Valmet 412
Valmet 412 on suomalaisen Valmet-yrityksen valmistama haulikkomalli. 
Valmet 312 -mallin markkinointi alkoi 1971, mutta sen valmistusmäärät eivät kohonneet kovin suuriksi. Lähinnä tuotantoteknisistä syistä alettiin kehittää korvaavaa ratkaisua, asemallia 412. Vuonna 1976 tutkittiin mahdollisuutta kaksoisluodikon rakentamiseen 312-mallin pohjalta, kehityksessä lukkorunkoa vahvistettiin ja lukkopohjaan lisättiin lisäsulku. Kehitystyön tuloksena oli erillinen ase, 2x308, kaksoisluodikko, jossa on 1,6mm iskupiikit normaalin 2,0mm sijasta. Niillä kiväärikaliiperit toimivat hyvin, mutta haulikon nallien puhkeamisesta aiheutui este täydelliselle vaihtopiippuisuudelle. Myyntiä aloitettiin kuitenkin jo vaihtopiippuaseena, eikä ongelmia esiinny kuin halvoilla, ohutseinäisillä nalleilla. Erilaisia ratkaisuja kokeiltiin, kunnes vuonna 1983 patentoitu vasaranpidätinrakenne ratkaisi ongelmat. Järjestelmässä koneiston yläosassa on nokat, jotka vasaran ohimentyä tippuvat estämään iskurin palautumisen. Tämä ratkaisu pidättää iskurin paikallaan ja nallin pursuaminen iskurinreiästä estyy. Iskuri myös tukee nallia, jolloin puhkeamisvaara vähenee. Asetta taitettaessa nokat kääntyvät pois tieltä, mahdollistaen virityksen. Piippujen vaihtokelpoisuus ratkaistiin riittävän pienillä valmistustoleransseillä, jolloin vaihtopiippujen asentamiseen riitti käytännössä vain sulkuvälin tarkistaminen. Puristustiukkuudella kiinni olevat niveltapit voidaan vaihtaa, jos siihen on aihetta. 
Aluksi 412:ta tehtiin 312:n tapaan vulkanoidusta kumista valmistetulla perälevyllä, joka oli aseyksilökohtainen. Myöhemmin kehitettiin perälevyrakenne, jossa tukit olivat tarkkaan standardimitoitettuja ja perään ruuvattiin ensin erillinen muovilevy, johon perä lopulta kiinnittyi. Väliin valmistettiin jatko- ja kulmapaloja, joilla perän pituutta ja kulmaa voitiin muuttaa ampujan mieltymysten ja ominaisuuksien mukaisesti. Tällä ratkaisulla vältyttiin useiden erilaisten tukkien valmistamiselta, kuin myös monilta vanhaan perälevyrakenteeseen liittyviltä ongelmilta. Pehmeän perälevyn, jota myös Petraan alettiin asentaa, sai vaihtoehtoisesti kovamuovista valmistettua vaihtoehtoista levyä, jolla pyrittiin vähentämään aseen takertumista asetta poskelle nostaessa. Perän mitoitukseen karkea nyrkkisääntö on se, että kun aseen ottaa käteen, oikea käsi normaaliin ampuma-asentoon ja sormi liipasimen kohdalle, tulisi perän olla jotakuinkin kyynärtaipeen kohdalla. Sopivuus tutkitaan ampumalla. Eräässä esimerkissä heittolaukaukset (laukaisu välittömästi aseen noustua poskelle) menivät 25m matkalta puolisen metriä yli, joka korjaantui yhdellä lisävälipalalla. Aseet valmistettiin yhdellä suoralla välipalalla.
Alumiinirunkoinen ase, jossa laukaisukoneisto on juottamisen sijaan kiinni mekaanisesti. Malli on normaalimallia muutamia satoja grammoja kevyempi, eikä suurta eroa ole havaittavissa. Myöskään päällepäin alumiinisen lukkorungon erottaminen normaalista ei ole aivan helppoa. Aseita valmistettiin valmiiksi asti noin 300 kappaletta, hanke kaatui TTK:n tarkastajaan, joka hylkäsi suuren osan lukkorungoista. Alumiinirunkoisissa hylkäysmerkkejä tuli erittäin helposti, lähinnä kosmeettisista syistä.
Yksinkertaistettu ja kevennetty malli 412:sta. Piipuista jätettiin sivulistat ja lisäsulku pois, koristelu tehtiin rullaamalla. Lukkorunkoina käytettiin 312:n lukkorunkoja, joita siis ei ollut vahvistettu 412:n tapaan. Tavoitteena oli luoda kevyt ja edullinen haulikko halpojen tuontiaseiden kilpailijaksi. Menestystä ei tullut ja valmistus jäikin lähinnä koesarjaan. 
Luodikon laukaisu on suuressa osassa ampumamukavuutta ja tarkkuutta. Tämän vuoksi kehitettiin myös yksiliipasimellista mallia, jossa on herkistin. Järjestelmä toimii siten, että liipasimen sisässä on erillinen vasara, joka viritetään painamalla liipasin eteen ja laukaistaan liipasimen keskeltä nousseesta apuliipasimesta. Laukaisu saatiin puhtaaksi, vastukseltaan reilusti alle kiloon, mutta heilurikoneisto aiheutti ongelmia. Vaihdin oli siirretty liipasinkaaren takaosaan, jolloin myös heiluria jouduttiin siirtämään taaksepäin. Tästä siirrosta johtuvaa muutosta ei saatu kompensoitua täysin toimivasti ja tämä aiheutti sen, ettei asetta kannattanut ladata kahdella patruunalla. Asetta valmistettiin koesarja
. Kokonaistuotantomäärä ei kuitenkaan ehtinyt ongelmien vuoksi nousta kovin suureksi (n. 10 kpl)
Täysnikkelöity asemalli, jossa paitsi lukkorunko, on nikkelöity myös piiput. Piiput ovat sisäpinnalta kovakromattuja. Kovakromaukseen siirryttiin täysmittaisesti vaihtosupistajien valmistuksen aloituksen yhteydessä.
Valmet 412-asejärjestelmän myynti lähti lähestulkoon välittömästi voimakkaasti käyntiin, parhaimmillaan aseita valmistettiin 5000 vuodessa. Keskihintaluokan aseiden markkinat olivat lähestulkoon koko 412:n valmistusajan suvereenisti Valmetin hallussa. Vuonna 1980 Valmet 412-järjestelmälle myönnettiin Yhdysvalloissa vuoden ase- palkinto, joka on erityisen arvostettu arvonimi. Palkinto oli ensimmäinen Yhdysvaltojen ulkopuolelle myönnetty.Suomessa Erä-lehti valitsi 412 S TN:n vuoden erätuotteeksi 1987.
Listassa vuoden 1980 tilanne ja muutamia lisäyksiä. Kaiken kaikkiaan piippuja valmistettiin 36 erilaista.
Lyhenteet: C= Sylinteripiippu, ei supistusta IC= Parannettu sylinteri M= Kolmevarttinen F= Täyssuppea
Myöhemmässä vaiheessa lähes kaikkia piippuja valmistettiin 3" pesillä, siis kaliiberissa 12/76 ja vaihtosupistajaholkeilla.
Esimerkkejä harvinaisista piipuista
Valmetin tehtaan alasajon jälkeen tuotanto siirrettiin ensin Sako OY:n Riihimäen tuotantolaitokselle mutta lopulta myytiin Italiaan. Asetta myytiin tällöin nimillä Tikka 412S, Tikka 512, ja lopulta FinnClassic 512. Alkuperäisestä myöhemmän version erottaa leimojensa lisäksi erilaisesta viimeistelystä ja kaiverruksista. Valmet 412:ta valmistettiin muutamia erikoistilauskaiverruksia lukuun ottamatta ainoastaan lukkorungon pelkistetyllä kaksoiskaarikuviolla, joka oli mustalukkorunkoisissa kullattu, S-mallissa kokonaan nikkelöity.