hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Äärirajoilla
Äärirajoilla ("The Outer Limits") on yhdysvaltalainen televisiosarja. Alkuperäistä sarjaa esitettiin vuosina 1963–1965 ABC-televisiokanavalla. Sarjan uutta versiota 1995–2002 esitti aluksi Showtime, jolta se siirtyi Sci-Fi Channelille. Suomessa uudempaa sarjaa esitti Yle TV2.
Alkuperäisessä sarjassa oli 49 jaksoa ja uudemmassa 154.
Ali Lacheb
Ali Lacheb (s. 1956 Algeria) on suomalaisalgerialainen dokumenttielokuvantekijä. Hänen työnsä käsittelevät pääasiassa suomalaista kulttuuria.
Ali Lacheb on suorittanut journalismin maisterintutkinnon Moskovan valtionyliopistossa. Lacheb muutti Suomeen vuonna 1984. Hän työskenteli aluksi Jyväskylän yliopistossa viestintätieteiden laitoksen amanuenssina. Sen jälkeen hän on asunut muun muassa Pariisissa, Ranskassa, työskennellen siellä suomalaisessa kulttuuri-instituutissa. Vuonna 1996 Lacheb palasi Suomeen ja perusti Oran Productions -tuotantoyhtiön.
Muut:
Mezzanine
Mezzanine on Massive Attackin kolmas albumi, jonka Virgin Records julkaisi vuonna 1998. Se on tyyliltään pääasiassa trip hopia. Levyn äänimaailma on synkähkö, ja yhtyeen aikaisemmista julkaisuista poiketen sillä käytetään paljon kitaroita.
Albumi on saanut monilta kriitikoilta melko hyviä arvosteluita. Kappaleista taas esimerkiksi "Teardrop" on ollut jonkinlainen listahitti.
Projektioppiminen
Projektioppiminen on oppimisen menetelmä, jota voidaan käyttää oppimisprosessin suunnittelussa ja toteuttamisessa siten, että käytännön toiminta muodostetaan projektiksi. Projektilla on selkeät tavoitteet, aikataulu ja resurssit. Käytännössä oppiminen voi tapahtua konkreettisten tuotanto-, tutkimus-, tai kehittämisprojektien puitteissa.
Projektioppimisen keskeinen ydin on ongelmien ympärille perustuva prosessi.
Menetelmässä oppijat pyrkivät ratkaisemaan todellisia ongelmia täsmentämällä ongelmanasettelujaan, kokoamalla tietoa, keskustelemalla ideoista, keräämällä ja analysoimalla saatua tietoa, tulkitsemalla tuloksia, tekemällä johtopäätöksiä sekä kommunikoimalla ideoitaan ja saatuja löydöksiään muille.
Projektioppimiseen kuuluu seuraavia työvaiheita:
Projektioppiminen on yhteistoiminnallista oppimista, joka kuvataan tavoitteiltaan, resursseiltaan ja aikataulultaan rajatuksi oppimistehtäväksi. Siihen osallistuu kahdesta viiteen erilaista asiantuntemusta ja eri näkökulmia edustavaa henkilöä. Projektioppiminen on tutkivan ja ongelmakeskeisen oppimisen muoto, jossa tutkimustehtävä tai ongelma on niin laaja, että se vaatii projektimaista ja suunnitelmallista yhteistoimintaa. Opettaja toimii enemmän vuorovaikutuksen ja oppimisen organisoijana kuin tiedon välittäjänä. Opiskelijat antavat kukin oman panoksensa projektityöhön. Sen lisäksi heidän on myös arvioitava omaa ja muiden oppimista sekä projektin edistymistä.
Projektioppimisen voi liittää kaikkiin opiskelun vaiheisiin ja moniin eri tutkintoihin.
Projektioppimista voi käyttää mm. luokkahuonetilanteissa, jolloin projekteja tehdään pienissä ryhmissä. Ryhmien koko voi vaihdella parista henkilöstä kokonaiseen luokkaan. Ryhmät suunnittelevat ja toteuttavat projekteja, joissa tietojen ja taitojen hankkiminen on ongelmalähtöistä. Projektin päätavoitteena on löytää vastauksia opettajan ja/tai oppilaiden yhteistyössä esittämiin kysymyksiin. Opettaja tukee oppilaita antamalla taustatietoja ja ohjeita sekä kannustaa oppilaita ottamaan oppimisen omiin käsiinsä. Hän myös rohkaisee heitä kriittiseen ajatteluun ja metakognitiivisten taitojen kehittämiseen. Projektin suorittaminen, eteneminen ja ongelman ratkaisu on pääosin oppilaiden vastuulla.
Projektioppimista voi käyttää opetuksessa esimerkiksi päättötöiden teossa. Projektioppimista voi hyödyntää myös työssäoppimisessa, jossa yhdistetään työ ja koulutus. Esimerkiksi tekniikan alalle sopii erilaisten projektitöiden suunnittelu ja toteutus työpaikoilla työssäoppimisen aikana.
Projektioppimista voidaan soveltaa myös päiväkotiympäristössä. Projektin lähtökohtana on jokin lasta kiinnostava asia. Se voi olla esimerkiksi kirja, teatteri, sirkusesitys tai muu vastaava asia. Projektissa lapset tutkivat aiheesta nousevia kiinnostuksen kohteita ja ongelmia, kokeilevat erilaisia ratkaisuja, leikkivät aiheesta kumpuavia leikkejä. Tärkeintä ovat oppimismahdollisuudet ja -kokemukset, joita lapsi saa. Projektityöskentelyn avulla tuetaan lapsen ajattelua ja kiinnostusta maailman ilmiöitä kohtaan mahdollisimman kokonaisvaltaisesti.
Gabrielle Reece
Gabrielle ”Gabby” Reece (s. 6. tammikuuta 1970 La Jolla, Kalifornia) on yhdysvaltalainen rantalentopalloilija ja entinen malli.
Reece syntyi Kaliforniassa newyorkilaiselle äidille ja trinidadilaiselle isälle. Isä kuoli Reecen ollessa viisivuotias. Pituutensa (191 cm) hän peri pitkältä äidiltään. Reece kasvoi Saint Thomasissa Yhdysvaltain Neitsytsaarilla, mistä hän palasi Yhdysvaltoihin 11. luokalla. Reece opiskeli Floridan osavaltionyliopistossa (FSU), josta valmistui viestinnän linjalta.
Reecen johtama nelihenkisjoukkue voitti mestaruuden ensimmäisissä rantalentopallon maailmanmestaruuskilpailuissa (Beach Volleyball World Championships) vuonna 1997. Tällöin hän oli pelannut Women's Beach Volleyball Leaguessa (WBVL) viisi kautta nelihenkisjoukkueen kapteenina. Vuosina 1999–2000 hän pelasi Olympic Challenge Series -sarjaa ja vuosina 1999–2000 FIVB Beach Volleyball World Touria.
Malliuransa Reece aloitti opiskellessaan FSU:ssa. Vuonna 1989 "Elle"-lehti valitsi hänet maailman viiden kauneimman naisen joukkoon. Hän on ollut kansikuvassa muun muassa Shapessa, Women’s Sports & Fitnessissa, Outsidessa, Ellessä, Life, Travel & Leisure Golfissa, Voguessa ja Peoplessa. Reece on ollut mukana "Sports Illustratedin" uimapukunumerossa vuosina 1997 ja 2000.
Yhdessä Karen Karbon kanssa Reece julkaisi elämästään kertovan kirjan "Big Girl in the Middle" vuonna 1997. Hän on myös esiintynyt television urheiluohjelmissa kommentaattorina ja juontajana. Vuonna 2007 hän oli yhdessä puolisonsa Laird Hamiltonin kanssa mukana ABC:n tositelevisiosarjassa "". Vuonna 2008 Reece julkaisi yhdessä kuntoiluasiantuntija Mike Monroen kanssa oppaan "Gabrielle Reece: Fit & Healthy Prenatal Workouts".
Reecen aviopuoliso Laird Hamilton on havaijilainen lainelautailija. Pariskunnalla on lokakuussa 2003 ja tammikuussa 2008 syntyneet tyttäret.
Gretchen Bleiler
Gretchen Bleiler (s. 10. huhtikuuta 1981 Toledo, Ohio) on yhdysvaltalainen lumilautailija. Hän voitti hopeaa naisten lumikourussa Torinon talviolympialaisissa vuonna 2006.
Bleiler aloitti lumilautailun 11-vuotiaana ja siirtyi ammattilaiseksi vuonna 1996. Vuosina 2003, 2005 ja 2006 hän voitti enemmän lumikourukilpailuja kuin kukaan muu nainen. Olympiahopean lisäksi hän on voittanut muun muassa X Gamesissa kultaa lumikourussa vuosina 2003, 2005 ja 2008. Hän käytännössä dominoi kautta 2003 voittaen lähes kaiken mahdollisen mukaan lukien maailmanmestaruuden, X Gameseissa ja Overall Grand Prixin.
Ale Holopainen
Aleksanteri (Ale) Holopainen (24. huhtikuuta 1908 Korpiselkä – 23. kesäkuuta 1974 Liperi) oli pohjois-karjalainen maanviljelijä ja kunnallisneuvos joka toimi Keskustapuolueen (Maalaisliiton) kansanedustajana 1950- ja 1960-luvuilla.
Holopaisen vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Holopainen ja Anastasia Purmonen. Käytyään kansakoulun hän oli metsä- ja uittotöissä ja myöhemmin osuuskaupan myymälänhoitajana ja yksityiskaupan hoitajana Soanlahdella. Holopainen toimi myös maanviljelijänä Soanlahdella aina vuoteen 1944 saakka. Sodan jälkeen hän oli maanviljelijänä Liperissä vuodesta 1948 aina kuolemaansa saakka.
Holopainen aloitti uransa Maalaisliitossa jo ennen sotia kun hän toimi Maalaisliiton Itä-Karjalan piirijärjestön sihteerinä vuosina 1935–1939. Sotavuosien jälkeen hän oli Maalaisliiton vaalitoimitsijana 1945, puolueen Pohjois-Karjalan piirijärjestön toiminnanjohtajana 1946–1955 sekä sanomalehti Karjalan Maan levikkipäällikkönä 1956–1957. Holopainen sai kunnallisneuvoksen arvon 1972.
Holopainen oli kansanedustajana vuosina 1957–1970. Hän edusti aluksi Kuopion läänin itäistä vaalipiiriä 1957–1962 ja sen jälkeen Pohjois-Karjalan läänin vaalipiiriä 1962–1970. Holopainen tuli alun perin eduskuntaan 1957 kesken edustajakautensa kuolleen Heikki Soinisen tilalle.
Holopainen toimi presidentin valitsijamiehenä vuosien 1956, 1962 ja 1968 presidentinvaaleissa. Hän oli myös Yleisradion hallintoneuvoston jäsen ja oli mukana kunnallispolitiikassa Soanlahden kunnanvaltuuston jäsenenä ja Liperin kunnanvaltuuston puheenjohtajana. Holopainen oli Maalaisliiton ja Maaseudun nuorten liiton Pohjois-Karjalan piirien puheenjohtaja ja kuului Karjalan liiton hallitukseen ja liittovaltuustoon.
Holopainen oli naimisissa vuosina 1940–1944 Lempi Alina Pakarisen kanssa ja vuodesta 1945 Maila Marjatta Ronkaisen kanssa.
Ahenobarbus
Ahenobarbus ("Kultaparta") oli roomalainen gens.
Gnaeus Domitius Ahenobarbus (vuoden 32 eaa. konsuli)
Gnaeus Domitius Ahenobarbus (kuoli vuonna 31 eaa.) oli roomalainen sotilas ja poliitikko. Hänen isänsä oli vuoden 54 eaa. konsuli Lucius Domitius Ahenobarbus.
Gnaeus Domitius Ahenobarbus jäi isänsä kanssa Caesarin vangiksi Corfiniumin ja Farsaloksen taisteluissa. Caesar armahti heidät kummallakin kerralla. Ahenobarbus liittyi Brutuksen joukkoon. Vuosina 43 ja 42 eaa. hän avusti tasavaltalaisia laivaston kanssa Adrianmerellä. Filippoin taistelujen jälkeen Ahenobarbus liittyi Marcus Antoniuksen leiriin. Antonius palautti Ahenobarbuksen kansalaisoikeudet ja teki tästä Bithynian maaherran vuonna 40 eaa. Ahenobarbus seurasi Antoniuksen mukana tämän Parthian sotaretkellä vuonna 36 eaa. Ahenobarbus oli vuoden 32 eaa. konsuli, mutta joutui pakenemaan Antoniuksen luokse. Ahenobarbus vihasi Kleopatraa ja luopui tämän takia Antoniuksesta. Pian loikattuaan Octavianuksen puolelle Ahenobarbus kuoli kuumeeseen.
Erkki Koivisto (kansanedustaja)
Risto Eerikki (Erkki) Koivisto (14. kesäkuuta 1908 Ii – 28. toukokuuta 1972 Salla ) oli Sallan kirkkoherra ja pitkäaikainen kokoomuksen kansanedustaja.
Koiviston vanhemmat olivat sahanomistaja Adolf Koivisto ja Alma Aleksandra Serenius. Hän pääsi ylioppilaaksi 1927 ja suoritti teologian erotutkinnon 1931 sekä pastoraalitutkinnon 1934. Papiksi Koivisto vihittiin 1931. Hän toimi aluksi vuonna 1931 kirkkoherran apulaisena ja hiippakunta-apulaisena Alatorniolla sekä ylimääräisenä pappina Karungissa. Koivisto oli sitten vt. kirkkoherrana Ranualla 1931–1934 ja Sallan kirkkoherrana 1934–1972. Päätoimensa ohella Koivisto oli myös Lapin rajavartioston pastori 1935–1939, linnoitustyömaan pastori 1940–1941 ja suojeluskunnan kenttäpappi 1935–1944. Hän toimi lisäksi Kemijärven yhteiskoulun uskonnon opettajana 1940–1941 ja Sallan lukion uskonnon ja psykologian opettajana 1966–1972. Koivisto sai rovastin arvon 1955.
Koivisto oli kansanedustajana 1945–1966 edustaen Lapin läänin vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamies vuosien 1950, 1956, 1962 ja 1968 presidentinvaaleissa ja hän toimi kunnallispolitiikassa Ranuan kunnanvaltuuston jäsenenä ja Sallan kunnanvaltuuston puheenjohtajana. Koivisto kuului myös Kokoomuksen puoluevaltuustoon ja hän oli Lapin kansallisliiton puheenjohtaja.
Koivisto tunnetaan myös Itä-Lapin asutushistoriaa selvittäneenä sukututkijana.
Koivisto oli naimisissa vuodesta 1931 Hilkka Tellervo Lamminahon kanssa. Säveltäjä ja opettaja Jukka Karppinen on Erkki Koiviston tyttärenpoika.
Sylvi Halinen
Anna Sylvi Pauliina Halinen (22. kesäkuuta 1908 Mikkelin maalaiskunta – 16. elokuuta 1995 Mikkelin maalaiskunta) oli agronomi, maanviljelijä ja Maalaisliitto/Keskustapuolueen kansanedustaja 1950- ja 1960-luvuilla.
Halisen vanhemmat olivat maanviljelijä Albin Halinen ja Albertiina Häkkinen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1927 ja valmistui agronomiksi ja maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1932. Halinen toimi maanviljelijänä Mikkelin maalaiskunnassa ja oli tämän ohella Kaislahden karjanhoitokoulun opettajana Kannaksella 1938–1939, Otavan maanviljelyskoulun vt. opettajana 1941, Mikkelin karjanhoitokoulun vt. opettajana Joroisissa 1942 sekä 1947–1948 ja Mikkelin työvoimapiirin naistyövoiman tarkastajana 1942–1944.
Halinen oli kansanedustajana 1954–1970 edustaen Mikkelin läänin vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamies vuosien 1956, 1962 ja 1968 presidentinvaaleissa ja hän oli myös Mikkelin maalaiskunnan kunnanvaltuuston jäsen. Halinen kuului Maalaisliiton ja myöhemmin Keskustapuolueen puoluevaltuuskuntaan ja hän oli Maalaisliiton ja Keskustapuolueen naisten varapuheenjohtaja.
Hauptwache
Hauptwache on Frankfurt am Mainin keskusaukio. Se on nimetty saman nimisen barokkityylisen vartiorakennuksen mukaan. Aukion entinen nimi on "Schillerplatz". Ennen vuotta 1864 aukiota kutsuttiin sotilaskäyttönsä mukaisesti nimellä "Paradeplatz".Barokkityylinen vartiotalo "Hauptwache", jonka mukaan koko aukio on nimetty, rakennettiin vuosina 1729–1730. Talossa on mansardikerros ja iso aumakatto. "Hauptwache" toimi "Stadtwehr" -sotilaspoliisin päämajana ja siinä oli myös vankila. "Frankfurter Wachensturm" -kapinassa 3. huhtikuuta 1833 viisikymmentä opiskelijaa yritti vapauttaa talossa vangittuina olevat opiskelijat tarkoituksenaan käynnistää vallankumous koko Saksassa. Poliisi oli kuitenkin varautunut kapinaan, ja se tukahdutettiin. "Hauptwache" menetti sotilaallisen merkityksensä vuonna 1866, kun Frankfurt liitettiin osaksi Preussia.
Talo muutettiin poliisiasemaksi, vankila jatkoi edelleen toimintaansa. Vuonna 1904 talosta tehtiin kahvila, joka se edelleenkin on. Kahvilasta ja etenkin viereisestä kellosta tuli kantakaupungin suosituin kohtaamispaikka. "Hauptwache" paloi täysin pommituksessa 1944, ja se avattiin täysin uudistettuna vuonna 1954. Kolmetoista vuotta myöhemmin talo purettiin maanalaisen raideverkoston rakentamisen tähden ja vuonna 1968 se pystytettiin uudelleen aavistuksen verran eri asentoon.
"Katharinenkirche" eli "Katariinankirkko" hallitsee aukion eteläosaa. Goottilaistyylisen kirkon suunnitteli Melchior Heßler ja se valmistui vuonna 1681. Alkuperäinen kirkko tuhoutui pommituksessa 22. maaliskuuta 1944. Nykyinen kirkko valmistui 1954 ulkoasultaan entisenkaltaisena, mutta sisätiloiltaan 1950-luvun tyyliin rakennettuna. Kirkon itäpuolella on 1950 valmistunut elokuvateatterikeskus "Zeilpalast". Aukion koilliskulmassa on tavaratalo "Kaufhof an der Hauptwache", eräs konserninsa suurimpia yksiköitä. Tavaratalon julkisivu on ketjun liikkeille tyypillisesti valkoinen. Nykyinen liike valmistui sodassa tuhoutuneen "Tietz"-tavaratalon tilalle vuonna 1950, ja sitä on laajennettu vuosina 1954, 1968 ja 2000. "Hauptwache"-aukion pohjoisosassa on vuonna 1956 avattu "Alemanniahaus".
Aukion alapuolella sijaitsee raideliikenteen solmukohta "Bahnhof Frankfurt Hauptwache", johon kuuluu metroasema ("U-Bahn") sekä Reinin-Mainin S-Bahn -lähiliikenneverkon rautatieasema. Kaikkiaan maanalaista liikennekeskusta käyttää yli 180 000 matkustajaa päivittäin. "Hauptwache" oli aiemmin myös keskeinen raitiovaunuliikenteen risteyskohta. Raitioliikenne aukiolla loppui vuonna 1986.
Arvo Sävelä
Arvo Päiviö Sävelä (sukunimi vuoteen 1936 Sjöviiki; 30. kesäkuuta 1908 Kankaanpää – 17. marraskuuta 1976 Kankaanpää) oli pienviljelijä, kunnallisneuvos ja sosialidemokraattien sekä myöhemmin Työväen ja pienviljelijäin sosialidemokraattisen liiton TPSL:n kansanedustaja.
Sävelän vanhemmat olivat pienviljelijä Iisak Efraim Sjöviiki ja Aleksandra Järvenpää. Hän kävi kansakoulun ja toimi sitten pienviljelijänä ja suutarina Kankaanpäässä.
Sävelä oli SDP:n kansanedustajana 1948–1958. Hän liittyi sos.dem opposition eduskuntaryhmään 22. heinäkuuta 1958 ja 6. toukokuuta 1959 lähtien hän oli vastaperustetun Työväen ja pienviljelijäin sosialidemokraattisen liiton (TPSL) kansanedustajana aina vuoteen 1962 saakka. Sävelä edusti Turun läänin pohjoista vaalipiiriä.
Sävelä oli presidentin valitsijamies vuosien 1950 ja 1956 presidentinvaaleissa ja hän toimi Kankaanpään kunnanvaltuuston ja myöhemmin kauppalanvaltuuston varapuheenjohtajana. Sävelä sai kunnallisneuvoksen arvon 1965.
Sävelä oli naimisissa vuodesta 1929 Aili Irene Venhon kanssa.
Minardi M188
Minardi M188 oli Giacomo Calirin ja Aldo Costan suunnittelema Formula 1 -auto, jolla Minardi-talli kilpaili kaudella . Auton B-versio oli käytössä kauden kolmessa ensimmäisessä kilpailussa. Voimanlähteenä autossa oli Ford Cosworthin 3,5 litrainen V8-moottori. Autoa ajoivat kilpailuissa espanjalainen Adrián Campos ja italialainen Pierluigi Martini ja espanjalainen Luis Perez-Sala.Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa ja "kursivointi" kilpailun nopeinta kierrosta.
Matti Ytti
Toivo Matti Ytti (10. heinäkuuta 1908 Huittinen – 7. tammikuuta 1973 Huittinen) oli maanviljelijä ja agronomi joka toimi kokoomuksen kansanedustajana 1940-luvun jälkipuoliskolla. Ytin ura kansanedustajana jäi kauden mittaiseksi, mutta puoluehallituksessa hän vaikutti vuoteen 1953 ja puoluevaltuustossa vuoteen 1955 saakka. Ytti toimi myös Kokoomuksen Nuorten Liiton varapuheenjohtajana ja Kokoomuksen maataloussihteerinä.
Ytin vanhemmat olivat talollinen Matti Ferdinand Ala-Fräkkilä ja Fanny Maria Ala-Fräkkilä. Hän pääsi ylioppilaaksi 1929 ja valmistui agronomiksi 1946 ja maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1947. Ytti toimi maanviljelijänä Huittisissa vuodesta 1935 alkaen. Hän oli myös kokoomuksen maataloussihteerinä 1956–1957 ja Maanomistajain liiton tilapäisenä arviomiehenä vuodesta 1959 alkaen.
Ytti oli kansanedustajana 1945–1948 edustaen Turun läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamies vuoden 1950 presidentinvaaleissa ja hän oli jäsenenä Huittisten kunnanhallituksessa. Ytti kuului kokoomuksen puoluehallitukseen ja toimi pudottuaan eduskunnasta kokoomusnuorten varapuheenjohtajana 1949–1950.
Matti Ytti oli naimisissa filosofian maisteri Irma Helkavaaran kanssa. Heidän tyttärensä on kuvataiteilija ja taidegraafikko Elsa Ytti (s. 1944).
Kirottu maa
Kirottu maa on vaasalaisen Marko Hautalan kirjoittama kauhudekkari vuodelta 2002.
Berliinin iloinen 1920-luku on loppumassa, eikä Alex Schuller ole onnellinen mies.
Lupaava ura itse Sigmund Freudin oppilaana on päättynyt skandaaliin, ja itseanalyysi puree menneisyyden piruihin viskiä heikommin. Niinpä Alex on ryhtynyt yksityisetsiväksi, jonka vaatimattomalla vastaanottosohvalla vierailee kaupungin kovaonnisia tyhjätaskuja ja varjoisten kujien kulkijoita.
Kuten aina, kaiken muuttaa nainen. Maria Ruthenbergin surumielinen hahmo houkuttelee Alexin juttuun, joka lupailee mystiseen symboliikkaan naamioituja ihmissuhdesotkuja ja sievoisen summan rahaa. Tapaus saa kuitenkin äkkiä hyvin kouriintuntuvia ja väkivaltaisia sävyjä. Jäljet näyttävät johtavan Saksan uuden oikeiston valtapyrkimyksistä ikivanhoihin salaisuuksiin, aina tarunhohtoisen Konstantinopolin kukistumisen päiviin saakka. Alex Schuller ei usko aaveisiin, mutta jokainen askel vie häntä syvemmälle ajan ja luonnonlait ylittävään pimeyteen, kunnes Kirottu maa avautuu jalkojen alla.
Taistelumuonapakkaus
Taistelumuonapakkaus on pääasiassa sotilaskäyttöön tarkoitettu henkilökohtainen ravintoannos. Sen tärkeimpiä ominaisuuksia ovat hyvä varastoitavuus ja säilyvyys kenttäolosuhteissa sekä soveltuvuus valmistettavaksi yksinkertaisilla välineillä. Tarvittaessa ruoka voidaan nauttia kylmänä. Taistelumuonien käyttö tulee kyseeseen tilanteissa, joissa tavanomaisen kenttäkeittimen käyttö ei ole mahdollista.
Suomessa oli jo ennen toista maailmansotaa tuotettu erityisiä "rautaisannoksia", jotka sisälsivät pieneen rasiaan pakattua teetä, sokeria, hernesäilykettä ja muuta samanlaista. Viime vuosikymmeninä Suomen puolustusvoimissa on pakattu mieskohtaisia taistelumuonapakkauksia, joiden sisältö on nykyään hyvin runsas ja ravitseva. Vuorokauden annokseen saattaa kuulua sulatejuustoa, maksapasteijaa, näkkileipää, pussikeittoja tai pussikastikkeita sekä hyödyllisiä tarvikkeita, kuten tulitikkuja, vedenpuhdistustabletteja ja paperinenäliinoja.
Suomessa taistelumuona lämmitetään pakissa nuotiolla tai Trangia-spriikeittimellä. Pakkauksesta on tehty vesitiivis ja helposti avattava vaikeissakin olosuhteissa. Pakkauksen säilyvyysaika on vähintään 24 kuukautta ja sen käyttöympäristöiksi on määritelty Pohjoismaat, aavikko ja tropiikki.
Paketti painaa noin 900 grammaa ja sen energiasisältö on yli 3 500 kilokaloria (14,6 MJ).
Paketti sisältää seuraavat osat:
Tanith Belbin
Tanith Jessica Louise Belbin (s. 11. heinäkuuta 1984 Kingston, Ontario) on kanadalais-yhdysvaltalainen jäätanssija ja olympiamitalisti. Belbinillä on kaksoiskansalaisuus, mutta hän on urallaan edustanut Yhdysvaltoja siitä lähtien kun aloitti luistelemaan parinsa Benjamin Agoston kanssa vuonna 1997. Yhdessä Belbinin kanssa hän on voittanut olympiahopeaa Torinossa vuonna 2006, kolme mestaruutta Neljän maanosan mestaruuskilpailuissa 2004–2006 sekä viisi Yhdysvaltain mestaruutta vuosina 2004–2008.
Belbin aloitti pariluistelijana ja jäätanssijana Kanadassa ennen keskittymistään täysin jäätanssiin. Hän kilpaili kansallisella tasolla Liam Doughertyn kanssa jäätanssissa ja Ben Barrucon kanssa pariluistelussa. Vuonna 1998 hän muutti Detroitiin ja alkoi harjoitella Igor Špilbandin johdolla yhdessä Benjamin Agoston kanssa. Pari sijoittui toiseksi Yhdysvaltain mestaruuskilpailuissa vuonna 2002, mutta ei voinut osallistua olympialaisiin, koska Belbin ei ollut Yhdysvaltain kansalainen. Belbin sai kansalaisuuden kongressin 28. joulukuuta 2005 hyväksymän erikoislain nojalla ja pystyi osallistumaan vuoden 2006 talvikisoihin, jossa pari voitti olympiahopeaa. Belbin ja Agosto olivat ensimmäiset yhdysvaltalaiset jäätanssin olympiamitalistit 30 vuoteen. Parin nykyinen valmentaja on Natalja Linitšuk.
Helmer Smeds
Helmer Smeds (29. heinäkuuta 1908 Petolahti – 8. joulukuuta 1967 Helsinki) oli Helsingin yliopiston maantieteen professori, joka toimi myös RKP:n kansanedustajana 1940-luvulla.
Smedsin vanhemmat olivat maanmittausinsinööri Erik Werner Smeds ja Beata Sofia Björklund. Hän pääsi ylioppilaaksi 1926 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1929, lisensiaatiksi 1935 ja väitteli tohtoriksi 1935. Smeds toimi Uudenkaarlepyyn seminaarin vt. lehtorina 1936–1937, Turun ruotsalaisen lyseon luonnonhistorian ja maantiedon vanhempana lehtorina 1937–1941 ja Helsingin ruotsalaisen tyttölyseon luonnonhistorian ja maantiedon vanhempana lehtorina 1941–1943.
Smeds oli Helsingin ruotsalaisen kauppakorkeakoulun talousmaantieteen professorina 1942–1950. Hän toimi Helsingin yliopistossa maantieteen dosenttina vuodesta 1943 ja oli maantieteen vt. professorina 1948–1950 sekä maantieteen professorina 1950–1967. Smeds oli myös Suomen maantieteellisen seuran hallituksen varapuheenjohtaja.
Smeds oli kansanedustajana vuosina 1945–1948 Vaasan läänin eteläisestä vaalipiiristä.
Smeds oli naimisissa 1931–1940 Augusta Helena Roosin kanssa ja vuodesta 1945 Tatjana Kulikoffin kanssa.
Itsevalaisevat
Itsevalaisevat on Marko Hautalan vuonna 2008 ilmestynyt romaani. Teos käsittelee aikuisia ja lapsia erottelevaa pimeyttä sekä arjen kulissien romahtamista. Keskeisessä osassa ovat myös hohtavat kalat.
Kertomuksessa perheen uhmakas murrosikäinen tytär katoaa, eikä isä saa kännykällä häneen yhteyttä. Yhteyden epäonnistumisen takana on myös todellisen, ihmisten välisen yhteyden puute. Jännityskirjan tapaan kulkeva juoni ei ole yksioikoinen, ja kirjailija osaa taitavasti asettua tyttären Iriksen nahkoihin. Teoksen kieli saa kriitikolta kehuja.
Toivo Salin
Toivo Henrik Salin (30. heinäkuuta 1908 Helsinki – 30. maaliskuuta 1981 Helsinki) oli sorvaaja, tarkastaja ja Suomen Kansan Demokraattisen liiton SKDL:n kansanedustaja.
Salinin vanhemmat olivat kirvesmies Johan Oskar Salin ja Kaisa Sofia Dahlbacka. Hän kävi kansakoulun ja toimi sitten sorvaajana useilla eri paikkakunnilla vuosina 1930–1953. Salin oli Valtionrautateiden Hyvinkään konepajan pääluottamusmiehenä 1953–1958 ja kansanedustajakautensa jälkeen hän toimi Hyvinkään konepajan dieselmoottorien tarkastajana 1966–1970.
Salin oli kansanedustajana 1958–1966 edustaen Uudenmaan läänin vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamies vuoden 1962 presidentinvaaleissa ja hän toimi Hyvinkään kauppalanvaltuuston ja kaupunginvaltuuston varapuheenjohtajana ja Hyvinkään kaupunginhallituksen jäsenenä. Salin oli myös SKDL:n liittotoimikunnan jäsen ja SKDL:n Uudenmaan piiritoimikunnan varapuheenjohtaja.
Salin oli naimisissa vuodesta 1942 Meeri Elisa Weckmanin kanssa.
Hugo Nuorsaari
Hugo Ruben Nuorsaari (sukunimi vuoteen 1935 Nyholm; 15. elokuuta 1908 Helsinki – 29. joulukuuta 1993 Pori) oli Porin kauppaoppilaitoksen rehtori, opetusneuvos ja kokoomuksen kansanedustaja.
Nuorsaaren vanhemmat olivat kunnalliskodin johtaja Hugo Vilhelm Nyholm ja Ada Auvinen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1928 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1934. Nuorsaari toimi Porin kauppakoulun opettajana 1934–1938 ja sen jälkeen Porin kauppaoppilaitoksessa lehtorina 1938–1972 ja rehtorina 1943–1973. Hän oli viimeksi Satakunnan kauppakamarin toimitusjohtajana 1973–1980. Nuorsaari sai opetusneuvoksen arvon 1969.
Nuorsaari oli kansanedustajana 1948–1954 edustaen Turun läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän oli myös mukana kunnallispolitiikassa Porin kaupunginvaltuuston ja kaupunginhallituksen jäsenenä. Nuorsaari toimi lisäksi Porin kaupunginjohtajan varamiehenä.
Nuorsaari oli naimisissa vuodesta 1940 Eeva Järvisen kanssa.
Matti Liinamaa
Tauno Matias (Matti) Liinamaa (16. syyskuuta 1908 Ylihärmä – 17. kesäkuuta 1968 Seinäjoki) oli agrologi, maanviljelijä ja Maalaisliitto/Keskustapuolueen kansanedustaja.
Liinamaan vanhemmat olivat maanviljelijä Juha Vihtori Liinamaa ja Hilda Maria Rintanen. Hän kävi kansakoulun ja suoritti sitten maamieskoulun 1927 ja pienviljelysneuvojaopiston 1934. Liinamaa oli Etelä-Pohjanmaan maanviljelysseuran maatalousneuvojana Lappajärvellä ja Ylihärmässä 1937–1958 ja hän toimi maanviljelijänä Ylihärmässä 1953–1968.
Liinamaa oli kansanedustajana 1958–1966 edustaen Vaasan läänin pohjoista vaalipiiriä 1958–1962 ja Vaasan läänin vaalipiiriä 1962–1966. Hän oli presidentin valitsijamies vuoden 1962 presidentinvaaleissa ja hän toimi myös Ylihärmän kunnanvaltuuston puheenjohtajana.
Lonnie Johnson
Alonzo ”Lonnie” Johnson (8. helmikuuta 1899 New Orleans − 16. kesäkuuta 1970 Toronto) oli yhdysvaltalainen kitaristi, laulaja ja lauluntekijä. Hän soitti bluesia ja jazzia ollen jazz-kitaran pioneeri ja laajemmin hän loi pohjaa populaarimusiikissa yleistyneelle tavalle soittaa yksiäänisiä kitarasooloja plektralla.
Napoléon (vuoden 1927 elokuva)
Napoléon on vuonna 1927 valmistunut ranskalaisen Abel Gancen ohjaama mykkäelokuva, joka kertoo Napoleon I:n noususta valtaan. Gancen alkuperäinen ajatus oli tehdä "Napoléonista" kuusiosainen elokuvasarja, mutta korkeiden tuotantokustannusten takia sarja jäi yhteen osaan.
"Napoléonissa" käytettiin monia uusia elokuvakerronnan keinoja. Muun muassa käsivarakuvausta ja leikkaamista käytettiin hyväksi ensimmäisiä kertoja. Näiden lisäksi useita kohtauksia värjättiin tai sävytettiin.
Gance pohti myös, että perinteisellä kuvasuhteella kuvattuna eräät kohtaukset jäisivät valjuiksi. Niinpä hän käytti sotakohtausten kuvaamiseen ensimmäisenä "laajakuvaa" (Polyvision), jonka hän sai aikaan sijoittamalla kolme kameraa rinnakkain, niin että kuvasuhde oli noin 4:1. Laajakuva vakiintui Hollywoodin käyttöön vasta vuosikymmenten kuluttua Cinerama-tekniikan ja anamorfisen laajakulmaobjektiivin keksimisen myötä.
British Film Institute esitti vuonna 2000 elokuvahistorioitsija Kevin Brownlow'n johdolla entistetyn version Gancen suurelokuvasta. Esitys kesti väliaikoineen kahdeksan tuntia. Esitystilanne oli luotu mahdollisimman paljon Gancen alkuperäisen suunnitelman mukaiseksi.
Johan Olander
Johan Gustaf Olander (1757–1818 Viapori) oli ruotsalainen meriupseeri. Isä kamreeri Erik Olander. Aloitti sotilasuransa jo kolmetoistavuotiaana ja yleni aina majuriksi saakka. Otti osaa Ruotsinsalmen ensimmäiseen meritaisteluun 1789, jossa haavoittui molempiin jalkoihin. Avioiduttuaan 1791 kauppias Johan Sederholmin tyttären Hedvigin kanssa he saivat Herttoniemen kartanon häälahjaksi Johan Sederholmilta. Hedvig oli Johan Olanderin siskon miehen sisko. Myi kartanon 1793 Carl Olof Cronstedtille erottaen Strömsin ja Kreijarin torpat omaksi tilakseen. Torpista muodostettiin Strömsin kartano, jonka päärakennus valmistui 1794. Suomen sodan aikana palveli Viaporissa, jossa hänen vaimonsa synnytti 13. lapsensa venäläisten piirittäessä linnoitusta 1808. Vauva kuoli toukokuussa linnoituksen antautuessa. Majuri Olander joutui antautumisen jälkeen sotavangiksi Venäjälle. Vapauduttuaan palasi Suomeen, mutta muutti pian perheineen Ruotsiin.
Halle (täsmennyssivu)
Halle tai Hallé voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Narc
Narc on vuonna 2002 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen rikoselokuva, jonka on ohjannut Joe Carnahan. Elokuvan pääosissa esiintyvät Jason Patric ja Ray Liotta. "Narc" kertoo korruptoituneista huumepoliiseista. Elokuvalla oli 21 tuottajaa.
Gnaeus Domitius Ahenobarbus (vuoden 122 eaa. konsuli)
Gnaeus Domitius Ahenobarbus (k. 104 eaa.) oli roomalainen sotilas ja poliitikko.
Ahenobarbus oli vuoden 122 eaa. konsuli ja tämän jälkeen Gallian maaherra. Hän kukisti allobrogit sekä arvernit. Tämän johdosta hän sai juhlia triumfin vuonna 120 eaa. Triumfisaattueessa kulki arvernien päällikkö Bituitus, jonka Ahenobarbus oli petollisesti vanginnut. Hän rakennutti Via Domitian Galliaan. Hän oli kensori vuonna 115 eaa.
Spiderwickin kronikat
Spiderwickin kronikat on yhdysvaltalainen nuorten fantasiakirjasarja, jonka ovat kirjoittaneet Holly Black ja Tony DiTerlizzi. Sarjassa seurataan englantilaisen Jared Gracen ja hänen perheensä seikkailuja ja taisteluita menninkäisiä sekä muita maagisia olentoja vastaan heidän löydettyään Arthur Spiderwickin keiju-oppaan. Alkuperäiseen sarjaan kuuluu viisi osaa. Kirjat on suomentanut Ulla Lempinen.
Vuonna 2008 sai ensi-iltansa sarjaan perustuva samanniminen elokuva.
Aiheeseen liittyvän elokuvan julkaisi Paramount Pictures ja Nickeldeon Movies. Se sai ensi-iltansa 14. helmikuuta 2008 Yhdysvalloissa ja Suomessa 21. maaliskuuta 2008. Elokuvan on ohjannut Mark Waters ja sen pääosissa näyttelevät Freddie Highmore, Sarah Bolger, Martin Short, Nick Nolte ja Seth Rogen. Elokuvan käsikirjoitus noudattelee pääpiirteissään kirjasarjan juonta, vaikka joitakin kohtia onkin muokattu tai jätetty pois.
Elokuva sai suotuisaa arvostelua kriitikoilta. Se keräsi ensimmäisellä viikollaan noin 19 miljoonaa dollaria 3847 teatterissa Yhdysvalloissa ja Kanadassa ja sijoittui kolmanneksi lipunmyynnissä. 20. huhtikuuta elokuva oli kerännyt yli 144 000 000 dollaria maailmanlaajuisesti.
Sierra Entertainment pyysi Stormfront Studiosin tekemään elokuvasta videopelin, joka seuraisi elokuvan ja kirjan juonikulkua.
Se julkaistiin 5. helmikuuta 2008 vähän elokuvaa aiemmin. Sen alustat olivat Nintendo DS, Wii, PC, Xbox 360 ja PlayStation 2. Pelin ikäraja oli (E10+), ESRB:n nimeämänä.
Elokuvan musiikin sävelsi James Horner, joka on säveltänyt soundtrackin myös James Cameronin ohjaamaan vuoden 1997 menestyselokuvaan Titanic. Soundtrackin julkaisi Lakeshore Records ja se julkaistiin 5. helmikuuta 2008.
The Killer
The Killer ("Dip huet seung hung") on vuonna 1989 valmistunut hongkongilainen toimintaelokuva, jonka on ohjannut John Woo. Elokuvaa pidetään yhtenä hänen parhaimmistaan. Sekä ohjaaja että elokuvan pääosan esittäjä Chow Yun-Fat ovat siirtyneet sittemmin Hollywoodiin.
Elokuva kertoo salamurhaajasta, joka ottaa vastaan viimeisen tappokeikkansa saadakseen rahaa vahingossa sokaisemansa laulajattaren näön korjaamiseen. Hänet petetään kuitenkin toimeksiantajansa puolelta.
Javi García
Francisco Javier García Fernández eli Javi García (s. 8. helmikuuta 1987 Mula, Murcian alue, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Real Betisiä.
García on Real Madridin kasvatti. Ensiesiintymisensä seuran edustusjoukkueessa ja Espanjan pääsarjassa Primera Divisiónissa hän teki valmentaja Mariano García Remónin alaisuudessa 28. marraskuuta 2004 Levantea vastaan. Marras–joulukuussa 2004 hän pelasi kaikkiaan kolmessa ottelussa. Hän pelasi myös yhdessä ottelussa kausien 2005–2006 ja 2006–2007 Mestarien liigassa.
García kuului vuonna 2006 Euroopan-mestaruuden voittaneeseen Espanjan alle 19-vuotiaiden maajoukkueeseen. Hän oli kentällä Puolassa järjestetyn EM-lopputurnauksen jokaisessa ottelussa ja teki kaksi maalia Itävaltaa vastaan pelatussa välierässä. Espanjan nuorten maajoukkueiden mukana García on osallistunut myös alle 17-vuotiaiden MM-kilpailuihin vuonna 2003, alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuihin vuonna 2004 ja alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuihin vuonna 2007.
Kesällä 2006 García otti osaa myös Real Madridin edustusjoukkueen harjoituskaudelle, jossa hän sai paljon peliaikaa ja oli muun muassa avauskokoonpanossa Cádizin perinteikkään Ramón de Carranza -turnauksen molemmissa otteluissa uuden hankinnan Emersonin rinnalla. Mahamadou Diarran liittyminen joukkueeseen vei kuitenkin Garcían mahdollisuudet paikkaan Fabio Capellon valmentamassa edustusjoukkueessa, ja kauden 2006–2007 hän pelasi vielä kokonaisuudessaan seuran reservijoukkueessa Castillassa Espanjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa.
Säännöllisen peliajan saaminen myös uuden Real Madridin uuden päävalmentajan Bernd Schusterin alaisuudessa näytti heikolta, joten kesällä 2007 García päätti lähteä hakemaan kokemusta muualta. Useista kiinnostuneista seuroista hän valitsi lopulta niin ikään Espanjan pääsarjassa pelanneen navarralaisen Osasunan, joka etsi korvaajaa pitkäaikaisesta loukkaantumisesta kärsineelle iranilaiselle Javad Nekounamille. Osapuolet tekivät nelivuotisen sopimuksen ja Osasuna maksoi Real Madridille 2,5 miljoonan euron siirtokorvauksen. Kaudella 2007–2008 García oli avauskokoonpanossa runsaassa 20 Osasunan ottelussa.
Real Madrid ilmoitti huhtikuussa 2008 käyttävänsä Garcían sopimuksessa olevan takaisinosto-oikeutensa ja ostavansa pelaajan kauden loputtua takaisin neljällä miljoonalla eurolla. Peliaika kasvattajaseuran edustusjoukkueessa jäi kuitenkin kaudella 2008–2009 edelleen vähäiseksi. Heinäkuussa 2009 García siirtyi seitsemällä miljoonalla eurolla portugalilaiseen Benficaan, jonka kanssa hän teki viisivuotisen sopimuksen.
Vuoden 2012 kesän siirtoikkunan viimeisenä päivänä 31. elokuuta hän siirtyi Englannin Valioliigassa pelaavaan Manchester Cityyn
Fritz Knöchlein
Fritz Knöchlein (27. toukokuuta 1911 München - 21. tammikuuta 1949) oli saksalainen kansallissosialisti ja SS-Obersturmbannführer toisen maailmansodan aikana.
Knöchlein liittyi SS:ään vuonna 1934 ja organisoi 3. SS-divisioona Totenkopfin moottoroidun osaston lähellä Dachaun keskitysleiriä. Toisen maailmansodan alussa hän otti osaa Ranskan valloitukseen. Hän osallistui 27. toukokuuta 1940 brittiläisten sotavankien joukkomurhaan Le Paradisissa Pas-de-Calaisissa, jossa hän teloitutti konekivääreillä 96 2. kuninkaallisen Norfolkin pataljoonan miestä, jotka olivat antautuneet hänen yksikölleen. Haavoittuneet lopetettin ampumalla ja pistimillä. Hengissä selvisi kaksi vankia, joista toinen, Albert Pooley, otti elämäntehtäväkseen saattaa Knöchlein sodan jälkeen oikeuden eteen sotarikoksista. Ammuttujen ruumiit haudattiin nopeasti tapahtumapaikalle, kunnes vuonna 1942 ranskalaiset viranomaiset hautasivat ne uudelleen Le Paradisin sotilashautausmaalle.
Knöchlein palveli Ranskan jälkeen itärintamalla ilmatorjuntayksikössä ja norjalaisista vapaaehtoisista muodostetun SS-yksikön komentajana. Hän ansaitsi palveluksestaan ritariristin ja rautaristin. Sodan jälkeen hän joutui Altonassa vastaamaan sotarikoksista vuonna 1948 ja hirtettiin tammikuussa 1949.
Kääpiövaltio
Kääpiövaltiolla tarkoitetaan valtiota, joka on hyvin pieni joko pinta-alaltaan tai väkiluvultaan – tavallisesti kummaltakin. Kääpiövaltioita ovat muun muassa Monaco, Nauru, San Marino, Liechtenstein ja Vatikaanivaltio, joka on maailman pienin valtio pinta-alaltaan (44 hehtaaria). Useimmat kääpiövaltiot ovat saarivaltioita, mutta Euroopassa niitä on myös mantereella.
Mihai Antonescu
Mihai Antonescu (18. marraskuuta 1904 – 1. kesäkuuta 1946) oli romanialainen poliitikko ja Romanian pää- ja ulkoministeri toisen maailmansodan aikana. Hän oli syntynyt Nucetissa Dâmbovițan alueella ja kävi koulua Piteștiissä ja sen jälkeen Saint Savan kansalliskollegessa Bukarestissa. Hänestä tuli avustaja ja propagandaministeri Ion Antonescun hallitukseen 1940. Hän ei ollut sukua Romanian diktaattori Ion Antonesculle nimestään huolimatta. Hän ei myöskään ollut äärioikeistolainen tai rautakaartin kannattaja. Sodan jälkeen hänet tuomittiin kuolemaan sotarikoksista ja teloitettiin yhdessä marsalkka Antonescun kanssa kesäkuussa 1946.
Luotsisaari
Luotsisaari on pitkä ja kapea saari Halikonlahdella Halikossa. Nimensä saari on saanut ennen siellä toimineesta luotsiveneestä. Vielä ennen sotia saari oli merkitty karttoihin nimellä Kokkilansaari. Luotsisaaren pinta-ala on 67 hehtaaria ja sen asukasluku on kaksi. Kesäasukkaita saaressa on 140.
Saareen ei ole maayhteyttä, mutta silti siellä on vakituista asutusta ja maanviljelyä. Lähin yhteys mantereeseen on venereitti kapean Karviaistensalmen yli. Saaressa on kaksi metsäistä ja kallioista mäkeä, joiden väliin ja pohjoispuolelle viljelymaat on tehty. Saaren rannat ovat kaislikoistuneet Halikonlahden rehevöitymisen seurauksena.
Söderström &amp; Co
Söderström & Co, koko nimeltään Söderström & C:o Förlagsaktiebolag, oli suomalainen, ruotsinkieliseen kirjallisuuteen keskittyvä kirjankustantamo, joka perustettiin vuonna 1891. Yhtiö kustansi sekä yleistä kaunokirjallisuutta että oppimateriaaleja. Sen listoilla oli useita tunnetuimpia suomenruotsalaisia kirjailijoita, kuten Monika Fagerholm, Kjell Westö, Märta Tikkanen ja Gunnar Björling, sekä runoilijoita, kuten Claes Andersson ja Tua Forsström. Söderström & Co oli Schildtsin ohella Suomen suurin suomenruotsalainen kustantaja.
Schildts ja Söderströms yhdistyivät 1. helmikuuta 2012. Uuden yhtiön nimeksi tuli Schildts & Söderströms.
Werner Söderström oli vuonna 1878 perustanut WSOY:n joka kustansi niin suomen- kuin ruotsinkielistäkin kirjallisuutta. Vuonna 1891 nämä lohkot erotettiin ja Söderström & Co perustettiin kustantamaan ruotsinkielistä kirjallisuutta.
1990-luvulle saakka Söderström & Co:n repertuaariin lukeutui pääasiassa runoutta, esseitä sekä omaelämäkertoja, myöhemmin myös paljon romaaneja. Suomenruotsalaisen kirjallisuuden lisäksi yhtiö julkaisi ruotsalaista sekä muuta ulkomaista kirjallisuutta. Yleisen kirjallisuuden puolella Söderström julkaisi vuosittain noin 120 nimikettä, joista osapainoksina Ruotsissa noin 80. Viime aikojen suuria menestyksiä oli Westön "Där vi en gång gått", jonka alkukielistä versiota myytiin yli 20 000 kappaletta.
Söderström & Co:n suurimmat omistajat olivat Svenska Litteratursällskapet, Konstsamfundet ja Appelbergin perhe.
Oppikirjapuolella Söderström & Co julkaisi kuutisenkymmentä nimikettä vuosittain. Omien julkaisujen lisäksi Söderström & Co käänsi muiden kustantamoiden suomenkielisiä oppikirjoja suomenruotsalaisten tarpeisiin.
Benetton B188
Benetton B188 on Formula 1 -auto, jolla Benetton-talli kilpaili kausilla –. Auton suunnittelusta vastasi Rory Byrne ja se oli historian kolmas Benettonin valmistama F1-auto. Voimanlähteenä autossa oli Ford Cosworthin valmistama 3,5 litrainen vapaastihengittävä V8-moottori. Autoa ajoivat kilpailuissa italialainen Alessandro Nannini, belgialainen Thierry Boutsen, brittiläinen Johnny Herbert ja italialainen Emanuele Pirro.
Gnaeus Domitius Ahenobarbus (vuoden 96 eaa. konsuli)
Gnaeus Domitius Ahenobarbus oli roomalainen sotilas ja poliitikko. Hänen isänsä oli vuoden 122 eaa. konsuli Gnaeus Domitius Ahenobarbus.
Ahenobarbus oli tribuuni vuonna 104 eaa. Hän vihastui kun ei otettu jäseneksi isänsä pappiskollegioon. Ahenobarbus ajoi läpi lain jonka mukaan tällaiset päätökset siirrettiin pappiskollegioilta kansankokoukselle. Hän oli konsuli vuonna 96 eaa. ja pian tämän jälkeen hänet valittiin pontifex maximukseksi.
Flying V
Flying V on kitaramerkki seuraavilla valmistajilla:
Tracy Caulkins
Tracy Ann Caulkins (s. 11. tammikuuta 1963, Winona, Minnesota) on yhdysvaltalainen entinen kilpauimari, kolminkertainen olympiavoittaja ja viisinkertainen maailmanmestari. Häntä pidetään yhtenä kaikkien aikojen monipuolisimmista uimareista, sillä hän menestyi sekä vapaa-, rinta-, selkä- että perhosuinnissa ja ui Yhdysvaltain ennätyksiä näissä kaikissa uintityyleissä.
Caulkins ui kaikkiaan 63 Yhdysvaltain ennätystä, viisi maailmanennätystä ja voitti 48 henkilökohtaista Yhdysvaltain mestaruutta. Vuoden 1978 Berliinin MM-kisoissa hän voitti viisi kultaa ja hopeamitalin. Vuoden 1980 olympialaiset jäivät häneltä väliin olympiaboikotin vuoksi, mutta vuoden 1984 kisoissa hän voitti kultaa 200 ja 400 metrin sekauinnissa sekä 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. Pan Amerikan kisoissa vuosina 1979 ja 1983 hän voitti kaikkiaan kuusi kultaa ja kolme hopeaa. Olympialaisten jälkeen hän lopetti uransa vasta 21-vuotiaana. Caulkins valittiin kansainväliseen uinnin hall of fameen vuonna 1990 (International Swimming Hall of Fame).
Caulkins on naimisissa australialaisen olympiahopeamitalistiuimarin Mark Stockwellin kanssa ja hän asuu Brisbanessa, Australiassa.
Vuonna 2000 "Sports Illustrated" -lehti valitsi Caulkinsin 1900-luvun kymmenenneksi parhaaksi naisurheilijaksi.
Messengers
Messengers on suomalainen rock- ja blues-yhtye, joka perustettiin alkuvuodesta 2008. Sen johtohahmona toimii yhtyeen perustanut laulaja-kitaristi Dave Lindholm. Muun yhtyeen muodostavat Jake's Blues Bandin muusikot sekä amerikkalainen taidemaalari-muusikko Joe Vestich. Yhtye soittaa ennen julkaisemattomia, pääasiassa Lindholmin ja Vestichin säveltämiä rock-biisejä ja covereita.
August Sabbe
August Sabbe (1. syyskuuta 1909 – 28. syyskuuta 1978) oli yksi Viron viimeisistä metsäveljistä eli Baltian maissa toisen maailmansodan jälkeen toimineista Neuvostoliiton miehitysvaltaa vastustaneista sisseistä. Sabbe piileskeli Viron metsissä ja maaseudulla. Vuonna 1978 kalastajiksi tekeytyneet KGB:n agentit kuitenkin löysivät 69-vuotiaan Sabben. Hän hyppäsi Võhandujokeen, kiinnittyi uppotukkiin ja hukuttautui.
Felix Otto
Felix Otto (s. 19. toukokuuta 1966 Münchenissä) on saksalainen matemaatikko. Otto opiskeli matematiikkaa Bonnin yliopistossa, josta hän väitteli tohtoriksi vuonna 1993. Väitöskirjansa jälkeen hän opiskeli New Yorkin yliopiston Courant-instituutissa ja Carnegie Mellon -yliopistossa. Vuonna 1997 hänet nimitettiin professoriksi Kalifornian yliopiston Santa Barbara -kampukseen. Vuonna 1999 hänet nimitettiin Bonnin yliopiston sovelletun matematiikan professoriksi. Vuonna 2006 Deutsche Forschungsgemeinschaft myönsi hänelle Gottfried Wilhelm Leibniz -palkinnon, joka on saksalaisen tutkimusalan korkein palkinto.
Vuodesta 2010 Otto on ollut johtaja Leipzigissä Max Plank Instituttissam ja Leipzigin yliopiston kunniaprofessori.
Oton johtama tutkimusryhmä kehittää matemaattisia malleja, joilla kuvataan etenkin materiaalitutkimuksen ja fluididynamiikan kohteita kuten mikromagnetismia, pisaroiden kasvua ja viskooseja ohuita kalvoja.
Messengers (albumi)
Messengers on suomalaisen Messengers-yhtyeen esikoisalbumi. Se julkaistiin 14. toukokuuta 2008.
Punakaartilaisen päiväkirja
Punakaartilaisen päiväkirja on Tikkurilan punakaartiin välskärinä eli lääkintämiehenä kuuluneen Viljo Sohkasen kuvaus Suomen sisällissodan tapahtumista punaisten näkökulmasta.
Sohkanen liittyi sodan alkaessa Helsingin pitäjän punakaartiin. Teos on hänen päiväkirjansa sodan ajalta. Sohkanen kertoo kokemuksistaan kansalaissodan aikana Tikkurilassa, Antrean rintaman taisteluista Kavantsaaressa sekä tapahtumista Viipurissa, ja lopulta Helsingin valtauksen sekasortoisesta tilanteesta ja vankeusajastaan Suomenlinnan vankileirillä.
Suomen punakaarti
Suomen punakaarti on kansanedustaja Emil Saarisen kirjoittama muistelmateos kansalaissodan tapahtumista Tampereella.
Saarinen vastasi punakaartin vankeina olleista vangeista Tampereella ja sai sodan jälkeen vankilatuomion, jota suoritti ensin Tampereen vankileirillä ja sen jälkeen Sörnäisten kuritushuoneella. Saarinen kirjoittaa teoksessaan asiallisesti niin punaisten kuin valkoisten terrorista. Teokseen on lisätty myös muistelmia toisilta punakaartissa toimineilta. Esimerkiksi Lempäälän punakaartin esikuntaan kuulunut Lauri Nyström kertoo teoksessa anonyymisti kokemuksistaan. Kirjan kustantajana toimi lempääläläinen Eino Arvid Täckman, joka jatkosodan aikana ammuttiin käpykaartilaisena.
Riikola
Riikola on Halikon kylä, joka sijaitsee Purilanjokilaaksossa kunnan keskiosissa. Riikola muodostaa Jokikausta-nimisen alueen yhdessä Montolan, Karvalan, Kanniston, Kalkkilan, Villikkalan ja Mätikön kylien kanssa. Kaikki nämä sijaitsevat Purilanjokea mukailevan Jokikaustan tien varrella Villikkalaa lukuun ottamatta.
Purilanjokilaakso on yksi Halikon varhaisimmista pysyvän asutuksen alueista. Riikolakin on asutettu viimeistään varhaiskeskiajalla ja varhaisin maininta Riikolasta on vuodelta 1440. Jokikausta sen sijaan on syntynyt vasta 1900-luvulla. Kylässä oli vuoden 1540 maakirjan mukaan vain Riikolan talo, joka on ilmeisesti myöhemmin jakautunut Ylöstaloksi ja Alastaloksi. Riikolan lounaisosissa oli rinnakkain sotilaan ja rakuunan torpat. Isojako toteutettiin vuonna 1784 ja se rikkoi tyypillisen kylärakenteen. Torpparilaki tai siirtoväen asuttaminen eivät aiheuttaneet suuria muutoksia kylärakenteeseen, eikä siellä edelleenkään ole monta maatilaa.
Riikolan maasto laskee länsiosan metsäiseltä Ukonmäeltä viljeltyjen tasankojen halki Purilanjokeen. Kylän etelärajana toimii jokeen laskeva Seijärinoja.
Laadullinen tutkimus (Alasuutari)
Laadullinen tutkimus on yhteiskuntatutkija Pertti Alasuutarin kirja niin sanotusta laadullisesta tutkimusmenetelmästä. Kirjan ensimmäinen painos ilmestyi 1993 ja se on Suomen myydyimpiä yhteiskuntatutkimuksen oppikirjoja. Kirjan uudistettu painos on vuodelta 1999 ja uusin lisäpainos ilmestyi 2007.
Alasuutari ei halua esittää kirjassaan ongelmien ratkaisuesimerkkejä ohjeellisina sääntöinä vaan virikkeinä. Tärkeintä tutkimuksessa on luova, johdonmukainen päättely ja perusteleminen.
Jako määrälliseen ja laadulliseen tutkimukseen ei Alasuutarin mielestä ole kovin mielekäs. Menetelmäopissa painotus on siirtynyt yhä enemmän aineiston keruuseen liittyvistä menetelmistä ja ongelmista niiden erittelyyn ja tulkintaan. Alasuutari korostaa, että hän tekee eron laadullisen ja määrällisen tutkimuksen välillä vain havainnollistaakseen laadullisen tutkimuksen erityispiirteitä. Laadullista ja määrällistä erittelyä voidaan hänestä pitää tietyssä mielessä jatkumona.
Ihmistutkimuksen menetelmät voidaan Alasuutarin mukaan jakaa karkeistettuna pikemminkin koeasetelmiin ja arvoituksen ratkaisemiseen. Englantilaiset tilastotieteilijät kehittivät 1920- ja -30-luvuilla oletusten koettelemisen mallin ja säännöstön, jota sovellettiin yhteiskuntatutkimukseen. Arvoituksen ratkaiseminen johdonmukaisen päättelyn mallina taas esiintyy esimerkiksi rikoskirjallisuudessa. Mitä enemmän arvoitus sisältää johtolankoja, sitä enemmän mahdollisten ratkaisujen joukko supistuu.
Alasuutarin mielestä laadullisten aineistojen erittelyssä on aina kyse merkityksen käsitteestä ja merkityksellisen toiminnan tutkimuksesta. Tämä seikka kytkee laadullisen tutkimuksen kulttuurintutkimuksen koulukuntaan tai suuntaukseen.
Patrik Borodavkin
Jan-Patrik Borodavkin (s. 24. tammikuuta 1991) on suomalainen näyttelijä. Taustaltaan hän on suomenruotsalais-suomalaisvenäläinen. Hän on esiintynyt televisiosarjassa "Salatut elämät" Jarkko Peltosen ja Isabella Holmin Miro-pojan roolissa vuosina 2008–2010. Borodavkinin viimeinen kohtaus "Salatuissa elämissä" kuvattiin syksyllä 2009, ja hänen roolihahmonsa poistui sarjasta 22. tammikuuta 2010 esitetyssä jaksossa. Borodavkin esiintyi Miro Holmina joulukuussa 2012 julkaistussa "Salattuihin elämiin" perustuvassa elokuvassa "Nightmare – painajainen merellä"., sekä 2014 elokuvan jatko-osassa "Nightmare 2 – Painajainen jatkuu".
Hän on opiskellut Kallion ilmaisutaitopainotteisessa lukiossa Helsingissä. Borodavkin suoritti asepalveluksensa rannikkojääkärinä Uudenmaan Prikaatissa Dragsvikissä.
La Manga del Mar Menor
La Manga del Mar Menor on Murcian alueella Espanjassa sijaitseva 24 kilometriä pitkä maakaistale, joka erottaa Mar Menorin ja Välimeren toisistaan.
Vielä 1500-luvulla Mar Menor oli avoin Välimeren lahti ja nykyinen La Manga joukko pieniä saaria, jotka ovat ajan myötä yhdistyneet merivirtojen siirtämien sedimenttien kautta. Alue sai olla sellaisenaan 1960-luvulle asti, minkä jälkeen se on otettu matkailukäyttöön. Nykyään alue on vahvasti rakennettu lukuun ottamatta aivan pohjoisosaa, joka on säilytetty alkutilassaan luonnonpuistona. Mar Menoria ja Välimerta yhdistävät pienet kanavat.
Lämpimän ilmastonsa ja pitkien rantojensa vuoksi La Manga on erityisesti vesiurheilun harrastajien suosiossa. Lähistöllä sijaitseva urheilu- ja vapaa-aikakeskus La Manga Club puolestaan houkuttelee golfin, tenniksen ja jalkapallon harrastajia.
Hallinnollisesti La Manga on jaettu Cartagenan, San Javierin ja San Pedro del Pinatarin kuntien kesken. Lähin lentoasema on Murcia-San Javier.