Englanninspringerspanieli
Englanninspringerspanieli on työ- ja käyttökoiraksi kehitetty, Britanniasta kotoisin oleva keskikokoinen koirarotu. Alun perin lintukoirana käytetty rotu on nykyään jakautunut käyttö- ja näyttelylinjoihin. Näistä kuitenkin myös näyttelylinjaista käytetään metsästyksessä. Englanninspringerspanieli on Suomessa toiseksi suosituin spanielirotu cockerspanielin jälkeen.
Tyypillinen englanninspringerspanieli on vahva, sopusuhtainen, ryhdikäs koira. Sen rintakehä on syvä ja tilava ja raajat vankat. Pää on sopusoinnussa runkoon ja korvat ovat silmien tasolla. Kuonon tulee olla voimakas mutta ei liian suuri/pieni päähän nähden. Springerillä hyväksytään ainoastaan saksipurenta. Liikkeet ovat vapaat ja maatavoittavat. Karvapeite on suora ja tiivis sekä säänkestävä. 
Häntä ei saa nousta selkälinjan yläpuolelle. Springerin ihanne säkäkorkeus on keskimäärin 51 cm. Näyttelylinjassa nartut ovat kuitenkin yleisesti ottaen 47–52 cm korkeita ja urokset 51–55 cm korkeita. 
Narttu painaa n. 18–23 kg ja uros 23–30 kg.
Metsästyslinjaiset ovat yleensä pienempiä ja kevyempiä ja tyypiltään hyvin erilaisia kuin näyttelylinjan koirat. Näyttelylinja on Suomessa suositumpi.
Englanninspringerspanielin yleisin turkin väri on maksavalkoinen. Rodusta löytyy kuitenkin 4 eri värimuunnosta: maksavalkoinen, mustavalkoinen ja edellä mainitut värit vaaleanruskein tan-merkein. Tan väri esiintyy yleensä poskissa, silmien yllä ja hännän alla. Käyttölinjaisilla suositaan enemmän valkovoittoisempaa väriä, jotta metsästäjä erottaisi ne helpommin heinikossa.
Englanninspringerspanieli on hyvin ystävällinen perhekoira, ja sen tarkkaavaisuus ja valppaus tekevät siitä ihanteellisen metsästyskoiran. Tyypillinen englanninspringerspanieli on ystävällinen, innokas miellyttämään, oppivainen ja yhteistyöhaluinen. Arkuutta ja aggressiivisuutta ei saa esiintyä. Älykkäänä ja miellyttämishaluisena koirana rotu sopeutuu helposti perhe-elämään. Korkeajalkainen rakenne tekee rodusta nopeimman kaikista maaspanieleista. Koiralla on loppumaton kestokyky, joten se tarvitsee paljon toimintaa. Englanninspringerspanieli tulee hyvin toimeen lasten kanssa, kunhan se totutetaan lapsiin.
Englanninspringerspanieli on hyvin vanha rotu. Se esiintyy maalauksissa niinkin varhain kuin 1600-luvulla. Se on mahdollisesti useimpien nykyisten spanielirotujen edeltäjä; englanninspringerspanieli ja cockerspanieli tunnustettiin eri roduiksi vasta 1800-luvulla. Spanielirotujen varsinainen jalostustyö on tapahtunut Britteinsaarilla lukuun ottamatta amerikancockerspanielia. Joidenkin lähteiden mukaan kantaisät olisivat kulkeutuneet sinne Manner-Euroopasta jo muinaisten roomalaisten mukana. Suomeen rotu tuli jo 1920-luvun alulla, mutta varsinainen kasvatus aloitettiin vasta 1950–1960-lukujen vaihteessa.
Vaikka springer ja springing spaniel -nimitystä käytettiin kauan ylösajavista koirista, rotua nimitettiin ensin norfolkin spanieliksi. Norfolkin alueella ei kuitenkaan ollut sanottavammin kasvatusta, vaan nimi oli tullut kreivi Norfolkin mukaan, joka itse asiassa asui Sussexissa. Nimi muutettiin virallisesti springerspanieliksi vuonna 1902, jolloin jo tunnustettiin kaksi muunnosta: englannin- ja walesinspringerspanielit.
Englanninspringerspanieli on käyttöominaisuuksiltaan lähinnä ylösajava ja noutava lintukoira.
Englanninspringerspanieli on levinnyt ympäri maailman. Etenkin Yhdysvalloissa vuotuiset rekisteröintiluvut ovat viisinumeroisia. Yhdysvaltojen kanta on kuitenkin aivan erityyppistä ulkonäöllisesti kuin eurooppalainen kanta. Suomessa rotu on kohtalaisen suosittu. Nykyinen Suomen kanta on 10 585 yksilöä ja pentuja rekisteröidään vuosittain 300 molemmin puolin. Kasvattajia löytyy ympäri Suomen.
Springeri on suhteellisen terve koira. Englanninspringerspanieli kuuluu PEVISAan (perinnöllisten vikojen vastustamisohjelma), joten kaikki jalostukseen käytettävät koirat tulee lonkka- ja silmätutkia. Perinnöllisistä silmäsairauksista springerillä esiintyy mm. PRA, Kaihi, RD. Rodulla on geenitesti yhteen PRA:n muotoon (PRA Cord1), mutta valitettavasti tämä ei ole ainoa rodulla esiintyvä PRA:n muoto. Vuosittain tutkitaan silmiltään n. 200 englanninspringeriä ja niistä n. 90 % on kokonaan oireettomia silmiltään (kaikki harmittomatkin muunnokset lasketaan mukaan). Lonkkavian vakavia asteita D ja E ei rodulla juurikaan esiinny. Fucosidosis on myös yksi englanninspringereiden sairauksista. Tähän sairauteen on geenitesti ja kantamme ovat suurimmalti osin puhtaita tästä sairaudesta.
Näiden lisäksi vitsauksena saattaa olla allergiaa, autoimmuunisairauksia ja korvatulehduksia.
Englanninspringerspanieli on trimmattava rotu ja koiran omistajien tulisi huomioida, että trimmaus on myös osa tämän rodun terveydenhoitoa.
Suurin syy korvatulehduksiin ovat karvaiset ahtaat korvakäytävät, jotka eivät hengitä. Turkista tulee pitää huolta.