hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Klete Keller
Klete Keller (s. 21. maaliskuuta 1982) on yhdysvaltalainen vapaauimari. Hän syntyi Phoenixissa, Arizonassa, ja on opiskellut ja saanut valmennusta yliopistoilla Etelä-Kaliforniassa ja Michiganissa.
Kesäolympialaisissa Keller saavutti hopeaa 4×200 metrillä ja pronssia 400 metrillä Sydneyssä 2000; kultaa 4×200 metrillä ja pronssia 400 metrillä Ateenassa 2004 sekä kultaa 4×200 m Pekingissä 2008.
Pitkän ja lyhyen radan uinnin maailmanmestaruuskilpailuissa Keller on voittanut uransa aikana neljä kulta-, yhden hopea- ja kolme pronssimitalia. Pan Pacific -kisoissa hän voitti vuonna 2006 Victoriassa kaksi kultaa (200 m & 4×200 m) ja yhden pronssin (400 m).
Bob Gain
Bob Gain (21. kesäkuuta 1929 Akron, Ohio – 14. marraskuuta 2016 Willoughby, Ohio) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän syntyi Ohion Akronissa ja voitti vuonna 1950 Outland-palkinnon pelatessaan yliopistojalkapalloa Kentuckyssä.
Gain pelasi kanadalaisessa joukkueessa, Ottawa Rough Ridersissa, vuonna 1951. Hänen NFL-joukkueenaan oli vuosina 1952–1964 Cleveland Browns.
Gain sai paikan College Football Hall of Famesta vuonna 1980.
Dick Modzelewski
Richard Blair ”Dick” Modzelewski (s. 16. helmikuuta 1931) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän voitti Outland-palkinnon vuonna 1952 pelatessaan yliopistojalkapalloa Marylandissa.
Modzelewskin NFL-joukkueina olivat vuosina 1953–1966 Washington Redskins, Pittsburgh Steelers, New York Giants ja Cleveland Browns. Hän toimi myöhemmällä urallaan valmennustöissä.
Modzelewski pääsi College Football Hall of Fameen vuonna 1993.
Jordan 193
Jordan 193 oli brittiläisen Gary Andersonin suunnittelema auto, jolla Jordan kilpaili kaudella . Autoa ajoivat brasilialainen Rubens Barrichello, italialainen Ivan Capelli, belgialainen Thierry Boutsen, italialainen Marco Apicella, niin ikään Italian kansalainen Emanuele Naspetti ja britti Eddie Irvine. Koska moottoriratkaisu tuli tallin kannalta aivan liian myöhään, 193-auto oli vain päivitys tallin edelliskauden 192-autosta. Auto käytti edelliskauden tapaan Goodyearin renkaita.
Kauden aikana tallissa riehuivat luotettavuusongelmat, mikä johti lopulta yhteensä 17 keskeytykseen. Vauhti aika-ajoissa ja kilpailuissa oli parempaa, minkä seurauksena tallin kuljettajat kamppailivat keskikastin tienoilla. Capelli jätti tallin Brasilian GP:n jälkeen karsiuduttuaan kilpailusta, ja hänen tilalleen pestattiin kokenut Boutsen. Barrichello väläytteli nopeuttaan sateisella säällä ajetussa Euroopan GP:ssa, mutta tekniikka petti kilpailun lopussa hänen ajaessaan kolmannella sijalla. Boutsen lopetti uransa Belgian GP:n jälkeen. Toista autoa ajoi hänen jälkeensä ensin Apicella Italian GP:ssa ja sitten Naspetti Portugalissa. Japanin GP:ssa tallin pistetili viimein aukeni, kun Barrichello ylsi viidenneksi ja debyyttikilpailunsa ajanut Irvine ajoi kuudenneksi.
Japanin GP:sta saavutetuilla kolmella pisteellä Jordan sijoittui valmistajien MM-sarjassa jaetulle kymmenennelle sijalle. Pisteet olivat myös Barrichellon ja Irvinen F1-uran ensimmäiset.
Kuolaaminen
Kuolaamisella tarkoitetaan syljen valumista suun ulkopuolelle. Kuolaaminen johtuu yleensä liiallisesta syljenerityksestä, kyvyttömyydestä pitää sylki suussa tai nielemisvaikeuksista. Joillakin vammaisilla, kuten vaikeasti CP-vammaisilla, ilmenee kuolaamista. Myös jotkin lääkkeet aiheuttavat kuolaamista.
Vauvaikäisillä ja pienillä lapsilla kuolaaminen on yleistä ja voi liittyä esimerkiksi hampaiden kasvuun. Kuolaaminen on usein tahaton reaktio ja siihen mahdollisesti liittyvät ongelmat poistuvat lapselta yleensä viimeistään 6–8 vuoden iässä. Harvoissa tapauksissa kuolaamiseen liitetään hoitotoimia, mutta niiden käyttäminen on mahdollista, mikäli pitkään jatkuvaa kuolaamista ja siihen liittyviä ongelmia ilmenee normaalia pidempään.
Boreadit
Boreadit – Zetes () ja Kalais () – olivat kreikkalaisessa mytologiassa Boreaan ja Oreithyian, Ateenan kuninkaan Erekhtheuksen tyttären, pojat. Apollonios Rhodioksen mukaan heillä oli siivet nilkoissaan.
He olivat mukana argonauttien retkellä, jossa heillä oli tärkeä osa Fineuksen pelastamisesta harpyijoiden kynsistä. Boreadit onnistuivat ajamaan hirviöt tiehensä, mutta Iriksen, joka lupasi, etteivät harpyijat enää ahdisteli Fineusta, pyynnöstä he eivät tappaneet niitä. Kiitoksena pelastajilleen näiden avusta Fineus neuvoi näille, miten nämä pääsisivät purjehtimaan symplegadien ohitse.
Gunther Plaut
Wolf Gunther Plaut CC, O.Ont, (1. marraskuuta 1912 – 8. helmikuuta 2012) oli reformijuutalainen rabbi ja tunnettu juutalaisaiheista kirjoittava tutkija. Hän syntyi Münsterissä, Saksassa, mutta lähti vuonna 1935 pakoon kansallissosialistista hallitusta ja asettui Yhdysvaltoihin.
Plaut, joka valmistui rabbina Hebrew Union Collegesta vuonna 1939, sai Yhdysvaltain kansalaisuuden 31. maaliskuuta 1943. Hän työskenteli pitkään Toronton Holy Blossom Templessä Kanadassa.
Plautista tehtiin Order of Canadan "Officer" vuonna 1978, ja hänet ylennettiin "Companionin" arvoon 1999; hän kuului lisäksi Order of Ontarioon. Hänelle myönnettiin vuonna 1999 myös Saksan Bundesverdienstkreuz. Plaut kuoli 99-vuotiaana helmikuussa 2012
Oreithyia
Oreithyia oli kreikkalaisessa mytologiassa Ateenan kuninkaan Erekhtheuksen ja Praksithean tytär. Hänen veljiään olivat Kekrops, Pandoros ja Metion, ja sisariaan Prokris, Kreusa ja Khthonia.
Boreas, pohjoistuuli, rakastui Oreithyiaan, mutta epäonnistuttuaan kosimisyrityksissään hän päätti ryöstää tämän itselleen puolisoksi. Oreithyian ollessa Ilissos-joella Boreas päätti toteuttaa suunnitelmansa, ja vei tämän mukanaan Traakiaan. Täällä hän verhosi Oreithyian pilviverhoon ja makasi tämän väkisin, koska voima ja väkivalta olivat enemmän pohjoisen myrskytuulen ominaisuuksia.
Oreithyia synnytti Boreaalle kaksi tytärtä, Khionen ja Kleopatran, sekä kaksi siivekästä poikaa, Kalaiksen ja Zeteen, jotka tunnetaan boreadeina.
Lincoln Alexander
Lincoln MacCauley Alexander PC, CC, OOnt, CD, QC, (21. tammikuuta 1922 – 19. lokakuuta 2012) oli kanadalainen Progressive Conservative Party -puoluetta edustanut poliitikko, joka toimi parlamentin jäsenenä (1968–1980), työministerinä (1979–1980) ja Ontarion varakuvernöörinä (1985–1991).
Alexander syntyi Länsi-Intiasta tulleille siirtolaisvanhemmille Torontossa ja palveli Kanadan kuninkaallisissa ilmavoimissa toisessa maailmansodassa. Hänelle myönnettiin Kanadan korkein kunniamerkki, "Companion"-luokan Order of Canada.
Poliittisen uransa jälkeen Alexander työskenteli Guelphin yliopiston rehtorina Ontariossa vuosina 1991–2007.
Henry N. R. Jackman
Henry Newton Rowell Jackman O.C., O.Ont (s. 10. kesäkuuta 1932) on kanadalainen poliitikko, joka toimi Ontarion varakuvernöörinä (1991–1997) ja Toronton yliopiston rehtorina (1997–2003). Hän syntyi Torontossa.
Sen lisäksi, että Jackmanista tehtiin vuonna 2000 Order of Canadan "Officer", hän on kuulunut Order of Ontarioon vuodesta 1998. Hänen sisarensa Nancy Ruth on senaatin jäsen. Myös isä, Harry Jackman, istui 1940-luvulla edustajainhuoneessa.
Cal Jones
Calvin Jack ”Cal” Jones (7. helmikuuta 1933 – 9. joulukuuta 1956) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen ja kanadalaisen jalkapallon pelaaja. Hän voitti vuoden 1955 Outland-palkinnon pelatessaan yliopistojalkapalloa Iowassa; Iowa Hawkeyes on jäädyttänyt hänen pelipaitansa numeron (62).
Jones pelasi Kanadan Winnipeg Blue Bombersissa ennen kuolemaansa lento-onnettomuudessa 23-vuotiaana. Hänet kelpuutettiin College Football Hall of Fameen postuumisti vuonna 1980.
Alex Karras
Alexander George ”Alex” Karras (15. heinäkuuta 1935 – 10. lokakuuta 2012) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, showpainija ja näyttelijä. Hän pelasi Detroit Lionsissa vuosina 1958–1962 ja 1964–1970.
Karras syntyi kreikkalaissyntyiselle lääkäri-isälle Garyssä, Indianassa. Hän voitti vuoden 1957 Outland-palkinnon, tuli nimitetyksi NFL:n 1960-luvun vuosikymmenjoukkueeseen ja sai vuonna 1991 paikan College Football Hall of Famessa.
Näyttelijänä Karras esiintyi muun muassa Taylor Hackfordin elokuvassa "Kaikki pelissä" (1984) sekä television tilannekomediasarjassa "Webster" (1983–1989).
Ærø
Ærø on Tanskan saari Vähä-Beltissä Fynin eteläpuolella ja sillä sijaitseva samanniminen kunta. Sen suurimmat taajamat ovat Marstal, Ærøskøbing ja Søby.
Saarelta on neljä lauttayhteyttä Fyniin, Jyllantiin ja Langelandiin. Siellä sijaitsee myös lentokenttä sekä paikallinen sairaala.
Saarelta on löytynyt 11 000 vuotta vanhoja nuolenpäitä sekä muinaisia hautapaikkoja ja puolustusrakennelmia, joita on rakennettu pohjois-Saksan rannikolla asuneita ja saarelle ryöstöretkiä tehneitä Vendejä vastaan.
Valdemar I valtasi Rygenin linnan piispa Absalonin retken yhteydessä 1167. Vendit jatkoivat hyökkäilyjään, mutta saarella oli nyt hyviä puolustusvarustuksia, kuten Søbygårdin muurit, Gråstenin linna ja Stokkebyn muurit. Samoihin aikoihin saari siirtyi Tanskan kuninkaan henkilökohtaisseen omistukseen. Vuonna 1232 Brandenburgin markiisi sai saaren haltuunsa myötäjäisinä. Markiisiaika kesti vuoteen 1315, jolloin eräs kuninkaan ritareista, Laurids Jonsen, sai saaren lahjaksi. Vuonna 1331 saari tuli kreivi Gerhardin haltuun ja pysyi aina vuoteen 1864 Slesvigin ylimystön käsissä. Vuonna 1634 saari jakautui neljään osaan ja vuotta myöhemmin se muodosti kolme herttuakuntaa. Se säilyi tanskalaisten käsissä myös vuoden 1864 jälkee, jolloin Saksa valtasi naapurisaari Alsin.
Vuonna 1864 yhteydet Slesvigiin katkesivat ja saari tuli jälleen kruunun alaiseksi. Ensimmäinen maailmansota tiesi loppua saaren kukoistavalle purjelaivatuotannolle. Toisen maailmansodan aikana 80 saarelaista, pääosin Marstalista, menetti henkensä. Merenkulku kuitenkin jatkui ja edelleen saarella sijaitseva telakka on suurin työnantaja.
Saarella aiemmin sijainneet Marstalin ja Ærøskøbingin kunnat yhdistyivät Ærøn kunnaksi 1. tammikuuta 2006.
Spec Sanders
Orban Eugene ”Spec” Sanders (26. tammikuuta 1918 Temple, Oklahoma – 6. heinäkuuta 2003 Lawton, Oklahoma) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja.
Sandersin ammattilaisjoukkueina olivat New York Yankees (All-America Football Conference, 1946–1948) ja New York Yanks (National Football League, 1950). Hänet valittiin ainoalla NFL-kaudellaan liigan tähdistöotteluun, Pro Bowliin.
École polytechnique
École polytechnique on yksi Ranskan tunnetuimmista insinöörien koulutuslaitoksista. Se on toiminut suurimman osan historiastaan Pariisissa tai sen lähiympäristössä, vuodesta 1976 alkaen Palaiseaussa. Ensimmäiset naisopiskelijat otettiin vuonna 1972.
Tämä teknillisen korkeakoulutuksen esikuvana toiminut instituutio perustettiin vuonna 1794 nimellä Yleisten töiden keskuskoulu. Eräs perustamisen aktiivisimmista taustavaikuttajista oli Gaspard Monge, joka oli nuorena toimiessaan sotilasoppilaitoksen piirtäjänä keksinyt erityisesti tekniikan kehitykselle tärkeän matematiikan alan, deskriptiivisen geometrian.
Perustamisestaan lähtien École polytechnique on ollut erityisasemassa muihin korkeakouluihin verrattuna. 1900-luvun puolivälistä asti sitä on kutsuttu lisänimellä X, joka juontuu opintojen matematiikkapainotuksesta.
École polytechnique on ollut perinteisesti väylä Ranskan yhteiskunnan merkittävimpiin asemiin. Sen entiseen opiskelijakuntaan mahtuu niin poliitikoita, upseereita, tutkijoita kuin elinkeinoelämän vaikuttajiakin. Melkein kaikki 1800-luvun merkittävät matemaatikot opettivat myös École polytechniquessa tai sen yhteyteen perustetussa École normalessa. Pariisin yliopiston merkitys matematiikan kehityksen kannalta oli 1700- ja 1800-luvuilla vähäinen.
École polytechnique oli sotilaslaitos aina vuoteen 1970 asti. Nykyisin se on Ranskan puolustusministeriön suoraa tukea nauttiva julkinen koulutus- ja tutkimuslaitos.
Koulu on myöntänyt insinööritutkintoja vuodesta 1937. Nykyinen koulutus on joko maisteri- (vuodesta 2005) tai tohtoritasoista (vuodesta 1985). Kun alkuperäisen todistuksen otsikkona oli d'ingénieur "diplômé de l'École polytechnique", tutkinnon suorittaneita nimitetään polyteknikoiksi, ). École polytechnique kuuluu nykyisin osana kokonaisuuteen nimeltään ParisTech.
The Times Higher Education Supplementin julkaiseman vuoden 2007 rankingin mukaan École polytechnique on maailman 28. paras korkeakoulu. Vuoden 2007 Shanghain listalla sen sijoitus on puolestaan 203–304.
École polytechniquen pääsykokeet tunnetaan erittäin vaativina.
Kathleen Ollerenshaw
Dame Kathleen Ollerenshaw DBE (1. lokakuuta 1912 Manchester – 10. elokuuta 2014 Didsbury) oli brittiläinen matemaatikko ja Konservatiivipuolueen poliitikko. Hän oli lapsuudestaan saakka kuulovammainen.
Ollerenshaw valmistui matematiikan tohtoriksi Oxfordin yliopistosta vuonna 1945. Hän osallistui osa-aikaisen opetustoimen ohella aktiivisesti Manchesterin kunnallispolitiikkaan ja toimi kaupungin pormestarina.
Hän sai kaksi lasta: vuonna 1941 syntyneen pojan, Charlesin, sekä vuonna 1946 syntyneen tyttären, Florencen.
Ollerenshawista tehtiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan "Dame" vuonna 1970, ja hän toimi Manchester Statistical Societyn puheenjohtajana 1979–1981. Hänet tunnettiin myös harrastajatähtitieteilijänä.
Lapinhilpi
Lapinhilpi ("Arctagrostis latifolia") on pohjoisten arktisten alueiden ja vuoristojen heinäkasvi. Suomessa laji on rauhoitettu, ja sitä tavataan erittäin harvinaisena Lapissa.
Lapinhilpi on monivuotinen, tanakka ja kasvaa 40–80 senttimetriä korkeaksi. Juurakko on paksu. Korsilehdet ovat 5–10 millimetriä leveitä ja 5–15 cm pitkiä, litteitä ja pitkäsuippuisia. Ylimmän lehden lapa on tuppeaan lyhyempi. Kieleke on 5 mm pitkä ja risalaitainen. Röyhy on kellanvihreä-sinipunainen, 8–12 cm pitkä, kapeahko ja lyhythaarainen. Kaleet ovat selvästi ulkohelvettä lyhyempiä. Ulkohelve on karheakarvainen ja vihneetön. Lapinhilpi kukkii Suomessa heinäkuussa.
Lapinhilpi muistuttaa nopeasti katsoen ruokohelpeä ("Phalaris arundinacea") tai lapinkastikkaa ("Calamagrostis lapponica"), mutta toisin kuin edellä mainituilla, lapinhilven kaleet ovat selvästi ulkohelvettä lyhyempiä.
Lapinhilpeä tavataan lähes koko pohjoisella arktisella vyöhykkeellä ja siitä etelämmäs työntyvillä vuoristoseuduilla Pohjois- ja Itä-Euroopassa, Siperiassa, Mongoliassa ja Kanadassa. Pohjoismaissa lajia on tavattu vain Norjan Itä-Ruijassa ja Suomen Lapista. Suomesta lapinhilpi löydettiin ensimmäisen kerran vasta vuonna 1968 Sodankylästä ja myöhemmin Kittilästä ja Sallasta. Lapinhilpi lienee levinnyt Suomeen jääkauden lopussa.
Lapinhilpi kasvaa turve- ja muta-alustoilla lähteisillä, tihkuisilla tai tulvaisilla paikoilla. Suomessa laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi, ja se on rauhoitettu. Sitä on tavattu seitsemästä paikasta, joista useimmat ovat Natura-kohteita.
David Wills
David Wills (s. 28. syyskuuta 1970 New Jersey) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä ja DJ, joka on työskennellyt enimmäkseen 4Kidsillä.
Wills aloitti uransa DJ:nä Collegessa, jota hän jatkaa edelleen ääninäyttelyn ohella. Wills toimii DJ:nä radiokanaville, kuten Sirius Disorder, Sirius Satellite Radiolla ja The Spectrumilla. Hän teki ensimmäisiä äänirooleja 1990-luvulla Celebrity Deathmatchiin ja G.I. Joeen. 2000-luvulla Wills on tehnyt enimmäkseen dubbausrooleja animesarjoihin työskenneltyään 4Kidsillä, mutta on edelleen tehnyt alkuperäisiä äänirooleja muun muassa Teini-ikäisiin mutanttininjakilpikonniin ja Eläköön Pinataan. Hän oli myös Silppurin sarjakuvaversion roolissa Turtles Forever elokuvan lopussa.
Naisen asema
Naisen asema (alkuteos "The Subjection of Women") on filosofi ja taloustieteilijä John Stuart Millin vuonna 1869 ilmestynyt teos sukupuolten välisestä tasa-arvoisesta asemasta lain edessä. Millin puoliso Harriet Taylor Mill avusti kirjan kirjoittamisessa.
Teos ilmestyi suomeksi vuonna 1910 nimellä "Naisen asema", ja sen on suomentanut Lyyli Vihervaara. Alkuteoksen nimeä vastaisi paremmin nimi "Naisten alistamisesta". Näköispainos teoksesta on ilmestynyt vuonna 2004.
Kasvot (elokuva)
Kasvot () on Ingmar Bergmanin käsikirjoittama ja ohjaama ruotsalainen elokuva vuodelta 1958.
Hypnoosia harjoittava taikuri Albert Emanuel Vogler (Max von Sydow) saapuu Tukholmaan mukanaan vaimo (Ingrid Thulin), äidinäiti (Naima Wifstrand), apuri Tubal (Åke Fridell) sekä kuolemansairas ryysyläinen, joka löytyi harhailemasta metsissä. Seurue majoittuu konsuli Egermanin (Erland Josephson) tilalle Södermalmiin. Isäntäparin vieraina asuvat myös lääkärineuvos Vergéus (Gunnar Björnstrand) sekä poliisimestari (Toivo Pawlo) vaimoineen, joiden voi sanoa edustavan raitista, arvovaltaista ja tieteellisesti koulutettua yhteiskuntaluokkaa – eivätkä he usko Voglerin taikatemppuihin lainkaan.
Elokuva sai tuomariston erikoispalkinnon Venetsian elokuvajuhlilla 1959.
Fujijoki
Fujijoki ( tai "Fujigawa") on joki Japanissa. Se virtaa Yamanashin prefektuurista Shizuokaan saakka. Joki on 128 km pitkä, ja sen valuma-alueen pinta-ala on 3 990 km². Fuji on yksi Japanin kolmesta arvostetuimmasta joesta (muut kaksi ovat Mogami ja Kuma).
Naisen naamio – Persona
Naisen naamio – Persona (myös "Persona – naisen naamio"; ), on vuonna 1966 ensi-iltansa saanut ruotsalainen draamaelokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Ingmar Bergman. Sen pääosissa ovat Bibi Andersson ja Liv Ullmann. Elokuva kertoo nuoresta sairaanhoitajasta nimeltä Alma (Andersson) ja hänen potilaastaan, näyttelijä Elisabet Volgerista (Ullmann), joka on yllättäen lakannut puhumasta. Hoitaessaan Elisabetia, Alman alkaa olla vaikea erottaa itseään potilaastaan.
"Persona" sai teatteriensi-iltansa 31. elokuuta 1966, mutta sen virallinen ensi-ilta pidettiin 18. lokakuuta 1966 Spegeln-teatterissa, Tukholmassa. Suomen ensi-ilta pidettiin 28. huhtikuuta 1967 Elysee-teatterissa, Helsingissä.
Elisabeth Voglerilla (Liv Ullmann) on näennäisesti kaikkea: hän on menestyksekäs näyttelijätär, onnellisesti naimisissa ja pienen pojan äiti. Kaikesta huolimatta hän on yllättäen lopettanut puhumisen esiinnyttyään näytelmässä "Elektra". Muuten täysin terve nainen on valinnut hiljaisuuden. Hän ei vastaa kysymyksiin tai puhutteluun, hiljaisuus on hänen naamionsa. Hän muuttaa eristetylle saarelle yhdessä sairaanhoitajatar Alman (Bibi Andersson) kanssa. Erilaisten tilanteiden kautta kaksi naista lähentyvät ja heidän välilleen syntyy vahva luottamus. Niin vahva, että heidän henkilöllisyytensä alkavat hiljalleen sekoittua keskenään.
Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa teki kukin luettelon kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja "Persona" oli mukana heistä kahdeksan listalla. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Personan" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti sen kaikkien aikojen kuudenneksi parhaaksi ei-englanninkieliseksi elokuvaksi.
Lindesnes
Lindesnes on Norjan kunta Länsi-Agderin läänissä, jossa sijaitsee Norjan mannermaan eteläisin piste () Lindesnesin majakalla. Kunnan hallinnon keskustaajama on Vigeland. Kunnan rajanaapureita ovat lännessä Lyngdal, pohjoisessa Audnedal ja idässä Marnardal ja Mandal. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Lindesnesin kunnassa oli 4 796 asukasta.
Lindesnesin kunta muodostettiin vuonna 1964 Spangereidin, Vigmostadin ja Sør-Audnedalin kuntien yhteenliittymänä.
Spangereid-kanavan avaaminen kesällä 2007 aiheutti Norjan valtion karttalaitoksen () mukaan Norjan mannermaan eteläisimmän paikan siirtymisen Lindesnesin majakalta Mandalin kuntaan, "Odden"iin, koska majakkaniemestä tuli saari. Yleisö ja muun muassa kunnanjohtaja Ivar Lindal protestoivat asiaa lehdistössä. Helmikuussa 2008 karttalaitos pyörsi mielipiteensä ja totesi, että kanavasta huolimatta Norjan mannermaan eteläisin piste kuuluu edelleen Lindesnesin majakalle.
Fernet-Branca
Fernet-Branca on italialainen, katkeroiden ryhmään kuuluva alkoholijuoma. Fernet-Brancan väri on voimakkaan tummanruskea ja sen tuoksu aromaattinen. Fernet-Brancan valmistamiseen käytetään 27 eri yrttiä ja maustetta, muun muassa mirhaa, raparperia, kamomillaa, kardemummaa, aloeta ja sahramia. Fernet-Brancaa valmistaa milanolainen Fratelli Branca -yhtiö.
Juoman kehitti Bernardino Branca vuonna 1845. Siitä tuli aluksi suosittu juomasekoitusten osa. Myöhemmin sitä on nautittu sellaisenaan digestiivinä.
Sean Schemmel
Sean Schemmel (s. 21. marraskuuta 1968 Waterloo, Iowa) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä ja ohjaaja.
Schemmel aloitti uransa nukketeatterin parissa ja siirtyi ääninäyttelemisen pariin vuonna 1999 ja on useimmiten tehnyt äänirooleja animeen, joista hänen tunnetuin ja pitkäaikaisin ääniroolinsa on Dragon Ball -sarjoista ja -elokuvista tuttu Goku. Schemmelin on dubbausroolien lisäksi tehnyt alkuperäisrooleja muun muassa Kappa Mikeyyn, Teini-ikäisiin mutanttininjakilpikonniin, Eläköön Pinataan ja Chaoticiin.
Hän on myös tehnyt ohjaustöitä animesarjojen parissa NYAV Postille ja entisenä muusikkona Schemmel pitää myös eletronisen musiikin säveltämisestä.
Ernst Palmén (eläintieteilijä)
Ernst Philip Palmén (22. huhtikuuta 1916 Helsinki – 1. huhtikuuta 1991 Helsinki) oli suomalainen eläintieteilijä.
Palmén toimi 1955–1978 Helsingin yliopiston eläintieteen professorina. Hän toimi Helsingin yliopiston rehtorina vuosina 1973–1978 ja kanslerina vuosina 1978–1983.
Hän kuului vapaaherralliseen Palménin sukuun. Hänen isoisänsä oli historiantutkija, Helsingin yliopiston professori ja valtioneuvos Ernst Gustaf Palmén.
Luettelo Helsingin yliopiston suomen kielen lehtoreista ja professoreista
Luettelo Helsingin yliopiston suomen kielen lehtoreista ja professoreista
Helsingin yliopiston suomen kielen opetus alkoi 1828 perustetulla suomen kielen lehtorin viralla. Ensimmäinen suomen kielen professuuri perustettiin vuonna 1850.
Suomalaisen filologian apulaisen virka I perustettiin vuonna 1913 ja virka II vuonna 1959. Toisen maailmansodan jälkeen yliopiston virkanimityksiä uudistettiin, ja "apulaisesta" tuli apulaisprofessori. Vuonna 1998 kaksi apulaisprofessorin virkaa muutettiin professorin viroiksi. Vuonna 2008 virka I muutettiin suomen kielen professorin viraksi.
Fry &amp; Laurie
Fry & Laurie on Stephen Fryn ja Hugh Laurien muodostama koomikkopari. Pari esiintyi aktiivisimmin 1980- ja 1990-luvulla. He tapasivat vuonna 1980 opiskellessaan Cambridgen yliopistossa. Duon tunnetuin yhteinen tv-sarja oli "Kyllä Jeeves hoitaa", jossa Laurie näytteli aatelismies Bertie Woosteria ja Fry tämän hovimestaria Jeevesiä.
Saima (lehti)
Saima oli Kuopiossa 4. tammikuuta 1844 – 31. joulukuuta 1846 ilmestynyt ruotsinkielinen lehti, jota julkaisi J. V. Snellman.
Lehti oli linjaltaan yhteiskuntakriittinen, ja sen artikkelit käsittelivät talouskysymyksiä, kasvatusta ja kansallista aktivointia. Lehden kautta Snellman kävi polemiikkia etenkin Topeliuksen Helsingfors Tidningarin kanssa. Hän harrasti siinä lehtikritiikkiä. Yhteiskunnallisten artikkeleiden ohella lehdessä oli myös kaunokirjallisia tekstejä.
Snellman vaati lehdessä suomen kielen aseman kohottamista. Sosiaalipolitiikka kuului myös hänen aiheisiinsa. Snellmanin yhteiskunnallisia näkemyksiä kuvastaa kirjoitus numerossa 9:
Saiman näytenumero ilmestyi 1843, ja se jaettiin "Finlands Allmänna Tidning"in (nykyisen Virallisen lehden edeltäjän) mukana. Seuraavan vuoden alusta se ilmestyi kerran viikossa torstaisin. Lehden levikki oli alusta pitäen laaja, 700 tilaajaa eri puolilta maata. Se oli toiseksi suosituin lehti Virallisen lehden jälkeen. Lehti painettiin kuopiolaisessa Karstenin kirjapainossa. 
Lehti joutui useasti sensuurin hampaisiin, ja loppuvuodesta 1846 se vihdoin sensuurin päätöksellä lakkautettiin radikaaliutensa vuoksi. Sen seuraajaksi Snellman perusti Elias Lönnrotin tuella Litteraturblad för allmän medborgerlig bildning -nimisen lehden.
Sergei Afanasjev
Sergei Aleksandrovitš Afanasjev (, 30. elokuuta 1918 – 13. toukokuuta 2001) oli neuvostoliittolainen insinööri, joka kuului maan puolustusväline- ja avaruusteollisuuden johtajiin ja toimi yleisen koneenrakennuksen ministerinä.
Afanasjev syntyi Klinissä, joka on Moskovan alueella. Hän valmistui Bauman-instituutista ilmeisesti toisen maailmansodan aikana. Hän pääsi kommunistiseen puolueeseen vuonna 1943.
1940- ja 1950-luvulla hän toimi muun muassa rakettien suunnittelussa mahdollisesti yhteistyössä Sergei Koroljovin kanssa. 1950-luvun jälkipuolella Afanasjev toimi johtotehtävissä Leningradissa ja 1960-luvun alussa hän toimi Venäjän neuvostotasavallan ministerineuvoston varapuheenjohtajana.
Afanasjev nimitettiin ministeriksi vuonna 1965 perustettuun yleisen koneenrakennuksen ministeriöön. Hän toimi tässä tehtävässä vuoteen 1983. Hän pääsi uuden ministeriön johtajana yhdistämään puolustusteollisuutta ja sen alaisia suunnittelutoimistoja ja laboratorioita.
Häntä kutsuttiin johtomiesten yksityiskeskusteluissa jostain syystä ”ensimmäiseksi avaruusministeriksi” vaikka Neuvostoliiton avaruusalan loi puolustusministeriön puolella Dmitri Ustinov jo paljon aiemmin.
Afanasjevin päätyö oli kuitenkin varusteluteollisuuden ohjaaminen. Eisenhowerin ja Kennedyn hallinnot olivat rakentaneet Yhdysvalloille kymmenkertaisen määrän ydinaseita verrattuna Neuvostoliiton ydinasemäärään. Afanasjevin ministeriö tasoitti tämän epätasapainon: 1980-luvun alussa Neuvostoliitolla oli yli 1 400 ICBM-ydinohjusta siiloissa ja 1 000 sukellusveneohjusta.
Afanasjev osallistui hallinnollisesti Neuvostoliiton miehitetyn avaruusohjelman alusten (Saljut, Mir, Buran, Energija) toteutukseen, joista viimeiset kaksi toteutettiin huomattavin suurin kustannuksin.
Yleisen koneenrakennuksen ministeriön johtamien teollisuuslaitosten tuotantoon kuuluivat myös esimerkiksi televisiot, jääkaapit ja muut kodinkoneet. Afanasjevin on väitetty tasapainottaneen eri alojen vaatimuksia, mutta lopputulos – kansantalouden hyytyminen 1980-luvulla sotatalouden taakan alle sekä kulutus- ja kestokulutustavaroiden krooninen pula – ei puhu tämän puolesta.
Vuonna 1983 Afanasjev nimitettiin raskaiden koneiden ja liikennevälineiden ministeriön johtoon, jossa hän toimi vuoteen 1987. Vuosina 1988–2001 hän toimi konsulttina Energia-yhtymässä.
Afanasjev sai kahdesti sosialistisen työn sankarin palkinnon ja seitsemän Leninin kunniamerkkiä. Hänet on haudattu Moskovan Novodevitšin hautausmaalle.
Jelena Rudkovskaja
Jelena Grigorjevna Rudkovskaja (, s. 21. huhtikuuta 1973) on valkovenäläinen entinen uimari ja olympiavoittaja. Hän edusti ennen kotimaansa itsenäistymistä Neuvostoliittoa sekä Itsenäisten valtioiden yhteisöä. Hän voitti olympiakultaa 100 metrin rintauinnista, sekä pronssia 4 × 100 metrin sekauintiviestistä Barcelonasta 1992. Lisäksi hän voitti urallaan kaksi Euroopan-mestaruutta sekä yhden pronssin.
Saljut 1
Saljut 1 (, suom. "Kunnialaukaus 1") oli maailman ja Neuvostoliiton ensimmäinen avaruusasema. Saljut-avaruusasemaohjelman asema laukaistiin avaruuteen 19. huhtikuuta 1971 Baikonurin avaruuskeskuksesta kolmivaiheisella Proton-kantoraketilla.
Saljut 1 -avaruusaseman kehitystyö lähti liikkeelle jo vuonna 1969, jolloin avaruuteen suunniteltiin sotilaallista Almaz-avaruusasemaa. Avaruusaseman kylkeen maalattiin sen suunniteltu nimi "Zarya". Pian ennen laukaisua kuitenkin todettiin kiinalaisilla olevan kehitteillä samanniminen sotilaallinen avaruusalus. Maailman ensimmäiselle avaruusasemalle päätettiin siten antaa nimeksi Saljut.
Rakenteeltaan Saljut 1 oli lieriömäinen, jonka sivuilla olivat aurinkopaneelit. Sen pituus oli 14,4 m ja halkaisija 4,15 m. Avaruusaseman kokonaismassa oli 18500 kg. Se laukaistiin Maata kiertävälle radalle noin 200 km korkeuteen radalle, jonka inklinaatio oli 51,6 astetta. Myöhemmin rataa nostettiin noin 300 km korkeuteen. Avaruusaseman kiertoaika maapallon ympäri oli 88,5 minuuttia.
Saljut 1 -avaruusasemalle laukaistiin sen ensimmäinen miehistö 22. huhtikuuta 1971 eli pian avaruusaseman laukaisun jälkeen. Miehistöä kuljettanut Sojuz 10 -alus telakoitui avaruusasemaan 24. huhtikuuta. Telakointiportti ei suostunut yrityksistä huolimatta avautumaan. Sojuz 10 -alus oli kiinnittyneenä avaruusasemaan 5,5 tuntia. Aluksen miehistöineen piti palata takaisin Maahan 24. huhtikuuta 1971.
Avaruusasemalle laukaistiin uusi miehistö Sojuz 11 -aluksen mukana 6. kesäkuuta 1971. Tällä kertaa telakointi onnistui ja miehistö ehti olla avaruusasemalla 23 päivän ajan. Sojuz 11 -alus irtautui avaruusasemasta 29. kesäkuuta 1971. Paluun yhteydessä sen miehistö kuoli moduulin venttiilivian vuoksi.
Saljut 1 -avaruusaseman alasajoa alettiin valmistella syyskuussa 1971. Ilmakehän kitka alkoi pakottaa avaruusaseman rataa yhä alemmas. Saljut 1 tuhoutui ilmakehässä Tyynen Valtameren yläpuolella 11. lokakuuta 1971.
Minttu sekä Ville
Minttu sekä Ville on Veikko Samulin säveltämä ja Raul Reimanin sanoittama kappale. Kappaleen tunnetuin esittäjä on Jonna Tervomaa, joka osallistui kappaleella vuoden 1983 Syksyn sävel -laulukilpailuun, ja voitti kilpailun 61 333:lla yleisöäänellä.
Kappale nousi loppuvuodesta 1983 Suomen singlelistojen kärkeen. Se oli marras- ja joulukuussa 1983 suomalaisten levyautomaattien soitetuin kappale.
Kappale kertoo Minttu- ja Ville-nimisistä nuorista, jotka rakastuvat toisiinsa. Rakkaus kuitenkin tuo arkipäivään myös ongelmia, kuten syömättömyyttä.
Mike Pollock
Michael B. Pollock (s. 9. maaliskuuta 1965 New Hyde Park, New York) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka on työskennellyt enimmäkseen 4Kidsin tuotannoissa.
Pollock opiskeli näyttelemistä Brooklynissä ja esiintyi teatterissa 1990-luvulla, jonka jälkeen hän siirtyi radioon. Samalla Pollock teki muun muassa mainosjuontoja televisioon muun muassa Burger Kingille ja HBO:lle ennen siirtymistään animaatioihin 2000-luvulla. Hän päätyi alalle vastattuaan 4Kidsin lehtimainoksiin, jossa haettiin uusia ääniä.
Animaatioiden ohella Pollock tekee edelleen mainosjuontoja muun muassa 4Kids TV:lle. 4Kidsin myötä hän on tehnyt alkuperäisiä, sekä dubbausrooleja animaatioihin, kuten The Weekenders, Pokémon, Sonic X, Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat, Yu-Gi-Oh! – elokuva, Yu-Gi-Oh! GX, Eläköön Pinata ja Huntik.
25 Years On (kokoelma)
25 Years On on Hawkwind-yhtyeen 25-vuotisjuhlan kunniaksi julkaistu neljän CD:n kokoelma-boksi. Se sisältää kappaleita virallisilta albumeilta sekä myös harvinaisempaa materiaalia. Kokoelman julkaisi amerikkalainen Griffin Music-yhtiö joka julkaisi 1990-luvulla Hawkwindin materiaalia Yhdysvalloissa Dave Brockin suostumuksella. Boksin mukana tuli Michael Butterworthin novelli "Ledge Of Darkness" sekä "Further Extracts From The Hawkwind Log"-niminen kirjanen. Kokoelman levyt on myöhemmin julkaistu yksittäisinä CD:inä.
Geraldine Chaplin
Geraldine Leigh Chaplin (s. 31. heinäkuuta 1944 Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat) on brittiläis-yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on koomikko Charles Chaplinin ja tämän neljännen vaimon Oona O’Neillin vanhin tytär.
Chaplin syntyi Santa Monicassa, Kaliforniassa vanhempiensa ensimmäiseksi yhteiseksi lapseksi. Hänellä oli myös kaksi velipuolta isänsä edellisestä avioliitosta sekä seitsemän nuorempaa sisarusta.
Hän näytteli ensimmäisen kerran elokuvissa seitsemänvuotiaana, jolloin hän esiintyi pienessä roolissa isänsä elokuvan "Parrasvalot" (1952) avauskohtauksessa. Vuonna 1953 perhe muutti Los Angelesista pieneen Corsier-sur-Veveyn kylään Sveitsiin, missä Chaplin lähetettiin opiskelemaan katoliseen sisäoppilaitokseen.
Chaplin haaveili balettitanssijan urasta, ja pääsikin 16-vuotiaana opiskelemaan Royal Ballet Schooliin Lontooseen. Valmistuttuaan hän muutti Pariisiin, mutta havaitsi pian olevansa balettitanssijana vain keskinkertainen. Työskenneltyään hetken sirkuksessa hän päätti omien sanojensa mukaan hyödyntää kuuluisaa sukunimeään ja ansaita rahaa näyttelemällä elokuvissa. Hänen ensimmäinen roolinsa oli Jean-Paul Belmondon vastanäyttelijänä komediassa "Raha on valttia" (1965). Chaplin kuitenkin huomasi pitävänsä näyttelemisestä, ja päätti luoda siitä uran. Hänen läpimurtoroolinaan pidetään Tanyan roolia David Leanin elokuvassa "Tohtori Živago" (1965), mistä hän sai myös ensimmäisen Golden Globe -ehdokkuutensa. Vuonna 1967 Chaplin näytteli ensimmäisen kerran teatterissa ja esiintyi Lillian Hellmanin näytelmässä "The Little Foxes" Broadwaylla.
Chaplin puhuu äidinkielensä englannin lisäksi sujuvasti myös ranskaa ja espanjaa, ja hän on näytellyt kaikilla kolmella kielellä. Hänen tunnetuimmat elokuvansa lienevätkin espanjalaisen elokuvaohjaaja Carlos Sauran kanssa 1970-luvulla kuvatut yhdeksän elokuvaa, joista tunnetuin on "Cria cuervos – korppi sylissä" (1976). Chaplin myös käsikirjoitti osan elokuvista. Espanjan elokuva-akatemia (Academia de las Artes y las Ciencias Cinematográficas de España) myönsi hänelle tunnustuksen urastaan vuonna 2006. Ranskassa hän on näytellyt esimerkiksi Jacques Rivetten ja Alain Resnais’n ohjauksessa. Chaplin on myös näytellyt kolmessa Robert Altmanin elokuvassa ja sai toisen Golden Globe -ehdokkuutensa sivuroolistaan "Nashvillessä" (1975). Kolmannen Golden Globe -ehdokkuuden hän sai näyteltyään isoäitiään Hannah Chaplinia isänsä elämästä kertovassa elokuvassa "Chaplin" (1992).
Chaplinilla on kaksi lasta: vuonna 1974 syntynyt poika suhteestaan Carlos Sauraan ja niin ikään näyttelijäksi ryhtynyt tytär Oona Castilla Chaplin (s. 1986) nykyisestä avioliitostaan chileläisen elokuvaaja Patricio Castillan kanssa.
Marpessa
Marpessa oli kreikkalaisessa mytologiassa aitolialainen prinsessa ja Euenoksen, Areen pojan, tytär. Apollon oli houkutellut häntä rakkaakseen, mutta Idas sieppasi tämän siivekkäillä vaunuilla, jotka hän oli saanut Poseidonilta. Messenessä Apollon yritti ryöstää Marpessan Idaalta, mikä johti taisteluun tämän kädestä kunnes Zeus erotti heidät ja antoi Marpessan itse valita puolisonsa. Tämä valitsi Idaan, koska pelkäsi Apollonin hylkäävän hänet vanhana. Liiton hedelmänä syntyi tytär Kleopatra.
Tynnyri (mitta)
Tynnyri on tilavuusmitta.
1600-luvulla tynnyri oli viljaa mitattaessa noin 145 litraa ja 1700-luvulla, kun tynnyriin oli lisätty varisemisvara ja kukkura, noin 165 litraa. Nestemäista tavaraa mitattaessa tynnyri oli 48 kannua eli 126 litraa.
Vuodesta 1855 Ruotsissa tynnyri nestetavaran mittana oli 125,62 litraa ja kuivan tavaran mittana 146,35 litraa. Suomessa tynnyri kuivaa tavaraa oli 164,88 litraa. Tervatynnyrin koko oli 125 litraa (Rostockin mitta).
Luettelo Juice Leskisen kappaleista
Tämä on luettelo Juice Leskisen levyttämistä kappaleista aakkosjärjestyksessä. Mukana ovat myös ne Leskisen livelevyjen kappaleet, joita ei ole muualla ja joita ei ole kuitenkaan virallisesti levytetty, sekä valikoidut kappaleet "Välikausitakki"-levyltä. Singlekappaleiden kohdalla on ilmoitettu albumiksi "Syksyn sävel – Kaikki singlet 1974–2004", sillä kaikki Leskisen singlet löytyvät kyseiseltä kokoelmalta. Myös ne muiden levyille äänitetyt kappaleet, joihin Leskistä on pyydetty laulamaan, ovat listassa. Mutta ainoastaan ne, jotka Juice Leskinen laulaa yksin tai duettona jonkun muun kanssa, tai ne joissa on Leskisen lisäksi useampia laulajia. Kappaleita, joissa Leskinen on mukana kuorossa (esimerkiksi Kari Peitsamon "Jatsin syvin olemus" -albumin kappaleet ja Apua! Orkesterin ”Maksamme velkaa”), ei ole listassa.
André Sogliuzzo
André José Sogliuzzo (s. 10. elokuuta 1966 New York, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä.
Sogliuzzo aloitti uransa New Yorkissa teatterin parissa ja teki ensiesiintymisensä elokuvassa Looking For Richard vuonna 1996. Hän kuitenkin siirtyi ääninäyttelemisen pariin muutettuaan Los Angelesiin ja on imitoinut muun muassa videopeleihin ja animaatiohin Hollywood-näyttelijöiden, kuten Russell Crowen, Gene Hackmanin, Jack Nicholsonin, Al Pacinon ja Clint Eastwoodin puhetta. Sogliuzzo on ääninäytellyt animaatioelokuvissa, kuten "Napapiirin pikajuna", "Leijonakuningas 3 – Hakuna Matata", "Mulan II" ja "Aivan villit".
Los Angelesissa Sogliuzzo on ollut mukana radionäytelmissä, kuten "Breaking The Code" ja "Sixteen Wounded". Parhaiten hänet tunnetaan lukuisten animaatiosarjojen, sekä videopelien äänistä joihin lukeutuvat muun muassa "Family Guy", "American Dad!", "Jackie Chan seikkailee", "Justice League", "Invader Zim", "Father Of the Pride", "Samurai Jack", "Celebrity Deathmatch", "Avatar", "Medal of Honor", "Battlefield 3", "Call of Duty", "Doom 3", "" ja "Brandy ja Herra Whiskers".
Gonets
Gonets on venäläisten tietoliikennesatelliittien sarja. Gonets-satelliitteja käyttävät venäläisten organisaatioiden lisäksi kansainväliset terveydenhuolto-organisaatiot. Nykyisin käytössä ovat Gonets-D1M-versiot, jotka on kehitetty Gonets-D1-satelliiteista, jotka puolestaan ovat siviiliversioita sotilaallisesta Strela-3-tietoliikennesatelliitista.
Sotilaallisten Strela 3 -satelliittien muuntaminen kaupalliseen käyttöön alkoi 1990-luvulla. Ensimmäiset kokeelliset Gonets-D1 -sarjan satelliitit Kosmos 2199 ja Kosmos 2201 laukaistiin avaruuteen 13. heinäkuuta 1992. Järjestelmän operatiivinen vaihe käynnistyi 19. helmikuuta 1996, jolloin avaruuteen laukaistiin kolme Gonets-D1 -satelliittia: Kosmos 2328, Kosmos 2329 ja Kosmos 2330.
Gonets-satelliittien järjestelmään kuuluu 12 satelliittia, jotka sijaitsevat 2–6 eri ratatasolla. Satelliitit kiertävät Maata noin 1 400 kilometrin korkeudessa radalla, jonka inklinaatio on 82,6 astetta. Gonets-satelliitti on muodoltaan lieriömäinen, 280 kilogramman massainen ja sen pintaa peittää aurinkopaneelit, joista se saa energiaa. Satelliitin tehontarve on 40 wattia. Satelliitin vakauttimena toimii pitkä gravitaatiopuomi.
Kullakin satelliitilla on yksi lähetyskanava maahan ja yksi vastaanottokanava. Satelliitin muisti on 12 Mb. Satelliitit toimivat siis "vastaanota-varastoi-ja-uudelleen-lähetä"-tyyppisessä tiedonsiirtomoodissa. Gonets-satelliitin suunniteltu toiminta-aika on viisi vuotta. Ne on toteuttanut venäläinen NPO Prikladnoi Mekhaniki.
Viranomaiskäytön lisäksi satelliittista on kaavailtu kaupallista versiota Gonets (Messenger), jossa olisi 2–3 lähetyskanavaa. Satelliittia varten on kehitetty oma mobiilipäätelaite. Tässä konstellaatiossa olisi 36 satelliittia.
Emil Lindahl
Emil Lindahl (30. elokuuta 1892, Mäntyharju – 7. syyskuuta 1937, Helsinki) oli suomalainen työläiskirjailija.
Lindahl kuului 1910-luvulla yhdessä kahden muun kirjailijan, Kasperi Tantun ja Kössi Ahmalan, kanssa Helsingin sosiaalidemokraattisen nuorisoseuran toiminnassa mukana olleeseen työläisintellektuellien ryhmään joka julkaisi muun muassa käsin kirjoitettuja sanomalehtiä muiden julkaisukanavien puuttuessa. Tämä "Decamerone-klubin" nimellä tunnettu ryhmä kokoontui viikoittain seuran kahvilassa käymään kirjallis-filosofisia keskusteluja.
Koronas
Koronas on Venäjän avaruusjärjestön Aurinkoa tutkiva satelliittimissio, jonka puitteissa avaruuteen on vuosina 1994-2009 lukaistu kolme tutkimussatelliittia.
Ohjelmasta käytetään myös länsimaista akronyymiä CORONAS (Complex ORbital Observations Near-Earth of Activity of the Sun).
Koronas-I laukaistiin 2. maaliskuuta 1994 ja Koronas-F 31. heinäkuuta 2001. Sarjan kolmas satelliitti Koronas-Foton laukaistiin vuoden 2009 alussa. Se on osa NASAn kansainväliseksi luomaa International Living With a Star Program (ILWS)-ohjelmaansa. Satelliitti perustuu Meteor-M-sääsatelliittiin ja sen toiminta-aika on kolme vuotta. Satelliitin massa on 1900 kg. Sen kiertorata on: 500 km x 500 km, 82.5°.
Andrew Tomas
Andrew P. Tomas tai Alfred Tomas (synt. A. Boncza-Tomaszewski) 1906-2001 syntyi Pietarissa 1906, josta perhe muutti Helsinkiin vuonna 1911, jossa perheen isän toimi laivastoupseerina. 
Suomen itsenäistymisen myötä Tomasin isän komennus suuntautui Kiinaan, jossa hän vietti seuraavat 21 vuotta kunnes Maon vallankumouksen myötä oli edessä muutto Yhdysvaltoihin. 
Elämänsä viimeiset vuodet hän vietti tiettävästi Australiassa UFO-tutkijana. Lisäksi hän oli vapaamuurari. 
Tomas kirjoitti ja puhui sujuvasti ainakin ranskaa, englantia ja venäjää. Hänen teoksiaan on käännetty yli 60 eri kielelle. 
Tomas julkaisi elämänsä aikana ainakin 8 virallista kirjaa sekä monia sisäiselle piirille ja veljille tarkoitettuja teoksia. 
Harvinaisin hänen julkaistuista teoksista lienee vuonna 1950 ilmestynyt kirja astrologiasta ja tarot-korteista "Signs, stars and seers; An experiment in historical prediction."
Aihepiireiltään Tomasin teokset ovat Erich von Dänikenin tuotosten kaltaisia mutta näistä aiheista hän kirjoitti jo vuosikymmeniä ennen Dänikeniä vuonna 1935 kirjassaan "The Planetary Doctrine"."Suomennetut teokset"
Andrew Tomas-Australian UFO Pioneer
Jali Joutsen
Frans Jalmari Joutsenniemi (sukunimi vuoteen 1901 Viklund), käytti kirjailijanimeä Jali Joutsen (18. tammikuuta 1880, Tampere – 27. huhtikuuta 1955, Helsinki) oli suomalainen runoilija ja lehtimies.
Jali Joutsen työskenteli kivityöläisenä, kauppa-apulaisena sekä lehtimiehenä (Kansan Lehti, Länsi-Suomen Työmies, Viikko ja Syntisäkki-lehdissä)
Ollessaan Suomen sisällissodan jälkeen 1919 vangittuna Tammisaaren vankileirillä Jali Joutsen kirjoitti siellä sanat lauluun "Punavangin valssi".
Hannu Niskanen
Hannu Kuisma Kullervo Niskanen (s. 18. elokuuta 1952 Helsinki) oli Puolustusvoimien kenttäpiispa eli kirkollisen työn johtaja vuodesta 1995 lähtien syksyyn 2012 saakka.
Niskanen syntyi puhelinasentaja Emil Niskasen ja Kirsti Viljasen perheeseen. Hänen puolisonsa on Paula Jaamanen. Niskanen valmistui Helsingin yliopistosta teologian kandidaatiksi vuonna 1976 ja vihittiin papiksi samana vuonna. Humanististen tieteiden kandidaatti hänestä tuli 1978. Teologian lisensiaatin tutkinnon Niskanen suoritti 1987. Hän toimi pappina Järvenpään seurakunnassa 1976–1979 sekä kirkkoherrana Pertunmaalla vuosina 1979–1992 ja Heinolan kaupunkiseurakunnassa 1992–1995. Mikkelin hiippakunnan tuomiokapitulin asessori hän oli 1987–1995. Kirkolliskokouksen jäsen Niskanen oli vuodesta 1986 ja piispainkokouksen jäsen vuodesta 1988. Sotilasarvoltaan Niskanen on reservin majuri (2005).
Viljo Remes
Viljo Antero Remes (11. huhtikuuta 1926 Pielavesi – 15. marraskuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen teologi. Hän toimi Puolustusvoimien kenttäpiispana eli kirkollisen työn johtajana vuosina 1978–1986. Remes valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1952 ja teologian kandidaatiksi vuonna 1956. Papiksi hänet vihittiin vuonna 1957. Teologian lisensiaatin tutkinnon hän suoritti 1959 ja väitteli tohtoriksi 1976.
Ennen nimitystään kenttäpiispaksi Remes toimi Suomen Lähetysseuran palveluksessa vuodesta 1958: Pakistanissa 1960–1965, Aasian työn sihteerinä 1965–1966 ja apulaisjohtajana 1967–1978. Hänet nimitettiin kenttäpiispaksi 3. maaliskuuta 1978. Virassa hän aloitti toukokuun alussa.
Itä-Helsingin Kiekko
Itä-Helsingin Kiekko (IHK) ry. on vuonna 1974 perustettu jääkiekkoilun erikoisseura, jonka toiminta-ajatuksena on tarjota pääkaupunkiseudulla asuville ja jääkiekkoilusta kiinnostuneille mahdollisuus harrastaa kunto- ja kilpakiekkoa. Mukana toiminnassa on eri ikäisiä lapsia, nuoria ja aikuisia.
Kaudella 2017-18 IHK:ssa pelaa 19 joukkuetta: 11 poikien ikäkausijoukkuetta, 1 naisten joukkue ja 3 miesten joukkuetta. Seura järjestää myös kiekkokouluja 4-9-vuotiaille lapsille.
Seuran kotihallina toimii Malmin jäähalli. Halli on avattu 2.3.2006 ja IHK on yksi hallin perustajaseuroista. Hallissa on kolme täysikokoista kaukaloa, joista yksi on varustettu katsomolla.
Seuran toimintaa kehitetään edelleen; tavoitteena tarjota kaikille halukkaille entistä paremmat mahdollisuudet harrastaa jääkiekkoilua Itä- ja Koillis-Helsingissä.
Yrjö Massa
Yrjö Massa (7. huhtikuuta 1918 Alatornio – 6. helmikuuta 1983) toimi Puolustusvoimien kenttäpiispana eli kirkollisen työn johtajana vuosina 1969–1978.
Massa kirjoitti ylioppilaaksi Tornion yhteislyseosta vuonna 1938. Samana vuonna hän astui varusmiespalvelukseen Pohjan Rykmenttiin. Vuosina 1943–1944 hän opiskeli luutnanttina Maasotakoulun 27. kurssilla. Massa suoritti "sacri ministerii candidatus" (SMK) -tutkinnon ja vihittiin papiksi vuonna 1946. Filosofian kandidaatiksi hän valmistui vuonna 1948 ja teologian kandidaatiksi vuonna 1949. Teologian lisensiaatin tutkinnon hän suoritti 1950, ja tohtoriksi hän väitteli 1954. Hän myös suoritti Yhdysvalloissa Master of Sacred Theology -tutkinnon Kirkkojen Maailmanneuvoston stipendiaattina vuonna 1949.
Talvisodassa Massa toimi ensin nuorempana upseerina ja sitten komppanianpäällikkönä 3.Prikaatissa Karjalankannaksella. Jatkosodassa hän toimi ensin nuorempana upseerina ja sitten komppanianpäällikkönä JR54:ssä Sallan rintamalla vuosina 1941–1942. 1942 hän toimi myös 12.Prikaatissa sotilaspastorina Maaselän suunnalla ennen kuin komennettiin jälleen komppanianpäälliköksi ensin 12. Prikaatiin ja 1944 Erillinen pataljoona 7:aan Rukajärvelle.
Sodan jälkeen hän toimi komppanianpäällikkönä ja koulutusupseerina JR3:ssa 1945–1946 ja toimistoupseerina Pääesikunnassa kenttäpiispan toimistossa 1946–1951. Tämän jälkeen hän toimi opettajana Kadettikoulussa 1951–1955 ja toimistopäällikkönä Pohjois-Uudenmaan sotilaspiirin esikunnassa 1955–1959. Vuosina 1959–1968 hän toimi ensin sotilaspastorina ja sitten kenttärovastina Ilmavoiminen esikunnassa ja Etelä-Suomen sotilasläänin esikunnassa. 1969 hänet nimitettiin puolustusvoimien Kenttäpiispan virkaan. Massa jäi eläkkeelle kenttäpiispan virasta toukokuun alussa 1978.
Vanhoillislestadiolaisuuden vuoden 1960 hajaannuksessa Yrjö Massa valitsi pienemmän haaran eli elämänsanalaisuuden.
Marc Dorcel
Marc Dorcel (oikealta nimeltään Marcel Herskovitz) on ranskalainen pornografisten elokuvien tuottaja. Hän on voittanut muun muassa Hot d'Or -palkinnot vuosina 1995, 1998 ja 1999.
Kustaa Ahmala
Kustaa Ahmala (22. syyskuuta 1867 Lumijoki – 30. elokuuta 1933 Oulu) oli suomalainen kirvesmies ja sosialidemokraattisen puolueen kansanedustaja 1917–1918. Hän oli Oulun Työväenyhdistyksen pitkäaikaisia aktiiveja, joka vuoden 1918 sisällissodan aikana kuului Työväen pääneuvostoon eli punaisen Suomen eduskuntaan. Hän työskenteli lyhytaikaisesti myös "Kansan Tiedon" päätoimittajana.
Ahmalan vanhemmat olivat torppari Matti Ahmala ja Liisa Ahmala. Hän työskenteli aluksi renkinä Lumijoella, sen jälkeen sepänapulaisena ja tehdastyöläisenä Oulussa 1890–1897 sekä kirvesmiehenä 1897–1933. Ahmala toimi myös Åströmin kaljatehtaan ja SOK:n Oulun varaston varastonhoitajana. Vuonna 1914 Ahmala oli Oulussa ilmestyneen "Kansan Tieto"-lehden päätoimittaja.
Kansanedustajaksi Ahmala valittiin Oulun läänin eteläisestä vaalipiiristä vuoden 1917 eduskuntavaaleissa. Sisällissodan aikana hän oli punaisten postineuvoston sekä Työväen pääneuvoston jäsen. Sodan jälkeen Ahmala asetettiin syytteeseen valtiopetoksesta ja hänen kansanedustajantoimensa katsottiin lakanneen 16. toukokuuta 1918. Vuodet 1918–1922 Ahmala oli vankilassa poliittisista syistä.
Ahmala kuului Oulun kaupunginvaltuustoon vuosina 1906−1908 ja 1930−1933. Hän oli myös sosialidemokraattisen puolueen puolueneuvoston jäsen ja Oulun läänin eteläisen vaalipiirin sosialidemokraattisen piirijärjestön puheenjohtaja.
Kustaa Ahmala oli naimisissa Sofia Kaakisen kanssa. Perheeseen syntyi yhdeksän lasta. Heistä tunnettuja ovat yhden runoteoksen julkaissut postimies Kössi Ahmala, jonka valkoiset teloittivat sisällissodan loppuvaiheessa Viipurissa, sekä valkoisten puolella taistellut jääkärivääpeli Otto Johannes Ahmala.
Cynthia Daniel
Cynthia Lynn Daniel (s. 17. maaliskuuta 1976, Gainesville Florida) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan roolistaan nuortensarjassa Sweet Valley High. Hän näytteli sarjassa Elizabeth Wakefieldiä.
Daniel on sittemmin lopettanut näyttelijän uransa ja toimii nykyään valokuvaajana.
Cynthia Daniel on naimisissa näyttelijä Cole Hauserin kanssa ja heillä on kaksi yhteistä lasta, Ryland Hauser (s. 2004) ja Cole Daniel (s. 2008).
Brittany Daniel
Brittany Daniel (s. 17. maaliskuuta 1976 Gainesville, Florida) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tuli tutuksi roolistaan nuortensarjassa Sweet Valley High. Brittany esitti sarjassa toista pääosaa Jessica Wakefieldinä, ja hänen kaksoissisarensa Cynthia Daniel taas Jessican kaksoissiskoa Elizabethia.
Näytteli myös elokuvassa White Chicks -kytät hameissa -elokuvassa diivamaista perijätärsisarta, 2000-luvulla.
Jigsaw Falling into Place
"Jigsaw Falling into Place" on englantilaisen rock-yhtyeen Radioheadin single, joka julkaistiin 14. tammikuuta 2008. Se oli ensimmäinen single yhtyeen albumilta "In Rainbows" (2007).
Kappale oli useita viikkoja sadan radiossa soitetuimman joukossa Yhdysvalloissa ja sijoittui "modern rock" -listalla sijalle 69.. Kappale oli useita viikkoja sadan radiossa soitetuimman joukossa Yhdysvalloissa ja sijoittui "modern rock" -listalla sijalle 69.. Britannian singlelistalla single nousi ensimmäisellä viikollaan sijalle 30, joka oli yhtyeelle huonoin sitten vuoden 1993 singlen "Pop Is Dead".
Mustavalkoinen musiikkivideo sisältää kaikki yhtyeen viisi jäsentä soittamassa huoneessa, ja video on kuvattu niin, että kaikilla jäsenillä videokamerat päässään. Videon ohjasivat Adam Buxton ja Garth Jennings. Yhtye lisäsi videon YouTubeen 28. marraskuuta 2007. Se on ensimmäinen Radioheadin video, jossa on koko yhtye sitten vuoden 2000 "Idioteque"-kappaleen videon, ja ensimmäinen singlen video sitten vuoden 1996 singlen "Street Spirit (Fade Out)" videon, vaikkakin vuoden 1997 videossa "Paranoid Android" on koko yhtye animoituna mukana.