Wabarin kraatterit
Wabarin kraatterit eli Al-Hadidan kraatterit ovat melko pieniä meteoriittikraattereita Saudi-Arabian eteläosissa erittäin kuivan Rub al Khalin aavikon itäisessä keskiosassa. Dyynien peitosta on löydetty 116, 64 ja 11 metrin läpimittaiset kraatterit, jotka synnytti ilmakehässä Maahan monina paloina satanut rautameteoriitti. Ainakin suurin kraatteri on niin sanottu räjähdyskraatteri, missä meteoriitin törmäyskitka ja puristus kaasuunnutti, sulatti ja räjäytti hiekkaa roiskien sulaa kivimassaa ympäriinsä. Se näkyy mustan lasin paloina ja pieninä mineraalipallosina. Kraatterit synnyttänyt meteoriitti lienee osunut seudulle joskus 1700- tai 1800-luvulla. Wabarin kraattereita ei saa sekoittaa vulkaaniseen Wahban kraatteriin.
Wabarin meteoriittikraatterit löysi Ubarin hylättyä kaupunkia etsinyt tutkimusmatkailija Harry St. John "Abdullah" Philby vuonna 1932. Philby kirjoitti väärin Ubarin Wabariksi ja kraatterien löytöpaikka nimettiin Wabariksi. Oikea Ubarin kaupunki löytyi 400 km tästä paikasta etelään vuonna 1992. Philby toi mukanaan rautameteoriitin palasen. Seudulla on noin 1 000x500 m:n läpimittainen hiekkadyynien osin peittämä kraatterikenttä 50 hehtaarin alalla. Philby löysi 116 m:n läpimittaisen kraatterin, ja siitä noin 1 km luoteeseen 64 m leveän kraatterin, jossa lienee kaksi päällekkäistä kraatteria.
Myöhemmin, vuonna 1995, paikalle saapuivat muun muassa geologit Shoemaker ja Wynn, jotka löysivät 11 m leveän kraatterin, jonka pohjalla oli aikoinaan sulaa ainesta. Sen synnytti arviolta 1 m:n läpimittainen meteoriitti. Ison kraatterin ympäristöstä löytyi mustaa lasimaista ainetta ja pyöreitä iskussa syntyneitä mineraalipallosia ja koesiittia, paineiskun kärsinyttä kvartsia. Musta lasi on 90 % hiekkaa, ja 10 % meteoriittiainesta. Meteoriitin osuma ulottui vain hiekkaan, ei hiekan alla olevaan kiveen. Vuonna 1965 paikalta löytyi rautameteoriitin pala nimeltä "Kamelin kyttyrä", joka painaa 2,43 tonnia. Se on suurin paikalta löydetty kokonainen pala.
Wabarin meteoriitin uskotaan ilmakehän kitkakuumennuksessa hajonneen moneen osaan ennen iskeytymistään aavikon pintaan. Kun suuri meteoriitin pala osuu maahan, se räjähtää, koska sen liike-energia on valtava. Pienemmät meteoriitit säilyvät ehjänä. Koko meteoriitin uskotaan painaneen yli 3 500 tonnia ja syöksyneen maahan 25 000 tai 40 000-60 000 km/h. Törmäysräjähdys lienee ollut 12 kilotonnin luokkaa, eli lähelle Hiroshiman pommia. Jotkut väittävät törmäyksessä olleen voimaa jopa 20 Hiroshiman pommiin.
Suurimman iskeytyneen kappaleen läpimitta oli ehkä 9 m. Se teki räjähtäessään 116 m:n läpimittaisen, alkujaan ehkä 12 m syvän, nyt 3 m syvän kraatterin. Kraatterin reuna, joka koostuu breksiasta, lienee alkujaan ollut 6 m korkea, nyt 0,5 m korkea. Törmännyt rautameteoriitti oli tyyppiä III AB.
Tarkkaa ajankohtaa meteoriitin putoamiselle ei osata sanoa. Usein väitetään, että Wabarin kraatterit olisivat syntyneet 1863, jolloin Ridadin yli lensi suuri tulipallo. Rijadin yli lensi tulipallo myös 1891, ja Tarimin yli 1704. Kraatterit on ajoitettu termoluminesenssilla syntyneeksi 289±46 tai 235-426 vuotta sitten, eli noin vuosina 1580-1765. Termoluminesenssi on melko epätarkka ajoitusmenetelmä. On tehty myös yksi tuhansien vuosien ikää tukeva ajoitus fissiojäljistä, nimittäin 6400 ± 2600 v sitten. Vuosi 1704 näyttää nykykäsityksen mukaan sopivan Wabarin syntyajaksi parhaiten, koska se sopii paremmin epätarkkoihin termoluminesenssiajoituksiin.