hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Herma Bauma
Hermine "Herma" Bauma (23. tammikuuta 1915 Wien – 9. helmikuuta 2003 Wien) oli itävaltalainen yleisurheilija, joka kilpaili keihäänheitossa. Bauma on tullut tunnetuksi myös käsipalloilijana. Hän voitti kultaa Lontoon olympialaisten keihäänheitossa vuonna 1948 tuloksella 45,57.
Bauma voitti Itävallan mestaruuden keihäänheitossa yhteensä 15 kertaa vuosina 1931–1934, 1936–1937, 1941–1943, 1946–1950 ja 1952 sekä viisiottelussa kolme kertaa vuosina 1932–1933 ja 1947. Hän teki viisiottelussa Itävallan ennätyksen 221 pistettä vuonna 1932 ja 250 pistettä vuonna 1933. Keihäänheitossa hän paransi Itävallan ennätystä yhteensä neljätoista kertaa, ensimmäisen kerran vuonna 1931 tuloksellaan 36,31 m. Wienissä 1. toukokuuta 1933 hän ylitti ensimmäisenä itävaltalaisnaisena 40 metrin rajan tuloksellaan 40,23 m. Vuonna 1936 hän heitti Euroopan ennätykset 44,69 m ja 45,71 m sekä vuosina 1947 ja 1948 maailmanennätykset 48,21 m ja 48,63 m. Viimeksi mainittu säilyi Itävallan ennätyksenä kesäkuuhun 1959 saakka.
Dinkelland
Dinkelland on kunta Alankomaissa Overijsselin provinssissa, Saksan rajalla. Asukkaita kunnassa on 26 120 (1.2.2008) ja väestötiheys on 149/km². Kunnan pinta-ala on 176,81 neliökilometriä, josta vettä on 1,03 km². Dinkellandin pormestarina toimii Frans Willeme. Kunnan keskuspaikka on Denekamp, jossa myös kunnantalo sijaitsee. Lyhyen aikaa kunta tunnettiin Denekampina (yksi Dinkellandin asutuskeskus). Vuonna 2002 kunta uudelleennimettiin.
Slovakiassa sijaitseva Liptovský Mikuláš on Dinkellandin yhteistyökaupunki.
Pienet asutuskeskukset:
Dario Knežević
Dario Knežević (s. 20. huhtikuuta 1982 Rijeka, Jugoslavia) on kroatialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa 1. HNL:ssa pelaavaa Rijekaa.
Eugene Klein
Eugene Klein voi viitata seuraaviin henkilöihin:
MeSH
Medical Subject Headings (MeSH) on metadatajärjestelmä biologiaa ja muita luonnontieteitä käsittelevien julkaisujen ja kirjojen hierarkkiseen indeksointiin. Sen on luonut ja sitä ylläpitää Yhdysvaltain kansallinen lääketieteellinen kirjasto, ja sitä käytetään MEDLINE/PubMed-tietokannassa. Järjestelmä on vapaasti käytettävissä internetissä.
Järjestelmä sisältää useita pääluokkia, jotka merkitään kirjaimella: anatomia (A), organismit (B), taudit (C), kemikaalit ja lääkkeet (D) ja niin edelleen. Luokkien lisämääreet on numeroitu hierarkkisesti siten, että yksittäinen aihe, esimerkiksi tietty sairaus, saa numerosarjan, josta selviää mihin yläluokkiin sairaus kuuluu.
Lahden kaupunginkirjasto
Lahden kaupunginkirjasto on Lahden kaupungin ylläpitämä julkinen kirjasto. Lahden kaupungin alueella pääkirjaston lisäksi asukkaita palvelevat Ahtialan, Jalkarannan, Kärpäsen, Launeen, Liipolan, Mukkulan, Renkomäen ja Nastolan lähikirjastot sekä kirjastoautot Pegasos ja Eepos, jonka reitti kulkee entisen Nastolan kunnan alueella.
Lahden kaupunginkirjasto kuuluu yhdessä Päijät-Hämeen muiden kirjastojen kanssa Yhteinen verkkosivusto on palvellut kaikkia maakunnan kirjastonkäyttäjiä joulukuusta 2013 alkaen. Toukokuussa 2018 avattiin uusi, yhteinen aineistotietokanta Lastu-Finna.
Lahden kaupunginkirjaston pääkirjaston, Lahden kaupunginkirjasto-maakuntakirjaston, kirjastorakennus voitti vuoden betonirakenne -kilpailun 1990. Kirjastotalon arkkitehtisuunnittelutoimistona oli arkkitehtitoimisto Arto Sipinen Ky. Sisustuksen suunnittelivat arkkitehdit Ursula Lähteenkorva-Nakai ja Ulla Korpela. Päärakennuksen taideteoksista keskeisin on taiteilija Ritva Puotilan suunnittelema paperikudos "Vedenjakaja" (1992). Muita taideteoksia ovat keraamikko Heikki Rahikaisen "Savitaulu" musiikkiosastolla, graafikko Tapani Mikkosen "Grafiikanlehti" lukusalissa ja taiteilija Jaana Rämän paperimaalaus "NI-ME-TÖN" tutkijanhuoneiden käytävällä.
Pääkirjasto sijaitsee Paavolan kaupunginosassa, kaupunginteatterin ja aikuisopiston vieressä, osoitteessa Kirkkokatu 31.
Pääkirjaston tiloissa palvelee myös Lahden kaupungin palvelupiste Lahti-piste, jossa on tarjolla monipuolisesti kaupungin palveluita. Pisteeltä voi kaupunkilainen ostaa muun muassa asukaspysäköinnin luvat, yritysten yleispysäköintikortit, kalastajien pyydysmerkit ja paikallisliikenteen matkakortit. Lahti-Pisteessä on myös tarjolla tietoa kaupungin kulttuuritarjonnasta ja liikuntapaikoista. Lisäksi pisteellä järjestään teema- ja asiantuntijapäiviä, jolloin on tarjolla muun muassa monipuolista tietoa järjestöjen ja yhdistysten toiminnasta Lahdessa sekä kaupungin tarjoamista palveluista.
Normaalien aukioloaikojen lisäksi pääkirjastossa voi asioida omatoimisesti arkiaamuisin klo 8 - 10, jolloin on mahdollista etsiä itse aineistoa, hakea varauksia, lainata ja palauttaa sekä käyttää asiakastietokoneita.
Ensimmäinen lainakirjasto perustettiin Hollolan Lahteen vuonna 1876 ravintoloitsija Karolina Moesbellin ja kelloseppä Johan Erland Andelinin järjestämien arpajaisten tuoton avulla. Pitäjänkirjastoja oli perustettu jo tätä ennen, Hollolan pitäjään vuonna 1851 ja Asikkalaan sekä Orimattilaan 1860. 
Vuonna 1912 kirjasto sai tilat vastavalmistuneesta kaupungintalosta. Omat tilat kirjasto sai Hämeenkadulta vuonna 1928 Hotelli Lahden entisistä tiloista. Näissä tiloissa kirjasto toimi vuoteen 1967 asti. Tänä aikana myös kaupunginosien kirjastoja perustettiin. Vuodesta 1967 vuoteen 1990 kirjasto toimi konserttitalossa Hollolankadulla. Vuonna 1990 edessä oli muutto nykyisiin toimitiloihin Saimaankadun ja Laaksokadun risteykseen. Ensimmäinen kirjastoauto, Karolina Moesbellin mukaan nimetty Karoliina, otettiin käyttöön vuonna 1972.
Lahden kaupunginkirjastosta tuli maakuntakirjasto vuonna 1975. Sen tehtävä maakuntakirjastona muuttui alueellista kehittämistehtävää hoitavaksi kirjastoksi vuoden 2018 alussa.
Capelle aan den IJssel
Capelle aan den IJssel on Alankomaissa Etelä-Hollannin provinssissa sijaitseva kunta. Kaupungissa on 65 352 asukasta (31.12.2008), ja väestötiheys on 4 570 as./km². Kunnan pinta-ala on 15,42 neliökilometriä, josta vettä on 1,12 km². Capelle aan den IJsselin pormestari on Peter Oskam. Kunta sijaitsee Rotterdamin kaupungin itäpuolella Hollandse IJssel -joen rannalla. Koillisessa kunta rajautuu Nieuwerkerk aan den IJsseliin ja etelässä Krimpen aan den IJsseliin.
Capelle aan den IJsselin teollisuus työllistää 38 000 ihmistä. Kunnan Hoofdweggebiedillä on 1980-luvulla rakennettu teollisuusalue (). Kunnassa on myös toinen teollisuusalue, Rivium, joka on rakennettu 1990-luvulla. Riviumissa toimivat muun muassa Sodexho Nederland ja energiayhtiö Eneco.
Kunnassa asuvat esimerkiksi Alankomaiden aiempi pääministeri Jan Peter Balkenende ja poliitikko Ab Klink.
Dorin Mateuț
Dorin Mateuț (s. 5. elokuuta 1965 Bogata-Curtuiuș, Romania) on entinen romanialainen jalkapalloilija. Hän debytoi maansa pääsarjatasolla Corvinul Hunedoaran paidassa vuonna 1981. Kaudella 1986/87 hän siirtyi Dinamo Bukarestin riveihin. Kaudella 1988/89 Mateuț teki joukkueelleen 43 ja voitti siten Euroopan Kultaisen kengän sinä vuonna. Seuraavana vuonna hän voitti Dinamon paidassa maansa mestaruuden. Myöhemmin hän pelasi ulkomailla vaihtelevalla menestyksellä, Espanjassa ja Italiassa.
Maajoukkuetasolla Mateuț debytoi Romanian maajoukkueessa vuonna 1984 Algeriaa vastaan ja kuului maansa joukkueeseen vuoden 1990 MM-kisoissa. Yhteensä hän pelasi 56 maaottelua, joista viimeisin vuonna 1991, ja teki niissä kymmenen maalia.
Kim Hyang-mi
Kim Hyang-mi (s. 19. syyskuuta 1979) on pohjoiskorealainen pöytätennispelaaja. Hän saavutti kaksinpelin olympiahopeaa Ateenasta 2004 hävittyään finaalissa kiinalaiselle Zhang Yiningille. Hän osallistui myös Atlantan kesäolympialaisiin 1996.
Dzanga-Sanghan kansallispuisto
Dzanga-Sanghan kansallispuisto on luonnonsuojelualue Keski-Afrikan tasavallan lounaisosassa. Puisto sijaitsee lähellä Bayangan kylää, jonne pääsee sekä maanteitse että lentäen Banguista. Se tunnetaan suurista nisäkkäistään, ja etenkin metsänorsun suojelualueena.
Puisto on perustettu vuonna 1990. Puiston pinta-ala on yli 4 589 km². Se ulottuu valtionrajalle asti ja jatkuu yhtenäisenä Sanghan suojelualueena Kamerunin ja Kongon puolelle. Elefanttien lisäksi puistossa on gorilloita, simpansseja, bongo-antilooppeja ja kafferipuhveleita. Kolmen maan suojelualueiden muodostama alue liitettiin luonnonarvoihin liittyvin perustein vuonna 2012 Unescon Maailmanperintöluetteloon. Se tunnetaan gorilloista ja norsuista
Denis Kolodin
Denis Aleksejevitš Kolodin (, s. 11. tammikuuta 1982 Kamyšin Neuvostoliitto) on venäläinen jalkapalloilija, joka edustaa FK Dynamo Moskovaa. Pelipaikaltaan Kolodin on puolustaja. Kolodin on tunnettu kovista kaukolaukauksistaan.
Kolodin aloitti ammattilaisuransa FC Olimpia Volgogradissa vuonna 2000. Kahden kauden, 14 maalin ja 66 liigaottelun jälkeen Kamyšinista kotoisin oleva Kolodin siirtyi FK Elistaan. Elistassa 44 ottelua pelannut ja 3 maalia tehnyt venäläinen siirtyi vuonna 2004 Krylja Sovetoviin ennen siirtymistään nykyiseen seuraansa vuonna 2005.
Kolodin debytoi Venäjän maajoukkueessa vuonna 2004. Vuonna 2008 Kolodin pelasi ensimmäiset arvokisansa, kun Guus Hiddink valitsi hänet Venäjän ryhmään EM-kisoihin. Kolodin pelasi kaikki kolme alkulohkon ottelua, sekä puolivälieräottelun Hollantia vastaan.
Dinijar Biljaletdinov
Dinijar Rinatovitš Biljaletdinov (, s. 27. helmikuuta 1985) on venäläinen jalkapalloilija, joka edustaa Spartak Moskovaa. 186 senttimetriä pitkä Biljaletdinov on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Monipuolinen pelaaja Biljaletdinov voi pelata vasenta laitaa, keskellä tai hyökkäävänä keskikenttäpelaajana hyökkääjien takana. Parhaiten hänet tunnetaan hyvänä syöttelijänä ja harhauttelijana.
Koko uransa Lokomotiv Moskovassa pelannut Biljaletdinov nostettiin seuran edustusjoukkueeseen vuonna 2004. Biljaletdinov nousi nopeasti Venäjän maajoukkueeseen Jegor Titovin ja Dmitri Loskovin lopettaessa maajoukkueuransa.
Biljaletdinov valittiin Venäjän joukkueeseen vuoden 2008 EM-kisoihin.
Hän siirtyi kesällä 2009 Evertoniin. Tammikuussa 2012 hänet myytiin Spartak Moskovaan.
Miyuki Kanbe
Miyuki Kanbe ( "Kanbe Miyuki") (7. toukokuuta 1984 – 18. kesäkuuta 2008) oli japanilainen näyttelijä, joka harrasti myös laulamista.
Hän tuli tunnetuksi esittäessään Usagi Tsukinoa "Sailor Moon" -musikaaleissa vuosina 2000–2001. Hän oli kolmas tätä tehtävää hoitanut. Elokuvassa "" (2003) hän esitti Kyoko Kakeita. Hän myös esitti Hinaka Tachibanaa "Kamen Rider Hibiki" -televisiosarjassa vuosina 2005–2006 ja siihen liittyvässä elokuvassa "Kamen Rider Hibiki & The Seven Fighting Demons" (2005). Lisäksi hän lauloi kaksi ensimmäistä "Pichi Pichi Pitch" -animesarjan alkutunnuskappaletta.
Helmikuussa 2008 hän joutui jättämään paikkansa Les Misérables -musikaalissa terveytensä vuoksi. Sen jälkeen hän joutui käymään usein sairaalassa, kunnes hän kuoli sydänvikaan 24-vuotiaana.
Gallo
Gallo on Ranskassa puhuttu kieli. Se on romaaninen kieli ja kuuluu oïl-kieliin, mutta toisinaan se on määritelty ranskan murteeksi. Sitä puhutaan Bretagnessa ja Länsi-Ranskassa pitkin Normandian rajaa. Itä-Bretagnen (Haute Bretagnen) alue tunnetaan gallon kielestä, ja sen länsiosassa bretonin kielellä on ollut ilmeisempää vaikutusta gallon kieleen läheisyyden vuoksi, mutta kaiken kaikkiaan gallon sanasto on enimmäkseen latinalainen.
Gallo kuuluu oïl-kieliin, jotka ilmestyivät Ranskaan 500-luvulla. Gallo erkani muista kielistä lähinnä säilyttämällä muita oïl-kieliä vanhempia piirteitä. Galloa puhuttiin alkujaan Marche de Neustriessa, joka vastaa Bretagnen ja Normandian rajamaita, ja Le Mansissa Mainessa, josta se levisi Bretagnen länsiosiin. Gallo kärsi aikaisista yhteyksistään ranskan kieleen, mutta se säilyi kuitenkin pitkään elinvoimaisena kielenä. Ranskan vallankumouksen jälkeen sen asema alkoi heiketä hallinnon ajaessa ranskaa koko kansan kieleksi pienten alueellisten kielten kustannuksella.
Rennesin kaupungin yhdellä metroasemalla kyltit ovat sekä ranskaksi että galloksi, mutta muuten kieli ei juuri näy samalla tavalla kuin bretoni. Nykyisin galloa opetetaan seitsemässä korkeakoulussa ja seitsemässä valtion lukiossa. Yksityiset koulut eivät tarjoa gallon kielen opetusta. Vuodesta 1982 gallon on voinut suorittaa toisena kielenä yliopistoissa. Gallon on valtio tunnustanut alueelliseksi vähemmistökieleksi vuodesta 2008. Useat ranskalaiset pitävät gallon kieltä kuitenkin vain surkeasti puhuttuna ranskana. Itä-Bretagnen Pays Gallon alueella yhtyeet, kuten Tri Yann, ovat alkaneet laulaa galloksi (tosin Bretagnessa kiinnostuksen herättäminen ja kielien elvytys arkikielinä keskitetään bretonin kieleen).
Valmet 212
Valmet 212 oli suomalaisen Valmet-yrityksen valmistama haulikkomalli. Se suunniteltiin vuonna 1968 ja kehitettiin Jyväskylässä Tourulan tehtaalla "Leijonan" seuraajaksi. Se poikkesi Leijonasta muun muassa piippujen välikiskon osalta. Lisäksi K-malleissa oli ventiloitu tähtäinkisko. 212-haulikon tukkipuu oli pähkinäpuuta, joka tuotiin pääosin Yhdysvalloista ja Ranskasta. Aseessa oli yläpuolisen lukituksen lisäksi vaihdettava niveltappirakenne. Aseesta tehtiin myös haulikkorihlamalleja merkinnällä esim. 212/222. Varsinaisia vaihtopiippusarjoja aseeseen ei valmistettu.
Valmet 212 suurimmat vientimaat olivat Yhdysvallat, Kanada, Israel, Ruotsi, Norja, Englanti, Länsi-Saksa ja Ranska. Valmistus päättyi vuonna 1984.
FN Browning A5
FN-Browning Auto 5 on John Browningin suunnittelema haulikkomalli, joka on maailman ensimmäinen itselataava haulikko. Aseessa oli piippurekyylimekanismi. Kun aseella ammutaan piippu perääntyy taaksepäin se avaa lukon, jolloin ammuttu hylsy lentää aseesta ulos ja lippaasta syöttyy uusi patruuna patruunapesään ja ase on jälleen valmis ammuttavaksi.
Browning tarjosi vuonna 1898 suunnittelemansa aseen piirustuksia ensin Winchesterin asetehtaalle, jolle hän oli jo aiemmin suunnitellut useita asemalleja, mutta Winchester ei suostunut hänen sopimusehtoihinsa. Browning kääntyi tämän jälkeen belgialaisen FN:n puoleen, joka suostui Browningin ehtoihin ja maailman ensimmäisen itselataavan haulikon laajamittainen valmistus alkoi vuonna 1902. Auto 5 haulikkoa valmistettiin lähes 100 vuotta, valmistus päättyi vuonna 1998, tosin FN valmisti vielä seuraavana vuonna pienen erän A-5:n juhlamallia.
Remington valmisti haulikon lisenssimallia nimikkeellä Model 11 vuosina 1905–1947.
Asetta alettiin kopioida laajasti maailmalla. Myös venäläinen Tulan asetehdas alkoi valmistaa samalla periaatteella toimivaa MC 21-12 haulikkoa. Auto 5 tapaista haulikkoa tehtiin myös Japanissa nimellä Pointer.
Warminsterin ufohuijaus
Warminsterin ufohuijaus oli kriittisen ufotutkija David Simpsonin järjestämä huijaus, jonka uhriksi joutui monia muita ufotutkijoita. Huijaus tapahtui 28. maaliskuuta 1970 Englannin Warminsterissa. Simpson halusi huijauksellaan osoittaa, että ufotutkijoiden tutkimusmenetelmät ovat aivan liian hataralla pohjalla.
Warminsterin Cradle Hill oli paikka, jossa oli väittämien mukaan nähty monia ufoja. Ufotutkijat olivat kokoontuneet paikalle viikonloppuiselle "pyhiinvaellukselle". Havaitsijoiden vieressä olevalta kukkulalta suunnattiin valonheitin hetkeksi kohti ufologeja, joiden joukossa oli Simpsonin avustajia. Yksi oli ottavinaan ufokuvia esivalotetulla filmillä, ja toinen manipuloi magneettikentän ilmaisimen hälyttämään erässä "ufohavainnon" vaiheessa. Ufologien kansainvälisesti tunnetun ja arvovaltaisen lehden FSR:n avustaja julisti ufokuvat aidoiksi, vaikka niissä oli monia tarkoituksella jätettyjä epäjohdonmukaisuuksia: muun muassa filmillä näkynyt ufo oli erilainen ja eri paikassa kuin havaittu. Tämä selitettiin sillä, että ufo tallentui filmille suureksi osaksi silmin näkymättömässä ultraviolettivalossa. Myös Ranskan astrofysiikan instituutin johtajan Pierre Guerinin mielestä kuvat olivat aitoja.
Lopulta kahden ja puolen vuoden kuluttua Simpson paljasti huijauksensa, joka osoitti selvästi, että fyysisillä todisteilla ja ufoja esittävillä valokuvilla ei ole välttämättä mitään todistusvoimaa.
Eileen O’Keeffe
Eileen O’Keeffe (s. 31. toukokuuta 1981 Kilkenny) on irlantilainen yleisurheilija, joka päälaji on moukarinheitto.
O’Keeffe karsiutui Santiago de Chilen juniorien MM-kilpailuissa 2000 tuloksella 50,13. Münchenin EM-kisoissa 2002 hän niin ikään karsiutui heitettyään 59,64. Seuraavana vuonna hän moukaroi Daegun Universiadeissa neljänneksi. Helsingin MM-kisoissa 2005 hän karsiutui tuloksella 64,09 ja samoin kävi jälleen Göteborgin EM-kisoissa 2006, jossa hän heitti 65,07. Seuraavana vuonna hän sijoittui kuudenneksi Osakan MM-kilpailuissa tuloksella 70,93. Hän karsiutui sekä Pekingin olympialaisissa 2008 (67,66) että Berliinin MM-kilpailuissa 2009 (63,20).
O’Keeffe voitti Irlannin-mestaruuden moukarinheitossa yhdeksän kertaa (vuosina 2001–2009) ja kiekonheitossa kuusi kertaa (vuosina 2002, 2004–2005 ja 2007–2009). Moukarinheiton Irlannin ennätystä hän paransi 11 kertaa; ensimmäisen kerran Tallinnassa vuonna 2002 tuloksella 60,28 ja viimeisen kerran Dublinissa vuonna 2007 tuloksella 73,21.
M/S Lisco Gloria
M/S "Lisco Gloria" () DFDS Seawaysin omistama ja operoima ro-ro-alus. Alus on rakennettu vuonna 2001 Stocznia Szczecinska im. A. Warskiegon telakalla Szczecinin kaupungissa Puolassa. Laivan bruttovetoisuus on 20 140 GT. "Lisco Gloria" on rekisteröity Liettuan lipun alle, ja sen kotipaikka on Klaipėda. Nykyisin alus liikennöi reitillä Kiel–Klaipėda.
"Lisco Glorian" sisaralus on "M/S Sirena Seaways".
Aluksen köli laskettiin 20. syyskuuta 2000 puolalaisella Stocznia Szczecinska im. A. Warskiegon telakalla. Alus laskettiin vesille 27. tammikuuta 2001 nimellä "Golfo Dei Coralli". Alus oli tarkoitus luovuttaa italialaiselle Lloyd Sardegna Compangia Di Navigazionelle, mutta koska aluksen valmistuminen myöhästyi huomattavasti, ei varustamo ottanut alusta vastaan. Tämän jälkeen alus siirtyi puolalaisen Pekao SA -pankin haltuun. Huhtikuussa 2002 rakentajatelakka ajautui konkurssiin ja alus jäi Szczeciniin.
DFDS A/S osti laivan 17. heinäkuuta 2002. Alus meni 6. elokuuta Tanskaan Fredericiaan telakalle, jossa se sovitettiin uuteen liikenteeseensä sopivaksi. Samalla alus sai nimen "Dana Gloria". Elokuussa "Dana Gloria" aloitti liikennöinnin reitillä Esbjerg–Harwich. DFDS LISCO osti aluksen 5. toukokuuta 2003 ja rekisteröi sen Liettuan lipun alle. Kotipaikaksi tuli Klaipėda. "Dana Gloria" oli 15. kesäkuuta viimeistä päivää Esbjergin ja Harwichin välillä, jonka jälkeen se sai nimen "Lisco Gloria". Alus siirtyi nykyiselle Klaipėda–Kiel -reitilleen 21. kesäkuuta 2003.
"Lisco Glorialla" syttyi 8.–9. lokakuuta 2010 välisenä yönä tulipalo, joka luultavasti alkoi kuorma-autosta, jonka bensatankki saattoi syttyä tuleen. Aluksen miehistö yritti autokannella sammuttaa tulipaloa siinä onnistumatta. Myös aluksen kapteeni kutsuttiin paikalle. Tulipalo levisi räjähdysmäisesti koko alukseen, jossa on avonainen autokansi. Alus oli matkalla Kielistä Klaipėdaan, ja se ankkuroitiin palavana tanskalaisen Langelandin saaren edustalle. Matkustajat, joita aluksella oli 249, sekä miehistö evakuoitiin ja kuljetettiin aamulla Kieliin. Tulipalossa loukkaantui 28 savua hengittänyttä ihmistä. Loukkaantuneista 23 kuljetettiin sairaalahoitoon. Kuolonuhreilta onnettomuudessa vältyttiin. Tulipalo sammui vasta reilun vuorokauden päästä syttymisestään. "Lisco Gloriassa" oli onnettomuushetkellä 200 tonnia polttoöljyä, mutta sitä ei päätynyt kuitenkaan mereen.
Fausto Rossini
Fausto Rossini (s. 2. maaliskuuta 1978 Grosseto) on italialainen jalkapalloilija. Hyökkääjänä pelaava Rossini edustaa Comoa.
Rossini pelasi Atalantan junioreissa, josta hänet nostettiin edustukseen kaudella 1996–1997. Rossini pelasi samalla kaudella ensimmäisen ottelunsa Serie A:ssa 15. toukokuuta 1997 AS Romaa vastaan, jolle Atalanta hävisi 0-4. Kauden alussa hänet lainattiin Ranskaan, Nizzaan tuolloin Ligue 2:ssa pelanneeseen OGC Niceen. Rossini ei kuitenkaan pelannut ainuttakaan ottelua ja palasi takaisin kasvattajaseuraansa lokakuussa 1997. Ura Atalantassa oli kuitenkin heikkoa kausi kaudelta, huolimatta siitä, että hän teki joka kaudella enemmän maaleja kuin edellisellä. Parhaimmillaan Rossini onnistui maalinteossa viidesti kaudella 2001–2002.
Atalanta lainasi hänet seuraavaksi Bolognaan, jossa Rossini pelasi 13 ottelua tehden vain yhden maalin koko kaudella. Heikon viimeistelyn myötä Atalanta lainasi hänet jälleen kauden aluksi, mutta tällä kertaa Sampdoriaan, jossa Rossini sai paljon peliaikaa. Se ei kuitenkaan auttanut, kun hän onnistui maalinteossa vain kahdesti. Lopulta Atalanta myi Rossinin vuonna 2005 Udineseen, jossa hän pelasi yhden kauden tekemättä maaliakaan Serie A:ssa. Matka jatkui Cataniaan, jossa Rossini paransi hieman otteitaan ja teki 16 ottelussa kaksi maalia. Kaudeksi 2007–2008 matka jatkui Livornoon, jossa maalinteko oli edelleen hakusessa ja lisäksi joukkue jäi sarjataulukon viimeiseksi pudoten kaudeksi 2008–2009 Serie B:hen.
John Berendt
John Berendt (s. 5. joulukuuta 1939) on yhdysvaltalainen toimittaja ja kirjailija. Häneltä on julkaistu tähän mennessä kaksi romaania, vuosina 1994 ja 2005.
Berendtin dokumenttiromaani "Keskiyö hyvän ja pahan puutarhassa" (1994) nousi oikopäätä bestselleriksi, joka pysyi esimerkiksi "The New York Timesin" bestseller-listalla yli neljän vuoden ajan. Teos nimettiin myös Pulitzer-palkintoehdokkaaksi seuraavana vuonna. Romaania valmistellessaan Berendt vietti vuosien kuluessa pitkiä aikoja sen tapahtumapaikalla Savannahissa.
Berendtin toinen romaani, "Venetsia − pudonneiden enkelten kaupunki" ("The City of Falling Angels"; suom. Liisa Paakkanen, 2006) vuodelta 2005, on niin ikään dokumenttiromaani. Se sai virikkeensä Venetsian maineikkaan oopperatalon Teatro La Fenicen tuhoutumisesta tulipalossa tammikuussa 1996. Berendt muutti jälleen tapahtumapaikalle romaania kirjoittaessaan.
Vuonna 2009 Berendt sanoi haastatelussa, ettei suunnittele seuraavaa kirjaa.
Reggio Calabrian maakunta
Reggio Calabrian maakunta () oli yksi Italian maakunnista 31.12.2016 asti. Vuoden 2017 alusta alkaen sen korvasi Reggio di Calabrian metropolikaupunki. Maakunnan pääkaupunki oli Reggio di Calabria.
Maakunta sijaitsi Calabrian alueella Italian "saappaankärjessä". Etäisyys Sisiliaan oli Messinansalmen kapeimmassa kohdassa hiukan yli kolme kilometriä. Maakunnan pinta-ala oli 3 183 km² ja asukasluku runsaat 500 000. Maakunnassa oli 97 kuntaa. 
Reggio Calabriassa oli rantaviivaa kahden meren puolella yhteensä kaksisataa kilometriä. Aspromonten kansallispuisto sijaitsi maakunnassa.
Carlo Collodi
Carlo Collodi (oik. Carlo Lorenzini, 24. marraskuuta 1826 Firenze – 26. lokakuuta 1890 Firenze) oli italialainen kirjailija ja toimittaja. Hänet tunnetaan ennen kaikkea romaanistaan "Pinokkion seikkailut".
Carlo Collodi syntyi Firenzessä vuonna 1826. Hänen isänsä oli kokki ja äitinsä palvelija. Hän pystyi opiskelemaan Gironi Garzonin perheen avun turvin.
Vuodesta 1837 vuoteen 1842 Carlo opiskeli seminaarissa Colle di Val d'Elsassa tullakseen papiksi ja saadakseen samalla yleissivistävän koulutuksen.
Vuosina 1842 – 1844 hän seurasi retoriikan ja filosofian luentoja Firenzessä eräässä toisessa uskonnollisessa oppilaitoksessa.
Vuonna 1843 vielä opiskellessaan nuori Carlo aloitti työt Piatin kirjakaupan myyjänä Firenzessä. Siten hän astui sisään kirjojen maailmaan, ja ryhtyi myöhemmin sanomalehtitoimittajaksi ja alkoi kirjoittaa kirjoja.
1845 Carlo sai kirkolta erityisen oikeuden lukea "Kiellettyjen kirjojen luetteloa".
1847 Carlo alkoi kirjoittaa arvosteluita ja juttuja "Rivista di Firenze" -lehteen.
1848 Italian ensimmäisen itsenäisyyssodan puhjetessa Carlo värväytyi monen muun opiskelijan tavoin vapaaehtoiseksi taistellakseen Piemontessa. Palattuaan Firenzeen hän perusti satiirisen "Il Lampione" -lehden, joka tosin pian sensuroitiin.
1849 Carlo sai sihteerin viran ministeriöstä.
1850 Carlosta tuli Piatin kirjakaupan johtaja. Kirjakauppa harjoitti myös kustannustoimintaa kuten siihen aikaan monesti oli tapana. Vuonna 1853 Carlo perusti uuden aikakauslehden nimeltä "Scaramuccia". Tähän teatterilehteen hän kirjoitti lyhyitä komedioita.
1856 Carlo kirjoitti ensimmäistä kertaa artikkelin salanimellä "Collodi". Collodi on eräs Pescian kunnan kylä, josta Carlon äiti oli kotoisin. Samalta vuodelta ovat peräisin Carlon ensimmäiset merkittävät teokset: "Gli amici di casa", "Un romanzo in vapore", "Da Firenze a Livorno" ja "Guida storico-umoristica".
1850 Carlo osallistui Italian toiseen itsenäisyyssotaan ja palasi sitten Firenzeen. Vuonna 1860 hän aloitti työn teatterisensuurissa. 1868 hän liittyi opetusministeriön pyynnöstä erään puhutun kielen sanakirjan ("Novo vocabolario della lingua italiana secondo l'uso di Firenze") toimituskuntaan.
1875 Felice Paggin kustantamon antoi Carlolle työksi kääntää kuuluisimmat ranskankieliset sadut italiaksi. Käännettyjä kirjailijoita olivat Charles Perrault, Mme d'Aulroy ja Marie Jeanne De Beaumont. Carlo myös muokkasi tarinoita lisäten niihin moraalin. Vuotta myöhemmin koko työ julkaistiin nimellä "Racconti delle fate".
1877 ilmestyi "Giannettino", ja 1878 oli "Minuzzolon" vuoro.
7. heinäkuuta 1881 lapsille tarkoitetun aikakauslehden "Giornale per i bambini" ensimmäisessä numerossa näki päivänvalon "Pinokkion seikkailuiden" ensimmäinen osa otsikolla "Storia di un burattino" (suom. "Sätkynuken tarina"). Hän julkaisi lehdessä sittemmin muita kertomuksia (jotka ilmestyivät kokoelmana "Storie allegre" 1887).
1883 Carlo julkaisi "Pinokkion seikkailut" yksissä kansissa. Samana vuonna hänestä tuli "Giornale per i bambinin" päätoimittaja.
Carlo Collodi kuoli äkillisesti vuonna 1890.
Vibo Valentian maakunta
Vibo Valentian maakunta () on yksi Italian maakunnista. Se sijaitsee Calabrian alueella Tyrrhenanmeren rannalla lähellä Italian "saappaankärkeä". Maakunnan pinta-ala on 1 151 km² ja asukasluku runsaat 160 000. Maakunnassa on 50 kuntaa , ja sen pääkaupunki on Vibo Valentia.
Vibo Valentialla on 75 km rantaviivaa, joka mutkittelee lukemattomina pieninä¨lahtina ja niemekkeinä. Alueella on paljon arkeologisia nähtävyyksiä.
Hannu Nikander
Hannu Nikander (s. 1949) on suomalainen taidemaalari. Hän maalaa muotokuvia ja eläinaiheita - niitäkin usein muotokuvan hengessä. Eläinaiheita hän on maalannut jo yli 15 vuotta.
Nikander menetti kätensä onnettomuudessa 1974, jonka jälkeen hän osallistui erilaisille maalauskursseille ja ryhtyi taidemaalariksi. Hän toimii opettajana maalauskursseilla ja on ollut aiemmin pitkään Salon Taiteilijaseuran puheenjohtaja.
Eläimissä on niin kotimaisia kuin eksoottisempia hahmoja, ja ne kuvaavat usein inhimillisiä tunteita.
Hans Johner
Hans Johner (7. tammikuuta 1889 Basel, Sveitsi – 2. joulukuuta 1975 Thalwil, Sveitsi) oli sveitsiläinen shakinpelaaja.
Johner sai kansainvälisen mestarin arvonimen vuonna 1950.
Hän oli Sveitsin mestari useaan otteeseen.
Johner pelasi shakin olympialaisissa kolmesti (1927, 1931 ja 1956) sekä Pariisin epävirallisissa olympialaisissa 1924.
Hän oli Paul Johnerin nuorempi veli.
Roman Širokov
Roman Nikolajevitš Širokov (, s. 6. heinäkuuta 1981 Dedovsk) on venäläinen jalkapalloilija, joka edustaa Venäjän pääsarjajoukkue FK Zenit Pietaria. Širokov on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja, mutta pystyy pelaamaan myös puolustajana.
Kaudella 2007–2008 Širokov oli Zenitin mukana voittamassa UEFA-cupia. UEFA-cupin loppuottelussa skotlantilaista Rangersia vastaan Širokov pelasi topparina koko ottelun Zenitin voittaessa 2–0.
Venäjän maajoukkueessa Širokov debytoi 3–0-tappio-ottelussa Romaniaa vastaan. Širokov valittiin Venäjän EM-miehistöön vuoden 2008 kisoihin. Dedovskilainen pelasi kisojen avausottelussa Espanjaa vastaan, mutta ei päässyt enää avaukseen muissa alkulohkon peleissä. Širokov pelasi Venäjän joukkueessa myös vuoden 2012 EM-turnauksessa.
Conel Hugh O’Donel Alexander
Conel Hugh O'Donel Alexander (19. huhtikuuta 1909 – 15. helmikuuta 1974) oli irlantilaissyntyinen shakinpelaaja, kansainvälinen mestari ja kansainvälinen kirjeshakin mestari. Alexanderia pidettiin Britannian parhaana pelaajana vuodesta 1937 aina 1950-luvulle asti. Hän voitti shakin Britannian mestaruuden vuosina 1938 ja 1956. Alexander pelasi Britannian joukkueessa shakkiolympialaisissa kuudesti vuosina 1933–1958. Hän työskenteli myös ulkoasiainministeriössä, eikä voinut siten pelata neuvostomaissa. Hänen parhaat saavutuksensa olivat toinen sija Hastingsissa 1937–1938 ja jaettu ensimmäinen sija 1953–1954.
Alexander kirjoitti useita shakkikirjoja, joista huomattavimmat ovat "Alekhine's Best Games of Chess 1938–1945" ja "A Book of Chess".
José Dolhem
Louis José Lucien Dolhem (26. huhtikuuta 1944 - 16. huhtikuuta 1988) oli ranskalainen Formula 1 -kuljettaja.
Hänen velipuolensa oli Formula 1 -kuljettaja Didier Pironi. Dolhem kilpaili kolmessa F1-kisassa, saamatta ainuttakaan pistettä. Dolhem jätti vuoden 1974 Yhdysvaltain GP:n ajamatta, koska hänen tallikaverinsa Helmuth Koinigg kuoli kisan aikana. Dolhem kuoli lähellä Saint-Étiennea lentokoneonnettomuudessa vuonna 1988.
Matti Hakkarainen
Matti Hakkarainen (1. elokuuta 1925 Helsinki – 22. helmikuuta 2014 Helsinki) oli helsinkiläinen rovasti ja kirjailija, joka pakinoi nimellä ”Puukirkon pappi”.
Hakkarainen toimi pitkään Helsingin Huopalahden seurakunnan kirkkoherrana, ja eläkkeelle jäätyään hän työskenteli seitsemän vuotta merimies- ja turistipappina Kyproksella.
1960-luvulla Hakkarainen toimi television "Lähimmäinen"-nimisen keskustelusarjan puheenjohtajana, ja sittemmin hän pakinoi ET-lehdessä palstalla, jonka otsikkona oli pitkään ”Lähimmäinen”. Hakkaraisen pakinat on koottu samannimiseksi kirjaksi.
Hakkarainen tuli ylioppilaaksi 1945 ja suoritti teologian kandidaatin tutkinnon 1951. Hän toimi pappina aluksi Lauttasaaren, Äänekosken, Jyväskylän ja Helsingin Vanhankirkon seurakunnissa ja vuodesta 1963 Helsingin seurakuntien nuorisotyön johtajana. Hakkarainen on Jalkaväkirykmentti 7:n veteraani.
Grigori Levenfiš
Grigori Jakovlevitš Levenfiš (; 19. maaliskuuta 1889 Piotrków – 9. helmikuuta 1961 Moskova) oli johtava venäjänjuutalainen shakinpelaaja 1920- ja 1930-luvuilla. Hän oli kahdesti Neuvostoliiton mestari (1934 ja 1937). Levenfiš oli myös shakkikirjailija.
B. Hallegua
B. Hallegua (syntyi 1880 - kuoli ?) oli turkkilainen shakinpelaaja.
Vuonna 1914 hän pelasi kolmessa turnauksessa. Hän oli neljäs ja samalla viimeinen Frank James Marshallin, Aleksandr Alehinin ja André Muffangin jälkeen Café Continentalin turnauksessa Pariisissa. Hallegua oli toinen Café de la Régencen turnauksessa Pariisissa. Hän voitti Mannheimissa pidetyn turnauksen. Tosiasiassa turnaus keskeytyi sodan takia, mutta Hallegua oli sillä hetkellä johdossa.
HD 202206
HD 202206 on keltainen kääpiö Kauriin tähdistössä noin 151 valovuoden päässä. Se on massaltaan, säteeltään ja valovoimaltaan Auringon kaltainen, mutta vanhempi.
Vuonna 2002 tähdeltä löydettiin kiertolainen, jonka massaksi arvioitiin vähintään 17 kertaa Jupiterin massa. Kahden vuoden päästä löydettiin toinen kiertolainen, jonka massaksi arvioitiin vähintään 2,44 kertaa Jupiterin massa.
Oldenzaal
Oldenzaal () on vuonna 1249 kaupunkioikeudet saanut kunta ja kaupunki Alankomaissa, Overijsselin provinssissa lähellä Saksan rajaa. Asukkaita kunnassa on 31 766 (31.12.2008) ja väestötiheys on 1 470 as./km². Kunnan pinta-ala on 21,98 neliökilometriä, josta vettä on 0,39 km². Oldenzaalin pormestari on Frans Backhuijs. Kaupungin keskuspaikka on samanniminen kuin kuntakin.
Oldenzaalin naapurikunnat ovat Dinkelland lännessä ja pohjoisessa, Losser idässä ja Enschede etelässä. Kaupungista on matkaa Enschedeen 15 kilometriä, ja siellä sijaitsee rautatieasema. Kaupunki sijaitsee lisäksi A1-moottoritien varrella, jota pitkin pääsee niin pääkaupunki Amsterdamiin kuin Saksaankin.
Saksassa sijaitseva Rheda-Wiedenbrück on Oldenzaalin ystävyyskaupunki.
Ensimmäinen maininta Oldenzaalista on erään vanhan luostarin vuodelta 839 peräisin olevassa asiakirjassa. Vuonna 1049 Oldenzaal sai markkinaoikeudet ja kaupunkioikeudet sille myönnettiin vuonna 1249.
Vuonna 954 piispa Balderik aloitti kaupungin keskustassa sijaitsevan Pyhän Plechelmuksen basilikan () rakennustyöt. Basilika omistettiin pyhälle Plechelmukselle. Basilikan “Lood’n Bönneke” -tornista on mahdollista selkeällä säällä nähdä ympäröivää aluetta sekä jopa Saksan rajalle saakka.
Oldenzaal oli myös hansakaupunki, vaikkakaan se ei sijainnut meren rannalla, kuten hansakaupungit tavallisesti. Kaupungilla oli Lyypekin kaupunginarkistosta löytyneiden asiakirjojen mukaan kuitenkin roolinsa Hansaliiton kaupankäynnissä keskiajalla.
Kaupungissa on ollut aikoinaan tekstiiliteollisuutta. Nykyisin Oldenzaalissa järjestetään muun muassa karnevaalit, jotka keräävät vuosittain yli satatuhatta vierailijaa kaupunkiin.
Crotonen maakunta
Crotonen maakunta () on maakunta Calabrian alueella Italiassa.
Crotonen maakunta sijaitsee Joonianmeren rannalla, lähellä Italian "saappaankärkeä". Maakunnan pinta-ala on 1 736 km ja asukasluku runsaat 170 000. Maakunnassa on 27 kuntaa, ja sen pääkaupunki on Crotone.
Crotone ulottuu Silavuorilta Joonianmeren rannalle, ja sen alueella on jäänteitä muinaisesta kreikkalaisesta asutuksesta. 1900-luvun alussa alue teollistui nopeasti. Nykyisin kuitenkin tärkeimpiä elinkeinoja ovat turismi ja maatalous, etenkin viinin- ja vehnänviljely.
Cosenzan maakunta
Cosenzan maakunta () on maakunta Calabrian alueella Italiassa.
Cosenzan maakunnan pinta-ala on 6 710 km ja asukasluku noin 700 000. Maakunnassa on 155 kuntaa, ja sen pääkaupunki on Cosenza.
Cosenzan maakunta sijaitsee lähellä Italian ”saappaan päkiää” ja se ulottuu Tyrrhenanmereltä Joonianmerelle. Sen alueella on kolme järveä, jotka kuuluvat osittain Pollinon kansallispuistoon.
Vinh
Vinh on satamakaupunki Vietnamissa Nghệ Anin maakunnassa Tonkininlahdella. Kaupungin asukasluku on 226 000 (2002).
Vinhin arkkitehtuuri muistuttaa Stalinin ajan neuvostoarkkitehtuuria, ja kaupungin yleiskuvaa pidetään masentavana.
Kaupungin aiempia nimiä ovat olleet Ke Van, Ke Vinh, Vinh Giang, Vinh Doanh ja Vinh Thi.
Halben taistelu
Halben taistelu tai Halben motti (, ) oli toisen maailmansodan viimeisiä taisteluja Euroopassa. Se käytiin Berliinin lähellä Halben alueella ja se oli osa Berliinin taistelua. Noin viikon kestäneen taistelun aikana puna-armeija tuhosi kenraalieversti Theodor Bussen johtaman Saksan 9. armeijan.
Saksan 9. armeija oli saarrettuna suureen mottiin Spreewaldin alueella Berliinistä kaakkoon. Se yritti murtautua motista Halben kylän ja Berliinin eteläpuolella olevien mäntymetsien läpi tavoittaakseen kenraali Walther Wenckin johtaman Saksan 12. armeijan, jotta se voisi jatkaa länteen antautumaan länsiliittoutuneille. Päästäkseen tavoitteeseensa 9. armeijan täytyi taistella tiensä läpi kolmen sotamarsalkka Ivan Konevin johtaman 1. ukrainalaisrintaman muodostaman puolustuslinjan samaan aikaan, kun sotamarsalkka Georgi Žukovin johtama 1. valkovenäläisrintama hyökkäsi sen selustaan koillisesta.
Sekavien taistelujen jälkeen noin 25 000 saksalaisen sotilaan onnistui päästä 12. armeijan linjoille antautumaan länsiliittoutuneille. Loput 9. armeijan sotilaista joko kuolivat taisteluissa tai joutuivat antautumaan neuvostoliittolaisille.
Tinasaaret
Tinasaaret eli "Kassiteridit" olivat antiikin kreikkalaisten ja karthagolaisten käyttämä nimitys Länsi-Euroopassa sijainneesta seudusta, josta he noutivat tinaa. Kyseessä on saattanut olla jokin saariryhmä Luoteis-Espanjassa, Cornwall tai Britannia kokonaisuudessaan.
John C. Bennett
John Cook Bennett (3. elokuuta 1804 – 5. elokuuta 1867) oli yhdysvaltalainen lääkäri, joka on tunnettu ennen muuta lyhyestä, mutta vaikutusvaltaisesta kirkollisesta urastaan Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkossa 1840-luvulla.
John C. Bennett oli tutustunut myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen 1830-luvun lopulla, ja hän ilmaisi useaan otteeseen kirkkoa johtaneelle Joseph Smithille halunsa liittyä tämän johtaman kirkon jäseneksi. Smith kutsui tämän luokseen Nauvoohon, Illinoisiin, ja tuli piankin vakuuttuneeksi Bennettin kyvykkyydestä. Hänet kastettiin kirkon jäseneksi, ja hän eteni nopeasti kirkon hierarkiassa. Lopulta hänet nimitettiin presidentti Smithin ensimmäiseksi neuvonantajaksi ja ensimmäisen presidenttikunnan jäseneksi. Bennettistä tuli myös Nauvoon kaupungin pormestari, joka vahvistutti kaupungin oikeudet takaavan vapauskirjan. Hänestä tuli myös kaupungissa toimineen Nauvoon legioonan komentaja sekä Nauvoon yliopiston rehtori.
Pian alkoi kuitenkin kiertää huhuja Bennettin moraalittomuudesta. Häntä syytettiin useista aviorikoksista, homoseksuaalisista suhteista sekä myös raskaaksi saattamiensa naisten aborteista. Bennett kiisti ensin huhut, mutta jouduttuaan kiinni itse teossa hän selitti harjoittaneensa "hengellisen vaimollisuuden" periaatetta, jota myös profeetta Joseph Smith hänen mukaansa noudatti. Smithin tilanne muodostuikin tukalaksi, koska hän eli salassa moniavioisissa liitoissa, joiden olemassaolon hän julkisesti kielsi. Toisaalta Smithin kohdalla kyse oli nimenomaan avioliitoista, kun taas Bennett harjoitti "vapaata rakkautta".
Bennett poistui Nauvoosta toukokuussa 1842, väittäen henkeään uhatun. Tämän jälkeen hän kirjoitti Smithin johtamasta liikkeestä paljastus- ja häväistyskirjan nimeltä "History of the Saints". Bennett erotettiin virallisesti kirkon jäsenyydestä syytettynä moraalittomuudesta ja harhaopista.
Smithin kuoleman jälkeen Bennett asettui tukemaan James J. Strangia kirkon johtoon. Hän liittyi tämän perustamaan kirkkoon, jossa ilmeisesti hänen kehotuksestaan otettiin käyttöön Strangin aluksi vierastama moniavioisuus. Bennett kuitenkin erotettiin myös Strangin kirkon jäsenyydestä aviorikoksen perusteella. Tämän jälkeen hän käänsi selkänsä mormonismille lopullisesti.
John C. Bennett on tunnettu ennen muuta roolistaan mormonismin historiassa, mutta hän oli myös merkittävä tiedemies. Hän kirjoitti ensimmäisenä artikkeleita tomaatin terveysvaikutuksista, suositteli kloroformia nukutukseen, kehitti useita kananrehuja sekä kirjoitti lääketieteellisiä artikkeleita erilaisiin aikakausjulkaisuihin.
Katherine Mansfield
Katherine Mansfield, oik. Kathleen Mansfield Murry, o.s. Beauchamp [biːtʃəm] (14. lokakuuta 1888 Wellington, Uusi-Seelanti – 9. tammikuuta 1923 Fontainebleau, Ranska) oli huomattava uusiseelantilainen kirjailija.
Nuorena Mansfield lähetettiin opiskelemaan sisäoppilaitokseen Lontooseen, josta hän palasi Uuteen-Seelantiin, muttei kyennyt enää sopeutumaan synnyinkaupunkinsa Wellingtonin ilmapiiriin. Hän lähti uudestaan Eurooppaan vuonna 1908 opiskelemaan sellonsoittoa, eikä enää palannut kotimaahansa. Vuonna 1917 todettu keuhkotauti katkaisi lopulta ennenaikaisesti hänen elämänsä ja lupaavasti käynnistyneen novellistin uran.
Kathleen Beauchamp julkaisi ensimmäiset kertomuksensa jo koulutyttönä. Hän ryhtyi käyttämään kirjailijanimeä Katherine Mansfield vuonna 1911. Hänen koko tuotantonsa käsittää satakunta novellia, joista osa on keskeneräisiä. Hänen päiväkirjansa, kirjeensä ja muistikirjansa, kaikki laajoja niteitä, on niin ikään julkaistu. Mansfield oli kosketuksissa kuuluisaan Bloomsburyn ryhmään, ja Virginia Woolfin mukaan kukaan ei suhtautunut kirjoittamiseen enemmän tosissaan kuin Mansfield. Mansfield oli naimisissa kirjailija ja kustantaja John Middleton Murryn kanssa.
Mansfieldillä oli myös joitakin lyhyitä ja intohimoisia miessuhteita; vuonna 1911 hänellä oli takanaan yhden päivän kestänyt avioliitto, raskaus ja keskenmeno. Hurja nuoruus vei hänet liian kauas vanhempien hyväksymistä käyttäytymisnormeista, eikä hän löytänyt kotia mistään muustakaan ryhmästä eikä perustanut omaa perhettä. Sairautensa takia Mansfield oleskeli varsinkin talvisin pitkiä aikoja Etelä-Euroopassa. Italian ja Ranskan huonosti lämmitetyt kivitalot eivät edistäneet hänen toipumistaan, joskin nämä oleskelut olivat kiihkeitä kirjallisia luomiskausia.
Jäljellä olevana elinaikanaan Mansfield halusi keskittyä sielunelämänsä uudistamiseen. Lokakuussa 1922 hän muutti kreikkalais-armenialaisen mystikon, G. I. Gurdjieffin, ”Ihmisen Harmonisen Kehittämisen Instituuttiin” Fontainebleauun, Ranskaan. Siellä hänen hoitajanaan oli Olga Lazovich Hinzenburg (sittemmin Frank Lloyd Wrightin vaimo). Mansfield kuoli tammikuussa 1923, ja hänet on haudattu Avonin kaupunkiin, samalle hautausmaalle kuin Gurdjieff.
Herman Rechberger
Herman Rechberger (s. 14. helmikuuta 1947 Linz, Itävalta) on suomalainen säveltäjä. Itävallassa syntynyt Rechberger on asunut Suomessa vuodesta 1970 ja sai Suomen kansalaisuuden vuonna 1974.
Rechberger opiskeli graafista taidetta ja kitaransoittoa Linzissä ennen kuin jatkoi kitaraopintojaan Zürichissä ja Brysselissä. Hän opiskeli Sibelius-Akatemiassa sävellystä Aulis Sallisen johdolla, josta sai diplomin 1976, sekä elektronista musiikkia ja kitaran-, nokkahuilun-, ja oboensoittoa. Vuonna 1995 hän opiskeli muun muassa Tunisiassa darabukan soittoa ja arabilaista rytmiikkaa, josta hän kirjoitti kirjan "The Rhythm in Arabian Music" vuonna 2003. Sittemmin hän opiskeli djemben soittoa ja afrikkalaista rytmiikkaa Beninissä, Togossa ja Suomessa useiden afrikkalaisten mestarirumpalien johdolla.
Rechberger on säveltänyt viisi oopperaa sekä yli 200 teosta kuorolle, orkesterille, sooloesiintyjille ja kamarimusiikkiyhtyeille. Säveltämisen ohella hän on toiminut nykymusiikin tuottajana ja Ylen kokeilustuodion johtajana 1979−1984. Valtion taiteilija-apurahat hän on saanut vuosina 1985−1990, 1990−1995 ja 1995−2010. Rechberger on voittanut teoksillaan lukuisia kansallisia ja kansainväilisiä palkintoja tai tunnustuksia mm. RAI palkinto (Pekka Mikkosen nousu), 2. palkinto Kölnin lapsioopperakilpailussa ("Oopperalaiva"), Bergamon urkukilpailu ("Clausulas"), Vantaan kulttuuripalkinto (1990), Teoston 2. palkinto ("Himojen puutarha"), St. Pölten/Itävallassa 3. palkinto ja yleisöpalkinto (Toba Hánye), Helsinki, Cras-ensemblen 2. palkinto sekä erikoispalkinto "for an inventive piece" (Musica di montagna). Vuonna 2009 hän voitti kansainvälisessä Andreas-Drekis jaetun 1. palkinnon (kreikkalaisen säveltäjän Tania Sikelianoun kanssa) oopperallaan "Elike Athanatos" ("Ελίκη Αθάνατος - Kuolematon Helike").
Raittiusyhdistys Koitto
Raittiusyhdistys Koitto on vuonna 1883 perustettu helsinkiläinen raittiusyhdistys. Yhdistys perustettiin Axel August Granfeltin johdolla Kohtuuden ystävien ensimmäiseksi alaosastoksi. Nimeä Koitto ehdotti ylioppilas Kaarle Krohn. Alkuvuosina raittiusyhdistyksen aatteena oli uskonto ja suomalaismielinen isänmaallisuus. Jäsenmäärän kasvaessa yhdistyksestä tuli kuitenkin osa suomalaista työväenliikettä. Vuonna 1907 yhdistyksen sisällä aloitti toimintansa myöhemmin ammattiteatteriksi kasvanut Koiton Näyttämö.
Vuonna 1904 yhdistys hankki kesäsiirtolaksi Lammassaaren Helsingin Vanhankaupunginlahdella. Saareen valmistui jo 1905 arkkitehti Vilho Penttilän suunnittelema hirsilinna Pohjolan Pirtti. Vuonna 1907 yhdistykselle valmistui samoin Vilho Penttilän suunnittelema kivirakenteinen toimitalo Koiton talo, joka rakennettiin Simonkadun ja Yrjönkadun kulmatontille. Vuonna 1981 talon omistaneet SKP ja raittiusyhdistys myivät rakennuksen 22 miljoonalla markalla puolueen hallitsemalle Fexima-yhtiölle. Vuonna 1984 Fexima myi talon Hakalle noin 140 miljoonalla markalla.
Yhdistys hallinnoi edelleen Lammassaaren aluetta Viikin luonnonsuojelualueella.
The Six Shooter
The Six Shooter oli viikoittainen Frank Burtin luoma radiokuunnelmasarja, jota esitettiin Yhdysvalloissa 20. syyskuuta 1953 – 24. heinäkuuta 1954. Kuunnelmaa tehtiin pilottijakso mukaan lukien 40 jaksoa ja sitä lähetettiin NBC:n radioverkon kautta.
Sarjan päätähtenä oli paremmin elokuvarooleistaan tunnettu näyttelijä James Stewart. Stewartin roolihahmo, Britt Ponsett, oli paikasta paikkaan kuljeksiva cowboy villin lännen viimeisinä vuosina.
Sarjan näyttelijävieraisiin kuuluivat muun muassa Parley Baer, Virginia Gregg, Harry Bartell, Howard McNear, Jeanette Nolan, Dan O'Herlihy, Alan Reed, ja William Conrad.
Sarjan tunnusmusiikin "Highland Lament" on säveltänyt Basil Adlam.
.hack//SIGN
.hack//SIGN on 29-osainen animesarja. Sen tuottivat studiot Bee Train ja Bandai Visual. Sarjasta 26 episodia on esitetty televisiossa ja kolme ovat lisäepisodeja. Sarjan musiikin on säveltänyt ja sanoittanut Yuki Kajiura. Sarjaa esitettiin Japanissa 3. huhtikuuta 2002 – 25. syyskuuta 2002.
".hack//SIGN" tapahtumat kietoutuvat vuonna 2007 fiktiivisesti julkaistuun MMORPG-roolipeliin "The World". Tarina alkaa siitä, kun eräs pelaajista, Tsukasa, huomaa jääneensä vangiksi pelin sisään. Jotkut pelaajat alkavat selvittää tilannetta auttaakseen Tsukasaa, jotkut taas hyötyäkseen itse tilanteesta. Juoni etenee rauhallisesti mutta hajanaisesti, koska katsojalle syötetään paljon harhaanjohtavaa informaatiota tapahtumien luonteesta.Lisäjaksojen nimet ovat
Asko Mäkelä
Asko Mäkelä (s. 2. huhtikuuta 1958 Seinäjoki) toimi Suomen valokuvataiteen museon johtajana 1996–2007. Aikaisemmin hän on toiminut kiinteistöalalla, galleristina, arvostelijana ja Lapin yliopiston professorina. Hän on opiskellut Helsingin yliopistossa pääaineenaan taidehistoria, sivuaineina estetiikka ja tiedotusoppi. Hän on oppiarvoltaan filosofian lisensiaatti.
Berndt Arell
Berndt Börje Trifon Arell (s. 26. joulukuuta 1959 Tammisaari) on suomalainen taidemuseoalan ammattilainen, joka toimii Tukholman Fotografiska-museon näyttelytuottajana. Sitä ennen vuosina 2012–2017 hän toimi Ruotsin kansallismuseon ja Prins Eugens Waldemarsudden ylijohtajana.
Arell on opiskellut Åbo Akademissa ja valmistunut filosofian maisteriksi. Hän on toiminut useiden taidemuseoiden johtajana, sekä kuvataide- ja kulttuurialojen luottamustehtävissä.
Arell on toiminut vt. intendenttinä, museonjohtajana ja amanuenssina Tammisaaren museossa 1982–1985, amanuenssina ja intendenttinä Pohjanmaan museossa Vaasassa 1987–1989. Pohjoismaisen taidekeskuksen näyttelypäällikkönä ja vt. johtajana Suomenlinnassa 1993–1996, Turun taidemuseossa amanuenssina, vt. museonjohtajana 1990 ja museonjohtajana 1991–1993 ja 1996–1999.
Arell oli vuonna 2000 perustamassa Ruotsiin Tjörnin saarelle Göteborgiin Pohjoismaista akvarellimuseota, jota hän johti 1999–2001. Sen jälkeen hän oli Helsingin taidemuseon johtajana ja vuosina 2007–2009 Kiasman johtajana. Arell hoiti sivutoimisesti myös Taiteen keskustoimikunnan puheenjohtajan tehtävää vuoden 2009 loppuun. Lisäksi hän on toiminut Designmuseon hallituksessa, Helsingin taidehallin isännistön sekä Suomen taideakatemian säätiön / Näyttelyvaihtokeskus Framen hallituksen puheenjohtajana. 
Kiasman johtajan virasta Arell siirtyi Svenska kulturfondenin johtajaksi tammikuussa 2010. Kulturfondenin johtajana Arell sanoi tavoittelevansa suurempaa avoimuutta säätiön työskentelyssä ja toimintatavoissa.
Kesäkuussa 2011 Arell nimitettiin Ruotsin kansallismuseon johtoon viiden vuoden määräajaksi. Hän aloitti tehtävässä vuoden 2012 alusta. Vuodesta 2018 hän toimii Fotografiskan näyttelytuottajana Tukholmassa, Lontoossa ja New Yorkissa.
Arell on kääntynyt ortodoksiksi. Hänellä on kaksi tytärtä ja poika. Arell on puhunut julkisuudessa väkivaltaisesta parisuhteesta entisen miesystävänsä kanssa.
Pia Hansen
Pia Hansen (s. 25. syyskuuta 1965 Hässleholm) on ruotsalainen haulikkoampuja ja olympiavoittaja.
Pia Hansen on saavuttanut kaksoistrapissa olympialaisissa kultaa Sydneyssä 2000 ja MM-kilpailuissa Tampereella 1999 hopeaa.
Daina Gudzinevičiūtė
Daina Gudzinevičiūtė (s. 23. joulukuuta 1965 Vilna) on liettualainen haulikkoampuja ja olympiavoittaja.
Daina Gudzinevičiūtė on saavuttanut trapissa olympialaisissa Sydneyssä 2000 kultaa. MM-kilpailuissa hän on saavuttanut trapissa Lahdessa 2002 hopeaa ja Neuvostoliiton joukkueessa joukkuekultaa Montecatinissa 1989.
Shannon Shorr
Shannon Shorr (s. 7. kesäkuuta 1985, Birmingham, Alabama) on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Shorr on valmistunut Shades Valley High Schoolista, josta hän siirtyi opiskelemaan rakennetekniikkaa Alabaman yliopistoon. Hän keskeytti opintonsa 2,5 vuoden jälkeen ryhdyttyään päätoimiseksi pokerinpelaajaksi.
Koska pokeriturnauksissa Yhdysvalloissa on 21 vuoden ikäraja, Shorr aloitti liveturnausuransa ulkomailla. Tammikuussa 2006 hän oli neljäs Aussie Millionsin pääturnauksessa ansaiten 271 700 Australian dollaria. Muutama viikko tämän jälkeen hän oli toinen Bahamasaarilla pelatussa Kanadan pokerimestaruuskilpailuissa. Maaliskuussa 2006 hän oli kaksinpelin maailmanmestaruusturnauksessa Barcelonassa yhdeksäs. Shorrin uran huomattavin voitto tuli Bellagio Cupista elokuussa 2006. Tämän 10000 dollarin sisäänoston no limit texas hold'em -turnauksen voitosta hän ansaitsi 960 690 dollaria. Hän sijoittui vuoden 2006 CardPlayer-lehden vuoden pelaaja -tilastossa neljänneksi.
World Series of Pokerissa Shorrin paras sijoitus on vuoden 2008 2 000 dollarin no limit hold'em -turnauksen kakkostila. Palkintorahoja Shorr ansaitsi 349 141 dollaria. Vuonna 2007 hän oli 5 000 dollarin kaksinpeliturnauksessa seitsemäs.
Kesäkuussa 2008 Shorrin pokeriuran turnausansiot ylittivät 2,4 miljoonaa dollaria.