Eetu Salin
Johan Edvard "Eetu" Salin (18. maaliskuuta 1866 Asikkala – 6. huhtikuuta 1919 Helsinki) oli suomalaisen työväenliikkeen aktiivi, kansanedustaja ja toimittaja. Hän oli yksi Suomen sosialidemokraattisen puolueen perustajajäsenistä ja sen alkuaikojen huomattavampia johtajia. Salin oli myös ammatillisen ja osuustoiminnallisen liikkeiden alkuunpanijoita Suomessa. Varsinaiselta ammatiltaan hän oli suutari. Salin vangittiin Suomen sisällissodan jälkeen ja hän kuoli vankeudessa.
Asikkalassa syntyneen Eetu Salinin vanhemmat olivat suutari Juho Kustaa Salin ja Anna Lena Daavidintytär, joka kuoli suurten nälkävuosien aikana 1868 Eetun ollessa vasta kaksivuotias. Salin avusti isäänsä suutarin ammatissa jo yhdeksänvuotiaasta alkaen ja lähti kotoa 18-vuotiaana. Hän valmistui Tampereella suutarimestariksi vuonna 1885 ja toimi sen jälkeen ammatissa useilla paikkakunnilla eri puolilla Suomea sekä myös Ruotsissa.
Muutettuaan Helsinkiin Salin liittyi Helsingin työväenyhdistykseen, joka tuolloin toimi vielä wrightiläisen työväenliikkeen mallin mukaisesti. Ruotsissa ja Saksassa sosialismin oppeihin tutustunutta Salinia alettiin agitaationsa vuoksi nimittämään rähisijäksi muiden radikaalien tapaan. Hän vaati jo vuonna 1896 punaisen lipun käyttöönottoa sosialistisen aatteen merkiksi. Salinista tuli nopeasti suomalaisten agitaattorien edelläkävijä innostavan ja populistisen puhetapansa vuoksi. Työnantajapuoli nimitti häntä Ilmestyskirjan pedoksi, kiihottajaksi ja konnaksi. Kansainvälisen mallin mukaan Salin kierteli Suomessa toisen agitaattorin, Taavi Tainion kanssa. Vuonna 1899 Suomen työväenpuolueen nimellä perustetun sosialidemokraattisen puolueen perustavassa kokouksessa Salin toimi puheenjohtajana.
Vuosina 1899–1901 Salin oli "Työmies"-lehden toimittajana Helsingissä, jonka jälkeen hän perusti Hyvinkäälle kansankeittiön. Vuonna 1901 Salin muutti Poriin, jossa hän Hyvinkään tapaan toimi kansankeittiön pitäjänä. Työnantajana Salinista kerrotaan tarinaa, jonka mukaan keittiöhenkilökunta oli valittanut hänelle työoloistaan, johon Salin oli vastannut: ”Järjestäytykää saatanat, niin saatte joukkovoimalla asianne ajetuksi!” Porissa Salin jatkoi poliittista toimintaansa ja nousi nopeasti Porin työväenyhdistyksen johtoon. Porin kaupunginvaltuustoon hänet valittiin vuonna 1905 ja vuotta myöhemmin Salin ryhtyi kaupungissa ilmestyneen "Sosialidemokraatti"-lehden päätoimittajaksi. Vuoden 1905 suurlakon aikana hän oli yksi Tampereella julkaistun niin sanotun punaisen julistuksen allekirjoittajista. Salin kuului myös Helsingin suurlakkokomiteaan. toisen sortokauden aikana hän joutui lehtikirjoitustensa johdosta vankilaan vuosiksi 1908–1909 majesteettirikoksesta syytettynä. Kansanedustajaksi Salin valittiin ensimmäistä kertaa vuoden 1909 eduskuntavaaleissa. Toisen kerran hän nousi eduskuntaan vuonna 1917.
Keisari Nikolai II:n hajotettua vuonna 1909 valitun eduskunnan Salin muutti Yhdysvaltoihin. Siellä hän työskenteli vuodet 1911–1912 Massachusettsin Fitchburgissa ilmestyneiden "Raivaaja"- ja "Säkeniä"-lehtien toimittajana. Amerikan Suomalaisen Sosialistijärjestön kustantamien lehtien perustaja oli Salinin vanha ystävä Taavi Tainio. Pohjois-Amerikasta Salin palasi Poriin ja jatkoi toimittajana, kunnes vielä vuonna 1912 hankki omistukseensa maatilan Ylöjärveltä.
Sisällissodan yhteydessä vuonna 1918 Salin liittyi punaisiin velvollisuudentunnosta, vaikka oli vastustanut kapinaan nousua viimeiseen asti. Hän toimi sodan aikana julkaistun "Suomen Kansanvaltuuskunnan Tiedonantaja" -lehden päätoimittajana. Se oli punaisten virallinen tiedotuslehti ja äänenkannattaja. Sisällissodan päätyttyä Salin jäi vangiksi ja tuomittiin kuolemaan osallisuudesta Suomen kansanvaltuuskunnan toimintaan. Tuomio muutettiin kuitenkin myöhemmin kymmenen vuoden kuritushuonevankeusrangaistukseksi. Salin kuoli epäselvissä olosuhteissa Sörnäisten vankilassa 6. huhtikuuta 1919.
Eetu Salinille on pystytetty Lahden kaupungintalon edustalle abstrakti Eetu Salinin muistomerkki, jonka on tehnyt kuvanveistäjä Veikko Leppänen. Porin Itäpuistossa sijaitsee vuonna 1955 paljastettu professori Aimo Tukiaisen suunnittelema Eetu Salinin muistomerkki. Läheisyydessä oleva aukio on nimetty hänen mukaansa Eetunaukioksi. Aimo Tukiaisen veistos esiintyy myös 100-vuotiaan suomalaisen työväenliikkeen kunniaksi vuonna 1999 julkaistussa postimerkissä. Lisäksi sekä Porissa että Lahdessa on Salinin mukaan nimetyt kadut. Helsingissä puolestaan toimii Salinin mukaan nimetty urheiluseura Eiran Voimailuseura Eetu Salin.
Eetu Salin esiintyy myös kaunokirjallisuudessa. Väinö Linnan romaanitrilogian "Täällä Pohjantähden alla" ensimmäisessä osassa on kuvitteellinen jakso, jossa Salin käy puhumassa Pentinkulmalla vuoden 1907 eduskuntavaalien alla. Vuoden 1968 "Täällä Pohjantähden alla" -elokuvassa Salinia esitti Ossi Räikkä. Kirjailija Kalevi Kalemaa julkaisi Salinin elämäkerran "Eetu Salin – legenda jo eläessään" vuonna 1975. Hän on myös kirjoittanut Saliniin liittyvän näytelmän "Suutari Salinin perintö".
Eetu Salin avioitui Ida Koposen kanssa vuonna 1898. Alkoholismista kärsineen Salinin sanotaan Porin vuosinaan joutuneen pidätetyksi päihtymyksen vuoksi yli sata kertaa.