hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Sinkkisälpä
Sinkkisälpä (ZnCO) eli smithsoniitti on tärkeä sinkkimalmimineraali, joka esiintyy sulfidimalmien yhteydessä. Se oli sinkin pääasiallinen raaka-aine 1880-luvulle saakka, jolloin sinkkivälke korvasi sen.
Sinkkisälpä on väriltään usein vihreä, mutta väri vaihtelee muun muassa valkean, harmahtavan ja keltaisen välillä. Kidejärjestelmä trigoninen, viiru valkoinen. Kiilto on lasinen tai helmiäismäinen. Sinkkisälvän kovuus on 4–4,5 Mohsin asteikolla ja ominaispaino on 4,4–4,5 g/cm³.
Sinkkisälpää esiintyy muun muassa Australiassa (Broken Hill), Kreikassa (Laurium), Puolassa (Bytom ja Tarnowskie Góry), Ranskassa (Chessy), Italiassa (Sardinia), Espanjassa, Namibiassa (Tsumebi), Meksikossa (Ojuelan kaivos) ja Yhdysvalloissa (Leadville, Colorado).
Sinkkisälvän nimitys "smithsoniitti" tulee James Smithsonista.
Ykköscup
Ykköscup tai Ykkös Cup on Liigacupia vastaava jalkapallokilpailu, jossa pelasivat Suomen toiseksi korkeimman sarjatason Ykkösen joukkueet. Sitä pelattiin ainakin vuosina 1992-1993, 1996 ja 1998–2003. Todennäköisesti kilpailu pelattiin siis myös välivuosina. Vuonna 1999 sen voitti Pietarsaaren Jaro ja vuonna 1992 FinnPa. Vuonna 2001 voittaja oli FC Hämeenlinna ja myös FC Lahti on kilpailun voittanut.
Suomen Urheiluveneliitto
Vuonna 2003 Plaanaa.comissa virisi keskustelua urheiluveneistä ja urheiluveneilystä. Alkaneeseen keskusteluun osallistui seuraavan vuoden aikana sen verran innokkaita että syksyllä 2005 järjestettiin Suomen Urheiluveneliiton perustamiskokous. Aktiivinen keskustelu Plaanaa.comissa on kasvanut koskemaan koko suomalaista purjehduskulttuuria. Kesällä 2006 yhdistys siirtyi sanoista tekoihin ja järjesti ensimmäiset tapahtumat. Syksyllä 2006 järjestettiin urheiluveneiden luokkamestaruuskisat. Plaanaa.com osuus yhdistyksen toiminnassa on keskeinen. Yhdistys tiedottaa asioistaan virallisesti Plaanaa.comissa. Osana yhdistyksen toimintaa Planaa.comin foorumilla jokaisella purjehtijalla mahdollisuus osallistua suomalaisen kilpa- ja päiväpurjehduskulttuurin kehittämiseen.
Yhdistyksen päämääränä on edistää urheiluveneilyä. Toiminnallaan yhdistys pyrkii luomaan erilaisia mahdollisuuksia harrastaa urheiluveneilyä. Avoimuudella ja kokemuksien jakamisella yritetään sekä auttaa uusien harrastajien ensimmäisiä vaiheita, että kannustaa junioripurjehtijoita jatkamaan kilpapurjehdusharrastustaan. Yhdistyksen lyhyen historian aikana Suomeen on perustettu kaksi uutta, edullista ja mielenkiintoista veneluokkaa, Platu25:n ja E-Scow:n. Molempien luokkien toimintaa ohjaa virallisesti Suomen Urheiluveneliitto ry. Toinen näistä vauhdikkaista luokista on jopa niin edullinen, ettei urheiluveneily ole enää rahasta kiinni!
Tulevaisuudessa Suomen Urheiluveneliitto tulee järjestämään jäsenilleen niin kotimaisia tapahtumia, kuin purjehdus- ja kilpailumatkoja merkittäviin kansainvälisiin tapahtumiin. Liitolla on tarkoitus näkyä kaikissa tärkeissä kotimaisissa tapahtumissa ja pitää yllä suhteita naapurimaiden urheiluveneilijöihin, kotimaisiin luokkaliittoihin, alan organisaatioihin ja medioihin.
Suomen Urheiluveneliitto järjestää tapahtumia ja kilpailuja sekä urheiluveneuokille että LYS-urheiluvenekilapiluja sekalaiselle laivueelle yksittäisiä urheiluveneitä.
Stephen Colbert
Stephen Tyrone Colbert ([]) (s. 13. toukokuuta 1964) on yhdysvaltalainen koomikko, joka tunnetaan parhaiten työstään ohjelmissa "The Daily Show" ja "The Colbert Report". Hän on voittanut viisi Emmy-palkintoa. Time-lehti nimesi Colbert'n vuoden 2006 sadan vaikutusvaltaisimman henkilön joukkoon.
Alun perin Colbert opiskeli näyttelijäksi, mutta kiinnostui improvisaatioteatterista tavattuaan maineikkaan Chicagon Second City -teatterin ohjaajan Del Closen. Second Cityn kautta hän tapasi Steve Carellin, jonka kanssa hän työskenteli myöhemmin "Dana Carvey Show'ssa" ja "Daily Show'ssa", sekä Paul Dinellon ja Amy Sedarisin. Heidän kanssaan Colbert kehitti sketsisarjan "Exit 57" (1995-96) ja komediasarjan "Strangers With Candy" (1999-2000).
Colbert aloitti "Daily Show"'n "kirjeenvaihtajana" vuonna 1997. Hän jätti ohjelman vuonna 2005 ja alkoi juontaa sarjan spin-offia "The Colbert Reportia".
Vuonna 2006 Colbert esiintyi jokavuotisilla Valkoisen talon kirjeenvaihtajille järjestetyillä päivälliskutsuilla. Colbert esitti voimakkaasti presidentti George W. Bushia parodisoineen puheen Bushin istuessa samassa pöydässä. Puhe sai kutsuvierasjoukolta kylmän vastaanoton. Media suhtautui siihen ristiriitaisesti. Kuitenkin Internetissä esitys nousi nopeasti videopalveluiden katsotuimpien videoiden luetteloissa.
CBS-televisioyhtiö ilmoitti huhtikuussa 2014 tehneensä viiden vuoden sopimuksen Colbertin kanssa. Hän siirtyy isännöimään kanavalle "Late Show" -ohjelmaa David Lettermanin jäädessä eläkkeelle vuoden 2015 aikana. Colbertin ohjelma "The Late Show with Stephen Colbert" alkoi kanavalla syyskuussa 2015.
Uskonnoltaan Colbert on katolinen. Nuorena hän on ollut innokas roolipelaaja.
Viking Cup (jalkapallo)
Viking Cup oli suomalaisille jalkapallojoukkueille tarkoitettu kilpailu. Kilpailun järjestivät Suomen Palloliitto ja Oy Vikingline Ab. (Vuonna 1974 kilpailun nimi oli silloisen kolmannen järjestäjäosapuolen mukaisesti Viking-line Osuuspankki Cup.) Kilpailu pelattiin 16 joukkueen cupina. Mestarin piti siis voittaa 4 ottelua. Kilpailu pelattiin viidellä peräkkäisellä kaudella 1970-luvulla.
Kilpailuun osallistumisoikeus oli ensimmäisenä vuonna ko. kauden Mestaruussarjan 7 parhaalla ja II divisioonan kolmesta lohkosta kustakin kolmella eniten maaleja tehneellä joukkuella. Seuraavina vuosina mukaan tulivat myös I divisioonan joukkueet. Esim. 1973 kilpailussa osallistumisoikeus oli Mestaruussarjan 8 parhaalla, I divisioonan 5 parhaalla ja II divisioonan kolmella lohkovoittajilla. Palkintorahoina kilpailussa loppuottelijoille jaettiin yhteensä 9000 – 15000 mk (ensimmäinen ja viimeinen vuosi, kolmena välivuonna summa oli 13000 mk).
Boten Anna
Boten Anna () on ruotsalaisen dance-muusikko Basshunterin kappale hänen toiselta studioalbumiltaan "LOL ". Kappaleen ilmestyttyä singlenä 2006 Basshunter nousi tunnetuksi artistiksi sekä kotimaassaan Ruotsissa että myös Suomessa, Isossa-Britanniassa, Tanskassa, Islannissa, Norjassa, Puolassa ja Alankomaissa.
Kappaleen ruotsinkieliset sanat kertovat Anna-nimisestä IRC-keskustelijasta, jota laulaja erehtyy luulemaan IRC-botiksi. Totuus selviää myöhemmin, mutta hänen silmissään ”Anna tulee aina olemaan botti”. Sanat perustuvat Basshunterin eli Jonas Erik Altbergin todellisiin kokemuksiin; hän luuli pitkään IRC-kanavalleen ilmestynyttä Anna-nimistä kanavaoperaattoria ystävänsä uudeksi botiksi. Kuukausien päästä hän sai tietää, ettei Anna ollutkaan botti vaan ystävänsä tyttöystävä.
Jon Stewart
Jon Stewart (s. 28. marraskuuta 1962 New York City, Yhdysvallat), syntyjään Jonathan Stuart Leibowitz, on yhdysvaltalainen koomikko ja näyttelijä, joka tunnetaan erityisesti satiirisen uutisohjelman "The Daily Show’n" juontajana.
Jonathan Leibowitz syntyi Don ja Marian Leibowitzille, jotka olivat keskiluokkaisia New Jerseystä New Yorkiin muuttaneita juutalaisia. Stewart aloitti uransa stand-up-koomikkona, mutta siirtyi televisioon ja juonsi aluksi "Short Attention Span Theater" -ohjelmaa Comedy Central -kanavalla. Myöhemmin hän juonsi MTV-kanavalla ohjelmia "The Jon Stewart Show" ja "You Wrote It, You Watch It". Hän on myös näytellyt elokuvissa.
Alkuvuodesta 1999 Stewartista tuli "The Daily Show’n" juontaja. Hän myös käsikirjoitti ja tuotti ohjelmaa. Stewartin aloitettua ohjelman juontajana "The Daily Show" keräsi tasaisesti suosiota ja tunnustusta kriitikoilta. Stewart sai ensimmäisen Emmy-palkintonsa vuonna 2001. Stewart myös juonsi vuosien 2006 ja 2008 Oscar-gaalat. Vuonna 2012 useat yritykset peruivat mainoksensa Stewartin ohjelmasta, koska Stewart esitti ohjelmassaan Beetlehemin seimen naisen jalkojen välissä. Erityisesti ihmisoikeusjärjestö Catholic League reagoi voimakkaasti, ja pyysi Stewartia pyytämään anteeksi.
Helmikuussa 2015 Stewart ilmoitti jättävänsä "The Daily Show’n" vuoden 2015 kuluessa. Hän juonsi viimeisen "The Daily Show" -lähetyksensä 6. elokuuta. Hänen seuraajakseen valittiin eteläafrikkalainen koomikko Trevor Noah.
Armed Assault
Armed Assault (yleisesti lyhyemmin ArmA, yhdysvalloissa nimellä ArmA: Combat Operations) on realismiin pyrkivä sota-aiheinen FPS-peli, joka perustuu tunnettuun "" -peliin. Pelin tekijä on tšekkiläinen Bohemia Interactive Studio ja sen julkaisusta Suomessa vastaa 505 Games. Teknisesti pelin tärkeimpiä eroja edeltäjäänsä ovat huomattavasti kehittyneempi grafiikka ja tuki jopa 400 neliökilometrin kokoisille pelialueille siinä missä "Operation Flashpoint: Cold War Crisis" tuki vain 100 neliökilometrin pelialueita.
Peli sijoittuu nykyaikaan, kuvitteelliselle Sahranin saarelle Atlantin valtamerellä. Pieni saari on jakautunut kahteen valtioon; pohjoiseen kommunistiseen tasavaltaan (Democratic Republic of Sahrani, DRS) ja eteläiseen perustuslailliseen monarkiaan (Kingdom of South Sahrani). Yhdysvallat on lähettänyt sotilaita kouluttamaan eteläisen Sahranin armeijaa, mikä pahentaa saarivaltioiden ennestään huonoja välejä. Pohjoinen kommunistinen Sahrani kokee asian uhkana ja yksinpelikampanjan alussa kommunistinen Sahrani hyökkääkin eteläiseen naapurivaltioonsa, josta Yhdysvaltain joukot ovat juuri lähdössä. Pelaaja kuuluu Yhdysvaltojen maavoimien joukkueeseen, joka ei ole vielä ehtinyt lähteä saarelta. Pelaajan tehtäväksi tuleekin kommunistisen Sahranin hyökkäyksen torjuminen.
Peliin on julkaistu yksi lisäosa, jonka nimi on "Queen's Gambit". Lisäosa tuo peliin uudet saaret Porto ja United Sahrani. Jälkimmäinen on kuitenkin vain hieman muokattu versio alkuperäisestä Sahranin saaresta. Lisäksi lisäosa tuo peliin muutaman kulkuneuvon ja aseen. Suurin uudistus, jonka "Queen's Gambit" tuo mukanaan, on uudet yksinpelikampanjat, joita tulee kaksi kappaletta.
"Bohemia Interactive" on tukenut avoimesti tuottamiensa pelien muokkaajia ja "Armed Assaultin" muokkausta varten on julkaistu erilaisia työkaluja ja muun muassa pelin "Operation Flashpoint: Cold War Crisis" -tyyppinen skriptikieli on kuvattu Bohemian wikisivulla. "Operation Flashpoint: Cold War Crisisista" tuttu FDFMod julkaistiin "Armed Assaultille" 19. joulukuuta 2008.
Euroopan cup (täsmennyssivu)
Euroopan cup voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Tremoliitti
Tremoliitti (Ca(MgFe)SiO(OH)) on amfiboliryhmän mineraali. Tremoliittia esiintyy metamorfisissa kalkki- ja dolomiittikivissä.
Tremoliitti ja aktinoliitti ovat samanlaisia kemiallisen rakenteensa perusteella, ja muodostavat isomorfisen seossarjan.
Tremoliitti on kidejärjestelmältään monokliininen. Kiteet ovat harvinaisia, asultaan sälöinen tai kuituinen, usein säteettäisinä ryhminä.
Tremoliitti on väriltään valkoinen tai harmaa. Viirun väri on valkoinen ja kiilto on lasi- tai silkkikiilto. Kovuus on 5–6 Mohsin asteikolla ja ominaispaino on 2,9–3,5 g/cm³.
Tremoliitti
Typpitrijodidi
Typpitrijodidi eli jodityppi (NI) on erittäin herkästi räjähtävä yhdiste. Yhdistettä käsitellään kosteana, koska kuivana se hajoaa erittäin herkästi. Typpitrijodidi valmistetaan sekoittamalla jodikiteitä (I) laimeaan ammoniakkivesiliuokseen. Räjähtäessään yhdiste vapauttaa violetin pilven.
Stadshagen
Stadshagen on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee Kungsholmenin kaupunginosa-alueen luoteisosassa, Kungsholmenin saarella, Tukholman pohjoisessa sisäkaupungissa. Kaupunginosa rajoittuu Kristinebergin, Mariebergin ja Kungsholmenin kaupunginosiin, sekä Solnan kuntaan.
Stadshagen muodostettiin omaksi kaupunginosakseen vuonna 1938. Se on maa-alaltaan 0,63 neliökilometrin suuruinen, ja siellä asui vuonna 2004 1 677 ihmistä. Vuoden 1975 elokuun lopussa Stadshageniin avattiin metroasema, joka on osa Tukholman metron sinistä linjaa.
FoxTrax
FoxTrax oli kiekko, jonka sisälle oli asennettu mikrosiru, joka mahdollisti kiekon liikeen tarkemman ja helpomman seuraamisen. Kiekon oli valmistanut NHL:n televisiolähetyksiä varten Fox Broadcasting Company. Ensisijaisesti sitä käytettiin korostamaan kiekon sijaintia ja liikerataa laukauksissa televisiolähetysten aikana.
Vuonna 1994 Fox voitti tarjouskilpailun NHL-pelien lähettämisestä Yhdysvalloissa. Yleinen palaute katsojien keskuudessa oli, että kiekkoa oli liian hankala seurata jäällä. FoxTrax valmistettiin tämän ongelman ratkaisemiseksi. FoxTrax-kiekkoa käytettiin ensimmäisen kerran vuoden 1996 ssa. Viimeisen kerran sitä käytettiin vuoden 1998 Stanley Cup -finaalien ensimmäisessä pelissä. Foxin oli tarkoitus lähettää televisiossa myös pelit 5 ja 7, mutta sarja loppui neljässä pelissä. Elokuussa 1998 lähetysoikeudet myytiin ABC:lle ja FoxTraxia ei enää käytetty.
FoxTrax-kiekon valmistamiseksi normaali NHL-kiekko leikattiin kahtia ja pieni mikrosiru asennettiin patterin kanssa kiekon sisälle. Mikrosiru sisälsi liiketunnistimia ja infrapunalähettimiä, jotka oli asennettu kiekon kummallekin puolelle tasaiselle sivulle. Tämän jälkeen kiekko liimattiin takaisin kasaan ja kiekko oli valmis käytettäväksi. Tämä toimenpide lisäsi kiekon alkuperäiseen massaan alle yhden sadasosagramman. Kiekon sisälle asennettu patteri ei antanut mikrosirulle virtaa kuin noin kymmeneksi minuutiksi, joten jokaista peliä varten piti valmistaa vähintään 50 FoxTrax-kiekkoa. Kiekon sisällä oleva mikrosiru aktivoitui kun kiekkoa lyötiin mailalla.
Foxin NHL-lähetyksen aikana kiekko lähetti infrapunapulssia kaukalon laidalla sijaitseviin liikkeentunnistimiin. Nämä tunnistimet oli ohjelmoitu vastaanottamaan pulssia. Seuraavaksi hallissa sijaitseva infrapunakamerat tunnistivat nämä pulssit ja lähettivät niiden koordinaatit televisioautoon. Autossa oli tietokoneita, jotka laskivat kiekon liikeradan ja sijainnin ja näyttivät sen katsojille.
Tulos näistä toimenpiteistä TV-ruudussa oli sininen hehku kiekon ympärillä. Syötöt näkyivät ruudussa sinisenä hehkuna, jonka perässä oli ns. komeetan häntä, joka osoitti kiekon liikerataa. Kun kiekko kulki nopeampaa kuin 70 mailia tunnissa (n. 112 km/h), niin liikerataa osoitti punainen "komeetta".
FoxTrax sai yleisöltä hyvin ristiriitaista palautetta. Uudet katsojat nauttivat tästä kiekon seuraamisen uudesta helppoudesta. Fox Sportsin teettämän tutkimuksen mukaan seitsemän henkilöä kymmenestä piti uudesta kiekosta.
Todellisten jääkiekkofanien keskuudessa kiekkoa kuitenkin paheksuttiin. Monien mielestä videografiikat olivat vain haitaksi ja antoivat jääkiekosta videopelimäisen vaikutelman. Jotkut sanoivat, että ei pitäisi todellakaan olla kovin vaikeaa erottaa mustaa kiekkoa valkoiselta jäältä. "Hehkukiekko" saavutti kuudennen sijan kirjassa "Glow Pucks & 10-Cent Beer: The 101 Worst Ideas in Sports History". Kirjan on kirjoittanut Greg Wyshynski (Taylor Trade 2006).
FoxTrax-kiekon ideaa parodioitiin myöhemmin kanadalaisen oluen mainoksessa, missä amerikkalainen markkinoija yrittää myydä ideaa kokoushuoneelliselle kanadalaisia johtajia. Kun hänet heitetään huoneesta ulos, niin sininen "komeetta" seuraa hänen liikettään.
Salamiin taistelu (täsmennyssivu)
Salamiin taistelu voi tarkoittaa taisteluita jotka on käyty Salamiin saaren edustalla Kreikassa, tai Salamiin kaupungin läheisyydessä Kyproksella:
Marski Cup
Marski Cup on Mikkelissä (vuonna 2002 Kouvolassa) pelattava jääkiekkoturnaus. Vuonna 2010 se järjestettiin seitsemännentoista kerran ( Kouvola) Turnauksen voitti Junost Minsk (BEL). Turnaus on ollut pois Mikkelistä jäähalliremonttien vuoksi. Vuonna 2008 mukana turnauksessa olivat Mikkelin Jukurit, Kuopion KalPa, Lahden Pelicans ja Jyväskylän JYP. Vuoden 2009 turnauksessa pelasivat joukkueet Vaasan Sport, Jukurit, Pelicans ja Kalpa. Mikkelin uudistunut jäähalli antaa mahdollisuuden toteuttaa kahdeksannentoista Marski Cupin syksyllä 2013.
Alfa Romeo 6C
Alfa Romeo 6C-mallimerkintä viittaa Alfa Romeon malleihin joissa on käytetty kuusisylinteristä rivimoottoria. Mallimerkinnässä 6C:n jälkeen tuleva numerosarja kertoo sylinteritilavuuden. Kaikissa 6C -moottoreissa oli luonnollisestikin kannen yläpuolinen nokka-akseli. Periaatteessa kyse on kahdesta eri autosta, joista toinen perustuu 6C1500 malliin ja toinen 6C2300 malliin.
Alfa Romeo on myös käyttänyt kuusisylinteristä rivimoottoria mm. mallisarjassa Alfa Romeo 2600. Näitä ei kuitenkaan katsota 6C-malleiksi.
Suoralla kuusisylinterisellä moottorilla varustettuja Alfa Romeo 6C -malleja valmistettiin ennen toista maailmansotaa. Mallisarjan perustana on "Vittorio Janon" 1920 -luvulla suunnittelema 6C1500, jonka seuraajina tuli kaksi eri johdannaista suuremmalla sylinteritilavuudella. 1930 -luvulla näitä malleja seurasi uudistettu 6C2300 ja 1940 -luvun taitteessa 6C2500.
6C1500
6C1750
6C1900
6C2300
6C2500
Lauri Levola
Lauri Levola (s. 1981 Pori) on turkulainen kirjailija ja toimittaja. Hän on kirjailija Kari Levolan poika. Levola aloitti säännöllisen kirjoittamisen jo ala-asteella voitettuaan kuudennen luokan runokilpailun. Yläasteella painopiste siirtyi novelleihin. Lukioikäisenä hän kävi kaksi kesää Kokemäen kirjoittajalukiota, jossa hänen isänsä oli rehtorina. Levola opiskelee viestintää, ja on lukenut myös sanataidetta Turun avoimessa yliopistossa ja draamakäsikirjoitusta Taideakatemiassa.
Työkseen Levola on opettanut kirjoittamista ja toiminut freelancetoimittajana Lukufiilis- ja Satakunnan työ -lehtiin. Hän kuuluu turkulaisen runokustantamo Savukeitaan hallitukseen. Ennen ensimmäistä omaa novellikokoelmaansa hänen kirjoituksiaan on julkaistu Nuoressa Voimassa sekä antologioissa Reviiri 98, Ryhmä 99 ja Arpi. Levola on työskenteli toimittajana Turun Sanomien Treffi-liitteessä syksyyn 2009 asti.
Levola harrastaa kirjallisuuden lisäksi kuvataiteita.
Asakura (Fukuoka)
Asakura () on kaupunki Fukuokan prefektuurissa Kyūshūn saarella Japanissa. Se sijaitsee prefektuurin keskiosassa Fukuokan kaakkoispuolella. Asakurassa on 56 347 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 246,73 neliökilometriä.
Nykyinen Asakuran kaupunki muodostettiin 20. maaliskuuta 2006, kun entiseen Amagin kaupunkiin liitettiin Asakuran ja Hakin kauppalat. Uuden kaupungin nimeksi otettiin Amagin sijaan Asakura. Amagi oli saanut kaupunkioikeudet vuonna 1954. Kaupungin ydinalue sijaitsee sen länsiosassa entisen Amagin kaupungin alueella, jonka yhdistää muualle Fukuokaan kaksi rautatielinjaa, Amagi-rautateiden Amagi-linja ja Nishitetsun Amagi-linja; pohjois- ja itäosissa on luonnonalueita ja vuoristoa. Kaupungin etelärajalla virtaa Chikugojoki.
Lužniki
Lužniki () on Hamovnikin piirissä Moskovassa Venäjällä sijaitseva jalkapallo- ja entinen yleisurheilustadion.
Lužnikin nimi oli vuoteen 1992 asti (, ), vapaasti suomennettuna Leninin keskusstadion. Stadion on osa laajempaa urheilukompleksia, johon kuuluu muun muassa uimahalli, jäähalli sekä useampi sisäpalloiluareena.
Lužniki sijaitsee Moskova-joen rannalla noin 5,5 kilometriä Kremlistä (keskustasta) lounaaseen. Stadionille kulku käy metrolla, Lužnikia lähellä ovat metroasemat Sportivnaja ja Vorobjovy Gory.
Lužnikin katsojakapasiteetti on 81 000 (kaikki katettuja istumapaikkoja) ja se tekee siitä Venäjän suurimman stadionin. Stadionia ovat käyttäneet pääasiassa jalkapalloseurat Torpedo ja Spartak. Nykyisin Venäjän maajoukkue pelaa siellä osan otteluistaan. Tosin joukkueella on myös toinen kotistadion Sotsissa, jossa on lumettomat olosuhteet pelaamiseen ympäri vuoden, toisin kuin Moskovassa.
Lužnikilla pelattiin vuoden 1957 jääkiekon maailmanmestaruuskilpailujen loppuottelu Neuvostoliiton ja Ruotsin välillä. Ottelua seurasi maailmanennätysyleisö 55 000 ihmistä.
Lužniki (silloin vielä entisellä nimellään) oli Moskovassa järjestettyjen vuoden 1980 kesäolympialaisten pääareena. Stadionin katsojakapasiteetti oli tuolloin 103 000. Stadionilla järjestettiin olympialaisten avajaiset, päättäjäiset, yleisurheilu sekä jalkapallofinaalit. Huhun mukaan neuvostoliittolaiskeihäänheittäjän tullessa heittovuoroon heittopaikan takana sijainneet stadionin ovet avattiin, jotta kotimaan kilpailija saisi tuulen heittonsa taakse.
20. lokakuuta 1982 Lužnikilla tapahtui myöhemmin Lužnikin katastrofina tunnettu onnettomuus. Stadionilla oli käynnissä UEFA Cupin ottelu Spartakin ja Haarlemin välillä. Ottelun ollessa jo lisäajalla Spartak lisäsi 1–0-johtoaan tekemällä toisen maalin. Stadionilta poistumassa olleet katsojat kääntyivät takasin ja törmäsivät stadionilta poistuviin katsojiin (käytössä oli vain yksi uloskäynti, koska katsojamäärä ei ollut merkittävä). Virallisen tiedon mukaan 66 ihmistä tallautui tai puristui kuoliaaksi, mutta silminnäkijälausuntojen perusteella on arveltu, että uhrien määrä oli todellisuudessa huomattavasti suurempi. Kyseessä oli joka tapauksessa yksi vakavimmista stadiononnettomuuksista urheilun historiassa.
Vuonna 2002 kentälle asennettiin FieldTurf -tekonurmialusta, joka on Kansainvälisen jalkapalloliiton (FIFA) ja Euroopan jalkapalloliiton (UEFA) luokituksissa paras tekonurmi.
UEFA valitsi Lužnikin vuoden 2008 Mestarien liigan loppuottelun pelipaikaksi. Ottelua varten tekonurmen tilalle asetettiin luonnonnurmi.
Vuonna 2013 stadionilla järjestettiin yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut.
Stadionilla järjestettiin vuoden 2018 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuiden otteluja, muun muassa kilpailuiden avaus- ja loppuottelu. Maailmanmestaruuskilpailuja varten Lužniki rakennettiin vuosina 2014–2017 kattoa ja julkisivua lukuun ottamatta kokonaan uudelleen ja muutettiin pelkäksi jalkapallostadioniksi.
Kenttä ja kasarmi
Kenttä ja kasarmi on Pentti Haanpään kirjoittama novellikokoelma vuodelta 1928. Novellit sijoittuvat 1920-luvun Suomen armeijaan, jota ne kuvaavat realistisesti ja kyynisen humoristisesti. Kirja aiheutti aikanaan valtavaa kohua jakaen ihmiset sen puoltajiksi ja vastustajiksi. Haanpää suoritti asevelvollisuutensa 1925–1926 Sakkolassa Kiviniemen kasarmilla ja hän kirjoitti novellikokoelmansa kokemustensa pohjalta.
Haanpään alkuperäinen kustantaja WSOY vaati käsikirjoituksen siistimistä ennen julkaisua. WSOY:n edellytti novellin "Sotilasjunassa" poistamista kokonaan sekä novellin "Vähän päiviä" keskikohdan poistamista. Kustantaja piti kuvauksia karkean realistisina ja arvioi, ettei niitä voida puolustaa taiteellisilla syillä. Haanpää oli haluton tekstin siloitteluun, ja uudeksi kustantajaksi löytyi sosiaalidemokraattinen Kansanvalta.
Haanpää oli jo ennen kirjan julkaisua varautunut syntyvään kohuun. Kirjeessään Erkki Valalle 4.3.1928 hän sanoo, ettei pelkää iskuja: "Antaa siis rusikan pudota: heikko sortuu ja voimakas ärtyy. Ja ellei voimaa osoittaudu olevan: no niin, minä vaikenen ja ryömin piiloon kirjallisuuden vainiolta."
Silloiset isänmaalliset piirit loukkaantuivat syvästi kirjan sisällöstä, ja Haanpää oli "kustannuskiellossa" 1930–1935. Tämän aikana useat eri kustantamot hylkäsivät muun muassa Haanpään kirjoittaman "Noitaympyrä"-teoksen (kirjoitettu 1931, julk. 1956).
Kentän ja kasarmin tuoreet arviot olivat vaihtelevia.
Iltalehdessä 1.11.1928 Hugo Jalkanen arvioi teoksen osoittavan kypsää ymmärrystä ja ennakkoluulottoman kertojan kykyä käydä käsiksi ajan polttaviin ilmiöihin.
Olavi Paavolainen arvioi Kentän ja kasarmin Tulenkantajat-lehden näytenumerossa 1928. Hänen arvionsa oli varsin tyly. Paavolainen piti kirjaa tendenssikirjana eikä taideteoksena.
Helsingin Sanomissa 20.6.1928 Lauri Viljanen piti Kenttää ja kasarmia välityönä ja korosti Haanpään näkemyksen armeijasta olevan kehittymätön ja yksipuolinen. "Se hätäisyys ja tilapäisyys, jolla Haanpää ilmeisestikin on koetellut kykyään uudessa aihepiirissä, käy selvimmin ilmi kirjan taiteellisesta puolesta. Psykologinen ahtaus, joka toistaiseksi vaivaa Haanpään naturalistista käsitystä, on tämmöisessä välityössä kostautunut hänelle pahasti."
Buzen
Buzen () on kaupunki Fukuokan prefektuurissa Kyūshūn saarella Japanissa. Se sijaitsee Seton sisämeren (Suōnmeren) rannalla prefektuurin itäosassa Kitakyūshūn kaupungin kaakkoispuolella. Kaupungissa on 27 042 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 111,17 neliökilometriä.
Buzenin kaupunki perustettiin vuonna 1955 kahdeksan kylän ja kauppalan yhdistyessä. Uuden kaupungin nimeksi otettiin alun perin "Unoshima", mutta nimi vaihdettiin nykyiseksi vielä samana vuonna. Buzenia palvelee JR Kyūshūn Nippō-päälinja.
Puolalanmäki
Puolalanmäki () on Turun keskustassa, VI:n ja VII:n kaupunginosan rajalla sijaitseva kukkula. Se on yksi Turun seitsemästä kukkulasta ja korkeudeltaan 35,2 metriä merenpinnan yläpuolella. Mäen päällä sijaitsee Turun taidemuseo, jota ympäröi Puolalanpuisto. Mäki on saanut nimensä Puolalan kylästä, joka liitettiin Turkuun Maariasta 1600-luvulla. Yhdessä Turun taidemuseon kanssa Puolalanmäki on yksi Museoviraston määrittelemistä valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.
Vuoden 1775 palon jälkeen Puolalanmäelle rakennettiin runsaasti matalia puumökkejä , joissa asui merimiehiä, käsityöläisiä ja kisällejä. Alueen puutalot säilyivät Turun palosta 1827 ja aina 1900-luvun alkuun asti. Keskiajalla täällä kaupunkialueen ulkopuolella sijaitsi spitaalisten laitos ”Pyhän Yrjänän hospitaali”, josta ensimmäinen tunnettu maininta on vuodelta 1355. Vasta vuonna 1623 spitaalilaitos siirrettiin Seilin saarelle Nauvoon.
Vanha rakennuskanta, mukaan lukien 1838 valmistunut palotorni, purettiin 1900-luvun alkupuolella. Tällöin rakennettiin sekä Taidemuseon rakennus että sitä ympäröivät kivitalot. Puiston reunaman vanhempaa rakennuskantaa edustavat Puolalanmäen lukion vanhempi osa (1888) ja sen vieressä oleva puinen rakennus 1840-luvulta. Puiston on suunnitellut Mauritz Hammarberg Tukholman mäkipuistojen mallien mukaan. Hammarbergistä tuli myöhemmin Tukholman kaupunginpuutarhuri.
Nykyään Turun kaupungin nuorisoasiankeskus järjestää Puolalanpuistossa vuosittain elokuussa ilmaiskonsertin.
Puolalanmäellä on Mihail Anikušinin veistämä 13. marraskuuta 1977 paljastettu "V.I. Leninin muistomerkki" Muita Puolalanmäen julkisia taideteoksia ovat Leningradin ja Turun ystävyyden patsas (Antti Louhisto, 1969) sekä Jussi Mäntysen "Joutsenet" (1959) ja "Kurjet pesällä" (1986). Taidemuseon edustalla ovat myös Victor Westerholmin ja R. W. Ekmanin muotokuvahermit.
Guido Acklin
Guido Acklin (s. 21. marraskuuta 1969) on sveitsiläinen rattikelkkailija, joka voitti yhdessä Reto Götschin kanssa olympiahopeaa Lillehammerissa 1994 kahden miehen rattikelkkailussa. Guido Acklin on saman kisan voittaneen parin jarrumiehen Donat Acklinin veli .
Acklin-Götschi -pari voitti EM-kultaa vuosina 1998 ja 1999, hopeaa 1996 sekä pronssia 1995 ja 1997..
Ahti Lavonen
Antti Ahti Lavonen (21. maaliskuuta 1928 Kaskinen – 26. helmikuuta 1970) oli suomalainen kuvataiteilija. Lavonen kuului Suomen 1960-luvun modernismin keskeisiin vaikuttajiin. Lavonen oli myös Brondan vintin taiteilijaryhmän keskeinen jäsen.
Lavonen opiskeli kuvataidetta Helsingin Työväenopistossa ja Vapaassa taidekoulussa. Hän maalasi ekspressiivisävyisiä asetelmia ja maisemia 1950-luvulla. 1960-luvulle tultaessa Lavonen siirtyi maalaamaan informalismin tyylisuuntaisesti, mikä nosti hänet modernismin etujoukkoihin. Vuosina 1962–1965 hän työskenteli Pariisissa. 1960-luvun puolessavälissä Lavonen hylkäsi informalismin ja hän siirtyi kokeilemaan plastista ilmaisua.
Lavonen osallistui kulttuurielämään aktiivisesti ja laati lehtikirjoituksia. Hänen tiedetään suunnitelleen oman runokirjan julkaisemista. Runokirja jäi ilmestymättä, mutta hän suunnitteli lukuisia runokokoelmien kansia Otavalle.
Ahti Lavosen puoliso oli tekstiilitaiteilija Maija Lavonen. Myös perheen poika Kuutti Lavonen on taidemaalari, tytär Sussa Lavonen taas on dramaturgi ja teatteritaiteen maisteri.
Jääkiekon Euroopan seurajoukkueiden mestaruusturnaus
Euroopan seurajoukkueiden mestaruusturnaus () oli vuosittainen, Kansainvälisen jääkiekkoliiton järjestämä turnaus joka pelattiin tammikuun alkupuolella. Turnauksesta käytetään myös nimeä Super Six. Turnauksen voittaja oli jääkiekon seurajoukkueiden Euroopan mestari. Turnauksen edeltäjiä olivat nyt jo lopetetut Jääkiekon Euroopan cup sekä European Hockey League (EHL).
Mestaruusturnauksia pelattiin vuodesta 2005 ja järjestäjäkaupunkina oli aina Pietari. Kolme turnausta päättyi Venäjän ja Suomen mestarijoukkueiden väliseen finaaliin ja mestaruus on kunakin vuonna jäänyt Venäjälle. Vuonna 2008 Suomea edusti kolmatta kertaa Oulun Kärpät.
Turnaukseen otti osaa IIHF:n rankingin kuuden kärkimaan mestarit. Joukkueet jaettiin kahteen kolmen joukkueen lohkoon, joissa kaikki pelasivat toisiaan vastaan kerran. Lohkovoittajat pelasivat loppuottelussa.
Turnauksen palkintopokaalin nimi on Silver Stone Trophy, joka jaettiin turnauksen voittajalle jo edeltäneessä EHL-liigassa. Lisäksi voittajajoukkue sai vuonna 2008 200 000 euroa 550 000 euron kokonaispalkintopotista. Palkintopotti nousi tasaisesti, sillä vuonna 2005 kokonaispotti oli 600 000 Svetsin frangia, kun seuraavana vuonna se oli 700 000 frangia eli noin 450 000 euroa. Vuonna 2007 palkintopotti oli 800 000 frangia.
Lohko A
Aleksander Ragulin -lohko
Vuonna 2007 Suomesta osallistui kauden 2005–2006 Suomen mestari HPK. HPK:n kanssa samassa lohkossa pelasivat Tšekin ja Slovakian mestarit. Aleksander Ragulin -lohko
Kalle Lehmus
Kaarle ”Kalle” Aukusti Lehmus (29. joulukuuta 1907 Tampere – 3. maaliskuuta 1987) oli eversti, joka toimi jatkosodan aikana majurina Päämajan tiedotusosaston päällikkönä.
Välirauhan aikana Mannerheim antoi silloiselle SDP:n järjestösihteerille, kapteeni Kalle Lehmukselle tehtäväksi suunnitella Suomen armeijalle tiedotusyksikkö. Lehmus lähetettiin Saksaan tutkimaan maan armeijan propagandakoneiston toimintaa. Keväällä 1941 Päämaja organisoi tiedotuksen hoidon Lehmuksen suunnitelman mukaan: perustettiin Päämajan tiedoitusosasto ja suunniteltiin sodan aikana sen alaisuudessa toimivat tiedotuskomppaniat.
Ennen sotia Lehmus kuului Mannerheimin nimittämään toimikuntaan, jonka tehtävänä oli selvittää maan käsittävän aseveliliiton perustamista. Hän oli myös Mannerheimin 75-vuotisjuhlia 1942 järjestelleen toimikunnan jäsen.
Sodan jälkeen Lehmus johti Pääesikunnan tiedotusosastoa vuoteen 1955 saakka. Vuosina 1948–1950 hän luovutti salaisia sotilastietoja Norjan puolustusministerille, Jens Christian Haugelle. Tiedot koskivat Suomen ja Neuvostoliiton sotilaallista tilannetta ja uhkakuvia. Lehmus tapasi Haugea salaisissa tapaamisissa Tukholmassa ja Oslossa.
Vuodesta 1955 Lehmus toimi puolustusministeriön kansliapäällikkönä ja puolustusministerinä von Fieandtin virkamieshallituksessa vuosina 1957–1958. Hän oli puoluekannaltaan sosiaalidemokraatti, ja hänellä oli puolueessa vaikutusvaltaa, vaikka hänellä ei muodollisesti ollut merkittäviä puoluetehtäviä.
Toistaiseksi ainoassa Lappeenrannan sotaoikeudesta julkisuuteen tulleen asiakirjan reunamerkinnässä kerrotaan, että majuri (everstiluutnantti) Kalle Lehmus määrättiin valvomaan asiakirjojen hävittäminen. Merkinnän tekijäksi on nimetty sotatuomari Toivo Tapanainen. Asiakirjojen puuttumisen vuoksi niin kutsuttu Huhtiniemen joukkohautojen mysteeri on säilynyt sitkeänä huhuna, kunnes lokakuussa 2006 aloitetuissa kaivauksissa löytyi 11 aikuisen joukkohauta, joka nosti asian uudelleen julkisuuteen. Tarkemmissa tutkimuksissa vainajat osoittautuivat autonomian aikana kuolleiksi venäläisiksi. Mitään vuoteen 1944 liittyvää ei löytynyt.
Koko tämän ns. "Huhtiniemen mysteerin" on sittemmin todettu perustuneen yksityishenkilön tehtailemiin väärennettyihin todisteisiin ja eri "todistajien" myöhemmin asiasta antamiin lausuntoihin, jotka on nyttemmin voitu todeta kokonaan vääriksi tai vahvasti liioitelluiksi. Myöskään Lappeenrannan salaisen kenttäoikeuden olemassaolosta ei ole mitään todisteita.
Estadi Olímpic Lluís Companys
Estadi Olímpic Lluís Companys (tunnettu myös nimellä Estadi de Montjuïc) on stadion Katalonian pääkaupungissa Barcelonassa, Espanjassa. Stadion rakennettiin alun alkaen Barcelonassa vuonna 1929 järjestettyä maailmannäyttelyä varten, mutta uusittiin vuoden 1992 kesäolympialaisia varten. Montjuïcin stadionilla on 54 000 katsojapaikkaa, kaikki istumapaikkoja. Vain pääkatsomo on katettu.
Stadion sijaitsee Montjuïcin kukkulalla vajaa kolme kilometriä etelään Barcelonan keskustan Plaça de Catalunyalta. Stadion on nimetty katalaanipoliitikko Lluís Companys i Joverin mukaan, joka teloitettiin läheisessä Montjuïcin linnassa vuonna 1940.
Vuoden 1992 kesäolympialaisissa Montjuïc toimi keskusareenana isännöiden olympialaisten avajaiset, päättäjäiset, yleisurheilulajit sekä jalkapallo-otteluita. Stadionilla pelasi kotiottelunsa Barcelonan toiseksi suurin jalkapallojoukkue Espanyol vuosina 1997–2009. Espanyolin otteluissa stadion oli harvoin täynnä, lukuun ottamatta Barcelonan derbyä eli paikallisottelua FC Barcelonaa vastaan.
Stadion toimi myös amerikkalaisen jalkapallon joukkueen Barcelona Dragonsin kotiareenana vuoteen 2003 asti. Kun Espanjan Grand Prix ja muita autourheilutapahtumia pidettiin Montjuïcin radalla vuoteen 1975 asti, toimi stadion varikkoalueena talleille. Vuonna 1975 ajajat ja tallit boikotoivat kilpailua turvallisuussyihin vedoten, mutta joutuivat lopulta ajamaan, koska autot ja kalusto olivat jo stadionilla ja diktaattori Francisco Francon virkakoneisto uhkasi takavarikoida ne.
Stadion isännöi vuoden 2010 yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuja.
All Those Wasted Years
All Those Wasted Years on vuonna 1984 julkaistu suomalaisen rockyhtye Hanoi Rocksin viides albumi ja ensimmäinen live-albumi. Alkuperäisen julkaisun nimeen tuli ylimääräinen i-kirjain painossa tapahtuneen väärinymmärryksen takia. Alkuperäinen levy on siis väärän nimensä "All Those Waisted Years" takia harvinaisuus. Myöhemmissä julkaisuissa on käytetty oikeaa nimimuotoa "All Those Wasted Years". Levy sai erinomaiset arvostelut 7. tammikuuta 1984 brittiläisessä Melody Maker-julkaisussa.
Edellisen levyn "Back To Mystery Cityn" menestys rohkaisi yhtyettä julkaisemaan tämän live-levyn. Kappaleet on nauhoitettu noin vuosi ennen rumpali Razzlen kuolemaa joulukuussa 1983, The Marquee Clubilla Lontoossa. Samaan aikaan levyn kanssa julkaistiin samalta esiintymiseltä live-videotaltiointi. Kappalelistat eivät kuitenkaan ole identtiset. Videossa on mm. Ramones-cover Blitzkrieg bop, jossa rumpali Razzle laulaa, ja Michael Monroe on rummuissa. Ainakin Visitor, 11th Street Kids ja Lost In The City -kappaleet puuttuvat videolta.
Kaikki levyn kappaleet on kirjoittanut Andy McCoy, ellei toisin mainita.
Sorsavesi
Sorsavesi on Vuoksen vesistöön kuuluva iso järvi Leppävirran ja Pieksämäen alueella Pohjois- ja Etelä-Savon rajamailla. Järven vesipinta-ala on 52 km² ja korkeus merenpinnasta on noin 98 metriä. Se saa vetensä suurelta osin Kilpikosken kautta Suonenjoella sijaitsevasta Kuvansi-järvestä ja sen valuma-alueelta. Sorsavesi purkaa vetensä Sorsakosken kautta Osmajärveen, josta edelleen Osmajoen ja Kuvansijoen kautta Saimaan tasolle Varkauden eteläpuolella sijaitsevalle Siitinselälle Haukiveden pohjoisosaan.
Sorsavettä on käytetty 1800-luvulla vesitienä puutavaran kuljetuksessa Hackman & Co yhtiön Sorsakosken sahalle, jonne puuta on uitettu itse järven vaikutusalueelta, mutta suuressa määrin myös ylävirrassa sijaitsevan Kuvansin ja Paasveden yhdistävän Kuivataipaleen kanavan kautta. Myöhemmin 1800-luvun lopulla ja 1900-luvulla vesitietä on hyödynnetty Hackman -yhtiön valmiiden metallituotteiden kuljettamisessa Suonenjoelle rautatien varteen edelleen kuljetettavaksi.
Järven kaakkoiskulmassa sijaitsevassa Sorsakosken taajamassa on kaksi Savon Voiman vesivoimalaitosta: Yläsorsa ja Alasorsa.
Ranuan kirkko
Ranuan kirkko on Ranuan keskustaajamassa sijaitseva evankelisluterilaisen Ranuan seurakunnan kirkkorakennus. Pieni kirkko on hirsirakenteinen ristikirkko, ja se on vihitty käyttöön 7. kesäkuuta 1914. Kirkossa on 338 istumapaikkaa. Kirkon on suunnitellut arkkitehti Jarl Eklund. Rakennukset hirsiset seinät saivat ulkolaudoituksen 1920-luvulla. Kellotorni on ristisakaroiden välissä, katolla ristikeskuksessa on pieni torni.
Kirkko saneerattiin 1950-luvulla. Saneeraussuunnitelmat laati arkkitehtitoimisto Irmeli & Markus Visanti. Saneerauksen yhteydessä kirkon aikaisemmin kalkittuina olleet sisäseinät paneloitiin ja sisustus muutettiin. 1960-luvulla kirkko sai kuparikaton. Samassa yhteydessä alkuperäinen kaminalämmitys purettiin ja korvattiin sähkölämmityksellä.
Ranuan kirkon alttaritaulun "Jeesuksen toinen tuleminen" (330x215 cm öljymaalaus kankaalle) on maalannut Matti Visanti vuonna 1951. Taulun alareunassa on teksti Ilmestyskirjan 1. luvun 7. jakeesta. Visantin taulun ja sen samana vuonna pahville peitevärillä tehdyn luonnoksen (58x36 cm) taustalla voi nähdä hänen jo 1943-1945 tekemänsä litografiat "Johanneksen ilmestys". Kirkon tekstiilit on suunnitellut taiteilija Kristiina Hänninen. Kirkon 14-äänikertaiset mekaaniset urut on puolestaan valmistanut Urkurakentamo Hans Heinrich vuonna 1990.
Albertosaurus
Albertosaurus oli suurikokoinen teropodi, joka eli noin 76-70 miljoonaa vuotta sitten liitukaudella. "Albertosaurus" on saanut nimensä Kanadassa sijaitsevasta Albertan provinssista, josta tämän dinosauruksen fossiileita on löydetty.
"Albertosauruksen" pituus täysikasvuisena oli noin 10 metriä ja paino 2-3 tonnia.
"Albertosauruksella" oli suurikokoinen pää ja lyhyet eturaajat, kuten muilla tyrannosaureilla. Sillä oli pitkä häntä ja se oli kahdella jalalla liikkuja. "Albertosauruksen" kallo ja lonkkaluut olivat lyhyemmät kuin muilla tyrannosaureilla. Kuten muilla teropodeilla, myös "Albertosauruksella" oli pitkät takaraajat.
"Albertosauruksen" uskotaan kävelleen noin 14-21 kilometrin tuntivauhtia. Sen maksiminopeus on ollut 30 km/h. On mahdollista että "Albertosaurus" on kyennyt juoksemaan myös 40 kilometrin tuntivauhtia. Nuoret yksilöt ovat saattaneet olla nopeampia kuin aikuiset.
"Albertosauruksen" kallon pituus oli metri. Sen kaula oli normaalisti S-asennossa. "Albertosauruksen" silmät näyttivät enemmän sivuille kuin tyrannosaurus rexillä, minkä takia "Albertosaurus" on todennäköisesti ollut huonompi etäisyyden arvioinnissa kuin tyrannosaurus rex.
"Albertosauruksella" oli alaleuassa 14-16 hammasta ja yläleuassa 17-19. Sen yläleuassa oli kummallakin puolella neljä normaalia pienempää hammasta, jotka olivat D-muotoisia ja pakkautuneet tiiviisti yhteen. "Albertosauruksen" puruvoiman on arveltu olleen noin 3413 newtonia. Esimerkkinä tyrannosaurus rexillä puruvoima oli noin 35 000-57 000 newtonia.
Fossiileista on saatu selville että "Albertosaurus" oli kaksivuotiaana noin kaksi metriä pitkä ja 50 kilogrammaa painava. Suurin ja vanhin löydetty "Albertosaurus" on ollut kuollessaan noin 28-vuotias. Kuten muilla tyrannosaureilla, myös "Albertosauruksella" kasvu oli nopeinta 4-16-vuotiaana. Kasvupyrähdyksen aikana "Albertosauruksen" paino on saattanut kasvaa jopa 122 kilon vuosivauhtia.
"Albertosauruksesta" on löydetty 26 yksilön jäänteitä. Suurin osa näistä jäänteistä on löydetty Horseshoe Canyonin muodostelmasta, Albertasta. Tästä on voitu olettaa, että "Albertosaurus" on mahdollisesti ollut laumaeläin. Monet löydetyt yksilöt ovat olleet noin 14-vuotiaita kuollessaan.
Ensimmäinen "Albertosauruksen" fossiili, osittainen kallo, löydettiin vuonna 1884, löytäjänä Joseph Burr Tyrellin johtama geologinen tutkimusryhmä. Vuonna 1889 Tyrellin kollega löysi "Albertosauruksen" kallon ja luurangon osia. Paleontologi Edward Drinker Cope antoi tälle lajille nimeksi "Laelaps incrassatus". Vuonna 1904 Lawrence Lamb tutki fossiileja uudelleen ja vaihtoi nimeksi "Dryptosaurus incrassatus". Vuonna 1905 paleontologi Henry Fairfield Osborn vaihtoi lajille nimeksi "Albertosaurus sarcophagus".
"Albertosaurus" oli muiden teropodien tapaan lihansyöjä. "Albertosauruksen" kanssa samoilla seuduilla on elänyt monenlaisia kasvinsyöjädinosauruksia, kuten hadrosaureja, sarvipääliskoja ja ornithopodeja. Nämä ovat varmasti olleet "Albertosauruksen" ruokalistalla.
Apportti
Apportti tarkoittaa muunlaista kuin rahallista sijoitusta yhtiöön eli tavaraa tai muuta omaisuutta, josta voi olla yhtiölle taloudellista hyötyä.
Osakkeen merkintähinta voidaan maksaa apporttiomaisuutena yhtiötä perustettaessa ja maksullisessa osakeannissa.
Apporttiomaisuuden on oltava yhtiöllä vähintään sen arvoinen, mikä määrä sillä on tarkoitus suorittaa yhtiölle. Apportin arvo voi olla myös tätä korkeampi.
Apportti ei voi olla työsuoritus eikä sitoumus palvelun suorittamiseen.
Jos liike sijoitetaan apporttina yhtiöön, on tästä otettava perustamissopimukseen maininta. Perustamissopimuksessa on oltava riittävä selvitys liikkeen taloudellisesta asemasta (esimerkiksi tilinpäätösinformaation muodossa) ja kaupparekisteriin on oheistettava liitteeksi hyväksytyn tilintarkastajan antama lausunto apporttiomaisuuden selvityksestä ja siitä oliko omaisuudella vähintään maksua vastaava taloudellinen arvo yhtiölle
Rengon kirkko
Rengon kirkko on kirkko Hämeenlinnan Rengossa. Kirkko on keskiaikainen kivikirkko ja se on käytössä vielä nykyäänkin. Se on rakennettu joko 1400-luvun loppuvuosikymmenillä tai 1500-luvun alkupuolella; Markus Hiekkasen mukaan todennäköisimmin vuosien 1510 ja 1550 tai 1560 välisenä aikana. Kahdeksankulmainen kirkko hylättiin käytöstä 1600-luvulla. Keskiaikaisesta kirkosta on jäljellä hyvin vähän, sillä vuonna 1783 kiviraunio purettiin perustuksia lukuun ottamatta ja sitä hyödyntäen rakennettiin uudelleen. Kirkko on omistettu Pyhälle Jaakolle ja se on ollut suosittu pyhiinvaelluspaikka alusta alkaen. Nykyiset urut ovat 15-äänikertaiset ja ne ovat Kangasalan urkutehtaan rakentamat vuonna 1981.
Kirkon vieressä, entisessä lainajyvämakasiinissa, on Härkätien museo, jossa esitellään muun muassa kirkon historiaan liittyvää esineistöä.
Kokoomuksen remonttimiehet
Remonttimiehet oli Kansallisen Kokoomuksen johtoon kuulunut ryhmä, joka yritti tehdä puolueesta hallituskelpoisen muuttamalla sen linjaa Urho Kekkosta ja Neuvostoliittoa ymmärtävämpään suuntaan. Ryhmä alkoi muodostua 1970, kun Juha Rihtniemestä tuli kokoomuksen puheenjohtaja. Kuuluisia remonttimiehiä olivat muun muassa Ilkka Kanerva, Heikki A. Ollila, Pertti Salolainen, Ilkka Suominen, Jarmo Virmavirta ja Juha Vikatmaa. Remonttimiehet saivat nimensä vuoden 1970 vaalimainoksesta, jossa nuoret ehdokkaat esiintyivät työhaalareissa.
Ratkaiseva askel sisäpoliittisesti oli se, että Kansallinen Kokoomus kannatti poikkeuslakia, jolla Kekkonen valittiin jatkamaan presidenttinä 1974–1978 ETYKin yli. Vuonna 1978 Kekkonen valittiin presidentiksi normaalimenettelyllä, mutta poikkeuslaki synnytti ristivetoa myös muissa puolueissa, muun muassa Ruotsalaisessa kansanpuolueessa, josta erosi Georg C. Ehrnrooth, joka perusti oikeistolaisen Suomen Perustuslaillisen Kansanpuolueen.
Remonttimiesten omat rivit alkoivat rakoilla jo melko varhaisessa vaiheessa, ja eri henkilöillä oli erilaisia painotuksia suhteessa Kekkoseen, Neuvostoliittoon, Keskustapuolueeseen, poikkeuslakiin, Ahti Karjalaiseen ja niin edelleen. Radikaaleinta suuntausta edusti Vikatmaan ympärille muodostunut ryhmittymä, joka vaati kovia otteita kokoomuksen antikekkoslaisia − näkyvimpänä Tuure Junnilaa − vastaan ja liputti avoimesti poikkeuslain puolesta jo kesällä 1972.
Myöhemmin remonttimiehiä on epäilty neuvostomyönteisyydestä, minkä vuoksi erityisesti Ilkka Kanerva on saanut osakseen Ben Zyskowiczin kritiikkiä.
Acrocanthosaurus
Acrocanthosaurus (lajinimi atokensis) oli noin 125–110 miljoonaa vuotta sitten varhaisliitukaudella elänyt teropodi ja sukua muun muassa "Allosaurukselle". "Acrocanthosauruksen" pään pituus oli noin 1,4–1,7 metriä, pituus noin 11–12 metriä ja paino suunnilleen 6,0–6,5 tonnia. "Acrocanthosauruksen" fossiileita on löydetty enimmäkseen Teksasin ja Oklahoman osavaltioista Yhdysvalloissa.
"Acrocanthosauruksen" erikoisena tuntomerkkinä oli kaikista selkänikamista kohoavien luupiikkien varassa oleva matala nahkaharja, joka oli suhteessa paljon matalampi kuin esimerkiksi "Spinosauruksella". Tämä harja oli koko selkärangan pituinen. "Acrocanthosauruksen" kaula ja eturaajat olivat lihaksikkaat ja vahvat. Takaraajat olivat tukevat, eivätkä ne soveltuneet juoksemiseen, minkä johdosta "Acrocanthosaurus" käveli hitaasti. Reisiluun merkittävästi sääriluutta suurempi pituus osoittaa lisäksi, ettei se pystynyt juoksemaan lujaa. Häntä oli pitkä ja sillä "Acrocanthosaurus" pystyi tasapainottamaan itseään lantion seudun kohdilla.
"Acrocanthosaurus" esiintyy videopeleissä "" sekä "".
Tallinnan raatihuone
Tallinnan raatihuone (), joka sijaitsee Viron pääkaupungin Tallinnan vanhassakaupungissa Raatihuoneentorin laidalla. Tallinnan raatihuone on vanhin nykypäiviin saakka säilynyt goottilainen raatihuone ja se toimii nykyisin juhlavastaanottojen ja konserttien pitotilana.
Ensimmäiset historialliset lähteet mainitsevat Tallinnan raatihuoneen jo 1300-luvulla, mutta se sai nykyisen ilmeensä vasta vuosien 1401 ja 1404 välillä tehdyissä rakennustöissä. Tuolloista rakennusta varten käytettiin 500 hirttä, 45 kattohirttä ja 107 kuormaa kiviä Ilmeisesti raatihuoneen torniin käytettiin 100 porraskiveä ja kiveä kului myös rakennuksen ikkunapieliin, kaariin ja holviin. Kaupungin raadin rakennuksena raatihuone muodosti keskiaikaisen Tallinnan hallinnon keskuksen.1300-luvulla raatiherroja oli 24 ja he muodostivat niin sanotun istuvan raadin ja lepäävän raadin, jotka vaihtuivat vuosittain. Vuorottelu loppui 1400-luvulla, jolloin raatiherroja oli 14. Raatiherrojen lisäksi Tallinna raadin jäseniä olivat neljä pormestaria ja raadinkirjuri. Raadiherran virka oli elinikäinen ja sen jäseneksi noustiin suuresta killasta.
Raatihuoneen torni tuhoutui Tallinnan ilmapommituksissa toisen maailmansodan aikana maaliskuussa 1944, mutta se rakennettiin uudelleen vuonna 1952. Nykyisin Tallinnan maistraatti ja kaupunginvaltuusto ovat käyttäneet raatihuoneen tiloja toimisto- ja edustustehtävissä. Rakennuksessa järjestetään esimerkiksi juhlavastaanottoja ja konsertteja.
Tallinnan raatihuone on Pohjois-Euroopan vanhin nykypäiviin saakka säilynyt goottilainen raatihuone. Raatihuoneen tornin nykyinen suippeneva huippu on peräisin 1630-luvulta ja se edustaa renessanssihenkistä tyyliä. Tornin huipulla on ollut vuodesta 1530 Tallinnan tunnukseksikin mielletty Vana Toomas -tuuliviiri. Torni on korkeudeltaan 64 metriä ja sen kellotasanteen korkeus on 34 metriä. Raatihuoneen edustalla on markkinatori.
Raatihuoneen raatisalissa olevan esimerkiksi metsästyskohtauksia esittävän friisin on tehnyt tanskalainen puunveistäjä Elert Thiele ja friisiä on pidetty yhtenä Viron 1600-luvun taiteen huippusaavutuksista. Friisi valmistui vuosien 1664–1674 välillä.
Helme
Helme () on pienkauppala (alevik) ja entinen kunta Tõrvan kunnassa Valgamaan maakunnassa Virossa. Helme liitettiin vuoden 2017 kuntauudistuksessa osaksi uutta Tõrvan kuntaa vuoden 2017 lokakuussa, jolloin Helmeestä tuli Tõrvan kuntaan kuuluva pienkauppala.
Helmen asukasluku oli 2 522 (2010), pinta-ala 312,73 neliökilometriä ja asukastiheys 8,1 asukasta neliökilometrillä. Hämeenlinnaan liitetty Hauhon kunta oli Helmen ystävyyskunta.
Helmen kylät olivat: Ala - Holdre - Jõgeveste - Kalme - Karjatnurme - Kirikuküla - Koorküla - Kähu - Linna - Möldre - Patküla - Pilpa - Roobe - Taagepera.
Vuonna 2011 Helmen kunnassa oli 1 901 asukasta, joista 1 857 (97,7 %) oli virolaisia, 18 (0,9 %) venäläisiä ja 27 (1,4 %) muita kansallisuuksia.
Suomen Yleisradion entinen pääjohtaja Hella Wuolijoki (Ella Maria Murrik) oli kotoisin Helmen kunnasta.
Fausto Coppi
Angelo Fausto Coppi (15. syyskuuta 1919 Castellania – 2. tammikuuta 1960) oli italialainen maantiekilpapyöräilijä. Hän voitti Ranskan ympäriajon kaksi kertaa (1949 ja 1952) ja Italian ympäriajon viisi kertaa (1940, 1947, 1949, 1952 ja 1953). Lempinimellä "Il Campionissimo" ("mestareiden mestari") tunnettu Coppi on edelleen yksi kaikkein rakastetuimmista ja suosituimmista urheilijoista kotimaassaan. Hän kuoli malariaan, jonka oli saanut vieraillessaan Ylä-Voltassa 1959.