Zarathustralaisuus
Zarathustralaisuus (harvemmin mazdalaisuus) on uskonto ja filosofia, jonka perusti profeetta Zarathustra. Sen perusajatuksena on yhden jumalan, Ahura Mazdan, palvominen. Zarathustralaisuus syntyi Persiassa vuoden 600 eaa. tienoilla, kun uskonnollinen filosofi Zarathustra yksinkertaisti varhaisten iranilaisjumalien luetteloa jakaen luettelon kahteen vastakkaiseen voimaan: hyvään Ahura Mazdaan ja pahaan Angra Mainyuhun. Zarathustran ajatuksien pohjalta syntyi virallinen uskonto zarathustralaisuus. Tosin jotkut tutkijat pitävät Zarathustraa kokonaan myyttisenä hahmona.
Zarathustralaisuudessa on voimakkaita dualistisia piirteitä. Dualismista huolimatta uskonto ei aseta vastakkain henkeä ja ainetta. Zarathustralaisuus korostaa sekä ihmisen henkistä kehitystä että ruumiin, terveyden ja luonnon merkitystä.
Useat tutkijat ovat sitä mieltä, että zarathustralaisuus vaikutti merkittävästi juutalaisuuteen ja manikealaisuuteen ja sitä kautta kristinuskoon ja islamiin. Islaminuskoiset laskevat zarathustralaisuuden "kirjan uskontoihin", joihin kuuluvat myös juutalaisuus ja kristinusko. Mithra on zarathustralaisille sekundaarinen jumala. Mithralaisuus esiintyi myöhemmin itsenäisenä uskontona Rooman valtakunnassa.
Nykyään zarathustralaisia on noin 111 000. Iranissa zarathustralaisuus on ollut 2000-luvun alulla nuorison muotiuskonto. Se on saanut useita käännynnäisiä. Teheranissa on yhä toiminnassa oleva zarathustralainen tulen temppeli.
Persiaan 1500-luvulla eaa. saapuneet kansat kuuluvat arjalaiseen kansanryhmään, joka tunkeutui Persian lisäksi myös Intiaan. Zarathustralainen uskonto syntyi muinaisessa Persiassa. Uskonnon vaikutus korostui Akemenidien (648–330 eaa.) ja Sassanidien (226 eaa. – 651 jaa.) hallitsijasukujen aikana. Zarathustralaisuus oli Persian valtionuskonto 500-luvulta ennen ajanlaskumme alkua aina islamilaisten arabien valloitukseen 600-luvulle asti. Tuona aikana zarathustralaisuus levisi Lähi-itään, Keski-Aasiaan ja Kiinaan. Persian jouduttua islamilaisen vallan alle zarathustralaisuus joutui vuosisadoiksi vainon kohteeksi ja lopulta islam syrjäytti sen.
Persialainen traditio sijoittaa Zarathustran elämän vuoteen 570 eaa. Mikäli perinteinen käsitys pitää paikkansa, profeetta Zarathustra oli akemenidien hallitsijasuvun edustajan Kyyros II Suuren aikalainen. Persepoliissa tehdyt arkeologiset löydöt viittaavat siihen, että hallitsijasuvun kuuluisin edustaja, Kyyros II Suuri, oli zarathustralainen hallitsija.
Zarathustralaisen kuninkaan, Kyyroksen hallitusajalta on peräisin ns. "Kyyroksen julistus", jota pidetään maailman ensimmäisenä kansalaisten ihmisoikeuksien tunnustuksena. Kyyroksen julistus sallii eri kansoille uskonnon vapauden. 
Sassanidien hallitsijasuvun aikana Persiaa hallitsi zarathustralaisuuden muoto, jota kutsuttiin nimellä zurvanismi. Se sai vaikutteita hellenistisestä filosofiasta. Sassanidien valtakautena maan älyllinen keskus oli Gundishapurin akatemia, joka tarjosi zarathustralaista koulutusta filosofian, lääketieteen kuten myös luonnontieteiden alalta. Tämän akatemian välityksellä myös Platonin filosofinen perintö välittyi jälkipolville. Siitä muodostui maailman älyllinen keskus 500–600-luvulla jaa. Sen koulutuksessa yhdistyi sivistys, joka oli kulkeutunut Intiasta ja Kreikasta Persiaan.
Sassanidien hallitsijasuvun romahdettua valtaan nousi ensimmäinen islamilainen valtakunta, Omaijadien kalifaatin johdolla. Tämän seurauksena islam syrjäytti zarathustralaisuuden. Zarathustralaisuuden vaikutus jäi kuitenkin elämään monin tavoin myös islamilaisessa maailmankuvassa. Sassanidien aikana vaikuttanut Gundishapurin akatemia siirsi tieteellisen perintönsä osaksi islamilaista filosofiaa, josta se siirtyi myöhemmin keskiajan eurooppalaiseen filosofiaan.
Avesta on zarathustralaisten pyhien kirjojen kokoelma, josta on säilynyt kolme neljäsosaa. Avestan tuonti Eurooppaan 1700-luvun lopulla vaikutti koko uskontotieteen kehitykseen. Avesta on kirjoitettu muinaispersialaisella avestan kielellä, joka muistuttaa sanskritia. Parsilaisen legendan mukaan Aleksanteri Suuri poltti Avestan täydellisen tekstin Ecbatanassa valloittaessaan Persian.
Toisinaan Avestasta käytetään myös nimitystä Zend-Avesta, joka perustuu kirjoitusten kokoamisessa tapahtuneeseen väärinkäsitykseen. 1800-luvulla "Avestan" tekstit todettiin alkuperältään aidoiksi. Kielitieteilijät ovat muinaisen kielen perusteella sijoittaneet Avestan vanhimmat osat vuoteen 900 ennen ajan laskumme alkua.
Avesta jakaantuu neljään osaan:
Sassanidien hallitsijasuvun aikaisien lähteiden mukaan Avestan vanhin osa ns. Zarathustran hymnit (gathat) olivat olemassa jo Akemenidien hallitsijasuvun aikana eli vuosien 648 eaa.–330 eaa. aikana. Näihin hymneihin lasketaan Jasna luvut 28-34, 43-51, ja 53.
Zarathustralaiset uskovat Avestan vanhimman osan olevan Zarathustran itsensä kirjoittama. Vanhimpien hymnien nimet ovat Ahunavaiti Gatha (Jasna 28-34), Uštavaiti Gatha (Jasna 43-46), Spentamainju Gatha (Jasna 47-50), Vohukšatra Gatha (Jasna 51), Vahištoišti Gatha (Jasna 53).
Vanhimmat arkeologiset löydöt, joissa käsitellään Avestassa esiintyvää Viisauden herra "(ahura mazda)" nimistä jumaluutta, sijoittuvat vuoteen 600 eaa. Avestan tekstit siirtyivät suullisesti vuosisatoja. Muoto, jossa Avesta pyhinä kirjoituksina tunnetaan nykyään, perustuu tekstieditioon, joka ajoittuu vuoteen 1278. 
Avestan kirjoituksista on olemassa lukuisia erilaisia käännöksiä, jotka voivat poiketa toisistaan huomattavasti.
Zarathustralainen uskonto korostaa dualistista erottelua hyvän ja pahan välillä. Zarathustralaisten pyhän kirjan, Avestan mukaan hyvää, totta ja oikeudenmukaista on se, mikä on luonnonmukaista. Oikeudenmukaisesta luonnonjärjestyksestä käytetään avestankielistä sanaa "aša". Sanskritin kielessä vastaava luonnonjärjestystä tarkoittava sana on "rta".
Luonnonjärjestys ilmenee kasvien, ihmisten ja eläinten välisenä sopusointuna. Oikeudenmukaista luonnonjärjestystä ylläpitää Jumalallinen Viisaus Ahura Mazda (Viisas herra, myös muodossa "Ohrmazd"), jonka symbolina toimii aurinko. Auringolla ja tulella on zarathustralaisessa uskonnossa tärkeä rooli. Tästä syystä uskonnon edustajia on kutsuttu "tulenpalvojiksi". Parsilaisten temppeleissä palaa ikuinen tuli, joka symboloi jumaluuden kipinää ihmisen sielussa.
Luonnonjärjestyksen vastakohdasta käytetään sanaa "drudž", joka tarkoittaa pahaa ja rappiota. Oikeuden- ja luonnon kanssa sopusoinnussa olevat teot edistävät ihmisten ja eläinten välistä harmoniaa, terveyttä ja hyvää mieltä. Luonnonvastaiset teot rikkovat luonnon ja ihmisten välistä harmoniaa. Ne tuottavat sairauksia ja surumielisyyttä. Uskomuksen, toiminnan tai tiedon arvo riippuu siitä edistääkö se elämälle myönteisiä asioita: iloluontoisuutta, terveyttä ja hyvää mieltä.
Rappion, surun ja sairauksien aiheuttajaksi Zarathustralaiset personifioivat Pahan hengen ("Angra Mainju," toisinaan myös "Ahriman"). Avestan vanhimmissa hymneissä nimeä ei mainita lainkaan, sillä sitä vältettiin tabuistisesti. Myöhemmän käsityksen mukaan Jumalallinen viisaus Ahura Mazda on luojajumala ja taistelee pahaa ja valheellista Angra Mainjua vastaan. Nämä kaksi henkeä esitetään toisinaan kaksosina.
Erottelulla oikeudenmukaisen luonnon järjestyksen ja rappion välillä on keskeinen asema. Ihminen joutuu tekemään elämässään valinnan kumpaa tietä hän seuraa: elämään johtavaa- vai rappioon johtavaa tietä. Avesta korostaa valinnan tekemisessä yksilön tahdon vapautta. Tämä tuodaan ilmi Avestassa seuraavalla tavalla (Jasna 30-2):""Tutki selvästi näkevällä mielellä valintaa, jonka jokainen joutuu itse tekemään kahden vaihtoehdon välillä.""
Luonnonjärjestyksen mukaan toimivasta ihmisestä zarathustralaiset käyttävät sanaa "ašavan", joka tarkoittaa totuuden seuraajaa. Totuuden seuraajille Avesta lupaa palkinnoksi hyvän mielen, onnellisuuden ja viisauden. Sinä päivänä, kun Zarathustra itse valitsi luonnonjärjestyksen mukaisen elämän, hänelle esitettiin seuraavat kysymykset:""Kuka sinä olet"?", ""Kenelle sinä kuulut"?" (Jasna 43-7) Nämä perustavat kysymykset pakottivat Zarathustran tiedostamaan oman paikkansa ja tekojensa seuraukset.
Luonnonjärjestyksen vastaisesti toimivia ihmisiä kutsutaan valheen seuraajiksi "(dragvant)". Ihmisen tekemän valinnan seuraukset totuuden ja valheen väliltä, näkyvät hänen omassa elämässään. Ihminen ei ole luonnostaan paha. Epäterveet ja surumieliset ajatukset saavat ihmiset toimimaan luontonsa vastaisesti. Zarathustran hymneissä esitetään seuraava näkemys valheen seuraajista:" "Heidän mielensä oli sekava, kun he tekivät valintaa ja he valitsivat huonot ja epäterveet ajatukset. Näin he lankesivat väkivaltaan, sairaan miehen elämään."" (Jasna 30-6)
Ne, jotka valitsevat seuraavansa valheen tietä, eivät menesty elämässä. He saavat osakseen erilaisia sairauksia sekä murheita. ""Sinä valheen palvoja, sinun osasi on pimeydessä eläminen, pilaantunut ruoka, suru ja huono terveys, senkaltaiseen olemiseen johtaa sinun paha mielesi sinut sinun omien tekojesi seurauksena."" (Jasna 31-20)
Zarathustralaisten mukaan ihmiset, jotka toimivat luonnonvastaisesti ja seuraavat valhetta vahingoittavat maata. Maalla, jota pidetään pyhänä, on keskeinen asema uskonnossa. Maan symbolina toimii "lehmän sielu", josta käytetään avestankielistä nimitystä "gauša urva." Koska lehmällä on tärkeä rooli uskonnossa, Avesta käyttää totuutta ja oikeutta seuraavista ihmisistä myös nimitystä "hyvä paimen". Lehmällä ja sen kunnioittamisella on tärkeä rooli intialaisessa kulttuurissa. Hindulaisille lehmä on pyhä eläin. Lehmän kunnioittamisen tärkeä rooli tuo esiin zarathustralaisuuden ja intialaisen kulttuurin välisen vuorovaikutuksen.
Zarathustralaisten kultainen sääntö kuuluu seuraavalla tavalla:
"Ainoastaan sellainen luonne on hyvä, joka ei tee toiselle mitään sellaista, joka ei olisi sille itselleen mieluista tai hyväksi."
Zarathustralaisella totuuden seuraajalla "(ašavan)" on kolme tavoiteltavaa hyvettä: Hyvät ajatukset sisältävät veljeyden ihmiskuntaa kohtaan, sovussa elämisen muiden ihmisten kanssa ja koulutuksen.
Hyvät sanat tarkoittavat sopimusten pitämistä, rehellisyyttä ja pyrkimystä olla loukkaamatta muita.
Hyvät teot tarkoittavat puhtaan veden ja ruuan tuottamista apua tarvitseville, köyhien auttamista sekä yhteisön hyvinvoinnin ja vaurauden edistämistä.
Zarathustran hymnien mukaan uskomuksen, toiminnan tai tiedon arvo riippuu siitä edistääkö se elämälle myönteisiä asioita: iloluontoisuutta, terveyttä ja hyvää mieltä.
Zarathustralainen uskonto syntyi kritiikin kautta, jota profeetta Zarathustra esitti vallitsevaa uskontoa ja sen papistoa vastaan. Zarathustra hyökkäsi Persiassa ennen zarathustralaisuutta vaikuttanutta Veda-uskontoa vastaan. Kritiikin kohde oli Indra-jumalan palvonta. Indra esiintyy Rigvedassa sään ja sodan jumalana. Myös muita Veda-kirjoista tuttuja jumaluuksia esiintyy zarathustralaisissa kirjoituksissa. Legendan mukaan papisto tappoi Zarathustran ja hänestä tuli uskonnon ensimmäinen marttyyri.
Zarathustralaisten mukaan profeetta kehitteli ajatuksen "maailman pelastajista" "(saošiants)", joiden tehtävä on toimia opettajina ja ohjata maailmaa kohti "totuuden inspiroimaa olemista". Zarathustralaisen käsityksen mukaan maailmaan saapuu määrättyjen ajanjaksojen välein pelastajia, jotka uudistavat vanhoja oppeja.
Maailman pelastajien tuli julistaa elämänmyönteistä uskontoa, joka edistäisi hyvää mieltä, terveyttä ja luonnonmukaista elämää. Maailman pelastajat ovat totuutta ja oikeutta seuraavia miehiä, joiden tehtävänä oli estää vihaa ja väkivaltaa leviämästä maailmassa. Nämä opettajat opettaisivat hyvää uskontoa elämänkielteisen uskonnon sijaan.
Elämänmyönteisestä uskonnosta esitetään Avestassa seuraavanlainen näkemys:" "Tämä on hyvän mielen tie, jonka viisaus on näyttänyt minulle. Se on niiden pelastajien uskonto, jotka suuntaavat kulkunsa maassa totuuden innoittamana."" (Jasna 34-13)
Vaikka Zarathustra puhuu Avestassa paljon ilomielisyyden ja hyvän mielen puolesta, ei Avesta lupaa maailman pelastajille helppoa osaa. Profeetta käy Avestassa keskustelua jumalallisen viisauden kanssa, seuraavin sanoin:""Kun minä ensimmäisen kerran tulin valaistuneeksi sinun sanoistasi, silloin minä ymmärsin, että ihmiskunnan puolesta toimiminen, aiheuttaa minulle kärsimystä"." (Jasna 43-11)
Avesta esittää pahasta uskonnosta ja sen vaikutuksesta ihmisiin seuraavankaltaisen näkemyksen ""Oi viisaus, milloin nämä miehet tunnistavat pelastuksen sanoman? Milloin he luopuvat tuosta huumeesta, jonka avulla vihamieliset, mieleltään kieroutuneet tyhjänpuhujapapit aiheuttavat ihmisille myrkytystilan ja johtavat harhaan tämän maan pahoja johtajia"?" (Jasna 48-10)
Zarathustran mukaan rappeutunut "paha uskonto" on kuin huumetta, jota papit syöttävät ihmisille. Tutkijat ovat yhdistäneet pappien käyttämän huumeen "haoma" kasvinmehuun, jota pappien sanottiin käyttävän. Kasvin sanskritinkielinen nimi on "soma". On mahdollista, että Zarathustra käyttää sanaa "huume" myös metaforisessa mielessä. Tyhjänpuhujapapit tuhoavat Zarathustran mukaan epäterveen opetuksen kautta elämän tarkoituksen. He lisäävät "vihaa ja ilkeyttä kielellään".
Jumala tuo itsensä esiin "pyhien kuolemattomien" "(ameša spentas)" kautta. Pyhiä kuolemattomia on toisinaan verrattu arkkienkeleihin, jotka muodostavat yhdessä jumalan kuusi puolta. Ne toimivat ihanteina, joita ihmisen tulee elämässään pyrkiä noudattamaan.
Pyhät kuolemattomat taistelevat totuuden ja oikeuden puolesta. Ne eivät esiinny Avestan vanhimmissa hymneissä, mutta tutkijat pitävät niitä olennaisena osana zarathustralaisuutta. Jumalallisen Viisauden symbolina on aurinko ja pyhät kuolemattomat personifioidaan usein tähtiin. Eri tutkijat antavat pyhien kuolemattomien lukumääräksi kuusi, seitsemän tai kahdeksan.
Pyhät kuolemattomat jaotellaan usein Peter Clarkin kuvaamalla tavalla:
Royston Piken mukaan pyhiä kuolemattomia ovat: oikeudenmukaisuus, rakkaus, veljeys, eläinrakkaus, luova palvelus, hurskaus, täydellisyys ja kuolemattomuus. Eri luettelot antavat kuvan siitä, minkälaisia asioita zarathustralainen uskonto pitää hyvänä.
Zarathustralaisten mukaan ihminen saa teoistaan palkinnon maan päällä eläessään. Uskontoon liittyy kuitenkin myös käsitys kuoleman jälkeisestä tuomiosta. Kuoleman jälkeen ihminen joutuu tilille tekemisistään ja tekemättä jättämisistään. Taivaanportin kirjuri "mehr davar", kirjaa ylös kaikki ihmisten teot. Zarathustralaisen käsityksen mukaan sielu kulkee kuoleman jälkeen "Erottajan sillan" yli. Jos sielu on sovelias "Laulujen taloon" se kulkee vakaasti ja varmasti, muutoin se putoaa "Valheen taloon".
Viisauden herraan luottavat zarathustralaiset uskovat pääsevänsä Laulujen taloon, joka vastaa kristittyjen taivasta. Laulujen talossa ihmiset saavat ikuisen elämän zarathustralaisten lauluissa ja muistoissa. 
Luonnonvastaisen "Ahrimanin" tai "Angra Mainjun" seuraajat päätyvät Valheen taloon. Täällä elävät unohdettujen sielut, joita ei muisteta kuoleman jälkeen. Ajan käsityksiin kuului uskomus, jonka mukaan vainajien haudoille tuli viedä säännöllisesti ruokaa, heitä muistaen. Valheiden taloon joutuneiden unohdettujen haudoille ihmiset eivät käy viemässä ruokaa, sillä kukaan ei halua muistaa heitä. Valheen talossa ihmistä piinaa hänen oma huono omatuntonsa.
Jos hyvä ja paha ovat tasapainossa, sielu joutuu "Keskivälin asuntoon" (vrt. katolisten kiirastuli). Kun Ahura Mazda viimein ihmisten avulla voittaa taistelun, hän perustaa yhdessä Zarathustran kanssa jumalan valtakunnan maan päälle, ja ihmiset elävät Jumalallisen Viisauden kanssa ikuisessa autuudessa. Pohjimmiltaan Viisauden herra on voimakkaampi (Zarathustran kerrotaan aika ajoin epäilleen tätä), mutta kun hän loi ihmisen, hän antoi tälle vapaan tahdon, jonka avulla ihminen voi valita puolen, jolla hän taistelee.
Akemenidien hallitsijasuvun aikana Persia hallitsi suurta osaa sivistynyttä maailmaa. Persialaisten tarujen kuvakieli tunkeutui myös muiden kansojen maailmankuvaan. Zarathustralaisuudella oli merkittävä jälkivaikutus myös muihin maailmanuskontoihin – erityisesti juutalaisuuteen ja sitä kautta kristinuskoon ja islamiin.
Professori Jaakko Hämeen-Anttilan mukaan zarathustralaisuus vaikutti merkittävästi juutalaiseen uskontoon.Juutalaiset omaksuivat akemenidien valtakautena zarathustralaisen dualismin, joka erottaa hyvän ja pahan jyrkästi toisistaan. Näin syntyi länsimainen käsitys Saatanasta.
Vanhassa testamentissa zarathustralaisen uskonnon vaikutus näkyy Persian kuninkaan Kyyroksen kautta. Persian kuningas Kyyros Suuri II vapautti juutalaiset pakkosiirtolaisuudesta vuonna 538 eaa. ja liitti Babylonian osaksi Persian valtakuntaan. Jesajan kirjassa Kyyrosta ylistetään messiaaksi. Jesajan kirja (45:1) käyttää Kyyroksesta kreikan kielen sanaa Χριστος (khristos), joka tarkoittaa voideltua kuningasta. (ks. Kristus)
Hämeen-Anttilan mukaan zarathustralainen maailmankuva vaikutti myös kristinuskon kehittymiseen. Vaikutteet tulevat ilmi kristinuskon eskatologiassa ja käsityksessä kuolemanjälkeisestä elämästä. Sana "paratiisi" on muodostunut avestan kielestä, joka on zarathustralaisten pyhän kirjan alkuperäinen kieli. Avestan kielen sana "pairi-daêza" tarkoittaa puistoa, jonne kuninkaat lähtivät viettämään vapaa-aikaansa.
Hintze esittää, että kristinusko on saanut zarathustralaisuudesta ruumin ylösnousemuksen, viimeisen tuomion, paholaisen, taivaan ja helvetin sekä vapahtajan toisen tulemisen ja täydellisen maailman aikojen lopussa.
Juutalaisuuden ja kristinuskon kautta zarathustralaisuuden vaikutus on ulottunut myös arabialaiseen maailmaan. Esi-islamilaisessa ajassa arabialaiset rukoilivat kolme kertaa. Islamin myötä rukoushetket nousivat viiteen, joka on luultavasti peräisin zarathustralaisuuden viidestä rukouksesta.
Zarathustralaiset rukoilevat muinaisiranilaisella kielellä käyttäen muinaisia tekstejä pyhissä toimituksissa ja rukouksissa. Yhteisö on jakautunut pappeihin ja maallikoihin. Suvuttain kulkevassa papin tehtävästä käytetään nimitystä "mobad" tai "ervad" ja ylipapista "dastur". Papit suorittavat rukouksia ja toimituksia yhteisön yksittäisen jäsenen puolesta.
Zarathustralaisuuden rituaalin keskipisteenä on tuli. Palvontamenossa, "jasna", Ahura Mazdan taivaallisen tuli laskeutuu alas ja yhdistyy rituaalituleen. Tulta pidetään Ahura Mazdan poikana ja hänen kauneimpana näkyvänä muotonaan. Zarathustralaisuuden tulitemppeleissä tuli palaa jatkuvasti ja sitä pitävät yllä papit. Sisäiset rituaalit suoritetaan temppelissä, kun vastaavasti ulkoiset rituaalit voidaan suorittaa missä tahansa puhtaassa paikassa, kuten kotona.
Zarathustralaiset arvostavat koulutusta, vaurauden tavoittelua, miesten ja naisten yhtäläistä asemaa sekä hyväntekeväisyyttä. Koulutuksen ja sivistyksen arvostaminen on edistänyt nykypäivän zarathustralaisten taloudellista menestystä. Ahu Mazdan antamien ilon, naurun ja hyvyyksien arvostaminen on uskonnolinen velvoite, ei ainoastaan nautinto. Surullisuutta, sairautta ja askeettisuutta ei suosita. Hyvien ohjeiden noudattaminen tuo hyviä taisteluita Ahura Mazdan puolesta pahuutta vastaan.
Zarathustralaisuudessa naiset eivät pääse papiksi, mutta muuten heillä samanalainen asema kuin miehellä. Tämä on harvinaista vanhoissa uskonnoissa. Naisetkin kamppailevat miesten rinnalla pahuutta vastaan.
Zarathustralaisessa etiikassa rehellisesti hankkittua omaisuutta tulee käyttää oikein. Hyväntekeväisyys on keino taistella pahuutta vastaan. Yhteisön huonommin menestyneistä jäsenistä huolehditaan avustusverkostolla, joka auttaa koulutuksessa, asumisessa ja terveydenhoidossa.
Zarathustralaisuus on edelleen elävä uskonto. Nykyisin pieniä zarathustralaisia yhteisöjä elää Iranissa Jazdin ja Kermanin maakunnissa sekä Intiassa, jossa heitä nimitetään parseiksi. Siirtolaisuuden myötä zarathustralaisia asuu nykyisin myös Pohjois-Amerikassa ja Englannissa.
Yhdysvaltalainen Federation of Zoroastrian Associations of North America -järjestö arvioi vuonna 2012 zarathustralaisuuden harjoittajien lukumääräksi noin 111 200 ja heidän jakautuvan maantieteellisesti seuraavasti: