hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Čakovec
Čakovec on kaupunki Pohjois-Kroatiassa Međimurjen piirikunnassa. Kaupungin asukasluku oli 27 104 vuonna 2011, ja sen nykyinen pormestari on Branko Šalamon.
Čakovec on Kroatian toiseksi pohjoisin kaupunki. Se on korkeasti teollistunut kaupunki ja lähialueen kaupallinen keskus. Čakovecissa valmistetaan esimerkiksi tekstiilejä, vaatteita ja kenkiä, sekä ruokatuotteita.Seuraavat tunnetut henkilöt ovat joko syntyneet Čakovecissa, tai asuivat kaupungissa pidemmän ajan.
Sinj
Sinj on kaupunki Split-Dalmatian piirikunnassa Kroatian eteläosassa. Vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan Sinjin kunnassa oli 25 373 asukasta. Itse kaupungissa asukkaita on noin 13 000.
Kaupunki on "Cetinska krajina" -nimisen alueen keskus. Se sijaitsee hedelmällisellä karstialueella ("Sinjsko polje"), jonka läpi virtaa Cetina-joki. Kaupunki kasvoi osmanien 1500–1600-luvuilla hallitseman linnoituksen ja fransiskaaniluostarin ympärille. Luostarin kirkko on pyhiinvaelluskohde (Sinjin Madonna, Gospa Sinjska). Kaupunki tunnetaan myös Alka-hevoskilpailuista, jotka järjestetään vuosittain osmanien armeijan tappion kunniaksi.
Zabok
Zabok on kaupunki Luoteis-Kroatiassa Krapina-Zagorjen maakunnassa. Se on maakunnan taloudellinen keskusta. Vuonna 2011 kaupungissa oli vajaat 9000 asukasta. 2001 kaupungin asukasluku oli 9 365, joista 98% kroaatteja. Kaupungin pormestari on Ivan Hanžek.
Vuonna 1782 Sigismund Vojković-Vojkffy aloitti kirkon rakennuttamisen Zabokissa. Kirkko valmistui vuonna 1805. Fedodaalisen järjestelmän lakkauttamisen jälkeen entiset maaorjat saivat valita asutuspaikkansa vapaasti, ja moni asettui kirkolta länteen päin Gredicen ja itään päin Bračakin kyliin johtavien teiden varrelle. Nykyisen muotonsa kaupunki sai toisen maailmansodan jälkeen kun asutus levisi rautatien pohjoispuolelle.
Eddie Joost
Edwin David ”Eddie” Joost (5. kesäkuuta 1916 San Francisco – 12. huhtikuuta 2011) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja (shortti) ja -manageri. Hän pelasi ensimmäisen MLB-ottelunsa 11. syyskuuta 1936 ja viimeisensä 25. syyskuuta 1955. Hän sekä löi että heitti oikealta puolelta.
Joost oli All Star -pelaajana vuosina 1949 ja 1952. Hänen joukkueinaan olivat Cincinnati Reds (1936–1942), Boston Braves (1943, 1945), Philadelphia Athletics (1947–1954) ja Boston Red Sox (1955). Hän toimi Philadelphia Athleticsin joukkueenjohtajana vuonna 1954.
I Can See Your House from Here
I Can See Your House from Here on progressiivista rockia soittaneen Camel-yhtyeen vuonna 1979 julkaistu seitsemäs albumi. Levy on ensimmäinen, jolla ei soita alkuperäinen kosketinsoittaja Peter Bardens. "I Can See Your House from Here" oli edellislevy "Breathlessin" tavoin enemmänkin kokoelma yksittäisiä lauluja harkitun kokonaisuuden sijaan.
Albumilta julkaistiin 29. helmikuuta 1980 singlenä kappale ”Your Love Is Stranger Than Mine” B-puolenaan ”Neon Magic”.
A-puoli
B-puoli
Rantavehnä
Rantavehnä ("Leymus arenarius") on rannoilla ja tienpenkoilla kasvava tuulipölytteinen, monivuotinen, sinisävyinen heinäkasvi.
Rantavehnä kasvaa 50–150 senttimetriä korkeaksi. Sen lehdet ovat harmaansinivihreät, kukinto kuivuu oljenkeltaiseksi.
Rantavehnä tarvitsee menestyäkseen valoisan kasvupaikan, mutta kestää myös suolaista vettä. Niinpä se on tyypillinen merenrannan kasvi, jota harvoin löytyy järvenrantahietikoilta. Teiden suolaamisen yleistyessä rantavehnä on löytänyt uuden kasvupaikan tienpenkoilta, missä tiesuolan jäänteet tuhoavat muut heinäkasvit.
Aimo Paavola
Aimo Onni Ensio Paavola (30. lokakuuta 1928 Jyväskylä – 30. marraskuuta 1999 Jyväskylä) oli suomalainen pesäpalloilija.
"Ami" Paavola edusti urallaan Jyväskylän Veikkoja, Jyväskylän Lohea ja Jyväskylän Kiriä. Hän voitti TUL:n mestaruuden vuosina 1951, 1953 ja 1960. SM-sarjassa hän ylsi Veikkojen joukkueessa parhaimmillaan neljänneksi vuosina 1952 ja 1956. Hän oli TUL:n joukkueen lukkari Helsingin 1952 olympialaisissa pelatussa pesäpallon näytösottelussa ja edusti TUL:ää liitto-ottelussa myös vuosina 1953 ja 1954. Itä–Länsi-ottelussa hän pelasi vuosina 1956 ja 1957.
Aimo Paavolan pikkuveli Pentti "Penna" Paavola oli pesäpallon moninkertainen Suomen mestari.
Osmo Juntto
Osmo Johannes Juntto (s. 19. huhtikuuta 1931 Miehikkälä) on entinen suomalainen pesäpalloilija.
Juntto pelasi pesäpallon SM-sarjaa Työväen Mailapoikien joukkueessa vuosina 1954–1958. Lisäksi hän edusti urallaan Riihimäen Pyrkivää ja Riihimäen Palloa. Hän oli TUL:n joukkueen ykkösvahti Helsingin 1952 olympialaisissa pelatussa pesäpallon näytösottelussa ja edusti TUL:ää liitto-ottelussa kaikkiaan kolmasti. Itä–Länsi-ottelussa hän pelasi vuonna 1959.
Monacon Grand Prix 2008
Monacon Grand Prix 2008 (virallisesti Formula 1 Grand Prix de Monaco 2008) oli Formula 1 -kauden kuudes osakilpailu, joka ajettiin 25. toukokuuta Monacon katuradalla Monacossa.
Kauden toisen voittonsa sateisessa kilpailussa otti Lewis Hamilton. Kilpailun loppupuolella Kimi Räikkönen törmäsi Adrian Sutilin auton perään, ja neljäntenä ajanut Sutil joutui keskeyttämään.
Akmiitti
Akmiitti on pyrokseeniryhmään kuuluva ketjusilikaattimineraali. Akmiitti on akmiitti–augiitti-sarjan natrium-päätejäsen. Sen kemiallinen kaava on NaFeSiO, jonka rauta on varaukseltaan Fe. Akmiitti–augiitti-sarjassa natriumin korvaa toisinaan kalsium ja rauta, jolloin magnesium korvaa raudan sähkövarauksen tasapainottamiseksi. Osan raudasta korvaa tällöin alumiini.
Akmiitti esiintyy tummanvihreinä monokliinisinä prismakiteinä. Kiilloltaan se on lasikiilto, ja sen lohkeavuus on täydellinen. Sen kovuus Moshin asteikolla on 5–6, ja akmiitin ominaispaino on 3,2–3,4.
Mineraalia esiintyy emäksisissä nefeliinisyeniiteissä ja sen kaltaisissa magmakivissä.
Oshawa
Oshawa on kaupunki Ontarion provinssissa Kanadassa. Se sijaitsee Ontariojärven rannalla 60 kilometriä itään Toronton keskustasta. Kaupungin väkiluku on vajaat 160 000 ja esikaupunkeineen 380 000.
Oshawan elinkeinoelämän suurin vaikuttaja on autoteollisuus, mutta se on menettänyt työpaikkoja ulkoistamisten takia. Kaupungissa sijaitsee General Motorsin Kanadan pääkonttori.
Jorma Harlin
Jorma Sakari Harlin (s. 20. kesäkuuta 1927 Kuusankoski) on entinen suomalainen pesäpalloilija.
"Lätsä" Harlin edusti Kuusankosken Puhtia vuosina 1946–1957 ja Kouvolan Pallonlyöjiä vuosina 1958–1961. Hän saavutti SM-sarjassa pronssia vuonna 1959 ja hopeaa vuonna 1960. Hän oli TUL:n joukkueen kakkosvahti Helsingin 1952 olympialaisissa pelatussa pesäpallon näytösottelussa ja edusti TUL:ää liitto-ottelussa kaikkiaan seitsemän kertaa. Itä–Länsi-ottelussa hän pelasi vuosina 1955 ja 1959.
Richmond Hill
Richmond Hill on usean eri paikkakunnan nimi.
Richmond Hill (Kanada)
Richmond Hill on Suur-Torontoon kuuluva kaupunki Ontarion provinssissa Kanadassa. Kaupungissa asuu noin 185 000 ihmistä. Kaupungin asukkaista 46 % kuuluu johonkin etniseen vähemmistöryhmään, joista suurin (21 %) ovat kiinalaiset.
Richmond Hill sai kaupunkioikeudet vuonna 1957. 1900-luvun alkupuolella sinne rakennettiin paljon kasvihuoneita, ja siitä tuli Kanadan ruusuntuotannon keskus.
Reino Hakkarainen
Reino Johannes Hakkarainen (12. kesäkuuta 1926 Juankoski – 11. helmikuuta 1998 Jyväskylä) oli suomalainen pesäpalloilija.
"Retse" Hakkarainen edusti urallaan Jyväskylän Veikkoja, Jyväskylän Lohea ja Hongikon Nuorisoseuran Urheilijoita. Hän pelasi SM-sarjassa noin kymmenen vuotta ja voitti TUL:n mestaruuden neljästi. Hän oli TUL:n joukkueen polttaja Helsingin 1952 olympialaisissa pelatussa pesäpallon näytösottelussa ja edusti TUL:ää liitto-ottelussa kaikkiaan seitsemän kertaa. Itä–Länsi-ottelussa hän pelasi vuonna 1956.
Gustaf Toppelius
Gustaf Toppelius (4. kesäkuuta 1786 Oulu – 2. joulukuuta 1864 Oulu) oli suomalainen lääkäri.
Toppelius syntyi 1700-luvun lopulla Oulussa. Hänen isänsä on kuuluisa kirkkomaalari Mikael Toppelius. Gustaf Toppelius kävi Oulun triviaalikoulua vuodet 1801–1804 ja kirjoitti ylioppilaaksi Uppsalassa 7. syyskuuta 1804. Hän jäi kirjoille Uppsalan yliopistoon, josta valmistui lääketieteen lisensiaatiksi vuonna 1812. Toppelius palasi Ouluun kaupungin lääkäriksi vuonna 1815.
Gustaf Toppelius rakennutti isältään perimälleen tontille nykyisen Toppeliuksen talon Oulun Torikadulla joitain vuosia Oulun palon jälkeen. Myöhemmin Toppelius kirjoitti kaupunkia kohdanneesta onnettomuudesta kalevalamittaisen runoelman "Oulun kaupunnin palosta". Runokirjan rahat Toppelius sijoitti "Oulun kaupungin säästöpankin" perustamiseen. Pankki perustettiin ja se aloitti toimintansa Toppeliuksen talossa vuonna 1845.
Lienz
Lienz on kaupunki Tirolissa, Itävallassa. Se on Lienzin piirin hallinnollinen keskus. Siellä on noin 12 000 asukasta (2014). Kaupunki sijaitsee kahden joen, Drau ja Isel, yhtymäkohdassa.
Lienz sai kaupunkioikeudet vuonna 1242. Alueella on ollut asutusta jo tuhansia vuosia aikaisemminkin, tulvaniityiltä on löytynyt kaksi neoliittistä kirvestä. Ajanlaskumme alussa alue oli kelttien hallinnassa. Roomalaisajalla alueella oli Aguntumin kaupunki. Kristinusko levisi seudulle 400-luvulla. Kansainvaellusten aikana baijerilaiset ja slaavit taistelivat siellä. Kaarle Suuri asetti Drau-joen rajaksi Aquileian ja Salzburgin välille. Pyhän Andrean kirkon ympärille syntyi asutusta, joka sai 1000-luvun alussa nimiä, joista kehittyi muoto Lienz. Jokien välille rakennettiin kaupunginmuuri ja Burgum-niminen paikkaa, jolle siirtyi Lienzin nimi.
Pusterian rautatie yhdisti Lienzin pääkaupunki Wieniin vuonna 1871. Liberaalit ajatukset toivat parannuksia tavallisten kaupunkilaisten elämään. Ennen ensimmäistä maailmansotaa kaupunkiin vedettiin vesijohto, rakennettiin hautausmaa ja perustettiin uimakoulu. Toisessa maailmansodassa kaupunkiin pudotettiin noin tuhat pommia. Pakenevat kasakat saarrettiin Drava-joen varteen ja surmattiin säälimättömästi. 1950-luvulla Lienzistä kehittyi merkittävä yliopistokaupunki.
Kaupunki on aikojen saatossa kasvanut siten, että sen läheisyydessä olleet pienet kylät tunnetaan nyt Lienzin esikaupunkeina. Näitä ovat Thurn, Gaimberg, Nußdorf, Debant, Tristach, Amlach ja Leisach.
Lienzissä on järjestetty alppihiihdon maailmancupin osakilpailuja useina vuosina. Pyöräilyn Italian ympäriajon etappi on päättynyt kaupunkiin vuosina 1994 ja 2007.
Hriňová
Hriňová (, ) on Slovakian kaupunki Banská Bystrican alueella. Se sijaitsee alueen keskiosassa Zvolenin itäpuolella Detvan piirissä. Kaupungissa on arviolta 7 568 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 126,48 neliökilometriä.
St. Catharines
St. Catharines on kaupunki Ontarion provinssissa Kanadassa. Se sijaitsee Ontariojärven rannalla noin 50 kilometriä etelään Torontosta lähellä Yhdysvaltain rajaa. Kaupungin väkiluku on 133 000 ja esikaupunkeineen yli 406 000, ja se on Niagaran alueen () suurin kaupunki.
St. Catharinesin ensimmäiset pysyvät asukkaat olivat Amerikan vallankumouksen lojalisteja, jotka saapuivat alueelle 1780-luvulla. Kaupunki nimettiin virallisesti St. Catharinesiksi 1821, mutta nimi oli käytössä jo aiemmin. Kaupunkioikeudet St. Catharines sai 1876.
Merinäkinruoho
Merinäkinruoho ("Najas marina") on pääasiassa Euraasiassa tavattava yksivuotinen uposkasvi.
Kaksikotinen merinäkinruoho kasvattaa 10–60 pitkän sileän tai piikkisen varren. Tavallisesti varsi on runsashaarainen. Hedekasvi on emikasvia pienempi. Ruodittomat, tupelliset lehdet ovat vastakkain tai joskus kolmen tai useamman lehden kiehkuroina. Lehdet ovat muodoltaan kooltaan 1–4 cm pitkiä ja 1–2 mm leveitä, ja muodoltaan tasasoukkia sekä iso-, harva- ja karkeahampaisia. Lehden tuppi on lyhyt ja lähes korvaakkeeton. Kukat sijaitsevat lehtihangoissa ja ovat pieniä, perättömiä ja yksineuvoisia. Hedekukissa on kaksiliuskainen, kalvomainen kehä ja yksi luotti. Emikukat ovat kehättömiä ja niissä on yksi emi ja kolme luottia. Hedelmä on pieni, 3–6 x 1,5 mm kokoinen pähkylä. Merinäkinruoho kukkii Suomessa heinä-syyskuussa. Hedelmä on pähkylä.
Merinäkinruohoa tavataan laajalti ympäri Euroopan, levinnäisyyden painopisteen ollessa Keski- ja Etelä-Euroopassa. Lajia ja sen alalajeja tavataan hajanaisesti myös Etelä- ja Keski-Aasiassa, Afrikassa, Polynesiassa, Australiassa sekä Pohjois-Amerikassa. Suomessa merinäkinruohoa on alkuperäislaji. Sitä on tavattu Suomenlahden rannikon itäosista Pohjanlahden rannikolle Keski-Pohjanmaan pohjoisosan korkeudelle saakka. Laji on kuitenkin taantunut tai kadonnut monin paikoin erityisesti Suomenlahdella. Vahvimmat kannat lajilla on Varsinais-Suomen ja Satakunnan rannikkoalueilla. Suomessa tavattavat merinäkinruohot kuuluvat alalajiin ssp. "marina".
Suomessa merinäkinruohoa tavataan murtovedessä suojaisissa, pehmeäpohjaisissa lahdissa. Lajia voi esiintyä rannikolla myös äskettäin kuroutuneissa järvissä sekä joskus myös sisämaajärvissä.
Merinäkinruohoa kasvatetaan myös akvaarioissa.
Kanakkiluhtakana
Kanakkiluhtakana ("Gallirallus lafresnayanus") on rantakanoihin kuuluva harvinainen kurkilintu. Se on nimetty monia lintulajeja tieteelle kuvanneen Frédéric de Lafresnayen mukaan.
Kanakkiluhtakana on äärimmäisen uhanalainen lintu, sitä on jäljellä vain alle 50 yksilöä, ja nekin elävät pienellä alueella. Populaatio on pienentynyt luultavasti saarelle tuotujen kissojen, rottien ja villisikojen seurauksena.
Kanakkiluhtakana on 44 cm pitkä lentokyvytön rantakana, jolla on ruskea yläosa. Linnun alapuoli on harmaa, ja sillä on pitkä, keltainen alaspäin kaartuva nokka.
Lajia tavataan ainoastaan Uudessa-Kaledoniassa, Ranskaan kuuluvassa territoriossa. Ja sieltäkin se on luultavasti hävinnyt, sillä viimeinen epävirallinen havainto on ollut vuonna 1984, ja viimeinen virallinen havainto 1890. Vuonna 1998 tehtiin kenttätutkimusta ja metsästäjät yrittivät löytää kanakkiluhtakanan mutta yhtään havaintoa lajista ei nähty. Kanakkiluhtakanat viihtyvät luultavasti ikivihreissä metsissä, samanlaisilla alueilla kuin kagukin.
Kanakkiluhtakana syö mitä luultavimmin selkärangattomia, kuten kastematoja.
Ansi Agolli
Ansi Agolli (s. 11. lokakuuta 1982 Tirana, Albania) on albanialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.
Agolli pelasi Veikkausliigaa Vaasan Palloseurassa 2007-2008, jonne hän siirtyi Sveitsistä huhtikuussa 2007 yksivuotisella sopimuksella. Lokakuussa 2007 Agolli allekirjoitti tarjotun pitkän jatkosopimuksen, mutta joutui seuraavana vuonna palaamaan kotimaahansa hoitamaan sairasta isäänsä. VPS ja KF Tirana pääsivät lainasopimukseen, jonka mukaan Agolli palaisi Suomeen huhtikuun 2009 lopussa. Palattuaan mies ilmoitti VPS:n johdon ja fanien yllätykseksi haluavansa jäädä lopullisesti KF Tiranan riveihin. VPS näki järkevämmäksi neuvotella pelaajan lopullisesta siirrosta, eikä pitänyt Agollia väkisin Vaasassa. Ansi siirtyi kuitenkin jo heinäkuussa 2009 suurella summalla Kryvbasiin Ukrainan pääsarjaan, joten todellinen siirtosyy Suomesta jäi hämärän peittoon. Siirtosumma tuli kokonaisuudessaan KF Tiranalle ja VPS ei saanut siirrosta euroakaan.
Agolli on myös esiintynyt Albanian maajoukkueessa. Hän on pelannut 52 ottelua ja on tehnyt kaksi maalia. Alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa Agolli esiintyi yksitoista kertaa.
Sosiaalinen luototus
Sosiaalinen luototus on järjestämisen kannalta kunnille vapaaehtoinen sosiaaliturvan muoto. Ne kuntalaiset, joiden alueella sosiaalista luototusta on tarjolla, voivat saada luottoa sosiaalisin perustein tavallista pankkikorkoa pienemmällä korolla. Kunnat saavat korkotulot itselleen.
Sosiaalisen luototuksen käyttökohteena voi olla vaikkapa uuden kodinkoneen hankinta. Sosiaalista luototusta voidaan hyödyntää myös velkaongelmien hoitamisessa. Luottomäärä on yleensä 200–5 000 euron välillä. Takaisinmaksuajan maksimi on 5 vuotta. Takaisinmaksuvalmiuden vuoksi sosiaalinen luototus ei sovellu kaikkein heikko-osaisimpien auttamiseen.
Järjestelmän vapaaehtoisuuden vuoksi kunnilla on melko vapaat kädet määritellä luototuksen tarkempia ehtoja. Järjestelmänä sosiaalinen 
luototus on verrattavissa mikroluototukseen, jossa köyhiä tuetaan mm. yritystoimintaa mahdollistavilla lainoilla.
Pipsa
Pipsa on suomalainen naisen etunimi. Alkujaan se on lempinimimuoto joistakin P-kirjaimella alkavista naisennimistä, kuten Pirjo tai Pirkko. Pipsan nimipäivä on vuodesta 2015 lähtien 7. lokakuuta.
Virallisena etunimenä Pipsa tuli käyttöön viimeistään 1900-luvun alussa, mutta se pysyi hyvin harvinaisena vuosisadan loppupuolelle saakka. Elokuuhun 2013 mennessä nimi oli rekisteröity noin 800 henkilölle.
Karun Chandhok
Karun Chandhok (s. 19. tammikuuta 1984 Madras, Tamil Nadu, Intia) on intialainen kilpa-ajaja, joka ajoi kaudella 2010 Formula 1:ssä, tallinaan Hispania Racing. Kaudella 2011 hän toimi Team Lotuksen testikuljettajana. Vuosien 2014–2015 aikana Chandhok kilpaili Mahindra Racing -tallissa Formula E -sarjassa.
Karun Chandhok aloitti uransa Kartingissa vuonna 2000. Samana vuonna Chandhok voitti Formula Maruti sarjan mestaruuden. Vuoden 2001 jälkeen oli aika siirtyä isompiin luokkiin. Vuosina 2002 ja 2003 Chandhok ajoi Britannian F3 National-sarjassa, jossa hän sijoittui kaudella 2002 kuudenneksi ja 2003 kolmanneksi. Vuonna 2004 Chandhok ajoi Britannian F3-sarjassa, jossa hän sijoittui loppupisteissä sijalle 14. Vuonna 2005 Chandhok ajoi World Series by Renault-sarjassa, jossa hän ei saanut sijoitusta, koska hän ei kerännyt sarjassa yhtään pistettä. Kaudeksi 2006 Chandhok siirtyi Aasian Formula Renault V6-sarjaan, jossa hän voitti sarjan mestaruuden debyyttikaudellaan.
Chandhok palasi Euroopan radoille kaudeksi 2007, kun hän siirtyi GP2-sarjaan Durango-talliin. Hän voitti kauden aikana yhden osakilpailun Span radalla Belgiassa ja sijoittui loppupisteissä sijalle 16. Chandhok jatkoi uraansa GP2-sarjassa kaudella 2008 ISport International-tallissa.
Chandhok testasi Red Bullin Formula 1-autoa marraskuussa 2007 Katalonian radalla Espanjassa. F1-kaudella 2010 Chandhok nimettiin Hispania Racingin toiseksi kuljettajaksi, ja on näin ollen historian toinen intialainen F1-kuski. Ensimmäinen oli Narain Karthikeyan, joka ajoi Jordan-tallissa vuonna 2005. Kuitenkin Saksan kilpailusta lähtien Chandhokin tilalla ajoi loppukauden Sakon Yamamoto, koska Chandhok ei ollut maksanut tallille lupaamiaan sponsorirahoja ajallaan. Chandhokin parhaiksi sijoituksiksi jäivät Australian ja Monacon kilpailuissa ajetut 14 sijat. Loppukauden ajan Chandhok toimi BBC Radio 5 Live -kanavan kommentaattorina.
Kaudella 2011 hän toimii Team Lotuksen testikuljettajana ajaen Australian, Turkin, Euroopan, Britannian, Belgian, Italian, Japanin, Korean ja Intian GP:n perjantaiharjoituksissa. Hän pääsi ajamaan Saksan kilpailussa Jarno Trullin tilalla sijoittuen kilpailussa sijalle 20.
Vuonna 2014 Chandhok kilpailee Mahindra Racing -tallissa Formula E -sarjassa.
Chandhokin isä Vicky Chandhok on Intian autourheiluliiton puheenjohtaja.
Batmobile
Batmobile on Batmanin auto, joista on monia eri versioita. Batman käyttää tunnetuinta kulkuvälinettään useasti suorittaessaan tehtäviään.
Vuoden 1966 alkuperäiseen Batman-elokuvaan Batmobile-auton suunnitteli George Barris (1926-2015). 1960-luvun alussa mies osti Lincoln Futuran, jonka hän muokkasi Batmobileksi kolme viikkoa ennen elokuvan kuvauksia.
Elokuvissa käytetyt Batmobilet ovat usein olleet näytillä muun muassa kaupoissa ja useissa kaupungeissa, kuten Helsingissä, Oulussa, Tampereella ja Turussa. Christopher Nolanin ohjaamassa "Yön ritari" -elokuvassa Batmobile tuhoutuu, ja sen eturenkaista muodostuu nimillä Batpod ja Batcycle tunnettu moottoripyörä.
Batmobilen yleisimpiin varusteisiin kuuluu jättimäinen tulipakoputki, sisäänkäyntinä toimiva itsestään aukeneva katto sekä hätäkytkin, joka piippaa Batmanin painaessa sitä ollessaan tiukassa paikassa tai tarvitessaan autoa johonkin muuhun tarkoitukseen ja tykki, joka on konepeltiin piiloutunut ohjus.
Tim Burtonin Batman -elokuvissa Batmobilen varustukseen kuuluivat muun muassa suojakilvet, kauko-ohjaus sekä pilari, jonka avulla auto pystyy tekemään 180 asteen käännöksen paikallaan.
Pituudeltaan auto on yleensä vähän yli viisi metriä pitkä ja rakenteeltaan erittäin vankka. Batmobile kulkee paljon nopeammin, kuin esimerkiksi Ferrari tai F1-auto.
Friedrich von Gebler
Friedrich August von Gebler (15. joulukuuta 1782 Zeulenroda, Sachsen–9. maaliskuuta 1850 Barnaul) oli saksalainen tutkimusmatkailija ja luonnontieteilijä.
16-vuotiaana Gebler meni opiskelemaan lääketiedettä ja luonnonhistoriaa Jenan yliopistoon. Hän suoritti tohtorin tutkinnon 1802, minkä jälkeen hän toimi lääkärinä Zeulenrodassa, Greizissa ja Dresdenissä.
1809 Gebler muutti lääkäriksi Pietariin. 1810 hän sai lääkärin viran Barnaulista, Altain aluepiiristä. Lääkärintyön ohella hän teki pitkän päivätyön luonnontutkimuksen parissa.
1826 organisoivat professori Carl Christian Friedrich von Ledebour (1785–1851), Carl Anton Meyer ja Alexander von Bunge (1803–1890) tutkimusretken Altaille. Ledebour kirjoitti retkestä teoksen "Reise durch das Altai-Gebirge und die soongorische Kirgisensteppe" (Berliini 1829). Gebler oli mukana retkellä. 1829 tekivät Alexander von Humboldt (1769–1859), Gustav Rose (1798–1873) ja Christian Gottfried Ehrenberg (1795–1876) tutkimusretken Venäjän Aasian puoleiseen osaan. Humboldt tapasi Geblerin Barnaulissa.
Gebler nimesi useita uusia kasvilajeja ja linnuista muun muassa altainlumikanan ("Tetraogallus altaicus").
Lahden Mailaveikot
Lahden Mailaveikot on kaikkien aikojen menestyksekkäimpiä suomalaisia pesäpalloseuroja. Se on voittanut miesten Suomen mestaruuden kahdeksan kertaa ja naisten Suomen mestaruuden yhden kerran.
Lahden Mailaveikot (LMV) perustettiin vuonna 1929. Sen edustusjoukkueen rungon muodosti Lahden suojeluskunnan joukkue, joka oli voittanut Suomen mestaruuden vuonna 1925. LMV voitti miesten Suomen mestaruuden heti ensimmäisenä toimintavuonnaan ja uusi saavutuksensa kolmena seuraavana vuonna. Joukkueessa pelasivat muun muassa lukkari Olli Veijola, Tauno Alhava (entinen Byckling), mäkihyppääjänä tunnettu Paavo Nuotio ja Mauno Heinonen. Myös nyrkkeilijänä tunnettu Valfrid Resch (myöhemmin Valle Resko) saavutti seuran riveissä yhden SM-mitalin. Seura voitti myös naisten ensimmäisen Suomen mestaruuden vuonna 1931.
Toisen maailmansodan jälkeen LMV nousi uudelleen huipulle. Vuonna 1948 se sijoittui miesten SM-sarjassa hopealle tasapistein mestaruuden voittaneen Haminan Palloilijoiden kanssa, ja vuosina 1949–1952 se voitti Suomen mestaruuden jälleen neljästi peräkkäin. Neljän mestaruuden putkeen ovat miesten SM-sarjassa yltäneet LMV:n lisäksi vain Kouvolan Pallonlyöjät ja Sotkamon Jymy, molemmat yhden kerran. Kaikkia neljää mestaruutta olivat voittamassa lukkarina pelannut Vilho Kokkonen, ykkösvahti Leo Hannula, kakkos- ja kolmosvahtina pelannut Juha Broman, kakkosvaravahti Pertti Ahonen, kolmosvaravahti Jarmo Suokas, polttaja Antti Elomaa ja koppari Taisto Lehto.
LMV putosi sarjasta 1956, mutta palasi yhden suomensarjakauden jälkeen vielä mitalikamppailuihin 1958 ja 1959 jääden molemmilla kerroilla neljänneksi. 1960 -luvun alku ei enää suurempaa menestystä tarjonnut.
Vuonna 1963 LMV:n edustusjoukkue putosi miesten SM-sarjasta eikä ole sen koommin sinne palannut. Vuonna 2009 se pelasi Suomensarjassa. Naispesäpalloilijat perustivat vuonna 1970 uuden seuran, PP-70:n, ja LMV:n naisten toiminta lakkasi lähes 20 vuodeksi. Vuonna 2007 LMV:n naisjoukkue voitti Suomensarjan lohkonsa ja nousi vuodeksi 2008 toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Ykköspesikseen.
Lyöjäkuningas:
Vuoden lukkari:
Vuoden pesäpalloilija:
Antti Nylén
Antti Mikael Nylén (s. 2. heinäkuuta 1973 Helsinki) on suomalainen kirjailija ja suomentaja. Hän on suomentajana erikoistunut 1800-luvun ranskalaiseen kirjallisuuteen.
Nylénin esikoisteos "Vihan ja katkeruuden esseet" (2007) sai Kalevi Jäntin palkinnon. Vuonna 2012 Nylén oli yksi WSOY:n kirjallisuussäätiön tunnustuspalkinnon saajista. Palkinto on tunnustus merkittävästä työstä kotimaisen kirjallisuuden ja lukuharrastuksen edistämisessä. Nylén oli "Etsijä"-lehden päätoimittaja vuosina 1998–2000.
Nylén on koulutukseltaan filosofian maisteri Helsingin yliopistosta. Hän on katolinen, feministi ja vegaani.
Patrice Guers
Patrice Guers (s. 5. syyskuuta 1972) on Italiasta kotoisin oleva power metal -yhtyeen, Rhapsody of Firen basisti. Guers myös soittaa Further Dimension -nimisessä yhtyeessä.
Teri Garr
Teri Ann Garr (s. 11. joulukuuta 1944) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi Lakewoodissa, Ohiossa, ja valmistui tyttöjen katolisesta Magnificat High Schoolista.
Garr on luonut pitkän uran elokuvissa ja televisiossa. Tunnetuimpien elokuvien joukossa ovat olleet "Frankenstein Junior" (1974), "Kolmannen asteen yhteys" (1977), "Musta ori" (1979) ja "Tootsie – lyömätön lyyli" (1982). Hän esiintyi myös "Mustan orin paluussa" (1983). Hän on esiintynyt televisiosarjoissa "Sheriffi McCloud" ja "Frendit".
Garr oli vuonna 1983 ehdolla parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon ja vuonna 1984 parhaan naissivuosan Bafta-palkinnon saajaksi. Molemmat ehdokkuudet tulivat esiintymisestä elokuvassa "Tootsie – lyömätön lyyli".
Garr on vasenkätinen ja kärsii MS-taudista. Hän toipui 21. joulukuuta 2006 kotonaan saamastaan aivoaneurysmasta.
Haminan Palloilijat
Haminan Palloilijat (HP) on vuonna 1928 perustettu suomalainen pesäpalloseura. Se on pelannut miesten SM-sarjassa yli 40 kautta ja voittanut Suomen mestaruuden seitsemän kertaa.
Haminan Palloilijoiden miesjoukkue voitti ykköspesiksen runkosarjan 2017 ja palasi siten korkeimmalle sarjatasolle Superpesikseen kaudelle 2018. Pääsarjakaudet jäivät kuitenkin yhteen ja HP putosi kaudeksi 2019 takaisin ykkössarjaan hävittyään Putoamis/nousukarsinnan Siilinjärven Pesikselle .
Haminan suojeluskunnan perintönä oranssin värisissä peliasuissa pelannut Haminan Palloilijat (HP) saavutti ensimmäisen miesten SM-mitalinsa, hopeaa, jo perustamisvuonnaan 1928. Myös kahtena seuraavana vuonna se sai SM-hopeaa. Ensimmäisen Suomen mestaruutensa HP voitti vuonna 1939. Joukkueessa pelasivat tuolloin muun muassa jääkiekkoilijana tunnettu Eero Salisma, Olli Saressalo sekä Olavi, Onni ja Oiva Paavola.
Haminan Palloilijat voitti toisen Suomen mestaruutensa sotavuonna 1943 ja seuraavat vuosina 1947 ja 1948. Jälkimmäisten mestarijoukkueiden pelaajia olivat Pentti, Onni ja Otso Paavola, Olli, Sakari ja Leo Saressalo, Eero Vuorio, Pentti Hattari, Mauri Mäkelä sekä Osmo Leino. Laihempien vuosien jälkeen seura palasi mestariksi vuonna 1954, jolloin joukkueeseen kuuluivat Heikki Hattari, Antero Niemelä, Niilo Janhunen, Raimo Jaakkola, Matti Tilli, Rauno Paavola, Jorma Jokinen, Antero Martomaa, Eero Vuorio, kesken kauden loukkaantunut Toivo Niemelä sekä varamies Teuvo Koskiaho. Seuraavana vuonna joukkue voitti jälleen mestaruuden.
Haminan Palloilijain SM-sarjataipaleeseen tuli katkos, kun se vuonna 1958 putosi sarjasta. Se palasi kuitenkin nopeasti ylimmälle sarjatasolle, ja vuonna 1970 se voitti SM-pronssia ja vuonna 1974 SM-kultaa. Mestarijoukkueeseen kuuluivat Markku Raasu, Risto Kivelä, Matti Toikka, Raimo Pasanen, Kari Lindberg, Hannu Montonen, Jukka Parikka, Ilkka Porras, Jarkko Pakkanen, Olli Leino ja Lassi Forsell. Nämä ovat jääneet seuran viimeisimmiksi SM-mitaleiksi. Jo vuonna 1976 se putosi SM-sarjasta ja vuosina 1987–1995 se pelasi yhdeksän peräkkäistä kautta alemmissa sarjoissa. Viimeksi HP pelasi Superpesikseksi muuttuneessa miesten SM-sarjassa vuonna 2001.
Nykyisin Haminan Palloilijain lajivalikoimaan kuuluivat myös pöytätennis ja squash.
Lyöjäkuningas:
Vuoden lukkari:
Vuoden pesäpalloilija:
Vuoden tulokas:
Drava
Drava (saks. "Drau", unk. "Dráva") on joki eteläisessä Keski-Euroopassa. Se on Tonavan sivujoki ja pituudeltaan 725 kilometriä.
Drava alkaa Italian Etelä-Tirolista ja virtaa Itävaltaan Itä-Tiroliin ja Kärnteniin. Se virtaa läpi Lienzin, Spittal an der Draun ja Villachin jatkaen Sloveniaan, jossa se ohittaa muun muassa Dravogradin, Mariborin ja Ptuj'n. Drava virtaa Kroatian puolella muun muassa Varaždinin läpi ja muodostaa suurimman osan Kroatian ja Unkarin rajasta ennen kuin liittyy Tonavaan lähellä Osijekiä.
Dravan merkittävimpiä sivujokia ovat Gail ja Gurk Itävallassa, Meža ja Dravinja Sloveniassa sekä Bednja ja Itävallan puolelta alkunsa saava Mur Kroatiassa.
Antiikin aikaan Drava tunnettiin nimellä "Dravos" tai "Dravus", mikä oli luultavasti illyyrin tai traakian kieltä ja peräisin indoeurooppalaisesta virtaavaa vettä merkitsevästä sanasta "drowos".
Hindustaninpöllö
Hindustaninpöllö ("Heteroglaux blewitti") on pöllöihin kuuluva erittäin uhanalainen pöllölintu. Populaatio on pienentynyt luultavasti lehtipuiden vähentymisen ja näin ollen elinalueiden supistumisten seurauksena.
Hindustaninpöllö on 23 cm pitkä pöllö, jolla on harmaanruskea päälaki ja niska. Linnun siipien ja pyrstön väri on tummanruskea, jossa on valkoisia pilkkuja. Linnun kaula ja rinta on pääosin ruskea, ja vatsa on kokonaan valkea.
Lajia tavataan ainoastaan Keski-Intiassa. Vuoteen 1997 mennessä hindustaninpöllöstä oli tunnettu vain 7 havaintoa, joten on mahdollista, että lintu on aina ollut harvinainen. Vuonna 2000 tehtiin havaintoja 25 pöllöstä neljällä eri alueella, suurin kanta yhdellä alueella oli 7 paria. Hindustaninpöllö elää lehtimetsissä, ja vuonna 1997 se löydettiin 480 metrin korkeudelta merenpinnasta.
Hindustaninpöllön pääruokavalio koostuu pääosin liskoista.
Münchenin päärautatieasema
Münchenin päärautatieasema (, lyh. "München Hbf") on rautatieasema Baijerin pääkaupungissa Münchenissä. Se on Hampurin päärautatieaseman jälkeen noin 350 000 päivittäisellä matkustajallaan Saksan toiseksi suurin henkilöliikenteen rautatieasema Frankfurtin päärautatieaseman ohella. Se on yksi Münchenin kolmesta kaukoliikenteen rautatieasemasta.
Münchenin päärautatieasema on Lindaun päärautatieaseman ohella Baijerin ainoa suuri pääteasema. Rautatieasemalla on 32 raidetta ja sen kokonaispinta-ala on noin 760 000 neliömetriä.
Vuoden 1839 syyskuun 1. päivänä avattiin väliaikainen rautatieasema Münchenin ja Lochhausenin väliselle radalle. Radan pidennys Augsburgiin avattiin 4. lokakuuta vuonna 1840. Rautatieasemarakennus kuitenkin paloi suurpalossa 4. huhtikuuta vuonna 1847 maan tasalle.
Uuden "Centralbahnhofin" eli keskusrautatieaseman rakennustyöt käynnistettiin vuonna 1847 ja ne saatiin päätökseen 22. syyskuuta vuonna 1849. Rakennuksen suunnittelusta vastasi arkkitehti Georg Friedrich Christian Bürklein. Vuonna 1858 avattiin yhteys Landshutiin ja vuonna 1859 Nürnbergiin. Ratayhteys Rosenheimiin puolestaan otettiin käyttöön 15. lokakuuta 1871. Vuosina 1876–1884 rautatieasema koki täydellisen uudistusoperaation. 1893 sille avattiin siipiasema Starnbergiin meneville junille. 1. toukokuuta vuonna 1904 keskusrautatieasema sai nimen "München Hauptbahnhof", Münchenin päärautatieasema. 1915 avattiin siipiasema Holzkirchenin junille.
Toisessa maailmansodassa vuonna 1945 rautatieasema sai vakavia vaurioita brittiläis-amerikkalaisissa ilmapommituksissa. Aseman halli purettiin vuoden 1949 elokuussa. Rautatieasema rakennettiin uudelleen vuosina 1958–1960. Uuden raidealueen suunnittelusta vastasi Krupp. Vuonna 1967 käynnistettiin S-Bahn-aseman rakentaminen. Rakennustyöt saatiin päätökseen vuonna 1972 juuri ennen Münchenin vuoden 1972 kesäolympialaisia. Münchenin metron asemat rautatieasemalla avattiin vuosina 1980 ja 1984.
Phil Selway
Phil Selway on (s. 23. toukokuuta 1967 Abingdon, Berkshire) rumpali englantilaisessa yhtyeessä nimeltä Radiohead. Hän myös laulaa taustoja joillekin yhtyeen kappaleille, erityisesti kappaleeseen "There There". Albumin "Kid A" jälkeen hän on myös ohjelmoinut rumpukoneella joillekin kappaleille rumpuosiot. Selway on Radioheadin vanhin jäsen.
Selwaylla on vaimo nimeltä Cait ja kolme poikaa nimeltä Leo, Jamie ja John-Patrick.
Kōnin
Kōnin (, 709–781) oli perinteisen vallanperimysjärjestyksen mukaan Japanin 49. keisari. Hän oli vallassa vuosina 770–781.
Kōninin henkilönimi oli Shirakabe. Hänen isänsä oli prinssi Shiki ja äitinsä prinsessa Tochi; hän oli prinssi Shikin kuudes poika ja siten keisari Tenji oli hänen isoisänsä. Keisarinna Shōtokun kuoleman jälkeen ministerit ja vähäarvoiset aateliset nostivat hänet valtaistuimelle, vaikka hän ei ollut vallanperimyksessä seuraava. Hänet nimitettiin kruununprinssiksi 62-vuotiaana vuoden 770 kahdeksannessa kuussa ja kruunattiin keisariksi muutamaa kuukautta myöhemmin. Samalla aikakausinimeksi vaihdettiin Hōki. Keisari Kōnin hallitsi Narasta käsin.
Kōnin keskittyi lähinnä sotilaallisiin ja taloudellisiin kysymyksiin. Hänen tärkeimpiin tavoitteisiinsa kuuluivat talonpoikaisväestön ahdingon lievittäminen ja pohjoisen alkuperäisväestön saaminen keisarin vallan alle. Toisin kuin Nara-kauden hallitsijat Genshō, Shōmu ja Kōken, jotka olivat kaikki keisari Temmun jälkeläisiä, hänen ei tarvinnut harjoittaa voimakkaan buddhalaismyönteistä politiikkaa, sillä hän kuului kilpailevaan sukuhaaraan. Kōnin suhtautuikin sitä vastoin torjuvasti vaikutusvaltaansa kasvattaneeseen buddhalaiseen papistoon, ja hänen hallituskaudellaan annettiin munkkien toimintaa rajoittaneita asetuksia. Kun vuonna 780 Yakushi-jin ja Katsuragi-deran temppelien pagodit olivat tuhoutuneet salaman aiheuttamissa tulipaloissa, keisari lainasi ediktissään kiinalaista uskomusta, jonka mukaan luonnonkatastrofit olivat taivaan tuomioita. Hän kirjoitti, että papiston tulisi hävetä huonoa käytöstään ja että munkit olivat rikkoneet paitsi Buddhan myös maan lakia vastaan.
Kōjinin hallinnon vasemmanpuolisina ministereinä ("sadaijin") toimivat Fujiwara no Nagate ja hänen jälkeensä Fujiwara no Uona. Oikeanpuolisena ministerinä ("udaijin") toimi Ōnakatomi Kiyomaro ja keskimmäisenä ministerinä ("naidaijin") Fujiwara no Yoshitsugu. Neuvonantajana ("sangi") toimi Fujiwara no Momokawa. Ensimmäistä keisarin syntymäpäivää juhlistanutta "tenchō setsu" -seremoniaa tiedetään vietetyn keisari Kōninin hallituskaudella vuonna 775.
Ikääntyvä keisari luopui valtaistuimestaan poikansa prinssi Yamaben hyväksi vuonna 781, ja Yamabesta tuli keisari Kammu. Kōnin kuoli saman vuoden lopussa 73 vuoden ikäisenä. Hänen hautakumpunsa sijaitsee Naran kaupungin alueella ja on nimeltään Tahara no higashi no misasagi (). Kōninilla oli viisi puolisoa ja seitsemän lasta.
Georg Friedrich Christian Bürklein
Georg Friedrich Christian Bürklein (s. 1. maaliskuuta 1813 Burk, Baijeri – k. 4. joulukuuta 1872 Werneck, Baijeri) oli saksalainen arkkitehti.
Bürklein opiskeli Friedrich von Gärtnerin alaisuudessa. Hänen ensimmäinen merkittävä työnsä oli Fürthin kaupungin raatihuone. Bürklein suunnitteli 55-metrisen, vuosina 1840–1850 rakennetun raatihuoneen italialaiseen tyyliin. Raatihuoneen tornin esikuvana toimi firenzeläinen Palazzo Vecchio.
Bürkleinin tunnettuutta nosti uuden Münchenin päärautatieaseman suunnitteleminen. Teräsrakenteinen rakennus rakennettiin vuosien 1847 ja 1849 välillä. Myöhemmin Bürklein suunnitteli myös muun muassa Augsburgin, Bambergin, Ansbachin, Neu-Ulmin, Hofin, Nördlingenin, Rosenheimin, Würzburgin ja Nürnbergin rautatieasemat.
Bürkleinin suurin suunnitteluprojekti oli Münchenin Maximilianstraße suurrakennuksineen ja yksityistaloineen. Hän aloitti Maximilianstraßen pääarkkitehtina vuonna 1851. Sen huomattavin rakennus on Maximilianeum, jonka uusgoottilainen arkkitehtuuri sai vaikutteita perpendikulaarisesta gotikaasta. Maximilianeumin tyyli herätti paljon keskustelua, ja ennen kuin se valmistui Bürklein korvattiin Gottfried Semperillä.
Bürklein kuoli 59-vuotiaana werneckiläisessä parantolassa.
Zoltán Szécsi
Zoltán ”Szescka” Szécsi (s. 22. joulukuuta 1977 Budapest) on unkarilainen vesipalloilija. Hän kuului maajoukkueeseen, joka voitti maailmanmestaruuden Barcelonassa 2003.
Szésci joukkueineen on voittanut myös kultaa kaksissa olympiakisoissa (Sydney 2000, Ateena 2004). Hän teki debyyttinsä maajoukkueessa vuonna 1998.
Itävallan Grand Prix 1975
Itävallan Grand Prix 1975 oli Formula 1 -sarjan kuuden osakilpailu kaudella 1975, joka ajettiin 17. elokuuta 1975 Österreichringin radalla. Kilpailun voitti Vittorio Brambilla, jolle voitto oli uran ainoa. Kilpailun puolessa välissä alkoi sataa niin paljon, että pisteet puolitettiin.
The Beast Within: A Gabriel Knight Mystery
The Beast Within: A Gabriel Knight Mystery (myös: Gabriel Knight 2: The Beast Within) on Sierra On-Linen kehittämä seikkailupeli, joka julkaistiin . Peli on jatko-osa vuonna 1993 julkaistulle "ille".
Edeltäjästään poiketen peli toteutettiin kokonaisuudessaan FMV (Full Motion Video) -tekniikalla. Kyseinen tekniikka oli pelimaailmassa julkaisun aikaan suosittu pitkälti CD-ROM:ien laajentaman tallennuskapasiteetin ansiosta, mutta sen toteuttaminen oli kallista ja se aiheutti tarinankerrontaan vahvaa lineaarisuutta.
"The Beast Within: A Gabriel Knight Mystery" julkaistiin PC:lle ja Macintoshille. Pelin Macintosh-versio käytti Sierran omaa videosoitinta esimerkiksi Macintoshin oman Quicktimen sijaan, ja sillä oli taipumus kaatuilla ja toimia hitaasti 680x0-prosessoreilla varustetuilla tietokoneilla.
Gabriel Knight-trilogian kolmas ja viimeinen osa, 3D-tekniikalla toteutettu "" julkaistiin vuonna 1999.
Sloughi
Sloughi on marokkolainen vinttikoirarotu.
Yleisimpiä harrastuksia Sloughilla ovat maasto- ja ratajuoksukilpailut sekä koiranäyttelyt.
Sloughi on linjakas ja tyylikäs vinttikoira. Sillä on kolmionmuotoiset hieman kärjestä pyöristyneet ja riippuvat korvat. Ensivaikutelma on ylväs Sloughista on ainoastaan lyhytkarvainen muunnos. Hyväksyttyjä värejä ovat kaikki hiekan värit tummasta vaaleaan sekä brindle. Sloughilla voi olla musta maski tai musta mantteli. Urosten säkäkorkeus on 66–72 senttimetriä ja narttujen 61–68 senttimetriä.
Sloughi on hyvin itsenäinen koira, mutta se kiintyy omaan perheeseensä syvästi ja puolustaa näitä tarpeen vaatiessa. Vieraita kohtaan se voi olla pidättyväinen. Sloughilla on vahva metsästysvietti, joskin sisätiloissa se on rauhallinen ja mukavuudenhaluinen. Sloughi vaatii melko paljon liikuntaa, tärkeimpänä liikuntamuotona on muiden vinttikoirien tavoin vapaana juoksutus. Perustottelevaisuuden opettamisesta tulee huolehtia, vaikkei rotu tottelevaisuuskilpailuihin sovellukaan. Pennusta pitäen se on hyvä totuttaa erilaisiin tilanteisiin, ihmisiin ja kulkuneuvoihin.
Slougheja on ollut Pohjois-Afrikassa jo vuosisatojen ajan, missä niiden alkuperäisiin tehtäviin on kuulunut näön avulla tapahtuva metsästys. Koska niitä esiintyi laajalla alueella, ne tunnettiin aiemmin englanniksi nimellä "Arabian Greyhound" eli "arabianvinttikoira" ilman tarkemman kotimaan määrittämistä. Nykyisin niitä on eniten juuri Marokossa, joka on tämän johdosta nimetty rodun viralliseksi kotimaaksi. Suomessa sloughi on harvinainen, ja ensimmäinen yksilö tuotiin Suomeen vuonna 1970 Ruotsista.
Lyle &amp; Scott
Lyle & Scott on skotlantilainen vaateyritys, joka tunnetaan erityisesti korkealaatuisista neulevaatteistaan. Merkki on perinteisesti ollut golfinpelaajien suosima, mutta viime aikoina sen suosio on kohonnut erityisesti nuorison keskuudessa. Yrityksen perustivat William Lyle ja Walter Scott vuonna 1874 Skotlannin Hawickissa.
Lyle & Scottin vaatteet ovat olleet tunnettujen golfaajien, kuten Greg Normanin, Lee Westwoodin ja Sandy Lylen lisäksi muidenkin julkisuuden henkilöiden suosimia. Muun muassa Sean Connery, Bob Hope, Bing Crosby, Cristiano Ronaldo sekä Razorlight- ja Arctic Monkeys -yhtyeiden jäsenet ovat käyttäneet yrityksen tuotteita.
3rei Sud Est
3rei Sud Est (tunnetaan myös nimillä 3 Sud Est ja 3SE) on romanialainen, vuonna 1997 perustettu, dance-musiikkia esittävä yhtye, jonka muodostavat laulajat Viorel Sipos, Laurenţiu Duţă ja Mihai Budeanu.
Yhtyeen jäsenten yhteistyö alkoi jo vuonna 1993 Duţăn esiintyessä soololaulajana Mamaia Festivalilla, kun kaksi muuta olivat mukana koreografiassa taustatanssijoina. Yhtyeen perustamisvuonna 1997 ilmestyi myös ensimmäinen albumi "Ai plecat".
Landau in der Pfalz
Landau in der Pfalz on kaupunki Rheinland-Pfalzin osavaltiossa, lounaisessa Saksassa. Se on niin kutsuttu piiritön kaupunki (), eli se ei kuulu mihinkään Saksan piirikunnista. Se toimii kuitenkin Südliche Weinstraßen piirikunnan hallintokaupunkina. Vuoden 2006 lopussa kaupungin asukasluku oli 43 048. Sen pinta-ala on 82,94 neliökilometriä ja asukastiheys 519 as./km².
Landau koostuu kahdeksasta kaupunginosasta (), Arzheimista, Dammheimista, Godramsteinista, Mörlheimista, Mörzheimista, Nußdorfista, Queichheimista ja Wollmesheimista. Queichheim ja Mörlheim liitettiin kaupunkiin vuonna 1937, muut osat vuoden 1972 hallintouudistuksen yhteydessä.
Landaun perusti Leiningenin kreivi Emich IV. Kreivi rakennutti alueelle linnoituksen linnansa Landeckin turvaksi. Vuonna 1274 Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan kuningas Rudolf I Habsburgilainen myönsi sille kaupunginoikeudet. Kaupungista tuli vapaa valtakunnankaupunki () vuonna 1291. Speyerin piispa otti kuitenkin kaupungin valtaansa vuonna 1324. Kaupunki sai takaisin vanhat oikeutensa vasta vuonna 1511 keisari Maximilian I:n avulla.
Vuodesta 1680 vuoteen 1815 Landauta miehitti Ranska. Kaupunki oli kuulunut vuodesta 1521 vuonna 1679 lakkautettuun Dekapolikseen, kymmenen vapaan elsassilaisen kaupungin muodostamaan liittoon. Kaupungin ympärille rakennettiin Ludvig XIV:n sotilasarkkitehdin Vaubanin suunnittelema linnoitus vuosina 1688–1699. Vuonna 1816 Landausta tuli osa Baijeria.
Ruostekanakyyhky
Ruostekanakyyhky ("Phapitreron cinereiceps") on erittäin uhanalainen kyyhky. Se on endeeminen laji Filippiineillä, Sulun saaristossa, jossa sitä tavataan Tawitawin ja Sanga-sangan saarilla.
Ruostekanakyyhky kasvaa 27 cm pitkäksi. Se on yleisväriltään ruskea. Päälaki on harmaa, hartioilla on violetinsävyinen läikkä ja vatsapuoli on lämpimän ruosteenruskea.
Robert Dudley
Robert Dudley (24. kesäkuuta 1532 – 4. syyskuuta 1588) oli ensimmäinen Leicesterin jaarli ja Englannin kuningatar Elisabet I:n pitkäaikainen suosikki. Hän syntyi nuorempana poikana ensimmäiselle Northumberlandin herttualle (the 1st Duke of Northumberland), joka teloitettiin 1553 osallisuudestaan salajuoneen, jolla yritettiin nostaa Lady Jane Grey Englannin valtaistuimelle. Lady Jane oli naimisissa Robertin nuorimman veljen, Guilford Dudleyn kanssa. Robert Dudley oli väliaikaisesti vangittuna isänsä ja veljiensä Guilfordin, Johnin, Ambrosen ja Henryn kanssa Lontoon Toweriin, jossa hän oli samaan aikaan kuin vanha lapsuudenystävänsä, prinsessa Elizabeth Tudor. Elisabetin katolinen sisarpuoli, kuningatar Maria I oli vanginnut Elisabetin vaarallisena kilpailijana. Siihen aikaan Robert Dudley oli naimisissa Amy Robsartin kanssa.
Hänen vaimonsa kuoli pudottuaan alas portaita oudoissa olosuhteissa, ja Dudleytä syytettiin hänen murhansa järjestämisestä. Motiivina olisi ollut järjestää itsensä vapaaksi naidakseen kuningatar Elisabetin.
Elisabet ei suostunut suhteeseen, saatikka sitten liittoon. Hän sopi lähettävänsä Dudleyn toiseksi aviomieheksi leskeksi jääneelle Skotlannin kuningattarelle, Marialle. Maria kuitenkin uhmasi Elisabetia, eikä suostunut avioliittoon.
Robert Dudley kuoli lähellä Oxfordia syksyllä 1588. Kuoleman syyksi on arvailtu muun muassa vatsasyöpää.
Hampurin päärautatieasema
Hampurin päärautatieasema (, "Hamburg Hbf") on Saksan ja koko Euroopan vilkkaimpia rautatieasemia. Sen kautta kulkee päivittäin noin 500 000 matkustajaa. Nykyinen päärautatieasema avattiin liikenteelle 6. joulukuuta 1906. Aiemmin Hampurin keskustassa oli useita pieniä asemia.
Asemalla on 14 raidetta, joista kahdeksan on kauko- ja lähiliikenteen käytössä ja neljää käyttävät paikallisjunat (S-Bahn). Kaksi on varattu läpikulkuliikenteen käyttöön. Aseman kautta kulkee päivittäin noin 800 kauko- ja lähiliikenteen junaa sekä 1 200 paikallisjunaa.
Aseman kautta kulkevat kaikki Hampurin S-Bahnin kuusi linjaa sekä metron (U-Bahn) neljä linjaa. Metron asema on maanalainen ja jaettu kahteen eri asemaan: U1 ja U3 käyttävät eteläistä sekä U2 ja U4 pohjoista asemaa.
Negrosinhedelmäkyyhky
Negrosinhedelmäkyyhky ("Ptilinopus arcanus") on äärimmäisen uhanalainen kyyhky. Se on endeeminen laji Filippiineillä. Ainoa varmasti tunnettu yksilö on tavattu Negrosin saarelta, mutta kun Panaylta on tavattu muita uhanalaisia lajeja, toivotaan negrosinhedelmäkyyhkynkin piileksivän siellä.
Zweibrücken
Zweibrücken (, ) on kaupunki Rheinland-Pfalzin osavaltiossa, lounaisessa Saksassa. Se on niin kutsuttu piiritön kaupunki (), eli se ei kuulu mihinkään Saksan piirikunnista. Kaupunki on noin 34 000 asukkaallaan (2011) Saksan pienin piiritön kaupunki. Sen pinta-ala on 70,64 neliökilometriä ja asukastiheys 484 as./km².
Zweibrücken sijaitsee eteläisen Rheinland-Pfalzin länsiosassa Saarlandin rajalla, noin 36 kilometriä luoteiseen Kaiserslauternista. Zweibrückenin ydinkeskusta sijaitsee 25 kilometrin päässä Pirmasensista, joka sijaitsee Pfalzinlaakson länsilaidalla. Zweibrückenin ympäristössä sijaitsee useita metsiä.
Varhaisin tunnettu maininta nimestä Zweibrücken on peräisin vuodelta 1170. Kaupunki päätyi kreivi Heinrich I:n hallintaan vuonna 1182. Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Kaarle IV myönsi kaupungille kaupunkioikeudet vuonna 1352. Kreivi Eberhard myi kaupungin linnoineen pfalzilaiselle vaaliruhtinaalle Ruprecht I:lle vuonna 1385. Vuonna 1410 muodostettiin itsenäinen Pfalz-Zweibrückenin herttuakunta. Kaupunki paloi maan tasalle vuoden 1470 suurpalossa, mutta se rakennettiin nopeasti uudelleen.
Vuodesta 1793 vuoteen 1814 Zweibrückeniä miehittivät ranskalaiset Napoleonin johdolla. Vuonna 1816 sen hallinta siirtyi Baijerille. Vuonna 1834 sai alkunsa kaupungin teollistuminen Dingler'schen Maschinenfabrikin myötä.
Zweibrückin synagoga tuhottiin useiden muiden saksalaisten synagogien tapaan natsien kristalliyönä vuonna 1938. Kaupunki evakuoitiin toisessa maailmansodassa vuosina 1939–1940. Sodan loppupuolella 14. maaliskuuta 1945 kaupunki tuhoutui täydellisesti liittoutuneiden ilmapommituksissa.
Hornblendiitti
Hornblendiitti on plutoninen kivilaji, joka koostuu pääasiassa sarvivälkkeestä. Se on väriltään tumman vihreää, melkein mustaa. Runsaasti sarvivälkettä sisältävät kivet ovat harvinaisia, ja sarvivälkkeen ollessa hallitseva mineraali ne luokitellaan hornblendiiteiksi. Hornblendiitteihin kuuluu muun muassa granaattihornblendiitti, jossa granaatti on toinen hallitseva mineraali.
Luettelo metsäisimmistä maista
Tilanne vuoden 2010 mukaan.
Suuria maita, joissa on vähiten metsää, ovat Lähi-idän ja Pohjois-Afrikan aavikkovaltaiset valtiot. Esimerkiksi Omanissa, Qatarissa ja San Marinossa ei ole metsiä lainkaan, Egyptissä ja Libyassa kummassakin metsäpinta-alan osuus on 0,1 prosenttia koko maan alueesta.
Laugerie-interstadiaali
Laugerie-interstadiaali oli viime jääkauden huipun jälkeinen lämmin vaihe noin 24 000–22 000 kalenterivuotta eli 20 100–18 200 radiohiilivuotta sitten. Maisieresin kanavalla Laugerie-tapahtuma ajoitetaan aikaan 23 000–19 000 radiohiilivuotta sitten. Venäjällä näkyy 21 700 ± 900 (ajoitus numero SOAN-12) ja 19 550 ± 900 (SOAN-76) vuoden ikäisiksi ajoittetuja kosteuslinssejä Iskitimin maannoksessa Tulan seuduilla, liittyen luultavasti jokien tulvimiseen.
King of the Nordic Twilight
King of the Nordic Twilight on italialaisen Luca Turillin ensimmäinen sooloalbumi vuodelta 1999.
Rasonkiuru
Rasonkiuru ("Alauda razae") on kiurujen sukuun kuuluva äärimmäisen uhanalainen varpuslintu, jota tavataan vain Rason pikkuruisella saarella Kap Verden saaristossa.
Rasonkiuru on 12–13 cm pitkä lintu, jolla on voimakas nokka. Se on kooltaan huomattavasti kiurua pienempi. Höyhenpeite on voimakkaasti mustan ja kermanvärisen kirjava, vatsapuolelta vaaleampi kuin selästä. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Koiraiden nokka on suurempi kuin naaraiden ja sukupuolet pystyvät siten välttämään keskinäistä kilpailua ravinnosta.
Rasonkiuru elää vain Rason saarella Kap Verden saaristossa, São Nicolaun länsipuolella. Luulöytöjen perusteella tiedetään, että rasonkiuruja oli aiemmin myös Santa Luzian, São Vicenten ja Santo Antãon saarilla. Laji hävisi niiltä samoihin aikoihin kun ihmiset saapuivat 1400-luvulla. Luultavaa on, että ihmisten mukana tulleet lajit hävittivät rasonkiurun, ja vain Rason viljelykelvottomuus säästi lajin sukupuutolta. Santa Luzia on jälleen asumaton, ja onkin ehdotettu, että rasonkiuruja yritettäisiin istuttaa sinne takaisin.
Rasonkiuru elää lähes aavikkomaisissa olosuhteissa tasaisella, noin sadan hehtaarin suuruisella laavakentällä, jossa kasvaa laihaa ruohoa. Pieni osa populaatiosta elää lähistön rotkossa. Populaation koko oli alle 50 paria vuonna 1965 ja noin 20 paria vuosina 1979−1982, mutta yli 150 yksilöä vuonna 1985. Vuosina 1998 ja 2003 suoritetuissa tarkoissa laskennoissa löytyi noin 100 yksilöä, joista naaraita oli 30. Ilmastollisesti suotuisien vuosien jälkeen populaatio oli kasvanut 1 490 yksilöön vuonna 2011.
Pesintä tunnetaan puutteellisesti. Pesä on maassa ruohoston tai kiven suojassa. Yksi kolmimunainen pesye tunnetaan. Haudonta-aika on noin 13 päivää. Varsinaista pesimäaikaa ei ole, vaan linnut pesivät, kun sateet sen mahdollistavat.
Rasonkiuru syö sekä siemeniä että hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia, joita se kaivelee maasta tukevalla nokallaan. Koiraan nokka on noin 20 prosenttia pidempi kuin naaraan, mikä viittaa erilaisiin ruokailutapoihin.