hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Yasukuni-jinja
Yasukuni-jinja (, ”kansakunnan rauhottamisen pyhäkkö”) on šintolainen pyhäkkö Chiyodan erillisalueella Tokiossa, Japanissa. Pyhäkkö on omistettu Japanin keisarin puolesta kuolleiden "kameille".
Lokakuussa 2004 pyhäkön kamien luetteloon oli kirjattu 2 466 532 miestä ja naista, jotka antoivat elämänsä Japanin keisarin puolesta. Luetteloon kuuluu myös 1 068 toisen maailmansodan jälkeen sotarikoksista tuomittua, mukaan lukien neljätoista Tokion sotarikosoikeudenkäynnissä syytettyinä ollutta Japanin johtajaa. Tiettävästi rekisteriin on merkitty myös muita vastaavia rikollisia, etupäässä muinaisia poliittisia salamurhaajia jotka olivat tehneet seppukun jäädessään kiinni rikoksestaan. Samoin kaikki kamikaze-hyökkäyksissä kuolleet japanilaiset on merkitty sinne. Šintolaisen näkökannan mukaan ihminen sovittaa kuollessaan eläessään tehdyt rikkeet ja rikokset. Siksi šintolaiset eivät näe ristiriitaa tuomittujen sotarikollisten sielujen kutsumisessa Yasukuniin.
Pyhäkössä on myös kiistanalainen ja revisionistiseksi väitetty sotamuseo.
Japanilaisten poliitikkojen vierailut pyhätössä ovat usein herättäneet vastalauseita ulkomailla, pääasiassa Kiinassa ja Etelä- sekä Pohjois-Koreassa. Ulkopoliittisia ongelmia aiheuttivat erityisesti Japanin pääministeri Jun’ichirō Koizumin vuosittaiset vieraillut Yasukunilla 2000-luvun alkupuolella.
Shōwa-keisari Hirohito ei käynyt paikalla enää vuoden 1978 jälkeen, jolloin sotarikolliset lisättiin sen luetteloihin.
Pyhäkkö rakennettiin kesäkuussa 1869 nimellä "Tōkyō Shōkonsha" (東京招魂社) Meiji-keisarin käskystä Boshin-sodan uhrien muistoksi. Se nimettiin uudelleen 1879, jolloin siitä tuli kansallinen pyhäkkö sodissa kuolleiden muistoksi. Nimi on lainaus kiinalaisesta klassikosta "Zuo Zhuan", joka neuvoo 「吾以靖国也」, eli "Rauhoita itse maa".
Korvameduusa
Korvameduusa ("Aurelia aurita") on Pohjois-Atlantissa ja Itämeressä esiintyvä yleinen meduusalaji, ainoa Suomen vesillä säännöllisesti tavattava meduusa. Korvameduusa on peto, jonka pääasiallinen ravinnonlähde on eläinplankton. Ihmiselle korvameduusa on vaaraton.
Korvameduusan tunnistaa helposti sen uimakellossa olevista neljästä vaaleanpunaisesta renkaasta, jotka ovat meduusan sukurauhaset. Uimakello on läpikuultava, ja sen alapuolella suun ympärillä on neljä suuliuskaa, joissa on poltinsoluja. Itämeren korvameduusoiden halkaisija on yleensä 5–15 cm, mutta se voi kasvaa 20-senttiseksikin.
Meduusojen rakenne on yksinkertainen, mutta ne kykenevät aistimaan valoa, painovoimaa, kosketusta, kemiallista hajua ohi uivista eliöistä (kemoreseptori), äänenpaineaaltoja, tärinää, hydrostaattista painetta ja suuntaa. Ne aistivat myös veden suola- ja happipitoisuutta ja voivat välttää niille epäsuotuisia oloja ja pysytellä parin metrin päässä rantakallioista. Korvameduusat näyttävät hakeutuvan kohti meren pintaa päivisin ja laskeutuvan öisin.
"Aurelia"-suvussa on keskenään hyvin samannäköisiä lajeja, ja niiden levinneisyyksien kartoittaminen on siksi vaikeaa. Ilmeisesti "Aurelia aurita" on levinneisyydeltään subarktisen Atlantin valtameren ja Euroopan pohjoisten merten laji, kun taas Tyynenmeren koillisosassa esiintyy "Aurelia labiata" -laji.
Korvameduusat voivat elää valtamerissä –6...+31 °C:n lämpötilassa. Optimaalinen lämpötila on 9–19 °C. Ne viihtyvät sellaisissa vähäsuolaisissa merissä, joissa esiintyy merivirtoja.
Korvameduusat lisääntyvät suvullisesti kesällä. Niiden meduusavaihe yksineuvoinen, eli naaras- ja koirasmeduusat ovat erikseen. Naaras voi tuottaa jopa miljoona toukkaa, jotka ovat 0,1–0,6 mm kokoisia. Toukat kiinnittyvät merenpohjan kiviin ja niistä kehittyy polyyppeja, joista kuroutuu suvuttomasti uusia vapaasti uivia meduusayksilöitä.
Korvameduusat ovat osa meren makroplanktonia.
Korvameduusat voivat haitata kalankasvatusta. Kesällä 2010 korvameduusalautta tappoi kaupallisen lohikasvattamon kaloja Irlannin länsirannikolla. Korvameduusojen poltinsiimat vahingoittavat lohen kiduksia ja saavat aikaan kidusvaurioita vielä suoran kosketuksen loppumisen jälkeenkin. 
Toisaalta tutkimuksissa on "Aurelia"-meduusoita myös käytetty kalankasvatuksessa "Stephanolepis cirrhifer" -viilakalojen ravintona.
Korvameduusoita on esillä monissa yleisöakvaarioissa, kuten Helsingin Sea Lifessä. Niitä voi myös hankkia lemmikiksi yksityiseen akvaarioon. Korvameduusan lähisukulaisia käytetään ruoanlaittoon Vietnamissa, salaatteihin tai keittoihin.
Hautajärvi
Hautajärvi on Sallan kunnassa sijaitseva kylä. Kylä on Etelä-Sallan suurin, asukkaita oli vuonna 2000 noin 270. Kylä sijaitsee Sallan kirkonkylästä noin 40 kilometriä etelään. Kylässä on toiminnassa Karhunkierroksen luontokeskus , kievari Karhunkierros, parturi-kampaamo, rajaseutukirkko sekä kylätalo Seutula. Kylä sijaitsee Oulangan kansallispuiston rajalla, ja Suomen suosituimman vaellusreitin Karhunkierroksen aloituspiste on myös Hautajärvellä.
Hautajärven koulu lakkautettiin 2014. Viimeisenä vuonna koulussa oli 15 oppilasta .
Hautajärven alueelta on tehty uraanilöydöksiä. Alueelta vuonna 2005 otettujen näytteiden uraanipitoisuudet olivat korkeimmillaan 1,8 %, kaikkien näytteiden keskiarvon ollessa 0,2 %.
Hautajärvelle on myös suunnitteilla PAN Parks Accomodationin ylläpitämä lomakylä ja leirintäalue. Lomakylälle varattu tila on luontotalon läheisyydessä, maa-alueen pinta-ala on 10 hehtaaria, ja vuodepaikkoja on alustavasti tulossa 250–300. Toistaiseksi PAN Parks -lomakylän tulo Hautajärvelle on jäissä, koska rahoittaja puuttuu. .
Kylästä erkanevan Niitselyksentien varrella sijaitsee kymmenkunta asuintaloa ja entinen raja-asema.
Kiss of Death (Motörheadin albumi)
Kiss of Death on Motörheadin 18. studioalbumi, joka julkaistiin 29. elokuuta 2006. Albumi seurasi vuonna 2004 ilmestynyttä "Infernoa". "Kiss of Deathin" tuotti Cameron Webb, joka on tuottanut myös Motörheadin aikaisemman levyn. Yhtyeen uusi kappale ”Kingdom of the Worm” sai maailman ensiesityksensä 19. toukokuuta 2006 Lemmy Kilmisterin vierailun yhteydessä "Jonesy’s Jukebox" -nimisessä radio-ohjelmassa Indie 103.1 FM -radiokanavalla. "Kiss of Death" sai eri puolilla maailmaa hyvät arviot, ja Motörheadin asteikolla se on ollut myös myyntimenestys. Saksassa levy nousi listasijalle neljä, korkeammalle kuin mikään yhtyeen aiemmista levyistä. Suomessa albumi debytoi virallisen albumilistan sijalla 16, ja se pysyi listalla yhteensä kolme viikkoa.
Australiankuutiomeduusa
Australiankuutiomeduusa, meriampiainen tai ampiaismeduusa ("Chironex fleckeri") on keskikokoinen kuutiomeduusalaji ("Cubozoa"). Se on hyvin myrkyllinen ja sen myrkky voi tappaa ihmisenkin muutamassa minuutissa, jos tämä sotkeutuu sen lonkeroihin. Australiankuutiomeduusoja elää Intian valtameressä ja Tyynessämeressä, erityisestin Australian pohjoisrannikolla. Niiden uimakellot voivat olla halkaisijaltaan jopa 30-senttisiä ja polttiaislonkerot jopa kolmen metrin pituisia. Ne ovat läpinäkyviä ja siksi niitä on hankala erottaa.
Bamiyanin maakunta
Bamiyan () on yksi Afganistanin 34 maakunnasta. Se sijaitsee maan keskiosassa. Vuonna 2011 maakunnassa arvioitiin olevan 418 500 asukasta. Maakunnan pääkaupunki on Bamiyan.
Maakunta on tunnettu kauniista luonnostaan. Maakunnan länsiosassa sijaitseva Band-e Amir -järvi on suosituin matkailukohde Bamiyanin buddhapatsaiden jälkeen.
Kukkula 60 (länsirintama)
Kukkula 60 oli länsirintamalla ensimmäisessä maailmansodassa eräs Britannian hyökkäyskohde Neuve Chapellen taistelussa. (Toinen kukkula 60 oli Gallipolissa).
Saksalaiset valtasivat kukkulan 10. joulukuuta 1914 ranskalaisilta. Britit alkoivat pian kaivaa tunneleita kukkulan alle. Kello 19:00 17. huhtikuuta 1915, englantilaiset räjäyttivät 4 500 kiloa räjähteitä kuutena miinana, tuhoten suuren osan kukkulaa. Räjähdykset repivät saksalaisia sotilaita kappaleiksi ja tuhosivat juoksuhautoja. Britit valtasivat kukkulan vain 7 miehen tappioin. Saksalaiset valtasivat paikan vastahyökkäyksellä, britit valtasivat kukkulan uudestaan 18. huhtikuuta. Taistelu kukkulasta jatkui 22. huhtikuuta asti. 5. toukokuuta 1915 saksalaiset hyökkäsivät ja valtasivat kukkulan kaasun avulla. Yhdestä pataljoonasta jäi vain 2 upseeria ja 70 miestä. Saksalaiset eivät saaneet täällä aikaan suurta läpimurtoa parin pienen englantilaisen yksikön lujan vastarinnan ansiosta.
Justin Chancellor
Justin Chancellor (syntynyt 19. marraskuuta 1971) on englantilainen muusikko, joka soittaa bassoa yhdysvaltalaisessa Tool-yhtyeessä.
Hän liittyi Tooliin sen jälkeen kun alkuperäinen basisti Paul d'Amour jätti yhtyeen vuonna 1995 musiikillisten mielipide-erojen takia. Tosin aluksi Chancellor oli haluton liittymään, johtuen velvollisuudentunnostaan hänen aiemman, jo hajonneen Peach-yhtyeen jäseniä kohtaan. Lopulta hän ei kuitenkaan saattanut kieltää tilaisuutta itseltään. Niinpä hän lensi Yhdysvaltoihin koesoittoon ja sai paikan Toolin nykyisessä kokoonpanossa.
Beetaglukaani
β-glukaani on pitkäketjuinen hiilihydraatti, joka koostuu glukoosimolekyyleistä ja jota on muun muassa kaurassa ja ohrassa. β-glukaani on tärkeä ravintokuitu, joka alentaa veren LDL-kolesteroliarvoja muodostamalla suolistossa veden kanssa geelin, joka estää kolesterolia imeytymästä elimistöön. . Beetaglukaanin muodostama geeli sitoo itseensä ohutsuolessa sappihappoja ja vie niitä pois elimistöstä. Sappihappojen yksi rakennusaine on kolesteroli. Maksa käyttää elimistössä jo olevaa kolesterolia uusien sappihappojen tekemiseen poistuneiden tilalle. Näin veren kolesterolipitoisuus alenee.
β-glukaania saa muun muassa kaurasta ja ohrasta ja siksi se onkin tärkeä tekijä näiden viljojen terveysvaikutusta tutkittaessa. Beetaglukaani hidastaa myös glukoosin imeytymistä ja ehkäisee siten verensokerin heilahteluja. Suositeltava päiväannos β-glukaania on 3 grammaa.
Euroopan elintarvikeviranomainen EFSA on antanut β-glukaanille puoltavan lausunnon elintarvikkeena, joka auttaa alentamaan veren kolesteroliarvoja koskien sekä kaurasta että ohrasta saatavaa β-glukaania. Terveysvaikutus saadaan, kun päivittäin nautitaan vähintään 3 g β-glukaania. Tuotteessa on oltava vähintään 1 g β-glukaania / annos, jotta terveysväittämää voisi käyttää. Keskimäärin "huono" LDL-kolesteroli alenee 3–5 %, mutta jos lähtötaso on korkea, kolesteroli voi alentua jopa 10 %.
β-glukaania on kaurassa ja ohrassa luontaisesti noin 3–5 prosenttia.
The Story of Ricky
The Story of Ricky eli Riki-Oh on alun perin manga-sarjakuva, josta myöhemmin tehtiin animaatio ja näytelty elokuva. Rickyn hahmon loivat Masahiko Takajo ja Saruwatari Tetsuya.
Ricky on nuori mies, joka on oppinut Qigong -nimisen taistelulajin Tšiang Kai-šekin henkivartijalla. Hänellä on äärimmäiset voimat ja hän kykenee murskaamaan ihmisiä ja esineitä. Tarinat kertovat Rickyn elämästä tulevaisuuden huippuvartioidussa yksityisessä vankilassa, jonne hän on joutunut kostettuaan yakuza-mafialle tyttöystävänsä kuoleman.
Manga-sarjakuvaa julkaistiin Business Jump -nimisessä lehdessä kaikkiaan 12 tarinaa vuosina 1988–1990.
Japanissa valmistettiin vuonna 1990 kaksi suoraan videolevitykseen mennyttä Ricky-elokuvaa: "Riki-oh: The Wall of Hell" ja "Riki-oh: Child of Destruction". Ensimmäinen elokuva kertoo alkupään manga-tuotannon tapahtumia ja toisessa Ricky etsii veljeään, joka on joutunut pahan kultin seuraajaksi.
Vuonna 1991 tehtiin Hongkongissa Rickyn vankila-ajasta elokuva, jossa esiintyvät oikeat näyttelijät. Elokuvan ohjasi Ngai Kai Lam ja Rickyn roolia esittää Siu-Wong Fan. Vuonna 1993 elokuvaa esitettiin teattereissa myös Yhdysvalloissa. Elokuva on äärimmäisen väkivaltainen ja taistelukohtaukset noudattavat ns. splatter-tyyliä.
Albertinjärvi
Albertinjärvi on Afrikan seitsemänneksi suurin järvi, pinta-alaltaan 5 600 km², leveimmältä kohdaltaan 30 km leveä ja pisimmillään 160 km pitkä. Se sijaitsee Ugandan ja Kongon demokraattisen tasavallan rajalla. Se on Itä-Afrikan hautavajoaman pohjalla olevan järviketjun pohjoisin järvi, ja osa Niilin vesistöä.
Järven nimesi sen ensimmäisenä eurooppalaisena vuonna 1864 nähnyt Samuel Baker kuningatar Viktorian prinssipuolison, prinssi Albertin mukaan. Sen nimi oli Zairessa vuodesta 1973 Mobutu Sese Sekon järvi (), presidentti Mobutu Sese Sekon mukaan. Nimi jäi pois käytöstä kun Mobutu vuonna 1997 syrjäytettiin.
Artois’n taistelu
Artoisin taistelu [] voi tarkoittaa kolmea ensimmäisen maailmansodan länsirintamalla Ranskassa Artois’n alueella käytyä taistelua:
Meerlo-Wanssum
Meerlo-Wanssum on Alankomaiden entinen kunta Limburgin provinssissa. Sen pinta-ala oli 39,4 km², josta vesistöjä on 0,96 km². 1. tammikuuta 2007 kaupungissa oli asukkaita 7 663 ja väestötiheys oli 199 as./km².
Meerlo-Wanssum perustettiin vuonna 1969 kun kaupungit Meerlo ja Wanssum yhdistyivät. Kunta lakkautettiin vuonna 2010 ja sen alue jaettiin Venrayn ja Horst aan de Maasin kesken.
Purjehtijamaneetti
Purjehtijamaneetti ("Velella velella") on polyyppieläimiin ("Hydrozoa") kuuluva maailman lämpimien merialueiden ulapoilla kelluva selkärangaton eläin. Ajoittain purjehtijamaneetteja ajautuu suurin määrin hiekkarannoille, muun muassa Länsi-Euroopassa.
Rakenteellisesti purjehtijamaneetit ovat polyyppiyhdyskuntia. Niiden keskeinen näkyvä osa on kuitenkin syvän sininen, kiekkomainen soikea kelluke. Kiekosta nousee sen vinon halkaisijan suuntainen, puoliympyränmuotoinen jäykkä kalvomainen "purje" ("velum"). Osa yksilöistä on vasen-, osa oikeapurjeisia, joten tuuli kuljettaa niitä ulapalla eri suuntiin. Kellukekiekon halkaisija on enimmillään 10 cm, yleensä jonkin verran vähemmän.
Muiden polttiaiseläinten tapaan purjehtijamaneetit ovat petoja; ne pyytävät kiekosta roikkuvilla lyhyillä pyyntilonkeroillaan planktoneläimiä ja jopa pieniä kaloja. Kiekon alapuolella on keskellä sijaitsevan ravinnonottopolyypin ("gastrotsooidi") ympärillä lisääntymiseen erikoistuneita polyyppeja ("gonotsooidit"). Sukupuolet ovat erilliset.
Artois
Artois [] on historiallinen maakunta Ranskan pohjoisosassa. Sen tärkeimpiä kaupunkeja ovat Arras, Calais, Boulogne-sur-Mer, Saint-Omer, Lens ja Béthune.
Artois’n alue teollistui nopeasti 1800-luvun jälkipuolella, kun sieltä löytyi suuria kivihiilivaroja. Ensimmäisessä maailmansodassa siellä käytiin useita Artois’n taisteluiksi kutsuttuja verisiä taisteluita.
Lumina Polaris
Lumina Polaris (latinaa, ) on oululainen vuonna 2000 perustettu rock- ja metal-yhtye. Yhtye voitti "SM-Gospel"-kilpailun vuonna 2005. Vuonna 2006 yhtye julkaisi esikoisalbuminsa "Imperiumi". Toinen albumi "Vastaisku" julkaistiin huhtikuussa 2009. Viikolla 17 albumi meni Suomen virallisella listalla sijalle 23. Single "Uusi ihminen" on käynyt Radio Rockin latauslistalla parhaimmillaan sijalla 6.
Lumina Polaris perustettiin syksyllä 2000. Alkuperäiskokoonpanoon kuuluivat Markus Vainionpää (kitara), Antero Tossavainen (basso), Veli-Matti Väisänen (laulu), Matti Hannula (rummut) sekä Timo Kataja (kitara). Vuonna 2002 yhtye äänitti ensimmäisen demonsa "Tummia sointuja". Vuonna 2003 kokoonpanossa tapahtui muutoksia, kun Hannula jätti Lumina Polariksen ja Kalle Hautamäki tuli hänen tilalleen. Pian tämän jälkeen Lumina Polaris äänitti "Veren merkki" -singlen. Yhtye konsertoi säännöllisesti reilut toistakymmentä kertaa vuodessa.
Ristinolla-yhtyeessä vaikuttava Timo Peltokangas alkoi vakituisesti tehdä yhteistyötä Lumina Polariksen kanssa tuottajana syksystä 2004 alkaen. Yhteistyössä he hioivat Lumina Polariksen musiikkityyliä ja imagoa. Yhtyeen musiikkityyliksi muodostui nykyaikainen, rock-vaikutteinen metalli, joka on tuotettu pop-rakentein. Vuonna 2005 yhtye osallistui SM-Gospel-kilpailuun, jossa se sijoittui ensimmäiseksi. Samana vuonna se meni studioon äänittämään uusia kappaleita. Loppuvuodesta 2005 äänitetystä materiaalista julkaistiin "Autiomaahan"-single, jota seurasi 1. huhtikuuta 2006 julkaistu konseptialbumi "Imperiumi". Yhtye kertoi kotisivuillaan tammikuussa 2008, että laulaja Veli-Matti Väisänen on lähtenyt yhtyeestä. Uudeksi laulajaksi julkistettiin helmikuun lopussa Oula Siipola. Hänen äänialansa on hieman korkeampi kuin Väisäsen.
Yhtyeen toinen albumi "Vastaisku" julkaistiin Maanalaisen levykaupan kautta 18. huhtikuuta 2009 Immortal Metal Fest -tapahtumassa. 4. maaliskuuta 2009 Lumina Polaris julkaisi albumilta singlen "Uusi ihminen", josta kuvattiin musiikkivideo.
Maaliskuussa 2011 laulaja Oula Siipola ja kitaristi Markus Vainionpää ilmoittivat jättävänsä yhtyeen ja Lumina Polaris jäi määrittelemättömän pituiselle tauolle.
Yserin taistelu
Yserin taistelu on ensimmäisen maailmansodan taistelu Belgiassa 16. lokakuuta – 31. lokakuuta 1914. Taistelu päätti rintamalinjan leviämisen, kilpajuoksun Atlantille. Ympärysvallat voittivat, koska saivat turvattua Ranskan rannikon.
Saksa pyrki valtaamaan satamakaupungit Calais’n, Boulognen ja Dunkerquen, joiden kautta britit laskivat joukkoja Ranskan maaperälle.
Kun ammuspulasta kärsivä Belgian armeija kului taistelussa, Ranska täydensi sitä omilla joukoillaan. Diksmuideen hyökättiin 16. lokakuuta, mutta saksalaiset ajettiin pois. 18. lokakuuta saksalaiset hyökkäsivät uudestaan, ja Diksmuidea pommitettiin rajusti. 23. lokakuuta viimeinen Yserin yli vievä silta hajosi.
Läntiset puolustajat tulvittivat Diksmuide–Nieuwpoort-rautatien ja pysäyttivät tällä tavoin saksalaisten etenemisen Nieuwpoort–Yser-linjalle. Belgialaisia kuoli ja haavoittui 20 000.
Gera
Gera on kaupunki Thüringenin osavaltiossa Saksassa. Kaupungissa asui 96 011 ihmistä vuonna 2015.
Geran kaupunki perustettiin vuonna 995. Se on ollut osa Thüringenin osavaltiota vuodesta 1920 lähtien. Toisessa maailmansodassa vuonna 1945 ilmapommitusten aikana kaupungista tuhoutui suuria alueita. Ennen Saksojen Saksan jälleenyhdistymistä vuonna 1990 Gera oli osa Saksan demokraattista tasavaltaa eli Itä-Saksaa.
Miekkamies
Miekkamies on usean Marvel-kustantamon supersankarin nimitys. Kellään heistä ei ole ollut minkäänlaisia supervoimia, ainoastaan kyky käytellä erittäin taitavasti miekkaa. Kaksi ensimmäistä Miekkamiestä olivat aluksi superrikollisia, mutta kaikki (paitsi viimeisin) ovat olleet Kostajien jäseniä.
Ensimmäinen Miekkamies, Jacques DuQuesne, harjoitteli yhdessä Haukansilmän kanssa molempien miesten ollessa vielä sirkuksessa. Sekä Haukansilmä että Miekkamies hairahtuivat rikosten poluille, mutta molemmat liittyivät myöhemmin Kostajiin. Miekkamies kuitenkin petti joukkueen ja lähti Kostajista. Myöhemmin Miekkamies kuoli taistelussa Kang Valloittajaa vastaan.
Vaikka Miekkamies olikin uskomattoman taitava miekkailija, hänen miekkansa oli kuitenkin superrikollinen Mandariini luonut avaruusrotu makluaanien tekniikalla.
Toinen Miekkamies, Philip Javert, saapui Marvel-universumiin vaihtoehtotodellisuudesta. He hyökkäsivät Kostajien kimppuun, mutta taistelun kuluessa Miekkamies ja hänen ystävättärensä Magdalene liittyivätkin Kostajiin. Tällä haavaa pariskunta on jättänyt Marvel-universumin taakseen syistä, joita ei ole paljastettu.
Maapallon sankareiden tuhottua Onslaught-nimisen hirviön, loi Reed Richardsin poika Franklin Richards tasku-ulottuvuuden, jossa sankarit tapasivat jälleen uuden Miekkamiehen. Hän liittyi Kostajiin heidän viipyessään tasku-ulottuvuudessa. Tämä Miekkamies ei koskaan saapunut normaaliin Marvel-ulottuvuuteen.
Nyttemmin amerikkalaisissa lehdissä on ilmaantunut jälleen uusi Miekkamies, joka on paljastunut olevan Hydran johtajan Paroni Wolfgang von Struckerin poika Andreas.
Mandariini varusti alkuperäisen Miekkamiehen miekan täyteen makluaanien teknologisia saavutuksia. Painamalla yhtä nappia miekkansa kahvassa hän kykeni ampumaan voimakkaan energiasäteen, hajotussäteen, sähköisen tainnutusiskun tai kaasusuihkun joka tainnuttaa vihollisen. Lisäksi miekassa oli vielä voimakas liekinheitin.
Muutoin jokaisella Miekkamiehellä on ollut ikäisensä miehen voimat ja kyvyt. Tietysti jokainen heistä on harjoitellut ankarasti.
Miekkamies on pelattava hahmo PlayStation Portable -versiossa sta.
Mandariini (täsmennyssivu)
Mandariini voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Anatoli Aleksandrov
Anatoli Petrovitš Aleksandrov (13. helmikuuta 1903 Taraštša – 3. helmikuuta 1994 Moskova) oli Ukrainassa syntynyt neuvostoliittolainen fyysikko. Hän tutki 1930-luvulla polymeerifysiikkaa, mm. synteettisten polymeerien mekaanisia ja sähköisiä ominaisuuksia. Toisen maailmansodan aikana hän tutki laivaston tarpeisiin laivojen suojaamista magneettisilta miinoilta. Sen jälkeen hän siirtyi ydinvoiman tutkimukseen, ja oli johtamassa projektia jossa kehitettiin Tšernobyl-tyyppinen vesijäähdytteinen grafiittihidasteinen ydinreaktori RBMK. Hän oli mukana kehittämässä niin ydinaseita kuin ydinvoimaloitakin, ja muun muassa ydinkäyttöisiä sukellusveneitä.
Aleksandrov oli Neuvostoliiton tiedeakatemian johtaja vuosina 1959–1984.
Hughes Helicopters
Hughes Helicopters oli merkittävä sotilashelikopterien valmistaja ja on nykyään osa Boeing-yhtiötä.
Yhtiön taival alkoi Hughes Aircraft-yhtiön yksikkönä 1947 kun helikopterivalmistaja Kellett myi viimeisimmän mallinsa, H-17 Sky Crane-kopterin, Hughesille tuotantoon. Vuonna 1955 tästä yksiköstä tuli Toolco Aircraft Division.
Toukokuussa 1965 yhtiö voitti sopimuksen uudesta valvontahelikopterista Yhdysvaltain maavoimille ja se alkoi valmistaa OH-6 Cayuse -helikopteria, joka on säilynyt tuotannossa tähän päivään asti eri nimillä.
Vuonna 1972 Yhdysvaltain maavoimat teki tarjouspyynnön uudesta taisteluhelikopterista (Advanced Attack Helicopter, AAH). Viiden valmistajan joukosta Hughes Aircraftin Toolco Aircraft Division ja Bell valittiin loppukilpailuun, jossa Hughesin Model 77/YAH-64 voitti Bellin YAH-63:n. Ensimmäinen prototyyppi ilmestyi 1977, mutta tuotantosopimus allekirjoitettiin vasta 1982. Ensimmäinen tuotantolinjalta valmistunut AH-64 Apache -helikopteri näki päivänvalon vuonna 1983 Hughesin tehtaalla Mesassa, Arizonassa.
Samana vuonna yksikkö erotettiin omaksi Hughes Helicopters-yhtiöksi ja 1984 McDonnell Douglas osti yhtiön 470 miljoonalla Yhdysvaltain dollarilla. Yhtiö nimettiin kaupan jälkeen uudelleen McDonnell Douglas Helicopters'iksi ja myöhemmin 1996 yhtiö sai nimekseen Boeing Helicopters kun McDonnell Douglas ja Boeing yhdistyivät ja on nyt osa Boeing Integrated Defense Systems'iä.
Vimyn harjanteen taistelu
Vimyn harjanteen taistelu käytiin 9.–12. huhtikuuta 1917 länsirintamalla ensimmäisessä maailmansodassa Ranskassa. Se kuului Arrasin taistelun avausoperaatioihin vuonna 1917. Taistelussa kanadalaiset joukot valtasivat vahvasti puolustetun kukkulan 145 () eli Vimyn harjanteen.
Saksalaisten puolustus Vimyn harjanteella käsitti tunneleita, juoksuhautoja, piikkilankaa, tykistöä ja konekivääripesäkkeitä. Harjanteelta, joka ulottui Vimyn ja Farbusin länsipuolelta Givenchy-en-Gohelleen, voitiin helposti hallita ympäröivää maastoa tykistön avulla.
Ranskalaiset ja britit olivat yrittäneet ennen kanadalaisia vallata kukkulan valtavin tappioin; ranskalaiset olivat menettäneet Vimyn harjanteella 150 000 miestä kuolleina ja haavoittuneina vuonna 1915. Operaatio annettiin melko kokemattomille mutta aikaisemmin onnistuneille kanadalaisille. Kaikki kanadalaisten 4 divisioonaa taistelivat ensimmäistä kertaa yhdessä. Kanadan joukkojen komentaja suunnitteli kuukausia hyökkäystään yrittäen ottaa oppia brittien ja ranskalaisten virheistä. Kukkulasta rakennettiin linjojen taakse jäljitelmä, jolla harjoiteltiin hyökkäystä. Jokaiselle plutoonalle annettiin erikoistehtävä eikä epämääräistä, yleistä hyökkäyskäskyä. Aiottiin käyttää myös vanhaa tekniikkaa, muun muassa räjäyttää Saksan linjojen alle kaivettuja tunneleita.
2. huhtikuuta 1917 kanadalaiset alkoivat tulittaa kukkulaa 145 tykeillä ankarammin kuin koskaan aikaisemmin. Noin viikon aikana kukkulalle satoi miljoona kranaattia. Saksalaiset kutsuivat tätä viikkoa "kärsimysten viikoksi". Hyökkäyksen ääni kuultiin Lontoossa asti. 2. huhtikuuta jalkaväki alkoi edetä siirtyvän tulikuvun suojassa. Tykistö tulitti tarkan suunnitelman mukaan juuri etenevän jalkaväen eteen. Sommen taistelussa tämä oli epäonnistunut, mutta kanadalaisilta se sujui. Kanadalaiset pyrkivät myös vaientamaan heitä tulittavan vastustajan tykistön yrittämällä paikantaa sen ja tulittamalla takaisin. Tätä ei ollut aiemmin kokeiltu. Tämä vaiensi Saksan tykistön, ja suojasi etenevää jalkaväkeä. Alle kahdessa tunnissa kanadalaiset olivat edenneet tavoitteisiinsa.
4. divisioona jäi konekivääriansaan juuri kukkulan huipulla ja sen 87. pataljoona kärsi 50 prosentin tappiot. 12. huhtikuuta kanadalaiset hallitsivat kukkulaa 145. Brittien ja kanadalaisten samanaikaiset hyökkäykset Vimyn harjanteesta etelään olivat tuloksettomia.
Kanadalaisten suorittama kukkulan 145 valtaus oli taktinen voitto, mutta sillä ei ollut suuren mittakaavan merkitystä sodassa. Se oli silti ensimmäinen voitto ympärysvalloille melkein vuoteen ja masensi saksalaisia, jotka pitivät tätä harjannetta eräänä vahvimmista linnakkeistaan länsirintamalla.
30 000:sta kanadalaisesta ja britistä 3 598 kuoli ja 7 104 haavoittui. Saksalaisten tappiot olivat 20 000 kuollutta ja haavoittunutta sekä 4 000 sotavankia. Englantilaiset pitivät Vimyn harjanteen silloinkin, kun saksalaiset onnistuivat käynnistämään suuren rintamaa siirtäneen hyökkäyksen.
Valokuvakeskus
Valokuvakeskukset ovat yhdistyksiä, jotka työskentelevät valokuvan, erityisesti valokuvataiteen näkyvyyden puolesta. Ne eroavat kameraseuroista siinä, että kameraseurat pyrkivät kehittämään oman jäsenistönsä toimintaa kun taas valokuvakeskusten kohderyhmänä on niin sanottu suuri yleisö.
Tyypillisesti valokuvakeskuksien toiminta ei rajoitu yhteen kaupunkiin tai kuntaan, vaan niillä on oma toimialue. Toimialueet noudattelevat suurpiirteisesti entistä läänijakoa.
Opetusministeriön alainen Valtion valokuvataidetoimikunta jakaa erityistä valokuvakeskustukea valokuvakeskusten toimintaa varten.
Suomessa toimii tällä hetkellä kymmenen itsensä valokuvakeskukseksi laskevaa yhdistystä:Lisäksi mukaan lasketaan usein Helsingissä toimiva valokuvagalleria Hippolyte, jota ylläpitää Valokuvataiteilijoiden liitto ry.
Leslie Mann
Leslie Mann (s. 26. maaliskuuta 1972 San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Mannilla on suomalaisia sukujuuria. Hänen isoäitinsä Sadie Heljä Viola Räsänen syntyi suomalaisille maahanmuuttajille.
Mann on naimisissa käsikirjoittaja-ohjaaja Judd Apatowin kanssa. Pariskunnalla on kaksi lasta.
Dennis Livson
Dennis Abraham Livson (24. marraskuuta 1946 Helsinki – 9. marraskuuta 2013 Turku) oli suomalainen lastenohjelmatuottaja ja huvipuistoyrittäjä. Hänet tunnettiin parhaiten "Muumilaakson tarinoiden" ja "Muumipeikko ja pyrstötähti" -elokuvan tuottajana sekä Naantalin Muumimaailman rakennuttajana. Livson oli myös Naantalin kaupunginvaltuuston jäsen kaudella 2008–2012. Hän edusti Keskustaa.
Suomenjuutalainen Livson kävi koulunsa Helsingissä. Hän matkusti vuonna 1967 Israeliin tutustuakseen kibbutseihin ja opiskellakseen nuoriso-ohjaajaksi. Kuuden päivän sodan puhjettua hän liittyi velvollisuudentunnosta vapaaehtoisena Israelin armeijaan ja päätyi vartioimaan pommisuojaa Karmelvuoren luona Haifassa. Hän sanoi myöhemmin, että tämä sotakokemus vain opetti hänelle sodanvastaisuutta. Sittemmin hän työskenteli nuoriso-ohjaajana ja valmistui Helsingin kauppakorkeakoulusta kauppatieteiden maisteriksi.
Vuosina 1970–1975 Livson työskenteli Mainostelevisiossa ulkomaantoimintojen päällikkönä. Hänen uransa MTV:ssa kariutui erimielisyyksiin, minkä jälkeen hän ryhtyi yrittäjäksi. Hän muun muassa tuotti luonto-ohjelmia. Hän työskenteli myös Helsingin Kaapelitelevision ohjelmajohtajana ennen kuin siirsi toimintansa Alankomaihin.
Livson halusi tehdä lastenohjelmia, joissa olisi kasvatuksellinen sanoma. Vuosina 1989–1991 hän toimi vastaavana tuottajana "Alfred J. Kwak" -piirrossarjalle. Seuraavaksi hän loi yhdessä Lars Janssonin kanssa Muumeista kertovan animaatiosarjan, kaikkiaan 104 osaa, joista 101 on esitetty Suomessa. Ohjelman suomenkielinen nimi on "Muumilaakson tarinoita". Livsonille jäivät myös Muumi-sarjan oikeudet, ja 1990-luvun alussa hän rakennutti ja avasi Naantaliin Muumimaailma-teemapuiston.
Livson olisi halunnut tuottaa vielä 2000-luvulla pitkän elokuvan "Muumipappa ja meri" -kirjasta, mutta Janssonin perikunta ei antanut hänelle lupaa.
Dennis Livson omisti yhtiön nimeltä Dennis Livson Enterprises. Yhtiö omistaa Muumimaailman. Vuonna 2002 Livson myi yhtiön sveitsiläisille yhtiökumppaneilleen tuskaisten selkävaivojen vuoksi. Vuonna 2007 selkäkivut olivat parantuneet, ja Livson tahtoi takaisin töihin. Hän osti yhtiön silloin takaisin itselleen. Vuonna 2012 Livson siirsi yhtiön lastensa omistukseen ja jäi itse eläkkeelle. Hän kuitenkin kuului yhtiön hallitukseen kuolemaansa saakka.
Livson kuoli sairauteen Turussa 9. marraskuuta 2013.
Hepomerivuokko
Hepomerivuokko ("Actinia equina") on Koillis-Atlantin ja Välimeren rantavedessä ja erityisesti vuorovesivyöhykkeessä yleinen merivuokkolaji.
Hepomerivuokko koostuu muiden merivuokkojen tavoin kahdesta solukerroksesta: ulommasta ektodermistä ja sisemmästä endodermistä, joiden välissä on solutonta hyytelömäistä massaa.
Hepomerivuokon pohjaan kiinnittyvän tyven halkaisija voi olla 5 cm ja korkeus 7 cm. Vuokon suulevyä ympäröivät lonkerot ovat kuudessa kehässä, ja niitä voi olla 192. Jokaisessa lonkerossa on pieniä polttiaissoluja. Lonkerot toimivat myös kiduksina ottaen vedestä eläimen tarvitseman hapen. Lonkerokehän tyvellä on 24 läpinäkyvää, känsämäistä myrkkyrauhasta. Suuaukko sijaitsee suulevyn keskellä ja aukeaa sisäänpäin. Se toimittaa myös peräaukon virkaa. Eläimen keskellä suun jatkeena on ontelovatsa, joka erittää ruoansulatusnesteitä. Hepomerivuokko voi olla väriltään punainen, ruskea, vihreä tai oranssi. Syytä värivaihteluun ei tunneta, mutta vihreä näyttäisi olevan vallitseva syvällä, kun taas punainen on vesirajassa enemmistönä.
Hepomerivuokon ravinnonotto tapahtuu yksinkertaisesti: kalliopohjaan kiinnittyneenä se odottaa, että ravinto kulkeutuu sen pyyntilokeroiden ulottuville. Kun kala tai muu pikkueläin koskettaa lonkeroa, se tulee samalla koskettaneeksi pientä rihmaa, joka laukaisee polttiaissolun. Sitten terävä kärki läpäisee ihon ja ruiskuttaa voimakasta myrkkyä. Saalis halvaantuu nopeasti ja ennen kuin lonkerot vetävät sen suuhun, hepomerivuokko varmistaa makuaistisoluilla saaliin syöntikelpoisuuden. Hepomerivuokon sisäänpäin aukeava suu sulkeutuu, kun saalis on nielty, jolloin ruoansulatusnesteet aloittavat välittömästi toimintansa. Kun kaikki ruoaksi kelpaava on liuennut, hepomerivuokko sylkäisee sulamattomat osat pois ja alkaa vartioida seuraavaa uhria.
Hepomerivuokko on yksineuvoinen. Sen vallitsevana lisääntymiskeinona on suvullinen lisääntyminen. Sen yksityiskohtia ei lajilla tunneta, mutta luultavasti koiraan veteen vapauttamat siittiöt kulkeutuvat naaraan ruumiinonteloon, jossa ne hedelmöittävät munasolut. Ne kehittyvät naaraan sisällä vapaana uiviksi pikkutoukiksi. Ollessaan emonsa mahassa toukat ovat jollakin tavalla immuuneja sen vahvoille ruoansulatusnesteille. Lopulta emo vapauttaa toukat veteen, jossa ne ajelehtivat virtausten mukana kunnes kiinnittyvät aikanaan pohjaan.
Denuntiaatio
Denuntiaatiolla eli siirtoilmoituksella tarkoitetaan oikeustieteessä ilmoitusta, jolla irtaimen esineen tai arvopaperin hallinta siirretään luovutuksensaajalle luovuttajan velkojia sitovasti. Denuntiaatio voi olla vapaamuotoinen.
Denuntiaatio on yksi julkivarmistuskeinoista. Erityisesti denuntiaatiota käytetään esineoikeudessa siirrettäessä tavallisia velkakirjoja. Juoksevien velkakirjojen tapauksessa vastaavaa tarkoitusta palvelee "traditio" eli hallinnan luovutus.
Neuve Chapellen taistelu
Neuve Chapellen taistelu on ensimmäisen maailmansodan länsirintamalla käyty taistelu 10.–13. maaliskuuta 1915. Brittien aloittama hyökkäys johti saksalaisten rintaman murtumiseen, mutta murtumista ei kyetty käyttämään hyväksi.
Tämän Artois’n alueella Ranskassa käydyn taistelun suunnittelussa käytettiin ensi kertaa ilmakuvia. Hyökkäys eteni aluksi hyvin huonosta säästä riippumatta.
Britannian kuninkaalliset ilmavoimat varmisti ilmaherruuden ja pommitti muun muassa saksalaisten huoltoreittejä. Hyökkäävät brittien huoltolinjat kuitenkin hajaantuivat, sillä viestitys linjoilta komentajille ei toiminut, mikä oli tyypillistä ensimmäisessä maailmansodassa.
12. maaliskuuta Saksa teki vastahyökkäyksen ja onnistui pysäyttämään hyökkäyksen. 13. maaliskuuta britit pysäyttivät hyökkäyksensä, sillä eivät voineet saksalaisten takia enää edetä. Taisteluun osallistui 40 000 brittiä. Brittien tappiot olivat 11 200 miestä, saksalaisilla saman verran. Britit etenivät taistelussa kaksi kilometriä.
Phyllis Bennis
Phyllis Bennis toimii tutkijana Institute for Policy Studiesissa, Washington (DC):ssä. Hänen kiinnostuksen kohteinaan ovat Lähi-idän politiikka, Irakille määrätyt pakotteet Persianlahden sodan jälkeen, Yhdysvaltain ulkopolitiikka ja Yhdistyneiden kansakuntien tulevaisuus. YK:n historiaa ja tulevaisuutta Bennis pohtii kirjassaan "Tulilinjalla YK" (). Hän luo tarkan katsauksen historiaan ja analysoi kuinka suuret maat (lähinnä USA) ovat manipuloineet, uhkailleet, kiristäneet, lahjoneet pienempiä maita saadakseen ne tukemansa päätöslauselman taakse. Hän myös kritisoi voimakkaasti Turvallisuusneuvoston valtaa ja sen epädemokraattisuutta sekä suurilla mailla olevaa veto-oikeutta. Hänen mielestään YK:lla on tulevaisuutta vain jos turvallisuusneuvosto lakkautetaan ja päätökset siirretään yleiskokouksen päätettäviksi, joissa kaikilla YK:n jäsenillä on vain yksi ääni eikä veto-oikeutta. 
Bennis kritisoi myös voimakkaasti George W. Bushin politiikkaa.
Per Gessle
Per Håkan Gessle (s. 12. tammikuuta 1959 Halmstad) on ruotsalainen muusikko. Hänet tunnetaan parhaiten Roxette-yhtyeestä, jonka lauluntekijä ja toinen jäsen hän on. Gessle on levyttänyt myös soololevyjä ja vaikuttanut Ruotsissa pitkään suositussa Gyllene Tider -yhtyeessä.
Polly
Polly on yhdysvaltalaisen grunge yhtye Nirvanan esittämä kappale, jonka on sanoittanut Kurt Cobain ja säveltänyt Nirvana. Cobain sanoitti laulun vuonna 1988. Alun perin sen nimiä olivat "Hitchhiker" ja "Cracker" kunnes Cobain nimesi sen "Pollyksi". Kappale ilmestyi yhtyeen "Nevermind" albumilla. Laulun sanoitukset perustuvat Tacomassa, Washingtonissa vuonna 1987 tapahtuneeseen rikokseen, jossa 14-vuotias tyttö kaapattiin ja kaappaaja raiskasi hänet, sekä kidutti häntä puhalluslampulla. Kappaleesta on julkaistu monta versiota. Ensimmäinen oli akustisena Nevermind albumilla. Myöhemmin se on julkaistu monta kertaa.Kappaleen on coveroinut seuraavat artistit:
Benjamin R. Barber
Benjamin Reynolds Barber (2. elokuuta 1939 New York – 24. huhtikuuta 2017 New York) tunnettiin politiikantutkijana ja aidon demokratian puolustajana. Aidolla demokratialla Barber tarkoitti demokratiaa, jota toteuttavat ihmiset, eivät ääriuskonnolliset, nationalistiset liikkeet eivätkä myöskään yritykset ja korporaatiot.
Barber vastusti George W. Bushin politiikkaa ja ennakoivan sodankäynnin doktriinia. Hän totesi, että kyseinen strategia ei auta todellisen demokratian levittämistä.
Barber opiskeli Harvardin yliopistossa ja London School of Economicsissa. Hän toimi useiden poliitikkojen neuvonantajana, mukaan lukien Bill Clinton ja Howard Dean. Hän konsultoi Bill Clintonin lisäksi muun muassa Saksan presidentti Roman Herzogia, UNESCOa ja Euroopan parlamenttia.
Barberin tunnetuin teos lienee "Jihad vs McMaailma" (engl. "Jihad vs McWorld"), missä Barber pohtii todellisen demokratian selviytymismahdollisuuksia, toisaalta Jihadin (jolla Barber ei tarkoittanut vain ääri-islamia, vaan Jihadiin hän sijoitti kaikki äärinationalistiset ja kaiken tiukkaa kontrollointia vaativat aatteet) ja toisaalta McMaailman puristuksessa. McMaailmalla Barber tarkoitti lähinnä rajat ylittävää kauppaa, jättiläisyritysten ylivaltaa ja maailman kulttuurien sulattamista yhdeksi McMaailmaksi. Barberin mukaan McMaailmassa kansalaisuudet katoavat, ja kansalaisten päätehtävänä on toimia aivottomina kuluttajina. Hän kritisoi myös median keskittymistä harvojen ja valittujen käsiin. Esimerkkinä hän mainitsi mediamoguli Rupert Murdochin ja tämän mediaimperiumin.
Barber kirjoitti myös lehtiartikkeleita, näytelmiä ja tv-ohjelmia.
Amiensin taistelu
Amiensin taistelu länsirintamalla ensimmäisessä maailmansodassa alkoi 8. elokuuta 1918. Tämä operaatio oli menestyksekäs ympärysvaltain hyökkäys Saksan länsirintamaa vastaan. Se avasi 100-päiväisen offensiivin, joka päätti ensimmäisen maailmansodan.
Ennen Amiensin taistelua 8. elokuuta 1918 Saksa oli vuonna 1918 edennyt melko lähelle Pariisia ns. Kevätoffensiivissa, mutta joutunut taas vetäytymään Marnen toisessa taistelussa.
Hyökkäyksessä käytettiin taktiikkaa, joka oli tullut tutuksi Hamelin taistelussa. Laskuvarjoilla pudotettiin huoltotarvikkeita eteneville joukoille, panssarit tukivat hyökkääviä joukkoja, jotka etenivät siirtyvän tulipeitteen suojassa. Panssarit suojasivat joukkoja, ja myös kuljettivat tarvikkeita. Britit onnistuivat hyvin salaamaan hyökkäyksen, ja hyökkäsivät ilman edeltävää tulivalmistelua. Tulitus aloitettiin vasta sitten, kun jalkaväki alkoi hyökätä.
Hyökkäys alkoi sumuisena aamuna 4:20 8. elokuuta, 1918. Brittiläiset, kanadalaiset ja australialaiset joukot valtasivat pian Saksan etulinjan, ja etenivät noin 4 km 7:30 mennessä. Noin 8:30 sumu alkoi hälvetä ja paljasti kaikkien nähtäväksi panssareita, ratsuväkeä ja eteneviä jalkaväkirivejä. Monet Saksan tykistöasemat oli vallattu, mutta jäljelle jääneet tuhosivat monia ympärysvaltain tankkeja. Ympärysvaltain ratsuväki pääsi linjojen läpi, RAF:n koneet ahdistelivat saksalaisia ja tulittavat panssariautot pitivät vetäytyvät saksalaiset liikkeessä. Melkein 25 kilometriä pitkä aukko oli murrettu saksan linjaan. Hyökkäystä edisti se, että Saksan viestiyhteydet oli onnistuneesti katkaistu.
Ensimmäisenä hyökkäyspäivänä ympärysvallat etenivät yli 13 kilometriä, mikä oli eräs sodan suurimmista etenemisistä. Saksalaisia antautui runsaasti, kun heidän taistelumoraalinsa huononi. Saksalaisten komentaja Ludendorff kutsuikin ensimmäistä hyökkäyspäivää Saksan armeijan mustaksi päiväksi. Seuraavina päivinä hyökkäys jatkui 11. päivään asti, muttei niin mahtavasti edeten, koska mm. tykistön ammukset vähenivät.
Hyökkäyksessä oli mukana 534 panssaria. Koko hyökkäys tuotti 22 000 haavoittunutta ja kuollutta brittien, Kanadan, Australian ja Ranskan joukoille, mutta Saksan joukoille 74 000. Amiensin taistelu oli ympärysvaltain kauan havittelema läpimurto, joka ajoi länsirintaman liikkumaan kohti Saksaa. Taistelu aloitti satapäiväisenä hyökkäyksenä tunnetun jakson, joka johti saksalaisten joukkojen vetäytymiseen ja lopulta ensimmäisen maailmansodan päättymiseen 11. marraskuuta 1918 solmittuun aselepoon.
Adrienne Armstrong
Adrienne Armstrong (o.s. Nesser, s. 6. lokakuuta 1969, Minnesota, Yhdysvallat) on Green Day -yhtyeen laulajan Billie Joe Armstrongin vaimo. Hän suunnittelee punk-henkisiä vaatteita Adeline Street -vaatemerkille, jonka hän omistaa miehensä kanssa. Heillä on myös yhteinen levy-yhtiö Adeline Records, ja tekevät paljon hyväntekeväisyystyötä.
Adrienne tapasi Billie Joen, kun Green Day oli esiintymässä Minnesotassa vuonna 1990. Tapaamisesta alkoivat puhelinkeskustelut, joita pari kävi lähes päivittäin. Välimatka teki hallaa suhteelle, sillä Billie Joe asui Kaliforniassa ja Adrienne Minnesotassa, mutta he tutustuivat toisiinsa puhelimen välityksellä.
Adrienne ja Billie Joe menivät naimisiin 2. heinäkuuta vuonna 1994. Heillä on kaksi lasta, Joseph Marciano "Joey" Armstrong (s. 1995) ja Jakob Danger Armstrong (s. 1998).
Billie Joe on tehnyt useita kappaleita vaimostaan ja avioliitostaan. Adriennesta kertovia lauluja ovat muun muassa "2000 Light Years Away", "80", "Redundant", "Church On Sunday", "Worry Rock" ja "Walking Alone".
Sponda
Sponda Oyj on kiinteistösijoitusyhtiö, joka omistaa, vuokraa ja kehittää toimisto-, liiketila- ja logistiikkakiinteistöjä Suomen ja Venäjän suurimmissa kaupungeissa ja etsii sijoitusmahdollisuuksia Baltian maissa. Spondan osake on listattu Helsingin pörssiin, ja sen suurimpiin omistajiin on kuulunut Konstsamfundet. Se omistaa 66 prosenttia Spondan suurimmasta osakkeenomistajasta Mercator Investistä. Sponda on organisoitu viiteen liiketoimintayksikköön: Toimisto- ja liiketilakiinteistöt, Logistiikkakiinteistöt, Kiinteistökehitys, Kiinteistörahastot ja Venäjä ja Baltia.
Kesäkuussa 2017 yhdysvaltalaisen kiinteistösijoitusyhtiö Blackstonen tytäryhtiö Polar Bidco teki Spondasta 1,76 miljardin euron tarjouksen, jota Spondan hallitus suosittaa hyväksyttäväksi. Spondan hallitus on suosittanut osakkeiden myyntiä, ja kolme suurinta omistajaa Mercator Invest, Hartwallin suvun sijoitusyhtiö HC Fastigheter Holding ja työeläkeyhtiö Varma ovat jo sitoutuneet kauppaan. Yhtiöt omistavat osakkeista noin 46 prosenttia.
Kauppahinta vastaa Suomen kysytyimpiin kuuluvien kiinteistöjen käypää velatonta arvoa, samaa summaa, jonka Sponda saisi, jos myisi kiinteistönsä kenelle ostajalle hyvänsä, kun kauppahinnassa huomioidaan velat. Toisin sanoen on kyse kiinteistöjen myymisestä alihintaan, vain niiden nettoarvosta.
Sponda perustettiin vuonna 1991. Alkuperäinen kiinteistöomaisuus tuli yritykseen SKOP:n sijoituskiinteistöistä, jotka Suomen Pankki siirsi sille pankkikriisin yhteydessä. Sponda listautui pörssiin 1. kesäkuuta 1998. Lokakuussa 2012 valtion sijoitusyhtiö Solidium myi loputkin omistamansa Spondan osakkeet. Kaksi vuotta aiemmin Solidium oli vähentänyt omistusosuuttaan Spondasta 34 prosentista 15 prosenttiin.
Anna Maria Lenngren
Anna Maria Lenngren (18. kesäkuuta 1754 – 8. maaliskuuta 1817), o.s. Malmstedt, oli ruotsalainen kirjailija ja runoilija. Hänen tunnetuin runonsa on ”Några ord till min kära dotter” (’Muutama sananen rakkaalle tyttärelleni’).
Anna Maria Lenngrenin isä oli Magnus Brynolf Malmstedt, latinan professori Uppsalan yliopistossa. Vuonna 1780 hän meni naimisiin "Stockholmsposten"-lehden toimittajan Carl Peter Lenngrenin kanssa ja kirjoitti myös lehteen nimettömänä. Anna Maria Lenngren kuoli rintasyöpään 62-vuotiaana.
Lenngren arvosteli useissa runoissaan naisten huonoa asemaa erityisesti kulttuurielämässä, ivasi aatelistoa ja rohkeni kuvata jopa papistoa naurettavassa valossa, kuten runossaan ”Den mödosamma världen” (’Vaivalloinen maailma’), jossa rovastin ajatukset maailman kurjuudesta asettuvat jyrkkään ristiriitaan hänen oman ylellisen elämäntapansa kanssa. Lenngren käyttikin usein satiiria runoissaan kuvatessaan erilaisten ihmisten arkielämää. Häneltä saatuja vaikutteita voidaan nähdä mm. Carolina Runebergin ja Gustafva Sofia Hjärnen runoissa.
Viikinranta
Viikinranta () on länsiosiltaan asuinalueeksi kehittyvä osa-alue Viikin kaupunginosassa, Helsingin koillisessa suurpiirissä. Hallinnollisesti Viikinranta kuuluu Latokartanon peruspiiriin.
Viikinranta on merellinen alue, joka sijaitseen suojaisan Vanhankaupunginlahden äärellä Vantaanjoen suuaukon itäpuolella. Alueen länsiosassa Viikintien läheistä vanhaa Imatran Voiman teollisuusaluetta rakennetaan asuinalueeksi.
Pinta-alaltaan suurimman osan Viikinrannan alueesta muodostaa Viikki-Vanhankaupunginlahden kosteikkovaltainen luonnonsuojelualue, jota pidetään kansainvälisesti merkittävänä lintujen pesimäalueena.
Alueella asui 700 henkeä (2012) ja työpaikkoja se tarjosi 756 hengelle (31.12.2004).
Viikinrannan läpi liikennöi alueen pääkatu Viikintie. Viikintiellä on hyvät yhteydet Helsingin keskustaan, bussit 71 ja 78 läpi päivän. Linja 78(N) kulkee toiseen suuntaan Latokartanoon ja 71 Malmille Pihlajamäen kautta. Viikintietä kulkevat myös poikittaislinjat 57 Munkkiniemestä Latokartanoon ja Kontulaan sekä 506 Myllypurosta Pasilan kautta Meilahteen.
Viikin tiedepuisto
Viikin tiedepuisto () on Lahdenväylän eteläpuolella sijaitseva Viikin kaupunginosan osa-alue Helsingin koillisessa suurpiirissä ja Latokartanon peruspiirissä.
Toiminnallisesti Helsingin yliopiston Viikin kampus muodostaa keskeisen osan Viikin tiedepuiston aluetta. Tiedepuiston alueella sijaitsee muun muassa yliopiston bio- ja ympäristötieteellisen, farmasian, eläinlääketieteellisen ja maatalous-metsätieteellisen tiedekuntien rakennuksia. Alueen Viikintien eteläpuolisissa asuinrakennuksissa on sovellettu uudenaikaista puutalorakentamista.
Alueella asuu 1233 henkeä (1.1.2013) ja työpaikkoja se tarjoaa 1560 hengelle (31.12.2004).
Viikin kartanon alue on ollut Helsingin yliopiston opetus- ja tutkimuskäytössä vuodesta 1931 lähtien. Yliopiston maatalous-metsätieteellinen tiedekunta siirtyi sinne vähitellen 1960-luvulta lähtien, ja ensimmäisenä sinne muuttivat maatalous-, elintarvike-, kotitalous- ja ympäristötieteiden laitokset. Samalla vuosikymmenellä alueelle rakennettiin myös ensimmäiset opiskelija-asunnot, joiden muodostama rakennusryhmä sai nimen Agraarikylä.
1960-luvun lopulla suunniteltiin koko Helsingin yliopistonkin siirtämistä Viikkiin, mutta suunnitelma sai osakseen ankaraa vastustusta ja se hylättiin. Myöhemmin päätettiin sijoittaa Helsingin yliopiston eri tiedekunnat neljälle kampusalueelle, joista Viikin alue on yksi.
Uusi rakennuskausi alueella alkoi 1990-luvulla. Vuosituhannen vaihteen aikoihin valmistuivat Biokeskus-rakennukset. Niihin siirtyi vuonna 2002 metsätieteiden laitokset, jotka siihen saakka olivat toimineet Helsingin keskustassa Metsätalossa. Alueelle ovat siirtyneet myös bio- ja ympäristötieteellinen (vuoteen 2004 osa matemaattis-luonnontieteellistä tiedekuntaa ja maatalous-metsätieteellistä tiedekuntaa, vuosina 2004-2010 nimellä biotieteellinen tiedekunta), farmasian ja eläinlääketieteellinen tiedekunnat.
Viikin pelloilla elää 4 000 urbaania valkoposkihanhea, jotka tuhoavat koeviljelmiä. Hanhilla ei ole luontaisia vihollisia, eivätkä ne koe mitään uhkaa alueella. Lintuja on yritetty häätää vuosikausia tavanomaisilla keinoilla tuloksetta. Tiedepuisto anoi syksyllä 2013 Uudenmaan ELY-keskukselta hanhien ampumista, mutta hakemus hylättiin. Asiaa on myöhemmin käsitelty korkeimmassa oikeudessa, mutta lupaa lintujen ampumiselle ei ole myönnetty. Oikeuden perustelujen mukaan koeviljelmä voidaan peittää verkoilla, jolloin linnut eivät pääse tuhoamaan kasvustoja. Tiedepuisto saa vuosittain 8000 € korvauksen vahingoista, mikä kattaa kuitenkin vain osittain syntyneet kokonaisvahingot.
Hadrianus VII
Hadrianus VII on englantilaisen kirjailijan Frederick Rolfen alias Baron Corvon vuonna 1904 julkaistu satiirinen romaani. Se on myös sovitettu näytelmäksi ja esitetty suomeksikin.
Kirjan lähtökohta on jumittunut konklaavi, jonka tarkoituksena on valita seuraaja paavi Leo XIII:lle. Vatikaanin edustaja kääntyy kirjailijan sivupersoonan puoleen - tämä on pappistutkinnon reputtanut englantilainen vetelys, joka asuu keltaisen kissansa kanssa. Lopulta konklaavi vaihtoehtojen puutteessa valitsee hänet paaviksi. Hän ottaa ainoan englantilaisen paavin Nicholas Breakspearin eli paavi Hadrianus IV:n mukaan nimen Hadrianus VII. Tilanne johtaa paavi-instituution radikaaliin kritiikkiin. Lopulta kiihkeä pohjoisirlantilainen paavin vastustaja surmaa päähenkilön.
Petteri Sallinen
Petteri Sallinen (s. 7. maaliskuuta 1962 Tampere) on suomalainen ortopedinen osteopaatti. Entiseltä ammatiltaan Sallinen on näyttelijä ja teatteriohjaaja.
Sallinen valmistui Teatterikorkeakoulusta vuonna 1988. Hän on ohjannut muun muassa Helsingin kaupunginteatterissa, Suomen kansallisteatterissa, Tampereen teatterissa, Porin teatterissa ja Vaasan kaupunginteatterissa. 
Vuosina 2007–2008 Sallinen toimi Kokkolan kaupunginteatterin toisena johtajana. Salliselle myönnettiin teatteriurallaan muun muassa Olavi Veistäjä -palkinto.
Petteri Sallinen on naimisissa jääkiekkoilija Riikka Sallisen kanssa ja he asuvat Ruotsissa, jossa vaimo jääkiekkoilee ammatikseen. Aiemmin Petteri Sallinen oli naimisissa näyttelijä Anu Hälvän kanssa.
2010-luvun alusta lähtien Petteri Sallinen on toiminut ortopedisena osteopaattina.
Puerto Rico (Gran Canaria)
Puerto Rico on matkailukohde Mogánin kunnassa Espanjan Kanariansaariin kuuluvalla Gran Canarian saarella. Sen nimi tarkoittaa rikasta satamaa. Satama on suojassa tuulilta aallonmurtajan takana. Vuonna 2005 Puerto Ricossa oli 2561 asukasta. 1970-luvulta alkaen sinne on rakennettu hotelleja ja asuntohotelleja sekä vuokrattavia huviloita. Paikka on ennen kaikkea perhelomailijoiden suosiossa, ja tunnettu kahdesta hiekkarannastaan. Uudempi Amadoreksen ranta sijaitsee kylän länsipuolella. Puerto Ricossa on huomattavia korkeuseroja.
Puerto Ricosta on tiheästi liikennöidyt bussiyhteydet Las Palmasiin ja Maspalomasiin. Saaren eteläreunaa myötäilevä GC-1 -moottoritie Las Palmasista kulkee kylän ohitse länteen jatkuen aina Puerto de Mogániin asti. Puerto Ricossa on kaksi suurempaa ostoskeskusta, "Puerto Rico" ja "Europa".
Puerto Ricossa on matkaoppaiden mukaan Kanariansaarten varmin aurinko.
Uíge
Uíge eli Uíje on Uigen maakunnan pääkaupunki Angolassa, jossa asuu ainakin 61 000 asukasta. Kaupungin vanha nimi oli Carmona presidentti Óscar Carmonan mukaan.