hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Jukolan viesti
Jukolan viesti on vuosittain Suomessa järjestettävä miesten viestisuunnistuskilpailu, joka järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1949. Viestijoukkueet ovat seitsenjäsenisiä ja reitti on ollut pituudeltaan 70–90 km. Yksittäiset osuudet ovat 6–17 kilometrin mittaisia. Jukolan viesti on maailman suurin viestisuunnistuskilpailu.
Jukolan viestiin osallistuu niin maailman huippusuunnistajia kuin aivan tavallisia kuntoilijoita; kaikilla joukkueilla ovat tasavertaiset radat ja rastit.
Vuosina 1951–1977 naisten viestisuunnistuskilpailu käytiin "Venlojen juoksu" -nimisenä yksilökilpailuna. Vuodesta 1978 alkaen naisten kilpailu muutettiin Venlojen viestiksi.
Nuorille suunnistajille on vuodesta 1986 lähtien järjestetty elokuussa erillisenä kilpailuna Nuorten Jukola -viesti. Se on seitsenosuuksinen kilpailu 11–18-vuotiaille. Joukkueessa on oltava sekä poikia että tyttöjä.
Vuonna 1945 Ruotsissa aloitetun Tiomilan esimerkin mukaan heräsi pääkaupunkiseudun suunnistajien keskuudessa ajatus omasta suuresta suunnistusviestistä. Syksyllä 1947 ryhdyttiin pienessä piirissä puuhaamaan tällaista viestiä ja sen järjestämiseksi erillistä ryhmää. Sodan jälkeisissä oloissa taloudelliset edellytykset ison viestin järjestämiseksi eivät olleet kovinkaan hyvät. Ratkaisevana tekijänä oli Helsingin Sanomien saaminen mukaan jo suunnitteluvaiheessa. Järjestämisestä vastaava ryhmä perustettiin 30. kesäkuuta 1948, ryhmä sai nimekseen Kaukametsäläiset ry. Yhdistyksen tehtävänä on huolehtia Jukolan viestin järjestämisestä Aleksis Kiven Seitsemän veljeksen hengessä.
Ensimmäinen Jukolan viesti järjestettiin 12.–13. kesäkuuta 1949 pääkaupunkiseudulla. Sen lähtö oli Helsingin maalaiskunnassa ja maali Helsingissä. Siihen osallistui 41 joukkuetta. Toisesta kilpailusta lähtien Jukolan viestissä on viety kaukametsäläisten laatimaa viestisanomaa. Kilpailun voittaneen joukkueen jäsenen tulee maaliin tultuaan lukea ääneen sanoma, joka käsittelee jotain ajankohtaista teemaa ja on suunnattu jollekin taholle. Neljäkymmentä kertaa sanoman laati Matti Salmenkylä. Vuosina 2005–2009 sanoman laati Antero Viherkenttä. Vuodesta 2010 alkaen sanoman on tehnyt Seppo Väli-Klemelä.
Jukolan viestin menestyksekkäin joukkue voittojen määrässä on Helsingin Suunnistajat kahdeksalla voitollaan ja maratontilaston kärjessä on norjalainen Halden SK 400 pisteellä. Menestyksekkäimmät urheilijat ovat Erkki Aro ja Juhani Salmenkylä seitsemällä viestivoitollaan. Eniten osallistumiskertoja on Pekka Nurmella ja Seppo Tammelalla, molemmilla vuoteen 2018 mennessä 59 osallistumiskertaa.
Jukolan viestissä vain 11 kertaa on kolmenkymmenen parhaan joukkoon sijoittunut muu kuin suomalainen, ruotsalainen tai norjalainen seura:
Ruotsalainen IFK Södertälje on ainoa seura, joka on samana vuonna (1991) voittanut sekä Jukolan viestin että Venlojen viestin.
Lippu on niiden suunnistajien kohdalla, joiden kotimaa on eri kuin seuran.
Homeoboksi
Homeoboksi on DNA-jakso, joka esiintyy selektorigeeneissä ja joka on osallisena anatomisen kehityksen mallien säännöllisyyteen. Se koodaa homeoproteiineja, jotka tämän säätämisen perusteella säätelevät useiden muiden geenien toimintaa. Homeoboksi on 180 emäsparin pituinen sekvenssi DNA:ssa. Sen löysi tutkimuksissaan 1983 Walter Gehring kollegoineen.
Niin sanottu homeoboksigeeni on geeni, joka sisältää homeoboksin. Se määrittää kasvien, sienten ja eläinten elinten päärakenteen, muun muassa jaokkeet ja raajat. Esimerkiksi banaanikärpäsellä on eri ruumiin pääosat määrittävät kahdeksan homeoboksigeenien rypästä. Yleensä mutkikkaammilla eliöillä on enemmän homeoboksigeenejä kuin vähemmän mutkikkailla.
Chandrika Kumaratunga
Chandrika Bandaranaike Kumaratunga (s. 20. kesäkuuta 1945) oli Sri Lankan neljäs presidentti vuosina 1994-2005. Hän oli kaudellaan yksi harvoista maailman naispresidenteistä, ja hänen äitinsä, Sirimavo Bandaranaike, oli maailman ensimmäinen naispääministeri. Myös Chandrika Kumaratungan isä ja aviomies olivat poliitikkoja. Molemmat kuolivat väkivaltaisesti, isä Chandrika Kumaratungan ollessa 14-vuotias, aviomies Wijaya Kumaratunga vuonna 1988 poliittisten vastustajien murhaamana. Myös Chandrika Kumaratunga itse oli itsemurhapommittajan iskun kohteena vuoden 2000 presidentinvaalikampanjan aikana.
Uransa alussa Chandraika Kumaratunga yritti lähestyä tamilitiikerit-sissijärjestöä saadakseen sisällissodan loppumaan, mutta myöhemmin hän veti varsin kovaa linjaa. Hän syytti hallitusta liiallisista myönnytyksistä ja arvosteli välittäjinä toimineita norjalaisia.
Hän hävisi vuoden 2005 presidentinvaaleissa Mahinda Rajapaksalle. Rajapaksa voitti myös vuoden 2010 vaalit. Vuonna 2010 Kumaratunga tuki Rajapaksan vastaehdokasta ja syytti vaaleja vilpillisiksi.
Lyijykomppania
Lyijykomppania on suomalainen heavy metal -yhtye. Se perustettiin vuonna 1981 "Lead Company" -nimisenä. Yhtye suomensi nimensä 1983 ja hajosi pari kuukautta myöhemmin. Yhtye kasattiin uudelleen kokoon vuonna 1990 ja se hajosi taas vuonna 1998. Yhtye kuitenkin kokoontui jälleen vuonna 2003. Tuolloin yhtyeessä vaikuttivat Jarkko Strandman (laulu ja kitara), Lemmy Lindström (basso) ja Esa Moilanen (rummut). Tämä kokoonpano oli voimassa vuoteen 2006, jolloin Jarkko Strandman poistui yhtyeestä.
Keväällä 2006 yhtyeen laulaja-basistiksi liittyi Petteri Virtanen, jolloin Lemmy Lindström siirtyi soittamaan basson sijasta kitaraa. Lindström poistui omasta tahdostaan yhtyeestä vuonna 2007 keskittyäkseen perustamaansa Wizard of Nord -yhtyeeseen. Hänen paikkansa Lyijykomppaniassa otti Joni Rossi.
Virtanen ja Rossi poistuivat yhtyeen riveistä vuonna 2012. Yhtyeen vuoden 2015 kokoonpanoon kuuluivat Moilasen lisäksi aikaisemminkin yhtyeessä vaikuttaneet Jarkko Strandman ja Lemmy Lindström. Nyttemmin kokoonpano on Vuorinen, Lindström ja Moilanen.
Yhtye julkaisi 29. huhtikuuta 2017 digisinglen, joka sisältää kaksi uutta kappaletta, ”Helsinki tulessa!” ja ”Isä heiluu kirveellä”. ”Helsinki tulessa!”-kappaleesta on kuvattu myös Lyijykomppanian historian ensimmäinen musiikkivideo. Samalla aikaa yhtye valmistee viidettä studioalbumiaan.. Tietoja epäonnistumisista ja päättämättömyyksistä, tai Väkivaltaa ja vääriä lääkkeitä -albumi päätti kymmenen vuoden hiljaisuuden levynjulkaisurintamalla ilmestyttyään 13.7.2018. 
Studioalbumit
EP:t
Kokoelma-albumit
Singlet
Peijakas
Peijakas (myös peijakka) on lievä kirosana.
"Peijakas on johdettu sanasta puska, joka tarkoittaa alun perin lehtiä tai puskan henkeä. Hänen muistokseen ja kunniakseen on sitten juhlittu peijaisia tai peijahaisia eli syöty muistoateria. Kyseessä ovat siis hautajaispidot.
Vanhat suomen kielen sanakirjat kertovat, että peijas ja peijaiset ovat myös saattaneet murteittain tarkoittaa paitsi vainajaa ja hautajaisia myös pahaa henkeä ja pahaa haltiaa, joka lumoaa ihmisiä. Voimasanana peijakas on siis lopulta alun perin yhtä järeä kuin tunnetummat paholaisen nimet.
Peikkokin on peijaan ja peijakkaan sukulainen. Meille sana peikko tuo mieleen pitkähäntäisen, takkutukkaisen ja isokorvaisen Rölli-hahmon. Kansankielessä peikko on kuitenkin ollut uskomuksellinen paha henki, peto tai epäluotettava ja halveksittava ihminen. Itse perkelettäkin on peikoksi kutsuttu esimerkiksi vanhassa virsikirjassa, jossa katuva pyytää Jumalaa pelastamaan hänet ”peikold rumald”." Siteerattu: Turun Sanomat: Voihan peijakas
Jeffrey Eugenides
Jeffrey Eugenides (8. maaliskuuta 1960 Detroit, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hän valmistui Brown Universitysta vuonna 1983 ja on suorittanut myös tutkinnon luovasta kirjoittamisesta Stanford Universityssa. Eugenides on naimisissa taiteilija Karen Yamauchin kanssa ja asuu perheineen Berliinissä Saksassa. Hän ei esiinny mielellään julkisesti eikä kerro yksityiselämästään.Romaanin "Virgin Suicides" pohjalta on myös tehty samanniminen elokuva, jonka ohjasi Sofia Coppola ja jonka pääosissa ovat muun muassa Kathleen Turner, Kirsten Dunst ja Josh Hartnett.
Shelby Foote
Shelby Foote (17. marraskuuta 1916 – 27. kesäkuuta 2005) oli yhdysvaltalainen kirjailija ja erityisesti Yhdysvaltain sisällissotaan keskittynyt historioitsija.
Mylly (peli)
Mylly on vanha strateginen lautapeli. Peli on tarkoitettu kahdelle pelaajalle. Pelin alkuperästä ei ole varmaa tietoa, mutta Egyptin Kurnasta löydetty kappale on mahdollisesti varhainen myllypelin lauta. Pelin nimi ja säännöt vaihtelevat alueittain. Suomessa peli tunnetaan mylly-nimen lisäksi nimellä miilu.
Pelilauta koostuu kolmesta sisäkkäisestä neliöstä, joiden kulma- ja sivujen keskipisteisiin pelaajat voivat laittaa nappuloita. Lisäksi neliöt ovat kytköksissä toisiinsa siten, että keskimmäisen neliön sivujen keskipisteet on yhdistetty ulommaisen ja sisimmäisen neliöiden vastaavien sivujen keskipisteisiin. Ulommaiselta neliöltä ei ole suoraa yhteyttä sisimpään neliöön.
Pelin alussa kumpikin pelaaja saa yhdeksän nappia, jotka sijoitetaan laudalle vuorotellen. Kun nappulat on vapaavalintaisesti sijoitettu laudalle, pelaajat koettavat vuorotellen siirtää nappuloita viivojen leikkauspisteistä toisiin viivoja pitkin. Siirron on päätyttävä johonkin lähimpään viivan leikkauspisteeseen, eli nappulaa ei saa kuljettaa ympäri lautaa yhdellä siirrolla. Jos pelaaja onnistuu siirtämään nappulan siten, että samalla viivalla on kolme saman pelaajan nappulaa, eli mylly, hän saa poistaa yhden sellaisen vastustajan nappulan, joka ei ole myllyssä. Paras tilanne on niin sanottu sahamylly, jossa pelaaja pystyy siirtämään yhtä nappulaa edestakaisin siten, että jokaisella siirrolla syntyy mylly.
Kun pelaajalla on jäljellä kolme nappulaa, voi nappula hyppiä siirrolla mihin tahansa laudalla vapaana olevaan ruutuun. Tämä antaa tasoitusta alakynnessä olevalle pelaajalle, mutta harvoin muuttaa pelin lopputulosta. Pelaaja voittaa mikäli hän onnistuu poistamaan 7 (vastustajalle jää vain 2 nappulaa jäljelle, eikä vastustaja voi enää muodostaa myllyä) vastustajan nappulaa laudalta. Myös jumittamalla vastustajan nappulat voi voittaa.
On laskettu, että myllyssä on noin 10 erilaista asetelmaa, ja mahdollisten pelien määrä on lähes 10.
Lokakuussa 1993 Ralph Gasser onnistui löytämään optimaalisen pelistrategian myllyyn. Hän osoitti, että tällöin mylly päättyy aina tasapeliin. Gasser kehitti myös toistaiseksi parhaiten myllyä pelaavan tekoälyn, jota pidetään maailman parhaana myllyn pelaajana.
Myrskylinnut
Myrskylinnut () oli Gerry Andersonin ja Sylvia Andersonin luoma 1960-luvun televisiosarja, joka käytti supermarionaatioksi kutsuttua nukkeanimaatiotyyliä. Sarjaa tehtiin vuosina 1964–1966 yhteensä 32 jaksoa. Tulevaisuuteen sijoittuva sarja kertoo kansainvälisestä pelastuspartiosta, jolla on käytössään erilaisia lentäviä kulkuneuvoja. Hahmot esiintyivät myös kahdessa pitkässä elokuvassa: "Thunderbirds Are Go!" (1966) ja "Thunderbird 6" (1968). Sarjan tunnusmusiikin on säveltänyt Barry Gray.
Suomessa "Myrskylintuja" on esitetty Yle TV2 -kanavalla keväällä 1966 ja syksyllä 1973, myöhemmin Kolmoskanavalla, MTV3:lla ja SubTV:llä. Vuonna 2008 "Myrskylintuja" esitettiin maksullisella MTV3 Scifi -kanavalla.
Vuonna 2004 Jonathan Frakes ohjasi sarjaan perustuvan "Myrskylinnut"-elokuvan oikeilla näyttelijöillä. Elokuva ei menestynyt taloudellisesti tai kriitikkojen parissa.
Anne Rice
Anne Rice (s. "Howard Allen O'Brien", 4. lokakuuta 1941) on yhdysvaltalainen kauhu- ja fantasiakirjailija, joka käsittelee teoksissaan pääasiassa perinteisiä kauhuolentoja kuten vampyyreita, muumioita ja noitia. Hänen teoksensa ovat vaikuttaneet goottialakulttuuriin merkittävästi, ja Rice on myös julkaissut useita teoksia jotka käsittelevät sadomasokistisia teemoja.
Rice kirjoitti ensimmäisen romaaninsa "Veren vangit (Interview with the Vampire)" vuonna 1973 ja julkaisi sen vuonna 1976.
Rice syntyi irlantilaiskatolisen perheen toisena tyttärenä. Hän oli naimisissa edesmenneen runoilija Stan Ricen kanssa ja on kirjailija Christopher Ricen äiti. Hänen tyttärensä Michelle syntyi syyskuussa 1966, mutta kuoli leukemiaan elokuussa 1972.
Rice syntyi ja on viettänyt suurimman osan elämästään New Orleansissa, jota hän on myös käyttänyt taustana useimmille tarinoilleen. Hänet tunnetaan taiteen ja kulttuurien tuntijana, ja Rice onkin perheineen matkustellut usein tutustumaan taiteeseen, jota hän on myöhemmin käyttänyt tarinoissaan.
Rice on myös julkaissut teoksia nimimerkeillä Anne Rampling ja A. N Roquelaure, joista jälkimmäistä hän käytti pääasiassa julkaisemaan enemmän aikuisille suunnattua materiaalia. Hänen proosaansa kuvataan usein sanoilla täyteläinen ja kuvaileva, ja hänen hahmonsa ovat usein seksuaalisesti vapaita. Hänen tarinoissaan on myös usein homoeroottisia sävyjä. Rice käsittelee teoksissaan myös filosofisia ja historiallisia teemoja, jotka hän punoo tarinoidensa paksuun juonistoon.
Kriittinen analyysi Ricen teoksista löytyy S. T. Joshin teoksesta "The Modern Weird Tale" (2001).
Rice kuvasi itseään aiemmin ateistiksi, mutta vuonna 1998 hän ilmoitti palanneensa katoliseen uskoon, jota oli harjoittanut viimeksi 18-vuotiaana. Lokakuun 2005 "Newsweekin" haastattelussa hän vahvisti uskonsa ja sanoi että kirjoittaisi vain Herralle. Vuonna 2005 hän julkaisi teoksen "Christ the Lord: Out of Egypt", joka on ensimmäinen osa Jeesuksen elämästä kertovasta trilogiasta. Myöhemmin Rice kuitenkin kertoi jättäneensä järjestäytyneen kristinuskon.
Vampyyrikronikat
New Tales of the Vampires "(Vampyyritarinoita, jotka eivät sinänsä liity Kronikoiden jatkumoon, mutta sijoittuvat samaan fiktiiviseen maailmaan)"
Lives of The Mayfair Witches
Christ the Lord
Itsenäisiä romaaneja
Novelleja
Teoksia julkaistu nimimerkillä Anne Rampling:
Eroottista kirjallisuutta julkaistu nimimerkillä A. N. Roquelaure:
Supermarionaatio
Supermarionaatio (supermarionettianimaatio) on eräissä televisiosarjoissa ja elokuvissa käytetty nukkehahmotekniikka, jonka kehitti brittiläinen AP Films. Sitä käytettiin muun muassa 1960-luvun suositussa "Myrskylinnut"-sarjassa. Supermarionaatiossa nukkeja ohjaillaan ohuilla langoilla kuten tavallisia marionetteja, mutta niistä poiketen langoissa kulkee myös sähkövirta, jolloin nukkehahmojen sisässä olevia solenoidimoottoreita voidaan kauko-ohjata. Näin saadaan esimerkiksi hahmojen suu ja silmät liikkumaan.
Kupittaan jäähalli
Marli Areena (Kupittaan monitoimihalli) on marraskuussa 2006 valmistunut urheiluhalli Turussa. Se tunnetaan jääkiekkojoukkue TUTO Hockeyn kotihallina. Aiemmin samalla paikalla sijaitsi Kupittaan jäähalli.
Alun perin Kupittaalle rakennettiin tekojäärata vuonna 1962. Tällöin jää ei ollut vielä edes katettu, vaan joukkueet pelasivat avojäällä. Vuonna 1973 rata katettiin, ja Kupittaan jäähalli valmistui.
Kupittaalla ovat pelanneet turkulaisjoukkueet TPS ja TUTO. Typhoonin (entinen Elysée Arena, HK Areena, Turkuhalli nyk. Gatorade Center ) valmistuttua loppusyksystä 1990 TPS siirtyi pelaamaan Artukaisiin, ja hallista tuli TUTO Hockeyn kotihalli. Vanhan hallin tilalle oli pitkään suunniteltu uutta, ja TUTO pelasi viimeiset Mestis-ottelunsa vanhassa hallissa keväällä 2005.
Uuden Kupittaan monitoimihallin ensimmäinen ottelu pelattiin 16. marraskuuta 2006, jolloin TUTO Hockey kohtasi Mestis-ottelussa Heinolan Kiekon. Kupittaan halli on myös turkulaisen ringetteseuran Turku Ringeten kotihalli. Hallissa pelaa myös kaukalopalloliigan joukkue Turun Pyrkivä. Syyskuusta 2011 syyskuuhun 2012 saakka halli tunnettiin nimellä OS/G Areena.
Lobo (sarjakuvahahmo)
Lobo on Keith Giffenin ja Roger Sliferin luoma sarjakuvahahmo ja antisankari. Hän esiintyi ensimmäisen kerran DC Comicsin "Omega Men" -sarjassa 1983.
Alun perin Lobo suunniteltiin vain ylilyöväksi parodiaksi Marvelin Wolverinesta, mutta suosion vuoksi hahmosta tuli pysyvä osa DC:n universumia. Hän esiintyi sekä L.E.G.I.O.N -sarjassa että R.E.B.E.L.S. -sarjassa ja lopulta vuonna 1990 omassa hitiksi nousseessa minisarjassaan "Lobo: Viimeinen Kzarnialainen" ("The Last Czarnian"), jonka tekivät Simon Bisley ja Alan Grant.
Lobo on palkkionmetsästäjä sekä luonteeltaan äärimmäisen äkkipikainen ja väkivaltainen. Hän käyttää myös paljon voimasanoja. Jotain hänen luonteestaan kertoo se, että hän on kuollut joitakin kertoja mutta on käännytetty takaisin jopa helvetistä. Hän on myös päästänyt päiviltä Joulupukin. Ulkonäöltään hän muistuttaa rock -yhtye "Kiss":in laulajia.
Lobo on yksi universumin parhaimmista jäljittäjistä, sekä varsin taitava kemisti.
Hänellä on supervoimat ja tarkemmat aistit kuin tavallisilla ihmisillä sekä on kestävämpi (ei suoranaisesti haavoittumaton). Hän paranee saamistaan vammoista lähes välittömästi. Jokaisesta veripisarasta, mikä hänestä vuodatetaan, kloonautuu uusi Lobo; kloonit eivät ole yhtä supervoimakkaita kuin Lobo eivätkä pysty kloonautumaan edelleen.
Hänen heikko kohtansa on liiallinen alkoholin nauttiminen (hän humaltuu juotuaan liikaa eli hänen kohdallaan tämä tapahtuu useasti), rämäpäinen asenne ja delfiinit; delfiinit ovat ainoa asia josta hän aidosti välittää.
Espresso
Espresso on vahva, italialaistyyppinen kahvi, joka valmistetaan pakottamalla lähes kiehuva (85–95 °C) vesi noin 8–18 baarin paineella hienoksi jauhetun kahvijauheen läpi noin 20–30 sekunnin aikana.
Tuloksena on noin 25–35 ml heti nautittavaa kahvia, joka nautitaan pienestä mokkakupista sokerilla maustettuna. Juoman pinnalle muodostuu kahvin rasvoista ja kahviin paahdettaessa sitoutuneen hiilidioksidin vaikutuksesta vaahtoa, "cremaa". Espressoon käytettävät kahvinpavut ovat yleensä seos tummaksi paahdettua arabiankahvia- sekä robusta-kahvia. Espresso nautitaan joko sellaisenaan tai erilaisten kahvijuomien kuten cappuccinon tai caffè latten ainesosana.
Espressoa juodaan kaikkialla Etelä-Euroopassa, erityisesti Italiassa (tunnetaan nimellä "caffè" tai "caffè espresso"), Portugalissa ja Ranskassa. Italiassa espresso nautitaan usein sokerin sekä biscotti-keksin kera.
Erilaisia espressokahvin muunnelmia on sadoittain, sillä kaikkia muunnelmia (nimetään pääosin adjektiivein, esimerkiksi pitkä, kuuma tai suuressa kupissa) voidaan sekoittaa keskenään, jolloin syntyvällä espressotyypillä saattaa olla hyvin pitkä nimi.
Esihistoriallinen arkeologia
Esihistoriallinen arkeologia on se arkeologian ala, joka tutkii esihistoriaa eli aikaa, jolta ei ole säilynyt kirjoitettuja dokumentteja. Koska tutkittavalta ajanjaksolta ei ole kirjallisia lähteitä eli ihmiset eivät tuolloin osanneet kirjoittaa tai kirjoitus ei ole säilynyt, voidaan menneisyydestä saada jonkinlainen käsitys ainoastaan materiaalisten jäänteiden kautta. Se tarkoittaa mm. löytyvien käyttöesineiden, rakennusten jäänteiden, jätteiden ja hautojen tutkimista.
Esihistoriallinen ajanjakso voi vaihdella paikasta riippuen. Esimerkiksi vuonna 3000 eaa. nykyisen Suomen alueella elettiin esihistoriaa ja kivikautta. Samaan aikaan Egyptissä kuitenkin osatiin kirjoittaa. Arkeologian osa-alueiden rajoja on siis mahdoton vetää ottamatta huomioon sitä, mistä ajanjaksosta ja maantieteellisestä alueesta puhutaan.
Esihistoriallisen arkeologian vastaparina pidetään historiallista arkeologiaa. Käytännössä niillä ei usein ole muuta eroa kuin historiallisen ajan tuoma etu käyttää historiantutkimusta ja kirjallisia lähteitä arkeologian apuna. Kaivaustekniikassa historiallinen arkeologia eroaa silloin, kun tutkimuskohteet vaativat erityisiä työtapoja, kuten kaupunkiarkeologiassa.
Patrick Vieira
Patrick Vieira (s. 23. kesäkuuta 1976 Dakar, Senegal) on senegalilaissyntyinen ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Kesästä 2018 lähtien hän on toiminut OGC Nicen päävalmentajana.
Vieira syntyi Senegalissa, mutta muutti jo pienenä Pariisiin. Vieira muistetaan parhaiten pitkästä urastaan Englannin Valioliigan Arsenalissa. Vieira oli pitkään lontoolaisseuran kantavia voimia. Arsenal ja Vieira voittivat Valioliigan kolmesti (1998, 2002, 2004) ja FA Cupin neljästi (1998, 2002, 2003, 2005). Juventus osti miehen Arsenalista kesällä 2005 13,7 miljoonalla punnalla. Kesällä 2006 Vieira siirtyi sopupeliskandaalin ryvettämästä Juventuksesta Internazionaleen. Tammikuun 2010 siirtoikkunan aikana Vieira palasi Valioliigaan siirtymällä Manchester Cityn riveihin.
Ranskan maajoukkuetta Vieira edusti 107 kertaa ja teki maaotteluissa kuusi maalia. Hän oli mukana, kun Ranska voitti kultaa maailmanmestaruuskilpailuissa 1998 ja Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2000. Vieira peri kapteeninnauhan Zinédine Zidanelta Ranskan maajoukkueessa vuoden 2006 MM-kisojen jälkeen.
Vieira lopetti uransa vuonna 2011 ja hän siirtyi Manchester Cityn kehitysjohtajaksi. Marraskuussa 2015 hän teki kahden vuoden valmentajasopimuksen New York City FC:n kanssa ja hän aloittaa työnsä 1. tammikuuta 2016.
Vieirain johdolla New York City sijoittui kausilla 2016 ja 2017 MLS:n runkosarjassa konferenssinsa toiseksi. Kaudella 2017 sijoitus oli toinen myös koko maan sijoituksissa. MLS Cupissa tie katkesi konferenssin puolivälieriin molempina kausina. Kesäkuussa 2018 Vieira jätti New York Cityn ja siirtyi Ligue 1:n OGC Nicen päävalmentajaksi.
Arsenal FC
FC Internazionale Milano
Manchester City
Transformers
Transformers on Hasbron ja Takara Tomyn vuonna 1984 aloittama lelusarja roboteista, jotka pystyvät muuntautumaan muun muassa autoiksi, lentokoneiksi ja robottieläimiksi. Tätä ”ensimmäistä aaltoa” kutsuttiin pitkään fanien keskuudessa nimellä Generation 1. Myöhemmin nimi tuli viralliseksi.
Transformers on yhdistelmä japanilaisen leluvalmistajan Takaran Diaclone- ja Micro Change-lelusarjoista, joihin Hasbro hankki oikeudet vuonna 1983
Transformersista on tehty useita televisiosarjoja, sarjakuvia ja pelejä sekä vuonna 1986 tehty animaatioelokuva "". Heinäkuussa 2007 sai ensi-iltansa Michael Bayn ohjaama "Transformers"-elokuva, jonka tuotti Steven Spielberg.
Transformers-sarjakuvalehteä julkaisi Suomessa Semic vuosina 1987–1991, sekä Egmont vuonna 2003 ja 2008.
Transformerit ovat kotoisin kaukaa avaruudessa sijaitsevalta Cybertron-planeetalta, jossa kaikki elämä on mekaanista. Robotit ovat jakaantuneet hyviin Autobotteihin sekä pahoihin Decepticoneihin, jotka ovat taistelleet keskenään jo kauan. Robotit tulivat aikanaan myös Maapallolle jatkamaan keskinäistä taisteluaan, missä ne tuottivat paljon vahinkoa myös ihmisille.
Vuosikymmenten aikana useat amerikkalaiset kustantajat ovat tuottaneet Hasbron hallinnoimalla lisenssillä Transformers sarjakuvia. Marvel aloitti ensimmäisenä 1984 neliosaisella sarjalla mikä jatkui lopulta 80 numeroa aina vuoteen 1991. Vuonna 1993 G.I. Joe lehden sivuilta sai alkunsa Transformers Generations 2, mikä tosin lopetettiin 12. numeroonsa. 2000-luvun alussa Dreamwave herätti menestyksekkäästi brändin uudelleen ja myi yli miljoona lehteä ennen konkurssiaan 2004. Kehutuimpia Dreamwaven sarjoista on kolme "" -minisarjaa. Devil's Due julkaisi Dreamwaven kanssa samaan aikaan neljä G.I. Joe / Transformers crossoveria. IDW Publishing on julkaissut syksystä 2005 lähtien Transformers sarjakuvia.
Isossa-Britanniassa Titan Books on julkaissut omia tarinoitaan amerikkalaisten sarjakuvien ohella sekä Marvelin aikoina, että IDW Publishingin aikana.
Marvelin Transformers-sarjakuvalehteä julkaisi Suomessa Semic vuosina 1987-1991. Vuonna 2003 Egmont julkaisi 9 Transformers Armada -lehteä ja 2008 Bansai lehden sivuilla oli IDW:n Movie Prequel sarjakuvaa. 
Semic julkaisi amerikkalaisen Marvelin Transformers sarjakuvia vuosina 1987–1991.
Vuonna 2003 Egmont julkaisi yhteistyössä ruotsalaisen ja norjalaisen kustantajan kanssa 9 "Transformers: Armada" -sarjakuvaa. Lehdissä on 48 sivua kanadalaisen Dreamwave-kustantamon "Transformers"-sarjakuvia, jokainen lehti koostui kahdesta erillisestä tarinasta. "" sarjakuvan osat 1-9, "" vol. 1 lehdissä 1-6/2003 sekä kolme ensimmäistä numeroa "" vol. 1:stä lehdissä 7-9/2003.
Termoplastinen
Termoplastinen tarkoittaa lämpömuovattavaa sidosainetta. Esimerkiksi puu koostuu selluloosasta ja ligniinistä. Ligniini on puun termoplastinen sidosaine. Näin ollen tavallinen puu voidaan muovata uuteen muotoon lämmön ja paineen avulla.
Termoplastisille muoveille on tyypillistä, että ne pehmenevät kuumennettaessa ja kovettuvat jäähdytettäessä. Termoplastiset muovit sopivat uudelleenkäytettäviksi, koska ne kestävät useita lämmitys- ja jäähdytyskertoja. Niitä sanotaankin "kestomuoveiksi". Muoveja, joita ei voida muovata uudelleen, sanotaan kertamuoveiksi.
Termoplastiset aineet muovautuvat helposti lämpötilan ollessa lasisiirtymälämpötilan, "T", yläpuolella.
Synteettisiä termoplastisia polymeereja ovat esimerkiksi polyamidi ja polyetyleeni.
Kaupunkiarkeologia
Kaupunkiarkeologia on arkeologian osa-alue, jonka kiinnostuksen kohteena on nimensä mukaisesti kaupungit ja ihmisten elämä niissä sekä niiden muodostuminen. Suomessa kaupunkiarkeologia on historiallisen ajan arkeologiaa, koska esihistoriallisia kaupunkeja ei tunneta.
Kaupunkeja tutkittaessa arkeologeilla on käsissään usein suuria määriä löytöjä, rakenteita ja runsaasti maata. Tästä syystä kaivaukset ovat suuritöisiä ja vaativat usein myös koneiden käyttöä. Kaupunkien tutkimuksessa voidaan hyödyntää myös karttojen analyysejä ja kirjoitettujen lähteiden tutkimista.
Luettelo Suomen kirkkopitäjistä
Tämä artikkeli on luettelo Suomen kirkkopitäjistä. Pitäjät on jaoteltu suunnilleen nykymaakuntien mukaisesti. Luovutetun Karjalan eteläosan kirkkopitäjien maakuntana on Karjalankannas ja pohjoisosan kirkkopitäjien maakuntana on Laatokan Karjala. Karjalankannaksen yhteyteen on merkitty myös sen länsipuoliset luovutetut pitäjät Suursaari, Säkkijärvi, Vahviala ja Jääski. Historiallisesti Laatokan Karjalaan kuuluneet ja osittain luovutetut Parikkala ja Uukuniemi on merkitty nykymaakuntansa Etelä-Karjalan yhtetyteen. Historiallisesti Pohjois-Karjalaan kuulunut ja luovutettu Pälkjärvi on merkitty Laatokan Karjalan yhteyteen.
Luettelossa ovat mukana vain evankelis-luterilaiset kirkkopitäjät, joten ortodoksiset pitäjät entisen Käkisalmen läänin alueelta eivät ole luettelossa.
Luetteloon on otettu ainoastaan ennen vuoden 1865 kunnallisasetusta olemassa olleet seurakunnat. Vuoteen 1865 mennessä kaikki luettelossa mainitut seurakunnat eivät olleet itsenäisiä kirkkoherrakuntia, vaan osa niistä oli vielä kappeliseurakuntia. Tehdasseurakuntiin viitataan sen pitäjän yhteydessä, jonka alueella ne toimivat.
Luterilaiset itsenäiset ja kappeliseurakunnat, jotka olivat olemassa ennen vuotta 1550 on lueteltu myös artikkelissa Suomen keskiaikaiset seurakunnat. Maalaiskuntien perustamisvuodet vuodesta 1865 lähtien ovat artikkelissa Luettelo Suomen kunnista perustamisvuoden mukaan.
Kajaanin Hokki
Kajaanin Hokki on vuonna 1968 perustettu kajaanilainen jääkiekkoseura, joka pelaa Suomen kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Suomi-sarjassa. Aiemmin jääkiekkotoiminta oli osa Kajaanin Palloilijoiden (KaPa) toimintaa, mutta 1960-luvun lopulla KaPa päätti keskittyä yksinomaan jalkapalloon. Tällöin perustettiin jääkiekon kajaanilainen erikoisseura Kajaanin Hokki. Hokin perustajavoimia on muun muassa Kari Ryhänen. Hokki pelasi 15 kautta Mestistä.
Junnuhokki on Kajaanin Hokin junioriseura. Junnuhokissa on 9 nuorten joukkuetta ja naisjoukkue sekä luistelukoulu.
Hokki nousi Suomi-sarjasta Mestikseen kaudeksi 2002–03 voitettuaan Suomi-sarjan mestaruuden aikaisemmalla kaudella 2001–2002. Hokki on pelannut Mestiksen pudotuspeleissä joka vuonna lukuun ottamatta kautta 2009–2010, jolloin joukkue sijoittui runkosarjassa sijalle 9. Kaudella 2005–2006 Hokki ylsi Mestiksen pronssiotteluun TuToa vastaan jääden kuitenkin neljänneksi.
Viidennellä Mestis-kaudellaan 2006–2007 Hokki teki historiaa – oma piste-ennätys runkosarjassa (45 ottelua, 63 pistettä), välierissä voitto Vaasan Sportista otteluvoitoin 3–1 ja ensimmäinen mitali, joka kirkastui kultaiseksi. Finaaleissa Hokki kaatoi moninkertaisen Mestis-mestarin ja liigapaikkaa tavoittelevan Mikkelin Jukurit suoraan voitoin 3–0.
Hokki otti kautta aikain ensimmäisen Mestis-mestaruutensa 7. maaliskuuta 2007. Ratkaisuottelu pelattiin Mikkelissä, jossa Jukurit kaatui 1–0, ja Hokin voittomaalista vastasi Aleksi Sillanpää. Maalivahti Joni Myllykoski torjui nollapelin finaalisarjan päätösottelussa. Joukkue sai kaudella 2007–2008 hopeaa hävittyään TuTolle finaalisarjassa 3–1, mutta seuraavalla kaudella Hokki voitti saman joukkueen pronssitaistossa.
Kauden 2016–2017 jälkeen Edustushokki ry jäi ilman Mestis-lisenssiä ja ajautui konkurssiin. Kesäkuussa 2017 Hokin ilmoitettiin kuitenkin jatkavan sarjatasoa alempana Suomi-sarjassa uuden taustayhtiön, Hokki Kainuu Oy:n alla.Kajaanin jäähalli valmistui vuonna 1989, jolloin Kajaanin Hokki pelasi II-divisioonassa. Halli remontoitiin vuonna 2008 ja 2011 uusittiin kaukalo. Jäähallin 2 372 katsojapaikkaa koostuvat 781 istumapaikasta ja 1 591 seisomapaikasta.
Muokkaa kokoonpanoa
Tuatha Dé Danann
Tuatha Dé Danann ("jumalatar Danun kansa") olivat Irlannin kelttiläisessä mytologiassa jumalten heimo. Lebor Gabála Érenn eli "Valloitusten kirja" kertoo heimon vaiheista Irlannissa. Tuatha Dé Danann hallitsivat taikavoimia, ja he asuivat alun perin myyttisillä lännen saarilla, mutta lähtivät sieltä Irlantiin suurella pilvellä . Varhaisissa tarinoissa kerrotaan, että Tuatha Dé Danann olisi karkotettu taivaasta siksi, että he tunsivat taikuuden. Sen jälkeen he laskeutuivat sumupilvellä alas Irlantiin.
Pian tulonsa jälkeen Tuatha Dé Danann löivät Firbolg-nimisen kansan Mag Tuireadhin ensimmäisessä taistelussa. Magh Tuireadhin toisessa taistelussa he löivät fomorit, jättiläisten heimon. Myöhemmin milesialaiset eli keltit kukistivat Tuatha Dé Danann, ja heidät ajettiin alamaailmaan, jossa he tarujen mukaan yhä elävät näkymättöminä henkinä, jotka tunnetaan nimellä Aes Sidhe. .
Nakke
Nakke oli Suomessa vuosina 1955–1992 ilmestynyt sarjakuvalehti. Sitä julkaisi 1955–1965 Valiolehdet (nimellä "Nakke Nakuttaja") ja 1966–1992 A-lehdet. Nimensä lehti sai sarjakuvahahmo Nakke Nakuttajasta ().
Nakke-lehdessä seikkaili myös monia muita hahmoja, esimerkiksi Anselmi Panda ("Andy Panda"), Väiski Vemmelsääri ("Bugs Bunny"), Tipi ja Sylvesteri ("Tweety and Sylvester"), Repe Sorsa ("Daffy Duck"), Elmeri ("Elmer Fudd"), Putte Possu ("Porky Pig"), Viiksi-Vallu ("Yosemite Sam") sekä Kelju K. Kojootti ja Maantiekiitäjä ("Wile E. Coyote and the Road Runner"). Anselmi Pandaa lukuun ottamatta näitä voidaan yhteisesti kutsua Looney Tunes -hahmoiksi samannimisen amerikkalaisen animaatiosarjan mukaan.
Väiski Vemmelsääri esiintyi lehdessä aluksi nimellä Pelle Pupu, mutta nimi yhdenmukaistettiin televisiossa käytettyyn suomennokseen.
Nakessa oli 1950- ja 1960-luvulla usein samoja piirtäjiä kuin "Aku Ankka" -lehdessäkin: Chase Craig, Harvey Eisenberg, Paul Murry, Gil Turner ja Vive Risto. Molemmilla sarjakuvilla oli Yhdysvalloissa sama tuotantoyhtiö, "Western Publishing". Naken omien sarjojen piirtäjä oli alun perin useimmiten Dan Gormley, joka teki myös Anselmi Pandaa. Gormley lopetti sarjakuvien piirtämisen vuonna 1958, jonka jälkeen hänestä ei tiedetä muuta kuin että hän kuoli vuonna 1988. Gormleyn sarjoja julkaistiin suomeksi paljon vielä 1960-luvullakin.
HCK Salamat
HCK Salamat on kirkkonummelainen jääkiekkoseura, jonka edustusjoukkue pelasi kaudella 2018–2019 Suomen viidenneksi korkeimmalla sarjatasolla III-divisioonassa. Joukkue aloitti syksyllä 2011 III-divisioonassa ollakseen Kirkkonummen Salamoiden junioriputken yläpäässä, mahdollistaen jääkiekon pelaamisen myös A-juniori-iän jälkeen. Joukkueessa on pelaajia Salamoiden entisestä Mestisjoukkueesta, HCK Salamat junioriseurasta sekä muista pääkaupunkiseudun joukkueista
Salamat sai alkunsa, kun Espoon Palloseuran Suomi-sarjassa pelaava edustusjoukkue siirtyi Kirkkonummelle vuonna 2002. Kauden 2002–2003 päätteeksi Salamat nousi Mestikseen.
Salamat pelasi Mestiksessä kausina 2003–2008, kunnes putosi Suomi-sarjaan D-Kiekon pudottamana (nyk. JYP-Akatemia). Heikon Suomi-sarja-kauden jälkeen 31.8.2009 joukkue julistettiin konkurssitilaan.
Kaudelle 2011 HCK Salamoiden junioriorganisaatio perusti edustusjoukkueen, jonka tavoitteena oli pelata II-Divisioonaa. HCK Salamat edustus nousi heti ensimmäisellä kaudellaan tavoitteeseensa ja on vakiinnuttanut paikkansa sarjassa.
Teemu Selänne on omistanut osan joukkueesta, mutta joulukuussa 2006 hänen uutisoitiin myyneen osuuteensa joukkueesta.
HCK Salamat pelaa kotiottelunsa syksyllä 2002 avatussa monitoimihalli Varuboden Areenaassa. Halli sijaitsee Kirkkonummen urheilupuistossa keskustan läheisyydessä. Yleisökapasiteetti on noin 1000. Hallissa on istuma- sekä seisomapaikkoja.
Taivaasta
Taivaasta (; tai "De caelo et mundo") on Aristoteleen kirjoittama kosmologiaa käsittelevä teos. Se sisältää hänen tähtitiedettä koskevat teoriansa. Teos käsittelee myös klassisia alkuaineita ja niiden liikkeitä sekä painovoimaa.
"Taivaasta" on Aristoteleen teosten joukossa suhteellisen varhainen. Teos voidaan nähdä Aristoteleen vastauksena Platonin luonnontieteelliselle dialogille "Timaios", ja se on ilmeisesti kirjoitettu suhteellisen pian "Timaioksen" jälkeen. Aristoteles piti Platonin esitystä epätieteellisenä ja halusi esittää maailmankaikkeuden toiminnasta oman tieteellisemmän teoriansa.
Aristoteles hyödynsi teoksessaan oman aikansa tähtitieteellisiä teorioita. Teos oli Aristoteleen muiden luonnontieteellisten teosten tavoin merkittävä perusta keskiajan skolastiikalle ja luonnontieteelle 1600-luvulle ja uuden ajan tieteeseen saakka.
"Taivaasta" käsittää neljä kirjaa. Teos käsittelee koko maailmankaikkeutta, mukaan lukien tähtien piiri, tähtien ja Kuun välinen alue, sekä Kuun alapuolinen maailma, mukaan lukien Maa. Teoksen kreikankielisen nimen ”taivas”, "ouranos" (οὐρανός), kattaa kaikki nämä alueet.
Aristoteles katsoi, että maailmankaikkeus on ikuinen. Tässä hän asettui sitä Platonin näkemystä vastaan, että kaikkeus oli luotu. Aristoteleen mukaan taivaankappaleet ovat kaikkein täydellisimpiä kappaleita tai substansseja, ja niiden liikkeitä ohjaavat erilaiset periaatteet kuin Kuun alapuolisia kappaleita. Viimeksi mainitut koostuvat yhdestä tai kaikista neljästä alkuaineesta (maa, vesi, ilma, tuli) ja ovat katoavia. Taivaankappaleet puolestaan koostuvat viidennestä alkuaineesta, katoamattomasta eetteristä, joten ne eivät ole syntymisen ja häviämisen kohteena. Näin olleen niiden liikkeet ovat ikuisia ja täydellisiä, ja ainoa ikuinen ja täydellinen liike on ympyränmuotoinen liike, joka päinvastoin kuin maanpäälliset ylös ja alas suuntautuvat liikkeet voi kestää ikuisesti samanlaisena. Tällainen liike on juuri eetterin luonnon mukaista.
Kuten substanssit, myös taivaankappaleet koostuvat materiasta (eetteristä) ja muodosta. Vaikuttaa siltä, kuin Aristoteles olisi pitänyt niitä elävinä olentoina, joilla on järjellinen sielu muotonaan. Aristoteleen kuvaus ei kuitenkaan Platonin esityksen tavoin pidä sisällään maailmansielua. Teos käsittelee myös aristoteelista painovoimateoriaa, jonka mukaan kaikilla alkuaineilla on luonnollinen paikka ja liikesuunta.
Levenšteinin etäisyys
Kahden merkkijonon välinen Levenšteinin etäisyys eli editointietäisyys on pienin määrä operaatioita, joiden avulla toinen merkkijono voidaan muuttaa toiseksi. Sallittuja operaatioita ovat tavallisimmin yhden merkin lisääminen, poistaminen tai korvaaminen muulla merkillä. Joskus sallitaan myös kahden vierekkäisen merkin paikan vaihtaminen.
Editointietäisyyden käsitteen esitti venäläinen matemaatikko Vladimir Levenštein vuonna 1965. Siitä on hyötyä sovelluksissa, joiden pitää selvittää, miten lähellä toisiaan annetut merkkijonot ovat, esimerkiksi oikeinkirjoituksen tarkistimissa tai DNA-sekvenssien vertailussa.
Editointietäisyyden erikoistapaus on Hammingin etäisyys, missä merkkijonot ovat samanpituisia ja vain merkkien korvaaminen on sallittua.
Merkkijonojen urheilija ja murheilta välinen editointietäisyys on 3, koska merkkijonon muuttaminen toiseksi vaatii vähintään kolme operaatiota, esimerkiksi seuraavat:Levenšteinin etäisyyden laskeva dynaamisen ohjelmoinnin algoritmi käyttää (n + 1) × (m + 1) -kokoista matriisia, missä n ja m ovat merkkijonojen pituudet. Alla on funktion "LevenshteinDistance" pseudokoodi. Funktio saa syötteeksi kaksi merkkijonoa, "str1", jonka pituus on "lenStr1", ja "str2", jonka pituus on "lenStr2", ja laskee niiden välisen editointietäisyyden.
Lugh
Lugh (myös Lug tai Lugus) oli kelttiläisen mytologian huomattavimpia jumalia. Häntä palvottiin laajalti varhaisten kelttien keskuudessa, ja häneen viitataan useissa paikannimissä, kuten Lyon, Laon, Leiden ja Carlisle (alun perin Luguvallium, "voimakas Luguksessa").
Lughin nimi tarkoittaa "loistava", ja on mahdollista, että hän on ollut alun perin auringon ja valon jumala. Sana "lugos" merkitsee korppia, ja Lughilla ja korpeilla onkin vahva yhteys. Ennen Magh Tuiredhin toista taistelua korpit käyvät varoittamassa Lughia fomorien lähestymisestä.
Irlannin kelttiläisessä mytologiassa Lugh oli jumala, sankari ja muinaiskuningas. Lughiin liitettiin yleensä lisänimi Lámfhada ("pitkäkäsi"), sillä hän oli erittäin taitava käsittelemään linkoa ja keihästä. Toinen yleinen lisänimi on Samildánach eli "kaikkitietävä" tai "kaikentaitava". Irlannissa Lughia ja luonnon jumalatarta Rosmertaa palvottiin keskikesän juhlassa Lugnasadhissa, jotta taattiin hyvä sato.
Lugh oli fomorien johtajan Balorin tyttärenpoika, mutta vartuttuaan hän liittyi fomorien vastustajien, Tuatha De Danaannin joukkoihin. Vanha ennustus kertoi, että Balor saisi surmansa tyttärenpoikansa kädestä. Estääkseen ennustuksen toteutumisen Balor suljetutti tyttärensä Ethlinnin kristallitorniin. Lääkintätaidon jumalan Dian Cechtin poika Cian kuitenkin pukeutui naiseksi ja onnistui pääsemään torniin, jossa hän makasi Ethlinnen kanssa.
Kun Balor sai kuulla, että Ethlinn oli synnyttänyt pojan, hän heitätti vastasyntyneen mereen. Mutta muuan naispuolinen druidi pelasti lapsen, ja merten jumala Manannan piti hänestä huolta.
Joidenkin tarujen mukaan Lughin kasvatti Cianin veli, seppäjumala Goibhniu, sovelias kasvatusisä jumalolennolle, joka oli erinomainen taiteissa ja käsityöläistaidoissa. Sekä Goibhniun että Lughin tekniset taidot olivat korvaamattomat Tuatha De Danaanille heidän taistellessaan fomoreita vastaan.
Täysi-ikäiseksi tultuaan Lugh esittäytyi Nuadan, Tuatha De Danaannin hallitsijan hovissa. Koska Lugh oli erinomainen soturi ja mestari varsinkin kiven linkoamisessa ja keihään heitossa ja lisäksi mestarikäsityöläinen, hänet toivotettiin tervetulleeksi.
Magh Tuiredhin toisessa taistelussa Nuada joutui Balorin pahan silmän vaikutuspiiriin. Sen katse oli niin pahantahtoinen että se tuhosi kaikki kohteensa. Mutta Lugh surmasi Balorin taianomaisen kivipallon avulla lävistämällä sillä hänen silmäluomensa. Näin Lugh toteutti ennustuksen ja kukisti fomorit ikiajoiksi.
Lugh oli myös sankari Cuchulainnin isä. Taru kertoo miten Deichtire vaipui syvään uneen nielaistuaan omassa hääjuhlassaan kuppiin lenähtäneen kärpäsen. Lugh ilmestyi hänelle unessa komean miehen hahmossa ja kehotti Deichtireä ottamaan viisikymmentä palvelijatarta mukaansa ja seuraamaan. Lugh muutti kaikki naiset linnuiksi, ja he lensivät lumottuun paikkaan. Kolmen vuoden kuluttua lintuparvi palasi Ulsteriin ja muuttui takaisin Deichtireksi ja hänen palvelijattarikseen. Pian sen jälkeen Deichtire synnytti Cuchulainnin ja painosti miehensä hyväksymään tämän omaksi pojakseen.
Syntymisestä ja häviämisestä
Syntymisestä ja häviämisestä (; ) on Aristoteleen kirjoittama fysiikkaa käsittelevä teos. Se kuvaa luonnossa tapahtuvia muutoksia ja niiden luonnetta.
"Syntymisestä ja häviämisestä" on Aristoteleen teosten joukossa suhteellisen varhainen. Se liittyy läheisesti teokseen "Taivaasta". Aristoteles pyrkii teoksessaan muun muassa esittämään oman fysikaalisen teoriansa vastaukseksi atomistien näkemyksille, joita hän vastusti. Teos on samalla merkittävä lähde atomistien ajatteluun Aristoteleen "Metafysiikan" ja "Fysiikan" ohella.
"Syntymisestä ja häviämisestä" käsittää kaksi kirjaa. Teoksen alussa esitetään kysymys, tulevatko asiat oleviksi syiden kautta, jonkun ensimmäisen aineen kautta, vai syntyykö kaikki puhtaasti muuttumalla. Kysymys perustuu ajatukseen, joka on esitelty Aristoteleen aiemmassa teoksessa "Fysiikka". Syntymisen ja häviämisen lisäksi teoksessa käsitellään myös muita liikkeen lajeja, eli kasvua, laadullista muutosta ja siirtymistä paikan suhteen, sekä yleisemmin vaikuttamista ja vaikutuksen kohteena olemista.
Teoksessa esitellään neljä syytä ja neljä alkuainetta (maa, vesi, ilma ja tuli). Aristoteles tarjoaa neljän alkuaineen kautta selityksen asioille, joita atomistit olivat yrittäneet selittää atomien kautta. Aristoteleen mielestä ajatus atomeista oli absurdi. Sen sijaan hän opetti, että neljällä alkuaineella on neljä ominaisuutta: kuuma, kylmä, kuiva ja kostea. Näiden ominaisuuksien muuttuessa jossakin alkuaineessa se voi muuttua miksi tahansa toiseksi alkuaineeksi. Maailmankaikkeus on ikuisessa liikkeessä, jossa alkuaineet muuttuvat toisikseen, aiheuttaen sen minkä havaitsemme aineellisissa asioissa tapahtuvana syntymisenä ja häviämisenä.
Meteorologia (Aristoteles)
Meteorologia () on Aristoteleen fysiikan ja maantieteen alaan kuuluva teos. Teoksessa käsitellään erilaisia maan päällä havaittavia ilmiöitä, kuten sääilmiöitä, veden haihtumista ja maanjäristyksiä.
Seuraavassa joitakin esimerkkejä teoksen sisällöstä.
Tässä Aristoteles käsittelee ”ensimmäisen liikuttajan” periaatetta, joka edelsi nykyaikaisempaa newtonilaista käsitystä voimasta.
Aineilla Aristoteles tarkoittaa klassisia alkuaineita. Kaikki maan päällä olevat substanssit koostuivat näistä neljästä alkuaineesta. Kun esimerkiksi puuta verrataan kiveen, niiden väliset havaitut erot johtuvat siitä, että niissä on suhteessa eri määrä näitä alkuaineita.
Tässä Aristoteles käsittelee salamoiden ja tornadojen ominaisuuksia.
Tässä Aristoteles esittää ajatuksen lithosfääristä (maa), hydrosfääristä (vesi), atmosfääristä (ilma) ja ulkoavaruudesta (tuli). Pohjimmiltaan hän kuvaa "pyöreän" Maan. Aristoteles käsittelee hydrologiaa hyvin perinpohjaisesti ja osoittaa, että maa pistää ylös veden yläpuolelle sen sijaan, että se olisi kokonaan veden peittämää.
Pietsosähköinen ilmiö
Pietsosähköinen ilmiö tai pietsosähköilmiö on ilmiö, jossa mekaaninen jännitys aiheuttaa aineen sähköisen polaroitumisen, eli kiteen vastakkaisten pintojen välille muodostuu sähköinen jännite. Vastaavasti, kun aineeseen kohdistetaan sähkökenttä, aine muuttaa muotoaan. Siten tällä ilmiöllä voidaan muodostaa mekaanista värähtelyä kytkemällä pietsosähköiseen materiaaliin vaihtojännite.
Pietsosähköisyys on anisotrooppista eli esimerkiksi sähköiset, mekaaniset ja sähkömekaaniset ominaisuudet ovat erilaisia eri kideakseleiden suunnissa. Pietsoelementin muodon, koon ja polarisointiakselin suunnan sekä elektrodien sijoittelun valinnoilla saadaan aikaan halutut värähtelymuodot. Elektrodit sijoitetaan tavallisesti kohtisuoraan polarisointiakseliin nähden mutta niiden koot ja muodot voivat vaihdella käyttötarkoituksen mukaan.
Koska pietsosähköinen polarisaatio on kiteisen materiaalin ominaisuus ja se vaihtelee eri kidesuunnissa, täytyy kiderakenteen olla tietyllä tavalla epäsymmetrinen (ei inversiokeskusta). Amorfiset aineet (lasit) eivät voi olla pietsosähköisiä. Monikiteisissä aineissa pietsosähköisyys keskiarvoistuu nollaksi, ellei kiteillä ole jotain preferenssisuuntaa.
Monikiteisissä ferrosähköisissä materiaaleissa pietsosähköisyys voidaan saada aikaan mm. ulkoisella polarisoinnilla. Polarisointiprosessissa materiaali sijoitetaan korkeaan lämpötilaan (kuitenkin alle materiaalin Curie-pisteen) ja altistetaan voimakkaalle sähkökentälle. Sähkökenttä suuntaa korkean lämpötilan vapauttamien kiteiden dipolit sähkökentän suuntaisiksi. Kun materiaali jäähdytetään sähkökentän vallitessa, jäävät dipolit saman suuntaisiksi, joten materiaali muuttuu pietsosähköiseksi. Polaroitua monikiteistä pietsomateriaalia ei siis saa kuumentaa Curie-pisteeseen, koska kiteet vapautuvat ja pietsosähköisyys häviää.
Pietsosähköilmiötä voidaan hyödyntää esimerkiksi kellovärähtelijöissä (kvartsikello), suodattimissa, pienen liikkeen tuottavissa aktuaattoreissa, ultraäänihitsauksessa, kidemikrofoneissa, erilaisissa antureissa kuten paine- ja värähtelyantureissa. Sähköisissä levysoittimissa käytettiin alun perin pietsokidettä äänirasiassa muuttamaan neulan värähtelyt sähkösignaaliksi.
Vanhin pietsosähköinen materiaali on kvartsi, joka löytyy luonnosta pietsosähköisenä suurikokoisena kiteenä. Kvartsikiteestä pietsoelementti leikataan sopivan suuntaisena, jotta polarisaatioakseli saadaan osoittamaan haluttuun suuntaan.
Pietsosähköisiä materiaaleja tunnetaan hyvin suuri joukko, mutta yleisimmin käytettyjä ovat seuraavat:
Baccara
Baccara on espanjalainen duo, joka vaikutti 1970- ja 1980-luvuilla. Musiikkityyli oli poppia yhdistettynä ajalle ominaisiin diskovaikutteisiin. Alkuperäisen yhtyeen jäsenet olivat Mayte Mateos ja María Mendiola. Baccaran tavaramerkki oli punainen Baccara-ruusu sekä mustat ja valkoiset vaatteet. Mayte pukeutui mustiin ja María valkoisiin. Tunnetuimmat kappaleet ovat "Yes Sir, I Can Boogie", "Sorry, I'm a Lady", "Darling", "The Devil Sent You to Lorado" sekä Luxemburgin vuoden 1978 Eurovision laulukilpailujen edustuskappale "Parlez-vous français?". Euroviisuissa Baccara sijoittui seitsemänneksi.
Alkuperäinen Baccara (Mayte Mateos ja María Mendiola) hajosi vuonna 1982, minkä jälkeen yhtyeen jäsenet siirtyivät soolourille. Soolourien jälkeen molemmat alkuperäisen duon jäsenet ovat perustaneet omat Baccara-nimiset duot: Mayte Mateosin parina on Paloma Blanco ja Maria Mendiolan parina Marisa Pérez. Kokoonpano Mayte Mateos ja Cristina Sevilla oli ehdolla kappaleellaan "Soy tu Venus" Ruotsin euroviisukarsinnoissa 2004; myöhemmin samana vuonna Paloma Blanco korvasi Cristina Sevillan.
Baccara on ensimmäinen ulkomainen yhtye, joka on saavuttanut Suomessa platinalevyn rajan 115 000 myydyllä levyllään "Baccara" 1978. Kyseinen levy on edelleen Suomen kuudenneksi myydyin ulkomainen albumi. Myös Baccaran seuraava albumi "Light My Fire" (1978) sai Suomesta kultalevyn.
Baccara konsertoi Suomessa maaliskuussa 1978 Turussa, Helsingissä ja Köyliössä.
Tekojärvi
Tekojärvi tarkoittaa ihmisen rakentamaa tai ihmisen muun toiminnan tuloksena syntynyttä keinotekoista vesialuetta. Näiden vesialueiden rakentamisella on yleensä yksi tai useampia pääsyitä. Yleisimmät rakentamissyyt ovat tulvien hallinta, keinokastelujärjestelmät sekä sähköntuotanto, joskus myös maisemakuvalliset syyt.
Suuret tekojärvet rakennetaan usein sähköntuotantoa varten. Tekojärviallas saadaan aikaan patoamalla joen virtaus, jolloin veden pinta padon yläjuoksun puolella nousee merkittävästi. Padon taakse varastoidulla vesimassalla on runsaasti potentiaalienergiaa, jota voidaan käyttää pyörittämään voimalaitoksen turbiineja.
Suomen kaksi suurinta tekojärveä ovat Sodankylässä sijaitsevat Lokka ja Porttipahta. Pitkään on suunniteltu myös Vuotoksen tekojärven rakentamista, mutta pitkien valitusprosessien jälkeen yritykset rakentaa tekoallas ovat kaatuneet. Pohjolan Voima selvittää parhaillaan Iijoella, mitä vaikutuksia Kollajan altaalla olisi alueelle.
Nuuksion kansallispuistossa sijaitseva Mustalampi on esimerkki muuhun kuin voimatuotantoon rakennetusta tekojärvestä.
Pop-lehti
POP on vuodesta 1999 vuoteen 2011 ilmestynyt suomenkielinen levyjenkeräilijöille suunnattu aikakauslehti, jossa julkaistiin artistien historiikkeja sekä diskografiatietoja. Lehden ilmestymistiheys vaihteli 4–6 numeron vuositahdissa ja sitä julkaistiin yhteensä 50 numeroa. Sen levikki oli keskimäärin noin tuhat kappaletta liikkuen siis samoissa luvuissa kuin aiemmin julkaistulla samaa aihetta käsitelleellä Rare-lehdellä. POP julkaisi myös musiikkikirjallisuutta POP-Kirjat sarjassaan.
POP-lehti harjoittaa nykyään levynjulkaisutoimintaa levymerkkinsä Rocket Recordsin kautta.
POP-kirjat on POP-lehden kustantama kirjajulkaisusarja, jossa ilmestyy muun muassa musiikillisia elämäkertoja, diskografiateoksia sekä artistien sanoituskokoelmia. Kirjajulkaisutoiminta alkoi vuonna 2002.
01. Toivo Kärki - Sävellysten ensilevytykset 1933-2001
02. Irwin Goodman - Kehdosta hautaan
03. Elton John – Musiikillinen elämäkerta
04. Neil Young – Rock-musiikin Cowboy
05. The Sweet – Purkkaa, jytää, glamouria ja hysteriaa
06. David Bowie - Rockin kameleontti
07. Bob Dylan - Ikuinen vaeltaja
08. Juha ”Watt” Vainio - diskografia
09. Iggy Pop - Amerikan keisari
10. Yes - Jatkuvan muutoksen portaat
11. Deep Purple - Vuodet 1967-2006
12. Suomalainen progressiivinen rock - Synty ja kehitys vuosina 1967-1974
13. Slade - Hämmästyttävä rock´n´roll syndrooma
14. The Beatles - Historia ja levytykset
15. Sanat - Vexi Salmi
16. Queen - Yhtyeen julkisuuskuvan muodostuminen...
17. U2 - Neljä kovaa Dublinista
18. Ritarien varjot - Autotallirokin aatelisia
19. The Jesus And Mary Chain - Psykoottinen ketjureaktio
20. Ville Leinonen - Äänettömiä salamoita
21. Eric Clapton - Elämän siniset sävelet
22. "Death Not Ends It" - Kuoleman läsnäolo Jim Morrison- muistelmissa
23. Raul Reiman - Iskelmärunoilija
24. Ilmiöitä - Suomipopin tähdenlentoja
25. Kari Peitsamo: Kari Peitsamon Pieni punainen kirja
26. Veikko Tiitto: Veikko Lavi -diskografia
27. Pasi Lehtomaa: The Byrds – viidennen ulottuvuuden veljeskunta