hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
OLED
Organic Light-Emitting Diode (OLED), myös Light Emitting Polymer (LEP) ja Organic Electro-Luminescence (OEL), on hohtodiodi (LED), jonka elektroluminesenssikerros on korvattu kalvolla, jossa on orgaanisia yhdisteitä. OLEDilla tarkoitetaan yleensä LEDiä, jonka aktiivinen materiaali on pienimolekyylistä orgaanista yhdistettä. PLEDissä aktiivinen kerros on suurimolekyylistä orgaanista yhdistettä.
OLEDin valmistuksessa käytetään höyrystystekniikkaa, mikä vaatii tyhjiön käyttöä. Ensin lasisubstraatille tehdään indiumtinaoksidista anodi, minkä jälkeen höyrystetään yleensä ainakin kaksi kerrosta pienimolekyylisiä orgaanisia yhdisteitä (organometalleja). Orgaanisten kerrosten kokonaispaksuus on 100–150 nm. Niiden päälle tehdään katodi jostain metallista. Kuviointi hoidetaan käyttämällä "varjomaskia" höyrystyksessä. Lisäämällä rakenteeseen erilaisia kerroksia saadaan OLEDin hyötysuhdetta paranettua. OLEDeissä käytetään usein nimellä Alq3 tunnettua yhdistettä. Aukkojen kuljettajat ovat yleensä amiineja tai syaniineja, emissiokerroksessa käytetään metalliselaatteja, bentseeniyhdisteitä sekä mahdollisesti fluoresentteja väriaineita. OLEDin ongelmia ovat sinisten emittoijien lyhyt elinaika, valmistustekniikkaa rajoittaa OLEDin skaalautumista suuremmiksi sekä suurempiin valmistusmääriin. Vihreiden OLEDien hyötysuhde on samalla tasolla kaupallisten LEDien kanssa.
PLEDeissä aktiiviset kerrokset on tehty polymeereistä eli isomolekyylisistä yhdisteistä. Anodi ja katodi on tehtävä tyhjiötekniikalla, mutta polymeerikerrosten tekoon on useita eri menetelmiä, jotka eivät tarvitse tyhjiötä. Polymeerikerrosten tekoon käytettävä tekniikka riippuu siitä onko kerrokset kuvioitava vai ei. Kuvioituun prosessiin sopii ainakin tavallisesta mustesuihkutulostuksesta kehitetty tekniikka. Muita mahdollisia tekniikoita ovat pyöritysmenetelmä sekä pari muuta. PLEDiin riittää yksi polymeerikerros, mutta nykyisin käytetään yleensä kahta kerrosta, joista toisessa tapahtuu emissio ja toinen on johde, jonka tehtävänä on kuljettaa ja syöttää aukkoja. Johtavaan kerrokseen käytetään polyamiinia (PANI:PSS) tai nimellä PDOT:PSS tunnettua polymeeriä. Emissoivaan kerrokseen käytetään polyfluoreeneja sekä PPV:tä. PLEDit toimivat OLEDejä pienemmällä jännitteellä (muutava V vs. OLED n. 10 V). Vaikka täysvärilaitteita on demonstroitu ainoastaan keltaista emittoivat PPV-pohjaiset PLEDit ovat kaupallisia tuotteita.
PLEDien etuja OLEDeihin verrattuna ovat alemmat tuotantokustannukset, parempi soveltuvuus massatuotantoon sekä skaalautuvuus isoihin pinta-aloihin. Lisäksi PLEDejä voidaan valmistaa painotekniikalla taipuisille substraateille. PLEDeistä ja OLEDeistä on olemassa lukuisia variaatioita, jotka parantavat joitain ominaisuuksia. näyttösovelluksissa PLEDien elinaika on jopa 10000 h, muttei monivärijärjestelmissä, joissa erityisesti sininen väri on ongelmallinen.
Samsung kehitti 256-värisen PMOLED:in syksyllä 2002 ja tekniikka on lyönyt kaupallisesti läpi jo erilaisissa kannettavissa multimedialaitteissa, kuten kännyköissä ja mp3-soittimissa. Monitori- ja televisiokoossa OLED tulee laajamittaiseen käyttöön 2010-luvulla.
Vouti
Vouti on Pohjoismaissa kuninkaan virkamiehestä käytetty nimitys. Keskiajalla voudit kuuluivat ylhäisaateliin. Heidän tehtäviään oli tuolloin periä kuninkaalle menevät verot sekä toimia käskynhaltijana tietyllä alueella tai linnassa linnanisännän apulaisena. Esimerkiksi Turun linnanvoutina toimi vuonna 1515 laamanni Klaus Henrikinpojan poika Krister.
Voudin asema saattoi houkutella haltijansa väärinkäytöksiin. Vuonna 1589 kuninkaalle Tukholmaan toimitetussa "Suuressa valituksessa" kerrotaan voudeista seuraavaa: ""Päivittäin tapahtuvin laittomin toimin, väkivallalla ja vääryydellä Ruotsin kruunulle suureksi vahingoksi ja meille ikuiseksi surkeudeksi ovat knaapit, voudit ja voudinkirjurit, nimismiehet, verokuntamiehet ja rikkaat talonpojat näinä kalliina aikoina rikastuneet"". Jo aikaisemmin, vuonna 1581 oli Juhana III antanut määräyksen erityisistä tutkintakäräjistä sen selvittämiseksi olivatko eräät voudit ja voudinkirjurit pettäneet häntä tai hänen alamaisiaan.
Myöhemmin voudilla voidaan tarkoittaa eräänlaista tilanhoitajaa tai toisaalta tiettyyn tehtävään nimettyä luottamushenkilöä (jahtivouti, lohivouti, siltavouti). Esimerkiksi Aleksis Kivi mainitsee Seitsemässä veljeksessä kyläläisten keskuudestaan valitseman "jahtivoudin" ja toisaalta Viertolan "kartanon voudin".
Turun linnaläänissä oli maavouti jo 1400-luvulla, jonka tehtävänä paikallishallinnon virkamiehenä oli johtaa hallintoa ja kruunun veronperintää tietyllä alueella.
Jahtivouti oli 1700- ja 1800-luvuilla Suomessa kruunun vakinaisia virkamiehiä avustava virkailija, jonka tehtäviin kuului petoeläinten kuten susien metsästysten toimeenpano ja metsäpalojen sattuessa sammutustöiden johtaminen. Tämä tehtävä lakkautettiin vuonna 1891 annetulla asetuksella.
Siltavouti oli 1600-, 1700- ja 1800-luvuilla Suomessa pitäjään nimitetty kunnallinen järjestysmies, jonka tehtävänä oli valvoa maanteiden, aitojen ja siltojen kunnossapitoa pitäjän alueella. Sama henkilö hoiti usein myös jahtivoudin tehtäviä. Siltavuodin toimet lakkautettiin 1892 jolloin nämä tehtävät siirtyivät maaseudun poliisikonstaapeleille. Silta- ja jahtivoutien palkkaamiseksi kerättiin erityistä "silta- ja jahtivoudin kapoiksi" kutsuttua veroa. Tämä vero meni virkojen lakkauttamisen jälkeen valtiolle ja sen periminen päättyi 1925.
Nykyisin paikallisena ulosottomiehenä Suomessa toimii kihlakunnanvouti ja Ruotsissa kruununvouti.
Winterreise
Winterreise ("Talvinen matka") op. 89, D. 911, on Franz Schubertin vuonna 1827 säveltämä laulusarja, joka pohjautuu Wilhelm Müllerin runoihin.
Schubert sävelsi sarjan viimeisinä vuosinaan ja tarkisti teoksen painoon lähtevän version viimeisinä elinpäivinään. Siitä on tullut lied-repertuaarin maineikkain teos, jota esitetään ja levytetään jatkuvasti.
Sarjassa on 24 laulua, jotka kuvaavat päähenkilön päämäärätöntä matkaa pois hänet hylänneen rakastettunsa talosta. Matkan varrella erilaiset kohteet antavat aiheen runolle. Näiden ihmisten rakennelmien ja luonnonilmiöiden kautta päähenkilö peilaa suruaan.
Runot muodostavat jatkumon, mutta niin irrallisen, että useimpien runojen paikkaa voitaisiin vaihtaa tarinan logiikan kärsimättä. Ensimmäiset laulut sijoittuvat kaupunkiin, josta päähenkilö lähtee. Myöhemmissä ollaan kaupungin ulkopuolella tai muissa kylissä.
Laulujen yhteydessä ilmoitettu nimen lisäksi alkusanat ja alkuperäissävellaji.
Elokuvaversioita
Jaana Savolainen
Jaana Savolainen (s. 23. tammikuuta 1964 Lappeenranta) on suomalainen entinen maajoukkuehiihtäjä, maailmanmestari ja olympiamitalisti. Hän voitti viestissä pronssia Calgaryn olympialaisissa 1988 ja kultaa Lahden MM-kisoissa 1989. Hän edusti Outokummun Partiota vuoteen 1987 saakka, jolloin siirtyi Lahden Hiihtoseuraan.
Albertvillen olympialaisissa 1992 Savolainen oli 5 km:llä 26., takaa-ajossa 18. ja 30 km:llä 28:s.
Savolainen voitti urallaan kaksi maailmancupin osakilpailua: Holmenkollenin kisoissa 10 km vuonna 1986 ja Soldier Hollowissa 5 km vuonna 1989. Hän päätti kansainvälisen uransa vuoden 1992 lopussa.
Luisteluhiihdon taitajana Savolainen hiihti maajoukkueessa viestissä yleensä kolmannen tai neljännen osuuden, koska saman ajan suomalaisista naishuippuhiihtäjistä Pirkko Määttä ja Marja-Liisa Kirvesniemi olivat lähinnä perinteisen tyylin hiihtäjiä.
Savolainen on koulutukseltaan yo-merkonomi, urheiluhieroja, manuaalinen selkäterapeutti, ammattivalmentaja ja akupunktiohoitaja. Nykyisin hän on hieronta- ja akupunktio-alan yrittäjä sekä toimii hiihtovalmentajana. Savolainen toimi pitkään Eurosportilla hiihtolähetysten kommentaattorina.
Pikaluistelu talviolympialaisissa 1992
XVI talviolympialaisissa Albertvillessä, Ranskassa vuonna 1992 järjestettiin pikaluistelussa kymmenen kilpailutapahtumaa.
Tullimäki
Tullimäki () on vajaan 500 asukkaan kaupunginosa Kokkolassa.
Tullimäki sijaitsee Kokkolan keskustan pohjoispuolella; matkaa keskustaan on noin 1,5 kilometriä. Merenrantaan on Tullimäeltä noin 0,5 kilometriä. Tullimäen aluetta rajaa pohjoisessa ja idässä Outokummuntie, etelässä Pohjoisväylä ja lännessä Tullioja-niminen oja. Tullimäen alue koostuu neljästä suuremmasta kadusta, jotka ovat nimeltään "Kesätie", "Syystie", "Talvitie" ja "Kevättie", sekä Kesätien jatkeena olevasta "Rinnetiestä". Toisinaan Tullimäen alue jaetaan korkeuserojen mukaisesti vielä Tullimäkeen ja Tulliojaan. Tullimäen itäpuolella sijainneen Kokkolan vanhan raviradan alueelle 2000-luvulla rakennettu, osin vielä keskeneräinen asuinalue katsotaan tätä nykyä usein Tullimäkeen kuuluvaksi. Tullimäellä sijaitsee yksi Kokkolan kolmesta siirtolapuutarhasta.
Kesä- ja Talvitien sekä Syystien mäenpäällisen osan asuinrakennukset ovat pääosin valmistuneet 1950-luvulla ja edustavat pääosin ns. rintamamiestalo-tyyppiä, Tulliojan puoleisen osan Syystietä sekä Kevättien rakennukset on pääosin rakennettu 1970- ja 1980-luvuilla. Mäenpäällisen osan päärakennukset ovat puolitoistakerroksisia, rapattuja tai lautaverhoiltuja; tontteja reunustavat pensasaidat ja pihoilla on tyypillisesti runsaasti puita ja pensaita.
Tullimäen pohjoisosassa sijaitsee maisemallisesti merkittävä Hyytiäisenmäen niittyalue, joka on jäänne paikalla sijainneen talon pihapiiristä ja pelloista. Kokkolan seudun Luonto ry sekä Kokkolan kaupunki ovat hoitaneet niittyä viime vuosina.
Tullimäki on saanut nimensä ilmeisesti paikalla sijainneesta tullista. Alun perin alueen nimi oli Tullinmäki, joka sittemmin on lyhentynyt nykyiseen muotoonsa.
Harri Eloranta
Harri Henrik Eloranta (s. 4. joulukuuta 1963 Köyliö) on suomalainen entinen ampumahiihtäjä ja olympiamitalisti. Hän voitti yllättäen pronssia Albertvillen olympialaisten 10 kilometrin matkalla vuonna 1992. Tätä ennen hänen edelliset arvokisamitalinsa olivat junioreiden maailmanmestaruus (15 km) ja pronssia (sprintti) Lahden kisoista 1981.
Eloranta osallistui neljiin olympialaisiin (1988-1998). Pronssin lisäksi hän oli Albertvillessä 20 kilometrillä ja Lillehammerissa viestissä viides. MM-kisoissa Elorannan parhaat sijoitukset olivat vuonna 1997 Brezno-Osrbliestä viestin seitsemäs tila ja vuonna 1988 Feistritzistä sprinttimatkan 12. tila. Maailmancupin osakilpailuissa Eloranta oli parhaimmillaan viides (Östersundissa kaudella 1988/1989). SM-kilpailuissa hän voitti useita kultamitaleja.
Seuratasolla Eloranta edusti Säkylän Urheilijoita. Hänet valittiin vuoden sotilasurheilijaksi vuonna 1992.
Flygbussarna
Flygbussarna () on markkinointinimitys lentokenttäpikavuoroille monien lentoasemien ja kaupunkien välillä Ruotsissa. Niitä liikennöi "FAC Flygbussarna Airport Coaches AB". Vuoroilla on yhtiön oma lippujärjestelmä, eikä se siten ole yhteensopiva paikallisten joukkoliikennejärjestelmien lipputuotteiden kanssa.
Flygbussarna liikennöi kymmenelle lentoasemalle.
Pikaluistelu talviolympialaisissa 1994
XVII talviolympialaiset järjestettiin Lillehammerissa, Norjassa vuonna 1994. Kisoissa järjestettiin pikaluistelussa kymmenen kilpailutapahtumaa. Pikaluistelukilpailut käytiin Vikingskipetissä, Hamarissa.
Bohainmeri
Bohainmeri (, Bo Hai), aiemmalta nimeltään Tšilinlahti, on Tyynenmeren sivumeri Kiinassa Keltaisenmeren pohjukassa. Merialueen pinta-ala on 823 000 neliökilometriä. Se rajoittuu etelässä Kiinan Shandongin, idässä Hebein maakuntaan ja Tianjinin kaupunkiin, sekä pohjoisessa Liaoningin maakuntaan.
Meren nimi merkitsee sivumerta ja on muodostettu sanoista "bó" ’sivu’ ja "hǎi" ’meri’. Aiempi nimi viittasi Hebein maakunnan Qing-dynastian aikaiseen (1644–1912) nimeen Tšili, kiinaksi Zhili ’suoraan hallittu’.
Bohainmereen laskevat Keltainenjoki (Huanghe, Huáng Hé), Liaojoki (Liaohe, Liao Hé) ja Haijoki (Haihe, Hai Hé) muodostaen yhteensä noin 1,6 miljoonan neliökilometrin valuma-alueen. Merialueen vesi pääsee vaihtumaan Keltaisenmeren veden kanssa Shandongin niemimaan ja Liaotungin niemimaan välisen Bohainsalmen kautta. Bohainmeri on lähinnä päiväntasaajaa sijaitseva merialue, joka jäätyy joka vuosi.
Merialue kuuluu keskileveysasteiden monsuuni-ilmastoon. Kesällä on kosteaa ja lämmintä. Pintaveden lämpötila on kesällä 20–25 °C. Talvella sen sijaan on kuivaa ja tavallisesti marraskuun lopulta maaliskuun alkuun niin kylmää että meri jäätyy. Kylmän ilman virratessa Mongolian aroilta vesi merenlahdissa jäätyy nopeasti, vaikka kokonaan Bohainmeri jäätyy vain kylminä talvina. Normaalitalvina Laizhounlahti (etelässä), Bohainlahti (lännessä) ja Liaotunginlahti (pohjoisessa) jäätyvät 25–50 cm paksuudelta, kovina talvina jääpeite pohjoisessa voi olla metrinenkin. Voimakas vuorovesi (4–8 metriä) ja tuulet liikuttavat ja kasaavat jäätä.
Bohainmeren suolaisuus on 29–32 promillea. Kesällä monsuunisateiden aikaan suolaisuus on alhaisimmillaan ja kohoaa talvikuukausina lähelle Keltaisenmeren 30–34 promillen suolaisuutta.
Waxholmsbolaget
Waxholmsbolaget, oikeastaan Waxholms Ångfartygs AB on Tukholman läänin maakäräjien omistama varustamo Ruotsissa. Se on vastuussa julkisesta vesiliikenteestä Tukholman saaristossa ja Tukholman satamassa.
Waxholmsbolagetin laivoilla matkusti vuonna 2003 noin 4,3 miljoonaa matkustajaa alueella, joka ulottuu pohjoisen Arholmasta etelän Landsortiin. Liikenne on rahoitettu pääosin verovaroin.
Yritys omistaa 21 saaristolaivaa ja neljä Djurgårdeniin liikennöivää lauttaa. Laivojen toimintaa hoitavat monet urakoitsijat, jotkut niistä omilla laivoillaan.
Waxholmsbolaget on toiminut Tukholman saaristossa vuodesta 1869 lähtien. Tukholman läänin maakäräjät on omistanut yrityksen vuodesta 1967. Vuonna 1970 Waxholmsbolaget osti Djurgården-lautat.
Nokia 9300i
Nokia 9300i on Nokia 9300:n vuonna 2005 markkinoille tullut seuraajamalli. Merkittävin ero on edellisestä mallista puuttunut langaton lähiverkko, WLAN. Puhelimen muoto ja toiminnot kunnioittavat kaikista kommunikaattoreista tutuksi tullutta kaavaa, jossa ulospäin laite muistuttaa kookasta, mutta tavanomaista Nokian puhelinta, ja sisältä löytyy täydellinen qwerty-näppäimistö ja iso graafinen näyttö.
Tapio Nurmela
Tapio Juhani Nurmela (s. 2. tammikuuta 1975 Rovaniemi) on suomalainen entinen yhdistetyn hiihtäjä, maailmanmestari ja olympiamitalisti. Nurmelalla on kolme aikuisten arvokisamitalia joukkuekisoista.
Nurmela edusti Ounasvaaran Hiihtoseuraa.
Pikaluistelu talviolympialaisissa 2002
XVIII talviolympialaiset järjestettiin vuonna 2002 Salt Lake Cityssä, Utahissa, Yhdysvalloissa. Pikaluistelussa järjestettiin kymmenen kilpailutapahtumaa.
Pikaluistelukilpailut käytiin 1 400 metrin korkeudella merenpinnasta 35 miljoonaa euroa maksaneella "Olympic Ovalilla"
Ville Räikkönen
Ville Räikkönen (s. 14. helmikuuta 1972 Tuusula) on suomalainen entinen ampumahiihtäjä ja olympiamitalisti. Räikkönen voitti yllättäen pronssia Naganon olympialaisten 1998 ampumahiihdon sprinttimatkalla. Kisa jouduttiin ensin edellisenä päivänä keskeyttämään rankan lumisateen vuoksi.
MM-tasolla Räikkösen paras sijoitus oli 1998 Pokljukassa saavutettu takaa-ajon viides tila ja saman vuoden Hochfilzenin MM-joukkuekilpailun neljäs sija. Brezno-Osrblien MM-kilpailuissa 1997 hän sijoittui normaalimatkalla seitsemänneksi, sprintissä ja takaa-ajossa kahdeksanneksi. Pokljukan MM-kilpailuissa 2001 hän oli normaalimatkalla yhdeksäs ja viestissä viides.
Naganon olympiapronssi oli samalla Räikkösen ainoa maailmancupin palkintosija. Neljänneksi hän sijoittui 20 km:llä Pokljukassa niin ikään kaudella 1997–1998.
Nuorten MM-kilpailuissa 1992 Canmoressa, Kanadassa Räikkönen saavutti pronssia sprintissä (10 km) sekä sijoittui 12:nneksi normaalimatkalla (15 km). Joukkuekilpailussa hän sijoittui Paavo Puurusen ja Ville Kotikummun kanssa seitsemänneksi, ja viestissä Suomen joukkue hylättiin.
Seuratasolla Räikkönen edusti Tuusulan Voima-Veikkoja.
Hän on nykyään FK Tornin fysikaalinen valmentaja ja NCC:n kehityspäällikkö.
Ville Räikkönen on kaukaista sukua kilpa-autoilija Kimi Räikköselle.
Pyhä Sixtus I
Pyhä Sixtus I (joskus myös Xistus I) (k. 127) oli 7. paavi. Hänen paaviutensa ajankohdasta ei ole tarkkaa tietoa, mutta useimmiten hänen paaviuskaudekseen on päätelty vuodet 117–127. Hänen muistopäivänsä on 3. huhtikuuta.
Pyhä Telesforus
Pyhä Telesforus oli 8. paavi. Hän oli paavina vuodesta 126 vuoteen 136, tai vuoteen 137. Luotettavimmat lähteet kertovat hänen kuolleen noin vuonna 137. Syntyisin Telesforus oli Calabrian kreikkalainen, mutta muutti myöhemmin uskonopin vuoksi Roomaan. Hänen muistopäivänsä on 5. tammikuuta.
Pamela Tola
Pamela Tola (s. 15. lokakuuta 1981 Ruotsinpyhtää) on suomalainen näyttelijä ja ohjaaja. Ensimmäinen hänen ohjaamansa elokuva "Swingers" saa ensi-iltansa 30. marraskuuta 2018. Hänen läpimurtoelokuvansa oli Dome Karukosken ohjaama "Tyttö sinä olet tähti" (2005), josta hän sai ensimmäisen Jussi-ehdokkuutensa. Tola on näytellyt myös Karukosken elokuvissa "Leijonasydän" ja "Napapiirin sankarit". Hän oli yksi MTV3:n "Saturday Night Liven" päänäyttelijöistä.
Ohjaajana Tolan ensimmäinen elokuva oli vuoden 2018 lopulla ensi-iltaan tullut "Swingers".
Tola kirjoitti ylioppilaaksi Niinivaaran lukiosta Joensuusta vuonna 2001. Ennen Teatterikorkeakouluun pääsemistään hän opiskeli vuoden verran sosionomiksi Pohjois-Karjalan ammattikorkeakoulussa. Tola on harrastanut näyttelemistä kymmenvuotiaasta alkaen videoelokuvissa ja harrastajateattereissa. Nykyisin hän harrastaa valokuvausta ja kirjoittamista.
Tola opiskeli Teatterikorkeakoulussa näyttelijäntyötä ja valmistui teatteritaiteen maisteriksi 2008. Hän näytteli Teatteri Jurkassa Helsingissä vuosina 2004–2008.
Tolalta ilmestyi vuonna 2007 kirja "Miksi näyttelen?", joka oli osa hänen Teatterikorkeakoulun opinnäytetyötään.
Tola joutui 1990-luvulla sisaruksineen ensin vuodeksi lastenkotiin ja sitten kahdeksaksi vuodeksi perhekotiin hänen isänsä ja myöhemmin myös äitinsä kuoltua. Tola oli vuodesta 2008 aviossa tuottaja Pauli Waroman kanssa. Heillä on kaksi lasta, joulukuussa 2006 ja loppuvuodesta 2008 syntyneet pojat. Elokuussa 2011 Waroma haki avioeron Tolasta. Tola avioitui näyttelijä Lauri Tilkasen kanssa syksyllä 2015. He saivat yhteisen poikalapsen jo aiemmin, keväällä 2014.
Tolan setä ja tämän puoliso ovat Yleisradion televisiosarjojen tuottaja Olli Tola ja näyttelijä Lena Meriläinen. Ylen "Suuri kupla"- ja "Strada"-sarjojen juontaja Tuulianna Tola on Pamela Tolan serkku.
Jääkiekko talviolympialaisissa 1952
Jääkiekko oli seitsemättä kertaa olympialaisten ohjelmassa vuoden 1952 talviolympialaisissa. Turnaus oli samalla 19. maailmanmestaruuskilpailu ja euroopanmestaruuskilpailu.. Turnauksen ottelut pelattiin 15.–25. helmikuuta 1952.
Kisoihin osallistui yhdeksän joukkuetta, uusina maina olympialaisten jääkiekkoturnauksessa olivat mukana Suomi ja isäntämaa Norja. Saksa teki paluun olympiajääkiekkoon toisen maailmansodan jälkeen. Kilpailu järjestettiin yksinkertaisena sarjana, jonka lopputulosten perusteella jaettiin mitalit.
Turnauksen voitti Kanada, olympiakulta oli sille jo kuudes. Toiseksi sijoittui Yhdysvallat. Ruotsi ja Tšekkoslovakia sijoittuivat tasapisteissä ja samalla maalierolla kolmanneksi, jolloin pronssimitalista järjestettiin uusintaottelu. Sen voitti Ruotsi. Seuraavaa miesten jääkiekon olympiakultaa kanadalaiset joutuivat odottamaan päivälleen 50 vuotta.
Uusinta pronssimitalista
Maailmanmestaruuskilpailujen B-sarja 1952 oteltiin Liègessä, Belgiassa. Sarjan voitti Iso-Britannia puhtaasti englantilaisella joukkueellaan - ei ainuttakaan kanadalaista, tai skottia.
Live in Tokyo
Live in Tokyo on yhdysvaltalaisen metalliyhtye Queensrÿchen videotallenne vuodelta 1985. Se sisältää Tokiossa 5. elokuuta 1984 yhtyeen ensimmäisellä Japanin-kiertueella kuvatun ja äänitetyn konsertin. Sony julkaisi videon VHS- ja Laserdisc-formaatissa vain Yhdysvalloissa ja Japanissa.
Videon alkuperäinen painos on myyty loppuun eikä sitä ole julkaistu uudelleen DVD:llä, minkä vuoksi siitä on muodostunut keräilyharvinaisuus. EMI julkaisi ääniraidat osana "Queensrÿche"-EP:n vuoden 2003 uusintapainosta. __notoc__
James Norris Memorial Trophy
James Norris Memorial Trophy on jokavuotinen NHL:n palkinto, joka annetaan vuoden parhaalle puolustajalle. Palkinnon saajasta äänestävät jääkiekkotoimittajat kauden päätyttyä. Äänestyksessä toimittajat antavat runkosarjan jälkeen viidelle parhaalle ehdokkaalle pisteitä järjestyksessä 10–7–5–3–1. Kolme eniten ääniä saanutta pelaajaa nimetään finalisteiksi ja palkinnon voittaja ilmoitetaan NHL:n palkintogaalassa pudotuspelien päätyttyä.
Palkinto on nimetty Detroit Red Wingsin entisen omistajan James E. Norrisin kunniaksi. Sen käyttöönottoa ehdottivat Norrisin neljä lasta vuonna 1953, vuosi tämän kuoleman jälkeen. Palkinto jaettiin ensimmäisen kerran NHL-kaudella 1953–1954 ja tuolloin sen voitti Red Kelly. Eniten Norris Trophy -voittoja on Bobby Orrilla, joka voitti palkinnon kahdeksan kertaa.
8 kertaa
7 kertaa
5 kertaa
3 kertaa
2 kertaa
Mika Kuusisto
Mika Juhani Kuusisto (s. 13. joulukuuta 1967 Jurva) on entinen suomalainen hiihtäjä ja olympiamitalisti. Hän oli viestijoukkueessa voittamassa pronssia Val di Fiemmen MM-kisoissa 1991 ja Albertvillen olympialaisissa 1992. Hän hiihti molemmissa kilpailuissa avausosuuden. Val di Fiemmessä Kuusisto oli henkilökohtaisilla matkoilla 10 kilometrillä 19:s ja 30 kilometrillä 24:s (molemmat perinteisen tyylin kilpailuja). Albertvillessä hän oli 30 kilometrin perinteisellä 26:s ja 50 kilometrin vapaalla 23:s.
Kuusisto edusti seuratasolla Ilmajoen Kisailijoita ja voitti Suomen mestaruuden vapaan tyylin 50 kilometrillä vuonna 1990 ja takaa-ajohiihdossa vuonna 1991. Hän on koulutukseltaan koululiikunnan ohjaaja, ammatikseen hän on tällä hetkellä maanviljelijä.
HMS Hecla (1839)
HMS Hecla oli Britannian kuninkaallisen laivaston 14. tammikuuta 1839 vesille laskettu Hydra-luokan höyrykäyttöinen siipiratasalus. Aluksen valmistuskustannukset olivat 31 404 puntaa, josta 10 888 puntaa käytettiin voimalaitteeseen. Aluksen koneet vaihdettiin vuosina 1848-1849. Alus osallistui Oolannin sodassa, jolloin sen päällikkönä oli William Hutcheon Hall. Alus myytiin 15. kesäkuuta 1863 Williams and Companylle 2 550 punnalla. Ostaja vaihtoi aluksen nimeksi "Typhoon" ja käytti sitä kauppalaivana.
Alitalia
Alitalia – Società Aerea Italiana () on Italian kansallinen lentoyhtiö. Sen päämaja on Roomassa. Alitalia on SkyTeam Alliancen jäsen.
Yhtiön lennot ovat keskittyneet Leonardo da Vincin kansainväliselle lentoasemalle Roomaan. Ennen yhtiö piti toisena solmukohtanaan Malpensan kansainvälistä lentoasemaa Milanossa, mutta yhtiön painopiste siirtyi helmikuussa 2008 kokonaan Roomaan.
Alitalia perustettiin vuonna 1946. Silloin sen nimi oli Aerolinee Italiane Internazionali, mutta tavallisesti se tunnettiin Alitaliana.
Alitalia on ollut taloudellisesti suurissa vaikeuksissa, ja Italian valtio on ilmoittanut myyvänsä merkittävän osan omistustaan lentoyhtiössä. Vuonna 2006 Alitalia teki tappiota 406 miljoonaa euroa, lentokalusto on uusimisen tarpeessa ja yhtiöllä on velkaa yli miljardi euroa. Alitalian ostajiksi spekuloitiin Aeroflotia ja Italian suurinta pankkia UniCreditiä, italialaista lentoyhtiö Air Onea tai yhdysvaltalaisia sijoittajia Texas Pacific Groupia ja Matlin Pattersonia. Erään Italian valtuutetun mielestä Alitalia pitäisi myydä yhdellä eurolla.
Keväällä 2008 Air France-KLM teki tarjouksen Alitalian ostamisesta mutta veti myöhemmin tarjouksen pois.
Alitalia saa italialaisten liikemiesten kokoaman tukipaketin, jotta yhtiö pysyisi Italiassa. Investoinnin suuruus on 700-800 miljoonaa euroa. Yhtiö haettiin elokuussa 2008 konkurssiin. Joulukuussa sen osti sijoittajaryhmä Italian Air Company, joka liitti yhtiön Air One -lentoyhtiöön. Lisäksi osakkaaksi tuli Air France-KLM. Alitalian ja Air Onen uudelleenjärjestelyissä niiden kalustosta vähennettiin 25 lentokonetta ja 11 000 työpaikkaa. Uusi yhtiö aloitti lennot tammikuussa 2009.
Vuonna 2014 Alitalia fuusioutui Etihad Airwaysin kanssa. Sen tarkoituksena oli turvata yli 10 000 työpaikkaa. Vuonna 2017 Alitalia hakeutui uudelleen konkurssiin.
Afrikka:Aasia:Eurooppa:
Pohjois-Amerikka
Etelä-Amerikka
Yhtiön laivastoon kuului tammikuussa 2018 seuraavat koneet (ei sisällä Alitalia CityLinerin koneita):
HMS Vulture (1843)
HMS Vulture oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1843 vesillelaskettu siipirattain varustettu Cyclops-luokan 2. luokan fregatti. Alus luokiteltiin 1850-luvulla uudelleen korvetiksi.
Alus tilattiin 18. maaliskuuta 1841 Pembroken telakalta ja sen vastuullisena mestarina oli William Fairbairn. Köli laskettiin syyskuussa 1841, ja alus laskettiin vesille 21. syyskuuta 1843. Alus valmistui 7. kesäkuuta 1845. Aluksen runko maksoi 24 323 puntaa, koneet 21 429 puntaa ja varustaminen 11 139 puntaa.
Alus määrättiin 15. helmikuuta 1845 Itä-Intian asemalle päällikkönään John MacDougall. Alus oli 25. marraskuuta 1852 Devonportissa, jossa sen päälliköksi vaihtui Frederick Henry Hastings Glasse.
Alus liittyi brittiläis-ranskalaiseen Itämeren laivastoon Oolannin sodassa. Aluksen päälliköksi vaihtui 3. kesäkuuta 1856 Frederick Archibald Campbell sen palvellessa Välimeren laivastossa.
Alus myytiin romutettavaksi vuonna 1866 Castlelle Charltoniin ja se romutettiin joko vuonna 1866 tai mahdollisesti jo lokakuussa 1863.
Sami Repo
Sami Repo (s. 8. marraskuuta 1971 Simpele) on suomalainen entinen hiihtäjä ja olympiamitalisti. Repo voitti olympiapronssia Naganossa 1998 viestissä. Lahden MM-kisoissa 2001 hän oli mukana MM-kultaa voittaneessa viestijoukkueessa, mutta menetti mitalinsa joukkueen muiden jäsenten jäädessä kiinni dopingin käytöstä. Junioritasolta hänellä alle 18-vuotiaiden PM-pronssia 1988 (10 km perinteinen), PM-kultaa 1989 (10 km vapaa) ja MM-pronssia vuodelta 1991 (10 km perinteinen).
Suomen mestaruuksia Revolla on yleisessä sarjassa yhdeksän (50 km perinteinen ja vapaa 1997, 1998, 2002; takaa-ajo 2002, 2003; 30 km vapaa 2004; 10 km vapaa 2004; viestihiihto 2001, 2004).
Maailmancupin kilpailuissa Repo sijoittui kerran toiseksi (10 km Beitostölen 29. marraskuuta 2000) ja kahdesti kolmanneksi (10 km Vuokatti 26. marraskuuta 1995 ja 10 km Muonio 28. marraskuuta 1998).
Hänen parhaat arvokisasijoituksensa ovat vuoden 2001 Lahden kisojen 11. sijat niin takaa-ajossa kuin 15 kilometrilläkin.
Seuratasolla Repo edusti Joensuun Katajaa ja Joutsan Pommia.
Repo on koulutukseltaan juristi ja työskentelee julkisena oikeusavustajana. Hänellä on kolme lasta ja hän asuu perheineen Raumalla.
Lacoste (yritys)
Lacoste on ranskalainen vaatetusalan yhtiö, jonka perusti tennispelaaja René Lacoste vuonna 1933.
Lacosten tunnetuin tuote on pikeepaita, jonka René Lacoste suunnitteli vaihtoehdoksi tennispelaajien siihen asti käyttämien kaulupaitojen tilalle. Niiden ensimmäinen kultakausi oli 1980-luvulla, jolloin paitojen suosion takia ne nousivat maailman kopioiduimpien tuotteiden joukkoon. Merkki onkin yksi eniten piratismista kärsiviä vaatevalmistajia.
2000-luvulla Lacosten suosio lähti uuteen nousuun. Nykyään se on erityisesti nuorten suosiossa. Tällä hetkellä merkin pääsuunnittelijana toimii Christophe Lemaire. Lacostella on neljä erilaista vaatemallistoa ("Club", "Sportswear", "Sport" ja "!") sekä miehille että naisille, ja lisäksi se on laajentanut tuotantoaan myös aurinkolasien valmistukseen, kenkiin, kosmetiikka-alalle, lasten vaatteisiin sekä kodin tekstiileihin. Viime vuosina Lacosten suosio on noussut varsinkin nuorten miesten keskuudessa, ja valkoiset Lacosten jalkineet ovat muotimaailmassa käytettävä käsite.
Lacoste on näkyvästi mukana urheilumaailmassa – tenniksen lisäksi golfissa ja purjehduksessa. Tunnetuimpia Lacosten tuotteita käyttäviä urheilijoita ovat tennispelaajat Novak Đoković ja Dominika Cibulková sekä golfaaja Colin Montgomerie.
Lacoste tunnetaan vuonna 1933 luodusta krokotiililogostaan, joka viittaa René Lacosten lempinimeen "Krokotiili". Logo on muotimaailman tunnetuimpia merkkejä.
Lacostella oli pitkäaikainen riita honkongilaisen Crocodile Garments -yhtiön kanssa logon ja vaatteiden takia. Molemmat käyttävät krokotiililogoa. Crocodile Garments käyttää krokotiililogoa, joka katsoo vasemmalle, ja Lacoste käyttää krokotiililogoa, joka katsoo oikealle. Yhtiöt taistelivat logo-oikeuksistaan Kiinassa vuonna 2003, ja taistelun voitti Crocodile Garments. Yhtiö kuitenkin suostui vastineeksi muuttamaan hieman logoaan.
HMS Magicienne (1849)
HMS Magicienne oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1849 vesillelaskettu 16-tykkinen Magicienne-luokan 2. luokan siipiratasfregatti, joka osallistui Oolannin sotaan.
Alus tilattiin 25. huhtikuuta 1847 ensimmäisen luokan sluuppina, mutta tilaus muutettiin 5. elokuuta 210 jalan alukseksi. Köli laskettiin syyskuussa 1847 ja alus laskettiin vesille 7. maaliskuuta 1849. Alus valmistui 20. helmikuuta 1853.
Aluksen päälliköksi määrättiin 25. marraskuuta 1852 Thomas Fisher, jonka johdolla alus siirtyi 1854 Itämerelle. Aluksen päälliköksi määrättiin 26. tammikuuta 1855 Nicholas Vansittart, jonka johdolla alus purjehti uudelleen Itämerelle osallistuakseen Oolannin sotaan. Alus poistettiin palveluksesta ja se siirrettiin Plymouthin telakalle 26. toukokuuta 1856.
Alus palautettiin palvelukseen 29. toukokuuta edelleen Vansittartin alaisuudessa. Se siirtyi Välimerelle ja edelleen Itä-Intiaan ja Kiinaan. Aluksen päälliköksi määrättiin 28. syyskuuta 1859 John Edmund Commerell palveluksen jatkuessa Itä-Intiassa ja Kiinassa. Alus palasi Englantiin, jossa se poistettiin palveluksesta ja se siirrettiin telakalle Plymouthiin.
Alus palasi palvelukseen 13. maaliskuuta 1862 päällikkönään Ernest L. V. C. A. J. E. Leiningen, jonka johdolla alus purjehti Itämerellä ja sen jälkeen Välimerellä. Aluksen päälliköksi määrättiin 1. huhtikuuta 1863 sen ollessa Välimerellä William Armytage. Alus poistettiin palveluksesta 12. joulukuuta 1854 Plymouthissa.
Alus myytiin romutettavaksi syyskuussa 1866 Marshallille Plymouthissa.
Alppihiihto talviolympialaisissa 1936
IV talviolympialaisissa Garmisch-Partenkirchenissa vuonna 1936 alppihiihto oli ensimmäistä kertaa olympialaisten ohjelmassa. Alppihiihdossa järjestettiin kaksi kilpailutapahtumaa: miesten ja naisten alppiyhdistetty.
Syöksynrinteen pituus oli 3 800 metriä, kokonaispudotusta 959 metriä. Pujottelurinne oli 600 metriä pitkä ja kokonaispudotusta 200 metriä.
Syöksynrinteen pituus oli 3 300 metriä, kokonaispudotusta 820 metriä. Pujottelurinne oli 600 metriä pitkä ja kokonaispudotusta 200 metriä.
AeroMéxico
AeroMéxico on Meksikon suurin, vuonna 1934 perustettu lentoyhtiö. Se operoi 400 lentoa päivittäin tai 750 lentoa Aerolitoralin kanssa Meksikossa, Euroopassa sekä Pohjois-ja Etelä-Amerikassa. AeroMéxico on SkyTeamin perustajajäsen. Yhtiön lennot ovat keskitettyjä Benito Juárezin kansainväliselle lentoasemalle.
Maaliskuussa 2007
Aeroméxicon laivaston keski-ikä syyskuussa 2006 on 10,9 vuotta.
Taitoluistelu talviolympialaisissa 1936
IV talviolympialaisissa Garmisch-Partenkirchenissä vuonna 1936 järjestettiin taitoluistelussa kolme kilpailua.
HMS Cossack (1854)
HMS Cossack oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1854 vesillelaskettu Cossack-luokan potkurikorvetti.
Venäjän keisarikunta tilasi aluksen W. & H. Pitcherin telakalta Northfleetistä Itämeren laivastolle. Aluksen nimeksi oli suunniteltu Witjas. Krimin sodan sytyttyä Britannia kuitenkin takavarikoi edelleen telakalla olleen aluksen ja luovuttaen sen Kuninkaalliselle laivastolle 5. huhtikuuta 1854.
"Cossackin" kapteeniksi määrättiin 19. elokuuta 1854 palvelukseen otettaessa Chathamissa Edward Gennys Fanshawe, jonka tehtävänä oli purjehtia Itämerelle. Alusta käytettiin Venäjän Itämeren laivastoa vastaan Oolannin sodassa. Aluksen päälliköksi määrättiin 21. elokuuta 1855 James Horsford Cockburn. Alus määrättiin heinäkuussa 1856 Pohjois-Amerikan ja Länsi-Intian asemalle, jossa sen kotisatamana oli pääosan ajasta Greytown Nicaraguassa. Alus palasi Englantiin, jossa se poistettiin palveluksesta 15. heinäkuuta 1857 Sheernessissä.
Alus palasi palvelukseen 16. kesäkuuta 1859 Sheernessissä komentajanaan Richard Moorman. Alus palasi Pohjois-Amerikan ja Länsi-Intian asemalle ja sieltä edelleen Kiinaan. Se palasi vuoden 1861 alussa Englantiin ja se poistettiin palveluksesta 22. elokuuta 1862 Sheernessissä.
Alus palasi palvelukseen 19. toukokuuta 1863 Välimeren laivastoon komentajanaan William Rae Rolland. Aluksen päälliköksi määrättiin 26. toukokuuta 1865 Richard Dunning White. Alus palasi Englantiin ja se poistettiin palveluksesta 23. helmikuuta 1867 Sheernessissä.
Alus palasi palvelukseen 9. joulukuuta 1868 komentajanaan John Edward Parish määrättynä Itä-Intian asemalle. Aluksen päälliköksi määrättiin 12. elokuuta 1871 australialainen Robert Gordon Douglas. Alus palasi Englantiin, jossa se poistettiin palveluksesta 18. heinäkuuta 1873 Sheernessissä ja se myytiin romutettavaksi 19. toukokuuta 1875 Castlelle Charltoniin.
HMS Esk (1854)
HMS Esk oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1854 vesillelaskettu Highflyer-luokan höyrykäyttöinen potkurikorvetti.
Alus tilattiin 18. elokuuta 1852 Millwallista J. Scott Russelin telakalta ja sen köli laskettiin huhtikuussa 1853. Alus laskettiin vesille 12. kesäkuuta 1854 ja se valmistui saman vuoden lopulla 21. joulukuuta.
Alus otettiin palvelukseen 28. lokakuuta 1954 Woolwichissa päällikkönään Thomas Francis Birch. Alus osallistui Krimin sotaan palvellen Itämerellä (Oolannin sota) ja Mustallamerellä. Alus poistettiin palveluksesta 26. helmikuuta 1856.
Alus palasi palvelukseen 1. maaliskuuta 1856 komentajanaan Robert John le Mesurier McClure. Alus palveli Itä-Intian ja Kiinan asemilla, missä aluksen päällikkö oli samalla laivastonprikaatin osastonkomentaja ennen Kantonin taisteluita toisessa oopiumisodassa. Alus palasi Englantiin, jossa se poistettiin palveluksesta 26. kesäkuuta 1861 Portsmouthissa.
Alus palasi palvelukseen 22. toukokuuta 1863 komentajanaan John Fane Charles Hamilton, joka oli aluksen päällikkönä Uudessa-Seelannissa kuolemaansa saakka. Aluksen päälliköksi määrättiin 16. heinäkuuta 1864 John Proctor Luce ja samalla aluksen uudeksi kotipaikaksi määrättiin Australia. Alus palasi Englantiin, missä se poistettiin palveluksesta 17. lokakuuta 1867 Portsmouthissa.
Alus romutettiin vuonna 1870 Portsmouthissa.
Sami Mustonen
Sami Mustonen (s. 6. huhtikuuta 1977 Kemijärvi) on suomalainen freestylehiihdon kumparelaskija ja olympiamitalisti.
Mustonen opiskelee Lapin yliopiston yhteiskuntatieteiden tiedekunnan johtamisen koulutusohjelmassa. Hänen valmentajansa oli Pekka Lehtikallio ja seuransa kemijärveläinen Avalanche Ski Club.
Mustonen lopetti uransa kauden 2006–2007 päätteeksi ja siirtyi Suomen freestylemaajoukkueen valmentajaryhmään. Keväällä 2010 hänet valittiin Suomen kumparelaskumaajoukkueen päävalmentajaksi.
Suuri kupla
Suuri kupla oli Yle TV1:llä ja myöhemmin vuodesta 2003 lähtien Yle TV2:lla esitetty leikkimielinen nuorten tietovisailu, jonka aiheina olivat sarjakuvat ja piirretyt. Joka jaksossa mittaa ottivat toisistaan kaksi joukkuetta, joista enemmän pisteitä saanut pääsi jatkoon. Juontajana toimi aluksi Ilkka Heiskanen ja hänen jälkeensä Sami Garam, Ellen Jokikunnas sekä Tuulianna Tola. Ohjelman maskotit ovat animoidut robottihahmot Vinsentti ja Roosa.
Sarjan ensimmäinen kausi esitettiin vuonna 2001 ja viimeinen vuonna 2006. Ohjelma pyöri televisiossa kuitenkin vielä vuonna 2008, jolloin viimeinen kausi uusittiin.
"Suurta kuplaa" on julkaistu kahdella tupla-DVD:llä yhteensä 16 jakson verran. Sarjan pohjalta on julkaistu myös kirjat "Suuri kupla: Vinsentin sarjakuvavisa" ja "Suuri kupla: Vinsentin sarjakuvavisa II".
Spanair
Spanair oli espanjalainen lentoyhtiö, jolla oli kohteita Euroopassa ja Afrikassa. Reittilentojen lisäksi yhtiö oli aktiivinen charter-markkinoilla. Yhtiön päätukikohta oli Palma de Mallorcalla, sivutoimipisteet Madridissa ja Barcelonassa.
Spanair liittyi Star Allianceen vuonna 2003. Yhtiö oli kokonaan SAS Groupin omistuksessa, mutta tammikuussa 2009 SAS myi enemmistöosuuden yhtiöstä yhden euron hintaan ja jäi omistamaan yhtiöstä 19,9 %. Kauppaan sisältyivät Spanairin vastuut ja velvollisuudet, mukaan lukien mahdolliset vahingonkorvausvelvoitteet liittyen elokuun 2008 lento-onnettomuuteen. Yhtiö työllisti noin 2 500 henkilöä.
Yhtiön toiminta päättyi 27.1.2012 yhtiön heikon taloustilanteen parantamiseen tähdänneiden neuvotteluiden kariuduttua tuloksettomina. Katalonian aluehallinto ei kyennyt enää rahoittamaan yhtiötä. SAS antoi tulosvaroituksen, koska sillä oli Spanairilta paljon velkasaatavia.
Yhtiön perustivat joulukuussa 1986 SAS ja Viajes Marsans. Lentotoiminta aloitettiin maaliskuussa 1988 charter-lennoilla Eurooppaan. Kaukolennot Yhdysvaltoihin, Meksikoon ja Dominikaaniseen tasavaltaan aloitettiin vuonna 1991 ja kotimaan reittilennot maaliskuussa 1994. Yhtiö lensi kaukolentoja Boeing 767-300 -koneella Washingtoniin ja Buenos Airesiin 1990-luvun lopussa.
20. elokuuta 2008 klo 14.45 paikallista aikaa Spanair-yhtiön MD-82-matkustajakone oli nousemassa Madridin lentokentältä, kun se suistui kiitotieltä ja syttyi tuleen. Onnettomuusraportin mukaan kone nousi ilmaan solakot ja laipat sisällä, jolloin kone alkoi heti nousun alussa nopeuden vähentymisen vuoksi sakata. Perämiehellä oli henkilökohtaisista syistä (raportin mukaan sovittu tapaaminen tyttöystävän kanssa Gran Canarialla) kiire nousuun, ja lisäksi varoitussummeri oli kytketty pois päältä. Tällä lennolla JK 5022 Madridista Las Palmasiin oli 172 matkustajaa, ja kuolonuhreja oli 154.
Syyskuussa 2010:Espanja
Irlanti
Italia
Itävalta
Päiväntasaajan Guinea
Ruotsi
Saksa
Tanska
Suomi
Erik Larsson
Erik August "Kiiruna-Lasse" Larsson (s. 20. huhtikuuta 1912 Kurravaara – 10. maaliskuuta 1982 Kiiruna) oli ruotsalainen maastohiihdon olympiavoittaja.
Vysoké Tatryn MM-hiihdoissa 1935 Larsson hiihti Ruotsin viestijoukkueessa pronssille. Vuotta myöhemmin Garmisch-Partenkirchenin talviolympialaisissa hän voitti 18 kilometrin hiihdossa kultamitalin ja saavutti lisäksi viestistä pronssia.
Larsson lopetti kilpaurheilun kolme vuotta olympiavoittonsa jälkeen käännyttyään esikoislestadiolaisuuteen, jossa hän toimi myöhemmin maallikkosaarnaajana Kiirunassa. Myös hänen poikansa Lars Larsson toimii saarnaajana Ruotsin Luulajassa. Erik Larssonin äidinkieli oli suomi.
Erik Larssonin pojan tytär Åsa Larsson (s. 1966) on Ruotsissa tunnettu veroasioihin erikoistunut juristi ja kirjailija.
Matti (elokuva)
Matti on vuonna 2006 valmistunut elokuva, joka pohjautuu mäkihyppääjä Matti Nykäsen elämäntarinaan. Elokuva on osittain fiktiivinen kuvaus entisen mäkihyppääjän ammattilaisuran loppuvaiheista ja sen jälkeisestä elämästä julkisuudessa.
Jasper Pääkkönen esiintyy elokuvan pääosassa Matti Nykäsenä. Elokuvan on käsikirjoittanut Marko Leino, ohjannut Aleksi Mäkelä ja tuottanut Markus Selin.
Elokuvan ensi-ilta oli 13. tammikuuta 2006 ja sitä levitettiin ennätyksellisellä 75 kopiolla. Osittain tämän ansiosta elokuva keräsi ennätysyleisön heti ensi-illasta alkaen. Ensi-iltaviikonloppuna elokuva keräsi 92 000 katsojaa, joka oli kotimaisen elokuvan kautta aikojen paras tulos. Päiväkohtainen ennätys saavutettiin lauantaina, jolloin elokuvan kävi katsomassa 34 000. Myös ensimmäisen viikon katsojaennätys siirtyi Matti-elokuvalle (143 812). Kaiken kaikkiaan Matti-elokuvan on nähnyt noin 460 000 suomalaista. Elokuvakriitikot kirjoittivat elokuvasta ensi-illan aikaan risteäviä arvosteluja. Elokuva on esitetty myös Saksassa, Ruotsissa, Virossa ja Norjassa.
Matti-elokuva vietiin Ruotsiin kuuden kopion voimin. Matti-elokuva sai tukholmalaislehdiltä hyvät arviot, mutta se ehti kerätä vain 1 500 katsojaa ennen kuin se vedettiin pois ohjelmistosta. Myöskään Norjassa elokuva ei menestynyt, vaikka sitä käsiteltiin suuresti tiedotusvälineissä.
Elokuva sai Jussi-ehdokkuudet parhaasta naispääosasta (Elina Knihtilä) ja parhaasta puvustuksesta.
Elokuvan televisioensi-ilta oli 1. joulukuuta 2008 MTV3:lla. Sittemmin se on esitetty televisiossa useita kertoja.
Ohjaaja Aleksi Mäkelä ja näyttelijä Jasper Pääkkönen olivat keskustelleet elokuvasta keskenään jo 2000-luvun alussa. He ehdottivat ideaa tuottaja Markus Selinille ensimmäistä kertaa Ranskan Cannesissa, kun tämä oli kuvaamassa "Miljonääri-Jussi"-televisiosarjaa. Selin käski heidän miettiä asiaa vielä aamuun asti ja kun sekä Pääkkönen että Mäkelä olivat vielä silloinkin valmiita tekemään elokuvan, Selin päätti suostua pyyntöön. Sopimus Matti Nykäsen kanssa elokuvasta solmittiin jo seuraavana päivänä.
Poinzi
Poinzi oli Yle TV2 -kanavalla osana Galaxia esitettävä lasten liikuntaohjelma, jossa katsojat saivat luoda hahmon internetissä. Hahmoja olivat: koira nimeltään Viilee, porsas nimeltään Ciidu, virtahepo nimeltään Virtane ja lisko nimeltään Limu. Tehtävänä lasten tuli täyttää joka päivä hahmon tiedot internetissä. (Yöunen pituuden, liikunnan määrän, ruokavalion, ym.) Ohjelmaa juonsi Ville "Mongo" Mononen. Ohjelman ovat käsikirjoittaneet Pirkko-Liisa Perttula ja Ville Mononen. Ohjelman ensimmäinen jakso esitettiin sunnuntaina 30. lokakuuta 2005.
Martin Lundström
Martin Lundström (30. toukokuuta 1918 Norsjö – 30. kesäkuuta 2016 Uumaja) oli ruotsalainen maastohiihdon olympiavoittaja, jonka menestyksekkäimmät vuodet ajoittuvat 1940-luvun loppuun ja 1950-luvun alkuun.
Kävelijänä urheilu-uransa aloittanut Lundström ryhtyi hiihtäjäksi 1940-luvun alussa. Vuonna 1947 hän voitti Sankt Moritzin esiolympialaisissa 18 kilometrin kilpailun ja oli paras myös vuotta myöhemmin varsinaisissa talviolympialaisissa. Toisen olympiakultamitalinsa hän voitti viestissä, jonka ankkuriosuudella hän johtoasemassa jätti Suomen August Kiurua lisää lähes neljä minuuttia vaikka pysähtyi matkan aikana voitelemaan suksensa. Samana talvena hän voitti myös Holmenkollenin kisojen 18 kilometrin kilpailun sekä Ruotsin mestaruudet 15:llä ja 50 kilometrillä.
Lake Placidin MM-kilpailuissa 1950 Lundström voitti kultaa viestissä, jossa hän hiihti kolmannen osuuden hyvin, mutta ei menestynyt henkilökohtaisilla matkoilla: kahdeksas sija 18 kilometrillä ja yhdeksäs sija 50 kilometrillä. Viimeisenä kilpailuvuotenaan 1952 hän saavutti vielä viestissä pronssia Oslon talviolympialaisissa.
Urheilu-uransa jälkeen Lundström alkoi poliitikoksi ja toimi useissa luottamustehtävissä kotikaupungissaan Luulajassa. Hän toimi myös 17 vuotta hiihtoseura IFK Umeån puheenjohtajana.
Viljo Vellonen
Viljo Vellonen (24. maaliskuuta 1920 Savonlinna – 5. helmikuuta 1995) oli suomalainen maastohiihtäjä.
Rumfordin MM-hiihdoissa 1950 Vellonen hiihti toisen osuuden Suomen hopealle sijoittuneessa viestijoukkueessa ja oli 18 kilometrillä kuudes. Falunin MM-kisoissa 1954 hän sijoittui 50 kilometrillä 13:nneksi.
Seuratasolla Vellonen kilpaili Savonlinnan Jyryn ja Savonlinnan Hiihtoseuran riveissä. Hän voitti neljä TUL:n mestaruutta vuosina 1946–1948. Ensimmäisen Suomen mestaruutensa hän voitti 18 kilometrillä vuonna 1949, ja samana talvena menestys jatkui voitoilla Salpausselän ja Ounasvaaran kisoissa sekä Ruotsin hiihtokisoissa Sollefteåssa.
Toisen voittonsa Ounasvaaralla Vellonen hiihti vuonna 1950 ja toisen voittonsa Ruotsin hiihtokisoissa 1952, jolloin kisapaikkana oli Falun. Salpausselän pikamatkalla hän oli kolmas vuonna 1952 ja 50 kilometrillä toinen vuonna 1953. Suomen mestaruuden hän voitti 50 kilometrillä vuonna 1952, jolloin August Kiuru hävisi hänelle minuutin ja 50 sekuntia, sekä vuonna 1953, jolloin Veikko Hakulinen jäi toiseksi lähes 1,5 minuuttia hitaampana. Ulkomailla Vellonen hiihti voittoon Chamonix'n ja Cortina d'Ampezzon 18 kilometrillä vuonna 1951 sekä Bodenin 50 kilometrillä vuonna 1953.
Vellonen oli ankkurina Suomen joukkueessa, joka voitti tammikuun lopussa 1951 Garmisch-Partenkirchenin kansainvälisten hiihtokilpailujen viestin neljän sekunnin erolla Ruotsiin. Hän hiihti samana talvena Suomen viestijoukkueessa, joka voitti Chamonix'n viestin. Chamonix'ssa hän voitti myös henkilökohtaisen 18 kilometrin kilpailun. Vellonen sijoittui Sverdlovskin hiihtokilpailuissa 10. tammikuuta 1954 30 kilometrillä neljänneksikymmenenneksitoiseksi, kaksi päivää myöhemmin 15 kilometrillä kahdenneksikymmenenneksineljänneksi ja 15. tammikuuta 50 kilometrillä kolmanneksitoista.
Ikämiessarjoissa Vellonen kilpaili vielä pitkään hiihdon lisäksi suunnistuksessa, jossa hän edusti Olavin Rastia. Siviiliammatiltaan hän oli kirvesmies, poliisi ja liikkeenharjoittaja.
Lavetti
Lavetti on laukaisu- tai kuljetusalusta. Sana tarkoittaa alun perin tykin jalustaa, tykinputkea tukevaa runkoa, missä voivat olla liikuttelemiseksi kiinnitetyt pyörät.
Tykkiä käytetään "vain lavettina" silloin kun sen mahdollista liikkuvuutta ei hyödynnetä ja liikutettava tykki on silloin samanarvoinen kuin kiinteä tykki.
Lentokonetta käytetään "vain lavettina" silloin kun sen lento-ominaisuuksilla ei ole operaation kannalta suurta merkitystä, vaan se tuo esimerkiksi ohjuksen vain jollekin alueelle ilmatilasta laukaistavaksi.
Valtiollisissa hautajaisissa voidaan ruumiskärryinä käyttää hevosten vetämää tykkilavettia.
Lavetiksi kutsutaan myös esimerkiksi kaivureiden siirtoon käytettävää alustaa.
Lavetti on myös kaksiakselisen raitiovaunun alusta, jonka päällä on vaunun kori. Lavettiin kuuluvat vaunun akselit, moottorit ja jarrulaitteet.
Sven Utterström
Sven "Uttern" Utterström (16. toukokuuta 1901 – 7. toukokuuta 1979) oli ruotsalainen maastohiihdon olympiavoittaja.
Utterströmin hiihtouran menestyksekkäimmät vuodet ajoittuivat 1920- ja 1930-luvulle, jolloin hän oli maailman huipulla ja voitti kolme arvokisakultaa. Oslon MM-kilpailuissa 1930 hän voitti kultaa 50 kilometrillä. Lake Placidin 1932 olympialaisissa hän voitti kultaa 18 kilometrillä ja sijoittui kuudenneksi 50 kilometrillä. Innsbruckin MM-kilpailuissa hän voitti kultaa viestissä ja saavutti hopeaa 50 kilometrillä.
Utterström voitti Vaasahiihdon vuonna 1925 sekä toistamiseen vuonna 1928 tasapelillä Per-Erik Hedlundin kanssa.
Born to Boogie
Born to Boogie on vuonna 1972 ensi-iltansa saanut musiikkielokuva. Elokuvan on ohjannut The Beatles -yhtyeen rumpali Ringo Starr, joka myös esiintyy elokuvassa omana itsenään. Elokuvassa nähdään Marc Bolan ja T. Rex. Eräs kohtaus on kuvattu John Lennonin kotona.
Elokuva on julkaistu DVD:llä, jossa on myös paljon muuta mm. T. Rexin konsertteja ja haastatteluja, vuonna 2005.
Albertin basso
Albertin basso on erityisesti klassismin ajan kosketinsoitinmusiikissa yleinen tehokeino, joka on nimetty italialaisen säveltäjän Domenico Albertin mukaan. Albertin bassossa (tavallisesti vasemman käden) säestyssoinnut hajotetaan yksittäisiksi säveliksi, joita toistetaan kaavamaisessa järjestyksessä tasaisena rytmikuviona. Tavallisimmin esim. C-duurisoinnun sävelet soitetaan Albertin bassossa järjestyksessä c-g-e-g-c-g-e-g-jne.
Bartolomeo Cristofori
Bartolomeo Cristofori di Francesco (4. toukokuuta 1655 Padova – 27. tammikuuta 1731 Firenze) oli italialainen soitinvalmistaja, jota pidetään pianon keksijänä. Ensimmäinen kiistaton todiste pianon keksimisestä on vuodelta 1700, jolloin sellainen löytyy kruununprinssi Ferdinando de’ Medicin kalusteluettelosta. Medici oli Cristoforin työnantaja.
Veli-Matti Lindström
Veli-Matti Olavi Lindström (s. 15. marraskuuta 1983 Nastola) on suomalainen uransa lopettanut mäkihyppääjä ja olympiamitalisti.
Seuratasolla Lindström edustaa Lahden Hiihtoseuraa. Kaudesta 2007–2008 lähtien häntä ovat valmentaneet Kai Lahtinen ja Kimmo Kykkänen. Tätä ennen häntä valmensi Ari Saukko.
Toukokuussa 2005 Lindströmin pohjeluu murtui ja hän joutui pitämään pitkään taukoa harjoittelusta.
Tu bišvat
Tu bišvat () eli puiden uusivuosi (ראש השנה לאילנות) on juutalainen juhla. Se on yksi Mišnassa mainituista neljästä juutalaisten uudenvuoden juhlasta. Nimi tulee juhlan päivämäärästä: sitä vietetään 15. päivänä (15 = ט"ו, "tu") ševat-kuuta (שבט).
Toora käskee juutalaisia pidättäytymään puun hedelmien syömisestä sen kolmen ensimmäisen elinvuoden ajan. Neljännen vuoden sato on uhrattava Herralle, ja vasta viidentenä vuonna hedelmäpuun satoa saa nauttia. (3. Moos. 19:23-25). Koska kaikkien puiden istutusajankohdista olisi vaikea pitää kirjaa, tu bišvat määrittelee ajankohdan, jolloin kaikki puut täyttävät vuosia. Tu bišvat auttoi muinaisia juutalaisia ilmeisesti myös erottamaan edellisen ja seuraavan vuoden sadot toisistaan: tämä oli tärkeää sadosta luovutettavia kymmenyksiä määriteltäessä.
Puut olivat israelilaisille tärkeitä, ja Toorakin kehottaa heitä istuttamaan runsaasti puita Luvattuun maahan. Jokaiselle syntyneelle lapselle oli tapana istuttaa oma puu: pojalle setri, tytölle sypressi. Hääparin perinteisen hääkatoksen valmistamiseen saatetaan käyttää heidän nimikkopuidensa oksia.
Tu bišvat -juhlaa vietetään yhä myös Israelin ulkopuolella. Silloin syödään erilaisia usein Israeliin ja Tooraan liittyviä hedelmiä kuten viinirypäleitä, viikunoita, taateleita, granaattiomenoita ja oliiveja. Israelissa istutetaan myös puita.
Gunnar Andersen
Gunnar Andersen (18. maaliskuuta 1890 – 25. huhtikuuta 1968) oli norjalainen jalkapalloilija ja mäkihyppääjä.
Vuonna 1912 Andersen hyppäsi Modumissa silloisen maailmanennätyksen, 47 metriä.
Jalkapallourallaan Andersen pelasi oslolaisessa Lynin joukkueessa. Maajoukkueessa hän pelasi 46 A-maaottelua vuosina 1911–1924. Hän oli mukana 1912 Tukholman ja 1920 Antwerpenin olympialaisissa. Antwerpenissa hän toimi joukkueen kapteenina.