hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Ottawa Senators (alkuperäinen)
Ottawa Senators (tunnettiin myös nimillä "Ottawa Hockey Club", "Ottawa Generals" ja "Ottawa Silver Seven") oli kanadalainen, ensin amatööri- ja myöhemmin ammattilaisjääkiekkojoukkue. Se perustettiin Ottawassa vuonna 1886, ja sen toiminta loppui vuonna 1934.
Joukkue oli perustamassa lukuisia sarjoja, kuten AHAC:n vuonna 1886, CAHL:n vuonna 1899 ja OHA:n vuonna 1890. Lisäksi joukkue pelasi FAHL:ssa, ECAHA:ssa ja NHA:ssa. NHA:n hajottua Senatorsista tuli yksi neljästä ensimmäisestä uuden NHL-sarjan joukkueesta. Senators otteli NHL:ssä kauteen 1933–1934 asti, jolloin se myytiin St. Louisiin, ja siitä tuli St. Louis Eagles.
Ottawa Senators voitti Hockey Hall of Famen mukaan Stanley Cupin kymmenen kertaa. Voitot saavutettiin Stanley Cupin ollessa vielä erityinen haasteottelun palkinto.
Aluksi joukkue oli amatöörijoukkue, joka osallistui silloin tällöin turnauksiin. Joukkueen nimenä oli Ottawa Hockey Club, mutta siitä käytettiin myös nimitystä Capitals ja Generals. Ottawa Generalsina joukkue osallistui ensimmäiseen Stanley Cup -haasteotteluun, mutta hävisi sen 4–3. Vielä amatööriaikoinaan joukkueen jäsenet olivat mukana perustamassa Amateur Hockey Association of Canadaa, jossa se otteli menestyksekkäästi.
Menestyksen myötä joukkueesta tuli ammattilaisseura, jonka pelaajat saivat palkkaa. Samalla joukkueen nimeksi vaihdettiin Ottawa Senators vuonna 1902, mutta epävirallisesti joukkueen nimenä oli myös Ottawa Silver Seven vuoteen 1908 asti. Senators otteli
menestyksekkäästi National Hockey Associationissa, ja sarjan mentyä nurin Senators oli mukana muodostamassa uutta National Hockey Leagueta. Senators menestyi hyvin NHA:ssa ja NHL:ssä, sekä hallitsi Stanley Cupia harvinaisen pitkään voittamalla jokaisen haasteottelun 1903–1906 välisenä aikana.
Senatorsista tuli NHL:n ensimmäinen dynastia, kun se voitti Stanley Cupin vuosina 1920, 1921 ja 1923. Joukkueen menestys oli merkittävää, nimittäin sillä oli liigan ylivoimaisesti pienin budjetti – se oli vain yksi viidesosa toiseksi pienimmän joukkueen budjetista.
Joukkue haki helpotusta rahatilanteeseensa myymällä tähtihyökkääjänsä Hooley Smithin Montreal Maroonsiin 22 500 dollarin hintaan. NHL:n laajennuttua enemmän Yhdysvaltojen puolelle uusia yhdysvaltalaisia joukkueita vastaan pelatut ottelut eivät kiinnostaneet ottawalaisia. Senatorsin lipputulot pienenivät, ja hätäratkaisuna osa kotiotteluista alettiin pelata vieraissa. Suuri lama oli viimeinen niitti joukkueelle, ja se teki konkurssin. Konkurssipesä myytiin St. Louisiin, ja joukkueesta tuli St. Louis Eagles.
The Concretes
The Concretes on ruotsalainen, seitsenjäseninen indie pop -yhtye. Sen musiikin painopiste on yksinkertaisissa melodioissa, joita värittää raskas orkestrointi.
The Concretesin perustivat Victoria Bergsman, Maria Eriksson ja Lisa Milberg vuonna 1995. He hankkivat yhtyeeseen vähitellen lisää jäseniä kasvaen lopulta kahdeksanjäseniseksi. Heidän lisäkseen albumeilla soittaa vierailevia muusikkoja, joita kutsutaan nimellä ”Honorary Concretes”.
Kotimaassaan yhtye julkaisee albuminsa oman levy-yhtiönsä Licking Fingersin kautta. Debyyttialbumin tuotti ruotsalainen Jari Haapalainen, seuraavan yhdysvaltalainen Mike Mogis ja kolmannen taas Haapalainen.
The Concretes on kiertänyt Yhdysvaltoja yhdessä The Thrillsin kanssa vuonna 2004 ja Isoa-Britanniaa yhdessä The Magic Numbersin kanssa 2006. Yhdysvalloissa yhtyeen albumit julkaisee Astralwerks ja muualla maailmassa EMI.
Päävokalisti ja säveltämiseenkin osallistunut Victoria Bergsman jätti yhtyeen heinäkuussa 2006, ja alkoi työstää sooloprojektiaan Taken by Trees. Lisa Milberg siirtyi päävokalistin tehtävään keikoilla ja myös yhtyeen kolmannella albumilla "Hey Trouble".
The National
The National on yhdysvaltalainen indie rock -yhtye. Vaikutteita se on ottanut niin Bruce Springsteeniltä kuin Tindersticksiltäkin. Yhtye erottuu laulaja Matt Berningerin erikoislaatuisella, syvällä baritonilla. The Nationaliin kuuluu lisäksi kahdet veljekset: Aaron ja Bryce Dessner ja Scott ja Bryan Devendorf.The National tuli kiertueellaan 2010–2011 Suomeen ensimmäisille täyspitkille keikoilleen Helsingin Kulttuuritalolle 3. ja 4. maaliskuuta 2011. Lisäksi yhtye soitti heinäkuussa Ruisrockissa.
Marian Gold
Marian Gold (oik. Hartwig Schierbaum, s. 26. toukokuuta 1954 Herford, Länsi-Saksa) on Alphavillen laulaja ja ainut alkuperäinen jäsen. Gold on tehnyt myös kaksi sooloalbumia.
Edward Albert
Edward Lawrence Albert (20. helmikuuta 1951 – 22. syyskuuta 2006) oli yhdysvaltalainen elokuva- ja televisionäyttelijä. Hänen isänsä oli Eddie Albert.
Golden Globe -palkittu Albert teki ehkä tunnetuimman esiintymisensä elokuvassa "Vapaa kuin perhonen" vuonna 1972. Vuonna 1973 hän näytteli elokuvassa "40 karaattia" Liv Ullmannin vastanäyttelijänä. Hän meni vuonna 1978 naimisiin Katherine Woodvillen kanssa. Parilla oli tytär Thais.
Albert piti huolta vanhasta isästään tämän viimeisinä vuosina. Hänen isänsä kuoli 99-vuotiaana 26. toukokuuta 2005. Edward Albert sairastui keuhkosyöpään suurin piirtein samoihin aikoihin ja kuoli kotonaan Malibussa 55-vuotiaana 22. syyskuuta 2006.
Espanjan grande
Espanjan grande (Grande de España) on korkein aatelisarvo Espanjassa. Se on arvoasteikossa heti hallitsevan monarkin sekä Asturiasin ruhtinaan eli kruununperillisen poikien (infante) jälkeen. Nämä jälkeläiset saattoivat kutsua itseään Espanjan grandeiksi, mutta kuningas antoi tämän arvon myös muille tärkeille avustajilleen. Tämä aatelisarvo on verrattavissa pääreihin sekä Ranskassa että Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
Kaarle V perusti Espanjan granden arvon vuonna 1520, kun hänet kruunattiin Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisariksi. Nämä uuden tittelin haltijat saivat erioikeuksia, joista tärkeimpinä pidettiin oikeutta käyttää hattua kuninkaan läsnä ollessa ja sitä, että kuningas kutsui heitä nimityksellä ”serkku”, kun muista aatelisista hän käytti nimitystä ”sukulainen”.
Vuonna 1550 kaikkiaan 25 aatelista sai kruunajaisten yhteydessä Espanjan granden tittelin. Myöhemmin näiden henkilöiden perheistä koostui granden tittelin saaneiden ensimmäinen luokka. Usein granden arvon saaneilla on ollut aiemmin herttuan, markiisin tai kreivin titteli. Jotkut kuitenkin saivat sen ilman aiempaa arvoa. Vasta 1800-luvulta lähtien kaikki herttuan arvon saaneet ovat automaattisesti saaneet itselleen myös Espanjan granden arvon.
Espanjan grandet on aiemmin jaettu kahteen, välillä jopa kolmeen luokkaan. Nykyään on käytössä vain ensimmäinen luokka, johon kaikki grandet kuuluvat. Grandet ovat aina pitäneet toisiaan keskenään saman arvoisina. Vaakunatunnuksissaan heillä on herttuallinen vaakuna.
Kaikkein vanhimpia Espanjan grande -sukuja ovat:
Myös useat muut kuin espanjalaiset ovat saaneet Espanjan granden arvon: Louis de Rouvroy, Saint-Simonin herttua, Farinelli ja Wellingtonin herttua. 18. Alban herttuattarella Cayetana Fitz-James Stuartilla oli yhteensä peräti 20 eri Espanjan granden arvoa.
Nykyisin Espanjan grandeilla ei ole kuin kunniaan liittyviä etuoikeuksia, kun heiltä poistettiin vuonna 1984 viimeinenkin todellinen privilegio, joka oli oikeus käyttää matkustettaessa diplomaattipassia. Ehkä kaikkein selvin kunniaetuoikeus Espanjan grandeilla on nykyään tulla puhuteltaessa kutsutuiksi tittelillä "Excelentísimos Señores" (”loistokkaimmat herrat”).
Jimmy Dorsey
James "Jimmy" Dorsey (29. helmikuuta 1904 – 12. kesäkuuta 1957) oli yhdysvaltalainen jazzmuusikko. Hän oli Tommy Dorseyn veli.
Dorsey syntyi Pennsylvaniassa. Hän aloitti hyvin nuorena trumpetinsoiton, mutta siirtyi alttosaksofoniin vuonna 1915 ja opetteli sitten klarinetilla tuplaamisen. Hän liittyi vuonna 1924 California Ramblers -yhtyeeseen ja vuonna 1930 Ted Lewisin yhtyeeseen, jonka kanssa hän kierteli Euroopassa.
Palattuaan Yhdysvaltoihin Jimmy Dorsey teki yhteistyötä muun muassa Rudy Valleen kanssa. Vuonna 1939 hän perusti duon Helen O’Connellin kanssa. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Dorsey kuoli keuhkosyöpään 53-vuotiaana.
Helen O’Connell
Helen O’Connell (23. toukokuuta 1920 – 9. syyskuuta 1993) oli yhdysvaltalainen laulaja.
O’Connell syntyi Limassa, Ohiossa. Hän aloitti vuonna 1939 yhteistyön Jimmy Dorseyn kanssa; hänen tunnetuimmat äänitteensä, kuten ”Green Eyes”, ”Amapola” ja ”Tangerine”, ovat 1940-luvun alkuvuosilta.
O’Connell tuli uransa aikana tunnetuksi myös televisiosta, ja hänellä oli yhteen aikaan oma show’nsa. Hän vetäytyi mentyään naimisiin vuonna 1943, mutta käynnisti uransa jälleen 1950-luvulla. Hän oli mukana juontamassa Miss USA ja Miss Universe -kilpailuja vuosina 1972–1980.
O’Connell oli naimisissa kaikkiaan neljästi – viimeinen puoliso oli muusikko Frank De Vol. O’Connell kärsi C-hepatiitista, joka aiheutti maksasyövän ja hänen kuolemansa San Diegossa 73-vuotiaana.
Johan Boskamp
Jan "Johan" Boskamp (s. 21. lokakuuta 1948 Rotterdam, Alankomaat) on hollantilainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja.
Boskamp pelasi urallaan Alankomaiden ja Belgian sarjoissa. Suurin saavutus seurajoukkueuralla oli Belgian mestaruuden voittaminen 1975 ja valinta Belgian liigan parhaaksi pelaajaksi samalla kaudella. Maajoukkueessa Boskamp pelasi kaksi ottelua ja oli mukana MM-kisoissa 1978 tullen vaihdosta kentälle ottelussa Skotlantia vastaan.
Seurat pelaajanaMeriitit pelaajanaPelaajauransa jälkeen valmentajaksi ryhtynyt Boskampin ura on ollut värikäs. Vuoden 1984 jälkeen hän on valmentanut Belgian ohella Georgiassa, Arabiemiraateissa, Kuwaitissa ja Englannissa. Suurimmat menestyksen vuodet ajoittuvat RSC Anderlechtiin 1993–1997. Marraskuusta 2007 hän siirtyi belgialaisen FCV Dender EH:n päävalmentajaksi. Hän erosi tehtävistään toukokuussa 2009.
Kesäkuussa 2009 Boskamp siirtyi Belgian kakkosdivisioonassa pelaavan KSK Beverenin peräsimeen. Hän sai kuitenkin potkut jo joulukuussa 2009.
Seurat valmentajanaMeriitit valmentajana
Cynthia Macdonald
Cynthia Macdonald (o.s. Lee; 2. helmikuuta 1928 New York – 3. elokuuta 2015 Logan, Utah) oli yhdysvaltalainen runoilija.
Macdonald opiskeli Bennington Collegessa ja Sarah Lawrence Collegessa. Hän opetti Sarah Lawrence Collegen lisäksi Johns Hopkinsin yliopistossa ja toimi Houstonin yliopiston professorina.
Macdonald meni vuonna 1954 naimisiin E. C. Macdonaldin kanssa, ja hänelle syntyi tytär Jennifer vuonna 1956. Hänen ensimmäinen kokoelmansa "Amputations" oli vuodelta 1972. Hänelle myönnettiin O. B. Hardison, Jr:n runopalkinto vuonna 1992.
Angus Macfadyen
Angus Macfadyen (s. 21. lokakuuta 1963 Glasgow, Skotlanti) on skottilainen näyttelijä. Hänen tunnetuimmat elokuvansa ovat "Braveheart – taipumaton" (1995) ja "Saw III" (2006). Macfadyen on myös näytellyt Allan Pinkertonia kanadalaisessa televisiosarjassa "Pinkertonin etsivätoimisto". Lisäksi hän vieraillut yhdysvaltalaisissa televisiosarjoissa "Californication" ja "Criminal Minds".
Macfadyenin isä oli lääkäri, joka teki kansainvälisiä töitä Maailman terveysjärjestölle. Macfadyen opiskeli Edinburghin yliopistossa ja Lontoon Central School of Speech and Dramassa.
Macfadyen seurusteli Catherine Zeta-Jonesin kanssa, ja pari oli aiemmin kihloissa.
Mack 10
David Rolison eli Mack 10 (s. 9. elokuuta 1971) on yhdysvaltalainen gangsta rap -artisti. Hän syntyi Inglewoodissa, Kaliforniassa. Hänellä on sekä afroamerikkalaista että meksikolaista taustaa.
Mack 10 kuului Westside Connection -trioon ja osallistui Ice Cuben ja Cypress Hillin välisiin julkisiin erimielisyyksiin. Hän on myös useilla sooloalbumeillaan menestynyt Hoo-Bangin' Records -levy-yhtiön perustaja. Hän kuuluu myös Bloods -katujengin settiin Queen Street Bloods.
Mack 10 meni vuonna 2000 naimisiin Tionne "T-Boz" Watkinsin kanssa. Parin tytär Chase Rolison syntyi saman vuoden lokakuussa. T-Boz kuitenkin haki jo 2004 avioeroa ja lähestymiskieltoa.
194 Prokne
194 Prokne on suurikokoinen päävyöhykkeen asteroidi, jonka löysi 21. maaliskuuta 1879 Christian Heinrich Friedrich Peters. Taivaankappale nimettiin Proknen mukaan, joka oli kreikkalaisessa mytologiassa Ateenan kuningas Pandion I:n tytär.
Prokne kiertää aurinkoa etäisyydellä, joka vaihtelee 1,9965 ja 3,2360 astronomisen yksikön välillä. Asteroidin tumma pintakerros on muodostunut hiilestä.
Justin Kirk
Justin Kirk (s. 28. toukokuuta 1969) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän teki ensimmäisen esiintymisensä 7-vuotiaana.
Kirk syntyi Salemissa, Oregonissa, ja kasvoi Unionissa, Washingtonissa. Hän muutti 12-vuotiaana Minneapolisiin ja high schoolista valmistuttuaan New Yorkiin.
Kirk tunnetaan sekä näyttämöltä, televisiosta että elokuvista. Eräs hänen rooleistaan oli Prior Walterin osa sarjassa "Angels in America". Hänellä on nykyisin Andy Botwinin rooli sarjassa "Weeds", ja hän esiintyi aiemmin Barton osassa "Jack & Jillissä". Näyttelijä asuu New Yorkissa ja Los Angelesissa.
Kirk voitti Obie-palkinnon roolillaan näytelmässä "Love! Valour! Compassion!", ja esiintyi myös siitä tehdyssä elokuvaversiossa. Hän on ollut Emmy-, Golden Globe- sekä Screen Actors Guild Awards -ehdokas ja voittanut Satellite Awardin.
Ivan Sergei
Ivan Sergei Gaudio (s. 7. toukokuuta 1971) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan sekä hänen televisio- että elokuvarooleistaan.
Sergei syntyi Hawthornessa, New Jerseyssä, ja opiskeli Hawthorne High Schoolissa. Hän nousi alun perin maineeseen roolillaan elokuvassa "Once a Thief" (1996), ja myöhemmin hänellä oli rooli mm. elokuvassa "Pasmat sekaisin" (1998).
Sergei esitti vuosina 1999–2001 David Jillefskyä sarjassa "Jack & Jill" ja vuosina 2005–2006 Henry Mitchelliä sarjassa "Siskoni on noita". Hän meni elokuussa 2003 naimisiin Tanya Sergein kanssa.
Dorian Gregory
Dorian Gregory (s. 26. tammikuuta 1971) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen tunnetuimmat saavutuksensa ovat Darryl Morrisin roolin esittäminen sarjassa "Siskoni on noita" vuosina 1998–2005 ja "Soul Train" -musiikkiohjelman juontajana toimiminen vuosina 2003–2006.
Gregory syntyi Washington DC:ssä ja kasvoi Clevelandissa, Ohiossa, kunnes muutti 9-vuotiaana Los Angelesiin. Ensimmäinen oleellinen rooli oli sarjassa "Baywatch Nights" 1990-luvun puolessavälissä.
Gregory on afroamerikkalainen ja tunnetaan paitsi näyttelijänä, myös huomattavana humanitäärisen työn tekijänä. Hänellä on tyypin I diabetes.
Prokne (mytologia)
Prokne oli kreikkalaisessa mytologiassa Ateenan kuninkaan Pandion I:n ja Zeuksippen tytär ja Filomelan sisar. Hänellä oli myös kaksoisveljet Erekhtheus ja Butes. Hänen isänsä oli antanut hänet puolisoksi Tereukselle, Traakian kuninkaalle, kiitokseksi tämän avusta rajariidoista alkaneesta taistelussa Theban kuningasta Labdakosta vastaan.
Prokne alkoi kuitenkin ikävöidä sisartaan ja pyysi miestään tuomaan tämän luokseen vierailulle Ateenasta. Tereus suostui, mutta alkoi himoita kälyään. Filomela ei kuitenkaan suostunut Tereuksen ehdotuksiin, vaikka tämä tarjosi hänelle lahjoja. Viimein he nostivat purjeet palatakseen takaisin Traakiaan, mutta alusten rantauduttua Tereus veikin Filomelan metsässä olleeseen mökkiin ja pahoinpiteli ja raiskasi tämän. Pelätessään Filomelan kertovan tapahtuneesta hän vielä leikkasi Filomelan kielen poikki ja piti tätä vankinaan. Vaimolleen hän kertoi Filomelan kuolleen.
Vuoden kuluttua Filomela kuitenkin kutoi kankaan, jossa hän kertoi tapahtuneen ja sai sen toimitettua sisarelleen. Kostoksi sisarensa kohtelusta Prokne tappoi Tereuksen kanssa saamansa pojan Ityksen ja syötti tämän ruumiin miehelleen. Kun Tereus sai tietää, mitä oli tapahtunut, hän alkoi jahdata sisaruksia kirves aseenaan, mutta tällöin jumalat muuttivat kaikki kolme linnuiksi: Tereuksesta tuli harjalintu, Proknesta satakieli, joka laulaa suruisasti poikansa kuolemaa, ja Filomelasta pääskynen, joka kielensä menettäneenä ei pysty laulamaan vaan ainoastaan sirkuttamaan. Roomalaisten runoilijoiden aikana sisarusten lajit vaihtuivat, ja Proknen kerrottiin muuttuneen pääskyseksi ja Filomelan satakieleksi. Samoin Tereuksen ase muuttui miekaksi, jota verrattiin satakielen nokkaan.
Maria Lark
Maria Lark (s. 20. kesäkuuta 1997 Siperia, Venäjä) on yhdysvaltalainen televisionäyttelijä.
Maria Lark syntyi Venäjällä, mutta hänet on adoptoitu Yhdysvaltoihin. Hän asuu äitinsä kanssa Redondo Beachin kaupungissa Los Angelesin lähellä. Hän harrastaa mm. voimistelua, tietosanakirjojen lukemista ja piirrettyjen katsomista.
Lark on esittänyt vuodesta 2005 Bridgette DuBoisia Patricia Arquetten tähdittämässä sarjassa "Näkijä". Hän voitti roolistaan Young Artist Award -palkinnon vuonna 2007.
Lark on vieraillut useaan otteeseen The Tonight Show with Jay Leno -ohjelmassa. 3. syyskuuta 2007 10-vuotiaasta Maria Larkista tuli nuorin henkilö, joka on koskaan ollut mukana juontamassa "The View" -talk show'ta.
Lapsikaappaus
Lapsikaappaus on oikeudellinen termi, jolla tarkoitetaan lapsen luvatonta siirtämistä ulkomaille. Lapsikaappaus voi tapahtua myös siten, että lapsi jätetään palauttamatta kotimaahansa luvallisen tai tuomioistuimen määräykseen perustuvan tapaamisen jälkeen.
Yleensä lapsikaappaus tapahtuu siten, että lapsen huoltajista toinen ottaa lapsen mukaansa ilman toisen huoltajan lupaa. Yhteishuoltotilanteissa vanhempien tulee päättää mm. lapsen asuinmaasta yhdessä.
Kansainvälisiä lapsikaappauksia on pyritty ehkäisemään ja ratkaisemaan kansainvälisillä sopimuksilla, joista merkittävimmät ovat Haagin ja Euroopan neuvoston lapsikaappaussopimukset. Lapsi saatetaan viedä valtioon, joka ei ole edellä mainittuihin kansainvälisiin sopimuksiin liittynyt. Tällöin ei ole olemassa ennakolta sovittua menettelytapaa, vaan kulloinenkin toiminta on riippuvainen lähinnä asianomaisen maan lainsäädännöstä.
Lapsen kaapannut saattaa Suomessa syyllistyä rikoslaissa rangaistavaksi säädettyyn, vapauteen kohdistuvaan rikokseen. Kysymykseen tulee tällöin ensisijaisesti rikoslain 25 luvun 5a §, joka koskee lapsikaappausta. Tähän rikokseen syyllistyy se, joka ottaa lapsen omavaltaisesti huostaansa ja vie hänet asuinvaltiostaan ulkomaille tai jättää palauttamatta asuinvaltioonsa. Rikoksesta voi seurata sakkorangaistus tai enintään kahden vuoden vankeusrangaistus.
Lapsen kaapannut henkilö saattaa syyllistyä myös muuhun vakavampaan vapauteen kohdistuvaan rikokseen, joita ovat mm. vapaudenriisto, törkeä vapaudenriisto ja panttivangin ottaminen.
Shonda Rhimes
Shonda Rhimes (s. 13. tammikuuta 1970 Chicago, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen televisiotuottaja, käsikirjoittaja ja ohjaaja.
Shonda Rhimes tunnetaan parhaiten televisiosarjojen "Greyn anatomia" (2005–) ja "Rakkauden anatomia" (2007– ) luojana. Hän toimii molemmissa sarjoissa tuottajana ja johtavana käsikirjoittajana. Rhimes on ollut kolmesti Primetime Emmy -ehdokkaana työstään Greyn anatomiassa. Vuonna 2006 ja 2007 sarja oli ehdolla parhaaksi draamasarjaksi ja vuonna 2006 Rhimes sai parhaan draamasarjan käsikirjoituksen ehdokkuuden. Vuonna 2007 hän pääsi Time-lehden maailman 100 vaikutusvaltaisimman ihmisen listalle.
Rhimes on työskennellyt myös elokuvien parissa. Hän on käsikirjoittanut elokuvat "Crossroads – tienristeyksessä" (2002) ja "Prinsessapäiväkirjat 2" (2004).
Rhimes syntyi Chicagossa, Illinoisissa. Hänellä on kaksi isosiskoa ja kaksi isoveljeä. Rhimesilla on adoptoitu tytär Harper (s. 2003).
Rhimes suoritti kanditaattitutkinnon Dartmouth Collegessa. Tämän jälkeen hän muutti Los Angelesiin ja suoritti maisteritutkinnon Etelä-Kalifornian yliopistolla elokuva- ja televisioalan laitoksessa.
Heteroosi
Heteroosi ("risteytyselinvoima") on heterotsygoottisilla yksilöllä toisinaan ilmenevä parempi elinvoimaisuus. Se johtuu yksilön suotuisasta geeniyhdistelmästä. Monet yksilön kannalta edulliset alleelit dominoivat tällöin haitallisempia, resessiivisiksi jääviä alleeleja ja haitalliset ominaisuudet peittyvät (positiivinen epistasia).
Yhdysvalloissa kehitetty hybridimaissi on heteroosin hyväksikäytön vanhimpia ja laajimpia sovelluksia. Maissin heterotsygoottisuus mahdollisimman monen geenin osalta varmistetaan kaksoisristeytyksellä. Suomessa vastaavanlaista menetelmää on käytetty muun muassa sokerijuurikkaan viljelyssä.
Eläimiinkin perustuvaa tuotantoa voidaan tehostaa heteroosilla. Suomessa näin tehdään yleisesti muun muassa kanojen lihan- ja munantuotannossa. Jalostuskanaloissa selvitetään parhaat risteytykset ja tuotetaan niiden poikaset. Poikaset myydään kanankasvattajille. Hybridikanat tuottavat enemmän munia (n. 10 %) ja kasvavat isommiksi kuin kanat, joihin heteroosia ei sovelleta.
Heteroosi ei ole pysyvää jalostusta, sillä sen vaikutus heikkenee seuraavissa sukupolvissa. Myönteisten alleeliparien määrä vähenee, sillä alleelit yhdistyvät sattumanvaraisesti ja homotsygoottien määrä lisääntyy.
Juri Norstein
Juri Norstein (, s. 15. syyskuuta 1941) on venäläinen animaattori, elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hän on tehnyt suurimman osan elämäntyöstään animaatiostudio Sojuzmultfilmin palveluksessa. Norsteinin kuuluisin elokuva on vuonna 1979 valmistunut "Satujen satu", joka valittiin Los Angelesissa vuonna 1984 kaikkien aikojen parhaaksi animaatioelokuvaksi.
Norstein varttui Moskovassa, ja käytyään kaksivuotisen animaattorikurssin hän pääsi töihin Sojuzmultfilmiin. Norstein toimi aluksi kokeneempien animaattorien apulaisena ja sai odottaa useita vuosia, ennen kuin hänen annettiin ohjata omia elokuvia.
Norstein käyttää elokuvissaan monitasokameraa, minkä ansiosta niissä on vahva syvyysvaikutelma. Norstein on pysytellyt uskollisesti pala-animaatiotekniikassa, eikä käytä elokuvissaan tietokoneita apuna. Hän tekee elokuvansa yhdessä vaimonsa Francesca Jarbusovan kanssa. Norsteinin ohjaamat elokuvat ovat runollisia ja surumielisiä, ja niiden rytmi on useimpiin nykyanimaatioihin verrattuna rauhallinen. Värit ovat yleensä murrettuja ja hillittyjä.
Vuonna 1981 Norstein aloitti Nikolai Gogolin novelliin "Päällystakki" pohjautuvan animaatioelokuvan teon. Hän työskentelee elokuvan parissa edelleen.
Suomessa Norsteinin elokuvia on esitetty muun muassa Suomen elokuva-arkistossa ja Tampereen lyhytelokuvajuhlilla. Niitä ovat "Kerženetsin taistelu" (Ivan Ivanov-Vanon kanssa 1971), "Kettu ja jänis" (1973), "Haikara ja kurki" (1974) ja "Siili sumussa" (1975).
Ylänkökillit
Ylänkökillit ("Profundulidae") on hammaskarppikalojen lahkoon kuuluva makeassa vedessä elävien kalojen heimo, johon kuuluu yksi suku ("Profundulus") ja siinä seitsemän lajia.
Ne elävät Keski-Amerikassa: Meksikossa, Hondurasissa ja Guatemalassa.
Blauw-Wit Amsterdam
Blauw-Wit Amsterdam () on vuonna 1902 Kinkerbuurtin kaupunginosassa Amsterdamissa perustettu jalkapalloseura, joka pelaa tällä hetkellä Zondag eerste klasse A:ssa. Blauw-Wit siirtyi pelaamaan kotiottelunsa Amsterdamin Olympiastadionille vuonna 1928. Ammattilaisseuraksi se ryhtyi vuonna 1954. Vuonna 1972 seura yhdistyi Door Wilskracht Sterkin ja De Volewijckersin kanssa, muodostaen FC Amsterdamin. Blauw-Wit Amsterdam jatkoi kuitenkin olemassaoloaan siirtymällä pelaamaan amatöörisarjoihin.
Budd Schulberg
Budd Wilson Schulberg (27. maaliskuuta 1914 New York, New York, Yhdysvallat – 5. elokuuta 2009 Long Island, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kirjailija ja elokuvakäsikirjoittaja.
Juutalainen Schulberg on B. P. Schulbergin poika. Hänen tunnetuimpia romaaneitaan ovat "What Makes Sammy Run?" (1941) ja "The Disenchanted" (1950); elokuva "Mitä kovemmin he kaatuvat" (1956) pohjautuu hänen romaaniinsa Kehäketut vuodelta 1948.
Schulbergin tunnetuin alkuperäinen käsikirjoitus on "Alaston satama" (1954). Myöhempiä käsikirjoituksia ovat "Kasvot väkijoukossa" (1957) ja "Suolla tuulee" (1958). Schulberg palkittiin Parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen Oscar-palkinnolla vuonna 1955.
Schulberg oli neljästi naimisissa, ja hänellä on viisi lasta. Hän kuoli vuonna 2009 New Yorkissa 95-vuotiaana.
Patrick Macnee
Daniel Patrick Macnee (6. helmikuuta 1922 Lontoo – 25. kesäkuuta 2015 Kalifornia) oli englantilaissyntyinen näyttelijä, jolle myönnettiin Yhdysvaltain kansalaisuus vuonna 1959.
Macnee opiskeli Eton Collegessa ja palveli toisessa maailmansodassa. Hänellä oli varhainen rooli muun muassa elokuvassa "Taistelulaivan viimeiset päivät" (1956). Hän oli 1960-luvulla "Me kostajat" -menestyssarjan tähti, ja hänen omaelämäkertansa "Blind In One Ear" ilmestyi vuonna 1988. Macnee esiintyi myös useissa 1970–1980-lukujen kulttisarjoissa, kuten "Lemmenlaiva", "Columbo", "Frasier" ja "Taisteluplaneetta Galactica".
Kenties tunnetuimman elokuvaesiintymisensä Macnee teki sir Godfrey Tibbettin osassa James Bond -elokuvassa "007 ja kuoleman katse" vuonna 1985.
Macnee oli kolmesti naimisissa; kolmas avioliitto alkoi vuonna 1988. Pari asui eteläisessä Kaliforniassa Fiona-koiransa kanssa. Hänen keskimmäinen vaimonsa oli näyttelijä Katherine Woodville.
Cheech Marin
Richard Anthony "Cheech" Marin (s. 13. heinäkuuta 1946 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen komedianäyttelijä, joka tunnetaan Cheech & Chong -komediaduosta.
Marin syntyi Los Angelesissa, ja hän opiskeli California State University –nimisessä yliopistossa. Hän on meksikolais-amerikkalainen.
American Israel Public Affairs Committee
American Israel Public Affairs Committee (AIPAC) on yhdysvaltalainen lobbausjärjestö, jonka tarkoitus on pitää yllä hyviä suhteita Yhdysvaltain ja Israelin välillä. Sitä pidetään yhtenä vaikutusvaltaisimmista etujärjestöistä Washingtonissa. Järjestön puheenjohtaja on Michael Kassen.
AIPAC perustettiin 1953 nimellä American Zionist Committee for Public Affairs. Se on ilmoittanut tavoitteekseen vaikuttaa Yhdysvaltain kongressin päätöksiin seuraavissa asioissa:
Muiden amerikkalaisten etujärjestöjen tavoin se julkaisee tietoja siitä, miten kongressin jäsenet ovat äänestäneet sille tärkeissä aiheissa.
Chicagon yliopiston professori John Mearsheimer ja Harvardin yliopiston professori Stephen Walt julkaisivat vuonna 2007 kirjan "The Israel Lobby and U.S. Foreign Policy", jossa väitetään, että AIPAC on "de facto vieraan vallan agentti, jolla on kuristusote kongressista". Entinen presidentti Jimmy Carter on todennut, että AIPAC painostaa poliitikkoja, jotka eivät jaa sen tavoitteita
Ponte Sant’Angelo
Ponte Sant’Angelo () tai Pons Aelius on Roomassa sijaitseva antiikinaikainen silta, joka ylittää Tiberjoen Ponten kaupungiosasta Borgoon.
Silta rakennettiin vuonna 134 arkkitehti DemetrianuksenBarelli ja von Matt 1983, s.55. suunnitelman mukaan osaksi Hadrianuksen mausoleumia, nykyistä Castel Sant’Angelon linnoitusta.
Keskiajalla Ponte Sant’Angelo tunnettiin nimellä "Pons S. Petri", ja se oli kaupungin neljästä toimivasta sillasta ainoa, joka johti Vatikaaniin ja PietarinkirkkoonCastrén 1982, s.164.. Reitti oli Pyhän Pietarin haudalle matkustavien pyhiinvaeltajien suosima. Vuonna 1450 sillalla tapahtui tuhoisa onnettomuus, kun ihmiset tungeksivat sillalla ja sen kaide sortui. Toistasataa ihmistä sai surmansa.
Vuonna 1527 Klemens VII pystytti sillalle Pyhän Pietarin ja Paavalin patsaat, ja 1669–1671 Klemens IX lisäsi enkeliveistokset, joiden tekoon osallistui Gian Lorenzo Bernini.
Alun perin sillassa oli viisi pientä sivuholvia ja kolme suurta keskikaarta, ja sillan ajorata vietti päistään 15 astetta kohti rantapengertä. 1892 Tiberin pengertämistöiden yhteydessä sillan kolme läntisintä ja kaksi itäisintä holvikaarta yhdistettiin ja rakennettiin uudelleen keskimmäisten kaarten mukaisiksi. Nykyään silta on ainoastaan jalankulkijoiden käytössä.
Ponte Sant’Angelo on tehty travertiinista ja peperiinoksi kutsutusta tuffista. Ajoradan leveys on 10,95 metriä, sillan pituus 135 metriä, korkeus 7 metriä ja kaarien jänneväli 18 metriä. Sillan kaiteiden välisillä jalustoilla on kymmenen patsasta, jotka esittävät apostoleja ja enkeleitä, joista kaksi veisti Bernini. Nykyään sillalla on vain paitsaiden kopiot, sillä alkuperäiset on siirretty S. Andrea delle Fratten kirkkoon. Alun perin sillan ajorampin suulla oli vartiotornit, jotka purettiin Nikolaus V:n aikana sattuneen onnettomuuden jälkeen.
Linda Thorson
Linda Thorson (o.s. Robinson, s. 18. kesäkuuta 1947 Toronto) on kanadalainen näyttelijä. Thorson tunnetaan brittiläisestä "Herrasmiesagentti" ("The Avengers") -sarjasta, jossa hänellä oli vakituinen osa 1960-luvun lopulla. Myöhemmällä urallaan hän on esiintynyt muun muassa "Star Trek – uusi sukupolvi" -sarjan jaksossa vuonna 1993, "One Life to Live" -sarjassa ja "Kuoleman selli" -elokuvassa vuonna 2002. Thorson esitti vuosina 2006–2007 Rosemary Sinclairia "Emmerdalessa"; hän teki viimeisen esiintymisensä sarjassa 13. syyskuuta 2007. Vuoden 2008 aikana "Emmerdalesta" lähdön jälkeen Thorson esiintyi useissa musikaaleissa Britanniassa. Hän teki yhden jakson myös "Tohtoreihin".
Thorson opiskeli Royal Academy of Dramatic Artsissa. Hän asuu New Yorkissa ja on ollut 20. marraskuuta 2005 alkaen naimisissa Gavin Mitchellin kanssa. Hänellä on Trevor-niminen poika aiemmasta avioliitosta. Trevorin kummisetä on Frank Sinatra. Thorson ja Sinatra tapasivat Lindan silloisen poikaystävän kautta.
Diana Rigg
Dame Enid Diana Elizabeth Rigg DBE (s. 20. heinäkuuta 1938 Doncaster, South Yorkshire) on englantilainen näyttelijä. Hän esiintyi muun muassa 1960-luvun menestyssarjassa "Me kostajat" ja vuoden 1969 James Bond -elokuvassa "Hänen majesteettinsa salaisessa palveluksessa". Hän näytteli Lady Olenna Tyrellia HBO:n fantasiasarjassa "Game of Thrones" (2013–2017), josta hän sai neljä Primetime Emmy -ehdokkuutta.
Rigg syntyi Doncasterissa, South Yorkshiressa, ja vietti lapsuudessaan useita vuosia Intiassa isänsä työn johdosta. Hänelle on myönnetty kunnia-arvot Stirlingin (1988) ja Leedsin yliopistoilta (1992).
Rigg on esiintynyt myös teatterissa ja on Royal Shakespeare Companyn jäsen.
Rigg on palkittu Baftalla sekä Emmyllä ja ollut lisäksi ehdolla Golden Globen saajaksi. Hänellä on aiemmasta avioliitosta syntynyt tytär Rachael Stirling, joka on itsekin menestynyt näyttelijänä.
Bernard Lee
Bernard Lee (10. tammikuuta 1908 – 16. tammikuuta 1981) oli brittiläinen näyttelijä.
Lee syntyi Lontoossa ja opiskeli Royal Academy of Dramatic Artissa. Hän esiintyi 1930-luvulla pääasiassa näyttämöllä, mutta loi toisen maailmansodan jälkeen erityisen menestyksekkään uran elokuvissa. Vaikka hänellä oli lukuisia rooleja, hänet muistetaan parhaiten M:n roolista yhdessätoista ensimmäisessä James Bond -elokuvassa.
Leellä oli puoliso Gladys Merredew ja hänen tyttärenpoikansa on näyttelijä Jonny Lee Miller.
Lee kuoli vatsasyövän runtelemana synnyinkaupungissaan Lontoossa vain muutamaa päivää 73-vuotispäivänsä jälkeen.
Bernard Horsfall
Bernard Horsfall (20. marraskuuta 1930 – 28. tammikuuta 2013) oli brittiläinen näyttelijä. Hän syntyi Bishop's Stortfordissa, Hertfordshiressa.
Horsfall näytteli urallaan sekä televisiossa että elokuvissa. Hänellä oli rooli James Bond -elokuvassa "Hänen majesteettinsa salaisessa palveluksessa" (1969); myöhemmältä uralta on peräisin mm. parhaan elokuvan ja ohjauksen Oscarit voittaneet elokuvat "Gandhi" ja "Braveheart – taipumaton" (1995). Horsfallilla on ollut osia useissa suosituissa televisiosarjoissa, ja hän on vieraillut useasti "Doctor Whossa".
Helsinki-filmi
Helsinki-filmi on suomalainen vuonna 2002 perustettu elokuvatuotantoyhtiö. Helsinki-filmi on yksi suurimmista suomalaisista tuotantoyhtiöistä.
Yhtiö on tuottanut yli 20 elokuvateatterilevityksen saanutta pitkää elokuvaa ja on ollut mukana lukuisissa kansainvälisissä yhteistuotannoissa. Yhtiön toimitusjohtajana toimii Miia Haavisto.
Yhtiön omistavat tuottajat Aleksi Bardy, Annika Sucksdorff ja Miia Haavisto sekä ohjaaja Dome Karukoski.
John Glen
John Glen (s. 15. toukokuuta 1932) on brittiläinen elokuvaohjaaja. Hän syntyi Sunbury-on-Thamesissa, Englannissa.
Glen muistetaan parhaiten viidestä ohjaamastaan 1980-luvun James Bond -elokuvasta:Glen leikkasi myös James Bond elokuvat:
Glen on lisäksi tehnyt työtä televisiossa. Hänen myöhemmältä elokuvaohjaajan uraltaan ovat peräisin muiden muassa elokuvat "Kolumbus – seikkailijoista suurin" (1992) ja "Point Men" (2001).
Maryam d’Abo
Maryam d’Abo (s. 27. joulukuuta 1960 Lontoo) on brittiläinen näyttelijä. Hän oli Bond-tyttö Kara Milovy elokuvassa "007 vaaran vyöhykkeellä" (1987).
D’Abo syntyi hollantilaiselle isälle ja georgialaiselle äidille. Hän on näyttelijä Olivia d’Abon serkku.
007-elokuvan jälkeen Maryam d’Abo esitti kiitetysti toista pääosaa televisiosarjassa "Jotain pimeästä" (1988). Myöhemmän uransa aikana hän on näytellyt muiden muassa elokuvissa "Elämän oppitunnit" (1994) ja "Point Men" (2001), ja on lisäksi vieraillut sarjassa "Murhasta tuli totta".
D’Abo meni naimisiin ohjaaja Hugh Hudsonin kanssa marraskuussa 2003.
Mike Figgis
Michael "Mike" Figgis (s. 28. helmikuuta 1948) on brittiläinen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -säveltäjä.
Figgis syntyi Carlislessa, Englannissa, ja nousi maineeseen elokuvallaan "Myrskyisä maanantai" (1988). Myöhempien elokuvien joukkoon lukeutuvat "Elämän oppitunnit" (1994), "Leaving Las Vegas" (1995), "Neiti Julie" (1999), "Timecode" (2000) ja "Cold Creek Manor" (2003).
Figgis on ollut Oscar-, Bafta- ja Golden Globe -ehdokkaana. Hän seurusteli aiemmin englantilaisen näyttelijätär Saffron Burrowsin kanssa.
Rakennuksen vaippa
Rakennuksen vaippa eli ulkovaippa tarkoittaa rakennuksen niitä rakennusosia, jotka erottavat rakennuksen lämmöneristetyt tilat ulkoilmasta, maaperästä tai lämmittämättömästä tilasta. Vaipan osia ovat esimerkiksi ulkoseinät, yläpohja ja alapohja. Vaippaan eivät kuulu rakennuksen sisäiset eri tiloja toisistaan erottavat rakennusosat.
Suomen rakentamismääräyskokoelmassa annetaan vaipan ominaisuuksille erilaisia määräyksiä muun muassa sen lämmöneristyskyvyn, ilmatiiviyden, vesihöyryn läpäisevyyden ja kosteusteknisen toimivuuden suhteen.
Hugh Hudson
Hugh Hudson (s. 25. elokuuta 1936 Lontoo) on brittiläinen elokuvaohjaaja. Hän oli vuonna 1982 ehdolla parhaan ohjauksen Oscar-palkinnon saajaksi ja ollut lisäksi ehdolla muun muassa Baftan, Cannesin Kultaisen palmun, César-palkinnon ja Golden Raspberry saajaksi.
Hudson syntyi Lontoossa ja opiskeli Eton Collegessa ja Harvardin yliopistolla. Hänestä tuli maailmankuulu elokuvalla "Tulivaunut" (1981). Myöhempiä töitä ovat muiden muassa "Greystoke legenda Tarzanista, apinain kuninkaasta" (1984), "Vapauden voitto" (1985) ja "Unelma Afrikasta" (1999).
Hudson meni vuonna 2003 naimisiin näyttelijätär Maryam d’Abon kanssa. Hänellä on aiemmasta avioliitostaan Thomas-niminen poika.
Neutral Milk Hotel
Neutral Milk Hotel on amerikkalainen indie rock -yhtye. Sen pääasiallinen lauluntekijä Jeff Mangum teki yhtyeen kahdella albumilla yhteistyötä useiden eri muusikoiden kanssa. Merkittäviin yhteistyökumppaneihin lukeutuvat Jeremy Barnes (rummut), Scott Spillane (torvet), Julian Koster (banjo/bassokitara/saha) sekä tuottaja-instrumentalisti Robert Schneider.
Yhtyeen toinen albumi "In the Aeroplane Over the Sea" (1998) on kriitikoiden arvostama. Levy sisältää runsaasti viittauksia Anne Frankin kohtaloon. Live-esiintymisensä aikana Mangum on kuvaillut joidenkin albumin kappaleiden perustuvan hänen näkemäänsä toistuvaan uneen juutalaisesta perheestä Toisen maailmansodan aikana. Kriitikot kehuivat albumin kekseliästä instrumentaatiota sekä Mangumin provosoivia ja kiihkeitä sanoituksia. Vaikka levy jäi vähälle huomiolle, kun se julkaistiin, se on saavuttanut suosiota indie rock -piireissä, ja Merge Recordsin mukaan sitä on myyty yli 100 000 kappaletta. Albumi ja sitä seurannut jatkuva kiertäminen vaativat kuitenkin veronsa Mangumilta. Yhtye siirtyi telakalle ja kieltäytyi kaikista esiintymisistä, mukaan lukien R.E.M. -yhtyeen lämmittelypaikasta.
Patrick Bauchau
Patrick Nicolas Jean Sixte Ghislain Bauchau (s. 6. joulukuuta 1938 Bryssel, Belgia) on belgialainen näyttelijä.
Bauchau on kirjailija-tutkija Henry Bauchaun poika. Hän valmistui Oxfordin yliopistosta. Hän oli tunnettu näyttelijä jo 1960-luvulla ja on näytellyt muun muassa Éric Rohmerin elokuvissa "La carrière de Suzanne" (1963) ja "Keräilijätär" (1966). Hän tuli tunnetuksi myös saksalaisesta elokuvasta "Der Stand der Dinge" (Wenders, 1982).
Bauchau on nyttemmin niittänyt mainetta osillaan englanninkielisissä elokuvissa. Näistä huomattavimpiin kuuluvat "007 ja kuoleman katse" (1985), "Ekstaasi" (1991) ja "Panic Room" (2002). Vuonna 1994 hän teki jälleen yhteistyötä Wendersin kanssa elokuvassa "Lisbon Story". Huomattava televisiorooli hänellä oli sarjassa "Kameleontti". Osia ollut myös elokuvissa "Isku Kolumbiaan" (1994) ja "2012" (2009).
Amerikankillit
Amerikankillit ("Fundulidae") on hammaskarppikalojen lahkon heimo, johon kuuluu viisi sukua ja 48 lajia.
Ne elävät Pohjois-Amerikassa Jukatanin niemimaalle asti, sekä Bermudan ja Kuuban saarilla. Amerikankillejä elää sekä makeassa että murtovedessä.
Petter Tande
Petter Laukslett Tande (s. 11. kesäkuuta 1985) on norjalainen yhdistetyn hiihtäjä. Tanden nykyinen seura on Byåsen IL. Hänen uransa suurin saavutus on yhdistetyn joukkuekilpailun maailmanmestaruus Oberstdorfissa 2005. Norjan joukkueeseen kuuluivat hänen lisäkseen Håvard Klemetsen, Magnus Moan ja Kristian Hammer. Samoissa kisoissa Tande oli lisäksi normaalimatkalla seitsemäs ja sprinttikilpailussa yhdeksäs.
Tande sijoittui Torinon olympialaisissa 2006 normaalimatkalla neljänneksi ja sprintissä kuudenneksi. Sapporon MM-kisoissa 2007 hän kuului Norjan pronssijoukkueeseen Espen Rianin, Magnus Moanin ja Håvard Klemetsenin kanssa. Sprintissä hän oli kuudes. Liberecin MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui yhteislähtökilpailussa seitsemänneksi ja oli mukana joukkuekilpailussa pronssia saavuttaneessa joukkueessa. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli suurmäen Gundersen-kilpailussa kuudes.
Tande on voittanut urallaan kuusi maailmancupin osakilpailua.
Gaspard de la nuit
Gaspard de la nuit: Trois poèmes pour piano d’après Aloysius Bertrand eli Yön Gaspard: kolme runoelmaa pianolle Aloysius Bertrandin mukaan on Maurice Ravelin säveltämä triptyykki eli kolmiosainen pianosävellys, joka valmistui vuonna 1908. Teos perustuu Aloysius Bertrandin samannimiseen runokokoelmaan. Sävellyksen synkkyys ja äärimmäinen vaikeus ovat tehneet siitä tekijänsä sävellystuotannon tunnuskuvan. Teos kestää noin 25 minuuttia. Sen kantaesitti Ricardo Viñes 9. tammikuuta 1909.
"Yön Gaspard: fantasia Rembrandtin ja Callot’n tyyliin" on kokoelma proosarunoja, jotka Aloysius Bertrand julkaisi vuonna 1842. Kirjailija luo keskiajasta pittoreskin ja fantastisen kuvan. Maurice Ravel sävelsi musiikin kokoelman kolmeen runoon. Säveltäjän valinta saattaa heijastella hänen tuonhetkistä mielentilaansa, sillä hänen erittäin sairaana ollut isänsä teki juuri kuolemaa.
Sävellyksen osat ovat:
"Ondine" muistuttaa hetkittäin Ravelin toista pianosävellystä "Jeux d’eau". Se loihtii esille värähtelevän vedellisen ilmapiirin, joka kutsuu ihmistä vierailulle veden valtakuntaan. Tarinassa lumoava seireeni kuuluu undiinien valtakunnan väestöön. Se on puoliksi enkeli ja puoliksi demoni ja on syntynyt saksalaisessa tarinaperinteessä, ja Grimmin veljekset kehittivät sitä edelleen.
"Le Gibet’ssä" eli "Hirsipuussa" itsepintainen kelloaihe toistuu läpi kappaleen. Säveltäjä on merkinnyt esitysohjeeksi: "kiirehtimättä tai hidastamatta aina loppuun saakka". Tämä hypnoottiseksi todettu kohtaus kylpee kelmeässä kuunvalossa.
"Scarbo" on rytmiltään ja tempoltaan nopea ja triptyykin kappaleista vaikein.
Useat pianistit ovat levyttäneet "Gaspard de la nuit’n". Heistä ehkä tunnetuimpia ovat:
Banksiat
Banksiat ("Banksia") on proteakasvien ("Proteaceae") heimoon kuuluva australialainen kasvisuku. Siihen kuuluu noin 170 eri lajia puita ja pensaita. Suku on nimetty englantilaisen kasvitieteilijän Joseph Banksin mukaan.
Euroopankillit
Euroopankillit (Valenciidae) on hammaskarppikalojen lahkon heimo. Siihen kuuluu vain yksi suku ja sen kaksi lajia, espanjankilli ("Valencia hispanica") ja korfunkilli ("Valencia letourneuxi"), jotka molemmat ovat äärimmäisen uhanalaisia. Espanjankillin kanta oli vuonna 2006 pienentynyt yli 80 prosenttia edellisten kymmenen vuoden aikana. Euroopankillit elävät makeassa vedessä Välimeren ympäristössä.
Arthur Hiller
Arthur Hiller OC (22. marraskuuta 1923 Edmonton – 17. elokuuta 2016 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli kanadalainen elokuvaohjaaja.
Hiller valmistui Toronton yliopistosta ja aloitti show-uransa televisiossa 1950-luvulla. Hän alkoi menestyä elokuvien parissa jo "Nuoruuden huuman" ohjauksen jälkeen vuonna 1957. 1960-luvulta ovat muiden muassa sellaiset elokuvat kuin "Valkoisten hevosten ihme" (1963), "Sodassa ja rakkaudessa" (1964), "Rakas varkaani" (1966) ja "Taistelu Tobrukista" (1966).
Vuonna 1970 ilmestynyt "Rakkaustarina" on Hillerin uran suurimpia menestyksiä: hänet palkittiin ohjauksestaan Golden Globella ja hän oli ehdolla myös Oscar-palkinnon saajaksi. Hillerin 1970-luvun muuhun tuotantoon kuuluvat esimerkiksi "Don Quijote – Mies La Manchasta" (1972), "W. C. Fields ja minä" (1976), "Hopeanuoli" (1976), "Yön siivet" (1979) ja "Älkää ampuko hammaslääkäriä" (1979). Hän voitti elokuvallaan "The Hospital" (1971) Berliinin elokuvajuhlien Hopeisen karhun.
Hillerin myöhempiä elokuvia ovat muun muassa "Toivoton tapaus" (1984), "Muisti hukassa" (1990) ja "Kimppakyyti" (1996). Hän toimi vuosina 1989–1993 Directors Guild of American ja vuosina 1993–1997 Yhdysvaltain elokuva-akatemian puheenjohtajana. Hänet otettiin vuonna 2002 Canada’s Walk of Fameen, ja hänestä tehtiin vuonna 2006 Kanadan ritarikunnan "Officer". Vuoden 2001 Jean Hersholtin humanitaarinen palkinto myönnettiin Hillerille.
Hiller oli 14. helmikuuta 1948 lähtien naimisissa Gwen Hillerin kanssa.
Walter Mirisch
Walter Mortimer Mirisch (s. 8. marraskuuta 1921, New York) on yhdysvaltalainen elokuvatuottaja, joka on vuonna 1957 perustamansa Mirisch Companyn johdossa ollut mukana työstämässä useita Hollywoodin ikimuistoisimmista elokuvista. Hän valmistui Wisconsin-Madisonin yliopistolta ja sai vuonna 1982 Jean Hersholtin humanitaarisen palkinnon.
Oberbaumbrücke
Oberbaumbrücke on silta Saksan pääkaupungissa Berliinissä. Se ylittää Spreejoen ja yhdistää Friedrichshainin ja Kreuzbergin alueet. Silta on kaksikerroksinen ja sitä käyttää sekä kevyt liikenne että Berliinin metro.
Ensimmäinen paikalla kulkenut silta oli vuonna 1732 rakennettu puusilta. Sillalla sijaitsi tulliasema, ja yöaikaan sillalta lasketiin Spreejoen yli kulkeva puomi jokea pitkin tapahtuvan salakuljetuksen estämiseksi. Tästä tulee myös sillan nimi, joka tarkoittaa kirjaimellisesti ”yläpuomisiltaa”. Toinen tullisilta ja ”alapuomi” sijaitsivat silloisen kaupungin toisella puolella, nykyisen Kronprinzenbrücken paikalla lähellä valtiopäivätaloa.
Nykyinen Oberbaumbrücke rakennettiin vuosina 1894–1896. Se edustaa pohjoissaksalaista tiiligotiikkaa, ja siihen kuuluu arkadeja, puolustuskäytäviä ja kaksi tornia. Suunnittelusta vastasi arkkitehti Otto Stahn (1859–1930). Vuonna 1902 siltaa alkoi käyttää myös metro.
Wehrmacht räjäytti sillan keskiosan Adolf Hitlerin määräyksestä 23. huhtikuuta 1945 estääkseen puna-armeijaa käyttämästä sitä. Sodan jälkeen Berliini jaettiin neljään miehitysvyöhykkeeseen, jolloin Oberbaumbrücke jäi jokea pitkin kulkeneelle idän ja lännen rajalle. Se yhdisti Yhdysvaltain ja Neuvostoliiton vyöhykkeet toisiinsa. 1950-luvun keskivaiheille saakka jalankulkijat, moottoriajoneuvot ja raitiovaunut pääsivät kulkemaan sillan yli vaikeuksitta. Kun raja suljettiin Berliinin muurin rakentamisen myötä vuonna 1961, auto-, metro- ja raitiovaunuliikenne Oberbaumbrückella lakkasi. Vuodesta 1963 lähtien siltaa käytettiin länsiberliiniläisten jalankulkijoiden raja-asemana.
Muurin murruttua vuonna 1989 ja Saksojen yhdistyttyä vuotta myöhemmin silta entisöitiin alkuperäiseen tyyliin lukuun ottamatta uutta, teräksistä keskiosaa, jonka suunnitteli espanjalainen arkkitehti Santiago Calatrava. Silta avattiin jalankulkijoille ja liikenteelle 9. marraskuuta 1994. Metroyhteys Warschauer Straßelle avattiin vuotta myöhemmin.
Sillan Friedrichshainin puoleiseen päähän on entiselle teollisuusalueelle rakennettu Oberbaum City -niminen toimistokortteli.
Merkitys
Merkitys on sekä arkiajattelun että semiotiikan ja kielifilosofian käyttämä käsite.
Arkiajattelussa merkitys voi viitata jonkin asian "arvoon", "sisältöön", konkreettiseen tai abstraktimpaan viitattuun kohteeseen eli referenttiin, tai sanan merkitykseen, jota selitetään samaa tarkoittavien sanojen eli synonyymien ja toisinaan myös vastakohtien (antonyymit) sekä käyttöesimerkkien avulla. Jälkimmäisestä merkityksen lajista käytetään myös nimitystä "sanakirjamerkitys".
C. S. Peircen mukaan merkitys on ajatussisältö, joka on yhteydessä merkkiin. Gottlob Frege jakoi ilmauksen semanttisen sisällön mieleen ja merkitykseen ("Sinn und Bedeutung"). Ludwig Wittgensteinin mukaan merkitys on asioiden tila, jonka lause osoittaa. Sana merkitys symboloi kielen ja todellisuuden suhdetta toisiinsa. Sanojen merkitys saadaan selville kun tarkastellaan niiden käyttöä eri tilanteissa, eri kielipelien sääntöjen yhteydessä.
Lyttelton
Lyttelton (maoriksi "Ōhinehou") on pieni satamakaupunki Christchurchin vieressä Uudessa-Seelannissa. Se sijaitsee Banksin niemimaalla, Canterburyn hallintoalueella Eteläsaarella. Christchurhin ja Lytteltonin välillä kulkevat sekä maantie että rautatie. Vuoden 2013 väestönlaskennassa Lytteltonin asukasluku oli 2 859 henkeä.
Lyttelton kuuluu Christchurchin kunnallishallintoalueeseen. Se liitettiin hallinnollisesti Christchurchiin vuonna 2006. Sitä ennen Lyttelton oli osa Banksin niemimaan piirikuntaa.
Sankt-Hedwigs-Kathedrale
Sankt-Hedwigs-Kathedrale on kirkkorakennus Bebelplatzilla Berliinissä, Saksan pääkaupungissa. Se on Berliinin roomalais-katolisen arkkihippakunnan katedraali.
Katedraalin rakennutti Preussin kuningas Fredrik II Suuri. Sen rakennustyöt käynnistettiin vuonna 1747 ja ne saatiin päätökseen vuonna 1773. Suunnittelusta vastasi saksalainen arkkitehti Georg Wenzeslaus von Knobelsdorff. Katedraali nimettiin Sleesian suojeluspyhimyksen, pyhän Hedvigin mukaan. Toisen maailmansodan ilmapommituksissa katedraali tuhoutui lähes kokonaan vuonna 1943 – vain ulkoseinät jäivät pystyyn. Kirkko jälleenrakennettiin vuosina 1952–1963.
Jackson Kelly
Jackson Kelly on kitaravalmistaja Jacksonin valmistama explorer-tyyppinen sähkökitara. Sitä on käyttänyt muun muassa Megadethin entinen kitaristi Marty Friedman.
Kitaran on suunnitellut Australialainen Heaven -yhtyeen kitaristi Kelly Bradford.
Kellystä on myös tehty nelikielinen basso.
Richard von Weizsäcker
Richard Karl Freiherr von Weizsäcker (15. huhtikuuta 1920 Stuttgart – 31. tammikuuta 2015 Berliini) oli saksalainen kristillisdemokraattisen puolueen (CDU) poliitikko. Hän toimi Saksan liittopresidenttinä vuosina 1984–1994.
Weizsäckerin isä oli diplomaatti Ernst von Weizsäcker ja veli tiedemies Carl Friedrich von Weizsäcker. Hän asui isänsä työn vuoksi useita vuosia Sveitsissä ja Tanskassa. 17-vuotiaana hän muutti Britanniaan, missä hän opiskeli filosofiaa ja historiaa Oxfordin yliopiston Balliol Collegessa. Hänen isänsä oli alivaltiosihteerinä ulkoministeriössä ja toimi Joachim von Ribbentropin varamiehenä. Isä tuomittiin myöhemmin Nürnbergissä viiden vuoden vankeuteen.
Toisen maailmansodan alkaessa Weizsäcker oli 19-vuotias sotamies Gross Bornissa lähellä Puolan rajaa ja osallistui hyökkäykseen, minkä jälkeen hänet kuljetettiin välittömästi länsirintamalle. Weizsäcker haavoittui Itä-Preussissa vuonna 1945 ja palasi kotiinsa Stuttgartiin. Hän opiskeli oikeustiedettä ja avioitui vuonna 1953 Marianne von Kretschmannin kanssa. Parille syntyi neljä lasta.
Weizsäcker liittyi kristillisdemokraatteihin vuonna 1954 ja istui liittopäivillä vuosina 1969–1981, minkä jälkeen hän toimi vuoteen 1984 Länsi-Berliinin pormestarina. Vuonna 1990 hänelle myönnettiin myös Geuzen-mitali. Hän sai kunniatohtorin arvon muiden muassa Johns Hopkinsin yliopistosta vuonna 1993.
Georg Wenzeslaus von Knobelsdorff
Georg Wenzeslaus von Knobelsdorff (17. helmikuuta 1699 Crossen an der Oder - 16. syyskuuta 1753 Berliini) oli saksalainen arkkitehti, sotilas ja taidemaalari.
Knobelsdorff jätti sotilasuransa kapteenina Preussin kuningaskunnan palveluksessa vuonna 1729 keskittyäkseen arkkitehtuuriin. Vuonna 1740 hän matkusti Pariisin ja Italian opiskelemaan kuningas Fredrik II Suuren tuella.
Knobelsdorffiin arkkitehtina teki vaikutus ranskalainen barokkiklassismi ja palladiolainen arkkitehtuuri. Hän toimi pääarkkitehtina kuninkaallisten rakennusten suunnittelussa. Vuonna 1746 kuningas kuitenkin erotti hänet virastaan. Knobelsdorffin kesken jääneiden kuninkaallisten projektien loppuunviemisestä huolehti Johann Boumann.