hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Prosessikirjoittaminen
Prosessikirjoittaminen tarkoittaa kirjoittamisen tarkastelua tekemisen – prosessin – eikä niinkään lopputuloksen näkökulmasta. Ero syntyy siitä, että tavallisesti kirjoittamista arvioidaan ja muutenkin tarkastellaan nimenomaan konkreettisen lopputuloksen eli syntyneen tekstin perusteella.
Prosessikirjoittaminen on kirjoittamisen opetus- ja tukimenetelmä, jota sovelletaan muun muassa eri koulutusmuodoissa alakoulusta ammatilliseen ja korkeakoulutukseen asti. Sen tarkoituksena on, että teksti kehittyy kirjoittamisen aikana vaiheittain ja kirjoittaja hyödyntää palautetta, jonka antaminen ja käsitteleminen otetaan aktiivisesti huomioon kirjoittamisen järjestelyissä. Väljästi tulkiten myös tieteellistä seminaarityöskentelyä voidaan pitää prosessikirjoittamisen periaatteiden sovelluksena.
Prosessikirjoittamisen on todettu auttavan hyvin eritasoisia kirjoittajia antamalla välitavoitteita ja palautetta. Myös lahjakkaat, voimakkaasti itsekriittiset kirjoittajat hyötyvät lähestymistavasta oppiessaan, ettei viimeisteltyyn lopputulokseen tarvitse päästä heti.
Vaikka prosessikirjoittaminen ei olekaan sidoksissa käytettyyn tekniikkaan, tekstinkäsittelyn ja muiden tietokoneavusteisten kirjoittamiseen liittyvien välineiden, kuten sähköisten sanakirjojen ja käsitekarttaohjelmistojen hyödyntäminen on yleistä nykyaikaisessa prosessikirjoittamisessa.
101 dalmatialaista 2: Pikku Kikero Lontoossa
101 dalmatialaista 2: Pikku Kikero Lontoossa () on suoraan videolla julkaistu jatko-osa Disneyn vuonna 1961 julkaistulle piirroselokuvalle "101 dalmatialaista".
Elokuva kertoo Kikero-nimisestä dalmatialaispennusta, jota ei tunnuta huomiotavan muiden pentujen joukossa. Kun perhe muuttaa maalle, Kikero myöhästyy muuttoauton kyydistä. Hän jää Lontooseen tutustumaan Salama-nimiseen televisiotähtikoiraan. Kikerokin haluaisi olla kaikista paras, niin kuin Salama televisioseikkailuissa, vaikka Kikero ei tiedä, että Salama vain tekee työtään.
Tiina Lillak
Ilse Kristiina ”Tiina” Lillak (s. 15. huhtikuuta 1961 Helsinki) on suomalainen uransa päättänyt keihäänheittäjä, olympiamitalisti ja maailmanmestari. Lillak heitti keihäänheiton Suomen-ennätyksen 11 kertaa.
Lillak oli 1980-luvun alusta sen puoleenväliin saakka maailman parhaita naiskeihäänheittäjiä. Hänestä alkoi suomalaisen naiskeihäänheiton arvokisamenestys.
29. heinäkuuta 1982 Lillak heitti Helsingissä uuden maailmanennätyksen 72,40. Tuloksen rikkoi kuitenkin saman vuoden syyskuussa kreikkalainen Sofia Sakorafa (74,20). Saman vuoden EM-kisoissa Lillak jäi neljänneksi.
Seuraavana vuonna Lillak oli maailmantilaston ykkönen: hän otti maailmanennätyksen uudelleen haltuunsa heittämällä Tampereella 13. kesäkuuta 1983 tuloksen 74,76. Tämä säilyi Suomen ennätyksenä ja alle 23-vuotiaiden maailmanennätyksenä vuoteen 1999 asti, jolloin keihäsmallia muutettiin. Maailmanennätyksenä se säilyi kesäkuuhun 1985. Helsingin MM-kisoissa vuonna 1983 Lillak heitti kotiyleisön edessä viimeisellä heitollaan voittotuloksen 70,82. Kauden aikana hän ei hävinnyt yhtään kilpailua ja heitti 16 kisassa yli 70 metriä.
Seuraavan vuoden olympialaisissa Los Angelesissa 1984 Lillak voitti hopeaa, vaikka takana oli vaikea kausi: ennen elokuun kisoja Lillak oli pystynyt osallistumaan ainoastaan kolmeen kilpailuun (kaikki toukokuussa). Seuraavat arvokisat EM-kisat kesällä 1986 toivat neljännen tilan. Kesän 1987 MM-kisoissa oli tuloksena rikkonaisen kauden jälkeen kuudes tila.
Soulin olympialaisissa 1988 Lillak ei selviytynyt karsinnasta, ja seuraavana vuonna 1989 hän heitti ainoastaan viisi kilpailua. Vuonna 1990 Lillak voitti viimeisen Suomen-mestaruuteensa. Kesän EM-kisoissa Splitissä Lillak oli kymmenes.
Tokion MM-kisoissa 1991 toistui Soulin kohtalo: Lillak ei päässyt karsinnasta läpi. Kausi oli muutenkin vaikea, eikä Lillak heittänyt kertaakaan yli 62 metriä. Tiina Lillak lopetti kilpauransa kesällä 1992.
Urheilu-uransa jälkeen Lillak on toiminut yksityisenä elinkeinonharjoittajana (hierojana).
Tiina Lillak on isänsä puolelta virolaista syntyperää. Hänen isänsä Ivar Lillak syntyi Virossa; isänisä Verner Lillak oli moottoriurheilija, isänäiti Ilse Lauba 1920-luvulla Viron parhaita uimareita.
Napalävistys
Napalävistys on navan ylä- tai alapuolen kielekkeeseen tehtävä lävistys. Tavallisimmin napa lävistetään sen yläosassa olevasta ihokielekkeestä, mutta lävistys navan ala- tai sivuosissa on myös mahdollinen. Varsinaista napaa ei voi lävistää, ellei se ole erittäin ulkoneva.
Napalävistyksen paranemisaika on noin 3-12 kuukautta, joka on keskimäärin pitempi aika kuin muissa lävistyksissä. Napalävistyksillä on myös joskus taipumus kasvaa ulos ihosta.
Napakoru on lävistyskoru, jonka tapin toisessa tai molemmissa päissä sijaitsee kierteellä kiinnitettävä pallo tai muu koriste. Korun pituus vaihtelee välillä 8–12 millimetriä, ja yleisin paksuus on 1,6 millimetriä. Napakorujen valikoima on nykyään suuri, ja niissä voi olla erilaisia roikkuvia koristeita, korukiviä tai ketjuja. Napalävistyksessä voi käyttää myös renkaita, "hevosenkenkiä" tai kaarevia koristeita ("curved barbell") eli ns. banaaneja.
Napakorun lävistysmateriaalina, ensikoruna, voidaan käyttää EU:n nikkelidirektiivin mukaista materiaalia. Sen mukaan nikkeliä saa vapautua tuotteesta enintään 0,2 mikrogrammaa neliösenttiä kohti viikossa.
Käyttökoruna nikkelin vapautumisen enimmäismäärä on 0,5 mikrogrammaa neliösenttiä kohti viikossa.
Napalävistys voi tulehtua, jos sitä ei hoida hyvin. Lävistystä hoidetaan vain pelkällä juoksevalla vedellä tai ärtyneenä/tulehtuneena suolavedellä 1-2 kertaa vuorokaudessa. Suolavettä saa maksimissaan käyttää kaksi viikkoa, jotta vältettäisiin liiallista kuivumista, joka lisää korun uloskasvuriskiä. Suolavettä saa apteekista muutamalla eurolla, eikä sitä suositella tehtävän itse, koska ainesosia on vaikea mitata. Väärin tehty suolaliuos on enemmän haitaksi kuin hyödyksi.
Luettelo portugalilaisista säveltäjistä
Tämä on luettelo portugalilaisista säveltäjistä.
Lavantauti
Lavantauti on vakava suolistoinfektio, jonka aiheuttaa "Salmonella typhi" -bakteeri. Taudin oireita ovat korkea, pitkään jatkuva kuume sekä ripuli tai ummetus. Hoitamattomana kuolleisuus on noin 10–30 %. Lavantauti on Suomessa harvinainen: sitä esiintyy noin viisi tapausta vuodessa. Tartunnat on saatu ulkomailla. Taudin suomalaisen nimen arvellaan tulleen siitä, että raskas tauti kaatoi potilaansa ”lavalle”, joka oli pirtin uunin ja seinän välissä sijaitseva talonväen makuupaikka.
Nykyään tautia esiintyy erityisesti trooppisilla alueilla, kuten Intiassa, Aasiassa, Afrikassa, Tyynenmeren saarilla ja Latinalaisessa Amerikassa, sekä myös Lähi-idässä. Viimeisen sadan vuoden aikana lavantautia on esiintynyt pääasiassa kriisien, sotien ja vastaavien poikkeusolosuhteiden aikana erityisesti vankileireillä ja sodan raunioittamissa yhteiskunnissa.
Tauti on Suomessa määritelty yleisvaaralliseksi tartuntataudiksi.
Itämisaika on 7–21 päivää. Tauti alkaa vähitellen. Oireita ovat alussa päänsärky, ruokahaluttomuus, väsymys ja alaselän kipu. Myöhemmin väsymys lisääntyy ja ihoon ilmestyy ihottumaa. Kuume on luonteenomainen oire. Kolmannella sairausviikolla voi esiintyä suolistoverenvuotoa tai suolen puhkeaminen. Paraneminen alkaa yleensä neljännellä viikolla.
Kolmannella viikolla voi esiintyä suolistoverenvuotoja, joiden tuloksena ulosteen väri muuttuu. Ulosteita onkin tarkkailtava. Myös kuumeen lasku voi olla merkkinä verenvuodosta. Suolessa oleva haava voi myös puhjeta, oireena on kipu. Myöhemmin voi kehittyä vatsakalvontulehdus.
Bakteerit voidaan osoittaa verestä viljelemällä. Oireet voivat johtaa harhaan. Taudin alussa myös oireet ovat vähäisiä.
Tetrasykliinin avulla taudin kulku saadaan lyhenemään. Vuodelepo on tärkeää. Tautia vastaan on olemassa rokote.
Luettelo ranskalaisista säveltäjistä
Tämä on luettelo ranskalaisista säveltäjistä.
Sola Gratia
Sola Gratia on vuonna 1990 Vantaalla perustettu jazzahtavaa spirituaalimusiikkia esittävä gospel-yhtye.
Ajaccio
Ajaccio on Ranskaan kuuluvan Korsikan saaren eteläosasta muodostuvan Corse-du-Sudin departementin pääkaupunki.
Nykyisen Ajaccion kaupungin perustivat genovalaiset vuonna 1492. Napoleon I oli kotoisin Ajacciosta, ja se pysyi hänelle hyvin tärkeänä koko hänen elämänsä ajan. 1900-luvulla kaupunki oli suosittu yläluokan talvikohde.
Ajaccion kunnan väkiluku
Ajaccion Fesch-museossa on Louvren jälkeen maailman laajin italialaisen taiteen kokoelma
Geoffrey Hughes
Geoffrey Hughes (2. helmikuuta 1944 Wallasey, Cheshire, Yhdistynyt kuningaskunta – 27. heinäkuuta 2012 Wightsaari) oli englantilainen näyttelijä, joka näytteli useissa televisiosarjoissa.
Hänen tunnettuja roolejaan olivat muun muassa "Pokka pitää" -televisiosarjan laiska nahjus Onslow ja liikemies Vernon Scripps sarjassa "Sydämen asialla" tuotantokausina 2001–2005 sekä yhdessä tuotantokauden 2007 jaksossa. Hän esiintyi myös televisiosarjassa "Sohvanvaltaajat", sekä televisiosarjan "Skins – liekeissä" muutamassa jaksossa vuonna 2009. Suositussa brittisarjassa "Coronation Street" Hughes esiintyi vuosina 1974–1983 ja 1987. Animaatioelokuvassa "Keltainen sukellusvene" hän oli Paul McCartneyn ääninäyttelijä.
Hughes kuoli kotonaan Wightsaarella 68-vuotiaana sairastettuaan pitkään eturauhassyöpää. Sairauden luultiin jo hellittäneen, mutta syöpä uusiutui vuonna 2010. Agenttinsa mukaan Hughes kuoli nukkuessaan.
Henrik Lundqvist
Henrik Lundqvist (s. 2. maaliskuuta 1982 Åre, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkomaalivahti. Hän on pelannut NHL-seura New York Rangersissa kaudesta alkaen.
Lundqvist saavutti olympiakultaa Torinon olympialaisissa 2006 Ruotsin voitettua Suomen finaaliottelussa 3–2.
Rangers varasi Lundqvistin NHL:ään seitsemännellä kierroksella varausnumerolla 205. Varauksen jälkeen hän pelasi vielä viisi vuotta Frölundassa Ruotsin liigassa. Kaudeksi 2005–2006 hän siirtyi Pohjois-Amerikkaan ja nousi heti avauskaudellaan Rangersin ykkösvahdiksi.
Torjujana Lundqvist on perhostyylin taitaja. Kaudella 2011–2012 Lundqvist sai NHL:n parhaan maalivahdin Vezina Trophy -palkinnon. Hänellä oli runkosarjassa NHL-vuosiensa paras torjuntaprosentti 93 ja päästettyjen maalien keskiarvo 1,97.
Lundqvistillä on identtinen kaksoisveli Joel Lundqvist. Joel pelasi aiemmin Dallas Starsissa, mutta tällä hetkellä hän pelaa Elitserien-joukkue Frölunda HC:ssa. Lundqvist on NHL 07:n ruotsinkielisen version kannessa.
Lundqvist valittiin Sotshin olympialaisten jääkiekkoturnauksen parhaaksi maalivahdiksi vuonna 2014. Ruotsi jäi hopeasijalle hävittyään Kanadalle 3–0.
Hän torjui Ruotsin maalilla myös Vancouverin olympialaisissa 2010 ja MM-kisoissa vuosina 2003, 2004 ja 2008. Lundqvist edusti Ruotsia myös jääkiekon MM-kilpailuissa vuonna 2017, jossa hän torjui Kanadaa vastaan rangaistuslaukauskilpailussa Ruotsin MM-kultaan.
Suomen Koripalloliitto
Suomen Koripalloliitto on suomalaisen koripalloilun kattojärjestö. Sen tarkoituksena on sääntöjensä mukaan toimia Suomessa koripalloilua järjestävien, yhdistysrekisteriin merkittyjen yhdistysten liittona ja edustaa jäseniään kansainvälisessä koripalloliitossa FIBA:ssa (Fédération Internationale de Basketball, A-kirjain juontuu hylätystä sanasta Amateur). Suomen koripalloliittoon kuuluu noin 250 koripalloseuraa.
Suomen Koripalloliitto vastaa valtaosasta Suomessa pelattavista koripallosarjoista alkaen miesten mestaruussarjasta (kaudesta 2005–2006 Korisliiga) aina alueellisiin junioreiden harrastesarjoihin asti. Liitto toteuttaa toimintaansa kuuden alueorganisaation avulla, jotka ovat eteläinen, läntinen, kaakkoinen, keskinen, itäinen ja pohjoinen alue.
Kansainvälisen koripalloliiton (FIBA) lisäksi Suomen Koripalloliitto on Suomen Olympiakomitea ry:n jäsen.
Vuosina 1952–1959 Liitto käytti nimeä Suomen Koripallo- ja Lentopalloliitto. Lentopallo kuului liiton ohjelmaan jo vuodesta 1939 alkaen aina siihen saakka, kun vuonna 1959 perustettu Suomen Lentopalloliitto vuonna 1962 liittyi SVUL:n jäseneksi.
Koripalloliitto käynnisti vuonna 2010 suurprojektin, jolla jatketaan Pentti Salmen Koripallokirjan tilastointiperinnettä. Jatkuvasti täydentyvä ja vapaasti saatavissa oleva tilastopalvelu kattaa muun muassa miesten ja naisten pääsarjojen historian sekä maajoukkuehistorian ja on eräs maailman kattavimmista yksittäisen urheilulajin tietokannoista.
Vuonna 2016 liitto päätti muun muassa alle 20-vuotiaiden vuoden 2016 EM-kilpailujen ja miesten vuoden 2017 EM-kilpailujen järjestämisvastuunsa johdosta muokata johtajistoaan, mikä muutti muun muassa kuusi vuotta liiton toiminnanjohtajana toimineen Vesa Walldenin asemaa liitossa.Miesten sarjat:
Aiemmin pelattiin myös miesten Suomensarjaa.
Naisten sarjat:
Pyörätuolikoripalloilijat pelaavat Pyörätuolikoripallon SM-sarjaa.
Atacama
Atacama on aavikko Etelä-Amerikassa Tyynenmeren rannikolla. Se sijaitsee pääosin Chilen pohjoisosassa, ja se ulottuu Perun ja Chilen rajan tuntumasta noin tuhat kilometriä etelään 25. eteläisen leveyspiirin eteläpuolelle. Monesti Perun rannikkoaavikko erotetaan Perun aavikoksi, Sechuraksi. Atacamaa pidetään maapallon kuivimpana alueena; eräillä paikoilla ei tiedetä sataneen yli 400 vuoteen.
Atacama sijaitsee Kauriin kääntöpiirin korkeapainevyöhykkeellä. Atacaman pinnanmuodot voidaan jakaa alankomaahan (2433–3250 m), punaan (3250–4250 m) ja rotkoalueeseen (sijoittuu kahden edellisen väliin, korkeus vaihtelee). Atacama on keskimäärin alle 160 kilometrin levyinen. Aavikko sijaitsee kahden vuoriston, Tyynenmeren rannikkovuorten ja Andien välisellä tasangolla. Se koostuu perättäisistä suola-altaista, joita erottavat hiekkakentät ja laavatasangot.
Atacaman pinta-ala on noin 180 000 neliökilometriä. Sen arvellaan muodostuneen noin 15 miljoonaa vuotta sitten. 
Kylmä Perunvirta tuo kuivaa ilmaa Tyyneltämereltä, ja mereltä saapuva sumu jää monin paikoin rannikkovuorten rinteille. Andit puolestaan estävät kostean ilman saapumisen idästä. Tuloksena esimerkiksi alueen ainoassa suurehkossa kaupungissa Antofagastassa sataa vain noin 3 millimetriä vuodessa, ja sateetonta aikaa on siellä pisimmillään kestänyt 40 vuotta. Tyypillisesti Atacamassa sataa 1 mm vuodessa, mitattavaa sadetta saattaa sattua kerran 5–20 vuodessa. Maailman kuivimmaksi asutuksi paikaksi on mainittu Chilen Arica, joka saa 0,8 mm sadetta vuodessa. Pisin mitattu kuivuuskausi oli Calamassa Chilessä, jossa oli 400 vuoden kuivuus vuoteen 1971.
Kaikkein kuivinta on noin sata kilometriä Antofagastan kaupungista etelään, missä rannikkovuoret kohoavat kolmen kilometrin korkeuteen ja estävät kokonaan sumun pääsyn tasangolle. Maaperä ei saa siellä lainkaan vettä ja on täysin elotonta. Sitä onkin verrattu Marsin olosuhteisiin. Siellä, missä sumua pääsee tiivistymään maahan, esiintyy vaatimattomia leviä, jäkäliä ja paikoin jopa kaktuksia. Atacamassa väitetään olevan alueita, joilla ei ole satanut koskaan.
Huolimatta vihamielisistä olosuhteistaan Atacaman alueella asuu noin miljoona ihmistä, pääosin rannikkokaupungeissa ja kaivoskylissä. Atacamassa arvellaan eläneen useita kausittain vaeltavia heimoja jo 9000 eaa. Hautalöytöihin perustuva tiedon perusteella paikallaan pysyvä asutus on alkanut muodostua Atacaman alueella suurin piirtein 2000 eaa. Alueella on runsaasti nitraatti- ja kupariesiintymiä. Siellä on maailman suurin natriumnitraattiesiintymä, jota louhittiin 1940-luvulle asti sekä Chuquicamatan kuparikaivos, maailman suurin avolouhos, La Escondida. Atacaman äärimmäisen pieni ilmankosteus antaa poikkeukselliset olosuhteet tähtitaivaan tarkkailuun; alueella sijaitsevatkin Euroopan eteläisen observatorion ylläpitämät observatoriot La Silla ja Paranal, joista jälkimmäisessä on "Very Large Telescope" (VLT).
Atacaman alueelta on löydettyjä suuria maahan tehtyjä figuureja, joista tunnetuin kenties on Atacaman jättiläinen.
The System Has Failed
The System Has Failed on yhdysvaltalaisen thrash metal -yhtye Megadethin kymmenes studioalbumi. Albumin tuottivat yhtyeen laulaja ja kitaristi Dave Mustaine ja tuottaja Jeff Balding, ja se julkaistiin 14. syyskuuta 2004 Sanctuary Records -levymerkillä. Albumi oli alun perin tarkoitettu julkaistavaksi Mustainen sooloalbumina, mutta albumin Euroopassa julkaisseen EMI:n ja yhtyeen välisen levytyssopimuksen johdosta se julkaistiin Megadethin albumina.
"The System Has Failed" oli Megadethin uran ensimmäinen levytys yhtyeen paluun jälkeen, sillä yhtye oli hajonnut vuonna 2002 Dave Mustainen vasemman käden hermovaurion vuoksi. Albumi oli myös Megadethin ensimmäinen julkaisu, jonka levyttämiseen yhtyeen alkuperäinen basisti David Ellefson ei osallistunut. Dave Mustainen ohella albumilla vaikutti ryhmä sessiomuusikkoja: basistina Jimmy Lee Sloas, rumpalina Vinnie Colaiuta ja kitaristina Megadethissa jo 1980-luvulla soittanut Chris Poland, jolle "The System Has Failed" oli ensimmäinen levytys Megadethissa sitten vuoden 1986 studioalbumin "Peace Sells... But Who's Buying?".
Yhdysvalloissa "The System Has Failed" sijoittui "Billboardin" Billboard 200 -albumilistan 18. sijalle, ja Suomessa se oli korkeimmillaan albumilistan 12. sijalla. Albumilta julkaistiin kolme singleä: “Die Dead Enough“, “Of Mice And Men“ ja “The Scorpion“. Kappaleista “Die Dead Enough“ ja “Of Mice And Men“ julkaistiin myös musiikkivideot, ja ne nousivat Yhdysvalloissa myös "Billboardin" Hot Mainstream Rock Tracks -singlelistalle: “Die Dead Enough“ oli listan 21., ja “Of Mice And Men“ ylsi listan 39. sijalle.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Dave Mustaine.
Spandau Ballet
Spandau Ballet oli marraskuussa 1979 perustettu brittiläinen yhtye, jonka musiikille oli ominaista funkin ja syntetisaattoripopin sekoitus saksofonisooloihin. Yhtyeen perustivat muusikkoveljekset Gary Kemp (kitara) ja Martin Kemp (basso) yhdessä Tony Hadleyn (laulu), Steve Normanin (kitara, saksofoni ja lyömäsoittimet) ja John Keeblen (rummut) kanssa. Spandau Ballet pääsi valtavirtaan, kun se vaihtoi kasakkapuvut suhteellisen normaaleihin asuihin levyllä "True" (1983). Yhtye tuli tunnetuksi Duran Duranin kilpailijana ja esiintyi vuonna 1985 Live Aidissa, kuten Duran Durankin. Spandau Ballet hajosi kuitenkin vuonna 1990. Sen suurimmat hitit olivat ”True”, ”Gold” ja ”Only When You Leave”. Yhtye teki comebackin vuonna 2009, jonka aikana se teki maailmankiertueen ja julkaisi uuden albumin "Once More".
Luettelo animaatiosarjoista
Luettelo animaatiosarjoista.
Inno e Marcia Pontificale
Inno e Marcia Pontificale ("Paavillinen hymni ja marssi") on Vatikaanivaltion kansallislaulu. Laulu koostuu kahdesta osasta, hymnistä ja marssista. Sen on sanoittanut Antonio Allegra ja säveltänyt Charles Gounod. Laulu esitettiin ensi kertaa paavi Pius IX:n kunniaksi 11. huhtikuuta 1869, mutta kansallislaulun aseman se saavutti vasta 1950 – tuolloisen Pyhän vuoden kunniaksi. Virallisesti se esitettiin tosin jo jouluyönä 1949. Hymni korvasi Vittorino Hallmayrin säveltämän vanhemman kansallislaulun "Gran Marcia Trionfalen" ("Suuren riemumarssin") vuodelta 1857.
Inno Pontificale
Marcia Pontificale
"Suora käännös suomen kielelle"
Paavillinen hymni
Paavillinen marssi
Hymnin latinankielinen versio I
Vaikka "Paavillisen hymnin ja marssin" virallinen versio onkin italiaksi, katsottiin puutteeksi se, että hymnistä ei ollut versiota latinaksi, joka on Vatikaanivaltion virallinen kieli. Tämän johdosta hymnistä tehtiin myös latinankielinen versio, joka ei ole käännös italiankielisestä tekstistä, vaan oma itsenäinen laulunsa. Sen on laatinut Raffaello Lavagna (synt. 1918), ja sitä lauletaan samalla melodialla kuin italiankielistä hymniä, vaikkakin neliäänisesti. Latinankielinen versio esitettiin ensi kerran paavi Johannes Paavali II:n virkaanastumisen 15. juhlavuotena, 16. lokakuuta 1993.
"Latinankielisten sanojen suora käännös suomen kielelle"
(Evaristo D'Anversa)
Roma, alma parens, Sanctorum Martyrumque, 
Nobile carmen, te decete, sonorumque, 
Gloria in excelsis, paternæ maiestati 
Pax et in terra fraternæ caritati
Ad te clamamus, Angelicum pastorem: 
Quam vere refers, Tu mitem Redemptorem! 
Magister Sanctum, custodis dogma Christi, 
Quod unun vitæ, solamen datur isti.
Non prævalebunt horrendæ portæ infernæ, 
Sed vis amoris veritatisque æternæ.
Salve, Roma! 
In te æterna stat historia, 
Inclyta, fulgent gloria 
Monumenta tot et aræ.
Roma Petri et Pauli, 
Cunctis mater tu redemptis, 
Lúmen cunctæ in facie gentis 
Mundique sola spes!
Salve, Roma! 
Cuius lux occasum nescit, 
Splendet, incandescit, 
Et iniquo oppilat os.
Pater Beatissime, 
Annos Petri attinge, excede 
Unum, quæsumus, concede: 
Tu nobis benedic.
Obituary
Obituary on death metal -yhtye Floridasta, Tampasta. Obituary edustaa niin sanottua Florida Death metal -suuntausta ja on monien muiden death metal -yhtyeiden (esimerkiksi Cannibal Corpse, Death) ohella yksi raskaan ja teknisen death metalin kulmakivistä. Yhtye tuli tunnetuksi mm. vokalisti John Tardyn rosoisista vokaaleista. temmonvaihteluista ja erittäin raaoista kitarariffeistä. Obituaryn kolmas pitkäsoitto "The End Complete" (1992) on edelleen yksi myydyimpiä ja tunnetuimpia death metal -albumeita ja lisäksi yhtyeen debyyttiä "Slowly We Rot" (1989) pidetään yhtenä death metalin merkkipaaluista.
Obituary lopetti toimintansa vuonna 1997, mutta teki paluun uuden kiertueen muodossa vuonna 2003. Vuonna 2005 yhtye julkaisi ensimmäisen studioalbuminsa kahdeksaan vuoteen. Obituaryn jäseniä nähtiin Obituaryn ollessa tauolla muun muassa Andrew W.K.:ssa, Lowbrowssa, Six Feet Underissa sekä Catastrophicissa.
Laulaja John Tardy tuli tunnetuksi vokaaleistaan, jotka hän tulkitsi matalaäänisellä murinalaululla. Kitaristit Trevor Peres ja Allen West sekä yhtyeen entinen kitaristi James Murphy soittivat enimmäkseen riffitteleviä, Obituaryn kappaleille ominaisia death metal -melodioita, mikä oli musiikkityylille erikoista 1980-luvun lopussa. Myös heidän soolonsa poikkesivat tyyliltään esimerkiksi Slayer-kitaristien sooloista.Entiset jäsenet
Studioalbumit
Livealbumit
EP:t
Kokoelmat
DVD:t
Valeri Vasiljev
Valeri Ivanovitš Vasiljev (, 3. elokuuta 1949 Gorki, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto – 19. huhtikuuta 2012) oli neuvostoliittolainen jääkiekkopuolustaja, olympiavoittaja, maailman- ja Euroopan mestari.
Vasiljev aloitti pelaamisen Dynamo Moskovassa vuonna 1967. Vuonna 1970 hänet valittiin Neuvostoliiton maajoukkueeseen, jossa hän pelasi vuoteen 1982 saakka. Vasiljev tunnettiin erityisesti voimakkaista taklauksistaan ja laukauksistaan. Suurimmat menestyksensä hän saavutti pelatessaan Vladimir Petrovin johtaman ketjun selustan turvaajana.
Vasiljevin Jelena-tytär avioitui jääkiekon olympiavoittaja Aleksei Žamnovin kanssa. Vasiljev kuoli pitkällisen sairastelun jälkeen 62-vuotiaana huhtikuussa 2012.
Luettelo suomalaisista keraamikoista
Tämä on luettelo suomalaisista keraamikoista aakkosjärjestyksessä. Mukana on myös muualla syntyneitä ja Suomen keramiikkaan suuresti vaikuttaneita henkilöitä.
A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S T U V W X Y Z Å
Ä Ö
X-Perience
X-Perience on saksalainen europop-yhtye, jonka muodostavat Matthias Uhle, Alexander Kaiser ja Manja Wagner. Matthias sekä Alexander ovat tehneet suurimman osan yhtyeen omasta musiikista. Yhtyeen vokalistina perustamisesta lähtien vuoteen 2007 toimi Matthiaksen sisar Claudia Uhle, jonka paikan Manja Wagner otti vuonna 2009.
X-Perience perustettiin vuonna 1995. He julkaisivat oman levymerkkinsä "World of Enigationin" kautta ensimmäisen CD-singlensä, "Circles of Loven" samana vuonna. Singlestä tuli suosittu hitti varsinkin Berliinissä. Tämä kiinnitti levy-yhtiö WEA:n huomion ja he tarjosivat X-Periencelle levytyssopimusta. Ensimmäinen albumi "Magic Fields" julkaistiin 1996 ja sitä seurasi albumi "Take Me Home" vuonna 1997. X-Periencen tunnetuin kappale lienee "A Neverending Dream". Tästä kappaleesta mm. Cascada on tehnyt coverin.
Tauon jälkeen X-Perience vaihtoi levy-yhtiötä. Uusin albumi "Lost in Paradise" julkaistiin 27. lokakuuta 2006.
X-Perience esiintyi viimeistä kertaa ulkomailla alkuperäisessä kokoonpanossaan laulaja Claudia Uhlen kanssa Kalajoen Juhannus -tapahtumassa. Claudia jätti yhtyeen lauantaina 30. kesäkuuta 2007 Saksan konsertin jälkeen.
Viimeiseksi yhteiseksi julkaisuksi jäi 27. heinäkuuta 2007 Saksassa julkaistu "I Feel Like You" -single, joka sisältää remiksauksen myös kotimaiselta DCX:ltä. Claudia Uhle keskittyy jatkossa perhe-elämään ja sooloprojektiinsa Angelzoom, joka julkaisi Apocalypticalla ryyditetyn debyyttinsä vuonna 2004.
Lars Bystøl
Lars Bystøl (s. 4. joulukuuta 1978 Voss, Norja) on norjalainen entinen mäkihyppääjä, olympiavoittaja ja MM-mitalisti.
Bystøl hyppäsi ensimmäiset maailmancupin kisansa kaudella 2001–2002. Hänen toistaiseksi paras maailmancupin kokonaiskilpailun sijoituksensa on kymmenes, kaudelta 2004–2005. Ensimmäisen maailmancupin osakilpailuvoittonsa hän saavutti 4. tammikuuta 2006 Keski-Euroopan mäkiviikon Innsbruckin kilpailusta. Urallaan hän on ollut neljä kertaa palkintokorokkeella.
Bystølillä on kaksi MM-pronssia joukkuemäen kilpailuista 2003 Val di Fiemmestä ja 2005 Oberstdorfista. Vuonna 2006 Bystøl voitti lentomäen maailmanmestaruuskilpailujen joukkuekultaa Kulmissa. 2006 talviolympialaisissa hän voitti normaalimäessä olympiakultaa ja suurmäessä pronssia.
Marraskuussa 2008 Bystølin dopingnäytteessä oli merkkejä kannabiksen käytöstä. Hän sai neljän kuukauden kilpailukiellon. Vuonna 2007 hän jäi kiinni rattijuopumuksesta, ja sai potkut Norjan mäkihyppymaajoukkueesta. Myöhemmin hän kuitenkin palasi maajoukkueeseen, kunnes ilmoitti syyskuussa 2009 lopettavansa uransa.
Bystøl asuu Oslossa. Hänen seuransa on Eldar IL.
Scandinavium
Scandinavium on urheiluhalli Göteborgissa, Ruotsissa. Se avattiin yleisölle vuonna 1971. Halliin mahtuu jääkiekko-otteluissa 12 044 katsojaa, muissa tapahtumissa kuten konserteissa runsaat 14 000. Scandinavium sijaitsee Göteborgin keskustassa Skånegatanilla. Lähistöllä sijaitsevat muun muassa Ullevin stadion, tiedekeskus Universeum ja Pohjoismaiden suurin huvipuisto Liseberg. Scandinavium on jääkiekkoseura Frölunda Indiansin kotiareena.
Scandinaviumissa pidettiin vuoden 1985 Eurovision laulukilpailu.
Birger Ruud
Birger Ruud (23. elokuuta 1911 Kongsberg, Norja - 13. kesäkuuta 1998 Kongsberg) oli norjalainen mäkihyppääjä sekä alppihiihtäjä.
Ruud oli mäkihypyssä maailman huipulla ennen toista maailmansotaa. Hän voitti 1930-luvulla mäkihypyssä MM-kultaa 1931 Oberhofissa, 1935 Vysoké Tatryssa ja 1937 Chamonix'ssa sekä saavutti hopeaa 1939 Zakopanessa. Olympiakultaa hän voitti mäkihypyssä 1932 Lake Placidissa ja 1936 Garmisch-Partenkirchenissä, missä hän kilpaili mäkihypyn lisäksi myös alppihiihtokilpailussa. Hän voitti alppiyhdistetyn syöksylaskuosuuden ja johti kisaa neljällä sekunnilla ennen pujottelua. Pujottelussa hän kuitenkin laski portin ohi, sai kuuden sekunnin aikasakon ja sijoittui lopputuloksissa neljänneksi.
Vuonna 1943, kun Norja oli Saksan miehittämänä, Ruud joutui Grinin keskitysleirille Bærumiin. Hän kilpaili mäkihypyssä vielä 36-vuotiaana 1948 talvikisoissa Sankt Moritzissa ja saavutti hopeaa. Hän hyppäsi urallaan kaksi maailmanennätyshyppyä: 76,5 metriä Oddnæsbakkenissa 1931 ja 92 metriä Planicassa vuonna 1934. Holmenkollenin kisoissa hän voitti mäkihypyn vuonna 1934 ja sai Holmenkollen-mitalin vuonna 1937. Salpausselän Kisoissa hän voitti vuonna 1939.
Ruudin oli määrä sytyttää 1994 Lillehammerin olympialaisten olympiatuli, mutta sai sydänoireita juuri ennen tapahtumaa ja joutui luopumaan tehtävästä.
Kenttäeditori
Kenttäeditori (tai myös taso-, kampanja- tai skenaarioeditori) on tietokoneohjelma, jota käytetään kenttien, tasojen tai kampanjoiden tekemisessä tietokone- tai videopeleille. Joissakin tapauksissa käytetään pelin kehittäjän julkaisemaa virallista työkalua tai peliyhteisön kehittämiä omia työkaluja.
Kenttäeditorit voivat olla omia itsenäisiä ohjelmiaan, tai joissain tapauksissa editori voi olla sisäänrakennettuna ominaisuutena itse pelissä (kuten esim. "LittleBigPlanet" tai "Super Mario Maker").
Tietokone- ja videopelien kenttien kehittäjiä kutsutaan kenttäsuunnittelijoiksi tai mappereiksi.
Editoreita ovat muun muassa:
Lappeenrannan valtakunnalliset laulukilpailut
Lappeenrannan valtakunnalliset laulukilpailut on Lappeenrannan kaupungin järjestämä yksinlaulukilpailu, johon voivat osallistua Suomen kansalaiset.
Lappeenrannan kilpailu on suora jatko sille yksinlaulukilpailujen perinteelle, joka alkoi Klemetti-Opiston talvipäivillä Vaasassa vuonna 1960. Kilpailu siirtyi pysyvästi Lappeenrantaan vuonna 1969, jolloin sen järjestivät Klemetti-Opisto ja Lappeenrannan kaupunki.
Vuoteen 2010 saakka kilpailu järjestettiin joka toinen vuosi. Vuoden 2010 jälkeen kilpailu on järjestetty alkuperäiseen tapaan triennaalina eli joka kolmas vuosi. Kilpailu järjestetään uudenvuoden ja loppiaisen välillä.
Kilpailussa on oma sarja naisille ja miehille. Naiskilpailijat saavat olla korkeintaan 30-vuotiaita ja miehet korkeintaan 32-vuotiaita (vuoden 1984 kilpailusta lähtien).
1966
Klemetti-opiston yksinlaulukilpailu Kouvolassa.
Naiset
1. ei jaettu
2. ei jaettu
3. Leena Jokela
4. Raili Vornanen
5. Kerttu Rautio
Miehet
1. Matti Nikunen
2. Kari Wilenius, baritoni
3. Håkan Riska
4. Antti Salmen
5. Arto Vuorjoki
6. Juhani Hirviniemi
1964
Klemetti-opiston talvipäivien yhteydessä Turussa.
Naiset
1. jaettu Vieno Roine, sopraano
ja Maire Taalikainen, sopraano
Miehet
1. Caj Ehrstedt, tenori
2. Reino Toivokoski, basso
Loppukilpailussa oli laulusarjojen väliin sijoitettu nuorten alle 20-vuotiaiden valtakunnalliset trumpetinsoittokilpailut. Kilpailujen voitto jaettiin Hannu Sopasen ja Markku Kaukoniemen kesken.
1962
Klemetti-opiston ja Lappeenrannan musiikkipäivien järjestämä.
Naiset
1. Anna-Liisa Jussila
2. Mirjam Saarinen
3. Helena Kujala
Miehet
1. Antti Kaleva
2. Martti Miettinen
3. jaettu Reino Airio
ja Paavo Laaksonen
1960
Naiset
1. Tuulikki Tunkkari, sopraano
2. Birgit Labbart
3. Aino Lähteenmäki
Miehet
1. Martti Talvela, basso
2. Esa Uusitalo, tenori
3. Eino S. Rahikainen
Klemetti-opiston talvipäivien ja Vaasan musiikkipäivien yhteydessä Vaasassa pidettiin laulukilpailu 3.–6. tammikuuta 1960. Kilpailun miesten sarjan voitti porvoolainen kansakoulunopettaja, 24-vuotias yli kaksimetrinen basso Martti Talvela. Talvelan palkintona oli sensaatio, kiinnitys Vaasan kaupunginorkesterin solistiksi ja kokeilu Sparafucilena Kansallisoopperassa.
Hellboy (elokuva)
Hellboy on Mike Mignolan samannimiseen sarjakuvaan perustuva yhdysvaltalainen supersankarielokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 2004.
Guillermo del Toron ohjaama elokuva kertoo helvetistä tulleesta olennosta, Hellboystä, joka löytyy vuonna 1944 Skotlannin rannikolta. Ron Perlmanin esittämästä Hellboystä tulee ajan myötä BRPD:n työntekijä, joka taistelee paranormaaleita hirviöitä vastaan.
Elokuva on saanut kriitikoilta pääosin positiivisen vastaanoton. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 198 arvostelun perusteella laskettuna kriitikoiden arvosteluista 81 prosenttia oli positiivisia ja Metacritic-sivuston keräämä arvosana elokuvalle on 72, joka perustuu 37 arvosteluun.
Rachel Bilson
Rachel Sarah Bilson (s. 25. elokuuta 1981 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan muun muassa roolistaan Summer Robertsina nuortensarjassa "O.C.".
Bilson syntyi Los Angelesissa Janice Stangolle ja ohjaaja-käsikirjoittaja Danny Bilsonille. Hänellä on yksi isoveli sekä kaksi nuorempaa sisarpuolta. Bilsonin isä on juutalainen ja äiti amerikanitalialainen. Bilson on suvussaan jo neljännen polven edustaja viihdealalla; hänen isoisänsä Bruce Bilson on tuottaja-ohjaaja hänen isoisoisänsä taas George Bilson, joka työskenteli RKO Picturesilla traileriosaston päällikkönä.
Bilson opiskeli ensin Notre Dame High Schoolissa ja sitten Grossmont Collegessa San Diegossa, josta hän lähti yhden vuoden jälkeen aloittaakseen näyttelijänuran isänsä neuvomana.
Uransa alussa Bilson esiintyi muun muassa Subwayn, Raisin Branin ja Pepto-Bismolin mainoksissa. Ensimmäisen roolinsa näyttelijänä hän sai vuonna 1998 sarjasta "It's True". Vuonna 2003 Bilson alkoi saada suurempia rooleja. Hän vieraili muun muassa televisiosarjoissa "Buffy, vampyyrintappaja" ja "Teinitytön kasvatusopas". Suuren läpimurtonsa Bilson teki nuortensarjassa "O.C." (2003–2007), jossa hän näytteli yhtä päärooleista. Vuosina 2011–2015 hän esiintyi "Sydänmailla" -lääkärisarjan pääosassa.
16-vuotiaana Bilson miltei kuoli jouduttuaan auto-onnettomuuteen. Onnettomuuden seurauksena hän kärsii edelleen migreenikohtauksista ja muistikatkoksista.
Bilson seurusteli vastanäyttelijänsä Adam Brodyn kanssa noin kolmen vuoden ajan vuosina 2003–2006. Joulukuussa 2008 Bilson kihlautui näyttelijä Hayden Christensenin kanssa. Kesäkuussa 2010 US Weekly raportoi kihlauksen purkautuneen. Bilson ja Christensen palasivat myöhemmin yhteen ja saivat ensimmäisen lapsensa Briar Rose Christensenin vuoden 2014 syksyllä.
Christopher Wegelius
Harald Christopher Wegelius (s. 13. syyskuuta 1944 Helsinki) on suomalainen asianajaja ja entinen esteratsastaja. Hän toimi SKOP:n johtokunnan jäsenenä vuosina 1977–1984, toimitusjohtajana 1985–1988 ja pääjohtajana 1989–1991.
SKOP:in jouduttua Suomen Pankin haltuun 1990-luvun alun pankkikriisin yhteydessä, Wegelius oli vahingonkorvausoikeudenkäynneissä syytettynä uhkarohkeista osakekaupoista, mutta hänet todettiin hovioikeudessa syyttömäksi. Wegelius oli syyttäjän todistajana valtakunnanoikeudessa, jossa kauppa- ja teollisuusministeri Kauko Juhantalo oli syytteessä niin sanotussa koplausjutussa; Juhantalo oli neuvottelussaan Wegeliuksen kanssa ehdottanut omien ja valtion asioiden käsittelyä yhdessä siten, että olisi saanut menettelystä henkilökohtaista etua.
SKOP-uransa jälkeen Wegelius perusti Kirkkonummelle Eqvinox Oy -nimisen yrityksen alun perin venäläisten urheiluhevosten maahantuontiin, kouluttamiseen ja myyntiin ja sittemmin välitykseen. Eqvinoxilla oli Siuntion Lappersissa kauppatalli Gustafsbäck, joka myytiin vuonna 2001 Noora Pentille ja yrityksen toimenkuva muuttui lakiasiantoimistoksi.
Wegelius on Suomen historian menestynein esteratsastaja: hän voitti urallaan kuusi Suomen mestaruutta ja saavutti useita kansainvälisiä GP-sijoituksia. Wegelius myös edusti Suomea vuoden 1980 Moskovan olympialaisissa ratsunaan Monday Morning. Hän päätti noin 40 vuotta kestäneen aktiivisen kilpailu-uransa vuonna 2001. Vuodesta 1992 lähtien Wegelius on toiminut hevoskauppiaana ja -välittäjänä.
Wegelius oli naimisissa englantilaisen Elizabeth Jane Murrayn kanssa 1971–1981. He saivat kaksi lasta.
Brittiläinen ammattipyöräilijä Charles Wegelius on Christopher Wegeliuksen poika.
Kalevi Pakarinen
Kalevi Pakarinen (27. marraskuuta 1935 Helsinki - 19. toukokuuta 1999 Helsinki) oli suomalainen nykyaikainen viisiottelija, miekkailija, uimari ja vesipalloilija. Nykyaikaisessa viisiottelussa hän voitti MM-hopeaa ja oli miekkailussa olympiaedustajana Rooman kisoissa 1960 (ollen ainoa TUL:n urheilija kisoissa).
Ammatiltaan Pakarinen oli toimittaja toimien muun muassa Päivän Sanomien ja TUL-lehden päätoimittajana sekä Rautatieläinen-lehdessä.
Lyhytelokuva
Lyhytelokuvaksi luokitellaan elokuva, jonka pituus on alle sovitun rajan. Esimerkiksi Yhdysvaltain elokuva-akatemia määrittelee lyhytelokuvien ylärajaksi 40 minuuttia. Suomen Elokuvaohjaajaliitto katsoo lyhytelokuviksi alle 74 minuutin elokuvat. Lyhytelokuvaa voidaan pitää myös lajityyppinä.
Elokuvanäytännöissä lyhytelokuvia esitetään usein ennen varsinaista koko illan elokuvaa.
Sisällöllisesti lyhytelokuva on hyvin monimuotoinen käsite. Se on itsenäinen elokuvalaji, jolla on omat erikoispiirteensä ja ilmaisukeinonsa. Se ei missään tapauksessa ole vain lyhyt pitkä elokuva vaan paljon muuta. Ennen kaikkea se on ilmaisumahdollisuuksiensa ja laajemman keinovalikoimansa ansiosta tekijälleen hyvin vaativa elokuvan laji, jota ei pidä verrata pitkän elokuvan tekemiseen.
Lyhytelokuva voi perustua runoon, vitsiin, aforismiin tai argumenttiin, joka halutaan joko todistaa tai kumota. Siinä, missä pitkässä elokuvassa draama rakentuu selkeän ja katsojalle mahdollisimman ymmärrettävään rakenteeseen, usein aristotelisen draaman rakenteen varaan, voivat lyhytelokuvat periä rakenteensa ja muotonsa vaikkapa musiikista, runoudesta tai esseistä.
Lyhytelokuvat eivät välttämättä ole niin henkilökeskeisiä kuin pitkät elokuvat. Niissä voidaan esitellä myös pinnallisempia ja stereotyyppisempiä hahmoja kokonaisuuden kärsimättä. Siinä, missä pitkä elokuva luo kokonaisen henkilökuvan päähenkilöstään ja esittää katsojalle kaikki hahmon ominaisuudet, voi lyhytelokuva esittää vain yhden puolen henkilöstä ja kertoa sen kautta yhden tapahtuman, yhden muutoksen elämässä, ajankulussa tai ympäristössä. Tällöin elokuva keskittyy paljolti ilmiön kuvaamiseen ja käyttää siinä hyväkseen hahmon tiettyä ominaisuutta.
Tyylillisesti lyhytelokuvat voivat olla toisistaan hyvin erilaisia. Tarinalliset musiikkivideot ovat eräänlaisia lyhytelokuvia, kuten myös voivat olla kokeelliset videotaideteokset sekä erilaiset improvisaatioon perustuvat näytelmätaltioinnit. Lyhytelokuvilla on paljon vähemmän ilmaisullisia rajoitteita kuin pitkillä elokuvilla, joiden tekemistä varjostaa aina taloudellinen paine ja muut resurssoinnin asettamat ehdot. Lyhytelokuvat voivat olla kokeellisia tai kokeilevia, ja ne voivat käyttää hyvin paljon erilaisia ilmaisukeinoja, käsitellä aiheita vapaammin tai jättää käsittelemättä.
Bruce – taivaanlahja
Bruce – taivaanlahja ("Bruce Almighty") on Tom Shadyacin ohjaama komediaelokuva vuodelta 2003. Elokuvassa Bruce Nolanin (Jim Carrey) valittamisesta suivaantunut Jumala (Morgan Freeman) antaa tehtävänsä hetkeksi tämän harteille.
Bruce Nolan on televisiotoimittaja buffalolaisella Eyewitness -uutiskanavalla. Hän ei onnistu saamaan paikkaa uutisankkurina ja useiden onnettomien tapahtumien jälkeen Bruce alkaa syyttää Jumalaa epäoikeudenmukaisesta kohtelusta ja huonosta työstä jumalana. Tämän jälkeen Jumala ottaa yhteyttä häneen ja antaa tälle voimansa, jotta Bruce voi todistaa olevansa parempi jumala.
Alkuhämmennyksen jälkeen Bruce alkaa käyttää uusia voimiaan oman etunsa tavoittelemiseen. Hän sabotoi kollegansa työtä saadakseen parempaa työtä uutistoimituksessa ja jopa muokkaa avovaimonsa rintoja ja seksiviettiä. Brucelle valkenee pian, että Jumalan työhön kuuluu myös muiden ihmisten huolien hoitaminen ja hän alkaa vastata ihmisten rukouksiin sähköpostin kautta.
Brucen jumalalliset voimat tekevät kuitenkin hallaa hänen parisuhteelleen, sillä hänen avovaimonsa kyllästyy Brucen itsekeskeisyyteen. Lopussa Bruce ymmärtää, että jumalan työt on parasta jättää Jumalan tehtäväksi, ja hän pyytääkin tätä ottamaan takaisin työnsä.
Elokuva sai melko vaihtelevan vastaanoton, Rotten Tomatoes -sivustolla elokuvan arvioista positiivisia on 49 %, ja Metacritic -sivustolla arvostelujen keskiarvo on 46/100.
Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 23. toukokuuta 2003 ja viikonlopun aikana se tuotti 85,7 miljoonaa dollaria, enemmän kuin mikään muu elokuva ikinä kaatuneiden muistopäivän viikonloppuna. "Bruce – taivaanlahja" säilytti kärkipaikkansa vuoteen 2006 asti, kunnes "" syrjäytti sen. Kaiken kaikkiaan elokuva tuotti lähes 243 miljoonaa dollaria kotimaassaan ja 242 miljoonaa maailmanlaajuisesti. Suomessa se oli 5. katsotuin elokuva vuonna 2003.
Elokuva kiellettiin Egyptissä ja Malesiassa islaminuskoisten uskonryhmien painostuksesta, koska ryhmät eivät hyväksyneet ihmisen voivan näytellä Jumalaa. Malesiassa kielto myöhemmin peruttiin.
Fistful of Metal
Fistful of Metal on yhdysvaltalaisen thrash metal -yhtyeen Anthraxin ensimmäinen levy, joka julkaistiin tammikuussa 1984. Levyltä julkaistiin yksi single, ”Soldiers of Metal”. Albumi on yhtyeen ainoa julkaisu, jossa laulajana toimii Neil Turbin. Seuraavana vuonna hänen paikkansa otti Joey Belladonna.
Armed and Dangerous (Anthraxin albumi)
Armed and Dangerous on vuonna 1985 julkaistu Anthraxin ensimmäinen EP. Se on myös Anthraxin ensimmäinen julkaisu, jolla laulaa Joey Belladonna. EP sisältää myös singlen "Soldiers of Metal". Kahden viimeisen kappaleen kokoonpano on siis Neil Turbin, Dan Lilker, Charlie Benante, Dan Spitz ja Scott Ian.CD:n bonuskappaleet
Spreading the Disease
Spreading the Disease on Anthraxin toinen kokopitkä albumi. Se julkaistiin lokakuussa 1985. Albumi oli yhtyeen ensimmäinen laulaja Joey Belladonnan kanssa. Albumi sai edeltäjäänsä nähden paremman vastaanoton ja albumia pidetään thrash metallin klassikkojulkaisuna, joskaan ei yhtä tärkeänä, kuin vuonna 1987 ilmestynyt "Among the Living."
Kaikki kappaleet säveltänyt Anthrax, ellei toisin mainittu.
Caipirinha
Caipirinha [caipirinja] on brasilialainen drinkki. Se valmistetaan cachaçasta (sokeriruokoviina), limetistä, sokerista ja jäästä. Limetin hapan maku neutraloi tehokkaasti alkoholin karvauden, ja drinkki on perusmaultaan makea.
Euroopassa käytetään usein valkoisen sokerin sijasta ruskeaa tuomaan juomaan väriä. Sokerin voi korvata myös makeutusaineella, kuten aspartaamilla.
"Caipiroska" eroaa caipirinhasta siten, että sokeriruokoviinan tilalla käytetään vodkaa, "Caipiríssima"ssa taas rommia. "Caipifruta" valmistetaan käyttämällä limetin sijasta esimerkiksi kiiviä, sitruunaa, ananasta tai mansikkaa (aina tuoretta hedelmää, ei koskaan mehua). "Grapirinha" puolestaan valmistetaan käyttämällä grappaa. Cachaçaa ja hedelmiä yhdistelevistä juomista käytetään Brasiliassa myös nimeä "batida de (hedelmä)".
Among the Living
Among the Living on Anthraxin maaliskuussa 1987 ilmestynyt kolmas täyspitkä albumi. Menestyskappaleet "I Am the Law" ja "Indians" sisältävä albumi jatkoi "Spreading the Diseasella" avausesiintyjän aseman Metallican kiertueella ansainneen yhtyeen suosion nousua. Kappaleiden innoituksena ovat olleet muun muassa Stephen Kingin romaanit ja novellit, sekä sarjakuvasankari Judge Dredd. Vaikka osalla kappaleista on vakavampi sanoma, on albumi yleisesti ottaen sävyltään positiivinen ja yhtye toikin albumin myötä huumoria koko thrash metal -genreen. "Among the Living" on myynyt kultaa Yhdysvalloissa. Vuoden 2006 kiertueella yhtye esitti joinain iltoina "Among the Livingin" kokonaisuudessaan.
Vuoden 2015 kiertueen yhteydessä osa yhtyeen jäsenistä tapasi Hotelli Kämpissä Suomen itsenäisyyspäivän juhlinnan keskellä mm Suomen ulkoministerin
Kaikki kappaleet kirjoittanut Anthrax, ellei toisin mainittu.
I’m the Man
I’m the Man on Anthraxin toinen EP, joka julkaistiin vuonna 1987. Singlestä "I'm the Man" tuli menestys ja se oli myös yksi ensimmäisistä kappaleista, joka yhdisti rap- ja metallimusiikkia. Kappaleen pääriffi perustuu juutalaiseen kappaleeseen "Hava Nagilaan". Kappaleet 4,5 ja 6 on äänitetty 11. heinäkuuta 1987 Arcadia Theaterissa Dallasissa.
State of Euphoria
State of Euphoria on Anthraxin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin syyskuussa 1988. Levy oli tuolloinen jonkinlainen pettymys, koska Among The Living -albumi oli asettanut levylle niin suuret odotukset. Scott Ian on todennut monesti, että hänen mielestään State Of Euphoria on liian hätäisesti tehty levy. "Antisocial" on englanninkielinen versio ranskalaisen Trustin vuonna 1980 tekemästä kappaleesta.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Anthrax, ellei toisin mainittu.
Rio Bravo
Rio Bravo (1959) on Howard Hawksin ohjaama lännenelokuva. Sen pääosissa esiintyvät John Wayne, Dean Martin ja Ricky Nelson sekä Angie Dickinson ja Walter Brennan.
Elokuvan käsikirjoituksen kirjoittivat Jules Furthman ja Leigh Brackett.
Rio Bravo on tarina ystävyydestä ja velvollisuudentunnosta, ihmisyydestä ja vastuusta. Rio Bravoa onkin luonnehdittu shakespearilaiseksi lännenelokuvaksi ja elokuvaksi jonka teko oikeuttaa jopa Hollywoodin olemassaolon. Paitsi ehjä elokuva, Rio Bravo on myös usean näyttelijän mestaruusnäyte.
Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa äänesti kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja "Rio Bravo" oli mukana heistä kolmentoista listalla.
Šeriffi John T. Chance (Wayne) on pidättänyt murhaajan, Joe Burdetten (Claude Akins), joka on mahtavan tilallisen Nathan Burdetten (John Russell) veli. Tilallisen miehet piirittävät kaupungin ja yrittävät saada Burdetten ulos vankilasta. Šeriffi Chancella on vain kaksi apulaista: juoppo Dude (Martin) ja vanha jos rampakin mutta sitä suupaltimpi Stumpy (Brennan). Heidän avukseen tulee myös nuori pyssysankari Colorado Ryan (Nelson), ja lisäksi kaupunkiin saapuu viimeisillä vaunuilla salaperäinen nainen, Feathers (Dickinson).
Elokuvan musiikin sävelsi Dimitri Tiomkin. Elokuvaan sävellettyyn musiikkiin kuuluu mm. Tijuana brass -tyylinen sävelmä De Guella, joka kuullaan elokuvan aikana useampaan kertaan kasvattamassa jännitystä. Kun elokuvan henkilöt kysyvät kappaleen nimeä, heille vastataan sen olevan "meksikolainen kuolemanlaulu" (joissakin käännöksissä "Kurkunkatkaisulaulu"), joka soitettiin Antonio López de Santa Annan käskystä teksasilaisille Alamossa. Sävelmää käytettiin seuraavana vuonna myös Wayne-elokuvan The Alamo alkutekstien tunnussävelmänä. Eräässä vaiheessa sävelmän alkaessa taas kerran kuulua, elokuvahistorian pisintä krapulaa poteneen Martinin käsi lakkaa vapisemasta - ja hän kaataa pitkään katselemansa viskiryypyn takaisin pulloon!
Koska elokuvan päänäyttelijöinä esiintyvät sekä "crooner" Martin että teini-idoli Nelson, Hawks liitti elokuvan musiikkiin mukaan kolme laulua. Vankilassa tapahtuvien kohtausten aikana Nelson laulaa lyhyen version laulusta "Get Along Home, Cindy" ja myöhemmin hän laulaa yhdessä Martinin kanssa dueton "My Rifle, My Pony and Me". Lopputekstien aikana Martin laulaa Nelson Riddle Orchestran säestämänä erityisesti tätä elokuvaa varten sävelletyn laulun "Rio Bravo". Ricky Nelson teki myöhemmin kunniaa sekä elokuvalle että hahmolleen Coloradolle liittämällä vuonna 1959 ilmestyneelle albumilleen "Ricky Sings Again" laulun "Restless Kid".
Nelson versio laulusta Get Along Home, Cindy on tittemmin julkaistu lännenelokuvamusiikki tribuutilla Wand’rin’ Star.
Balto
Balto oli rekikoira, joka sai julkisuutta vetämällä kurkkumätälääkettä toimittavaa rekeä Alaskassa Pohjois-Amerikassa 1920-luvulla Gunnar Kaasenin valjakossa. Valjakkoajajien ja rekikoirien ansiosta pieni Nomen kaupunki pelastui pahalta kurkkumätäepidemialta. Balto toimi valjakon johtokoirana. Kaikki olivat luulleet, ettei Baltosta olisi kuin työkoiraksi, sillä se ei ollut osoittanut johtajakoiralle vaadittavaa luonnetta. Balto oli alaskanhusky, vaikka on myös virheellisesti luultu, että se olisi ollut joko siperianhusky tai alaskanmalamuutti.
Täytetty Balto on näytteillä Clevelandin luonnontieteellisessä museossa ja Balton muistoksi on myös pystytetty patsas New Yorkin Central Parkiin.
Rekikoira Baltoa käsitteleviä animaatioita on ilmestynyt kolme Universal Pictures -yhtiön tuottamana: "Balto", "Balto – pako yli suuren veden" ja "Balto – muutoksen tuulet". Animaatioissa Balto on puoliksi susi ja puoliksi siperianhusky.
Fredericia
Fredericia on Tanskassa Etelä-Tanskan alueella sijaitsevan Frederician kunnan keskustaajama. Vuoden 2012 alussa taajamassa oli 39 797 asukasta.
Fredericia on myös entinen kaupunki, mutta vuonna 1970 Tanskassa luovuttiin kaupunkikäsitteestä. Fredericia sijaitsee Jyllannin itäosassa, ja se on nimetty kaupungin vuonna 1650 perustaneen kuningas Fredrik III:n mukaan. Kaupunki oli vähällä päätyä Tanskan pääkaupungiksi keskeisen sijaintinsa ja hyvän satamansa ansiosta, mutta Kööpenhamina vei voiton suuremman kokonsa vuoksi. Fredericia on edelleen satama- ja teollisuuskaupunki ja rautateiden solmukohta.
Vapaapudotus
Vapaapudotus on Vaasassa vuonna 2000 perustettu suomenkielistä rap-musiikkia tekevä yhtye. Yhtyeen jäsenet ovat MC:t TKK (tunnettu myös nimillä "Tähtien kanssa kävelijä" ja "Kuningas Pähkinä"), Myyrä ja Joniveli. Vapaapudotus on julkaissut neljä EP:tä, joista kolme ensimmäistä omakustanteena ja neljäs pienlevy-yhtiö Monsp Recordsin kustantamana. "Teidän kaupunkiin" -EP:n nimikkokappale pääsi Radiomafian soittolistalle ja oli touko-kesäkuussa 2002 kaikkiaan neljällä viikolla kanavan 30:n soitetuimman kappaleen listalla, korkeimmillaan 20. sijalla (viikolla 22). Ennen Vaasaan muuttoaan TKK (oik. Pekka Karppinen) vaikutti Keski-Suomessa ja aloitti uransa 1990-luvun puolivälissä, ollen ensimmäisiä jyväskyläläisiä rap-muusikoita. Lokakuussa 2013 niin ikään jyväskyläläinen rap-artisti Joniveli ilmoitti liittyneensä Vapaapudotukseen.