hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Mokusō
Mokusō () on japanilainen budokäsite joka tarkoittaa mietiskely- ja hengitysharjoitusta. Tällaisia meditaatio-hetkiä yleensä tehdään aina budōssa harjoituksen aluksi ja lopuksi. Mokusō-harjoitus tehdään määrätyssä muodossa, yleensä rivissä , muodollisessa polvi-istunnassa ("seiza"), mutta se voidaan tehdä myös lootusasennossa istuen.
Joe Elliott
Joseph Thomas Elliott (s. 1. elokuuta 1959 Sheffield) on englantilaisen hard rock -yhtye Def Leppardin laulusolisti.
Elliott tapasi ensimmäiseksi Pete Willisin, Atomic Mass-nimisen yhtyeen jäsenen vuonna 1977, kun hän myöhästyi bussista. Sen jälkeen kun Elliott ja Willis saivat tietää, että ovat kummatkin muusikkoja, Elliott tapasi Atomic Mass-yhtyeen muut jäsenet. Alussa Elliott esiintyi bändissä kitaristina, mutta myöhemmin hänestä tuli laulaja, koska muut bändin jäsenet olivat vakuuttuneet hänen laulutaidoista. Bändi jopa vaihtoi nimensä Elliottin ehdotuksesta "Deaf Leopardiksi", mikä kumminkin vaihtui myöhemmin "Def Leppardiksi", koska siihen aikaan eläimen nimi oli suosittu punk -yhtyeissä, eikä Def Leppard halunnut olla punk-bändi. Elliottista tuli oleellinen osa bändiä hänen lauluntekijän taitojensa ansiosta.
Lauluntekijänä Elliott on käyttänyt monipuolista musiikkimakuaan (pop-rockista folkiin ja kaikkea niiden väliltä) inspiraation
lähteenä. Hän on usein myös sanonut että laulujen sanoitukset eivät ole henkilökohtaisia, vaan niiden pitää olla kuuntelijalle
helposti lähestyttäviä. Hän soittaa myös kitaraa, rumpuja, pianoa sekä syntetisaattoria.
Elliott on työskennellyt monissa sivuprojekteissa uransa aikana. Hän on myös työskennellyt monissa tribuuteissa muille artisteille
kuten Freddie Mercurylle, Alice Cooperille, Mick Ronsonille, Ian Hunterille ja David Bowielle. Hänellä oli kunnia esittää Queenin jäljellä olevien jäsenten kanssa "Tie Your Mother Down" Freddie Mercuryn Muistokonsertin avajaisissa vuonna 1992.
Joe on myös vieraillut monissa projekteissa, kuten Rolling Stones-yhtyeen kitaristi Ronnie Woodin sooloalbumilla Slide On This;"
Lori Spree's Those Faces;" Ricky warwickin, The Almightyn ja monessa muussa.
Elliottilla ja Phil Collenilla oli sivuprojektina Cybernauts-niminen bändi. Projekti oli lyhytikäinen ja online-albumi, joka
ilmestyi 1990-luvun puolivälissä, poistettiin ilmestymisen jälkeen.
Joe Elliott toimi Ricky Warwickin Tattoos & Alibis levyn tuottajana vuonna 2003.
Joe asuu tällä hetkellä Stepasidessa Dublinissa, Irlannissa, vaimonsa Kristinen kanssa. Heillä on poika, Finlay (s. joulukuussa 2009). Elliottin isä, Joe Elliott Sr, kuoli heinäkuussa 2011 oltuaan sairaana monta viikkoa.
Joe pitää yllä levytysstudiota, nimeltään "Joen Autotalli" (Joe's Garage) kotonaan, jossa hän on tuottanut ja äänittänyt isoja artisteja.
Artistit ovat äänittäneet "Joen Autotallissa" silloinkin, kun Joe on ollut kiertueella Def Leppardin kanssa.
Enzio Forsblom
Gustaf Edvard Enzio Forsblom (14. maaliskuuta 1920 Lohja – 10. helmikuuta 1996 Vantaa) oli suomalainen urkutaiteilija ja professori.
Forsblomin vanhemmat olivat konttoripäällikkö Edvard Forsblom ja Gunnel Lundequist ja puoliso vuodesta 1947 Ulpu Tuulikki Lundgren (aiemmin Laikkala, k. 1985). Forsblomin serkku Martti Ketelä oli nykyaikaisen viisiottelun olympiamitalisti. Forsblom opiskeli vuodesta 1938 Elis Mårtensonin johdolla Sibelius-Akatemiassa, jossa hän suoritti urkujensoiton diplomin 1948, sekä Helsingin yliopistossa, josta hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1949. Hän jatkoi urkuopintojaan mm. Kööpenhaminassa ja Pariisissa ja väitteli filosofian tohtoriksi Åbo Akademissa 1957 väitöskirjan aiheenaan "Studier över stiltroheten och subjektivitet i interpretationen av J. S. Bachs orgelkompositioner". Forsblom toimi vuosina 1949–1969 urkurina Helsingin eri seurakunnissa ja oli Sibelius-Akatemian urkujensoiton professori 1969–1986, samoin kuin Åbo Akademin musiikkitieteen dosentti. Forsblom toimi myös alansa luottamustehtävissä sekä suunnitteli yli kahdetkymmenet urut, muun muassa Helsingin Finlandia-talon konserttiurut. 1950-luvulla hän oli Hufvudstadsbladetin musiikkikriitikko.
Forsblom piti ensikonserttinsa 1948, minkä jälkeen hän konsertoi Pohjoismaissa ja useissa Euroopan maissa. Hän levytti runsaasti Johann Sebastian Bachin musiikkia ja hänet tunnettiin kansainvälisesti erinomaisena Bachin teosten tulkitsijana. Suurelel yleisölle hän tuli tunnetuksi Hannu Taanilan juontamista radio-ohjelmista. Forsblomille myönnettiin Director musices -arvonimi 1959 ja Säveltaiteen valtionpalkinto 1979. Pro Finlandia -mitalin hän sai 1966.
Valter Keltikangas
Valter (Valde) Emil Keltikangas (17. helmikuuta 1905 Alajärvi – 26. helmikuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen metsäntutkija ja Lapin-aiheista kirjoittanut kirjailija.
Keltikankaan vanhemmat olivat maanviljelijä, liikemies Johan Henrik Keltikangas ja Aleksandra Hallstén ja puoliso vuodesta 1935 Elna Margaretha Sovio. Hän tuli ylioppilaaksi Lapuan yhteiskoulusta 1922, suoritti metsänhoitotutkinnon 1928 ja valmistui maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1932 ja lisensiaatiksi 1939.
Keltikangas toimi Helsingin yliopiston metsätalouden liiketieteen professorina vuosina 1949–1972 ja kirjoitti eläkkeellä ollessaan useita Lappia käsitelleitä kirjoja. "Kansallisbiografian" mukaan Valter Keltikangas oli aikansa metsätalouden liiketieteen johtava tutkija ja hänen metsäarvon laskentaa ja metsäbilanssioppia käsittelevät tutkimuksensa ovat vieläkin huomion arvoisia. Erämaiden kaunokirjallisena kuvaajana hän kuului Suomen parhaimpiin.
Keltikangas on Metsäylioppilaat ry:n (ja Ylioppilasyhdistys metsämiesten) kunniajäsen In Memoriam, hän toimi yhdistyksen esimiehenä vuodesta 1949 vuoteen 1956.
Defenestraatio
Defenestraatio on latinalaisperäinen ("de" = ulos, -sta; "fenestra" = ikkuna) termi, jolla tarkoitetaan jonkun heittämistä ulos ikkunasta. Maailmanhistoria tuntee lukuisia defenestraatioita, jotka tavallisesti liittyvät kapinoihin tai vallananastuksiin.
Varhainen kertomus defenestraatiosta on Raamatussa Toisessa kuninkaiden kirjassa. Sen kohteena oli kuningatar Isebel, Israelin kuninkaan Ahabin foinikialainen puoliso, jota Vanha testamentti syytti kuninkaan viekoittelemisesta väärien jumalten palvelemiseen sekä tyrannimaisen hallinnon tuomisesta Israeliin. Vallananastaja Jehu nousi Israelin kuninkaaksi surmaamalla Isebelin pojat taistelussa ja heitättämällä sen jälkeen Isebelin ulos palatsin ikkunasta:
Historian kuuluisimmat defenestraatiot ovat tapahtuneet Prahassa. Kahdesta kuuluisimmasta käytetään nimiä ensimmäinen ja toinen Prahan defenestraatio.
Ensimmäinen Prahan defenestraatio tapahtui vuonna 1419, ja se oli osa tapahtumaketjua, joka johti protestanttien ja katolisten välisiin hussilaissotiin. Prahan Uudenkaupungin raati kieltäytyi vapauttamasta vangitsemiaan hussilaisia, ja protestanttipappi Jan Želivskýn johtamat radikaalit hussilaisjoukot osoittivat mieltään raatihuoneen edessä. Lopulta osa protestoijista tunkeutui sisälle raatihuoneeseen ja heitti raatimiehet ulos ikkunasta kadulle, missä raivoava väkijoukko pieksi heidät hengiltä.
Toinen Prahan defenestraatio vuonna 1618 tunnetaan tapahtumana joka käynnisti kolmikymmenvuotisen sodan. Kaksi vuotta aiemmin Böömin valtaistuimelle oli noussut kiihkokatolinen Ferdinand II, jonka käskystä protestanttien uskonnonvapautta rajoitettiin. Böömin protestantit pitivät tätä keisari Rudolf II:n myöntämän uskonnonvapauden loukkauksena. 23. toukokuuta 1618 joukko protestantteja tunkeutui Prahan linnaan ja heitti ulos ikkunasta kaksi katolista neuvosherraa, Wilhelm Slavatan ja Jaroslav Borsita von Martinicin, sekä näiden kirjurin. Kaikki kolme säilyivät hengissä 15-metrisestä ilmalennosta putoamalla linnan puutarhassa olleeseen lantakasaan; tosin katolilainen propaganda väitti myöhemmin enkeleiden varjelleen heitä. Defenestraatiosta alkanut sisällissota Böömin katolisten ja protestanttien välillä kärjistyi lopulta kolmikymmenvuotiseksi sodaksi.
Nimitystä Kolmas Prahan defenestraatio käytetään joskus Tšekkoslovakian ulkoministerin Jan Masarykin kuolemasta vuonna 1948. Masaryk löydettiin 10. maaliskuuta makaamassa kuolleena virka-asuntonsa pihalta, pyjamaan pukeutuneena. Virallisen tutkimuksen mukaan hän oli tehnyt itsemurhan hyppäämällä kylpyhuoneensa ikkunasta. Koska kommunistit olivat juuri kaapanneet korkeimman vallan Tšekkoslovakiassa ja koska Masaryk oli maan hallituksen vaikutusvaltaisin ei-kommunisti, syntyi nopeasti huhu, jonka mukaan kommunistit olivat murhanneet Masarykin defenestroimalla tämän. Vuonna 2004 tehty poliisitutkimus päätyi siihen tulokseen, että Masaryk oli murhattu työntämällä hänet ikkunasta.
Noora Puhakka
Noora Puhakka (s. 11. marraskuuta 1985 Helsinki) oli Tiktak-yhtyeen kitaristi ja taustalaulaja vuosina 1998–2007. Nykyisin hän soittaa bassoa Alavala-nimisessä triossa, johon hänen lisäkseen kuuluvat myös Masi Hukari ja Tiktakistakin tunnettu Emilia Suhonen. Yhtye on julkaissut kaksi albumia ja kolmas on valmistumassa keväällä 2016.
Musiikkiuran ohella Noora työskentelee opetus- ja koulutusalalla kasvatustieteilijänä.
Geo Böckerman
Geo Johannes Böckerman (13. toukokuuta 1921 Helsinki – 25. joulukuuta 1999 Helsinki)
oli suomalainen urkutaiteilija ja teologi.
Hän suoritti kanttoriurkurin tutkinnon Helsingin kirkkomusiikkiopistossa 1942 sekä urkudiplomin Sibelius-Akatemiassa 1952. Hän opiskeli urkujensoittoa myös Kööpenhaminassa. Ensikonserttinsa hän piti Helsingissä 1949. Lisäksi hän on konsertoinut myös Tanskassa ja Ruotsissa.
Böckerman suoritti teologian kandidaatin tutkinnon 1956 ja toimi 1959–1969 Helsingin hiippakunnan tuomiokapitulin notaarina sekä Ruotsissa Villandsvängen papiston apulaisena.
Stanfordin vankilakoe
Stanfordin vankilakoe oli sosiaalipsykologinen koe, jossa tutkittiin ihmisen reagointia valtasuhteisiin vankilanomaisessa ympäristössä. Koe toteutettiin vuonna 1971 kalifornialaisessa Stanfordin yliopistossa tutkija Philip Zimbardon johdolla.
Koehenkilöiksi valittiin 24 nuorta vapaaehtoista miesopiskelijaa, jotka oli kaikki ennen hyväksymistä testattu ja todettu henkisesti normaaleiksi. Kaikki osallistujat tulivat keskiluokkaisista, koulutetuista perheistä, eikä kenenkään taustalla ollut mielenterveysongelmia eikä päihteiden väärinkäyttöä.
Koehenkilöt jaettiin arpomalla kahteen ryhmään: puolet määrättiin esittämään vanginvartijoita, puolet vankeja. Koe toteutettiin yliopiston kellarikerroksen laboratoriossa, joka oli lavastettu vankilaksi.
Vankeja esittävät nuoret miehet riisuttiin alastomaksi, suihkutettiin desinfioivalla aineella, ja heidät puettiin täsmälleen samanlaisiin, kaapumaisiin vanginasuihin, joiden rintaan oli kiinnitetty tunnusnumero. Oikeita nimiä ei käytetty. Myös vartijoilla oli yhtenäiset khaki-univormut, jonka varustuksiin kuuluivat aurinkolasit, kumipamppu ja pilli. Vartijoille ei annettu mitään erityisiä ohjeita eikä koulutusta. Vartijoita neuvottiin pelkästään huolehtimaan siitä, että vankilassa säilyy yllä kuri ja järjestys ja että vangit käyttäytyivät heitä kohtaan kunnioittavasti. Väkivallan käyttö kuitenkin kiellettiin.
Stanfordin vankilakokeen oli määrä kestää kaksi viikkoa, mutta se jouduttiin keskeyttämään jo kuuden päivän kuluttua. Kävi ilmi, että vanginvartijoina toimivat nuoret miehet alkoivat nopeasti kohdella vankeja yhä raaemmin. Vangeille määrättiin fyysisiä rangaistuksia ja heitä nöyryytettiin. Vartijat alkoivat myös manipuloida vankeja toimimaan toisiaan vastaan jakamalla suosionosoituksia ja rangaistuksia. Koe keskeytettiin erityisesti jatko-opiskelija Christina Maslachin vaatimuksesta; Maslachin tehtävänä oli haastatella kokeeseen osallistujia.
Stanfordin vankilakoetta on pidetty osoituksena siitä, että kuka tahansa kykenee pahuuteen ja voi kohdella lähimmäisiään julmasti, jos hänelle annetaan siihen rajoittamaton valta. Koetta on myös arvosteltu paljon. Sitä on pidetty epäeettisenä, ja sen tieteellisyys on kyseenalaistettu. Väitteiden ja paljastuksien mukaan esimerkiksi osallistujien ohjeistus ja opastus eivät olleet sitä mitä julkisuudessa on annettu ymmärtää, ja roolit ja reaktiot olivat ainakin osittain näyteltyä.
Koe on ollut pohjana useammalle elokuvalle. Vuonna 2001 valmistunut Oliver Hirschbiegelin "Das Experiment" perustuu tapaukseen. Vuonna 2015 ilmestyneen "The Stanford Prison Experiment" -elokuvan on ohjannut Kyle Patrick Alvarez ja käsikirjoittanut Tim Talbott.
Randy Holland
Randy Holland on kanadalaissyntyinen yhdysvaltalainen pokeriammattilainen ja entinen lakimies.
Valmistuttuaan Floridan valtionyliopistosta hän työskenteli Floridan osavaltiolle. 1990-luvun alussa Holland alkoi pelata kasinopokerin laillistamisen jälkeen Mississipin pokeriturnauksissa. Pian tämän jälkeen hän voitti Gold Coast Openin $ 200 Limit Hold'em -turnauksen ja siirtyi pokeriammattilaiseksi.
Holland on voittanut kaksi World Series of Poker -turnausta (razzissa vuonna 1996 ja seitsemän kortin avopokerissa vuonna 2000). Pääkilpailussa hän on parhaimmillaan ollut kahdestoista (vuonna 1999). Holland on voittanut useita kasinoissa käytyjä turnauksia Yhdysvalloissa ja Euroopassa. Tammikuussa 2003 hän ansaitsi 163 505 dollaria LA Poker Classic -turnauksen 300 dollarin limit hold'emin voitosta ja tammikuussa 2007 51 971 dollaria Gold Strike World Poker Open -turnauksen 100 dollarin pot limit hold'emin voitosta. World Poker Tourilla Legends of Poker -kisassa elokuussa 2006 Holland oli viides ansaiten 177 460 dollaria.
Mirage Poker Showdown -tapahtumassa toukokuussa 2007 Holland voitti 1 500 dollarin no limit hold'em -turnauksen ja oli vastaavan turnauksen kakkonen muutamaa päivää myöhemmin. Palkintosummat olivat 124 728 ja 52 708 dollaria.
Holland edustaa Paradise Poker -nettipokerihuonetta. Hänen pokeriuransa turnausansiot ylittivät elokuussa 2007 2,8 miljoonaa dollaria.
Nokia N80
Nokia N80 on Nokian toisella vuosineljänneksellä 2006 julkaisema älypuhelin.
Nokia N80:n prosessorina toimii 220 MHz Dual ARM 9. Puhelin tukee GPRS, EDGE ja 3G yhteyksiä. Lisäksi mukana ovat Bluetooth ja infrapunaportti tiedostojen siirtoa varten.
Puhelimessa on kaksi sisäänrakennettua kameraa: takakuoressa oleva 3 megapikselin kamera (4,7 mm 1:3.5) Carl Zeissin optiikalla varustettuna sekä puhelimen käyttöliittymän puolella aivan oikeassa yläkulmassa VGA-tasoinen kamera videopuheluita varten. Puhelimen oman kiinteän muistin (40 Mt) käydessä vähiin on mahdollista hankkia MiniSD-muistikortti. Keskusmuistia (RAM) puhelimessa on 64 megatavua.
Puhelin sisältää perusominaisuuksien lisäksi lukuisia lisäominaisuuksia ja valmiiksi asennettuja
sovelluksia. Merkittävimmät ominaisuudet lueteltuina:
Juan de Zumárraga
Juan de Zumárraga () oli espanjalainen prelaatti ja Meksikon ensimmäinen piispa vuodesta 1528. Meksikon piispan arvon Zumárraga sai suoraan Kaarle V:ltä toimittuaan Baskimaassa tarmokkaasti noitia vastaan. Zumárraga oli baski.
Vuonna 1547 fransiskaani Juan de Zumárraga nimitettiin Meksikon arkkipiispaksi, mutta tieto siitä ei saavuttanut piispa Zumárragaa ennen hänen kuolemaansa. Zumarragalla oli virallinen "protector de los indios" -asema, josta syystä hänellä oli jatkuvia riitoja Uuden Espanjan ensimmäisen Real Audiencian, ja etenkin sen presidentin, pahamaineisen Nuño de Guzmánin kanssa. Vuosina 1536–1543 Zumárragalla oli apostolisen inkvisitorin oikeudet. Zumárraga oli kiinnostunut Erasmus Rotterdamilaisen ajatuksista. Zumárraga perusti Tlatelocolcoon koulun intiaaneja varten. Koulun johtajaksi hän nimitti fransiskaani Bernardino de Sahagúnin, jonka aikana koulun oppilaat ylsivät huomattaviin oppisaavutuksiin. Zumárraga kustansi omista varoistaan uskonnollista kirjallisuutta, myös katkismuksia, joista tunnetuin on dominikaani Pedro de Córdoban ja hänen munkkiveljiensä kirjoittama ja nahuatliksi kääntämänsä "Doctrina cristiana para instrucción de los indios".
Vuoden 1543 toukokuun ensimmäisenä päivänä Kaarle V päiväsi valtaustoimiin liittyvän ohjekirjeen, joka oli osoitettu Juan de Zumárragalle. Kirjeen sisällys, vaikka se olikin kirkonmiehelle annettu suositus, jota kuitenkin oli viisasta noudattaa, poikkeaa huomattavasti kahdeksan vuotta aikaisemmin Cortésille annetusta määräyksestä. On mahdollista, että vuonna 1542 voimaan tulleiden ns. Uusien Lakien hillitsevä vaikutus näkyy kuninkaan Meksikon ensimmäiselle piispalle, Juan de Zumárragalle lähettämässä kirjeessä.
Kuninkaan Zumárragalle antamiin ohjeisiin on piilotettuna requerimienton sanoma. Tosin nyt vaaditaan neuvotteluja ja tehdään sopimuksia. Sopimukset edellyttävät ikuista ystävyyttä. Kysymys vahingosta ja pahennuksesta jää avoimeksi, sillä sanonta “jos jokin espanjalainen tai alamaisemme aiheuttaisi heille vahinkoa tai pahennusta ilman lupaa tai vastoin tahtoamme”, ei luvannut hyvää sopimuksen tehneiden intiaanien tulevaisuudelle. Kuninkaalle jäi oikeus antaa lupia vahingontekoon ja pahennuksen aiheuttamiseen. Kuninkaan ja mahdollisen vahingontekijän tahto ja halu saattoivat poiketa tosistaan kenenkään voimatta siihen puuttua. 
Piispa Juan de Zumárraga kuoli kesäkuun 3. päivänä 1548. Vuotta ennen hänen kuolemaansa oli Meksikon Kaupungissa ilmestynyt painosta hänen laaja "Regla Cristiana Breve" -teoksensa. Sen vuonna 1951 ilmestyneessä painoksessa on 523 sivua.
Fairyport
Fairyport on suomalaisen Wigwam-yhtyeen kolmas studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1971. Kappaleet "Fairyport", "Gray Traitors", "Cafffkaff, The Country Psychologist" ja "May Your Will Be Done Dear Lord" muodostavat Jukka Gustavsonin "Joined to Conscience" -nimisen teoksen. Mats Huldén käänsi ne englannin kielelle. D-puolen kappale "Rave-Up for the Roadies" on nauhoitettu yhtyeen keikalla, koska levylle oli materiaalia vain kolmen levyn puolen verran. Kappaleessa Wigwamin kanssa soittaa myös kitaristi Jukka Tolonen.
Levystä ilmestyi ensimmäinen CD-versio vuonna 1990, ja digitaalisesti remasteroitu versio vuonna 2003. Jälkimmäisellä on bonusraitana "Losing Hold / Finlandia", jonka Reino Jokela äänitti Yleisradion Kappelikonsertissa, 2. elokuuta 1972.
Absoluuttinen Nollapiste on soittanut albumin kappaletta "Losing Hold" konserteissaan.
Kaikki kappaleet sovittanut Wigwam.
Eija Karipää
Eija Saga Margaretha Karipää (o.s. Londén, oik. Karapää, myöh. Itkonen; 12. helmikuuta 1920 Parikkala – 27. joulukuuta 2004 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja aikansa filmitähtiä. Hän kuului muun muassa Lea Joutsenon ja Helena Karan tavoin niihin näyttelijättäriin, jotka tekivät uransa yksinomaan elokuvassa ilman yhteyksiä teatteriin.
Karipää käytti elokuvauransa alussa nimeä Eija Londén. Hän debytoi statistina elokuvassa "Herra Lahtinen lähtee lipettiin" ollessaan 19-vuotias. Sen jälkeen seurasivat näkyvämmät sivuroolit komedioissa "Rikas tyttö" ja "Kyökin puolella". Ohjaaja Theodor Luts kiinnitti Karipään jännityselokuvan "Salainen ase" naispääosaan vuonna 1943. Elokuva oli uuden Fenno-Filmi -yhtiön ensimmäinen ja sai hyvät arvostelut. Seuraavaksi Karipää näytteli naispääosat elokuvissa "Erehtyneet sydämet", "Tähtireportterit tulevat" ja "Kohtalo johtaa meitä". Vuonna 1954 hän esiintyi viimeistä kertaa pääroolissa miehensä Veikko Itkosen ohjaamassa elokuvassa "Rakastin sinua, Hilde", joka sai varsin nuivan vastaanoton. Kaikkiaan Karipää näytteli neljästi Itkosen ohjauksessa, muun muassa päähenkilön ystävää elokuvassa "Maailman kaunein tyttö" (1953).
Karipää oli näyttelijä Regina Linnanheimon läheinen ystävä ja he näyttelivät yhdessä Teuvo Tulion elokuvassa "Rikollinen nainen" vuonna 1952.
Karipää oli naimisissa Kunto Karapään kanssa vuosina 1940–1943. Toisen miehensä Veikko Itkosen kanssa hän avioitui vuonna 1944, ja he pysyivät naimisissa Itkosen kuolemaan 1990 asti. Itkonen myi tuotantoyhtiönsä 1960-luvulla, jonka jälkeen pari asui 20 vuotta Kaliforniassa, Yhdysvalloissa. Jäätyään leskeksi Karipää muutti takaisin Suomeen. Hän kuoli 84-vuotiaana vuonna 2004 ja hänet haudattiin Hietaniemen hautausmaalle. Karipään ja Itkosen poika Jussi Itkonen on itsekin elokuva-alan vaikuttaja ja ohjasi ja tuotti elokuvan "Kuumat kundit" (1976).
Mad Croc
Mad-Croc on alankomaalainen hiilihapollinen tauriini-, vitamiini- ja kofeiinipitoinen energiajuoma. Se lanseerattiin Yhdysvalloissa vuonna 2003.
Juomavaihtoehdot ovat tavallinen, sokeriton, kola, maitokahvi, maitokaakao ja Juiced Energy makuja ovat Peach Tea, Green Apple, Orange Cola, Orange ja Red Berry. Muita juomatyyppejä ovat "energy shot" ja alkoholipitoinen "Croc-Tail" sekä muina tuotteina "energy gum" -purukumi ja uutena tullut viinikumi energia sekoitus pussi. Croc Tailia myydään nykyään uudistetussa 0,25 l:n tölkissä ja 0,20 l:n kuohuviinipullossa, ja makuina ovat Original, Red Berry, Omena ja Kola.
Mad-Croc oli GP2-kuljettaja Markus Niemelän sponsori. Nykyään se on F1-veneilijä Filip Romsin, Sami Seliön, speedway-kuljettaja Timo Lahden ja rata-autoilija Mikko Eskelisen sponsori. Lisäksi Mad-Croc on Suomen alppimaajoukkueen virallinen yhteistyökumppani. Mad-Croc oli myös suomalaisen F1-kuljettaja Heikki Kovalaisen henkilökohtainen sponsori.
Mad-Croc on yksi tämänhetken nousevimmista energiajuomista. Mad-Croc on panostanut näkyvyyteen erilaisissa tapahtumissa ja kilpailuissa, se sponsoroi Assembly pelitapahtumaa 2017.
Heinälaatikko
Heinälaatikko tai "keittolaatikko" on pitkää kypsymistä vaativan ruoan valmistamiseen tarkoitettu laatikko. Aiemmin se vuorattiin heinillä tai sanomalehdillä. Nykyisin vastaavaan tehtävään käytetään joko itse tehtyjä tai valmiina ostettuja styrokslaatikoita, haudutuslaatikoita.
Ruoka valmistetaan alustavasti liedellä ja annetaan sen kypsyä 10–15 minuuttia. Sen jälkeen se siirretään heinälaatikkoon tai sen nykyaikaiseen vastineeseen, laatikon kansi suljetaan, ja ruoka jätetään hautumaan useaksi tunniksi tai yön yli. Välillä voi katsoa onko ruoka riittävän kypsä, mutta kypsymisajan oppii kokemuksen kautta.
Komputationalismi
Komputationalismi eli klassinen teoria on mielenfilosofian teoria, jonka mukaan mieli tai kognitio on automaattinen sääntöjärjestelmä symbolisten representaatioiden manipuloimiseksi. Aivojen katsotaan siis pohjimmiltaan olevan laskentaa suorittava järjestelmä. Yksinkertaistettuna asia usein esitetään niin, että komputationaalisen teorian mukaan aivot toimivat kuin monimutkainen tietokone, ja mieli on aivojen ylläpitämä tietokoneohjelma. Toinen tapa esittää asia on sanoa että "aivot ovat Turingin kone".
Komputationalismi on funktionalistinen, materialistinen ja representationalistinen teoria. Komputationalismin ongelmana on pidetty sitä, että älykkyyden tai tietoisuuden ja vain näennäisesti älykkään tai tietoisen käyttäytymisen välistä yhteyttä ei ole voitu määritellä tyydyttävästi. Komputationalismi ei kuvaa sitä, miten aivot saavat aikaan sen, että olemme tietoisia subjekteja. Lisäksi pidetään mahdollisena, että syntyäkseen tietoisuus tarvitsee aivoilta laskennan lisäksi joitakin muitakin ominaisuuksia.
Tunnettuja komputationalisteja ovat Jerry Fodor, Zenon Pylyshyn, David Marr, Stevan Harnad ja Steven Pinker.
Komputationalismin katsotaan syntyneen 1950-luvulla ensimmäisten ohjelmoitavien tietokoneiden ja kognitiotieteen orastuksen myötä. (Joskin jo Gottfried Leibniz ja George Boole olivat esittäneet samansuuntaisia ajatuksia 1700 ja 1800-luvulla.) Tuolloin kehittyivät, rinta rinnan, tekoälytutkimus ja kognitiivinen psykologia, ja mielen toiminnalla alettiin nähdä olevan yhtäläisyyksiä tietokoneen toiminnalle. Tätä voi pitää kohtalokkaana erheenä; muistia, ajattelun perustaa ei ymmärretty hajautuneeksi.
Klassisen komputationalismin (eli ns. "symbolisen paradigman") on haastanut sen rinnalla kasvanut ja 1980-luvulla voimistunut konnektionismi, joka tarkastelee mieltä neuroverkon toimintana. Komputationalismi ja konnektionismi ovat molemmat laskennallisia näkökulmia mielen toimintaan, mutta ovat kuitenkin eri mieltä sekä mentaalisten representaatioiden että mentaalisten prosessien taustalla olevien laskennallisten mekanismien luonteesta: klassisen komputationalismin mukaan kombinatorinen konstituenttirakenne ja semantiikka on luonteenomaista mentaalisille representaatioille. Tämä tarkoittaa sitä, että mentaaliset tilat koostuvat erillisistä osista (jotka itsekin ovat mentaalisia representaatioita). Konnektionismin mukaan mentaaliset representaatiot koostuvat "subsymbolisten" hermoverkon elementtien ("neuronien" tai "noodien") aktivaatioeroista, missä nämä elementit itsessään eivät ole mentaalisia representaatioita.
Komputationalismi on lähtökohtaisesti hierarkkinen "ylhäältä alas" -strategia, jossa ongelmaa lähestytään vaiheittain. Brittiläinen kognitiotieteilijä David Marr esitti teoksessaan "Vision" (1981), että kognitiiviset prosessit voidaan jaotella kolmeen tasoon.
Komputationalismi lähtee muutamasta taustaolettamuksesta:
Lisäksi komputationalismin toimivuuden edellytyksenä on, että selitettävä ilmiö, viime kädessä kognitio, voidaan eritellä osiin joita voidaan tarkastella erillään (reduktionismi).
Antje Buschschulte
Antje Buschschulte (s. 27. joulukuuta 1978, Berliini) on saksalainen uimari ja olympiamitalisti, joka on erikoistunut selkäuintiin ja erityisesti lyhyelle radalle. Hän voitti pronssia 200 metrin selkäuinnissa kesäolympialaisissa 2004, ja on voittanut uransa aikana neljä viestipronssia olympialaisissa ja 39 arvokilpailumitalia EM- ja MM-kilpailuissa.
Andrei Jerjomenko
Andrei Ivanovitš Jerjomenko (, 14. lokakuuta 1892 Harkova – 19. marraskuuta 1970 Moskova) oli neuvostoliittolainen sotilas ja Neuvostoliiton marsalkka.
Jerjomenko joutui kutsuntojen kautta Venäjän keisarikunnan armeijaan vuonna 1913. Hän taisteli ensimmäisessä maailmansodassa Romanian rintamalla, jossa Itävallan offensiivi lyötiin takaisin. Vasta Saksan tuki loi liikkuvan asemasodan. Vallankumouksen alettua Jerjomenko liittyi puna-armeijaan, sen kuuluisaksi tuleviin Semjon Budjonnyin ratsujoukkoihin. Leningradin ratsuväkikoulun koulutuksen hän sai joko sisällissodan aikana tai sen jälkeen.
Jerjomenko valmistui esikuntaupseeriksi Frunzen sotilasakatemiasta vuonna 1935. Sen jälkeen hän toimi muun muassa armeijan komentajana Itä-Aasiassa.
Vuonna 1940 Jerjomenko johti 6. ratsuväkiarmeijan miehittämään Puolan itäosat. Tässä eteen tuli saksalaisille pian tutuksi tuleva logistiikan vaikeus – polttoainetta piti toimittaa joukoille lentokuljetuksin.
Operaation jälkeen Jerjomenko komensi Transbaikalin sotilaslääniä, kunnes kahdeksan päivää Saksan hyökkäyksen jälkeen hänet kutsuttiin Josif Stalinin puheille. Jerjomenko matkusti Aasiasta Moskovaan ensin junalla mutta tajusi, että ehkä olisi syytä käyttää lentokonetta. Hänen edeltäjänsä, Saksan keskimmäisen hyökkäysvoiman torjunnan johtaja kenraali Dmitri Pavlov oli teloitettu epäonnistuneena, tehtäväänsä kykenemättömänä.
Jerjomenko aloitti sitkeän puolustuksen, jossa improvisoitiin muun muassa Molotovin cocktailin (fosforia ja bensiiniä pullossa, joka syttyy pullon hajottua ilman tulilankaa) käyttö. Smolenskin puolustuksesta tuli avainkysymys. Tässä taistelussa Jerjomenko haavoittui, mutta jatkoi johtamista. Stalinin urut eli Katjuša-rakettiase oli tässä taistelussa ensi kertaa käytössä.
Haavoittuminen johti kutsuun Stalinin luo, ja tämä antoi Jerjomenkon valita seuraavan rintamansa – Brjansk. Syksyllä 1941 hän tuli Saksan hyökkäystä torjuvan Brjanskin rintaman 4. iskuarmeijan komentajaksi.
Lokakuussa 1941 Saksa aloitti operaatio Taifuunin, jolla oli tarkoitus miehittää Moskova. Jeremenkon joukot perääntyivät vastahyökkäyksiä tehden. Saksan voimat kuluivat ja hyökkäys pysähtyi.
13. lokakuuta 1941 Jerjomenko haavoittui uudestaan, nyt vakavasti. Hänet evakuoitiin Moskovaan sotasairaalaan, missä hän oli useita viikkoja.
Tammikuussa 1942 hän sai 4. iskuarmeijan komentajuuden. Hän haavoittui taas neuvostojoukkojen vastahyökkäysten aikana. Hän jatkoi nyt joukkojen johtamista kieltäytyen sairaalahoidosta. Vuonna 1942 hän johti Stalingradin taistelussa tätä rintamanosaa menestyksellisesti estäen Erich von Mansteinin joukkojen yritykset pelastaa kaupunkiin saarretut saksalaiset.
Vuonna 1944 Jerjomenko edesauttoi Kertšin niemimaalle tekemällään hyökkäyksellä Krimin niemimaan valtausta. Kesällä 1944 hän johti 2. Baltian rintamaa ja valloitti muun muassa Riian. Vuonna 1945 Jerjomenko hyökkäsi 4. Ukrainan rintaman komentajana Karpaattien yli Slovakiassa olevia saksalaisjoukkoja vastaan.
Toisen maailmansodan jälkeen Andrei Jerjomenko toimi sotilaspiirin komentajana Länsi-Siperiassa ja Pohjois-Kaukasuksella. Hänet nimitettiin marsalkaksi vuonna 1955.
Bulma
Bulma Briefs 
on Akira Toriyaman luoma manga- ja animehahmo, joka esiintyy Dragon Ball -, Dragon Ball Z - ja Dragon Ball GT -sarjoissa. Hän on sarjan kuuluisan Capsule Corporation-yhtiön johtajan, Tohtori Briefsin tytär.
Alussa Bulma on erään kuvauksen mukaan 16-vuotias vääristyneen persoonallisuuden omaava sekava teini, joka ei tunnu hiljentyvän hetkeksikään. Toisaalta hän on itsenäinen ja lujaluonteinen naisenalku, joka ei anna kenenkään tai minkään seisoa tiellään hänen halutessaan jotakin. Bulman etsiessä lohikäärmekuulia, hän tapaa pojan nimeltä Goku. Hän ärsyyntyy aluksi Gokun lapsellisuudesta, mutta Gokun pelastettua hänen henkensä, he päättävät yhdistää voimansa löytääkseen puuttuvat lohikäärmepallot. "Dragon Ball"-sarjassa Bulma on yksi päähahmoista, ja hänet nähdäänkin lähes jokaisessa jaksossa.
Nyt Bulmasta on kasvanut kukoistava (tosin sekava) nainen. Hänestä tullut myös mekaniikan nero, joka osaa operoida ja korjata laitteen kuin laitteen. Hän on keksinyt myös lohikäärmekuulatutkan, joka paikantaa kuulien sijainnin ja helpottaa niiden etsimistä paljon. Hän tapaa myös ensimmäistä kertaa tulevan miehensä, ylpeän saiyalaisprinssi Vegetan. Bulma on merkittävä hahmo vielä "Dragon Ball Z":ssä mekaniikan neron ominaisuudessaan, vaikka hän ei olekaan enää yksi sarjan päähahmoista.
Kun Baby tartuttaa pahuuden loisen Bulmaan, hänestä tulee yksi tämän tärkeimmistä palvelijoista. 
Baby sagan lopussa Bulma vapautetaan pahuudesta Denden pyhänveden avulla. Hän rakentaa sarjassa aluksen jolla on tarkoituksena kerätä mustantähdenlohikäärmekuulat avaruudesta, sekä hän auttaa Vegetaa saavuttamaan Super Saiyan 4 -tason. Bulma nähdään kuitenkin "Dragon Ball GT":ssä enää vain sivuroolissa.
Trunksin aikajanassa ("The History of Trunks") nähdään Bulma, joka selvisi androidien hyökkäyksestä toisin kuin monet muut (mm. Vegeta ei selvinnyt). Bulma näyttää ikääntyneen ja hän on hyvin suojelevainen poikaansa Trunksia kohtaan. Hän myös rakentaa aikakoneen, jolla Trunks matkustaa menneisyyteen.
Nimi "Bulma" on suora muunnos sanasta "bloomers", joka oli myös suosittu naisten alusvaatemerkki 1980-luvulla.
María Olay
María Olay García (s. 3. kesäkuuta 1978 Gijón, Asturia) on entinen espanjalainen uimari, joka osallistui kotimaansa riveissä kesäolympialaisiin 1996. Siellä hän oli 100 metrin rintauinnissa 28., ja naisten 4x100 metrin sekauintiviestissä 15.
Seppo Tikka
Seppo Ensio Tikka (27. tammikuuta 1942 Pielisjärvi – 23. helmikuuta 2015 Portugali) oli toimittaja ja SDP:n kansanedustaja. Hän edusti Kymen läänin vaalipiiriä 1972–1987. Presidentin valitsijamies Tikka oli vuosien 1978 ja 1982 vaaleissa. Hän istui Finnairin hallintoneuvostossa 1979–1989 ja kuului Kouvolan kaupunginvaltuustoon. Tikka toimi 1965–1979 STT:n ja Yleisradion politiikan toimittajana, ja 1981–1987 hän oli Auto- ja kuljetusala -lehden päätoimittaja. Hän oli myös Sosialistisen Aikakauslehden toimitussihteeri. Tikka kuoli helmikuussa 2015 ollessaan lomamatkalla Portugalissa.
Pyöräsuoja
Pyöräsuoja on polkupyörien varastointiin tarkoitettu suljettu tila tai avoin katos.
Suihku
Suihku on kylpy- tai pesuhuoneessa oleva peseytymiseen tarkoitettu laite, jonka pienistä rei'istä purkautuu vettä suihkuna. Suihkussa vesi virtaa suihkupäähän vesiputkiston paineella, ja suihkupää jakaa veden tavanomaisesti pisaroiksi.
Suihku sijoitetaan yleensä pesuhuoneeseen tai kylpyhuoneeseen, usein suihkuseinän taakse tai suihkukaappiin. Suihkukaappi on vesitiivis suihkuseinien ja kulkuoven täysin erottama suihkutila. Suihkun voi erottaa muusta pesutilasta myös suihkuverho. Näiden tarkoitus on estää veden roiskuminen etäämmälle suihkusta ja toisinaan toimia myös näkösuojana.
Suihkussa peseytyminen on nopeampaa kuin kylpyammeessa, ja se kuluttaa vähemmän vettä. Tavallisimmin yhden suihkukerran aikana vettä kuluu parista kymmenestä litrasta ylöspäin. Vähemmän vesimäärän lisäksi myös veden lämmittämiseen tarvittava energiamäärä pienenee. Sumusuihkussa, jossa suihkupää jakaa veden pisaroiden sijaan hienojakoiseksi sumuksi, veden ja energian kulutus edelleen pienenee.
Sekoitinsuihku on tyypillisin suihkutyyppi kotitalouksissa. Sekoitinsuihku koostuu sekoittimesta ja suihkuosasta, joita yhdistää vesiletku. Sekoittimessa säädetään kylmä ja lämmin vesi haluttuun lämpötilaan. Kahvaosan kautta vesi tulee suihkuna ulos.
Useimmissa suihkumalleissa kahvaosa on vaihdettavissa ja tilalle voidaan laittaa mm. hierovia suihkukahvoja.
Joissakin sekoitinsuihkumalleissa on myös juoksuputki, jota voidaan käyttää normaalin hanan tavoin esimerkiksi saunakiulun täyttämiseen.
Sadesuihkuissa suihkusuutin on kiinteäasenteinen. Vesi tulee suuttimeen metalliputkea pitkin sekoitinosasta ja suihkuaa ulos suuttimesta sadepisaroiden tavoin.
Sadesuihkun suihkupaine on muita suihkumalleja matalampi johtuen suuttimen reikien suuremmasta pinta-alasta.
Suihkupaneeli on kiinteäasenteinen monisuuttimellinen suihkuyksikkö. Suihkupaneeleissa on normaalin suihkun lisäksi pienempiä, eri suuntiin asetettavia hierovia suihkuja. Hierova suihkuvaikutus perustuu normaalia suihkua kovempaan vedenpaineeseen.
Bidé-suihku on saniteettitiloissa käytetty henkilökohtaisen hygienian ylläpitoon tarkoitettu käsisuihku. Bidé-hana kytketään erillisellä liittimellä hanaan. Hanan tulee olla bidé-yhteensopivia: hanan kahden tuloputken lisäksi hanasta tulee löytyä bidé-lähtöputki.
Haudutuslaatikko
Haudutuslaatikko on ruoanvalmistukseen käytetty lämpöä eristävä laatikko, jossa esivalmistettu ruoka kypsennetään hauduttamalla valmiiksi. Se sopii pitkää kypsennystä vaativille ruoille, kuten puuroille ja laatikoille. Haudutuslaatikon esikuva on heinälaatikko. Nykyiset haudutuslaatikot valmistetaan usein styroksista, kuten Aromipesä.
Rock’n Roll (albumi)
Rock'n Roll on Tehosekoittimen ensimmäinen pitkäsoitto, joka julkaistiin 1994.
Marko Paananen
Marko Paananen on suomalainen sisustusarkkitehti. Hän toimi suunnittelijana television sisustussarjoissa "Inno" (2004–2009) ja "Sisustusarkkitehti Marko Paananen" (2013).
Paananen kirjoitti ylioppilaaksi Kotkassa ja hankki sisustusarkkitehdin koulutuksen Yhdysvalloissa, jossa hän teki myös viisi vuotta alan töitä.
Westland (Alankomaat)
Westland on kunta Alankomaissa Etelä-Hollannin provinssissa. Asukkaita kunnassa on 99 512 (31.12.2008) ja väestötiheys on 1 248 as./km². Pinta-alaa kunnalla on 90,59 neliökilometriä, josta vettä on 10,87 km².
Kunta koostuu 11:stä asutuskeskuksesta, jotka ovat: De Lier, 's-Gravenzande, Monster, Naaldwijk, Wateringen, Heenweg, Honselersdijk, Kwintsheul, Maasdijk, Poeldijk ja Ter Heijde.
Kunta muodostettiin 1. tammikuuta 2004, yhdistämällä De Lier, 's-Gravenzande, Monster, Naaldwijk ja Wateringen. Kunnantalo sijoitettiin keskelle Westlandia, Naaldwijkiin.
Westlandin naapurikunnat ovat Haag ja Rijswijk koillisessa, Midden-Delfland kaakossa, Maassluis etelässä ja Rotterdam lounaassa.
Westland on tunnettu kukista ja vihanneksista. Naaldwijkissä sijaitsee maailman suurimman kukkahuutokaupan, FloraHollandin toimipaikka. FloraHollandin kautta kulkee kukkia muun muassa Euroopan alueelle.
Westlandilla on noin kahdeksan kilometrin pituinen rantaviiva. Ter Hejden, Monsterin ja 's-Gravenzanden on rannoilla on lomakeskuksia.
Similaun
Similaun on noin 3 600 metriä korkea vuori Alpeilla Itävallan ja Italian rajalla. Vuori tunnetaan erityisesti Ötzin löytöpaikkana.
Ethel Merman
Ethel Merman (oik. Ethel Agnes Zimmermann 16. tammikuuta 1908 – 15. helmikuuta 1984) oli Tony-palkinnolla palkittu teatteri- ja elokuvanäyttelijä sekä laulaja, joka tuli tunnetuksi etenkin musikaalirooleistaan ja vahvasta lauluäänestään. Häntä kutsuttiinkin lempinimellä "Musikaalien kuningatar".
Mermanin tunnetuimpia elokuvia ovat "Tähtien kanttiini", "Rouva lähettiläs" ja "Rytmiä veressä". Hänen viimeiseksi elokuvaroolikseen jäi vuonna 1980 ensi-iltansa saanut "Hei me lennetään", jossa on näytteli todella pienen roolin luutnanttina, joka luulee olevansa Ethel Merman. Ethel Mermanilla on kaksi tähteä Hollywood Walk of Famella elokuvaurasta osoitteessa 7044 Hollywood Blvd. ja laulajan urasta osoitteessa 1751 Vine Street.
Merman oli elämänsä aikana neljä kertaa naimisissa ja hänellä oli kaksi lasta. Hän kuoli aivokasvaimeen.
The Battle of Evermore
"The Battle of Evermore" on englantilaisen rockyhtye Led Zeppelinin akustinen kitara- ja mandoliinikappale. Se julkaistiin yhtyeen albumilla "Led Zeppelin IV" vuonna 1971.
Kappaleessa on runsaasti viittauksia J. R. R. Tolkienin romaanitrilogiaan "Taru sormusten herrasta" ja varsinkin trilogian viimeisessä osassa kuvattuun Pelennorin kenttien taisteluun. Tolkien-teemojen on tulkittu symbolisoivan myös kylmän sodan aikaisia pelkoja sekä yleisesti hyvän ja pahan loputtomasti jatkuvaa ("evermore") kamppailua. Yhtyeen laulaja Robert Plant sisällytti "Sormusten herraan" kohdistuvia viittauksia myös kappaleiden ”Ramble On” ja ”Misty Mountain Hop” sanoituksiin.
”The Battle of Evermore” on myös Led Zeppelinin ainoa kappale, jossa on mukana vieraileva vokalisti.(Roy Harper on toinen) Kappaleessa lauloi Robert Plantin lisäksi Sandy Denny. Konserteissa Dennyn osat lauloi yhtyeen basisti John Paul Jones.
Myöhemmin kappale on julkaistu myös seuraavilla kokoelma-albumeilla:
Márcio Santos
Márcio Roberto dos Santos paremmin tunnettu nimellä Márcio Santos (s. 15. syyskuuta 1969, São Paulo, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Márcio Santos voitti maailmanmestaruuden vuoden 1994 MM-kisoissa.
Márcio Santos edusti urallaan lukuisia seuroja pääasiallisesti Brasiliassa. Hän aloitti uransa vuonna 1987 Grêmio Esportivo Novorizontinossa. Euroopassa Márcio Santos edusti FC Girondins de Bordeaux'ta (1992–94), AC Fiorentinaa (1994–95) ja Ajaxia (1995–97). Seuratasolla Márcio Santos saavutti parhaan menestyksen Ajaxissa, jossa hän voitti vuonna 1996 muun muassa Hollannin liigamestaruuden ja Mestareiden liigan. Márcio Santos lopetti uransa vuonna 2004.
Márcio Santos otti 19. joulukuuta 1996 punaisen kortin tultuaan kentälle vaihdosta vain 19 sekuntia aikaisemmin. Se oli tuolloin nopein vaihtomiehen ottama punainen kortti Hollannin liigassa.
Brasilian jalkapallomaajoukkueessa Márcio Santos pelasi 42 maaottelua. Hän voitti maailmanmestaruuden vuonna 1994 ja Etelä-Amerikan mestaruuden vuonna 1997.
Liekki-patsas
Liekkipatsas on isonvihan muistomerkki Pyhäjoen Yppärissä.
Oskari Jauhiaisen suunnitteleman patsaan rakennustyö alkoi huhtikuun 20. päivänä 1937 ja päättyi vähän yli kuukautta myöhemmin juhannuksena. Jauhiaisella oli apuna itse patsaan pystyttämisessä vain Kalle Jauhiainen, mutta yppäriläiset auttoivat muuten vedättämällä talkoilla paikalle tarvittavat raaka-aineet: kiven, hiekan, soran ynnä muut. Jalusta sekä risti ja miekka patsaan keskellä olevassa syvennyksessä on muurattu kivestä. Risti ja miekka on tehty monivärisistä, punertavista, harmaista ja valkoisista kivinokareista. Patsaan kahdessa kuparilevyssä lukee: ”1716. Isovihan kärsimysten muistoksi” ja ”1937. Kansalaiset pystyttivät patsaan”. Tekstit kaiversi Aarne Rounioja.
Vítězslava Kaprálová
Vítězslava Kaprálová (24. tammikuuta 1915 Brno, Itävalta-Unkari – 16. kesäkuuta 1940 Montpellier, Ranska) oli tšekkiläinen säveltäjä ja kapellimestari.
Kaprálová pääsi Brnon konservatorioon 15-vuotiaana. Säveltämisen hän oli aloittanut jo yhdeksän vuoden iässä. Hän siirtyi vuonna 1935 Prahaan ja pääsi vuonna 1937 opiskelemaan Ranskaan.
Kaprálová meni huhtikuussa 1940 naimisiin kirjailija Jiří Muchan kanssa, mutta kuoli vain muutaman kuukauden kuluttua Montpellier’ssa, Ranskassa ilmeisesti tuberkuloosiin.
Japanilainen sisustus
Japanilainen sisustus on yksinkertaista, selkeää ja avaraa, ja siinä suositaan luonnollisia materiaaleja.
Japanilaisen talon kantavana rakenteena ovat yleensä puiset pilarit. Lattiamateriaalina on yleensä puulankut, joiden päällä on tatamimatot. Seininä on riisipaperista ja puukehikosta rakennettuja seinäkkeitä, joissa voi olla maalauksia. Seinäkkeet läpäisevät hyvin valoa. Seinäkkeen ja katon välissä on usein koristeellinen ristikko, jonka kautta kulkee ilmaa huoneesta toiseen ja ulkoa sisälle.
Japanilaisissa rakennuksissa on usein valepylväitä, joilla ei ole muuta käyttöä kuin kantaa sisustuselementtien paino. Lattialla on istumista varten tyynyjä ja tatamimattoja.
Japanilainen sisustus on nykyisin osittain länsimaistunut.
Suomessa japanilaista tyyliä edustavat pitkät sekä matalat linjat ja tumma puu. Suomessa toteutettuun japanilaistyyliseen sisustukseen kuuluu usein futon-sohva tai -vuode, tatami -matot, matalat ja pitkät laatikostot ja puisella ristikolla varustetut seinäkkeet. Usein japanilaista tyyliä haetaan kodin pienesineistöllä. Lohikäärmeitä ja buddhia käytetään Suomessakin yleisesti koriste-esineinä.
Lehtokorte
Lehtokorte ("Equisetum pratense") on lehtomaisissa metsissä kasvava pohjoisen pallonpuoliskon yhtäläisitiöinen sanikkainen.
Lehtokorte tekee muutamien muiden kortteiden tapaan kaksi versoa: kevät- ja kesäverson. Kevätversot ovat vaaleanruskeita ja niiden latvaan muodostuu käpymäinen itiötähkä, jossa itiöpesäkkeet ovat perällisten kuusikulmaisten kilpien alapuolella. Itiöt valmistuvat Suomessa touko-kesäkuussa, jonka jälkeen tähkä perineen kuihtuu. Samalla kevätversoihin alkaa kasvaa haarakiehkuroita ja ne muuttuvat vähitelleen latvattomien kesäversojen kaltaisiksi.
Lehtokortteen kesäversot ovat harmaan- tai kellanvihreitä, pystyjä, tähkättömiä ja 20–40 cm korkeita. Varsi on karheaharjuinen, nivelikäs, uurteinen ja nuokkuvalatvainen, mikä erottaa sen muista Suomessa tavattavista kortteista. Varressa on korkeahkoja harjuja 8–20 kappaletta. Ontto varsi koostuu sivuonteloista ja niiden keskellä olevasta keskiontelosta, joka on noin puolet koko varren läpimitasta. Kiehkuroina kasvavat lehdet ovat vaatimattomat, yhdiskasvuiset ja muodostavat hammaslaitaisen tupen. Tupet ovat väljiä ja vaalenavihreitä lukuun ottamatta mustanruskeaa yläreunaa. Tupen hampaat ovat pieniä, suippoja, ruskeita ja tavallisesti valkolaitaisia hampaita on 8–20 kappaletta. Kesäversoon kasvaa runsaasti ohuita, tiheitä ja haarattomia haarakiehkuroita. Haarat ovat lähes vaakasuoraan sirottavia ja kärjestä alaskaartuvia. Haaran alin nivelväli on enintään varren tupen pituinen ja usein käyrä. Kasvin alkeisvarsikko on kaksikotinen, maanpäällinen, liuskainen ja väriltään vihreä.
Lehtokorte muistuttaa hieman peltokortetta ("E. arvense"), mutta on monella tavalla sitä sirompimuotoisempi.
Euroopassa lehtokortetta tavataan Saksasta ja Alppien alueelta itään. Eteläisimmät kasvupaikat ovat Karpaateilla, pohjoissa lajia tavataan kaikkialla aivan arktisimpia alueita lukuun ottamatta. Lehtokortetta kasvaa myös Skotlannissa ja Islannissa. Lajin levinneisyysalue jatkuu Euroopasta samoilla leveysasteilla läpi Siperian ja edelleen Pohjois-Amerikkaan Alaskaan, Kanadaan ja Yhdysvaltojen pohjoisosiin. Suomessa lehtokortetta kasvaa yleisenä lähes koko maassa. Runsainmillaan laji on Etelä-Suomessa ja Lapissa.
Lehtokorte kasvaa lehtomaisissa rinnemetsissä, joki- ja puronvarsilehdoissa, hikevillä rantatörmillä, lehtokorvissa, tunturiniityillä, hietaisilla niittytörmillä, kedoilla ja tienvarsilla.
Ivan Lepjohin
Ivan Ivanovitš Lepjohin (; 21. syyskuuta 1740 Pietari – 18. huhtikuuta 1802 Pietari) oli venäläinen luonnontieteilijä ja tutkimusmatkailija. Hän oli Venäjän tiedeakatemian pitkäaikainen sihteeri. Carl Ludwig Willdenow nimesi "Lepechinia" suvun (eräs huulikukkaisheimon suku) hänen kunniakseen. Lepjohin kuvaili ja nimesi muun muassa nunnataskun 1770.
Lepjohin opiskeli Pietarin tiedeakatemiassa ja suoritti tohtorin tutkinnon Strasbourgissa. 1768 hän johti tutkimusmatkan Volgan alueelle, Kaspianmerelle ja Uralille. 1774–1775 hän teki tutkimusmatkan Siperiaan.
COPUOS
Ulkoavaruuden rauhanomaista käyttöä valvova komitea COPUOS (United Nations Committee on the Peaceful Uses of Outer Space) on YK:n yleiskokouksen alainen komitea, joka perustettiin 1959. Sen tehtävänä on arvioida ulkoavaruuden rauhanaomaisen käytön yhteistyötä, edistää tutkimusta ja tiedonsaantia sekä tarkastella ulkoavaruuteen liittyviä oikeudellisia haasteita. Se kerää tietoa myös eri maiden avaruustoiminnasta ja pitää rekisteriä satelliiteista.
COPUOS:iin kuuluvat sekä juridinen että tieteellis-tekninen alakomitea. Komitea raportoi yleiskokouksen neljännelle komitealle. Komiteaan kuuluu 83 jäsenvaltiota. Se tapaa vuosittain Wienissä, jossa keskustellaan avaruuteen liittyvistä toimista. Keskusteluiden aiheita ovat muun muassa ulkoavaruuden rauhanomainen käyttö, turvallinen toiminta Maan kiertoradalla, avaruusromu, avaruussää, asteroidien aiheuttama uhka, ydinvoiman turvallinen käyttö ulkoavaruudessa, ilmastonmuutos, vesitalous, satelliittipaikannus ja avaruuteen liittyvät lait.
Haleakalān kansallispuisto
Haleakalān kansallispuisto () on Yhdysvaltojen Havaijin osavaltion Maui-saarella sijaitseva kansallispuisto. Haleakalā oli vuodesta 1916 alkaen osa Havaijin kansallispuistoa. Vuonna 1961 Havaijin kansallispuisto jaettiin kahdeksi eri kansallispuistoksi, Haleakalāksi ja Hawaii Volcanoesin kansallispuistoksi. Haleakala peittää 118 km² laajuisen alueen, ja sitä hallinnoi maan muiden kansallispuistojen tapaan National Park Service.
Nimi "Haleakalā" on havaijia ja tarkoittaa "auringon taloa". Paikallisen legendan mukaan Maui-jumala vangitsi auringon sinne pidentääkseen päivää. Puistossa on myös samanniminen tulivuori, joka purkautui viimeksi vuonna 1790.
Haleakalā on jaettu kahteen osioon, huippualueeseen ja Kipahuluun. Huippualueella sijaitsee puiston suosittu nähtävyys, Haleakalā-kraatteri. Se on noin 3,2 kilometriä leveä, 11 kilometrin pituinen ja noin 800 metriä syvä. Toinen huippualueen nähtävyys on myös Hosmer Grove, alueelle eksoottisista kasveista koostuva metsä, jossa on muun muassa setripuita Himalajalta ja eukalyptusta Australiasta. Paikalliset puulajit eivät ole kestäneet kilpailua vieraiden puulajien kanssa ja ovat täten harvemmassa Hosmer Grovessa.
Kipahulu on toinen puiston osista, ja se sijaitsee Kipahulu-laaksossa. Alue on kuuluisa lukuisista vesialtaistaan, joissa viihtyy paitsi turisteja myös harvinaisia kalalajeja. Kipahulu sijaitsee vulkaanisella alueella, ja alueen kasvillisuus onkin joutunut sopeutumaan sen omituisiinkin olosuhteisiin.
Margareta Högman
Margareta Högman (16. marraskuuta 1786, Pohjois-Ii – 3. maaliskuuta 1849, Joutsa) oli Itä-Hämeessä ja Etelä-Savon länsiosassa vaikuttaneen kristillisen herätysliikkeen, nk. ystäväliikkeen, hengellinen johtaja ja keskushahmo 1810-luvulta alkaen kuolemaansa saakka. Hänen isänsä oli seppä Jaakko Högman.
Ystäväliikeen uskonkäsitys oli sisäistä elämää ja elämän pyhitystä viljelevää rakastavaa kristillisyyttä, joka sai ulospäin suuntautuvia diakonisia, kulttuurisia ja sivistyksellisiä muotoja. Siihen, että liikkeessä luotettiin "sanaan" ja sen itse lukemiseen, Matthias Akiander – 1800-luvun uskonnollisten liikkeiden ensimmäinen historioitsija – näkee olennaisesti perustuvan ystäväliikkeen erityisen hengen ja toiminnan eetoksen. Akianderin mukaan liikkeeseen kuuluneet ahkeroivat sekä sisällisessä että ulkonaisessa ”siisteydessä ja hiljaisuudessa, ei sillä mitään ansaitaksensa, vaan Jumalan sanassansa käskemisen ja kristillisen ihmisen velvollisuuden vuoksi". Ystäväliikkeen käytäntöön kuuluivat säännölliset rukoushetket, elämäntapojen siisteys ja raittius, luku- ja kirjoitustaidon vaaliminen, sairaiden, köyhien ja ahdistuneiden auttaminen, sielun- ja mielen hoito. Ystäväliike joutui määrittämään uskonkäsitystään suhteessa muihin ajan herätysliikkeisiin, etenkin Paavo Ruotsalaisen herännäisyyteen ja Henrik Renqvistin rukoilevaisuuteen – ja haastetuksi myös pitkiin herännäisoikeudenkäynteihin. Margareta Högmanin kirjoittamaksi mainittua arkkivirttä "O Jumalan Karitza" (1831/1834) painettiin 1800-luvun kuluessa lukuisia kertoja eri versioina.
"”Puron lailla, joka kuivia partaitansa kostuttaen virtaa kohinatta eteenpäin, tämä liike on kaikessa rauhassa tyydyttänyt hätääntyneiden sielujen hengellistä janoa. Muut seudut ovat sen sisäistä elämää tuskin huomanneetkaan.”" (Matthias Akiander, 1863)Joutsan hautausmaalla on Margareta Högmanin hautamuistomerkki (1930).