hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Norilsk
Norilsk () on noin 175 365 asukkaan suljettu kaupunki Krasnojarskin aluepiirissä Venäjällä. Se on Siperian pohjoisin kaupunki ja Murmanskin jälkeen asukasluvultaan maailman toiseksi suurin napapiirin pohjoispuolella sijaitseva kaupunki. Norilskia ei ole yhdistetty maanteillä eikä rautateillä eli sinne ei pääse eikä sieltä pääse pois maateitse. Venäläisen Norilski nikel -yrityksen merkittävin kaivos ja sulattamo sijaitsevat Norilskin kaupungin alueella. Nikkeli-, kupari- ja palladiumkaivos on maailman suurin. 1920-luvulla Neuvosto-Venäjä aloitti kaivostoiminnan Norilskin alueella. 23. kesäkuuta 1935 alkoi Stalinin 1. viisivuotissuunnitelman osana Norilskin kombinaatin rakentaminen. 10. maaliskuuta 1939 kombinaatti aloitti tuotantonsa.
Jo Tazjoen varrelle 1600-luvulla perustetun Mangazejan asukkaat (nykyisin hylätty kaupunki on osa Jamalin Nenetsiaa) tiesivät Norilskin seudun rikkaista malmivaroista. 1860-luvulla kauppiaat rakensivat lähelle nykyistä Norilskin kaupunkia kuparin sulattamiseen sopivan laitteiston. 1919 alueella aloitettiin geologinen tutkimustyö ja 1921 geologeille valmistui ensimmäinen asuintalo. Vuonna 1935 päätettiin perustaa Norilskin kombinaatti. Vuosina 1935-55 seudun työvoima oli pääosin Norillag-vankileirin vankeja, leiri perustettiin Stalinin aikana vuonna 1935. Siellä ehti leirin toiminta-aikana olla yli 500 000 vankia. Vuosina 1935-1937 rakennettiin rautatieyhteys Jenisein varrella sijaitsevaan Dudinkan satamaan. Vuonna 1942 tehtaalla tuotettiin sen ensimmäinen nikkelitonni.
Vuodesta 1939 lähtien Norilsk oli työperäinen (kaupunkityyppinen) taajama ja vuodesta 1953 alkaen kaupunki.
Norilskin lähistöllä sijaitsee yksi maailman suurimmista nikkeliesiintymistä. Kaupungin merkittävin työnantaja on kaivos- ja metallurgian alalla toimiva Norilski nikel -suuryhtiö. Kaupungin keskeisin teollisuus on tähän liittyvää kaivos- ja sulattotoimintaa. Kaivoksista louhitaan nikkelin lisäksi kuparia, kobolttia, platinaa ja hiiltä.
1978-1981 suomalaiset yritykset, mukaan lukien Outokumpu Oy, A. Ahlström Osakeyhtiö ja Rauma-Repola Oy, rakensivat osia Norilski nikelin uusista nikkeli- ja kuparisulatoista. Hankkeen aikana Norilskissa asui useita kymmeniä suomalaisia perheineen.
Norilsk oli neuvostoaikana suljettu kaupunki, kunnes 1990-luvulla se päätettiin avata. Vuonna 2001 Norilsk kuitenkin suljettiin uudestaan ulkomaalaisilta, jotka saavat matkustusluvan kaupunkiin vain tiukkojen kriteereiden perusteella.
Vuonna 2005 naapurikaupunki, runsaan 50 000 asukkaan Talnah (Талнах) liitettiin Norilskiin, mikä on kaupungin asukasluvun kasvun tärkein syy vuoden 2002 väestönlaskentaan verrattuna (tuolloin 134 832 asukasta).
Norilsk-Talnahissa sijaitseva nikkeli-, kupari- ja palladiumkaivos on maailman suurin. Tehtaat ovat saastuttaneet laajalti alueen ympäristöä happosateilla ja savulla. Arviolta prosentti koko maailman rikkidioksidipäästöistä tulee tämän yhden kaupungin tehtaista.
Blacksmith Instituten mukaan Norilsk oli niin vuonna 2006 kuin vielä 2013 yksi maailman kymmenen saastuneimman paikkakunnan joukossa.
Debut
Debut on ennen Sugarcubes-yhtyeessä laulaneen islantilaisen Björkin ensimmäinen soololevy, joka julkaistiin vuonna 1993. Levy ylsi Billboardin listalla sijalle 61. ja on myynyt Yhdysvalloissa platinaa. Nimestään huolimatta se ei ole laulajan varsinainen debyyttialbumi - tämä kunnia kuuluu Björkin vuonna 1977 11-vuotiaana levyttämälle albumille. "Debutia" voidaan pitää Björkin läpimurtoalbumina Islannin ulkopuolella.
Madness
Madness on englantilainen ska-yhtye, joka oli erityisen suosittu 1980-luvulla. Sen perustivat Lontoossa vuonna 1976 Mike Barson, Chris Foreman ja Lee Thompson nimellä "The North London Invaders". Vuonna 1978 yhtyeeseen liittyivät keulahahmo, laulusolisti Graham "Suggs" McPherson sekä Mark Bedford ja Daniel Woodgate. Sittemmin yhtye muutti nimensä Madnessiksi Prince Busterin samannimisen kappaleen mukaan.
Retro Active
Retro Active on brittiläisen rockmusiikkia esittävän Def Leppardin kokoelma-albumi vuodelta 1993.
"Retro Active" julkaistiin 5. lokakuuta vuonna 1993 Mercury Records-levymerkillä, ja albumi koostuu aiemmin käyttämättä jääneistä ennen julkaisemattomista kappaleista sekä eri singlejulkaisujen b-puolista. Albumin materiaali on nauhoitettu vuosina 1984-1993. Osaan kappaleista on lisätty uusia päällekkäisäänityksiä, esimerkiksi kitarasooloja ja taustalauluja. Edellisen kymmenen vuoden aikana Def Leppard oli julkaissut vain kolme albumia – nyt yhtye halusi rikkoa tämän kaavan ja samalla palkita uskolliset faninsa sekä saattaa Steve Clarkin ajan päätökseen tyylikkäästi. Yhtenä taka-ajatuksena levyä tehdessä oli yhtyeen uuden kitaristin Vivian Campbellin ”sisäänajaminen” Def Leppardin äänitystapaan.
Albumin kansikuva perustuu C. Allan Gilbertin tunnettuun piirrokseen ”All Is Vanity”, jossa peilistä itseään ihaileva nuori nainen muodostaa peilikuvineen ja peilipöytineen pääkallon muodon.
The Young Ones
Young Ones tai The Young Ones voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Brittikomedia
Brittikomedia on yleisnimitys englantilaisille tilannekomediallisille televisio-ohjelmille. Brittiläisten tv-komedioiden tyylille ominaista on, aivan kuten muillekin tilannekomedioille, sijoittuminen jonkin määrätyn ihmisjoukon, esimerkiksi perheen, ystäväpiirin tai työpaikkaympäristön keskuuteen.
Brittiläisillä sarjoilla on kuitenkin omanlaisensa, esimerkiksi amerikkalaisista komediasarjoista poikkeava tyyli. Toisin kuin amerikkalaisissa komediasarjoissa, joita käsikirjoittavat useat henkilöt ja joissa pyritään puoleen tuntiin mahduttamaan niin monta vitsiä kuin vain mahdollista, toimii brittiläisen komedian käsikirjoittajina tavallisesti vain pari ihmistä, joskus jopa vain yksi.
Yrjö Nikkanen
Jouko Yrjö Nikkanen (31. joulukuuta 1914 Kanneljärvi – 18. marraskuuta 1985 Suoniemi, Nokia) oli suomalainen keihäänheittäjä ja olympiamitalisti. Vuoden 1938 aikana Nikkanen paransi kahdesti keihäänheiton maailmanennätystä. Jälkimmäinen ennätys kesti 14 vuotta 11 kuukautta (elokuuhun 1953).
Seuratasolla Nikkanen edusti Pölläkkälän Uraa, Kronohagens Idrottsföreningiä, Eura-Kauttuan Urheilijoita, Lielahden Urheilijoita, Tampereen Pyrintöä, Tampereen Urheilijat -38:aa ja Kanneljärven Yritystä.
Timo Sandberg on kirjoittanut 1960-luvun metsätyömiehistä kertovaan romaaniinsa "Elämänluukku" vuodelta 2009 Ykä Nikkanen -nimisen sivuhenkilön.
Dragontown
Dragontown on Alice Cooperin albumi vuodelta 2001. Kaikki kappaleet on kirjoittanut Alice Cooper yhdessä Bob Marleten kanssa. Dragontown on jatko-osa vuonna 2000 julkaistulle "Brutal Planetille" ja sen yleisilme on myös hyvin raskas. Kappaleissa on viittauksia Brutal Planetin kappaleiden hahmoihin. Itse albumin nimi taas viittaa kaupunkiin, joka on 'Brutaalin planeetan' pahin paikka.
Pierre-Simon Laplace
Pierre-Simon de Laplace (23. maaliskuuta 1749 Beaumont-en-Auge – 5. maaliskuuta 1827 Pariisi) oli ranskalainen markiisi, tähtitieteilijä ja matemaatikko. Hän suoritti perustavia planeettajärjestelmä- ja todennäköisyysteorian tutkimuksia, sekä esitti aurinkokunnan syntyä koskevan teorian, jonka mukaan aurinkokunta olisi syntynyt pyörivästä kutistuvasta kaasupilvestä. Hän tuli tunnetuksi myös differentiaalilaskentateorioiden kehittelijänä.
Laplace opiskeli aluksi teologiaa Caenin yliopistossa, mutta löysi kutsumuksensa matematiikan parista. Hän lähti Pariisiin mukanaan suosituskirje Jean Le Rond d'Alembertille, joka löysi Laplacelle työpaikan École Militairesta.
Lev Landau
Lev Davidovitš Landau (, 22. tammikuuta 1908 Baku, Bakun kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 1. huhtikuuta 1968 Moskova) oli juutalaistaustainen Neuvostoliitossa päätyönsä tehnyt teoreettinen fyysikko. Hän tutki mm. kiinteän olomuodon fysiikkaa, plasmafysiikkaa, ja hiukkasfysiikkaa. Hänen merkittävimpiä aikaansaannoksiaan ovat mm. diamagnetismin kvanttiteoria, jatkuvien faasimuutosten teoria (ns. Ginzburg-Landau-teoria), ferminesteteoria, supranesteiden teoria. Hänelle myönnettiin Nobelin fysiikanpalkinto vuonna 1962 supranestemäisen heliumin ominaisuuksien tutkimisesta. Hän myös kirjoitti tunnetun kymmenosaisen kirjasarjan "Course of Theoretical Physics" yhdessä oppilaansa Jevgenij Lifšitsin kanssa.
Lev Landau oli vangittuna vuosina 1938–1939 Stalinin vainoissa. Arvostetun kokeellisen fyysikon Pjotr Kapitsan rohkea vetoomus suoraan Stalinille sai Landaun ennen pitkää vapaaksi.
Landau kuoli 1. huhtikuuta 1968.
Landau piti luetteloa fyysikoiden nimistä ja jakoi heidät eri ryhmiin heidän saavutustensa perusteella. Hän suoritti jaon numeroilla 0–5 käyttäen logaritmista asteikkoa, jossa 0 on paras mahdollinen. Ryhmään yksi kuuluivat Niels Bohr, Werner Heisenberg ja Erwin Schrödinger, jotka loivat pohjan kvanttifysiikalle. Albert Einsteinin Landau luokitteli numerolla 0,5 ja Isaac Newtonin numerolla 0.
Matti Kuusi
Matti Akseli Kuusi (25. maaliskuuta 1914 Helsinki – 16. tammikuuta 1998 Helsinki) oli kansanrunoudentutkija ja Helsingin yliopiston professori 1959–1977 sekä akateemikko vuodesta 1985. Hän väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1950 kertovan kansanrunouden tutkimuksella "Sampo-eepos", tutki suomalaisten muinaisrunojen syntyä tyylianalyysin avulla ja sananparsia. Hän osallistui aktiivisesti kulttuurikeskusteluun ja julkaisi suuren määrän artikkeleita ja kirjoja, muun muassa kirjat "Vanhan kansan sananlaskuviisaus" (1953), "Maria Luukan laulut ja loitsut" (1983) ja muistelmateoksen "Ohituksia" (1985).
Kuusen vanhemmat olivat filosofian maisteri, vakuutusyhtiön johtaja Aarne Kuusi (alkujaan Granfelt) ja Alli o.s. Zidbäck. Hänen nuorempi veljensä Pekka Kuusi oli kansanedustaja ja Alkon pääjohtaja. Matti ja Pekka Kuusen setä oli sosiaalipoliitikko Eino Kuusi ja serkku taidemaalari ja graafikko Helmi Kuusi sekä isoisä kansansivistys- ja raittiusmies Aksel August Granfelt.
Matti Kuusi opiskeli 1930-luvulla kirjallisuutta Helsingin yliopistossa, jossa hän sai vaikutteita muun muassa Viljo Tarkiaiselta ja Eino Kailalta. Kuusi oli tällöin mukana myös AKS:n toiminnassa. Vuosina 1936–1937 hän opiskeli Saksassa Alexander von Humboldtin säätiön apurahalla. Jatkosodan aikana Kuusi toimi valistusupseerina. Sodan jälkeen hän toimi Helsingin yliopistossa suomalaisen ja vertailevan kansanrunoudentutkimuksen dosenttina 1951–1959 ja professori 1959–1977.
Matti Kuusi sai Suomen Kulttuurirahaston tunnustuspalkinnon vuonna 1984.
Rintamamiesten runokokoelmaa "Täältä jostakin" varten Kuusi kirjoitti runon "Kuolemanjuoksu". Kokoelman toimitti Olavi Paavolainen, joka piti sitä niin rajuna, että kehotti keventämään alkua, mutta siihen Kuusi ei kyennyt. Runon taustalla oli Kuusen kokemus Tyrjän läpimurtotaistelusta, jossa kaatui kolmisensataa suomalaista sotilasta. Hiukan tarkistettuna mutta olennaisesesti samanlaisena se sisältyy Kuusen kokoelmaan "Routa liikkuu" (1947). Niin Panu Rajala kuin Kuusen elämäkerturi Tellervo Krogerus pitävät runoa ainutlaatuisena sotarunojen joukossa. Rajalan mukaan Kuusella oli maine "AKS:n hovirunoilijana", ja leiman löi juuri Paavolainen.
Matti Kuusi avioitui vuonna 1944 Kaarina Johanna Lumialan kanssa. Heille syntyi neljä lasta, joista tytär Outi Lauhakangas on sananlaskututkija.
Roskaa
Roskaa ("Trash") on yhdysvaltalainen Paul Morrisseyn vuonna 1970 ohjaama ja käsikirjoittama ja Andy Warholin tuottama elokuva. Se on keskimmäinen osa trilogiasta, jonka ensimmäinen osa on "Flesh" ja kolmas osa "Himo" ("Heat").
Elokuvassa esiintyvät pääosissa Joe Dallesandro, Holly Woodlawn ja Jane Forth. Elokuvassa olennaisia aineksia ovat seksi, huumeet ja rock 'n' roll. Se kiellettiin monissa maissa alle 18-vuotiailta. Suomessa elokuva kiellettiin kokonaan vuonna 1972, mutta päätös peruttiin myöhemmin.
Dagobert II
Dagobert II (noin 652–679) oli Sigebert III:n poika ja Austrasian kuningas 676–679.
Kun Sigebert III kuoli, Austrasian major domus Grimoald I leikkautti Dagobertin ylhäisen syntyperän symbolin, pitkät hiukset ja lähetti tämän luostariin Irlantiin. Sen jälkeen Grimoald nosti kuninkaaksi oman poikansa Kildebert Adoptivuksen, jonka Sigebert III oli ehtinyt adoptoida ennen Dagobertin syntymää.
Austrasian ylimystö ei kuitenkaan hyväksynyt vallankaappausta, ja Grimoald ja Kildebert kukistettiin. Austrasian kruunun sai Kilderik II, joka murhattiin vuonna 675. Kilderikin kuoltua Dagobert noudettiin luostarista ja nostettiin kuninkaaksi. Hänet murhattiin kuitenkin jo kolmen vuoden kuluttua.
Trash
Trash, englanniksi "roska", voi tarkoittaa useampaa asiaa.
Fuad I
Fuad I (, 26. maaliskuuta 1868 – 28. huhtikuuta 1936) oli Egyptin sulttaani ja Egyptin ja Sudanin kuningas sekä Nubian, Kurdufanin ja Darfurin suurruhtinas vuosina 1917–1922. Hänestä tuli kuningas vuonna 1922 kun Egypti itsenäistyi.
Ahmed Fuad syntyi Gizan palatsissa Kairossa. Hänen isänsä oli Egyptin kediivi Ismail pašša, joka kuului Muhammad Alin dynastiaan. Suku on alun perin albaanitaustainen ja tullut Albaniasta Egyptiin silloin, kun se oli osa Osmanien valtakuntaa. Fuadista tuli Egyptin sulttaani velipuolensa Hussein Kamelin kuoltua lokakuussa 1917. Kun Egypti itsenäistyi Britannian vallasta vuonna 1922, hän otti itselleen kuninkaan arvon. Englantilaiset miehitysjoukot pysyivät maassa tämän jälkeenkin.
Fuadin ensimmäinen vaimo oli Shivakiar Khanum Effendi, jonka kanssa hän meni naimisiin 30. toukokuuta 1895 Kairossa. He erosivat kuitenkin vuonna 1898 ja Fuad meni naimisiin vielä kolme kertaa.
Fuad meni toisen vaimonsa Nazli Sabrin kanssa naimisiin Bustanin palatsissa Kairossa 26. toukokuuta 1919. Tämän isä oli Abdulrahim pašša Sabri, maatalousministeri ja Kairon kuvernööri. Nazlin kaukainen sukulainen oli Suleiman pašša (oik. "Joseph Anthelme Sève"), joka oli ranskalainen upseeri Napoleonin armeijassa ja joka taisteli Ranskan armeijan joukoissa Egyptissä, mutta kääntyi islamiin ja liittyi sen jälkeen Egyptin armeijaan.
Fuad kuoli 28. huhtikuuta vuonna 1936 Qubban palatsissa Kairossa. Hänen pojastaan Farukista tuli uusi kuningas. Faruk oli 16-vuotias, kun hänestä tuli kuningas, joten sijaishallitsija hallitsi maata, kunnes Faruq näytti 19 vuotta.
Fuad ei osannut arabiaa, vaan puhui osmania hovissaan, koska hänen syntyessään maa oli turkinkielisten osmanien vallassa. Hänen poikansa Faruk opetteli arabiaa.
1. Shivakiar Khanum Effendi (1876–1947)
Lapset:
2. Nazli Sabri (1894–1978)
Lapset:
Konevitsan Jumalanäiti
Konevitsan Jumalanäiti () on ortodoksinen ikonityyppi. Suomen historiallisesti merkittävin ja kuuluisin ikoni on Heinävedellä Uuden Valamon luostarissa oleva tiettävästi vanhin Konevitsan ikonin kopio.
Perimätiedon mukaan Konevitsan luostarin perustaja pyhittäjä Arseni Konevitsalainen olisi tuonut ikonin Athokselta jo vuonna 1393. Näin lienee tapahtunut, sillä siitä on historiallista todistusaineistoa ja asiasta kerrotaan esimerkiksi Arseni Konevitsalaisen elämäkerrassa. Alkuperäinen ikoni lienee kuitenkin tuhoutunut tai muuten hävinnyt vuosisatojen kuluessa tapahtuneiden levottomuuksien, tulipalojen ja hävitysten aikana.
Konevitsan Jumalanäidin ikonin kunnioittamisen tapa levisi Venäjän ortodoksisessa kirkossa pyhittäjä Arsenin kuoleman (12.6.1447) jälkeen osana häneen liittynyttä kulttiaan. Konevitsan luostarissa luostarin perustajaan ja ensimmäiseen igumenin elämään liittynyt ikoni oli pyhäinjäännös, joka myös muistutti karjalaisen luostarin yhteydestä ja pyhiinvaelluksesta kreikkalaiseen maailmaan kuuluneelle Athokselle.
Novgorodin itsenäisyyden menetys ja liittäminen Moskovan valtapiiriin katsotaan hidastaneen taustaltaan novgorodilaiseen Arseniin liittyneen ikonin merkityksen leviämistä Venäjällä. Arseni kanonisoitiin vasta 1500-luvulla. Varhaisimmat tiedot pyhittäjä arsenin ikonin kunnioittamisesta ajoittuvat 1500-luvun ensimmäiselle kolmannekselle. Kunnioittamisen merkiksi luostarissa valmistettiin Konevitsan Jumalanäitiä esittävä koruommeltu liina (65x78 cm), joka täydensi ikonia joiltain osin uusilla yksityiskohdilla.
Vuonna 1794 Venäjän kirkko määräsi ikonin juhlapäiväksi 10. heinäkuuta.
Suomessa Heinävedellä olevan tiettävästi vanhimman Konevitsan Jumalanäidin ikonin kopion valmistusaika sijoittuu 1400-luvun lopulle tai 1500-luvulle. Tämä ikoni poikkeaa alkuperäisestä myös siinä, että ikoni on maalattu molemmilta puolilta, kun taas alkuperäinen oli maalattu vain toiselta puoleltaan.
Suomeen ikoni tuotiin Konevitsan luostarin munkkien paetessa sotaa vuonna 1940. Evakkomatkalle joutunut ikoni vietiin nykyiseen sijoituspaikkaansa Uuteen Valamoon vuonna 1956. Sitä ennen se oli Keiteleellä sijainneessa luostarissa, jossa ikonin katsotaan edesauttaneen luostaria tulipalolta suojenneessa ihmeessä vuonna 1953.
Professori Aune Jääskinen on kirjoittanut ikonista väitöskirjan, jossa hän seikkaperäisesti selvittää ikonin alkuperää ja historiaa. Iän määritys on aiheuttanut kiistelyä tutkijoiden ja luostarien välillä, mutta viimeaikaiset tarkat tieteelliset tutkimukset tukevat professori Jääskisen ja tutkijoiden näkemyksiä Suomessa olevan ikonin iästä.
Konevitsan Jumalanäidin ikoni ja sen kääntöpuolella oleva toinen ikoni, ns. Käsittätehty Kristus (Mandylion), konservoitiin alkuperäiseen ulkoasuunsa vuosina 1969–1970 Neuvostoliitossa Moskovassa. Ikonin riisa eli suojana oleva jalometallinen vaippa on irrotettu ikonista ja se sijaitsee Kuopiossa Suomen ortodoksisessa kirkkomuseossa.
Konevitsan Jumalanäidin ikoni teki harvinaislaatuisen vierailun vuonna 2006 Venäjälle, jolloin se kävi Valamon luostarin johtajan, igumeni Sergein mukana muun muassa Pietarissa ja alkuperäisellä paikallaan Konevitsan luostarissa.
Wilhelm Wien
Wilhelm Carl Werner Otto Fritz Franz Wien (13. tammikuuta 1864 – 30. elokuuta 1928) oli saksalainen fyysikko, jolle myönnettiin Nobelin fysiikanpalkinto 1911. Hän tutki infrapunasäteilyä, ja määritti niin sanotun mustan kappaleen säteilyä kuvaavan Wienin siirtymälain, joka kertoo millä aallonpituudella minkäkin lämpöinen kappale säteilee suurimmalla intensiteetillä infrapuna-alueella eli lämpösäteilynä.
Wien syntyi Preussin Gaffkenissa, joka kuuluu nykyisiin Venäjään. Hän oli maanomistajan poika, jonka olisi voinut olettaa saavan elantonsa suvun tiluksilta. Wien kuitenkin lähti taloudellisen epävarmuuden ja oman kiinnostuksensa takia yliopistouralle. Hän opiskeli Göttingenin ja Berliinin yliopistoissa ja pääsi vuonna 1883 Hermann von Helmholtzin laboratorioon. Wien väitteli tohtoriksi vuonna 1886. Sen jälkeen hän piti taukoa tieteellisellä urallaan ja palasi auttamaan kotitilansa hoidossa, koska hänen isänsä oli sairastunut vakavasti. Hän vietti kuitenkin yhden lukukauden Helmholzin tutkimusryhmässä. Kun isän maat oli myyty, Wien palasi Helmholzin laboratorioon. Helmholz oli tällä välin siirtynyt johtajaksi Valtion fysikaalis-tekniseen tutkimuslaitokseen (Physikalisch-Technische Reichsanstalt), missä Wienkin työskenteli vuoteen 1896 asti.
Wien nimitettiin Giessenin yliopiston professoriksi 1899. Seuraavana vuonna hän siirtyi Würzburgin yliopistoon Wilhelm Röntgenin seuraajaksi. Vuosina 1913–1914 hän oli yliopiston rehtori. Hän seurasi Röntgeniä myös Münchenin yliopiston professoriksi vuonna 1920, ja sielläkin hän toimi rehtorina vuosina 1925–1926.
Wien avioitui vuonna 1898 Luise Mehler of Aix-la-Chapellen kanssa ja he saivat neljä lasta. Heidän ainoa poikansa Karl Wien opiskeli luonnontieteitä, tutki jäätikköjen liikeitä ja harrasti vuorikiipeilyä. Hän sai surmansa jäävyöryssä 1937.
Wienin vuonna 1883 julkaisema laki aallonpituuden muuttumisesta kappaleen lämpötilan mukaan tunnetaan edelleen nimellä Wienin siirtymälaki. Seuraavana vuonna hän julkaisi lämpötilaan ja entropiaan liittyvän lain, jonka yhteydessä hän määritteli mustaksi kappaleeksi kutsutun ideaaliesineen, joka absorboisi kaiken säteilyn. Myöhemmin todettiin, että Wienin tulos päti vain lyhyille aallonpituuksille (suurille taajuuksille), mutta Max Planck saattoi sen pohjalta kehittää yleisemmän säännön kvanttifysiikkaan.
Wien tutki Eugen Goldsteinin löytämiä anodisäteitä. Hän osoitti niiden muistuttavan katodisäteitä mutta olevan positiivisesti varautuneita ja koostuvan elektronia painavammista hiukkasista. Nykyisin näitä hiukkasia kutsutaan protoneiksi. Wienin tutkimuksissaan käyttämä menetelmä johti 20 vuotta myöhemmin massaspektroskopian keksimiseen.
Wien sai fysiikan Nobelin vuonna 1911. Hänet kutsuttiin Berliinin, Göttingenin, Itävallan, Ruotsin, Norjan ja Yhdysvaltojen tiedeakatemioiden jäseneksi.
Et
Et tarkoittaa seuraavia:Et on seuraavan henkilön nimi:Aihepiiriin liittyvät myös seuraavat:
Yrsa Stenius
Yrsa Carola Stenius (7. tammikuuta 1945 Helsinki – 18. toukokuuta 2018 Tukholma, Ruotsi) oli Ruotsissa asunut suomenruotsalainen toimittaja ja kirjailija.
Yrsa Steniuksen vanhemmat olivat arkkitehti Olof Stenius ja näyttelijä Dorle von Wendt; toimittaja Geo Stenius on hänen veljensä. Stenius opiskeli muun muassa kirjallisuutta Helsingin yliopistossa 1964–1970. Opiskeluaikanaan hän ehti myös toimia "Studentbladetin" päätoimittajana 1968. Stenius kuului 1960-luvun opiskelijaradikaaleihin, ja puoluekannaltaan hän oli pitkän linjan sosiaalidemokraatti.
Hän toimi helsinkiläisen "Arbetarbladetin" päätoimittajana 1973–1979, kunnes hän siirtyi 1979 Ruotsiin ja "Aftonbladetin" toimitukseen. Stenius toimi "Aftonbladetissa" muun muassa poliittisena päätoimittajana. Hän kirjoitti kolumneja useisiin lehtiin.
Stenius toimi vapaana kirjailijana sekä "Aftonbladetin" ja "Uutispäivä Demarin" kolumnistina. Kirjailijana hänet tunnettiin Albert Speerin ja Jussi Björlingin elämää kuvaavista teoksistaan.
Steniuksen teos "Totuudesta ja valheesta" (2005) kertoo valheesta ja sen eri muodoista. Tämä oli tuttu teema Steniukselle, joka jo Speer-teoksessaan käsitteli Hitlerin luotetun suhtautumista totuuteen ja elämään suurena valheena.
Steniuksen teos "Koiria, rakkautta ja surua" (2008) on omaelämäkerrallinen teos, jossa hän kertoo elämästään koiriensa kautta. Steniuksella oli elämänsä varrella lukuisia mäyräkoiria, ja hän hahmottikin elämänsä koiriensa mukaan.
Stenius valittiin Ruotsissa lehdistöasiamieheksi (PO eli "allmänhetens pressombudsman") toukokuussa 2007. Hän astui virkaan syyskuun puolivälissä 2007 ja jäi eläkkeelle huhtikuussa 2011. Hän joutui voimakkaan kritiikin kohteeksi "Expressen"-lehteen liittyvästä päätöksestään. Jutussa väitettiin, että Jan Guillou on neuvostoagentti. Guillou vetosi lehdistöasiamieheen eli Steniukseen, joka antoi lehdelle langettavan tuomion. Päätös vuoti julkisuuteen ennen kuin se ehti lopulliseen käsittelyyn lehdistön mielipideneuvostoon ("Pressen opinionsnämnd"), ja Stenius sai moitteita muun muassa siitä, että hän oli käyttänyt sanaa "spion" (vakooja) lehden käyttämän sanan "agent" (agentti) sijasta. Neuvoston päätös oli kuitenkin lehdelle vapauttava.
Stenius vihittiin kunniatohtoriksi Åbo Akademissa vuonna 2008.
Jinan
Jinan (yksink.: 济南, perint.: 濟南, pinyin: Jǐnán) on Shandongin maakunnan pääkaupunki Keltaisenjoen varrella Kiinassa. Hallinnollisesti se on suoraan maakunnan alainen kaupunki. Kaupungin väkiluku on 8,7 miljoonaa (2019) ja pinta-ala 10 244 neliökilometriä.
Lähteistään tunnetun kaupungin keskusta sijoittuu Keltaisenjoen etelärannalle. Kaupungin naapureina ovat lännessä Liaochengin, pohjoisessa Dezhoun, idässä Binzhoun ja Zibon, sekä etelässä Tai’anin prefektuuritason kaupungit. Tammikuun alussa 2019 naapurikaupunki Laiwu on yhdistetty Jinaniin. Maailmanperintökohteena tunnettu Taivuori (Taishan) sijaitsee kaupungin eteläpuolella.
Piirikuntatasolla prefektuuri jakautuu kahteentoista osaan: kymmeneen kaupunkipiiriin (Lixia, Shizhong, Huaiyin, Tianqiao, Licheng, Changqing, Zhangqiu, Jiyang, Laiwu ja Gangcheng) ja kahteen piirikuntaan (Pingyin ja Shanghe).
Jinanissa voi tutustua Shandongin keittiön ruokalajeihin.
Kiinan valtioneuvosto on tunnustanut Jinanin tärkeäksi kulttuurihistorialliseksi paikaksi. Seutua pidetään yhtenä kiinalaisen sivilisaation syntyalueista. Sieltä on löytynyt varhaisneoliittisen kulttuurin (10 000–5 000 eaa.) jäänteitä ja riisinviljelystä kertovaa arkeologista todistusaineistoa Houli-kulttuurin (6 500–5 500 eaa.) vuosilta. Myöhäisneoliittiselta kauden (5 000–2 000 eaa.) Longshanin kulttuuriin kuuluvia, savenvalajan dreijan käyttöön viittaavia, täysin symmetrisiä, kiillotettuja, ohutseinäisiä astioita on löydetty kaupungin alueelta.
Nykyisen kaupungin paikalla sijaitsi Qi-valtion aikaan "Lixia" ja valtion suojaksi rakennettiin Zhou-dynastiaan kuuluvan Taistelevien läänitysvaltioiden kaudella vanhaa Kiinan muuria. Myöhäisellä 200-luvulla eaa. kaupungista tuli Lichengin piirikunnan keskus Jinanin alaisuudessa. Kiinankielinen nimi Jinan tarkoittaa ’Jin (Jijoki) eteläpuolella olevaa'; Jijoki virtasi aikoinaan nykyistä Keltaisenjoen alajuoksun uomaa pitkin. Jinan säilyi seuraavina vuosisatoina tärkeänä hallintopaikkana eri nimillä. Muun muassa Kiinan pyhimpiin vuoriin luetun Taivuoren rinteille rakennettiin 300–600 luvuilla jaa. useita buddhalaisia temppeleitä. Jin-dynastian kauteen mennessä buddhalaisuus alkoi kukoistaa ja Jinanista muotoutui myös uskonnollinen keskus. Kun Ming-dynastian aikana (1368–1644) muodostettiin Shandongin maakunta, Jinan asetettiin sen pääkaupungiksi.
Kaupunki oli japanilaisten miehittämä toisen maailmansodan vuosina 1937–1945 ja vaurioitui tällöin pahasti. Deng Xiaopingin uudistusten jälkeen Jinanista on kasvanut moderni metropoli. Kauppa on avautunut ja Jinanin entinen teollisuusmahti on noussut jälleen jaloilleen.
Riisa
Riisa () on metallinen, usein hopeasta tehty ikonia peittävä ja suojaava, koristeellinen vaippa, suojalevy. Riisaa pidetään ikonin kuvan päällä. Se suojaa ikonia muun muassa tuohuksien tai lampukoiden savulta ja noelta sekä ihmisten koskettelulta. Riisassa on aukkoja, joista näkyy esimerkiksi ikoniin maalatun henkilön kasvot ja kädet ja muitakin yksityiskohtia.
Kauniita ja vaikuttavia riisoja voi nähdä Pyhän Kolminaisuuden kirkossa Helsingissä, Kristuksen ylösnousemuksen kirkossa Jyväskylässä sekä Suomen ortodoksisessa kirkkomuseossa Kuopiossa.
Aftonbladet
Aftonbladet (suom. "iltapäivälehti") on vuonna 1830 perustettu ruotsalainen iltapäivälehti. Lehti kuvailee itseään sitoutumattomana sosiaalidemokraattisena lehtenä ja on levikiltään Skandinavian suurin sanomalehti (levikki 422 000, v. 2004).
Lehteä alkoi julkaista Lars Johan Hierta vuonna 1830. Se arvosteli myös Ruotsin uutta kuningasta Kaarle XIV Juhanaa, jolloin lehti lakkautettiin. Tähän vastattiin perustamalla uusi lehti "Det andra Aftonbladet", joka myös kiellettiin. 26 nimenmuutoksen jälkeen lehti sai jatkaa ilmestymistään.
Lehden poliittinen linja on vaihdellut useasti. Aluksi liberaalista se ajautui kohti konservatismia päätoimittaja Harald Sohlmanin (1890–1921) aikana. Ensimmäisen maailmansodan aikana lehden osake-enemmistö myytiin salaa Saksan hallitukselle.
Vuonna 1929 lehti päätyi Kreugerin perheen haltuun, kun sen osti Ivar Kreugerin Swedish Match. Vuodesta 1932 lehti tuki Per Albin Hanssonin sosiaalidemokraattista hallitusta, sittemmin liberaalipuoluetta. Toisen maailmansodan aikana lehti oli Saksan puolella.
Vuonna 1956 Torsten Kreuger myi lehden Ruotsin ammattiliittojen keskusjärjestölle LO:lle. LO luopui lehden omistuksesta 1996, jolloin 49,9 % osakkeista osti norjalainen mediakonserni Schibsted. Kesäkuussa 2009 Schibsted lunasti vielä 41 % osakkeista ja on nyt pääomistaja 91 prosentilla.
Lehden päätoimittajana on aiemmin toiminut suomalainen Yrsa Stenius.
Vuoden 2009 EU-vaalien alla "Aftonbladet" herätti närkästystä poistamalla Ruotsin Piraattipuolueen (Piratpartiet), Feministit (Feministiskt Initiativ) ja Ruotsidemokraatit (Sverigedemokraterna) vaalikoneestaan. Lukijoiden valitettua "Aftonbladetille" ja kyseistä vaalikonetta ylläpitävälle EUProfilerille ne palautettiin takaisin näkyville.
Elokuussa 2009 lehti joutui Israelin vihan kohteeksi julkaistuaan artikkelin, jossa väitettiin Israelin armeijan irrottaneen ja myyneen elimiä surmaamiltaan palestiinalaisilta 1980-luvulla ja 1990-luvun alussa.
Hämähäkkimies (vuoden 1994 animaatiosarja)
Hämähäkkimies ("Spider-Man: The Animated Series") on animaatiosarja, joka perustui Marvel Comicsin supersankariin, Hämähäkkimieheen. Sarja pyöri viisi tuotantokautta (65 jaksoa). Se alkoi 9. marraskuuta 1994 ja päättyi 31. tammikuuta 1998. Sarjan oli kirjoittanut John Semper Jr ja tuottanut Marvel Films Animation. Tämä sarja on luultavasti tunnetuin Hämähäkkimies-sarja.
Sarja kertoo tarinan yhdeksäntoistavuotiaasta Peter Parkerista, hänen ensimmäisestä vuodestaan Empire State Universityssä ja hänen alter-egostaan Hämähäkkimiehestä. Kun tarina alkaa, Peter on jo saanut voimansa, hän on poikamies ja hänellä on osa-aikatyö valokuvaajana Daily Buglessa. Tarina seuraa myös Peter Parkerin yksityiselämää.
Produced byAlkuperäinen musiikkiArt DepartmentSound DepartmentSarjasta on julkaistu kaksi DVD:tä suomeksi dubattuna "Hämähäkkimies ja Venom" sekä "Hämähäkkimies ja Tohtori Mustekala".
Suomenkielisissä tekstityksissä oli usein käytetty eri nimiä hahmoille tai ryhmille kuin sarjakuvissa käytetään. Tässä muutama korjaus hahmojen ja ryhmien nimiin "sarjakuvien mukaan":Ryhmä-X
Tuomari
Blade
Tohtori Outo
Daredevil
Sotakone
Rautamies
Kapteeni Amerikka
Herra Fantastinen, Möykky, Liekki ja Näkymätön nainen
Sarja on listattu IGN-sivuston tammikuussa 2007 laatiman listan kahdeksanneksi parhaaksi sarjakuvaan perustuvaksi animaatiosarjaksi.
Wizard Magazine listasi vuonna 2001 Hämähäkkimiehen sijalle 27 laatimassaan kautta aikain sadan parhaan animaatiosarjan listalla.
Tammikuussa 2009 IGN-sivuston laatiman sadan parhaan animaatiosarjan listan mukaan Hämähäkkimies oli sijalla 84. Samaisella listalla kaksi muuta Hämähäkkimieheen perustuvaa sarjaa oli listattu 1990-luvun sarjan edelle. Spider-Man and His Amazing Friends oli sijalla 59 ja Hämmästyttävä Hämähäkkimies sijalla 30.
Enzo Ferrari (auto)
Enzo Ferrari (epävirallisesti myös Ferrari Enzo) on 12-sylinterinen Ferrarin superauto, joka on nimetty yhtiön perustajan Enzo Ferrarin mukaan. Tuotanto alkoi vuonna 2002 ja päättyi 2004. Autoja on valmistettu 400 kappaletta. Enzo on perustana Maseratin MC12-autolle ja siihen perustuu osittain myös Ferrari FXX.
Edward C. Prescott
Edward C. Prescott (s. 26. joulukuuta 1940 New York, Yhdysvallat) on taloustieteilijä ja ekonomisti, joka sai Nobelin taloustieteen palkinnon vuonna 2004 yhdessä norjalaisen Finn E. Kydlandin kanssa. Palkinnon jakoperusteita olivat myötävaikutus dynaamisen makrotalousteorian kehitykseen, talouspolitiikan johdonmukaisuus (time consistency of economic policy) ja suhdannevaihtelun aiheuttajat.
Prescott ja Kydland tutkivat myös taloudellisia suhdanteita ja loivat taloustieteeseen ajallisen epäjohdonmukaisuuden käsitteen. He osoittivat, että kuluttajat ja yritykset tekevät päätelmiä talouspolitiikasta ja muodostavat odotuksia tulevasta talouskehityksestä sen perusteella.
Prescott oli ehdolla Nobelin palkinnon saajaksi jo vuonna 2003. Prescott työskenteli Minnesotan yliopistossa taloustieteen professorina vuoteen 2003, jilloin hän siirtyi Arizonaan.
Changsha
Changsha (yksink.: 长沙, perint.: 長沙, pinyin: Chángshā) on Hunanin maakunnan pääkaupunki Kiinassa. Tämän prefektuuritason kaupungin väkiluku on 7,041 miljoonaa, josta kaupunkipiirien osuus on noin 3,6 miljoonaa asukasta (2010).
Alueen kirjallista historiaa on jäljitetty noin 3 000 vuoden ajalta. Zhou-dynastian Kevättä ja syksyä -kaudella (770-476 eaa.), paikkakunnasta oli kehittynyt tärkeä Chu-valtion kaupunki. Vuonna 202 eaa. Changsha oli jo linnoitettu.
Vuonna 1903 Shanghain rauhassa Kiina avasi Changshan ulkomaankaupalle, ja kaupunkiin rakennettiin tehtaita, kirkkoja ja kouluja.
Mao Zedong oli syntyisin Shaoshanista, joka on piirikunnan alainen kaupunki Hunanin Xiangtanin kaupungissa, ja hän aloitti poliittisen uransa Changshassa. Hunanin kommunistisen puolueen toimisto, jossa Mao asui, on nykyään museo.
Piirikuntatasolla prefektuuritason kaupunki jakautuu seuraavasti (2010):Changsha Huanghuan kansainvälinen lentoasema palvelee kaupunkia.
La sonnambula (vuoden 1980 levytys)
Richard Bonyngen johdolla 1980 levytetty "Unissakävelijä" oli Joan Sutherlandille uran toinen, aikaisempi nauhoitettiin vuonna 1963. Sekä Sutherland että Pavarotti ovat 1980 jo ohittaneet parhaat vuotensa (esimerkiksi Sutherland oli 54-vuotias), mutta esitys on maailmantähdiltä silti tyydyttävä.
Joan Sutherland
Joan Sutherland (7. marraskuuta 1926 Sydney, Australia – 10. lokakuuta 2010 Geneve, Sveitsi) oli australialainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Sutherland oli vaikuttamassa 1950- ja 1960-luvuilla bel canto -oopperan uuteen tulemiseen, muun muassa Maria Callasin ja Montserrat Caballén kanssa. Sutherlandin lempinimi on "La stupenda" (it. "stupendo" = ihmeellinen, upea) – nimen antoi hänen esityksestään haltioitunut italialaisyleisö.
Sutherland aloitti laulunopintonsa Sydneyssä ja esiintyi ensimmäisen kerran oopperassa 1940-luvulla. Hän muutti 1950-luvun alussa Lontooseen opiskelemaan kuninkaalliseen konservatorioon. Valmistumisen jälkeen Sutherland kiinnitettiin Covent Gardenin Royal Opera Houseen.
Sutherlandin suunnitelmana oli keskittyä Richard Wagnerin oopperoiden sopraanoesiintyjäksi. Hänen aviomiehensä, kapellimestari Richard Bonynge vakuutti kuitenkin hänet siirtymään italialaisiin bel canto -oopperoihin. Sutherland alkoikin esiintyä monissa Wolfgang Amadeus Mozartin, Gaetano Donizettin ja Gioachino Rossinin oopperoissa.
Royal Opera House piti Sutherlandin listoillaan, mutta hänen saamansa maineen ansiosta hänet kutsuttiin esiintymään myös muihin oopperataloihin. Hän esiintyi urallaan esimerkiksi Pariisissa, Milanon La Scalassa, Venetsian La Fenicessä ja New Yorkin Metropolitan-oopperassa. Uransa Sutherland lopetti vuonna 1990, jolloin hän esiintyi viimeisen kerran Sydneyn oopperatalossa.
Sandra Kim
Sandra Kim (oik. Sandra Caldarone, s. 15. lokakuuta 1972 Montegnée, Vallonia) on belgialainen laulaja, joka voitti Norjan Bergenissä käydyn vuoden 1986 Eurovision laulukilpailun vain 13 vuoden ja 200 päivän ikäisenä kappaleella ”J’aime la vie”. Sandra Kim on edelleen kaikkien aikojen nuorin euroviisuvoittaja ja koska kilpailun alaikäraja on nykyisin 16 vuotta, hän säilyttänee todennäköisesti ennätyksensä. Kimin tekemä levy nimeltä ”La vie” julkaistiin myös Albert Barillén tekemässä animaatiosarjassa "Olipa kerran elämä".
Brachiosaurus
Brachiosaurus oli myöhäisellä jurakaudella 154–153 miljoonaa vuotta sitten elänyt hirmulisko. Ensimmäiset "Brachiosauruksen" fossiilit löydettiin vuonna 1900 Grand River Canyonin alueelta Coloradon osavaltion länsiosista Yhdysvalloista. Ensimmäisenä sen kuvasi Elmer S. Riggs vuonna 1903. Samalta alueelta on löytynyt myöhemmin useita fossiileja, ja vuonna 1908 Tansaniasta löydettiin viiden yksilön jäänteet.
"Brachiosauruksen" tunnusomaisin piirre oli pitkä kaula. Lisäksi sillä oli suuri vahvarakenteinen runko ja muuhun vartaloon verrattuna melko pieni pää. "Brachiosauruksen" eturaajat olivat jopa 4 metriä pitkät ja takaraajat hieman lyhyemmät. Tämän vuoksi lajille oli tyypillistä myös alaspäin viettävä selän rakenne. "Brachiosauruksen" oli jopa 26 metriä pitkä ja 15 metriä korkea.Aiemmin sen painoksi arvioitiin jopa 50 tonnia, mutta vuonna 2012 brittiläiset tutkijat mittasivat sen painoksi 23 tonnia, eli puolta kevyemmäksi kuin aikaisemmat arviot. Sen selkäranka oli voimakas ja jalan luut olivat vahvat painon kannattelemiseksi.
Brachiosaurus eli myöhäisellä jurakaudella Coloradon osavaltion länsiosissa Yhdysvalloissa. Tuolloin paikallisen ilmaston on arveltu vaihteleva, jossa sadekausi ja kuivakausi ovat vaihdelleet selkeästi. Alueen kasvillisuus ja muoto koostui pääasiallisesti jokia ja vuoria peittäneistä galleriametsistä savannin kaltaisiin harvapuisiin tasankoihin.
"Brachiosaurus" oli kasvinsyöjä ja se käytti ravinnokseen pääasiassa puiden lehtiä ja havuja, joihin se ylettyi pitkän kaulansa ansiosta. Ruokavalioon arvellaan kuuluneen neidonhiuspuut, havupuut, saniaispuut sekä suuret käpypalmut, joita "Brachiosauruksen" on arveltu syöneen 120–240 kiloa päivässä.
Ensimmäiset "Brachiosauruksen" luut löydettiin vuonna 1900 Coloradosta, ja se nimettiin vuonna 1903. Samalta seudulta löydettiin myöhemmin lisää "Brachiosauruksen" fossiileja, ja vuonna 1908 Tansaniasta löydettiin viiden yksilön jäänteet, joista on kasattuna edelleen suurin miltei täydellinen luuranko. Tutkijat uskoivat tuolloin, että näin suuri eläin olisi tarvinnut vettä painonsa kannattelemiseen, ja esittivät, että "Brachiosaurus" olisi liikkunut veden alla käyttäen päälaella sijaitsevia sieraimia snorkkelina.
"Brachiosaurus" tarvitsi suuren sydämen pumppaamaan verta kaulaa pitkin päähän saakka. Sydän oli luultavasti auton kokoinen, ja dinosauruksen verenpaine 4 kertaa korkeampi kuin ihmisellä.
Nimi "Brachiosaurus" tarkoittaa “arm lizard” eli suomeksi "käsivarren lisko".
Ferrari FXX
Ferrari FXX on kehittynein ja tehokkain koskaan suunniteltu Ferrarin superauto, joka on kehitetty Ferrari Enzon pohjalta. FXX tunnetaankin tämän vuoksi myös nimellä Superenzo. Autoa on valmistettu ainoastaan 31 kappaletta, joista 30 myytiin ennalta valikoiduille asiakkaille (mm. Michael Schumacher ja Rubens Barrichello) ja yksi jäi tehtaan omaan käyttöön. FXX kehitettiin suurelta osin telemetriatietojen keräämiseksi tulevien mallien suunnittelua varten, eikä sillä saa ajaa yleisillä teillä. Poikkeuksellisesti maailman ainoa katulaillinen FXX löytyy Englannista.
Moottori on sijoitettu samaan tapaan kuljettajan taakse kuten Enzossakin. Moottorin iskutilavuus on kuitenkin 6,3 litraa Enzon 6,0 litran sijaan, tätä kautta teho on saatu nostettua 660 hevosvoimasta 800 hevosvoimaan.
Vaihteisto hyödyntää samaa tekniikkaa kuin Ferrarin F1-autot, ja veto katkeaa vaihdon aikana alle 0,1 sekunnin ajaksi.
Uutena FXX maksoi noin 1,5 miljoonaa euroa ja ostajan oli vakuutettava Ferrarin henkilökunta ajotaidoistaan. Nykyään FXX:istä on tullut hyvin haluttuja autoja uniikkiudensa takia ja ostaja saa pitää itseään onnekkaana, jos saa auton kahteen miljoonaan. Käypä hinta kyseisestä hyperautosta tällä hetkellä on noin kolme miljoonaa euroa.
Lampukka
Lampukka on ikonin edessä poltettava öljylamppu, joka voi olla joko riippuva tai kiinteästi lattialla jalustalla seisova tai seinään kiinnitetty. Lampukan erityispiirre on sen avoimuus: liekin ympärillä ei ole lasia ja sydäntä kannattaa yleensä avoimen öljyastian laidoille ylettyvä kannatin. On olemassa myös irrallisina öljyssä kelluvia sydämen kannattimia.
Öljynä lampukassa käytetään puhdistettua parafiiniöljyä.
Lampukoita käytetään ortodoksisessa kirkossa jumalanpalveluksissa sekä myös ortodoksien kotona kotialttarissa.
Apatosaurus
Apatosaurus oli myöhäisellä jurakaudella noin 140 miljoonaa vuotta sitten elänyt hirmulisko. Se oli yksi suurimmista maalla eläneistä eläimistä. Lonkan kohdalta korkeutta oli 4,5 metriä, koko pituus saattoi olla jopa 21 metriä ja paino saattoi nousta noin 35 tonniin.
Se liikkui kaikilla neljällä raajallaan, mutta se on mahdollisesti pystynyt myös nousemaan takajalkojensa varaan ja murskaamaan vastustajansa jysäyttämällä eturaajansa sen päälle. Sillä oli pitkä häntä, jota huiskimalla se pyrki säikyttämään uhkaajansa karkuun.
Jalkojen luusto ja lantioluut olivat suurempia ja painavampia kuin diplodocuksen, mutta molemmilla lajeilla oli pitkä kaula ja häntä. Häntää pidettiin ilmassa kävelyn aikana.
Robert Bakkerin mukaan on hyvin mahdollista, että "Apatosauruksella" olisi ollut paksut, hirvimäiset huulet.
Aikaisemmin uskottiin "Apatosaurusten" eläneen puoliksi vedessä, jotta ne voisivat kannatella suunnattoman massansa. Myöhemmät havainnot eivät kuitenkaan tue tätä olettamusta. Itse asiassa "Apatosaurus" oli laiduntava dinosaurus ja fossiloituneita jalanjälkiä tulkitsemalla voidaan päätellä, että ne elivät laumoissa. "Apatosaurukset" ehkä nielaisivat kiviä, jotka auttoivat ruoan pilkkomista vatsalaukussa.
"Apatosaurukset" luultavasti söivät jokivarsilla olevien puiden latvustoja. Tiedemiehet epäilevät etteivät ne pystyneet nostamaan kaulaansa 90 asteen kulmaan, koska se olisi suuresti hidastanut verenkiertoa aivoihin. Normaalisti veren matka sydämestä päähän olisi luultavasti kestänyt noin kaksi minuuttia. Kaulanikamista on päätelty, että kaula ei olisi ollut kovinkaan joustava.
Ei tiedetä kuinka "Apatosaurukset" pystyivät syömään tarpeeksi ylläpitääkseen suunnattomat ruumiinsa. Oletetaan, että ne söivät jatkuvasti, pysähtyen vain vilvoittelemaan, juomaan tai puhdistautumaan loisista.
Herrerasaurus
Herrerasaurus oli myöhäisellä triaskaudella elänyt dinosaurus ja se on yksi vanhimmista tunnetuista dinosauruksista. Se oli kuusi metriä pitkä ja liikkui takajaloillaan. "Herrerasaurukset" olivat lihansyöjiä ja niiden alaleuan liikkuvat nivelet antoivat joustavuutta purentaan.
"Herrerasaurus" kuului teropodeihin eli petodinosauruksiin. Se eli keskiseltä myöhäiselle triaskaudelle. Triaskaudella dinosaurukset eivät olleet vielä maailman valtiaita. "Herrerarasauruksen" aikalaisia olivat "Eoraptor" ja "Saurosuchus".
"Herrersasauruksen" luokittelu oli monta vuotta epäselvä, koska se tunnettiin vain hajanaisista jäännöksistä. Vuonna 1998 löydettiin melkein täydellinen luuranko ja kallo.
"Herrerasaurus" on luokiteltu varhaisiksi teropodiksi.
"Herresaurus" oli takajaloillaan liikkunut lihansyöjä, jolla oli pitkä häntä ja suhteellisen pieni pää. Aikuisten kallon pituus oli korkeintaan 56 cm ja kokonaispituus 6 metriä ja paino oli noin 350 kg.
"Herrerasaurusten" ravintoon kuuluivat pienemmät elijöt ja muun muassa Synapsidit.
Henrik I
Henrik I on ollut usean hallitsijan nimenä:
Tony Cliff
Tony Cliff (oik. Ygael Gluckstein) (20. toukokuuta 1917 Palestiina – 9. toukokuuta 2000) oli trotskilainen poliitikko.
Tony Cliff syntyi Palestiinassa sionistiperheeseen. Hän radikalisoitui 1930-luvulla ja oli keskeisessä osassa rakentamassa sosialistista liikettä, joka yhdistäisi arabit ja juutalaiset. Toisen maailmansodan jälkeen, nähtyään, että sionistit tulevat voittamaan yhä varmemmin Palestiinassa, hän lähti maanpakoon Britanniaan ja vaihtoi nimekseen Tony Cliff.
1940-luvun lopulla hän kehitti teorian, jonka mukaan Neuvostoliitto ei ollut työväenvaltio vaan eräänlainen byrokraattinen valtiokapitalismi. Teoria on leimannut vahvasti suuntausta, johon hän kuului siitä lähtien seuraavat viisi vuosikymmentä. Vaikka Cliff erottuikin teoreettisesti "ortodoksisesta trotskilaisuudesta" sen jälkeen, kun hänet oli erotettu Neljännestä Internationaalista 1950-luvulla, hän piti itseään aina trotskilaisena.
Hänen poliittista perintöään jatkaa hänen perustamansa brittiläinen "Socialist Workers Party" sekä International Socialist -suuntaus, joita on kutsuttu "cliffiläisiksi".
Tony Cliffin kirjoituksia on käännetty lukuisille eri kielille. Tähän on koottu joitain hänen merkittävimpiä teoksiaan.
Kentrosaurus
Kentrosaurus oli myöhäisellä jurakaudella elänyt dinosaurus. Se oli kasvinsyöjä ja sen selässä oli rivi kolmiomaisia levyjä, joiden uskotaan auttaneen ruumiinlämmön säätelyssä. Lisäksi sillä oli raskas häntä, jota reunustivat pitkät terävät piikit. Joutuessaan uhatuksi se saattoi huitaista ja vahingoittaa vihollista hännällään. Sen luita on löydetty Tansaniasta, Afrikasta
Kentrosaurus oli pieni stegosaurus. Siinä oli suurikokoinen runko, jolla oli pieni ja kapea pää, pitkä kaula, lyhyet etu-raajat ja pitkät takaraajat ja pitkä, vaakasuora ja lihaksikas häntä. Tyypillisiä stegosauridi piirteitä olivat pään leveys ja tasaisuus, voimakas selkäosien rakenne ja sekä kilvet, jotka kulkivat dinosauruksen keskiruumiin päällä molemmin puolin.
Tuojiangosaurus
Tuojiangosaurus oli myöhäisellä jurakaudella elänyt, stegosaureihin kuulunut dinosaurus.
"Tujiangosaurus" muistutti ulkoisesti pohjoisamerikkalaista fyysisesti "Stegosaurus"ta. Se oli seitsemän metriä pitkä, kaksi metriä korkea ja painoi 2,7 tonnia. Sillä oli selässään 15 paria luulevyjä, jotka muuttuivat lonkkia kohden korkeammiksi ja terävämmiksi. Lisäksi dinosauruksella oli hännässä pitkät piikit, joita se saattoi käyttää aseena hyökkääjiä vastaan. Gregory S. Paul arvioi vuonna 2010 "Tuojiangosauruksen" pituudeksi 6,5 metriä ja painoksi 2,8 tonnia.
Tuojiangosauruksella on tyypillisen kapea ja matala pää, suurikokoinen runko. Raajat, etenkin eturaajat, olivat melko lyhyet. "Tuojiangosauruksella" oli vähintään 25 hammasta.
"Tuojiangosauruksen" luita on löydetty Aasiasta, Kiinasta läheltä Jangtsen Tuojiang-sivuhaaraa (suom. "Tuojoki"), jonka mukaan laji on nimetty. Vuonna 1974 Wujiaban padon rakentamisen aikana Zigongissa, Sichuanissa, löydettiin stegosaurien jäännöksiä. "Tuojiangosauruksen" luuranko lyödettiin vuonna 1997.
Tuojiangosaurus söi matalakasvuista maakasvillisuutta.
Veteraani
Veteraani on nimitys henkilöstä, jolla on huomattava määrä kokemusta joltain tietyltä alalta. Esimerkiksi veteraaniohjaajaksi voidaan kutsua henkilöä, joka on ohjannut kymmeniä teoksia useiden vuosikymmenten aikana.
Sana veteraani tulee latinan sanasta vetus, joka tarkoittaa vanhaa.
Yleisimmässä merkityksessään sana "veteraani" tarkoittaa sotaveteraania, eli sodassa sotilaana ollutta. Eri maissa veteraani-nimityksen käyttö sotilaista vaihtelee riippuen siitä, minkälainen puolustusjärjestelmä maalla on. Asevelvollisuuteen perustuvassa mallissa, kuten esimerkiksi Suomessa, veteraaneiksi kutsutaan sotaan rintamalla osallistuneita. Maissa, joissa on ammattiarmeija, veteraanilla viitataan myös eläkkeelle jääneisiin sotilaisiin.
Toiseksi yleisimmässä merkityksessään sana "veteraani" tarkoittaa urheiluveteraania eli urheilijaa, joka on lopettanut kilpailun yleisissä sarjoissa. Toisaalta urheiluveteraanit järjestävät myös omia kilpailuita, veteraanikisoja.
Murros (lehti)
Murros on kuukausittain ilmestyvä sosialistinen aikakauslehti, jota julkaisee Sosialistiliitto. Lehti ilmestyi ensimmäisen kerran talvella 1995. Alkuvuosina Murros ilmestyi neljä kertaa vuodessa, mutta vuodesta 1999 lähtien lehti on ilmestynyt kerran kuukaudessa. Lehti on ilmestynyt tabloid-koossa tammikuusta 2000 lähtien.
Talvesta 1999 lähtien Murros on uutisoinut näkyvästi globaalin kapitalismin vastaisista protesteista ja lehteä avattiin liikkeen teoreettiselle keskustelulle. Sitten 11. syyskuuta 2001 New Yorkin iskujen sekä Afganistanin ja Irakin sotien myötä on imperialismi ja sodanvastainen liike ollut lehdessä keskeisessä asemassa.
Murroksen toimittajat ovat kertoneet lehden roolin olevan vetää yhteen erilaiset protestit ja luoda tätä kautta eri kamppailuiden aktivistiverkon, jotka eivät välttämättä muuten kohtaisi:
Spinosaurus
Spinosaurus (nimen merkitys: ”okalisko”) on sukupuuttoon kuollut spinosaurien heimoon kuuluva teropodidinosaurusten suku, joka eli nykyisen Pohjois-Afrikan alueella noin 112–93 miljoonaa vuotta sitten liitukaudella. Ensimmäiset "Spinosauruksen" fossiilit löydettiin Egyptistä vuonna 1912, ja saksalainen paleontologi Ernst Stromer kuvasi sen tieteelle vuonna 1915. Jäännökset kuitenkin tuhoutuivat liittoutuneiden pommituksissa vuonna 1944 toisessa maailmansodassa Saksassa. "Spinosaurus"-sukuun kuuluu kaksi lajia: S. aegyptiacus (tyyppilaji) ja Marokossa elänyt S. maroccanus.
"Spinosaurus" oli suurin teropodi ja samalla mahdollisesti suurin koskaan maalla elänyt lihansyöjä; suurempi kuin "Giganotosaurus", "Carcharodontosaurus" ja "Tyrannosaurus rex". Vuosien 2005 ja 2007 arvioiden mukaan "Spinosaurus" oli noin 12,6–18 metriä pitkä ja 7–20,9 tonnin painoinen. Vuonna 2018 sen pituudeksi arvioitiin noin 16 metriä pitkä ja painoksi 6,5 tonnia. "Spinosauruksen" kallo oli pitkä, kapea ja se muistutti suuresti krokotiilieläinten kalloa. "Spinosauruksen" tiedetään saalistaneen suuria kaloja, ja monet tutkijat uskovat sen eläneen ja saalistaneen puoleksi vedessä ja puoleksi maalla, kuten nykyiset krokotiilieläimetkin. "Spinosauruksen" erikoisominaisuuksiin kuului sen selkäpurje, joka koostui noin 1,65 metriä pitkistä selkänikamista. Selkäpurje saattoi auttaa "Spinosaurusta" ruuminlämmössä.
Ennen "Spinosauruksen" uskottiin kävelleen kahdella takaraajalla, mutta vuonna 2014 julkaistut löydöt ovat osoittaneet "Spinosauruksen" eläneen suuren osan ajastaan vedessä, ja se oli ensimmäinen tunnettu uiva dinosaurus. Sillä oli lyhyet ja heikot takaraajat, joten se liikkui maalla kaikilla neljällä raajalla.
"Spinosaurus" tuli tunnetuksi "Jurassic Park 3" -elokuvassa, kolmannessa "Jurassic Park" -elokuvassa, jossa se on pääantagonisti. Elokuvan näkemys "Spinosauruksesta" on kuitenkin virheellinen, koska elokuvassa sillä on pitkät ja vahvat takaraajat, ja sen nähdään kävelevän kahdella takaraajalla. Tätä virhettä ei ole korjattu myöhemmin julkaistuihin "Jurassic Park" -videopeleihin. "Jurassic Park 3" -elokuvassa "Spinosaurus" esitetään lisäksi "Tyrannosaurus rexiä" suurempana ja voimakkaampana petona; yhdessä kohtauksessa ne taistelevat, kunnes "Spinosaurus" puree "Tyrannosaurus rexiä" kaulaan ja tämä menehtyy. "Jurassic World" -elokuvassa "Spinosauruksen" luurangolla on ainoastaan cameorooli.
Elokuvien, videopelien ja kirjojen lisäksi "Spinosaurus" on esiintynyt jopa postimerkkinä joissain valtioissa, kuten Gambiassa, Tansaniassa ja Angolassa.