hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
T. T. Oksala
Timo Tapani Oksala (9. huhtikuuta 1958 Joutseno – 13. joulukuuta 2010 Helsinki) oli suomalainen musiikkituottaja ja kitaristi.
Nuorena lukiolaisena Timo Oksala soitti kitaraa paikallisissa yhtyeissä. Joutsenolainen T-Team voitti Koulun Suurjuhlien bändisarjan vuonna 1975 ja samana vuonna Oksala osallistui rock-yhtyeitten SM-kisojen loppukilpailuun lappeenrantalaisen Canto-yhtyeen kitaristina. Oksalan ura ammattimuusikkona käynnistyi vuonna 1978, kun hänen Canto-yhtyeen kanssa äänittämänsä nauha päätyi Harri Saksalan kuultavaksi. Nauhan kuultuaan Saksala sopi Oksalan kanssa tämän debyyttialbumin julkaisusta. "Radio Storm" ilmestyi vuonna 1978 Saksalan levymerkin Lobo Recordsin julkaisemana. Saksalan tuottamalla albumilla soittavat T. T. Oksalan (kitara, koskettimet, laulu) lisäksi Jukka Gustavson (urut), Pave Maijanen (basso) ja Upi Sorvali (rummut). Albumista ilmestyi cd-uusintapainos vuonna 2013.
Elokuussa 1979 Oksalan yhtye T. T. Oksala & Storm Band esiintyi Ruisrock-festivaalissa kokoonpanolla T. T. Oksala (kitara, koskettimet, laulu), Esa Kotilainen (koskettimet), Jakke Leivo (basso) ja Upi Sorvali (rummut). Syksyllä 1979 Oksala liittyi Piirpaukkeeseen ja kesällä 1981 Timo Kojon yhtyeeseen. Alkuvuodesta 1982 lähtien Oksala soitti Pekka Pohjola Groupissa ja oli mukana Hectorin Eurooppa-orkesterissa. Tämän jälkeen hän siirtyi pääasiassa tuottajaksi ja äänittäjäksi, mutta soitti toisinaan levyillä sessiomuusikkona.
T. T. Oksala tuotti lukuisia suomalaisia rock-yhtyeitä. 1980-luvulla häntä käyttivät muun muassa Boycott, Keba, Liikkuvat Lapset, Pate Mustajärvi, Smack, SIG, Sielun Veljet, Peer Günt, Zero Nine ja Yö. Vuosikymmenen loppuun mennessä suomalaisissa musiikkipiireissä alettiin puhua ”T. T. Oksala -soundista”. Vuonna 1985 hän sai tuottaja-Emman.
1990- ja 2000-luvuilla hänen tuottamiaan yhtyeitä olivat muun muassa Negative, Ultra Bra, HIM, Lordi, Stratovarius, Suburban Tribe, Carmen Gray, Leningrad Cowboys ja Fintelligens.
T. T. Oksala kuoli pitkäaikaiseen sairauteen 13. joulukuuta 2010.
Oksalan veli oli toimittaja Pekka Oksala.
Radio Storm (1978) LOBO 001
Shore Stories (1988) Lighthouse LHLP 109
This Rhythm (1992) Amulet WISHCD 38
Border - EP (1983) Q KUUM 1001
Jean Todt
Jean Todt (s. 25. helmikuuta 1946 Pierrefort, Ranska) on ranskalainen autourheiluvaikuttaja ja nykyinen FIA:n puheenjohtaja. Hän on myös toiminut Peugeot'n rallitallin ja Ferrarin Formula 1 -tallien päällikkönä (vuodet 1993–2007). Hän toimi myös lyhyen ajan Ferrarin toimitusjohtajana. Vuoden 2008 Todt toimi Ferrarin F1-tallin neuvonantajana.
Jean Todt aloitti autourheilu-uransa rallin maailmassa. Hän toimi kymmenen vuoden ajan kartanlukijana useille suomalaisille kuljettajille (Timo Mäkinen, Rauno Aaltonen ja Hannu Mikkola) vuoteen 1981 asti. Tämän jälkeen hän siirtyi johtotehtäviin Peugeot'n rallitalliin. Hänen komentonsa alaisena Peugeot voitti rallin maailmanmestaruudet vuosina 1985 ja 1986. B-ryhmän autojen kieltämisen jälkeen Peugeot siirtyi Todtin johdolla maastoralleihin käyttäen Peugeot 205 Turbo 16 -mallia pohjana. Maastoralleista vetäytymisen jälkeen Peugeot siirtyi prototyyppien MM-sarjaan 905-mallillaan. Tältä ajalta sen saavutuksiin kuuluu muun muassa Le Mansin 24 tunnin ajon voitot vuosina 1992 ja 1993, joista jälkimmäisenä Peugeotin onnistui valloittaa kolme ensimmäistä sijaa.
Ferrari oli Todtin liityttyä talliin kriisissä, sillä se oli voittanut kuljettajien mestaruuden viimeksi vuonna , kun Jody Scheckter oli ajanut mestaruuteen tallin autolla. Todt alkoi uudistaa Ferrarin italialaista ilmapiiriä kansainvälisemmäksi ja palkkasi talliin huippunimiä maailmanmestaruuksia voittaneesta Benetton-tallista. Sieltä Ferrarille siirtyivät kaksinkertainen maailmanmestari Michael Schumacher ja tallin tekninen johtaja Ross Brawn. Yhteistyö tuotti hedelmää, kun Ferrari hallitsi valmistajien sarjaa voittamalla mestaruudet kausina –. Kaiken lisäksi Schumacher voitti kuljettajien mestaruudet kausina –2004. Lokakuussa 2006 Todt nimitettiin Ferrarin toimitusjohtajaksi, mutta hän jatkoi yhä tallipäällikön tehtävissä kauden loppuun. Todtin viimeinen kausi tallipäällikkönä päättyi menestyksekkäästi, kun Ferrari voitti valmistajien ja sen kuljettaja Kimi Räikkönen kuljettajien mestaruuden.
Huhtikuussa 2009 Jean Todt ilmoitti asettuvansa ehdolle FIA:n presidentti Max Mosleyn seuraajaksi. Lokakuussa pidetyissä FIA:n puheenjohtajavaaleissa hän voitti Ari Vatasen äänin 135-49 ja tuli valituksi FIA:n puheenjohtajaksi. Hänet on uudelleenvalittu nelivuotiskautiseksi puheenjohtajaksi kahdesti (vuosina 2013 ja 2017).
Jean Todt on toiminut myös elokuvien parissa, mm. esiintymällä elokuvassa Asterix olympialaisissa, jossa hän näytteli Michael Schumacherin roolihahmon Schumixin hevosvaljakon tallipäällikköä. Lisäksi Todt on kihloissa näyttelijä Michelle Yeohin kanssa. Hän toimi myös apulaistuottajana elokuvassa The Lady, jossa Yeoh näytteli päähenkilöä myanmarilaista kansalaisaktivistia Aung San Suu Kyitä.
Pietari I
Pietari I on ollut seuraavien hallitsijoiden nimi:
Tyrannion
Tyrannion Amisoslainen (ensimmäinen vuosisata eaa.) oli kreikkalainen grammaatikko ja kirjailija. Hän oli kotoisin Amisoksesta.
Tyrannion oli Hestiaios Amisoslaisen oppilas. Hänen alkuperäinen nimensä oli Theofrastos, mutta hänen kerrotaan saaneen uuden tyranniuteen viittaavan nimensä opettajaltaan, koska hän pyrki hallitsemaan muita oppilaita. Myöhemmin hän opiskeli Dionysios Traakialaisen alaisuudessa Rodoksella.
Tyrannion joutui Murenan ja Luculluksen vangiksi Pontoksen rannikolla vuonna 72 eaa. Mithridateen häviön jälkeen. Hän päätyi Roomaan, ja perusti suuren kirjaston. Kirjasto oli peräisin Apellikon Teoslaiselta, jonka kirjaston Sulla oli tuonut Roomaan. "Sudan" mukaan kirjastossa olisi ollut yli 30 000 teosta.
Apellikonin kirjaston joukossa oli myös huomattava joukko Aristoteleen teoksia. Tyrannion oli aristoteelikko tai tämän filosofian ystävä ("filaristotelês"), ja näin ensimmäisiä henkilöitä, joka kokosi Aristoteleen teoksia. Tämän jälkeen varsinaisen työn teosten kokoamisessa ja järjestämisessä teki Andronikos Rhodoslainen Tyrannioksen toimittamasta materiaalista.
Tyrannion perusti myös koulun Ciceroiden taloon, ja toimi muun muassa Ciceron ja tämän veljen opettajana. Myös Strabon on maininnut Tyrannionin yhdeksi opettajakseen erityisesti maantieteen alalla.
Tšerkasyn alue
Tšerkasyn alue () on Ukrainan keskiosassa sijaitseva hallinnollinen alue. Alueen hallinnollinen keskus on Tšerkasy.
Tšerkasyn alue rajoittuu lännessä Vinnytsjan, pohjoisessa Kiovan, idässä Pultavan ja etelässä Kirovohradin alueeseen. Alueen läpi virtaa Dnepr, johon padottuja, osin Tšerkasyn alueella sijaitsevia tekojärviä ovat pohjoisosan Kanivin tekojärvi ja itäosan Krementšukin tekojärvi.
Tšerkasyn alue oli vuonna 2012 jaettu 20 piiriin (raion) ja kuuteen alueellisesti merkittävään kuntatason kaupunkiin. Kaikkiaan alueella oli 16 kaupunkia, 15 kaupunkityyppistä asutustaajamaa ja 824 kylää. Alueen suurimmat, yli 30 000 asukkaan kaupungit ja niiden asukasluvut (vuoden 2013 alun arvio) olivat: Tšerkasy (285 605 as.), Uman (87 111 as.) ja Smila (68 636 as.). Pienempiä, mutta yli 15 000 asukkaan kaupunkeja ovat Zolotonoša (Золотоноша, 28 371 as.), Kaniv (25 558 as.), Korsun-Ševtšenkivskyi (Корсунь-Шевченківський, 18 655 as.), Zvenyhorodka (Звенигородка, 17 958 as.), Špola (Шпола, 17 806 as.) ja Vatutine (Ватутіне, 17 563 as.).
Alueen asukasluvun tilastoitiin vuoden 2012 alussa olevan 1 277 300. Väestöstä 56,2 prosenttia asui tuolloin kaupungeissa tai kaupunkityyppisissä taajamissa.
Tšernihivin alue
Tšernihivin alue ( tai Чернігівщина, "Tšernihivštšina") on vajaan 1,1 miljoonan asukkaan hallinnollinen alue Ukrainan pohjoisosassa. Alueen hallinnollinen keskus on 296 000 asukkaan Tšernihiv.
Tšernihivin alue rajoittuu idässä Sumyn, etelässä Pultavan ja lounaassa Kiovan alueeseen. Luoteisnaapurina on Valko-Venäjän Homelin alue ja pohjoisessa Venäjän Brjanskin alue.
Tšernihivin alue on tärkeä rauta- ja maantieliikenteen kauttakulkureitti: sen kautta kulkevat tärkeimmät valtatiet ja radat Moskovasta, Pietarista ja Minskistä Kiovaan.
Tšernihivissä on arkeologisia löytöjä yli 2 000 vuotta vanhasta asutuksesta.
Tšernihivin ja Novhorod-Siverskyin kaupungit mainitaan historiallisissa dokumenteissa myös Kiovan Venäjän aikana. Tuolloin Tšernihiv oli omana ruhtinaskuntanaan Kiovan jälkeen valtakunnan tärkeimpiä kaupunkeja.
Tšernihivin alueella oli vuoden 2014 alussa 22 kuntapiiriä (pайон) ja 3 suoraan alueen alaista kaupunkialuetta (міст обласного значення). Piirien alaisuudessa on lisäksi 13 kaupunkia, 29 kaupunkityyppistä taajamaa ja 1 485 kylää tai muuta asuttua paikkaa.
Oheisessa taulukossa on lueteltu aluehallinnon alaiset piirit asukaslukuineen ja hallintopaikkoineen (kaupunki tai kaupunkityyppinen taajama; ). Kolmea suurinta kaupunkia (Tšernihiv, Nižyn ja Pryluky) ovat sekä aluehallinnon alaisia yksiköitä että toimivat ympäröivän piirin hallintokeskuksina:
Tšernihivin alueen sisälle jää enklaavina siihen kuulumaton Slavutytš, joka rakennettiin vuosina 1986-1988 Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuuden jälkeen saastuneelta alueelta evakuoitujen ihmisten asuinpaikaksi, mutta joka kaupunki kuuluu hallinnollisesti Kiovan alueeseen.
Tšernihivin alueen osuus Ukrainan vuoden 2011 BKT:stä oli 1,6 prosenttia eli 21,165 miljardia Ukrainan hryvniaa (UAH) tai vuoden lopun virallisella vaihtokurssilla 2,06 miljardia euroa. Jokaista alueen asukasta kohti kansantuotetta syntyi yhteensä 19 357 UAH eli 1 880 euroa. Tämä oli 68 prosenttia Ukrainan keskiarvosta. Vuonna 2013 keskimääräinen kuukausipalkka oli alueella eurooppalaisin alhainen 2 504 UAH tai 243 euroa, mikä oli alle Ukrainan keskiarvon (296 euroa).
Liber Chronicarum
Liber Chronicarum ("Kronikkojen kirja") eli Nürnbergin kronikka on yksi hienostuneimpia ja parhaiten dokumentoituja varhaisia painettuja kirjoja eli inkunaabeleita. Teos on kuvitettu maailmanhistoria. Se painettiin ensimmäisen kerran latinaksi kesäkuussa 1493, ja pian saman vuoden joulukuussa saksaksi. Teos painettiin Nürnbergissä. Teoksen kirjoittaja on Hartmann Schedel, ja Georg Alt oli vastuussa saksankielisestä käännöksestä. Albrecht Dürer todennäköisesti teki joitakin kirjan puupiirroksista.
Tutkijat ovat arvioineet, että kirjasta julkaistiin noin 1400-1500 latinankielistä ja noin 700-1000 saksankielistä kopiota. Vuodelta 1509 säilynyt dokumentti mainitsee, että teoksesta oli myymättä 539 latinankielistä ja 60 saksankielistä kappaletta. Nykyaikaan teoksia on säilynyt noin 400 latinankielistä ja 300 saksankielistä kappaletta.
Keskiaikaisen käytännön mukaan kirjalla ei ollut varsinaista nimeä ja nimilehteä. Oppineet kutsuvat teosta yleisesti nimellä "Liber Chronicarum", sillä nimi esiintyy latinankielisen version hakemiston alussa. Monilla kielillä teoksesta käytetään nimeä "Nürnbergin kronikka" (esimerkiksi ) painopaikan mukaan. Saksaksi teosta kutsutaan nimellä "Die Schedelsche Weltchronik" kirjoittajan mukaan.
Kiihdytinreaktori
Kiihdytinreaktori eli ADS () on teoriassa toimiva ydinvoimalaratkaisu korkea-aktiivisen ydinjätteen hävittämiseksi, ja käyttämiseksi energiantuotannossa. Tavanomaisiin ydinvoimaloihin soveltumattomien radioaktiivisten raskaiden atomien isotooppien ytimet kyetään teoriassa käyttämään energian hallittuun tuottamiseen käyttämällä neutronisäteilyä reaktion alkuun saattamisessa. Turvallisuusnäkökohtiakin on jossain määrin selvitetty. Teoria ja osa teknisistä ratkaisuista on kehitetty CERNissä viime vuosikymmenten aikana (1990-). Yhtäkään tämäntyyppistä reaktoria ei ole vielä (2005 mennessä) toiminnassa.
SECU
SECU (Stora Enso Cargo Unit) on suuri kontin kaltainen tavaroiden kuljetuksessa käytettävä suuryksikkö. Tämän suuren metallilaatikon sisälle kuormatut tavarat siirtyvät siinä ilman välilastauksia paikasta toiseen. Sen alaosa muistuttaa lauttavaunua ja yläosa oikein suurta konttia.
SECU ei ole kontin ja vaihtokorin lailla maailmanlaajuisesti käytettävä, koko kuljetusketjuun soveltuva yksikkö. Se on suunniteltu paperirullien kuljettamiseen yhden yrityksen tarpeita varten. Vaikka niillä tuodaan paluukuljetuksena esimerkiksi Venäjälle vietäviä autoja, niin SECUja käyttävää kuljetusjärjestelmää voi pitää suljettuna muilta käyttäjiltä. Näitä Kiinassa valmistettuja yksiköitä on yrityksen käytössä noin 2000 kappaletta.
Suurten ja painavien kuormien siirtoon suunnitellussa SECUssa on kontin tavoin kuormausovet toisessa päässä. Sen omapaino on 13 500 kg ja kokonaispaino 93 000 kg. Kun 12-metrisessä ISO-kontissa voi kuljettaa 24 tonnia paperirullia, niin yksi SECU kestää 79,5 tonnin kuorman.SECU-yksiköitä käytetään erityisesti merikuljetuksissa. Sitä voidaan kuljettaa myös rautateitse siellä missä rataverkko kestää 25 tonnin akselipainot. Tällöin se voidaan lastata jo tehtaalla. Sen kuljettaminen vaatii erikoisrakenteisen alustan, jossa sen varsinainen pohja on rautatievaunun päällä. Näin kuljetuksen kokonaiskorkeus ei kasva liian suureksi. Tämäkin onnistuu tosin vain Suomessa ja Ruotsissa, joissa rautatievaunujen kuormatila voi olla korkeampi kuin muualla.
Suomesta SECUt kuljetetaan ensin Göteborgiin, josta ne Ruotsista tulevien yksiköiden kanssa laivataan Eurooppaan. Määränpäässä ne joudutaan purkamaan jo satamassa, sillä ne ovat mitoiltaan liian suuria rataverkolle.
Näin raskaiden yksiköiden käsittely vaatii yleensä sataman ramppien ja laiturirakenteiden muutoksia sekä varastokenttien vahvistamista. SECUja ei voi nostaa kontin tavoin yläkulmista. Niiden siirtelyyn tarvitaan erikoisrakenteisia terminaalitraktoreita, joissa ohjaamo on normaalia ulompana. Tällöin näkyvyys myös peruutettaessa säilyy hyvänä.
Vaikka paperia ja kartonkia kuljetetaan lähinnä vain yhteen suuntaan ja SECUt tuodaan usein tyhjinä takaisin, arvioidaan kuljetuskustannusten vähenevän ainakin 10 prosenttia. Ilman paluukuormia, jotka ovat usein hitaasti lastattavia, kalustokierto on nopeaa. Aikaa säästyy lastin käsittelykertojen ja kiinnitystarpeen vähentyessä. Samalla pienenee paperirullien vaurioitumisriski. Potentiaalisia paluukuormia ovat sellukuljetukset paperitehtaille.
Ruotsissa SECUja lastataan automaattisesti ja Lontoon Tilburyssä paperirullat puretaan SECUista automaattiseen korkeavarastoon. Myös roro-alusten automaattinen lastaus ja purku vihivaunujen avulla on kokeiluvaiheessa.
Piina (romaani)
Piina (englanninkielinen alkuteos "Misery") on Stephen Kingin vuonna 1987 kirjoittama romaani. Kingin piti alun perin julkaista teos salanimellä Richard Bachmann, mutta salanimi ehti paljastua ennen kirjan valmistumista. King oli suunnitellut Piinan nostavan Richardin Bestseller-listoille.
Kirja on julkaistu suomeksi Tammen kustantamana ja Ilkka Rekiaron kääntämänä vuonna 1989.
Romaanista tehtiin elokuvaversio vuonna 1990 ohjaajana Rob Reiner ja käsikirjoittajana William Goldman. Elokuvan pääosissa ovat James Caan ja Kathy Bates.
Kirja kertoo Paul Sheldonista, kirjailijasta, joka joutuu auto-onnettomuuteen. Tien varrelta hänet korjaa käsiinsä Annie, entinen sairaanhoitaja, jolla on synkkä menneisyys. Sheldon on kuuluisa Misery-romaaneistaan, jotka kertovat 1800-luvun naisesta. Annie rakastaa näitä romaaneja yli kaiken. Kuitenkin hiljattain Paul on mennyt tekemään niin tuhmasti, että hän on antanut viimeisimmässä Misery-kirjassaan päähenkilön kuolla. Niinpä hänen on nyt oltava kiltti poika ja herätettävä Misery henkiin tai luoja tietää, mitä Lohikäärmenaisena tunnettu Annie tekee. Sheldonin on monesti sanottu olevan aivan kuin King itse.
Kupoli
Kupoli eli kupuholvi (latinan sanasta "cupa" ’tynnyri, sammio’) on pyöreiden, monikulmaisten tai neliömäisten tilojen kaarevarakenteinen holvikatto. Kupolin laella on toisinaan avoin tai ikkunallinen torni, lanterni. Kupolin lieriömäistä tai monikulmaista kantaa kutsutaan "rummuksi" tai "tampuuriksi".
Esihistorialliselta ajalta tunnetaan Välimeren alueen kupolihaudat, joissa muoto oli saatu aikaan muuria ulontamalla ja rakentamisen edetessä kivikehää kaventamalla. Tunnetuimpia niistä ovat Mykenen kupolihaudat. Varsinaisen holvikupolien rakennustaidon on määritelty kehittyneen Etu-Aasian alueella. Roomalaisilla kupoleiden rakentaminen oli jo teknisesti korkealle kehittynyttä, mistä esimerkkinä muun muassa Pantheonin temppeli Roomassa. Bysantin kulttuurissa kupoliholvilla oli huomattava asema rakennustaiteessa, mestarinäytteenä Justinianus I:n vuonna 537 rakennuttama Hagia Sofia. Bysantin vaikutus oli sittemmin nähtävissä muun muassa islamilaista arkkitehtuuria edustavissa moskeijoissa ja Italian renessanssiajan arkkitehtuurissa (muun muassa Rooman Pietarinkirkko).
Ortodoksisen rakennusperinteen erityispiirteenä ovat kirkkojen liekkikupolit eli sipulinmuotoiset kupolit, tunnetuimpana esimerkkinä 1500-luvun puolivälissä rakennettu Pyhän Vasilin katedraali Moskovassa. Sipulimuotoa on käytetty myös Etelä-Aasian ja Kaukoidän kulttuureissa, muun muassa Taj Mahalissa Intian Agrassa on sipulikupolit.
Nykyaikaisten urheiluareenojen kattorakenteena käytetään usein kupolia.
Kuivapari
Kuivapari on pariston sisällä oleva kahden eri metallin pari, jossa elektrolyyttinä ei ole neste. Se on primäärinen virtalähde, jota ei varata toistuvasti. Muun muassa radioissa ja taskulampuissa käytetään kaikkein yleisimmin 1,5 voltin kuivaparia. 4,5 voltin litteässä paristossa on 3 sarjaan kytkettyä kuivaparia.
Kuivapareja on useita tyyppejä, joista tärkeimpiä ovat:
M2 Bradley
M2 Bradley on yhdysvaltalainen jalkaväen taisteluvaunu. M2 ja sen tiedusteluversio M3 ovat Yhdysvaltain maavoimien ainoat rynnäkköpanssarivaunumallit. Bradleystä on tehty myös Stinger-ohjuksin varustettu ilmatorjuntaversio, M6 Linebacker. Bradleyn valmistaja oli aiemmin yhdysvaltalainen United Defense Industries UDI). Maaliskuussa 2005 UDI liitettiin yrityskaupan seurauksena brittiläisen BAE Systems teollisuuskonsernin osaksi. Bradley M2/M3 taisteluvaunun valmistajaksi tuli konsernin "BAE Systems Land & Armaments".
M2 Bradley suunniteltiin jalkaväen kuljettamiseen taisteluun ja sen taistelun tukemiseen. Bradley voi tuhota myös vihollisen kalustoa panssarintorjuntaohjuksilla ja konetykillä. Vaunu kuljettaa kolmea miehistönjäsentä ja kuuden sotilaan jalkaväkiryhmää.
M2 Bradley on 6 metriä pitkä, 3,6 metriä leveä ja 3,2 metriä korkea. Sen huippunopeus on 66 kilometriä tunnissa. Painoa vaunulla on 30,4 tonnia. Bradleyn pääase on sähkötoiminen 25 millimetrin M242-konetykki. Panssarintorjunta-aseistukseen kuuluu TOW-panssarintorjuntaohjuksen ampumalaite, jossa on ampumavalmiina kaksi ohjusta. Vaunussa on myös putken suuntainen 7,62 mm M240 -konekivääri.
M2 Bradleyn kehitystyö alkoi vuonna 1968 vastauksena neuvostoliittolaiselle BMP-1-rynnäkkövaunulle. Palveluskäyttöön se tuli vuonna 1981, samoihin aikoihin Neuvostoliiton BMP-2-rynnäkköpanssarivaunun kanssa. Se nimettiin kenraali Omar Bradleyn mukaan ja otettiin Yhdysvaltain maavoimien käyttöön vuonna 1981. BAE Systems North America on valmistanut niitä tähän mennessä jo 6 720 kappaletta.
Persianlahden sodan aikana Bradleyt tuhosivat enemmän irakilaisia panssariajoneuvoja kuin M1 Abrams -taistelupanssarivaunut. Yhdysvallat menetti sodassa 20 Bradleytä, mutta niistä irakilaiset tuhosivat vain kolme. Loput 17 tuhoutuivat omien joukkojen tulessa. Tällaisten tapausten välttämiseksi Yhdysvallat alkoi liittää niihin tunnistuspaneeleja.
Bradleytä käytettiin myöhemmin Irakin sodan aikana, mutta niiden on todettu olevan haavoittuvia sissien yllätyshyökkäyksiä vastaan.
Rosenrot
Rosenrot () on saksalaisen industrial metal -yhtye Rammsteinin viides studioalbumi. Se ilmestyi 28. lokakuuta 2005.
Albumin nimeksi ajateltiin aluksi antaa "Reise, Reise Vol. 2", mutta se muutettiin Rosenrotiksi 18. elokuuta 2005. Rammsteinin jäsenet ovat kuvailleet Rosenrotia eräänlaiseksi "Reise, Reise" -albumin jatko-osaksi, tai toiseksi osaksi. Albumi on koottu pääosin "Reise, Reisen" lopulliselta julkaisulta pois jätetyistä kappaleista (kuusi kappaletta), mikä osakseen selittää sen yleisesti Rammsteinin perinteisestä tyylistä poikkeavana pidetyn tyylin.
Albumin kansi on sama kuin "Reise, Reise" -albumin japanilaisessa versiossa. Siinä on jäänmurtaja USS Atka kuvattuna 13. maaliskuuta 1960 McMurdo Stationilla, Rossin jäähyllyllä, Etelämantereella.
Albumin ensimmäinen single oli "Benzin", joka julkaistiin 7. lokakuuta 2005. Albumin on sanoittanut kokonaan laulaja Till Lindemann, mutta muut yhtyeen jäsenetkin vaikuttivat niihin.
Rosenrot on laulettu muiden Rammsteinin albumien tavoin pääosin saksaksi. Kappale "Stirb nicht vor mir" on osittain englanninkielinen ja "Te quiero puta!" on espanjaksi. Yhtye on kutsunut Rosenrotia "romanttiseksi hetkekseen." Rosenrotista on saatavilla myös rajoitettu painos jossa on bonus-dvd.
Rammstein ei juurikaan markkinoinut tätä albumia vaan yhtye nosti fanien odotuksia muilla tavoilla. Albumin ensimmäinen single Benzin sai ensiesityksensä 70 000:n ihmisen edessä, Berliinin Wuhlheidella kesäkuussa 2005 neljän konsertin putkessa. Rammsteinin omalla virallisella nettisivulla oli laskuri julkaisupäivään sekä minuutin mittaisia pätkiä kuultavana kuudesta kappaleesta. Sähköisessä postikortissa oli pätkä Rosenrot-laulua sekä kuvia yhtyeestä ja perustietoa levystä.
Rajoitettu painos sisältää normaalin CD:n lisäksi DVD:n, jossa on kolme live-esitystä
James Eads
James Buchanan Eads (23. toukokuuta 1820 – 8. maaliskuuta 1887) oli yhdysvaltalainen keksijä ja insinööri. Hän syntyi Indianan Lawrenceburgissa ja vietti nuoruutensa Mississippin varrella Saint Louisissa, missä kiinnostui vesiliikenteestä. Hän sai nimensä äitinsä serkun, tulevan presidentin James Buchananin mukaan.
Hän kehitti sukelluskellon lähinnä haaksirikkoutuneiden alusten lastin pelastamiseen. Sisällissodan aikana hän sai tunnustusta unionilta kehitettyään panssaroituja aluksia, joita rakennutti kahdeksan kappaletta sadassa päivässä. Joen alajuoksun ajoittaisen madaltumisen ongelmaa hän pyrki ratkaisemaan onnistuneestikin aallonmurtajien avulla. Hän rakennutti Mississippin yli rautatie- ja maantiesillan Saint Louisin kaupungin kohdalla. Tämä Eads Bridge on yhä toiminnassa. Hän suunnitteli myös Meksikon poikki kulkevan rautatien yhdistämään Meksikonlahden liikenteellisesti Tyyneen valtamereen, mutta tätä suunnitelmaa ei toteutettu.
Eads kuoli Bahamalla Nassaussa.
Joulukärpänen
Joulukärpänen oli vuosina 1927–1967 ilmestynyt Otavan kustantama joululehti.
Lehden toimittajina olivat Veli Giovanni ja Olli ja Juuri.
Joululehdet eivät suinkaan aina ole olleet uskonnollisia, vaan niissä on usein tehty pilaa poliitikoista, yleisestä maailmanmenosta ja itse jouluunkin on suhtauduttu humoristisesti.
Joulukärpänen oli aikoinaan hyvin suosittu, kuten myös Joulupippuri ja Lipeäkala. Humoristiset joululehdet lopettivat ilmestymisensä 60-luvun loppupuolella.
Maanpuolustusopisto
Maanpuolustusopisto (lyhenne MpO) oli Lappeenrannassa sijainnut Suomen puolustusvoimien oppilaitos, joka koulutti opistoupseereita. Pääsyvaatimuksena oli varusmiespalveluksessa suoritettu AUK tai RUK, kouluasteen ammatillinen tutkinto, lukion oppimäärä tai sotilassoittajan tutkinto, enintään 25 vuoden ikä ja pääesikunnan määräämien soveltuvuustestien ja kokeiden suorittaminen hyväksytysti. Lisäksi henkilön tuli olla henkisen ja fyysisen kuntonsa ja terveytensä sekä elämäntapojensa puolesta opistoupseerin ammattiin sopiva
Oppilaiden palvelusarvo oli opistoupseerioppilas (ouopp tai opupsopp), joka rinnastettiin ylikersanttiin.
Valmistuttuaan peruskurssilta opistokoulutettujen upseerien tehtävät olivat mm.perusyksikköpäällystön alimmat ja kouluttajaupseerin (opetusupseeri) tehtävät. Opistoupseerien ylempiin tehtäviin (perusyksikköpäällystön ylemmät, toimistopäällikkö jne.) edellytetään jatkokurssin käymistä.
Opistoupseerien on mahdollista yletä urallaan kapteeniksi ja reservissä majuriksi asti. Opistoupseerikoulutus luokitellaan nykyään alimman korkea-asteen tutkinnoksi.
Opistoupseerin peruskurssi (PK) jakautui PK I:een ja PK II:een sekä erikoiskoulutusvaiheisiin ja työharjoittelujaksoon. Maanpuolustusopistosta valmistuttiin vänrikeiksi. Viimeinen Opistoupseerin peruskurssi valmistui 2003.
Jatkokurssille ei ollut valintamenettelyä ja kaikki noin 10 vuotta palvelleet opistoupseerit komennettiin kurssille. Opistoupseerien jatkokurssin ensisijaisena tavoitteena oli lisätä opistoupseerien valmiuksia peruskoulutusta vaativampiin sodan ajan tehtäviin sijoittamista varten. Jatkokurssin hyväksytysti suorittaminen antaa mahdollisuuden edetä opistoupseerin uralla aina vaativampiin tehtäviin ja virkoihin asti. Viimeinen opistoupseerien jatkokurssi valmistui 2012.
Päällystöopisto (lyhenne PO) 1974–1992. Päällystöopistoon pääsyn vaatimuksena oli vuonna 1974 alle 30 vuoden ikä, sopivuus terveydentilan puolesta, keskikoulun suorittaminen, reservialiupseerin koulutus sekä nuhteettomat elämäntavat ja muu sopivuus uralle. Merivartijan ja rajavartijan peruskurssin katsottiin vastanneen reservin aliupseerin koulutusta. Hakijoista karsittiin ensimmäisinä vuosina vähintään 15-20 prosenttia, koska pääesikunnan koulutusosasto piti tätä vähimmäiskarsintana, jotta oppilasaines säilyisi riittävän hyvänä.
Päällystöopistossa peruskoulutus jakautui kahteen jaksoon; Y-jakso (yhteiskoulutus), jossa kaikki oppilaat saivat saman koulutuksen. Y-jakson pituus oli kuusi kuukautta. Sen jälkeen oli E-jakso (erikoiskoulutus) joka pidettiin eri aselajikouluissa. Näitä olivat mm. Rannikkotykistökoulu, Sähköteknillinen koulu, Asekoulu jne. Näissä opetettiin ao. erityisasiat. E-jakso kesti kuusi kuukautta, mutta elektroniikkalinja (tutkakoulutus) yhdeksän.
Maanpuolustusopiston perinnehenkilöt ovat vääpeli Roth ja korpraali Spoof.Päällystöopiston viimeisenä johtajana toimi eversti Pertti Pyötsiä (s. 1939).
Oppilaitoksen johtajina ja samalla Lappeenrannan varuskunnan päällikkönä ovat palvelleet mm.:
Kapteeni Miki
Kapteeni Miki ("Capitan Miki") on villin lännen sarjakuva, jota julkaistiin Suomessa 1950-luvulta 1980-luvun alkuun. Mikin loivat italialaiset "Pietro Santoris" (1926 - 1989), "Dario Guzzon" (1926 - 2000) ja "Giovanni Sinchetto" (1925 - 1989) yhteisellä taiteilijanimellä "EsseGesse" vuonna 1951. Sarjakuvaa piirsivät 60-luvun jälkeen muutkin, mutta 1980-luvulla sen tekeminen lopetettiin. Kotimaassaan Italiassa sarja oli 50-luvulla Tex Willeriäkin suositumpi.
Kapteeni Miki on 16-vuotias orpo poika, joka liittyy vanhempiensa kuoleman jälkeen Nevada Rangerseihin eli joissakin tarinoissa Nevadan ratsujääkäreihin. Hän yleni nopeasti ensin kersantiksi, sitten luutnantiksi ja lopulta kapteeniksi. Mikin apuna toimivat viinaanmenevät "Windy" eli "Kaksois-Rommi" (Doppio Rhum) ja entinen hammaslääri "tohtori Salasso" (Dottor Salasso). Rangerien linnakkeen "Fort Coulverin" päällikön "eversti Brownin" pisamanaamainen tytär "Susy" on Mikin tyttöystävä.
Ensimmäisen kerran Mikiä julkaistiin Suomessa vuosina 1953 - 1965 yhden rivin liuskamuotoisissa Gordon Jim ja Villi länsi -lehdissä. Vuonna 1978 ilmestyi viisi pokkarimuotoista sarjaa ja vuoden 1979 lopusta vuoden 1981 alkuun yhdeksän A4-lehteä, joiden tarina jäi kesken.
Szczecin
Szczecin () on kaupunki Oderinhaffin rannalla Länsi-Pommerin voivodikunnassa Luoteis-Puolassa.
Vuoteen 1945 asti Saksaan kuulunut kaupunki on perustettu 1243, mutta paikalla tiedetään olleen asutusta jo ainakin 700-luvulla. Kaupungissa on sekä preussilaista että slaavilaista vaikutusta. Kaupunki kuului Ruotsille vuosina 1648–1720, jolloin se toimi myös Ruotsin Pommerin pääkaupunkina.
Toisen maailmansodan jälkeen Szczecin jäi ensin osaksi Neuvostoliiton Saksan miehitysvyöhykettä, mutta kaupunki luovutettiin pian Puolalle. Tämä oli vastoin liittoutuneiden sopimusta Oder–Neisse-linjasta Saksan ja Puolan tulevana rajana. Saksalaiset asukkaat karkotettiin ja tilalle tuotiin puolalaisia asukkaita Neuvostoliittoon liitetystä Itä-Puolasta. Neuvostoliitto piti kaupungin sataman hallussaan vuoteen 1955, jolloin sekin luovutettiin Puolalle.
Szczecin on Puolan seitsemänneksi suurin kaupunki, ja sen asukasluku on noin 407 000 (2008). Kaupungissa sijaitsee yksi Puolan tärkeimmistä satamista, eli osa Szczecin-Świnoujścien satamaa.
Giza
Giza (; Al-Jizah) on Egyptin kolmanneksi suurin kaupunki, Gizan kuvernementissa Niilin länsipuolella, vastapäätä Kairoa.
Väkiluvun kehitys on seuraavanlainen (luvuissa Gizan eli Al-Jizahin ohella mukana Al-Warrāq ja Al-Ahrām): 1 883 189 (vuonna 1986), 2 521 197 (1996) ja 3 021 542 (2006). Koko Gizan kuvernementin väkiluku on non kaksinkertainen Gizan kaupunkiin verrattuna.
Kairosta puhuttaessa tarkoitetaan yleensä myös Gizaa, joka sijaitsee Suur-Kairon alueella. Giza tunnetaan sfinksistä, Memfiin raunioista ja pyramidialueestaan, jolla sijaitsevat Kheopsin, Khefrenin ja Menkauren pyramidit.
Valtatie 26
Valtatie 26 on Haminasta Pyhällön kylän kautta Luumäen Taavettiin johtava valtatie. Tie yhdistää valtatiet 7 ja 6, ja se on tärkeä yhteys Etelä-Karjalan puunjalostusteollisuuden sekä Kotkan ja Haminan satamien välillä. Tämän vuoksi sillä liikkuu paljon raskasta liikennettä. Tien pituus on vain noin 46 kilometriä, ja se onkin valtatien 29 jälkeen Suomen toiseksi lyhin valtatie. Tie on kokonaan kaksikaistainen ja melko kapea, mutkainen ja mäkinen. Valtatie 26 on vaihtoehtoinen reitti Helsingistä Lappeenrannan suuntaan; se on vain seitsemän kilometriä pitempi kuin valtatien 6 kautta kulkeva reitti ja hyödyntää Kotkan ohittavaa moottoritietä, mikä kompensoi matka-aikaeroa.
Haminan ja Luumäen lisäksi tie kulkee lyhyen matkan myös Kouvolan kaupungin alueella.Haminan ja Taavetin välinen tie on rakennettu 1950-luvulla korvaamaan luovutetuille alueille jääneitä tieyhteyksiä. Samoihin aikoihin siitä tuli kantatie 61. Valtatieksi tie muutettiin vuoden 1996 tienumerouudistuksessa.
Valtatiellä 26 on useita linja-autovuoroja päivässä. Vuorotarjonta muodostuu suureksi osaksi Helsingin ja Imatran välisestä pikavuoroliikenteestä. Tämän lisäksi on tiellä kulkee lyhyemmän matkan vakiovuoroja muun muassa Kotkan ja Lappeenrannan välillä. Eräät vuorot jatkavat Imatralta Savonlinnaan ja Joensuuhun. Öisin tiellä kulkee Helsinki–Joensuu-yöpikavuoro.
Valtatiehen 7 kuuluvan Haminan ohikulkutien rakentamisen yhteydessä valtatien 26 alku on tarkoitus siirtää Husulaan, noin neljä kilometriä nykyisestä alkupisteestä pohjoiseen.
Tietä on suunniteltu parannettavaksi vuoteen 2030 mennessä useassa vaiheessa muun muassa tietä leventämällä, rakentamalla ohikulkuteitä taajamien ohi, ohituskaistoja rakentamalla sekä liittymiä, kevyen liikenteen olosuhteita, pohjavesisuojausta ja meluntorjuntaa parantamalla. Koko hankkeen kustannusarvio kesäkuun 2005 kustannustasossa on 49 miljoonaa euroa.
Kesällä 2017 tie päälystettiin kokonaan uudelleen ja kesällä 2018 tielle rakennetaan kaksi kilometrin pituista ohituskaistaa.
Fuerteventura
Fuerteventura on Kanariansaariin kuuluva saari Atlantin valtamerellä 115 kilometriä länteen Afrikan rannikosta. Saaren väkiluku oli 100 929 vuonna 2008. Saaren pääkaupunki on Puerto del Rosario. Fuerteventuran asukkaiden tärkein elinkeino on matkailu. Muita elinkeinoja ovat muun muassa kalastus ja maatalous.
Fuerteventura sai alkunsa tulivuorenpurkauksen seurauksena noin 12 miljoonaa vuotta sitten.
Saaren alkuperäiset asukkaat guanchit saapuivat Fuerteventuralle satoja vuosia ennen eurooppalaisia. Guancheilla ja Pohjois-Afrikan Atlasvuorilla asuvilla berberiheimoilla oletetaan olevan läheinen yhteys.
Ranskalainen Jean de Betancourt valloitti Fuerteventuran 1400-luvun alussa. Hän miehitti Betancurian kaupungin ja nimesi sen itsensä mukaan. Saaren ensimmäinen kristitty kirkko rakennettiin myös sinne.
Fuerteventuran nimen alkuperästä on useampikin teoria, erään teorian mukaan Jean de Betancourt antoi saarelle nimen Fuerteventura, pitäessään saarella käymistä suurena seikkailuna. Toisen teorian mukaan nimi tulee espanjankielisistä sanoista "el viento fuerte" (suomeksi voimakas tuuli).
Fuerteventura sijaitsee 105 km Marokon Cape Jubystä länteen.
Fuerteventuran pinta-ala on noin 1 660 neliökilometriä ja se on toiseksi suurin Kanariansaarista. Saari on noin 100 km pitkä ja 30 km leveä. Saaren korkein huippu on 807 metriä korkea Pico de Jandia.
Saari on maaperältään karu ja aavikkomainen. Saarella on rantaviivaa 340 kilometriä, josta kullankeltaista hiekkarantaa noin 50 kilometriä. Fuerteventuran rantavedet ovat usein turkoosinvihreitä, koska saaren rannat ovat matalia ja vesi kirkasta. Corralejon eteläpuolella on suuri valkohiekkainen dyynialue. Saaren eteläosassa Jandiassa on puolestaan 25 kilometriä pitkä ranta. Isla de Lobosin saari Corralejon lähellä on myös suosittu retkeilykohde. Betancurian historiallinen kaupunki saaren sisäosissa on myös näkemisen arvoinen.
Fuerteventura on osa Las Palmasin maakuntaa ja jakautuu kuuteen kuntaan:Fuerteventuran ilmasto on läpi vuoden hyvin tasainen. Lämpötila laskee hyvin harvoin alle 18 °C ja nousee harvoin yli 24 °C. Joulukuusta helmikuuhun ilmasto saattaa olla epävakainen ja kolea. Saarella tuulee lähes aina.
Fuerteventuralla on upeiden ja aurinkoisisten hiekkarantojen ja dyynien ansiosta erinomaiset puitteet rantalomailuun. Lisäksi saarella on monipuoliset mahdollisuudet aktiivilomailuun, erityisesti vesiurheiluun.
Fuerteventuran suurimmat matkailukohteet ovat Corralejon kylä saaren pohjoisosassa, Morro Jable saaren eteläosassa Jandiassa ja ainoastaan matkailua varten rakennettu Caleta de Fuste hieman pääkaupunki Puerto del Rosarion eteläpuolella. Myös kalastuskylä El Cotillo luoteisrannikolla, Isla de Lobosin saari Corralejon lähellä ja Betancurian historiallinen kaupunki saaren sisäosissa ovat suosittuja matkakohteita.
Isla de Lobosin saari Corralejon lähellä on myös suosittu retkeilykohde. Varsinaisia kulttuurinähtävyyksiä saarella ei juuri ole, mutta Betancurian historiallinen kaupunki saaren sisäosissa on näkemisen arvoinen. Fuerteventuralla ei myöskään ole kovin vilkasta yöelämää, mutta esimerkiksi Corralejossa on jonkin verran menopaikkoja.
Markku Aro
Markku Aro (oikealta nimeltään Markku Tuomas Puputti; s. 3. helmikuuta 1950 Mouhijärvi) on suomalainen iskelmälaulaja Nokialta. Hän oli Suomen suosituimpia iskelmälaulajia 1970-luvulla ja edusti Suomea Eurovision laulukilpailussa vuonna 1971.
Aro soitti kouluaikoina ystäviensä kanssa bändissä ja osallistui kotikaupungissaan iskelmälaulukilpailuihin , joista manageri Tauno "Tappi” Suojanen keksi hänet. Aro pääsi mukaan Kristiina Hautalan kesäkiertueelle vuonna 1968 ja samana vuonna ilmestyi ensisingle ”Käyn uudelleen eiliseen”.
Aro osallistui euroviisukarsintoihin vuosina 1969, 1971, 1974, 1976, 1979 ja 1981. Vuonna 1971 hän voitti karsinnat ja oli mukana Euroviisujen Kansainvälisessä finaalissa Dublinissa yhdessä Koivistolaisten kanssa Rauno Lehtisen säveltämällä kappaleella ”Tie uuteen päivään”, joka sijoittui kahdeksanneksi.
Aro oli Suomen suosituimpia iskelmälaulajia 1970-luvulla. Hänen hittejään tuolloin olivat muun muassa ”Hyvännäköinen”, ”Moskiitto”, ”Jestas sentään”, ”Oma kultasein”, ”Anna kaikkien kukkien kukkia”, ”Etsin kunnes löydän sun”, ”Pois sun vien”, ”Kun sä vierelläin sateessa oot” ja ”Loit elämälle pohjaa”. Vuosikymmenen loppupuolella Aron yhteistyökumppaniksi tuli tuottaja ja sovittaja Veikko Samuli, jonka kanssa syntyivät muiden muassa hitit ”Keskiyön aikaan” sekä ”Ollaan lähekkäin”.
1970- ja 1980-lukujen taitteessa alkoi Aron yhteistyö brittiläis-singaporelaisen Nisa Sorayan kanssa. Sittemmin suomalaistuneen Sorayan kanssa Aro esitti vuoden 1981 euroviisukarsinnoissa dueton ”Mun suothan tulla vierees sun”. Tämän jälkeen tuottajaksi vaihtui Kassu Halonen, jonka kanssa syntyivät muun muassa levytykset ”Kaksi rakkainta” ja ”Kyyneleet sielun puhdistaa”, joka sijoittui kolmanneksi Syksyn Sävel -kilpailussa 1989.
Syksyn Säveleen Aro osallistui ensimmäistä kertaa jo vuonna 1969 kappaleella ”Kertoisin sanoin suoraan sen”. ”Vain eteenpäin” sijoittui toiseksi 1971, ”Oo mikä nainen” kolmanneksi 1972. 1980-luvulla Aro oli kilpailussa mukana vuoden 1989 lisäksi vuonna 1981 kappaleella ”Aamulla”, vuonna 1985 kappaleella ”Ikuisuus aamuun” ja 1986 kappaleella ”Tänään tulen kotiin”.
Markku Aro on säilyttänyt tasaisen suosionsa esiintyjänä ja levyttänyt säännöllisesti, vaikka hittejä ei välillä ole syntynytkään. 2000-luvun levytyksistä soitetuimpia on ”Jotain taikaa sinussa on”, joka oli mukana vuonna 2001 ilmestyneellä pitkäsoitolla "Sinetti". Samana vuonna Aro oli yksi Iskelmä-Finlandia -ehdokkaista. Vuonna 2002 Aro oli mukana Dannyn ja Tapani Kansan muodostamassa Pojat-kokoonpanossa, joka esitti laulajien hittejä 1960-luvulta.
Aron myydyin albumi on kultalevyn saavuttanut, vuonna 1976 julkaistu "Etsin kunnes löydän sun", jota on myyty yli 31 000 kpl.
Vuonna 2015 Aro osallistui Tähdet, tähdet -ohjelman toiselle tuotantokaudelle. Aro putosi kilpailusta kolmantena.
Maizuru
Maizuru () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Kioton prefektuurissa. Se sijaitsee Japaninmeren rannalla prefektuurin pohjoisosassa Kioton luoteispuolella. Maizurussa on 84 115 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 342,12 neliökilometriä. Satamakaupungiksi kehittymistä on edesauttanut suojainen Maizurunlahti, joka on ihanteellinen luonnonsatama.
Maizurunlahti on vuonomainen ja kaksihaarainen, jonka vuoksi kaupungissa on erikseen itäinen ja läntinen osa omine satamineen. Vuoret ympäröivät jyrkkärantaista Maizurunlahtea aivan lahden suulle saakka ja jakavat sen keskeltä kahteen lahdenpohjukkaan. Molemmissa lahdenpohjukoissa on ranta-alanko, jossa sijaitsevat satamat ja kaupunkitaajamat.
Alkujaan Maizuru on historiallinen linnakaupunki. Tanaben linna rakennettiin 1500-luvulla suojaksi epävakaita oloja vastaan. Linna muistutti taivaalla kaartelevaa kurkea, joten paikkaa alettiin kutsua Maizuruksi, jonka merkitys on lentävä kurki.
Virallisesti satama perustettiin vasta 1901 ja itäisestä satamasta tehtiin laivastotukikohta, joka palveli heti tärkeässä osassa Venäjän-Japanin sodassa. Pian myös läntinen satama peruskorjattiin, ja siitä muodostui ulkomaankauppasatama erityisesti Kiinaan ja Koreaan sekä myöhemmin Venäjälle. Sen jälkeen kun toisen maailmansodan päätyttyä Maizurun kautta oli kotiutettu satojatuhansia sotilaita, sataman sotilaallinen merkitys on vähentynyt ja se on kehittynyt nimenomaan kauppasatamana, joka palvelee Kansain aluetta.
Itäinen ja läntinen Maizuru olivat aiemmin hallinnollisesti erillään, kunnes ne yhdistettiin 1943 nykyiseksi Maizurun kaupungiksi.
Satamakaupungille meri on ollut aina luonnollinen väylä. Yhä kaupungista on säännöllinen autolauttayhteys Hokkaidōn saarelle. Rautatie- ja maantieliikennereitit kulkevat rannikkoa pitkin naapurikaupunkeihin ja kauemmaksi. Sisämaahan johtaa kapea sola, jonne on rakennettu maantie- ja rautatieyhteys Ayaben kautta Kiotoon. Rautatie sähköistettiin 1999.
Liikenneyhteydet ovat parantuneet 1991 Maizuruun saakka avatun Osakan alueelta johtavan moottoritien myötä. Moottoritietä varten on rakennettu vuoriston läpi useita tunneleita.
Tianetin piirikunta
Tianetin piirikunta () on piirikunta Mtskheta-Mtianetin hallintoalueella Georgian itäosassa. Piirikunnassa on noin 13 300 asukasta (2007) ja sen pinta-ala on 906 neliökilometriä. Sen alue on vuoristoinen. Se käsittää historiallisen Ertso-Tianetin alueen Iori-joen yläjuoksulla.
Piirikunnan keskus on Tianetin kaupunkityyppinen taajama. Taajamassa on paikallismuseo, joka on perustettu vuonna 1952.
Hopeanuoli (lännensarjakuva)
Hopeanuoli (flaamiksi "Zilverpijl") on samannimisestä intiaanipäälliköstä kertova belgialaisen Frank Selsin luoma villin lännen sarjakuva. Sarjakuvaa ovat piirtäneet myös Edgard Gastmans ja Karl Verschuere. "Hopeanuolen" nimi oli Ruotsissa "Silverpilen", Norjassa "Sølvpil", Saksassa "Silberpfeil" ja Alankomaissa "Zilverpijl".
Sarjakuvalehteä ilmestyi Suomessa kymmenen vuosikertaa 1976-1985. Hopeanuolen numeroiden 3–24/1979 & 1–7/1980 välissä ilmestyi Turok mustavalkoliitteenä . Lisäksi lehdessä oli paljon asiatietoa intiaaneista sekä käsityöohjeita erilaisten intiaanitavaroiden valmistamiseksi. Kullasvuoren leirintäalueella oli Hopeanuolen intiaanileiri.
"Preerian tarumainen sankari, nuori intiaanipäällikkö" Hopeanuoli on viisas ja taitava miespäällikkö. Muita päähenkilöitä ovat hänen siskonsa Kuunsäde, suomalaisen uudisraivaajan poika Pekka Kenttä ja Tinka-puuma. Pekka on Hopeanuolen veriveli, koska oli pelastanut tämän hengen.
   ***UUSI JULKAISUASU***
Tsageri
Tsageri () on kaupunki Tsagerin piirikunnassa Ratša-Letškhumi ja Kvemo Svanetin hallintoalueella Georgiassa. Se sijaitsee 475 metriä merenpinnan yläpuolella Tskhenistsqali-joen, Rionin sivujoen, oikealla rannalla. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan kaupungissa oli noin 1 900 asukasta, joista suurin osa oli georgialaisia.
Keskiajan Georgiassa Tsageri toimi piispanistuimena. Kaupungissa oli katedraali, jota 1700-luvun alun maantieteilijä Vakhušti kuvasi sanoin "Tsagerin kupolikirkko, erinomaisesti rakennettu". Entisöijät muunsivat 1800-luvun lopussa alkuperäistä kolmilaivaista basilikaa huomattavasti: alkuperäiset seinämaalaukset, joihin kuului kuningatar Tamarin ja hänen poikansa Giorgi IV:n muotokuvat, hävisivät samalla.
Venäjän keisarikunnan aikana ja Neuvostohallinnon alussa Tsageri toimi Letškhumin ujezdin hallinnollisena keskuksena. Se sai kaupunkioikeudet vuonna 1968.
Kaupungissa on Georgian patriarkaatin Tsagerin ja Lentekhin piispan residenssi. Paikallisessa museossa esitellään tuhansia arkeologisia esineitä, jotka on löydetty alemman Svanetian ja Letškhumin alueilta.
Tsagerin kaupungin lähistöllä on Muristsikhen keskiaikaisen linnoituksen rauniot. Linnoitus saattoi olla kristityn teologin Maksimos Tunnustajan (n. 580–662) pako- ja kuolinpaikka. Paikalla on edelleen Pyhälle Maksimokselle omistettu luostari. Keskiaikaisten aikakirjojen mukaan läheisissä Khvamlin luolissa on Georgian kuninkaiden aarrekammio. Ne on luetteloitu Georgian kansallisten monumenttien joukkoon, ja viime aikoina tutkijat ovat kiinnostuneet niistä uudelleen.
Team Associated
Team Associated (Associated Electrics, Asso) on yhdysvaltalainen radio-ohjattavien pienoisautojen valmistaja. Nykyisin Team Associated tunnetaan RC10 TC5 FT -touringkilpa-autostaan. Lisäksi Asso on dominoinut krossikisoja, viimeisimpänä maailmanmestaruuskisojen neloisvoitto takavedossa ja kolmoisvoitto nelivedossa RC10 B44 -mallillaan. Myös Associated R5 1:12 autolla voitettiin Bankogissa maailman mestaruus marraskuussa 2008.
Viking
Viking voi tarkoittaa seuraavia asioita:
__Notoc__
Robert Ludlum
Robert Ludlum (25. toukokuuta 1927 – 12. maaliskuuta 2001) oli yhdysvaltalainen kirjailija, jolta on julkaistu 29 vakoiluromaania. Maailmanlaajuisesti hänen kirjojaan on myyty yli 210 miljoonaa kappaletta ja niitä on käännetty 32 kielelle.
Ludlumilla oli useita teoksia, jotka jäivät kesken hänen kuoltuaan. Useita niistä on viimeistelty ja julkaistu hänen kuolemansa jälkeen.
Ennen kirjailijauraansa Ludlum oli ammatiltaan näyttelijä ja ohjaaja. Hänen kirjoissaan esiintyy yleensä yksi mies tai pieni joukko, jotka taistelevat salaisia järjestöjä tai salaliittoja vastaan.
Ludlumin kirjoista on tehty monia televisiosarjoja ja elokuvia. Tunnetuimmat elokuvat ovat Sam Peckinpahin ohjaama "Verinen viikonloppu" sekä Matt Damonin tähdittämät "Medusan verkko", "Medusan isku" ja "Medusan sinetti".
Don’t Look Back in Anger
”Don’t Look Back in Anger” on brittiläisen rock-yhtye Oasiksen kappale. Sen on kirjoittanut yhtyeen pääasiallinen lauluntekijä, kitaristi Noel Gallagher. ”Don’t Look Back in Anger” on neljäs kappale Oasiksen toisella studioalbumilla "(What’s the Story) Morning Glory?", ja se julkaistiin 19. helmikuuta 1996 albumin viidentenä singlenä. Se nousi muun muassa Britannian singlelistan ykköseksi ja Suomen virallisen listan kolmanneksi, ja siitä tuli yhtyeen uran toinen listaykkönen Britanniassa sekä yksi Oasiksen tunnetuimmista ja suosituimmista kappaleista. ”Don’t Look Back in Anger” oli myös ensimmäinen yhtyeen kappale, jonka Noel Gallagher lauloi veljensä, laulaja Liam Gallagherin, sijasta.
Myös "Step Out" on Noelin laulama. Muita b-puolia ovat "Underneath the Sky" sekä "Cum On Feel The Noize".
Kappale alkaa John Lennonin ”Imagine”-kappaletta muistuttavalla pianointrolla. Noel Gallagher on sanonut, että se on tietoinen viittaus kyseiseen kappaleeseen ja artistiin. Noel on usein haastatteluissa maininnut Lennonin yhdeksi suurimmista vaikutteistaan ja suureksi esikuvakseen.
Noel Gallagher sanoi "Word" -lehden haastattelussa vuonna 2005, ettei vielä tänäkään päivänä tiedä mitä laulun sanat tarkoittavat.
Kappaleessa lauletaan, että kaikki on hyvin niin kauan, kunhan et katso takaisin menneisyyteen vihaisena. Voidaan arvella, että kappaleen merkitys liittyy Noel Gallagherin lapsuuteen ja hänen väkivaltaiseen isäänsä. Noel katkaisi välinsä isäänsä 18-vuotiaana eikä ole sen koommin nähnyt tätä. Kertosäkeen sanoitus syntyi erään konsertin soundchekissä, jossa Noel soitteli kappaleen raakaversiota ilman laulua. Liam tuli paikalle ja kysyi ”lauloitko ’So Sally can wait’? - Sinun pitäisi!”
"Step Outin" piti alun perin tulla mukaan albumille. Kappaleen havaittiin kuitenkin olevan kovin samanlainen kuin Stevie Wonderin hitti Uptight. Wonderin puolesta asia olisi voitu sopia, jos hänelle, Henry Cosbylle ja Sylvia Moylle olisi maksettu kymmenen prosenttia levyn tuotosta. Ehdotukseen ei suostuttu, vaan kappale käytettiin Don’t Look Back In Angerin b-puolella.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Noel Gallagher, ellei toisin mainita.
Guria
Guria () on hallintoalue ("mkhare") Georgian länsiosassa Mustanmeren rannalla. Alueella on noin 139 000 asukasta (2007) ja sen pinta-ala on 2033 neliökilometriä. Gurian pääkaupunki on Ozurgeti.
Paikannimi "Guria" esiintyy ensimmäisen kerran noin vuonna 800 laaditussa Pseudo-Džuanšerin kronikassa. Erään teorian mukaan nimi on peräisin sutta tarkoittavasta juuresta, ja se on mahdollisesti samaa alkuperää kuin itse Georgian nimi. Toisen selityksen mukaan nimi olisi peräisin mingrelin sydäntä tarkoittavasta sanasta "guri", sillä alue sijaitsee Georgian sydämessä.
Guriasta tuli noin vuonna 1352 Vardanisdze- ja Dadiani-sukujen läänitys, ja vuoden 1463 jälkeen se erosi Georgian kuningaskunnasta itsenäiseksi ruhtinaskunnaksi, jota hallitsi edellisten sukujen Gurieli-nimellä tunnettu haara. Ruhtinaskunta käsitti nykyisen Gurian alueen ja suuren osan Adžariasta, mukaan lukien Batumin kaupungin. Myöhemmin se kutistui ja kärsi tuhoa jouduttuaan konflikteihin osmanien valtakunnan kanssa. 19. kesäkuuta 1810 Mamia V Gurieli:n kanssa solmitun sopimuksen mukaan alueelle perustettiin Venäjän protektoraatti. Vuonna 1829, Gurian viimeisen prinssin Davit Gurielin hallituskauden aikana, Venäjä liitti ruhtinaskunnan itseensä.
Alueella oli kansannousuja Venäjää vastaan vuosina 1819 ja 1841. Vuonna 1840 Guriasta tehtiin maakunta ("ujezd") ja sen nimeksi annettiin Ozurgeti alueen tärkeimpiin kuuluvan kaupungin mukaan. Vuonna 1846 se liitettiin uuteen Kutaisin kuvernementtiin. Vuoteen 1904 mennessä väkiluku oli noussut hieman alle sataan tuhanteen noin 532 000 eekkerin alueella vuoria ja soisia laaksoja, joita peittivät maissipellot, viinitarhat ja teeplantaasit. Guria oli yksi Georgian etnisesti homogeenisimmista alueista, ja lähes koko väestö koostui talonpojista ja vähäaatelista. Lukutaitoaste oli korkea ja taloudellinen tilanne suhteellisen hyvä. Talonpoikien protestiliike, joka sai alkunsa vuonna 1902 ja huipentui avoimeen kansannousuun hallitusta vastaan vuoden 1905 vallankumouksen aikana, oli eräs tehokkaimmista ja järjestäytyneimmistä talonpoikaisliikkeistä koko keisarikunnassa. Talonpoikien hallinto, niin kutsuttu Gurian tasavalta, selviytyi vuoteen 1906 saakka kunnes kasakkojen rangaistusretkikunta tuhosi sen ja hävitti Guriaa.
Alue oli Georgian sosiaalidemokraattisen puolueen merkittävä kannatusalue. Puolue hallitsi Georgian demokraattista tasavaltaa vuosina 1918–1921. Guriassa oli sissivastarintaa puna-armeijan hyökkäyksen jälkeen perustettua neuvostohallintoa vastaan 1920-luvun alussa. Neuvostoaikana Guria oli maatalousaluetta, ja se jaettiin kolmeen piirikuntaan. Vuonna 1995 Georgian hallitus perusti Gurian hallintoalueen ("mkhare") ja palautti historiallisen provinssin nimen uudelleen käyttöön.
Guria sijaitsee Mustanmeren rannikolla. Se rajautuu Samegrelo ja Zemo Svanetiin pohjoisessa, Imeretiin koillisessa, Samtskhe-Džavakhetiin kaakossa ja Adžariaan etelässä. Alueen pinta-ala on noin 2 033 neliökilometriä. Guria jaetaan kolmeen piirikuntaan: