Lemun taistelu
Lemun taistelu oli kaksipäiväinen Suomen sodan taistelu, joka alkoi kenraalimajuri Ernst von Vegesackin johtamien ruotsalaisjoukkojen maihinnousulla Kaarinan Lemunniemeen 19. kesäkuuta 1808 (J: 7. kesäkuuta) klo 19.00 illalla. Venäläisiä joukkoja johti kenraaliluutnantti Karl Gustav Baggovut. Taisteluun osallistui noin 2 800 ruotsalaista ja suurin osa Turun lähiympäristössä olleista 3 600 venäläissotilaasta. Tappiot olivat ruotsalaisilla 217 miestä ja venäläisillä 298 miestä.
Kenraalimajuri von Vegesack oli saanut 25. toukokuuta 1808 kuningas Kustaa IV Aadolfilta käskyn maihinnousuoperaatiosta Lounais-Suomeen. Ennen maihinnousua tuli von Vegesackin nimissä levittää kansannostatusvetoomusta pitkin rannikkoa. Kuningas oletti suomalaisten nousevan venäläisiä vastaan ruotsalaisen sotaväen noustessa maihin.
Maihinnousujoukkojen komentajana von Vegesackilla oli neljä adjutanttia, joista yksi oli majuri Anders Wilhelm Ramsay. Von Vegesack jakoi ruotsalaisen maihinnousujoukon prikaateiksi, ja kokoinaisvahvuus oli 2 620 miestä. Everstiluutnantti Önnert Jönssonin johtama saaristolaivasto kuljetti maihinnousujoukon Lemunniemelle noin 70 aluksella. Suurin osa aluksista oli 20-metrisiä tykkisluuppeja. Maihinnousujoukkoihin liittyi 108 miestä antautuneesta Viaporista ja noin 200 talonpoikaa lähialueilta.
Ennen varsinaista maihinnousua von Vegesack sijoitti 3. maihinnousuprikaatin pataljoonat Kuusistoon ja Kakskertaan ja määräsi maihinnousualueen linnoitettavaksi. Puolustuslinja ryhmitettiin linjalle Ala-Lemun kartanon pohjoispuolella oleva kallio – itse kartano – Sovinnonmäki – Tuulimyllykukkula (nykyisin Kasarminmäki) – Yli-Lemun kartano – Härkähaka. Rannan linnoitustyöt tekivät pääsääntöisesti talonpojat. Tykit sijoitettiin asemiin Ala-Lemun kartanon eteen. Ruotsalaisten etuvartioasemat etenivät Uusihakaan. Tykkisluupit sijoitettiin asemiin Pitkäsalmeen Viperinlahteen ja Kuusistonlahdelle. Niiden tehtävä oli sulkea salmet ja tukea maataistelua.
Venäläisten joukot olivat pieninä yksikköinä pitkin Turun–Viipurin tietä. Grodnon husaarirykmentti () oli Turun hautausmaan luona, Libaun () ja Brestin () rykmenttien osia tienristeyksessä nykyisen Kaarningon pumppuaseman kohdalla sekä Suomenmaalainen rakuunarykmentti () oli sijoitettuna Ladjakoskelle.
Maihinnousulaivaston tullessa näkyviin rannalla olleet kasakat lähtivät suorittamaan hälytyksen. Von Vegesack nousi maihin noin klo 19.00 ensimmäisten joukossa Ala-Lemun kartanon venelaiturin luona. Koko maihinnousujoukko oli rantautuneena klo 20.30.
Baggovut toimi divisioonan komentajana kenraaliluutnantti Pjotr Bagrationin sijaisena. Ensimmäisenä venäläisjoukkona lähetettiin eversti Vadkovskin johtama Libaun jalkaväkirykmentin yksi pataljoona yhden tykin kanssa. Turussa hälytettiin myös 15. saaristolaivasto.
Libaun jalkaväkirykmenti työnsi ruotsalaisten etuvartiot takaisin. Ruotsalaiset yrittivät saarrostaa venäläisten sivustan onnistumatta siinä. Venäläiset olivat saaneet vahvistuksena Grodnon husaarirykmentin eskadroonan tykkeineen paikalle. Venäläiset ajoivat edellään ruotsalaiset Yli-Lemun kartanolle ja tuulimyllykukkulalle. Kaksi venäläiskomppaniaa hyökkäsi ruotsalaisia vastaan, ensimmäinen pistimin tien oikealla puolella Ala-Lemun kallioille ja toinen pistimin tuulimyllykukkulalle tykin kartessitulen tukemana. 
Luutnantti von Vegesack (kenraalin poika) huomasi venäläisten avoimen vasemman (ruotsalaisista oikealla) sivustan. Hän hyökkäsi tuloksekkaasti Libaun rykmentin kylkeen, ja venäläisten oli peräännyttävä nykyisen Piispanlähteen koulun takana olevaan metsikköön. 
Ruotsalaisten etuvartiot tulivat metsänreunaan Sauhuvuoren tasalle ja rajalinjana oli pellolla kulkeva puro. Puolen yön aikoihin tulitus lakkasi.
Kenraalimajuri Nikolai Borozdin oli koonnut Baggovutille reservejä Kaarningon pumppuaseman luona olevaan tienristeykseen. Baggovut sai Brestin rykmentistä 300 miestä, kaksi tykkiä ja Suomenmaalaisesta rakuunarykmentistä yhden eskadroonan. Von Vegesack vahvisti myös joukkojaan. Hän siirrätti ammuksia ja tykkejä laivoista sekä määräsi 3. maihinnousprikaatin joukot Kuusistosta ja Kakskerrasta taistelukentälle. Vahtiin saarille jäi vain 100 miestä.
Aamuyöllä kahden aikaan Libaun rykmentti hyökkäsi ruotsalaisten Sauhuvuoren metsänreuna-asemaa vastaan. Ruotsalaiset vetäytyivät Yli-Lemun kartanon maastoon ja linnoittautuivat Ala-Lemun kallio – Ala-Lemun kartano – Tuulimyllykukkula – Yli-Lemun kartano – Härkähaka -maastoon kallioiden ja rakennusten suojiin. Venäläiset ryhmittivät tykit tuulimyllykukkulan pohjoispuolelle ja Libaun ja Brestin rykmentit molemmin puolin tietä. Molemminpuolinen kivääri- ja tykistötulitus kesti tunteja.
Puoli viiden aikaan aamulla saapui 3. maihinnousuprikaati Kuusistosta ja Kakskerrasta taistelukentälle ja meni asemiin kalliolle luoteeseen noin kilometri Ala-Lemun kartanosta.
Baggovut sai vielä lisää vahvistuksia; puoli pataljoonaa ja neljä tykkiä. Venäläisten tykistö ampui Ala-Lemun kartanon palamaan ja Pärnun krenatöörirykmentin () 2. komppania hyökkäsi oikealta sivustalta (venäläisistä katsoen) Ala-Lemun kalliolle ja työnsi ruotsalaisia takaisinpäin. Puoli yksitoista aamupäivällä venäläiset tekivät koko rintaman levyisen pistinhyökkäyksen; Pärnun krenatöörit oikealla, Libaun rykmentti keskellä tuulimyllykukkulalle ja vasemmalla sivustalla Brestin rykmentti Yli-Lemun kartanoon ja Härkähakaan. 
Von Vegesack komensi vetäytymisen. Vetäytymistä suojasivat aiemmin rakennetut rantalinnoitteet ja saaristolaivaston tykkisluupit. Laivaus alkoi puolelta päivin ja se onnistuttiin tekemään hyvässä järjestyksessä. Haavoittuneet ja osa kaatuneista saatiin mukaan. Vetäytymisen yhteydessä kaatui majuri Anders Henrik Ramsay. Vapaaehtoisten seppä Grönlund sai urheudesta kersantin arvon .
Kahden aikaan iltapäivällä ruotsalaisten kuljetuslaivasto pääsi lähtemään suojaan Kuusiston taakse. Tykkisluupit jäivät vielä varmistamaan vetäytymistä ja nekin poistuivat kuuden aikaan. Tykistötaistelun aikana ruotsalaiset menettivät yhden aluksen. Venäläisten saaristolaivasto ei ehtinyt taisteluun mutta yritti tuloksetta löytää vetäytyvät ruotsalaiset saariston suojasta. Venäjän armeijan ylipäällikkö kreivi Friedrich Wilhelm von Buxhoevden antoi maihinnousun johdosta julistuksen, joka on osiossa ”aiheesta muualla”.
Taistelun jälkeen venäläiset jättivät Yli-Lemun kartanoon reserviksi Nevskin rykmentistä () kaksi komppaniaa, yhden tykin sekä Suomenmaalaisesta rakuunarykmentistä puoli eskadroonaa.
Yli-Lemun kartanon pihalla olleessa Swedenborgin kappelissa siunattiin taistelussa kaatuneita uhreja, osa muualle kuljetettavista ruumiista myös säilytettiin kappelin kellarissa, kunnes ne saatettiin haudan lepoon. Kartanon maille pystytettiin 2008 kesällä kuvanveistäjä Heidi Limnellin veistämä muistomerkki "Kuoleva Soturi" taistelussa kaatuneiden muistoksi. Teos perustuu Runebergin Vänrikki Stoolin tarinoiden samannimiseen runoon.
Suomen sodasta muistuttaa mm. Yli-Lemun kartanon meijeriä vastapäätä kallioon kiinnitetty Upseeriliiton vuonna 1958 lahjoittama muistolaatta, sekä Suomen sodan ajoilta oleva muistokivi, jossa luku 180. Kivessä oleva risti sekä miekat ristikkäin viittaavat sotilaiden hautapaikkaan. Myös Ala-Lemun kartanon mailla on nähtävissä merkkejä taistelusta, mm. rannassa olevat hautavallit. On myös puhuttu Ramsayn tammesta, joka olisi istutettu taistelussa kaatuneen majuri Anders Wilhelm Ramsayn kuolinpaikalle, mutta varsinaisesta kuolinpaikasta on liikkeellä kahdenlaista tietoa.