Humiseva harju
Humiseva harju () on englantilaisen kirjailijan Emily Brontën kirjoittama romaani vuodelta 1847. Alun perin Ellis Bellin salanimellä julkaistu "Humiseva harju" kohtasi ensijulkaisunsa aikaan ristiriitaisen vastaanoton, sai osakseen runsaasti paheksuntaa ja myi huonosti, mutta nykypäivänä sitä pidetään yhtenä englantilaisen kirjallisuuden hienoimmista klassikoista. Lisäksi kriitikot ovat 1900-luvulta alkaen pitäneet "Humisevaa harjua" Brontën kirjailijasisarusten teoksista parhaimpana. Romaani jäi Brontën ainoaksi, mutta se riitti viemään hänen nimensä maailmankirjallisuuden historiaan. "Humiseva harju" kertoo eriluokkaisten lapsuudenystävysten Heathcliffin ja Catherinen kiihkeästä, mutta tuhoon tuomitusta rakkaudesta, ja se sijoittuu Brontën kotiseudulle Englannin Yorkshireen.
Emily Brontë on yksi Brontën kirjailijasisaruksista, ja hänen sisariaan olivat Charlotte Brontë ja Anne Brontë. Hän kasvoi Yorkshiren Haworthin kylässä, missä hänen isänsä toimi pappina. Hänen äitinsä oli kuollut jo varhain, ja Brontën ja hänen sisarustensa kasvatuksesta huolehti pääasiassa heidän tätinsä. Haworth sijaitsi syrjässä, karujen nummien keskellä, ja siellä yksinäisten, äidittömien lasten parasta viihdettä olivat mielikuvitusleikit. Brontë ja hänen sisaruksensa kirjoittivat pienestä pitäen muun muassa kertomuksia, jotka sijoittuivat erilaisiin mielikuvitusmaailmoihin.
Vuonna 1846 Brontën sisarukset julkaisivat yhdessä ensimmäisen yhteisen runokokoelmansa "Poems", jonka he kirjoittivat salanimillä Currer, Ellis ja Acton Bell. Kokoelmaa myytiin vain muutama kappale, mutta Brontën runot saivat jonkin verran huomiota osakseen. Samana vuonna Brontë alkoi kirjoittaa esikoisromaaniaan "Humiseva harju". Romaani valmistui vuotta myöhemmin vuonna 1847. Kustantaja Thomas C. Newby julkaisi sen Ellis Bellin salanimellä vielä samana vuonna. "Humiseva harju" sai ristiriitaisen vastaanoton eikä myynyt kovin hyvin. Vuonna 1848 Emily Brontë vilustui veljensä Branwellin hautajaisissa, ja hän kuoli keuhkotautiin saman vuoden joulukuussa ollessaan vasta 30-vuotias. "Humiseva harju" jäi hänen ainoaksi romaanikseen.
Romaani alkaa vuodesta 1801, jolloin herra Lockwood vierailee Humisevan harjun maalaistalon tiluksilla tapaamassa uutta vuokraisäntäänsä herra Heathcliffiä. Heathcliff on salaperäinen, näennäisen yksipuolisen rakkauden kiduttama ja elämänhalunsa menettänyt mies, joka alkaa kiehtoa vierailijaa. Lockwoodin vierailun aikana nummilla puhkeaa myrsky, ja vaikka Heathcliff on töykeä ja epämiellyttävä isäntä, saa Lockwood luvan yöpyä Humisevassa harjussa. Yöllä hän näkee karmaisevan unen, jossa muun muassa Catherine-niminen nainen vaatii päästä sisään taloon.
Myrskyn loputtua Lockwood palaa kotiinsa, jossa hänen taloudenhoitajansa Nelly Dean kertoo uteliaalle miehelle Heathcliffin tarinan. Tämä on entinen tallipoika, orpo, jonka Humisevan harjun entinen isäntä säälistä otti hoiviinsa. Heathcliff rakastuu isännän tyttäreen, villiin Catherineen. Catherine tekee mielestään järkevän valinnan ja avioituu naapurikartanon seurapiiriherrasmies Edgar Lintonin kanssa. Heathcliff viettää vuosia poissa, palaa ja tapaa vielä Catherinen ennen kuin tämä kuolee synnytyksessä. Heathcliffin elämän sisällöksi muodostuu Catherinen muiston lisäksi sadistinen kosto ja tuho.
"Humiseva harju" sijoittuu Brontën omalla kotiseudulle Englannin Yorkshireen. Romaanin keskeiset tapahtumapaikat ovat lähinnä Earnshawn suvun omistama maalaistalo Humiseva harju ja sen tilukset sekä Lintonin suvun omistama Rastaslaakson kartano () läheisine Gimmertonin kylineen. Tärkeässä osassa ovat myös Yorkshiren lukuisat nummiseudut.
Lähellä Brontën kotikylää Haworthia sijainneen Top Withensin maalaistalon sanotaan usein innoittaneen romaanin Humisevan harjun, vaikka maalaistalo ei ulkonäöltään muistutakaan romaanin taloa. Toiseksi mahdolliseksi innoitukseksi mainitaan joskus Halifaxin lähellä sijainnut High Sunderland Hall, joka sittemmin on purettu. "Humisevan harjun" sekä Rastaslaakson kartanon innoitukseksi on ehdotettu myös Haworthin lähellä sijaitsevaa Ponden Hallia. Nykyään raunioina oleva Top Withens on mahdollisten Brontë-yhteyksiensä vuoksi suosittu turistikohde.
Kun "Humiseva harju" ensi kertaa julkaistiin Ellis Bellin salanimellä vuonna 1847, kohtasi se ristiriitaisen vastaanoton kriitikoilta ja lukijoilta. Vaikka monet kriitikot pitivät sen tarinankerrontaa voimakkaana ja kirjailijaa itseään taidokkaana, järkytti romaanissa kuvattu intohimoinen rakkaus ja väkivalta useita sen ajan lukijoita ja romaani saikin osakseen runsaasti paheksuntaa. Usein kriitikot vertasivat "Humisevaa harjua" Brontën vanhemman sisaren Charlotten hieman aikaisemmin samana vuonna julkaistuun teokseen "Kotiopettajattaren romaani". Charlotten teosta pidettiin alun perin Brontën sisarten teoksista parhaimpana, ja se oli heti julkaisunsa jälkeen osoittautunut niin arvostelu- kuin myyntimenestykseksi. "Humiseva harju" ei kriitikoiden vertailussa pärjännytkään sitä vastaan, ja toisin kuin "Kotiopettajattaren romaani" ei se onnistunut nousemaan heti myyntimenestykseksikään, vaan myi huonosti.
Koska "Humiseva harju" julkaistiin alun perin maskuliinisella salanimellä Ellis Bell, johti se useat kriitikot ja lukijat pitämään teoksen kirjailijaa miehenä. Kun selvisi että romaanin takana olikin nainen, ilmaisivat monet epäilyksensä siitä voisiko nainen todella olla kirjoittanut niin väkivaltaista ja intohimoista tekstiä. Jotkut kriitikot epäilivätkin Brontën veljen Branwellin olleen teoksen todellinen kirjoittaja ja perustelivat väitettään romaanin julmuudella ja sen miespäähenkilön sielunelämän tarkkanäköisellä kuvauksella. Heidän mielestään nainen ei olisi voinut luoda ja kirjoittaa sellaista hahmoa kuin Heathcliff. Monet kriitikot taas hämmästelivät sitä kuinka verraten tapahtumaköyhää elämää viettänyt, eristäytynyt naimaton pappilan tytär oli saattanut kirjoittaa niin intohimoisen ja väkivaltaisen romaanin kuin "Humiseva harju". Heidän lisäkseen tätä ovat pohtineet myös monet nykyajan kriitikot.
Nykypäivänä "Humisevaa harjua" pidetään yhtenä englantilaisen kirjallisuuden suurista klassikoista. Yleensä myöhemmät kriitikot ovat lisäksi pitäneet sitä Brontën kirjailijasisarusten teoksista parhaana.