hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kevolan observatorio
Kevolan observatorio sijaitsee Paimion Kevolassa, vanhan ja uuden ykköstien välissä pienellä mäellä. Observatorion omistaa tähtitieteen harrastusyhdistys Turun Ursa r.y. Rakennuksiin kuuluvat tähtitorni, zeniittitorni ja lämmitettävä mökki. Kevolan observatorio on IAU:n observatorioluettelossa numero 64.
Valaistusolosuhteet ovat Kevolassa tähtitieteellisten havaintojen kannalta paljon paremmat kuin kaupungissa, mutta vanhan ykköstien ja läheisen radiomaston valot häiritsevät havaitsemista jonkin verran.
Kevolan observatorio on alun perin "Tähtitieteellis-optillisen seuran" rakentama, mutta seuran lakkautettua toimintansa rakennukset siirrettiin Turun Ursan omistukseen. Tähtitorni rakennettiin Tuorlan observaattorin Hilkka Rantaseppä-Heleniuksen kotitilalle. Tontti oli pitkään vuokralla paikalliselta maanviljelijältä, kunnes Turun Ursa osti sen vuonna 2002 "Vilho, Yrjö ja Kalle Väisälän rahaston" myöntämän apurahan turvin.
Kevolan tähtitornissa on nykyään 50 cm:n anastigmaattinen Schmidt-Väisälä-kaukoputki, joka oli aikoinaan maailmankuulu laajan, mutta vääristymättömän kuvakenttänsä ansiosta. Korjauslasin halkaisija on 50 cm ja pääpeilin 60 cm. Filmitasosta 3 mm:n etäisyydellä on lisäksi 12 cm:n kaksoiskonveksi korjauslasi. Optiikka mahdollistaa 6,7 asteen kuvakentän 12x12 cm:n laakafilmillä. Kaukoputken polttoväli on 103,1 cm.
Valokuvauskaukoputki sijaitsi aiemmin Iso-Heikkilän tähtitornissa Turussa, jossa sen avulla löydettiin 807 pikkuplaneettaa. Kaukoputken etsinkaukoputkena toimii 18 cm:n linssikaukoputki, polttoväliltään 230 cm, jota on usein käytetty mm. Pluton havainnointiin. Patterissa on myös pienempi 8 cm:n etsinputki, 120 cm:n polttovälillä.
Zeniittitornissa on aiemmin sijainnut zeniittikaukoputki, joka on suunnattu suoraan ylöspäin kohti taivaanlakea eli zeniittiä. Zeniittikaukoputkella on tehty mm. tutkimuksia maapallon navan liikkumisesta. Se on sittemmin siirretty Turun yliopistoon kuuluvaan Tuorlan observatorioon Kaarinassa.
UR-200
UR-200 eli SS-10 Scrag tai SS-X-10 oli yritys kehittää mannertenvälinen ohjus ja luoda eräänlainen yleiskäyttöinen raketti erilaisiin tarkoituksiin: ohjukseksi, satelliittilaukaisijaksi ja avaruuspommitusjärjestelmäksi. Koelentoja tehtiin, mutta ohjusta ei kuitenkaan otettu käyttöön. Tämän projektin kanssa kilpailivat GR-1 ja SS-9:n käyttöön ottamaton versio. Vain UR-200:sta testattiin lennossa 9 kertaa vuosina 1963-1965.
GR-1 FOBS, joka muistutti SS-8 Sasin:ia, peruutettiin 1964.
UR-200 peruutettiin 1965.
Lateraalifrikatiivi
Lateraalifrikatiivi on konsonanttiäänne (kontoidi), joka tuotetaan muodostamalla kielen laitojen (tai yhden laidan) ja suunseinämän väliin sellainen puristuma, että ilma pääsee siitä vain vaivoin läpi tuottaen näin kuuluvaa friktiota eli hälyä. Lateraalifrikatiivit ovat frikatiivien alaluokka, eli ne ovat obstruentteja. Äänteellisiltä ominaisuuksiltaan lateraalifrikatiiveilla ei ole juurikaan yhteistä lateraalien kanssa, vaikka ne osittain samaan tapaan tuotetaankin.
Lateraalifrikatiivit ovat kokonaisuudessaan suhteellisen harvinaisia maailman kielissä, ja useissa kielissä niitä ei ole lainkaan. Eurooppalaisista kielistä kymrissä esiintyy soinniton lateraalifrikatiivi //, joka merkitään kymrin oikeinkirjoituksessa "ll" (esimerkiksi "llaeth" // ’maito’).
Lateraalifrikatiiveja esiintyy myös eteläisessä Afrikassa puhutuissa kielissä, esimerkiksi sothossa (soinniton //) ja xhosassa (soinnillinen //). Myös monissa Väli-Amerikan alkuperäiskielissä esiintyy lateraalifrikatiiveja ja niitä sisältäviä affrikaattoja. Keinotekoisista kielistä lateraalifrikatiivin sisältävä affrikaatta // esiintyy klingonissa (esimerkiksi "tlhIngan" // ’klingoni’).
Kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa, IPA:ssa, lateraalifrikatiivien merkkejä on kaksi: soinniton dentaalinen, alveolaarinen tai postalveolaarinen [] ja soinnillinen dentaalinen, alveolaarinen tai postalveolaarinen []. Visuaalisesti symbolit muistuttavat velarisoidun alveolaarilateraalin merkkiä [] (l jonka poikki menee lenkin sijaan aaltoviiva) ja alveolaarilateraalin sekä soinnillisen postalveolaarifrikatiivin jonoa []. Näitä ei kuitenkaan tule sekoittaa toisiinsa.
Heinäpaali
Heinäpaali on heinästä kuljetusta ja varastointia varten tiiviiksi puristettu ja naruilla tai muulla sidosmateriaalilla yhteen sidottu paali. Paalin tekemistä kutsutaan paalaamiseksi ja tähän käytettyä konetta paalaimeksi. Heinä paalataan, jotta se voitaisiin säilyttää rehuksi ja siirtää ja varastoida helpommin.
Aikaisemmin paalit tavallisesti olivat neliskanttisia pienkanttipaaleja, joita oli mahdollista koota kärryihin ja siirrellä käsin tai hangolla. Nykyisin ovat yleistyneet suurikokoiset, muodoltaan rullamaiset pyöröpaalit ja suurikokoiset, neliskanttiset suurkanttipaalit, joiden kumpienkin siirtely onnistuu vain traktorikuormaajalla. Pyöröpaaleja on alettu myös kääriä muoviin säilyvyyden parantamiseksi. Säilörehua tehtäessä heinään lisätään myös rehunsäilöntäliuosta.
Heinän ohella voidaan paalata pien- tai suurkanttipaaleiksi tai pyöröpaaleiksi myös olkea, jota voidaan käyttää esim. karjan tai hevosten kuivikkeena tai energianlähteenä. Tämän lisäksi olkipaaleja voidaan käyttää myös rakennusaineena olkipaalirakentamisessa ja esteinä esim. auto- ja hevoskilpailuissa tai laskettelurinteissä. Hyvälaatuisesta oljesta paalattuja olkipaaleja voidaan käyttää myös hevosten tai ponien ravinnoksi.
Käärityiksi pyörö- ja suurkanttipaaleiksi voidaan paalata myös tuoreemmasta ruohosta tehtävää säilörehua, johon säilyvyyden parantamiseksi lisätään happopitoista rehunsäilöntäliuosta.
RT-2
RT-2 (SS-13 Savage tai venäläisittäin "8K98") oli Neuvostoliiton ensimmäinen kiinteäpolttoaineinen ohjus, joka lienee ainakin osin epäonnistunut . Näitä ohjuksia oli siiloissa 1969–1996. Ohjus muistutti jossain määrin Minuteman III-ohjusta, ja siinä oli yksi 750 kilotonnin ydinkärki, joka painoi 500 kg. Se oli ns. kolmannen sukupolven venäläinen mannertenvälinen ohjus. Tämä ohjus kehitettiin aikaisemmasta RT-2-sarjasta. Vain noin 60 ohjusta valmistui.
Kahdesta RT-15:n ylemmästä vaiheesta kehitettiin RT-15-tyypin liikkuva IRBM.
RT-15
RT-15 (TR-2P eli SS-14 Scamp eli SS-14 Scapegoat) oli neuvostoliittolainen keskipitkän matkan ohjus, joka luotiin SS-13 eli RT-2:n kahdesta ylemmästä vaiheesta. Ohjuksesta on käytety teollisuudessa GRAU-tunnusta 8K96. Ohjuksen kärki painoi 500 kg, ja sen kantomatka oli 2 500 km. Ydinkärjen voima 50 kilotonnia, tarkkuus 2,26 km.
Kun ohjuksia alettiin sijoittaa asemiin, projekti peruutettiin ja ohjuksesta ei tullut merkittävää Neuvostoliiton asevoimien osaa.
Memphis Mafia
Memphis Mafia on kutsumanimi Elvis Presleyn ystävä- ja henkivartijajoukolle, joka kulki hänen mukanaan konserttikiertueilla ja Hollywoodissa. Lehdistö antoi ryhmän leikkimielisen nimen 1960-luvulla sillä perusteella, että Presleyn koti Graceland sijaitsi Memphisissä ja henkivartijat käyttivät tummia pukuja, aurinkolaseja sekä kantoivat käsiaseita.
Memphis Mafiaan kuului vuosien saatossa kymmeniä vakiojäseniä ja todennäköisesti jopa lähemmäs sata henkilöä, sillä Elviksellä oli tapana jaella "kunniajäsenyyksiä" ystävilleen. Varsinainen Memphis Mafia koostui noin kolmestakymmenestä miespuolisesta Elviksen ystävästä ja sukulaisesta. Elviksellä oli enemmän henkivartijoita kuin Yhdysvaltain presidentillä. Memphis Mafiaan kuuluivat myös Elviksen henkilääkäri George Nichopoulos ja isä Vernon Presley. Tappouhkausten aikana 1970-luvulla Elvistä turvasi konserteissa jopa kymmenet poliisit sekä FBI ja Memphis Mafian henkivartijat.
Tunnetuimmat Memphis Mafian jäsenet olivat osittain eri aikoina ryhmässä esiintyneet henkilöt; serkut Billy Smith, Gene Smith ja Junior Smith sekä Charlie Hodge, Joe Esposito, Lamar Fike, Marty Lacker, Cliff Gleaves, Alan Fortas, Larry Geller, Richard Davis, David Hebler, Jerry Schilling, Al Strada, Red West, Sonny West, Ricky Stanley, David Stanley, Billy Stanley, ja Sam Thompson, joka oli poliisi. Myös Memphisin sheriffit Roy Nixon ja Bill Morris sekä CIA:ssa ja FBI:ssa työskennellyt sekä useampaa presidenttiä turvannut Dick Grob kuuluivat ryhmään. Lisäksi Elviksen sedät olivat Gracelandissa turvamiehinä, kuten Travis Smith ja Vester Presley, mutta yleensä heitä ei lasketa suoranaisesti Memphis Mafiaan. Memphis Mafian ainoa virallisesti hyväksytty nainen oli Elviksen parturiystävä Patti Parry.
Elviksen poliisiharrastusten myötä suurimmalla osalla Memphis Mafian jäsenistä aina hänen isäänsä Vernon Presleytä myöten oli myös täydet poliisin aseenkanto-oikeudet.
Elviksen kuoleman jälkeen 16. elokuuta 1977 käytännössä kaikki ryhmän kärkinimet ovat tienanneet Elvis-aiheisilla kirjoilla, joita he ovat kirjoittaneet lähinnä ammattikirjailijoiden kanssa.
Octave Mirbeau
Octave Mirbeau (16. helmikuuta 1848 – 16. helmikuuta 1917) oli ranskalainen journalisti, taidekriitikko, pamfletisti, kirjailija ja näytelmäkirjailija, joka saavutti mainetta Euroopassa ja menestystä yleisön keskuudessa, mutta vetosi samalla kuitenkin kirjalliseen ja taiteelliseen avantgardeen.
Mirbeau osallistui vapaaehtoisena 1870 syttyneeseen Saksan–Ranskan sotaan. Sodan päätyttyä hän muutti vuonna 1872 Pariisiin. Hän aloitti uransa toimittajana ja kirjoitti useisiin lehtiin, kuten L’Ordre de Paris (1872-1877), Le Gaulois, Le Figaro, La France, Gil Blas, L’Écho de Paris, Le Journal (1892-1902), L'Aurore (1898-1899), L'Humanité (1904).
Mirbeau oli anarkisti, ateisti ja uskonnonvastainen, hän kannatti vapaakauppaa, ihmisoikeuksia ja sananvapautta. Mirbeau oli koko ikänsä aktiivinen pasifisti.
Hänen kirjalliseen tuotantoonsa kuuluu romaaneja ja novellikokoelmia. Mirbeaun tunnetuin romaani on vuonna 1900 ilmestynyt "Le Journal d'une femme de chambre", jonka pohjalta on tehty kaksi elokuvaa, Jean Renoirin "Kotiapulaisen päiväkirja" (1946) ja Luis Buñuelin "Kamarineidon päiväkirja" (1964). Tunnetuimpia näytelmiä ovat "Les affaires sont les affaires" (1903) ja "Le Foyer" (1908).
Mirbeauta pidetään myös merkittävänä taidearvostelijana. Hän kirjoitti taidearvosteluja vuodesta 1884.
Pseudoskeptismi
Pseudoskeptismi on nimitys asenteelle, joka on vain näennäisesti skeptistä. Filosofian professori Frederick L. Will käytti ensimmäisen kerran termiä pseudoskeptismi vuonna 1942. Termin teki tunnetuksi Itä-Michiganin yliopiston sosiologian professori, entinen skeptikko Marcello Truzzi vuonna 1987 vastatessaan skeptikkoryhmille, jotka kutsuivat näennäistieteeksi aloja, joita Truzzi mieluummin nimitti esitieteeksi. Truzzi kirjoitti vuonna 1987:
Truzzi on määritellyt muun muassa seuraavat pseudoskeptisyyden tunnusmerkit:
Jotkut määrittelevät pseudoskeptismin läheiseksi käsitteeksi denialismille. Siinä tieteellisesti vakuuttavasti perusteltua käsitystä vastaan hyökätään näennäisen skeptisillä mutta puolueellisesti vain oman näkökulman tueksi valikoiduilla argumenteilla, jotka ovat usein heikkotasoisia. Esimerkkejä tällaiseksi pseudoskeptismiksi väitetystä ovat muun muassa:
Tykkivene Turunmaa (1916)
Tykkivene Turunmaa oli Suomen merivoimissa 1918–1953 palvellut tykkivene.
Alus tilattiin 1916 Crichton Osakeyhtiön Turun telakalta Venäjän keisarikunnan laivaston Filin-luokan vartioristeilijänä nimellä "Tshirok" (Tavi).
Alusta ei suunniteltu avoimella merellä käytävää taistelua silmällä pitäen, vaan enemmänkin monitoriksi. Aluksen ominaisuudet olivat niin huonot, että sitä käytettiin kauan kadettien kouluttamiseen.
Talvisodassa "Turunmaa" partioi Haapasaaren ja Koiviston alueella ja varmisti miinanlaskua. Jatkosodan alkaessa alus suojasi Ahvenanmaan miehitystä, jonka jälkeen se osallistui Somerin taisteluun upottaen kaksi Neuvostoliiton laivaston alusta. Tässä taistelussa alus kuitenkin kärsi itsekin vaurioita ja menetti kaksi miestä kaatuneina ja kahdeksan haavoittuneina. Alus upposi 2. toukokuuta 1943, mutta pelastusalus "Mursu" nosti sen. Aluksen korjaustyöt kestivät kuusi kuukautta. Se vaurioitui pahoin Il-2-koneiden hyökkäyksessä tukiessaan Teikarin puolustusta 4. heinäkuuta 1944. Aluksen alla räjähtäneet kaksi pommia aiheuttivat vuotoa ja takatornin jumittumisen, minkä jälkeen alus ei enää voinut osallistua Viipurinlahden taisteluihin. "Turunmaata" käytettiin miinanraivaukseen jatkosodan jälkeen. Se poistettiin laivastosta 1952 ja romutettiin 1953.
Ainoa Turunmaan suomalainen sisaralus oli tykkivene Karjala. Muita samaan luokkaan kuuluvia aluksia olivat puolalaiset Generał Haller ja Komendant Piłsudski.
Suomen Kirjailijaliitto
Suomen Kirjailijaliitto ry on suomeksi kirjoittavien kaunokirjailijoiden aatteellinen ja ammatillinen järjestö. Liitto perustettiin vuonna 1897. Kesäkuussa 2018 siihen kuului 773 jäsentä. Jäseneksi voidaan hyväksyä henkilö, joka on julkaissut vähintään kaksi itsenäisesti luotua suomenkielistä kaunokirjallista teosta, ja jota tuotantonsa taiteellisen ja ammatillisen tason perustella voidaan pitää kirjailijana. Vuoden 2018 alussa liiton puheenjohtajana aloitti Sirpa Kähkönen. Häntä edelsi tehtävässä vuosina 2015–2017 Jyrki Vainonen ja vuosina 2009–2014 Tuula-Liina Varis.
Kirjailijaliiton sääntöjen mukaan yhdistyksen tehtävänä on kehittää, vahvistaa ja valvoa kirjailijantyön aineellisia ja henkisiä edellytyksiä, edistää suomalaista kirjallisuutta ja toimia suomenkielisten kirjailijoiden valtakunnallisena yhdyssiteenä. Kirjailijaliiton tehtäviin kuuluvat sananvapauden puolustaminen, tekijänoikeuksien valvominen, ammattikunnan edunvalvonta, kirjailijoiden taloudellinen avustaminen, kansainvälinen yhteistyö, julkaisutoiminta ja alan tilaisuuksien järjestäminen. Liitto julkaisee neljä kertaa vuodessa ilmestyvää "Kirjailija"-lehteä.
Suomen Kirjailijaliiton myöntämiä palkintoja ovat liiton tunnustuspalkinto, lasten- ja nuortenkirjallisuuden Tirlittan-palkinto, Waltari-palkinto sekä viiden vuoden välein jaettava Eeva-Liisa Manner -runopalkinto. Vuonna 2014 jaettiin ensimmäisen kerran Kirjailijaliiton Kirjailija kiittää -palkinto.
Kirjailijaliiton perustamisen juuret ovat 1800-luvun lopussa syntyneessä ammatillisessa heräämisessä. Taiteilijaseurassa aiemmin jäseninä olleet kirjailijat järjestäytyivät Suomen Kaunokirjaliitoksi 22. toukokuuta 1897. Aloitteentekijöinä olivat muun muassa J. H. Erkko, Santeri Ingman, Teuvo Pakkala ja Wilho Soini. Liiton varsinainen perustava kokous pidettiin nykyisenä suomalaisen kirjallisuuden ja Aleksis Kiven päivänä 10. lokakuuta 1897. Suomen Kaunokirjaliiton nimi muutetiin Suomen Kirjailijaliitoksi vuonna 1906.
Konsta Häkkälä
Konsta Häkkälä (alun perin Konstantin, s. 3. kesäkuuta 1926 Viipuri) on suomalainen kvartetti- ja kuorolaulaja. Hän on Skandinavian matalaäänisin laulaja, jonka ääni ulottuu kontraoktaavin G-säveleen (mainittu Guinnessin ennätysten kirjassa) .
Suomalais-venäläiseen perheeseen syntynyt Häkkälä lauloi Kimarakvartetin toisena bassona vuodet 1952–1975. Hän on laulanut Helsingin Venäläisessä Sekakuorossa (1947–1952), Uspenskin Katedraalin Sekakuorossa (1947–1989), Pyhän Kolminaisuuden Kirkon Sekakuorossa (1949–1962), Alkon Mieslaulajissa (1954–1966), Uspenskin Katedraalin Mieskuorossa (1983–) ja Helena-Kodin Sekakuorossa (1989–). Häkkälä on myös ajoittain laulanut Kansallisoopperan kuorossa.
Varsinaisen ammattiuransa Häkkälä teki Alkon palveluksessa teollisuusvartijana ja vahtimestarina.
Savon Voima
Savon Voima Oyj on suomalainen energiayhtiö ja Savon Voima -konsernin emoyhtiö. Yhtiö perustettiin ystävänpäivänä 14. helmikuuta 1947 nimellä Pohjois-Savon Voima Oy. Savon Voima Oyj on sähkö- ja lämpöpalveluja tuottava ja markkinoiva energiayhtiö. Yhtiön liikevaihto vuonna 2013 oli 196 miljoonaa euroa ja henkilöstömäärä 175. Savon Voiman toimitusjohtajana toimii Arto Sutinen.
Savon Voima Oyj on 21 kunnan omistaman Savon Energiaholding Oy:n täysin omistama tytäryhtiö. Savon Voima -konsernin muodostavat emoyhtiö Savon Voima Oyj sekä tytäryhtiöt, Savon Voima Verkko Oy ja Savon Voima Salkunhallinta Oy. Savon Voima Oyj:n Tärkeimmät osakkuusyhtiöt ovat Kymppivoima Oy, Kymppivoima Hankinta Oy ja Varkauden Aluelämpö Oy. Savon Voima osti Joroisten Energialaitoksen kaikki liiketoiminnot vuoden 2015 alusta alkaen.
Savon Voiman juuret ovat Pohjois- ja Keski-Savossa, jossa yhtiön sähkö- ja kaukolämpöverkot sähköasemineen, voimalaitoksineen ja lämpökeskuksineen tuottavat energiapalveluja yli 115 000 sähkönkäyttöpaikkaan ja 2 700 kaukolämpöliittymään. Savon Voima on merkittävä alueellinen investoija.
2000-luvulla keskusteltiin energiayhteistyöstä Savon Voiman ja Kuopion Energian välillä. Neuvoteltu yhteistyösopimus ei kuitenkaan saanut hyväksyntää Kuopion kaupunginvaltuustossa, jonka enemmistö halusi pitää energiahuollon omissa käsissä. Aihe on noussut sittemmin tasaisin väliajoin uudelleen keskusteluun. Vuonna 2018 Savon Voima, Kuopion Voima, Jyväskylän Energia ja Lappeenrannan Energia allekirjoittivat perustamissopimuksen yhteisestä sähkönmyynti- ja energiapalveluyhtiöstä. Täten muodostettu Väre Energia Oy aloitti toimintansa 1.1.2019.
Nykyisin Savon Voimalla on asiakkaita ja sähköntuotantokapasiteettia kaikkialla Suomessa. Savon Voima toimii myös energia- ja ympäristöhyödykkeisiin liittyvien rahamarkkinakauppojen vastapuolena ja välittäjänä. Yhtiö on yksi aktiivisimmista salkunhallintapalvelujen myyjistä Suomessa.
Savon Voima omistaa voimalaitoksia ja tuotanto-osuuksia vesi- ja tuulivoimasta bio-, maakaasu-, hiili- ja ydinvoimaan. Savon Voiman yhdeksän vesivoimalaitosta sijaitsevat Pohjois-Savossa. Yhtiö omistaa sähköä ja lämpöä tuottavat voimalaitokset Iisalmessa ja Pieksämäellä. Savon Voiman osakkuusyhtiö Kymppivoima Oy on osakkaana Pohjolan Voima Oy:ssä ja Etelä-Pohjanmaan Voima Oy:ssä, ja sen myötä Savon Voimalla on tuotanto-osuuksia muun muassa Olkiluodossa, Kotkassa, Porissa, Seinäjoella, Vaasassa, Tampereella ja Torniossa. Savon Voima on myös 20 prosentin osuudella mukana PVO-Innopower Oy:n Kemin Ajoksen tuulipuistossa. Lisäksi Joroisten Energialaitoksen liiketoimintojen siirtyessä Savon Voimalle, sai yhtiö Joroisista kaksi uutta vesivoimalaitosta.
Savon Voiman pääkonttori siirtyi vuoden 2011 alussa Kuopiosta Siilinjärven puolelle, Rissalassa lentoaseman yhteydessä olevaan yrityspuistoon. Kiinteistön rakensi YIT Rakennus Oy ja omistaja on Osuuskunta KPY. Savon Voima on päävuokralainen ja lisäksi rakennukseen sijoittui Voimatel Oy:n pääkonttori, Enfo Oyj:n toimintoja sekä Juhlapalvelu Remar Oy:n ravintola ja keittiö.
Zipper Catches Skin
Zipper Catches Skin on Alice Cooperin 14. studioalbumi vuodelta 1982. Levyn musiikki on kahta aiempaa levya kitaravoittoisempi ja on saanut vaikutteita punkista.
Albumi ei myynyt kovinkaan paljoa eikä päässyt listoille.
DaDa
DaDa on Alice Cooperin albumi vuodelta 1983. DaDa jäi Cooperin viimeiseksi new wave-tyylin albumiksi. DaDa on konseptialbumi ja se kertoo "Former Lee Warmer" -nimisestä kannibaalista, jota hänen vanhempansa pitävät lukittuna ullakolla.
Raise Your Fist and Yell
Raise Your Fist and Yell on Alice Cooperin albumi vuodelta 1987. Levyn kansikuvan on maalannut Jim Warren.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Alice Cooper ja Kane Roberts ellei toisin mainita.
Pohjois-Karjalan Vihreät
Pohjois-Karjalan Vihreät oli Vihreän liiton Pohjois-Karjalan vaalipiirissä toiminut piirijärjestö. Vuoden 2013 alussa piiri yhdistyi Pohjois-Savon Vihreiden kanssa muodostaen Savo-Karjalan vihreät. Piirin ainoa kansanedustaja oli Tarja Cronberg vaalikaudella 2003–2007. Cronberg toimi myös Vihreän liiton puheenjohtajana 2005–2009 ja työministerinä 2007–2009.
Pohjois-Karjalassa Vihreillä on kolme paikallisyhdistystä ja kaksi muuta yhdistystä: Joensuun Vihreät, Kontiolahden Vihreät ja Vihreä Pohjois-Karjala (paikallisyhdistys muissa kunnissa) sekä Pohjois-Karjalan Vihreät nuoret ja opiskelijat ja Pohjois-Karjalan Vihreät naiset.
Pohjois-Karjalan Vihreät on julkaissut "Vihreä pallo" -lehteä.
Vuoden 1999 vaaleissa Vihreät oli pienpuolueiden vaaliliitossa ja puolue asetti 4 ehdokasta. Vuoden 2003 eduskuntavaaleissa Vihreät oli vaaliliitossa Suomen Keskustan kanssa (2 ehdokasta). Tarja Cronberg nousi eduskuntaan.
Vuonna 2007 puolue lähti vaaleihin yksin ja täydellä 14 ehdokkaan listalla. Vihreiden kannatus nousi 11,7 prosenttiin (+5,1), mutta puolue ei saanut edustajaa. Tarja Cronbergin paikka jäi alle 200 äänen päähän. Cronberg keräsi vaalipiirin toiseksi suurimman äänisaaliin, 7 804 ääntä.
Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Vihreillä oli täysi 14 ehdokkaan lista eikä vaaliliittoja. Vihreät jäivät ilman paikkaa.
Kunnallisvaaleissa 2008 Vihreät sai valtuutettuja Joensuuhun, Kiteelle, Kontiolahdelle, Nurmekseen, Outokumpuun, Polvijärvelle ja Rääkkylään.
Europarlamenttivaaleissa 2009 ehdokkaana oli puolueen puheenjohtajan tehtävät juuri ennen vaaleja jättänyt Tarja Cronberg. Vihreät sai 18,5 prosenttia Pohjois-Karjalan äänistä. Joensuussa vihreät oli suurin puolue 24,4 prosentin kannatuksella. Cronberg jäi ensimmäiselle varasijalle, mutta nousi parlamenttiin kesäkuussa 2011, kun Heidi Hautala luopui paikasta noustuaan ministeriksi.
Neljäs diadokkisota
Neljäs diadokkisota käytiin vuosina 308 eaa. – 301 eaa. diadokkien eli Aleksanteri Suuren seuraajien välillä. Ennen sotaa Makedonian kuningas Kassandros oli murhannut Aleksanteri Suuren pojan Aleksanteri IV:n. Sota alkoi kun Antigonos I ja hänen poikansa Demetrios I yrittivät laajentaa valtaansa Kreikassa. Vallattuaan Ateenan Kassandrokselta Demetrios kukisti Ptolemaioksen Salamiin taistelussa. Tämä voiton jälkeen Antigonos ja Demetrios julistautuivat kuninkaiksi. Ennen tätä kaikki diadokit pitivät Aleksanteri IV:tä kuninkaana. Pian myös Lysimakhos, Selukos ja Ptolemaios seurasivat perässä ja julistautuivat kuninkaiksi.
Vuonna 306 eaa. Antigonos hyökkäsi Egyptiin, mutta myrskyjen takia Demetrioksen laivasto ei pystynyt tukemaan hänen armeijaansa ja hänen oli palattava takaisin. Tämän jälkeen Demetrios hyökkäsi Ptolemaioksen liittolaisen Rodoksen kimppuun. Ptolemaios, Lysimakhos ja Kassandros lähettivät kaikki apua Rodokselle, mutta lopulta saaren asukkaat joutuivat antamaan periksi liittoutuivat Demetrioksen kanssa. Demetrios palasi tämän jälkeen Kreikkaan ja kukisti siellä Kassandroksen. Kassandros yritti tämän jälkeen neuvotella Antigonoksen kanssa, mutta tuloksetta. Pian Demetrios hyökkäsi Thessaliaan, mutta ei saanut ratkaisevaa voittoa Kassandroksesta. Samalla Kassandroksen liittolaisen Lysimakhos hyökkäsi Anatoliaan, minkä jälkeen Demetrioksen oli palattava avustamaan isäänsä. Kassandroksen avulla Lysimakhos valtasi läntisen Vähän-Aasian. Yhdessä Seleukoksen kanssa Lysmakhos kukisti Antigonoksen ja Demetrioksen Ipsoksen taistelussa. Antigonos kuoli taistelussa ja Seleukos ja Lysimakhos jakoivat hänen valtakuntansa keskenään.
Uusi Lahti Cup
Uusi Lahti Cup on Lahden suurhallissa vuodesta 1981 pelattu vuosittainen jalkapallon harjoitusturnaus. Se järjestetään perinteisesti tammikuun ja helmikuun vaihteessa. Turnauksen alkuperäinen nimi oli Lahti Cup. Vuonna 1999 nimi muuttui lahtelaisen kaupunkilehden mukaan Uusi Lahti Cupiksi. Turnauksessa ovat kohdanneet lähinnä Suomen pääsarjan joukkueet, mutta myös alempien sarjatasojen joukkueita sekä kansainvälistä edustusta on ollut läpi historian. Uusi Lahti Cup arvostetaan yleisesti Suomen merkittävimmäksi jalkapallon harjoitusturnaukseksi. Vuoden 2012 turnaus on jäämässä historian viimeiseksi.
Uusi Lahti Cup pelataan 8 joukkueen cup-muotoisena turnauksena. Lisäksi perjaitaina hävinneet joukkueet pelaavat lauantaina sijoitusottelut sijoista 5-8. Tästä poikkeavilla järjestelmillä on pelattu kahdesti. Ensimmäinen Lahti Cup pelattiin 4 joukkueen Cup-kilpailuna ja vuoden 2012 turnaus pelataan 4 joukkueen sarjamuotoisena kilpailuna.
Ottelut käydään normaaleilla jalkapallosäännöillä, mutta seuraavin poikkeuksin.Turnauksessa on jaettu joka vuosi suomalaisittain merkittävät rahapalkinnot. Vuonna 2009 palkintopotti oli 24 000 euroa, josta voittaja vei valtaosan eli 15 000 euroa.
Historian ensimmäisessä turnauksessa uudessa Lahden Suurhallissa mukana olivat Suomen, Ruotsin ja Norjan maajoukkueet sekä yhdistetty Lahden kaupungin joukkue, joka kovassa seurassa ylsi kolmanneksi. Myöhemmin mukana on ollut vain seurajoukkueita. Menestyksekkäimmät joukkueet ovat olleet Kuusysi (7 voittoa) ja Haka (5 voittoa) sekä HJK (4 voittoa). Kolmikon takana vahvinta nousua on viime vuosina tehnyt FC Lahti. Kaikkiaan kolmetoista eri seuraa on selviytynyt cupin voittajaksi. Ensimmäisen kerran ulkomaisia seurajoukkueita turnaukseen osallistui vuonna 2007, kun Viron pääsarjan joukkueet TVMK ja Levadia olivat mukana.
Järjestyksessään 32. Uusi Lahti Cup järjestetään 27.–29. tammikuuta 2012. Mukana ovat isäntäjoukkue FC Lahden lisäksi HJK, FC Haka, ja KuPS.
Pe 27.1
La 28.1
Su 29.1
3 Juno
3 Juno (symboli: ) on yksi asteroidivyöhykkeen suurimmista asteroideista. Saksalainen astronomi Karl L. Harding löysi asteroidin 1. syyskuuta 1804 ja nimesi sen Juno-jumalattaren mukaan. Junoa pidettiin aluksi Cereksen, Pallaksen ja Vestan tavoin planeettana, kunnes ne lopulta menettivät asemansa uusien asteroidien löytymisen myötä.
Juno, kolmas löydetty asteroidi, on massaltaan toiseksi suurin S-tyypin asteroidi ja käsittää noin 1,0 % asteroidivyöhykkeen massasta. Kaikista tunnetuista asteroideista Juno on kymmenenneksi suurin.
Juno kiertää Aurinkoa hieman lähempää kuin Ceres ja Pallas. Sen inklinaatio on 13°, mutta sen eksentrisyys on melko suuri. Juno oli tunnetuista taivaankappaleista eksentrisin, kunnes 33 Polyhymnia löydettiin vuonna 1854.
Junon pyörähdysakseli on kallistunut 50° kulmaan. Tämä voi johtua asteroidin varhaisessa historiassa tapahtuneesta törmäyksestä, sillä Junon pinnalla on noin sata kilometriä leveä törmäyskraatteri.
Junon maksimilämpötilaksi on arvioitu 301 K eli 28 °C. Juno oli myös ensimmäinen asteroidi, jonka havaittiin tekevän tähdenpeitto.
Gerard Way
Gerard Arthur Way (s. 9. huhtikuuta 1977 Summit, New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen laulaja ja lauluntekijä. Hän perusti My Chemical Romance - yhtyeen, joka hajosi maaliskuussa 2013. Hän on myös "The Umbrella Academy" -sarjakuvan käsikirjoittaja,ja oli sarjakuvapiirtäjä jo ennen musiikkiuransa alkua. Hän on saavuttanut useita palkintoja ja kunnianosoituksia niin musiikki- kuin sarjakuvapiirtäjäuransa kautta.
Gerard Arthur Way syntyi New Jerseyn Newarkissa 9. huhtikuuta 1977. My Chemical Romancen basisti Mikey Way on hänen pikkuveljensä. Wayn perhe asui nk. ”hämärällä” rikollisuuden varjostamalla alueella, eikä Gerard saanut nuorena juurikaan leikkiä kodin ulkopuolella. Niinpä hän uppoutui sarjakuvien, musiikin ja väkivaltaisten elokuvien maailmaan pikkuveljensä Mikeyn kanssa. Gerard on puoliksi italialainen (äidin, eli Donna Lee Rushin puolelta) ja puoliksi skotlantilainen (isän, eli Donald Wayn puolelta). Gerard esiintyi nuoresta asti useissa koulunsa bändeissä, sillä hän oli hyvä laulamaan ja esiintymään.
Vuonna 1999 Gerard valmistui New Yorkin School of Visual Arts -taidekoulusta.
Gerardin ja Mikeyn isoäiti Elena Lee Rush opetti Gerardin piirtämään, laulamaan ja esiintymään. My Chemical Romancen kappale ”Helena” on nimetty Wayn veljesten isoäidin mukaan, koska nämä kutsuivat tätä usein Helenaksi. 11-vuotiaana Gerard tajusi ensimmäisen kerran, että kaikki hänen läheisensä kuolevat lopulta, ja silloin hän jää kokonaan yksin. Siitä syntyi hänen pakkomielteensä kuolemaan. Vuoden 2001 New Yorkin terrori-iskut saivat hänet tajuamaan, miten lyhyt elämä on ja miten hänen pitäisi käyttää se jotenkin merkittävästi. Niinpä Gerard perusti My Chemical Romancen yhtyeen entisen rumpalin Mattin kanssa.
My Chemical Romance ilmoitti hajoavansa 22. maaliskuuta 2013.
Way kärsi aiemmin lääke- ja alkoholiriippuvuudesta, ja hän on myös ollut vakavasti masentunut kahdesti. Way käytti musiikkia terapianaan, ja siksi useimmat yhtyeen alkuvuosien kappaleista ovat synkkiä. Suurimmiksi musiikillisiksi vaikuttajikseen Way on maininnut muun muassa Iron Maidenin, Queenin ja Misfitsin. Ulkomusiikillisia esikuvia Gerard Waylle ovat olleen esimerkiksi Alice Cooper ja David Bowie.
Gerard on ollut ehdolla myös "Twilight"-elokuvasarjan Edward Cullenin rooliin.
Gerard on kärsinyt vahvasta lääke- ja alkoholiriippuvuudesta, mutta pääsi siitä eroon vuonna 2004. Vuoden 2004 lopusta lähtien Way on pysytellyt pääosin raittiina, mutta voi omien sanojensa mukaan ottaa satunnaisen drinkin tai pari.
Way meni naimisiin 3. syyskuuta 2007 Lindsey Ann Ballaton kanssa. Heidän hääseremoniansa pidettiin My Chemical Romancen backstagella keikan jälkeen.
Parin ensimmäinen lapsi syntyi Kaliforniassa 27. toukokuuta 2009. Pieni tyttövauva sai nimekseen Bandit Lee Way.
Fat Joe
Fat Joe (oikealta nimeltään Jose Antonio Cartagena, s. 19. elokuuta 1970 Bronx, New York, New York) on yhdysvaltalainen rap-artisti, jolla on kuubalaista ja puertoricolaista taustaa.
Fat Joe oli suosittu New Yorkin rapin underground-piireissä 1990-luvulla. Hän kuului myös Diggin' in the Crates Crew -nimiseen hip hop -kollektiiviin. Vuonna 2001 julkaistu "Jealous Ones Still Envy (J.O.S.E.)" nosti Fat Joen kuuluisuuteen. Single "What's Luv?", jossa oli mukana Ashanti, oli yksi vuoden 2002 kovimmista hiteistä Yhdysvalloissa. Fat Joe esiintyi ensimmäistä kertaa Suomessa 2. heinäkuuta 2008, Helsingin Nosturissa.
Fat Joella oli riitaa rap-yhtye G-Unitin kanssa, joka teki häntä loukkaavan "Elephant in the Sand" -mixtapen. 2010-luvulla he sopivat välinsä.
Fat Joe oli vuonna 2000 menehtyneen rap-artisti Big Punin läheinen ystävä ja teki yhteistyötä tämän kanssa.
Cartanega varttui New Yorkin etelä-Bronxissa. Hänen sukujuurensa ovat Kuubasta ja Puerto Ricosta.
Cartanega kiinnoistui hip hopista 6-vuotiaana isoveljensä kautta. Hän on kertonut saaneensa hyviä arvosanoja koulussa. Cartanega varttui vähävaraisessa perheessä, ja nuorena hän ajautui rikollisille teille. Kertomansa mukaan Cartanega tuli ammutuksi ja puukotetuksi nuoruusvuosiensa aikana.
Cartanega yritti rakentaa uraa rap-artistina, mutta levy-yhtiöt sanoivat hänelle, ettei "latinoille ole sijaa mustien alalla". 1990-luvun alussa hän sai kuitenkin levytyssopimuksen voitettuaan amatöörikilpailuja ja DJ:n soitettua hänen demoaan radiossa.
Jodie Henry
Jodie Clare Henry (s. 17. joulukuuta 1983) on entinen australialainen uimari. Hän on kolminkertainen olympiakultamitalisti, kolminkertainen Kansainyhteisön kisojen kultamitalisti, maailmanmestari 100 metrin vapaauinnissa. Hän piti hallussaan 100 metrin vapaauinnin maailmanennätystä, ennen kuin toinen australialainen, Lisbeth Lenton rikkoi Henryn ennätyksen.
Henry syntyi Brisbanessa, Queenslandissa. Hän alkoi harrastaa uintia kilpailumielessä varsin myöhään, 14-vuotiaana. Vielä samana vuonna hän ui Kansainyhteisön nuorten kisoissa Edinburghissa viisi kultamitalia.
Vuonna 2002 Manchesterin Kansainyhteisön kisoissa Henry voitti naisten 100 metrin vapaauinnin. Lisäksi hän oli voittamassa 4 × 100 metrin vapaauintiviestiä sekä 4 × 100 sekauintiviestiä.
Vuonna 2003 Barcelonan MM-uinneissa Henry voitti hopeaa 100 metrin vapaauinnissa ja nappasi vielä itselleen 4 × 100 metrin vapaauinti- ja sekauintiviesteissä pronssia.
Vuoden 2004 kesäolympialaisissa Henry ankkuroi Australian naisten 4 × 100 metrin vapaauintiviestiä voittaen kultaa ja tehden samalla maailmanennätyksen. Lisäksi Henry ui samoissa kisoissa 100 metrin vapaauinnin maailmanennätyksen 53,52 (jonka myöhemmin rikkoi Lisbeth Lenton) semifinaaleissa. Loppukilpailussa hän voitti matkan olympiakultaa, ensimmäisenä australialaisena naisena sitten Dawn Fraserin, 40 vuotta aikaisemmin. Viimeisessä lajissa Ateenassa hän ui vapaauintiosuuden 4 × 100 metrin sekauintiviestissä, jälleen auttaen Australiaa voittamaan mestaruuden ja rikkomaan edellisen maailmanennätyksen. Henry lähti kisoista kolme kultamitalia kaulassa ja kolme maailmanennätystä rikottuna. 29. marraskuuta 2004 Henry valittiin vuoden australialaiseksi uimariksi. Hän sai täten kolmantena naisena 15 vuoden sisällä kyseisen palkinnon liittyen Susie O'Neillin ja Hayley Lewisin seuraan. Samalla Henry rikkoi Ian Thorpen viisivuotisen putken kyseisen palkintojen saannissa (vaikkakin 2003 Ian Thorpe ja Grant Hackett jakoivat palkinnon).
Henry osoitti uudelleen olevansa maailman johtava 100 metrin vapaauimari ottamalla kyseisen matkan mestaruuden vuoden 2005 maailmanmestaruuskisoissa Montrealissa ajalla 54,18.
Hän oli hyvä ystävä ja treenikaveri Alice Millsin kanssa, Shannon Rollasonin valmennettavana. Yhdeksän vuoden jälkeen Henry kuitenkin ilmoitti siirtyvänsä John Fowlien valmennettavaksi.
Lisbeth Lenton rikkoi Henryn maailmanennätyksen Kansainyhteisön kisoissa ajallaan 53,42. Henry saavutti hopeamitalin vuoden 2006 Kansainyhteisön kisoissa häviten Lentonille sekä 50 metrin että 100 metrin vapaauinnissa. Lisäksi Henry ui 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä auttaen jälleen Australiaa viemään mestaruuden.
Henry lopetti uransa vuonna 2009.
Surveyor 2
Surveyor 2 oli toinen avaruusluotain, joka kuului NASAn Surveyor-luokan kuulaskeutujiin. Luotain laukaistiin 20. syyskuuta 1966. Kurssinohjauksen epäonnistumisesta seurasi, että luotaimen lasku epäonnistui ja se iskeytyi 23. syyskuuta 1966 lähelle Kopernikuksen kraatteria. Luotaimen massa oli laskeuduttaessa 292 kg.
Passato prossimo
Passato prossimo on italian kielessä käytettävä aikamuoto, joka vastaa suomen perfektiä.
Passato prossimo viittaa tapahtuneeseen, joka on tapahtunut aivan äskettäin tai johonkin, joka on tapahtunut kauan aikaa sitten, mutta jolla on yhtä siteitä nykyisyyteen. Passato prossimo voidaan kääntää myös suomen imperfektiiin.
Passato prossimo muodostetaan apuverbin (essere tai avere) preesens-muodosta ja pääverbin partisiipin perfektistä.
Waluigi
Waluigi on Nintendon peleissä esiintyvä kuvitteellinen pelihahmo. Waluigi esiintyi ensimmäisen kerran Nintendo 64:n pelissä "Mario Tennis" vuonna 2000. Waluigi ei ole tähän mennessä ollut pääosassa yhdessäkään pelissä, vaan hän on toiminut pelattavana hahmona Marion urheilupeleissä ja muissa "Mario Party" -peleissä.
Ulkonäöltään Waluigi on kuin eräänlainen liioiteltu versio Marion veljestä Luigista. Luigi on hoikka ja pitkä, Waluigi taas häntäkin laihempi ja pidempi. Luigilla on pitkät viikset, jotka Waluigilla ovat vielä pidemmät ja piikikkäämmät. Waluigi pukeutuu tumman violetteihin housuihin, hieman vaaleampaan paitaan, violettiin lakkiin sekä oransseihin "tonttumaisiin" kenkiin. Lakissaan ja hanskoissaan Waluigilla on ylösalaisin käännetty L-kirjain eli Γ. Waluigi esiintyy myös "Mario Kart" -peleissä, paitsi kolmessa ensimmäisessä.
Waluigi esiintyy Mario Kart Wiissä yhtenä valmiista hahmoista. Mario Kart DS:ssä Waluigi on lukittu hahmo.
Konrad I
Konrad I (n. 890 – 23. joulukuuta 918 Anderdach, nyk. Saksa) oli Saksan kuningas vuosina 911–918.
Konrad oli frankkien herttuan Konradin ja Glismutin, keisari Arnulfin tyttären, poika. Konrad valittiin itäfrankkien valtakunnan kuninkaaksi 10. marraskuuta 911 setänsä Ludvigin kuoleman jälkeen.
Kuolinvuoteellaan Konrad suostutteli veljensä Eberhardin tarjoamaan kuninkuutta Henrik I Linnustajalle.
Teknis-luonnontieteellinen osasto (TTY)
Teknis-luonnontieteellinen osasto on Tampereen teknillisen yliopiston osasto, joka toteuttaa samannimistä diplomi-insinöörikoulutusohjelmaa. Osasto perustettiin Tampereen teknilliseen yliopistoon vuonna 2002 keskittämään diplomi-insinöörien ja sittemmin tekniikan kandidaattien perusopetus, joka aikaisemmin oli hajotettuna useammalle osastolle. Samalla perustettiin teknis-luonnontieteellinen koulutusohjelma, jonka tavoitteena on tuottaa syvällisesti perusluonnontieteet hallitsevia tekniikan asiantuntijoita ja tutkijoita. Lisäksi osasto vastaa matemaattisten aineiden opettajien koulutuksesta. Vuoden 2008 alussa TTY:n hallintorakennetta muutettiin. Aiemmat 12 osastoa lakkautettiin ja korvattiin viidellä tiedekunnalla. Tällöin myös teknisluonnontieteellinen osasto lakkautettiin ja sen laitokset siirtyivät osaksi Luonnontieteiden ja ympäristötekniikan tiedekuntaa. Teknisluonnontieteellinen koulutusohjelma siirtyi uuden tiedekunnan alaiseksi.
Matematiikka ja luonnontieteet ovat perinteisesti kuuluneet insinöörien perustietoihin ja -taitoihin. Osastoon kuuluivatOsaston johtajana toimi osaston koko olemassaoloajan fysiikan laitoksen esimies, professori Rolf Hernberg.
Osaston hallinnoimassa teknis-luonnontieteellisessä koulutusohjelmassa voi suorittaa tekniikan kandidaatin ja diplomi-insinöörin tutkinnot. Opiskelijat valittiin suorittamaan joko molempia tutkintoja tai, mikäli heillä oli jo soveltuva alempi korkeakoulututkinto tai ammattikorkeakoulututkinto, vain DI-tutkintoa. Lisäksi osastolla voi suorittaa jatko-opintoina tekniikan lisensiaatin ja tohtorin tutkinnot.
Diplomi-insinöörin tutkintoon johtavaan ylioppilaspohjaiseen koulutukseen haettiin teknisten tieteiden yhteisvalinnassa. Osastoneuvoston 8.11.2006 tekemän päätöksen mukaisesti koulutusohjelman molempiin opintosuuntiin (DI- ja opettajaopintosuunnat) valitaan paperivalinnalla 30 % opiskelijoista. Loput opiskelijat valitaan valintakokeiden tai valintakokeiden ja alkupisteiden perusteella. Paperivalinnassa otetaan huomioon ne opiskelijat, joilla on pitkässä matematiikassa vähintään laudatur. Valintakokeista hakijat osallistuvat matematiikan ja fysiikan tai kemian kokeisiin.
Suoraan ylempään korkeakoulututkintoon voitiin hyväksyä opiskelija, jonka aiempi tutkinto täytti seuraavat ehdot
Matemaattisten aineiden opettajan opintosuunnalle voitiin valita alemman korkeakoulututkinnon tai AMK-tutkinnon suorittaneiden lisäksi opiskelijoita, joilla on jo tekniikan alan ylempi korkeakoulututkinto opintosuunnan pääaineen alalta. Opettajankoulutuksen pedagogiset opinnot suoritettiin muissa yliopistoissa tai yksiköissä ja niihin opiskelijan tulee hakeutua erikseen.
Aoristi
Aoristi on joidenkin indoeurooppalaisten kielten aikamuoto tai aspekti, joka yleensä ilmaisee tapahtumaa menneisyydessä mutta ei samoin kuin perfekti tai imperfekti.
Aoristi käännetään yleensä imperfektillä. Nykykielistä aoristia käytetään kreikassa ja slaavilaisissa bosnian, serbian, kroaatin, sloveenin, bulgarian ja sorbin kielissä sekä sanskriitissa. Muinaiskreikassa aoristi tarkoittaa "määrittämätöntä"; aoristi ei aina ilmaise tapahtuma-aikaa, mutta se viittaa tyypillisesti siihen, että kyseessä on hetkellinen tai ainutkertainen tapahtuma (vastakohtana jatkuvalle tai toistuvalle toiminnalle, johon käytetään preesensiä).
Muinaiskreikan kielessä (mukaan lukien koinee eli hellenistinen kreikka) aoristi ilmaisee tapahtumaa tai tilannetta, jota puhuja tai kirjoittaja haluaa kuvata loppuun suoritetuksi kokonaisuudeksi. Aoristi rakentuu kahdella eri tavalla; useimmat verbit taipuvat ns. "ensimmäisessä aoristissa", muutama taas "toisessa aoristissa". Molemmilla muodoilla on täysin sama merkitys.
Ensimmäinen aoristi muodostetaan liittämällä verbin preesensvartalon alkuun augmentti ε- eli [e-], ja sen loppuun suffiksi -σ eli [-s]. Esimerkiksi sanan λύω eli lýō ("irrottaa, purkaa, avata") preesensvartalo on λύ-, josta ε:n ja σ:n liityttyä tulee aoristivartalo ἔλυσ- eli élys-. Aoristivartalon loppuun liitetään sitten ns. temaattinen vokaali -α- eli [-a-] (yksikön kolmannen persoonan muodossa kuitenkin -ε- eli [e]), jonka perään tulee persoonasuffiksi (esim. λύ-vartalon yksikön toisen persoonan indikatiivin aoristi on ἔλυσας eli élysas). Jos preesensvartalo alkaa kuitenkin vokaalilla, niin ε:tä ei liitetä, vaan vartalon alkuvokaali (sekä loppuvokaali, jos sellainen esiintyy) pitenee alla olevan kaavion mukaisesti:
Eli α:sta ja ε:stä tulee η, ο:sta taas ω. Esim. sanavartalo ἐρωτά- eli erotá- ("epäillä") on aoristimuodossa ἠρώτησ- eli ērótēs-.
Toinen aoristi taas muodostetaan liittämällä ε-augmentti preesensvartalon sijasta ns. "toisen aoristin vartalon" alkuun. σ-suffiksia ei käytetä. Sanan toisen aoristin vartalo voi näyttää hyvin erilaiselta kuin saman sanan preesensvartalo ja se pitää oppia ulkoa. Alla olevassa taulukossa näkyvät joidenkin sanojen preesens- ja toisen aoristin vartalot rinnakkain:
Toisen aoristin vartalon loppuun liitetään sitten temaattinen vokaali -ο- tai -ε- ja sen perään persoonasuffiksi.
Aoristi ilmaisee mennyttä tapahtumaa indikatiivimuodossa, muttei välttämättä itsessään menneisyyttä. Sillä voi siis viittaa myös nykyiseen tai tulevaan tapahtumaan:
Tarinoiden kerronnassa imperfekti ja aoristi esiintyvät vakinaisina aikamuotoina. Tässä merkityksessä imperfekti ilmaisee yhtenäistä tapahtumaa, kun taas aoristi ilmaisee jaettua sellaista. Esim. alla olevassa tekstiotteessa imperfektissä oleva ἔπαιζε "olivat leikkimässä" viitata pelin kokonaiseen tapahtumasarjaan, kun taas aoristilla ilmaistaan sen eri vaiheita:
Surveyor 3
Surveyor 3 oli kolmas Surveyor-luokan laskeutuja, jonka tarkoitus oli tutkia Kuuta. Se laukaistiin 17. huhtikuuta 1967, ja se laskeutui 20. huhtikuuta 1967 Oceanus Procellarumiin. Se lähetti yhteensä 6 315 kuvaa Maahan. Laskeutuessa hyvin heijastavat kivet sekoittivat Surveyor 3:n tutkalukemia ja laskeutumismoottori pysähtyi liian nopeasti. Seurauksena laskeutuja pomppasi kaksi kertaa osuttuaan pintaan ennen kuin asettui aloilleen.
Luotain oli ensimmäinen, jolla oli pinnantukimukseen tarkoitettu robottikäsivarsi. 19. marraskuuta 1969 Apollo 12 laskeutui lähelle Surveyor 3:a. Astronautit ottivat useita komponentteja tutkittavaksi Maahan, jotta komponenttien pitkäaikaista altistumista avaruuden olosuhteille voitaisiin tutkia. Kenties suurin Surveyor 3:n löydöistä on täysin vahinko, tavallinen bakteeri "Streptococcus mitis". Tämä bakteeri oli vahingossa päätynyt luotaimen mukana Kuuhun ja selvinnyt kaksi ja puoli vuotta vihamielisessä ympäristössä. Surveyorin kamera on nykyisin nähtävillä National Air and Space Museumissa Washingtonissa.
Lunar Reconnaissance Orbiter -luotain kuvasi Surveyor 3:n ja Apollo 12:n laskeutumisalueen vuonna 2009, erottaen jopa luotaimen ympärillä kävelleiden astronauttien jalanjäljet. Luotain kuvasi alueen uudelleen vuonna 2011 matalammalta kiertoradalta ja suuremmalla tarkkuudella.
Vasile Tarlev
Vasile Petru Tarlev (; , s. 6. lokakuuta 1963) on moldovalainen kommunistipoliitikko ja maan entinen pääministeri. Hänestä tuli Moldovan pääministeri 19. huhtikuuta 2001 ja hän jätti aseman maaliskuussa 2008.
Tarlev on syntyperältään bessarabianbulgarialainen.
Pulla-Pirtti
Pulla-Pirtti on perinteinen oululainen leipomoalan perheyritys. Leipomo valmistaa lähes kaikkia mahdollisia leipomotuotteita leivästä pullaan ja konditoriatuotteisiin. Sen toimialaan kuuluvat monipuolisten leipomo-, konditoria- ja einestuotteiden valmistus sekä myynti.
Pulla_pirtin leipomo on sijainnut Oulussa jo vuodesta 1958 ja on yksi Oulun vanhimmista yhä toiminnassa olevista leipomoista. Pullapirtillä on kaksi leipomoa ja se on osakas leipomo Primula Oy:ssa.
Leipomo-konditoria Pulla-Pirtti aloitti toimintansa vuonna 1958, kun Lumijoelta kotoisin oleva Antero Räinä osti Oulun Aleksanterikatu 10:ssa 1900-luvun alusta toimineen leipomon. Myös Anteron puoliso Tuulikki Räinä tuli toimintaan mukaan ja 1980-luvulla perheen pojat Hannu ja Heikki aloittivat työt yrityksessä.
Pulla-Pirtti on ollut edelläkävijä uuden leipomoteknologian käyttöönotossa. Antero Räinän ensimmäinen suuri sijoitus nuorena yrittäjänä oli uudenlaisen monsuuniuunin osto. Sijoitus antoi yritykselle kasvua seuraavina vuosikymmeninä. Pulla-Pirtti oli vuonna 1958 yksi lukuisista Oulussa toimivista pienistä kivijalkaleipomoista, mutta jo 1970-luvulle tultaessa Oulun suurimpien leipomoyritysten joukossa. Toiminta laajeni 1970-luvulla ja leipomo siirtyi Perävainion Lepolaan, jossa se on ollut nykyisellä paikallaan siitä asti.
Pulla-Pirtti kasvoi vuosikymmenten myötä yhdeksi koko Pohjois-Suomen tunnetuimmista ja isoimmista leipomoista. Pulla-Pirtillä työskenteli vuonna 1958 kuusi leipomoalan ammattilaista. Kasvun myötä leipomo työllistää nykyisin noin 120 henkilöä. Perheyrityksessä työskentelee omistajia jo kolmannessa sukupolvessa.
Nykyään Pulla-Pirtillä on kaksi leipomoa, Oulussa ja Raahessa. Niiden lisäksi löytyvät leipomomyymälä-kahvilat Raahesta, Oulusta ja Kempeleestä. Vuonna 2018 avattiin Oulun keskustaan uusi Konditoria-kahvila Sofia.
Pulla-Pirtti on kuulunut aiemmin Perheleipurit-yhteistyöketjuun. Vuonna 2015 se jatkoi toimintaansa omana alueellisena leipomona.
Pulla-Pirtti on tunnettu rieskoistaan. Maineeltaan Pulla-Pirtti onkin rieskatalo. Leipomo on koko Pohjois-Suomen suurin rieskan leipoja. Leipomossa leivotaan myös vaaleita leipiä, tummaa leipää, pullia ja konditoriatuotteita eli leivoksia ja kakkuja. Pulla-Pirtin munkit, laskiasipullat ja Runebergin tortut ovat erityisen suosittuja tuotteita alueellaan.
Pulla-Pirtin tuotteita on saatavilla koko Pohjois-Suomen alueelta Utsjoelta Kokkolaan ja Vaasaan asti.
Leipomo on saanut hyvin vaativan FSSC 22000 -tuoteturvallisuussertifikaatin. Se todistaa leipomon täyttävän maailmanlaajuiset turvallisuusstandardit ja kertoo, että toiminta on valvottua ja pyritään kehittämään sekä parantamaan elintarviketurvallisuusjärjestelmää jatkuvasti paremmaksi.
Pulla-Pirtti kierrättää kaiken ylimääräisen leipänsä paikalliselle Viskaalin tilalle. Leivät syötetään tilan naudoille osana niiden ravintoa. Samalla leipomo pystyy vähentämään paljon leipomisesta syntyvää jätettä ja ympäristövaikutuksia.
Rio Grande
Rio Grande (tunnetaan Meksikossa nimellä Río Bravo tai virallisemmin Río Bravo del Norte) on 3 034 kilometriä pitkä joki Pohjois-Amerikassa. Rio Grande on Yhdysvaltojen ja Meksikon rajajoki sekä Yhdysvaltain neljänneksi pisin joki.
Rio Grande saa alkunsa San Juan -vuorilta Coloradosta, josta se virtaa San Luis Valleyn läpi kohti etelää New Mexicoon Albuquerquen ja Las Crucesin kaupunkien ohi. Sieltä joki virtaa El Pasoon, Texasiin, Yhdysvaltojen ja Meksikon rajalle. El Pason eteläpuolella joki yhtyy Rio Conchosin kanssa. Sieltä joki jatkuu 2 019 kilometrin matkan Texasin ja Meksikon rajajokena. Joki on tärkein vesilähde Texasin kuivassa eteläosassa.
Rio Conchosin lisäksi Rio Granden merkittävimpiä sivujokia ovat Pecos ja vähän pienempi Devils, jotka liittyvät Rio Grandeen Amistad Dam -padon luona. Nimestään ja pituudestaan huolimatta Rio Grande ei sovellu kovin hyvin vesiliikenteeseen, koska se on hyvin matala.
Marcelo Zalayeta
Marcelo Zalayeta (s. 5. joulukuuta 1978 Montevideo, Uruguay) on uruguaylainen jalkapalloilija, joka pelaa Serie A -seura Bolognassa. Uruguayn maajoukkueessa hän on pelannut lähes 50 maaottelua. Zalayetan pelipaikkana on hyökkääjä.
Zalayeta siirtyi italialaisseura Juventukseen marraskuussa 1997, jota ennen hän ehti pelata kotimaansa liigassa Danubion ja Peñarolin joukkueissa ja voittaa Uruguayn-mestaruuden. Zalayeta lainattiin Juventuksesta pois vuoden 1998 lokakuussa toiseen italialaisseuraan Empoliin. Seuraavat kaksi kautta Zalayeta pelasi Espanjassa Sevillan joukkueessa. Espanjasta palattuaan Zalayeta pelasi yhden kauden ajan Juventuksessa ja sitten hänet laitettiin takaisin lainalle, tällä kertaa Perugian joukkueeseen. Tämä oli Zalayetan viimeinen lainapesti Juventuksesta. Kesällä 2007 hän siirtyi Napolin omistukseen. Kaudeksi 2009–2010 hän siirtyi lainasopimuksella Bolognaan.
Kultainen ruusu
Kultainen Ruusu (joskus myös Montreux’n Kultainen ruusu, ) on televisio-ohjelmille ja radio-ohjelmille myönnettävä arvostettu kansainvälinen palkinto. Palkintoa on jaettu vuodesta 1961 lähtien. Kultainen Ruusu -palkinto jaetaan samannimisillä festivaaleilla (Rose d’Or Festival), jotka pidetään nykyään Sveitsin Luzernissa. Vuoteen 2003 asti festivaalit järjestettiin Montreux’ssä. Vuonna 2014 kilpailuun tuli mukaan myös radio.
Kultainen Ruusu -palkinnot jaetaan vuosittain kahdeksalle eri televisio-ohjelmatyypille:Ruotsi on voittanut Kultaisen Ruusun muun muassa vuonna 1962 ohjelmalla Kaskad, ja Britannia ohjelmilla Mr. Bean (1990) ja Pop Idol (2002).
Matti Alatalo
Matti Alatalo (s. 29. lokakuuta 1958 Oulainen) on suomalainen jääkiekkovalmentaja. Hän valmensi viimeksi Oulun Kärppiä vuodesta 2008 kevääseen 2010, jolloin hänet kuitenkin erotettiin tehtävistään hieman ennen runkosarjan loppua. Alatalon tilalle Kärppien päävalmentajaksi nousi kakkosvalmentaja Mikko Haapakoski. Kritiikistä huolimatta Alatalon aika Kärpissä oli lähtökohtiin nähden menestyksekäs: 2008–2009 Alatalo valmensi suuria muutoksia kokeneen ja tärkeitä avainpelaajiaan menettäneen joukkueen SM-hopealle. Joukkue hävisi finaalisarjan JYP:lle otteluvoitoin 4–0.
Ennen Kärppiin siirtymistään Alatalo valmensi kaudella 2007–2008 Hämeenlinnan Pallokerhoa. Viisi edellistä kautta Alatalo valmensi JYP:iä, ja on sitä ennen toiminut valmennustehtävissä muun muassa Tapparassa valmennuspäällikkönä sekä seitsemän kauden ajan Sveitsissä. Häneltä löytyy kokemusta valmennuksesta myös Itävallasta ja Yhdysvalloista. Sveitsissä Alatalo toimi ZSC Lions Zürichin apuvalmentajana NLA:ssa 1995–2000 ja tämän jälkeen kaksi vuotta NLB-liigan GC Küsnacht Lionsin päävalmentajana. Alatalo palasi Küsnachtin päävalmentajaksi kaudelle 2011–2012 ja toimi tehtävässä aina kevääseen 2017 asti. Kaudella 2017–2018 Alatalo toimii niinikään NLB-liigassa EHC Vispin päävalmentajana.
Kaudella 2004–2005 SM-liigan pelaajat äänestivät Alatalon liigan mieluisimmaksi valmentajaksi. Matin vuonna 1990 syntynyt poika Santeri Alatalo on pelanut puolustajana Sveitsin NLA:ssa EV Zugin joukkueessa kaudesta 2013–2014 lähtien.