hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Hjem-IS Europa
Hjem-IS Europa (tanskaa, ) on pohjoismainen jäätelöteollisuuskonserni, jonka omistaa sveitsiläinen elintarvikekonserni Nestlé. Yritys myy jäätelöä jäätelöautoilla, joita sillä on noin 420 kappaletta.
Hjem-IS Europa toimii nykyään kaikissa Pohjoismaissa paitsi Islannissa ja Suomessa. Norjan ja Tanskan tytäryhtiöiden nimi on Hjem-IS, Ruotsin Hemglass ja Suomen tytäryhtiön nimi oli Kotijäätelö. Norjan Hjem-ISin pääkonttori sijaitsee Oslossa, Tanskan Hjem-ISin Esbjergissä, Hemglassin Tukholmassa ja Kotijäätelön vuoden 2012 alusta Espoossa. Esbjergissä sijaitsee koko konsernin pääkonttori ja jäätelötehtaat. Konsernin pääjohtajana toimii Claus Astrup-Larsen.
Eric Ericsson omisti Ruotsin Kalmarissa jäätelötehtaan nimeltä Kalmars Glassfabrik. Hän aloitti jäätelöautotoiminnan syyskuussa 1968 Täbyssä. 1970-luvulla yrityksen toiminta laajeni Tanskaan, 1990-luvulla Norjaan ja vuonna 1993 perustettiin Suomen Kotijäätelö.
Hjem-IS Europan osti vuonna 1997 saksalainen jäätelöyhtiö Schöller, jonka sveitsiläinen elintarvikekonserni Nestlé osti vuonna 2002.
Vuonna 1993 perustettu Suomen Kotijäätelö oli Hjem-IS Europan tytäryhtiö, jonka pääkonttori sijaitsi Vantaalla. Vuoden 2012 alkupuolella pääkonttori siirtyi Suomen Nestlé Oy:n tiloihin Espooseen. Se oli pelkästään vähittäiskauppias. Pääosa sen jäätelöistä valmistettiin konsernin jäätelötehtaalla Saksassa, osa Tanskassa, Suomessa ja Italiassa. Suomessa myytyjä tuotteita oli aiemmin valmistettu myös Belgiassa ja Espanjassa.
Henkilöstön määrä oli noin 200, joista vakituisessa kokoaikaisessa työsuhteessa oli noin 70. Kotijäätelön autoilla oli vakituiset reitit, joilla oli noin 50 000 pysähdyspaikkaa. Autot pysähtyivät pysähdyspaikoilla yleensä säännölliseen aikaan kerran kahdessa viikossa. Kesällä jäätelöautoja oli liikenteessä noin 80 ja talvikautena noin 50.
Marraskuussa 2012 Suomen Kotijäätelö ilmoitti lopettavansa jäätelöautojensa toiminnan valtaosassa maata saman vuoden jouluun mennessä. Toiminta jatkui lähinnä Uudellamaalla, Päijät-Hämeessä sekä Kymenlaaksossa ainakin kesäkuuhun 2013 saakka.
Heinäkuussa 2013 yhtiö ilmoitti, että toiminta Suomessa loppuu kokonaan 18. elokuuta 2013. Yhtiön mukaan jäätelön kokonaiskysyntä on laskenut jo kolmatta vuotta eikä jäätelöautotoiminta ole enää kannattavaa.
Yrityksen jäätelöautojen tunnuksena on tunnistettava ja kuuluva tunnussoitto. Mainossoitosta on valitettu esimerkiksi Helsingin ympäristölautakuntaan, sekä Uudenmaan lääninoikeuteen, mutta nämä hylkäsivät mainossoitosta tehdyn kantelun.
Jukka Ranta (matemaatikko)
Matemaatikko, FT Jukka Ranta on toiminut Helsingin yliopiston lehtorina. Hänen biometrian alaan luettu tohtorinväitöskirjansa vuodelta 2001 käsitteli meningokokki-infektioiden ilmaantuvuutta, poliota, tyypin I diabetesta ja Bayesmallinnusta. Ranta on perehtynyt riskianalyysiin, ja hän luennoi muun muassa Bayes-menetelmien sovellutuksista. Ranta on toiminut myös Maa- ja metsätalousministeriön alaisen Eläinlääkintä- ja elintarviketutkimuslaitoksen (EELA) tutkijana, sittemmin Elintarviketurvallisuusviraston (Evira)n tutkijana, jossa tehtävässä hän arvioi mm. salmonellatartuntojen mahdollisuutta Suomessa, kvantitatiivisia riskinarviointimenetelmiä kehittäen.
Ranta valmistui Kaurialan lukiosta, Hämeenlinnasta.
Amerikankarvatonterrieri
Amerikankarvatonterrieri on energinen ja valpas koira, jonka älykkyys ja uteliaisuus tekevät siitä helpon koulutettavan. Suomen Kennelliitto tunnusti rodun vuonna 2016.
Amerikankarvatonterrierin esi-isät rottaterrierit (nykyinen amerikanrottaterrieri) on jalostettu metsästystä ja pikkujyrsijöiden torjuntaa ajatellen, mutta amerikankarvatonterrierin karvattomuus tekee siitä melko sopimattoman metsästystarkoitukseen. Kuitenkin sillä on edelleen melko vahva metsästysvietti. Saalistusviettiä voi käyttää hyväksi harrastuksissa, mm. agilityssä ja viehejuoksussa.
Amerikankarvatonterrieri on poikkeuksellisen ystävällinen kumppani, joka tulee hyvin toimeen lasten, toisten koirien ja jopa kissojen kanssa. Pennun riittävää sosiaalistamista ja nuoren aikuisen kouluttamisen tärkeyttä ei kuitenkaan tule koskaan riittävästi korostettua. Amerikankarvatonterrierit nauttivat ihmisen seurasta ja osallistuvat mielellään ihmiskumppaneidensa kaikkiin toimiin. Älykkäänä koirana amerikankarvatonterrieri kipuaa kuitenkin helposti koko perheen johtohahmoksi, mikä aiheuttaa harmia niin koiralle kuin muille perheenjäsenillekin. Ihmisen johtajuus rauhoittaa koiraa ja varmistaa koiran ja koko perheen onnellisuuden.
Karvattomana rotuna erityisesti vaaleat amerikankarvatonterrierit vaativat kesällä suojaa auringolta - eli aurinkosuojavoidetta tai ehkä vielä suositeltavammin T-paita suojaamaan palamiselta aurinkoisilla kesäkeleillä. Talvella amerikankarvatonterrieri puetaan lenkeillä lämpöiseen haalariin; nopeat pissatuslenkit hoituvat ilman pukemistakin.
Karvattomuus on luonnollinen mutaatio koirakannoissa. Useissa eri roduissa tavataan karvattomia yksilöitä. Perunkarvatonkoira samoin kuin meksikonkarvatonkoira ovat säilyneet vuosituhansia karvattominakin - eli kyseessä ei ole kannan degeneroituminen.
Amerikankarvatonterrierejä on myös karvallisia. Vuoteen 2014 on sallittu AHT:n ja amerikanrottaterrierin risteyttäminen, mikä on erittäin tärkeää geenipohjan monimuotoisuuden säilyttämiseksi. Karvalliset AHT:t ovat kannalle erittäin arvokkaita. AHT:n karvattomuus periytyy resessiivisesti eli kummankin vanhemmista on kannettava karvattomuusgeeniä, ja sellaisen alleelin on ohjauduttava pennulle, jotta se syntyy karvattomana. Kahden karvattoman vanhemman jälkeläiset ovat aina karvattomia.
Karvaton amerikankarvatonterrieri soveltuu useille koira-allergisille, koska koiran ihosta irtoava hilse ei pakkaannu karvaan ja pöllähtele sieltä ajoittain. Allergiset perheet pesevät koiran max 2-3 kertaa viikossa ja myös rasvaavat sen. Tosin AHT:n iho on luonnostaankin kosteampi/rasvaisempi kuin muiden karvattomien rotujen. Usein pesemistä voidaan vähtiellen vähentääkin, koska allergisissa ihmisissä useimmiten tapahtuu siedättymistä.
Yoshiko Arai
Yoshiko Arai (s. 27. huhtikuuta 1949 Kitakyūshū, Japani) on japanilaissyntyinen viulisti. Hän opiskeli Pariisin konservatoriossa ja muutti Suomeen 1969. Arai on Kuhmon kamarimusiikkijuhlien ja Jean Sibelius -kvartetin perustajajäsen. Hän opetti Sibelius-Akatemiassa vuosina 1984–1992. Hän on levyttänyt paljon varsinkin Sibeliuksen musiikkia.
Yoshiko Arai on etniseltä taustaltaan japaninkorealainen. Hänen puolisonsa on sellotaiteilija Seppo Kimanen.
Juhani Arajärvi
Juhani Arajärvi (vuoteen 1906 Alin, 25. heinäkuuta 1867 Urjala – 13. marraskuuta 1941 Helsinki) oli suomalainen pankinjohtaja, poliitikko ja ministeri.
Juhani Arajärven vanhemmat olivat työnjohtaja Johan Kristian Alin ja Regina Eerola. Hän pääsi ylioppilaaksi 1888 Hämeenlinnan lyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1891 ja filosofian maisteriksi 1894 suorittaen myös teologian opintoja.
Arajärvi oli Viipuri-lehden päätoimittajana 1894–1896, Kymenlaakson kansanopiston johtajana 1896–1903 ja sen jälkeen Kansallis-Osake-Pankin konttorinjohtajana Kotkassa 1903–1906 ja Tampereella 1906–1918 ja viimeksi pankin johtokunnan jäsenenä Helsingissä 1918–1939.
Arajärvi oli porvarissäädyn edustaja säätyvaltiopäivillä 1904–1905 Suomalaisen puolueen ja Kokoomuksen kansanedustaja 1907–1914, 1917–1918 ja 1919–1922 sekä valtiovaraintoimituskunnan päällikkö (eli valtiovarainministeri) Svinhufvudin I ja Paasikiven I hallituksissa eli senaateissa 1917–1918. Kaikkiaan Arajärvi toimi senaattorina (ministerinä) 366 päivää. Arajärvi on yksi Suomen itsenäisyysjulistuksen allekirjoittajista. Hän ajoi läpi kaupan jolla Suomen valtio osti lokakuussa 1918 61,1 % norjalaisomistuksessa olleen "Aktiebolaget W. Gutzeit & Co" :n (myöhemmin Enso-Gutzeit Oy) osakkeista. Arajärvelle myönnettiin ministerin arvonimi 1918.
Arajärvi toimi myös maanviljelijänä Vihdin Olkkalassa omistaen siellä 1929–1938 ja 1940–1941 600 hehtaarin kokoisen Kourlan kartanon. Hän oli mukana useissa asuinpaikkakuntiensa kotiseutuhenkisissä hankkeissa, muun muassa perustamassa kansanopistoa Kymenlaaksoon. Sukujuuriltaan hän oli hämäläistä sukua Urjalan ja Akaan seudulta. Arajärven isä oli Urjalan Honkolan kartanon työnjohtaja ja puoliso vuodesta 1896 Sofie Fredrique Charpentier, jonka vanhemmat olivat kapteeni Carl Axel Theodor Charpentier ja Marie Constance Forstén. Pariskunnan vuonna 1917 syntynyt poika reservin kornetti Matti Risto Juhaninpoika Arajärvi kaatui Talvisodassa maaliskuussa 1940. Juhani Arajärven kuoltua Kourlan kartanon omisti hänen nuorin tyttärensä Eeva Arajärvi (s. 1920) joka oli naimisissa varatuomari Kaarlo Tuurnan kanssa.
Jesús Ángel García
Jesús Ángel García Bragado (s. 17. lokakuuta 1969 Madrid, Espanja) on espanjalainen kävelijä.
Suurimpiin saavutuksiinsa García on yltänyt 50 kilometrin matkalla. Vuonna 1993 hän voitti matkalla maailmanmestaruuden Stuttgartin MM-kisoissa ja oli maailmancupin kisassa toinen. 1994 Helsingin EM-kisoissa hän oli matkalla neljäs ja 1995 Göteborgin MM-kisoissa viides. Samana vuonna hän oli toisen kerran peräkkäin maailmancupissa toinen. Vuonna 1997 hän voitti maailmancupin ja sijoittui hopealle Ateenan MM-kisoissa.
Vuoden 1999 maailmancupissa García oli neljäs ja vuoden 2000 Sydneyn olympialaisissa 12:s. Vuonna 2001 hän voitti Euroopan cupin ja saavutti hopeaa Edmontonin MM-kilpailuista. Vuoden 2002 Münchenin EM-kisoissa hän käveli pronssille ja oli kuudes 2003 Pariisin MM-kisoissa. Vuonna 2004 hän käveli maailmancupissa kuudenneksi ja Ateenan olympialaisissa viidenneksi. Vuonna 2006 hän oli maailmancupissa kuudes ja voitti joukkuekilpailun. Göteborgin EM-kisoista hän saavutti hopeaa. Pekingin olympialaisissa 2008 hän käveli neljänneksi. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän käveli alun perin kolmanneksi ajalla 3.41.37, mutta nousi vuonna 2016 hopealle kun alkuperäinen voittaja Sergei Kirdjapkin hylättiin dopingin takia. Maailmancupissa 2010 García sijoittui viidenneksi. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän käveli viidenneksi ajalla 3.47.56. Hän sijoittui 2012 neljänneksi maailmancupissa ja 19:nneksi Lontoon olympialaisissa. Hän sijoittui 12:nneksi Moskovan MM-kilpailuissa 2013, kahdeksanneksi Zürichin EM-kilpailuissa 2014 ja yhdeksänneksi Pekingin MM-kilpailuissa 2015.
Espanjan mestaruuden hän on voittanut 50 kilometrin matkalla vuosina 1997, 2000, 2007 ja 2012.
Dave Lombardo
David "Dave" Lombardo (s. 16. helmikuuta 1965 Havanna, Kuuba) on yhdysvaltalainen rumpali. Hän syntyi Kuubassa, mutta muutti kaksivuotiaana perheensä mukana Kaliforniaan. Lombardo toimi Slayer-yhtyeen rumpalina vuoteen 2013 asti.
Lombardo oli perustamassa Slayer-yhtyettä 1980-luvulla Hän lähti yhtyeestä kesken kiertueen vuonna 1986, mutta palasi seuraavana vuonna takaisin. Lombardo ehti soittaa vähän aikaa Megadethin riveissä vuonna 1987 ennen paluuta Slayeriin. Lombardo jätti yhtyeen kuitenkin uudestaan vuonna 1992 livealbumi "Decade of Aggressionin" nauhoitusten jälkeen.
Ollessaan poissa Slayeristä Lombardo soitti muun muassa Testamentissa, Grip Inc.issa, Fantômasissa ja esiintyi myös muutamalla suomalaisen Apocalyptica-yhtyeen albumilla.
Vuonna 2001 Lombardo teki jälleen paluun Slayerin riveihin. "Christ Illusion", joka julkaistiin 8. elokuuta 2006, on Lombardon ensimmäinen Slayer-studioalbumi sitten vuoden 1990 "Seasons In The Abyssin".
Dave Lombardo on naimisissa ja kahden pojan isä. Hän asuu vaimonsa Theresan ja perheensä kanssa Victorvillessä, Kaliforniassa.
Slayerin ensimmäisellä albumilla "Show No Mercyllä" 18-vuotias Dave Lombardo käytti Taman aloittelijoille suunnattua perusrumpusettiä, Tama Swingstaria. Lombardo toimi Taman sponsoroimana artistina, jonka "Artstar Custom" -rumpusetti valmistettiin vain häntä varten. Nykyään Lombardo käyttää Tama Starclassic Bubinga rumpusettiä.
Rummut:
Symbaalit (Paiste):
Varusteet:
Kapulat:
Antonello da Messina
Antonello da Messina (1429 tai 1430 Messina – helmikuussa 1479 Messina) oli sisilialainen renessanssimaalari.
Hän opiskeli Napolissa, ilmeisesti Colantonion oppilaana. Siellä hän näki Jan Van Eyckin maalauksen, ihaili sen uutta maalaustapaa ja elämäkertakirjuri Vasarin mukaan lähti Alankomaihin opiskelemaan lisää. Omassa työssään hän yhdisti italialaisen yksinkertaisuuden alankomaalaiseen yksityiskohtien runsauteen, ja vaikutti tuleviin maalareihin muun muassa Giovanni Bellinin tyyliin.
Eva Anttila
Eva Anttila (30. maaliskuuta 1894 Tampere – 1. elokuuta 1993 Espoo) oli taidemaalari ja tekstiilitaiteilija, yksi suomalaisen taideteollisuuden uranuurtajista. Hän opiskeli Ateneumissa taidemaalariksi, mutta keskittyi pian kuvakudoksiin ja kehitti niitä selvemmin maalaukselliseen suuntaan. Vuoden 1929 maailmannäyttelyssä Barcelonassa hän sai yhdessä Maija Kansasen kanssa Grand prix -palkinnon tekstiileistään. Hänet palkittiin vuonna 1961 Pro Finlandia -mitalilla ja nimettiin vuonna 1983 Vuoden tekstiilitaiteilijaksi.
Eva Anttilan isä oli suomentaja Werner Anttila ja äiti kirjailija Selma Anttila. Hänen veljensä Leo Anttila oli myös kirjailija. Anttilan ensimmäinen puoliso oli vuodet 1917–1918 taidemaalari Alexander Paischeff. Heidän tyttärensä Eila Pajastie toimi taidekriitikkona. Anttilan toinen aviomies oli vuodet 1921–1923 muotoilija Arttu Brummer.
Toivo Antila
Toivo Mikael Antila (29. elokuuta 1910 Laihia – 21. tammikuuta 1970 Kurikka) oli maalaisliiton kansanedustaja 1951–1970 ja Sukselaisen hallituksen II maatalousministeri 1959–1961.
Antila elätti itsensä maanviljelijänä Kurikassa 1945–1970. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Emanuel Antila ja Hilma Elisabet Kuja-Lipasti. Vuonna 1939 Antila avioitui Helvi Eliina Latva-Kokon kanssa.
Presidentin valitsijamies Antila oli vuosina 1950, 1956, 1962 ja 1968. Antila toimi myös Kurikan kunnan- ja kauppalanvaltuuston puheenjohtajana ja kunnanhallituksen jäsenenä.
Syðrugøta
Syðrugøta on kylä Färsaarilla. Se sijaitsee Eysturin kunnassa, Eysturoyn saaren lounaisosassa. Kylä asutettiin viikinkiajalla. Laulaja Eivør Pálsdóttir syntyi Syðrugøtassa.
Taisto Mäki
Taisto Armas Mäki () oli suomalainen kestävyysjuoksija. Hänestä käytettiin lempinimeä "Rekolan paimenpoika".
Mäki juoksi ensimmäisenä maailmassa 10 000 metriä alle puolen tunnin vuonna 1939. Hänellä oli 1930-luvun loppuessa hallussaan sekä 5 000 metrin että 10 000 metrin maailmanennätykset. Mäki saavutti kuitenkin urallaan vain yhden arvokisavoiton. Toinen maailmansota keskeytti hänen lupaavan uransa.
Mäki voitti kultaa 5 000 metrillä 1938 EM-kilpailuissa. Hänen voittoaikansa 14.26,8 oli tuolloin kisaennätys. Kalevan kisoissa Rekolan Urheilijoita ja Helsingin Kisa-Veikkoja edustanut Mäki saavutti kaikkiaan neljä Suomen-mestaruutta. Hän voitti kultaa 5 000 metrillä vuosina 1934 ja 1937 sekä 10 000 metrillä vuosina 1939 ja 1940.
Mäki juoksi 10 000 metrin maailmanennätyksen ensimmäisen kerran 29. syyskuuta 1938 Tampereella. Hänen aikansa 30.02,0 alitti Ilmari Salmisen vuonna 1938 tekemän ennätyksen runsaalla kolmella sekunnilla. Kahden mailin maailmanennätyksen Mäki rikkoi Helsingissä 7. kesäkuuta 1939. Hän tuloksensa 8.53,2 paransi Miklós Szabón ennätystä vuodelta 1937 vajaalla kolmella sekunnilla. Ennätyksen rikkoi Gunder Hägg vuonna 1942. Mäki juoksi 5 000 metrin maailmanennätyksen 16. kesäkuuta 1939 Helsingissä. Hänen aikansa 14.08,8 alitti Lauri Lehtisen vuonna 1932 tekemän ennätyksen runsaalla kahdeksalla sekunnilla. Ennätyksen rikkoi Hägg vuonna 1942.
Kuuluisimman juoksunsa Mäki juoksi Helsingin olympiastadionilla 17. syyskuuta 1939. Tuolloin hän juoksi 10 000 metriä aikaan 29.52,6. Mäki siis paransi omaa vuoden vanhaa ennätystään runsaalla yhdeksällä sekunnilla. Tämän ennätyksen rikkoi Viljo Heino vuonna 1944.
Mäen kerrotaan juosseen usein 23 kilometrin työmatkansa silloisen Alkoholiliikkeen varastolta Katajanokalta kotiinsa Rekolaan. Talvisodan aikaan hän teki Paavo Nurmen kanssa rahankeruumatkan Yhdysvaltoihin.
Mäki sai muistolaatan Rekolaan, kun hänen syntymästään oli kulunut sata vuotta vuonna 2010.
Lanny Barbie
Lanny Barbie (s. 29. elokuuta 1981 Montreal) on kanadalainen entinen pornonäyttelijä ja malli. Hän aloitti uransa aikuisviihdealalla vuonna 1999. Hänet valittiin kesäkuussa 2003 "Penthouse"-lehden "Pet of the Monthiksi".
Lanny Barbien nimestä käytetään myös muotoja Lanni Barby, Lanny Barby, Lannie Barby ja Lannie Barbie.
Hän jätti pornoelokuvissa näyttelemisen virallisesti vuoden 2009 huhtikuussa.
José Ramos Horta
José Ramos-Horta (s. 26. joulukuuta 1949) on itätimorilainen poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä 20. toukokuuta 2007 – 20. toukokuuta 2012. Hän toimi aiemmin Itä-Timorin ulkoministerinä maan itsenäistymisestä (2002), sittemmin pääministerinä. Tätä ennen hän oli Itä-Timorin vastarintaliikkeen vaikuttajia ja puolestapuhuja maanpaossaan Indonesian miehityksen aikana (1975–1999).
Horta syntyi Dilin kaupungissa, joka on nykyään Itä-Timorin pääkaupunki. Hänen äitinsä oli timorilainen ja isä silloiseen Portugalin hallitsemaan Timoriin karkotettu portugalilainen. Hortan perheeseen kuului Josén lisäksi 11 lasta, joista neljä joutui Indonesian armeijan surmaamaksi. José Ramos Horta sai peruskoulutuksensa katolisessa lähetystyökoulussa. Nuorena hän oli poliittisesti aktiivinen ja portugalilaista hallintoa vastaan, minkä vuoksi hän joutui ensimmäisen kerran maanpakoon vuosina 1970–1971 määräpaikkana Portugalin Itä-Afrikka (nykyinen Mosambik).
25-vuotiaana Horta valittiin ulkoministeriksi ”Itä-Timorin demokraattisen tasavallan” hallitukseen. Vuonna 1975 Horta joutui uudestaan maanpakoon Indonesian armeijan miehityksen tieltä. Tällä kertaa hän päätyi New Yorkiin, oli FRETILINin puhemiehenä, ja vaati YK:ta toimiin Itä-Timorissa miehityksen takia. Noin 200 000 timorilaista sai surmansa Indonesian armeijan toimien takia 1976–1981.
Pääministeriksi Horta valittiin 8. heinäkuuta 2006, edellisen pääministerin Mari Alkatirin erottua 25. kesäkuuta. Hän sai 9. toukokuuta 2007 presidentinvaalissa lähes 70 % äänistä.
Kapinallinen sotilas ampui 11. helmikuuta 2008 Hortaa vatsaan. Horta palasi tajuihinsa kymmenen päivää kestäneen keinotekoisen kooman jälkeen. Hyökkäyksen takana kerrottiin olleen entisen upseerin Alfredo Reinadon, joka oli yksi 2006 armeijasta erotetuista ja kapinaa yrittäneistä. Reinado johti hallituksen vastaisia kapinallisia.
Joulukuussa 1996 José Ramos-Horta jakoi Nobelin rauhanpalkinnon yhdessä maanmiehensä piispa Carlos Felipe Ximenes Belon kanssa. Palkinnon perusteluina olivat näiden miesten ”pitkään jatkuneet pyrkimykset pienen kansan riippumattomuuden takaamiseksi” ja ”että tämä palkinto nopeuttaisi diplomaattisen ratkaisun löytymistä Itä-Timorin konfliktissa kansojen itsemääräämisoikeuden periaatteita noudattaen”.
Ramos-Horta sain vuonna 1993 Thorolf Rafton muistopalkinnon ihmisoikeustyöstä.
Eero Antikainen
Eero Antikainen (5. tammikuuta 1906 Vehmersalmi – 29. tammikuuta 1960 Tukholma, Ruotsi) oli suomalainen ammattiyhdistyspoliitikko ja kansanedustaja. Antikainen toimi SAK:n puheenjohtaja vuosina 1954–1959. Hän oli näkyvästi mukana vuoden 1956 yleislakon neuvotteluissa.
Antikainen tuli SAK:n puheenjohtajaksi 1954 Aku Sumun jälkeen. Aikaisemmin hän oli toiminut Maa- ja sekatyöväen liiton puheenjohtajana. Jo ensimmäisenä puheenjohtajavuotenaan hän joutui kovien päätösten eteen, kun maan hinta- ja palkkasäännöstely purkautui. Hintojen nousua haluttiin kompensoida palkankorotuksilla. Antikaisen johtama SAK:n sosialidemokraattinen ryhmä vaati prosentti- ja markkakorotuksen sekalinjaa. SAK alensi vaatimuksensa 12 markkaan (nykyrahassa 0,31 euroa, joka vastasi silloisilla tuntipalkoilla 6–10 %:n korotusta palkkoihin). Neuvottelut päättyivät 6. helmikuuta tuloksettomina. SAK:n sisällä oli ristiriitoja jatkotoimista. Lakko kuitenkin alkoi maaliskuun 1956 alussa ja se kesti vajaat kolme viikkoa. Lopputulos oli, että SAK:n vaatimukset hyväksyttiin. Palkankorotuksista saatu hyöty kuitenkin valui pian hukkaan, kun hinnat nousivat.
Antikainen toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1951–1955. Hän lukeutui SDP:n skogilaiseen, vuonna 1959 TPSL:ksi järjestäytyneeseen oppositioon. Hän toimi myös toisena kulkulaitosten ja yleisten töiden ministerinä vuonna 1958 Kuuskosken virkamieshallituksessa. Antikainen kuoli tapaturmaisesti hotellihuoneen seinäsängyn tukehduttamana työmatkallaan Tukholmassa tammikuussa 1960. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaan uurnalehtoon.
Steve Clark
Stephen Maynard Clark (23. huhtikuuta 1960, Hillsborough - 8. tammikuuta 1991, Lontoo) oli brittiläinen muusikko, joka toimi Def Leppard -yhtyeen kitaristina vuosina 1978-1991. 
Clark syntyi ja kasvoi Hillsboroughissa, Sheffieldissä, Englannissa. Hän oli kiinnostunut musiikista varhaiselta iältä lähtien ja sai ensimmäisen kitaransa 11-vuotiaana. Ennen liittymistään Def Leppardiin tammikuussa 1978 hän oli soittanut cover-kappaleita yhtyeessä "Electric Chickie". Viimeisinä vuosinaan Clarkia vaivasi alkoholismi. Hän kuoli vuonna 1991 masennuslääkkeiden, kipulääkkeiden ja alkoholin yliannostukseen.
Steve syntyi Hillsbroughissa, Sheffieldissä, Englannissa. Nuoresta iästään lähtien hän oli hyvin kiinnostunut musiikista, ja hänen ensimmäinen näkemänsä konsertti oli The Shadowsin esiintyminen, joka teki suuren vaikutuksen 6-vuotiaaseen Steveen. Steve aloitti kitaransoiton saatuaan ensimmäisen kitaransa 11-vuotiaana isältään, joka oli taksikuski. Steven isä oli suostunut antamaan kitaran hänelle sillä ehdolla, että hän opettelisi soittamaan sitä täydellisesti. Uransa aikana Def Leppardissa hän käytti pääasiassa Gibson-merkkisiä kitaroita. Toisinaan hän käytti myös Fender Stratocaster-mallin kitaroita. Tämäntyyppisen kitaran voi havaita hänen käytössään esimerkiksi "Love Bites"-kappaleen musiikkivideolla.
Ennen liittymistään Def Leppardiin Steve oli soittanut omassa pikkubändissään Electric Chickenissä. Samoihin aikoihin hän tapasi Def Leppardin perustajajäsenen, Pete Willisin ja kysyi yhtyeestä kitaristinpaikkaa. Hän liittyi Def Leppardiin tammikuussa 1978. Def Leppardin laulajan, Joe Elliottin mukaan Steve soitti koesoitoissa Lynyrd Skynyrd-yhtyeen "Freebird"-kappaleen, jonka jälkeen hänet valittiin kitaraan. Soittaessaan Def Leppardissa hänellä oli suuri vaikutusvalta yhtyeen musiikkiin ja sanoituksiin. Esiintyessään lavalla Pete Willisin kanssa hän sai lempinimen "Riffimestari".
Pete Willisin lähtö oli Clarkille todella kova takaisku. Hän ei kuitenkaan jaksanut murehtia, sillä tilalle saapunut Phil Collen täytti saappaat erinomaisesti. Collen keksi Clarkille myös uuden lempinimen, "Valkoinen Salama". Nimitys tulee Steven tavasta pukeutua valkoisiin vaatteisiin lavalle mentäessä. 
Steve soitti jokaisella Def Leppardin studioalbumilla yhtyeen debyyttilevystä "On Trough The Night" aina vuoden 1987 "Hysteria"-albumiin asti. Def Leppard omisti albuminsa "Adrenalize"n Steven muistolle. Levyllä on myös kappale "White Lightning", joka tarkoittaa Valkoista Salamaa. Clark ehti myös kirjoittaa albumille joitain kappaleita.
Hot Coffee
Hot Coffee on modi toimintaseikkailupeliin "". Se toimii myös huijauskoodina PlayStation 2:lle, mutta sen toimiminen ei ole yhtä vaivatonta kuin Microsoft Windowsilla pelatessa.
Modifikaatio antaa pelihahmolle mahdollisuuden harrastaa seksiä tyttöystävänsä kanssa. Pelinkehittäjä Rockstar Games joutui suureen mediapyöritykseen modin julkaisun jälkeen.
Modi korvaa pelin ..data\script-kansiosta löytyvän ”main.scm”-tiedoston. Modin tekijä PatrickW on avannut tuon tiedoston ja löytänyt sieltä sattumalta threadin, joka sisältää koodin pelin seksikohtauksiin. PatrickW:n mukaan tämä thread oli poistettu käytöstä, jolloin hän otti sen uudelleen käyttöön. Version 2.1 jälkeen PatrickW veti modinsa pois jaosta helpottaakseen Rockstar Gamesin tilannetta.
Diplomatiikka
Diplomatiikka ("kreik. δίπλωμα ransk. díplôma, passeport, kahtia taitettu paperi") on virallisten asiakirjojen, erilaisten diplomien ja muiden rakenteeltaan vakiintuneiden dokumenttien tutkimiseen erikoistunut historiallis-filologinen tutkimusala tai -menetelmä. Diplomatiikka on kiinnostunut näiden asiakirjojen luokittelusta, lähdearvosta, iästä ja autenttisuudesta. Diplomatiikka on yksi historiantutkimuksen aputieteistä.
Diplomatiikan historian ylettyy aina 1400-luvulle saakka. Tuolloin ryhdyttiin kriittisesti tutkimaan keskiaikaisia luostareiden ja piispojen arkistoja. Nuo arkistot olivat täynnä erilaisia alkuperältään hyvinkin epäilyttäviä dokumentteja ja asiakirjoja. Jesuiitta Daniel Van Papenbroeck oli esittänyt voimakasta kritiikkiä asian suhteen ja vastauksena tähän kritiikkiin benediktiiniläismunkki Saint-Maurin luostarista, Jean Mabillon kirjoitti kuusi osaa käsittävän teoksensa "De re diplomatica" vuonna 1681. Kirjaa pidetään modernin diplomatikan tutkimuksen. Siinä käsitellään eritoten muun muassa merovingiajan dokumentteja, jotka ovat peräisin Saint Denisin luostarista Pariisista. Van Papenbroeck oli kyseenalaistanut näiden autenttisuuden.
1600- ja 1700-luvuilla diplomatiikan tutkimus keskittyi kirkollisiin instituutioihin. Asiakirjojen autenttisuuden selvittämisellä oli näille käytännöllistä merkitystä esimerkiksi omaisuusvaatimusten tukemiseksi. 1800-luvulla diplomatiikan tutkimus erkaantui sekularisaation myötä kirkollisesta taustasta. Nyt diplomatiikan tutkimus keskittyi maallisiin instituutioihin, joita perustettiin selvittämään kansallisen historian varhaisvaiheita. Keskeinen varhaisvaiheen tutkimuskeskus oli edelleen toiminnassa oleva École des Chartes Pariisissa.
Nykydiplomatiikka on näköaloiltaan huomattavasti laajempaa kuin perinteinen asiakirjojen autenttisuuden selvittämiseen keskittynyt diplomatiikka. Nyt diplomatiikan kysymyksenasettelut voivat olle yhtä hyvin oikeus- kuin kulttuurhistoriallisiakin.
Diplomatiikan kolme keskeistä periaatetta ovat kuitenkin pysyneet samoina. Ne ovat:
Ammonios
Ammonios (, ) on antiikin kreikkalainen nimi, joka voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Naprej zastava slave
Naprej zastava slave, (”Eespäin, kunnian lippu”) on Slovenian entinen kansallislaulu. Laulun on sanoittanut Simon Jenko ja säveltänyt Davorin Jenko 16. toukokuuta 1860. Kyseessä on voimakas isänmaallinen runo, josta tuli pian sloveenien tunnuslaulu. Kun Itävalta-Unkariin kuuluneesta Sloveniasta tuli vuonna 1918 osa Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskuntaa (myöhemmin Jugoslavian kuningaskunta), tuli Naprej zastava slavesta osa maan kansallislaulua – sen osina olivat lisäksi Serbian ja Kroatian kansallishymnit. Toisen maailmansodan jälkeen, ja maan muututtua federatiiviseksi kansantasavallaksi maan kansallislauluksi valittiin vanha slaavilainen vapauslaulu Hej, sloveni.
Slovenian itsenäistymispyrkimysten voimistuessa 1980-luvulla Naprej zastava slavesta tuli taas suosittu isänmaallinen laulu. Kansallislaulun asemaa se ei kuitenkaan saavuttanut, vaan siksi valittiin maan itsenäistyttyä 1991 sloveenien runoilijoista suurimman, France Prešerenin kirjoittama ja Stanko Premrlin säveltämä Zdravljica. Naprej zastava slave on kuitenkin Slovenian armeijan tunnuslaulu.
Davorin Jenko sävelsi myös Serbian nykyäänkin käytössä olevan kansallislaulun Bože pravde.
Intercontinental Cup (jalkapallo)
Intercontinental Cup oli UEFAn ja CONMEBOLin järjestämä jalkapallokilpailu, jossa kohtasivat Euroopasta Euroopan cupin ja myöhemmin Mestarien liigan sekä Etelä-Amerikasta Copa Libertadoresin voittajat. Turnauksesta on käytetty myös nimeä Toyota Cup.
Ensimmäisen kerran kilpailu järjestettiin vuonna 1960. Se pelattiin aluksi kaksiosaisena, kummankin joukkueen kotikentällä. Vuoteen 1968 voittaja ratkaistiin ainoastaan otteluiden pisteiden perusteella, ja tasatilanteessa pelattiin kolmas ottelu. Tämän jälkeen voittaja ratkaistiin eurooppalaisella maaliero- ja vierasmaalisysteemillä vuoteen 1980 saakka, mistä lähtien ottelu on pelattu joka vuosi yksiosaisena otteluna Japanissa. Viimeisen kerran ottelu pelattiin vuonna 2004. Nykyään osittain vastaava kilpailu on seurajoukkueiden MM-turnaus.
Kilpailun merkitys ja sen saama huomio oli Etelä-Amerikassa huomattavasti suurempi kuin Euroopassa. Monina vuosina Euroopan cupin voittajat eivät osallistuneet siihen, ja niiden paikan otti toiseksi sijoittunut joukkue. Vuosina 1975 ja 1978 ottelua ei pelattu lainkaan. Vuodesta 2017 Intercontinental Cupin voittajat on virallisesti nimetty maailmanmestareiksi.
Pietari–Hiitola-rata
Pietari–Hiitola-rata on Venäjän rataverkkoon kuuluva rataosuus, joka kulkee Pietarista Toksovan, Raudun ja Käkisalmen kautta Hiitolaan. Se kulkee pitkin Karjalankannaksen pohjoisosia ja yhtyy Hiitolassa Viipurin ja Joensuun väliseen vanhaan Karjalan rataan.
Pietari–Hiitola-rata valmistui vuonna 1919. Se jakautui alkuaan kahden valtion kesken: Suomeen kuului 107 kilometriä pitkä osuus Hiitolasta Raasuliin, joka on kylä Raudussa silloisen valtakunnanrajan tuntumassa, ja Venäjään kuului rajantakainen osuus Pietariin asti. Toisen maailmansodan jälkeen koko rata siirtyi Karjalan luovutuksen yhteydessä Neuvostoliitolle ja on siten nykyään osa Venäjän rataverkkoa.
Pietari–Hiitola-radan henkilöliikennettä hoitaa Lokakuun rautatiet. Tällä hetkellä rata on sähköistetty Pietarin ja Kaarlahden välillä.
Jalkapallon pomputtelu
Jalkapallon pomputtelu on pallonkäsittelytaitoa ja koordinaatiokykyä vaativa harjoite, jossa jalkapallon pelivälinettä pidetään ilmassa ponnautellen sitä ruumiinosilla, joilla lajissa on sallittua palloa koskettaa. Pomputtelu on suosittu pallonkäsittelyharjoite ja sen erilaisia variaatioita on mukana jalkapallon taitokilpailuissa. Tarkoitusta varten on kehitetty myös normaalia jalkapalloa pienempiä "tekniikkapalloja". Itse pelitilanteissa pomputtelua ei kuitenkaan useinkaan käytetä.
Pallon ilmassa pitämisen maailmanennätystä pitää hallussaan ukrainalainen Nikolai Kutsenko, joka vuonna 1995 piti palloa ilmassa 24 ja puolen tunnin ajan. Naisten maailmanennätystä pitää hallussaan brasilialainen Milene Domingues, joka vuonna 1997 yhdeksän tunnin ja kuuden minuutin aikana pompautti palloa 55 188 kertaa ilman, että pallo kertaakaan kosketti maata. Vuonna 1990 tšekkoslovakialainen tohtori Jan Skorkovský eteni Prahan maratonin (42,195 km) aikaan 7.18.55 pitäen koko ajan ilmassa jalkapalloa.
Pomputtelua voidaan harjoittaa myös pienissä ryhmissä ja taitavammat henkilöt voivat tehdä pallolla erilaisia temppuja. Viime vuosina erityisesti urheiluvälinetuotemerkki Nike on käyttänyt televisiomainoksissaan kansainvälisen tason huippujalkapalloilijoita kikkailemassa pallon kanssa.
Pomputtelua harjoitetaan myös kilpailumuotoisesti, jolloin siitä joissakin yhteyksisä käytetään nimitystä "freestyle-jalkapallo". Nike järjesti pallotaituruutta sisältäneitten mainostensa suosion innoittamana "Nike Football" -nimisen kilpailun. Nykyisin suosituin freestyle-muoto on eurooppalainen lowerbodycombo-tyyli. Nimensä mukaisesti tässä tyylissä pyritään tekemään pitkiä temppuyhdistelmiä ilman yhtään välipomputtelua. Tämä tyyli kehittyi vuosituhannen vaihteessa ja on noussut YouTube-aikakaudella hallitsevaksi tyyliksi. Temppuyhdistelmien kehittäjiä olivat muun muassa hollantilaiset Soufiane Touzani ja Nelson De Kok. Tyyliä edelsi niin sanottu controltyylin pomputtelu. Tässä tyylissä pyrittiin sujuvaan pallon hallintaan pomputtelemalla sitä esimerkiksi päällä ja kantapäillä. Tämän tyylin parhaita hallitsijoita ja kehittäjiä on korealainen Mr-Woo.
AvtoVAZ
AvtoVAZ () (1971–) tai pelkkä VAZ eli "Volžki avtomobilnyi zavod" ("ВАЗ Во́лжский автомоби́льный заво́д", "Volgan autotehdas") (1966–1971) () on venäläinen autojen valmistaja. AvtoVAZ valmistaa vuodessa noin miljoona autoa. Useimmat autot myydään Ladan nimellä. Ladoilla on 17 prosentin markkinaosuus Venäjällä myytävistä henkilöautoista. Yhtiön päätehtaat ja kotipaikka ovat Toljattissa.
Vuonna 2009 Venäjän valtio pelasti AvtoVAZin maksamalla sen velat ja myöntämällä rahaa uuden tuotantolinjan rakentamiseen. Valtion tuki oli yhteensä 1,2 miljardia euroa. AvtoVAZ on nykyään osa holdingyhtiö OAO RT-Avtoa, joka on valtionkorporaatio Rostehin osa. Tätä aiemmin, joulukuussa 2007 Renault osti neljänneksen AvtoVAZin osakkeista. Omistusjärjestelyjen seurauksena Renault-Nissan -liittouma on nyt AvtoVAZin emoyhtiö RT-Avton omistajia noin 50 prosentin osuudella.
RIAraitingin sadan venäläisen suuryritysten vuoden 2014 vertailussa yhtymä sijoittui markkina-arvoltaan 87. sijalle. Yhtiön arvoksi arvioitiin 19,834 miljardia ruplaa vuoden 2013 lopussa (−31,8 % edellisvuoteen verrattuna).
VAZ eli Lada on ollut kotimaassaan arvostettu auto. Ladan ensimmäistä mallia kutsuttiin suurten nokkavalojen takia "kopeekaksi". Muuten niitä on nimitetty mallin mukaan: nelonen, kahdeksikko, yhdeksikkö, kymppi ja niin edelleen.
Pesutupa
Pesutupa on useimmiten kerrostalossa (yleensä kellaritiloissa) oleva tila, joka on tarkoitettu kodin tekstiilien pesemiseen ja hoitamiseen. Pesutuvassa on tavallisesti yksi tai useampi pyykinpesukone, ja ne ovat usein isompia (teollisuuskoneita) kuin yksittäisissä kotitalouksissa olevat pesukoneet. Tuvassa voi pesukoneiden lisäksi olla mankeli, kuivausrumpu tai jokin muu pyykkihuoltoon liittyvä kone. Pesutupa voi olla niin tilava, että myös mattojen peseminen onnistuu siellä. Tuvan yhteydessä toimii useasti kuivaushuone.
Pesutuvassa käytetään yleisesti ajanvarausjärjestelmää. Ajanvarausjärjestelmässä käyttäjä varaa itselleen käyttöajan tuvassa olevasta varauskirjasta, joka on kaikkien käyttäjien yhteinen. Varauskirja voi olla useammin käytetyn kalenterin lisäksi elektroninen.
Pesukoneisiin on asennettu tavallisimmin maksuautomaatti. Jos automaattia ei ole, asukkaat maksavat niiden käytöstä vuokrassa, erillisenä laskuna tai yhtiövastikkeessa. Tällöin maksuun voi pesukoneen käytön lisäksi sisältyä esimerkiksi pesutuvan kaikkien koneiden tai kuivaushuoneen käyttö. Tuvassa käytetään omia pyykinpesuaineita, ja sen ylläpidosta vastaa taloyhtiö.
Kuivaushuone
Kuivaushuone on märkien vaatteiden sekä varusteiden kuivatukseen tarkoitettu tila. Mm pyykin kuivattamiseen. Tyypillisesti tilassa on 30–40 cm välein seinästä seinään ripustetut narut, joille pyykki ripustetaan. Kuivaushuone voi olla varustettu koneellisella kuivaimella, puhaltimella joka kierrättää ja lämmittää huoneen ilmaa. On myös huolehdittava ilmanvaihdosta, jotta kostea ilma korvautuisi kuivalla ulkoilmalla.
Kuivaushuoneeksi voidaan kutsua myös esimerkiksi taloyhtiön pyykkihuoneen tai itsepalvelupesulan yhteydessä olevaa huonetta, jossa on yksi tai useampia kuivauskaappeja tai -rumpuja asukkaiden tai asiakkaiden käytettäväksi.
Paimen
Paimen on laitumella olevan karjan paimentaja.
Perinteisellä lammaspaimenella on työvälineenä paimensauva. Se on pitkä sauva, jonka päässä on pyöreä koukku. Tällä koukulla hän koukuttaa lampaan jalan ohjatessaan sitä.
Vertauskuvallisessa käytössä kristinuskossa puhutaan uskovien ihmisten kaitsijasta paimenena.
Villarreal CF
Villarreal Club de Fútbol on jalkapalloseura 48 000 asukkaan Vila-realin kaupungista Valencian itsehallintoalueelta, Espanjasta. Seuran edustusjoukkue pelaa maan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa. Joukkue pelaa kotiottelunsa 25 000 -paikkaisella Estadio de la Cerámica -stadionilla.
Seuran kutsumanimi on "Submarino Amarillo" (). Villarrealin reservijoukkue Villarreal B nousi ensimmäistä kertaa historiassaan Segunda Divisióniin kaudeksi 2009–2010.
Seura perustettiin 10. maaliskuuta vuonna 1923. Se pelasi paikallisissa sarjoissa ennen sisällissotaa, jolloin koko Espanjan jalkapallotoiminta lakkasi. Sodan jälkeen se jatkoi pelaamistaan paikallisissa sarjoissa ja kolmannella sarjatasolla Tercera Divisiónissa ennen kuin se kaudeksi 1970–1971 nousi Segunda Divisióniin, mistä se kuitenkin putosi takaisin Terceraan vain kahden kauden jälkeen.
Pelattuaan muutaman kauden ajan Segunda División B:ssä 1980-luvun loppupuolella Villarreal nousi Segunda Divisióniin jälleen kaudeksi 1992–1993. Kaudeksi 1998–1999 joukkue nousi pääsarja Primera Divisióniin, missä se kuitenkin säilyi vain yhden kauden ajan. Kaudella 1999–2000 se sijoittui Segundassa kolmanneksi, mikä tiesi jälleen nousua korkeimmalle sarjatasolle, tällä kertaa pysyvästi.
Kesällä 2003 joukkue voitti Intertoto-cupin, missä se peittosi loppuottelussa friisiläisseura Heerenveenin, ja pääsi tätä kautta mukaan UEFA Cupiin. Joukkue eteni Uefa-cupissa välieriin saakka, missä se kuitenkin joutui taipumaan paikallisvastustaja Valencialle. Seuraavana kesänä joukkue voitti jälleen Intertoto-cupin ja pääsi Uefa-cupiin, missä se tällä kertaa eteni puolivälieriin saakka ja putosi alankomaalaisseura Alkmaarille. Kaudella 2005–2006 joukkue esitti jälleen hyviä otteita eurokentillä ja eteni Mestarien liigan välieriin, jossa se puolestaan hävisi englantilaiselle Arsenalille. Kaudella 2006–2007 Villarrealin sijoitus Espanjan pääsarjassa oli viides, ja seuraavalla kaudella joukkue ylsi peräti toiseksi, ansaiten suoran paikan kauden 2008–2009 Mestarien liigan lohkovaiheeseen, jossa se pelasi samassa lohkossa englantilaisen Manchester Unitedin, skotlantilaisen Celticin ja tanskalaisen Aalborgin kanssa. Villarreal sijoittui lohkossa toiseksi edeten näin jatkopeleihin, jossa se kohtasi kreikkalaisen Panathinaikosin. Ensimmäisessä osaottelussa joukkue jäi El Madrigalilla tasoihin, mutta toisessa osaottelussa Villarreal voitti Panathinaikoksen vieraissa 1–2, jatkaen puolivälieriin, jossa vastaan asettui englantilainen Arsenal. Arsenal eteni kyseisestä otteluparista jatkoon yhteismaalein 4–1.
RCD Espanyol
Reial Club Deportiu Espanyol de Barcelona on espanjalainen urheiluseura, jonka kotipaikka on Barcelona Kataloniassa. Se on jalkapalloseura, ja lisäksi sillä on ollut toimintaa muun muassa koripallossa, lentopallossa ja maahockeyssa.
Seuran jalkapallon reservijoukkue on RCD Espanyol B ja paikallisvastustaja FC Barcelona.
Seuran perusti 28. lokakuuta 1900 Ángel Rodríguez -niminen insinööriopiskelija Barcelonan yliopistosta. Seuran alkuperäinen kotipaikka on Sarriàn kaupunginosassa. Seuran alkuaikojen nimi oli Sociedad Española de Football. Se oli Espanjassa ensimmäinen jalkapalloseura, jonka perustivat espanjalaiset eivätkä ulkomaalaiset maahanmuuttajat, kuten esimerkiksi vuotta aikaisemmin perustetun FC Barcelonan. Seura pelasi aluksi keltaisissa asuissa, kun seuran perustajiin kuuluneelta tekstiililiiketoiminnassa mukana olleelta henkilöltä oli jäänyt kyseistä väriä. Vuonna 1901 seura vaihtoi nimekseen Club Español de Futbol.
Vuonna 1906 seuran toiminta lakkasi hetkellisesti talousvaikeuksien vuoksi. Vuonna 1909 seura perustettiin uudelleen nimellä Club Deportivo Español. Vuonna 1910 seura otti käyttöön nykyiset sinivalkoiset värinsä Roger de Llúrian kunniaksi. Vuonna 1912 Español sai kuningas Alfonso XIII:ltä luvan käyttää vaakunassaan kuninkaallista tunnusta kruunua ja oikeuden kutsua itselleen kuninkaalliseksi. Niinpä seura muutti nimensä muotoon Real Club Deportivo Español.
Vuonna 1928 Español oli perustamassa jalkapallon kansallista pääsarjaa Primera Divisiónia. Kuningas Alfonson vallasta luopumisen ja Espanjan toisen tasavallan perustamisen seurauksena seurat herkesivät käyttämästä kuninkaallista merkitsevää Real-etuliitettä nimessään. Toisen tasavallan aikana seura muutti nimensä katalaaninkieliseen muotoon Club Esportiu Espanyol, ja kun katalaanin käyttö kiellettiin sisällissodan jälkeen, palasi seura jälleen käyttämään entistä, kuninkaallista nimeään Real Club Deportivo Español. Nykyisen katalanaaninkielisen nimensä seura otti käyttöön virallisesti vuoden 1995 helmikuussa.
Espanyolin jalkapallon miesten edustusjoukkue pelaa Espanjan pääsarjassa Primera Divisiónissa.
Vaikka Espanyol usein jääkin isomman paikallisvastustajansa FC Barcelonan varjoon, on se Espanjan kuudenneksi menestynein jalkapalloseura. Se on voittanut Espanjan cupin vuosina 1929, 1940, 2000 ja 2006. Vuonna 2007 se pelasi UEFA Cupin loppuottelussa, mutta hävisi lopulta rangaistuspotkukilpailussa.
Espanyolin ensimmäinen stadion oli Sarrià, joka sijaitsi seuran synnyinsijoilla samannimisessä kaupunginosassa. Espanyol pelasi Sarriàlla vuodesta 1923 vuoteen 1997, jolloin se joutui talousvaikeuksien vuoksi myymään stadionin. Sarriàlta seura muutti Montjuïcin kukkulalla sijaitsevalle Lluís Companysin olympiastadionille, jolla järjestettiin myös vuoden 1992 kesäolympialaiset. Kaudeksi 2009–2010 seura siirtyi Cornellàn ja El Pratin kuntien rajalle rakennuttamalleen uudelle Cornellà-El Pratin stadionille.
Seuran harjoituskeskus sijaitsee Barcelonan naapurikunnassa Sant Adrià de Besòsissa.
Pohjoinen Baskimaa
Pohjoinen Baskimaa ( tai "Ipar Euskal Herria"), myös Ranskan Baskimaa, käsittää Baskimaan pohjoiset, Ranskan puolella sijaitsevat osat. Se koostuu Pyrénées-Atlantiquesin departementissa sijaitsevista Basse-Navarren, Labourdin ja Soulen historiallisista maakunnista.
Alueella toimii poliittinen liike, joka ajaa departementin jakamista kahtia, Baskimaan departementtiin ("Pays Basque") ja Béarnin entisen provinssin käsittävään osaan. Ranskan Baskimaassa toimii baskien Abertzaleen Batasuna -puolue sekä puolisotilaallinen baskien itsenäisyyttä ajava Iparretarrak-järjestö.
William Foulke
William Henry "Fatty" Foulke (12. huhtikuuta 1874 Dawley, Shropshire – 1. toukokuuta 1916 Sheffield) oli englantilainen jalkapallo- ja krikettiammattilainen. Erityisesti hänet tunnettiin lihavuudestaan. Painavimmillaan Foulke painoi 165 kilogrammaa. Pituutta hänellä oli 190 senttimetriä.
Foulke pelasi krikettiä huipputasolla Derbyshire County Cricket Clubissa vuosisadan vaihteen tienoilla. Jalkapallouransa hän aloitti paikallisessa joukkueessa Blackwellissä, mistä vuonna 1894 siirtyi Sheffield Unitediin. Sheffield Unitedissa Foulke pelasi kolme kertaa FA Cupin loppuottelussa ja voitti kilpailun kahdesti. Lisäksi hän voitti joukkueessa Englannin liigamestaruuden. Chelsea FC:hen hän siirtyi vuonna 1905 50 punnan siirtosummalla ja hänestä tuli Chelsean ensimmäinen kapteeni. Hän pelasi joukkueessa vain yhden kauden ennen siirtymistään Bradfordiin, missä hän päätti jalkapallouransa.
Foulke pelasi myös yhden ottelun Englannin maajoukkueessa, Walesia vastaan vuonna 1897. Erään kerran ottelu jouduttiin keskeyttämään maalin ylähirren katkettua Foulken hypättyä roikkumaan siihen.
Tanin Kraivixien
Tanin Kraivixien (s. 5. huhtikuuta 1927, Bangkok, thaiksi: "ธานินทร์ กรัยวิเชียร") on thaimaalainen poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä vuosina 1976–1977. Häntä edelsi Seni Pramoj
6. lokakuuta 1976 armeija ampui 46 sotamarsalkka Thanom Kittikachornin maahanpaluuta vastaan mieltään osoittanutta opiskelijaa Thammasatin yliopistolla. Tämän jälkeen demokraattipuolueen Seni Pramojilta vallan kaapanneet sotilaat nimittivät Taninin pääministeriksi.
Taninin hallitus kesti kuitenkin vain vuoden verran, kun kenraali Kriangsak Chomanan syrjäytti hänet vallankaappauksella 1977.
Kraivixien syntyi Bangkokissa ja opiskeli Thammasatin yliopistossa lakia. Hän valmistui vuonna 1948, jolloin hän siirtyi Lontooseen jatkamaan opintojaan.
18 elektronin sääntö
18 elektronin sääntö on kemiassa käytetty nyrkkisääntö, jonka mukaan siirtymämetalli saavuttaa saman elektronikonfiguraation kuin jalokaasu, kun sillä on yhteensä 18 elektronia uloimmilla energiatasoilla. Sääntö on vastaava kuin oktettisääntö, joka puolestaan ei päde siirtymämetalleille. Se on usein käyttökelpoinen ennustettaessa siirtymämetallien, lantanoidien ja aktinoidien yhdisteiden, etenkin organometallisten yhdisteiden, ominaisuuksia. Säännössä otetaan s- ja p-elektronikuorien (ns. oktetin sisältävät kuoret) lisäksi huomioon myös d-orbitaalien elektronit. Säännössä oletetaan, että metallin d-orbitaalit kykenevät muodostamaan toisten atomien atomiorbitaalien, tai yhdisteiden molekyyliorbitaalien kanssa enintään 5 sidosta, sallien siten enintään 9 sidosta näille atomeille yhdisteissä. Säännöstä on olemassa poikkeuksia, joita kyetään muilla säännöillä selittämään.
Esimerkiksi ryhmän 11 alkuaineilla kupari, hopea, kulta, ja röntgenium on useita samankaltaisia ominaisuuksia. Samoin kuin alkalimetalleilla, on myös näillä siirtymämetalleihin kuuluvilla alku­aineilla vain yksi elektroni uloimmalla elektroni­kuorellaan. Mutta niillä on myös toiseksi uloimman elektroni­kuoren kaikki d-orbitaalit täysiä, ja myös nämä elektronit osallistuvat kemiallisiin sidoksiin. Tämä seikka antaakin näille alku­aineille useita alkali­metalleista selvästi poikkeavia ominaisuuksia. Toisin kuin alkalimetallit, ne reagoivat hyvin heikosti tai eivät juuri lainkaan. Ne kuitenkin johtavat erittäin hyvin sähköä, sillä ne saavuttavat 18 elektronin tilan jo metallimuodossa, sillä ne esiintyvät metallihilassa ionisoituneina.
Useasti siirtymämetallien yhdisteiden ominaisuuksia selitetään myös koordinaatiolukujen avulla.
Väinö Muinonen
Väinö Viktor Muinonen (30. joulukuuta 1898 Lauritsala – 10. kesäkuuta 1978 Imatra) oli suomalainen kestävyysjuoksija, jonka päämatkana oli maraton. Hän edusti Vuoksenniskan Urheilijoita.
Väinö Muinosen vanhemmat olivat työmies Viktor Muinonen ja Maria Nikulainen ja puoliso vuodesta 1923 Ida Sinkkonen. Kansakoulun käynyt Muinonen oli ammatiltaan työmies.
Muinonen voitti maratonilla EM-kultaa vuonna 1938 tuloksella 2.37.28,8. Kaksi vuotta aiemmin hän oli sijoittunut Berliinin olympiamaratonilla viidenneksi. Sotien jälkeen vuonna 1946 47-vuotias Muinonen oli Oslon EM-maratonilla hopealla Mikko Hietasen jälkeen tuloksella 2.26.08. Maratonin Suomen mestaruuden Muinonen voitti vuosina 1937 ja 1940 ja oli hopealla vuonna 1946. Talvisodassa panssarintorjuntamiehenä taistellut 41-vuotias Muinonen voitti välirauhan aikana lokakuussa 1940 Bolognassa maratonin ajalla 2.39.
Vielä 50-vuotiaana vuonna 1949 Muinonen juoksi Turussa maratonin aikaan 2.36.23,0 (oli kilpailun kahdeksas), joka oli sen vuoden 21. paras aika maailmassa.
Ricardo Arjona
Ricardo Arjona (s. 19. tammikuuta 1964, Antigua) on guatemalalainen laulaja ja laulunkirjoittaja.
Arjona syntyi Antiguassa, mutta muutti 3-vuotiaana perheineen Guatemala Cityyn. Vuosina 1983-1988 hän toimi opettajana. Tämän jälkeen hän siirtyi Meksikoon, jossa hän on asunut siitä lähtien.
Ilja Muromets
Ilja Muromets, Ilja Muromalainen () on myyttinen, useiden varhaisvenäläisten, Kiovan Rusjiin sijoittuvien kiovalaisten bylinoiden eli kansaneeposten paras urho ja pääsankari.
Legendan mukaan Ilja on talonpojan poika, joka syntyy Karatšarovo-nimisessä kylässä Muromin lähellä. Nuoruudessaan hän kärsii vakavasta sairaudesta eikä voi kävellä ennen kuin 33-vuotiaana, jolloin kaksi pyhiinvaeltajaa ihmeellisesti parantaa hänet. Ilja saa yliluonnolliset voimat kuolevalta sankarilta Svjatogorilta, ja hänet lähetetään vapauttamaan Kiova ja palvelemaan ruhtinas Vladimiria. Matkalla Ilja puolustaa Tšernihivin (Tšernigov) kaupunkia tataarien hyökkäystä vastaan. Brjanskin metsässä hän kukistaa matkalaisia viheltämällä tappavan Satakieli-rosvon eli Solovei-Razboinikin, vie tämän Kiovaan ja surmaa siellä (bylina "Ilja Murovets ja Satakieli-rosvo")
Kiovassa ruhtinas Vladimir tekee Iljasta legendaarisen soturin eli bogatyrin. Ilja on yhdessä Dobrynja Nikititšin ja Aljoša Popovitšin kanssa bogatyreista tunnetuimpia. Ilja puolustaa valtakuntaa monilta hyökkäyksiltä muun muassa Kalinia, Kultaisen ordan myyttistä hallitsijaa vastaan. Luonteeltaan hänet kuvataan temperamenttiseksi: erään kerran Ilja tuhoaa kaikki Kiovan kirkontornit ampumalla jousellaan niiden kultaiset kupolit alas, kun Vladimir ei kutsu häntä juhlaan. Hän käskee juoppojen kerätä kullan ja juoda kyllikseen. Vladimir tekee sovinnon kutsumalla Iljan seuraavaksi päiväksi järjestämäänsä juhlaan.
Ilja Muromets on ainoa eeppinen sankari, jonka Venäjän ortodoksinen kirkko on kanonisoinut. Tarinoita Iljasta lainautui myös Suomeen karjalaisten kautta. Ei tiedetä, onko Iljan hahmon taustalla todellinen historiallinen henkilö. Erään teorian mukaan Ilja olisi jäänne vanhasta pakanallisesta ukkosenjumala Perunista, jonka vastine kansanperinteessä on usein profeetta Elia. Iljan oletettua ruumista kuitenkin säilytetään Kiovan Petšerskin luostarissa.
1988 neuvostoliittolaiset arkeologit pääsivät tutkimaan Iljan ruumista. Raportin mukaan ainakin osa legendasta saattaa olla totta: ruumis kuului hyvin suurikokoiselle ihmiselle, luissa oli jälkiä synnynnäisestä selkärangan sairaudesta, ja hänen ruumiissaan oli lukuisia vammoja, joista ainakin yksi on ollut normaali-ihmiselle kuolettava.
MVC-arkkitehtuuri
MVC-arkkitehtuuri (sanoista model-view-controller eli malli–näkymä–käsittelijä) on ohjelmistoarkkitehtuurityyli, jonka tarkoituksena on käyttöliittymän erottaminen sovellusaluetiedosta. MVC-arkkitehtuuria käytetään etenkin graafisten käyttöliittymien suunnittelussa ja ohjelmoinnissa. Se on kehitetty alun perin Smalltalk-kielen yhteydessä Xerox PARC:issa.
MVC-arkkitehtuurissa ohjelma jaetaan kolmeen osaan: malliin, näkymään ja käsittelijään.
Malli (model) kuvaa järjestelmän tiedon tallentamisen, ylläpidon ja käsittelyn (tietokantakuvaus).
Näkymä (View) määrittää käyttöliittymän ulkoasun ja tietojen näytön esityksen käyttöliittymässä.
Käsittelijä (Controller) / Ohjain eli kontrolleri vastaanottaa käyttäjältä tulevat käskyt sekä muuttaa mallia ja näkymää vastauksena niihin.