Teddy
Teddy () tarkoittaa Isossa-Britanniassa 1950-luvun alussa syntynyttä nuorisokulttuurin muotoa, joka levisi Britanniasta Yhdysvaltoihin ja yhdistettiin tuon ajan rock-musiikkiin. Suomessa teddyt olivat 1970-luvun lopun ja 1980-luvun alun nuorisokulttuurin ilmiö. Teddyjen nimiä puhekielessä olivat "tedit", "tepot", "diinarit", "fiftarit", "rokkarit", "rockabillyt" ja "vintsat".
Suomalaiseen teddykulttuuriin kuului amerikkalainen 1950-luvun rock'n'roll ja sen erityisenä osa-alueena niin sanottu rockabilly. Ilmiötä on sanottu vastavaikutukseksi ”poliittiselle 1970-luvulle”. Suomessa ilmiön syntyyn vaikutti muun muassa amerikkalainen "Happy days" (Onnen päivät) -tv-sarja, jossa päähenkilöt olivat 1950-luvun amerikkalaisen keskiluokan nuoria. Varsinainen huomion herättäjä oli ”epäsovinnainen” Fonzie (Henry Winkler) nahkatakissaan ja rasvatuissa hiuksissaan. Laajalevikkinen "Suosikki"-nuorisolehti, päätoimittajanaan Jyrki Hämäläinen, edisti merkittävästi teddy-kulttuurin leviämistä.
”Fiftari”-kulttuuriin kuului oleellisena osana etenkin 1980-luvun puolelle tultaessa 1950-luvun amerikkalainen autokulttuuri. Yhdysvalloista tuodut mutta uudelleen kustomoidut 1950-luvun automallit olivat näkyvä osa katukuvaa. 1960- ja 1970-luvun jenkkiautoja näkyi myös ilmiössä.
Sana teddy viittasi ytimeltään rockabillyyn ja sitä edusti nimekkäimmin yhtye Teddy & The Tigers. Brittiläisiä esikuvia olivat yhtyeet Matchbox ja Crazy Cavan & His Rhythm Rockers. Musiikissa rockabillyn lisäksi saattoi olla rautalankavivahteita, ja suomalaisista rock-yhtyeistä keikoilla toimi usein myös Hurriganes ja Sleepy Sleepers.
Keskeinen nostalgiahahmo oli James Dean, idoleina näkyi usein myös Marilyn Monroe ja John Travolta. Sana ”Rebel”, kapinallinen, viittasi Yhdysvaltojen etelävaltioihin ja konfederaation lippu oli teddyjen tunnus. Yleisin pukeutumismuoti oli joko farkkutakki tai nahkatakki, talvivaatetuksena niin sanottu metsurintakki. Housuina suosittiin ”porkkana”-mallisia farkkuja, joiden lahkeet käännettiin ylös. Jalkineina olivat joko teräväkärkiset nahkasaappaat, ”spittarit”, tai niin sanotut "läskipohjakengät".
"Etelävaltiolaisuus" näkyi joskus avoimen rasistisena, mutta tuohon aikaan Suomessa ei juuri ollut värillisiä. Myöskään kommunismia ja kommunistieja ei kyseinen 'rasvis'-kulttuuri juuri suvainnut, vaikkakin liikkeeseen kuului suuri osa työväenluokan nuoria. 1960- ja 1970-lukujen musiikkikulttuuri leimattiin pitkätukkaisten ”hämyjen” eli hippien ja ”liimanhaistajien” kulttuuriksi. Etenkin punkkarit ja 1950-lukulaiset olivat vastakkain ainakin helsinkiläisessä nuorisokulttuurissa niin, että saatettiin puhua jopa joukkotappeluista ryhmien välillä. Myöhemmin vastaavaa sitoutumista ilmentäviä, toisilleen vastakkaisia, väkivaltaisia ja selvärajaisia nuorison alakulttuurien muotoja ei ole ollut Suomessa yhtä laajassa mittakaavassa.
Teddyjen ja samanhenkisten tunnettuja oleilupaikkoja mm. Helsingin rautatieaseman tori, Töölön rokki-mäkkäri (McDonalds) ja esim. amerikanauto-tapahtumat - rockabilly-keikkojen lisäksi.
Teddy-kulttuuri hiipui yhdessä punk-kulttuurin kanssa 1980-luvun puoliväliin mennessä heavy rockin ja 80-luvun discopopin läpimurron myötä, mutta on säilynyt marginalisoituneena. Nykypäivänä teddy-kulttuuri liittyy kiinteästi amerikkalaisauto- ja -moottoripyöräharrastukseen.