hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Daniel (Venäjä)
Daniel Aleksandrovitš (, 1261 – 4. maaliskuuta 1303 Moskova) oli Aleksanteri Nevskin pojista nuorin. Hän sai perinnökseen vähäisimmän ruhtinaskunnan, Moskovan, ja oli sen ensimmäinen ruhtinas.
Daniel kävi taistoon veljiensä Pereslavlin Dimitrin ja Gorodetsin Andrein kanssa oikeudesta hallita Vladimiria ja Novgorodia. Dimitrin kuoleman 1294 jälkeen Daniel liittoutui Tverin ruhtinaan Mikaelin ja Pereslavlin Iivanan kanssa Andreita vastaan. Vuonna 1300 hän vangitsi "kavalalla juonella" Rjazanin hallitsijan, joka luovutti hänelle linnoituksensa Kolomnassa. Sen jälkeen Daniel hallitsi koko Moskvajoen juoksua. Vuonna 1302 hänen lapseton serkkunsa Pereslavlin Iivana jätti hänelle perinnöksi kaikki maansa, mukaan lukien Pereslavl-Zalesskin.
Danielin kunniaksi on luettu ensimmäisen Moskovan luostareiden perustaminen. Hänet kanonisoitiin pyhäksi 1652.
Akhalkalaki
Akhalkalaki (, "uusi kaupunki", ) on kaupunki Akhalkalakin piirikunnassa Samtskhe-Džavakhetin hallintoalueella Georgiassa. Kaupungissa on noin 9 800 asukasta (vuonna 2002).
Georgia, Azerbaidžan ja Turkki ovat päättäneet uuden Bakusta Tbilisin ja Akhalkalakin kautta Karsiin kulkevan rautatielinjan rakentamisesta ja perusparantamisesta. Akhalkalakin ja Karsin välistä osuutta lukuun ottamatta rautatie on jo olemassa. Akhalkalakissa oli vuoteen 2007 saakka venäläinen sotilastukikohta, jonka Venäjän keisarillinen armeija perusti alun perin vuonna 1910. Kylmän sodan aikana tukikohdassa oli jopa 15 000 puna-armeijan sotilasta. Neuvostoliiton romahtamisen jälkeen tukikohta toimi merkittävänä työnantajana kaupungille.
Beta Canis Majoris
Beta Canis Majoris (β CMa / β Canis Majoris) eli Mirzam, Murzim tai Murzam tai (arab. "Al Murzim") on Ison koiran tähdistössä oleva sininen jättiläistähti. Tähden näennäinen kirkkaus vaihtelee välillä 1,95–2,00 noin kuuden tunnin jaksoissa erään arvion mukaan korkeudella 0,05 m. Tähti on Beta Cephei -tyyppinen muuttuva tähti.
Näitä kuumia sinisiä sykkiviä muuttujia kutsutaan myös Beta Canis Majoris -muuttujiksi. Etäisyys n. 500±50 valovuotta. Absoluuttinen kirkkaus -3,95. Spektrityyppi B1II-III. Väri-indeksi B-V -0,23. Tämän kuuman tähden pintalämpötila on 22 000 kelviniä. Kokonaissäteily eli todellinen luminositeetti 19 000 aurinkoa. Säde 8 aurinkoa.
Tämän tähden suunnassa on harvemman tähtienvälisen aineen "tunneli".
Otar Ioseliani
Otar Ioseliani (, s. 2. helmikuuta 1934, Tbilisi) on georgialainen elokuvaohjaaja, joka asuu nykyään Ranskassa Neuvostoliiton aikaisen sensuurin pakotettua hänet lähtemään maasta.
Ioseliani opiskeli musiikkia ja taidetta Tbilisin konservatoriossa, minkä jälkeen hän muutti Venäjälle ja opiskeli Moskovan yliopistossa ja VGIK-elokuvakoulussa. Hänen ensimmäinen elokuvaohjauksensa "Sapovnela" valmistui vuonna 1959. Vuonna 1975 valmistunut "Pastorali" vertaili Neuvostoliiton maaseudun ja kaupunkien elämäntyyliä toisiinsa ja voitti palkintoja Cannesissa ja Berliinissä. Muutettuaan Eurooppaan hänen elokuvansa "Les favoris de la Lune" (1985) ja "Et la lumière fut" (1989) on palkittu Venetsian elokuvajuhlilla.
Belgradin Punainen tähti
Belgradin Punainen tähti eli Fudbalski klub Crvena zvezda (Фудбалски клуб Црвена звезда) on vuonna 1945 perustettu belgradilainen, Jugoslavian ja myöhemmän Serbia ja Montenegron menestyksekkäin jalkapalloseura yhdessä verivihollisensa, paikallisvastustaja FK Partizanin kanssa. Crvena Zvezda on Serbian suosituin jalkapalloseura. Seuralla on myös joukkueet muun muassa jääkiekossa ja koripallossa.
Punainen tähti voitti Euroopan cupin vuonna 1991 ja pelasi vuonna 1979 Borussia Mönchengladbachia vastaan UEFA Cupin loppuottelussa. Maansa (Jugoslavia / Serbia ja Montenegro / Serbia) mestaruuden se voitti 25. kerran ja cupin 22. kerran vuonna 2007.
Monet myöhemmin Euroopan korkeimmissa sarjoissa menestyneet pelaajat, kuten esimerkiksi Dejan Savićević, Vladimir Jugovic, Siniša Mihajlović, Dejan Stanković ja Dragan Stojković, ovat uransa aikana pelanneet Punaisessa tähdessä.
Seuran kannattajat tunnetaan nimellä Delije.
Stockmannin Helsingin tavaratalo
Stockmannin Helsingin tavaratalo voi tarkoittaa:
Olipa kerran ihminen
Olipa kerran ihminen ("Il était une fois... l'Homme") on Albert Barillén ohjaama ranskalaisen animaatiosarjan "Olipa kerran..." ensimmäinen osa, joka valmistui vuonna 1978. Sarjassa seurataan ihmiskunnan historiaa aikojen alusta nykyaikaan ja saastumisen pilaamaan hypoteettiseen lähitulevaisuuteen.
Suomenkielisen version on tuottanut Yle Import vuonna 1978 ja se on esitetty Ylen tv-kanavalla pariin otteeseen. Sarjassa on 26 jaksoa, joiden yhteiskesto on 13 tuntia. Yksi jakso kestää noin 26 minuuttia. Vuonna 2005 jaksot julkaistiin DVD-levyillä. Suomalaisina ääninä ovat Jarmo Heikkinen, Seppo Kolehmainen, Irma Martinkauppi, Rauni Järvilehto, Tiina Harpf ja Maria Salo. Sarjan jaksot on julkaistu 1990-luvulla myös VHS-kasetteina. VHS-julkaisujen dubbauksista vastasi Golden Voice Oy.
Sarjan viimeisessä jaksossa ollaan tulevaisuudessa, jossa liikaväestö ja saasteet koettelevat ihmiskuntaa. Silloin syttyy ydinsota, jossa maapallo tuhoutuu melkein kokonaan. Ainoastaan avaruuteen jää ihmisiä, jotka pyrkivät palauttamaan Maan taas asuttavaksi. Jakson lopuksi kuitenkin muistutetaan, ettei tällaisen kauhuskenaarion tarvitse välttämättä toteutua, jos ihmiset kykenevät ratkaisemaan ongelmansa. Sarjan alku- ja loppumusiikkina on katkelma Johann Sebastian Bachin urkuteoksesta "Toccata ja fuuga d-molli".
Anheuser-Busch InBev
Anheuser-Busch InBev N.V. (lyh. AB InBev) on maailman suurimpia panimoyhtiöitä. Se oli aikaisemmin nimeltään InBev mutta muutti nimensä nykyiseen muotoon ostettuaan vuonna 2008 yhdysvaltalaisen panimoyrityksen Anheuser-Buschin. Yhtiön palveluksessa on 116 000 henkilöä 30 maassa. Sillä on yli 300 tuotemerkkiä, joista 13:n myynti ylittää miljoona dollaria vuodessa. Yhtiön globaaleja tuotemerkkejä ovat Budweiser, Stella Artois ja Beck's, pienempiä monikansallisia merkkejä Staropramen, Leffe ja Hoegaarden ja alueellisia merkkejä, muun muassa Bud Light, Skol, Brahma, Quilmes, Labatt's Blue, Michelob ja Harbin.
InBev-yhtiö syntyi belgialaisen Interbrewin ja brasilialaisen Companhia de Bebidas das Américasin eli AmBevin yhdistyessä vuonna 2004. Siitä tuli maailman suurin oluenvalmistaja, kun se osti Anheuser-Buschin.
Epsilon Indi
Epsilon Indi on eräs Aurinkoa lähimmistä tähdistä. Tämä oranssi, aurinkoa selvästi pienempi tähti sijaitsee nykyisin Tukaanin tähtikuviossa. Tähdellä on erittäin suuri liikenopeus.Epsilon Indiä kiertää ruskea kääpiö, tai oikeammin kaksoiskääpiö, 1 459 AU:n etäisyydellä. Kiertoaika on 63 000 vuotta. Ruskeassa kääpiössä havaitaan metaania.
Kaksoiskääpiöistä suuremman (B) massa on 47±10 x Jupiterin massa ja pienemmän (C) 28±7, ja niiden välinen etäisyys on 2,65 AU:ta. (43?) Kääpiöiden kiertoaika toistensa ympäri on 15 vuotta.
Timo Jurkka
Timo Sakari Jurkka (s. 6. lokakuuta 1963 Helsinki) on suomalainen näyttelijä ja muusikko. Hän on esiintynyt muun muassa Lasse Sievisen roolissa televisiosarjassa "Salatut elämät".
Jurkka sanoittaa, säveltää ja esittää laulujaan kitaran säestyksellä. Hän on esiintynyt Espoon teatterissa, Pyynikin kesäteatterissa ja Teatteri Jurkassa.
Jurkan isä oli näyttelijä Sakari Jurkka. Jurkka asuu Lopella vaimonsa ja lastensa kanssa.
The Rolling Stones Rock and Roll Circus
The Rolling Stones Rock and Roll Circus on The Rolling Stonesin konserttielokuva vuodelta 1968. Konsertista julkaistiin CD ja video vuonna 1996 ja DVD vuonna 2004.
The Rolling Stonesin etsiessä uutta tapaa mainostaa vasta ilmestynyttä albumiaan "Beggars Banquet" Mick Jagger keksi idean sirkusteeman ympärille rakentuvasta konsertista, joka esitettäisiin televisiossa. He kutsuivat esiintymään myös vierailevia muusikoita, joihin kuuluivat John Lennon (Yoko Onon kanssa), The Who, Eric Clapton (vasta hajonneesta Creamista), Taj Mahal, Jethro Tull ja Marianne Faithfull (Jaggerin silloinen tyttöystävä). Pelkästään tätä tilaisuutta varten Lennon, Clapton, Keith Richards ja Mitch Mitchell (The Jimi Hendrix Experiencestä) muodostivat kokoonpanon The Dirty Mac.
Konsertti esitettiin kutsuyleisön edessä TV-studiossa sirkustelttaa matkivissa lavasteissa. Konsertti alkoi 11. joulukuuta noin kello 14, mutta esitysten välit veivät suunniteltua enemmän aikaa, ja kamerat menivät jatkuvasti epäkuntoon, minkä seurauksena viimeinen esitys tapahtui vasta seuraavana aamuna lähes kello 5. Siihen mennessä yleisö ja The Rolling Stonesin jäsenet Jaggeria lukuun ottamatta alkoivat näyttää uupuneilta. Mick Jagger ei ollut The Rolling Stonesin esiintymiseen tyytyväinen verrattuna erityisesti The Whon ja The Dirty Macin esiintymiseen. Tämän seurauksena yhtye hyllytti projektin aikomuksenaan työskennellä sen parissa myöhemmin, mutta Brian Jonesin kuolema heinäkuussa 1969 peruutti suunnitelmat.
Konsertti oli ensimmäinen suurempi Jethro Tullille ja ainoa Tony Iommin kanssa (tosin ainoastaan Ian Anderson äänitettiin livenä). The Who esitti konsertissa ensimmäisiä kertoja rock-oopperan livenä. Lennon esiintyi ensimmäistä kertaa ilman The Beatlesia ja ensimmäistä kertaa livenä sitten vuoden 1966 Candlestick Parkin konsertin San Franciscossa. Konsertti oli myös viimeinen Brian Jonesin virallinen esiintyminen ja siten myös viimeinen, missä The Rolling Stones esiintyi alkuperäisessä kokoonpanossaan.
Ron Wood
Ron Wood (Ronald ”Ronnie” David Wood, s. 1. kesäkuuta 1947 Hillingdon, Lontoo) on brittiläinen muusikko. Hän on ollut The Rolling Stonesin toinen kitaristi vuodesta 1976 lähtien. Aiemmin hän on soittanut muun muassa yhtyeissä The Faces, The Creation ja The Jeff Beck Group. Ron Wood on julkaissut myös sooloalbumeita.
Wood on tunnettu muun muassa Fender Stratocaster -kitarasta, sekaisin kammattavasta permanentistaan ja maalauksistaan, joille hänellä on jopa oma taidegalleria.
Wood käyttää muun muassa suomalaisen Kari Niemisen valmistamia Versoul-kitaroita.
Woodilla on oma radio-ohjelmansa "Ronnie Wood Show", joka pyörii noin vuoden aina Rolling Stonesin seuraavaan kiertueeseen saakka. "Ronnie Wood Show’ssa" hän soittaa vanhoja rockklassikoita ja kertoo niiden taustoista ja omista kokemuksistaan rockmaailmassa. Ohjelmassa käy myös vieraita.
Woodilla on entuudestaan neljä lasta ja vuonna 2016 hänelle ja hänen nykyiselle vaimolleen Sally Woodille syntyi vielä kaksoset, Gracie Jane ja Alice Rose -nimiset tytöt. Pari avioitui vuonna 2012.
Woodilla diagnosoitiin keuhkosyöpä keväällä 2017. Syöpäkasvain poistettiin leikkauksella.
61 Cygni
61 Cygni (61 Cyg) on eräs lähimmistä tähdistä, kahden oranssin aurinkoa pienemmän tähden muodostama kaksoistähti Joutsenen tähtikuviossa. 61 Cygnin etäisyys on 11,40 valovuotta. Se on juuri ja juuri nähtävissä paljain silmin. Kaksoistähden molemmat osat ovat noin kuusi miljardia vuotta vanhoja eli selvästi vanhempia ja viileämpiä kuin Aurinko.
Molempien tähtien metallipitoisuus on 0,79 Auringon metallipitoisuudesta. Tähdillä on erittäin suuri ominaisliike, eivätkä ne ole peräisin Linnunradan kiekosta niin kuin oma Aurinkomme. Tämän kaksoistähtijärjestelmän ympäriltä on havaittu pölyä. Friedrich Bessel mittasi tähden etäisyyden Maasta ensimmäisenä parallaksimittausta käyttämällä vuonna 1838.
Tähdeltä on moneen otteeseen väitetty löydetyn planeettoja jo 1940-luvulta lähtien, mutta havaintoja ei ole kyetty varmistamaan.
Tähden auringonpilkkujaksot (tähdenpilkkujaksot, aktiivisuusjaksot) on mitattu tähtien spektreistä samoin kuin pyöriminen. Molemmilla tähdillä esiintyy leimahduksia, roihupurkauksia.
Delta Pavonis
Delta Pavonis (δ Pav / δ Pavonis) on hyvin aurinkomainen tähti 
Riikinkukon tähtikuviossa eteläisellä tähtitaivaalla, niin etelässä, ettei tähti näy Suomessa. Tähti on spektriluokkaansa nähden kirkas ja siksi "vanha" tähti, joka on kirkastumassa pois pääsarjasta.
Tähti saattaa olla kehittymässä alijättiläiseksi.
Etologia
Etologia on biologian tieteenhaara, joka tutkii eläinten käyttäytymistä, yleensä keskittyen käyttäytymiseen luonnollisissa olosuhteissa. Toinen eläinten käyttäytymisen tutkimista kuvaava käsite on behaviorismi, mutta tämä viittaa yleensä opittujen käyttäytymismallien tutkimiseen laboratorio-olosuhteissa.
Lukuisat luonnontieteilijät ovat tutkineet eläinten käyttäytymistä kautta aikojen. Yleinen mielipide on, että modernin etologian tieteenhaara alkoi 1930-luvulla hollantilaisen biologin Nikolaas Tinbergenin ja itävaltalaisten biologien Konrad Lorenzin ja Karl von Frischin työn johdosta, josta he saivat Nobelin lääketieteen palkinnon vuonna 1973. Etologia on yhdistelmä laboratorio- ja kenttätutkimusta, jolla on vahvat siteet neuroanatomian, ekologian ja evoluution kaltaisiin tieteenhaaroihin. Etologit ovat tyypillisesti kiinnostuneita tietystä käyttäytymismallista (tietyn eläinlajin sijaan) ja usein tutkivat yhden tyyppistä käyttäytymistä (esimerkiksi aggressiota) lukuisissa toisiinsa liittymättömissä eläinlajeissa.
Halu ymmärtää eläimiä on tehnyt etologiasta nopeasti kasvavan alan. 21. vuosisadan käänteen jälkeen, monet eläinten välisen kommunikaation, kulttuurin, tunteiden, oppimisen ja seksuaalisen käyttäytymisen kaltaiset asiat, joita asiantuntijat olivat pitkään ajateleet ymmärtäneensä, ovat tulleet uudelleen tarkastelun kohteiksi ja niistä on tehty uusia päätelmiä.
Etologian ja eläinten käyttäytymisen ymmärtäminen voi olla tärkeää eläinten koulutuksessa. Ottamalla huomioon eri lajien tai rotujen luonnolliset käyttäytymismallit kouluttaja voi valita yksilöt, jotka soveltuvat parhaiten tietyn tehtävän suoritukseen. Tämä mahdollistaa myös sen, että kouluttaja voi kannustaa luonnollisten käyttäytymismallien suorittamiseen sekä ei-toivottujen käyttäytymismallien lopettamiseen.
Koska etologiaa pidetään biologian tieteenhaarana, etologit ovat olleet erityisen kiinnostuneita käyttäytymismallien evoluutiosta ja näiden ymmärtämisestä luonnonvalinnan näkökulmasta. Charles Darwinia voidaan tietyssä mielessä pitää ensimmäisenä modernina etologina. Hänen "Tunteiden ilmeneminen ihmisissä ja eläimissä" -kirja teki vaikutuksen moneen sen ajan etologiin. Hän jatkoi käyttäytymismalleihin kohdistuvaa kiinnostustaan rohkaisemalla mentoroitavaansa George Romanesia, joka tutki eläinten oppimista jä älyä käyttäen antropomorfista menetelmää, joka ei saanut tukea tiedeyhteisöltä.
Muut Oskar Heinrothin ja Julian Huxleyn kaltaiset varhaiset etologit sen sijaan keskittyivät käyttäytymismalleihin, joita voidaan kutsua vaistonvaraisiksi (tai luonnollisiksi) siinä mielessä, että ne ilmenevät tietyn eläinlajin kaikissa yksilöissä tiettyjen olosuhteiden vallitessa. He rakensivat etogrammin (kuvauksen lajin luonnollisista käyttäytymisen päälajeista ja niiden yleisyyksistä) aina kun he aloittivat uuden eläinlajin käyttäytymismallin tutkimisen. Tämä tarjosi käyttäytymismalleista objektiiviseksi uskotun ja kumulatiivisen tietokannan, jota myöhemmät etologit saattoivat tarkistaa ja täydentää.
Eta Cassiopeiae
Eta Cassiopeiae (η Cas / η Cassiopeiae) eli Achird on kaksoistähti melko lähellä, 19,4 valovuoden päässä Auringosta. Tähtipari koostuu aurinkoa muistuttavasta tähdestä ja himmeästä oranssinpunaisesta kääpiötähdestä.
Nürburgring
Nürburgring on Saksassa sijaitseva moottorirata.
Nimensä Nürburgin linnan mukaan saanut rata sijaitsee Adenaun kunnassa Eifel-vuoristossa. Aluksi rata oli maantierata, ja sen pituus vaihteli. Kuuluisimmalla näistä on pituutta 20,8 km (Nordschleife).
Ensimmäinen kilpailu radalla ajettiin 18. kesäkuuta 1927, jolloin pidettiin radan avajaiset. Saksan Grand Prix järjestettiin radalla miltei tauotta aina vuoteen 1976 (vuonna 1960 kilpailtiin AVUS-radalla ja vuonna 1970 Hockenheimissa). Vuonna 1976 radan turvallisuus ei enää vastannut ajan vaatimuksia ja Niki Laudan onnettomuuden jälkeen radan kansainväliset kilpailut päättyivät väliaikaisesti miltei täysin.
Nykyisin vanhempi "Nordschleife" on kilpailukäytössä joitain kertoja vuodessa pääasiassa kestävyysajoissa (mm. Nürburgringin 24 tunnin ajo), ja muulloin autotehtaiden testiratana sekä turistinähtävyytenä yleisön käytettävissä. Radalle pääsee ajamaan omalla autolla tai moottoripyörällä maksamalla ratamaksun, joka on yhdeltä kierrokselta 26 euroa. 4 kierrosta maksaa 95€, 9 kierrosta 198€ ja 25 kierrosta 490€. 
Tammikuulta joulukuulle voimassa oleva kausikortti maksaa 1445 euroa.
Vuonna 1981 alueelle alettiin rakentaa nykyisin käytössä olevaa 4,5 kilometrin pituista rataa, joka liittyy osittain vanhaan rataan.
Uudella radalla käytiin ensimmäinen kilpailu nimellä Euroopan GP vuonna 1984 Sen voitti Alain Prost. Vuonna 1985 radalla ajettiin Saksan GP, jonka jälkeen kilpailuihin tuli pitkä tauko. Vuodesta 1995 lähtien radalla on ajettu Euroopan GP, poikkeuksena vuodet 1997 ja 1998, jolloin kilpailun nimenä oli Luxemburgin GP. Vuodesta 2007 alkaen Saksassa on ajettu vain yksi kilpailu, joten Nürburgring vuorottelee Hockenheimin kanssa Saksan GP:n järjestämisestä vuorovuosin. Tosin vuoden 2007 kisa ajettiin yhä nimellä Euroopan GP, koska Nürburgringillä ei ollut oikeuksia Saksan GP -nimen käyttöön. Kauden 2008 kisa ajettiin Hockenheimissa, joten Nürburgring ei ollut kauden kisakalenterissa.
Muita tunnettuja radalla käytäviä kilpailuja ovat Nürburgringin 1 000 kilometrin kilpailu, sekä DTM-, GP2- ja Formula 3 -luokkien kilpailut
Selostaja Matti Kyllönen luonnehti rataa kauden 1998 Luxemburgin Grand Prix'ssa seuraavalla tavalla:
"Punataustaiset kilpailut eivät kuuluneet Formula 1:n MM-sarjaan."
Radan alueella järjestetään vuosittain suosittu Rock am Ring -musiikkifestivaali, joka kerää alueelle yli satatuhatta vierailijaa. Maailman huippuartisteista festivaaleilla on vuosien saatossa esiintynyt muun muassa Coldplay, Green Day, Metallica sekä U2.
Heb sed
Heb sed (myös nimellä Sed festivaali) oli muinaisessa Egyptissä pidetty faraoiden järjestämä juhla. Juhlan nimen arvioidaan liittyvän sakaalijumalaan nimeltä Wepwawet tai Sed. Juhlaa faaraot yleensä viettivät oltuaan vallassa kolmenkymmenen vuoden ajan. Siinä farao kävi läpi useita uskonnollisia riittejä, joiden tarkoituksena oli osoittaa hänen edelleen olevan hyväkuntoinen ja kyvykäs hallitsija.
'Heb sed' -juhla toistettiin aina kolmen vuoden välein sen jälkeen, kun sitä oli kerran vietetty. Jotkut faaraot pelkäsivät, etteivät he elä kyllin vanhoiksi viettääkseen heb-sediä ja siksi he aikaistivat juhlaansa. Näihin faaraoihin kuuluivat muiden muassa Ramses II ja Hatsepsut.
Muinaisesta Egyptistä on löydetty satoja mainintoja Sed festivaalin vietosta. Juhlaa viettivät esim. varhaiset faraot Djoser ja Den sekä Pepi I, joka oikealla olevassa kuvassa on pukeutut Hed Sed juhlan viettoa varten.
Egyptiläinen tutkija Aymen Ibrahem on viimeaikaisissa tutkimukissaan tullut siihen tulokseen, että "ylimääräisten" (ennen 30. hallitusvuoden), ja ehkä joidenkin muidenkin, Heb Sed juhlien viettoon saattoi olla syynä täydellinen auringonpimennys.
FK Dynamo Kiova
FK Dynamo Kiova () on jalkapalloseura Ukrainan pääkaupungista Kiovasta. Se on yksi Ukrainan sekä entisen Neuvostoliiton menestyneimpiä palloiluorganisaatioita.
Seura perustettiin vuonna 1927 osaksi koko Neuvostoliiton laajuista "Dinamo"-urheiluyhteisöä. Myöhemmin joukkuetta rahoitti ja tuki virallisesti ensin NKVD ja myöhemmin MVD. Toisen maailmansodan aikana Dynamon pelaajat pelasivat kiistellyn niin sanotun kuolemanottelun saksalaismiehittäjistä koottua joukkuetta vastaan. 1950–1980-luvuilla joukkueen pelaajat olivat virallisesti konstaapeleita.
Neuvostoaikoina Kiovan Dynamo oli yksi maan parhaista joukkueista, ja Moskovan lukuisten huippujoukkueiden vakavin haastaja. Kiovan Dynamo toimi usein koko Ukrainan yhdistävänä voimana otteluissa Moskovan joukkueita vastaan. Ukrainan sosialistisen neuvostotasavallan johtajat epävirallisesti nimesivät Dynamon tasavallan "maajoukkueeksi", ja tukivat sitä voimakkaasti. Joukkueesta kehittyikin pikkuhiljaa täysverinen ammattilaisseura.
Joukkueen kulta-aikoina 1970-luvun puolivälistä Neuvostoliiton romahduksen vuosiin saakka joukkuetta valmensi Ukrainan jalkapalloilun suurhahmo Valeri Lobanovskyi. Lobanovskyi valmensi myös Neuvostoliiton maajoukkuetta 1980-luvun loppupuolella ja 1986 MM-kilpailuissa sekä 1988 EM-kilpailuissa, joista jälkimmäisessä joukkue sijoittui hopealle, pelaajisto koostui pääasiassa Kiovan Dynamon miehistä.
Neuvostoliiton hajottua Dynamo tuli osaksi vastaperustettua Ukrainan liigaa ("Vyštša liha") ja 1990-luvun ajan se olikin Ukrainan ehdoton ykkösjoukkue. Vuodesta 1993 Kiovan Dynamon on omistanut oligarkki, järjestäytyneen rikollisuudenkin kanssa tekemisissä oleva liikemies Ihor Surkis. Surkis yhdistetään usein entisen presidentin Leonid Kutšman lähipiiriin.
Vuonna 1995 Dynamo selviytyi Mestarien liigaan kukistettuaan karsinnoissa tanskalaisen AaB:n. Panathinaikosta vastaan pelatun ensimmäisen ottelun jälkeen espanjalainen tuomari Antonio López Nieto kertoi, että Dynamo oli yrittänyt lahjoa häntä kahdella turkilla ja rahasummalla. Joukkue suljettiin kilpailusta ja sen paikan otti Aalborg. Sittemmin Lobanovskyi palasi joukkueen peräsimeen ja johdatti sen uuteen nousuun: viiteen peräkkäiseen mestaruuteen ja Mestarien liigan välieriin. Lobanovskyi kuoli äkillisesti vuonna 2002.
2000-luvun puolella Dynamon valtaa on kyennyt horjuttamaan myös suurilla rahoilla pelaava donetskilainen Šah’tar, maan itäosasta. Donetsk on voittanut 2000-luvulla seitsemän mestaruutta, Dynamo kuusi.
Pekka Töpöhäntä
Pekka Töpöhäntä () on ruotsalaisen Gösta Knutssonin luoma lastenkirjasarja, joka kertoo samannimisestä kissasta. Kirjasarja on julkaistu vuosina 1939–1972.
Gösta Knutsson osti lapsena maalla ollessaan hännättömän kissanpennun yhdellä kruunulla. Vuosia myöhemmin hän kertoi radiossa tarinoita tästä kissasta ja tarinoista syntyi kirja. Ensimmäinen Pekka Töpöhäntä -kirja julkaistiin vuonna 1939 ja sen suomennos ilmestyi vuonna 1943. Kirjan henkilöhahmot ovat pääasiassa kissoja. Kirjasarjan päähenkilö on Pekka-niminen kissa. Pekka sai liikanimen ”Töpöhäntä”, koska hänen ollessaan vain muutaman päivän ikäinen pentu rotta puraisi hänen häntänsä poikki.
Pekka on kotikissa, mutta useimmat hänen kissaystävistään ovat kujakissoja. Pekka on kotoisin maalta, mistä uppsalalainen perhe ottaa hänet lemmikikseen. Ensimmäisessä kirjassa Pekka on perheen lemmikkikissana Åsgränd-kujalla Uppsalassa. Perheessä on kaksi lasta, Olli ja Pirkko. Myöhemmin Pekka muuttaa asumaan kellariin. Pekka on hyväsydäminen ja luottavainen kissa. Ilkeä Monni-kissa ja tämän tyhmät seuraajat, Pilli ja Pulla, ovat aina kiusaamassa Pekkaa ja pyrkivät saamaan Pekan näyttämään typerältä muiden silmissä. Usein Monnin kepposet kääntyvät kuitenkin häntä itseään vastaan ja hän tulee itse nolatuksi. Pekka saa myös puolisokseen suloisen Maija Maitoparran.
Useimpien kirjojen tarina sijoittuu Uppsalaan. Monet kissoista on nimetty seudun paikannimien mukaan. Kirjoja voidaan myös pitää avainromaaneina, sillä Knutsson kuvasi kissoissa usein oman aikansa Uppsalan henkilöitä ja tapahtumia. Knutsson opiskeli Uppsalan yliopistossa ja oli mukana Tukholman osakunnan ja Uppsalan ylioppilaskunnan toiminnassa. Monien kissojen esikuvat ovatkin hänen osakuntatovereitaan. Koska kirjojen tapahtumapaikkana on Uppsala, on kaupunkiin merkitty kävelyreittejä, jotka kuljettavat Knutssonin kissojen maille.
Kirjoja on käännetty useille Euroopan kielille. Lastenooppera "Pekka Töpöhäntä", jonka musiikin oli säveltänyt Erland von Koch, esitettiin vuonna 1949 Tukholman kuninkaallisessa oopperassa.
Alkuperäinen kirjasarja:
Myöhempiä lyhennelmiä ja mukaelmia:
Telapaine
Telapaine on panssarivaunun painon ja telapinta-alan suhdetta kuvaava termi. Yksinkertaistetusti se on panssarivaunun aiheuttama paine maan pintaan neliömetriä kohti.
Telapaine on yksi vaunun liikkuvuutta kuvaavista termeistä. Muita ovat pituus, maavara, esteen ylityskyky ja sivukallistus. Mitä pienempi telapaine on sitä pehmeämmässä maastossa panssarivaunu voi edetä uppoamatta ja kiinnijäämättä. Kevyissä kuljetus- ja rynnäkkövaunuissa telapaine pyritään saamaan mahdollisimman lähelle ihmisen maan pintaan aiheuttamaa painetta. Tällöin vaunu voi telapaineen puolesta liikkua siellä, missä sen miehistökin. Kuitenkin jo vaunun kääntäminen esimerkiksi suolla saattaa aiheuttaa telapaineen nousun jossakin telan osassa ja vaunun uppoamisen pehmeään suoperään. Nyrkkisääntönä onkin, että jos suolla kasvaa puita, siellä voi vaunukin liikkua.
Telapaineella on merkitystä myös esimerkiksi telamiinaan ajettaessa. Tavallisin sytytin miinoissa on painosytytin, johon pitää kohdistua tietty paine ennen kuin sytytin toimii. Jos vaunun pintapaine on tarpeeksi pieni sytytin ei toimi ja vaunu ei tuhoudu miinoitteeseen ajaessaan.
Veemax
Veemax oli suomalainen kilpa-auto, joita valmistettiin 1960-luvulta vuoteen 1978. Entinen kilpa-autoilija Max Johanson suunnitteli ja rakensi useita nimeään kantavia Veemax-malleja Formula Vee ja Super Vee -luokkiin. Autoilla voitettiin mm. Super Vee -luokan Euroopan-mestaruus vuonna 1976 (Mika Arpiainen). Veemax-autoja ajoivat mm. Keijo Rosberg, Juha Varjosaari, Henri Toivonen, Mikko Kozarowitzky, Jorma Airaksinen, Leo Kinnunen, Tibor Meray ja Lasse Sirviö. Autoja valmistettiin yhteensä noin 100 kappaletta. Veemax-autoilla kilpaillaan edelleen menestyksekkäästi Historic-sarjoissa ympäri eurooppaa.
Lido
Lido on Venetsian edustalla sijaitseva kapea hiekkasärkkä Italian rannikolla. Noin 12 kilometriä pitkä maakaistale on osa Venetsian laguunin Adrianmerestä erottavaa saarijonoa.
Lidon saarella asuu noin 20 000 ympärivuotista asukasta. Kesällä alueelle tulvii koti- ja ulkomaisia turisteja. Lidossa järjestetään vuosittain syksyllä perinteiset Venetsian elokuvajuhlat.
Neljännen ristiretken alussa siihen aikaan asumaton Lidon hiekkasärkkä toimi vuonna 1202 yli 10 000 ristiretkeläisen sotilasleirinä, jotka venetsialaiset myöhemmin saartoivat kun näillä ei ollut varaa maksaa tilaamiaan kuljetuspalveluja ja muonaa.
Vihivaunu
Vihivaunu ("eng lyh. AGV") on automaattitrukki, joka siirtää ennalta määrättyjä reittejä pitkin tavaraa paikasta toiseen varastoissa, teollisuuslaitoksissa, painotaloissa tms. paikoissa, jotka on muutenkin pitkälti automatisoitu. Esimerkiksi painotaloissa vihivaunuja käytetään raskaiden paperirullien siirrossa varastosta painokoneelle tai välivarastoihin. Raakapaperivarastojen automatisointi voidaan toteuttaa kustannustehokkaalla tavalla käyttäen vihivaunuja. Terästeollisuudessa vihivaunuilla siirretään jopa 30 tonnin painoisia nauhavalssattuja keloja. Vaunut toimivat usein osana laajempaa automatisoitua materiaalinsiirtoketjua, johon kuuluu myös esimerkiksi automaattiohjattuja siltanostureita.
Vaunu lähtee liikkeelle saatuaan tehtävän ohjausjärjestelmältä. Tehtävän tiedot, kuten haku- ja jättöosoitteet, välitetään vihivaunulle radiosignaalin välityksellä. Tavallisille vihivaunuille on opetettu reitit, joita ne kulkevat. Käytännössä yhtä vaunua voi käyttää silloin enintään muutamalla "linjalla". Kehittyneemmissä järjestelmissä vaunu tunnistaa paikkansa radiolähettimien tai heijastimien avulla. Edellisen työvaiheen päätyttyä vaunu voi saada kutsun seuraavaan kohteeseen ilman, että sen pitää palata takaisin alkupaikkaan.
Vihivaunu menee akkujen jännitteen laskettua tarpeeksi alas latausasemaan ja lataa akkunsa automaattisesti.
Turvallisuussyistä vihivaunut kulkevat aina pitkin ennalta merkittyjä reittejä. Yleensä vaunu antaa liikkuessaan pientä äänimerkkiä, ja on varustettu huomiovilkulla. Näin samassa tilassa työskentelevät ihmiset havaitsevat vaunun paremmin.
Kaikissa vihivaunuissa on tunnistimet tai tutkalaitteet, eli ne pysähtyvät, jos tiellä on mikä tahansa odottamaton este. Laitteen ohjelmoinnista ja ympärillä olevasta tilasta riippuu, voiko se automaattisesti muuttaa reittiään siten, että se ohittaa esteet, vai jääkö se odottamaan kunnes pääsee taas jatkamaan matkaa. Törmäysten välttämiseksi turvalaitteita on useita ja tutkat on varmistettu puskurimaisella tunnistimella, jossa on mekaaninen kytkin vihivaunun pysäyttämiseksi.
Portti (sarjakuvahahmo)
Portti (englanniksi "Gateway") on Marvelin sarjakuvissa esiintyvä hahmo.
Portilla on ihmeellinen kyky luoda yliluonnollisia "portteja" kahden paikan välille, jotka voivat olla hyvinkin etäällä toisistaan. Näistä porteista kulkemalla pääsee hetkessä paikasta toiseen. Ei ole tiedossa, ovatko Portin voimat maagista perua vai onko hän ehkä mutantti. Hänen voimiensa raja ei ole myöskään tiedossa, mutta ilmeisesti se kattaa vain maapallon, ei avaruutta tai toisia ulottuvuuksia.
Pituus: 150 cm 
Paino: 32,5 kg
Portin elämän alukaiheet ovat hämärän peitossa, eikä myöskään ole mitään tietoa siitä, kuinka hän joutui tekemisiin Raatelijoina tunnetua roskasakin kanssa. Raatelijat pakottivat hänet käyttämään voimiaan cyborgiroistojen siirtämiseen uhkaamalla tuhota hänen heimonsa pyhän paikan, minkä seurauksena Portin heimon esi-isien henget olisivat joutuneet (aboriginaalien uskomuksen mukaan) demonien orjiksi. Portti on hyvinkin saattanut saada kutsunimensä juuri Raatelijoilta, hänen oikeaa nimeänsä ei tiedä kukaan muu kuin hän itse.
Ryhmä-X löysi Raatelijoiden tukikohdan ja voittivat nämä taistelussa. Muutama Raatelija pääsi pakoon, ja heistä Kallo-niminen lupasi vapauttaa Portin kaikista tämän valoista ja lupauksista, mikäli tämä vain siirtäisi heidät turvaan. Portti suostui, ja kolme Raatelijaa pääsi pakoon.
Wolverine olisi halunnut tappelun päätteeksi listiä Portinkin, mutta Storm havaitsi, ettei tämä ollut Raatelija ja pysäytti Wolverinen. X-miehet asettuivat asumaan Raatelijoilta valtaamaansa kaupunkiin ja tekivät siitä uuden tukikohtansa. Portti tarjoutui käyttämään voimiaan Ryhmä-X:n palveluksessa ja siirtää ryhmän paikasta toiseen Tajunnan antamien telepaattisten ohjeiden perusteella.
Portista on siten tullut arvoituksellinen Ryhmä-X:n epävirallinen jäsen. Hän ei tiettävästi koskaan puhu, vaan istuu kaiket päivät mietiskellen kalliollaan.
Murano
Murano on Venetsiassa, Italiassa, sijaitseva saari. Saari on kuuluisa Muranon lasista ja sen ympärille muodostuneesta vuosisatoja vanhasta lasiteollisuudesta. Saarelle on hyvät yhteydet Piazza San Marcolta, josta saarelle kulkee vaporettoja (vesibusseja) ja vesitakseja. Saarella on myös 1100-luvulta lähtien ollut tuomiokirkko.
Lasia on valmistettu Venetsiassa 900-luvulta lähtien. Avouunit olivat kuitenkin suuri tulipaloriski, joten lasitehtaat siirrettiin 1200-luvun lopulla dogen määräyksestä Muranon saarelle, jonne kerääntyneet lasinpuhaltajat varjelivat tarkoin ammattisalaisuuksiaan.
Portti (lehti)
Portti on 1982 aloittanut science fictionia ja fantasiaa käsittelevä erikoislehti, jossa julkaistaan artikkeleita, kirja-arvosteluja elokuva-arvosteluja ja novelleja. Lehteä julkaisee Tampereen Science Fiction Seura ry. Lehden vastaava toimittaja on Raimo Nikkonen. Lehti ilmestyy neljä kertaa vuodessa. Lehti järjestää myös vuosittain novellikilpailun, johon saapuu vuosittain satoja novelleja. Kilpailun pääpalkinto on 2 000 euroa.
Lisätietoja-kohdassa mainittu mahdollinen uudelleenjulkaisu kirjassa tai laajennus romaaniksi.
Kemora
Kemora on Vetelin kunnassa Keski-Pohjanmaalla sijaitseva moottorirata.
Rata valmistui 1983 ja sitä jatkettiin 1987. Nykyisellä Radalla on pituutta 2 723 metriä. Radalla on katsomot 4 000 katsojalle ja varikkopilttuut. Radan yhteydessä on grilli-kahvio ja kartingrata. Talvisin rata-alueella on kelkkacrossrata.
Rata-SM-sarja on vieraillut radalla vuosittain. Muita vakiotapahtumia on vuosittain ajettava Historic-autojen kilpailu, Road Racingin SM-sarjan ja jokkisautojen Vetelin Urheiluautoilijoiden järjestämä Asfalttikunkku. Lisäksi radalla on vilkasta harrastetoimintaa.
Kemoralla toimii myös moottoripyöräkerho MP Prätkähys ry.
Johan Rajamäki ajoi 5.8.2009 Kemoran uuden epävirallisen rataennätyksen 1.03.22
Havok
Havok eli Alexander Summers on Marvelin sarjakuvahahmo, joka seikkailee Ryhmä-X:n joukoissa.
Voimat: Havokilla on mutanttikyky imeä kosmista energiaa kehoonsa ja vapauttaa sitä voima-aaltona. Nämä aallot etenevät hänen kehostaan kaikkiin suuntiin, jollei hän tietoisesti suuntaa energiaa esimerkiksi käsiensä kautta. Näiden shokkiaaltojen teho vastaa vähimmillään muutamaa ja enimmillään sataa TNT-kiloa ja voi tuhota kokonaisen korttelin.
Alexander Summers oli nuorempi ilmavoimien majurin ja hänen vaimonsa kahdesta pojasta. Ollessaan vielä lapsi, matkusti Alexander äitinsä ja veljensä kanssa isänsä ohjaamassa lentokoneessa, jonka muukalaisrotu Shi´arin partioalus ampui alas. Ennen koneen tuhoa Scott (Kyklooppi) ja Alexander työnnettiin ulos koneesta laskuvarjon varassa. Pojat joutuivat sairaalaan.
Alexander pääsi sairaalasta parin viikon päästä ja hänet sijoitettiin omahalaiseen orpokotiin Nebraskassa. Alexander pääsi pian ottolapseksi perheeseen. Lopetettuaan opintonsa Alexander tuli myös ensi kertaa tietoiseksi omista voimistaan.
Alkeologian professori nimeltään Ahmed Abdol, mutantti hänkin, vangitsi Alexanderin ja vei hänet laboratorioonsa Egyptiin, missä hän yritti tukkia kosmisen säteilyn pääsyn Alexanderin kehoon, jotta hänen oma voimansa pääsisi toimimaan kunnolla. Abdol muuttui 10 metriä korkeaksi valtaisan voimakkaaksi Eläväksi Monoliitiksi.
Taistelussa Ryhmä-X:ää vastaan Monoliitti kohtasi tappionsa Alexanderin piilevien mutanttivoimien tullessa esiin hänen vankeutensa ahdistuksesta. Kykenemättömänä hallitsemaan ruumiistaan lähteviä kosmisia aaltoja Alexander pakeni Egyptin aavikolle Ryhmä-X:n palatessa Yhdysvaltoihin.
Siellä hänet vangitsi mutantteja metsästävä Vahti, joka toimitti hänet Larry Traskin, Vahtien keksijän pojan, luokse. Trask antoi Summersille puvun, jonka kuvio esitti kosmisia aaltoja ja nimesi hänet Havokiksi. Ryhmä-X vapautti tuolloin Havokin, joka liittyi hetkeksi ryhmään, mutta eli sittemmin rauhassa vaimonsa Lorna Danen (Polaris) kanssa. Myöhemmin hän kuitenkin liittyi uudestaan Ryhmä-X:ään.
Alkionkehitys
Alkionkehitys on tapahtumasarja, jossa hedelmöittyneestä munasolusta kehittyy monisoluinen sikiö, jolla on jo kaikkien keskeisimpien elinten aiheet.
Eri lajeilla on erilainen alkionkehitys. Samantyyppisten lajien alkionkehitys muistuttaa monesti toisiaan. Alkionkehitys etenee solunjakautumisten kautta. Alussa alkio kehittyy monikerroksiseksi gastrulaksi, johon alkaa ilmestyä elimiä.
Alkionkehitys alkaa, kun siittiö hedelmöittää munasolun. Alussa solut jakautuvat pallomaiseksi morulaksi, ja siihen syntyy ensin epäsäännöllinen ontto tila, joka kehittyy säännölliseksi. Tällöin alkiosta tulee ontto solupallo, blastula. Tähän syntyy kuoppa, joka laajenee solupallon sisäiseksi endodermiksi, ja ulkokerros jää ektodermiksi. Niiden välissä on keskikerros eli mesodermi. Ektodermistä kehittyy iho ja hermosto, mesodermistä lihakset, luusto ja monet sisäelimet, ja endodermistä ruuansulatuskanava ja monet rauhaset.
Alkion suojaksi kehittyvät sikiökalvot huolehtivat myös sen aineenvaihdunnasta. Suonikalvo hoitaa aineenvaihduntaa ennen istukan kehittymistä. Vesikalvosta erittyy lapsivettä, joka suojaa sikiötä vaimentamalla ulkoisia iskuja. Rakkokalvo kehittyy suolen pullistumasta. Osa siitä kasvaa kiinni suonikalvoon ja muodostaa istukan.
Solun toiminta pohjautuu säätelymekanismiin, jossa geenin vieressä oleva repressori estää tarvittaessa geenin lukemisen. Repressorin voi irrottaa jonkun toisen geenin synnyttämä tuote. Repressorin vastakohta aktivaattori käynnistää geenin. Toisaalta geenit pystyvät tuottamaan entsyymien avulla aktivaattoreita ja repressoreita. Näin geeni voi ohjata muita geenejä.
Alkionkehitystä ohjaavat solun geenistössä olevat kytkimet, jotka ohjaavat toisiaan. Ne määrittelevät solulle sen paikan alkiossa. Merkittävimpiä geenejä, jotka ohjaavat syntyvän eliön muotoja, sanotaan homeobokseiksi eli HOX-geeneiksi. Niiden rypäät määrittävät syntyvän eliön eri alueet. Geenistössä on ikään kuin kartta syntyvästä eliöstä. Alussa alkiolle määrittyvät sen pituus- ja leveysasteet, jolloin se kasvaa pitkulaiseksi. Ajan myötä pituus- ja leveysasteiden verkko tarkentuu ja alkioon alkaa ilmestyä yhä enemmän muotoja, kun jo määriteltyihin kartan kohtiin ilmestyy uusia elimiä määrittäviä karttoja.
Mustanaamio (Blackshirt)
Mustanaamio (engl. Blackshirt) alias Richard Verrell on kuvitteellinen sankarihahmo, jota on Suomessa julkaistu sarjakuvana Korkeajännityssarjassa brittiläisestä "Super Detective Library" -lehdestä käännettynä.
Mustanaamion loi Graham Montague Jeffries kirjailijanimellä Bruce Graeme. Hänen kirjoittamansa novellit julkaistiin ensimmäisen kerran kirjaksi koottuna vuonna 1925. Novellit oli aluksi julkaistu lehdissä New Magazine ja The Thriller. Jeffries kirjoitti Mustanaamio-tarinoita toiseen maailmansotaan saakka, kunnes hänen poikansa Roderic jatkoi kirjojen kirjoittamista nimellä Roderic Graeme aina vuoteen 1969 saakka. Sarjassa seikkailevat myös Mustanaamion esi-isät (Monsieur Blackshirt) ja poika.
Richard Verrell on suosittu salapoliisikirjailija, mutta myös mustissa vaatteissa ja musta naamiohuppu päässään seikkaileva herrasmiesrosvo, joka yleensä taistelee rikollisuutta vastaan. Varkaan koulutuksensa hän sai kasvattivanhemmiltaan, jotka löysivät Lontoon kaduilla yksinään harhailleen lapsen. Vanhempien kuoltua onnettomuudessa Verrell hankkii itselleen koulutuksen ja uuden henkilöllisyyden. Kirjailijanuransa hän aloittaa 22-vuotiaana, värväytyy lopulta armeijaan ja kotiutuu mitaleja saaneena sotasankarina. Vaikka hän menestyy hyvin kirjailijana, hän ryhtyy varkaaksi saadakseen jännitystä elämäänsä.
Mustanaamio omaa lähes yli-ihmismäiset kyvyt ja voimat. Vain Scotland Yardin tarkastaja Wright tietää, kuka Mustanaamio todella on.
Salaisen henkilöllisyyden omaava seikkailijanimeä käyttävä sankari on elänyt Britannian kirjallisuudessa Punaisen neilikan päivistä saakka.
Korkeajännityssarjassa Mustanaamiota piirsi Bill Lacey, joka on piirtänyt myös Rick Randomia.
Yhdysvalloissa kustantamo Moonstone on julkaissut Blackshirt-sarjakuvaa (ensimmäinen ilmestyi 2004), jossa hahmo on modernisoitu nykyaikaan, sankarin nimikin on muuttunut muotoon Richard Jerrill.http://www.antikvariaattimakedonia.fi/moog/index.php?sivu=lehdet&moog_sankari_id=88 
http://populaari.blogspot.fi/2008/03/mustanaamio.html
Kvanttimystiikka
Kvanttimystiikka tarkoittaa kvanttimekaniikan uskonnolliseen tulkintaan perustuvia uskomuksellisia, uskonnollisia ja usein näennäistieteellisiksi tulkittuja oppijärjestelmiä. Kvanttimystiikka yhdistää kvanttimekaniikan ilmiöitä yleensä uskonnollisiin näkemyksiin tai yliluonnollisiin olioihin. Esimerkiksi teoriat tyhjiöstä, joka ei todellisuudesta ole tyhjä, on tulkittu kaikkialla olevaksi maailmansieluksi.
Kvanttimystiikan isänä pidetään fyysikko Fritjof Capraa, joka esitteli näkemyksiään kirjassaan "Fysiikka ja tao" (1975, suom. 1983). Hän yhdisteli itämaisia ja mayojen uskonnollisia näkemyksiä kuten kohtalonyhteyden kvanttimekaniikkaan. Hän pohjasi käsityksiään muun muassa nykyään hylättyyn teoriaan siitä, että alkeishiukkaset koostuisivat aina muista alkeishiukkasista ikään kuin loputtomana jatkumona.
Tunnetuimpia kvanttimystiikan teoksia on Danah Zoharin "The quantum self". Kirjassaan Zohar väittää tietoisuutta Bose-Einstein-kondensaatiksi.
Sopotin laulufestivaalit
Sopotin laulufestivaalit on yksi arvostetuimmista kansainvälisistä laulukilpailuista. Festivaalit perustettiin alun perin Itä-Euroopan vastineeksi Eurovision laulukilpailulle. Tapahtuman organisoi Puolan valtiontelevisio Telewizja Polska (TVP) ja se järjestetään puolalaisessa Sopotin rannikkolomakeskuksessa.
Ensimmäisen kerran laulufestivaalit järjestettiin 1961. Vuosina 1977 ja 1980 se kulki nimellä Intervision laulukilpailut, jotka silti järjestettiin Sopotissa. Toisin kuin euroviisut, Sopotin laulufestivaalit on muuttanut usein muotoaan ja sillä on yleensä monipuolinen valikoima kilpailijoita. Festivaalit olivat laajoja tapahtumia ja niissä nähtiin monenlaisia musiikkiesityksiä laulukilpailun lisäksi. Festivaalit ovat olleet avoimet ei-eurooppalaisille maille, ja osallistujiin ovat lukeutuneet esimerkiksi Kuuba, Dominikaaninen tasavalta, Mongolia, Uusi-Seelanti, Nigeria, Peru ja Etelä-Afrikka. Vuosien 1981 ja 1983 välillä festivaalia ei järjestetty Puolan poliittisen tilanteen vuoksi.
1961–1973 – Prize for the Masterpiece1974–1976 – Grand Prix de disque1977–1980 – Intervision Song Contest
1984–1987 Sopot Music Festival Grand Prix1988–1990 – Golden Disc1991– ... Sopot Music Festival Grand Prix"10 kertaa":
"4 kertaa"
3 kertaa"2 kertaa
"1 kerran"
Kokongi
Kokongi on silkkiperhosen toukan kotelokoppa, josta saadaan silkkikuitua. Pinta- ja sisäosista saadaan lyhytkuituista schappe-silkkiä, ja väliin jäävästä kerroksesta saadaan jopa melkein kilometri yhtenäistä silkkikuitua.
Sigyn
Sigyn on vuonna 1887 rakennettu kauppalaivana toiminut puinen kolmimastoparkki. S"igyn" on maailman viimeinen puurakenteinen kauppalaiva, joka on purjehtinut valtameriliikenteessä.
"Sigyn" on rakennettu Göteborgissa Ruotsissa vuonna 1887. Alus rakennettiin kuljettamaan puutavaraa, ja se ehti purjehtia valtamerillä ensimmäiseen maailmansotaan asti. Se kuljetti puutavaran lisäksi muun muassa hiili- ja viljalasteja. Alus teki monia onnistuneita valtameripurjehduksia, mutta havereiltakaan se ei välttynyt. Joulukuussa 1913 "Sigyn" joutui pahaan haaksirikkoon. Se telakoitiin, ja aluksen takilointi muutettiin helppokäyttöisemmäksi barkentiiniksi. Alus myytiin vuonna 1927 Ahvenanmaalle, mistä Åbo Akademin säätiö osti sen museolaivaksi vuonna 1939.
Museoitunakin alusta huolletaan ja korjaillaan jatkuvasti. Edellinen suurkorjaus tehtiin vuosina 1998–2001, jolloin muun muassa aluksen runkoa kunnostettiin laajalti. 1970-luvulla tehty parkkitakila uudistettiin lähes kokonaan. Nykyinen takila on pääosin lehtikuusta.
Åbo Akademin säätiö ja Turun kaupunki perustivat vuonna 1993 Museoalus Sigynin säätiön. Vuonna 1994 valmistui "Sigynille" oma uiva telakka, joka tukee aluksen runkoa sen kelluessa vedessä. Telakka sai nimen Loke. Loke ja "Sigyn" hinattiin Ahvenanmaalle, missä alusta korjattiin vuosina 1998–2001. Asiantuntijoiden mukaan korjaus oli erittäin ajankohtainen, sillä muutaman vuoden kuluttua "Sigyn" olisi saattanut hajota omaan painonsa alla.
Museoparkki "Sigyn" oli Turussa Aurajoen rannassa osana Forum Marinumin näyttelyä, johon kuuluu myös muita museoaluksia, kuten "Suomen Joutsen", Tykkivene "Karjala" ja Miinalaiva "Keihässalmi". "Sigynin" omistava säätiö ei kuulu Forum Marinumiin, jolla on oma säätiönsä.
Laivaa on viime vuosina kunnostanut ympärivuotisesti kahdesta kolmeen työntekijää. Kunnostustöihin on kuulunut muun muassa keulapakan ja keulakannen uudistaminen. Viimeisin valmistunut kunnostushanke oli peräkajuutan kunnostus, jossa kajuutan päällä oleva kansi ulkoseinineen uusittiin. Kesällä 2009 on kunnostettu paapuurin puoleista reelinkiä ja skantäkkiä. Keula- eli fokkamaston raa'at ja prammitanko on laskettu alas kunnostusta varten huhtikuussa 2010. Sigyn hinattiin Ruissalon telakalle 8. toukokuuta 2018 kunnostettavaksi. Tarkoituksena on uusia laivan kaaret ja kylkilankut sekä valmistaa takilan osat. Laivan on määrä olla telakalla kaksi vuotta.
Hämeenpuisto
Hämeenpuisto on yli kilometrin pituinen esplanadityyppinen puistoväylä, joka kulkee Tampereen ydinkeskustan länsilaitaa Näsinpuistosta Eteläpuistoon. Se ulottuu Finlaysonin, Tammerkosken ja Nalkalan kaupunginosiin. Alkujaan kadun nimi oli "Esplanadi", ja sen rinnakkaisniminä tunnettiin myöhemmin myös "Leveekatu" sekä "Itäinen" ja "Läntinen Esplanadikatu". Sittemmin virallisena nimenä oli "Itäinen" ja "Läntinen Puistokatu", kunnes vuonna 1936 nimi muutettiin nykyiseksi.
Hämeenkatu ja Kauppakatu päättyvät lännessä Hämeenpuistoon. Poikkikadut ovat Puuvillatehtaankatu, Satakunnankatu, Puutarhakatu, Hallituskatu, Satamakatu, Tiiliruukinkatu ja Pyhäjärvenkatu. Hämeenpuistosta alkaa kaupungin länsiosiin kulkeva pääväylä Pirkankatu. Puiston varrella sijaitsevat muun muassa pääkirjasto Metso, Aleksanterin kirkko, Tampereen Työväen Teatteri, Tampereen työväentalo, Lenin-museo ja Pikkupalatsi. Puiston pohjoispäässä on Näsikallion suihkukaivo.
Hämeenpuisto suunniteltiin alun perin palokujaksi C. L. Engelin vuonna 1830 vahvistetussa asemakaavassa. Puistoon istutettiin ensimmäiset puut 1870-luvun lopulla. Hämeenkadun kohdalta pohjoiseen käytettiin lehmuksia ja siitä etelään vaahteroita. Puita on kunnostettu ja vaihdettu useaan otteeseen. 2000-luvulla on aloitettu ensimmäinen puiden täysvaihdos.
Kun Ratinan silta valmistui puiston eteläpäähän vuonna 1959, Hämeenpuistosta tuli läpiajoväylä.
Hämeenpuistossa on taideteoksia alueella Hämeenkadulta puiston pohjoispäähän vuosilta 1913–1981.
FK Partizan
Fudbalski Klub Partizan on jalkapalloseura Belgradissa, Serbiassa.
Partizan perustettiin 4. lokakuuta 1945 osana Jugoslavian Partizan-urheiluliittoa. Seura on alkujaan Jugoslavian kansanarmeijan joukkue, mutta itsenäistyi omaksi seurakseen 1950-luvun alussa. Ensimmäisen kansainvälisen ottelunsa se pelasi 6. joulukuuta 1945 TsSKA Moskovaa vastaan. Partizanin tunnusvärit ovat musta ja valkoinen.
Euroopan unionin neuvosto
Euroopan unionin neuvosto eli ministerineuvosto on Euroopan unionin elin, johon kuuluvat jäsenvaltioiden ministerit. Neuvosto neuvottelee ja hyväksyy EU:n lainsäädäntöä, yleensä yhdessä Euroopan parlamentin kanssa.
EU-neuvosto koordinoi jäsenvaltioiden poliitikkoja muun muassa talous- ja finanssipolitiikan, koulutus-, kulttuuri-, nuoriso- ja urheiluasioiden sekä työllisyyspolitiikan osalta. Ministerineuvosto myös määrittelee EU:n ulko- ja turvallisuuspolitiikan ja toteuttaa sitä Eurooppa-neuvoston linjausten mukaisesti. Neuvosto valtuuttaa Euroopan komission neuvottelemaan kansainvälisistä sopimuksista. Komission ehdotuksen pohjalta neuvosto päättää sopimuksen allekirjoittamisesta. Sen jälkeen, kun Euroopan parlamentti on antanut suostumuksensa ja kaikki EU:n jäsenvaltiot ovat ratifioineet sopimuksen, neuvosto hyväksyy lopullisen päätöksen sopimuksen tekemisestä. Lisäksi neuvosto hyväksyy EU:n talousarvion yhdessä europarlamentin kanssa.
Euroopan unionin neuvostolla on käsiteltävästä asiasta riippuen kymmenen eri kokoonpanoa. Nämä kokoonpanot ovat:Kokoonpanoilla ei ole hierarkiaa. Yleisten asioiden neuvosto koordinoi kokoonpanojen toimintaa ja ulkoasiainneuvostolla on oma vastuualueensa. Mikä tahansa neuvoston 10 kokoonpanosta voi hyväksyä toisen kokoonpanon alaan kuuluvia säädöksiä. Ministerineuvoston hyväksymissä säädöksissä ei mainita, mikä kokoonpano säädöksen on hyväksynyt.
Neuvoston istuntoihin osallistuu jokaisesta jäsenvaltiosta ministeri tai valtiosihteeri. Heillä on oikeus tehdä maansa hallitusta sitovia päätöksiä ja äänestää sen puolesta. Neuvoston istuntoihin kutsutaan myös kulloisestakin asiasta vastaava komissaari. Jos säädösmenettely on aloitettu Euroopan keskuspankin aloitteesta, keskuspankki kutsutaan kokoukseen. Istunnossa puhetta johtaa ministeri siitä jäsenvaltiosta, joka on neuvoston puheenjohtaja. Kukin jäsenmaa on puoli vuotta kerrallaan puheenjohtajana. Ulkoasiainneuvoston puhetta johtaa yleensä unionin ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkea edustaja.
EU-neuvoston puheenjohtajuus kiertää jäsenmaiden kesken. Jokainen valtio on vuorollaan puoli vuotta puheenjohtaja ja johtaa silloin puhetta neuvoston kokouksissa.
Puheenjohtajamaat työskentelevät puheenjohtajakolmikkoina. Kolmikko asettaa pitkän aikavälin tavoitteet ja laatii yhteisen 18 kuukauden ajalle ohjelman. Ohjelman perusteelta kukin puheenjohtajavaltio laatii vielä oman puolivuotisohjelmansa.
Puheenjohtajamaa suunnittelee ja johtaa neuvoston ja sen valmisteluelinten kokouksia. Valmisteluelimiä ovat pysyvät komiteat, kuten pysyvien edustajien komitea Coreper, sekä tiettyjä aiheita käsittelevät työryhmät ja komiteat. Puheenjohtaja myös järjestää virallisia ja epävirallisia kokouksia Brysselissä ja isännöi niitä omassa maassaan. Puheenjohtajavaltio myös edustaa neuvostoa suhteessa EU:n muihin toimielimiin.
Euroopan hiili- ja teräsyhteisön ministerineuvoston ensimmäinen istunto pidettiin Luxemburgissa 8. syyskuuta 1952. Ministerineuvostosta kehittyi ajan myötä Euroopan unionin neuvosto.