hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Poros (kuningas)
Poros (kuoli noin 317 eaa.) oli intialainen kuningas, jonka valtakunta sijaitsi Punjabissa nykyisten Jhelum- ja Chenab-jokien välissä. Poroksen valtakunnan pääkaupunki oli ehkä nykyinen Lahore. Poros on kreikankielinen vastine nimille "Puru" tai "Purshottam".
Kun Aleksanteri Suuri hyökkäsi Intiaan vuonna 326 eaa., Poroksen vihollinen ja Taksilan kuningas Omfis antautui hänelle. Pian Aleksanteri vaati, että myös Poros tunnustaisi hänen ylivaltansa. Poros luuli kuitenkin olevansa turvassa, koska monsuunisateet saivat Hydaspeen tulvimaan niin, että hän ei uskonut vihollisen pystyvän ylittämään sitä. Aleksanteri hyökkäsi kuitenkin Porosta vastaan ja kukisti tämän Hydaspesjoen taistelussa. Vangittu ja haavoittunut Poros tuotiin Aleksanterin eteen. Vanhuksen uljuus teki vaikutuksen ja Aleksanteri kysyi: "miten haluat itseäsi kohdeltavan?" Poros vastasi: "kuninkaallisesti". Taistelun jälkeen Aleksanteri antoi Poroksen pitää oman valtakuntansa ja kielsi ryöstämisen. Seudulle hän perusti kaksi kaupunkia: Bukefalan taistelussa kaatuneen ratsunsa muistoksi ja Nikaean voittonsa kunniaksi. Aleksanterin välityksellä Omfis ja Poros sopivat entiset riitansa. Aleksanteri myös liitti Poroksen valtakuntaan uusia alueita. Pian taistelun jälkeen eräs Poroksen sukulainen julisti itsensä kuninkaaksi valtakunnan itäosassa. Hän otti myös nimekseen Poros, ja Aleksanteri lähti pian "hyvän" Poroksen kanssa kukistamaan "pahaa" Porosta.
Paha Poros pakeni Ganges-joen varrella sijaitsevaan Magadha-valtakunnaan. Aleksanteri olisi halunnut vallata Magadhan, mutta hänen sotilaansa eivät kuitenkaan halunneet jatkaa enää pidemmälle, ja hänen oli pakko kääntyä takaisin. Poros sai suuren kunnian olla Aleksanterin suuren valtakunnan itärajan puolustaja.
Kun Aleksanteri kuoli Babylonissa vuonna 323 eaa., päättivät hänen käskynhaltijansa eli diadokit, että Poros sai jatkaa valtakuntansa hallitsemista Punjabin satraapin Peithonin alaisena. Diadokkisotien yhteydessä Meedian satraappi Peithon yritti kukistaa itäisten maakuntien satraapit, jotka liittoutuivat häntä vastaan. Taksilan joukkojen johtaja Eudamos antoi murhata Poroksen, jotta hän saisi itselleen tämän sotaelefantit.
Intiassa ja Pakistanissa on myös esitetty teorioita siitä, että Poros itse asiassa kukisti Aleksanterin Hydaspesjoen taistelussa. Tämä selittäisi, miksi Poroksen valtakunta laajeni taistelun jälkeen.
Vjatka
Vjatka () on yksi suurimmista Kaman sivujoista Itä-Euroopassa Venäjällä. Pääosa joesta sijaitsee Kirovin alueella, mutta sen alkulähde on Udmurtian pohjoisosassa ja alajuoksu Tatarstanissa.
Vjatka on jäässä marraskuun alusta huhtikuun loppupuolelle. Merkittävimmät lisäjoet ovat Kobra, Velikaja, Moloma, Pižma, Tšeptsa, Bystritsa, Voja ja Kilmez. Laivaliikenne on mahdollista joen suusta Kiroviin asti (noin 700 km).
Tapio Kantanen
Tapio Kantanen (s. 31. toukokuuta 1949 Heinola) on suomalainen kestävyysjuoksija ja olympiamitalisti, jonka päälaji oli 3 000 metrin esteet. Seuratasolla hän edusti Heinolan Iskua ja Viipurin Urheilijoita.
Hän voitti Münchenin olympialaisissa 1972 3 000 metrin esteissä pronssia häviten niukasti kenialaisille Kip Keinolle ja Benjamin Jipcholle. Kantasen aika oli 8.24,8. Montrealin vuoden 1976 olympialaisissa Kantanen oli neljäs ajalla 8.12,6. Juoksun voitti Ruotsin Anders Gärderud maailmanennätysajalla. EM-kisoissa Kantanen kilpaili kaikkiaan kolme kertaa. Roomassa 1974 hän oli yhdestoista, mutta Helsingissä 1971 ja Prahassa 1978 hän jäi alkueriin.
Kantanen voitti 3 000 metrin esteiden Suomen mestaruuden vuosina 1972, 1973, 1974, 1975, 1976, 1977 ja 1980. Vuosina 1970, 1971, 1978 ja 1979 hän oli toinen. Lisäksi hän sai 10 000 metrillä hopeaa 1973 ja 5 000 metrillä pronssia 1975. Hän menestyi myös maastojuoksijana: Kantanen voitti maastojuoksun SM:n vuosina 1972 (pitkä matka), 1973 ja 1975 (lyhyt matka), ja osallistui myös maastojuoksun MM-kisoihin.
Tapio Kantasen Montrealissa 28. heinäkuuta 1976 juoksema aika 8.12,6 oli voimassa yli 33 vuotta 3 000 metrin esteiden Suomen ennätyksenä. Jukka Keskisalo alitti ajan 28. elokuuta 2009 juostessaan Zürichissa ajan 8.10,67.
Tommi Hartonen
Tommi Mikael Hartonen (s. 12. toukokuuta 1977 Helsinki) on suomalainen pikajuoksija. Hänen nimissään ovat sekä 100 metrin että 200 metrin juoksun Suomen ennätykset. Hän edusti seuratasolla HIFK-Friidrottia.
Hartonen voitti 200 metrin Suomen mestaruuden vuosina 2000, 2001, 2002 ja 2004 sekä 400 metrin juoksun vuonna 1996. Hän on saanut lisäksi hopeaa 100 metrillä vuonna 2005 sekä pronssia 100 metrillä vuonna 2009 ja 400 metrillä vuonna 1995.
Arvokisoissa Hartonen juoksi 200 metrin välierissä Sydneyn olympialaisissa 2000, Edmontonin MM-kisoissa 2001 ja Münchenin EM-kisoissa 2002.
Udmurtian vaakuna
Udmurtian vaakuna on yksi Venäjän federaatioon kuuluvan Udmurtian tasavallan valtiollista tunnuksista. Vaakuna on pyöreä kilpi, joka jakautuu kahteen osaan: yläosa on punainen ja alaosa musta. Kilven keskellä on valkoinen joutsen levitettyine siipineen. Joutsenen keskellä on punainen aurinkosymboli (kahdeksankärkinen tähti), jollainen on myös Udmurtian lipussa. Joutsenen siipien yläpuolella on samanlaiset aurinkosymbolit, mutta ne ovat pienemmät ja väriltään valkoiset. Kilpeä ympäröi neljä kapeaa raitaa, jotka ovat sisältä päin lueteltuna: valkoinen, punainen, valkoinen ja musta.
Vaakunassa on kaiken kaikkiaan kolmea väriä, jotka ovat samat kuin Udmurtian lipussa.
Väreillä on omat merkityksensä. Musta symboloi maata ja vakautta, punainen aurinkoa ja elämää ja valkoinen tilaa ja siveyttä. Vaakunassa oleva valkoinen joutsen tai ihmislintu puolestaan kuvaa elpymistä, viisautta, urheutta ja täydellisyyttä. Se perustuu Udmurtian eri väestönryhmien, pääasiassa udmurtien, venäläisten ja tataarien, mytologioihin. Perinteisesti aurinkosymbolin katsotaan tuovan ihmisille hyvää onnea.
Chittagong
Chittagong () on Bangladeshin toiseksi suurin kaupunki. Se sijaitsee maan kaakkoiskulmassa, Karnaphuli-joen suussa lähellä Myanmarin rajaa. Vuoden 2010 arvioiden mukaan kaupunkialueella on 3 867 703 asukasta.
Kaupungin nimellä on ollut vuosien varrella monia eri kirjoitusasuja.
Chittagong sijaitsee maan kaakkoisosassa 12 km Karnaphuli-joen suulta.
Chittagong on Bangaladeshin suurin satama ja tämän kautta kulkee melkein kaikki maan ulkomaan tuonnista ja viennistä. Chittagong tunnetaan yhtenä Bangladeshin siisteimmistä kaupungeista. Chittagong on Chittagongin alueen hallinnollinen keskus.
Kauko Nieminen
Kauko Armas Nieminen (15. helmikuuta, 1929 Kuopio – 2010) oli suomalainen harrastelijaluonnontieteilijä, joka tunnettiin itse kehittämästään eetteripyörreteoriasta.
Nieminen oli suorittanut alemman oikeustutkinnon ja oli oppiarvoltaan varanotaari. Hän keksi vuoden 1957 kevättalvella eetteripyörreteorian. Hän piirsi tuolloin paperille neljän ympyrän muodostaman kuvion ja katsoi, että kuviolla voi selittää sähkön. Myöhemmin hän oppi mielestään selittämään teoriallaan myös painovoiman, kvantti-ilmiöt, pallosalaman ja maailman synnyn.
Teoriansa kehittymisen jälkeen hän levitti sitä aktiivisesti muun muassa suoramarkkinoinnilla. Nieminen piti teoriastaan useita luentoja. Niemisen julkaisut ovat kirjasia, joissa on runsaasti eri lähteistä valokopioituja leikkeitä kollaasina.
Kauko Nieminen oli Helsingin kaupunginvaltuuston varavaltuutettu 2001–2004. Vuoden 2000 kunnallisvaaleissa hän oli Pääkaupunkiseudun Sitoutumattomien yhteislistan ehdokas.
Ahti Vielma
Ahti Kalervo Vielma (s. 8. huhtikuuta 1941 Kittilä) on suomalainen poliitikko ja kirjailija. Hän oli kokoomuksen kansanedustajana Keski-Suomen vaalipiiristä vuosina 2003–2007. Vielma putosi eduskunnasta vuoden 2007 vaaleissa ja erosi kokoomuksesta maaliskuussa 2010.
Koulutukseltaan Vielma on diplomi-insinööri, hän on valmistunut Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1967. Vuosina 1973–1981 hän toimi Jämsän teknisenä johtajana ja vuosina 1981–2004 Jyväskylän apulaiskaupunginjohtajana.
Vielma on myös julkaissut runoja ja romaaneja. Hän on naimisissa Helena Vielman kanssa, ja heillä on kaksi lasta (Jouni s. 1964 ja Salla s. 1969).
Erkki Oinonen
Erkki Olavi Oinonen (22. syyskuuta 1915 Kuopion maalaiskunta – 7. marraskuuta 2005 Siilinjärvi) oli Mannerheim-ristin ritari ja maanviljelijä. Sotilasarvoltaan hän oli vääpeli. Oinonen nimitettiin 18. heinäkuuta 1944 Mannerheim-ristin ritariksi numero 147. Nimityshetkellä hän oli sotilasarvoltaan ylikersantti.
Oinonen osallistui talvisotaan Jalkaväkirykmentti 38:n pikakivääriampujana ja Jatkosodassa Jalkaväkirykmentti 30:ssa ja kunnostautui useissa hyökkäysvaiheen taisteluissa kesän 1941 aikana muun muassa Heinjoella sekä kesällä 1944 Talin–Ihantalan taisteluissa. Kersantti Oinonen haavoittui 29. kesäkuuta 1944 Leitimonjärven maastossa avatessaan yksinään tietä omien hyökkäykselle läpi kiviraunioissa olleen vihollisvarustuksen. 
Oinosen vanhemmat olivat maanviljelijä Kalle Oinonen ja Tiina (Kirsti) Husso. Hänen puolisonsa oli Maria Huovinen. Heillä oli lapset Kalle Olavi (s.1945) maanviljelijä Siilinjärvi, Lauri Antero (s.1948) puuteknikko työntutkija Siilinjärvi.
Sodan päätyttyä vääpeli Oinonen palasi kotiseudulleen Siilinjärvelle viljelemään maata ja siirtyi eläkkeelle vuonna 1975. Erkki Olavi Oinonen kuoli 90 vuoden ikäisenä kotonaan
Pöytäjääkiekko
Pöytäjääkiekko on jääkiekkoon perustuva pöytäpeli. Peli koostuu jääkiekkokaukalon pienoismallista, jolla kaksi pelaajaa liikuttaa kumpikin kuutta pelaajaa pöydän alla kulkevien tikkujen avulla. Kiekkokaukaloita on useita erilaisia, mutta lajin kansainvälisen katto-organisaation, ITHF:n, peleissä käytetään ruotsalaisen Stigan valmistamaa mallia. Pöytäjääkiekossa yksi ottelu kestää viisi minuuttia, ja jokaisessa turnauksessa yksittäinen kilpailija pelaa kymmeniä otteluita.
Vuonna 1992 perustettu Suomen pöytäjääkiekkoliitto (SPJKL) järjestää lajin kansallisia turnauksia, lähettää kansallisen rankingin perusteella maajoukkueen MM-kisoihin, ja pitää yhteyttä tiedotusvälineisiin, sponsoreihin ja muiden maiden lajijärjestöihin. Vuodessa SPJKL järjestää seitsemän kansallista ranking-turnausta, mukaan lukien pöytäjääkiekon SM-kisat, ympäri Suomea.
Pöytäjääkiekon maailmanmestaruuskilpailut järjestetään joka toinen vuosi. Vuoden 2009 pöytäjääkiekon MM-kisoissa Unkarissa kilpaili edustajia 16 maasta. Kisoissa Suomi saavutti sekä avoimen että juniorien sarjan maailmanmestaruuden.
Vuoden 2011 MM-kilpailut järjestettiin Suomessa kesäkuussa, jossa Roni Nuttusen (2007-2011) valtakausi päättyi finaalitappioon venäläiselle Oleg Dmitrichenkolle. Avoimen joukkuemestaruus meni Venäjälle, kun he päihittivät Suomen finaalissa ylivoimaisesti. Juniorien maailmanmestaruus puolestaan meni kolmoisvoiton ottaneelle Venäjälle, kun ykkös- ja kakkossijan valtasivat "Pietarin paholaiset" järjestyksessään Maxim Borisov ja Oleg Dmitrichenko. Kolmanneksi sijoittui Pavel Goroditskiy. Paras suomalainen oli Teemu Koskela (5.), joka putosi niukasti puolivälierissä tšekkiläiselle Patrik Petr:lle. Muut suomalaispelaajat olivat Petrus Miettinen (6.), Antti Suojanen (11.) ja Jan Pelkonen (12.). Juniorien joukkuekisassa Suomi otti hopeaa, kun hävisivät niin ikään finaalissa Venäjälle. Naisten sarjassa Maria Yalbacheva Venäjältä voitti, virolainen Mary Saveljeva oli toinen ja Minerva Martiskainen Suomesta otti pronssia. Muut suomalaiset naisten sarjassa pelanneet olivat Maria Leivo (6.), Netta Jousi (10.) ja Anu Lehtinen (16.) Naisten joukkuekisassa Suomi otti kultaa voittaen Venäjän. Veteraanien sarjassa Janne Kokko hävisi niin ikään venäläiselle Dmitriy Petroville. Muut suomalaiset veteraanisarjassa pelanneet olivat Jari Sahlgren (5.), Petteri Sevon (8.) ja Jari Eskelinen (21.). Veteraanien joukkuekisassa Suomi oli 3., kun Venäjä valloitti kullan Ruotsin ollessa hopealla.
Tapaninkylä
Tapaninkylä () on Vantaanjoen itä- ja Malmin pohjoispuolella sijaitseva Helsingin 39. kaupunginosa, joka on etupäässä pienkerros-, omakoti- ja rivitaloaluetta. Se jakautuu kahteen osa-alueeseen, jotka ovat Tapaninvainio (noin 8000 asukasta) ja Tapanila (5600 as.). Helsingin peruspiirijaossa se ei muodosta omaa peruspiiriään vaan kuuluu Malmin peruspiiriin.
DTP-rokotteet
DTP (myös DiPeTe) rokotteet ovat kurkkumädän (difteria), jäykkäkouristuksen (tetanus) ja hinkuyskän (pertussis) torjumiseen ja haittojen vähentämiseen tarkoitettuja rokotteita.
Rokote ei sisällä aktiivista taudinaiheuttajaa. Suomessa käytettiin vuoden 2004 loppuun asti pääasiassa ns. kokosolurokotetta (DTWP, tunnettiin aiemmin nimillä PDT-rokote tai kauppanimellään kolmoisrokote) - jotkut vanhemmat hankkivat myös apteekista saatavilla olevaa DTaP-rokotetta. Vuoden 2005 alusta Suomessa on maksutta tarjottu neuvoloissa DTap-IPV-Hib ja DTaP-IPV -yhdistelmärokotteita jotka on jäykkäkouristuksen, kurkkumädän ja hinkuyskän ohella tarkoitettu myös poliota ja haemophilus influenzae b:tä vastaan.
DTaP-IPV-rokote on yhdistelmärokote (nelosrokote), joka on suunnattu jäykkäkouristusta, kurkkumätää, hinkuyskää ja poliota vastaan.
DTaP-IPV-Hib-rokote on yhdistelmärokote (viitosrokote), joka on suunnattu jäykkäkouristusta, kurkkumätää, hinkuyskää, poliota ja H. influenzae -infektioita vastaan.
Aleksandr Aleksandrovitš Volkov
Aleksandr Aleksandrovitš Volkov (; 25. joulukuuta 1951 Brjansk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto – 20. toukokuuta 2017 Saksa) oli Venäjän federaatioon kuuluvan Udmurtian tasavallan ensimmäinen presidentti. Volkov syntyi vuonna 1951 suureen työläisperheeseen. Hän opiskeli teknillisessä koulussa ja valmistuttuaan hän työskenteli työnjohtajana ja pääinsinöörinä sekä rakennusosaston johtajana samanaikaisesti kun opiskeli korkeakoulussa.
Presidentiksi hänet valittiin Udmurtian ensimmäisissä presidentinvaaleissa 15. lokakuuta 2000. Hän sai 37,8 % annetuista äänistä (Udmurtian lakien mukaan voittoon riittää 25 %).
Ennen presidentiksi valitsemistaan Volkov oli Udmurtian tasavallan parlamentin puheenjohtaja, mikä oli Udmurtian korkein virka-asema ennen presidentin viran perustamista.
Volkov toimi presidenttinä kolme kautta vuoteen 2014. Hän kuoli 20. toukokuuta 2017 Saksassa, jossa hän oli ollut hoidettavana.
Vakhtang VI
Vakhtang VI (, 1675–1737) oli Persian nimellisenä vasallina hallinnut itäisen Georgian eli Kartlin kuningas. Hän oli Erekle II:n ohella maan 1700-luvun historian huomattavin hallitsija, joka tasapainotteli Persian vaatimusten ja itsenäisyyden välillä. Hän kuului Bagrationi-hallitsijasukuun.
Vakhtang nousi setänsä Giorgi IX:n sijaishallitsijaksi vuonna 1703 ja jatkoi veljensä Kaikhosron tilalla vuosina 1709–1711. Kun hänen olisi pitänyt kääntyä islamiin saadakseen šaahilta luvan nousta valtaistuimelle, hän kieltäytyi ja joutui pysymään Isfahanissa kuningas Iesen hallitessa Kartlia. Vuonna 1716 hän kuitenkin vastahakoisesti kääntyi ja palasi Georgiaan, mutta otti yhteyttä venäläisiin ja pyysi keisarikunnalta interventiota. Tsaari Pietari Suuri lähetti retkikunnan Kaukasiaan vuonna 1722. Hän ei kuitenkaan halunnut suututtaa turkkilaisia ja vetäytyi, minkä jälkeen Vakhtang joutui pakenemaan Tbilisistä Venäjälle, missä hän kuoli vuonna 1737. Retkikunnan epäonnistumista seurasi Georgiassa vuosien 1723–1735 raaka osmanimiehitys, joka tunnetaan nimellä "osmanloba".
Vakhtang oli tunnettu lainsäätäjä, oppinut ja runoilija. Hänen hallintoaan luonnehtivat pitkään kaivatut uudistukset ja hänen vuosina 1707–1709 laatimansa lakikokoelma ("dasturlamali"). Hän lähetti setänsä ja opettajansa Sulkhan-Saba Orbelianin Ranskaan pyytämään Ludvig XIV:ltä apua persialaisia vastaan. Hän perusti myös maan ensimmäisen kirjapainon.
Influenssarokote
Influenssarokote on influenssan torjumiseen ja haittojen vähentämiseen tarkoitettu rokote. Suomessa käytetään pistoksena otettavaa inaktivoitua influenssarokotetta, mutta muissa maissa on hyväksytty myyntiin myös aktiivista influenssavirusta sisältävä nenäsuihkeena otettava rokote. Influenssarokote kuuluu joillekin riskiryhmille verovaroilla maksuttomasti tarjottaviin rokotteisiin (mm. 65 vuotta kyseisenä vuonna täyttävät ja sitä vanhemmat, sekä tiettyjä perussairauksia sairastavat). Muut voivat hankkia rokotetta reseptillä apteekista omalla kustannuksellaan.
Liikkeellä olevien influenssavirusten kannat vaihtelevat vuosittain. Influenssarokotteen katsotaan tämän vuoksi antavan suojaa vain noin vuoden ajaksi ja vain tietyille varianteille. Maailman terveysjärjestö WHO koordinoi vuosittain arvion siitä, minkä kantojen arvellaan todennäköisimmin olevan seuraavan kauden viruksessa. Arvion perusteella valitaan, mihin kantoihin kuuluvia viruksia rokotteen valmistuksessa käytetään.
Ainoan meta-analyysin mukaan (BMJ) influenssarokotus suojaa sydänkohtauksilta myös terveitä nuorempia ihmisiä, ei vain riskiryhmiä eli iäkkäitä ja sepelvaltimotaudista kärsiviä. Rokote pienentää riskiä yhtä paljon kuin verenpaine- tai kolesterolilääkkeet mutta on halvempi ja helpompi ehkäisykeino, joten tutkijat ehdottavat sen käyttämistä. Sydänkohtaus on yleisimpiä kuolinsyitä länsimaissa. Influenssa puolestaan lisää sydänkohtauksen riskiä.
Dimensioton suure
Dimensioton suure on dimensioanalyysissa luku, jolla ei ole fysikaalista yksikköä. Tällainen luku määritellään tyypillisesti kahden yksiköiltään samanlaisen suureen osamääränä. Dimensiottomia suureita käytetään laajalti matematiikassa ja fysiikassa.
Esimerkki: "poimimistani omenoista yksi kymmenestä on mätä" – tällöin mätien omenien suhde poimittuihin on (1 omena)/(10 omenaa) = 0,1, dimensioton luku. Toinen esimerkki on kulmien mittayksikkönä käytetty radiaani, joka määritellään kulman rajaaman ympyränkaaren suhteena ympyrän säteeseen. Radiaanin yksikkö on [metri/metri] eli 1.
Dimensiottomalla suureella ei ole yksikköä. Joskus on kuitenkin hyödyllistä merkitä sille yksikkö, jossa osoittaja ja nimittäjä ovat samat, esimerkiksi kg/kg. Tämä kertoo jotain siitä, mitä ollaan mittaamassa. Kansainvälinen paino- ja mittakomitea ("Comité international des poids et mesures", CIPM) on leikitellyt ajatuksella, jonka mukaan yksikköä "1" olisi alettu kutsua nimellä "uno" sekaannusten välttämiseksi. Sekaannus voi olla esimerkiksi kulmanopeuden yksikön rad/s sotkeminen taajuuden yksikköön hertsi eli 1/s. Suunnitelma ei saanut kannatusta.
Buckinghamin π-teoreeman mukaan tiettyä muuttujamäärää "n" voidaan vähentää määrällä "k", joka on muuttujissa esiintyvien perussuureiden määrä. Näin saadaan joukko "p" = "n" − "k" itsenäisiä, dimensiottomia suureita, joilla voidaan kuvata alkuperäinen ongelma yhtäpitävästi. Selventävä esimerkki:
Sauvasekoittimen tehonkulutus on vatkattavan nesteen tiheyden ja viskositeetin funktio. Sekoittimen ominaisuuksia kuvaavat halkaisija ja pyörimisen nopeus. Täten meillä on "n" = 5 muuttujaa ongelmaa kuvaamassa.
Nämä "n" = 5 suuretta koostuvat "k" = 3 perussuureesta, jotka ovat
Pii-teoreeman mukaan nämä "n" muuttujaa voidaan esittää ("p" = "n" − "k" = 5 − 3 = 2) kahdella itsenäisellä dimensiottomalla suureella. Sekoittajan tapauksessa ne ovat
Dimensiottomia lukuja on äärettömän paljon. Joillekin eniten käytetyille on annettu erityisnimiä. Näitä ovat esimerkiksiFysiikassa yksiköt valitaan usein käytännöllisesti niin, että jotakin usein esiintyvää vakiota kuten valon nopeutta tai Planckin vakiota voidaan merkitä luvulla 1. Joitakin vakioita ei kuitenkaan voida eliminoida missään yksikköjärjestelmässä, ja ne on mitattava kokeellisesti.
Näitä ovat:
Ilia Tšavtšavadze
Ilia Tšavtšavadze (; 8. marraskuuta 1837 Qvareli – 12. syyskuuta 1907 Tsitsamuri) oli georgialainen kirjailija, hyväntekijä ja yksi Georgian itsenäisyysliikkeen johtohahmoista.
Tšavtšavadze syntyi merkittävään aatelisperheeseen Kakhetin alueella. Hän kävi lukion Tbilisissä ja opiskeli oikeustiedettä Pietarissa. Palattuaan Georgiaan hän perusti ja toimitti useita lehtiä, kuten "Iveria" ja "Sakartvelos moambe", ja toimi monien kulttuuri- ja koulutusinstituutioiden johdossa (esimerkiksi Seura lukutaidon levittämiseksi georgialaisten keskuudessa). 1900-luvun alkuun mennessä hänestä tuli yhdessä Akaki Tseretelin kanssa toinen maan kansallisen heräämisen tärkeimmistä suunnannäyttäjistä. Tšavtšavadzea on pidetty älykkään keskustelun ja journalismin sekä standardin proosan muodonantajana. Hän toimi vuosina 1906–1907 Venäjän duuman jäsenenä ja ajoi liberaalia politiikkaa.
Tšavtšavadze laati paitsi eurooppalaisen kirjallisuuden käännöksiä ja artikkeleita myös proosaa. Hänen romaaninsa "Katsia-adamiani?", "Kako qatšaghi" ja "Otaraant kvrivi" käsittelevät maan vähäaatelin ja tavallisen kansan elämää ironisella otteella, kun taas esimerkiksi "Mgzavris tserilebi" kritisoi ajan yhteiskuntaa ja asetti tavoitteita kansalliselle heräämiselle.
Tšavtšavadze murhattiin vuonna 1907. Murhaa ei ole selvitetty, mutta sen tekijöinä on pidetty radikaaleja sosiaalidemokraatteja. Tšavtšavadze on myöhemmin kanonisoitu.
Lonely Planet
Lonely Planet (ennen heinäkuuta 2009 Lonely Planet Publications), usein käytetään lyhyessä muodossa LP, on maailman suurin matkaopaskirjoja ja digitaalisia sisältöjä julkaiseva yritys. Vuoteen 2013 asti Lonely Planetin omisti BBC Worldwide, joka osti yhtiön kahdessa osassa sen perustajilta Maureen ja Tony Wheeleriltä vuonna 2007 ja 2011. Vuonna 2013 yhtiö siirtyi Brad Kelleyn NC2 Median omistukseen.
Lonely Planetin ensimmäinen opaskirja "Across Asia on the Cheap" julkaistiin vuonna 1973. Sen kirjoista tuli nopeasti erittäin suosittuja reppumatkailijoiden ja muiden pienellä budjetilla matkustavien keskuudessa.
Lonely Planet julkaisee noin 650 erilaista kirjaa 118 maasta vuosimyynnin ollessa noin kuusi miljoonaa kappaletta (2004). Yhtiöllä on myös TV-tuotantoyhtiö Lonely Planet Television, ja sen päämaja on Melbournessa, Australiassa.
Brittiläinen Pilot Productionsin tuottama, vuonna 1994 alkanut matkailuohjelmasarja tunnettiin aluksi nimellä "Lonely Planet" (nykyään sitä lähetetään USA:ssa nimellä "Globe Trekker" ja muualla "Pilot Guides"). Suomessa sarjaa on esitetty nimellä "Matkapassi".
Vuonna 2009 Lonely Planet alkoi julkaista kuukausittain matkailulehteä "Lonely Planet Magazine".
Akaki Tsereteli
Akaki Tsereteli (; s. 9. kesäkuuta 1840, Skhvitori, k. 26. tammikuuta 1915, Satškhere) oli georgialainen kirjailija, hyväntekijä ja yksi Georgian itsenäisyysliikkeen johtajista.
Tsereteli syntyi Imeretin alueella huomattavaan aatelissukuun ja opiskeli Kutaisin lukiossa sekä Pietarin yliopistossa. Palattuaan Venäjältä Georgiaan hän alkoi julkaista runoja ja proosaa sekä artikkeleita "Tsiskari"-lehdessä. Hän liittyi kansallisliikkeen toisen merkittävän hahmon Ilia Tšavtšavadzen kanssa taisteluun konservatiivista aatelistoa vastaan, ja he nousivat 1900-luvun alkuun mennessä maan kansallisen heräämisen tärkeimmiksi suunnannäyttäjiksi. Lisäksi Tsereteli vaikutti georgialaisen journalismin syntyyn perustamalla ja toimittamalla useita suosittuja lehtiä, kuten "Akakis tviuri krebuli" ja "Khumara".
Tsereteli kirjoitti lukuisia runoja ja romaaneja 1860-luvulta 1900-luvun alkuun. Monet hänet runoistaan muunnettiin lauluiksi, joista "Suliko" on edelleen yksi Georgian tunnetuimmista. Hänen romaaneihinsa lukeutuvat "Baši-Atšuki" (1895–1896) ja omaelämäkerrallinen "Tšemi tavgadasavali" (1894–1908).
Kallistuvakorinen juna
Kallistuvakorinen juna on juna, jonka runko kallistuu radan kaarteen mukaan. Tämä mahdollistaa sen, että juna voi kulkea mutkassa jopa 35 % kovempaa kuin ilman kallistusta. Tällaisia junia ovat esimerkiksi Suomessa käytettävät Pendolinot.
Sheffield
Sheffield on kaupunki Etelä-Yorkshiren kreivikunnassa Englannin pohjoisosassa. Kaupungin asukasluku vuonna 2005 oli noin 520 700, ja sen metropolialueen noin 1,8 miljoonaa. Sheffield on Englannin yhdeksän suurimman kaupungin joukossa, ja maan nopeimmin kasvava liiketoiminnan keskus Lontoon ulkopuolella. Sheffieldissä on kaksi yliopistoa, Sheffieldin yliopisto ja Sheffield Hallam University.
Sheffield on Englannin maantieteellisesti vaihtelevin kaupunkialue, ja maan vihrein suuri kaupunki. Kaupungissa on yhteensä 78 julkista puistoa (alaltaan yhteensä 18,30 km²), ja kolmasosa sen pinta-alasta sijaitsee Peak Districtin kansallispuistossa.
Sheffield on maailmankuulu metalli- ja terästeollisuudestaan, jonka juuret ulottuvat ainakin 1300-luvulle. Terästeollisuus oli vastuussa kaupungin räjähdysmäisestä kasvusta teollisen vallankumouksen aikana 1800-luvulla. Vaikka teollisuuden merkitys kaupungille on vähentynyt, se tuottaa nykyään enemmän terästä kuin koskaan aikaisemmin. Suomalaisella metalliteollisuusyritys Outokummulla on ruostumatonta terästä valmistava tehdas Sheffieldin Tinsleyssä, mutta vuonna 2005 yhtiö ilmoitti sulkevansa sen lähitulevaisuudessa. Vuonna 2007 yritys kuitenkin laajensi toimintaansa alueella.
Meadowhall, joka 1990-luvun alussa oli Euroopan suurin ostoskeskus, sijaitsee Sheffieldin pohjoisosassa, lähellä naapurikaupunki Rotherhamin rajaa. Nykyään Meadowhall on liikevaihdoltaan Ison-Britannian toiseksi suurin ostoskeskus.
Sheffieldistä ovat kotoisin jalkapalloseurat Sheffield United ja Sheffield Wednesday, jotka pelaavat Football Leaguessa. Sheffield FC on maailman vanhin jalkapalloseura.
Sheffield on myös tunnettu kaupungin "Crucible"-teatterissa vuosittain järjestettävästä snookerin maailmanmestaruusturnauksesta.
Rockyhtye Def Leppard, deathcore-yhtye Bring Me The Horizon, synthpop-yhtye Human League, brittipop-yhtye Arctic Monkeys, Iron Maidenin laulaja Bruce Dickinson ja laulaja Joe Cocker ovat tunnetuimpia sheffieldiläisiä.
Ostwind
Flakpanzer IV Ostwind ("saks. ”itätuuli”") oli saksalainen toisen maailmansodan aikainen ilmatorjuntapanssarivaunu. Ostwindin prototyyppi valmistui heinäkuussa 1944, ja se sai tulikasteensa saman vuoden joulukuussa Ardennien taistelussa.
Vaikka Ostwindin aseistus, 37 mm Flak 43 L/89 -konetykki, osoittautui tehokkaaksi matalalla lentäviä kohteita vastaan, panssarivaunun strateginen merkitys jäi pieneksi vähäisen valmistusmäärän vuoksi. Operatiivisilla joukoilla ei ollut koskaan tarpeeksi vaunuja etulinjan taisteluun, jotta ne olisivat voineet uhata liittoutuneiden ilmaherruutta. Vaunun runkona käytettiin vahingoittuneiden tai käytöstä poistettujen Panzer IV:den runkoa. Sen torni oli päältä avoin monitahokas, joka oli käyttökelpoisempi ratkaisu kuin Möbelwagenin panssariseinät, jotka piti avata taistelutilanteessa. Saksalaisten kaikki it-panssarit oli tarkoitus korvata Kugelblitzeillä kesällä 1945, mutta ainoastaan yksi torni saatiin valmiiksi.
Nashorn
Panzerjäger Nashorn ("Sd. Kfz. 164", "Sarvikuono") oli saksalainen toisen maailmansodan aikainen panssarintorjuntavaunu.
Nashornille oli useampia nimityksiä, joista täydellisin nimitys oli ehkäpä: "8.8cm PaK43/1 (L/71) auf Fahrgestell Panzerkampfwagen III/IV (Sf)". Vuonna 1943 painetussa Nashornin ohjekirjassa käytettiin nimeä "8.8cm Pak 43/1 (L/71) Hornisse" ("herhiläinen"). Vuoden 1944 alussa Hitler määräsi vaunun nimeksi "Nashorn".
Nashorn oli kevyesti panssaroitu, päältä sekä osittain myös takaa avoin ja painoi vain 24 tonnia. Rungon etulevy oli parhaiten panssaroitu, mutta sekin oli vain 30mm paksu. Vaatimatonta panssaria kompensoi Nashornin pääase, eli 88mm panssarintorjuntakanuuna, mallia "8.8cm PaK43/1", joka oli toisen maailmansodan tehokkaimpia pst-tykkejä. Tykin hyvin pitkä, 71 kaliiperin mittainen putki antoi ammukselle suuren lähtönopeuden ja sen tehokkain ampumatarvike, volframisydäminen Pzgr.40/43-mallinen alikaliiperiammus läpäisi 1000 metrin päästä 237mm ja 2000 metrin päästä 175 mm panssariterästä 90 asteen iskukulmalla. Pzgr. 40/43-ammuksia oli tosin yleensä melko vähän joukoilla, sillä volframipulan vuoksi niitä oli vaikea valmistaa. Hieman heikkotehoisemmalla Pzgr. 39/43-panssarikranaatilla vastaavat arvot olivat 186 ja 154 mm. Nashorn pystyi tuhoamaan kaikki Neuvostoliittolaisten ja länsiliittoutuneiden panssarivaunut. Tykin lisäksi muuta kiinteää aseistusta vaunuissa ei ollut, minkä takia vaunuissa kuljetettiin lähipuolustusta varten yhtä MG-34 tai MG-42-konekivääriä. Nashorneja valmistettiin vuosina 1943-1945 yhteensä 494 kappaletta.
Vaikka vaunussa oli puutteita se osoittautui hyvin käyttökelpoiseksi tehokkaan tykkinsä ansiosta. Nashornit olivat raskaiden panssarintorjuntapataljoonien kalustona ja saavuttivat suuriakin tuhoamislukemia. Esimerkikisi 519. raskaan panssarintorjuntapataljoonan joukkueenjohtaja, luutnantti (myöh. kapteeni) Albert Ernst tuhosi vaunuineen 14 neuvostopanssaria yhdessä päivässä joulukuussa 1943. Läpäisyarvot Walter J. Spielbergerin teoksesta: "Panzer-Kampfwagen Panther und seine Abarten."
Koivunkantosieni
Koivunkantosieni ("Kuehneromyces mutabilis") on kantosieniin kuuluva erinomainen ruokasieni.
Koivunkantosienen 3–10 cm leveä, kellanruskea lakki on nuorena kupera ja myöhemmin laakeneva, sekä usein hieman keskuskohoumallinen. Lakki on voimakkaasti kosteusmuuntuva, kuivuessaan se vaalenee keskustasta lähtien. Lakin reunat ovat läpisäteiset. Lakin alapuolella olevat heltat ovat melko tiheät ja tasatyviset, nuorena vaaleat mutta värjäytyvät myöhemmin kanelinruskeiksi. Sienen 4–10 cm pitkä, pohjaväriltään vaaleanruskea jalka on tasapaksu, solakka ja sitkeä. Jalassa on kalvomainen vaalea rengas, jonka alapuolelta jalka on tiheään ruskeasuomuinen. Rengas tummenee ja kuihtuu pois ajan myötä. Sienen tuoksu on miellyttävän aromaattinen.
Koivunkantosieni kasvaa kimppuina koivun ja muiden lehtipuiden kannoilla kesäkuusta lokakuuhun koko Suomessa paljakka-alueita lukuun ottamatta. Joskus harvemmin se kasvaa havupuilla.
Koivunkantosieni on erinomainen ruokasieni. Sen voi paistaa, keittää, kuivata tai käyttää muhennoksissa. Sienestä tulee käyttää vain lakit, koska jalat ovat hyvin sitkeitä.
Koivunkantosieni ei ole aloittelevan sienestäjän ruokasieni, koska se muistuttaa tappavan myrkyllistä myrkkynääpikkää. Myrkkynääpikkä on pienempi ja hennompi, epäselvemmin kosteusmuuntuva, heikosti jauhontuoksuinen ja sen jalka on renkaan alapuolelta vaalean silkkisäikeinen eikä ruskeasuomuinen. Myrkkynääpikkä kasvaa yleensä havupuiden kannoilla. Toinen samannäköinen sieni, johon koivunkantosienen voi sekoittaa on kevätkantosieni, joka ei ole myrkyllinen, mutta syötäväksi kelpaamaton. Kevätkantosienen jalka on tummanruskea ja suomuton.
Koivunkantosieniä viljellään ravintokäyttöön ainakin Saksassa ja Japanissa, ja Suomessakin myydään viljeltyjä koivunkantosieniä kuivattuina ja säilykkeinä.
Tšuvassian lippu
Tšuvassian lippu on Venäjään kuuluvan Tšuvassian tasavallan tunnus. Se otettiin käyttöön 29. huhtikuuta 1992. Lipun on suunnitellut "António Martins". Lipussa on kahta väriä: violettia ja keltaista. Lipun keskellä on violetti "Elämän puu", joka kuvaa kansallista elpymistä. Sen yläpuolella on kolme violettia aurinkoa kuvaavaa kahdeksankärkistä tähteä. Tämä aurinkosymboli on hyvin yleinen kaikilla Volgan alueen kansoilla.
Pienhevonen
Pienhevonen on hevostyyppi, joka on säännönmukaisesti ponikokoinen (alle 148 cm korkea) mutta mittasuhteiltaan hevonen, ei poni.
Pienhevonen ei ole terminä käytössä kaikkialla, ja monissa maissa ponikokoiset hevostyyppiset rodut luokitellaan joko poneiksi tai hevosiksi.
Touho Ankka
Touho Ankka () on Aku Ankka -sarjakuvissa esiintyvä Akun serkku.
Käsikirjoittaja Dick Kinney ja piirtäjä Al Hubbard loivat vuonna 1963 tämän pitkätukkaisen, harvahapsisen ja pipopäisen hahmon, joka esiintyi ensi kerran sarjakuvassa "The Health Nut" (julk. 1964, Suomessa nimellä "Touho-serkun toilauksia", Aku Ankka-lehdet 16/1966 ja 4/2004). Tarina sai pian jatkoa, ja amerikkalaisten taiteilijoiden (muun muassa Tony Strobl) lisäksi hahmoa kehittivät erityisesti Ranskan, Italian ja Brasilian ankantekijät.
Touho on selvästi aikansa lapsi: hänen ulkomuodossaan ja elämänasenteessaan on selviä viittauksia 1950- ja 1960-lukujen beatnik- ja hippikulttuureihin. Touhon ennakkoluuloton optimismi ja ylitsevuotava itsevarmuus saavat arkisimmankin tapahtuman usein riistäytymään käsistä mitä mielikuvituksellisimmalla tavalla. Monipuolisen vaikkakin hataran sivistyksensä Touho on saanut lähinnä kirjekurssien kautta, ja vaikuttavienkin diplomien ja oppiarvojen myöntäjäksi paljastuu yleensä Leväperän opisto tai jokin muu vähemmän arvovaltainen opinahjo.
Into, tarmokkuus ja liki pohjaton hyväntahtoisuus paikkaavat kuitenkin aukot taidoissa ja värikkäänä ja ennakkoluulottomana elämäntaiteilijana Touho on täydellinen aisapari toisinaan jopa liialliseen varovaisuuteen taipuvaiselle Akulle. Vaikka Touho tarkoittaa aina hyvää, hän ajautuu todella helposti erilaisten muotivirtausten pauloihin ja saa yleensä myös Akun vaikeuksiin. Touho ja Aku nähdään monissa Aku Ankan Taskukirjoissa agentteina joko Roope-sedän perustamassa ATP:ssä (Ankan Tiedustelu Palvelussa) tai sitten muukalaisia vastaan olevassa PAM:issa (Päihitämme Avaruuden Muukalaiset). Brasiliassa Touho nähdään myös Taikaviitan apurina.
Touho on pukeutunut yleensä punaiseen paitaan ja myssyyn, mutta hän esiintyy sarjakuvissa varsin harvoin. Aku Ankan sukupuun mukaan hän on Sisuvius Ankan veli ja Aino ja Unto Ankan poika.
Uuden DuckTales -sarjan toisella tuotantokaudella Touho Ankka teki ensimmäisen animaatiodebyytinsä. Sarjassa hänen äänenään toimii Tom Kenny.
Mikko Nevalainen
Mikko Tapani ”Vaari” Nevalainen (s. 1952 Lappeenranta) on suomalainen basisti. Hänen yhtyeitään ovat olleet muun muassa Kollaa kestää vuosina 1978-1980 ja Eppu Normaali vuosina 1979–1989. Nevalaisen korvasi Eppu Normaalissa Sami Ruusukallio.Mikko Nevalaisen soolosingle on julkaistu Eppu Normaalin vinyylilevykokoelmalla "Soolot" sekä myöhemmin CD-kokoelmalla "Hatullinen paskaa / Soolot".
Jauhosieni
Jauhosieni ("Clitopilus prunulus") on nimensä mukaisesti jauhontuoksuinen ja -makuinen helttasienilaji. Se on erinomainen ruokasieni.
Jauhosienen 2–12 cm leveä, yläpinnalta sileä ja hieman jauheinen lakki vaihtelee väriltään luonnonvalkoisesta harmaanvaaleaan. Nuoren sienen lakki on kupera, usein keskuskohoumallinen ja reunoilta sisäänkiertynyt, mutta myöhemmin se laakenee ja on aivan vanhana suppilomainen ja mutkalaitainen. Heltat ovat tiheässä, selvästi johteiset ja nuorena vaaleanharmaat tai vaaleanruskeat, mutta vanhana punertavat. Heltasto irtoaa helposti tattien pillistön tavoin. Sienen jalka on valkoinen, 2–5 cm pitkä, hoikka ja usein tyveen suippeneva. Malto on valkoista ja haurasta. Itiöpöly on vaaleanpunertavaa. Tuoksu ja maku ovat jauhomaisia.
Jauhosienen kasvuaika on heinäkuusta syyskuuhun. Se on lahottajasieni ja viihtyy lehti- ja sekametsissä, lehdoissa sekä ruohoisilla metsäaukeilla, polkujen varsilla, puistoissa ja puutarhoissa. Se on yleinen Etelä- ja Keski-Suomessa, pohjoisempia havaintoja ei tunneta.
Jauhosieni on erinomainen ruokasieni ja esimerkiksi Ranskassa hyvin arvostettu. Se on parhaimmillaan tuoreeltaan pannulla paistettuna, mutta aromikkaan maun ansiosta se sopii myös maustesieneksi. Sitä voidaan säilöä kuivaamalla tai pakastamalla.
Jauhosienen tunnistamisessa tulee kuitenkin olla erityisen tarkkana, koska se muistuttaa hyvin paljon eräitä myrkyllisiä malikoita ("Clitocybe") ja rusokkaita ("Entoloma"), kuten myrkkymalikkaa, valkomalikkaa ja isorusokasta. Malikoilla on jauhosienestä poiketen lievemmin johteiset heltat, valkoinen itiöpöly ja erilainen tuoksu. Isorusokkaalla on jauhosienen tavoin punertava itiöpöly ja nuorena jauhomainen tuoksu, mutta isorusokkaan heltat ovat kolotyviset.
Haisusieni
Haisusieni ("Phallus impudicus") on laajalle levinnyt sienilaji. Suomessa se on harvinainen ja sitä esiintyy vain maan lounaisosissa merenrantojen rehevissä leppälehdoissa ja nurmikoilla. Pohjoisimmat esiintymät tunnetaan Porin seudulta. Ahvenanmaalla sitä tavataan jo melko yleisesti. Raadonhajullaan sieni houkuttelee kärpäsiä, jotka levittävät sen itiöitä. Haisusientä tavataan heinäkuusta marraskuuhun.
Aluksi sienen itiöemä on vaalea, munanmuotoinen ja miltei hajuton. Se kuitenkin kasvaa nopeasti, jopa yhdessä yössä yli kymmenen senttimetriä korkeaksi ontoksi lieriöksi, jonka päässä on limainen kellomainen itiömalto. Haisusientä ei pidetä ruokasieneksi kelvollisena. Sieni on tunnettu aiemmin nimillä pökkösieni ja pirunmuna, mutta pökkösienet ("Mutinus") tarkoittaa nykyään eri sukua.
Känsätuhkelo
Känsätuhkelo ("Lycoperdon perlatum") on 5–7 cm:n korkuinen sieni. Suomessa se kasvaa koko maassa karikkeessa ja puun maatuvissa jätteissä. Se on kiinteä- ja valkomaltoisena ruokasieni. Vanhemmiten malto muuttuu aluksi nestemäiseksi oliivinruskeaksi ja lopulta pölähtää mustana itiöpölynä sienen laella olevasta reiästä. Sientä esiintyy heinäkuusta alkaen.
Känsätuhkelon saattaa sekoittaa ryhmätuhkeloon ("Lycoperdon pyriforme"), piikkituhkeloon ("Lycoperdon echinatum"), nuijakuukuseen ("Lycoperdon excipuliformis") tai nurmimaamunaan ("Bovista nigrescens").
Kotkansiipi
Kotkansiipi ("Matteuccia struthiopteris", syn. "Struthiopteris filicastrum") on suurikokoinen lehtojen saniainen.
Kotkansiiven maavarsi on lyhyt, pysty ja rönsyllinen. Lehdet nousevat kauniina, suppilomaisina kimppuina ja muodostavat suuria kasvustoja. Itiöpesäkkeettömät, hyvin lyhytruotiset lehdet kasvavat jopa 150 cm korkeaksi. Lehtilapa on kapean vastapuikea, lyhytsuippuinen ja kertaalleen parilehdykkäinen. Lehdykät ovat parijakoisia, liuskat pitkulaisia, tylppiä ja ehytlaitaisia. Toisin kuin muut Suomessa tavattavat saniaiset, kotkansiiven itiöpesäkkeet eivät ole lehden alapuolella vaan se tekee erillisiä itiölehtiä. Lehtien keskeltä nousevat itiölehdet ovat itiöpesäkkeettömiä lehtiä lyhyempiä ja kapeampia, kovia ja paksuja. Itiölehdet muuttuvat pian tummanruskeiksi. Suomessa kotkansiiven itiöt kypsyvät heinä-elokuussa.
Euroopassa kotkansiiven levinneisyysalue on hajanainen ja mantereinen. Lajia tavataan Saksasta ja Alppien alueelta itään Romaniaan, Pohjois-Ukrainaan ja Keski- ja Pohjois-Venäjälle. Erillinen esiintymä on Kaukasuksen alueella. Pohjoisessa levinneisyysalue ulottuu Puolaan, Baltian maihin ja Fennoskandiaan. Aasiassa lajia tavataan paikoin Etelä-Siperiassa ja Kiinassa sekä Japanissa. Pohjois-Amerikassa kotkansiipeä kasvaa paikoin Alaskassa ja erityisesti Kanadan etelä- ja keskiosissa. Suomessa kotkansiipeä kasvaa harvakseltaan koko maassa, mutta myös puuttuu laajoilta alueilta muun muassa Pohjanmaalta ja Lapista.
Kotkansiipi viihtyy parhaiten rehevissä puronvarsilehdoissa, saniaislehdoissa ja lehtokorvissa. Kasvustot ovat yleensä varjoisilla, hyvinkin kosteilla kasvupaikoilla.
Kotkansiipeä viljellään yleisesti koristekasvina, varsinkin hautausmailla se on suosittu. Aikaisemmin sitä on esimerkiksi Ruotsissa kerätty ja kuivatettu karjan talvirehuksi.
South Yorkshire
South Yorkshire (suomeksi myös Etelä-Yorkshire) on metropolikreivikunta Pohjois-Englannissa. Se sijaitsee perinteisen Yorkshiren kreivikunnan eteläosassa. Kreivikunnan asukasluku vuonna 2004 oli 1 278 400.
South Yorkshiren pinta-ala on 1 552 km². Se kuuluu Yorkshire and the Humberin lääniin. Kreivikunnan, kuten Englannin muidenkin metropolikreivikuntien, valtuusto lakkautettiin vuonna 1986 ja suurin osa sen vallasta siirrettiin kunnille. Kreivikunnan tasolla toimivia julkishallinnon osia ovat joukkoliikenne, poliisi, palolaitos sekä sosiaaliturva.
Itäkeskuksen metroasema
Itäkeskuksen metroasema () on yksi Helsingin metron maanpäällisistä asemista. Se sijaitsee Suomen suurimman kauppakeskuksen, Itiksen kyljessä. Asemalla on kolme raidetta ja vilkas bussiterminaali. Asema palvelee Itäkeskuksen ja Puotinharjun osa-alueita Vartiokylän kaupunginosassa Itä-Helsingissä sekä liityntäliikenteen välityksellä monia muitakin alueita. Asemalta on suora käynti Kauppakeskus Itikseen ja Tallinnanaukiolle. Itäkeskuksessa metro haarautuu kahteen suuntaan: Mellunmäkeen ja Vuosaareen.
Itäkeskus on yksi Helsingin metron ensimmäisenä avatuista asemista, 1. kesäkuuta 1982, ja sen suunnitteli Arkkitehtitoimisto Juhani Katainen. Se sijaitsee 2,064 kilometrin etäisyydellä Siilitien metroasemasta, 1,922 kilometrin päässä Myllypuron metroasemasta ja 1,042 kilometriä Puotilan metroasemasta. Asemalla on metroasemalle tyypillisen kahden raiteen sijasta kolme raidetta. Keskimmäistä raidetta käytetään ainoastaan poikkeustapauksissa.
Asema on Itä-Helsingin joukkoliikenteen solmukohta, johon useiden liityntälinjojen lisäksi päättyvät poikittaislinjat 54, 58, 58B, 561, 554, 554K ja runkolinja 550. Itäkeskus on metron neljänneksi vilkkain asema.
Metron vuoroväli suuntaansa Ruoholahti–Itäkeskus-välillä on aina 2,5–5 minuuttia, Itäkeskus–Mellunmäki- sekä Itäkeskus–Vuosaari-haaroilla 5–10 minuuttia. Metro ei kuitenkaan liikennöi öisin, vaan silloin Itä-Helsinkiä palvelevat yöbussit.
Suolilevät
Suolilevät ("Enteromorpha" spp.) ovat vihreitä, suolimaisia ja haarattomia leviä, joiden varressa on epäsäännöllisiä ilmarakkuloita. Suolileviä tavataan matalassa merivedessä kovalla pohjalla, usein laajoina, mattomaisina kasvustoina. Levät menestyvät myös meriveden täyttämissä kallioaltaissa. Suolilevät ovat rehevöitymisestä hyötyviä lajeja.
Suomen rannikolla esiintyvä suolilevä ("Ulva intestinalis", ent. "Enteromorpha intestinalis") on yksivuotinen kuultavanvihreä levä, jonka putkimainen sekovarsi voi kasvaa viisi senttiä leveäksi ja 40 senttiä pitkäksi.
2000-luvulla on todettu, että "Enteromorpha"- ja "Ulva"-suvut ovat sittenkin samaa sukua.
Paper Mario
Paper Mario (alkup. nimi Mario Story () on Intelligent Systemsin kehittämä ja Nintendon alun perin vuonna 2000 Nintendo 64 -pelikonsolille julkaisema "Mario"-pelisarjaan pohjautuva konsoliroolipeli-tyyppinen videopeli. Paper Mario julkaistiin 2007 Wiin Virtual Console -palvelun kautta ladattavaksi.
Peliä kehiteltiin alun perin Nintendo 64DD:lle, ja se on epäsuoraa jatkoa SNESin "Super Mario RPG":lle. Kehitysvaiheessa siihen viitattiinkin paikoin "Super Mario RPG 2":na. "Paper Mariolle" on julkaistu kolme jatko-osaa, Nintendo GameCuben "" vuonna 2004, Wiin "Super Paper Mario" vuonna 2007 ja Nintendo 3DS:n Paper Mario: Sticker Star vuonna 2012. Vuonna 2016 kuitenkin tuli vielä yksi Paper Mario peli: Paper Mario Color Splash. Ominaista sarjan peleille ovat paperinukkemaiset hahmot kolmiulotteisessa ympäristössä.
Muille Mario-sarjan peleille tyypillisesti pelin tarkoituksena on pelastaa Prinsessa Peach ja Sienivaltakunta Bowserilta, joka on tällä kertaa varastanut Star Rod -nimisen sauvan ja tehnyt itsestään voittamattoman. Bowser siirtää linnansa Peachin linnan alle, ja nostaa sen ulkoavaruuteen. Mario putoaa linnasta Goomba villagen lähistölle. Pian hän herää vuoteesta Goombaperheen talosta. Marion seuraan liittyy Goombario, Mario ihailija. He lähtevät Kuningas Goomban linnoitukselle päin, ja tapaavat Sinisen- ja punaisen Goomban. He lyövät nämä ja jatkavat matkaansa linnaan. Kun he kukistavat kuningas Goomban, linnasta tulee silta Toad Towniin.
Tsutomu Tomita
Tsutomu Tomita (冨田 務 "Tomita Tsutomu") (s. 14. lokakuuta 1943) on japanilainen entinen Toyotan Formula 1 -tallin tallipäällikkö. Hänet valittiin Toyota Motorsportin puheenjohtajan John Howettin suosituksesta 66-vuotiaan Ove Anderssonin tilalle vuodeksi 2004. Huhtikuussa 2007 Tomita ilmoitti jättävän tallipäällikön tehtävän ja hänet korvasi kesäkuun lopussa Tadashi Yamashina. Sen jälkeen Tomita siirtyi Fuji Speedwayn moottoriradan uudeksi johtajaksi.
Kreivikunta
Kreivikunta (, iiriksi "contae") on paikallishallinnon yksikkö Englannissa, Walesissa, Irlannissa ja Pohjois-Irlannissa. Useimmat näistä kreivikunnista vastaavat suurin piirtein entisiä Suomen läänejä.
Suomeen 1500-1600-luvuilla perustettuja feodaalisia kreivikuntia käsitellään artikkelissa Suomen kreivi- ja vapaaherrakunnat.
Englanti on jaettu 81 kreivikuntaan, joista kuusi on metropolikreivikuntia ("metropolitan counties") ja loput 75 muita kreivikuntia ("non-metropolitan counties"). Jälkimmäiset jaetaan usein shire-kreivikuntiin ("shire counties") sekä yhden tason hallintoyksiköihin ("unitary authorities"). Lisäksi Suur-Lontoon alue (Greater London) muodostaa oman, muihin luokkiin kuulumattoman hallintoyksikkönsä.
Wales on jaettu 22 paikallishallintoalueeseen, joista yhdeksän on nimeltään kreivikuntia. Walesissa kreivikunnat ovat paikallishallinnon perusyksikköjä ja vastaavat lähinnä Suomen kuntia.
Irlannin saari on jaettu yhteensä 32 kreivikuntaan, joista 26 on Irlannin tasavallassa ja kuusi Yhdistyneen kuningaskunnan hallinnoimassa Pohjois-Irlannissa.
Weberin luku
Weberin luku on dimensioton suure virtausmekaniikassa. Sitä käytetään usein tilanteissa, joissa on kahden fluidin välinen rajapinta. Se kuvaa pintajännityksen merkitystä ja on siten hyödyllinen myös pisaroiden ja kuplien muodostusta sekä ohuita vesikalvoja tarkasteltaessa. Luku on nimetty Moritz Weberin (1871–1951) mukaan.
Weberin luku määritellään
formula_1 , usein myös edellisen neliönä eli formula_2
missä formula_3 on fluidin tiheys, formula_4 sen nopeus, formula_5 virtausta luonnehtiva pituus ja formula_6 pintajännitys.
Edellinen muoto on havainnollisempi, koska siinä nimittäjä on kapillaariaallon nopeus. Näin Weberin luku on analoginen Frouden luvun kanssa, jonka nimittäjässä on matalan veden aaltojen nopeus formula_7. Jälkimmäinen muoto puolestaan kuvaa nestepartikkeliin vaikuttavan inertiavoiman suhdetta pintajännityksen aiheuttamaan voimaan.
Carola
Carola Christina Standertskjöld-Liemola, (o.s. Standertskjöld, 23. maaliskuuta 1941 Helsinki – 12. marraskuuta 1997 Kirkkonummi) oli 1960-luvun suosituimpia suomalaisia laulajia. Hän esitti jazzahtavaa iskelmämusiikkia, jossa oli usein myös blues- ja soul-vaikutteita. Hän oli suomenruotsalaisesta aatelisperheestä, puhui viittä kieltä ja pystyi esiintymään yhdeksällä kielellä.
Carolan säännölliset esiintymiset alkoivat vuonna 1962, kun hänestä tuli solisti Esa Pethmanin yhtyeeseen, jonka mukana laulaja kävi keikoilla kotimaan lisäksi myös Puolassa ja Tšekkoslovakiassa. Vuonna 1963 Carola kierteli laajemminkin Euroopassa Hazy Osterwaldin yhtyeen kanssa, ja samana vuonna ilmestyi ensimmäisenä singlenä juutalainen kansansävelmä ”Hava nagilah”.
Ensimmäinen suuri menestyskappale oli vuonna 1966 ilmestynyt ”Kielletyt leikit” ja sitä seurasivat 1960-luvulla muun muassa ”Jerusalem” (1968), ”Nuori tumma” (1968), ”Ei aina käy niin kuin haaveillaan” (1967), ”Mä lähden stadiin” (1967) (duetto Lasse Mårtensonin kanssa) sekä ”Rakkauden jälkeen” (1968). 1960-luvulla Carola osallistui euroviisukarsintoihin vuonna 1965 Lasse Mårtensonin sävellyksellä "Ge mig en grabb" ja vuonna 1966 kappaleella "Meren laulu". Vuonna 1965 Carola esiintyi elokuvissa "Vaaksa vaaraa" sekä vuonna 1966 "Topralli". Carolan esityksiä taltioitiin myös Yleisradion kantanauhoille.
1970-luvun alussa Carola levytti muun muassa kappaleet ”Penkki, puu ja puistotie” (1971), ”Herrojen kanssa pellon laidalla” (1971), ”Rakastan saavuthan” (1972) ja ”Yksin” (1972). Vuonna 1971 hän osallistui euroviisukarsintoihin yhdessä Aarno Ranisen kanssa kappaleella ”Ei koskaan”, joka oli Ranisen säveltämä.
1970-luvun puolivälissä Carola siirtyi töihin miehensä liikeyritykseen vihannestukkuun. Esiintymislavoille hän palasi 1980-luvulla jazz-ohjelmistolla. Carola levytti vuonna 1980 Aarno Ranisen tuottaman albumin "Maria, Maria" ja vuonna 1985 Kassu Halosen tuottaman "Sydämeen jäi soimaan blues". 1980-luvun lopulla Carola konsertoi muun muassa UMO:n ja Iiro Rantalan kanssa. Viimeiseksi levytykseksi jäi kappale ”Sydämeni jäi Sorrentoon” (1988), joka ilmestyi kokoelmalevyllä "Ciao ciao bambina".
Carola ei tehnyt paljoakaan tavallisia tanssikeikkoja, vaan esiintymiset keskittyivät konserttilavoille, televisioon ja yökerhoihin. 
Vuonna 1965 Carola oli mukana televisio-ohjelmassa "Lumilinna", joka voitti Montreux’n Kultaisen ruusun.
Vasta vuonna 2004 julkaistiin postuumisti albumi, joka sisälsi sitä jazz-ohjelmistoa, jonka parissa Carola oli parhaimmillaan; "Carola & Heikki Sarmanto Trio" -albumin äänitykset tehtiin jo vuonna 1966, mutta niitä ei tuolloin julkaistu.
Carola sairastui alle 50-vuotiaana Alzheimerin tautiin ja kuoli siihen vuonna 1997 56-vuotiaana. Hän oli aikoinaan naimisissa Lasse Liemolan veljen Georg Liemolan kanssa. Vuodesta 1992 lähtien Carola vietti viimeiset vuotensa pysyvässä laitoshoidossa.
Tuija Wuori-Tabermann kirjoitti Carolasta kirjan "Sydämeen jäi soimaan blues" (Helsinki Music Company, 2011, ISBN 9789526704456).
FK Saturn Moskovan alue
Saturn () oli jalkapalloseura Venäjän pääkaupungin Moskovan 85 100 asukkaan esikaupungista Ramenskojesta. Seuran joukkue edustaa Moskovan aluetta.
Saturn perustettiin paikallisen tehtaan joukkueeksi vuonna 1946. Vuoteen 1957 saakka se tunnettiin nimellä Krylja Sovetov (Крылья Советов), vuosina 1958–1959 nimellä Trud (Труд) ja vuosina 2002–2004 nimellä Saturn-REN TV (Сатурн-REN TV). Venäjän pääsarjassa joukkue on pelannut kaudesta 1999 lähtien, ja se on sijoittunut sarjassa parhaimmillaan viidenneksi kaudella 2007. Sijoituksen myötä joukkue pääsi mukaan kesän 2008 Intertoto Cupiin, mikä oli sen ensimmäinen kerta eurocupeissa. Venäjän cupissa Saturn on yltänyt välieriin.
Kauden 2010 jälkeen Saturn joutui vetäytymään Venäjän liigasta talousvaikeuksien vuoksi.
Suomalaisista Saturnissa on pelannut muun muassa Alexei Eremenko Jr.