hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Antti Haajanen
Antti Haajanen (s. 10. syyskuuta 1974 Karhula) on suomalainen urheilutoimittaja. Hän opiskeli Texasin yliopistossa radio- ja tv-alaa vuosina 1995–1996. Vuodesta 1994 lähtien hän työskenteli MTV3:n urheilutoimittajana. Hän oli "Tulosruudun" urheiluankkuri ja toimi Formula 1 -lähetysten varikkotoimittajana vuosina 2001–2002. Sittemmin Haajanen selosti alppihiihtoa ja freestylea. Hän toimi vuoden 2016 syksyyn asti MTV Sportin toimituspäällikkönä ja MTV Sport Uutisten päätoimittajana, jonka jälkeen Haajanen siirtyi Discovery Networks Finlandin urheilupäälliköksi. Hän aloitti tehtävässä 1. syyskuuta 2016.
Haajanen on toiminut juontajana myös Radio Novalla ja Kiss FM:llä.
Hänellä on vaimo sekä kolme lasta ja he asuvat Espoossa.
Siaminlahti
Siaminlahti rajautuu Etelä-Kiinan mereen, joka on Tyynenmeren osa. Lahtea reunustavat Kambodža, Thaimaa ja Vietnam. Lahden pohjoiskärki on Bangkokinlahti, johon Bangkokin lähellä laskee Chao Phraya -joki. Siaminlahden leveys on noin 500–560 ja pituus 725 kilometriä. Merialueen pinta-ala on noin 320 000 km².
Lahden etelärajan muodostaa linja, joka kulkee Etelä-Vietnamissa Mekong-joen suun eteläpuolella sijaitsevasta Bai Bungin niemestä Kota Barun kaupunkiin Malesian rannikolle.
Viimeisen jääkauden keskivaiheilla Siaminlahtea ei ollut, koska merenpinta oli niin matalalla, että alue kuului Chao Phrayan jokilaaksoon.
Siaminlahti on melko matala: sen keskisyvyys on 58 metriä, ja syvin kohta on 85 metriä. Siksi vesi vaihtuu hitaasti, ja jokien voimakas virtaus aiheuttaa sen, että lahden suolapitoisuus on pieni, 3,05–3,25 %, ja se on hyvin sedimenttipitoinen. Lahteen virtaa suolapitoisempaa (3,4 %) vettä Etelä-Kiinan merestä vain syvemmissä kohdissa. Suolaisempaa vettä on ainoastaan keskussyvänteessä, jonka syvyys on yli 50 m. Siaminlahden tärkeimmät joet laskevat Bangkokinlahti: Chao Phraya ja sen sivuhaara Tha Chin joki, Mae Klong ja Bang Pakong. Lisäksi vähäisempi Thaimaan Tapijoki laskee Siaminlahden lounaisosassa olevaan Bandoninlahteen.
Veden trooppisen lämpötilan vuoksi Siaminlahdessa on runsaasti koralliriuttoja ja siten useita sukelluskeskuksia. Matkailijat suosivat erityisesti Ko Samuin saarta Surat Thanin maakunnassa ja Pattayaa Chonburin maakunnassa, kun taas Ko Tao on sukellusmatkailijoiden suosiossa.
Lahdessa on öljyä ja maakaasua Thaimaan ja Kambodžan aluevesillä. Kalastus on merkittävä elinkeino, mutta lahden ekosysteemi on kärsinyt saasteista ja kalasto ylikalastuksesta.
Malesialla, Thaimaalla ja Vietnamilla on Siaminlahden alueella aluekiistoja. Malesia ja Thaimaa ovat päättäneet yhdessä kehittää kiisteltyä aluetta.
Günther Niethammer
Günther Niethammer (28. syyskuuta 1908 Waldheim, Saksa – 14. tammikuuta 1974 Morenhoven) oli saksalainen lintutieteilijä.
Niethammer aloitti eläintieteen opinnot Tübingenissä ja jatkoi niitä Leipzigissa 1929–1932. Hänen väitöskirjansa vuonna 1933 käsitteli lintujen anatomiaa ja histologiaa. Hän työskenteli sittemmin sekä Berliinin, Bonnin että Wienin museoissa. Hän kirjoitti yhdessä Erwin Stresemannin kanssa kolmiosaisen "Handbuches der deutschen Vogelkunde" 1937–1942. Yhdessä Urs N. Glutz von Blotzheimin ja Kurt M. Bauerin kanssa Niethammer kirjoitti lintutieteen perusteoksiin kuuluvan 14-osaisen teoksen "Handbuch der Vögel Mitteleuropas" (1966–).
1937 Niethammer liittyi SS-joukkoihin ja 1940 Waffen-SS-joukkoihin yleten Obersturmführeriksi. Hän palveli Auschwitzissa 1940–1942 ja kirjoitti 1942 artikkelin alueen linnustosta "Beobachtungen über die Vogelwelt von Auschwitz".
Niethammer sai professorin viran Bonnista 1957. Hän oli Saksan lintutieteellisen yhdistyksen (Deutschen Ornithologen-Gesellschaft) puheenjohtaja 1968–1973.
Niethammer nimesi linnuista muun muassa kauluskiitäjän ("Streptoprocne zonaris") alalajin "kuenzeli".
Kaunis Sabrina
Kaunis Sabrina ("Sabrina") on Billy Wilderin vuonna 1954 ohjaama romanttinen komedia, jonka pääosissa näyttelevät Audrey Hepburn, Humphrey Bogart ja William Holden. Elokuva on voittanut yhden Oscarin puvustuksesta.
HAT-P-11b
HAT-P-11b on pieni, vain noin 25 Maan massainen eksoplaneetta ja ensimmäinen ylikulkumenetelmällä koskaan löydetty kuumien neptunusten luokkaan kuuluva planeetta. Löytö julkaistiin 3. tammikuuta 2009. HAT-P-11b kiertää 38 parsekin etäisyydellä sijaitsevaa spektriluokan K4 kääpiötähteä HAT-P-11 kiertoajan ollessa vajaa viisi Maan vuorokautta.
Planeetan löysi unkarilainen HATNet-projekti, joka käyttää planeettojen etsimiseen kuutta täysautomaattista teleskooppia.
Kulkiessaan keskustähtensä editse planeetta aiheuttaa 4,2 millimagnitudin suuruisen himmentymän. Tämä on toistaiseksi himmein koskaan planeetan löytymiseen johtanut ylikulku. Planeetan rata on melko eksentrinen ("e" = 0.2). Planeetta aiheuttaa keskustähteen noin 11m/s suuruisen huojunnan, mutta tähden aktiivisen kromosfäärin vuoksi sitä on hyvin vaikea havaita säteisnopeusmittauksin.
Home Insurance Building
Home Insurance Buiding oli vuonna 1885 rakennettu Chicagossa sijainnut rakennus. Se oli maailman ensimmäinen rakennus, josta käytettiin nimitystä pilvenpiirtäjä. Rakennuksessa oli kymmenen kerrosta ja se oli 42 metriä korkea vuoteen 1891 asti, jolloin siihen lisättiin kaksi kerrosta. Korotuksen jälkeen rakennus oli 55 metriä korkea.
Home Insurance Buildingin suunnitteli ja rakennutti yksi Chicagon koulukunnan perustajista, William LeBaron Jenney. Rakennuksen takaseinät olivat muurattuja kantavia seiniä ja kadunpuoleisiin seiniin oli muurattu terästä, joka vahvisti seinää ja mahdollisti siten suurempien aukkojen jättämisen ikkunoita varten. Ikkunat asennettiin syvennyksiin ja se sai rakennuksen vaikuttamaan korkealta. Ulkopinta rapattiin paloturvallisuuden lisäämiseksi.
Home Insurance Building oli ensimmäinen rakennus, joka oli tuettu sekä sisä- että ulkopuolelta. Rakennus purettiin vuonna 1931 ja sen tilalle rakennettiin LaSalle Bank Building.
Urs N. Glutz von Blotzheim
Urs Noël Glutz von Blotzheim (18. joulukuuta 1932) on sveitsiläinen eläintieteilijä. Glutz von Blotzheim on Bernin yliopiston emeritusprofessori ja asuu Schwyzissä. Hän kirjoitti yhdessä Günther Niethammerin ja Kurt M. Bauerin kanssa lintutieteen suurteoksen, 14-osaisen "Handbuch der Vögel Mitteleuropas" (1966–). 1960-luvulla hän kirjoitti teoksen "Die Brutvögel der Schweiz".
Melkola
Melkola on kylä Vaskiolla, Luoteis-Salossa. Melkolan keskusalue sijaitsee Pitkäojantien varrella Halikonjoen laaksossa, mutta suuri kyläalue jatkuu luoteeseen aina Kumioon saakka.
Valtaosa Melkolasta on mäkistä metsämaata ja suota. Suurimmat tilat ovat Melkola ja Saarimäki kylän eteläosassa ja luoteessa Kannisto. Melkolan etelä- ja pohjoisosat ovat suhteellisen tasaista viljelysmaata. Kylän etelärajana on Halikonjokeen laskeva Alustaoja syvässä uomassaan.
Melkolasta on löydetty kivikautinen asuinpaikka. Itse kyläkin on ollut jo kauan asutettuna, sillä se on luokiteltu verokirjoissa vanhimman asutuksen kantakyliin. Isojako toteutettiin 1780–1781, muttei sillä ollut vaikutusta kylän rakenteeseen, sillä kylässä oli vain Melkolan kantatila sekä pari torppaa. Välillä Melkola on toiminut Wiurilan kartanon ulkotilana.
John Haugland
John Didrik Haugland (s. 23. syyskuuta 1946 Stavanger, Norja) on entinen ralliautoilija. Erityisen hyvin hänet tunnetaan toiminnastaan Škodan tehdaskuljettajana 1970-luvulla. Haugland aloitti uransa vuonna 1965 ja saavutti uransa aikana yli 100 luokkavoittoa. Hän kilpaili kaikkiaan 27 kaudella, joista neljällä sijoittui kymmenen parhaan joukkoon.
Haugland tuli tunnetuksi ennen kaikkea menestyksestään Škoda 130RS:n kuljettajana.
Ralliuransa jälkeen Haugland on ollut mukana ralliautojen kehitystyössä sekä kouluttamassa nuoria kuljettajia. Hänen oppilainaan ovat olleet muun muassa Petter Solberg, Richard Burns ja Alister McRae.
HMS Gloucester (62)
HMS Gloucester (viirinumero 62) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Gloucester-luokan (osa "Town"-luokkaa) kevyt risteilijä. "HMS Gloucester" rakennettiin Devonportin telakalla. Sen köli laskettiin 22. helmikuuta 1936 ja alus laskettiin vesille 19. lokakuuta 1937. Alus valmistui 31. tammikuuta 1939.
"HMS Gloucester" määrättiin valmistuttuaan Itä-Intian vesille, jossa se oli 4. Risteilijäviirikön lippulaiva toisen maailmansodan syttymiseen saakka. Sodan sytyttyä "HMS Gloucester" siirrettiin Intian Valtamerelle ja joulukuussa Simonstowniin Etelä-Afrikkaan Force I:hin, jonka tehtävänä oli estää saksalaisten kaapparien toiminta. Tässä tehtävässä ei aluksella ollut taistelutoimintaa.
"HMS Gloucester" liitettiin osaksi vara-amiraali Andrew Cunninghamin Välimeren laivaston 7. Risteilijäviirikköä toukokuussa 1940.
"HMS Gloucester" oli suojaamassa 28. kesäkuuta Maltan saattuetta, kun se sai käskyn osallistua kolmesta italialaisesta hävittäjästä kootun huoltosaattueen pysäyttämiseen (Espero-saattue).
"HMS Gloucester" suojasi 7. heinäkuuta Aleksandriasta Maltalle matkaavaa saattuetta, kun se joutui Italian ilmavoimien pommikoneiden hyökkäyksen kohteeksi. Aluksen komentosiltaan osui, jolloin aluksella kaatuivat kapteeni F R Garside (CBE), komentaja J R D'Aeth, komentajakapteenit Churchill ja Lindsay sekä 14 muuta miehistönjäsentä. Vaurioiden vuoksi alusta ei enää kyetty ohjaamaan sillalta ja aluksen ohjattavuus palasi vasta, kun komentajakapteeni Reginald P Tanner otti käyttöön perän ruorihuoneen. Alus kuitenkin kykeni pysymään saattueen mukana ja osallistui 9. heinäkuuta Calabrian taisteluun. Taistelun jälkeen osasto liittyi Maltalla olleisiin saattueisiin ja palasi 13. heinäkuuta Aleksandriaan.
Välimerellä alus osallistui myös operaatioihin itäisellä Välimerellä sekä Aegean merellä vuoden 1940 loppuun mennessä.
Operaatio Excessiin kuuluvien Maltan saattueita suojatessaan 11. tammikuuta 1941 alukseen osui pommi, joka ei kuitenkaan räjähtänyt. Alus osallistui Matapanin taisteluun maaliskuussa ja Afrikan rannikon kohteiden tulittamiseen useita kertoja huhtikuussa. "HMS Gloucester"iin osui uudelleen lentopommi Maltalla 30. huhtikuuta, mutta vauriot eivät olleet pahoja.
"HMS Gloucester" osallistui Kreetan taisteluun. Ollessaan "HMS Fijin" kanssa suorittamassa tehtävää 22. toukokuuta 1941 alus joutui pommituksen kohteeksi. Pommittavina joukkoina olivat Syöksypommitusrykmentti 2:n (St.G 2) Junkers Ju-87B Stukat sekä I ja II/LG 1:n (Kevyt lentorykmentti) Junkers Ju-88 koneet Eleusiksen kentältä. Pommituksessa siihen osui neljä pommia ja kolme pommia osui aluksen lähistölle. Alus jouduttiin hylkäämään ja se upposi pian sen jälkeen. Aluksen upotessa hukkui 722 miestä 807 hengen miehistöstä.
Hi Line Subdivision
Hi Line Subdivision, myös Hi Line Route, on BNSF Railwayn omistama, ylläpitämä ja operoima rautatieosuus Montanan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Rataosuus alkaa Havren kaupungin länsipuolella sijaitsevasta Pacific Junctionista, ja jatkuu Shelbyn, Cut Bankin, Glacier Parkin, Essexin ja Beltonin kautta Whitefishin kaupunkiin. Alun perin rataosan rakensi Great Northern Railway, ja sen rakennustyöt aloitettiin 1. elokuuta 1890.
Rataosan pituus on 403 kilometriä, ja se ylittää Kalliovuoret 1 529,5 metrin korkeudella merenpinnasta.
Hi Line Subdivision on tunnettu jylhistä maisemistaan. Sen korkein kohta sijaitsee Marias Pass -nimisessä solassa. Rataosuus Shelbystä Whitefishiin valittiin myös yhdeksi kuudesta Microsoft Train Simulator -tietokonesimulaattorin mukana toimitettavista reiteistä.
Rataosuus on pääasiassa tavaraliikenteen käytössä, ja se on osa BNSF Railwayn Chicagon ja Seattle sekä Vancouverin välistä päärataa. Tavaraliikenne radalla on erittäin vilkasta. Henkilöjunia liikennöi kansallinen henkilöliikenneyhtiö Amtrak, ja intercityjuna "Empire Builder" liikennöi rataosalla kerran päivässä kumpaankin suuntaan.
Numerus
Numerus oli sotilasyksiköistä käytetty nimitys Rooman valtakunnan armeijassa. Nimi "numerus" tarkoitti vain "yksikköä", ja niillä ei ollut legioonien tapaan standardoitua organisaatiota. Numerus-joukkoja alettiin perustaa Trajanuksen tai Hadrianuksen aikana rajavyöhykkeille.
Nimeä numerus käytettiin jo aikaisemmin. Esimerkiksi Caesar käyttää sitä kuvaamaan "joukkoa sotilaita". Toisella vuosisadalla perustettiin rajavyöhykkeille numerus-joukkoja. Esimerkiksi Germaniassa oli useita "numeri Brittonum", joiden sotilaat tulivat eri heimoista Brittein saarilta. Numerus-joukkojen nimet oli usein annettu sotilaiden kotipaikan ja nykyisen sijoituspaikan mukaan. Esimerkiksi "Numerus Palmyrenorum Porolissensium" oli yksikkö, jonka sotilaat olivat kotoisin Palmyrasta ja joka oli sijoitettu Porolissumiin Daciaan. Joidenkin numerusten alkuperä saattoi olla tilapäisissä joukoissa, jotka olivat ottaneet osaa johonkin sotaan. Numerukset vaihtelivat kooltaan ja ne organisoitiin tehtävän mukaan. Eräs numerus oli kooltaan yli 1000 miestä.
Numerusta johti yleensä kenturio, tuolloin he saivat tilapäisen tittelin nimeltä "praepositus". Joskus numeruksen johtaja sai tittelin "curator". Kolmannella vuosisadalla numeruksia johti yleensä prefekti tai tribuuni.
Ultra High Definition Television
Ultra High Definition Television (UHDTV) (tai Ultra HDTV, 4320p, ja Ultra High Definition Video (UHDV)) on kokeellinen digitaalisen videon formaatti, jota tällä hetkellä ajavat Japanin NHK, Sky Broadcasting ja RAI.
Uuden formaatin näyttöresoluutio on 7680 × 4320 pikseliä – neljä kertaa niin leveä ja korkea kuin tämän hetkinen täysi teräväpiirto (1920 × 1080 pikseliä). Japanilaisen sanomalehden Yomiuri Shimbunin mukaan Japanin sisäisten asioiden ja kommunikaation ministeri aloittaa yhteistyön kehittääkseen teknologian SVH:lle siinä toivossa, että he asettavat uuden standardin UHDTV ja että tällä resoluutiolla aloitettaisiin lähetykset vuonna 2020.
Koska formaatti (esitystapa) on vielä hyvin kokeellinen, NHK:n tutkijoiden täytyi rakentaa oma prototyyppinsä itse. Kun järjestelmää esiteltiin syyskuussa 2003, he käyttivät 16 HDTV-kameraa kuvatakseen 18-minuuttisen testivideon.
Kamera itsessään rakennettiin neljästä 2.5 tuuman (64mm) CCD-kennosta, joiden resoluutio oli vain 3840 x 2048. Käyttämällä kahta CCD:tä vihreälle ja yhtä sekä punaiselle että vihreälle, he käyttivät "spatial pixel offset metodia" ("spatiaalinen kuvapisteensiirtomenetelmä") saadakseen kuvan 7680 x 4320 resoluutioon.
Hiljattain Aptina Imagin ilmoitti uudesta CMOS kuvansensorista, joka on erityisesti suunniteltu NHK:n UHDTV projektille.
Järjestelmää esiteltiin vuoden 2005 "Expossa", Aichissa, Japanissa, "NAB Show:ssa" vuonna 2006 ja 2007 konferensseissa, Las Vegas ja International Broadcastin Conventionissa (IBC) vuonna 2006 ja 2008, Amsterdamissa, Hollannissa sekä "Consumer Electronics Show" tapahtumassa vuonna 2009.
Marraskuussa 2005 NHK esitteli livekuvaa UHDTV 260 kilometrin matkan päästä käyttäen kuituoptista verkkoa. Käyttäen dense wavelength division multiplex ("tiheä aallonpituuhakokanavointi) -teknologiaa tiedonsiirtonopeudeksi saatiin 24 Gbit/s [datasiirtonopeusyksikköinä] yhteensä 16 eri aallonpituuden signaalilla.
31. joulukuuta 2006, NHK esitteli suoraa lähetystä 11.4m näytölle Osakassa, Japanissa. NHK:n kehittämällä videokoodekilla (video-kooderi-dekooderi) 24 Gbit/s siirtonopeudesta aina 180–600 Mbit/s siirtonopeuteen. Myös ääni pakattiin 28Mbit/s 7-28 Mbit/s. Jos kuvaa ja ääntä ei pakattaisi, 20 minuutin lähetys edellyttäisi noin 4 teratavua muistitilaa.
Kolme standardia, jotka koskevat UHDTV:ta:
Myös News Corporationin omistama satelliittitelevisioyhtiö Sky on ilmeisesti kiinnostunut teknologiasta. Vuoden 2008 IBC:ssä Japanin NHK, Italian RAI, BBC, RTE, Sony, Samsung ja Panasonic (monine yhtiötovereineen) esittelivät UHDTV -teknologiaa ensimmäisellä julkisella reaaliaikaisella lähetyksellä Lontoosta konferenssipaikalle Amsterdamiin.
Teknologiaa esiteltiin myös BBC:n Mediakeskuksessa, Länsi-Lontoossa lokakuun alussa vuonna 2008. BBC on myös tutkinut, voitaisiinko sen Dirac-koodekkia käyttää UHDTV kanssa.Virallisia sivustoja
Video
Artikkeleita
Bill Cobbs
William Fransisco ”Bill” Cobbs (s. 16. kesäkuuta 1935 Cleveland, Ohio, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa elokuvista "Bird" (1988), "Bodyguard" (1992) ja "The Final Patient" (2005) sekä televisiosarjoista "The Drew Carey Show", "Kunnian miehet", "", "C.S.I.", "NYPD Blue", "Mullan alla", "Muukalaiset", "Äärirajoilla", "Teho-osasto", "Kauas pois", "Kate ja Allie" ja "October Road".Bill Cobbs syntyi ja kasvoi Clevelandissa, Ohiossa. Amatöörinäyttelijänä hän aloitti kaupungin Karamu House Theatherissa Ossie Davisin näytelmässä "Purlie Victorius". Cobbs oli teknikkona ilmavoimissa kahdeksan vuotta, hän työskenteli myös IBM:llä. Vuonna 1970 35-vuotias Cobbs muutti New Yorkiin saadakseen töitä näyttelijänä. Vapaa-aikanaan Cobbs harrastaa musiikkia, lukemista, rumpujen soittoa ja golfia.
RMS Majestic (1914)
RMS Majestic oli Hampurissa vuonna 1922 valmistunut laiva. Ensimmäinen sille annettu nimi oli SS "Bismarck".
Hamburg America Line tilasi "Bismarckin" Blohm & Vossin Hampurin telakalta. Sen köli laskettiin vuonna 1913 telakkanumerolla 214, ja se laskettiin vesille 20. kesäkuuta 1914 kumminaan kansleri Bismarckin lapsenlapsi, kreivitär Hannah von Bismarck. Vain viikkoja vesillelaskun jälkeen syttynyt ensimmäinen maailmansota keskeytti aluksen rakennustyöt. Aluksen maatessa telakalla osa sen messinki- ja kupariosista käytettiin muihin tarpeisiin.
Saksa allekirjoitti 28. kesäkuuta 1919 Versaillesin sopimuksen, johon liittyvän sotakorvaussopimuksen mukaan "Bismarck" ja "Imperator" luovutettaisiin Englantiin korvauksena "Britannicin" ja "Lusitanian" tuhoamisesta. Aluksen rakennustyötä jatkettiin Harland and Wolffin telakan valvonnassa. Sen valmistumista viivästytti 5. lokakuuta 1920 aluksella syttynyt tulipalo, jota aluksi epäiltiin telakkatyöläisten tahallaan sytyttämäksi. Epäilysten hälventämiseksi telakan 1 200 työntekijää saattoivat aluksen valmiiksi ennätysajassa.
Britannian hallitus tarjosi helmikuussa 1921 "Bismarckia" White Star Linelle ja Cunardille. White Star Line osti "Bismarckin". Maailman suurin laiva valmistui 28. maaliskuuta 1922, ja sen vastaanotti aluksen ensimmäinen päällikkö Bertram Hayes. Alus aloitti kymmenpäiväiset koeajot Irlanninmerellä 1. huhtikuuta 1922. Sen jälkeen alus nimettiin 12. huhtikuuta uudelleen, ja siitä tuli "Majestic".
RMS "Majestic" lähti 10. toukokuuta 1922 neitsytmatkalleen, reitille Southampton–Cherbourg–New York. "Majestic" kunnostettiin vuonna 1928, ja vuonna 1934 White Star Line ja Cunard yhdistyivät muotoon Cunard White Star ltd. "Majestic" teki 12. helmikuuta 1936 viimeisen matkan reitillä Southampton–Cherbourg–New York. 15. toukokuuta "Majestic" oli jo myyty romutettavaksi.
Amiraliteetti osti aluksen ennen sen romuttamista, ja se siirrettiin Britannian laivaston koulutusalukseksi nimellä HMS "Caledonia". Aluksen savupiippuja lyhennettiin hieman yläosistaan, mutta alus pysyi White Star Linen väreissä. HMS "Caledonia" lähti 23. huhtikuuta 1937 uuteen tukikohtaansa. Siihen mahtui 1 500 kadettia. Syyskuussa 1939 alus oli määrä korjata, mutta se vapautettiinkin palveluksesta. HMS "Caledoniassa" syttyi 29. syyskuuta tulipalo, ja se upposi kiinnityspaikalleen. Se myytiin maaliskuussa 1940 lopullisesti romutettavaksi.
Hoodoo
Hoodoo on afroamerikkalainen kansantaikuuden muoto. Hoodoo on useiden kulttuurien ja magiaoppien sekoitus, ja se lainaa monista afrikkalaisperäisistä, Amerikan alkuperäisasukkaiden ja eurooppalaisten uskomuksista, traditioista ja grimoireista. Vaikka hoodoo on monikulttuurinen ilmiö, sen menestyksen syynä pidetään voimakasta kristinuskon symbolien hyödyntämistä menoissaan.
Sana "hoodoo" dokumentoitiin ensimmäistä kertaa 1875, jolloin se luokiteltiin substantiiviksi tai transitiiviseksi verbiksi. Hoodoolla kuvataan yleensä maagista loitsua tai maagista juomaa, mutta sitä voidaan käyttää myös adjektiivina osallistujasta maagiseen menoon. Hoodoo tunnetaan myös nimellä "conjure".
Pinokkion uudet seikkailut
Pinokkion uudet seikkailut ("The New Adventures of Pinocchio") on vuonna 1999 valmistunut brittiläis-saksalais-yhdysvaltalaisena yhteistyönä tehty elokuva. Se on jatkoa elokuvalle Pinokkion seikkailut ja tapahtuu noin pari vuotta ensimmäisen osan tapahtumien jälkeen. Siinä Pinokkio on teini-ikäiseksi kasvanut oikea poika, joka pinnaa koulusta päästäkseen jo ensimmäisessä osassa nähdyn ystävänsä Lampunsydämen kanssa karnevaaleihin. Pojat ostavat karnevaaleista taikajuomaa, joka vaikuttaa aluksi hämmästyttävältä, mutta myöhemmin tekee tuhoisia muutoksia. Elokuvan pääosissa nähdään Udo Kier ja Martin Landau. Elokuvaa ei tule sekoittaa Disneyn Pinocchioon.
Ed Horowitz
Ed Horowitz on yhdysvaltalainen elokuvakäsikirjoittaja. Hän sai vuoden 1995 Razzie Awardin vuoden huonoimmasta käsikirjoituksesta elokuvaan "Vaarallisella alueella" yhdessä Robin U. Russinin kanssa.
Hän on kirjoittanut elokuvaan "Meet Wally Sparks" (1997) soundtrackin "Have Faith".
Concepción (tulivuori)
Concepción on Nicaraguassa sijaitseva tulivuori, joka muodostaa yhdessä toisen Maderas -nimisen tulivuoren kanssa Ometepen saaren Nicaraguajärvessä.
Concepción sijaitsee saaren luoteisosassa ja on aktiivinen kerrostulivuori. Vuoden 1883 jälkeen se on purkautunut vähintään 30 kertaa, viimeksi 2009. Lisäksi on joitakin epävarmoja tietoja. Concepción purkautuu yleensä tihein väliajoin tapahtuvin suhteellisen vaatimattomin räjähdyksin. Tyypillisesti purkauksen räjähtävyyttä kuvaava VEI-indeksi on 1–2. Vuoren huippukraatterista pohjoiseen on aktiivisia fumaroleja.
Concepción kohoaa 1 579 metriä Nicaraguajärven pinnan yläpuolelle. Se on järvessä sijaitsevista vuorista prominenssiltaan maailman suurin.
Robin U. Russin
Robin U. Russin on yhdysvaltalainen elokuvatuottaja ja -käsikirjoittaja. Hän sai yhdessä Ed Horowitzin kanssa vuoden 1995 Razzie Awardsin vuoden huonoimmasta käsikirjoituksesta elokuvaan "Vaarallisella alueella", eikä hän ole kyseisen elokuvan jälkeen käsikirjoittanutkaan.
Mutual Broadcasting System
Mutual Broadcasting System oli yhdysvaltalainen vuosina 1934–1999 toiminut radioverkko. Toisin kuin kolme muuta valtakunnallista verkkoa (NBC, CBS, ABC), se toimi alkuvaiheessa osuuskuntamallin mukaisesti ja se oli asemamäärältään verkoista suurin. Muissa verkoissa verkko toimitti ohjelmiston verkkoon kuuluville asemille, Mutualissa asemat vaihtoivat omaa ohjelmatuotantoaan muiden asemien kanssa.
Vuonna 1953 General Tire osti Mutualiin kuuluvat asemat, ja Mutualista tuli sen tytäryhtiö. Mutual menetti osuuskuntamallinsa viisi vuotta myöhemmin General Tiren myytyä sen uudelle omistajalle. Mutualin omistaja vaihtui useaan kertaan, kunnes Westwood One hankki sen omistukseensa vuonna 1985 39 miljoonan dollarin kauppahinnalla. Westwood One lakkasi käyttämästä Mutual Broadcasting Systemin nimeä vuonna 1999.
Verkon alkuaikojen ohjelmistosta tunnetuimpia ovat radiokuunnelmasarjat The Shadow ja The Lone Ranger. Myöhemmiltä vuosilta tunnetuimpien joukkoon kuuluvat Larry Kingin ja Jim Bohannonin keskusteluohjelmat.
Matt Reeves
Matthew George Reeves (s. 27. huhtikuuta 1966 Rockville Centre, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -tuottaja.
Reeves muutti nuorena Los Angelesiin ja kuvasi siellä kaveriporukkansa kanssa pikkuelokuvia. Hän voitti vuoden 2008 Filmmaker’s Showcase Awardin.
Salaisen agentin tunnustukset
Salaisen agentin tunnustukset (Confessions of a Dangerous Mind) on vuonna 2002 julkaistu George Clooneyn ohjaama elokuva. Elokuva perustuu TV-visailumoguli Chuck Barrisin omaelämäkertaan. Chuck Barris on muun muassa "The Dating Game" (Napakymppi) ja "The Gong Show" kaltaisten TV-visailujen luoja, jonkä väitetään toimineen palkkamurhaajana CIA:lle 1960- ja 1970-luvuilla.
Uutishuone
Uutishuone on Yle TV1:n Kotikatsomon kevään 2009 kausisarja. Sarjassa on 12 osaa, joista ensimmäinen esitettiin 5. tammikuuta ja viimeinen 23. maaliskuuta.
Uutishuone sijoittuu vuosille 1968–1979 sen aikaiseen Yleisradion televisiouutistoimitukseen. Sarja seuraa toimituksessa työskentelevien toimittajien elämää, jonka taustana ovat sen aikaiset tapahtumat ja uutiset.
Sarjan ovat käsikirjoittaneet Kaisa Pylkkänen ja Pentti Halonen, ohjannut Lauri Nurkse ja tuottanut Jarowskij. 
Sarjan tunnuskappaleen "Yhdessä yössä" esittää Vuokko Hovatta. Sarjan musiikin on säveltänyt Pessi Levanto. Tunnusmusiikin lisäksi sarjassa käytettiin muuhun suomalaiseen draamaperinteeseen verrattuna erityisen paljon sarjan kuvaaman ajan laulettua musiikkia.
Yleisradion uutistoimituksessa 1967–1981 toimitussihteerinä työskennellyt Olli Kiiskinen syytti 2009 sarjan käsikirjoittajia ideavarkaudesta. Kiiskinen oli kirjoittanut "Uutishuone"-nimisen muistelmakäsikirjoituksen joka on ollut saatavissa Kiiskisen verkkosivuilla osoitteessa www.uutishuone.com. Televisiosarjan toisen käsikirjoittajan Kaisa Pylkkäsen mukaan televisiosarja ei perustunut Kiiskisen muistelmatekstiin vaikka sitä olikin käytetty yhtenä lähteenä.
Eric Bogosian
Eric Bogosian (24. huhtikuuta 1953 Woburn, Massachusetts) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja näytelmäkirjailija, joka tunnetaan parhaiten näytelmästään "Talk Radio" ja sen pohjalta tehdystä samannimisestä elokuvasta vuodelta 1988. Bogosian on tehnyt myös muita näytelmiä, erityisesti yhden näyttelijän monologiesityksiä itselleen. Hänen näytelmistään tehtyjä elokuvia ovat myös "Sex, Drugs, and Rock & Roll" (1990) ja "SubUrbia" (1997). Elokuva "Mall" (2014) perustuu hänen samannimiseen romaaniinsa.
Bogosian syntyi armenialaistaustaiseen perheeseen Massachusettsin osavaltiossa. Hänen äitinsä oli kampaaja ja isä kirjanpitäjä. Bogosian opiskeli Chicagon yliopistossa 1971–1973 ja Oberlin Collegessa Ohion Oberlinissa vuonna 1976.
Bogosian on vuodesta 1980 ollut naimisissa ohjaaja Jo Bonneyn kanssa. He asuvat New Yorkissa ja heillä on kaksi yhteistä lasta.
Lauri Koskinen
Lauri Kustaa Koskinen () oli suomalainen jääkäri ja vauhdittoman korkeushypyn suomenmestari.
Lauri Koskisen vanhemmat olivat paperimestari Vihtori Koskinen ja Loviisa Vilhelmiina Tasala. Koskinen vihittiin avioliittoon vuonna 1922 Katri Maria Jussilan kanssa.
Koskinen kävi Helsingin teollisuuskoulun ja Tampereen teknillistä opistoa, missä hän suoritti sähköteknillisen osaston kurssin vuonna 1919. Opintojaan hän jatkoi teknillisessä opinnoissa Saksassa vuosina 1912–1913.
Hän liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 5. helmikuuta 1916, josta hänet siirrettiin 53 muun miehen kera 2. lokakuuta 1917 perustettuun pataljoonan tiedonanto-osastoon. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella.
Hän sai myös jääkäriaikanaan lentäjä koulutuksen niiden muutaman jääkärin ohella Schaulenissa vuonna 1917. Hänet siirrettiin pataljoonan täydennysjoukkoon 18. joulukuuta 1917 ja laskettiin edelleen siviilitöihin Saksaan. Hän työskenteli Siemensin tehtaiden palveluksessa joulukuuhun 1918 saakka.
Koskinen palasi takaisin Suomeen sisällissodan jälkeen 11. joulukuuta 1918. Hän työskenteli 1. heinäkuuta 1919 – 8. marraskuuta 1920 välisen ajan Hämeen sähkö oy:n ja 15. marraskuuta 1920 – 9. toukokuuta 1921 välisen ajan Keskusosuusliike Hankkija r.y:n palveluksessa sekä 15. syyskuuta 1921 – 16. syyskuuta 1922 välisen ajan Lammin sähkölaitoksen teknillisenä johtajana. Näiden toimiensa jälkeen hän perusti oman tehdasyrityksen ja toimi sen muututtua nimensä Oy Hiihtovälineeksi sen toimitusjohtajana 13. maaliskuuta 1927 saakka, jonka jälkeen hän työskenteli 1. huhtikuuta 1928 – 31. toukokuuta 1931 välisen ajan Helsingissä Voima- ja polttoainetaloudellisen yhdistyksen palveluksessa ja 1. syyskuuta 1931 – 18. helmikuuta 1935 välisen ajan Iitin sähkö oy:n toimitusjohtajana sekä 19. marraskuuta 1934 alkaen uudelleen Voima- ja polttoainetaloudellisen yhdistyksen palveluksessa.
Koskinen oli kova urheilumies ja hän teki Suomen ennätyksen vauhdittomassa korkeushypyssä vuonna 1910 sekä vauhdittomassa pituushypyssä vuonna 1911 sekä oli Suomen mestari vauhdittomassa korkeushypyssä vuonna 1915. Hän osallistui useisiin Saksassa vuosina 1912–1913 pidettyihin kansainvälisiin urheilukilpailuihin. Hänet haudattiin Kangasalan Huutijärvelle.
Miro Laitinen
Miro Markku Mikael Laitinen (s. 1. tammikuuta 1981 Pietarsaari) on suomalainen jääkiekkohyökkääjä, joka edusti viimeksi Mestiksessä pelavaa Vaasan Sportia. Laitinen on alun perin Jeppiksen kasvatti, mutta hän siirtyi jo juniorina pelaaman Tapparaan. Laitinen sai useita näytönpaikkoja edustusjoukkueeseen muttei kyennyt tekemään läpimurtoa liigaan ja siirtyi kaudeksi 2002–2003 Mikkelin Jukureihin. Laitinen pelasi Mikkelissä vuoteen 2005, jonka jälkeen hän siirtyi kaudeksi 2005–2006 Vaasan Sportiin, jossa hän pelasi vuoteen 2010 asti.
Luettelo vuoden 1962 miehittämättömistä avaruuslennoista
Vuoden 1962 miehittämättömät avaruuslennot muodostuivat 56 onnistuneesta satelliitin laukaisusta. Avaruusaluksia lähettivät vuonna 1962 pääosin Yhdysvallat (44, joista 32 oli sotilaallisia) ja Neuvostoliitto (14, joista 11 vakoilusatelliitteja) sekä niiden lisäksi Englanti ja Kanada. Yksi satelliitti oli juridisesti englantilainen, huhtikuussa laukaistu Ariel 1. Kesäkuussa laukaistu Telstar 1 oli ATT-puhelinyhtiön kehittämä tietoliikennesatelliitti. Syyskuussa Yhdysvallat laukaisi kanadalaisen tiedesatelliitin Alouette 1:n, jonka synnyllä voi olla tekemistä Kanadan sotilaslentokoneteollisuuden alasajon kanssa. Neuvostoliiton suuri Kosmos-avaruusalussarja alkoi ja samalla Neuvostoliiton tiedustelusatelliittien sarja.
32 satelliittia tuhoutui 28 laukaisuyrityksessä: 25 Yhdysvaltain epäonnistumista (21 sotilaallista) ja Neuvostoliiton
epäonnistumisia seitsemän (kaksi sotilaallista).
Edward Arthur Butler
Edward Arthur Butler (4. heinäkuuta 1843 Coton House, Warwickshire – 16. huhtikuuta 1916) oli englantilainen lintutieteilijä ja Britannian armeijan upseeri ("Lieutenant-Colonel").
Butler opiskeli Eton Collegessa. Hän liittyi armeijaan 21-vuotiaana ja palveli Gibraltarissa, Intiassa ja Etelä-Afrikassa. Hän jäi eläkkeelle 1884. Vuonna 1872 Butler avioitui Clara Maria Francisin kanssa ja heille syntyi kolme lasta. Myös hänen poikansa Arthur Lennox Butler oli lintutieteilijä.
Butler oli innokas lintujen keräilijä ja taksonomi. Hänen kokoelmansa hankittiin British Museumiin, osaksi suoraan, osaksi muiden keräilijöiden, kuten Allan Octavian Hume ja Walter Rothschild, kokoelmien kautta.
Butlerin kunniaksi on nimetty aavikkopöllö ("Strix butleri").
Pete Suonpää
Pete Suonpää (s. 16. kesäkuuta 1980 Helsinki) on suomalainen entinen jääkiekkohyökkääjä, joka edusti urallaan muun muassa Mestiksessä pelannutta Vaasan Sportia. Nykyisin hän valmentaa II-divisioonassa pelaavaa Lapuan Virkiää. Suonpää on Jokerien kasvatti ja pelasi Jokereissa A-junioriksi asti ja voitti Jokereissa A-junioreiden Suomen Mestaruuden, muttei päässyt pelaamaan edustusjoukkueeseen. Suonpää siirtyi pelaamaan K-Vantaan riveihin ja pelasi siellä 2 kautta siirtyen sen jälkeen kaudeksi 2003–04 Vaasan Sportiin. Suonpää pelasi Sportissa kevääseen 2007 asti ja kävi sen jälkeen pelaamassa kauden 2007–2008 Norjan Furusetissa. Alkukauden 2008–09 Suonpää pelasi Sveitsissä EHC Baselissa, josta siirtyi kesken kauden takaisin Sportiin.
Antoninianus
Antoninianus (monikko "Antoniniani") oli roomalainen hopearaha, jonka keisari Caracalla otti käyttöön vuonna 215. Hän nimesi sen "cognomeninsa" (Antoninus) mukaan. Raha oli arvoltaan kaksi denaaria. Vaikka sitä sanottiin hopearahaksi, niin 200-luvun puolivälille tultaessa inflaatio oli aiheuttanut sen, että rahan hopeapitoisuus oli vähentynyt merkittävästi, ja siinä oli enää vain hopeinen pintakerros. Keisari Gallienuksen aikana raha oli kokonaan pronssia ja se oli pienentynyt huomattavasti alkuperäisestä. Aurelianus suurensi rahan arvoa vuonna 274 ja sitä käytettiin vielä 300-luvun alkuun saakka, jonka jälkeen se poistui käytöstä.
Josh Prudden
Joshua Prudden on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän pelaa tällä hetkellä ECHL-liigassa Las Vegas Wranglersissa. Hän edusti kaudella 2008–2009 Mestiksessä pelaavaa Vaasan Sportia. Prudden pelasi Sportissa ottelukohtaisella sopimuksella paikaten Sportin loukkantuneita keskushyökkääjiä. Prudden on pelannut urallaan ECHL:ssä ja AHL:ssä. Prudden pelasi San Jose Sharksin farmiseurassa Worcester Sharksissa ja Cleveland Baronsissa neljän kauden ajan.
Lappland-Kurier
Lappland-Kurier, täydellisemmin "Lappland-Kurier – Zeitung für deutschen Soldaten in Nordfinnland" () oli toisen maailmansodan aikainen natsi-Saksan pohjoisimman rintaman eli Pohjois-Norjan ja Pohjois-Suomen sotilaille tarkoitettu rintamalehti. Lappland-Kurier ilmestyi kesästä 1941 syksyyn 1944, suurimman osan ajasta neljä kertaa viikossa ja nelisivuisena. Lehteä julkaisi Suomessa Saksan armeijan propagandayksikkö.
Ensimmäinen Lappland-Kurier ilmestyi 22. kesäkuuta 1941 eli samana päivänä kuin Saksa hyökkäsi Neuvostoliittoon. Aluksi lehti ilmestyi epäsäännöllisesti viisipalstaisena ja kaksipuoleisena monisteena, mutta syksyllä 1941 lehti muutti nelisivuiseksi, ja ajoittain sen mukana jaettiin vielä lisälehti. Joulukuussa lehden 62. numero sai uuden seitsemänpalstaisen taiton, ja sisältö alkoi saada vakiintuneemman muodon vakiopalstojen ja omien toimittajien nimellään kirjoittamien juttujen myötä. Sadatta numeroa, joka ilmestyi 20. helmikuuta 1942, juhlistettiin uudella ulkoasulla; lehti sai etusivun logoonsa hirsikämppää ja kelohonkaa kuvaavan maiseman Lapista. Sama ulkoasuformaatti pysyi ilmestymisen loppuun asti. Kesäkuusta 1942 Lappland-Kurier tehtiin kuusisivuisena, ja samalla ilmestymiskerrat harvennettiin viidestä neljään päivään viikossa. Lehden painos oli noin 16 000 kappaletta.
Lehteä julkaisi Saksan AOK Norwegenin yhteydessä toimiva propagandakomppania Propagandazug Norwegen. Vastaavia propagandakomppanioita oli Saksan armeijassa viitisenkymmentä. Suoraan armeijan päämajalle OKW:lle alistetun yksikön varsinainen toimipaikka oli Oslo. Komppanian kokonaisvahvuuteen kuului vajaat parisataa miestä: vajaat 50 rintamakirjeenvaihtajaa, 20-30 kuvaajaa, 20-30 radiotoimittajaa ja vajaat sata miestä teknistä henkilökuntaa. Lapplands-Kurieria toimitti komppaniasta Lapin rintamalle sijoitettu yksi joukkue. Päätoimittajana toimi ensimmäisen julkaisuvuoden sonderführer, tohtori H. J. Wurm, sen jälkeen lutnantti Wilm Fr. Droste.
Lehden toimitus oli Rovaniemellä, painopaikkana sen sijaan käytettiin tuntematonta oululaista sanomalehtipainoa. Painopaikka salattiin. Valokuvat teetettiin Kirjapaino Kalevan kuvalaattalaitoksessa.
Lehti lopetti ilmestymisensä Suomen sanoessa irti suhteensa Saksaan, ja viimeinen numero ilmestyi 2. syyskuuta 1944. Lehdessä ei asiasta tiedoitettu mitään. Lehti ehti ilmestyä 623 numeron verran.
Arthur Lennox Butler
Arthur Lennox Butler (1873 Karachi, Pakistan – 1939) oli englantilainen lintutieteilijä. Hänen isänsä oli sotilas ja ornitologi Edward Arthur Butler.
Butler opiskeli Becclesin Fauconberge Schoolissa Suffolkissa. Hän muutti Ceylonille teenviljelijäksi. Hän keräsi lintuja Intiassa ja Malesiassa, jossa hän toimi Kuala Lumpurin valtionmuseon kuraattorina. Vuosina 1901–1915 Butler oli riistanhoidon tarkastajana Sudanissa, ja suuri määrä hänen siellä keräämiään linnunnahkoja toimitettiin British Museumiin. Eläkepäivillään Butler teki tutkielman kolibreista ja osallistui Loddigesin kolibrikokoelman hankkimiseen.
Butler nimesi isosalangaanin ("Hydrochous gigas") yhdessä Ernst Hartertin kanssa 1901.
Billy &amp; Mandy’s Big Boogey Adventure
Billy & Mandy's Big Boogey Adventure on vuonna 2007 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen televisioelokuva, joka perustuu televisiosarjaan The Grim Adventures of Billy & Mandy. Elokuvan käsikirjoittivat Maxwell Atoms, Nina Bargiel ja Jeremy Bargiel. Pääosassa ääninäyttelivät sarjassakin mukana olleet Grey DeLisle, Greg Eagles, Richard Horvitz ja Vanessa Marshall, sekä Fred Willard.
Elokuva sai Annie-ehdokkuuden parhaasta musiikista vuonna 2008.
Grimin menetettyä voimansa alamaailman oikeudessa Mörön ("Boogeyman") haastaessa hänet oikeuteen voimiensa väärinkäytöstä. Oikeuden päätteeksi Grim, Billy, Mandy ja Irwin karkotetaan omasta maailmasta. Tämä oli kuitenkin mörön osa suunnitelmaa, kun hänen pääjuonensa on varastaa kauhunkäden, jonka avulla mörkö voisi muuntautua maailmankaikkeuden pelottavimmaksi ja voimakkaimmaksi olennoksi. Mandy ja kumppanit onnistuvat pakenemaan ja suunnittelevat myös itsekin saada kauhunkäden haltuunsa.
Sekä mörkö että Mandyn ryhmä saapuvat paikalle, jossa kauhunkäsi sijaitsee, mutta joutuvat käden haltijan Kauhun määräyksestä kilpailemaan hänen kädestään. Kauhu oli kauan aikaa sitten keskittänyt kaiken pelkonsa ja kauhunsa vasempaan käteensä ja katkaissut sen, jotta olisi peloton soturi maanpäällä. Molemmat ryhmät joutuvat kilpailemaan kädestä alamaailman merellä, joka sisältää useita eri esteitä, kuten pohjattoman kuilun keskellä kisan reittiä. Mörkö lopulta voittaa kisan merirosvolaivansa ansiosta, kun Mandyn ryhmällä oli käytössään pelkkä soutuvene. Mörkö ottaa käden haltuunsa, mutta menettää sen lähes saman tien huomatessaan ettei ole tarpeeksi pelottava.
Jälkeenpäin Grim saa voimansa ja työnsä takaisin, jonka aikana ryhmä huomaa saaneensa kaiken haluamansa ilman kauhunkättä. Lopuksi alaston Billy saapuu kaksi viikkoa tulevaisuudesta vain palatakseen taikaisin omaan aikaansa huomatakseen, että Fred Fredburger on vallannut maailman.
Chris Allen
Chris Allen (s. 8. toukokuuta 1978 Chatham, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkopuolustaja.
Allen oli lupaava junioripelaaja pelatessaan OHL-liigassa Kingston Frontenacsin joukkueessa. Florida Panthersin varasi Allenin . Viimeisellä OHL-kaudellaan 1997–1998 hän teki 38 maalia 66 ottelussa ja hänet valittiin OHL:n tähdistökentälliseen ja parhaaksi puolustajaksi.
Allen pelasi ensimmäisen NHL-pelinsä vielä keväällä 1998 OHL-kauden jälkeen. Toisen NHL-pelinsä Allen pelasi kaudella 1998–1999. Pääosin hän pelasi kuitenkin AHL-liigassa New Haven Beastissä ja Louisville Panthersissa. Vakava käsivamma pysäytti kuitenkin Allenin kehityksen ja hän pelasi kaudella 1999–2000 vain 11 ottelua. Allen pelasi seuraavat kaudet Pohjois-Amerikan alasarjoissa ECHL:ssä ja UHL:ssä.
Allen siirtyi kaudeksi 2004–05 Suomeen Vaasan Sportiin ja sai sopimuksen koajan jälkeen. Allen valittiin kauden päätteeksi Mestiksen tähdistökentälliseen. Allen pelasi Sportissa 41 ottelua tehoin 8+21. Kauden jälkeen Allen teki vuoden sopimuksen Jääkiekon SM-liigajoukkue Ilveksen kanssa. Hän ei jatkanut joukkueessa kuitenkaan harjoitusotteluiden jälkeen ja palasi Sportiin. Allenin toinen Sport-kausi ei ollut enää yhtä hyvä kuin ensimmäinen ja hän kärsi loukkaantumisista kauden aikana.
Sportista Allen siirtyi kaudeksi 2006–2007 Norjan Elitserieniin Frisk Tigersiin. Norjassa hän pelasi yhden kauden ja siirtyi sen jälkeen Tanskan pääsarjan Esbjergiin, jossa ei pelannut kuin muutaman ottelun. Loppukauden hän pelasi unkarilaisessa Alba Volánissa, joka pelaa Itävallan pääsarjassa. Kauden 2008–2009 Allen kiekkoili Aasian jääkiekkoliigan eteläkorealaisessa High1-joukkueessa.
Kaudeksi 2009–2010 Allen siirtyi britannialaiseen EIHL-liigan Edinburgh Capitalsiin. Hän pelasi Edinburghissa marraskuulle asti, jolloin joukkue halusi tehdä tilaa uusille pelaajille, ja joutui luopumaan Allenista. Toinen brittiseura Coventry Blaze hankki Edinburghista potkut saaneen Allenin joukkueeseensa joulukuussa korvaamaan loukkaantunutta Mathias Söderströmiä. Allen pelasi Coventryssä kymmenen peliä, kunnes tippui kokoonpanosta, kun Söderström palasi loukkaantumisensa jälkeen. Coventry olisi halunnut pitää silti Allenin joukkueessa, mutta hän pyysi itse siirtoa. Tammikuussa 2010 Coventry vapautti Allenin sopimuksestaan. Allen siirtyi ECHL-liigan Utah Grizzliesiin, mutta hänet kaupattiin sieltä jo helmikuun alussa Bakersfield Condorsiin.
Kauden 2010–2011 Allen aloitti Britannian EPIHL-liigan Telford Tigersissa. Joukkue joutui vapauttamaan Allenin kuitenkin sopimuksestaan talousvaikeuksien takia. Tämän jälkeen hän pelasi hetken loukkaantumisten paikkaajana saman liigan Peterborough Phantomsissa. Loppukauden Allen edusti Italian kakkossarjan HC Merano Juniorsia. Allen palasi seuraavaksi kaudeksi Britanniaan ja Peterborough Phantomsiin, jossa hän toimi pelaaja-valmentajana. Allen teki kauden aikana 51 pistettä 49 ottelussa ja voitti sarjan puolustajien pistepörssin. Hänet valittiin myös sarjan ykköstähdistöön.
Allen siirtyi Peterboroughista kesällä 2012 ENL:n Solihull Baronsiin.
Pykäverkkohämähäkit
Pykäverkkohämähäkit ("Uloboridae") on hämähäkkeihin kuuluva heimo. Useimmat lajit ovat trooppisia tai subtrooppisia Luonnonvaraisena Suomessa heimoa edustaa ainoastaan sektorihämähäkki ("Hypiotes paradoxus"). Toinen laji, "Uloborus plumipes", on tavattu kasvihuoneista Suomesta useita kertoja (esimerkiksi Lappeenrannassa 2007 ja Vaasassa sekä Jyväskylässä).
Pykäverkkohämähäkit ovat pieniä, vain 4–8 millimetrin pituisia. Silmiä on kahdeksan ja ne ovat asettuneet tavalla, joka erottaa heimon jäsenet muista hämähäkeistä. Takaruumis on usein kolmiomainen. Takimmaisessa jalkaparissa on kaarevista karvoista muodostuma kampamainen elin, "calamistrum", joka eläin käyttää seitin kutomisessa. Heimoon kuuluvien hämähäkkien pinta on kauttaaltaan hienon karvoituksen peitossa. Osa karvoista on höyhenmäisesti haaroittuneita. Pykäverkkohämähäkit ovat sikäli erikoisia, ettei niillä ole lainkaan myrkkyrauhasia.
Myrkkyrauhasten puuttuessa hämähäkki ei pysty lamauttamaan saalistaan ennen ruokailua vaan ainoastaan sitoo sen tiukasti seittiin. Näillä, kuten muutamilla muillakin hämähäkeillä, on kehruurauhasten yhteydessä erityinen rakenne, kehruulevy ("cribellum"), kun seitti erittyy kehruurauhasista, jakaa levy sen hajanaiseksi kimpuksi erillisiä säikeitä. Tämä tekee seitistä villamaista. Tällainen seitti toimii tarranauhan tapaan ja saalishyönteinen takertuu siihen tehokkaasti. Hämähäkki edesauttaa takertumista vuoroin löysäten ja vuoroin kiristäen verkkoaan. Pyyntiverkon geometria vaihtelee, mutta eurooppalaiset lajit tekevät joko pyöreän, vaakatasossa sijaitsevan verkon ("Uloborus") tai ympyrän sektorin muotoisen verkon ("Hypiotes").
Ulpia Severina
Ulpia Severina oli roomalainen keisarinna ja keisari Aurelianuksen vaimo. Aurelianus otti Severinan vaimokseen vuonna 274, ja julisti hänet Augustaksi. Hänestä ei tiedetä paljoakaan, mutta numismaattiset lähteet viittaavat siihen, että hän hallitsi Roomaa Aurelianuksen kuoltua parin kuukauden ajan syys- tai lokakuusta marras- tai joulukuuhun 275, kunnes hän antoi vallan Tacitukselle. Ulpia Severinan valtakaudella hänen koko nimensä oli "Ulpia Severina Pia Felix Augusta".
Kozmodemjansk
Kozmodemjansk (, , ) on kaupunki Marin tasavallan Vuorimarin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Volgan muodostaman Tšeboksaryn tekojärven oikealla eli etelärannalla, 104 kilometriä Joškar-Olasta lounaaseen. Kaupungin lähellä on Volgan sivujoki Vetlugan laskukohta.
Kaupunki muodostaa Marinmaan aluehallinnossa oman kaupunkipiirinsä ja se on samalla ympäröivän Vuorimarin piirin keskus. Volgan ylittävä lauttayhteys yhdistää sen muuhun tasavaltaan. Kaupungin asukasluku oli Venäjän vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 21 257; ympäröivässä Vuorimarin piirissä asui 25 869 henkeä.
Kaupunki on syntynyt vuonna 1583 rakennetun linnoituksen paikalle. Venäjänkielinen nimitys perustuu pyhille Kosmalle ja Damianille omistettuun kirkkoon, marinkielinen nimi juontuu linnoitusta ympäröineestä paaluaidasta. Vuosina 1670–1671 seudun asukkaat osallistuivat Stepan Razinin johtamaan talonpoikaiskapinaan. Vuonna 1781 Kozmodemjanskista tuli Kazanin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Vuosien 1694, 1758, 1833 ja 1872 tulipalot hävittivät kaupunkia. Asukkaat harjoittivat kauppaa, käsityöammatteja, puutarhaviljelyä ja toimittivat halkoja Volgan höyrylaivoille. Vuonna 1894 Kozmodemjanskin kihlakunnan väestöstä marit ja tšuvassit muodostivat 77 %, tataarit 13 % ja venäläiset 9 %. Kazanin kuvernementin 4 610,7 neliövirstan laajuisessa Kozmodemjanskin kihlakunnassa asui vuonna 1897 yhteensä 105 633 henkeä, joista Kozmodemjanskin kaupunkiin kirjattiin 5 284 asukasta.
Nykyään Kozmodemjanskissa toimii laitetehdas, elektroniikkatehdas ja ompelimo. Kaupunki on vuorimarien kulttuurielämän keskus. Aleksandr Grigorjeville nimetyn museon kokoelmissa on 1700–1900-lukujen venäläistä ja länsieurooppalaista maalaustaidetta. Kansatieteellinen ulkomuseo esittelee vuorimarien perinnekulttuuria. Uudelleenrakennetussa keskustassa on säilynyt vuosina 1696–1697 pystytetty tsasouna (ns. ”Streltsitorni”). 1980–1990-luvuilla on rakennettu neljä uutta kerrostalolähiötä.
Vuodesta 1995 lähtien Kozmodemjanskissa järjestetään vuosittainen Benderiada-huumorifestivaali. Kaupunkia pidetään Ilfin ja Petrovin 12 tuolia -romaanissa esiintyvän Volgan rantakaupungin Vasjukin esikuvana (ylempänä Volgan varrella sijaitsevan Vasilsurskin asukkaiden mukaan kyseessä on heidän kaupunkinsa). Kozmodemjanskissa toimii romaanin sankarille Ostap Benderille omistettu museo.
Don McNeill
Don McNeill (23. joulukuuta 1907 Galena, Illinois – 7. toukokuuta 1996) oli yhdysvaltalainen radiotoimittaja, joka muistetaan parhaiten isännöimästään keskusteluohjelmasta "Don McNeill's Breakfast Club".
McNeill valmistui Milwaukeessa sijaitsevasta Marquetten yliopistosta 1928, jonka jälkeen hän aloitti paikallisella WISN-radioasemalla. "Breakfast Club" -ohjelmaa hän isännöi 1933–1968.
Don McNeillillä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Vasilsursk
Vasilsursk (, vuorimariksi Шурдӹнг, "Šurdyng") on kaupunkimainen taajama Nižni Novgorodin alueen Vorotynetsin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Volgan vasemmalla rannalla lähellä Surajoen suuta 152 kilometrin päässä Nižni Novgorodista itään. Vuonna 2002 taajamassa oli 1 300 asukasta.
Surajoen suulle rakennettiin vuonna 1523 Vasili III:n mukaan nimetty "Vasilgorodin" linnoitus. Vuonna 1779 siitä tuli "Vasil"-niminen kaupunki ja Nižni Novgorodin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Vuonna 1925 se menetti asemansa kaupunkina. Vuonna 1927 Vasilsursk sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. Luonnonkauniilla seudulla ovat työskennelleet muiden muassa taidemaalarit Ivan Šiškin ja Isaak Levitan.
Akordi (taloustiede)
Akordi on velallisen ja velkojien välinen sopimus, joka yleensä tarkoittaa velkojen osittaista tai täydellistä anteeksiantamista konkurssin uhatessa tai sen aikana. Velkojien enemmistö voi myös vaatia pakkoakordia.
Natasha St-Pier
Natasha St-Pier (s. 10. helmikuuta 1981 Bathurst, New Brunswick, Kanada), on kanadalais-ranskalainen laulajatar, joka nykyisin asuu Ranskassa Pariisissa.
Vuonna 2001 hän edusti Ranskaa Eurovision laulukilpailussa kappaleella "Je n'ai que mon âme", sijoittumalla neljänneksi siitä huolimatta, että laulu oli kannattajien voittajasuosikki.
Natasha St-Pier aloitti kansainvälisen uransa kahdeksantoistavuotiaana tulkitsemalla roolihahmon "Fleur-de-Lys" tunnetussa ja arvostetussa ranskalaisessa musikaalissa "Notre-Dame de Paris" vuonna 1999. Jo vuonna 1996 Natasha St-Pier julkaisi ensimmäisen albuminsa, Émergence ("Syntyminen"). Albumi menestyi kohtalaisen hyvin Kanadassa, laulujen "Sans le savoir" ja "Portés par la vague" johdosta.
Vuonna 2000 julkaistiin laulajattaren toinen albumi, "À chacun son histoire" ("Jokaisella oma tarinansa"). Sitä myytiin Ranskassa yli 145 000 kappaletta ja antoi näin ollen Natashalle ensimmäisen kultalevyn. Levy sisältää uuden version hänen Euroviisukappaleestaan, "Je n’ai que mon âme", jonka on kirjoittanut ja säveltänyt J. Kapler (Robert Goldman), tunnetun ranskalaismuusikon Jean-Jacques Goldmanin veli. Kyseinen kappale oli kannattajien suosikki voittaa Euroviisut.
Hänen valintansa edustaa Ranskaa Eurovision laulukilpailussa 2001 ja erityisesti hänen neljäs sijansa sinetöi yhteistyön Pascal Obispon kanssa, joka jatkuu edelleen. Obispon ollessa yksi Ranskan suosituimpia artisteja Natashan ura sai uuden käänteen. 
Laulajatar löi itsensä läpi koko Ranskassa mutta myös useissa frankofonisissa maissa, sekä mm. Puolassa ja Venäjällä.
Hänen levynsä De l’amour le mieux ("Parasta rakkautta") on myynyt yli 680 000 kappaletta (tuplaplatina), "L’Instant d’après" ("Hetki jälkeenpäin") yli 440 000 kappaletta (platina) ja edellinen albumi "Longeur d’ondes" ("Aaltojen pituus"), joka julkaistiin tammikuussa 2006, on myynyt yli 190 000 kappaletta (kultalevy). Singlet kuten "Tu trouveras", "Nos rendez-vous", "Mourir demain" ja "Un ange frappe à ma porte" kokivat myös suuren suosion.
Vuonna 2006 suuren menestyksen jälkeen Natasha St-Pier lähti vuoden keikalle Ranskan suurimpiin saleihin. Kiertuetta pidennettiin vuoden 2007 alkupuolelle asti.
Kiertueen jälkeen laulaja otti vuoden loman ja ilmoitti palaavansa lavalle vasta vuonna 2009.
Hänen seitsemäs levynsä, "Natasha St-Pier", julkaistiin 17. marraskuuta 2008, joka oli edelleen Pascal Obispon tuottama. Laulaja oli kiertueilla kesällä 2009 eri festivaaleilla jonka jälkeen seurasi salikiertue. Tammikuussa 2009 laulaja oli myös näkyvissä uudessa TV-sarjassa "Second Chance".
27. marraskuuta 2009 ilmestyy Natasha St-Pier'in kahdeksas levy, joka on "Best of", mutta levyltä löytyy myös uusia lauluja, kuten esimmäinen singlejulkaisu "L'instant T". Heti alkuvuodesta 2010 seuraa yli puolen vuoden kiertue.