Billy Idol
Billy Idol (oik. William Michael Albert Broad; s. 30. marraskuuta 1955 Middlesex, Englanti) on englantilainen rock-muusikko. William on vanhempiensa Bill ja Joan Broadin esikoinen, ja hänellä on myös kaksi vuotta nuorempi sisar Jane. Ennen muusikonuransa alkua William Broad opiskeli Sussexin yliopistossa. Hän alkoi opiskella englannin kieltä ja filosofiaa syyskuussa 1975.
Billy Idolin tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa: "White Wedding", "Rebel Yell", "Dancing With Myself", "Eyes Without A Face", "Flesh For Fantasy", "To Be A Lover", "Don't Need A Gun", "Sweet Sixteen", "Mony Mony" "Cradle Of Love" ja "John Wayne"
Billy Idol oli 1980-luvun alussa ensimmäisiä pop/rock-artisteja, jotka saavuttivat suurta menestystä uuden musiikkimedian MTV:n avulla. Imagonsa Idol loi "paha poika" -ulkonäön varaan. Nimen "Billy Idol" juuret juontuvat kouluajoilta, jolloin opettaja kuvasi Williamia palautelomakkeessa sanoin: "William is idle" (William on laiska). Tämä jäi Billyn mieleen ja myöhemmin se inspiroi hänet muuttamaan "idlen" muotoon "Idol" ja ottamaan Billy Idol-nimen taiteilijanimekseen muiden nimensä muuttaneiden artistien tapaan. Musiikissaan hän yhdisteli keskenään niin pop-koukkuja, punk-asennetta, perinteistä rock-tyyliä kuin tanssibiittiäkin. Kun punk-musiikki saapui Englantiin, Broad muodosti yhdessä eräiden muiden nuorten punkkareiden kanssa "The Bromley Contingent" -ryhmän. Värikkään ryhmän yksi jäsenistä oli Siouxsie Sioux, Siouxsie and the Banshees -yhtyeen johtaja.
Idolin ensimmäinen tunnettu yhtye oli punkryhmä Generation X, jonka hän perusti vuonna 1976. Yhtye sai levytyssopimuksen Chrysalis Records -yhtiön kanssa ja julkaisi kolme albumia ennen hajoamistaan. Idol muutti kuitenkin New Yorkiin ja päätti luoda uraa sooloartistina, ja tuottajat Keith Forsey ja Billy Aucoin ottivat hänen uransa hoidettavakseen. Tästä eteenpäin alkoi myös yhteistyö kitaristi Steve Stevensin kanssa. Idolin ensimmäinen oma julkaisu oli EP nimeltään "Don't Stop" joka sisälsi 4 kappaletta.
Artistin itsensä mukaan nimetty "Billy Idol" -soololevy julkaistiin vuonna 1982. Siltä löytyvät yhdet Idolin tunnetuimmista kappaleista, "White Wedding" ja "Dancing With Myself". Soolouran toinen levy, vuonna 1983 julkaistu "Rebel Yell" oli valtava menestys ja nosti miehen supertähtikategoriaan Yhdysvalloissa. Kappaleita mm. "Rebel Yell", "Eyes Without A Face", "Blue Highway", sekä "Flesh For Fantasy". Vuonna 1986 julkaistu "Whiplash Smile" menestyi myös hyvin. Tältä levyltä löytyvät kappaleet "Sweet Sixteen" ja "Don´t Need A Gun", sekä cover "To Be A Lover". Pian tämän jälkeen Stevens lähti soolouralle.
Idolilla on myös kaksi lasta. 1988 syntyi Willem Wolf Broad jonka hän sai yhdessä pitkäaikaisen kumppaninsa Perri Listerin kanssa heidän muutettuaan Los Angelesiin aloittamaan monivivahteista suhdettaan alusta. Idol ja Lister kuitenkin erosivat seuraavana vuonna eivätkä he olleet naimisissa. Vuonna 1989 19-vuotias Linda Mathis jonka kanssa Idol oli aloittanut suhteen, synnytti Idolille tyttären, Bonnie Blue Broadin.
Hieman ennen vuonna 1990 julkaistua "Charmed Life" -levyä Idol joutui pahaan moottoripyöräonnettomuuteen jonka seurauksena hän miltei menetti toisen jalkansa. Myös "Charmed Life" oli hyvin menestynyt albumi. Levyllä ollutta "Cradle of Love" -kappaletta kuultiin Renny Harlinin ohjaaman "Ford Fairlane" -elokuvan soundtrackilla. Muita "Charmed Lifella" olleita kappaleita ovat mm. "Prodigal Blues" ja "L.A. Woman"
Vuonna 1991 Billy Idol esiintyi Suomen Ruisrockissa.
Seuraavaksi Idol piti muusikon urallaan taukoa ja alkoi näytellä. Hänellä oli pieni rooli Oliver Stonen ohjaamassa "The Doors" -elokuvassa. Moottoripyöräonnettomuudesta johtuen hänelle alun perin kaavailtua roolisuoritusta jouduttiin karsimaan pienemmäksi.
Idolin seuraava levy, konseptialbumi "Cyberpunk", julkaistiin 1993. "Cyberpunk"-nimen albumi sai Idolin mukaan kun rock-toimittaja Legs McNeil vieraili sairaalaassa haastattelemassa häntä hänen vielä parannellessaan miltei menettämäänsä jalkaansa moottoripyöräonnettomuuden takia. Nähdessään Idolin jalassa lihasstimulointilaitteiston, McNeilistä oli näyttänyt kuin Idol olisi ollut puoliksi kone ja puoliksi ihminen ja oli kutsunut tätä "Cyberpunkiksi". "Cyberpunk"-albumin tunnetuimmiksi kappaleiksi tulivat "Wasteland", ja "Shock To The System", sekä sisälsi myös cover-version Lou Reedin kappaleesta "Heroin". 90-luvulle tultaessa monien 80-luvun artistien suosio oli laskenut uusien yhtyeiden ja tyylien tultua, paljon uusia aineksia sisältänyt varsin kokeellinen ja aikaansa edellä oleva "Cyberpunk" ei näin myynytkään Yhdysvalloissa kovinkaan hyvin, eikä levyä ymmärretty muutenkaan täysin Idolin tarkoittamalla tavalla. "Cyberpunk" oli pääosin äänitetty Billy Idolin kotistudiossa Mark Younger-Smithin kanssa kymmenessä kuukaudessa Macintosh-tietokonetta apuna käyttäen. Levyn tuotti Robin Hancock. "Cyberpunk"-albumia seurasi myös kiertue, "The No Religion Tour".
Idol alkoi myös kärsiä huumeongelmasta ja lähes kuoli GHB:n yliannostukseen vuonna 1994 losangelesilaisella yökerholla.
Idol sai uutta nostetta uralleen, kun hän esitti itseään vuonna 1998 valmistuneessa elokuvassa "The Wedding Singer". Elokuvassa käytettiin Idolin kappaletta "White Wedding" joka on yksi hänen suurimmista hiteistään.
Idolin hyvin menestynyt "Greatest Hits" -kokoelma julkaistiin vuonna 2001. Levyllä oli mukana versio Keith Forseyn alun perin Idolille suunnitellusta mutta Idolin hylkäämästä kappaleesta, Simple Mindsin 1985 hitiksi tekemästä "Don’t You (Forget About Me)stä". Mukana oli myös "Charmed Life"lla jo julkaistu versio The Doorsin "L.A.Womanista". Seuraavana vuonna Billy esiintyi "VH1 Storytellers"-ohjelmassa josta julkaistiin myös DVD. Ohjelmassa Idol kävi läpi uraansa Steve Stevensin ja muun taustayhtyeensä kanssa. Taustalaulajistossa mukana toimi muun muassa Stella Soleil.
Maaliskuussa 2005 Idol julkaisi "Devil's Playground"in, ensimmäisen studiolevynsä liki kahteentoista vuoteen. Hittikappaleeksi albumilta nousi varsinkin Idolin perinteistä tyyliä edustava puhdas rock-kappale "Scream". Albumi sisälsi myös cover-version kappaleesta "Plastic Jesus". Samana vuonna Billy esiintyi myös Bam Margeran ohjelmassa "Viva La Bam". Episodiin sisältyi mm. Margeran Lamborghinilla ajelua, sekä Bamin äidin syntymäpäivien johdosta järjestetty kunniavierailu Idolin konsertissa.
2006 heinäkuussa nähtiin Billy Idol Suomessa Tuurin Miljoona Rockissa sekä Hartwall Areenalla. Saman vuoden marraskuussa julkaistiin Billy Idolin joululevy, "Billy Idol:Happy Holidays".
Vuonna 2008 Billy Idol julkaisi uuden CD&DVD -kokoelmansa "The Very Best Of Billy Idol: Idolize Yourself". Levyssä on kokoelmana Billyn tunnetuimmat kappaleet sekä kaksi uutta kappaletta "John Wayne" ja "New Future Weapon". Kokoelman DVD-osio sisältää musiikkivideot Idolin tunnetuimmasta tuotannosta.
16.marraskuuta 2009 julkaistiin "In Super Overdrive Live" -DVD Chicagon Congress Theaterissa saman vuoden heinäkuussa taltioidusta konsertista. Se sisältää Idolin suosituimpia kappaleita niin Generation X:n, 80-luvun, kuin viimeisimmän "Devil´s Playground" -levyn ajoilta.
2010 Billy Idol aloitti laajan Euroopan kiertueen Steve Stevensin ja uuden yhtyekokoonpanonsa kanssa. Kiertue ulottui myös Suomeen ja konsertti nähtiin Helsingin jäähallissa 9.6.