Suitset
Suitsilla tarkoitetaan hevosen ohjaamiseen käytettävää varustetta, jotka kiinnitetään hevosen pään ympärille. Suitset koostuvat eri nahkahihnojen muodostamista päitsistä, päitsiin kiinnitettävästä kuolaimesta sekä kuolaimeen kiinnitettävistä ohjista. Suitsien tarkoitus on pitkälti pitää paikallaan varsinainen ohjausväline eli hevosen suuhun asetettava kuolain, johon ratsastaja on yhteydessä ohjien välityksellä. Lähinnä ohjien pituuden perusteella suitset voidaan jakaa karkeasti ajo- ja ratsastussuitsiin. Tämän lisäksi esimerkiksi hevosnäyttelyitä varten on omia erityissuitsia. Parhaat suitset valmistetaan pehmeästä nahasta, mutta myös synteettisistä materiaaleista tehtyjä suitsia on.
Eurooppalaistyyppiset suitset jaetaan kuolaimen perustyypin mukaan lähinnä "nivel-" ja "kankisuitsiin". Lännenratsastuksessa käytetään yleisesti lännensuitsia, joissa hihnoja voi olla huomattavasti vähemmän. Lisäksi on erityyppisiä "kuolaimettomia suitsia", joiden vaikutus perustuu hevosen kuonoon tai niskaan ohjien avulla kohdistettavaan paineeseen. Tietty kovitettuun kuonohihnaan ja vipuvarsiin perustuva kuolaimeton suitsityyppi tunnetaan nimellä "hackamore". Hackamore tarkoittaa kuitenkin eurooppalaistyyppisessä ratsastuksessa, raviurheilussa ja lännenratsastuksessa hyvin erityyppisiä suitsia.
Hevosen taluttamiseen voidaan suitsien sijasta käyttää myös tallipäitsiä eli riimua, joka muistuttaa suitsien päitsiosaa. Riimun hihnat ovat kuitenkin löyhemmät ja yleensä leveämmät sekä kiinnittyvät toisiinsa eri tavoin kuin suitsien hihnat. Hevosta ei pää- ja suuvammojen vaaran vuoksi koskaan sidota kiinni suitsista, eikä niitä myöskään jätetä esimerkiksi laitumelle päästettävän hevosen päähän, vaan näihin tarkoituksiin käytetään riimua.
"Suitsien osia"
Turpahihna (myös "kuonohihna", epämuodollisemmin "turparemmi") kulkee hevosen kuonon (turvan) ympäri tarkoituksenaan pitää hevosen suu kiinni, jolloin sen on vaikeampi vältellä kuolaimen oikeaa vaikutusta suussaan. Turpahihna ei kuitenkaan täysin estä hevosta aukaisemasta suutaan. Turpahihnoja on useita eri tyyppejä, jotka sovitetaan hevoselle hiukan eri tavoin ja soveltuvat eri tarkoituksiin. Turpahihna kiinnittyy yleensä erilliseen kapeaan hevosen niskan ympäri kulkevaan hihnaan, joka yhdistyy suitsien muihin osiin kulkemalla niskahihnan tavoin otsahihnan molemmissa päissä olevien lenkkien läpi. Turpahihna onkin yleensä helppo irrottaa suitsista, ja sen voi tarvittaessa vaihtaa toisentyyppiseen tai jättää kokonaan pois, jos hyvin koulutettu hevonen ei esimerkiksi maastolenkillä sitä tarvitse. Lännenratsastuksessa kuolaimellisia nivel- tai kankisuitsia käytettäessä turpahihnaa ei usein käytetä lainkaan.
Hevosen leukaperien alta kulkevan leukahihnan tarkoitus on pitää suitset paikoillaan, jotta ne eivät pääse luistamaan hevosen korvien yli. Leukahihnan säätäminen sopivan pituiseksi on erityisen tärkeää, koska liian kireä leukahihna saattaa vaikeuttaa hevosen hengitystä. Oikein sovitettuna hihna onkin varsin löysä, eli sen ja leukaperien väliin mahtuu helposti nyrkki. Leukahihnan alkuperäinen tarkoitus on ollut estää suitsia likumasta hevosen korvan yli, mutta sen estäminen ei periaatteessa ole mahdollista, mikäli leukahihna pidetään tarpeeksi löysällä hevosen hengitystä ajatellen.
Otsahihna kulkee nimensä mukaisesti hevosen otsan yli. Sen tarkoitus on estää suitsia valumasta hevosen niskaan. Varsinkin kilpailuissa käytetään usein koristeellista otsahihnaa, jota saatetaan kutsua "otsapannaksi". Hyönteiskaudella otsahihnaan saatetaan kiinnittää pitkähapsuinen kärpässuoja pitämään hyönteiset poissa hevosen silmistä.
Hevosen korvien takaa kulkeva niskahihna pitää suitset koossa ja jatkuu suoraan poskihihnoina, joihin kuolaimet kiinnitetään. Myös edellä mainittu leukahihna on niskahihnan suora jatke. Poskihihnojen pituudella säädetään kuolaimen hevosen suuhun kohdistamaan painetta. Liian löysät poskihihnat eivät pidä kuolainta kunnolla paikoillaan ja huonontavat merkittävästi hevosen ohjattavuutta, kun taas liian kireät poskihihnat hankaavat hevosen suupielet rikki.
Kuolain on hevosen suuhun asetettava ohjauslaite, joka kiinnitetään suitsien poskihihnoihin. Kuolaimet valmistetaan yleensä ruostumattomasta teräksestä, mutta muovilla ja nahalla päällystettyjä (tai kokonaan muovista valmistettuja, joskus myös esimerkiksi omenanmakuisiksi maustettuja) kuolaimia on myös käytössä. Yleisin kuolaintyyppi on "nivelkuolain". Kuolaimen vaikutus on sitä voimakkaampi, mitä ohuempi kuolain on. Kouluratsastuksessa käytetään usein kankisuitsitusta, jossa yhdistyvät ohut nivelkuolain eli "bridongi" sekä vipuvarrellinen "kankikuolain" ketjuineen. Tällaisessa kankisuitsituksessa käytetään kaksia ohjia. Lännenratsastuksessa käytettävät kankikuolaimet poikkeavat englantilaisista kangista, eikä niiden kanssa käytetä nivelkuolainta. Varsoja ja oreja varten on myös kehitetty omia kuolaimia. Oikeanlainen kuolain on ensiarvoisen tärkeä, sillä väärin valittu kuolain saattaa tehdä hevosen ohjaamisen jopa mahdottomaksi.
Ohjat kiinnitetään kuolaimen suun ulkopuolelle tuleviin renkaisiin tai varsiin. Ne ovat eurooppalaistyyppisissä suitsissa yleensä yhtenäinen kuolainrenkaasta toiseen kulkeva nahkahihna, ja niillä ratsastaja tai ajaja ohjailee hevosen liikkeitä. Ohjien pituus määräytyy niiden käyttötarkoituksen mukaan. Ohjissa on lähellä kuolainta yleensä niin kutsutut stopparit, jotka estävät mahdollisen juoksevan martingaalin renkaita liukumasta liian lähelle kuolainta ja tarttumasta solkiin tai kuolainrenkaisiin. Monissa ohjissa on myös ratsastajan tai ajajan käsiin tulevalla keskialueella tasavälein pieniä pykäliä, jotka estävät ohjia helposti liukumasta ratsastajan käsistä ja helpottavat myös niiden pitämistä molemmin puolin tarkalleen samanpituisina.
Suitsia myydään laajana valikoimana eri kokoja, joista kullekin hevoselle oikea löytyy lähinnä kokeilemalla. Poskihihnoissa ja turpahihnan niskalenkissa on säätövaraa, ja aina suitsittaessa erikseen kiinnitettävät hihnat (turpa- ja leukahihna) voi nekin kiinnittää eri kireyksille.
Poskihihnojen pituus säädetään niin, että suitsien ollessa paikoillaan hevosen suupieliin muodostuu pari pientä ryppyä. Turpahihnan niskalenkin pituus säädetään siten, että turpahihna asettuu tyyppinsä mukaisesti oikealle kohdalleen eikä pääse esimerkiksi painamaan hevosen sieraimia ja siten vaikeuttamaan sen hengitystä. Itse turpahihnan kireys sovitetaan yleensä sellaiseksi, että sen alle pystyy kuonon sivulla helposti pujottamaan 2-3 sormea. Leukahihna jätetään niin löyhäksi, että sen ja leukaperien väliin saa helposti koko nyrkin.
Suitsien pukemista hevoselle kutsutaan "suitsimiseksi". Tavallisin nivelsuitsin hevonen suitsitaan yleensä näin:Kovakourainen tai toisaalta liian varovainen, epävarma ja pitkäksi venyvä suitsiminen saa hevosen ennen pitkää suhtautumaan suitsimiseen kielteisesti, jolloin se ehkä kieltäytyy avaamasta suutaan tai pysymästä paikallaan tai nostaa päänsä niin ylös, ettei suitsiminen onnistu. Samasta syystä varsinkin metallinen kuolain on syytä lämmittää kylmillä ilmoilla mukavan lämpöiseksi ennen suitsimista.
Nivelsuitset riisutaan hevoselta näin:
Myös suitsien riisumisessa tulee toimia rauhallisen ripeästi, varsinkin sen jälkeen kun turpa- ja leukahihna on jo avattu.
Nahkaiset suitset tulee säännöllisesti ja aina tarpeen mukaan puhdistaa ja rasvata tarkoitukseen sopivilla hoitotuotteilla (satulasaippua, valjasrasva). Perusteellista puhdistusta varten suitset yleensä puretaan osiin, ja itse puhdistukseen käytetään kosteaa pesusientä. Metalliset soljet voi kiillottaa. Kuolain kaikkine osineen on aina käytön jälkeen pestävä huolella puhtaaksi hevosen syljestä, rehuntähteistä ja muusta liasta, jotta vältetään lian kovettuminen ja näin syntyvien rosoisten tai jopa terävien pintojen hevosen suussa helposti aiheuttamat hankaumat ja haavat. Kuolainta ei pesua varten yleensä irroteta suitsista, mutta nahkahihnojen kastelemista on syytä välttää.
Suitset ripustetaan yleensä yksinkertaiseen seinäkoukkuun "pakettina", joka riippuu hiukan kunkin tallin tavoista. Tavallinen yksinkertainen ja siisti ripustustapa syntyy, kun suitset ripustetaan koukkuun niskahihnasta, ohjat nostetaan kaksinkerroin saman koukun yli niskahihnan päälle, turpahihna kiinnitetään kuolainten ja ohjien ympärille, ja leukahihna kiedotaan lenkille poskihihnojen ympärille ja sitten kiinnitetään. Näin suitsien eri hihnat ja ohjat pysyvät järjestyksessä ja suitset on helppo poimia koukusta mukaan käyttöön. Hevosen kanssa esimerkiksi kilpailuihin matkustettaessa suitset voi pakata erityiseen suitsipussiin, johon ne asetetaan samaan tapaan paketoituna.