hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Mieslahden seisake
Mieslahden seisake () oli rautatieliikennepaikka Mieslahden kylässä Paltamon kunnassa rataosalla . Liikennepaikka avattiin liikenteelle 1926, kun rataosuus Kontiomäen ja Paltamon asemien välille valmistui. Liikennepaikka lakkautettiin 1980-luvulla, kun lättähattuliikenne lopetettiin.
Liikennepaikan asemarakennus oli Thure Hellströmin suunnittelema laiturirakennus, joka oli lähes samankaltainen kuin muun muassa samalla rataosalla sijaitseva Nuojuan asemarakennus. Rakennus rakennettiin tyyppipiirustusten peilikuvana, ja sen edessä oli alun perin kivireunainen kuormauslaituri.
Liikennepaikan sivuraiteet ja rakennukset on purettu. Samalla paikalla sijaitsee nykyisin ohikulkevien junien laakereiden lämpötilaa tarkkaileva automaattinen kuumakäynti-ilmaisin laitetiloineen.
Portobellon noita
Portobellon noita on Paulo Coelhon romaani vuodelta 2007.
Teos kertoo Transilvaniassa syntyneestä orvosta Athenasta, jolla on yliluonnollisia kykyjä. Athenan adoptiovanhemmat kasvattavat hänet Beirutissa. Aikuisena hän asettuu Lontooseen, työskentelee pankkivirkailijana isossa pankissa ja saa lapsen. Lopulta Athenasta tulee jumalataruskonnon papitar. Teoksen kertojina ovat erilaiset Athenan tunteneet henkilöt. Kustantajan mukaan romaani kertoo suvaitsevuudesta, erilaisuuden hyväksymisestä ja elämisestä oman vakaumuksensa mukaisesti.
Oteko
ZAO Oteko on yksi Venäjän federaation merkittävimmistä rautatiehuolintayrityksistä, jolla on yli 15 000 säiliörautatievaunua ja muita vaunuja. Otekossa yhdistyvät kahden Venäjän federaation rautatieministeriötä lähellä olleen öljyn ja muiden kemikaalien kuljetukseen erikoistuneet rautatiehuolintayrityksen, SFAT:n ja Russki Mirin toiminta.
Yrityksen toiminta perustuu siihen, että Neuvostoliiton purkautumisen jälkeen Neuvostoliiton rautatieministeriöllä oli ollut 200 000 rautatiesäiliövaunua, mutta Venäjän federaation rautatieministeriö ei kyennyt ylläpitämään vaunumääriä riittämättömillä tuloillaan, minkä vuoksi öljynjalostamoille ja myös muun teollisuuden yrityksille muodostui paine hankkia omia rautatievaunuja valtion rautateiden ajettaviksi.
Muodostuneessa tilanteessa rautatieministeriötä lähellä olevat yritykset kykenivät yhdistämään tavallista rahtituloa kalliimmat yksityiset palvelut rautatieministeriön vaunuseurantaan yksityisissä yrityksissä, mikä muodostui monille nopeita ja varmoja kuljetuksia haluaville öljynjalostamolle edulliseksi.
Härkä-äiti
Härkä-äiti on Raumalta lähtöisin oleva rock-yhtye, jonka toiminta alkoi vuonna 2003. Sittemmin yhtye on pienentynyt akustisemmaksi country-duoksi alkuperäisestä triokokoonpanosta, jossa rumpalina toimi Teemu Suikki.
Laulujen teemat ovat sekä perinteisiä rock-lauluja menetetystä rakkaudesta, että selkeän kantaa ottavia teoksia paremman maailman puolesta. Osaa kappaleista solisti Teo Hakanen on kuvannut apokalyptisiksi tulevaisuudenvisioiksi ja eteerisiksi näyiksi Aleister Crowleyn hengessä.
Yhtye teki ennen hajoamistaan yhden demolevyn. Kaakao Records -levy-yhtiön arkistoissa on kuitenkin vielä julkaisematonta materiaalia, ja Länsi-Suomi-lehti kertoi loppuvuodesta 2007 Härkä-äidin valmistelevan arkistomateriaalin julkaisemista. Itkevä tyttö -yhtye on nimennyt Härkä-äidin yhdeksi suurimmista vaikuttajistaan, Härkä-äidin basisti Timo Kuismanen on toiminut sittemmin tuottajana Itkevän tytön Hiljainen Berliini- ja Meri-pitkäsoitoilla.
Härkä-äidiltä julkaistiin kesäkuussa 2009 osin arkistomateriaalista koottu "Vallankumous" -EP.
Rhinestone
Rhinestone, televisioesityksessä ja VHS-videojulkaisuna nimellä Rhinestone – tuhannen taalan paikka, on vuonna 1984 ensi-iltansa saanut  Bob Clarkin ohjaama komediaelokuva. Sen pääosia esittää muun muassa Dolly Parton ja Sylvester Stallone.
Suosittu country-laulaja, Jake Farris (Dolly Parton), kerskailee että pystyy tekemään kenestä tahansa country-sensaation. Niinpä hän lyö vetoa liero-managerinsa, Freddy Ugon (Ron Leibman) kanssa, että hän pystyy tekemään kenestä tahansa normaalista ihmisestä country-laulajan kahdessa viikossa. Jaken voitto tietää sopimuksen purkamista manageriltaan, mutta häviö tietää muutamaa vuotta lisää sopimukseen, sekä yötä Freddyn kanssa. Freddy valitsee vastenmielisen taksikuskin, Nick Martinellin (Sylvester Stallone). Jake vie Nickin Tennesseehen oppimaan kuinka kävellään, puhutaan ja lauletaan kuten oikea country-tähti.
Kriitikot teilasivat elokuvan lähes joka puolella ja sitä pidettiin yleisesti floppina.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Asko Alanen pitää "Rhinestonea" kolhonpuoleisena musiikkikomediana, jossa Parton ja Stallone täydentävät huonosti toisiaan. Hän antaa elokuvalle yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
Dolly Parton teki elokuvan soundtrackille kaksi laulua, joista tuli hänen suuria hittejään: "Tennessee Homesick Blues" ja "God Won't Get Ya".
Elokuva oli ehdolla Golden Raspberry Awardsissa yhteensä kahdeksalle palkinnolle, joista se voitti kaksi: Huonoin näyttelijä (Stallone), sekä Huonoin laulu ("Drinkinstein").
Mathieu Schneider
Mathieu Schneider (s. 12. kesäkuuta 1969 New York, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Montreal Canadiens Schneiderin NHL:ään kolmannella kierroksella vuonna . Hän voitti seurassa Stanley Cupin vuonna 1993. Schneider lähti Canadiensistä keväällä 1995, ja Atlanta Thrashers, johon hän siirtyi kaudeksi 2008–2009, oli hänen NHL-uransa kahdeksas seura. Helmikuussa 2009 hän palasi Montrealiin. Pisteissä mitattuna parhaan kautensa hän pelasi Detroit Red Wingsissä 2005–2006, jolloin hän teki 72 ottelussa 21 maalia, 38 syöttöä ja yhteensä 59 pistettä.
Yhdysvaltain maajoukkueen mukana Schneider on osallistunut vuosien 1998 ja 2006 talviolympialaisiin. Vuonna 1996 hän oli voittamassa maailmancupia.
Salamat (Tšad)
Salamat on yksi Tšadin 22 hallinnollisesta alueesta. Se on muodostettu aluehallinnon uudistuksessa 2002 samannimisestä prefektuurista. Salamatin pinta-ala on 63 000 neliökilometriä. Vuonna 2008 alueella arvioitiin olevan noin 264 000 asukasta.
Salamat sijaitsee maan kaakkoisosassa Keski-Afrikan tasavallan vastaisella rajalla. Sen pääkaupunki on Am Timan. Alue on saanut nimensä Salamat-joen mukaan.
Salamatin alueella sijaitsee 305 000 hehtaarin laajuinen Zakouman kansallispuisto, joka on ollut ehdolla Tšadin ensimmäiseksi Unescon maailmanperintökohteeksi.
Puisto on tunnettu elefanteistaan.
Partamonnit
Partamonnit ("Ancistrus") on imumonnien suku, johon kuuluu useita suosittuja akvaariokaloja. Lajien erottaminen toisistaan on vaikeaa, ja monet niistä tunnetaan vain L-numerolla. Nimettyjä lajeja on kaikkiaan 56. Tyypillinen partamonni kasvaa 10-15 senttimetriä pitkäksi ja liikuskelee akvaariossa enimmäkseen öisin. Partamonni-nimitys johtuu koiraan kuonoon kasvavista tuntoelimistä. Partamonnit vaihtavat väritystään ympäristönsä mukaan. Värityksen vaihtaminen suojaa partamonneja saalistajilta. Partamonni lisääntyy puristamalla mätimunia luolaan, joita uros jää vartioimaan.
Partamonnit ovat kotoisin Etelä-Amerikasta, Amazonin vesistöstä.
Partamonnit imevät akvaarion pohjaa, kalusteita, kasveja ja seiniä syöden niiden pinnoilta levää. Partamonneja voi ruokkia pohjaan uppoavilla kalanruokatableteilla tai -hiutaleilla. Partamonneja ja muitakin pohjakaloja voi ruokia myös kurkun tai kesäkurpitsan paloilla, jotka saadaan uppoamaan pohjaan lävistämällä ne ruostumattomasta teräsksestä valmistetulla teelusikalla. Partamonnit syövät ruokatabletteja ja muuta ruokaa ahnaasti mutustellen. Ruokaillessaan partamonnit saattavat pelotella muita kaloja kauemmaksi ruuastaan.
Partamonnien käyttäytyminen on oikukasta ja vaikeasti ennakoitavaa. Yleisesti partamonnit ovat arkoja ja säikähtävät helposti akvaarion ulkopuolista liikettä ja tärinää. Toisaalta partamonni saattaa imeä akvaarion seinää, akvaarion keskeisimmällä paikalla, jopa kymmeniä minuutteja välittämättä mistään ulkoisista häiriötekijöistä.
Partamonnit liikkuvat päivällä, mutta ne ovat aktiivisempia yöllä. Säikähtäessään ne pakenevat akvaarion kalusteiden ja kasvien suojiin. Partamonnit ovat sitkeitä akvaariokaloja, jotka eivät reagoi kovin helposti akvaarion vedenlaadun häiriöihin tai muihin akvaarion hoitoon liittyviin häiriötekijöihin.
Vilho Tilkanen
Vilho Oskari Tilkanen (14. huhtikuuta 1885 Karinainen – 1. elokuuta 1945 Karinainen) oli suomalainen kilpapyöräilijä.
Turun Urheiluliittoa edustanut Vilho Tilkanen osallistui Tukholman 1912 olympialaisten maantiepyöräilyyn. Hän sijoittui henkilökohtaisessa 320 kilometrin kilpailussa toiseksi parhaana suomalaisena 21:nneksi. Joukkuekilpailussa Suomen joukkue sijoittui viidenneksi.
Johan Kankkonen
Johan Werner Kankkonen (11. heinäkuuta 1886 Kokkola – 3. helmikuuta 1955 Ylivieska) oli suomalainen kilpapyöräilijä.
Kokkolan Nuorisoseuran Urheilijoita edustanut Kankkonen osallistui Tukholman 1912 olympialaisten maantiepyöräilyyn. Hän sijoittui henkilökohtaisessa 320 kilometrin kilpailussa 34:nneksi. Joukkuekilpailussa Suomen joukkue sijoittui viidenneksi.
Ammatiltaan Johan Kankkonen oli kauppias.
Hjalmar Väre
Frans Albert Hjalmar Väre (6. marraskuuta 1879 Vihti – 20. maaliskuuta 1952 Turku) oli suomalainen kilpapyöräilijä.
Turun Urheiluliittoa edustanut Väre osallistui Tukholman 1912 olympialaisten maantiepyöräilyyn. Hän sijoittui henkilökohtaisessa 320 kilometrin kilpailussa 66:nneksi. Joukkuekilpailussa Suomen joukkue sijoittui viidenneksi.
Ammatiltaan Hjalmar Väre oli rautatieläinen ja asemamies.
Claire Castillon
Claire Castillon (s. 25. toukokuuta 1975 Boulogne-Billancourt) on ranskalainen kirjailija. Hän on julkaissut romaaneja, novellikokoelmia ja yhden näytelmän. Häneltä on suomennettu kaksi teosta, "Äidin pikku pyöveli" ja "Pieni sydän jaksaa rakastaa".
Yhdeksästä viiteen
Yhdeksästä viiteen ("Nine to Five") on yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1980. Sen pääosia esittävät Jane Fonda, Lily Tomlin, Dolly Parton ja Dabney Coleman. Elokuva kertoo kolmesta naisesta, jotka toteuttavat haaveensa yritystä itsevaltaisin ottein johtavan pomon kukistamisesta.
"Yhdeksästä viiteen" oli kaupallinen suurmenestys ja tuotti yksistään Yhdysvalloissa 103 miljoonaa dollaria.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Asko Alanen sanoo elokuvan pätevän idean hautautuvan ”hölskyvään huumorisouvaukseen”. Hän antaa elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Kausaali
Kausaali-finaali on unkarin kielessä käytettävä sijamuoto, joka ilmaisee syytä () tai päämäärää (). Kausaali-finaalin pääte on "-ért". Suomessa sitä vastaa yleensä elatiivi tai tapaa ilmaiseva postpositio ("takia", "tähden", "vuoksi").
Jouni Kailajärvi
Jouni Kalervo Kailajärvi (4. kesäkuuta 1938 Tampere – 18. elokuuta 2003 Tampere) oli suomalainen painonnostaja.
Jouni Kailajärvi edusti Suomea kolmien olympiakisojen painonnostokilpailuissa. Roomassa 1960 hän sijoittui viidenneksi (sarja 82,5 kg), Tokiossa 1964 seitsemänneksi (90 kg) ja Méxicossa 1968 jälleen seitsemänneksi (82,5 kg). Wienin MM-kisoissa 1961 hän sijoittui 82,5-kiloisissa neljänneksi ja saavutti samalla EM-pronssia.
Pohjoismaiden mestaruuden Kailajärvi voitti kolmessa eri sarjassa: 75-kiloisissa vuonna 1959, 82,5-kiloisissa vuonna 1961 sekä 90-kiloisissa vuosina 1962 ja 1963. Suomen mestaruuksia hän voitti seitsemän vuosina 1959–1968. Hän teki uransa aikana yhteensä 38 SE-tulosta.
Kailajärvi voitti Suomen mestaruuden myös voimanostossa vuonna 1973 (sarja 90 kg). Hänen veljistään Jaakko ja Jorma Kailajärvi ovat menestyneet painonnostajina.
Ammatiltaan Kailajärvi oli palomies ja hänet valittiin 21.2.1983 ensimmäiseksi "vuoden palomies" -arvonimen saajaksi.
RoboCop: Prime Directives
RoboCop: Prime Directives on kanadalainen Gemini-palkittu minitelevisiosarja, joka perustuu samannimiseen elokuvaan RoboCop. Sarjan ensimmäinen jakso esitettiin Kanadassa 4. tammikuuta 2001. RoboCopista tuotettiin yhteensä 4 jaksoa, joista jokainen kesti noin 90 minuuttia. Sarja oli huomattavasti väkivaltaisempi mitä edellinen RoboCop-sarja.
Tarina sijoittuu kymmenen vuotta ensimmäisestä elokuvasta, kun RoboCop on vanhentunut, väsynyt ja itsetuhoinen poliisi. Delta City on nykyisin maaplaneetan turvallisin kaupunki, jonka myötä RoboCopia ei katsota enää tarpeelliseksi.
Sarjan ensimmäinen puolisko keskittyy poliisikomentaja John T. Cableen, jonka murhasi juonitteleva OCP:n turvallisuusjohtaja Sara Cable, joka on myös hänen entinen vaimo. John T. Cable kuitenkin pelastetaan RoboCopin tavoin kyborgiksi. Hänet nimetään RoboCableksi ja lähetetään tuhoamaan RoboCop. Sillä välin konkurssin partaalla oleva OCP saa uudeksi pääjohtajakseen Damian Lowen, joka onnistuu murhaamaan koko yhtiön johtokunnan. Tuodakseen OCP:n takaisin konkursin partaalta hän suunnittelee käyttävänsä tekoälyä nimeltä SAINT automatisoidakseen koko kaupungin.
Toinen puolisko esittelee tohtori David Kaydickin, joka suunnittelee esittelevänsä bioteknisen viruksen hävittääkseen kaiken elollisen maaplaneetalta. Kaydick saa hallintaansa RoboCablen asentaessaan häneen sirun, joka tuottaa kipua mikäli RoboCable ei tottele tohtorin käskyjä. RoboCop saa vihjeen teknologiaa varastavalta ryhmältä, jotka yrittävät päättäväisesti estää Kaydickin ja RoboCopin pojan James Murphyn.
Parasta Lapsille
Parasta Lapsille ry on 1945 perustettu suomalainen lastensuojelujärjestö. Järjestön tavoitteena on vahvistaa lasten, nuorten ja lapsiperheiden arjessa jaksamista. Tässä tarkoituksessa Parasta Lapsille ry järjestää leiri-, viikonloppu- ja kerhotoimintaa usealla paikkakunnalla yhdessä paikallisosastojen kanssa.
Järjestö on uskonnollisesti ja poliittisesti sitoutumaton. Sen toiminta on monikulttuurista ja toiminnan mahdollistaa palkattu henkilökunta yhdessä toimintaan koulutettavien vapaaehtoisten kanssa. YK:n lapsen oikeuksien sopimus ohjaa järjestön toimintaa. Järjestön rahoitus tulee pääasiassa Lasten Päivän Säätiöltä ja Veikkaukselta.
Järjestön historia
Yhdistyksen perustivat vuonna 1945 kansandemokraattisen työväenliikkeen järjestöt Suomen Naisten Demokraattinen Liitto, Suomen Demokraattinen Nuorisoliitto ja Suomen Demokratian Pioneerien Liitto. Konkreettisen lastensuojelutyön ohella valistus (lastensuojelu-, huolto- ja raittiusasioissa) sai järjestön toiminnassa keskeisen roolin.
Paikallisosastot
Yhdistyksellä on nykyisin 10 paikallisyhdistystä eri puolilla Suomea. Parasta Lapsille omistaa Lomakeskus Pukkilan Visuvedellä ja Leirikeskus Koivuhaan Haukiputaalla.
Yhdistys on Lastensuojelun Keskusliiton, Lasten Päivän Säätiön, Soste ry:n Suomen YK-Liiton, Kehitysyhteistyön Palvelukeskus KEPA:n, Suomen Pakolaisavun, Kansan Sivistystyön Liiton ja Väestöliiton jäsen.
Johannes Gebhard
Johannes Fredrik Albert Gebhard (24. helmikuuta 1894 Helsinki – 14. maaliskuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari. Hän teki debyyttinsä Helsingissä 1915.
Gebhard toimi muun muassa materiaaliopin opettajana Suomen Taideakatemian koulussa 1935–1938 ja Vapaassa Taidekoulussa 1936–1948, Ateneumin taidekokoelman konservaattorina 1935–1950, vt. konservaattorina Statens Museum for Kunstissa Kööpenhaminassa 1959, vt. konservaattorina Edvard Munchin museossa Oslossa 1952, konservaattorina Tukholman yliopistossa ja Helsingin yliopistossa 1968–1971.
Gebhardille myönnettiin Pro Finlandia -mitali 1958. Gebhardin isä oli taidemaalari Albert Gebhard.
Yvette Nipar
Yvette Nipar (s. 20. lokakuuta 1964 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi televisiosarjoista 21 Jump Street ja RoboCop. Sarjojen jälkeen hän usein esiintyi vierailevissa rooleissa. Nipar esitti myös pääosaa yhdessä Kevin Sorbon kanssa elokuvan Walking Tall jatko-osissa ja .
Ferdinand I
Ferdinand I on ollut useamman hallitsijan nimi:
Stars of the Lid
Stars of the Lid on drone-tyylistä ambient-musiikkia esittävä duo, jonka jäsenet ovat Adam Wiltzie ja Brian McBride. Duo perustettiin Texasin Austinissa vuonna 1993. Yhtyeen nimi ("silmäluomen tähdet") tarkoittaa McBriden mukaan "ihmisen henkilökohtaista elokuvaa silmän ja silmäluomen välissä" viitaten silmät kiinni nähtyihin väreihin ja kuvioihin.
Yhtyeen kappaleet koostuvat äänimaisemista, joita höystävät efektoidut kitarat, piano sekä puhallin- ja jousisoittimet. Kappaleisiin luodaan rytmin tunne luodaan äänenvoimakkuuden vaihteluilla sekä kaiuilla rytmisoittimien sijaan.
Heidän musiikkiinsa on vaikuttanut minimalistisen ja elektronisen musiikin artistit Brian Eno, Arvo Pärt, Zbigniew Preisner, Gavin Bryars ja Henryk Górecki sekä yhtyeet Talk Talk ja Labradford.
Yhtyeen molemmat jäsenet ovat julkaisseet myös soolomateriaalia. Adam Wiltzie asuu tällä hetkellä Brysselissä, McBride Los Angelesissa.
Andrew M. Allen
Andrew Michael "Andy" Allen on eläkkeelle jäänyt Yhdysvaltain astronautti. Hän on syntynyt 4. elokuuta 1955. Ennen astronautin uraa hän oli Yhdysvaltain merijalkaväen lentäjä (everstiluutnantti) ja toimi lähinnä koelentäjänä. Hän siirtyi NASAn palvelukseen vuonna 1987. Kaiken kaikkiaan hän oli mukana kolmella eri avaruussukkulalennolla ennen siirtymistään eläkkeelle vuonna 1997.
Andrew valmistui Archbishop Wood Catholic High Schoolista vuonna 1973 ja antoi haastattelun entisen koulunsa lehteen "The Viking Voice" vuonna 2003, Artikkelin pääasiallisina aiheina olivat Andrew Allenin ura NASAssa ja sen tulevaisuus avaruussukkula Columbian onnettomuuden jälkeen. Hän suoritti yliopistotutkintonsa Villanova Universityssä.
Andrew Allen vastaanotti komennuksensa Yhdysvaltain merijalkaväkeen ollessan Villanovan yliopistossa vuonna 1977. Valmistuttuaan lentosotakoulusta hän lensi F-4 Phantom koneita vuodesta 1980 vuoteen 1983 VMFA-531 yksikössä jonka kotipaikka on Marine Corps Air Station Beaufort, Etelä-Carolina, hän toimi siellä lentokonehuoltopäällikkönä. Uusien F/A-18 Hornetien saavuttua hän sai siirron Marine Corps Air Station El Toron, Kaliforniaan. Komennuksensa aikana 1983-1986 hän toimi yksikön toiminnallisena päällikkönä. Hän suoritti myös Marine Weapons & Tactics Instructor Coursen ja Navy Fighter Weapons Schoolin (Top Gun). 
Vuonna 1987 hän valmistui Naval Test Pilot Schoolista, joka sijaitsee Naval Air Station Patuxent Riverissä, Marylandssä. Andrew Allen toimi koelentäjänä kun hän sai tiedon valinnastaan astronauttiohjelmaan. Hän ehti suorittamaan yli 6000 lentotuntia yli 30:llä eri konemallilla.
Andrew Allen valittiin NASAn astronauttiohjelmaan vuonna 1987 Astronauttiryhmässä 12
Hän on ollut mukana seuraavilla avaruussukkulalennoilla:Kaiken kaikkiaan hän on viettänyt avaruudessa 37 päivää 16 tuntia 12 minuuttia.
Wilhelm Breitenstein
Frederik Wilhelm Breitenstein (17. toukokuuta 1933 Tampere – 6. kesäkuuta 2005 Helsinki) oli Suomen pysyvä edustaja Yhdistyneissä kansakunnissa vuosina 1991–1998 sekä Etyjissä vuosina 1983–1991. Hän aloitti uransa YK:ssa vuonna 1972 ministerineuvoksena. Vuonna 1978 hän toimi ulkoasiainministeriön kehitysyhteistyöosaston vetäjänä. Eläkkeelle siirryttyään hän toimi neuvonantajana YK:n ”ruokaa öljystä” -ohjelmassa.
Jerome Apt
Jerome III ”Jay” Apt, Ph.D. (s. 28. huhtikuuta 1949 Massachusetts) on Yhdysvaltalainen astronautti. Ennen astronautin uraa hän toimi fyysikkona planeetta Venukseen suuntautuneessa luotainprojektissa.
Apt sai koulutuksensa Shady Side Academy- ja Harvard College -kouluissa. Hän sai myös Filosofian tohtorin arvon opiskellessaan MIT:ssä. Vuonna 1980 Apt sai pestin NASA:sta jossa hän toimi tutkijana ja vuonna 1986 hänet otettiin astronauttikoulutukseen. Apt on ollut mukana neljällä eri avaruussukkulalennolla ja viettänyt yli 847 tuntia avaruudessa.
Vuonna 1991 Apt osallistui lennolle avaruussukkula Atlantiksella, jolla hän suoritti kaksi avaruuskävelyä yhdessä Jerry Rossin kanssa. He korjasivat Compton-satelliittin radioantennin joka ei automaattisesti avautunut. Vuonna 1992 Apt osallistui lennolle Endeavour-sukkulalla jossa hän suoritti biologisia kokeita. Vuonna 1994 hän osallistui avaruustutkakokeiluun joka tutki maapalloa. Vuonna 1996 Apt oli mukana avarussukkula Atlantiksella joka vieraili Mir-avaruusasemalla.
Nykyisin Jerome Apt asuu Pittsburghssa, Pennsylvaniassa ja johtaa Carnegie Mellon -yliopiston sähköntutkimuslaitosta.
John Bertrand Conlan
John Bertrand Conlan (s. 17. syyskuuta 1930) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän syntyi Illinoisin Oak Parkissa baseballpelaaja Jocko Conlanin poikana.
Conlan oli Arizonan osavaltionsenaatin jäsenenä vuosina 1965–1972 ja Yhdysvaltain edustajainhuoneessa 1973–1977. Hän valmistui lakimieheksi.
Magongon taistelu
Magongon taistelu oli zulukuningas Dinganen ja hänen velipuolensa Mpanden kannattajien välillä helmikuussa 1840 käyty taistelu. Taistelu päättyi buurien tukeman Mpanden voittoon ja Dingane joutui pakenemaan pohjoiseen nyawos-heimon alueelle. Nyawot kuitenkin vangitsivat hänet, kiduttivat ja lopulta tappoivat. Taistelun tuloksena Mpande nousi zulukuningaskunnan kuninkaaksi.
Silvan Zurbriggen
Silvan Zurbriggen (s. 15. elokuuta 1981 Brig) on sveitsiläinen alppihiihtäjä.
Zurbriggenin uran paras arvokisasaavutus on pujottelun hopea Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2003. Samojen kisojen alppiyhdistetyssä hän sijoittui viidenneksi. Kaksi vuotta myöhemmin Bormion MM-kilpailuissa hän sijoittui alppiyhdistetyssä viidenneksi ja pujottelussa seitsemänneksi. Torinon 2006 olympialaisissa hän oli 15:s pujottelussa ja keskeytti alppiyhdistetyssä. Åren MM-kilpailuissa 2007 hän sijoittui alppiyhdistetyssä kahdeksanneksi ja super-G:ssä 14:nneksi sekä keskeytti pujottelussa. Val d'Isèren MM-kilpailuissa 2009 hän oli yhdistetyssä neljäs. Vancouverin olympialaisissa 2010 Zurbriggen sai pronssia alppiyhdistetyssä ja oli kahdestoista pujottelussa. Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui syöksylaskussa 12:nneksi ja supersuurpujottelussa 13:nneksi. Schladmingin MM-kisoissa 2013 hän oli syöksylaskussa kuudes ja superalppiyhdistetyssä seitsemäs. Beaver Creekin / Vailin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui alppiyhdistetyssä 15:nneksi.
Maailmancupissa Zurbriggen sijoittui toiseksi Sestrieren pujottelukilpailussa joulukuussa 2004. Uran ensimmäisen voittonsa hän sai Kitzbühelin alppiyhdistetyssä tammikuussa 2009. Hän sijoittui kaudella 2008–2009 yhdistetyn maailmancupissa toiseksi. Toisen maailmancupin voittonsa hän otti Val Gardenan syöksylaskussa 18. joulukuuta 2010.
Kilpapurjehdussäännöt
Kilpapurjehdussääntöjä käytetään purjehduskilpailuissa joihin osallistuu yksi tai useampi miehitetty tai miehittämätön purjealus. Purjevene- ja kevytvenekilpailujen lisäksi kilpapurjehdussääntöjä käytetään myös purjelautailu-, leijapurjehdus-, pienoismallipurjehduskilpailuissa. Kilpailussa sääntöjen noudattamista valvoo kilpailuorganisaation nimittämät purjehdustuomarit. Kilpailussa kilpailun järjestäjät lähettävät kilpailijoille viestejä viestilipuilla.
Kilpapurjehdussäännöillä pyritään ehkäisemään yhteentörmäykset ja "herrasmieslajin" luonteelle sopien vakavat henki- ja välinevahingot. Kilpapurjehdussäännöt ovat sukua meriteillä voimassa olevalle kansainväliselle oikeudelle; Asetus kansainvälisistä säännöistä yhteen törmäämisen ehkäisemiseksi merellä 30/1977.
Kilpapurjehdus on kuin shakkia vedenpinnalla, ja veneiden kulkua stragiapelissä ohjaa tarkat säännöt. Kilpapurjehdussäännöt ovat yksi keskeisimpiä osa-alueita kilpapurjehduksessa ja varsinkin ratakilpailussa. Muita kilpapurjehduksen osatekijöitä ovat mm. veneen käsittelytaito, venevauhti, ryhmätyöskentely, eli fleet control ja tuuliolosuhdemuutosten ennustaminen. Purjehduskilpailussa sääntöjä saa ja pitää käyttää taktisen edun saavuttamiseen ja kilpakumppanin voittamiseksi. Ratakilpailussa sääntötuntemus korostuu sekä lähdössä että merkkejä kierrettäessä, eli voittaja on saavuttanut parhaan mahdollisen strategisen paikan ja pääsee kiertämään merkit ensimmäisenä.
Kansainvälinen Purjehtijaliitto kehittää ja valvoo kansainvälisiä kilpapurjehdussääntöjä kansallisten purjehtijaliittojen kanssa. ISAF vahvistaa kilpapurjehdussäännöt neljäksi vuodeksi, olympiaadiksi kerrallaan aina edellisten Olympialaisten jälkeen.
Vuodesta 2013 suomenkieliset säännöt julkaisee Suomen Purjehdus ja Veneily ry. Säännöt ovat myös saatavilla sähköisenä PDF-muodossa.]
Ennen vuotta 2013 suomenkieliset säännöt julkaisi Suomen Purjehtijaliitto. Suomen kielelle säännöt käänsi Pertti Lipas, joka oli ISAFin Committee Workin Partyn puheenjohtaja vuodesta 2004 ja luottamustoimensa puolesta avainasemassa 2009-2012 Purjehduksen kilpailusääntöjen koostamisessa.
Purjehduksen kilpailusäännöt pysyivät lähes muuttumattomina 1940-luvulta vuoteen 1997. Vuonna 1997 sääntöjä yksinkertaistettiin merkittävästi. Osassa 2. sääntöjen määrä väheni 90:stä 12:een. Muutosten jälkeen veneiden kulkuoikeudet perustuvat kolmeen pääsääntöön;
Tämän lisäksi kilpailusäännöissä on erityissääntöjä muun muassa lähtö-ja merkinkiertotilanteille.
Vaikka säännöt muuttuvat joka vuosi, ovat ne jo pidemmän aikaa jakautuneet seuraaviin pääosiin:Pääsääntöjen lisäksi on joukko liitteitä, jotka kuvaavat mm. eri purjehduslajien erikoissääntöjä (mm. purjelautailu, leijapurjehdus, radio-ohjattavat, joukkue- ja paripurjehdus), sekä sisältävät oppaita kilpailun järjestelyyn.
Helen Worth
Helen Worth (s. 7. tammikuuta 1951 Leeds, Yorkshire, Englanti) on brittiläinen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Gail Plattin roolista englantilaisesta televisiosarjasta "Coronation Street". Hän on esiintynyt jo sarjan yli 600 jaksossa vuodesta 1974 lähtien.
Cebunkukastaja
Cebunkukastaja ("Dicaeum quadricolor") on äärimmäisen uhanalainen Cebun saarella Filippiineillä endeemisenä elävä lintu. Lajin pelättiin kuolleen sukupuuttoon 1900-luvun alussa, mutta se löydettiin uudestaan vuonna 1992.
Cebunkukastaja on kooltaan noin 11–12 cm. Linnun pää ja siivet ovat väriltään mustat. Vatsa on valkoinen lukuun ottamatta pyrstön kellertävää tyveä. Etuselkä on karmiininpunainen ja muuttuu pyrstöä kohden keltaiseksi. Erityisesti pesimäaikainen koiras eroaa väritykseltään muista kukastajista. Cebunkukastajien äänet ovat kukastajille tyypillisiä sarjoja pehmeitä ja korkeita säveliä.
Cebunkukastajat elävät kalkkikivialueiden metsissä aina 500 metrin korkeudelle asti. Lajin ravintona on "Loranthus"-suvun kasvien mesi ja joidenkin fiikuslajien hedelmät.
Cebunkukastajia arvellaan olevan jäljellä 85–105 yksilöä. Kantaan kohdistuvista uhkista suurin on metsien hakkaaminen teiden rakentamisen ja hiilikaivosten tieltä. Lisäksi lajin kantaa vähentää kilpailu ravinnosta filippiinienkukastajan ("Dicaeum australe") kanssa.
Jeremy Bloom
Jeremy Bloom (s. 2. huhtikuuta 1982 Fort Collins, Colorado, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen entinen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, freestyle-hiihtäjä ja malli.
Marraskuussa 2009 Bloom kertoi lopettavansa urheilu-uransa ja keskittyvänsä muihin puuhiin.
Bloom valittiin NFL-draftissa 2006 Philadelphia Eaglesin riveihin viidennellä varauskierroksella ja yhteensä 147:tenä pelaajana. Pelipaikaltaan hän on palautusspesialisti, mutta hän sai vamman ja katsoi sivusta kauden 2006 aina viidennelle kierrokselle asti, kunnes sanoi olevansa parantunut. Vuodesta 2007 asti Bloom on edustanut Pittsburgh Steelersiä.
Freestylehiihdossa Bloomin lajina on kumparelasku. Bloom oli vasta 15-vuotias, kun hän pääsi Yhdysvaltain freestylehiihtomaajoukkueeseen. Hän oli todella lahjakas hiihtäjä ja oli jo 19-vuotiaana maailman paras freestylehiihtäjä. Vuonna 2002 hän voitti Yhdysvaltain mestaruuskilpailut ja valittiin edustamaan maatansa talviolympialaisiin 2002. Siellä hän sijoittui vasta yhdeksänneksi, mutta sai arvokasta kokemusta tulevaa uraa varten. Talviolympialaisissa 2006 Bloom paransi sijoitustaan kuudenneksi.
Suomi yleisurheilun sisäratojen maailmanmestaruuskilpailuissa 2008
Suomi osallistuu Valencian sisäratojen MM-kisoihin 2008. Joukkue julkistettiin 25. helmikuuta 2008. Joukkueeseen valittu Johanna Manninen ilmoitti myöhemmin jättävänsä kisat väliin.
Ruotsi yleisurheilun sisäratojen maailmanmestaruuskilpailuissa 2008
Ruotsi osallistui Valencian sisäratojen MM-kisoihin 2008. Joukkue julkistettiin 25. helmikuuta 2008.
Tšekki yleisurheilun sisäratojen maailmanmestaruuskilpailuissa 2008
Tšekki osallistui Valencian sisäratojen MM-kisoihin 2008. Joukkue julkistettiin 26. helmikuuta 2008.
Qatar yleisurheilun sisäratojen maailmanmestaruuskilpailuissa 2008
Qatar osallistuu Valencian sisäratojen MM-kisoihin 2008. Joukkue julkistettiin 24. helmikuuta 2008.
Ferraria
Oy Ferraria Ab (perustettu 1898, nimi vuoteen 1941 Aktiebolaget Ferraria) oli pääasiassa Loimaalla ja Jokioisissa toiminut metalliteollisuusyritys, joka fuusioitiin 1951 Oy Fiskars Ab:hen. Ferraria oli aikanaan Suomen suurin naulojen valmistaja ja se valmisti myös metallilankaa, metalliverkkoja, kettinkejä, saranoita, hevosenkenkiä yms. Vuonna 1948 Ferrarian palveluksessa oli 600 henkilöä ja yhtiön liikevaihto oli 575 miljoonaa markkaa.
Ferraria toimi aluksi Tampereella jossa sillä oli vuoteen 1910 saakka tuotantolaitos Tammelan kaupunginosassa. Vuonna 1903 Ferraria osti Jokioisten ja Loimaan rautatehtaat ja yhtiön toiminnan painopiste siirtyi tälle seudulle niin että ensimmäisen maailmansodan aikoihin yhtiöllä oli Jokioisissa noin 200 työntekijää ja Loimaalla 80.
Ferraria osti vuonna 1919 Viipurin maalaiskunnassa Säiniöllä toimineen Peron naulatehtaan ("Pero Spikfabriks Aktiebolag", perustettu 1876) ja fuusioi sen itseensä 1920. "Rauman Naulatehdas Oy" ostettiin 1930-luvun alussa ja vuonna 1934 hankittiin "Suomen Pultti Oy". Suomen Pultti Oy oli perustettu 1924 jatkamaan talousvaikeuksiin joutuneen turkulaisen "Ab Åbo Jernmanufaktur och Waggonfabrik Oy":n pultteja, muttereita ja koneita valmistaneiden tuotantolaitosten toimintaa.
Ferrarian pääosakkaana ensimmäisen maailmansodan aikana oli Alfred Kordelinin omistama Jokioisten kartano Oy. Kordelinin kuoleman jälkeen Jokioisten kartano Oy ja sen mukana Ferrarian osake-ennemmistö siirtyi 1918 Suomen valtion haltuun. Valtio tarjosi 1927 kahta kolmasosaa Ferrarian osakekannasta Wärtsilälle mutta Wärtsilä ei hyväksynyt tarjousta. Vuonna 1931 valtio myi kolmasosan Ferrarian osakkeista Fiskarsille ja sen omistajille ja ajan myötä Fiskarsin omistusosuus Ferrariassa kasvoi niin että se omisti vuonna 1943 jo 63 prosenttia Ferrarian osakkeista.
Entiset Ferrarian tuotantolaitokset Jokioisissa ja Loimaalla siirtyivät Fiskarsilta Ovako Oy:lle 1979. Vuonna 1993 Ofa Oy osti tehtaat. Ofa puolestaan siirtyi vuonna 1997 Gunnebo Industrier Ab:n haltuun.
2000-luvulla Jokioisten tehtaat siirtyivät takaisin suomalaisomistukseen. Kaarjoki Oy osti lankatehtaan 2006. Seuraavana vuonna euralainen Pintos oy osti naulatehtaan. Pintos lakkautti Jokioisten naulatehtaan vuoden 2016 lopulla.
Panuma
Panuma on Pudasjärven kaupungissa Panumanjärven rannalla Kipinän alueella sijaitseva kylä. Se sijaitsee noin 35 kilometrin päässä kaupungin ydinkeskustasta Kurenalta lounaaseen. Oulusta matkaa on noin 60 kilometriä. Kylässä on parisenkymmentä vakituista asuntoa, mutta suurin osa kylän asunnoista koostuu kesämökeistä.
Vanhoissa asiakirjoissa mainitaan kylällä olleen asutusta jo 1500-luvulla.
Kylällä toimii oma kyläyhdistys Panumajärvi ry ja erämaatila Poro-Panuma, joka tarjoaa majoitus- ja retkeilypalveluita. Kylä tunnetaan eritoten vuosittain järjestetystä Panuman Kulta-ajot -tapahtumasta.
Panuma on eteläisen poronhoitoalueen vanhimpia porokyliä. Poroja hoidetaan Panumalla jo seitsemännen sukupolven voimin.
Sara Niemietz
Sara Niemietz (s. 7. kesäkuuta 1992 Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja. Hänet tunnettiin myös sarjasta "Gilmoren tytöt", jossa hän on esiintynyt yhden jakson ajan vuonna 2005.
Dutch Space
Dutch Space B.V. on hollantilainen avaruusteknologiayhtiö. Se syntyi Fokker Space-yhtiöstä emoyhtiö Fokkerin ajautuessa vuonna 1995 konkurssiin. Yhriö on Hollannin suurin avaruusalan yritys. Fokker-historiansa kautta sillä on 35-vuotinen kokemus satelliitteista ja kantoraketeista.
Yhtiö on toiminut nykyisellä nimellä vuodesta 2002. EADS Astrum N.V. -yhtiö osti Dutch Spacen joulukuussa 2005.
Yhtiön tuotannon päätuotteet ovat aurinkopanelit ja robotiikka sekä satelliittien ja Ariane 5-kantorakettien rakenteelliset osat. Yhtiö saa urakoita sekä ESAlta että kansalliselta avaruusalan teknologiarahoittajalta NIVR:ltä. Se toimii myös kaupallisessa avaruustoiminnassa. Sen liikevaihdosta 95% tulee avaruustekniikasta ja 5% puolustusvälineistä. 70% sen liiketoiminnista tulee Euroopan avaruusjärjestön urakoista.
Yhtiössä oli vuoden 2007 lopussa noin 200 työntekijää. Sen liikevaihto oli vuonna 2007 50 miljoonaa euroa. sillä on noin 96 miljoonan euron tilauskanta. Yhtiön toimitusjohtaja on J.J.D. Reijnen. Yhtiön toimipaikka siirtyi jo Fokkerin lopun aikana Schipholin lentoasemalta Leideniin.
Reino Kosonen
Reino Kosonen (s. 6. lokakuuta 1941) on entinen suomalainen lentopallovalmentaja sekä pelaaja. Hän valmensi urallaan muun muassa Suomen lentopallomaajoukkuetta sekä Pieksämäen NMKY:tä. Hän on kautta aikojen menestyksekkäin suomalaisvalmentaja.
Reino Kosonen tuli Pieksämäen NMKY:n peräsimeen kaudella 1973. Ennen sitä hänellä ei ollut lähes ollenkaan lentopallon valmentamisen kokemusta. Nousu SM-sarjaan ei vielä ensimmäisellä valmennuskaudella onnistunut, mutta toisella Namika nousi SM-sarjaan. Kesän joukkue harjoitteli ankarasti Kososen valmennusopein. Etenkin fyysinenpuoli oli joukkueen harjoituksissa pääasia, sillä Kosonen oli aktiiviaikoinaan ollut huippuhiihtäjä. Kosonen toimi Namikassa pelaaja-valmentajana alkuvuosina. Heti ensimmäisellä SM-sarjakaudella hän johdatti joukkueen suomenmestaruuteen, joka on edelleenkin historiallinen sillä mikään muu joukkue ei ole pystynyt sarjanousijana samanlaiseen. Kosonen johdatti Namikan lopulta peräti seitsemään peräkkäiseen SM-kultaan, sekä yhdeksään Suomen Cupin mestaruuteen. Lisäksi hän valmensi joukkueen peräti kolme kertaa Euroopan Cupin finaaleihin, joka on edelleenkin historiallinen saavutus suomalaiselta seurajoukkueelta. Reino Kosonen toimi lopulta Pieksämäen NMKY:n valmentajana 1973-1988 aikana.
Hän toimi myös lentopallomaajoukkueen päävalmentajana vuonna 1983. Hän valmensi joukkueen Euroopan mestaruuskilpailuissa seitsemännelle sijalle, joka oli vuoteen 2007 asti Suomen lentopallohistorian paras arvokisasijoitus.
Pieksämäen NMKY:n jälkeen Kosonen johti Varkauden Tarmon heti mestaruuteen vuonna 1989 ja Suomen cupin hopeaan 1990. Kaudella 1999 hän johdatti Keski-Savon Paterin Suomen-mestaruuteen sekä Suomen cupin voittoon. Kaudella 1998, ja 2000 Kosonen valmensi Paterin pronssille SM-liigassa. Suomen cupin mestaruuteen hän vei Paterin myös 1997 sekä hopealle 1998 ja 2000, jolloin hän lopetti pitkän valmentajauransa.
Kosonen ei pysynyt poissa kauan ennen kuin palasi Pieksämäki Volleyn neuvonantajaksi naisten lentopalloliigaan. Pian hän alkoi valmentaa joukkuetta, joka eteni Suomen-mestaruuteen 2003 ja cupin hopealle 2004. Tämän jälkeen Kosonen siirtyi valmentamaan lentopalloilijoita Pieksämäen ammattiopistoon (nyk. Etelä-Savon ammattiopisto).
Kososen poika, Henrik Kosonen valmentaa nykyisin Keski-Savon Paterin joukkuetta. Isä ja poika voittivat yhdessä Suomen-mestaruuden kaudella 1999, ja monet muut mitalit Paterin kulta-aikoina.
Austrian Aerospace
Austrian Aerospace (AAE) on itävaltalainen avaruusteknologiayhtiö.
Se syntyi vuonna 1997, kun itävaltalaiset "Schrack Aerospace" ja "ORS" yhdistyivät. Yhtiön pääkonttori on Wienissä. Yhtiössä on 120 työntekijää. Sen liikevaihto oli vuonna 2006 17 miljoonaa euroa. Yhtiön omistaa ruotsalainen Saab Space.
ORSin päätuotteet olivat satelliittien lämpöeristeet ja mekanismit, jotka kuuluvat edelleen Austrian Aerospacen tuotantoon.
Yhtiön osti Saab Space 2000-luvun alussa ja vuoden 2008 lopussa Sveitsin valtion RUAG AG osti Saab Spacen.
Jalmari Vaula
Jalmari Vaahtoluoto (sukunimi aik. Wilenius) käytti kirjailijanimeä Jalmari Vaula (12. toukokuuta 1890, Hollola – 6. helmikuuta 1963, Savonlinna) oli suomalainen opettaja ja kirjailija.
Vaahtoluodon vanhemmat olivat kauppias Juho Edward Wilenius ja Matilda Mandelin. Hän kävi Jyväskylän seminaarin vuosina 1908-1912 ja toimi kansakoulunopettajana Kiuruveden Rapakkojoella 1912-1925, Parikkalan Rasvaniemessä 1925-1926 ja Säämingin Niittylahdessa 1926-1954. Vaahtoluoto jäi eläkkeelle vuonna 1955.
Kirjoittamista ja maalaamista harrastanut Vaahtoluoto kirjoitti kaikkiaan yksitoista kirjaa ja hänen tekstejään julkaistiin myös sanoma- ja aikakauslehdissä. Kuollessaan Vaahtoluodolta jäi keskeneräiseksi romaani "Luonto ja sydän" joka kuvasi hänen lapsuuden ajan kotikylänsä Herralan ihmisiä ja elämää.
Vaahtoluoto oli naimisissa vuodesta 1925 opettaja Hilja (Hilda) Kankkusen kanssa.
Saab Space
Saab Space oli ruotsalainen avaruusteknologiayhtiö. Saab Space oli pitkään tunnettu nimellä "Saab Ericsson Space" ja se oli Saabin ja Ericssonin yhteisesti omistama. Vuoden 2008 lopulle asti sen omisti pelkästään Saab.
Vuoden 2008 lopulla sveitsiläinen RUAG AG osti Saab Spacen ja RUAGin tytäryhtiö Göteborgissa menetti tässä yhteydessä myös Saab-nimensä. Nykyään kyseinen yksikkö on "RUAG Sweden".
Yhtiö toimi Göteborgissa ja Linköpingissä. Yhtiössä toimii 510 työntekijää.
Yhtiö osti Ericsson Microwave Systems yhtiön 11.9.2006 .
Se valmisti tietokoneita satelliitteihin ja kantoraketteihin, joihin se toimitti myös satelliittien kiinnitysjärjestelmiä.
Yhtiö omisti Austrian Aerospace-yhtiön Itävallassa ja myyntiyhtiön Yhdysvalloissa.
Vuoden 2007 lopussa Saab julkisesti ilmaisi halunsa myydä yhtiö. Tämä vaikutti myös Saab Spacen täysin omistaman itävaltalaisen Austrian Aerospace-yrityksen kohtaloon. Sveitsin valtion omistama RUAG osti Saab Spacen ja sitä kautta Austrian Aerospace-yhtiön. Täten satelliittialihankkijayhtiöt konsolidoituvat myös EU:ssa ja tavalla, jossa eräiden maiden teollisuus siirtyy ulkomaisomistukseen.
Vapaussodan Invaliidien Liitto
Vapaussodan Invaliidien Liitto oli vuonna 1924 perustettu järjestö, jonka jäsenistö oli sisällissodassa ja sen jälkeisissä heimosodissa haavoittuneita ja sairastuneita. Liiton tarkoituksena oli jäsentensä taloudellinen ja henkinen huolto. Se omisti Mikkelin maalaiskunnassa invalidikoti Kyyhkylän ja lisäksi Suitian työkodin ja Runnin terveyskylpylän. Kyyhkylä luovutettiin vuonna 1969 Sotainvalidien Veljesliitolle, jonka toimintaa järjestö oli ollut vuonna 1940 käynnistämässä. Kyyhkylän omistaa nykyisin Mikkelin kaupunki, ja siinä harjoittaa hotelli- ja kuntoutustoimintaa yksityinen yritys.
Järjestö perustettiin Helsingissä Säätytalossa, ja koollekutsujana toimi vihtiläinen opettaja Einar August Rosenberg. Jäseniksi haluttiin myös Saksassa ensimmäisen maailmansodan aikana jääkärinä olleet. Rahoitus tuli raha-automaattiyhdistykseltä, itsenäisyyspäivänä kerätystä kirkkokolehdista sekä yksityisten henkilöiden, yhteisöjen ja yritysten varoista. Suurimmillaan jäsenmäärä oli vuonna 1940, jolloin siihen kuului 2 105 invalidia.
Järjestö julkaisi vuodesta 1928 Vapaussodan Invaliidi -lehteä.
Liitto lakkautettiin Helsingissä Katajanokan Kasinolla pidetyssä kokouksessa 25. marraskuuta 1987, jolloin jäseniä oli vielä 63. Järjestön huolto-, avustus- ja perinnetyö siirtyivät Vapaussodan Invalidien Muistosäätiön hoidettavaksi.
Michael Maze
Michael Maze (s. 1. syyskuuta 1981) on tanskalainen pöytätennispelaaja. Vasenkätinen Maze on yksi Pohjoismaiden parhaista pöytätennispelaajista. Hänen paras saavutuksensa uralla on pronssimitali Ateenan olympialaisien nelinpelistä vuonna 2004, kun hän voitti pronssia Finn Tugwellin kanssa. Mazen pelityyli on varsin puolustava, ja hänen paras lyöntinsä on rystyspinni. Maze on ollut lahjakas pelaaja juniorista lähtien, sillä hän voitti juniorien EM-kisoissa sekä kaksin-että nelinpelin sarjat. Hänen viimeisin huippusaavutuksensa on välieräpaikka MM-kisoissa 2005. Tällä hetkellä Maze on maailmanlistalla sijalla 21. Lontoon olympiakisojen kaksinpelissä Mazen pelit päättyivät puolivälieriin, samassa puolivälierä ottelussa hän sai myös keltaisen kortin lyötyään pallon hävityn pisteen jälkeen tuomaria kohti.
Peter Joppich
Peter Joppich (s. 21. joulukuuta 1982 Koblenz, Saksa) on saksalainen florettimiekkailija. Joppich on kolminkertainen floretin maailmanmestari (vuosina 2003, 2006 ja 2007). Hän on ammatiltaan sotilas Saksan armeijan urheilujoukossa. Joppichin valmentajana toimii Uli Schreck.
Usko Moilanen
Usko Armas Lemmitty Moilanen (7. marraskuuta 1912, Sortavalan maalaiskunta – 3. syyskuuta 1972, Kuortti, Pertunmaa) oli suomalainen Savonlinnassa asunut seikkailukirjailija.
Krisztián Kulcsár
Krisztián Kulcsár (s. 28. kesäkuuta 1971) on unkarilainen kalpamiekkailija. Kulcsár on urallaan voittanut kaksi kalvan joukkueolympiahopeaa ja vuoden 2007 henkilökohtaisen maailmanmestaruuden.
Krisztián Kulcsárin setä Győző Kulcsár oli 1960—70-luvulla kuusinkertainen olympiamitalisti.
Lapin Balettiopisto
Lapin Balettiopisto on Rovaniemellä sijaitseva kannatusyhdistyksen ylläpitämä tanssin oppilaitos, joka on perustettu 1981.
Opetusaineet mm.
Lapin Balettiopistossa annetaan taiteen perusopetusta tanssissa. Oppilaat esiintyvät useissa näytöksissä vuosittain.
Britta Heidemann
Britta Heidemann (s. 22. joulukuuta 1982 Köln, Saksa) on saksalainen kalpamiekkailija ja olympiavoittaja.
Heidemann voitti joukkueolympiahopeaa Ateenassa vuonna 2004 ja vuoden 2007 henkilökohtaisen maailmanmestaruuden. Heidemannin valmentaja on Manfred Kaspar.
Pekingissä 2008 Heidemann voitti olympiakultaa. Hän kaatoi finaalissa Romanian Ana Maria Brânză numeroin 15–11. Heidemann aloitti finaalin vahvasti ja meni nopeasti 5–0 johtoon, eikä tämän jälkeen antanut Brânzăn enää uhata hänen voittoaan. Lontoossa 2012 Heidemann hävisi finaalin ukrainalaiselle Jana Šemjakinalle, joka voitti ottelun lisäajalla.
Rion olympialaisten aikana Britta Heidemann valittiin ueheilijakomissioon ja sen myötä Kansainvälisen olympiakomitean jäseneksi 8 vuoden ajanjaksolle 2017-2024.
Linja-autoliike S. Kosonen
Linja-autoliike S. Kosonen Oy (Matka-Kosonen) on Savonlinnan Kerimäellä Etelä-Savossa toimiva linja-autoyritys. Yhtiön perusti vuonna 1938 Risto Kosonen ja hänen jälkeensä poika Seppo Kosonen. Sittemmin yhtiöstä on ottanut vastuun Riston pojanpoika Jyrki Kosonen. Yhtiön toimialaan kuuluvat vuoroliikenne Kerimäen ja Savonlinnan seudulla, tilausajot, matkanjärjestäminen sekä valmisbussimatkat.
Mario Rodríguez Cobos
Mario Luis Rodríguez Cobos (6. tammikuuta 1938 Mendoza, Argentiina – 16. syyskuuta 2010) oli argentiinalainen kirjailija, joka käytti nimimerkkiä Silo. Silo on tullut tunnetuksi Humanistisen liikkeen, maailmanlaajuisen sosiaalisen liikkeen perustajana. Vuonna 2001 hän jätti liikkeen ohjaamisen tehtävän toisille jäsenille ja julkaisi vuonna 2002 kirjan "El Mensaje de Silo" (”Silon Sanoma”). Siitä lähtien eri puolilla maailmaa on perustettu ”Sanoman Yhteisöjä”, jotka toteuttavat Sanomassa kuvailtuja hengellisiä toimituksia.
"El Mensaje de Silon" lisäksi Silon kirjailijanuran tunnetuimmat teokset ovat "Humanizar la Tierra" (julkaistu suomeksi nimellä "Inhimillistä Maa"), "Experiencias Guiadas" (julkaistu englanniksi nimellä "Tales for Heart and Mind"), "Contribuciones al Pensamiento", "Mitos Raices Universales", "Cartas a mis Amigos" (suomennettu nimellä "Kirjeitä Ystävilleni") sekä "Habla Silo".
Kemin lyseon lukio
Kemin lyseon lukio on Kemin kaupungin ainoa lukio. Koulu sijaitsee Sauvosaaren kaupunginosassa Kemin keskustassa, Kemin kirkon naapurikorttelissa. Koulussa on noin 400 oppilasta ja 27 opettajaa. Samassa rakennuksessa toimii myös Lyseon lukion yhteistyökoulu Kemin Aikuislukio. Aikuislukio on iltakoulu, jossa voi ylioppilastutkinnon lisäksi suorittaa myös peruskoulututkinnon.
Kemin suomalainen-porvari-yhteiskoulu sai perustamisluvan 25. toukokuuta 1897. Koulu oli aluksi viisiluokkainen yhteiskoulu. Vuonna 1900 nimi muutettiin Kemin Suomalaiseksi yhteiskouluksi ja heti seuraavana vuonna koulu laajeni yliopistoon johtavaksi oppilaitokseksi. Ensimmäiset ylioppilaat nykyisen Lapin läänin alueelta kirjoittivat Kemin Suomalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1904.
Aluksi koulu toimi eri puolilla kaupunkia olevissa vuokratiloissa, mutta vuonna 1905 silloiselle yhteiskoululle kunnostettiin kirjasto- ja lukuhuonerakennus, joka oli alun perin rakennettu kaupungintaloksi. Näissä tiloissa koulu toimi aina vuoteen 1930 saakka, jolloin valmistui uusi, vielä nykyäänkin käytössä oleva koulutalo. Uuden koulurakennuksen suunnitteli Yleisten rakennusten ylihallituksen arkkitehti Hjalmar Åberg. Rakennusta on sittemmin laajennettu vuosina 1956–1957.
Koulu oli pitkään Kemin ainoa oppikoulu ja toinen oppikoulu saatiin vasta vuonna 1940, kun talvisodassa Neuvostoliitolle jääneen Sortavalan kaupungin tyttökoulu siirrettiin Kemiin. Uuden koulun nimi muutettiin Sortavalan tyttökoulusta Kemin tyttölyseoksi ja samalla Kemin Suomalainen yhteiskoulu sai nimen Kemin lyseo. Viimeiset tytöt kirjoittivat Kemin lyseosta vuonna 1950 ja koulu muuttui siis poikakouluksi. Tyttölyseolaiset saivat oman koulurakennuksen lyseon viereiseen kortteliin vuonna 1953. Tyttölyseon toiminta loppui vuonna 1972 eli samana vuonna, kun Lapin lääni siirtyi peruskoulujärjestelmään. Kemin lyseo muutettiin yhteiskouluksi ja sen uudeksi nimeksi tuli Kemin lukio.
Poikalyseon ja tyttölyseon lisäksi Kemissä on toiminut kolmaskin oppikoulu: vuonna 1957 perustettu yksityinen yhteiskoulu "Kemin yhteiskoulu". Koulun kannatusyhdistys lakkautti koulun vuonna 1975 ja sen oppilaat siirtyivät Kemin lukioon. Vuodesta 1975 Kemin lukio oli taas ainoa lukio Kemin kaupungissa. Koulun satavuotisjuhlavuonna 1997 nimi muutettiin Kemin lyseon lukioksi. Vuonna 2007 koulun täyttäessä 110 vuotta Kemin lyseon lukion senioriyhdistys lahjoitti koululle sen rakennuskantahistoriaa käsittelevän valokuvakokoelman, joka on esillä koulun toisen kerroksen käytävän seinällä.
26. helmikuuta 2008 Kemin lyseon lukio päätettiin evakuoida tappouhkauksen vuoksi. Koulun pääoven viereiselle ilmoitustaululle oli ilmestynyt viesti, jossa uhattiin koulun oppilaiden ja henkilökunnan henkeä.
Aldo Montano
Aldo Montano (s. 18. marraskuuta 1978 Livorno) on italialainen säilämiekkailija ja olympiavoittaja.
Montano voitti vuoden 2004 Ateenan olympialaisissa henkilökohtaisen säilän ja kuului Italian hopeaa voittaneeseen säiläjoukkueeseen. Joukkueen muut jäsenet olivat Giampiero Pastore ja Luigi Tarantino. Vuoden 2007 maailmanmestaruuskilpailuissa Pietarissa hän oli toinen.
Pekingissä 2008 Montano voitti kolmannen olympiamitalinsa, kun Italia oli kolmas säilämiekkailun joukkuekilpailussa. Montano oli pronssiottelun paras miekkailija. Italian joukkueessa miekkailivat samat miehet kuin neljä vuotta aiemmin Ateenassakin.
Pietari Kekäle
Uuno Pekka Kekäläinen, käytti kirjailijanimeä Pietari Kekäle (10. toukokuuta 1896, Joroinen – 6. helmikuuta 1976, Savonlinna) oli suomalainen kirjailija. Savonlinnassa vuodesta 1935 asunut Kekäläinen oli varsinaiseltaan ammatiltaan metallimies.
Kekäläisen 1922 julkaistu esikoisnäytelmä "Valkoinen kosto" takavarikoitiin ja hänet tuomittiin 1923 Viipurin raastuvanoikeudessa 8 kuukauden 10 päivän vankeusrangaistukseen. Näytelmää oli esittänyt Sörnäisten työväenyhdistyksen näyttämö Fredriksbergin työväentalolla ja Enson Työväennäyttämö Sortavalan kaupungin työväentalolla.
Jonas Laherma
Jonas Jeremias (J. J.) Laherma, sukunimi vuoteen 1906 Vikman (28. syyskuuta 1888 Jyväskylä – 24. marraskuuta 1977 Helsinki) oli Suomen Työväen Säästöpankin toimitusjohtaja ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Laherman vanhemmat olivat kauppias Jeremias Vikman ja Anna Helena Hautala. Hän pääsi ylioppilaaksi 1907 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1912 ja maisteriksi 1913. Laherma opiskeli vielä Moskovassa 1913–1915.
Laherma toimi Haukiputaan lastausyhdistyksen kassanhoitajana Haukiputaan Kurtinhaudalla kahtena kesänä 1908–1909, Iin työosuuskunnan toimitusjohtajana kesäkausina 1909–1912 ja 1914–1915 sekä Helsingin Työväen Säästöpankin, myöhemmin Suomen Työväen Säästöpankin toimitusjohtajana 1916–1959.
Laherma oli SDP:n kansanedustaja vuosina 1919–1922, edustaen Oulun läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän kuului myös Suomen Pankin tilintarkastajiin ja oli Helsingin kaupunginvaltuuston ja rahatoimikamarin jäsen.
Laherma oli naimisissa vuodesta 1917 Enni Leontine Lindstedtin kanssa. Hänen veljensä oli voimistelunopettaja, urheilujohtaja ja -virkamies Väinö Laherma.
Adrian Carmack
Adrian Carmack (s. 5. toukokuuta 1969) on yksi videopeleihin erikoistuneen yhtiön, id Softwaren perustajista, John Carmackin, John Romeron sekä Tom Hallin kanssa. Hän toimi id:ssä taiteilijana, ja on ollut merkittävä osa erityisesti "Doomin" vihollisten kehityksessä. Hän oli yksi id Softwaren omistajista, kunnes jätti yrityksen vuonna 2005. Adrian ei ole sukua entiselle työtoverilleen John Carmackille.
Syyskuussa 2005 Adrian Carmackin työkollegat erottivat hänet yhtiöstä. Carmack haastoi heidät oikeuteen sillä perusteella, että he olivat pakottaneet häntä hyväksymään 11 miljoonaa dollaria hänelle kuuluvista osakkeista, vaikkakin osakkeiden arvo oli lähempänä 43 miljoonaa dollaria, ennen kuin yritys vastaanotti 105 miljoonan tarjouksen Activisionilta.