hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Lasse Heikkilä (runoilija)
Lasse Matias Heikkilä (6. marraskuuta 1925 Kiikoinen – 26. maaliskuuta 1961 Sipoo) oli suomalainen runoilija, jota pidettiin yhtenä 1950-luvun modernismin keskeisistä vaikuttajista. Heikkilän esikoisteos "Miekkalintu" (1949) oli ensimmäisiä tietoisesti modernistisia runoteoksia Suomessa.
Lasse Heikkilän äiti menehtyi hänen syntyessään, ja Heikkilä sijoitettiin Tampereelle varakkaan tehtailijaenonsa perheeseen kasvattilapseksi. Perhe siirtyi enon kuoltua Helsinkiin. Kun Heikkilän kasvattiäitikin kuoli vuonna 1940, hän muutti kasvattisisarensa, Uuden Suomen päätoimittajan Lauri Ahon vaimon, kotiin. Heikkilän lapsuus- ja nuoruusvuodet olivat taloudellisesti turvattuja, mutta häntä koettelivat läheisten henkilöiden kuolema ja toisaalta vieraantuminen oikeasta isästään ja sisaruksistaan.
Lasse Heikkilä oli jatkosodan aikana mukana Ihantalan taistelussa vain 18-vuotiaana panssarintorjuntamiehenä. Hänen yksikkönsä oli tilapäismuodostelma, 1. erillinen panssarintorjuntaosasto. Nämä kokemukset jättivät Heikkilään syvät jäljet: Hänen jäämistöstään löytynyt "Balladi Ihantalasta" kertoo 26:n Ihantalassa kaatuneen suomalaisen sotilaan tarinan. Sotavuosina Heikkilä alkoi myös käyttää alkoholin ohella unilääkkeitä ja piristäviä aineita, mikä johti myöhemmin hänen ennenaikaiseen kuolemaansa.
Sodan jälkeen Heikkilä oli Helsingissä filosofi Uuno Saarnion (1896–1977) oppilaana. Hän myös kuului nuorten intellektuellien Urania-piiriin, jossa tutkittiin kirjallisuutta ja filosofiaa, mutta myös matematiikkaa ja äärettömyyden teoriaa. Heikkilä oli kiinnostunut ranskalaisesta ja espanjalaisesta kulttuurista; tätä kautta hän tutustui myös roomalaiskatoliseen kirkkoon. Heikkilää viehättivät katoliset pyhimystarinat ja Neitsyt Maria -kultti – hän oleskeli jonkin aikaa Ranskassa Le Saulchoirin dominikaaniluostarissa. Heikkilän viimeinen runokokoelma, vuonna 1959 ilmestynyt "Terra Mariana" (Marian maa) käsittelee tätä aihepiiriä.
Tärkeitä vaikuttajia Heikkilälle olivat ensimmäisessä maailmansodassa kaatunut ranskalainen runoilija ja sotasankari Charles Péguy, englantilainen runoilija T. S. Eliot ja saksalainen filosofi Friedrich Nietzsche.
Heikkilällä oli kahdesta avioliitostaan kolme lasta. Hän työskenteli kirjastovirkailijana Helsingin Rikhardinkadun kirjastossa, jonka kirjastonjohtajana hänen oppi-isänsä Uuno Saarnio oli. Viimeiset elinvuotensa Heikkilä vietti alkoholin ja lääkkeiden sekakäytön aiheuttamien ongelmien vuoksi Sipoon Nikkilän mielisairaalassa. Sekakäyttöä seurannut viiltely viittasi mahdollisesti myös itsemurhaan, sillä Heikkilän kuolinsyytä ei tutkittu kunnolla.
Lasse Heikkilä on haudattu Kalevankankaan hautausmaalle Tampereelle samaan hautaan kasvattivanhempiensa kanssa.
The Ocean
”The Ocean” on englantilaisen rockyhtye Led Zeppelinin kappale. Se julkaistiin yhtyeen albumilla "Houses of the Holy" vuonna 1973, levyn viimeisenä raitana. Kappaleen nimi, ”The Ocean” (), viittaa yleisömereen, jonka yhtye näki esiintyessään konserteissaan. ”The Ocean” on yksi harvoja Led Zeppelinin kappaleita, jossa kaikki yhtyeen jäsenet ovat vaikuttaneet sanoitukseen.
Arlesin synodi
Arlesin synodi () oli Etelä-Ranskassa Arlesin kaupungissa vuonna 314 pidetty kirkolliskokous. Se oli ensimmäinen Konstantinus Suuren koollekutsumista kirkolliskokouksista, mutta vaikka Augustinus nimitti sitä ekumeeniseksi eli yleiseksi, on se kuitenkin korkeintaan vain läntisen kirkon kirkolliskokous. Arlesin synodia pidetään kuitenkin merkittävänä Nikean kirkolliskokouksen edeltäjänä. Kokoukseen osallistui 36 piispaa, ja vaikka paavi pyhä Sylvester I ei osallistunut, häntä edusti kaksi presbyteeriä ja diakonia.
Kokouksen merkittävimmät päätökset liittyvät donatolaisuuden tuomitsemiseen, Donatuksen ekskommunikointiin sekä 22 kanoniin, jotka käsittelevät pääsiäisenvieton ajankohtaa. Lisäksi kokouksessa kiellettiin kristityiltä gladiaattoritaisteluihin ja kilpa-ajoihin osallistuminen ja tuomittiin kerettiläisten uudelleenkastaminen.
Arlesissa on pidetty myös myöhemmin useita kirkolliskokouksia, joista toinen sijoittui areiolaisuuden aikakauteen vuonna 353.
Billy Smith
William John "Battlin' Billy" Smith (s. 12. joulukuuta 1950, Perth, Ontario, Kanada) on entinen jääkiekkomaalivahti, joka tunnetaan useista Stanley Cup -voitoistaan sekä siitä, että hänelle merkittiin ensimmäisenä NHL-maalivahtina maali. Tämä tapahtui 28. marraskuuta 1979 pelissä Colorado Rockiesia vastaan.
Lempinimi "Battlin' Billy" tuli hänen temperamenttisuudestaan ja säälimättömästä mailankäytöstään maalin edustalle maskiksi tulleille pelaajille.
Playoff-otteluihin Smith suhtautui niin suurella vakavuudella, ettei hän koskaan kätellyt vastustajan pelaajia otteluiden jälkeen. Ei liene yllätys että temperamenttisuuden ja intohimoisen voitontahdon tuloksena Billy Smithillä on NHL-maalivahdeista eniten jäähyminuutteja.
Eräissä harjoituksissa Billy Smith oli hyökätä mailansa kanssa häntä kohti laukoneen Mike Bossyn kimppuun, mutta joukkuetoverit estivät tämän.
Lembat
Lembat ovat etninen ryhmä eteläisessä Afrikassa. Heitä on etupäässä Zimbabwessa ja Etelä-Afrikan tasavallan pohjoisosissa yhteensä 50 000–80 000, jakaantuneena 12 klaaniin. Suuri osa lemboista on uskonnoltaan kristittyjä, osa muslimeja, ja osa määrittelee itsensä uskonnoltaan lemboiksi. He puhuvat bantukieliä.
Lembojen suullinen kansanperinne kertoo heidän kansansa syntyneen 2500 vuotta sitten alueelle laivalla Sanaasta tulleista juutalaismiehistä. Lembat noudattavatkin monia juutalaisuuteen viittaavia tapoja, kuten sianlihansyöntikielto, poikien ympärileikkaus, kipan käyttö, rituaaliteurastus ja Daavidin tähden käyttö hautakivissä. He käyttävät rukouksissaan kieltä, jossa on heprealaisia ja arabialaisia elementtejä. Geenisukututkimukset ovat vahvistaneet, että lembojen isälinjoissa onkin merkittävä seemiläinen vaikutus, mutta äitilinjoissa ei minkäänlaista.
Jaroslav Otevřel
Jaroslav Otevřel (s. 16. syyskuuta 1968 Gottwaldov, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen entinen jääkiekkoilija. Hän pelasi 16 NHL-ottelua San Jose Sharksin riveissä ja lisäksi Kansas City Bladesin paidassa 124 IHL-sarjan ottelua. Euroopassa Otevřel pelasi kotimaassaan Tšekissä Dukla Trencinin ja HC Zlínin sekä Suomessa Porin Ässien riveissä. Otevřel pelasi yleensä vasempana laitahyökkääjänä ja hän laukoi vasemmalta. Ässät on jäädyttänyt hänen pelinumeronsa 89, mutta sitä ei ole Otevřelin toivomuksesta nostettu hallin kattoon muistuttamaan yhdestä porilaisen jääkiekkoilun mustimmista hetkistä.
11. helmikuuta 1996 pelattu ottelu Porin Ässät - Jyp HT jäi Otevřelin viimeiseksi peliksi. Ottelun kolmannessa erässä hänen luistimensa tarttuivat vastustajan luistimiin, ja hän lensi leuka edellä Jyp-pelaaja Vitali Karamnovin polveen. Hänen kaularankansa vioittui, mikä johti halvaantumiseen kaulasta alaspäin.
Nykyään Otevřel asuu kotonaan Zlínissä vaimonsa ja tyttärensä kanssa ja työskentelee tietokoneella suutikun avulla.
Düzcen maakunta
Düzcen maakunta () on maakunta Pohjois-Turkissa Mustanmeren rannalla. Düzcestä on liikenneyhteydet Ankaraan ja Istanbuliin.
Düzce hajosi Bolun maakunnasta marraskuussa 1999, jolloin siitä tuli oma maakunta.
Vuoden 2015 lopussa arvioitu väkiluku oli 360 388.
Düzcen maakunnassa on 8 piirikuntaa. (Pääkaupunki lihavoidulla tekstillä):
Evelyn Lear
Evelyn Lear (8. tammikuuta 1926 – 1. heinäkuuta 2012) oli yhdysvaltalainen oopperasopraano.
Lear syntyi Brooklynissä, New Yorkissa. Hän opiskeli mm. Juilliard School of Musicissa ja esiintyi sellaisissa huomattavissa oopperataloissa kuin Metropolitan-oopperassa, La Scalassa ja Covent Gardenissa.
Lear tulkitsi esimerkiksi Claudio Monteverdin, Alban Bergin, Wolfgang Amadeus Mozartin, Richard Straussin, Georges Bizet'n, Hector Berliozin ja Henry Purcellin tuotantoa.
Learillä oli myös ura elokuva- ja musikaalinäyttelijänä. Hän piti jäähyväisesiintymisensä Metropolitan-oopperassa vuonna 1985.
Lear oli naimisissa oopperalaulaja Thomas Stewartin kanssa vuodesta 1955 tämän kuolemaan saakka 24. syyskuuta 2006. Pari sai kaksi yhteistä lasta.
Arvo Kemppainen
Arvo Kari Kemppainen (30. syyskuuta 1946 Suomussalmi – 22. helmikuuta 1991 Kajaani) oli suomalainen lääkäri ja poliitikko. Kemppainen oli Suomen Kansan Demokraattisen Liiton ja Vasemmistoliiton kansanedustaja Oulun läänin vaalipiiristä 1979–1991. Hän oli myös valitsijamies presidentinvaalissa 1982 sekä eduskunnan talousvaliokunnan puheenjohtaja 1987–1990.
Kemppainen kuului kansandemokraatteja johtaneen Suomen Kommunistisen Puolueen keskuskomiteaan 1972–1990 ja poliittiseen toimikuntaan 1981–1988. Puolueen varapuheenjohtajana hän oli 1987–1988. Kemppainen lukeutui SKP:n enemmistöön. 1980-luvun alussa hän oli yksi niin sanotun kirveslinjan keulakuvista. Kemppainen julkaisi tuolloin Kansan Uutisissa "Lastuja kirveestäni" -kolumnin.
Arvo sai lisänimen "Vitsi-Kemppainen" kerrottuaan kaskuja neuvostojohtajista. Niitä julkaistiin myös kirjana "Vitsitkö vähissä?" Toinen lisänimi "Kymppi-Kemppainen" liittyi hänen koulutodistuksensa numeroihin.
Arvo Kemppainen oli koulutukseltaan lääketieteen lisensiaatti. Siviiliammatissaan hän toimi muun muassa johtavana ylilääkärinä Kajaanissa. Hän eli avioliitossa Vuokko Kemppaisen kanssa.
Kemppainen kuului Suomussalmen kunnanvaltuustoon vuosina 1968–1974 ja Kajaanin kaupunginvaltuustoon 1977–1991.
Arvo Kemppainen näytteli puna-armeijan tulkkia Pirjo Honkasalon ja Pekka Lehdon ohjaamassa elokuvassa Kainuu 39 (1979).
Viimeisinä vuosinaan Arvo Kemppainen kärsi vaikeasta alkoholiongelmasta.
Pentti Skön
Pentti Olavi Skön (20. maaliskuuta 1930 Iisalmen maalaiskunta – 23. helmikuuta 2013 Pieksämäki) oli Suomen Maaseudun Puolueen kansanedustaja. Hän edusti Mikkelin läänin vaalipiiriä 1983–1987.
Skön toimi liikenteenharjoittajana 1951–1972, torinvalvojana 1972–1983, kunnes nousi kansanedustajaksi. Kansanedustajakauden jälkeen hän toimi edelleen kunnallispolitiikassa ja luottamustehtävissä.
Worcesterkastike
Worcesterkastike tai Worcestershirekastike on käyttämällä valmistettu voimakkaanmakuinen ja väriltään musta tai tummanruskea maustekastike. Kastikkeen tunnetuin valmistaja on Lea & Perrins, jonka kastiketta myydään tuotenimellä Worcestershire sauce. Nimensä kastike on saanut Englannin Worcesterin kaupungista ja sitä ympäröivästä Worcestershiren kreivikunnasta. Sen valmistus alkoi Worcesterissa vuonna 1838.
Worcesterkastikkeen raaka-aineita ovat mallasetikka, väkiviinaetikka, melassi, sokeri, suola, sardelli, tamarindi-uute, sipuli, valkosipuli ja mausteet. Erityisesti Britteinsaarilla Worcesterkastiketta käytetään laajasti eri ruokien maustamiseen, kuten tartarpihvissä. Worcesterkastike on myös Bloody Mary -juomasekoituksen tärkeä raaka-aine.
Henri Troyat
Henri Troyat (s. Levon Aslan Torossian, venäjäksi "Lev Aslanovitš Tarasov", kyr. Лев Асланович Тарасов, 1. marraskuuta 1911 Moskova – 4. maaliskuuta 2007 Pariisi) oli armenialaissyntyinen jo nuorena ranskalaistunut romaani- ja tietokirjailija, joka oli tunnettu etenkin venäläisiä suurhenkilöitä käsittelevistä elämäkerroistaan.
Troyat syntyi Moskovassa armenialaislähtöiseen perheeseen. Venäjän vallankumouksen aikoihin 1917 Troyat pakeni perheensä mukana Kaukasuksen, Krimin, Istanbulin ja Venetsian kautta Pariisiin.
Troyat kirjoitti yli 100 romaania, historiallista teosta tai elämäkertaa. Hänen tunnetuimpiin teoksiinsa kuuluvat elämäkerrat Katariina Suuresta, Rasputinista, Iivana Julmasta, Pietari Suuresta, Anton Tšehovista, Fjodor Dostojevskista ja Lev Tolstoista.
Vuonna 1959 Troyat'sta tuli Ranskan akatemian jäsen. Kuollessaan hän oli virkaiältään vanhin akateemikko ("doyen d'élection").
Troyat on saanut Goncout-palkinnon teoksestaan "L'Araignée".
Kasola
Kasola Oyj oli suomalainen yhtiö, jonka liiketoimintaa harjoitti kaksi tytäryhtiötä, "Kaso Oy" ja "MK-Tresmer Oy".
Kaso Oy valmistaa turvallisuustuotteita, joihin kuuluvat mm. metalliset kassa-, paloturva-, data-, vaate- ja lokerokaapit sekä myös tuotteisiin liittyvät erilaiset turvallisuuspalvelut.
MK-Tresmer Oy valmistaa muovituotteita, jotka tarjoavat ratkaisuja säilyttämiseen ja järjestyksen pitoon koteihin, konttoreihin ja myymälöihin. Tunnetuin brändi on "Palaset", jolle mm. Risto-Matti Ratia on suunnitellut tuotteita. Yhtiö valmistaa mm. vaateripustimia, muovikoreja, koteloita, purkkeja ja kulhoja sekä säästölippaita ja toimii myös muovituotteiden sopimusvalmistajana.
Suurin osa Kasola-konsernin liikevaihdosta tuli Kaso Oy:n toiminnasta.
7. syyskuuta 2007 Kasola tiedotti toimenpiteistä, joilla John Nurminen Oy:n liiketoiminta siirtyi Kasola Oy:lle ja Kasolan tytäryhtiöt Kaso Oy ja MK-Tresmer Oy siirtyivät Kasolan nykyisille henkilöomistajille. Kasolan nimi muutettiin tässä yhteydessä Nurminen Logistics Oy:ksi. Kysymyksessä oli John Nurmisen muuttaminen pörssiyhtiöksi ja Kasolan tytäryhtiöiden siirtäminen yksityisomistukseen.
Pauline Baynes
Pauline Baynes (9. syyskuuta 1922 Hove, Sussex – 1. elokuuta 2008 Surrey) oli englantilainen kuvittaja. Hän vietti nuoruusvuotensa Intiassa isänsä työpaikan vuoksi, kunnes muutti vanhemman sisaruksensa ja äitinsä kanssa Englantiin. Taidetta hän opiskeli Farnham School of Art ja Slade School of Fine Art -oppilaitoksissa. Baynes siirtyi kuitenkin työskentelemään Britannian puolustusministeriön tehtävissä ensin naamiointimaalarina ja sittemmin karttojen parissa. Baynes asui pitkään yksinään hoitaen vanhempiaan, kunnes hän meni vuonna 1961 naimisiin Fritz Otto Gaschin, saksalaisen entisen sotavangin, kanssa. Gasch kuoli vuonna 1988.
Baynes kuvitti yli sata kirjaa, joiden aihepiirit vaihtelevat lastenkirjoista fantasiaan ja ruokakirjoihin. Vuonna 1969 hän voitti Kate Greenaway -mitalin Grant Udenin toimittaman "The Dictionary of Chivalry" -teoksen kuvituksesta. Erityisesti Baynes kuitenkin muistetaan C. S. Lewisin Narnia-kirjasarjan ja useiden J. R. R. Tolkienin kirjojen kuvituksista. Baynesin alkuperäiset Narnia-kuvitukset olivat mustavalkoisia, mutta myöhemmin hän väritti ne ja ne julkaistiin Narnia-kirjojen juhlapainoksissa, jotka painettiin Lewisin syntymän satavuotispäivän kunniaksi vuonna 1998.
Tolkien valitsi Baynesin kuvittamaan "Maamies ja lohikäärme" -teoksensa 1940-luvun lopulla ja piti tämän työstä niin paljon, että Baynes sai kuvittaa myös kirjat "Tom Bombadilin seikkailut", "Seppä ja Satumaa" sekä "Puu ja lehti". Tolkienin kuoleman jälkeen hän kuvitti "Bilbon viimeinen laulu" -julisteen (1974), joka julkaistiin vuonna 1990 myös kirjaksi taitettuna. Baynes on myös maalannut kannet brittiläisiin "Taru sormusten herrasta" -taskukirjapainoksiin (yhteislaitos 1973 ja kolmiosainen painos 1981) sekä piirtänyt Sormusten herran ja "Hobitin" tapahtumapaikkojen kartat. Tolkien arvosti häntä kuvittajana suuresti, mutta Lewis arvosteli hänen kuvituksiaan, joskaan ei koskaan henkilökohtaisesti.
Heimo Linna
Heimo Immanuel Linna (s. 11. joulukuuta 1925 Perho) on entinen keskustan kansanedustaja, joka on toiminut kahdesti ministerinä.
Linna valmistui agrologiksi Pienviljelysneuvojaopistosta Hyvinkäältä vuonna 1952, toimi maatalouden neuvontatehtävissä Koillismaalla vuosina 1953–1954, työskenteli Maataloustuottajain Keski-Pohjanmaan liiton toiminnanjohtajana vuosina 1954–1966 sekä maanviljelijänä kotikunnassaan Perho vuodesta 1962.
Kansanedustajana hän toimi vuosina 1966–1987 Vaasan läänin vaalipiiristä. Maa- ja metsätalousministerinä hän oli vuosina 1973–1975 sekä 1975–1976. Linna on toiminut myös kotikuntansa Perhon kunnanvaltuuston puheenjohtajana. Maanviljelysneuvoksen arvonimi Linnalle myönnettiin vuonna 1985.
Linna on ollut puolueensa tiukimpia EU-jäsenyyden vastustajia. Hänen katsottiin kuuluneen myös Keskustapuolueen sisällä toimineeseen niin sanottuun mustaan tusinaan.
Heimo Linnan veli oli agrologi Lauri Linna, joka toimi Suomen Maaseudun Puolueen ja Suomen Kansan Yhtenäisyyden Puolueen kansanedustajana 1970-luvulla.
Eduskuntavaaleiksi 2019 Heimo Linna kirjoitti Perhonjokilaakso-sanomalehteen artikkelin, missä hän ilmoitti tukevansa Paavo Väyrysen Seitsemän tähden liikettä, jotta Suomi voisi välttyä jäsenyydeltä Pohjois-Atlantin liitossa.
Total Recall – Unohda tai kuole
Total Recall – Unohda tai kuole on Philip K. Dickin vuonna 1966 julkaistuun novelliin "We Can Remember It For You Wholesale" löyhästi perustuva tieteistoimintaelokuva vuodelta 1990, jonka pääosaa näyttelee Arnold Schwarzenegger.
Elokuva voitti vuonna 1991 erikois-Oscarin (Special Achievement Award) tehosteistaan. Se oli ehdolla myös kahdessa muussa luokassa.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Total Recallin" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Elokuvasta tehtiin uudelleenfilmatisointi "Total Recall", jonka ensi-ilta oli elokuussa 2012.
Elokuvasta on tehty myös peliversio Nintendo Entertainment Systemille ja suosituille kotitietokoneille Commodore 64:lle ja Amigalle.
Quaid-niminen kivenporaaja (Arnold Schwarzenegger) huomaa unelmoivansa jostain syystä jatkuvasti matkasta Marsiin. Hänen vaimonsa Lori (Sharon Stone) ei kuitenkaan suostu matkaan, sillä Marsissa on käynnissä kapina planeettaa hallitsevaa yhtiötä vastaan, joka vaatii kiskurihintaa ilmasta. Quaid unelmoi myös salaperäisestä ruskeaveriköstä, jonka nimeä hän ei tiedä. Sitten Quaid näkee mainoksen paikasta, jossa luodaan muistoja lomamatkoista.
Quaidin kaveri yrittää estää häntä menemästä sinne, mutta tämä päättää silti kokeilla. Hän tilaa kahden viikon lomamatkan Marsiin ja lisukkeeksi hän haluaa olla salainen agentti. Kun muistisiirrännäistä ollaan antamassa, jotakin tapahtuu. Selviää, että Quaid ei olekaan se, joka luulee olevansa, vaan onkin todellisuudessa salainen agentti Hauser. Hänen muistiaan on sorkittu jo aiemmin. "Muistolan" (Suom. huom.) väki palauttaa peloissaan Quaidin muistin sellaiseksi, kuin se oli ennen hänen tuloaan ja antaa rahat takaisin. Tämän jälkeen kaikki muuttuu; Quaidin ystävät ja jopa vaimo haluavat tappaa hänet.
Tämän jälkeen Quaid matkustaa Marsiin, jossa hänen ongelmansa voivat ratketa. Marsin alueita asuttavat huonoista aurinkokilvistä johtuen mutantit, joilla on kyky nähdä ihmisten muistiin tai tulevaan. Mutantit nousevat kapinaan ja Quaidin tehtäväksi jää Marsin, sekä maapallon, pelastaminen.
Hakkarin maakunta
Hakkarin maakunta (; ) on maakunta itäisessä Turkissa. Vuoristoinen maakunta rajoittuu etelässä Irakiin ja idässä Iraniin. Maakunnan hallintokeskus on Hakkarin (Hakkâri) kaupunki (57 585 as. vuonna 2014, arvio). Toinen suurempi kaupunki on Yüksekova (68 757 as.).
Hakkarin maakunnan pinta-ala on 7 095 neliökilometriä ja asukasluku 276 287 (vuonna 2014, arvio). Kurdit muodostavat enemmistön Hakkarin asukkaista.
Maakunta jakautuu neljään piirikuntaan:
Juudan leijona
Juudan leijona on symboli, jolla viitataan juutalaisuudessa Juudan heimoon ja kristinuskossa Jeesukseen . Etiopian historiassa Juudan leijona oli Salomonin dynastian yksi arvonimistä. Rastafarit kutsuvat keisari Haile Selassieta Juudan kuninkaaksi.
Ian Richardson
Ian William Richardson (7. huhtikuuta 1934 Edinburgh, Skotlanti – 9. helmikuuta 2007 Lontoo, Englanti) oli skotlantilainen näyttelijä.
Koulun päätyttyä Richardson aloitti opinnot Royal Scottish Academy of Music and Dramassa Glasgow'ssa. Näyteltyään jonkin aikaa Birmingham Repertory Theatressa hän siirtyi vuosiksi 1960–1975 Royal Shakespeare Companyyn, jonka perustajajäseniin hän kuului.
Hän näytteli Peter Brookin tuottamassa näytelmässä "Marat/Sade" RSC:ssä ja Broadwayllä 1965. Myöhemmin 1967 hän näytteli Jean-Paul Marat'n osan elokuvaversiossa. Vuonna 1976 hän esitti professorin Henry Higginsin osan uudessa "My Fair Lady" -versiossa ja hänet nimettiin Tony-palkinnon saajaehdokkaaksi. Hän esiintyi Broadwaylla 1981 Edward Albeen näytelmässä "Lolita", joka on mukaelma Vladimir Nabokovin kirjasta, mutta se ei ollut kovin suuri menestys.
Musikaalielokuvassa "Don Quijote – mies La Manchasta" ("Man of La Mancha") vuodelta 1972 hän oli papin roolissa. Vuonna 1987 hän esitti roolista muunnelman piispa Motopon osassa televisioelokuvassa "Monsignor Quixote", joka perustui Graham Greenen nykyaikaistettuun versioon Don Quijoten tarinsta. Mainetta hänelle toi vallanhimoisen poliitikon Francis Urquhartin rooli TV-sarjassa "House of Cards" (1990) ja sen jatko-osissa "To Play the King" (1994) ja "The Final Cut" (1995). Rooli toi Richardsonille BAFTA-palkinnon. Tunnettuihin elokuvarooleihin kuuluu herra Kirjan rooli tieteisfantasiassa "Dark City" (1998).
Richardson sai arvonimen Commander of the British Empire (CBE) vuonna 1989.
Ian Richardson kuoli nukkuessaan sydänkohtaukseen helmikuun 9. päivän aamuna vuonna 2007. Hän oli 72-vuotias. Agenttinsa mukaan Richardson ei ollut sairastellut ennen kuolemaansa, ja hänen oli ollut tarkoitus jatkaa työntekoa seuraavalla viikolla TV-sarjassa "Midsomerin murhat".
Häntä jäivät suremaan vaimo Maroussia Frank, joka myös on näyttelijä, sekä kaksi poikaa, joista toinen, Miles, työskentelee näyttelijänä Royal Shakespeare Companyssa.
Matilda Ziegler
Matilda Ziegler (s. 1964) on englantilainen näyttelijä, joka tunnetaan brittiläisestä televisiosta, jonka lisäksi hän näyttelee veteraaniteatterissa.
Hän on näytellyt muun muassa BBC:n sarjassa "EastEnders" (1987), "Mr. Bean" -komediasarjassa Irma Gobblen-roolissa, draamasarjassa "Missä sydän on" (1997) ja "Pisnesmies Toni" (2003–2004).
Hän on voittanut brittiläisen akatemian televisiopalkinnon.
Malediivien vaakuna
Malediivien vaakunassa on kookospalmu, kuunsirppi ja kaksi Malediivien lippua.
Kuunsirppi on islamin symboli. 
Vaakunassa on teksti:
الدولة المحلديبية
Toinen Mithridateen sota
Toinen Mithridateen sota oli osa Mithridateen sotia, jotka käytiin Pontoksen ja Rooman välillä. Toisen Mithridateen sodan komentajina toimivat Pontoksen kuningas Mithridates VI ja roomalainen kenraali Lucius Licinius Murena.
Sotaa seurasi Kolmas Mithridateen sota.
Isomaksaruoho
Isomaksaruoho ("Sedum telephium") on eteläisessä Suomessa yleinen kuivien kallioiden kasvi ja Suomen luonnonvaraisista maksaruohoista suurin. Sitä on aikoinaan käytetty hyötykasvina ja sen paksuista mehevistä juurista juontuukin kansankielinen nimitys "kallioperuna". Isomaksaruoho itse käyttää juuriaan lehtiensä ohella vesivarastona. Varastoimaansa veteen luottaen se kukkiikin vasta heinäkuussa vaaleankeltaisin kukin. Se onkin suosittu kasvi kivikkopuutarhoissa. Isomaksaruoho on monivuotinen. Suomessa kasvaa kolme isomaksaruohon alalajia: lännenisomaksaruoho, vahamaksaruoho ja punamaksaruoho.
Isomaksaruoho on tanakkavartinen pystykasvuinen kasvi, jonka lehdet ovat ruodittomat. Kukinnan väri ja lehtien muoto vaihtelee kasvupaikan ja rodun mukaan. Lehdet yleensä punertuvat pitkien kuivien jaksojen aikana.
Isomaksaruohoa kutsutaan ruotsin kielessä "rakkauden yrtiksi" ("kärleksört") kahdestakin syystä. Ensinnäkin kasvi jatkaa kukkimistaan katkaistunakin. Lisäksi on uskottu, että jos kaksi kattoon ripustettua versoa kaartuvat kuivuessaan toisiaan kohti, rakastavaisetkin löytävät toisensa.
Isomaksaruohon lehdet ovat tärkeä ravinnonlähde isoapolloperhosen toukalle.
Nikolai Kapustin
Nikolai Kapustin (s. 1937) on venäläinen säveltäjä ja pianisti.
Kapustin syntyi Horlivkassa, Ukrainassa, ja sai pianonsoiton opetusta Avrelian Rubahilta sekä myöhemmin vuodesta 1961 Aleksandr Goldenveizerilta Moskovan konservatoriossa.
Kapustin on tunnettu jazzvaikutteisesta taidemusiikistaan, mutta on korostanut olevansa nimenomaan klassinen säveltäjä eikä jazzmuusikko. Hänen tuotantoonsa kuuluu mm. "Sarja vanhaan tyyliin" (1977), "24 preludia ja fuugaa" (1997), 16 pianosonaattia sekä kuusi pianokonserttoa.
Maria Vuorio
Maria Vuorio (s. 30. joulukuuta 1954 Jokioinen) on suomalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut satuja, kertomuksia, novelleja, romaaneja ja runoja. Osa teoksista on julkaistu Maria Mikkolan nimellä.
Vuorio on toiminut vapaana kirjailijana vuodesta 1983. Kirjailijan uransa lisäksi hän on ollut lasten- ja nuortenkirjallisuuden kustannustoimittaja, kirjoittanut arvosteluja ja kääntänyt kirjallisuutta.
Neljä Vuorion teosta on ollut Finlandia Junior -palkintoehdokkaana: "Olen nähnyt sellaisen" (1999), "Kultaraha nurkan alla" (2000), "Siitä ei kukaan tiedä" (2005) ja "Orava ja pääskynen" (2007).
Morton Berger
Morton Robert Berger on opettaja, joka tuomittiin Arizonassa Yhdysvalloissa 20:n lapsipornoa esittävän kuvan hallussapidosta 200 vuodeksi vankeuteen. Arizonan korkein oikeus ei muuttanut tuomiota, eikä Yhdysvaltain korkein oikeus ottanut sitä käsittelyyn, joten tuomio jäi voimaan.
Vuonna 2002 52-vuotiaan Bergerin tietokoneelta löydettiin tuhansia lapsipornoa esittäviä kuvia. Syyttäjä vaati 340 vuoden tuomiota, mutta tuomari määräsi 20 kuvasta jokaisesta 10 vuoden tuomion, mikä oli osavaltiossa tuomion minimipituus kyseisestä teosta. Tuomion mukaan Berger ei voi päästä ehdonalaiseen, eikä häntä voida armahtaa.
Berger pyysi Yhdysvaltain korkeinta oikeutta ottamaan tapauksen käsittelyyn sillä perusteella, että tuomion pituus rikkoisi maan perustuslakia. Anomuksen mukaan missä tahansa muussa osavaltiossa sekä liittovaltion tuomioistuimessa tuomion pituus olisi luultavasti ollut noin viisi vuotta. Helmikuussa 2007 korkein oikeus hylkäsi anomuksen.
Bernhard Meyer
Bernhard Meyer (1767 Hanau – 1836 Offenbach am Main) oli saksalainen lääkäri, kasvitieteilijä ja ornitologi.
Meyer teki lintutieteellisiä retkiä Hollantiin, Sveitsiin ja Tanskaan vuosina 1805–1827.
Meyer kirjoitti yhdessä Philipp Gottfried Gaertnerin (1754–1825) ja Johannes Scherbiuksen (1769–1813) kanssa kasvitieteellisen teoksen "Flora der Wetterau" (1799). Yhdessä Johann Wolfin kanssa hän kirjoitti lintutieteellisen teoksen "Taschenbuch der deutschen Vögelkunde Oder kurze Beschreibung aller Vögel Deutschlands" (Frankfurt am Main 1810).
Meyer antoi tieteellisen nimen grönlanninlokille vuonna 1822. Hän perusti lintukokoelman Senckenbergin  luonnonhistorialliseen museoon Frankfurt am Mainiin.
Kasettitreidaus
Kasettitreidaus (myös treidaus, nauhatreidaus tai treidausskene) tarkoittaa musiikkikasettikopioiden vaihtamista postitse. Sitä harrastettiin pääasiassa 1980–1990-luvuilla.
Kasettitreidauksella oli merkittävä rooli varsinkin punkin ja metallimusiikin, sen yhtyeiden ja tyylilajien ääri-ilmiöiden tunnetuksi tulemisessa sekä suosion kasvussa. Artistit ja fanit kopioivat etenkin demonauhoja C-kaseteille ja postittivat niitä saatekirjeineen toisille yhtyeille ja faneille. Treidauskontakteja solmittiin yhtyeiden konserteissa, musiikkilehtien ilmoituspalstoilla sekä samantyyppistä musiikkia kuuntelevien kavereiden kesken. Treidauksen lieveilmiö oli levy-yhtiöiden tulonmenetykset jokaista kopioitua albumia kohden, sekä nauhoitetun musiikin laadun heikentyminen, koska analogisilla kasettinauhureilla kopioitujen nauhojen äänenlaatu heikkeni jokaisella kuuntelu- ja kopiointikerralla.
Laajimmillaan kopioiden vaihtaminen oli maailmanlaajuista, ja toimintaa pyörittivät musiikkifanien ja -yhtyeiden lisäksi fanzinet, pienet levy-yhtiöt sekä levykaupat, joissa kasettikopiodemojen kautta saattoi tutustua uusiin yhtyeisiin.
Kasettitreidaus lakkasi 1990-luvun lopulla internetin ja MP3-äänenpakkausmenetelmän myötä.
Heinrich Ignaz Franz Biber
Heinrich Ignaz Franz von Biber (kastettu 12. elokuuta 1644, Wartenberg (nyk. Stráž pod Ralskem) Reichenbergin (nyk. Liberec) lähellä – 3. toukokuuta 1704, Salzburg) oli böömiläissyntyinen itävaltalainen säveltäjä ja viulisti.
Biber syntyi nykyisen Tšekin tasavallan alueella ja opiskeli Troppaun (nyk. Opava) jesuiittaseminaarissa. 1660-luvulla hän työskenteli Grazissa, vuosina 1668–1670 Kremsierissä (nyk. Kroměříž) Olmützin piispa Karl Liechtenstein-Castelcornon palveluksessa ja siitä alkaen Salzburgin arkkipiispanhovissa, vuodesta 1684 kuolemaansa asti hovikapellimestarina. Biber aateloitiin vuonna 1681, jolloin hän omaksui sukunimekseen von Bibern.
Biber oli omana aikanaan arvostettu viuluvirtuoosi, ja huomattava osa hänen tuotannostaan on viulumusiikkia. Muuten hän sävelsi mm. oopperoita, messuja ja motetteja.
Franz von Suppé
Franz von Suppé (18. huhtikuuta 1819 Split Kroatia – 21. toukokuuta 1895) oli kymmenistä opereteistaan tunnetuksi tullut romantiikan ajan itävaltalainen säveltäjä ja teatterikapellimestari. Hänen operettinsa ovat yhä suosittuja. Von Suppén tunnetuin yksittäinen sävellys lienee vuonna 1866 valmistuneen "Kevyt ratsuväki" -operetin alkusoitto.
Suppé syntyi Splitissä ja hänellä oli belgialaisia sukujuuria. Hän asui ja opiskeli varhaisina vuosinaan musiikkia Kroatian Zadarissa ja Italian Cremonassa. Hänen katolinen messunsa sai kantaesityksensä zadarilaisessa fransiskaanikirkossa vuonna 1832. Suppé lähti myöhemmin Padovaan Italiaan lukemaan lakia.
Suppé hallitsi myös laulamisen taidon: hän debytoi vuonna 1842 Gaetano Donizettin oopperassa "Lemmenjuoma" Dulcamaran osassa.
Suppé työskenteli Wienissä ja kuoli siellä vuonna 1895. Hänet haudattiin Zentralfriedhofiin.
Death Valleyn kansallispuisto
Death Valleyn kansallispuisto tai Kuolemanlaakson kansallispuisto () on Kalifornian Sierra Nevadassa sijaitseva yhdysvaltalainen kansallispuisto. Pieni osa puistosta ulottuu myös naapuriosavaltion Nevadan puolelle. Presidentti Herbert Hoover julisti alueen kansalliseksi suojelumonumentiksi 11. helmikuuta vuonna 1933. Death Valleysta tuli kansallispuisto 31. lokakuuta vuonna 1994. Kansallispuisto on 13 518 km² laajuinen ja lähestulkoon pelkkää autiomaata. Sitä hallinnoi Yhdysvaltain National Park Service. Kansallispuistossa sijaitsee Pohjois-Amerikan matalin kohta, Badwater, joka on 86 metriä merenpinnan alapuolella. Alueella on myös esimerkiksi hiekkadyynejä ja karuista maisemistaan tunnettu, sedimenteistä muodostunut, Zabriskie Point.
Georges Rodenbach
Georges Rodenbach (1855 Tournai, Belgia – 25. joulukuuta 1898 Pariisi, Ranska) oli ranskankielinen belgialainen kirjailija, joka edusti symbolismia. Hän aloitti runoilijana, mutta hänen pääteoksensa on kuitenkin romaani "Bruges-la-morte" (1892, suom. "Kuollut Brügge", 1915), johon perustuu Erich Wolfgang Korngoldin ooppera "Die Tote Stadt".
Lennart Rodhe
Olof Lennart Rodhe (1916 – 17. tammikuuta 2005) oli ruotsalainen taidemaalari.
Rodhe opiskeli 1950-luvun alussa Gerlesborgsskolanissa Bohuslänissa. Hän oli aiemmin opiskellut Kuninkaallisessa taidekorkeakoulussa Tukholmassa 1938–1944 ja Kööpenhaminan taideakatemiassa.
Rodhe teki kuvasarjoja, monumentaalitöitä ja grafiikkaa, kudonnaismalleja sekä myös teatterilavastuksia. Häntä pidetään modernistina.
Cris
Cristiano Marques Gomes, (synt. 3. kesäkuuta 1977, Guarulhos, São Paulo, Brasilia) paremmin tunnettu nimellä Cris, on brasilialainen jalkapallopuolustaja, joka pelaa tällä hetkellä Brasilian jalkapallomaajoukkueen ja Galatasarayn riveissä. Hänet luettiin Brasilian pelaajiin vuoden 2006 jalkapallon maailmanmestaruuskisoissa, muttei saanut yhtään peliaikaa.
Automorfinen luku
Matematiikassa "n"-automorfinen luku on positiivinen kokonaisluku "k" niin, että formula_1:n viimeiset numerot ovat samat kuin "k". 1-automorfinen luku on luku "k", jonka neliö päättyy lukuun "k".
1-automorfisia lukuja ovat esimerkiksi 5 = 25, 76 = 5776 ja 890625 = 793212890625.
Ensimmäisiä 1-automorfisia lukuja ovat 1, 5, 6, 25, 76, 376, 625, 9376, 90625 ja 109376.
Jules Bordet
Jules Jean Baptiste Vincent Bordet (13. kesäkuuta 1870 – 6. huhtikuuta 1961) oli belgialainen immunologi ja mikrobiologi. "Bordetella"-proteobakteerit on nimetty hänen mukaansa.
Bordet valmistui lääketieteen tohtoriksi vuonna 1892 ja aloitti vuonna 1894 työskentelyn Pariisin Pasteur-instituutissa. Hän palasi Belgiaan ja perusti Brysseliin paikallisen Pastrur-intituutin vuonna 1901.
Yksi Bordet’n tunnetuimmista ansioista on hinkuyskän aiheuttavan "Bordetella pertussis" -bakteerin eristäminen Octave Gengoun kanssa vuonna 1906. Hänestä tuli vuonna 1907 bakteriologian professori Brysselissä.
Bordet’lle myönnettiin vuonna 1919 Nobelin lääketieteen palkinto.
Aleksandr Rodtšenko
Aleksandr Mihailovitš Rodtšenko (: 5. joulukuuta 1891 Pietari – 3. joulukuuta 1956 Moskova) oli neuvostoliittolainen muotoilija, kuvanveistäjä, taidemaalari, teatteri- ja elokuvalavastaja, arkkitehti, taidegraafikko ja valokuvaaja.
Rodtšenko opiskeli Kazanin taidekoulussa (1907-1914) opettajinaan Nikolai Fešin ja G. D. Medvedev sekä myöhemmin Stroganovin taideteollisessa korkeakoulussa Moskovassa (1914-1917).
Alkuun hän teki abstrakteja töitä ja kuului Kazimir Malevitšin perustamaan ryhmään, mutta siirtyi myöhemmin konstruktivismiin, jonka perustajia hän oli. 1920-luvun alussa hän ryhtyi valokuvaajaksi ja kiinnostui grafiikasta ja suunnittelutöistä.
Hänen puolisonsa oli taiteilija Varvara Stepanova.
Unia
Unia on metalliyhtye Sonata Arctican viides studioalbumi, joka julkaistiin 25. toukokuuta 2007. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 1.
"Unian" materiaali on melko paljon toisenlaista kun yhtyeen aiempi materiaali. Haastattelussa laulaja Tony Kakko kertoi, että edellisen, "Reckoning Night" -albumin 160 konsertin maailmankiertue oli liikaa yhtyeelle. Seuraavalla levylle yhtye halusi toisenlaista materiaalia, jonka soittamiseen he eivät kyllästyisi. Niin yhtye toimikin: Unia on tyyliltään progressiivisempaa ja raskaampaa kuin yhtyeen aiempi tuotanto. Tuplabasarikomppeja, joihin etenkin oltiin kyllästytty, ei albumilta löydy, vaan niiden tilalla on huomattavasti monipuolisempia rumpukuvioita. Kappaleiden tempoja on keskimäärin pudotettu edellisiin albumeihin verrattuna ja niistä löytyy enemmän monimutkaisia rakenteita ja koukkuja. Yhtyeen tyyli on siltikin tunnistettavissa. Tony Kakko itse kutsui albumia yhtyeen monipuolisimmaksi ja parhaaksi.
Digipak-version bonuskappaleessa "To Create a Warlike Feel" YUP-yhtyeen Jarkko Martikainen laulaa suomenkielisiä vokaaleja Tony Kakon englanninkielisten vokaalien päälle. Albumin muutamilla kappaleilla vierailee jousiorkesteri, huomattavimmin kappaleella "Good Enough is Good Enough", jolla ei ole ollenkaan rumpuja, bassoa tai kitaraa.
Albumin ensimmäisenä singlenä julkaistiin "Paid in Full", joka sisältää lisäksi Gary Moore -coverkappaleen "Out in the Fields". Single nousi julkaisuviikollaan singlelistan kärkeen, ja oli listan top 20:ssä 7 viikkoa.
"Unia" on yhtyeen viimeinen pitkäsoitto kitaristi Jani Liimataisen kanssa. Hänet erotettiin välirikon takia, joka oli syntynyt hänen yhteiskuntapalveluksensa suorittamisen laiminlyönnistä. Liimatainen ei ehtinyt soittaa yhtään konserttia albumin maailmankiertueella. Julkaisun aikoihin ilmoitettiin, että hänet korvaa "väliaikaisesti" Elias Viljanen. Vasta 6. elokuuta yhtyeen internetsivuilla julkaistiin tiedote Liimataisen virallisesta erottamisesta ja Viljasen virallisesta jäsenyydestä yhtyeessä. Syyksi asiasta tiedottamisen viiveelle ilmoitettiin mahdollisuuden antaminen Jani Liimataiselle järjestellä yksityiselämänsä kuntoon. Tiedotteessa painotettiin, että erottaminen tapahtui yhteisymmärryksessä.
Ensimmäisellä listaviikollaan Unia nousi suoraan Suomen virallisen albumilistan ensimmäiselle sijalle. Siitä tuli täten Sonata Arctican ensimmäinen listaykkösalbumi. Listalla se viihtyi 18 viikkoa. Vain kahden kuukauden päästä julkaisustaan, 11. heinäkuuta 2007, yhtyeen kotisivulla ilmoitettiin albumin myyneen Suomessa kultaa. Näin siitä tuli yhtyeen nopeiten kultaa myynyt albumi.
Unia on listasijoitusten mukaan Sonata Arctican tähän mennessä myös ulkomailla menestynein albumi. Japanissa sijoitus on ulkomaalaisten levyjen listalla seitsemäs, kaikkien levyjen 22.; Ruotsissa 27.; Saksassa 35.; Sveitsissä 40. ja Itävallassa 62.
Surreaaliluku
Surreaaliluku on matematiikassa luku, joka voi olla itseisarvoltaan myös pienempi tai suurempi kuin mikään positiivinen reaaliluku. Surreaalilukujen kunta sisältää reaalilukujen lisäksi sekä äärettömän suuret että äärettömän pienet luvut.
James Smith (jalkapalloilija)
James Smith (s. 17. lokakuuta 1985 Liverpool, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, joka pelaa Ross County FCssä, josta on lainassa Liverpoolilta. Hän pelaa kentällä yleensä vasemman- tai keskuspuolustajan paikkaa.
William MacGillivray
William MacGillivray (25. tammikuuta 1796, Aberdeen– 4. syyskuuta 1852, Aberdeen) oli skotlantilainen luonnontieteilijä, ornitologi ja taidemaalari.
MacGillivray syntyi Aberdeenissä William MacGillivrayn ja Ann Wishartin aviottomana lapsena. Williamin ollessa 3-vuotias perhe muutti Harrisin saarelle Ulko-Hebrideille. Hän kasvoi isänsä perheen luona. Syntyperänsä vuoksi hän koki lievää halveksuntaa myöhemmin tiedemiespiireissä, muun muassa Charles Darwin sanoi ettei MacGillivraylla ollut herrasmiehen tapoja ja ulkomuotoa.
Hän opiskeli lääketiedettä Aberdeenin King's Collegessa, mutta ei kuitenkaan saattanut opintojaan päätökseen, vaan palasi 3 vuoden kuluttua takaisin Harrisiin ja harjoitti siellä ajoittain lääkärin ammattia. Vuonna 1823 hän pääsi luonnonhistorian professori R. Jamesonin assistentiksi Edinburghin yliopistoon. Hän oli "The Royal College of Surgeons of Edinburgh" museon kuraattori vuodesta 1831, ja luonnonhistorian professori Marischal Collegessa Aberdeenissä vuodesta 1841. Hänet on haudattu Edinburghin New Caltonin hautausmaalle.
MacGillivray oli John James Audubonin ystävä ja kirjoitti suuren osan Audubonin "Ornithological Biographies" teoksesta vuosina 1830–1839. Audubon nimesi valkoluomikerttulin ("Oporornis tolmiei") ystävänsä kunniaksi MacGillivray's Warbleriksi. MacGillivray kuvaili ja nimesi ruusulokin vuonna 1824.
Hänen poikansa John (1822–1867) ja Paul Howard MacGillivray (1834–1895) olivat myös luonnontieteilijöitä.
Paul MacGillivray lahjoitti 214 isänsä maalausta Lontoon Natural History Museumille 1892.
Jan Edström
Jan Edström (s. 22. syyskuuta 1960, Pietarsaari) on suomalainen pastori ja teologi, joka toimi Suomen ekumeenisen neuvoston pääsihteerinä vuosina 1993–2006. Edström edusti Suomen ruotsinkielisiä baptisteja eli Finlands svenska baptistmissionia. Tämän jälkeen hän on toiminut Kirkon Ulkomaanavussa ja kirkon ruotsinkielisessä työssä Ekumeenisen vastuuviikon ruotsinkielisenä projektisihteerinä. 2011 hänet valittiin Suomen ruotsinkielisten vapaakirkkojen, Frikyrklig Samverkanin, puheenjohtajaksi kahdeksi vuodeksi.
Edström on opiskellut Åbo Akademissa ja seminaarissa Kaliforniassa. Hän on toiminut Pietarsaaren, Vaasan ja Helsingin ruotsinkielisten baptistiseurakuntien palveluksessa. Edström asuu Espoossa, hänellä on viisi lasta.
Toimiessaan Suomen ekumeenisen neuvoston pääsihteerinä Edström osallistui suurta keskustelua herättäneen Kirkko turvapaikkana- oppaan kirjoittamiseen. Vuonna 2011 hänet valittiin Uskontojen yhteistyö Suomessa USKOT-foorumin puheenjohtajaksi kahdeksi vuodeksi. Foorumi on kolmen monoteistisen uskonnon (juutalaisuus, kristinusko, islam) yhteistyöelin. Foorumin perustamiseen on myötävaikuttanut tasavallan presidentin, Tarja Halosen, vuonna 2001 käynnistämät keskustelut uskontojohtajien kanssa.
Edströmiä seurasi ekumeenisen neuvoston pääsihteerinä ortodoksipappi Heikki Huttunen.
Edström on aktiivinen trumpetisti ja on tuottanut levyn Vingar (IMU-CD 113), jossa esitetään uusia suomenruotsalaisten säveltäjien sovittamia virsiä ja lauluja.
Jeghegnadzor
Jeghegnadzor () on Armeniassa sijaitsevan Vajots' Dzorin maakunnan pääkaupunki. Asukkaita kaupungissa on 8 357 (2009). Vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan kaupungissa oli 7 724 asukasta. Kaupunki sijaitsee viinintuotantoalueella.
Kaupungissa sijaitsee 1200-luvulla rakennettu Arpa-joen ylittävä silta. Puolen tunnin matkan päässä kaupungista sijaitsevat muun muassa luostarit Noravank, Tanahati ja Tsakhatskar sekä pieniä kirkkoja.
Jalkapalloseura Arpa Jeghegnadzor on kotoisin kaupungista.
Eurooppatie E20
E20 eli Eurooppatie 20 on 1 880 kilometriä pitkä eurooppatie, joka johtaa Irlannista Shannonin lentoasemalta Venäjän Pietariin. Tie kulkee useiden logistisesti ja rakennusteknisesti merkittävien kohteiden, kuten Juutinrauman ja Ison-Beltin siltojen kautta.
Shannonin lentoasema – Limerick – Dublin … Liverpool – Manchester – Bradford – Leeds – Kingston upon Hull … Esbjerg – Odense – Kööpenhamina – Peberholm – Malmö – Halmstad – Göteborg – Skara – Örebro – Eskilstuna – Södertälje – Tukholma … Tallinna – Kohtla-Järve – Narva – Pietari.
Theodore Roethke
Theodore Huebner Roethke (s. 25. toukokuuta 1908, Saginaw, Michigan – k. 1. elokuuta 1963) oli yhdysvaltalainen runoilija, jonka tuotannolle olivat keskeisiä rytmi ja luontokuvat. Hän sai Pulitzer-palkinnon 1954 teoksestaan "The Waking".
Roethken isä Otto Roethke oli saksalainen siirtolainen, jolla oli kauppapuutarha.
Hugo Harmia
Hugo Edvard Harmia, vuoteen 1927 Hackstedt (30. kesäkuuta 1907 Salmi – 9. maaliskuuta 1952 Kuopio) oli suomalainen arkkitehti.
Harmian vanhemmat olivat ylimetsänhoitaja John Gustaf Hackstedt ja Lyyli Johanna Huotinen ja puoliso vuodesta 1934 Ruth Margit Kristina Sjöman. Harmia tuli ylioppilaaksi 1927 ja valmistui arkkitehdiksi 1933. Hän teki opintomatkan Keski-Eurooppaan 1937. Helsingin kaupungin rakennustoimiston arkkitehtina Harmia toimi 1934–1947, omaa arkkitehtitoimistoa hän piti Woldemar Baeckmanin kanssa vuodesta 1941. Harmian tunnetuimpia töitä ovat Baeckmanin kanssa suunniteltu Helsingin kauppakorkeakoulu (1950) sekä Porin lyhytaaltoasema (1939).
Pohjois-Italia
Pohjois-Italia tarkoittaa yleensä maantieteellistä aluetta, johon kuuluu Italian niemimaan pohjoisosa, Pojoen laakso ja Alppien vuoriston eteläisiä osia. Pohjois-Italiaan kuuluu seuraavat kahdeksan Italian kahdestakymmenestä alueesta:
Tomoji Tanabe
Tomoji Tanabe ( "Tanabe Tomoji", 18. syyskuuta 1895 – 19. kesäkuuta 2009) oli maailman vanhin elossa ollut mies. Tanabea vanhempia naisia oli Japanissa tuolloin elossa kaksi ja koko maailmassakin vain kuusi. Hän oli kotoisin Kyūshūn saarelta Japanista. Omien sanojensa mukaan hänen pitkäikäisyytensä johtui päivittäisestä maitomukillisesta.
Tanabesta tuli Japanin vanhin elossa oleva mies, kun Nijiro Tokuda kuoli 111-vuotiaana 12. kesäkuuta 2006. Puertoricolainen Emiliano Mercado del Toro (115) kuoli 24. tammikuuta 2007, jolloin Tanabesta tuli virallisesti maailman vanhin elossa oleva mies. Tanabe kuoli 113-vuotiaana sydämen vajaatoimintaan, jolloin maailman vanhimmaksi elossa olevaksi mieheksi tuli Henry Allingham.
Tomoji Tanaben kuollessa maailman vanhin elossa oleva ihminen oli Gertrude Baines, johon hänellä oli yli vuoden ja viiden kuukauden ikäero.
Miyakonojossa syntynyt Tanabe työskenteli insinöörinä. Hänellä oli kahdeksan lasta, 25 lastenlasta, 53 lastenlastenlasta sekä kuusi lastenlastenlastenlasta. Ennen kuolemaansa Tanabe asui yhdessä viidennen poikansa ja miniänsä kanssa.
Hönö
Hönö on saari ja taajama Öckerön kunnassa, Göteborgin saaristossa, Ruotsin länsirannikolla. Se on kunnan suurin taajama. Pinta-alaltaan Hönö on 296 hehtaarin suuruinen, ja asukkaita siellä on noin 5 000.
Auguste Pahl
Auguste Pahl (23. marraskuuta 1855 – 24. heinäkuuta 1965) oli pitkäikäinen saksalainen.
Pahl oli maailman vanhin elossa oleva ihminen toukokuusta 1963 kuolemaansa heinäkuussa 1965. Häntä edelsi kyseisen kunnian haltijana Margarethe Zinndorf ja seurasi Hannah Smith.
Pahl kuoli alle 110-vuotiaana, mikä nykyään on vanhimmalta elossa olevalta ihmiseltä poikkeuksellista. Hän oli tarkkaan ottaen 109 vuoden, 8 kuukauden ja 1 päivän ikäinen.
Johanna Booyson
Johanna Booyson (17. tammikuuta 1857 – 16. kesäkuuta 1968) oli pitkäikäinen eteläafrikkalainen.
Booyson on virallisesti Etelä-Afrikan historian vanhin ihminen, vaikka Moloko Temon väitettiin olleen 130-vuotias, kun hän äänesti vuonna 2004. Tämä tekisi Temosta maailman kaikkien aikojen vanhimman ihmisen - Guinnessin ennätysten kirja ei kuitenkaan tunnusta tätä.
Booyson oli 104-vuotias, kun Etelä-Afrikan tasavalta itsenäistyi Yhdistyneestä kuningaskunnasta täysin. Hän oli muutamien kuukausien ajan maailman vanhin elossa oleva ihminen. Häntä edelsi John Mosely Turner, mutta Booyson ehti olla maailmanennätyksen haltija vain muutaman kuukauden ajan ennen kuin kuoli 111-vuotiaana. Häntä seurasi ennätyksen haltijana Marie Bernátková.
Göteborgin saaristo
Göteborgin saaristo () on saaristo Ruotsin länsirannikolla Göteborgin edustalla. Se jaetaan pohjoiseen- ja eteläiseen saaristoon. Eteläinen saaristo kuuluu Göteborgin kuntaan ja Länsi-Götanmaan maakuntaan, kun taas pohjoinen saaristo on osa Öckerön kuntaa ja Bohuslänin maakuntaa. Saariston suurimpiin saariin on yleensä lauttayhteys. Osa saarista on myös kytköksissä toisiinsa sillan kautta, kuten Fotö ja Hönö. Tärkeimmistä saarista Vinga sijaitsee kauimpana mantereelta. Sen eristäytyneen sijainnin vuoksi sitä ei yleensä lueta kuuluvaksi kumpaankaan saariston osaan: ei eteläiseen eikä pohjoiseen.
Ramona Trinidad Iglesias-Jordan
Ramona Trinidad Iglesias-Jordan de Soler (31. elokuuta tai 1. syyskuuta 1889 – 29. toukokuuta 2004) oli maailman vanhin elossa oleva ihminen marraskuusta 2003 kuolemaansa. Hän oli kotoisin Puerto Ricosta.
Iglesias-Jordan syntyi ja kasvoi Utuadossa Eduardo Iglesias-Ortizin ja Luisa Jordan-Correan tyttärenä. Viralliset lähteet tarjoavat kahta eri syntymäpäivää, 31.8. ja 1.9.1889. Vuoden 1910 väestönlaskennassa hänen iäkseen mainittiin 20. Hän oli 23-vuotias mennessään 26. joulukuuta 1912 naimisiin Alfonso Solerin kanssa. Pariskunta asui Arecibossa. Heillä ei ollut yhteisiä lapsia, mutta he adoptoivat Roberto Torresin.
Iglesias-Jordan kävi koulunsa Puerto Ricolla. Hän sai vain perustason koulutuksen, mutta osasi puhua äidinkielensä espanjan lisäksi sujuvasti englantia. Hänen aviomiehensä kuoli 1970-luvulla.
Mitoyo Kawate kuoli 13. marraskuuta 2003, jolloin Iglesias-Jordanista tuli maailman vanhin elossa oleva ihminen. Guinnessin ennätysten kirja tunnusti tämän kuitenkin vasta 2004, ja kunnia meni aluksi virheellisesti Charlotte Benknerille.
Iglesias-Jordan kuoli keuhkokuumeeseen lyhyen sairaalassaolon jälkeen Río Piedrasissa 114 vuoden ja 272 päivän iässä.
Röntgenputki
Röntgenputki on röntgensäteilyn tuottamiseen tarkoitettu elektroniputki. Se on historiallisesti ensimmäinen tunnettu tapa synnyttää röntgensäteilyä laboratoriossa. Röntgenputki on edelleen yleisin tapa tuottaa säteilyä lääketieteellisessä röntgenkuvauksessa.
Tyhjiöputkessa olevasta hehkulangasta irtoaa elektroneja, jotka kiihdytetään putkessa olevassa sähkökentässä. Suurinopeuksiset elektronit iskeytyvät putken keskellä olevaan metallilevystä tehtyyn anodiin ja jarruuntuvat voimakkaasti. Sähködynamiikan yhtälöiden mukaan kiihtyvässä liikkeessä oleva sähköisesti varattu hiukkanen lähettää sähkömagneettista säteilyä. Elektronin liike-energiasta osa muuttuu säteilyenergiaksi, niin sanotuksi jarrutussäteilyksi ("bremsstrahlung"). Jarrutussäteilyn spektri on jatkuva. Törmäyslevyn materiaalista ja elektronien kiihdytysjännitteestä riippuen voi syntyä myös niin sanottua karakteristista säteilyä, joka on spektrityypiltään viivaspektri. Toisin kuin jarrutussäteilyn tapauksessa, jossa jarruuntuva elektroni lähettää säteilyä, karakteristisen säteilyn lähteenä toimivat anodimateriaalin atomit. Kun suureen nopeuteen kiihdytetyt elektronit iskeytyvät anodimateriaalin atomeihin, osa atomeista siirtyy elektroniseen viritystilaan. Viritystilan purkautuessa atomi tyypillisesti säteilee alkuaineelle ominaista sähkömagneettista säteilyä. Röntgenalueella olevaa karakteristista säteilyä käytetään hyväksi muun muassa röntgenkristallografiassa.
Charlotte Benkner
Charlotte Benkner (o.s. Enterlein, 16. marraskuuta 1889 Leipzig, Saksa – 14. toukokuuta 2004, Youngstown, Ohio, Yhdysvallat) oli nainen, jota virheellisesti pidettiin maailman vanhimpana elossa olevana ihmisenä marraskuusta 2003.
Benkner ehti asua Saksassa vain varhaisimmat lapsuusvuotensa ja muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1896. Hänen perheellään oli siellä hotelli. Nuorena naisena hän tapasi kerran presidentti Theodore Rooseveltin.
Benkner (silloin Enterlein) meni vuonna 1908 naimisiin Karl Benknerin kanssa. Hän asui Pennsylvaniassa ja Ohiossa ennen vetäytymistään Arizonaan. Benkner oli jo 110 vuotta täyttänyt ja Arizonan vanhin, kun hän palasi Ohioon.
Benknerin sisko Tillie Hare kuoli lähes 100-vuotiaana 25. tammikuuta 2004. Charlotte itse eli vielä muutaman kuukauden. Hän kuoli lyhyen sairaalassa olon jälkeen 114-vuotiaana.
Benkneriä luultiin maailman vanhimmaksi eläväksi ihmiseksi Mitoyo Kawaten kuoleman jälkeen. Myöhemmin Guinnessin ennätysten kirja myönsi kyseisen kunnian Ramona Trinidad Iglesias-Jordanille, jonka osoitettiin syntyneen Benknerin kanssa samana vuonna jo 31. elokuuta tai 1. syyskuuta.
Mitoyo Kawate
Mitoyo Kawate ( "Kawate Mitoyo", 15. toukokuuta 1889 – 13. marraskuuta 2003) oli vuonna 2003 parin viikon ajan maailman vanhin elossa oleva ihminen. Kansallisuudeltaan hän oli japanilainen, kotoisin Hiroshimasta.
Kawate työskenteli maatilalla, kunnes loukkasi kätensä 99-vuotiaana. Hieman ennen kuolemaansa 114-vuotiaana hän joutui sairaalaan keuhkokuumeen johdosta.
Kawatesta tuli maailman vanhin ihminen virallisesti 31. lokakuuta 2003, kun Kamato Hongō kuoli. Hänen itsensä kuoltua 13. marraskuuta maailman vanhimmaksi nousi Ramona Trinidad Iglesias-Jordan. Aluksi Guinnessin ennätysten kirja tosin myönsi kunnian virheellisesti yhdysvaltalaiselle Charlotte Benknerille.