hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Hannu Lauerma
Hannu Matti Ilmari Lauerma (s. 30. elokuuta 1961 Kerava) on suomalainen psykiatri. Hän toimii Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen tutkimusprofessorina sekä Turun ja Vantaan yksiköistä koostuvan koko maata palvelevan Psykiatrisen vankisairaalan vastaavana ylilääkärinä.
Lauerma on suorittanut ylioppilastutkinnon 1980, lääketieteen lisensiaatin tutkinnon 1987 Turun yliopistossa ja väitellyt lääketieteen tohtoriksi 1994. Hän on suorittanut psykiatrian erikoislääkärin opinnot 1994. Lauermalle on myönnetty psykiatrian dosentuuri 1998.
Lauerma on naimisissa, ja hänellä on kolme poikaa. Hänen isänsä oli professori Matti Lauerma ja äitinsä opettaja.
Jonathan Pryce
Jonathan Pryce (s. 1. kesäkuuta 1947 Holywell, Flintshire, Wales) on walesilaissyntyinen näyttelijä. Pryce, alkuperäiseltä nimeltään Jonathan Price, on esiintynyt niin musiikkikomedioissa kuin vakavissa draamoissakin.
Hiilikaivostyöntekijän perheeseen syntynyt Pryce aloitti taideopinnot 16-vuotiaana. Hän opiskeli näyttelemistä Lontoon kuninkaallisessa akatemiassa (RADA) ja valmistuttuaan liittyi Liverpool Everyman Theatreen. Hän esitti eri näyttämöillä mm. William Shakespearen tekstejä. Vuonna 1977 Pryce voitti Tony Awardin Broadway-debyytistään näytelmässä Comedians.
Pryce oli ensimmäisessä elokuvaroolissaan vuonna 1976, elokuvassa "Voyage of the Damned". Elokuvauraa vahvempana säilyi kuitenkin hänen uransa teatterissa. Vasta vuonna 1983 näyttelijä herätti varsinaista huomiota myös valkokankaalla Ray Bradburyn kirjaan perustuvan elokuvan "Something Wicked This Way Comes" herra Darkina. Kaksi vuotta myöhemmin hän esitti elokuvan "Brazil – tämän hetken tuolla puolen" pääosan, jonka ohjaaja Terry Gilliam oli kirjoittanut nimenomaan häntä varten. Pryce on nähty sen jälkeen myös muutamissa muissa Gilliamin elokuvissa.
Vuonna 1991 Jonathan Pryce sai toisen Tony Awardin roolistaan musikaalissa "Miss Saigon". Valkokankaalla hän on esiintynyt Andrew Lloyd Webberin musikaalin "Evita" filmatisoinnissa Juan Perónina.
Vuodesta 2015 alkaen Pryce on esiintynyt "Game of Thrones" -televisiosarjassa.
Ace Bailey
Irvine Wallace "Ace" Bailey (3. heinäkuuta 1903 Bracebridge, Ontario – 7. huhtikuuta 1992) oli kanadalainen jääkiekkoilija. Hän oli Toronto Maple Leafs -jääkiekkojoukkueen tähtipelaaja vuosina 1926–1933.
Baileyn jääkiekkoura katkesi ottelussa Boston Bruinsia vastaan vuonna 1933, jolloin Bruinsin Eddie Shore taklasi Baileya selkään. Hän löi päänsä jäähän, menetti tajuntansa ja oli vähällä menehtyä. Bailey kuitenkin selvisi ja kuntoutui loukkaantumisesta, mutta ei pystynyt enää jatkamaan uraansa pelaajana. Aktiiviuransa jälkeen Bailey jatkoi kuitenkin Maple Leafs -organisaatiossa toimien muun muassa valmentajana.
Bailey pelasi 313 ottelua seitsemän ja puolen kauden aikana NHL:ssä tehden tehot 111+82=193. Baileyn pelinumero #6 oli ensimmäinen jäädytetty pelinumero NHL-joukkueiden historiassa.
Bailey valittiin Hockey Hall of Fameen vuonna 1975.
Pierre Christin
Pierre Christin (s. 27. huhtikuuta 1938 Saint-Mandé) on ranskalainen sarjakuvataiteilija. Hänet tunnetaan erityisesti Jean-Claude Mézières’n kanssa tekemästään Valérian-sarjakuvasta, joka kuuluu tieteisfiktion piiriin. Valérianin seikkailuja on julkaistu ainakin 14 kielellä, esimerkiksi Ranskassa, Pohjoismaissa, Italiassa, Saksassa ja Hollannissa.
Christin opiskeli Sorbonnessa, mutta muutti Yhdysvaltoihin 1960-luvulla. Opiskellessaan Salt Lake Cityssä kirjallisuutta hän kohtasi toisen maailmansodan vuosista asti tuntemansa Jean-Claude Mézièrsin uudelleen. Palattuaan takaisin Ranskaan he laativat yhdessä kertomuksen Pilote-lehteen. Taiteilijoiden yhteistyö jatkui, ja vuonna 1967 sen hedelmänä syntyi Valérian, jonka seikkailu "Les mauvais rêves" (Pahat unet) julkaistiin niin ikään Pilote-lehdessä. Suomessa ko. tarina on julkaistu samannimisessä sarjakuva-albumissa.
Christin on kirjoittanut sarjakuvakäsikirjoituksia myös Jacques Tardille, Boucqille ja Enki Bilalille. Kaikki nämä käsikirjoitukset eivät ole yhtä valoisia ja utopistisia kuin Mézièresin kanssa tehdyt, esimerkiksi Bilalille kirjoitettu teksti on tummasävyisempää. Sarjakuvakäsikirjoitusten lisäksi Pierre Christin on kirjoittanut muutamia fiktioteoksia, kuten "ZAC", "Rendez-Vous en ville" ja "L'Or du zinc". Hän on laatinut myös käsikirjoitusta animoitua tv-sarja "Valérian et Laureline" varten.
Valerian ja Laureline-sarjasta (suluissa olevat vuosiluvut ovat alkuperäisten sarjakuvien julkaisuvuosia)
Giovanni Schiaparelli
Giovanni Virginio Schiaparelli (14. maaliskuuta 1835 – 4. heinäkuuta 1910) oli italialainen tähtitieteilijä. Hän opiskeli Torinon yliopistossa ja Berliinin observatoriossa ja työskenteli yli neljänkymmenen vuoden ajan Breran observatoriossa.
Schiaparelli tutki aurinkokuntaa, ja havainnoituaan Marsia hän laati planeetan kartan ja nimesi sen meret ja mantereet. Vuonna 1877 hän uskoi löytäneensä Marsin pinnalta pitkiä suoria muotoja, joita hän kutsui italiaksi nimellä ”canali” tarkoittaen kanaaleja. Käännösvirheen vuoksi niitä kuitenkin ryhdyttiin kutsumaan ”kanaviksi”, mikä johti kuvitelmiin Marsissa vaikuttavasta sivilisaatiosta. Muutama vuosikymmen myöhemmin Schiaparellin havainto todettiin joka tapauksessa optiseksi harhaksi.
Schiaparelli osoitti ensimmäisenä, että Perseidien ja Leonidien meteoriparvet liittyivät komeettoihin. Lisäksi hän löysi pikkuplaneetta Hesperian 26. huhtikuuta 1861.
Vuonna 2016 ESA laukaisi Schiaparellin mukaan nimetyn Schiaparelli-luotaimen kohti Marsia.
Harha-askel
Harha-askel ("Escapade") on Robert Z. Leonardin ohjaama mustavalkoinen elokuva vuodelta 1935.
Charles-Marie Widor
Charles-Marie Jean Albert Widor (21. helmikuuta 1844 – 12. maaliskuuta 1937) oli ranskalainen säveltäjä, urkuri ja musiikinopettaja.
Charles-Marie Widor syntyi Lyonissa ja aloitti musiikinopintonsa urkuri-isänsä johdolla. Ranskalainen urkujenrakentaja Aristide Cavaillé-Coll tunsi perheen ja onnistui hankkimaan nuorelle Widorille opetusta Brysselissä. Hänelle opetti urkutekniikkaa Jacques-Nicolas Lemmens ja sävellystä François-Joseph Fétis.
Widor sai vuonna 1870 Cavaillé-Collin, Charles Gounod'n ja Camille Saint-Saënsin suosituksesta paikan Saint-Sulpice-kirkon urkurina Pariisissa. Hän hoiti virkaa lähes 64 vuotta. Vuonna 1890 Widorista tuli urkujensoiton ja vuonna 1896 sävellyksen professori Pariisin konservatoriossa. Hänen oppilaitaan olivat muiden muassa Darius Milhaud, Marcel Dupré ja Edgard Varèse. Widor kuoli Pariisissa vuonna 1937.
Widorin tuotantoon kuuluu muun muassa suuri määrä urkumusiikkia, neljä oopperaa ja baletti, orkesteri-, kamari- ja pianoteoksia. Hän antoi ensimmäisenä säveltäjänä maailmassa kymmenelle urkuteokselleen nimen "urkusinfonia".
Urkusinfonia oli erityisesti ranskalaisten romantiikan ajan säveltäjien suosima muoto. Ensimmäinen merkittävä urkusinfoniaksi katsottava teos oli César Franckin "Grande pièce symphonique" (Suuri sinfoninen kappale). Alexandre Guilmantin urkusonaatit ovat tavallaan myös osa urkusinfonista perinnettä. Widorin ohella hänen oppilaansa, Pariisin Notre-Damen urkuri Louis Vierne on kuudella urkusinfoniallaan merkittävin teostyypin edustaja. Niin ikään urkusinfonioita ovat säveltäneet Marcel Dupré, Widorin seuraaja Saint-Sulpicen urkuparvella, Léonce de Saint-Martin, joka puolestaan seurasi Vierneä Notre-Damessa, Augustin Barié ja Jean Langlais.
Widorin ensimmäinen urkusinfonia muistuttaa enemmän sarjaa kuin sinfoniaa. Se sisältää seitsemän osaa, joista ensimmäinen on Preludi ja viimeinen muodoltaan joskaan ei nimeltään Fuuga. Välissä on varsin vaihtelevaa musiikkia. Viides osa on mahtipontinen "Marche pontificale". Tunnetuin ja eniten esitetty on Widorin viides urkusinfonia, etenkin sen viimeinen osa Toccata. Numeroimattomille yhdeksännelle ja kymmenennelle urkusinfonialle säveltäjä on antanut nimet "Symphonie gothique" (Goottilainen sinfonia) ja "Symphonie romane" (Romaaninen sinfonia). Goottilaisessa sinfoniassa kuullaan gregoriaanista hymniä "Puer natus est" ja Romaanisen sinfonian kantava teema on hymni "Haec dies".
Viimeisen urkusinfoniansa Widor sävelsi jo vuonna 1900, mutta palasi soolourkuteosten pariin vuonna 1926 teoksella "Suite latine" (Latinalainen sarja), joka on eräänlainen suuren sinfoniasarjan epilogi. Latinalaiseen sarjaan sisältyvät niin ikään gregoriaanisiin teemoihin perustuvat osat "Beatus vir", "Ave maris stella" ja "Lauda Sion".
Soolourkusinfonioiden lisäksi Widorin "3. sinfonia" ja numeroimaton "Sinfonia sacra" on sävelletty uruille ja orkesterille.
Marcel Dupré
Marcel Jean Jules Dupré (3. toukokuuta 1886 Rouen, Ranska – 30. toukokuuta 1971 Meudon, Ranska) oli ranskalainen urkuri, pianisti, säveltäjä ja musiikinopettaja.
Marcel Dupré pääsi vuonna 1904 Pariisin konservatorioon. Häntä opettivat Charles-Marie Widor, Alexandre Guilmant, Louis Vierne ja Louis Diémer. Vuonna 1914 Dupré voitti Prix de Romen kantaatillaan "Psyché". Vuonna 1926 hän pääsi urkujensoiton ja improvisaation professoriksi Pariisin konservatorioon.
Dupré tuli tunnetuksi yli 2 000 urkuresitaalistaan, jotka hän piti eri puolilla Eurooppaa, Yhdysvaltoja ja Australiaa. Hän esitti muun muassa Johann Sebastian Bachin koko urkutuotannon. Vuosina 1934–1971 Dupré toimi Pariisissa Saint-Sulpicen kirkon pääurkurina Widorin jälkeen oltuaan sitä ennen jo pitkään tämän assistenttina. Vuosina 1947–1954 hän johti Conservatoire Américainea, ja vuonna 1954 hän seurasi Claude Delvincourtia Pariisin konservatorion johtajana. Hän luopui virastaan 1956.
Marcel Dupré sävelsi kaikkiaan 65 opusta musiikkia. Useat hänen teoksensa on sävelletty soolouruille. Dupré opetti muun muassa Jehan Alainia, Marie-Claire Alainia, Pierre Cochereauta, Jeanne Demessieux’tä, Rolande Falcinellia, Jean Guillouta, Jean Langlais’ta ja Olivier Messiaenia. Hän myös kirjoitti lukuisia musiikkiaiheisia tutkielmia.
Thomas Puha
Thomas Puha (s. 3. heinäkuuta 1977) on entinen "Pelaaja"-lehden päätoimittaja. Hän on myös "Pelaaja"-lehden kustantamon H-Town Oy:n yksi perustajista ja suurin omistaja. Hän toimi Warner Finlandille levyttävän Roope Salminen & Koirat -hiphop-yhtyeen road managerina. Nykyään hän työskentelee Remedy Entertainmentin viestintäpäällikkönä.
Puha on aikaisemmin esiintynyt peliohjelmissa televisiossa lähinnä MoonTV:llä, ohjelmissa PSX-Peliluola, N64-Peliluola, Play, Game Planet, Konsoli Planeetta ja URL. Hän käytti MoonTV:llä työskennellessään useimmiten aliasta "Everlast". Hän on ollut myös Nelosen Play-ohjelmassa, jonka hän tuotti, juonsi ja käsikirjoitti. Puha on myös esiintynyt
YLE Extran Extra Largessa.
Puha on kirjoittanut laajalti ulkomaisiin pelimedioihin kuten arvostettuun englantilaiseen Edge-lehteen.. Puha toimi amerikkalaisen Gamefan-lehden Eurooppa-kolumnin toimittajana vuosina 1998-2002.. Hänen arvostelujaan on julkaistu myös 1up.com-, IGN.com-, GamesTM-, Basso-, Official US PlayStation Magazine-, ja OPM -lehdissä.
Vuonna 2010 Puha käsikirjoitti ja juonsi 7-osaisen demoskene-kulttuuriin perehtyneen dokumenttisarjan Ylelle. Dokumenttisarja toteutettiin yhteisöllisesti ja se käsitteli tunnettuja demoryhmiä, kuten Orange, CNCD ja Komplex. Yksi jaksoista keskittyi kotimaisen Future Crewin ja sen Second Reality –demon luomiseen. Tämä jakso sai maailman ensi-iltansa Assembly 2010 –demofestivaaleilla.
FIGMA (Finnish Games and Multimedia Assocation) valitsi vuonna 2010 Puhan Peliluolaan eli kotimaisen peliteollisuuden Hall of Fameen.
Elokuussa 2011 Puha siirtyi tekemään markkinointityötä Umbra Softwarelle. Marraskuussa 2013 Puha ilmoitti Umbra Softwaren aloittaneen mittavan yhteistyön Call of Duty -pelisarjan kanssa.
Syyskuussa 2013 uutisoitiin Puhan aloittavan viikoittaisen videokolumnin suomalaisessa Tilt -peliohjelmassa.
Miika Huttunen
Miika Huttunen on "Pelaaja"-lehden päätoimittaja. Hän toimi aiemmin Peliplaneetta-sivuston päätoimittajana. Tätä ennen hän juonsi pääosin peliohjelmia ja arvosteli pelejä MoonTV:llä.
Huttunen juonsi Thomas Puhan kanssa MoonTV:n peliohjelmia ja esiintyi Nelosen "Play"-ohjelmassa.
Tornimäki
Tornimäki on Saimaan rannalla sijaitseva laskettelu- ja maastohiihtokeskus noin seitsemän kilometriä Mikkelistä Anttolan suuntaan. Tornimäellä on neljä rinnettä, joista kolme on valaistuja. Korkeus on 60 metriä ja pisin rinne noin 350 metriä. Käytettävissä kolme hissiä: ankkuri-, teleskooppi- ja naruhissi. Lisäksi alueelta löytyy välinevuokraamo / lipunmyynti, kahvila ravintola (B-oik), WC:t, ensiapu, suksihuolto ja tarvikemyymälä. Yrityksellä ei ole majoituspalveluja eikä karavaanaripaikkoja. Alueella on runsaasti valaistuja maastohiihtolatuja sekä hyppyrimäki. Lähellä sijaitsee Hotelli Varsavuori, joka tosin lopetti majoitustoiminnan maaliskuussa 2007.
Kämp Galleria
Kämp Galleria (vuosina 2012–2018 Galleria Esplanad) on kauppakeskus Helsingin ydinkeskustassa, Kluuvin kaupunginosassa. Se rajautuu kahden kävelykadun, Kluuvikadun ja Mikonkadun sekä Aleksanterinkadun ja Pohjoisesplanadin väliseen Antiloopin kortteliin. Kämp Galleriassa on yli 50 erikoisliikettä sekä ravintoloita ja palveluja. Kauppakeskuksen omistaa Ilmarinen ja sitä on vuodesta 2014 hallinnoinut Ovenia-yritysryhmään kuuluva Realprojekti Oy.
Kauppakeskus avattiin vuonna 1999 nimellä "Kämp Galleria" samassa korttelissa toimivan Hotelli Kämpin mukaan. Uusi nimi Galleria Esplanad otettiin käyttöön lokakuussa 2012, mutta vaihdettiin takaisin alkuperäiseksi syksyllä 2018.
Kämp Galleria avattiin yleisölle hieman ennen uudistettua Kämp-hotellia 15. huhtikuuta 1999 korttelin noin 300 miljoonaa markkaa maksaneen saneerauksen jälkeen. Kiinteistön omistajana oli tuolloin Merita-Nordbankenin kiinteistösijoitusyhtiö Aleksia. Alkuvaiheessa Kämp Gallerian 11 500 neliömetrin tiloihin asettui 47 liikettä, joista suurimpia olivat Hennes & Mauritz, Marimekko, Skanno ja Café Strindberg. Kämp Galleriaan perustivat ensimmäisen Suomen-myymälänsä muun muassa Lacoste, Life, Mexx ja Bang & Olufsen. Kämp Galleria oli puolet pienempi kuin silloinen Forum ja pyrki valtaamaan markkinoita tyylikkyydellään ja valikoiduilla merkkiliikkeillä. Kämp Gallerian kävijämääräodotus oli alkuvaiheessa 10 000–15 000 asiakasta päivässä. Kauppiasyhdistystä johti Marimekon tuolloinen omistaja Kirsti Paakkanen.
Vuonna 2007 Kämp Gallerian konseptia ja tiloja uudistettiin. Vuodesta 2010 alkaen Kämp Galleria pyrki profiloitumaan uudelleen vähemmän luksushenkiseksi. 2010-luvun alun muutostöiden tieltä Marimekko ja Café Strindberg joutuivat muuttamaan tilapäisesti muualle. Vuonna 2012 uudeksi nimeksi otetiin Galleria Esplanad.
Vuosina 2011–2014 kauppakeskusta hallinnoi ostoskeskuksiin erikoistunut kiinteistösijoitusyhtiö Citycon, kunnes hallinnointi siirtyi Ovenia-ryhmän Realprojekti Oy:lle kesällä 2014 samalla, kun kiinteistön omistus siirtyi kokonaan Ilmariselle.
Nicky Butt
Nicholas "Nicky" Butt (s. 21. tammikuuta 1975 Gorton, Manchester) on englantilainen jalkapalloilija, joka pelasi ammattilaisena 1993–2011. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Butt aloitti ammattilaisuransa vuonna 1992 Manchester Unitedin nuorisojoukkueessa, hyvien esitysten ansiosta hän pääsi edustusjoukkueeseen vuonna 1993. Butt kuului Manchesterin vakiokokoonpanoon, kun United voitti kuusi liigamestaruutta (1996, 1997, 1999, 2000, 2001, 2003), kolme kertaa FA Cupin (1996, 1999 & 2004) ja Mestarien liigan (1999).
Vuonna 2004 Butt myytiin Newcastle Unitediin. Kauden 2005–2006 hän pelasi lainalla Birmingham Cityssä. Uransa päätteksi hän edusti hongkongilaista South China AA:ta kaudella 2010–2011.
Englannin jalkapallomaajoukkueessa Butt esiintyi 39 kertaa ja edusti maataan vuoden 2002 MM-kisoissa ja EM-kisoissa vuonna 2004.
Toni Mäkiaho
Toni Mäkiaho (s. 11. tammikuuta 1975 Tampere) on suomalainen entinen jääkiekkoilija. Pelaajaurallaan hänet tunnetiin kovista taklauksistaan, tappeluistaan ja punaisista jääkiekkohanskoistaan.
Mäkiaho aloitti uransa Tampereen Ilveksen juniorijoukkueissa, josta siirtyi myöhemmin Hämeenlinnan Pallokerhoon. Hämeenlinnasta Mäkiaho siirtyi HIFK:hon. HIFK:ssa hän pelasi yhteensä neljä kautta ja sen jälkeen hän siirtyi Tapparaan, jossa kausi ei kuitenkaan sujunut odotetulla tavalla ja niin Tappara lainasi Mäkiahon Pelicansiin. Hän pelasi Lahdessa yhteensä 26 ottelua, kunnes HPK halusi miehen takaisin Hämeenlinnaan. HPK tarjosi Pelicansille vaihtokaupassa Aki Heinon ja Tuomas Immosen ja Mäkiaho siirtyi takaisin HPK:hon.
Kaudella 2005–2006 Mäkiaho halusi kokeilla myös ulkomaalaisia jäitä. Koko uransa siihen asti Suomessa pelannut hyökkääjä siirtyi Ruotsin kakkossarjaan Allsvenskaniin, Malmö Redhawksiin. Mäkiahon ura ei kuitenkaan jatkunut pitkään Ruotsissa ja hän siirtyi Sveitsin liigassa pelaavaan Fribourg-Gottéroniin. Siellä hän sai valmentajalta paljon vastuuta ja pelasi paljon joukkueensa ykkösketjussa.
Sveitsistä Mäkiaho siirtyi koeajan jälkeen kaudeksi 2006–2007 jälleen tuttuun ympäristöön Hämeenlinnaan. Mäkiaho oli kaudella 2006–2007 HPK:n parhaita pelaajia. Hän oli liigan pistepörssissä yhdeksäs ja oman joukkueensa paras pistemies. Kaudeksi 2007–2008 Mäkiaho oli siirtymässä kiekkoilemaan Venäjän liigaan, mutta siirto kariutui viime hetkillä. Niinpä Mäkiaho suuntasi jälleen Hämeenlinnaan ja pelasi HPK:ssa 18 ottelua, kunnes sai tarjouksen Venäjän liigaa pelaavalta Lada Toljattilta mutta Ladankin Toni jätti kesken kauden ja syytä tähän ei kerrottu julkisesti. Loppukauden aikana Mäkiaho pelasi Sveitsin liigan Fribourg-Gottéronissa. Kauden 2008–2009 alussa hän pelasi Ruotsin Timråssa, josta hän siirtyi kuitenkin kesken kauden takaisin SM-liigaan Kuopion KalPaan.
Kaudella 2009–2010 Mäkiaho pelasi ensin Slovakian Zvolenissa jonka jälkeen siirtyi koeajalle 12 ottelun ajaksi KalPaan, koeajan jälkeen KalPa ei jatkanut Mäkiahon sopimusta. Tammikuussa 2010 Mäkiaho solmi Espoo Bluesin kanssa ottelukohtaisen sopimuksen. Kauden 2010–2011 Mäkiaho aloitti Mestis-seura Kiekko-Vantaassa. Hän kävi kesken kauden vuokralla Kärpissä ja siirtyi tammikuussa Itävallan kakkossarjan EC Dornbirniin. Mäkiaho oli siirtyessään Kiekko-Vantaan paras pistemies. Hän oli tehnyt 28 ottelussa 32 pistettä ja oli koko Mestiksen pistepörssissä sijalla 11 vaikka oli pelannut huomattavasti vähemmän pelejä kuin muut kärkipään pelaajat.
Syksyllä 2011 Mäkiaho palasi Suomeen, kun hän teki kuukauden koesopimuksen syyskuun alussa TPS:n kanssa. Mäkiaho pelasi 19 ottelua TPS:ssa, kunnes siirtyi ottelukohtaisella sopimuksella Kiekko-Vantaalle. Vantaalla Mäkiaho pelasi 10 ottelua, mutta ei saanut enää jatkosopimusta joukkueeseen tammikuussa 2012. Tämän jälkeen Mäkiaho pelasi ottelukohtaisella sopimuksella LeKissä, mutta siirtyi lopulta tammikuussa loppukaudeksi II-divisioonasta nousemaan pyrkivään Bewe Sportiin.
Mäkiaho ilmoitti pelaajauransa päättymisestä elokuussa 2013.
Mäkiaho pelaa myös Rullakiekon SM-liigaa GrIFK riveissä.
Mäkiaho on jääkiekkovaikuttaja Frank Mobergin vävy.
Meri-Tuuli Väntsi
Meri-Tuuli Väntsi (o.s. Lindström, s. 8. elokuuta 1980 Lissabon) on suomalainen juontaja.. MoonTV:llä hän juonsi kolmen vuoden ajan etupäässä konemusiikki-, festari-, ja ruokaohjelmia. Vuodesta 2003 hän juonsi YLElle Top40-ohjelmaa.
Köykkyri
Köykkyri on hiihtokeskus ja samalla Suomen pienin laskettelukeskus Kempeleen Honkasen kylässä. Köykkyrin mäki rakennettiin lähes 20 vuotta sitten ohitustien täyttömaan avulla. Köykkyri pyörii Kempeleen Pyrinnön ja Kempeleen kunnan yhteistyöllä. Köykkyrin lumetuksesta ja rinteen kunnossapidosta vastaa Kempeleen kunta. Keskuksessa on valaistu päärinne. Valaistun rinteen korkeus on 25 metriä ja pituus 135 metriä. Köykkyrissä on yksi sompahissi. Köykkyrin laskettelukeskus on suunnattu aloitteleville lumilautailijoille ja laskettelijoille. Köykkyriä ympäröi maastohiihtokeskus, jossa Kempeleen Pyrintö järjestää useita hiihtokilpailuja ja -tapahtumia. Kempeleen Köykkyristä löytyy myös kaksi niin sanottua reiliä.
Köykkyrissä sijaitsee myös Kempeleen Pyrinnön ylläpitämä urheilutalo, jossa on kahvio.
Sendai
Sendai () on Miyagin prefektuurin pääkaupunki ja samalla Tōhokun seudun suurin kaupunki Japanissa. Siellä on 1 071 383 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 785,85 neliökilometriä. Daimio Date Masamune perusti Sendain vuonna 1600. Kaupunki on tunnettu myös lempinimellään ”puiden kaupunki”. Se on valittu yhdeksi Japanin virallisista suurkaupungeista.
Maanjäristys ja sitä seurannut tsunami aiheuttivat kaupungissa laajaa tuhoa maaliskuussa 2011.
Sendai jakautuu viiteen suuralueeseen. Niistä asukasluvultaan ja pinta-alaltaan suurin on Aoba-ku, johon kuuluu kaupungin ydinalue.
Vanhamäki
Vanhamäki on kylä Mikkelistä luoteeseen yli 20 km:n päässä Mikkelin keskustasta Puulaveden välittömässä läheisyydessä. Asukasluku on alle 200 henkeä, mutta mökkiläisiä on moninkertaisesti. Kylä on Mikkelin vanhimpia asutuspaikkoja. Alue on Mikkelin seudun korkeimpia, mm. kylän keskellä oleva Ollanmäki (noin 187 metriä merenpinnasta) yltää yli 40 metriä Mikkelin Naisvuoren tornin ylitse.
Antilooppi (kortteli)
Antilooppi on kortteli Helsingin Kluuvin kaupunginosassa. Kuten useat muutkin vanhat Helsingin korttelit, se on nimetty 1800-luvulla eksoottisen eläimen (antilooppi) mukaan.
Antilooppi-kortteli rajoittuu Pohjoisesplanadin puolella Esplanadin puistoon, Mikonkadun puolella Gaselli-kortteliin, Aleksanterinkadun puolella Hamsteri-kortteliin ja Kluuvikadun puolella Yksisarvisen kortteliin.
Hotelli Kämp ja kauppakeskus Kämp Galleria sijaitsevat Antilooppi-korttelissa.
Santa Barbara (Kalifornia)
Santa Barbara on Yhdysvaltain kaupunki Kaliforniassa. Se on Santa Barbaran piirikunnan pääkaupunki. Kaupungissa asui 88 410 ihmistä vuonna 2010. Santa Barbara sijaitsee Tyynen valtameren rannikolla, 137 kilometriä Los Angelesista luoteeseen. Kaupunki jouduttiin rakentamaan suurilta osin uudelleen 29. kesäkuuta 1925 sattuneen maanjäristyksen jälkeen. Suuri osa arkkitehtuurista on espanjalaistyylistä.
Santa Barbaran pinta-ala on United States Census Bureaun mukaan 107,3 km², josta vettä on 58,1 km² eli 54,17 %. Vuoden 2000 väestönlaskennan aikaan kaupungissa oli 92 325 asukasta, 35 605 taloutta ja 18 941 perhettä. Kaupungin väestöstä 74,04 % on valkoisia, 1,77 % afroamerikkalaisia, 1,07 % intiaaneja, 2,77 % aasialaisia, 0,14 % Tyynenmeren saarelaisia, 16,37 % muista roduista ja 3,85 % kahdesta tai useammasta rodusta. Espanjalais- tai latinalaisamerikkalaisperäistä on väestöstä 35,02 %.
Santa Barbarassa on muun muassa yksi Kalifornian yliopiston kampuksista ja Santa Barbaran lentoasema. Kaupungissa toimii myös Santa Barbaran sinfoniaorkesteri.
Formigine
Formigine on kaupunki Modenan maakunnassa Emilia-Romagnan alueella Italiassa. Sen pinta-ala on 47 km² ja asukasluku runsaat 30 000.
Formigine on syntynyt, kun linnan (rakennettu 1201) ympärille, on kasvanut kylä. Linnan rakensi Modenan herttuakunta suojautuakseen Regio Emiliaa vastaan. Vuonna 1395 Niccolò III d'Este luovutti sen Carpin lordille, Marco Piolle.
Rangaistus
Rangaistus on rikoksen tekijälle laissa säädetty kielteinen seuraamus. Rikoksen­tekijän tuomitsee yleensä rangaistukseen tuomioistuin, mutta tietyissä tapauksissa myös lievemmät rangaistukset voidaan määrätä myös rangaistusmääräys­menetelmällä.
Useimmissa maissa yleisimmät rangaistukset ovat nykyisin vankeus ja sakko. Monissa maissa on nykyisinkin raskaimmista rikoksista säädettynä myös kuolemanrangaistus. Entisinä aikoina yleisiä ovat olleet myös monenlaiset ruumiin- ja häpeä­rangaistukset.
Rangaistuksen oikeutuksen perustelemiseksi on esitetty useita eri rangaistus­teorioita:Suomen rikoslain mukaan rangaistus­muotoina ovat lievimmästä ankarimpaan: rikesakko, päiväsakko, nuorisorangaistus, ehdollinen vankeus, yhdyskuntapalvelu, valvontarangaistus ja ehdoton vankeus. Virkarikoksista voidaan tuomita myös viraltapano ja varoitus. Sotilasrikoksista voidaan määrätä myös erityisiä kurin­pito­rangaistuksia ja -ojennuksia.
Rangaistuksen lisäksi tuomitulle voidaan määrätä vahingon­korvauksia (esimerkiksi korvaus varastetun tavaran arvosta) ja joissakin rikostyypeissä muun muassa ajokielto, eläintenpitokielto tai liiketoimintakielto.
Rikesakkoa käytetään lähinnä lievissä liikenne­rikkomuksissa. Vuonna 2012 määrätään 10–115 euron suuruisia rikesakkoja määrättiin Suomessa liikennerikkomuksista 263 458 kertaa ja muista rikkeistä 6 203 kertaa. Kahdeksan kuukauden tai sitä lyhemmän ehdottoman vankeus­rangaistuksen asemesta voidaan tuomita yhdyskuntapalvelua. Ehdollisen vankeus­rangaistuksen lisäksi voidaan tuomita oheissakko. Kun tekoja on monta, lasketaan rangaistus useimmiten ottaen pohjaksi ankarin rangaistus ja lisäämällä päälle kolmasosa seuraavista rangaistuksista. Alle 18-vuotiaiden rangaistukset ovat täysi-ikäisiä alempia. Samoin alennetut rangaistukset ovat henkilöille, joilla on alentunut syyntakeisuus.
Rikoslain kokonaisuudistuksessa, joka saatiin valmiiksi 2000-luvulla, rangaistusasteikkoja pyrittiin yhtenäistämään. Tällöin otettiin käyttöön tyyppirangaistusasteikot ilmentämään rikosten keskinäistä törkeysluokitusta. Tällaisia rangaistusasteikkoja ovat ainakin seuraavat:
Tyyppirangaistusasteikkojen lisäksi on käytössä muita asteikkoja, jotka on määritelty kullekin rikokselle erikseen.
Joitakin yleisiä rikosnimikekohtaisia rangaistusasteikkoja ovat Suomen rikoslain (39/1889) mukaan esimerkiksi:
Osavaltioissa, joissa 18 vuoden ikäraja koventaa rangaistuksia eniten, ikärajan saavuttaminen vähentää rikollisuutta eniten. Professori Marko Terviön mukaan tämä Steven Levittin survey-tutkimus onnistuu erottamaan ennalta ehkäisevän vaikutuksen estävästä vaikutuksesta. Estävyys tarkoittaa sitä, että vankilassa jo olevan on vaikeampi tehdä rikoksia.
Euroopassa rikoksia uusii 70–75 % vangeista, Suomessa, Ruotsissa ja Tanskassa 30 %, Norjassa 20 %. Vankeja hellivän Bastøyn prosentti on 16. Bastøyn saarella vangit, esimerkiksi murhaajat, ovat ”vapaina” ja tekevät jotakin työtä. Tämän katsotaan sopeuttavan heidät palaamaan yhteiskuntaan. Saarella ei ole johtajan mukaan tapahtunut väkivaltaa.
"Hämeen Sanomien" mukaan talousrikoksissa tuomiot ovat Suomessa liian lieviä rikoshyötyyn nähden ja siksi ne eivät ehkäise talousrikoksia.
Helsingin korttelit
Helsingin korttelit keskusta-alueella on nimetty eläin- ja kasvilajien mukaan.
Helsingin asemakaavan 1812 laatinut Johan Albrecht Ehrenström toi korttelien nimeämisidean mukanaan Tukholmasta. Nimeäminen aloitettiin 1820. Eläinten ja kasvien mukaiset nimet annettiin vuosien 1820–1900 välisenä aikana tuolloin kaavoitetuille Kruununhaan, Kluuvin, Kaartinkaupungin, Kampin, Punavuoren, Ullanlinnan, Katajanokan ja Kaivopuiston kaupunginosiin kuuluville kortteleille lukuun ottamatta muutamia, joissa oli ainoastaan jokin huomattava julkinen rakennus; sellaiset nimettiin vain kyseisen rakennuksen mukaan (esimerkiksi kortteli 1 = Senaatin talo). Vuoden 1900 jälkeen nimiä ei uusien kaupunginosien kortteleille enää annettu ja vanhojakin lakattiin vähitellen käyttämästä.
Kruununhaassa ja Kluuvissa korttelien nimet ovat maanisäkkäitä, Kaartinkaupungissa kaloja ja muita vesieläimiä, Kampissa ja Punavuoressa lintuja, Ullanlinnassa muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta kaloja, Katajanokalla puita ja pensaita sekä Kaivopuistossa kukkakasveja. Todellisten lajien joukossa on myös yksi taruolento, Yksisarvinen.
Vuonna 1995 keskustan yrittäjät kiinnittivät korttelinsa nimeä kantavat kyltit kymmeneen kortteliin Aleksanterinkadun varrella. Myös Helsingin empirekeskustan alueella Kauppatorin ja Senaatintorin ympärillä on korttelien nimet nykyisin merkitty risteysten kadunnimikilpiin.
Nimien lisäksi kortteleilla on alusta lähtien ollut myös numerot, joita nykyisinkin käytetään muun muassa kiinteistörekisterissä. Alun perin korttelit numeroitiin juoksevasti kaupungin­osa­jaosta riippumatta. Myöhemmin on uusia alueita kaavoitettaessa alettu käyttää viisi­numeroisia korttelin­numeroita, jolloin kaksi esimmäistä numeroa osoittavat kaupungin­osan numeron. Samaan järjestelmään on siirrytty asemakaavan muutosten yhteydessä joidenkin vanhojenkin korttelien osalta; tosin kaupungin­osissa 1–9 tällaiset numerot ovat neli­numeroisia, jolloin ensimmäinen numero osoittaa kaupunginosan.
Alla olevassa luettelossa mainitaan kaikki niiden kaupungin­osien korttelit, joissa nimet ovat olleet käytössä. Näihinkin kaupungin­osiin on myöhemmin muodostettu myös uusia kortteleita, joille ei ole annettu nimiä; sellaisia on muun muassa Kluuvin pohjois­osassa entisellä tavara­rata­pihan alueella sekä Kampissa ja Kataja­nokalla Turun kasarmin ja Merikasarmin entisillä varus­kunta-alueilla. Eirassa ja Länsisatamassa ei kortteleille ole annettu nimiä, mutta koska kaupunginosien rajoja on myöhemmin muutettu, kuuluu näihinkin kaupunginosiin nykyisin myös muutama kortteli, jolle on aikoinaan annettu nimi.
Clutching at Straws
Clutching at Straws on vuonna 1987 julkaistu brittiläisen Marillionin neljäs studioalbumi. Kyseessä on viimeinen albumi, jolla Fish oli laulajana. Vaikka se ei kaupallisesti menestynyt yhtä hyvin kuin edeltäjänsä Misplaced Childhood, sitä pidetään silti Fishin laulajavuosien parhaimmistoon kuuluvana albumina. Myös Fish itse on useissa haastatteluissa todennut olevansa samaa mieltä.
Kotlas
Kotlas () on Arkangelin alueen eteläosassa Venäjällä sijaitseva Arkangelin alueen kolmanneksi suurin kaupunki. Se sijaitsee Vienanjoen ja sen sivujoen Vytšegdan yhtymäkohdassa. Kaupungissa on jokisatama, jota käytetään kesäkauden aikana.
Kotlas on tärkeä rautatieristeys. Sinne saapuu rata yhtäältä Arkangelin alueen lounaisosista, Arkangelin pääradan varrella sijaitsevasta Konošasta Velskin kautta ja toisaalta eteläkaakosta Kirovin alueen Kirovista. Koillisessa rata jatkaa Komin Vorkutaan, Jamalin Nenetsian Labytnangiin ja vuodesta 2011 lähtien jopa Jamalin kaasukentille eli esimerkiksi Bovanenkovon tuotantotaajamaan saakka.
Kaupunki on myös merkittävä metsäteollisuuskeskus.
"Venäjän keisarikunnassa järjestettiin väestönlaskenta 1897 ja Neuvostoliitossa 1926, 1939, 1959, 1970, 1979 ja 1989 sekä Venäjän federaatiossa 2002, joten kaikki luvut eivät ole virallisen väestönlaskennan tuloksia."
Depswa
Depswa on nelijäseninen yhdysvaltalainen alternative-/nu metal -yhtye Kalifornian Modestosta.
Laulaja Jeremy Penick ja basisti Ryan Burchfield perustivat Depswan Modestossa 1990-luvun puolivälissä. Yhtyeen alkuperäinen nimi oli Carcinogen. Saman vuosikymmenen lopulla yhtyeeseen liittyi kitaristi Dan Noonan ja yhtyeen nimi muutettiin nykyiseen muotoonsa.
Depswan ensimmäinen EP oli "Faithless" (2000). Lokakuussa 2001 yhtyeeseen liittyi rumpali Gordon Heckaman. Yhtye herätti useiden levy-yhtiöiden mielenkiinnon ja sai lopulta levytyssopimuksen Geffen Recordsilta. Ensimmäinen albumi oli "Two Angels and a Dream", joka julkaistiin Howard Bensonin tuottamana 3. kesäkuuta 2003. Samana vuonna yhtye esiintyi Ozzfestillä.
Stripped (kappale)
Stripped (engl., suom. "riisuttu") on Rammsteinin seitsemäs single. Stripped on alun perin Depeche Moden kappale. Strippedistä on myös tehty musiikkivideo, joka on työstetty kokonaan Leni Riefenstahlin Olympia-elokuvan kuvamateriaalista.
Ciudad del Este
Ciudad del Este on Alto Paranán departementin pääkaupunki Paraguayssa. Kaupunki on perustettu 1957, ja sen alkuperäinen nimi oli Puerto Flor de Lis. Myöhemmin vuoteen 1989 sen nimi oli presidentti Alfredo Stroessnerin mukaan Puerto Presidente Stroessner. Kaupunki sijaitsee Argentiinan ja Brasilian rajan lähellä.
Vuoden 2002 väestönlaskennassa kaupungin väkiluku oli 223 350, arvio vuodelle 2012 on noin 396 000, lähiseutu mukaan lukien 520 000. Se on maan toiseksi suurin kaupunki. Kaupungissa on runsaasti aasialaista väestöä, erityisesti taiwanilaisia ja arabeja.
Ciudad del Este tuottaa Paraguayn bruttokansantuotteesta noin 60 prosenttia. Se on maailman kolmanneksi suurin zona franca Miamin ja Hongkongin jälkeen. Kaupungin talous on riippuvainen Brasilian taloudesta.
Naapurimaihin suuntautuva salakuljetus on merkittävä tulonlähde. Vuonna 1965 avattu Ystävyyden silta on merkittävä epävirallinen kauppareitti.
Chryse Planitia
Chryse Planitia on Marsin päiväntasaajan pohjoispuolella sijaitseva tasanko. Se on läpimitaltaan 1 542 kilometriä ja syvyydeltään 2,5 kilometriä. Sen oletetaan olevan vanha törmäyskraatteri. Chryse Planitialla näkyy jälkiä veden aiheuttamasta eroosiosta, ja useat eteläisten ylänköalueiden ja Valles Marineriksen uomat sekä Tharsiksen ylängön rinteet viettävät Chrysen tasangolle. Tämän vuoksi uskotaan, että alue on muinoin ollut merenlahti tai suuri järvi. Viking 1 -luotain laskeutui Chryse Planitialle vuonna 1976.
Asche zu Asche
Asche zu Asche (suom. "tuhkasta tuhkaan") on Rammsteinin kahdeksas singlejulkaisu. Se on myös bonuslevy yhdellä Sehnsuchtin limited-julkaisuista.
Ramseyn lause
Ramseyn lauseet ovat Frank Ramseyn vuonna 1930 muotoilemia matemaattisia todistuksia, joita kutsutaan "äärelliseksi Ramseyn lauseeksi" ja "äärettömäksi Ramseyn lauseeksi". Ramseyn lauseiden johtopäätös on usein esitetty muodossa "täydellinen epäjärjestys on mahdotonta".
Ääretön Ramseyn lause kertoo, että äärettömässä verkossa on aina ääretön klikki tai ääretön riippumaton joukko.
Ramseyn lauseet muodostavat Ramseyn teorian, joka on tärkeä kombinatoriikan haara. Ramseyn teorian pohjalta etsitään mahdollisimman säännöllisiä ja homogeenisia rakenteita mielivaltaisten rakenteiden sisältä.
Florianópolis
Florianópolis on Santa Catarinan osavaltion pääkaupunki Etelä-Brasiliassa. Se koostuu yhdestä pääsaaresta, mantereella sijaitsevasta osasta, sekä ympäröivistä pikkusaarista. Kaupungin asukasluku oli 421 240 vuonna 2010.
1,2-dikloorietaani
1,2-dikloorietaani, josta käytetään myös nimiä etyleenidikloridi, 1,2-etyleenidikloridi, dikloorietaani (CHCl) on orgaaninen liuotin, joka normaaliolosuhteissa on olomuodoltaan väritön, jähmeä neste, jolla on tunnusomainen haju. 1,2-dikloorietaani muuttuu tummaksi ilman, kosteuden ja valon vaikutuksesta. 1,2-dikloorietaanin rakennekaava on ClCHCHCl, moolimassa 98,96 g/mol, sulamispiste − 37,5 °C, kiehumispiste 83,5 °C, suhteellinen tiheys 1,235 g/cm (vesi = 1,0 g/cm), liukoisuus veteen (20 °C) 0,87 g/100 ml, leimahduspiste 13 °C c.c., itsesyttymislämpötila 413 °C ja CAS-numero 107-06-2.
1,2-dikloorietaanin pääkäyttökohde on muoviteollisuudessa vinyylikloridin (CH=CH-Cl) valmistus, mutta sitä käytetään myös lähtöaineena synteettisen tauriinin teollisessa valmistuksessa. 1,2-dikloorietaania on käytetty myös lisäaineena lyijy-yhdisteitä sisältävissä bensiineissä.
1,2-dikloorietaani on Suomessa luokiteltu työministeriön päätöksellä syöpävaaralliseksi aineeksi.
Emetofilia
Emetofilia (joskus myös vomitofilia) on parafilia tai seksuaalinen fetissi oksentamista kohtaan. Emetofiilit fantasioivat joko oksentavansa itse, tai että joku toinen oksentaisi. Jotkut emetofiilit toteuttavat tätä myös käytännössä. Kun emetofiili oksentaa toisen (emetofiilin) päälle, sitä kutsutaan "sateenkaarisuihkuksi" tai "roomalaiseksi suihkuksi", koska aikoinaan uskottiin että antiikin roomalaisilla oli tapana oksentaa suurten aterioiden yhteydessä.
Emetofiileille oksentamisessa tapahtuvat pahoinvointi, oksentaminen ja sen jälkeinen helpotus ovat eroottisesti latautunutta.
Oksentamista käsittelevällä nettisivulla, Vomiting FAQ:ssa, on arveltu, että "oksentaminen oli emetofiileille luultavasti hyvin inhottavaa tai pelottavaa ennen murrosikää, ja emetofiili muistelee näitä nuoruutensa tuntemuksia saadakseen seksuaalisen tyydytyksen". Näin emetofilia voi olla kytköksissä myös emetofobiaan, oksentamisen pelkoon. Monet emetofobiasta kärsivät emetofiilit kuitenkin jatkavat oksentamisen pelkäämistä siitä huolimatta, että he fantasioivat (toisten ihmisten) oksentamisesta.
Vain yksi lääketieteellinen ja psykologinen lehtiartikkeli ehdittiin julkaista, ennen kuin Internetistä tuli yleisin keskustelupaikka emetofiliasta. Suurin osa emetofiileistä on kiinnostunut vain keskustelemaan omasta ja toisten oksentelusta. Toiseksi yleisintä fetississä on sellaisten ääninauhojen, videoiden ja valokuvien keräily, joissa esiintyy oksentavia ihmisiä. Eniten asialleen omistautuneet fetisistit yllyttävät itsensä ja toiset oksentamaan seksuaalisen tyydytyksen vuoksi, ja jotkut heistä myös kuvaavat oksentajia, että muut emetofiilit voisivat katsella heitä. On myös arveltu, että emetofilia voisi olla yksi syy, miksi oksentamista esiintyy nykyään niin paljon televisiossa ja elokuvissa.
Joskus emetofilia on yhdistetty vorarefiliaan. Tällöin emetofiili fantasioi tulevansa syödyksi ja oksennetuksi.
BDSM:ssä domina saattaa pakottaa alistujana olevan emetofiilin oksentamaan, tai oksentaa itse alistujan päälle.
Mikäli emetofiili harjoittaa fetissiään aiheuttamalla itse oman oksentamisen, hänelle saattaa tulla samantyyppisiä ongelmia, kuin muillekin usein oksentaville (esimerkiksi bulimikot). Liian usein toistuva oksentaminen saattaa muun muassa vaurioittaa nielua ja hampaita.
Emetofiileillä on myös ollut vaikeuksia saada ääntään kuuluville Internetissä. Monia heille tarkoitettuja nettisivuja on suljettu, kuten maaliskuussa 2007 suljettu "Vomit Online" ja maaliskuussa 2008 suljettu keskustelufoorumi "Emesis - Puke Stories".
WWE New Year's Revolution
New Year's Revolution oli pay-per-view, jonka tuotti World Wrestling Entertainment (WWE). Se pidettiin jokaisella kolmella kerralla tammikuun alkupuolella. Tapahtuma keksittiin vuonna 2005. New Year's Revolution kuului aina RAW brändin. Päätapahtuma matsit on jokaisella kerralla painittu jostain Maailman mestaruudesta.
New Year's Revolution poistettiin, kun WWE alkoi vähentää pay-per-view tapahtumia. Nykyään Royal Rumble on ainut PPV, joka pidetään tammikuussa.
New Year's Revolution (2005) pidettiin 9. tammikuuta, 2005 Coliseo de Puerto Ricossa San Juan Puerto Ricossa
New Year's Revolution (200) pidettiin 8. tammikuuta, 2006 Pepsi Arenalla Albany, New York:ssa. Vuoden 2006 New Year's Revolutionista tuli mieleenpainuva, koska Edge "rahasti" Money in the Bank salkkunsa John Cenan WWE Mestaruuteen. Tätä tapahtumaa on näytetty useasti WWE:n ohjelmistossa.
New Year's Revolution (2007) pidettiin 7. tammikuuta, 2007 Kemper Arenalla Kansas City, Missourissa. Ennen John Cenan ja Umagan välistä ottelua, Umaga ei ollut kertaakaan hävinnyt WWE:ssä.
Korjuri
Korjuri (harveri, yhdistelmäkone, combi, kombikone) on metsätyökone, jolla hoidetaan sekä puutavaran hakkuu että metsäkuljetus. Koneessa on harvesterin tapaan hakkuupää mittalaitteineen. Lisäksi siinä on kuormatila puutavaran kuljetukseen kuten kuormatraktorissa.
Korjurin etuja perinteisiin korjuuketjuihin verrattuna ovat muun muassa pienemmät pääomakustannukset, vähäisemmät koneiden siirrot leimikoiden välillä ja koneen suurempi käyttöaste harvennushakkuilla.
Tunnettuja korjureiden valmistajia ovat muiden muassa Komatsuforest (Valmet) ja Ponsse.
Jalkaväkirykmentti 37 (talvisota)
Jalkaväkirykmentti 37 (JR 37) oli talvisodan aikainen rykmentti, joka kuului eversti Hannu Hannukselan komentamaan 13. divisioonaan.
Mikkelin sotilaspiiri perusti rykmentin Mikkelissä ylimääräisten harjoitusten alkaessa 14. lokakuuta 1939 alkaen. Se pyrittiin varustamaan määrävahvuuksien mukaiseksi, mutta puolustusvoimien kalustopulan vuoksi se ei varsinkaan kaluston osalta onnistunut.
Jalkaväkirykmentti koostui seuraavista yksiköistä (suluissa määrävahvuus):Rykmentti keskitettiin tulevalle toiminta-alueelleen Laatokan Karjalaan Suistamon alueelle 21.-22. lokakuuta 1939. Se kuului eversti H. Hannukselan komentamaan 13. divisioonaan.
IV armeijakunnan viivytysvaiheen aikana 30. marraskuuta - 11. joulukuuta 1939 rykmentti taisteli lähes yhtenäisenä Laatokan rantatien suunnassa perääntyen yhteensä jopa noin 60 kilometriä. Viivytysvaiheen päätyttyä ja IV armeijakunnan siirtyessä vastahyökkäysvaiheeseen hajosi rykmentti käytännössä erilaisten alistusten johdosta taistelemaan lähes koko loppusodan ajaksi erilaisten tilapäisten organisaatioiden alaisuudessa eri puolille Laatokan Karjalaa.
Eräällä tavalla Ryhmä Oinas oli rykmentin "perillinen", koska sen komentajana toimi rykmentin komentaja everstiluutnantti Järvinen. Ryhmän esikunnan muodosti rykmentin esikunta ja rykmentin esikuntakomppania muodosti ryhmän esikuntakomppanian. 4. tammikuuta 1940 komentaja esikuntineen siirrettiin kuitenkin johtamaan Ryhmä Keihästä.
23. helmikuuta 1940 palasi eversti Järvinen esikuntineen komentamaan Ryhmä Oinasta, jossa tehtävässä toimikin sodan loppuun asti.
Suomen ja Neuvostoliiton välisen talvisodan taistelut taukosivat 12. maaliskuuta tehdyn Moskovan rauhan perusteella seuraavana päivänä 13. maaliskuuta klo 11.
Rykmentti vetäytyi rauhansopimuksen mukaisesti IV armeijakunnan mukana uudelle valtakunnanrajalle 15. maaliskuuta klo 10 ja 25. maaliskuuta klo 20 välisenä aikana. Rauhansopimuksessa vetäytymismatkaksi oli määritelty vähintään 7 kilometriä vuorokaudessa.
Joukkojen kotiuttamista ei aloitettu heti, vaan asteittain siten, että ensin lomautettiin muun muassa maatalousväestöä lähestyvien kevättöiden vuoksi. Aluksi puhuttiin lomauttamisesta eikä kotiuttamisesta, jotta miesten nopea uudelleen kutsuminen palvelukseen olisi ollut mahdollista. Lomauttamiset alkoivat vanhimmista ikäluokista 15. huhtikuuta ja päättyivät pääosin kesäkuun puoleenväliin mennessä.
Musta teatteri
Musta teatteri (, ) on Kiinassa syntynyt taidemuoto.
Musta teatteri saapui aikoinaan Eurooppaan, jossa se on 1950-luvulta alkaen kukoistanut erityisesti Tšekin pääkaupungissa Prahassa. Kaupunki on tunnettu teatteristaan, joka yhdistää nykytanssin, musiikin, improvisaation, fantasian sekä pantomiimin. Teatteriesityksen ymmärtämiseen ei tarvitse kielitaitoa.
Mustan teatterin luonteenomaiset piirteet ovat mustien verhojen käyttö, pimennetty näyttämö sekä 'mustan valaistuksen' (UV-valon) ja fluoresenssoitujen pukujen yhdistelmä, jolla pyritään synnyttämään monimutkaisia visuaalisia illuusioita. Tätä "musta laatikko" menetelmää käyttivät aikoinaan jo elokuvan uranuurtaja Georges Méliès ja teatteritaiteessa suoranaisen vallankumouksen aikaansaanut Konstantin Stanislavski.
Littoinen
Littoinen () on taajama Kaarinan ja Liedon rajalla Varsinais-Suomessa. Aikaisemmin Littoinen kuului kolmeen kuntaan: Lietoon, Kaarinaan ja Piikkiöön. Sen keskellä on Littoistenjärvi. Littoisten taajama on rakentunut 1700-luvulla perustetun verkatehtaan ympärille.
Vuonna 1899 rakennettu rautatieyhteys vahvisti Littoisten kehitystä. Nykyään eivät rantaradalla kulkevat junat enää pysähdy Littoisissa. Verkatehtaan hylkäämiin tiloihin on 1990-luvulla saneerattu asuntoja ja toimistotiloja.
Jo 1700-luvulta asti on Littoisissa ollut monipuolista teollisuustoimintaa. 28. syyskuuta 1739 sai kauppias Henrik Rungeen ja kauppias Esaias Wechter Turun lääninkansliasta luvan perustaa Littoistenjärven rantaan Liedon puolelle vanulaitoksen, jossa Turussa kudotut kankaat vanutettiin. Talousongelmissa ollut verkatehdas vaihtoi omistajaa ja toimialaa erilaisten tekstiilien valmistukseksi. Tehdas jatkoi toimintaansa vuonna 1877 sattuneesta vakavasta tuhopalosta huolimatta. Vuonna 1941 tapahtuneen fuusion jälkeen yritys toimi nimellä Barker-Littoinen. Keväällä 1969 toiminta lopulta siirtyi Turun Raunistulaan heikentyneen kysynnän seurauksena. Tehtaan punatiiliset tuotantorakennukset ovat kuitenkin vielä olemassa, ja Museovirasto on määritellyt Littoisten verkatehtaan ja siihen liittyvän Kotimäen asuinalueen valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.
Vuonna 1965 Huonekalutehdas Korhonen siirsi osan tuotteiden valmistuksesta Kaarinan Littoisiin Turun rajalle. Myöhemmin 1982 tehtaan kolmannen rakennusvaiheen jälkeen huonekalutuotteiden valmistus siirtyi kokonaan Littoisiin, jossa nykyään valmistetaan Artekille Alvar Aallon suunnittelemia huonekaluja, pikkutuoleja, nojatuoleja ja pöytiä.
Vuonna 1954 Turkuun perustettu antennitarvikkeita ja keskusradiolaitteita tarjoava yritys Teleste siirsi pääkonttorinsa ja tehtaansa Kaarinan Littoisiin Turun rajalle.
Littoisissa sijaitsee myös Littoisten ala-aste, Kotimäen yhtenäiskoulu, useita päiväkoteja ja Turun Rauhanyhdistys.
Gary Jules
Gary Jules Aguirre, Jr. (s. 19. maaliskuuta 1969 Kalifornia) on yhdysvaltalainen laulaja. Hänen vanhempansa ovat Gary ja Marie Aguirre.
Jules kävi koulua The Bishop's Schoolissa Kaliforniassa.
Jules äänitti yhdessä ystävänsä Michael Andrewsin kanssa uuden version Tears for Fearsin debyyttisinglestä "Mad World" elokuvaan "Donnie Darko". Kyseistä kappaletta on tuonut tunnetuksi myös esiintyminen Gears of War -videopelissä ja sen mainoksissa.
Kaksi vuotta "Donnie Darkon" julkaisemisen jälkeen, joulukuussa 2003, "Mad World" pääsi listoille Isossa-Britanniassa. Kappaletta on käytetty suosituissa amerikkalaisissa TV-sarjoissa, kuten "Ilman johtolankaa", "Alias", "Teho-osasto" ja "CSI".
Muutamia Julesin aikaisempia projekteja ja bändejä olivat "The Ivory Knights", "Our Town Pansies", "Woodenfish", "Kofi" ja "The Origin".
Talvisalon jäähalli
Talvisalon jäähalli on Savonlinnaan vuonna 1978 valmistunut jäähalli, joka sijaitsee keskustasta länteen valtatie 14:n varrella. Halli on jääkiekon paikallisen Mestis-joukkueen SaPKon kotihalli. Halli on yksi Itä-Suomen vanhimmista, ja sen takana sijaitsee ulkojääkaukalo. Katsomoita on vain hallin itäisellä laidalla ja vaihtoaitiot läntisellä puolella. Ylätasanteella on edustusjoukkueen peleissä toimivat kioski ja Pässi Pub anniskelualueineen. Myös hallin läntisimmässä nurkkauksessa on viime kausina toiminut grillikatoksessa oleva grilli. Pohjoispäädyssä on kahvio. Ennen hallin valmistumista jääkiekkoa pelattiin lähellä nykyistä hallia ulkojäällä.
Vuonna 2008 Gigantti alkoi SaPKo:n pääsponsoriksi ja Talvisalon jäähallin nimi muutettiin Talvisalon Gigantti-areenaksi. Gigantin sponsorisopimus SaPKon kanssa päättyi vuonna 2011 ja Talvisalon Gigantti-areenan nimi muuttui takaisin Talvisalon jäähalliksi. Lokakuussa 2016 jäähallin nimeksi tuli Mediatili Areena, kun SaPKo teki monivuotisen yhteistyösopimuksen savonlinnalaisen Mediatili tilitoimiston kanssa.
The Sugarhill Gang
The Sugarhill Gang on yhdysvaltalainen hip hop -yhtye, joka tuli tunnetuksi vuoden 1979 hittinsä ”Rapper's Delight” myötä. Yhtyeen debyyttisingle ”Rapper's Delight” oli ensimmäinen Yhdysvaltain singlelistoille Top40:en noussut hip hop -single ja yksi kaikkien aikojen ensimmäisistä rap-kappaleista.
Sugarhill Gangin jäsenet Wonder Mike, Big Bank Hank ja Master Gee ovat kaikki kotoisin Engelwoodista New Jerseystä. Nämä kolme räppäriä yhdessä kolmen sessiomuusikon (tuleva Living Colour -basisti Doug Wimbish, kitaristi Little Axe ja rumpali Keith LeBlanc) olivat mukana kaikilla yhtyeen äänitteillä. Ryhmän kokosi tuottaja Sylvia Robinson, joka perusti myös Sugar Hill Recordsin yhdessä aviomiehensä levymoguli Joe Robinsonin kanssa.
”Rapper's Delightista”, jonka pääbassolinja oli otettu Chicin kappaleesta ”Good Times”, tuli maailmanlaajuinen hitti, myyden yli kahdeksan miljoonaa kopiota. Se saavutti vuonna 1979 sijan 36 Yhdysvaltain poplistoilla ja sijan neljä R&B-listalla. ”Rapper's Delightia” pidetään usein ensimmäisenä rap-singlenä, mutta pari viikkoa ennen sitä ilmestyi Fatback Bandin ”King Tim III (Personality Jock)”.
”Rapper's Delight” on jäänyt Sugarhill Gangin ainoaksi listamenestykseksi. Sitä seuranneet ”Apache”, ”Eight Wonder”, ”Rapper's Reprise [Jam Jam]” ja ”Showdown” (yhdessä Furious Fiven kanssa) jäivät menestykseltään vaatimattomimmiksi. Yhtye lopetti 1980-luvun puoliväliin mennessä, mutta teki comebackin vuonna 1999 lapsille suunnatun rap-albumin "Jump on It" myötä.
Big Bank Hank
Big Bank Hank (oik. Henry Jackson, 1956 – 11. marraskuuta 2014) eli yksinkertaisesti Hank, oli rap-artisti, joka kuului The Sugarhill Gang -nimiseen yhtyeeseen. Sugarhill Gang ja Hank nousivat julkisuuteen vuonna 1979 levytetyllä hitillään Rapper's Delight. Hank tunnustautui myös koripallojoukkue New York Knicksin faniksi, ja hänen yksi kuuluisimmista riimeistä kuuluukin näin: "I got a color TV, so I can see, when Knicks play basketball". Busta Rhymesin hitti Woo-Hah! Got You All In Check! on saanut alkunsa Hankin riimistä kappaleesta Eighth Wonder: "See it's up my back, around my neck, woo-hah! Got ya all in check!"
Lähikirjasto
Lähikirjasto eli sivukirjasto on pääkirjastoa pienempi kirjasto, joka toimii osana kunnan tai kaupungin kirjastolaitosta pääkirjaston rinnalla. Suuremmilla paikkakunnilla lähikirjastoja voi olla useampi. Lähikirjastot tarjoavat enimmäkseen samoja palveluja kuin pääkirjastot.
Lähikirjastoja pidetään usein tärkeinä kohtaamispaikkoina ja oleskelutiloina alueensa asukkaille. Niiden ajatellaan edistävän yhteisöllisyyttä. Yleensä lähikirjastot tekevät myös yhteistyötä lähialueen koulujen ja päiväkotien kanssa. Ne ovat siis tärkeitä alueiden yhteisöllisyyden ja virkeyden kannalta. Niiden yksi arvo on sekin, että ne ovat kaiken ikäisten paikkoja enemmän kuin pääkirjastot. Niistä on hyötyä erityisesti lähialueidensa lapsille ja huonokuntoisille vanhuksille, jotka eivät voi itsenäisesti käydä pääkirjastossa.
Kuntaliitosten yhteydessä on tavallista, että pienemmän kunnan pääkirjasto muuttuu suuremman kunnan lähikirjastoksi.
Monilla Suomen paikkakunnilla lähikirjastoja on lakkautettu. Tätä vastaan toimii Lähikirjastojen puolesta ry, joka perustettiin Lahdessa, kun Lahden kaupunki oli ilmoittanut, että kaikki Lahden lähikirjastot lakkautetaan tosin korvaten ne kirjastopisteillä. Lähikirjastojen puolesta ry sai Vuoden kirjateko -palkinnon vuonna 2013.