hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Alkuaineiden IUPAC-nimeämiskäytäntö
Kemiassa transuraanisille eli uraania raskaammille alkuaineille annetaan nimi usein löytöpaikan tai löytäjän mukaan ja symboli (nimeen viittaava kirjainyhdistelmä) vasta sen jälkeen kun ne on löydetty. Vielä löytämättömistä alkuaineista käytävän keskustelun helpottamiseksi IUPAC () on määritellyt väliaikaisen järjestelmällisen transuraanisten alkuaineiden nimeämisjärjestelmän. Tämä nimeämisjärjestelmän idea sai alkunsa onnistuneesta orgaanisten yhdisteiden nimeämisjärjestelmästä.
Väliaikaiset alkuaineiden nimet saadaan järjestelmällisesti alkuaineen järjestysluvusta (transuraanisilla 3-numeroinen). Jokainen numero muutetaan taulukonmukaisesti latinalais- tai kreikkalaisperäiseen etuliitteeseen, päätteeseen ja nimensisäiseen liitteeseen, josta lopulta muodostuu alkuaineen koko nimi. Järjestelmällisen nimen perään lisätään vielä pääte "-ium".
Symboli muodostetaan ottamalla jokaisen liitteen ensimmäinen kirjain.
Jokaiselle alkuaineelle aina alkuaineeseen 118 (oganesson) saakka on annettu oma järjestelmällisestä nimeämisjärjestelmästä poikkeava nimensä. Tämän vuoksi järjestelmällistä nimeämisjärjestelmää suositellaan käytettäviksi vain niille alkuaineille joiden järjestysnumero on yli 118, joten käytännössä näiden alkuaineiden symbolit ovat aina kolmekirjaimisia (esimerkiksi Uue, Ubt, Bno).Nimeämisjärjestelmässä on muutama poikkeussääntö:
L (kirja)
L ("L") on norjalaisen Erlend Loen kirjoittama romaani. Se ilmestyi vuonna 1999. Kirjan suomensi Outi Menna, ja sen suomalainen kustantaja on Like. Loen humoristinen ja ajoittain naiivi kerrontatapa nosti kirjan kansainväliseksi menestykseksi.
L on omaelämäkerrallinen kirja, joka kertoo seitsemän miehen Thor Heyerdahlin hengessä tekemästä tutkimusmatkasta Tyynenmeren autiolle saarelle. Retken tarkoituksena on nostaa Norja lopultakin maailmankartalle. Retkikunnan johtaja Erlend on kehittänyt teorian Polynesian saarten asuttamisesta. Hän uskoo, että eteläamerikkalaiset ovat asuttaneet ne luistellen meren yli sen ollessa oli jäässä. Kirjan alussa hän yrittää todistaa teoriaa kuitenkaan erityisemmin onnistumatta.
Tämä tutkimus ei muiden mielestä riitä maineen ja kunnian saavuttamiseksi, joten heistä alkaa tuntua, että tulisi tutkia jotain muutakin. Egil saa uuden ajatuksen. He päättävät kokeilla ja vertailla eri yhteiskuntajärjestelmien toimivuutta käytännössä autiolla saarellaan. Tarkasteluun joutuvat monet hallintoratkaisut apartheidista yksinvaltiuteen. He eivät kuitenkaan löydä yhtään aukotonta järjestelmää – jokaisessa on omat epäkohtansa ja heikkoutensa. Retkikunta on kuitenkin tyytyväinen kokeeseen ja Erlend uskoo, että siitä voi olla hyötyä muille tulevaisuudessa. Kun he palaavat takaisin Norjaan, heitä ei ole vastaanottamassa soittokuntaa, mutta matkalla oli kuitenkin ajatuksia selkeyttävä vaikutus heille itselleen.
Erillinen Pataljoona 6 (talvisota)
Erillinen Pataljoona 6 (Er.P 6) oli talvisodan aikainen Suomen puolustusvoimien joukko-osasto, joka kuului ennen YH:n julistamista (14. lokakuuta 1939) perustettuihin niin sanottuihin suojajoukkoihin.
Erillinen pataljoona 6 perustettiin 7. lokakuuta 1939 Kaukolan, Käkisalmen, Räisälän ja Sakkolan reserviläisistä.
Pataljoonan varustamisessa pyrittiin saavuttamaan määrävahvuudet, johon pääsääntöisesti Er.P 6:n osalta päästiinkin mainitun yksikön kuuluessa ns. suojajoukkoihin.
Pataljoonan komentajana toimi koko talvisodan ajan kapteeni Onni Saarelainen.Er.P 6 keskitettiin 11. lokakuuta 1939 Rautuun ja liitettiin samalla Raudun ryhmään, joka oli II Armeijakunnan esikunnan komennossa.
Erityistä mainetta pataljoona sai Keljan taistelussa 27. joulukuuta 1939, jossa se löi huomattavasti suuremman vihollisjoukon vastahyökkäyksellä takaisin Vuoksen taakse. ErP 6 tappiot kaatuneina Keljan taistelussa olivat 49 miestä
Volgan saksalaiset
Volgan saksalaiset ( tai "Russlanddeutsche") ovat Venäjällä alkujaan Volgan alueella asuneita saksalaistaustaisia ihmisiä.
Saksalaisia muutti Volgan rannoille Katariina Suuren aikana. Heitä asui siellä toiseen maailmansotaan asti. Josif Stalinin määräyksestä heidät kuitenkin pakkosiirrettiin muiden muassa Kazakstaniin ja Siperiaan.
Venäjän sisällissodan jälkeen Venäjälle perustettiin vuonna 1924 Volgan saksalaisten autonominen sosialistinen neuvostotasavalta, mutta se hajotettiin vuonna 1941 Stalinin pelätessä volgansaksalaisten ryhtyvän taisteluun Saksan puolella. Lisäksi hän määräsi, että saksalaiset oli siirrettävä itään Kazakstaniin, Siperiaan ja muille syrjäisille alueille. Tasavallan pääkaupunki oli Engels.
Neuvostoliiton kaatumisen jälkeen monet Volgan saksalaiset muuttivat Saksaan koska siellä oli voimassa paluumuuttolaki, jonka nojalla Volgan saksalaiset saivat suoraan Saksan kansalaisuuden. Tämä johti todelliseen muuttoaaltoon Saksaan ja nykyään lähes pari miljoonaa volgansaksalaista asuu Saksassa – tämä siitäkin huolimatta, että moni ei osaa enää puhua saksaa. 90-luvun loppupuolella Saksa kiristi paluuehtoja varsinkin kieltä osaamattomien kohdalla.
Historian aikana Volgan saksalaisia on muuttanut siirtolaisiksi huomattavia määriä Pohjois- ja Etelä-Amerikkaan.
Haapaniemi (Hirvensalmi)
Haapaniemi on Hirvensalmen kirkonkylän etelärannassa sijaitseva niemenkärki ja sitä ympäröivät alueet. Haapaniemessä sijaitsee muun muassa Hirvensalmen terveyskeskus, vanhainkoti ja lasten päivähoitopaikka sekä yksi Hirvensalmen kolmesta hakelämpökeskuksesta. Haapaniemi sijoittuu Haapaniementien, Heikinniementien ja Sysmälänniementien varrelle. Sysmälänniementie rakennettiin vasta 1990-luvun loppupuolella ja sinne on siitä lähtien rakennettu uusia yksikerroksisia omakotitaloja. Sysmälänniementie on saanut nimensä Sysmälän pappilan mukaan, jonka maihin kuului alueita Haapaniemestä. Kartassa näkyvää Puistotietä ei ole vielä rakennettu. Rannassa on monia venevajoja, mutta uimarantaa ei ole. Hiihtoa ja lenkkeilyä voi harrastaa pururadalla, jonka eteläiset osat ulottuvat Haapaniemeen asti.
Fiksaatio
Fiksaatio (lat. "fixare" 'kiinnittää') tarkoittaa yleensä kiinnitystä ja kiinnittymistä. Sitä käytetään tavallisesti psykologiassa ja psykiatriassa lyhennyksenä affektiivisesta fiksaatiosta. Tällä tarkoitetaan kiintymystä tai takertumista sellaiseen kohteeseen, johon aikaisemmassa kehitysvaiheessa oli normaalia tuntea kiintymystä — esimerkiksi äitiin. Fiksaation oletetaan aiheuttavan monia neuroottisia käyttäytymiskuvioita, kuten kiihkeitä ihmis- tai kohdesuhteita ja kyvyttömyyden kypsiin ihmissuhteisiin.
Harmonia (mytologia)
Harmonia () oli kreikkalaisessa mytologiassa sovun jumalatar, Areen ja Afroditen tytär, joskin toisessa versiossa hänet on mainittu myös Elektran ja Zeuksen tyttäreksi. Hän on Kadmoksen puoliso, ja Polydoroksen, Inon, Autonoen, Semelen ja Agauen äiti. Harmonian roomalainen vastine oli Concordia.
Heidän häissään kaikki jumalat olivat läsnä; Harmonia sai häälahjaksi Hefaistoksen tekemän kaulakorun. Tämä koru osoittautui varsin kohtalokkaaksi, ja myöhemmin Polyneikes antoi saman korun Erifylelle lahjoakseen tämän suostuttelemaan miehensä Amfiaraos ryhtymään sotaan Thebaa vastaan. Kaikkialla koru toi mukanaan epäjärjestystä ja surmaa; sota johti lopulta Erifylen, Alkmaionin ja Fegeuksen ja hänen poikiensa kuolemaan. Viimein Fegeuksen ja Alkmaionin poikien murhien jälkeen se asetettiin Athene Pronaian temppeliin Delfoihin. Myös siellä se tuotti edelleen epäonnea. Fayllos, yksi Fokiin johtajista, ryösti korun mukaansa ja antoi sen rakastajattarelleen, sotapäällikkö Aristonin vaimolle. Tämän pidettyä korua jonkin aikaa hänen poikansa valtasi hulluus, ja tämä sytytti heidän talonsa tuleen polttaen samalla äitinsä.
Harmonian vastakohta oli Eris, eripuraisuuden jumalatar.
8TV
8TV (yksinkertaistetut merkit: 八度空间; pinyin Bā Dù Kōng Jiān) on yksityinen malesialainen televisiokanava. Kanava aloitti televisiolähetykset vuonna 2004.
Vesa Alare
Vesa Erkki Alare (s. 20. elokuuta 1941 Suomussalmi) on suomalainen säveltäjä, sanoittaja ja laulaja, joka keikkaili vuosina 1980–2001 "Humppalallit" ja "Tanssiorkesteri Lallit"-yhtyeiden kanssa. Sittemmin Alare on soittanut ja laulanut yhdessä Ahti Laineen kanssa muodostetussa Duo Maestro -kokoonpanossa. Hän on tehnyt noin 400 sävellystä ja sanoitusta.
Alare on tehnyt elämäntyönsä Köyliössä. Hän on toiminut pitkään Kankaanpään koulussa opettajana sekä koulun johtajana. Alare omistaa myös "VA-studio"-nimisen äänitysstudion.
Von Hippel–Lindaun oireyhtymä
Von Hippel–Lindaun oireyhtymä on vallitsevasti periytyvä sairaus, joka ilmenee alttiutena saada kasvaimia eri puolille kehoa. Oireyhtymä on nimetty Eugen von Hippelin ja Arvid Lindaun mukaan.
Von Hippel–Lindaun oireyhtymän aiheuttaa yhden geenin poikkeavuus kromosomin 3 lyhyessä haarassa. Enintään 150 suomalaisen arvioidaan kärsivän taudista. Koko maailmassa taudista kärsii yksi noin 35 000 syntyvästä lapsesta.
Von Hippel–Lindaun oireyhtymän oireet riippuvat paljolti siitä, mihin kasvain on kehittynyt. Esimerkiksi kasvain pikkuaivoissa saattaa oireilla tasapainohäiriöinä ja munuaiskasvain verivirtsaisuutena. Muita yleisiä kasvainten kohteita ovat muun muassa verkkokalvo ja haima. Myös feokrosytoomia esiintyy. Oireyhtymä voi aiheuttaa sokeutumisen ja liikuntavamman. Liikuntavamman saaminen on yksilöllistä.
Ennusteen kannalta on tärkeää todeta oireyhtymä mahdollisimman varhain, jotta kasvainten riski tiedostetaan etukäteen. Sairaus alkaa oireilla keskimäärin kolmenkymmenen vuoden iässä, vaikkakin tämä on hyvin yksilöllistä. Satunnaisen mutaation aiheuttama von Hippel–Lindaun oireyhtymä on erittäin harvinainen. Jotkut oireyhtymän saaneet kantavat kyseistä tautia ilman, että heillä olisi mitään oireita.
Unbipentium
Unbipentium on väliaikainen nimi alkuaineiden jaksollisessa järjestelmässä teoreettisesti ennustetulle alkuaineelle, jota ei ole vielä löydetty. Unbipentiumin väliaikainen kemiallinen merkki on Ubp ja sen järjestysluku on 125.
Unbipentiumia ei vielä ole yritetty syntetisoida, mutta jos sen atomeja saataisiin aikaan niin niiden isotoopin Ubp odotetaan olevan pysyvin.
Unbipentium kuuluisi jaksollisen järjestelmän 8. jaksoon ja superaktinoidien sarjaan, sekä olisi g-lohkon alkuaine. Sen elektronikonfiguraatioksi on ennustettu Madelungin säännön perusteella [Og] 8s 5g, mutta ottaen huomioon kvanttiväridynamiikan ja suhteellisuusteorian vaatimat korjaukset on todennäköisemmäksi elektronikonfiguraatioksi laskettu [Og] 8s 8p 6f. Toisia tuloksia on saatu hieman erilaisilla menetelmillä, kuten [Og] 8s 8p 6f 5g soveltaen Dirac-Fock-Slater-menetelmää, joka tekisi tästä alkuaineesta ensimmäisen (kyseisellä menetelmällä laskien) jolla on elektroni 5g-alikuorella.
Lehtonurmikka
Lehtonurmikka ("Poa nemoralis") on yleinen, tuulipölytteinen heinäkasvi.
Lehtonurmikka kasvaa 30–80 senttimetriä korkeina löyhinä mättäinä. Sen lehti on kourumainen, lehden kärki veneenmuotoinen, ja ylin lehti osoittaa tyypillisesti suoraan sivulle. Korressa olevat solmukohdat ovat muuta kortta tummemmat. Röyhy on 5–10 cm korkea, ruskeanvioletti tai vihreä, ja sen haarat ovat ohuet ja karheat. Lehtonurmikka muistuttaa jossain määrin pahtanurmikkaa ("Poa glauca") ja rantanurmikkaa ("Poa palustris").
Lehtonurmikka kasvaa kuivahkoissa mutta ravinteikkaissa paikoissa kuten lehtometsissä ja peltojen reunoilla. Lehtonurmikka kestää varjoa paremmin kuin monet muut heinät, joten sitä viljellään nurmikkokasvina varjoisissa paikoissa.
Guava
Guava eli hedelmäguava ("Psidium guajava") on myrttikasveihin ("Myrtaceae") lukeutuva pensas tai pienehkö trooppinen puu, joka kasvaa luonnostaan Karibialla, Väli- ja Etelä-Amerikassa. Guavapuu kasvaa luonnossa 20 m korkeaksi, hedelmätarhoissa se jää yleensä kymmenmetriseksi. Sen kaarna on sileää, kuparinväristä ja hilseilee paljastaen vihreän jälsikerroksen.
Guavan päärynänmuotoinen hedelmä on syötävä ja halkaisijaltaan noin 3–10 cm:n kokoinen. Hedelmän väri vaihtelee vaalean vihreästä keltaiseen ja joillakin lajeilla jopa voimakkaan punaiseen. Hedelmällä on voimakas tuoksu, ja se maistuu happamalta ja makealta.
Monissa trooppisissa maissa viljellään guavaa. Hedelmän voi syödä sellaisenaan. Guavan lehdistä ja hedelmistä valmistetaan myös teetä, jota käytetään hoitona vatsavaivoihin.
Guavaa voi myös viljellä Suomessa huonekasvina, jolloin kaupasta ostetun hedelmän siemeniä kylvetään kukkamultaan isoon reikäpohjaiseen kukkaruukkuun valoisalle paikalle. Kastellaan säännöllisesti, mutta mullan annetaan kuivahtaa kastelukertojen välillä. Kesäisin sitä voi pitää ulkona suojaisassa paikassa tai parvekkeella, mutta kylmää se ei kestä. Kukkii ja tuottaa hedelmää 2-3 vuodessa.
Guava sisältää runsaasti C-vitamiinia, jopa 228 mg sataa grammaa kohden. Täten yksi keskikokoinen guava, joka painaa n. 55 g, sisältää 126 mg C-vitamiinia, joka on 209 % suositellusta 60 mg:n päivän saantisuosituksesta.
Fineli: Guavan ravintosisältö
Rhett Butler (pokerinpelaaja)
Rhett Butler on yhdysvaltalainen pokerinpelaaja, jonka uran suurin saavutus on vuoden 2006 World Series of Pokerin pääturnauksen viides tila. Tämä toi hänelle 3 216 182 dollarin palkintorahat.
Butler on ammatiltaan vakuutusedustaja ja hän on pelannut pokeria yli 25 vuotta. Hän on opiskellut James Madisonin yliopistossa ja asuu Rockvillessä, Marylandissa vaimon ja kolmen lapsen kanssa..
Joulukuussa 2006 Butler oli rahasijoilla kahdessa Fifth Annual Five Diamond World Poker Classic -tapahtuman no limit hold 'em -turnauksessa. Maaliskuussa 2007 hän voitti The Wynn Classicin 1 000 dollarin mixed hold'em/omaha/seven card stud -turnauksen.
Elokuussa 2007 Butlerin pokeriuran turnausansiot ylittivät 3,3 miljoonaa dollaria.
Rhett Butler on täyskaima "Tuulen viemää" -romaanin Rhett Butlerille.
Tiia Forsström
Tiia Anniina Forsström (ent. Aarnipuu, ent. Lampela, s. 26. huhtikuuta 1974) on suomalainen tietokirjailija, seksuaalineuvoja ja seksityöntekijä.
Koulutukseltaan Forsström on filosofian maisteri. Hänen keskiaikaisten pyhimysten ristiinpukeutumista käsitellyt uskontotieteen oppiaineen pro gradu -tutkielmansa hyväksyttiin parhaimmalla mahdollisella arvosanalla (laudatur) vuonna 2005, ja hän sai tutkielmastaan Helsingin yliopiston sukupuolentutkimuksen gradupalkinnon vuodelta 2006.
Forsström on entinen helsinkiläinen Vasemmistoliiton kaupunginvaltuutettu, valtuustoryhmänsä puheenjohtaja sekä kulttuuri- ja kirjastolautakunnan jäsen (2004–2008). Forsström on ollut myös Vasemmistoliiton puoluevaltuuston jäsen ja Helsingin Vasemmistoliitto ry:n piiritoimikunnan jäsen.
Forsström on työskennellyt Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan (HYY) sosiaalipoliittisena sihteerinä vuosina 2003–2005 sekä kansanedustaja Suvi-Anne Siimeksen eduskunta-avustajana vuosina 2006–2007
Forsström toimi Seksuaalisen tasavertaisuuden eli Setan hallituksen puheenjohtajana vuosina 2001–2005. Hänen muita luottamustoimiaan ovat olleet muun muassa Sateenkaariperheet – Regnbågsfamiljer ry:n puheenjohtajuus, Kansainvälisten ihmisoikeusasiain neuvottelukunnan ja ILGA-Europen (International Lesbian and Gay Association Europe) hallituksen jäsenyys sekä Helsingin yliopiston tasa-arvotoimikunnan jäsenyys ja opintotukilautakunnan asiantuntijajäsenyys.
Vuodesta 2013 kesään 2015 hän työskenteli Sateenkaariperheiden koulutussuunnittelijana.
Forsström toimi Sexpo-säätiön puheenjohtajana.
Forsström ja hänen aviomiehensä Jouni Forsström harjoittavat nykyään "Aistien talo" -nimisessä yrityksessä Espoossa seksityötä, eli tarjoavat seksuaalisia palveluita (sadomasokismi, fetisismi, roolileikit, sidonta, eroottinen hieronta ym.) asiakkailleen.
Forsströmillä on aviomies ja kolme lasta.
Amfion
Amfion oli kreikkalaisessa mytologiassa toinen Zeuksen ja Antiopen kaksoispojista. Hänen veljensä oli Zethos. Molemmat liittyvät olennaisesti myyttiin Theban perustamisesta heidän rakennettuaan kaupungin muurin.
Amfionin ja Zethoksen äiti oli Antiope, joka Zeuksen maattua hänet väkisin satyyrin hahmossa pakeni häpeäänsä Sikyoniin, jossa hän nai kuningas Epopeuksen. Kuitenkin joko Nykteus tai Lykos hyökkäsi Sikyoniin viedäkseen hänet takaisin Thebaan rangaistavaksi. Voittoisan sotaretken paluumatkalla hän synnytti kaksoset, jotka hänet pakotettiin jättämään Kithairon-vuorelle. Thebassa Lykos antoi Antiopen vaimonsa Dirken käsiin, ja tämä kohteli häntä julmasti monen vuoden ajan.
Lopulta Antiopen onnistui paeta, ja hän löysi poikansa asumasta lähellä Kithairon-vuorta. Kaksosten vakuututtua siitä, että hän oli heidän äitinsä, he lähtivät kostamaan tämän kohtaloa. He tappoivat Dirken sitomalla hänet härän sarviin, kokosivat armeijan ja valtasivat Theban alkaen yhdessä hallitsemaan kaupunkia.
Amfionista tuli suuri laulaja ja muusikko, kun Hermes oli opettanut häntä soittamaan ja antanut hänelle kultaisen lyyran. Kaksoset rakensivat muurin Kadmean, Theban linnoituksen, ympärille. Zethos joutui ponnistelemaan kovasti kuljettaakseen tarvittavat kivet rakennuspaikalle, kun taas Amfion soitti lyyraansa, jolloin hänen kivensä seurasivat häntä ja liukuivat varovasti paikoilleen.
Amfion nai Nioben, Lyydian kuningas Tantaloksen tyttären. Tämän ansiosta hän oppi soittamaan lyyraansa lyydialaiseen tyyliin, jonka vuoksi hän lisäsi kolme kieltä soittimeensa.
Niobe sai monta lasta mutta tuli ylimieliseksi. Hän loukkasi jumalatar Letoa, jolla oli ainoastaan kaksi lasta, Artemis ja Apollon. Niinpä Leton lapset tappoivat Nioben lapset kostoksi. Ovidiuksen mukaan Amfion tappaa itsensä murheen murtamana. Telesilla puolestaan kertoo, että Artemis ja Apollon tappoivat hänet lastensa mukana. Hyginuksen versiossa hän hulluudessaan yrittää hyökätä Apollonin temppeliin, mutta kuolee jumalan ampumaan nuoleen.
Amfionin ja Zethoksen kuoltua Laios palasi Thebaan kuninkaaksi.
Zethos
Zethos oli kreikkalaisessa mytologiassa toinen Zeuksen ja Antiopen kaksoispojista. Hänen veljensä oli Amfion. Molemmat liittyvät olennaisesti myyttiin Theban perustamisesta heidän rakennettuaan kaupungin muurin.
Amfionin ja Zethoksen äiti oli Antiope, joka Zeuksen maattua hänet väkisin satyyrin hahmossa pakeni häpeäänsä Sikyoniin, jossa hän nai kuningas Epopeuksen. Kuitenkin joko Nykteus tai Lykos hyökkäsi Sikyoniin viedäkseen hänet takaisin Thebaan rangaistavaksi. Voittoisan sotaretken paluumatkalla hän synnytti kaksoset, jotka hänet pakotettiin jättämään Kithairon-vuorelle. Thebassa Lykos antoi Antiopen vaimonsa Dirken käsiin, ja tämä kohteli häntä julmasti monen vuoden ajan.
Lopulta Antiopen onnistui paeta, ja hän löysi poikansa asumasta lähellä Kithairon-vuorta. Kaksosten vakuututtua siitä, että hän oli heidän äitinsä, he lähtivät kostamaan tämän kohtaloa. He tappoivat Dirken sitomalla hänet härän sarviin, kokosivat armeijan ja valtasivat Theban alkaen yhdessä hallitsemaan kaupunkia.
Zethoksesta tuli metsästäjä ja paimen, joka oli hyvin kiinnostunut karjankasvattamisesta. Kaksoset rakensivat muurin Kadmean, Theban linnoituksen, ympärille. Zethos joutui ponnistelemaan kovasti kuljettaakseen tarvittavat kivet rakennuspaikalle, kun taas Amfion soitti lyyraansa, jolloin hänen kivensä seurasivat häntä ja liukuivat varovasti paikoilleen.
Zethos nai Theben, jonka mukaan Theban kaupunki on nimetty.
Toisen version mukaan Zethoksen puoliso oli Aedon, jonka kanssa heillä oli yksi ainoa poika. Aedon, joka kateellisena Nioben seitsemästä pojasta yritti tappaa näistä vanhimman, surmasikin vahingossa oman poikansa Ityloksen. Jumalat muuttivat Aedonin satakieleksi ja Zethos surmasi tuskissaan itsensä.
Amfionin ja Zethoksen kuolemien jälkeen Laios palasi Thebaan kuninkaaksi.
Martha Gellhorn
Martha Gellhorn (8. marraskuuta 1908 – 15. helmikuuta 1998) oli yhdysvaltalainen kirjailija ja journalisti. Hän oli 1900-luvun kuuluisimpia kirjeenvaihtajia, joka raportoi lähes kaikista 60 vuotta kestäneen uransa aikana tapahtuneista merkittävistä konflikteista eri puolilla maailmaa. Hän oli naimisissa kirjailija Ernest Hemingwayn kanssa vuosina 1940–1945.
Gellhornin kuuluisien reportaasien sarja alkaa Yhdysvaltain lamakaudesta 1930-luvulla. Sen jälkeen hän kirjoitti Espanjan sisällissodasta, Adolf Hitlerin noususta ja Tšekkoslovakian valtauksesta. Toisen maailmansodan aikana hän kirjoitti Suomen talvisodasta, Hongkongista, Burmasta, Singaporesta ja Isosta-Britanniasta käsin. Myöhemmin hän kirjoitti Vietnamin sodasta, Kuuden päivän sodasta ja Keski-Amerikan sisällissodista. 1960-luvulla hän vietti paljon aikaa Afrikassa, osti talon Keniasta ja asui vuoroin siellä, vuoroin Lontoossa. 81-vuotiaana hän matkusti Panamaan ja kirjoitti Yhdysvaltain interventiosta.
Gellhorn julkaisi myös kaunokirjallisia teoksia, jotka usein liittyivät hänen raportoimiinsa paikkoihin ja tilanteisiin.
Gellhorn ystävystyi toisen tunnetun toimittajan John Pilgerin kanssa. Gellhorn oli vaikuttunut Pilgerin Vietnamin sodasta kertovista kirjoituksista ja kirjoitti Pilgerille kirjeen, jossa kertoi mielipiteensä. He tapasivat kuitenkin vasta kolme vuotta kirjeen lähettämisen jälkeen. On sanottu että jo ensitapaamisessa Pilger ja Gellhorn olivat samaa mieltä lähes kaikesta, paitsi Israelin ja Palestiinan konfliktista. Gellhorn tunnettiin voimakkaana Israelin puolustajana ja Pilger ohjasi keskustelun muihin aiheisiin.
Gellhorn teki itsemurhan 89-vuotiaana, taisteltuaan pitkään syöpää ja sokeutumista vastaan.
Gellhornin nimeä kantava journalismipalkinto luovutetaan toimittajalle, joka haastaa vakiintuneet käytännöt ja yleisesti hyväksytyt olettamukset. Palkinnon ovat saaneet mm. Hala Jaber (Sunday Times), Michael Tierney (Glasgow Herald), Robert Fisk (The Independent), Ghaith Abdul Ahad (The Guardian), Patrick Cockburn (The Independent), Chris McGreal (The Guardian), Geoffrey Lean(The Independent) ja Nick Davies (The Guardian).
Gellhornin ja Hemingwayn suhteesta kertoo HBO:n tuottama draama "Hemingway & Gellhorn" (2012), jonka päärooleissa ovat Nicole Kidman Gellhornina ja Clive Owen Hemingwayna.
Blue Shadow
Blue Shadow on Natsumen kehittämä ja Taiton vuonna 1991 NESille julkaisema sivuttain vierivä toimintapeli. "Blue Shadow" julkaistiin alun perin Japanissa nimellä KAGE. "Kage" on japania ja tarkoittaa "varjoa" (eng. "shadow"). Euroopassa pelin julkaisemisen aikaan vallitsevien ninjutsua ja väkivaltaisia itämaisia itsepuolustuslajeja koskevien ohjesääntöjen vuoksi peli nimettiin "Blue Shadowiksi" näissä maissa. Muualla peli tunnetaan nimellä Shadow of the Ninja. Pelaajan tavoitteena on pelastaa maailma pahan keisarin alaisuudesta voittamalla järjestyksessä etenevien kenttien viholliset, ja lopulta itse keisarin. Peli tukee korkeintaan kahden pelaajan yhtäaikaista pelaamista.
Pelin tapahtumat sijoittuvat vuoteen 2029. Paha, sortava keisari Garuda on ottanut New York Cityn valtaansa ja aiheuttanut monien ihmisten kuoleman. Vastaus sortoa vastaan ovat kaksi 'varjoa' (tai ninjaa), nimiltään Hayate ja Kaede, jotka nousevat Garudaa vastaan pysäyttääkseen tämän.
Pelaaja voi valita toisen kahdesta ninjasta: miehen (siniasuinen Hayate) tai naisen (puna-asuinen Kaede). Kumpikin ninja voi juosta, hyökätä, hypätä, kyykistyä ja roikkua kaiteista. Molemmat ninjat aloittavat pelin aseenaan lyhyt miekka, mutta kussakin kentässä on aselaatikoita, joista saa uusia aseita. Laatikoiden sisältö voi myös tehostaa miekkaa tai lisätä pelaajan elinvoimaa. Pelaajan elinvoimamittari hupenee kuiluun pudotessa tai jos pelaaja saa viholliselta osuman. Mikäli pelaaja menettää kaiken elinvoimansa, hänellä on mahdollisuus jatkaa peliä viisi kertaa. Kahden pelaajan yhtäaikaisessa pelissä jatkomahdollisuudet on jaettu kahden pelaajan kesken.
Pappeus (mormonismi)
Myöhempien aikojen pyhien liikkeessä pappeus katsotaan erääksi Kristuksen kirkon tunnusmerkeistä. Kristuksen kirkolla täytyy olla pappeus, jonka alkuperä on Jumalassa. Pappeuden valtuus liittyy pyhien toimitusten suorittamiseen, kuten kasteiden ja konfirmaatioiden sekä muiden siunaamistoimitusten suorittamiseen. Pyhät toimitukset ovat mormonismin mukaan päteviä vain, mikäli niiden toimittajalla on pappeuden valtuus. Pappeuden valtuus liittyy myös erilaisiin kirkon johtotehtäviin, joihin kutsuttavilta vaaditaan pappeus.
Mormonismin perustajan Joseph Smithin mukaan Jeesus Kristus toi maan päälle pappeuden täyteyden ja antoi sen perustamalleen kirkolle. Kirkon luopuessa totuudesta myös pappeuden valtuus hävisi, mutta Jumala palautti sen ennen Kristuksen kirkon järjestäytymistä vuonna 1830. 
Mormonismissa pappeuden saa kätten päälle panemisen kautta. Pappeuden voi antaa vain ihminen, jolla itsellään on pappeuden valtuus. Kukaan ei voi antaa toiselle korkeampaa pappeuden valtuutta kuin hänellä itsellään on. Mormonismissa pappeus jakautuu kahteen erilaiseen asteeseen: alempaan Aaronin pappeuteen ja korkeampaan Melkisedekin pappeuteen. Joskus mainitaan kolmaskin aste, patriarkaalinen pappeus, mutta tätä pidetään yleensä vain Melkisedekin pappeuden erikoistapauksena.
Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkossa eli MAP-kirkossa pappeus annetaan vain miespuolisille jäsenille. Alempaan pappeuden virkaan voidaan asettaa 12-vuotias jäsen, joka katsotaan moraalisesti riittävän arvolliseksi. Asettavan varallisuudella ja yhteiskunnallisella asemalla ei myöskään ole merkitystä. Vuodesta 1978 kirkko on vihkinyt papeiksi kaikkiin rotuihin kuuluvia ihmisiä, tätä ennen mustaihoiset oli rajattu pappeuden ulkopuolelle. MAP-kirkossa yleinen pappeus on pitkälle toteutettu.
The Defeat of Satan
The Defeat of Satan on norjalaisen black metal -yhtye Antestorin vuonna 2003 julkaistu kokoelmalevy, joka koostuu yhtyeen kahdesta ensimmäisestä demosta, "Despairista" (1993) ja "The Defeat of Satanista" (1991). Demojen materiaali miksattiin ja masteroitiin uudelleen ennen julkaisua. Momentum Scandinavia -levy-yhtiö otti albumista 999 kappaleen painoksen, joka on nykyään loppuunmyyty.
"Despair"-demon kappaleiden tyyli on alakuloista ja surumielistä death/doom metalia ja lähellä Martyrium-albumin musiikillista linjaa. Monet pitävät kuitenkin "Despairia" yhtyeen synkimpänä ja uhkaavimpana levytyksenä. Alun perin demon julkaisi Strawberry Records ja painos oli 600 kappaletta. "Despair"-demon viimeinen kappale "Jesus, Jesus Ver Du Hjå Meg" on coveri vanhasta norjalaisesta hautajaisvirrestä. Martyriltä (Kjetil Molnes) kuullaan demolla hyvin matalan death metal -murinan lisäksi surumielistä puhdasta laulua. Yhtyeen muusta tuotannosta poiketen "Despairin" kappaleilla on Gardin (Vegard Undal) basso miksattu erityisen kuuluvasti etualalle. Demolla on folk-henkistä introa ja hautajaisvirsicoveria lukuun ottamatta vain vähän Vemodin (Lars Stokstad) kosketinsoitinkuvioita.
"The Defeat of Satan" -demo on levytetty ajalla, jolloin yhtyeen nimi oli Crush Evil, siten demon materiaali eroaakin huomattavasti yhtyeen muusta tuotannosta: tyyliltään "The Defeat of Satan" on alkeellista thrash metalia death metal -laululla. Kappaleet ovat kestoltaan lähes kymmenminuuttisia. Demo päättyy industrial-henkiseen outroon "Knus Ondskapen".
Sanoitusten keskeisinä teemoina demoilla ovat pahat voimat, niiden vaikutuksesta varoittaminen ja, kuten albumin nimestä voi päätellä, saatanan kukistuminen. Demot on äänitetty ajalla, jolloin oli menossa black metal -musiikin tärkein kehityskausi. Joidenkin mielestä sanat ovatkin yhtyeen kannanotto kyseisen tyylin ideologiaa kohtaan.
Dichterliebe
Dichterliebe op. 48 (voidaan suomentaa esimerkiksi "Runoilijan rakkaus") on Robert Schumannin vuonna 1840 säveltämä laulusarja. Sarja käsittää 16 laulua Heinrich Heinen runoihin.
"Dichterliebe" on säveltäjänsä kuuluisin laulusarja. Sitä pidetään yhtenä saksalaisen lied-musiikin huipentumista. "Dichterliebeä" esitetään ja levytetään edelleen runsaasti, ja sarja kuuluu jokaisen lied-laulajan perusohjelmistoon.
Teoksen päättävä loppusoitto tunnetaan yhtenä lied-musiikin pisimmistä pianosooloista.
Laulujen otsikot ovat:
Sabrina (albumi)
Sabrina on italialaisen laulaja Sabrina Salernon esikoisalbumi. Levyn julkaisi vuonna 1987 Mega Records ja se julkaistiin kymmenissä eri maissa nousten listaykköseksi muun muassa Suomessa.
Albumi pyrki toistamaan Sabrinan megahitin ”Boys (Summertime Love)” menestyksen, mutta levyn kappaleista neljä on covereita muiden laulajien tunnetuista kappaleista.
Frogger
Frogger on vuonna 1981 lanseerattu videopeli, jossa on tarkoitus ohjata sammakkoa ruudun alalaidasta ylälaitaan väistellen vaaroja yli moottoritien ja veden. Pelin kehitti Konami, ja Sega toteutti pelin kansainvälisen levityksen kolikkopelinä. Pelissä oli aikanaan uudenlainen lähtökohta ja pelitapa, ja se on edelleen suosittu monilla Internetin pelialueilla.
Myöhemmin pelistä julkaistiin oma versionsa hyvin monelle kotikoneelle, muun muassa PC:lle, Apple II:lle, Commodore 64:lle, Atari 2600:lle, PlayStationille ja Super Nintendo Entertainment Systemille.
Jonna (vuoden 1984 albumi)
Jonna on Jonna Tervomaan ensimmäinen albumi vuodelta 1984. Levy nauhoitettiin pian sen jälkeen, kun Tervomaa oli voittanut Syksyn sävel -kilpailun kymmenvuotiaana vuonna 1983 kappaleella "Minttu sekä Ville". Albumi myi platinalevyyn oikeuttavan määrän, 50 000 kappaletta.
Levyn kappaleet käsittelevät ystävyyttä, poikia sekä rikkoutunutta perhettä - Timo Tervomaa, Jonnan isä, sävelsi levylle kappaleen "Leija", jonka isä ja tytär esittävät yhdessä. Levyllä on myös heidän esittämänsä kappale "Vielä kerran kaikki muuttuu", joka oli alun perin Riccardo Foglin säveltämä ja esittämä Italian edustuskappale "Per Lucia" Eurovision laulukilpailussa vuonna 1983.
Jonna Tervomaan kotisivuilla julkaistussa virallisessa diskografiassa tätä ja muita ennen aikuisikää nauhoitettuja levyjä ei mainita. Myös Jonnan kolmas, vuonna 1986 julkaistu levy on nimeltään Jonna.
20 to 20
20 to 20 on Winkin (yksi Josh Winkin taiteilijanimistä) kolmas albumi. Sen julkaisi yhdysvaltalainen Ovum Records vuonna 2003.
Levy yhdistelee minimalistista acid housea ja teknoa ja on kunnianosoitus Winkin acid house -juurille.
Albumista on kaksi versiota, joista jälkimmäisessä on kaksitoista kappaletta kahdeksan sijaan.
Petter Lang
Petter Lang (12. lokakuuta 1727 Helsinki – 1780) oli suomalainen taidemaalari.
Langin vanhemmat olivat maalari Claes Lang ja Catharina Elisabet Röling.
Langin teoksia ovat Vahdon kirkon alttaritaulu 1747 ja Perttelin kirkon lehterin koristeet. Hän on maalannut myös Käkisalmen vanhan puukirkon alttaritaulun "Viimeinen tuomio", 1749. Hän työskenteli myöhemmin Venäjällä.
Katra
Katra Anniina Solopuro (s. 10. elokuuta 1984) on suomalainen laulaja. Hänen kappaleensa ovat tyyliltään raskaampaa rockia, mutta Katralla on taustallaan klassinen koulutus ja hänen laulutyylissään on vaikutteita oopperasta.
Katra on kotoisin Tampereelta. Katra soitti lapsuutensa pianoa Pirkanmaan musiikkiopistossa ja voimisteli. 14-vuotiaana Katran vaihtoi pianotunnit laulutunneiksi. Yläasteen jälkeen Katra siirtyi ilmaisutaidon lukioon ja liittyi muutamaan bändiin keräämään esiintymiskokemusta. Samalla Katra opiskeli klassista musiikkia musiikkiopistolla. Katra lauloi taustoja Lovexille ja soitti koskettimia Essentiassa. Tällä hetkellä Katra opiskelee Pirkanmaan ammattikorkeakoulussa teatterimusiikkia ja musiikkidraamaa pääaineenaan laulu. Katralla on tytär, Illusia, Lovexin kitaristin Vivianin kanssa. Nykyisin Katra on naimisissa Niko Solopuron (o.s. Virtanen) kanssa, joka esiintyi Waldon toisena tulitaiteilijana Moskovan Euroviisuissa 2009.
Katra aloitti syksyllä 2005 yhteistyön Jakke Lindbergin ja Ilkka Vainion kanssa. Ensimmäinen single syntyi 6. syyskuuta 2006, jonka nimeksi tuli Sahara. Hän alkoi työstää tammikuussa 2006 ensimmäistä studioalbumiaan, joka ilmestyi 28. helmikuuta 2007.
Katra osallistui Euroviisukarsintaan 2007 kappaleilla "Tietäjä" ja "Vaaratar", joista ensin mainitulla hän pääsi jatkoon. Kyseinen kappale joutui kohun kohteeksi, sillä sitä syytettiin osittaiseksi plagiaatiksi Within Temptationin kappaleesta "Jillian (I'd Give My Heart)" albumilla "The Silent Force". Yleisradion asiantuntijaraati kumosi väitteet. Katra kertoi myös, että seuraavalla levyllä hän ja hänen bändinsä pojat ovat ensisijaisessa vastuussa kappaleista.
2008 Katra-bändi sai kansainvälisen levytyssopimuksen Napalm Recordsilta ja syksyllä 2008 albumi Beast Within julkaistiin ympäri maailmaa. Kesällä 2009 Katra esiintyi Saksalaisen Summerbreeze-festivaalin päälavalla, jossa esiintyi myös mm. Opeth, Backyard babies, Amorphis ja Epica.
2009 KATRA esiintyi Meksikossa Circo Voladorissa Theatre of Tragedyn jäähyväiskiertueella
Katra julkaisi 15. syyskuuta 2010 ensimmäisen singlensä "One Wish Away" tuoreimmalta albumiltaan "Out of the Ashes", vain digitaalisena versiona. Albumi julkaistiin Suomessa 27. lokakuuta 2010.
Tällä hetkellä Katra Solopuro esiintyy ympäri maailmaa erilaisissa showesityksissä mm. Meksikossa, Turkissa, Israelissa, Abu Dhapissa, San Franciscossa ja Pietarissa.
J. J. Tikkanen
Johan Jakob Tikkanen (7. joulukuuta 1857 Helsinki – 20. kesäkuuta 1930 Helsinki) oli Suomen ensimmäinen taidehistorian professori (1897).
Tikkasen vanhemmat olivat filosofian tohtori Paavo Tikkanen ja Helena Maria Tengström, professori Johan Jakob Tengströmin tytär. Hänen poikansa oli olympiamitalisti Robert Tikkanen ja pojanpoikansa kirjailija ja taiteilija Henrik Tikkanen.
Tikkanen valmistui ylioppilaaksi ruotsalaisesta normaalilyseosta 1876, filosofian kandidaatiksi 1880 ja lisensiaatiksi 1884. Hän teki opintomatkoja Eurooppaan ja opiskeli muun muassa Münchenin taideakatemiassa. Tikkasen väitöskirja "Der malerische Styl Giottos" valmistui vuonna 1884 ja otettiin Saksassa hyvin vastaan. Hänet nimitettiin estetiikan ja taidehistorian dosentiksi samana vuonna. Tikkanen toimi Helsingissä Aleksanterin yliopiston taidehistorian ylimääräisenä professorina 1897–1920 sekä varsinaisena professorina 1920–1926.
Tikkanen oli Suomen Taideyhdistyksen sihteeri 1891–1920 ja puheenjohtaja 1920–1922 sekä Teknillisen korkeakoulun taidehistorian ylimääräinen opettaja 1902–1916. Tikkanen oli Muinaistieteen toimikunnan ja Antellin valtuuskunnan jäsen ja hän oli valtion kuvaamataidelautakunnan puheenjohtaja 1918–1923 sekä Kansainvälisten taidehistorian kongressien pysyväisen valiokunnan jäsen vuodesta 1912.
Tikkanen harrasti piirtämistä ja maalaamista. Hän oli kansainvälisesti tunnettu erityisesti Italian taidetta käsittelevistä tutkimuksistaan. Hän julkaisi useita tieteellisiä ja kansantajuisia tutkimuksia suomeksi ja ruotsiksi.
Johnnie Parsons
Johnnie Parsons (4. heinäkuuta 1918 – 8. syyskuuta 1984) oli yhdysvaltalainen kilpakuljettaja, joka voitti Indianapolis 500 -kilpailun vuonna 1950.
Lihavoitu merkitsee paalupaikkaa ja "kursivoitu" kilpailun nopeinta kierrosta.
Niittynurmikka
Niittynurmikka ("Poa pratensis") on tuulipölytteinen yleinen monivuotinen heinäkasvi, joka on Suomessa muinaistulokas. Kasvi aiheuttaa heinäallergiasta kärsiville henkilöille allergiaoireita.
Niittynurmikka ei ole selvärajainen laji, vaan apomiktisen lisääntymistavan myötä syntyneiden, toisistaan hieman poikkeavien pikkulajien kokonaisuus. Niittynurmikasta erotetaankin useita eri alalajeja, joita luokitellaan toisinaan myös omiksi lajeikseen. Tällaisia ovat ainakin pohjannurmikka ("Poa pratensis" ssp. "alpigena", syn. "Poa alpigena"), hoikkanurmikka ("Poa pratensis" ssp. "angustifolia", syn. "Poa angustifolia"), pikkunurmikka ("Poa pratensis" ssp. "irrigata", syn. "Poa irrigata"), matalanurmikka ("Poa pratensis" ssp. "subcaerulea", syn. "Poa subcaerulea", "Poa humilis") ja itunurmikka ("Poa pratensis" ssp. "colpodea"). Suomessa niin kutsuttuun niittynurmikkaryhmään ("Poa pratensis" -Ryhmä) kuuluvat niittynurmikka, pohjannurmikka, matalanurmikka ja hoikkanurmikka.
Niittynurmikka kasvaa 20–70 cm korkeaksi. Sen lehdet ja korsi ovat tummanvihreät, usein hiukan sinisen vivahtavat. Lehdet ovat kourumaisia ja kärjistään veneenmuotoisia. Kukintona on 10–20 cm pitkä, harmahtavanvihreä röyhy, jonka tähkylät ovat soikeita.
Niittynurmikkaa tavataan lähes koko pohjoisella pallonpuoliskolla Siperian ja Kanadan pohjoisosia sekä Alaskaa ja Grönlantia lukuun ottamatta. Niittynurmikasta on useita huonosti määriteltyjä alalajeja; koska se on suosittu rehukasvi, sen siementä on kuljetettu eri puolille maailmaa ja kotoperäiset kannat ovat sekaantuneet.
Niittynurmikkaa kasvatetaan rehu- ja laidunkasvina sekä nurmikkosekoituksissa.
Se kasvaa hitaasti mutta kestää hyvin tallaamista. Yhdysvalloissa sitä kutsutaan nimellä "Kentucky Bluegrass". Se oli aiemmin suosittu golfkenttien ruoholaji, mutta se ei kestä kovin lyhyeksi leikkaamista ja on siksi jäänyt syrjään.
Joni
Joni on suomalainen miehen etunimi ja myös sukunimi. Joni on myös englanninkielisissä maissa esiintyvä naisen etunimi.
Jonin nimipäivä on 29. maaliskuuta, jolloin on myös Jounin, Joonaksen, Joonan, Jonnin ja Jonnen nimipäivä. Suomessa on vuoden 2015 loppuun mennessä ollut noin 15 770 Jonia. Joni-nimi yleistyi voimakkaasti 1950-luvun jälkeen. Joni on Suomessa tyypillinen 1980- ja 1990-luvun nimi. Viime aikoina se ei enää ole kuulunut suosikkinimiin.
Väestörekisterikeskuksen nimipalvelun tilasto:
Joni-nimen alkumuoto on Jon, mutta koska varhaisimmat Jonit samoin kuin Jounitkin olivat Lapista, nimi sijoitettiin sen tullessa 1984 almanakkaan Jounin kanssa samalle päivälle, maaliskuun 29. päivään. Jon-nimi puolestaan on Jonas-nimen lyhentymä, mutta se on myös Johnin rinnakkaismuoto ja Jonatanin kutsumamuoto.
John-nimen lähtökohta on Raamatun Johannes (Jumalalle otollinen).Listan henkilöt ovat suomalaisia, ellei erikseen mainita kansalaisuutta
Ami Aspelund
Ami Aspelund (oik. Anne-Marie Aspelund, s. 7. syyskuuta 1953 Vaasa) on suomalainen laulaja.
Ami Aspelundin ura sai vauhdikkaan alun vuonna 1973 julkaistulla ”Apinamies”-hitillä (Jungle Jim, "Big Fat Orang Uman"). Samana vuonna Aspelund oli jo mukana Dannyn kesäkiertueella ja seuraavana vuonna ilmestyivät mm. menestyskappaleet ”Waterloo”, ”Tänään huipulla” ja ”Käy luonain eilinen”, ensimmäinen Abban euroviisu vuodelta 1974 ja muut kaksi The Carpenters -duon hittejä.
Aspelund voitti Rostockin laulufestivaalit vuonna 1981, edusti Suomea Eurovision laulukilpailuissa vuonna 1983 kappaleella ”Fantasiaa” , jolloin hänet esiteltiin nimellä Ami Aspesund, ja voitti Knokke Cup -laulukilpailun vuonna 1985. Vuoden 1982 euro­viisu­karsinnoissa mukana olleesta ”Mitt äppelträd” -kappaleesta muodostui klassikko, vaikka se jäikin sijoituksissa Kojon ”Nuku pommiin” -kappaleen taakse.
Erityisesti Ami Aspelund tunnetaan useilla eri kielillä laulavana ja taitavana estradiesiintyjänä. Takana on runsaasti musikaalirooleja ja erilaisia show-esityksiä. Aspelund on esiintynyt mm. Uudessa Iloisessa Teatterissa, Komediateatteri Arenassa ja Svenska teaternissa.
Monissa Aspelundin levytyksissä on pyritty perusiskelmää ja -tanssimusiikkia laajempaan skaalaan: "Karibu" (1975) sisältää afrikkalaisaiheisia lauluja, "Credo – minä uskon" -levy (1975; mukana sisar Monica Aspelund) on jazz- ja gospelhenkinen. Aspelund oli myös Cascade-yhtyeessä, jonka "Cascade"-levy (1976) on pop- ja soulpainotteinen. "Framtidens skugga" (1983) syntyi Edith Södergranin runoihin, "Fenor och vingar" (1986) sisältää pohjoismaisten naislyyrikoiden runoja sävellettyinä ja "Sylvian paluu" (1997) Topeliuksen runoja sävellettyinä.
Ami Aspelund on esiintynyt myös yhdessä sisarensa Monica Aspelundin kanssa. He ovat tehneet muun muassa musiikkishown "Mon-Ami" vuonna 1983 ja Ralf Långbackan ohjaaman pienoismusikaalin "Kungsvägen – Kuninkaantie" vuonna 1997.
Läpiveto
Läpiveto oli Yle TV1 -kanavalla esitetty sketsisarja, joka kuvattiin elävän yleisön edessä ja esitettiin suorana lähetyksenä. "Läpiveto" sijoittuu neljään huoneeseen, joissa viisi vakionäyttelijää esittävät sketsejä. Ensimmäisen tuotantokauden jaksoissa oli lisäksi mukana yllätysvieras, joita ovat olleet muun muassa Kari Väänänen, Pertti Sveholm ja Taneli Mäkelä. Sarja voitti parhaan komediasarjan Venla-palkinnon 2008.
Vuonna 2010 sarjan näyttelijät, Petteri Summasta lukuun ottamatta, aloittivat MTV3-kanavan uudessa sketsisarjassa Putous.
Luettelo vaasalaisten jalkapallojoukkueiden mitaleista
Mukana SM-mitalit, Liigacupin mitalit ja Suomen Cupin mitalit.
Juhani Salokannel
Juhani Salokannel (s. 28. kesäkuuta 1946 Mikkeli) on kirjailija, suomentaja ja Parnasson entinen päätoimittaja. Salokannel valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta 1973.
Salokannel on ollut Nuoren Voiman Liiton toiminnanjohtajana, kustannustoimittajana ja osastopäällikkönä Gummeruksessa ja Weilin+Göösin kirjallisen osaston osastopäällikkönä.
Salokannel toimi kirjallisuuslehti Parnasson päätoimittajana vuosina 1980–1986, Suomen Viron-instituutin johtajana 1997–2000 ja Tuglas-seuran toiminnanjohtajana 2006–2012. Hän on ollut Eino Leinon Seuran ja Otto Mannisen seuran puheenjohtaja, toiminut Lahden kansainvälisen kirjailijakokouksen järjestelyelimissä ja Suomen Viron-instituutin säätiön hallituksessa.
Salokannel on Viron kirjallisuuden asiantuntija, ja hän on suomentanut virolaista kirjallisuutta muun muassa Jaan Krossilta, Ülo Tuulikilta, Viivi Luikilta ja A.H. Tammsaarelta.
Lloyd Alexander
Lloyd Chudley Alexander (30. tammikuuta 1924 – 17. toukokuuta 2007 Philadelphia, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen kirjailija.
Nuoruudessaan Alexander luki paljon kelttiläisiä ja kreikkalaisia taruja ja päätti jo varhain ryhtyä kirjailijaksi. Toisessa maailmansodassa Alexander palveli Yhdysvaltain maavoimissa Pariisissa. Palattuaan Yhdysvaltoihin hän työskenteli muun muassa toimittajana ja kuvittajana. Samalla hän kirjoitti pöytälaatikkoon aineksia tuleviin teoksiinsa.
Vuonna 1955 Alexander julkaisi ensimmäisen teoksensa, mutta hän alkoi saada mainetta vasta 1960-luvulla, kun hän siirtyi lasten- ja nuortenkirjallisuuden pariin. Hänen läpimurtonsa oli fantasiakirjasarja "Prydainin kronikka", joka pohjautuu walesilaisia taruja sisältävään "Mabinogioniin".
Alexanderille myönnettiin American Book Award sekä monia muita palkintoja teoksistaan. Vuonna 2003 hänelle myönnettiin World Fantasy Lifetime Achievement -palkinto elämäntyöstään.
"Prydainin kronikan" kaksi ensimmäistä kirjaa toimivat pohjana Disney-yhtiön elokuvalle "Hiidenpata" (1985).
Stunticon
Stunticonit ovat kuvitteellisia hahmoja alkuperäisestä The Transformers -sarjasta, "Generation 1" ja sarjakuvasta.
Stunticonit ovat pahojen Decepticonien alaryhmä, johon kuuluu viisi jäsentä. Dead End, Breakdown, Drag Strip, Wildrider ja heidän johtajansa Motormaster. He kaikki muuntautuvat autoiksi. He ovat tehokkaita ja vaarallisia sotureita, mutta heidän heikkoutensa on ryhmän jäsenien erimielisyydet. Kukaan ei ole samaa mieltä toisen kanssa ja he kaikki vihaavat omaa ryhmänjohtajaansa Motormasteria. Tämä tuottaa heille myös ongelmia, kun he muodostavat jättiläisrobotti Menasorin.
Motormaster on Stunticonien johtaja. Hän muuntautuu suureksi rekka-autoksi ja kutsuu itseään "Teiden kuninkaaksi". Hänen alaisensa vihaavat häntä, mutta eivät uskalla olla tottelemattakaan. Motormaster muodostaa Menasorista tämän keskikehon.
Menasor on viiden Stunticonin muodostama jättiläissoturi. Hänen tulivoimansa on erittäin voimakasta ja hänellä on aseenaan iso, hopeinen miekka. Suurimman ongelman muodostaa kuitenkin hänessä se, että hänen personallisuutensa on jakautunut kaikkien viiden Stunticonin kanssa ja se aiheuttaa jatkuvia ristiriitoja hänessä. Erityisesti Stunticonien viha johtajaansa Motormasteria kohtaan aiheuttaa tämän.
Brooke Shields
Brooke Christa Shields (s. 31. toukokuuta 1965 New York, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja entinen malli.
Brooke Shields nousi tunnetuksi pääosastaan prostituoidun tyttärenä historiallisessa elokuvassa "Pretty Baby" (1978). Seuraava kohuelokuva oli "Sininen laguuni" (1980). "Lipstick Jungle" -televisiosarjassa Shields näyttelee yhtä kolmesta päähenkilöistä, Wendy Healyä. Shields on nähty myös televisiosarjoissa, kuten "The Muppet Show" (jossa hänestä tuli 15-vuotiaana ohjelman kaikkien aikojen nuorin vieras vuonna 1980), "Frendit", "70’s Show", "Muodon vuoksi" ja "Miehen puolikkaat". Lisäksi hän on tehnyt äänirooleja animaatioihin, kuten "Simpsonit", "Batman" ja "". Shields on myös vieraillut televisiosarjassa "Hannah Montana" esittäen Miley Stewartin äitiä.
Shieldsin äiti toimi tämän managerina varhaisvuosista alkaen, ja yritti saada tätä kameroiden eteen jo vauvana. Hän perusti oman yhtiön tyttärensä markkinointiin.
Shields oli naimisissa tennispelaaja Andre Agassin kanssa vuosina 1997–1999, mutta liitto päättyi mitätöintiin, jotta Shields saattoi mennä naimisiin Chris Henchyn kanssa katolisessa kirkossa. Shields ja Henchy ovat olleet naimisissa vuodesta 2001 lähtien ja parilla on kaksi tytärtä, Rowan Francis (s. 2003) ja Grier Hammond (s. 2006). Shields on seurustellut myös Michael Jacksonin kanssa.
Shields on kirjoittanut synnytyksen jälkeisestä masennuksesta kirjan "Down Came the Rain" (suom. "Tuli sade rankka", Otava) vuonna 2006. Kirjassa hän kertoo myös rankoista hedelmöityshoidoistaan.
Sarah Kane
Sarah Kane (3. helmikuuta 1971 – 20. helmikuuta 1999) oli brittiläinen näytelmäkirjailija.
Sarah Kane syntyi Essexissä ja opiskeli draamaa Bristolin ja Birminghamin yliopistoissa. Hänen vanhempansa olivat journalisteja ja syvästi kristittyjä. Kanen shokeeraava esikoisdraama Blasted sai kantaesityksensä Lontoossa vuonna 1995. Näytelmä kuvaa kahden henkilön, kyynisen toimittajan Ianin ja herkän Caten tuhoon tuomittua suhdetta hotellihuoneessa. Ulkomaailmassa on puhjennut sisällissota ja lopulta sodan kauhut tulevat oven läpi. Kanen draamoissa yksinäisyys ja rakkaus, väkivalta ja herkkyys, äärimmäiset vastakohdat asetetaan rinnakkain maailmaksi, jossa Jumala on kuollut ja julmuudet, joita jokapäiväinen media tulvii, tuodaan iholle.
Blastedin lisäksi Sarah Kanen draamatuotantoon kuuluvat "Phaedra's Love", "Cleansed"," Crave" ja "4.48 Psychosis". Ne ovat ehdotonta teatteria, joissa muoto ja sisältö ovat järkyttävästi yhtä. Kieli on runollista ja monimerkityksistä, väliin katkeran huumorin pilkahduksia. Sarah Kanen näytelmissä on vaikutteita Samuel Beckettin absurdeista draamoista ja William Shakespearen verisistä tragedioista. Crave ja 4.48 Psychosis ovat kokeellisia ja täynnä kärsimystä. Crave-näytelmässä on neljä erillistä ääntä. Rakkaudettomuuden, mielen pirstaloitumisen ja kuoleman teemat tulevat keskiöön. ”Only love could save me and love has distroyed me”, yksi äänistä sanoo.
Sarah Kane kärsi vaikeasta masennuksesta. 4.48 Psychosis -draamassa inhimillinen tila on kaventunut itseinhoksi. Ennen kuin näytelmä sai ensi-iltansa, Kane hirttäytyi psykiatrisessa sairaalassa kengännauhoihinsa.
Sarah Kane tavoitteli kokemusta, joka polttaa tajuntaa ja aisteja. Kanen merkitys nykypäivän teatterille on suuri ja hänen näytelmiään esitetään ympäri maailman.
Kanen näytelmistä on suomeksi esitetty "4.48 Psykoosi" Kansallisteatterin Omapohjassa 2001 (suomennos ja ohjaus Michael Baran) ja "Blasted" Koko-teatterissa 2004 (suom. Anna Veijalainen, ohjaus Sami Ylisaari).
Edwin Abbott Abbott
Edwin Abbott Abbott (20. joulukuuta 1838 – 12. lokakuuta 1926 Britannia) oli brittiläinen opettaja ja teologi sekä matemaatikko. Hänet tunnetaan parhaiten romaanistaan "Tasomaa" (Flatland, 1884).
Aku Toivonen
Aku Toivonen on Suomen Musiikintekijät ry:n (ent. Säveltäjät ja Sanoittajat Elvis) toiminnanjohtaja vuodesta 2012 alkaen.
Aku Toivonen aloitti Musiikin edistämissäätiön (MES) hallituksessa sekä valtioneuvoston nimeämässä Tekijänoikeusneuvostossa vuonna 2012 ja Music Finlandin hallituksessa vuonna 2013. Toivonen oli Music Finlandin hallituksen puheenjohtaja vuosina 2015–2017. Toivonen on ollut valmentaja/Leadership Coach Novetos Oy:ssä, oli yksi MTG Musiikkituottajat Group Oy:n omistajista ja perustajista, sekä toiminut sen toimitusjohtajana ja tuottajana. Hän valmensi ja koulutti usean vuoden ajan Ikaalisten aikuiskoulutuskeskuksen Artistivalmennus-, sekä Lauluntekijävalmennuskursseilla.
Toivonen toimi Finlanders-yhtyeen pianistina vuosina 1991–2006. Finlanders-uran aikana Toivonen toimi kapellimestarina lukuisissa televisioinneissa. Hän on myös tuottelias säveltäjä ja sovittaja.
Toivosen suuntautuminen musiikkiin alkoi pianonsoiton opiskelulla 7-vuotiaana, lisäksi hän on opiskellut musiikin teoriaa sekä laulanut pitkään Rauman Poikakuorossa. Toivonen aloitti luokanopettajan opinnot Turun yliopiston Rauman opettajankoulutuslaitoksessa. Musiikin ammattilaisena hän aloitti Lea Lavenin taustayhtyeeksi perustetussa Mistral-yhtyeessä 1980-luvun alkupuolella. Toivonen on suorittanut kaupallisen alan ja tiimivalmentamisen opintoja (Tiimimestari). Toivonen on suorittanut JET-tutkinnon (Johtamisen erikoisammattitutkinto), hän on Certified Leadership Coach (International Coach Federation), sekä suorittanut NTM (Näyttötutkintomestarin) pätevyyden. Toivonen oli Säveltäjät ja Sanoittajat Elvis ry:n (nykyinen Suomen Musiikintekijät ry) hallituksessa vuosina 2010–2012, Valtion säveltaidetoimikunnan jäsen vuosina 2010–2013, OPH:n Musiikin alan tutkintotoimikunnan jäsen vuosina 2010–2013 sekä Suomen Musiikkineuvoston hallituksen jäsen vuosina 2012–2013. Toivonen on klassiseen musiikkiin keskittyneen Muhoksen Musiikkipäivien perustajia.
Toivonen on naimisissa oopperalaulaja Kaisa Rannan kanssa.
20 Essential Tracks from the Boxed Set: 1965–1990
20 Essential Tracks from the Boxed Set: 1965–1990 on The Byrdsin kokoelma-albumi, joka on julkaistu vuonna 1992.