hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Hakkerisodankäynti
Hakkerisodankäynti on informaatiosodankäynnin alalaji. Se on tietoverkoissa tapahtuvaa sodankäyntiä, vihamielistä vaikuttamista tietoverkkojen avulla. Se sisältää toimintaa tietoja ja niiden tallennus-, käsittely- ja siirtojärjestelmiä vastaan. Tietojen osalta kyseeseen tulee tietojen hankinta, manipulointi ja tuhoaminen.
Tietokoneverkkojen "epäsosiaalinen" aines voidaan jakaa motivaatioiden mukaan seuraavasti:
Tavoitteita voivat olla täydellinen tuho, verkon sulkeminen osittain, satunnaisten tai tarkoituksellisten datavirheiden luonti, informaation varastaminen, palveluiden varastaminen, esimerkiksi ilmaiset puhelut, järjestelmän monitorointi ja tiedon keräys esimerkiksi vastatoimista sekä tiedon keräys kiristystarkoituksessa.
Välineitä hakkerisodankäynnissä ovat muun muassa ohjelmiston tai tietokoneen fyysisen osan (mikropiirin, piirilevyn, tietokoneen) takaovi tai -portti, ohjelmistojen virheet (tahalliset tai tahattomat), ohjelmistovirus, looginen pommi, Troijan hevonen, salasanan "haistelija", verkkoturvallisuusohjelmat kuten SATAN jne.
Kuuluisa esimerkki on saksalainen hakkerivakoilijaketju vuodelta 1989. Ketjun hakkerit murtautuivat Saksasta useisiin USA:n sotilaallisiin tietoverkkoihin ja tiedot osti Neuvostoliiton KGB.
Monet viimeaikaiset kriisit ovat sisältäneet hakkerisodankäynnin elementtejä. Tšetšenian toisessa sodassa Venäjä hyökkäsi menestyksekkäästi tšetšeenien sivustoja vastaan. Kosovon sodassa serbit hyökkäsivät NATO:n sivustoja vastaan.
Taloudellinen informaatiosodankäynti
Taloudellinen informaatiosodankäynti () on informaatiosodankäynnin yksi seitsemästä osa-alueesta tutkija Martin Libickin käyttämässä ryhmittelyssä. Se on tietojen käyttöä vihamieliseen taloudelliseen vaikuttamiseen esimerkiksi informaatiosaarron (muun muassa kaupankäynnissä keskeisen ajantasaisen tiedon saannin ja tärkeiden yhteyksien rajoittaminen tai katkaisu), informaatioimperialismin (valta-aseman hallussapito keskeisillä tietointensiivisillä osaamis- ja teollisuusalueilla), teollisuusvakoilun tai vientirajoituksen muodossa.
Biorytmi
Biorytmit ovat väitettyjä ihmisyksilön fyysistä, emotionaalista ja älyllistä kykyä mittaavia säännöllisiä rytmejä, jotka alkavat syntymähetkestä. Ne perustuvat saksalaisen lääkärin Wilhelm Fliessin ja professori Alfred Telscherin tutkimuksiin 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa.
Biorytmien oletetaan olevan jaksollisia, ja jaksojen oletetaan alkavan syntymähetkestä. Se, että alkamisajankohdaksi on valittu syntymähetki eikä esimerkiksi hedelmöityshetkeä tai oletettu sikiön perivän äitinsä rytmit, johtuu mahdollisesti astrologien tavasta käyttää syntymähetken tähtien asentoa.
Teoria määrittelee fyysisen kunnon perusjaksoksi 23 päivää, emootioiden perusjaksoksi 28 päivää ja älyllisen toiminnan perusjaksoksi 33 päivää. Biorytmejä voidaan helposti laskea mikrotietokoneilla, ja piirtureilla voidaan piirtää sinikäyriä. Tietokone teki tästä näennäistieteen muodosta erittäin suositun. Biorytmikäyriä voitiin tuottaa hyvin halvalla.
Kaikkiaan 134:stä biorytmejä koskeneesta tutkimuksesta 35:ssä on saatu teoriaa tukevia tuloksia, mutta niistä on löydetty tilastollisia virheitä. 99:ssä tutkimuksessa ei ole saatu teoriaa tukevia tuloksia.
Kuuluisa taikuri ja näennäistieteiden tutkija James Randi sanoo teoksessaan "Flim-Flam", että "biorytmit ovat puhtainta ja yksinkertaisinta näennäistieteellistä idiotismia".
Puskurin ylivuotovirhe
Puskurin ylivuotovirhe on tietokoneohjelmassa tapahtuva virhetilanne, jossa ohjelma tallentaa saamansa syötteen osittain sille varatun muistialueen ulkopuolelle. Virhe saattaa aiheuttaa merkittäviä vahinkoja ohjelman ja sitä suorittavan tietokonejärjestelmän toiminnalle. Puskurin ylivuotovirheet ovat olleet tärkein yksittäinen tekninen syy ohjelmissa ja käyttöjärjestelmissä esiintyville tietoturvaongelmille.
Puskurin ylivuoto tapahtuu silloin, kun ohjelma kasvattaa tai vähentää muistialueeseen osoittavaa indeksiä niin suureksi tai pieneksi, että indeksi ei enää osoitakaan puskurille varatulle muistialueelle, vaan tallennettavat tietoalkiot ikään kuin vuotavat sen yli edellä tai jäljessä oleviin, muuhun käyttöön varattuihin muistipaikkoihin.
Puskurin ylivuotovirhe aiheuttaa tietoturvaongelmia useimmin ohjelmissa, jotka on toteutettu suhteellisen matalan tason ohjelmointikielillä. Näissä ei useinkaan ole huomioitu muistialueiden suojaustarvetta ohjelman omilta, mutta asiaankuulumattomilta muokkauksilta. Näitä kieliä ovat muun muassa C ja C++. Useat kielet, kuten Java ja Lisp huolehtivat sisäisesti muistinhallinnasta ja ovat immuuneja puskurin ylivuotovirheille. Joskus kuitenkin nämä immuunitkin ohjelmointikielet saattavat altistua tälle ongelmalle, joko ajoympäristössä itsessään olevan ongelman takia (monet virtuaalikoneet on kirjoitettu C:llä tai C++:lla) tai C:llä tai C++:lla kirjoitettujen ulkoisten rutiinien kautta.
Noituus
Noituus tarkoittaa yliluonnollisten voimien hallitsemista. Noituuden harjoittajaa nimitetään noidaksi.
Metsästäjä-keräilijäkulttuureissa usko yliluonnolliseen ja taikuuteen ovat saaneet erilaisia pelon muotoja, ja toisen ihmisen vahingoittamista taikuuden keinoin pelätään suuresti. Uskomus siitä, että salaisen tiedon omaava ihminen kykenee hallitsemaan yliluonnollisia voimia ja aiheuttamaan vahinkoa niiden kautta toisille ihmisille, on luonut pohjan noituuden käsitteelle. Noitauskomuksia on ollut kaikissa kulttuureissa kautta aikojen. 
Kristillisessä Euroopassa, myös Suomessa, varsinkin uuden ajan alussa ja myöhäiskeskiajalla oli laajoja noitavainoja. Monissa kehitysmaissa noitausko on säilynyt.
Suomalaisessa kansanperinteessä noita tarkoitti tietäjää, jolle yhteisössä kuuluivat lähinnä hyväntekijän ja parantajan tehtävät.
Keskiaikainen kronikoitsija Olaus Magnus Gothus kuvaa laajasti suomalaisten noitien taikakeinoja. Suomalaiset tietäjät muun muassa myivät tuulta ostettavaksi kauppiaille, jotka eivät kovan vastatuulen vuoksi pystyneet lähtemään merelle:
Suomalainen tietäjäperinne ei lakannut kristinuskon tulon myötä, vaikka käännyttäjät yrittivät parhaansa mukaan kitkeä vanhoja tapoja.
Raamatussa Mooses sai Jumalalta käskyn kansalleen, ettei tulisi harjoittaa: noituutta, velhoutta, kehottaa ihmistä kulkemaan tulen läpi, taikoja, syödä veristä tai ennustamista. Apostoli Paavali mainitsee Galatalaiskirjeessään noituuden, kun hän luettelee lihan eri tekoja, joita harjoittamalla ei peri Jumalan valtakuntaa
Uuspakanuus ja erityisesti Britanniassa 1940-luvulla syntynyt wicca, uusnoituuden suosituin muoto, ovat kasvattaneet suosiotaan erityisesti 1960- ja 1970-lukujen kulttuuristen muutosten myötä. Suomessa uuspakanuus alkoi 1980-luvulla ja erityisesti 1990-luvulla kasvaa varteenotettavaksi liikkeeksi muun muassa Lehto- ja Pakanaverkko-yhdistysten perustamisen myötä.
Nykyään noituuteen uskotaan laajalti muun muassa eräissä Afrikan maissa.
Tansaniassa on vuosina 2007–2009 surmattu yli 50 albiinoa ja Burundissa 12. Albiinojen raajoista ja elimistä tehdään taikakaluja.
Vuonna 2009 Ugandassa kirjattiin 123 surmaa, joiden arvioitiin liittyvän noituuteen. Surmatut ovat enimmäkseen lapsia, joiden verta, sukuelimiä ja muita ruumiinosia käytetään rikastuttamaan noitien asiakkaita nopeasti. Eteläisessä Afrikassa ihmisten surmaamista ja ruumiinosien käyttämistä noituuteen nimitetään "muti"-murhiksi zulujen 'lääkettä' tarkoittavan sanan mukaan.
Toisaalta noitia myös pelätään ja vainotaan nykyäänkin. Lähinnä Saharan eteläpuolisessa Afrikassa tapetaan tuhansia vuosittain noitavainoissa. Erityisesti Nigeriassa on tuhansia lapsia ajettu kodeistaan noidiksi syytettyinä.
MG-42
MG-42 () on saksalainen toisen maailmansodan aikainen ilmajäähdytteinen ja rullasulkumekanismia käyttävä kevyt konekivääri.
MG-42 suunniteltiin korvaamaan saksalaisten edellinen kevyt konekivääri MG-34, ja se suunniteltiin sodanaikaista massatuotantoa ajatellen: sen valmistaminen oli huomattavasti MG-34:ää yksinkertaisempaa, nopeampaa ja halvempaa. MG-42 vaati noin 75 työtuntia ja maksoi noin 250 Reichsmarkia kappaleelta, kun MG-34 jopa 150 työtuntia ja maksoi 312 RM/kpl.
MG-42:n tulinopeus on useimpiin muihin aseisiin verrattuna varsin suuri, 1 200 laukausta minuutissa, eli noin kaksinkertainen yleensä käytössä olevien konekiväärien tulinopeuteen verrattuna. Aseella ammuttu sarja kuulostaa repeytyvän kankaan ääneltä tai kauempaa peltiseltä tärätykseltä, koska yksittäisiä laukauksia ei voinut kuulla. Äänellä oli myös suuri psykologinen vaikutus joukkoihin. Suuren tulinopeuden haittapuoli oli suuri patruunankulutus ja aseen ilmajäähdytteisyyden vuoksi se kuumensi piippua hyvin nopeasti. Tämä ongelma oli ratkaistu siten, että piippu oli vaihdettavissa muutamassa sekunnissa pikavaihtomekanismilla toiseen. Aseen mukana toimitettiin kaksi tai kolme vaihtopiippua ja asbestilapanen kuuman piipun poistamista varten. Piippu vaihdettiin noin 250 laukauksen sarjan jälkeen. Piippu kesti 3 500–4 000 laukausta, myöhemmät kovakromatut hiukan enemmän. Yhdysvaltalainen lempinimi aseelle oli "Hitler’s Buzzsaw" (”Hitlerin sirkkeli”) äänen ansiosta.
Toisen maailmansodan lopun materiaalipulassa MG-42:sta kehitettiin uusi malli nimeltään MG-45 tai MG-42V. MG-42V oli valmistettu huonompilaatuisesta teräksestä, ja se painoi vain 9 kiloa. Koska sen lukosta oli jätetty pois aiemman mallin rullalukkohidastus, sen tulinopeus oli suurempi kuin MG-42:n. Uutta mallia valmistettiin vain kymmenen kappaletta.
MG-42:sta valmistivat Mauser Werke AG Berliinissä, Gustlogg-Werke Suhlissa, Grossfuss Döbelnissä, Magnet Berliinissä ja Steyr-Daimler-Puch Wienissä.
Sodan loppuun mennessä oli valmistettu yli 750 000 MG-42:ta.
MG-42 on edelleen valmistuksessa ja käytössä useissa maissa, Saksassa nimellä MG3 ja yleensä 7,62×51 mm NATO -kaliiperisena.
Sveitsissä aseesta valmistettiin muunneltua versiota nimellä MG-56. Muun muassa aseen runko oli tehty umpiteräksestä jyrsimällä, alkuperäisen levyprässäyksen sijaan, mikä nosti sekä aseen painoa että valmistuskustannuksia.
Pienoisevankeliumi
Pienoisevankeliumi on nimitys Raamatussa Johanneksen evankeliumin kolmannen luvun jakeelle 16 (Joh. 3:16). Se on maailman yleisimmin lainattu raamatunkohta. Erityisesti luterilaisessa perinteessä tämän jakeen on katsottu olevan koko Jumalan ilmoitus tiivistettynä, josta johtuukin siitä aikaisemmin käytetty nimitys "pikkuraamattu". Pienoisevankeliumi on käännetty yli 2000 kielelle.
Pienoisevankeliumi on katkelma Jeesuksen keskustelusta Nikodeemuksen, erään korkea-arvoisen juutalaisen kanssa.
Kommunitarismi
Kommunitarismi eli yhteisöllinen arvokäsitys tarkoittaa arvokäsitystä, jonka mukaan jokaisella yhteisöllä on oikeus elää omien sisäisten arvojensa mukaan ja pakottaa myös yhteisön jäsenet elämään niiden mukaan. Kommunitarismi asettuu vastakkain yksilöllisen arvokäsityksen eli liberalistisen arvokäsityksen kanssa, jonka mukaan yksilöllä on vapaus tehdä mitä tahansa, mikä ei loukkaa muiden oikeuksia.
Kommunitarismi arvostelee yhteisön (lat. communitas) puuttumista liberalistisesta teoriasta. Kommunitaristien mielestä oikeudenmukaisuus ei ole sillä tavalla perustavanlaatuinen kuin John Rawls väittää.
Toisin kuin klassinen marxismi, kommunitaristit eivät etsi parannusta jostain tulevaisuuden yhteiskunnasta vaan olemassa olevan yhteiskunnan kulttuurista ja perinteistä. Esimerkiksi orjuutta vastaan voitiin länsimaisessa yhteiskunnassa argumentoida oman kulttuurin arvojen pohjalta (esimerkiksi kristillisyyden tai valistusajan perinnön pohjalta). Kommunitaristit väittävät, että olemme läpeensä yhteisöllisiä olentoja ja että minuutemme ja itseymmärryksemme on sidottu yhteisöihin, joissa elämme.
Kommunitaristien mielestä yksilön vapaus johtaa vieraantumiseen, jonka estämiseksi kommunitaristit korostavat perinteisen moraalin merkitystä. Heidän mielestään se pitää yhteiskunnan koossa. Myös muutokset moraalissa kommunitaristit rajoittavat omaan yhteisöön.
Kommunitaristeja vastaan voidaan väittää, että he saattavat kannattaa alistavaa yhteiskuntaa, joka jättää hyvin vähän tilaa yksilön vapaudelle. Jos muutokset rajoitetaan yhteisön sisäisiksi, kansainvälinen yhteisö ei voi puuttua edes pahoihin ihmisoikeusloukkauksiin. Toisaalta kommunitaristien usko paikallisiin yhteisöihin sekä kansalaisyhteiskuntaan tekee suuntauksesta tässä suhteessa vastakkaisen autoritääriselle mallille. Kansalaisyhteiskunnan osalta kommunitarismiin on vaikuttanut Alexis de Tocquevillen ajatukset.
Kommunitaristit korostavat yhteisön sisäisiä positiivisia oikeuksia (oikeus yhteisön sisällä johonkin) ja arvostelevat vapauskäsityksen rajoittumista negatiivisiin oikeuksiin (vapaus jostakin).
Törnävän kirkko
Törnävän kirkko sijaitsee Seinäjoella Törnävän kaupunginosassa.
Kirkko rakennettiin vuonna 1827, mutta se toimi alun perin Östermyran ruutitehtaan ruutimakasiinina. Kun makasiinin toiminta 1850-luvulla päättyi, seurakunta osti rakennuksen tarkoituksenaan kunnostaa se kirkoksi. Kirkko valmistui vuonna 1864 arkkitehti Carl Axel Setterbergin suunnitelmien mukaan. Rakennusmestarina työmaalla oli talollinen Herman Björkqvist vanhempi, joka oli myös kappeliseurakunnan ensimmäinen kirkkoväärti.
Kirkkoa on kunnostettu vuosina 1924 ja 1962.
Suorakaiteen muotoisen pitkäkirkon alttarin takana sijaitsee sakaristo. Päälaivan molemmin puolin on kaksi lyhyttä poikkisakaraa. Satulakattoisen runkohuoneen sisäkatteena on loiva taitekatto.
Kirkossa on Hans Heinrichin rakentamat 21 äänikertaiset ja kaksisormioiset mekaaniset urut vuodelta 1968. Kirkon alttaritauluna on Alexandra Frosterus-Såltinin maalaama "Jeesus Getsemanessa" vuodelta 1877.
Jouppi (Seinäjoki)
Jouppi on yksi Seinäjoen lähiöistä. Kaupunginosa sijaitsee noin kolmen kilometrin päässä kaupungin ydinkeskustasta ja kuuluu Läntiseen suuralueeseen, jonka Kyrönjoki erottaa kantakaupungista. Joupissa on kerros-, rivi- ja omakotitaloja. Seinäjoen varhaisin asutus on luultavasti lähtenyt liikkeelle täältä: joen varressa sijaitseva Joupin talo on varhaisin tunnettu (1546) asuintalo Seinäjoella. Vuoden 2016 joulukuussa Joupin asukasluku oli 3 166, Kultavuoren asuinalue mukaan luettuna.
Jouppiin on rakennettu 1990-luvulla runsaasti kaupallisia palveluita, joista näkyvin lienee K-Citymarket.
Vuoden 2003 syksyllä Jouppi koki asukkaiden kasvun suuren osan uusien ja nykyisen SeAMK-opiskelijoiden muuttaessa asumaan kaupunginosaan, kun sen lähelle valmistui Frami-teknologiakeskus, jossa sijaitsee Seinäjoen ammattikorkeakoulun tekniikan, kulttuurin ja liiketalouden yksiköt. Joupissa on myös alakoulu.
Jouppiin on vuodesta 2008 ollut suunnitteilla suuri kauppakeskus Lakeuden Ankkuri, jonka piti valmistua jouluksi 2016 mutta hanke viivästyi. Vuonna 2016 toinen pääkumppani YIT yllättäen vetäytyi hankkeesta, mutta uudeksi yhteistyökumppaniksi saatiin Toivo Sukarin Ideapark. Pian myös Sukari-yhteistyö ajautui hankaluuksiin.
Heti Joupin pohjoispuolella, kantatie 67:n ja Suupohjan radan takana avautuu Alajoen alava viljelymaisema, joka kuuluu Suomen valtakunnallisesti arvokkaisiin maisema-alueisiin.
Eläinpornografia
Eläinpornografia on pornografiaa, jossa kuvataan seksiä ihmisen ja eläimen välillä.
Suomessa eläinpornografian levitys, myynti ja vuokraus voi olla rangaistavissa rikoslain "sukupuolisiveellisyyttä loukkaavan kuvan levittämisenä". Eläinpornon hallussapito ei ole rikoksen tunnusmerkistön täyttävää toimintaa.
Kaleva (sanomalehti)
Kaleva on Oulussa ilmestyvä sitoutumaton sanomalehti. Toimittaja Juho Raappanan vuonna 1899 perustama Kaleva on nykyisin Suomen neljänneksi suurin seitsenpäiväinen sanomalehti.
Kalevaa julkaisee Kaleva Oy, jonka suurimmat osakkeenomistajat ovat yksityishenkilöitä. Vuonna 2008 silloisen Kaleva Kustannus Oy:n toimitusjohtaja oli Jukka Haapalainen ja sanomalehti Kalevan päätoimittaja Risto Uimonen. Uimonen jäi eläkkeelle vuodenvaihteessa 2009 ja uutena päätoimittajana aloitti maaliskuussa 2009 Markku Mantila. Mantilan siirtyessä valtioneuvoston viestintäjohtajaksi marraskuussa 2014 uudeksi päätoimittajaksi tuli Kyösti Karvonen. Aiemmilta vuosilta näkyviä, pitkäaikaisia päätoimittajia ovat olleet sodanjälkeisenä aikana Valde Näsi ja Oulun kasvun vuosikymmeninä 1970-luvulta vuosituhannen vaihteeseen Teuvo Mällinen.
Kalevan toimitalo sijaitsee Karjasillan kaupunginosassa. Syksyllä 2012 lehden paino ja postitus muuttivat Oulun Takalaanilaan osoitteeseen Graniittitie 6, jonne Kaleva sai uuden painotalon. Kaleva on ilmoittanut rakennuttavansa uuden pääkonttorinsa Karjasillan kaupunginosaan heti Ympäristötalon viereen. Rakennus on arvioitu valmistuvan vuoden 2016 loppuun mennessä ja sen kustannukset ovat n. 9 miljoonaa euroa.
Toukokuussa 2014 Kaleva ilmoitti, että lehti alkaa ilmestyä tabloidikokoisena 14. helmikuuta 2015 alkaen.
Pohjois-Suomessa ilmestyvät Lapin Kansa, Lounais-Lappi ja Uusi Rovaniemi siirtyivät Kalevan omistukseen huhtikuussa 2018.
Kalevan päätoimittajat:
Japanin transkriptio suomalaisella ortografialla
Japanin merkistön voi transkriboida suomalaisilla merkeillä lähes täydellisesti. Englantia puhuvissa maissa yleiseen Hepburn-järjestelmään verrattuna Hepburnin "y" on suomalainen "j", "sh" on "š", "ch" on "tš" ja "j" on "dž".
Alla esitetyt äänteet vastaavat suomalaista kirjoitusjärjestelmää vain muutamin poikkeuksin. Poikkeuksena on japanilainen r, joka on yhdistelmä suomalaista r:ää, l:ää ja d:tä. Toisella tavoin esitettynä japanilainen r on kuin suomalainen r, mutta hyvin pehmeä ja siinä on vain yksi "tärähdys" kitalakea vasten. Myös japanilainen u on sekoitus suomalaista u:ta ja y:tä, vastaten pitkälti ruotsin kielen u:ta.Seuraavassa on esimerkki ääntämistavasta. 
Olettaen, että lukija huomaa lukea ng:n ja nk:n suomalaiseen tapaan, voidaan niiden tapauksissa jättää äng-merkit käyttämättä. Tällöin esimerkiksi sana かんごふ voidaan kirjoittaa kangofu. Sanansisäisen g:n vaatimalle yksittäiselle äng-äänteelle ei kuitenkaan ole vastinetta tavallisessa suomalaisessa kirjoituksessa, joten sitä merkitään yhdellä äng-merkillä.
Huomionarvoista on myös, että alla oleva järjestelmä ei ole käytössä missään Suomen ulkopuolella, joten se on avuksi vain äänneasun havaitsemisessa.
Ducati
Ducati on italialainen moottoripyörämerkki, jonka omistaa Volkswagen Groupiin kuuluva Audi. Vielä ensimmäisen maailmansodan jälkimainingeissa polkupyörän apumoottoreita valmistanut Ducati on kasvanut merkittäväksi moottoripyörävalmistajaksi.
Vuonna 1966 Ducati esitteli 250 cm³:n katukäyttöön suunnitellun Mach 1 -moottoripyörän. Vuonna 1970 saatettiin markkinoille Ducatin toinen merkittävä uutuus – 750 cm³:n V2-moottorilla varustettu 750 GT. Vuonna 1972 moottorista tehtiin uusi versio, joka sisälsi venttiilien pakko-ohjausjärjestelmän ("desmodromic valve design"). Uusi Desmo-moottori julkaistiin 750 SS -mallissa, joka ylsi 220 km/h huippunopeuteen ja jolla myös voitettiin Imola 200 -kilpailu.
Uuden Desmo-moottorin myötä Ducati erikoistui suuriin urheilullisiin moottoripyöriin. Niistä kuuluisimpia malleja ovat 851 SBK ja 916 SBK, joista edellisen sarjavalmistus alkoi vuonna 1987 ja jälkimmäisen vuonna 1995. Kumpaisellakin on saavutettu mitaleja lukuisissa Road Racing -kilpailuissa.
Ducatin nykyisiä mallisarjoja ovat:
Y2K
Lyhenteellä Y2K (tulee sanoista "Year 2 kilo", vuosi 2000) viitataan vuoden 2000 aiheuttamiin ongelmiin tietotekniikassa.
Vuosilukuja kirjoitetaan yleisesti eri yhteyksissä neljän numeron sijasta kahdella numerolla. Näissä käyttökohteissa vuosisatojen kesken ei ole ilmeistä sekaantumisvaaraa. Tietojenkäsittelyn alkuaikoina tietokonelaitteiden muistimäärät olivat pieniä ja sisälsivät rajoituksia. Lisäksi muisti oli kallista. Muistia yritettiin säästää esittämällä vuosiluku kahdella merkillä, esimerkiksi ”88” (tarkoittaa vuotta 1988).
Vuosituhannen vaihtuessa tämä menetelmä aiheutti ajan vuosilukeman ”pyörähtämisen ympäri”, jolloin ”00” saattoi tarkoittaa joko vuotta 1900 tai 2000. Vuosituhannen vaihtuminen ei ollut ainoa ongelma, ongelmia aiheutti myös vuoden 2000 karkauspäivä: gregoriaanisessa kalenterissa vain 400:llä jaolliset tasasatavuodet ovat karkausvuosia: vuosi 1900 ei ollut, vuosi 2000 oli.
Vastaavanlaisia ongelmia, vaikkakin pienemmässä mittakaavassa, koettiin vuodenvaihteessa 2010 - niin kutsuttu Y2.01K-ongelma. Seuraavan kerran vastaavan kaltainen ongelma tullaan mahdollisesti kokemaan vuonna 10 000. Tätä ongelmaa kutsutaan (ehkä vielä leikkisästi) Y10K:ksi. Toistaiseksi hieman realistisempi ongelma saattaa olla Y2K38–ongelma vuonna 2038, jolloin joidenkin tietokoneiden tai käyttöjärjestelmien sisäinen, 32-bittinen kello saattaa ”pyörähtää ympäri”.
Ongelmia alkoi ilmaantua jo 1990-luvun kuluessa tulevaisuuden päivämäärien mennessä vuosituhannen vaihteen yli. 1990-luvun lopussa käytettiin valtavasti rahaa Y2K-ongelmien korjaamiseen ennalta. Useimmat suuret yritykset kävivät kaikki käyttämänsä järjestelmät ja ohjelmat läpi vuosilukuongelmien korjaamiseksi. Monia vanhoja järjestelmiä korvattiin kokonaan uusilla.
Y2K-ongelmaa lietsottiin etenkin vuoden 1999 aikana, jotkut jopa keräsivät ruokavarastoja tulevan katastrofin odotuksessa.
Mitään merkittäviä ongelmia ei lopulta ilmaantunutkaan vuoden vaihtuessa. Suurimmat ongelmat koettiin maissa joissa tietokoneiden määrä on vähäinen, ja ongelmaan ei ollut varauduttu ennalta. Osa tapahtumista pääsi julkisuuteen, kuten ydinvoimalan pysäytys Japanissa varajärjestelmässä ilmenneiden ongelmien vuoksi, mutta useimmissa tapauksissa kohdatut ongelmat olivat pieniä ja helposti korjattavissa.
Vuoden 2000 lähestyminen oli loistokautta ohjelmistoteollisuudelle, joka ajautui lamaan (IT-kupla) pian vuosituhannen vaihteen jälkeen.
Kaikulaite
Kaikulaitteella lisätään ääneen keinotekoisesti kaikua. 
Kaiku tuotetaan lisäämällä sisään tuleva signaali kahdennettuna tai monistettuna lähtevään signaaliin pienellä viiveellä. Käsiteltävä signaali on linjatasoista eli (Line-in, Line-out) liittimiin sopivaa. Kaiussa on sisään- ja ulostulevan signaalin voimakkuuden säätimet sekä kaikuparametreille omat säätimet.
Kaikulaitteessa sisään tulevasta äänisignaalista pyritään yleensä saamaan sopivilla mikrofoneilla varsin kaiuton, jotta sitä pystyttäisiin käsittelemään paremmin.
Kaikulaitteet tulivat suosituiksi rautalankamusiikin tulon myötä 60-luvulla. Perinteisesti nauhakaiku oli suosittua rautalankamuusikoiden keskuudessa, jousikaiku taas surf-musiikissa. Digitaaliset kaikulaitteet ja ohjelmistot ovat nykyisin korvanneet perinteiset analogiset kaikulaitteet, vaikka viime vuosina perinteisten analogisten kaikulaitteiden arvostus on jälleen kasvanut niiden luonnollisempana pidetyn äänen vuoksi.
Erilaisia kaikulaitetyyppejä ovat mm. jousikaiku, nauhakaiku, kiekkokaiku ja digitaalinen kaiku.
Nykyään harvinaisempia analogisia kaikutyyppejä ovat fyysisesti paljon tilaa vievät levykaiku ja hallikaiku. Levykaiussa äänen muokkaamisesta vastaa tukevaan kehikkoon kireälle pingotettu suurikokoinen, yleensä noin 2 m × 1 m, suorakaiteenmuotoinen teräslevy. Hallikaiussa suljettuun tilaan asetetaan kaiutin ja mikrofoni, ja ääni ajetaan kaiuttimeen ja napataan takaisin mikrofonilla, jolloin itse tila toimii kaiun tuottajana.
Lähes kaikkia edellä mainittuja kaikutyyppejä pystytään mallintamaan digitaalisilla laitteilla.
Kompressori (audio)
Kompressori on laite tai tietokoneohjelma, jonka avulla voidaan pienentää äänisignaalin dynamiikkaa eli äänenvoimakkuuden vaihteluväliä signaalissa. Koska kompressori vaimentaa voimakkaimpia ääniä, vahvistetaan yleensä siitä tuleva signaali niin, että korkein äänenvoimakkuus pysyy samana. Näin saadaan koko raita kuulostamaan keskimäärin kovemmalta välttymällä kuitenkin signaalin yliohjaukselta. Tämä kompressoriin liittyvä vahvistus aiheuttaa myös hiljaisten äänten kohoamisen esiin niinä hetkinä, jolloin vaimennus (kompressio) ei ole toiminnassa.
Kun äänisignaalin voimakkuus ylittää kompressorissa määritetyn kynnysarvon (threshold), kompressori pienentää sitä. Vaimennuksen määrä riippuu kompressiosuhteesta (compression ratio) – esimerkiksi suhteella 3:1 äänenvoimakkuus pienenee kynnyksen ylittävältä osin kolmannekseen alkuperäisestä.
Kompressoreista löytyy myös usein toiminnan jyrkkyyden säädin (knee), joka säätelee sitä, kuinka pehmeästi signaali ylittää määritetyn kynnyksen. Jyrkässä muutoksessa (hard knee) ääni siis kompressoituu määritetyssä suhteessa välittömästi kynnyksen ylittämisen jälkeen, kun taas pehmeässä muutoksessa (soft knee) kompressiosuhde muuttuu portaattomasti 1:1:stä määritettyyn suhteeseen.
Kompressorin äärimuoto on limitteri eli rajoitin, joka estää äänisignaalia ylittämästä asetettua rajaa. Kompressorista saadaan limitteri, kun sen suhde säädetään suureksi (äärimmillään ∞:1) ja sen toiminta-ajat asetetaan nopeiksi. Lisaksi laitteessa on joko make-up gain tai output-niminen säätö jolla voidaan kompensoida syötyä signaalia. Laitteesta loytyy myös attack -ja release-aikojen säätimet. Ajat vaihtelevat millisekunneista satoihin millisekunteihin. Liian lyhyet (alle 1 ms) attack-ajat aiheuttavat säröä äänessä. Releasen suhde attackiin kuuluisi olla ainakin nelinkertainen, väärin säädetty suhde aiheuttaa "pumppaavaa" efektiä äänessä. Joissakin tapauksissa se voi olla myös tarkoituksellista äärimmilleen vedettynä, kuten Eric Prydzin vuonna 2004 julkaistussa hittisinglessä "Call On Me" ja yleisesti french houseksi kutsutussa elektronisen musiikin alalajissa.
Yrityksen informatisointi
Yrityksen informatisointi tarkoittaa:
Yrityksen informatisointi ei tarkoita vain teknisiä ratkaisuja. Se on kokonaisvaltainen muutos, joka sisältää muun muassa vallan, ihmiset, roolit, teknologian, organisaation, koulutuksen, asiakkaat, kilpailijat, alihankkijat ja yrityksen liikeidean.
Merkittäviä yrityksen informatisointeja on esim:
Tiedonhallinta
Tiedonhallinta (engl. "Database Management") tarkoittaa tietojen järjestämistä tietokoneissa oleviin tietokantoihin tehokkaasti.
Tiedonhallinta (engl. "Knowledge Management"), josta useammin käytetään nimeä tietämyksenhallinta on menetelmäkokonaisuus, jolla pyritään ohjaamaan ja hallitsemaan yrityksen inhimillistä pääomaa ja aineetonta omaisuutta. 
Se on noussut viime vuosikymmeninä yhä useamman organisaation keskeiseksi taidoksi. Tiedonhallinnan merkitys on kasvanut tiedon yleisen merkityksen kasvaessa yhteiskunnissa, yrityksissä, hallinnossa ja sodankäynnissä.
Tiedonhallinnalla tarkoitetaan tiedon näkemistä yrityksissä esimerkiksi rahoitukseen verrattavana menestystekijänä ja johtamisen kohteena. Tietoa, yrityksen aineetonta pääomaa, on hallittava samalla tavalla kuin henkilöstöä tai rahoitusta, yhä tärkeämpänä osana yrityksen kokonaistoimintaa.
Tiedon käyttö mahdollistaa täsmätoiminnan, toiminnan vähemmillä resursseilla, joita korvaa suurempi määrä ja parempaa tietoa. Tieto on yhä merkittävämpi suhteellisen edun lähde kilpailijan omaavassa toiminnassa.
Rasmus (nimi)
Rasmus on miehen etunimi. Se on lyhentymä laajalti käytössä olevasta nimestä Erasmus, joka on peräisin kreikan sanasta "erasmios" ’rakastettu’.
Suomenkielisen kalenterissa Rasmuksen nimipäivä on 24. lokakuuta. Etunimi lisättiin kalenteriin vuonna 2000. Nimi on yleinen erityisesti Skandinavian maissa. Suomessa se oli vielä 1900-luvun puolivälissä vain muutamalla henkilöllä, mutta on myöhemmin yleistynyt. Lokakuuhun 2016 mennessä se oli annettu noin 8 280 henkilölle.
OODA-loop
OODA-loop on John Boydin Korean sodassa keksimä johtamisen silmukka: Observation - Orientation - Decision - Action, suomalaisittain lähinnä Havainnointi - Tilanteenarviointi - Päätös - Toiminta, eli HTPT- silmukka.
OODA- loop on hyvin lähellä kyberneettistä mallia johtamisesta. OODA- loop on myös informaatiosodankäynnin, johtamisen ja tiedon ydintä.
Murphyn laki
Murphyn laki on Yhdysvaltain armeijan kapteeni Edward A. Murphyn mukaan nimetty periaate, jonka mukaan "”jos jonkin asian voi tehdä monella tavalla ja näistä tavoista yksi johtaa onnettomuuteen, ennen pitkää joku tekee asian sillä tavalla”". Lyhyemmässä ja ehkä tunnetummassa muodossa periaate kuuluu ”"jos jokin voi mennä pieleen, se menee pieleen"”. Murphy työskenteli sotilasinsinöörinä koelentoprojektien parissa ja huomasi tapahtuneista onnettomuuksista, että onnettomuudet estää parhaiten varmistamalla, ettei mikään voi mennä vikaan.
Murphyn lakia siteerataan usein virheellisesti ja siitä on tullut pessimistinen hokema, jolla ei välttämättä ole mitään tekemistä Murphyn alkuperäisen tarkoituksen kanssa. Murphyn tarkoitus oli kiinnittää huomiota huolelliseen työhön, kun tehdään tieteellistä tutkimusta, jossa on aina olemassa onnettomuuksien riski.
Laki sai alkunsa vuonna 1949 Edwardsin lentotukikohdassa Kaliforniassa, jossa USA:n ilmavoimat suoritti törmäyskokeita. Kapteeni Murphy oli suunnitteluinsinöörinä Wright Fieldin lentokonelaboratoriossa, kun erääseen mittariin tuli johdotusvirheen vuoksi häiriö. Tästä turhautuneena Murphy tokaisi: ”Jos sen suinkin voi tehdä väärin niin hän tekee”, tarkoittaen vastuullista teknikkoa. Pari viikkoa myöhemmin lehdistötilaisuudessa projektin päällikkö eversti J.P. Stapp ilmoitti kokeiden edistyneen, koska Murphyn lakiin uskottiin ja sen toteutumista pyrittiin välttämään. Lähikuukausina laki mainittiin useissa mainoksissa ja levisi nopeasti yleisön tietoisuuteen.
Miyamoto Musashi
Miyamoto Musashi (, 1584 – 19. toukokuuta 1645) oli samurai ja ehkäpä kaikkien aikojen kuuluisin "rōnin". Hän kasvoi orpona samurain poikana, eli elämänsä kurinalaisesti ja kulki Samurain tietä. Hän tutustui myös muihin taitoihin kuten kalligrafiaan. Kuuluisan kirjansa mukaan hän painottaa, että samurain täytyy tutustua miekan lisäksi myös kaikkiin muihin taitoihin. Musashi arvosti rehellisyyttä, nöyryyttä ja kovaa työtä.
Musashi on japanilaisille "kensei" eli miekkapyhimys. Musashi antoi "bushidon" seuraajille ohjeita, joista löytyy kehotus estetiikan harjoittamiseen ja myös teeseremonian periaatteita. Musashin ohjeena oli olla laiminlyömättä pikkuasioita ja olla tekemättä mitään turhaa. Hänestä tuli käsityön sekä taiteen mestari ja hänen tekemänsä maalaukset ovat Japanissa arvostettuja. Omien kirjoitustensa mukaan Musashi alkoi ymmärtää strategiaa ollessaan viidenkymmenen vuoden ikäinen. Viimeiset vuodet hän vietti erakkona luolassa, jossa hän kirjoitti kirjan "Go rin no sho". Kirjassa hän esittää monia pääperiaatteita, joiden avulla saavutetaan voitto vihollisesta. Tässä mielessä kirja on samankaltainen kuin esimerkiksi kiinalainen Sodankäynnin taito. Myamoto kuitenkin korostaa, että näitä sääntöjä voidaan soveltaa myös käytännön elämään, ei pelkästään taisteluun. Seuraavassa listassa on esitetty joitakin kirjan pääajatuksia:- Miyamoto Musashi
Hyōhō niten ichi -ryū kenjutsu-koulu on Miyamoton kehittämä. Hän kutsui kirjassaan "Go rin no sho" koulukuntaansa nimellä "Niten ichi" (, "kaksi taivasta yhdessä") tai "Nitō ichi" (, "kaksi miekkaa yhtenä". Hyōhō niten ichi -ryūssa harjoitetaan pääasiassa daishō-miekkaparin kenjutsutekniikoita.Nykyään harjoiteltavat kenjutsu-tekniikat sekä muut asetekniikat("waza").Musashista on tehty 36 elokuvaa ja televisiosarja. Jo Musashin elinaikana hänestä oli olemassa sarjakuvan kaltaisia fiktiivisiä teoksia, joten faktan ja fiktion välinen ero on varsin hankalaa löytää Musashin elämää käsitellessä. Eiji Yoshikawan romaani on vaikuttanut suuresti myöhempiin tulkintoihin, ja sitä on usein erehdytty pitämään aitona kuvauksena.
Stan Sakain tekemässä suositussa sarjakuvassa Usagi Yojimbo () seikkailee päähenkilönä miekkamestari-"ronin" "Miyamoto Usagi."
John Wilkes Booth
John Wilkes Booth (10. toukokuuta 1838 Bel Air, Maryland – 26. huhtikuuta 1865) oli yhdysvaltalainen teatterinäyttelijä, joka salamurhasi presidentti Abraham Lincolnin 14. huhtikuuta 1865.
J. Wilkes Booth (kuten hänet teatteripiireissä tunnettiin) oli varsin tunnettu ja suosittu näyttelijä. Hän oli etelävaltioiden kannattaja ja katkeroitui etelän hävittyä Yhdysvaltojen sisällissodan. 9. marraskuuta 1863 presidentti Lincoln näki Boothin esityksen vieraillessaan Fordin teatterissa (istuen samalla paikalla, jolle hänet myöhemmin tapettiin).
Pitkänäperjantaina 14. huhtikuuta 1865 presidentti Lincoln oli Fordin teatterin aitiossa, kun Booth onnistui hiipimään sinne ja ampui presidenttiä päähän .44 kaliiperin Derringer-pistoolilla. Paetessaan paikalta Booth huusi "Sic semper tyrannis", suomennettuna "Näin käy aina tyranneille".
Booth pakeni paikalta loukaten jalkansa ja meni tohtori Samuel Muddin luo, joka paranteli sitä. Tohtori tuomittiin myöhemmin elinkautiseen vankeuteen, josta hänet vapautettiin melko nopeasti (hän auttoi keltakuume-epidemian taltuttamisessa).
Booth pakeni maatilalla sijainneeseen tupakkalatoon, jossa hän kuoli yhteenotossa häntä jahdanneiden sotilaiden kanssa.
Salaliittoteoreetikkojen mukaan Garrettin farmin tupakkaladossa ei tapettukaan John Wilkes Boothia vaan kaksoisagentti James William Boyd. Hallitus teki kaikkensa peitelläkseen tapahtuman jäljet. Kirjassa "The Lincoln Conspiracy" (ISBN 1-56849-531-5) kerrotaan salamurhan yksityiskohdista, Boyd-kuviosta ja Boothin paosta suoalueelle.
Babylon 5
Babylon 5 on J. Michael Straczynskin luoma, tuottama ja suurelta osalta käsikirjoittama science fiction -televisiosarja. Sarjan pilottielokuva "The Gathering" esitettiin 22. helmikuuta 1993 (Suomessa nimellä "Kokoontuminen" 17. elokuuta 1997) ja varsinainen sarja 26. tammikuuta 1994 (Suomessa alkaen 24. elokuuta 1997).
Sarjaa tehtiin kaikkiaan viisi tuotantokautta, jotka sisälsivät yhteensä 110 jaksoa. Päätösjakso "Sleeping in Light" esitettiin Yhdysvalloissa 25. marraskuuta 1998 ( 18. maaliskuuta 2000).
Babylon 5 käytti uraauurtavalla tavalla CGI-tehosteita televisiossa LightWave 3D-ohjelmalla. Toinen merkittävä osa sarjassa oli se, että sarjassa oli yksi tarina joka jatkui koko sarjan alusta loppuun asti kun taas useimmissa muissa aikansa tieteis-sarjoissa, kuten Star Trekissä jokainen jakso tavallisesti käsitti vain yhden tarinan ja seuraavassa jaksossa siirryttiin jo seuraavaan. Sarja on saanut useita palkintoja, esimerkiksi vuosina 1996 ja 1997 parhaan näytelmäteoksen Hugo-palkinnon sekä vuonna 1993 parhaan visuaalisten erikoistehosteiden ja vuonna 1994 parhaan maskeerauksen Emmy-palkinnon.
Sarja kertoo avaruusasema Babylon 5:stä, joka on ihmisten ja minbarien välisen sodan jälkeen rakennettu rauhanomaiseksi kohtaamis- ja kauppapaikaksi. Sitä edeltävät avaruusasemat Babylon 1, 2 ja 3 sabotoitiin rakentamisen aikana. Suurin asema, Babylon 4 katosi hieman ennen käyttöön ottoaan.
Sarjan keskeisiä teemoja:
Ajallisesti sarjan tarina jakautuu viidelle vuodelle (vuosiin 2258–2262), joista kukin tuotantokausi kattaa yhden vuoden. Keskeisenä tarinana sarjassa on toinen Varjosota, jossa pääosapuolina ovat Vorlonit ja Varjot, kaksi vanhaa lajia, jotka pyrkivät ohjaamaan nuorempien lajien kehitystä omien näkemyksiensä mukaisesti. Vorlonit edustavat järjestystä kannustaen lajeja keskinäiseen yhteistyöhön. Varjot puolestaan uskovat kehityksen tulevan keskinäisestä kamppailusta, kaaoksesta, josta voittajat selviytyvät entistä vahvempina.
Kehystarinan mukaan avaruusasema kiertää Epsilon Eridanin kolmatta planeettaa. Reaalimaailmassa tähdellä nykyään tiedetään olevan planeettajärjestelmä. Tähti on nuori, noin miljardin vuoden ikäinen, joten sen ympäristö ei ole turvallinen vielä sarjan kuvaamana 2250-luvullakaan.
Ihmiset
Minbarit
Centaurit
Narnit
Vorlonit
Sarjaa tukemaan on tehty seitsemän televisioelokuvaa, jotka sijoittuvat televisiosarjan kronologiaan ja sisältävät osittain samoja päähenkilöitä kuin televisiosarjakin.Babylon 5:n jälkeen tuotettiin 13-osainen spin-off-sarja "Crusade".
Piratismi
Piratismi voi tarkoittaa seuraavia asioita:Piraatti ( < "peirãn" ’yrittää, hyökätä’) voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Brownin liike
Brownin liike on nesteessä tai kaasussa olevia hyvin pieniä hiukkasia mikroskoopilla tarkasteltaessa havaittava satunnainen ja itsenäinen siksak-liike. Ilmiön havaitsi kasvitieteilijä Robert Brown vuonna 1827 tutkiessaan mikroskoopin avulla vedessä kelluvaa kasvien siitepölyä.
Aluksi Brown piti havaitsemaansa liikettä vain elolliselle luonnolle ominaisena ilmiönä, mutta havaitsi pian, että samanlainen liike ilmeni silloinkin, kun nesteessä leijui hienojakoista epäorgaanista jauhetta. Liikkeen syy oli kuitenkin hämärän peitossa vuoteen 1905 saakka, jolloin Albert Einstein selitti hiukkasten liikeratojen johtuvan siitä, että niitä pommittaa jatkuvasti molekyylien lämpöliike.
Hiukkasia pommittaa joka puolelta atomien ja molekyylien lämpöliike. Suurilla hiukkasilla on joka puolella keskimäärin saman verran törmäyksiä joka hetki. Koska ne kumoavat toisensa, iso hiukkanen pysyy käytännössä paikallaan. Mutta pienellä hiukkasella saattaa tietyllä hetkellä yhdelle sivulle törmätä 100 000 molekyyliä ja toiselle 100 002 molekyyliä, jotka eivät kumoakaan toisiaan ja näin parin molekyylin ylijäämäimpulssi riittää potkaisemaan pienen hiukkasen liikkeeseen vastakkaiseen suuntaan. Jonkin ajan kuluttua tilanne toistuu mutta toiseen satunnaiseen suuntaan. Syntyy satunnainen siksak-liikerata.
Vastaava ilmiö havaitaan kaasussa, esimerkiksi hyvin ohuessa kvartsilangassa roikkuvalla hyvin pienellä peilillä. Kun valonsäde heijastetaan peilin kautta valkokankaalle, havaitaan peiliin kohdistuva kaasumolekyylien pommitus pienenä valonsäteen värinänä valkokankaalla.
Einstein osoitti, että ajassa "t", "a"-säteinen pallo diffundoituu keskimäärin mihin tahansa suuntaan sellaisen matkan "x", että matkan neliön odotusarvo on :formula_1
missä formula_2 on fluidin viskositeetti, "k" Boltzmannin vakio ja "T" (absoluuttinen) lämpötila.
Koska keskimääräinen siirtymä oli mikroskoopin avulla mitattavissa, tätä kaavaa voitiin kääntäen käyttää Boltzmannin vakion suuruuden määrittämiseen, minkä Jean Perrin tekikin muutamaa vuotta myöhemmin. Kun Boltzmannin vakiolle "k" oli saatu likiarvo, Avogadron vakio "N" pystyttiin määrittämään relaatiosta formula_3, missä "R" on kaasuvakio. Tämä oli yksi ensimmäisistä Avogadron vakion määrityksistä, ja se kumosi osaltaan atomin olemassaolosta vielä tuohon aikaan esiintyneet epäilykset.
Brownin liikkeen matemaattinen malli, jota myös nimitetään Brownin liikkeeksi tai joskus kehittäjänsä mukaan Wienerin prosessiksi, on idealisoitu malli luonnossa esiintyvästä vastineestaan. Se saadaan muun muassa rajaprosessina satunnaiskulku-nimisestä yksinkertaisemmasta prosessista. Brownin liikkeellä on joitakin mielenkiintoisia ominaisuuksia: esimerkiksi polku kahden pisteen välillä on aina äärettömän mittainen. Tällainen fraktaalinen ominaisuus johtuu polkujen mutkikkuudesta.
Merenkurkku
Merenkurkku ( tai vain "Kvarken") on Pohjanlahden kapein osa, joka jää Selkämeren ja Perämeren väliin, suunnilleen Vaasan ja Uumajan kaupunkien kohdalle. Leveydeltään se on noin 70–80 kilometriä.
Meriveden suolapitoisuus on Merenkurkussa noin 0,4–0,45 prosenttia.
Merisääennustuksissa käytetään Merenkurkun rajoille seuraavaa määritelmää: meren lounaisraja seuraa linjaa Ruotsin Järnas uddesta Suomen rannikon Halsögrundiin. Vastaavasti merialueen koillisraja seuraa linjaa Ruotsin Ratanista Suomen rannikon Stubbeniin. Merenkurkun kansainvälinen lyhennekoodi on B2, missä B on lyhennys Itämeren englanninkielisestä nimestä ("the Baltic Sea").
Heinäkuussa 2006 "Merenkurkun saaristoksi" nimetty alue hyväksyttiin Unescon maailmanperintöluetteloon Suomen ensimmäisenä luontokohteena. On huomattava, että maailmanperintöluettelon nimikkeistössä "Merenkurkun saaristo" käsittää ainoastaan merialueen Suomen puoleista saaristoa ja tästäkin vain osan, eikä sisällä kirjaimellisen määritelmän mukaisesti kaikkia Merenkurkun merialueen saaria. Alue lisättiin maailmanperintölistalle aiemmin listalla olleen Ruotsin Höga kustenin laajennuksena. Vuonna 2008 Unesco täsmensi kahden maan yhteisen maailmanperintökohteen nimityksen muotoon "Höga kusten / Merenkurkun saaristo". Yhdessä ne muodostavat geologisen kokonaisuuden, jossa jääkauden jälkeinen maankohoaminen on nähtävissä ainutlaatuisesti. Jääkauden aikana seudulla oli enimmillään noin kolme kilometriä paksu jääpeite, joka painoi maankuorta alaspäin 800–1000 metriä. Jäätikön sulaessa maankuori alkoi palata kohden alkuperäistä tasoaan. Alue vapautui jäätiköstä kokonaisuudessaan noin 10 000 vuotta sitten. Nykyään maa kohoaa alueella 8–8,5 millimetriä vuodessa.
Suomen puoleisesta Merenkurkun saaristosta maailmanperintökohteen kuuluu seuraavankaltainen osa:
Merenkurkun yli on ehdotettu siltaa, mutta minkäänlaista poliittista päätöstä asiasta ei ole tehty.
Maankohoaminen kaventaa Pohjanlahtea erityisen voimakkaasti juuri Merenkurkusta sekä Ruotsin että Suomen puolelta. On laskettu, että vähitellen syntyy maayhteys Merenkurkun kohdalla Suomen ja Ruotsin välille ja Perämeri muuttuu järveksi. Tämän on arvioitu tapahtuvan noin 2 000 vuoden kuluttua.
Furigana
Furigana (, myös よみがな, "yomigana" tai ルビ, "rubi") on japanin kielessä käytetty, kirjoitetun tekstin lukemista helpottava merkintätapa. Yleisimmin furiganalla merkitään kanji-merkkien lukutapa pienin hiragana-merkein. Tekstin kohdeyleisöstä riippuen furiganalla voidaan merkitä vain harvinaisimmat kanji-merkit, mutta erityisesti lapsille ja nuorille suunnatuissa teksteissä voidaan käyttää hyvinkin laajalti furiganaa.
Furiganalla voidaan merkitä kanji-merkkien lukutapa joko kanjin yläpuolelle (vaakatasoon kirjoitettu teksti, tai 横組み, "yokogumi") tai oikealle puolelle viereen (pystyyn kirjoitettu teksti, tai 縦組み, "tategumi") pienin hiragana-merkein. Furiganat voidaan merkitä kanjikohtaisesti kunkin kanjin kohdalle, tai sanakohtaisesti kaikkien sanan kanjien mukaan keskitetysti.
Furiganaa voidaan myös merkitä katakana-merkein. Katakanoja käytetään esimerkiksi sanakirjoissa, kun on tarpeen erotella sanan kiinalaisperäinen ääntämistapa () japanilaisesta ääntämistavasta (). Tällöin japanilainen ääntämistapa kirjoitetaan hiraganoilla ja kiinalainen katakanoilla. Katakanoja voidaan käyttää myös vierasperäisten sanojen ja nimien tai rōmajin yhteydessä.
Furiganaa käytetään yleisimmin lapsille ja nuorille tarkoitetuissa teksteissä, kuten oppikirjoissa ja sarjakuvissa. Lapset eivät osaa lukea kanji-merkkejä, mutta ymmärtävät sanojen merkityksen lukemalla niiden yhteyteen kanalla merkityn ääntämistavan. Koska lapsille opetetaan hiragana ennen katakanaa, voidaan hyvin nuorille lapsille tarkoitetuissa teksteissä myös katakanat merkitä hiragana-furiganalla.
Aikuisille tarkoitetussa tekstissä vain harvinaisimmat kanjit ja poikkeavat lukutavat merkitään furiganoin. Valtamedioissa furiganalla merkitään yleensä ne kanjit, jotka eivät kuulu Japanin opetusministeriön vuonna 1981 määrittämän 1 945 yleisimmän kanjin joukkoon (jōyō-kanjit, ). Jōyō-kanjit kuuluvat Japanin koulujen perusoppimäärään, joten aikuisten voidaan olettaa osaavan ne.
Koska monilla kanjeilla on useiden peruslukutapojen lisäksi myös vain nimien yhteydessä käytettäviä harvinaisia lukutapoja (), käytetään furiganaa myös sekä paikannimien että henkilöiden nimien lukuasun selventämiseksi. Sitä käytetään kartoissa sekä yleisesti rautatieasemien nimikylteissä, vaikka näiden kanjien lukutapa olisikin yleisesti tunnettu. Useissa virallisissa lomakkeissa täytyy nimi kirjoittaa sekä kanjein että furiganalla (katakanoin). Furiganaa käytetään myös esimerkiksi kiinalaisten ja korealaisten nimien lukutavan merkitsemiseksi.
Etenkin sarjakuvassa furiganaa voidaan hyödyntää myös slangi-ilmauksien, vitsien, sanaleikkien, monimielisten ilmauksien ja valheiden esittämisessä.
Kangasrousku
Kangasrousku ("Lactarius rufus") eli kangassieni on Suomessa yleinen ja erittäin runsassatoinen ruokasieni.
Kangasrouskulla on 3–10 cm leveä punaruskea, kuiva ja sileä lakki. Lakki on nuorena kupera mutta laakenee myöhemmin, ja vanhemmiten se saattaa muotoutua suppilomaiseksi. Heltat ovat nuorella sienellä kellertävän vaaleat, vanhemmalla okranruskeat. Maitiaisneste on pysyvästi valkoista ja erittäin kirpeää, eikä se värjäänny joutuessaan tekemisiin ilman kanssa. Sienen jalka on lakin värinen tai vaaleampi, vaaleahärmäinen ja etenkin vanhempana ontto. Tuoksu on miedon raikas, muistuttaa havupuun tuoksua.
Kangasrouskun voi joskus sekoittaa lakritsirouskuun ("Lactarius helvus"), joka on lievästi myrkyllinen. Kangasrouskun kanssa samankaltaisia ovat myös pikkurousku ("L. thejogalus"), sikurirousku ("L. camphoratus") sekä kangaspalsamirousku ("L. mammosus").
Kangasrousku on erittäin yleinen heinäkuusta lokakuuhun kaikkialla Suomessa, erityisesti kuivissa kangasmetsissä sekä kalliojäkäliköissä ja jopa rämeillä.
Kangasrousku on tuoreena polttavan pippurinkirpeä mutta vähintään kymmenen minuutin ryöppäyksen jälkeen syötävä. Kangasrouskun kirpeä maku ei miellytä kaikkia, eikä se häviä täysin pitkälläkään keittämisellä. Kangasrousku kuuluu kauppasieniin. Sitä käytetään yleisesti muiden rouskujen tavoin mm. sienisalaattien raaka-aineena, ja säilötään usein suolaamalla. Kangasrouskun suosio perustuukin enemmän sen yleisyyteen ja satoisuuteen kuin herkullisuuteen.
Kangasrousku sisältää eräitä β-d-glukaaneja, jotka ovat osoittautuneet myrkyllisiksi HepG2 -soluille (syöpäsolulinja) ja hepatosyyteille (maksasoluille). 24 tunnin testissä soluista vapautui sytokromi c:tä ja solujen ATP-varannot laskivat. Tämä viittaa siihen, että kyseiset polysakkaridit saattavat käynnistää soluissa apoptoosin. Täten kangasrouskulla voisi olla käyttöä syöpälääkkeiden tuottajana. Toisaalta sienen glukaaneilla on havaittu tulehdusta ja kipua hillitseviä ominaisuuksia. Kangasrouskusta valmistettu uute osoitti mutageenisuutta AMES:in testillä tutkittaessa. Mutageenisuus säilyi keittämisestä huolimatta. Kangasrouskun on todettu tuottavan myös rufuslaktonia, ainetta, joka toimii eräiden kasvien sienitautien estäjänä. Rouskun sisältämä lektiini sakkauttaa ihmisen punasoluja. Sienen kuumennus tosin vähentää sakkauttamiskykyä, lämmittäminen 65 celsius-asteeseen vähentää lektiinin aktiivisuutta yli 85 %:lla.
Bolševikit
Bolševikit (; voidaan kirjoittaa myös "bolsevikit") oli Vladimir Leninin johtama ryhmä Venäjän sosiaalidemokraattisessa työväenpuolueessa ja sittemmin oma puolueensa. Sosiaalidemokraattien toinen ryhmä tunnettiin nimellä menševikit. Sanat tulevat venäjän enemmistöä ("bolšinstvo") ja vähemmistöä ("menšinstvo") tarkoittavista sanoista.
Kielitoimiston sanakirjan mukaan bolševismi oli kommunismin leniniläinen haara varsinkin Venäjällä 1900-luvun alussa.
Sosiaalidemokraattinen puolue perustettiin 1898 Minskissä yhdistämään Venäjän vasemmistoryhmät. Toisessa puolue­kokouksessaan 1903 puolue jakautui kahteen kilpailevaan ryhmään. Leninin päämääränä oli kehittää puolueesta pienen vallankumouksellisen ryhmän puolue ja hän vastusti eurooppalaisten sosialististen puolueiden suuren jäsenmäärän mallia. Leninin ryhmä itse asiassa hävisi kiistan, mutta sen jäseniä nimitettiin bolševikeiksi, koska he olivat voittaneet äänestyksen "Iskra"-lehden toimittajakunnan kokoonpanosta. Ryhmien väliset todelliset voimasuhteet olivat varsinkin alkuun epäselvät, koska monet puolueen jäsenet eivät halunneet valita osapuolten välillä.
Bolševikit järjestivät Prahassa vuonna 1912 sosiaalidemokraattien puoluekonferenssin, jonne ei kutsuttu suurinta osaa mensevikeistä. Kokoukseen saapui lopulta 18 edustajaa, joista 16 oli bolševikkeja. Prahan konferenssi ilmoitti itsensä oikeutetuksi päättämään koko puolueen asioista ja se valitsi mm. uuden keskuskomitean. Huhtikuussa alkoi ilmestyä bolševikkien lehti "Pravda". Tästä lähtien ryhmä tunnettiin nimellä "Venäjän sosiaalidemokraattinen työväenpuolue (bolševikit)". Venäjän parlamentissa, valtioduumassa bolševikit muodostivat sosiaalidemokraateista erillisen ryhmänsä seuraavana vuonna.
Virallisesti bolševikit erosivat sosiaalidemokraateista ja muodostivat oman puolueen helmikuun vallankumouksen jälkeen toukokuussa 1917. Marraskuun 1917 lokakuun vallankumouksen jälkeen bolševikit muuttivat maaliskuussa 1918 puolueen nimen muotoon "Venäjän kommunistinen puolue (bolševikit)", jolloin myös puolueen jäseniä alettiin kutsua kommunisteiksi.
Alkuaikojen bolševikkeihin kuului paljon juutalaisia, joita oli noin 16 % ja huomattavasti enemmän Venäjän tukemissa naapurivaltioiden kommunistisissa liikkeissä.
Neuvostoliiton muodostamisen myötä nimeksi muuttui vuonna 1925 "Yleisliittolainen kommunistinen puolue (bolševikit)" ja 1952 "Neuvostoliiton kommunistinen puolue".
Euroway
Euroway oli ruotsalainen laivayhtiö, joka toimi vuosina 1992–1994.
Yhtiö alkoi liikennöidä toukokuussa 1992 uudella M/S "Frans Suell" -aluksella reitillä Malmö–Travemünde–Lyypekki. Sen sisarlaivan M/S "Frans Kockum"in tilaus peruttiin ennen valmistumista. Euroway ajautui kuitenkin pian taloudellisiin ongelmiin, ja osa yhtiöstä myytiin Silja Linelle; yrityksen nimi muutettiin muotoon "Silja Line Euroway". M/S "Silja Festival alkoi liikennöidä samalla reitillä, joka myöhemmin laajennettiin kulkemaan Kööpenhaminan kautta.
Euroway lopetti toimintansa 12. maaliskuuta 1994 alhaisten matkustajamäärien ja Silja Linen taloudellisten vaikeuksien takia.
Eurowayn laivat siirrettiin muille Silja Linen linjoille ja Frans Suell uudelleennimettiin M/S "Silja Scandinavia"ksi. Vuonna 1997 se myytiin Viking Linelle joka antoi sille nimen M/S Gabriella.