hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Midgård
Midgård (), kirjaimellisesti "keskipiha", on ihmisten maailma germaanisessa mytologiassa. Skandinaavisen mytologian mukaan maailma oli jakautunut yhdeksään maailmaan, joista Midgårdin kerrottiin sijaitsevan keskimmäisenä. Maailmoja yhdisti elämänpuu Yggdrasil. Midgård sijaitsee Niflheimin ja Muspelheimin välissä. Sen yläpuolella on aasojen Asgård, joka oli yhteydessä Midgårdiin Bifrost-sillalla, jota vartioi Heimdall.
Midgårdia ympäröi skandinaavisessa mytologiassa ylittämätön meri, jossa asusti valtava merikäärme Jormungand. Jormungand oli niin suuri, että se kiersi koko Midgårdin, ja ylettyi vielä puremaan omaa häntäänsä. Tarujen mukaan Midgård luotiin Ymir-jättiläisen lihasta. Ymirin verestä puolestaan muodostuivat valtameret.
Midgårdin ennustettiin tuhoutuvan Ragnarökissä, jolloin maailmat ja sen asujaimistot tuhoutuvat viimeisessä taistelussa. Jormungand nousee merestä, myrkyttää maan ja meren myrkyllään ja nostaa meren maan päälle, jolloin maa uppoaa mereen.
Midgård esiintyy myös keskienglannin sanastossa ("Middle-erde"). Fantasiakirjailija J. R. R. Tolkien sai Midgårdista vaikutteita tarinoihinsa, joissa esiintyy Keski-Maa ("Middle-earth"). Hän käytti runsaasti myös muita germaanisia ja muinaisskandinaavisia vaikutteita teoksissaan.
Vanhassa anglosaksisessa runossa Beowulf esiintyy monta kertaa nimi "middangeard", joka tarkoittaa muinaisnorjaksi samaa kuin midgård. Termi on yhteneväinen kreikkalaisen "Oikumenen" kanssa, joka tarkoittaa tunnettua ja asutettua maailmaa.
Helheim
Helheim, myös Helgard tai Hel, on skandinaavisessa mytologiassa kuolleiden valtakunta. Mytologian mukaan maailma on jakautunut yhdeksään maailmaan, joista Helheim sijaitsee alimmaisena. Maailmoja yhdistää elämänpuu Yggdrasil. Helheimin kerrotaan sijaitsevan Yggdrasilin kolmannen pääjuuren alla, lähellä Hvergelmiriä ja Naströndia.
Helheim oli kuoleman jälkeinen kohde niille, jotka kuolivat kotona sänkyynsä sairauden johdosta, ja niille, jotka rikkoivat eläessään valansa tai olivat muuten epärehellisiä. Helheimistä kuolleet saattoivat jatkaa matkaansa Niflheimiin tai joutua karkotetuksi Naströndiin eli ruumisrannikolle, jossa hirviömöinen lohikäärme Nidhöggr asui syöden Yggdrasilin juuria. Taistelussa kuolleet soturit puolestaan pääsivät Valhallaan loputtomiin juhliin, jota isännöi Odin, taistelun jumala.
Helheimin valtiatar oli Hel, kuoleman jumalatar, jonka ruumis oli puoliksi elävä ja puoliksi mädäntynyt.
Luettelo Formula 1 -kuljettajista
Tämä on luettelo vähintään yhteen Formula 1 -sarjan MM-osakilpailuun osallistuneista kuljettajista.
Kaiken kaikkiaan 846 eri kuljettajaa on osallistunut F1-sarjan Grand Prix -kilpailuun, mutta 70 ei ole koskaan startannut itse kilpailuun tavallisesti siksi, että he eivät karsiutuneet aika-ajoista kilpailuun. MM-pisteitä ovat saavuttaneet 335 kuljettajaa, joista vanhin pisteille ajanut kuljettaja on Philippe Étancelin (53 vuotta ja 249 päivää) ja nuorin Max Verstappen (17 vuotta, 5 kuukautta ja 27 päivää). Brasilialainen kuljettaja Rubens Barrichello on osallistunut suurimpaan määrään kilpailuja, yhteensä 322:een.
Kauteen 1990 asti kaikkia pisteitä ei laskettu kuljettajien loppupisteisiin. Vain ne pisteet, jotka laskettiin loppupisteisiin, ovat tässä luettelossa.
Formula 1:iin kuului vuosina 1950-60 Indianapolis 500:n osakilpailu, minkä vuoksi pelkästään kyseisessä kilpailussa ajaneet kuljettajat ovat myös mukana luettelossa.
Nykyiset kuljettajat ovat luettelossa lihavoituina. Maailmanmestaruuteen yltäneet kuljettajat ovat korostettuja sinisellä värillä. Kuljettajat, jotka ovat kaudesta 2004 lähtien osallistuneet vain perjantain harjoituksiin, eivät ole luettelossa mukana.
Luettelon tilanne on päivitetty Abu Dhabin GP 2018 jälkeen.
MM-sarjan osakilpailuihin on osallistunut kaiken kaikkiaan kuljettajia 40:stä eri maasta. Eniten kuljettajia on Isosta-Britanniasta. Toisena on Yhdysvallat ja kolmantena Italia. Yhdeksää näistä maista edustettiin ensimmäisessä kilpailussa, Britannian Grand Prix'ssa. Uusin kansalaisuus saatiin Australian GP:ssä 2016, kun indonesialainen Rio Haryanto allekirjoitti sopimuksen Manor Racingin kanssa.
Mille Miglia
Mille Miglia (suomeksi ""tuhat mailia"") oli Italian yleisillä teillä ajettava autokilpailu. Kilpailu järjestettiin yhteensä 24 kertaa vuosina 1927–1957 — 13 kertaa ennen toista maailmansotaa ja 11 kertaa sodan jälkeen.
Idea Mille Migliasta on peräisin yhden miehen, tuolloin hieman yli 20-vuotiaan Aymo Maggin päästä. Italian pohjoisosassa sijaitsevan Brescian asukkaat pitivät kaupunkiaan italialaisen autourheilun syntymäpaikkana ja tunsivat suurta katkeruutta, kun Italian Grand Prix siirrettiin vuonna 1922 Milanon autoklubin järjestettäväksi Monzaan. Aymo Maggi kokoontui yhdessä ystäviensä Franco Mazzottin, Gazzetta dello Sport -lehden moottoriurheilutoimittajan Giovanni Canestrinin ja Renzo Castagneton kanssa pohtimaan vastausta milanolaisten Italian GP:n "ryöstölle". He ajattelivat aluksi järjestää kilpailun Bresciasta Roomaan. Italia oli kuitenkin yhdistynyt yhtenäiseksi valtioksi vasta vuonna 1861, eivätkä roomalaiset olleet brescialaisille kovinkaan läheisiä, joten kilpailumatkaan päätettiin lisätä myös paluumatka Roomasta Bresciaan. Matkan mitaksi tuli noin 1 600 kilometriä - tuhat mailia.
Mille Miglia-kilpailut loppuivat vuonna 1957 vakavan onnettomuuden takia. Onnettomuudessa kuolivat aatelinen Alfonso de Portago, hänen kartanlukijansa ja lisäksi 10 katsojaa. Auto suistui ulos tieltä, törmäsi tolppaan katkaisten sen ja syöksyi katsojajoukkoon.
Omar Bongo
El Hadj Omar Bongo Ondimba (alkuaan Albert-Bernard Bongo) (30. joulukuuta 1935 Lewai, Ranskan Päiväntasaajan Afrikka nykyään Bongoville, Gabon – 8. kesäkuuta 2009 Barcelona, Katalonia, Espanja) oli Gabonin presidentti vuosina 1967–2009. Hänen alkuperäinen nimensä oli Albert Bernard Bongo. Hän kuului bateke-heimoon.
Bongo kävi koulunsa Brazzavillessa, tuolloisessa Ranskan päiväntasaajan Afrikan pääkaupungissa. Hän palveli postissa, kunnes lähti sotilasuralle. Bongo palveli ilmavoimissa Brazzavillessa, Banguissa ja Fort Lamyssa. Gabonin itsenäistyttyä Bongo oli ulkoministeriön palveluksessa, sittemmin presidentinhallinnon varajohtaja maaliskuusta 1962. Vuodesta 1965 hän oli puolustusministeriössä ja turistiministerinä.
Léon M'ba valitsi Bongon varapresidentikseen marraskuussa 1966. Hänestä tuli presidentti 28. marraskuuta 1967, kun entinen presidentti kuoli. Vuonna 1968 Bongo julisti Gabonin yksipuoluevaltioksi ja otti Gabonin demokraattisen puolueen pääsihteerin tehtävät. Hän voitti sekä 1973 että 1979 vaalit ainoana ehdokkaana. Bongoa vastaan 1989 paljastuneen kaappaussuunnitelman jälkeen muodostettiin senaatti sekä säädettiin kokoontumisen ja lehdistönvapaus. Oppositiopuolueet sallittiin viimein 1991. Hänet valittiin uudelleen 1993, 1998 ja 2005.
Bongo rohkaisi ulkomaisia investointeja ja piti maassa vakauden, mikä toi Gaboniin lähinnä uraani- ja öljyaloille ranskalaisia investointeja.
Bongon massiiviset projektit, etenkin vuoden 1977 Afrikan yhtenäisyysjärjestön kokoukseen valmistautuminen ja Trans-Gabon-rautatieprojekti, ajoivat maan velkoihin. Myös presidentinpalatsin rakennus tuli maksamaan 30 miljoonaa US$.
Vuonna 1973 Bongo kääntyi islaminuskoon, jolloin hän otti nimen Omar. Al-Hadj on pyhiinvaelluksen suorittaneen arvonimi. Vuonna 2003 hän lisäsi sukunimeensä 'Ondimba'.
Kaikkiaan Bongo oli naimisissa kolme kertaa ja sai noin 50 lasta.
Bongon vanhin tytär Pascaline Bongo Ondimba (s. 1959) toimi maan ulkoministerinä ja myöhemmin presidentinhallinnon päällikkönä.
Laulaja Patience Dabanyn kanssa Bongolla on poika Ali Bongo Ondimba (Alain Bernard Bongo, s. 1959) ja tytär Albertine Amissa Bongo. Ali Bongo Ondimba toimi maan puolustusministerinä vuodesta 1999, ja hänestä povattiin isänsä seuraajaa.
Myöhemmin Bongo oli naimisissa Kongon tasavallan presidentti Denis Sassou Nguesson tyttären Edith Lucie Bongo Odimban kanssa.
Pitkällä presidenttikaudellaan Bongo ehti kerätä perheelleen mittavan omaisuuden, johon kuuluu muutama linna ja 11 asuntoa Pariisissa. Lisäksi perheellä on Nizzassa kolme taloa ja kaksi asuntoa ja perheen käytössä on kaksi Ferraria ja viisi Mercedes-Benziä.
Toukokuun 2009 alussa Bongo ilmoitti väliaikaisesti jättävänsä tehtävänsä vaimonsa kuoleman vuoksi. Hänen vaimonsa kuoli maaliskuussa 2009 45-vuotiaana pitkälliseen sairauteen Marokossa.
Myöhemmin toukokuussa Bongo oli yksityisklinikalla Barcelonassa hoitamassa suolistosyöpäänsä. Bongon terveydentila oli Gabonissa erityisen salailun aihe; kaksi lehteä lakkautettiin niiden kirjoitettua aiheesta, ja ranskalaisia toimittajia pidätettiin samasta syystä.
Bongoville
Bongoville on kaupunki Gabonin kaakkoisosassa, Haut Ogoouén maakunnassa, Francevillestä itään. Sen aiempi nimi oli Lewai, mutta myöhemmin kaupunki sai uuden nimen siellä syntyneen presidentti Omar Bongon mukaan. Asukkaita on 1 000–2 000.
Novial
Novial on tanskalaisen Otto Jespersenin tekemä keinotekoinen kieli. Sen sanasto tulee pääosin germaanisista ja romaanisista kielistä. Kieliopissa on vaikutteita enimmäkseen englannista.
Novial esiteltiin ensimmäistä kertaa Jespersenin kirjassa "An International Language" vuonna 1928. Kielen sanakirja, "Novial Lexike" julkaistiin kaksi vuotta myöhemmin. Suomenkielinen versio "Kansainvälinen kieli" julkaistiin vuonna 1932.
Isä meidän – Nusen Patro
Kadonnut maailma – Jurassic Park
Kadonnut maailma – Jurassic Park () on Steven Spielbergin ohjaama elokuva vuodelta 1997. Se on "Jurassic Park" -elokuvasarjan toinen osa ja perustuu löyhästi Michael Crichtonin romaaniin "Kadonnut maailma", jonka pohjalta David Koepp laati käsikirjoituksen. Elokuva sijoittuu neljä vuotta "Jurassic Parkin" tapahtumien jälkeen.
Elokuva jakoi edeltäjänsä tavoin arvostelijoiden mielipiteet. Steven Spielberg itse on sanonut tehneensä elokuvan rahasta.
Jurassic Parkin onnettomuudesta on kulunut neljä vuotta. Kansainvälisen yrityksen InGenin johtokunta on vienyt John Hammondilta yhtiön hallinnan, ja nyt sen omistaa tämän veljenpoika Peter Ludlow. Hammond kutsuu Ian Malcolmin luokseen ja kertoo, että varsinaisen puistosaaren, Isla Nublarin, lisäksi on toinenkin saari, Isla Sorna, eli Alue B. Siellä suurin osa hirmuliskoista luotiin ja kasvatettiin ja vietiin sitten Isla Nublarille, joka toimi varsinaisena näyttämönä yleisölle. Onnettomuuden jälkeen pyörremyrsky tuhosi Alue B:n laitokset ja aidat, joten dinosaurukset elävät nyt täysin vapaina ja muodostavat täydellisen ekologisen systeemin. Nyt saaren rauhaa uhkaa Ludlowin lähettämä retkikunta, jonka aikomuksena on vangita dinosauruksia ja tuoda ne mantereelle uuteen dinosauruspuistoon San Diegoon. Hammond pyytää Malcolmia ja kolmea muuta henkilöä lähtemään saarelle dokumentoimaan dinosauruksia omassa elinympäristössään vaikuttaakseen yleiseen mielipiteeseen pitää saari koskemattomana. Malcolm kieltäytyy, mutta lähtee pikimmiten kuultuaan, että Hammond on jo lähettänyt hänen tyttöystävänsä Sarah Hardingin saarelle.
Löydettyään tyttöystävänsä saarelta Malcolm auttaa häntä vapauttamaan retkikunnan vangitsemia dinosauruksia. Tämän jälkeen sekä kuvausryhmä että aseistautunut retkikunta joutuvat dinosaurusten (pääasiassa Velociraptorien ja Tyrannosaurusten) hyökkäyksen kohteeksi. Lopulta selviytyjät pääsevät pakenemaan saarelta. Eräs retkikunnan jäsen on onnistunut nukuttamaan täysikasvuisen tyrannosauruksen ja sen poikasen. Kummatkin lähetetään San Diegoon esittelyä varten. Kaikki ei kuitenkaan suju niin kuin olisi pitänyt: tyrannosaurus herää kesken laivamatkan ja tappaa kaikki laivalla. Pian tyrannosaurus juoksee vapaana San Diegossa.
Väinämöisen kiellot
Väinämöisen kiellot olivat joukko sääntöjä, joita tunsi muistinvarainen karjalainen ja suomalainen kansanperinne. Niiden katsottiin periytyvän suurelta tietäjältä Väinämöiseltä, jolla on myös jumalaisia piirteitä. Eräs jumalainen piirre oli juuri tämä auktoriteetin asema. M. A. Castrenin mukaan "kaikki mitä jaloa ja suurta kansa saattoi ajatella, se omistettiin Väinämöiselle".
Väinämöisen kielloista osaa tuli noudattaa tosielämässä, osa oli jopa suoranaisia tabuja. Osaa saatettiin käyttää lasten opettamiseen. Kalevalamittaisten runojen avulla muistettiin säännöt ja niiden syyt ja alkuperä. Joissain runoissa lueteltiin useita kieltoja, toisissa mainittiin vain yksi kertomuksen opetuksena.
Väinämöinen kielsi ja epäsi eri perinteissä muun muassa:Kaikki Väinämöisen opetukset eivät olleet kieltoja, osa oli suosituksia tai toteamuksia. Osa Väinämöisen opetuksista elää yhä sananlaskuina.
Kaikkia kansanperinteen välittämiä sääntöjä ja varoituksia ei pantu Väinämöisen nimiin. Kansanperinteessä tunnettiin myös seuraavia sääntöjä ja varoituksia:
Bysanttilainen musiikki
Bysanttilainen musiikki on idän patriarkaattien, nykyisen ortodoksisen kirkon alueen kirkkomusiikkia, joka syntyi Bysantin valtakunnan valtakaudella. Termiä käytetään myös myöhemmin sävelletystä musiikista, jos se noudattaa samoja sääntöjä.
Musiikin melodiat perustuivat kahdeksaan säveleen, eli "ekhoihin", joista muodostui esikuva läntisen kirkon kahdeksalle moodille. Jumalanpalveluksissa käytettyjä lauluja alettiin kirjata muistiin 900-luvulta alkaen, ja monia näistä sävellyksistä käytetään ortodoksisissa kirkoissa edelleen.
Monet bysanttilaiset kirkkolaulut perustuvat "kantonisaatioon" eli melodian kokoamiseen pienistä melodianpätkistä koottaviin suurempiin teoksiin. Joitain teemoja käytettiin fraasien alussa ja toisia lopussa ja joitain niiden puolivälissä. Jotkin fraasit puolestaan toimivat siltoina eri osien välillä. Näitä eri fraaseja yhdistelemällä pystyttiin tuottamaan teoksen lopullinen melodia.
Siegessäule
Siegessäule () on Saksan yhdistymissotien kunniaksi pystytetty muistomerkki Berliinissä. Se sijaitsee nykyisin "Grosser Stern" -nimisellä pyöreällä aukiolla Straße des 17. Junin varrella, joka kulkee Tiergartenin puistoalueen halki.
Siegessäulea ryhdyttiin rakentamaan Heinrich Strackin suunnitelmien mukaan vuonna 1864 Preussin ja Tanskan välisessä sodassa saavutetun voiton kunniaksi. Pylvään rakennustöiden aikana Preussi voitti sodissa myös Itävallan 1866 ja Ranskan 1871. Kun pylväs paljastettiin vuonna 1873, se omistettiin lopulta kaikille näille voitoille. Pylväs muodostui alkujaan kolmesta kerroksesta, jotka oli koristeltu kolmessa sodassa lyödyiltä vihollisilta sotasaaliina saaduilla tykeillä. Pylvään huipulla on Friedrich Draken veistämä voitonjumala Victorian kullattu patsas. Jalustaa kiertää taidemaalari Anton von Wernerin suunnittelema ja Antonio Salviatin toteuttama Saksan historiasta kertova mosaiikki. Jalustan alaosassa on neljä vuosien 1864–1871 sotia kuvaavaa reliefiä, jotka ovat kaikki eri kuvanveistäjien tekemiä.
Siegessäulen alkuperäinen paikka oli valtiopäivätalon edessä Königsplatzilla (nykyinen Platz der Republik), jossa sitä ympäröivät Otto von Bismarckin, Helmuth von Moltken ja Albrecht von Roonin patsaat. Vuonna 1939 pylväs ja patsaat siirrettiin pois Adolf Hitlerin määräyksestä, koska ne olivat hänen (koskaan toteutumattomien) uudisrakennussuunnitelmiensa tiellä. Tuolloin Siegessäule sijoitettiin nykyiseen paikkaansa Tiergartenin puistoon, keskelle Berliinin halkaisevaa, itä–länsi-akseliksi kutsuttua kymmenen kilometriä pitkää suoraa katulinjaa. Pylväälle myös rakennettiin uusi jalusta ja siihen lisättiin neljäs kerros, jolloin se sai nykyisen 67 metrin korkeutensa. Siirto luultavasti pelasti Siegessäulen, sillä alkuperäisellä paikallaan se olisi tuhoutunut toisen maailmansodan pommituksissa. Legendan mukaan ranskalaiset sotilaat halusivat sodan jälkeen räjäyttää Siegessäulen, koska se juhlisti Ranskan nöyryyttävää tappiota Saksalle vuonna 1871, mutta tämä estettiin, koska Berliinin historialliset muistomerkit olivat muutenkin kärsineet kohtuuttomasti.
Siegessäule on yksi Berliinin suosituimpia nähtävyyksiä ja kaupungin keskeisimpiä symboleja. Pylvään jalustassa toimii museo ja sen huipulla 285 porrasaskelman päässä on näköalatasanne.
Segovia
Segovia on samannimisen maakunnan pääkaupunki Kastilia ja Leónin itsehallintoalueella Espanjassa. Se sijaitsee Eresma- ja Clamoresjokien yhtymäkohdassa Sierra de Guadarraman vuoriston juurella, noin tunnin ajomatkan päässä maan pääkaupungista Madridista. Kaupungin väkiluku on noin 53 000 (2014).
Maurien aikana kaupungin nimi oli Šiqūbiyyah (arabiaksi شقوبية).
Segovian vanhakaupunki ja sen roomalainen akvedukti on Unescon maailmanperintöluettelon kohde. Kaupunki on suosittu turistikohde, ja siellä vieraillaan erityisesti päiväretkillä Madridista.
Ossi
Ossi on suomalainen miehen etunimi. Se on ehkä muunnos kelttiläisperäisestä nimestä Ossin, joka tuli tunnetuksi 1700-luvun runoteoksesta Ossianin laulut.
Ossin nimipäivä on 17. heinäkuuta. Osseja on Väestörekisterikeskuksen mukaan ollut Suomessa vuoden 2009 loppuun mennessä 9 504.
Väinämöisen tie
Väinämöisen tie, Väinämöisen kulku ja Väinämöisen veneenjälki ovat kansanperinteellisiä nimityksiä tyvenelle kohdalle muutoin lainehtivalla vedenpinnalla. Itse Väinämöisen nimi viittaa sanaan "väinä", joka tarkoittaa tyventä kohtaa joessa. Samaa tarkoittaa myös Väinämöisen toinen nimitys "suvantolainen".
Vedenpinnan nimitysten lisäksi Väinämöiseen liittyviä nimityksiä löytyy luonnosta tähtitaivaalta, kuten Väinämöisen miekka tai viikate (Orion) ja Väinämöiset tai Väinämöisen virsut (Seulaset). Näitä tähdistöjä on käytetty suunnistamiseen vesillä. Tämän vuoksi Martti Haavio arveli Väinämöisen (taruhahmona tai jumalolentona) alun perin liittyneen kiinteästi vesillä liikkumiseen.
Motu Nao
Motu Nao on saari kaakkoisilla Marquesas-saarilla Ranskan Polynesiassa. Se sijaitsee Fatu Hivan saaresta 22 kilometriä koilliseen. Saaren korkein kohta on neljä metriä merenpinnan yläpuolella.
Paulin kieltosääntö
Paulin kieltosääntö on keskeinen kvanttimekaniikan perusperiaate. Sen mukaan kaksi samanlaista fermionia – esimerkiksi elektronia – ei voi olla yhtä aikaa täsmälleen samassa kvanttitilassa. Kieltosäännön julkaisi itävaltalais-sveitsiläinen fyysikko Wolfgang Pauli vuonna 1925 ja hän sai työstään Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1945.
Myöhemmin englantilainen Paul Dirac ja italialainen Enrico Fermi selittivät, miten Paulin kieltosääntö johtuu kvanttimekaniikan peruslaeista. Kieltosääntö seuraa siitä, että identtisten fermionien aaltofunktion on oltava antisymmetrinen kahden hiukkasen vaihdossa.
Koska elektronin spinkvanttiluku voi olla joko +1/2 tai −1/2, samalla orbitaalilla voi Paulin kieltosäännön mukaan olla enintään kaksi elektronia. Jos atomin elektroneja kuvataan vetyatomin orbitaalien kvanttiluvuilla (pääkvanttiluku "n", sivukvanttiluku "l", magneettinen kvanttiluku "m" ja spinkvanttiluku "m"), kahdella saman atomin elektronilla ei voi olla samaa neljän kvanttiluvun yhdistelmää. Esimerkiksi litiumin perustilan elektronikonfiguraatio on 1s2s. Kaksi ensimmäistä elektronia täyttävät 1s-orbitaalin ("n" = 1, "l" = 0, "m" = 0), kun ne asettuvat sille vastakkaisin spinein ("m" = +1/2 ja "m" = −1/2). Kolmas elektroni sijoittuu 2s-orbitaalille ("n" = 2, "l" = 0, "m" = 0, "m" = +1/2 tai "m" = −1/2). Paulin kieltosäännön vuoksi kaikki elektronit eivät voi asettua energialtaan alimmalle 1s-orbitaalille.
Statistisessa fysiikassa systeemeihin, joissa on useita fermioneja, sovelletaan Fermin–Diracin statistiikkaa, jossa Paulin kieltosääntö on otettu huomioon. Bosoneja kieltosääntö ei koske, minkä vuoksi useiden bosonien muodostamiin systeemeihin sovelletaan Bosen–Einsteinin statistiikkaa.
Atomissa jokaista pääkvanttiluvun arvoa "n" kohti on olemassa vain tietty määrä sivukvanttiluvun ja magneettisen kvanttiluvun mahdollisia arvoja. Sivukvanttiluku "l" on aina kokonaisluku, vähintään 0 ja enintään "n - 1". Kun sillä on tietty arvo "l", magneettisen kvanttiluvun "m" mahdollisia arvoja taas ovat positiiviset ja negatiiviset kokonaisluvut "-l": stä "l":ään. Spinkvanttiluvulla "m" on yleensäkin vain kaksi mahdollista arvoa, +1/2 ja -1/2. Tämän vuoksi atomissa kutakin pääkvanttilukua "n" vastaavalla elektronikuorella voi olla vain tietty määrä, enintään "2 · n" elektronia. Näin Paulin kieltosäännön avulla voidaan selittää ne alkuaineiden ominaisuuksissa havaitut säännönmukaisuudet, joihin alkuaineiden jaksollinen järjestelmä perustuu.
Paulin kieltosäännön keskeisiä seurauksia on myös fermionikaasun sisäinen paine. Koska kaksi fermionia ei voi olla täsmälleen samassa tilassa, niiden välillä on statistinen repulsio eli ne kokevat ylimääräisen hylkimisvoiman. Tämän takia tavallinen aine ei puristu rajattomasti kasaan. Tällä paineella on erityistä merkitystä muun muassa luhistuvissa tähdissä. Elektronikaasun paine riittää estämään valkoisen kääpiön kasaan luhistumisen. Neutronitähdessä puolestaan neutronikaasun paine estää tähden luhistumisen mustaksi aukoksi.
Viimeinen mohikaani
Viimeinen mohikaani () on James Fenimore Cooperin kenties kuuluisin teos. Se julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1826. Kirja kertoo Englannin ja Ranskan välisestä siirtomaataistelusta Pohjois-Amerikan villeissä metsissä. Taistelut imaisevat mukaansa myös alueella asustavia intiaaniheimoja, mukaan lukien mohikaaniheimon kolme viimeistä jäsentä.
Elokuvien lisäksi Viimeisestä mohikaanista on tehty minitelevisiosarjoja, ooppera ja sarjakuva.
ProBoards
ProBoards on yhdysvaltalainen Internet-palvelu, jota käytetään keskustelufoorumien tekemiseen. ProBoards on ilmainen, mutta sillä tehdyille keskustelualueille tulee mainosbannereita.
Patrick Clinger perusti ProBoardsin tammikuussa 2000. 30. huhtikuuta 2005 ProBoardsiin tehtiin päivityksiä, jossa muun muassa ylläpitäjätoimintoja ja keskustelualueiden käyttöä helpotettiin.
ProBoardsia saavat käyttää kaikki yli 13-vuotiaat henkilöt (alle 18-vuotiaat huoltajan luvalla). Kaikkien keskustelualueiden on oltava englannin kielellä. Jos ProBoardsilla luotu keskustelualue rikkoo ProBoardsin sääntöjä, ylläpitäjät saattavat sulkea sen.
Lokakuussa 2006 ProBoardsilla oli tehty yli 1 800 000 keskustelufoorumia. Viestejä ProBoards-foorumeille oli lähetetty yli 385 840 000.
Valkohuulitarhakotilo
Valkohuulitarhakotilo ("Cepaea hortensis") on tarhakotiloihin kuuluva kotilolaji. Se on korkeudeltaan 1,2–1,5 senttimetriä ja leveydeltään 1,8–2,0 senttimetriä.
Valkohuulitarhakotiloita on muutamia värimuotoja. Joissakin värimuodoissa kuori on yksivärisen keltainen ja toisissa taas pohjalla on 1–5 ruskeaa juovaa. Suomessa tavallisin värimuoto on viisijuovainen.
Lähisukulaisen mustahuulitarhakotilon tunnistaa mustasta huulesta. Niiden väritys on muuten samanlainen kun valkohuulitarhakotilolla. Lisäksi mustahuulitarhakotilo on hiukan suurempi kuin valkohuulitarhakotilo.
Valkohuulitarhakotilo elää Suomen etelä- ja lounaisosan rehevissä lehdoissa ja puutarhoissa.
Ravintona tämä laji käyttää kasvien vihreitä sekä lakastuneita osia. Valkohuulitarhakotilo pitää esimerkiksi nokkosten lehdistä, sillä nokkosen lehtien polttavat rauhaset eivät satuta kotiloita.
Myyrät ja linnut, etenkin rastaat, syövät halukkaasti kotiloita.
Sileäsulkukotilo
Sileäsulkukotilon tieteellinen nimi on "Cochlodina laminata".
Tämän lajin korkeus on 1,5–2 cm ja leveys 4 mm. Sulkukotiloita on ulkonäkönsä vuoksi kutsuttu myös sikarikotiloiksi. Kotilon kuori muodostuu noin kymmenestä vasemmalle kiertyvästä kierteestä ja on 3-4 mm:n paksuinen.
Sileäsulkukotilo on melko yleinen Etelä- ja Keski-Suomen lehdoissa.
Sileäsulkukotilot kiipeilevät syömäretkillään varsinkin niille tärkeän puun, haavan, rungoilla.
Rosario (Argentiina)
Rosario on kaupunki Argentiinassa. Se on Santa Fen maakunnan suurin kaupunki ja koko Argentiinan kolmanneksi suurin taajama Córdoban ja Buenos Airesin jälkeen. Itse kaupungissa oli vuonna 2010 noin 967 000 asukasta, sen suurkaupunkialueella 1,2 miljoonaa. Kaupunki sijaitsee noin 300 kilometriä Buenos Airesista pohjoiseen. Rosarion asukasluku on noin 910 000 ja pinta-ala 178 neliökilometriä.
Nykyisen Rosarion alue asutettiin ensimmäistä kertaa 1600-luvulla. Rosarion varsinaisesta perustamisajasta ei ole tietoa. Siitä tuli kaupunki 5. elokuuta 1852. Tämän jälkeen Rosarion asukasluku alkoi kasvaa nopeammin kuin koskaan ennen. Vielä 1850-luvun alussa Rosarion asukasluku oli ollut noin 3 000. Vuonna 1887 siellä oli noin 50 000 asukasta.
Kaupunkiin vedettiin rautatie joka yhdisti sen sisämaahan, ja satamaa uusittiin useaan otteeseen. Niinpä Rosario säilyi Argentiinan johtavana satamana ja yhtenä maailman tärkeimmistä viljasatamista 1940-luvulle asti.
Kaupunki sijaitsee Paranajoen länsirannalla noin 290 km Buenos Airesista.
Rosariosta on lentoyhteys Buenos Airesiin, Cordobaan ja Chilen Santiagoon. Linja-autot vievät sekä tärkeimpiin kotimaan kohteisiin että Paraguayhin, Brasiliaan, Chileen ja Uruguayhin.
Club Atlético Rosario Central ja Newell's Old Boys ovat kaupungin kaksi jalkapallojoukkuetta maan pääsarjassa. Jälkimmäisessä pelannut Lionel Messi on kotoisin kaupungista, samoin kuin Che Guevara.
Edistyksellinen kansanpuolue
Edistyksellinen kansanpuolue () on toinen Liechtensteinin kahdesta suuresta puolueesta. Se on maapäivien suurin puolue 12 paikalla 25:stä, ja pääministeri Otmar Hasler tulee FBP:stä.
Konservatiivipuolue FBP pohjaa näkemyksensä kristilliseen maailmankatsomukseen ja pitää tärkeänä monarkian samoin kuin vapaan, sosiaalisen ja demokraattisen oikeusvaltion säilyttämistä koko kansan hyvinvoinnin takaamiseksi. Puolue katsoo tavoitteekseen myös eri kansanryhmien saamisen kiinnostuneemmaksi poliittisesta toiminnasta. FBP:n tavoitteena on myös saada kaikkiin virkoihin vähintään kolmasosa naisia ja kolmasosa miehiä sukupuolten tasa-arvon turvaamiseksi.
FBP perustettiin 1918 vastapainoksi vastaperustetulle liberaali-konservatiiviselle kristillis-sosialistiselle kansanpuolueelle ja toteutti vanhoillis-konservatiivista politiikkaa. FBP on johtanut hallitusta 1928–1970, 1974–1978, 1993 ja 2001–2005 absoluuttisella enemmistöllä maapäivillä. Vuoden 2005 maapäivävaaleissa puolue menetti absoluuttisen enemmistön, mutta säilyi suurimpana puolueena ja Otmar Hasler sai jatkaa pääministerinä.
Luettelo Viron saarista
Tämä on luettelo Viron saarista.
Luettelo Färsaarten saarista
Tämä on luettelo Färsaarten saarista. Saaria on 18, joista Lítla Dímun on ainoa asumaton.
Luettelo Malesian saarista
Tämä on luettelo Malesian saarista.
Ligitan
Ligitan on saari Malesiassa. Se sijaitsee suuremmasta Borneon saaresta itään.
Vuoteen 2002 saakka oli kiisteltyä, kuuluiko Ligitan Malesialle vai Indonesialle. Vuonna 2002 Kansainvälinen tuomioistuin päätti että Ligitan ja naapurisaari Sipadanin tulee antaa Malesian hallintaan.
Sipadan
Sipadan (malaijiksi "Pulau Sipadan") on tuliperäinen saari Malesiassa. Se sijaitsee Celebesinmeressä, noin 36 km Borneosta kaakkoon. Saari on muodostunut merenpohjassa olevan tulivuoren ja vuosituhansien aikana kasvaneen koralliriutan päälle. Se nousee 600 m miltei pystysuoraan merenpohjasta. Koralliriutan ekosysteemi tarjoaa elinympäristön noin 3000 eri lajille.
Saaren tärkein elinkeino on sukellusmatkailu. Todella suosittu sukelluskohde siitä tuli sen jälkeen kun Jacques Cousteau huomasi saaren lajiston monipuolisuuden. Parhaimmissa tapauksessa 10 metrin päässä rannalta on 600 metrin äkkijyrkkä pudotus. Saaren korallien läheisyydessä voi tavata valtavia kalaparvia, haita, kilpikonnia ja valaita. Tyypillisiä lajeja ovat esimerkiksi, barrakudat, rauskut, vasarahait ja valashai. Saaren juuressa on kalkkikiviluolia, joista löytyy kilpikonnan luurankoja.
Suurelle yleisölle saari tuli tunnetuksi vuonna 2000 kun Abu Sayyaf kidnappasi 23. huhtikuuta saarella olleen useiden eri maiden kansalaisista koostuneen matkailijaryhmän Jolon saarelle Filippiineille. Panttivankien joukossa olivat saarella sukeltamassa olleet suomalaiset Seppo Fränti ja Risto Vahanen, jotka vapautettiin saman vuoden syyskuussa.
Vuoteen 2002 oli kiisteltyä, kuuluiko Sipadan Malesialle vai Indonesialle. Joulukuussa 2002 kansainvälisen tuomioistuimen päätöksellä se päätettiin yhdessä Ligitanin saaren kanssa antaa Malesian hallintaan. Malesian hallituksen päätöksellä saaren sukellusliikkeet määrättiin siirtämään toimintansa Sipadania ympäröiville saarille saaren ekosysteemin suojelemiseksi vuoden 2004 loppuun mennessä. 15. toukokuuta 2006 rakennustarvikelastissa ollut proomu ajautui saaren kylkeen Barracuda Pointin lähellä tuhoten jopa 372 m² saaren koralleista. Myöhemmin kävi ilmi, että rakennustarvikkeet oli varattu saarelle rakennettavaan Malesian hallituksen rahoittamaa sukelluskeskusta varten. Rakennustyöt jatkuvat edelleen muiden sukellusyrittäjien ja Malesian pääministerin vastustuksesta huolimatta.
Luettelo Meksikon saarista
Tämä on luettelo Meksikon saarista.
Richard Ashcroft
Richard Paul Ashcroft (s. 11. syyskuuta 1971, Billinge Higher End, Greater Manchester) on brittiläinen muusikko, joka tunnetaan parhaiten The Verve -yhtyeen karismaattisena keulakuvana, vokalistina, kitaristina ja lauluntekijänä.
Yhtyeen hajottua 1999 Ashcroft on julkaissut kolme soololevyä: "Alone With Everybody" (2000) nousi ykköseksi brittilistalla, "Human Conditions" (2002) listasijoitus 3:s ja uusimpana listan sijalle 2 yltänyt "Keys To The World" (2006).
1990-luvun puolivälissä huume- ja alkoholiongelmien kanssa painiskellut Ashcroft asuu nykyään suurimmasta julkisuusmyllystä vetäytyneenä yhdessä vaimonsa Katen ja poikiensa Sonnyn ja Cassiuksen kanssa. Hänet tunnetaan myös Oasis-veljesten Noel ja Liam Gallagherin hyvänä ystävänä - Oasiksella on jopa hänelle omistettu kappale "Cast No Shadow". Coldplay-yhtyeen Chris Martin on sanonut pitävänsä Ashcroftia maailman parhaimpana laulajana.
Richard Ashcroftin tunnetuimpia tuotoksia ovat "Bitter Sweet Symphony", "Sonnet", "The Drugs Don't Work", "A Song For The Lovers" ja "Break The Night With Colour".
Pohjoismarquesasin kieli
Pohjoismarquesas on Marquesas-saarten pohjoisosissa, Ranskan Polynesiassa puhuttava austronesialainen kieli. Sitä pidetään useimmiten eri kielenä kuin etelämarquesas, jota puhutaan eteläisillä Marquesas-saarilla. Pohjoismarquesasia puhuu äidinkielenään noin 3 400 ihmistä (1981).
Pohjoismarquesasilla on ainakin neljä murretta:
Etelämarquesasin kieli
Etelämarquesas on eteläisillä Marquesassaarilla, Ranskan Polynesiassa puhuttava austronesialainen kieli. Sitä puhuu äidinkielenään noin 2 100 ihmistä (1981). Etelämarquesasin murteita ovat hivaoa, tahuta ja fatuhiva. Etelämarquesasia pidetään useimmiten eri kielenä kuin pohjoisilla Marquesasaarilla puhuttava pohjoismarquesas. Etelämarquesasin kielessä on 9 konsonanttia: f h k p t m n ' v, joista ' tarkoittaa glottaaliklusiilia.
Pekka Puupää (elokuva)
Pekka Puupää (1953) on Suomen Filmiteollisuuden tuottaman "Pekka ja Pätkä" -elokuvasarjan ensimmäinen osa. Sen on ohjannut Ville Salminen ja käsikirjoittanut Reino Helismaa.
Pekka Puupää -sarjakuvan pohjalta tehdystä ensimmäiseltä elokuvalta ei odotettu paljon, mutta kun se yllättäen menestyi, se sai kaksitoista osaa jatkokseen. Kriitikko katsoo että kohelluselokuvalla on ainoastaan nostalgisia arvoja.
Rouva Justiina Puupää lähtee sukuloimaan ja jättää miehensä Pekka Puupään kotimieheksi Helsinkiin. Pekka ja hänen kaverinsa Pätkä ryhtyvät heti hautomaan rahantekosuunnitelmia. Justiina ei ole jättänyt Pekalle yhtään rahaa vaan tehnyt etukäteen valtavat ruokaostokset, mutta Pekka ja Pätkä myyvät ruoat ovelta ovelle. Rahoilla he laittavat lehteen ilmoituksen "Pekka Puupään lastentarhasta".
Samaan aikaan pikkurikollinen Petteri varastaa miljonäärin vauvan. Hän pakenee paikalta taksilla, jonka kuljettaja Erkki Saarikivi on tietämätön asiakkaansa rikollisista puuhista. Nähdessään poliiseja Petteri pakenee kerrostaloon ja piilottaa vauvan Puupäiden asuntoon. Saarikivi seuraa perässä, koska Petteri ei maksanut matkaansa, mutta Petteri kolkkaa taksikuskin ja piilottaa hänet viereiseen asuntoon. Kun Pekka ja Pätkä tulevat kotiin ja löytävät vauvan, he kuvittelevat lastentarhansa saaneen ensimmäisen asiakkaan. Heidän naapurinsa neiti Ritva Ranta puolestaan kauhistuu löytäessään eteisestään tajuttoman Saarikiven, mutta kaksikko päätyy lopulta treffeille.
Pekan ja Pätkän lastenhoitometodit ovat omaperäisiä: he syöttävät vauvalle läskisoosia ja keinuttavat sitä kattolampussa. Neiti Ranta kauhistuu nähdessään tämän ja opettaa reipasotteisesti Puupäille oikeaa lastenhoitoa. "Pekka Puupään lastentarha" ei kuitenkaan vedä asiakkaita, joten Pekka ja Pätkä kehittävät uuden rahanhankintakeinon, osallistumisen otteluun nyrkkeilijä Hermanni Ronskia vastaan. Erehdyksen takia otteluun joutuu Pekan sijasta Pätkä. Pätkä on alakynnessä, kunnes Ronski juo siemauksen hänen kamferipullostaan – joka Puupäiden lääkekaapin sekasortoisen tilan vuoksi sisältää unilääkettä – ja nukahtaa kesken ottelun. Lapsi on jätetty ulos vaunuihin nukkumaan, ja ohikulkeva Petteri varastaa sen jälleen, mutta jää pian kiinni. Lopuksi kiitollinen miljonääri antaa Pekalle ja Pätkälle lapsensa hoitamisesta muhkean palkkion.
Kreditoimattomissa rooleissa näyttelee mm. Åke Lindman ja Kauko Kokkonen.
Chiloé
Chiloé on Chilelle kuuluva saari Tyynellämerellä.
Chiloé on osa Chiloén maakuntaa, johon Chiloén saaren lisäksi kuuluu sen rannikolla sijaitsevia pienempiä saaria sekä osa manner-Chileä.
Saaren pinta-ala on 8 394 neliökilometriä. Se on Chilen toiseksi suurin ja koko Etelä-Amerikan viidenneksi suurin saari. Chiloén erottaa mantereesta Chacaonsalmi. Chiloésta etelään sijaitsevat Chonossaaret. Saaren pääkaupunki on Castro, joka sijaitsee saaren itäosassa. Saaren suurin kaupunki on kuitenkin Ancud. Lisäksi saarella on useita pienempiä kaupunkeja ja kyliä, kuten Quellón, Dalcahue ja Chonchi.
Saarthen kasvillisuus on rehevää ja ilmasto kostea ja tuulinen. Maisemalle ovat tyypillisiä aaltoilevat kukkulat ja tiheät metsät. Saarella on kaksi kansallispuistoa: Chiloén kansallispuisto ja Tantaucon kansallispuisto.
Saarella elää äärimmäisen uhanalainen darwininkettu.
Saaren alkuperäisiä asukkaita olivat chonot ja huillichet. Espanjalaiset valtasivat sen vuonna 1567.
Charles Darwin vieraili saarella vuonna 1834.
Vuonna 2012 saarelle avattiin lentokenttä.
Chiloélla on edelleen jäljellä paaluje päällä seisovia puutaloja, jotka olivat aikoinaan kalastajien tyypillisiä rakennuksia muuallakin Chilessä.
Puusta tehdyt Chiloén kirkot ovat Unescon maailmanperintöluettelossa vuodesta 2000.
Transilvanian Hunger
Transilvanian Hunger on norjalaisen black metal -yhtye Darkthronen neljäs albumi. Se julkaistiin vuonna 1994, ja albumia sanotaan yleensä yhtyeen parhaaksi.
Levyn leimaa antava piirre on kappaleiden keskenään hyvin samanlainen, tasainen komppi (lukuun ottamatta kappaletta "I En Hall Med Flesk Og Mjød", jossa siirrytään kertosäkeessä toiseen komppiin). Levyllä yhtyeen minimalismi on viety vielä aikaisempia julkaisuja pidemmälle. Samoin levyn äänenlaatu on todennäköisesti heikointa, mitä 1990-luvun aikana on julkaistu. Tämä siitä huolimatta, että levy on nauhoitettu oikeassa levytysstudiossa. Tällainen tyyli ei ole tietenkään miellyttänyt kaikkia. Esimerkiksi All Music Guiden arviossa sanotaan, että levy on "epämiellyttävä hampaanporauskokemus, josta vain epäpyhistä epäpyhimmät teeskentelevät pitävänsä." Black metal -piireissä levyllä on kuitenkin arvostettu maine. Levyn kappaleista nimiraita, "Skald Av Satans Sol" sekä "I En Hall Med Flesk Og Mjød" on valittu yhtyeen "Preparing for War" -kokoelmalle.
Levyn neljän viimeisen kappaleen sanoitukset on kirjoittanut Varg Vikernes (Burzum). Vikernes itse vierailee myös "As Flittermice as Satan's Spies" -kappaleessa. Hänen puhumansa "viesti" on kappaleessa väärin päin, mutta toistettaessa kappaletta takaperin, kuulee Vargin sanovan "In the name of God, let the churches burn". Mielenkiintoisesti yhtyeen pari vuotta aiempi levy oli omistettu Vikerneksen murhaamalle Euronymoukselle.
Levyn ensimmäisessä painoksessa oli takakannessa teksti "Norsk Arisk Black Metal" (Norjalaista, arjalaista black metallia), mutta levymyyjien saaman negatiivisen palautteen takia se muutettiin myöhemmissä painoksissa muotoon "True Norwegian Black Metal". Uusissa painoksissa on mukana myös multimediaraita, jossa on yhtyeen rumpalin, Fenrizin, haastattelu. Haastattelussa Fenriz kertoo levyn teosta tölkkiolutta juoden.
Interregnum
Interregnum tarkoittaa epäjatkuvaa ajanjaksoa hallinnossa, organisaatiossa tai sosiaalisessa järjestyksessä. Alkuperäisessä merkityksessään se viittaa kahden monarkin väliseen aikaan, jolloin valtaa voi pitää sijaishallitus tai regentti, esimerkiksi valtionhoitaja.
Käsite viittaa myös uuden parlamentin valinnan ja uuden hallituksen nimittämisen väliseen ajanjaksoon parlamentaarisissa demokratioissa; tyypillisesti tällainen ajanjakso on maissa joissa hallituksen muodostamiseen tarvitaan hallitusneuvotteluja puolueiden suhteellisen suuren lukumäärän vuoksi. Iso-Britanniassa, Kanadassa ja muissa "first past the post" -vaalitapaa noudattavissa maissa tämä ajanjakso on tyypillisesti hyvin lyhyt, paitsi ns. hung-parlamentin (eli päätöksentekoon kykenemättömän parlamentin) poikkeustapauksessa, kuten Britanniassa ja Australiassa vuonna 2010. Parlamentaaristen interregnumien tapauksessa edellinen hallitus pitää tyypillisesti valtaa toimitusministeriönä, kunnes uusi hallitus saadaan nimitettyä.
Interregnum voi tarkoittaa myös paavien välistä aikaa (jota tarkkaan ottaen tulisi kutsua sedisvakanssiksi) tai konsulien välistä aikaa Rooman valtakunnassa. Myös Suomen itsenäistymiseen liittyvää valtatyhjiötä vuosina 1917–1919 kutsutaan toisinaan interregnumin ajaksi.Saksan interregnumissa keskeistä ei ollut kuninkaattomuus, vaan se, että maassa oli useita samanaikaisia kuninkaita. Näistä yksikään ei nauttinut kattavaa tunnustusta ainakaan koko valtakunnan alueella.Rudolf I Habsburgilainen päätti interregnumin kauden saavuttamalla lopulta yleisen tunnustuksen kuninkuudelleen.
Dover (Delaware)
Dover on Yhdysvaltojen osavaltio Delawaren pääkaupunki ja Kentin piirikunnan keskus. Doverin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 36 047.
Dover sijaitsee Delawaren osavaltion keskiosassa Delmarvan niemimaalla. Matkaa Doverista Wilmingtonin kaupunkiin pohjoisessa on noin 65 kilometriä. Kaupungin halki kulkee St. Jones-joki ja ympäröivä seutu on pääosin tasaista.
Ennen eurooppalaisten siirtolaisten saapumista nykyisen Doverin aluetta asuttivat delaware-intiaanit. Alankomaalaisetsiirtolaiset yrittivät perustaa 1600-luvulla paikalle laajemman alueen käsittäneen "Zwaanendael"-nimisen siirtokunnan, mutta vuonna 1631 paikalliset intiaanit surmasivat paikalle asettuneet siirtolaiset. Sittemmin siirtolaisten paine pakotti kuitenkin paikalliset intiaanit siirtymään muualle. Kentin piirikunnan perusti William Penn vuonna 1683 ja vuonna 1697 paikalle rakennettiin oikeustalo. Varsinainen Doverin kaupunki alkoi kuitenkin muodostua vasta vuonna 1717. Nimensä se sai englantilaisen Doverin kaupungin mukaan. Delawaren pääkaupunki Doverista tuli vuonna 1777. Vuonna 1787 järjestetyssä kokouksessa Doverissa Delawaresta tuli ensimmäinen Yhdysvaltain perustuslain vahvistanut osavaltio. 7. joulukuuta on kokouksen mukaan Delaware Day -juhlapäivä.
Kentin piirikunta oli pitkään tärkeää maatalousaluetta. Vuonna 1856 Doveriin ulotettiin Delawaren rautatie ja paikalle kehittyi myös säilyketeollisuutta. Yhdysvaltain sisällissota jakoi Doverin asukkaat Pohjois- ja Etelävaltioiden kannattajiin. Liittovaltioin joukkojen oli valvottava paikallisia vaaleja väkivallan varalta vuosina 1862 ja 1864. Vuonna 1933 perustettiin Capitol Square ja nykyinen osavaltion hallinnollinen keskus.
Dover on Delawaren keskiosan taloudellinen ja teollinen keskus. Paikallisen teollisuuden yrityksiin kuuluvat esimerkiksi muovi- ja elintarvikealan yritykset. Huomattava taloudellinen vaikutus on myös viereisellä ilmavoimien lentotukikohdalla Dover Air Force Base. Lentotukikohdan kautta kuljetetaan huomattavia määriä tavaraa Yhdysvaltain tukikohtiin Euroopassa ja Lähi-idässä. Myös turismilla on merkitystä paikalliselle taloudelle. Kaupungissa järjestetään esimerkiksi NASCAR-kilpailuja.
Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Doverissa aikavälillä 2012–2016 olivat 46 355 USD ja henkilöä kohden 22 707 USD. 19,7 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.
Doverin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 36 047 ja vuoden 2017 arvion mukaan 37 538. Kaupungin asukkaista 45,9 % oli taustaltaan valkoisia, 43.5% afroamerikkalaisia, 2,7 % aasialaisia ja 8,9 % latinoja mistä tahansa rodusta. 11,5 % kaupungin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä, kuin englantia ja 7,7 % kaupungin asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Paikallisiin oppilaitoksiin lukeutuvat Delaware State University (1891) ja Wesley College (1873).
Columbia (Etelä-Carolina)
Columbia on Etelä-Carolinan osavaltion pääkaupunki itäisessä Yhdysvalloissa. Kaupungissa asuu 129 272 asukasta (2010) ja sen pinta-ala on 324,7 km² (vettä 6,4 km²). Se on perustettu 1786, tarkoituksena oli rakentaa osavaltiolle uusi pääkaupunki, aiempi oli ollut Charleston. Kaupungissa sijaitsee Etelä-Carolinan osavaltion yliopisto sekä kaksi muutakin yliopistoa ja teknillinen korkeakoulu.
Amrum
Amrum (friisiksi "Oomram") on Saksalle kuuluva saari Pohjanmerellä. Se on osa Pohjoisfriiseinsaaria. Saaren pinta-ala on noin kaksikymmentä neliökilometriä. Asukkaat elävät viidessä kylässä, jotka ovat Wittdün, Nebel, Norddorf, Süddorf ja Steenodde. Hallinnollisesti saari on jaettu kolmeen kuntaan: Nebel, Norddorf auf Amrum ja Wittdün auf Amrum, joissa asui vuoden 2014 lopulla 2 241 ihmistä. Amrum kuuluu Schleswig-Holsteinin osavaltion Nordfrieslandin piirikuntaan.
Noin kolmasosa saaren asukkaista puhuu vielä "öömrang"-nimistä pohjoisfriisin murretta.
Wittdünissä on Pohjois-Saksan korkein eli 63 m korkea majakka. Saari tunnetaan Kniepsandin hienosta 12 km pitkästä hiekkarannasta. Suuri osa saaresta on luonnonsuojelualuetta.
Rügen
Rügen () on Itämerellä sijaitseva saari, joka kuuluu Saksan Mecklenburg-Etu-Pommerin osavaltioon. Rügen on kooltaan Saksan suurin saari, ja se muodostaa suurimman osan Rügenin piirikunnasta. Saaren pinta-ala on 935 neliökilometriä, ja sen asukasluku oli noin 73 000 vuonna 2001.
Saaren yhdistää muuhun Saksaan Strelasundin salmen yli Stralsundin kaupunkiin kulkeva silta. Rügenin rannikolla sijaitsee useita pienikokoisempia saaria, kuten Hiddensee ja Ummanz. Saaren tärkeimmät kaupungit ovat Bergen auf Rügen, joka on piirikunnan pääkaupunki, Putbus, Sassnitz sekä Garz/Rügen. Matkailukohteita ovat muun muassa Prora ja perinteinen kylpyläpaikkakunta Binz.
Rügen on Saksan merkittävimpiä matkailukohteita. Adolf Hitler suunnitteli saarelle 1930-luvulla jättikokoista terveyskylpylää Proraa, josta kaavailtiin maailman suurinta rantalomakohdetta. 4,5 kilometrin pituista rakennusta alettiin rakentaa vuonna 1936 ja se valmistui 1938, mutta hanke keskeytyi toisen maailmansodan syttymisen jälkeen. Talosta tuli sotasairaala, ja sodan päätyttyä se jäi Itä-Saksan puolelle. Itä-Saksan aikaan sitä yritettiin turhaan räjäyttää hajalle, ja sittemmin sitä on sanottu kahden diktatuurin, natsismin ja kommunismin, yhteiseksi muistomerkiksi. Rakennus on pääosin tyhjillään, joskin kesällä 2011 sinne avattiin retkeilymaja. Lisäksi siellä on museoita, kauppoja ja disko.
Friiseinsaaret
Friiseinsaaret ovat saariryhmä Euroopan luoteisosassa, Pohjanmeren kaakkoisosassa. Saaret sijaitsevat Alankomaiden, Saksan ja Tanskan rannikoilla Friisinmaan edustalla. Friiseinsaaret jakautuvat kolmeen pienempään saariryhmään:
Länsifriiseinsaaret
Länsifriiseinsaaret on saariketju Pohjanmerellä. Saaret muodostavat osan Friiseinsaarista. Kaikki ryhmän saaret kuuluvat Alankomaihin. Saaret rajoittuvat idässä Saksalle kuuluviin Itäfriiseinsaariin.
Länsifriiseinsaaret koostuvat viidestä asutusta saarista:
Lisäksi asumattomat Rottumeroog, Rottumerplaat ja Zuiderduintjes kuuluvat Länsifriiseinsaariin.
Itäfriiseinsaaret
Itäfriiseinsaaret on Saksalle kuuluva saariketju Pohjanmerellä. Ne rajoittuvat lännessä Alankomaille kuuluviin Länsifriiseinsaariin.
Itäfriiseinsaarilla on seitsemän asuttua saarta. Ne ovat:
Lisäksi saariketjussa on pienempiä, asumattomia saaria ja luotoja.
Pohjoisfriiseinsaaret
Pohjoisfriiseinsaaret (, ) on saariryhmä Pohjanmerellä, Jyllannin niemimaan länsirannikolla. Se muodostaa osan Friiseinsaarista ja kuuluu osin Saksalle, osin Tanskalle.
Pohjoisfriiseinsaariin kuuluvat muun muassa Sylt, Rømø, Fanø, Föhr, Amrum, Nordstrandischmoor ja Pellworm. Suurin saarista on Sylt, joka on pinta-alaltaan noin sata neliökilometriä. Lisäksi saariryhmään kuuluu useita pienempiä saaria ja luotoja. Aiemmin saariin kuului myös vuonna 1987 valmistuneen polderin avulla mantereeseen yhdistetty Nordstrand.
Monet saarista ovat varakkaiden saksalaisten suosima lomakohde.
Mozambique (täsmennyssivu)
Mozambique voi tarkoittaa seuraavia:
Risto Paananen
Risto Juhani ”Rife” Paananen (s. 1958) on Leevi and the Leavingsissa vaikuttanut muusikko. Hän soitti yhtyeessä muun muassa kitaraa ja bassoa. Hän soitti Leavingsissa sen perustamisesta 1978 aina vuoteen 2003 saakka, jolloin yhtyeen laulaja ja keulahahmo Gösta Sundqvist menehtyi sydänkohtaukseen. Sundqvistin kuoltua Paananen ja Leavingsin muut jäsenet Juha Karastie ja Niklas Nylund päättivät lopettaa yhtyeen, sillä heidän mukaansa Sundqvistin mukana kuoli myös yhtyeen sielu. Paananen vältteli muiden Leevi and the Leavingsin jäsenten tavoin tietoisesti julkisuutta ja halusi pitää yksityiselämänsä täysin omana tietonaan.
Ennen Leevi and the Leavingsia Paananen soitti muun muassa Let’s Mennään -nimisessä yhtyeessä. Paananen on soittanut myös komppikitaraa Aarne Tenkasen taustayhtyeessä Tempuntekijät.
Tyrrhenanmeri
Tyrrhenanmeri on Välimeren osa Manner-Italian länsipuolella eli Apenniinien niemimaan, Korsikan, Sardinian ja Sisilian ympäröimänä. Syvimmillään se on 3785 metriä syvä. Tyrrhenanmeri sijaitsee Afrikan ja Euraasian mannerlaattojen rajalla, joten sen syvyyksissä on harjanteita ja aktiivisia tulivuoria. Meri on haaste purjehtijalle, sillä monet paikallistuulet sotkevat sen tuulioloja:
Muinaiset kreikkalaiset uskoivat, että tuulten koti oli Tyrrhenanmeren luodoilla, Aeoluksen hoivissa. Tyrrhenanmeri on saanut nimensä etruskien kreikankielisestä nimestä "tyrrhēnoi".
Johannes Kronstadtilainen
Pyhä Johannes Kronstadtilainen, oikealta nimeltään "Ioann Iljitš Sergijev" (19. lokakuuta 1829 Sura, Arkangelin lääni – 20. joulukuuta 1908 Kronstadt) oli Venäjällä vaikuttanut seurakuntapappi.
Johanneksen isä Ilja oli ortodoksisen kirkon lukkari ja äiti Feodora kotiäiti Pohjois-Venäjällä Arkangelin läänissä nykyisen Pinegan piirin Surassa. Vuonna 1839 Johannes lähetettiin Arkangeliin seurakuntakouluun, josta hän siirtyi samassa kaupungissa sijainneeseen ortodoksiseen seminaariin.
Vuonna 1855 Johannes avioitui ja vihittiin papiksi, minkä jälkeen hän siirtyi papiksi apostoli Andreaksen kirkkoon Kronstadtiin, jossa hän toimi koko ikänsä saman seurakunnan palveluksessa. Ansiokkaan ja merkittävän toimintansa johdosta hän saavutti suurta kuuluisuutta jo eläessään ja oli suosittu puhuja eri puolilla laajaa Venäjää.
Johannes Kronstadtilainen, jonka nimisenä hänet yleisesti tunnettiin koko valtakunnassa, kuoli vuonna 1908 kotonaan Kronstadtissa. Hänet on haudattu kuitenkin Pietariin pyhän Johannes Rilalaisen luostariin.
Venäjän pakolaiskirkko luki Johanneksen vuonna 1964 pyhien joukkoon kuuluvaksi, ja vuonna 1990 hänet kanonisoi myös Venäjän ortodoksinen kirkko. Tämä oli harvinainen poikkeus kirkon kanonisoimien pyhien joukossa, sillä Johannes oli tavallinen kaupungin seurakuntapappi, ei siis munkki eikä edes piispa.
Motu
Motu voi tarkoittaa:Motu tarkoittaa useissa polynesialaisissa kielissä pientä saarta ja sana esiintyy ainakin seuraavien saarten ja saariryhmien nimissä:Sanasta "motu" tulevat myös ainakin seuraavien paikkojen nimet:
Motun kieli
Motu on Papua-Uudessa-Guineassa puhuttava austronesialainen kieli. Sitä puhuu äidinkielenään noin 14 000 ihmistä (1981). Motu jakautuu kahteen murteeseen: itä- ja länsimotuun. Motun läheisimpiä sukulaiskieliä ovat hula, keapara ja sinaugoro, joiden kanssa se muodostaa sinagoro-keapara-kielet.
Motu Iti (Ranskan Polynesia)
Motu Iti eli Hatu Iti on saari Ranskan Polynesiassa. Se on osa Marquesassaaria ja sijaitsee niiden pohjoisosassa. Saaren nimi tarkoittaa paikallisilla kielillä "pientä saarta".
Motu Iti
Motu Iti voi tarkoittaa seuraavia:
Motu Iti (Pääsiäissaari)
Motu Iti on Chilelle kuuluva saari Pääsiäissaaren vieressä, Tyynellä valtamerellä. Saaren nimi tarkoittaa paikallisella kielellä "pientä saarta". Motu Itin vierellä sijaitsee myös Motu Nuin saari, jonka nimi tarkoittaa "isoa saarta". Motu Itillä ei ole ihmisasutusta. Se on osa Valparaíson aluetta.