Jayne Mansfield
Jayne Mansfield (synt. Vera Jayne Palmer, 19. huhtikuuta 1933 Bryn Mawr, Pennsylvania – 29. kesäkuuta 1967 Slidell, Louisiana) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, malli ja laulaja, joka työskenteli sekä Broadwaylla että Hollywoodissa. Hän oli myös yksi 1950- ja 1960-lukujen johtavista seksisymboleista ja julkisuuden henkilöistä. Pelkästään syyskuun 1956 ja toukokuun 1957 välisenä aikana Mansfield esiintyi noin 2 500 uutiskuvassa ja hänestä kirjoitettiin noin 122 000 uutisriviä ympäri maailmaa.
Vaikka Mansfieldin ura oli verrattain lyhyt, hän esiintyi useissa menestyselokuvissa ja -näytelmissä ja hänet palkittiin uransa aikana Golden Globe-, Theatre World Award- ja Golden Laurel -palkinnoilla. Lisäksi Mansfield esiintyi omalla show’llaan yökerhoissa Las Vegasissa ja ympäri maailmaa.
Mansfield syntyi Bryn Mawrissa Pennsylvaniassa, mutta vietti varhaislapsuutensa Phillipsburgissa New Jerseyssä. Hänen juristi-isänsä Herbert William Palmerin kuoltua sydänkohtaukseen Mansfieldin äiti Vera Palmer (o.s. Jeffrey) palasi työelämään opettajaksi. Vuonna 1939 Mansfield muutti äitinsä ja tämän uuden aviomiehen kanssa Dallasiin Texasiin.
Mansfield kasvoi keskiluokkaisessa perheessä ja sai harrastaa monipuolisesti tanssia ja musiikkia. Hän osoittautui musiikillisesti lahjakkaaksi ja sai klassisen musiikin viulu- ja pianokoulutuksen. Hän opiskeli viulunsoittoa muun muassa maineikkaan Southern Methodist Universityn konservatoriossa. Mansfieldin tuonaikainen viulunsoitonopettaja uskoi hänen mahdollisuuksiinsa esiintyä vielä jonain päivänä New Yorkin Carnegie Hallissa. Myöhempinä vuosina, kun Mansfield oli jo maailmankuulu elokuvatähti ja julkisuuden henkilö, hän soitti ajoittain pianoa ja viulua esimerkiksi televisio-ohjelmissa.
Mansfield opiskeli muun muassa dramatiikkaa, psykologiaa ja viulunsoittoa Southern Methodist Universityssä Dallasissa sekä Texasin yliopistossa Austinissa, jonne hän muutti avioiduttuaan Paul Mansfieldin kanssa vuonna 1950. Saatuaan esikoisensa Jayne Marien (s. 1950) Mansfield palasi yliopistoon ja kävi luennoilla vauva mukanaan. Myöhemmin Paul Mansfieldin palvellessa Yhdysvaltain armeijassa koko perhe muutti vuodeksi Georgian osavaltiossa sijaitsevaan Fort Gordonin tukikohtaan.
Muutettuaan takaisin Texasiin Mansfield jatkoi opintoja Southern Methodist Universityssä ja esiintyi vuonna 1953 ensimmäisessä teatteriroolissaan Arthur Millerin Pulitzer-palkinnollakin palkitussa menestysnäytelmässä "Kauppamatkustajan kuolema". Seuraavana vuonna Mansfield muutti tyttärensä ja miehensä kanssa Los Angelesiin, jossa hän jatkoi teatteriopintoja, tällä kertaa Kalifornian yliopistossa, jossa hän oli ollut kesäkurssilla vuotta aiemmin. Näihin aikoihin Mansfield esiintyi myös historiallisessa Pasadena Playhouse -teatterissa Pasadenassa, ja Warner Bros. -studion kykyjenetsijä bongasi hänet sieltä pieniin rooleihin studion elokuviin, kuten "Female Jungle" ja "Rytmin kiihkoa". Muuten Mansfield ansaitsi rahaa työskentelemällä muun muassa elokuvateatterissa.
Helmikuussa 1955 Mansfield esiintyi "Playboy"-lehden kuukauden mallina ("Playmate of the Month"), ja loppuvuodesta hän alkoi esiintyä New Yorkn Broadwaylla menestysnäytelmässä "Houkuttelevat huulet". Mansfield sai roolistaan Theatre World Award -palkinnon, ja hänen saamansa suosio herätti nopeasti myös Hollywood-studioiden mielenkiinnon. Vuonna 1956 Mansfield solmi usean vuoden sopimuksen 20th Century Foxin kanssa, ja jo samana vuonna hän esiintyi ensimmäisessä pääroolissaan Jerri Jordanina musikaalikomediaelokuvassa "Minkäpä tyttö sille voi".
1950-luvun lopulla Mansfield esiintyi muun muassa elokuvissa "Oikutteleva bussi" (1957), josta hänet palkittiin Golden Globe -palkinnolla "vuoden tulokkaana", "Murto yössä" (1957) ja "Houkuttelevat huulet" (1957), jonka Broadway -näytelmäversiossa hän oli näytellyt aiemmin. Komediasta "Sheriffi vastoin tahtoaan" (1958) Mansfield sai vuonna 1959 Motion Picture Exhibitor -lehden Golden Laurel -palkinnon. 1960-luvun alussa Mansfield esiintyi esimerkiksi elokuvissa "Liian kuumaa tavaraa" (1960), "Ateenan kaunotar" (1962) ja "Promises! Promises!" (1963), jossa Mansfieldistä tuli ensimmäinen Hollywood-elokuvassa alasti esiintynyt valtavirran näyttelijä. Elokuvien lisäksi Mansfield teki 1950- ja 1960-luvuilla lukuisia televisioesiintymisiä. Hän vieraili muun muassa televisiosarjoissa "Burken laki", "Suuntana aurinko" ja "Hitchcock esittää" sekä keskustelu- ja viihdeohjelmissa, esimerkiksi "The Ed Sullivan Show", "Person to Person" ja "What’s My Line?". Mansfield esiintyi 1960-luvulla myös muutamissa teatterituotannoissa, kuten kehut New Yorkissa saaneessa näytelmässä "Bussipysäkki" (1965) ja musikaalissa "Herrat pitävät vaaleaveriköistä" (1966). Lisäksi Mansfield esiintyi 1950-luvun lopulta lähtien omalla show’llaan Las Vegasin Dunes- ja Tropicana Hotel & Casino -hotelleissa sekä yökerhoissa ympäri maailmaa. Yhdysvaltain asevoimille hän kävi esiintymässä yhdessä Bob Hopen kanssa Japanissa, Koreassa, Guamissa ja Havaijilla.
Erottuaan ensimmäisestä miehestään Mansfield avioitui vuonna 1958 vuoden 1955 Mr Universumin, kehonrakentaja Miklós ”Mickey” Hargitayn kanssa. Hargitay ja Mansfield saivat yhdessä kolme lasta: Miklós (s. 1958), Zoltán (s. 1960) ja Mariska (s. 1964). Perhe asui suuressa kartanossa Sunset Boulevardin varrella Beverly Hillsissä, josta käsin he matkustelivat Mansfieldin mukana tämän esiintymismatkoilla eri puolilla maailmalla. Mansfield ja Hargitay erosivat vuonna 1963, mutta heidän Meksikossa saamansa avioero tuli voimaan Yhdysvalloissa vasta seuraavana vuonna heidän viimeisen yhteisen lapsensa syntymän jälkeen.
Vuonna 1964 Mansfield julkaisi albumin "Jayne Mansfield: Shakespeare, Tchaikovsky & Me", jossa hän lausuu William Shakespearen sonetteja ja useiden tunnettujen runoilijoiden runoja Pjotr Tšaikovskin musiikin soidessa taustalla. Lisäksi Mansfield on tehnyt useita levytyksiä laulajana yhteistyössä muun muassa Jimi Hendrixin kanssa.
Mansfield avioitui viimeisen kerran ohjaaja-käsikirjoittaja Matt Cimberin kanssa vuonna 1964, mutta he muuttivat erilleen seuraavana vuonna ja hakivat avioeroa vuonna 1966. Avioliitosta syntyi kuitenkin poika Antonio (s. 1965), joka on Mansfieldin viides ja viimeinen lapsi.
Mansfield kuoli auto-onnettomuudessa ollessaan esiintymismatkalla Louisianassa vuonna 1967. Onnettomuus sattui U.S. Route 90 -moottoritiellä lähellä Slidellin kaupunkia, kun auto törmäsi mutkaiselle tielle pysähtyneen traktorin perävaunuun. Mansfield oli kuollessaan 34-vuotias. Onnettomuudessa kuolivat myös autonkuljettaja ja Mansfieldin asianajaja ja seuralainen Samuel Brody, mutta auton takapenkillä matkustaneet Mansfieldin lapset, Miklós, Zoltán ja Mariska, selvisivät vähäisin vammoin.
Mansfield on haudattu Fairview Cemetaryn hautausmaalle Pen Argyliin Pennsylvaniaan, minkä lisäksi hänellä on muistohauta Hollywood Forever -hautausmaalla Hollywoodissa, Los Angelesissa. Elokuvaurastaan tähden Hollywood Walk of Famelle (6328 Hollywood Blvd.) saanut Mansfield sijoittui toiseksi heti Marilyn Monroen jälkeen, kun "Playboy" nimesi 1900-luvun sata suurinta seksisymbolia vuonna 1999.
Mansfield vieraili Suomessa lokakuussa 1963 ja esiintyi Suomen Television ensimmäisessä Miss Skandinavia -lähetyksessä. Jo maahan saapuessaan hän tarvitsi poliisisaattueen päästäkseen liikkumaan miespuolisten ihailijoidensa keskellä Helsinki-Vantaan lentoasemalla. Epävirallisten tietojen mukaan Mansfield peri esiintymisestään Svenska Teaternissa Helsingissä liki 40 000 markan (vuoden 2005 rahassa noin 90 000 euron) palkkion, mikä aiheutti runsaasti kirjoittelua sanomalehtien yleisönosastoissa.. Ohjelma oli osa Tesvision "Aikamme huiput" -viihdesarjaa. Kallis sarja oli kaupallisen Tesvision viimeinen yritys pysyä pinnalla Ylen puristuksessa. Svenskanin lavalla Mansfield muun muassa soitti viulua varsin taitavasti. Mansfield oli esiintymisajankohtana viidennellä kuukaudella raskaana, minkä povipommina tunnettu tähti halusi tuon ajan lehtitietojen mukaan peitellä runsailla plyymeillä. Tytär Mariska Hargitay syntyi 23. tammikuuta 1964.