hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Puerto Rico olympialaisissa
Puerto Rico osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Lontoon 1948 kesäolympialaisissa. Siitä lähtien sen urheilijat ovat olleet mukana kaikissa kesäolympialaisissa, myös Moskovan 1980 kisoissa, joita useat maat Yhdysvaltojen johdolla boikotoivat. Talviolympialaisiin maa on osallistunut Sarajevon 1984 kisoista lähtien, mutta ilman menestystä.
Puerto Rico saavutti kuusi ensimmäistä olympiamitaliaan nyrkkeilyssä, muissa lajeissa se saavutti mitalisijoja Lontoossa 2012, jossa mitaleille ylsi yksi painija ja yksi yleisurheilija. Ensimmäisen olympiakultamitalinsa maa saavutti Rio de Janeirossa 2016, kun tennispelaaja Mónica Puig saavutti naisten kaksinpelissä olympiavoiton. Hänestä tuli myös Puerto Ricon ensimmäinen naisolympiamitalisti.
Athlone
Athlone () on kaupunki Irlannin keskiosissa. Se sijaitsee Shannonjoella, osaksi Westmeathin ja osaksi Roscommonin kreivikunnan alueella.
Athlonessa asui vuoden 2006 väestönlaskennassa 17 544 ihmistä.
Nikolai Makarov (jääkiekkoilija)
Nikolai Makarov (s. 19. joulukuuta 1948 Tšeljabinsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on entinen neuvostoliittolainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Hän pelasi Neuvostoliitossa Traktor Tšeljabinskin joukkueessa sekä edusti urallaan myös Helsingin Jokereita vuosina 1982–1984. Jokereissa pelatessaan hänet valittiin kauden 1982–1983 hopeajoukkueesta SM-liigan parhaaksi puolustajaksi sekä All Stars -kentälliseen siitä huolimatta, että hän loukkaantui runkosarjan loppuvaiheissa, eikä ehtinyt toipua takaisin huippukuntoon finaaleihin mennessä. Jokerit hävisi loppuottelusarjan HIFK:lle niukasti otteluin 2–3.
Neuvostoliiton maajoukkueessa Makarov pelasi 13 ottelua, joissa teki kolme maalia. Hän pelasi kultaa voittaneessa NL:n joukkueessa ottelun Tšekkoslovakiaa vastaan vuoden 1981 MM-kisoissa. Makarov valittiin Neuvostoliiton/Venäjän Hockey Hall of Fameen vuonna 1981.
Hän on toisen jääkiekkoilijan, legendaarisen Sergei Makarovin isoveli.
Satumaa (albumi)
20 suosikkia – Satumaa on Arja Saijonmaan kokoelma-albumi vuodelta 2001. Levy on Saijonmaalta toinen ja viimeinen osa "20 suosikkia" -kokoelmalevysarjassa.
Ystäväni Henry
Ystäväni Henry on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut suomalainen elokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Auli Mantila. Elokuva kertoo kahden lapsen, Elsin ja Henryn välisestä ystävyydestä ja heidän perhesuhteistaan.
Guyana olympialaisissa
Guyana osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Lontoon 1948 kesäolympialaisissa. Sen jälkeen se on osallistunut kaikkiin kesäolympialaisiin lukuun ottamatta Montréalin 1976 kisoja, joita se ainoana amerikkalaisena maana boikotoi. Se on saavuttanut olympialaisissa yhden pronssimitalin. Talviolympialaisiin maa ei ole osallistunut.
Guyanan ainoa olympiamitalisti on nyrkkeilijä Michael Anthony, joka sijoittui kääpiösarjassa (alle 54 kg) pronssille Moskovan 1980 olympialaisissa. Guyanan James Gilkes oli 1970-luvulla maailman kärkipikajuoksijoita, mutta hän joutui jäämään pois Montréalin 1976 olympialaisista Guyanan liityttyä olympiaboikottiin. Estejuoksun olympiavoittaja Chris Brasher syntyi Guyanassa mutta edusti Isoa-Britanniaa.
Kanssasi on niin hyvä olla
20 suosikkia – Kanssasi on niin hyvä olla on Susanna Haaviston kokoelmalevy vuodelta 2002. Levy on osa "20 suosikkia" -kokoelmalevysarjaa.
Kiiltomato, kynttilänliekki, kuu ja aurinko
Kiiltomato, kynttilänliekki, kuu ja aurinko on kosketinsoittaja-laulaja Jukka Gustavsonin kahdeksas soololevy, joka julkaistiin 1. maaliskuuta 2005. Levyllä soittaa jo edellisellä levyllä soittanut Organ Fusion Band.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Jukka Gustavson, sekä sovittanut Organ Fusion Band.
Canadarm2
Canadarm2 (myös Mobile Servicing System eli MSS) on Kansainvälisen avaruusaseman robottikäsivarsi, jota käytetään aseman kokoonpanossa ja huoltotehtävissä. Varsinaisen järjestelmän nimi on Mobile Servicing System eli MSS mutta se tunnetaan paremmin keskeisimmän komponenttinsa Canadarm2 nimellä. Järjestelmään kuuluu myös Mobile Transporter ja Mobile Base System, joilla Canadarm2 liikkuu asemassa kiinniolevia kiskoja myöten sekä Canadarm2n päähän asennettava Special Purpose Dexterous Manipulator eli Dextre robotti, jolla voidaan hoitaa aiemmin avaruuskävelyn vaatineita tehtäviä.
Canadarm2n suunnitteli ja rakensi MacDonald, Dettwiler and Associates Kanadan avaruusjärjestölle. 
Canadarm2 laukaistiin kiertoradalle STS-100-lennolla huhtikuussa 2001. Se on kehittyneempi ja suurempi versio sukkuloissa olevista Canadarm-robottikäsivarsista. Canadarm2 on 17,6 metriä pitkä ja siinä on seitsemän motoroitua niveltä. Sen massa on 1 800 kg ja halkaisija 350 mm. Käsivarrella voidaan käsitellä suurimmillaan 116 000 kg massaisia kappaleita ja avustaa avaruussukkuloiden telakoitumista.
Canadarm2 voi siirtyä avaruusasemalla yhdestä kiinnityskohdasta (Power Data Grapple Fixtures eli PDGF) toiseen siten että sen kiinnityspää asemaan vaihtuu.
Canadarm2n ohjaaja voi seurata mitä on tekemässä ohjausyksikön (Robotic Work Station eli RWS) nestekidenäytöistä. RWS-yksiköitä on koko asemalla kaksi mutta vain yhtä käytetään kerrallaan. Valmiissa avaruusasemassa toinen ohjausyksikkö on Destiny-moduulissa ja toinen Cupola-moduulissa. Toistaiseksi kumpikin on Destiny-moduulissa.
Lennolla STS-110 asennettu Mobile Transporter liikkuu Integrated Truss Structuren kiskoja pitkin. Mobile Transporterin päälle lennolla STS-111 kesäkuussa 2002 asennettiin Mobile Base System eli MBS. Kun Canadarm2 on kiinnitettynä MBS:ään voi se liikkua pitkin koko aseman runkoa parin sentin sekuntinopeudella.
MBS:n virallinen koko nimi on Mobile Remote Servicer Base System.
Special Purpose Dexterous Manipulator eli Dextre on pienempi kaksikäsivartinen robotti, jolla on mahdollista tehdä joitain kokoonpano- ja huoltotehtäviä, joihin toistaiseksi on tarvittu avaruuskävelyitä. Se toimitettiin asemalle maaliskuussa 2008 Endeavour-sukkulan lennolla STS-123.
Malesian Grand Prix 2002
Malesian Grand Prix 2002 oli Formula 1 -sarjan kauden toinen osakilpailu, joka järjestettiin Malesian Sepang International Circuitilla 17. maaliskuuta 2002. Kilpailun voitti Ralf Schumacher.
Viljo Halme
Karl Viljo Halme (24. tammikuuta 1907 Helsinki – 21. lokakuuta 1981 Helsinki) oli suomalainen jalkapalloilija, jota pidetään yhtenä Suomen kaikkien aikojen parhaista jalkapallomaalivahdeista.
30:ssä A-maaottelussa Suomea edustanut Halme aloitti uransa Työväen Urheiluliiton sarjoissa pelanneessa Helsingin Jyryssä, josta siirtyi vuonna 1931 Helsingin Jalkapalloklubiin. Halme oli Ernst Grönlundin, Leo Karjaginin, Aatos Lehtosen, Kaarlo Oksasen sekä Kurt Weckströmin ohella tunnetuimpia TUL:stä porvariseuroihin loikanneita jalkapalloilijoita. Siviiliammatiltaan hän oli usean muun TUL:n helsinkiläisen jalkapalloilijan tapaa putkimies.
Maalivahtina pelannut Halme voitti Helsingin Jyryn joukkueessa vuonna 1927. Moskovan Spartakiadeissa 1928 hän oli Työväen Urheiluliiton jalkapallojoukkueen kapteeni. Koska sosialidemokraattien hallitsema TUL oli kieltänyt urheilijoitaan osallistumasta kommunistisen Punaisen urheiluinternationaalin järjestämiin Spartakiadeihin, erotettiin joukkueen pelaajat liiton jäsenyydestä vuotta myöhemmin. Halme itse kannatti Neuvostoliiton kanssa tehtävää urheiluyhteistyötä muun muassa "Työväen Urheilulehdelle" vuonna 1928 antamassaan haastattelussa.
Syyskuun lopulla 1929 Spartakiadeihin osallistuneet jalkapalloilijat julkaisivat "Työväen Urheilulehdessä" kirjeen, jossa he halveksuivat porvariseuroihin siirtyneitä urheilijoita ja ilmoittivat, etteivät vaihda puolta, vaikkeivat enää saisi pelata otteluakaan. Ilman seuraa jäänyt Halme oli tämän jälkeen mukana TUL:sta erotettujen jalkapalloilijoiden vuonna 1931 perustaman Helsingin Pallo-Veikkojen toiminnassa, mutta kun sitä ei hyväksytty Suomen Palloliiton jäseneksi, siirtyi hän vielä samana vuonna HJK:n riveihin.
A-maajoukkueessa Halme debytoi vuonna 1932 Ruotsia vastaan, kun hänet vaihdettiin loukkaantuneen Gunnar Närhisen tilalle. Vuonna 1936 Halme oli Suomen jalkapallojoukkueen varamiehenä Berliinin kesäolympialaisissa. Mestaruussarjassa hän saavutti Helsingin Palloseuran joukkueessa hopeaa vuonna 1936.
Halme pelasi urheilu-urallaan myös jääpalloa ja jääkiekkoa. Jääpallossa hän saavutti Jyryn joukkueessa vuonna 1924. Jääkiekon Suomen mestaruuden Halme voitti HJK:ssa vuonna 1932.
Roman Pavljutšenko
Roman Anatoljevitš Pavljutšenko (, s. 15. joulukuuta 1981 Stavropol, Neuvostoliitto) on venäläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa venäläistä Lokomotiv Moskovaa ja lukeutuu myös Venäjän maajoukkueen runkopelaajiin.
Pavljutšenko aloitti ammattilaisuransa Dinamo Stavropolin riveissä vuonna 1999. Vuonna 2000 hän siirtyi Rotor Volgogradiin. Moskovan Spartakia Pavljutšenko on edusti vuodesta 2003 lähtien aina kesään 2008 saakka, jolloin hän siirtyi siirtoikkunan viimeisinä aukiolo päivinä Tottenhamiin. Hän ehti saavuttaa Spartakissa cup-mestaruuden vuonna 2003 ja liigan maalikuninkuuden vuonna 2006.
Tottenhamiin Pavljutšenko hankittiin lähinnä korvaamaan Manchester Unitediin siirtynyttä Dimităr Berbatovia. Kesällä Pavljutšenko niitti mainetta Jalkapallon EM-turnauksessa, joka osaltaan helpotti siirtymistä Venäjältä Englantiin. Pavljutšenko ehti tehdä EM-lopputurnauksessa kolme maalia. 1. maaliskuuta 2009 Pavljutšenkosta oli lähellä tulla ensimmäinen pelaaja, joka on tehnyt jokaisella Carling Cupin pelikierroksella vähintään yhden maalin kun Tottenham kohtasi Carling Cupin finaalissa Manchester Unitedin. Pavljutšenko ei kuitenkaan onnistunut finaalissa maalinteossa, joten hänestä ei tullut ensimmäistä pelaajaa joka on tehnyt maalin jokaisella Carling Cupin kierroksella.
Venäjän maajoukkueessa Pavljutšenko debytoi vuonna 2003.
Päännyökkääjälihas
Päänkiertäjälihas () on parillinen lihas, joka kulkee kaulan etupuolella ihon alla. Sen tehtävänä on auttaa pään eteenpäintaivutuksessa ja kiertämisessä. Se toimii myös sisäänhengityksen apulihaksena. päänkiertäjälihaksen alaosa peittää kaulavaltimon tupen eli sidekudoskalvon, jonka sisällä kulkee kulkee yhteisen kaulavaltimon ("arteria carotis communis") lisäksi kaulalaskimo ("vena jugularis") ja kiertäjähermo ("nervus vagus").
Lucky Strike
Lucky Strike on British American Tobaccon alaisuudessa toimiva savukemerkki. Puhekielessä Lucky Strike -savukkeista käytetään lempinimeä "Luckies".
Vuodesta 1871 Lucky Strike oli virginialaisen R. A. Pattersonin valmiiksi pätkiksi leikattu purutupakka. Merkki siirtyi American Tobacco Companyn savukemerkiksi 1905. Vuonna 1917 merkkiä markkinoitiin mainoslauseella "”It’s Toasted”" (”Se on paahdettua”), sillä siihen käytetty tupakka kuivattiin paahtamalla auringossa kuivaamisen sijaan. Keino oli poikkeuksellinen ja sen on sanottu selittävän ”Luckiesien” omalaatuisen maun. Myös lyhennetty viesti ”L.S./M.F.T.” ("”Lucky Strike means fine tobacco”") lisättiin pakkaukseen samana vuonna.
Toisen maailmansodan aikana Lucky Strikea kampanjoitiin otsakkeella "”Lucky Strike Green has gone to war”". Pakkauksen tummanvihreä sävy muuttui valkoiseksi. Yhtiön selittämän mukaan vihreässä väriaineessa käytetty kupari säästettiin sotateollisuuden käyttöön. Ovela kampanja sai käyttäjän näyttämään isänmaalliselta, kun todellisuudessa yhtiö halusi modernisoida tuotteen ulkokuvaa houkutellakseen kuluttajiksi myös naispuolisia tupakoitsijoita.
Lucky Strike valmistaa myös nuuskaa.
External Stowage Platform
External Stowage Platform eli ESP on Kansainvälisen avaruusaseman varaosien (Orbital Replacement Unit eli ORU) säilytykseen tarkoitettu paineeton osa. Niitä on kaikkiaan kolme ja vaikka niissä ei ole painetta, tarvitsevat jotkut osat sähköä lämmittimiinsä. Osat kiinnitetään ESP:hin Flight Releasable Attachment Mechanism eli FRAM-mekanismeilla.
Ensimmäinen External Stowage Platform eli ESP-1 kiinnitettiin Destiny-moduulin runkoon 13. maaliskuuta 2001 lennon STS-102 avaruuskävelyllä. Se saa virtansa Unity-moduulista ja siinä on kaksi FRAM:ää.
ESP-2 asennettiin lennolla STS-114. ESP-2 on paljon suurempi kuin ESP-1 ja siinä on kahdeksan FRAM:ia kahdeksalle ORU:lle. Se saa virtansa Unity-moduulista kuten ESP-1, mutta on kiinnitetty Quest-moduuliin.
ESP-3 asennettiin 14. elokuuta 2007 lennolla STS-118. ESP-3 oli ensimmäinen merkittävä asennustehtävä, joka tehtiin kokonaan robottikäsivarsilla. ESP-3 asennettiin Integrated Truss Structuren P3-segmenttiin.
Antti Majanlahti
Antti Mikonpoika Majanlahti (28. joulukuuta 1966 Tampere – 30. syyskuuta 2017) oli suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja teatterinjohtaja.
Majanlahti oli koulutukseltaan teatteritaiteen maisteri. Hänet muistetaan muun muassa roolistaan nuorisorikollisena Taavi Kassilan ohjaamassa televisiosarjassa "Autovaras" (1991) sekä nuorena hulivilipoikana Anna-Leena Härkösen romaaniin perustuvassa televisiosarjassa "Häräntappoase" (1989). Majanlahti näytteli myös muun muassa elokuvissa "Mestari" (1992), "Vaiennut kylä" (1997), "Kulkuri ja joutsen" (1999) ja "Joensuun Elli" (2004) sekä televisiosarjoissa "Samppanjaa ja vaahtokarkkeja" (1995–1997), "Hovimäki" (2000–2002) ja "Uusi päivä" (2010–2017).
Näyttelijäntyönsä lisäksi Majanlahti ohjasi useita näytelmiä. Lukuisista teatterirooleistaan Majanlahti muistetaan muun muassa näytelmistä "Vanhempieni romaani", "Orvot", "Merlin-Paholaisen poika", "Sadan vuoden yksinäisyys", "Runar ja Kyllikki", "Ankkurilyhty", "Reviisori", "B.Virtanen", "39 askelta", "Diivat", "NääsNääsNews"-revyy.
Vuosina 2002–2007 Majanlahti toimi Lappeenrannan kaupunginteatterin johtajana. Vuoden 2017 elokuussa hänet valittiin Valkeakosken kaupunginteatterin johtoon. Hän ei koskaan ehtinyt aloittaa tässä tehtävässä, jossa hänen oli tarkoitus aloittaa päätoimisesti vuoden 2018 helmikuussa.
Majanlahti asui perheineen Tampereen Viinikassa. Hän oli ohjaaja-teatterinjohtaja Mikko Majanlahden ja näyttelijä Maija-Liisa Majanlahden poika. Majanlahti oli naimisissa ja hänellä oli kaksi lasta.
Majanlahti kuoli 50-vuotiaana 30. syyskuuta 2017 Raumalla työasunnossa. Ruumiinavauksessa kuolinsyyksi paljastui sydänkohtaus nukkuessa. Majanlahti siunattiin Viinikan kirkossa 27. lokakuuta ja haudattiin Vatialan hautausmaalle Kangasalle.
John Lawton
John Cooper Lawton (s. 11. kesäkuuta 1946 Halifax, Britannia) on brittiläinen muusikko, joka muistetaan parhaiten laulajana yhtyeissä Lucifer's Friend (1970-1976, 1981, 1994), Les Humphries Singers ja Uriah Heep (1976-1979).
Lawton aloitti musiikkiuransa 1960-luvun alussa "The Deans" -nimisessä yhtyeessä. 1970-luvulla hän lauloi saksalaisissa Lucifer's Friend ja Les Humphries Singers -yhtyeissä. Lucifer's Friend esitti heavy metalia ja hard rockia ja Les Humphries Singers gospelvaikutteisia popkappaleita. Lawton oli myös Les Humphries Singersin riveissä edustamassa Länsi-Saksaa vuoden 1976 Eurovision laulukilpailussa.
Vuonna 1976 Lawtonista tuli hard rock/heavy metal-yhtye Uriah Heepin uusi laulaja erotetun David Byronin tilalle. Lawton levytti Uriah Heepin kanssa kolme studioalbumia; "Firefly" (1977), "Innocent Victim" (1977) ja "Fallen Angel" (1978). Yhtye oli tuolloin suosittu erityisesti Euroopassa. Hänen aikakautensa yhtyeessä päättyi vuonna 1979 musiikillisiin erimielisyyksiin toisen Uriah Heep -jäsenen Ken Hensleyn kanssa. 1970-luvun jälkeen Lawton on ollut mukana erilaisissa yhtyeprojekteissa ja on johtanut muun muassa omaa yhtyettään. Vuonna 1995 Lawton palasi Uriah Heepin laulajaksi muutaman keikan ajaksi Etelä-Afrikassa, kun yhtyeen nykyinen laulaja Bernie Shaw kärsi ääniongelmista.
Kiliks
Kiliks () oli kreikkalaisessa mytologiassa Agenorin ja Telefassan poika ja Kadmoksen, Foiniksin ja Europen veli. Toisen version mukaan Europe olisikin ollut Foiniksin tytär.
Zeuksen rakastuttua Europeen ja vietyä tämän mukanaan Kreetaan valkoisen härän hahmossa, tämän isä lähetti veljekset etsimään Europea kehottaen heitä olemaan palaamatta, kunnes he löytäisivät sisarensa. Kun etsintä ei tuottanut tulosta, nämä päättivät olla palaamatta kotiinsa. Kiliks asettui asumaan Vähään-Aasiaan, ja maata kutsuttiin hänen mukaansa Kilikiaksi.
Väinö Sipilä
Väinö Jeremias Sipilä (24. joulukuuta 1897 Pälkäne – 12. syyskuuta 1987 Pälkäne) oli suomalainen kestävyysjuoksija, joka tunnetaan myös nimillä "Pälkäneen hirvi" ja "Pälkäneen orhi". Hänen parhaat kansainväliset saavutuksensa olivat 20 000 m:n ja 30 000 m:n maailmanennätykset sekä neljäs sija Pariisin olympialaisten 10 000 m:llä. Sipilä osallistui myös Amsterdamin (1928) olympialaisiin. Lisäksi hän voitti muun muassa neljästi maastojuoksun Suomen mestaruuden. Sipilä edusti aktiiviuransa aikana Tampereen Pyrintöä ja toimi myöhemmin Pälkäneen Lukossa, muun muassa seuran puheenjohtajana 1940–1961.
Väinö Sipilän kotipaikkakunnalla Pälkäneellä on nimetty hänen lenkkeilymaastoonsa johtava tie Väinö Sipilän tieksi. Pälkäneen urheilukentän laidalla on Anitta Toivion veistämä kolmen pienveistoksen sarja, joista yksi esittää Sipilää ja kaksi muuta pikaluistelija Toivo Salosta ja paralympialaisvoittaja Jouko Gripiä.
Karvakuonovompatti
Karvakuonovompatti eli etelänkarvakuonovompatti ("Lasiorhinus latifrons") on yksi maailman kolmesta vompattilajista, ja muodostaa yhdessä pohjankarvakuonovompatin ("Lasiorhinus krefftii") kanssa "Lasiorhinus"-suvun. Laji elää eteläisessä Australiassa, jossa se on silmälläpidettävä.
Karvakuonovompatin ruumis on vahva ja hyvin kaivamiseen sopeutunut. Se painaa noin 20-30 kg. Ruumis on lähes metrin pituinen, jalat ovat lyhyet ja voimakkaat. Häntä on pieni ja usein eläimen tuuhean karvan peittämä.
Karvakuonovompatti on kasvinsyöjä. Se syö pääosin tuoretta ruohoa ja heinäkasveja. Kuivien kausien aikana se joutuu turvautumaan pienten pensaiden lehtiin ja varsiin sekä joissakin tapauksissa myös juuriin.
Karvakuonovompatit kaivavat laajoja tunneliverkostoja, joissa saattaa elää yhtä aikaa jopa kymmenen yksilöä. Ne pysyttelevät päivän kuumimman ajan tunneleissaan haihduttaakseen mahdollisimman vähän vettä.
Karvakuonovompatti saa poikasia kerran vuodessa, yleensä syyskuun ja joulukuun välisenä aikana, jos sadeolosuhteet ovat sopivat. Yleensä naaras synnyttää kerralla 1-2 poikasta. Poikaset syntyvät hyvin pienikokoisina, minkä jälkeen ne kehittyvät ja kasvavat emonsa pussissa. Karvakuonovompatit elävät luonnossa keskimäärin 14-vuotiaiksi.
Pertti Mutanen
Pertti Mutanen, F.S.C. (s. 6. elokuuta 1947) on suomalainen elokuvaaja. Hän sai Jussi-palkinnon kuvauksestaan elokuvassa "Valkoinen kääpiö" (1986).
Mutanen on yksi merkittävimmistä vanhemman polven elokuvaajista. Hän on toiminut "hovikuvaajana" niin Jaakko Pyhälälle ("Jon" 1983, "Ursula" 1986, "Armon aika" 1998), Mikko Niskaselle ("Mona ja palavan rakkauden aika" 1983, "Elämän vonkamies" 1986, Nuoruuteni savotat 1988) kuin Claes Olssonillekin ("En sparv i tranedans" 1992, "Akvaariorakkaus" 1993, "Ihanat naiset rannalla" 1998, "Onnen varjot" 2005). Hän on tehnyt tiivistä yhteistyötä Timo Koivusalon kanssa ja kuvannut kaikki tämän elokuvat "Sibelius"-elokuvasta (2003) eteenpäin.
Mutanen on Suomen Elokuvaajien Yhdistyksen jäsen.
Samuel von Brukenthal
Samuel von Brukenthal (s. 1721, Leschkirch - k. 1803, Hermannstadt) oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan paroni ja Transilvanian kuvernööri.
Von Brukenthal syntyi transilvaniansaksilaiseen perheeseen vuonna 1721. Perhe aateloitiin vuonna 1724. Myöhemmin von Brukenthal matkusti opiskelemaan Halleen ja Jenaan. Wienissä von Brukenthalista kehkeytyi Itävallan keisarin alueellinen kansleri. Transilvanian kuvernööriksi von Brukenthal nousi vuonna 1774 ja toimi virassa vuoteen 1787 saakka. Kuvernöörinä hän rakennutti muun muassa edustavan Brukenthalin palatsin kuolinkaupunkiinsa Hermannstadtiin.
Hyvää iltaa, Tampere!
Hyvää Iltaa, Tampere on Popedan DVD -levy, joka sisältää yhtyeen 25v. juhlakonsertin, harvinaista lisämateriaalia sekä diskografian ja bändikuvat koko uralta. Konsertti on taltioitu Tullikamarin Pakkahuoneella Tampereella 2002.
Konstinkai
Konstinkai on yksi Lyypekin satama-alueen viidestä terminaalista.. Terminaali sijaitsee Travejoen varrella ja sitä operoi Lübecker Hafen-Gesellschaft. Pinta-alaa alueella on 131 707 m². Konstinkain satamalaituri on 1 108 metriä pitkä ja syvyyttä terminaalilla on yli 9,5 metriä. Konstinkain kautta kulkee rekkoja, perävaunuja, uusia autoja ja metsäteollisuuden tuotteita. Lisäksi terminaali käsittelee raskaita tavaroita. Terminaali työllistää 75 ihmistä.
Eniten yhteyksiä terminaalista on Suomeen, Venäjälle ja Baltiaan. Esimerkiksi Pietariin, Venäjälle, on Konstinkaista viikoittainen lähtö.
Sound horizon
Sound Horizon (サウンドホライズン), fanien kutsumana "Sanhora" (サンホラ) on japanilainen ryhmä muusikkoja, joiden johtajana ja yhtyeen perustajana toimii säveltäjä Revo. Ryhmä käyttää itsestään nimitystä 'Fantasia yhtye(幻想楽団)'. Yhtyeen tyylilajina on J-rock/J-pop.
Sound Horizonin kappaleet sisältävät tarinoita, albumin jokainen kappale sisältää oman tarinansa ja albumi yhdessä muodostaa suuren tarinan. Musiikissa on vahvoja anime-vaikutteita ja Revo on säveltänyt muun muassa Gunslinger Girl -animen kappaleet. Yhtyeen sanoitukset ovat yleensä mystisiä ja metaforisia, jopa enemmän kuin muilla J-rock-muusikoilla, ja heidän kappaleissaan ovat aiheina muun muassa sota, rikollisuus, parisuhteet, legendat, unet ja muinaiset kiroukset.
Yhtyeen alku koitti, kun Revo julkaisi musiikkituotoksiaan Internetissä kotisivuillaan 1990-luvun loppupuolella. Sound Horizon osallistui Comic Market:iin ja julkaisi heidän ensimmäisen tarina-albuminsa "Chronicle:n", joka sisälsi vain instrumentaalikappaleita, satunnaisilla kerronnalla ja taustakuorolla sekä äänitehosteilla. Varsinainen laulaminen alkoi vasta heidän toisella levyllään nimeltä "Thanatos".
Vuonna 2004 he julkaisivat albumin "Elysion ~Rakuen e no Zensōkyoku~".
Ainoastaan säveltäjä Revo on pysyvänä jäsenenä jokaisella levyllä. Muut jäsenet/tukihenkilöt vaihtelevat levyittäin.
Adam Wylie
Adam Wylie (s. 23. toukokuuta 1984 San Dimas, Kalifornia) on yhdysvaltalainen Young Artist palkittu näyttelijä, joka tuli tunnetuksi televisiosarjasta Rooman sheriffi.
Kaliforniassa syntynyt Wylie aloitti näyttelemisen 4-vuotiaana lelumainoksissa. 1990-luvulla hän esiintyi pienissä rooleissa tv-sarjoissa ja elokuvissa, kuten Lastentarhan kyttä, Katkera rohto, Koti kuntoon, Seinfeld ja Isojen poikien leikit. Wylie tuli kuitenkin tunnetuksi 1990-luvulla televisiosarjasta Rooman sheriffi vuosien 1992–1996 välisenä aikana. Ensimmäisen pääroolin Wylie sai animaatiosarjassa The Incredible Dennis the Menace, josta hän voitti Young Artist palkinnon ääninäyteltyään sarjan päähahmoa Ville Vallatonta.
Lapsinäyttelijäuransa jälkeen Wylie esiintyy edelleen televisiosarjoissa ja elokuvissa niin näytelmärooleissa, kuin äänirooleissa, kuten Walker, Texasista, Amyn lailla, Gilmoren tytöt, Veljemme on nero, Veronica Mars, Ben 10, Jake Long – amerikkalainen lohikäärme ja . Hän on myös esiintynyt Broadwayn musikaalinäytelmissä.
Mustakitaturska
Mustakitaturska ("Micromesistius poutassou") on Pohjois-Euroopan merten pienehkö turskakala. Se oli vuosituhannen alussa Koillis-Atlantin kalastuksen suurin saalis.
Mustakitaturskan pituus on yleensä 15-30 cm mutta se voi kasvaa jopa 50 senttiä pitkäksi. Nimensä mukaisesti sen kita on mustahko. Elävä kala on hopeanväristen suomujen peittämä. Suomut lähtevät helposti irti, ja suomuton kala on päältä siniharmaa, alta hohtavan valkoinen. Kolme selkäevää ovat selvästi erillään, samoin kaksi peräevää. Partasäie puuttuu.
Mustakitaturskan levinneisyys ulottuu Välimerestä ja Pohjois-Afrikasta Islantiin ja Barentsinmerellä Huippuvuorille ja Kuolan niemimaalle. Tavataan myös Grönlannissa ja Pohjois-Amerikan rannikolla.
Mustakitaturska elää rannikkojen ulkopuolella 150–900 metrin syvyydessä, yleisenä 300–400 metrissä mannerjalustan reunan tuntumassa.
Mustakitaturska tulee sukukypsäksi noin kolmen vuoden ikäisenä. Kutu tapahtuu helmi-huhtikuussa. Päälisääntymisalue on Britteinsaarten länsipuolella. Kesällä kalat vaeltavat pohjoisemmaksi Färsaarten, Islannin ja Norjan vesille. Mustakitaturska syö pääasiassa äyriäisiä mutta myös pieniä kaloja.
Mustakitaturskan kalastus on suhteellisen uusi ilmiö. Suuren kannan olemassaolo Britteinsaarten länsipuolella tuli esiin planktontutkimuksissa vasta 1970-luvulla. Pyyntimäärät olivat suuria jo 1980-luvulla, yli 500 000 tonnin luokkaa. Vuoden 1995 jälkeen saaliit nousivat vielä jatkuvasti vuoden 2004 huippuun 2,4 miljoonaan tonniin; mustakitaturska oli tuona vuonna tonnimääräisesti maailman neljänneksi suurimman saaliin tuottanut pyyntikala. Mustakitaturska oli joitain vuosia suurin Koillis-Atlantin saaliskala, mutta saalismäärät ovat sittemmin kääntyneet varsin jyrkkään laskuun. Vuoden 2009 pyyntikiintiö oli 590 000 tonnia, mikä oli vielä 45 % tieteellistä suositusta suurempi, ja vuoden 2010 kiintiö oli 548 000 tonnia. Pyynti tapahtuu pääasiassa pelagisilla trooleilla kalan lisääntymisalueilla. Suurimmat pyytäjät ovat Norja, Färsaaret, Islanti ja Venäjä. Saalis käytetään pääosin teollisuuskalaksi ja prosessoidaan esimerkiksi kalajauhoksi.
Lämmin, hellä ja pehmoinen (albumi)
20 suosikkia – Lämmin, hellä ja pehmoinen on vuonna 1995 julkaistu Matti Eskon kokoelmalevy.
Harha (albumi)
Harha on vuonna 1998 julkaistu "20 suosikkia" -sarjaan kuuluva kotimaisen Ernos-yhtyeen kokoelmalevy levytyksistä vuosilta 1966-1973. Tämä aikaväli oli yhtyeen huippuaikaa, jolloin yhtyeeltä ilmestyi useita singlejä ja kolme LP-levyä. Levy on kattava kokoelma kaikista single-hiteistä ja parhaista albumiraidoista. Eniten esityksiä on yhtyeen ensimmäiseltä albumilta Rutto ja romu vuodelta 1968. Mukana on myös Ernon tunnetuimmat soolo-hitit.
Fife
Fife () on yksi Skotlannin paikallishallintoalueista. Se sijaitsee Pohjanmeren rannikolla Firth of Forthin pohjoispuolella. Siellä on arviolta 368 080 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 1 325 neliökilometriä. Fifen suurimmat kaupungit ovat Dunfermline, Kirkcaldy ja Glenrothes.
Erik Rasmussen
Erik Rasmussen (s. 24. joulukuuta 1960) on tanskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja.
Pelaajaurallaan Rasmussen pelasi hyökkäävänä keskikenttäpelaajana useissa tanskalaisseuroissa. Pelaajauran suurimmaksi saavutukseksi jäi Tanskan mestaruuden voittaminen Brøndby IF:n paidassa 1991. Lisäksi Rasmussen pelasi Yhdysvalloissa futsal-seuroissa Baltimoressa ja Wichitassa.
Meriitit pelaajanaValmennusuransa Rasmussen aloitti Køge BK:n pelaajavalmentajana. Hän valmensi alemmissa divisioonissa vuoteen 2004 saakka, kunnes siirtyi tammikuussa Troels Bechin seuraajaksi FC Midtjyllandin päävalmentajaksi. Rasmussenin johdolla Midtjylland on sijoittunut Tanskan superliigassa pronssille 2005 ja hopealle 2007. Tanskan cupin finaalissa joukkue oli 2005, mutta hävisi Brøndby IF:lle 3–2. Hän jätti tehtävänsä seurassa kauden 2007/08 jälkeen.
Rasmussen palasi valmennustehtäviin tammikuussa 2009 siirryttyään Tanskan superliigassa pelaavan AGF:n päävalmentajaksi. Kausi 2009/10 ei sujunut Rasmussenin luotsaamalta AFG:lta mairittelevasti. Kevätkauden surkeat esitykset johtivat lopulta seuran putoamiseen pääsarjasta ja Rasmussen sai kauden jälkeen potkut. Lokakuussa 2012 Rasmussen palasi valmennustehtäviin Greve Fodboldin päävalmentajana. Hänen sopimuksensa kattoi loppuvuoden 2012.
Helmikuussa 2017 Rasmussenista tuli Vendsyssel FF:n päävalmentaja. Hän luotsasi seuran Tanskan 1. divisioonassa toiseksi ja nousukarsintoihin. Nousu pääsarjatasolle jäi kuitenkin haaveeksi, kun AC Horsens oli karsinnoissa vahvempi yhteismaalein 3-1. Kaudella 2017/18 Vendsyssel sijoittui kolmanneksi, mutta voitti nousukarsinnoissa Lyngby BK:n ja nousi Tanskan Superliigaan kaudelle 2018/19. Menestyksekkäästä kaudesta huolimatta Rasmussen jätti seuran kauden päätteeksi.
Meriitit valmentajana
Robert Adam
Robert Adam (3. heinäkuuta 1728 – 3. maaliskuuta 1792) oli skotlantilainen uusklassismin arkkitehti ja sisustustaiteilija. Eräs hänen tunnetuimmista töistään on Edinburghin yliopiston Old College.
Adam syntyi Kirkcaldyssä Fifessä. Hänen isänsä oli arkkitehti William Adam (1689–1748). Myös hänen veljensä James ja John Adam nousivat kohtalaiseen maineeseen, mutta ovat pitkällä tähtäimellä jääneet Robert Adamin varjoon.
Adamin julkaisut Diocletianuksen palatsista vaikuttivat uusklassismin syntyyn ja suosioon.
Adam valittiin Royal Society of Artsin jäseneksi vuonna 1758. Royal Academy of Artsin jäsentä hänestä ei tullut muiden arkkitehtien vastustuksen vuoksi. Hän kuoli äkillisesti kotonaan Lontoossa 63-vuotiaana.
Carl Andre
Carl Andre (s. 16. syyskuuta 1935) on yhdysvaltalainen minimalistitaiteilija.
Andre syntyi Quincyssä, Massachusettsissa, ja piti esikoisnäyttelynsä vuonna 1965. Vuonna 1972 Tate Gallery osti hänen teoksensa "Equivalent VIII" (1966), josta tuli kansainvälinen menestys.
Andre oli naimisissa taiteilija Ana Mendietan kanssa. Avioliitto päättyi traagisesti 8. syyskuuta 1985, kun Mendieta putosi 34. kerroksesta New Yorkissa.
Quincy (Massachusetts)
Quincy on Yhdysvaltain kaupunki Norfolkin piirikunnassa, Massachusettsissa.
Englantilaiset asuttivat Quincyn vuonna 1625. Asutuskeskus, josta tehtiin osa Braintreetä, eriytettiin omaksi kaupungikseen vuonna 1792. Kaupunki on nimetty Yhdysvaltojen entisen presidentin John Quincy Adamsin mukaan.
Quincyn pinta-ala on Yhdysvaltain väestönlaskentaviraston mukaan 69,6 km², ja vuoden 2010 väestölaskennan mukaan sen asukasluku ylitti 92 000.
Jim Calhoun
James A. ”Jim” Calhoun (s. 10. toukokuuta 1942 Braintree, Massachusetts) on yhdysvaltalainen koripallovalmentaja. Hän on toiminut kahden yliopistokoripallojoukkueen päävalmentajana, vuosina 1972–1986 Northeastern Universityn ja vuosina 1986–2012 Connecticutin yliopiston. UConn Huskies voitti Calhounin valmennuksessa kolmesti NCAA-koripallon I-divisioonan mestaruuden, vuosina 1999, 2004 ja 2011. Hänet valittiin vuonna 2005 Basketball Hall of Fameen. Calhoun on ollut vuodesta 1967 naimisissa vaimonsa Patin kanssa; parilla on kaksi poikaa.
Anna Carin Zidek
Anna Carin Helena Cecilia Zidek (o.s. Olofsson, s. 1. huhtikuuta 1973 Sveg, Härjedalen, Ruotsi) on ruotsalainen entinen ampumahiihtäjä ja olympiavoittaja.
Ensimmäisen arvokisamitalinsa Zidek voitti MM-kisoista 2005 saatuaan yhteislähdössä hopeaa. Hän voitti olympiakultaa 12,5 km yhteislähdössä Torinossa 2006, josta hän jäi myös olympiahistoriaan, koska naisten yhteislähtö oli ensimmäistä kertaa olympiaohjelmassa. Lisäksi hän voitti aikaisemmin sprintistä hopeaa.
Zidek voitti yhteensä 12 maailmancupin osakilpailua, kaiken värisiä MM-mitaleja ja useita Ruotsin mestaruuksia. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli toinen kaudella 2005–2006 ja kolmas kaudella 2006–2007.
Hänen seuransa on Lillhärdals IF ja hän asuu Lillhärdalissa.
Zidek ilmoitti uransa lopettamisesta heinäkuussa 2011. Syyksi hän kertoi motivaation puutteen.
Lentopallon SM-liigakausi 2007–2008
Lentopallon SM-liiga kausi 2007–2008 pelattiin miehissä 12 ja naisissa yhdeksän joukkueen voimin. SM-liigan televisio-ottelut nähtiin joka torstai Urheilukanavalla, kun joukkueet kohtasivat paikallisvastustajansa.
Mestarit: Antti Ahokumpu, Kimmo Junttila, Jarmo Kaaretkoski, Janne Kangaskokko, Jukka Lehtonen, Kalle Määttä, Pekka Sairanen, Henri Tuomi, Normunds Veinbergs, Matthew Webber, Antti Ylitalo. Valmentaja: Johan Verstappen.
Prihat putosi ja Kuusamon Pallo-Karhut nousi karsintojen jälkeen.
Honda Lead
Honda Lead on japanilainen Hondan valmistama yleiskäyttöinen automaattivaihteistolla varustettu skootterimalli, joka esiteltiin 1983 (NH-sarja) . Yhdysvalloissa NH-sarjan skoottereita myytiin nimellä Aero. Lead-tuotemerkillä on sittemmin valmistettu eri markkinoille useita erilaisia skoottereita 50-, 80-, 100-, 110- ja 125-kuutioisina versioina. Vuonna 2003 Euroopan markkinoilla esitelty intialaisvalmisteinen SCV 100 Lead -malli on nelitahtinen , kun NH-mallit käyttivät kaksitahtitekniikkaa. 2007 Honda esitteli uuden NHX 110 -mallin, jossa on isompi 12-tuumainen eturengas ja nestejäähdytys, eikä enää poljinkäynnistystä . NHX 110 -mallia viedään (vuodesta 2010) Yhdysvaltain ja Kanadan markkinoille nimellä "Elite".
SCV 100 Lead valmistetaan Intiassa "Honda Motorcycle & Scooter India Pvt. Ltd." (HMSI) -yhtiön tehtailla, jossa sen tuotanto alkoi 2002 . Intiassa skootteria markkinoidaan nimellä "Dio" .
MoottoriRunko, renkaat, jarrut ja jousitusSähköt ja valotMoottoriRunko, renkaat, jarrut ja jousitusSähköt ja valot
Jussi Seppä
Jussi Seppä (1885–1951) oli teuvalainen harrastelijalintutieteilijä ja opettaja.
Seppä opiskeli ensin maanviljelysopistossa ja sitten Jyväskylän seminaarissa, josta valmistui vuonna 1908. Hän jatkoi opintojaan taidekouluissa ja Helsingin yliopistossa, jossa hän sai pätevyyden maantiedon ja biologian opettajaksi. Hän sai Pieksämäen yhteiskoulusta opettajan viran vuonna 1927 ja opetti siellä vuoteen 1946, jolloin jäi eläkkeelle.
Seppä perehtyi etenkin lintujen lauluun ja ääniin. Hän oli taiteellisesti lahjakas ja kuvitti itse kirjansa. Vuonna 1922 hän julkaisi hyvän vastaanoton saaneen kirjan "Lintujen äänet". Siinä hän kuvailee yli 150 lintulajin, enimmäkseen varpuslintuja, ääniä ja laulua nuottiviivaston avulla ja sanallisesti kuvaillen. Lopputyössään hän tarkasteli lintujen laulun anatomisia, etologiasta ja kehitysopillisia aspekteja.
Sepän toinen tärkeä tutkimus oli kirjoitus "Havaintoja valon ja sääsuhteiden vaikutuksesta lintujen päivittäisen elintoiminnan alkuhetkiin" (1928), missä hän tarkoin mittauksin seurasi lintujen aamutoimien kehittymistä. Se oli uraauurtava tutkimus Suomessa. "Käpylän pysäkin ympäristön linnusto" (1927) tutki pesimälintujen runsautta ja esiintymistä tietyllä suppealla maantieteellisellä alueella ns. ruutututkimuksen avulla ja oli yksi ensimmäisistä koko lintutieteen alalla.
Seppä kirjoitti useita artikkeleita sanoma- ja aikakauslehtiin. Hän harrasti myös kotiseututyötä, maisemakartoitusta ja kaikkinaista luonnossa liikkumista. Hän lahjoitti laajat kokoelmansa Teuvan yhteiskoululle ja kotiseutumuseolle. Helsingin yliopiston eläinmuseoon on arkistoitu hänen muistiinpanonsa ja valokuvansa.
Jussi Sepän ensimmäinen aviopuoliso oli Maija o.s. Stenman (1884–1943). Heidän poikansa Otro Seppä kaatui toisessa maailmansodassa. Hänen muistolleen on testamenttivaroin perustettu "Otro Sepän muistorahasto", joka jakaa apurahoja eteläpohjalaiselle lintu-, nisäkäs- tai kasvitutkimukselle.. Jussi Sepän toinen aviopuoliso oli Nanny o.s. Kyllönen (1897–1963).
Arie de Jong
Arie de Jong (18. lokakuuta 1865 Batavia (nyk. Jakarta, Indonesia) – 12. lokakuuta 1957 Putten, Alankomaat) oli hollantilainen kieltenharrastaja, joka tuli tunnetuksi volapükiin tekemillään uudistuksilla.
Jong opiskeli Leidenin yliopistolla ja oli ammatiltaan lääkäri. Hän julkaisi "Wörterbuch der Weltsprachen" (saksa–volapük) ja volapükin kieliopin. Lisäksi hän edisti kielen käyttöä toimittamalla "Volapükagased pro Nedänapükans" -sanomalehteä ja kääntämällä Uuden Testamentin (1952).
Vaikka Jong muutti Leideniin jo vuonna 1873, hän vietti huomattavan osan lääkärinurastaan nykyisessä Indonesiassa. Hän palasi Alankomaihin toisen vaimonsa kuoltua vuonna 1919 ja solmi uuden avioliiton Louise van Disselin kanssa vuonna 1921; parille syntyivät lapset Louisa Cornelia, Arie de Jong nuorempi ja Gÿsbertus Hendrienus.
Jong kuoli Alankomaissa vain muutamaa päivää ennen kuin olisi täyttänyt 92 vuotta.
Kun rock’n’roll tuli Suomeen 1 – Anna pois
20 suosikkia – Kun rock’n’roll tuli Suomeen 1 – Anna pois on kokoelmalevy vuodelta 1996. Se sisältää rock-kappaleita eri esittäjiltä vuosilta 1957–1963. Levy on osa "20 suosikkia" -kokoelmalevysarjaa ja ensimmäinen "Kun rock’n’roll tuli Suomeen" -sarjan kokoelmista.
Sarah Shahi
Aahoo Jahansouz ”Sarah” Shahi (s. 10. tammikuuta 1980 Euless, Texas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, jolla on iranilaisia sukujuuria.
Shahi on aiemmin menestynyt mallina ja cheerleaderina. Hän esitti DJ Carmen de la Pica Moralesia televisiosarjassa "L-koodi" vuosina 2005–2007. Vuonna 2007 alkaneessa "Life"-televisiosarjassa Shahi esitti poliisi Dani Reeseä. Lisäksi hän on vieraillut muun muassa sarjoissa "Alias", "Sopranos" ja "Teho-osasto". Vuonna 2013 Shahi liittyi "Kohteen" näyttelijäkaartiin ja ja poistui vuonna 2015.
Sarah Shahi ja näyttelijä Steve Howey avioituivat 7. helmikuuta 2009 Las Vegasissa. Pariskunta sai ensimmäisen poikansa Williamin 9. heinäkuuta 2009. Tammikuussa 2015 Shahi kertoi odottavansa kaksosia, ja synnytti 1. maaliskuuta 2015 kotisynnytyksessä tytön Violet Moon ja pojan Knox Blue.
Shahi puhuu sujuvaa englantia ja persiaa sekä hieman espanjaa. Hänellä on ruskea vyö karatessa.
Newbery-mitali
Newbery-mitali () on Yhdysvalloissa lastenkirjallisuudelle jaettava palkinto. Mitali on saanut nimensä englantilaisen kirjailijan ja kustantajan John Newberyn (1713–1767) mukaan. Kustantaja Frederic G. Melcher perusti palkinnon Yhdysvaltoihin 1922. Hän perusti 1939 myös toisen, lasten kuvakirjojen kuvittajille tarkoitetun palkinnon, Caldecott-mitalin. Voittajan valitsevat kirjastoseura American Library Associationin tuomarit, ja palkinnot jaetaan vuosittaisessa illallisgaalassa.
Ensimmäinen palkittu teos oli Hendrik van Loonin maailmanhistoriaa esittelevä "The Story of Mankind". Seuraavana vuonna palkittiin Hugh Loftingin humoristinen "Voyages of Dr. Dolittle". Kahdesti palkinnon on voittanut muun muassa Katherine Paterson, vuonna 1978 kirjallaan "Bridge to Terabithia" (suom. "Silta salaiseen maahan") ja vuonna 1981 sisarusten välisestä kilpailusta kertovalla kirjallaan "Jacob I Have Loved" (suom. "Miksi aina Caroline?"). Muita Newbery-mitalin kahdesti saaneita kirjailijoita ovat Kate DiCamillo (2004 ja 2014), E. L. Konigsburg (1968 ja 1997), Joseph Krumgold (1954 ja 1960), Lois Lowry (1990 ja 1994) sekä Elizabeth George Speare (1959 ja 1962).
Lähde
Kun rock’n’roll tuli Suomeen 2 – Maailma ilman rakkautta
20 suosikkia – Kun rock’n’roll tuli Suomeen 2 – Maailma ilman rakkautta on kokoelmalevy vuodelta 1996. Se sisältää rock-kappaleita eri esittäjiltä 1950- ja 1960-luvuilta. Levy on osa "20 suosikkia" -kokoelmalevysarjaa ja toinen "Kun rock’n’roll tuli Suomeen" -sarjan kokoelmista.
Käpyperhokala
Käpyperhokala ("Chaetodon kleinii") on perhokaloihin kuuluva kala. Se näykkii sekä pehmyt- että kivikoralleja, eikä siksi sovi riutta-akvaarioon.
Käpyperhokala kasvaa noin 12 cm pitkäksi. Sen vartalo on litteä, pyrstöpuoleltaan keltainen, etuosastaan tummemman oranssi. Silmän läpi kulkee musta tai sinimusta juova. 
Käpyperhokala elää Punaisella merellä ja Indopasifisella merialueella Afrikan itärannikolta Havaijille ja Samoalle asti.
Käpyperhokalaa on akvaarioharrastajien suosiossa, koska se syö harmillisia lasiruusuja eli "aiptasia"-merivuokkoja. Lasiruusujen loppuessa se kuitenkin käy usein korallien kimppuun, eikä sitä siksi suositella riutta-akvaarioon.
Käpyperhokala syö lihapitoista ruokaa.
Ellsworth (täsmennyssivu)
Ellsworth viittaa seuraaviin asioihin:
Einari Merikallio
Einari Fredrik Merikallio (vuoteen 1906 Hellman) (29. helmikuuta 1888 Oulu – 8. tammikuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen lintutieteilijä ja opettaja.
Merikallion vanhemmat olivat kruununjyvästönhoitaja Aleks. Hellman ja Edla Erika Åhlberg. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Oulun suomalaisesta lyseosta vuonna 1906 ja valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1912 sekä filosofian lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1947.
Merikallio oli lintujen kvantitatiivisen eli runsauslaskennan uranuurtajia maailmassa. Hänen laajat linjalaskenta-aineistoon perustuvat tutkimustuloksensa koko Suomen pesivästä maalinnustosta ("Suomen lintujen levinneisyys", 1955) on ollut pohjana seuraavien vuosikymmenten aikana Suomessa tehdylle kvantitatiiviselle tutkimukselle, joka on nostanut Suomen lintutieteen tutkimussuunnan tasoa merkittävästi.
Merikallio tutki Karjalan kannaksella sijaitsevan Äyräpäänjärven linnustoa ("Äyräpäänjärvi, Suomen linturikkain järvi", 1929) järven kuivatushankkeesta syntyneen Suomen ensimmäisen julkisen ympäristökiistan taustaselvitykseksi.
Tutkimustensa ohella Merikallio hoiti tavallisen päivätyönsä opettajana. Hän työskenteli Keravan yhteiskoulun rehtorina vuodet 1925–1955 eli peräti 30 vuotta ja opetti luonnonhistoriaa ja maantietoa. Merikallio sai professorin arvonimen 1958.
The Times They Are a-Changin’
The Times They Are a-Changin’ on laulaja-lauluntekijä Bob Dylanin vuonna 1964 julkaistu albumi. Nimikkokappale on yksi Dylanin tunnetuimmista lauluista.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Bob Dylan.
KCS 8905
1. puoli (XSM 75528)
2. puoli (XSM 75529)
Fischerin projektio
Fischerin projektiossa kiraalisen yhdisteen rakenne piirretään niin, että hiilivetyketju kulkee pystysuorassa ja useimmiten 1-hiili (yleensä karbonyylihiili) on ylhäällä. Vaakasuorat sidokset ajatellaan tulevaksi tasosta ulospäin, katsojaa kohti ja pystysuorat sidokset menevät tason taaksepäin. Tätä esitystapaa käytetään erityisesti biomolekyyleistä, kuten monosakkarideista ja aminohapoista ja se sopii erityisesti useita kiraliakeskuksia sisältävien yhdisteiden esittämiseen.
Fischerin projektiossa rakenteita verrataan glyseraldehydiin, jolla on olemassa "D"- ja "L"-enantiomeerit. Monosakkaridien "D"- ja "L"-muodot määräytyvät karbonyyliryhmästä kauimmaisena sijaitsevan asymmetrisen hiilen OH-ryhmän orientaation mukaan. Kun tässä hiiliatomissa oleva OH-ryhmä on oikealla puolella, on kysymyksessä "D"-konfiguraatio (kuten "D"-("R")-(+)-glyseraldehydillä) ja vastaavasti "L"-konfiguraatiossa OH-ryhmä on vasemmalla puolella (kuten "L"-("S")-(-)-glyseraldehydillä).
Myös aminohappojen stereokemia voidaan esittää Fischerin projektiokaaviolla, jossa karboksyyliryhmä on ylhäällä ja aminoryhmä on vasemmalla, kun kysymyksessä on luonnon "L"-aminohappo. "D"-aminohapoilla aminoryhmä on oikealla.
Projektio on saanut nimensä nobelisti Hermann Emil Fischerin mukaan.
Leppälä (Kuortane)
Leppälänkylä sijaitsee Kuortaneella. Leppälänkylän keskustasta on noin 5 kilometrin matka Kuortaneen keskustaan. Leppälänkylän kautta kulkee Lehtimäelle menevä tie. Leppälänkylä rajoittuu pohjoisessa Kirkonkylään, lännessä Mäyryyn, etelässä Löyään ja idässä Alajärven (Lehtimäen) Länsikylään.
M/S Emma Mærsk
M/S Emma Mærsk () on tanskalaisen A.P. Møller-Mærsk Gruppen laivanvarustamoyhtiön konttialus. Se oli aikanaan lajissaan kapasiteetiltaan maailman suurin, ennen kuin Mærskin tilaamat niin sanotun Triple-E -luokan alukset tulivat liikenteeseen – näistä ensimmäisenä valmistui M/V Mærsk Mc-Kinney Møller vuonna 2013.
A.P. Møller-Mærsk Gruppen -laivanvarustamoyhtiön omistama Emma Mærsk kuuluu SX-luokan laivoihin. Sen maksimi kapasiteetti on joko 11 000 tai 14 700 20-jalkaista merikonttia (TEU). Ero johtuu varustamon käyttämästä erilaisesta laskentajärjestelmästä. Laivan kuljettama konttimäärä on kuitenkin suurin. Laiva on rakennettu Odense Staalskibsværftin telakalla Odensessa, Tanskassa vuonna 2006. Laiva on suunniteltu 30 henkilön miehistölle, vaikkakin laivalla on nyt vain 13 henkilön miehistö. Alus on rekisteröity Tanskan lipun alle ja sen kotisatama on Taarbæk.
Emma Mærskin sisaraluksia ovat M/S Estelle Mærsk, M/S Eleonora Mærsk sekä vielä rakenteilla olevat 206, 207, 208, 209 ja 210.
Pituutta Emma Mærskilla on 397,7 metriä, leveyttä 56,4 metriä ja syväys on 15,5 metriä. Laivan koko tilavuus (bruttovetoisuus, GT) on 170 794 ja matkustus- ja lastitilojen tilavuus (nettovetoisuus, NT) 55 396. Aluksen kuollut paino eli kantavuus on 156 907 tonnia. Laivan huippunopeus on 23 solmua.
Laivan pääkoneena on yksi HSD-Wärtsilä-Sulzer RTA96-C dieselmoottori, joka kehittää 80 080 kilowatin tehon.
Rakennustöiden aikana, kesäkuussa 2006, telakalla sattui tulipalo, joka myöhästytti aluksen luovutusta, vaikka palo saatiin sammumaan hetkessä. 12. elokuuta alus luovutettiin A.P. Møller-Mærsk Gruppenin omistukseen, joka rekisteröi sen Tanskan lipun alle. Kotisatamaksi tuli Taarbæk. Samana päivänä Ane Maersk Mc-Kinney Uggla kastoi laivan. 8. syyskuuta Emma Mærsk aloitti Maersk Linen liikenteessä.
Helmikuussa 2013 alus sai vuodon ja sähkökatkon (blackout) Suezin kanavassa. Alus hinattiin Port Saidiin, jossa vuoto paikallistettiin peräohjauspotkuritunneliin. Koko 13 500 kontin lasti jouduttiin lastaamaan uudelleen toisiin aluksiin. Alus hinattiin edelleen Palermoon korjattavaksi. Maaliskuussa kertoi ruotsalainen Sjöfartstidnigen että vuoto aiheutui ilmeisesti rakennevirheestä. Korjauskustannusten arvioidaan nousevan jopa 40 miljoonaan yhdysvaltain dollariin.
Erin Daniels
Erin Daniels (22-vuotiaaksi asti Cohen, s. 9. lokakuuta 1973 St. Louis, Missouri, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Uransa alkupuolella Erin Daniels näytteli New Yorkin Off-Broadway -teattereissa. Hän muutti Los Angelesiin saatuaan roolin sarjasta "Action". Vuonna 2002 hän esiintyi elokuvassa "One Hour Photo". Hänet palkittiin samana vuonna St. Louisin elokuvajuhlilla "Emerging Actor" -palkinnolla.
Daniels esitti Dana Fairbanksia suositussa lesboja käsittelevässä televisiosarjassa "L-koodi" vuosina 2004–2007. Hän on vieraillut useissa muissa televisiosarjoissa kuten "Dexterissä" ja 
"Jerichossa" ja "CSI:ssa". Daniels on myös käsikirjoittanut ja tuottanut lyhytelokuvan "Sunday Afternoons".
Erin Daniels kasvoi juutalaisessa perheessä. Hän valmistui Vassar Collegesta.
Daniels on naimisissa Chris Uettwillerin kanssa. Heillä on vuonna 2009 syntynyt poika Ely Dashiell Uettwiller.
Laurel Holloman
Laurel Lisa Holloman (s. 23. toukokuuta 1971 Chapel Hill, Pohjois-Carolina, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja kuvataiteilija.
Laurel Holloman tunnetaan parhaiten Justine Cooperin roolista televisiosarjassa "Angel" ja Tina Kennardin roolista lesbojen elämää käsittelevässä sarjassa "L-koodi". Hän voitti Tinan roolista Golden Satellite Award -palkinnon vuonna 2005.
Holloman on opiskellut British American Dramatic Academy -draamakoulussa Lontoossa. Hän on esiintynyt myös muun muassa elokuvissa "Enemmän kuin ystävät", "Boogie Nights" ja "Poste restante – osoite tuntematon". Holloman näytellyt myös Off Broadwayn näytelmissä.
Näyttelijän työn lisäksi Holloman on luonut uraa taidemaalarina. Vuonna 2012 hänellä oli kaksi suosittua näyttelyä, "Free Falling" Venetsiassa ja "Coeur libre" Pariisissa.
Hollowman on kertonut olevansa biseksuaali. Hän meni naimisiin arkkitehti Paul Machereyn kanssa vuonna 2002. Parin tytär Lola syntyi 4. marraskuuta 2004. Hollowman oli raskaana samaan aikaan kuin hänen "L-koodin" roolihahmonsa Tina televisiossa. Hollowman ja Macherey adoptoivat toisen tyttären Nala Bellen vuonna 2008. He muuttivat erilleen vuonna 2010, ja avioero tuli voimaan kesäkuussa 2012.
Catch a Fire
Catch a Fire on reggaeyhtye The Wailersin ensimmäinen suuren levy-yhtiön tuottama studioalbumi. Albumi julkaistiin 13. huhtikuuta 1973. Se oli yhtyeen ensimmäinen menestysalbumi.
Albumi sijoittui Yhdysvaltojen Billboardin Pop Albums -listalla sijalle 171 ja Black Albums -listalla sijalle 51. Rolling Stone -lehden 500 parhaan albumin listalla albumi sijoittui sijalle 123.
Burnin’
Burnin' on reggaeyhtye The Wailersin albumi vuodelta 1973. Se sisältää hitit "I Shot the Sheriff" ja "Get Up, Stand Up".
Albumi nousi Billboard'in Pop Albums -listalla sijalle #151 ja Black Albums -listan sijalle #41. Rolling Stone -lehden 500 Greatest Albums of All Time -listalla albumi sijoittui sijalle 319.
Artur Taimazov
Artur Taimazov (s. 20. heinäkuuta 1979 Vladikavkaz) on uzbekistanilainen raskaan sarjan vapaapainija ja kaksinkertainen olympiavoittaja.
Taimazov voitti Sydneyssä 2000 olympiahopeaa 130 kilon sarjasta. Neljä vuotta myöhemmin 2004 Ateenassa hän voitti 120 kilon sarjasta kultamitalin. Taimazov on ensimmäinen uzbekistanilainen, joka on voittanut painissa kaksissa peräkkäisissä olympiakisoissa mitalin.
Pekingissä 2008 Taimazov oli yksi kolmesta vapaapainijasta, jotka pystyivät puolustamaan olympiakultamitaliaan Ateenasta. Taimazov voitti Pekingin finaalissa Venäjän Bahtijar Ahmedovin. Taimazov kuitenkin menetti Pekingin olympiavoittonsa vuonna 2017 kun hänen Pekingissä antamansa dopingnäytteen uudelleentutkinnassa paljastui merkkejä dopingin käytöstä. Taimazov valitti hylkäyksestään urheilun kansainväliseen vetoomustuomioistuimeen, joka kuitenkin hylkäsi valituksen.
Lontoon olympialaisissa 2012 Taimazov voitti olympiakultaa.
MM-kisoista Taimazov on voittanut kultaa 2003 New Yorkista ja 2006 Guangzhousta, hopeaa 2001 Sofiasta ja Moskovasta 2010 sekä pronssia 2007 Bakusta. Aasian mestaruuden hän on voittanut vuosina 2000 ja 2011. Aasian kisoissa Taimazov on voittanut kultaa vuosina 2002, 2006 ja 2010.
British Wind Energy Association
The British Wind Energy Association BWEA on Ison-Britannian tuulivoiman ja merellisen uusiutuvan energian tuottajien kaupallinen ja ammatillinen edunvalvontajärjestö. Vuonna 1978 perustettu BWEA on johtava teollisuusjärjestö uusiutuvan energian alalla Isossa-Britanniassa, nykyisin siihen kuuluu jäseninä yli 310 yritystä. BWEAn näkemyksen mukaan tuulivoima on nopeiten kasvava uusiutuva energian muoto maailmassa, ja järjestö itse odottaa tuulivoiman kasvun jatkuvan sen hinnan laskun ja hiilidioksidin vähennystarpeen vuoksi. Vuonna 2004 BWEA laajensi toimialaansa tuulivoimasta aalto- ja vuorovesienergiaan.
BWEA on arvioinut tuulivoiman samanhintaiseksi kuin hiilivoima ja halvemmaksi kuin ydinvoima.
BWEA on EWEAn jäsen.