Pekka V. Virtanen
Pekka Veikko Virtanen (s. 10. maaliskuuta 1929 Lappeenranta) on yhdyskuntasuunnittelun emeritusprofessori. Hän on ollut kiinteistöopin ja yhdyskuntasuunnittelun merkittävä vaikuttaja ja keskustelun herättäjä.
Pekka Virtasen isä oli toimittaja Viljo Veikko Virtanen, äiti Aino Saaristo, tehtailija August Saariston tytär. Pekka Virtanen aloitti oppikoulun käynnin Viipurin Suomalaisessa Lyseossa, mutta se keskeytyi venäläisten pommitukseen 30.11.1939. Hän tuli ylioppilaaksi Imatran yhteiskoulusta 1947. Virtanen valmistui 1951 diplomi-insinööriksi Teknillisen korkeakoulun maanmittausosastolta. Tekniikan lisensiaatin tutkinnon hän suoritti 1965 ja väitteli tekniikan tohtoriksi 1975. Pekka V. Virtanen on ollut naimisissa Ulla Savikurjen kanssa vuodesta 1953. Avioliitosta on kaksi lasta: Olli (1953) ja Lasse (1960). Sotilasarvoltaan Virtanen on insinöörikapteeni. Puoluekannaltaan hän on sitoutumaton.
Virtanen on harrastanut nuoruudesta saakka ahkerasti valokuvausta ja saanut palkintoja koti- ja ulkomaisissa kilpailuissa. Hänen töitään on Suomen valokuvataiteen museon kokoelmissa. Virtasen Lauritsalan aikana ottamista kuvista on 70 talletettu Lappeenrannan kaupunginmuseon arkistoon ja tarjottu nähtäväksi nettinäyttelynä.
Virtasen kuvataiteeseen ja kirjallisuuteen suuntautunut kiinnostus on yhdistynyt exlibristaiteen harrastukseksi ja toiminnaksi Suomen exlibrisyhdistyksen puheenjohtajana vuosina 1990–1997.
Virtanen työskenteli 1953–1955 puolustusvoimien topografikunnassa ja osallistui Lapin kartoitukseen. Tämän jälkeen hän siirtyi Lauritsalan kauppalangeodeetin ja kiinteistöinsinöörin yhdistettyyn virkaan (1955–1965). Tehtävään kuului kiinteistönmuodostus (tonttien erottaminen), maapolitiikan hoito ja osallistuminen kaavoitustehtäviin. Kymenlaakson Seutusuunnitteluyhdistyksen (myöh. Seutukaavaliiton) seutukaavajohtajaksi Virtanen siirtyi 1965 ja jatkoi tässä virassa vuoteen 1976. Tänä aikana hän toimi muun muassa Kymenlaakson kauppakamarin hallituksen ja Seutusuunnittelun keskusliiton hallituksen jäsenenä sekä Teknillisen korkeakoulun erikoisopettajana.
Vuonna 1976 Virtanen nimitettiin Teknillisen korkeakoulun kiinteistöopin professoriksi. Teknillisen korkeakoulun yhdyskuntasuunnittelun täydennyskoulutuslaitoksen professorina ja johtajana hän toimi 1990–1996.
Toimiessaan professorina Teknillisessä korkeakoulussa Virtanen pyrki lisäämään kansainvälisten kontaktien määrää. Tähän olivat yhtenä innoittajana hyvät kokemukset kurssilta Salzburg Seminar in American Studies vuodelta 1964. Virtasen aloitteesta Teknillinen korkeakoulu liittyi alusta alkaen vuonna 1988 AESOP:iin (Association of European Schools of Planning). Virtanen osallistui myös monikielisten sanastojen laatimiseen yhdyskuntasuunnittelun ja kiinteistöarvioinnin alalla.
Virtanen on julkaissut parikymmentä kirjaa, viitisenkymmentä raporttia ja opetusjulkaisua sekä nelisensataa ammattiasioihin liittyvää aikakauslehtiartikkelia ja sanomalehtikirjoitusta.
Koulutuspolitiikan alueella Virtanen kiinnitti huomiota siihen, että Suomesta puuttui monipuolinen suunnittelijakoulutus (ns. planner-koulutus). Opetuksen kesto on ulkomailla 3–5 vuotta ja antajina koulutusyksikössä liki parikymmentäkin professoria. Suomessa annettu yhdyskuntasuunnittelun opetus on ollut huomattavasti suppeampaa ja kapea-alaisempaa.
Maapolitiikassa Virtanen on kritisoinut muun muassa ajatusta, että vapaat markkinat hoitaisivat parhaiten maa-alueiden hinnanmuodostuksen ja saatavuuden ja niiden käyttötavan optimaalisen määräytyvyyden. Riittävän tonttitarjonnan takaamiseksi Virtanen on suositellut lähinnä kunnan omistaman maan kaavoittamista ja riittävän korkean vuotuisen maanarvoveron kohdistamista yksityisten rakentamattomille tonteille.
Virtanen on toistuvasti arvostellut sitä, että kuntien päättäjät antavat rakentaa asuntoalueiden ulkopuolelle automarketteja, jotka kilpailullaan tappavat pienempiä lähimyymälöitä.