hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Walter Dale Miller
Walter Dale "Walt" Miller (5. lokakuuta 1925 - 28. syyskuuta 2015) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko ja Etelä-Dakotan kuvernööri.
Miller toimi vuosina 1987–1993 Etelä-Dakotan varakuvernöörinä. Sen jälkeen hän toimi osavaltion tilapäisenä kuvernöörinä vuoteen 1995 George S. Mickelsonin kuoltua onnettomuudessa kesken kauden.
Vuoden 1994 kuvernöörinvaaleissa Miller hävisi Bill Janklow'lle, joka astui virkaan 1995.
Espoon käräjäoikeus
Espoon käräjäoikeus on yksi Helsingin hovioikeuspiirin kuudesta käräjäoikeudesta.
Sen tuomiopiiriin kuuluvat Espoon ja Kauniaisten kaupungit. Ulosottoa koskevissa valitusasioissa Espoon käräjäoikeus vastaa koko Länsi-Uudenmaan  ulosottoviraston toimialueesta. Yrityssaneerausasioita Espoon KO hoitaa oman tuomiopiirin lisäksi Tuusulan ja Vantaan käräjäoikeuksien alueilta.
Käräjäoikeudessa työskentelee noin 70 henkilöä. Toimintaa johtaa laamanni Olli Saunanoja. Espoon käräjäoikeus toimii Kilossa osoitteessa Vitikka 1 B 2, 02630 Espoo. Samassa rakennuksessa on Länsi-Uudenmaan poliisilaitos.
James Abdnor
Ellis James Abdnor (13. helmikuuta 1923 – 16. toukokuuta 2012) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän syntyi Kennebecissä, Etelä-Dakotassa, ja toimi osavaltion varakuvernöörinä vuosina 1969–1971.
Abdnor istui vuosina 1973–1987 Yhdysvaltain kongressissa, vuodesta 1981 sen ylähuoneessa.
Jhumpa Lahiri
Nilanjana Sudeshna ”Jhumpa” Lahiri (s. 11. heinäkuuta 1967 Lontoo) on yhdysvaltalainen kirjailija.
Lahiri syntyi Intiasta muuttaneille vanhemmille Lontoossa. Hänen isänsä oli kirjastonhoitaja ja äiti opettaja. Perhe muutti Yhdysvaltoihin ja asettui Rhode Islandiin Lahirin ollessa nuori. Hän suoritti kandidaatin tutkinnon englanninkielisestä kirjallisuudesta Barnard Collegessa 1989 ja maisterin tutkinnon Bostonin yliopistossa englannista, luovasta kirjoittamisesta ja vertailevasta kirjallisuustieteestä 1990-luvulla. Lisäksi hän on väitellyt tohtoriksi (PhD) renessanssiopinnoista (Renaissance Studies).
Vuonna 1999 ilmestyi Lahirin esikoisteos, novellikokoelma "Interpreter of Maladies" (suom. "Tämä siunattu koti", 2001). Teos sai Pulitzerin kirjallisuuspalkinnon ja PEN/Hemingway Awardin vuonna 2000. Lahirin esikoisromaani "The Namesake" (suom. "Kaima", 2005) ilmestyi vuonna 2003. Sen pohjalta tehty Mira Nairin ohjaama samanniminen elokuva sai ensi-iltansa vuonna 2006. Lahirin toinen novellikokoelma "Unaccustomed Earth" (suom. "Tuore maa", 2008) ilmestyi vuonna 2008 ja toinen romaani "The Lowlands" (suom. "Tulvaniitty", 2014) vuonna 2013.
Kirjoissaan Lahiri kuvaa intialaissiirtolaisten elämää Yhdysvalloissa ja vaikeuksia, joita uuteen kulttuuriin sopeutuminen aiheuttaa.
Lahiri asuu Roomassa.
Itä-Uudenmaan käräjäoikeus
Itä-Uudenmaan käräjäoikeus on yksi Helsingin hovioikeuspiirin kuudesta käräjäoikeudesta. Sen tuomiopiiriin kuuluvat Askola, Lapinjärvi, Loviisa, Myrskylä, Porvoo, Pukkila, Pyhtää ja Sipoo.
Käräjäoikeus syntyi vuoden 2010 alusta, kun aiemmat Porvoon ja Loviisan käräjäoikeudet yhdistettiin osana valtakunnallista käräjäoikeusuudistusta.
Käräjäoikeuden kanslia on Porvoon keskustassa osoitteessa Tulliportinkatu 1. Käräjäoikeudella oli aiemmin sivukanslia Loviisassa osoitteessa Brandensteininkatu 9, mutta se lakkautettiin 1. lokakuuta 2010.
Insomniac (Enrique Iglesiasin albumi)
Insomniac on Enrique Iglesiaksen kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin 11. kesäkuuta 2007.
"Insomniac" sisältää 15 kappaletta. Ensimmäisten 12 jälkeen mukana on Luis Gómez-Escolarin uudelleen sanoittamat espanjankieliset versiot kappaleista "Do You Know? (The Ping Pong Song)" ("Dímelo"), "Somebody's Me" ("Alguien Soy Yo") ja "Tired of Being Sorry" ("Amigo Vulnerable"). Albumin ainoa vierailija on rap-artisti Lil Wayne, joka on mukana "Push"-kappaleessa.
Albumilla on mukana kaksi kappaletta, jotka Iglesias oli esittänyt eri yhteyksissä neljän vuoden mittaisen julkaisutaukonsa aikana. Ensimmäinen on "Ring My Bells", josta kuultiin puolen minuutin ote Tommy Hilfigerin "True Star" -tuoksun tv-mainoksessa, jossa Iglesias oli mukana. Toinen on "Somebody's Me", jonka Iglesias kävi esittämässä "" -tv-ohjelmassa Yhdysvalloissa.
Kaksi "Insomniacin" kappaleista on niin kutsuttuja cover-versioita; kappaleen "Tired of Being Sorry" levytti alun perin Ringside-yhtye ja "Sweet Isabelin" American Radio -yhtye.
Ensimmäinen albumilta julkaistu single oli "Do You Know? (The Ping Pong Song)". Toinen singlejulkaisu oli Yhdysvalloissa "Somebody's Me" ja Euroopassa "Tired of Being Sorry". Neljäntenä julkaistiin "" -elokuvan soundtrackiltäkin löytyvä "Push". Kaikista singlejulkaisuista on tehty myös musiikkivideot.
"Insomniac" julkaistiin MuchMusicin internetsivuilla kuunneltavaksi 5. kesäkuuta, jo viikkoa ennen virallista julkaisupäivää.
Kiia
Kiia on suomalainen naisen etunimi. Kiia on suomalainen muunnos Kristina-nimen ruotsinkielisestä puhuttelumuodosta Kia. Kristina tai Christina taas on feminiininen muoto nimestä Christian, joka tarkoittaa 'kristittyä'.
Kiian nimipäivä on 24. heinäkuuta, joka on myös Kristiinan nimipäivä. Nimi lisättiin suomenkieliseen kalenteriin vuonna 2000.
Suomen väestörekisterijärjestelmään on heinäkuuhun 2015 mennessä merkitty hieman yli 2 500 henkilöä, jolla on Kiia yhtenä etunimistä.
Ganserin oireyhtymä
Ganserin oireyhtymäksi kutsutaan henkilön psykoottisina pitämien oireiden tarkoituksellista jäljittelyä.
Ganserin oireyhtymä on häilyvä käsite; se saattaa kuvastaa mm. huomion tai hoidon halua (ks. Münchhausenin oireyhtymä). Rikollisilla esiintyvää syyntakeettomaksi tekeytymistä nimitetään "vankilapsykoosiksi". Yleensä tila ilmenee persoonallisuushäiriöistä kärsivillä.
Ganserin oireyhtymästä kärsivät esittävät monesti järjenvastaisia toteamuksia tai vastauksia, ilmoittavat aistiharhoista ja lyhytaikaisista epätavallisen käyttäytymisen jaksoista. Usein motiivi on rikosoikeudellisen vastuun ja rangaistuksen välttely, joskus häiriön taustalla saattaa olla muita vaurioita ja sairauksia, kuten pään alueen vammoja tai alkoholismia.
Ganserin oireyhtymä on nimetty saksalaisen psykiatri Sigbert Ganserin mukaan, joka kuvasi vuonna 1898 uuden "hysteerisen oireyhtymän" kolmella potilaalla. Yleensä oireet paranevat, mutta joillakin niitä saattaa seurata masennusjakso. Enimmän osan Ganserin oireyhtymästä kärsivistä uskotaan olevan miehiä. Oireista on raportoitu niin nuorilla, nuorilla aikuisilla, keski-ikäisillä kuin jonkin verran iäkkäämmilläkin, mutta keskimääräinen ikä on erään tutkimuksen mukaan noin 32.
Marek Malík
Marek Malík (s. 24. kesäkuuta 1975 Ostrava, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen pelaajauransa lopettanut jääkiekkoilija, joka pelasi puolustajana.
Ennen siirtymistään Rangersiin, Malík pelasi Carolina Hurricanesissa ja Vancouver Canucksissa. Kaudella 2003–2004 hän sai NHL Plus/Minus Awardin Martin St. Louisin kanssa.
Malíkista on tullu suuri idoli New Yorkissa Washington Capitalsia vastaan pelatun pelin jälkeen. Hän ratkaisi NHL:n pisimmän rangaistuslaukauskilpailun tekemällä Olaf Kölzigin taakse maalin, jota on kutsuttu "sirkusmaaliksi", sillä hän teki maalin maila jalkojen välissä.
Malík kuului Tšekin joukkueeseen Torinon olympialaisissa 2006 saavuttaen pronssia.
Do You Know? (The Ping Pong Song)
Do You Know? (The Ping Pong Song) on Enrique Iglesiaksen 31. single ja ensimmäinen vuonna 2007 julkaistulta "Insomniac"-albumilta. Se oli ensimmäinen hänen uutta materiaalia sisältänyt julkaisunsa sitten vuoden 2003.
Kappaleen ovat tuottaja Sean Garrettin ja Iglesiaksen itsensä ohella tehneet Brian Kidd ja Carlos Paucar. Sen ensiesitys oli 10. huhtikuuta 2007 Ryan Seacrestin ohjelmassa KIIS-FM-radiokanavalla. Iglesias esitti "Do You Know?":n ensimmäistä kertaa livenä Dancing with the Stars -tv-ohjelmassa 15. toukokuuta ja samana päivänä se julkaistiin digitaalisessa muodossa Yhdysvaltain iTunes Music Storessa, jonka listalla se kohosi parhaimmillaan sijalle 13. Iglesias on levyttänyt "Do You Know?":n myös espanjaksi nimellä "Dímelo". Kappaleesta tehtiin myös musiikkivideo, jossa esiintyy argentiinalaismalli Yésica Toscanini.
Iglesias on itse esittänyt vaatimuksen, että kappaletta kutsuttaisiin vain nimellä "Do You Know?", sillä nimen jälkiliite on levy-yhtiön lisäämä. "The Ping Pong Song" -liite viittaa kappaleen taustalla soivaan ping-pong-pallon pompusta syntyvään ääneen.
"Do You Know?" debytoi Billboard Hot 100 -listalla sijalla 33 ja on saavuttanut parhaimmillaan sijan 21. Ison-Britannian iTunesissa se nousi sijalle 4 ja maan singlelistalla se nousi debyyttiviikon sijalta 28 sijalle 3.
Espanjankielinen versio "Dímelo" debytoi Billboard Hot Latin Tracks -listalla sijalle 49, mutta nousi seuraavalla viikolla kärkipaikalle, jota se on hallinnut nyt kuusi viikkoa putkeen. Kyseessä on Iglesiaksen seitsemäs ykkössingle Hot Latin Tracks -listalla ja parhaiten sillä menestynyt single sitten vuonna 1997 julkaistun "Enamorado Por Primera Vezin".
Singleä ei julkaistu varsinaisesti lainkaan Iglesiaksen synnyinmaassa Espanjassa. Se on kuitenkin ollut mahdollista ladata internetin kautta, ja Espanjan virallisella latauslistalla se on kohonnut sijalle 16.Sijoitukset eri maiden listoilla:
Suomen julkaisu
Promojulkaisu
Ison-Britannian singlejulkaisu
Ison-Britannian EP-julkaisu
Yhdysvaltojen EP-julkaisu
Kanadan singlejulkaisu
Bild
Bild (aikaisemmin "Bild-Zeitung", suom. "Kuva(-lehti)") on saksalainen iltapäivälehti, jota kustantaa Axel Springer AG. Se on levikiltään Euroopan suurin sanomalehti ja maailman kolmanneksi suurin. Sen levikki on noin 3,5 miljoonaa kappaletta, ja sillä arvioidaan olevan lähes 12 miljoonaa lukijaa. Lehden päämaja on Hampurissa. Tyyliltään lehti on viihteellinen iltapäivälehti, joka keskittyy lööppijulkisuuteen.
Decora
Decora on alun perin Japanissa syntynyt katutyyli, mutta 2000-luvulla decora on yleistynyt myös suomalaisten, varsinkin nuorten tyttöjen keskuudessa. Decoran nimi tulee englanninkielen sanasta "decorate", “koristella”.
Katutyylille tyypillisesti decorassa ei ole yhtäläisiä sääntöjä pukeutumisen suhteen, vaan tyyli on varsin vapaata.
Tyyli on yleispiirteiltään värikäs, pirteä, iloinen ja hieman lapsellinen. Usein värit decora-asuissa ovat iloisia ja kirkkaita, eikä värien yhdistelyä kaihdeta. Ehdottomasti yleisin väri decorassa on kuitenkin pinkki. Myös kerrospukeutuminen koetaan usein tärkeäksi harrastajien keskuudessa, ja usein asukokonaisuudet sisältävät runsaasti koruja, pinnejä sekä maskotteja. Usein decoralla näkeekin mukana esimerkiksi pehmoleluja. Myös kaikki glitterit ovat yleisiä decorassa ja usein decorat ovatkin liimanneet kasvoihinsa timanttitarroja.
Decoran syntymisessä hyvin tärkeää roolia on esittänyt japanilainen tv-juontaja, laulaja ja vaatesuunnittelija Tomoe Shinohara. Shinohara nousi pinnalle 90-luvun puolivälissä, jolloin monet decoraan pukeutuvat nuoret käyttivät tyylistään nimeä "shinorer" (shinorer on yksi Shinoharan lempinimistä). Tomoe tekee suurimman osan vaatteistaan itse, ja monet decorat harrastavat samaa. Shinohara puhuu ja laulaa yleensä tarkoituksellisesti pirteällä, hieman pikkuoravamaisella äänellä.
Decoran alalajeista kiistellään harrastajien keskuudessa, mutta monet nimeävät decoralle ainakin kaksi alalajia; "romantic decoran" eli "romadecon" (“romanttinen decora”) sekä "dark decoran" (“synkkä decora”).
Romantic decora on nimensä mukaisesti romanttisempaa kuin tavallinen decora. Romadecoon yhdistetään usein lolita-tyylisiä vaatteita ja asusteita decoravaatteiden lisäksi. Dark decora puolestaan tunnetaan tummasta värimaailmastaan. Suosituimpia värejä ovat musta, harmaa ja valkoinen, yhdistettyä useimmiten pinkkiin, punaiseen tai johonkin muuhun tehosteväriin.
Viime aikoina on luotu niin sanottu "sweet decora", jossa käytetään paljon valkoista ja pastellivärejä, kuten vaaleanpunaista ja -sinistä.
2000-luvulla decora on menettänyt suosiotaan japanilaisessa katukuvassa, mutta se ei merkitse decoran unohtumista. Samaan aikaan kuin decoran suosio on laskenut tyylin kotimaassa, decoran harrastajien määrä länsimaissa on lisääntynyt.
Noppabaseball
Noppabaseball on nopilla pelattava peli.
Nopilla pelattava baseball on hyvä esimerkki noppapelistä, joka antaa pelaajille valinnanmahdollisuuksia, mutta jättää myös paljon puhtaan sattuman varaan. On myös hyötyä siitä, jos pelaajat tuntevat oikean baseballin säännöt.Pelissä kumpikin pelaaja komentaa omaa joukkuettaan. Sisävuorossa olevat toimivat lyöjinä ja ulkovuorossa olevat syöttäjänä ja kiinniottajina. Kun sisävuorossa oleva joukkue on saanut kolme paloa, joukkueet vaihtavat vuoroja. Pelin voittaa se pelaaja, jonka joukkue on kerännyt eniten juoksuja pelin päätyttyä. Aloitusvuoro arvotaan nopalla, eli suurimman silmäluvun saanut saa valita, onko hänen joukkueensa ensin sisällä vai ulkona. Syöttäminen lyöntivuorossa olevalle pelaajalle tapahtuu siten, että ulkovuoroa pelaava pelaaja asettaa kämmenen taakse piilottamansa nopan näyttämään joko ykköstä, kakkosta tai kolmosta. Nämä tarkoittavat erilaisia syöttöjä (1=laiton syöttö, 2=tavallinen syöttö ja 3=kierresyöttö). Pelaaja siis valitsee jonkin näistä eikä heitä noppaansa. Vastapuoli eli sisävuorossa oleva pelaaja taas pyrkii arvaamaan, minkälaisen syötön syöttäjä aikoo heittää, ja asettaa omaan noppaansa vastaavan luvun myös kämmenellä suojaten. Kumpikaan pelaaja ei saa nähdä toisen valitsemaa lukua. Tämän jälkeen nopat paljastetaan ja tuloksia verrataan seuraavasti (Tarkoittaa kuka on valinnut minkäkin numeron. Ylhäällä lyöjän valintanumerot ja sivulla syöttäjän valintanumerot)
Syöttäjä 1 2 3
Kun syöttö on väärä, pallon ei ole tarkoituskaan osua syöttörinkiin, vaan lyöjää halutaan huijata lyömään ilman osumista. Jos taas lyöjä arvaa syötön vääräksi, hän jää rauhallisesti odottamaan pallon putoamista maahan ja syötön tuomitsemista vääräksi. Mikäli saman lyöjän aikana syötetään kaksi väärää syöttöä, pelaaja saa vapaataipaleen ja voi siirtää pisimmälle edennyttä nappulaansa kentällä (tai lyöjää, jos kentällä ei ole ketään) yhden pesän verran eteenpäin. Huomattava on, että jos pelaaja yrittää lyödä väärin syötettyä palloa, kyseessä ei enää olekaan väärä syöttö vaan lyönti on huti. Jos sama lyöjä lyö kolme hutia lyöntivuoronsa aikana, kyseinen pelaaja palaa. Osuman sattuessa sisävuorossa oleva pelaaja heittää noppaa ja saa sen jälkeen päättää, lähteekö juoksemaan vai ei. Jos hän päättää yrittää juosta, ulkovuorossa oleva pelaaja heittää myös noppaansa, ja jos hän saa suuremman tuloksen (yhtä suuri ei riitä) kuin lyöjä, joku juoksijoista on palanut - ulkovuorolainen saa päättää kuka; muussa tapauksessa sisävuorossa oleva pelaaja voi siirtää kaikkia pesillä olevia juoksijoita yhden pesän verran eteenpäin. Jos lyöjä onnistuu heittämään kuutosen, hän on lyönyt kunnarin ja sisävuorossa oleva pelaaja saa tyhjentää kaikki pesänsä kotiin (juoksu jokaisesta juoksijasta sekä kunnarin tekijästä). Huono osuma on muuten samanlainen osuman kanssa, mutta jos tällöin juoksuyrityksen osalta sattuu palo, kyseessä on koppi ja kaikki juoksijat haavoittuvat ja joutuvat palaamaan kotipesään (ei juoksuja). Kolme haavaa vastaa yhtä paloa.
Pitkäjärveläiset
Pitkäjärveläiset on Wilho Ilmarin ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1951. Se perustuu Jalmari Finnen vuodelta 1923 olevaan näytelmään "Pitkäjärveläiset", joka puolestaan perustuu oikeudenkäyntipöytäkirjoihin. Sekä näytelmä että elokuva sijoittuvat vuoteen 1765 Oriveden Pitkäjärvelle. Näytelmän kantaesitys oli itsenäisyyspäivänä 1930 Tampereen Työväen Teatterissa.
SF-halleille oli vastikään hankittu uudet taustaprojisointilaitteet, joita käytettiin kuvattaessa hevosella ajelua. Ulkokuvauksia kuvattiin kesällä 1951 muun muassa sydän-Hämeessä Aitoossa, Luopioisissa ja Tuuloksessa.
"Pitkäjärveläisiä" oli Wilho Ilmarin kymmenes ja samalla viimeinen elokuvaohjaus. Sen yleisömenestys oli vähintään keskimääräistä parempi, Tampereella jopa vuoden paras, olivathan näyttelijät pääosin tamperelaisia. Tässä elokuvassa esiintyvät valkokankaalla ensimmäistä kertaa Kosti Klemelä, Sirkka Lehto, Toivo Mäkelä ja Eila Roine.
"Pitkäjärveläisiä" on esitetty televisiossa jokseenkin säännöllisesti etenkin 2000-luvulla.
Aikalaisarviot olivat pääasiassa suorastaan ihastuneita. Paula Talaskivelle (Helsingin Sanomat) se oli ”iloinen yllätys”, ja Modest Savtschenko (Työkansan Sanomat) sanoi sitä hyväksi, puhdastyyliseksi kansankomediaksi. Kun Talaskiven mukaan elokuva olisi voinut muodostua teatterimaiseksi eikä näin kuitenkaan käynyt, muutama muu, Savtschenko ja Eugen Terttula (Suomen Sosialidemokraatti) näkevät siinä juuri filmattua teatteria. Henkilöohjaus saa kiitosta, ja näyttelijät ovat tehneet valmistavat työt hyvin, kiittää Terttula.
Myöhemmissä lehdistöarvioissa elokuvaa luonnehditaan eloisaksi kansankomediaksi, jonka reippaasta menosta sanotaan, että hämäläinen hitaus ei ole koskaan ollut niin vilkasta. Elokuvan tarina on tavanomainen kilpakosioasetelma, jossa parasta on juuri hahmojen kansanomaisuus.
Tristar &amp; Red Sector Inc.
Tristar & Red Sector Incorporated, usein vain TRSI, on kansainvälinen kräkkeri- ja demoskeneryhmä, joka syntyi, kun ryhmät Red Sector Inc. (RSI) ja Tristar (TRS) yhdistyivät. TRSI toimii tai on toiminut Commodore 64:n, Amigan, PC:n ja pelikonsolien parissa. Sillä on ollut myös oma levymerkki, TRSI Recordz.
TRSI perustettiin vuonna 1990 Glostrupissa Tanskassa Red Sectorin ja The Silents -ryhmän järjestämän partyn aikana. Osa Tristarin alkuperäisistä jäsenistä ei liittoa Red Sectorin kanssa tuolloin tunnustanut, vaan he päättivät jatkaa edelleen itsenäisenä ryhmänä Tristar-nimen alla. TRSI:n perustajana ja vahvana vaikuttajana mainitaan usein saksalainen "Irata" (Dirk Lichtweiss, s. 1965), aikaisemmin Red Sectorin jäsen, joka oli myös muodostamassa Red Sectorin eurooppalaista osastoa joitakin vuosia aikaisemmin.
TRSI:n demoihin keskittyvänä alaryhmänä toimi vuonna 1991 Suprise! Productions. Se jätti TRSI:n seuraavana vuonna. Osa sen jäsenistä kuitenkin palasi TRSI:hin, ja he perustivat uuden demojaoston nimeltään Masque. Sen tuotoksiin kuuluu muun muassa "Wicked Sensation" -trackmo.
Vuonna 1993 myös suurin osa Masquesta jätti TRSI:n, vieden mukanaan käytännössä kaikki ryhmän lailliseen toimintaan osallistuneet jäsenet. Tämä oli ryhmälle huomattava takaisku, mutta se pääsi kuitenkin melko pian taas jaloilleen. Loppuvuodesta perustettiin ryhmän puolalainen osasto.
Vuosi 1994 oli ryhmän osalta vahva, ja se julkaisi muun muassa tuotokset "Cubic Dream", "Artiface" ja "Viktoria".
Vuonna 1995 TRSI:n puolalainen osasto perusti omaksi demojaostokseen ryhmän nimeltään Nah Kolor. TRSI:n johto, jota ei oltu asiasta etukäteen informoitu, ei tästä päätöksestä pitänyt, vaan antoi uudelle ryhmälle mahdollisuuden olla joko suoraan TRSI:n alaisia tai vaihtoehtoisesti jatkaa omana itsenäisenä ryhmänään. Lopputuloksena tästä oli, että pari puolalaisen osaston jäsentä jatkoi TRSI:ssä, Nah Kolor alkoi toimia itsenäisenä, ja loput puolalaisen osaston jäsenet saivat häipyä omille teilleen.
Samana vuonna perustettiin TRSI Recordz (myöhemmin TRSI & Fairlight Recordz), pieni levymerkki, joka julkaisi joidenkin lähinnä demoskenen piirissä toimineiden artistien levyjä.
Vuonna 1997 TRSI:n demojaostoksi liittyi suomalainen Mellow Chips -ryhmä. Se voitti The Gathering -tapahtuman Amiga-sarjan demokilpailun seuraavana vuonna tuotoksellaan "Rise". Myös Mellow Chips on sittemmin kuitenkin hajonnut.
Vuonna 1999 TRSI julkaisi ensimmäisen tuotoksensa pelikonsoleille.
Tristar perustettiin vuonna 1988. Itsenäisenä ryhmänä sillä ei ole kovinkaan paljon tuotoksia. Vuonna 1989 se järjesti Alankomaiden Venlossa Tristar Party 1989 -tapahtuman, jossa muun muassa "RSI Megademo" julkaistiin.
Red Sector Inc. perustettiin Pohjois-Amerikassa vuonna 1985. Ryhmän Euroopan osasto muodostettiin saman vuoden lopulla. Red Sector keskittyi aluksi Commodore 64:een, siirtyen sitten pääosin Amigan puolelle. Ryhmän ensimmäinen Amiga-intro julkaistiin vuonna 1987. Samana vuonna Red Sector aloitti yhteistyön Def Jam -ryhmän kanssa, mutta sitä ei kuitenkaan kestänyt kauan.
Ryhmän tunnetuin tuotos on TCC-alaryhmän vuonna 1989 toteuttama, klassikon maineen saanut "RSI Megademo".
Lisa D’Amato
Lisa Marie D'Amato (s. 22. lokakuuta, 1981) on yhdysvaltalainen muotimalli Los Angelesista, Kaliforniasta. Hän oli kilpailija suositussa reality-sarjassa "Huippumalli haussa" (5. kausi).
Lisan päästessä Huippumalli haussa -ohjelmaan, hän oli 24-vuotias kaappistylisti Los Angelesista.
Sarjasta hänet parhaiten muistetaan kuohuttavana persoonana. Sarja esitteli D'Amaton henkilönä, jolla oli erittäin törkeä persoonallisuus ja joka joi paljon. Lisa kuitenkin osasi ottaa huumoria irti kaikesta ja teki kuohuttavia asioita kuten virtsaamisen aikuisten vaippaan muiden kilpailijoiden edessä.
Huippumalli haussa -tuomarit eliminoivat hänet seitsemäntenä siksi, että hän oli liian pirteä ja liian vanha alalle, vaikka hänen kuvansa ja persoonallisuus ovat olleet erittäin vahvoja verrattuna muihin kilpailijoihin. D'Amato kuitenkin voitti sarjan 17. kauden, jonka kilpailijat olivat edellisten kausien yleisösuosikkeja.
D'Amato voitti myös ""The Reality Remix Really Awards"" -kilpailun.
Huippumalli haussa -ohjelman jälkeen, D'Amato allekirjoitti sopimukset L.A. Models'in sekä L.A. Talentin kanssa. D'Amato on tehnyt mallintöitä Jared Goldille, Shoshanna Lonsteinille, ELLEgirl Magazinelle, Lemonade Magazinelle, Lilian Khalle sekä Permission Magazinelle, jonka kannessa oli hänen kuvansa. Mallintöihin on myös liittynyt muotinäytöksiä ja mainoksia.
Huhujen mukaan Lisa alkoi seurustella brittiläisen laulajan Robbie Williamsin kanssa lokakuussa 2006 sen jälkeen, kun he olivat tavanneet Hollywood-juhlissa.
D'Amato synnytti ensimmäisen lapsensa, pojan syyskuussa 2013 ja toisen lapsensa, myös pojan syyskuussa 2016, välittäen jälkimmäisen synnytyksensä live-lähetyksenä Facebookissa.
ATEX
ATEX tai vanhemmalta nimeltään Ex-määräys tarkoittaa räjähdysvaarallisissa tiloissa käytettäviä laitteita koskevaa lainsäädäntöä ja standardisointia. EU-alueella nämä perustuvat EU-direktiiviin (94/9/EY). 
Määräykset koskevat pääosin sähkö- ja elektroniikkalaitteita, joille joudutaan hakemaan luokitus. Räjähdysherkkiä tiloja luokitellaan niiden vaarallisuuden suhteen. Samoin ATEX-hyväksyntä annetaan tiettyyn tilaan. Tuotteiden suojauksella pyritään siihen, että ei missään tilanteessa lähtisi kipinää joka voisi sytyttää tulenarkoja kaasuja palamaan.
Esimerkiksi akun joutuessa oikosulkuun, staattisen sähkön vaikutuksesta tai akun irrotessa tuotteesta ei saa tulla pientäkään kipinää tai sähköpurkausta.
ATEX-luokiteltuja tuotteita on pakko käyttää vaarallisiksi luokitelluissa paikoissa, kuten paikoissa, joissa varastoidaan tai valmistetaan tulenarkoja tuotteita. Näissä pienikin kipinä saattaisi aiheuttaa palo- tai räjähdysvaaran. Tällaisten tilojen luokituksesta ja tarkastuksesta vastaavat paloturvallisuusviranomaiset.
Mario Cuomo
Mario Matthew Cuomo (15. kesäkuuta 1932 New York City – 1. tammikuuta 2015, New York City ) oli yhdysvaltalainen poliitikko. Hän toimi New Yorkin osavaltion varakuvernöörinä vuosina 1979–1982 ja kuvernöörinä vuosina 1983–1994. Hän kuului Yhdysvaltain demokraattiseen puolueeseen ja oli koulutukseltaan lakimies.
Cuomo syntyi New Yorkin Queensissa ja valmistui St. John’s Universitystä. Hänellä on pojat Andrew ja Chris sekä tytär Maria. Mario Cuomon poika Andrew on New Yorkin osavaltion nykyinen kuvernööri.
Antti Esko
Antti Esko (s. 30. heinäkuuta 1982) on suomalainen lentopalloilija. Hän on urallaan voittanut kerran Suomen mestaruuden, ja esiintynyt A-maajoukkueessa 12-maaottelun verran.
Antti Esko aloitti uransa lentopallosta tunnetusta kotikaupungissaan Vammalassa. Seura oli Vammalan Kisa jossa nuori Esko sai ensimmäiset kosketukset lentopalloon. Lopulta Esko nousi juniorimaajoukkueiden kautta Vammalan Lentopallon edustusjoukkueeseen, SM-liigaan. Ensimmäisen kautensa hän pelasi VaLePassa vuonna 1999, josta hän jatkoi VaLePassa aina kolme vuotta vuoteen 2001 asti, kunnes teki Keski-Savon Paterin kanssa. Pateri hankki Esko hänen veljensä Mikko Eskon tilalle joka oli juuri lähtenyt pelaamaan ulkomaille.
Keski-Savon Paterissa Esko viihtyi vuoden verran kunnes vaihtoi huippuseura Pielaveden Sampoon vuonna 2003. Heti ensimmäisellä kaudellaan Sampossa Esko pääsi nauttimaan SM-pronssista. Seuraavalla kaudella mitali kirkastui kun Esko passasi savolaiset historian ensimmäiseen suomenmestaruuteen. Kaksi vuotta Sampossa pelattuaan Esko teki kovanluokan sopimuksen Haleniin, Belgian ammattilaisliigaan. Vuoden Esko viihtyi Halenissa kunnes palasi takaisin kotikaupungiinsa Vammalaan, pelaamaan kaupungin lentopalloylpeydessä VaLePassa.
VaLePassa Esko pelasi kaksi kautta nostaen tasoaan edelleen kohti huippupassaria. Kahden vuoden jälkeen hän lähti VaLePasta ja teki sopimuksen Salon Piivolleyn kanssa kaudesi 2007-2008. Kaudella 2008 hän voitti Piivolleyn kanssa Suomen Cupin hopeaa, ja pelasi Euroopan Cupia. Esko teki paluun kotiseudulleen Vammalaan (nyk. Sastamala) kaudeksi 2009-10. Entisen huippupassarin ja nykyisin valmentaja Ugis Krastinsin johdolla Esko kehittyi urallaan eteenpäin huomattavasti kauden aikana. Seuraavalla kaudella Esko valittiin joulukuun pelaajaksi Mestaruusliigassa sekä joulukuun että myös tammikuun tähdistökentälliseen.
Vuoden 2007 kesällä Esko pelasi uransa ensimmäiset A-maaottelunsa Suomen A-maajoukkueessa. A-maajoukkue pelasi kesällä Lentopallon maailmanliigaa A-lohkossa, jossa pelasi Suomen lisäksi Brasilia (MM 1) Kanada (MM 5) ja Etelä-Korea (MM 17).
Antti Esko on huippupassari Mikko Eskon pikkuveli. Veljekset pelasivat A-maajoukkueessa vuonna 2007 yhdessä. Veljekset taistelivat peliajasta passarin roolissa.1998-99 Vammalan Kisa (1-sarja)
1999-00 VaLePa,
2000-01 VaLePa
2001-02 Pateri
2002-03 Sampo
2003-04 Sampo
2004-05 Halen, Belgia
2005-06 VaLePa
2006-07 VaLePa
2007-08 PiiVolley
2008-09 PiiVolley
2009-15 VaLePa
Magneetto
Magneetto on usein mopoista, moottorikelkoista ja -pyöristä tuttu sähkögeneraattori, joka tuottaa sytytysvirran sekä mahdollisen akun latausvirran ja valojen tarvitseman virran. Magneetto toimii myös lähes poikkeuksetta moottorin vauhtipyöränä, joka mahdollistaa moottorin tasaisen ja vääntöä tuottavan käynnin.
Vanhemmassa kalustossa magneetto on yleensä erillinen laite ja se toimii lähes yksinomaan sytytyskoneena ts. ei tuota virtaa muille laitteille. Erillistä magneettoa käytti pisimpään luultavasti Harley Davidson. Erillisiä magneettoja on maa- ja venekeskimoottoreissa (Olympia, Wickström, Kipinä, Vire jne.). Erillisiä magneettoja valmisti mm. Bosch ja Suomessa Mars Magneto (1920-luvulla).
Sähkötekniikan historiassa magneetolla on tarkoitettu sähkömoottorin kanssa samalla akselilla olevaa apugenerattoria magnetointivirran synnyttämiseen tai voimistamiseen.
Christopher Newton
Christopher Newton (k. 24. toukokuuta 2007) oli yhdysvaltalainen rikollinen.
Newton iski ja tukehdutti 27-vuotiaan sellitoverinsa Jason Brewerin kuoliaaksi shakkipelistä syntyneen kiistan seurauksena vuonna 2001. Hänet tuomittiin henkirikoksesta kuolemaan ja teloitettiin Ohiossa 37-vuotiaana.
Newtonin teloituksen oli määrä alkaa 10:00 aamulla, mutta tilanne viivästyi yli tunnin, ja hänet todettiin kuolleeksi vasta 11:53. Mies oli viettänyt suuren osan aikuiselämästään vankilassa. Hän tunnusti Brewerin surman ja piti kuolemantuomiotaan oikeana ratkaisuna.
Vauhtipyörä
Vauhtipyörä on yleensä raskas pyörä, johon energia varastoituu pyörimisliikkeen muodossa.
Moottorin osana se on kiinni kampiakselin toisessa päässä. Vauhtipyörän tarkoitus on pitää moottori käynnissä ja tasoittaa käyntiä. Vauhtipyörä antaa myös vääntöä sen liike-energian vuoksi. Vauhtipyörää keventämällä saadaan aikaiseksi kierrosherkempi moottori, tällöin vauhtipyörän hitausmomentti laskee ja massojen kiihdyttämiseen tarvittava vääntömomentti laskee.
Kaksoismassavauhtipyörä on eri automalleissa käytetty vauhtipyörän rakenne, joka koostuu sisemmästä ja ulommasta osasta sekä voimia välittävistä jousista. Kaksiosaisen rakenteen tarkoituksena on tasata kampiakselilta välittyvää vääntövärinää tavanomaista vauhtipyörää tehokkaammin. Tämän ansiosta moottoria voidaan käyttää alemmilla käyntinopeuksilla, jolloin vaihteiden välityssuhteita on voitu nostaa. Vaihteiston rakenteita on tällöin voitu keventää pienemmän polttoainekulutuksen aikaansaamiseksi. Rakenne ei välttämättä kestä auton koko käyttöikää vaan vauhtipyörä saatetaan joutua uusimaan.
AT-TE
AT-TE (, ) oli Galaktisen tasavallan sotakone kloonisodan aikaan George Lucasin Tähtien sota -universumissa. Se oli myös ensimmäinen malli AT-AT-kävelijästä. AT-TE nähdään elokuvissa "", "" ja "".
AT-TE toimi joukkojen kuljetus- ja hyökkäyskoneena. Suojana siinä on elektromagneettinen kilpi. AT-TE on aseistettu yhdellä raskaalla tykillä ja kuudella lasertykillä. AT-TE vaatii yhden pilotin ohjaamaan, yhden tähystämään ja viisi ampujaa, se pystyy myös lisäksi kuljettamaan 20 sotilasta. Huippunopeus sillä on 60 km/h. AT-TE:n ensimmäinen taistelu oli Geonosiksella kloonisodan alussa.
Expanded Universessa Galaktisen Imperiumin käytössä on muunneltuja AT-TE-koneita vielä 20 vuotta kloonisodan jälkeen.
Samppanjaa ja vaahtokarkkeja
Samppanjaa ja vaahtokarkkeja on vuosina 1995–1997 MTV3:lla esitetty suomalainen televisiosarja.
Kata Kärkkäisen huomiota herättänyt nuorekas debyyttidraama aikakauslehti Bulevardin toimituksesta on yhdistelmä saippuaoopperaa, jännitystä ja komediaa 1990-luvun kaupunkilaisista. Sarjan musiikin sävelsi Johnny Lee Michaels.
MTV3 ja Pan Vision julkaisivat koko sarjan kolmen DVD:n boksina 27. toukokuuta 2010.
Reino Rickman on "Bulevardi" nimisen viikkolehden perustaja ja päätoimittaja, hän pyrkii tekemään vakavasti otettavaa laatulehteä. Hänen poikansa Rolf puolestaan haluaisi tehdä myyvää skandaalijulkaisua. Heidän lisäksi lehdentoimituksesta löytyvät mm. Suomen julmin ja häikäilemättömin toimittaja Jyrki Katajakoski, ikääntyvä muotiguru Irina Sartarelli ja horoskooppien ja hömpän hallitsija Ritva Holma. Toimituksessa hyrräävät ihmissuhteet ja skandaalinpoikaset värittävät itseään etsivien nuorten aikuisten elämää. Lehdentekijöiden ristiriitaiset intohimot risteilevät toimitustyön lomassa.
Bulevardi-lehden valokuvaajan Ari Tuomiston missi-vaimo Anita on viimeisillään raskaana. Ritva haluaa tehdä jutun Anitasta ja vauvasta. Anita on peloissaan, koska ei tiedä onko lapsi Arin vai ulkomaan matkalla tapahtuneen hairahduksen tumma muisto. Lapsi syntyy ja se on Arin. Onnellinen Anita poseraa Bulevardi-lehden kannessa. Ari saa kuulla Anitan pettämisestä. Ari suuttuu ja lähtee omille teilleen.
Rolf pettää onnettomuuden johdosta pyörätuolissa olevaa Tuula-vaimoaan Irinan kanssa. Rolf päättää kuitenkin lopettaa suhteensa Irinaan. Irinan tytär Nenna palaa äitinsä luokse ulkomailta. Nennan ja Arin välille syntyy säpinää ja he päätyvät samaan sänkyyn.
Lähetti Riku Vaara ihastuu Bulervardi-lehden toimituksessa tapaamaansa Päivikkiin ja alkaa lähetellä tälle kirjeita ja tekemään muita yhteydenottoja. Parin välille syntyy suhde. Bulevardiin tulee uusi valokuvaaja Nina Simonen, joka on Päivikin ystävä. Nina muuttaa Päivikin luokse ja samalla huusholliin päätyy pehmonalle, jonka sisällä on Ninan ex-miehen Jorin huumeita. Riku saa opiskelupaikan ulkomailta ja ottaa Päivikiltä muistoksi mukaansa pehmonallen, tietämättä sen sisällöstä. Riku jää tullissa kiinni huumeiden salakuljetuksesta. Ritva voittaa lotossa jättipotin ja järjestää kosteat juhlat.
Huumesotkut selvitetään ja rauhallinen tilanne muuttuu jälleen dramaattisesti, kun koko toimitus tuhoutuu yllättävässä tulipalossa. Päätoimittaja-Reino saa sydänkohtauksen ja joutuu jättämään lehden poikansa Rolfin huostaan. Vakuutusyhtiö kiinnostuu tulipalon syttymissyystä.
Maarianhaminan vanha raatihuone
Maarianhaminan vanha raatihuone on kulttuurihistoriallinen rakennus Maarianhaminassa, Ahvenanmaalla. Sen on suunnitellut arkkitehti C. J. von Heideken, ja se valmistui vuonna 1876. Se on Maarianhaminan vanhin rakennus, jonka on suunnitellut arkkitehti. Rakennuksessa on vaikutteita muun muassa uusgotiikan ja uusrenessanssin tyylisuuntien arkkitehtuurista. Nykyisin rakennuksessa toimii päiväkoti.
Maarianhaminan vanha kansakoulu
Maarianhaminan vanha kansakoulu on rakennus Ahvenanmaan maakuntakeskuksessa Maarianhaminassa, Norra Esplanadgatanilla. Sen suunnittelusta on vastannut suomalainen arkkitehti Frans Anatolius Sjöström, ja se on valmistunut vuonna 1884. Rakennukseen on nykyisin sijoitettu nuorisotalo. Ennen Maarianhaminan Pyhän Yrjön kirkon valmistumista rakennuksessa pidettiin myös jumalanpalvelukset.
Folke Wickström
Folke Johan Wickström () oli ahvenanmaalainen arkkitehti.
Wickström valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1966. Hän työskenteli muun muassa Pietilöiden arkkitehtitoimistossa Helsingissä 1964–1966 sekä Helsingin kaupunkisuunnitteluvirastossa yleiskaavoitustehtävissä 1968–1974.
Maarianhaminan kaupunginarkkitehtina Wickström työskenteli vuosina 1974–2006. Kaupunginarkkitehtina hän puolusti erityisesti Maarianhaminan historiallisia rakennuksia. Hän suunnitteli muun muassa Ahvenanmaan metsästys- ja kalastusmuseon Eckeröhön ja Baltichallenin Maarianhaminaan.
Maarianhaminan vanha tullitalo
Maarianhaminan vanha tullitalo () on kulttuurihistoriallinen rakennus Ahvenanmaan maakuntakeskuksessa Maarianhaminassa. Se sijaitsee Maarianhaminan Västerhamnissa. Rakennuksen suunnittelusta on vastannut suomalainen arkkitehti Lars Sonck, ja se valmistui vuonna 1899. 1960-luvulla rakennuksen fasadia muutettiin, mutta se entisöitiin takaisin vuonna 1992.
Mihail Aljošin
Mihail Petrovitš Aljošin (, s. 22. toukokuuta 1987 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen autourheilija.
Hän aloitti uransa karting-sarjoissa, joissa hän kilpaili vuosina 1996-2000. Hän kilpaili vuonna 2002 Venäjän F3-mestaruussarjassa sijoittuen neljänneksi. Seuraavana vuonna hän kilpaili Formula Renault Northern Europe Cupissa sijoittuen 12:nneksi. Vuonna 2004 Aljošin sijoittui sarjan viidenneksi ja voitti Italian Formula Renault -sarjan mestaruuden. Vuonna 2005 Aljosin sijoittui kymmenenneksi Eurocup Formula Renault -sarjassa ja toiseksi Saksan Formula Renault -sarjassa. Hän edusti myös Venäjää kahdessa kilpailussa A1 Grand Prix -kaudella 2005-06. Vuodesta 2006 lähtien Aljošin on kilpaillut Renault World Series -sarjassa Carlin Motorsport -tallissa. Kaudella 2007 hän ajoi kahdessa GP2-sarjan kilpailussa ART Grand Prix -tallissa Espanjassa tuuraten Bahrainissa loukkaantunutta Michael Ammermülleriä ja saavutti kolme pistettä.
Hän ajoi kaudella 2009 uudelleenperustetussa Formula 2 -luokassa sarjan ainoana venäläiskuljettajana. Hän saavutti yhden voiton ja kolmannen sijan pistetaulukossa. Vuonna 2010 Aljošin palasi Formula Renault 3.5 -sarjaan voittaen sarjan mestaruuden. Palkintona mestaruudesta, hän pääsi kokeilemaan Renault'n F1-autoa Abu Dhabissa nuorten kuljettajien testisessiossa. Aljošin ajoi kaudella 2010 kaksi kilpailua myös GP3-sarjassa ja Saksan F3 Trophyssa.
Vuonna 2011 Aljošin kilpaili GP2-sarjassa Carlin-tallissa Espanjan, Unkarin ja Belgian kilpailuissa saavuttamatta pisteitä. Hän kilpaili myös Aasian GP2-sarjassa kaudella 2010-2011 saavuttamatta pisteitä ja ajoi yhden kilpailun FR 3.5 -sarjassa saavuttaen neljä pistettä. Vuonna 2012 Aleshin kilpaili FR 3.5 -sarjassa Team RFR tallissa savuttaen 46 pistettä sijoittuen loppupisteissä 13:ksi. Vuonna 2013 Aleshin jatkoi jälleen ja siirtyi Tech 1 Racing-talliin. Hän saavutti 33 pistettä sijoittuen sarjan 12:ksi.
Vuonna 2014 Aleshin siirtyi IndyCar-sarjaan, ollen kaikkien aikojen ensimmäinen venäläinen joka kilpaili sarjassa.
Mariehamns idrottsgård
Mariehamns idrottsgård on urheilukeskus Ahvenanmaan maakuntakeskuksessa Maarianhaminassa. Alkuperäisen urheilurakennuksen on suunnitellut suomalainen arkkitehti Einari Teräsvirta, ja se valmistui vuonna 1964 sekä vihittiin käyttöön 1. maaliskuuta vuonna 1967. Vuonna 1980 valmistui lisärakennus keilaluhalleineen arkkitehti Mikko Koskisen piirustusten mukaan ja se avattiin vuonna 1982.
C-tyypin asteroidi
C-tyypin asteroidit ovat asteroidiluokka, johon kuuluu suurin osa kaikista asteroideista. Tholenin luokittelun mukaan ne ovat C-ryhmän (johon kuuluvat myös tyypit B, F ja G) keskivertojäseniä.
C-tyypin asteroidit ovat tummia (albedo 0,03-0,10) ja hiilipitoisia asteroideja. Esimerkiksi S-tyypin asteroidien näkyessä tavallisillakin kiikareilla suurimpienkin C-tyypin asteroidien näkeminen vaatii pienen teleskoopin. Yleisimpiä ne ovat asteroidivyöhykkeen uloimmissa osissa.
Suurin tunnettu C-tyypin asteroidi Tholenin luokittelun mukaan on 10 Hygiea. SMASS-luokittelussa, jossa ei ole varsinaista G-tyyppiä, myös 1 Ceres kuuluu C-tyyppiin.
C-tyypin asteroideilla on erilaisia alaluokkia riippuen luokituksesta.
Tholenin luokittelun mukaan C-ryhmään kuuluvat yleiset C-tyypin asteroidit ja kolme spektriltään poikkeavaa luokkaa:
SMASS-luokittelun mukaan C-ryhmään kuuluvat yleiset C-tyypin asteroidit sekä Tholenin luokittelusta laajennettuja ryhmiä:
Ahvenanmaan itsehallintotalo
Ahvenanmaan itsehallintotalo () on Maarianhaminan keskustassa sijaitseva Ahvenanmaan parlamentti- ja hallintorakennus. Se vihittiin käyttöönsä vuonna 1978. Rakennuksessa toimivat Ahvenanmaan maakuntapäivät ja Ahvenanmaan maakuntahallitus.
Rakennuksen on suunnitellut suomalainen arkkitehti Helmer Stenros, joka voitti pohjoismaisen arkkitehtikilpailun Ahvenanmaan hallinnollisesta ja kulttuurillisesta keskuksesta. Rakennus on osa Projekt 77 -projektia, johon kuuluvat myös Ahvenanmaan museo ja Hotell Arkipelag -hotelli. Sisätilojen suunnittelusta on pitkälti vastannut Pirkko Stenros. Rakennus on sisustettu Yrjö Kukkapuron ja Alvar Aallon huonekaluilla.
Etelä-Keravan vesitorni
Etelä-Keravan vesitorni sijaitsee Lahdenväylän tuntumassa Keravalla Alikeravan kaupunginosassa. 53 metriä korkea vesitorni valmistui YIT:n rakentamana 2008. Muodoltaan lieriömäisen ja 23 metriä korkean vesisäiliön tilavuus on 4 000 kuutiometriä. Torni on tasapaksun näköinen, sillä sen halkaisija on alhaalta huipulle saakka 16 metriä eikä itse säiliöosa erotu varresta. vesisäiliöosa on verhoiltu teräslevyillä. Tornin suunnittelu on Keravan kaupungin omaa työtä. Vesitornin huipulla on Vaisala Oyj:n tutkimus- ja tuotekehityssäätutka valkoisen pallomaisen antennisuojan sisällä.
Ptolemaioksen portti
Ptolemaioksen portti on Jonathan Stroudin kirjoittama Bartimeus-fantasiatrilogian kolmas osa. Englanninkielinen alkuteos "Ptolemy's Gate" julkaistiin vuonna 2005. Sarjan aiemmat osat ovat Samarkandin amuletti ja Golemin silmä. Mika Kivimäki on suomentanut koko trilogian.
S-tyypin asteroidi
S-tyypin asteroidit ovat melko yleinen asteroidilaji. Ne koostuvat rautapitoisesta silikaattikivestä, jossa saattaa olla mukana magnesiumia ja nikkeliä. Väriltään ne ovat punertavia ja asteroidiksi keskitummia. Kaikista asteroideista niitä on 17 %. Niissä on vähän tai ei lainkaan vettä ja muita haihtuvia aineita.
Niitä on eniten asteroidivyöhykkeen sisäosissa, esiintymishuippu on 2,2 AU.
Tähän ryhmään kuuluu suurista asteroideista 3 Juno ja 15 Eunomia.
X-tyypin asteroidi
X-tyypin asteroidit ovat metallirikkaita asteroideja. Niitä ovat Tholenin luokittelun M, P ja E, joista M vastaa ehkä rautameteoriitteja. Tyypin M yleisyys on 2,5 %. M-tyypin tiheys on 1,5–5,5 g/cm³. E-tyypin asteroidit ovat kirkkaita ja enstatiittipitoisia, niiden albedo on 0,25–0,6. Ne vastaavat meteoriittiluokittelussa enstatiittikondriitteja. Tyypin P asteroidit ovat tummia, punertavia, ja kaukana auringosta, tyyppiesimerkki 65 Cybele. Niiden etäisyys on noin 4 AU.
X-ryhmän alalajit
Hannu Haarala
Hannu Veikko Haarala (s. 18. elokuuta 1981 Helsinki) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli alkujaan pelipaikaltaan oikea laitalinkki, mutta Alankomaissa pelatessaan hän siirtyi oikeaksi laitapuolustajaksi.
Haarala palasi Hollannista Suomeen Hongan pelatessa Ykköstä kaudella 2005. Hongan noustua Veikkausliigaan Haarala lopetti tilapäisesti ammattilaisuransa, mutta hän palasi kesken kauden 2007 takaisin Honkaan. Hän pelasi kahdessa A-maaottelussa Hollannin vuosiensa aikoihin.
Haarala ilmoitti kesäkuussa 2011 peliuransa olevan ohi hänen keskittyessä opiskeluihin.
D-tyypin asteroidi
D-tyypin asteroidi on Tholenin asteroidiluokittelun mukaan asteroidi, joka ei kuulu mihinkään suurista ryhmistä (C-, X- tai S-ryhmä), ja jolla on pieni albedo ja punaisen valon alueelle painottuva elektromagneettinen spektri. Monet Jupiterin radalla tai sen taakse kiertävät asteroidit ovat D-tyyppiä. Nämä ovat pääasteroidivyöhykkeellä harvinaisia. Nämä ovat hyvin tummia, punertavia. Nissä uskotaan olevan mutkikkaita orgaanisia hiliyhdisteitä, hiiltä ja ei-hydrattuja silikaatteja, ja omaavat luultavasti sisustassaan vesijäätä. Niiden albedo on 0,02 to 0,05. Niitä on yhä enemmän yli 3,3 AU:n päässä Auringosta. Marsin kuut Phobos ja Deimos saattavat olla D-tyyppiä, niin kuin ehkä Tagish-järven meteoriitti. D-tyyppiin kuuluvia asteroideja ovat esim. 152 Atala, Jupiterin radalla kiertävät 588 Achilles sekä 624 Hektor ja malkein Saturnuksen radalle yltävä 944 Hidalgo.
Elongaatio
Elongaatio on astronominen termi, joka tarkoittaa Auringon ja planeetan välistä kulmaa Maasta katsottuna.
Yksinpuhelu (EP)
Yksinpuhelu on Kotiteollisuuden vuonna 2001 julkaistu EP. Se sisältää muualla julkaisemattoman kappaleen "Yksinpuhelu", uudistetun version "Kuulohavaintoja"-EP:llä julkaistusta kappaleesta "Käärmeiden historiaa" sekä liveversiot "Tomusta ja tuhkasta" -albumilla julkaistuista kappaleista "Jos sanon" ja "Virret soi". Livekappaleet nauhoitettiin Helsingin Nosturissa 10. helmikuuta 2001.
Sävellykset ja sovitukset Kotiteollisuus, sanoitukset Jouni Hynynen.
Lars Riedel
Lars Riedel (s. 28. kesäkuuta 1967 Zwickau) on entinen saksalainen kiekonheittäjä, yksi lajin menestyneimmistä urheilijoista. Hän sijoittuu kaikkien aikojen maailmantilastossa seitsemänneksi ennätyksellään 71,50.
Itä-Saksassa varttunut Riedel siirtyi vuonna 1983 edustamaan SC Karl-Marx Stadtia. Hän osallistui vuoden 1986 junioreiden MM-kilpailuihin sekä vuoden 1990 EM-kilpailuihin ilman suurta menestystä. Saksojen yhdistymisen aikoihin hän menetti valmentajansa ja lopetti säännöllisen harjoittelun. Hän kuitenkin jatkoi uraansa tavattuaan uuden valmentajansa Karlheinz Steinmetzin USC Mainz -seurasta.
Vuonna 1991 Riedel voitti ensimmäisen kaikkiaan viidestä maailmanmestaruudestaan oltuaan paras Tokion MM-kisoissa. Hän uusi mestaruutensa Stuttgartissa 1993, Göteborgissa 1995, Ateenassa 1997 ja Edmontonissa 2001. Lisäksi Riedel sai MM-pronssia Sevillassa 1999.
199-senttinen ja 115-kiloinen Riedel voitti olympiakultaa Atlantassa 1996 tuloksella 69,40. Neljä vuotta myöhemmin hän sai hopeaa Sydneyn olympialaisista. Lisäksi Riedel on vuoden 1998 Euroopan mestari. Hän on voittanut myös Universiadit vuonna 1993, Euroopan cupin vuosina 1993, 1995 ja 1997 sekä Grand Prix -finaalin vuosina 1993, 1995, 1997 ja 1999.
Heinäkuussa 2008 Riedel ilmoitti lopettavansa uransa.
Suupohjan Sanomat
Suupohjan Sanomat on Kristiinankaupungissa keskiviikkoisin ilmestyvä sitoutumaton paikallinen sanomalehti. Lehden levikkialueeseen kuuluvat Kristiinankaupunki, Kaskinen, Isojoki, Karijoki sekä osaksi Teuva ja Närpiö. Lehti on perustettu vuonna 1897, ja se on niin ollen Pohjanmaan maakunnan vanhin suomenkielinen paikallislehti. Suupohjan Sanomien päätoimittajana toimii Olli Pursiainen. Lehteä kustantaa Ilkka-Yhtymään kuuluva I-Mediat Oy ja painaminen tapahtuu I-Print Oy:n painossa Seinäjoella. Suupohjan Sanomat on myös Sanomalehtien Liiton jäsen.
Kristiinankaupunkiin perustettiin seudun ensimmäinen sanomalehti Ahti - aaltojen kuningas. Se oli entisen Vaasan läänin toinen suomenkielinen sanomalehti, sillä vain kuukausi ennen sitä aloitti läänin pääkaupungissa ilmestymisensä Waasan Sanomat.
Suupohjan Sanomien historia alkaa vuodesta 1897, jolloin marraskuun 20. päivänä ilmestyi Suupohjan Kaiun näytenumero. Varsinaisen ilmestymisensä lehti aloitti vuonna 1898. Vuonna 1920 nimeksi tuli Kristiinan Sanomat ja vuodesta 1933 lehti on ilmestynyt Suupohjan Sanomat nimellä.
Ahdin ja Suupohjan Kaiun perustaja oli kristiinalainen kauppias ja suomalaisuusmies Wilho Parmanen, joka monin tavoin edisti suomalaisuusaatetta paikkakunnalla ja lähiseudulla. Wilho Parmasen ohella Suupohjan sanomien pitkän historian keskeisiä henkilöitä ovat Kaarlo J. Paasonen, joka lehtiyrityksen omistajana, toimittajana ja sittemmin myös päätoimittajana kolmen vuosikymmenen ajan luotsasi Suupohjan Kaikua ja Kristiinan Sanomia monien vaikeuksien keskellä. Lisäksi Jorma Kiuasperä, jonka päätoimittaja- ja yritysjohtajaura kesti liki 33 vuotta. Kiuasperän perheen omistuksessa Suupohjan Sanomat, sitä julkaissut Kristiinan Sanomalehti Oy ja lehteä painanut Suupohjan Kirjapaino kokivat voimakkaan niin toimituksellisen, teknisen kuin taloudellisen nousukauden.
Esisopimus yrityksen myymisestä syntyi Ilkka Oy:n kanssa 28.1.1989 ja kauppakirjan osapuolet allekirjoittivat 27.6.1990. Kristiinan Sanomalehti Oy fuusioitiin vuoden 1995 lopulla emoyhtiö Ilkka Osakeyhtiöön. Kristiinankaupungissa Suupohjan Sanomat työllistää tällä hetkellä kahdeksan henkilöä. (Lähde: Martti Pänkälä: Suupohjan Sanomat 1897 - 1997)
Ivano Brugnetti
Ivano Brugnetti (s. 1. syyskuuta 1976, Milano) on italialainen kävelijä.
Brugnetti käveli 1999 kävelyn maailmancupissa 50 kilometrin kävelyssä kahdenneksikymmenenneksikuudenneksi ajalla 3.51.45. Myöhemmin samana vuonna hän voitti MM-kultaa Sevillan MM-kilpailuissa ajalla 3.47.54. 2001 Brugnetti sijoittui Välimeren kilpailujen 20 kilometrin kävelyssä seitsemänneksi. Hän käveli 2004 maailmancupissa matkalla kuudenneksi ajalla 1.20.06. Ateenan olympialaisissa hän voitti olympiakultaa 20 kilometrin kävelyssä ajalla 1.19.40. Vuonna 2006 hän oli maailmancupissa 20 kilometrin kävelyssä viidestoista ja Göteborgin EM-kilpailuissa seitsemästoista.
Brugnetti sijoittui 20 kilometrin kävelyssä 2008 maailmancupissa 16:nneksi ja Pekingin olympialaisissa viidenneksi. Vuoden 2010 maailmancupissa hän oli 12:s. Berliinin MM-kisoissa 2009 ja Barcelonan EM-kisoissa 2010 hän keskeytti.
Brugnetti lopetti uransa vuonna 2011.
Northrop Grumman E-2 Hawkeye
Northrop Grumman E-2 Hawkeye on potkuriturbiinikäyttöinen AWACS-typpinen valvontalentokone, ja se on suunniteltu käytettäväksi lentotukialuksilta.
Pääkäyttäjä on Yhdysvaltain laivasto, mutta koneita on myös muun muassa Ranskan laivastolla ja muutamien muiden maiden ilmavoimilla.
Rebetiko
Rebetiko (, mon. "ρεμπέτικα", "rempétika") on eräs kreikkalaisen musiikin laji.
"Rebetikot" olivat kreikkalaisen alamaailman lauluja, joita lauloivat niin sanotut "rebetet" (ρεμπέτης, "rempétes"). "Rebetet" olivat erikoislaatuisia ihmisiä, jotka eivät piitanneet yhteiskunnasta. Heitä alkoi näkyä Kreikan vuoden 1821 itsenäisyyssodan jälkeen.
Laulut, joita usein verrataan sellaisiin musiikinlajeihin kuin amerikkalainen blues, ovat täynnä surua, intohimoa, romantiikkaa ja katkeruutta. Ne ovat yleensä laadultaan melankolisia ja kertovat tavallisten ihmisten epäonnisesta elämästä. Monet vanhat rebetikot kertoivat huumeista, etenkin hasiksesta, ja siksi rebetikot kiellettiin. Vasta 1947, kun Mános Chatzidákis toi rebetikon ylempien yhteiskuntaluokkien tietoisuuteen, laulut hyväksyttiin erityiseksi musiikinlajiksi. Státhis Damianákos totesi, että ensi vaiheen rebetikot olivat enimmäkseen kurjaliston laulettua ilmaisua. Suuri osa rebetiko-lauluista on tarkoitettu tanssittaviksi, ja yleisiä tansseja ovat zeïmpékiko ja chasápiko, mutta niihin kuuluvat myös tsiftetéli, karsilamás ja muita tanssilajeja.
Merkittävimpiä rebetikolaulajia ja -säveltäjiä ovat Panagiótis Toúntas, Vangélis Papázoglou, Giován Tsaoús eli Giánnis Eïtzirídis sekä Manólis Chrysafákis. Seuraavaan sukupolveen kuuluivat Márkos Vamvakáris, Kóstas Skarvélis, Giánnis Papaïoánnou, Kóstas Kaplánis ja Vasílis Tsitsánis. 1900-luvun lopun ja nykyajan rebetikon merkittävämpiä säveltäjiä ovat Mános Chatzidákis ja Míkis Theodorákis.