hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Imusarja
Imusarjaksi kutsutaan kanavistoa polttomoottorissa, josta tuore ilma-polttoaineseos virtaa palotilaan. Tiettyyn rajaan asti moottorista saadaan sitä enemmän tehoa, mitä enemmän se saa imuvaiheen aikana jokaiseen sylinteriin polttoaine-ilmaseosta.
Jokaisen sylinterin imukanavan tulisi myös olla samanpituinen, jotta moottorin käynti olisi tasaista. Imusarjan pituudella voidaan myös vaikuttaa moottorin vääntömomenttikäyrään ja sitä kautta kierrosalueeseen, jolla enimmäisteho saavutetaan. Periaatteena pidetään, että pidemmällä imusarjalla saadaan tehoaluetta siirrettyä matalille kierrosalueille ja lyhyellä taas korkeammille kierroksille. Yleisimmin imusarjat ovat nykyään muovia tai alumiinia. 1990-luvun alkupuolella imusarjat valmistettiin vielä valuraudasta tai kevytmetalliseoksista.
Inertiavirtaus
Inertiavirtaus, inertialiike tai inertiaalinen oskillaatio on virtausmekaniikan ilmiö, jossa suurten vesialtaiden virtaukset kääntyvät Coriolis-ilmiön vaikutuksesta ympyräradoille, jos ulkoisia voimia ei ole. Se vastaa jatkavuuden lakia eli Newtonin ensimmäistä lakia pyörivällä alustalla. Nimi inertiavirtaus on historiallista perua ja harhaanjohtava, koska ratojen kiertyminen inertiaympyröiksi johtuu nimenomaan Coriolis-ilmiöstä.
Inertiaympyröiden synty edellyttää, että nestepartikkeli on vaakasuuntaisessa liikkeessä Maan pinnan suhteen. Jos liikkeen aiheuttaneet voimat (esimerkiksi tuuli) lakkaavat vaikuttamasta eikä hidastavia voimia ole, kappale jatkaa liikettään jatkavuuden lain mukaisesti. Maan pinnalla planeetan pyörimisestä aiheutuva Coriolis-ilmiö vaikuttaa kuitenkin kappaleeseen ja saa sen radan kiertymään. Coriolis-voima on liikkeen suuntaa vastaan kohtisuoraan vaikuttava näennäisvoima, joka syntyy kun tilannetta tarkastellaan pyörivästä koordinaatistosta eli Maan pinnalta.
Ympyrän koko on verrannollinen nestepartikkelin nopeuteen ja Coriolis-parametrin "f" suuruuteen ("f" = 2 Ω sin φ, missä Ω on Maan kulmanopeus ja φ leveysaste). Kiertoaika riippuu ainoastaan Coriolis-parametrista:
Ympyrän kehän pituus 2πR saadaan kappaleen alkunopeuden "q" ja jaksonajan "T" tulosta:
missä "R" on ympyrän säde.
Käytännössä nesteen sisäinen kitka vaimentaa ympyräliikkeen vähitellen. Näin syntyy spiraalimainen pienenevien ympyröiden ketju, jollaisia havaitaan usein merissä ja suurissa järvissä. Matalissa vesissä pohjakitka jarruttaa liikettä ja estää ympyröiden synnyn. Ensimmäisen kerran ilmiö havaittiin 1930-luvulla Itämerellä.
Inertiavirtaus tapahtuu pohjoisella pallonpuoliskolla myötäpäivään, eteläisellä vastapäivään.
Agglutinatiivinen kieli
Agglutinatiiviset eli agglutinoivat kielet ovat kielitieteessä sellaisten kielien luokka, joissa sanan vartaloon liittyy (useita) päätteitä ja muita affikseja. Tämä ilmiö on nimeltään agglutinaatio. Tyypillisimpiä esimerkkejä agglutinoivista kieliryhmistä ovat uralilaiset kielet, kuten suomi, ja altailaiset kielet, kuten turkki.
Äärimmäistapauksessa kaikilla kielen affikseilla olisi vain yksi muoto ja näitä voitaisiin liimata mekaanisesti peräkkäin muodostaen toisiaan vastaavia merkityksiä. Käytännössä yksikään tunnettu luonnollinen kieli ei kuitenkaan ole täysin agglutinoiva, sillä niin sanavartaloissa kuin päätteissäkin tapahtuu monenlaista assimilaatiota ja muita äännevaihteluita.
Esimerkiksi suomen kielessä kantaan "talo" voidaan mekaanisesti liittää monikon tunnus [i] sekä inessiivin sijapääte [ssa], jolloin saadaan sanan muoto "taloissa". Mikäli sama säännönmukaisuus säilyisi kaikkien sanojen muodostamisessa, kieltä voisi kutsua puhtaasti agglutinoivaksi. Esimerkki suomen kielen epätäydellisestä agglutinaatiosta on se, että kannasta "kissa" äännevaihtelun vuoksi muodostuu "kissoissa" eikä *kissa|i|ssa.
Kielitieteilijä Juha Janhusen mukaan uralilais-altailaiset kielet ovat agglutinatiivisia kuten suomen lisäksi myös turkki, mongoli, tunguusi, korea ja japani. Monissa agglutinatiivisissa kielissä on vokaalisointu. Kielten rakennetyypistä johtuen suomella ja turkilla on samantapaisia piirteitä, kuten agglutinoiva (päätteitä liimaileva) morfologia ja vokaalisointu .
Irish Cream
Irish Cream on yleisnimi irlantilaiseen viskiin perustuville kermalikööreille, joista ensimmäinen oli vuonna 1974 markkinoille tullut Baileys Irish Cream. Likööri saavutti nopeasti suuren suosion, ja sittemmin myyntiin on tullut useita samankaltaisia tuotteita. Irish Cream sisältää tyypillisesti 17 tilavuusprosenttia alkoholia.
The Chronicles of Life and Death
The Chronicles of Life and Death on Good Charlotten kolmas levy. Se ilmestyi 5. lokakuuta 2004. Siltä on julkaistu singlet "Predictable", "I Just Wanna Live", "The Chronicles of Life and Death" ja "We Believe". Levy alkaa introlla, jossa on japaninkielisellä laululla höystettyä fantasiahenkistä musiikkia.
Ryynimakkara
Ryynimakkaran läheisiä sukulaisia ovat erilaiset verimakkarat, Kotivaran kärkkäri ja tamperelainen mustamakkara. Mainitsemisen arvoinen on hämäläinen perunamakkara, jossa käytetään perunoita ohrasuurimoiden tilalla.
Ulkomailla on olemassa myös joitakin ryynimakkaran tapaisia makkaroita, erityisesti Britteinsaarilla aamiaispöydässä tarjottava Black Pudding on tutun tuntuinen, vaikkakin ulkomuodoltaan erilainen, paksu ja lyhyt makkara. Myös skotlantilainen perinneherkku Haggis kuuluu samaan perheeseen, vaikkakin se suolen sijaan valmistetaankin lampaan mahalaukkuun.
Graduale Aboense
Graduale Aboense (”Turun graduaali”) on Turun hiippakuntaa varten keskiajalla, 1300- ja 1400-lukujen vaihteessa valmistettu graduaali eli messulaulukirja. Se on kirjoitettu käsin pergamentille. Gradualiin oli koottu katolisen kirkon pyhäpäivien messuissa käyttämät liturgiset laulut. Suurin osa lauluista oli "proprium"-lauluja, jotka vaihtuivat pyhäpäivän mukaan.
Teoksesta on säilynyt joitakin epätäydellisiä kappaleita, jotka on koottu voutien tilikirjojen kansissa säilyneistä irtosivuista. Säilyneistä osista on julkaistu näköispainos vuonna 2002.
Konselji
Konselji tarkoittaa neuvostoa tai neuvoskuntaa, jonka puheenjohtajana toimii "konseljipresidentti".
Suomen suuriruhtinaskunnan ylin hallintoelin oli vuonna 1809 perustettu "hallituskonselji", jonka nimeksi vaihtui 1816 Suomen senaatti.
Sukiminen
Sukiminen eli suinti on turkin harjaamista tai silittämistä tai turkin tarkkaa tutkimista sormin. Monet eläimet sukivat toisiaan. Myös ihmiset sukivat eläimiä, toisia ihmisiä ja itseäänkin, esimerkiksi kammatessaan.
Linnut sukivat itseään rasvatakseen ja asetellakseen höyhenpukunsa vedenpitäviksi.
Apinoiden sukimisella tarkoitetaan turkin tarkkaa sormeilua, hellävaraista nyppimistä ja kaivelua. Apinat etsivät sukimalla sekä kuollutta ihoa että syöpäläisiä syödäkseen. Ennen kaikkea sukiminen on kuitenkin sosiaalinen toimitus. Useammin laumahierarkiassa alempiarvoiset sukivat ylempiarvoisia kuin toisin päin.
Nousukausi (elokuva)
Nousukausi on Johanna Vuoksenmaan 28. helmikuuta 2003 ensi-iltansa saanut esikoisohjaus. Elokuva voitti vuoden 2003 Jussi-patsaan parhaasta elokuvasta, musiikista (Kerkko Koskinen) ja käsikirjoituksesta (Mika Ripatti). Jussi-ehdokkuuksia "Nousukausi" keräsi kymmenen kappaletta.
Elokuvassa Janne Saari (Petteri Summanen) ja Katri Saari (Tiina Lymi) päättävät lähteä ennen Jannen uuden työn alkua ennenkokemattomalle extreme-lomalle työttömiksi Jakomäkeen. Matkanjärjestäjä Ilpo Heino (Antti Virmavirta) osoittautuu kuitenkin huijariksi, joka vie Jannen ja Katrin koko omaisuuden. Koska rahat ovat aivan lopussa, Jannella ja Katrilla ei ole varaa kunnon asianajajaan, vaan pelkästään änkyttävään Oikkoseen. Jannen tuleva työnantaja, säälimätön Erik Sten ei ota Jannea firmaansa, kun kuulee huijauksesta. Jakomäessä naapurit ovat päinvastoin mukavia ihmisiä ja he – varsinkin Katriin ihastunut Kari – antavat Katrille ruokaa.
Elokuvaa oli alun perin tarkoitus kuvata jo kesällä 2001, mutta koska Olli Soiniolla oli muita elokuvia rahoitettavana ja käsikirjoitus kaipasi vielä hiomista, tuotanto siirtyikin kesäksi 2002. Sillä aikaa käsikirjoittaja Mika Ripatti ehti hioa käsikirjoitusta ja lähiö ehti vaihtua Myllypurosta Jakomäeksi.
Hattara (mytologia)
Hattara on suomalainen taruolento. Christfried Gananderin mukaan hattara on toisaalta rääkyvä naispuolinen metsänpeikko, toisaalta taas taivaalla asuva jättiläinen. Kansanrunoudessa olennon, josta käytetään nimityksiä Lemmas ja Lemmes, sanotaan toisinaan olevan hattaria ja murottaria. Hattara muistuttaa ainakin nimeltään taruolento Ajattaraa.
Eräässä runokatkelmassa Hattarat valtaavat taivaan kun tahtovat, eikä jumalakaan voi niitä estää. Ei tiedetä, ovatko hattarat tässä taivaallisia olentoja vai pelkästään pilviä.
Sutela (Kotka)
Sutela on kaupunginosa Kotkan länsiosassa. Kaupunginosa rajoittuu idässä Kymijoen Langinkoskenhaaraan, etelässä valtatiehen 7 ja pohjoisessa Kaukolaan. Alue on pääosin jokilaaksoa. Sutelan poikki kulkee Kuninkaantie, joka Sutelan kohdalla on suurelta osin yhä käytössä. Tie kulkee niin sanottua Väkinäisten siltaa pitkin Kyminlinnan puolelle.
Sutelan alueella on useita vanhoja suuritonttisia omakotitaloja. Itäosassa on peltoja Langinkoskenhaaran varrella. Automarket Prisma sijaitsee valtatien 7 ja seututien 170 välissä. Kaupunginosan länsiosassa on Hakamäen pienteollisuusalue ja Petäjäsuon asuinalue.
Archer (panssarintorjuntavaunu)
Archer ("tunnetaan myös nimillä SP 17pdr, Valentine ja Mk I") oli brittiläinen toisen maailmansodan aikainen panssarintorjuntavaunu.
Vaunu on rakennettu Valentine-panssarivaunun modifioidulle alustalle. Taistelukäyttöön se tuli loppuvuodesta 1944. Archer oli siinä mielessä erikoinen ratkaisu, että torni sijoitettiin alustan takaosaan ikään kuin väärin päin, eli siten että tykki osoitti moottoritilan ylitse taakse. Vaunun ajaessa eteenpäin tykki osoitti siis taakse. Tämän vuoksi Archer piti peruuttaa tuliasemaan. Toisaalta tällöin tuliasemasta poistuttaessa voitiin ajaa eteenpäin. Taistelutila oli tosin niin ahdas, että tulitoiminnan alkaessa ajajan oli jätettävä penkkinsä välttääkseen joutumasta pitkärekyylisen pääaseen peräkappaleen murskaamaksi.
Pääaseena oli englantilainen 76,2 mm "O.Q.F. 17 Pounder Mk. II" -panssarintorjuntakanuuna, joka pystyi läpäisemään pelätyn saksalaisen Tiger I:n etupanssarin yli 1 000 metrin päästä. Pantherin etupanssaria tykki ei välttämättä läpäissyt panssarin kaltevuudesta johtuen. Myöskään Tiger II:n tai Jagdtigerin etupanssareita 17-naulainen ei läpäissyt, mutta oli joka tapauksessa eräs toisen maailmansodan tehokkaimmista panssarintorjuntakanuunoista.
Archerin taistelutila oli päältä avoin ja se oli muutenkin hyvin heikosti panssaroitu. Rungon ja tornin panssarointi oli vain 20 mm paksu. Kansi- ja pohjapanssarit olivat vieläkin heikompia, ne olivat nimittäin vain 10-millisiä. Vaunu oli kuitenkin ilmeisesti suhteellisen toimiva siinä käytössä mihin se oli tarkoitettukin, eli liikkuvana panssarintorjuntatykkinä.
Toisen maailmansodan jälkeen Archerit näkivät sotatoimia Egyptin ja Jordanian armeijoissa Israelia vastaan.
Suomen presidentinvaali 1978
Suomen presidentinvaalin 1978 voitti ensimmäisellä äänestyskierroksella tasavallan presidentti Urho Kekkonen. Vaalit käytiin 15.–16. tammikuuta 1978. Valitsijamiesvaaleissa saivat ensimmäistä kertaa äänestää 18-vuotiaat (1968: 21-vuotiaat) ja ulkosuomalaiset. Ennakkoäänestys oli käytössä ensimmäistä kertaa presidentinvaaleissa. Johtavat puolueet olivat jo hyvissä ajoin asettuneet Kekkosen ehdokkuuden taakse, ensimmäisenä SDP huhtikuussa 1975. Kekkosta tukeneet puolueet eivät kuitenkaan vuoden 1968 vaalin tavoin muodostaneet valtakunnallista vaaliliittoa, koska kukin halusi varmistaa oman menestyksensä valitsijamiesvaalissa.
Suomen Pankin johtokunnan jäsen, entinen Suomen Työnantajien Keskusliiton toimitusjohtaja ja Elinkeinoelämän valtuuskunnan puheenjohtaja Päiviö Hetemäki oli alkuvuodesta 1977 ehdottanut neljän suurimman puolueen puheenjohtajille, että eduskunta valitsisi Urho Kekkosen uudelleen presidentiksi, mutta ajatus haudattiin Kekkosen itsensä torjuttua sen. Myös professorit Jan-Magnus Jansson ja Veli Merikoski olivat esittäneet presidentin valinnan siirtämistä eduskunnalle.
Vaalitaistelu sujui rauhallisissa merkeissä, koska istuvan presidentin Urho Kekkosen takana oli laaja rintama ja hänen uudelleenvalintaansa pidettiin etukäteen selvänä. Tästä syystä pelättiin kuitenkin äänestysaktiivisuuden jäävän alhaiseksi ja niinpä kaikki puolueet, niin Kekkosen takana olleet kuin muutkin, korostivat voimakkaasti äänestämisen tärkeyttä. Kekkosen kannattajat painottivat presidentin saavutuksia sekä sisä- että varsinkin ulkopolitiikassa, kun muut presidenttiehdokkaat pitivät välttämättömänä presidentin vaihdosta. Heidän mielestään "demokratia ei pelaa", jos sama mies on presidenttinä kovin kauan. SKL:n ehdokas Raino Westerholm arvosteli Kekkosta etenkin tämän asenteesta Israelia kohtaan ja SKYP:n ehdokas Eino Haikala talouspolitiikan laiminlyönnistä. SMP:n ehdokas Veikko Vennamo ilmoitti tietävänsä, että ulkomailla toivotaan presidentin vaihtumista Suomessa, kun taas PKP:n ehdokas Ahti M. Salonen näki yhteiskuntakehityksessä kansalaisten vapauksia rajoittavia piirteitä.
Yksi Kekkosen valitsijamieheksi valittu antoi äänensä SKL:n ehdokkaalle, kansanedustaja Raino Westerholmille. Valitsijamiehistä eniten ääniä keräsi SDP:n ehdokas, Suomen Pankin pääjohtaja Mauno Koivisto. Vaalin tulosta pidettiin äänestäjien luottamuksen osoituksena paitsi Urho Kekkosen johdolla toteutetulle politiikalle, myös Keskustan ja vasemmistopuolueiden hallitusyhteistyölle.
Valitsijamiesten vaaleissa oli yhteensä 2 282 ehdokasta, joista 1 266 oli Kekkosta tukeneilla listoilla. Keskusta, LKP ja RKP olivat vaaliliitossa viidessä, keskusta ja LKP kahdeksassa sekä SKDL ja STP viidessä vaalipiirissä.
Oulu-lehti
Oulu-lehti on Oulun seudulla ilmestyvä kaupunkilehti. Lehti ilmestyy keskiviikkoisin. Jakelualueeseen kuuluvat Oulun kaupungin lisäksi Iin, Kempeleen, Tyrnävän, Limingan, Lumijoen ja Muhoksen kunnat. Lehden jakaa Oulu-Suorajakelu. Lehden levikki on noin 100 000, ja sen lukijapeitto jakelualueella on 72% (vrt. sanomalehti Kalevan lukijapeitto 79%). Lehteä julkaisi 30.9.2018 saakka Joutsen Media Oy ja sen jälkeen julkaisijana toimii Kaleva 365 Oy.
Lehden ensimmäinen numero jaettiin kokeilumielessä oululaisiin koteihin syksyllä 1958. Kokeilun onnistuttua lehden julkaisemista päätettiin jatkaa. Oulu-lehti on Suomen toiseksi vanhin edelleen ilmestyvä kaupunkilehti.
Gutenbergin Raamattu
Gutenbergin Raamattu on latinankielisen Raamatun eli Vulgatan painos, jonka Johannes Gutenberg painoi Mainzissa, Saksassa vuonna 1455. Raamatun painotyöt alkoivat 23. helmikuuta kyseisenä vuonna. Raamattu on kuuluisin kaikista inkunaabeleista eli ennen vuotta 1501 painetuista kirjoista. Raamatun painaminen merkitsi painettujen kirjojen massatuotannon alkua länsimaissa.
Kokonaisuudessaan Raamatussa oli 1 282 sivua. Suurin osa painettiin kaksiosaisena, Vanhana ja Uutena testamenttina. Uskotaan, että Raamattua painettiin yhteensä noin 180 kappaletta, 40 pergamentille ja 140 hamppupaperille. Kyseessä oli mullistava määrä aikana, jolloin kaikki kirjat oli tehty työläästi käsin. Kirjojen painaminen kesti yhteensä kolme vuotta. Tuossa ajassa yksi käsin kopioija olisi tuottanut suunnilleen yhden Raamatun.
Kirjat kuitenkin väritettiin painamisen jälkeen käsityönä. Tämän vuoksi jokainen teos on yksittäiskappale. Kahden värin painomenetelmä kehitettiin myöhemmin.
Vuonna 2003 Raamatusta tunnettiin yksitoista kokonaista pergamenttikappaletta, yksi pergamentille painettu Uusi testamentti sekä 48 suhteellisen täydellistä paperikopiota. Eniten kopioita on Saksassa, kaksitoista kappaletta. Lontoossa on kolme kopiota sekä niin sanottu Bagfordin fragmentti. Neljässä kaupungissa on kaksi kopiota: Leipzigissa, Moskovassa, New Yorkissa ja Pariisissa.
Belgia (3 kpl)
Espanja (2 kpl)
Italia/Vatikaani (1 kpl)
Itävalta (3 kpl)
Japani (1 kpl)
Puola (1 kpl)
Portugali (1 kpl)
Ranska (3 kpl)
Saksa (12 kpl)
Sveitsi (1 kpl)
Yhdistynyt kuningaskunta (8 kpl)
Yhdysvallat (9 kpl)
Venäjä (2 kpl)
Pertti Lehtonen
Pertti Leo Jorma Lehtonen (s. 18. lokakuuta 1956 Helsinki) on pelaajauransa lopettanut suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Lehtosen ura alkoi Helsingin IFK:n junioreissa, mutta hän pelasi ensimmäisen kautensa SM-sarjassa Karhu-Kissoissa kaudella 1973–1974. Seuraavalla kaudella hän siirtyi takaisin HIFK:hon.
Lehtonen pelasi koko uransa kotimaisessa SM-liigassa, jossa hän edusti HIFK:ta kaikkiaan 22 kautta. Lehtonen ehti pelata SM-liigassa ennätykselliset 864 peliä, joka pysyi ennätyksenä aina kauteen 2005–2006, jolloin Erik Hämäläinen nousi pelien määrässä ohi. Pelaajauransa Lehtonen päätti kolmanteen mestaruuteensa vuonna 1998, jonka jälkeen HIFK jäädytti hänen pelinumeronsa (23). Lehtonen edusti Suomen jääkiekkomaajoukkuetta neljä kertaa MM-kisoissa ja vuoden 1984 talviolympialaisissa.
Pertti Lehtonen tuli tunnetuksi kovan lyöntilaukauksensa johdosta, ja saikin lisänimen "Ruoska". Hänet muistetaan mestaruusmaalistaan Jokerien Rauli Sohlmanin selän taakse SM-liigan viidennessä loppuottelussa 1983.
Bongi Makeba
Bongi Makeba (20. joulukuuta 1950 – 1985) oli eteläafrikkalainen laulaja-lauluntekijä.
Bongi Makeba oli laulaja Miriam Makeban tytär tämän ensimmäisestä avioliitosta. Vuonna 1980 julkaistu "Bongi Makeba, Blow On Wind" jäi Bongi Makeban ainoaksi albumiksi, kun hän kuoli vuonna 1985. Hänen laulujaan kuultiin silloin tällöin myös hänen äitinsä ohjelmistossa.
Clarks
C. and J. Clark Ltd, paremmin tunnettu nimellä Clarks, on brittiläinen korkealaatuisten kalliimman hintaluokan jalkineiden valmistaja. Yhtiön päämaja on Streetin kylässä Somersetissä.
Vuonna 1830 Cyrys Clark ja hänen veljensä James valmistivat ensimmäiset lampaannahkatossut Streetissä, Englannissa. Tuotanto kasvoi nopeasti vuonna 1856 hankittujen Singer-ompelukoneiden myötä. William Clark kehitti jalan luonnollista muotoa myötäilevän "Hygienic Linen", josta tuli menestys.
1900-luvun alusta 1940-luvulle kehitettiin uusia tekniikoita ja materiaaleja, joilla pyrittiin saamaan kaikki irti massatuotannosta. Tärkeä merkkipaalu oli myös naisten jalkineiden kehittäminen naisten kapeiden nilkkojen mukaisiksi. Tällöin yhtiön johdossa toimi Alice Clark ja John Roger.
Toisen maailmansodan jälkeen yhtiön kasvu jatkui entisestään sen päästessä maailmanmarkkinoille. 1950-luvun alussa Nathan Clark kehitti "Desert Boots" -erämaanilkkurit, joista tuli myyntimenestys. 1960-luvulla Lance Clark suunnitteli kuuluisan "Wallabee"-mallin, yksinkertaiset mokkasiinit, joista muodostui todellinen klassikko.
Nykyään "Clarks" on maailmanlaajuinen yhtiö, se valmistaa yli 50 miljoonaa paria kenkiä vuodessa, työllistää 15 000 työntekijää, ja jonka vuoden 2012 liikevaihto oli 1,4 miljardia puntaa.
Otto von Guericke
Otto von Guericke (30. marraskuuta 1602 Magdeburg – 21. toukokuuta 1686 Hampuri) oli saksalainen valtiomies, fyysikko ja insinööri. Hän kehitti tyhjiöpumppua ja oli varhaisia sähköilmiöiden tutkijoita.
Guericke opiskeli Leydenin yliopistossa lakia ja matematiikkaa. 1627 hän aloitti poliittisen uransa Magdeburgissa, mutta joutui pakenemaan Ruotsiin 30-vuotisen sodan aikana, jossa palveli insinöörinä Kustaa II Aadolfin armeijassa. Guericke palasi sodan jälkeen Magdeburgiin ja vuonna 1646 hänet valittiin kaupungin pormestariksi. Hän toimi pormestarina 35 vuotta ja poliittisen uransa ohella tutki fysikaalisia ilmiöitä ja rakensi kojeita.
Guericke oli tutustunut Gilbertin luonnonfilosofisiin teoksiin. Hän kiinnostui erityisesti tyhjiöön liittyvistä selityksistä. Vuonna 1650 Guericke kehitti tiettävästi ensimmäisen toimivan tyhjiöpumpun. Pumpulla hän järjesti kokeita, jossa tyhjiöön viedyt kynttilät sammuivat, hiiret kuolivat ja ääni vaimeni. Vuonna 1654 järjesti kuuluisaksi tulleen demonstraation, jossa kaksi pallonpuolikasta oli asetettu vastakkain ja niiden välille oli muodostettu tyhjiö. Pallonpuolikkaita ei saatu erotettua toisistaan edes kuudentoista hevosen voimilla.
Gilbertin tutkimus magnetismin ja kappaleiden ominaisuuksien osalta sai Guericken valmistamaan keinotekoisen pallon, jonka hän yritti saada vastaamaan maapalloa koostumukseltaan. Kokeella oli tarkoitus koettaa Gilbertin teoriaa taivaankappaleiden magneettisesta voimasta pysyä taivaalla. Guericke kiinnostui kuitenkin toisesta seikasta, hänen tekemänsä pallo sinkoili kipinöitä, kun sitä hieroi kuivalla kädellä. Hän päätti valmistaa uuden pallon, tällä kertaa puhtaasta rikistä. Rikkipallolla ilmiö voimistui ja sillä saatettiin tehdä monia sähkökenttiin liittyviä kokeita, joita Guericke ei kuitenkaan pystynyt selittämään.
Kokeissaan rikkipallon kanssa Guericke käytti höyheniä, lehtiä ja muita pieniä kappaleita sekä pellavalankaa. Hän totesi pallon tuottaman veto- tai karkotusvoiman siirtyvän lankaa pitkin. Näin Guericke oli huomaamattaan keksinyt ensimmäisen johtimen. Havaintojaan hän ei kuitenkaan osannut hyödyntää, eikä antaa niille luotettavaa selitystä.
Guericke kirjoitti kokeistaan kirjan "Experimenta Nova Magdeburgica de Vacuo Spacio", joka ilmestyi 1672. Kirja käsittelee sekä tyhjiöön että staattiseen sähköön liittyviä havaintoja. Kirja sai laajaa huomiota aikanaan ja rikkipallokokeita toistettiin. Francis Hauksbee kehitti rikkipalloa edelleen.
Galdr
Galdr oli muinaisskandinaavista loitsulaulua. Se laulettiin korkeassa diskantissa.
Galdreja on muuhun muinaisskandinaaviseen runouteen nähden säilynyt vähän; ne pyrittiin pitämään salassa voiman säilyttämiseksi. Snorri Sturluson on kuitenkin Hattatálissa kuvannut niiden runomittaa, joka oli erityisen vaikea ja johon kuului kolmenlaista riimittelyä. Muun muassa alkusointua käytettiin maagisen tehon lisäämiseksi.
Aldehydit
Aldehydit muodostavat orgaanisen yhdisteryhmän, jonka funktionaalinen ryhmä eli toiminnallinen ryhmä on terminaalinen karbonyyliryhmä -CHO, jota voidaan kutsua myös aldehydiryhmäksi.
Aldehydit nimetään IUPAC:n sääntöjen mukaan vaihtamalla alkaanin "-aani"-pääte "-aali"-päätteeksi, esimerkiksi etaani-etanaali. Tyydyttymättömissä aldehydeissä pääte on -"enaali". Jos yhdisteessä on kaksi aldehydiryhmää, saa yhdiste päätteen" -diaali". Alifaattiset eli avoketjuiset aldehydit nimetään pisimmän hiiliketjun mukaan. Useimmiten kuitenkin aldehydeistä käytetään niiden triviaalinimiä; esimerkiksi metanaali on formaldehydi ja etanaali asetaldehydi.
Suoraketjuiset aldehydit eli n-aldehydit nimetään niiden sisältämien hiiliatomien mukaan seuraavasti:
Aldehydejä valmistetaan primäärisiä alkoholeja hapettamalla:
formula_1
Hapettumisen jatkuessa syntyy vastaava karboksyylihappo:
formula_2
Ihmisen nauttima alkoholi (etanoli) muodostaa elimistössä hitaasti aldehydejä, jotka aiheuttavat runsaan alkoholin käytön seurauksena epämiellyttävän tuoksun uloshengitysilmaan useita tunteja myöhemmin.
Koska aldehydien sisältämä karbonyyliryhmä on poolinen (elektronegatiivisempi happi (O) vetää sidoselektroneja puoleensa, jolloin happi saa osittaisen negatiivisen varauksen ja hiili positiivisen), siihen liittyy herkästi atomeja ja ioneja.
Aldehydit hapettuvat herkästi vastaavaksi karboksyylihapoksi.
formula_2
Hydrauksessa aldehydit pelkistyvät vastaavaksi primääriseksi alkoholiksi:
formula_4
Osip Mandelštam
Osip Emiljevitš Mandelštam (ven. Осип Эмильевич Мандельштам, puol. Mandelstam; 15. tammikuuta 1891 Varsova – 27. joulukuuta 1938) on maineikkaimpia neuvostoliittolaisia runoilijoita. Hän syntyi Varsovassa mutta varttui Pietarissa ja piti sitä kotikaupunkinaan. Valmistuttuaan Teniševin kimnaasista hän opiskeli muinaisranskaa Pietarin yliopistossa. Vuosina 1907–1910 hän oleskeli Ranskassa, Saksassa, Sveitsissä ja Italiassa.
Mandelštam aloitti runoilijana 1910 ja oli lähellä akmeistien koulukuntaa. Muita sen huomattavia edustajia olivat Anna Ahmatova ja Nikolai Gumiljov. Mandelštam muutti 1918 Moskovaan ja työskenteli valistusasiain kansankomissariaatissa. Hänet pidätettiin vuonna 1934 Stalinin vastaisesta runoudestaan ja karkotettiin Tšerdyniin nykyiseen Permin aluepiiriin ja myöhemmin Voronežiin. Osip Mandelštam pidätettiin toistamiseen vuonna 1938 ja hän kuoli ”Vtoraja retška”-siirtoleirissä lähellä Vladivostokia.
Country Express
Country Express on Karjaalla elokuussa 1974 perustettu suomalainen kantriyhtye. Johtajanaan Göran Grönqvist yhtye sai vuonna 1976 hitin lainakappaleella ""Daddy Frank"" ja esikoisalbumi "Country Express" myi yli 25 000 kpl saaden kultalevyn. Kyseessä oli ensimmäinen suomalaiselle kantrilevylle myönnetty kultalevy. Seuraava albumi "Relax with Country Express" myi vielä kohtuullisesti, mutta myöhemmät levyt eivät ole menestyneet.
Vuonna 1975 Country Express voitti Göteborgissa pohjoismaisen kantrimestaruuden ja 1978 yhtye pääsi esiintymään Country Music Fan-Fair -tapahtumassa Nashvillessä ja soitti myös Grand Ole Opryssa.
Ennen suurempaa suosiota yhtyeen jäsenet olivat soitelleet mm. dixielandia 1960-luvun puolivälistä lähtien. Tyylinmuutoksen herätteenä oli Kulttuuritalolla vuonna 1969 järjestetty Travellin' Country -kiertue, jonka pääesiintyjiä olivat Bobby Bare ja George Hamilton. Muita innoituksen lähteitä olivat Merle Haggard, Tom T. Hall, Buck Owens ja Charley Pride.
Göteborgissa järjestetty kantrikilpailu oli tarkoitettu harrastajapohjalta toimiville yhtyeille. Kisassa oli yhtyeitä Norjasta, Ruotsista (lähes 30) ja Suomesta (yksi). Loppukilpailu oli 30. elokuuta 1975 ja sitä todisti noin 7000 kuulijaa. Country Expressin voitto oli yksimielinen ja tuomaristo kiitteli yhtyeen tasapainoista kokonaissointia, aitoa C&W-tyyliä, taitavaa neliäänistä laulua ja pehmeää komppia. Palkintona oli esiintymismatka vuoden 1976 pääsiäisen tienoilla Lontoon Wembleyllä järjestetyille Euroopan suurimmille country & western -festivaaleille. Voiton myötä yhtye sai Suomessa tehdä oman televisio-ohjelman.
Amiinit
Amiinit ovat ammoniakin (NH) kaltaisia yhdisteitä, joissa on vetyatomin tai -atomien tilalla orgaaninen ryhmä. Amiinit luokitellaan typpeen sitoutuneiden orgaanisten ryhmien lukumäärän perusteella: Koska tertiäärisessäkin amiinissa on vielä vapaa elektronipari, voi typpeen sitoutua neljäskin orgaaninen ryhmä. Näin syntyy kvaternäärisiä ammonium­yhdisteitä, jotka eivät ole neutraaleja amiineja, vaan positiivisia ioneja. Ne muodostavat suoloja, joissa on pakko olla mukana varaukseltaan negatiivinen anioni.
Amiinit ovat ammoniakin tapaan emäksisiä yhdisteitä. Ne liukenevat veteen muodostaen emäksisen liuoksen ja happojen kanssa amiinit muodostavat ammoniumsuoloja. Suurin osa alifaattisista amiineista on likimain ammoniakin vahvuisia emäksiä. Aromaattiset amiinit (aniliinit) ja heterosykliset aromaattiset amiinit ovat sen sijaan huomattavasti heikompia emäksiä kuin alifaattiset amiinit. Primääriset ja sekundääriset amiinit muodostavat vetysidoksia typessä olevien vetyatomien välityksellä, ja siksi niillä on korkeammat kiehumispisteet kuin samanpainoisilla alkaaneilla.Tertiääriset amiinit eivät muodosta vetysidoksia, koska niissä ei ole yhtään typpeen liittynyttä vetyatomia. Siksi trimetyyliamiinin kiehumispiste (3,5 °C) on paljon alhaisempi kuin 1-aminopropaanin (48,6 °C).
Yksinkertaiset, kevyet amiinit haisevat epämiellyttävälle, kuten ammoniakille: niillä on läpitunkeva, pistävä haju. Esimerkiksi vastaniitetyn heinän ja kalan haju johtuvat pienimolekyylisistä amiineista. Monimutkaisemmat amiinit (joissa ei ole muita funktionaalisia ryhmiä) haisevat virtsalle, ammoniakille, mädälle kalalle tai vastaavalle. Monenlainen elollinen toiminta tuottaa amiineja, joilla on tunnusomainen epämiellyttävä haju; esimerkiksi putreskiini, spermiini, spermidiini ja kadaveriini ovat spermassa esiintyviä diamiineja. Syy tähän on se, että amiinit ovat aminohappojen, elämän peruspalikoiden, hajoamistuotteita.
Heterosykliset amiinit, kuten pyridiini, pyrroli, imidatsoli, indoli ja kinoliini ovat yleisiä orgaanisessa kemiassa ja monilla niistä on tärkeitä biologisia ominaisuuksia. Ne ovat monien lääkeaineiden rakenneosia. Esimerkiksi simetidiini (Tagamet®) on mahahapon eritystä vähentävä H2-salpaaja, joka oli 1980-luvulla maailman eniten myydyin lääke, sisältää imidatsolirenkaan.
Kun primääriset amiinit, R-NH, reagoivat aldehydien tai ketonien kanssa, saadaan yhdisteitä, joilla on hiili-typpi-kaksoissidos. Tällaista yhdistettä sanotaan imiiniksi tai Schiffin emäkseksi. Amiineja voidaan alkyloida ja asyloida. Primääriset ja sekundääriset amiinit reagoivat happokloridien ja anhydridien kanssa jolloin saadaan amideja.
Ammoniakin ja amiinen alkylointi
Ammoniakki ja amiinit ovat hyviä nukleofiilisten substituutioreaktioiden nukleofiilejä. Ammoniakista voidaan valmistaa alkyloimalla amiineja primäärisestä amiinista aina kvaternääriseen ammoniumsuolaan (RNX) asti.
Nitriilien ja amidien pelkistäminen
Nitriilit ja amidit pelkistyvät amiineiksi litiumalumiinihydridillä LiAlH.
Kansainvälinen suvaitsevaisuuden päivä
Kansainvälinen suvaitsevaisuuden päivä on YK:n vuonna 1996 julistama kansainvälinen vuosipäivä, jota vietetään 16. marraskuuta. Edellinen vuosi 1995 oli YK:n "suvaitsevaisuuden vuosi", jolloin 16. marraskuuta hyväksyttiin YK:n suvaitsevaisuuden periaatteiden julistus.
Suvaitsevaisuuden päivänä YK muistuttaa kaikkia kunnioittamaan ihmisten moninaisuutta, vapautta ja tasa-arvoa ja kannustaa erilaisten kulttuurien, yhteiskuntien ja ihmisten väliseen yhteistyöhön, arvostukseen ja vuorovaikutukseen.
Päätös kansainvälisen suvaitsevaisuuden päivän viettämisestä tehtiin YK:n yleiskokouksessa 12.12. vuonna 1996. Päivän ajankohta juontuu siitä, että juuri 16. marraskuuta 1995 Unescon jäsenvaltiot hyväksyivät suvaitsevaisuuden periaatteiden julistuksen (Declaration of Principles on Tolerance).
Unescon julistuksen mukaan suvaitsevaisuus on "meidän maailmamme kulttuureiden, ilmaisutapojemme ja inhimillisten elämänmuotojen rikkaan moninaisuuden kunnioittamista, hyväksymistä ja arvostamista." Julistus myös tarkentaa suvaitsevaisuuden ja ihmisoikeuksien suhdetta:
- Ihmisoikeuksien kunnioittamisen periaatteen mukaisesti suvaitsevaisuuden osoittaminen ei merkitse yhteiskunnallisen epäoikeudenmukaisuuden sietämistä eikä omasta vakaumuksesta luopumista eikä sen heikentämistä. Se merkitsee, että ihminen saa vapaasti pitää kiinni vakaumuksestaan ja hyväksyy sen, että toiset pitävät kiinni omastaan. Se merkitsee sen tosiasian hyväksymistä, että ihmisillä, jotka ovat luonnostaan erilaisia ulkomuotonsa, asemansa, puhetapansa, käyttäytymismuotojensa ja arvojensa puolesta, on oikeus elää rauhassa ja olla sellaisia kuin ovat. Se merkitsee myös, ettei kukaan saa väkisin tyrkyttää näkemyksiään toisille.
Julistuksessa todetaan, että suvaitsevaisuus ei ole vain vaalittava arvo, vaan myös edellytys rauhalle sekä yleiselle taloudelliselle ja sosiaaliselle kehitykselle.
System R
System R oli IBM:n vuosina 1973-1976 tuottama maailman ensimmäinen relaatiotietokantaohjelma. Relaatiomallin teoretisoi vuonna 1970 matemaatikko Edgar F. Codd kirjoituksessaan "Relational Model of Data for Large Shared Data Banks". IBM:n San Jose Research laboratoriossa kehitettiin Coddin ajatuksen pohjalta prototyyppi relaatiomallin toteuttavasta tietokannasta. Projektin yhteydessä syntyi myös SQL-kieli relaatiotietokannan ohjaamiseen.
System R oli pohjana IBM:n myöhemmille tietokannoille, SQL/DS:lle ja DB2:lle, joista jälkimmäisellä nimellä toimiva tuote on käytössä ja kehityksen kohteena edelleen. Alun perin relaatiomallia suunniteltiin vain tiedon hakua varten, mutta System R todisti mallin sopivan mainiosti kaikenlaiseen tapahtumankäsittelyyn.
Drifting
Drifting on Japanissa alkunsa saanut autoharrastuksen muoto. Driftingin idea on ajaa sivuluisussa mahdollisimman suuressa kulmassa koko radan leveyttä hyödyntäen niin suurella nopeudella kuin mahdollista. Suomessa driftingissä on kilpailtu vuodesta 2006.
Drifting sai alkunsa Japanissa. Japanilainen kilpa-kuljettaja Kunimitsu Takahashi omasi 70-luvulla todella aggressiivisen ajotavan, jossa hän pyrki viemään auton ylikovaa mutkaan, joka puolestaan johti yliohjautumiseen minkä Takahashi piti yllä mutkan ajan. Takahashin suoritteiden innoittamana Japanin mutkaisilla vuoristoteillä ajetut laittomat Touge-kilpailut alkoivat matkia kyseistä ajotapaa. Tuolloin driftingiä ei kuitenkaan pidetty itsenäisenä kilpailulajina.
Nykymuodossa tunnetuksi kilpailulajiksi drifting muodostui vasta 2000-luvulla, kun Japanin ensimmäinen D1GP järjestettiin vuonna 2001. Tätä ennen kilpailut olivat keskittyneet yksilösuoritteisiin, kun D1GP toi mukaan pariajofinaalit, tandem-vaiheen. Samalla myös tuomarointiin kirjoitettiin selkeät kriteerit ja lajia voitiin alkaa pitämään vakavasti otettavana moottoriurheilun muotona. Lajina drifting rantautui Suomeen vuonna 2006. Vuonna 2011 AKK Motorsport tunnusti lajin virallisesti myöntämällä sille trophy-arvon. Vuodesta 2011 laji on omannut SM-arvon.
Suomessa järjestetään drifting-kilpailuja muun muassa FPDA:n ja Radalle.com-tapahtumissa.
Walesin cup
Walesin cup (, ) on vuosittainen walesilainen cup-muotoinen jalkapallokilpailu.
Cupin järjestää Walesin jalkapalloliitto. Cup on pelattu joka vuosi vuodesta 1876 maailmansotavuosia lukuun ottamatta.
Cupiin saavat osallistua nykyisin vain Walesin sarjoissa pelaavat joukkueet. Ennen vuotta 1996 cupiin saivat ottaa osaa myös Walesin rajan lähellä sijaitsevat englantilaisjoukkueet. Kuitenkin vain vuonna 1992 perustetun Walesin liigan joukkueilla oli mahdollisuus edetä kilpailun voiton kautta UEFA Cupiin (aikaisemmin Cup-voittajien Cupiin). Samalla kiellettiin myös Englannin sarjoissa pelaavien walesilaisjoukkueitten osanotto. Tämän vuoksi perustettiin erillinen FAW Premier Cup, johon Englannissa pelaavat walesilaiset ammattilaisjoukkueet saivat osallistua.
Kausien 1961–1962 ja 1984–1985 välillä loppuottelu oli kaksiosainen. Kauteen 1970–1971 saakka voittaja ratkaistiin ainoastaan pisteiden, ei vierasmaalisäännön tai maalieron perusteella. Jos otteluiden jälkeen pisteet olivat tasan, pelattiin uusintaottelu.
Tuomiopäivä (sarjakuvahahmo)
Tuomiopäivä () on DC Comics -kustantamon sarjakuvissa esiintyvä supervoimakas hirviö. Dan Jurgensin luoma hahmo esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1992 "Superman: The Man of Steel" -sarjakuvalehden numerossa 17.
Tuomiopäivä on ensisijaisesti Teräsmiehen vihollinen ja maineeseen hän nousikin oltuaan ensimmäinen olento, joka tappoi (DC Comicsin virallisessa sarjakuvajatkumossa) Teräsmiehen. Teräsmies ei tietenkään pitkään pysynyt kuolleena (itse asiassa tuli takaisin jo pari kuukautta kuolemansa jälkeen), mutta tapahtumana Teräsmiehen kuolema ("Death of Superman" -sarjakuvatrilogia 1992–1993) oli niin suuri, että se huomioitiin myös monien maiden medioissa.
Tiku ja Taku
Tiku ja Taku (, johdannos sanasta Chippendale) ovat The Walt Disney Companyn piirroselokuvissa ja -sarjoissa sekä sarjakuvissa esiintyvät kaksi maaoravaa, jotka aiheuttavat kaikenlaista harmia Aku Ankalle, Mikki Hiirelle ja Plutolle. Ensimmäisen kerran maaoravat esiintyivät sotapropagandapiirroselokuvassa "Pluto vartiossa" (1943), tuolloin vielä nimettöminä mutta valmiiksi kehiteltyinä hahmoina.
Monet Tiku ja Taku -piirroselokuvat ovat vauhdikkaita ja ilkikurisia, täynnä koomista toimintaa. Esimerkiksi voi mainita elokuvan, jossa Aku viettää rauhallista joulua ja oravat ilmestyvät taloon vohkimaan pähkinöitä ja makeisia. Aku yrittää puolustaa kotirauhaansa ja pysäyttää ryövärit, mutta maaoravat onnistuvat voittamaan ankan ja poistuvat talosta mukanaan paljon Akun herkkuja. 
Vuonna 1989 Tiku ja Taku pääsivät päätähdiksi sarjaan "Tikun ja Takun pelastuspartio".
Tikun () tunnistaa mustasta nenästä. Takun () nenä on punainen ja hänellä on myös pieni hiustupsu päälaella. Monissa jaksoissa Tiku näytetään enemmän järkeä käyttävänä, kuin Taku.
Maailman nisäkkäille suomenkielisiä nimiä laatineen toimikunnan ehdotus maaoravien uudeksi suomenkieliseksi nimeksi on "tikutakut". Suomen kielen lautakunta piti muun muassa tätä nimiehdotusta kuitenkin "tyylilajiltaan häiritsevän poikkeavana".
Viipurin maalaiskunta
Viipurin maalaiskunta () on entinen Suomen kunta luovutetussa Etelä-Karjalassa, joka nykyisin kuuluu Venäjälle. Viipurin maalaiskunta ympäröi Viipurin kaupunkia ja Viipurinlahden pohjukkaa. Kunta rajoittui lännessä Säkkijärveen, Vahvialaan ja Nuijamaahan, pohjoisessa Jääskeen ja Antreaan, idässä Heinjokeen ja Kuolemajärveen sekä etelässä Johannekseen ja Viipurille kuuluneeseen Uuraaseen. Viipurin maalaiskunnassa oli myös Ihantalan kirkonkylä, jossa kuuluisat taistelut käytiin.
Viipurin pitäjä lienee muodostunut Torgils Knuutinpojan ristiretken ja Viipurin linnan perustamisen jälkeen vuonna 1293. Ensimmäinen kirjallinen maininta Viipurin pitäjästä on vuodelta 1347, Ruotsin kuninkaan Maunu Eerikinpojan verotusta koskevassa käskykirjeessä. Viipurin pitäjä oli pinta-alaltaan laaja, käsittäen koko myöhemmän Rannan kihlakunnan alueen. Viipurin pitäjästä on aikojen kuluessa erotettu linnan eli Siikaniemen seurakunta (joka oli olemassa ainakin vuosina 1542–1710), Säkkijärvi, Koivisto, Johannes, osia Nuijamaasta ja Vahvialasta sekä kaupungin eri seurakunnat.
Viipurin maalaiskunnassa sijaitsi useita viipurilaisten kauppiassukujen hallitsemia kartanoita. Nykyään niistä on olemassa ainoastaan Monrepos ja Kiiskilän kartano.
Ahokas, Alasommee, Alasäiniö, Haankylä (myös "Haka"), Hapenensaari, Hämäläinen, Ihantala, Juustila (myös "Juustilanjoki"), Jyrkilä, Järvelä, Kaipola, Karppila, Kaukola, Kiiskilä, Kilpeenjoki, Kilpeenjoki–Sydänmaa, Kilpeenjoki–Vakkila, Konkkala, Korpelanautio, Kurikkala, Kähäri, Kärki, Kärstilä, Lahti, Lavola, Leppälä, Lihaniemi, Lyykylänjärvi, Mannikkala, Mälkki, Naulasaari, Nikoskela, Nuoraa, Näätälä, Pakkainen, Parkaus, Perojoensuu, Pien-Merijoki, Pietilä, Pihkala, Piispansaari, Porkansaari, Rapattila, Rasalahti, Repola–Lyykylä, Repola–Tervajoki, Rikkola, Ryysylä, Rääsiälä, Saarela, Samola, Savolainen, Suur-Merijoki, Suurpero, Tali, Terävälä, Tikkala, Tirhiä, Uskila, Uusikartano, Vahvaniemi, Vatikivi, Ventelä, Ykspää, Ylivesi, Yläsommee, Yläsäiniö
Lukuvuonna 1937–1938 kunta oli jaettu 27 koulupiiriin.
Kun Viipurin maalaiskunta muun luovutetun Karjalan kanssa valloitettiin takaisin jatkosodan alussa ja palautettiin muun Suomen yhteyteen, paluumuutto alkoi myös Viipurin maalaiskunnan alueelle. Vuoden 1941 loppuun mennessä Viipurin maalaiskunnan alueelle oli palannut 2 047 asukasta. Vuodet 1942 ja 1943 olivat vilkkaita paluumuuton vuosia ja vuoden 1943 lopulla palanneita oli jo 10 870. Paluumuutto jatkui edelleen 1944, mutta Neuvostoliiton suurhyökkäyksen vuoksi suurin osa Viipurin maalaiskunnasta evakuoitiin kesäkuun 16.–17. päivinä.
Viipurin maalaiskunnan väestöä asutettiin jatkosodan jälkeen seuraaviin Uudenmaan kuntiin: Hyvinkään mlk, Lohjan mlk, Nurmijärvi, Tuusula ja Vihti.
Jore Marjaranta
Jorma Olavi ”Jore” Marjaranta (s. 9. lokakuuta 1961 Kemijärvi) on suomalainen laulaja-lauluntekijä, joka on soolouransa lisäksi tullut tunnetuksi yhtyeistä Leningrad Cowboys ja Guitar Slingers.
Jore Marjaranta julkaisi ensimmäisen levynsä The Clap -yhtyeen kanssa 1980. Suuremmalle yleisölle hän tuli tunnetuksi Leningrad Cowboysin laulusolistina vuosina 1989–1996. Vuosina 1987–1991 Marjaranta toimi laulusolistina Albert Järvinen Bronxissa ja Albert Järvinen Bandissä, jossa hän lauloi Albert Järvisen kuolemaan (24.3.1991) asti. Pian Albert Järvinen Bronxiin liittymisen jälkeen Marjaranta aloitti myös Leningrad Cowboysin laulusolistina. Ennen soolouraansa hän lauloi myös Guitar Slingersissä (1991–1999).
Soolouralle Marjaranta siirtyi vuonna 2000, minkä jälkeen hän on julkaissut kuusi sooloalbumia. Viides albumi julkaistiin vuonna 2011 ennen hänen keikkataukoaan. Kuudes levy "VI" julkaistiin keväällä 2015. Soolouralla Marjaranta on tehnyt osan kappaleista itse mutta on tehnyt yhteistyötä myös muiden lauluntekijöiden kanssa, esimerkiksi "VI"-levyn kappaleista suurin osa on Marjarannan ja Nalle Ahlstedtin säveltämiä. Lisäksi levyltä löytyy yksi Marjarannan ja Olli Ahvenlahden yhteissävellys. Marjaranta on sanoittanut kaikki levyn kappaleet Lasse Wikmanin kanssa.
Marjaranta on laulanut useiden elokuvien ja televisiosarjojen tunnusmusiikkia:
Marjaranta voitti Leningrad Cowboys -yhtyeen kanssa Vuoden yhtye -Emman 1993 ja oli vuoden 2000 Emma-gaalassa ehdokkaana Vuoden pop-rock-tulokkaaksi.
Marjaranta on naimisissa ja hänellä on kaksi tytärtä. Hän asui Superiorin kaupungissa Coloradossa Yhdysvalloissa kaksi vuotta 2010–2012. Coloradossa hän oli koti-isänä ja kouluttautui joogaopettajaksi Eldorado Mountain Yoga Ashram’s Shambhava School of Yoga -joogakoulussa. Elokuussa 2012 Marjaranta muutti takaisin Helsinkiin ja työskentelee laulaja-lauluntekijänä, joogaohjaajana ja Asahi-ohjaajana. Lisäksi hän kuuluu myös Speakersforumin puhujiin.Jore Marjarannan soolouran tunnetuimpia lauluja ovat ”Haaveet kaatuu”, ”Miten pelko lähtee”, ”Ikävä”, ”Kävelet tähtiin päin” ja ”Niin kaunis on Helsinki nyt”.
Remscheid
Remscheid on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa Saksassa. Se sijaitsee noin 15 kilometriä Düsseldorfista itään ja noin 35 kilometriä Kölnistä pohjoiseen. Kaupungissa oli vuoden 2016 lopussa 110 611 asukasta. Kaupungin pinta-ala on 74,6 neliökilometriä.
Remscheidin ystävyyskaupunkeja ovat Quimper Ranskassa, Wansbeck Englannissa, Prešov Slovakiassa ja Pirna Saksin osavaltiossa.
Remscheid on perustettu jo 1100-luvulla, mutta se pysyi pikkukylänä 1800-luvulle asti. Kaupungin nimen varhaisia kirjoitusmuotoja olivat remissgeid (1217), Rymscheyd (1351), Reymscheyd (1487) ja Rembscheid (1639). Koko Reinin-Ruhrin alueen talouskasvu johti Remscheidin väkiluvun kasvuun. Koneenrakennus ja työkalujen valmistus olivat kaupungin pääaloja.
Remscheid tuhoutui lähes täydellisesti ilmapommituksissa toisen maailmansodan aikana 31. heinäkuuta 1943. Sodan jälkeen kaupunki jälleenrakennettiin.
Magneettinen fotoni
Magneettinen fotoni on uudentyyppisen säteilyn hypoteettinen välittäjähiukkanen; eräänlainen sähköisen fotonin vastine. Magneettinen fotoni esiintyy joissakin fysiikan teorioissa. Sen olemassaoloa ei kuitenkaan ole pystytty vielä todentamaan ja monet variaatiot on voitu kokeissa falsifioida. Muiden muassa saksalainen fyysikko Rainer W. Kühne on esittänyt teorian, joka sisältää magneettisen fotonin.
Nobel-palkittu Abdus Salam ennusti 1966 magneettisen fotonin olemassaolon.
Bioinformatiikka
Bioinformatiikka on monitieteinen tutkimusala, joka kehittää ja käyttää erilaisia matematiikan, tietojenkäsittelytieteen sekä tilastotieteen menetelmiä biologisten ongelmien ratkaisuun. Bioinformatiikan määritelmä ei kuitenkaan ole täysin vakiintunut. Usein katsotaan, että bioinformatiikalla on kolme pyrkimystä: Organisoida aineistoa, jotta se saadaan tutkijoiden saataville, kehittää työkaluja ja tietoresursseja näiden aineistojen analysointiin sekä käyttää tietoresursseja ja työkaluja biologisten aineistojen analysointiin siten, että tulokset voidaan tulkita biologisesti mielekkäästi.
Bioinformatiikan tutkimuskohteita ovat mm. perimä, geenisekvenssit, proteiinien ja geenien ilmeneminen ja rakenne sekä niiden toiminta. Bioinformatiikkaa sovelletaan myös evoluutiotutkimuksessa. Esimerkkejä bioinformatiikan menetelmiä soveltavista biologisista tutkimusongelmista ovat tautigeenien paikannus ihmisen genomista, eliöiden perimän kartoitus, eliöiden sukulaisuussuhteiden selvittäminen ja geenien ilmentymisen tutkiminen erilaisissa ihmisen taudeissa. Varsinaista bioinformatiikan tutkimusta leimaa tietokoneohjelmien kehitykseen osallistuminen, algoritmien ja mallien kehitys sekä tiedonlouhintamenetelmien soveltaminen biologisten aineistojen analysointiin.
Erona laskennalliseen biologiaan on se, että laskennallisessa biologiassa hypoteesin testaus on korostunut, kun taas bioinformatiikka asettaa enemmän painoa datan hallinnalle ja teknologialähtöisille ratkaisuille.
Suomessa bioinformatiikkaa voi lukea yliopistossa. Ainakin Helsingin, Turun ja Tampereen yliopistot ja Aalto-yliopisto tarjoavat mahdollisuuden bioinformatiikan maisteriopintoihin, ja suuntautumisvaihtoehtona bioinformatiikka on olemassa myös Kuopion yliopiston biotieteiden koulutusohjelmassa.
Suomen ensimmäinen bioinformatiikan professuuri perustettiin Tampereen yliopistoon, Lääketieteellisen teknologian instituuttiin (Institute of Medical Technology) vuonna 1998. Nykyisin bioinformatiikan professoreita on Suomessa ainakin neljä ja alan tutkimusryhmiä parisenkymmentä. Suomessa toimivia bioinformatiikan alan yrityksiä ja tutkimusryhmiä on koottu Bioverkko-listaan.
Doriath
Doriath on kuvitteellinen "sindar"-haltioiden maa J. R. R. Tolkienin kirjassa "Silmarillion". Sitä kutsuttiin nimellä Aidattu Maa, koska sen kuningatar, Melian, kohotti suojaavan kilven, jonka läpi ei päässyt muuten kuin kuningas Thingolin luvalla.
Doriath oli metsäinen valtakunta lähellä Sirion-jokea ja sen alueella oli kolme metsää: Neldoreth (Taur-na-Neldor), Nivrim ja Region, päämetsä. Myös Brethilin ja Nan Elmothin metsät kuuluivat Doriathiin, mutta ne olivat suojaajan kilven ulkopuolella. Doriathin Elu Thingol, Sindarin Korkea Kuningas, katsoi koko Beleriandin omaksi maakseen, Gelionista Belegaeriin.
Haltioiden matkan aikana "vanyar" ja "noldor" ohittivat sen paikan ja heidät vietiin veden yli Tol Eressëaan, kun "teleri" saapuivat. Heidän kuninkaansa Elwë katosi Nan Elmothiin, kun Ulmo palasi hakemaan heitä, osa heistä jäi paikalleen. Heitä alettiin nimittää nimellä Sindar tai harmaahaltiat, ja kun Thingol palasi, hän ryhtyi heidän kuninkaakseen, ja hallitsi Doriathista.
Doriathin nimi oli aluksi Eglador (Anteeksiannon maa tai Haltioiden maa), mutta Puiden Vuosien viimeisenä vuonna Melkorin örkit alkoivat lisääntyä Beleriandissa, Melian kohotti kilpensä, sulkien sisäänsä Neldorethin, Regionin ja Nivrimin metsät. Thingol kutsui kaikki Sindar-haltiat Doriathiin, mutta moni jäi Erämaahan. Beleriandin ensimmäisen taistelun jälkeen moni Laiquendi siirtyi Doriathiin.
Eöl Musta Haltia osti Nan Emrothin Thingolilta, maksaen siitä Anglachel-miekan. Belegostin ja Nogrodin kääpiöt tekivät sopimuksen, jonka mukaan he rakensivat Menegrothin salit, joista tuli Thingolin pääkaupunki.
Kun "noldor" palasivat Keski-maahan Ensimmäisen Ajan alussa, Thingol ei päästänyt heitä Doriathiin, paitsi Finarfinin jälkeläiset, koska nämä olivat hänelle sukua hänen veljensä, Olwën, kautta.
Kun myöhemmin ihmiset saapuivat Beleriandiin, heiltäkin kiellettiin pääsy, mutta Finrodin pyynnöstä Haladin sai asua Brethilissä. Beren, Barahirin poika, pääsi Melianin kilven läpi, kuten Melian oli ennustanut, ja saapui Neldorethiin. Siellä Thingolin tytär, Lúthien, rakastui tähän. Silmarilin palautuksen jälkeen suuri hukka Carcharoth saavutti myös kilven, mutta Thingol, Beren ja Thingolin kapteenit Beleg ja Mablung metsästivät ja tappoivat pedon.
Túrin lähetettiin Doriathiin, jotta hän eläisi siihen ikään, että voisi lähteä Keski-maasta. Myöhemmin hänen äitinsä ja sisarensa, Morwen ja Nienor, asuivat siellä, ennen katoamistaan.
Húrin toi Nargothrondin aarteet Doriathiin, kun Finrodin valtakunta oli kaatunut, ja Thingol yhdisti Berenin ja Lúthienin Silmarilin Nauglamiriin, kääpiöiden kaulakoruun. Kääpiöt hyökkäsivät Thingolin kimppuun, surmaten tämän, ja varastivat kaulakorun Doriathin ensimmäisen ryöstön aikana. Tämän takia Melian lähti ja niin kilpi haipui.
Doriathin elvytti vähäksi aikaa Dior, Berenin ja Lúthienin poika, mutta hänet tappoivat Fëanorin pojat. Myöhemmin Doriath pysyi autiona, kunnes se upposi muun Beleriandin mukana.
Köli (tähdistö)
Köli (latinaksi Carina, lyhenne Car) on tunnettu runsastähtinen eteläisen tähtitaivaan tähdistö. Se kuuluu vanhempaan Argo-laivan (Argo Navis) suurtähdistöön. Tähdistö näkyy leveyasteiden +20° ja -90° välillä, eikä siis näy Suomessa. Se sisältää Canopuksen, tähtitaivaan toiseksi kirkkaimman tähden, ja Eta Carinaen, supermassiivisen tähden, joka sijaitsee Avaimenreikäsumun keskellä ja joka puhaltelee ulkokerroksiaan ulos ja muuttelee kirkkauttaan. Sen arvellaan räjähtävän supernovana tai hypernovana noin 10 000−20 000 vuoden kuluttua.
Chilessä olevalla Euroopan eteläisen observatorion ESOn VLT-teleskoopilla otetussa vuonna 2012 julkistetussa infrapunakuvassa näkyy Kölin sumussa aivan uusia tähtiä, jotka sumu on aiemmin peittänyt. Kölin sumu sijaitsee noin 7 500 valovuoden päässä Maasta Kölin tähdistössä.Tähtiä nimineen:Tähtiä Bayerin nimillä:
Tähtiä Flamsteedin nimillä:
Purje (tähdistö)
Purje (lat. "Vela, Velorum, Vel") on Eteläisellä tähtitaivaalla sijaitseva tähdistö, joka ei näy Suomessa. Tähdistö on vanhan Argo Navis-laivan purje.
Tämän jakoi ranskalainen Lacaille osiin 1763. Muut Argo-laivan tähdistöt ovat Köli, Peräkeula ja Kompassi.
Purjeen tähdistö sisältää Delta Velorumin ja Kappa Velorumin jotka muodostavat yhdessä Kölin Iota Carinae ja Epsilon Carinaen kanssa Väärän ristin. Purjeessa on ns "8 purkauksen sumu" ja supernovajäännös jonka keskellä on pulsari.