hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kamato Hongō
Kamato Hongō ( "Hongō Kamato", 16. syyskuuta 1887 – 31. lokakuuta 2003) oli maailman vanhin elossa oleva ihminen maaliskuusta 2002 kuolemaansa 116-vuotiaana.
Hongo asui Kagoshimassa Japanin eteläisimmällä pääsaarella Kyūshūlla. Hän oli tosin syntynyt Shigechiyo Izumin tavoin Tokunoshimalla.
Hongōsta tuli Japanin vanhin ihminen Denzō Ishizakin kuoltua vuonna 1999. Hän nousi julkisuuteen ja esiintyi lukuisia kertoja maansa televisiossa. Maailman vanhin elävä Hongōsta tuli Maude Farris-Lusen kuoltua 18. maaliskuuta 2002.
Hongō kuoli keuhkokuumeeseen 31. lokakuuta 2003. Hän oli viimeinen elossa ollut dokumentoitu henkilö, joka oli syntynyt vuonna 1887. Häntä seurasi maailman vanhimpana elossa olevana ihmisenä Mitoyo Kawate, joka oli kotoisin Japanin Hiroshimasta ja kuoli vain pari viikkoa Hongōn jälkeen.
Myöhempi tutkimus osoitti Hongon syntyneen 16. syyskuuta 1893, jolloin hän oli todellisuudessa vain 110-vuoden ja 45 päivän ikäinen
Maude Farris-Luse
Maud(e) Davis Farris-Luse (21. tammikuuta 1887 – 18. maaliskuuta 2002) oli maailman vanhin elävä ihminen kesäkuusta 2001 kuolemaansa 115-vuotiaana.
Farris-Luse oli yhdysvaltalainen. Hän syntyi michiganilaisessa kylässä, mutta muutti vuonna 1891 Indianaan. Hän meni 16-vuotiaana naimisiin Jason Ferrisin kanssa.
Farris-Luse muutti miehensä kanssa vuonna 1925 Coldwateriin, Michiganiin, jossa viimeinen heidän seitsemästä lapsestaan syntyi. Ferris kuoli vuonna 1951 ja Maude meni uusiin naimisiin Walter Lusen kanssa. Farris-Luse kuoli Michiganissa.
Kuusi Farris-Lusen seitsemästä lapsesta ennätti kuolla ennen häntä itseään. Häntä edelsi maailman vanhimpana Marie Brémont ja seurasi Kamato Hongo.
Marie Brémont
Marie Marthe Augustine Mesange Lemaitre Brémont (25. huhtikuuta 1886 – 6. kesäkuuta 2001) oli maailman vanhin elossa oleva ihminen marraskuusta 2000 kuolemaansa asti. Brémont oli ranskalainen, kuten vuonna 1997 122-vuotiaana kuollut Jeanne Calment. Hän syntyi Noëlletissa.
Brémontin ensimmäinen aviomies Constant Lemaitre sai surmansa ensimmäisessä maailmansodassa. Hän meni uusiin naimisiin Florentin Brémontin kanssa, joka kuoli vuonna 1967. Brémont työskenteli elämänsä aikana lääketehtaalla, lastenhoitajana ja ompelijattarena. Hän loukkasi kätensä onnettomuudessa 103-vuotiaana ja kuoli Maine-et-Loiren departementissa 115-vuotiaana.
Brémontin edeltäjä maailman vanhimman tittelin haltijana oli Eva Morris ja seuraaja Maude Farris-Luse.
Eva Morris
Eva Sharpe Morris (8. marraskuuta 1885 – 2. marraskuuta 2000) oli vanhin tunnettu ihminen maailmassa joulukuusta 1999 kuolemaansa 114-vuotiaana.
Morris oli britti ja kotoisin Staffordshiresta. Hänestä tuli maansa vanhin Annie Jenningsin kuoltua 20. marraskuuta 1999. Sarah Knauss kuoli samana vuonna 30. joulukuuta, ja tällöin Morris sai virallisesti maailman vanhimman ihmisen tittelin.
Morris kuoli muutama päivä ennen 115-vuotispäiväänsä. Hänen jälkeensä maailman vanhin tuli ranskalaisesta Marie Brémontista.
Carrie C. White
Carrie C. White (18. marraskuuta 1874? – 14. helmikuuta 1991) oli oletetusti maailman vanhin elävä ihminen tammikuusta 1988 kuolemaansa.
White asui Floridassa. Hän joutui laitoshoitoon vuonna 1909, jolloin traumaattinen avioero oli järkyttänyt hänen mielenterveyttään. Uudempien dokumenttien perusteella hän saattoikin olla vasta 102-vuotias kuollessaan. Tällöin Jeanne Calmentista olisi tullut maailman vanhin ihminen jo Florence Knappin kuoltua 1988 eikä suinkaan Whiten kuoltua helmikuussa 1991.
Carrie C. Whiten tapaus on yhä kiistelty. Jos syntymäpäivä 18.11.1874 pitää paikkansa, hän oli kuollessaan 116 vuoden ikäinen.
Jalkapallon Baltian liiga
Baltian liiga ("Baltic League") on vuonna 2007 perustettu Viron, Latvian ja Liettuan seurajoukkuiden yhteinen jalkapallokilpailu. Kaudesta 2009–2010 lähtien liigaan osallistuu 16 joukkuetta: jokaisen maan kansallisen sarjan viisi parasta sekä edelliskauden voittajamaan kuudes joukkue. Aikaisemmin liigaa pelattiin 12 joukkueella.
Kirkkosaari (Virtasalmi)
Kirkkosaari on saari Pieksämäen kaupungissa Virtasalmen taajaman yhteydessä. Saari on asumaton.
Florence Knapp
Florence Knapp (10. lokakuuta 1873 – 11. tammikuuta 1988) oli elämänsä viimeisten viikkojen ajan maailman vanhin elävä ihminen.
Knapp syntyi Pennsylvaniassa. Hänen suvussaan esiintyi pitkäikäisyyttä: yksikin sisko saavutti äärimmäisen harvinaisen 108 vuoden iän.
Knappista tuli virallisesti maailman vanhin 27. joulukuuta 1987, jolloin Anna Eliza Williams kuoli 114-vuotiaana. Knapp eli hänkin 114-vuotiaaksi.
Knappin seuraaja maailman vanhimpana oli joko kiistelty Carrie C. White tai kaikkien aikojen vanhimpana ihmisenä kuuluisuuteen noussut, 122-vuotiaaksi elänyt Jeanne Calment.
Blidö
Blidö on saari Tukholman saaristossa, Ruotsissa. Hallinnollisesti se kuuluu Norrtäljen kuntaan. Saarelle on bussiyhteys Norrtäljestä ja lauttayhteys Vaxholmista. Saarella ei ole ainuttakaan siltaa. Sillä on oma seurakuntansa ("Blidö församling"), joka kuuluu Uppsalan arkkihiippakuntaan. Siellä sijaitsee Blidön kirkko.
Blidö on myös saarella sijaitsevan pientaajaman nimi. Pientaajamassa oli vuoden 2010 lopussa 72 asukasta. Blidö on aiemmin ollut myös oma kuntansa. Se liitettiin Norrtäljen kuntaan vuonna 1971.
Potilaan oikeudet
Laki potilaan asemasta ja oikeuksista tuli Suomessa voimaan 1. maaliskuuta 1993. Lain kohtia on muutettu useaan otteeseen tämän jälkeen. Potilaan oikeudet on otettava huomioon kaikissa terveydenhuollon palveluissa terveydenhuollon ja sosiaalihuollon piirissä Suomessa. Valtioneuvoston asettama valtakunnallisen terveydenhuollon eettinen neuvottelukunta, ETENE, käsittelee terveydenhuoltoon ja potilaan asemaan liittyviä eettisiä kysymyksiä periaatteelliselta kannalta ja antaa niistä suosituksia.
Noken metroasema
Noken metroasema () on Fukuokan kaupungin Sawaran suuralueella sijaitseva metroasema. Asema on kolmastoista asema Nanakuma-linjalla Tenjin-Minamin metroaseman päästä lukien. Asema on avattu 3. helmikuuta 2005.
Aseman lähellä sijaitsevat muun muassa:
Sielun Veljet (albumi)
Sielun Veljet (PÄLPX 44) on Sielun Veljien esikoisalbumi vuodelta 1983. Yhtye ei aluksi olisi halunnut levyttää lainkaan mutta suostui lopulta levyttämään live-albumin. Albumin LP-versio on kolmesivuinen tupla-LP. Levyn kannessa on muokattu kuva Emil Zatopekista, jonka juoksua näytetään myös Karjalan kunnailla -musiikkivideolla. Sielun Veljet ovat sanoneet saaneensa vaikutteita esiintymiseensä Zatopekin juoksutyylistä.
Myöhemmin, 1986, Sielun veljet levyttivät studioversiot kappaleista 'Karjalan kunnailla' ja 'Yö erottaa pojasta miehen' singlelle. Molemmat on kuultavissa Sielun veljien Myytävänä!-kokoelmalla. Myös Tuomari Nurmion 'Huda huda' biisistä tehtiin studioversio albumille Otteita Tuomari Nurmion laulukirjasta.
Kaikki sovitukset Sielun veljet, paitsi C4 Tuomari Nurmio ja Viides kolonna.
A-puoli
B-puoli
C-puoliKappale Valssi on niin ikään live-taltiointi levyn taltioiduilta keikoilta.
Laurukainen
Laurukainen on sankari pohjoispohjalaisissa vainolaistarinoissa. Tämä valkeahiuksinen poika taisteli neuvokkaasti ryöstelemään tulleita venäläisiä tai karjalaisia vastaan.
Laurukaisesta tunnetaan monta kertomusta. Kerran vainolaiset pakottivat Laurukaisen ohjaamaan venettään koskessa. Juuri ennen vaarallista kohtaa Laurukainen hyppäsi veneestä rantaan. Vene tuhoutui ja vainolaiset hukkuivat.
Lipunrepijä
Lipunrepijä () on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä superroisto. Hahmon ensiesiintyminen tapahtui amerikkalaisen "Captain America" -lehden numerossa 312 (joulukuu 1985). Lipunrepijän loivat Mark Gruenwald ja Paul Neary. Lipunrepijä on pääasiallisesti Kapteeni Amerikan vihollinen.
Suomessa Lipunrepijä esiintyi ensimmäisen kerran "Marvel Minijuliste" -sarjan osassa 13.
Lipunrepijä syntyi Sveitsissä, varakkaan diplomaatin perheeseen. Poika halusi seurata isänsä jalanjälkiä diplomaattina, kunnes Latverian (Tohtori Doomin kotimaa) lähetystössä puhjenneessa kapinassa hänen isänsä kuoli. Poika vakuuttui siitä, että ihmiskunta piti pelastaa nationalismilta, jotta mikään valtio ei pitäisi itseään toista parempana.
Poika otta nimekseen Lipunrepijä ja alkoi terrorismin avulla levittää sanomaansa. Hän perusti ULTIMATUM -nimisen järjestön (the Underground Liberated Totally Integrated Mobile Army To Unite Mankind) avustaakseen itseään taistelussa nationalismia vastaan.
Lipunrepijä aloitti uransa näyttävästi hyökkäämällä Yhdistyneitten kansakuntien New Yorkissa sijaitsevaa päämajaa vastaan. Tuhottuaan tusinoittain eri maiden lippuja, hän pakeni paikalta, mutta hyökkäsi myöhemmin lehdistötilaisuutta pitävää Kapteeni Amerikkaa vastaan. Kapteeni kuitenkin voitti fanaattisen Lipunrepijän suorassa televisiolähetyksessä.
Lipunrepijä palasi ristiretkensä pariin myöhemmin ja järjestönsä ULTIMATUMin kanssa taisteli jälleen Kapteeni Amerikkaa vastaan. Hän sai kuitenkin tietää, että vanha natsisotarikollinen Punakallo rahoitti salaisesti ryhmän toimintaa. Lipunrepijä piti itseään vastuullisena tapahtuneesta ja oli pakotettu pyytämään Kapteeni Amerikan apua Punakallon voittamiseksi. Pysyvää yhteistyötä miesten välille ei syntynyt.
Myöhemmin Lipunrepijä on ottanut yhteen sellaisten sankarien, kuin Tuomarin, Aaveajajan ja Kuuritarin kanssa.
Lipunrepijä on fyysisesti erinomaisessa kunnossa. Hän on huippuluokan voimistelija ja lähitaistelija, joka on saanut oppia taistelulajeihin japanilaisilta mestareilta. Lähitaisteluissa Lipunrepijä käyttää yleensä aseenaan vanhanaikaista aamutähteä.
The Sensual World
The Sensual World on Kate Bushin kuudes studioalbumi ja kaikkiaan seitsemäs levyjulkaisu vuodelta 1989.
Albumi julkaistiin aikana, jolloin CD-soitinten suosio kasvoi merkittävästi. Alkuperäinen vinyylijulkaisu päättyi raitaan ”This Woman’s Work”. Kappale ”Walk Straight Down the Middle” oli puolestaan CD- ja kasettiversioiden mukana tullut bonusraita.
Ennen levyn julkaisua ”This Woman’s Work” oli mukana John Hughesin elokuvan "She’s Having a Baby" ääniraidalla.
Albumin ohella julkaistiin myös videokokoelma nimeltä "The Sensual World: The Videos". Se sisälsi nimiraidasta ja kappaleista ”Love and Anger” sekä ”This Woman’s Work” tehdyt musiikkivideot. Mukana oli myös otteita haastattelusta, jonka Kate Bush oli antanut VH1-musiikkikanavalle.
Nimikappale sijoittuu Molly Bloomin yksinpuheluun James Joycen kirjassa Odysseus. Alun perin tarkoituksena oli käyttää kirjan tekstiä suoraan, mutta Joycen perikunta ei antanut siihen lupaa. Niinpä Kate Bush joutui kirjoittamaan sanoituksen uudelleen pyrkien säilyttämään kirjan tunnelman. Soitinnuksena kappaleella käytetään irlantilaista instrumentaatiota eli säkkipilliä, viulua ja tinapilliä.
Los Angeles -luokka
Los Angeles -luokka (tai 688-luokka) on Yhdysvaltain laivaston ydinkäyttöinen sukellusveneluokka. Se on saanut nimensä luokan ensimmäisen aluksen ("USS Los Angeles" (SSN-688)) mukaan. 688-luokka on lukumääräisesti maailman suurin palveluksessa oleva sukellusveneluokka. Luokan alukset korvasivat Sturgeon-luokan sukellusveneet, ja luokan vanhempia aluksia on korvattu Seawolf- ja Virginia-luokan veneillä.
688-luokan veneet ovat nopeita. Varmuudella niiden tiedetään kykenevän yli 25 solmun (46 km/h) nopeuteen, ja niiden oletetaan pystyvän 35 solmun (60 km/h) nopeuteen. Alusten suurin sukellusvyvyys on yli 240 metriä.
688-luokan veneet voivat kuljettaa noin 25 torpedoa tai risteilyohjusta. Kaikki luokan veneet voivat laukaista Tomahawk-ohjuksen vaakasuorassa torpedoputken kautta. 31 uusimmassa veneessä (SSN-719–725 ja SSN-750–773)) on 12 pystysuorassa olevaa siiloa () ristelyohjuksia varten.
23 uusinta venettä ovat edelleen kehitettyjä. Ne ovat edeltäjiään hiljaisempia ja niiden taistelujärjestelmät ovat kehittyneempiä. Yhdysvaltain laivasto on korvaamassa vanhempia, ilman vertikaalisia ohjussiiloja olevia veneitä uudella Virginia-luokalla.
Luokan alukset on valmistanut joko General Dynamics Electric Boat tai Newport News Shipbuilding and Dry Dock Company. Näistä on edelleen viitisenkymmentä palveluksessa. Aluksista on kymmenkunta romutettu tai odottamassa romuttamista.
Virginia-luokka (sukellusvene)
Virginia-luokka (tai 774-luokka) on Yhdysvaltain laivaston ydinsukellusveneluokka. Luokan alukset korvaavat vanhenevia Los Angeles -luokan veneitä.
Luokan oli tarkoitus olla pienempi ja halvempi versio kylmän sodan loppuvuosina suunnitellusta Seawolf-luokasta. Loppujen lopuksi hintaero jäi marginaaliseksi.
Edeltäjistään poiketen luokan aluksissa on periskooppien sijasta kaksi nostettavaa optoelektronista mastoa, joista kummassakin on valonvahvimistimilla ja infrapunasensoreilla varustettuja kameroita sekä laseretäisyysmittarin infrapuna.
Aluksissa käytetään aiemmista poikkeavaa teknologiaa, mm. joitain Ohio-luokan alusten SSGN-muunnoksissa käytettyjä järjestelmiä.
Kamon metroasema
Kamon metroasema () on Fukuokan kaupungin Sawaran suuralueella sijaitseva metroasema. Asema on neljästoista asema Nanakuma-linjalla Tenjin-Minamin metroaseman päästä lukien. Asema on avattu 3. helmikuuta 2005.
Aseman lähellä sijaitsevat muun muassa:
Anna Eliza Williams
Anna Eliza Davies Williams (2. kesäkuuta 1873 – 27. joulukuuta 1987) oli poikkeuksellisen pitkäikäinen britti. Hän syntyi Gloucestershiressa, Englannissa, ja kuoli Swanseassa, Walesissa.
Williams oli maailman vanhin elossa oleva ihminen helmikuusta joulukuuhun 1987. Oman maansa ennätyksen hän oli rikkonut jo vuonna 1985. Williamsista tuli myös kaikkien aikojen vanhin ihminen: kenenkään ei tiedetä häntä aiemmin saavuttaneen 114 vuoden ikää. Hänen ennätyksensä rikkoi vasta Jeanne Calment, joka pitää ennätystä hallussaan yhä.
Williams kuoli 27.12.1987, ja maailman vanhin elävä ihminen oli hänen jälkeensä Florence Knapp. Williamsin ennätyksen Britannian kaikkien aikojen vanhimpana rikkoi myöhemmin Charlotte Hughes.
Mary McKinney
Mary McKinney (30. toukokuuta 1873 – 2. helmikuuta 1987) oli maailman vanhin elossa oleva ihminen syyskuusta 1986 kuolemaansa 113-vuotiaana.
McKinney oli kansallisuudeltaan yhdysvaltalainen ja syntyi Sacramentossa, Kaliforniassa. Hänestä tuli Guinnessin ennätystenkirjan mukaan maailman vanhin 20. syyskuuta 1986, kun Mamie Eva Keith kuoli. McKinney täytti 100 vuotta 1973 ja 110 1983.
McKinney kuoli muutamaa kuukautta aiemmin kuin olisi täyttänyt 114 vuotta. Nykyään alle 114-vuotiaana pääseminen maailman vanhimmaksi elossa olevaksi ihmiseksi on varsin epätavallista.
Gustaf Wilhelm Finnberg
Gustaf Wilhelm Finnberg (24. marraskuuta 1784 Parainen – 28. kesäkuuta 1833 Tukholma, Ruotsi) oli suomalainen taidemaalari.
Finnberg oli lähtöisin köyhistä oloista. 17-vuotiaana hän meni maalarioppilaaksi Turkuun, jossa hänet on merkitty 1801 maalarinammattikoulun kirjoihin. Hän opiskeli myös Kuninkaallisessa taideakatemiassa (Kungliga Akademien för de Fria Konsterna) Tukholmassa.
Finnberg asui vuodesta 1806 pääasiassa Ruotsissa, mutta työskenteli Suomessa noin 1820–1827 muotokuvamaalarina, eli Turun paloon asti. Hän ei koskaan varsinaisesti valmistunut Tukholman taideakatemiasta ja siksi hänellä ei ollut mahdollisuutta päästä ulkomaille. Turun palo vaikeutti Finnbergin elämää ja hän palasikin Tukholmaan vuonna 1827. Siellä hän ei kauan pystynyt elättämään itseään taiteilijana hitaan työskentelytapansa ja sulkeutuneen luonteensa takia.
Finnberg oli edustettuna näyttelyissä Italiassa Milanossa ja Roomassa 1937. Hänen teoksiaan on julkisissa kokoelmissa Ateneumissa, Turun taidemuseossa ja Cygnaeuksen galleriassa sekä Ruotsissa Göteborgin taidemuseossa. Omakuva on Turun taidemuseossa.
Hän on maalannut Kemiön kirkon Kristuksen ja apostolien kuvat 1820-luvun alussa, Föglön kirkon alttaritaulun, joka kuitenkin tuhoutui Turun palossa, kuten suuri osa hänen teoksistaan, mikä oli hänelle syvä järkytys. Hän ikuisti Turun palon kuvaan "Turun jäännöksiä", joka jälkikäteen sai myös värit. Piirros kuuluu Sammon taidekokoelmiin. Myös Kakskerran ja Paraisten kirkoissa on hänen teoksiaan.
Hänet palkittiin kuninkaan mitalilla "Daidalos ja Ikaros" -sommitelmasta 1811 ja muista töistä Tessinin mitalilla 1812.
Finnbergin vanhemmat olivat merimies Johan Finnberg ja Sofia Henrikintytär o.s. Stenroos.
Jean Bouin
Jean Bouin (28. joulukuuta 1888 Marseille – 29. syyskuuta 1914) oli ranskalainen kestävyysjuoksija, joka otti osaa vuoden 1908 olympialaisiin 1 500 metrin juoksijana, mutta karsiutui alkuerissä.
Bouin voitti vuosina 1911–13 Kansainvälisen maastojuoksun, jota pidetään maastojuoksun MM-kilpailujen edeltäjänä. Vuoden 1911 lopulla Bouin juoksi Pariisissa 10 000 metrillä maailman siihen asti parhaan ajan 30.58,8, joka paransi Alfred Shrubbin edellistä ennätystä 3,6 sekunnilla. Tämä tulos hyväksyttiin matkan viralliseksi maailmanennätykseksi. Hän juoksi samana vuonna myös 6 mailin juoksun maailmanennätyksen 29.51,6, joka oli 7,8 sekuntia Shrubbin ennätystä nopeampi. Paavo Nurmi rikkoi molemmat maailmanennätykset myöhemmin, kuuden mailin vuonna 1930 ja 10 000 metrin vuonna 1921.
Vuoden 1912 Tukholman kesäolympialaisissa Bouin jätti 10 000 metriä väliin säästellen voimiaan muille matkoille. Maastojuoksussa hän keskeytti, mutta 5 000 metrin juoksussa hän sai hopeaa Suomen Hannes Kolehmaisen jälkeen. Bouinin aika oli 14.36,7, mikä alitti entisen maailmanennätyksen lähes puolella minuutilla. Kolehmainen oli kuitenkin loppukirissä sekunnin kymmenyksen nopeampi.
Bouinin viimeiseksi suursaavutukseksi jäi seuraavana vuonna Tukholmassa juostu tunnin juoksun maailmanennätys 19 021 metriä. Tämän ennätyksen rikkoi vasta Paavo Nurmi 1928 ja se säilyi Ranskan ennätyksenä yli 40 vuotta. Jean Bouin kaatui kersanttina ensimmäisessä maailmansodassa Marnen ensimmäisessä taistelussa.
Pori Folk
Pori Folk -festivaali on Porin kaupungin kulttuuriasiainkeskuksen tuottama kansankulttuuritapahtuma, joka tarjoilee monipuolisesti kansankulttuuria: musiikkia, tanssia ja satakuntalaisia kädentaitoja. Esiintyjät ovat kotimaasta ja ulkomailta. Ensimmäinen Pori Folk järjestettiin vuonna 2000.
Festivaaleilla järjestetään myös erityisesti lapsille ja nuorille suunnattuja kansanmusiikin työpajoja. Pori Folk -festivaali järjestetään elokuussa. Tapahtumassa on kymmeniä konsertteja eri puolilla kaupunkia. Ohjelmassa on myös ilmaislavojen ohjelmaa Eetunaukion ulkolavalla, sekä Korsmanin talon pihalla. Festivaalien esiintyjämäärä on vuosittain noin 800 henkilöä.
Pori Folk -festivaali nostaa teemoissaan vuosittain esiin satakuntalaisia vanhoja pelimannimestareita. Vuonna 2004 aloitetussa satakuntalaisten pelimannien teemassa on esitelty Edith Tuomi & Arvo Lindfors (2004), Kustaa Järvinen (2005), Eino Saari (2006),Fanny ja Ville Lehtinen (2007), Jaakko Kaappa (2008), Sifferi Kivisilta (2009) ja Gösta Ratsula (2010).
Porin kaupungin kulttuuriasiainkeskus / Pori Folk järjestää ympärivuotista kansanmusiikin klubi-toimintaa. Syksyllä 2010 Pori Folk –klubitoiminta uudistui. Marraskuusta alkaen toiminta jatkuu uudelta pohjalta Porin kaupungin kulttuuriasiainkeskuksen ja Satakunnan Museon välisenä yhteistyönä. Jatkossa tilaisuuksien pääpromoottorina toimii Satakunnan Museo. Kulttuuriasiainkeskus vastaa osaltaan tapahtumien musiikkipuolesta hyödyntämällä muun muassa Folk-klubien ympärille muodostunutta laajaa esiintyjäverkostoa. Konsertteja järjestetään vaihtelevasti ympäri vuoden ja niihin on vapaa pääsy.
Kahdeksas Pori Folk järjestettiin 16.–19. elokuuta 2007.
Kotimaisia pääesiintyjiä olivat Ulla Tapaninen ja Nasevat Kurtut, Sari Kaasinen & Otawa, Crawfish Kings, Lipparit ja Pumpun Henki.
Ulkomaisia esiintyjiä olivat mm. Old Horned Sheep Venäjältä, Rai-Rai Band Ruotsista ja Rodna pesen Bulgariasta samoin kuin muusikkoja Virosta, Latviasta, Slovakiasta, Espanjasta, Ranskasta ja Yhdysvalloista.
Mestarien perintö -teemassa nostettiin esiin edesmenneiden kiikoislaisten Fanny ja Ville Lehtisen musiikillinen elämäntyö.
Vuoden 2008 Pori Folk oli osa Porin 450-vuotisjuhlavuotta. Se järjestettiin 21.-24. elokuuta.
10. Pori Folk järjestettiin 20.-23. elokuuta 2009.
11. kansainvälinen kulttuurifestivaali Pori Folk 19.–22.8.2010.
Pääosin hyvässä säässä järjestetty yhdestoista festivaali onnistui odotusten mukaisesti. Viikon aikana festivaalin tapahtumat keräsivät yhteensä noin 30 000 kävijää.
Pori Folkin maksullisista tapahtumista etenkin loppuunmyydyt Kasevan ja japanilaisen lapsikuoro Nishinomiya Boys and Girls Chorus:in konsertit kiinnostivat yleisöä.
Festivaalin ilmaistarjonnasta suosituimpia olivat tapahtumat Eetunaukiolla ja Korsmanin talolla sekä päätöskonsertti Teljän kirkossa.
Erityiskohderyhmistä Pori Folk tarjosi ohjelmaa päiväkotilapsille ja koululaisille sekä ikäihmisille. Porin alueen päiväkodeissa ja kouluissa sekä palvelu- ja vanhainkodeissa järjestetty ohjelma koostui musiikkikulttuurityöpajoista sekä pelimannikonserteista.
12. Pori Folk järjestettiin elokuussa 18.-21.8.2011.
Embargo
Embargo on toimittajien ja tiedottajien yhdessä käyttämä järjestely, jossa tiedottajat voivat julkaista tiedotteen ennen kuin se todella on julkinen. Embargoa käytettäessä tiedottajat merkitsevät tiedotteeseen ajankohdan, koska sisältö on julkaistavissa, ja toimittajat poikkeustapauksia lukuun ottamatta noudattavat tätä toivetta. Järjestely ei perustu muodolliseen sopimukseen, vaan on kehittynyt ajan kuluessa.
Järjestely antaa toimittajille mahdollisuuden perehtyä aiheeseen ilman kiirettä. Tiedottajille embargon käyttäminen kannattaa, koska se saattaa lisätä artikkeleiden laajuutta ja perinpohjaisuutta. Yleensä embargoa käytetään asioissa, jotka herättävät suurta mielenkiintoa. Näin vähennetään uutiskilpailun vaikutusta juttujen sisältöön.
Embargo merkitään yleensä tiedotteen alkuun tai jopa otsikkoon. Merkintätapoja on monia, esimerkiksi: "Embargo 25.5.2007 kello 12.00" tai "Julkaisuvapaa 25.5.2007 kello 12.00".
Richard Lee
Richard Lee (s. 1951 Honolulu, Havaiji) on yhdysvaltalainen osa-aikaeläkkeellä oleva teksasilainen jalokivikauppias, sijoittaja ja pokerinpelaaja. Lee osallistui vuosien 2005 ja 2006 World Series of Pokerin (WSOP) pääturnauksiin. Jälkimmäisenä vuonna hän selvisi WSOP:n finaalipöytään ansaiten kuudennesta tilastaan 2 803 851 dollaria. Tämä oli ensimmäinen kerta kun Lee sijoittui pokeriturnauksessa finaalipöytään. Muhkea WSOP:n palkintosumma nosti hänet kuitenkin kaikkien aikojen rahalistalla sadan eniten ansainneen joukkoon. Ennen WSOP:ta Leen paras turnaussijoitus oli vuonna 2005 Los Angelesissa järjestetyn Grand Slam of Pokerin kahdestoista tila. Lee on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.
Elokuun 2006 lopulla poliisi suoritti kotietsinnän Leen San Antonion kodissa. Hänen epäillään järjestäneen sieltä käsin laittomia nettiuhkapelejä.
Elokuussa 2007 Leen pokeriuran turnausansiot ylittivät 2,8 miljoonaa dollaria.
Montolan kalkkirata
Montolan kalkkirata oli Haukivuoren ja Pieksämäen välillä sijainnut noin 6 kilometrin pituinen 600mm raideleveyksinen kapearaiteinen rautatie joka oli käytössä vuosina 1933–1953. Rataa pitkin kuljetettiin Montolan kaivoksesta louhittu kalkkikivi Savon radan varressa sijainneelle Loukolammen kalkkitehtaalle käsiteltäväksi. Radalla oli käytössä seitsemän veturia, kaikki höyryvetureita, 4 kpl 0-4-0WT, 1 kpl 0-4-0T ja 2 kpl 0-6-0T. Itse louhoksessa oli sekalainen valikoima moottorikalustoa. Kaksi uusinta kolmeakselista Couillet –veturia hankittiin Belgiasta vuonna 1947.
Veturitalli sijaitsi Montolassa.
Yksikään radan vetureista ei kelvannut sotakorvauksina.
Rata suljettiin 1.6.1953 sattuneen ratapenkan sortumaonnettomuuden jälkeen.
Onnettomuuden jälkeen kalkkikiveä alettiin kuljettaa kuorma-autoilla ja radan liikenne päättyi.
Sardelli
Sardelli ("Engraulis encrasicolus") on 12–20 cm pitkä planktonia syövä Atlantin itärannikon sillikala. Se elää Etelä-Norjan ja Etelä-Afrikan välisellä alueella ja myös Välimeressä, Pohjanmeressä ja Mustassameressä.
Sardelli eroaa muista sillikaloista muun muassa leukojen muodossa: yläleuka on alaleukaa pidempi. Laji vaatii tietyn suolapitoisuuden pystyäkseen lisääntymään, joten Itämeressä sitä on tavattu vain harvoja yksilöitä. Kutu alkaa, kun vesi on saavuttanut noin 12 °C:n lämpötilan, eli Portugalin rannikolla maaliskuussa, ja päättyy Pohjanmeressä kesäkuussa. Poikaset kuoriutuvat 3–4 päivän kuluttua ja ovat aluksi läpikuultavia.
Sardellit kuuluvat maailman tärkeimpiin ruokakaloihin. Huippuvuosina 1980-luvulla sitä pyydettiin yli 800 000 tonnia vuodessa. Tärkeimpiä pyyntialueita ovat Välimeri ja Mustameri.
Sardellia käytetään Euroopassa suolattuna, öljyyn säilöttynä maustekalana, johon voidaan viitatata termillä "anjovis" (, , ). Tätä ei kuitenkaan pidä sekoittaa Pohjoismaissa anjoviksena tunnettuun kilohailista valmistettuun maustekalasäilykkeeseen.
Andy Bloch
Andrew "Andy" Bloch (s. 1. kesäkuuta 1969) on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen.
Bloch aloitti vakavissaan pelaamisen vuonna 1992, jolloin hän alkoi osallistua viikoittaisiin 35 dollarin turnauksiin. Vuoden loppuun mennessä hän oli voittanut yhden World Poker Finals -turnauksen, joka oli 100 dollarin sisäänoston no limit texas hold'em -kilpailu. Tämä oli ensimmäinen kerta kun Bloch pelasi no limit texasia.
Vuonna 1997 Bloch jätti väliin lakikoulun viimeisen viikon tunnit osallistuakseen World Series of Pokerin vuoden 1997 pääturnaukseen. Hän toimi kisassa koekaniinina pöytäkamerakokeilussa. Tom Sims etsi vapaaehtoista, joka sallisi taskukorttiensa kuvaamisen ja Bloch suostui. Blochin pelistä tehtiin kaksiosainen artikkeli CardPlayer Magazineen. Suoritettuaan lakimiestutkintonsa vuonna 1999, Bloch päätti jättää lakiuransa toistaiseksi ja keskittyä pokeriin. Lakiopintojen lisäksi hän on suorittanut kaksi sähkötekniikan tutkintoa Massachusetts Institute of Technologyssa (MIT).
Vuonna 2001 Bloch oli finaalipöydässä kahdessa WSOP-turnauksessa. Seuraavana vuonna hän voitti seitsemän kortin avopokeriturnauksen Foxwoodsissa ja oli kaksi kertaa finaalipöydässä World Poker Tourin (WPT) ensimmäisellä kaudella (molemmilla kerroilla sijoittui kolmanneksi). Sittemmin Bloch on boikotoinut WPT:tä tämän pelaajasopimusvaatimusten takia. Hän on kuitenkin epävirallisen WPT fanisivuston (http://www.wptfan.com) webmaster.
Bloch voitti Ultimate Poker Challengen toisen tuotantokauden finaalissa. Vuoden 2006 WSOP:n 50 000 dollarin sisäänoston H.O.R.S.E.-turnauksessa Bloch tuli toiseksi. Blochin 9 8 ei riittänyt voittajan David "Chip" Reesen A Q -kättä vastaan kun pöytään tuli J 7 7 4 4. Kaksinpeli kesti 286 jakoa ja on WSOP-historian pisin.
Vuonna 2006 Bloch voitti puoli miljoonaa dollaria tammikuussa 2007 ESPN:n televisioimassa Pro-Am Poker Equalizer -turnauksessa. Toiseksi sijoittui Phil Laak.
Kesäkuussa 2008 Blochin pokeriuran turnausansiot ylittivät 3,7 miljoonaa dollaria. Hän edustaa Full Tilt Poker -pokerihuonetta.
Pokerin lisäsi Bloch on menestynyt blackjackissa. Hän on mukana blackjack-dokumentissa "The Hot Shoe" (2005) ja on julkaissut oman opetus-DVD:n "Beating Blackjack". Bloch kuului MIT:ssa opiskelleeseen blackjack-ryhmään "MIT Blackjack Team", josta kertoo kirja "Bringing Down the House".
Žigansk
Žigansk () tai Edjigeen () on nasleg eli maalaiskunta ja tämän maalaiskunnan keskuskylä Žiganskin evenkien kansallisessa piirissä Sahan tasavallassa Venäjällä. Žigansk on piirinsä hallinnollinen keskus. Žigansk sijaitsee Lenajoen länsirannalla 610 kilometriä pohjoiseen tasavallan pääkaupungista Jakutskista. Žiganskin kuntaan kuulunut, sen pohjoisosassa sijaitseva Djardanin kylä on autio.
Žigansk perustettiin kasakkalinnoitukseksi vuonna 1632, ja se sai kaupunginoikeudet vuonna 1783. Vuonna 1917 se alennettiin kyläksi.
Vilém Mathesius
Vilém Mathesius (3. elokuuta 1882 Pardubice, Itävalta-Unkari – 12. huhtikuuta 1945 Praha, Tšekkoslovakia) oli tšekkiläinen kielitieteilijä ja kirjallisuudentutkija, Prahan Kaarlen yliopiston ensimmäinen englannin kielen professori. Mathesius oli Prahan piirin koollekutsuja ja toimi sen ensimmäisenä puheenjohtajana aina piirin perustamisesta kuolemaansa saakka. Runoilija ja kääntäjä Bohumil Mathesius (1888–1952) oli Vilém Mathesiuksen veli.
Seinen
Seinen (, ”nuoret miehet”) on muun muassa mangan ja animen kohderyhmä, johon kuuluvat nuoret miehet. Seinen-teokset käsittelevät usein samoja teemoja kuin poikien shōnen, mutta seinen on tarkoitettu kokeneemmalle lukijakunnalle, joten sen tarinoiden juonet ovat kypsempiä, ja väkivaltaa, seksiä tai alastomuutta esitetään suoremmin. Josei on vastaava naisille suunnattu lajityyppi, jota lukevat nuoret ja aikuiset naiset.
Seinenin erottaa shōnenista myös voimakkaampi panostus juoneen toiminnan kustannuksella. Siinä esiintyvät hahmot ovat kehittyneempiä. Tämän vuoksi seinen saatetaan ulkomailla sekoittaa tyttöjen shōjoon, jossa hahmojen kehitys ja suhteet ovat myös keskeisessä asemassa. Seinen tapaa kuitenkin olla kerrontatavaltaan realistisempaa. Esimerkkejä lajityypistä ovat muiden muassa "hikikomori"-ilmiötä tutkiva "N.H.K. ni Yōkoso!", historiallinen "Lone Wolf and Cub" ja murhakertomus "Monster". Myös ”haaremi”-genreen kuuluvat tarinat, kuten "Love Hina", ovat suosittuja – tässä lajityypissä kauniiden naisten ympäröimä nuori mies joutuu noloihin romanttisiin tai seksuaalisiin tilanteisiin.
Kuten shōnen-mangaa, seinen-sarjoja lukevat paljon myös eri-ikäiset ja eri sukupuolta olevat, jopa nuoremmat pojat ja tytöt. Esimerkiksi "Hokuto no ken" on alun perin suunnattu nuorille miehille, mutta on saavuttanut nuorempienkin lukijoiden keskuudessa suuren suosion.
Kirsti Kemppainen
Aino-Kirsti Kemppainen (26. kesäkuuta 1946 Helsinki – 26. maaliskuuta 1997 Vihti) oli suomalainen näyttelijä. Hän teki kymmenittäin rooleja Mainos-Television tuottamissa televisioelokuvissa ja televisiosarjoissa vuosina 1969–1997.
Kemppainen suoritti teatterikoulun 1967–1970, minkä jälkeen hän oli kiinnitettynä Kemin kaupunginteatteriin 1970–1971 ja Ahaa Teatteriin 1971–1972. Hänen teatteriroolejaan oli muun muassa Sabina näytelmässä "Jääkärin morsian". Vuonna 1973 Kemppainen aloitti uransa Mainos-Television teatterin palveluksessa. Pääasiallisesti hän näytteli television minisarjoissa, kuten "Lentsu", ja kymmenissä televisioelokuvissa. Hän näytteli myös eräissä pitkäkestoisissa televisiosarjoissa, kuten "Ruusun aika", jossa hänen roolejaan olivat Marja Ruususen sisko Anja ja Nero-koiran ääni. Hänet muistetaan myös Yle TV1:n lastenohjelmasta "Pikku veturi" (1996–1997).
Kemppainen kuoli Vihdissä auto-onnettomuudessa.
Kirsti Kemppainen syntyi opettaja Uolevi Kemppaisen ja Liisa Välikosken perheeseen. Hänen aviopuolisonsa oli Pertti Hakala vuodesta 1972 vuoteen 1977. Kemppaisella oli poika Jose (s. 1973).
Siiloan lampi
Siiloa tai Siloa (), on lampi Jerusalemissa (Jes. 8:6). Giihonin lähteen vedet laskevat Siiloaan kahta akveduktia pitkin, joista vanhempi on peräisin pronssikaudelta ja uudempi on rakennettu kuningas Hiskiaan aikana n. 716 eaa.–687 eaa. (2 Kun. 20:20, 2 Aikak. 32:3). Tunnelista löytyi vuonna 1880 kaivaustyöstä kertova heprealainen piirtokirjoitus, joka nykyään on Istanbulin museossa.
Elizabeth Anscombe
Gertrude Elizabeth Margaret Anscombe (18. maaliskuuta 1919 – 5. tammikuuta 2001) oli brittiläinen analyyttiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hänen erikoisalojaan olivat toiminnan filosofia, mielenfilosofia, filosofinen logiikka, kielifilosofia ja etiikka.
Anscombe oli Ludwig Wittgensteinin oppilas ja tuli tämän filosofian asiantuntijaksi kirjoittaen monia Wittgensteinilta ammentaneita teoksia. Hänen vuonna 1958 julkaistu artikkelinsa "Modern Moral Philosophy" esitteli termin "konsekventialismi" eli seurausetiikka analyyttiseen filosofiaan, ja se on vaikuttanut hänen myöhempien artikkeliensa ohella nykyaikaiseen hyve-etiikkaan. Anscomben monografiaa "Intention" pidetään yleensä hänen merkittävimpänä teoksenaan, ja se on vaikuttanut nykyfilosofian keskusteluun aikomuksista, toiminnasta ja käytännöllisestä järjestä. Anscombe on vaikuttanut erityisesti Philippa Footiin, Michael Dummettiin, Cora Diamondiin, Rosalind Hursthouseen ja Paul Feyerabendiin.
Lempäälän kanava
Lempäälän kanava on Lempäälän keskustassa sijaitseva Pyhäjärven ja Vanajaveden yhdistävä kanava, jonka pituus on 1 275 metriä ja putouskorkeus 2,20–2,40 metriä. Kanavassa on yksi 160 metriä pitkä ja 8 metriä leveä sulku. Kanavan ylittää kaksi maantiesiltaa ja yksi rautatiesilta. Suurimmat sallitut alusten mitat ovat 145,0 × 7,5 × 1,8 × 5,5 metriä (pituus × leveys × syväys × korkeus); aluksen maston korkeus voi siltojen takia olla enintään 5,5 metriä.
Lempäälään yritettiin rakentaa kanavaa jo 1700-luvun loppupuolella, mutta työ jäi kesken noin kymmenen vuoden yrittämisen jälkeen. Kanavatyömaa sijaitsi Rikalassa, nykyisen kanavan eteläpuolella, missä kaivannot ovat vieläkin nähtävissä.
Nykyinen Lempäälän kanava rakennettiin vuosina 1867–1874 hätäaputöinä. Aluksi kanavan läpi kulki vilkas matkustajaliikenne, mutta sen jälkeen kun Tampere–Hämeenlinna-rautatie valmistui 1876, kanavaa käytettiin lähinnä tavarankuljetuksiin.
Vuosina 1958–1961 kanava uusittiin uittoja varten. Tällöin kanavan sulku suurennettiin nykyiseen kokoonsa ja yläkanavaa syvennettiin. Kanavan nykyinen ulkoasu onkin peräisin tältä ajalta. Kanava palvelee nykyisin lähinnä matkailua, ja sen kautta kulkee Suomen Hopealinjan laivareitti Tampereelta Hämeenlinnaan.
Kanavassa on ajoittain vesistön säännöstelyjuoksutusta, joka aiheuttaa siinä vaarallisen voimakkaan virtauksen. Kanavassa sattui vuonna 1988 vakava onnettomuus, jossa neljä ihmistä hukkui veneen kaaduttua virtauksessa. Tämän vuoksi kanavalle on asennettu varoitusvalot sekä rautatiesillan yhteyteen turvaportti, joka estää veneiden ajautumisen sulkuun tulvajuoksutusten aikana.
Giihonin lähde
Giihonin lähde on lähde Jerusalemissa, Kidronin laaksossa, Temppelivuoren itärinteen juurella. Sen vedet virtaavat kahta akveduktia pitkin Siiloan lampeen. Giihonin äärellä Salomo voideltiin kuninkaaksi (1 Kun. 1:33, 38, 45).
David Malet Armstrong
David Malet Armstrong (usein D. M. Armstrong, 8. heinäkuuta 1926 – 13. toukokuuta 2014) oli australialainen filosofi. Hänen erikoisalojaan olivat metafysiikka ja mielenfilosofia. Hän puolusti faktualistista ontologiaa, funktionalistista mielen teoriaa ja nesessitarianistista käsitystä luonnonlaeista.
Ancyran synodi
Ancyran synodi oli kirkolliskokous joka pidettiin Galatian pääkaupungissa "Ancyrassa" (nykyinen Ankara) todennäköisesti vuonna 314 heti Maximianuksen vainojen päätyttyä. Kokouksessa oli edustettuna yhteensä joko kaksitoista tai kahdeksantoista piispaa Vähästä-Aasiasta ja Syyriasta, joista suurin osa 11 vuotta myöhemmin osallistui Nikean kirkolliskokoukseen.
Kokouksen tarkoitus oli edistää Diocletianuksen vainoista toipumista. Kokous päätti 25 uudesta kanonista, jotka pääasiassa käsittelivät sitä miten tuli suhtautua niihin kristittyihin, jotka olivat vainoissa pettäneet uskonsa.
Kaupungissa pidettiin myös kaksi areiolaisten kirkolliskokousta vuosina 358 ja 375.
Andy Black
Andrew "Andy" Black (s. 20. heinäkuuta 1965) on irlantilainen pokeriammattilainen. Hän on syntynyt Belfastissa, Pohjois-Irlannissa ja asuu nykyisin Dublinissa. Blackin lempinimi on "The Monk" ("munkki").
Black pelasi korttia äitinsä kanssa nuorempana ja alkoi pelata vakavammin vuonna 1986 ollessaan opiskelemassa lakia Trinity Collegessa Dublinissa. Hän oli pitkäikäisen pokerikoulun Junior Common Roomin (The JCR) jäsen, koulusta oli aiemmin tullut pelaajia kuten Donnacha O'Dea ja Padraig Parkinson. Hän alkoi pelata myös Griffinin kasinolla Dublinissa.
Blackin pudotti vuoden 1997 World Series of Pokerin (WSOP) pääturnauksessa sen lopulta voittanut Stu Ungar. Aikoinaan liikkui huhuja, että Ungar oli onnekas ja voitti Blackin AK-käden AQ-kädellä. Black itse kertoi lokakuussa 2006 Full Tilt Pokerilla, että AK/AQ-käsitarina ei ole totta ja Ungar vain pelasi häntä paremmin.
Blackin seuraavan vuoden WSOP-matkasta tehtiin John Hurtin juontama dokumentti "Million Dollar Deal". Hävittyään "miljoonan dollarin diilin" Black matkusti Englantiin ja eli luostarinomaisessa buddhalaisyhteisössä seuraavat viisi vuotta.
Black palasi pokerin pariin menestyksellisesti vuonna 2004 halliten Irlannin turnauksia ja sijoittuen viidenneksi vuoden 2005 WSOP:n pääturnauksessa. Hän johti finaalipöytää jossain vaiheessa ja hänellä oli parhaimmillaan kolmasosa kaikista pelimerkeistä. Hän kuitenkin kärsi huonosta onnesta ja vastustajien kyseenalaisista maksuista ja voitti lopulta viitossijastaan 1,75 miljoonaa dollaria.
Vuonna 2005 Black esiintyi keskusteluohjelmassa "Heads Up with Richard Herring" kertoen uskostaan ja pokeriurastaan.
Vuoden 2005 WSOP:n jälkeen Black on ollut rahasijoilla sekä European Poker Tourilla että World Poker Tourilla. Vuonna 2006 hän oli World Series of Poker Tournament of Champions -turnauksen finaalipöydässä johtaen selvästi. Hän kuitenkin hävisi ylipelattuaan AK-kätensä, jota vastassa oli Daniel Negreanun kuningaspari. Viides tila toi 100 000 dollaria. Alkuvuodesta 2007 Black oli Aussie Millions -tapahtuman pot limit omaha -turnauksen kakkonen ja no limit texas hold'em -pääturnauksen kolmas. European Poker Tourin vuoden 2007 Grand Finalessa Monte Carlossa Black johti pitkään turnausta, mutta jäi lopulta seitsemänneksi. Saman vuoden kesällä Black oli kahdessa WSOP-turnauksessa finaalipöydässä.
Black edustaa Full Tilt Poker -nettipokerihuonetta. Tammikuussa 2008 hänen pokeriuransa turnausansiot ylittivät 3,4 miljoonaa dollaria.
Kidron
Kidron eli Kidronin laakso (, "Naḥal Qidron"; , "Wadi al-Joz") on Jerusalemin kaupungin ja sen itäpuolella olevan Öljymäen välinen laakso, joka yhtyy kaupungin länsi- ja eteläsivua kiertävään Hinnomin laaksoon. Perimätiedon mukaan sama kuin Josafatinlaakso.
Tiedemuseo
Tiedemuseo on tieteen tai luonnonilmiöiden havainnollistamiseen erikoistunut vuorovaikutteinen museo. Tiedemuseo voi olla erikoistunut esimerkiksi tähtitieteeseen tai avaruustutkimukseen, meriin, elämänmuotoihin tai keksintöihin, mutta useimmissa museoissa näyttely kattaa aiheita laajemminkin.
Tiedemuseon ja tiedekeskuksen ero on hämärtynyt, kun museot ovat yhä toiminnallisempia. Monissa määritelmissä kaikki tiedekeskukset luetaan myös tiedemuseoiksi. Ilmeisesti ensimmäinen vuorovaikutteinen tiedemuseo on vuonna 1904 perustettu Deutsches Museum Münchenissä Saksassa. Tiedemuseoita on perustettu 1980-luvulta lähtien lähes kaikkiin Euroopan maihin, Pohjois-Amerikkaan, Aasiaan ja Australiaan.
Lauri Ihalainen
Lauri Armas Ihalainen (s. 14. toukokuuta 1947 Pihtipudas) on suomalainen SDP:tä edustava poliitikko. Hänet valittiin kansanedustajaksi Uudenmaan vaalipiiristä vuoden 2011 eduskuntavaaleissa ja Keski-Suomen vaalipiiristä vuoden 2015 vaaleissa. Ihalainen oli Kataisen (2011–2014) ja Stubbin hallituksen (2014–2015) työministeri. Hän oli SAK:n pitkäaikaisin puheenjohtaja vuosina 1990–2009.
Ihalainen on varsinaiselta koulutukseltaan kirvesmies. Hän on kuitenkin tehnyt elämäntyönsä SAK:ssa. Ennen SAK:n puheenjohtajuutta Ihalainen toimi SAK:ssa nuorisosihteerinä (1970–1977), järjestösihteerinä (1977–1984) ja SAK:n sihteerinä (1984–1990). Ihalainen oli SAK:n pitkäaikaisin puheenjohtaja jo aloittaessaan kolmatta eli toiseksi viimeistä kauttaan vuonna 2001. Ennen Ihalaista pitkäaikaisimpia puheenjohtajia SAK:n historiassa ovat olleet Pertti Viinanen (1981–1990), Niilo Hämäläinen (1966–1974) sekä Eero A. Wuori (1937–1945). Keväällä 2009 Ihalainen vahvisti jättävänsä tehtävänsä SAK:n puheenjohtajana ja hänen seuraajakseen valittiin Lauri Lyly. Ihalaisen lisäksi ainoana SAK:n puheenjohtajan tehtävästä eläkkeelle on jäänyt Pekka Oivio, joka johti SAK:ta vuosina 1974–1981. Kesäkuussa 2009 presidentti Tarja Halonen myönsi Ihalaiselle ministerin arvonimen.
Loppukeväästä 2009 Ihalaista spekuloitiin kärkinimenä Juhani Saloniuksen eläkkeelle jäämisen myötä vapautuvaan valtakunnansovittelijan virkaan. Toukokuussa 2009 Ihalainen kuitenkin tiedotti ettei hae tehtävää. Hän perusteli päätöstään sillä, että hänen kautensa valtakunnansovittelijana olisi jäänyt vain nelivuotiseksi. Ihalainen ei myöskään olisi täyttänyt muodollista kelpoisuusehtoa, sillä hänellä ei ole korkeakoulututkintoa.
Ihalainen valittiin kansanedustajaksi vuoden 2011 vaaleissa Uudenmaan vaalipiiristä SDP:n listoilta. Hänen äänimääränsä (15 085) oli SDP:n suurin ja koko maan viidenneksi suurin. Vaaleja seuranneissa hallitusneuvotteluissa hänet valittiin nimitettäväksi Jyrki Kataisen hallituksen työministeriksi. Ihalainen on myös talousneuvoston jäsen.
Kevään 2015 vaaleissa Lauri Ihalainen oli ehdolla synnyinmaakunnastaan, Keski-Suomesta, ja tuli valituksi maakunnan ääniharavana 10 354 äänellä. Ihalainen on ilmoittanut jättävänsä eduskunnan vuoden 2019 eduskuntavaaleissa.
Lauri Ihalainen syntyi Pihtiputaalla kolmilapsisen perheen esikoisena. Ihalaisen suvulla on pitkät perinteet työväenliikkeessä, sekä sen kommunistisessa että sosiaalidemokraattisessa haarassa. SDP:n hallintopäällikkö Maunu Ihalainen on Lauri Ihalaisen setä. Ihalainen soitti kitaraa ja lauloi 12-vuotiaasta alkaen sukulaismiesten Elämäjärven pojat -yhtyeessä, jonka esiintymispalkkiot käytettiin muun muassa työväentalon rakentamiseen. Äänekosken ammattikoulun kirvesmieslinjan käytyään Ihalainen kokosi kesämökkejä Niemenharju Oy:ssä. Kirvesmiehen töitä hän teki vuoteen 1968 asti, jolloin ryhtyi opiskelemaan Työväen Akatemiassa ja siirtyi sitä myötä työväenliikkeen tehtäviin.
Silo (muinainen kaupunki)
Silo eli Siilo () oli kaupunki Samarian vuoriseudulla 18 kilometriä Nablusista kaakkoon nykyisen Seilun-nimisen arabikylän paikalla. Silo oli israelilaisten maahanmuuton jälkeen heidän tärkein kulttipaikkansa. Filistealaiset valtasivat Eelin aikana ilmestysmajan ja veivät Liitonarkin, jonka Joosua oli tuonut Siloon (Tuom. 21:19; Joos. 18:1). Samuel sai Jumalan kutsun Silossa (1 Sam. 3).
Denalin kansallispuisto
Denalin kansallispuisto () on Yhdysvaltain Alaskan osavaltiossa sijaitseva kansallispuisto. Kansallispuisto perustettiin 26. helmikuuta 1917. Denali on yhteensä 24 585 km² laajuinen, ja sitä hallinnoi National Park Service. Puiston kuuluisin nähtävyys on kenties Denali (aiemmin Mount McKinley), Yhdysvaltojen korkein vuori, jonka mukaan puisto alun perin olikin nimetty Mount McKinleyn kansallispuistoksi. McKinley-nimen vuori sai Yhdysvaltain 25. presidentiltä William McKinleyn mukaan jo vuonna 1897 ja Alaskan alkuperäiskansat kutsuvat sitä Denaliksi, josta siis kansallispuiston nimikin juontuu.
Mount McKinleyn kansallispuisto perustettiin vuonna 1917 suojelemaan alueen ohutsarvilampaita. Vuosikymmeniä myöhemmin, vuonna 1978, presidentti Jimmy Carter perusti silloisen kansallispuiston lähistölle Denalin suojelumonumentin. Denali on athabascaa ja tarkoittaa korkeaa. Intiaanit viittasivat sillä luultavasti McKinley-vuoreen. Kaksi vuotta Denalin nimittämisen jälkeen se yhdistettiin McKinleyn kansallispuistoon, jolloin puiston nimi myös vaihtui Denaliksi. 
Denalissa tavataan useita eläin- ja lintulajeja. Alueella elää muun muassa suuria nisäkkäitä kuten harmaakarhuja, mustakarhuja, susia ja hirviä sekä lintuja kuten maakotkia, pikkujoutsenia ja tunturihaukkoja. Kansallispuiston vesissä elää yhteensä 10 eri kalalajia, muun muassa lohia, taimenia ja pallaita. Alueen kylmien olosuhteiden takia kalat jäävät usein pienikokoisiksi. Kylmyyden vaikutuksesta alueella on vähän sammakkoeläimiä: alueen ainoa sammakkolaji on pakkasia kestävä metsäsammakko. Vierailijoita kehotetaan pysymään etäällä puiston villieläimistä, eikä heillä ole lupaa ruokkia niitä.
Kansallispuisto sijaitsee tundralla, ja sen tavallisimmat puut ovat kuusi ja paju. Kylmyyden ja mineraalien puutteen takia myös puut jäävät usein kalojen tapaan kitukasvuisiksi. Alueella kasvaa pensasmustikkaa ja kanadanpuhvelinmarjaa. Denalista löytyy lisäksi yli 450 kukkalajia, esimerkiksi maitohorsmaa ja lupiineja. Yhdysvaltain korkein vuori Denali (aiemmin Mount McKinley) sijaitsee puiston alueella. Sen korkein huippu yltää 6 194 metriin.
Puistossa voi harrastaa muun muassa vuorikiipeilyä ja retkeilyä. Talvella puistossa voi harrasteille rajatuilla alueilla hiihtää, lumikelkkailla sekä ajaa koiravaljakolla. Denalissa vierailee vuosittain noin 400 000 ihmistä.
Jirōmarun metroasema
Jirōmarun metroasema () on Fukuokan kaupungin Sawaran suuralueella sijaitseva metroasema. Asema on viidestoista asema Nanakuma-linjalla Tenjin-Minamin metroaseman päästä lukien. Asema on avattu 3. helmikuuta 2005.
Aseman lähellä sijaitsevat muun muassa:
Mamie Eva Keith
Mamie Eva Keith (22. maaliskuuta 1873 – 20. syyskuuta 1986) oli maailman vanhin tunnettu ihminen helmikuusta 1986 kuolemaansa 113-vuotiaana.
Keith oli yhdysvaltalainen, tarkemmin Illinois'n osavaltiosta. Guinnessin ennätysten kirja tunnusti hänet maailman vanhimmaksi japanilaisen Shigechiyo Izumin kuoltua keuhkokuumeeseen väitetyssä 120 vuoden iässä 21. helmikuuta 1986. Izumin todellinen ikä on myöhemmin kyseenalaistettu. Keith hyväksyttiin maailman vanhimmaksi elossa olevaksi ihmiseksi hänen ollessaan 112 vuoden ikäinen.
On ollut useita väitteitä Keithiä vanhemmista ihmisistä kyseiseltä ajanjaksolta, mutta mitään näistä ei ole kyetty todentamaan. Keith oli 113:n ja puolen vuoden ikäinen, kun hän kuoli 20. syyskuuta 1986. Häntä seurasi vanhimpana elossa olevana ihmisenä Mary McKinney.
Saivomuotka
Saivomuotka on pientaajama () Pohjois-Ruotsissa Kiirunan kunnassa. Pientaajamassa on 57 asukasta (2010). Saivomuotka sijaitsee Muonionjoen rannalla Suomen rajan tuntumassa. Lestadiolaisen herätysliikkeen merkittävin maallikkosaarnaaja Juhani Raattamaa asui Saivomuotkassa.
Niwa Kawamoto
Niwa Kawamoto (5. elokuuta 1863 – 16. marraskuuta 1976) oli maailman vanhin elossa oleva ihminen lähes puolentoista vuoden ajan toukokuusta 1975 kuolemaansa 113-vuotiaana.
Kawamoto oli japanilainen. Hän täytti 110 vuotta elokuussa 1973, ja hänestä tuli maailman vanhin Mito Umedan kuoltua 31. toukokuuta 1975. Kawamoto itse kuoli 16. marraskuuta 1976.
Kawamotoa seurasi maailman vanhimpana Shigechiyo Izumi, jonka "Guinnessin ennätysten kirja" tunnustaa kaikkien aikojen vanhimmaksi mieheksi: hän eli 120-vuotiaaksi. Izumin ikä kuollessa on kuitenkin myöhemmin kyseenalaistettu.
Mito Umeda
Mito Umeda (, 27. maaliskuuta 1863 – 31. toukokuuta 1975) oli pitkäikäinen japanilainen.
Umeda tunnustettiin maailman vanhimmaksi ihmiseksi Elizabeth Watkinsin kuoltua 110-vuotiaana 31. lokakuuta 1973. Umeda eli 112 vuotta ja 65 päivää ennen kuin kuoli 31. toukokuuta 1975.
Umedaa seurasi maailman vanhimpana ihmisenä japanilainen Niwa Kawamoto, joka oli syntynyt alle puoli vuotta hänen jälkeensä, elokuussa 1863.