hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Denis Tumasjan
Denis Aleksandrovitš Tumasjan (, s. 24. huhtikuuta 1985 Kiova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jalkapalloilija, joka edustaa lainalla Venäjän jalkapalloliigassa pelaavaa FK Ufaa. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Tumasjan siirtyi 18-vuotiaana pietarsaarelaiseen JBK:iin, josta Hannu Touru nosti hänet FF Jaron joukkueeseen elokuussa 2004. Hän pelasi Veikkausliigassa vuonna 2004 viisi ottelua ja teki yhden maalin. Kaudella 2005 hän pelasi Jarossa 21 ottelua. Kaudeksi 2006 hän siirtyi Venäjän pääsarjassa pelanneeseen FK Torpedo Moskovaan arviolta 300 000 euron siirtosummalla. Tumasjan siirtyi kaudeksi 2009 FK Ural Jekaterinburgiin.
Ruhnun lentokenttä
Ruhnun lentokenttä () sijaitsee Ruhnun saarella, Virossa. Kenttä sijaitsee saaren eteläosassa. Sen ICAO-koodi on EERU; IATA-koodia sillä ei ole. Lentokenttää ylläpitää valtiollinen AS Tallinna Lennujaam.
Kentällä on yksi nurmipintainen kiitotie (13/31), jonka mitat ovat 600 × 20 m. Kiitotielle ei ole lähestymisvaloja.
Ruhnulle on säännöllistä reittiliikennettä talvisin. Kaudella 2018–2019, lokakuun alusta huhtikuun loppuun, saksalainen FLN Frisia-Luftverkehr GmbH lentää torstaisin reitin Pärnu–Ruhnu–Kuressaare–Ruhnu–Pärnu.
Berke-kaani
Berke-kaani oli Kultaisen ordan hallitsija vuosina 1257-1266, veljensä Batu-kaanin ja tämän pojan jälkeen. Berken aikana Kultaisesta ordasta tuli Pyhän maan puolustaja, kun se liittoutui mamelukkien kanssa mongoliheimolaisiaan vastaan.
Berke oli yksi Jotshin, Tsingis-kaanin vanhimman pojan pojista. Vuonna 1235 Berke liitoutui veljiensä Ordan ja Batun kanssa ja marssi valtavan, ehkä 150 000 miestä käsittäneen armeijan kanssa Siperiasta Volgan bulgaarien ja kiptšakien maille, jotka he valtasivat. Seuraavaksi he valtasivat Venäjän ruhtinaskunnat ja hävittivät lukuisia Venäjän kaupunkeja maan tasalle. Berke seurasi Batua edelleen Eurooppaan, jossa Unkarin armeija tuhottiin Mohin taistelussa. Suurkaani Ögödein kuoltua kaaniperheen jäsenet palasivat Mongoliaan valitsemaan suurkaania, joksi Berke veljineen kannatti Batua. Sen epäonnistuttua he palasivat Venäjälle, jonne perustettiin Kultaisen ordan valtakunta. Ögödein ja Jotšin perillisten vihanpidon vuoksi Kultainen orda ei yrittänyt enää vallata Eurooppaa, vaan pyrki varustautumaan sukulaistensa hyökkäyksen varalta.
Batun kuoltua 1255 hallitsijana oli vähän aikaa hänen poikansa Sartak, kunnes Berke sai vallan 1257. Hän oli kyvykäs hallitsija ja onnistui ylläpitämään ja stabiloimaan vastaperustettua Kultaista ordaa, yhtä Mongolivaltakunnan neljästä osasta.
Berke kääntyi Islamiin ja hänestä tuli harras muslimi. Berke oli raivostunut Il-kaanien valtakunnan Hülegü-kaanille, joka oli hävittänyt Bagdadin ja murhannut kalifi Al-Musta'simin ja jonka aluelaajentamishalut Syyriassa ja Egyptissä uhkasivat Berken uskonveljiä. Konflikti kehittyi viimein avoimeksi sodaksi vuonna 1262. Hülegü kärsi tappion Pohjois-Kaukasuksella, ja Berken veljenpoika Nogai murskasi hänen joukkonsa Terek-joella. Hülegü kuoli vuonna 1265. Berke itse kuoli seuraavana vuonna taistellessaan Hülegün poikaa Abaqa-kaania vastaan.
Berkeä seurasi Kultaisen ordan valtaistuimelle veljenpoika Mengu-Timur, joka jatkoi Berken politiikkaa mamelukkien kanssa liittoutumisessa ja Il-kaanien valtakunnan patoamisessa. Useimmat historioitsijat uskovat, että Berken sota Hülegüa vastaan pelasti loput pyhästä maasta, kuten Jerusalemin ja Mekan Bagdadin kohtalolta.
Paholaisen lampi
Paholaisen lampi ("Devil’s Pond") on Joel Viertelin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 2003. Sen pääosissa ovat Tara Reid ja Kip Pardue.
Kauniin Juliannen rikkaat vanhemmat haluaisivat tyttärensä avioituvan. Julianne meneekin naimisiin, mutta aviopuoliso Mitchillä on hämärä menneisyys. Julianne ihmettelee, kun Mitch haluaa häämatkalle syrjäiseen mökkiin keskelle järveä. He lähtevätkin, mutta pian Julianne saa huomata Mitchistä outoja puolia. Mitch nimittäin lupasi Juliannelle kännykän toimivan saarella, mutta niin ei olekaan.
Hannu Järvenpää
Hannu Rainer Järvenpää (s. 19. toukokuuta 1963 Ii) on suomalainen pelaajauransa lopettanut jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli laitahyökkääjä. Järvenpää on Suomen Jääkiekkoleijona numero 176.
Järvenpää aloitti uransa SM-liigassa Oulun Kärpissä, jossa hän pelasi kaudet 1981–1986. Winnipeg Jets varasi hänet NHL:ään vuoden 1986 varaustilaisuuden neljännellä kierroksella numerolla 71. Järvenpää siirtyi Pohjois-Amerikkaan samana vuonna ja pelasi kolme kautta Jetsissä. Vuonna 1989 hän palasi Suomeen ja pelasi kaksi kautta Rauman Lukossa. Tämän jälkeen hän pelasi kauden Ruotsissa Leksandissa, jonka jälkeen tuli kaudeksi 1992–1993 Suomeen Jokereihin. Hän pelasi vielä kaudet 1993–1995 Kiekko-Espoossa, jonka jälkeen lopetti uransa. Järvenpää voitti SM-liigassa kolme pronssia.
Maajoukkueurallaan Järvenpää pelasi Suomen paidassa 126 maaottelua, joissa hän keräsi 44 maalia ja 35 syöttöä eli yhteensä 79 tehopistettä. Hän oli mukana 1992 talviolympialaisissa, 1991 Kanada-cupissa sekä vuosien 1985, 1986, 1989, 1991 ja 1992 MM-kilpailuissa. 1985 MM-kilpailuissa hän voitti turnauksen maalipörssin yhdeksällä maalilla. Järvenpää voitti maajoukkueessa MM-hopean ja Kanada-cupin pronssin.
Peliuransa jälkeen Järvenpää on toiminut valmentajana. Hän on ollut apuvalmentajana SaiPassa ja Pelicansissa. Hannu Järvenpää nimitettiin vuonna 2006 Espoon Jääklubin valmennuspäälliköksi.
28 päivää myöhemmin
28 päivää myöhemmin ("28 Days Later") on Danny Boylen ohjaama elokuva, jossa pääosissa ovat Cillian Murphy, Naomie Harris, Megan Burns, Brendan Gleeson ja Christopher Eccleston. Elokuva valmistui vuonna 2002 Isossa-Britanniassa. Elokuvan jatko-osa "28 viikkoa myöhemmin" tuli ensi-iltaan Suomessa syksyllä 2007.
Iso-Britanniassa kolme eläinaktivistia murtautuu laboratorioon vapauttaakseen siellä olevat sairaat simpanssit. He kohtaavat laborantin, joka kertoo simpanssien kantavan virusta nimeltä "raivo". Hän yrittää estää aktivisteja vapauttamasta eläimiä, mutta virus pääsee vapaaksi.
Seuraa uutisspektaakkeli, jossa kerrotaan viruksen levinneen joka puolelle Isoon-Britanniaa. Virus leviää herkästi pisaratartuntana. Sairastunut ihminen menettää vapaan tahtonsa hetkessä, ja alkaa metsästämään eläviä ihmisiä aikeinaan joko tartuttaa tai tappaa heidät tuntien silmitöntä raivoa.
28 päivää myöhemmin pyörälähetti nimeltä Jim herää hylätystä sairaalasta Lontoossa autuaan tietämättömänä epidemiasta. Ulkona tovin harhailtuaan tämän pelastaa kaksi selviytyjää; Mark ja Selena. He kertovat Jimille kaiken viime aikojen tapahtumista. Selviytyjät lähtevät Jimin kotiin etsimään Jimin vanhempia, löytäen heidät kuolleena. Taloon hyökkää saastuneita, ja Mark saa syvän haavan. Selena joutuu tappamaan hänet ja käskee Jimiä valmistautumaan lähtöön.
Aamulla Jim ja Selena löytävät Frankin ja tämän tyttären Hannahin. He kuulevat radiosta sotilailta hätäilmoituksen ja lupauksen turvapaikasta. Kohteessa ryhmä ei löydä etsimäänsä, ja Frank saa tartunnan. Pian joukko sotilaita ilmestyy paikalle ja eliminoi tämän, vieden loput hyvin varusteltuun turvataloon. Sisällä majuri West sotilaineen vaikuttavat hyväntahtoisilta, kunnes Jim tajuaa heidän aikovan hyväksikäyttää Selenaa ja Hannahia.
Jim viedään teloitettavaksi muurin reunalle, mutta tämä pääsee karkaamaan. Jim palaa takaisin turvatalolle tappaen sotilaita saastuneiden kanssa. West ampuu Jimiä, mutta Hannah ja Selena pelastavat tämän. Saastuneet tappavat Westin, ja Jim jää henkiin kolmikon paetessa turvatalolta.
Pienen aikahypyn jälkeen kolmikon löytää sotilashävittäjä, jonka pilotti kutsuu lisäjoukkoja hakemaan heidät. Vaihtoehtoisessa lopussa elvytyksestä huolimatta Jim kuolee vammoihinsa.
Alvin Goldman
Alvin Ira Goldman (s. 1938) toimii filosofian professorina Rutgersin yliopistossa New Jerseyssä, Yhdysvalloissa. Aikaisemmin hän opetti Michiganin yliopistossa ja Arizonan yliopistossa. Goldman väitteli filosofian tohtoriksi Princetonin yliopistossa. Hänen puolisonsa on filosofi Holly Smith Goldman. Goldmanin keskeisiä tutkimusalueita ovat tietoteoria, mielenfilosofia ja kognitiotiede.
Goldman on korostanut kognitiotieteen merkitystä tietoteorialle. Tässä hän edustaa Quinen naturalisoitua tietoteoriaa. Goldman on tutkinut erityisesti yhteisöllisen tietoteorian kysymyksiä ja on soveltanut lähestymistapaansa tietoteoriaan muun muassa oikeustieteeseen (erityisesti näyttöön), äänestämiseen ja tiedostusvälineisiin.
Luettelo suomenruotsalaisen kalenterin miesten etunimistä
Tämä on täydellinen luettelo miesten etunimistä, jotka esiintyvät Suomen ruotsinkielisessä nimipäiväkalenterissa. Vuonna 2010 nimipäiväkalenterissa oli 340 miestennimeä.
Vuoden 2015 nimipäiväuudistuksen myötä ruotsinkieliseen nimipäiväkalenteriin lisättiin 22 uutta miesten etunimeä.
Kalevi Numminen
Veijo Kalevi Numminen (s. 31. tammikuuta 1940 Tampere) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja ja -valmentaja. Numminen syntyi Mouhijärvellä, jossa hänen äitinsä oli sotaa paossa ja isä rintamalla. Hän valmensi jääkiekkomaajoukkuetta 1973–1974 ja 1977–1982. Numminen oli myös perustamassa Montreal-Urheilu Oy:tä, joka valmistaa ja myy Montreal-merkkisiä mailoja.
Numminen aloitti vuonna 1957 Tapparassa, jossa pelasi koko 12 kautta kestäneen uransa. Hän lopetti keväällä 1969 vain 29-vuotiaana. Numminen ehti voittaa pelaajana kolme Suomen mestaruutta ja yhteensä seitsemän mitalia. SM-sarjapelejä Nummiselle kertyi 201 saldolla 41+40.
Suomea Numminen edusti yhdeksän kertaa arvokisoissa. Hän pelasi seitsemät MM-kisat ja kahdet olympialaiset. A-maaotteluita Numminen pelasi yhteensä 143.
Valmentajana Numminen aloitti Tapparassa 1970. Hän oli mukana tuomassa suomalaiseen kiekkoiluun puoliammattilaisuutta. Nummisen ja Mikko J. Westerbergin johtama Montreal-Urheilu vuokrasi talousvaikeuksissa olleen Tapparan ja sen pelaajat käyttöönsä. Tapparan pelaajat toimivat tavallaan Montrealin tuotekehittelijöinä ja se maksoi pelaajille palkkaa. Joukkue siirtyi samalla myös harjoittelu- ja markkinointitoiminnassa puoliammattilaisuuteen. Numminen toi Tapparaan muun muassa aamuharjoitukset. Numminen toimi koko 1970-luvun Tapparan valmentajana ja loi pienen etumatkan muihin seuroihin, mikä kantoi menestystä vielä 1980-luvulla. Hän johdatti Tapparan kolmeen Suomen mestaruuteen.
Maajoukkueen peräsimeen Numminen astui vuonna 1973. Vuoden pestin jälkeen hän palasi uudestaan ruoriin 1977. Numminen oli Suomen päävalmentajana viisi kertaa MM-kilpailussa ja kerran olympialaisissa sekä Kanada Cupissa.
Numminen vaikutti Tapparassa myös toimitusjohtajana vuodet 1986–1993. Tappara on jäädyttänyt Nummisen pelinumeron 2.
SM-liigan vuosittain jakama parhaan valmentajan palkinto kantaa nykyään Kalevi Nummisen nimeä.
Kalevi Nummisen molemmat pojat Teppo ja Teemu ovat myös jääkiekkoilijoita. Teppo lopetti pitkän NHL-uransa kauden 2008–2009 päätteeksi. Teemu pelasi hyökkääjänä parhaimmillaan SM-liigassa. Hän lopetti uransa kauteen 2005–2006 Suomi-sarjan HCM:ssä.
Numminen nimettiin vuonna 2011 kansainvälisen jääkiekkoliiton kunniagalleriaan.
Seppo Nikkilä
Seppo Tapani Nikkilä (s. 23. joulukuuta 1936 Tampere) on suomalainen entinen jääkiekkohyökkääjä.
Nikkilä pelasi koko uransa 1955–69 Kooveessa, joka pelasi koko ajan SM-sarjassa lukuun ottamatta yhtä kautta. Hän oli mukana, kun Koovee voitti ainoan mestaruutensa 1968. Yhteensä Nikkilä pelasi SM-sarjassa 203 ottelua tehoin 91+104.
Nikkilä pelasi A-maajoukkueessa 62 ottelua ja keräsi tehot 17+17. MM-kisoihin hänet valittiin kolme kertaa ja olympialaisiin kerran.
Pääsarjatasolla Nikkilä pelasi myös lentopalloa, jossa edusti Järvensivun Kisaa.
Jättipihta
Jättipihta ("Abies grandis") on ikivihreä havupuu, jota tavataan Yhdysvaltain luoteisosissa ja ympäröivillä alueilla merenpinnan tasolta aina 1 800 metrin korkeuteen saakka. Jopa 80-metriseksi kasvava jättipihta on pihtalajeista suurikokoisin.
Jättipihta kasvaa yleensä 40–70 metriä korkeaksi, joskus jopa 80-metriseksi. Rungolla on paksuutta suurimmillaan kaksi metriä. Puu on muodoltaan yleensä kartiomainen, muuttuen epäsäännöllisemmäksi vanhemmiten. Alemmat oksat yleensä nuokkuvat alaspäin. Laji on verraten lyhytikäinen suureksi havupuuksi, kuten pihdat yleensäkin, ja elää harvoin yli 300 vuotta.
Jättipihdan neulasmaiset lehdet ovat 2–6 senttimetriä pitkiä ja noin kaksi millimetriä leveitä. Lehdet ovat asettuneet kahteen riviin vaakasuuntaisesti ja versot haarautuvat vastakkaisesti vaakasuuntaisesti, antaen oksille litteän muodon. Käpyjen pituus on 6–12 cm, niissä on 100–150 suomua ja ne murenevat kypsyttyään, noin puoli vuotta pölytyksen jälkeen vapauttaen siemenet. 6–8 millimetriä pitkät soikeat siemenet ovat siivekkäitä.
Lajia tavataan Pohjois-Amerikan länsirannikolla, Kanadassa Brittiläisessä Kolumbiassa sekä Yhdysvalloissa Montanassa, Idahossa, Washingtonissa Oregonissa ja Kaliforniassa. Puu vihtyy rannikon ja vuoristojen kosteissa metsissä. Alueensa pohjoisosissa se saattaa kasvaa aivan merenpinnan tasolla, eteläosissa jopa 1 800 metrin korkeudella. Jättipihta viihtyy puolivarjoisilla paikoilla ja kestää hyvin erittäin varjoisiakin paikkoja, joskin kasvaa selvästi hitaammin vähemmässä valossa.
Jättipihdan puuaines on verraten haurasta, ja puuta käytetään lähinnä paperiteollisuudessa. Lajia käytetään myös koristepuuna lauhkeilla vyöhykkeillä, Suomessa se on kestävä vain aivan etelärannikolla. Lisäksi se on läntisessä Pohjois-Amerikassa suosittu joulukuusena.
WizKids Games
WizKids Games on yhdysvaltalainen pääasiassa miniatyyripeleihin keskittyvä yhtiö.
Jordan Weisman perusti WizKids yrityksen vuoden 2000 heinäkuussa. Yhtiön perusti pelisuunnittelija Jordan Weisman. Hänen tarkoituksenaan oli perustaa yritys, joka tekisi perinteisestä miniatyyripelaamisesta entistä nauttivampaa, ja luoda pelejä, jotka olisivat edullisia ja heti pelattavissa.
WizKids kehitti uuden tavan pelata miniatyyreillä, kunkin hahmon tiedot olivat painettuina hahmon pohjaan, jolloin erillisiä kirjoja ja tauloita ei tarvittu.
New Yorkista kotoisin oleva Topps osti WizKids:in vuonna 2003. Michael Eisnerin omistama The Tornante Company ja Madison Dearborn Partners ostivat Toppsin toiminnan vuonna 2007.
NECA osti WizKids:in vuonna 2009.
WizKids:in ensimmäinen peli "Mage Knight" julkaistiin ensimmäinen päivä marraskuuta 2000. Uutta pelissä olivat helposti koottavat ja valmiiksi maalatut miniatyyrit. Nyt pelaajat pystyivät keskittymään peliin tarpeeksi, ja aloittamaan pelit nopeasti. Peliin on julkaistu kolme lisäosaa ("The Lost Legion", "Krang" ja "Shades of Tezla").
WizKids on tehnyt monta suosittua pelia Mage Knightin jälkeen. "HeroClix" keskittyi Marvelin sarjakuvahahmoihin, "MechWarrior"-pelissä pelaajat käyttävät miniatyyrirobotteja vihollista vastaan ja "MLB SportsClix" teki pelaajasta oman baseball-joukkueen valmentajan.
Pirates CSG oli WizKidsin ensimmäinen koottava miniatyyri strategiapeli. Siinä pelaajat käyttivät muovikorteista irrotettavia, valmiiksi maalattuja ja helposti koottavia miniatyyrilaivoja. "RocketMen" jatkoi koottavien miniatyyripelien sarjaa taisteluilla avaruudessa. "Tsuro", Wizkidsin ensimmäinen lautapeli toi pelaajille elegantin strategiapelin vauhdikkaimmassa muodossa.
Samuli Paronen
Samuli Paronen (23. toukokuuta 1917 Virolahti – 26. elokuuta 1974 Hämeenlinna) oli suomalainen kirjailija, taidemaalari ja työmies. Vaikka vaatimattomissa oloissa elänyt Paronen julkaisi esikoisteoksensa vasta 47-vuotiaana ja kuoli jo 57-vuotiaana, hän ehti kirjoittaa arvostetun tuotannon: kahdeksan romaania, novellikokoelman ja aforismikokoelman "Maailma on sana", josta hänet parhaiten tunnetaan.
Paronen syntyi Virolahden Ravijoen kylässä ja oli vanhempiensa Väinö Parosen ja Ida o.s. Tasan ainoa lapsi. Suutari-isä oli ollut perustamassa paikallista työväenyhdistystä ja punakaartin jäsenenä osallistui Suomen sisällissotaan. Väinö Paronen ei osallistunut väkivaltaisuuksiin tai taistelutoimiin, mutta hänet vangittiin toukokuussa 1918. Hän kuoli Tammisaaren vankileirillä saman vuoden elokuussa.
Ompelutöillä itsensä ja poikansa elättänyt äiti puolestaan kuoli influenssaan vuonna 1932. Näin Samuli Paronen jäi orvoksi 14-vuotiaana. Paroselle määrättiin holhooja, mutta hän jäi kuitenkin asumaan kotimökkiinsä.
Kansakoulun jälkeen Paronen elätti itsensä työmiehenä lähinnä metsä- ja maataloustöissä. Vuonna 1935 hän pestautui holhoojansa luvalla merimieheksi, minkä jälkeen hän oli kesät sillilaivoilla ja talvet rakennustyömailla. Helsingissä asuessaan Paronen meni naimisiin vuonna 1937 vuokraemäntänsä Aino Meurosen kanssa, joka oli häntä 20 vuotta vanhempi. Avioliitto jäi lapsettomaksi.
Eri paikoissa asuttuaan hän osti vuonna 1950 vaimonsa kanssa Janakkalasta maatilan. Siellä hän kirjoitti esikoisromaaninsa "Kesä Aataminkylässä".
Vuodesta 1964 lähtien Paronen asui osa-aikaisesti Riihimäellä ja muutti sinne pysyvästi vuonna 1968. Riihimäkeläiset tunnistivat Parosen pitkän ja kumaraisen hahmon isosta mustasta huopahatusta, joka peitti tummat tuuheat hiukset. Samuli Paronen oli tuttu näky Riihimäellä, sillä hän istuskeli mielellään puistoissa ja lukusaleissa, asemakahvilassa kahvilla tai syömässä. Hän hankki lisätienestiä rakennuksilla apumiehenä.
Paronen kuoli keuhkosyöpään 1974 Ahveniston sairaalassa.Samuli Paronen -palkinto myönnetään ansioista aforistiikan alalla. Palkinto jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 2006. Palkinnon jakaa Suomen aforismiyhdistys.
Pianosonaatti nro 29 (Beethoven)
Ludwig van Beethovenin pianosonaatti nro 29 B-duuri op. 106, lisänimeltään Hammerklavier, on yksi romantiikan ajan teknisesti vaativimmista pianosonaateista Franz Lisztin h-molli-sonaatin ohella. Beethoven sävelsi Hammerklavieria kesästä 1817 syksyyn 1818.
Sonaatti on syvällinen ja vaativa niin kuulijan kun soittajankin näkökulmasta. Teoksessa on neljä osaa, ja sen kesto vaihtelee neljästäkymmenestä minuutista viiteenkymmeneen esitystemposta riippuen. Syntyaikanaan se oli Beethovenin ja samalla maailman pisin (tunnettu) sonaatti. Teoksen taustalla kummittelee myös Beethovenin vaikea rahapula, jonka takia hänen oli pakko saada teos valmiiksi lyhyessä ajassa. Ainutlaatuinen on myös Beethovenin jälkikäteen tähän sonaattiin tekemä muutos (kts. "Adagio").
Hammerklavier () on ensimmäinen "suuri" sonaatti, johon on sulautettu eri tyylikausien musiikkia. Sonaatti sisältää fuugan (barokki) ja sonaattimuotoisen osan (klassismi). Finaalissa on tosin myös häivähdys romantiikkaa.Sonaatin ensimmäinen osa alkaa komealla teemalla (ks. nuottiesimerkki). Fermaatit eli pidäkkeet luovat jännitystä. Sävellaji vuorottelee B-duurin ja G-duurin välillä, mikä on sinänsä hämmästyttävä ja aikanaan ennenkuulumaton ratkaisu. G-duuri-teeman jälkeen palataan avausteemaan, mutta se soi hieman mahtipontisemmin kuin alussa.
Sonaatin toinen osa on scherzo, jonka tarkoitus on vain hieman keventää tunnelmaa raskaan alkuosan jäljiltä. Scherzo kestää vain noin kolme minuuttia ja on hyvin eloisa. Sen teemaa on jopa luonnehdittu parodiaksi ensimmäisen osan teemasta. Trio on paljon dramaattisempi. Beethoven lisäsi tähän vielä dramaattisen väliosan, "Preston". Siinä tahtilajiksi vaihtuu 2/4. Lopussa alkuteema palaa, ja osa päättyy forte-sointuihin.
Adagio on sonaattimuotoinen hidas osa. Se on soittajalle ja kuuntelijalle erittäin raskas. Adagiossa on epätavallista myös se, että puoli vuotta sonaatin valmistumisen jälkeen Beethoven lähetti kustantajalle yhden tahdin liitettäväksi osan alkuun. Kustantaja kertoi myöhemmin:
"Minun on tunnustettava, että tahtomattani ajattelin, onko vanha opettajani todella tullut hulluksi – moinen huhu on jo jonkin aikaa kiertänyt. Lisätä nyt kaksi säveltä niin suurenmoiseen teokseen, jota oli työstetty perinpohjaisesti ja joka oli valmistunut jo puoli vuotta aiemmin!! Ja kuitenkin näiden kahden sävelen vaikutus on hämmästyttävä. Koskaan ennen ei näin vaikuttavia ja tärkeitä säveliä ole liitetty valmiiseen sävellykseen, ei vaikka niitä olisi suunniteltu alusta asti."
Viimeinen osa, Largo – Allegro risoluto, alkaa rauhallisesti. Välillä sonaatti ryöpsähtelee nopeita juoksutuksia, mutta hitaat soinnut fermaatteineen pysäyttävät tunnelman. Suuren tunteidenpurkauksen jälkeen tahtilaji vaihtuu 4/4:stä 3/4:aan ja sävellaji A-duurista B-duuriin. Silloin alkaa "Fuga a tre voci", kolmiääninen fuuga. Tämä on pianokirjallisuuden huikaisevimpia teoksia. Pianisti saa esittää nopeaa ja paikoin raskasta kolmiäänistä fuugaa yli 10 minuuttia, ja hänen on jaksettava irrotella vielä lopussakin. Finaali vain vaikeutuu loppua kohden. Hammerklavier kuuluu musiikinhistorian suurimpien pianosonaattien joukkoon.
Amiraliteetin piiri
Amiraliteetin piiri () on hallintopiiri Pietarin kaupungin keskustassa Venäjällä. Koillisessa se rajoittuu Keskustan piiriin, kaakossa Moskovan piiriin, lounaassa Kirovin piiriin sekä luoteessa Nevaan ja Vasilinsaaren piiriin. Asukkaita on 154 900 henkeä (vuonna 2008).
Amiraliteetin piiri jakautuu kuuteen kuuteen kuntaan (kaupunginosaan):Piirihallinnon päämies on Aleksandr Ljubimov.
Tetrakromaattinen värinäkö
Tetrakromaattinen värinäkö eli nelivärinäkö on kyky muodostaa eri värejä neljällä eri silmän verkkokalvolla olevalla valoa aistivalla tappisolutyypillä. Ihmisillä on tyypillisesti trikromaattinen eli kolmivärinäkö, jolloin tappisoluja on punaherkkiä, viherherkkiä ja siniherkkiä, ja ne aistivat kolmea perusväriä, joiden yhdistelmistä aivoissa muodostuvat kaikki muut värit. Erään arvion mukaan naisista noin 2–3 prosentilla on tetrakromaattinen näkö, jolloin he saattavat voida nähdä jopa 100 miljoonaa eri väriä.
Maaselkärankaisten silmän perustyypissä on neljänlaisia tappisoluja, joista kunkin herkkyysmaksimi on valon eri aallonpituusalueella. Nämä herkkyyshuiput sijoittuvat yleensä lähiultravioletin alueelle (360–370 nanometriä), siniselle (420–440 nm), vihreälle ja keltaiselle (520–530 nm) sekä punaiselle (noin 600 nm). Lajien välillä on eroja. Tällaisen eläimen värinäköä sanotaan tetrakromaattiseksi. Se tavataan suurella osalla kaloista, sammakkoeläimistä, matelijoista ja päiväaktiivisista linnuista. Tetrakromaattisessa silmässä jokaisessa tappisolussa on väritön tai värillinen öljypisara, joka suodattaa solun herkkyysmaksimia lyhytaaltoisemman valon.
Pitkään maanalaista tai yöelämää viettäneet eläinlajit, kuten käärmeet ja nisäkkäät, ovat evoluution kuluessa menettäneet tetrakromaattisen värinäön. Samalla niiden tappisoluista ovat hävinneet öljypisarat. Nisäkkäiden kohdalla tämä muutos tapahtui niiden yli 100 miljoonan vuoden aikana, jolloin dinosaurukset hallitsivat maailmaa ja nisäkkäiden pienikokoiset esi-isät viettivät pääasiassa yöelämää. Nisäkkäillä on pääasiassa vain kahdenlaisia tappisoluja ja siksi niiden värinäkö on dikromaattinen. Euraasian mantereen ja eräiden Amerikan mantereen apinoiden (mukaan lukien ihmiset) trikromaattinen värinäkö syntyi, kun osa vihreää aistivista tappisoluista muuttui punaista aistiviksi.
Luettelo suomenruotsalaisen kalenterin naisten etunimistä
Tämä on täydellinen luettelo naisten etunimistä, jotka esiintyvät Suomen ruotsinkielisessä nimipäiväkalenterissa. Vuonna 2010 nimipäiväkalenterissa oli 374 naistennimeä.
Vuoden 2015 nimipäiväuudistuksen myötä ruotsinkieliseen nimipäiväkalenteriin lisättiin 35 uutta naisten etunimeä ja poistettiin yksi.
Lunda Sul
Lunda Sul on Angolan maakunta, joka sijaitsee maan koillisosassa. Sen pinta-ala on 83 000 km² ja siellä asuu noin 516 000 ihmistä (2014). Maakunnan pääkaupunki on Saurimo. Lunda Sulissa viljellään riisiä, maniokkia ja viljaa ja louhitaan timantteja, mangaania ja rautaa.
Vasilinsaaren piiri
Vasilinsaaren piiri tai Hirvisaaren piiri () on yksi Pietarin 18 hallintopiiristä. Piiri sijaitsee kaupungin keskustassa. Siihen kuuluu kaksi Nevan suistossa Suuren ja Pienen Nevan välissä sijaitsevaa suurta saarta, Vasilinsaari ja Alaissaari, joita erottaa vain kapea Smolenka-joki. Lisäksi piiriin kuuluu pieni Sernyi-saari Pienessä Nevassa. Piiri rajoittuu pohjoisessa Petrogradin ja etelässä Amiraliteetin piiriin. Piirissä on noin 200 000 asukasta.
Vasilinsaaren piiri jakautuu viiteen kunnallishallintoalueeseen, jotka ovat asemaltaan Pietarin keskustan kaupunginosia. Kunnallishallintoalueet ovat
Focus Features
Focus Features on vuonna 2002 muodostunut yhdysvaltalaisen Universal Pictures -elokuvayhtiön art house -osasto, joka tuottaa ja levittää omia ja ulkomaisia elokuvia. Sen "Rogue Pictures" -osasto tuottaa ja levittää myös pienen budjetin toiminta- ja kauhuelokuvia.
Focus Features on perustettu vuonna 2002, mutta se on alun perin aloittanut toimintansa jo vuonna 1991 kun James Schamus ja Ted Hope perustivat New Yorkissa elokuvantuotantoyrityksen jolle he laittoivat nimeksi Good Machine. Yrityksessä ajatus oli tehdä mielenkiintoisia elokuvia aiheista, jotka eivät olleet kaupallisesti suuria menestyksiä.
Heidän ensimmäinen projektinsa oli Ang Leen kanssa elikuva Pushing Hands ("Tui Shou") johon hän oli saanut tuen. Sen hän oli saanut voittaessaan Taiwanin kansallisen käsikirjoituskilpailun. Schamuksen ja Hopein avulla elokuva tuotettiin ja julkaistiin teattereissa jotka olivat erikoistuneet taide-elokuvien näyttämiseen.
Aluksi Good Machinea pöyöritettiin melkeimpä harrastuksena mutta samalla Schamus ja Hope loivat suhteita arvostettuihin taiteilijoihin. Schamus oli mukana käsikirjoitamassa monia elokuvia muun muassa elokuvaa The Wedding Banquet joka tuotti  sen jälkeen kun se oli myyty Samuel Goldwyn Companylle. Se oli myös ehdolla parhaan ulkomaisen elokuvan Oscariin.
Vuonna 1997 Good Machine ja toinen riippumaton tuottaja/jakelija, October Films perustivat yhteisyrityksen Good Machine International ja alkoivat myydä omien elokuviensa oikeuksia. Yhteisen yhtiön johdossa olivat Hope ja Schamus sekä heidän uusi yhteistyökumppaninsa David Linde, joka oli aiemmin ollut samanlaisissa töissä Foxilla, Lorberilla ja Miramaxilla.
Vuonna 2000 julkaistiin Yhdysvalloissa filosofinen taistelulajien elokuvan Hiipivä tiikeri, piilotettu lohikäärme, jonka oli ohjannut Ang Lee ja jossa Schamus oli myös käsikirjoittajana, sen tuottaminen oli maksanut 12 miljoonaa dollaria Kiinassa. Sen tuotti Good Machine International ja useita muita yrityksiä, ja Linde ja Schamus toimivat tuottavina tuottajina. Tekstitetty elokuva tuotti Yhdysvalloissa yli 125 miljoonaa dollaria ja voitti neljä Oscar-palkintoa, mukaan lukien vuoden parhaimman ulkomaalaisen elokuvan palkinnon.
Vuonna 2004 Focus esitteli uuden tytäryhtiön nimeltään Rogue Pictures, se on erikoistunut jännitys-, toiminta-, trilleri- ja urbaani-genren elokuviin. Sen ensimmäiset julkaisut olivat uustuotanto Assault on Precinct 13, Seed of Chucky ja Shaun of the Dead.
Hermanni Vuorinen
Hermanni Karl Anton Vuorinen (s. 27. tammikuuta 1985 Pori) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä, mutta uransa alussa pelasi enimmäkseen keskuspuolustajana.
Vuorinen aloitti uransa FC Jazzissa 7-vuotiaana ja kuului seuran kaikkien aikojen parhaaseen ikäluokkaan, joka voitti ensimmäisenä porilaisjoukkueena B-juniorien Suomen mestaruuden. Vuorisen ohella joukkueeseen kuuluivat muun muassa Matti Lähitie, Samu Ruisniemi ja Toni Junnila.
Suomen nuorten maajoukkueissa 22 ottelua pelannut Vuorinen siirtyi vain 17-vuotiaana Saksaan, SV Werder Bremenin organisaatioon, jossa hän pelasi amatöörijoukkueen otteluita. Melko lyhyeksi jääneen Saksan visiitin jälkeen hän palasi Suomeen, tällä kertaa AC Allianssin joukkueeseen, ja sieltä puolentoista vuoden jälkeen Honkaan kesken kauden 2005. Honka nousi tuon kauden päätteeksi Veikkausliigaan, ja aloitti kauden 2006 erittäin vakuuttavasti. Vuorinen oli suuressa osassa Hongan menestyksessä tehtyään 17 liigaottelussa peräti 16 maalia. Elokuussa 2006 uutisoitiin, että vastikään jatkosopimuksen allekirjoittanut tähtihyökkääjä on myyty norjalaiseen Fredrikstadiin . Vaikka Vuorinen siirtyi kesken kauden Fredrikstadiin, hän voitti silti Veikkausliigan maalikuninkuuden 2006.
Vuorinen ei murtautunut norjalaisseuran pelaavaan kokoonpanoon ja kesällä 2007 hänet lainattiin takaisin Suomeen HJK:n riveihin. HJK sai osto-option vuokrasopimukseen. Vuokrasiirron yhteydessä uutisoitiin, että Fredrikstadin pitää maksaa FC Hongalle vielä toinen osa siirtosummasta, noin 200 000 euroa. Vuorinen teki heti ensimmäisessä pelissä HJK:n riveissä maalin ja toisessa pelissä hattutempun HJK:n voittaessa MyPan 5–0. Sen jälkeen maalihanat tyrehtyivät ja nuo neljä maalia jäivät Vuorisen ainoiksi liigakaudella. Kauden jälkeen HJK ilmoitti, että se ei käytä osto-optiotaan Vuoriseen eikä hän jatka joukkueessa. Keväällä 2008 Vuorinen kirjoitti vuoteen 2010 asti ulottuvan sopimuksen vanhan seuransa Hongan kanssa. Hongassa Vuorinen teki kaudella 2008 yhdeksän maalia ja kaudella 2009 hänet kruunattiin Veikkausliigan maalikuninkaaksi kuudellatoista maalilla. Kauden 2010 elokuussa hän siirtyi Hongasta belgialaiseen Charleroihin. Vuorinen ehti viimeistellä kuusi liigamaalia ennen siirtoaan.
Elokuussa 2012 Vuorinen palasi Honkaan loppukauden ajaksi. Huhtikuussa 2013 hän ilmoitti lopettavansa uransa loukkaantumisten vuoksi.
Iso-Belt
Iso-Belt () on Tanskan saarten, Fynin ja Sjællandin, välissä sijaitseva salmi. Se on levein Tanskan salmista. Iso-Belt on 64 kilometriä pitkä ja leveys kapeimmassa kohdassa on 20 kilometriä.
Sana "belt" on latinan sanan "balteus" ’vyö’ (myös sanan Baltia) sukulaissana. Germaanisissa kielissä se tarkoittaa vanhastaan merensalmea. Islantilaisessa saagassa tavataan Tanskan salmiin viittaava nimi, Beltisund, jo 1200-luvulla. Vuonna 1660 eräs saksankielinen kartta liittää sanan eteen jo suureen kokoon viittaavan etuliitteen, kirjaamalla muodon "Der Grosse Beldt".
Salmen läpi kulkee yli 20 metrin syvyinen laivaväylä, ja näin ollen se on tärkein merireitti Itämeren ja Pohjanmeren välillä. Salmi on muun muassa kampelan, meritaimenen, turskan ja nokkakalan elinympäristöä.
Vuonna 1997 salmen yli avattiin kaksiosainen Ison-Beltin silta, joka yhdistää Fynin ja Sjællandin saaret Sprogøn saaren kautta. Fynistä Sprogøhön kulkee matala auto- ja rautatiesilta (läntinen silta). Sprogøltä Själlannille vie siltayhdistelmä (itäinen silta), joka on 6 790 metriä pitkä. Siltayhdistelmän keskellä on riippusilta, jonka alituskorkeus on 65 metriä merenpinnasta. Sillan ylitys on maksullista. Esimerkiksi enintään 3,5 tonnia painavan henkilöauton ylitysmaksuna perittiin 33 euroa kesällä 2015. Rautatie kulkee itäisen Sprogøltä Själlannille tunnelissa.
Ison-Beltin sillan rakentamisen alettua 1991 Suomi haastoi Tanskan kansainväliseen tuomioistuimeen vapaan kauttakulkuoikeuden rikkomisesta, koska sillan valmistuttua Rauma-Repola Oy:n valmistamat öljynporauslautat eivät olisi mahtuneet kulkemaan sillan ali. Suomi veti riidan pois ennen pääkäsittelyä, koska Tanskan pääministeri oli puhelinneuvottelussa suostunut maksamaan korvauksia Suomen valtiolle siitä, että Rauma-Repola muuttaa lauttojen tuotantotapaa sellaiseksi, että ne voidaan kuljettaa sillan ali. Suomen asiamiehenä jutussa oli Martti Koskenniemi.
Lunda Norte
Lunda Norte on Angolan maakunta, joka sijaitsee maan koillisosassa. Sen pinta-ala on 99 000 km² ja siellä asuu noin 863 000 ihmistä. Lunda Norten väestö koostuu cokweista, lundista ja monista muista heimoista. Maakunnan pääkaupunki on Lucapa. Luanda Nortessa on suuria timanttiesiintymiä.
Daniel Borimirov
Daniel Borimirov (, s. 15. tammikuuta 1970 Vidin, Bulgaria) on bulgarialainen jalkapalloilija, joka edusti pitkään Levski Sofiaa sekä vuodet 1995–2003 saksalaista TSV 1860 Müncheniä. Saksan Bundesliigassa hän pelasi 214 ottelua. Hänen pelipaikkansa oli hyökkääjä.
Bulgarian maajoukkueessa Borimirov pelasi 67 ottelua ja teki niissä viisi maalia vuosina 1993–2005. Borimirov edusti maataan muun muassa MM-kilpailuissa 1994 ja 1998 sekä EM-kilpailuissa 1996 ja 2004.
Tamtam
Tamtam (myös tam-tam) on halkaisijaltaan suurikokoinen, noin 1–2 senttimetrin paksuinen metallinen lyömäsoitin. Se on perinteinen osa kaakkoisaasialaista ja varsinkin kiinalaista musiikkikulttuuria, mutta sitä käytetään nykyään myös orkesterimusiikissa. Tamtamia soitetaan pehmustetulla nuijalla.
Tamtameja on valmistettu samalla menetelmällä jo tuhansia vuosia. Tamtam sekoitetaan hyvin usein gongiin, koska ne näyttävät hieman toisiltaan. Siinä missä gongi on säveltasoltaan viritetty, tamtamin ääni on hyvin epämääräinen sekoitus sekä hyvin matalia että hyvin korkeita taajuuksia. Tamtam on myös kooltaan gongia suurempi.
Viipurin piiri (Pietari)
Viipurin piiri () on hallintopiiri Pietarissa. Se sijaitsee Pietarin keskustasta pohjoiseen sektorimaisena alueena.
Viipurin piiri jakautuu kahdeksaan kunnallishallintoalueeseen. Niistä Levassova ja Parkala ovat asemaltaan taajamia ja loput ovat Pietarin keskustan kaupunginosia. Kunnallishallintoalueet ovat:
Saint-Germainin rauha
Saint-Germainin sopimus oli ensimmäisen maailmansodan päätteeksi Itävallan ja ympärysvaltojen välillä solmittu sopimus, johon kirjattiin Habsburgien valtakunnan hajoaminen.
Vielä ennen ensimmäistä maailmansotaa Itävalta ja Unkari olivat kaksoismonarkia, jossa Habsburgien suku hallitsi. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen vuonna 1919 tehtiin Itävallan kanssa Saint-Germainin sopimus, kun puolestaan Unkarin kanssa sovittiin Trianonin sopimus vuonna 1920.
Ensimmäisen maailmansodan loppuvaiheilla häviön lähetessä Habsburgien valtakunta hajosi moniksi pieniksi valtioiksi ja Itävalta-Unkarin lukuisat eri kansallisuudet julistivat itsensä itsenäisiksi valtioiksi. Tilanne oli kaoottinen, joten Saint-Germainin ja Trianonin sopimukset tarkoitettiin myös selventämään tilannetta.
Saint-Germainin sopimuksen seurauksena Itävalta menetti Böömin ja Määrin vauraat alueet nuorelle Tšekkoslovakialle. Näillä alueilla asui kymmenen miljoonan ihmistä. Serbialle luovutettiin myös Itävallan alueita: Dalmatia, Bosnia ja Hertsegovina, jotka nyt yhdessä Montenegron kanssa muodostivat Jugoslavian. Romanialle luovutettiin Bukovina, ja uudelleenpystytetylle Puolalle Galitsia. Itävallan menetykset Italialle olivat myös huomattavat: Etelä-Tiroli, Trento, Istria ja Trieste kuuluivat tästä lähin Italian valtioon.
Sopimus oli raskas Itävallalle. Asukasluku putosi 52 miljoonasta 6,5 miljoonaan. Suurin osa teollisista keskuksista oli nyt osa Puolaa ja Tšekkoslovakiaa Itävallan sijasta. Tämä aiheutti todella vakavia taloudellisia ongelmia Itävallalle, ja se joutui anomaan huomattavia lainoja Kansainliitolta selvitäkseen.
Itävallasta tuli Saint-Germainin rauhansopimuksen myötä sisämaavaltio Alpeilla, johon jäivät vain entisen keisarikunnan saksankieliset alueet (Kärntenin maakuntaan jäi tosin pienehkö sloveenivähemmistö). Tynkä-Itävallan ei sallittu käyttää itsestään nimitystä Saksalainen Itävalta ("Deutschösterreich"), ja sopimus kielsi myös liittymisen Saksaan, vaikka suuri enemmistö itävaltalaisista sitä kannattikin. Itävallan armeija rajoitettiin 30 000 mieheen, ja Itävallalle määrättiin maksettavaksi sotakorvaukset.
Kaksimetallikanta
Kaksimetallikanta (bimetallijärjestelmä, bimetallismi) on rahajärjestelmä, joka perustuu kahteen arvometalliin, tyypillisesti kultaan ja hopeaan. Kaksimetallikanta oli käytössä muun muassa vuonna 1865 perustetussa latinalaisessa rahaliitossa.
Kaksimetallikannan ongelmana on kiinteä vaihtosuhde metallien välillä, jonka vuoksi järjestelmää on vaikea ylläpitää, kun metallien todellinen markkina-arvo vaihtelee kysynnän ja tarjonnan mukaan.
Louis Washkansky
Louis Washkansky (1913 – 21. joulukuuta 1967) oli ensimmäinen ihminen, jolle tehtiin sydämensiirto.
Washkansky oli syntyjään Liettuan juutalainen, joka muutti Etelä-Afrikkaan 9-vuotiaana vuonna 1922. Hänestä tuli ruokatavarakauppias Kapkaupunkiin. Washkansky palveli toisen maailmansodan aikana Pohjois- ja Itä-Afrikassa sekä Italiassa. Sodan jälkeen hän avioitui.
Washkansky oli kova urheilija, hän pelasi jalkapalloa, ui ja nosti painoja. Myöhemmin hänen terveytensä kuitenkin huononi ja hän kärsi diabeteksestä ja sydänsairauksista.
Washkanskylle tehtiin sydämensiirto 3. joulukuuta vuonna 1967 Groote Schuurin sairaalassa Kapkaupungissa. Uusi sydän oli saatu juuri auto-onnettomuudessa vakavasti loukkaantuneelta Denise Darvallilta. Sydämensiirtoleikkausta johti eräs Etelä-Afrikan tunnetuimmista lääkäreistä, kirurgi Christiaan Barnard. Washkansky selviytyi leikkauksesta ja eli 18 päivää, kunnes menehtyi keuhkokuumeeseen, joka johtui hänen immuunipuolustusta heikentävästä lääkityksestään.
Kalininin piiri (Pietari)
Kalininin piiri () on hallintopiiri Pietarissa. Se sijaitsee Pietarin keskustan koillispuolella. Piirin pinta-ala on noin 40 neliökilometriä ja asukasluku noin 457 000 (2010).
Kalininin piiri jakautuu seitsemään kunnallishallintoalueeseen, ja ne ovat asemaltaan Pietarin kaupunginosia. Kunnallishallintoalueet ovat
Teuvo Myyryläinen
Teuvo Myyryläinen (17. joulukuuta 1923 Lappee – 4. lokakuuta 1997 Lappeenranta) oli suomalainen jääkiekkovalmentaja ja -vaikuttaja.
Myyryläinen oli yksi lappeenrantalaisseura SaiPan perustajista vuonna 1948. Hän oli myös yksi seuran varhaisista taustavaikuttajista. SaiPan päävalmentajana Myyryläinen toimi 1959–1964, 1967–1969 ja vielä 1985–1986. Hän on toiminut myös itäsuomalaisten KooKoon ja Jukurien valmentajana.
Myyryläinen teki pitkän uran Suomen Jääkiekkoliiton liittohallituksessa, jossa istui vuodet 1960–1975. Hän ehti toimia myös 15 vuotta Jääkiekkoliiton valmennus- ja koulutusvaliokunnassa.
Puolustusvoimissa Myyryläinen oli neljä vuotta urheilujoukkojen jääkiekkokouluttajana.
Myyryläinen on Jääkiekkoleijona numero 46.
FK Lutš-Energija Vladivostok
Futbolnyi klub Lutš-Energija Vladivostok on jalkapalloseura Vladivostokista, Venäjältä. Seura nousi kaudeksi 2006 Venäjän pääsarjaan. Se tunnettiin vuoteen 2003 pelkästään Lutšina ennen sponsorisopimusta Dalenegro-energiayhtiön kanssa.
Lutš osallistui ensi kertaa Neuvostoliiton sarjoihin vuonna 1958, jolloin se pelasi kaukoidän B-sarjassa. Se voitti sarjan vuonna 1965 ja nousi A-sarjaan. Lutš pelasi alueellisessa sarjassa vuoteen 1972 saakka, mistä lähtien vuoteen 1991 saakka se pelasi Neuvostoliiton kakkosliigan itälohkossa. Seuran paras saavutus oli kakkossija vuonna 1984.
Vuonna 1992 Lutš voitti kakkosliigan itälohkon ja nousi ykkösdivisioonaan, mistä se putosi heti. Vuonna 1997 se putosi kakkosdivisioonaan, mistä se nousi takaisin ykkösdivisioonaan vuonna 2003 ja korkeimmalle sarjatasolle vuonna 2005 voitettuaan ykkösdivisioonan mestaruuden.
Vladivostokin sijainti kaukana idässä tuottaa jatkuvasti ongelmia vierasjoukkueille. Lutšin kotiottelua FK Zenit Pietaria vastaan oli lähtenyt katsomaan kolme Zenitin fania, jotka ajoivat 15 000 kilometriä halki maan ja joutuivat jättämään Vladivostokiin Honda Civicinsä, joka oli hajonnut saamastaan rääkistä. Fanit palasivat kotiin Pietariin junalla. Zenit palkitsi faninsa lahjoittamalla heille uuden auton.
Jorma Suokko
Jorma Ilmari Suokko (s. 27. toukokuuta 1940 Tampere) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja ja -valmentaja.
Suokko oli SM-sarjassa Kooveen luottopuolustajia kaudet 1958–1969. Hän oli hyökkäykseen panostavan joukkueen alakerran tuki. Suokko oli voittamassa 1968 Kooveen historian ainoata Suomen mestaruutta. SM-sarjassa Suokon saldoksi jäi 43 + 52 = 95 pistettä 202 ottelussa.
Suokko edusti Suomea kolmissa MM-kisoissa (Geneve ja Lausanne 1961, Colorado Springs 1962, Tukholma 1963) ja Innsbruckin olympialaisissa 1964. . Yhteensä hän pelasi 68 A-maaottelua.
Koovee-uransa jälkeen Suokko siirtyi Vaasan Sportin pelaajavalmentajaksi ja nosti joukkueen aina liigaan asti. Liigassa hän toimi Sportin valmentajana. Suokon johdolla jalkapallokaupunkiin luotiin pohjat menestyvälle jääkiekkoseuralle.
ASEC Mimosas
Académie Sportive des Employés de Commerce Mimosas on abidjanilainen jalkapalloseura, joka pelaa Norsunluurannikon pääsarjassa Ligue 1:ssä.
Mimosas on perustettu vuonna 1948. Sen kotistadion on Stade Félix Houphouët-Boigny.
Mimosas voitti Afrikan Mestarien liigan vuonna 1998 ja Afrikan Super Cupin vuonna 1999. Kotimaansa mestaruuden se on voittanut 25 kertaa.
Mimosas tunnetaan erityisesti jalkapalloakatemiastaan, jota ovat käyneet monet Norsunluurannikon parhaat pelaajat.
Giorgio Rocca
Giorgio Rocca (s. 6. elokuuta 1975 Chur, Sveitsi) on italialainen uransa lopettanut alppihiihtäjä, joka voitti pujottelun maailmancupin kaudella 2005–2006. Hän on myös kolminkertainen MM-pronssimitalisti.
Rocca saavutti pronssia junioreiden MM-kilpailujen alppiyhdistetyssä 1994. Hän aloitti maailmancup-uransa kaudella 1996–1997, jolloin hän sai kahdeksan pistettä pujottelusta. Seuraavalla kaudella hän sai viisi pistettä suurpujottelusta. Vailin MM-kilpailuissa 1999 hän sijoittui pujottelussa neljänneksi ja suurpujottelussa 11:nneksi. St. Antonin MM-kilpailuissa 2001 Rocca oli pujottelussa viidestoista. St. Moritzin MM-kilpailuissa 2003 hän saavutti pronssia pujottelussa ja oli kahdeksas alppiyhdistetyssä. Hän oli pitkään keskikastia pujottelucupissa, kunnes sijoittui kolme kertaa peräkkäin neljänneksi kausilla 2002–2003, 2003–2004 ja 2004–2005. Bormion MM-kilpailuissa 2005 hän saavutti pronssia pujottelussa ja alppiyhdistetyssä.
Kaudella 2005–2006 Rocca oli aluksi aivan ylivoimainen. Hän voitti kauden viisi ensimmäistä pujottelua ja oli selvä ennakkosuosikki Torinon olympialaisissa, joissa hän pääsi vannomaan urheilijoiden olympiavalan. Rocca ei kuitenkaan pitänyt Torinon lähiseutujen rinteistä, ja ajoi ulos jo ensimmäisellä kierroksella. Kisan voitti Benjamin Raich. Torinon alppiyhdistetyssä Rocca oli viides. Olympialaisten jälkeen hänen sijoituksensa olivat selvästi huonompia kuin alkukaudesta. Ennen viimeistä osakilpailua hän oli enää 52 pistettä edellä Kalle Palanderia (547–495). Rocca kuitenkin varmisti pujottelucupin voiton Palanderin katkaistua polvensa nivelsiteet maailmancupin finaalin suurpujottelussa Åressa.
Rocca ilmoitti lopettavansa uransa tammikuussa 2010 kärsittyään nivusvammasta.
Rocca voitti maailmancupissa yhteensä 11 osakilpailua, oli seitsemän kertaa toinen ja neljä kertaa kolmas. Kaikki palkintosijat tulivat pujottelukilpailuissa, yksi tosin pudotuskilpailumuotoisessa pujottelussa.
Matti Reunamäki
Matti Johannes Reunamäki (s. 25. heinäkuuta 1940 Tampere) on suomalainen entinen jääkiekkohyökkääjä ja -valmentaja.
Reunamäki oli Kooveen 1960-luvun huippuhyökkääjä. Hän pelasi joukkueessa 11 kautta ja 178 SM-sarjaottelua saldolla 80+57. Reunamäki oli voittamassa Kooveen tähän mennessä ainoata Suomen mestaruutta 1968.
Maajoukkueessa Reunamäki esiintyi 113 kertaa tehden tehot 31+24. MM-edustuksia hänelle tuli neljistä kisoista ja olympialaisissa Reunamäki pelasi kaksi kertaa.
Valmentajana Reunamäki edusti kolmen kauden verran sekä Koo-Veeta että Ilvestä. Lisäksi hän valmensi 1970-luvulla 20- ja 18-vuotiaiden maajoukkuetta. Reunamäki toimi myös Suomen Jääkiekkoliiton liittohallituksen valmentajaedustajana vuodet 1975–1984.
Thierry Pister
Thierry Pister (s. 2. syyskuuta 1965) on belgialainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Pister aloitti uransa KAA Gentissä ja nousi seuran edustusjoukkueeseen vuonna 1982. Vuodet 1986–1989 hän pelasi Royal Antwerpissa, kauden 1989/1990 Ranskassa Sporting Toulon Varissa, 1990–1994 Standard Liègessä, 1994–1996 sveitsiläisessä Lausanne-Sportissa, 1996–1998 KSK Beverenissä ja 1998–1999 RAEC Monsissa.
Lopetettuaan pelaajauransa Pister jatkoi Monsissa valmentajana. Kauden 2001/2002-kauden hän valmensi Bevereniä, mutt palasi takaisin Monsiin kahdeksi kaudeksi. 2004–2005 hän toimi KSK Ronsen valmentajana, kunnes kesällä 2005 tuli Suomeen kiinalaisen Zheyun Yen ostaman AC Allianssin valmentajaksi. Pisterin ensimmäisessä ottelussa seura kärsi 8–0-tappion FC Hakalle ja asiasta kehkeytyi suuri sopupeliskandaali Pisterin peluutettua lukuisia heikkotasoisia tuntemattomia uusia pelaajia.
Marraskuussa 2007 Pister sai jälleen töitä, kun hänet valittiin RFC Tournain valmentajaksi. 2008 hän siirtyi RAEC Monsin apulaisvalmentajaksi ja toimii nykyisin seuran väliaikaisena päävalmentajana Philippe Saint-Jeanin lähdettyä joukkueesta.
La Concorde
La Concorde (”Sydämellinen yksimielisyys”) on Gabonin kansallislaulu. Laulun on säveltänyt ja sanoittanut Georges Aleka Damas. Se otettiin käyttöön Gabonin itsenäistyessä vuonna 1960.
Michelle Williams
Michelle Ingrid Williams (s. 9. syyskuuta 1980 Kalispell, Montana) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi esiintymisestään "Dawson's Creek" -draamasarjassa. Hän on esiintynyt useissa art house -elokuvissa, joista tunnetuin on vuonna 2005 julkaistu "Brokeback Mountain".
Kun Williams oli 9-vuotias, hänen perheensä muutti San Diegoon, Kaliforniaan. Hänen äitinsä vei hänet vuonna 1995 julkaistun "Peto" -elokuvan ("Species") koe-esiintymiseen Los Angelesissa, ja Williams saikin pienen roolin. Myöhemmin hän näytteli useissa pienissä elokuva- ja televisiosarjarooleissa, ennen kuin hän nousi kuuluisuuteen Jen Lindleyn roolin myötä menestyssarjassa "Dawson's Creek", jossa hän oli yksi päähenkilöistä vuosina 1998–2003. Williams oli ensimmäistä kertaa elokuvan pääosaroolissa vuonna 1999 ilmestyneessä Watergate-skandaalia parodioivassa elokuvassa "Pressan tytöt" ("Dick"). Toista pääosaa näytteli Kirsten Dunst.
Williamsin tunnetuimmat elokuvaroolit ovat sivuosat elokuvissa "Halloween H20" ("Halloween H20: Twenty Years Later") ja "Brokeback Mountain", josta hän sai Critics’ Choice -palkinnon, Golden Globen, BAFTAn, sekä Oscar-ehdokkuuden. Williams näytteli Marilyn Monroeta elokuvassa "My Week with Marilyn", josta hän voitti Golden Globen ja sai siitä Oscar-ehdokkuuden. Hän oli toisen kerran Oscar-ehdokkaana vuoden 2016 elokuvasta "Manchester by the Sea".
Williamsilla on tytär Matilda Rose Ledger (s. 2005) entisen kihlattunsa, edesmenneen näyttelijä Heath Ledgerin kanssa. Williams kihlautui vuonna 2017 finanssiasiantuntija Andrew Youmansin kanssa.
Heli Laaksonen
Heli Pauliina Laaksonen (s. 28. syyskuuta 1972 Turku) on Rauman Lapissa asuva kirjailija, Lounais-Suomen murteella kirjoittava runoilija, lavaesiintyjä ja luennoitsija.
Laaksosen teoksissaan käyttämä murre on lähellä uusikaupunkilaista, Vakka-Suomen alueella puhuttavaa murretta, mutta siinä on piirteitä muistakin lounaissuomalaisista aluemurteista. Murreilmaisua on tuotannossa hieman yleiskielistetty.
Laaksosen itse lukemista äänikirjoista kultalevyrajan ovat ylittäneet runolevyt "Jänes pussis" (2003, Sammakko) ja "Ratio Sulavoi" (2007, Otava). Hän sai Kalevalaisten naisten liiton myöntämän Larin Paraske -palkinnon vuonna 2009.
Lapsuusvuotensa Laaksonen vietti Uudessakaupungissa. Äidin puolelta runoilijan juuret ovat Halikossa, isän suku puolestaan on Lokalahdelta.
Laaksonen opiskeli Turun yliopistossa pääaineenaan suomen kieli ja valmistui filosofian maisteriksi vuonna 2000. Lisäksi hän opiskeli Virossa Tarton yliopistossa 1992 ja 1999. Laaksonen työskenteli Helsingin sosiaalialan oppilaitoksen viestinnän ja viron kielen opettajana 1996–2000 ja Helsingin ammattikorkeakoulu Stadian viestinnän opettajana 1997–2001. Vuodet 2001–2004 hän työskenteli Laitilan kulttuurihankkeen vetäjänä ja vuodesta 2004 lähtien hänellä on ollut oma toiminimi Sanatoimisto Hulimaa. Vuonna 2011 Laaksonen muutti Rauman Lappiin. Hän esiintyy nykyään myös yhdessä porilaisen murrekirjailijan Elina Wallinin kanssa.
Laaksonen kiinnostui murteen käyttämisestä runoissa virolaisten runoilijoiden innoittamana. tutustuttuaan Jan Rahmaniin hän käänsi Rahmanin 1997 võrun murteella kirjoittamia runoja lounaissuomen murteelle. Kokeilu rohkaisi jatkamaan murrerunojen parissa.
Laaksonen valittiin vuonna 2007 Turun yliopiston Vuoden alumniksi.Huom! Virheellisesti Helin teksteiksi väitettyjä ovat mm. "Naise elämää" (Karoliina Koskisen), "Korinhoito-oppi naisil" (Veera Niemisen), "Talvipäiväkirja" ja "Tänä juhannuksen ei sit ryypätä" (tuntemattoman tekijän kansanperinnettä).
Ry Tanindrazanay malala ô!
Ry Tanindraza nay malala ô (”Oi rakas isänmaamme”) on vuodesta 1958 Madagaskarin kansallislaulu. Malagassinkielisen tekstin on kirjoittanut Pasteur Rahajason ja musiikin säveltänyt Norbert Raharisoa.
I
Ry Tanindrazanay malala o!
Ry Madagasikara soa
Ny Fitiavanay anao tsy miala,
Fa ho anao doria tokoa
Fiverenena
Tahionao ry Zanahary
Ity Nosin-dRazanay ity
Hiadana sy ho finaritra
He! Sambatra tokoa izahay.
II
Ry Tanindrazanay malala o!
Irinay mba hanompoana anao
Ny tena sy fo fanahy anananay,
'Zay sarobidy sy mendrika tokoa
Fiverenena
Tahionao ry Zanahary
Ity Nosin-dRazanay ity
Hiadana sy ho finaritra
He! Sambatra tokoa izahay.
III
Ry Tanindrazanay malala o!
Irinay mba hitahiana anao,
Ka ilay Nahary izao tontolo izao
No fototra ijoroan'ny satanao.
Fiverenena
Tahionao ry Zanahary
Ity Nosin-dRazanay ity
Hiadana sy ho finaritra
He! Sambatra tokoa izahay.
Mlungu salitsani Malawi
Mlungu dalitsani Malawi (”Jumala siunatkoon Malawia”) on Malawin kansallislaulu. Sen on säveltänyt ja sanoittanut Michael-Fredrick Paul Sauka. Laulu otettiin käyttöön 1964.