hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Jelena Zadorožnaja
Jelena Anatoljevna Zadorožnaja (, s. 3. joulukuuta 1977 Ust-Kut, Irkutskin alue, Neuvostoliitto) on venäläinen kestävyys- ja estejuoksija.
Zadorožnaja sijoittui toiseksi 1 500 metrin juoksussa 1999 sotilaiden maailmankisoissa. 2001 hän voitti MM-pronssia Lissabonin sisäratojen MM-kisoissa 3 000 metrillä ajalla 8.40,15. Samana vuonna Edmontonin ulkoratojen MM-kisoissa hän oli kuudes 5 000 metrin juoksussa ja voitti Euroopan cupin samalla matkalla. Vuonna 2002 hän voitti pronssia 3 000 metrillä Euroopan sisäratojen mestaruuskilpailuissa Wienissä. Münchenin EM-kisoissa hän oli 5 000 metrillä kolmas. Loppukaudesta hän voitti IAAF:n GP-finaalin 1 500 metrillä ajalla 4.00,63 sekä sijoittui kolmanneksi yleisurheilun maailmancupissa Madridissa 3 000 metrillä.
Zadorožnaja voitti Euroopan cupin 2003 5 000 metrillä. Pariisin MM-kisoissa hän sijoittui kahdeksanneksi 1 500 metrillä sekä neljänneksi 5 000 metrillä ajalla 14.52,36. hän oli 1 500 metrillä yhdeksäs ja 3 000 metrillä toinen ajalla 8.37,40. Vuonna 2004 hän voitti sisäratojen Euroopan cupin 3 000 metrillä ja sijoittui kuudenneksi Budapestin sisäratojen MM-kisoissa samalla matkalla. Hän juoksi Ateenan olympialaisissa 5 000 metrillä neljänneksi ajalla 14.55,52 ja 1 500 metrillä kolmanneksi sekä 3 000 metrillä toiseksi ajalla 8.37,65. Vuonna 2005 hän voitti Euroopan cupin 3 000 metrillä, sijoittui Helsingin MM-kisoissa 3 000 metrin estejuoksussa kuudenneksi sekä esteissä viidenneksi ajalla 9.32,41.
Zadorožnaja ei kilpaillut vuosina 2006–2007. Hän teki paluun arvokisoihin Pekingin olympialaisissa 2008, mutta keskeytti 5 000 metrin alkueräjuoksun. Dohan sisäratojen MM-kisoissa 2010 hän karsiutui 3 000 metrin alkuerissä. Myöhemmin samana vuonna hän voitti 3 000 metriä Euroopan joukkuemestaruuskilpailuissa. Pariisin sisäratojen EM-kisoissa 2011 hän sijoittui 3 000 metrillä kahdeksanneksi ajalla 9.06,44. Saman vuoden Daegun MM-kisoissa hän oli 5 000 metrillä kymmenes ajalla 15.15,48.
Tomáš Enge
Tomáš Enge (s. 11. syyskuuta 1976, Liberec, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen autourheilija.
Enge aloitti kilpa-ajan uransa kartingissa, josta hän siirtyi vuonna 1992 Tšekin Ford Fiesta Cup'iin. Vuonna 1995 hän vaihtoi Saksan Formula 3 ja Formula Ford -sarjoihin. Isompiin kilpasarjoihin hän sai tuntumaa vuonna 1998, kun hän alkoi ajaa Formula 3000:issa ja keräsi vuosien 1998-2002 sekä 2004 aikana kuusi voittoa. Hän oli sarjassa kolmas vuosina 2001-02 huolimatta siitä, ettei ajanut viimeistä kilpailua vuonna 2001 F1-pestin takia. Hän osallistui kolmeen F1-kilpailuun kaudella 2001 tuuraten onnettomuudessa loukkaantunutta Luciano Burtia Prostilla. Hän parhaaksi tulokseksi jäi kahdestoista sija debyyttikilpailusta Italian GP:stä. Enge on Tšekin ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa F1-kuljettaja. Kaudeksi 2003 häntä ei hyväksytty positiivisen marihuanatestin takia, joka tuli ilmi Formula 3000:sten kauden aikana. Hän voitti Le Mansin 24 tunnin ajon GTS-luokan yhdessä Jamie Daviesin ja Peter Koxin kanssa Ferrarin autolla vuonna 2003. Vuonna 2004 hän palasi varsinaisesti radalle Indy Racing Leagueen. Samasta vuodesta lähtien Enge on ajanut erilaisissa kilpa-autosarjoissa, kuten A1 Grand Prix -sarjassa Tšekin tiimissä, American Le Mans Seriesiä sekä erilaisia GT-sarjoja. Hän voitti Le Mans Series -mestaruuden vuonna 2009.
Nacke Johansson
Paul Mikael "Nacke" Johansson (26. kesäkuuta 1932 Turku – 14. lokakuuta 2007 Finström, Ahvenanmaa) oli suomalainen muusikko, säveltäjä, sovittaja ja tuottaja. Hänen tuotantoonsa kuuluu niin jazzia, iskelmää kuin teatterimusiikkiakin.
Johansson jäi eläkkeelle 1987, mutta eläkkeelle jäänti koski vain sovitus- ja sävellystyötä, soittamista hän jatkoi edelleen. Hän oli sekä LUSESin hallituksessa että Elvis ry:n johtokunnassa.
Johansson teki musiikkia myös salanimillä Paul Niska (nacke = ) ja Juha Vuoristo.
Nacke Johanssonin velipuoli on Markku Johansson.
Karmen Stavec
Karmen Stavec (s. 21. joulukuuta 1973) on slovenialainen muusikko ja poplaulaja.
Stavec syntyi Länsi-Berliinissä sloveenivanhemmille. Hän siirtyi sittemmin Domžaleen, Sloveniaan, jossa hän liittyi 4 Duo -yhtyeen jäseneksi. Hän opiskeli Ljubljanan yliopistossa ja aloitti vuonna 1998 soolouran.
Stavec edusti Sloveniaa Eurovision laulukilpailussa 2003 englanninkielisellä laululla "Nanana". Hän sai seitsemän pistettä ja saavutti 23. sijan. Laulun sloveeninkielisen version nimi on "Lep poletni dan". Ennen euroviisuedustustaan Stavec oli osallistunut Slovenian kansallisiin karsintoihin vuosina 1998, 2001 ja 2002.
Marie Myriam
Marie Myriam eli Myriam Lopès (s. 8. toukokuuta 1957, Braga) on portugalilaissyntyinen ranskalainen laulaja.
Myriam voitti vuoden 1977 Eurovision laulukilpailun Ranskan edustajana kappaleella "L'oiseau et l'enfant", jonka oli säveltänyt Jean-Paul Cara ja sanoittanut Joe Gracy. Laulusta on tullut suosittu Ranskassa. Suomeksi sen levytti Katri Helena nimellä "Lintu ja lapsi".
Vuonna 2005 Myriam esiintyi Eurovision laulukilpailun 50-vuotiskonsertissa Congratulations Kööpenhaminassa. Hän on myös ilmoittanut useina vuosina Ranskan pisteet Euroviisuissa.
Burning Man
Burning Man on viikon mittainen festivaali, joka pidetään Yhdysvalloissa Nevadan Black Rockin aavikolla elo-syyskuun vaihteessa. Festivaali huipentuu päätöspäivän iltana, jolloin poltetaan puinen nukke, jonka korkeus on nykyisin yli 10 metriä. Festivaali syntyi vuonna 1986, jolloin San Franciscossa järjestettiin kesäpäivänseisaukseen liittyvät juhlat. Vuonna 1990 festivaali siirtyi Nevadan autiomaahan. Polttamistapahtuma juontaa juurensa kelttiläisestä perinteestä. Festivaalissa pyritään olemaan jättämättä luontoon jälkiä, mutta koska festivaaliin osallistuu nykyisin yli 45 000 henkeä, ongelmia on syntynyt.
Festivaalin osallistumismaksu on 200–300 Yhdysvaltain dollaria riippuen lippujen ostamisen ajankohdasta, tätä vastaan osallistuja saa tulla paikan päälle. Alueen ainoat palvelut ovat maksuttomat käymälät ja maksullinen kahvin ja jään myynti, joiden tulot lahjoitetaan hyväntekeväisyyteen. Tilaisuudessa ei sallita muuta kaupankäyntiä. Osallistujien on tuotava mukanaan tarvitsemansa ruoka, vesi (niin juotavaksi kuin peseytymiseen) ja leirintävarusteet. Osallistujien on myös vietävä jätteensä, likavetensä mukaan lukien, mukanaan. Päivällä lämpötilat kohoavat usein yli 30 asteen ja yöllä vajoavat jopa alle kymmeneen lämpöasteeseen, mikä tekee leiriytymisestä vaativaa. Voimakkaat tuulet ja pölyn aiheuttama näkyvyyden laskeminen muutamaan metriin ovat myös yleisiä. Sateen sattuessa tilaisuuden alustana oleva kuivunut järvenpohja muuttuu mutavelliksi.
Festivaalin pääteema on vapaa itseilmaisu ja osallistujia kannustetaan tähän. Suurten taide-installaatioiden lisäksi ihmiset koristautuvat pukeutumalla halunsa mukaan (tai jättävät pukeutumatta), koristelevat tai muokkaavat polkupyöriään ja luovat leirilleen teeman.
Kauhuneloset
Kauhuneloset on Marvel-kustantamon luoma superroistojoukkio, jonka ensiesiintyminen tapahtui "Fantastic Four" -lehden numerossa 36 (1965). Kauhuneloset taistelevat useimmiten Ihmenelosia vastaan, mutta myös muun muassa Hämähäkkimies on ollut aggressioiden kohteena. Ryhmän johtaja on Velho. Kaksi muuta ryhmään yhdistettävää vakiojäsentä ovat Hiekkamies ja Ansamies.
Kauhunelosten menestyksekkäämpi ryhmäkokoonpano on Kauhuvitoset.
Kauhunelosten tarina sai alkunsa Hiekkamiehen ja Ansamiehen paetessa vankilasta. Pakomatkan aikana he nappasivat myös Velhon mukaansa ja päättivät lopulta solmia liiton yhteisiä vihollisiaan, Ihmenelosia vastaan. Joukkio päätti kuitenkin ottaa vielä yhden jäsenen, mutta kukaan ei tuntunut sopivalta. Vasta amnesiasta kärsivä epäinhimillisten Meduusa osoittautui lupaavaksi.
Meduusa lähti myöhemmin saatuaan muistinsa takaisin ja ryhmällä onkin ollut jäseniä matkan varrella toista kymmentä. Kauhuneloset ovat esimerkiksi käyttäneet mielenhallinnan alla toiminutta Hämähäkkimiestä, Blastaaria, Elektroa, Punaista Haamua, Urakoitsijaa ja Deadpoolia.
Myöhemmin Hiekkamiehen ryhtyessä viettämään rehellistä elämää ja Ansaajan ollessa vankina Negatiivisella vyöhykkeellä, Velho päätti perustaa uuden ryhmän johon hänen lisäkseen kuuluivat Hydromies ja Titania Aronin, pahan Seuraajan kanssa.
Aronin valtavien voimien avulla Kauhuneloset voittivatkin, mutta toistaiseksi tuntemattomien syiden vuoksia Aron petti ryhmän ja siirsi heidät muut ryhmän jäsenistä vankilaan. Raivostunut Velho päätti värvätä joukkoihinsa lisää jäseniä, Klawin ja Punaisen Haamun.
Kauhuneloset menestyivätkin lukemattomien epäonnistumisten jälkeen paremmin lisäämällä jäsenmääräänsä yhdellä, jolloin syntyi Kauhuvitoset. Punaisen Aaveen ja Klawin voimat eivät kuitenkaan auttaneet. Kauhuvitoset hävisivät jälleen Möykylle ja Franklin Richardsille.
Tällä hetkellä Kauhuneloset ovat edelleen toiminnassa, mutteivät ole vieläkään saavuttaneet ratkaisevaa voittoa Ihmenelosista. Syynä tähän on useimmiten Velhon valtava ego ja ryhmän sisäiset kitkat.
Niko Sinervä
Niko Johannes Sinervä (s. 1975) on suomalainen muusikko, joka on tehnyt musiikkia Heikki Forsströmin kanssa muun muassa televisiosarjoihin "Ihmeidentekijät" sekä "Parhaat vuodet". Sinervä näytteli Matti Hurmalaa 1990-luvun saippuasarjassa "Blondi tuli taloon" ja esiintyi "Uuno Turhapuro" -televisiosarjassa.
Sinervä on sittemmin työskennellyt toimitusjohtajana maksukorttiyhtiössä. Sinervällä on kaksi lasta.
Punamulta
Punamulta (FeO·HO) on maaväripigmentti. Sitä käytetään yleisesti keittomaalin pigmenttinä. Punamulta on rautapitoista savimaata, hyvin hienojakoista hematiittia. Koostumus vaihtelee esiintymispaikan mukaan, parhaat punamullat sisältävät jopa 95 prosenttia rautaoksidia. Pigmentin sävyt vaihtelevat sen sisältämien sivuaineiden mukaisesti. Tyypillisesti punamulta sisältää noin prosentin lyijyä, 0,5 % kuparia ja 10 % luonnon kvartsia. Sävy määrittyy myös polton mukaan: mitä kuumempi poltto sen tummempi sävy.
Pigmentin valmistuksessa maa lietetään, sekoitetaan ja poltetaan. Vanhojen punamultamaalien sävy oli varsin vaalea, koska lämpötilaa ei silloisilla uuneilla saatu kovin korkeaksi. Tällä vuosisadalla pigmenttien sävyjä on tasaisesti tummennettu, mutta myös vaaleampaa "italianpunaista" on saatavilla.
Punamultaa on käytetty jo esihistoriallisella ajalla, jolloin sillä on korostettu kalliomaalauksia, maalattu luolamaalauksia, värjätty haudattavia ja pieniä esineitä. Punamullalla on maalattu muun muassa Astuvansalmen kalliomaalaukset Ristiinassa. Suomessa kampakeraamisella kaudella (4200–2000 eaa.) valmistetut savihahmot värjättiin usein punamullalla.
Ruotsissa ensimmäiset tiedot punamullan käytöstä talomaalissa ovat 1500-luvulta, jolloin raaka-aineena käytettiin Falunin Kopparbergin kuparikaivosten jätekivestä valmistettua "kaivoslesettä" eli "teknistä punamultaa". Punamultaa käytettiin keittomaalin pigmenttinä.
Pohjois-Kaukasuksen vuoristotasavalta
Pohjois-Kaukasuksen vuoristotasavalta oli lyhytikäinen valtio Pohjois-Kaukasiassa vuosina 1917–1920. Nykyisin sen alueella ovat Tšetšenian, Ingušian ja Dagestanin tasavallat, jotka kuuluvat Venäjän federaatioon. Pohjois-Kaukasuksen vuoristotasavallan pinta-ala oli noin 70 000 neliökilometriä ja asukasluku noin miljoona. Tasavallan pääkaupunki oli Temir-Han-Šura (nykyinen Buinaksk).
Pohjois-Kaukasuksen kansojen liitto perustettiin maaliskuussa 1917 ja samalla liitolle valittiin toimeenpaneva komitea. Komitean puheenjohtajana oli Abdul-Mežid Tšermojev, joka oli yksi Pohjois-Kaukasian kansallisen vapautusliikkeen johtajista. Pohjois-Kaukasuksen keskuskomitea hyväksyi Šamilin "Nizamin" (Šamilin perustuslaki vuodelta 1847) 5. elokuuta 1917.
Tasavalta perustettiin virallisesti 11. toukokuuta 1918, jolloin sille valittiin hallitus. Tasavallan johtomiehiä olivat muun muassa Said Šamil, Abdul-Mežid Tšermojev, Šeiklo Ali-Hadži Akuša ja Haidar Bamat. Said Šamil oli Šamilin lapsenlapsi. Hän oli myöhemmin perustamassa "Itsenäisen Kaukasuksen komiteaa" Saksassa vuonna 1924. Pohjois-Kaukasian vuoristotasavallan tunnustivat Turkki, Saksa ja Georgian demokraattinen tasavalta.
Kesäkuussa 1920 bolševikit valloittivat Pohjois-Kaukasuksen vuoristotasavallan ja sen hallitus joutui pakenemaan alueelta. Tammikuussa 1921 perustettiin Venäjän SFNT:n alaisuuteen kuulunut Vuoriston autonominen sosialistinen neuvostotasavalta, joka käsitti Pohjois-Kaukasuksen vuoristotasavaltaa laajemman alueen.
Inge de Bruijn
Inge de Bruijn (24. elokuuta 1973 Barendrecht) on alankomaalainen uimari ja nelinkertainen olympiavoittaja.
De Bruijn kokeili useita urheilulajeja ennen kuin keskittyi uintiin. Hänen ensimmäiset MM-kisansa olivat 1991, jolloin hän voitti pronssia 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä. Saman vuoden EM-kisoissa hän ui kultaa samassa viestissä ja lisäksi hopeaa 50 metrin vapaauinnissa sekä 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. 100 metrin perhosuinnista tuli pronssia.
Vuoden 1992 olympialaisissa De Bruijn oli kahdeksas 50 metrin vapaauinnissa ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. Seuraavan vuoden EM-kisoissa 50 metrin vapaauinnista tuli hopeaa, mutta sitten arvokisamenestys hiipui useaksi vuodeksi. Vuoden 1996 olympialaisiin de Bruijn ei edes osallistunut. De Bruijn muutti Oregoniin Yhdysvaltoihin harjoittelemaan Paul Bergenin johdolla.
De Bruijn palasi huipulle vuonna 1998 jolloin hän lyhyen radan EM-kisoissa voitti kultaa 50 metrin vapaa- ja perhosuinnissa, hopeaa 4 × 50 metrin vapaauintiviestissä sekä pronssia 100 metrin perhosuinnissa ja 4 × 50 metrin sekauintiviestissä.
Vuonna 1999 de Bruijn otti ensimmäisen maailmanmestaruutensa uimalla lyhyen radan MM-kisoissa Hongkongissa kultaa 50 metrin vapaauinnissa. Hän ui myös hopeaa 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä ja pronssia 50 metrin perhosuinnissa. Saman vuoden pitkän radan EM-kisoissa tuloksena oli kaksi kultaa (50 metrin vapaauinti ja 100 metrin perhosuinti) sekä hopea (100 metrin vapaauinti).
Seuraavana vuonna de Bruijn kilpaili loistavalla menestyksellä Sydneyn olympialaisissa. Hän voitti 50 ja 100 metrin vapaauinnin sekä 100 metrin perhosuinnin tehden kaikilla matkoilla uudet maailmanennätykset. Lisäksi olympiahopeaa tuli 4 × 100 metrin vapaauinnista.
Vuonna 2001 de Bruijn ui maailmanmestaruudet pitkällä radalla 50 ja 100 metrin vapaauinnissa sekä 50 metrin perhosuinnissa. Lyhyen radan EM-kisoista tuloksena oli kaksi kultaa (50 ja 100 metrin vapaauinti), yksi hopea (4 × 50 metrin vapaauintiviesti) ja yksi pronssi (4 × 50 metrin sekauintiviesti). "Swimming World magazine" valitsi de Bruijnin maailman parhaaksi naisuimariksi vuosina 2000 ja 2001.
Vuonna 2003 pitkän radan MM-kisoissa de Bruijn voitti kaksi kultaa (50 metrin vapaa- ja perhosuinti).
Ateenan olympialaisissa 2004 de Bruijn voitti olympiakultaa 50 metrin vapaauinnissa, hopeaa 100 metrin vapaauinnissa sekä pronssia 100 metrin perhosuinnissa ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä.
Noustuaan uudelleen huipulle 1990-luvun lopulla de Bruijn joutui lehdistössä doping-epäilyjen kohteeksi. De Bruijn ei ole kuitenkaan todettu käyttäneen urallaan kiellettyjä aineita.
13. maaliskuuta 2007 de Bruijn ilmoitti lopettavansa uintiuransa.
Läntinen suurpiiri
Läntinen suurpiiri () on Helsingin kaupungin läntisten kaupunginosien suuralue. Se kattaa viisi kaupungin suunnittelun, hallinnon ja palvelutuotannon peruspiiriä: Reijolan, Munkkiniemen, Haagan, Pitäjänmäen ja Kaarelan.
Kussakin Läntisen suurpiirin viidessä peruspiirissä on useampi osa-alue: 
Alla olevassa taulukossa on kuvattu väestön ja työpaikkojen muutokset vuosien 1995 ja 2015 välillä
Lähde: http://aluesarjat.fi
Sillä silmällä
Sillä silmällä "(Queer Eye for the Straight Guy)" on yhdysvaltalainen tositelevisosarja, jota esitettiin Bravo-kanavalla vuosina 2003–2007.
Sarjan päätähtinä esiintyvät viisi sympaattista homomiestä. Fab Five, joilla jokaisella on erityistehtävänsä: Ted Allen (ruoka ja viini), Kyan Douglas (hiukset, hygienia, ulkonäkö), Thom Filicia (sisustus), Carson Kressley (muoti ja tyyli) ja Jai Rodriguez (kulttuuri, ihmissuhteet). Joka jaksossa käsiteltäväksi saapuu (yleensä) yksi heteromies, jonka elämä muutetaan täysin.
Fab Five auttaa heteromiestä esimerkiksi tilanteessa, jossa hän valmistautuu kosimaan tyttöystäväänsä tai tapaamaan tämän vanhemmat tai aikoo järjestää grillijuhlat.
Sarjassa on esitetty muutama erikoisjakso, jotka kuvattiin Englannissa, Texasissa ja Las Vegasissa. Fab Five on stailannut myös Red Sox -baseballjoukkueen.
Sarja saavutti välittömästi suuren suosion Yhdysvalloissa. Vuonna 2004 se voitti Emmy-palkinnon.
Ohjelmasta on tehty lukuisia erimaalaisia versioita. Niistä mikään ei ole kuitenkaan ollut niin suuri menestys kuin alkuperäinen sarja ja useimmat lopetettiin lyhyen ajan kuluttua. 
Ensimmäinen suomalainen "Sillä silmällä" -jakso nähtiin maaliskuussa 2005. Suomalaiseen tiimiin kuuluvat: Tommy Kilponen (muoti ja tyyli), Mikael Hytönen (kulttuuri), Mikko Vesanen (sisustus), Pekka Nikumatti (ruoka ja viini) sekä Gekko (ulkonäkö).
Molempia, yhdysvaltalaista ja suomalaista, versioita esitti aiemmin Nelonen, mutta nykyisin, vuoden 2011 alussa aiemmin Suomessa näkemättömiä jaksoja Liv-kanava.
Riisuttu mies
Riisuttu mies on Aku Louhimiehen ohjaama, 15. syyskuuta 2006 ensi-iltansa saanut elokuva. "Riisuttu mies" on Louhimiehen neljäs elokuva, ja sen pääosissa esiintyvät Samuli Edelmann, Matleena Kuusniemi, Mikko Kouki, Laura Malmivaara, Jussi Parviainen ja Pentti Siimes.
Elokuvan näki vuonna 2006 elokuvateattereissa 78 077 ihmistä . Sivuosassa oleva Mikko Kouki voitti roolisuorituksestaan Jussi-palkinnon .
Elokuva on esitetty Suomen televisiossa ensi kerran 10. marraskuuta 2008 MTV3-kanavalla.
Elokuvan käsikirjoittaja Veli-Pekka Hänninen vaati jo elokuvan tekovaiheessa tuotannon keskeyttämistä sopimusrikkomuksen takia, sillä hän ei hyväksynyt käsikirjoitukseen tehtyjä muutoksia. Helsingin käräjäoikeus hylkäsi kuitenkin Hännisen kanteen ennenaikaisena, sillä käsikirjoitusta voidaan verrata vasta valmiiseen elokuvaan.
Helsingin hovioikeus antoi jutussa tuomion tammikuun lopulla 2007. Oikeus asetti Riisuttu mies -elokuvan esityskieltoon 100 000 euron sakon uhalla. Hovioikeus katsoi, että tuotantoyhtiö Lasihelmi Filmi on rikkonut sekä Hännisen yrityksen kanssa tekemää sopimusta että Hännisen oikeuksia. Hännisen yhtiö Kirjoituksia Ruudun Takaa irtisanoi sopimuksen Lasihelmi Filmin kanssa elokuussa 2005.
Maaliskuun lopulla 2007 Hänninen pääsi sopimukseen elokuvaa rahoittaneiden FS Filmsin ja MTV3:n kanssa. Hänninen totesi esityskiellon aiheuttavan rahoittajille kohtuuttomia taloudellisia vahinkoja, koska nämä eivät olleet riidan osapuolia. Elokuvaa ei tulla näkemään enää valkokankaalla, mutta sen muut esitysmuodot, esimerkiksi televisioesitykset ja DVD-myynti ovat sallittuja.
Häjyt (elokuva)
Häjyt on Aleksi Mäkelän ohjaama elokuva vuodelta 1999. Elokuva on Mäkelän kolmas pitkä elokuva, sen käsikirjoittaja on Aleksi Bardy. Pääosissa elokuvassa ovat Samuli Edelmann ja Juha Veijonen.
"Häjyt" on eräänlainen puukkojunkkari-tarina sijoitettuna 1990-luvun Pohjanmaalle.
Elokuva sai kaikkiaan seitsemän Jussi-ehdokkuutta: paras elokuva, miespääosa (Samuli Edelmann), miessivuosa (Kalevi Haapoja), naissivuosa (Sari Havas), käsikirjoitus, puvustus & äänisuunnittelu, joista se voittikin Paras miessivuosa-kategoriassa. Lisäksi "Häjyt" palkittiin yleisö-Jussilla.
Elokuva on julkaistu DVD:nä ja Blu-rayna.
Jussi Murikka ja Antti Karhu pääsevät vankilasta, jossa istuivat ryöstettyään pankin. Miehet palaavat kotikulmilleen ja jatkavat samanlaista elämää kuin ennen vankilaa. Ryöstössä oli mukana myös nuori romanisyntyinen lakitieteen opiskelija Heikki Grönberg, jota ei ilmiannettu. Nyt Heikki toimii kylän nimismiehen kesälomasijaisena.
Heikki yrittää saada Jussin ja Antin kaidalle polulle, mutta se ei näytä onnistuvan. Antin lankomies, Stig Nenonen, yrittää tahollaan saada Jussin ja Antin kiikkiin. Hänen vaimonsa Sisko Nenonen on Jussin entinen heila. Vanha suola alkaa janottaa sekä Siskoa että Jussia.
Näyttelijäkaartiin kuuluneet Samuli Edelmann, Juha Veijonen ja Teemu Lehtilä sekä tuottaja Markus Selin lupasivat lopettaa tupakoinnin, jos elokuva ylittäisi teattereissa yli 200 000:n katsojan määrän. Kyseinen rajapyykki ylittyi jo 15. helmikuuta 1999 ja lopulta elokuvaa kävi katsomassa teatterissa n. 330 000 ihmistä.
Elokuvan ohjannut Aleksi Mäkelä on kertonut pitävänsä "Häjyjä" eräänlaisena suomalaisena westerninä.
Sandra Kalniete
Sandra Kalniete (s. 22. joulukuuta 1952) on latvialainen poliitikko. Hän toimi toukokuusta marraskuuhun 2004 Latvian EU-komissaarina. Kalniete on ollut Latvian liberaalidemokraattisen Yhtenäisyys-puolueen europarlamentaarikko vuodesta 2009.
Kalniete syntyi Togurissa Tomskin alueella. Hän opiskeli vuosina 1977–1981 Latvian taideakatemiassa ja työskenteli taidehistorioitsijana. Hän julkaisi vuonna 1989 Latvian tekstiilitaiteita käsittelevän kirjan ja vuonna 2001 kirjan "Ar balles kurpem Sibirijas sniegos", jonka suomennos "Tanssikengissä Siperiaa" ilmestyi vuonna 2007.
Kalniete aloitti poliittisen uransa 1980-luvun lopulla ja työskenteli Latvian itsenäistyttyä maan ulkoministeriössä. Kalniete on toiminut Latvian suurlähettiläänä YK:ssa (1993–1997), Ranskassa (1997–2000) ja Unescossa (2000–2002).
Ringerike
Ringerike on kunta Norjassa, Buskerudin läänissä. Se sijaitsee noin 50 km:n päässä Norjan pääkaupungista, Oslosta. Hønefossin kaupunki sijaitsee Ringerikessä. Ringeriken kunnassa asui tammikuun 2013 väestönlaskennassa 29 400 asukasta ja kunta oli asukasluvulla mitattuna 30. suurin koko Norjassa.
Ringeriken kunta syntyi 1. tammikuuta 1964, kun Holen, Tyristrandin, Hønefossin, Norderhovin, Ådalin sekä osa Flån kunnasta yhdistyivät. Vuonna 1977 Holen kunnasta tuli kuitenkin itsenäinen kunta.
Jussi Lampi
Jussi Yrjö Tapani Lampi (s. 9. helmikuuta 1961 Lappajärvi) on suomalainen näyttelijä ja muusikko. Lampi on esiintynyt useissa elokuvissa, muun muassa "V2 – Jäätynyt enkeli", "Matti", "Rölli – hirmuisia kertomuksia" ja "Rölli ja metsänhenki" sekä tv-ohjelmissa, muun muassa "Ansa ja Oiva" ja "Ruusun aika".
Lampi oli Vaasan varuskuntasoittokunnassa 1978–1981, kävi Jyväskylän hotelli- ja ravintola-alan oppilaitosta 1982–1983 ja opiskeli Teatterikorkeakoulussa 1986–1990. Teatteri Pienen Suomen näyttelijänä hän oli 1990–1991 ja on sen jälkeen näytellyt vapaana näyttelijänä.
Helsinkiläistyttyään 1980-luvun puolivälissä Jussi Lampi soitti rumpuja rockyhtyeessä Wanna-Bees. Levytysuransa Lampi aloitti Bodyguards-yhtyeessä. Jussi Lampi on soittanut myös Pink Flamingos -yhtyeessä vuodesta 1993. Yhtye on julkaissut yhden levyn "Pink Flamingos" Strawberry Recordsille. 2000-luvulla Lampi on soittanut rumpuja ja toiminut taustalaulajana Timo Rautiaisen yhtyeessä.
Lampi on myös ollut ääninäyttelijänä monissa animaatioissa, muun muassa Monsterit Oy -elokuvassa Tarmo P. "Tare" Karvasen äänenä. Jussi Lampi on myös esittänyt Rölli-elokuvissa Isorölliä animaatioelokuvaa lukuun ottamatta.
Jussi Lampi vierailee Raptorin musiikkivideolla ”Tosi tarttuva täytebiisi”.
Lammella on poika Mitja Lampi (s. 1987), ja hänellä oli tytär Mandi Lampi, esiintyjänimeltään Mandi (1988–2008). Mandi teki itsemurhan 27. helmikuuta 2008. Mandi tunnettiin lapsitähtenä ja hän näytteli muun muassa näytelmässä "Älä soita äidille" yhdessä isänsä kanssa. Keväällä 2011 Jussi Lampi levytti kappaleen "Bussi 615" itsemurhan tehneen tyttärensä muistolle.
Lampi on ollut vuodesta 2012 kihloissa Marjo Salomaan kanssa.
Lampi on sotilasarvoltaan alikersantti.
Jussi Lampi julkaisi yhteislevyn "Steen1" -nimellä tunnetun rap-artisti Seppo Lampelan kanssa. Albumi kantaa nimeä "Bensaahan ne pojat tuli hakemaan" ja se julkaistiin Monsp Recordsin kautta 6. huhtikuuta 2011. "Tennispallobiisi" -niminen kappale julkaistiin albumin ensimmäisenä singlenä 28. helmikuuta 2011. Singlen kertosäkeellä laulaa Lammen lisäksi Seppo Lampelan tytär Kastanja.
Jussi Lampi on osallistunut myös ihmisoikeusaktivismiin mm. toimimalla Amnesty Internationalin mallina.
MAT Macedonian Airlines
MAT (Македонски Авио Транспорт, Makedonski Avro Transport)-Macedonian Airlines oli Makedonian tasavallan kansallinen lentoyhtiö. Se operoi lentojansa Skopjen ja Ohridin lentoasemilta.
Lentoyhtiö perustettiin 16. tammikuuta 1994 ja aloitti ensimmäiset lentonsa 23. kesäkuuta 1994 
Skopjesta Zürichiin käyttäen Boeing 737-200-lentokonetta. Yhtiön omistivat Zivko Gruevski ja Zlatko Petrovski (tammikuussa 2005). Vuonna 2000 Makedonian tasavallan hallitus myönsi MAT:lle kansallisen lentoyhtiön statuksen 10 vuodeksi.
MAT lopetti toimintansa 1. syyskuuta 2009.
William Hurt
William M. Hurt (s. 20. maaliskuuta 1950 Washington, D.C.) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja Oscar-voittaja.
Hurt valmistui 1968 Middlesexin koulusta, jossa hänellä oli ollut useita päärooleja koulunäytelmissä. Hän pääsi Tuftsin yliopistoon opiskelemaan teologiaa, mutta päätyi kuitenkin Juilliardin draamakouluun.
Hurt aloitti näyttelijänuransa teatterista, mutta siirtyi pian elokuviin. Hän voitti vuonna 1986 parhaan miespääosan Oscarin elokuvasta "Hämähäkkinaisen suudelma". Lisäksi hän on ollut Oscar-ehdokkaana elokuvista "Sanaton rakkaus", "Broadcast News – suora lähetys" ja "A History of Violence".
Hurt esittää usein intellektuelleja, mutta hän on näytellyt myös muunlaisissa rooleissa, kuten elokuvissa "Rakastan sinut kuoliaaksi" ja "A History of Violence". Viimeksi mainitussa Hurt tekee yhden elämänsä rooleista 15 minuutin ajassa valkokankaalla kammottavana gangsterijohtaja Richie Cusackina.
Hurt on Time-lehden perustajan Henry Lucen poikapuoli. Hänellä on neljä lasta, joista yksi ranskalaisnäyttelijä Sandrine Bonnairen, yksi Sandra Jenningsin ja kaksi Heidi Hendersonin kanssa. Lisäksi hän on ollut naimisissa Mary Beth Hurtin kanssa 1971–1982 ja hänellä oli lyhyt suhde Marlee Matliniin 1986.
Ehdokkaana:Ehdokkaana:
Savonlinnan Työväen Palloseura
Savonlinnan Työväen Palloseura (lyh. STPS) on vuonna 1946 perustettu savonlinnalainen jalkapalloseura.
Vuodesta 2013 lähtien STPS:n edustusjoukkue on eriytetty omaksi seurakseen (Edustus STPS - Savonlinnan Seudun Palloseura ry) ja Savonlinnan Työväen Palloseura r.y. jatkaa junioritoimintaa.
Edustus STPS:n edustusjoukkue pelaa 3-divisioonassa ja II-joukkue (Estura) 5-divisioonassa. Parhaimpana jalkapallokautenaan STPS on taistellut noususta I-divisioonaan KTP;n kanssa 1977. 1994 STPS palkittiin Suomen ensimmäisenä Fair Play -seurana. 1996 seura valittiin Suomen ensimmäiseksi jalkapalloilun sinettiseuraksi. Naisten joukkue voitti futsalin Suomen mestaruuden vuonna 2005. Vuonna 2008 seuralle myönnettiin Pohjola-palkinto maakunnallisena tunnustuksena laadukkaasta ja moniarvoisesta seuratyöstä. Pelipassin omaavia harrastajia seurassa on 376 (v. 2011).
Miesten edustusjoukkue pelasi vuosina 1979–1980 nimellä "Estura" ja 1990-luvulla nimellä "FC Savonlinna".
Pekka Pöyry
Pekka Juhani Pöyry (10. joulukuuta 1939 Helsinki – 4. elokuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen saksofonisti ja huilisti. Hänet tunnettiin muun muassa Tasavallan Presidentti- ja Islanders-yhtyeistä. Näiden lisäksi Pöyry soitti muun muassa Jukka Tolosen ja Pekka Pohjolan 1970-luvun soololevyillä sekä Heikki Sarmannon eri projekteissa. Pöyryllä oli myös omia orkestereja, kuten Pekka Pöyry Quartet ja Pekka Pöyry Quintet.
Vaikka Pöyryn musiikilliset juuret olivatkin bebopissa, oli hän aina valmis soittamaan kaikenlaista musiikkia.Lehtonen 1983, s. 468. Tämän vuoksi Pöyry oli uransa aikana mukana hyvinkin erityylisissä kokoonpanoissa. Pöyry pysytteli yhtyeissä mieluiten taka-alalla, eikä myöskään koskaan suostunut tekemään omaa soololevyä, vaikka muutamat levy-yhtiöt häneltä sellaista toivoivat.Lehtonen 1983, s. 469. Pöyry oli myös mukana perustamassa Akateemista Jazz Klubia, piti 1960-luvulla radiossa jazz-aiheisia ohjelmia ja kirjoitti alan lehtiin.Lehtonen 1983, s. 468.
Pekka Pöyryn äiti oli diplomipianisti, arkkitehti Marja Pöyry o.s. Paatela ja isä arkkitehti Olli Pöyry. Pöyry kiinnostui jazz-musiikista kouluiässä ja ryhtyi opiskelemaan viulun ja klarinetin soittoa. Pääinstrumentiksi vakiintui kuitenkin Charlie Parkerin innoittamana alttosaksofoni. Lisäksi hän soitti huilua ja sopraanosaksofonia.
Valmistuttuaan oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1966 Pöyry päätti ryhtyä ammattimuusikoksi. Samana vuonna hän edusti Yleisradiota EBU:n konsertissa Lontoossa. 1960-luvun puolivälissä hänellä oli oma kvartettinsa yhdessä pianisti Eero Ojasen, basisti Teppo Hauta-ahon ja rumpali Reino Laineen kanssa. Vuoden 1966 Porin jazzfestivaalien jälkeen yhtyeeseen liittyi laulajaksi norjalais-suomalainen Pia Skaar. Toukokuussa 1967 Pöyry esiintyi Erik Lindströmin kvintetin riveissä Tallinnan jazzfestivaaleilla, ja samana vuonna hän liittyi Kirkan taustayhtyeeseen, The Islandersiin.
1960–70-luvun taitteessa Pöyry liittyi progressiivista rockia esittäneen Tasavallan Presidentin riveihin. Yhtyeen kitaristin Jukka Tolosen ohella Pöyry oli yhtyeessä johtava kappaleenkirjoittaja ja ryhmästä muodostui yksi kaikkien aikojen merkittävimmistä suomalaisista progeyhtyeistä. Yhtye yritti myös kansainvälistä läpimurtoa esiintymällä muun muassa Readingin rockfestivaaleilla Englannissa vuonna 1973. Se kuitenkin hajosi vuonna 1974.
Vuonna 1975 Pöyry kiersi Pohjois-Eurooppaa Nordjazz-kvintetin kanssa, ja myöhemmin hän liittyi Heikki Sarmannon orkesteriin. Tästä orkesterista kehittyi myöhemmin UMO Jazz Orchestra, jossa Pöyryllä oli merkittävä rooli. UMO:n riveissä Pöyry esiintyi muun muassa Ljubljanan festivaaleilla silloisessa Jugoslaviassa vuonna 1976. Konsertteja oli myös Puolassa, Tšekkoslovakiassa, Kuubassa, Neuvostoliitossa, Englannissa ja Yhdysvalloissa yhdessä muiden yhtyeiden kanssa. 1970-luvun lopulla hän soitti muun muassa yhtyeissä Taurus, Middle-Earth Band ja Conjunto Baron.
Pekka Pöyry soitti viimeisen keikkansa Elmupolilla 3. elokuuta 1980 The Middle-Earth Bandin kanssa. Hän sairasti maanis-depressiivisyyttä ja teki itsemurhan hirttäytymällä 4. elokuuta.
The Proclaimers
The Proclaimers on vuonna 1983 perustettu skotlantilainen yhtye, jonka muodostavat identtiset kaksoset Charlie ja Craig Reid.
Yhtye nousi suuren yleisön tietoisuuteen esiinnyttyään tammikuussa 1987 Channel Four -kanavan ohjelmassa "The Tube", minkä jälkeen "Letter From America" nousi Yhdistyneen kuningaskunnan singlelistalla kolmanneksi ja albumi "This is the Story" myi kultalevyyn oikeuttavan määrän. Yhtyeen seuraava albumi "Sunshine on Leith" sisälsi hittikappaleet "I'm Gonna Be... (500 Miles)" ja "I'm on My Way".
Charlie ja Craig Reid ovat intohimoisia edinburghilaisen Hibernianin kannattajia. Kappale "Sunshine on Leith" soitetaan jokaisen joukkueen kotiottelun yhteydessä, ja "I'm Gonna Be..." kun joukkue tekee maalin. He myös kannattavat julkisesti Skotlannin itsenäisyyttä ja ovat toimineet Scottish National Party -puolueessa.
SexyPöxyt
SexyPöxyt on jalkapalloseura Espoon Laaksolahdesta. Seuran edustusjoukkue pelaa Helsingin ja Uudenmaan piirien yhteisessä Kolmosdivisioonassa. Seuran puheenjohtaja on Ville Niemioja. Merkittävimpiin entisiin pelaajiin kuuluu Veikkausliigan entinen toimitusjohtaja Jan Walden. Seurassa on pelannut myös lukuisia entisiä liigapelaajia. Kauden 2016 joukkueesta liigakokemusta on Olli-Pekka Itälällä.
Seura on oman kuvauksensa mukaan tullut tunnetuksi lähinnä alkuaikojen omatekoisista ruskeista pelipaidoistaan ja "pöxyhengestään", mikä tarkoittaa "nuorten pelaajien luottamusta itseensä ja tovereihinsa".
Joukkueen noustessa kolmanteen divisioonaan Palloliitto ei hyväksynyt joukkuetta nimellä SexyPöxyt, vaan se lyhennettiin muotoon Pöxyt.
Hudson (joki)
Hudsonjoki (mohikaanien kielellä "Muh-he-kun-ne-tuk") on New Yorkin osavaltiossa virtaava joki. Osavaltion pääkaupunki Albany sijaitsee sen länsirannalla. Se on nimetty englantilaisen tutkimusmatkailijan ja merenkulkijan Henry Hudsonin mukaan, joka Alankomaiden lipun alla löysi joen vuonna 1609.
Varhainen eurooppalaisasutus keskittyi pääasiassa juuri Hudsonjoen ympärille. Hudsonjoen ympäristössä on kuitenkin perinteisesti asunut myös intiaaniheimoja, erityisesti mohikaaneja. Mohikaanien kielellä joen nimi tarkoittaa "jokea, joka virtaa molempiin suuntiin".
Erien kanava, joka avattiin 1825, loi Hudsonjoelta kulkuyhteyden Suurille järville. Kanava teki New Yorkista tärkeimmän sataman Euroopan viennille ja tuonnille sekä siirtolaisuudelle.
"Hudsonjoen ihmeeksi" kutsutaan 15. tammikuuta 2009 tapahtunutta hätälaskua jolloin US Airwaysin lento 1549 joutui tekemään hätälaskun Hudsonjokeen. Kaikki koneen 155 ihmistä selvisivät hengissä.
Lempi Pursiainen
Lempi Pursiainen (o.s. "Kärki", 31. tammikuuta 1919 Rautavaara – 26. lokakuuta 2012 Kuopio) oli 13 muistelmateosta ja romaania julkaissut kirjailija. Hänen poikansa on teologi ja poliitikko Terho Pursiainen.
Pursiaisen kirjallinen tuotanto:
Hot Bird
Hot Bird on Eutelsatin tietoliikennesatelliittiperhe geostationaariselle radan sijaintipaikassa 13 astetta itä. Asemapaikassa on useita satelliitteja, joiden kautta lähetetään muun muassa digitv- ja HDTV -kanavia.
Hot Bird 8 pohjautuu EADS Astrium -yhtiön Eurostar 3000 -satelliittirunkoon, joita on toiminnassa kuusi kappaletta. Se on suurin eurooppalainen tietoliikennesatelliitti painaen noin 5000 kg. Sen kärkiväli aurinkopaneelit avattuna on 45 metriä. Se on myös radiohyötykuormaltaan Eutelsatin voimakkain: siinä on 64 kappaletta Ku-taajuuskaistan transponderia. Se on kolme kertaa tehokkaampi kuin edellisen sukupolven Hot Bird-satelliitit. Satelliitin toimintaikä on 15 vuotta.
Backus–Naur-muoto
Backus–Naur-muoto ("BNF") on metalauseoppi, jota käytetään ilmaisemaan kontekstiriippumattomia kielioppeja. BNF on nimetty John Backuksen ja Peter Naurin mukaan.
Backus–Naur-muotoa käytetään usein ohjelmointikielien, komentotulkkien ja tietoliikennekäytäntöjen kielioppien esitysmuotona. Sitä käytetään myös esittämään osia luonnollisten kielten kieliopeista. Useimmat ohjelmointikielien oppikirjoista dokumentoivat kielen BNF-muodossa. Joillain muunnelmilla on omat kielioppinsa.
Kantelu
Kantelu on hallinto-oikeudellinen ylimääräinen muutoksenhakukeino. Kanteluksi kutsutaan myös eduskunnan oikeusasiamiehelle, valtioneuvoston oikeuskanslerille tai muulle valvontaviranomaiselle tehtyä kirjelmää, jolla kannellaan jonkin viranomaisen toiminnasta.
Kantelun saa hallintolainkäyttölain 60 §:n mukaan tehdä lainvoiman saaneesta päätöksestä valitusviranomaiselle tai, tällaisen puuttuessa, korkeimmalle hallinto-oikeudelle.
Päätös voidaan kantelun johdosta poistaa, jos
Käytännössä kantelu on erittäin harvinainen muutoksenhakukeino, sillä sen onnistumisen edellytykset ovat tiukat.
Oikeuskanslerille ja oikeusasiamiehelle saa kannella myös muista kuin lainvoimaisista päätöksistä, esimerkiksi viranomaisen asiattomasta käyttäytymisestä. Heillä ei kuitenkaan ole toimivaltaa muuttaa tai kumota viranomaisen tai tuomioistuimen tekemiä päätöksiä.
Hämähäkkinaisen suudelma
Hämähäkkinaisen suudelma ("Kiss of the Spider Woman") on yhdysvaltalais-brasilialainen draamaelokuva vuodelta 1985. Se kertoo kahdesta miehestä, jotka 1970-luvulla sotilasjuntan aikana ovat joutuneet argentiinalaiseen vankilaan ja oppivat kunnioittamaan toisiaan. Toinen on poliittinen vanki, ja toinen on vankilassa homoseksuaalisuutensa takia.
Elokuvan on ohjannut Hector Babenco, ja se perustuu Manuel Puigin romaaniin "Hämähäkkinaisen suudelma". Sen pääosissa ovat William Hurt, Raúl Juliá ja Sonia Braga.
Hämähäkkinaisen suudelman tarinaa voidaan kuvata sanoin "elokuva elokuvassa". Hurt kertoo Juliálle episodimaisesti saksalaisen toisen maailmansodan aikana tehdyn elokuvan "Hämähäkkinaisen suudelma" juonta. Toisin kuin useimmissa muissa sisäisissä kertomuksissa, tässä ei ole väliä, miten elokuva elokuvassa päättyy. Tärkeämpi juoni keskittyy vankien elämään.
Hurt sai elokuvasta parhaan miespääosan Oscarin, ja elokuva oli ehdolla myös muun muassa parhaasta elokuvasta. Lisäksi Hurt sai roolityöstään BAFTAn ja Cannesin elokuvajuhlilla parhaan näyttelijän palkinnon .
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Hämähäkkinaisen suudelman" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Ehdokkaana:Ehdokkaana:
Muurahaiskeko
Muurahaiskeko on muurahaisten pesän yläpuolinen keko. Keon rakennusaineina käytetään Suomessa yleisimmin neulasia ja vanhoja lehtiä sekä muuta maasta löytyvää orgaanista ainetta.
Suomessa esiintyvistä muurahaisista kekoja rakentavat "Formica"-suvun lajit: kaikki kekomuurahaislajit, kaikki loviniskamuurahaislajit, mustapäämuurahainen ja verimuurahainen. Yksi havainto on myös kiiltomuurahaisen kekopesästä.
Kun nuori kuningatarmuurahainen on paritellut muutaman kuhnurin kanssa neitsytlennollaan, se suuntaa lentonsa kohti maata ja nykii siipensä irti. Sen jälkeen kuningatar kaivaa pesän ja munii sinne. Pian syntyvät ensimmäiset työläiset alkavat rakentaa kekoa kuningattaren kaivaman kuopan päälle. Keon kasvaminen nopeutuu uusien työläisten syntyessä ja lopulta se saattaa olla useita metrejä korkea.
Tietyt muurahaislajit, esimerkiksi Euroopassa ja osissa Aasiaa tavattava verimuurahainen ("Formica sanguinea"), eivät perusta lainkaan omaa pesää, vaan niiden hedelmöittyneet kuningattaret tunkeutuvat jonkin pienemmän muurahaislajin pesään ja syrjäyttävät sen vanhan kuningattaren. Isäntälajin työläiset hoitavat vieraan kuningattaren jälkeläisiä kuin omiaan, ja ennen pitkää kaikki isäntälajin työläiset ovat kadonneet ja pesä siirtynyt toisen lajin hallintaan.
Tongariron kansallispuisto
Tongariron kansallispuisto on Uuden-Seelannin vanhin kansallispuisto. Se sijaitsee Pohjoissaarella ja on ollut UNESCO:n Maailmanperintöluettelossa vuodesta 1990 lähtien.
Tongariron kansallispuistosta tuli maailman neljäs kansallispuisto, kun se avattiin lokakuussa 1894. Puiston keskellä sijaitsevat Ruapehun, Ngauruhoen ja Tongariron toimivat tulivuoret. Puiston pinta-ala on 795,98 km². Se sijaitsee 330 kilometriä Aucklandista etelään ja 320 kilometriä Wellingtonista pohjoiseen. Puisto on myös lähellä Taupojärveä. Lännessä sijaitsevat Whanganuijoki ja Whanganuin kansallispuisto.
Tongariron kansallispuisto kuuluu lauhkeaan vyöhykkeeseen. Alue on maoreille historiallisesti tärkeä ja siellä sijaitsee yhä joitain heidän uskonnollisia kohteitaan. Puiston nykyinen kävijämäärä on noin miljoona vuodessa, joista ulkomaisia vierailijoita arvioidaan olevan yli satatuhatta vuosittain.
Kansallispuisto on yksi maailmanperintöluettelon sekakohteista, eli se täyttää sekä kulttuuri- että luonnonkohteille asetettuja vaatimuksia. Kansallispuiston vuoret ovat merkittäviä maorien kulttuurissa, ja lisäksi puistossa on aktiivisia ja sammuneita tulivuoria, monipuolisia ekosysteemejä ja mahtavia maisemia. Se täyttää maailmanperintöluettelon kriteerit VI, VII ja VIII.
Jolene Blalock
Jolene Blalock (s. 5. maaliskuuta 1975 San Diego, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan ehkä parhaiten vulkanilaisen T'Polin roolista "" -sarjassa. Ennen Star Trekiä hän oli näytellyt Medeiaa elokuvassa "Taistelu kultaisesta taljasta". Jolene Blalock oli alun perin malli.
YAML
YAML on merkintäkieli, jonka loivat Clark Evans, Ingy döt Net ja Oren Ben-Kiki vuonna 2001. YAML on lyhenne sanoista ”YAML Ain’t Markup Language”, mutta kehityksen alkuvaiheessa nimen sanottiin tulevan sanoista ”Yet Another Markup Language”. YAML:iä käytetään usein konfiguraatiotiedostoissa, mutta sitä voi käyttää myös muunlaiseen tietojen talletukseen.
Esimerkki merkintäkielestä:
Faaraomuurahainen
Faaraomuurahainen ("Monomorium pharaonis") on pienikokoinen hiekanjyvän värinen muurahainen, joka on saapunut Suomeen todennäköisesti jostain lämpimästä maasta. Faaraomuurahaista pidetään tuhoeläimenä, sillä se mm. saastuttaa elintarvikkeita ja levittää sairaaloissa erilaisia tauteja. Muurahaisen hävittäminen on vaikeaa, sillä useimmat hyönteismyrkyt eivät yllä sen pesään.
Työläis-faaraomuurahainen on 2 mm pitkä, hiekankeltainen muurahainen. Sen takaruumiin kärki on tumma. Koiraat ovat saman kokoisia, mutta mustia. Kuningatar on noin 4 mm pitkä, ja jonkun verran tummempi kuin työläiset.
Faaraomuurahaiset ovat kotoisin tropiikista, mutta levinneet ihmisen mukana laajalle. Faaraomuurahainen lisääntyy vain kun lämpötila on yli +18 astetta, eli kylmän ilmaston maissa se majailee mielellään lämmitetyissä rakennuksissa.
Faaraomuutahaiset syövät eläinperäistä ruokaa kuten kuolleita hyönteisiä ja ulosteita. Toisin kuin mauriaiset, ne suosivat proteiinipitoista ravintoa kuten liha ja veri.
Faaraomuurahainen saattaa tehdä pesänsä pieniinkin rakoihin. Yhdyskuntaan kuuluu kunigatar ja joitakin työläisiä.
Metsähevosmuurahainen
Metsähevosmuurahainen - myös nimiä aitohevosmuurahainen tai pelkkä hevosmuurahainen käytetään - ("Camponotus herculeanus") on suurin muurahaislaji Suomessa. Sen pituus vaihtelee 6−18 millimetriin. Metsähevosmuurahaiset eivät syö puuta, mutta ne kaivavat siihen käytäviään. Nämä muurahaiset asuvat tavallisesti havupuiden sisällä (sekä elävien, että kuolleiden). Laji saattaa vaurioittaa puutalojen rakenteita, mutta vauriot jäävät yleensä pariin hirsimetriin.
Metsähevosmuurahaisia esiintyy koko maassa. Samaan sukuun, hevosmuurahaiset, kuuluvat Suomessa lisäksi Etelä-Suomessa harvinaisena esiintyvä harvinaisena punahevosmuurahainen ("Camponotus ligniperda") ja aivan lounaisimmassa ja kaakkoisimmassa kulmassa tavattu mustahevosmuurahainen ("Camponotus vagus").
Eurovision laulukilpailu 1988
Eurovision laulukilpailu 1988 käytiin 30. huhtikuuta 1988 Simmonscourt Pavillionissa Dublinissa, Irlannissa. Kilpailun juonsivat Pat Kenny ja Michelle Rocca. Kilpailun voitti Sveitsiä edustanut Céline Dion kappaleella ”Ne partez pas sans moi”.
Kilpailuun osallistui 21 maata. Myös Kyproksen piti osallistua, mutta maan edustuskappale paljastui uudeksi versioksi Kyproksen karsinnoissa vuonna 1984 kuulusta kappaleesta, ja täten Kypros diskattiin.
Lähes jokainen maa lähetti oman kapellimestarin johtamaan maansa kappaleen.
Geraldine Page
Geraldine Sue Page (22. marraskuuta 1924 Kirksville, Missouri – 13. kesäkuuta 1987 New York) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja Oscar-voittaja.
Page kävi Chicagossa draamakoulua ja opiskeli saksalais-amerikkalaisen näyttelijän Uta Hagenin johdolla. Hän aloitti näyttelemisen 17-vuotiaana ja sai osakseen ylistäviä arvosteluita Tennessee Williamsin näytelmistä, kuten "Summer and Smoke" ja "Sweet Bird of Youth".
Page näytteli sekä Broadwayllä että elokuvissa. Elokuvadebyyttinsä hän teki vuonna 1947. Ensimmäisen Oscar-ehdokkuutensa Page sai parhaasta naissivuosasta elokuvasta "Hondo, yksinäinen vaeltaja". Yhteensä Page oli ehdolla Oscariin kahdeksan kertaa, joista viimeisestä hän voitti parhaan naispääosan Oscarin elokuvasta "Matka unelmiin". Page voitti urallaan myös mm. yhden BAFTA, kaksi Emmyä ja kaksi Golden Globea . Lisäksi hän oli ehdolla kolmesti teatterialan Tony-palkintoihin .
Page oli kahdesti naimisissa. Vuodet 1954–1957 hän eli yhdessä viulisti Alexander Schneiderin kanssa. Vuodesta 1963 Page oli naimisissa kuolemaansa asti näyttelijä Rip Tornin kanssa. He saivat kolme lasta: tyttären (näyttelijä Angelica Torn) ja kaksoispojat.
Munuaisongelmistakin kärsinyt Page kuoli vuonna 1987 sydänkohtaukseen.
Ehdokkaana:
Ehdokkaana:
Ehdokkaana:
Ehdokkaana:
Eurovision laulukilpailu 1991
Eurovision laulukilpailu 1991 oli 36. Eurovision laulukilpailu. Se pidettiin Roomassa 4. toukokuuta 1991. Kilpailun juonsivat Italian vuosien 1964 ja 1990 euroviisuvoittajat Gigliola Cinquetti ja Toto Cutugno.
Alun perin kisat oli määrä pitää San Remossa. Lähi-Idän kriisi ja sen vuoksi käynnistynyt Persianlahden sota sekä Jugoslavian kiristynyt tilanne saivat kuitenkin Italian yleisradioyhtiön RAI:n siirtämään kisat turvallisempaan (ja halvempaan) paikkaan. Kilpailun voitti Ruotsia edustanut Carola laululla "Fångad av en stormvind". Ruotsi ja Ranska saivat kilpailussa saman verran pisteitä. Molemmat maat saivat yhtä paljon eli 4 kertaa täysiä pisteitä (12), mutta koska Ruotsi oli saanut enemmän toiseksi parhaita pisteitä (10) eli Ruotsi 5 kertaa ja Ranska vain 2, julistettiin tällöin Ruotsi voittajamaaksi.
Suomea kilpailussa edusti Kaija kappaleella "Hullu yö", joka sijoittui sijalle 20 ja sai vain 6 pistettä. Suomi sai 1 pisteen Islannilta ja Kreikalta sekä 4 pistettä Irlannilta. Alankomaat vetäytyi kisasta. Malta palasi takaisin pitkältä 15 vuoden pituiselta tauoltaan. Tauko johtui siitä, että maa menestyi heikosti muutamina ensivuosinansa.
Jokainen maa valitsi oman kapellimestarin johtamaan maansa kappale.
Nuojuan rautatieasema
Nuojuan rautatieasema () oli rautatieasema Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla . Liikennepaikka sijaitsi Vaalan kunnassa Nuojuan kylässä, Vaalan ja Utajärven asemien välisellä rataosuudella noin kahdeksan kilometrin päässä Vaalasta Utajärven suuntaan. 
Thure Hellströmin suunnittelema asemarakennus rakennettiin Utajärven ja Vaalan välisen rautatien rakentamistöiden yhteydessä vuonna 1927. Samanlaiset asemarakennukset rakennettiin myös Madekoskelle, Rovalle, Sosoon, Hyrkkäälle ja Niskaan. Asemarakennuksen makasiiniosaa jatkettiin vuonna 1939. Toisen kerran rakennusta laajennettiin 1948, jolloin suoritettiin myös toisen kerroksen muutostyöt. Asemarakennus on nykyisin kylätalona.
Liikennepaikka avattiin liikenteelle rataosan Utajärvi–Vaala valmistuessa vuonna 1929. Nuojuan kylässä sijainnut sahalaitos oli rautatiekuljetusten pääasiallinen käyttäjä. Lisäksi kahden kilometrin päästä idässä sijaitsevasta Santamäestä tuotiin hiekkaa radan kunnossapitotarpeisiin.
Liikennepaikan itäpuolella sijaitsi myös vaihde, josta erkanivat pistoraiteet Jylhämän ja Nuojuan voimalaitostyömaille. Raiteet olivat käytössä 1940–1950-lukujen vaihteessa, kun voimalaitospatoja rakennettiin. Voimalaitosten valmistuttua raiteet vaihteineen purettiin pois. Ratalinjat ovat edelleen nähtävillä sekä kartalla että luonnossa.
Henkilöliikenne lakkautettiin 1980-luvulla lättähattuliikenteen päättyessä, ja se jäi miehittämättömäksi ratatyökoneiden väistöpaikaksi. Liikennepaikalla ei koskaan ollut varsinaisia turvalaitteita vaihteiden lukitusta lukuun ottamatta.
Liikennepaikan pääraiteen vaihteet purettiin syksyllä 2004 ja ratapiha purettiin kesällä 2005. Liikennepaikka poistui rautatieliikennepaikkojen luettelosta 5. kesäkuuta 2005 julkaistun uuden luettelon myötä. Ratahallintokeskus julkaisi 31. tammikuuta 2007 päätöksen, jonka mukaan Nuojuan liikennepaikka avattaisiin uudelleen linjavaihteena 3. kesäkuuta 2007.. Liikennepaikan avaaminen uudelleen linjavaihteena kuitenkin peruttiin 18. toukokuuta 2007.
Madekosken seisake
Madekosken seisake () oli rautatieliikennepaikka Suomen rataverkolla rataosalla . Oulun kaupungin Madekosken kaupunginosassa sijaitseva liikennepaikka otettiin käyttöön osuuden Oulu–Muhos valmistuessa 1927. Liikennepaikka sijaitsi Helsingin päärautatieasemaan nähden ratakilometrillä km 765,8 mitattuna Haapamäen ja Oulun rautatieasemien kautta. Sen etäisyys Oulusta oli noin 13 kilometriä.
Asemarakennus on rakennettu vuonna 1927 Thure Hellströmin tyyppipiirustusten peilikuvana. Samanlaiset asemarakennukset rakennettiin myös Rovalle, Sosoon, Hyrkkäälle, Niskaan ja Nuojualle. Nykyisin asema on yksityisasuntona, ja omistaja on laajentanut rakennusta 1990-luvulla.
Madekosken liikennepaikka ei olemassaolonsa aikana kertaakaan toiminut itsenäisenä liikennepaikkana, vaan se oli Oulun liikennepaikan alainen seisake tai laiturivaihde. Asemalla oli noin 600 metrin mittainen sivuraide, jota voitiin käyttää tavaran kuormaamiseen ja purkamiseen. Sivuraide purettiin tavaraliikenteen siirtyessä maanteille.
Henkilöliikenne Madekoskella lopetettiin 28.5.1972. Lopullisesti liikennepaikka suljettiin kesäkuussa 1973. 2000-luvulla Oulun seudulla alkaneen museojunaliikenteen myötä seisakkeella pysähtyvät rataosalla liikennöivät lättähatut.
Osakasluettelo
Suomessa kotipaikkaansa pitävän osakeyhtiön on pidettävä osakkeenomistajistaan osakasluetteloa. Osakasluettelosta tulee ilmetä yhtiön liikkeellä olevien osakkeiden numerot, niiden antamispäivä sekä osakkeenomistajan nimi ja osoite. Mikäli liikkeellä on eri lajisia osakkeita, on myös osakkeen laji merkittävä osakasluetteloon.
Osakeyhtiön hallitus on sakon uhalla velvoitettu pitämään osakasluetteloa julkisesti nähtävillä yrityksen pääkonttorissa ja luettelosta on kaikilla oikeus saada jäljennös kopiointikuluja vastaan.
Vantaan Salamat
Vantaan Salamat on Länsi-Vantaalta kotoisin oleva yleisurheiluseura. Vantaan Salamia on edustanut muun muassa Toni Huikuri. Seuran puheenjohtaja on Heikki Lindlöf. Seuralla on melko laaja junioritoiminta, mutta ei juuri urheilijoita aikuisen sarjoissa.