David Alfaro Siqueiros
José David Alfaro Siqueiros (29. joulukuuta 1896 Camargo, Meksiko – 6. tammikuuta 1974 Cuernavaca, Meksiko) oli meksikolainen poliittisesti aktiivinen taidemaalari ja muralisti. Häntä pidetään erityisesti Meksikon seinämaalaustaiteen kuuluisimpiin kuuluvana taiteilijana yhdessä Diego Riveran ja José Clemente Orozcon kanssa.
Jo 15-vuotiaana Siqueiros oli mukana taideopintojensa ohella poliittisessa toiminnassa. Hän johti opiskelijoiden lakkoa, joka koski opetusmenetelmiä, San Carlosin akatemiassa vuonna 1911. Kaksi vuotta myöhemmin presidentti Francisco I. Maderon murhan jälkeen hän liittyi vallan kaapannutta Victoriano Huertaa vastustaneeseen järjestöön. Siqueiros oli neljä vuotta vallankumoustaistelijana.
Vuonna 1919 Siqueiros muutti Espanjaan, mistä palasi Meksikoon kolme vuotta myöhemmin. Meksikossa hän teki kuuluisan seinämaalauksensa "Los Mitos" ("Myytit") Escuela Nacional Preparatoria -koulun sisäpihalle. Meksikossa Siqueiros osallistui myös aktiivisesti taiteilijoiden ja työläisten ammattiyhdistystoimintaan. Vuosien 1926–1930 aikana hänen sotaisuutensa vei hänet vankilaan useita kertoja, ja vuonna 1931 hänet määrättiin sisäiseen karkoitukseen Taxcon kaupunkiin. Taxcossa Siqueiros maalasi satoja tauluja, mutta hänet katsottiin vaaralliseksi ja karkoitettiin maasta 1932. Hän pystyi palaamaan takaisin Meksikoon kaksi vuotta myöhemmin, kun vasemmistolainen Lázaro Cárdenas nousi maan presidentiksi.
Espanjan sisällissodan aikana 1930-luvun lopulla Siqueiros taisteli tasavaltalaisten puolella ja johti useita prikaateja. Francisco Francon voitettua sisällissodan Siqueiros palasi Meksikoon, jossa maalasi sähkötyöläisten liiton sponsoroimana yhden kuuluisimmista seinämaalauksistaan "Portrait of the Bourgeoisie" ("Porvariston muotokuva").
Siqueiros asettui Josif Stalinin puolelle, kun Stalin ja Lev Trotski ajautuivat kiistoihin Neuvostoliitossa. Valtataistelun hävinnyt Trotski sai turvapaikan Meksikosta. Siqueiros hyökkäsi Trotskin kotiin Méxicossa 24. toukokuuta 1940 ryhmän kanssa. He ampuivat Trotskin kotia konekiväärein ja käyttivät myös rajähteitä, mutta Trotski säilyi vahingoittumattona hyökkäyksestä.
Siqueiros julkaisi vuonna 1922 kuvataiteen tekijöiden yhteisen manifestin, jossa ryhmä julisti uuden meksikolaisen kuvataiteen perusperiaatteet. Kuvataiteen tuli olla julkista, sankarillista ja monumentaalista, mutta samalla inhimillistä. Hänen omalle ilmaisulleen on lisäksi tyypillistä dynaaminen kompositio ja uusien teollisten materiaalien käyttö. Muotokokeiluissaan Siqueiros oli edellä aikaansa, ja niitä voi rinnastaa lähinnä samanaikaisiin pohjoisamerikkalaisiin abstraktin taiteen virtauksiin. Monet hänen teoksensa ovat julkisilla paikoilla.
Toisen maailmansodan aikana Siqueiros maalasi useita tauluja, jotka kuvasivat taistelua fasismia vastaan. Toisen maailmansodan jälkeen hän maalasi useita tunnetuimmista seinämaalauksistaan. Vuonna 1959 Siqueiros vangittiin jälleen, kun hän tuki rautatietyöläisten liittoa. Hänet vapautettiin vuonna 1964, mutta hän jatkoi marxismin kannattajana. Vuonna 1967 Siqueiros palkittiin Leninin kansainvälisellä rauhanpalkinnolla.
Vuonna 1971 Siqueirosin kunnianhimoisin seinämaalaus "The March of Humanity" ("Ihmiskunnan marssi") paljastettiin. Hän kuoli kolme vuotta myöhemmin kotikaupungissaan Cuernavacassa.