hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Anne Niilola
Anne Marjukka Niilola (s. 9. heinäkuuta 1963 Kuusankoski) on suomalainen näyttelijä. Hän valmistui ylioppilaaksi Kuusankosken lukiosta vuonna 1982. Tampereen yliopiston näyttelijäntyön laitokselta hän valmistui näyttelijäksi vuonna 1991. Parhaiten hänet tunnetaan "Maalaiskomedia"-televisiosarjan Virpi Hakkaraisen roolista.
Niilola on vieraillut Vaasan kaupunginteatterissa, Porin Teatterissa, teatteri Raivoisissa Ruusuissa, Pyynikin kesäteatterissa ja Tampereen työväen teatterissa. Hän on kiinnitettynä Kotkan kaupunginteatterissa. Lisäksi hän on näytellyt useassa televisiosarjassa ja opettanut improvisaatiota.
Kaasupullo
Kaasupullo on paineastia, jossa säilytetään kaasua korkeassa paineessa. Kaasu saadaan pullosta ulos hallitusti paineenalennusventtiilin avulla. Kaasupullojen yläosan väritys yleensä kertoo, mitä kaasua pullo sisältää. Väritys kuitenkin vaihtelee, joten pullon sisältö on syytä aina selvittää sen kyljessä olevasta tekstistä. Kaasupulloissa voi olla inerttejä eli reagoimattomia kaasuja, kuten typpeä tai heliumia, mutta ne voivat sisältää myös herkästi syttyviä tai räjähtäviä kaasuja kuten vetyä tai happea.
Kaasupulloja käytetään niin teollisuudessa, luonnontieteen aloilla kuin lääketieteessä. Kaasupullot ovat uusiokäytettäviä ja yleensä ne vuokrataan kaasun toimittajalta, joka täyttää tyhjät pullot uudelleen. Pullojen sisältämän kaasun hinta riippuu kaasun puhtausasteesta. Jotta pullo ei likaantuisi, kaasupulloa ei saa koskaan päästää täysin tyhjäksi vaan on jätettävä pieni ylipaine puhtaan täytön mahdollistamiseksi. Suomessa kaasuja toimittavia yhtiöitä ovat muun muassa Woikoski, Air Liquide ja Linde Gas, joka toimii Suomessa nimellä AGA.
Kaasupullojen käytöstä on useita turvallisuusmääräyksiä. Esimerkiksi tulipalojen varalta kaasupullojen paikat on ilmoitettava selvästi, koska ne aiheuttavat kuumetessaan räjähdysvaaran. 
Pulloja on ylipäänsä käsiteltävä varoen, ja siirrettäessä niitä ei saa nostaa kuvusta tai suojuksesta. Pullokärryjen käyttö on suositeltavaa. Pulloa siirrettäessä pääventtiiliä suojaamassa tulee olla suojakupu, jotta pullon kaatuessa sen pääventtiili ei vaurioidu ja aiheuta vakavaa vaaratilannetta. Kaasupullot tulee varastoida hyvin tuulettuvassa tilassa.
Virtuaalituunaus
Virtuaalituunaus on ajoneuvoista otettujen kuvien muokkaamista digitaalisessa muodossa tietokoneen avulla. Tuunaamisessa ja ehostamissa käytetään kuvankäsittelyohjelmaa. Virtuaalituunaamalla saadaan tehtyä ajoneuvoon kaikki mahdolliset muutokset suunnittelijan kuvankäsittelytaidoista riippuen. Virtuaalituunauksessa pyritään fotorealismiin.
Visuaalista simulointia (sisustusta, arkkitehtuuria, näyttelyitä jne.) on aina käytetty ja sama pätee autojen rakenteluunkin. Näin voidaan havainnollistaa muutoksen mukana tulevat erot. Virtuaalituunaus on autoista ja kuvankäsittelystä kiinnostuneiden harrastus. Virtuaalinen muokkaus antaa ideoita sekä mahdollisuuden ideoiden vertailuun aidon auton rakentamisessa.
Cartoonaus on virtuaalituunauksen "alakategoria", jossa valokuvasta yritetään saada mahdollisimman sarjakuvamainen. Tyylejä on erilaisia, jotkut harrastajat tekevät aidompaa jälkeä lisäämällä yksityiskohtia ja monia eri sävyjä silti säilyttäen kuvan sarjakuvamaisena, jotkut taas tekevät yksinkertaisia muutaman sävyn kuvia.
Vincent Kompany
Vincent Jean Mpoy Kompany (s. 10. huhtikuuta 1986 Uccle, Belgia) on belgialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja tai puolustava keskikenttäpelaaja.
Kompany edustaa Englannin Valioliigan Manchester Cityä, jossa hän toimii joukkueen kapteenina. Hän siirtyi seuraan Saksan Bundesliigan Hamburger SV:stä elokuussa 2008. Aiemmin hän edusti kotimaassaan Anderlechtia. Kompany on Belgian maajoukkueen vakionimiä. Hän pelasi MM-kilpailuissa 2014 ja 2018, joista jälkimmäisissä Belgia saavutti pronssia, sekä Pekingin olympialaisissa 2008. Kaikkiaan hän on pelannut 82 maaottelua ja tehnyt niissä neljä maalia.
Kompany voitti kalenterivuosittain jaettavan Belgian liigan parhaan pelaajan palkinnon, Gouden Schoenin, vuonna 2004. Hänet valittiin myös kauden 2004–2005 parhaaksi ammattilaispelaajaksi . Vuosina 2004 ja 2006 hän oli voittamassa Anderlechtissa kotimaansa mestaruutta ja 2007 Hampurissa Intertoto Cupia. Manchester Cityssä hän on voittanut Englannin Valioliigan mestaruuden 2012, 2014 ja 2018, FA Cupin 2011 sekä Liigacupin 2014, 2016 ja 2018. Hänet valittiin Valioliigan kauden pelaajaksi 2011–2012. Valioliigan tähdistökentälliseen hänet on valittu kausilla 2010–2011, 2011–2012 ja 2013–2014.
Istanbul-Atatürkin kansainvälinen lentoasema
Istanbul-Atatürkin kansainvälinen lentoasema on Istanbulin päälentoasema. Se on yksi maan tärkeimmistä kansainvälisistä lentoasemista ja on nimetty tasavallan perustajan Kemal Atatürkin mukaan. Turkish Airlines käyttää lentoasemaa solmukohtana.
Lentoasema sijaitsee Yeşilköyn kaupunginosassa, 24 kilometriä lounaaseen Istanbulin keskustasta. jonne lentoasemalta on suora metroyhteys (M1-linjan lounainen pääteasema: Atatürk Havalimani (airport).
Istanbulin kaupunkia palvelee myös toinen kansainvälinen lentoasema, Sabiha Gökçenin kansainvälinen lentoasema.
Atatürkin lentoasemalle tehtiin 28. kesäkuuta terrori-isku, jossa kolme terroristia hyökkäsi odotushalleihin tulittaen satunnaisesti ihmisiä käsituliasein lähtevien lentojen terminaalissa ja lopuksi räjäyttämällä itsensä saapuvien lentojen terminaalissa kerrosta alempana. Iskussa on kuollut (29. kesäkuuta mennessä) 42 ja haavoittunut 239 henkilöä. Toistaiseksi ei kukaan ole ottanut vastuuta iskusta.
Befun metroasema
Befun metroasema () on Fukuokan kaupungin Jōnanin suuralueella sijaitseva metroasema. Asema on seitsemäs asema Nanakuma-linjalla Tenjin-Minamin metroaseman päästä lukien. Asema on avattu 3. helmikuuta 2005.
Aseman lähistöllä sijaitsevat muun muassa:
Slyde
Slyde, (oik. Jalome Beacher) on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä superroisto. Hahmon ensiesiintyminen tapahtui amerikkalaisessa "Amazing Spider-Man" -lehden numerossa 272. Slyden loivat Tom DeFalco ja Sal Buscema.
Suomessa Slyde esiintyi ensimmäisen kerran "Marvel Minijuliste"- sarjan kuudennessa osassa.
Jalome Beacher oli kemisti, joka kehitti tarttumattoman pinnoitteen mille tahansa pinnalle. Esimiehet kuitenkin erottivat hänet. Vimmastunut Slyde kehitti itselleen puvun ja päätti käyttää sitä rikollisissa toimissaan.
Hänen pukunsa, jonka Beacher päällysti tarttumattomalla pinnoitteellaan, mahdollisti miltei kitkattoman liikkumisen. Myöskään Hämähäkkimiehen seitti ei tarttunut puvun pintaan. Nimeten itsensä uudelleen Slydeksi, Beacher aloitti laajamittaiset pankkiryöstöt.
Myöhemmin Slyde liittyi pahamaineiseen Pahuuden Mestarit -järjestöön, mutta kuoli Elektran saista. Selvisi kuitenkin, ettei Slyde kuollutkaan iskusta. Muinainen ninjakultti Käsi elvytti Slyden. Slyde tajusi olevansa jo miltei 40-vuotias mies ja hän päätti yrittää vielä kerran taistella Hämähäkkimiestä vastaan.
Hän teki itselleen uuden puvun ja apurinsa kanssa suoritti uskaliaan ryöstön. Hänen todellinen tarkoituksensa oli kuitenkin houkutella Hämähäkkimies paikalle ja taisteluun kanssaan. Supersankari saapuikin ja voitti jälleen Slyden.
Joutuessaan vankilaan Slyde oli kuitenkin iloinen pärjättyään hyvin taistelussa sankaria. Myöhemmin Slyde yhdisti voimansa Ansamiehen kanssa ja meni mafiapomo Nuijapään puheille. Nuijapää keräsi suurta superroistoarmeijaa yhteen, jotta voisi hallita suvereenisti New Yorkia.
Slyde ei kuitenkaan suostunut ehdotukseen, jolloin yksi Nuijapään kätyreistä ampui hänet siihen paikkaan viestiksi muille niskuroijille.
Slydella ei ole varsinaisia supervoimia. Hän on kuitenkin lahjakas kemisti ja on kehittänyt rikollisen uransa avuksi nerokkaan asun. Asu on päällystetty kokeellisella, kitkattomalla aineella. Aineen ansiosta puvun käyttäjä on immuuni erilaisille sidonnoille ja otteille (kuten Hämähäkkimiehen verkolle).
Asu suojaa Slydea myös jonkin verran fyysisiltä iskuilta. Koska asun kengät ovat myös kitkattomat, Slyde kykenee liikkumaan noin 15 metrin sekuntivauhtia. Huolimatta suuresta nopeudesta, Slyde kykenee ohjailemaan itseään erinomaisesti.
Slyde on myös käyttänyt rakettimoottorein varustettuja saappaita kyetäkseen lentämään ja nykyisin teräaseita, kuten katanaa ja shurikeneja.
Chayaman metroasema
Chayaman metroasema () on Fukuokan kaupungin Jōnanin suuralueella sijaitseva metroasema. Asema on kahdeksas asema Nanakuma-linjalla Tenjin-Minamin metroaseman päästä lukien. Asema on avattu 3. helmikuuta 2005.
Aseman lähellä sijaitsee muun muassa Jōnanin kunnallinen liikuntahalli.
Caracallan kylpylät
Caracallan kylpylät (Terme di Caracalla) olivat Rooman valtakunnassa sijainnut ylellinen rakennuskompleksi, jonka keisari Caracalla rakennutti vuosien 212 ja 216 välisenä aikana. Nykyään kylpylöiden rauniot ovat turistikohde Rooman kaupungissa.
Kompleksi peitti arviolta 13 hehtaarin pinta-alan. Kylpylärakennus oli 228 metriä pitkä, 116 metriä leveä ja arviolta 38,5 metriä korkea. Sitä pystyi käyttämään noin 1 600 kylpijää kerralla.
Rakennuksen seinät oli koristeltu mosaiikeilla, jotka sisälsivät aidonkokoisia kuvia painijoista ja valmentajista sekä erilaisista merihirviöistä ja sankareista. Kylpylässä oli myös useita patsaita, joista suurin osa on viety turvaan muihin museoihin, kuten Vatikaanin museoihin.
Kylpylä sai vetensä läheisestä Aqua Marcia -akveduktista. Sen ansiosta kylpylöitä voitiin käyttää aina Rooman viimeisiin päiviin asti, jolloin barbaarit tuhosivat akveduktin yrittäessään valloittaa Rooman.
Koko rakennusta lämmitettiin hypokaustin avulla. Kyseisessä tekniikassa lämmitettiin ensin hiilen avulla suuri määrä vettä, joka sitten virtasi kylpylän lattian alla lämmittäen näin koko rakennusta. Hypokausteja käytettiin vielä 1800-luvulla.
Kylpylät itsessään sisälsivät "frigidariumin" (kylmän huoneen), "tepidariumin" (lämpimän huoneen) sekä "caldariumin" (kuuman huoneen). Pohjoissivulla oli "natatio", joka oli uima-allas. "Natatiolla" ei ollut kattoa, ja sitä ympäröivät pronssipeilit, jotka ohjasivat auringonvaloa allasosastolle. Koko allasrakennus oli 6 metriä korkealla alustalla, jotta sen alle voitiin säilöä tavaraa ja sitä voitiin lämmittää erinäisillä uuneilla.
Caracallan kylpylät eivät sisältäneet vain altaita, vaan niiden alueelle kätkeytyi muun muassa kirjasto, kaksi "palaestraa", useita pylväskäytäviä sekä iso puutarha käytävineen. Kirjastossa oli kaksi eri huonetta, kuten kaikissa muissakin Rooman kirjastoissa: toinen oli kreikan- ja toinen latinankielisille teksteille. Kylpylärakennus oli osaltaan tarkoitettu kulttuurien kohtauspaikaksi, ja siellä solmittiin niin poliittisia kuin kaupallisiakin sopimuksia Rooman valtakunnan aikana.
Kirjastot olivat sijoitettu rakennuskompleksin itä- ja länsisiipeen, ja koko pohjoissiiveke oli omistettu kaupoille.
1900-luvun alkupuolella kylpylöiden muotoilua käytettiin inspiroimaan useita moderneja rakennuksia.
Kylpylöiden raunioihin pääsee nykyään tutustumaan pientä maksua vastaan, joskin alle 18-vuotiaat ja yli 65-vuotiaat EU:n kansalaiset pääsevät tutustumaan raunioihin ilmaiseksi, kuten myös Palatium-kukkulalle ja Colosseumiin.
Jari Ahola
Jari Tapio Ahola (s. 9. elokuuta 1976 Tampere) on suomalainen näyttelijä ja laulaja.
Hän on esiintynyt elokuvissa ja televisiosarjoissa, kuten "Star Wreck", "Kaverille ei jätetä" ja "Akkaa päälle". Hän on näytellyt mm. Tampereen Työväen Teatterissa, Lappeenrannan Kaupunginteatterissa, Lahden kaupunginteatterissa ja Valkeakosken kesäteatterissa. Ahola valmistui Teatterikorkeakoulusta vuonna 2004 teatteritaiteen maisteriksi ja näyttelijäksi. Ahola tunnetaan ehkä parhaiten TTT:n hittimusikaalista Vuonna 85 ja sen jatko-osista, jossa hän on näyttellyt Mauno Pepposta vuodesta 2006 lähtien.
Tampereen Työväen Teatterissa hän on ollut kiinnitettynä vuodesta 2006.
Jari on myös ääninäytellyt lukuisissa tv- ja radiomainoksissa sekä Pro Pilkki 2 pelissä, jossa yksi tietokonepelaajista on nimetty hänen mukaansa. Sen lisäksi Ahola toimi kyseisen pelin ääniohjaajana sekä äänisuunnittelijana.
TV2:n "Tartu Mikkiin" -ohjelmassa Jari on nähty solistina kahdesti; vuosina 2007 sekä 2012.
Ahola on esittänyt päärooleissa Kirkaa vuoden 2016 kesällä ja Jari Sillanpäätä vuonna 2018 Valkeakosken kesäteatterin laulunäytelmissä.
Jari on naimisissa näyttelijä Petra Aholan kanssa ja heillä on neljä lasta. He asuvat Tampereella.
Bareilly
Bareilly (, ) on kaupunki Ramganga-joen varrella Uttar Pradeshin osavaltiossa Pohjois-Intiassa. Vuonna 2011 siellä oli 979 933 asukasta.
Kaupunki on Rohilkhandin alueen pääkaupunki ja huonekalujen, nahan viljan ja sokerin tuotantokeskittymä. Bareilly on 50. suurin metropolikaupunki Intiassa.
Tiruchirappalli
Tiruchirappalli (; lausutaan yleisesti Tiruchchirapalli, myös Tiruchi tai Trichy திருச்சி; aiemmin brittiläisen Intian aikaan Trichinopoly) on kuudenneksi suurin (Chennain, Coimbatoren, Madurain, Salemin ja Tirupurin jälkeen) kaupunki Tamil Nadun osavaltiossa Etelä-Intiassa. Tiruchirappalli sijaitsee osavaltion keskellä, Kaverijoen rannoilla.
Vuoden 2011 laskennassa kaupungissa oli 846 915 asukasta.
Kanayaman metroasema
Kanayaman metroasema () on Fukuokan kaupungin Jōnanin suuralueella sijaitseva metroasema. Asema on yhdeksäs asema Nanakuma-linjalla Tenjin-Minamin aseman päästä lukien. Asema on avattu 3. helmikuuta 2005.
Aseman lähellä sijaitsevat muun muassa:
Pahuuden Mestarit
Pahuuden Mestarit () ovat Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä superroistojoukkio. Ryhmä on historiansa aikana kokenut monta eri kokoonpanoa. Ensimmäisen kerran ryhmä esiintyi amerikkalaisen "Avengers" -lehden kuudennessa numerossa (heinäkuussa 1964). Pahuuden Mestarit ovat pääasiallisesti Kostajien vastustajia.
Alkuperäinen Pahuuden Mestarit organisoi Paroni Zemo. Hän johti ryhmää kuolemaansa asti. Toisen ryhmäinkarnaation organisoi androidi Ultron. Munapää keräsi kolmannen ryhmän. Neljännen ryhmän kokoonpanon laati paroni Zemon poika. Tohtori Mustekala organisoi viidennen ryhmän. Myöhemmin syntyi vielä useita muita ryhmäkokoonpanoja.
Suurin osa -videopelissä esitetyistä vastustajista ovat kuuluneet jossain vaiheessa Pahuuden Mestareihin. Pelissä Mestareita johtaa Tohtori Doom yhdessä Lokin, Lumoojattaren, Ultronin ja Paroni Mordon kanssa. Muita pelissä esiintyviä Pahuuden Mestareita ovat:
Myös Mandariini oli alun perin Mestarien jäsen, mutta Tohtori Doom erotti hänet ryhmästä petturuuden takia.
Tamil Nadun piirikunnat
Tamil Nadun osavaltio Kaakkois-Intiassa on jaettu 32 piirikuntaan.
Enteogeeni
Enteogeeni sanatarkassa muodossaan, tarkoittaa uskonnollisessa, shamanistisessa tai hengellisessä konteksissa käytettyä psykoaktiivista ainetta. Laajemmassa käsityksessään sana "enteogeeni" viittaa niin synteettisiin kuin luonnollisiin kemiallisiin yhdisteisiin, jotka aiheuttavat ihmisessä muuntuneen tajunnantilan (kuten transsin), joka muistuttaa perinteisten enteogeenien, kuten ayahuascan, psilosybiinisienten ja muiden hallusinogeenien avulla saavutettuja hengellisiä kokemuksia, joita esimerkiksi šamaanit hyödyntävät työssään.
Enteogeeni (engl. "entheogen") on uudissana, jonka kehitti vuonna 1979 joukko etnobotanisteja ja mytologian tutkijoita. Se on johdettu kahdesta muinaiskreikan sanasta ἔνθεος "entheos" ja γενέσθαι, "genesthai". Adjektiivi "entheos" tarkoittaa "jumalasta täyttynyttä, inspiroitunutta" ja siitä on myös johdettu sana entusiasmi eli into. "Genesthai" tarkoittaa olevaksi tulemista. Täten enteogeeni tarkoittaa ainetta, joka tekee inspiroituneeksi, usein uskonnollisessa tai hengellisessä mielessä.
Sienien päihdekäyttö
Sienien päihdekäyttö on sienien käyttöä päihteenä. Psyykeen vaikuttavia sieniä on Suomessa ainakin 15 lajia. Niitä on kahta ryhmää: "amaniitasieniä", joihin kuuluvat muutamat myrkylliset kärpässienet, ja "psilosybiinisieniä", joihin kuuluu esimerkiksi suippumadonlakki.
Psilosybiinisienten sisältämät psilosiini ja psilosybiini ovat luokiteltu huumausaineiksi.
Psilosybiinisienten vaikutukset ovat samankaltaisia kuin LSD:llä, joka on psykedeeli. Psykedeelit mm. muuttavat aistikokemuksia.
Gilbert Bécaud
Gilbert Bécaud (oik. François Gilbert Léopold Silly, 24. lokakuuta 1927 Toulon, Ranska – 18. joulukuuta 2001 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen laulaja, säveltäjä ja näyttelijä, jonka lempinimi oli energisen esiintymistapansa johdosta "Monsieur 100,000 Volts".
Hänen kansainvälisesti tunnettuja menestyskappaleitaan ovat muun muassa "Et maintenant" vuodelta 1961, joka tuli tunnetuksi muun muassa Shirley Basseyn, Elvis Presleyn ja Frank Sinatran esittämänä nimellä "What Now My Love" ja muun muassa Everly Brothersin, Bob Dylanin, Nina Simonen, Elvis Presleyn, Willie Nelsonin ja James Brownin nimellä "Let It Be Me" esittämä "Je t'appartiens". Hänen muita hittejään ovat muun muassa "Le Jour ou la Pluie viendra", "Seul sur son Etoile", "L'Orange" ja "L'important c'est la Rose".
Suomessa Bécaudin tunnetuin kappale lienee Tapani Pertun esittämänä tunnetuksi tullut "Nathalie" vuodelta 1964.
Get Used to It
Get Used to It on Rhino Bucketin vuonna 1992 ilmestynyt albumi.
No Song Left Behind
No Song Left Behind on Rhino Bucketin kokoelma-albumi, joka julkaistiin 6. helmikuuta 2007.
Pain &amp; Suffering
Pain and Suffering on Rhino Bucketin kokoelma-albumi. Se julkaistiin vuonna 2007 levymerkillä Acetate Records.
Rhino Bucket (albumi)
Rhino Bucket on Rhino Bucketin esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 1990 levymerkillä Warner Bros. Records.
Never for Ever
Never for Ever on Kate Bushin kolmas albumi vuodelta 1980. Laulaja tuotti sen yhdessä Jon Kellyn kanssa. Ehkä tämän takia levyn tuotanto oli monimuotoisempaa kuin Bushin aiemmilla äänitteillä "The Kick Inside" ja "Lionheart", joiden
taiderockin ja klassisen musiikin vaikutteita sekoittaneet kappaleet olivat äänimaailmaltaan hyvin samankaltaisia. Erityisen tärkeänä instrumenttina tällä albumilla toimi Fairlight CMI -syntetisaattori-sampleri, johon Kate Bush oli tutustunut ollessaan taustalaulajana Peter Gabrielin singlellä ”Games without Frontiers”.
"Never for Ever" oli ensimmäinen brittiläisen naisartistin äänite, joka nousi Ison-Britannian albumilistan ykköseksi.
Levyltä heinäkuussa 1980 julkaistu, aiheinaan rakkautta ja uskottomuutta käsitellyt single ”Babooshka” saavutti Britannian singlelistan viidennen sijan ja oli siten siihen mennessä Bushin parhaiten sijoittunut kappale ”Wuthering Heightsin” jälkeen. ”Babooshka” oli myös kansainvälinen menestys ja saavutti kärkikymmenikön Kanadassa, Australiassa ja monissa Euroopan maissa. Myös John Lennonin tiedetään hankkineen singlen itselleen, sillä hän halusi kokeilla tekovaiheessa olevalle "Double Fantasy" -albumilleen samanlaista äänimaailmaa. Kappaleet ”Breathing” ja ”Army Dreamers” kävivät puolestaan kumpikin parhaimmillaan brittilistan sijalla 16.
Levyn kannen piirsi kuvittaja Nick Price Bushin ideoiden pohjalta. Ajatuksena oli lepakoiden ja joutsenien sekä muiden vastakohtien avulla ilmentää ihmisen eri puolia, sitä kuinka jokaisessa on eri tavalla ilmeneviä hyviä ja pahoja piirteitä.
Pain (Rhino Bucketin albumi)
PAIN on Rhino Bucketin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1994 levymerkillä Moonstone Records.
Chau Giang
Chau Tu Giang (s. 2. heinäkuuta 1955) on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Giang on syntynyt Vietnamissa ja on etniseltä taustaltaan kiinalainen.
Giang lähti Vietnamista pienellä veneellä 1970-luvun lopulla. Hän muutti Floridaan, jossa työskenteli vähimmäispalkalla erilaisissa töissä. Tämän jälkeen hän siirtyi Coloradoon, josta sai työtä kokkina 160 dollarin viikkopalkalla. Coloradossa Giang oppi pokerinpeluun, sen seurauksen hän muutti Las Vegasiin. Ensimmäisenä ammattilaisvuotenaan hän ansaitsi yli 100 000 dollaria.
World Series of Pokerissa Giang oli vuonna 1993 toinen $1,500 Pot Limit Hold'em -turnauksessa ja myöhemmin samana vuonna voitti $1,500 Ace to Five Draw -tapahtumassa. Vuonna 1996 Giang oli WSOP:n pääturnauksessa kolmastoista. Kaksi vuotta myöhemmin hän toisen WSOP-rannekkeensa $2,000 Omaha 8 or Better -turnauksessa ja kolmannen vuonna 2004 $2,000 Pot Limit Omaha -kisassa.
Giang pelasi vuosia lähes pelkästään WSOP-turnauksia ja käteispelejä, jossa hän on usein mukana Las Vegasin "Big Gamessa". Vuodesta 2003 Giang on alkanut pelata myös World Poker Tourin turnauksia. WPT:llä hän on ollut finaalipöydässä kolmasti. Tammikuun 2005 WPT:n $10,000 World Poker Open -turnauksen kakkostila on Giangin toistaiseksi rahallisesti arvokkain voitto (773 448 dollaria).
Giang on naimisissa ja hänellä on kolme lasta. Elokuussa 2007 hänen pokeriuran turnausansionsa ylittivät 3,0 miljoonaa dollaria.
Vaimomatskua
Vaimomatskua on yhdysvaltalainen tositelevisiosarja, jossa Public Enemy -muusikko Flavor Flav etsii itselleen sopivaa vaimoa. Sarjasta on ilmestynyt kaksi tuotantokautta, joista Subtv on esittänyt molemmat. Yhdysvalloissa kolmas tuotantokausi sarjasta alkoi helmikuussa 2008. Sarjasta on ilmestynyt myös kolme spin-offia, I Love New York, ja .
Sarjan alussa kaksikymmentä tyttöä muuttaa asumaan samaan taloon. Joka viikko Flavor Flav pudottaa heistä yhden tai useamman, kunnes sopiva vaimo löytyy.
Tiffany Pollard ("New York"), kilpailija 1. tuotantokaudelta, palasi toiseen tuotantokauteen Flavin toivomuksesta.
Yhdysvaltalainen malli ja näyttelijä Nicole Alexander (s. 12. heinäkuuta 1982, Detroit, Michigan, Yhdysvallat) esiintyi kilpailussa nimellä Hoopz. Hän voitti 1. tuotantokauden finaalin.
Yhdysvalloissa toisen tuotantokauden esitys alkoi 6. elokuuta 2006.
Suomessa toisen tuotantokauden esitys alkoi 1. syyskuuta 2007
Malli, laulaja ja tosi-tv-kilpailija Chandra Davis (s. 2. tammikuuta 1978 Detroit, Michigan, Yhdysvallat) esiintyi nimellä Deelishis sarjan toisella tuotantokaudella. Finaalissa Flavor Flav valitsi Davisin voittajaksi.
VH1-kanavan erikoisohjelma "Where Are They Now: Reality Stars" kertoi vuonna 2007, että Vaimomatskua-sarjan kuvausten jälkeen Davis ei ole enää seurustellut Flavor Flavin kanssa.
Chandra Davis on myös tehnyt töitä Eye Candy -nimiselle mallitoimistolle, jossa hän sai lempinimen "London Charles". Davis ilmestyi julkisuuteen uudelleen Paul Wallin musiikkivideolla nimeltä "Break em off", esiintyi Smooth-lehden kannessa huhtikuussa 2007 sekä Black Men -lehden kannessa syyskuussa 2007.
Delator
Delator on latinankielinen sana syyttäjälle. Rooman valtakunnassa delatorit olivat halveksittu ihmisryhmä, koska heidän uskottiin tekevän perusteettomia syytöksiä taloudellisen edun tavoittelemiseksi. Delatorit saivat joko palkkion esittämistään syyteistä tai osan syytetyksi joutuneen saamasta sakosta.
Tasavallan aikana kuka tahansa Rooman kansalainen saattoi syyttää toista rikoksesta. Syytetyn täytyi olla paikalla virallisessa syyteenlukutilaisuudessa eli "nominis delatiossa". Delatorin ja todistajien eli "subscriptoresien" allekirjoittama syytekirjelmä toimitettiin tämän jälkeen preettorille, jonka jälkeen seurasi oikeudenkäynti, jossa todistajia kuultiin. Lopuksi lautamiehet äänestivät päätöksestä ja preettori julisti rangaistuksen. Mikäli delator voitti oikeudenkäynnin, hän sai palkkion; mikäli hän hävisi sen, hänen katsottiin esittäneen perättömiä syytöksiä ja hän sai itse sakot. Keisarikaudella delatorien ammatista tuli taloudellisesti houkuttelevampi. Rooman senaatti toimi oikeudenkäynneissä lautamiehinä ja keisari, konsuli tai prefekti sen puheenjohtajana.
Elviran synodissa noin vuonna 306 käytettiin termiä delatores kristityistä, jotka esittivät syytöksiä uskonveljistään. Synodin kanonin LXXII:n mukaan mikäli joku kristitty teloitetaan tai karkotetaan toisen kristityn syytöksen eli "delation" perusteella, ekskommunikoidaan syytöksen esittänyt kristitty pysyvästi. Kanonissa tarkoitettiin ilmeisesti nimenomaisesti syytöstä kirkkoon kuulumisesta kristittyjen vainojen aikana tai perättömiä syytöksiä.
Director musices
Director musices (lyhennetään usein "dir. mus.") on arvonimi, jonka tuomiokapituli myöntää ansioituneelle urkurille tai tasavallan presidentti ansioituneelle muusikolle.
Tuomiokapitulin myöntämästä arvonimestä ei ole ollut aiemmin säädöstä, mutta kirkkolakiin on tekeillä siitä muutos. Tuomiokapituli myöntää kirkolliskokouksen toimikauden aikana yhden arvonimen kutakin alkavaa 30 seurakuntavirassa olevaa kanttoria kohden.
Director cantus
Director cantus (lyhennetään usein "dir. cant.", ) on Suomen valtion virallinen arvonimi. Kirkollista alkuperää oleva arvonimi on laajentunut yleisesti musiikin alalle. Tuomiokapituli myöntää director cantuksen arvonimen kanttorille ansiokkaasta palvelusta. Kirkkolaissa ei ole aiemmin ollut mainintaa arvonimestä, mutta tekeillä on muutos. Presidentti voi myöntää arvonimen muillekin kuin kirkkomuusikoille.
Elviran synodi
Elviran synodi () oli noin vuonna 306 ilmeisesti nykyisen Granadan paikalla sijainneessa "Illiberisin" (tai "Eliberisin") kaupungissa pidetty kirkolliskokous, johon osallistui yhdeksäntoista piispaa ja kaksikymmentäkuusi presbyteeriä pääosin Espanjan eteläosista. Arlesin ja Ancyran synodien ohella se edelsi ja valmisteli ensimmäistä ekumeenista kirkolliskokousta Nikeassa vuonna 325.
Synodi julisti yhteensä 81 kanonia, jotka käsittelivät muun muassa pakanallista moraalittomuutta. Maurice Meigne on esittänyt, että vain 21 ensimmäistä kanonia olisivat todella Elviran konsiilin päätöksiä ja että loput olisivat muiden Pyreneiden niemimaalla pidettyjen synodien päätöksiä.
Kolmaskymmeneskuudes kanoni kieltää pyhien kuvien käyttämisen kirkoissa:
Protestanttisissa kirkoissa tätä on usein käytetty argumenttina kuvainpalvontaa vastaan. Katoliset teologit puolestaan katsovat, että kyseessä on joko vain Jumalan kuvaamisen kieltäminen tai pyhien esineiden pakanoiden häpäisyltä suojelemiseksi tehty määräys.
Synodin kanoneissa kielletään kristittyjä myös menemästä naimisiin juutalaisten kanssa.
Maija Leino
Maija Leino (s. 24. elokuuta 1944 Kuusankoski) on suomalainen näyttelijä, joka on vaikuttanut muun muassa Ryhmäteatterissa.
Leino on näytellyt muun muassa Ryhmäteatterin tuottamassa viihdesarjassa "Tabu".
Alibi
Alibi (latinan sanasta "alibi" ’muualla’) on todiste, jolla voidaan osoittaa, ettei henkilö ole ollut paikalla rikoksen tapahtuessa tai ei ole osallistunut rikokseen, ja että joku voi esittää todistusaineiston asiasta luottamuksellisesti oikeudessa.
Raussin pelimannit
Raussin pelimannit oli suomalainen kansanmusiikkiyhtye.
Aleksandr Konovalov
Aleksandr Ivanovitš Konovalov (venäjäksi: Александр Иванович Коновалов) (17. syyskuuta 1875 Moskova – 28. tammikuuta 1948 New York City) oli venäläinen kadettipoliitikko ja liikemies. Konovalov omisti yhden suurimmista tekstiilitehtaista Venäjällä. Alkujaan hän liittyi liberaaleihin progressisteihin. Myöhemmin puolue yhdistyi kadettien kanssa.
Ensimmäisen maailmansodan aikana hän oli sotateollisuuskomitean varapuheenjohtaja. Komiteaa johti Aleksandr Gutškov.
Helmikuun vallankumouksen jälkeen hänestä tuli Venäjän väliaikaishallituksen kauppa- ja teollisuusministeri. Kun lokakuun vallankumous alkoi, Konovalov muutti Ranskaan, jossa toimi vasemmistovenäläisten emigranttien johtajana. Toisen maailmansodan aikaan Konovalov muutti Yhdysvaltoihin.
Nanakuman metroasema
Nanakuman metroasema () on Fukuokan kaupungin Jōnanin suuralueella sijaitseva metroasema. Asema on kymmenes asema Nanakuma-linjalla Tenjin-Minamin metroaseman päästä lukien. Asema on avattu 3. helmikuuta 2005.
Aseman lähellä sijaitsevat muun muassa:
Fukudai-maen metroasema
Fukudai-maen metroasema () on Fukuokan kaupungin Jōnanin suuralueella sijaitseva metroasema. Asema on yhdestoista asema Nanakuma-linjalla Tenjin-Minamin metroaseman päästä lukien. Asema on avattu 3. helmikuuta 2005. Asema on nimensä mukaisesti Fukuokan yliopiston () asema ja sen ympärillä sijaitsevatkin monet yliopiston rakennuksista.
Gómez Pereira
Gómez Pereira (1500—1567 oli espanjalainen filosofi, lääkäri ja luonnonfilosofi. Pereira syntyi Medina del Campossa ja pyrki kumomomaan lääketieteessä keskiajalla vallinneita käsityksiä ja ehdotti empiiristen menetelmien käyttöönottamista. Filosofiassaan Pereiran ajatukset muistuttavat pitkälti René Descartes'n vastaavia. Pereiran sanotaan auttaneen Descartesia kehittämään kuuluisan ajatuksen sa cogito ergo sum (ajattelen, siis olen).
3 Vulgar Videos from Hell
3 Vulgar Videos From Hell on yhdysvaltalaisen groove metal-yhtyeen Panteran 2 DVD:n paketti, joka sisältää aikaisempien VHS julkaisujen materiaalit plus kolme livekappaletta vuoden 1991 Monsters in Moscow konsertista. DVD sisältää lähes kaikki musiikkivideot, ei tosin "Revolution Is My Name" kappaleen videota, ja paljon yhtyeen kiertue-elämää näyttävää materiaalia.
DVD on julkaistu levymerkillä East West Records.
Sisältää albumien "Cowboys from Hell" ja "Vulgar Display of Power" aikakauden (vuodet 1990-1993).1. Nauhoitettu livenä vuonna 1990 Los Angelesissa, Kaliforniassa.2. Nauhoitettu livenä vuonna 1991 "Monsters of Rock-festivaalilla Moskovassa, Venäjällä.
3. KISS-cover, nauhoitettu livenä Skid Row'n kanssa.
Sisältää pääosin "Far Beyond Driven" -aikakauden sekä osittain "The Great Southern Trendkill" -albumin aikaa (1994-1996).
Osa yhtyeen esityksestä vuoden 1991 "Monsters in Moscow" -festivaalilta.
Mika Pietilä (valmentaja)
Mika Pietilä (s. 1970) on porvoolainen thainyrkkeilijä ja valmentaja. Hän päätti uransa ottelijana vuonna 2002. Kilpauransa jälkeen Pietilä toimi tovin Suomen Muaythai -liiton puheenjohtajana ja keskittyi enemmän valmennukseen. Hän toimii miesten maajoukkueen päävalmentajana sekä Porvoo Thaiboxing Clubin päävalmentajana.
Pietilä voitti aktiiviurallaan vuoden 1999 amatöörien maailmanmestaruuden sarjassa -63,5kg, ja hän oli Pohjoismaiden mestari samassa sarjassa vuodet 1994–1999. Pietilä voitti myös vuonna 1995 SM-pronssia olympiatyylin nyrkkeilyssä.
Pietilä aloitti thainyrkkeilyn vuonna 1985 Porvoossa Petteri Saarion järjestämällä peruskurssilla. Saario oli Porvoo Thaiboxing Club ry:n perustaja ja vastasi Pietilän ensimmäisistä opeista. Jo varhaisessa vaiheessa Pietilä lähti opiskelamaan lajia Turkuun, jossa Mustosen veljekset ja eritoten Kaitsu tutustuttivat Pietilän syvemmälle lajiin. Turussa myös järjestettiin Suomen ensimmäiset thainyrkkeilykilpailut, joissa Pietiläkin pääsi kilpailemaan. Saarion pikkuhiljaa poistuessa Porvoon seuran vetovastuusta alkoi opetuspuoli siirtyä vähin erin Pietilän harteille. Pietilä haki aktiivisesti oppia lisää Mustosilta ja myös lajin kotimaasta Thaimaasta. Tarkkana luonteena Pietilä ei pitkään aikaan antanut muiden ohjata harjoituksia, vaan keskittyi oman harjoittelun lisäksi opettamaan muita.
Pietilä voitti MM- ja EM-kultamitalit ja myös pm- ja sm-tittelit. Kokonaisuutena otteluja kertyi noin 60, joista suurin osa voittoja. Pietilän ottelutyyli ei niinkään perustunut voimaan tai raivoon vaan äärimmäisen hyvään ottelusilmään ja tilannetajuun. Siten hän sai vastustajat näyttämään usein aloittelijoilta, kun nämä törmäilivät yllättäviin kyynärpääiskuihin. Oma kilpailu ura hiipui ajankäytöllisten ongelmien takia. Pietilä kuitenkin myöntää edelleen kaipaavaansa kehään ja harjoittelee vapaa-aikanaan.
Pietilä on edelleen aktiivisesti mukana lajin parissa. Ottelijat saavat asiantuntevaa valmennusta ja menestyvät kisoissa. Pietilä ehti toimia myös thainyrkkeilyliiton puheenjohtajanakin neljä vuotta. Pietilän ansiosta kilpailutoiminta myös Porvoossa on saanut kipinää. Otteluiltoja on järjestetty niin ravintoloissa kuin sirkusteltassa, ja aina kehässä on ollut Suomen kärkinimiä.
Vuonna 2005 Pietilä alkoi valmentaa Suomen naisnyrkkeilyn ykkösnimeä Eva Wahlströmiä.
Umebayashin metroasema
Umebayashin metroasema () on Fukuokan kaupungin Jōnanin suuralueella sijaitseva metroasema. Asema on kahdestoista asema Nanakuma-linjalla Tenjin-Minamin metroaseman päästä lukien. Asema on avattu 3. helmikuuta 2005.
Aseman lähellä sijaitsevat muun muassa:
Channel Islandsin kansallispuisto
Channel Islandsin kansallispuisto () on Yhdysvaltojen Kalifornian osavaltiossa, Tyynen valtameren saarilla sijaitseva kansallispuisto. Se julistettiin Yhdysvaltain kansalliseksi suojelumonumentiksi vuonna 1938 ja kansallispuisto siitä tehtiin 5. maaliskuuta 1980. Puiston 1 009,10 km² laajuista aluetta hallinnoi Yhdysvaltain muiden kansallispuistojen tapaan National Park Service.
Puistossa elää yli 2 000 kasvi- ja eläinlajia. Saarilla ja niiden lähiympäristössä elää muun muassa merileijonia, saarikettuja, kirjohylkeitä ja jopa sinivalaita. 145 saaren lajeista ei löydy mistään muualta.
Congareen kansallispuisto
Congareen kansallispuisto () on Yhdysvaltojen Etelä-Carolinan osavaltiossa sijaitseva kansallispuisto. Siitä tuli kansallispuisto 10. lokakuuta vuonna 2003. Congaree on vain 89 km² laajuinen, ja se onkin yksi Yhdysvaltojen pienimmistä kansallispuistoista. Sitä hallinnoi National Park Service.
Congaree suojelee yhtä Yhdysvaltojen vanhimmista kovapuumetsistä. Metsän yleisin puulaji on suosypressi. Alueella elää myös paljon eri eläinlajeja kuten mustakarhuja, kojootteja ja ilveksiä. Sen vesissä elää lisäksi paljon eri sammakkoeläimiä ja käärmeitä. Alue on myös tärkeä lintukantansa takia. Puiston halki virtaa Congaree-joki.
Riihikallion koulu
Riihikallion koulu on Tuusulan Riihikalliossa noin 3 km Hyrylästä Helsingin suuntaan sijaitseva yhtenäiskoulu. Koulurakennus ja koulun vieressä sijaitsevat opettajien asuntolat rakennettiin 70-luvulla. Entiset asuntolarivitalot toimivat nykyään yksityisten ihmisten asuntoina. Riihikallion koulua laajennettiin vuonna 2007 ja rakennuksessa toimii nykyään myös yläluokat.
Riihikallion koulun luokka-asteisiin kuuluvat esikoulu sekä peruskoulun luokka-asteet 1–9. Koulu huolehtii Tuusulan kunnan musiikkiluokkaopetuksesta. Oppilaat musiikkiluokalle valitaan erillisellä testillä, johon voi osallistua kuka tahansa Tuusulan kunnan oppilas.
Lukuvuonna 2017-2018 oppilaita Riihikallion koulussa on 645. Koulun rehtorina toimii Harri Saramola.
Kamreeri
Kamreeri (lyhenne kamr.) on taloushallinnon alan virkamies tai toimihenkilö, joka valvoo kirjanpitoa ja rahaliikennettä.
Kamreeri-sana on tullut suomen kieleen ruotsin kautta ("kamrer"). Alkusana on ollut myöhäislatinan "camerarius", joka on johdettu klassisen latinan sanasta "camera", holvi.
Käsite "kamreeriajattelu" viittaa taloushallinnon virkamiesten tapaan tasapainottaa budjetti leikkaamalla menoista vaikka se lisäisi kustannuksia tulevaisuudessa tai pienentäisi tuloja.
Crater Laken kansallispuisto
Crater Laken kansallispuisto () on Yhdysvaltojen Oregonissa sijaitseva kansallispuisto, joka perustettiin 22. toukokuuta vuonna 1902. Se on Yhdysvaltojen viidenneksi vanhin kansallispuisto. Puisto sijaitsee kalderassa, eli romahtaneen tulivuoren yläpuolella. Kaldera on täyttynyt vedellä, jolloin siitä on tullut kraatterijärvi. Kraatterijärven syvin kohta on 597 metriä syvä, ja se on Yhdysvaltojen syvin järvi ja koko maailman mittakaavassa seitsemänneksi syvin. Kansallispuistoa hallinnoi Yhdysvaltain National Park Service.
Crater Lake sijaitsee Pohjois-Amerikan laatan reuna-alueella, jolla on paljon vulkaanista toimintaa. Noin 400 000 vuotta sitten tulivuori Mount Mazama syntyi. Noin 7 000 vuotta sitten se purkautui ja romahti, kun se ei enää kyennyt kannattelemaan itseään. Tästä syntyi kaldera, joka aikanaan puolestaan täyttyi vedellä ja muodosti nykyisen kraatterijärven. Mazaman purkauksesta syntyi niin paljon tuhkaa, että sitä lensi jopa nykyisen Yellowstonen kansallispuiston alueelle, Nevadaan ja Kanadan Brittiläiseen Kolumbiaan asti. Paikalliset Amerikan alkuperäisasukkaat näkivät purkauksen ja sisällyttivät sen taruihinsa.
Ensimmäiset valkoihoiset paikalle saapuneet olivat kullankaivajat John Wesley Hillman, Henry Klippel ja Issac Skeeters, jotka antoivat järvelle nimen Deep Blue Lake, syvänsininen järvi. Nimi tulee järven syvänsinisen värisestä vedestä. Miehillä oli kuitenkin enemmän mielessään kulta kuin järvi ja he unohtivat pian löytönsä. Myöhemmin paikalle saapuneet valkoihoiset nimesivät järven uudelleen Crater Lakeksi, kraatterijärveksi. Nykyään nimi ”kraatterijärvi” tiedetään virheelliseksi, sillä kyseessä ei ole vedellä täyttynyt kraatteri, vaan oikeammin romahtanut tulivuori eli kaldera.
Vuonna 1870 mies nimeltä William Gladstone Steel alkoi tutkia järveä. Hän nimesi monet sen maanmerkeistä. Hän antoi muun muassa nimen ”Wizard Island” järven velhonhatun muotoiselle saarelle. Yhdessä geologi Clarence Duttonin kanssa Steel jopa mittasi järven syvyyttä. Myös kartta luotiin Crater Laken alueesta. Steelen tutkimukset johtivat haluttuun tulokseen; 22. toukokuuta vuonna 1902 presidentti Theodore Roosevelt julisti järven ja sen lähialueet kansallispuistoksi. Crater Lake on Yhdysvaltain viidenneksi vanhin kansallispuisto. Seuraavien vuosien kuluessa puistoon rakennettiin majataloja, pysäköintipaikkoja ja muita matkailijoiden tarvitsemia palveluita. Vuonna 2003 Crater Lakessa vieraili 451 322 ihmistä.
The Whole Story
The Whole Story on Kate Bushin kokoelmalevy vuodelta 1986. Albumilla on mukana kaksi aikaisemmin julkaisematonta äänitystä: uusi kappale nimeltä ”Experiment IV” sekä Bushin ensimmäisen hitin ”Wuthering Heights” uudella vokalisoinnilla varustettu remix-versio. Albumi ylsi parhaimmillaan Ison-Britannian albumilistan ykkössijalle.
Vuonna 1986 julkaistiin myös videonauha nimeltä "The Whole Story". Se sisältää albumin lauluista tehdyt musiikkivideot samassa järjestyksessä kuin levyllä. Lisäksi mukana on kappale ”The Big Sky”. Julkaisun ”Wow”-video sisältää otteita Bushin konserttikiertueelta, sillä laulaja ei enää pitänyt tallenteen alkuperäisestä promootioversiosta.
”Cloudbusting”-videossa Donald Sutherland esiintyy Wilhelm Reichin roolissa. ”Experiment IV” -musiikkivideolla nähdään puolestaan Dawn Frenchin ja Hugh Laurien cameo-roolit.
Vahvistamattomien ja epävirallisten tietojen mukaan levyä on myyty kansainvälisesti yli viisi miljoonaa kappaletta. Isossa-Britanniassa se on myynyt nelinkertaista platinaa eli yli 1,2 miljoonaa kappaletta.
Radiolyysi
Radiolyysi on aineen kemiallisen koostumuksen muuttamista ionisoivalla säteilyllä. Säteily tuotetaan tässä yhteydessä radioaktiivisen hajoamisen avulla, toisin kuin esim. fotolyysissä, jossa kemiallinen koostumus muuttuu intensiivisen valon seurauksena.
Säteilyn seurauksena aineen kemiallisissa sidoksissa tapahtuu katkeamisia ja uudelleenmuodostumisia. Tämä näkyy ionisaationa ja radikaalien muodostumisena, esim. veden radiolyysituotteina muodostuu vety- ja hydroksidi-ioneja, vety- ja hydroksyyliradikaaleja, vety- ja happimolekyylejä, vetyperoksidia sekä sekundaarituotteina lukuisia muita lyhytikäisiä spesieksiä. Eri tuotteiden muodostumistodennäköisyydet riippuvat säteilyn LET-arvosta, alhaisen LET-arvon säteily kuten gammasäteily tuottaa enemmän ioneita ja radikaaleja ja korkean LET-arvon säteily kuten alfasäteily enemmän molekulaarisia tuotteita.
Ilmiötä on tutkittu paljon muun muassa sen säteilysuojelumerkityksen takia. Säteilykemia tutkii mm. polymerisaatiota, haitallisten mikrobien ja orgaanisten molekyylien tuhoamista ja vedyn ja vetyperoksidin tuottamista säteilyn avulla. Radiolyysi vaikuttaa myös käytetyn ydinpolttoaineen pitkäaikaissäilytykseen.
Ydinreaktoreissa radiolyysi tuottaa prosessiveteen vapaata happea ja vetyä. Nykyaikaisissa ydinvoimalaitoksissa hapen ja vedynmuodostus reaktorin voimakkaassa säteilykentässä on haitallinen ilmiö, mutta herää luonnollisesti kysymys voisiko ilmiön valjastaa hyötykäyttöön. Asiaa on tutkittu sangen paljon ja lupaavimmalta konseptilta vaikuttaa niin sanottu homogeeninen ydinreaktori, jossa ydinpolttoaineen uranyylisulfaatti (UOSO) ja hidastinaine eli vesi muodostavat keskenään nestemäisen liuoksen. Reaktorin tuottamasta energiasta 35 % menee vedynmuodostukseen, loppu vapautuu lämpönä.
Homogeeninen reaktoriteknologia on kuitenkin tähän asti ollut hyvin marginaalisessa käytössä, eikä siitä ole käyttökokemusta laboratorioiden ulkopuolelta. Tekniikan kehittäminen teolliseen käyttöön vaatisi suuria ponnistuksia eikä lopputuloksesta olisi varmuutta. Näin ollen mielekkään taloudellisen arvion tekeminen olisi hyvin hankalaa.
Oraakkelin kirja
Oraakkelin kirja () on yhdysvaltalaisen tieteiskirjailija Philip K. Dickin romaani vuodelta 1962. Kirjan aiheena on vaihtoehtoinen historia, jossa liittoutuneet hävisivät toisen maailmansodan akselivalloille. Teos sijoittuu vuoden 1962 Yhdysvaltoihin, viisitoista vuotta Yhdysvaltojen antautumisen jälkeen. Kirja sai vuonna 1963 Hugo-palkinnon.
Dick joutui kirjoittamaan teoksensa nopeasti maksaakseen laskunsa, mutta "Oraakkelin kirjaa" Dick hioi varsin pitkään.
Doedicurus
Doedicurus oli Etelä-Amerikan savanneilla elänyt glyptodontti, jättiläismäinen vyötiäinen, kuten sen sukulainen "Glyptodon". Laji ilmestyi pleistoseenillä ja jääkaudella noin 11 000 vuotta sitten. Se oli sukua nykyisille vyötiäisille ja laiskiaisille.
Sen korkeus oli lähes kaksi metriä, pituus viisi metriä ja paino raskaan panssarin ansiosta lähes kolme tonnia. Sillä oli myös kookas, keilapallon kokoinen ja kanuunankuulan painoinen piikikäs luukurikka häntänsä päässä. Luukurikkaa käytettiin luultavasti saman lajin yksilöitä vastaan, eikä puolustukseen petoja vastaan, sillä häntä oli hyvin kömpelö liikutettava. Etelä- ja Pohjois-Amerikan yhdistyessä Doedicurus oli eräitä harvoja Etelä-Amerikan mantereen endeemisiä lajeja, jotka menestyivät Pohjois-Amerikasta tulleiden tulokaslajien aiheuttamasta kilpailusta huolimatta. Itse asiassa laji menestyi niin hyvin, että se levisi Väli-Amerikan kangasta pitkin Pohjois-Amerikkaan.
Doedicurusksen fossiileja on löytynyt eri puolilta Pohjois- ja Etelä-Amerikkaa. Eniten niitä on löytynyt Ensenada kerrostumista Argentiinasta. On mahdollista että ensimmäiset Etelä-Amerikkaan tulleet ihmiset kohtasivat niitä, sekä mahdollisesti metsästivät niitä.
Esa Timonen
Esa Eljas Timonen (28. toukokuuta 1925 Nurmes – 19. huhtikuuta 2015 Liperi) oli maaherra, ministeri ja kansanedustaja. Hän asui Liperin Harinjärvellä sekä Joensuussa.
Timonen toimi Maalaisliiton/Keskustapuolueen kansanedustajana 1958–1967 ja Pohjois-Karjalan läänin maaherrana 1967–1992, toisena kulkulaitosministerinä 1964–1966, sosiaaliministerinä 1966–1967, työvoimaministerinä 1970 ja liikenneministerinä 1971–1972 ja 1975.
Koulutukseltaan Timonen oli agrologi, joksi hän valmistui Pienviljelysneuvojaopistosta vuonna 1951. Hän toimi Pohjois-Karjalan maanviljelysseuran maatalousneuvojana 1952–1956, Kansaneläkelaitoksen piiriasiamiehenä 1956–1964 ja sairausvakuutustoimiston johtajana 1964–1967. Nurmeksen maalaiskunnan kunnanvaltuutettuna hän oli 1954–1967. Hän oli muun muassa Kehitysaluerahaston (Kera), Osuaauskassojen/-pankkien keskusyhteisöjen, vakuutusyhtiö Suomi-Salaman, Pohjois-Karjalan Osuuskaupan, Kehitysaluerahaston ja Pohjois-Karjalan Sähkön hallintoneuvoston jäsen.
Nurmeksessa on Timosen mukaan nimetty tie. Hän sai ministerin arvonimen vuonna 1992. Hänen muistelmakirjansa on "Metsän poika, Karjalan kuvernööri" (kirjoitettu yhdessä Tuula-Liina Variksen kanssa 1996).
Esa Timosen poika Tapani (s. 1954) oli avioliitossa Marjo Timosen kanssa, joka on toiminut eduskunnan tiedotuspäällikkönä vuodesta 2003.
Radiojuontaja
Radiojuontaja on henkilö, jonka toimenkuva on juontaa radio-ohjelmia. Toisin kuin televisiojuontaja, radiojuontaja ei ole näkyvissä. Radiojuontaja esiintyy yleensä musiikkikappaleiden välissä ja muodostaa ajankohtaisia asioita, uutisia tai kaskuja kertoen jonkinlaisen aasinsillan (pons asinorum) seuraavalle ohjelmalle tai musiikkikappaleelle. Radiojuontaja ei yleensä laula itse.
Varhaisimpana radiojuontajana pidetään kanadalaista Reginald Fessendeniä, joka suoritti maailman ensimmäisen yleiseen vastaanottoon tarkoitetun radiolähetyksen itse kehittämällään lähettimellä 23. joulukuuta vuonna 1906.
Miina Maasola
Miina Maija Emilia Maasola (6. heinäkuuta 1978 Nastola – 8. helmikuuta 2014 Tampere) oli suomalainen näyttelijä. Hän oli tamperelainen freelancer, joka oli vuodet 2003–2006 kiinnitettynä Vaasan kaupunginteatteriin. Maasola oli tamperelaisen Teatteri Siperian perustajajäsen.
Maasola valmistui teatteritaiteen kandidaatiksi ("BA Theatre Studies") Lancasterin yliopistosta Englannissa ja vuonna 2003 teatteritaiteen maisteriksi Teatterikorkeakoulusta.
Maasola näytteli naispääosaa televisiosarjoissa "Tukka auki" ja "Vastaparit". Hän näytteli myös elokuvissa "Levottomat 3", "Käsky", "Rakkauden rasvaprosentti" (naispääosa) ja "Vuonna 85".
Maasolan puoliso oli näyttelijä-ohjaaja Antti Mikkola, ja hänellä oli kaksi lasta. Näyttelijä Juho Markkanen on Maasolan pikkuserkku.
Miina Maasola joutui vakavaan liikenneonnettomuuteen 27. marraskuuta 2013. Hän vaipui koomaan ja kuoli onnettomuudessa saamiinsa vammoihin 8. helmikuuta 2014.
Eino Hosia
Eino Johannes Hosia (14. marraskuuta 1905 Punkalaidun – 19. heinäkuuta 1941 Joutseno) oli suomalainen kirjailija, jonka ura katkesi ennenaikaisesti kaatumiseen jatkosodan alussa.
Hosian vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Vihtori Hosia ja Karoliina Vilhelmiina Yli-Uotila ja puoliso vuodesta 1939 Auvo Marjatta Ripsaluoma.
Punkalaitumen Korpi-Hosian -tilalta kotoisin ollut Hosia aikoi ensin taiteilijaksi, mutta teini-iässä kirjoittaminen vei voiton. Hosia toimi lyhyitä aikoja sanomalehtimiehenä muun muassa "Satakunnan Kansassa", mutta oli vapaa kirjailija vuodesta 1932. Hän opiskeli Oriveden kansankorkeakoulussa ja Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa, mutta teki myös siinä sivussa maa- ja metsätöitä kotitilallaan, jota hänen Jaakko-veljensä isännöi. Hosia muutti vaimonsa kanssa maaliskuussa 1941 Helsingistä Peipohjaan, jossa hän alkoi valmistella suurta Satakunta-eepostaan. Peipohjassa syntyi myös hänen Jaakko-poikansa, myöhemmin taidemaalari Jaakko Hosia. Satakunta-eepos jäi lopullisesti kesken, kun jatkosota alkoi. Siihen Hosia osallistui Helsingissä muodostetussa JR26:ssa eli Ässärykmentissä, koska hän ei halunnut liittyä tiedotuskomppaniaan tk-mieheksi. Alikersantti Hosia kaatui rykmentin ensimmäisissä taisteluissa Joutsenossa tiedustelutehtävän aikana, kun venäläisen tarkka-ampujan luoti osui häntä päähän.
Hosia julkaisi ensin yksittäisiä novelleja, kertomuksia ja pakinoita ja lopulta pitkän ponnistelun jälkeen esikoisromaaninsa "Kypsynyttä viljaa" (1937). Teoksissaan Hosia kuvasi kotiseutuaan ja myös silloisen maatalousyhteiskunnan marginaaliryhmiä – köyhiä, sairaita ja vaivaisia. Romaanissaan "Tulipunaiset ratsastajat" (1938) hän tarkasteli tositapahtumiin perustuen Huittisten seudulla toiminutta kartanolaisten uskonlahkoa.Otettuaan osaa talvisotaan Hosia julkaisi pääteoksensa "Tuliholvin alla" (1940), joka perustui hänen omiin sotakokemuksiinsa Taipaleella ja Vuosalmella. Romaani oli omistettu Hosian Summassa kadonneelle Jaakko-veljelle. Kirjasta ilmestyi uusi painos marraskuussa 2005 Hosian syntymän 100-vuotisjuhlan kunniaksi. Uudessa painoksessa on mukana luku vangitun venäläisen luutnantin Andrei Nitshikovin päiväkirjasta, josta ilmenee puna-armeijan kehno johto ja summittainen strategia. Tätä lukua ei otettu mukaan vuonna 1940 ilmestyneeseen kirjan ensimmäiseen painokseen sen silloisen poliittisen arkaluontoisuuden takia.