaisissa 2006 Ferry hiihti toisen osuuden viestijoukkueessa, joka sijoittui neljänneksi vain 0,03 sekuntia Ranskalle hävinneenä. Sprinttikilpailussa hän oli kolmastoista.
Ferry hiihti kolmannen osuuden Ruotsin joukkueessa, joka voitti sekaviestin maailmanmestaruuden Anterselvassa 2007. Hänen lisäkseen joukkueeseen kuuluivat Helena Jonsson, Anna Carin Olofsson ja Carl Johan Bergman. Ferry oli samoissa kisoissa neljäs sprintissä, neljästoista normaalimatkalla ja viidestoista yhteislähtökilpailussa. Östersundin MM-kisoissa 2008 hän sijoittui yhdeksänneksi yhteislähdössä ja viidenneksitoista sprintissä sekä Ruotsin joukkueen jäsenenä neljänneksi sekaviestissä ja kuudenneksi miesten viestissä. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän voitti takaa-ajossa kultaa sekä oli viestissä neljäs, sprinttikilpailussa kahdeksas ja yhteislähdössä kahdestoista. Saman vuoden sekaviestin MM-kilpailuissa Hanty-Mansijskissa hän hiihti kolmannen osuuden Ruotsin pronssijoukkueessa.
Hanty-Mansijskin MM-kilpailuissa 2011 Ferry oli normaalimatkalla viides, takaa-ajossa kymmenes sekä miesten viestissä ja sekaviestissä neljäs. Ruhpoldingin MM-kilpailuissa 2012 hän sai yhteislähdössä hopeaa sekä sijoittui sprintissä seitsemänneksi, takaa-ajossa 11:nneksi ja sekaviestissä neljänneksi. Nové Měston MM-kilpailuissa 2013 hän oli normaalimatkalla viides, yhteislähdössä kahdeksas, takaa-ajossa yhdeksäs ja sprintissä kolmastoista. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui normaalimatkalla ja yhteislähtökilpailussa 12:nneksi.
Ferry saavutti ensimmäisen palkintokorokepaikkansa maailmancupin osakilpailussa oltuaan toinen Torinon sprinttikilpailussa kaudella 2004–2005. Ensimmäisen voittonsa hän sai Anterselvan takaa-ajokilpailussa 19. tammikuuta 2008.
Ferry lopetti uransa keväällä 2014.
Ilkka Paananen
Ilkka Olavi Paananen (s. 29. marraskuuta 1960 Keitele) on suomalainen pianisti.
Kuopion Yhteiskoulun Musiikkilukiosta valmistumisensa jälkeen Paananen opiskeli pianonsoittoa muun muassa Eero Heinosen ja Ralf Gothónin johdolla Sibelius-Akatemiassa. Hän voitti Maj Lind -pianokilpailun vuonna 1982 ja kolme vuotta myöhemmin arvostetun tanskalaisen Sonning-säätiön palkinnon.
Paananen on esiintynyt pianosolistina, säestäjänä ja kamarimuusikkona kotimaan lisäksi useissa Euroopan maissa, Kaukoidässä ja Yhdysvalloissa. Liedpianistina hän on tehnyt yhteistyötä monien maineikkaiden laulajien kanssa kuten Jorma Hynninen, Jaakko Ryhänen, Matti Salminen, Jorma Silvasti, Soile Isokoski, Elīna Garanča ja Dilbèr.
Ondine, Ilkka Paananen
Kansio
Kansio (puhekielessä myös "mappi") on väline, johon voidaan lajitella ja tallettaa paperiarkkeja. Kansio myös suojaa papereita vahingoittumiselta. Joissakin malleissa on papereita puristava mekanismi. Tällöin paperit voidaan asettaa kansioon rei’ittämättöminä.
Rengaskansioon paperit säilötään tekemällä niihin reiät rei’ittimellä ja sen jälkeen asettamalla kansion sisäpintaan kiinnitetyt pidikkeet reikiin. Kansainvälinen standardi ISO 838 määrittelee arkistoitavan kaksireikäisen arkin reikien mitat ja asemoinnin. Standardin mukaan reiät ovat 80 mm etäisyydellä toisistaan.
4DR on ISO 838 standardista kehitetty teollisuusstandardi, joka määrittelee neljä kiinnitysreikää 80 millimetrin välein. Koska kyse on teollisuusstandardista joka ei ole edennyt minkään standardoimisjärjestön kautta viralliseksi standardiksi, yhtenäinen nimikäytäntö puuttuu. Nimitys 4DR esiintyy joidenkin valmistajien kansioiden mallinimissä. Vastaavia nimityksiä ovat 888 ja 3x8 jotka esiintyvät vaihtelevasti rei'ittimissä. Nimikkeen vaihtelusta huolimatta ne tarkoittavat samaa kiinnitysreikien asemointia.
US Letter nimityksenä viittaa samannimiseen yhdysvaltalaiseen standardimittaiseen arkkiin. Arkin rei'itys ja kansioiden renkaat noudattavat teollisuusstandardiksi muodostunutta kolmen kiinnitysreiän asemointia. Reikien välinen etäisyys on 4 ¼ tuumaa (108 mm) ja reiän etäisyys paperiarkin sivureunasta ½ tuumaa (13 mm).
Riippukansio koostuu tavallisesti laatikosta, jonka sisään on ripustettu kiskojen varaan säilytystaskuja. Säilytettävät paperit sijoitetaan taskuihin, joissa ne pysyvät painovoiman varassa. Tämän ansiosta suoranaisesti papereihin kohdistuvaa kiinnitysmekanismia ei tarvita. Riippukansiossa voi olla myös muovitaskuja.
Kodin kansiossa voi olla esim. 8–12 lokerikkoa ja venyvä nauha tai lukko, jolla kansion voi sulkea. Sellaisessa voi säilyttää A4-kokoisia arkkeja tekemättä niihin reikiä. Kodin kansio vaatii säilytystilaa korkeussuunnassa yleensä hiukan enemmän kuin mappi tyylinen kansio.
Lajittelua varten myös tietokoneissa on yleensä mahdollista luoda kansioita, mutta niitä voi luoda myös kansion sisään. Esimerkiksi kansion "digikuvat" sisälle voidaan luoda kansiot "makrokuvat" ja "lomareissut", joiden sisään voi sijoittaa kuvia.
Cilenton ja Vallo di Dianon kansallispuisto
Cilenton ja Vallo di Dianon kansallispuisto on kansallispuisto ja Unescon maailmanperintökohde Campaniassa, Italiassa. Se on erityisen tunnettu monista arkeologisesti merkittävistä kohteistaan, kuten Paestumin ja Elean muinaisista kaupungeista.
Kansallispuistolle sen tunnusomaisen piirteen luovat, rannikko, vuoristo ja laaksot. Sitä reunustavat pohjoisessa ja idässä Vallo di Dianon laakso sekä etelässä ja lännessä Tyrrhenanmeri. Alueen jakaa kahtia useat jokilaaksot, joista merkittävimmän muodostaa Calore Lucano.
Itäisessä ja pohjoisessa osassa ovat korkeimmat vuoret ja ne ovat muodostuneet kalkkikivestä ja dolomiitista. Korkein huippu on 1 898 metriin kohoava Cervati. Läntisessä osassa vuoret ovat hieman matalampia ja ne ovat koostumukseltaan heterogeenisiä. Kalkkikiven lisäksi vuorissa on myös kvartsia, hiekkakiveä, konglomeraatteja ja savea.
Rannikkoalue ulottuu Tyrrhenanmeren rannalla Salernonlahdelta Policastronlahdelle. Rannikko on rikkonaista ja siellä on paljon kallioita, pieniä niemekkeitä, laaksoja ja rantoja. Karstimuodostelmia, joihin kuuluu yli 400 luolaa, löytyy kalkkikivivuoristojen alueelta.
Puiston kasvisto vaihtelee paljon. Alueella on noin 3000 kasvilajia. Rannikolla on macchiakasvillisuutta ja mäntymetsiä, joissa valtalajina on alepponmänty. Kukkula-alueella rautatammivaltaisia lehtimetsiä. Korkeammalla on vanhoja pyökkimetsiä, joissa kasvaa myös hieman saksanpihtaa ja koivuja.
Cilenton ja Vallo di Dianon linnusto on etenkin kiinnostava. Alueella pesii mm. maakotkia, kivikkopyitä, alppivariksia. Nisäkäslajeista alueella tavataan muun muassa villisika, näätä, mäyrä ja kettu.. Huomionarvoisia ovat myös pienet susi-, saukko- ja lepakkopopulaatiot.
Life on Mars
Life on Mars on BAFTA- ja Emmy-palkittu brittiläinen tieteis- ja poliisidraamasarja. Suomessa sarjaa esitti Sub 7. huhtikuuta 2008 lähtien. "Life on Marsin" viimeinen jakso ”Lopun alku” nähtiin Suomessa 21. heinäkuuta 2008.
"Life on Mars" kertoo rikosylikomisario Sam Tylerista (John Simm), joka loukkaantuu vakavasti auto-onnettomuudessa vuonna 2006, mutta herääkin vuodessa 1973. Siellä hän työskentelee Manchesterin ja Salfordin poliisiaseman rikoskomisariona, rikosylikomisario Gene Huntin (Philip Glenister) alaisuudessa. Tyler kohtaa monia kulttuurillisia eroja, esimerkiksi poliisin työssä. Tyler koettaa selvittää onko hän hullu, kuollut, koomassa vai todellakin matkustanut ajassa taaksepäin.
"Life on Marsin" loputtua Britanniassa huhtikuussa 2007 sarjasta tehtiin spin-off nimeltä "Ashes to Ashes", joka alkoi BBC Onella helmikuussa 2008 ja Suomessa Subilla 15. syyskuuta 2008. Yhdysvaltalainen ABC-televisiokanava teki "Life on Marsista" yhdysvaltalaisen version, jota esitettiin lokakuusta 2008 lähtien. Ohjelman viimeinen jakso esitettiin 1. huhtikuuta 2009. Suomessa yhdysvaltalaisversio esitettiin Subilla 30. marraskuuta 2010 – 22. maaliskuuta 2011. Venäläisversio "Kuun pimeä puoli" esitettiin Yle Teemalla vuonna 2016 ja toinen kausi Yle Areenassa vuonna 2017.
Ohjelman soundtrack sisältää lukuisia eri 1970-luvun artistien kappaleita. Sarjan tunnuskappale on David Bowien ”Life on Mars?”. BBC käytti Bowien kappaletta ”Space Oddity” sarjan trailereissa. Useissa sarjan jaksoissa Gene Hunt käyttää nimeä ”The Gene Genie”, joka viittaa Bowien kappaleeseen ”The Jean Genie”.
Tycho (kraatteri)
Tycho eli "Tyko" on Maahan jo peruskiikarilla näkyvä 85,29 km läpimittainen, 4,6 km syvä asteroiditörmäyksen synnyttämä kraatteri Kuussa. Kraatteri on nimetty tanskalaisen tähtitieteilijän Tycho Brahen mukaan.
Varsinkin täydenkuun aikana Tycho erottuu selvästi kirkkaiden sädeviirujensa ansiosta Kuun alareunalla. Sädeviirut ovat kraatterin syntyessä viskautunutta kiviainesta. Niiden pituus on jopa 1500 km. Kraatterissa on keskushuippu ja reunavallien sisäpuoli on porrasmainen.
Tychon uskotaan olevan Apollo 17 -lennolla otettujen sädeviirumateriaksi uskottujen näytteiden pohjalta vain 108 miljoonaa vuotta vanha, eli liitukaudelta. Monet muut kuun kraatterit syntyivät varhemmin, yli 3,5 miljardia vuotta sitten.
Tychoa muistuttavia sädeviirukraattereita ovat Kopernikus ja Aristarkhos.
Kuuluotain Surveyor 7 laskeutui lähelle Tychoa.
Liu Weiwei
Liu Weiwei (s. 17. elokuuta 1989) on kiinalainen pistooliampuja.
Liu Weiwei saavutti MM-kilpailuista Zagrebista 2006 nuorten sarjassa joukkue-maailmanmestaruuden ja henkilökohtaisen hopean 10 m ilmapistoolissa. Henkilökohtaisessa kilpailussa Liu oli tasatuloksessa 584 Brankica Zaricin kanssa, mutta hävisi maailmanmestaruuden viimeisen sarjansa, joka oli pisteen heikompi, johdosta.
Tycho
Tycho voi viitata seuraaviin asioihin:
Paavo Sarkkama
Paavo Sarkkama (29. marraskuuta 1901 – 2. syyskuuta 1987) oli suomalainen opettaja, säveltäjä ja sanoittaja. Hän toimi opettajana Oulussa 1927–1965 ja koulutyön ohessa sävelsi, sanoitti ja kirjoitti muun muassa suuren suosion saavuttaneen lastenlaulunäytelmän ”Pienet sydämet”, jossa lauloi ja näytteli toista sataa oululaisia koululaista. Näytelmä esitettiin Oulussa kymmeniä kertoja täysille saleille, ja kaksi matkaa tehtiin Helsinkiin, jossa näytelmää esitettiin Kansallisteatterissa. Näytelmä sai alkunsa pienimuotoisesta joulunäytelmästä ”Pohjolan taivas palaa”, jossa oli mukana toistakymmentä tyttöä ja kolme poikaa.
Yksi Paavo Sarkkaman tunnetuimmista ja rakastetuimmista lauluista on joululaulu "Laulu joulupukille" ("Siellä missä tunturit ne kohoaa, siellä revontulet loimuaa; siellä missä poronkellot kalkattaa, siell' on joulupukin maa...")
Delphine Peretto
Delphine Peretto (s. 9. helmikuuta 1982 Albertville) on entinen ranskalainen ampumahiihtäjä.
Peretto debytoi aikuisten arvokilpailuissa Hochfilzenin MM-kilpailuissa 2005, jossa hän sijoittui normaalimatkalla kahdenneksitoista ja oli neljänneksi sijoittuneen Ranskan viestijoukkueen ja viidenneksi sijoittuneen sekaviestijoukkueen jäsen. Hän oli urallaan voittamassa viestissä kolmea arvokisamitalia - suurimpana saavutuksena pronssi Torinon olympialaisista 2006. MM-kilpailuissa hän oli voittamassa hopeaa Anterselvasta 2007 ja pronssia Östersundissa 2008.
Maailmancupissa Peretton paras sijoitus osakilpailussa oli kahdeksas sija, jonka hän saavutti normaalimatkakilpailusta Pokljukasta kaudella 2007-2008. Kokonaispisteissä hänen paras sijoituksensa on kauden 2004-2005 34:s tila. Hän ilmoitti huhtikuussa 2008 lopettavansa uransa, ainoastaan 26-vuotiaana.
Salernon maakunta
Salernon maakunta on yksi Italian maakuntatason hallintoalueista. Se sijaitsee Campanian alueella Etelä-Italiassa, ja sen pääkaupunki on Salerno. Maakunta on pinta-alaltaan 4 954 neliökilometriä ja asukkaita siellä on noin 1,1 miljoonaa.
Maakunnassa on yhteensä 158 kuntaa. Salerno on väkiluvultaan suurin kunta. Muita yli 50 000 asukkaan kaupunkeja ovat Cava de' Tirreni, Battipaglia ja Scafati.
Näillä korteilla mennään
Näillä korteilla mennään on Aarne Tenkasen live-DVD, joka sisältää Ravintola Kultakaivoksessa 24. marraskuuta 2007 taltioidun keikan sekä dokumentteja ja arkistomateriaalia televisioesiintymisistä. DVD julkaistiin 23. huhtikuuta 2008.
Stagella:
Radalla:Extrat:
Kesto: 151 min.
DVD:n esittelysivu
Vincenzo Nibali
Vincenzo Nibali (s. 14. marraskuuta 1984 Messina) on italialainen maantiepyöräilijä, joka edustaa UCI World Tour -tasolla kilpailevaa Bahrain-Merida -tallia. Hän on voittanut kaksi kertaa Italian ympäriajon sekä kerran Ranskan ja Espanjan ympäriajon. Hän aloitti ammattilaisuransa Fassa Bortolo -tallissa 2005, edusti Liquigasia 2006–2012, Astana Teamia 2013–2016 ja Bahrain-Meridaa vuodesta 2017.
Nibali voitti ProTour-sarjaan kuuluvan GP Ouest-France -kilpailun vuonna 2006. Vuonna 2008 hän sijoittui Ranskan ympäriajon nuorten kilpailussa kolmanneksi ja 2009 toiseksi. Italian ympäriajossa 2010 hän sijoittui kokonaiskilpailussa kolmanneksi ja voitti lisäksi Asoloon päättyneen 14. etapin karattuaan muilta kärkiajajilta Monte Grappan vuorelta laskettaessa. Saman vuoden Espanjan ympäriajossa hän voitti sekä kokonais- että yhdistelmäkilpailun ja nousi Ezequiel Mosqueran hylkäyksen myötä myös 20. etapin voittajaksi. Italian ympäriajossa 2011 hän sijoittui alun perin kolmanneksi, mutta nousi Alberto Contadorin hylkäyksen jälkeen toiseksi. Hän nousi lisäksi aika-ajoetapin voittajaksi. Nibali voitti 2012 Tirreno–Adriatico-etappikilpailun ja sijoittui Ranskan ympäriajossa kolmanneksi. Hän voitti Tirreno–Adriaticon myös 2013.
Nibali voitti Italian ympäriajon 2013 neljän minuutin 43 sekunnin erolla Rigoberto Uraniin. Hän voitti lisäksi ylämäkeen ajetun aika-ajoetapin ja vuoristossa ajetun 20. etapin. Saman vuoden Espanjan ympäriajossa hän sijoittui toiseksi 37 sekuntia Chris Hornerille hävinneenä. Ranskan ympäriajossa 2014 hän voitti kokonaiskilpailun 7 minuutin ja 37 sekunnin erolla Jean-Christophe Péraudiin. Lisäksi hän voitti neljä etappia, joista kolme oli vuorietappeja. Ranskan ympäriajossa 2015 hän voitti Alpeilla ajetun 19. etapin. Hän voitti samana vuonna Lombardian ympäriajon karattuaan kärkiryhmästä hieman ennen toiseksi viimeisen nousun, Civiglion, huippua.
Nibali voitti Italian ympäriajon toistamiseen 2016. Hän oli 18. etapin jälkeen neljäntenä neljä minuuttia 43 sekuntia kilpailua johtanutta Steven Kruijswijkia jäljessä. Hän voitti Risouliin päättyneen 19. etapin nousten kokonaiskilpailussa toiseksi 44 sekunnin päähän kilpailun johtoon siirtyneestä Esteban Chavesista. Seuraavan päivän toiseksi viimeisellä etapilla Nibali karkasi Chavesilta jyrkässä nousussa 15 kilometriä ennen maalia ja siirtyi kokonaiskilpailun johtoon 52 sekunnin erolla Chavesiin. Tuo säilyi heidän eronaan myös viimeisen etapin jälkeen.
Italian ympäriajossa 2017 Nibali voitti Bormioon päättyneen 16. etapin. Kokonaiskilpailussa hän sijoittui kolmanneksi. Saman vuoden Espanjan ympäriajossa hän voitti Andorra la Vellaan päättyneen kolmannen etapin. Kokonaiskilpailussa hän sijoittui toiseksi kaksi minuuttia ja 15 sekuntia Chris Froomelle hävinneenä. Hän voitti samana syksynä Lombardian ympäriajon 28 sekunnin erolla Julian Alaphilippeen.
Nibali voitti Milano – San Remo -suurklassikon 2018 karattuaan pääjoukosta Poggion nousussa noin seisemän kilometriä ennen maalia.
Ikue Ōtani
Ikue Ōtani (, s. 18. elokuuta 1965 Tokio) on japanilainen seiyū, joka on tehnyt urallaan yli 175 ääniroolia animeen. Hänet tunnetaan parhaiten Pikachun ääniroolista useiden Pokémon-animesarjojen ja -elokuvien myötä. Ōtani työskentelee Mausu Promotionissa. Hän muun muassa dubbasi japaniksi Dot Warnerin äänen Animaanisissa.
Keräsenkotelo
Keräsenkotelo eli Bowmanin kotelo () on munuaisen perusyksikön, nefronin, umpinainen alkuosa, johon suodattuu alkuvirtsaa keräsenkotelon ympäröimästä hiussuonikeräsestä. Keräsenkotelon seinämiä verhoaa yksinkertainen levyepiteeli, joka mahdollistaa molekyylien tehokkaan siirtymisen hiussuonikeräsestä keräsenkoteloon. Keräsenkotelosta alkuvirtsa siirtyy munuaistubuluksen proksimaaliseen kiemuratiehyeen, jossa alkuvirtsan muokkaaminen alkaa. Suodattuminen keräsenkotelossa perustuu hiussuonikeräsessä vallitsevaan paineeseen, jonka vuoksi suodattuminen on passiivista. Veden ja molekyylien siirtymistä verestä keräsenkoteloon edesauttavat hiussuonikerästen seinämien endoteelisolujen väleissä sijaitsevat aukot. Toisaalta keräsenkotelon levyepiteelisolut, verisuonen ja keräsenkotelon levyepiteelin yhdessä muodostama tyvikalvo sekä epiteelisolujen ulokkeet (podosyytit) estävät suurikokoisten verisolujen ja proteiinien pääsyn alkuvirtsaan. Lisäksi tyvikalvon proteoglykaanien ja podosyyttien pinnalla oleva negatiivinen varaus estää negatiivisesti varautuneita veren proteiineja siirtymästä alkuvirtsaan.
Lords Appellant
Lords Appellant oli 1300-luvulla Englannissa toiminut, aatelisista koostunut ryhmä, joka halusi vaikuttaa kuninkaan hallintotapaan ja jatkaa sotaa Ranskaa vastaan. Jäseniä olivat ainakin Gloucesterin herttua Thomas Woodstock (kuningas Edvard III:n nuorin poika ja kuningas Richardin setä), Arundelin jaarli Richard FitzAlan, ja Warwickin jaarli Thomas De Beauchamp ja se sekoitti joukkoon Nottinghamin jaarlin Thomas De Mowbrayn ja hänen mukanaan Henry Bolingbrooken.
Kun Englannin kuningas Rikhard II alkoi keskittää enemmän valtaa itselleen ja suosia sisäpiiriä hallituksessa, hän sai samalla vihamiehiä syrjimistään aatelisista, joihin lukeutui monia vaikutusvaltaisia miehiä, kuten Edvard III:n poika. Heistä tuli ryhmä, joka kutsui itseään nimellä Lords Appellant. Heidän tavoitteenaan oli vaikuttaa kuninkaan hallintotapaan ja saada sota Ranskaa vastaan jatkumaan Rikhardin pyrkiessä rauhaan. He pyrkivät tavoittelemaan omaansa eikä niinkään valtion etua.
Vuonna 1387 Englannin parlamentti vaati ryhmän painostuksesta kuningas Rikhardia vaihtamaan epäsuosiolliset valtuutetut. Nuori kuningas ei tähän suostunut ja syttyi aseellinen selkkaus, jonka Lords Appellantin joukot voittivat. Tämän seurauksena Rikhard teljettiin Toweriin ja hänen valtuutettunsa joko teloitettiin tai ajettiin maanpakoon.
Rikhard otti opikseen välikohtauksesta ja ryhtyi varovaisemmaksi aatelisten suhteen. Vuonna 1390 John Gaunt palasi Espanjasta takaisin Englantiin ja Lords Appellantin johtoon.
Rikhard päätti haluavansa lopullisesti eroon Lords Appellant -ryhmästä vuonna 1397. Hän teloitutti ja ajoi maanpakoon ryhmän jäseniä, ja vaati kaikilta ehdotonta sitoutumista hänen hallintaansa. Hän näki itsensä Jumalan valitsemana prinssinä, eikä hyväksynyt arvostelua. Rikhardilla ei edelleenkään ollut jälkeläistä ja häntä huolestutti kruunun kohtalo ja erityisesti serkkunsa, Juhana Gentin poika, Henrik (Henry) Bolingbroke, josta tuli myöhemmin Henrik IV. Henrik oli osallistunut aatelisten neuvoston, isänsä Juhanan johtaman Lords Appellantin kapinaan Rikhardia vastaan vuonna 1387. Rikhard ei kuitenkaan ollut rankaissut serkkuaan, vaan jopa ylensi tämän Derbyn kreivistä Herefordin herttuaksi.
Rikhardin ollessa sotaretkellä Irlannissa Bolingbroke saapui Yorkiin tukenaan Ranskan kuninkaan armeija. Hän vaati omaksi isältään jääneitä alueita, ja saikin pian haltuunsa miltei koko itäisen ja eteläisen Englannin. Hänen suunnitelmaansa ei kuulunut kuninkuuden anastaminen Rikhardilta, vain oman perintönsä palauttaminen ja Lords Appellantin aseman palauttaminen.
Superystävät (vuoden 1973 animaatiosarja)
Superystävät () on yhdysvaltalainen Hanna-Barberan tuottama animaatiosarja, jonka jälkeen tuotettiin useita Superystäviin perustuvia spin-off-sarjoja. Se myös perustuu DC Comicsin Oikeuden Puolustajat -ryhmään. Sarjasta tuotettiin yhteensä 16 jaksoa, jotka esitettiin Yhdysvalloissa vuosien 1973–1974 aikana. Superystävien ryhmän jäseninä toimivat Teräsmies, Batman, Robin, Ihmenainen ja Vesimies. Sarjassa vierailivat myös Salama, Muovimies ja Vihreä Nuoli. Tammikuussa 2009 IGN-sivuston laatiman sadan parhaan animaatiosarjan listan mukaan "Superystävät" on sijalla 50.
Slide It In
Slide It In on hard rock -yhtye Whitesnaken vuonna 1984 julkaistu seitsemäs studioalbumi. Albumilla Whitesnake oli jo hylännyt blues rock -juurensa ollen tyyliltään perinteisempää hard rockia. Albumin Yhdysvaltain-versio poikkeaa huomattavasti alkuperäisestä eurooppalaisesta julkaisusta. Sen kappaleet on miksattu uudelleen ja myös kappalejärjestystä on muutettu.
Kaikkien kappaleiden sävellys ja sanoitus: David Coverdale ja Mel Galley, ellei toisin mainita
Eurykleia
Eurykleia oli kreikkalaisessa mytologiassa Odysseuksen imettäjä. Odysseuksen palattua Troijan sodasta kerjäläiseksi naamioituneena 20 vuoden jälkeen takaisin Ithakaan omaan taloonsa, Eurykleia kylvetti hänet. Peseytymisen aikana Eurykleia tunnisti ensimmäisenä Odysseuksen tämän polven yläpuolella olleesta arvesta, jonka tämä oli saanut nuoruudessaan villikarju torahampaasta oltuaan metsästämässä isoisänsä Autolykoksen kanssa. Odysseus kuitenkin kielsi häntä kertomasta oikeaa henkilöllisyyttään.
Kun Odysseus surmasi vaimonsa kosijat, Eurykleia auttoi pitämällä palvelusväen poissa salista telkeämällä sen ovet. Teon jälkeen Eurykleia nimesi vielä viidestäkymmenestä palvelijasta ne kaksitoista, jotka olivat vehkeilleet kosijoiden kanssa. Nämä palvelijat Odysseus hirtätti.
Kun Eurykleia saapui Penelopen luo kertomaan tämän puolison paluusta, Penelopen oli vaikea uskoa miestä Odysseukseksi. Varmistaakseen tämän Penelope pyysi Eurykleiaa siirtämään miehensä tekemän aviovuoteen, jolloin Odysseus vastasi tämän olevan mahdotonta, koska yksi sängyn jaloista on elävän oliivipuun runko – salaisuus, jonka vain Odysseus ja Penelope tiesivät. Tämän jälkeen Penelope uskoi edessään olleen miehen todellakin olevan Odysseuksen.
Luettelo monarkioista
Monarkia (kreikan sanasta μοναρχία ("monarkhía") ’yksinvaltius’) on valtiomuoto, jossa monarkki on valtion pää. Tyypillisenä erona tasavaltaan on se, että monarkiassa valta on elinikäistä, ellei hän vapaaehtoisesti luovu siitä, mutta tasavallassa presidentit valitaan vain tietyksi kaudeksi. Maailmassa on tällä hetkellä 29 monarkiaa, lisäksi yleensä 15 Kansainyhteisön maata lasketaan myös monarkioihin.
Monarkiaksi kutsutaan joskus myös itse kuningashuonetta tai kuningaskuntaa.
Useissa eurooppalaisissa kuningaskunnissa kuningas valittiin vaaleilla. Äänioikeutettuja olivat lähinnä mahtavimpien sukujen edustajat. Kuninkaiden asema muuttui myöhäiskeskiajalla ja uuden ajan alussa perinnölliseksi ja kruununperimysjärjestys määräsi tarkoin kuninkuuden perinnöllisyydestä. Eri maissa kuningassuvut muodostivat "dynastioita", jotka saattoivat olla vallassa satoja vuosia.
Demokratian omaksuneissa maissa monarkiat ovat siksi joko kaatuneet tai muuttuneet seremoniallisiksi (esimerkiksi lähes kaikki Euroopan monarkiat ja Japani). Demokraattisen parlamentin ja hallituksen hallitsemia valtioita, joissa kuningas on ainoastaan valtion keulakuva, nimitetään perustuslaillisiksi kuningaskunniksi.
Léon Houa
Léon Houa (8. marraskuuta 1867 Liège – 31. tammikuuta 1918 Bressoux) oli belgialainen maantiepyöräilijä, joka voitti kolme ensimmäistä Liège–Bastogne–Liège-kilpailua vuosina 1892–1894. Lempinimellä "La Doyenne" ("vanhin nainen") tunnettu kilpailu on vanhin ammattipyöräilyn viidestä "monumentista".
Kahtena ensimmäisenä vuonna Liège-Bastogne-Liège oli amatöörikilpailu. Houa oli 29. toukokuuta 1892 paras 32 ajajasta voittaen 250 kilometrin mittaisen kilpailun ajalla 10 tuntia 48 minuuttia 36 sekuntia. 28. toukokuuta 1893 hän kukisti 25 kanssakilpailijaansa viivyttyään reitillä 10 tuntia 40 minuuttia. Samana vuonna hän voitti lisäksi amatöörien Belgian maantieajomestaruuden.
Houa voitti vuonna 1894 Liège-Bastogne-Liègen ensimmäisen ammattilaisversion, joka ajettiin 223 kilometrin reitillä, ajalla 8 tuntia 52 minuuttia 5 sekuntia. Samana vuonna hän voitti myös Belgian maantieajomestaruuden.
Dancheon
Dancheon (, hanja 端川市, McCune-Reischauer "Tanch’ŏn-si") on kaupunki Korean demokraattisen kansantasavallan Etelä-Hamgyeongin maakunnassa. Se sijaitsee maakunnan itäosassa Japaninmeren rannikolla. Vuoden 2008 väestönlaskennan mukaan kaupungissa oli 345 875 asukasta.
Dancheonista tehtiin kaupunki vuonna 1982. Se on merkittävä kaivos- ja teollisuuskaupunki, jossa louhitaan sinkkiä, lyijyä, magnesiittia ja apatiittia. Siellä on myös kaivostoiminnan tarpeisiin kehittynyttä koneteollisuutta, energiantuotantoa, elintarvike- ja tekstiiliteollisuutta sekä kalastustoimintaa. Teollisuustuotanto taantui 1990-luvulla. Kaupungin satama kunnostettiin 2010-luvun vaihteessa.
Tuna (Suomi)
Tuna on Snappertunassa Raaseporin linnan lähistöllä vanhan rantaviivan tuntumassa sijainnut keskiaikainen kauppapaikka.
Karjaan seudulla elävän perimätiedon lisäksi Tunan olemassaolosta kertoo muun muassa Karjaan kirkossa säilytetty hautakivi vuodelta 1414. Kyseinen hautakivi on kuulunut "porvari" Tuomaksen vaimolle Katariinalle , mikä viittaa kaupunkimaisia piirteitä omanneeseen asutukseen. Myös joissakin 1500-luvun lähteissä tavataan maininta muinaisesta Raaseporin kauppapaikasta. Kaupunkioikeuksia tämä kauppapaikka ei kuitenkaan koskaan saanut.
Museovirasto on suorittanut paikalla kaivauksia pyrkimyksenä tuoda päivänvaloon todisteita tästä muinaisesta kauppapaikasta.
Liège–Bastogne–Liège 2007
Liège–Bastogne–Liège 2007 oli järjestyksessään 93. maantiepyöräilyn Liège–Bastogne–Liège-kilpailu. Se järjestettiin 262 kilometrin reitillä Liège–Ans 29. huhtikuuta 2007. Danilo Di Luca voitti UCI ProTour -sarjaan kuuluneen kilpailun ennen Alejandro Valverdea ja Fränk Schleckiä.
Kilpailu alkoi aurinkoisessa ja lämpimässä säässä. Seitsemän kilometrin ajon jälkeen Vasil Kiryjenka käynnisti irtioton, johon sai seurakseen Jan Kuyckxin, Rémy Di Gregorion ja Unai Etxebarrian. Nelikko oli parhaimmillaan – 77 kilometrin kohdalla – 18 minuuttia 30 sekuntia pääjoukon edellä. Kuyckx ja Kiryjenka putosivat sittemmin ryhmästä. Carlos Barredo käynnisti pääjoukosta irtioton saaden "Côte de Sprimont"'n nousussa mukaansa Vincenzo Nibalin, Stefan Schumacherin, Cédric Vasseurin ja Karsten Kroonin.
Viisi takaa-ajajaa tavoittivat Di Gregorion ja Etxebarrian 230 kilometrin kohdalla. Toiseksi viimeisessä nousussa, "Côte de Sart-Tilman"issa, Schumacher ja Vasseur pääsivät karkuun ja muutamaa kilometriä myöhemmin Schumacher oli yksin kärjessä. Pääjoukko saavutti hänet kuitenkin ennen viimeistä nousua, "Côte de Saint Nicolas"'ta, jossa Paolo Bettini yritti tuloksetta karkumatkaa.
Fränk Schleck, joka oli murtanut kylkiluunsa edellissunnuntain Amstel Gold Racessa, onnistui irtautumaan kärkiryhmästä ensimmäisenä. Hän sai pian seurakseen Danilo Di Lucan ja vajaa kolme kilometriä ennen maalia kaksikko oli kymmenen sekuntia takaa-ajajien edellä. Viimeisellä kilometrillä Di Luca onnistui pudottamaan Schleckin kyydistään. Alejandro Valverde nousi lopulta Schleckin ohi saapuen maaliin 30 metriä Di Lucalle hävinneenä.
Kilpailussa oli 12 luokiteltua nousua, joista jokaisesta jaettiin kolmelle ensimmäiselle pisteitä mäkikilpailuun. Mäenhuipulle ensimmäisenä saapunut pyöräilijä sai neljä pistettä, toinen kaksi ja kolmas yhden pisteen. Ajajan täytyi ajaa kilpailu maaliin tullakseen huomioiduksi mäkikilpailun kokonaispisteissä. Tasapisteissä paremmuuden ratkaisi kokonaiskilpailun sijoitus.
Liège–Bastogne–Liège 2008
Liège–Bastogne–Liège 2008 oli järjestyksessään 94. maantiepyöräilyn Liège–Bastogne–Liège-kilpailu. Se järjestettiin 27. huhtikuuta 2008 Belgian Valloniassa 261 kilometrin reitillä Liègestä Bastognen kautta Ans'iin. Alejandro Valverde voitti kilpailun toisen kerran urallaan kukistettuaan loppukirissä Davide Rebellinin ja Fränk Schleckin.
Kilpailu alkoi kirkkaassa auringonpaisteessa. Vajaan 30 kilometrin ajon jälkeen pääjoukosta irtosi viiden ajajan ryhmä: Markus Fothen, Tom Stubbe, Pierre Rolland, Pavel Brutt ja David Kopp. He kasvattivat eron pääjoukkoon parhaimmillaan, "Côte de Ny"'n nousussa, 11 minuuttiin 30 sekuntiin. Stubbe putosi ryhmästä 140 kilometrin kohdalla ja Kopp noin 185 kilometrin ajon jälkeen. Kjell Carlström ja Philippe Gilbert yrittivät irtiottoa pääjoukosta ja Carlströmin pudottua Gilbert jatkoi yksin, kunnes tuli tavoitetuksi "Côte de la Redoute"n nousussa.
Kun karkulaisryhmää oltiin tavoittamassa Rolland lähti yksinäiseen irtiottoon. Pääjoukosta irronneet Andy Schleck ja Stefan Schumacher kuitenkin ohittivat hänet "Côte de Sprimont"in nousussa. Schumacher putosi Schleckin kyydistä reitin uudessa nousussa, "Côte de la Roche aux Faucons"issa ja hetken kuluttua kärjessä oli viiden ajajan ryhmä: Schleckin veljekset Andy ja Fränk, Alejandro Valverde, Joaquim Rodríguez ja Davide Rebellin. Suurimmista ennakkosuosikeista Cadel Evans ja Damiano Cunego eivät onnistuneet pääsemään ryhmään mukaan.
Rodriguezin pudottua kärkiryhmästä Andy Schleck teki irtiottoyrityksen kymmenen kilometriä ennen maalia. Takaa-ajava kolmikko saavutti – ja pudotti – hänet viimeisessä nousussa, "Côte de Saint Nicolas"'ssa viisi kilometriä ennen maalia. Kärkikolmikko ei yrittänyt ratkaisuja vasta kuin 200 metriä ennen maalia, jolloin hyvänä kirimiehenä tunnettu Valverde teki ratkaisevan iskun voittaen kilpailun ennen Rebelliniä ja Schleckin veljeksiä.
Hannu-Pekka Parviainen
Hannu-Pekka "HP" Parviainen (s. 18. elokuuta 1981 Seinäjoki) on Duudsonit -stuntryhmän jäsen.
Parviainen oli Duudsoneista ensimmäinen, jolle kaikki Suomen vakuutusyhtiöt kieltäytyivät antamasta minkäänlaista henki- tai tapaturmavakuutusta. Parviainen on valmistunut Duudsonien kuvausten ohella opettajaksi, jona hän toimi Seinäjoella Hyllykallion ala-asteella vuoteen 2014 asti. Hän on taitava lumilautailija, ja onkin tässä lajissa muita Duudsoneita parempi. HP on 180 senttiä pitkä ja painaa 73 kiloa.
Parviainen tekee huomattavasti vähemmän stuntteja verrattuna muihin Duudsoneihin, mutta yleensä hänen temppunsa ovat kuolemaa uhmaavia kuten esimerkiksi Duudsonit-sarjan ensimmäisellä tuotantokaudella nähty mopolla kymmenmetriseltä rampilta hyppääminen veteen. Stuntin seurauksena hän mursi nilkkansa. Parviainen kärsii myös matkapahoinvoinnista, ja hänen on monta kertaa "The Dudesons"-sarjassa nähty oksentavan mm. huvipuistolaitteen pyörityksen seurauksena.
Parviaisen Duudsonit Amerikassa -sarjan seitsemännessä jaksossa tekemä hyppy moottorikelkalla palkittiin COLA-palkinnolla.
Vuonna 2010 Parviainen oli mukana maailmanlaajuisen levityksen saaneessa Jackass 3D -elokuvassa. HP nähtiin muiden Duudsoneiden kanssa elokuvan maailman ensi-illassa Los Angelesissa punaisella matolla. Jackass 3D tuotti pelkästään avausviikonloppuna 50 miljoonaa dollaria.
M/S Star Princess
M/S Star Princess on Princess Cruisesin omistama loistoristeilijä. Star Princess on M/S Grand Princessin ja M/S Golden Princessin sisaralus. Laiva on rekisteröity 
Bermudalle. Star Princess on rakennettu Fincantierin telakalla, Monfalconessa, Italiassa vuonna 2001. Laiva on tällä hetkellä palveluksessa.
Carnival Elation
Carnival Elation on Carnival Cruise Linesin omistama Fantasy-luokan loistoristeilijä. Elation on rekisteröity Panamaan.
Martin Koukal
Martin Koukal (s. 25. syyskuuta 1978 Nové Město na Moravě) on tšekkiläinen uransa lopettanut maastohiihtäjä, maailmanmestari.
Koukalin uran suurin saavutus on 50 kilometrin vapaan hiihtotavan maailmanmestaruus Val di Fiemmestä 2003. Hän oli noin 15 sekuntia hopeamitalisti Anders Södergreniä nopeampi ja lähes 45 sekuntia pronssille yltänyttä Jörgen Brinkiä nopeampi. Samoissa kisoissa hän sijoittui sprintissä viidenneksi, takaa-ajossa kuudenneksi ja oli seitsemänneksi sijoittuneen viestijoukkueen jäsen. Seuraavissa MM-kilpailuissa Oberstdorfissa hän sai sprinttiviestin pronssia yhdessä Dušan Kožíšekin kanssa. Liberecin MM-kilpailuissa 2009 hän oli 50 kilometrillä seitsemäs ja yhdistelmäkilpailussa yhdeksäs.
Koukal kilpaili olympialaisissa ensimmäisen kerran Naganossa 1998. Hän sijoittui Salt Lake Cityssä 2002 kymmenenneksi sprintissä ja seitsemänneksi viestissä. Torinossa 2006 hän oli 50 kilometrillä seitsemäs. Vancouverissa 2010 hän hiihti ankkuriosuuden pronssia saaneessa Tšekin viestijoukkueessa ja oli kuudes parisprintissä.
Maailmancupissa Koukal debytoi kaudella 1997–1998. Hän ei ole voittanut yhtään henkilökohtaista osakilpailua, mutta on sijoittunut kahdesti sprinttikilpailuissa palkintokorokkeelle. Viestikilpailuissa hän on kuitenkin voittanut yhden osakilpailun; tämä tapahtui Davosissa 9. joulukuuta 2007.
Hänen pikkuveljensä Petr (s. 1982) on jääkiekkoilija.