hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Anna Lassila
Anna Lassila (s. 20. tammikuuta 1968, Kuopio) on suomalainen kirjailija. Koulutukseltaan hän on filosofian maisteri (valmistumisvuosi 1994, pääaine yleinen kirjallisuustiede), teologian maisteri (valmistumisvuosi 2015, pääaine yleinen kirkkohistoria) ja perheterapeutti. Molemmat maisterintutkinnot ovat Helsingin yliopistosta. Kirjoittamiseen liittyvien töiden lisäksi Lassila on työskennellyt omalla luomumaatilallaan, perheterapeuttina ja tuntiopettajana Helsingin yliopistossa.
Lassilalta on julkaistu kolme romaania, joista "Popcornprinsessa" oli ehdolla Helsingin Sanomain kirjallisuuspalkinnon saajaksi vuonna 1998. Romaanien lisäksi Lassila on kirjoittanut tietokirjallisuutta, artikkeleita ja novelleja.
Sandra Dee
Alexandra Cymboliak Zuck eli Sandra Dee (23. huhtikuuta 1942 Bayonne, New Jersey – 20. helmikuuta 2005 Thousand Oaks, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijätär.
Dee syntyi Bayonnessa, New Jerseyn osavaltiossa. Hänen vanhempansa olivat ruteenitaustaiset John ja Mary Zuck. Hän joutui lapsena isäpuolensa seksuaalisesti hyväksikäyttämäksi ja sairastui anoreksiaan jo noin 9-vuotiaana.
Dee voitti vuonna 1958 "lupaavimman tulokkaan" Golden Globe -palkinnon. Hänellä oli mm. vuonna 1959 roolit elokuvissa "Hyttyselläkin on tunteet" ("Gidget"), "Suurinta elämässä" ("Imitation of Life") ja "Kesäpaikka" ("A Summer Place").
Deellä oli 1970-luvulla enää harvoja elokuvarooleja. Hän teki silti satunnaisia esiintymisiä televisiossa. Hänen inspiroimansa laulu "Look At Me, I'm Sandra Dee" sisältyi musikaaliin "Grease".
Sandra Dee meni vuonna 1960 naimisiin laulaja-näyttelijä Bobby Darinin kanssa. Pari sai yhden pojan, Doddin, mutta avioliitto päättyi eroon vuonna 1967. Dee kärsi elämänsä aikana pitkäaikaisesta masennuksesta, anoreksiasta ja alkoholismista. Yhä enemmän Deetä masensi avioero, Bobby Darinin kuolema 1973 ja äidin kuolema 1988.
Dee kuoli munuaistautiin ja keuhkokuumeeseen Thousand Oaksissa, Kaliforniassa vuonna 2005. Hän oli saanut dialyysihoitoa nelisen vuotta.
Sami Lehtoranta
Sami Lehtoranta (s. 13. marraskuuta 1979 Suolahti) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.
Hongikon Nuorisoseuran Urheilijoitten kasvatti Lehtoranta aloitti uransa SM-sarjassa kaudella 1995–1996. Uransa aikana hän on edusti HoNsUa, Äänekosken Huimaa, Namika Lahtea, ranskalaista Dijonia ja Joensuun Katajaa. Kaudella 2005–2006 Katajaan tullut Lehtoranta nousi joensuulaisjoukkueen kapteeniksi ja olikin jo vakiopelaaja keväällä 2006 Katajan saadessa hopeaa.
Lehtoranta on Suomen miesten pääsarjassa eniten heitontorjuntoja tehnyt pelaaja: hän ohitti Pekka Markkasen tilaston kärkipaikalla 16. marraskuuta 2013. Lehtoranta valittiin joulukuun 2011 Korisliigan kuukauden parhaaksi pelaajaksi ensimmäisenä suomalaisena kolmeen ja puoleen vuoteen. Helmikuussa hän otti 3000. levypallonsa runkosarjassa.
Lehtoranta lopetti uransa keväällä 2014. Kataja selviytyi loppuotteluihin, joissa se hävisi Tampereen Pyrinnölle.
Casa de la Panadería
Casa de la Panadería on rakennus Espanjan pääkaupungissa Madridissa. Se sijaitsee Plaza Mayor -aukion pohjoisella laidalla. Se oli alun perin 1600-lukulaisen aukion rakennuksista ensimmäinen, ja sinne sijoitettiin leipurien killan toimistotiloja. Nykyisin se on Madridin kunnan käytössä.
Rakennus on jälleenrakennettu kahdesti: vuosina 1672–1674, sekä vuoden 1790 jälkeen jolloin tulipalo runteli aukiota pahoin. Aukion tuolloisesta jälleenrakennuksesta vastasi arkkitehti Juan de Villanueva. Rakennuksen nykyisen julkisivun vertauskuvalliset seinämaalaukset ovat taiteilija Carlos Francon käsialaa, ja ne ovat peräisin vuodelta 1992.
Laakso (yhtye)
Laakso on ruotsalainen indierock-yhtye, joka tekee musiikkinsa pääosin englanniksi. Yhtyeen perustajajäsenillä, Markus Krunegårdilla ja David Nygårdilla on kuitenkin molemmilla sukua Tornionjokilaaksossa (mistä myös nimi tulee), ja musiikissa onkin paljon suomalaisia vaikutteita; yhtye itse mainitsee muun muassa Juice Leskisen. 18. huhtikuuta 2007 Laakso julkaisi samana päivänä kaksi uutta levyä: kolmannen englanninkielisen levynsä ”Mother, Am I Good Looking?" ja suomenkielisen "Mämmilärock" -albumin. Sittemmin yhtye on ollut levytystauolla, minkä aikana Markus Krunegård on julkaissut kolme ruotsinkielistä sooloalbumia.
http://www.laakso.nu
http://www.welldone.fi/news.asp?id=1436
The Pale Ontologist
The Pale Ontologist on rap-artisti Palefacen debyyttialbumi vuodelta 2001. Albumi julkaistiin Sony BMG levy-yhtön kautta. Albumilta julkaistiin singlet "The Ultimate Jedi Mind Trick - Episode IV" ja "Back to Square One".
Pyramidikyy
Pyramidikyy eli efa ("Echis carinatus") on Aasiassa elävä myrkyllinen käärme, joka kuuluu hietakyihin. Pyramidikyy on yksi Intian niin sanotun ”neljän koplan” neljästä myrkkykäärmeestä. Pyramidikyy on sukunsa muiden lajien tapaan aggressiivinen ja saattaa hyökätä yllättävän nopeasti uhkausasennostaan, se tappaa enemmän ihmisiä kuin mikään muu käärmelaji. Sen puremaan kuolee vuosittain noin 10 000 ihmistä.
Pyramidikyy on yleensä 40–60 cm, joskus jopa 80 cm pitkä. Sen pää erottuu selvästi kaulasta. Värisävyjä on monia punertavasta oliivinvihreään. Kyljessä kulkee selvä valkoisten suomujen muodostama saharaita.
Pyramidikyytä tavataan Intian niemimaalla, Lähi-idän Omanissa, Irakissa, Yhdistyneissä arabiemiraateissa ja Iranin lounaisosissa sekä Keski-Aasian Afganistanissa, Uzbekistanissa, Turkmenistanissa ja Tadžikistanissa.
Pyramidikyy syö lähinnä jyrsijöitä, liskoja, sammakoita ja niveljalkaisia.
Pyramidikyyn poikaset kehittyvät emon vatsassa. Poikueeseen voi kuulua jopa 23 poikasta.
Ranskan kansallisorkesteri
Ranskan kansallisorkesteri () on Radio Francen ylläpitämä sinfoniaorkesteri. Orkesterin kotisali on Pariisin Théâtre des Champs-Élysées, ja välillä orkesteri toimii myös oopperaorkesterina. Orkesteri esiintyy myös Salle Pleyelissä sekä Olivier Messiaen -auditoriossa Radio Francen tiloissa. Kaikki Radio Francen konsertit nauhoitetaan. Suomalainen kapellimestari Sasha Mäkilä toimi Ranskan kansallisorkesterin apulaiskapellimestarina 2007–2010.
Hessin laki
Hessin laki on lämpökemiaan kuuluva tulos, jonka mukaan reaktion entalpia saadaan jakamalla reaktio osareaktioihin ja laskemalla yhteen näiden entalpiat. Hessin lain avulla voidaan laskea sellaisia reaktioentalpioita, joita ei pystytä suoraan mittaamaan.
Hessin lakia soveltamalla voidaan selvittää esimerkiksi tuntemattomasta reaktioketjusta koostuvan kokonaisreaktion entalpia, jos löydetään toinen reitti lähtöaineiden ja tuotteiden välille. Esimerkiksi kun hiilihydraatit ja rasvat vapauttavat energiaa elimistössä, ne muuttuvat monivaiheisissa reaktioissa vedeksi ja hiilidioksidiksi. Kokonaisreaktio on kuitenkin sama kuin, jos aineet palaisivat puhtaassa hapessa. Tämä palamisentalpia voidaan mitata ja siten pystytään päättelemään ravintoaineiden energiasisältö.
Hessin laki perustuu siihen, että entalpia on tilan funktio. Tilan funktion muutos riippuu vain alku- ja lopputilasta eikä siitä, miten näiden tilojen välillä kuljetaan. Siten on sama, eteneekö reaktio suoraan vai usean välivaiheen kautta. Entalpian tavoin voidaan laskea yhteen esimerkiksi reaktioiden entropioita ja Gibbsin energioita.
Hessin lakia sovellettaessa tavoitteena on saada muodostettua osareaktioista haluttu kokonaisreaktio. Osareaktioiden ketjun ei tarvitse olla käytännössä mahdollinen. Riittää, että osareaktioiden entalpiat tunnetaan ja että yhteen laskemalla saadaan kokonaisreaktio. Reaktioyhtälöitä voidaan kertoa luvuilla ja kääntää, kunhan samalla kerrotaan myös entalpian arvo tai vaihdetaan sen etumerkki.
Esimerkiksi metaanin palamisentalpia voidaan laskea seuraavien perusmuodostumisentalpioiden avulla:
Kun käännetään ensimmäinen reaktio ja kerrotaan toinen reaktio kahdella, saadaan osareaktiot yhteen laskemalla haluttu kokonaisreaktio:
Palamisentalpiaksi tulee Δ"H" = −(−74,8 kJ/mol) + 2(−285,8 kJ/mol) + (−393,5 kJ/mol) = −889 kJ/mol.
Hessin laki on nimetty Germain Henri Hessin mukaan. Hän teki mittauksia useilla eri aineilla ja julkaisi lakia koskevat tuloksensa vuonna 1840. Siihen aikaan ei vielä tunnettu energian säilymislakia.
Hess tutki muun muassa rikkihapon neutralointia. Kun tietty määrä rikkihappoa neutraloitiin ammoniakilla, lämpöä kehittyi aina yhtä paljon, tehtiinpä reaktio suoraan tai välivaiheittain. Jos rikkihappoa neutraloitiin täydellisesti ammoniakilla, syntyvä lämpömäärä oli 595,8 yksikköä. Jos taas rikkihappo ensin laimennettiin vedellä suhteessa 1:1, laimenemislämpö oli 77,8 ja neutraloitumislämpö oli 518,9. Kokonaislämmöksi tuli täten 596,7 eli suunnilleen yhtä paljon kuin suoraan neutraloitaessa. Hess teki kokeensa samassa ilmanpaineessa, joten hän pystyi laskemaan lämpömääriä yhteen. Jos paine tai tilavuus ei pysy vakiona, lämpöjä ei voi laskea yhteen. Tällöinkin pätee kuitenkin lain nykyinen muotoilu, jossa lasketaan yhteen entalpioita.
Kuubankrokotiili
Kuubankrokotiili ("Crocodylus rhombifer") on äärimmäisen uhanalainen, vain Kuubassa elävä krokotiili.
Kuubankrokotiili on yleensä 2–2,5 metrin pituinen, mutta joskus jopa 3,5-metrinen. Se on varsin vankkarakenteinen. Sillä on lihaksikas niska, jonka avulla se pystyy pitämään päätään selkää korkeammalla. Selässä on kuusi peräkkäisten kilpien muodostamaa pitkittäisriviä, jotka alkavat kuudesta paksusta ja suuresta niskakilvestä. Jalat ovat sarveiskilpien peittämät ja hyvin vahvat. Vahvojen raajojen ansiosta se pystyy kävelemään pidempiä matkoja kuin muut krokotiililajit. Muista krokotiililajeista poiketen kuubankrokotiili pitää myös maalla levätessään takaraajojaan koukistettuina, mutta eturaajansa ojennettuina. Silmät ovat erittäin tummat, joten tummanruskea silmäterä ei erotu kunnolla. Hampaat, joita on 66–67, ovat vahvat ja uurteenomaiset. Väritys on keltaisen ja mustan sekoitusta. Kuubankrokotiilin kaltaisen eläimen fossiileja on löydetty Pohjois-Amerikasta noin 4 miljoonan vuoden takaa.
Kuubankrokotiilia tavataan enää vain Kuubassa Zapatan soilla ja Pinos-saarella. Laji on elänyt myös Cayman- ja Bahamasaarilla, mutta niiltä laji on jo hävinnyt. 
Kuubankrokotiili viihtyy parhaiten makeavetisillä soilla ja muilla kosteikkoalueilla, mutta sietää myös suolaista vettä. Kanta on Zapatassa nykyään 3 000–6 000 yksilöä, ja laji on rauhoitettu.
Kuubankrokotiili on kotonaan niin maalla kuin vedessäkin. Se on vahva uimari ja etenee hyvin maallakin. Krokotiilit ovat kuitenkin aina yön jäljiltä kohmeisia, joten ne paistattelevat auringossa tai lilluvat lämpimässä vedessä, kunnes niiden ruumiinlämpötila kohoaa tarpeeksi korkealle. Kuubankrokotiilit liikkuvat aktiivisesti vain lisääntymisaikana tai ruokaa etsimässä. Kuubankrokotiilit ovat aikuisina ärhäköitä ja tappelevat usein myös muidenkin krokotiililajien kanssa.
Kuubankrokotiili syö nilviäisiä, äyriäisiä, kilpikonnia, lintuja, hutioita, kaloja ja joskus myös koiria ja villisikoja. Ne pystyvät kurkottamaan saalista jopa puiden oksilta, pyrstön avulla pomppaamalla.
Koiras päästää kurkkuääniä ja kuuluvia, voimakkaita uloshengityksiä. Kun kuubankrokotiilit ovat valmiita paritteluun, ne hierovat silmän takaosasta niskaan päin ulottuvaa luun kohoutumana muodostunutta harjannetta toistensa kurkkuun. 
Kun naaras on hedelmöittynyt, se kaivaa pesäkuopan rantahiekkaan ja munii sinne 30–40 munaa, jotka se peittää muninnan jälkeen. Kun poikaset kuoriutuvat, ne ääntelevät, jotta emo tulisi auttamaan ne pois pesästä. Emo kantaa ne pesästä veteen. Poikaset tulevat sukukypsiksi, kun ne ovat kaksimetrisiä.
Glykaani
Glykaani on hiilihydraattirakenne eli oligo- tai polysakkaridi. Glykaanilla voidaan tarkoittaa glykokonjugaattiin eli glykolipidiin, glykoproteiiniin tai proteoglykaaniin kiinnittynyttä sokeriosaa. Glykaanit ovat kiinnittyneinä konjugaattiinsa glykosidisidoksella ja ne voivat olla vain muutamasta monosakkaridista koostuvia tai paljon laajempia rakenteita. Glykaaneja on sekä liukoisissa että solukalvoihin kiinnittyneissä proteiineissa.
Glykaanin osuus glykoproteiinin massasta voi vaihdella 1-85 %. Hiilihydraattiosat vaikuttavat proteiinin liukoisuuteen ja viskositeettiin, biologiseen aktiivisuuteen, vaikutusaikaan verenkierrossa, stabiilisuuteen, immunogeenisyyteen eli kykyyn aiheuttaa immunologisia reaktioita ja oikean tyyppiseen laskostumiseen. Hiilihydraattiosilla on vaikutusta solujen välisiin vuorovaikutuksiin, koska glykoproteiineja esiintyy solukalvolla ja ne toimivat siellä reseptorimolekyyleinä.
Hiilihydraattiketjut kiinnittyvät proteiiniin O- tai N-glykosidisilla sidoksilla.
Glykoproteiinit voidaan jakaa neljään pääluokkaan polypeptidiketjun ja glykaanin välisen sidoksen perusteella:
Joissakin glykoproteiineissa on sekä O- että N-glykosidisidoksilla kiinnittyneitä glykaaneita. Yhdessä glykoproteiinissa voi olla kiinnittyneenä yhdestä useisiin kymmeniin hiilihydraattiosaa, joiden pituus voi vaihdella muutamasta monosakkariditähteestä paljon laajempiin. Yleisimmät glykaaneissa esiintyvät monosakkaridit ovat glukoosi, galaktoosi, ksyloosi, N-asetyyliglukosamiini, N-asetyyligalaktosamiini, fukoosi, N-asetyylineuramiinihappo ja mannoosi. Galaktoosi, glukoosi ja mannoosi ovat heksooseja, N-asetyylineuramiinihappo on tyypiltään siaalihappo ja sitä tavataan usein glykaaniketjun hännässä, fukoosi on deoksiheksoosi, N-asetyyliglukosamiini ja N-asetyyligalaktosamiini ovat aminoheksooseja.
Episodi (lehti)
Episodi on suomalainen elokuviin keskittynyt aikakauslehti, joka on ilmestynyt vuodesta 2003. Lehden päätoimittaja on Jouni Vikman, ja sitä julkaisee Pop Media.
Kansallisen mediatutkimus KMT:n mukaan lehden lukijamäärä on 72 000 (2011).
Ensimmäisenä vuonna lehteä ilmestyi ainoastaan yksi numero, vuonna 2004 seitsemän numeroa ja kahtena seuraavana vuonna kymmenen numeroa kumpanakin. Vuoden 2007 alusta "Episodi" yhdistyi "DVD Hohto" -lehden kanssa, ja siitä lähtien lehti on ilmestynyt kerran kuukaudessa lukuun ottamatta vuotta 2017, jolloin ilmestyi 11 numeroa.
Pontos (mytologia)
Pontos (, ) oli kreikkalaisessa mytologiassa muinainen, Olymposta edeltävän ajan meren jumala, Gaian ja Aitherin poika. Hesiodos tosin kertoo Gaian synnyttäneen Pontoksen itsestään ilman rakkauden liittoa antaen siten kuvan, että kysymyksessä olisi pelkästään meren henkilöitymä.
Gaian kanssa Pontos sai lapset Nereus, Forkys, Keto, Eurybia ja Thaumas. Useat kalaheimot ovat puolestaan syntyneet Pontoksen ja Thalassan liitosta.
The Diary of Jane
The Diary of Jane on Breaking Benjaminin ensimmäinen single "Phobia"-albumilta.
Single nousi hyvin äkkiä listoilla ylöspäin siitä lähtien, kun se julkaistiin. Kesäkuussa 2006 kappaleen sai kuulla yli sadoilla radiokanavilla ympäri maailmaa. Single pääsi myös videopeliin "Nascar 07". Kappaleen suosiosta kertoo myös se, että se on päätynyt trance-remixaajien käsiin, mikä ei ole post-grunge genressä kovin yleistä. Remixejä ovat tehneet ainakin Carl B ja Sean Tyas.
Riihimäen Cocks
Riihimäen Cocks on riihimäkeläinen käsipalloseura, joka pelaa nykyisin käsipallon SM-liigassa ja kaudesta 2017–2018 lähtien myös Mestarien liigassa.
Seuran kasvatteja on muiden muassa Ari-Pekka Tuomi, Jyri Welling, Reima Nieminen ja Kai Elomaa. Cocksin entisiä ulkomaanvahvistuksia ovat olleet muun muassa Roman Denisov, Sergei Klénov, Indrek Lillsoo ja Valentyn Koshovy.
Riihimäellä aloitettiin käsipallon pelaaminen vuonna 1966 Riihimäen Palloseurassa. Cocks perustettiin vuonna 1973, ja seura nousi heti ensimmäisen kauden jälkeen SM-sarjaan.
Seura on voittanut miesten Suomen-mestaruuden vuosina 2007–2010 ja 2013–2017. Cocks pelasi kaudella 2008–2009 myös Baltian-liigaa sijoittuen viidenneksi. Seuraavalla kaudella 2009–2010 Cocks sijoittui Baltian-liigassa toiseksi, tosin osanottajia oli selvästi vähemmän kuin edellisenä vuotena. Kaudella 2009–2010 joukkue ei hävinnyt SM-sarjassa yhtäkään ottelua. Cocks on pelannut myös kausilla 2013–2014 ja 2014–2015 miesten kolmanneksi tasokkaimmassa sarjassa, EHF Challenge Cupissa. Kumpanakin kautena Cocks eteni puolivälieriin asti.
Nevermore
Nevermore on yhdysvaltalainen progressiivista metallimusiikkia soittava yhtye. Se perustettiin Seattlessä vuonna 1991 laulaja Warrel Danen ja basisti Jim Sheppardin aikaisemman yhtyeen, Sanctuaryn, hajottua.
Pekka Kuusi
Pekka Juhana Kuusi (9. heinäkuuta 1917 Helsinki – 25. toukokuuta 1989 Helsinki) oli suomalainen tutkija ja yhteiskuntapoliitikko sekä Alkon pääjohtaja. Hänen pääjohtajakaudellaan aloitettiin kampanjointi viinan korvaamiseksi viinillä suomalaisessa alkoholikulttuurissa. Kuusen sosiaalipoliitikan keskeinen sanoma oli, että sosiaaliset tulonsiirrot tukivat talouskasvua.
Kuusen vanhemmat olivat filosofian maisteri Aarne Kuusi ja Alli o.s. Zidbäck. Hän kuului Granfeltin sivistyssukuun ja hänen isoisänsä oli raittiusliikkeen vaikuttaja A. A. Granfelt. Hänen vanhempi veljensä oli kansanrunouden tutkija Matti Kuusi ja setänsä yhteiskuntatietelijä Eino Kuusi.
Pekka Kuusen ensimmäinen puoliso oli vuosina 1940–1954 filosofian maisteri Eeva Lumiala, asutusneuvos Eino Lumialan tytär, mutta he erosivat. Toinen puoliso oli vuodesta 1955 filosofian maisteri Sirkka Autio. Kuusella oli ensimmäisestä avioliitosta neljä ja toisesta yksi lapsi. Yksi hänen pojistaan oli nuorena kuollut ylioppilaspoliitikko Antti Kuusi.
Kuusi pääsi ylioppilaaksi vuonna 1935. 1930-luvulla Kuusi toimi Sinimustien lausuntakuoron johtajana. Hän kuului jäsenenä myös nationalistiseen Akateemiseen Karjala-Seuraan. Pekka Kuusi suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1945 ja väitteli valtiotieteen tohtoriksi 1956. Väitöskirjan aiheena oli alkoholin käyttö maaseudulla.
Sodan jälkeen hän aloitti työt raittiusliikkeessä, josta hän siirtyi Alkon palvelukseen vuonna 1946 ja päätyi vuonna 1971 yhtiön pääjohtajaksi. Hän oli jo 1960-luvulta alkaen keskeinen vaikuttaja kansallisessa alkoholipolitiikassa. Kuusi toimi Alkossa yleistarkastajana 1946–1949, sosiaalihallinnollisen toimen apulaisjohtajana 1949–1950, liikehallinnollisen toimen apulaisjohtajana ja johtokunnan varajäsenenä 1950–1952, johtokunnan jäsenenä ja jakelutoimen johtajana 1952–1971, johtokunnan varapuheenjohtajana ja pääjohtajan varamiehenä 1969–1971 sekä johtokunnan puheenjohtajana ja pääjohtajana vuodesta 1972.
Kuusi oli myös "Alkoholipolitiikka"-lehden päätoimittaja 1949–1971 ja Helsingin yliopiston sosiaalipolitiikan dosentti vuodesta 1962.
Vuonna 1966 hänet valittiin SDP:n kansanedustajaksi ja eduskunnan ulkoasiainvaliokunnan puheenjohtajaksi. Kuusi oli kansanedustajana vuoteen 1970 saakka. Hän toimi myöhemmin myös sosiaaliministerinä Karjalaisen II hallituksessa maalis–lokakuussa 1971.
Auvo Maunula
Auvo Herman Toivo Maunula (7. kesäkuuta 1907 Alavieska – 17. toukokuuta 1944 Hirvas) oli suomalainen lentäjä ja Mannerheim-ristin ritari. Ritariksi nimitettäessä hänen sotilasarvonsa oli majuri. Maunula lensi noin 200 sotalentoa ja ampui alas kolme vastustajan lentokonetta.
Auvo Maunula syntyi Pohjois-Pohjanmaalla, Alavieskassa, kansakoulunopettaja Herman ja Anna (o.s. Rajaniemi) Maunulan perheeseen. Hän astui asepalvelukseen Ilmavoimien alokaskomppaniaan vuonna 1926. Sotilasuralle tähtäävä Maunula pyrki ja pääsi Reserviupseerikouluun, jonka käytyään hän suoritti Kadettikoulun kurssinumerolla 10 vuosina 1927–1929. Aktiiviura Ilmavoimissa jatkui koko 1930-luvun ajan. Talvisodassa Maunula toimi Lentolaivue 12:n Gloster Gladiator -hävittäjäkoneilla varustetun ensimmäisen lentueen päällikkönä.
Jatkosodassa Maunula toimi laivueenkomentajana Täydennyslentolaivue 35:ssä, Fokker D.XXI -koneilla varustetussa Lentolaivue 12:sta sekä Lentolaivue 28:ssa, jonka kalustona oli Morane-Saulnier M.S. 406 -koneet. Maunula nimitettiin Aunuksen ryhmän komentajan Karl Oeschin 21. toukokuuta 1942 allekirjoittaman nimitysesityksen sekä Ilmavoimien komentajan Jarl Lundqvistin 15. elokuuta 1942 allekirjoittaman lisäesityksen jälkeen Mannerheim-ristin ritariksi 8. syyskuuta 1942 numerolla 90. Nimitysperusteluissa mainitaan muun muassa Maunulan tiedustelulentäjänä sekä laivueen komentajana saavuttamat ansiot.
Majuriksi ylennetty Maunula sai surmansa koulutuslennolla 17. toukokuuta 1944. Hänen ohjaamansa Morane-Saulnier -hävittäjä (MS-628) joutui syöksykäännöksen seurauksena syöksykierteeseen, josta kone ei enää oiennut, ja syöksyi matalasta korkeudesta järveen. Maunula on haudattu Seinäjoen sankarihautausmaalle. Auvo Maunula ja hänen puolisonsa Ester Jensen saivat kaksi poikaa. Reijo Jorma Maunula (1935–2013) oli ilmavoimien majuri, toimi johtajana Johtamistaidon Opistossa ja opetusneuvoksena Opetushallituksessa. Antero Maunula (1937–2014) oli eversti, joka toimi muun muassa Pohjan prikaatin komentajana.
Harrachov
Harrachov () on kaupunki Pohjois-Tšekissä Liberecin läänissä Semilyn piirikunnassa Mumlavajoen varrella. Sen pinta-ala on 36,6 neliökilometriä ja asukasluku 1 575 (2009). Mäkihyppykeskus Čertak sijaitsee Harrachovissa.
Ensimmäiset kirjoitetut maininnat Harrachovista ovat 1600-luvulta, kun saksalaiset perustivat kylän nykyisen kaupungin alueelle. 1714 sen nimeksi tuli Harrachsdorf erään jalosukuisen maanomistajan mukaan. 1800-luvun lopusta lähtien kaupunki on ollut tunnettu lasin valmistuksesta, tekstiiliteollisuudesta ja kaivostoiminnasta. 1900-luvun alussa teollisuustoiminta kasvoi valmistuneen rautatien ansiosta. Suurin osa viennistä kulki pohjoiseen Itävalta-Unkarin rajojen taakse Saksaan.
Toisen maailmansodan jälkeen yhteydet pohjoiseen katkesivat Puolan laajenemisen myötä, ja kaupunki alkoi näivettyä. Rajoja ei avattu Tšekkoslovakian ja Puolan kommunistististen hallintojen kiistojen vuoksi, mutta raja-alueita vaihdettiin siten, että kaksi pientä puolalaista rajakylää liitettiin Harrachoviin 1973.
Scuderia Milano
Scuderia Milano oli italialainen Formula 1 -talli, joka osallistui Formula 1 -sarjaan kahdeksan kertaa kausina – . Se ei saavuttanut yhtän pistettä tuona aikana. Yhtä kilpailua lukuun ottamatta Scuderia Milano käytti ainoastaan Maseratin autoja ja moottoreita sekä Pirellin renkaita.
ACD-kehitysvammaoireyhtymä
ACD-kehitysvammaoireyhtymä on synnynnäinen kehityshäiriö, joka aiheuttaa pääasiassa kaljuutta, lyhytkasvuisuutta ja kehitysvammaisuutta. Lisäksi tyypillisiä piirteitä ovat luuston epämuodostumat, karies ja likinäköisyys.
ACD-kehitysvammaoireyhtymä on mahdollisesti autosomin kautta peittyvästi periytyvä. Se kuvattiin ensimmäistä kertaa vuonna 1980, ja oireyhtymä on äärimmäisen harvinainen. Se on tähän mennessä todettu vain muutamalla ihmisellä.
ACD on akronyymi sanoista "alopecia" (kaljuus), "contractures" (kutistumat) ja "dwarfism" (kääpiökasvuisuus).
Enrico Platé
Enrico Platé (28. tammikuuta 1909 Milano, Italia – 2. helmikuuta 1954 Buenos Aires, Argentiina) oli sveitsiläinen kilpa-autoilija, jolla oli myös omaa nimeään kantanut Formula 1 -talli. Talli kilpaili Formula 1 -sarjassa vuosina – . Se osallistui 17:ään MM-osakilpailuun, joissa se ansaitsi yhteensä viisi pistettä.
Evanescent, Everfading
Evanescent, Everfading on Fall of the Leafen debyyttialbumi, se nauhoitettiin toukokuussa 1997 ja julkaistiin huhtikuussa 1998. Albumin julkaisi Yhdysvaltojen Coloradossa toimiva Defiled Records-levy-yhtiö. Musiikki-tyyli on melodista death metallia.
Johannes Hans Daniel Jensen
Johannes Hans Daniel Jensen (25. kesäkuuta 1907 – 11. helmikuuta 1973) oli saksalainen fyysikko. Jensen sai yhdessä Maria Goeppert-Mayerin kanssa puolet Nobelin fysiikanpalkinnosta atomin kuorirakenteen tutkimisesta vuonna 1963. Toinen puolikas myönnettiin Eugene Wignerille.
Jensen syntyi Hampurissa. Hänen isänsä oli puutarhuri Karl Jensen. Jensen opiskeli vuodesta 1926 alkaen fysiikkaa, matematiikkaa, filosofiaa ja fysikaalista kemiaa Hampurin yliopistossa.
August Wernicke
August Wernicke on Fall of the Leafen toinen albumi. Levyllä laulaa ensimmäistä kertaa Tuomas Tuominen.
Robert Hofstadter
Robert Hofstadter (5. helmikuuta 1915 – 17. marraskuuta 1990) oli yhdysvaltalainen fyysikko. Hofstadterille myönnettiin Nobelin fysiikanpalkinto vuonna 1961. Hän ja Rudolf Mößbauer saivat tuona vuonna palkinnon elektronien sironnan ja atomiydinten sekä gammasäteilyn absorption tutkimisesta.
Hofstadter syntyi, kävi koulunsa ja suoritti perusopintonsa New Yorkissa. Hän pääsi jatko-opiskelijaksi Princetonin yliopistoon ja väitteli siellä 1938. Hän jatkoi siellä myös tohtorintutkinnon jälkeisiä post doc -opintojaan ja keskittyi tuolloin valonsäteiden käyttäytymiseen willemiittikiteissä. Vuonna 1948 hän huomasi, että natriumjodidi yhdessä talliumin kanssa toimi hyvin tuikeilmaisimena, ja pari vuotta myöhemmin, että samaa ainetta voitiin käyttää gammasäteilyn energiamäärien mittaamiseen.
Hofstadter opetti Standfordin yliopistossa vuodesta 1950 vuoteen 1985. Siellä hän käytti hiukkaskiihdytintä atomiydinten osasten tutkimiseen. Tuohon asti oli luultu, että protoneilla ja neutroneilla ei ollut rakennetta. Hofstadter osoitti, että niillä on muoto ja koko, jonka hän onnistui määrittämään. Hän havaitsi, että molemmilla on tiivis positiivisesti varautunut ydin ja pii-mesonien muodostama kaksinkertainen pilvi. Neutroneilla näistä pilvistä sisempi on negatiivisesti varautunut, minkä takia hiukkasen kokonaisvaraus on neutraali.
Hofstadter meni naimisiin vuonna 1942. Hänellä on poika ja kaksi tytärtä.
Isaac de Bankolé
Isaac de Bankolé (s. 12. elokuuta 1957 Abidjan, Norsunluurannikko) on norsunluurannikkolainen näyttelijä. Hän on valmistunut näyttelijäkoulusta ja opiskellut Pariisin yliopistossa. De Bankolé on esiintynyt yli 30 elokuvassa, joista tunnetuimmat lienevät vuoden 2006 elokuvat "Miami Vice" ja "Casino Royale". Hän voitti César-palkinnon roolisuorituksestaan vuoden 1986 elokuvassa "Black Mic Mac".
Vitalen lyhytkasvuisuusoireyhtymä
Vitalen lyhytkasvuisuusoireyhtymä on harvinainen oireyhtymä, joka aiheuttaa vaikeaa kehitysvammaisuutta, afasiaa, luuston epämuodostumia, lyhytkasvuisuutta, lyhytsormisuutta ja muita oireita.
Tämän perinnöllisen sairauden kuvasi ensimmäisenä italialainen Emilia Vitale vuonna 2001. Se havaittiin ensimmäistä silloin suuressa sardinialaisessa suvussa.
Vitalen lyhytkasvuisuuden aiheuttaa ilmeisesti X-kromosomin pitkän varren geenivirhe. Geenivirhettä kantavilla naisilla ei esiinny kehitysvammaisuutta, vaan ainoastaan lievempiä poikkeavuuksia, kuten kielellisiä erityisvaikeuksia ja oppimiseen liittyviä ongelmia.
Heinrich Rohrer
Heinrich Rohrer (6. kesäkuuta 1933 Buchs – 16. toukokuuta 2013 Wollerau) oli sveitsiläinen fyysikko. Hän sai vuonna 1986 yhdessä Gerd Binnigin kanssa Nobelin fysiikanpalkinnon tunnelointimikroskoopin (STM) kehittämisestä.
Rohrer syntyi Sveitsin Gallenissa ja opiskeli ETH Zürichissä, missä hän väitteli vuonna 1960. Hänen opettajiinsa kuuluivat Wolfgang Pauli ja Jörgen Lykke Olsen. Tohtorintutkinnon jälkeen hän vietti kaksi post doc -vuotta Yhdysvalloissa.
Rohrer aloitti työt IBM:n tutkimuslaboratoriossa Rüschlikonissa vuonna 1963. Gerd Binnigistä tuli hänen työkaverinsa, ja he suunnittelivat yhdessä tunnelimikroskoopin. Laitteessa on terävä volframianturi, jonka muutaman atomin levyinen kärki tuodaan 5–10 atomin paksuuden päähän johtavasta tai puolijohtavasta pinnasta. Kun kärjen sähköpotentiaali saadaan poikkeamaan muutamia voltteja pinnan potentiaalista, syntyy elektronivirta. Virran voimakkuus riippuu kärjen ja pinnan välisestä tasosta, ja pitämällä virta vakiona voidaan kärki saada liikkumaan erittäin tarkasti pinnan muotoja seuraillen. Tällöin saadaan pinnanmuodoista kartta, jossa sen korkeuserot näkyvät jopa atomin paksuuden tarkkuudella.
Gustavsonin oireyhtymä
Gustavsonin oireyhtymä on X-kromosomin kautta periytyvä harvinainen oireyhtymä, joka aiheuttaa kehitysvammaisuutta, kuurosokeutta ja kouristuksia. Sokeutumisen aiheuttaa näön surkastuma. Sairaus johtaa varhaiseen menehtymiseen vauvaiässä tai varhaislapsuudessa.
Gustavsonin oireyhtymä kuvattiin ensimmäistä kertaa vuonna 1993. Siitä kärsivillä on esiintynyt lisäksi mm. mikrokefaliaa ja spastisuutta.
Lick It Up (kappale)
”Lick It Up” on Kiss-yhtyeen kappale samannimiseltä albumilta vuodelta 1983. Sen kirjoittivat laulaja/kitaristi Paul Stanley ja soolokitaristi Vinnie Vincent. Kappale julkaistiin singlenä 1983, b-raitanaan Gene Simmonsin laulama kappale ”Dance All Over Your Face”.
Kappaleesta tehtiin myös musiikkivideo singlen myynnin edistämiseksi. Se oli Kissin ensimmäinen musiikkivideo ilman kuuluisia maskeja. Video esitettiin ensimmäistä kertaa MTV:llä 18. syyskuuta 1983. Kaikesta mainostuksesta huolimatta ”Lick It Up” sijoittui vain sijalle 66 Yhdysvalloissa, muutamissa maissa se pääsi myös Top-40 joukkoon.
”Lick It Up” on ollut Kissin soitetuin kappale bändin kiertueilla siitä lähtien kun se julkaistiin.
All Hell’s Breakin’ Loose
All Hell’s Breakin' Loose on Kiss-yhtyeen kappale albumilta "Lick It Up". Se oli toinen ja viimeinen albumilta singlenä julkaistu kappale. Se ei sijoittunut listoille Yhdysvalloissa.
Vaikka kappaleen kirjoittajaksi on ilmoitettu koko "Lick It Upin" kokoonpano, oli Eric Carr kappaleen pääkirjoittaja. Carr, joka alun perin halusi kappaleen kuvastavan Led Zeppeliniä, oli järkyttynyt, kun Paul Stanley käytti räppilaulua kappaleessa.
Musiikkivideon ohjasi Martin Kahan ja tuotti Lenney Grodin. Video sai jonkin verran pyöritystä MTV:llä ja nimettiin ehdokkaaksi MTV Video Music Awardseissa vuonna 1984.
Kappale löytyy myös "The Box Setillä", joka julkaistiin 2001.
Johan Museeuw
Johan Museeuw (s. 13. lokakuuta 1965) on entinen belgialainen kilpapolkupyöräilijä, joka on syntynyt Varsenaren kaupungissa Belgiassa. Häntä on kilpailuaikoinaan kutsuttu liikanimellä "Flanderin leijona" (Le Lion des Flandres) ja hänen voittojensa ja sijoitustensa luettelo on vakuuttava: Maailmanmestari 1996, kolminkertainen Paris-Roubaix- sekä Flanderin kierros (Tour des Flandres) -ajojen voittaja ja monia muita ansioita. Hän lopetti ammattilaisuransa vuonna 2004 Grand Prix de l'Escaut -kilpailuun, jonka voittajaksi tuli hänen manttelinperijäkseen sanottu belgialainen Tom Boonen.
Muutama kuukausi lopettamispäätöksen tekemisen jälkeen Johan Museeuw tuomittiin neljän vuoden mittaiseen kilpailukieltoon doping-aineiden käytön vuoksi. Tuomion antoi Belgian kuninkaallinen pyöräilyliitto (Royale Ligue Vélocipédique Belge (RLVB)). Vuonna 2005 häntä syytettiin belgialaisessa oikeudessa doping-aineiden hallussapidosta. Lopulta hänet tuomittiin joulukuussa 2008 kymmenen kuukauden ehdolliseen vankeuteen dopingsotkuistaan.
Hydroletalus
Hydroletalus on sairaus, joka aiheuttaa vesipäisyyttä, keskushermoston epämuodostumia, polydaktyliaa ja muita oireita, kuten hengitysteiden ahtautumista sekä huuli- ja kitalakihalkioita. Se aiheuttaa kuolleena syntymisen tai pian syntymän jälkeen tapahtuvan menehtymisen.
Hydroletalus on autosomin kautta peittyvästi periytyvä, suomalaiseen tautiperintöön kuuluva oireyhtymä. Suomalaiset tutkijat kuvasivat sen ensimmäistä kertaa vuonna 1981, ja sairautta aiheuttava geenivirhe on peräisin Itä-Suomen harvaan asutuilta alueilta. Suomessa hydroletalus on yhdellä noin 20 000 syntyvästä lapsesta.
Mahdolliset epämuodostumat todetaan ennen lapsen syntymää ultraäänitutkimuksella.
Al-Šamal
Al-Šamal () on yksi Qatarin seitsemästä kunnasta. Se sijaitsee Persianlahden rannalla.
Al-Šamalin pinta-ala on 902 km². Kunnan asukasluku vuonna 2015 oli 8794.
Arpitaani
Arpitaani eli frankoprovensaali on romaaninen kieli, joka kuuluu samaan ryhmään ranskan, vallonin ja picardin kanssa. Sitä puhutaan Italiassa, Ranskassa ja Sveitsissä. Suurin osa kielen puhujista asuu Italiassa Aostanlaaksossa, joka on myös ainut alue, jossa kielellä on virallinen asema. Kieltä puhutaan myös Torinon metropolikaupungissa Piemonten alueella, kahdessa syrjäisessä kaupungissa Foggian maakunnassa Apulian alueella sekä Sveitsin ranskankielisessä osassa. Ranskassa Rhône-Alpesin alueella kielellä on paikalliskielen asema, mutta sen käyttö on vähäistä. Kieli on uhanalainen, ja sen käyttäjien määrä on vähentynyt jo pitkään.
Kieli on erkaantunut muista d'oïl-kielistä 700-800-luvuilla. Ensimmäiset kirjalliset todisteet frankoprovensaalista ovat 1100-luvulta. Kieli ei kehittynyt yhtä käytetyksi kuin ranskan tai italian kielet, sillä sen puhujat elivät poliitisesti erkaantuneilla, syrjäisillä vuoristoalueilla. Alueella sijainnut Savoijin kuningaskunta käytti virallisena kielenään latinaa, ja myöhemmin ranskaa, vaikka suurin osa sen asukkaista käytti frankoprovensaalia. Kielen käyttö alkoi vähetä 1800-luvulla, kun ranskan kieli alkoi syrjäyttää sitä monin paikoin. Nimen frankoprovensaali antoi G.I. Ascoli 1800-luvulla, koska kielessä on piirteitä ranskan ja provensaalin kielestä. Arpitaani on kielen puhujien itsensä suosima ilmaus.
Vaikka frankoprovensaalilla ei ole yleisesti hyväksyttyä kirjakieltä, sillä on pitkä historia kirjallisuudessa. Ensimmäinen frankoprovensaalinkielinen kirjallinen tuotos on tiettävästi 1100-luvulta peräisin oleva runo Aleksanteri Suuresta. Eepos Girart de Roussillon on toinen merkittävä 1100-luvulta peräisin oleva teos. 1200-luvulla alkoi ilmestyä lakitekstejä frankoprovensaaliksi samalla kun latinan käyttö hallinnossa väheni. Muun muassa Corpus Juris Civilis käännettiin tällöin frankoprovensaaliksi. Uuden ajan frankoprovensaalisia kirjoittajia ovat muun muassa Amélie Gex ja Jean-Baptiste Cerlogne, jotka molemmat vaikuttivat 1800-luvulla. Ensimmäinen sarjakuva, joka käännettiin frankoprovensaaliksi, oli Tintti.
OOO Valio
OOO Valio, aiemmin ZAO Valio Sankt-Peterburg, on Valion Pietarissa sijaitseva venäläinen tytäryhtiö. Henkilöstöä yhtiössä on 94, ja liikevaihto on 119 miljoonaa euroa. OOO Valio markkinoi, myy ja jakelee Valion tuotteita Venäjällä. Yhtiön tunnetuimmat brändit ovat "Oltermanni", "Valio Viola" ja "Valio voi," ja lisäksi "Viola sulatejuusto" on Venäjän markkinajohtaja omassa tuoteryhmässään. OOO Valion päämarkkina-alueita ovat Pietari, Viipuri ja Moskova.
Vuonna 1993 Pietariin perustettiin Valion edustusto, ja seuraavana vuonna siitä muodostettiin tytäryhtiö.
Venäjän maahantuonti organisoitiin vuoden 2002 alusta uudelleen niin, että OOO Valio vastaa Venäjän maahantuonnista.
Quarter Past
Quarter Past on rap-artisti Palefacen toinen albumi vuodelta 2003. Levy nousi ilmestymisviikollaan Suomen virallisen albumilistan sijalle 30 mutta putosi pois seuraavalla viikolla.
Albumilta julkaistiin singlet "'Til the Break of Dawn" (singlelistan 10.) ja "Colgate Soulmate", josta on tehty myös video.
Munitus
Munitus on leikki. Munitukseen tarvitaan pallo ja jonkin verran vino katto.
Yksi pelaaja heittää pallon katolle ja huutaa toisen pelaajan nimen. Jos heittäjä huutaa vaikka Pekka, kaikki muut paitsi Pekka juoksevat mahdollisimman kauas. Pekka yrittää ottaa katolta putoavan pallon kiinni. Kun Pekka saa pallon haltuunsa, hän huutaa stop tai seis, ja kaikkien täytyy pysähtyä. Pekka saa hypätä kolme kertaa ja sitten yrittää heittää jotakuta pallolla. Jos Pekan heittämä pallo ei kuitenkaan osu kehenkään, tulee Pekalle yksi muna. Jos hän osuu Maijaan, Maijalle tulee yksi muna. Se, joka on saanut munan, on seuraava heittäjä. Jos Maija huutaa Lauri, ja Lauri saa katolta putoavan pallon suoraan ilmasta kiinni, hän voi heittää sen suoraan katolle ja huutaa jonkun toisen nimen.
Kolmesta pienestä munasta muodostuu yksi iso muna. Kolmen pienen munan jälkeen niiden omistajan selkään piirretään (eli munitetaan) jollain sormella (kaikki kymmenen sormea käytössä). Munitettu saa arvata kolme kertaa, millä sormella hänen selkään on piirretty. Jos hän arvaa oikein, peli jatkuu normaalisti, mutta jos hän ei arvaa ollenkaan, hänelle keksitään uusi "lempinimi", vaikkapa paviaani (yleensä ei mikään ihastuttava nimi). Jos joku vielä huutaa sen henkilön, jolla on "lempinimi", oikean nimen, siitä tulee yksi muna (huutajalle). Se jolla ensimmäiseksi on kolme isoa munaa on häviäjä, jota muut pelaajat saavat vähän aikaa haukkua, ei tosin liian paljon, ettei pelistä häviäisi sen hauskuus. Jokaisessa kolmessa munituksessa toimitaan samalla tavalla.
Long Beachin katurata
Toyota Grand Prix of Long Beach on katurata Kalifornian Long Beachissä, Yhdysvalloissa. Sen lähtöruutu on Ocean Boulevardilla. Ahtaan radan ja tiukkojen mutkien takia rata on hyvin hidas verrattuna muihin ratoihin, ja rataa onkin kutsuttu "Yhdysvaltojen Monacon GP:ksi".
Rata rakennettiin 1975 Formula 5000:n kilparadaksi, mutta sitä käytettiin vain kyseisenä vuotena. Vuosina 1976–1983 radalla ajettiin Formula 1:sten Länsi-Yhdysvaltain GP. Vuodesta 1984 rataa kiersi Champ Car -luokka, kunnes sarjan romahduksen jälkeen kisa siirtyi vuonna 2009 IndyCarille. Myös American Le Mans Series- ja Formula E -sarja käyttävät rataa.
Rataa on muuteltu hieman sen alkuperäisestä muodosta, mutta pääosin se noudattelee samaa linjaa, kuin alussakin.
Luettelo Suomen vanhimmista ihmisistä
Tämä on epätäydellinen luettelo Suomen vanhimmista ihmisistä. Luettelo sisältää vähintään 107-vuotiaiksi eläneet henkilöt.Sata vuotta täyttäneiden määrä kasvaa Suomessa joka vuosi noin viidellä prosentilla. Tilastokeskuksen arvion mukaan vuonna 2065 heitä olisi jo noin 8 000. Yli satavuotiaista naisia on selvästi enemmän kuin miehiä. Vuonna 1960 yli satavuotiaiden määrä oli 71. Vuoden 2008 lopussa yli satavuotiaita oli 514, joista naisia 437 ja miehiä 77. Vuonna 2017 yli satavuotiaita oli 830 ja heistä 31 oli yli 105-vuotiaita.
Mardinin maakunta
Mardinin maakunta (; ) on yksi Turkin 81 maakunnasta. Maakunnan väkiluvuksi arvioitiin 788 996 vuonna 2014. Maakunta rajoittuu etelässä Syyrian Hasakan maakuntaan ja on melko lähellä myös Irakin rajaa. Maradinin maakunta on osa Turkin kurdialuetta.
Maakunnan pääkaupunki on Mardin (88 768 as., 31.12.2014 arvio). Muita suuria kaupunkeja ovat Kızıltepe (158 979 as., arvio) ja rajakaupunki Nusaybin (90 152 as., arvio).
Sana Mardin on alun perin arameaa.
Mardinin maakunta on jaettu 10 piirikuntaan. Pääkaupunki lihavoidulla tekstillä.
Astalo
Astalo on mikä tahansa esine, jota ei ole valmistettu aseeksi, mutta jota tilapäisesti käytetään lyömäaseen tavoin. Sanana astalo on harvinainen yleiskielessä, mutta sitä käytetään lakikielessä. Sanan harvinainen rinnakkaismuoto on ”astala”.
Astaloa käytetään tavallisesti nuijan tavoin lyömäaseena, jolloin tarkoituksena on tainnuttaa toinen tai vahingoittaa häntä. Esimerkiksi ikkuna tai peili taas on teräaseen kaltainen astalo. Tilanteen mukaan astaloksi voidaan valita hyvinkin erilaisia esineitä, kuten työkaluja, urheiluvälineitä, keittiötarvikkeita tai siivousvälineitä.
Nykyisin Suomessa voimassa olevassa rikoslaissa sanaa ei käytetä, mutta se esiintyi lakitekstissä aiemmin merkityksessä lyömäase. Astalon nostamisesta toista vastaan pahoinpitelyn aikomuksessa säädettiin rangaistus vuoden 1889 rikoslain 21. luvun 13 §:ssä.
Korkein oikeus katsoi päätöksessään vuonna 1959 olutpullon hengenvaaralliseksi astaloksi.
Juhan Ross
Juhan Ross (14. elokuuta 1925 Aburi – 21. kesäkuuta 2002 Tartto) oli virolainen professori ja metsätieteilijä. Hän taisteli vapaaehtoisena Suomen joukoissa toisessa maailmansodassa.
Hän on Joensuun yliopiston maatalous- ja metsätieteiden kunniatohtori (1989). Hänen poikansa on musiikkitieteilijä Jaan Ross.
Akishima
Akishima () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Tokion metropolissa. Se sijaitsee Tamajoen varrella Taman alueella metropolin länsiosassa ja rajautuu Fussan, Hachiōjin, Hinon ja Tachikawan kaupunkeihin. Akishimassa on 112 967 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 17,34 neliökilometriä.
Akishima perustettiin vuonna 1954 Shōwan () ja Haijiman () kuntien yhdistyessä. Kaupungin nimi on näiden kahden paikkakunnan nimen yhdistelmä: Shōwan ensimmäinen kanji voidaan lukea myös "aki", ja Haijiman jälkimmäinen kanji "shima". Akishimaa palvelevat JR Higashi-Nihonin Ōme-linja, Itsukaichi-linja ja Hachikō-linja sekä Seibu-rautateiden Haijima-linja.
Windows Live
Windows Live oli tuotenimike Microsoftin tarjoamille internetpalveluille, jotka lopetettiin lokakuussa 2013. Microsoftin internetpalvelut kulkivat ennen Liveä MSN-nimellä. Live-tuotteet olivat Microsoftin ase taistelussa sen nopeasti kasvavia kilpailijoita, kuten Googlea, vastaan. Suurin osa palveluista oli internetselaimen kautta käytettäviä.
Monet tutut MSN-palvelut korvattiin Live-brändillä. Palveluiden nimi ei ollut ainoa vaihtunut osa, vaan ohjelmia myös uudistettiin rankalla kädellä. Palvelut olivat saatavilla myös suomenkielisinä.
Windows Live -tuetteiden tarjonta jatkuu Windows Essentials -paketin sekä erillisten selain- ja mobiilisovelluksien muodossa.
Edward Hald
Edward Hald (1883-1980) oli ruotsalainen taidemaalari, graafikko ja lasitaiteilija. Hän opiskeli aluksi arkkitehtuuria Saksassa ja Englannissa, mutta vaihtoi pian maalaustaiteeseen ja oli mm. Henri Matissen oppilaana. Hän suunnitteli moderneja astioita Rörstrandille ja NK:lle. Hald etsi jatkuvasti uusia teknisiä ja taiteellisia ratkaisuita taide- ja käyttölasin tuotantoon. Haldin tuotannolle ovat ominaisia ohuet lasimaljat, joissa on kaiverruskuvioita tai lasimassaan upotetun toisen värisen lasin muodostamia kuvioita. Haldin tunnetuin teos on Tukholman näyttelyyn vuosina 1929–1930-tehty halkaisijaltaan 53-senttinen "Taivaanpallo" (Himmelsgloben), johon on kaiverrettu Eläinradan merkkejä esittäviä kreikkalaisten maljakkomaalausten tyylisiä kuvioita. Vuosina 1933–1944 hän oli Orreforsin lasitehtaan toimitusjohtaja. Vuonna 1954 Hald sai professorin arvonimen. Hän työskenteli Orreforsissa vielä muutamia vuosia ennen kuolemaansa.
Lois Maxwell
Lois Ruth Maxwell (synt. Hooker; 14. helmikuuta 1927 – 29. syyskuuta 2007) oli kanadalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten salaisen palvelun sihteerin, Miss Moneypennyn roolista, jota hän esitti neljässätoista James Bond -elokuvassa.
Maxwell syntyi Kitchenerissä, Ontariossa opettajan ja sairaanhoitajan tyttärenä. Hän oli toisessa maailmansodassa armeijan viihdyttäjänä ja matkusti Eurooppaan. Hän aloitti opiskelun Royal Academy of Dramatic Artissa välttääkseen karkotuksen Britanniasta hänen todellisen ikänsä paljastuttua.
Maxwell lähti 20-vuotiaana Hollywoodiin ja sai jo pian parhaan naisnäyttelijätulokkaan Golden Globen roolistaan elokuvassa "Kaupungissa juorutaan" (1947). Hän esiintyi vuonna 1949 "Life Magazinen" valokuvassa yhdessä Marilyn Monroen kanssa. Hän omaksui suunnilleen tässä vaiheessa taiteilijanimensä ”Maxwell”, jota myös hänen muu perheensä alkoi käyttää.
Maxwell palasi Hollywoodista Eurooppaan ja vietti vuodet 1950–1955 Roomassa. Hän tapasi Pariisissa Peter Marriottin, jonka kanssa hän oli naimisissa vuosina 1957–1973. Pari muutti Lontooseen, jossa syntyivät lapset Melinda (s. 1958) ja Christian (s. 1959). Mies kuoli vuonna 1973.
Maxwell esitti Miss Moneypennyn osan neljässätoista ensimmäisessä James Bondissa vuosina 1962–1985. Kyseinen rooli on yhä esittäjänsä tunnetuin.
Maxwell teki viimeisen elokuvaesiintymisensä vuonna 2001. Hän sairastui samana vuonna suolistosyöpään ja muutti Perthiin, Australiaan, jossa hän asui poikansa perheen kanssa ja työsti omaelämäkertaa. Maxwell ei koskaan toipunut sairaudestaan, vaan menehtyi Australiassa 29. syyskuuta 2007. Hän oli 80 vuoden ikäinen.
1,4-butaanidioli
1,4-butaanidioli lyhennettynä BDO on orgaaninen yhdiste (alkoholi, dioli). Se muodostuu butaanista, jonka molempiin päihin on liittynyt alkoholiryhmä (OH). 1,4-butaanidioli on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan kiinteää, mutta huoneenlämmössä (20 °C) se sulaa värittömäksi jähmeäksi nesteeksi. Sen kemiallinen kaava on CHO ja rakennekaava on HO(CH)OH. 1,4-butaanidiolista käytetään myös nimityksiä "1,4-butyleeniglykoli", "1,4-dihydroksibutaani", "1,4-tetrametyleeniglykoli" ja "tetrametyleeni-1,4-dioli". 1,4-butaanidioli on eräs butaanidiolien isomeerisistä muodoista, joita ovat muun muassa 1,2-butaanidioli, 1,3-butaanidioli ja 2,3-butaanidioli.
1,4-butaanidiolin leimahduspiste on 121 °C (o.c.) ja itsesyttymislämpötila on 350 °C.
1,4-butaanidiolia käytetään liuottimena ja siitä käytetään ainakin seuraavia kaupallisia nimiä: Dabco DBO, Diol 14B, Polycure D, Sucol B, Agrisynth B1D.
Lyhytaikainen altistus voi vaikuttaa keskushermostoon ja aiheuttaa narkoosin. Työministeriön päätöksen 1044/91 mukaan 1,4-butaanidiolista katsotaan olevan vaaraa perimälle, sikiölle ja lisääntymiselle. BDO:ta on käytetty lisäravinteena ja päihteenä, koska se muuttuu elimistössä gammahydroksivoihappoksi.
1,4-butaanidiolia valmistetaan pääasiassa 1,4-butyynidiolin katalyyttisellä vedytyksellä. Muita synteesivaihtoehtoja ovat allyylialkoholin hydroformylaatio ja etikkahapon ja butadieenin välisen reaktiotuotteen, 1,4-diasetoksibutaanin, pelkistäminen ja sitä seuraava hydrolyysi. Tärkeimpiä 1,4-butaanidiolin käyttökohteita ovat tetrahydrofuraanin ja butyrolaktonin sekä eräiden polyestereiden ja polyuretaanien valmistus. Sitä voidaan käyttää myös liuottimena ja tekstiiliteollisuudessa.
Tokot
Tokot (Gobiidae) on ahvenkaloihin kuuluva kalaheimo, joka on levinnyt kaikkiin maailman meriin ja jonka jäsenet ovat yleisiä etenkin lauhkeassa vyöhykkeessä.
Tokkoja tunnetaan yli 1800 lajia, jotka on jaettu kahteensataan sukuun. Vuosittain löytyy 10-20 uutta lajia.
Tokot ovat pienikokoisia kaloja. Suurin tokko, Karibialla elävä "Gobioides broussenetii" voi kasvaa puolimetriseksi. Useimmat ovat kuitenkin alle kymmensenttisiä, ja Filippiineillä elävä kääpiötokko "Pandaka pygmaea" jää alle 13 mm pitkäksi ja kuuluu maailman pienimpiin selkärankaisiin. Tokkojen vartalo on pitkulainen, niiden selkä- ja rasvaevät muodostavat yhden evän selkäpuolelle ja niiltä puuttuu kylkiviiva. Monet ovat kirkasvärisiä, jotkut lähes läpinäkyviä.
Tokkoja tavataan sekä merivedessä, murtovedessä että makeassa vedessä. Suurin osa lajeista elää Indopasifisella merialueella. Niitä on paljon koralliriutoilla sekä valtamerten saarien makeavetisissä lammikoissa. Jotkut lajit leviävät laivojen vesijärjestelmissä tai painolastin mukana.
Suomessa tokkoja esiintyy viittä lajia: hietatokko ("Pomatoschistus minutus"), liejutokko ("Pomatoschistus microps"), mustatokko ("Gobius niger"), seitsenruototokko ("Gobiusculus flavescens") sekä tulokaslaji mustatäplätokko ("Neogobius melanostomus").
Useat lajit asuvat pehmeään merenpohjaan tekemissään koloissa. Jotkut toimivat puhdistajakaloina, ja nyppivät loisia isompien kalojen iholta.
Sabiinit
Sabiinit (, yks. "Sabinus") olivat itaalinen heimo muinaisessa Italiassa. Sabiinien alkuperäistä asuinaluetta, johon kuului osia nykyisistä Laziosta, Umbriasta ja Abruzzosta, kutsuttiin latinaksi nimellä Samnium. He puhuivat oskia ja umbria muistuttavaa sabellilaista kieltä.
Ennen Rooman perustamista sabiinit asuivat Latiumin maakunnassa. Legendan mukaan roomalaiset sieppasivat sabiinilaisnaisia saadakseen asukkaita vastaperustettuun ja asujaimistoltaan miesvaltaiseen kaupunkiinsa. Tästä seurannut sota päättyi, kun naiset heittäytyivät taistelevien isiensä ja aviomiestensä väliin. Sabiinit saivat huomattavan vaikutusvallan Roomassa, ja osa sen kuninkaista olisi ollut sabiineja. Sabiinitarten ryöstöstä tuli yleinen kuva-aihe taiteessa. Sodan päätös on harvinaisempi, mutta silti toistuva teema.
Tutkijat ovat havainneet monia yhtäläisyyksiä roomalaisten ja sabiinien välillä, erityisesti uskonnon ja mytologian alueilla. Monet sabiinilaiset jumalhahmot kehittyivät Roomassa ja monet kaupungin alueet (esimerkiksi Quirinalis) olivat aiemmin olleet tärkeitä sabiinien keskuksia.
Nykyään sabiinien nimeä kantava Sabinan alue Roomasta koilliseen Rietin ympäristössä kuuluu Lazion maakuntaan. Siitä on tullut suosittu turistikohde, joka tunnetaan lukuisista mielenkiintoisista keskiaikaisista kylistään ja kenties parhaiten oliiviöljystään.
Shadow Racing Cars
Shadow Racing Cars oli brittiläinen F1-talli, joka aloitti kilpailemisen Formula 1:ssä kaudella 1973. Muutaman kerran talli säväytti nopeudellaan, muuta muuten se ei menestynytkään kovin hyvin.
Kaksi Shadow-ajajaa kuoli radalla. Peter Revson kuoli Etelä-Afrikan Kyalamissa 1974 testiajossa, ja Tom Pryce samalla radalla vuoden 1977 Grand Prix'ssä.
Tallin aino voitto tuli Itävallan Grand Prix'ssä 1977 Alan Jonesin ajaessa. Loppuvuonna 1977 tallista lähti ajaja Jackie Oliver ja tallin pääsuunnittelija Tony Southgate, jotka perustivat oman tallin, Arrowsin. Shadow hiipui ja lopetti toimintansa 1980 ajettuaan kaudella yhden osakilpailun.
Turskakalat
Turskakalat ("Gadiformes") on kalalahko, johon kuuluu useita heimoja ja noin 560 lajia. Lahkoon kuuluu eräitä maailman tärkeimpiä talouskaloja.
Turskakalat ovat pitkänomaisia mutta vaihtelevankokoisia kaloja. Selkäeviä voi olla kolme, peräeviä kaksi. Toisaalta selkä-, pyrstö- ja peräevät ovat myös voineet sulautua yhtenäiseksi ruumiin takaosaa reunustavaksi nauhaksi. Vatsaevät ovat ruumiin etuosassa, rintaevien etupuolella. Leuan alla turskakaloilla on usein pujoparran tavoin riippuva viiksisäie. Iho on pienten pyörösuomujen peittämä.
Useimmat turskakalalajit elävät Pohjois-Atlantin ja Jäämeren kylmissä vesissä, mutta lahkoon kuuluu eteläisempiäkin lajeja. Ainoa sisävesissä elävä turskakalalaji on made.
Monet lahkon tunnetuimmat ja taloudellisesti tärkeimmät lajit kuuluvat turskien heimoon ("Gadidae"), kuten turska, kolja, seiti, valkoturska, lyyraturska, mustakitaturska ja alaskanseiti (mintai).