Master of Puppets
Master of Puppets on yhdysvaltalaisen metalliyhtye Metallican ehkä suurimmaksi klassikoksi noussut studioalbumi.
Albumia pidetään yleisesti thrash metal/heavy metal -klassikkona, ja sen vaikutus koko moderniin metallimusiikkiin oli suuri. Metallica löi viimeistään tällä albumilla itsensä läpi maailman metallimusiikkia seuraavien keskuudessa, vaikka yhtyeen uralle osui myöhemmin vielä suurempia kaupallisia menestyksiä.
"Master of Puppets" on monta kertaa äänestetty tai arvioitu lukuisissa kannanotoissa kaikkien aikojen parhaaksi metallialbumiksi, Suomessakin muun muassa radiokanava Radio Rockin kuuntelijat äänestivät albumin ensimmäiselle sijalle "Radio Rockin 100 kaikkien aikojen parasta rock-albumia" -äänestyksessä vuonna 2008. Guitar World -lehti julisti "Master of Puppets"in kaikien aikojen parhaaksi thrash metal -albumiksi.
"Master of Puppets" jäi basisti Cliff Burtonin aikaisen Metallican viimeiseksi albumiksi. Burton kuoli albumin "Damage Inc." -kiertueen aikoihin bussionnettomuudessa Ruotsissa. Albumin instrumentaalikappale "Orion" on suurimmalta osin Burtonin sävellys, ja sitä soitettiin taustalla, kun hänet polttohaudattiin.
Albumia on myyty Yhdysvalloissa runsaat kuusi miljoonaa kappaletta, kuusinkertaisen platinalevyn verran. Se on myös Metallican ensimmäinen kultamyynnin rajan ylittänyt albumi (500 000 kappaletta), jonka se saavutti sen julkaisuvuotenaan. Albumi sisältää useita Metallican klassikkokappaleita, kuten "Master of Puppets", "Battery" ja "Welcome Home (Sanitarium)".
Dave Mustaine on väittänyt säveltäneensä osan kappaleen "Leper Messiah" riffeistä. Metallica on myöntänyt, että "Leper Messiahin" riffit ovat vanhoja, mutta eivät sitä että ne olisivat Mustainen tekemiä.
Kappale alkaa samalla tavalla kuin "Ride The Lightningin" avauskappale ”Fight Fire With Fire”. Hidas, akustinen intro muuttuu noin minuutin kohdalla nopeatempoiseksi, koukeroiseksi thrash metaliksi. Battery on myös tunnettu hyvin vaikeasta bassokuviosta. Kappale on yhtyeen yksi tunnetuimmista ja säilynyt pitkään esiintymisten ohjelmistossa. Kappaleen sanat kertovat siitä, kuinka raivo saa yliotteen ihmisestä ja peittää hänen todellisen persoonansa. Kappaleen nimi viittaa San Franciscossa sijaitsevaan Battery Street-katuun, jonka klubeilla Metallica soitti suuren osan alkuajan keikoistaan.
Kappale on Kirk Hammettin, James Hetfieldin ja Lars Ulrichin käsialaa. Kappale on albumin ja yksi yhtyeen raskaimmista kappaleista.
Kappaleen sanoitus on saanut vaikutteita kauhukirjailija H. P. Lovecraftin teoksesta "Varjo Innsmouthin yllä" ("The Shadow Over Innsmouth"), kuten yhtyeen toisen albumin ”The Call of Ktulu” -raitakin
Kappale on albumin ja myös yhtyeen tunnetuimpia, sillä se on albumin ainoa balladi. Kappale on saanut vaikutteita sanoituksiin elokuvasta "Yksi lensi yli käenpesän".
Alkuperäisissä demoversioissa kappale oli paljon pitempi ja se sisälsi paljon kitarasoolo-osuuksia, jotka poistettiin lopullisesta studioversiosta ja niitä päätettiin käyttää eräällä instrumentaaliraidalla, jonka nimeksi tuli "Orion".
Kuten kappaleen nimessäkin, kappale kertoo mielisairaasta ja henkilöstä mielisairaalassa. Mielisairaala tunnetaan englannin kielessä sanalla "sanitarium".
Kappale on yksi albumin pisimmistä ja samalla Metallican nopeimpia ja raskaimpia.
Kappale kertoo sotilaista, jotka ovat sodassa. Kappaleen lyriikoissa viitataankin kenraaliin, joka käskyttää sotilaitaan.
Kappale kertoo ns. valepapeista, jotka käyttävät kristinuskoa hyväksi, jotta saisi hyväuskoisilta lahjoituksia, jotka päätyisivätkin heille. Raita myös kuuluu osittain albuminsa teemaan, joka on ihmisten manipulointi.
Kappale aiheutti ilmestymisensä aikoihin jonkin verran polemiikkia, sillä entinen soolokitaristi, tuolloin jo oman Megadeth -yhtyeensä perustanut Dave Mustaine väitti julkisesti "Leper Messiah"in perustuvan hänen vanhaan sävellykseensä "The Hills Ran Red". Metallica kiisti väitteet myöntäen, että kappale perustui vanhoihin riffeihin, muttei Mustainen tekemiin.
Kappale on instrumentaalikappale, jonka ovat kirjoittaneet yhtyeen silloinen basisti Cliff Burton, kitaristi James Hetfield ja rumpali Lars Ulrich. Vaikka albumilla kappaleen tekijöiksi on merkitty myös Ulrich ja Hetfield, on raita suurimmilta osin Burtonin käsialaa. Raidalla on paljon Cliff Burtonin monimutkaisia bassosoolo-osuuksia, jotka usein sekoitetaan kitaraan. Kappale sisältää kaksi bassosooloa ja lead-basso-osuuden, ja myös kappaleen intro on soitettu bassolla. Kappaleessa on myös neljä kitarasooloa, joista yksi on James Hetfieldin soittama.
Osa Orionin kitarasoolo-osuuksista on otettu ”Welcome Home (Sanitarium)” -kappaleen varhaisista versioista.
Cliff Burtonin kuoltua liikenneonnettomuudessa kappale soitettiin hänen hautajaistensa päätteeksi. Metallica ei soittanut kappaletta konserteissaan Burtonin kuoleman jälkeen moneen vuoteen. Kappale, tai ainakin puolet siitä, teki paluun vasta vuonna 2005, jolloin Metallican basisti oli Robert Trujillo. Kappale esitettiin ensimmäistä kertaa kokonaisuudessaan vasta vuonna 2006.
Kappale on hyvin nopeatempoinen, mutta alkaa Cliff Burtonin rauhallisella ja melodisella bassolla. Kappale on myös yksi harvoja, jossa Burton laulaa taustoja. Kappale sisältää James Hetfieldin klassiseksi muodostuneen ""fuck it all and fucking no regrets"" -tylytyksen, jota yhtye käytti myös vuoden 2003 "St. Anger" -levyllä kappaleessa St. Anger. Kappale kertoo jonkinlaisesta "tuhoamispalvelusta", joka tekee selvää kaikesta ja kaikista mitä ihmiset pyytävät.