Tenzin Gyatso
Tenzin Gyatso (koko nimi Jamphel Ngwang Lobsang Yeshe Tenzin Gyatso, syntyjään Lhamo Dhondrub, s. 6. heinäkuuta 1935) on nykyinen, 14. dalai-lama, Tiibetin buddhalaisuuden johtohahmo ja Tiibetin pakolaishallituksen johtaja.
Tenzin Gyatso syntyi maanviljelijäperheeseen Koillis-Tiibetissä. Edellisen dalai-laman ennen kuolemaansa jättämien vihjeiden ja perinteisten kokeiden perusteella hänet tunnistettiin jo pikkulapsena dalai-laman inkarnaatioksi eli ruumiillistumaksi. Hänestä tuli neljävuotiaana dalai-lama ja 15-vuotiaana Tiibetin poliittinen johtaja. Kiinan kansantasavallan miehitettyä Tiibetin dalai-lama lähti maanpakoon Intiaan. Siellä hän perusti Tiibetin pakolaishallituksen. Hän tukee tiibetiläisen kulttuurin säilyttämistä ja tavoittelee Tiibetin autonomiaa. Dalai-lama on matkustellut laajasti vuodesta 1960 lähtien tekemässä tiibetiläisten asiaa tunnetuksi, ja tiibetiläiset pitävät häntä yhä johtajanaan. Hän sai vuonna 1989 Nobelin rauhanpalkinnon väkivallattomasta rauhantyöstään.
Lhamo Thondup (tai Dhondrub) syntyi Tengsterin kylässä Amdon maakunnassa (nyk. Qinghain maakunnassa Kiinassa) Koillis-Tiibetissä 6. heinäkuuta 1935. Hän oli vanhempiensa kuudestatoista lapsesta yhdeksäs; lapsista seitsemän jäi eloon. Hänen nimensä tarkoitti ”toiveita toteuttavaa jumalatarta”. Hänen isoveljensä Thubten Jigme Norbu oli jo aikaisemmin julistettu lama Tengster Rinpochen jälleensyntymäksi, ja hänen toinen isoveljensä opiskeli luostarissa munkiksi. Lhamon vanhemmat olivat uskonnollisia ja noudattivat tavallisimpia tiibetinbuddhalaisia menoja, mutta he eivät olleet varsinaisesti hurskaita. Ensimmäiset kolme vuotta Lhamon vietti melko tavanomaista tiibetiläislapsen elämää.
Kolmastoista dalai-lama oli kuollut Lhasassa vuonna 1933, ja hänen odotettiin jälleensyntyvän aikaisintaan yhdeksän kuukauden ja viimeistään kahden vuoden kuluttua kuolemastaan. Hänen päänsä havaittiin kääntyneen kahdesti hänen kuolemansa jälkeen itään päin, mikä tulkittiin merkiksi siitä, että jälleensyntyminen tapahtuisi jossain Lhasan itäpuolella. Tiibetin sijaishallitsija Reting Rinpoche lähtikin etsimään dalai-laman jälleensyntynyttä dalai-lamaa idästä, ja erinäisiä merkkejä seuraamalla löytyi kolme ehdokasta. Näistä ensimmäinen ehti kuolla, ja toinen ei kyennyt tunnistamaan dalai-lamalle kuuluneita esineitä. Kolmannen ehdokkaan, Lhamo Thondupin, sen sijaan kerrotaan heti tunnistaneen etsijäseurueen jäsenet ja heidän kantamansa esineet. Vielä nykyisin 14. dalai-lama kertoo itsekin muistavansa tapahtumat ja sen, kuinka tutulta kaikki hänestä jo silloin tuntui.
Kun maakunnan hallitsija oli vihdoin lunnaita vastaan sallinut juuri neljä vuotta täyttäneen Lhamon lähteä Lhasaan, noin 50 hengen suuruinen seurue lähti Tengsteristä 10. heinäkuuta 1939. Seurueeseen kuuluivat Lhamon vanhemmat ja kaksi veljeä, jotka saivat Lhasaan saavuttua asua lähellä Lhamon uutta kotia. Lhamon saapuminen Lhasaan oli hyvin merkittävä ja odotettu tapahtuma tiibetiläisille. Neljävuotias Lhamo oli vielä liian nuori opiskelemaan buddhalaisia tekstejä, joten hän vietti ensimmäisen talven dalai-laman kesäasunnossa Norbulingkan palatsissa. Hänen päänsä ajeltiin, ja hän sai uuden nimen Jamphel Ngwang Lobsang Yeshe Tenzin Gyatso, joka tarkoittaa ”Pyhä herra, Lempeä kunnia, Suuri puhuja, Myötätuntoinen, Oppinut uskon puolustaja, Viisauden valtameri”. Henkilönnimenä hänestä käytetään kahta viimeistä nimeä. Jälkikäteen Tenzin Gyatso on suhtautunut nimiinsä vaatimattomasti: hän myöntää vain ”Suuren puhujan” olevan osuva nimi, sillä hän puhuu paljon.
Lhamo palasi Lhasaan 21. helmikuuta, ja uudeksi dalai-lamaksi hänet kruunattiin juhlallisesti 22. helmikuuta 1940. Dalai-lama itse kertoi jälkeenpäin muistavansa yhä kruunajaisseremonioiden tapahtumat, ja kuinka tutulta kaikki tuntui:
Kuusivuotiaana Dalai-lama aloitti buddhalaisuuden opinnot, jotka kestivät 18 vuotta. Talvet hän vietti Potalan palatsissa ja kesät Norbulingkassa, missä hän kertoo viihtyneensä paremmin.
Kiinan kansanarmeija hyökkäsi Tiibetiin vuonna 1949 ja miehitti lopulta maan pysyvästi, mikä muodosti uhan tiibetiläisen kulttuurin olemassaololle. Tiibetiläiset antoivat 15-vuotiaalle Dalai-lamalle täyden poliittisen vallan, sillä maa tarvitsi yhdistävää symbolia. Dalai-lama neuvotteli miehityksen aikana Kiinan johdon kanssa tuloksetta.
Tiibetiläiset aloittivat aseellisen vastarinnan miehittäjiä vastaan vuonna 1957. Tiibetin kansannousun alettua vuonna 1959 Dalai-laman elämä Lhasassa kävi lopulta kestämättömäksi. Kiinalaiset pommittivat maan luostareita ja ampuivat hänen palatsiaan tykillä. Dalai-lama pelkäsi henkensä puolesta ja pakeni 31. maaliskuuta 1959 perheensä ja seurueensa kanssa Intiaan, mistä hän sai turvapaikan. Tiibet oli menettänyt johtajansa, jota pidettiin Jumalan asettamana, ja maahan jäi suuri henkinen tyhjiö. Osa kansasta uskoi kaiken olevan osa jumalallista suunnitelmaa, osa kielsi tapahtuneen, ja osa uskoi kiinalaisten nyt nousseen maan uusiksi jumaliksi.
Intiassa Dalai-lama asettui Intian pääministerin Jawaharlal Nehrun osoittamaan McLeod Ganjin esikaupunkiin, joka sijaitsee vuorenrinteessä noin 1 800 metrin korkeudessa Dharamsalan kaupungin yläpuolella. Kylä sopi ilmastoltaan tiibetiläisille ja oli tarpeeksi syrjäinen Intian johdon kannalta. Lisäksi alueella oli buddhalaisuuden varhaisia juuria. Köyhyyslupauksen antaneen Dalai-laman asuintalo oli suuri, mutta hänen asuintiloissaan ei ollut muuta kuin yksi vuode.
Dalai-lama aloitti poliittisen toiminnan välittömästi Intiaan saavuttuaan. Hän perusti Dharamsalaan Tiibetin pakolaishallituksen. Vuonna 1960 hän pyysi Yhdistyneitä kansakuntia keskittymään Tiibetin kysymykseen, mikä johtikin seuraavina vuosina kolmeen tiibetiläismyönteiseen YK:n päätöslauselmaan. Vuonna 1963 hän julkisti Tiibetin demokraattisen perustuslain. Hän alkoi myös tukea uhanalaisen tiibetiläisen kulttuurin säilyttämistä ja tukea tiibetiläispakolaisia. Vuonna 1964 hän teki ensimmäisen ulkomaanvierailunsa Aasiassa.
Kiinan johtaja Mao Zedong kuoli 1976, ja Tiibetin olot vapautuivat. Dalai-lamalle tarjottiin vuonna 1978 tilaisuutta palata Tiibetiin ja aloittaa keskustelut Tiibetin asemasta. Tiibetin täyttä itsenäisyyttä vielä tuolloin tavoitellut Dalai-lama torjui mahdollisuuden. Tiibetissä toteutettujen uudistusten vaikutuksesta tiibetiläisten itsenäisyysvaatimukset voimistuivat, minkä vuoksi kiinalaiset kieltäytyivät Dalai-laman vuonna 1981 ehdottamista neuvotteluista. Samalla Dalai-laman näkyvyys kasvoi, ja Tiibetin tilanne sai entistä enemmän kansainvälistä julkisuutta.
Dalai-lama on kannattanut vuodesta 1987 alkaen täyden itsenäisyyden sijasta Tiibetin autonomiaa. Hän ehdotti samalla koko Tiibetin muuttamista rauhanvyöhykkeeksi, kehotti Kiinaa luopumaan väestönsiirtopolitiikastaan ja kiinnittämään huomiota Tiibetin ympäristönsuojeluun ja tiibetiläisten perusoikeuksiin.
Dalai-lama sai vuonna 1989 Nobelin rauhanpalkinnon. Nobel-komitea rinnasti palkintoperusteluissa Dalai-laman rauhan esitaistelijana Mahatma Gandhiin. Komitea korosti erityisesti sitä, että ”Dalai-lama on johdonmukaisesti vastustanut väkivallan käyttöä kamppailussaan Tiibetin vapauden puolesta”. Nobel-palkinto lisäsi Dalai-laman tunnettuutta, mutta ärsytti Kiinaa eikä vaikuttanut sen Tiibetin-politiikkaan. Palkinnon myöntämisen jälkeen Tiibetin autonomia ei ole edistynyt Dalai-laman ponnisteluista huolimatta, ja maan kiinalaistamista on jatkettu.
Dalai-lama julkisti vuonna 1992 ”Suuntaviivoja Tiibetin tulevalle politiikalle, ja sen perustuslain pääpiirteet”. Siinä hän ilmoitti, ettei aio olla virallisessa asemassa Tiibetin tulevassa hallituksessa vaan aikoo palvella kansaa hallituksen ulkopuolisena yksityishenkilönä. Hän perusteli kantaansa sillä, että ei halua maan olevan yhden ihmisen varassa. Hän sanoo haluavansa jatkaa elämäänsä yksinkertaisena munkkina, jos hänen sallitaan palata Tiibetiin. Dalai-lama luennoi edelleen ahkerasti eri puolilla maailmaa.
Dalai-lamalla on oikeus itse päättää, syntyykö hän uudelleen. Hänen mukaansa asia riippuu siitä, tarvitaanko uutta dalai-lamaa, ja hän katsoo, että asia on tiibetiläisten päätettävissä. Dalai-lama on ilmoittanut, ettei uusi dalai-lama synny Kiinan alaisessa Tiibetissä.
Dalai-lamaa pidetään asemastaan huolimatta rationaalisesti ja tieteellisesti ajattelevana ihmisenä, ja hän on ottanut etäisyyttä dalai-lama-instituuttiin liitettyyn magiaan ja mystiikkaan sekä tiettyihin tantrisen buddhalaisuuden kiistanalaisiin käytäntöihin. Hän uskoo kuitenkin jälleensyntymiseen ja sanoo, että hänellä on ohikiitäviä muistikuvia edellisestä elämästään.
Dalai-lama ei hyväksy minkäänlaista käännyttämistä vaan pitää uskonnollista vakaumusta ja hengellistä etsintää jokaisen oman valinnan ja tahdon asiana. Hän ei myöskään pidä buddhalaisuutta ainoana tapana ymmärtää elämää, vaikka se onkin hänen mielestään tapa elää hyveellistä ja myötätuntoista elämää. Toisaalta on arvioitu, että juuri hänen ansiostaan sadattuhannet länsimaiset ihmiset ovat viime vuosikymmeninä kääntyneet buddhalaisiksi.
Dalai-lama on kiinnostunut buddhalaisen meditaation ja tieteen yhteisen perustan etsimisestä, ja hän puhui aiheesta vuonna 2005 eräässä neurotieteen merkittävässä konferenssissa. Dalai-lama pitää meditaatiota tekniikkana, jonka avulla maailmaan voitaisiin ehkä tuoda tyyneyttä ja rauhaa. Hän itse meditoi päivittäin ennen auringonnousua. Dalai-laman ja tutkijoiden tapaamisten seurauksena on perustettu Mind and Life -instituutti.
Dalai-lama määrättiin selibaattiin jo nuorena, ja hän kertoo oppineensa tukahduttamaan halunsa, mikä on ollut vanhemmiten hänelle jo helppoa. Seksiä hän ei kuitenkaan pidä syntinä, vaan luonnollisena osana elämää. Hän ei tuomitse homoseksuaalisuutta, mutta on suhtautunut aiheeseen varauksellisesti.
Dalai-lama hyväksyy abortin erikoistapauksissa, kuten terveyssyistä.
Dalai-lama kertoo ryhtyneensä marxistiksi 1950-luvun puolivälissä alettuaan opiskella sitä ja pyrki jopa liittymään kommunistiseen puolueeseen. Hän ei kuitenkaan pidä kiinalaisten politiikkaa todellisena marxismina. Dalai-lama kannattaa nykyisin vapaata markkinataloutta sen tarjoaman ajatuksen ja uskonnon vapauden vuoksi.
Dalai-lama on hyvin ympäristötietoinen ja varoittelee maailmaa Tiibetin jäätiköiden sulamisen seurauksista.
Syyskuussa 2018 Malmössä pidetyssä konferenssissa hän sanoi Euroopan kuuluvan eurooppalaisille ja sanoi, että pakolaisten kuuluisi palata takaisin rakentamaan kotimaataan.
Kiina suhtautuu Dalai-lamaan kielteisesti. Eräs kiinalainen Delhin-diplomaatti kuvaili maansa suhtautumista näin: ”Me pyrimme reagoimaan Dalai-laman puheisiin aina ja kaikkialla. Hänen ei pidä luulla, että hän voi menestyä propagandansa avulla vain siksi, että muutama Hollywoodin näyttelijä lankeaa hänen temppuihinsa”.
Kiinan suhtautumisen johdosta moni länsimainenkaan johtaja ei tapaa Dalai-lamaa hänen saapuessaan maahan.
Yhdysvaltain presidentit ovat tavanneet Dalai-laman useasti, vaikka Kiina esittääkin asiasta aina vastalauseensa. Barack Obama tapasikin Dalai-laman useimmiten julkisuudelta salaa. Hänen kolme edeltäjäänsä tapasivat Dalai-laman aina, kun tämä vieraili Washingtonissa.
Paavi Franciscus kieltäytyi vuonna 2014 tapaamasta Dalai-lamaa, sillä se saattaisi hänen mukaansa haitata katolisen kirkon suhteita Kiinaan. Hänen edeltäjänsä Benedictus XVI tosin tapasi Dalai-laman vuonna 2006.
Kun Dalai-lama on vieraillut Suomessa, hänet on yleensä tavannut joku valtioneuvoston jäsen, mutta ei presidentti, pääministeri tai ulkoministeri. Hänen Suomen-vierailunsa yhteydessä vuonna 1996 Kiinan suurlähetystö ilmoitti, että Dalai-laman tapaaminen tulkitaan Kiinan sisäisiin asioihin puuttumiseksi.
Dalai-lama on saanut Nobelin rauhanpalkinnon lisäksi lukuisia kunnianosoituksia. Hän sai Yhdysvaltain kongressin kultaisen mitalin 2007. Hän on saanut muun muassa Yhdysvaltain, Ranskan, Belgian ja Kanadan kunniakansalaisuden sekä useiden kaupunkien, kuten Rooman, Venetsian, Pariisin ja Varsovan, kunnia-asukkaan arvonimen. Hän on muun muassa Calgaryn ja Marburgin yliopistojen kunniatohtori.
Dalai-lama on kirjoittanut toukokuuhun 2018 mennessä yksin tai yhteistyössä 90 englanniksi julkaistua kirjaa. Ensimmäinen kirja julkaistiin vuonna 1962.