D. E. D. Europaeus
David Emmanuel Daniel (Taneli) Europaeus (1. joulukuuta 1820 Savitaipale – 15. toukokuuta 1884 Pietari) oli suomalainen kansanrunouden kerääjä, kielitieteilijä ja arkeologi. Hän oli Elias Lönnrotin aikalainen ja Suometar-lehden perustajia.
Europaeuksen isä Peter Adolf Europaeus oli Savitaipaleen kirkkoherra. ja kuului Äyräpäästä lähteneeseen Europaeusten sukuun. Kuuluisuutta saavuttanut Taneli-poika syntyi isänsä toisesta avioliitosta. Hänen äitinsä oli pappilan entinen karjapiika Sofia Peijo, joka oli savitaipalelaista sukua ja syntyisin Heituinlahden Peijolta. Tämä epäsäätyinen syntyperä sulki Europaeuksen paljolti aikansa varsinaisen sivistyneistön ulkopuolelle. Papin poikana Taneli pääsi kuitenkin opintielle ja hän kävi Käkisalmen piirikoulua ja Viipurin lukiota päästen ylioppilaaksi Helsingissä 1844.
Europaeus teki vuosina 1845–1854 yhteensä seitsemän runonkeruumatkaa Karjalaan, Vienan Karjalaan, Inkeriin ja Viroon. Hän oli myös merkittävä kielitieteilijä, joka loi paljon uudissanoja suomen kieleen. Europaeuksen keksimiä sanoja ovat muun muassa "eduskunta, enemmistö, esitelmä, harrastus, huvila, tasa-arvo, toimeentulo, vety, kertosäe, suorasanainen, säännöllisyys" ja "valtava".
Europaeus harjoitti myös arkeologista tutkimusta ja pohti laajoja teoreettisia kysymyksiä, kuten ihmiskunnan alkuperää. Hän päätteli ihmisen olevan peräisin Afrikasta, mistä sai aikalaisiltaan pilkkanimen Europaeus-Africanus. Monet Europaeuksen aikanaan virheellisiksi tuomitut päätelmät ovat sittemmin osoittautuneet tosiksi ja toisaalta monet aikalaisten hyväksymät ovat osoittautuneet nykykäsityksessä virheellisiksi.
Kyvyistään huolimatta Europaeusta ei koskaan oikein tunnustettu. Osaksi vieroksunta johtui hänen alhaisesta syntyperästään, osaksi siitä ettei häntä juurikaan kiinnostanut kansakunnan rakentaminen, vaan tiede ja tutkimus yleensä. Sanotaan myös että hänen luonteensa oli hankala.
Europaeus oli varsin pyyteetön tieteellisen tutkimuksen edistäjä, eikä juuri ajanut omia etujaan, vaan luotti oikeudenmukaisuuden voittoon. Luottamus osoittautui virheeksi. Suomen harvalukuinen sivistyneistö oli tuolloin keskittynyt Suomen asujaimiston muokkaamiseen kansakunnaksi, eivätkä sitä miellyttäneet Europaeuksen laajat ongelmanasettelut. Keskeiset kulttuurivaikuttajat sulkivat häneltä rahoituskanavat yksi toisensa jälkeen.
Lisää hankaluuksia aiheutti se, että kansallisromantikot halusivat liittää Suomen Pohjoismaihin, joihin heillä itsellään varsinaisen äidinkielensä ruotsin ja omien sukujensa puoleen oli läheiset välit. Kymijoen itäpuolelle oli kuitenkin syntynyt toisenlainen asetelma. Europaeuksen kotiseutu Savitaipale ja koko Viipurin lääni oli jo 1700-luvun alkupuoliskolla siirtynyt Venäjän haltuun. Tämän seurauksena Europaeuksen suku, kuten Viipurin kuvernementin virkamiehistö yleensäkin, oli ehtinyt sukulaistua venäläisten kanssa, ja uuden isäntämaan aatevirtaukset olivat tulleet tutuiksi. Tältäkin pohjalta Europaeusta kiinnostivat Venäjällä asuvat sukukansat ja toisaalta yleiset tieteelliset ongelmat. Näin ollen hänet Suomessa sysättiin sopimattomana syrjään. Hän joutui unohduksiin sekä hengentuotteidensa ryöstön kohteeksi. Sama kohtalo tuli Suomessa iittiläissyntyisen, Venäjän tiedeakatemian akateemikon Anders Johan Sjögrenin ja toisinajattelija K. A. Gottlundin osaksi.
Europaeus kuoli rutiköyhänä Pietarissa, ja hänet haudattiin köyhien joukkohautaan, mutta myöhemmin hänen maalliset jäännöksensä siirrettiin Helsinkiin Hietaniemen hautausmaalle. Yli sata vuotta hänen kuolemansa jälkeen hänen syntymäpitäjäänsä Savitaipaleelle pystytettiin muistopatsas ja perustettiin hänen nimeään kantava museo. Nykyisin myös kirkonkylän yläasteen koulu on nimetty Europaeuksen kouluksi.
Juha Hurmeen kirjoittama ja ohjaama näytelmä "Europaeus" tuli ensi-iltaan Kansallisteatterissa maaliskuussa 2014.