hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Metro-tytöt
Metro-tytöt oli vuosina 1947–1948 perustettu lauluyhtye, jonka alkuperäiset jäsenet olivat kiteeläiset sisarukset Anna-Liisa (myöh. Heinonen) ja Hertta Väkeväinen (myöh. Louhivuori) sekä heidän serkkunsa Annikki Väkeväinen (myöh. Kuisman). Annikin tilalle tuli kuitenkin pian Muolaasta Karjalankannakselta kotoisin ollut Tamara Hramova (myöh. Dernjatin).
Aluksi kansanlauluja esittäneiden Metro-tyttöjen ura lähti nousuun pianisti ja kapellimestari Harry Bergströmin kuultua heitä Helsingin messuhallissa pidetyssä konsertissa vuonna 1948. Bergström antoi myös nimen aluksi nimettömänä esiintyneelle triolle ja sävelsi yhtyeen ensimmäisen menestysiskelmän "Ethän minua unhoita". Harry Bergströmin siirryttyä johtamaan vuonna 1950 perustettua Kipparikvartettia Metro-tytöt puolestaan siirtyivät Fazerille, jossa Toivo Kärki ja Reino Helismaa – joiden yhteistyö oli juuri alkanut – ryhtyivät kirjoittamaan yhtyeelle uutta ohjelmistoa. Kärkeä miellytti Metro-tyttöjen perinteinen ja koreilematon laulutapa ja erityisesti venäläiset sukujuuret omanneen Tamara Hramovan slaavilaistyylinen äänenkäyttö.
Yhtyeen tunnetuimpia esityksiä ovat muun muassa "Taikayö", "Äiti, sytytä lamppu" ja "Leskiäidin tyttäret" sekä käännösiskelmät "Vanha riimu" ja "Jussista saan miehen armaan". Metro-tytöt levyttivät lisäksi myös Olavi Virran, Henry Theelin, Sulo Salan, Matti Louhivuoren, Eero Väreen ja Juha Eirron kanssa. Heidän säestäjänään toimi ensin Harry Bergströmin yhtye, sitten Toivo Kärjen ja Jorma Juseliuksen yhtyeet. Hertta Väkeväinen avioitui erään kiertueen aikana laulaja ja muusikko Matti Louhivuoren kanssa; Louhivuori toimi basistina Juseliuksen yhtyeessä. Anna-Liisa Väkeväinen puolestaan avioitui manageri Leo Heinosen kanssa, joka järjesti kaikki Metro-tyttöjen kiertueet 1950-luvun puolivälistä lähtien. Tamara Hramova osallistui yhtyeen levytyksiin loppuun saakka, mutta viimeisillä kiertueilla hän ei ollut perhesyiden vuoksi enää mukana; hänen tilalleen kolmanneksi jäseneksi tuli Helvi Nurmi, joka avioitui myöhemmin harmonikkataiteilija Kalevi Nyqvistin kanssa.
Vaikka Metro-tyttöjen ohjelmiston runkona olivat mollivoittoiset suomalaiset iskelmät, joista kuultaa suru vanhan maatalousvaltaisen elämänmenon vähittäisestä katoamisesta ("Hiljainen kylätie" ja "Muistojen maa"), heidän ainoa myyntitilastojen kärkeen yltänyt levynsä oli alun perin amerikkalainen "Surujen kitara" (Johnny Guitar) vuodelta 1955. Metro-tytöt levyttivät kaikkiaan parisataa kappaletta.
Metro-tytöt lopettivat esiintymisensä vuonna 1959. Heidän viimeinen levytyksensä oli "Pyynikki-valssi" vuodelta 1960. Kukaan yhtyeen jäsenistä ei enää koskaan myöhemmin palannut esiintymislavoille.
Matteus (evankelista)
Pyhä Matteus oli synoptisten evankeliumien mukaan yksi Jeesuksen kahdestatoista opetuslapsesta ja apostolista.
Markuksen ja Luukkaan evankeliumeissa sekä Apostolien teoissa Matteus mainitaan apostolien nimiluettelossa. Johanneksen evankeliumissa häntä ei mainita.
Matteuksen evankeliumin mukaan Matteus asui Kapernaumissa ja toimi alun perin Rooman valtakunnan veronkerääjänä eli publikaanina. Tarinan mukaan Jeesus kutsui Matteuksen opetuslapsekseen työpaikaltaan tulliasemalta, ja tämän jälkeen Matteus järjesti kodissaan juhlat, johon hän oli kutsunut Jeesuksen ja opetuslasten lisäksi ystävänsä ja tuttavansa. Koska Markuksen evankeliumissa kerrotaan Leevi Alfeuksenpoika -nimisestä publikaanista aivan samoin, ovat raamatuntutkijat yleisesti päätelleet kyseessä olevan saman henkilön toinen nimi, vaikkei Raamatussa missään niin suoraan sanotakaan.
Kristinuskon piirissä apostoli Matteuksen uskottiin pitkään kirjoittaneen Evankeliumin Matteuksen mukaan. Käsitys perustui Eusebios Kesarealaisen nykyisin virheellisenä pidettävään tulkintaan Papiaksen tekstistä.
Matteuksen muistopäivä on katolisessa pyhimyskalenterissa 21. syyskuuta. Aikaisemmin sitä vietettiin myös protestanttisissa kirkoissa, ja Suomessakin se oli ennen vuotta 1774 pyhäpäivä.
Jaakob Alfeuksen poika
Pyhä Jaakob Alfeuksen poika oli synoptisten evankeliumien ja Apostolien tekojen mukaan yksi Jeesuksen kahdestatoista opetuslapsesta ja apostoleista, mutta Johanneksen evankeliumissa häntä ei mainita lainkaan. Kirkollisessa perinteessä Jaakob Alfeuksen poikaa kutsutaan myös Jaakob nuoremmaksi. Tällä hänet ilmeisesti halutaan erottaa Jaakob Sebedeuksen pojasta, jota kirkollisessa perinteessä kutsutaan Jaakob vanhemmaksi, sekä Jaakobista, Jeesuksen veljestä (eli ”Herran veljestä”). Kirkollisen perinteen mukaan Jaakob Alfeuksen poikaa pidetään Leevi Alfeuksen pojan veljenä (ks. Matteus). Raamatussa Jaakob Alfeuksen poika mainitaan tällä nimellä ainoastaan apostolien nimiluetteloissa
Markuksen evankeliumissa mainitaan, että Jeesuksen haudalla seisoi muun muassa ”Maria, Jaakob nuoremman ja Jooseen äiti”. Myöhemmin Markuksen evankeliumissa taas mainitaan yhtenä Jeesuksen haudalle ”Jaakobin äiti Maria”, kun taas Matteuksen evankeliumissa mainitaan samassa yhteydessä ”Jaakobin ja Joosefin äiti Maria”.
Muualla evankeliumeissa mainitaan vain kolme Jaakob-nimistä henkilöä: Sebedeuksen poika, Alfeuksen poika ja Jeesuksen veli. Ei ole selvää, kuka Markuksen mainitsema ”Jaakob nuorempi” oli, mutta kirkollisessa perinteessä on vanhastaan yleensä oletettu, että kyseessä on sama henkilö kuin apostolien nimiluetteloissa mainittu Jaakob Alfeuksen poika. Vastaavasti Jaakob Sebedeuksen poika tunnetaan myös nimellä Jaakob vanhempi. Tämä kaikki johti siihen, että Jaakob Alfeuksen pojan äidin nimeksi tuli Maria ja veljeksi Joosef. Kirkollisen perinteen harjoittama harmonisointi liitti mukaan vielä Johanneksen evankeliumista vastaavan tilanteen kuvauksen, jossa oli maininta ”Maria, Kloopaan vaimo”. Näin Jaakob Alfeuksen pojan isän nimeksi tuli Alfeuksen lisäksi myös Kloopas. Nämä samastukset ovat kuitenkin erittäin kiistanalaisia.
Esimerkiksi John Paul Meier pitää sitä epätodennäköisenä Sen sijaan "The New Bible Dictionary" samastaa nämä Jaakobit keskenään, kun taas esimerkiksi Don Carson ja Darrell Bock pitävät samastusta mahdollisena, mutta eivät varmana.
Eusebius mainitsee varhaiskristillisen perimätiedon, jonka mukaan Jaakob Alfeuksen poika olisi ollut sama henkilö kuin Raamatussa useita kertoja mainittu Jaakob ”Herran veli”, joka oli Jerusalem alkuseurakunnan johtajia. Myös kirkkoisä Hieronymus piti heitä samana henkilönä. Heidän vaikutuksestaan tämä samastus on laajalti hyväksytty katolisen kirkon piirissä, kun taas useimmat ortodoksiset ja protestanttiset teologit ovat pitäneet heitä kahtena eri henkilönä.
Jaakob vanhempi
Pyhä Jaakob vanhempi eli Jaakob Sebedeuksen poika, suomeksi usein Pyhä Jaakko, oli Uuden Testamentin mukaan yksi Jeesuksen opetuslapsista ja apostoleista. Häntä kutsutaan vanhemmaksi erotuksena Jaakob nuoremmasta, joka kiistanalaisesti yhdistetään usein Jaakob Alfeuksen poikaan ja Jaakobista, Jeesuksen veljestä (eli "Herran veljestä").
Jaakob oli evankelista Johanneksen veli. Yhdessä heitä kutsuttiin Sebedeuksen pojiksi, ja Markuksen evankeliumin mukaan Jeesus antoi heille nimen "Boanerges", "ukkosenjylinän pojat". Synoptisten evankeliumien mukaan veljekset olivat kalastajia ennen kuin heistä tuli Jeesuksen opetuslapsia. Johanneksen evankeliumissa heidät mainitaan vain kerran, silloinkin ilman etunimiä, muodossa Sebedeuksen pojat
Apostolien tekojen mukaan Herodes Agrippa mestautti Jaakobin, joka täten ensimmäisenä apostoleista kärsi marttyyrikuoleman.
Jaakob Vanhemman muistopäivä on katolisessa ja anglikaanisessa kirkossa 25. heinäkuuta. Sama päivä on Suomessakin Jaakobin ja Jaakon nimipäivä, Jaakonpäivä. Ennen vuotta 1774 päivä oli myös pyhäpäivä..
Nicko McBrain
Michael Henry "Nicko" McBrain (s. 5. kesäkuuta 1952) on brittiläinen heavy metal -muusikko. Vuonna 1983 hän korvasi Clive Burrin Iron Maidenin rumpalina. Sitä ennen Nicko McBrain oli soittanut heavy metal -yhtyeessä nimeltä Trust. Hän käyttää Premierin rumpuja sekä Paisten symbaaleja.
Lempinimensä "Nicko" hän on saanut lapsuutensa leikkikalulta, Nicholas-nallekarhulta. Hän sai ensimmäisen rumpusettinsä vanhemmiltaan joululahjaksi 11-vuotiaana vuonna 1963. Aluksi McBrain hakkasi vain rumpusetin mukana tulleilla kapuloilla aggressiivisesti erilaisia komppeja, mutta hänen isänsä opetti nuoren Nickon soittamaan vispilöillä, koska hänen mukaansa oli parempi soittaa monipuolisesti rumpuja eri tyyleillä.
McBrain kierteli 1960- ja 1970-luvun aikana eri yhtyeissä ja liittyi vähäksi aikaa muun muassa Family-yhtyeen kahden ex-jäsenen laulaja Roger Chapman ja kitaristi Charlie Whitney Streetwalkers -yhtyeeseen, kunnes se hajosi. McBrain sai jo noina vuosina mainetta aggressiivisista ja kekseliäistä rumpukompeistaan.
McBrain oli myös ennen liittymistään Iron Maideniin esiintynyt piruna Maidenin lavashowssa joka oli osa "The Number of the Beast" -albumin kiertuetta. Nicko McBrain esiintyi myös Maidenin "Flight of the Icarus" -videossa huppuun piiloutuneena miehenä.
Nicko McBrain julkaisee konserttipäiväkirjaa Iron Maidenin kotisivuilla sekä "kulissien takana" -videoita. Nicko McBrain ei ollut säveltänyt yhtään Maidenin kappaletta ennen vuonna 2003 julkaistua "Dance of Death" -albumia, jolle hän sävelsi Adrian Smithin ja Bruce Dickinsonin kanssa kappaleen "New Frontier".
McBrain tunnetaan innokkaana golfin harrastajana. Hän on ollut toukokuusta 1989 asti naimisissa Rebecca McBrainin kanssa, ja parilla on pojat Nicolas ja Justin.
Hammaskeiju
Hammaskeiju on kuvitteellinen keiju, joka keräilee lasten hampaita. Kun lapselta irtoaa maitohammas, häntä kehotetaan laittamaan se tyynynsä alle, jotta keiju voi vaihtaa sen esimerkiksi kolikkoon. Todellisuudessa aikuinen (yleensä lapsen vanhempi) vie hampaan ja laittaa kolikon sen tilalle. Uskomus lienee syntynyt tarpeesta lievittää maitohampaiden lähtemiseen liittyviä pelkoja liittämällä siihen positiivinen elämys.
Myytti on tunnettu useissa länsimaisissa kulttuureissa. Espanjassa keijun tilalla on hiiri, jonka nimi on "Ratoncito Pérez" (syntynyt Argentiinassa). Myös Ranskassa ja monissa ranskankielisissä maissa lasten hampaita keräilee hiiri. Tätä hiirtä kutsutaan "la petite souris"’ksi (”pieni hiiri”).
Kauhuelokuvassa "Älä pelkää pimeää" ("Don't Be Afraid of the Dark", ohj. Troy Nixey 2010) väitettiin paavi Sylvester II:n tehneen vuonna 999 keijujen kuninkaan kanssa sopimuksen, jonka mukaan keijut jättävät ihmiset rauhaan, jos saavat aika ajoin palkkioksi lapsen hampaan. Elokuvassa hammaskeijut oli kuvattu hirviömäisinä ja hengenvaarallisina.
Fibonaccin lukujono
Fibonaccin lukujono määritellään rekursiivisesti seuraavasti:
Toisin sanoen Fibonaccin lukujonon ajatuksena on laskea yhteen kaksi edellistä lukua, ja näin saada seuraavan luvun arvo. Fibonaccin lukujonon ensimmäiset yksitoista lukua järjestyksessä ovat 0, 1, 1, 2, 3, 5, 8, 13, 21, 34, 55. Joskus on myös tapana määritellä Fibonaccin lukujonon alkavan ykkösestä eikä nollasta.
Fibonaccin jono on kiinnostava, koska sen kahden perättäisen luvun suhde lähestyy kultaista leikkausta. Koska Fibonacci-tyyppisesti eteneviä korkoa korolle -summautuvia prosesseja löytyy paljon biologisesta luonnosta, löytyy sieltä myös paljon kultaista leikkausta vastaavia suhteita. Monissa kukissa terälehtien määrä vastaa jotakin Fibonaccin lukujonon lukua, kuten päivänkakkarassa 34.
Fibonaccin lukujono voidaan esittää myös analyyttisessä muodossa. Fibonaccin lukujonon yleisen termin lauseke on
Fibonaccin luvuista väännettyä muotoa, jossa lasketaan kahden sijaan yhteen kolme perättäistä lukua, kutsutaan "Tribonaccin luvuiksi". Sen ensimmäiset luvut ovat 0, 0, 1, 1, 2, 4, 7, 13, 24, 44, 81, 149..
Tribonaccin lukuja seuraavat korkeamman asteen lukujonot ovat "tetranacci", "pentanacci", "heksanacci" ja "heptanacci". Näissä lasketaan neljä, viisi, kuusi tai seitsemän perättäistä lukua yhteen.
Yleinen kaava, josta voidaan selvittää mikä hyvänsä luku, jossa on laskettu yhteen n peräkkäistä lukua on
formula_6, missä formula_7 ja formula_8 ovat polynomin formula_9.
Fibonacci julkaisi lukujonon idean teoksessaan "Liber abaci" vuonna 1202. Hän esitteli nimellään kulkevien lukujen syntymekanismia kertoen maatilan pihalla kasvatettavien kanien lisääntymistä. Ensin oli kanipari. Se tuli sukukypsäksi ja sai kaksi poikasta. Seuraavassa vaiheessa kanipari sai uudelleen kaksi poikasta ja edelliset vain varttuivat sukukypsiksi. Sitten, kun ensimmäinen pari sai kolmannet poikasensa, saivat ensimmäiset poikaset poikasparin, ja toinen poikue varttui sukukypsäksi. Näin jatkuen kanit lisääntyivät varsin rivakasti.
Dani Filth
Dani Filth, (ent. Daniel Lloyd Davey, s. 25. heinäkuuta 1973 Hertford, Englanti) on englantilainen Cradle of Filth -yhtyeen laulaja, sanoittaja, perustaja ja ainoa pysyvä jäsen vuodesta 1991.
Dani Filthin ensimmäinen yhtye oli nimeltään The Lemon Grove Kids, mutta ennen Cradle of Filthin perustamista vuonna 1991 hän esiintyi myös yhtyeissä PDA, Carnival Fruitcake ja Feast On Excrement.
Filth on näytellyt elokuvassa "Cradle of Fear" vuonna 2000 silloisen yhtyeensä kanssa. Filth on ilmoittanut, ettei suunnitelmissa ole enempää elokuvissa esiintymistä, vaan hän keskittyy musiikin tekemiseen. Filth omistaa sarjamurhaaja John Wayne Gacyn tekemiä maalauksia.
Filth asuu vaimonsa Tonin ja tyttärensä Lunan kanssa Suffolkissa.
Filthin vanhemmat ovat Susan Janet Moore ja Lawrence John Davey. Hänellä on kolme nuorempaa sisarusta, sisaret Amanda ja Rachel sekä veli Philip.
Kiinnostuksensa kohteiksi Dani on luetellut muun muassa seuraavat asiat: sosialismi, ravintoloissa syöminen, seksi, sihteeriporno, linnat, kauhu- ja fantasiaelokuvat, ostoksilla käynti, autot, 1800-luvun kummitusnovellit, outojen antiikkiesineiden, -naamioiden ja -lelujen keräily, jalkapallo, kriketti, tyttärensä huvittaminen, erilaisten esineiden suunnittelu, egyptiläiset muinaisesineet sekä Intia.
Aarhus
Aarhus ([oorhuus], virallinen kirjoitusasu vuosina 1948–2010 Århus) on Tanskassa Keski-Jyllannin alueella sijaitsevan Aarhusin kunnan keskustaajama. Vuoden 2017 alussa taajamassa oli 269 022 asukasta. Vuonna 2017 Aarhusissa oli 335 684 asukasta.
Aarhus on myös entinen kaupunki, mutta vuoden 1970 kuntauudistuksessa kaupunkikäsitteestä luovuttiin Tanskassa. Aarhus sijaitsee Jyllannin niemimaan itärannikolla. Viikingit perustivat Aarhusin 700-luvulla. Aarhus on Kööpenhaminan jälkeen maan toiseksi suurin kaupunkitaajama, ja Aarhusin yliopisto on maan toiseksi suurin yliopisto.
Kaupungin tuomiokirkko rakennettiin 1200-luvulla.
Aarhusin satama on Tanskan suurin konttisatama. Aarhusista on säännöllistä matkustajalauttaliikennettä Oddeniin ja Kalundborgiin.
Aarhusin kaupungin pohjoismaisia ystävyyskaupunkeja ovat Ruotsissa Göteborg, Norjassa Bergen ja Suomessa Turku.
Ympäristöasioita koskeva Aarhusin yleissopimus solmittiin 1998 Aarhusissa 40 valtion kesken.
Vuonna 2010 kunta päätti muuttaa nimensä vuoden vaihtuessa Århusista Aarhusiksi. Kunnan puolueista asian puolesta äänestivät sosiaalidemokraatit (Socialdemokraterne), Sosialistinen kansanpuolue SF (Socialistisk Folkeparti) ja Radikaali Venstre. Kirjoitusasun muutoksen perusteena oli se, että näin kunta voi saada lisää näkyvyyttä internetissä, missä å-kirjain muuttuu aa:ksi. Jotta nimi Aarhus yhdistetään paremmin myös itse kuntaan, sai Å:n () sisältävä muoto mennä. Kunnan silloisen pormestarin Nicolai Wammenin mukaan kunnan nimen kirjoitusasu sai luvan seurata nykyaikaa. Moni kaupungin virastoista ja laitoksista jo käytti kahden A-kirjaimen muotoa kunnan nimestä. Wammenin mukaan päätöksellä myös tehtiin paluu kunnan historiallisille juurille, sillä vuoteen 1948 saakka kunnan nimi oli nimen omaan muodossa Aarhus. Nimi lausutaan (o-äänne) samoin molemmissa kirjoitusasuissa.
Tanskan vuoden 1948 oikeinkirjoitusuudistuksessa otettiin käyttöön kirjain Å, ja "Aa"-muodot korvattiin "Å"-muodolla. Jotkin tanskalaiset paikkakunnat vastustivat nimiensä kirjoitusasun muutosta, etenkin Aalborg ja Aabenraa. Århus otti muutoksen tyytyväisenä vastaan, sillä silloin ajateltiin, että nimen uusi muoto oli edistyksellinen.
Aarhusin kunnan tavoitteena on olla hiilineutraali kaupunki vuoteen 2030-mennessä. Tavoitteessa auttaa kunnan edistyksellinen jätevesijärjestelmä, joka tuottaa 50 % enemmän energiaa kuin se kuluttaa. Uusitussa vedenpuhdistusjärjestelmässä jäteveteen syötetään bakteereja. Bakteerit muhivat vedessä aikansa, ja niiden tuottamaa biokaasua poltetaan sitten voimantuotannossa. Saatua energiaa käytetään veden pumppaamiseen kuntalaisille, ja yli menevä energia myydään sähköverkkoon. Aarhusin kunta on ensimmäinen kyseisen jätevesijärjestelmän käyttöön ottanut kaupunki, ja sama järjestelmä on tarkoitus ottaa käyttöön myös Kööpenhaminassa, Chicagossa ja San Franciscossa.
Aaria
Aaria () tarkoitti musiikissa alun perin mitä tahansa laulavaa melodiaa, jonka useimmiten esitti laulusolisti. Nykyisin aaria tarkoittaa pääsääntöisesti kokonaisteokseen kuuluvaa, itsenäistä, piirteiltään laajahkoa, yhden laulajan esittämää lauluosuutta, tai melodista soitinkappaletta.
Konserttiaaria on ooppera-aarian tapaan sävelletty konserttilaulukappale, jota orkesteri säestää. 
Eräs tunnetuimmista aarioista on Mozartin säveltämä Yön kuningattaren aaria.
Arietta, yksin esitetty pikkulaulu, laulunpätkä tai laulelma.
Tony Kakko
Toni Kristian ”Tony” Kakko (s. 16. toukokuuta 1975 Kemi) on suomalainen muusikko. Hän on tullut tunnetuksi Sonata Arctican laulajana ja laulunkirjoittajana.
Nuorena Kakko opiskeli musiikkiopistossa koskettimien soittamista. Vuonna 1996 hänestä tuli yksi Sonata Arctican perustajajäsenistä. Yhtyeen alkuaikoina Kakko toimi myös kosketinsoittajana, mutta esikoisalbumi "Ecliptican" jälkeen hän on keskittynyt laulamiseen.
Kakko vieraili Nightwishin "Over the Hills and Far Away" -EP:llä, jolla hän laulaa kappaleessa ”Astral Romance” ja taustoja nimikappaleessa. Nightwishin "From Wishes to Eternity" -konsertti-DVD:llä hän laulaa Tarja Turusen kanssa duettona kappaleen ”Beauty and the Beast”. Kakko laulaa myös Timo Rautiaisen "Sarvivuori"-levyllä kappaleessa ”Hiljaisen talven lapsi”, Eternal Tears of Sorrow’n albumilla "Before the Bleeding Sun", Stratovariuksen albumilla "Polaris" ja Epican albumilla "Design Your Universe" kappaleessa ”White Waters”. Hän on mukana vuonna 2006 tehdyllä joululauluista koostuvalla "Raskaampaa joulua" -levyllä sekä 2007 perustetussa lauluyhtyeessä Northern Kingsissä. Kakko harrasti lapsena karatea, jääpalloa, ja jalkapalloa.
Sonata Arctican lisäksi Kakko on kirjoittanut musiikkia Agnes Pihlavan "When the Night Falls" -albumille ja Ari Koivusen "Fuel for the Fire" -albumille. Hän on kertonut pelaavansa tietokonepeli World of Warcraftia.
Kuumola
Kuumola on muinainen Vanajan kylä nykyisen Janakkalan alueella. Kylästä on näkyvänä merkkinä junasta ohikulkijoille nimikyltti Kuumola entisen suojeluskuntatalon seinällä, Turengin aseman lähellä. Lähistöllä oleva harju on nimetty myös nimellä Kuumola. Kuumola on myös yksi Hämeen läänin kahdestatoista aatelissäteristä Suomen aatelia vuonna 1581 käsittelevässä luettelossa. Janakkalan Kuumola oli Klaus Michelsonin rälssisäteri. Sitä ennen Janakkalan Kuumolan omistaja oli hänen isänsä Mickel Kirjurin rälssisäterinä, jonka puolesta hän siis suoritti ratsupalvelusta v. 1562. Mickel Kirjuri toimi kirjurina maakuntakatselmuksessa, jossa Hämeen ja Savon raja käytiin vuonna 1553. Myöhemmin hän oli Hattulan kihlakunnan kirjuri ja vouti ja oli elossa vielä 2. maaliskuuta 1570.
Kuumola on myös Hausjärven vanhimman rälssitilan nimi. Historian ja sukututkijat ovat osoittaneet omistusyhteyksiä varhaishistoriallisena aikana Hausjärven Karhin kylän Kuumolan ja Janakkalan kylän välillä. 
Väinö Voionmaa kiinnostui Kuumolan muinaiskylästä niin paljon, että kirjoitti eripainoksen Historialliseen Aikakauskirjaan vuonna 1933 nimellä ”Kuumolasta Kuhmoisiin – Kappale Keski-Hämeen asutushistoriaa”. Väinö Voionmaa oli erityisen kiinnostunut Hämeen erähistoriasta ja asutuksen levittäytymisestä varhaisina aikoina nimistöyhdenmukaisuuksia ja talojen eräomistuksia seuraamalla. Tätä Voionmaan artikkelia kohtaan on myös suunnattu kritiikkiä.
Sukunimenä Kuumola esiintyy perihämäläisen Hausjärven Karhin rälssitilan nykyisellä omistajasuvulla ensi kerran 1800-luvun alkupuolella Anders Kuumolalla kirkollisissa asiakirjoissa.
Hausjärven kunnan Karhin kylän Kuumola esiintyy aikakirjoissa vuonna 1527, jolloin kuningas Kustaa Vaasa lahjoitti sen Björn Klaunpoika Lejon'ille ikuisella rälssioikeudella ja verovapaudella. Talo sijaitsee entisen Vanajasta etelään johtavan päätien varressa. Nykyinen Kuumolan omistajasuku tulee Mäntsälän Olkisten kylän Ylöstalosta ja suku on omistanut tilan vuodesta 1812. Talo on sijainnut sopivahkon ratsastusmatkan päässä Riihimäen kasarmeilta ja toiminut tsaarinajan upseerien hevosten juotto- ja lepopaikkana. Antti Aleksanterinpoika Ylöstalo Mäntsälän Olkisten kylästä muutti Karhin Kuumolaan vuoden 1812 tienoilla. Vuonna 1789 annetun yhdistys- ja vakuuskirjan nojalla myös talonpoikaissääty sai oikeuden omistaa rälssimaata. Olkisten Ylöstalo ja Alastalo olivat ensimmäiset ja ainoat Ruotsin vallan aikana ei-säätyläisille myydyt rälssitilat Mäntsälässä. Tiettyjen omistusvaihdosten jälkeen Olkisiin muodostuikin vanhan rälssimaalle Olkisten kartano, veljesten Antti ja Johan Aleksanterinpoika Ylöstalon muutettua sieltä Karhin Kuumolaan.
Rajapaikkana Kuumola esiintyy keskiajalla 1435 Vitikka Assarssonin vahvistuksessa Monikkalan ja Turengin rajoista, nykyisen Janakkalan alueella. Asiakirjassa mainitaan yhdeksi rajapaikaksi "Pelzin arina innom Cumola åker". Tämä hämäläinen rajavahvistus todistaa samalla, että suomenkieltä käytettiin ruotsin seassa. Suomen kieltä esiintyy siis satunnaisesti asiakirjoissa jo ennen varsinaista kirjakielemme luomista piispa Agricolan aikana.
Separointi
Separointi tarkoittaa erottamista, muun muassa maidon ja kerman erottamista toisistaan sekä rasvakiteiden erotus ja rasvan erottaminen herasta separaattorin () avulla. Separaattorin toimintaperiaate perustuu keskipakoisvoimaan. Separaattorissa on metallilevyjä, joissa on erikokoisia reikiä, joiden läpi raakamaidosta erotellaan maito ja kerma omiin astioihin.
Ruoka-aineiden lisäksi myös esimerkiksi lietettä voidaan separoida. Tällöin nesteet ja kuivat aineet erotetaan separaattorin avulla toisistaan.
Luettelo avaruusjärjestöistä
Avaruusjärjestö tai avaruushallinto on joko yhden maan tai useiden valtioiden yhteinen organisaatio, joka johtaa ja rahoittaa avaruustoimintaa. Avaruusjärjestöihin ei lasketa asevoimien avaruustoimintaa ja sotilaallisen avaruustoiminnan hallintoa.
Osa avaruusjärjestöistä on valtion virastoja kuten Yhdysvaltain Nasa, valtion säätiöitä tai yhtiötä kuten Ranskan CNES. Toisinaan – esimerkiksi Saksan DLR:n tapauksessa – avaruusjärjestöt ovat tutkimuskeskuksia, jotka sekä ohjaavat ja rahoittavat että myös ovat itse satelliittien rakentajia. Nämäkin organisaatiot ovat valtion budjettitalouden sääntöjen ohjauksessa. Avaruustoiminnan ollessa vähäisempää sen hallinto on voitu delegoida vastuuministeriöiltä esimerkiksi yliopistoon, kuten Tanskan tapauksessa. Muun muassa Suomen, Espanjan ja Irlannin kohdalla avaruushallinto on delegoitu teknologian kehittämisen rahoitusorganisaatioon.
Avaruusmaa-käsite syntyi 1950-luvulla. Sen kriteerit ovat tiukasti ottaen: Maa on laukaissut omalla kantoraketilla, oman satelliitin omasta laukaisukeskuksesta, joka voi olla ko. maassa tai sen hallinnassa muualla. Kyky toteuttaa miehitettyjä avaruuslentoja samoin ehdoin merkitsee vahvempaa avaruusmaata. Väljempi kriteeristö: Valtio on rakentanut oman satelliitin ja operoi sitä. Alla oleva taulukko peilaa eri maiden kyvykkyyttä toteuttaa itsenäisesti erilaisia avaruuslentoja.
Väri kuvaa järjestön toimintakapasiteettia seuraavasti:
Alla oleva taulukko listaa eri valtioiden rahallisen panostuksen avaruustoimintaan. Yhdysvaltain kohdalla Yhdysvaltain ilmavoimien ja CIAn yhteenlaskettu panostus on suurempi kuin listatan mainitsema Nasan panostus. Muiden maiden kohdalla sotilaallinen avaruustoiminta on ainakin osin mukana taulukon tiedoissa. Useiden maiden – etenkin Venäjä, Intia ja Kiina – listatut euro- tai dollarimääräiset luvut antavat harhaanjohtavan pienen volyymin verrattuna kyseisten maiden tekemiin avaruuslentojen määrään, alalla toimivien insinöörien ja tutkijoiden määrään ja niin edelleen verrattuina.
Walesin prinssi
Walesin prinssi () on ollut Englannin ja myöhemmin koko Yhdistyneen kuningaskunnan hallitsijan vanhimman pojan virallinen arvonimi vuodesta 1301, jolloin kuningas Edvard I antoi arvonimen pojalleen Edvardille. 
Alkukielinen nimitys "Prince of Wales" voitaisiin kääntää myös ”Walesin ruhtinaaksi”, sillä englannin sana "prince" tarkoittaa sekä prinssiä että ruhtinasta, ja Walesia hallitsivat paikalliset ruhtinaat jo ennen kuin Englanti valloitti sen vuonna 1282. Käännös ”Walesin prinssi” on kuitenkin vakiintunut suomen kieleen.
Huomionarvoista on, että Walesin prinsessaksi kutsutaan Walesin prinssin puolisoa, mutta ei naispuolista kruununperillistä.
Vaikka Walesin prinssin arvo kuuluukin hallitsijan vanhimmalle pojalle, arvonimi ei siirry automaattisesti toisin kuin esimerkiksi Cornwallin herttuan arvo. Esimerkiksi nykyinen Walesin prinssi, prinssi Charles, nimitettiin Walesin prinssiksi vasta 1958, kuusi vuotta äitinsä valtaantulon jälkeen. Lisäksi virallinen virkaanasettamisseremonia pidettiin vasta vuonna 1969. Jos Walesin prinssi kuolee ennen hallitsijaa, arvonimi ei myöskään periydy hänen pojalleen, mutta tästä voidaan kuitenkin tehdä Walesin prinssi. Esimerkiksi kun Walesin prinssi Fredrik kuoli ennen isäänsä Yrjö II:ta, hänen pojastaan prinssi Yrjöstä tehtiin kaksi vuotta myöhemmin Walesin prinssi. Jos Walesin prinssi kuolee lapsettomana ennen hallitsijaa, arvonimi annetaan yleensä hänen vanhimmalle veljelleen.
Seuraavilla henkilöillä on ollut arvonimi Walesin prinssi:
Luettelo kapellimestareista
Luettelo tunnetuista kapellimestareista sukunimen mukaan aakkostettuna.
Siirry kirjaimeen → A B C D E 
F G H I J K L M 
N O P Q R S T U
V W X Y Z Å Ä Ö
Aabenraa
Aabenraa (myös "Åbenrå", ) on Tanskassa Etelä-Tanskan alueella sijaitsevan Aabenraan kunnan keskustaajama. Vuoden 2012 alussa taajamassa oli 15 744 asukasta.
Aabenraa on myös entinen kaupunki, mutta vuonna 1970 Tanskassa luovuttiin kaupunkikäsitteestä. Aabenraa sijaitsee Tanskan Slesvigissä Vähän-Beltin rannalla.
Aabenraa on myös Tanskan saksalaisvähemmistön tärkein keskus, ensimmäisen maailmansodan jälkeen Slesvigin kansanäänestyksessä vuonna 1920 enemmistö kaupungin asukkaista äänesti Saksaan kuulumisen puolesta mutta se liitettiin silti Tanskaan muun Pohjois-Slesvigin mukana.
Venom (yhtye)
Venom on brittiläinen vuonna 1979 perustettu heavy metal -yhtye. Ensimmäinen levy, "Welcome to Hell", ilmestyi vuonna 1981. Seuraava levy, "Black Metal", ilmestyi 1982. Yhtyeen parhaina levyinä on yleisesti pidetty neljää ensimmäistä: "Welcome to Hell", "Black Metal", "At War with Satan" ja "Possessed".
Venom kehitti heavy metalia uuteen suuntaan ja loi pohjaa kahdelle uudelle tyylilajille. Venomin musiikissa oli hieman vaikutteita punkista, ja kantavana ideana oli tehdä mahdollisimman raskasta metallia. Esimerkiksi yhtyeen vokalisti usein ennemmin karjui kuin lauloi. Soittajina yhtyeen jäsenet eivät olleet tavallista taitavampia, ja yhtyeen äänimaailma oli tahallisen epäselvän kuuloinen. Yhtyeen päävaikuttajat olivat Black Sabbath, Judas Priest, Motörhead, Deep Purple ja Kiss.
Venomin merkitys myöhemmälle metallimusiikille näkyy sen suuressa vaikutuksessa kahteen keskeiseksi nousseeseen suuntaukseen. Ensinnäkin Venom oli musiikillisena esikuvana 1980-luvun alkupuolella ilmaantuneille thrash metal -yhtyeille . Venom oli alkanut viedä musiikkia selvästi yhä nopeampaan sekä riffeihin perustuvaan suuntaan. Thrash metal jatkoi tällä tiellä. Samalla Venom loi pohjan etenkin 1990-luvun alussa suosioon nousseelle black metalille. Venomin musiikin ja black metalin väliin mahtuu monta käännettä, mutta oleellista kuitenkin oli, että Venomin jäsenet pyrkivät tekemään oman aikansa mittapuulla mahdollisimman äärimmäistä ja soundiltaan hämärää musiikkia. He käsittelivät sanoituksissaan enimmäkseen saatanallisia ja brutaaleja teemoja, käyttivät erikoisia taiteilijanimiä ja ottivat käyttöön sanan "black metal" . Kaikki nämä piirteet löytyvät myöhemmästä black metal -musiikista.
Aiemmin heavy metal -yhtyeitä oli syytetty yhteyksistä pimeyden voimiin, mutta Venom julisti suoraan kappaleissaan olevansa liitossa Saatanan kanssa. Todellisuudessa Venomin jäsenet eivät ole joidenkin myöhempien black metal -yhtyeiden jäsenten tavoin olleet kiinnostuneita pahuuden harjoittamisesta tai palvomisesta, joskin he antoivat aiheesta toisinaan ristiriitaisia kommentteja. Venomin musiikissa Saatana edustaa lähinnä voimaa ja valtaa, mitkä ovat sopivia teemoja yhtyeen musiikkiin.
Venom oli yksi ensimmäisistä extreme metal -yhtyeistä ja vaikutti suuresti varsinkin black metalin, thrash metalin ja death metalin syntyyn ja kehitykseen vaikuttaen yleisemmin myös muihin extreme metalin muotoihin. Venomin itsensä tyylilaji on kuitenkin ollut kiistelyn kohteena. Venom on määritelty useisiin eri tyylilajeihin, yleisimmin black metaliksi tai thrash metaliksi. Harvinaisemmin yhtye on määritelty myös NWOBHM ja speed metal -tyylilajien edustajaksi. Yhtye itse pitää musiikkiaan black metallina.
Venomin ensimmäinen esiintyminen Suomessa oli vuonna 1985, jolloin yhtye esiintyi 21. kesäkuuta 1985 Rantarock -festivaalilla Virroilla. Yhtye vieraili Suomessa 26. toukokuuta Oulussa Club Teatrialla ja 27. toukokuuta Helsingissä Nosturissa. Kesällä 2006 Venom esiintyi Tuska Open Air- Festivaaleilla. Kesällä 2010 Venom esiintyi Nummirockissa juhannuksena. Kesällä 2013 Venom esiintyi Liedossa, viimeisiksi jääneillä Hammer Open Air festivaaleilla pääesiintyjänä.
Aakenustunturi
Aakenustunturi on kvartsiittihuippu Ounasselällä läntisessä Kittilässä lähellä Yllästä. Korkein huippu "Pallilaki" on noin 565 metriä korkea, muita huippuja mm. "Moloslaki" (530 m) ja "Vasalaki". Alue liitettiin Pallas-Yllästunturin kansallispuistoon joulukuussa 2004. Alueella sijaitsee myös Porokämppä-autiotupa.
Toisen maailmansodan aikana 1. helmikuuta 1944 Luftwaffen Pontsalanjoelta Rovaniemelle matkalla ollut Junkers Ju 52 -kuljetuskone eksyi lumipyryn vuoksi ja törmäsi Moloslaen rinteeseen. Neljä koneessa ollutta saksalaista kuolivat. Suomalaiset räjäyttivät koneen myöhemmin. Lentokoneen osia sekä tarina on nähtävissä tunturin rinteellä.Aakenustunturi Retkipaikka.fi
Aakirkeby
Aakirkeby on kaupunki ja entinen kunta Tanskan Bornholmin saarella keskellä saaren eteläosaa Rønnen ja Nexøn välissä. Aakirkebyn entinen kunta on nykyään osa Bornholmin "regionskommunea", joka luotiin 1.1.2003 yhdistämällä viisi entistä kuntaa (Allinge-Gudhjem, Hasle, Nexø, Rønne ja Aakirkeby) ja maakuntahallitus. Aakirkebyn kunnan pinta-ala oli 186 km² ja siellä oli 6 622 asukasta.
Aakirkeby voitaisiin suomentaa ”jokikirkonkyläksi”. Aa tarkoittaa jokea vanhassa tanskankielessä – jotkut haluaisivat korvata sen nykyaikaisella Å-muodolla, kuten Åkirkeby, mutta vanha kirjoitusmuoto on päätetty säilyttää sillä se on paikannimissä yleinen. Aakirkebyn kirkossa ("AA Kirke" erikseen kirjoitettuna) on kaksi kattoa ja joidenkin mielestä se on rakennettu muistuttamaan ulkonäöltään AA:ta. Kirkossa on hiekkakivinen kastemalja, jossa on kuvia ja riimukirjoituksia 1200-luvulta.
Aakirkebyssä on Tanskan television paikallisasema TV2/Bornholm.
Jeppe Aakjær
Jeppe Aakjær (10. syyskuuta 1866 – 22. huhtikuuta 1930) oli tanskalainen kirjailija. Aakjær oli elinaikanaan tunnettu erityisesti maalaiselämää käsittelevistä kirjoistaan. Nykyään hänet muistetaan erityisesti runoistaan.
Kööpenhaminassa Aakjær tutustui Georg Brandesiin, jonka vaikutuksesta hänestä tuli ateisti, sosialisti ja antimilitaristi. Hän oli 1900-luvun alussa kirjallisuudessa vaikuttaneen niin sanotun jyllantilaisen liikkeen puheenjohtaja. Hänen teoksistaan on suomennettu romaani "Kuohuvia voimia".
Ålesund
Ålesund (tai Aalesund) on kaupunki Norjan länsirannikolla, Bergenin pohjoispuolella. Kaupungissa on 45 033 asukasta (2013), ja Ålesund on Norjan 16. suurin kunta asukasluvulla mitattuna.
Nykyisin Ålesund tunnetaan jugend-kaupunkina. Se tuhoutui tulipalossa aamuyöstä 23. tammikuuta 1904 lähes täysin, 800 asuntoa paloi ja 11 000 asukasta jäi asunnottomaksi. Uusien rakennusten suunnitteluun osallistui yli 50 arkkitehtia ympäri Norjaa. He ottivat vaikutteita sen aikaisesta rakennusmuodista: uusi Ålesund rakennettiin kivestä ja tiilestä jugend-tyyliin. Se onkin yksi yhtenäisimmistä jugend-kaupungeista maailmassa.
Ålesund on Lahden ystävyyskaupunki.
Ålesund toimi 1980-luvun puolivälissä brittiläisen TV-jännityssarjan "Hiidenvirta" ("Maelstrom") kuvauspaikkana. Suomea vuoden 2005 Eurovision laulukilpailussa edustanut Geir Rönning on kotoisin Ålesundista.
Aallonmurtaja
Aallonmurtaja on vesialueen rannalla sijaitsevan sataman, majakan tai vastaavan suojaksi rakennettu täytepenger, johon aallot pysähtyvät eli murtuvat.
Aallonmurtaja estää suurien aaltojen pääsyn satamaan, sen suojaamana aallokko ei nouse haitallisiin mittoihin myrskylläkään. Aallonmurtajat rakennetaan pääasiallisesti suojaamaan satamia ja venelaitureita, sillä aaltojen armoille jäävä laiva voi vaurioitua pahoin ja jopa upota törmäillessään laituriin kovassa merenkäynnissä.
Aallonmurtaja voi olla satamaa suojaava luonnon niemeke tai erikseen tehty kiviaineksista koottu pengerrys, jonka merenkäynnille altis puoli on vahvistettu suurin kivi- tai betonilohkarein. Näiden lohkareiden tarkoitus on sekä pysäyttää aallon voima että kestää aaltojen kuluttava vaikutus.
Aallonmurtaja voi myös olla kokonaan kivestä muodostuva penger, joka sulkee sataman sisäänsä siten, että laiturialueet ovat vain rannalla. Kulku satamaan tapahtuu kapean väylän kautta. Sen suulla saattaa olla vielä pienempiä aallonmurtajia, joiden tarkoitus on viedä aallon liikevoima ennen kuin se saavuttaa varsinaisen aallonmurtajan. Kalasatamissa sekä venesatamissa tällaiset sataman sisäänsä sulkevat aallonmurtajat ovat yleisiä. Suuremmissa satamissa itse satamalaiturit saattavat toimia aallonmurtajina. Tällöin satama on joko rakennettu luonnon muovaamaan lahteen tai joensuuhun, tai satamalaituri ja aallonmurtaja muodostavat keinotekoisen niemen, jonka taakse jää varsinainen satama-allas. Niemen merenpuoleinen osa toimii tällöin aallonmurtajana. Joskus aallonmurtaja voidaan rakentaa muistakin tarpeista, kuten esimerkiksi laivojen hylyistä tai niiden osista.
Leonid Andrejev
Leonid Nikolajevitš Andrejev (21. elokuuta 1871 Orjol – 12. syyskuuta 1919 Kuokkala) oli venäläinen kirjailija. Häntä pidetään venäläisen ekspressionismin johtohahmona, mutta Andrejev nähtiin myös aikansa työläiskuvaajana, joka kurjuuden kuvauksillaan tuki vallankumousta.
Andrejev syntyi Orelin alueella vuonna 1871 virkamiesperheeseen. Hän opiskeli lakia Pietarin yliopistossa ja Moskovan yliopistossa, mutta opinnot eivät sujuneet hyvin: vastoinkäymiset saivat Andrejevin yrittämään useita kertoja itsemurhaa. Hän jättikin pian lakiuran ryhtyen toimittajaksi. Andrejev alkoi myös harrastaa valokuvausta. Hän meni naimisiin kreivitär Wielhorskan kanssa, ja heidän vuonna 1906 syntyneestä pojastaan tuli myöhemmin myös kirjailija.
Andrejevin ensimmäinen novelli julkaistiin vuonna 1902 sanomalehdessä. Seuraavana vuonna ilmestyneet kaksi novellia herättivät Venäjällä suurta kohua, sillä niissä käsiteltiin raiskausta ja sukupuolitauteja. Vuonna 1904 ilmestynyt synkkä sotakertomus "Красный смех" (suom. "Punaista naurua") teki Andrejevista kuuluisan myös kansainvälisesti, ja kirjan 60 000 kappaleen painos myytiin heti loppuun. Venäjän-Japanin sodan vuoksi kirjan kuvaamat sodan kauhut olivat ajankohtaisia. Andrejevin teos ilmestyi heti seuraavana vuonna Suomessa kahtena eri käännöksenä, ja vuosina 1905–1918 ilmestyi 12 muunkin teoksen suomennokset, merkittävä osa työväenliikettä lähellä olevien tahojen kustantamina.
Andrejev oli kiihkeä vallankumouksellinen ja osallistui poliittiseen toimintaan. Vuonna 1905 hän joutui kahdeksi kuukaudeksi vankilaan asunnossaan pidetyn kokouksen vuoksi. Andrejev kärsi vankeusrangaistuksen yhdessä Maksim Gorkin kanssa. Hän oli osittain samoilla linjoilla Gorkin kanssa, vaikka korosti yksilöllisyyttä enemmän kuin Gorki ja oli myös näkemyksiltään pessimistisempi. Poliittisten erimielisyyksien vuoksi heidän tiensä erosivat.
Ensimmäisen maailmansodan aikana Andrejev työskenteli hallituksen julkaisemassa sanomalehdessä. Lokakuun vallankumouksen jälkeen hän joutui pakenemaan Suomeen. Suomessa Andrejev ehti olla kaksi vuotta, kunnes sairaus päätti hänen elämänsä Kuokkalassa vuonna 1919. Andrejev haudattiin Pietariin.
Kirjailijan tytär Nina Andrejeva muistelee lapsuuttaan Kuokkalassa teoksessaan Дом на Черной речке (Talo Vammelsuussa, WSOY 1977).
Antti Andelin
Antti (Anders) Andelin (23. marraskuuta tai 25. marraskuuta 1809 Vanaja — 2. tammikuuta 1882 Paltamo) oli suomalainen rovasti ja kielitieteilijä.
Andelinin vanhemmat olivat pitäjänräätäli Kustaa Andelin (Antela) ja Hedvig Anttila. Hän kävi Hämeenlinnan triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi Helsingissä 1829. Andelin vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa 1835, minkä jälkeen hän toimi pappina Vöyrillä ja opettajana Vaasassa, saarnaajana Honkajoella 1837-1853, kirkkoherrana Utsjoella 1853-1859 ja samalla ajoittain Inarin kappalaisena, sekä vuodesta 1860 Paltamon kirkkoherrana. Andelin sai varapastorin arvon 1851 ja rovastin arvon 1860. Hänestä tuli lääninrovasti 1870.
Honkajoella Andelin johti valtion ojitustöitä, Lapissa pappina ollessaan hän taas opiskeli saamen kielen eri murteita ja käänsi joukon uskonnollisia kirjoja saameksi sekä julkaisi kielioppeja Suomen saamelaiskielistä.
Näihin kirjoihin kuuluivat muun muassa kaksi 1858 ilmestynyttä raittiuskirjaa, aapinen vuodelta 1859, vuonna 1860 julkaistut kaksi katekismusta, joissa toisessa oli teksti suomeksi ja saameksi sekä kaksikielinen raamatun historia ja evankeliumikirja, samoin kuin Aslak Laitin kanssa toimitettu Martti Lutherin lyhyt evankeliumi- ja epistolapostilla vuonna 1863. Yhteensä näissä kirjoissa oli painettuja sivuja noin 1700.
Andelin julkaisi myös ruotsiksi Utsjoen murteen kieliopin 1856, suomeksi kertomuksen Utsjoen pitäjästä 1858 sekä inarinlapin kielinäytteitä ruotsalaisine sanastoineen 1861. Sen sijaan suomalais-utsjokelais-inarinsaamelainen sanakirja jäi käsikirjoitukseksi. Andelin oli silti merkittävä edelläkävijä saamen kielten julkaisijana, hänen kuolemansa jälkeen ei uusia saamenkielisiä kirjoja julkaistu Suomessa neljäänkymmeneen vuoteen.
Andelinin puoliso vuodesta 1853 oli Jemima Kantinkoski (k. 1911).
Hanna Andersin
Johanna Ottiliana ”Hanna” Andersin (30. elokuuta 1861 Turku – 7. huhtikuuta 1914 Helsinki) oli suomalainen rehtori, suomentaja ja oppikirjojen julkaisija. Hän toimi rehtorina Suomen ensimmäisessä tyttölukiossa, jonka nimi oli aluksi Helsingin yliopistoon johtavat tyttökoulun jatkoluokat ja myöhemmin Helsingin tyttölukio. Andersin oli koulun ensimmäinen rehtori sen perustamisesta 1906 aina kuolemaansa saakka.
Hanna Andersinin isä oli muun muassa Postihallituksen pääjohtajana toiminut Fredrik Alexander Andersin ja veli merenkulkuneuvos Ernst Andersin.
Michael Anckarswärd
Michael Anckarswärd, ennen aateloimista Crosswa, (9. maaliskuuta 1742 – 23. marraskuuta 1838) oli ruotsalainen sotilas ja valtiomies. Hän osallistui vuoden 1772 vallankumoukseen, jonka puhjetessa hän palveli Suomessa. Hän osallistui vuosien 1788–1790 sotaan, josta hän julkaisi muistelmia. Hän oli mukana Anjalan liitossa, mutta sai kuninkaan silmissä maineensa puhdistetuksi. Vuonna 1809 hänet kutsuttiin Ruotsin maamarsalkaksi valtiopäiville, jotka antoivat Ruotsille uuden hallitsijasuvun ja uuden valtiomuodon. Hänet oli nyt korotettu vapaaherraksi ja kreiviksi.
Carl Henrik Anckarswärd
Carl Henrik Anckarswärd (1782 Suomenlinna – 1865 Tukholma) oli ruotsalainen sotilas, ja poliitikko. Hän nousi vuonna 1803 Gustaf Mauritz Armfeltin yliadjutantiksi. Anckarswärd otti osaa läntisen armeijan kapinaan 1809 ja esiintyi sen jälkeen valtiopäivillä liberaalin opposition johdossa yhdessä veljensä Johan August Anckarswärdin kanssa. Vuonna 1830 hän esitti eduskunnan säätyjaon lakkauttamista.
Ancien régime
Ancien régime (ranskaa), ”vanha hallitus”, oli ajanjakso ennen Ranskan suurta vallankumousta. Termillä tarkoitetaan ertyisesti maan vanhaa yhteiskuntamuotoa ja kulttuuria. Käsitteellä pyritään kuvaamaan Ranskan vallankumouksen suurta ja mullistavaa luonnetta, jossa uusi, demokraattinen hallintotapa oli räikeässä ristiriidassa aiemman, monarkistisen hallintotavan kanssa. Aiemmin vallinnut feodaalinen yhteiskuntajärjestys murtui vallankumouksen myötä.
Johannes Rau
Johannes Rau (16. tammikuuta 1931 Wuppertal – 27. tammikuuta 2006 Berliini) oli saksalainen poliitikko (SPD). Rau toimi 1. heinäkuuta 1999 – 30. kesäkuuta 2004 Saksan liittotasavallan liittopresidenttinä.
Rau valittiin 1958 Nordrhein-Westfalenin maapäiville sosiaalidemokraattien edustajana. Vuodesta 1967 alkaen hän toimi puolueen maapäiväryhmän puheenjohtajana. Vuosina 1969–1970 Rau toimi Wuppertalin ylipormestarina.
Vuonna 1978 Rau nousi osavaltionsa pääministeriksi. Raun johdolla sosiaalidemokraatit saavuttivat maapäivien vaaleissa 1980, 1985 ja 1990 absoluuttisen enemmistön. Vuonna 1995 alkaen sosiaalidemokraatit ovat johtaneet osavaltiota yhdessä vihreiden kanssa.
Vuonna 1987 Rau oli sosiaalidemokraattien pääministerikansleri liittovaltion vaaleissa, joissa kuitenkin Helmut Kohl säilytti asemansa. Vuonna 1994 Rau oli ensi kertaa SPD:n ehdokas liittopresidentiksi. Tällöin valituksi tuli kristillisdemokraattien (CDU) ehdokas Roman Herzog.
Vuonna 1998 Rau luopui tehtävästään SPD:n osavaltiotason puheenjohtajana sekä osavaltion pääministerin tehtävästä. Seuraavana vuonna 1999 Rau valittiin liittopresidentiksi. Syyskuussa 2003 Rau ilmoitti, ettei tule olemaan käytettävissä seuraavissa, vuoden 2004 vaaleissa. Rau kuoli pitkäaikaiseen sydänsairauteen tammikuussa 2006.
Nikolaus von Amsdorf
Nikolaus von Amsdorf (3. joulukuuta 1483 Torgau – 14. toukokuuta 1565 Eisenach) oli saksalainen teologi ja Martti Lutherin tukija.
Von Amsdorf syntyi Torgaussa ja opiskeli Leipzigissa ja Wittenbergissä. Hän oli yksi ensimmäisistä Wittenbergin yliopistosta valmistuneista. Hänet nimitettiin teologian professoriksi 1511.
Andreas Karlstadtin ohella von Amsdorf oli aluksi yksi jotavista perinteisen skolastisen  teologian kannattaja, mutta Lutherin vaikutuksesta hän hylkäsi tämän näkökannan ja ryhtyi kannattamaan augistinolaista armokäsitystä. Von Amsdorf oli läpi elämänsä yksi Lutherin vankimmista tukijoista. Hän oli Lutherin mukana Leipzigin konferenssissa vuonna 1519 ja Wormsin valtiopäivillä vuonna 1521. Hän myös tiesi Lutherin oleskelusta Wartburgissa. Hän avusti Lutheria uskonpuhdistuksen käynnistämisessä Magdeburgissa vuonna 1524, Goslarissa (1531) ja Einbeckissä (1534). von Amsdorf myös osallistui aktiivisesti Schmalkaldenissa vuonna 1537 käytyyn keskusteluun.
Von Amsdorf kuoli Eisenachisa 1565. Hänet on haudattu Eisenachin Pyhän Yrjön kirkkoon
Von Amsdorf oli voimakastahtoinen, erittäin sovitteleva ja hänellä oli huomattava merkitys uskonpuhdistuksessa. Hän kirjoitti useita kirjeitä ja muita lyhyitä merkintöjä, joita siälytetään Weimarin kirjastossa. Hänen muistiinpanonsa ovat arvokkaita lähteitä tutkittaessa Lutheria.
Suomen maa- ja metsätalousministeriö
Maa- ja metsätalousministeriö (MMM, ruots. "jord- och skogsbruksministeriet") on yksi Suomen valtioneuvoston alaisuudessa toimivista ministeriöistä. Maa- ja metsätalousministeriö johtaa uusiutuvien luonnonvarojen kestävän käytön politiikkaa. Lainsäädäntötyössä ministeriö toimii osana valtioneuvostoa ja Euroopan unionin päätöksentekoa.
Sipilän hallituksen nykyinen maa- ja metsätalousministeri on keskustan Jari Leppä. Maa- ja metsätalousministeriön budjetti vuodelle 2018 on n. 2 602 000 000 €.
Maa- ja metsätalousministeriössä on vuodesta 1968 lähtien ollut vain yksi ministeri. Siihen saakka ministereitä oli ollut kaksi. 1920- ja 1930-luvuilla ministeriö vastasi ns. lex Kallion toimeenpanosta. Toisen maailmansodan jälkeisinä vuosina ministeriön vastuulla oli paljon työtä aiheuttanut talvi- ja jatkosodan sekä Lapin sodan vuoksi kotinsa menettäneen väestön ja rintamamiesten asuttaminen. Tätä työtä johti vuoteen 1959 saakka toiminut Maatalousministeriön asutusasiainosasto (ASO), jonka päällikkönä oli varatuomari ja lakitieteen lisensiaatti Veikko Vennamo.
Ministeriön hallinnonala kattaa seuraavat osa-alueet:
Yleistavoitteena on siis uusiutuvien luonnonvarojen kestävä ja monipuolinen käyttö sekä maaseudun elinvoimaisuus.
Maa-ja metsätalousministeriössä on kolme osastoa: ruokaosasto, luonnonvaraosasto sekä hallinto- ja suunnitteluosasto.
Henkilökuntaa ministeriössä on noin 300 ja koko hallinnonalalla 5 100. Ministeriön budjetin suuruus on noin 2,8 miljardia euroa.
Suomen sosiaali- ja terveysministeriö
Suomen sosiaali- ja terveysministeriö (ruots. "Social- och hälsovårdsministeriet") (STM) on sosiaali- ja terveyspolitiikan suunnittelusta, ohjauksesta ja toimeenpanosta vastaava ministeriö. Osana valtioneuvostoa ministeriö toteuttaa hallitusohjelmaa, valmistelee oman toimialansa lainsäädännön ja keskeiset uudistukset, ohjaa niiden toteuttamista ja huolehtii valtioneuvoston esikuntatehtävistä.
Sosiaali- ja terveysministeriössä työskentelee noin 390 henkilöä.
Ministeriön vastuualueisiin kuuluvat:
Sosiaali- ja terveysministeriön toiminnan tavoitteena on taata kaikille suomalaisille samanlaiset mahdollisuudet terveelliseen ja turvalliseen elämään. Vuonna 2011 ministeriö julkaisi sosiaali- ja terveyspolitiikan strategian "Sosiaalisesti kestävä Suomi 2020", jossa määritellään tavoitteen saavuttamisen kannalta tärkeimmät linjaukset.
Sosiaali- ja terveysministeriön hallinnonalalla työskentelee yli 3 400 henkilöä ja toimii useita itsenäisiä laitoksia ja virastoja, jotka toteuttavat ministeriön yhteiskunnallisia tavoitteita ja osallistuvat hallitusohjelman hankkeisiin. Osa laitoksista ja virastoista tuottaa tutkimustietoa lainsäädännön valmisteluun sekä sosiaali- ja terveyspolitiikan linjausten ja päätöksenteon pohjaksi. Osa virastoista toimii lupa- ja valvontaviranomaisina.
Ministeriön nelivuotisen tulossopimuksen piirissä ovat aluehallintovirastot (sosiaali- ja terveystoimen tehtävät ja työsuojelu), Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus Fimea, Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto Valvira, Säteilyturvakeskus (STUK), Terveyden ja hyvinvoinnin laitos (THL), Työterveyslaitos (TTL), Sosiaaliturvan muutoksenhakulautakunta, Työttömyysturvan muutoksenhakulautakunta ja Sosiaali- ja terveysjärjestöjen avustuskeskus. Lisäksi ministeriö valvoo Työeläkeasioiden muutoksenhakulautakuntaa, Tapaturma-asioiden muutoksenhakulautakuntaa ja Liikennevahinkolautakuntaa.
Muita ministeriön hallinnonalan toimijoita ovat Alko, Eläketurvakeskus, Kansaneläkelaitos, Koulutusrahasto, Työsuojelurahasto, Työttömyysvakuutusrahasto ja Finanssivalvonta. Lisäksi hallinnonalalla toimii useita neuvottelu- ja lautakuntia.
Aiemmin ministeriön yhteydessä toimivat myös tasa-arvovaltuutettu ja lapsiasiavaltuutettu, mutta ne siirtyivät vuoden 2015 alussa oikeusministeriön hallinnonalalle.
Työterveyslaitos
Työterveyslaitos (TTL) on itsenäinen julkisoikeudellinen yhteisö ja toimii Suomen sosiaali- ja terveysministeriön hallinnonalalla. Työterveyslaitos on työhyvinvoinnin asiantuntija, joka tutkii, palvelee ja kouluttaa. Työterveyslaitoksen toiminta perustuu monitieteiselle tutkimus- ja kehittämistyölle. Tutkimustulokset siirretään työpaikkojen käyttöön asiantuntijapalveluiden, koulutuksen ja viestinnän avulla. Laitoksen tavoite on, että työ edistää terveyttä ja toimintakykyä eikä vaaranna niitä. Budjetista n. 55 prosenttia tulee valtion budjetista ja 45 prosenttia hankitaan itse esimerkiksi EU-tutkimusrahoituksen ja asiantuntijapalveluiden myynnin avulla.
Työterveyslaitos toimii viidellä paikkakunnalla Helsingissä, Kuopiossa, Oulussa, Tampereella ja Turussa. Päätoimipiste on Helsingissä. Henkilöstöä on noin 500. Laitos on perustettu vuonna 1945. Työterveyslaitos on Maailman terveysjärjestön (WHO:n) ja Kansainvälisen työjärjestön (ILO) asiantuntijalaitos työterveyden alalla.
Työterveyslaitos julkaisee jatkuvasti päivittyvää Työpiste-verkkolehteä.
Työterveyslaitoksen perustamista edelsi 4.4.1945 Lääkintöhallituksen aloitteesta perustettu Helsingin yleisen sairaalan ammattitautien osasto, joka erikoistui ammattitautien tutkimukseen ja hoitoon. Alan tutkimuksen rahoittamiseksi perustettiin Ammattilääketieteen säätiö – Stiftelsen för yrkesmedicin -niminen säätiö, jonka säännöt vahvistettiin 26.6.1945. Tämä yksityinen säätiö perusti Työterveyslaitoksen, jonka toiminta käynnistyi 1.1.1950 valtion taloudellisesti tukemana ja avustamana. Laitos kansallistettiin valtion ja säätiön välisellä sopimuksella ja muutettiin sosiaali- ja terveysministeriön alaiseksi itsenäiseksi julkisoikeudelliseksi yhteisöksi 1.7.1978 alkaen.
Työterveyslaitoksen johtajina ovat toimineet Leo Noro (1950–1970) sekä Martti J. Karvonen (1970–1974) ja pääjohtajina Jorma Rantanen (1974–2003), Harri Vainio (2003–2015) ja Antti Koivula (2015–).