hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kuoleman planeetta
Kuoleman planeetta () on Harry Harrisonin tieteisromaani, jonka on suomentanut Hannu Tervaharju ja julkaissut John Books Oy vuonna 1980. Kirja kertoo Jason dinAltin matkasta Pyrrus-planeetalle. Jason lähtee Pyrrukselle, koska häntä kiinnostavat sen eläimet ja luonto, jotka ovat äärettömän vihamielisiä ihmiselämää kohtaan. Jason saa selville, että planeetan eliöt eivät aina ole olleet ihmisiä kohtaan yhtä vihamielisiä kuin nykyisin. Jason ryhtyy selvittämään, mikä planeetalla on aiheuttanut nykyisen tilan. Ratkaistessaan arvoitusta Jason kohtaa suurta vastarintaa paikallisten asukkaiden asenteissa ja ennakkoluuloissa. Siksi hänen täytyy selvitellä myös planeetan sosiaalisia ongelmia.
Kirja oli Hugo-palkintoehdokkaana vuonna 1981.
Jason dinAlt on menestyvä ammattiuhkapeluri, joka kieretelee ympäriinsä keräten suuria pelivoittoja. Jasonin menestyksen salaisuus on PSI-voimat, joilla hän pystyy voittamaan uhkapelejä. Jason tapaa Kerk Pyrruksen. Kerk on peräisin Pyrrus-planeetalta, joka on olosuhteiltaan äärimmäisen vihamielinen ihmiselämälle. Kerk tarvitsee kiireellisesti rahaa puolustaakseen ihmisiä planeettansa vaarallisia eläimiä vastaan. Rahan tarpeessa hän tarjoutuu rahoittamaan Jasonin pelaamista. Jason kiinnostuu planeetan ääriolosuhteista ja haluaa lähteä Kerkin mukaan. Heidän kulkunsa vie lopulta Pyrrukselle, missä Jason alkaa selvittää planeetan arvoituksia ja ongelmia.
Stephen Edward Smith
Stephen Smith (24. syyskuuta 1927 – 19. elokuuta 1990) oli Jean Ann Kennedyn puoliso, joka oli presidentti John F. Kennedyn sisko ja suurlähettiläs. He avioituivat 19. toukokuuta 1956. Hän toimi presidentti Kennedyn tulevien vuoden 1964 vaalien kampanjapäällikkönä presidentin kuolemaan 1963 saakka. Smith kuului Kennedyn klaaniin.
Petr Bříza
Petr Bříza (s. 9. joulukuuta 1964 Praha, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen entinen jääkiekkomaalivahti.
Bříza aloitti uransa Tšekkoslovakian 1. liigassa HC Slavia Prahassa, jossa pelasi kaudet 1981–1983. Tämän jälkeen hän siirtyi kahdeksi kaudeksi Extra-liigaan HC Ceské Budejoviceeen. Kaudet 1985–1987 hän pelasi Dukla Jihlavassa, jonka jälkeen jälleen kaksi kautta HC Ceské Budejovicessa. Kaudet 1989–1991 hän pelasi HC Sparta Prahassa. Jälkimmäisen kauden päätteeksi hänet valittiin sarjan tähdistökentälliseen. Kauden jälkeen hän siirtyi SM-liigaan Rauman Lukkoon, missä pelasi kaksi kautta. Kummankin kauden päätteeksi Briza valittiin SM-liigan All Stars-kentälliseen. Vuonna 1993 hän siirtyi Saksaan Landshutiin, jossa pelasi aina vuoteen 1999 saakka. Syksyllä 1999 Briza palasi kotimaahansa ja pelasi HC Sparta Prahassa aina kevääseen 2006 asti.
Maajoukkueurallaan Bříza edusti Tšekkoslovakiaa 1988 ja 1992 talviolympialaisissa, 1987 Kanada Cupissa sekä vuosien 1989, 1990, 1991 ja 1992 MM-kisoissa. Tšekin paidassa hän puolestaan pelasi 1994 talviolympialaisissa, 1996 maailmancupissa ja vuosien 1993, 1994 ja 1995 MM-kisoissa. Arvoturnauksista hän keräsi olympiapronssia ja neljä MM-pronssia.
Peliuransa jälkeen vuosina 2006–2011 Briza toimi HC Sparta Prahan General Managerina ja vuodesta 2015 lähtien seuran puheenjohtajana. Vuodesta 2016 lähtien Briza on ollut myös seuran omistaja.
Emile Heskey
Emile William Ivanhoe Heskey (s. 11. tammikuuta 1978 Evington, Leicester, Englanti) on uransa lopettanut englantilainen jalkapalloilija, jonka viimeinen seura oli Englannin Mestaruussarjan Bolton Wanderers. Hänen pelipaikkansa oli hyökkääjä, mutta hän kykeni pelaamaan myös laiturina. Hänen isänsä on Antigualta ja äitinsä Barbudalta.
Heskey aloitti uransa kotikaupunkinsa Leicester Cityssä. Edustusjoukkueessa hän esiintyi ensi kerran vuonna 1995 ja pelasi kaudella 1995–1996 joukkueessa 30 ottelua auttaen joukkueen nousuun Valioliigaan. Hän pelasi myös Englannin alle 18-vuotiaiden maajoukkueessa, joka voitti EM-pronssia. Vuosina 1997 ja 2000 hän voitti joukkueessa liigacupin. Huhtikuussa 2000 Heskey siirtyi Liverpooliin, missä hän voitti seuraavalla kaudella jo kolmannen liigacupinsa, FA Cupin sekä UEFA-cupin ja teki Valioliigassa 23 maalia. Kaudella 2003–2004 hän teki 7 maalia ja kilpaili peliajasta Milan Barošin kanssa. Kauden päätyttyä hän siirtyi Birmingham Cityyn 6,25 miljoonalla punnalla. Kesästä 2006 alkaen hän edusti Wigan Athleticia kahden ja puolen kauden ajan. Tammikuussa 2009 Heskey liittyi Aston Villan riveihin 3,5 miljoonan punnan siirtosummalla.
Syyskuussa 2012 Heskey ilmoitti liittyvänsä Newcastle United Jetsiin kaudeksi 2012–2013.
Englannin maajoukkueessa Heskey pelasi ensimmäisen kerran vuonna 1999 ystävyysottelussa Unkaria vastaan. Hän oli joukkueessa myös 2000 EM-kisoissa ja Sven-Göran Erikssonin, joka peluutti häntä laiturina, aikana 2002 MM-kisoissa. Kaikkiaan Heskey pelasi 62 maaottelua ja teki niissä seitsemän maalia.
Mobiilipeli
Mobiilipeli on digitaalinen peli, jota pelataan matkapuhelimella, älypuhelimella tai tablet-laitteella. Mobiilipelejä on julkaistu myös kämmentietokoneille (PDA) sekä älykelloille. Mobiilipeleihin eivät sisälly käsikonsoleilla kuten Nintendo DS:llä tai PlayStation Portablella pelattavat pelit.
Nykyään mobiilipelit ladataan suosituimpien älypuhelinvalmistajien Android- ja iOS-käyttöjärjestelmien sovelluskaupasta. Alustoilla on tyypilliset ensisijaiset kauppapaikkansa, jotka ovat Android-alustalla Google Play ja Applen iOS-alustalla App Store. Suuri osa mobiilipeleistä on ladattavissa ilmaiseksi. Vuoden 2014 tutkimuksen mukaan jopa 66 prosenttia Android- ja iOS-ilmaispelien lataajista lopetti pelin pelaamisen vuorokauden sisällä pelin lataamisesta.
Suosittuja mobiilipelisarjoja ovat muun muassa suomalaisen Rovio Entertainmentin Angry Birds sekä suomalaisen Supercellin Clash of Clans ja Clash Royale.
Matkapuhelinten kehitys teki mahdolliseksi suorittaa laitteessa muutakin kuin itse puhelintoimintoon liittyviä ohjelmia. Matopeli oli aikanaan suosittu peli, joka oli mukana Nokia 6110 puhelimessa ja joka innoitti eri matkapuhelinvalmistajia liittämään laitteeseensa erilaisia peliohjelmia. Myöhemmin J2ME-pelit yleistyivät ja suomalaiset mobiilipelien kehittäjät kuten Universomo ja Mr. Goodliving perustettiin.
Ennen mobiilipelit kehitettiin käyttämällä teknologioita kuten Macromedia Flash Lite, Docomo Doja, Sun J2ME, Qualcomm BREW tai Infusio Exen. Näiden lisäksi oli käytössä myös muita vähemmän yleisiä alustoja.
Ennen älypuhelimille suunnattuja kauppapaikkoja pelejä voitiin ladata operaattorin verkosta. Nykyisin puhelimien internet-yhteys mahdollistaa myös muiden kauppapaikkojen käytön kuin mitä alustan oletuksena on käytössä.
Yhteisenä tekijänä mobiilipeleillä on että ne eivät tarvitse ulkoista laitetta vaan ovat "mobiileja" (mukana kulkevia). Pelit voivat käyttää GPS-paikannusta tai lisättyä todellisuutta laitteen kameran avulla (Pokémon Go). Pelit voivat myös käyttää Wi-Fi-verkkoa tai muita älypuhelimen ominaisuuksia.
Uusina alustoina älykelloille kehittää pelejä esimerkiksi suomalainen Everywear Games.
Joe Cole
Joseph "Joe" John Cole (s. 8. marraskuuta 1981 Islington, Lontoo, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, joka on pelannut useissa Englannin Valioliigan seuroissa, viimeksi Aston Villassa. Hän on oikeajalkainen keskikenttäpelaaja.
Cole on West Hamin juniorikoulun kasvatteja ja debytoi seuran edustusjoukkueessa 17-vuotiaana. 20-vuotiaana hänestä tehtiin joukkueen kapteeni. Vuonna 2003 Cole siirtyi Chelseaan 6,6 miljoonan punnan siirtosummalla ja debytoi samana vuonna myös Englannin maajoukkueessa. Hän kuului maajoukkueeseen myös vuoden 2004 EM-kisoissa, mutta ei pelannut otteluakaan. José Mourinhon tultua Chelsean manageriksi Cole vakiinnutti paikkansa yhtenä joukkueen avainpelaajista. Kaudella 2004–2005 hän teki joukkueessa 10 maalia ja voitti Englannin Valioliigan mestaruuden sekä Liigacupin.
Sittemmin Cole on vakiinnuttanut paikkansa myös maajoukkueen avauksessa. Hän on pelannut maajoukkueessa 56 ottelua, viimeisimmän kesäkuussa 2010, ja tehnyt niissä kymmenen maalia. Vuonna 2008 Joe Cole valittiin Chelsean vuoden pelaajaksi.
Valko-Venäjän lippu
Valko-Venäjän lippu on Valko-Venäjän tunnus vaakunan ja kansallislaulun ohella.
Lippu on lähes sama kuin Neuvostoliiton aikainen lippu. Värit ovat tummemmat kuin neuvostoaikaisessa lipussa. Aiempi sirppi ja vasara -symboli on poistettu. Vasemmalla oleva koristeellinen kuvio on perinteinen valkovenäläinen kuvio, jonka väritys on neuvostoaikaiseen lippuun verrattuna käänteinen. Punainen väri symboloi verta, jota on vuodatettu maan puolustamiseen, vihreä taas symboloi maan metsiä.
Venäjän vallankumouksen 1917 jälkeen uusi Valko-Venäjän tasavalta otti käyttöön valko-puna-valkoisen lipun.
Kommunistisen vallankaappauksen jälkeen käyttöön Liettuan–Valko-Venäjän SNT:n käyttöön yksivärinen punainen lippu. Kun Valko-Venäjä sai oman neuvostotasavallan, vasemmassa reunassa olevaksi tekstiksi vaihtui "SSRB" kyrillisillä merkeillä kirjoitettuna.
1937 merkeiksi vaihdettiin "BSSR", ja lippuun lisättiin kultainen vasara, kultainen sirppi sekä punainen tähti.
25.12. 1951 Valko-Venäjän SNT otti taas käyttöön uuden lipun. Tämä muistutti nykyisin käytössä olevaa, mutta mukana oli myös neuvostotyyliset sirppi ja vasara sekä tähti. Tämän lisäksi vasemmalla olevan kuvion väritys oli nykyiseen verrattuna käänteinen.
Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen otettiin 19. syyskuuta 1991 takaisin käyttöön valko-puna-valkoisen kansallislippu. Aljaksandr Lukašenkan tultua valtaan 1994 otettiin seuraavana vuonna käyttöön uudet valtiolliset symbolit kiistanalaisen kansanäänestyksen jälkeen. Oppositio käyttää tätä lippua edelleen kansallislippuna.
Michael Essien
Michael Kojo Essien (s. 3. joulukuuta 1982 Accra, Ghana) on ghanalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Indonesiassa pelaavaa Persib Bandungia ja on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.
Essien aloitti uransa Liberty Professionals -seurassa kotimaassaan Ghanassa. Hän herätti eurooppalaisten kykyjenetsijöiden mielenkiinnon vuonna 1999 alle 17-vuotiaiden MM-kisoissa. Saman vuoden heinäkuussa hän teki sopimuksen korsikalaisen Bastian kanssa. Hän pelasi Ghanan joukkueessa nuorten MM-kisoissa 2001 Argentiinassa ja vuotta myöhemmin Afrikan mestaruusturnauksessa Ghanan aikuisten maajoukkueessa. Monet suurseurat esittivät 2003 kiinnostusta Essieniä kohtaan ja hän siirtyi lopulta Lyoniin. Hän pelasi joukkueessa keskikentän alakerrassa ja voitti kaksi Ranskan mestaruutta. Chelseaan hän siirtyi elokuussa 2005 24,4 miljoonalla punnalla, joka on korkein koskaan afrikkalaisesta pelaajasta maksettu siirtokorvaus. Chelsea vuokrasi hänet kaudeksi 2012-2013 Real Madridiin. Hän siirtyi Madridista ensin Milaniin ja sieltä vuonna 2015 Kreikan Panathinaikokseen jota edusti noin vuoden verran. Hän teki sittemmin sopimuksen vapaana pelaajana indonesialaiseen Persib Bandung- seuraan.
Essien nimettiin maajoukkueeseen Saksan MM-kisoihin 2006. Ennen MM-kisoja Essien oli esiintynyt 17 ottelussa Ghanan paidassa ja tehnyt niissä neljä maalia. Vuoden 2010 MM-kisoista Essien jäi pois loukkaantumisen takia. Hän pelasi jalkapallon MM- kisoissa 2014, tullen kerran vaihdosta kentälle.
Heikki L
Heikki L, oikealta nimeltään Heikki Johannes Liimatainen, on suomalainen house-musiikin tuottaja ja DJ. Hän on esiintynyt myös taiteilijanimellä Bostik.
Liimatainen on kotoisin Raumalta, mutta on asunut Helsingissä vuodesta 1997 lähtien. Hän sijoittui kärkikolmikkoon vuonna 1998 Radiomafian Dance Pop -kilpailussa. Kilpailun kappale oli uutisten mukaan nimetty "Water on the Moon". Menestyksen myötä Liimatainen sai sopimuksen Sony Musicille. Kiinnityksen jälkeen muodostettiin Moovon, jonka ensimmäinen esiintyminen oli Helsingin olympiastadionilla.
Liimataisen muita 1990-luvun lopun kokoonpanoja olivat Absolut Zero ja Project ad Astra. 2000-luvun alussa hän on ollut mukana muun muassa Dallas Superstarsissa yhdessä Jaakko Salovaaran kanssa, sekä myöhemmin Danceteria Music -levy-yhtiössä hallituksen jäsenenä (toimitusjohtaja Antti Eho).
Danceteria Music'in lisäksi Liimatainen toimii vuonna 2007 Helsingissä perustetussa ohjelmatoimistot ja manageripalvelu tuottavassa Helium Productions Oy:ssä hallituksen puheenjohtajana, vantaalaisessa Arina-tuotanto Oy:ssa hallituksen varsinaisena jäsenenä (toimitusjohtaja Panu Pajukari) sekä kiinteistönhoitoyhtiö Viilto Oy:ssä varajäsenenä.
Lassana Diarra
Lassana ”Lass” Diarra (s. 10. maaliskuuta 1985 Pariisi, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Edustaa vuonna 2018 Ligue 1 -sarjassa pelaavaa PSG:tä.
Diarra aloitti ammattilaisuransa Ranskan Ligue 2:n Le Havressa, jossa pelatessaan hänet valittiin Ranskan alle 21-vuotiaiden maajoukkueeseen. Heinäkuussa 2005 hän siirtyi englantilaisseura Chelseaan, joka etsi seuraajaa ikääntyvälle Claude Makélélélle. Hän debytoi seuran edustusjoukkueessa lokakuussa 2005 Mestarien liigan ottelussa Real Betisiä vastaan.
Kaudella 2005–2006 Diarra valittiin Chelsean vuoden nuoreksi pelaajaksi. Kaudella 2006–2007 hän pelasi joukkueen loukkaantumisongelmien vuoksi myös oikeana laitapuolustajana, mutta peliaika jäi kokonaisuudessaan vähiin. Diarran sopimus oli umpeutumassa tammikuussa 2008 eikä hän ollut halukas jatkamaan sitä, joten kesällä 2007 hänet myytiin ranskalaismanageri Arsene Wengerin luotsaamaan Arsenaliin. Myös Arsenalissa peliaika oli vähissä, minkä vuoksi hän halusi vaihtaa seuraa ja tammikuussa 2008 hän teki 3,5-vuotisen sopimuksen Portsmouthin kanssa. Hän nousi pian Harry Redknappin luotsaaman joukkueen avauskokoonpanoon ja oli mukana toukokuussa 2008, kun joukkue voitti FA Cupin loppuottelussa Cardiff Cityn maalein 1–0. Elokuussa liigamestari Manchester Unitedia vastaan pelatussa Community Shield -ottelussa hän oli rangaistuspotkuissa yksi Portsmouthin kolmesta epäonnistujasta, kun United vei pokaalin rangaistuspotkuin 3–1.
Pelattuaan Portsmouthissa vain vajaan vuoden espanjalainen Real Madrid hankki Diarran korvaamaan pitkäaikaisloukkaantunutta Mahamadou Diarraa. 20 miljoonan euron kauppa ja Diarran kesään 2013 asti ulottuva sopimus vahvistettiin 21. joulukuuta 2008, ja virallisesti hän siirtyi seuraan siirtoikkunan auettua tammikuussa 2009. Diarra peri sukunimikaimansa pelinumeron 6, mutta erottuakseen tästä hän päätti käyttää muun muassa pelipaidassaan nimeä Lass.
Ensiesiintymisensä Ranskan maajoukkueessa Diarra teki 24. maaliskuuta 2007 EM-karsintaottelussa Liettuaa vastaan. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon vuoden 2008 EM-kilpailuissa, mutta ei pelannut minuuttiakaan.
Glen Johnson (jalkapalloilija)
Glen McLeod Cooper Johnson (s. 23. elokuuta 1984) on englantilainen jalkapalloilija, joka pelasi viimeksi Englannin Valioliigan Stokessa. Johnson siirtyi seuraan heinäkuussa 2015 sopimuksensa päätyttyä Liverpoolissa. Johnson pelaa tavallisesti oikeana laitapuolustajana, mutta on pelannut myös vasemmassa laidassa.
Johnson siirtyi Chelseaan West Hamista kuudella miljoonalla punnalla Claudio Ranierin toimiessa seuran managerina. Aikaisemmin hän oli ollut lainassa Millwallissa. Johnson ei kuitenkaan pystynyt vakiinnuttamaan paikkaansa Chelsean kokoonpanossa, joten Chelsea lainasi hänet Portsmouthiin kaudeksi 2006–2007. Onnistuneen kauden jälkeen Portsmouth osti hänet 4,5 miljoonalla eurolla kesällä 2007.
9. tammikuuta 2009 Johnson solmi Portsmouthin kanssa uuden jatkosopimuksen. Uusi sopimus olisi pitänyt Johnsonin Portsmouthissa kauden 2012–2013 loppuun asti, mutta Liverpool tarjosi hänestä kesäkuussa 2009 17,5 miljoonaa euroa, mikä muutti Portsmouthin mielen.
Johnson on kuulunut Englannin maajoukkueen vakionimiin Portsmouthiin siirtymisensä jälkeen. Hän on pelannut kaikkiaan 54 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Yksityiselämässään Johnsoniin on kiinnitetty huomiota muun muassa ylinopeuden takia saadusta ajokiellosta ja hänen jäädessään kiinni näpistyksestä vuonna 2007.
Igor Romiševski
Igor Anatoljevitš Romiševski (, 25. maaliskuuta 1940 Žukovski, Venäjän SFNT – 28. syyskuuta 2013 Moskova, Venäjä) oli Neuvostoliittoa edustanut venäläinen jääkiekkoilija, olympiavoittaja, maailman- ja euroopanmestari. Hän oli pelipaikaltaan puolustaja.
Romiševski pelasi 122 maaottelua tehden 15 maalia Neuvostoliiton maajoukkueessa vuosina 1965–72. Hän pelasi 437 liigaottelua tehden 126 maalia Neuvostoliiton mestaruussarjassa.
Romiševski kuoli Moskovassa 28. syyskuuta 2013, 73-vuotiaana.
Ricardo Carvalho
Ricardo Alberto Silveira Carvalho [] (s. 18. toukokuuta 1978 Amarente, Portugali) on portugalilainen jalkapalloilija. Hän pelaa keskuspuolustajan paikalla Monacossa.
Carvalho nousi suuren yleisön tietoisuuteen 2000-luvun alussa Portossa esittämiensä hyvien otteiden myötä. Hän voitti joukkueen riveissä UEFA-cupin, Mestarien liigan, Portugalin superliigan ja Portugalin cupin, ja hänet valittiin UEFAn seurajoukkuekilpailuiden parhaaksi puolustajaksi kaudella 2003–2004. Kesällä 2004 hän siirtyi englantilaiseen Chelseaan 19,85 miljoonalla punnalla. Lontoolaisseurassa hän voitti kuuden kauden aikana muun muassa kolmesti Englannin valioliigan mestaruuden ja FA Cupin.
Elokuussa 2010 Carvalho siirtyi espanjalaiseen Real Madridiin. Hänet hankki seuraan valmentaja José Mourinho, jonka alaisuudessa hän pelasi aikaisemmin sekä Portossa että Chelseassa. Hän pelasi ensimmäisen virallisen ottelunsa joukkueessa 29. elokuuta 2010 Mallorcaa vastaan. Ensimmäinen maali syntyi kaksi viikkoa myöhemmin 11. syyskuuta 2010 kotiottelussa Osasunaa vastaan.
Carvalho on pelannut Portugalin jalkapallomaajoukkueessa vuodesta 2003 lähtien. Hän oli mukana voittamassa EM-hopeaa Portugalin EM-kilpailuissa 2004, minkä lisäksi hän on edustanut maataan Saksan MM-kilpailuissa 2006, Itävallan ja Sveitsin EM-kilpailuissa 2008 ja Etelä-Afrikan MM-kilpailuissa 2010. Carvalho oli osa Ranskan EM-kilpailujen 2016 voittanutta joukkuetta.
Tuohikotti
Tuohikotti on kylä Kouvolan kaupungissa Pohjois-Kymenlaaksossa. Se muodostuu Tuohikotin, Pyöriälän, Heikkilän, Parolan, Metsä-Rämän ja Penttilän kylistä. Tuohikotti sijaitsee entisen Valkealan kunnan koillisosassa, noin 25 kilometrin päässä Valkealan kirkonkylältä ja noin 35 kilometrin päässä Kouvolasta. Kylän asukasluku on 442 (2002). Talouksia alueella on 175 ja kesäasuntoja noin 320.
Kylä on perimätiedon mukaan saanut nimensä ensimmäisestä asumuksesta, joka oli tuohesta rakennettu kota tai talo. Pysyvää asutusta alueella on ollut jo 1500-luvulla, jolloin kylällä mainitaan olleen viisi taloa. Vuosina 1769–1808 kylässä oli venäläinen varuskunta.
Tuohikotissa on ABC-myymälä ja asiamiesposti. Siellä on myös kirkko, neuvola, paloasema ja VPK:n talo. Kyläkoulu lakkautettiin keväällä 2012. Kylässä on ollut myös kaksi kyläkauppaa (Ripatti ja Sale) ja pankki.
Tuohikotti on Veikko Koppisen romaanin Räjähtävä tyhjyys keskeisiä tapahtumapaikkoja. Mikko-Pekka Heikkisen veijariromaanin Terveiset Kutturasta ratkaisutaistelu käydään Kouvolan koilliskulman ABC huoltamolla. Tuohikottia ei mainita nimeltä mutta viittaukset lähikyliin ja maantieteellisiin paikkoihin kertovat selkeästi Tuohikotista.
Fredrik I
Fredrik I tarkoittaa seuraavia hallitsijoita:
Varisvesi
Varisvesi on Vuoksen vesistöön ja Kallaveden reittiin kuuluva järvi Heinävedellä ja Leppävirralla Etelä-Savossa. Se ja Suvasvesi muodostavat Heinäveden reitin alkupisteen. Varisvesi saa vetensä pääasiassa Juojärven reitin vesistöistä sekä osittain myös Suvasvedeltä ja Kallavedeltä. Järvellä kulkee Karvion kanavan kautta laivaväylä Suvasvedeltä Heinäveden reitin pääjärveen Kermajärveen. Kanavan vieressä on myös suosittu Karvion kalastuskoski. Laivaväylä järveltä pohjoiseen Juojärveen kulkee Varistaipaleen ja Taivallahden kanavien kautta. 
Varisvesi on Kallaveden pinnan tasolla eli korkeus merenpinnasta on 81,6 metriä ja on itäisin osa Iso-Kallaa. Varisveden pinta-ala on 783,81 hehtaaria.
Albert Tallroth
Albert Tallroth (1871, Pirkkala – 1899) oli Kuurojen liiton perustajia.
Tallrothin ajatuksesta kuurojen toiminta järjestäytyi ja paikallisjärjestöjä perustettiin ympäri Suomea. Tallroth, joka itsekin oli kuuro, oli mukana perustamassa ensimmäiset kuurojen yhdistykset Helsinkiin, Turkuun, Tampereelle sekä Vaasaan. Yhdistyksien myötä kuurojen oli mahdollista saada työtä, koulutusta, tavata muita kuuroja sekä saada tietoa kuuroudesta. Tallroth oli ammatiltaan kuvanveistäjä: mm. Vaasan suomalaisen lyseon koristeveistokset ovat hänen veistämiään. Tallroth kuoli nuorella iällä keuhkokuumeeseen.
Filosofian periaatteet
Filosofian periaatteet () on René Descartesin kirjoittama filosofinen tutkielma. Se julkaistiin latinaksi vuonna 1644 ja ranskaksi nimellä "Principes de philosophie" vuonna 1647. Descartesin tavoitteena oli korvata Aristoteleen filosofia ja perinteinen skolastinen filosofia, jota tuohon aikaan harjoitettiin yliopistoissa.
Teos on jaettu neljään osaan:
Kategoriat
Kategoriat (; tai "Praedicamenta") on Aristoteleen logiikan alan "Organon"-kokoelmaan kuuluva teos, joka käsittelee termien luokittelua. Se jakaa termit kymmeneen kategoriaan.
"Organon" (”Väline”) on kokoelma Aristoteleen logiikkaa ja metodiikkaa koskevia kirjoituksia. Sen nimitys tulee siitä, että sen osa-alueiden hallitsemisen katsotaan antavan filosofille tarvittavat ajattelun välineet kaikkien muiden asioiden käsittelyyn, sekä tieteessä että yleensäkin kaikessa järkevässä ajattelussa ja väittelyissä. Se sisältää "Kategorioiden" lisäksi viisi muuta teosta.
"Organoniin" luetuista teoksista "Kategoriat" kuuluu Aristoteleen varhaisimpiin teoksiin. Varhaisella keskiajalla aina 1100-luvulle saakka "Kategoriat" oli teoksen "Tulkinnasta" ohella ainoa Aristoteleen teos, joka oli tunnettu latinankielisessä lännessä, kunnes muut Aristoteleen teokset käännettiin kreikasta latinaksi. Näin teoksen historiallinen vaikutus on ollut monia muita Aristoteleen teoksia suurempi.
Aristoteleen nimiin on pantu myös toinen "Kategoriat"-niminen teos, joka ei ole ollut osa "Organonia". Siitä on säilynyt nykyaikaan ainoastaan katkelmia.
"Kategoriat" käsittelee yksinkertaisissa väitelauseissa eli subjekti–predikaatti-muotoisissa lauseissa esiintyvien termien loogista muotoa.
Aristoteleen mukaan kaikki mahdolliset loogisissa väitelauseissa esiintyvät termit voidaan luokitella kymmeneen kategoriaan. Nämä kategoriat ovat:Väittelijä voi siis aloittaa väitelauseen analysoimisen pilkkomalla sen ensin yksittäisiin termeihin, ja sitten luokittelemalla termit lueteltuihin kategorioihin. Tämän jälkeen niiden välisiä totuusarvoja on helpompi puntaroida. Oleminen itsessään ei ole yksi kategorioista; sen sijaan olemisella voidaan nähdä yhtä monta eri merkitystä kuin kategorioita on.
Ei tiedetä, miksi Aristoteles päätyi juuri näihin kymmeneen kategoriaan. Voidaan ajatella, että kategoriat luettelevat kaikki mahdolliset kustakin asiasta (ihminen, kappale jne.) kysyttävissä olevat asiat (kysymykset on esitetty suluissa). Kategoriat ovat jossain määrin sukua kreikan kielen sanaluokille, mutta Aristoteleen tarkoituksena ei ollut varsinaisesti kieliopillinen käsittely.
Kategorioiden lisäksi Aristoteles käsittelee teoksessa myös muun muassa homonymiaa, synonymiaa ja paronymiaa, sekä vastakkaisuuden, ensisijaisuuden ja liikkeen käsitteitä.
Tulkinnasta
Tulkinnasta (; tai "De elocutione oratoria") on Aristoteleen logiikan alan "Organon"-kokoelmaan kuuluva teos, joka käsittelee väitelauseiden ominaisuuksia ja loogista muotoa.
"Organon" (”Väline”) on kokoelma Aristoteleen logiikkaa ja metodiikkaa koskevia kirjoituksia. Sen nimitys tulee siitä, että sen osa-alueiden hallitsemisen katsotaan antavan filosofille tarvittavat ajattelun välineet kaikkien muiden asioiden käsittelyyn, sekä tieteessä että yleensäkin kaikessa järkevässä ajattelussa ja väittelyissä. Se sisältää "Tulkinnasta"-teoksen lisäksi viisi muuta teosta.
"Organoniin" luetuista teoksista "Tulkinnasta" kuuluu Aristoteleen varhaisimpiin teoksiin. Nykyään hermeneutiikka merkitsee filosofista tekstien tulkintaa tai esimerkiksi Raamatun tulkintaa. "Tulkinnasta"-teoksen nimessä kreikan sanan "hermēneuein" voisi suomentaa myös toisin, jolloin teoksen nimi voisi olla esimerkiksi ”Väittämistä”.
Varhaisella keskiajalla aina 1100-luvulle saakka "Tulkinnasta" oli teoksen "Kategoriat" ohella ainoa Aristoteleen teos, joka oli tunnettu latinankielisessä lännessä, kunnes muut Aristoteleen teokset käännettiin kreikasta latinaksi. Näin teoksen historiallinen vaikutus on ollut monia muita Aristoteleen teoksia suurempi.
"Tulkinnasta" määrittelee perustavanlaatuiset väitelauseiden osat ja muodot, muun muassa:Käytännössä teos siis kuvaa, millainen väitelause on loogisesti pätevä, eli minkälaisia väitelauseita muotonsa puolesta voidaan yleensäkään käyttää väittelyissä. Aristoteles antaa myös negatiivisia esimerkkejä käsittelemällä kolmannen poissuljetun lakia sekä kieltämällä yleistykset ja modaliteetit.
Fredrik I (Tanska)
Fredrik I (7. lokakuuta 1471 – 10. huhtikuuta 1533) oli Tanskan ja Norjan kuningas vuodesta 1523 kuolemaansa saakka.
Fredrikin isä oli Tanskan, Norjan ja Ruotsin ensimmäinen Oldenburg-sukuinen kuningas Kristian I, jonka kuoltua 1481 kuninkaaksi tuli Fredrikin isoveli Hannu. Hannun kuoltua valtaan tuli tämän poika Kristian II, joka kuitenkin pakotettiin eroamaan vuonna 1523, jolloin Fredrikistä tuli kuningas. Fredrikille oli tarjottu Tanskan kruunua jo kymmenen vuotta aikaisemmin Hannun kuoleman jälkeen, mutta tällöin hän kieltäytyi tietäen aatelin olleen uskollinen Kristianille. Maanpakoon ajettu Kristian yritti vielä vallankaappausta 1532, mutta epäonnistui.
Fredrikin valtakaudelle osui talonpoikaiskapinoita ja voimistuva protestanttiliike, mutta hän onnistui välttämään suuremmat yhteenotot, vaikkei häntä minään erityisen suurena valtiomiehenä pidetäkään. Hän omaksui joitakin Lutherin ajatuksia ja salli Tanskan luterilaisille uskonnonvapauden. Luterilaisten suosiminen takasi Fredrikille talonpoikien suosion ja kasvatti kuninkaan valtaa kirkkoon verrattuna.
Vuonna 1502 Fredrik I meni naimisiin 15-vuotiaan pikkuserkkunsa Anna Brandenburgilaisen (1487–1514) kanssa. Pari sai kaksi lasta, joista toisesta tuli Fredrikin kuoleman jälkeen kuningas Kristian III.
Anna kuoli 1514 26-vuotiaana. Neljä vuotta myöhemmin Fredrik nai 20-vuotiaan Sofia Pommerilaisen (1498–1568). Pari sai kuusi lasta.
Ensimmäinen analytiikka
Ensimmäinen analytiikka (; ) on Aristoteleen logiikan alan "Organon"-kokoelmaan kuuluva teos, joka käsittelee syllogistista logiikkaa.
"Organon" (”Väline”) on kokoelma Aristoteleen logiikkaa ja metodiikkaa koskevia kirjoituksia. Sen nimitys tulee siitä, että sen osa-alueiden hallitsemisen katsotaan antavan filosofille tarvittavat ajattelun välineet kaikkien muiden asioiden käsittelyyn, sekä tieteessä että yleensäkin kaikessa järkevässä ajattelussa ja väittelyissä. Se sisältää "Ensimmäisen analytiikan" lisäksi viisi muuta teosta.
"Organonin" teoksista "Topiikka", "Ensimmäinen analytiikka" ja "Toinen analytiikka" liittyvät läheisesti toisiinsa ja viittaavat toisiinsa usein. Aristoteles itse luki "Ensimmäisen" ja "Toisen analytiikan" yhdeksi teokseksi nimellä "Analytiikat". Ne ovat kummatkin länsimaisen logiikan ja tieteenfilosofian perusklassikoita.
"Ensimmäinen analytiikka" vaikuttaa kirjoitetun "Topiikan" jälkeen. Simo Knuuttilan mukaan Aristoteleelle vaikuttaa kehittyneen "Topiikan" kirjoittamisen jälkeen uudenlainen näkemys yleisestä dialektisesta menetelmästä, joka voidaan yleistää formaaliksi logiikaksi. "Ensimmäinen analytiikka" on tämän logiikan ensimmäinen systemaattinen esitys. Tarkemmin teos on ajoitettu noin vuoteen 350 eaa. Siinä on kuitenkin eri ajoilta peräisin olevia osia.
"Ensimmäinen analytiikka" käsittää kaksi kirjaa. Aristoteles kehittelee teoksessa syllogistiikan loogisen, rationaalisen ajattelun yleiseksi teoriaksi. Hän määrittelee muun muassa seuraavat käsitteet:
Hänen mukaansa päätelmässä premisseistä seuraa, eli voidaan johtaa, jotain muuta kuin ne itsessään ovat, siksi että ne ovat sitä mitä ne ovat. Syllogistiset premissit voidaan esittää neljällä tavalla:
Klassinen esimerkki Sokrateen kuolevaisuudesta esitettäisiin tällöin seuraavalla tavalla:
Toinen analytiikka
Toinen analytiikka (; ) on Aristoteleen logiikan alan "Organon"-kokoelmaan kuuluva teos, joka käsittelee tieteellistä tietoa, määritelmiä ja todistamista.
"Organon" (”Väline”) on kokoelma Aristoteleen logiikkaa ja metodiikkaa koskevia kirjoituksia. Sen nimitys tulee siitä, että sen osa-alueiden hallitsemisen katsotaan antavan filosofille tarvittavat ajattelun välineet kaikkien muiden asioiden käsittelyyn, sekä tieteessä että yleensäkin kaikessa järkevässä ajattelussa ja väittelyissä. Se sisältää "Toisen analytiikan" lisäksi viisi muuta teosta.
"Organonin" teoksista "Topiikka", "Ensimmäinen analytiikka" ja "Toinen analytiikka" liittyvät läheisesti toisiinsa ja viittaavat toisiinsa usein. Aristoteles itse luki "Ensimmäisen" ja "Toisen analytiikan" yhdeksi teokseksi nimellä "Analytiikat". Ne ovat kummatkin länsimaisen logiikan ja tieteenfilosofian perusklassikoita. "Toinen analytiikka" koostuu paljolti Aristoteleen luentojen muistiinpanoista. Vaikka teos on kirjoitettu "Ensimmäisen" jatkoksi, eräät sen osat ovat kuitenkin selvästi varhaisempia.
"Toinen analytiikka" käsittää kaksi kirjaa. Teoksessa Aristoteles määrittelee tieteellisen todistamisen, määrittelyn ja muita seikkoja, jotka tekevät tiedosta nimenomaan tieteellistä tietoa ("epistēmē"). Näin teos soveltaa "Ensimmäisessä analyytikassa" kehitettyä syllogistiikkaa tieteenteoriaan.
Teoksessa Aristoteles esittelee muun muassa seuraavat määrittelyt, vaatimukset ja käsitteet:
Topiikka
Topiikka (; ) on Aristoteleen logiikan alan "Organon"-kokoelmaan kuuluva teos, joka sisältää Aristoteleen dialektiikan teorian.
"Organon" (”Väline”) on kokoelma Aristoteleen logiikkaa ja metodiikkaa koskevia kirjoituksia. Sen nimitys tulee siitä, että sen osa-alueiden hallitsemisen katsotaan antavan filosofille tarvittavat ajattelun välineet kaikkien muiden asioiden käsittelyyn, sekä tieteessä että yleensäkin kaikessa järkevässä ajattelussa ja väittelyissä. Se sisältää "Topiikan" lisäksi viisi muuta teosta.
"Organonin" teoksista "Topiikka", "Ensimmäinen analytiikka" ja "Toinen analytiikka" liittyvät läheisesti toisiinsa ja viittaavat toisiinsa usein. "Topiikka" liittyy läheisesti yhteen myös teoksen "Sofistiset kumoamiset" kanssa, ja "Sofistiset kumoamiset" voidaan nähdä "Topiikan" eräänlaisena lisäyksenä. Muihin "Organonin" teoksiin verrattuna nämä kaksi teosta ovat luonteeltaan käytännöllisempiä. Niiden voidaan nähdä jatkavan Platonin Akatemiassa alkanutta dialektiikan tutkimusta.
"Organonin" ulkopuolisista Aristoteleen teoksista "Retoriikka" on monin osin riippuvainen "Topiikassa" esitetyistä näkemyksistä.
"Topiikka" käsittää kahdeksan kirjaa. Lähtökohtana on väittelytilanne, jossa väittelijöistä toinen puolustaa jotain asiaa, ja toinen yrittää kumota vastustajan kaikki argumentit. Aristoteles esittää "Topiikassa", että dialektiikan taidon avulla väittelijä voi menestyksekkäästi joko puolustaa tai kritisoida mitä tahansa väitteitä riippumatta siitä, mitä mieltä niistä itse sattuu olemaan.
Teos tarjoaa joukon premissejä, joiden avulla on mahdollista keksiä uskottavia argumentteja joko puolesta tai vastaan. Esimerkiksi väitteiden uskottavuutta lisää niiden tukeutuminen enemmistön ja tunnettujen viisaiden käsityksiin. Vastustajan väitteiden totuutta taas voi testata esimerkiksi kääntämällä ne päinvastoin, ja katsomalla paljastuiko sillä tavalla joku looginen ristiriita tai muu virhe argumentaatiossa.
Sofistiset kumoamiset
Sofistiset kumoamiset (; tai "De sophisticis elenchis") on Aristoteleen logiikan alan "Organon"-kokoelmaan kuuluva teos, joka pyrkii esittämään kaikki mahdolliset virhepäätelmät, jotka saattavat esiintyä väittelytilanteessa.
"Organon" (”Väline”) on kokoelma Aristoteleen logiikkaa ja metodiikkaa koskevia kirjoituksia. Sen nimitys tulee siitä, että sen osa-alueiden hallitsemisen katsotaan antavan filosofille tarvittavat ajattelun välineet kaikkien muiden asioiden käsittelyyn, sekä tieteessä että yleensäkin kaikessa järkevässä ajattelussa ja väittelyissä. Se sisältää "Sofististen kumoamisten" lisäksi viisi muuta teosta.
"Organonin" osista "Sofistiset kumoamiset" ja "Topiikka" liittyvät läheisesti yhteen, ja "Sofistiset kumoamiset" voidaan nähdä "Topiikan" eräänlaisena lisäyksenä. Muihin "Organonin" teoksiin verrattuna nämä kaksi teosta ovat luonteeltaan käytännöllisempiä. Niiden voidaan nähdä jatkavan Platonin Akatemiassa alkanutta dialektiikan tutkimusta.
"Sofistiset kumoamiset" pyrkii esittämään kaikki mahdolliset virhepäätelmät eli argumentaatiovirheet, jotka saattavat esiintyä väittelytilanteessa. Väittelyssä vastustaja tyypillisesti pyrkii luomaan illuusion, että hänen argumenttinsa ovat päteviä, ja että hänen päättelynsä etenee loogisesti oikein, vaikka hän tietäisikin olevansa heikoilla. Teoksessa käsitellään myös vastustajan provosointia.
Virhepäätelmät voivat olla joko kielellisiä (jolloin ne ovat myös kielisidonnaisia) tai kielen ulkopuolisia. Esimerkiksi kieleen liittyvä virhepäätelmä voi seurata jonkun sanan tai ilmaisun moniselitteisyydestä, jolloin väitelause ei ole tosi kaikissa tapauksissa. Kielen ulkopuolinen virhepäätelmä taas voi seurata esimerkiksi jotain asiaa ja sen määrettä koskevien asioiden sekoittamisesta.
Vjatšeslav Bykov
Vjatšeslav Arkadjevitš ”Slava” Bykov (, s. 24. heinäkuuta 1960 Tšeljabinsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkovalmentaja ja entinen jääkiekkoilija. Hän oli pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Bykov on pelaajana kaksinkertainen olympiavoittaja ja viisinkertainen maailmanmestari. Bykov oli myös suhteellisen pienikokoinen pelaaja, hän pelasi samassa hyökkäysketjussa muun muassa Andrei Homutovin ja Viktor Žluktovin kanssa Neuvostoliiton maajoukkueessa. Québec Nordiquesin varasi hänet NHL:n varaustilaisuudessa vuonna 1989. Bykov pelasi 199 maaottelua ja teki 87 maalia Neuvostoliiton maajoukkueessa vuosina 1981–1991. Hän voitti jääkiekon olympiakultaa Itsenäisten valtioiden yhteisön ja Georgian muodostamassa yhdistyneessä joukkueessa 1992. Hän pelasi Moskovan TsSKA:ssa. Bykov on voittanut Venäjän maajoukkueen päävalmentajana maailmanmestaruuden vuosina 2008 ja 2009. Bykov erotettiin päävalmentajan tehtävästä vuonna 2011.Bykov valittiin Venäjän jääkiekkomaajoukkueen valmentajaksi 2006.
Nancy Cartwright
Nancy Campbell Cartwright (s. 25. lokakuuta 1957 Kettering, Ohio) on yhdysvaltalainen Emmy-palkittu ääninäyttelijä. Cartwright tunnetaan erityisesti "Simpsonit"-animaatiosarjan Bart Simpsonin äänenä.
Cartwright syntyi Ohiossa Miriam ja Frank Cartwrightille. Valmistuttuaan Kettering Fairmontin high schoolista Nancy siirtyi opiskelemaan Ohion yliopistoon ennen siirtymistään UCLA:han, jossa hän suoritti teatterialan tutkinnon. Omien sanojensa mukaan hän ei halunnut esiintyä kameran edessä vaan työskennellä ääninäyttelijöiden tavoin näkymättömänä ja hakeutui siksi ääninäyttelijäveteraani Daws Butlerin oppiin.
Cartwright teki ensimmäisiä äänirooleja animaatioihin vuonna 1980, jolloin hän oli Riku Rikkaan tyttöystävän Glorian äänenä Riku Rikkaan omassa piirrossarjassa. Cartwright oli muun muassa Gustyn äänenä My Little Pony and Friendsissä ja teki sivuääniä "Alvin ja pikkuoravat" -piirrettyyn. Samoihin aikoihin Simpsonien ääniä haettiin ja Nancy lähti koe-esiintymiseen. Aluksi häntä kaavailtiin Lisan rooliin, mutta nähtyään Bartin kuvan hän oitis halusi "näytellä" Bartia. Sittemmin Cartwrightista on tullut ehkä Yhdysvaltojen ja Ison-Britannian suosituin ääni. Cartwright on palkittu Bartin roolista Emmyn lisäksi Annie-palkinnolla. Bartin ohella Cartwrightin muita vakituisia rooleja "Simpsoneissa" ovat Nelson Muntz, Ralph Wiggum, Todd Flanders, Kearney ja Database. Cartwright näyttelee nykyään myös pääosan Maggie Simpsonin äänistä, lukuun ottamatta tutista lähtevää ääntä (varhaisemmissa jaksoissa Maggien ääniä esitti Yeardley Smith).
Simpsoneiden aikana hän on tehnyt äänirooleja niin elokuviin, kuin televisiosarjoihin, kuten "Pieni merenneito", "Animaaniset", "Hopon poppoo", "Toonsylvania" ja "All Grown Up". Lisäksi Cartwrightilla on ollut päärooleja Disneyn tuottamissa animaatiosarjoissa "Vaihdokit" ja "Kim Possible", joista jälkimmäisestä sarjasta hänet huomioitiin Daytime Emmy-ehdokkuudella Rufusin ääniroolista.
Cartwright on Skientologiakirkon jäsen. Hän liittyi skientologeihin vuonna 1989 ja saavutti arvonimen Puhdas vuonna 1991. Vuonna 2007 Cartwright lahjoitti skientologeille 10 miljoona dollaria, joka vastaa lähes kaksinkertaisesti hänen vuosipalkkansa. Tästä hyvästä kirkko myönsi hänelle Patron Laureate -palkinnon.
Vuonna 2009 Cartwright herätti pahennusta käyttäessään Bart Simpsonin nimeä ja ääntä puhelinnauhoitteessa mainostaessaan Skientologiakirkkoa.
Darren Bent
Darren Bent (s. 6. helmikuuta 1984 Tooting, Lontoo) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Mestaruussarjan Derby Countya lainalla Aston Villasta. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Bent on Ipswich Townin junioriakatemian kasvatti. Kaudella 2004–2005 hän oli joukkueen paras maalintekijä 19 maalillaan yhdessä Shefki Kuqin kanssa ja siirtyi seuraavana kesänä Charltoniin 2,7 miljoonalla punnalla. Ipswichissä Bent pelasi kaikkiaan 141 ottelua ja teki 55 maalia. Charltonissa pelatessaan hänet valittiin elokuussa 2005 Valioliigan kuukauden pelaajaksi.
Bent siirtyi kesällä 2007 Valioliigasta pudonneesta Charltonista Tottenhamiin 16,5 miljoonalla punnalla. Bentistä maksettu siirtosumma on Tottenhamin historian suurin. Kesällä 2009 tämä englantilaishyökkääjä siirtyi Sunderlandiin. Tottenhamista siirto Sunderlandiin maksoi 10 miljoonaa puntaa. Bentistä tuli sillä hetkellä historian kallein Sunderlandin hankkima pelaaja. Aikaisempi siirtoennätys oli jo kaksi vuotta vanha, kun Sunderland oli maksanut maalivahti Craig Gordonista 9 miljoonaa puntaa. Riippuen pelatuista otteluista Bentin siirtosumma saattaa kasvaa vielä yhteensä 16,5 miljoonaan puntaan. Bent alle kirjoitti Sunderladin kanssa neljän vuoden mittaisen sopimuksen. Sunderlandissa Bent pelasi tammikuuhun 2011 asti, jolloin Aston Villa osti hänet noin 24 miljoonalla punnalla.
Maajoukkuetasolla Bent pelasi alle 19-vuotiaiden maajoukkueessa 12 ottelua ja teki 8 maalia. Alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa hän pelasi 14 ottelua ja teki 9 maalia. Englannin A-maajoukkueessa hän debytoi 1. maaliskuuta 2006 ystävyysottelussa Uruguayta vastaan. Hänellä on tilillään seitsemän A-maaottelua Englannin maajoukkueessa.
Darius Vassell
Darius Martin Clarke Vassell (s. 13. kesäkuuta 1980 Sutton Coldfield, Englanti) on englantilainen uransa lopettanut jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Vassell on jamaikalaisten maahanmuuttajien poika. Hän aloitti jalkapalloilijan uransa Birminghamin paikallisessa juniorisarjassa. Hän oli Aston Villan kannattaja ja pääsi seuran juniorijoukkueeseen, missä hän teki yhden kauden maaliennätyksen 39 maalillaan.
Vassell pelasi ammattilaisurallaan seitsemän kautta Aston Villassa, neljä Manchester Cityssä, yhden turkkilaisessa Ankaragücüssä ja kaksi Leicester Cityssä. Hänen paras sarjakautensa tilastojen valossa oli kausi 2001–2002, jonka aikana hän teki 12 maalia.
Englannin maajoukkueessa Vassell pelasi vuosina 2002–2004 yhteensä 22 A-maaottelua, joissa hän teki kuusi maalia. Ensiesiintymisensä hän teki vuonna 2002 ottelussa Alankomaita vastaan. Hän teki ottelussa 1–1-tasoitusmaalin.
Solothurn (kantoni)
Solothurn on kantoni Pohjois-Sveitsissä. Siellä on noin 270 000 asukasta. Kantonin pinta-ala on 790 neliökilometriä. Kantonin pääkaupunki on Solothurn.
Solothurn liittyi Sveitsin valaliittoon vuonna 1481. Vaikka ympärillä velloi uskonpuhdistus, Solothurn säilyi katolisena, ja siksi katoliset suurlähettiläät asettuivat sinne. Ranskan lähettiläät asuivat Solothurnin kaupungissa 250 vuoden ajan, ja heidän vaikutuksensa näkyy barokkityylisissä rakennuksissa. Solothurnin suojeluspyhimys on marttyyri Pyhä Ursus.
Kantoni sijaitsee pääosin Aarejoen laaksossa, Sveitsin Mittellandissa.
Solothurnin kantoni koostuu 109 kunnasta (tilanne 31.12.2014). Kunnat muodostavat 10 hallintoaluetta ().
Kantonin kaupungit eli yli 10 000 asukkaan kunnat ovat:
Solothurn on saksankielinen kantoni: sen asukkaista 89 prosenttia oli vuonna 2014 saksankielisiä. Katolilaiset ovat kantonin suurin uskonnollinen ryhmä (36 % v. 2014). Ulkomaalaisten osuus asukkaista oli vuonna 2015 noin 20 prosenttia.
Maatalous oli pääelinkeino pitkälle 1900-luvulle, mutta 1800-luvulta alkaen teollisuus, ja myöhemmin ennen muuta palveluala, ovat nousseet tärkeämmiksi elinkeinoiksi. Vuonna 2014 maa- ja metsätalous työllisti enää kolme prosenttia solothurnilaisista. Teollisuudessa oli 29 prosenttia ja palvelualoilla 68 prosenttia työpaikoista.
Teollisuus tuottaa muun muassa kelloja, koruja, tekstiileitä, paperia, sementtiä ja autojen osia. Oltenin itäpuolella, Dänikenissä, on Gösgenin ydinvoimalaitos, joka käynnistettiin 1979.
Moottoritiet A1, A2 ja A5 kulkevat kantonin kautta. Olten ja Solothurn ovat rautatieliikenteen solmukohtia.
Tatjana Konstantinovna Romanova
Ruhtinatar Tatjana Konstantinovna Romanova, myöhemmin Äiti Tatjana () (23. tammikuuta 1890 – 28. elokuuta 1970) oli aatelissukuinen venäläinen, Konstantin Konstantinovitš Romanovin (Venäjän keisari Nikolai I:n lapsenlapsi) kolmas tytär.
Tatjana Konstantinovna avioitui Konstantin Bagration-Muhranskin kanssa 6. syyskuuta 1911 Tatjanan isän palatsissa Pavlovskissa Pietarin lähistöllä. Perheeseen synty kaksi lasta:Konstantin Bagration-Muhranski kaatui 1. kesäkuuta 1915 ensimmäisessä maailmansodassa Jaroslavlissa.
Venäjän vallankumouksen aikana vuonna 1917 Tatjana lapsineen pakeni Venäjältä Romaniaan ja myöhemmin Sveitsiin yhdessä setänsä Dmitri Konstantinovitšin adjutantin Aleksandr Korotšenzovin kanssa. Marraskuussa 1921 Tatjana ja Aleksandr Korotšenzov avioituivat, mutta mies kuoli kolme vuotta myöhemmin Lausannessa. Tatjana kasvatti lapset yksin, ja heidän aikuistuttuaan hän ryhtyi nunnaksi.
Tatjana kuoli abbedissa Äiti Tatjanana Öljymäen luostarissa Jerusalemissa 28. elokuuta 1970.
Enneadit
Enneadit () on uusplatonilaisen filosofi Plotinoksen filosofinen pääteos. Sen kokosi hänen oppilaansa Porfyrios noin vuonna 270 Plotinoksen kuoleman jälkeen. Plotinosta pidetään usein uusplatonismin varsinaisena perustajana. Plotinos itse sanoi, että oli saanut platonilaisen koulutuksen Ammonios Sakkakselta, yhdeltä uusplatonismin perustajista.
Teos esittää Plotinoksen koko uusplatonilaisen filosofisen järjestelmän. Se on jaettu kuuteen osaan (enneadiin) ja jokainen osa edelleen yhdeksään lukuun (traktaattiin). Kreikan kielestä tuleva "enneadi" viittaa yhdeksään, näin "Enneadit" on siis kokoelma yhdeksän traktaatin ryhmiä.
Porfyrios muokkasi Plotinoksen kirjoitukset viideksikymmeneksineljäksi tutkielmaksi, jotka vaihtelevat laajalti sekä pituudessa että lukujen lukumäärässä, paljolti koska Porfyrios jakoi joitakin alkuperäistekstejä osiksi ja liitti toisia yhteen saavuttaakseen tämän lukumäärän. Tämän jälkeen hän jakoi tutkielmat yhdeksän ryhmiin ja kokosi ne kolmeen osaan. Ensimmäinen osa sisälsi kolme ensimmäistä "Enneadia", toinen "Neljännen" ja "Viidennen Enneadin", ja kolmas "Kuudennen Enneadin". Korjattuaan ja nimettyään jokaisen tutkielman Porfyrios kirjoitti opettajastaan elämäkerran "Plotinoksen elämä", joka oli tarkoitettu "Ennadien" johdannoksi.
"Enneadeilla" on ollut paljon vaikutusta länsimaiseen ja Lähi-idän ajatteluun ennen kaikkea Augustinuksen ja monien arabialaisten ajattelijoiden kautta.
Bysantin aikana, Länsi-Rooman kukistuttua, Plotinoksen kirjoitusten alkuperä joutui hämärän peittoon. Islamilaisten oppineiden (kuten Al-Kindi, Al-Farabi ja Avicenna) joukossa "Enneadien" osat IV-VI, jotka nykyään tunnetaan nimellä "Plotiniana Arabica" (”Arabialainen Plotinos”), kiersivät nimellä "Aristoteleen teologia" tai niitä lainattiin nimellä ”Vanhan viisaan miehen sanontoja”. Kirjoituksilla oli suuri vaikutus islamilaiseen filosofiaan, koska islamilaiset oppineet olivat kiinnostuneita Aristoteleen ajatuksista ja tutkivat hänen teoksiaan laajalti. Latinankielinen versio niin kutsutusta "Teologiasta" ilmestyi Euroopassa vuonna 1519.
Porfyrioksen toimittama teos ei noudata "Enneadien" alkuperäistä kronologista järjestystä, vaan muodostaa enemmän eräänlaisen opinto-ohjelman, joka johtaa opiskelevan henkilön itseään koskevista aiheista kaikkeuden perimmäisiä totuuksia koskeviin aiheisiin.
Porfyrios kertoo itse, vaikkakaan ryhmittely ei ole kovin tiukka, että "Ensimmäinen Enneadi" käsittelee inhimillisiä ja eettisiä aiheita; "Toinen" ja "Kolmas Enneadi" enimmäkseen kosmologisia aiheita tai fyysistä todellisuutta; "Neljäs" sielua; "Viides" tietoa ja ymmärrettävissä olevaa todellisuutta; ja lopulta "Kuudes" Olevaa ja sen yläpuolella olevia asioita, Yhtä tai kaiken ensimmäistä prinsiippiä.
"Enneadeihin" viitataan "Enneadin", tutkielman, luvun ja rivin numeroilla. Esimerkiksi "Neljäs Enneadi" (IV), tutkielma seitsemän (7), luku kaksi (2), rivit yhdestä viiteen (1–5): IV.7.2.1–5.
Heinrich von Kleist
Bernd Heinrich Wilhelm von Kleist (18. lokakuuta 1777 Frankfurt an der Oder – 21. marraskuuta 1811 Berliini) oli saksalainen näytelmä- ja romaanikirjailija sekä runoilija. Hänen tuotantonsa kuului romantiikan suuntaukseen.
Kleist oli preussilainen aatelismies, upseeri mutta tunsi voimakasta mieltymystä filosofiaan, matematiikkaan sekä luonnontieteisiin, joita hän alkoi opiskella erottuaan armeijasta. Kleist oli mieleltään helposti synkkyyteen vajoava. Hänen mieliajatuksensa oli Immanuel Kantin filosofiasta ”tieto on turhaa ja toiveet turhia”.
Ranskassa hän yritti pestautua Napoleonin armeijaan, mutta hänen palautettiin takaisin Saksaan liian sekavassa mielentilassa. Saksassa Kleist avusti äärikonservatiivista lehdistöä, mutta ei löytänyt politiikasta kutsumusta. Pettyneenä hän vetäytyi yhä enemmän omiin oloihinsa.
Kleist tutustui parantumattomasti sairaaseen Henriette Vogeliin. Kleist ampui ensin naisen ja sitten itsensä 21. marraskuuta 1811.
Kirjailijana Kleist liittyi romantiikan kirjallisuuteen, mutta hän pysytteli syrjässä ajan kirjallisista piireistä. Hän yritti myös saada näytelmiään esitettyä Weimarin klassismin hallinnoimassa Weimarin hoviteatterissa, mutta Johann Wolfgang von Goethe piti hänen töitään moraalisesti arveluttavina. Aikanaan hän ei ollut siten kuuluisa kirjailija, mutta ekspressionistit löysivät Kleistin teokset sata vuotta myöhemmin. Myös ranskalaiset jälkistrukturalistit Gilles Deleuze ja Félix Guattari ovat analysoineet Kleistin näytelmiä teoksissaan.
Kleistin teoksia ovat muun muassa "Rikottu ruukku" (Der zerbrochene Krug). "Rikottu ruukku" -komedia osallistui kilpailuun, jossa kilpailijoiden piti kirjoittaa näytelmä Philibert Louis Debucourtin maalaukseen "La cruche cassée" pohjautuvasta kuparipiirroksesta. "Rikottua ruukkua" esitetään yhä usein Saksassa. Tunnettu ja edelleen esitetty on myös "Homburgin prinssi Friedrich" (Prinz Friedrich von Homburg, 1809–1810).
Luettelo WWW-selaimista
Tämä on luettelo verkkoselaimista.
William Gallas
William Gallas (s. 17. elokuuta 1977 Asnières, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelasi muun muassa Englannin Valioliigassa Chelsean, Arsenalin ja Tottenhamin joukkueissa. Gallas on tunnettu työmoraalistaan ja puolustustaidoistaan.
Gallas aloitti uransa aikuisten tasolla SM Caenissa vuonna 1995. Vuonna 1997 hän siirtyi Ligue 1:n Marseilleen, missä pelasi vuoteen 2001 saakka. Toukokuussa 2001 hän siirtyi 6,2 miljoonalla punnalla Chelseaan, missä hän muodosti aisaparinsa John Terryn kanssa toimivan yhteistyön joukkueen puolustuksen keskustassa. Chelseassa Gallas voitti kaksi Valioliigan mestaruutta peräjälkeen vuosina 2005 ja 2006 sekä kertaalleen Englannin liigacupin vuonna 2005. Chelseaa Gallas edusti 213 kertaa ja teki niissä 14 maalia.
Gallas siirtyi 30. elokuuta 2006 Arsenaliin vaihtokaupassa, jossa Chelsea sai Arsenalista maajoukkuepuolustaja Ashley Colen. Lisäksi Chelsea maksoi Arsenalille viisi miljoonaa puntaa. Keväällä 2010 Arsenal ei suostunut Gallas'n vaatimaan kahden vuoden pituiseen sopimukseen ja Gallas lähti seurasta. Gallas pelasi kaikkiaan Arsenalissa 145 ottelua ja teki niissä 17 maalia. Hän myös toimi joukkueen kapteenina kaudella 2007–2008.
Elokuussa 2010 Gallas siirtyi ilmaisella siirrolla Chelsean ja Arsenalin paikalliskilpailijan Tottenham Hotspurin riveihin, Gallas teki Tottenhamin kanssa vuoden mittaisen pelaajasopimuksen.
Ranskan maajoukkueessa Gallas debytoi lokakuussa 2002 Sloveniaa vastaan pelatussa EM-karsintaottelussa, jonka Ranska voitti maalein 5–0. Kaikkiaan hän pelasi 84 maaottelua ja teki niissä viisi maalia.
TM Racing
TM on italialainen moottoripyörämerkki, joka tunnetaan tehokkaiden motocross- ja enduropyörien sekä mikroautomoottorien valmistajana. Insinöörit Claudio Flenghi ("mr. Engine") ja Francesco Battistelli ("mr. Frame") perustivat TM:n vuonna 1976. Nimi "TM" tulee Flenghinin ja Battistellin lapsista, Thomas ja Mirko. Vuonna 1977 TM valmisti ensimmäisen pyöränsä nuorelle kilpa-ajajalle, Gastone Serafinille. Vuonna 1978 rikkoutui 200 valmistetun TM motocross-pyörän raja.
Vuonna 1982 Francesco Battistelli jätti TM, ja hänen paikkansa otti kilpa-ajaja Gastone Serafini, joka jätti kilpauransa ja alkoi työskennellä täysipäiväisesti Claudio Flenghinin rinnalla. 1980-luvulla TM saavutti erinomaisia tuloksia niin kansallisesti kuin kansainvälisestikin.