hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Pakolaisleiri
Pakolaisleiri on väliaikaiseksi tarkoitettu leirialue pakolaisille. Leirit sijaitsevat yleensä pakolaisten kotimaan rajojen ulkopuolella. Niitä ylläpitävät valtiot, YK tai järjestöt kuten Punainen Risti. Maailmassa on arviolta 10,5 miljoonaa pakolaista (2012), joista kolme miljoonaa on suunnitellulla tai järjestetyllä pakolaisleirillä ja puoli miljoonaa itsejärjestetyillä leireillä. Yhdellä leirillä on keskimäärin 11 400 henkilöä, mediaanikoko on alle 6 000:n (vuonna 2012).
Pakolaisleirit on tarkoitettu väliaikaiseksi, mutta niillä on taipumus muodostua pidempiaikaisiksi. Pakistanissa, Sudanissa ja Thaimaassa pakolaisia on asunut leireillä 10–15 vuotta ennen kuin he ovat voineet palata koteihinsa. Leirien asukkaat tulevat useimmiten toimeen ruoka- ja lääkeavun turvin. Aliravitsemus ja huonosta hygieniasta johtuvat sairaudet ovat kuitenkin yleisiä useilla leireillä.
Ulkopuoliset maat voivat humanitaarisista syistä vastaanottaa leireiltä pakolaisia. Kaudella 2013–2014 kiintiöpakolaisia pakolaisleireiltä otti vastaan 21 maata: 17 Euroopan maata sekä Australia, Kanada, Uusi-Seelanti ja Yhdysvallat.
Suomen sisällissodan jälkeen suomalaisia pakolaisia sijoitettiin Neuvosto-Venäjällä toimineeseen Buin siirtokuntaan.
Bulgarian kansantasavalta
Bulgarian kansantasavalta () oli Bulgarian valtion nimi kommunistihallituksen aikana vuosina 1946–1990, jolloin maata johti Bulgarian kommunistipuolue. Kommunistinen Bulgaria oli kylmän sodan aikana Neuvostoliiton satelliittivaltio. Se oli Varsovan liiton ja SEV:n jäsenmaa. Maata johti Todor Živkov. Bulgarialla oli läheiset suhteet Neuvostoliittoon ja se sai runsaasti taloudellista tukea neuvostohallitukselta.
Jean-Pierre Mocky
Jean-Pierre Mocky (s. 6. heinäkuuta 1929) on ranskalainen näyttelijä sekä elokuvaohjaaja, -tuottaja ja -käsikirjoittaja. Hän on ollut vuosina 1963 ja 1987 ehdolla Berliinin elokuvajuhlien Kultaisen karhun saajaksi.
Mocky on esiintynyt näyttelijänä lukuisissa elokuvissa 1940-luvulta lähtien. Hän on tehnyt pitkään näyttelijän- ja ohjaajantöitä rinnakkain; hänen varhaiset ohjauksensa ovat jo 1950–1960-lukujen vaihteelta.
Lola Dueñas
Lola Dueñas (s. 6. lokakuuta 1971) on espanjalainen näyttelijä, joka on esiintynyt muiden muassa elokuvissa "Meri sisälläni" (2004) "Volver – paluu" (2006), ja "Matkarakastajat" (2013).
Dueñas kuului vuoden 2006 Cannesin elokuvajuhlien parhaan naisnäyttelijän palkinnon saajiin. Hän on voittanut myös Goya-palkinnon.
Eila Arjoma
Eila Elina Arjoma-Mönttinen (s. 15. lokakuuta 1938, Helsinki) on suomalainen näyttelijä ja ohjaaja.
Arjoma pääsi ylioppilaaksi 1957 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1963. Teatterikorkeakoulun hän kävi 1962–65, josta välillä vuoden British Councilin stipendiaattina Bristolin yliopiston teatterilaitoksella 1963–64.
Arjoma on näytellyt muun muassa Jotaarkka Pennasen ohjaamassa elokuvassa "Mommilan veriteot 1917" (1973). Tämän lisäksi hän on ohjannut tv-sarjoja, kuten "Mustat ja punaiset vuodet" (1973).
1980- ja 1990-luvuilla Eila Arjoma ohjasi Radioteatterille suuren määrän etenkin lapsille ja nuorille suunnattuja kuunnelmia. Sokeain kuunnelmapalkinto myönnettiin hänen ohjauksilleen vuosina 1986 ja 1993.
Tapio Aarre-Ahtio
Tapio Aarre-Ahtio (s. 24. helmikuuta 1948 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hänen vanhempansa ovat näyttelijä Ilmari Aarre-Ahtio ja taidemaalari Kirsti Aarre-Ahtio. Hän on työskennellyt Kemin kaupunginteatterissa, Kom-teatterissa, Ahaa-teatterissa, Teatteri 41:ssä ja Riksteaternissa. Parhaillaan Aarre-Ahtio on kiinnitettynä Lahden_kaupunginteatteriin (2011–).
Aarre-Ahtio on näytellyt muun muassa Jotaarkka Pennasen elokuvassa "Mommilan veriteot 1917" (1973) ja Rauni Mollbergin elokuvassa "Ystävät, toverit" (1990).
Street Fighter Alpha
Street Fighter Alpha: Warrior's Dreams () on Capcomin kehittämä taistelupeli vuodelta 1995, joka on osa "Street Fighter" -pelisarjan universumia. Japanissa peli tunnetaan nimellä "Street Fighter ZERO (Sutorīto Faitā ZERO)". Pelien tarina sijoittuu ensimmäisen "Street Fighter" -pelin ja "Street Fighter II":n välille.
Tomi Tuominen
Tomi Tuominen (s. 8. marraskuuta 1971) on suomalainen toimittaja, juontaja, selostaja ja kartanlukija. Hän on selostanut muun muassa Formula 1 -kilpailuja vuosina 2001–2003 ja samalla hän juonsi Motor Forum-ohjelmaa. Lisäksi hän juonsi muun muassa MTV3-kanavalla näytetyn Pokerimestari-ohjelman, sekä Miss Suomi lähetyksen vuonna 2007. Hän toimi myös rallikuljettaja Toni Gardemeisterin kartanlukijana kaudella 2008 Suzukin WRC:llä. Kaudella 2013 Tuominen toimi Juho Hännisen kartanlukijana. Tuominen on toiminut myös jääkiekon SM-liigassa pelaavan Helsingin Jokereiden ottelukuuluttajana. Tuominen on selostanut otteluita Jääkiekon MM-kilpailuissa ja on ollut MTV Sportin Formula 1 -lähetyksien studio-osuuksien juontajana.
Tuominen on myös näytellyt sivuroolissa Kovaa maata -tv-sarjassa.
Eric Schopler
Eric Schopler (8. helmikuuta 1927 – 7. heinäkuuta 2006) oli yhdysvaltalainen psykologi. Hän syntyi Saksassa, jossa hän myös vietti lapsuutensa.
Schopler pakeni natsiaikana perheineen Yhdysvaltoihin, jossa hän valmistui high schoolista ja palveli Yhdysvaltain armeijassa. Hän valmistui asepalvelunsa jälkeen Chicagon yliopistosta.
Schopler paneutui tutkimustyössään autismiin ja perusti vuonna 1966 Pohjois-Carolinan yliopistolla (Chapel Hill) niin kutsutun TEACCH-ohjelman.
Schoplerille myönnettiin Pohjois-Carolina-palkinto vuonna 1993. Hän kuoli 79-vuotiaana.
Jaseongin piirikunta
Jaseongin piirikunta (, hanja 慈城郡, McCune-Reischauer "Chasŏng-kun") on piirikunta Korean demokraattisen kansantasavallan Jagangin maakunnassa. Se sijaitsee maakunnan pohjoisosassa Kiinan rajalla Jalujoen varrella. Vuoden 2008 väestönlaskennan mukaan piirikunnassa oli 50 939 asukasta.
Mikk Mikiver
Mikk Mikiver (4. syyskuuta 1937 Tallinna – 9. tammikuuta 2006 Tallinna) oli virolainen näyttelijä ja teatteriohjaaja.
Mikiver esiintyi useissa virolaisissa elokuvissa ja televisiosarjoissa 1970-luvulta lähtien. Suomessa hänet tunnetaan parhaiten pääosasta Rauni Mollbergin elokuvassa "Ystävät, toverit" (1990) ja televisiosarjasta "Pimeän hehku" (1996).
Stan Marsh
Stanley ”Stan” Marsh on kuvitteellinen hahmo yhdysvaltalaisessa komediasarjassa "South Park". Mustahiuksisen Stanin hahmon löyhänä esikuvana on ollut Trey Parker, joka on myös hahmon ääninäyttelijä sarjassa. Stan ja hänen ystävänsä Kyle, Eric ja Kenny ovat "South Parkin" neljä päähenkilöä. Stan on syntynyt 19. lokakuuta. Stan on nuorempi kuin Kyle ja Eric; Kennyn syntymäpäivä ei ole tiedossa. Stan nähtiin ensimmäisen kerran muiden poikien tavoin Spirit of Christmas -lyhytpätkässä vuonna 1992. South Parkin nettisivuilla Stanin kuvaillaan olevan ”tavallinen, keskiverto, hämmentynyt, amerikkalainen lapsi”.
Stanin paras ystävä on Kyle Broflovski. Stan yleensä puolustaa Kyleä, kun Eric Cartman kiusaa Kylea ja vitsailee tämän kustannuksella. Stanin ja Kylen isätkin ovat hyviä ystäviä keskenään.
Stan on ihastunut luokkatoveriinsa Wendy Testaburger. Sarjan alkuaikoina Stan yleensä oksensi Wendyn kasvoille, kun tämä puhui Stanille. South Park elokuvassa Wendy on ihastunut kaupunkiin muuttaneeseen uuteen lapseen Gregoryyn. Stan yrittää saada Wendyn pitämään taas hänestä ja onnistuukin siinä elokuvan lopussa. Seitsemännen tuotantokauden jaksossa "Raisins" Wendy jättää lopulta Stanin ihastuttuaan Tokeniin, joka on samalla luokalla. 11. tuotantokauden "The List" -jaksossa Wendy ja Stan palaavat yhteen.
Stanin perheestä kerrotaan hieman enemmän kuin muiden poikien perheistä. Stanin perheeseen kuuluu hänen isänsä Randy, äiti Sharon, väkivaltainen isosisko Shelley ja homoseksuaali koira Sparky (suom. Onni), jota tosin ei ole kovinkaan usein nähty ensimmäisten tuotantokausien jälkeen. Marshin perhe parodioi stereotyyppistä amerikkalaisperhettä, erityisesti isä Randy, joka usein ylireagoi lähes sairaalloisesti moniin asioihin. Stanin muita sukulaisia ovat Randyn veli eli Stanin setä Jimbo Kern. Hän on metsästäjä ja hän omistaa asekaupan. Stanillä on 104 -vuotias isoisä "Grandpa" Marvin Marsh. Hän asuu Marsheilla. Stanin Aunt Flo -täti nähtiin yhdessä jaksossa, jossa hän myös kuoli.
Nettisivut
Yeovil Town FC
Yeovil Town Football Club on englantilainen, 1890-luvulla perustettu jalkapalloseura Yeovilista, Somersetista. Joukkue pelaa kaudella 2018–2019 Englannin kakkosliigassa, maan neljänneksi ylimmällä sarjatasolla, jonne se putosi keväällä 2015. Englannin liigassa se on pelannut vuodesta 2003 lähtien. Kauden 2013–2014 se pelasi Englannin toiseksi korkeimmalla sarjaportaalla, mestaruussarjassa.
Joukkue pelaa kotiottelunsa Huish Parkissa ja kotiasu on väriltään vihreä/valkoraidallinen. Lempinimi on "The Glovers".
Seura perustettiin vuonna 1890 jolloin nimeksi tuli "Yeovil Football Club". Vuonna 1895 seuran uudeksi nimeksi tuli "Yeovil Casuals FC" ja vuonna 1907 "Yeovil Town FC". Vuonna 1915 seura yhdistyi "Petters United"in kanssa ja uuden seuran nimeksi tuli "Yeovil and Petters United". Toisen maailmansodan jälkeen seura palasi käyttämään edellistä nimeä, "Yeovil Town FC".
Yeovil eteni vuoden 1949 FA Cupissa viidennelle kierrokselle kukistettuaan Sunderlandin 2–1. Se voitti Eteläisen liigan mestaruuden kolme kertaa vuosina 1955–1973. Se kuului uuden sarjan, konferenssin, perustajajäseniin 1979. Seura putosi 1985 Isthmian Leagueen, jonka mestaruuden voitti 1988 palaten konferenssiin. Se putosi Isthmian Leagueen uudelleen 1990-luvun puolivälissä, mutta voitti sarjan mestaruuden 1997.
Yeovil voitti FA Trophyn 2002. Seuraavalla kaudella se voitti konferenssin mestaruuden 17 pisteen erolla kakkoseen ja nousi Englannin liigaan. Keväällä 2005 Yeovil voitti kakkosliigan mestaruuden, ja pelasi seuraavat kahdeksan kautta ykkösliigassa. Toukokuussa 2013 se voitti nousukarsintafinaalissa Brentfordin 2–1 nousten ensimmäisen kerran toiseksi korkeimmalle sarjatasolle, mestaruussarjaan. Yhden mestaruussarjassa pelatun kauden jälkeen Yeovil palasi ykkösliigaan. Se jäi kaudella 2013–2014 mestaruussarjan viimeiseksi kerättyään 46:ssa ottelussa 37 pistettä (8 voittoa, 13 tasapeliä ja 25 tappiota).
Street Fighter (videopeli)
Street Fighter on Capcomin kehittämä kolikkopeli vuodelta 1987. Se on ensimmäinen osa "Street Fighter" -taistelupelisarjassa. Peli ei ollut erityisen tunnettu, ja vasta sen jatko-osa "Street Fighter II" tuli huomattavasti enemmän tunnetuksi. "Street Fighterissä" ei ollut pelattavana muita hahmoja kuin Ryu ja Ken (Ken ainoastaan kaksinpelissä).
Peli julkaistiin PC Enginelle vuonna 1988 nimellä Fighting Street.
Pelaaja ottelee peräkkäin yksi vastaan yksi kamppailuja tietokonetta vastaan tai vaihtoehtoisesti yksittäisessä pelissä toista pelaajaa vastaan. Jokainen ottelu kestää kolme erää, joista pelaajan on voitettava kaksi päästäkseen seuraavalle kierrokselle. Lisäksi pelaajan on voitettava vastustajansa yhden erän aikana alle puolessa minuutissa. Mikäli aika päättyy ettei kumpikaan ole saanut tyrmättyä toista, julistetaan voittajaksi se jolla on enemmän energiaa jäljellä. Mikäli kolmas erä päättyy tasan julistetaan tietokoneen ohjaama pelaaja voittajaksi. Yksin pelissä pelaaja voi jatkaa uudestaan tappiosta huolimatta, samaa vastustajaa vastaan jolle hävisi.
Pelaajalla on käytössä myös kolme erikoisliikettä, jotka saa vain tekemällä tietyn sarjaliikkeen joystickillä ja sen näppäimillä. Nämä tekniikat ovat "Psycho Fire" (波動拳, Hadōken?, "Surge Fist"), "Dragon Punch" (昇龍拳, Shoryūken?, "Rising Dragon Fist") ja "Hurricane Kick" (竜巻旋風脚, Tatsumaki Senpū Kyaku?, "Tornado Whirlwind Kick"). Myöhemmissä Street Fighter peleissä kyseisiä erikoisliikkeitä ei ole kerrottu kolikkopelin ohjeissa.
Pelaajalla on käytössään japanilainen kamppailulajien taitaja Ryu, joka ottelee kansainvälisessä kamppailulajien turnauksessa todistaakseen vahvuutensa. Toinen hahmo on käytössä vain kaksinpelissä, joka on Ryun entinen harjoittelukaveri ja kilpailija Ken. Molemmat hahmot ovat liikkeiltään ja erikoisliikkeiltään samanlaisia. Heidät erottaa ainoastaan nimen lisäksi ulkonäöllisesti.
Yksinpelissä pelaajan on määrä otella kymmentä vastustajaa vastaan viidestä eri maasta. Pelaaja saa mahdollisuuden valita pelin alussa missä maassa hän haluaa aloittaa pelin. Vaihtoehtoina ovat Japani, Yhdysvallat, Kiina ja Englanti. Pelaaja ottelee jokaisen maan kahta taistelija vastaan, jotka hänen täytyy voittaa päästäkseen seuraavaan maahan. Pelien välissä on myös bonuspelejä, joista voi saada lisäpisteitä. Näihin kuuluvat pöydän ja tiilien rikkominen. Pelaajan voitettua kaikki kahdeksan vastusta hän pääsee matkustamaan Thaimaahan kohtaakseen pelin kaksi viimeistä vastusta.
Noskuanselkä
Noskuanselkä () on järvi Venäjällä Leningradin alueeella Viipurin piiriin kuuluvien Antrean ja Kähärin kuntien rajalla Karjalankannaksella. Järvi sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. Suomelle kuuluessaan järvi sijaitsi Heinjoen ja Antrean kuntien rajalla. Noskuanselän pinta on 10,7 metriä merenpinnan yläpuolella. Noskuanselkään laskee etelästä Kotijärvi ja pohjoisesta Nuutilanjärvestä virtaava Näätälänjoki. Noskuanselän vedet laskevat järven länsipäästä Pullilanjärveen, josta vedet laskevat edelleen useiden järvien kautta Viipurinlahden äärimmäiseen perukkaan, Suomenvedenpohjaan.
Suomessa suunniteltiin 1900-luvun alussa Karjalankannaksen poikki kulkevaa Laatokan–Suomenlahden kanavaa. Suunniteltu kanava olisi kulkenut juuri Noskuanselän kautta kohti Vuoksea.
Mabel Rivera
María Isabel "Mabel" Rivera Torres (s. 20. kesäkuuta 1952) on espanjalainen näyttelijä, joka on esiintynyt muiden muassa elokuvissa "Meri sisälläni" (2004), "Goyan aaveet" (2006) ja "Orpokoti" (2007). Hän voitti parhaan naissivuosan Goya-palkinnon vuonna 2005.
Juan Antonio Bayona
Juan Antonio Bayona (s. 1975) on espanjalainen elokuvaohjaaja. Hän ohjasi muiden muassa musiikkivideoita jo ennen läpimurtoaan kauhuelokuvalla "Orpokoti" (2007).
Barcelonassa syntynyt Bayona palkittiin parhaan uuden ohjaajan Goyalla vuonna 2008. Hän on ohjannut mm. myös vuoden 2012 elokuvan "Selviytyminen", vuoden 2018 elokuvan .
Fernando Cayo
Fernando Cayo (s. 22. huhtikuuta 1968) on espanjalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa televisiosarjassa "Manos a la obra" (1998–2001) ja kauhuelokuvassa "Orpokoti" (2007).
Mary Rosenblum
Mary Rosenblum (27. kesäkuuta 1952 Levittown, New York – 11. maaliskuuta 2018) oli yhdysvaltalainen tieteiskirjailija. Häneltä on suomennettu romaani "Harhainvalta" (1993). Suomennettu teos voitti Tähtivaeltaja-palkinnon 1996. Mary Rosenblum asui Oregonissa. Hän opetti luovaa kirjoittamista.
Eleonora Giorgi
Eleonora Giorgi (s. 21. lokakuuta 1953 Rooma) on italialainen näyttelijä, tätä nykyä myös elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja. Hän on esiintynyt muiden muassa elokuvissa "Dimenticare Venezia" (1979), "Inferno 80" (1980) ja "Suljettu ovi" (1982).
Ohjaaja-käsikirjoittajana Giorgi debytoi vasta vuonna 2003 teoksella "Uomini & donne, amori & bugie".
Giorgi on voittanut huomattavia palkintoja; hän on muun muassa vuoden 1982 parhaan naispääosan David di Donatello -voittaja.
Charles Kingsley
Charles Kingsley (12. kesäkuuta 1819 Holne, Devon, Englanti – 23. tammikuuta 1875 Lontoo) oli englantilainen kirjailija. Hänen teoksistaan muistetaan Suomessa "Vellamon lapset" ("The Water-Babies", 1863), josta on ilmestynyt useita painoksia.
La Siesta
La Siesta on saksalainen riippumattojen valmistaja ja yksi harvoista riippumattotuotemerkeistä. Yrityksen pääkonttori sijaitsee Jugenheimissa Saksassa, mistä tuotteet toimitetaan eurooppalaisille jälleenmyyjilleen. La Siestan toimitusjohtaja on saksalainen Alexander Grisar. La Siestalla on jälleenmyyjät lähes kaikkialla Euroopassa. Suomessa La Siestan edustajana toimii La Siesta Finland.
La Siesta -riippumatot valmistetaan Etelä-Amerikassa. Valmistusmaita ovat Kolumbia, Brasilia, Meksiko, Nicaragua ja Argentina. La Siesta tarjoaa perinteisten riippumattojen lisäksi mattoja puulevittimillä, jotka ovat tutumpia Euroopassa. Lisäksi yritys valmistaa riipputuoleja ja ainoana maailmassa Loungereita, joka on riippumaton ja riipputuolin yhdistelmä.
Yritys noudattaa valmistusmaissa reilun kaupankäynnin sääntöjä ja vastustaa lapsityövoiman käyttöä.
Kaupunginteatteri
Kaupunginteatteri on yleensä kaupungin ylläpitämä ammattiteatteri, jonka henkilökunnasta ainakin osa on kaupungin palkkalistoilla. Suomen vanhin täysin kunnallinen teatteri on Turussa, ja se on perustettu 1946. Toiseksi vanhin on Kemin teatteri vuodelta 1947.
Ennen kaupunginteatterien perustamista Suomessa monissa kaupungeissa oli toiminut kaksi teatteria: porvarillinen ja työväen ammattiteatteri. Niille ei tuntunut löytyvän taloudellisia resursseja, ja monessa kaupungissa alettiin keskustella sodan jälkeen näiden yhdistämisestä. Turussa yhdistymistä vauhditti Työväenteatterin rakennuksen tulipalo.
Helsingissä perustettiin kaupungin hallinnoima teatterisäätiö vuonna 1965, ja sen rakennuttama talo valmistui 1967. Siihen muutti entinen Kansanteatteri-Työväenteatteri, josta tuli samalla Helsingin Kaupunginteatteri. Tampereella toimii edelleen kaksi suurta laitosteatteria, Tampereen Työväen Teatteri ja Tampereen Teatteri.
Infinitum Nihil
Infinitum Nihil on näyttelijä Johnny Deppin, Christi Dembrowskyn ja Sam Sarkarin kanssa yhdessä vuonna 2004 perustama losangelesilainen elokuvatuotantoyhtiö. Yhtiön sivukonttori sijaitsee Santa Monicassa, Kaliforniassa.
Depp omistaa ja toimii yhtiön pääjohtajana, Dembrowsky toimistusjohtajana ja Sarkar kehityssuunnittelijana.
Tuotantoyhtiön käynnissä olevista projekteista liikkuu aika ajoin epämääräisiä huhuja alkaen Hunter S. Thompsonin romaaniin perustuvasta ""The Rum Diary"":sta toistaiseksi nimeämättömään Alexander Litvinenko-projektiin.
Vahvistetusti tuotannossa on Gregory David Robertsin samannimiseen romaaniin perustuva elokuva ""Shantaram"."
Indrenius
Indrenius on suomalainen pappissuku, jonka yksi sukuhaara aateloitiin ja korotettiin Suomen suuriruhtinaskunnassa vapaaherrallisen säätyyn. Suku tunnetaan Kokemäensaaren () säteritilalta Porista 1600-luvulta. Suvun kahden haaran äiti on porilainen kauppiaanrouva "Agneta Tomasdotter". Sekä hänen ensimmäisen että toisen puolison jälkeläiset ovat käyttäneet sukunimeä "Indrenius" ja toimineet kirkkoherroina useissa Suomen pitäjissä. Myös porilaisen porvarin "Henrik Tomasson"in († 1707) kolme ylioppilaspoikaa käyttivät nimeä "Indrenius"
Viipurin läänin kuvernööri Bernhard Indrenius aateloitiin vuonna 1854 ja introdusoitiin Suomen Ritarihuoneeseen aatelisena sukuna numero 223. Hänet korotettiin vapaaherraksi vuonna 1871 ja introdusoitiin 1872 vapaaherrallisena sukuna numero 51. Suvun mieslinjan sammuessa sukuun adoptoitiin Bernhard Indreniuksen tyttären puolison, puolalaisen kontra-amiraalin Hieronim Maximilian Zalewskin lapset vuonna 1914. Tämä sukuhaara tunnetaan nykyään nimellä Indrenius-Zalewski.
Bernhard Indrenius
Bernhard Indrenius (16. tammikuuta 1812 Hamina – 23. lokakuuta 1884 Pietari) oli suomalainen vapaaherra ja jalkaväenkenraali, joka palveli Venäjän keisarillisessa armeijassa ja siirtyi sitten Suomen suuriruhtinaskunnan siviilihallintoon.
Indreniuksen vanhemmat olivat tuomiorovasti Emanuel Indrenius ja kauppiaan tytär Kristiina Emilia Bruun. Indrenius valmistui upseeriksi Haminan kadettikoulusta 1825, kävi Pietarin sota-akatemian ja tuli kapteenin vakanssille Venäjän armeijan esikuntaan 1835. Kaukasian sodissa 1837-1853 hän toimi mm. armeijakunnan esikuntapäällikön adjutanttina. Hänet aateloitiin vuonna 1854 ja introdusoitiin Suomen ritarihuoneeseen aatelisena sukuna numero 223.
Osallistuttuaan Krimin sotaan Indrenius nimitettiin Mikkelin ja sitten Viipurin läänin kuvernööriksi 1856. Kenraaliluutnantiksi hänet ylennettiin 1862 ja jalkaväenkenraaliksi 1872. Myöhemmin hän toimi senaattorina, Suomen asiain komitean jäsenenä, Aleksanterin-Yliopiston varakanslerina sekä Suomen kenraalikuvernöörin viransijaisena. Hänet korotettiin vapaaherraksi 1871 ja introdusoitiin ritarihuoneeseen 1872 vapaaherrallisena sukuna numero 51.
Indrenius toimi ruotuväkikomitean puheenjohtajana 1866, asevelvollisuuskomitean puheenjohtajana 1871 sekä sukunsa edustajana vuosien 1863-64, 1867 ja 1877 valtiopäivillä.
Indreniuksen ensimmäinen puoliso vuodesta 1846 oli kenraaliluutnantti Lavrenti Vasilkovskin tytär Natalia Lavrentjevna Vasilkovskaja (1826–1848). Vuonna 1857 hän avioitui Henrik Clayhillsin tyttären Natalia Emilia Clayhillsin (1835–1929) kanssa. Naimakaupan yhteydessä hän sai haltuunsa Kyminkartanon kartanon.
Skalariak
Skalariak on suosittu Baskimaalta lähtöisin oleva Ska-orkesteri, jonka sanoituksissa ilmenee vasemmistoilaisuus ja myös anarkistisuus.
Volkovon hautausmaa
Volkovon hautausmaa on Venäjällä, Pietarin kaupungissa Frunzen piirissä sijaitseva luterilainen hautausmaa. Hautausmaa perustettiin vuonna 1773 Katariina Suuren kiellettyä hautaukset kirkkoihin tai kirkon pihalle. Se sijaitsee "Volkovo"-joen varrella.
Volkov
Volkov () tai Volkoff, naisilla Volkova (Во́лкова) on yleisimpiä venäläisiä sukunimiä. Se perustuu henkilönimeen "Volk" (Волк), jonka merkitys on ’susi’. Nimi voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä tai asioita:
Volkov
Volkova
Muita
Scott Rudin
Scott Rudin (s. 14. heinäkuuta 1958) on yhdysvaltalainen elokuva- ja teatterituottaja. Hänen teostensa joukossa on kymmeniä maailmankuuluja elokuvia, kuten "The Truman Show" (1998), "School of Rock" (2003), "Steve Zissoun vedenalainen maailma" (2004), "Menetetty maa" (2007), "Doubt – Epäilys" (2008), Äärimmäisen lujaa ja uskomattoman läheltä (2011), "Captain Phillips" (2013) ja "Fences" (2016).
Useiden Tony-palkintojensa ohella Rudin on voittanut Emmyn ja Oscarin.
Simolin
Simolin on turkulainen kauppiassuku, jonka kaksi sukuhaara on aateloitu ja korotettu vapaaherralliseen arvoon Pyhässä saksalais-roomalaisessa keisarikunnassa. Nämä sukuhaarat tunnetaan nimellä "von Simolin". Nuoremmat polvet ovat omaksuneet yhdistelmänimiä perittyään myös muita paronin ja kreivin arvoja. Eräs sukuhaara sai vuonna 1852 oikeuden käyttää "Báthory"-hallitsijasuvun kreivillisiä arvoja ja nimeä. Tämä haara tunnetaan nimellä "von Simolin-Báthory". Toinen haara käyttää nimeä "von Simolin-Wettberg". Suvun mukaan on nimetty "von-Simolin-Straße" Seeshauptin kaupungissa Baijerissa Saksassa.
Inglis Fletcher
Inglis Fletcher (1879–1969) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hän julkaisi lukuisia historiallisia romaaneja.
Fletcher syntyi Illinoisissa, mutta koska hänen sukutaustansa oli Pohjois-Carolinan osavaltiossa, hän paneutui työssään tämän alueen tapahtumiin. Hän hankki ennen kirjoitusprosessia runsaasti taustatietoa tutkimistaan asioista.
Fletcherin teoksia on käännetty useille vieraille kielille. Hänelle myönnettiin vuonna 1964 Pohjois-Carolina-palkinto.
Christian Wörns
Christian Wörns (s. 10. toukokuuta 1972 Mannheim) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Wörns aloitti uransa Phöniz Mannheimin juniorijoukkueissa, mistä siirtyi vuonna 1983 Waldhof Mannheimiin. Waldhofin edustusjoukkueessa hän debytoi 17-vuotiaana kaudella 1989–1990. Hän pelasi seuran edustusjoukkueessa kahden kauden ajan ennen siirtymistään Bayer Leverkuseniin vuonna 1991 ja pelasi seurassa aina vuoteen 1998. Leverkusenissa hän voitti Saksan Cupin kaudella 1992–1993. Kauden 1998–1999 Wörns edusti ranskalaista Paris Saint-Germainia, mutta palasi takaisin Saksaan ja Borussia Dortmundin joukkueeseen, missä hän voitti vuonna 2002 Saksan mestaruuden. Wörns lopetti uransa kauden 2007–2008 päätteeksi jäätyään ilman jatkosopimusta Dortmundin kanssa.
Saksan maajoukkueessa Wörns pelasi 66 ottelua vuosina 1992–2005. Hän kuului hopeaa voittaneeseen joukkueeseen EM-kilpailuissa 1992. Hän oli mukana myös MM-kilpailuissa 1998 ja EM-kisoissa 2004.
Simola
Simola on suomenkielinen suku- ja paikannimi.
Tunnettuja Simola-nimisiä henkilöitä:Maantieteellisiä paikkoja:
NForce2
nForce2-piirisarja on Nvidian kehittämä emolevypiirisarja. Markkinoille se tuotiin nForcen jälkeen vuonna 2002. NForce2-piirisarja tukee AMD:n Socket A -liitäntäkantaisia prosessoreja ja DDR-muisteja. Piirisarjasta on myös tehty variaatioita, joihin on integroitu GeForce 4Mx -grafiikkasuoritin. 
NForce2-emolevyissä on kaksi vaihtoehtoista eteläsiltapiiriä, MCP ja MCP-T. Aluksi ne tukivat vain ääni- ja verkkoliitäntöjä. Myöhemmin ethernet-liitännän nopeus nousi 100 megabittiin sekunnissa. Myös ääniominaisuudet nousivat: emolevyissä oli laitteistokiihdätetty 3D-ääni, ja ulos sai peräti 5.1-kanavaista Dolby Digital -ääntä.
NForce2-emolevyissä oli aikalaisiinsa verrattuna kehittyneet muistiominaisuudet. Siinä oli kaksi 64-bittistä muistiväylää yhden sijasta, mikä kaksinkertaisti teoreettisen muistisuorituskyvyn. NForce2-emolevyt olivat myös hyviä ylikellottumaan. Niissä PCI- ja AGP-väylät pystyivät toimimaan asynkronisesti suoritinväylään nähden, jolloin niiden nopeus ei noussut liian suureksi suorittimen väylätaajuutta nostettaessa.
...ja me tehtiin rakkautta
...ja me tehtiin rakkautta on suomalaisen Se-yhtyeen debyyttialbumi. Se julkaistiin vuonna 1979. Levy on pääosin akustissävyinen, neljään kappaleeseen jaettu teema-albumi, kertomus suhteen päättymisestä.
Siboney uudelleenjulkaisi levyn vuonna 1990 osana CD:tä ...ja me tehtiin rakkautta ...ja musiikkia. Vunna 2017 Svart Records uudelleenjulkaisi levyn vinyylinä. Mukana on Yarin tekemä uusi kansiteksti.
Absoluuttinen Nollapiste -yhtyeen laulaja-lauluntekijä Tommi Liimatta valitsi levyn kymmenen parhaan proge-levyn listalleen vuonna 2001.
Sävellykset, sanoitukset ja sovitukset Yari.
A-puoli
B-puoli
Bonukset CD:llä ...ja me tehtiin rakkatta ...ja musiikkia
Ján Kocian
Ján Kocian (s. 13. maaliskuuta 1958) on slovakialainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja. Syyskuusta 2013 lähtien hän on toiminut puolalaisseura Pogoń Szczecinin päävalmentajana.
Kocian aloitti uransa ZŤS Martinissa, mutta vasta siirtyminen FK Dukla Banská Bystricaan 1979 antoi lähtölaukauksen hänen uralleen. Hän edusti seuraa yhdeksän kauden ajan ja pelasi 209 liigaottelua ja teki puolustajalle kunnioitettavat 20 maalia. Hän voitti seuran paidassa 1981 Slovakin Cupin, jossa kilpailivat Tšekkoslovakian slovakkiseurat.
1988 Kocian siirtyi FC St. Pauliin. Perinteikkässä hampurilaisseurassa Kocian pelasi viisi kautta ja 147 ottelua. Hän lopetti uransa 35 vuotiaana kauden 1992–93 jälkeen.
Tšekkoslovakian maajoukkueessa Kocianille kertyi 26 A-maaottelua. Hän kuului Jozef Venglošin ryhmään MM-kisoissa 1990, kun Tšekkoslovakia eteni puolivälieriin.
Kocian aloitti valmennusuransa Jozef Venglošin apuvalmentajana vastaitsenäistyneen Slovakian maajoukkuessa 1993. Päävalmentajana hän aloitti 1996 FK Dukla Banská Bystricassa, josta siirtyi kaudeksi 1997–98 tshekkseura FK Drnoviceen. 1998 hän palasi Slovakiaan ja MFK Košiceen. Pesti jäi kuitenkin yhteen kauteen, kun kahdesti perättäin Slovakian mestaruuden vienyt seura ei onnistunut Kocianin johdolla viemään kolmatta perättäistä titteliä.
1999 Kocian siirtyi 1. FC Kölniin apulaisvalmentajaksi. Kolmen Köln-kauden jälkeen hän jatkoi apulaisena Eintracht Frankfurtissa. 2005 hän toimi lyhyen aikaa Rot-Weiss Essenin päävalmentajana siirtyen sitten Sportfreunde Siegenin peräsimeen. Marraskuussa 2006 hän palasi kotimaahansa ja korvasi Dušan Galisin Slovakian jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana. Kocianin johdolla Slovakia jäi neljänneksi EM2008-karsinnoissa.
Kesäkuussa 2008 Kocian sai potkut Slovakian maajoukkuevalmentajan tehtävistä.
Pian potkujensa jälkeen hän siirtyi Karel Brücknerin apulaisvalmentajaksi Itävallan maajoukkueeseen. Karsinnat alkoivat lupaavasti, mutta pian menestys taittui ja maaliskuussa 2009 Brückner ja Kocian saivat potkut tehtävistään.
Joulukuussa 2010 Kocian allekirjoitti kaksivuotisen sopimuksen Kiinan pääsarjaseura Jiangsu Guoxin Saintyn kanssa. Hän aloittaa seuran päävalmentajana kauden 2011 alussa. Kocianin pesti Jiangsussa jäi lopulta lyhyeksi, sillä hän sai potkut jo toukokuussa 2011 seuran pudottua Kiinan cupista.
Kesäkuussa 2011 Kocianista tuli hongkongilaisen South Chinan päävalmentaja. Seura jäi Kocianin johdolla ilman pokaaleja kaudella 2011/12 ensimmäistä kertaa kuuteen vuoteen, eikä slovakialaisen sopimusta jatkettu. Syyskuussa 2013 Kocianista tuli Puolan liigassa pelaavan Ruch Chorzówin päävalmentaja.
Bob Martin
Bob Martin (s. 11. marraskuuta 1897, k. 1978) oli raskaansarjan nyrkkeilijä, joka voitti USA:n armeijan Eurooppaan sijoitettujen joukkojen raskaansarjan mestaruuden ensimmäisen maailmansodan aikana. Hän otteli tulevaa raskaansarjan mestaria Gene Tunneytä vastaan vuonna 1918, mutta hävisi neljännessä erässä.
Carroll Morgan
Carroll Morgan (3. lokakuuta 1947 Antigonish, Nova Scotia – 20. kesäkuuta 2018) oli raskaansarjan nyrkkeilijä Kanadasta. Hän edusti 1972 kesäolympialaisen isänmaatansa Münchenissä, Länsi-Saksassa. Siellä Ruotsia edustava pronssimitalisti Hasse Thomsén voitti hänet neljännesvälierissä.
Carroll Morgan koulutti ihmisiä kaupungissa, jossa hän asui. Vuoden 1972 olympiakisoissa hänet arvioitiin olympialaisten lopussa neljänneksi parhaaksi nyrkkeilijäksi.
Koulutusrahasto
Koulutusrahasto on työmarkkinaosapuolten (työnantaja- ja työntekijäjärjestöjen) hallinnoima rahasto, jonka tehtävänä on edistää työssä tarvittavia valmiuksia myöntämällä tukea ammatilliseen koulutukseen ja kehittymiseen. Koulutusrahaston toimintaa valvoo Finanssivalvonta (Fiva).
Rahaston etuuksia ovat palkansaajille ja yrittäjille maksettava opintovapaan aikainen aikuiskoulutustuki sekä ammatillisen tutkinnon suorittaneille maksettava ammattitutkintostipendi. Rahaston vuonna 2017 maksamien etuuksien määrä oli yhteensä 198,2 miljoonaa euroa, josta aikuiskoulutustukea maksettiin 24 356 henkilölle yhteensä 188,3 miljoonaa euroa. Ammattitutkintostipendejä maksettiin 24 588 henkilölle yhteensä 9,9 miljoonaa euroa.
Aikuiskoulutustuesta säädetään aikuiskoulutustuesta annetussa laissa (1276/2000) ja ammattitutkintostipendistä Koulutusrahastosta annetussa laissa (1306/2002).
Ammattitutkintostipendin, palkansaajan aikuiskoulutustuen ja Koulutusrahaston hallintokulujen rahoituksesta vastaa Työttömyysvakuutusrahasto, jonka toiminta rahoitetaan työnantajien ja työntekijöiden työttömyysvakuutusmaksutuloilla. Valtio vastaa yrittäjän aikuiskoulutustuen rahoituksesta sekä valtion palveluksessa olevien henkilöiden ammattitutkintostipendin rahoituksesta.
Rahaston toimisto sijaitsee Helsingin keskustassa ja sen palveluksessa on yli 40 henkilöä.
Kertson Manswell
Kertson Manswell (s. 28. lokakuuta 1976 Charlotteville, Tobago) on raskaansarjan nyrkkeilijä Trinidad ja Tobagosta.
Manswell nyrkkeili amatöörinä raskaassasarjassa (201 paunaa), jossa hän voitti hopeaa Kansainyhteisön kisoissa 2002 häviten kanadalaiselle Jason Douglasille.
Pan Amerikan kisoissa 2003 Manswell jäi jälleen hopealle. Hän voitti amerikkalaisen Devin Vargasin, mutta hävisi finaalissa kuubalaiselle supertähdelle Odlanier Solisille. Manswell hävisi Vargasille olympiakarsinnoissa, eikä päässyt Ateenan olympialaisiin.
Manswell siirtyi ammattilaiseksi 27-vuotiaana vuonna 2004. Syksyyn 2014 mennessä hän on voittanut 34 ottelusta 24, joista 18 tyrmäyksellä.
Pahaa unta?
Pahaa unta? on suomalaisen Se-yhtyeen toinen albumi. Se julkaistiin vuonna 1980. Vuonna 2005 Soundin kriitikkoäänestyksessä levy valittiin kaikkien aikojen suomalaisten rocklevyjen listalla sijalle 41.
Levyn CD-versio julkaistiin vuonna 1989. Samana vuonna ilmestyi myös uusi painos vinyylinä (sen keskietiketti on valkoinen alkuperäisen ollessa sinertävä). Vuonna 2018 Svart Records uudelleenjulkaisi levyn vinyylinä.
Sävellykset, sanoitukset ja sovitukset Yari paitsi missä toisin mainitaan.
A-puoli
B-puoli
The Audience’s Listening
The Audience’s Listening on yhdysvaltalaisen dj-turntablisti Cut Chemistin esikoisalbumi, joka julkaistiin 11. heinäkuuta 2006.
Kaanaa (Tampere)
Kaanaa on Pohjois-Tampereella sijaitseva kylä Velaatan kaupunginosassa, entisessä Teiskon kunnassa. Se on Teiskon pohjoisosassa lähellä Ruoveden rajaa, noin 48 kilometriä kaupungin keskustasta. Kaanaassa sijaitsee muun muassa Teiskon lentokenttä sekä moottoriurheilukeskus. Moottoriurheilukeskuksesta löytyy motocrossrata, kartingrata sekä rallicrossrata.
Suunnistuksen Jukolan viesti on järjestetty Kaanaassa kaksi kertaa, vuosina 1986 ja 2008.
Banaaniconga
Banaaniconga on suomalaisen Se-yhtyeen kolmas albumi. Se julkaistiin vuonna 1981. Albumi sai nimensä Hugo Prattin sarjakuvan mukaan.
Levystä ilmestyi remasteroitu CD-versio 7. maaliskuuta 2007.
Sävellykset ja sanoitukset Yari, sovitukset Se.
A-puoli
B-puoli
Kaksi!
Kaksi! on Hedningarna-yhtyeen toinen albumi, joka julkaistiin ruotsalaisella Silence Recordsilla vuonna 1992. Tyyliltään se on modernia kansanmusiikkia, jossa on myös rock- ja elektronisia vaikutteita. Se on myös ensimmäinen albumi, jossa ovat mukana suomalaiset naisvokalistit.
Primorsko
Primorsko () on kaupunki Bulgariassa. Vuonna 2011 kaupungissa asui noin 5 514 ihmistä. Kaupunki on suosittu matkakohde Mustanmeren rannalla. Primorsko sijaitsee 52 kilometrin päässä Burgasin kaupungista. Joet Ropotamo ja Djavolska laskevat mereen kaupungin lähistöllä.
Primorskon alue on ollut asutettu jo pitkään. Itse kaupunki on perustettu 1879 nimellä "Kjupria".
Aarno Peromies
Oskar Aarno Peromies (sukunimi vuoteen 1936 Peronius; 28. syyskuuta 1926 Valkeakoski – 10. huhtikuuta 1978 Valkeakoski) oli suomalainen kääntäjä.
Peromies suomensi muun muassa Franz Kafkan, Hermann Hessen, Friedrich Nietzschen, Bertolt Brechtin, Günter Grassin, Alfred Döblinin, Bruno Schulzin ja Heinrich Böllin teoksia.
Henrikki
Henrikki on suomalainen miehen etunimi, Henrik-nimen muunnelma. Saman nimen muunnelmia ovat myös Henri ja Heikki. Henrikin nimipäivä on 19. tammikuuta. Toukokuun 2017 loppuun mennessä nimi Henrikki on annettu 10 215 henkilölle.
Lauri Holopainen
Lauri Holopainen (18. heinäkuuta 1909 Liperi – 1. syyskuuta 1968 Nastola) oli suomalainen kirjailija.
Holopainen kävi kansakoulun ja suoritti myöhemmin juustomestarikoulun. Hän toimi metsätyömiehenä ja työjohtajana, juustomestarina ja ylimeijeristinä sekä viljeli omistamaansa maatilaa Nastolassa.
Kaarle Hyttinen
Kaarle (Kalle) Hyttinen (sukunimi aikaisemmin Hydén () oli suomalainen kansakoulunopettaja ja kirjailija. Hän käytti nimimerkkiä "Itikka".
Hyttisen vanhemmat olivat maanviljelijä Josias Hyden ja Anna Regina Koistinen. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi Sortavalan seminaarista 1891.
K. J. Juuti
Kustaa Jonatan (K. J.) Juuti () oli suomalainen kansakoulunopettaja ja kirjailija. Hän käytti nimimerkkiä "Koito".
Juuti toimi opettajana Hammaslahden koulussa 1877-1905.
Höfn
Höfn í Hornafirði on kalastajakylä Islannin kaakkoisosassa Hornafjörðurin kunnassa. Sen asukasluku on 1 635 (2009). Höfnistä lähtee retkiä läheiselle Vatnajökull-jäätikölle.
Höfnin perusti Ottó Tulinius vuonna 1896. Kylä itsenäistyi Nesin kunnasta 1988, mutta Höfnin kunta liittettiin jo 1994 Nesin ja Mýrarin kanssa Hornafjarðarbærin kunnaksi. Hornafjarðarbær yhdistyi kolmen muun kunnan kanssa Hornafjörðurin kunnaksi 1998, jonka kunnalliskeskukseksi tuli Höfn.
Pierre Pelot
Pierre Pelot (s. 13. marraskuuta 1945 Saint-Maurice-sur-Moselle, Vosges eli Pierre Grosdemange, tunnetaan myös nimillä Pierre Suragne ja Pierre Carbonari), on ranskalainen tieteiskirjailija. Häneltä on suomennettu Tiikeri-sarjassa ilmestynyt nuortenkirja "Toinen maa" (Une autre Terre, 1972).
Se (albumi)
Se on suomalaisen Se-yhtyeen kokoelmalevy. Se julkaistiin vuonna 1983.
Kokoelman sisältämät singlekappaleet julkaistiin CD-muodossa vuoden 1997 "Singlet"-levyllä.
A-puoli
B-puoli
Lasi kirkasta vettä
Lasi kirkasta vettä on suomalaisen Se-yhtyeen neljäs ja viimeiseksi jäänyt studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1984.
Sävellykset, sanoitukset ja sovitukset Yari, paitsi missä toisin mainitaan.
A-puoli
B-puoli
lisäksi:
Toimi Juuti
Toimi Ilmari Juuti (19. heinäkuuta 1881 Pyhäselkä – 19. heinäkuuta 1943 Siilinjärvi) oli suomalainen kirjailija ja kääntäjä. Hän käytti nimimerkkejä "T.J." ja "T.J-i".
Rami Sarmasto
Rami Sarmasto (oikea nimi Raimo Sulo Virtanen; 24. elokuuta 1938 Sauvo–13. helmikuuta 1965 Humppila) oli suomalainen näyttelijä ja muusikko. Liikenneonnettomuudessa kuollutta Sarmastoa luonnehdittiin aikoinaan "Suomen James Deaniksi".
Sarmasto valmistui Suomen Teatterikoulusta vuonna 1958. Hän näytteli Turun kaupunginteatterissa, jossa hänen töihinsä lukeutui muun muassa pääosa William Shakespearen komediassa "Kesäyön unelma". Lisäksi hänellä oli kolme varsinaista elokuvatehtävää, huomattavimpana Ramin osa Valentin Vaalan musiikkipitoisessa nuorisokuvauksessa "Nuoruus vauhdissa" vuonna 1961. Sarmasto nähtiin myös pienessä avustajantehtävässä häävieraana vuoden 1957 "Nummisuutarit"-elokuvasovituksessa. Turun taiteilijaseuran Teatterikerho myönsi Sarmastolle Esko-patsaan vuosina 1962 sekä 1963.
Sarmasto seurusteli laulaja Tamara Lundin kanssa, ja heidän oli määrä avioitua. Kohtalo kuitenkin puuttui peliin ja Sarmasto kuoli auto-onnettomuudessa Humppilassa pari viikkoa ennen kaavailtuja häitä 26-vuotiaana. Lund ja Sarmasto olivat valtatie 2:lla matkalla esiintymään Harjavallan Hiittenharjulle, kun heidän autonsa törmäsi vastaantulleeseen ylileveään kuljetukseen. Sarmasto on haudattu Turun hautausmaalle.
Sarmasto sävelsi kaksi iskelmää, "Sinun omasi" ja "Tyttö kaivolla". Molemmat sanoitti Tamara Lund. "Sinun omasi" julkaistiin 16. maaliskuuta 1965 Lundin levyttämänä. Myöhemmin sävelmä on julkaistu lukuisilla kokoelmilla (muun muassa Valittujen Palojen "Niin paljon kuuluu rakkauteen" -kokoelma). Tamara Lundin ohella iskelmän ovat tulkinneet muun muassa Tapani Kansa, Taneli Mäkelä ja Eino Grön sekä Lundin tytär Maria Lund. Vähemmän tunnettu "Tyttö kaivolla" on Tamara Lundin ja Sarmaston duetto. Se jäi Sarmaston ainoaksi levytykseksi ja se julkaistiin "Tyttö kaivolla / Sinun omasi" -singlen a-puolena, mutta jäi pian b-puolen menestyksen varjoon.
Sarmaston esittämistä lauluista on tallella myös "Portofino", jonka hän esitti Yleisradion toimittajan haastatellessa häntä, kun Sarmasto suoritti varusmiespalveluaan Porin prikaatin aliupseerikoulussa vuonna 1963.
Arvi Ravi
Vihtori Hartikainen (21. lokakuuta 1902 Joensuu – 23. maaliskuuta 1940 Pyhäselkä), joka käytti kirjailijanimeä Arvi Ravi, oli suomalainen kirjailija. Hän kirjoitti myös nimimerkillä "Matti".
Melissa Marr (kirjailija)
Melissa Marr on yhdysvaltalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut keijukaistarinan "Ilki ihana" ("Wicked Lovely", 2007, suom. 2008). Marr on toiminut opettajana yliopistossa, ja hänen alaansa ovat kansanperinne ja sadut. 
Vuonna 2009 TokyoPop julkaisi hänen mangasarjansa.
Luettelo pokeritermeistä
Pokeritermeistä useimmat ovat käytössä monissa eri pokerivarianteissa, joista tunnetuimpia ovat muun muassa texas hold'em, viiden kortin ostopokeri ja omaha. Terminologia on pääosin englanninkielistä, osin suomennettua, joissakin termeissä käytetään yleisesti molempia muotoja.
Luetteloon ei ole sisällytetty esimerkiksi korttiyhdistelmiin liittyviä lempinimiä.PokerFreeDeposit.com:n pokerisanasto
Ekstra Bladet
Ekstra Bladet on vuonna 1904 perustettu tanskalainen iltapäivälehti. Lehti perustettiin alkujaan Politikenin iltapäiväpainokseksi Venäjän–Japanin sodan seuraamisen ajantasaistamiseksi. Sen keskimääräinen levikki on 110 000 kappaletta, ja se on Tanskan suosituin iltapäivälehti. Lehden päätoimittaja on Poul Madsen.
Melissa Marr
Melissa M. Marr (s. 1971 New York, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuvatuottaja. Hän on perustanut kaksi tuotantoyhtiötä, Blue Magic Pictures ja Elevation Filmworks, jotka tunnetaan erityisesti ohjaajakeskeisestä elokuvanteosta. Hän johtaa The Healing Project -järjestöä, joka tukee pitkäaikaissairaiden asumismahdollisuuksia.
Beachfutiksen Suomen-mestaruuskilpailut
Beachfutiksen Suomen-mestaruuskilpailut (SM BeachFutis) on Suomen Palloliiton alainen kilpailu, jossa ratkaistaan beachfutiksen Suomen-mestaruus.
Vuosina 2000–2005 turnauksen järjesti Kalajoen Pallo -92 Kalajoen Hiekkasärkillä. Vuoden 2005 turnaukseen otti osaa 64 miesten ja 24 naisten joukkuetta.
Vuoden 2005 lopulla Palloliitto laittoi turnauksen järjestelyoikeudet yleiseen hakuun, ja tapahtuma myönnettiin lopulta Porille vuosiksi 2006–2007. Otteluita pelattiin Yyterin rannoilla ja kauppatorille rakennetulla väliaikaisella 2 000 katsojapaikan stadionilla, ja turnauksen järjestivät paikalliset jalkapalloseurat Porin Palloilijat ja FC Blackjack. Vuoden 2007 kilpailutapahtumia televisioitiin Urheilukanavalla.
Vuoden 2008 turnaus oli tarkoitus järjestää Helsingissä, mutta tapahtuma myönnettiin jälleen Porille järjestävän seuran HJK Junioreiden vetäydyttyä hankkeesta. Turnakseen osallistui lähes 400 joukkuetta ja yli 7000 pelaajaa. Tapahtuma oli odotettua suurempi, ollen samalla lajin historian suurin tapahtuma Suomessa. Miesten ja naisten kilpasarjojen lisäksi pelataan miesten ja naisten harrastesarjoissa sekä yrityssarjassa.
MiehetNaiset
Tuhkalipeä
Tuhkalipeä on seos, jota valmistetaan sekoittamalla vettä puutuhkaan. Puun tuhkassa on huomattavasti enemmän kaliumia kuin natriumia, joten syntynyt neste on pääosin kaliumhydroksidia.
Lisäksi natriumhydroksidi liukenee veteen huonommin.
Lipeää on perinteisesti käytetty saippuan valmistuksessa, kansanlääkinnässä ja kasvivärjäyksessä. Kasvivärjäyksessä se auttaa erityisesti värejä kiinnittymään kasvikuituihin.
"Koivupuun tuhkasta saadaan parasta lipeää, mutta muunkin puun, paitsi lepän, kelpaa. Tuhkasta seulotaan pois hiilet ja roskat. Nopeimmin saadaan lipeää, kun sangollinen tuhkaa pannaan saaviin ja 8-10 sangollista kuumaa vettä kaadetaan päälle. Sakkaa hämmennetään hetkinen, saavi peitetään ja kun sakka on laskeutunut, kaadetaan kirkas lipeä pinnalta. Tällaista lipeää käytetään noin yksi litra sangolliseen vettä. Tämä sopii vaatteiden liottamiseen ja siivouksiin sekä lehmien pesuun."
My Best Friend’s Birthday
My Best Friend’s Birthday on Quentin Tarantinon ohjaama ja tuottama lyhytelokuva, joka ei kuitenkaan koskaan valmistunut. Tarantino myös näyttelee elokuvassa. Elokuvaa tehtiin vuosina 1984–1987, mutta projekti jäi kesken kun iso osa elokuvasta tuhoutui leikkausvaiheessa. Tästä syystä "My Best Friend’s Birthdayta" ei yleensä lasketa Quentin Tarantinon filmografiaan.
Elokuvan tekemistä vaikeuttivat alusta lähtien tekijöiden kokemattomuus ja rahoitusvaikeudet. Lopullinen päätös elokuvanteon keskeyttämisestä syntyi, kun kolme tärkeää kohtausta tuhoutui sähkökatkoksen aikana filmiä kehitettäessä.
Elokuvan tarkoitus oli esitellä elokuvan toisen käsikirjoittajan Craig Hamannin ja Tarantinon kykyjä näyttelijöinä ja auttaa heitä työnsaannissa Hollywoodissa.
Sami Partanen
Sami Partanen (s. 4. huhtikuuta 1975 Puumala) on hausjärveläinen jääkiekkoerotuomari. Partanen on ammatiltaan autonkuljettaja. Hän pelasi itse jääkiekkoa B-junioreihin asti Savonlinnassa ja Imatralla. Hänen tuomariseuransa on Hyvinkään Jääkiekkotuomarit.
Partanen aloitti tuomaroinnin Jääkiekon SM-liigassa kaudella 2003–2004, ja on tuominnut kauden 2007–2008 jälkeen yhteensä 102 liigaottelua. SM-liiga-tuomaroinnin lisäksi hän on viheltänyt otteluita Karjala-turnauksissa, MM-kilpailuissa ja nuorten maaotteluissa. Hän päätti huippusarjatuomaroinnin vuoden 2011 MM-kisoihin.
Partasella on vaimo ja kaksi lasta. Vapaa-ajalla hän harrastaa hiihtoa ja lenkkeilyä.
Tony Schumacher
Tony Schumacher (s. 25. joulukuuta 1969 Kalifornia) on yhdysvaltalainen kiihdytysajaja, joka kilpailee tällä hetkellä NHRA Top Fuel -luokassa, missä hän on viisinkertainen maailmanmestari, voittaen neljä mestaruuksistaan peräkkäin vuosina 2003–2007. Hän oli ensimmäinen, joka saavutti 330 mailin tuntinopeuden (n. 530 km/h) kilpailussa. Hänellä on myös ennätys 0,25 mailin nopeimmasta Top Fuel -ajosta, 337,58 mailia tunnissa (n. 540 km/h). Hän ajaa Don Schumacher Racing -tallissa ja häntä sponsoroi Yhdysvaltain maavoimat.
Saarimäki
Saarimäki on kylä Länsi-Halikossa ja on osa Hajalan taajamaa. Kylä keskittyy Saarimäen ympärille. Mäen ympäristö on viljeltyä. Kuninkaantie ja rantarata kulkevat kylän läpi.
Saarimäki sijaitsee Purilanjoenlaaksossa, joka on Halikon vanhinta asutusseutua. Saarimäen kylä on perustettu viimeistään 1200-luvulla, sillä se kuului ns. suomalaisen vero-oikeuden piiriin. Ensimmäinen asiakirjamaininta Saarimäestä on vuodelta 1538, ja kylässä oli vain yksi kantatila 1900-luvun alkuun asti.
Kylään perustettiin vuonna 1909 koulu, joka on edelleen toiminnassa. Saarimäki alkoi kasvaa Hajalan kehittyessä 1900-luvun alussa Halikon keskustaksi, ja kylään rakennettiin paljon omakotitaloja. Asutus sijoittui Kuninkaantien varrelle etenkin kylän länsiosaan, joka kasvoi yhteen Hajalan kanssa.
Kylään alkoi 1900-luvulla kehittyä paljon palveluita, ja halikkolaiset hyödynsivät ensimmäisten joukossa vuonna 1901 voimaan tullutta osuustoimintalakia. Kylään perustettiin Hajalan osuuskauppa 1903, Hajalan osuusmeijeri 1905 ja osuuskassa 1926, joka kehittyi Hajalan osuuspankiksi.
Meijeritoiminta jatkui vuoteen 1960 asti, jolloin se liitettiin Salon seudun osuusmeijeriin. Osuuskauppa laajeni ensin Vartsalaan ja Kokkilaan, mutta sekin myöhemmin liitettiin Salon seudun osuuskauppaan. Myös osuuspankki liitettiin Saloon suurempaan osuuskuntaan. Halikon kirkonkylän kehittyessä palvelut alkoivat siirtyä sinne, eikä nykyään Saarimäessä ole enää yksityisiä palveluita.
Torsten May
Torsten May (s. 9. lokakuuta 1969 Glauchau, Saksi) on saksalainen nyrkkeilijä. Hän on voittanut muun muassa olympiakultaa Barcelonasta 1992 81 kilon sarjasta ja samasta painoluokasta maailmanmestaruuden vuonna 1991.
Oahunkiipijä
Oahunkiipijä ("Paroreomyza maculata") on Havaijilla Oahun saarella elävä äärimmäisen uhanalainen varpuslintu .
Kooltaan oahunkiipijä on noin 11 cm. Yleisväritykseltään lintu on keltainen ja oliivinvihreä. Oahunkiipijän siivet ja pyrstö ovat mustat. Lajilla on nokan tyvestä lähtevä kapea musta viiru, joka ulottuu yli silmäkulman. Ulkonäöltään oahunkiipijä muistuttaa oahunamakihiä ("Hemignathus flavus") ja saarelle levinnyttä japaninrilliä ("Zosterops japonicus"). Lajin erottaa oahunamakihistä suoran nokan perusteella, japaninrillillä taasen on valkoiset renkaat silmien ympärillä. Lajin laulu on tuntematon, kutsuääni on "tsirk" .
Oahunkiipijän elinympäristöä ovat metsät 300–650 metrin korkeudessa. Ravintonaan linnut käyttävät pääasiassa kovakuoriaisia, jotka elävät puuaineksessa .
Oahunkiipijäkannan kooksi arvioidaan vain noin 10 yksilöä . Elinympäristön kaataminen esimerkiksi tieden tieltä ei täysin lajin kannan romahtamista, sillä Oahulla on edelleen alkuperäisiä metsiä jäljellä. Suuri syy lajin vähenemiseen on saarelle levinneiden hyttysten levittämä malaria. Hyttyset ovat lisääntyneet erityisesti alangoilla .
Geoffrey Jenkins
Geoffrey Jenkins (1920 Port Elizabeth - 2001) oli eteläafrikkalainen romaanikirjailija. Hänen ensimmäinen romaaninsa "Luurankorannikko" (A Twist of Sand) julkaistiin 1959. Kirjasta tehtiin elokuva vuonna 1968, pääosissa Richard Johnson ja Honor Blackman.
Singlet
Singlet on suomalaisen Se-yhtyeen kokoelmalevy. Se julkaistiin vuonna 1997. Lokakuussa 2017 Ainoa Productions julkaisi levystä tuplavinyylipainoksen ja seuraavana vuonna CD-painoksen. Niillä on mukana on myös Yarin soolosingle "Hunajainen suu".
J. R. Hannula
Johan Rikhard Hannula (8. joulukuuta 1873 Pukkila – 11. maaliskuuta 1956) oli teosofi, ruusuristiläinen, kirjailija ja luennoitsija. Hänet tunnetaan pääasiallisesti kirjailijanimellä J. R. Hannula tai lyhenteellä J.R.H. mutta hän kirjoitti myös salanimellä Johannes Kotipelto.
Hannula tutustui teosofiaan vuonna 1907, ja kiinteä yhteistyö Pekka Ervastin kanssa alkoi vuonna 1912. Henkisen uudestisyntymisen hän koki 39-vuotiaana 3. tammikuuta 1913. Pian tämän jälkeen hän luopui kaikesta muusta työstään ja antautui täysin henkiselle työskentelylle.
Vuosien 1914–1920 aikana Hannula piti yhteensä 1 312 teosofista luentoa. Kansalaissodan aikana hän kieltäytyi kuoleman uhalla osallistumasta sotaan ja ilmoitti tuomarille "”Mieluummin saatte ammuta minut, kuin antautuisin mihinkään tekemisiin sellaisessa hommassa, jossa ihmisiä tapetaan.“"
Noin vuonna 1936 Hannula ryhtyi aiempaa perusteellisemmin selvittämään, että Pekka Ervast oli Jeesuksen Kristuksen kaltainen "uuden aikakauden opettaja". Opetustensa seurauksena Hannula ja noin 40 henkilöä, jotka tahtoivat perehtyä Hannulan opetuksiin, erotettiin Ruusu-Rististä. Tämä tapaus synnytti vuonna 1940 henkisen liikkeen, joka käyttää nykyisin nimeä kristosofia.Aiheesta muualla
Kristosofia