hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Trochodendrales
Trochodendrales on koppisiemenislahko, joka sijoittuu kaksisirkkaisten kasvien evoluutiopuun tyvelle lahkojen Ranunculales (mm. leinikkikasvit), Proteales (mm. proteakasvit) ja Buxales (puksipuukasvit) kanssa. Siinä on vain kaksi nykyisin elävää lajia: rataspuu ("Trochodendron aralioides") ja kiinanherttapuu ("Tetracentron sinense"), jotka ovat Japanissa ja Pohjois-Taiwanissa ("Trochodendron") sekä Kiinassa ja Nepalissa ("Tetracentron") kasvavia ainavihantia puita.
Rataspuukasvit ovat ainavihantia puita, joiden silmut ovat suomuisia. Niiden lehdet ovat sahalaitaiset, korvakkeettomat ja enemmän tai vähemmän kourasuoniset. Kukissa on useita laidoiltaan yhdeksi kiehkuraksi yhteen kasvaneita emilehtiä; sikiäin on hyvin niukasti kehänalainen. Emilehtien ulkopinnasta muodostuu mesiäinen. Hedelmä on tuppilomainen ja sen tyvellä on vartaloiden jäänteet, siemenet ovat litteitä ja reunapalteisia.
Kumpikin laji on aiemmin viety omaan heimoonsa Trochodendraceae ja Tetracentraceae eli kiinanherttapuukasvit, nykyään ne yhdistetään yhdeksi rataspuukasvien heimoksi (Trochodendraceae).
Rataspuu ("Trochodendron aralioides") kasvaa Japanissa ja Taiwanin pohjoisosassa. Sen versot ovat kaljuja. Puusolukossa ei ole putkiloita ja nuoressa varressa on erilliset johtojänteet yksisirkkaisten kasvien tapaan. Lehtiasento on kierteinen ja lehdet ovat lähes sulkasuoniset. Kasvi on androdieekkinen: on yksilöitä, joissa on pelkkiä hedekukkia. Kukinto on terminaalinen, lyhyt ja pysty ja siinä on perällisiä kukkia. Kukassa on vähäpätöinen, enintään viisilehtinen kehä, joka voi kokonaan puuttuakin. Heteitä on paljon ja ne ovat järjestyneet enemmän tai vähemmän kierteisesti. Sikiäin on yhdislehtinen, 4–17 emilehdestä muodostunut ja istukat ovat kärki- ja aksiletyyppisiä istukoita. Vartaloita on monta ja luotti on johteinen kahta harjannetta myöten. Kussakin emilehdessä on paljon siemenaiheita. Siemenet ovat riippuvia ja niissä on kova kuori.
Kiinanherttapuu ("Tetracentron sinense") kasvaa Kiinassa ja Nepalissa. Sen lehdet ovat kahdessa rivissä ja kourasuonisia, leveäkantaisia; ohut reunapalle ympäröi hankasilmun. Kukinto on lehtihankainen ja tähkämäinen, pitkä ja riippuva. Siinä on pieniä, nelilukuisia kukkia. Kehälehdet ja heteet sijaitsevat kohdakkain. Sikiäinkin koostuu neljästä lehdestä ja siinä on aksiletyyppinen istukka. Kussakin emilehdessä on viisi tai kuusi siemenaihetta.
Platy
Platy ("Xiphophorus maculatus") on hammaskarppeihin kuuluva kala. Sukunimi "Xiphophorus", joka tarkoittaa miekkaa kantavaa, viittaa synnyttävien hammaskarppien paritteluevään. "Maculatus" puolestaan tarkoittaa laikukasta ja se viittaa kalojen väritykseen.
Platy on 3–6 cm pitkä, ja siitä on useita värimuunnoksia. Luonnossa esiintyvät platyt ovat vaaleita ja värittömiä, mutta siitä on jalostettu useita värimuunnoksia. Yleisin lienee "punainen wagtail", jolla on punaoranssi ruumis ja mustat evät. Muita värimuunnoksia on mm. kokonaan oranssi "coral", mustakylkinen "tuxedo" ja "mickey mouse", jolla on Mikki Hiiren pään muotoinen kuvio pyrstön tyvessä. Platyjen ruumiin väritys vaihtelee valkoisesta keltaisen kautta punaiseen ja niiden evien väritys läpinäkyvästä keltaiseen, punaiseen ja mustaan.
Koiraan ja naaraan erottaa toisistaan pyrstön edessä vatsapuolella olevan paritteluevän muodosta.
Koiras on myös pienempi ja tummempi kuin naaras.
Platy on kotoisin Keski-Amerikasta ja Pohjois-Amerikan eteläosista: Meksikosta ja Belizestä.
Platy on helppo saada lisääntymään akvaariossa. Se kantaa poikasiaan noin kuukauden. Emo syö omia poikasiaan, ja muut samassa akvaariossa olevat kalat voivat myös syödä poikaset. Siksi kannattaakin ostaa lemmikkikaupasta poikasallas, johon emo laitetaan ennen poikasten syntymistä (Altaassa on poikasille oma paikka, johon ne voivat mennä, ettei emo syö niitä). Poikasallas maksaa 5-10 euroa, koosta riippuen. Emon voi myös jättää ne akvaarioon jos on hyviä paikkoja joihin ne voivat piiloutua.
Platy on viimeisillään "raskaana", kun vatsa on hieman kulmikas, ja naaras hyvin suurikokoinen. Myös lähelle peräaukkoa tulee tumma täplä. Kun tämä täplä tulee, kannattaa emo siirtää poikasaltaaseen.
Platy synnyttää noin 5 poikuetta. Ensimmäisessä poikueessa syntyy 3-10 poikasta, toisessa parikymmentä enemmän, ja joka kerta poikasia tulee lähes parikymmentä enemmän kuin edellisessä poikueessa. Loppujen lopuksi poikasia voi olla jopa lähes 200. Kuitenkin määrän pitää kurissa se, jos poikaset syntyvät akvaarioon, niistä ei luultavasti yksikään kasva aikuiseksi. Poikanen kasvaa noin 5-6 viikossa sen kokoiseksi, että sen voi laittaa seura-akvaarioon. (Akvaarioon, jossa ovat kaikki muutkin kalat.)
Platy sopii seura-akvaarioon vain, jos asuinkumppanit valitaan tarkasti sen vesivaatimuksien mukaan. Esimerkiksi samanlaisissa vesissä viihtyvät miljoonakalat käyvät platyjen seuraksi mainiosti. Veden pH tulisi olla 7–8, kovuuden 9–30 sGH, ja lämpötilan 18–25 °C. Jos kalan siirtää pehmeämpään veteen kuin, missä se on kasvanut, se sairastuu helposti. Aasiassa platyjä kasvatetaan kovassa vedessä, johon lisätään joskus suolaakin. Platy viihtyy monenlaisissa akvaarioissa.
Platy risteytyy lähisukulaisensa miekkapyrstön kanssa, ja siksi nämä lajit tulee pitää erillään toisistaan.
Erkki Tuominen
Erkki Olavi Tuominen (26. heinäkuuta 1914 Hollola – 25. heinäkuuta 1975 Moskova) oli suomalainen poliitikko, joka toimi Suomen kommunistisen puolueen johtotehtävissä 1950-luvulta 1970-luvulle. Hän oli Karjalaisen II hallituksen oikeusministeri vuosina 1970–1971.
Erkki Tuominen syntyi Hollolassa 1914 maanviljelijäperheeseen. Tuomisen isä kuoli 1931, äitinsä nimeä hän ei tiennyt. Kasvatusäiti hankki nuorelle pojalle paikan oppikoulussa. Ylioppilaaksi Tuominen pääsi Oulunkylän yhteiskoulusta. Hyvän koulumenestyksen ansiosta hän pääsi opiskelemaan oikeustiedettä Helsingin yliopistoon ja valmistui vuonna 1941 suoritettuaan ylemmän oikeustutkinnon.
Vuodesta 1940 alkaen Tuominen työskenteli sosialidemokraattien kansanedustaja Mikko W. Erichin asianajotoimistossa. Vuosina 1942–1946 Tuominen toimi Kansanhuoltoministeriön virkamiehenä. Tuominen avioitui Mirjam Viren kanssa 1941. Pariskunnan ainut lapsi syntyi vuonna 1947.
Sotien jälkeen Tuominen työskenteli "kitkeäkseen fasismin jäänteitä yhteiskunnasta". Hän liittyi Akateemiseen sosialistiseuraan (ASS) 1945, ja hänet valittiin pian järjestön puheenjohtajaksi. Tuominen nimitettiin kuitenkin jo seuraavana vuonna Valtiollisen poliisin apulaispäälliköksi, ja 1. tammikuuta 1947 hän yleni päälliköksi. Ripeää uranousua selittävät kansandemokraattien keskuudessa harvinainen oikeustutkinto sekä läheinen suhde SKP:n johdon Aimo Aaltoseen.
SKP:hen Tuominen liittyi vuonna 1949 ”punaisen” Valpon tultua lakkautetuksi. 1950-luvun hän toimi Suomen kansan demokraattisen liiton (SKDL) eduskuntaryhmän opillisena sihteerinä ja tutkijana. Vuonna 1954 Tuominen nousi SKP:n keskuskomiteaan, ja vuonna 1960 poliittiseen toimikuntaan. Vuosina 1955–1957 hän opiskeli Moskovassa. Vuonna 1962 Tuominen siirtyi Kansaneläkelaitoksen johtotehtäviin. Kyseessä oli ensimmäinen kerta, kun kommunisti nimitettiin merkittävään valtion virkaan sitten 1940-luvun. Tuominen oli Kommunisti-lehden toimitusneuvoston puheenjohtaja vuodesta 1964. Hän oli myös suomalais-neuvostoliittolaisen hallitusten välisen yhteistyökomission jäsen 1966 lähtien.
Tuomisen poliittisen uran kohokohta osui vuoteen 1970, jolloin hänet nimitettiin oikeusministeriksi Ahti Karjalaisen toiseen hallitukseen. Valinta tärkeälle paikalle herätti kohua, koska mies tuli tehtävään (SKDL:n sisäisen sopimuksen mukaisesti) SKP:n opposition edustajana. Tuominen aloitti työnsä innokkaana, mutta hän joutui myöntämään, ettei vallankumousta aloitettu oikeusministeriöstä. Tuomisen ministerikautta leimasi jopa radikalismin puute. Toisaalta kausi jäi niin lyhyeksi, ettei Tuominen ehtinyt toteuttaa näkemystään.
Tuominen suhtautui SKP:n puolueriidan alussa kiistaan varsin neutraalisti välttäen osapuolten tukemista, mutta 1960-luvun päättyessä hän oli sitoutunut oppositioon, jonka maltillisempaa siipeä hän edusti. Valintaan lienevät vaikuttaneet aikaisemmat yhteydet oppositiojohtoon, Valpo-menneisyys sekä puoliso Mirjam Vire-Tuominen, joka oli opposition näkyviä johtohahmoja alusta alkaen. Tuominen kuului 1970-luvun alussa opposition ydinjohtoon ja hän istui esimerkiksi Tiedonantaja-yhdistyksen hallituksessa. Tuominen kuoli yllättäen 1975 Moskovassa leikkauskomplikaatioihin.
Codename wa Sailor V
Codename wa Sailor V (コードネームはセーラーＶ) on japanilaisen Naoko Takeuchin luoma manga-sarja, joka oli "Sailor Moonin" edeltäjä.
Vuonna 1986 collegea käyvä Naoko Takeuchi voitti Kodansha Publishingin toisen palkinnon New Manga Artist -kilpailussa "Love Callin" avulla. Silloin hän ryhtyi luomaan lisää sarjoja Kodanshalle, kuten "The Cherry Project", "Maria", "Miss Rain" ja "Chocolate Christmas".
Vuonna 1991 hän aloitti uuden tarinan: "Codename wa Sailor V". Tarina kertoi tytöstä nimeltä Minako Aino, joka pystyi muuntautumaan Sailor V -nimiseksi soturiksi, jonka tehtävänä oli suojella maailmaa. Tarinasta tuli paljon suositumpi kuin hän oli odottanut, ja hän sai ajatuksen tehdä siitä anime. Takeuchi piirsi sarjan uudelleen alusta alkaen. Hän lisäsi paljon uutta sisältöä, ja tuloksena oli "Bishōjo Senshi Sailor Moon", jossa Sailor V saa uuden nimen – Sailor Venus - ja liittyy muiden sailor-soturien joukkoon.
Codename wa Sailor V päättyi marraskuussa vuonna 1997.
Kansalaisvaikuttaminen
Kansalaisella on monia tapoja vaikuttaa politiikkaan, yritysten toimintaan ja mediaan.
Äänestäminen on edustuksellisen demokratian oikeus vaikuttaa vaaleissa ja kansanäänestyksissä.
Lakko on yhteisellä päätöksellä sovittu töistä pois jääminen, jonka tarkoituksen on yleensä painostaa työnantajaa. Ammattiliitot käyttävät lakkoa ja lakolla uhkaamista aseena palkkaneuvotteluissa. Varsinkin maissa, joissa järjestäytyminen on heikkoa, esiintyy myös lakkoja ilman ammattiliiton siunausta. Toisinaan työntekijät menevät lakkoon myös painostaakseen valtiota, tai myötätuntolakkoon tukeakseen toisen alan työtaistelua.
Työnantajan vastaava toimenpide on työsulku.
Mielenosoitus on sananmukaisesti mielipiteen ilmaus jossa yleensä useampi kuin yksi henkilö tahtoo vaikuttaa päätöksentekoon ja ilmaista oman mielipiteensä. Mielenosoituksessa käytetään ainakin kahta erittäin merkittävää vapautta ja oikeutta, sananvapautta ja kokoontumisvapautta.
Katso myös kansalaisliikkeet.
Kansalaistottelemattomuus on aktiivista, mutta väkivallatonta lakien tai valtion tai miehittävän vallan vaatimusten tai käskyjen noudattamatta jättämistä.
Boikotti tarkoittaa ostamisesta, myymisestä tai muuta taloudellisesta kanssakäymisestä kieltäytymistä. Yleensä boikotin tarkoituksena on pakottaa kohde muuttamaan käyttäytymistään, esimerkiksi epämoraalisena tai epäoikeudenmukaisena pidettyä liiketoimintatapaa.
Painostusryhmä voi olla rekisteröity tai rekisteröimätön yhdistys tai ryhmä ihmisiä, jotka haluavat muuttaa jonkin tärkeänä pitämänsä asian, epäkohdan tms. tai kiinnittää huomiota mielestään tärkeään asiaan. Painostusryhmän tärkein vaikutuskeino on mediajulkisuus, tavoitteena on saada huomiota asialleen. Pienikin ryhmä voi saada tehokkaalla toiminnallaan melkoista hämminkiä aikaiseksi, esimerkiksi 1990-luvulla Pelastakaa edes äidit -yhdistys toimi aktiivisesti vain 12 ihmisen voimin kiinnittääkseen huomiota sosiaalitoimen asiakkaiden oikeusturvaan ja ihmisoikeuksiin. Yhdistyksen tavoitteet toteutuivat osittain kun Suomeen hyväksyttiin ns. sosiaalihuollon asiakaslaki.
Muita vaikutusmuotoja ovat mm. Facebook-ryhmän perustaminen, lukijakirje, adressi, kansalaisaloite, kuntalaisaloite, eurooppalainen kansalaisaloite, lausunto, suora yhteydeotto kansanedustajaan, kantelu eduskunnan oikeusasiamiehelle tai oikeuskanslerille sekä valitus Euroopan ihmisoikeustuomioistuimeen.
DirectX
DirectX on Microsoftin Windows-käyttöjärjestelmälle ja Xbox-pelikonsoleille kehittämä, erityisesti peleihin tarkoitettu ohjelmointirajapinta tietokoneohjelman ja laitteiston välille. DirectX tarjoaa yhtenäisen rajapinnan mm. 3D-grafiikkaa, ääntä ja ohjauslaitteita varten.
Ohjelmointirajapinnat ohjaavat matalan tason toimintoja, jotka ovat yhteydessä laitteistoon tai korvaavat puuttuvia toimintoja emuloimalla niitä. Alun perin DirectX:n kehittivät kolme Microsoftilla työskennellyttä henkilöä: Craig Eisler, Alex St. John ja Eric Engstrom.
Tarve rajapinnan kehittämiseen oli se, että Windows 95 -käyttöjärjestelmässä suora pääsy laitteistoresursseihin oli suojattua, toisin kuin sitä edeltäneessä DOS-käyttöjärjestelmässä. Tarvittiin laitteistorajapinta (eng. hardware abstraction layer), jolla päästiin käyttämään laitteistoa matalammalla tasolla kuin mitä Windowsin perusfunktiot olisivat mahdollistaneet. Tämä oli tärkeää pelejä varten, jotta saatiin hyvä suorituskyky ja sulava pelikokemus.
DirectX koostuu useasta erillisestä komponentista:Käytöstä poistuneita rajapintoja:
Merkittävä osa-alue kehityksestä suuntautuu 3D-grafiikkaan käytettävän Direct3D:n kehitykseen, etenkin tehokkuuden parantamiseen. Nykyään käytetään vain yleisempää termiä DirectX puhuttaessa Direct3D:stä.
Versio 11 Direct3D:stä paransi tehokkuutta lisäämällä tuen monisäikeistykselle ja lisäsi tuen nk. GPGPU-käytölle nimellä "DirectCompute".
Uusin versio 12 julkaistaan vain Windows 10:lle.
"DirectCompute" on DirectX:n tuki GPGPU-käytölle eli grafiikkasuorittimen hyödyntämistä matematiikkasuorittimen tavoin puhtaasti laskentatehtäviin, kuten fysiikkamallinnukseen.
Arwo Mikkonen
Tapani Arvo ”Arwo” Mikkonen (12. toukokuuta 1954 Tampere – 24. helmikuuta 1986 Tampere) oli suomalainen muusikko, joka muistetaan parhaiten Popedan alkuperäisenä kitaristina. Arwo Mikkonen kuoli sydänkohtaukseen Tampereella Cabaret Oscarissa soundcheckin jälkeen. Mikkosella oli synnynnäinen sydänvika, jota ei silloisilla tutkimusmenetelmillä ollut havaittu. Virallinen kuolinsyy oli nousevan rinta-aortan seinäpullistuman repeäminen sekä verenvuoto sydänpussiin. Mikkosen kuoleman vuoksi Popeda perui tuolloin keikkansa ja oli miltei hajota, mutta Mikkosen vaimon tuella pysyi koossa.
Vuonna 1986 Juice Leskinen Grand Slam julkaisi albumillaan "Yölento" Mikkosen muistolle omistetun laulun ”Juuret”. Kappaleella vierailee Popedan solisti Pate Mustajärvi. Popedan Mikkosen muistolle omistama kappale oli puolestaan kesäkuussa 1986 singlenä julkaistu ”Eläinten vallankumous”.
Arwo Mikkosen pojista Jukka, taiteilijanimeltään Sir Christus, soitti kitaraa Negative-yhtyeessä, ja nuorempi poika Matti, taiteilijanimeltään Matthau Mikojan, soitti kitaraa ja lauloi Bloodpit-yhtyeessä. Jukka Mikkonen kuoli 7. joulukuuta 2017, 39-vuotiaana.
Kaksoispotku
Kaksoispotku (engl. "double push") on rullaluistelun tekniikka, jossa luistimella tuotetaan eteenpäin vievää voimaa koko sen ajan, kun se on kontaktissa alustaan. Passiivista liukuvaihetta ei synny.
Tekniikan perusteet lyhyesti:
Oikeanpuoleisen jalan tullessa maahan luistin käännetään ulkosyrjälle ja ohjataan vartalon keskilinjan vasemmalle puolelle, josta syntyy ensimmäinen potku (puristus). Tämän jälkeen luistin ohjataan takaisin perinteiseen potkuun eli sisäsyrjälle. Luistin tekee siis vajaan S-kirjaimen muotoisen liikeradan. Kaksoispotku ei lisää huippunopeutta, mutta pidemmillä matkoilla se kasvattaa keskinopeutta.
Tekniikan vaikeutena on tasapainon ylläpito potkun ensimmäisessä vaiheessa.
Tekniikan kehittäjänä pidetään nykyisin jäällä tapahtuvaa pikaluistelua harjoittavaa Chad Hedrickiä, mutta hieman vastaavanlaista tekniikkaa tiedetään alankomaalaisten käyttäneen aikaisemminkin.
Jukka Mikkonen
Jukka Mikkonen (taiteilijanimeltään Sir Christus, 10. huhtikuuta 1978 – 7. joulukuuta 2017) oli suomalainen muusikko, joka tunnettiin parhaiten Negativen kitaristina. Ennen Negativea hän vaikutti muun muassa basistina Bloodpit-yhtyeessä pikkuveli Matthaun toimiessa yhtyeen keulakuvana. Vuonna 2008 tapahtuneen eroamisen jälkeen Mikkonen liittyi pikkuveljensä Matthau Mikojanin taustayhtyeeseen, mutta kuukauden jäsenyyden jälkeen Mikkonen halusi pitää taukoa musiikista. Myöhemmin Mikkonen toimi The Salvation -yhtyeen kitaristina.
Mikkonen toimi säveltäjänä sekä Negativelle sekä Bloodpitille. Hän kuoli 39-vuotiaana joulukuussa 2017.
Jukka Mikkosen isä, Arwo Mikkonen oli Popedan alkuperäinen kitaristi. Arwo Mikkonen kuoli vuonna 1986 Popedan konsertissa soundcheckin jälkeen hänen aorttansa repeydyttyä.
Mikkonen aloitti kitaran soittamisen ollessaan 5-vuotias. Hänellä oli käytössään muun muassa seuraavat kitarat:
Jukka Mikkosella oli vasemmalla puolella rintakehäänsä tatuoituna suden pää.
Esiintyessään vuoden 2003 Ruisrockissa Mikkonen putosi lavalta murtaen alaselkänsä. Selkä jouduttiin leikkaamaan, ja luustoon kiinnittämään ruuveja, mutta jo kaksi viikkoa onnettomuuden jälkeen Mikkonen esiintyi Aitoon kirkastusjuhlilla.
Proteales
Proteales on Rosopsida-luokkaan eli varsinaiskaksisirkkaisiin (Eudicotyledoneae) kuuluva kasvilahko, johon sisältyvät lootus-, plataani- ja proteakasvien heimot. Ensin mainittuun kuuluu luonteenomaisen näköisiä vesikasveja vedenpinnan yläpuolelle kohoavine kilpimäisine lehtineen ja lumpeen kukkaa muistuttavine kukkineen, kahteen jälkimmäiseen puuvartisia kasveja. Yhteensä heimoissa on noin 1 610 lajia, suurin osa (1 600) proteakasveja. Lahko on pienuudestaan huolimatta morfologisesti epäyhtenäinen, mutta sitä pitävät koossa molekulaariset seikat. Lahkon levinneisyys sijoittuu yhtäältä pohjoiselle lämpimälle ja lauhkealle vyöhykkeelle, toisaalta eteläiselle pallonpuoliskolle.
Viriaaliteoreema
Viriaaliteoreema määrittelee liike-energian ja painovoimaenergian tasapainon suuressa hiukkasjoukossa. Liike-energia on puolet painovoimaenergiasta.
Viriaaliteoreemasta voidaan johtaa yleisimpiä lausekkeita muille kuin painovoimakentälle.
Gunnerales
Gunnerales on pieni, vain kaksi heimoa käsittävä kaksisirkkaislahko. Lahkon kasvit eivät ole ulkoasultaan mitenkään toistensa kaltaisia. Gunnerakasvit (Gunneraceae) ovat reheviä ja isokokoisia ruohoja, kun taas lahkon toisessa heimossa Myrothamnaceae on kaksi aromaattista ja pihkaa erittävää kuivakkopensaslajia.
Molekyylirakenteisiin perustuvat syyt ovat johtaneet heimojen yhdistämisen samaan lahkoon, ja on jopa ehdotettu, että ne voitaisiin yhdistää yhdeksi heimoksi. Yhteistä niille on ellaghapon esiintyminen, ainakin 3-aukkoiset nivelet, siiviläputkien plastidien proteiinikiteet ja tärkkelys, varren ytimen vahvikesolukkoiset väliseinät, hammaslaitaiset, kourasuoniset ja korvakkeelliset lehdet, pienet ja lähes kehälehdettömät kukat, jotka ovat yksineuvoisia ja sijaitsevat kaksikotisesti.
Richard Stanley
Richard Charlie Stanley (s. 12. elokuuta 1943 Leicester, Iso-Britannia) on brittiläinen elokuvaohjaaja ja musiikkituottaja. Hän muutti Suomeen 1970-luvulla. Ennen Suomeen muuttoa hän mm. osallistui Lontoossa Harry Nilssonin v. 1972 ilmestyneen levyn "Son of Schmilsson" äänitysten filmaamiseen.
Suomessa hän on toiminut muun muassa Teddy & The Tigers sekä Hurriganes-yhtyeiden tuottajana. Hän myös lauloi Hurriganesien tunnetuimman levyn "Roadrunner" kappaleessa ”Mister X”. Hurriganesin tuottajana Stanley osallistui myös lukuisten muiden sen kappaleiden tekemiseen, esimerkiksi useita kappaleita levyiltä "Crazy Days", "Hot Wheels" ja "Tsugu Way".
Stanley on ohjannut lukuisia dokumentti- ja mainoselokuvia sekä tehnyt niihin käsikirjoituksia. Hän asuu Porvoossa ja hänellä on kaksi tytärtä. Hän on säveltänyt "Huomenta Suomen" tunnusmusiikin. Laulaja Ronya (Ronja Stanley) on Richard Stanleyn ja kirjailija Anna Gullichsenin tytär.
1990-luvulla Richard Stanley oli mukana luomassa Alvar Gullichsenin Bonk Business -taidekonseptia ja kuvitteellisen yrityksen historiaa.
Berberidopsidales
Berberidopsidales on koppisiemenisiin kuuluva varsinaiskaksisirkkaisten lahko, joka käsittää vain kaksi heimoa Aextoxicaceae ja Berberidopsidaceae. Edellisen ainoa laji "Aextoxicon punctatum" on Keski-Chilessä kasvava kaksikotinen ja ainavihanta puu, ja jälkimmäinen käsittää yhden chileläisen ja yhden itäaustralialaisen puuvartisen köynnössuvun. Geenitutkimusten mukaan ne muodostavat yhtenäisen ja monofyleettisen ryhmän, mitä tukevat mm. niiden puusolukon samankaltaisuudet.
Fotogrammi
Fotogrammi on valokuva, jonka valmistamiseen ei ole käytetty kameraa.
Esine (tai mikä tahansa asia, joka vaikuttaa valon kulkuun) asetetaan valoherkälle materiaalille, yleensä valokuvapaperille, ja materiaali valotetaan esineen tms. ollessa sen päällä. Kuva muodostuu valoherkälle pinnalle varjokuvana. Tekniikan kehittäjiä olivat Man Ray ja László Moholy-Nagy, joskin se on ollut tunnettu niin kauan kuin valokuvaustekniikkakin.
Dilleniales
Dilleniales on monotyyppinen kaksisirkkaisten lahko ja käsittää vain heimon Dilleniaceae. Siihen kuuluu noin kolmesataa tai jopa 410 lajia, jotka jaetaan kymmeneen sukuun. Lahkon ja heimon nimisuku on "Dillenia".
Dilleniaceae-heimon kasvit ovat pensaita tai puita, harvoin liaaneja tai monivuotisia ruohoja, joilla on enemmän tai vähemmän tähtimäisiä ja kivisolumaisia solukarvoja ja soluissaan oksalaattikiteitä. Lehdet ovat kierteisesti, korvakkeettomat, hammaslaitaiset, ja vahvat sivusuonet ovat keskenään samansuuntaiset ja johtavat lehtihampaisiin; ruodissa on tavallisesti palteet. Kukat ovat usein näyttäviä, keltaisia ja moniheteisiä ja sijaitsevat kärjestään nivelikkäiden kukkaperien päissä. Verholehtien määrä vaihtelee 3–20, tavallisesti niitä on kuitenkin viisi kuten terälehtiäkin, mutta niitä voi olla vähemmänkin. Hetiö on usein epäsymmetrinen, ja heteitä on vähintään kaksi, tavallisesti paljon kiehkurana tai ryhminä. Joskus kukassa voi olla myös joutoheteitä. Ponnen lokeroside on tavallisesti hyvin kehittynyt. Kukassa ei ole mesiäistä. Sikiäin on toisinaan yhdislehtinen; silloin siinä voi olla jopa 20 emilehteä yhteen kasvaneena. Erillisiä emilehtiä on tavallisesti neljästä kahdeksaan, harvoin vain yhdestä kolmeen. Vartalot ovat pitkiä, luotit pallomaisia tai pistemäisiä. Sikiäimessä on paljon siemenaiheita; usein ne ovat luokkimaisesti taipuneita. Hedelmät ovat kiiltäviä ja verhiön suojaamia tuppiloita, harvoin pähkinämäisiä tai marjamaisia. Siemenissä on vaippa eli arillus.
Dilleniaceae-heimon kasvit kasvavat trooppisilla ja lämpimillä alueilla.
Ryhmän moniheteisyys ei ole osoitus sen sukulaisuudesta leinikkikasveihin (kuten joskus on ajateltu), sillä varsinaiskaksisirkkaisten kehittyneimpien ryhmien tapaan (engl. 'core eudicots') heteet kehittyvät muutamasta aiheesta keskipakoisessa järjestyksessä. Läheisintä sukua Dilleniaceae-heimolle on rosidien laaja ryhmä, joiden kanssa niiden voidaan katsoa muodostavan yhteisen kehityslinjan (kladin), jolle on luonteenomaista korvakkeelliset lehdet.
Dilleniaceae-heimon kymmenen sukua jakautuvat neljään alaheimoon:
Heimon suvut, synonyymit suluissa:
Länsisalmi
Länsisalmi () on kaupunginosa Vantaan kaakkoisnurkassa Helsingin rajalla. Asutusta alueella on vain vähän, vuoden 2015 alussa kaupunginosan väkiluku oli vain 32. Kaupunginosassa toimii ruotsinkielinen alakoulu Västersundoms skola, jonne tulee oppilaita myös muista kaupunginosista ja naapurikunnista. Maisema muodostuu suurimmaksi osaksi pelloista. Kaupunginosaa rajaavat pohjoisessa Porvoonväylä, lännessä Kehä III sekä etelässä ja idässä kaupunginraja. Alueen läpi kulkee Kehä III:a myötäillen Vuosaaren satamarata, joka Kehä III:n ja Porvoonväylän risteyksen tuntumassa sukeltaa Savion rautatietunneliin.
Länsisalmi on myös vanha Helsingin maalaiskunnan maarekisterikylä, joka ulottuu Porvarinlahdelta Vaaralan teollisuusalueelle asti.
Ruotsinkielinen nimi on keskiajalta (1347 Gudstensby, 1520 Wesster ssunde buw). Suomenkielinen nimi on annettu 1957 ja on vakiintunut käyttöön. Ruotsinkielinen ortografia tarkistettiin 1982 muotoon Västersundom.
Kaupunginosan eteläkärki, ns. Västerkullan kiila, liitettiin Helsinkiin 1.1.2009 osana Lounais-Sipoon osakuntaliitosta. Tällöin Itäväylän eteläpuolisesta osasta tuli osa Salmenkallion kaupunginosaa. Liitoksella muodostettiin maayhteys Helsingin ja Sipoon liitosalueen välille. Samalla katkesi Vantaan yhteys merelle, kun parin kilometrin pituinen kaistale Porvarinlahden merenrantaa siirtyi Helsingille. Helsingin puolelle jäi Vantaan maanomistusta ja Vantaan puolelle Helsingin maanomistusta.
Nyt Länsisalmen kaupunginosaan suunnitellaan metroasemaa ja sen ympärille asuntoaluetta. (Osayleiskaavaluonnos 21.2.2011)
Ville Kela
Ville Kela on suomalainen muusikko. Kelan ja hänen veljensä, laulaja-lauluntekijä Anssi Kelan, muusikkoura alkoi vuonna 1986 Yhdeksäs hetki -yhtyeestä, joka tunnettiin myöhemmin nimellä Pekka ja Susi. Pekka ja Susi voitti rockin Suomen mestaruuden vuonna 1993. Yhtyeen hajottua 1999 Ville Kela on soittanut muun muassa Anssi Kelan taustayhtyeessä, Bilmossa sekä Aleksi Ojalan taustayhtyeessä. Hän toimii nykyään musiikin- ja maahanmuuttajaluokanopettajana Meritorin koulussa Espoossa.
Vuodesta 2008 lähtien Kela on soittanut rumpuja Durak-yhtyeessä.
Ville Kela on Pro Fide -yhtyeessä soittaneen Juha Kelan poika. Hän on naimisissa juontaja-toimittaja Eva Kelan kanssa.
Iku Tukiainen
Ilkka "Iku" Tukiainen on suomalainen muusikko. Hänen yhtyeitään ovat olleet muun muassa Iku, Bloodshot Rollin, Nova, Mike Ortiz Band, Wanha Laine, Villi Linja, Jussi Hakulisen yhtye, Kinsky, Amazing Sound Orchestra, Noin 7 veljestä, Neumann Duo ja Toinen Kierros. Iku Tukiainen vaikuttaa nykyisin mainitussa Iku-yhtyeessä. Tukiainen toimii Iku-yhtyeen laulaja-kitaristina ja keulakuvana.
Vuonna 2003 uudelleen kootun Iku-yhtyeen kolmas albumi oli "Tähtihetkiä". Neljännen Ikun kesällä 2006 ilmestyneen "Musta Herra" -albumin materiaali on pääosin Wanha Laine -yhtyeen kappaleita päivitettyinä 2000-luvulle, ja se sisältää paljon rankempaa materiaalia kuin muut Ikun levyt. "Mustan Herran" julkaisi Propaganda records. Albumi "Suomirock-ilta" ilmestyi vuonna 2008. "Liikkuvat taa" -albumi valmistui vuonna 2010. "Lopulta kaikki saduksi muuttuu" eepos ilmestyi alkuvuonna 2013. Uusin Iku-yhtyen albumi on helmikuussa 2015 ilmestynyt "Dreamlandia"
Vuonna 2010 Ilkka kokeili myös osallistua X-Factoriin.
Kari Rahkamo
Kari Tapani Rahkamo (s. 30. toukokuuta 1933 Lahti) on helsinkiläinen poliitikko. Rahkamo on koulutukseltaan diplomi-insinööri ja puoluetaustaltaan kokoomuslainen. Hän on työskennellyt rakennushallituksessa toimistopäällikkönä 1976–1989 ja apulaisosastopäällikkönä 1989–1991. Rahkamo toimi Helsingin kaupunginjohtajana vuosina 1991–1996 pitkäaikaisen kaupunginjohtajan Raimo Ilaskiven seuraajana.
Rahkamo oli presidentin valitsijamiehenä 1968. Lisäksi hän on toiminut Helsingin kaupunginvaltuuston jäsenenä 1965–1987, puheenjohtajana 1987–1991 sekä kaupunginhallituksen jäsenenä 1969–1987.
1950-luvun lopulla Kari Rahkamo oli kansainvälisen tason yleisurheilija lajinaan kolmiloikka. Hänen seuransa oli Helsingin Kisa-Veikot (HKV). Hänen kolmiloikkaennätyksensä on 16,40 metriä, pituushypyssä 734 senttiä. Rahkamo paransi aikanaan 1957–1960 Suomen ennätystä kuudesti. Hän edusti Suomea 31 maaottelussa, kolme kertaa olympialaisissa eli 1952 Helsingissä 14:s tuloksella 15,21, 1956 Melbournessa 14:s samoin tuloksella 15,21 ja 1960 Roomassa 8:s tuloksella 15,84 sekä EM-kisoissa kolme kertaa eli 1954, 1958 ja 1962. Uransa jälkeen hän toimi HKV:n puheenjohtajana 1963–1966.
Stadin Slangi ry. valitsi Rahkamon vuoden 1996 Stadin Kundiksi Helsinki-päivänä 12. kesäkuuta 1996.
Hänen tyttärensä on taitoluistelijaurastaan tunnettu Susanna Rahkamo.
Eero Rydman
Hjalmar Erik (Eero Hjalmar) Rydman (19. elokuuta 1889 Turku – 15. kesäkuuta 1963 Helsinki) oli suomalainen poliitikko. Hän toimi Kansallisen Edistyspuolueen kansanedustajana 1927–1929 ja 1933–1936. Rydman oli Kansaneläkelaitoksen ensimmäinen pääjohtaja 1937–1944, minkä jälkeen hän toimi Helsingin kaupunginjohtajana 1944–1956. Hän oli ehdolla presidentinvaaleissa 1956.
Rydman valmistui ylioppilaaksi Turun suomalaisesta klassisesta lyseosta 1906, filosofian kandidaatiksi 1909 ja filosofian maisteriksi 1910. Lakitieteen kandidaatiksi hän valmistui 1914 ja sai varatuomarin arvon 1917. Lakitieteen lisensiaatiksi Rydman valmistui vuonna 1947.
Rydmanin veli Heikki Ritavuori (1880–1922, vuoteen 1905 Rydman) oli nuorsuomalainen poliitikko ja sittemmin edistyspuolueen murhattu sisäministeri, presidentti K. J. Ståhlbergin läheinen työtoveri. Ritavuoren tyttärenpoika professori Pekka Tarjanne oli Liberaalisen Kansanpuolueen poliitikko.
Kyssäkaali
Kyssäkaali ("Brassica oleracea" var. "gongylodes") eli kaalirapi on kaalin ("Brassica oleracea") muunnos, joka on yleinen viljelykasvi Etelä- ja Keski-Euroopassa.
Kyssäkaali on viljelykasvina varsin uusi, sillä sen viljely on aloitettu Euroopassa vasta 1500- ja 1600-luvun vaihteessa. Suomessa viljely on aloitettu paljon eteläisempää Eurooppaa myöhemmin, ja se on nykypäivänäkin vähäistä, vaikka kyssäkaali sopisikin käyttömahdollisuuksiensa ja kasvuvaatimuksiensa puolesta viljeltäväksi myös Suomessa. Suurin osa Suomen markkinoilla myytävistä kyssäkaaleista on peräisin Saksasta, missä kasvin viljely on yleistä. Kyssäkaali on nopeakasvuinen, ja siitä voidaan saada vuoden aikana jopa kolme satoa.
Kyssäkaali muistuttaa ulkomuodoltaan lanttua ja naurista. Kyssäkaalin syötävä osa on sen mukula, ”kyssä”, tosin vartta käytetään yleisesti rehuna. Kyssäkaalin ulkomuoto vaihtelee lajikkeittain, joita on maailmassa muutamia kymmeniä. Yleisiä lajikkeita ovat muun muassa Lanro, Blavo, Kolibri ja Bocol.
100 grammaa kyssäkaalia sisältää 90 grammaa vettä, 4,2 grammaa hiilihydraatteja sekä vitamiineista erityisesti C-vitamiinia, jota voi olla kyssäkaalissa jopa 60 mg. Tämä vastaa 80 prosenttia aikuisen päivittäisestä saantisuosituksesta. Edellisten lisäksi 100 grammassa kyssäkaalia on useita hivenaineita, kuten 320 mg kaliumia (10 % päivän saantisuosituksesta). Kyssäkaalin proteiinipitoisuus on varsin pieni – 100 grammassa kyssäkaalia on proteiinia vain 0,5 grammaa.
Paul Heyse
Paul Johann Ludwig von Heyse (15. maaliskuuta 1830 – 2. huhtikuuta 1914) oli saksalainen kirjailija, jolle myönnettiin Nobelin kirjallisuuspalkinto vuonna 1910.
Heyse opiskeli klassisia kieliä ja käänsi monia italialaisia runoja saksaksi. Monia hänen runojaan on sävelletty liedeiksi. Hänen tunnetuin romaaninsa on "Maailman lapset" ("Kinder der Welt") vuodelta 1873.
Heyse kirjoitti yli sata novellia, joista monet sijoittuvat Italiaan tai muualle Välimeren seudulle.
Jaakko Salovaara
Jaakko Salovaara (s. 13. tammikuuta 1975), taiteilijanimeltään JS16, on suomalainen turkulaissyntyinen tanssimusiikkituottaja ja -muusikko. Salovaaran ensimmäinen julkaisu oli 16-vuotiaana vuonna 1991 tehty "Hypnosynthesis". Salovaara opiskeli sellon soittoa Turun konservatoriossa ja 20-vuotiaana hänet valittiin Turun kaupunginorkesterin sellistiksi – tehtävässä hän toimi vuoden verran.
Salovaara tuli suomalaisessa musiikkielämässä ensi kerran tunnetuksi vuonna 1998 levyllään "Stomping System". Vuonna 2000 hänen tuottamansa Bomfunk MC’s ja Darude nousivat Euroopan listojen kärkeen kappaleillaan "Freestyler" ja "Sandstorm".
Nykyisin Salovaara tuottaa Mighty 44 -yhtyettä ja on jäsenenä Dallas Superstarsissa sekä Kendissä. Salovaaralla on levymerkki 16 Inch Records. Hän on voittanut tuottaja-Emman vuosina 1998–2000.
Salovaara on Bassrock Music Publishing Oy (toimitusjohtaja Sirke Salovaara) ja Stargate Music Oy -yritysten hallituksen jäsen.
Maurice Maeterlinck
Maurice Polydore Marie Bernard Maeterlinck (29. elokuuta 1862 Gent – 6. toukokuuta 1949 Nizza) oli belgialainen kirjailija, jolle myönnettiin Nobelin kirjallisuuspalkinto vuonna 1911. Maeterlinckin katsottiin edustavan dekadenssia parhaimmillaan tai pahimmillaan. Hänestä tehtiin kreivi vuonna 1932. Oopperalaulaja, kirjailija Georgette Leblanc oli hänen pitkäaikainen kumppaninsa (1895–1918).
Maurice Maeterlinck vaikutti moniin suomalaistaiteilijoihin; ainoa F. E. Sillanpään suomentama teos on Maeterlinckin "Köyhäin aarteet", jonka hän käänsi alkukielestä keskellä sisällissotaa. Sillanpää ei nähnyt Maeterlinckin näytelmää, mutta hän kuuli kirjailijasta viimeistään Tuusulassa vieraillessaan opiskeluvuosinaan Eero Järnefeltin perheessä. Maeterlinck vaikutti myös Arvid Järnefeltin näytelmiin "Kuolema" (1903) ja "Hiljaisuudessa" (1913).
Järnefeltin Suvirantaa vastapäätä maantien toisella puolen oli Ainola, jonka isäntä Jean Sibelius sävelsi näyttämömusiikin (opus 46) Maeterlinckin tunnetuimpaan näytelmään "Pelléas ja Mélisande", jonka pohjalta Claude Debussy teki samannimisen oopperan.
Kirjailija Jalmari Finne suomensi Maurice Maeterlinckin sekä Maeterlickin pitkäaikaisen kumppanin Georgette Leblancin veljen, Maurice Leblancin, romaaneja ranskan kielestä.
Kirjailija Juhani Aho puolestaan suomensi Maeterlinckin näytelmän "Sininen lintu". Venäläinen teatterinuudistaja Konstantin Stanislavski ohjasi näytelmän kuuluisan kantaesityksen Moskovan Taiteelliseen teatteriinsa 1908. Myös kirjailija Maila Talvio on suomentanut Sininen lintu -näytelmän. "Uuden Suomen" toimittaja, kirjailija Eino Palola puolestaan käänsi Maeterlinckin teoksen "Kuolema".
Gerhart Hauptmann
Gerhart Hauptmann (15. marraskuuta 1862, Sleesian Obersalzbrunn – 6. kesäkuuta 1946 Agnetendorf, nyk. Jagniątków) oli saksalainen kirjailija, joka syntyi silloisessa Preussissa nykyisen Puolan alueella. Hän sai Nobelin kirjallisuuspalkinnon 1912.
Hän opiskeli ensin Breslaun taideakatemiassa kuvanveistoa, ja siirtyi sieltä Jenan yliopistoon ja edelleen Roomaan ja Berliiniin. Italiassa ollessaan hän päätti hylätä kuvanveiston ja ryhtyä kirjailijaksi. Häntä pidetään saksalaisen naturalismin perustajana. Vuonna 1889 julkaistu esikoisnäytelmä "Vor Sonnenaufgang" (Ennen päivänkoittoa) aiheutti skandaalin, mutta teki Hauptmannista kuuluisan. Näytelmässä kuvataan alkoholistiperhettä, jossa juominen siirtyy perintönä lapsille. Se oli realistinen kuvaus ajan sosiaalisista ongelmista ja ennakoi saksalaisessa draamassa vallinneen retorisen ja tyylitellyn kauden loppumista.
Vuonna 1892 ilmestynyt Hauptmannin näytelmä "Kankurit" kuvaa sleesialaisia kutojia, jotka aloittavat vuonna 1844 kapinan, koska pelkäävät kutomakoneiden vievän heiltä ammatin. Ilmestymisaikanaan näytelmä oli rakenteeltaan uudenlainen, sillä yksikään roolihenkilö ei nouse siinä pääosaan, vaan koko kankurijoukko toimii yhdessä. "Kankurit" ja vuonna 1911 ilmestynyt näytelmä "Rotat" luetaan Hauptmannin pääteoksiksi, ja niillä oli suuri osuus hänen saamaansa Nobelin kirjallisuuspalkintoon.
Grazia Deledda
Grazia Deledda (27. syyskuuta 1871, Nuoro – 15. elokuuta 1936, Rooma) oli italialainen kirjailija, joka sai Nobelin kirjallisuuspalkinnon vuonna 1926.
Deleddan teokset käsittelevät elämän peruskysymyksiä: rakkautta, kuolemaa ja kärsimystä. Hän kuvailee kotiseutunsa Sardinian kansanelämää tunteella ja eläytyen. Hän sai vaikutteita dekadenssin ja verismin edustajilta.
Deledda lopetti koulunkäynnin jo kymmenvuotiaana, mutta otti yksityistunteja ranskan ja italian kielissä. Italianopettaja kehui tytön kirjoittamia kotiaineita, ja käski tämän tarjota kirjoituksiaan julkaistavaksi. Deledda lähetti novellin muotilehteen, joka julkaisi sen. Ensimmäinen romaani ilmestyi vuonna 1892, mutta vasta romaanista "Elias Portolú" (1903) tuli varsinainen menestystarina.
Karl Adolph Gjellerup
Karl Adolph Gjellerup (2. kesäkuuta 1857 – 11. lokakuuta 1919) oli tanskalainen runoilija ja romaanikirjailija, joka sai Nobelin kirjallisuuspalkinnon vuonna 1917 yhdessä maanmiehensä Henrik Pontoppidanin kanssa. Hän oli modernismin edelläkävijöitä ja kirjoitti nimellä Epigonos.
Gjellerupin tunnetuin teos on "Saksalaisten oppipoika (Germanernes Lærling) " vuodelta 1882. Se on osittain omaelämäkerrallinen romaani nuoresta miehestä, joka kasvaa vakaumuksellisesta kristitystä saksalaismieliseksi ateistiksi ja intellektuelliksi.
Waldo
Waldo (oik. Marko Reijonen, s. 1967) on suomalainen tanssimuusikko. Hänen soolohittejään olivat jamaikalaistyylisellä aksentilla tulkitut "It's About Time" ja "Feel So Good" vuonna 1995. Vuosituhannen vaihteessa Waldo oli keulakuva nimeään kantavassa yhtyeessä Waldo’s People. Waldon ja Waldo’s Peoplen neljästä albumista kolme on myynyt Suomessa kultalevyyn oikeuttavan määrän. Hän on tehnyt musiikkia myös muille artisteille mm. Christian Forssille. Waldo’s People edusti Suomea Euroviisuissa vuonna 2009. Yhtye pääsi kaksiosaisen kilpailun finaaliin, mutta sijoittui finaalin viimeiseksi.
Marko Reijosen isä oli Suomeen mm. "Kauniiden ja rohkeiden" näyttelijöitä kiertueelle tuonut Heikki "Hessu" Reijonen. Hänen siskonsa Mia oli kilpailijana suomalaisen Big Brother -televisiosarjan toisella tuotantokaudella . Reijonen asuu perheensä kanssa Lepsämässä Nurmijärvellä.
Hänellä on myös ollut kauppakeskuksissa Sello ja Myyrmanni vaateliike nimeltä Waldo's Clothing . Kaupat ovat kuitenkin lopettaneet jo toimintansa.
Eetu
Eetu on suomalainen miehen etunimi ja johdannainen brittiläistä alkuperää olevasta Edward-nimestä. Nimi oli käytössä ainakin jo 1800-luvulla ja yleistyi jonkin verran vuosina 1900–1919. Tämän jälkeen kuitenkin tuli aika, jolloin nimen Eetu antaminen lapselle väheni. Hyvin suosituksi se tuli vasta 1900-luvun lopulla: vuosina 1980–1999 se annettiin 5 250 ja vuosina 2000–2009 yhden vuosikymmenen kuluessa jo 6 045 pojalle. Kaiken kaikkiaan nimi Eetu on Suomessa maaliskuuhun 2017 mennessä annettu 15 699 miehelle ja alle kymmenelle naiselle.
Waldo’s People
Waldo’s People on suomalainen elektronista tanssimusiikkia esittävä yhtye. Yhtyeen solisti ja kantava voima on muusikko Waldo alias Marko Reijonen.
Waldo’s People vaikutti erityisesti 1990-luvun lopulla ja 2000-luvun alussa suomalaiseen elektroniseen tanssimusiikkiin. Se oli ensimmäinen suomalainen yhtye, jonka musiikkivideo ”U Drive Me Crazy” soi säännöllisesti musiikkitelevisio MTV:n pohjoismaisessa versiossa.
Vuonna 2008 yhtye teki paluun ja uusi single ”Back Again” julkaistiin 19. toukokuuta 2008.
Waldo’s People valittiin edustamaan Suomea ”Lose Control” -kappaleella vuoden 2009 Eurovision laulukilpailun semifinaalissa 12. toukokuuta 2009 Moskovassa. Yhtye pääsi tuomariäänin laulukilpailun finaaliin, jossa se esiintyi toiseksi viimeisenä. Finaalin lopputuloksissa Waldo’s People jäi kuitenkin viimeiseksi 22 pisteellä. Kyseessä on yksi kaikkien aikojen suurimmista finaalin viimeiseksi jääneen laulun pistemääristä Euroviisuissa.
Władysław Reymont
Władysław Stanisław Reymont (7. toukokuuta 1867–5. joulukuuta 1925) oli puolalainen kirjailija, jolle myönnettiin Nobelin kirjallisuuspalkinto vuonna 1924. Hän opiskeli räätäliksi, mutta ei koskaan harjoittanut tätä ammattia. Sen sijaan hän karkasi kiertävän teatterin matkaan ja päätyi rautatieristeyksen portinvartijaksi. Hän alkoi varsin nuorena lähettää kirjoittamiaan kertomuksia lehtiin, ja sai lopulta novellejaan ja muutaman näytelmän julkaistua. 
Reymont oli yksi niistä kirjailijoista, jotka vuonna 1918 muodostivat Skamander-ryhmän samannimisen kirjallisuuslehden ympärille. Nobel-palkinto myönnettiin ennen kaikkea neliosaisesta teoksesta "Talonpoikia" (Chłopi, 1902–1909). Hän kuvaa teoksessa maaseudun murrosaikaa naturalismin ja realismin hengessä, mutta siinä on myös viitteitä symbolismiin ja kreikkalaiseen mytologiaan. Sitä varhaisempi teos "Luvattu maa" (Ziemia obiecana, 1899) kuvaa työläiselämää. Andrzej Wajda on vuonna 1974 ohjannut filmiversion Luvatusta maasta.
Laajalahti (Kokkola)
Laajalahti () on osin Kokkolassa ja Kruunupyyssä sijaitseva entinen merenlahti, joka 1969 padottiin teollisuuden tarpeisiin makeanvedenaltaaksi. Laajalahden hiekkaranta on myös suosittu uimapaikka. Osa Laajalahden alueesta kuuluu Natura 2000 -luonnonsuojelualueisiin erityisesti arvokkaan linnustonsa vuoksi. Alue kuuluu myös valtakunnalliseen lintuvesiensuojeluohjelmaan.
Laajalahden eteläosassa, lähellä nykyistä valtatietä 8, Kruunupyyn puolella sijaitsi 1930–50 -luvuilla lentopaikka. Se oli lahden poukamassa vesijättömaalla oleva nurmikenttä, joka perustettiin alun perin Kauhavan Ilmasotakoulun leirikentäksi. 1950-luvulla pääkäyttäjiä olivat Kokkolan Ilmailukerhon purjelentäjät. Siellä oli myös Ilmavoimien vuonna 1931 rakentama lentokonehalli, joka 1960-luvun alussa siirrettiin Kruunupyyn lentoasemalle. Ilmavoimat käytti kenttää vilkkaasti jatkosodan aikana maa- ja ilmamaaliammuntoihin, joita suoritettiin Laajalahden alueella sekä meren päällä Ykspihlajan edustalla. Nykyään kenttäalue on maatalouskäytössä.
Rabindranath Tagore
Rabindranath Tagore (, 7. toukokuuta 1861 – 7. elokuuta 1941) oli intialainen kirjailija, filosofi, runoilija, lauluntekijä ja muusikko. Hänelle myönnettiin Nobelin kirjallisuuspalkinto vuonna 1913 runoteoksesta "Uhrilauluja" ("Gitanjali: Song Offerings"). Hän oli ensimmäinen aasialainen Nobel-palkinnon saaja.
Tagore on vaikuttanut vahvasti bengalinkielisen kirjallisuuden kehittymiseen, ja hän on tehnyt Intian kirjallisuutta tunnetuksi myös lännessä. Hän kirjoitti bengaliksi, mutta käänsi itse teoksiaan englanniksi.
Tagore opiskeli Englannissa, muttei suorittanut siellä tutkintoa. Hänet lyötiin Englannissa ritariksi vuonna 1915, mutta hän peruutti ritariutensa pari vuotta myöhemmin protestiksi brittien Intian-politiikkaa vastaan.
Tagoren teoksiin kuuluu runoja, romaaneja, esseitä, novelleja ja matkakertomuksia. Hän kirjoitti ja sävelsi myös useita lauluja, muun muassa Intian kansallislaulun.
Carl Spitteler
Carl Spitteler (24. huhtikuuta 1845 – 29. joulukuuta 1924) oli sveitsiläinen runoilija, joka sai Nobelin kirjallisuuspalkinnon vuonna 1919. Hänen teoksensa ovat pessimistisiä sankaritarinoita. Arthur Schopenhauerin filosofia vaikutti Spittelerin maailmankuvaan ja tuotantoon.
Spitteler oli nuorena kiinnostunut musiikista ja piirtämisestä ja opiskeli lakia ja teologiaa. Hän työskenteli opettajana kotimaassaan ja Venäjällä.
Kreikan jalkapallomaajoukkue
Kreikan jalkapallomaajoukkue esiintyi ensimmäisen kerran suurissa arvokilpailuissa vuoden 1980 EM-kilpailuissa, muttei saavuttanut suurta menestystä ennen vuoden 2004 EM-kilpailuja, joissa joukkue vei yllättäen Euroopan mestaruuden. Tämän jälkeen joukkue on kuitenkin päässyt jokaiseen arvoturnaukseen lukuun ottamatta MM-kisoja 2006.
Kreikka selvisi Ateenan välikisoissa 1906 loppuotteluun, jossa se hävisi Tanskalle 0–9.
Maailmanmestaruuskilpailuissa Kreikan joukkue on esiintynyt kahdesti vuosina 1994 ja 2010. Ensimmäisellä kerralla Kreikka jäi lohkon viimeiseksi hävittyään kaikki kolme otteluaan maalierolla 0–10. Etelä-Afrikan kisoissa Kreikka voitti Nigerian, mutta kärsi tappiot Etelä-Korealle ja Argentiinalle ja jäi näin alkulohkoon.Seuraavat pelaajat on valittu Euroopan-mestaruuskilpailuiden 2016 karsintoihin Suomea vastaan 11. lokakuuta ja Pohjois-Irlantia vastaan 14. lokakuuta 2014.
"Ottelut ja maalit on päivitetty 14. lokakuuta 2014 Pohjois-Irlantia vastaan pelatun ottelun jälkeen."
Muut viimeisten 12 kuukauden aikana pelattuihin maaotteluihin nimetyt maajoukkueuraansa jatkavat pelaajat:Antonis Nikopolidis,
Sotiris Kyrgiakos,
Yiannis Goumas,
Giourkas Seitaridis,
Nikolaos Dabizas,
Giorgios Karagounis,
Stelios Giannakopoulos,
Angelos Basinas,
Kostas Katsouranis,
Giorgios Georgiadis,
Ioannis Amanatidis,
Dimitris Papadopoulos,
Theofanis Gekas 
Angelos Charisteas ja
Sotiris Ninis.
Jori Sjöroos
Jori Sjöroos (s. 1976) on turkulainen muusikko ja tuottaja. Hän tuli tunnetuksi Fu-Tourist-, This Empty Flow ja Magenta Skycode -projekteistaan.
Sjöroos oli PMMP-yhtyeen musiikin pääasiallinen säveltäjä sekä tuottaja. PMMP:tä hän tuotti taiteilijanimellä Think Ink. Sjöroos on kertonut, että vielä 2010-luvun taitteessa hän ei kiinnittänyt sanoituksiin – PMMP:nkään – juuri mitään huomiota. PMMP:n perheväkivallasta kertovaa "Joku raja" -kappaletta lukuun ottamatta PMMP:n sanoitukset olivat Sjöroosille silkkaa sanahelinää – vaikka PMMP:n pääasiallista sanoittajaa Paula Vesalaa pidetään yhtenä Suomen parhaista pop-musiikin säveltäjistä ja sanoittajista. Sittemmin Sjöroosin mielipide muuttui, ja hän on todennut, että: "Sanat on 45 prossaa biisistä, musa 55".
Häntä pidetään tyypillisenä tuottajana: hän on arvostettu musiikkipiireissä, mutta suurella yleisöllä ei välttämättä ole selvää kuvaa siitä, millainen henkilö on kyseessä.
Sjöroos vaikutti 1990-luvun alkupuolella rumpalina Thergothon-yhtyeessä, joka on yksi doom metalin alagenren funeral doomin edelläkävijöistä.
Sjöroos tuotti Ismo Alangon ja Teho Majamäen vuonna 2008 ilmestyneen "Blanco Spirituals" -albumin. Jori Sjöroos sai 2009 Teosto-palkinnon yhdessä Mira Luodin ja Paula Vesalan kanssa PMMP:n levystä Veden varaan.
Vuonna 2015 PMMP:n ja Magenta Skycoden uran loppumisen jälkeen Sjöroos on perustanut uuden projektin nimeltä ROOXX, jolta julkaistiin ensimmäinen kappale "Breath In" lokakuussa 2015.
Vasta vuonna 2017 Sjöroos julkaisi ensimmäisen kappaleensa omalla nimellään"." "Animals"-kappale nousikin YleX:n viikon parhaimpien biisien listalle. Kyseessä on lähes suora jatkumo Sjöroosin aiemmalle ROOXX-projektille. Molemmissa laulavat Ringa Manner ja Markus Perttula.
Nykyisin Jori Sjöroos tuottaa Vestaa.
Keski-Ranska
Keski-Ranska () on Ranskan hallintoalue Île-de-Francen eteläpuolella. Keski-Ranskan pääkaupunki on Orléans. Keski-Ranskassa asuu 2,5 miljoonaa ihmistä. Merkittävä Loire-joen laakso kuuluu Keski-Ranskan alueeseen.
Keski-Ranska koostuu kuudesta departementista:
Njassa
Njassa (joskus myös General Njassa tai Dj Njassa, oik. Jyrki Leo Jantunen, s. 1962) on helsinkiläinen radiotoimittaja, DJ ja muusikko. Hän työskentelee toimittajana Radio Helsingissä, sitä ennen muun muassa Radio Cityssä. Valtakunnalliseen julkisuuteen hän tuli 2000-luvulla toimiessaan television "Levyraati"-ohjelman vakiojäsenenä.
Jimi Suménin ja Kari Kalénin vuonna 1983 tuottamalla "Art of breeding" -kokoelmalevyllä ollutta General Njassa And His Lost Divisionin kappaletta ”I'm Young, Beautiful and Natural” pidetään ensimmäisenä suomalaisena hip hop- eli rap-levytyksenä. Samana vuonna Njassa toimi myös Musta Paraati -goottimusiikkiyhtyeen laulusolistina.
Joulukuussa 2011 Njassa palkittiin Suomi-palkinnolla. Palkintoraadin mukaan Jyrki Jantunen oli ollut ”eturivissä uudistamassa, elävöittämässä ja piristämässä suomalaista kaupunki- ja nuorisokulttuuria jo yli 30 vuotta.”
Mariner 1
Mariner 1 oli Mariner-ohjelman ensimmäinen planeettaluotain. Sen tehtävänä oli Venus-planeetan ohilento, mutta se jouduttiin tuhoamaan laitevian vuoksi 293 sekuntia laukaisun jälkeen, 22. heinäkuuta 1962.
Mariner 1:n tehtävän suoritti sen identtinen varakappale Mariner 2.
Mariner 1 ja 2 -luotaimet olivat yksinkertaistettuja versioita Ranger-ohjelman Block I -luotaimista.
Mariner-luotain koostui 100 cm halkaisijaltaan olleesta kuusikulmaisesta rungosta, johon oli kiinnitetty luotaimen energian tuottavat aurinkopaneelit, mittalaitemastot ja antennit. Tutkimuslaitteistoina luotaimessa olivat kallistettavalle alustalle kiinnitetyt mikroaalto- ja infrapunaradiometrit, mikrometeoriittisensori, aurinkoplasmasensori, varautuneitten hiukkasten sensori ja magnetometri. Nämä mittalaitteet oli suunniteltu mittaamaan Venuksen pintalämpötilan jakautumista ja tekemään perusmittauksia planeetan kaasukehästä. Venuksen tiheän pilvipeitteen vuoksi luotaimiin ei asennettu kameroita.
JPL - Past Missions: Mariner 1&2