hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Apple I
Apple I oli varhainen mikrotietokone. Apple I:n suunnitteli Steve Wozniak alun perin henkilökohtaiseen käyttöön. Wozniakin ystävä Steve Jobs sai idean ryhtyä myymään tietokonetta. Huhtikuussa 1976 siitä tuli Applen ensimmäinen myyntituote. Laitteen myyntihinnaksi oli suunniteltu 777,77 dollaria, mutta Jobs piti sitä liian suurena ja hinta laskettiin 666,66 dollariin juuri ennen julkistusta. Apple I:tä valmistettiin noin 200 kappaletta. Toisin kuin muut aikansa harrastekäyttöön tarkoitetut tietokoneet joita myytiin rakennussarjoina, Apple I oli valmiiksi koottu piirilevy joka sisälsi noin 30 mikropiiriä. Käyttökuntoinen tietokone vaati kuitenkin vielä sen, että käyttäjän täytyi itse lisätä kotelo, virtalähde, näppäimistö ja tietokonenäyttö. Myöhemmin julkaistiin lisävarusteena kasettiliitäntä tallennusta varten 75 dollarin hintaan.
Apple I:tä pidetään toisinaan ensimmäisenä täysin valmiiksi koottuna myytävänä henkilökohtaisena tietokoneena; toisten mielestä tästä kuuluu kuitenkin aiheellisesti kunnia muille laitteille, kuten Datapoint 2200:lle.
Apple I erosi muista kilpailijoistaan näppäimistön ja näytön osalta. Kilpailevat tietokoneet, kuten Altair 8800, oli yleensä ohjelmoitava etupaneelissa olevia vipuja kääntämällä ja ne käyttivät merkkivaloja (yleensä punaisia LEDejä) näyttönä, ja niitä piti laajentaa erillisellä laitteistolla jotta niihin voitiin liittää näppäimistö ja näyttö. Tämän takia Apple I oli aikanaan innovatiivinen laite huolimatta siitä että siitä puuttui grafiikka- ja ääniominaisuudet. Apple I:n valmistus loppui maaliskuussa 1977, jolloin sen korvasi Apple II.
Vuonna 2005 arvioitiin Apple I:siä olevan vielä 30 - 50 jäljellä, mikä tekee niistä keräilyharvinaisuuksia. Apple I huutokaupattiin 50 000 dollarilla vuonna 1999; tyypillisempi hinta on kuitenkin 14 000 - 16 000 dollaria. Nykyaikaisista komponenteista valmistettu Apple I:n kanssa ohjelmistoyhteensopiva Replica I julkaistiin vuonna 2003 noin 200 dollarin hintaan.
Vuonna 2013 järjestetyissä huutokaupoissa toimintakuntoisten Apple I -koneiden hinnaksi muodostui noin 500 000 euroa. Eräässä huutokaupassa lähtöhinnaksi oli asetettu reilu 200 000 euroa.
Merirosvoraha
Merirosvoraha (puhekielessä merkkari) on alun perin salmiakista tehty makeinen. Merirosvoraha jäljittelee kolikkoa, ja sen pinnan merirosvoteemaiset kuva-aiheet vaihtelevat erilaisista aseista ja pääkallosta ja sääriluista papukaijoihin.
Suomessa merirosvorahoja valmistaa nykyään Fazer, mutta samantapaisia makeisia on saatavilla myös muiden valmistajien tuotteina.
Merkkari oli alun perin Chymoksen 1970-luvulla merirosvoraha-nimellä lanseeraama makeinen, joka poistui myynnistä 1980-luvun lopulla niiden kokoon liittyneen tukehtumisvaaran vuoksi. Myöhemmin myyntiin tuli kooltaan pienempiä ja maultaan miedompia merirosvorahoja. Suuren kysynnän vuoksi Fazer toi alkuperäisellä reseptillä valmistetun tuotteen uudelleen markkinoille vuonna 2013.
Fazerin merkkarit eroavat muista merirosvorahoista pienen kolon avulla. Niitä myydään 180 gramman pusseissa, jotka sisältävät salmiakin lisäksi kolan ja hedelmänmakuisia makeisia. Tammikuussa 2013 myyntiin tulleet alkuperäisellä vuoden 1973 reseptillä tehdyt makeiset olivat niin suosittuja, että ne loppuivat monista kaupoista kesken.
Saksalainen Haribo valmistaa Piratos ja Super Piratos -nimisiä makeisia. Näistä Piratos on lähin vastine vanhoille merirosvorahoille ja Super Piratos sen kuivempi, vahvempi ja suolaisempi versio. Molemmat ovat muotoilultaan ja ilmeeltään hyvin samanlaisia kuin Fazerin merirosvorahat.
Myös suomalaisia merirosvorahoja tai niiden hyvin lähellä olevia kopioita voi vielä saada. Ainakin Turussa ja Naantalissa toimiva Nostalgia Shop myy suuria merirosvorahoja.
Naarkoski
Naarkoski on Pukkilan kylä Porvoonjoen rannalla sekä Porvoonjoen koski Pukkilassa.
Nimen "Naar"-alun kerrotaan tulevan naarashirveä tarkoittavasta sanasta. Viime vuosikymmenien aikana Naarkosken kylä on kasvanut kiinni Pukkilan kirkonkylään. Asukkaita Naarkoskella on nykyisellään muutama sata.
Naarkoskella on ollut asutusta jo esihistorialliselta ajalta, sillä nykyistä Itämerta edeltäneen Ancylusjärven rantaviiva sivusi alueen kallioita. Alueen varhaisesta historiasta löytyy edelleen uusia todisteita, mm. muutama vuosi sitten kosken rannalta rakennustyömaan yhteydessä löytynyt kuppikivi.
Naarkoski on ollut jo pitkään valjastettuna teollisuuden ja sähköntuotannon käyttöön. Aikaisemmin alueella on ollut mm. sahoja ja mylly, nyt koskessa on vuonna 2000 uusittu 0,8 megawatin tehoinen vesi­voimala. Vanhan voimalaitoksen rauniot on viimein purettu. Alueella pidetään kesäisin teemapäivät, jolloin ohjelmassa on mm. erilaisia kilpailuja ja kalastusta. Viime vuosina koskeen rakennettiin kala­portaat, jotta lohet nousisivat merestä jokeen. Suunnitelmaa haittaa se, että muihin koskiin ei ole vielä rakennettu kalaportaita.
Agathe von Siebold
Agathe von Siebold (5. heinäkuuta 1835 – 1. maaliskuuta 1909) on jäänyt musiikinhistoriaan Johannes Brahmsin nuoruudenrakastettuna.
Agathe von Siebold oli göttingeniläisen lääkärin Eduard von Sieboldin tytär. Hän tutustui säveltäjä Johannes Brahmsiin Göttingenissä vuonna 1858, ja he rakastuivat toisiinsa. Brahms kirjoitti Agathelle eräitä kauneimmista lauluistaan ja käytti hänen nimestään ottamiaan kirjaimia A-G-A-H-E mottona kahdessa sävellyksessään: Jousiseksteton op. 36 G-duuri ensimmäisessä osassa ja laulussaan naiskuorolle "Jungbrunnen" op. 44 nro 10.
Agathe von Sieboldin ja Johannes Brahmsin tiet kuitenkin erosivat lyhyen kihlauksen jälkeen. Agathen vuonna 1908 kirjoittamien lyhyiden muistelmien mukaan Brahms kirjoitti hänelle: "Rakastan sinua! Minun täytyy nähdä sinut uudestaan! Mutta kahleita en voi kantaa! Kirjoita minulle, onko minun taas tultava, suljettava sinut syliini, suudeltava sinua, sanottava sinulle, että rakastan sinua!"
Agathe von Siebold avioitui 1868 göttingeniläisen lääkärin Carl Schütten kanssa. Agathe tuhosi ennen avioliittoaan Brahmsilta saamansa kirjeet ja antoi Brahmsin hänelle lahjoittamat käsikirjoitukset pois. Johannes Brahms pysytteli lopun elämäänsä poikamiehenä.
Manigance
Manigance () on ranskalainen heavy/power metal -yhtye. Manigancen ranskankielisissä sanoituksissa käsitellään vaihtelevia ja power metallille harvinaisempiakin teemoja kuten kaupungistumista "('Dernier hommage')", ahneutta "('Enfin délivré')" ja oikeuslaitoksen epäonnistumisia "('Dès mon retour')".
Anglosaksien kronikka
Anglosaksien kronikka on kokoelma aikakirjoja, jotka kertovat anglosaksien historiasta ja heidän Britannian asuttamisestaan. Suuri osa näiden dokumenttien sisältämästä tiedosta on huhuja tapahtumista, jotka tapahtuivat muualla ja ovat näin ollen mahdollisesti epäluotettavia. Joidenkin aikakausien tapahtumista ja paikoista kronikka on kuitenkin ainoa merkittävä tiedonlähde. Sen avulla on tutkittu myös englannin kielen kehitystä. Käsikirjoitukset tuotettiin eri paikoissa, ja jokainen niistä edustaa kirjoittajansa näkemyksiä asioista. Kronikka sisältää tietoja vuosilta 1 jaa. – 1154 ja kaksi käsikirjoitusta mainitsee (väärin päivättynä) Julius Caesarin Britannian valloituksen 60 eaa. Termi "anglosaksi" lienee myöhempi lisäys, sillä ensimmäinen painettu versio vuodelta 1692 oli nimeltään "Chronicum saxonicum".
Alkuperäisen kronikan valmistumisen jälkeen sen kopioita säilytettiin eri luostareissa ja niitä päivitettiin itsenäisesti. Joskus kirjattiin paikallisesti tärkeitä asioita – kuten sadonkorjuun onnistumista – ja kaukaiset poliittiset asiat jätettiin vähemmälle. Yksittäisten vuosikirjojen yhdistelmä antaa kokonaiskuvan tapahtumista ja Anglosaksien kronikka onkin ensimmäinen jatkuva eurooppalaisten omalla kielellään kirjoittama historiankirjoitus. Eri versiot kronikasta ovat tärkeitä historiankirjoituksen kehittymisestä kertovia dokumentteja.
Säilyneitä käsikirjoituksia on yhdeksän (sisältäen kaksi kopiota), joista kahdeksan on kirjoitettu muinaisenglannilla ja yhdeksäs muinaisenglanniksi sisältäen käännöksen latinaksi.
Säilyneet käsikirjoitukset:Versio A on erityisen tärkeä kronikan ajoitukselle. Se on kolmentoista tai neljäntoista kirjoittajan käsikirjoitus ja varhaisin kirjoitus on vuodelta 891. Tästä syystä kronikan kokoonpano ajoitetaan yleensä Alfred Suuren valtakaudelle.
Jotkut vuosikirjoista pohjautuvat varhaisempien kirjoittajien, kuten Prosper Tiron ja Bedan teksteihin.
Halssi
Halssi on purjehdustermi, joka tarkoittaa purjeen tuulenpuoleisen alakulmaan kiinnitettyä köyttä jolla purje kiristetään eteen- ja alaspäin. Pitkittäispurjeessa, kuten bermuda- tai kahvelipurjeessa, tuulenpuoleinen alakulma on aina purjeen etummainen alakulma. Raakapurjeessa tuulenpuoleinen alakulma riippuu siitä kummalta puolen alusta tuuli käy. Tuulen ollessa aluksen keskiviivan oikealta eli tyyrpuurin puolelta purjehdittaessa sivutuulessa tai hankavastaisisessa tuulessa on raakapurjealuksessa tyyrpuurin halssi kiristettynä eli purjehditaan tyyrpuurin halsseilla. Vastaavasti tuulen olessa keskiviivan vasemmalta puolelta purjehditaan paapuurin halsseilla. Isossa purjealuksessa halssit ovat vahvaa köyttä tai kettinkiä. Halssit on vain mikäli purjeen alapuolella ei ole raakaa. Purjeen alakulman alapuolella olevaan raakaan kiinnittävä köysi on "jalus" tai "skuutti". Raa'attomaan alakulmaan on kiinnitettynä halssin lisäksi myös jalus. Halssin kiristäessä tuulenpuolen alakulmaa eteenpän kiristetään suojanpuolen jaluksella purje taaksepäin. 
Pitkittäispurjeen etummainen alakulma on halssikulma.
Latinalaispurjeessa raa'an alapäätä hallitaan kahdella halssilla.
Sanaa halssi käytetään myös kertomaan kummalta puolelta purjealuksessa tuuli käy. Purjehditaan siis tyyrpuurin tai paapuurin halssilla sen mukaan käykö tuuli aluksen poikkiviivan oikealta vai vasemmalta puolelta. Pitkittäistakilalla purjehdittaessa voidaan sanoa oltavan jommallakummalla halssilla myös tuulen ollessa suoraan perän takaa, jolloin ei raakapurjeessa välttämättä olisi kummankaan puoleinen halssi käytössä eli kiristettynä. Tällöin sanotaan aluksen olevan tyyrpuurin halssilla mikäli isopurje tai suurin purje on jalustettu paapuurin puolelle.
Halssilta toisella käännytään joko kääntämällä aluksen keula tuulen kautta "vastakäännöksellä" eli "vendalla" tai kääntämällä alus suojan kautta "myötäkäännöksellä", "jiipillä", "kiipillä" eli "lehmänkäännöksellä" toisille halsseille.
Purjehtimista tiukasti tuuleen vuoroin eri halsseilla sanotaan luovimiseksi. Halssilla voidaan myös tarkoittaa käännösten välistä matkaa luovittaessa.
Irlannin kansallinen sinfoniaorkesteri
Irlannin kansallinen sinfoniaorkesteri () on Irlannissa toimiva sinfoniaorkesteri. Sen juuret ovat vuonna 1947 perustetussa RTÉ:n sinfoniaorkesterissa. Orkesteri on toiminut nykyisellä nimellään vuodesta 1990 lähtien.
Irlannin kansallisen sinfoniaorkesterin kotihalliksi tuli vuonna 1981 juuri avattu Kansallinen konserttisali Dublinissa. Vuonna 1990 uudelleennimetyn sinfoniaorkesterin ensimmäiseksi ylikapellimestariksi nousi George Hurst. Häntä ovat seuranneet Kaspar de Roo, Aleksandr Anissimov ja nykyinen ylikapellimestari Gerhard Markson.
Kings of Convenience
Kings of Convenience on indie rock -duo Bergenistä, Norjasta. Sen muodostavat Erlend Øye ja Eirik Glambek Bøe. Molemmat laulavat ja säveltävät musiikkia. Ominaista yhtyeen musiikille on rauhallisuus ja herkät melodiat.
Erlend ja Eirik syntyivät molemmat vuonna 1975 ja ovat tunteneet toisensa 11-vuotiaasta alkaen. 16-vuotiaina he soittivat samassa bändissä nimeltä Skog yhdessä kahden muun kaverinsa kanssa ja julkaisivat EP:n "Tom Tids Tale". Yhtye kuitenkin hajosi ja Kings of Convience sai alkunsa.
Kesällä 1999 yhtye kiersi esiintymässä Euroopan festivaaleilla ja löysivät yhdysvaltalaisen Kindercore-levy-yhtiön. Lontoossa vietetyn ajan jälkeen he julkaisivat debyyttialbuminsa "Quiet Is the New Loud" vuonna 2001. Albumi menestyi hyvin ja antoi nimensä jopa pienelle muusikkojen underground-liikkeelle, joka haki vaikutteita Belle & Sebastianin ja Simon & Garfunkelin musiikista keskittyen rauhallisiin melodioihin ja sanoituksiin.
Pian ensimmäisen levyn jälkeen siitä ilmestyi remix-versio "Versus". Läpimurron jälkeisinä vuosina yhtye vietti hiljaiseloa, jonka aikana Øye asui Berliinissä kirjoittaen soolomateriaalia ja julkaisten musiikkia DJ-Kicksin kautta.
Toinen albumi, "Riot on an Empty Street", julkaistiin vasta vuonna 2004. Toisen levyltä julkaistun singlen, "I'd Rather Dance with You:n" musiikkivideo menestyi hyvin MTV:n Euroopan listoilla ja palkittiin vuoden parhaana musiikkivideona. Albumilla vieraili myös kanadalainen naisartisti Leslie Feist.
Yhtyeen kolmas albumi "Declaration of Dependence" julkaistiin vuonna 2009.
Edmund
Edmund on miehen etunimi. Nimi on muinaisenglantilaista alkuperää ja tarkoittaa ’omaisuuden vartijaa’. Nimi on ollut muun muassa kahdella Englannin keski­aikaisella kuninkaalla.
Suomessa Edmundin nimipäivä oli vuosina 1708–1907 16. marraskuuta. Nimi oli sijoitettu tälle päivälle 16. marraskuuta 1640 kuolleen, myöhemmin pyhimykseksi julistetun Canterburyn arkkipiispan Edmundin muistoksi. Vuonna 1908 nimi kuitenkin poistettiin suomalaisesta kalenterista, eikä Edmundilla nykyisin ole nimipäivää suomen- eikä ruotsin­kielisessäkään kalenterissa. Väestö­rekisteri­keskuksen tietojen mukaan nimi Edmund on annettu vuoden 2009 loppuun mennessä 402 henkilölle.
Karl Ziegler
Karl Waldemar Ziegler (26. marraskuuta 1898 – 12. elokuuta 1973) oli saksalainen kemisti, joka sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1963 yhdessä Giulio Nattan kanssa polymeerien kemiaan ja polymeeriteknologiaan liittyvistä tutkimuksista.
Ziegler syntyi 26. marraskuuta 1898 Saksassa Kasselin lähellä Helsassa ja opiskeli Marburgin yliopistossa. Työskenneltyään vähän aikaa Frankfurtin yliopistossa hän oli kymmenen vuotta luennoitsijana Heidelbergissä. Vuonna 1936 hänestä tuli Hallen yliopiston professori ja kemian instituutin johtaja. Samana vuonna hän myös luennoi vierailevana luennoitsijana Chicagon yliopistossa. Vuodesta 1943 vuoteen 1969 hän johti Max Planck -instituutin hiilitutkimusyksikköä Mühlheimissa. Sodan jälkeen hän oli myös perustamassa Saksalaisten kemistien seuraa, jonka puheenjohtajana hän toimi viiden vuoden ajan. Vuodesta 1954 vuoteen 1957 hän oli Saksan maaöljytieteen ja hiilikemian yhdistyksen puheenjohtaja.
Ziegler kuoli Mülheimissa 11. elokuuta 1973.
Vuonna 1953 Zieglerin tutkimusryhmä havaitsi, että organometalliyhdisteet, kuten alumiinialkyylit, katalysoivat polyeteenin valmistusta ilman korkeaa painetta ja korkeaa lämpötilaa, jotka olivat aiemmin olleet välttämättömiä polyeteenin valmistuksessa. Hän havaitsi myös, että näin valmistettu polyeteeni oli rakenteeltaan säännöllistä, toisin kuin aiemmalla prosessilla valmistettu polyeteeni.
Italialainen Giulio Natta kehitti näitä katalyyttejä ja havaitsi, että niillä voitiin katalysoida myös polypropeenin valmistusta. Nykyään nämä katalyytit tunnetaan Ziegler–Natta-katalyytteinä. Ziegler ja Natta saivat työstään Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1963..
Robert Charles Wilson
Robert Charles Wilson (syntyi 1953) on tieteiskirjailija. Hän syntyi Kaliforniassa, mutta vietti lapsuutensa Kanadassa. Hän asuu nykyään Concordissa, Ontariossa. Hänen kirjansa on palkittu John W. Campbell -palkinnolla, usealla Aurora-palkinnolla ja kahdella Philip K. Dick -palkinnolla. Hän on myös ollut Hugo-palkinnon ehdokkaana usean kerran. Hänen ensimmäinen julkaistu tarinansa oli "Analog"-lehdessä nimellä Bob Chuck Wilson.
Patricia Petibon
Patricia Petibon (s. 27. helmikuuta 1970 Montargis, Ranska) on oopperalaulaja, joka on laulanut sekä levyttänyt paljon ranskalaista barokkimusiikkia (muun muassa Lully, Charpentier, Rameau), mutta on tunnustettu myös myöhemmän materiaalin kuten Mozartin ja Offenbachin teosten esittäjänä. Petibonin sopraano on kevyt, lyyrinen ja erittäin notkea. Monipuolisena näyttelijänä hänen roolivalikoimansa on laaja ja siihen mahtuvat niin vakavahenkinen minimalismi Robert Wilsonin tuotannoissa kuin pirtsakka intiaaniprinsessa "Les Indes galantes’ssa".
Patricia Petibon on työskennellyt seuraavien orkesterien ja johtajien kanssa:
Meigs Field
Merrill C. Meigs Field Airport oli lentoasema Chicagossa Yhdysvalloissa. Vuonna 1948 avattu lentoasema sijaitsi keinotekoisella Northerly Island -niemellä. Lentoasemalla oli yksi, noin 1 200 metriä pitkä kiitotie. Vuonna 1955 se oli Yhdysvaltojen vilkkaimmin liikennöity yhden kiitotien lentokenttä.
Meigs Field oli tunnettu Chicagon maamerkki. Maailmalla se on tunnettu esimerkiksi vanhempien "Microsoft Flight Simulator" -versioiden oletuskenttänä.
Kenttä suljettiin vuonna 2003. Jo vuonna 1995 pormestari Richard M. Daley oli vaatinut kentän sulkemista ja muuttamista puistoksi, ja vuonna 2001 saatiin aikaan kompromissi jonka mukaan kentän piti toimia vielä 25 vuoden ajan. 30. maaliskuuta 2003 Daley kuitenkin tuli kentälle keskellä yötä yksityisten työmiesten kanssa ja tuhosi kiitotien puskutraktorien avulla. Syiksi hän väitti rahan ja ajan säästämisen oikeustoimien kanssa, ja syyskuun 11. päivä 2001 olivat myös tuoneet esiin terrorismiuhan. Todellinen syy kentän sulkemiseen oli kuitenkin se, että lentokentän ollessa toiminnassa Chicagon keskustan lähellä lentävien lentokoneiden piti olla jatkuvassa yhteydessä kentän lennonjohtoon. Harrastusilmailuryhmät protestoivat sulkemista ankarasti. Koska kenttä suljettiin ilman ennakkovaroitusta ja sulkemisesta ei tehty viranomaisille asianmukaista ilmoitusta, kentälle jäi 16 konetta, jotka kuitenkin lopulta saatiin pois kentältä rullaustietä myöten.
Northerly Island -niemellä on mykyään puisto. Mikäli Chicago olisi valittu vuoden 2016 olympialaisten isäntäkaupungiksi, niemellä olisi voinut olla merkittävä rooli. Suunnitelmissa on helikopterikentän rakentaminen niemelle.
Hollow Man – mies ilman varjoa
Hollow Man – mies ilman varjoa on vuonna 2000 ensi-iltansa saanut tieteis- ja kauhuelokuva. Sen pääosia näyttelevät Kevin Bacon, Elisabeth Shue sekä Josh Brolin. Elokuvan on ohjannut Paul Verhoeven ja sen idea perustuu H. G. Wellsin kirjaan "Näkymätön mies". Elokuvan jatko-osa on vuonna 2006 julkaistu "Hollow Man 2".
Kevin Bacon näyttelee elokuvassa Sebastien Cainea, tiedemiestä, joka kehittelee Yhdysvaltain asevoimille näkymättömäksi tekevää seerumia entisen tyttöystävänsä (Shue) ja ystävänsä Matt Kensingtonin (Brolin) kanssa. Seerumi toimii eläimillä, mutta Caine valehtelee ihmiskoelautakunnalle ja kokeilee seerumia itseensä. Seerumi näyttää toimivan. Caine nauttii näkymättömyydestään ja käyttää sitä hyväksi raiskaten naapurinsa. Kun alkaa näyttää siltä, että hän ei pysty palautumaan näkyväksi, hänestä tulee vaarallinen hullu, joka yrittää tappaa työtoverinsa.
Irlanti Eurovision laulukilpailussa
Irlanti on osallistunut Eurovision laulukilpailuun vuodesta lähtien. Se on voittanut kilpailun seitsemän kertaa, useammin kuin mikään muu osallistujamaa.
Eurovision laulukilpailun televisioi Irlannissa RTÉ.
Irlanti on lähettänyt kilpailuun iirinkielisen kappaleen vain kerran, vuonna . Kaikki muut Irlannin kappaleet on laulettu englanniksi.
Vuosina 1956–1998 Eurovision laulukilpailussa lauluja säesti suuri viihdeorkesteri jousineen, puhaltimineen ja komppiryhmineen. Jokainen maa lähetti kilpailuun oman kapellimestarin, joka vastasi laulun sovituksesta ison orkesterin säestämänä. Irlannin kappaleet esitettiin ilman orkesterisäestystä vuosina 1994 ja 1997.
Sieradz
Sieradz (, ) on kaupunki Wartajoen varrella Keski-Puolassa. Se sijaitsee Łódźin voivodikunnassa ja oli vuosina 1975–1998 Sieradzin voivodikunnan pääkaupunki. Se oli aikoinaan myös herttuakunta Vähässä-Puolassa.
Sieradzissa asuu noin 44 700 ihmistä (1995).
Billy Barty
Billy Barty, oik. William John Bertanzetti, (25. lokakuuta 1924 – 23. joulukuuta 2000) oli lyhytkasvuinen yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän oli 114 senttimetriä pitkä.
Bartyn ura alkoi jo 1920-luvulla Mickey Rooneyn lyhytelokuvissa, joissa hän näytteli Rooneyn pikkuveljeä. Hän esiintyi useissa elokuvissa vauvan roolissa aikuisiälläkin. Barty esitti Gwildoria He-Manin elokuvasovituksessa "Masters of the Universe". Hän esiintyi myös muun muassa "Charlien enkelit" -sarjassa ja uusissa Batman-seikkailuissa sekä monissa muissa sarjoissa ja elokuvissa.
Barty kuoli sydänvikaan jouluna 2000 76-vuotiaana. Hän oli tunnetuimpia lyhytkasvuisia näyttelijöitä, ja hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Klaus Mann
Klaus Heinrich Thomas Mann (18. marraskuuta 1906 München – 21. toukokuuta 1949 Cannes) oli saksalainen kirjailija.
Klaus Mannin isä oli kirjailija Thomas Mann. Klaus Mann alkoi kirjoittaa novelleja vuonna 1924, ja hänestä tuli myös kriitikko "Berlin"-nimiseen sanomalehteen. Mann oli homoseksuaali. Hänellä oli erimielisyyksiä isänsä Thomas Mannin kanssa, joka ei juuri arvostanut häntä. Mann lähti Saksasta vuonna 1933 ja muutti Amsterdamiin. Natsit riistivät häneltä Saksan kansalaisuuden vuonna 1934. Hänestä tuli Tšekkoslovakian kansalainen 1937. Vuonna 1938 Klaus muutti Yhdysvaltoihin ja sai Yhdysvaltojen kansalaisuuden 1943.
Klaus Mann oli töissä Yhdysvaltain maavoimissa toisen maailmansodan aikana ja palasi sodan jälkeen Saksaan.
Mannin kuuluisin teos oli "Mefisto", jonka hän kirjoitti vuonna 1936 ja joka julkaistiin Amsterdamissa. Teoksen päähenkilön esikuvan, näyttelijä Gustaf Gründgensin, poika vei teoksen oikeuteen Länsi-Saksassa 1960 Mannin kuoleman jälkeen. Oikeusjutun myötä teoksesta tuli entistä suositumpi. Seitsemän vuoden oikeuskäsittelyn jälkeen teos kiellettiin Länsi-Saksassa. Mannin romaani "Der Vulkan" on tunnetuimpia sodanaikaisia saksalaisia maanpakolaisia kuvaavia teoksia.
Klaus Mann rakastui 1932 ja hänellä oli suhde Ruoveden Pekkalan kartanon tilanomistaja Hans Aminoffin (1904-1968) kanssa. Klaus ja sisarensa Erika vierailivat Suomessa 1932 ja tekivät Aminoffin kanssa pitkän kiertomatkan ympäri Suomea. Matkakokemukset julkaistuivat myöhemmin Klaus Mannin teoksessa "Flucht in den Norden" (1934). Kun Aminoff päätti vastentahtoisesti mennä naimisiin ja perustaa perheen, Mann oli katkerasti pettynyt.
Mann kuoli Cannesissa vuonna 1949 unilääkkeiden yliannostukseen.
Carnegie Hall
Carnegie Hall on konserttitalo Manhattanilla, New Yorkissa. Se sijaitsee 57th Streetin ja Seitsemännen Avenuen kulmauksessa. Andrew Carnegien vuonna 1890 rakennuttama konserttitalo on yksi merkittävimmistä Yhdysvalloissa, ei ainoastaan rakennuksen kauneuden ja historian, vaan myös sen hienon akustiikan takia. Konserttitalon pääsalissa, Isaac Stern Auditoriumissa on tilaa 2804 henkilölle.
Konserttitalo on nimetty sen perustajan, Andrew Carnegien mukaan. Talon rakentaminen alkoi vuonna 1890 ja rakentamisen suoritti "A. Hopper and Company" -niminen rakennusyhtiö. Carnegie Hallin virallinen avajaisilta oli 5. toukokuuta, 1891, jolloin New York Symphony Society -orkesteri konsertoi siellä Pjotr Tšaikovskin johtamana. Talo nimettiin Carnegie Halliksi vuonna 1893. Rakennukseen tehtiin useita muutostöitä vuosien 1893 ja 1896 välillä. Carnegie Hallia on uudistettu monia kertoja vuosien varrella.
Talon omisti Andrew Carnegien kuoleman jälkeen 1920-luvulla Carnegien perhe. Vielä 1950-luvulla konserttitalossa New Yorkin sinfoniaorkesteri esiintyi enimmäkseen Carnegie Hallissa, mutta sitten he siirtyivät Lincoln Centeriin.
Carnegie Hallissa on pitänyt konsertteja muun muassa Benny Goodman, Maria Callas, Judy Garland, Édith Piaf, Duke Ellington, The Beach Boys, Karita Mattila, Shirley Bassey ja Ike & Tina Turner.
Martin Klebba
Martin ”Marty” Klebba (s. 23. kesäkuuta 1969 Troy, Michigan, Yhdysvallat) on lyhytkasvuinen yhdysvaltalainen näyttelijä.
Klebba tunnetaan parhaiten toistuvasta roolistaan televisiosarjassa "Tuho-osasto" ja "Pirates of the Caribbean" -elokuvien laivamiehistön kääpiönä. Klebba on 124 senttimetriä pitkä. Hän on ollut myös maailman nopein lyhytkasvuinen henkilö; hänen aikansa 100 metrillä on 13,84 sekuntia ja 40 metrillä tasan kuusi sekuntia.
Gwaii Haanasin kansallispuisto
Gwaii Haanasin kansallispuisto () on kansallispuisto ja tähän kytkeytyvä merellinen suojelualue Brittiläisessä Kolumbiassa, Kanadassa. Se perustettiin vuonna 1993 yhdessä haidojen kulttuuriperintöalueen () kanssa. Haidan kielellä Gwai Hanaas tarkoittaa "kauneuden saaria".
Yhdessä Gwaii Haanasin suojelualueet kattavat noin 15 prosenttia (1 470 neliökilometriä) ja siihen kuuluu 138 noin 150:stä nimellä Haida Gwaii tunnetuista haidojen perinteisesti asuttaman alueen saarista. Saaret tunnettiin aiemmin tilapäisesti myös englanninkielisellä nimellä "Queen Charlotte Islands".
Gwaii Haanasin pääsee esimerkiksi merikajakilla, veneellä tai vuokratulla vesitasolla.
Puiston eteläosassa sijaitsee SG̱ang Gwaayn saari, joka on maailmanperintökohde, jonka UNESCO valitsi luetteloonsa vuonna 1981. Tunnustuksen saari sai historiallisesta merkityksestä haidojen taiteelle ja elämäntavalle. SG̱ang Gwaay Llnagaayn kylästä löytyy todisteita haidojen tavoista, kuten toteemipaaluja.
Ortodoksiviesti
Ortodoksiviesti (entinen Uskon Viesti) on Helsingin ortodoksisen seurakunnan julkaisema aikakauslehti, joka jaetaan ilmaiseksi kaikille Helsingin, Tampereen, Lappeenrannan, Lahden, Kotkan ja Haminan seurakuntien jäsenille. Lehden voi myös tilata. Lehden levikki vuonna 2015 oli noin 21 000 kappaletta, ja se on Suomen suurin ortodoksinen aikakauslehti. Lehti ilmestyy kahdeksan kertaa vuodessa.
"Ortodoksiviestin" päätoimittaja on Mirva Brola.
Helsingin kreikkalaiskatolinen seurakunta alkoi alkoi julkaista "Ortodoksiviestiä" vuonna 1950. Sen oli tarkoitus tarjota valtakunnallisen "Aamun Koiton" rinnalla paikallista seurakuntaa lähellä olevampia aiheita.
Vuoden 1991 tammikuussa lehden toimitusneuvosto päätti vaihtaa lehden nimen. Uusi nimi, "Ortodoksiviesti", valittiin lukijoiden ehdotusten joukosta, ja se otettiin käyttöön vuoden kolmannesta numerosta lähtien.Toimittajina Purmosen, Huurinaisen ja Salmisen päätoimittajuuden aikana ovat olleet
Heinrich Mann
Luiz "Ludwig" Heinrich Mann (27. maaliskuuta 1871 Lyypekki – 11. maaliskuuta 1950 Santa Monica, Yhdysvallat) oli saksalainen kirjailija, joka kirjoitti yhteiskunnallisista aiheista. Hän syntyi Lyypekissä ja oli kirjailija Thomas Mannin isoveli. Heidän isänsä kuoleman jälkeen perhe muutti Müncheniin.
Mann vastusti autoritaarisuuden ja militarismin nousua Weimarin tasavallan alkuvaiheessa. Yhdessä ystävänsä Albert Einsteinin ja muiden kuuluisien saksalaisten kanssa Mann lähetti kirjeen Kansainväliselle ihmisoikeusliitolle vastalauseeksi kroatialaisen Milan Šufflayn murhalle 18. helmikuuta 1931.
Mann oli ei-toivottu henkilö natsi-Saksassa. Hän päätyi lopulta Marseilleen Vichyn Ranskaan ja pakeni myöhemmin Espanjaan. Vuonna 1940 hän matkusti Yhdysvaltoihin.
1930-luvulla ja maanpakolaisena Yhdysvalloissa Mannin kirjailijanura joutui vastatuuleen. Vuonna 1950 hän kuoli Santa Monicassa Kaliforniassa yksinäisenä ja rahattomana, vain muutamia kuukausia ennen kuin hänen oli määrä muuttaa Neuvostoliiton miehittämään Itä-Saksaan, josta hän olisi saanut paikan Preussin taideakatemiasta. Mannin tuhkat vietiin Itä-Saksaan.
152 H 88
152 H 88 on vedettävä 152-millinen 32 kaliiperin pituisella putkella varustettu raskas haupitsimalli. Mallin tykit ovat ampumaominaisuuksiltaan samankaltaisia, mutta ulkonäöltään ja yksityiskohdiltaan erilaisia johtuen siitä, että malli on luotu modernisoimalla neljä vanhaa tykkimallia. Tykkeihin on vaihdettu mm. suomalaisvalmisteinen (Patria Vammas) putki ja lukko, ja lavettia on muokattu suuremman vetonopeuden mahdollistamiseksi. Lukko on manuaalinen. Haupitsia käytetään Jalkaväkiprikaati-80:n kenttätykistörykmentin aseistuksena.
Tykistä on käytössä kolme eri versiota:
Kaksi ensimmäistä tykkimallia ovat jatkosodassa saatua sotasaalista. Osa on suomalaisjoukkojen valtaamia, ja osa on ostettu Saksasta sodan aikana. Saksalaisvalmisteisia 150 H 40 –tykkejä ostettiin Saksasta välirauhan aikana ja käytettiin jatkosodassa.
Ampumatarvikkeen tyyppinä on kartussilaukaus. Neuvostovalmisteiset ampumatarvikkeet voidaan toimittaa yhden täydellisen laukauksen sisältävissä puulaatikoissa. Kranaatin paino on noin 43 kiloa josta räjähdysainetta on noin kuusi kiloa, ja suurimman panoksen ruutimäärä on noin 8 kiloa. Kranaattivalikoimaan kuuluu ainakin sirpalekranaatti, jonka lähtönopeus on noin 650 metriä sekunnissa ja suurin vaikutusetäisyys 50-150 metriä. Neuvostovalmisteinen 152 H 55 (D-20) käyttää samoja ampumatarvikkeita 152 H 88 –sarjan kanssa.
U10 (Berliinin metro)
U10 on suunniteltu metrolinja Berliinissä. Sen rakennustyöt jäivät kesken puuttuvan rahoituksen vuoksi. Linja olisi kulkenut Weißenseeltä Drakestraßelle. Radalle ehdittiin jo rakentaa osittain viisi asemaa, Rathaus Steglitz, Schloßstraße, Walther-Schreiber-Platz, Innsbrucker Platz ja Kleistpark. Viimeksi mainitusta asemasta tehtiin BVGn toimitiloja, muut asemat ovat edelleen tyhjillään.
Mataura
Mataura on kaupunki Uuden-Seelannin Eteläsaarella. Sen väkiluku on noin 1 400.
Mataura sijaitsee valtatien varrella kolmetoista kilometriä Goresta etelään ja 53 kilometriä Invercargillista pohjoiseen. Mataurajoki virtaa kaupungin läpi.
Edmund I
Edmund I ("Eadmund", 921 – 26. toukokuuta 946) oli Englannin kuningas vuodesta 939 kuolemaansa asti. Hän oli Edvard Vanhemman poika ja Athelstanin velipuoli. Hänen äitinsä oli Edvardin kolmas vaimo Edgiva (Eadgifu).
Athelstan kuoli 27. lokakuuta 939 ja Edmund seurasi häntä kuninkaana. Kohta kruunajaisten jälkeen hän joutui kohtaamaan useita sotilaallisia uhkia. Kuningas Olavi III Guthfrithinpoika valloitti Northumbrian ja miehitti Midlandsin. Kun Olavi kuoli 942 Edmund valloitti Midlandsin takaisin. Vuonna 943 hänestä tuli Jorvikin kuninkaan Olavin kummisetä. Seuraavana vuonna hänen onnistui valtaamaan Northumbria. Samana vuonna Olavi menetti valtaistuimensa ja lähti Dubliniin, jossa hänestä tuli kuningas Olavi Cuaran. Olavi jatkoi yhteistyötään kummisetänsä kanssa. Vuonna 945 Edmund valtasi Strathclyden, mutta luovutti oikeudet alueeseen Skotlannin Malcolm I:lle. Vastineeksi he solmivat rauhansopimuksen ja sopivat kahdenkeskisestä sotilaallisesta avunannosta.
Varas nimeltään Leofa tappoi Edmundin kesken juhlien Pucklechurchissa. Kuninkaana häntä seurasi hänen veljensä Edred.
Edmundin kaksi poikaa hallitsivat myöhemmin Englannin kuninkaina:
Gros Mornen kansallispuisto
Gros Mornen kansallispuisto on kansallispuisto Kanadassa Newfoundlandin länsirannikolla. Vuonna 1973 perustettu puisto on laajuudeltaan 1 805 km², ja se on ollut vuodesta 1987 lähtien Unescon maailmanperintöluettelossa evoluutiohistoriallisen merkityksensä ja ainutlaatuisten maisemiensa ansiosta.
Puisto on saanut nimensä Newfoundlandin toiseksi korkeimmasta vuoresta, joka on 806 metriä korkea. Gros Morne kuuluu Long Range -vuoriketjuun, joka on Appalakkien erillinen jatke. Long Range on kulunut jäänne 1,2 miljardia vuotta vanhasta vuoristosta.
Harold Williamsin kuuluisaksi tekemät kivimuodostelmat käsittävät merenkuorta ja vaipan kiviainesta, jotka ovat tulleet näkyviin laattatektoniikan obduktioprosessissa. Lisäksi alueelta löytyy sedimenttikivilajeja ordovikikaudelta, graniittia prekambriselta kaudelta ja magmakiveä paleotsooiselta maailmankaudelta.
Western Broon Pond on makeavetinen vuono, jonka jäätiköt kaiversivat viimeisimmän jääkauden aikana noin 25 000–10 000 vuotta sitten. Jäätiköiden sulettua jäämassojen painama maa alkoi kohota ja katkaisi vuonon suun. Sen jälkeen 30 kilometriä pitkä vuono täyttyi makealla vedellä. Vuonon vesi on erittäin puhdasta.
Gros Mornen kansallispuistossa on alue, joka näyttää enemmän hedelmättömältä aavikolta kuin tyypilliseltä Newfoundlandilta. Tämä johtuu peridotiitista, jonka epäillään nousseen pintaan maan vaipasta useita satoja miljoonia vuosia sitten mannerlaattojen törmäyksen seurauksena. Peridotiitista puuttuvat ne ravinteet, joita tarvitaan kasviston elättämiseen, mistä johtuu seudun hedelmätön ulkonäkö. Kivessä on todella vähän kalsiumia, paljon magnesiumia ja myrkyllinen määrä raskaita metalleja. Kiven ruskeahko väri johtuu suuresta määrästä rautaa.
Rannikolla on kuusi- ja palsamipihtametsiä, joita mereltä tulevat myrskyt ja tuulet kuluttavat.
Kansallispuiston villieläimiin kuuluvat kanadanilves, mustakarhu, karibu ja voimakkaasti kasvava hirvipopulaatio. Rannikkoalueella elää valaita ja merellisiä sorsia, kuten virta-alleja.
Game Critics Awards
Game Critics Awards on E3-messujen yhteydessä järjestettevä tietokone- ja videopelipalkintogaala. Se järjestettiin ensimmäisen kerran 1998. Palkinnon saajat kuuluvat messujen esillepanijoihin.
Luettelon ”kaikki alustat” -merkintä on epävarma, sillä messuilla esitellyt pelit ovat vasta kehitteillä eikä julkaisualustoista ole täyttä varmuutta.
Game Rankings
Game Rankings on verkkosivusto, joka ylläpitää arvostelukokoelmaa muiden sivujen arvostelemista videopeleistä, ja laskee arvostelut yhteen saadakseen keskiarvot jokaiselle pelille. Sivuston kilpailijoihin lukeutuvat GameStats, Game Ratio, ja Rotten Tomatoes. Sivuston perustaja on Scott Bedard.
Digipaino
Digipaino on painotekniikka jolla paperille muodostetaan kuva suoraan digitaalisesta lähteestä. Joidenkin lähteiden mukaan digipainotekniikoiksi luetaan kaikki painaminen joissa kuvanmuodostus tapahtuu digitaalisesti, myös suurkokomustesuihkutulostimilla ja vastaavilla. Yleisin digipainotekniikka on elektrofotografia, joka tunnetaan myös nimellä xerografia. Tekniikkaa hyödynnetään erityisesti pienempien sarjojen painamiseen ja silloin kun painotuotteeseen tarvitaan personointi. Myös mustesuihkutulostus on yleinen digipainomenetelmä.
Digipainotekniikkaa hyödynnettäessä painosmäärät voivat olla hyvinkin pieniä, jopa vain yksi kappale. Haittana on korkeampi yksikköhinta verrattuna tuhansien kappaleiden massapainotuotteisiin.
Digitaalinen painotekniikka erottuu perinteisistä painotekniikoista monella tavalla, esimerkiksi:
Mielikuva
Mielikuva on havainnon kaltainen elämys ja näköaivoalueen muodostama muistinvarainen ja siis mentaalinen representaatio, johon ei kuitenkaan liity mitään ulkoista ärsykettä, joka toimisi havainnon kohteena. Mielikuva eroaa hallusinaatiosta, joka on myös havaintoelämys ilman havainnon kohdetta, ainakin siinä suhteessa, että mielikuvia voimme muodostaa ja muokata vapaasta tahdostamme. Vapaa tahto on osa tahdonalaisen hermoston toimintaa, jolloin yksilö ja ihminen luo muistinvaraisesti kuvan jostain aiemmin näkemästään ja havaitsemastaan. Yksilö pystyy lähes valokuvanomaisesti muistamaan näkömuistiinsa perustuen aiemmin havaitsemansa sekä kuvailemaan näkemäänsä. Kyky muistaa havaitsemansa ja kyky palauttaa havaitsemansa mieleensä havaittuina mielikuvina on osa kykyä ja ominaisuutta, jota tarvitaan taidealoilla ja yksilön ilmaistessa taiteellisesti omia mielipiteitään, näkemyksiään ja tulkitessaan yhteiskuntaa sekä sen ilmiöitä. Mielikuvat ovat osa taiteellista luomisprosessia ja siihen liittyvää toimintaa. Visuaalinen yksilö on mielikuvarikas.
Mielikuvat syntyvät ja muokkautuvat näköaistin ja silmien rekisteröimän havaintotiedon mukaisesti ja voivat muistinvaraisina ajoittain olla vaikeasti mieleenpalautettavissa, mutta kertaaminen, harjoittelu ja muotojen sekä värien ja väripintojen mieleenpainaminen helpottavat mielikuvien muistinvaraista mieleenpalauttamista. Tämä näköhavaintoihin perustuva mielikuvaharjoittelu muistipelinä lisää kykyä muistaa näkemäänsä ja helpottaa mielikuvien perusteella havaitun kuvaamista, kuvailemista, piirtämistä ja maalaamista jne. Mielikuvien luomien kirjallisesti on osa kirjallisuudessa ilmenevää tapahtumaympäristöjen kuvausta, jolloin nähdyn kuvaaminen ja nähdyn muistaminen on tärkeää. Taiteenlajina kirjallisuus edellyttää kykyä sanallisesti kuvata havaittua. Näkömuisti on siis mielikuviin perustuva, ja se on kykynä ja ilmenemismuotona yksilöllisesti ilmenevä. Näkömuistia voi muistipelinomaisesti harjoittaa. Taidealoilla muotojen, pintojen ja värien kuvantaminen vaatii osittain näkömuistia sekä kykyä tuottaa ja saada näkemänsä silmän ja käden yhteistoimintana kolmiulotteiseksi pinnaksi. Kirjallisena tuotoksena esimerkiksi matkakertomukset sisältävät kuvailevaa tekstiä.
Mataurajoki
Mataurajoki on joki Uuden-Seelannin Eteläsaaren eteläosassa. Se on 240 kilometriä pitkä.
Mataurajoen alkulähde sijaitsee vuoristossa Wakatipujärven eteläpuolella. Se virtaa muun muassa Goren ja Matauran läpi. Joki laskee Tyyneenmereen Uuden-Seelannin eteläisellä rannikolla.
Mataurajoki on saanut nimensä maorin kielen sanoista "mata" (punainen) ja "ura" (pyörre).
Electronic Gaming Monthly
Electronic Gaming Monthly (lyhenne EGM) on kuukausittain julkaistava yhdysvaltalainen videopelilehti. Lehti on vaihtanut julkaisijaa Sendai Publishingista Ziff Davis-yhtiöön. Lehden ensimmäinen numero julkaistiin kesällä 1989; vuosikertaan kuuluu 12 numeroa ja lisänumerona joulunumero. Lehti keskittyy videopeleihin pelikonsoleilla ja käsikonsoleilla. Lehden sisarjulkaisu on "Computer Gaming World".
"EGM:ää" julkaistaan myös kansallisina versioina Brasiliassa, Meksikossa ja Filippiineillä.
Doc (muusikko)
Doc (oikea nimi tuntematon) on suomalainen ambient- ja electronica-muusikko sekä tuottaja. Hänen tyylisuuntiinsa kuuluvat muun muassa ambient, dark ambient, avantgarde, kokeellinen electronica ja dance. Hän on julkaissut useita albumeita, joista kolmessa on mukana ollut venäläinen pianisti Lena Selyanina.
Musictraden kotisivu, jolta voi ladata ilmaiseksi muun muassa Docin musiikkia
The Sunday Times
The Sunday Times on brittiläinen sunnuntaisin ilmestyvä sanomalehti. Lehti on noin 1,3 miljoonan kappaleen levikillään Britannian laajalevikkisin sunnuntailaatulehti. Lehden julkaisija on Times Newspapers Ltd, jonka varsinainen omistaja on Rupert Murdochin omistama News Corp. Times Newspapers Ltd julkaisee myös "The Sunday Timesin" sisarlehteä, maanantaista lauantaihin ilmestyvää "The Timesia". Nämä lehdet kuitenkin perustettiin itsenäisesti ja ne siirtyivät samaan omistukseen vasta vuonna 1966.
Rathaus Spandaun metroasema
Rathaus Spandaun metroasema sijaitsee läntisessä Berliinissä, Spandaun kaupunginosassa. Se on U7-linjan päätepysäkki.
Asema avattiin vuonna 1984, kun U7-rataa jatkettiin Rohrdammin metroasemalta Rathaus Spandauhin asti. Asema on saanut nimensä Spandaun raatihuoneen mukaan. Se toimii myös Spandaun alueen paikallisliikenteen linja-autoasemana. Asemaa vastapäätä on Spandaun rautatieasema, jossa pysähtyvät kaukojunat ja S-Bahn.
Bassoklarinetti
Bassoklarinetti on klarinettia isokokoisempi ja matalaäänisempi puupuhallin. Ääni syntyy klarinetin tapaan yksinkertaisen ruokokielen värähdellessä. Bassoklarinetti on B-vireinen, . Sinfoniaorkestereissa käytettävien bassoklarinettien alarekisterin äänialaa jatkettu samoin kuin basettitorvessa, . Bassoklarinetin soiva ääniala on kontra-Bb:stä kaksiviivaiseen-Bb:een, mutta taitavimmat soittajat pääsevät vielä kvintin ylemmäs. Bassoklarinetti kirjoitetaan suurta noonia ylemmäs diskantti- eli G-avaimelle kuten tenorisaksofoni, eli kirjoitettuna bassoklarinetin ääniala on pienestä C:stä kolmiviivaiseen C:hen ja siitäkin korkeammalle. Bassoklarinetin ääni on alarekisterissä pehmeä ja täyteläinen, soivassa yksiviivaisessa oktaavissa helposti hieman räikeä ja vaikeasti hallittava ja ylärekisterissä läpitunkeva ja suorastaan kimeä.
Sinfoniaorkestereissa bassoklarinettia käytettiin jo 1800-luvun lopulla ja se yleistyi 1900-luvulla. Bassoklarinettia käytetään myös puhallinorkestereissa, klarinettiyhtyeissä ja sooloinstrumenttina jazzissa. Esimerkiksi jazz-musiikin keskeisimpiin julkaisuihin kuuluvilla levyillä Miles Davisin "Bitches Brew" (1970) ja Eric Dolphyn "Out to Lunch" (1964), on molemmilla annettu bassoklarinetille merkittävä osuus.
Puhallinorkesterissa bassoklarinetti voi toimia sekä puupuhallin- että vaskipuhallinryhmien kanssa. Koska tyylilajit vaihtelevat jatkuvasti, bassoklarinetistin on osattava kaikenlaisia soundeja laidasta laitaan. Uusimmissa teoksissa bassoklarinetilla on merkittäviä soolo-osuuksia.
Soong Mei-ling
Song Meiling, joka tunnettiin myös nimellä Madame Tšiang Kai-šek (kiinaksi 宋美齡; pinyin: Sòng Měilíng; Wade-Giles: Soong May-ling tai Soong Mei-ling) (5. maaliskuuta 1901 tai 1897 – 23. lokakuuta 2003), oli Kiinan tasavallan presidentin Tšiang Kai-šekin puoliso.
Kuuden lapsen perheeseen Song Meiling syntyi Shanghaissa varakkaan hakkakiinalaisen metodistiliikemiehen Charlie Soongin perheeseen. Encyclopædia Britannican mukaan Song Meiling syntyi Wenchangissa, Hainanin saarella. Hän kävi yhdysvaltalaista yksityiskoulua Shanghaissa 8-vuotiaasta lähtien ja valmistui 1917 hyvin arvosanoin Yhdysvaltain itärannikolla sijaitsevasta Wellesleyn Collegesta.
Song Meiling tapasi Tšiang Kai-šekin vuonna 1920. Tämä oli Songia 11 vuotta vanhempi, naimisissa ja buddhalainen, joista syistä Songin äiti vastusti avioliittoa tyttärensä kanssa. Asia korjaantui, kun Tšiang Kai-šek sai avioeron ja lupasi kääntyä kristinuskoon. Pariskunta oli lapseton.
Song Meilin auttoi miestään ymmärtämään länsimaista kulttuuria ja sai aikaan kenraali Claire Lee Chennaultin johtaman kiinalais-amerikkalaisen lentokoulun perustamisen. Hän vaati koko toisen maailmansodan ajan Yhdysvalloilta enemmän sotavarusteita Kiinalle.
Yhdysvalloissa Song oli hyvin suosittu. Hänen kuvansa ilmestyi usein Time–aikakauslehden kannessa. Kun Tšiang Kai-šekistä tehtiin vuoden mies, Song sai liikanimekseen 'Lohikäärme-Lady'. Song Meilingistä tuli 18. helmikuuta 1943 ensimmäinen Kiinan kansalainen, joka puhui Yhdysvaltain kongressissa. Hänen aiheenaan oli Kiinan panos meneillään olleessa sodassa. Samana vuonna hän osallistui näkyvästi valtionpäämiesten tapaamiseen, niin sanottuun Kairon konferenssiin.
Kun Tšiang Kai-šekin hallitus koki tappion Kiinan sisällissodassa vuonna 1949, Song Meiling seurasi miestään Taiwanin saarelle. Song Meilingin sisko Song Qingling jäi Manner-Kiinaan ja liittyi kommunisteihin. Tšiang Kai-šekin kuoleman jälkeen vuonna 1975 Song Meilingilla oli ristiriitaiset suhteet Taiwanin uuden presidentin Tšiang Tšing-kuon kanssa, joka oli Tšiang Kai-šekin poika ensimmäisestä avioliitosta.
Vuonna 1975 Song Meiling muutti Yhdysvaltoihin. Songin perhe omisti 146 000 m² kiinteistön New Yorkin läheltä. Song Meiling palasi vuonna 1988 Taiwaniin Tšiang Tšing-kuon hautajaisiin, joissa tapasi vanhoja liittolaisiaan ja yritti päästä valtaan. Mutta Taiwanin uudeksi presidentiksi valittiin erilaisen poliittisen suuntauksen omaava Lee Teng-hui, ja Song Meiling palasi takaisin Yhdysvaltoihin.
Tämän jälkeen Song Meiling näyttäytyi harvoin julkisuudessa. Vuonna 1995 hänet kutsuttiin Yhdysvaltain kongressiin viettämään toisen maailmansodan päättymisen 50-vuotispäivää. Song Meiling vieraili Taiwanilla viimeisen kerran vuonna 1995.
Song myi Long Islandilla, Upper East Sidessa sijainneen Gracie Squaren kiinteistönsä vuonna 2000, asui loppuelämänsä mustapukuisten henkivartijoidensa kanssa, yksin Manhattanilla. Song kuoli Manhattanin asunnossaan vuonna 2003, 102 tai 106 vuoden iässä riippuen siitä syntyikö hän vuonna 1897 vai 1901 mikä on kiisteltyä. Hänet on haudattu Ferncliffin hautausmaalle Hartsdaleen New Yorkiin.
Hyper (lehti)
Hyper on australialainen videopelilehti, joka alkoi ilmestyä 1993. Next Media Pty Ltd:n kustantama "Hyper" julkaistiin samana kuukautena kuin paremmin tunnettu brittiläinen Edge. "Hyperin" sisarjulkaisu on "PC PowerPlay".
Hyper kattaa kaikki kulloisetkin pelikonsolit, ja lisäksi lehdessä käsitellään myös animea, DVD-elokuvia, kolikko- ja klassikkopelejä. Siinä on myös videopeleihin liittyviä haastatteluja ja artikkeleita.
Hyper on tunnettu omituisesta huumorista, joskus hupaisista kuvakaappauksista, säännöllisistä taiteellisista uusintapainoksista ja henkilökunnan yrityksestä pitää hyvät suhteet lukijoihin. Siinä mielessä lehdessä harrastetaan sisäpiirin vitsejä.
Lordi
Lordi () on Britanniassa käytettävä ylhäisaatelista asemaa ilmaiseva arvonimi. Lordi on myös Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentin ylähuoneen jäsenelle kuuluva arvonimi. Vastaavan naispuolisen henkilön arvonimi on Lady. Lordi-sana sisältyy lisäksi eräihin brittiläisiin arvonimiin ja kruununvirkoihin, kuten "Sealord" (merilordi), "Lord High Chancellor" (lordikansleri) tai "Lord Mayor" (Lontoon ylipormestari).
Englannin kielessä "lord" voi tarkoittaa myös feodaalista kartanonherraa tai yksinkertaisesti ylimystä muidenkin maiden kuin Yhdistyneen kuningaskunnan historiasta puhuttaessa. Suomenkielistä muotoa "lordi" käytetään kuitenkin vain Britteinsaarten historian yhteydessä.
Englannin lord-sanalla on asiayhteyden mukaan muitakin merkityksiä, kuten isolla alkukirjaimella kirjoitettuna kristinuskon Jumalan kutsumanimi ("Herra").
Official Nintendo Magazine
Official Nintendo Magazine (tai lyhenne MON) on Future Publishingin julkaisema Ison-Britannian virallinen Nintendo-lehti. Lehden aiempi nimi oli Nintendo: The Official Magazine jolloin julkaisijana oli EMAP. Nimi vaihtui kustantajan vaihdoksen yhteydessä; ensimmäinen lehti uudella nimellä julkaistiin 16. helmikuuta 2006. Lehden viimeinen numero on julkaistu 14. lokakuuta 2014.
Lehti on ollut vanhin julkaistava videopelilehti Isossa Britanniassa. Lehden alkuperäinen, Nintendo Entertainment Systemiin viittaava nimi Nintendo Magazine System pudotettiin pois Nintendon siirtyessä System-loppuliitteisistä konsoleista Nintendo 64:ään.
EMAP julkaisi lehteä 12 vuotta ennen lisenssinsä menetystä marraskuussa 2005. Nykyinen lehti lupaa lukijoilleen "tuoreemman ja korkeatasoisemman ulkoasun" joka "vetoaa kaikkiin pelaajiin". Lehti näyttää yllättävän samankaltaiselta kuin Futuren julkaisema toinen videopelilehti Edge.
Jokaisessa numerossa on "ilmainen lahja". Pitkäaikainen systeemi sisältää tuotteita laajalta väliltä, kunhan tuote vain liittyy Nintendoon.
Diureetit
Diureetit eli nesteenpoistolääkkeet ovat ryhmä lääkeaineita, jotka lisäävät virtsan eritystä eli diureesia ja poistavat siten nestettä elimistöstä. Niiden vaikutusmekanismina on lisääntynyt natriumin ja veden erittyminen virtsaan ja siten veden poistuminen elimistöstä. Diureetteja käytetään esimerkiksi kohonneen verenpaineen, erilaisten turvotustilojen, sydämen vajaatoiminnan, keuhkopöhön ja munuaissairauksien hoidossa. Alkoholi ja kofeiini ovat myös diureetteja, vaikkei näitä pidetä yleensä lääkinnälliseen käyttöön tarkoitettuina diureetteina.
Diuriteetin käytön sivuvaikutuksena voi olla hyponatremia ja hypokalemia.
Anatomis-terapeuttis-kemiallisessa lääkeluokituksessa (ATC) diureetit luokitellaan ryhmään C03.
Otanes
Otanes ("Utâna", kuoli noin 513 eaa.) oli persialainen aatelinen joka eli 500-luvulla eaa. Hän oli yksi seitsemästä salaliittolaisesta jotka murhasivat kuningas Smerdiin ja julistivat Dareios I:n kuninkaaksi.
Kreikkalainen historioitsija Herodotos kertoo Otaneen olken Kyyros Suuren vaimon veli. Kyyroksen jälkeen hänen pojastaan Kambyses II:a tuli kuningas ja tö kuoltua hänen veljensä Smerdiin nousi valtaistuimelle. Otaneen tytär Faidymia oli naimisissa Smerdiin kanssa ja kertoi isälleen ettei Smerdis ollutkaa oikeasti Kyyros Suuren poika, vaan itse asiassa eräs meedialainen, joka muistutti hyvin paljon oikeaa Smerdistä. Kambyses oli antanut murhata veljensä ennen kuolemaansa, mutta oli pitänyt tapahtuneen salassa. Kun Otanes kutsui luokseen ystävänsä Aspathineen ja Gobryaan joille hän kertoi tapahtuneesta. Yhdessä he päättivät ottaa mukaan salaliittoon kolme muuta miestä, Hydarneen, Intafreneen ja Megabyzoon. Pian myös Dareios liittyi salaliittoon ja ylipuhui heidät kapinoimaan heti Smerdistä vastaan.
Otanes olisi luultavasti voinut vaatia kuninkuutta itselleen koska hänellä oli yhteyksiä Kyyros Suureen siskonsa kautta. Dareioksen yhteys Kyyroksen sukuun oli kaukainen.
Otanes ja kumppanit menivät Smerdiin asuinpaikkaan 29. syyskuuta 522 eaa. ja heidät päästettiin sisälle, koska olihan kyseessä eräät Persian valtakunnan arvostetuimmista henkilöistä. Yhdessä salaliittolaiset murhasivat nukkuvan Smerdiin.
Herodotos kertoo että murhattuaan kuninkaan salaliittolaiset väittelivät siitä miten Persiaa tuli siitäedes hallita. Otanes olisi Herodotoksen mukaan halunnut maahan demokratian, Megabyzos taas kannatti oligarkiaa ja Dareios puolestaan suosi kuningasvaltaa. Lopulta Dareioksen näkökanta voitti ja hänet valittiin kuninkaaksi. Koska Otanes oli vastustanut kuninkuutta, päättivät salaliittolaiset ettei Otaneen ja hänen perheensä tulevaisuudessa tarvinnut totella kuninkaan määräyksiä.
Päästyään kuninkaaksi Dareios kunnioitti Otanesta ottamalla tämän tyttären Faidyian vaimokseen. Otanes meni myös naimisiin Dareioksen siskon kanssa. Dareios nimitti Otaneen myös Lyydian satraapiksi. Otanes kuoli luultavasti noin vuonna 513 eaa., koska tuolloin Artafernes nimitettiin Lyydian satraapiksi.
Vares (kirjasarja)
Vares on Reijo Mäen kirjoittama sarja jännitysromaaneja, joiden päähenkilönä toimii yksityisetsivä Jussi Vares.
Kirjat on kolmea ensimmäistä sekä "Vares ja kaidan tien kulkijat" -teosta lukuun ottamatta kustantanut Otava.
Kirjojen pohjalta on tehty yhdeksän Solar Filmsin tuottamaa Vares-elokuvaa.
Saint Lawrencen lahti
Saint Lawrencen lahti (, ) on lahti Atlantin valtameressä. Pohjois-Amerikan Suuret järvet laskevat vetensä lahteen Saint Lawrence -joen kautta. Lahti on noin 250 000 neliökilometrin suuruinen. Se on maailman suurin estuaari.