hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Empiretyyli
Empire on uusklassisen arkkitehtuurin ja sisustuksen tyylisuuntaus, jonka Ranskan keisari Napoleon otti hovityylikseen hallintokaudellaan 1804–1815. Tyyliä edelsi tai siihen on luettu direktoriokauden tyyli, jonka Jacques-Louis David loi vuosina 1795–1804. Napoleonin hovissa empiretyylin pääarkkitehteja olivat Charles Percier ja Pierre-François-Léonard Fontaine. Ranskasta empiretyyli levisi muualle Eurooppaan kuten Pohjoismaihin ja Venäjälle. Empire oli juhlallisen jäykkä tyyli, jonka koristeaiheet olivat peräisin etenkin antiikin Roomasta ja muinaisesta Egyptistä.
Empiretyyli syntyi keisari Napoleon I:n hallintokaudella (1804–1815), jonka loppumiseen sen Ranskassa katsotaan myös päättyneen. Tyyliä edelsi vuosina 1795–1804 taiteilija Jacques-Louis Davidin luoma direktoriokauden tyyli, jota pidetään empiren alkuvaiheena. Empiretyylin loivat Charles Percier ja Pierre-Francois-Léonard Fontaine. Myös huonekalusuunnittelijat Georges Jacob ja hänen poikansa François-Honoré Jacob-Desmalter vaikuttivat tyylin syntymiseen. Jacob-Desmalter kehitti veljensä kanssa gondolituolin, joka on yksi empiren tyypillisiä huonekaluja.
Empire levisi Ranskasta Pohjoismaihin, Venäjälle ja Englantiin. Pohjoismaissa empireaikaa oli noin 1810–1830. Suomessa empireä edelsi kustavilainen tyyli, josta siirryttiin Carl Ludvig Engelin vaikutuksesta niin sanottuun pietarilaiseen empireen. Engel aloitti myös niin kutsutun empirekaavoituksen Turun ruutuasemakaavallaan vuonna 1827.
Empire vaikutti 1830-luvulle saakka.
Empiretyylissä pyrittiin juhlalliseen vaikutelmaan. Sen koristeaiheet olivat peräisin antiikin Roomasta ja muinaisesta Egyptistä. Tyylin keskeisiä aiheita olivat esimerkiksi Napoleoniin viittaavat kotka- ja mehiläisaiheet, laakeriseppeleet, sfinksit, trofeet, siivekkäät voitonjumalat, leijonat, lyyrat ja palmetit.
Empiressä jäljiteltiin kreikkalaista pylvästemppeliä ja roomalaista sotapäällikön telttaa. Sisustuksessa suosittiin runsaita laskostettuja kangasverhoja ja tumman mahonkisia huonekaluja, joissa oli pronssikoristeinen viimeistely. Myös kultaa ja valkoista väriä käytettiin.
Empire-kalusto suunniteltiin yhtenäiseksi, ja sohva, pöytä sekä noja- ja pikkutuolit sommiteltiin ryhmäksi. Peilit kohosivat kattoon asti. Sivupuiden varassa eteen- ja taaksepäin kääntyvä "psykhè"-peili tuli muotiin. Lipastojen koko kasvoi aikaisemmasta. Sisäkkäin menevistä osista koostuva ruokapöytä ja päästä vedettävä vuode yleistyivät.
Arkkitehtuurissa empire oli suoraviivaista ja jäykkää, ja siinä suosittiin laakeita aumakattoja sekä kylmiä ja kovia värejä. Pietarissa arkkitehtuurilla pyrittiin kuvaamaan erityisesti hallitsijan valta-asemaa. Kolossaalipylväitä käytettiin paljon etenkin Pietarin arkkitehtuurissa, kuten myös suuria holvikaaria sekä temppelipäätyaihetta mukailevia keski- ja päätyulokkeita.
Naisten pukeutumisessa tuli suosituksi "empirepuku", avokaulainen, lyhythihainen ja pitkähelmainen puku, joka on rintojen alta kurottu poimulangalla vartalonmyötäiseksi.
Affiksi
Affiksi on sanan runkoon liitettävä osa. Affiksit jaetaan alatyyppeihin sen mukaan, mihin ne kiinnittyvät suhteessa sanavartaloon.
Pelkoa ja inhoa Las Vegasissa (elokuva)
Pelkoa ja inhoa Las Vegasissa on Hunter S. Thompsonin samannimiseen romaaniin perustuva elokuva, joka sai ensi-iltansa 1998. Päähenkilöä Raoul Dukea näytteli Johnny Depp ja hänen asianajaansa Dr. Gonzoa Benicio del Toro. Elokuva ei saavuttanut suurta suosiota lipputulojen muodossa.
Thompsonin kirjasta oli yritetty tehdä elokuvaa jo vuosikymmenien ajan, mutta se oli aina jäänyt suunnitteluasteelle. Ohjaaja Terry Gilliam otti elokuvan ohjattavakseen, kun alkuperäiseksi ohjaajaksi suunniteltu Alex Cox joutui vetäytymään projektista taiteellisten erimielisyyksien vuoksi.
Depp valmistautui elokuvan kuvauksiin perusteellisesti: hän jopa asui Thompsonin (jonka elämään alkuperäinen romaani perustuu) luona kuukausia elokuvaan valmistautuen. Myös hänen hiuksensa leikattiin kaljuksi vastaamaan nuoren Thompsonin ulkonäköä. Del Toro puolestaan lihotti itseään kymmeniä kiloja rooliaan varten.
Kirjailija Hunter S. Thompson teki pienen roolin eräässä elokuvan kohtauksessa. Muita sivuroolien esittäjiä ovat muun muassa Ellen Barkin, Gary Busey, Tobey Maguire, Christina Ricci, Cameron Diaz sekä Red Hot Chili Peppersin basistina tunnettu Flea.
Cry-Baby
Cry-Baby on elokuvaohjaaja John Watersin ohjaama musikaalielokuva vuodelta 1990. Kuten monet Watersin elokuvat, myös tämä parodioi aihettaan, ja ottaa inspiraatiota samanaiheisista elokuvista kuten "Grease". 1950-luvun nuorisorikollisista kertovassa elokuvassa ovat pääosissa Johnny Depp, Iggy Pop, Ricki Lake, Traci Lords ja Amy Locane. Sivuosissa ovat muun muassa Patricia Hearst, Joe Dallesandro ja Willem Dafoe. Elokuva ei menestynyt kovinkaan hyvin ilmestymisensä aikoihin, mutta on sen jälkeen kohonnut eräänlaiseksi kulttielokuvaksi. "Cry-Baby" oli Watersin toinen valtavirran Hollywood-elokuva.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano pitää Watersin "Grease"-musikaalin roskaversiota muistuttavasta tarinasta ja sen vahvasta musiikillisesta selkärangasta. Hän antaa elokuvalle neljä tähteä viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Fran Walsh
Frances Rosemary Walsh on uusiseelantilainen elokuvakäsikirjoittaja ja -tuottaja sekä muusikko. Hän on ollut vuodesta 1987 saakka naimisissa ohjaaja Peter Jacksonin kanssa ja siitä lähtien ollut mukana Jacksonin jokaisessa elokuvassa käsikirjoittajana ja usein myös tuottajana. Hän sai kolme Oscar-palkintoa elokuvasta "" (2003).
Walshilla on Jacksonin kanssa kaksi lasta, Billy ja Katie.
Käsikirjoittaja
Käsikirjoittaja tekee käsikirjoituksen eli suunnitelman siitä, millainen elokuvasta, näytelmästä tai muusta vastaavasta tuotannosta tulee. Käsikirjoittaja on usein mukana koko tuotannon ajan, sillä käsikirjoitusta yleensä muokataan useaan otteeseen tuotannon edetessä. Käsikirjoittaja on toisinaan myös tuotannon ohjaaja. Käsikirjoittaja ei luo itsenäistä teosta vaan ainoastaan suunnitelman, jonka pohjalta voidaan ryhtyä toteuttamaan tuotantoa.
Elokuvakäsikirjoittajaksi voi opiskella muun muassa Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulun elokuvataiteen osastolla sekä joissakin ammattikorkeakouluissa. Monet tämän päivän elokuva- ja televisiokäsikirjoittajista ovat myös itseoppineita tai muualla kuin elokuvakoulussa oppinsa saaneita kirjoittajia. Käsikirjoittajaksi voi ryhtyä kuka tahansa, joka pystyy kirjoittamaan mielenkiintoisen ja samaistuttavan tarinan. Muodollisia oppiarvovaatimuksia käsikirjoittajan ammattiin ei ole.
Tyypillisesti elokuvakäsikirjoituksesta vastaa yksi henkilö.
Elokuvakäsikirjoittaja voidaan myös palkata kirjoittamaan jo olemassa oleva tarina elokuvakäsikirjoitukseksi, kehittämään ja dramatisoimaan jo kirjoitettua käsikirjoitusta tai sovittamaan elokuvakäsikirjoitukseksi jokin muu teksti, kuten novelli tai runo. Elokuvakäsikirjoittajan ammattitaito koostuu mielikuvituksen ja tarinankerronnan taidon lisäksi kyvystä hahmottaa dramaturgisia kokonaisuuksia, käsitellä asioita kertovalla ja mielenkiintoisella tavalla ja nähdä uusia näkökulmia olemassa olevista asioista. Henkilöhahmojen luominen ja heidän ominaisuuksiensa aukikirjoittaminen ja elokuvalliseen kerrontaan sopivaksi muokkaaminen on yksi käsikirjoittajan haasteellisimmista tehtävistä.
Televisiokäsikirjoittajien ammatissa työtehtävät voivat olla elokuvaa rajatumpia. Esimerkiksi jatkuvajuonisen saippuasarjan käsikirjoittamisesta vastaa suurempi käsikirjoitusryhmä, jossa kirjoittamisen ja tarinan kehittelyn eri vaiheet ja osa-alueet on annettu eri tekijöiden vastuulle. Ryhmässä työskentelee muun muassa "script editor", jonka tehtävä on viimeistellä käsikirjoitus eli tiivistää, rytmittää ja tasapainottaa sitä. Sarjan suuremmista tarinalinjoista päättää yleensä tuottaja ja käsikirjoitustiimin johto yhdessä, ja sitä kehitellään yleensä ainakin yhden tuotantokauden verran etukäteen.
Jauho
Jauho on yleisnimi hienojakoisille, jauhomaisille aineille ja puhekielessä eritoten viljalajien jyvistä jauhamalla saatava ravinnoksi käytettävä tuote. Sanoja jauho ja jauhe käytetään toisinaan synonyymeinä. Viljaa jauhettaessa saadaan kokojyväjauhoa tai erottelemalla jyvän osat, lestyjauhoa eli jyvän ydinosasta jauhettua hienoa jauhoa.. Jauho on hienoin jyvistä jauhettu jauhatustuote, jonka karkeusaste vaihtelee. Jauhoja voidaan käyttää eläinten rehuksi mukaan lukien leipäjauho.Yleisimpiä kaupoista saatavia valmisjauhoja ovat muun muassa ohra-, ruis- ja vehnäjauhot, kuten durum- ja spelttivehnäjauhot. Harvinaisempia ovat durra-, hirssi-, kaura-, riisi-, tattari-, teff- ja maissijauhot eli polenta.
Kaupoissa myydään myös erilaisia valmiita jauhoseoksia, kuten lettu-, muffinssi-, pizza-, rieska-, sämpylä- ja vohvelijauhot, joiden nimistä voi päätellä niiden varsinaisen käyttötarkoituksen. Korppujauhoja käytetään muun muassa ruokien leivittämiseen ja kuorruttamiseen sekä paistinvuokien jauhottamiseen – yhdessä rasvan kanssa.
Näitä ovat muun muassa herne-, kaakao-, kahvi-, kookos-, maniokki-, peruna- ja soijajauhot.
Muita kuin elintarvikkeiksi tarkoitettuja jauhoja ovat esimerkiksi kala-, lasi-, liitu-, luu-, puu-, rehu- ja verijauhot. Myös metallien yhteydessä saatetaan puhua jauhoista, kuten rautajauho.
Fritz Arthur Jusélius
Fritz Arthur Jusélius (13. kesäkuuta 1855 Pori – 8. helmikuuta 1930 Pori) oli varakas liike- ja teollisuusmies, vuorineuvos sekä elinkeinoelämän vaikuttaja. Hän toimi aktiivisesti Porin kunnallispolitiikassa ja edusti useina vuosina porvarissäätyä valtiopäivillä. Hän keräsi valtavan omaisuuden puutavarakaupalla, jonka parissa hän työskenteli 50 vuotta. Omaisuutensa hän säätiöi tukemaan lääketieteellistä tutkimusta.
F.A. Jusélius solmi avioliiton porilaisen porvaristytön, Blenda Theresia Moliisin kanssa 18.11.1882. Pariskunnan ensimmäinen lapsi Thyra Theresia syntyi 13.4.1884, mutta Thyra menehtyi vajaan viiden kuukauden kuluttua. Toinen tytär Sigrid Jusélius syntyi 17.5.1887. Tytär oli isälleen kaikki kaikessa, ja vaikka Sigrid kuusivuotiaana vanhempiensa eropäätöksen jälkeen (v.1894) muutti äitinsä mukana Tukholmaan, ei yhteydenpito Juséliuksen ja hänen välillä vähentynyt ollenkaan. Kun vanhempien avioero oli vahvistettu Sigrid muutti äitinsä kanssa takaisin Suomeen v. 1895. He asettuivat asumaan Turkuun, jossa Sigrid myös kuoli 11-vuotiaana 19. kesäkuuta 1898 keuhkotautiin, jonka hän sai tuhkarokon jälkitautina. Tyttären kuolema oli Juséliukselle suuri järkytys, ja hän halusi muistaa tytärtään kaikin keinoin. Hän rakensikin Porin Käppärän hautausmaalle Sigridin muistoksi Juseliuksen mausoleumin – rakennuksen, josta hänet nykyään parhaiten tunnetaan.
Vuosi ennen Sigridin kuolemaa, 19.4.1897, Jusélius solmi toisen avioliittonsa Edith Augusta Petrellin kanssa (s.1857). Edith oli Juséliuksen monivuotisen liikekumppanin Fredrik Werner Petrellin leski. Avioliitto päättyi 19 vuoden kuluttua, kun Edith menehtyi Tukholmassa 31.12.1916. Kolmannen avioliittonsa Jusélius solmi 5.10.1918 Berta Concordia Karlssonin kanssa. Berta oli syntynyt Ruotsin Västeråsissa 18.2.1887. Kolmas avioliitto jäi vain viiden vuoden mittaiseksi, koska Berta kuoli 16.3.1923. Kummassakaan avioliitossa ei syntynyt enää lapsia.
Mausoleumin lisäksi Porin kaupungissa näkyy Juséliuksen kädenjälki massiivisen, Porin Pohjoisrantaa dominoivan Porin puuvillatehtaan muodossa. Sen hän perusti yhdessä muutaman muun liikemiehen kanssa vuonna 1898, ja toimi myös hallituksen puheenjohtajana elämänsä loppuun asti. Jusélius mausoleumin lisäksi hän perusti 3. toukokuuta 1927 Sigrid Juséliuksen säätiön. Säätiö on vielä nykyäänkin yksi Suomen varakkaimpia säätiöitä, ja se jakaa edelleen apurahoja lääketieteen tutkimuksia varten.
Eurotrip
EuroTrip on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen 25 miljoonan dollarin budjetilla tehty komediaelokuva.
Elokuva kertoo Scotty Thomasin ja hänen ystäviensä matkasta Eurooppaan. Elokuvan alussa Scottyn tyttöystävä jättää hänet. Kotiin päästyään Scotty saa sähköpostiviestin saksalaiselta kirjeenvaihtokaveriltaan Miekeltä, jossa tämä ehdottaa tapaamista. Scotty lähettää ”Mikelle” viestin, jossa kertoo ettei tahdo tavata ketään saksalaista friikkiä, koska Scotty luuli Miekeä mieheksi. Kun Scotty tajuaa, että Mieke olikin hyvännäköinen misu, päättää hän lähteä aina Eurooppaan asti Mieken tavatakseen. Myös Scottyn paras kaveri Cooper Harris lähtee mukaan päästäkseen kokeilemaan kahjoa eurooppalaista seksiä. 
Scotty ja hänen ystävänsä Cooper pääsevät halpalennolla Englantiin, jossa he tutustuvat Manchester Unitedia kannattaviin jalkapallohuligaaneihin. Englannista matka jatkuu Ranskaan. 
Pariisissa Scotty ja hänen ystävänsä muistavat, että myös heidän tuttavansa ovat Pariisissa. Näin Scottyn joukkoon liittyvät kaksoset Jenny ja Jamie. Junamatkalla kohti Amsterdamia joutuvat Scotty ja hänen ystävänsä jakamaan vaunun italialaisen pervon kanssa.
Amsterdamissa Cooper päättää käydä vierailemassa Vandersexxx-nimisessä klubissa. Tämä ei tietenkään pääty hyvin vaan Vandersexxx paljastuu olevankin täysin muuta mitä Cooper kuvitteli. Ainoa ketä onnistaa Amsterdamissa on Jamie, joka kuitenkin ryöstetään, ja siinä menevät ystäväporukan rahat ja passit. He kuitenkin onnistuvat jatkamaan matkaansa liftaten kyydin saksalaiselta rekkakuskilta Berliiniin, Mieken luo.
Pian he kuitenkin huomaavat olevansa Bratislavassa, Slovakiassa. Kauhukseen he tajuavat sen olevan Itä-Eurooppaa. He pelkäävät pahinta, mutta saavat kerättyä 1 dollarin ja 83 senttiä. Summa riittää ylelliseen hotellihuoneeseen ja mahtaviin ruoka-annoksiin. Seuraavana päivänä he saavat kyydin ystävälliseltä mieheltä Berliiniin. Berliinissä he kuitenkin saavat tietää että Mieke onkin Vatikaanissa.
Vatikaaniin päästyään he joutuvat huijaamaan itsensä sisään museoon, jossa Mieken pitäisi olla. Cooper päättää nykäistä narusta, jonka päässä on kello, joka ilmoittaa paavin kuolleen. Toilailut saavat jatkoa, kun paavin hattu syttyy tuleen ja Cooper nakkaa sen takkaan, josta nousee valkoista savua merkkinä uudesta paavista. Scotty vielä onnistuu temppuilemaan itsensä paaviksi pukeutuneena parvekkeelle vatikaanilaisten eteen. Yleisön joukosta Scotty tunnistaa Mieken ja ryntää tämän luokse. Mieke ei aluksi tunnista Scottya, mutta he kuitenkin tajuavat rakastavansa toisiaan. Elokuva päättyy, kun Scotty on uudessa asunnossaan yliopistolla odottaen uutta huonetoveriaan. Tämä paljastuu Miekeksi, eikä Scotty voi uskoa onneaan. Mieken selitys asialle on, että häntä kai luultiin pojaksi, johon Scotty: ”Kuka nyt sellaista luulisi.”
Udo Voigt
Udo Voigt (s. 14. huhtikuuta 1952 Viersen) on saksalainen äärioikeistolainen poliitikko ja NPD-puolueen entinen johtaja (1996–2011). Häntä edelsi tässä tehtävässä Günter Deckert ja seurasi Holger Apfel. Hän on saanut sakkoja kansankiihotuksesta vuosina 2003, 2004 ja 2005. Vuonna 2005 häntä syytettiin Dresdenin pommitusten vertaamisesta holokaustiin, mutta syyte raukesi Hampurin yleisen syyttäjän kieltäydyttyä nostamasta syytettä sananvapauteen vedoten.
Vuoden 2014 eurovaaleissa Voigt valittiin Euroopan parlamenttiin.
Sigrid Jusélius
Sigrid Maria Jusélius (17. toukokuuta 1887 – 19. kesäkuuta 1898) oli varakkaan porilaisen liikemiehen Fritz Arthur Juséliuksen (1855-1930) ja hänen vaimonsa Blenda Moliisin (1850-1919) tytär. Hän oli vanhempiensa ja varsinkin isänsä silmäterä. Vanhempien esikoinen, vuonna 1884 syntynyt tytär Thyra Theresia oli kuollut vain muutaman kuukauden ikäisenä. Vuonna 1893, Sigridin ollessa kuusivuotias, hänen vanhempansa erosivat. Sigrid muutti äitinsä kanssa Tukholmaan, Ruotsiin ja myöhemmin Turkuun. Huolimatta siitä hän ei menettänyt yhteyksiään isäänsä, jonka viimeiseksi lapseksi hän myös jäi.
Turussa Sigrid kävi ruotsalaista yhteiskoulua (Åbo svenska samskola) syksystä 1897 lähtien. Seuraavana talvena hän sairastui tuhkarokkoon, jota seurasi useita jälkitauteja. Sigrid menehtyi lopulta keuhkotuberkuloosiin Turun kodissaan 19. kesäkuuta 1898. Hän oli kuollessaan 11-vuotias. Isänsä Fritz Juséliuksen silmäteränä hän sai arvokkaan viimeisen leposijan, kun Jusélius rakennutti hänelle Juseliuksen mausoleumin Poriin. Sen lisäksi hänen muistoaan kunnioittaa Sigrid Juséliuksen säätiö, joka jakaa apurahoja lääketieteellisiä tutkimuksia varten.
Elokuvakäsikirjoitus
Elokuvakäsikirjoitus on suunnitelma siitä, millainen elokuvan tulee olla. Se ei siis ole itsenäinen teos. Usein käsikirjoitus ei ole pysyvä, vaan sitä voidaan muokata sitä mukaa, kun koetaan tarpeelliseksi. Käsikirjoituksia on myös useita erilaisia, muun muassa kuvakäsikirjoitus.
Käsikirjoituksen rakenne vaihtelee suuresti tarkoituksen ja tekijän mukaan. Se voi olla suorasanainen kertomus tai sovitun formaatin mukaan tarkasti muodostettu ohje. Erilaisten käsitteiden ilmaisemiseksi on vakiintunut tiettyjä termejä, joista osa on käytössä monissa eri kielissä, mutta osa puolestaan on kielikohtaisia.
Käsikirjoitus sisältää tavallisesti kullekin kohtaukselle määriteltynä seuraavat asiat.
Käsikirjoituksen lyhentämiseksi asiat mainitaan tavallisesti vain kerran.
Televisiossa monikameratuotannossa käytettävän käsikirjoituksen muoto on aina kaksipalstainen, koska vasemmalle palstalle pitää jäädä runsaasti tilaa kuvamerkinnöille. 
Yleensä palstoitus tehdään seuraavasti:
Käsikirjoituksen tarina eli se, mitä elokuvassa tulee tapahtumaan, voi pohjautua käsikirjoittajan omaan ideaan tai olla tulkinta jonkun muun tarinasta. Elokuvia on tehty perinteisesti kirjojen pohjalta tai jonkun henkilön tai historiallisen tapahtuman pohjalta. Uudempia elokuvan pohjia ovat videopelit ja sarjakuvat. Elokuva voi kuitenkin olla myös täysin itsenäinen teos.
Luokittelujärjestelmä
Luokittelujärjestelmä on vakiintunut tai vakituiseksi ehdotettu säännöstö, jolla sen piiriin kuuluvia asioita luokitellaan.
Luokittelujärjestelmiä käytetään tiedon tai tietämyksen jäsentämiseen ja tietyn objektin sisällönkuvailuun. Usein luokittelut ovat hierarkkisia, kuten kirjastoluokittelut ja biologinen luokittelu. Kokoelmissa luokittelun avulla voidaan ryhmitellä samaan aihepiiriin kuuluvat objektit yhteen esimerkiksi hyllyyn tai muuhun säilytyspaikkaan.
Asiasanastoja käytetään tiedon kuvaamisessa luokittelun rinnalla. Kun valitut asiasanat järjestetään hierarkkisesti muodostuu sanastosta tesaurus. Tesauruksissa voi ylimmällä tasolla olla kuitenkin tuhansia asiasanoja, joten niitä ei voi käyttää apuna objektien ryhmittelyssä luokkiin.
Biologista luokittelua tutkivia tieteenaloja ovat systematiikka, joka tutkii luokittelun teoriaa ja menetelmiä ja taksonomia, joka tutkii lajien ryhmittelyä käytännössä.
Pää pystyyn Helena
Pää pystyyn Helena on suomalainen draamaelokuva, jonka on ohjannut kuvaajana paremmin tunnettu Esko Töyri, jonka esikoisohjaus elokuva on. Elokuva sai ensi-iltansa 8. helmikuuta 1957. Elokuva perustuu Aino Räsäsen romaaniin "Pää pystyyn, Helena!" (1955) ja on neljäs ja viimeinen Helena-romaanisarjasta tehty elokuva.
Tämän hyvin tuottoisan elokuvan jälkeen ei Helena-kirjoja enää muokattu filmeiksi, vaikka Räsänen jatkoi sarjaa vielä kahdeksan romaanin verran.
Elokuva kertoo kepeään sävyyn kartanon asukkaiden kesäisistä tekemisistä. Vaimonsa kuolemasta syyllisyyttä tunteva Arttu Junkkeri (Jussi Jurkka) saa uuden mahdollisuuden. Myös äiti Helena (Irma Seikkula) on jäänyt leskeksi. Paikalle saapuu kesävieraaksi reipas nuori neito Taina (Heidi Krohn).
Aikalaisarvioissa kiinnitettiin huomiota sekavaan kerrontaan, joka edellyttäisi Räsäsen kirjojen maailman tuntemusta. Heikki Eteläpää (Elokuva-Aitta) hämmästeli, että täysverinen elokuvamies ei ole osannut riittävästi hyödyntää elokuvan keinoja. Mauri Nordberg (Etelä-Suomen Sanomat) huomauttaa, että hyvääkin elokuvassa on ja nostaa esiin nuorten näyttelijöiden roolisuoritukset.
Eräässä myöhemmässä arviossa elokuvan kerrontaa luonnehditaan sujuvaksi, mutta kirjoittajan mukaan se on "huolella tehtyä tyhjäkäyntiä", jonka pelastaa vain Krohnin roolisuoritus.
Agamat (suku)
Agamat ("Agama") on agamien heimoon kuuluva kuivilla alueilla viihtyvä liskosuku. Suvussa on noin 30 lajia, jotka ovat levinneet eteläisimpään Eurooppaan, Afrikkaan ja eteläiseen Aasiaan. Agaman pää on kolmikulmainen, ja kaulassa on kaksi poikkisuuntaista vekkiä. Useimmat agamat ovat hyönteissyöjiä. Ne kaivavat pesänsä hiekkaan ja laskevat sinne munia.
Joitakin agama-lajeja, kuten Afrikasta kotoisin olevaa maa-agamaa ("Agama aculeata") pidetään terraarioissa harvinaisena lemmikkinä.
Asiasana
Asiasana on hallittuun asiasanastoon kuuluva sallittu avainsana. Muista avainsanoista poiketen asiasana ei siis ole täysin vapaasti valittavissa: asiasanastossa kutakin käsitettä voi kuvata vain yksi termi. Asiasanaksi valitun termin synonyymeja käytetään asiasanastossa ohjaustermeinä, jotka johdattavat käyttäjän käyttämään sallittua synonyymiä.
From the Inside
From the Inside on Alice Cooperin albumi vuodelta 1978. From the Inside on konseptialbumi ja se kertoo Alice Cooperin kokemuksista alkoholin vieroitushoidosta.
Welcome to My Nightmare
Welcome to My Nightmare on Alice Cooperin ensimmäinen soololevy (ja kahdeksas studioalbumi) yhtyeen hajottua vuonna 1974, ja se julkaistiin vuonna 1975. Samanniminen konsertti DVD on myös olemassa, joka on tämän levyn mainoskiertueelta nauhoitettua materiaalia. Sitä pidetään yhtenä Cooperin soolouran parhaista albumeista. Welcome to My Nightmare on konseptialbumi, joka kertoo "Steven"-nimisen pojan painajaisesta.Albumi julkaistiin vuonna 2002 uudelleen sisältäen alternate-versiot kappaleista "Devil's Food", "Cold Ethyl" ja "The Awakening".
Retro Studios
Retro Studios on videopelejä tuottava yritys, jonka perusti Jeff Spangenberg vuonna 1998. Yritys on nykyään kokonaan Nintendon omistuksessa. Retro Studios on tullut tunnetuksi "Metroid Prime" -peleistään.
Retrolla oli alkuaikoinaan paljon vaikeuksia. Kaikki kuitenkin muuttui, kun Nintendon tarjosi yritykselle mahdollisuutta jatkaa "Metroid"-pelisarjaa Nintendo GameCubella. "Metroid Prime" menestyi sekä arvosteluissa että myynnissä. Vuonna 2001 perustaja Jeff Spangenberg myi osuutensa yrityksestä Nintendolle ja poistui näyttämöltä. Uudeksi toimitusjohtajaksi valittiin Michael Kelbaugh.
Göteborgin yliopisto
Göteborgin yliopisto () on Göteborgin kaupungissa, Ruotsissa, sijaitseva yleisyliopisto.
Se perustettiin vuonna 1891 yksityisten lahjoitusten turvin Göteborgin korkeakouluna. Täyden yliopistoaseman se sai vuonna 1954. Kuningas Kustaa VI Aadolf vihki yliopiston 2. lokakuuta 1954.
Sillä on kahdeksan eri tiedekuntaa, noin 27 200 opiskelijaa ja noin 5 500 henkilökunnan edustajaa.
Maailman viidensadan huippuyliopiston Shanghai-yliopistovertailussa Göteborgin yliopisto sai vuonna 2014 sijaluvun 151–200. Se ylsi tällöin Ruotsin viidenneksi korkeatasoisimmaksi yliopistoksi.
Brutal Planet
Brutal Planet on Alice Cooperin albumi vuodelta 2000. "Brutal Planet" oli Alice Cooperin ensimmäinen studioalbumi kuuden vuoden levytystauon jälkeen. "Brutal Planet" ja seuraajansa "Dragontown" ovat Alice Cooperin ainoat industrial metal-albumit.
Laura Jurkka
Laura Marjaana Jurkka (ent. "Länsiö"; s. 1. tammikuuta 1958 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän on Jussi Jurkan ja Maikki Länsiön tytär.
Jurkka on laulava näyttelijä, harvoja naiskoomikoita Suomessa. Lisäksi hän on opiskellut klassista laulua ja pitää konsertteja kevyestä klassiseen. Hän pitää myös esiintymistaidon kursseja, luennoi kehonkielestä ja opettaa ilmaisutaitoa laulajille. Jurkka toimi vakinaisena näyttelijänä Seinäjoen kaupunginteatterissa vuodesta 2004 vuoteen 2011, jolloin joutui keskeyttämään uransa sydänoireiden vuoksi.
Pas de deux
Pas de deux, askeleet kahdelle, on ranskankielinen balettitermi, jolla tarkoitetaan ballerinan ja hänen partnerinsa kaksintanssiosuutta balettiteoksessa.
Esityksen pääparin tanssima "grand pas de deux" alkaa "adagio"lla, jossa tanssin luonne on rauhallinen ja liike jatkuvan sulavaa. Miestanssija tukee siinä ballerinaa. Adagiota seuraa molempien tanssijoiden soolo-osuudet, "variaatiot", joissa he esittelevät taitojaan yksintanssissa. Variaatioihin valitaan usein suurinta taituruutta osoittavat liikkeet.
Pas de deux'n päättää "coda", jossa molemmat vielä esittelevät osaamistaan – useimmiten jotain vauhdikasta. Tällainen coda on esimerkiksi kuuluisat 32 fouettéta – ballerina tekee toistuvia piruetteja yhdistettynä jalan vauhdinottoliikkeeseen. Miehelle tyypillinen coda on kierros näyttämön ympäri "jeté coupé" -hypyillä ja lopetus vaikkapa "tour en l'air"illa. Jokaisen osion jälkeen yleisö antaa suorituksesta aplodit ja esiintyjät kiittävät.
Pas de deux'tä baletissa voisi verrata oopperoiden aarioihin. Pas de deux'ssä tarvitaan omanlaistaan balettitekniikkaa ja usein sitä harjoitellaankin erillisillä pas de deux -tunneilla. Ballerinan tukeminen tasapainoissa ja pirueteissa sekä erilaiset nostot ovat tyypillisiä pas de deux -liikkeitä.
Tukholman kuninkaallinen musiikkikorkeakoulu
Tukholman kuninkaallinen musiikkikorkeakoulu () on Ruotsin pääkaupungissa Tukholmassa sijaitseva musiikkiin keskittyvä korkeakoulu. Se perustettiin vuonna 1771 Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian konservatoriona. Se itsenäistyi akatemiasta vuonna 1971.
Arresø
Arresø on järvi Tanskan Själlannissa Frederiksværkin itäpuolella. Järvi on pinta-alaltaan Tanskan suurin, 39,87 neliökilometriä.
Järvi laskee Roskilden vuonoon Arresøn kanavan kautta. Tanskalaiset sotilaat ja ruotsalaiset sotavangit aloittivat kanavan rakennustyöt 1717.
Maikki Länsiö
Marja-Helena ”Maikki” Länsiö (12. marraskuuta 1932 Turku – 13. lokakuuta 1996 Turku) oli suomalainen näyttelijä. Hän valmistui Suomen Teatterikoulusta vuonna 1953, ja liittyi heti valmistuttuaan Suomen Kansallisteatterin näyttelijäkuntaan. Vuonna 1965 hän siirtyi Turun Kaupunginteatteriin, josta jäi eläkkeelle vuonna 1988.
Länsiö oli jo ennen teatterikoulua opiskellut musiikkia ja tanssia. Teatterissa hän ansioitui komediennena etenkin Shakespearen näytelmissä sekä opereteissa.
Teatterin lisäksi Länsiö teki noin kymmenen elokuvaroolia, useimmiten avustajana. Hänen ensimmäinen merkittävä ja tunnetuin elokuvaroolinsa oli Löpö komediassa "Kuriton sukupolvi" (1957). Hän esiintyi myös useissa radiokuunnelmissa ja musiikkiohjelmissa. Paitsi näyttelijänä, Länsiö tuli tunnetuksi 1960-luvun alussa yhdessä näyttelijä Esa Saarion kanssa levyttämistään lastenlauluista, joista tunnetuimpia on ”Hottentottilaulu”.
Maikki Länsiö meni vuonna 1955 naimisiin näyttelijä Jussi Jurkan kanssa. Heidän tyttärensä Laura Jurkka (s. 1958) on myös näyttelijä. Myrskyisä avioliitto päättyi eroon vuonna 1966; sen jälkeen Länsiö avioitui näyttelijä Matti Varjon kanssa. Länsiön elämää varjosti alkoholismi. Hän kuoli 63-vuotiaana Turussa vuonna 1996.
Ruotsin kuninkaallinen musiikkiakatemia
Ruotsin kuninkaallinen musiikkiakatemia () on Tukholmassa sijaitseva yksi Ruotsin kuninkaallisista akatemioista. Kuningas Kustaa III perusti sen vuonna 1771. Akatemia on itsenäinen järjestö, jonka tavoitteena on edesauttaa ja tukea musiikin taiteellista, tieteellistä, koulutuksellista ja kulttuurillista kehitystä. Se myöntää apurahoja ja jakaa vuosittain maineikasta Polar Music Prize -palkintoa.
Akatemian vanha talo Blasieholmenin pohjoisrannalla (Nybrokajen 11) on Johan Fredrik Åbomin suunnittelema ja valmistunut 1878. Akatemian hallinto toimii nykyisin viereisellä tontilla, Blasieholmstorgin puolella niin sanotussa Ulkoministerihotellin talossa (Blasieholmstorg 8).
Lelu (Mikronesia)
Lelu on pieni saari Lelu Harbourissa Kosraen saaren itäpuolella Mikronesian liittovaltiossa.
Lelun saari on osa Lelun kuntaa, joka kattaa myös suuren osan Kosraesta. Saaren suurin asutuskeskus on nimeltään Lelu Village.
Polar Music Prize
Polar Music Prize on kansainvälinen musiikkipalkinto, joka annetaan yksittäisille henkilöille, ryhmille tai instituutioille kunnianosoituksena poikkeuksellisen suurista saavutuksista musiikin luomisen ja kehittämisen alalla. Palkinnon myöntää Ruotsin kuninkaallinen musiikkiakatemia. Palkinnon perusti vuonna 1989 Abban manageri Stig Anderson. Palkinto myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1992.
Palkinnonjakotilaisuudet järjestetään Tukholmassa, ja palkinnon ojentaa palkituille Ruotsin kuningas Kaarle XVI Kustaa. Palkinnon suuruus on miljoona Ruotsin kruunua.
Flaamit
Flaamit eli flaamilaiset () ovat noin kuusimiljoonainen etninen ryhmä, josta suurin osa elää Flanderin alueella Ranskassa ja Belgiassa. Lisäksi useita tuhansia flaameja elää Yhdysvalloissa ja Kanadassa.
Flaamit käyttävät arkikielenään flaamia ("Vlaams"), joka käsittää hollannin kielen eteläiseen ryhmään kuuluvat länsiflaamin, brabantin ja limburgin murteet. Sivistyneistö ja kouluopetus, virastot ja kirjallisuus käyttävät varsinaista hollannin kieltä. Etelämurteita puhuvien puhetavassa on hieman ranskalaista pehmeyttä. Alankomaissa puhuttavan hollannin kielen kurkkuäänteistä on hävinnyt kovin terävyys. Esimerkiksi v-kirjainta ei lausuta Belgiassa f:nä toisin kuin Alankomaissa.
Alueen historia monien satojen vuosien kauppayhteyksineen vaikuttaa kieleen; Antwerpenin kaupunkialueella puhuttavan Antwerpenin slangin, "Aantwaarpsin" sanoissa on runsaasti hyvinkin suoria lainoja muun muassa ranskalaisista ja espanjalaisista ilmaisuista.
Flaameilla on ollut voimakkaita kansallisia tavoitteita. Vuonna 1840 syntyi flaamilaisliike, joka toimi alkujaan kirjallisuudessa, mutta myöhemmin saksalaisen miehityshallinnon tukemana aktivistit pääsivät joihinkin tavoitteisiinsa, joista eräänä merkittävimpinä Gentin yliopiston flaamilaistaminen vuonna 1930. 1960-luvulla liike tavoitteli Belgian muuttamista liittovaltioksi ja vuonna 1963 Belgia jaettiin flaamilaiseen Flanderiin, ranskankieliseen Valloniaan ja monikieliseen Brysseliin. Erimielisyydet ryhmien välilä ovat jatkuneet yhä ja Flanderin itsenäisyyttä ajanut Vlaams Blok -puolue kiellettiin 2000-luvun alussa. Sittemmin puolueen linjaa on jatkanut Vlaams Belang -puolue, joka on nationalistinen ja konservatiivinen puolue. Sen keskeisimmät tavoitteet ovat flaamien itsenäisyys ja maahanmuuton vähentäminen.
Useimmat Flanderin asukkaat kokevat olevansa flaameja ja vasta toissijaisesti tai ei ollenkaan belgialaisia. Ensimmäisen maailmansodan aikana flaamit joutuivat palvelemaan Belgian asevoimissa ranskankielisen päällystön alaisuudessa ymmärtämättä komentoja, mikä johti tavanomaista suurempaan mieshukkaan. Toisen maailmansodan aikainen flaamien vilkas rekrytoituminen Saksan SS-joukkoihin oli sekin eräs vastareaktio muun muassa tähän.
Mehmet Dragusha
Mehmet Dragusha (s. 9. lokakuuta 1977, Pristina, Kosovo) on jalkapalloilija, joka edustaa saksalaista 1. FC Magdeburgia. Kansainvälisellä tasolla Kosovon albaaniväestöön kuuluva Dragusha edustaa Albaniaa. Keskikenttäpelaajana pelaava Dragusha on 180 senttimetriä pitkä.
Dragusha on edustanut nykyisen seuransa lisäksi KF Prishtinaa kotimaassaan Kosovossa, NK Mariboria Sloveniassa ja FC Sachsen Leipzigia, Eintracht Trieriä, SC Paderbornia ja SV Elversbergiä Saksassa. Nykyiseen seuraansa hän siirtyi vuonna 2008.
Albanian maajoukkueessa Dragusha on pelannut kymmenen ottelua.
Linköpingin yliopisto
Linköpingin yliopisto () on valtion yliopisto Linköpingissä ja Norrköpingissä, Ruotsissa. Se perustettiin 1967, ja yliopiston arvon se sai vuonna 1975, tehden siitä Ruotsin kuudennen yliopiston. Sillä on neljä eri tiedekuntaa, ja noin 26 500 opiskelijaa sekä 3400 työntekijää. Yliopiston neljä eri kampusaluetta sijoittuvat kolmeen eri kaupunkiin.
Maailman viidensadan huippuyliopiston Shanghai-yliopistovertailussa Linköpingin yliopisto ylsi vuonna 2016 sijaluvulle 301–400. Tämä tarkoitti samalla Ruotsin 9.–10. parhaiten sijoittuneen yliopiston asemaa. THE-yliopistorankingissa yliopisto ylsi sijaluokkaan 301–350.
Klodian Duro
Klodian Duro (s. 21. joulukuuta 1977, Tirana, Albania) on albanialainen 177 senttimetriä pitkä jalkapalloilija, joka edustaa tällä hetkellä kotimaansa pääkaupungista kotoisin olevaa SK Tiranan joukkuetta. Duron pelipaikka on keskikenttäpelaaja.
Ammattilaisuransa vuonna 1996 KS Elbasanissa aloittanut Duro siirtyi SK Tiranaan ensimmäisen kerran jo 1998. Tuolloin visiitti seurassa jäi vuoden mittaiseksi. Hän edusti kotimaassaan myös KS Vllaznia Shkodëria ennen siirtoaan Turkkiin, Samsunsporin riveihin. Duro pelasi Turkissa vuosina 2001-2004, Samsunsporin lisäksi Malatyasporissa ja Caykur Rizesporissa. Loppuvuodesta 2003 hän pelasi kaksi kuukautta Albaniassa KF Partizani Tiranan joukkueessa. Kesällä 2004 Duro muutti Saksaan, jossa hän edusti DSC Arminia Bielefeldiä yhden vuoden ajan ennen paluutaan kotimaahansa syyskuussa 2005.
Albanian maajoukkueessa Duro on pelannut 72 ottelua ja tehnyt niissä yhden maalin. Maajoukkuedebyyttinsä hän teki vuonna 2001.
Stefan Koivikko
Stefan Christian Koivikko (s. 5. lokakuuta 1975 Neumünster, Länsi-Saksa) on suomalainen pikajuoksija. Koivikon äiti on suomalainen ja isä nigerialainen.
Koivikko voitti 100 metrin juoksun Suomen mestaruuden vuonna 2004. Hopealla hän on ollut 2002 ja pronssilla 2001. 200 metrillä hän on ollut toinen vuosina 2002 ja 2003. Koivikko oli mukana vuoden 2002 Euroopan-mestaruuskilpailuissa Münchenissä, jossa hän selvisi 100 metrillä toiselle kierrokselle. Viestimatkoilla Karhulan Katajaisten joukkueessa Koivikko on voittanut kolme SM-kultaa (2002, 2005 ja 2005), yhden hopean (2001) ja neljä pronssia (1999, 2000, 2003 ja 2006). Hän oli myös mukana vuoden 2002 EM-kisojen 4 x 100 metrin viestijoukkueessa. Hallikisoissa Koivikko on voittanut SM-pronssia 60 metrin juoksussa 2001 ja hopeaa 200 metrin juoksussa 2002.
100 metrillä Koivikko juoksi ennätyksensä 10,38 Joensuussa 20. heinäkuuta 2002 (juoksun voitti Markus Pöyhönen ajalla 10,23). Tuloksellaan hän on matkan kaikkien aikojen kuudenneksi nopein suomalainen. 200 metrillä Koivikko on juossut ajan 21,12 (2002). 23. elokuuta 2002 joukkue Tommi Hartonen, Tuomas Näsi, Stefan Koivikko ja Markus Pöyhönen teki Helsingissä 4 × 100 metrin viestissä ajan 39,48, joka on kaikkien aikojen kahdeksanneksi nopein suomalaisaika.
Epävirallisella 150 metrin juoksumatkalla Koivikko juoksi Kotkassa 27. elokuuta 2002 ajan 15,62, joka on Suomen kaikkien aikojen paras aika tällä matkalla.
Seuratasolla Koivikko edusti Karhulan Katajaisia. Häntä ovat valmentaneet Timo-Jussi Talsi ja Asser Pettinen.
Uumajan yliopisto
Uumajan yliopisto () on Ruotsissa, Uumajan kaupungissa sijaitseva yliopisto. Se perustettiin vuonna 1965 ja on siten Ruotsin viidenneksi vanhin yliopisto maan nykyisten rajojen sisäpuolella. Yliopistossa oli vuonna 2012 noin 34 000 oppilasta ja hieman yli 4 000 työntekijää. Tiedekuntia siellä on neljä kappaletta. Yliopisto on Pohjois-Ruotsin suurin yliopisto. Suuri osa yliopiston opiskelijoista ja opettajista on ulkomailta. Vuonna 2011 yliopistossa oli ennätysmäärä opiskelijoita, noin 36 000.
Yliopistoa on johtanut seitsemän eri rehtoria:Nykyisin Uumajan yliopistossa on seuraavat neljä tiedekuntaa:
Lisäksi yliopiston yhteydessä toimii kauppa­korkea­koulu, muotoilu­korkea­koulu ja ravintola­korkea­koulu.
Balettitossut
Balettia tanssittaessa tarvitaan kahdenlaiset balettitossut; pehmeät harjoitustossut ja varvastossut (ns. "kovakärkiset"), joiden kärjet on kovetettu varpaiden kärjillä tanssimista tukemaan.
Pehmeät harjoitustossut ovat kankaasta tai nahasta tehdyt tossut, jotka kiristetään tossun suun nauhakujan avulla niin että ne myötäilevät jalkaa tarkasti ja pitävät jalan oikeassa asennossa. Ne vastaavat periaatteessa tavallisia jumppatossuja. Niiden pohjassa on nahkaiset palat, jotka estävät liukastumisen ja helpottavat erilaisten harjoitusten tekemistä (esimerkiksi piruetit). Pehmeät harjoitustossut sopivat kaikenikäisille tanssijoille. Harjoitustossujen pohjat on hyvä kostuttaa ennen tuntia vedellä, taikka jos balettikoulussa on muita liukasteen estämis aineita, niitä voi käyttää.
Tanssimisen voi aloittaa kovakärkisillä jo n. 3 vuoden harjoittelun jälkeen tai noin 10-vuotiaana. Vartalon hallinnan täytyy olla kehittynyt ja nilkan tarpeeksi vahva ennen kuin saa nousta tossujen kärjille. Alussa varvastossuharjoittelu muodostaa vain pienen osan balettitunnista. Myöhemminkään varvastossuja ei käytetä aina harjoitellessa. Varvastossuilla tanssivat perinteisesti vain naiset, mutta tilapäisesti miehetkin voivat harjoitella niillä vahvistaakseen nilkkojaan. Varvastossuilla tanssiminen on fyysisesti haastavaa ja alussa jopa kivuliasta. Sen takia tossuissa voidaan käyttää pehmusteita, joita on laaja valikoima (mm. silikoni, geeli, vaahtomuovi). Valmiiksi muotoiltujen lisäksi tossuihin voi laittaa esimerkiksi villaa tai paperinenäliinan pehmusteeksi ja täytteeksi, sillä mitä tiiviimmin tossun kärkiosa istuu jalkaterän yksilöllisiin muotoihin sitä parempi sillä on tanssia. Jos tossussa on yhtään tyhjää tilaa, varpaille noustessa tossu ei kunnolla tue jalkaa ja auta varpaita pysymään suorina.
Varvastossuissa on kiinnityksenä nilkan ympärille solmittavat nauhat sekä usein yksilöllisesti myös kuminauha pitämässä tossun kantaosaa paikallaan. Pehmeissä harjoitustossuissa voi myös käyttää nauhoja, mutta usein kätevämpi on pelkkä kuminauhakiinnitys.
Balettitossuja myydään balettitarvikeliikkeissä, joissa myyjien ammattitaitoon kuuluu opastaa sopivien tossujen valinnassa. Varvastossuja on monia erilaisia malleja: eri leveyksiä, jäykkyyksiä, eri mittaisia kärkiosia. Jotta varpailla tanssiminen onnistuisi mahdollisimman mukavasti, on tärkeää löytää juuri omaan jalkaan sopivat tossut. Silti uusia tossuja täytyy vielä pehmitellä ja taivutella, jotta ne muokkautuisivat tanssimiseen sopiviksi.
Huipputossut tehdään yksilöllisesti kullekin tanssijalle ja myös eri baletteihin erityyppisinä: "Joutsenlammen" Musta joutsen tarvitsee tukevat tossut 
kun taas "La Sylphiden" keiju hyppii vähemmän ja tekee enemmän piruetteja mihin sopivat kevyet tossut.
Kun kärkiosa pehmenee ja pohja alkaa joustaa liikaa, ovat tossut loppuun kuluneet. Ammattiballerina saattaa kuluttaa 100-120 paria tossuja vuodessa.
Jacques Delors
Jacques Lucien Jean Delors (s. 20. heinäkuuta 1925 Pariisi) on ranskalainen sosialistipoliitikko (PS), joka toimi Euroopan unionin komission puheenjohtajana vuosina 1985–1995 kaksi peräkkäistä viisivuotiskautta. Delorsin komissio tunnetaan Euroopan sisämarkkinoiden luojana. Samalla unionia laajennettiin hyväksymällä Ruotsin, Itävallan ja Suomen jäsenhakemukset.
Aiemmin urallaan hän on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä 1979–1981 sekä Ranskan valtiovarainministerinä 1981–1983 ja 1983–1984. Ministerinä hän jarrutteli vasemmistohallitusten uudistushalua vaatien säästöpolitiikkaa.
Ranskan sosialistit yrittivät suostutella Delorsia ehdokkaaksi Ranskan vuoden 1995 presidentinvaaleihin, mutta tämä kieltäytyi. Sosialistien ehdokkaaksi valittiin Lionel Jospin, joka hävisi vaalit Jacques Chiracille.
Jacques Delors on 24 yliopiston kunniatohtori ja lukuisien kansainvälisten palkintojen saaja:Delors on myös Rooman klubin jäsen.
Växjön yliopisto
Växjön yliopisto () on valtion yliopisto Växjön kaupungissa, Ruotsissa. Se luotiin 1. tammikuuta vuonna 1999, kun entinen, vuonna 1977 perustettu Växjön korkeakoulu sai yliopiston oikeudet Ruotsin hallitukselta. 1. tammikuuta 2010 Växjön yliopisto ja Kalmarin korkeakoulu yhdistyivät, jolloin uudeksi nimeksi otettiin Linné-yliopisto (Linnéuniversitetet).
Yliopistossa oli noin 15 500 opiskelijaa ja 2 000 opettajaa. Maisterintutkinnon pystyi suorittamaan 20 eri aineessa. Rehtorina toimi viimeisimmäksi prof. Johan Sterte.
Fatmir Vata
Fatmir Vata (s. 19. syyskuuta 1971, Rcesen, Albania) on albanialainen 170 senttimetriä pitkä jalkapalloilija. Saksan Bundesliigassa DSC Arminia Bielefeldin riveissä pelaavan Vatan pelipaikka on keskikenttäpelaaja.
Vata on edustanut urallaan NK Samoboria, FC Vukovaria ja NK Slaven Belupoa Kroatiassa sekä SV Waldhof Mannheimia ja nykyistä seuraansa Saksassa.
Albanian maajoukkueessa Vata on pelannut 17 ottelua, joista ensimmäisen jo vuonna 1996.
Örebron yliopisto
Örebron yliopisto () on valtion yliopisto Örebron kaupungissa Ruotsissa. Yliopisto perustettiin vuonna 1999 yhdistämällä useita paikallisia korkeakouluja. Siellä on noin 17 000 opiskelijaa ja 1 200 työntekijää.
Örebron yliopiston entisiä oppilaita ovat muun muassa jalkapallovalmentaja Sven-Göran Eriksson ja Ruotsin entinen pääministeri Göran Persson. Persson sai vuoden 2005 alussa yliopiston kunniatohtorin arvonimen.
Pietari–Veimar-rata
Pietari–Veimar-rata on Venäjän rataverkkoon kuuluva rautatie Pietarissa ja Leningradin alueella. Se alkaa Pietarin Baltian rautatieasemalta, kulkee läpi Inkerinmaan ja yhtyy Veimarissa Narvan ja Hatsinan väliseen rautatiehen.
Pietari–Pietarhovi-radan rakennustyöt alkoivat jo vuonna 1853, ja rata avattiin liikenteelle 21. kesäkuuta 1857. Valmistuessaan se oli Venäjän neljäs rautatie. Aikaisemmin oli avattu liikenteelle rautatiet Pietarista Tsarskoje Seloon ja Pauluskoihin (1837), Moskovaan (1851) ja osana Pietarin ja Varsovan rataa Hatsinaan (1853). Seuraavalla vuosikymmenellä rautatietä jatkettiin edelleen länteen päin pitkin Suomenlahden etelärannikkoa, ja vuonna 1864 valmistui yhteys Pietarhovista Kaarostaan eli Oranienbaumiin. Radan pituus oli tuolloin 41 kilometriä. Rata päättyi Kaarostan satamaan Kronstadtin satamalaiturin viereen. Vuonna 1872 Pietari–Kaarosta-rautatie yhdistettiin Baltian rautatiehen jolloin Baltian rautatie sai pääteaseman Pietarin kaupunkiin Baltian rautatieasemalle. Rataosan Kaarosta–Yhinmäki rakennustyöt yksiraiteisena ratana aloitettiin vuonna 1912.
Vuonna 1913 Pietarissa muodostettiin Oranienbaumin sähkörautatieyhtiö, jonka tarkoituksena oli sähköistää kaksiraiteinen Pietari–Kaarosta-rataosa. Sähköistystyöt oli tarkoitus käynnistää vuoden 1914 aikana, mutta ensimmäisen maailmansodan puhkeaminen keskeytti ne. Vuonna 1915 päätettiin, että kaikki Pietarin alueelle suunnitellut paikallisrataverkon sähköistystyöt siirretään alkavaksi vasta sodan jälkeen. Venäjän sotilasviranomaiset panivat 1914 alulle Veimarin ja Yhinmäen välisen 108 kilometrin pituisen Kaprion radan rakennustyöt. Rata valmistui liikennöitävään kuntoon jo vuonna 1915, mutta avattiin virallisesti täysin vaunukuormin tapahtuvalle liikenteelle vasta vuonna 1916. Radan viimeinen osuus Kaarostasta Yhinmäelle ja haararata Kattilasta Laukaansuuhun valmistuivat vuonna 1926. Rata on sähköistetty Pietarista Vääskylään asti.
Sähköistys valmistui vuonna 1933 ensimmäisenä Leningradin ja Kaarostan välille. Rataosa oli ensimmäinen sähköistetty rautatie Leningradin alueella. Sähköistystyöt jatkuivat edelleen länteen päin 1970-luvulla, ja vuonna 1974 valmistui Kaarostan ja Vääskylän välinen osuus. Samalla sähköistettiin haararata Lepäsistä Krasnoflotskiin eli Yhinmäen entiselle rantapatterille. Lepäsin ja Yhinmäen patterin välistä rataa on jatkettu Mustalahden kautta Harjavallan ohitse Harjavallanjärven ja Patterilahden (Batareinaja) väliselle kannakselle. Laiturivaihteelta km 80 (Hevaanjoki) on rakennettu sivuraide Sosnovyi Borin ydinvoimalaitokselle. Veimarin kolmioraiteen läntinen yhteysraide on purettu.
Tore André Flo
Tore André Flo (s. 15. kesäkuuta 1973 Stryn, Norja) on norjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Nuoruudessaan Flo pelasi kotikaupunkinsa Strynin harrastejoukkueessa ennen siirtymistään vuonna 1993 pääsarjajoukkue Sogndaliin ja 1994 Tromssaan. Kaudella 1995 hän teki 14 liigamaalia ja hyvien esitystensä ansiosta tuli valituksi myös Norjan maajoukkueeseen, missä hän debytoi saman vuoden lokakuussa ottelussa Englantia vastaan. Vuonna 1996 Flo siirtyi bergeniläiseen Branniin, missä hän teki 26 maalia ja vakiinnutti samalla paikkansa maajoukkueen hyökkääjänä. Vuonna 1997 hän siirtyi puolella miljoonalla eurolla Englannin Valioliigan Chelseaan, missä hän voitti Cup-voittajien Cupin vuonna 1998 ja FA Cupin vuonna 2000 mutta joutui yleisesti ottaen istumaan paljon ajasta vaihtopenkillä.
Vuonna 2000 Flo siirtyi Skotlantiin Rangersiin 12 miljoonalla punnalla. Flon ura Rangersissa alkoi hyvin ja hän teki maalin heti avausottelussaan, mutta siirtyi vuonna 2002 takaisin Englantiin Sunderlandin joukkueeseen, missä pelasi ainoastaan yhden kauden joukkueen pudottua ykkösdivisioonaan. Hänen seuraava seuransa oli italialaisseura AC Siena, missä hän pelasi kaksi kautta ennen siirtymistään takaisin kotimaahansa oslolaiseen Vålerengan joukkueeseen heinäkuussa 2005. Vuonna 2007 Flo siirtyi ilmaiseksi englantilaiseen Leeds Unitediin.
Flo lopetti maajoukkueuransa vuonna 2004 pelattuaan 76 maaottelua ja tehtyään niissä 23 maalia.
Myös Flon veli Jostein ja serkku Håvard olivat maajoukkuetason jalkapalloilijoita.
Valtion taidemuseo
Valtion taidemuseo oli vuosina 1990–2013 toiminut Suomen suurin taidemuseo. Vuoden 2014 alusta alkaen se muuttui Kansallisgalleriaksi.
Valtion taidemuseo muutettiin Jyrki Kataisen hallituksen hallitusohjelman mukaan säätiön ylläpitämäksi Suomen Kansallisgalleriaksi. Valmistelut teki opetus- ja kulttuuriministeriö vuosien 2012 ja 2013 aikana.
Valtion taidemuseon tehtävänä oli viedä eteenpäin kuvataiteen kulttuuriperintöä, vahvistaa oman aikamme visuaalisen kulttuurin merkitystä ja kehittää taidemuseoalaa. Tehtävänä oli myös ylläpitää, hoitaa, kartuttaa ja tehdä tunnetuksi Suomen huomattavinta taidekokoelmaa sekä oman alansa tieto- ja tutkimusarkistoa.
Café Veijon Baari
Café Veijon Baari oli Radiomafiassa vuosina 1993–2002 lähetetty omalaatuisen suomalaisen musiikin ja muun kulttuurin erikoisohjelma. Toimittaja Santtu Luodon ja maisteri Jukka Lindforsin toimittama ohjelma esitteli sitä suomalaisen kulttuurin alaa, mitä useimmat muut pitivät liian rahvaanomaisena. Ohjelman musiikillista antia on kuvailtu esimerkiksi "korpi-iskelmäksi". Artisteina on ollut kaikkea ammattimuusikoista laulaviin koiriin. Ohjelmassa soitetuista kappaleista koostetun levyn kansiteksteissä taiteilija Martti Servo toteaa yks'kantaan: ""Pelottava äänite"".
Monet ohjelmassa esitetyt teokset ovat olleet omakustanteita, jopa kotioloissa kasettinauhurilla äänitettyjä. Luoto kuvailee eräässä haastattelussaan ohjelman musiikillista antia näin: ""Suomessa julkaistaan keskinkertaista iskelmää kauheesti ja se on kamalaa. Mutta sitten kun tulee oikeasti rosoista ja perinteisin esteettisin mittapuin huonoa – koska onhan ne nyt oikeesti huonoja – niin mitä huonommaksi ne tulee, sitä paremmaksi se tulee, täähän on Veijon baarin idis"".
Ohjelmassa toistettiin kappaleiden ja juontojen välissä mölyävän mieslauman lausumia inserttejä kuten ""Olisiko tämä taideteos voinut syntyä muualla kuin Suomessa? Ei!"". Ohjelma päättyi usein seuraavaan litaniaan: