hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Aritmeettinen keskiarvo
Aritmeettinen keskiarvo (lyhenne ka.) tai lyhyesti keskiarvo on lukujen summa jaettuna niiden lukumäärällä. Puhuttaessa keskiarvosta tarkoitetaan yleensä juuri tätä aritmeettista keskiarvoa. Keskiarvo on tilastotieteessä myös yläkäsite todennäköisyysjakaumien monenlaisille keskiluvuille, joilla kuvataan jakaumien tiheysmassan paikkaa. Niitä ovat esimerkiksi moodi ja mediaani. Kun tarkastellaan tilastollista populaatiota, puhutaan lisäksi populaation keskiarvosta, ja kun tarkastellaan populaation otosta, puhutaan otoskeskiarvosta.
Keskiarvo tarkoittaa aritmetiikassa ja geometriassa myös niitä keskilukuja, joita käytettiin jo muinaisissa Babyloniassa, Egyptissä ja antiikin Kreikassa. Niitä käsitteli ja kehitti tuolloin eteenpäin Pythagoras tutkielmassaan verrannoista. Hän esitteli siinä ensin aritmeettisen keskiarvon lisäksi geometrisen keskiarvon ja harmonisen keskiarvon ja niiden perään vielä seitsemän uutta "keskiarvoa" verrantojen avulla.
Kreikkalaista kirjainta μ käytetään tavallisesti populaation keskiarvon merkitsemiseen. Kun jono "x", "x", ..., "x" muodostaa aineiston, merkitään otoskeskiarvoa vaakaviivalla muuttujan päällä formula_1. Luonnontieteessä tai tekniikassa voidaan suureen keskiarvoa merkitä formula_2.
Keskiarvo lasketaan käyttäen kaavaa:
jossa formula_4 on havaintojen lukumäärä. Jos samanarvoisia lukuarvoja on toistuvasti monta, tai aineisto on luokiteltu, voidaan keskiarvo esittää frekvenssien avulla
missä frekvenssien summa on N
Kun tarkasteltava frekvenssijakauma on vino, keskiarvo ei ole yhtenevä mediaanin kanssa. Lisäksi otoksessa olevat poikkeuksellisen suuret havainnot vaikuttavat keskiarvoon huomattavasti. Tällaisissa tilanteissa mediaani on keskiarvoa parempi luku kuvaamaan jakauman keskikohtaa.
Käytännössä μ:n ja formula_1:n erona on se, että tavallisesti koko populaatiota ei havaita, jolloin μ:n todellinen arvo ei ole tiedossa. Jos otos on satunnaisesti poimittu, formula_1 on satunnaismuuttuja, joka lähestyy suurten lukujen lain mukaan μ:tä otoskoon kasvaessa.
Keskiarvon lisäksi lukujoukosta voidaan laskea ns. yläneliökeskiarvo tai alaneliökeskiarvo, jotka lasketaan esimerkiksi alaneliökeskiarvon tapauksessa laskemalla kaikkien niiden lukujen keskiarvo, jotka ovat pienempiä kuin laskettu aritmeettinen keskiarvo. Nämä siis muodostavat ns. "keskiarvon neliön", koska keskiarvo lasketaan kahteen kertaan ja näiden käyttö voi toisinaan olla mielekkäämpää, kun tutkitaan lukujoukkojen tiettyjä painotusalueita.
Erityisiä keskiarvoja ovat myös
Théodore Géricault
Jean Louis André Théodore Géricault (26. syyskuuta 1791 Rouen, Seine-Maritime – 26. tammikuuta 1824 Pariisi) oli romantiikkaa edustanut ranskalainen taidemaalari. Hän syntyi varakkaaseen sukuun Rouenissa ja opiskeli Pariisissa yhdessä taidemaalarien Carle Vernetin (1758–1836) ja Pierre Guérinin (1774–1833) kanssa.
Hän matkusti Italiaan 1816–1818. Vanhat mestarit, erityisesti Michelangelo ja Rubens vaikuttivat häneen enemmän kuin kukaan aikansa nykytaiteilija.
Géricault pyrki pois vallitsevan uusklassismin kaavoista jo varhaisteoksissaan. Hänen teoksensa edustivat romantiikkaa, ja niissä oli ilmaisuvoimainen ja dynaaminen ote. Hänen maalauksensa "Ratsailla olevat upseerit" vuosilta 1812 ja 1814, jotka ovat esillä Louvren taidemuseossa Pariisissa, kuvaavat väkivaltaista toimintaa, ovat uskaliasta sommittelua ja dramaattista väriä. Ne herättävät voimakkaita tunteita, ominaisuuksia jotka olivat ominaisia vasta syntyneelle romantiikalle.
Palattuaan Pariisiin Géricault esitti teoksensa "Medusan lautta" vuoden 1819 Salongissa. Vaikka se sai kultamitalin, se myös aiheutti poliittisen skandaalin aiheensa takia. Fregatti "Medusa"n haaksirikko oli tapahtunut kesäkuussa 1816 lähellä Länsi-Afrikan rannikkoa. Miehistö jätti 150 matkustajaa oman kohtalonsa varaan lautalle. Kun lautta kaksi viikkoa myöhemmin löydettiin, eloonjääneitä oli vain 15, joista 5 kuoli pelastusoperaation jälkeen. Hallitus vaikeni tapauksesta, ja kun se tuli yleiseen tietoon vuotta myöhemmin, se herätti raivoa ja kritiikkiä hallituksen välinpitämättömyyttä ja korruptiota kohtaan.
"Medusan lautassa" Géricault pyrki mahdollisimman suureen tarkkuuteen, joten hän käytti apunaan lautan pienoismallia ja tutki huolellisesti oikeita ruumiita. Tässä valtavassa maalauskankaassa, kooltaan noin 5x7 metriä, Géricault sekoitti realismin ja romantiikan.
Ihanteellistettujen hahmojen ja realistisesti kuvatun piinan yhdistelmä, `klassisen´tai ´herooisen´ jättiläiskoon tai graafisen tarkkuuden poissaolo aiheuttivat rajuja väittelyitä uusklassististen ja romanttisten taiteilijoiden keskuudessa. Maalauksella oli hedelmällinen vaikutus romantiikan myöhemmälle kehitykselle.
Vuosina 1820–1822 Géricault oleskeli Englannissa, jossa hän maalasi jockeyta ja hevoskilpailuja, esimerkiksi Epsonin "derby"n 1821 sekä teki litografioita, joissa kuvataan Lontoon kaduille levinnyttä kurjuutta ja köyhyyttä. Taiteilija, joka oli poliittiselta vakaumukseltaan liberaali, maalasi vuosina 1822–23 kymmenen muotokuvaa "La Salpetrièren", pariisilaisen mielisairaalan potilaista.
Théodore Géricault kuoli 33-vuotiaana hevosen selästä putoamisessa tulleisiin vammoihin.
Positioastronomia
Positioastronomia on tähtitieteellisten kohteiden, erityisesti tähtien suhteellisia ja absoluuttisia paikkoja tutkiva tähtitieteen haara. Se on tähtitieteen alalajeista vanhin ja sen historia ulottuu aina muinaiseen Babyloniaan asti.
Eurovision laulukilpailu 1960
Eurovision laulukilpailu 1960 järjestettiin tiistaina 29. maaliskuuta Lontoon Royal Festival Hallissa, johon mahtui 2000 ihmistä, joten se oli suurin siihenastisista viisupaikoista. Kilpailun järjestäjänä toimi BBC. Kyseessä ovat toistaiseksi viimeiset euroviisut, jotka järjestettiin arkipäivänä.
Alankomaat oli voittanut kilpailun edellisenä vuonna, mutta tv-yhtiö ei halunnut enää toistamiseen järjestää kilpailua, sillä edellisen kerran Alankomaissa oli kilpailtu vasta vuonna 1958. Kilpailun juonsi Katie Boyle, joka toimi viisujuontajana myös kolme kertaa myöhemmin (1963, 1968 ja 1974). Vuoden 1960 viisuihin osallistuivat kaikki 12 viisuissa aikaisemminkin kilpaillutta maata, sekä Norja, joka osallistui ensimmäistä kertaa Euroviisuihin kolmantena Pohjoismaana. Ensimmäistä kertaa Eurovision laulukilpailut näytettiin suorana myös Suomen televisiossa, nimellä "Eurooppa laulaa. Eurovision laulukilpailujen päättäjäiset Lontoossa", joskin Suomi osallistui ensimmäisen kerran vasta seuraavan vuoden kilpailuun.
Voitto meni toista kertaa Ranskalle, jonka edustussävelmä oli Jacqueline Boyerin esittämä reipas lastenlaulun omainen iskelmä "Tom Pillibi", josta tuli myös näiden kilpailujen tunnetuin kappale. Voittopokaalin voittajalle ojensi ensimmäistä kertaa edellisen vuoden voittaja, siis tässä tapauksessa Teddy Scholten. Sangen suosittu oli myös Italian "Romantica". Molemmat laulut olivat suuria hittejä myös Suomessa Laila Kinnusen suomenkielisinä versioina. Iso-Britannia sijoittui jälleen kerran toiseksi.
Jokainen maa valitsi oman kapellimestarin johtamaan maansa esityksen, paitsi Luxemburg, jonka delegaatiota avusti isäntämaan ylikapellimestari Eric Robinson.
Vuonna 1960 jokaisella maalla oli 10-henkinen tuomaristo, jonka jokainen jäsen antoi äänen omalle suosikkilaululleen. Jokaisella maalla oli siis käytettävissään kymmenen ääntä.
Gundestrupin kattila
Gundestrupin kattila on runsaasti koristeltu hopeamalja, joka on luultavasti peräisin La Tène -kaudelta, ensimmäiseltä tai toiselta vuosisadalta eaa. Astia löydettiin turvesuosta vuonna 1891 Tanskasta lähellä Gundestrupia. Gundestrupin kattila kuuluu nykyisin Tanskan kansallismuseon kokoelmiin.
Gundestrupin kattila on koristeltu kelttiläisiä jumalia ja rituaaleja esittävin kohokuvin. Koristelujen ja kattilan koon (halkaisija 69 cm, korkeus 42 cm) perusteella on otaksuttu, että sitä on käytetty druidien uskonnollisissa uhrimenoissa.
Friedrich Bessel
Friedrich Wilhelm Bessel (22. heinäkuuta 1784, Minden – 17. maaliskuuta 1846, Königsberg (nykyinen Kaliningrad) ) oli saksalainen tähtitieteilijä ja matemaatikko. Hänet tunnetaan erityisesti Besselin funktioiden tutkimuksesta, jotka nimestä huolimatta keksi Daniel Bernoulli. Tähtitieteen alueella Besselin merkittävin saavutus oli ensimmäisen tähden, 61 Cygnin, parallaksin mittaaminen. Hän myös oletti, että Siriuksella ja Procyonilla on näkymättömiä taivaankappaleita seuralaisinaan ja että Uranuksen ulkopuolella on vielä yksi planeetta, mitkä seikat sittemmin on oikeiksi todettu.
Vuodesta 1810 Bessel oli professorina Königsbergissä ja sen vastavalmistuneen tähtitieteellisen observatorion johtajana. Vuonna 1838 Bessel mittasi ensimmäisenä tähden, 61 Cygnin, etäisyyden.
Bessel edisti huomattavasti tähtitieteellistä havaintojentekoa ja myös tähtitieteeseen liittyvää matematiikkaa sekä geodesiaa. Argelander oli Besselin oppilas.
Bonner Durchmusterung
Bonner Durchmusterung, BD, () oli tarkin ja kattavin tähtiluettelo, joka tehtiin ennen valokuvauksen keksimistä. Sen julkaisivat Friedrich Wilhelm Argelander, Adalbert Krüger ja Eduard Schönfeld vuosien 1852–1859. Luettelo sisälsi 320 000 tähden paikat vuoden 1855.0 epookilla. Luettelo kattoi vain pohjoisen pallonpuoliskon ja Bonnin observatorio myöhemmin julkaisi "Südliche Durchmusterungin" ("SD") tähdille deklinaatioiden −1° ja −23° välillä. "Cordoba Durchmusterung" ("CD"), joka tehtiin Córdoban observatoriossa Argentinassa sisälsi tähdet väliltä −22° ja −90°.
Dulce Pontes
Dulce Pontes (s. 8. huhtikuuta 1969 Montijo, Portugali) on portugalilainen laulaja.
Pontes aloitti lapsena pianonsoiton ja on valmistunut konservatoriosta pianistiksi. Myöhemmin hän aloitti myös laulamisen. 18-vuotiaana hän voitti portugalilaisen laulukilpailun. Pontes edusti Portugalia vuoden 1991 Eurovision laulukilpailussa kappaleellaan "Lusitana Paixão" ja sijoittui kahdeksanneksi. Myöhemmin 1990-luvulla Pontes tuli tunnetuksi fadomusiikin esittäjänä.
Pontes sanoo innoittajakseen muun muassa José Alfonson, jonka laulu "Canção de embalar" on hänen albumillaan "Momentos". Tunnetuin hänen lauluistaan on"Canção do mar", jonka hän tulkitsee levyllä arabialaissävyisesti. Hänellä on vuonna 2011 tekeillä albumi, jonka työnimi on "Nudez". Samaan aikaan hän työstää myös espanjankielistä albumia, jolle äänitetään eteläamerikkalaisia lauluja. Pontesin ääntä on luonnehdittu "hätkähdyttäväksi".
Dulce on toiminut myös näyttelijänä.
Montijo
Montijo on noin 51 000 asukkaan kaupunkikunta Portugalissa. Se sijaitsee Setúbalissa, Portugalin eteläosassa. Kunnan pormestari on Nuno Canta.
Epookki
Epookki (, "pysähdyskohta") on yleiskielessä ajankohta, josta uusi aikakausi alkaa, käännekohta tai aikakausi, ajanjakso. Muita merkityksiä ovat:
Violent Femmes
Violent Femmes on yhdysvaltalainen vaihtoehtorockyhtye. Se perustettiin Milwaukeessa 1980-luvun alussa. Vuonna 1983 yhtye sai levytyssopimuksen Slash Recordsin kanssa. Samana vuonna ilmestyi debyyttialbumi "Violent Femmes", joka myi platinaa kymmenen vuotta sen julkaisun jälkeen.
Vuonna 1984 ilmestyi Violent Femmesin toinen albumi, countryvaikutteinen "Hallowed Ground". Kolmas albumi, "The Blind Leading the Naked" (1986) jäi viimeiseksi ennen yhtyeen hajoamista samana vuonna. Yhtye ilmoitti palaavansa vuonna 1989. Se solmi levytyssopimuksen Reprise Recordsin kanssa ja julkaisi albumit "3" ja "Why Do Birds Sing?". Vuonna 1993 rumpali Victor DeLorenzo lähti yhtyeestä. Hänet korvasi Guy Hoffman. DeLorenzo palasi yhtyeeseen vuonna 2002.
Huslia
Huslia on kaupunki Alaskassa. Vuoden väestönlaskennassa sen asukasluku oli 293. Näistä 93,52% edusti etnisesti Amerikan alkuperäiskansoja.
Sudharmono
Sudharmono (12. maaliskuuta 1927 Gresik – 25. tammikuuta 2006 Jakarta) oli indonesialainen poliitikko. Hän toimi vuosina 1988–1993 maansa viidentenä varapresidenttinä. Sudharmonon edeltäjä oli Umar Wirahadikusumah ja seuraaja Try Sutrisno. Sudharmono kuoli vuonna 2006 keuhkokuumeeseen, jonka vuoksi hän oli joutunut sairaalaan vuonna 2005.
Aomorin prefektuuri
Aomorin prefektuuri () on yksi Japanin 47 prefektuurista. Prefektuuri sijaitsee Tōhokun alueella Honshūn saaren pohjoiskärjessä, ja sen pääkaupunki on Aomori. Siellä on 1 310 743 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 9 644,55 neliökilometriä.
Aomori on Honshūn pohjoisin prefektuuri. Sen pohjoisrannalla ovat sekä Tsugarun niemimaa että kirveen muotoinen Shimokitan niemimaa. Niemien väliin jäävät edellisiä huomattavasti pienemmän Natsudomarin niemimaa ja Mutsunlahti. Niistä pohjoiseen Tsugarunsalmen takana on Hokkaidō, kun taas etelässä se rajautuu Akitan ja Iwaten prefektuureihin.
Vuoden ylin lämpötila on keskimäärin 31,5 °C ja alin -11,5 °C.
Alueelta on ollut ihmisasutusta jōmon-kaudelta asti. Ensimmäiset viittaukset Aomorin prefektuuriin löytyvät Nihon shokista. Kamakura-kaudella Tsugarin hallinnon jakoivat Soga- ja Andō-klaanit. Kamakuran sotilashallinnon kaaduttua alueen valta siirtyi eteläistä hovia tukeneelle Nanbu-klaanille sen tuhottua sekä Andōn että Sogan. Sengoku-kauden lopulla Nanbu-klaanin entinen vasalli Tsugaru Tamenobu sai hallintaansa valtaosan Tsugarun alueesta. Meiji-restauraation lakkautettua feodaalisen yhteiskuntajärjestelmän yhdistettiin Shichinohen, Hachionhen, Tonamin, Kuroishin ja Taten prefektuurit Hirosakin prefektuuriksi vuonna 1871. Kuukauden sisään nimi muutettiin nykyiseksi Aomorin prefektuuriksi. Myöhemmin samana vuonna prefektuuriin liitettiin vielä Mutsun ja Matsumaen alueet.
Aomorin prefektuurissa on kaksi lentoasemaa, Aomorin ja Mikawan lentoasemat, joista jälkimmäinen toimii pääasiassa armeijan kenttänä. Prefektuurin suurimmat satamat ovat Aomorin, Ōminaton, Shichirinagahaman, Hachinohen ja Mutsuogawaran satamat. Tōhoku-shinkansen-luotijuna yhdistää Aomorin kaupungin Tokioon.
Akitan ja Aomorin prefektuurien rajalla sijaitseva Shirakami-sanchi on maailman suurin koskematon pyökkimetsä. Se lisättiin UNESCOn maailmanperintöluetteloon vuonna 1993 ja on yksi prefektuurin tunnetuimmista nähtävyyksistä. Prefektuurin alueelta löytyy myös useita jōmon-kauden asutuksia, joista suurin on Aomorin kaupungissa sijaitseva Sannai-Maruyama.
De Geer -moreeni
De Geer -moreenit ovat aaltomaisia kapeita moreeniharjanteita, jotka voivat muodostaa laajojakin kymmenien tai jopa satojen harjanteiden kenttiä. Ilmakuvassa ne muistuttavat vanhan ajan pyykkilautaa.
Kymmenien tai jopa satojen metrien pituiset harjanteet ovat syntyneet jääkauden aikana jäätikön vaikutuksesta. Jäätikkö kuljetti mukanaan kalliosta hiomaansa moreenia. De Geer -moreenit syntyivät jäätikön päätyessä matalaan veteen, aivan jäätikön kellumisrajaan melko ylävälle maaston alueelle.
"Moreeniaaltojen" suunta on jäätikön virtaussuunnan vastainen. Harja on yleensä terävä ja aines jäätikön pohjamoreenia. Moreeniaallon suojan puoleinen rinne on monesti runsaskivisempi. De Geer -moreeniaaltojen korkeudet ovat 1–5 metriä, harjanteiden pituudet sadan metrin suuruusluokkaa ja harjanteiden välit 20–200 m, Suomessa keskimäärin 100–120 metriä.
Suomessa lukumääräisesti eniten De Geer -moreeneita on maailmanluonnonperintökohteeksi nimetyssä Merenkurkun saaristossa, missä ne esiintyvät tiheinä ja symmetrisinä kenttinä. Niitä esiintyy myös Etelä- ja Keski-Suomessa, esimerkiksi Uudenkaupungin ja Mynämäen seudulla sekä Hyvinkäällä ja sen lähistöillä.
De Geer -moreenit ovat saaneet nimensä ruotsalaisen geologin Gerard De Geerin mukaan.
Rogen-moreeni
Rogen-moreeni on jääkauden aikaista eräänlaista kumpumoreenia. Ne sijaitsevat pääosin poikittain mannerjään liikesuuntaan nähden. Muodoltaan Rogen-moreenit ovat epäsäännöllisiä selänteitä.
Rogen-moreenien koostumus on yleensä pohjamoreenia tai soramoreenia. Ne ovat muodostuneet samaan aikaan drumliinien kanssa mannerjään alla 12 000–11 000 vuotta sitten noin 200–700 kilometriä jäänreunan sisäpuolella.
Suomessa Rogen-moreenia esiintyy esimerkiksi Valassaarilla, Mikkelinsaarilla ja Köklotissa.
Gordon Lightfoot
Gordon Meredith Lightfoot, CC, O.Ont, LL.D (s. 17. marraskuuta 1938 Orillia, Ontario) on kanadalainen laulaja-lauluntekijä, folkmuusikko, säveltäjä, lyyrikko ja runoilija.
Nuoruudessaan Lightfoot lauloi St. Paul's United Churchin kuorossa kuoronjohtaja Ray Williamsin johdolla. Vuonna 2005 Lightfoot kertoi juuri Williamsin opettaneen hänet laulamaan tunteella ja luottamaan omaan ääneensä.
Lightfoot muutti myöhemmin Hollywoodiin Los Angelesiin ja opiskeli Westlaken musiikkiopistossa. Hän palasi kotimaahansa 1960-luvulla ja aloitti keikkailemisen torontolaisissa kahviloissa. Lightfoot ja Terry Whelan perustivat duon nimeltä "Two Tones", joka julkaisi ensimmäisen albumin, "Two Tones at the Village Corner", vuonna 1962. Vuonna 1966 Lightfoot julkaisi debyyttialbuminsa "Lightfoot!", ja se teki hänet tunnetuksi sanoittajana.
Lightfoot julkaisi useita levyjä, mutta vasta vuonna 1976 julkaistiin hänen menestyinein kappaleensa. Kappale perustui marraskuussa 1975 tapahtuneeseen malmilaiva "SS Edmund Fitzgeraldin" traagiseen haaksirikkoon, jonka yhteydessä menehtyi 29 merimiestä. Kyseinen kappale, "The Wreck of the Edmund Fitzgerald", pääsi Billboard Magazinen kakkossijalle, ja on edelleen yksi soitetuimpia Lightfootin säveltämiä ja esittämiä kappaleita ympäri Pohjois-Amerikkaa, ja se kuuluu Lightfootin kiertueiden vakiokappaleisiin.
Puljumoreeni
Puljumoreeni on matalista moreenikummuista, harjanteista tai rengasmaisista kohoumista koostuva kaoottinen sora- ja kivimuodostuma. Se on kuuluu kumpumoreeneihin ja on saanut nimensä Kittilässä olevan Puljun kylän mukaan. Puljumoreeni syntyi jääkaudella mannerjäätikön toiminnan tuloksena. Puljumoreenien uskotaan syntyneen suuresta jäätiköstä sulamisen tuloksena irtautuneiden yksittäisten moreenilohkareitten sulaessa.
Kumpujen korkeus on 1–5 metriä, harjanteiden pituus 50–300 metriä ja rengasharjanteiden pituus 50–150 metriä. Uskotaan rengasmaisten muodostumien syntyneen, kun moreenin sisässä ollut suuri jäälohkare suli. Renkaassa on usein tämän lohkareen sulamisveden synnyttämä aukko. Rengasmaisia ovat myös Ruotsin Lapin Veiki-moreenit.
Kumpumoreeni
Kumpumoreenit ovat epämääräisistä, kaoottisen näköisistä kummuista koostuvia moreenimuodostumia. Ne ovat syntyneet jääkauden lopulla jäätikön sulaessa, jolloin jäätikön mukanaan kuljettama moreeniaines on jäänyt paikoilleen. Kumpumoreenien katsotaan liittyvät kuolleen, virtaamattoman moreenipitoisen jään sulamiseen.
Tiedetään myös, että jäävirtojen risteyskohdassa jään virtaus joskus pysähtyy. Moreenikummut ovat pitkänomaisia, suoria, kaartevia, kehämäisiä harjanteita sekä kekoja ja kasoja. Kummuista muodostuu monesti verkkomainen rakenne. Kumpujen korkeus on 5–10 metriä, mutta joskus jopa kymmeniä metrejä, niiden pituudet voivat olla 500–1500 metriä. Suurin kumpumoreenikenttä on Kemijärven länsipuolella, alaltaan 2000 km². Kemijärven kentän suurimman kummun ala on 1 neliökilometri ja korkeus 40 metriä. Vetäytyvä jäätikkö pysähtyy monesti laaksoihin tai esteiden eteen, koska uutta jäätä ei virtaa voimalla. Kumpumoreenien aines on hyvin sekalaista.
Eurovision laulukilpailu 1961
Eurovision laulukilpailu 1961 järjestettiin Ranskassa täysin samoissa puitteissa kuin kaksi vuotta aikaisemmin. Konserttisalina oli "Palais des Festival" Cannesissa, juontajattarena Jacqueline Joubert ja tulostaulukin oli sama kuin vuonna 1959. Laulukilpailu järjestettiin ensimmäistä kertaa lauantai-iltana, johon se vuodesta 1963 lähtien vakiintuikin. Kilpailuun osallistui 16 maata, mikä oli suurempi määrä kuin koskaan aiemmin. Ensimmäistä kertaa euroviisunäyttämöllä nähtiin Espanja, Suomi ja Jugoslavia.
Vuoden 1961 Eurovision laulukilpailussa kuulluista lauluista nousi myöhemmin enemmän ikivihreitä iskelmiä kuin koskaan aikaisemmin. Luxemburgin voittolaulusta "Nous les amoreux" tuli erittäin suosittu sävellys, ja muun muassa monet viihdeorkesterit ovat tehneet laulusta instrumentaaliversioita. Suomessa laulusta tuli klassikko nimellä "Me rakastavaiset" Leif Wagerin tulkinnan myötä. Jean-Claude Pascalista tuli viisuvoiton myötä puolestaan yksi tunnetuimpia ranskankielisen alueen iskelmälaulajia. Toiseksi sijoittuneesta "Are you sure" -laulusta muodostui niin ikään pop-hitti, joka soi radioaalloilla ympäri Eurooppaa. Tanskan sävelmästä "Angelique" tuli Pohjoismaissa erittäin kuuluisa iskelmä; muun muassa suomalaiset muistavat laulun Olavi Virran tulkintana. Laulukilpailun nimekkäin artisti oli Saksan liittotasavallan Lale Andersen, joka tunnetaan jo ennen toista maailmansotaa levytetyn suurhitin "Lili Marleen" alkuperäisenä tulkitsijana.
Yleisradio ilmoittautui ensimmäistä kertaa Euroviisuihin tuottaja Aarno Wallin ehdotuksesta. Ensimmäisen Suomessa järjestetyn euro­viisu­karsinnan loppufinaalissa esitetyn neljän laulun kavalkadista arvostelulautakunta valitsi parhaaksi Laila Kinnusen esittämän, pöytälaatikkosäveltäjä Eino Hurmeen säveltämän ja Sauvo Puhtilan sanoittaman laulun "Valoa ikkunassa". Kapellimestarina kansainvälisessä esityksessä toimi George de Godzinsky.
Jokainen maa valitsi oman kapellimestarin johtamaan maansa esityksen, paitsi Itävalta ja Saksa, joiden delegaatioita avusti isäntämaan kapellimestari Franck Pourcel.
Vuonna 1961 jokaisella maalla oli 10-henkinen tuomaristo, joista jokainen antoi äänen omalle suosikkilaululleen. Jokaisella maalla oli käytettävissään siis kymmenen ääntä.
Aksel Sandemose
Aksel Sandemose (19. maaliskuuta 1899 – 6. elokuuta 1965), syntyjään Axel Nielsen, oli tanskalais-norjalainen kirjailija. Sandemose syntyi Tanskassa ja asui Norjassa vuodesta 1929 eteenpäin. Nuoruudessaan Sandemose työskenteli muun muassa opettajana, toimittajana, merimiehenä ja metsurina. Hän toimi toisen maailmansodan aikana vastarintaliikkeessä ja joutui pakenemaan Ruotsiin 1941, mutta palasi Norjaan sodan loputtua.
Sandemose aloitti kirjoittamisen tanskaksi, mutta kirjoitti tunnetuimmat teoksensa norjaksi. Moniin teoksiinsa Sandemose ammensi aiheita lapsuudestaan Tanskan Nykøping Morsissa. Romaanista "Pakolainen ylittää jälkensä" on peräisin Janten lakina tunnettu säännöstö, joka kuvaa pikkukaupungin lannistavaa ilmapiiriä.
Norwegian Air Shuttle on maalauttanut Sandemosen kuvan yhden Boeing 737-800 -koneensa pyrstöön.
Rallin maailmanmestaruussarja
Rallin MM-sarja on kansainvälisen autoliiton FIA:n maailman kovatasoisin ralliautoilun kilpailusarja, joka koostuu eri puolilla maapalloa ajettavista etappikilpailuista. Sarjassa kilpaillaan sekä kuljettajien että autonvalmistajien MM-tittelistä. Lisäksi nykyään kilpaillaan juniorien ja tuotantoautojen MM-titteleistä. Nelivetosten tuotantoautojen mestaruussarja on WRC-2, kaksivetoisten tuontantoautojen mestaruussarja on WRC-3 ja junioreiden sarjan on JWRC
Ensimmäinen virallinen MM-sarjan kausi ajettiin vuonna 1973 vain autonvalmistajien mestaruudesta ja kuljettajien mestaruus otettiin mukaan 1979. Sitä ennen vastaava kilpailu tunnettiin nimellä "FIA Cup", jonka Markku Alén voitti kaudella 1978.
MM-sarjan tehdasautot ovat turboahdettuja 1,6-litraisia nelivetoisia tuotantoautoihin pohjautuvia WRC-luokan autoja. Aikaisemmin kilpailtiin A-ryhmän ja B-ryhmän kalustolla, mutta kauden 1986 jälkeen B-ryhmä kiellettiin ja vuodesta 1997 lähtien WRC-autot korvasivat terävimmällä huipulla A-ryhmän kaluston. Vuonna 2011 WRC-autojen moottorikoko pieneni 1,6 litran kokoon aiemmasta 2-litraisesta. Super 2000 -luokan autot ovat 2-litraisia vapaastihengittävällä moottorilla varustettuja nelivetoisia, jotka sijoittuvat suorituskyvyltään jonnekin N-ryhmäläisten ja WRC-kaluston väliin. Nykyisten N-ryhmäläisten ja Super 2000 -luokan autojen korvaajiksi on nousemassa R5- sekä RRC-luokan autot, molemmissa luokissa autot ovat 1,6-litraisella turboahdetulla moottorilla varustettuja nelivetoisia.
Kaudella 2018 MM-sarjassa on 13 eri puolilla maapalloa ajettavaa sora-, asfaltti- ja lumikilpailua.
Viime vuosina osakilpailujen määrää on lisätty ja kalenteriin on tullut lukuisia uusia osakilpailuita, joiden tieltä monet perinteiset rallit kuten Safari-ralli ja Sanremon ralli ovat saaneet väistyä. Vuodeksi 2008 kalenterista poistuivat Norjan, Portugalin ja Irlannin rallit. Tilalle tulivat Jordanian ralli ja kalenteriin palasi Turkin ralli.
Kuljettajien MM-sarja on ollut virallinen vuodesta 1979. Sitä ennen kilpailu tunnettiin "FIA Cupin" nimellä.
Katso lista Rallin MM-Sarjan ennätyksistä https://en.wikipedia.org/wiki/List_of_World_Rally_Championship_records
Bassokaiutin
Bassokaiutin (engl. woofer), on kaiutinelementti jonka tehtävä on toistaa matalia ääniä kaiuttimessa.
Elementti voi olla rakenteeltaan kookas, esim. 20–80 cm ja toimia yhtenä, esim. 2- tai 3-tie kaiuttimen elementeistä. Laadukkaat elementit toistavat hyvinkin matalia taajuuksia esim. 20Hz:n taajuutta. Tyypillisimmät kotelointitavat lienevät suljettu tai bassorefleksi -kotelo. Bassorefleksikotelossa on putki, joka yhdistää kaiuttimen ilmatilan huoneen ilmaan. Sopivalla putkella saadaan tiettyä taajuutta korostettua.
Bassokaiuttimen erikoistapaus on subwoofer, joka on varta vasten suunniteltu tuottamaan matalia ääniä ja sellaisilla on yleensä omat kotelonsa.
Kaiutin jossa on useampia kuin yksi elementti sisältäen myös bassoelementin, voi kuitenkin toistaa yhtä matalia ja voimakkaita ääniä kuin varsinaiset subwooferit.
Bassoelementtien magneetit ovat yleensä suuria ja painavia paremman herkkyyden aikaansaamiseksi. Kestomagneettien magneettisuus on tehostunut varhaisista kestomagneeteista merkittävästi. Elementtien taajuusvaste laskee korkeita taajuuksia kohti mennessä ja siksi jakosuodattimella suodatetaan korkeampia taajuuksia pois.
Saavutettavaan äänenpaineeseen vaikuttaa merkittävästi kuuntelutilan koko, ääriesimerkkinä kuulokkeet joilla saadaan pienelläkin teholla suuria äänenpaineita myös bassoalueella. Myös autoon on helpompi järjestää suurempi äänenpaine pienemmällä teholla kuin kotiin. Hifistien kritiikin kohteena on ollut ajatus siitä että "paljon bassoa" olisi jotenkin yhteydessä äänenlaatuun koska tilannetta voi ajatella myös laadun eikä määrän kannalta.
Beatrice d’Este
Beatrice d’Este (29. kesäkuuta 1475 – 2. tammikuuta 1497), Milanon herttuatar, oli renessanssin Italian kuuluisimpia ja kauneimpia hallitsijapuolisoita. Hänen miehensä oli Ludovico Sforza ja heidän hovinsa Castello Sforzescossa oli menestys.
Aikansa mittapuulla Beatrice d’Este oli täydellinen nainen. Hän syntyi rikkaaseen Esten sukuun, sai vahvan aateliskoulutuksen ja oli kuulu kauneudestaan. Hänen isänsä oli Ercole I d’Este, Ferraran herttua, ja isosiskonsa Isabella d’Este, joka oli eräs renessanssin Italian voimahahmoista. Viisivuotiaana Beatrice kihlattiin Ludovico Sforzan kanssa, ja tulevaisuus eräässä Italian häikäisevimmistä hoveista oli taattu. Ludovico ja Beatrice menivät naimisiin 17. tammikuuta 1491.
Beatrice d’Este oli miehensä veroinen diplomaatti, ja vuonna 1492 hän toimi suurlähettiläänä Venetsiassa edistäen Ludovicon pyrkimyksiä tulla Milanon herttuaksi. Ludovico saavutti herttuan arvon vuonna 1494. Seuraavana vuonna, Fornovon taistelun jälkeen, Beatrice otti osaa rauhanneuvotteluihin Kaarle VIII:n ja Italian prinssien välillä.
Ludovicon ja Beatricen kaksi lasta, Massimiliano Sforza ja Francesco II Sforza, toimivat myöhemmin kumpikin Milanon herttuoina. Beatrice kuoli synnytyksessä vuonna 1497. Vaimonsa menettäminen oli Ludovicolle raskas menetys ja saattoi olla osana taisteluhaluttomuuteen, jonka vuoksi hän menetti asemansa pian tämän jälkeen.
Cesar Romero
Cesar Julio Romero Jr. (15. helmikuuta 1907 New York – 1. tammikuuta 1994 Santa Monica, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan ehkä parhaiten Jokerin roolista 1960-luvun "Batman"-televisiosarjassa. Romeron vanhemmat olivat kuubalaisia.
1930-luvulla Cesar Romero tuli tunnetuksi lukuisten musikaalien ja romanttisten komedioiden latinorakastajana. 1940-luvulla hän näytteli useissa "Cisco Kid" -elokuvissa pääosassa. Romero leimautui hurmurirooleista niin, että hänen oli vaikea saada muunlaisia rooleja. Iän karttuessa ja värielokuvien tulon myötä Romeron oli yhä vaikeampi saada elokuvarooleja.
Pieniin rooleihin tyytymään joutunut Romero löysi uuden uran televisiosta. Hän näytteli television lännensarjoissa meksikolaisrooleja ja sai pientä suosiota televisiosarjasta "Zorro" (1959). Täysosumaksi osoittautui vuosien 1966–1968 "Batman"-sarja, vaikka Romero aluksi epäröikin ottaa vastaan Jokerin roolia. Cesar Romero ei suostunut ajamaan pois tavaramerkikseen muodostuneita viiksiä, vaikka Jokerilla ei niitä ole. Lähikuvista voikin huomata, että Romeron esittämällä Jokerilla on valkoiseksi maalatut viikset. Kun huomattiin, että Romero oli hyvä lapsille suunnatussa televisiosarjassa, hän pääsi näyttelemään Disneyn perhe-elokuviin ”pahista”. Vielä vanhalla iällään Romero pääsi nauttimaan suosiosta, kun hän sai roolin suositusta television saippuasarjasta "Viinitila Falcon Crest" (1985–1987).
Cesar Romero vieraili urallaan lukuisissa televisiosarjoissa, muun muassa "Tyttökullat", "Murhasta tuli totta", "Magnum", "Charlien enkelit" ja "Bonanza". Monien kriitikoiden mielestä Cesar Romeron paras elokuvasuoritus oli espanjalaisen Meksikon-valloittajan Hernán Cortésin rooli elokuvassa "Kastilian valloittaja" ("Captain from Castile", 1947). Romero sai urallaan yhden Golden Globe -ehdokkuuden. Se tuli miessivuosasta elokuvasta "Jos mies vastaa" ("If a Man Answers", 1962).
Escudo
Escudo on rahayksikkö. Se on tällä hetkellä käytössä Kap Verdellä. Ennen euron tuloa escudoa käytettiin Portugalissa. Siirtomaa-aikoina escudoa käytettiin myös São Toméssa ja Príncipessä, Mosambikissa ja muissa Portugalille kuuluneissa valtioissa. Siirtomaat kuitenkin valitsivat itsenäistyttyään jonkin muun rahayksikön.
Portugalin escudo
Portugalin escudo oli Portugalin rahayksikkö ennen vuonna 2002 tapahtunutta eurojen käyttöönottoa. Portugalin escudo koostui sadasta centavosta, mutta escudon heikon arvon vuoksi centavo-arvoisia rahoja ei kuitenkaan enää ollut käytössä. Escudon symboli oli "cifrão" ($), valuuttatunnus PTE. Escudoja käytettiin ensimmäistä kertaa vuonna 1911. Rahayksikön nimi tulee portugalin kielen kilpeä tarkoittavasta sanasta. Escudon arvo oli 1 € = 200,482 PTE.
Douro
Douro (esp. "Duero", lat. "Durius", port. "Douro") on joki, joka saa alkunsa Espanjan Soriasta ja laskee Portugalissa Porton ja Vila Nova de Gaian kohdalla Atlantin valtamereen. Joen pituus on 895 kilometriä ja valuma-alue 79 096 km – se on Iberian niemimaan joista kolmanneksi suurin. Dueron alkulähteet sijaitsevat Sorian Picos de Urbión -vuorilla 2220 metrin korkeudessa. Joen keskimääräinen virtaus on 675 m³/s.
Dueroon laskee useita pienempiä jokia, joista suurimmat ovat Esla, Valderaduey, Pisuerga, Águeda, Yeltes ja Tormes.
Douro oli merkittävä vaikka vaarallinen kulkuväylä roomalaisajoista asti. Rautateiden rakentamisen jälkeen se menetti merkitystään kulkureittinä.
Douroa on valjastettu 1930-luvulta asti sekä vesivoiman että kasteluveden tuotantoon. Jokeen rakennettuihin patoihin tehtiin kuitenkin sulkuja, jotka mahdollistavat suurimmillaan 83 m pitkien laivojen kulkemisen joella. Patoja ovat Carrapatelo (valmistui vuonna 1971), Régua (1973), Valeira (1976), Pocinho (1983) ja Crestuma (1986).
Douron laakso on merkittävää viinintuotantoaluetta ja sekä Espanjan että Portugalin puolella tuotetaan nykyisin portviinien lisäksi varsin hyvätasoisia punaviinejä.
Laukaansuun satama
Ust-Lugan satama (, LOCODE: RUULU) eli Laukaansuun satama on Suomenlahden etelärannalla, runsaan 110 kilometrin päässä Pietarista Venäjän Leningradin alueella sijaitseva suuri monitoimisatama. Satama on kasvanut nopeasti. Vuoden 2012 alkupuolella Ust-Luga oli Venäjän viidenneksi suurin satama. Vuonna 2014 Ust-Luga kohosi jo Itämeren suurimmaksi ja Venäjän toiseksi suurimmaksi rahtisatamaksi.
Nimeä Laukaansuun satama voidaan pitää myös harhaanjohtavana, koska Ust-Lugan satama ei sijaitse niinkään Jaaman eli Kingiseppin piirin Laukaansuussa vaan pääosin Viistinän kunnan alueella Kurkolanniemen ja Kolkanpään välillä. Lähin kylä on Koskisenkylä. Toisaalta satamayhtiö on suunnitellut rakennuttavansa Laukaansuuhun 34,5 tuhannelle asukkaalle mitoitetun kaupungin kahdessa vaiheessa vuoteen 2025 mennessä.
Ust-Luga on varsin nuori satama; satama-alueen rakentaminen alkoi vuonna 1997. Satamaa rakentaa ja hallinnoi satamayhtiö "Kompanija Ust-Luga" ("ОАО «Компания Усть-Луга»"). Ensimmäisen satamaterminaalin toiminta alkoi joulukuussa 2001 ja toinen tammikuun 2006 aikana. Terminaalien määrä ja sataman kapasiteetti on kasvanut rakentamisen edetessä. Esimerkiksi vuoden 2012 maaliskuussa otettiin käyttöön BPS-2-öljyputken päässä oleva öljynlastausterminaali; käytössä on jo toistakymmentä eri terminaalia. Hiilenkuljetuksen kasvun ja uuden öljyterminaalin käyttöönoton vuoksi satama ylitti jo loppukesällä 2012 selkeästi edellisvuoden rahtimäärän. Koko vuoden 2012 rahtimäärä oli yli kaksinkertainen edellisvuoteen verrattuna.
Vuonna 2014 rahtimäärä kasvoi yhä 20,3 prosenttia edellisvuodesta. Satama nousi Itämeren suurimmaksi ja Venäjän toiseksi suurimmaksi rahtisatamaksi. Venäjällä sitä suurempi oli vain Mustanmeren Novorossijskin satama (121,6 milj. t). Ust-Lugan sataman taakse ovat vuosina 2012–2014 jääneet Pietarin suursatama (61,9 milj. t), Vostotšnyin satama (57,8 milj. t) ja Primorskin öljyterminaali (53,7 milj. t). Rahtimäärältään Euroopan suurin satama eli Rotterdamin satama listasi Ust-Lugan vuonna 2015 Euroopan seitsemänneksi suurimmaksi satamaksi.
Sataman arvioidaan tarvitsevan jäänmurtajien apua keskimäärin 40 päivänä vuodessa. Satama-alueen syvimmät lastauspaikat ovat syväykseltään 17 metriä ja sillä on 3,7 kilometriä laiturialuetta lyhytlastiliikennettä varten. Satama on ainoa Venäjän Itämeren satamista, joka pystyy vastaanottamaan 75 tuhannen tonnin (ttn) kuivarahtialuksia ja 120 ttn:n vetoisia tankkereita.
Satamassa oli 2012 kesällä käytössä - vähän laskutavasta riippuen - noin yksitoista erilaista terminaalia. Sataman on tuoreimpien arvioiden mukaan kaavailtu valmistuttuaan käsittävän yhteensä 20 eri terminaalia ja sataman vuosirahtikapasiteetin nousevan tällöin 180 miljoonaan tonniin.
Satamaterminaaleihin kuuluvat, näistä osa on rakenteilla:
Bulk-satama
Bulk-satama on satama, missä käsitellään yleensä tonneina mitattavaa raaka-ainetta eli bulk-rahtia, esimerkiksi kivihiiltä, kiveä, malmeja jne. Mikäli käsiteltävä aine on nestemäistä, on kyseessä yleensä öljysatama.
Arvokkain tavarasatamalasti kulkee kappaletavarasatamissa konteissa.
Metsätalo
Metsätalo () on valtion omistama rakennus, joka sijaitsee Kettu-korttelin pohjoisosassa Unioninkadun ja Fabianinkadun välissä Helsingissä. Arkkitehti Jussi Paatelan suunnittelema monumentaalinen rakennus valmistui 1939, ja se edustaa arkkitehtuuriltaan klassismin ja funktionalismin välimuotoa. Rakennus on osa Helsingin yliopiston keskustakampusta.
Talon alkuperäiset käyttäjät olivat Metsäntutkimuslaitos (Unioninkatu 40 A) sekä Helsingin yliopiston metsätieteelliset laitokset (Unioninkatu 40 B ja C), joiden mukaan se on saanut nimensä. Vuonna 2001 yliopiston metsätieteilijät muuttivat Viikin kampukselle, jossa tiedekunnan muu laitokset olivat jo aiemmin sijainneet. Metsätalon yliopistonpuoleisen osan saivat käyttöönsä humanistisen tiedekunnan kielitieteelliset laitokset.
Metsäntutkimuslaitoksen pääkaupunkiseudun toiminnot keskitettiin vuonna 2008 kokonaan Jokiniemen toimipaikkaan Vantaalle, minkä jälkeen rakennuksen eteläinenkin eli A-siipi jäi yliopiston käyttöön korjausten jälkeen kesällä 2009.
Nykyään rakennuksessa toimivat seuraavat laitokset ja oppiaineryhmät:
Rakennuksessa sijaitsi kevääseen 2012 asti myös Helsingin yliopiston kirjaston toimipiste. Metsätalon kirjasto suljettiin toukokuussa, ja talon kokoelmat siirrettiin kesän aikana keskustakampuksen uuteen pääkirjastorakennukseen, joka avasi ovensa yleisölle syyskuussa.
Ptolemaios V
p:t-wA-l:M-i-i-s
Ptolemaios V (n. 209–181 eaa.) oli Egyptin faarao vuosina 204–181 eaa. Hänen syntymäaikansa oli tiettävästi 9. lokakuuta 210 eaa. Hän oli Ptolemaios IV:n ja tämän sisaren Arsinoe III:n poika, joka nousi Egyptin valtaistuimelle viisivuotiaana. Hänen aikanaan tehtiin Rosettan kivi.
Ptolemaios V:n aikana noin vuonna 205 eaa. Seleukidien kuningas Antiokhos III Suuri ja Makedonian Filippos V tekivät salaisen sopimuksen, jotta voisivat jakaa Ptolemaiosten omistuksen. He kävivät Ptolemaios V:n joukkoja vastaan taistelun, jonka perusteella saivat haltuunsa Ptolemaioksilta heidän valtakuntansa Aasian puoleisen osan. Ptolemaios V:n aikana riehuivat myös Egyptissä sisäiset riidat Ylä- ja Ala-Egyptin välillä.
Lontoon pommi-iskut 21. heinäkuuta 2005
Lontoon pommi-iskut 21. heinäkuuta 2005 olivat neljän pommiräjähdyksen sarja. Neljästä pienestä pommiräjähdyksestä kolme sattui metrossa, yksi linja-autossa. Räjähdykset eivät aiheuttaneet henkilövahinkoja, johon vaikutti se, että pelkästään pommien sytyttimet räjähtivät. Pommi-iskusarjan yritys tapahtui kaksi viikkoa kuolinuhreja vaatineen räjähdysten sarjan jälkeen.
Viidennen pommin räjäytys jäi kokonaan toteutumatta kun tekijä jätti pommin osat puistoon, jonka jälkeen poliisi pidätti hänet.
Seuraavana päivänä Lontoon poliisi ampui kuoliaaksi brasilialaisen Jean Charles de Menezesin. Myöhemmin todettiin, että hänellä ei ollut mitään tekemistä räjähdysten tai muun järjestäytyneen rikollisen toiminnan kanssa. Myöhemmin poliisi pidätti neljä arabimiestä epäiltyinä iskuista.
OGLE-2005-BLG-390Lb
OGLE-2005-BLG-390Lb on eksoplaneetta, joka kiertää tähteä OGLE-2005-BLG-390L, joka sijaitsee 21 500 ± 3 300 valovuoden päässä maasta, linnunradan keskustan lähellä. Sen massa on vain 5,5 kertaa suurempi kuin maan. Planeetan löytämisestä ilmoitettiin 25. tammikuuta 2006. Planeetta kiertää punaisten kääpiöiden luokkaan kuuluvan tähtensä ympäri kerran kymmenessä vuodessa. Planeetan keskilämpötilaksi arvioidaan noin −220 °C.
Aiemmin löytyneet eksoplaneetat ovat olleet huomattavasti suurempia ja kiertäneet lähempänä tähteään.
OGLE-2005-BLG-390Lb löydettiin uutta tekniikkaa käyttäen. Sen tähti toimii gravitaatiolinssinä ja planeetta aiheutti pienen muutoksen gravitaatiolinssin toimintaan. Gravitaatiolinssejä tutkimalla on mahdollisuus havaita aiempaa pienempiä eksoplaneettoja.
Santa Maria delle Grazie
Santa Maria delle Grazie on Guiniforte Solarin ja Donato Bramanten suunnittelema myöhäisgoottilainen renessanssikirkko Milanossa. Kirkko on tunnettu Leonardo da Vincin maalauksesta Pyhä ehtoollinen, joka sijaitsee kirkon yhteydessä olevassa kappelissa.
Dominikaanit aloittivat Santa Maria delle Grazien rakentamisen vuonna 1466. Kirkon paikalla sijaitsi kappeli, jossa oli Madonna delle Grazien nimellä tunnettu fresko, joka esitti Neitsyt Mariaa. Kirkon suunnitteli Guiniforte Solari ja sen yhteyteen rakennettiin nunnaluostari. Kirkko valmistui 1490.
Ludovico Sforza, Milanon herttua, mieltyi kirkkoon ja päätti tehdä siihen muutoksia. Hän antoi hoviarkkitehdilleen Donato Bramantelle tehtäväksi suunnitella kirkkoon uusi apsis, tilasi da Vinciltä seinämaalauksen ja Cristoforo Solari kutsuttiin veistämään hautamuistomerkkiä Ludovicolle ja Beatrice d'Estelle. Olemassa oleva apsis tuhottiin ja uuden rakentaminen aloitettiin 29. maaliskuuta 1492 ja apsiksen ohella kirkkoon lisättiin sakaristo. Ludovico suunnitteli myös fasadin uudistamista ja keski- ja sivulaivojen laajentamista, mutta Beatricen äkillinen kuolema 1497 keskeytti työt. Apsis, sakaristo ja Viimeinen ehtoollinen valmistuivat ja Beatrice haudattiin kirkkoon. Ludovico itse ei päässyt haudatuksi kotikirkkoonsa ja myöhemmin hallitsijaparin kuvapatsaat siirrettiin Santa Maria delle Graziesta Paviaan.
Vuosina 1558-1782 kirkon yhteydessä olevassa luostarissa istui inkvisition paikallinen toimikunta. Michelangelo Bellotti aloitti vuonna 1726 ensimmäiset Viimeisen ehtoollisen korjaustyöt ja maalasi kirkon eteiseen freskon vuonna 1729. Kirkko kunnostettiin senaattori Ettore Contin vaikutuksesta vuosina 1934-1937, mutta kärsi vaurioita Toisen maailmansodan pommituksissa 16. elokuuta 1943. Senaattori rahoitti kunnostustyöt uudelleen vuonna 1947. Santa Maria delle Grazie kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon.
Muhoksen rautatieasema
Muhoksen rautatieasema () sijaitsee Muhoksen kunnan keskuksessa rataosalla 35,6 kilometrin päässä itään Oulun rautatieasemalta. Asema on otettu käyttöön Oulun ja Muhoksen välisen rataosan valmistuttua 1927. Asemalla on kaksi matkustajalaituria, ja siellä pysähtyvät kaikki reitillä Oulu–Iisalmi liikennöivät VR:n henkilöjunat. Tavaraliikennettä ei ole.
Muhoksen rautatieasema on miehittämätön, ja liikenteenohjaustoiminnot hoidetaan keskitetysti Oulusta käsin. Lipunmyyntiä hoitaa yrittäjä Matkahuollon tiloissa linja-autoasemalla.
Junaliikenteen käytössä asemalla on pääraiteen lisäksi kaksi sivuraidetta. Raidetta 2 jatkettiin itään päin 1990-luvun puolivälissä Kostamuksen ja Raahen välisten malmikuljetusten kasvavien junapituuksien vuoksi, ja nykyisin raiteen ohjeellinen hyötypituus on 1 000 metriä. Raiteen itäpäähän asennettiin samalla pitkä vaihde, joka sallii nopeuden 80 km/h poikkeavassa raiteessa. Vaihde asennettiin aseman itäpuolella olevan vaativan nousun vuoksi helpottamaan junien saapumista asemalle. Raiteen 2 lisäksi junaliikenteen käytössä on noin 690 metrin mittainen kolmosraide. Näiden lisäksi ratapihalla on yksi kuormausraide kivilaitureineen.
17. huhtikuuta 1998 saakka Muhoksen asemalla oli käytössä ns. "köyhänmiehen releasetinlaite", eli varmistuslukko- ja opastinturvalaitos. Tuolloin liikennepaikan vaihteet olivat paikallisesti käsin käännettäviä ja varmistuslukoilla lukittavia. Turvalaitemuutoksen yhteydessä varmistuslukko- ja opastinturvalaitos purettiin, ja korvattiin releasetinlaitteella. Myöhemmin releasetinlaite siirtyi kauko-ohjattavaksi Oulusta käsin, jolloin asema jäi lopullisesti miehittämättömäksi.
Asemarakennus on rakennettu rataosuuden Oulu—Muhos valmistuttua 1927. Asemarakennus on Utajärven aseman tapaan kaksikerroksinen, ulkoisesti pelkistetty puinen rakennus. Samantyylisiä asemarakennuksia on runsaasti mm. Pohjois-Ruotsissa. Rakennus sijaitsee suunnilleen Muhoksen alkuperäisen ratapihan puolivälissä. Rakennuksen alakerrassa sijaitsivat odotushuone sekä henkilökunnan toimisto- ja sosiaalitilat. Yläkerrassa oli asuinhuoneistoja. Nykyisin koko asemarakennus on yksityiskäytössä, siinä toimii antiikkikauppa.
Nykyisin kirpputorina toimiva tavaramakasiini sijaitsee asemarakennuksen itäpuolella. Tämän itäpuolella on lisäksi vanhoja varastorakennuksia. Punatiilisen vesitornin yläosassa on puuverhoilu. Vesitorni sijaitsee vanhan varastoalueen reunalla, nykyisin keskellä erään yrityksen pysäköintialuetta.
Rautatiehenkilökunnan entiset asuinrakennukset sijaitsevat asemasta länteen. Nämä rakennukset ovat nykyisin yksityiskäytössä.
Bump ’n’ Grind
Bump 'n' Grind on helsinkiläisen The 69 Eyes -yhtyeen esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 1992.
Savage Garden (albumi)
Savage Garden on helsinkiläisen The 69 Eyes -yhtyeen vuonna 1995 julkaistu toinen albumi.Levyllä on myös piilotettu kappale (raita 69).
Vierailevat muusikot
Urpo Ylönen
Urpo Yrjö Juhani Ylönen (s. 25. toukokuuta 1943 Käkisalmi, Karjala) on jääkiekkovalmentaja ja entinen jääkiekkomaalivahti. Ylönen valittiin vuoden 1968 olympialaisissa toiseen tähdistökentälliseen ja vuoden 1970 MM-kilpailuissa hän oli turnauksen paras maalivahti.
Hän pelasi Suomen pääsarjassa Turun Tovereissa ja Turun Palloseurassa. Ylönen pelasi kaikkiaan 188 maaottelua Suomen jääkiekkomaajoukkueessa. Nykyisin hän toimii TPS:n maalivahtivalmentajana. Suomen Jääkiekkomuseo aateloi Ylösen Suomen Jääkiekkoleijonaksi numerolla 61.
Wrap Your Troubles in Dreams
Wrap Your Troubles in Dreams on helsinkiläisen The 69 Eyes -yhtyeen vuonna 1997 julkaistu albumi.
Vierailevat muusikot
Neurolingvistiikka
Neurolingvistiikka on tieteenala, joka tutkii, miten ihmisen aivotoiminnot liittyvät kielen ymmärtämiseen ja tuottamiseen. Tutkimuskohteena ovat sekä puhuttu että kirjoitettu kieli ynnä viittomakielet.
Neurolingvistiikka on monitieteinen tutkimusala, ja se yhdistelee ainakin kielitiedettä, neurobiologiaa ja tietojenkäsittelytiedettä. Tutkijat tulevat alalle monista eri lähtökohdista ja tuovat useita eri testimenetelmiä ja näkökulmia omasta tieteenalastaan.
Perinteisesti neurolingvistiikalla on tarkoitettu erityisesti kielen tuottamisen ja ymmärtämisen häiriöiden, esimerkiksi afasian, tutkimusta.
Wasting the Dawn
Wasting the Dawn on The 69 Eyesin neljäs studioalbumi. Sen julkaisi vuonna 1999 Poko Rekords.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 24.
Iris (vuoden 2001 elokuva)
Iris on vuonna 2001 valmistunut Richard Eyren ohjaama elokuva, joka kertoo brittiläisestä kirjailijasta Iris Murdochista ja tämän suhteesta John Bayleyhyn. Elokuva pohjautuu Bayleyn muistelmiin "Elegia Irikselle".
Elokuva tarkastelee parin suhdetta sekä sen alku- että loppuvaiheesta. Alussa Murdoch (Kate Winslet) oli ulospäinsuuntautunut ja hallitseva yksilö, kun taas Bayley (Hugh Bonneville) oli ujo ja oppinut. Myöhemmässä vaiheessa Murdoch (Judi Dench) sairastaa Alzheimerin tautia turhautuneen Bayleyn (Jim Broadbent) hoidossa.
Elokuvan näyttelijät pääsivät palkintoehdokkaiksi monissa gaaloissa. Broadbent voitti sekä Oscarin että Golden Globen parhaasta miessivuosasta. Dench palkittiin parhaan naispääosan BAFTAlla.
Ehdokkaana:
Ehdokkaana:
Ehdokkaana:
Blessed Be
Blessed Be on The 69 Eyes -yhtyeen vuonna 2000 julkaistu viides studioalbumi.
Vuonna 2001 albumista julkaistiin kahden CD:n rajoitettu keräilijöiden painos ("Limited Collectors’ Edition"). Ensimmäinen CD sisältää samat kappaleet kuin vuonna 2000 julkaistu perusversio. Toisella CD:llä on yksi uusi kappale "Heaven/Hell", uudelleen miksatut versiot kappaleista "Brandon Lee" ja "The Chair" sekä kokoelma musiikkivideoita.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 4.
Kaikki kappaleet sanoittanut Jyrki 69 sekä sovittanut The 69 Eyes ja Johnny Lee Michaels.
Vierailevat muusikot
Paris Kills
Paris Kills on The 69 Eyes -yhtyeen vuonna 2002 julkaistu kuudes studioalbumi.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 1.BonuskappaleetVierailevat muusikot
Framed in Blood – The Very Blessed of the 69 Eyes
Framed in Blood – The Very Blessed of the 69 Eyes on helsinkiläisen rockyhtye The 69 Eyesin vuonna 2003 julkaistu kokoelmalevy.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 6.Suluissa albumi, jolta kappale on peräisin.
Lavastaja
Lavastaja on suunnittelija, joka vastaa esityksen tai audiovisuaalisen tallenteen (kuten elokuvan tai televisio-ohjelman) visuaalisesta kokonaisuudesta eli lavastuksesta yhdessä ohjaajan ja muun taiteellista ennakkosuunnittelua tekevän työryhmän (esimerkiksi pukusuunnittelija, valosuunnittelija, koreografi, kuvaaja) kanssa.
Teatterimaailmassa lavastajasta käytetään myös nimitystä "skenografi" (, ), jonka voidaan tulkita käsittävän myös pukusuunnittelun ja joissain tapauksissa valosuunnittelun. Useat teatterilavastajat toimivatkin myös pukusuunnittelijoina. Ulkomaisessa elokuvamaailmassa suomalaista lavastajaa vastaavat englannin kielen tittelit production designer, art director ja set designer, tässä hierarkiajärjestyksessä.