hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Giovanna d'Arco
Giovanna d'Arco (Jeanne d'Arc) on "dramma lirico" -tyylisuuntaa edustava prologin ja kolme näytöstä sisältävä ooppera, jonka sävelsi italialainen Giuseppe Verdi. Libreton oopperaan kirjoitti Temistocle Solera, ja se pohjautui Friedrich von Schillerin teokseen "Die Jungfau von Orleans". Oopperan ensi-ilta oli Milanon Teatro alla Scalassa 15. helmikuuta 1845.
__notoc__
Ooppera on tapahtumiltaan mielenkiintoinen yhdistelmä keskiajalla käytyä satavuotista sotaa, Verdin poliittista näkemystä Italian yhdistymisestä ja vieraiden vallanpitäjien karkottamista omasta maasta. Juuri tästä sankarittaresta on tullut vieraiden joukkojen voittaja ja karkottaja. Ranskan ja Englannin kiistan ja Italian ja Itävallan kiistan välille voidaan hyvin laittaa yhtäläisyysmerkki.
Oopperaan kuuluu jo luonnostaan rakkautta, kieroiluja, yliluonnollisia kykyjä. Kuninkaan ja Jeannen välillä on oopperassa tietty eroottinen jännite. Jeannen isä Giacomo on puolestaan oudon skitsofreeninen henkilö. Hän on toisinaan suuresti tytärtään rakastava isä, joka puolustaa kaikin keinoin joidenkin väheksymää tytärtään. Toisinaan hän on tätä noituudesta syyttävä juonittelija. Tavallaan isä edustaa burgundilaisia vallanpitäjiä, jotka istuivat aina kahdella tuolilla samaan aikaan.
Grandi del regno, Araldi, Paggi, Fanciulle, Marescialli, Deputati, Cavalieri e Dame, Magistrati, Alabardieri, Guardie d'onore.
Pico de Almanzor
Pico de Almanzor on Kastilian rajavuorten korkein huippu, yltäen 2 592 metrin korkeuteen. Se sijaitsee Ávilan maakunnassa, Kastilia ja Leónin alueella, Espanjan keskiosassa. Vuoren huipulle kiivettiin ensimmäisen kerran vuoden 1899 syyskuussa, jolloin sinne nousivat M. González de Amezúa ja José Ibrián.
Lemminkäisen äiti
Lemminkäisen äiti on Akseli Gallen-Kallelan maalaus. Tämä symbolistinen teos on vuodelta 1897, ja se on tehty temperalla kankaalle aikana, jolloin realismi ja kansallisromantiikka olivat vallalla taidemaailmassa. Maalaus kuuluu Ateneumin taidemuseon Antellin kokoelmiin, jonne se tallennettiin vuonna 1898.
Maalaus kuvaa kohtausta Kalevalasta. Lemminkäinen oli tapettu ja silvottu, ja ruumiin palat oli heitetty tummaan jokeen, Tuonelan virtaan. Lemminkäisen äiti on haravoinut poikansa ruumiinosat joesta ja ommellut hänet taas kokonaiseksi. Maalauksessa äiti odottaa katse ylös suunnattuna mehiläistä, joka toisi hunajaa Ukko ylijumalan halleista. Hunaja herättäisi Lemminkäisen taas henkiin.
Maalaus on sävyiltään tumma ja synkkä. Se on täynnä kuoleman ja epätoivon merkkejä: Tuonelan joutsen, äidin ilme, Lemminkäisen kalvakka iho ja osin liinalla peitetty ruumis, kalman kukat, virran veren punaamat kivet. Maalauksen kuvailmaisu korostaa aiheiden myyttisyyttä. Gallen-Kallela maalasi maalauksen himmeillä temperaväreillä öljyvärien sijaan.
Teos syntyi Gallen-Kallelan Ruoveden erämaa-ateljeessa vuoden aikana. Gallen-Kallela oli jo uudistanut kuvakieltään käyttäen tässä maalauksessa piirustusta ja isoja värikenttien korostusta syntetismin tapaan. Tätä hän oli tehnyt jo vuodesta 1893 lähtien Aino-tarun jälkeen.
Akseli Gallen-Kallelalle maalauksen ydin on äidinrakkauden kuvaaminen. Gallen-Kallela käytti Lemminkäisen äidin mallina omaa äitiään. Hän kertoi tälle surullisia ja kauheita tarinoita, jotka saivat äidin kasvoille aidon epätoivoisen ilmeen.Ateneumin suomenkielisessä äänioppaassa kuvataan maalausta ääniraidoilla.
Neleus
Neleus oli kreikkalaisessa mytologiassa Poseidonin ja Tyron poika, ja Peliaksen kaksoisveli.
Tyro oli naimisissa Kretheuksen kanssa, jonka kanssa hänellä oli yksi poika, Aison), mutta hän rakasti joen jumalaa Enipeusta. Tämä kuitenkin torjui hänen kaikki lähentelynsä. Poseidon himoitsi Tyroa ja naamioitui Enipeukseksi, ja näiden kahden suhteesta syntyivät kaksoispojat Pelias ja Neleus. Aristoteleen mukaan Tyro asetti pojat pieneen ruuheen, ja heidät löytänyt hevospaimen kasvatti nämä. Toisen version mukaan Tyro jätti lapset vuorelle, ja heidät kasvatti heidät löytänyt neito.
Vartuttuaan Pelias ja Neleus etsivät Tyron ja tappoivat äitipuolensa, Salmoneuksen toisen vaimon Sideron, koska tämä oli kohdellut heidän biologista äitiään huonosti. Sidero oli piiloutunut Heran temppeliin, jossa Pelias hänet kuitenkin surmasi ja sai päällensä Heran leppymättömän vihan.
Neleus ja Pelias taistelivat kruunusta, ja tämän seurauksena Neleus karkotettiin Messeniaan tullakseen Pyloksen kuninkaaksi. Herakles myöhemmin pyysi Neleusta puhdistamaan hänet verivelasta, mutta tuli torjutuksi. Herakles tappoi tämän jälkeen Neleuksen ja hänen poikansa, mukaan lukien Alastorin, mutta pois lukien Nestorin.
Khloriin kanssa Neleuksella oli kolme poikaa, Pero, Alastor ja Nestor.
Vitruviuksen mies
Vitruviuksen mies, italiaksi Le proporzioni del corpo umano secondo Vitruvio tai yksinkertaisemmin L’Uomo Vitruviano, on roomalaisen keisari Augustuksen hoviarkkitehti Vitruviuksen kirjallisena kuvauksena tunnettu kaanon, mittasuhteiltaan ihanteellisen ihmisen esittäminen ympyrän ja neliön sisällä, renessanssista alkaen taide- ja arkkitehtuuriteoriassa suosittu teema. Jälkimaailmalle tunnetuin lienee Leonardo da Vincin myös Italian yhden euron kolikossa esiintyvä versio noin vuodelta 1487. Muita tunnettuja esityksiä aiheesta ovat tehneet muun muassa Francesco di Giorgio Martini (1439–1501), Fra Giocondo (1445–1525), Giovanantonio Rusconi (n. 1520–1587) ja Vincenzo Scamozzi (1552–1616). Myös myöhemmät esimerkiksi Adolf Zeisingin (1810–1876) kultaiseen leikkaukseen perustuva esitys, Le Corbusier’n (1887–1965) "Modulor", Ernst Neufertin (1900–1986) "Oktametrijärjestelmä" ja Aulis Blomstedtin (1906–1979) "Harmonikaalinen tutkielma" ovat saman teeman perillisiä.
Leonardon piirroksessa miehen mitat ovat 1. vuosisadalla eaa. eläneen Vitruviuksen teoksessaan "De architectura" esittämien ihmisruumiin ihanteellisten mittasuhteiden mukaiset. Leonardon esityksessä alaston mies on piirretty seisomaan kahdessa asennossa: perusasennossa kädet sivuille levitettyinä ja haara-asennossa. Miehen ympäri on piirretty ympyrä ja neliö. Piirroksen reunoilla on Leonardon peilikirjoitusta. Leonardon piirrosta säilytetään Gallerie dell’Accademiassa Venetsiassa.
Teksti on kahdessa osassa piirroksen yläpuolella ja alla.
Ensimmäinen kappale Leonardon piirroksen yläosassa lainaa Vitruviusta:
”Vetruvio, arkkitehti, käyttää töissään mittasuhteita, jotka voidaan saada miehen luonnollisista mitoista seuraavasti:
ja näitä mittoja hän käyttää rakennuksissaan”.
Toisessa kappaleessa lukee: ”jos levität jalkojasi sen verran, että pääsi laskeutuu yhden neljästoistaosan pituudestasi ja nostat käsiäsi sen verran, että ojennetut sormesi koskettavat päälakesi kautta kulkevaa linjaa, tiedä siis, että ojennettujen raajojen keskipiste on navan kohdalla ja jalkojesi väli muodostaa tasasivuisen kolmion.”
Tekstin alemmassa osassa ovat nämä suhteet:
Näitä suhteita vastaavat kohdat on merkitty piirrokseen viivoilla. Piirroksen alla on lisäksi viiva, jonka pituus vastaa neliön sivua ja joka on jaettu neljään kyynärään, joista kaksi on jaettu kukin kuuteen kämmenleveyteen ja joista kahteen on peilikirjoitettu ”palmi”; laitimmaiset niistä on jaettu kukin neljään sormenleveyteen ja merkitty ”diti”.
Studentteatern i Åbo
Studentteatern i Åbo lyhennetynä "STÅ" on Turussa toimiva Åbo Akademin ylioppilaskunnan opiskelijateatteri. Teatteriyhdistys perustettiin vuonna 1936 ja se on siten Suomen vanhin ylioppilasteatteri. Aktiivisa jäseniä on noin 50, määrä vaihtelee jonkin verran vuodesta vuoteen.
STÅ:n toiminta koostuu mm. näytelmistä, improvisointi-illoista, kurssien järjestämisestä sekä teatterivierailuista.
Alula
Alula eli "pikkusiipi" on linnun käsisiivessä olevan peukalon luihin kiinnittynyt sulkaryhmä. Sulkia on joko 3 tai 4, lahkosta riippuen. Alula esiintyy kaikilla nykyisillä lintulajeilla. Se on analoginen lentokoneiden siipien solakkojen kanssa.
Alulan tehtävänä on lennon ohjailu, lähinnä ilmeisesti hienosäätö esimerkiksi linnun laskeutuessa tai lentäessä hitaasti ja tarkkuutta vaativasti. Alulan käyttö lisää siiven nostovoimaa. Lintu pystyy kääntelemään alulan sulkia peukaloon liittyvien lihasten avulla.
Useiden varpuslintulajien nuorten yksilöiden postjuvenaalisessa sulkasadossa alulan sulat jäävät joko kokonaan tai osittain vaihtumatta, jolloin vaihtumattomia sulkia voidaan käyttää yksilön iänmäärityksen apukeinona.
Alula on latinaa ja tarkoittaa pikkusiipeä.
Luettelo Kuussa käyneistä ihmisistä
NASA aloitti vuonna 2005 uusien miehitettyjen kuulentojen suunnittelemisen. NASA:n tavoitteena oli, että 13. ihminen kävelisi Kuun pinnalla vuonna 2018. NASA on kuitenkin perunut suunnitelmansa miehitetyistä Kuu-lennoista, sillä niiden tilalle on suunniteltu sittemmin miehitettyjä lentoja Marsin kiertoradalle (kuten Marsin kuihin), asteroideille ja Marsiin.
Kiinalla ei ole vielä selkeitä suunnitelmia miehitetyistä kuulennoista, vaikka jotkut kiinalaiset sellaisista jo vihjailevatkin.
Amerikanpitbullterrieri
Amerikanpitbullterrieri, lyhyemmin pitbull, on Yhdysvalloista kotoisin oleva, alun perin vahvan ruumiinrakenteensa vuoksi työkoiraksi jalostettu koirarotu. Rotua rekisteröidään American Dog Breeders Associationiin (ADBA), All American Dog Registryyn (AADR), United Kennel Clubiin (UKC), Bone Fide Kennel Clubiin (BFKC) tai American Pit Bull Registryyn (APBR).
Rodusta käytetään myös nimitystä "pitbull". Nimi tulee koiratappeluareenasta, englanniksi "pit", ja härkää muistuttavasta ruumiinrakenteesta, englanniksi "bull". Alun perin pitbulleja käytettiin maatiloilla monipuolisina työkoirina.
Amerikanpitbullterrieri-koirarotu on erittäin ystävällinen ja avoin. Parhaimmillaan amerikanpitbullterrieri on kodin lemmikkinä ja yleiskoirana, joka on omatoimisesti mukana päivittäisessä menossa. Rotua ei ole koskaan jalostettu ihmisen tai omaisuuden suojeluun, joten pitbull ei sovellu kovinkaan hyvin vahtikoiraksi.
Pitbull-tyyppisten koirien maine on kärsinyt rankan mediaryöpytyksen ja siitä seuranneiden ennakkoluulojen takia. 
Rodun puolustajien mielestä pitbullien huonoon maineeseen ovat syypäitä vastuuttomat koiranomistajat ja sensaatiohakuinen media.
2010-luvulla amerikanpitbullterrieri-koirarodun maine on noussut ja saanut myönteistä julkistuutta muun muassa koirankouluttaja Cesar Millanin ansiosta. Sitä on käytetty menestyksekkäästi terapiakoirana niin Suomessa kuin muualla maailmassakin.
Kyrkslätt IF
Kyrkslätt Idrottsförening (KyIF) on kirkkonummelainen urheiluseura. Sen jaostoina ovat jalkapallo, käsipallo, hiihto, voimistelu, ratsastus, yleisurheilu sekä lentopallo.
KyIF on suurin kirkkonummelainen jalkapalloseura. Muita suuria seuroja ovat naisjalkapalloiluun keskittyvä AC Kirkkonummi, Masalassa toimiva Masalan Kisa sekä Veikkolassa toimiva Veikkolan Veikot.
KyIF sai käsiinsä kirkkonummelaisen jalkapalloilun valtikan otettuaan siipiensä suojaan talousvaikeuksissa toimivan FCK:n. Tämän ansiosta seuralla on kaksi miesten joukkuetta. KyIF FCK1 pelaa kolmosessa ja KyIF FCK2 pelaa nelosessa.
Jalkapallojaostolla on junioritoimintaa B17-junioreista aina H6-junioreihin asti. B-juniorit pelaavat koostuvat entisistä FCK:n ja Maskin pelaajista ja pelaavat ikäluokkansa kakkosdivisioonaa.Jalkapallon lisäksi KyIF:n toiminta keskittyy käsipalloon.
Miehet pelaavat kaudella 2008–2009 ykköstä. Joukkue oli kaudella 2007–2008 karsimassa paikasta ykköseen ja karsintasarjan viimeinen sija riitti nousuun.
Naiset pelaavat kaudella 2008–2009 ykköstä. Kaudella 2007–2008 joukkue pelasi hyvän kauden jääden kakkoseksi jääden vain 5 pistettä sarjan voittaneen HIFK/Planetsin jälkeen.
Käsipallojaostolla on junioritoimintaa B-junioreista aina 00-syntyneihin sekä tyttöjen että poikien puolella. Poikien B-juniorit kärsivät pelaajapulasta, jonka takia joukkueen tulevaisuus on vaakalaudalla.
KyIF:n hiihtojaosto toimii kirkkonummen alueella tarjoten jäsenilleen mahdollisuuden harrastaa hiihtämistä. Jaostolla on noin 150 jäsentä. Jaosto on yleisurheilujaoston kanssa KyIF:in ensimmäinen jaosto kun seura perustettiin vuonna 1924. Hiihtojaoston oma hiihtomaja sijaitsee Peuramaalla, jossa ennen oli yksi alueen vaativimmista hiihtoradoista. Nyt paikalla on golfkenttää. 
a
Alppijaoston harjoittelupaikka ja pääasiallinen kilpailupaikka on Peuramaan laskettelukeskus. Jaosto toimii pääasiallisesti pujottelun saralla opettaen junioreita sekä mastereitä mutta kaudesta 2007–2008 on alettu myös opettamaan lumilautailua.
Ratsastusjaosto perustettiin vuonna 2001. Se järjestää kerhotoimintaa, ratsastuskisoja, koulutusta, retkiä sekä erilaisia tempauksia. Myös ratsastajien valmennus on mahdollista kuten myös seuran edustaminen ratsastuskisoissa. Jaosto tekee läheistä yhteistyötä ratsutila Wiknerin kanssa.
Jaosto järjestää voimistelua sekä lapsille että aikuisille.
Tunturi Sport
Tunturi Sport on Tunturipyörä Oy:n vuosina 1960–1976 valmistama, vuonna 1961 markkinoille tullut mopo.
Aluksi Sportissa käytettiin samaa runkoa kuin niin sanotussa Pappa-Tunturissa. Tunturi Sport säilyi pääpiirteissään vuoteen 1964 asti, mutta seuraavana vuonna se sai uuden rungon, tankin (1965 valkoinen, 1966–1970 kromattu), mutta moottorina toimi edelleen 3-vaihteinen Puch.
Vuonna 1970 poljinpakon poistuttua tuli Sportiin polkimien sijaan jalkatapit ja niin sanottu "kikstartti", kickstart-käynnistys. Moottori vaihtui 4-vaihteiseksi viimeiseen vuosimalliin, eli vuoden 1976 Sportiin. Moottori oli kiinnityskorvakkeiden paikkoja ja sylinteriä lukuun ottamatta melko samanlainen kuin seuraajamalli Tunturi Super Sportissa. Kahdessa viimeisessä vuosimallissa ei tankin sivuilla ollut enää nahkapehmusteita.
Tunturi Sportia on myyty puhallinjäähdytteisenä (1961–1976) ja kovakromisylinterisenä (1970–1976). 4-vaihteiset puhallinjäähdytyksellä varustetut Tunturi Sportit ovat melko harvinaisia. Tunturi Sportin korvasi kehtorungolla varustettu Tunturi Super Sport.
Ankkuri (Lahti)
Ankkuri on noin 4 000 asukkaan alue Lahdessa kaupungin keskustan läheisyydessä. Alueella on rantaviivaa noin kolmen kilometrin verran.
Ankkuri on ollut suurten uudistusten kohteena ja nykyinen nimikin sillä on ollut vasta vuodesta 1990. Vuosina 1995–1998 uusittiin Vesijärven satama ja vuonna 2000 valmistui Sibeliustalo. Alueen rakentamisessa on keskitytty korkeatasoisuuteen ja sinne on pyritty rakentamaan kansallisesti ja kansainvälisestikin vetovoimaisia kohteita.
Alueen keskellä on Ankkurikeskus, jossa on erityisesti palveluja ja yritysten toimitiloja. Ankkurikeskukseen liittyy Satamaranta, johon kuuluvat Vesijärven ja Teivaan satamat. Pohjoisessa sijaitsevat Ruoriniemen ja Ankkurirannan asuntoalueet, etelässä Ankkuripuisto.
Ankkurin alue oli aikoinaan hyvin merkittävä teollisuuden keskittymä, josta monet kaupungin teollisuuslaitokset ovat aloittaneet. Alue valtasi vähitellen Vesijärven rantoja ja lisäksi vesialueita täytettiin maa-alan lisäämiseksi. Nykyisen Sibeliustalon paikalle perustettiin vuonna 1869 Lahden saha, johon puutavaraa tuotiin Päijänteen kautta höyrylaivoilla.
Teollisen rakennemuutoksen myötä 1980-luvulla merkittäviä yrityksiä siirtyi pois tai muutti toimintaansa.
Wilderness
Wilderness (televisioesityksessä Suomessa myös nimellä "Wilderness – luonnon armoille") on vuonna 2006 tehty brittiläinen kauhuelokuva, jonka on ohjannut Michael J. Bassett.
Elokuva kertoo ryhmästä nuorisorikollisia, jotka kuljetetaan autiolle saarelle alkeellisiin oloihin. Pian nuoret saavat tietää, että he eivät ole yksin saarella. Saarella on joku tai jokin, jolla on tappavan nopea varsijousi ja laumallinen verenhimoisia koiria. Nuorten ainoa mahdollisuus on alkaa taistella tätä saarella asuvaa pahuutta vastaan.
Adipiinihappo
Adipiinihappo on kaksi­emäksinen karboksyylihappo eli dikarboksyylihappo, joka on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan kiinteää, hajutonta, väritöntä, kiteistä jauhetta. Sen kemiallinen kaava on CHO ja rakennekaava HOOC(CH)COOH. Adipiinihaposta käytetään myös nimityksiä "heksaanidihappo" ja "1,4-butaanidikarboksyylihappo".
Adipiinihapon moolimassa on 146,14 g/mol, sulamispiste 152 °C, kiehumispiste 338 °C, suhteellinen tiheys 1,36 g/cm (vesi = 1,0 g/cm), leimahduspiste 196 °C (c.c.), itsesyttymislämpötila 422 °C ja CAS-numero 124-04-9. Adipiinihapon liukoisuus veteen (15 °C) on 1,4 g/100 ml.
Adipiinihappoa käytetään muovien, tekokuitujen (etenkin nailon 66:n valmistukseen), pehmittimien ja hajusteiden valmistukseen. Ainetta käytetään elintarvikkeissa E-koodilla E355 happamuudensäätöaineena. Elintarvikkeissa adipiinihappo vahvistaa hapettumisenestoaineiden vaikutusta. Sitä saa käyttää vain joihinkin jälkiruokiin, kuten kakkujen täytteisiin ja koristeisiin sekä juomajauheisiin. Adipiinihapon enimmäismäärärajoitus eli ADI-arvo on 5 mg/kg/vrk.
Adipiinihappo on luonnossa esiintyvä orgaaninen happo ja sitä on mm. punajuurimehussa. Adipiinihappoa valmistetaan myös kemiallisesti.
Aine hajoaa kuumentuessaan, jolloin muodostuu valeriaanahapon (CHO / CH(CH)COOH) ja muiden aineiden myrkyllisiä ja syövyttäviä höyryjä.
Adipiinihappo ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä. Toistuva tai pitkäaikainen hengitysteitse altistuminen voi aiheuttaa astman.
Turun Yliopistosäätiö
Turun Yliopistosäätiö on Turun yliopiston toimintaa edistävä ja tukeva säätiö. Se on toiminut vuodesta 1974, jolloin yliopiston toiminta valtiollistettiin. Säätiön peruspääoma muodostettiin tuolloin yksityisen yliopiston saamista lahjoitusvaroista. Vuonna 2015 säätiön rahastojen yhteenlaskettu koko oli runsaat 50 miljoonaa euroa.
Turun Yliopistosäätiön tavoitteena on edistää ja tukea Turun yliopiston toimintaa. Säätiön tärkeimpänä toimintamuotona on sen rahastojen hallinnointi. Rahastojen tuotoista säätiö jakaa vuosittain merkittävän määrän apurahoja. Lisäksi Turun Yliopistosäätiö omistaa useita kulttuurikohteita, joiden toiminnalla ja ylläpidolla edistetään Turun yliopiston tarkoitusperien saavuttamista ja esitellään yliopiston työtä.
Turun Yliopistosäätiön omistamia kulttuurikohteita ovat muun muassa Granö-keskus Tartossa Virossa ja Bengtskärin majakka Lisäksi säätiö on vuokrannut ja kunnostanut Saarenmaan yliopistokeskuksen Virossa. Turun Yliopistosäätiö omistaa myös Liedon Vanhalinnan, jonka ylläpitoa varten on perustettu erillinen Liedon Vanhalinna -säätiö.
Mikko Vilkastus
Mikko Vilkastus on Aleksis Kiven näytelmässä "Nummisuutarit" esiintyvä hahmo.
Mikko Vilkastus on Nummisuutarin Eskon puhemies ja hänen ”lupa-kirjansa” (kanttorin laatiman naimisiinmenoluvan) todistaja. Vilkastus saa myös haltuunsa Eskolle annetun kahdentoista riksin matka- ja hääkassan. Häämatkan epäonnistuttua Mikko tuhlaa hänen haltuunsa annetut rahat, karkaa Eskon seurasta ja tekee tästä syyllisen. Eskon sanoin: ""Kaksitoista riksiä, jotka äiti antoi minulle häärahoiksi, joi hän ylös, sitten löi hän minua korvalle ja juoksi tiehensä...""
Eläinallergia
Eläinallergia on allergia, jonka aiheuttajat ovat eläimen hilse, sylki, virtsa ja uloste. Tavallisimmat allergiaa aiheuttavat eläimet ovat kissa, koira, hevonen sekä jyrsijöistä marsu, kani, hamsteri ja rotta. Niin pitkä- tai lyhytkarvainen kuin karvatonkin lemmikkieläin voi aiheuttaa allergiaoireita.
Eläinallergeeneille voi altistua myös epäsuorasti esimerkiksi vaatteiden välityksellä. Eläinallergikko voi saada oireita tavatessaan ihmisiä, joilla on kotonaan lemmikkieläimiä. Lemmikkieläinten välttäminen ei ole ehkäissyt allergioita.
Allergian hoidossa eläinten välttäminen vähentää oireita. On kuitenkin myös olemassa lääkkeitä eläinallergiaan, mutta ne on tarkoitettu vain satunnaiseen käyttöön ja ne on otettava etukäteen ennen eläinten lähelle menoa. Oireita ovat nenän tukkoisuus, ihottumat ja ihon punoitus, yskiminen, aivastelu ja muut hengitysvaikeudet sekä joskus jopa silmänympärysihon raju punoitus ja turpoaminen. Oireiden vakavuus riippuu tietenkin allergian vaikeusasteesta. Välillä voidaan jopa tarvita sairaalahoitoa.
Eläinallergia tulee useimmiten ilmi allergiatestin avulla (iho- tai veritesti).
Baijerinvuoristovihikoira
Baijerinvuoristovihikoira () on Saksasta peräisin oleva koirarotu. Se kuuluu FCI:n roturyhmään 6. Rodun on kehittänyt Bad Reichenhaaissa paroni Karg 1800-luvun lopulla. Ensimmäiset baijerinvuoristovihikoirat tuotiin Suomeen vuonna 1969.
Baijerinvuoristovihikoira on melko kevytrakenteinen, keskikokoinen, hieman korkeuttaan pidempi koira. Karvapeite on lyhyt ja tiheä, hieman pidempää ja karheampaa rungossa, raajoissa ja hännässä. Väreinä sallitaan useita keltaisen, punaisen ja ruskean sävyjä. Pitkät, pyöreät korvat ovat tummat, samoin kuono. Myös muualla karvan joukossa voi olla tummia karvoja.
Baijerinvuoristovihikoira on rauhallinen ja tasainen luonteeltaan. Se kiintyy omistajaansa, mutta vieraita kohtaan se on yleensä varautunut. Se ei saa olla arka eikä aggressiivinen.
Tasasivuinen monikulmio
Tasasivuinen monikulmio on monikulmio, jonka kaikki sivut ovat yhtä pitkiä. Jos tasasivuisessa monikulmiossa ovat lisäksi kaikki kulmat yhtä suuret, kyseessä on säännöllinen monikulmio.
Tasasivuisen monikulmion voidaan ajatella syntyneet sellaisen murtoviivan sulkeutumisesta, jossa janat ovat tasamittaisia. Koska kulmat voidaan määrittä melko vapaasti, voi monikulmiosta tulla esimerkiksi itseään leikkaava, tähti, konkaavi tai konveksi.
Tasasivuinen monikulmio perii kaikki yleisen monikulmion ominaisuudet. Esimerkiksi konveksilla n-kulmiolla, jossa on siis n kappaletta kulmia, kaikkien kulmien summa on (n - 2)·180°. Mutta sivujen pituudet ovat kaikilla sama s, joten piirin pituus p on kaikilla n-kulmioilla sama p = n·s.
Murtoviiva, jossa on vain yksi tai kaksi janaa, ei muodosta monikulmiota. Kun murtoviivassa on kolme tai enemmän janoja, saadaan niistä vaihteleva määrä monikulmioita. Seuraavat esimerkit ovat yksinkertaisimpia.
Kolmijanaisesta murtoviivasta voidaan muodostaa kolmio yhdellä ainoalla tavalla. Tasasivuisessa kolmiossa on kolme yhtä pitkää sivua, mutta rakenteen ainutlaatuisuuden vuoksi kulmatkin ovat yhtä suuret. Kuvio on samalla säännöllinen.
Tasasivuiset nelikulmiot ovat kaikki konvekseja monikulmioita. Niitä kutsutaan neljäkkäiksi, jonka kulmat voivat vaihdella formula_1. Neljäkäs on suunnikas, sillä vastaiset sivut ovat aina yhdensuuntaiset. Kun yksikin kulma on suora, muuttuu neljäkäs neliöksi, jossa kaikki kulmat ovat suoria ja nelikulmio säännöllinen.
Tasasivuisella viisikulmiolla löytyy erilaisia muotoja melko paljon. Säännöllisen viisikulmion kaikki kulmat ovat 108. Se on konveksi viisikulmio, joka muuttuu konkaaviksi, kun yksi tai kulmaa oikenevat kuperiksi kulmiksi eli yli 180:ksi. Jos kuperat kulmat aukeavat lisää ja yksi sivu koskettaa kuperaa kärkeä, muuttuu kuvio kaksiosaiseksi. Nyt kuvion voi taivuttaa itseään risteäväksi. Tällöin viisikulmiolla on kaksi sisäosaa kuin epäsäännöllisellä perhosella. Säännöllisin itseään risteävä muoto on säännöllinen tähti, jota kutsutaan pentagrammiksi.
Säännöllinen kuusikulmio esiintyy luonnossa yleisesti siellä, minne geometrisesti järjestäytyneitä rakenteita kehittyy. Siinä ovat sekä kulmat että sivut kaikki yhtä suuria. Kun kulmia aletaan varioida, syntyy erilaisia konvekseja monikulmioita, mutta kun yksikin kulma taipuu kuperaksi, muuttuu kuvio konkaaviksi.
Nälsta
Nälsta (lempinimeltään "Förorternas drottning") on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee Hässelby-Vällingbyn kaupunginosa-alueen koillisessa osassa, läntisen Tukholman alueella ("Västerort"). Kaupunginosa koostuu suurimmaksi osaksi omakotitaloalueista, mutta siellä on myös kerrostaloja. Nälsta on maa-alaltaan 1,38 neliökilometrin suuruinen, ja asukkaita siellä on noin 4600.
Plevna (tehdasrakennus)
Plevna on Finlaysonin tehdasalueella Tampereen keskustassa sijaitseva entinen teollisuusrakennus, jonka tiloissa toimii nykyään panimoravintola Plevna ja Finnkino-ketjun elokuvateatteri.
Valmistuessaan vuonna 1877 rakennus oli Pohjoismaiden suurin kutomosali, jonne mahtui 1 200 kutomakonetta.
Plevna valaistiin Thomas Edisonin hehkulampuilla vuonna 1882 maaliskuun 15. päivänä, ensimmäisenä rakennuksena Pohjoismaissa ja silloisessa Venäjän valtakunnassa, jonka osa Suomikin oli.
Rakennus on nimetty bulgarialaisen Plevenin kaupungin ja sen "vapauttamiseksi" Turkin sodassa vuonna 1877 käydyn Plevnan taistelun mukaan.
Rakennuksessa sijaitsee nykyään Finnkino-ketjun elokuvateatteri, joka perustettiin vuonna 1999. Finnkino Plevnassa on 10 salia ja 1 653 asiakaspaikkaa, mikä tekee siitä Suomen suurimman elokuvateatterin pääkaupunkiseudun ulkopuolella.
Plevna on yksi vuosittain järjestettävien Tampereen elokuvajuhlien pääesityspaikoista.
Rakennuksessa toimii myös Panimoravintola Plevna.
Sikaeläimet
Sikaeläimet on suomenkielisessä kirjallisuudessa eri aikoina kahdessa eri merkityksessä käytetty käsite.
Sikaeläimet ("Suiformes" tai "Suina") on vanhentuneessa luokittelussa käytössä ollut sorkkaeläinten alalahko, johon luettiin kuuluvaksi kolme heimoa: siat ("Suidae"), pekarit ("Tayassuidae") ja virtahevot ("Hippopotamidae").
Sikaeläimet ("Suina") on sikojen ja pekarien muodostamaa, nykyisen käsityksen mukaan monofyleettistä kehityslinjaa tarkoittava nimitys.
Nykyisen käsityksen mukaan virtahevot, siat ja pekarit (so. "Suiformes") eivät muodosta yhteistä kehityslinjaa, vaan sorkkaeläinten ja valaitten yhdessä muodostaman "Cetartiodactyla"-kehityslinjan sisällä virtahevot ja valaat yhdessä muodostavat yhden sen neljästä nykyään elossa olevasta pääkehityslinjasta, ja siat ja pekarit yhdessä toisen, josta nykyään käytetään nimitystä sikaeläimet ("Suina"). Kaksi muuta "Cetartiodactyla"-ryhmän sisäistä, nykyisin elossa olevaa pääkehityslinjaa ovat kamelieläimet ja märehtijät. Myös näistä molemmat on perinteisesti luokiteltu sorkkaeläinten alalahkoiksi. Wikipedian seuraama nykyluokitus ei heijasta nykyistä käsitystä linjojen kehityshistoriasta vaan esittää sorkkaeläimet ja valaat rinnakkaisina lahkoina; toisaalta tämä luokitus ei käsittele sorkkaeläinten alalahkojakoa. Tällöin sekä sikaeläimet ("Suina") että märehtijät ("Ruminantia") ovat jääneet lahko- ja heimotason väliin luokittelemattomiksi yksiköiksi.
Kastanjasirkku
Kastanjasirkku ("Schoeniclus rutilus") on sirkkujen heimoon kuuluva varpuslintu. Lajin nimesi ja kuvaili Peter Simon Pallas 1776.
Linnun pituus on 12½–13½ cm eli se on selvästi keltasirkkua pienempi. Juhlapukuisen koiraan pää, rinta ja yläpuoli ovat kirkkaan puna- eli kastanjanruskeat ja alapuoli keltainen. Nuori koiras ja jotkut vanhat naaraat ovat alta keltaisia ja päältä ruskehtavia. Nuori lintu ja useimmat naaraat ovat alta vaaleita tummin pitkittäisraidoin ja päältä sirkkumaisen ruskeita. Yläperä on kaikissa puvuissa punaruskea.
Vanhoilla linnuilla on täydellinen sulkasato kesällä, nuorilla linnuilla vain osittainen eli siipi- ja pyrstösulat eivät vaihdu.
Pesimäalue on Itä-Siperiassa. Muuttolintu, joka talvehtii Intiassa, Kaakkois-Aasiassa ja Etelä-Kiinassa. Tavattu harvoin Euroopassa. Suomessa laji on tavattu vain kaksi kertaa, 30.9.-1.10.2002 Uudessakaupungissa ja 24.10.2018 Luvian Säpissä. Lajia on myös tavattu toisinaan tarhakarkulaisina. Laji ei ole maailmalaajuisesti uhanalainen.
Taigan kosteat osat.
NDT
NDT () eli rikkomaton aineenkoetus on joukko tarkastusmenetelmiä, joita käytetään mm. metallirakenteiden, valujen ja hitsien tarkastamiseen ilman, että valmista lopputuotetta rikotaan. NDT-menetelmillä voidaan löytää hitsisaumoista ja materiaaleista halkeamia, säröjä, sulkeumia ja muita poikkeamia. Yleisimpiä NDT-menetelmiä ovat silmämääräinen tarkastus sekä ultraääni-, magneettijauhe- ja tunkeumanestetarkastus, sekä teollisuusradiografia. Rikkomaton aineenkoetus on standardoitua toimintaa, ja NDT:tä suorittaville henkilöille ja laitoksille on oma pätevöinti- ja sertifiointijärjestelmänsä.
Menetelmistä puhutaan seuraavilla kirjainlyhennelmillä:
"MT = magneettijauhetarkastus "
"PT = tunkeumanestetarkastus "
"ET = pyörrevirtatarkastus "
"UT = ultraäänitarkastus "
"RT = radiografinen tarkastus (yleisimmin röntgenkuvaus)"
"VT = visuaalinen eli silmämääräinen tarkastus "
Edellä mainitut testausmenetelmät jaotellaan useimmiten kahteen eri luokkaan: pinta- ja volymetrisiin testausmenetelmiin. Pintatarkastusta on magneettijauhe-, tunkeumaneste- ja pyörrevirtatarkastus, ja volymetristä testausta taasen ultraäänitarkastus sekä radiografia.
Pintamenetelmillä voidaan todeta vain kappaleen pintaan asti aukeavat viat, eli säröt, halkeamat, avohuokoset ja imuontelot.
Mikäli halutaan varmistua myös pinnan alaisesta eheydestä, on syytä valita volymetrinen testaus. Tällöin voidaan havaita myös hitsin sisäinen huokoisuus, kuonasulkeumat, liitosviat, epätäydellinen hitsin tunkeuma ja halkeamat, jotka eivät aukene pintaan asti.
Useimmiten pinta- ja volymetrisiä menetelmiä käytetään toisiaan täydentävinä testausmenetelminä, jolloin hitsisauma ensin kuvataan röntgenillä (teollisuusradiografia) ja tämän jälkeen tarkastetaan vaikkapa magneettijauheella.
Luettelo Campeonato Paulistan voittajista
Tämä on luettelo Campeonato Paulistan voittajista ja parhaista maalintekijöistä.[1] Vuonna 2002 FPF järjesti ns. Supermestaruussarjan, johon osallistui Rio-São Paulo -turnauksen kolme parasta (Corinthians, São Paulo FC ja Palmeiras) sekä saman vuoden Campeonato Paulista -mestari Ituano FC
Kaarle VI (keisari)
Kaarle VI (syntyään "Charles-Francis-Joseph", 1. lokakuuta 1685 – 20. lokakuuta 1740) oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari, Unkarin, Böömin, Kroatian ja Serbian kuningas ja Itävallan arkkiherttua vuosina 1711–1740. Hän syntyi Wienissä keisari Leopold I:n toiseksi pojaksi. Hänen äitinsä oli Leopoldin kolmas puoliso, keisarinna Eleonoora. Vuonna 1713 Kaarle VI joutui säätämään pragmaattisen sanktion taatakseen tyttärensä Maria Teresian kruununperimyksen.
Sen tarkoitus oli estää Habsburgien valtakunnan hajoaminen, ja siinä määriteltiin, että valta periytyisi vanhimmalle pojalle, tai tämän puuttuessa vanhimmalle tyttärelle, tai tämän puuttuessa veljen lapsille.
Kaarle VI nai Braunschweig-Wolfenbüttelin prinsessan Elisabeth Christinen vuonna 1708. He saivat neljä lasta, joista kaksi kuoli hyvin nuorena.
Viulu-ukko
Viulu-ukko on Pihasoittajat-yhtyeen esittämä kappale, joka edusti Suomea vuoden 1975 Eurovision laulukilpailussa. Kappaleen sävelsi Kim Kuusi ja sanoitti Hannu Karlsson. Tukholmassa järjestetyssä loppukilpailussa kappale esitettiin englanniksi nimellä ”Old Man Fiddle”. Se sijoittui seitsemänneksi ja sai Sveitsiltä ja Länsi-Saksalta täydet kaksitoista pistettä.
Kappale ilmestyi myös Pihasoittajien vuonna 1975 julkaistulla albumilla "Kontaten kotia".
Rakennusliitto
Rakennusliitto (aik. Suomen Rakennustyöläisten Liitto) on Suomen Ammattiliittojen Keskusjärjestöön kuuluva ammattiliitto. Rakennusalojen ammattilaiset järjestäytyvät Rakennusliittoon. Liitto edustaa talonrakennus-, talotekniikka-, maalaus-, lattianpäällystys-, maa- ja vesirakennus-, asfaltti-, vedeneristys- sekä rakennustuoteteollisuuden alojen työntekijöitä. Rakennusliitto on perustettu vuonna 1924, mutta rakennustyöläisillä on ollut omia ammattiosastoja jo 1800-luvun lopulta alkaen. Rakennusliiton nuorisotoiminta on aktiivista ja monimuotoista.
Liiton puheenjohtajina ovat toimineet muiden muassa Aarne Saarinen, Erkki Salomaa ja Aarno Aitamurto. Nykyinen puheenjohtaja on Matti Harjuniemi (vas.) ja varapuheenjohtaja Kyösti Suokas. Rakennusliitossa on noin 73 000 jäsentä noin kahdessasadassaneljässäkymmenessä ammattiosastossa, joista Helsingin ammattiosasto on isoin. Rakennusliitto on luopunut poliittisista ryhmärakenteista, joten se ei osallistu myöskään SAK:ssa sosiaalidemokraattisen tai vasemmistoliittolaisen ryhmän toimintaan. Rakennusliitto julkaisee kuukausittain ilmestyvää "Rakentaja"-lehteä. Liiton yhteydessä toimii Rakennusalan työttömyyskassa.Rakennusliiton liittokokousedustajat on valittu suhteellista vaalitapaa käyttäen vuodesta 1971 alkaen.
Bålsta
Bålsta on Ruotsissa Uppsalan läänissä sijaitsevan Håbon kunnan keskustaajama. Se sijaitsee noin 50 kilometriä etelään Uppsalasta ja noin 40 kilometriä luoteeseen Tukholmasta. Suuri osa taajaman asukkaista pendelöi joko Uppsalaan tai Tukholmaan. Bålstaan liikennöi Tukholman paikallisjunan linja 35.
Bålstassa sijaitsee Åbergin museo, joka on keskittynyt sarjakuviin.
Dead By X-Mas
Dead By X-Mas / Nothing New on joulukuussa 1981 julkaistu Hanoi Rocksin kolmas single ja neljäs julkaisu. Single julkaistiin ennen toista tammikuussa 1982 julkaistua "Oriental Beat"-albumia, mutta sen kappaleet löytyvät vasta singlekokoelmalta ja kolmannelta studioalbumilta "Self Destruction Blues". Single on nauhoitettu ennen Oriental Beatia, joka nauhoitettiin Lontoossa marraskuussa 1981. Ilmeisesti single on siis äänitetty "Decibel Studio"ssa Tukholmassa elo-syyskuussa.
Singlen kappaleet ovat olleet pidettyjä ja ne ovat yhtyeen alkupuolen tärkeimpiä hittejä. B-puolen "Nothing New" ei ole niin tunnettu kuin A-puolen "Dead By X-Mas", jota on pidetty kuin ennusteena yhtyeen toisen rumpalin Razzlen kuolemasta. Razzle kuoli Vince Neilin kyyditsemänä auto-onnettomuudessa juuri ennen joulua 9. joulukuuta 1984. Razzlen kuoleman jälkeen lehdet kertoivat kuinka Syracusessa Yhdysvaltain itärannikolla Hanoi Rocksin yhdellä viimeisistä keikoista viimeinen soitettu kappale oli Razzlen hyvin rummuttama "Dead By X-Mas". Myöhemmin lehdissä tätä pidettiin enteenä. Kappaleessa toistuukin kertosäkeessä lause ""I'll be dead by X-mas now anyway "" () ja sen sanat kertovat kauhutarinan. Kitaristi Andy McCoy sanoikin vuonna 1981, että kappale voisi olla totta.
Michael Monroe kertoi Suosikissa lokakuussa 1981 kappaleen tarinan olevan tämä:
Kummatkin kappaleet ovat Andy McCoyn säveltämiä ja sanoittamia. Single julkaistiin vain Suomessa Johannalta. Dead By X-Mas-kappaleessa Michael Monroe laulamisen lisäksi soittaa eräät kitaraosuudet ja piano-osuuden.Kesto: 6 min 17 s
Dave Greenslade
Dave Greenslade (s. 18. tammikuuta 1943 Woking, Surrey, Englanti) on brittiläinen säveltäjä, urkuri ja kosketinsoittaja. Hän on soittanut Chris Farlowe's Thunderbirdsissä, Geno Washington's Ram Jam Bandissa, If, Colosseumissa ja vuonna 1972 perustamassaan Greenslade-yhtyeessä. Hän soitti vuonna 1971 hajonneessa ja vuonna 1994 toimintaansa jatkaneessa Colosseum-yhtyeessä sen lopettamiseen 2015.
Häne sävelsi paljon Colosseumin musiikkia. Hänen teoksiaan ovat myös Cactus Choir, The Pentateuch Of The Cosmogony (with art by Patrick Woodroffe) ja Music from the Discworld. Televisiotyö käsittää musiikin BBC-sarjoihin Gangsters (1975–1978) ja Bird of Prey (1982–1984).
Wolfgang Stegmüller
Wolfgang Stegmüller (3. kesäkuuta 1923 Natters, Itävalta – 1. kesäkuuta 1991 München, Saksa) oli saksalais-itävaltalainen filosofi, joka on vaikuttanut tieteenfilosofiaan ja analyyttiseen filosofiaan. Hänen teoksensa "Hauptströmungen der Gegenwartsphilosophie" oli merkittävässä roolissa analyyttisen filosofian palauttamisessa saksankielisen yleisön tietoisuuteen.
Ljubljanan linna
Ljubljanan linna () on keskiaikainen linna Slovenian pääkaupungissa Ljubljanassa. Linnan rakennustyöt käynnisti Habsburgien hallitsijasuku vuonna 1485. Sitä ennen oli sen tieltä hävitetty paikalla sijainnut Spanheimin suvun linnoitus. Uuden linnan ensisijaisena tehtävänä oli torjua turkkilaisten hyökkäykset ja miehittämisyritykset.
1600- ja 1700-luvulla linna toimi sotilassairaalana ja asevarastona. Myöhemmin itävaltalaiset alkoivat käyttää sitä vankilana. Vuonna 1905 linna päätyi Ljubljanan kunnan haltuun, joka käytti sitä kulttuuritarkoituksiin. Kun kunnassa oli asuntopulaa, linnaan rakennettiin myös asuntoja. Linnaan tehtiin myös kunnostussuunnitelmia, joista kuuluisimmaksi nousi arkkitehti Jože Plecnikin suunnitelma. Nuo suunnitelmat eivät kuitenkaan koskaan toteutuneet. Järjestelmällinen kunnostustyö linnassa aloitettiin vuoden 1963 jälkeen, jolloin viimeisetkin sen asukkaista muuttivat muualle kaupunkiin.
Richmond (Brittiläinen Kolumbia)
Richmond on kaupunki Tyynen valtameren rannalla Brittiläisessä Kolumbiassa Kanadassa. Kaupungin väkiluku on noin 190 000 (2011) ja se kuuluu Vancouverin suurkaupunkialueeseen. Richmondissa on suuri aasialaisvähemmistö ja monissa sen liikkeistä kyltit on kirjoitettu sekä englanniksi että kiinaksi.
Suurin osa Richmondista on rakennettu Fraserjoen suistossa sijaitseville saarille, joista suurin on nimeltään Lulu. Saarilla sijaitsee myös Vancouverin kansainvälinen lentoasema.
Richmondin Oval-hallissa järjestettiin vuoden 2009 pikaluistelun matkakohtaiset MM-kilpailut ja vuoden 2010 talviolympialaisten pikaluistelukilpailut.
Mariborin lentoasema
Mariborin lentoasema () on Slovenian toiseksi suurin lentoasema. Se palvelee Mariborin kaupunkia, sijaiten noin kymmenen kilometriä siitä etelään, Hoče-Slivnican kunnassa. Lentoasema avattiin vuoden 1976 kesäkuussa. Vuonna 2006 lentoasemaa käytti 12 419 matkustajaa.
Burlington (Kanada)
Burlington on Suur-Torontoon kuuluva kaupunki Ontarion provinssissa Kanadassa. Kaupungissa elää noin 164 000 ihmistä, joista 92 % on eurooppalaista syntyperää ja 80 % on kristittyjä (2006). Aasialais- ja afrikkalaistaustaisen väestön osuus on erittäin pieni.
Burlingtonissa on Kanadan suurin kasvitieteellinen puutarha.
Piehinkijoki
Piehinginjoki on 50 kilometriä pitkä joki Pohjois-Pohjanmaalla. Piehinginjoki alkaa Vihannista ja laskee Perämereen n.10 km Raahen eteläpuolella. Sivujoet ovat Pitkäsoja, Poikajoki ja Patamaoja.
Greenslade
Greenslade on englantilainen progressiivinen rockyhtye. Yhtyeen perustivat marraskuussa 1972 kosketinsoittaja Dave Greenslade ja basisti Tony Reeves, joilla oli idea "kitarattomasta kosketinsoitinbändistä". Ensimmäiseen kokoonpanoon tulivat mukaan kosketinsoittaja-laulaja Dave Lawson ja rumpali Andrew McCulloch.
Dave Greenslade ja Tony Reeves olivat alkuperäisjäseniä maineikkaassa Colosseum-yhtyeessä. Dave Lawson oli aiemmin jäsenenä progressiivista rockia soittaneessa Web-yhtyeessä, joka vaihtoi myöhemmin nimensä Samuraiksi. McCulloch oli King Crimsonissa rumpalina yhtyeen kolmannella albumilla ("Lizard", 1970).
Ensimmäinen levy "Greenslade" (1973) ei saavuttanut kovin suurta menestystä. Saman vuoden loppupuolella Greenslade julkaisi toisen levyn "Bedside Manners Are Extra", jota pidetään englantilaisen Melody Maker -lehden mukaan yhtyeen ehkä onnistuneimpana kokonaisuutena. Se oli myös myynnillisesti menestynein levy yhtyeen 1970-luvun tuotannosta. Yhtyeen albumien kansitaiteesta vastasi tunnettu Roger Dean. Kolmannella albumilla "Spyglass Guest" (1974) vieraili Dave "Clem" Clempson (entinen Bakerloon, Colosseumin ja Humble Pien jäsen), soittaen kitaraa kahdella kappaleella.
Vuoden 1975 alkupuolella kokoonpanosta erosi Tony Reeves, joka oli osaltaan toiminut myös tuottajana. Hänet korvasi Yhdysvaltojen kiertueella ja neljännellä albumilla "Time And Tide" (1975), Martin Briley, joka soitti myös kitaraa. Levyn kappale "Gangsters" oli myös teema-musiikkina BBC 1:n ohjelmassa "Play For Today". Yhtye menestyi kohtalaisen hyvin Englannissa ja monissa Euroopan maissa tehden myös toisen kiertueen Yhdysvalloissa vuonna 1975. Tästä huolimatta Greenslade hajosi vuonna 1976, minkä jälkeen Dave Greenslade julkaisi sooloalbumin "Cactus Choir" (1976).
Vuonna 1977 yhtye kuitenkin perustettiin uudelleen. Kokoonpanoon kuuluivat Dave Greenslade, Tony Reeves, Colosseumissa soittanut rumpali Jon Hiseman ja kitaristi-laulaja Mick Rodgers, entinen Manfred Mann Chapter III -jäsen, mutta tämä yhtye ei tehnyt kuin yhden kiertueen.
Vuonna 1979 ilmestyi Dave Greensladen ja fantasia-kirjoittaja, taiteilija Patrick Woodroffen yhteistyönä teemallinen kaksoisalbumi "The Pentateuch Of The Cosmogony" . Kunnianhimoinen levy ei kuitenkaan ajankohtaan nähden saavuttanut suurempaa huomiota.
Sittemmin 1980- ja 1990-luvuilla Dave Greenslade on säveltänyt musiikkia televisioon ja englantilaisiin elokuviin.
Vuonna 2000 Dave Greenslade ja Tony Reeves lyöttäytyivät yhteen rumpali John Trotterin ja laulaja-kosketinsoittaja John Youngin kanssa. He levyttivät uuden Greenslade-studioalbumin: "Large Afternoon". Kiertue seurasi pian, ja se äänitettiin ja vuonna 2002 julkaistiin nimellä "Greenslade 2001 - Live: The Full Edition".Alkuperäisjäsenet:
Myöhemmät jäsenet:
Mariborin yliopisto
Mariborin yliopisto () on julkinen yliopisto Sloveniassa. Se sijaitsee Mariborin kaupungissa, ja se perustettiin vuonna 1975. Yliopistossa on yhteensä 12 tiedekuntaa, ja siellä opiskelee noin 25 000 opiskelijaa. Lisäksi yliopisto työllistää noin 1 300 henkilöä. Yliopiston tiedekunnista kolme sijaitsee muualla kuin Mariborissa.
Mariborin tuomiokirkko
Mariborin tuomiokirkko on katolinen kirkkorakennus Mariborin kaupungissa, Sloveniassa. Se on pyhitetty Johannes Kastajalle. Varhaisin maininta kirkosta kirjallisissa lähteissä voidaan sijoittaa vuodelle 1248. Rakennusta on muokattu historiansa aikana useaan otteeseen, ja se yhdistelee arkkitehtonisesti romaanista ja barokkista tyyliä. Kirkosta tuli tuomiokirkko vuonna 1859 piispa Anton Martin Slomšekin siirrätettyä hiippakuntansa St. Andrästa Mariboriin. Kirkon edustalla sijaitsee Slomšekin monumentti, jonka on tehnyt Marjan Drev vuonna 1991.
Mantukimalainen
Mantukimalainen ("Bombus lucorum") on Suomen yleisin kimalaislaji. Se on Suomen noin 30 kimalaislajista suurin yhdessä kivikkokimalaisen ("Bombus lapidarius") kanssa. Kuningattaren pituus voi olla jopa 2,5 cm. Mantukimalaisen tuntomerkkeinä ovat musta pohjaväri, jossa ovat etuselän ja takaruumiin keskiosan keltaiset "vyöt" ja peräpään valkoinen "vyö". Laji on yleinen koko Suomessa ja kulttuurialueilla sitä näkee mm. kukkaistutuksissa ja nurmikoilla apiloiden mettä keräämässä. Muun muassa apiloille ovatkin kimalaiset erittäin tärkeitä pölyttäjiä. Mantukimalaiselle maistuu hyvin monenlaisten kukkien mesi. Sitä voi nähdä mitä erilaisimpien kukkien vieraana. Lajin hedelmöityneet naaraat talvehtivat. Joskus ensimmäiset yksilöt lentävät jo maaliskuussa etsimässä mettä. Mantukimalaisten pesät sijaitsevat maakoloissa.
Kimalaislajit muistuttavat kovasti toisiaan. Tästä on lisätietoa artikkelissa Kimalaiset.
Lehmän ketoosi
Ketoosi eli asetonitauti on märehtijöiden, erityisesti hyvätuottoisten lypsylehmien aineenvaihduntasairaus. Sitä esiintyy lehmillä yleensä pari viikkoa poikimisen jälkeen ja johtuu verensokerin laskusta. Lisääntynyt maidontuotanto kuluttaa elimistön hiilihydraattivarastoja ja kun elimistö täyttää vajetta rasvakudoksista, vapautuu verenkiertoon ns. ketoaineita. Niistä tulee hengitykseen, maitoon ja virtsaan selvä asetonin haju. Maidontuotos laskee ja joskus sairauteen liittyy jopa hermosto-oireita.
Ketoosia eli asetonitautia hoidetaan antamalla sokeriliuosta suoneen ja propionaattiliuosta suun kautta. Propionaatti imeytyy pötsin seinän läpi ja elimistö voi käyttää sitä rypälesokerin valmistamiseen. Joskus tukihoitona käytetään kortisonia, jonka katabolisen vaikutuksen seurauksena valkuaisaineistakin muodostetaan sokereita. Sairaus menee yleensä hoidettuna ohi muutamassa päivässä ja lehmän kyky syödä riittävästi rehua lisääntyneeseen maidontuotantoon vakiintuu. Uuhella ja kutulla vastaava sairaus voi syntyä jo ennen poikimista. Se liittyy usein kaksos- ja kolmostiineyksiin. Tiine kohtu vie niin paljon tilaa, että eläin ei pysty syömään riittävästi ja potee energianvajausta.
Szeletan kulttuuri
Szeletan kulttuuri oli Neandertalin ihmisen ja nykyihmisen siirtymävaihe Itä-Euroopassa noin 42000-32000 eaa. Tähän kulttuuriin liittyi suurriistan metsästystä. Tätä kulttuuria ylläpitivät alkuvaiheessa neandertalilaiset, loppuvaiheessa nykyihmiset. Nykyihmistä alkeellisemmat neandertalilaiset näyttävät Mladecin löytöjen mukaan katoavan kerrostumasarjasta vuosituhansien kuluessa. Nykyihmiselle oli tyypillistä muun muassa pehmyt taltta , jolla voitiin työstää kivisiä veitsiä. Veitsi olikin nykyihmisen tuoma uutuuskeksintö, jolla oli kätevä käsitellä saaliseläimiä. Tämä kulttuuri vallitsi Unkarissa, Slovakiassa ja Tšekin Määrissä.
Joidenkin uusien ajoitusten mukaan Szeletan kulttuuri oliskin Aurignacin kulttuuria nuorempi. Szeletan kulttuuri levisi Eurooppaan jääkauden lämpimän jakson aikana. Tämän lämpimän ns Hengelo-interstadiaalin aikana Szeletan kulttuuri ulottui Slovakiasta Keski-Eurooppaan ja koko Tonavan varrelle.
Tämä myöhäispaleoliittinen kulttuuri on nimetty Bükk-vuorten Szeleta-luolan mukaan. Kulttuuri on luultavimmin kehittynyt keskipaleoliittisesta Micoquien-kulttuurista. Tämä kulttuuri valmisti 2-puolisesti iskettyjä, litteitä laakerinlehtimäisiä keihäänkärkiä, ja myös kiekkomaisia litteitä piikivityökaluja, ehkä veitsiä, samoin kuin suurehkoja käyriä, litteitä piikiviveitsiä. Se oli sinne tuohon aikoihin levinneen nykyihmisen luoma, ja oli suunnilleen ranskalaisen Aurignacin kulttuurin aikalainen.
Hangelo-interstadiaalin aikoihin Slovakian seuduilla neandertalinihmisen Moustierin työkaluja, että uudempia nykyihmisen työkaluja. Neandertalin ihmisen työkalut kävivät esimerkiksi Mladecissa aikaa myöten yhä harvinaisemmiksi, ja myöhempänä lämpimänä Denekamp-interstadiaalina nykyihminen hallitsi aluetta. Neandertalin ihminen asutti Szeletan Čertova Pecin luolaa 38 320 ± 2480 hiili-14-ajoituksen mukaan. Luolasta on löydetty Neandertalin ihmisen Moustierin kulttuurin karkeatekoisia esineitä, jotka ajan myötä vähenivät nykyihmisten kaivertimien yms yleistyessä.
Szeletan kulttuurin eräs aikaansaannos on taitavasti tehty Szeletan "Moravany-Dlhan" tyyppinen lehdenmuotoinen kärki, jota käytettiin keihäissä, ehkä jopa nuolissa. Luusta veistettiin koristeellisia esineitä. Nuorempaa Szeletan kulttuuria luonnehtii myös piikiven ja lasiporfyyrin (vulkaanista lasia, joka ei ole obsidiaania) tuonti kauempaa. Itäistä Szeletan kulttuuria on löydetty Buran-Kaya III:n kerrostumasta, noin ajalta 36000-27000 vuotta sitten, joka vastaa Kostenkin varhaista ja keskimmäistä vaihetta.
Szeletan Levallois-pohjaista traditiota Määrissä sanotaan Bohunicen kulttuuriksi ja hyvin varhainen Aurignacin kulttuuri Iberian niemimaalla ja muun muassa Bulgarian seuduilla Itä-Euroopassa.. Ranskan Chatelperron ja Italian Uluzzian tulivat myöhemmin, nissäkin oli runsaasti Moustierin tyyppisiä työkaluja.
Nämä kulttuurit tuottivat litteitä, 2-puolisesti iskettyjä keihäänkärkiä, jotka olivat nykyihmiselle tyypillisiä, ja myös Moustierin tyyppisiä kaapimia (racines)
Lain kumous
Lain kumous on suomalainen loitsu tai taikatemppu, jolla pyrittiin vaikuttamaan oikeudenkäynnin tai käräjien päätökseen.
Lain kumouksen yhteydessä voitiin lausua lain syntysanat eli kertomus siitä, miten laki on syntynyt. Eräiden syntysanojen mukaan laki on saanut alkunsa siten, että Perkele teki pesänsä "tuomarin tuvan etehen, maaherran majan sisään, nimismiehen niskan päälle, lautamiehen lattialle, papin paian kaulukseen, pispan pitkään hihaan."
Samainen loitsu jatkuu:
Loitsussa manataan vielä kateiden silmät vuotamaan verta, kuiva kuusipuu tukkimaan tuomarin ja nimismiehen silmät, ja rautainen koira hyökkäämään tuomarin pihaan. Vielä jumalaa pyydetään pitämään pilvissä taivaalliset käräjät, joiden tulos kumoaisi maallisen oikeusistuimen päätöksen.
Linjataktiikka
Linjataktiikka on jalkaväen taktiikka, jossa sotilaat ryhmitetään linjaan, joka on kahdesta kuuteen miestä syvä. Väliä riveillä on noin puoli metriä, mutta vierekkäiset miehet seisovat lähes kiinni toisissaan. Linjataktiikka on syvyyden puutteen vuoksi erittäin haavoittuva selusta- ja sivustahyökkäyksille.
Linjataktiikka syntyi Länsi-Euroopassa 1600-luvulla, kun armeijat kehittivät edelleen Kustaa II Aadolfin ja Morits Oranialaisen taktisia, organisaatiollisia ja aseteknisiä uudistuksia.
1600-luvun aikana eurooppalaiset armeijat ottivat käyttöön kevyemmän ja tehokkaamman musketin. Myös ruutipanoksen ja luodin kietominen yhteen paperin sisään paperipanokseksi otettiin yleisesti käyttöön vuosisadan puolenvälin jälkeen. Vuosisadan lopulla tulivat vielä toimintavarmemmat piilukkomusketit. Samaan aikaan kaikki Länsi-Euroopan armeijat siirtyivät sulkeisilla ja kovalla sotilaskurilla hyvin harjoitettuun armeijaan, Ruotsin ja Alankomaiden mallin mukaan. Kaikki nämä muutokset yhdessä moninkertaistivat muskettimiehen tulinopeuden (noin 8-kertaiseksi), tappavuuden (haarniskat menettivät merkityksensä) ja kantomatkan (kolminkertaiseksi) vain sadassa vuodessa. Viimeinen uudistus jalkaväen tulivoimassa oli pistimen käyttöönotto 1600-luvun lopulla, joka poisti piikein aseistetut sotilaat lopullisesti 1700-luvun alkuvuosina lisämuskettien tieltä.
Kaikki tämä johti taistelulinjan jatkuvaan ohenemiseen. Vuosina 1680–1720 eurooppalainen jalkaväki siirtyi kuudesta rivistä kolmeen tai neljään. Brittiläiset jatkoivat vielä kahden miehen syvyiseen linjaan Napoleonin sotien aikana.
Linjataktiikka säilyi käytössä aina 1800-luvun loppupuolelle asti, jolloin yhä lisääntyvä jalkaväen tulivoima (takaaladattava- ja makasiinikivääri) teki siitä tarpeettoman ja lähes mahdottoman soveltaa käytännössä.
Panarabialaiset värit
Panarabialaiset värit ovat punainen, musta, valkoinen ja vihreä. Värien merkityksille on useita toisistaan poikkeavia selityksiä, mutta niiden katsotaan pohjautuvan arabien kansannousun lippuun vuodelta 1916.
Johannes VIII (vastapaavi)
Johannes VIII oli diakoni ja vastapaavina Gregorius IV:n kuoltua 25. tammikuuta 844. Hänet syrjäytettiin kuitenkin lähes välittömästi, ja paaviksi nousi Sergius II.
Saman nimen otti vuonna 875 paaviksi kruunattu Johannes VIII.
Johannes VIII
Johannes VIII voi tarkoittaa ainakin seuraavia henkilöitä: