hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Ólafur Ragnar Grímsson
Ólafur Ragnar Grímsson (s. 14. toukokuuta 1943, Ísafjörður) on Islannin viides presidentti, joka oli virassa 1996–2016. Hänet valittiin uudelleen vuosina 2000, 2004, 2008 ja 2012.
Ólafur aloitti poliittisen uransa keskustalaisessa Edistyspuolueessa, mutta siirtyi myöhemmin vasemmistolaiseen Kansan liittoon. Kansan liiton puheenjohtajana hän toimi 1987–1995 ja valtiovarainministerinä 1988–1991.
Joulukuussa 2009 Islannin parlamentti Allting hyväksyi 3,8 miljardin euron korvaukset Britannialle ja Alankomaille Icesave-pankin kaatuessa menetetyistä varoista. Presidentti käytti päätökseen veto-oikeuttaan ja määräsi maaliskuussa 2010 järjestettäväksi kansanäänestyksen, jossa korvaukset kaatuivat. Joulukuussa 2010 hyväksyttiin uusi sopimus, jonka mukaan Islanti korvaa varat vuosien 2016–2046 välillä noin kolmen prosentin korolla. 20. helmikuuta 2011 Ólafur käytti jälleen veto-oikeuttaan. Pääministeri Jóhanna Sigurðardóttir oli pettynyt.
72-vuotias Ólafur ei aikonut asettua enää ehdolle 25. kesäkuuta 2016 pidettävissä presidentinvaaleissa, mutta kun pääministeri Sigmundur Davíð Gunnlaugsson ja kaksi muuta ministeriä jäivät kiinni veroparatiisikytköksistään Panaman tietovuodon vuoksi Ólafur ilmoitti sittenkin asettuvansa ehdolle. Hän perusteli ehdokkuuttaan sanomalla, että "poikkeukselliset tapahtumat vaativat tasapainon tuomista islantilaisille".
Pääministeri pyysi Ólafuria hajottamaan hallituksen ja Alltingin. Ensimmäistä kertaa Islannin historiassa presidentti ei suostunut pyyntöön hajottaa hallitus, vaan ilmoitti haluavansa neuvotella ensin muiden pääpuolueiden johtajien kanssa. Lopulta päätettiin järjestää ennenaikaiset parlamenttivaalit syksyllä 2016, mutta pääministeri jatkoi puolueensa johtajana, vaikka erosikin epävirallisesti pääministerin tehtävistä.
25. huhtikuuta 2016 kävi ilmi, että Ólafurilla oli itselläkin kytköksiä veroparatiiseihin, vaikka hän oli haastattelussa kieltänyt sen. Ólafurin puolison Dorrit Moussaieffin nimi mainittiin Panama-papereissa. Moussaieffin perheyritys Moussaieff Jewelers Limited omisti osan Brittiläisille Neitsytsaarille rekisteröidystä veroparatiisiyhtiöstä. The Reykjavik Grapevine -sanomalehden mukaan tilinpäätökset paljastavat kytkökset yhtiöiden välillä vuodesta 1999 ainakin vuoteen 2005. Ólafur ei ole toistaiseksi joutunut eroamaan, mutta päätti ettei sittenkään asetu vaaleihin ehdolle. Hän on kiistänyt syyllistyneensä mihinkään väärinkäytöksiin.
Ólafur on ollut kahdesti naimisissa. Hänen ensimmäinen vaimonsa Guðrún Katrín Þorbergsdóttir kuoli leukemiaan vuonna 1998. Toukokuussa 2003 hän meni naimisiin israelilaissyntyisen Dorrit Moussaieffin kanssa. Moussaieff on toinen ulkomaalainen, joka on ollut naimisissa Islannin presidentin kanssa; presidentti Sveinn Björnssonin vaimo oli tanskalainen.
Sara Paretsky
Sara Paretsky (8. kesäkuuta 1947 –) on yhdysvaltalainen dekkarikirjailija. Hän on kirjoittanut rikoskirjoja, joiden päähenkilönä on naispuolinen yksityisetsivä V. I. Warshawski.
Paretsky syntyi Iowassa ja vietti lapsuutensa Kansasissa käyden pientä maaseutukoulua. Jo lapsena hän harrasti kirjoittamista: ensimmäinen tarina julkaistiin "The American Girl" -lehdessä, kun Paretsky oli 11-vuotias.
Paretsky opiskeli Kansasin yliopistossa valtiotiedettä ja väitteli tohtoriksi Chicagon yliopistossa vuonna 1977 pääaineenaan historia. Historioitsijalle ei kuitenkaan löytynyt töitä, joten Paretsky jatkoi opiskelemista ja suoritti myös MBA-tutkinnon Chicagon yliopistossa tehden opiskelujensa aikana kaikenlaisia hanttihommia. Sen jälkeen hän työskenteli lähes kymmenen vuotta vakuutusyhtiössä.
Töidensä ohessa Paretsky innostui kirjoittamaan romaaneja. Aikaa siihen liikeni vain yöllä, sillä hänen piti huolehtia kodista, aviomiehestä ja kolmesta poikapuolesta. Esikoisromaani oli vuonna 1982 ilmestynyt "Indemnity Only" (suom. "Sohaisu pimeään"). Vuonna 1985 Paretsky saattoi siirtyä päätoimiseksi kirjailijaksi. Samana vuonna hän oli myös perustamassa naiskirjailijoiden Sisters in Crime -järjestöä.
Yhtä lukuun ottamatta kaikkien Paretskyn romaanien päähenkilö on V. I. Warshawski, chicagolainen naisyksityisetsivä. Warshawskissa on paljon samoja piirteitä kuin toisessa naisyksityisetsivässä, Sue Graftonin Kinsey Milhonessa. Molemmat ovat sitkeitä ja vaaraa pelkäämättömiä naisia, joiden tutkimusmenetelmät kulkevat välillä lain rajoilla tai sen toisella puolenkin. Kummatkin ovat eronneita, välttelevät läheisiä ihmissuhteita ja pitävät tiukasti kiinni omasta itsenäisyydestään. Useimmat Warshawskin tapaukset sijoittuvat hänen kotikaupunkiinsa Chicagoon.
Paretskyn kirjojen juonet kulkevat usein saman kaavan mukaan: joku murhataan, Warshawski tutkii tapausta, seuraa lisää murhia ja lopussa Warshawski on itsekin päästä hengessään kamppailussa rikollisia vastaan. Tapahtumien miljöö vaihtelee kuitenkin suuresti liikemaailmasta rahtilaivoihin. Paretskyn kirjoissa esiintyy myös koko joukko vaihtelevia sivuhenkilöitä: Warshawskin utelias naapuri Contreras, lääkäriystävä Lotty Herschel, sairaalanjohtaja Max Lowenthal, ystävänsä tyttärestä jatkuvasti huolta kantava poliisi Bobby Mallory ja monet muut.
Paretskyn kirjoissa on vahva yhteiskuntakriittinen ote. Warshawski saattaa päivänvaloon varakkaiden yhtiöiden väärinkäytöksiä ja toisaalta kokee jatkuvasti yhteiskunnassa vallitsevan eriarvoisuuden. Kirjoissa miehet suhtautuvat usein väheksyvästi naisetsivään, mutta Warshawski osoittaa teoillansa olevansa vähintäänkin näiden veroinen, joten myös feministinen sävy on usein mukana.
Liza Marklund
Liza Marklund (oik. "Elisabeth Marklund", 9. syyskuuta 1962 Piitime, Ruotsi) on ruotsalainen kirjailija ja toimittaja. Hänet tunnetaan rikoskirjoista, joiden päähenkilönä on iltapäivälehden rikostoimittaja Annika Bengtzon. Hän omistaa Jan Guilloun ja Ann-Marie Skarpin kanssa Piratförlagetin, joka on Ruotsin suurimpia kustantamoja. Marklundin kirjoja on käännetty 30 kielelle ja niitä on myyty noin 17 miljoonaa kappaletta.
Marklund syntyi Norrbottenissa sijaitsevassa Pålmarkin kylässä. Hän kävi Norrbottenissa Kalixin kansanopiston journalistilinjan ja työskenteli ennen kirjailijan uraansa toimittajana useissa lehdissä, muun muassa Arbetaren-lehdessä ja Aftonbladetissa sekä Expressenissä 1989–1994. Marklund oli myös Metro-lehden päätoimittaja ja TV4-kanavan uutispäällikkö.
Marklund keskittyi sittemmin kirjojen kirjoittamiseen, minkä ohessa hän on kirjoittanut lehtikolumneja. 11 rikosromaanin lisäksi hän on kirjoittanut muutamia muita teoksia ja osallistunut antologioihin. Marklundin teokset ovat suosittuja etenkin Pohjoismaissa. Hänen kirjoissaan heijastuu iltapäivälehden toimituksen kiireinen työyhteisö, joka on täynnä ihmisten välisiä jännitteitä. Marklund on hyödyntänyt kirjoissaan omia kokemuksiaan uutistyöstä. Kirjoissa rikosuutisia jahtaava Annika Bengtzon sotkeutuu asioita tutkiessa usein tahtomattaan valonarkoihin salaisuuksiin. Työn vastapainona ovat arkielämän ongelmat, kun perheelle ei tahdo riittää aikaa. Useista Marklundin Annika Bengtzon -dekkareista on tehty myös elokuva. Marklund on kertonut vuonna 2015 ilmestyneen teoksen "Järnblod" (suom. "Rautaveri") jäävän hänen viimeiseksi dekkarikseen. Hän ilmoitti samalla myös vetäytyvänsä julkisuudesta.
Marklund on nostanut kirjoissaan ja aihetta käsittelevässä dokumenttisarjassaan esiin myös naisiin kohdistuvan väkivallan. Hän on tehnyt myös dokumentin Venäjän ja Kambodžan aids- ja HIV-lapsista. Marklund nimitettiin Unicefin hyvän tahdon lähettilääksi vuonna 2004.
Marklund on naimisissa Mikael Aspeborgin kanssa. Hänellä on kolme lasta, joista kaksi Aspeborgin kanssa. Hänen vanhin lapsensa Annika Marklund on valokuvamalli ja näyttelijä ja kirjoittaa myös kolumneja. Marklund asuu Tukholmassa ja Marbellassa.
Epäsäännöllinen verbi
Epäsäännölliset verbit ovat verbejä, jotka eivät taivu yleisien sääntöjen mukaan. Indoeurooppalaisissa kielissä nämä ovat erittäin yleisiä, ja niitä on useita luokkia. Esimerkiksi englannissa on ablaut-verbejä, kuten "swim : swam : swum", taipumattomia verbejä kuten "cut", vokaalinpituusmuutoksia kuten "plead : pled", erikoisia päätteitä kuten "prove : proven" ja hävinneitä tavuja kuten "light : lit".
Suomessa on muutamia verbejä, joissa konsonantteja katoaa tavallista monimutkaisempien, ääntämistä helpottavien sääntöjen mukaan, kuten konsonanttivartalosta tek- partisiipin perfektin passiivi "teh(ty)", jossa k on muuttunut h:ksi, koska suomi ei hyväksy konsonanttiyhtymää kt (vrt. esim. ruotsin arkitekt ja suomen arkkitehti) tai konsonanttivartalosta juoks- ensimmäisen infinitiivin lyhyempi muoto "juos(ta)", jossa k on kadonnut, koska suomi ei hyväksy konsonanttiyhtymää kst. Lisäksi on yksi epäsäännöllisyys: verbin "olla" kolmas persoona on yksikössä "on" (eikä säännöllinen *"olee") ja monikossa "ovat" (eikä säännöllinen *"olevat"). Murteissa ja puhekielessä esiintyy assimilaatiota ainakin neljässä verbissä: "mennä : mee(n)", "panna : paa(n)", "tulla : tuu(n)", "nähdä : nää(n)".
Joissain kielissä, kuten esperantossa (jossa ei ole yhtään epäsäännöllistä sanaa) ei ole yhtään epäsäännöllistä verbiä.
Berserkki
Berserkit olivat skandinaavisia sotureita, jotka menivät taisteluun kiihkeän raivotilan vallassa. Tiedot berserkeistä ovat ensi sijassa peräisin islantilaisista saagoista. Skandinaavisessa ja germaanisessa kansanperinteessä berserkit olivat varhaiskeskiajan ja keskiajan villejä sotureita, jotka palvoivat Odinia. Berserkit toimivat ylimystön henkivartijoina ja iskujoukkoina. Erään saagan mukaan Norjan ensimmäisen kuninkaan Harald Kaunotukan henkivartijat olivat berserkkejä.
Berserkkejä pidettiin pelottavina vastustajina, joilla uskottiin usein olevan yliluonnollisia voimia. Islantilaisen "Grágás"-lakikokoelman mukaan berserkkitilaan meneminen oli rauhan aikana kielletty lainsuojattomuuden uhalla. Sana "berserkki" tulee mahdollisesti muinaisskandinaavisesta sanasta "berserkr", joka tarkoittaa ”karhunnahkaista paitaa”. Tällä tarkoitetaan karhuntaljan käyttöä vaatteena ja siitä saatavaa raivoa ja voimaa. Jotkut berserkit myös ottivat nimen "björn" tai "biorn" eli karhu. Toisen tulkinnan mukaan "ber" tulisi sanasta "berr" (paljas), jolloin berserk tarkoittaisi paljasihoista eli alastomana tai ilman varusteita taistelevaa miestä. Myös kuvakudokset ja muut vanhat kuvalähteet esittävät heidät kummallakin tavoin. Berserkkien raivokas taistelutapa ja pukeutuminen eläinten nahkoihin saattoivat vaikuttaa ihmissusitarinoiden syntyyn Euroopassa.
Siitä, millainen sotilasryhmä berserkit tarkalleen ottaen olivat, on kiistelty. Usein heidät kuvataan vaeltavina miesryhminä, jotka haastoivat talonpoikia taistelemaan naistensa tai satonsa puolesta. Saagoissa kuvataan tosin yksinäisiäkin berserkkejä. Berserkit saattoivat raiskata ja murhata mielensä mukaan omankin väen keskuudessa, ja heidät kuvataan usein saagoissa pahantekijöinä ja roistoina.
Nykyisin oletetaan, että berserkit saavuttivat raivotilan samankaltaisilla tekniikoilla kuin šamaanit transsitilan; kyse oli siis jonkinlaisesta itsesuggestiosta. Myös tajunnantilaan vaikuttavia aineita on voitu käyttää. Erään teorian mukaan berserkkitila oli alun perin tahaton seuraus suopursulla tai suomyrtillä humalien sijaan maustetun oluen juomisesta. Berserkkien kerrotaan muun muassa karjuneen eläinten lailla ja purreen kilpiään ennen taistelua. Berserkkien väitetään joissain tarinoissa olleen haavoittumattomia, ja mahdollisesti he ainakin itse uskoivat näin mennessään taisteluun. Mahdollisesti heidän hypnoosia muistuttava tilansa poisti heiltä kivun ja uupumuksen tunteen.
Berserkkien kykyä on verrattu myöhempien aikojen suomalaisten tietäjien kykyyn. Intomiehiksi eli myrrysmiehiksi kutsuttiin tietäjiä, jotka taistelivat yliluonnollisia olentoja, kuten taudinaiheuttajia vastaan silmittömän raivotilan vallassa. He saattoivat karjua mielipuolisesti, hakata esineitä yhteen, huitoa asein näkymätöntä vastustajaa, viiltää itseään tai nostaa paljain käsin kiukaalta kuumia kiviä
Elokuvassa 13. soturi kuvataan, miten berserkit hyökkäävät viikinkikylään.
Huhu (elokuva)
Huhu on William Wylerin ohjaama draamaelokuva vuodelta 1961. Se pohjautuu Lillian Hellmanin näytelmään vuodelta 1934, ja sen pääosissa näyttelevät Audrey Hepburn ja Shirley MacLaine. Huhu käsittelee valehtelua, syrjintää ja näiden vaikutusta ihmissuhteisiin sekä myös ihmisten käytöstä yleisemmin pienessä yhteisössä. Tapahtumien keskipisteessä on Wrightin ja Dobien johtama tyttökoulu, jonka yksi oppilas eräänä päivänä syyttää opettajia sopimattomasta käytöksestä.
Elokuva on mustavalkoinen.
Huhu on uusintaversio William Wylerin vuonna 1936 ohjaamasta elokuvasta "Nämä kolme" (These Three). Siinä Miriam Hopkins esitti Martha Dobieta.
Shirley MacLaine
Shirley MacLaine (aik. Shirley MacLean Beaty, s. 24. huhtikuuta 1934 Richmond, Virginia) on tunnettu yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä. Hän on näyttelijä Warren Beattyn vanhempi sisar.
MacLaine laitettiin tanssikouluun kaksivuotiaana ja hän on esiintynyt neljävuotiaasta asti. Lukion jälkeen MacLaine muutti New Yorkiin toteuttaakseen unelmansa Broadway-näyttelijän urasta. Hän oli Carol Haneyn varanäyttelijä näytelmässä "The Pajama Game", kun Haney mursi nilkkansa ja MacLaine sai kutsun näyttämölle. Muutaman viikon päästä, Haneyn edelleen ollessa sairauslomalla, yleisön joukossa istui ohjaaja-tuottaja Hal B. Wallis, joka MacLainen nähtyään palkkasi tämän Hollywoodiin Paramount Picturesin palvelukseen.
MacLaine näytteli ensimmäiset elokuvaroolinsa vuonna 1955: naispääosat Alfred Hitchcockin mustassa komediassa "Mutta... kuka murhasi Harryn?" sekä Jerry Lewis -komediassa "Vaarattomia vakoilijoita". Hänen erikoinen poikatyttömäinen ulkonäkönsä ja kykynsä näytellä samaan aikaan kokenutta mutta viatonta toivat hänelle usein hyväsydämisten ja myös huikentelevien naisten rooleja. MacLaine on harvoin päässyt näyttämään tanssitaitojaan elokuvissa, mutta hän on esiintynyt monissa televisio-ohjelmissa ja voittanut Emmy-palkintoja.
MacLaine sai Parhaan naispääosan Oscarin elokuvasta "Hellyyden ehdoilla" vuonna 1984 ja on ollut ehdolla palkinnon saajaksi viidesti. MacLainelle myönnettiin Yhdysvaltain elokuvainstituutin elämäntyöpalkinto vuonna 2012. MacLaine sai etunimensä näyttelijä Shirley Templen mukaan.
MacLaine tunnetaan myös New Age -liikkeen kannattajana. Hän on julkaissut useita kirjoja, joissa hän käsittelee pääasiassa uraansa Hollywoodissa ja hengellisiä näkemyksiään.
Pertti Teurajärvi
Pertti Benjam Teurajärvi (s. 20. helmikuuta 1951 Kolari) on entinen kilpahiihtäjä ja olympiavoittaja.
Hiihtäjänä Teurajärvi tuli suuren yleisön tietoisuuteen voitettuaan vuonna 1971 Nuorten maailmanmestaruuskisoissa pronssia. Hän oli mukana Suomen kultaa voittaneessa viestijoukkueessa Innsbruckissa 1976. Lake Placidin olympialaisissa 1980 Teurajärvi hiihti 20. helmikuuta toisen osuuden 4 × 10 km:n viestissä, jossa Suomi voitti olympiapronssia. Pertti Teurajärven paras maailmancupin sijoitus on 4 s: Länsi-Saksan osakilpailussa vuonna 1982.
Seuratasolla Teurajärvi on edustanut Sieppijärven Sisua, Ylläksen Hiihtäjiä ja Kolarin NS:n Urheilijoita. Pertti Teurajärvellä on 16 aikuisten SM-mitalia: 1 kulta, 11 hopeaa ja 5 pronssia.
Vuoden 1982 SM-kisoissa Teurajärvi sijoittui 50 kilometrin kilpailussa neljänneksi, mutta hänen suorituksensa hylättiin, koska hänen doping-näytteestään löytyi prolintaani-nimistä piristettä. Teurajärvi määrättiin vuoden mittaiseen kilpailukieltoon, mikä esti hänen osallistumisen vuoden 1982 MM-hiihtoihin.
Pertti Teurajärvi on Eero Mäntyrannan sisarenpoika. Teurajärvestä on käytetty nimiä Teura ja Ylläksen ahma. Hänen tyttärensä Jaana on myös entinen hiihtäjä, joka otti osaa urallaan kahteen maailmancupin kilpailuun.
Opetusministeriö myönsi Teurajärvelle Pro Urheilu -tunnustuspalkinnon vuonna 2007.
Arto Koivisto
Arto Ilmari Koivisto (s. 7. joulukuuta 1947 Isojoki) on suomalainen kilpauransa päättänyt kilpahiihtäjä ja olympiavoittaja.
Innsbruckin 1976 talviolympialaisissa Koivisto voitti kultaa 4 × 10 kilometrin viestissä Suomen joukkueen ankkurina. Henkilökohtaisen pronssimitalin hän saavutti 15 kilometrillä ja lisäksi hän sijoittui 30 kilometrillä kahdeksanneksi ja 50 kilometrillä kymmenenneksi.
Falunin MM-kilpailuissa 1974 Koivisto sijoittui 15 kilometrillä 20:nneksi. Lahden MM-kilpailuissa 1978 hän oli 30 kilometrillä 29:s ja Oslon MM-kilpailuissa 1982 15 kilometrillä 27:s.
Seuratasolla Koivisto on edustanut muun muassa IF Länkeniä ja Isojoen Urheilijoita. Hän voitti Suomen mestaruuden 50 kilometrillä vuonna 1974 ja 15 kilometrillä vuonna 1982. Hän voitti Holmenkollenilla 15 kilometrin kilpailun vuonna 1976.
Vuoden 1981 SM-kisoissa Kajaanissa Koivisto sijoittui 15 ja 50 kilometrin kilpailuissa alun perin kolmanneksi, mutta hänen doping-näytteestään löytyi merkkejä efedriinin käytöstä ja suoritukset hylättiin. Koivisto kertoi käryn johtuneen lääkärin määräämästä yskänlääkkeestä. Hänet määrättiin väliaikaiseen kilpailukieltoon, jonka pituudeksi myöhemmin vahvistettiin vain yksi kuukausi. Vuonna 2001 julkaisemassaan kirjassa "Elämäni ladulla" Koivisto myönsi hyödyntäneensä uransa aikana tuolloin vielä sallittua veritankkausta sekä pieniä määriä hormoneja.Urheilu-uransa loppuvaiheessa Koivisto kouluttautui hierojaksi ja on toiminut hierojana uransa päättymisestä lähtien. Lisäksi Koivisto toimii nykyisin Kaskisissa Lounasravintola Sininen Hetki Oy:n toimitusjohtajana. Aiemmin hän toimi samassa ravintolassa yksityisenä elinkeinon harjoittajana.
Opetusministeriö myönsi Koivistolle Pro Urheilu -tunnustuspalkinnon vuonna 2007.
Liekki
Liekki tarkoittaa seuraavia:
Lyhtyjuhla
Lyhtyjuhla () on kiinalainen kevääseen sijoittuva juhla, jota vietetään kiinalaisen vuoden ensimmäisen kuukauden 15. päivä. Lyhtyjuhla on kiinalaisen uudenvuoden juhlinnan päätöspäivä.
Juhlan tunnusmerkkeihin kuuluu makealla täytteellä täytetyistä riisipallukoista (湯圓 tāngyuán) valmistettu keitto. Juhlapäivän iltana lapset leikkivät kiinalaisilla paperilyhdyillä. Joissakin kaupungeissa voidaan myös järjestää lapsille juhla, jossa on esillä erilaisia monimutkaisia, kuten eläimiä ja ihmisiä esittäviä, paperilyhtyjä.
Tomaso Albinoni
Tomaso Giovanni Albinoni (8. kesäkuuta 1671 Venetsia – 17. tammikuuta 1751 Venetsia) oli italialainen barokkisäveltäjä, jonka töistä tunnetuimpia ovat hänen instrumentaalisävellyksensä. Omana aikanaan hän oli tunnetuin oopperateoksistaan.
Usein hautajaisissa tai muistotilaisuuksissa soitettava Adagio g-mollissa viululle, jousille ja uruille julkaistiin 1958. Sen usein virheellisesti väitetään olevan Tomaso Albinonin työtä, mutta kyseessä on italialaisen Remo Giazotton sävellys, jonka Giazotto väitti pohjautuvan toisen maailmansodan Dresdenin pommituksien jälkeen kirjaston raunioista löytyneeseen Albinonin basso-osaan. Giazotto ei koskaan julkaissut fragmenttia, eikä siitä ole virallista merkintää Saksin maakuntakirjastossa (Sächsische Landesbibliothek), jossa on luettelo Albinonin julkaisemattomista teoksista. Giazotto julkaisi ja hankki tekijänoikeudet itselleen vuonna 1958, nimekkeellä "Remo Giazotto, Adagio in sol minore per archi e organo, su due spunti tematici e su un basso numerato di Tomaso Albinoni" (Milan: Ricordi, 1958).
Kappaletta on myös sovitettu monille eri soittimille. Se soi mm. Peter Weirin Gallipoli-elokuvassa.
Helsingin pormestari
Helsingin pormestarin tehtävä on johtaa kaupunginhallituksen alaisena kaupungin hallintoa, taloudenhoitoa ja muuta toimintaa. Pormestarin on lisäksi huolehdittava asioista, jotka eivät kuulu kenenkään apulaispormestarin toimialaan tai sivuavat kahden tai useamman apulaispormestarin toimialaa. Sekä pormestari että apulaispormestarit valitaan neljän vuoden valtuustokauden ajaksi. Valtuusto voi kuitenkin erottaa pormestarin ja apulaispormestarin kesken toimikauden.
Pormestarin toimialaan kuuluvat kaupungin toiminnan ja talouden yleissuunnittelu, henkilöstöpolitiikka, elinkeinoasiat, valmiussuunnittelu, talousarvion valmistelu ja sen noudattamisen valvonta, sisäinen valvonta ja riskienhallinta sekä taloushallintoon liittyvät asiat yleensä ja riippumatta siitä mitä lautakuntaa, virastoa tai laitosta asia koskee.
Helsingillä oli kaupunginjohtaja 1921–2017. Vuonna 2017 siirryttiin pormestarimalliin. Pormestariksi valittiin Jan Vapaavuori.
Pormestarin toimialaan kuuluvat asiat muun muassa, jotka koskevat: Pormestarin lisäksi Helsingin kaupungin johdossa on neljä apulaispormestaria, jotka ovat kaupunginhallituksen jäseniä ja toimivat kukin oman toimialalautakuntansa puheenjohtajana. Vuonna 2017 tehtäviinsä valitut apulaispormestarit ja heidän toimialansa ovat:
Ptolemaios II
Ptolemaios II Filadelfos (, 309–246 eaa.) oli Egyptin faarao 281–246 eaa. Hänen isänsä oli suvun kantaisä, Ptolemaios I. Hänestä tuli isänsä ja äitinsä, Bereniken, kanssahallitsija vuonna 281 eaa. Vuonna 285 eaa. Ptolemaios I luopui vallasta ja Ptolemaios II:a tuli yksinvaltias.
Kun Ptolemaios II:a tuli faarao lähti hänen vanhempi velipuolensa Ptolemaios Keraunoksesta Egyptistä ja päätyi lopulta Makedonian kuninkaaksi.
Ptolemaios II soti Kyrenen kuningasta, Magasta vastaan vuonna 274 eaa. Magas oli Ptolemaioksen velipuoli äitinsä kautta ja oli ollut Kyrenen maaherrana ennen kuin oli riistäytynyt Egyptin vallasta ja kruunauttanut itsensä kuninkaaksi. Myös seleukidien Antiokhos I yritti vallata Syyrian samoihin aikoihin. Sodan jälkeen Egypti hallitsi itäisen Välimeren rantoja, aina Kykladeille asti. Antiokhos II:a vastaan käydyn sodan aikana Egypti menetti alueita Vähän-Aasian etelärannikolta. Sota loppui rauhansopimukseen jonka mukaan Ptolemaios antoi tyttärensä n Antiokhos II:n vaimoksi.
Ptolemaioksen ensimmäinen vaimo oli Lysimakhoksen tytär Arsinoe I. Erottuaan hänestä, luultavasti poliittisista syistä, Ptolemaios meni egyptiläisen tavan mukaan naimisiin siskonsa Arsinoe II:n kanssa, vaikka se kreikkalaisen tavan mukaan ei ollut sallittua. Arsinoe II oli myös Lysimakhoksen leski.
Rock’n’swing-tanssit
Rock'n'Swing-tanssit ovat parin kanssa tanssittavia kädenalitansseja. Musiikki on perinteisesti ollut swing- tai rock'n'roll-musiikkia. Nykyisin monille muillekin musiikkilajeille on luotu omia Rock'n'Swing-tansseja.
Rock'n'Swing-tanssit nykyään:
Suomessa toistaiseksi vähemmän tunnettuja tansseja ovat St. Louis Shag, East Coast Swing, sekä Hip Hop Lindy.
Suomen Tanssiurheiluliiton virallisina lajeina ovat Boogie Woogie, Rock 'n' Roll, Bugg ja Lindy Hop.
Kaliumnitraatti
Kaliumnitraatti (lisäainekoodi E252) on luonnossa esiintyvä typpihapon kaliumsuola, jonka kemiallinen kaava on KNO. Sitä sanotaan myös salpietariksi tai kalisalpietariksi, joka tulee latinan sanasta "sal petrae", joka tarkoittaa kivisuolaa. Sitä esiintyy luonnossa suurissa kerrostumissa Etelä-Amerikassa, erityisesti Chilessä jopa 3,6 metrin kerroksina. Suolat ovat sekoittuneen muihin suoloihin, kuten NaCl, kipsiin ja hiekkaan. Chilen ja Perun salpietariesiintymät ovat kuitenkin enemmän natriumnitraatin kuin kalisalpietarin lähteitä.
Ennen kaliumnitraatin teollista valmistamista kaliumnitraatin tärkeimmät lähteet olivat luolien seinämien kiteytymät ja hajoavat orgaaniset aineet. Lantakasat olivat etenkin huomattava lähde. Bakteerit hapettavat hajoavan urean ammoniakin ja muut typpipitoiset aineet, minkä seurauksena muodostuu nitraatteja. Esimerkiksi Suomen Pohjanmaalla on ainakin jo 1500-luvulla valmistettu kruunun määräyksestä lantasalpietaria.
Kaliumnitraattia käytetään typpihapon valmistuksessa, ruoanlaitossa, lannoitteissa, rakettipolttoaineena ja ilotulitteissa. Sitä käytetään myös joissain hammastahnoissa ehkäisemään hampaiden vihlomista. Aiemmin sitä käytettiin myös ruudin valmistuksessa.
Kaliumnitraatti on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritöntä – valkoista veteen liukenevaa jauhetta, jonka moolimassa on 101,1 g/mol, sulamispiste 333–334 °C, tiheys 2,1 g/cm (vesi = 1,0 g/cm) ja liukoisuus veteen 25 °C:n lämpötilassa 35,7 g/100 ml sekä CAS-numero 7757-79-1. Kaliumnitraatti hajoaa alle kiehumislämpötilansa 400 °C:ssa.
Barbara Hendricks
Barbara Hendricks (s. 20. marraskuuta 1948) on yhdysvaltalaissyntyinen sopraano. Ruotsin kansalaisuus hänellä on ollut vuodesta 1993 ja hän asuu Ruotsissa miehensä in ja heidän lastensa kanssa. Klassisten oopperaroolien lisäksi Hendricks esittää muun muassa liediä ja jazzia. Sopraano on vieraillut usein Suomessa ja esiintynyt muun muassa neljästi Naantalin musiikkijuhlilla sekä Maailma kylässä -festivaalilla.
Hendricks aloitti ammattimaisen oopperalaulajan uransa 1974. Hänen ohjelmistoonsa kuuluu yli 20 oopperaroolia, joista 12 hän levyttänyt.
Hendricks pyrkii vaikuttamaan yhteiskunnallisesti, ja toimii YK:n pakolaisavun UNHCR:n hyväntahdon lähettiläänä. Barbara Hendricks on suorittanut musiikkitutkinnon Juillardissa ja sitä ennen luonnontieteiden kandidaatin tutkinnon matematiikasta ja kemiasta Nebraskan yliopistossa.
Hispania
Hispania oli roomalaisten nimitys Iberian niemimaalle (nykyinen Espanja ja Portugali). Kun alue joutui Rooman tasavallan alaiseksi se jaettiin kahteen provinssiin: Hispania Citerior ja Hispania Ulterior. Myöhemmin Hispania Ulterior jaettiin kahteen provinssiin: Baetica ja Lusitania. Hispanian Citeriorin nimeksi tuli taas Tarraconensis. Hannibal värväsi Hispaniasta sotilaita toisessa puunilaissodassa.
Sentiljoona
Sentiljoona (engl. "centillion") on lukusana, jonka matemaattinen määritelmä poikkeaa toisistaan eurooppalaisessa ja angloamerikkalaisessa järjestelmässä.
Kammiovärinä
Kammiovärinä on sydämen rytmihäiriö, jossa sydämen kammiot värisevät 300–500 kertaa minuutissa. Kammiovärinän aikana veri ei pumppaudu sydämestä eteenpäin. Tavallisin syy kammiovärinään on sydäninfarkti.
Kammiovärinä johtaa muutamassa sekunnissa tajuttomuuteen ja 4–6 minuutissa aivojen vaurioitumiseen verenkierron ja hapenpuutteen takia. Kuolema seuraa alle puolessa tunnissa, ellei sydämen toimintaa saada palautettua riittävän hyväksi elvytystoimilla.
Elvytyksessä käytetään sähköistä defibrillaattoria, jolla sydämen rytmiä yritetään muuttaa depolarisoimalla kaikki sydänlihassolut samanaikaisesti. Tämän jälkeen sinussolmuke saattaa palauttaa normaalin rytmin. Sydäntä ei varsinaisesti siis käynnistetä sähköllä, vaan sillä lopetetaan sydämessä kaoottisesti kiertävä sähkövirta ja annetaan näin normaalirytmille tilaisuus palautua. Elvytyksellä on sitä suurempi mahdollisuus onnistua, mitä lyhyempi aika ehtii kulua ongelman alusta.
Kun sydän saadaan toimimaan, elvytetyn potilaan ennuste riippuu useimmiten siitä, kuinka hän toipuu syntyneestä aivovauriosta. Tämä riippuu monista tekijöistä, muun muassa hapenpuutteen ja elvytyksen kestosta, verenkierron tehosta toipumisvaiheessa, sydämeen ja verenkiertoon vaikuttavista sairauksista, muiden peruselintoimintojen häiriöistä ja aivojen kunnosta ennen sydämenpysähdystä. Terveet lapset ja nuoret aikuiset saattavat toipua hyvin vaikeasta aivovauriosta, kun taas aikaisemmat aivovauriot ja aivoja rappeuttavat sairaudet saattavat vaikeuttaa toipumista pienestäkin lisävauriosta.
Jos rytmihäiriön alku on nähty, tehokas elvytys kammiovärinärytmistä alkaa viiveettä ja sydämen toiminta käynnistyy nopeasti uudelleen, saattaa puolet näistä potilaista selvitä hengissä sairaalaan asti, 10–25 % olla elossa kuukauden kohdalla ja 5–15 % toipua aivovauriosta pitkällä tähtäimellä omatoimisiksi, rytmihäiriötä edeltäneeseen kuntoon tai lähelle sitä. Selvästi parempia tuloksia saavutetaan, jos hoito alkaa ajoissa jo ennakoivien oireiden perusteella ennen kuin tilanne pahenee kammiovärinään ja sydänpysähdykseen asti.
Korttelihaipakka
Korttelihaipakka on Oulun kaupungin elinkeinoelämän vuosittain yleensä elokuisin järjestettävä tapahtuma. Tapahtuma on järjestetty vuodesta 2001 lähtien.
Tapahtuman aikana useat kaupungin keskustan liikkeet, kahvilat ja ravintolat pidentävät aukioloaikojaan. Tapahtumassa järjestetään viihteellisiä tapahtumia sekä ohjelmanumeroita, esimerkiksi muotinäytöksiä, tanssiesityksiä, musiikkikonsertteja ja ilotulitus. Osa keskustan kaduista suljetaan autoliikenteeltä tapahtuman ajaksi.
Maija-Liisa Lindqvist
Maija-Liisa Lindqvist (s. 8. kesäkuuta 1951 Lahti) on entinen kansanedustaja. Hän toimi Suomen Keskustan eduskuntaryhmässä vuosina 1991–1999 ja 2003–2007. Lindqvist on koulutukseltaan merkonomi. Hänen kansanedustajuutta edeltänyt ammattinsa oli Lahden muotoiluinstituutin koulutussuunnittelija. Eduskunnassa Lindqvist toimi valtiovarainvaliokunnan turvallisuus- ja puolustusjaoston puheenjohtajana. Hän oli myös valtiovarainvaliokunnan kauppa- ja teollisuusjaoston sekä asunto- ja ympäristöjaoston jäsen.
Hänellä on lukuisia valtakunnallisia, maakunnallisia ja kunnallisia luottamustehtäviä. Hän on muun muassa Lahden kaupunginvaltuuston ja Päijät-Hämeen liiton valtuuston jäsen.
Maija-Liisa Lindqvistille on myönnetty Suomen puolustusvoimien sotilasansiomitali. Hän on edistänyt valtionhallinnon hajasijoituksessa sotilaslääketieteen tutkimuskeskuksen sijoittamista Lahteen. Keskus jatkaa osaa aikaisemmin keskussotilassairaala 1:ssä suoritettua tutkimustyötä.
Lindqvist toimi Mikko Alkion valitsemista Suomen Keskustan puoluesihteeriksi tukevassa ryhmässä 2006. Puoluesihteeriksi valittiin Eero Lankian seuraajaksi Jarmo Korhonen. Lindqvist ei kannattanut muiden lahtelaiskansanedustajien tapaan Launeen tietä.
Vuonna 1997 Maija-Liisa Lindqvist herätti huomiota eduskuntakeskustelussa vertaamalla homoseksuaalien rekisteröidyn parisuhteen sallimista siihen, että avioliitto sian kanssa laillistettaisiin.
Lindqvist valittiin eduskuntaan ensimmäisen kerran 1991 ja toisen kerran 1995. Vuonna 1999 häntä ei valittu eduskuntaan eikä europarlamenttiin, mutta vuonna 2003 hän pääsi takaisin eduskuntaan.
Eduskuntavaaleissa 2003 Lindqvistin vertausluku, 11 586, tuotti 13. kansanedustajan paikan 14 kansanedustajan Hämeen vaalipiirissä henkilökohtaisella äänimäärällä 4 348. Henkilökohtaisten äänien perusteella Lindqvist oli 12. Lindqvistiä ei valittu vuoden 2007 vaaleissa uudelleen. Lindqvist sai 5 000 € vaalitukea Kehittyvien maakuntien Suomi ry:ltä.
Matti Kauppila
Matti Einari Kauppila (s. 23. elokuuta 1945 Nokia) on suomalainen poliitikko ja ammattiyhdistysvaikuttaja. Kauppila toimi kansanedustajana vuosina 2003-2011, ja hän on vaikuttanut Lahden kunnallispolitiikassa 1970-luvulta lähtien. Ennen eduskuntauraansa Kauppila vaikutti Puu- ja erityisalojen liitossa. Kauppila ei asettunut ehdolle enää vuoden 2011 eduskuntavaaleissa.
Kauppila valittiin eduskuntaan vaaleissa 2003 Hämeen vaalipiiristä. Hän oli ehdokkaana viidennen kerran. Vaaleissa 1999 Kauppila jäi alle 200 äänen päähän paikasta. Lahden kaupunginvaltuustoon Kauppila nousi ensi kerran vaaleissa 1976. Hän on ollut valtuutettuna siitä lähtien kautta 2001–2004 lukuun ottamatta. Kauppila oli valtuuston 2. varapuheenjohtaja vuosina 1993–1996 ja vuodesta 2009 hän on toiminut 3. varapuheenjohtajana. Kaupunginhallitukseen Kauppila kuului 1997–2000.
Kauppila työskenteli Askon huonekalutehtaalla puuseppänä 1966–1973 ja pääluottamusmiehenä 1973–1981. Luottamusmies Kauppila tuli tunnetuksi työväen keskuudessa. Vuonna 1982 Kauppila siirtyi Puutyöväen liiton aluetoimitsijaksi.
Kauppilan vaalityötä tuki eduskuntavaaleissa 2007 Ohjelmatyö-yhdistys.
Vuorenpeikko
Vuorenpeikko eli vuoripeikko on monissa tarinoissa ja kertomuksissa taruolento peikon isompi ja hurjempi sukulainen. J.R.R. Tolkienin kirjoissa vuorenpeikko on tavalliseen isoon peikkoonkin verrattuna jättikokoinen. Vuorenpeikko viihtyy yleensä vuoristoseuduilla.
Suomalaisessa kansantarustossa vuorenpeikko on mahdollisesti muiden suomalaisten peikkotarinoiden alkuperäinen hahmo. Peikko tarkoitti aluksi ehkä piileskelijää, rosvoa tai neidonryöstäjää. Vuorella piileskelevän ruman taruolennon nimeksi annettiin vuorenpeikko, tarkoittaen kutakuinkin "vuoren piileskelijää" tai "vuoren roistoa". Myöhemmin sana peikko alkoi tarkoittaa tämänkaltaista taruolentoa alkuperäisten merkitysten sijaan.
Eräässä suomalaisessa kansantarinassa salmen toisella puolella asui vuorenpeikko perheineen, toisella taas suomalainen perhe. Suomalaiset alkoivat hävittää häiritseväksi koettua vuorenpeikkoa erilaisin tavoin ja saivat sen lopulta ajettua tiehensä. Tämän tarinan vuorenpeikkojen kohtalo vertautuu muiden tarinoiden hiisien, jättiläisten, jatulien ja lappalaisten kohtaloon joutua vetäytymään suomalaisasutuksen tieltä.
The Berzerker
The Berzerker on australialainen industrial death metal/grindcore-yhtye, joka perustettiin noin vuonna 1995, jolloin yhtye oli vain yhden miehen projekti, joka soitti gabbaa ja speedcorea eli eräänlaisia elektronisen musiikin muotoja. Täydellä kokoonpanolla yhtye aloitti soittamaan ennen debyyttiä "The Berzerker" (2000), jolloin musiikki vaihtui niin sanotusti metallisempaan muotoon. Bändin keulahahmo Luke Kenny on ilmoittanut bändin musiikkityyliksi industrial deathmetal.
The Berzerkerin jäsenet olivat ennen nimettömiä, mutta nykyään he ovat paljastaneet nimensä kuuntelijoilleen. Live-esiintymissä yhtye käytti myös ennen maskeja, mutta ei enää. Bändin levyillä The Berzerker, World of Lies ja Animosity rummut ovat koneistettuja.
Yhtyeen musiikkivideot "Forever" ja "Reality" ovat esityskiellossa. Syynä on "Realityn" kohdalla se, että videolla näytetään ruumiiden ja ruuminosien kuvia ja "Foreverin" syynä on se, että musiikkivideo välkkyi epileptikoita häiritsevällä tavalla.
Okinawan kieli
Okinawan kieli ("uchinaaguchi") on monimutkainen kieli jota puhutaan Japanissa, eteläisellä Okinawan saarella, kuten myös Okinawaa ympäröivillä Keraman, Kume-jiman, Tonakin ja Agunin saarilla sekä muutamilla pienillä saarilla, jotka sijaitsevat itään Okinawan saaresta.
Okinawan kieli on selkeästi sukua japanin kielelle ja sitä on perinteisesti – osittain myös poliittisista syistä – pidetty japanin murteena. Nykykäsityksen mukaan se on kuitenkin erillinen japanilaisiin kieliin kuuluva kieliryhmä, joka voidaan itse jakaa laskutavasta riippuen jopa kuuteen erilliseen kieleen.
Okinawan kielet jakautuvat kahteen pääryhmään: keskinen (standardi, "Shuri-Naha") ja eteläinen. Shurin murre standardisoitiin Ryukyun kuningaskunnan aikana, kuningas Sho Shinin (1477–1526) valtakaudella. Okinawan kieli oli kuninkaallisten ja artistokraattien käyttämä virallinen kieli. Kaikki aikakauden okinawankieliset laulut ja runot on kirjoitettu Shurin murteella, ja noin 900 000 puhujallaan se on ylivoimaisesti suurin okinawalaiskieli.
Pohjoisen Okinawan puhetta pidetään yleensä erillisenä kielenä.
Robosaurus
Robosaurus on yhdysvaltalaisen keksijän Doug Malewickin vuonna 1988 keksimä ja vuonna 1989 rakentama 12 metriä korkea ja 30 tonnia painava viihderobotti, jonka nykyään omistaa Monster Robots, Inc. Se esiintyy Yhdysvalloissa erilaisissa moottoriurheilutapahtumissa, varsinkin monster truck -kisoissa ja ilmailutapahtumissa "syöden" ja polttaen autoja ja pienlentokoneita - usein vieläpä kutsumattomana vieraana.
Tyrannosaurus rexin mukaan muotoiltu Robosaurus pystyy nostamaan kahden tonnin painon viidennen kerroksen korkeudelle, sen hampaissa on 10 tonnin puristusvoima ja se puhaltaa 5-metrisiä tulenlieskoja kaasuliekinheittimillään. Kuljetustaan varten se muuttuu kuljetusvaunuksi.
Robosauruksella on ollut pikkuroolit elokuvissa "The Recycler", "Space Jam" ja "Waking Up in Reno". Päätähtenä se esiintyi NBC:n televisio-elokuvassa "Steel Justice".
Robosauruksen rakentaminen maksoi 2,2 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Vuonna 2008 se vaihtoi omistajaa huutokaupassa 575 000 dollarilla.
Khat
Khat ("Catha edulis") eli kati eli katpensas eli khatpensas on 2–25 metriä korkea ainavihanta pensas tai puu. Sen lehtiä ja oksia käytetään päihteenä. Khat kasvaa täysimittaiseksi 5–10 vuodessa. Kasvillisuusvyöhykkeestä riippuen se voi kasvaa yli kymmenmetriseksi. Tuore khat sisältää noin 0,1 % katinonia ja vielä vähemmän katiinia, jotka ovat molekyylirakenteeltaan amfetamiinin sukulaisia, ja joilla on amfetamiinin tapainen piristävä sekä psykologista riippuvuutta aiheuttava vaikutus.
Khatia käytetään pureskelemalla, jolloin siitä liukenevat vaikuttavat aineet imeytyvät suun limakalvoilta. Khatia on perinteisesti käytetty päihteenä itäisessä Afrikassa ja Lähi-idässä. Jotkut maahanmuuttajat ovat tuoneet käytön mukanaan myös Eurooppaan, missä käytännössä khatin käyttö rajoittuu näiden maahanmuuttajien keskuuteen. Kuivatuista khatin lehdistä käytetään usein nimitystä abyssinialainen tee tai arabialainen tee.
Khatin päihdevaikutus perustuu siitä pureskeltaessa liukeneviin katinoniin ja katiiniin. Pureskeltava kerta-annos katia painaa noin 100 grammaa, jota käytetään parin tunnin ajan. Khatin päihdevaikutukset ovat sitä voimakkaampia, mitä tuoreempia pureskeltavat lehdet ovat. Khatilla on piristävä ja puheliaisuutta lisäävä vaikutus, mutta käytön seurauksena voivat olla sydämen rytmihäiriöt, päänsärky, punoitus, unettomuus, hyperaktiivisuus, aggressiivisuus ja ahdistusoireet. Pitkäaikainen khatinkäyttö voi altistaa vatsahaavalle ja maksavaurioille, ja aine voi aiheuttaa masennusta ja unihäiriöitä.
Khat on luokiteltu brittiläisen Science Select Commiteen tutkimuksessa vähiten haitalliseksi päihteeksi.
Khatia käytetään usein sosiaalisena huumeena miesten istunnoissa, esimerkiksi Jemenissä. Naisilta istuntoihin pääsy on useimmiten kielletty.
Khat tuottaa mielihyvää helpommin lämpimässä.
Suomessa, Ruotsissa ja Norjassa khati luokitellaan huumeeksi ja sen viljely, maahantuonti, myynti ja käyttö ovat rangaistavia. Khatin käyttö ja myynti kiellettiin Britanniassa kesäkuussa 2014. Khat kiellettiin Alankomaissa tammikuussa 2012. Suomessa kuitenkin alle kilon hallussapito on lueteltu vähäiseksi määräksi sakkoja määrätessä.
Taara
Taara eli taarapaino tarkoittaa yleensä rahtia tai matkustajia kuljettamaan tarkoitetun maaliikennevälineen "omapainoa" eli "tyhjää painoa". Useimmin taarapaino mainitaan rautatieliikenteessä vaunun omapainosta puhuttaessa.
Ulkomailla käytetään yleensä mainintaa "tyhjäpaino":
Taarapainoon lasketaan kuuluvaksi kaikki liikennevälineeseen kiinteästi kuuluvat tai kiinteäksi rakennetut osat, kuten:
Taara liittyy myös punnituksen yhteydessä käytettävän astian painon negatointiin lopputuloksesta.
Bruttopaino (lyhenne br.) tarkoittaa varsinaisen kuljetettavan tavaran painoa ja taarapainoa yhteensä eli koko kuljetettavaa painoa. Siis brutto = netto + taara.
Nettopaino (lyhenne n.) tarkoittaa varsinaisen kuljetettavan tavaran painoa.
Pantelleria
Pantelleria, "Isola di Pantelleria", on Italialle kuuluva saari Välimeressä Sisiliasta lounaaseen. Sen pinta-ala on 85 neliökilometriä ja väkiluku 7 701 asukasta (31.12.2015). Pantelleria on myös Trapanin maakuntaan kuuluva kunta.
Saari on tuliperäinen ja sen korkein kohta on 836 metriä merenpinnan yläpuolella. Viimeisin tulivuorenpurkaus tapahtui vuonna 1891. Pääelinkeinot ovat viinin tuotanto ja kalastus.
Saari oli toisessa maailmansodassa Italian sotilastukikohtana. Liittoutuneet valtasivat sen 11. kesäkuuta 1943 tukikohdaksi Sisiliaan tehtävää maihinnousua varten.
Astemitta
Astemitta on pääasiassa geometriassa käytetty apuväline, jolla voidaan mitata kulman suuruus sekä piirtää halutun suuruinen kulma.
Yleisesti käytettyjä pienikokoisia astemittoja, joilla piirretään tietyn kokoisia kulmia paperille tai mitataan niitä, ovat kolmioviivaimet eli geokolmiot sekä astelevyt. Suorakulmalla voi mitata 90 asteen kulmia. Navigoinnissa on varsinkin historiassa käytetty sekstanttia, jolla mitataan horisontin yläpuolella olevan taivaankappaleen korkeuskulma horisontista. Esimerkiksi keskipäivällä sillä voi auringon avulla määrittää leveysasteensa.
Pituusasteen määritykseen käytetty laite oli tarkkuuskello, kronometri. Tästä johtuvat vanhoissa kartoissa esiintyvät suuret virheet itä-länsi-suunnassa: kellot olivat silloin epätarkkoja. Pohjantähden korkeuskulman mittaus oli yksinkertaisempaa eivätkä mittaukset olleet toisistaan riippuvia. Pohjantähden korkeuskulma horisontista ilmoittaa suoraan paikan leveysasteen.
Jukka Takalo
Jukka Mikael Takalo (s. 20. kesäkuuta 1967) on suomalainen muusikko, laulaja-lauluntekijä ja videotaiteilija. Hän oli vuosina 1984–2002 toimineen suomirockyhtye Aknestikin laulaja ja keulakuva.
Takalo aloitti musiikkiuransa 1970-lukulaisen Holotnaja Pravda -lauluyhtyeen sanoittajana.
Takalo siirtyi sooloartistiksi yhtyeen lopetettua vuosituhannen vaihteen jälkeen. Takalon soolouran esikoissingle "Ei ikinä naimisiin" julkaistiin vuonna 2003. Kappale "Taistelevat metsot" soi "Vares – yksityisetsivä" -elokuvassa.. Takalon ensimmäinen sooloalbumi, artistin omalla nimellä kulkenut "Jukka Takalo", julkaistiin 17. elokuuta 2005.. Takalon seuraava soolojulkaisu oli vuonna 2011 "Vastarannan laulut". Takalon kolmas studioalbumi on vuonna 2012 julkaisu "Kahden hengen disko". Jukka Takalo ja Maakinen Mysteeri Trio julkaisi vuonna 2013 kuplettilevyn. Takalo ja Soiva Siili julkaisivat vuonna 2014 Vastarannan Siili-levyn, joka oli Emma-ehdokkaana vuoden lastenalbumi-sarjassa 2015. Vuonna 2016 ilmestyi albumi Suomen kuningas. Takalo on tehnyt protestilauluja, ja vuonna 2018 ilmestyi single "Tää menee tunteisiin". Vuonna 2018 ilmestyi albumi "Vaarojen laulut".
Takalon kappale ”Jokainen on vähän homo” on saavuttanut huomiota sosiaalisessa mediassa: sitä on katsottu YouTubesta yli miljoona kertaa. Kappale on käännetty myös venäjäksi. Vuonna 2014 oululainen seurakunta kielsi sen esittämisen seurakuntasalissa.
Muusikonuransa ohella Takalo on kirjoittanut yhdessä toimittaja Pasi Kostiaisen kanssa musiikkiaiheisen teoksen "Sinä olet tähti – matkaopas poptähteyteen", joka julkaistiin vuonna 2004. "Jokainen on vähän homo" -laulukirja ilmestyi vuonna 2014. Esikoisromaani "Kuoleman nimi on Saab 96" ilmestyi 2018.
Takalo on Ilmakitaransoiton MM-kisojen perustaja ja synnyinkylänsä Martinniemen Kurtinhaudan suojelemisen puolestapuhuja. Takalo on ollut perustamassa musiikivideofestivaaleja Ouluun. Takalo on ideoinut Yksinäisten illat -formaatin ja isännöinyt sitä. Hän on tehnyt lastenmusiikkia Vastarannan siili- ryhmässä.
Takalo on tehnyt kappaleita myös muille artisteille, kuten Pate Mustajärvelle. Takalo on kuvannut Lissut-duon Pissikset-videon. Kaarle viikatteen kanssa Takalo on tehnyt yhteisen iltamakiertueen. Mikko Alatalon kanssa Takalo on pitänyt yhteislaulutapahtumia. Hän on tehnyt myös duo-keikkoja stand up -koomikko Matti Patrosen kanssa. Takalon Vaarojen laulut -levyllä esiintyy myös Anna Itkonen.
Takalo esiintyi Aknestikin kitaristin Kai Latvalehdon elämästä kertovassa "Laulu koti-ikävästä" -elokuvassa vuonna 2013.
Takalo sai ammattitaiteilijan puolivuotisen 9 000 euron apurahan 2014. Samana vuonna Hänelle myönnettiin Pakkala-kirjallisuuspalkinto. Hänet valittiin vuoden positiivisimmaksi oululaiseksi vuonna 2015.
Aiemmin Takalo on asunut Helsingissä, josta muutti takaisin Haukiputaalle. Takalo on syntynyt Ruotsissa, käynyt lukion Haukiputaalla, ja hänellä on lapsia.
Flavonoidit
Flavonoidit ovat kasveissa esiintyviä yhdisteitä, jotka vaikuttavat elintarvikkeiden makuun, väriin, koostumukseen ja säilyvyyteen sekä toimivat antioksidantteina. Lisäksi flavonoidit ihmisravinnossa saattavat vaikuttaa veren hyytymiseen ja ehkäistä syöpää. Nykyään flavonoideja tunnetaan yli 4 000 erilaista. Niitä on muun muassa teessä, marjoissa ja hedelmissä.
Flavonoidit ovat usein värillisiä, ja fytokemikaaleihin kuuluvia fenoliyhdisteitä, jotka antavat kasveille, niiden kukille, hedelmille, siemenille ja myös puun kaarnalle niiden värin sekä suojelevat kasveja ultraviolettisäteilyn haitoilta. Ihminen saa flavonoideja keskimäärin 0,5–1,0 grammaa vuorokaudessa.
Flavonoideihin kuuluvat antosyanidit aiheuttavat monien kasvien silmujen ja nuorten versojen sekä syyslehtien punaisen värin.
Flavonoideille ei ole voitu osoittaa selvää tehtävää kasvien fysiologiassa, mutta on arveltu, että ne liittyvät viestintään eläinten kanssa: kukkien väri houkuttelee pölyttäjiä ja marjojen väri eläimiä, jotka levittävät kasvin siemeniä.
Flavonoideja on usein kasvisten ja hedelmien kuoriosissa. Ryhmään kuuluu monia yhdisteitä joiden pitoisuuden selvittäminen on vaikeaa, joten suositukset parhaista flavonoidien lähteistä vaihtelevat.
Flavonoidit luokitellaan usein kemiallisen rakenteensa mukaan seuraaviin alaryhmiin:
Flavonoidit tunnettiin 1930-luvun puolivälistä 1950-luvun alkuun nimellä P-vitamiini, mahdollisesti niiden verisuonten permiabiliteettiin aikaansaaman vaikutuksen johdosta. P-vitamiini nimitys on sittemmin jäänyt pois käytöstä.
Rapallon sopimus
Rapallon sopimus solmittiin 16. huhtikuuta 1922 Venäjän ja Saksan kesken. Sen allekirjoitti Saksan ulkoasiainministeri Walther Rathenau ja neuvosto-Venäjän ulkoasiainkansankomissaari Georgi Vasiljevitš Tšitšerin. Tämä Genovan konferenssin aikana solmittu sopimus loi neuvosto-Venäjän ja Saksan välille diplomaattisuhteet, jotka olivat katkenneet 13. marraskuuta 1918. Tuolloin kun Saksan hävittyä ensimmäisen maailmansodan oli Neuvosto-Venäjä julistanut Brest-Litovskin rauhansopimuksen mitättömäksi ja pyrkinyt hankkimaan takaisin siinä menetettyjä alueita Ukrainassa, Puolassa ja Baltiassa etenemällä sitä mukaa kun itävaltaunkarilaiset ja saksalaiset vetäytyivät.
Sopimusta laajennettiin Berliinissä 5. marraskuuta 1922 koskemaan myös Armenian, Azerbaidžanin, Georgian, Ukrainan, Valko-Venäjän ja Kaukasian sosialistisia neuvostotasavaltoja. Lisäpöytäkirjan allekirjoitti Venäjän sosialistisen federatiivisen neuvostotasavallan puolesta sen Berliinin suurlähettiläs Nikolaus Krestinski, muiden neuvostotasavaltojen puolesta Ukrainan toimeenpanevan keskuskomitean jäsen Waldemar Aussem ja Saksan puolesta alivaltiosihteeri von Maltzan.
Sopimuksella maailmansodan hävinnyt Saksa sekä sisällissodan ja intervention kärsinyt neuvosto-Venäjä murtautuvat diplomaattisesta eristäytyneisyydestään. Samalla luotiin perusta sille, että Saksa saattoi Versailles’n rauhansopimuksen vastaisesti kehittää siltä kiellettyjä asejärjestelmiä Neuvostoliiton alueella.
Rapallon sopimuksen pohjalta Krestinski ja Stresemann allekirjoittivat 24. huhtikuuta 1926 vielä Berliinin sopimuksenkin, mikä sisälsi Neuvostoliiton ja Saksan välisen hyökkäämättömyyssopimuksen.
Anne McCaffrey
Anne Inez McCaffrey (1. huhtikuuta 1926 Cambridge, Massachusetts – 21. marraskuuta 2011 Irlanti) oli yhdysvaltalainen fantasia- ja tieteiskirjailija, joka tunnetuimpiin teoksiin kuuluu sarja "Pernin lohikäärmeritarit".
McCaffrey vanhemmat olivat George Herbert McCaffrey ja Anne Dorothy McElroy McCaffrey. Hän opiskeli slaavilaisia kieliä ja kirjallisuutta Radcliffe Collegessa. McCaffrey meni naimisiin vuonna 1950, ja hänellä on kolme lasta: Alec Anthony, Todd ja Georgeanne. McCaffrey erosi aviomiehestään vuonna 1970 ja muutti Irlantiin, jossa asui kuolemaansa asti.
Vuonna 1968 McCaffreyn novelli, "Pernin lohikäärmeritarit" -sarjan aloitustarina "Weyr Search", sai Hugo-palkinnon parhaan novellin sarjassa. McCaffrey oli ensimmäinen fiktiolla Hugo-palkinnon saanut nainen. Hänet on nimetty yhdeksi tieteiskirjallisuuden Grand Mastereista.
Otto Wächter
Vapaaherra Otto Gustav von Wächter (8. heinäkuuta 1901 Wien – 14. elokuuta 1949 Rooma) oli itävallansaksalainen juristi ja kansallissosialistinen poliitikko. Hän liittyi SA:han vuonna 1923, kansallissosialistisen puolueen Wienin osastoon 1930 ja SS:ään 1932 Gruppenführeriksi. Hän pääsi valtakunnankomissaariksi 23. toukokuuta 1938 – 30. huhtikuuta 1939 Arthur Seyss-Inquartin johtamaan sisäasiainministeriöön ja Saksan valloitettua Puolan syyskuussa 1939 lokakuussa Krakovan hallintoalueen johtajaksi. Etelä-Puolasta vastanneesta Seyss-Inquartista tuli kenraalikuvernementin perustamisen jälkeen Puolan kenraalikuvernööri Hans Frankin sijainen.
Kun Itä-Galitsia liitettiin 1942 viidenneksi piiriksi Hans Frankin johtamaan kenraalikuvernementtiin Wehrmachtin sotilashallinnon päätyttyä, siirtyi Wächter Galitsian piirin johtajaksi, missä hän oli neuvostojoukkojen tuloon 1944 saakka.
Kuvernöörinä toimiessaan hän ideoi saksalaisten hyväksymän Ukrainan keskusneuvoston johtajan, professori Volodimir Kubijovišin tuella Waffen-SS:ään Galitsian SS-divisioonan (Waffen-Grenadier Division der SS Galizien), joka perustettiin 28. huhtikuuta 1943 taistelemaan Ukrainassa eteneviä neuvostojoukkoja vastaan ukrainalaisista vapaaehtoisista. Joukkoon ilmoittautui 100 000 vapaaehtoista, mistä vain 40 000 voitiin ensimmäisessä vaiheessa hyväksyä.
Joukon historian tulkinta on nyky-Ukrainassa kiistanalainen, koska sen ei todettu taistelujoukkona syyllistyneen sotarikoksiin, mutta saksalaisten puolella taistelleena pidetään sitä neuvostonäkökulmasta ja itäukrainalaisesta näkökulmasta fasistisena. Neuvostojälkeisen ja voimakkaan länsiukrainalais-kansallisen tulkinnan mukaan kyseessä oli vapaustaistelu ja pyrkimys välttää virolaisten SS-miesten tapaan neuvostovallan paluu.