hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Karl Kautsky
Karl Johann Kautsky (18. lokakuuta 1854 Praha, Itävallan keisarikunta – 17. lokakuuta 1938 Amsterdam, Alankomaat) oli itävaltalais-tšekkiläinen sosiaalidemokratian johtava teoreetikko. Marxismin historiassa hänellä on paikka sitä kautta, että hän toimitti Karl Marxin kriittisen kansantaloustieteellisen teoksen Pääoman neljännen osan.
Prahalaissyntyinen Kautsky opiskeli historiaa ja filosofiaa Wienin yliopistossa vuodesta 1874 ja liittyi Itävallan sosialidemokraattiseen työväenpuolueeseen (SDAPÖ) vuonna 1875. Vuodet 1885–1890 hän asui Lontoossa, ystävystyi Friedrich Engelsin kanssa ja toimi tämän yksityissihteerinä. Vuonna 1891 hän laati Saksan sosiaalidemokraattisen puolueen (SPD) Erfurtin ohjelman August Bebelin ja Eduard Bernsteinin kanssa.
Engelsin kuoltua 1895 Karl Kautskysta tuli sosialistisen liikkeen tärkeimpiä teoreetikkoja, hän muovasi etenkin marxilaista puolueoppia August Bebelin kanssa. Hän jäi puolueeseen, kun sen vasemmisto Rosa Luxemburg mukanaan erosi SPD:stä sen annettua tukensa ensimmäiseen maailmansotaan liittymiselle. Vuonna 1917 Kautsky kuitenkin erosi SPD:stä liittyäkseen Saksan itsenäiseen sosiaalidemokraattiseen puolueeseen (USPD), jonka jäsenenä viipyi vuoteen 1919. SPD:hen hän palasi 1922.
1882 Kautsky perusti "Neue Zeit" -lehden, jota veti vuoteen 1917. Vuonna 1909 hän julkaisi teoksen "Der Weg zur Macht" ("Tie valtaan").
Lenin kuvasi Karl Kautskyä luopioksi ja tämä puolestaan totesi Leninin johtamien bolševikkien korvanneen tsaarin ajan yksinvallan omalla diktatuurillaan. Periaatteessa Kautsky kuitenkin hyväksyi vallankumouksen ja diktatoriset menettelytavat tietyissä olosuhteissa taktisesti edullisina. Kiisteltäessä proletariaatin elintasosta hän korosti sen suhteellista huonontumista muihin luokkiin verraten. Lokakuun vallankumouksen jälkeen Kautsky tuki Gruusian menševikkejä. Hänen asenteellaan oli vaikutusta myös Suomen sosiaalidemokraattien suhtautumiseen Neuvostoliittoa kohtaan.
Karl Kautsky eli pitkään Berliinin Friedenaussa; hänen vaimonsa Luise Kautsky oli Rosa Luxemburgin läheinen ystävä. Kautsky kuoli maanpaossa Amsterdamissa 84 vuoden ikäisenä.
Individual Thought Patterns
Individual Thought Patterns on Death-yhtyeen viides studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1993.
Tyylillisesti albumi on suoraa jatkoa edeltäjä "Humanille". Tekninen ja progressiivinen death metal sai selvästi jazz-vaikutteita Chuck Schuldinerin kokeellisen sävellystyön tuloksena. Albumilla Schuldiner jakoi myös vastuuta kitaratyöskentelyssä: King Diamondin Andy La Rocque soitti miltei puolet levyn kitarasooloista.
"Individual Thought Patterns" sisältää Schuldinerin uran eräitä arvostetuimpia kitarariffejä. Guitar Player -lehti listasi albumin vuonna 1994 kaikkien aikojen kahdenkymmenen parhaimman metallikitara-albumin joukkoon.
"Individual Thought Patternsin" viimeinen raita on Deathin luultavasti tunnetuin kappale "The Philosopher", josta tehtiin myös musiikkikanava MTV:llä näkyvyyttä saanut video. Animaatiohahmot Beavis ja Butthead arvostelivat videon omassa ohjelmassaan.Billboard (Pohjois-Amerikka)
Suomen virallinen lista
Jylppy
Jylppy on kaupunginosa Kotkassa. Kaupunginosa sijaitsee Hovinsaaren itäosassa Kotkansaaren pohjoispuolella. Jylpyn rajana on lännessä Hyväntuulentie ja Kotkantie Metsolan kaupunginosaan, pohjoisessa valtatie 7 Kyminlinnan kaupunginosaan, idässä Kymijoen Huumanhaara ja Huumanpohja Jumalniemen kaupunginosaan ja etelässä Kotkan rata ja Takojantie Hovinsaaren kaupunginosaan.
Jylppy on nykyään lähinnä pienteollisuusaluetta. Kaupunginosan alueella sijaitsee myös Metsolan urheilukenttä.
Jylpyn alue kuului muun Hovinsaaren mukana Kyminkartanon lampuotilääniin. jälkeen alue otettiin Ruotsinsalmen ja Kyminlinnan kaksoislinnoituksen käyttöön. Vuonna 1884 Jylpyn alue liitettiin Kymistä Kotkaan. Alue kuului silloin Hovinsaaren kruununpuiston maihin.
Pyhän Katariinan kirkko (Turku)
Pyhän Katariinan kirkko on keskiaikainen kivikirkko, joka sijaitsee Turussa Nummen kaupunginosassa, lähes keskellä ylioppilaskylää Varsinais-Suomessa. Kirkko on pyhitetty Pyhälle Katariinalle ja Pyhälle Henrikille.
Kaarinan (Nummen) seurakunnan kirkkoherra mainitaan ensimmäisen kerran 1309 luvulla ja itse kirkko vuonna 1396. Nykyistä kivistä kirkkoa edelsi luultavasti puinen kirkkorakennus jonka vihkivät käyttöön Turun piispa Hemming ja Växjön piispa Tuomas 23. tammikuuta 1351. Kirkon vanhin osa on sakaristo jonka etelänpuoleiseen kylkeen rakennettiin kaksilaivainen kirkkosali. Kaksilaivaisuus viittaa siihen, että kirkko olisi rakennettu kivestä jo 1300-luvulla, samaten kuin kiviaineksen vaakasuora ja tasainen limitys ja päätykoristeiden puute. Vuonna 1396 vitaaliveljeksiksi kutsutut saksalaiset merirosvot ryöstivät ja polttivat vanhan kirkon. Uuden kirkkorakennuksen rakennustyöt käynnistyivät 1400-luvun alkupuolella. Tällöin kirkon rakenne muutettiin kolmilaivaiseksi.
Aikaisemmin kirkko sijaitsi Kaarinan kunnan alueella ja oli nimeltään Kaarinan kirkko. Vuonna 1939 kirkon ympärillä oleva Nummen alue liitettiin Turkuun, jolloin Kaarinan seurakunta ulottui sekä Turun että Kaarinan alueille. Vuonna 1991 Kaarinan puoleiset osat seurakuntaa irrotettiin omaksi seurakunnaksi kunnanrajaa pitkin. Sekaannusten välttämiseksi Turun kaupungin puolelle jäänyt osa seurakuntaa sai uuden nimen "Turun Katariinanseurakunta" ja kirkon nimeksi tuli "Pyhän Katariinan kirkko". Kirkko on nimetty Katariina Aleksandrialaisen mukaan vuonna 1991. Pyhä Katariina Aleksandrialainen esiintyy kirkon yhteydessä ensimmäisen kerran 1309 sinetissä, jolla Nummen kirkkoherra Jaakob vahvisti tuolloin tapahtuneen piispanvaalin. Kaarinan kaupungin (silloin vielä kunnan) alueella oleva seurakunta on nimeltään Kaarinan seurakunta ja Hovirinnan seurakuntakeskuksesta tuli uusi Kaarinan kirkko.
Pyhän Katariinan kirkko on nykyään toinen Turun Katariinanseurakunnan kahdesta kirkosta – toinen on Varissuon kirkko.
Kirkko sai vuonna 2000 lasiteoksen, alttarireliefin "Lempeä Maria", jonka on tehnyt tunnettu lasimaalausten tekijä, turkulainen taiteilija Hannu Konola.
Museovirasto on määritellyt Pyhän Katariinan kirkon ympäristöineen yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä. Kirkkoympäristöön kuuluvat kirkkotarha kolmine hautakappeleineen, kellotapuli vuodelta 1826, kirkkotori, kirkkoaitat ja alkuperäisillä paikoillaan säilyneet Kaarinan Nummen kylän kantatalot Pappila, Kuikkula, Kylä ja Simola, joiden rakennuskanta on pääosin 1700–1800-luvuilta.
Lentokenttä (Vantaan kaupunginosa)
Lentokenttä () on Vantaan keskiosissa sijaitseva kaupunginosa, johon kuuluu Helsinki-Vantaan lentoaseman alue kiitoteineen, huolto- ja suoja-alueineen sekä lentoasemarakennuksen tontti pysäköintialueineen. Lentokentän kaupunginosa kuuluu Aviapoliksen suuralueeseen.
Lentokentän kaupunginosa on Vantaan suurin työpaikkakeskittymä. Vuoden 2013 lopussa kaupunginosa tarjosi työtä yli 10 300 ihmiselle, joista enemmistö toimi palvelusektorilla. Asukkaita oli vuoden 2015 alussa vain 12. Pinta-alaltaan 14,3 neliökilometrin laajuinen kaupunginosa on Vantaan suurin. Asuntoja ei meluhaittojen takia alueella enää juurikaan ole, sillä ne rajattiin 2000-luvun kaupunginosajaon muutoksissa toisaalle. Lentoasemalta saapuu tai sinne lähtee arkipäivisin keskimäärin 500 lentoa. Vuonna 2015 kentän kautta matkusti yli 16 miljoonaa ihmistä.
Alueelle on sijoittunut monien lentoyhtiöiden toimistoja, logistiikkapalveluita rahtiasemineen ja lentokonehalleja korjaamoineen. Lentoasemalla on pelastusasema (joka on koko Keski-Uudenmaan pelastuslaitoksen päätoimipiste), pohjavedenottamo, vesitorni ja sähkölaitos turvaavat pääasiassa lentoaseman toimintaa. Ammattiin valmistavaa koulutusta antaa kaupunginosassa Finavian perustaman ANS Finland -yhtiön Avia College.
Lentoasemarakennuksessa on ravintoloita, kauppoja ja pankkeja sekä majoitustiloja. Osa palveluista on kuitenkin varattu vain turvatarkastuksessa käyneille matkustajille. Lentoaseman yhteydessä on myös linja-autoliikenteen terminaali, ja Kehärataan kuuluva rautatieasema.
Lentokenttäalueelta huuhtoutuvien hulevesien käsittelyä on suunniteltu parannettavan, jotta kenttäalueella muun muassa lentoturvallisuuden vuoksi käytettävät ympäristölle haitalliset kemikaalit kuten jäänestoaineet eivät pääsisi Keravanjoen sivupuro Kylmäojan läntiseen haaraan. Aiemmin huonoon kuntoon päässeen Kylmäojan veden laadussa on onneksi ollut parantumista, joka ilmenee myös taimenten nousukudun palautumisena puroon.
Isabella Ochichi
Isabella Bosibori Ochichi (s. 28. lokakuuta 1979) on kenialainen kestävyys- ja maastojuoksija.
Ochichin ensimmäiset kansainväliset kilpailut olivat puolimaratonin maailmanmestaruuskilpailut 2001 Bristolissa, joissa hän sijoittui kahdeksanneksi. Seuraavana vuonna hän voitti MM-pronssia maastojuoksun MM-kisoissa Dublinissa lyhyellä matkalla ja juoksi kymmenenneksi IAAF:n GP-finaalissa 3 000 metrin juoksussa. Vuonna 2003 hän sijoittui maastojuoksun MM-kisoissa Lausannessa lyhyellä matkalla neljänneksi. Pariisin MM-kisoissa hän oli 5 000 metrin juoksussa kuudes ja samalla matkalla viides. Samana vuonna hän voitti Keniassa poliisien mestaruuden 1 500 metrin juoksussa.
Vuonna 2004 Ochichi juoksi Brysselissä maastojuoksun MM-kisoissa lyhyellä matkalla viidenneksi. 28. maaliskuuta 2004 hän juoksi 5 kilometrin maantiejuoksun maailmanennätyksen ajalla 14.53. Hän saavutti uransa suurimman saavutuksen Ateenan kesäolympialaisissa voittamalla olympiahopeaa 5 000 metrillä ajalla 14.48.19. Myöhemmin samana vuonna hän oli samalla matkalla toinen. Kauden kärkiaika 3 000 metrillä jäi hänen nimiinsä, kun hän juoksi Pariisin Kultainen liiga -osakilpailussa ajan 8.31,32. Ochichi avasi vuoden 2005 kilpailukauden juoksemalla maastojuoksun MM-kisoissa lyhyellä matkalla kolmanneksi ja pitkällä matkalla viidenneksi. Hän sai lisäksi molemmilla matkoilla joukkuekilpailun MM-hopeaa. Helsingin MM-kisoissa hän oli 5 000 metrillä kahdeksas ja 3 000 metrillä neljäs. Vuonna 2006 Ochichi voitti Kansainyhteisön kisoissa 5 000 metrin kilpailun. Maastojuoksun MM-kisoissa Fukuokassa hän oli lyhyellä matkalla kymmenes ja samalla voittamassa MM-hopeaa joukkuekilpailussa.
Bolzano
Bolzano () on autonomisen Etelä-Tirolin alueen pääkaupunki Italian pohjoisosassa. Kaupungissa oli 31. maaliskuuta 2012 julkaistun tilaston mukaan 103 189 asukasta. Vuonna 2001 kaupungin väestöstä noin 73 % puhui äidinkielenään italiaa, 26 % saksaa ja 1 % ladinoa. Kaupunkia ympäröivällä Etelä-Tirolin alueella saksa on enemmistökielenä.
Bolzanon tunnetuin nähtävyys on Etelä-Tirolin arkeologinen museo, jossa säilytetään Ötzi-muumiota.
Isi hoitaa
Isi hoitaa on vuonna 2003 valmistunut komediaelokuva. Elokuvan pääosissa ovat Eddie Murphy ja Jeff Garlin. Sille tehtiin vuonna 2007 jatko-osa Isi hoitaa 2.
Urkuri
Urkuri on muusikko, joka soittaa urkuja. Urkuri voi soittaa uruille sävellettyjä sooloteoksia, hän voi soittaa yhtyeen tai orkesterin kanssa tai säestää yhtä tai useampaa soittajaa tai soolosoittajaa. Hän voi säestää seurakunnan virsilaulua ja soittaa liturgista musiikkia.
Sanahin
Sanahin (armeniaksi: Սանահին) on kylä Armenian Lorrin maakunnan Alaverdin kaupungin alueella. Kylä on merkittävä luostarikompleksistaan, joka on yhdessä läheisen, hieman kaakkoon päin sijaitsevan Haghpatin luostarin kanssa listattu UNESCOn maailmanperintöluetteloon.
Yhdessä näihin luostareihin rakennettiin yli kolmen vuosisadan kuluessa yli 20 erilaista kirkkoa tai kappelia, neljä laajennusosaa, kellotorneja, hautoja, akatemian rakennus, kirjavarastoja, ruokaloita, siltoja ja lukuisia asuintaloja. Sanahinin luostarialue kuuluu Armenian apostoliselle kirkolle ja siellä on useita kaiverrettuja muistokiviä ja piispojen hautoja ympäri aluetta.
Pyhäkköalueen sisällä on Jumalanäidille (Astvatzatzin) omistettu kirkko vuodelta 928–934. Se on luostarin vanhin rakennus ja sen rakensivat Bysantista paenneet munkit. Kirkon eteishalli on rakennettu 1211 ja luostarin kirjasto vuonna 1063. Luostarim Akatemiassa opetettiin lääketiedettä 1100-luvulla. Kylän nimi Sanahin tarkoittaa ’vanhempi kuin tuo toinen’, missä toinen tarkoittaa Haghpatin naapurikylää ja sen luostaria.
Sanahinin kylä tunnetaan myös kuuluisien Mikojanin veljesten synnyinpaikkana. Kylässä on myös Mikojaneille omistettu museo. Artem Mikojan oli lentokonesuunnittelija, joka oli yksi MiG-hävittäjän suunnittelijoista, ja Anastas Mikojan oli venäläinen poliitikko, joka tunnetaan politbyroon pitkäaikaisimpana, sitä 60 vuotta palvelleena jäsenenä.
Okinami
Okinami (, ’taivaisiin nouseva aalto’) oli keisarillisen Japanin laivaston Yūgumo-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
"Okinami" liitettiin palvelukseen otettaessa koulutukseen ensimmäisen laivaston 11. hävittäjälaivueeseen Makino Hiroshin komennossa. Alus siirrettiin 10. helmikuuta 1944 toisen laivaston 2. hävittäjälaivueen 31. viirikköön. Se suojasi 26. helmikuuta – 8. maaliskuuta joukkojenkuljetussaattueen Ujinasta Saipanille ja Guamille. Alus avusti 29. helmikuuta Yhdysvaltain laivaston sukellusvene "USS Troutin" upottamisessa sekä "Sakito Marun" 1 720 eloonjääneen pelastustöissä. Se palasi 16. maaliskuuta Japaniin.
"Okinami" suojasi 20.–28. maaliskuuta joukkojenkuljetussaattuetta Yokosukasta Trukille, josta se suojasi seuraavana päivänä edelleen "Sanyo Marun" Saipanille. Alus saapui 2. huhtikuuta Saipanille, josta se seuraavana päivänä suojasi tankkerisaattuetta Tarakanin kautta Balikpapanille. Alus saapui 16. huhtikuuta Balikpapanille, josta se suojasi 17. huhtikuuta – 7. toukokuuta tankkerisaattueen Saipanille ja takaisin. Alus suojasi 13.–15. toukokuuta tankkerisaattueen Balikpapanilta Tawitawiin, josta se matkasi seuraavana päivänä Davaoon palaten 19. toukokuuta takaisin.
"Okinami" suojasi 10.–12. kesäkuuta taistelulaivoja "Yamato" ja "Musashi" Tawitawilta Batjaniin tukemaan Biakin joukkojensiirtoja. Alus erkani seuraavana päivänä osastosta suojaamaan amiraali Ugakin osastoa, joka matkasi Filippiinienmerelle liittyäkseen amiraali Ozawan laivastoon. Alus osallistui 19.–20. kesäkuuta amiraali Kuritan laivaston mukana Filippiinienmeren taisteluun.
"Okinami" suojasi 8.–16. heinäkuuta joukkojenkuljetussaattueen Kuresta Okinawalle ja edelleen Linggaan. Alus suojasi 18.–20. lokakuuta laivaston Linggasta Bruneihin. Se oli 23.–25. lokakuuta Leytenlahden taistelussa amiraali Takeo Kuritan harhautusosastossa. Se pelasti yhdysvaltalaisten upottaman Mogami-luokan risteilijä "Suzuyan" 416 miehistönjäsentä, mukaan lukien laivan kapteenin. Amerikkalaiset kohdistivat ilmahyökkäyksen myös "Okinamia" vastaan, jolloin se kärsi pieniä vaurioita lähelle osuneiden ammusten ja tulituksen vuoksi sekä tappioina 34 miehistön jäsentä.
"Okinami" lähti 26. lokakuuta Coronista merelle, minkä jälkeen se suojasi vaurioituneen "Kumanon" Manilaan, jonne alukset saapuivat 28. lokakuuta. Alus suojasi 1.–2. marraskuuta joukkojenkuljetussaattue TA No.2:n Manilasta Ormocille.
Manilassa amerikkalaisten ilmahyökkäys vaurioitti 5. marraskuuta laivaa, ja 28 miehistönjäsentä kaatui tai haavoittui. Alus määrättiin Caviten telakalle korjattavaksi, mutta "Okinami" upposi 13. marraskuuta 1944 yhdysvaltalaisten ilmahyökkäyksessä. "Okinamiin" osui yksi ja useita pommeja räjähti aluksen lähellä, jolloin se upposi matalaan veteen 15 kilometriä Manilasta länteen. Aluksen miehistöstä sai surmansa 14 ja 19 haavoittui. Aluksen komentaja oli eloonjääneiden joukossa.
Geghard
Geghardin luostari (armeniaksi: Գեղարդ) on omalaatuinen rakennelma Armeniassa Kotajk'in maakunnassa. Osittain viereisten kallioiden sisään rakennettu luostari on myös listattu UNESCOn maailmanperintöluetteloon.
Vaikka Neitsyt Marialle omistettu pääkirkko on rakennettu 1215 ja sen suuri eteisosa 1215–1225, kerrotaan, että Georgios Valontuoja perusti luostarin 300-luvulla luolassa sijainneen pyhän lähteen paikalle. Vanhin, 600-luvulla valmistunut luostarin muurien ulkopuolella sijaitseva luolakirkko on omistetty luostarin perustajalle. Luostaria on tästä syystä kutsuttu aiemmin nimellä Ayrivank ("luolan luostari"). Vuonna 1240 rakennettiin pääkirkon eteisestä aukeava vasemmanpuoleinen luolakappeli, jossa on lähdevesiallas- Veden uskotaan olevan erityisen pyhää tai aiankin tuovan onnea. Eteisen oikealle puolelle avattiin 1263 toinen luolakappeli. Kirkon ulkopuolella on vielä yksi kiveen kaivettu luolakirkko.
Luostarin nykyisten rakennusten valmistumisen (900–1200 -luvut) jälkeen luostarin nimi muutettiin viitaamaan keihääseen, josta luostarin nykynimi on peräisin. Nykyäänkin siitä käytetään usein nimeä Geghardavank (Գեղարդավանք, "keihään luostari"), sillä luostarissa kerrotaan säilytetyn pitkään muiden muinaismuistojen seassa keihästä, jolla roomalaissotilas haavoitti Jeesusta ristiinnaulitsemisen aikana. Sittemmin keihäs on siirretty Etšmiadzinin katedraalin museoon.
Jyrkkäreunaiset kalliot, jotka reunustavat Geghardia, kuuluvat Azat-joen rotkoon. Osa luostarikompleksin kirkoista on kokonaan kaivettu esiin kalliosta, kun osa on yksityiskohtaisia rakennuksia, joiden ulkoseinät ovat arkkitehtuurisesti monimuotoisia ja huoneet ovat syvällä kalliossa.
Vapaapudotustorni
Vapaapudotustorni on huvipuistolaite, joka on korkea torni. Torniin on kiinnitetty vaunu tai vaunuja, joissa matkustajat istuvat. Tavallisesti vaunu nostetaan ylös ja pudotetaan nopeasti tornin huipulta, tornin alapäässä jarrut pysäyttävät vaunun. Näitä laitteita eniten valmistaa Moserrides -yhtiö.
Suomessa on viisi vapaapudotustornia:
Lapsille tarkoitettuja matalampia vapaapudotuslaitteita ovat Linnanmäellä Hiphop ja Hypytin, Tykkimäellä Pump Pump, Särkänniemessä Majakka, Funparkissa Tähtitorni ja PowerParkissa Jumpin' Star.
Juhani Merimaa
Kauko Juhani Merimaa (s. 26. marraskuuta 1947 Toijala) on suomalainen musiikkialan vaikuttaja ja liikemies. Hän toimii rockklubi Tavastian toimitusjohtajana sekä järjestää muun muassa Ruisrock- ja Ankkarock-musiikkifestivaaleja. Häntä on sanottu suomalaisen rockbisneksen kunnioitetuimmaksi ja arvostetuimmaksi vaikuttajaksi.
Merimaa on johtanut Tavastiaa vuodesta 1980 alkaen. Klubi oli hänelle ennestään tuttu, sillä hän toimi Tavastian omistaneen Hämäläis-Osakunnan kuraattorina 1970-luvun lopussa. Keväästä 2014 lähtien hän on toimimut Maria Veitolan kanssa "Tähdet, tähdet" -viihdeohjelman tuomarina.
Juhani Merimaalla on kaksi aikuista lasta. Hän harrastaa jalkapalloa. Hän on opiskellut matematiikkaa ja on luonnontieteiden kandidaatti.
Philippe Sollers
Philippe Sollers (28. marraskuuta 1936 Bordeaux, Ranska) on ranskalainen kirjailija. Vuosina 1960–1982 hän oli avantgardistisen Tel Quel -lehden kantava voima. Vuonna 1982 Soller perusti L’Infini-nimisen lehden, jonka kustajaksi tuli Denoël.
Philippe Sollers ja Philippe Diamant ovat kirjailijanimiä. Oikealta nimeltään hän on Philippe Joyaux. Hänen ympärilleen ryhmittyi joukko intellektuelleja, jotka alkoivat kirjoittaa Sollersin ystäviensä kanssa perustamaan Seuil-kustannusyhtiön kirjalliseen aikakausjulkaisuun Tel Quel. Lehti oli aluksi korostetun kirjallinen ja epäpoliittinen, mutta radikalisoitui Pariisin toukokuun 1968 tapahtumien myötä, joissa Tel Quel -ryhmittymä oli keskeisessä asemassa. Tel Quel ilmestyi vuosina 1960-1982. Sen jälkeen Sollers perusti L’Infini-nimisen lehden, jonka kustajaksi tuli ensin Denoël ja pian Gallimard.
Sollers avioitui vuonna 1975 bulgarialaissyntyisen kirjallisuudentutkijan Julia Kristevan kanssa.
Siperian kaanikunta
Siperian kaanikunta oli 1400–1500-luvuilla Länsi-Siperiassa nykyisen Venäjän alueella sijainnut valtio, jonka väestön pääosan muodostivat Siperian tataarit.
1200-1400-luvuilla aluetta hallitsivat Tšingis-kaanin poika Jotši, tämän poika Šeiban jälkeläisineen sekä Tjumenin kaanit. Vuonna 1495 Tjumenin kaanin Ibakin murhasi Taibugin sukuun kuulunut Mahmet, josta tuli uuden Siperian tataariheimojen liiton johtaja. Hän siirsi hallinnollisen keskuksen Irtyšin varrella sijainneeseen Kašlykin eli Sibirin linnoitukseen, josta kaanikunta sai nimensä.
Siperian kaanikunta rajoittui Permiin, Kazanin kaanikuntaan, Nogain ordaan, Kazakkien kaanikuntaan, teleutien ja selkuppien maihin. Pohjoisessa se ulottui Obin alajuoksulle saakka. Siperian turkkilaisten heimojen lisäksi kaanikuntaa asuttivat hantit, mansit, baškiirit ym. Siperian tataarit harjoittivat paimentolaisuutta, maataloutta ja käsityöammatteja. Pohjoisen elinkeinoja olivat metsästys, kalastus sekä poronhoito. Kaupankäynti oli etupäässä buharalaisten käsissä. Keski-Aasiaan, Venäjälle, Nogain ordaan, Kazanin kaanikuntaan, Mongoliaan ja Kiinaan vietiin turkiksia, nahkaa, kalaa, mammutinhampaita, villaa ym. Puolisotilaallisesti järjestetyn valtion johdossa oli feodaaliruhtinaiden valitsema kaani. Hallinnollisia ja sotilaallisia keskuksia olivat mm. Kyzyl-Turan, Kasim-Turan, Javlu-Turan ja Tonturin linnoitukset. Ylimystön uskonnoksi tuli islam.
1500-luvun alussa Siperian kaanikuntaa hävittivät etelän paimentolaiskansat. Vuonna 1555 Jediger-kaani solmi vasallisuhteen Moskovan Venäjään, mutta vuonna 1563 vallan kaapannut Kutšum katkaisi suhteen vuonna 1572 ja asettui vastustamaan Venäjän laajentumista. Vuonna 1582 Jermakin kasakkajoukot valtasivat kaanikunnan pääkaupungin Kašlykin. 1580–1590-lukujen vaihteessa venäläiset rakensivat alueelle Tjumenin, Tobolskin, Berjozovin ja Obdorskin linnoitukset. Kutšum joukkoineen siirtyi etelään, jossa hän jatkoi taistelua venäläisiä vastaan vuoteen 1598 saakka. Siperian kaanikunnan viimeinen hallitsija oli hänen poikansa Ali, jonka valta ulottui ainoastaan Išimin, Irtyšin ja Tobolin yläjuoksuille.
Häpyrako
Häpyrako, "rima pudendi", on isojen häpyhuulien väliin jäävä rako ja osa naisen sukupuolielimiä. Häpyrako on erogeeninen alue, ja siitä on yhteys virtsaputkeen ja emättimeen.
A Hard Rain’s a-Gonna Fall
”Hard Rain’s A-Gonna Fall” on Bob Dylanin vuonna 1962 säveltämä kappale, joka julkaistiin hänen "The Freewheelin’ Bob Dylan" -albumillaan vuonna 1963. Kappaleen sanoituksen rakenne perustuu ”Lord Randall” -nimiseen englantilaiseen balladiin.
Dylan kirjoitti kappaleen sanat syyskuussa 1962 ystävänsä Chip Monckin asunnossa. Samana iltana hän näytti runon folk-laulaja Tom Paxtonille, joka piti siitä kovasti ja ehdotti, että Dylan rakentaisi siihen melodian. Ensiesityksensä kappale sai 22. syyskuuta Carnegie Hallissa, New Yorkissa.
Kappaleen sanoituksen merkityksestä on monia erilaisia näkemyksiä. Yhden näkemyksen mukaan kappaleen kertosäe viittaa radioaktiiviseen laskeumaan, mutta Dylan itse on kiistänyt tämän. Dylan kuitenkin myöntää saaneensa innoituksen kappaleen säveltämiseen Kuuban kriisistä, jolloin ydinsodan puhkeaminen oli lähellä. Laulun synkän apokalyptiset ja surrealistiset kielikuvat heijastavat Kuuban kriisin aikoihin vallinnutta pelonsekaista ilmapiiriä.
Kuutamourakat
Kuutamourakat on suomalaisen heavy metal -yhtye Viikatteen vuonna 2004 julkaistu kokoelmalevy, joka sisältää kaikki yhtyeen omakustanteena julkaisemat äänitteet vuosilta 1998–2003. Mukana ovat EP:t ”Vaiennut soitto” (1998), sekä ”Roudasta rospuuttoon” (1999). Lisäksi levy sisältää vinyylisinglet ”Odotus” (2001) ja ”Iltatähden Rusko” (2003), sekä alun perin jo vuonna 1997 äänitetyn ”Piinaava Hiljaisuus” -vinyylisinglen ja KLV-yhtyeen kanssa äänitetyn split-singlen, joka on myös julkaistu alun perin vuonna 1997.
Kaarle Viikate on säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut albumin kappaleet lukuun ottamatta kappaletta ”Iltatähden rusko”, jonka Arvo Viikate sävelsi, ja Kaarle Viikate sanoitti ja sovitti.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 16.
Yhdysvaltain sotahistoria
Yhdysvaltain sotahistoria käsittää yli kaksi vuosisataa.
Kylmän sodan osana Yhdysvallat ja Neuvostoliitto päätyivät usein tukemaan taistelevia osapuolia niin voimallisesti, että toisinaan sanottiin niiden sotivan keskenään jonkun muun valtion alueella (niin sanottu proxy-sota).
Trento
Trento on Trentino-Etelä-Tirolin autonomisen alueen pääkaupunki Italiassa Trenton maakunnassa Adigejoen rannalla.
Trentossa asui noin 117 300 ihmistä vuonna 2015. Kaupunki on tunnettu siellä vuosina 1545–1563 järjestetystä katolisen kirkon Trenton kirkolliskokouksesta.
Björn Andrésen
Björn Andrésen (s. 26. tammikuuta 1955, Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten neljätoistavuotiaana tekemästään Tadzion roolista Luchino Viscontin elokuvassa "Kuolema Venetsiassa". Sitä ennen hän oli sivuroolissa Roy Anderssonin elokuvassa "Eräs rakkaustarina" (1970).
Nuoren Andrésenin valokuva esiintyi myös Germaine Greerin kirjan "The Beautiful Boy" kannessa vuonna 2003 vastoin näyttelijän tahtoa.
Andrésen on myöhemmin näytellyt joissakin ruotsinkielisissä elokuvissa, kuten "Yksinkertainen murhaaja" (Den enfaldige mördaren, 1982), "Kesälesket" (Gräsänklingar, 1982) sekä "Kissanviiksiä ja herneitä" (Morrhår och ärtor, 1986). Suomessa hän on näytellyt pienen sivuosan elokuvassa "Pelikaanimies".
Andresen on asunut suurimman osan elämästään Ruotsissa. Hänellä on kaksi lasta.
Chunlan
Chunlan konserni on kiinalainen vuonna 1986 perustettu yritys, joka valmistaa ilmalämpöpumppuja. Suomessa on vain muutama Chunlan-merkkistä ilmalämpöpumppuja.
Painterboy
Painterboy on Chart Top Designin kehittämä Tikkurilaa mainostava toimintapeli, joka julkaistiin Commodore 64 -tietokoneelle 1986. "Painterboy" on ensimmäinen suomalainen mainostarkoitukseen tehty videopeli.
Pelissä on tarkoituksena ajella paikasta toiseen ylhäältä päin kuvatussa maailmassa ja maalata taloja Tikkurilan maalivalikoimalla. Talon maalaaminen on kuvattu sivultapäin. Peli sai julkaisussaan kehuja tuotantoarvoista, mutta myöhemmän arvion mukaan peli ei ole kestänyt hyvin aikaa.
Pelissä on kolme vaihetta. Ensin pelaaja valitsee maalilaadun Tikkurilan valikoimista. Sen jälkeen hän ajelee autolla ylhäältäpäin kuvatussa pelimaisessa ja etsii valitun maalauskohteen. Jos automatkalla törmää johonkin tai suistuu tieltä, auto räjähtää. Kohteen löydyttyä pelaaja maalaa taloa Poika-pelihahmolla ja yrittää samalla välttää mestari Kirjavaisen sotkemista ja tytön kohtaamista.
"Painterboyn" ohjelmoinut Teijo Pellinen innostui ohjelmoinnista 1980-luvun alussa ja oli alusta alkaen kiinnostunut juuri pelien koodaamisesta. Vuonna 1984 hän osti Commodore 64:n Englannista. Ennen "Painterboyta" hän oli ohjelmoinut ystävilleen pelidemoja.
Pellinen tutustui "Painterboyn" tulevaan tuottajaan, Risto Vuorensolaan, "Floppy Magazine" -levykejulkaisun toimistolla. He saivat idean kehittää kotimainen, kaupallinen peli, jonka tuotannossa ja levityksessä auttaisi jokin sponsori. Pellinen koodasi pelin, Jani Luomajärvi toteutti grafiikan ja musiikin. Vuorensola oli yhteydessä Tikkurilaan, joka kiinnostui kehittäjien ideasta. Pelin tarina pohjautui Tikkurilan televisiomainoksiin, mutta mainoksissa esiintyneet näyttelijät eivät osallistuneet tuotantoon. Pellinen toimi itse ääninäyttelijänä pelissä kuulluille sananparsille.
Tikkurilan hyväksyttyä poikien demoehdotuksen he alkoivat kehittää itse peliä. He perustivat Chart Data Oy:n, joka toimi Tikkurilan sopimuskumppanina. Peli valmistui kevättalvella 1986. Tikkurila painatti kotelopaperin ja maksoi osan "MikroBitin" mainoksesta. Chart Top Design hoiti pelin myymisen.
Vaikka peli vaikuttaa yksinkertaiselta, sen ohjelmoinnissa jouduttiin käyttämään useita erilaisia koodikikkoja. Pelin nimi oli mukaelma tuohon aikaan suositusta "Paperboy"-pelistä.
Aikalaisarviossa "Printti"-lehdessä pelille annettiin 4/5 tähteä. Pelin tuotantoarvoja kehuttiin, sillä lehden mukaan sitä ei erottanut ulkomaisesta pelituotannosta muuten kuin suomenkielisen opasvihkonsa avulla. Myöhemmin toimittaja Juho Kuorikoski on kutsunut peliä ”yllättävän hyvännäköiseksi” nostalgiatripiksi, mutta pelillisesti "Painterboy" ei ole hänen mukaansa kestänyt hyvin aikaa.
Joukkuemäki
Joukkuemäki on kilpailu, jossa mäkihyppääjät kilpailevat neljän hengen joukkueina. Kukin hyppääjä suorittaa kaksi hyppyä, joukkueen jäsenten pisteet lasketaan yhteen ja eniten pisteitä saanut joukkue voittaa kisan. Kukin hyppy arvostellaan normaalin mäkihypyn sääntöjen mukaan.
Joukkuemäki hypätään arvokisoissa, joissa jokaisella maalla on joukkue, eivätkä urheilijat edusta pelkästään itseään. Tällaisia kisoja ovat muun muassa hiihdon maailmanmestaruuskilpailut sekä talviolympialaiset, jonka ohjelmaan joukkuemäki tuli Calgaryssä 1988.
Joukkuemäki on ohjelmassa silloin tällöin myös maailmancupissa, etenkin kauden avauskisoissa.
N (videopeli)
N on Metanet Softwaren kehittämä Adobe Flash -pohjainen freeware-videopeli. Se on sivusta kuvattu tasohyppelypeli, joka on saanut vaikutteita "Lode Runnerista" ja "Soldatista", ja jossa on realistinen fysiikkamoottori.
"N" v1.4 koostuu 100 episodista, joissa jokaisessa on viisi tasoa jotka on numeroitu 0–4. Jokaisessa tasossa on tarkoituksena löytää avain, joka avaa oven seuraavalle tasolle ennen kuin aika loppuu. Episodin alussa aikaa on vain 90 sekuntia, mutta aikaa saa kaksi sekuntia lisää aina kun kerää palan kultaa.
Peliin on mahdollista tehdä myös omia tasoja pelissä olevalla Ned-editorilla (N EDitor), ja episodit 80–89 ovatkin pelaajien tekemiä. Lisäksi pelissä on erityinen User levels -valikko jossa on vain pelaajien tekemiä tasoja.
20. tammikuuta 2008 julkaistiin uusi versio "N+" Xbox Live Arcadessa. Peli julkaistiin myös Nintendo DS:lle ja PlayStation Portablelle
All Eternity
All Eternity on To/Die/Forin esikoisalbumi, joka julkaistiin 15. elokuuta 1999.
Zack
Zack Fair on Square Enixin luoma hahmo Final Fantasy VII: Crisis Core:en joka jatkaa suosittua Final Fantasy VII sarjaa
Pelin tapahtumat pyörivät toisen luokan SOLDIER:in Zackin ympärillä ja seuraa tämän kehittymistä ensimmäisen luokan SOLDIER:iksi. 
Zack syntyi Gongaga Villagessa ja oli Tifan kirjeenvaihto kaverina n. 9 vuotta ennen pelin tapahtumia.
Zack tapaa nuoren Cloud Strifen, joka toivoo pääsenvänsä jonain päivänä SOLDIER:iksi. Heistä tulee parhaat ystävykset. 
Pudottuaan kirkon katon läpi, Cloud tapaa Aerithin. (tai Aeris.) Zack oli Aerithin ensimmäinen poikaystävä.
Zack taistelee Sephirothia vastaan Mako reaktorissa ja Sephiroth voittaa tämän. Cloud haastaa heti tämän jälkeen Sephirothin taisteluun ja pudottaa tämän reaktoriin. Tämän jälkeen Cloud ja Zack joutuvat laboratorioon koekaniineiksi. 
Zack pääsee vapauteen ja vapauttaa myös Cloudinkin ja he karkaavat laboratoriosta.
Zack jättää mako myrkytyksen saaneen Cloudin turvalliseen paikkaan ja menee itse taistelemaan ShinRa yhtiön sotilaita vastaan. 
Zack kuolee sotilaiden ampuessa tämän. Viimeisillä voimillaan Zack luovuttaa buster swordinsa Cloudille ja sanoo että hän on tämän elävä "perintö"
Epilogue
Epilogue on suomalaisen metalliyhtyeen To/Die/Forin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 9. heinäkuuta 2001.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 10.
Ali al-Sistani
Ali al-Sistani (s. 4. elokuuta 1930) on Irakin korkein šiialainen uskonoppinut.
Ali al-Sistani syntyi 4. elokuuta 1930 Mašhadissa Iranissa. Hänen perheensä tunnettiin uskonoppineina ja al-Sistani alkoi opiskella Koraania jo nuorena. Vuonna 1952 hän muutti opiskelemaan šiialaisten pyhään kaupunkiin Najafiin Irakissa. Najafissa hän oli suurajatollah Abu al-Qasim al-Khoein oppilas ja hän tuli tunnetuksi älykkyydestään ja karismastaan. Vuonna 1990 hänet valittiin tärkeän najafilaisen oppilaitosten verkoston johtoon. Khoei kuoli vuonna 1992 ja hieman sen jälkeen al-Sistani sai kaksitoistašiialaisuuden korkeimman oppineisuuden aseman "marjaʿ al-taqlid". Sittemmin al-Sistani pyrki parantamaan šiialaisten asemaa šiialaisenemmistöisessä, mutta sunnien pitkään johtamassa Irakissa. Toisaalta toisin kuin esimerkiksi myös aikanaan Najafissa vaikuttanut ja sittemmin Iranin johtoon noussut Ruhollah Khomeini, al-Sistani ei kannattanut aseellisia tai väkivaltaisia keinoja asiansa ajamiseksi.
Yhdysvaltojen johtama liittouma hyökkäsi Irakiin vuonna 2003. Sistani oli vuonna 2002 antanut fatwan muslimien yhtenäisyydestä Irakin ulkopuolisia uhkia vastaan, mutta huhtikuussa 2003 hän antoi toisen fatwan, jossa hän kehotti irakilaisia pidättäytymään vastarinnasta miehitysjoukkoja vastaan. Sodan jälkeen Sistanilla oli tärkeä asema uuden demokraattisen hallinnon pystytyksessä. Elokuussa 2004 Sistani matkusti Britanniaan sydänvaivojensa hoitoa varten. Samaan aikaan Najafissa syttyi yhteenottoja uskonoppineen Muqtada al-Sadrin kannattajien ja amerikkalaisten joukkojen välillä. Sadrin kaltaisen nuoremmat ja radikaalimmat uskonoppineet olivat aiemmin kirtisoineet Sistania, mutta elokuun lopulla Irakiin palanneen Sistanin onnistui silti neuvotella rauha taistelevien osapuolten välille. Kilpailu arvovallasta Sistanin ja Sadrin välillä on kuitenkin jatkunut edelleen.
Ääri-islamilaisen Isis-järjestön vallattua alaa Irakissa Sistani julkaisi kehotuksen irakilaisille aseellisen vastarinnan tekemisestä. Isisin vastaisen taistelun aikana Iranin vaikutusvalta Irakissa on lisääntynyt, mutta Sistani ei ole joistakin toisista Irakin šiialaisista johtohahmoista poiketen tukenut Iranin toimia Irakin ulkopuoella esimerkiksi Syyriasa tai Jemenissä. istani onkin nähty yhtenä tärkeänä esteenä Iranin vaikutusvallalle Irakissa.
Rohtopurasruoho
Rohtopurasruoho eli kurkkuyrtti ("Borago officinalis") on purasruohojen sukuun kuuluva yksivuotinen, monikäyttöinen yrttikasvi. Myrkyllisyytensä takia sen lehtiä ja versoja ei kannata käyttää salaatissa, vaikka sen siniset kukat ovat hauskoja koristeita. Sen siemenistä puristetaan öljyä, jota käytetään rohtona. Myrkyllisyyttä voidaan teollisesti poistaa öljystä. Siemenöljy sisältää gammalinoleenihappoa (GLA), ja sitä käytetään tunnetumman helokkiöljyn tapaan allergioihin, hormonaalisiin vaivoihin ja sydän- ja verisuonitautien tukihoidoissa.
Rohtopurasruohon varret ”puraisevat”, koska ne ovat piikkisen karvaisia. Kasvi siementää vilkkaasti ja nousee yleensä joka kevät paikalle, johon sitä on kerran kylvetty.
Rohtopurasruohoa kasvaa villinä Keski- ja Itä-Euroopassa. Sen arvellaan olevan lähtöisin Välimeren alueen länsiosasta.
Kasvin lehdet ja kukat sisältävät maksamyrkyllisiä ja syöpävaarallisia pyrrolitsidiinialkaloideja, jotka aiheuttavat koe-eläimille myös perimävaurioita. EU:n komission haitallisten rohdosten listalla todetaan, että kurkkuyrtillä on vakavia haittoja mutta ei minkäänlaista hyväksyttävää käyttötarkoitusta. Kasvin sisältämiä alkaloideja ovat muun muassa intermediini, lykopsamiini, amabiliini ja supiniini.
Suomen Jääkiekkomuseo
Suomen Jääkiekkomuseo on Tampereella sijaitseva museo, joka on erikoistunut jääkiekon historiaan. Museo avattiin vuonna 1979 Hakametsän jäähallilla. Vuonna 2000 se siirtyi nykyisiin, suurempiin tiloihinsa Museokeskus Vapriikkiin.
Museon kokoelmissa on muun muassa 30 000 valokuvaa, yli 25 000 esinettä, muun muassa alkuperäinen Kanada-malja sekä Suomen jääkiekon maailmanmestaruuskisoissa 1995 voittama MM-pokaali. Pelipaitakokoelmassa on yli 700 paitaa. Suomen Jääkiekkomuseo aateloi Suomen Jääkiekkoleijonia.
IV (To/Die/Forin albumi)
IV on To/Die/Forin neljäs albumi, joka julkaistiin 16. maaliskuuta 2005. Se nousi Suomen virallisen listan sijalle 35.
Gunde Johansson
Gunde Johansson (18. lokakuuta 1922, Lindfors, Karlstadin kunta – 21. heinäkuuta 1995, Filipstad) oli ruotsalainen laulaja ja lauluntekijä. Hän on levyttänyt mm Dan Anderssonin runoihin sävellettyjä lauluja, joista suuri osa on hänen omia sävellyksiään.
Gunde Johanssonin tunnetuin sävellys Anderssonin runoon on "Luossan kerjäläinen" ("Omkring tiggarn från Luossa"), jonka suomeksi ovat levyttäneet Hector ja Esa Niemitalo. Tunnetuimmat ruotsinkieliset versiot ovat Thorstein Bergmanin, Hootenanny Singersin ja Sofia Karlssonin.
Svantovit
Svantovit (myös Svetovid, Svantevit ja lukuisat muut muunnelmat) on slaavilaisessa mytologiassa sodan jumala. Svantevitia palvottiin erityisesti Rügenin saaren slaaviasukkaiden keskuudessa. Svantevit oli myös heidän peltojensa suojelija, ja sadonkorjuujuhla oli omistettu jumalalle. Saxo Grammaticuksen mukaan Svantevitin tunnusmerkkejä olivat runsaudensarvi ja valkea hevonen.
Hänet kuvattiin nelikasvoisena ja hänellä oli kädessään juomasarvi. Täysi sarvi lupasi hyvää vuotta, tyhjä sarvi taas nälkää ja kuolemaa. Svantovitin lepyttämiseen käytettiin ihmisuhreja, ja jokaista hänen temppeliään vartioi parisataa miestä. Kuitenkin vuonna 1168 Tanskan kuningas Valdemar I valloitti Svantovitin päätemppelin Arkonassa ja tuhosi sen.
Svantovitin patsaissa oli neljät kasvot, yksi jokaista pääilmansuuntaa kohti.
Kyntelit
Kyntelit, myös käenmintut, ("Satureja") on suku huulikukkaiskasvien ("Lamiaceae") heimossa. Sukuun kuuluvista lajeista tärkeimpiä viljelyskasveja ovat yrtteinä käytettävät samanmakuiset yksivuotinen kesäkynteli ("Satureja hortensis") ja monivuotinen talvikynteli ("Satureja montana"). Talvikyntelikään ei selviä Suomessa avomaalla talven yli.
Rooman valtakunnassa kynteliä käytettiin etenkin liha- ja papuruokien maustamiseen. Sen maku muistuttaa pippuria. 
Sitä käytetään myös makkara- ja kaaliruoissa.. Tuoreilla lehdillä maustetaan salaatteja, sekä kala- ja munaruokia. Suomessa kynteli ei ole talvenkestävä. Se istutetaan usein syksyllä ruukkuun, jotta sitä voitaisiin käyttää myös talvella. Sitä lisätään jakamalla talvehtineet taimet pistokkaiksi keväällä. Kasvupaikallaan se suosii aurinkoa ja hiekkapitoista maata, jonka tulee olla hyvin ojitettu. Lehtien maku on parhaimmillaan juuri ennen kukintaa.
Maaouya Ould Sid'Ahmed Taya
Maaouya Ould Sid'Ahmed Taya (, s. 1941) oli Mauritanian presidentti vuosina 1984–2005.
Taya syntyi Atarin kylässä, Adraran alueella Keski-Mauritaniassa.
Hän kävi koulua Rossossa Etelä-Mauritaniassa. Valmistumisen jälkeen Taya meni ranskalaiseen sotilaskouluun vuonna 1960, josta hän valmistui upseeriksi. Vuonna 1978 Mauritanian armeija syrjäytti presidentti Moktar Ould Daddahin Länsi-Saharan Polisario-liikettä vastaan käydyn sodan aikana.
Tayasta tuli pääesikunnan päällikkö tammikuussa 1981. Hän oli maan pääministeri huhtikuusta 1981 maaliskuuhun 1984. Silloin maa oli vielä juntan alainen.
Taya syrjäytti maan johtajan Mohamed Khouna Ould Haidallan 12. tammikuuta 1984 Ould Haidallan ollessa ulkomailla ja nousi maan johtoon. Presidentti Taya oli vallassa lähes 20 vuotta.
Vuoden 1991 Persianlahden sodan aikana Ould Taya siirtyi lännen liittolaiseksi. Vuonna 1999 maa solmi suhteet Israeliin.
Heinäkuussa 2003 Tayan hallitus selvisi vallankaappausyrityksestä. Kaappauksen johtaja Saleh Ould Hanenna pääsi aluksi pakoon ja perusti sissiryhmän, mutta jäi kiinni 2004 ja hänet tuomittiin elinkautiseen vankeuteen.
Vuonna 2004 Tayan hallinto pidätti lisää väitettyjä salaliittolaisia, joiden väitettiin suunnitelleen vallankaappausta hänen matkustaessaan Ranskaan.
Tayan ollessa Saudi-Arabian kuningas Fahdin hautajaisissa elokuussa 2005 sotilaat ottivat haltuunsa hallintorakennukset ja tiedotusvälineet pääkaupungissa ja julistivat maata hallitsevan Oikeuden ja demokratian sotilasneuvoston.
Palatessaan Saudeista hän lensi Niameyhin Nigeriin. Hän tapasi maan presidentin Tandja Mamadoudin ja tuomitsi kaappauksen radiossa. Taya asettui perheineen Qatariin. Eversti Ely Ould Mohamed Vall lupasi hänelle paluun maahan huhtikuussa 2006, jollei hän ottaisi osaa politiikkaan.
Avain (täsmennyssivu)
Avain tarkoittaa seuraavia asioita:
Ed Repka
Edward "Ed" Repka (s. 22. lokakuuta 1970) on yhdysvaltalainen taiteilija, jonka tunnetuimmat työt koristavat eri metalliyhtyeiden levynkansia ja t-paitoja. Repka suunnitteli muun muassa Megadeth-yhtyeen maskotin, Vic Rattleheadin, ulkonäön ja piirsi yhdet tunnetuimmista levynkansista yhdysvaltalaiselle Death-yhtyeelle. Dark Angel -yhtyeen logo on myös Repkan käsialaa. Kuvataiteilijana Ed Repka otti osaa Hellraiser-elokuvien pienoismallien ja luonnollisen kokoisten mallinukkien suunnitteluun.
Repkan päätyö on nykyään National Entertainment Collectibles Association eli NECAn päätaiteilija ja taiteellinen johtaja. NECA tuottaa "action figureja" ja erilaisia lisensoituja keräilyesineitä.
Vuonna 2005 julkaistun ensimmäisen Horrorhound-lehden kannessa on Repkan piirtämä ihmissusi, Wolfman, joka on tyylitelty alkuperäisen Universal Studiosin ihmissusihahmon mukaan.
Sarkola
Sarkola on Kouvolan 3. kaupunginosa, joka sijaitsee kaupungin eteläisellä puolella, radan kupeessa. Sarkola on pientalovoittoinen asuinalue lähellä keskustaa.
Sarkolaan valmistui kesän 2006 alussa tekonurmipintainen jalkapallokenttä. Alueelle mahtuu kolme pientä kenttää ja yksi täysikokoinen kenttä. Kentän vieressä on 100 metrin juoksurata ja päädyssä pituushyppyalue. Kentän vieressä Suomenkadun toisella puolella on toinen Sarkolan maamerkki, 50-vuotias Sarkolan koulu. Alueella on lisäksi kolmen kentän tennishalli ja jalkapallokentän vieressä talven liikkujia palveleva jääkiekko-/luistelukaukalo, jossa KooKoo pelasi jääkiekon miesten 1. divisioonaa kaudella 1981-1982 sijoittuen yhdeksänneksi.
Citroën C2 S1600
Citroën C2 S1600 on Citroënin Junioreiden maailmanmestaruus eli JWRC-sarjaan rakentama kaksivetoinen ralliauto. Daniel Sordo voitti autolla kauden 2005 Junioreiden maailmanmestaruuden. Daniel Sola puolestaan ajoi Citroën C2 S1600:lla Espanjan rallisarjaa vuonna 2006.
Mitat:
Moottori:
Eskolanmäki
Eskolanmäki on asuinalue Kouvolassa Kankaron kaupunginosassa.
Mainittavia rakennuksia ovat Haanojan uimahalli, Haanojan lähikirjasto ja Eskolanmäen koulu, joka on oppilasmäärältään Kouvolan toiseksi suurin peruskoulu. Eskolanmäen koulu valittiin 1990-luvulla Suomen parhaaksi.
Arkkitehtuuriltaan kerrostalovaltainen Eskolanmäki edustaa 1970-luvun pelkistettyä tyyliä. Alueen itäosassa Viialankadulla on yksikerroksisia rivitaloja aidattuine pihapiireineen, joita saattoi bongata Kouvolan Sanomien Poonah-pilapiirroksista. Alueen keskiosassa on kaupungin vuokrataloja. Eskolanmäen etelä- ja itäosissa on myös uudehkoa pientaloasutusta, kuten Pyydysmäen alue.
Asutuksen lomassa on noin kolmen kilometrin mittainen pururata, joka on lumiseen aikaan murtomaahiihtolatu.
Eskolanmäen alue siirtyi Valkealan kunnasta Kouvolan kaupunkiin vuonna 1966 tapahtuneessa alueliitoksessa. Seuraavina vuosina kaupunki hankki alueen maat ja vuonna 1970 aloitettiin alueen suunnittelu asuinalueeksi. Eskolanmäen alue on rakennettu loivarinteiselle, pääosin kangasmetsän peittämälle mäelle, jonka nimi oli vanhastaan Kankaronmäki. Nykyinen Kankaronmäen asuinalue on alueen luoteispuolella.
Rakentaminen aloitettiin vuonna 1971 ja ensimmäiset talot olivat valmiina kaksi vuotta myöhemmin. Alueelle rakennettiin kerrostaloja sekä alueen itäpuolelle rivitaloja. Luonnonläheisyyden tuntua lisäsivät ulkoilualueiksi määritellyt Pentsojan puronvarsi ja Pappikallion metsä.
Kasvava alue tarvitsi myös palveluita. 1970-luvun puolivälin jälkeen alueelle rakennettiin Eskolanmäen palvelutalo, Eskolanmäen koulu, Pentsojan leikkipuisto ja Haanojan Haalin uimahalli, liikuntatilat ja nuorisotilat. Vielä 1984 rakennettiin Esikko-talo, jossa toimivat mm. Haanojan lähikirjasto ja hammashoitola.
Eskolanmäen asutus on laajentunut alkuperäisen alueen eteläpuolelle ns. Eskolanrinteen alueelle 1980-luvulla, itäpuolelle Värälänkadun ympäristöön 1980-90-luvuilla ja Pyydysmäkeen 1990-2000-luvuilla.
Jesús Gil
Jesús Gil y Gil (11. maaliskuuta 1933 – 14. toukokuuta 2004) oli espanjalainen liikemies ja poliitikko, jalkapalloseura Club Atlético de Madridin puheenjohtaja 1987–2003, GIL-puolueen perustaja ja Marbellan pormestari 1995–2002.
Gil oli syntyisin El Burgo de Osmasta, Sorian maakunnasta Kastilia-Leónista. Hän opiskeli taloutta ja eläinlääketiedettä. Gil aloitti uransa autokauppiaana, mutta siirtyi pian kiinteistövälitykseen. Vuonna 1969 hän rakennutti Los Ángeles -kompleksin San Rafaeliin Segoviassa. 58 ihmistä kuoli katon romahdettua rakennustöiden virheiden vuoksi, josta Gil joutui 18 kuukaudeksi vankilaan ja tuomittiin 300 miljoonan pesetan korvauksiin. Franco armahti hänet 1971.
Vuonna 1984 Gil siirtyi Marbellaan, jossa toimi rakennusalalla.
Vuonna 1987 hänet valittiin jalkapalloseura Club Atlético de Madridin puheenjohtajaksi. Atlético voitti Primera Divisiónin vuonna 1996 ja Copa del Reyn vuosina 1991, 1992 ja 1996. Kauden 1991–1992 lopussa Gil muutti joukkueen osakeyhtiöksi ("sociedad anónima deportiva").
Vuonna 1991 Gil perusti "Grupo Independiente Liberalin" (G.I.L.), joka voitti vaalit ja Gil valittiin Marbellan pormestariksi 1995. Hänen poikansa Jesus Gil Marín oli viereisen Esteponan pormestari 1995–1999. Gil valittiin 1995 itäisen Costa del Solin kuntaliiton johtoon ja hänen puolueensa vaikutti suurimmassa osassa Costa del Solia ja Ceutassa ja Melillassa.
Gil oli kiistelty hahmo terävien populististen kannanottojensa vuoksi ja väitettyjen mafiakytköksiensä vuoksi. Hän siivosi Marbellan huumeidenkäyttäjistä ja prostituoiduista ja teki siitä suositun luksuslomakohteen. Vuoden 1991 jälkeen Gil oli osallisena oli 80 oikeusjutussa ja häntä syytettiin lukuisista väärinkäytöksistä, petoksista ja kunnianloukkauksista. Tammikuussa 1999 Gil sai syytteen julkisten asiakirjojen väärentämisestä, oikeuden johtamisesta harhaan ja kavalluksista.
Lokakuussa 2000 oikeus tuomitsi hänet ns. "caso de las camisetas" -juttuun (t-paitajuttu) liittyen kuudeksi kuukaudeksi vankeuteen ja kielsi häneltä julkisen viran hoidon 28 vuodeksi, minkä korkein oikeus vahvisti huhtikuussa 2002. Gil oli käyttänyt 270 000 € Marbellan varoja Atléticon pelipaitojen mainoksiin. Hän joutui eroamaan pormestarin virasta, ja Marbellan johtoon tuli GILin kakkosmies Julio Muñoz. Tuomiotaan Gil ei suorittanut heikon terveydentilan vuoksi.
14. helmikuuta 2003 Gil tuomittiin kolmeksi ja puoleksi vuodeksi vankilaan "Caso Atléticossa", mistä Gil valitti korkeimpaan oikeuteen. Hän erosi Atléticon johdosta toukokuussa 2003 huonon terveytensä vuoksi ja kuoli pian Madridissa.
Ejegayehu Dibaba
Ejegayehu Dibaba (s. 13. tammikuuta 1982 (toisten lähteiden mukaan 21. maaliskuuta 1982, Chefe, Etiopia)) on etiopialainen kestävyysjuoksija. Hänen siskonsa Tirunesh ja Genzebe sekä serkkunsa Derartu Tulu ovat myös menestyksekkäitä juoksijoita.
Dibaba aloitti juoksuharrastuksen vuonna 1998. Seuraavana vuonna hän muutti Addis Ababaan ja vuonna 2000 sijoittui Etiopian mestaruuskilpailuissa 10 000 metrin juoksussa neljänneksi. Seuraavana vuonna hän edusti Etiopiaa Hyvän tahdon kisoissa 10 000 metrillä sijoittuen kuudenneksi ajalla 32.24,20 ja juoksi Melbournen GP-finaalissa 3 000 metrin juoksussa kymmenenneksi ajalla 9.41,36. Vuoden 2002 Afrikan-mestaruuskilpailuissa hän voitti 5 000 metrin juoksussa pronssia ajalla 15.56,03.
Dibaba selviytyi 2003 Etiopian joukkueeseen Lausannen maastojuoksun MM-kisoihin, joissa hän oli lyhyellä matkalla yhdeksäs. Myöhemmin samana vuonna hän juoksi Pariisin MM-kisoissa 10 000 metrillä yhdeksänneksi ennätysajallaan 31.01,07. Seuraavana vuonna hän voitti olympiahopeaa Ateenan olympialaisissa 2004 10 000 metrillä Kiinan Xing Huinan jälkeen. Hän kuvitteli kiinalaisen olevan häntä kierroksen jäljessä ja luuli aluksi voittaneensa kilpailun, kunnes totuus selvisi. Saman vuoden hän oli 5 000 metrin juoksussa kolmas.
Dibaba juoksi siskonsa kanssa vuonna 2005 Boston Indoor Gamesissa 5 000 metrin kilpailussa, jossa Tirunesh juoksi uuden maailmanennätysajan sisäradoilla. Samana vuonna hän oli maastojuoksun MM-kisoissa lyhyellä matkalla neljästoista ja mukana kultaa voittaneessa joukkueessa. Helsingin MM-kisoissa hän juoksi sekä 5 000 että 10 000 metrin kilpailuissa pronssille Tiruneshin voittaessa molemmat kilpailut. hän selvisi 5 000 metrillä kolmanneksi. Seuraavana vuonna hän juoksi maastojuoksun MM-kisoissa Fukuokassa pitkällä matkalla neljänneksitoista ja saavutti kultaa matkan joukkuekilpailussa. Osakan MM-kisoissa 2007 hän sijoittui 10 000 metrillä seitsemänneksi ja Pekingin olympialaisissa 2008 samalla matkalla neljänneksitoista.
All Eyez on Me
All Eyez on Me on 2Pacin vuonna 1996 ilmestynyt tupla-albumi, joka saavutti RIAA:n mukaan timanttilevyn eli 10 miljoonan kappaleen myyntimäärän vuonna 2014. Rajapyykin on arveltu täyttyneen todellisuudessa jo aiemmin. "All Eyez on Me" myi jo neljässä tunnissa platinaa nousten suoraan sijalle 1 Billboardin 200 listalla. Albumi saavutti jo kahdessa kuukaudessa viisin kertaisen platinamyynnin rajan. Albumista muodostui yksi vaikutusvaltaisimmista rap-levyistä hip hopin historiassa, jota monet fanit, kriitikot ja kilpakumppanit ovat ylistäneet kaikkien aikojen parhaimmaksi rap-levyksi. "All Eyez on Me" on Tupacin ensimmäinen Death Row Recordsin alaisuudessa nauhoitettu albumi.
Albumilla vierailee useita hip hopin suuria nimiä, sekä ensimmäistä kertaa Shakurin perustama Tha Outlawz ryhmä. Sellaiset nimet kuten Wu-Tang Clanin Method Man, Snoop Dogg ja Dr. Dre ovat mukana albumilla. Dr. Dre on myös tuottanut kaksi albumin kappaletta. Suurimman osan kappaleista tuottivat Johnny "J" ja Tha Dogg Poundin jäsen Daz Dillinger.