hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Veikko Sonninen
Veikko Sonninen (s. 16. toukokuuta 1949 Lapinlahti) on entinen suomalainen järjestöjohtaja ja kustantamoalan aktiivinen toimija.
Sonninen valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1977. Hän työskenteli Lääketeollisuusyhdistyksen toimitusjohtajana vuosina 1978–1988. Sonninen siirtyi vuonna 1988 kirjankustannusalalle ja toimi Suomen Kustannusyhdistyksen toimitusjohtajana ja Suomen Kirjasäätiön asiamiehenä vuosina 1989–2007. Hän toimi säätiön asiamiehen ominaisuudessa lähes 20 vuoden ajan Finlandia-, Tieto-Finlandia- ja Finlandia Junior -palkintolautakuntien sihteerinä.
Tekijänoikeusjärjestö Kopioston toimintaan hän osallistui 1990-luvun alusta aina eläkkeelle jäämiseensä saakka, sekä hallituksen varapuheenjohtajana että valokopiojaoston puheenjohtajana. Samaten hän toimi Federation of European Publishers -järjestön Executive Committeen jäsenenä.
Sonninen oli eräs Helsingin kirjamessujen keskeisiä ideoijia ja toimi messujen näyttelytoimikunnan puheenjohtajana vuosina 2000–2006. Kirjakilta myönsi hänelle "kirjaporvarin" arvonimen vuonna 2007.
Sonninen valitsi vuoden 2008 Tieto-Finlandian voittajaksi Marjo T. Nurmisen "Tiedon tyttäret". Voiton julkistamispuheessa hän arvosteli voimakkaasti valintaraadin ratkaisua jättää Panu Rajalan kirjoittama Mika Waltarin elämäkertateos "Unio mystica" pois ehdokkaiden joukosta. Puheenvuoro herätti lehdistössä huomiota.
Sonninen on innokas sanaristikkomies. Hän on ottanut osaa kaikkiin kymmeneen ristikonratkonnan SM-kisaan vuosina 1993–2011 ja saavuttanut niissä useita mitaleja. Hän on myös laatinut sanaristikoita, muun muassa teoksiinsa "Ristikkoretki", "Murreristikot", "Sata ja yksi ristikkoa" ja "Pukstaaviristikot".
Hanspeter Latour
Hanspeter Latour (s. 4. kesäkuuta 1947) on sveitsiläinen jalkapallovalmentaja ja entinen maalivahti.
Latour aloitti peliuransa FC Thunin joukkueessa 1964. Hän etsi peliaikaa myös FC Le Loclesta ja BSC Young Boysista, kunnes lopetti maalivahtiuransa 1974 vain 27-vuotiaana.
Latour aloitti valmennusuransa 1974 FC Dürrenastin päävalmentajana. Hän valmensi Sveitsin alasarjoissa pelanneita FC Thunia ja FC Solothurnia, kunnes siirtyi vuonna 1997 Grasshopper-Club Zürichin apuvalmentajaksi. Yhden apuvalmentajakauden jälkeen hän siirtyi kaudeksi FC Badeniin ja sieltä FC Wiliin. Vuonna 2001 hän palasi jälleen FC Thuniin, ja toinen päävalmentajakausi seurassa nosti Latourin nimen tietoisuuteen, sillä hänen johdollaan piskuinen Thun nousi Sveitsin pääsarjaan kauden 2001–2002 päätteeksi.
Latour luotsasi Thunia pääsarjassakin hyvällä menestyksellä, mikä huipentui kauden 2004–2005 mestaruushopeaan. Kauden jälkeen hän siirtyi Grasshopper-Club Zürichin peräsimeen, mutta pesti jäi vain puolen kauden mittaiseksi Latourin siirryttyä tammikuussa 2006 Saksan Bundesliiga-seura 1. FC Kölnin peräsimeen. Latour ei onnistunut luotsaamaan "Kilipukkeja" kuiville, vaan seura putosi kauden päätteeksi 2. Bundesliigaan. Latour jatkoi kuitenkin tehtävissään, kunnes huono kauden alku toi potkut marraskuussa 2006.
Kesällä 2007 Latour palasi valmennustehtäviin ja Grasshopper-Club Zürichin päävalmentajaksi. Latourin johdolla Grasshoppers tavoitteli kirkkainta kärkeä Sveitsin liigassa, mutta kohtalona oli kaksi neljättä sijaa. Kauden 2008–2009 jälkeen Latour sai potkut tehtävistään.
Laskusilta
Laskusilta (myös nostosilta) on yleensä linnojen puolustusvälineenä käytettävä silta, jonka voi nostaa ylös. Sen tarkoitus on estää vihollisen pääsy sisälle linnaan. Laskusilta on yleensä vallihaudan päällä. Nykyään laskusiltoja ei enää käytetä puolustustarkoitukseen.
Laskusilta on keskiaikainen keksintö. Nykyaikaisissa laskusilloissa on sähköllä toimiva vinssi, joka nostaa ja laskee sillan. Keskiaikaisissa silloissa vinssiä pyöritettiin käsivoimilla.
Myös laivoissa käytetään laskusiltoja helpottamaan maihinnousua. 
Laskusiltaa ei tule sekoittaa nostosiltaan.
Miranda July
Miranda July, oikealta nimeltään Miranda Jennifer Grossinger, (s. 15. helmikuuta 1974 Vermont, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen ohjaaja. Hän tekee valokuvia, videoita, performansseja ja musiikkia. Nykyisin hän asuu Los Angelesissa Kaliforniassa, mutta hän on asunut monia vuosia Portlandissa Oregonissa.
Miranda July syntyi Barressa Vermontissa. Hänen vanhempansa, Lindy Hough ja Richard Grossigner ovat molemmat kirjailijoita. Vuonna 1974 he löysivät North Atlantic Books -nimisen kustantamon, ja Mirandaa rohkaistiin tekemään lyhytelokuvaa yhdessä ohjaaja Rick Moodyn kanssa.
July kasvoi Berkeleyssä Kaliforniassa, jossa hän ensin kirjoitti näytelmiä ja myös ohjasi ja esitti 924 Gilman-nimisellä klubilla. Myöhemmin hän opiskeli Kalifornian yliopistossa Santa Cruzissa, mutta keskeytti koulunsa toisena vuonna. Tämän jälkeen hän muutti Portlandiin ja alkoi opiskella esitystaidetta. Hänen opintonsa hyväksyttiin. Häntä on lainattu sanomalla, ettei hän ole tehnyt päivääkään töitä sen jälkeen, kun hän täytti 23 vuotta.
"Filmmaker Magazine" arvosteli Mirandan Julyn ensimmäistä elokuvaa palstallaan "25 New Faces of Indie Film" vuonna 2004. Voitettuaan paikan Sundance Workshopissa hän kehitteli ensimmäisen kokoillanelokuvansa, "Me And You And Everyone We Know", joka valmistui vuonna 2005. Elokuva voitti "Caméra d'Or" -palkinnon Cannesin elokuvajuhlilla 2005.
Kirjapöllö
Kirjapöllö on Kirjakauppasäätiön myöntämä palkinto kirja-alalla ansiokkaasti toimineille henkilöille. Vuosittain jaetaan Lasten- ja nuortenkirjapöllö ja Libristin kirjapöllö, mutta säätiö voi myöntää myös Elämäntyöpöllön erityisistä ansioista.
Lasten- ja nuortenkirjapöllö on tunnustus yli viisi vuotta sitten julkaistulle, mutta yhä merkittävälle lasten- tai nuortenkirjalle. Palkinto myönnetään vuorovuosin lasten- ja nuortenkirjalle. Vuoteen 2007 saakka palkinto myönnettiin yli kymmenen vuotta sitten julkaistulle kirjalle.
Kirjakauppa-ala kiittää palkinnolla vaikuttavia muistoja luoneita kirjailijoita ja tuoda heidät ja heidän teoksensa uusien lukijapolvien saataville. Kustantajat ovat lupautuneet ottamaan uuden painoksen ehdokkaiksi valituista teoksista.
Lähde
Kirjakaupan libristin palkinto on libristitutkinnon suorittaneelle henkilölle tunnustus korkeatasoisesta kirja-alan ammattitaidosta. Palkintoperusteina ovat myyntihenkisyys, asiakaspalveluosaaminnen, yhteistyökyky ja aktiivinen kiinnostus kirjallisuuteen.
Lisäksi voidaan myöntää erityisistä ansioista Vuoden teko -kirjapöllö ja merkittävästä elämäntyöstä kirja-alalla Elämäntyön kirjapöllö.
Lähde
Maantiepyöräilyn maailmancup
Maantiepyöräilyn maailmancup oli UCI:n vuosina 1989–2004 järjestämä maantiepyöräilyn kilpailusarja. Maailmancupiin kuului vuosittain 10–12 osakilpailua, jotka kaikki olivat yhden päivän kilpailuja. Sarjaan kuuluivat joka vuosi Milano–San Remo, Flanderin ympäriajo, Pariisi–Roubaix, Liège–Bastogne–Liège, Lombardian ympäriajo, Züri-Metzgete, Pariisi–Tours, Amstel Gold Race ja Clásica de San Sebastián sekä vuodesta 1998 alkaen HEW Cyclassics. Lisäksi ohjelmassa oli kilpailuja muun muassa Isossa-Britanniassa, Kanadassa ja Japanissa.
Paolo Bettini voitti maailmancupin kokonaiskilpailun kolme kertaa, vuosina 2002–2004. Kahteen kokonaisvoittoon ylsivät Maurizio Fondriest, Johan Museeuw ja Michele Bartoli. Maailmancupin korvasi vuodesta 2005 alkaen UCI ProTour.
Maantiepyöräilyn naisten maailmancup
Luettelo televisiosarjan Blondi tuli taloon jaksoista
Tämä on luettelo MTV3:n "Blondi tuli taloon"-sarjan jaksoista.
Charles Louis Joseph Vandame
Charles Louis Joseph Vandame (s. 4. kesäkuuta 1928) on ranskalainen jesuiitta. Hän sai vihkimyksensä papiksi 7. syyskuuta 1960 ja piispaksi 6. tammikuuta 1982. Hänet nimitettiin vuonna 1981 Tšadin N'Djamenan arkkihiippakunnan arkkipiispaksi. Hän jäi eläkkeelle 31. heinäkuuta 2003, ja hänen seuraajakseen tuli tšadilainen Matthias N'Gartéri Mayadi.
Matthias N’Gartéri Mayadi
Matthias N’Gartéri Mayadi (1942 – 19. marraskuuta 2013) oli tšadilainen pappi. Hän sai katolisen vihkimyksensä papiksi 30. joulukuuta 1978 ja piispaksi 12. huhtikuuta 1986. Hänet nimitettiin vuonna 1985 Thuburnican titulaaripiispaksi ja Sarhin hiippakunnan vihkipiispaksi. Vuonna 1987 hän nousi Sarhin piispaksi, ja vuonna 1990 hän siirtyi Moundoun piispaksi. Vuonna 2003 hänestä tuli ranskalaisen jesuiittapappi Charles Louis Joseph Vandamen seuraaja N’Djamenan arkkipiispana.
Pilkanmaa
Pilkanmaa on Kouvolan kaupunginosa. Kaupunginosaan kuuluu alue entisen Kuusankosken kaupungin pohjoisosassa Voikkaan ja Kymijoen länsipuolella. Pilkanmaa on pientalovaltaista asuinaluetta.
Edmund Stoiber
Edmund Stoiber O.Q. (28. syyskuuta 1941) on saksalainen poliitikko. Hän toimi Baijerin osavaltion pääministerinä 1993–2007 ja CSUn puheenjohtajana 1999–2007. Liittopäivävaaleissa 2002 hän oli Saksan kristillisdemokraattisen unionin liittokansleriehdokas. Kampanjan alkupuolella hän johti mielipidetiedusteluissa, mutta hävisi vaalit Gerhard Schröderille.
Stoiber on kotoisin Rosenheimin alueelta Baijerista. Hän on koulutukseltaan juristi ja työskenteli ennen politiikkaan siirtymistään Regensburgin yliopistossa. Hän pääsi Baijerin osavaltioparlamenttiin 1974.
Pentti Renvall
Bengt Uno Nathanael (Pentti) Renvall (29. maaliskuuta 1907 Turku – 29. lokakuuta 1974 Kauniainen) oli suomalainen historiantutkija. Hän toimi Helsingin yliopiston Suomen ja Skandinavian historian professorina vuosina 1950–1973. Renvallin erikoisalaa olivat nuijasota ja 1500-luvun historia.
Renvall kuului Renvallien sivistyssukuun. Hänen isänsä oli Haminan kirkkoherra Uno Mikael Renvall, jonka punaiset murhasivat sisällissodassa. Renvall kirjoitti ylioppilaaksi Turun suomalaisesta reaalilyseosta vuonna 1925. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1930, maisteriksi 1937 ja lisensiaatiksi 1939. Hän opiskeli historian ohella filosofiaa ja täydensi psykologian opintojaan Berliinin yliopistossa 1929–1930.
Tohtoriksi Renvall väitteli vuonna 1940 Turun yliopistossa. Hänen väitöskirjansa valmistui jo vuonna 1939, mutta talvisodan pommitukset viivästyttivät väitöstilaisuutta. Väitöskirja käsitteli Suomen 1590-luvun kriisiä, josta hän rakensi suomalaiskansallisen kuvan. Tutkimuksessaan Renvall esitti väitteen, jonka mukaan Klaus Flemingin toimintaa ohjasi Suomen Ruotsista erillisten turvallisuuspoliittisten etujen ajaminen. Jaakko Ilkan hän taas osoitti vallitsevasta käsityksestä poiketen vauraaksi nimismieheksi eikä köyhäksi talonpojaksi.
1930-luvulta lähtien Renvall tutki Suomen historiaa keskeisenä teemanaan yksittäisten johtajayksilöiden rooli. On puhuttu jopa "renvallilaisesta valioyksilöajattelusta". Hänen tutkimuksensa keskittyi myöhemminkin pääasiassa 1500-lukuun. Renvall julkaisi myös kaksi merkittäväksi muodostunutta historiantutkimuksen metodiopasta. Hän sai vaikutteita Eino Kailan loogisesta empirismistä ja vaati etsimään ja tunnistamaan tutkittavasta ilmiöstä ja menneisyydestä poikkeuksettomia rakennekokonaisuuksia. Hänen ajatteluaan leimasi myös vahva kehitysusko.
Jatkosodan aikana Renvall toimi Itä-Karjalan sotasaalisarkiston päällikkönä. Vuosina 1945–1950 hän oli Turun maakunta-arkiston hoitaja ja 1946–1951 Turun yliopiston Suomen historian dosentti. Sen jälkeen hän oli Helsingin yliopistossa Suomen ja Skandinavian historian professorina 1950–1973, historiallis-kielitieteellisen osaston dekaanina 1957–1960 ja yliopiston vararehtorina 1968 sekä kanslerina 1968–1973. Kanslerikaudellaan Renvall vastusti hallinnonuudistusta eli mies ja ääni -vaalitavan käyttöönottoa, joka ei lopulta toteutunut. Hänen aloitteestaan perustettiin tuolloin myös historiantutkimuslaitos, joka sai vuonna 1983 nimekseen Renvall-instituutti. Renvall oli vuosina 1960–1969 Historiallisen Aikakauskirjan päätoimittaja.
Renvall vihittiin Uumajan yliopiston filosofian kunniatohtoriksi vuonna 1970.
Renvallin ensimmäinen puoliso oli Alice o.s. Lindholm (1905–1945) vuodesta 1931 ja toinen puoliso tekstiilitaiteilija Eeva Renvall (ent. Rauhala, o.s. Waris) vuodesta 1954.
Mel Karmazin
Mel Karmazin (s. 24. elokuuta 1943 New York, New York) on yhdysvaltalainen yritysjohtaja ja liikemies, ja nykyinen Sirius XM:n toimitusjohtaja.
Karmazin toimi Infinity Broadcasting Corporationin (vuodesta 2005 alkaen CBS Radio) toimitusjohtajana vuodesta 1981 vuoteen 1996, jolloin CBS Corporation hankki sen omistukseensa. Karmazin jatkoi samassa tehtävässä CBS:n alaisuudessa vuoteen 2001, jolloin Infinity fuusioitui Viacomin kanssa. Lisäksi hän toimi CBS:n asemaryhmän toimitusjohtajana 1997–1998. Viacomin toimitusjohtajana toimi vuodesta 2000 vuoteen 2004.
Mel Karmazin nimettiin Radio Hall of Fameen vuonna 2003.
Carlos Quintero Arce
Carlos Quintero Arce (13. helmikuuta 1920 Etzatlán – 15. helmikuuta 2016) oli katolisen kirkon 8. huhtikuuta 1944 vihitty meksikolainen pappi. Hän sai piispanvihkimyksen 14. toukokuuta 1961 saatuaan 20. maaliskuuta nimityksen Ciudad Vallesin hiippakunnan piispaksi.
Vuonna 1966 Quintero Arcesta tuli Thysdrusin titulaariarkkipiispa ja Hermosillon arkkipiispan apulainen. Vuonna 1968 hän jätti nämä tehtävät noustessaan Hermosillon arkkipiispaksi. Hän vetäytyi 20. elokuuta 1996, jolloin häntä seurasi José Ulises Macías Salcedo.
Play (albumi)
Play on yhdysvaltalaisen artisti Mobyn kuudes studioalbumi. Albumi julkaistiin vuonna 1999 ja sitä voidaan pitää Mobyn läpimurtona. Mobyn ja levyn suosiota edisti se, että levyn kaikki 18 kappaletta lisensoitiin elokuviin, televisioon tai mainoksiin.
Cincinnatin yliopisto
Cincinnatin yliopisto on julkinen tutkimusyliopisto Cincinnatissa, Ohiossa, Yhdysvalloissa. Se on Yhdysvaltain sadan suurimman yliopiston joukossa.
Požega
Požega () on kaupunki Kroatiassa Slavonian alueella. Kaupungin asukasluku oli 28 948 vuonna 2001. Požega on Požega-Slavonian piirikunnan keskus. Kaupungista on hyvät kulkuyhteydet muihin Kroatian kaupunkeihin.
Luigi Diligenza
Luigi Diligenza (10. helmikuuta 1921 – 25. toukokuuta 2011) on katolisen kirkon italialainen 8. elokuuta 1943 vihitty pappi ja 23. huhtikuuta 1978 vihitty piispa. Hän toimi Capuan arkkipiispana vuodesta 1978, kunnes jäi eläkkeelle 29. huhtikuuta 1997.
Diligenzan edeltäjä Capuassa oli Tommaso Leonetti ja seuraaja Bruno Schettino.
Bruno Schettino
Bruno Schettino (5. tammikuuta 1941 – 21. syyskuuta 2012) oli katolisen kirkon 28. kesäkuuta 1964 vihitty pappi. Hän sai piispanvihkimyksen 4. huhtikuuta 1987 saatuaan 11. helmikuuta nimityksen Teggiano–Policastron hiippakunnan piispaksi. Vuonna 1997 hän siirtyi Luigi Diligenzan seuraajana Capuan arkkipiispan tehtäviin.
Dominikaanisen tasavallan Bogotan-suurlähetystön kaappaus
Dominikaanisen tasavallan Bogotan-suurlähetystön kaappaus tapahtui 27. helmikuuta 1980, kun voimakkaasti aseistautunut sissijoukko syöksyi Bogotassa olevaan Dominikaanisen tasavallan suurlähetystöön.
Melkein koko diplomaattikunta oli paikalla viettämässä tasavallan itsenäisyyspäivää. Yhteensä 60 ihmistä otettiin panttivangiksi, heistä 16 oli suurlähettiläitä. Kaapatut suurlähettiläät olivat seuraavista maista: Vatikaanivaltio, Itävalta, Brasilia, Costa Rica, Dominikaaninen tasavalta, Egypti, El Salvador, Guatemala, Haiti, Israel, Meksiko, Sveitsi, Yhdysvallat, Uruguay ja Venezuela. Diplomaatteja oli Boliviasta, Jamaikasta, Paraguaystä, ja Perusta. Myös Kolumbian suurlähetystön siviilityöntekijöitä otettiin panttivangiksi.
Terroristit, jotka kuuluivat nationalistiseen bolivariseen M-19-järjestöön, vaativat 50 miljoonan dollarin lunnaat ja vapauden 311 poliittiselle vangille ja vapaan pääsyn maasta. Poliisi ja terroristit kävivät kolmen tunnin välisen tulitaistelun. Yksi terroristi surmattiin, yksi loukkaantui. Paraguayn kunniakonsuli sai surmansa ja kaksi poliisia sekä kolme suurlätystön työntekijää.
Aluksi viranomaiset antoivat vuorokauden miettimisaikaa ja sitä pidettiin, kun oli neuvotteluihin ryhdytty. Vähitellen vapautettiin muun muassa kaikki naiset. Heidän joukossaan oli Costa Rican ja Itävallan suurlähettiläät, jotka vapautettiin 6. elokuuta.
8. maaliskuuta terroristit laskivat lunnasrahojen määrää 10 miljoonaan dollariin. 17. maaliskuuta aamulla Uruguayan suurlähettiläs Fernando Gomez Fyns pakeni rakennuksesta hyppäämällä ikkunasta ulos ja juoksi poliiseja kohti. Samana päivänä Fidel Castro tarjosi terroristeille turvapaikan Kuubasta.
10. maaliskuuta – 30. huhtikuuta välillä terroristit vapauttivat Costa Rican konsulin sekä kaikki henkilöt, joilla ei ollut diplomaattitaustaa. Heidät lennätettiin Panamaan, jossa he vetosivat Kolumbian hallitukseen kriisin lopettamiseen. Bogotan hallitus suostui maksamaan 2,5 miljoonaa dollaria muttei vapauttamaan vankeja.
27. huhtikuuta suurlähettiläät Venezuelasta, Dominikaanisista tasavallasta, Israelista ja Egyptistä vaputettiin. Lisäksi vapautettiin kaksi kolumbialaista. 16 terroristia lähti Kuuban lähettilään kanssa suurlähetystöstä lentoasemale, jossa 12 diplomaattia, jotka olivat panttivankeina Cubana de Aviaciónilla kohti Havannaa. Havannassa panttivangit vapautettiin ja palasivat kotimaahan. Terroristit saivat turvapaikan Kuubasta.
M-19-johtaja Rosemberg Pabón, joka oli kaappauksessa, sallittiin palaamaan Kolumbiaan Kuubasta, kun M-19 ja Kolumbian hallitus tekivät rauhan maaliskuussa vuonna 1990. Viisi vuotta Bogotan kaappauksesta Bogotan korkeimman oikeuden oikeustalon työntekijät otettiin panttivangeiksi. 120 ihmistä kuoli kaappauksessa. Se heikensi M-19 järjestön mainetta.
Požega (Serbia)
Požega () on kaupunki ja kunta Serbiassa Zlatiborin piirikunnassa. Kaupungin asukasluku oli 13 206 vuonna 2002 ja koko kunnan asukasluku 32 293.
Fezzan
Fezzan () on yksi Libyan kolmesta historiallisesta alueesta. Se sijaitsee maan lounaisosassa. Pohjoisessa Fezzan rajoittuu historialliseen Tripolitaniaan, idässä Kyrenaikaan, etelässä Tšadiin ja Nigeriin sekä lännessä Algeriaan. Nykyään alue on jaettu Al-Džufrahin, Al-Šatin, Awbarin, Ghatin, Murzuqin ja Sebhan piirikuntiin. Tärkein kaupunki on Sebha. Vuoden 2006 väestönlaskennan mukaan piirikunnissa on yhteensä 522 600 asukasta.
Fezzan on osa Saharan autiomaata, joka etelässä ja lounaassa kohoaa kohti Tibestin ja Ahaggarin vuoristoja. Aluetta peittävät Awbarin hiekkameri pohjoisessa ja Murzuqin hiekkameri etelässä. Asutusta on vain idästä länteen ulottuvien painaumien muodostamissa keitaissa.
Historiallisesti Fezzan on ollut Välimeren ja Sudanin alueen välisen karavaanikaupan tärkeä välietappi. Sen keskus oli muurein varustettu Murzuqin keidaskaupunki. Tärkeimmät kauppareitit olivat 1800-luvun puoliväliin saakka Bornu–Kawar–Fezzan–Tripoli ja Kano–Aïr–Ghat–Ghadames. Yhteyksiä on ollut myös nykyisen Sudanin ja Tšadin alueelle. Fezzanin kulttuurissa on afrikkalaisia vaikutteita.
Alueen vanhimpia tunnettuja asukkaita olivat garamantit. Myöhemmin se joutui Rooman valtaan ja sai nimen "Phazania". Arabit valtasivat Fezzanin vuonna 668, mutta paikalliset hallitsijat säilyttivät huomattavan osan määräysvallastaan. Samalla alueelle levisi islam. 1200–1400-luvuilla Fezzan oli vasallisuhteessa Kanem-Bornun hallitsijoihin. Ottomaanit valtasivat alueen 1570-luvulla, mutta ajoittain sillä oli varsin itsenäinen asema. Libyalainen karamanlien dynastia teki sinne sotaretkiä 1700-luvulla ja 1800-luvun alussa. Ottomaanit onnistuivat alistamaan Fezzanin 1800-luvun puolivälissä. Vuosisadan lopulla siitä tuli yksi senusien muslimiveljeskunnan keskuksista. Italia sai alueen pysyvästi hallintaansa vasta vuosina 1929–1930. Ranskalaiset joukot miehittivät sen toisen maailmansodan aikana. Vuonna 1951 Fezzanista tuli yksi itsenäisen Libyan kuningaskunnan kolmesta osamaakunnasta. Ranska veti joukkonsa pois vuonna 1956.
Nykyään Fezzan on Libyan köyhin alue, joka on riippuvainen maan keskushallinnon tuesta. Alueen infrastruktuuria ja maataloutta on kehitetty Muammar Qaddafin aikana. Sieltä on löydetty huomattavia öljy- ja rautamalmiesiintymiä, jotka ovat toistaiseksi pääosin hyödyntämättä. Fezzanin matkailuvaltteja ovat Saharan maalaukselliset maisemat ja kalliomuodostelmat sekä esihistorialliset kalliopiirrokset ja -maalaukset.
Af Hällström
Af Hällström on suomalainen aatelissuku, eräs laajemman Hällström-suvun haara. Suku on lähtöisin Helsingborgista Skånesta jossa kantaisä Olluff Thraebeen (nykykirjoituksslla Olof Träben, eli Olavi Puujalka) 1500-luvulla toimi lautturina Juutinraumalla silloisten tanskalaisten kaupunkien Helsingborgin ja Helsingörin välillä. Hänen pojanpojan poikansa Petter Karlsson otti sukunimekseen Hällström kotikaupunkinsa (”Häll”) ja Juutinrauman (”ström” eli virta) mukaan, ennen kuin 1724 muutti Ilmajoelle, jossa toimi pitäjänräätälinä. Petterillä oli usea tytär, mutta vain yksi poika, Carl, joka vei nimen eteenpäin. Eräs Carlin pojista oli pappi, fyysikko ja Turun akatemian rehtori Gustaf Gabriel Hällström. Hänen lapsensa aateloitiin vuonna 1830 ja introdusoitiin ritarihuoneeseen vuonna 1831 aatelissukuna numero 190; ei pidetty sopivana että pappia itseään aateloitaisiin.
Carl Hällströmin jälkeläisistä ainoastaan af Hällström -suku käyttää missään muodossa nimeä Hällström. Muut suvun haarat suomensivat 1920–1930-luvuilla nimensä muotoihin Helasvuo ja Pankakoski.
Astrid Plane
Astrid Plane on yhdysvaltalainen muusikko, joka toimi 1980-luvulla synthpop-yhtye Animotionin laulaja-keulakuvana. Hän on levyttänyt sooloalbumin "If I Was Magic" vuonna 2007. Hän on tehnyt myös musiikkia elokuviin ja videopeliin "".
Heinijoki (Puolanka)
Heinijoki on yksi Kiiminkijoen sivujoista. Heinijoki saa alkunsa Puolangan Rasinkylän Haukijärvestä. Haukijärvestä joki laskee Pieneen Vääräjärveen Haukijoki-nimisenä ja jatkaa Isosta Vääräjärvestä Heinijoen nimellä. Heinijoki on Puolangalla tunnettu tonkojoki. Joen varrella sijaitsee 24 metriä korkea putous Hepoköngäs, jonka alajuoksulla talvehtii koskikaroja. Jokiuoman viereisillä kallioilla majailee ilveksiä sekä muita jokea käyttäviä nisäkkäitä, kuten saukkoja ja minkkejä.
Bodo Wartke
Bodo Wartke (s. 21. toukokuuta 1977 Hampuri) on saksalainen kabareetaiteilija, pianisti ja vetäjä.
Bodo Wartke syntyi lääkäriperheeseen ja vietti lapsuuttaan Reinbekissä ja Schwartaussa. Hän suoritti koulunsa loppuun vuonna 1996 Leibnizin lukiossa, minkä jälkeen hän suoritti siviilipalveluksen eräässä Etelä-Lyypekin sairaalassa. Siviilipalveluksen jälkeen hän meni Berliiniin, jossa hän aloitti fysiikan opiskelut vuonna 1997. Hieman opiskelun jälkeen hän siirtyi opiskelemaan musiikkia Taide-yliopistoon Berliiniin, jonka hän kuitenkin lopetti kesken. Vuodesta 1998 vuoteen 2004 hän oli SAGO:n jäsen ja kuuli "Celler"-koulussa Christof Stählinin runoutta sekä musiikkia. Bodo Wartke on naimaton ja asuu Berliinissä.
Bodo tekee kabareeta pianolla. Musiikit ja sanoitukset niihin ovat hänen omiaan.
Michael Jackson (täsmennyssivu)
Michael Jackson -nimisiä henkilöitä ovat:
Kaunotar ja hirviö – Bellen lumottu maailma
Kaunotar ja hirviö – Bellen lumottu maailma ( ja myöhemmin "Beauty and the Beast: Belle's Magical World") on vuonna 1998 julkaistu Disney Television Animationin animaatioelokuva. Se on jatkoa vuonna 1991 julkaistulle "Kaunotar ja hirviö" -elokuville.
Alkuperäinen vuonna 1998 julkaistu versio sisältää tarinat ""The Perfect Word"", ""Fifi's Folly"" ja ""The Broken Wing"". Vuonna 2003 julkaistussa erikoisversiossa on lisänä neljäs tarina, ""Mrs. Potts's Party"".
Ensimmäisessä tarinasa Bellelle ja Hirviölle tulee riita, mutta lopulta he pyytävät toisiltaan anteeksi. Toisessa tarinassa kynttelikkö Lumière valmistelee yllätystä Pölyhuiskalle heidän tapaamisensa vuosipäivänä, mutta kaikki ei mene suunnitelmien mukaan. Kolmannessa tarinassa Belle löytää pienen vahingoittuneen linnunpoikasen, jota hän hoitaa, mutta Hirviö ei aluksi pidä siitä.
Neljännessä tarinassa huono sää saa Rouva Pannun alakuloiseksi ja Belle päättää auttaa järjestämällä yllätysjuhlat, joka ei ole ihan helppo työ.
"Kaunotar ja hirviö – Bellen lumottu maailma" julkaistiin suoraan videolle 16. helmikuuta 1998. Video julkaistiin Walt Disney Home Video Presents nimen alla kuten muutkin sen aikaiset animaatioelokuvat.
Alkuperäinen nimi "Belle's Magical World" muutettiin muotoon "Beauty and the Beast: Belle's Magical World" helmikuussa 2003 DVD:llä julkaistun erikoisversion myötä.
Hiilijalanjälki
Hiilijalanjälki tarkoittaa jonkin tuotteen, toiminnan tai palvelun aiheuttamaa ilmastokuormaa eli sitä, kuinka paljon kasvihuonekaasuja tuotteen tai toiminnan elinkaaren aikana syntyy. Toisinaan hiilijalanjäljellä viitataan kasvihuonekaasujen kokonaispäästöjen sijaan pelkkiin hiilidioksidipäästöihin.
Hiilijalanjäljen ja ilmastokuorman käsitteet on kehitetty mittariksi, jonka avulla voidaan arvioida erilaisten tekojen ja kulutusvalintojen vaikutusta ilmaston lämpenemiseen. Hiilijalanjälki mittaa, paljonko kasvihuonekaasuja esimerkiksi autolla ajaminen tai juuston syöminen aiheuttaa. Tilannetta, jossa nettohiilijalanjälki on nolla, kutsutaan hiilineutraaliksi: toiminta ei vaikuta ilmaston lämpenemiseen lainkaan.
Toisin kuin ekologinen jalanjälki, hiilijalanjälki ilmoitetaan massana eikä pinta-alana. Hiilijalanjäljen yksikkönä käytetään tapauksesta riippuen tonnia, kilogrammaa tai grammaa. Yleensä hiilijalanjälki ilmoitetaan kasvihuonekaasujen yhteenlaskettuna määränä eli hiilidioksidiekvivalentteina, joskus kuitenkin pelkkänä hiilidioksidin määränä. 
Hiilidioksidiekvivalentit lasketaan kaikista kasvihuonekaasuista ottamalla huomioon niiden ilmastoa lämmittävä vaikutus verrattuna hiilidioksidiin.
Kuluttajan hiilijalanjälki voidaan jakaa suoriin ja epäsuoriin päästöihin. Suorat päästöt syntyvät välittömästi kuluttajan oman toiminnan, esimerkiksi autolla ajamisen seurauksena. Joukkoliikennevälineillä matkustamisen taas katsotaan aiheuttavan epäsuoria päästöjä, jotka jaetaan kaikkien matkustajien kesken henkilökilometrien suhteessa. Kuluttajan epäsuoriin päästöihin luetaan myös kuuluviksi hyödykkeiden ja palvelujen tuotannon, myynnin ja mahdollisen käytöstä poiston yhteydessä syntyvät päästöt.
Seuraavassa taulukossa on jaoteltu yksilön hiilijalanjälki neljään osa-alueeseen, määritelty suomalainen keskiarvo-osuus päästöistä ja otettu esimerkki miten hiilijalanjälkeä voi osa-alueen osalta pienentää.
Animotion
Animotion oli yhdysvaltalainen synthpop-yhtye, joka toimi aktiivisesti 1983-1999 ja on kokoontunut satunnaisesti sen jälkeen uudelleen. Kolme yhtyeen singleä, "Obsession", "Let Him Go" ja "Room to Move" nousi Yhdysvalloissa myyntilistoille.
Lina Radke
Karoline ("Lina") Radke-Batschauer (s. 18. lokakuuta 1903 Baden-Baden – 14. helmikuuta 1983 Karlsruhe) oli saksalainen keskimatkojen juoksija, olympiavoittaja Amsterdamissa 1928.
Lina Radke, tyttönimeltään Batschauer, aloitti urheilun aikakautena, jolloin naisten kilpailuihin suhtauduttiin epäillen ja erityisesti kestävyysjuoksua pidettiin liian rasittavana naisille. Tätä mieltä olivat lukuisat urheiluvaikuttajat, myös olympialiikkeen isä Pierre de Coubertin.
Yhdessä valmentaja-aviomiehensä Georg Radken kanssa Lina Radke oli yksi naisurheilun uranuurtajia 1920-luvulla. Naisten kilpailuja pidettiin harvoin, mutta Radke voitti silti useita alueellisia ja kansallisia mestaruuksia. Aluksi hän erikoistui 1 000 metrille, mutta vaihtoi 800 metrille, kun tämä matka hyväksyttiin olympiaohjelmaan vuoden 1928 kisoihin. Tällä matkalla Radke rikkoi maailmanennätyksen kolmesti.
Olympialaisissa Radke teki uransa parhaan ajan 2.16,8. Toiseksi tuli Japanin Kinue Hitomi, joka oli epävirallisen maailmanennätyksen omistaja sekä 400 metrillä että pituushypyssä, mutta joutui osallistumaan 800 metrille, koska nämä lajit eivät olleet olympiaohjelmassa. Maailmanennätys kesti vuoteen 1944 asti.
KOK oli kuitenkin tyytymätön siihen, että osa kilpailijoista oli totaalisen uupuneita kilpailun jälkeen. Niinpä laji poistettiin olympiaohjelmasta aina vuoteen 1960 asti. Radke jatkoi juoksu-uraansa siitä huolimatta ja lopetti vuonna 1934.
Richard de Bury
Richard de Bury () oli englantilainen kirjailija ja piispa. Hän käytti sanaa "geologia" ilmeisesti ensimmäisenä kirjoitetussa tekstissä, mutta ei siinä merkityksessä kuin nykyisin puhutaan geologiasta, vaan erotuksena taivaallisista asioista eli teologiasta.
Giuseppe Costanzo
Giuseppe Costanzo (s. 2. tammikuuta 1933 Carruba di Riposto) on italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Acirealen hiippakuntaan 15. elokuuta 1955 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Mazacan titulaaripiispaksi 21. helmikuuta 1976. Piispaksi vihkiminen seurasi 4. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Salvatore Pappalardo, jota avustivat Pasquale Bacile ja Domenico Picchinenna.
6. elokuuta 1982 Costanzo sai nimityksen Nolan piispaksi ja 7. joulukuuta 1989 Siracusan arkkipiispaksi. Hän jäi eläkkeelle 12. syyskuuta 2008, jolloin hänen seuraajakseen nimitettiin Salvatore Pappalardo.
Armando Dini
Armando Dini (s. 18. heinäkuuta 1932 Milano) on katolisen kirkon 5. joulukuuta 1954 vihitty italialainen pappi. Myöhemmin, 9. syyskuuta 1990, hänet vihittiin piispaksi. Hän toimi vuosina 1990–1998 Avezzanon hiippakunnan piispana ja vuosina 1998–2007 Campobasso-Boianon arkkihiippakunnan arkkipiispana.
Giacomo Palombella
Giacomo Palombella (19. tammikuuta 1898 – 31. tammikuuta 1977) oli katolisen kirkon 24. helmikuuta 1923 vihitty italialainen pappi. Hän yleni piispaksi 19. toukokuuta 1946 saatuaan 14. helmikuuta nimityksen Muro Lucanon hiippakunnan piispaksi. Vuonna 1951 hän siirtyi Calvi e Teanon piispan tehtäviin, ja vuosina 1954–1974 hän oli Materan arkkipiispa.
Marcello Mimmi
Marcello Mimmi (18. heinäkuuta 1882 – 6. maaliskuuta 1961) oli italialainen arkkipiispa ja yksi katolisen kirkon kardinaaleista. Hän sai vihkimyksensä papiksi 23. joulukuuta 1905 ja piispaksi 25. heinäkuuta 1930.
Mimmi toimi Creman hiippakunnan piispana vuosina 1930–1933, Bari(-Canosa)n arkkipiispana 1933–1952 ja Napolin arkkipiispana 1952–1958. Kardinaali hän oli vuodesta 1953 – aluksi S. Calliston kardinaalipappi, sitten vuodesta 1958 Sabina e Poggio Mirteton kardinaalipiispa. Hän oli vuodesta 1957 kuolemaansa Piispainkongregaation sihteeri.
Francesco Monterisi
Francesco Monterisi (s. 28. toukokuuta 1934 Barletta) on italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja kardinaali. Hänet vihittiin papiksi 16. maaliskuuta 1957 ja nimitettiin Alba Maritiman titulaariarkkipiispaksi sekä apostoliseksi pro-nuntiukseksi Koreaan 24. joulukuuta 1982. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1983. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II.
Vuosina 1993–1998 Monterisi toimi apostolisena nuntiuksena Bosnia-Hertsegovinaan. Vuonna 1998 hänestä tuli Piispojen kongregaation sihteeri ja vuonna 2009 San Paolo fuori le muran arkkipappi. 20. marraskuuta 2010 hänestä tehtiin kardinaali, ja hänet nimitettiin San Paolo alla Regolan kardinaalidiakoniksi, jonka virkaan hänet asetettiin 12. helmikuuta 2011.
Vincenzo Franco
Vincenzo Franco (1. kesäkuuta 1917 Trani – 4. maaliskuuta 2016) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 6. heinäkuuta 1947 ja nimitettiin Anglona-Tursin hiippakunnan piispaksi 12. joulukuuta 1974. Piispaksi vihkiminen seurasi 26. tammikuuta 1975. Pääkonsekraattorina toimi Sebastiano Baggio, jota avustivat Guglielmo Motolese ja Giuseppe Carata. 8. syyskuuta 1976 Anglona-Tursin hiippakunta vaihtoi nimensä Tursi-Lagonegroksi.
Franco sai 27. tammikuuta 1981 nimityksen Otranton arkkihiippakunnan arkkipiispaksi. Hän jäi eläkkeelle 8. huhtikuuta 1993.
Lahti (lehti)
Lahti oli Lahdessa vuosina 1905–1963 ilmestynyt lehti. Sen ilmestymistiheys vaihteli eri vaiheissa, mutta oli viime aikoinaan neljä kertaa viikossa. Lehteä julkaisi Lahden kirjapaino- ja sanomalehti. Lehden näytenumero ilmestyi 21.12.1905 eli vain noin kuukausi Lahden kaupunginoikeuksien saamisen jälkeen, seuraavasta vuodesta 1906 alkaen se ilmestyi vuoden loppuun 1963, jolloin se oli menettänyt elintilansa. Lahden edeltäjä oli Itä-Häme.
Lehti oli poliittisesti vanhasuomalainen, myöhemmin kokoomukselainen, ja kilpaili Etelä-Suomen Sanomien kanssa. 1950–1956 sen päätoimittaja oli 
Olli Järvinen.
Maaninkajärven koulu
Maaninkajärven koulu (entinen Maaningan koulukeskus) sijaitsee Maaningan kirkonkylällä. Koulussa on sekä ylä- että alakoulu. Oppilaita koulussa on noin 350.
Ala- ja yläaste yhdistettiin yhtenäiskouluksi yläasterakennuksen peruskorjauksessa vuosina 2006-2009.
Jumaltenpuu
Jumaltenpuu eli jumalainpuu eli haisujumaltenpuu ("Ailanthus altissima") on koristekasvinakin käytetty puu.
Jumaltenpuun kaarna on sileä, tummanharmaa. Lehdet kasvavat pareittain ja niissä on nuolimaiset lehdykät, joiden alapinta on lähes valkea, yläpinta kiiltävän tummanvihreä. Lehtisuonet erottuvat selvästi vaaleampina. Lehden pituus on 30–90 cm. Lehtien muodon perusteella kasvin voi sekoittaa saksanpähkinään, jalopähkinöihin tai sumakkeihin, mutta kukinto on helpoo tuntomerkki. Kukat kasvavat vaaleankeltaisina terttuina; itse kukat ovat pieniä mutta kukinto voi olla 50 cm pitkä. Yksi puu voi tuottaa vuodessa 300 000 siementä.
Kasvin kaikissa osissa on sille ominainen, tympeä tuoksu jota on kuvattu mätänevien maapähkinöiden hajuna.
Jumaltenpuu voi kasvaa jopa 15–25 metriä korkeaksi. Se elää yleensä alle 50 vuotta, mutta jos sen kaataa, se vesoo voimakkaasti mikä vaikeuttaa lajin hävittämistä sellaisilta kasvupaikoilta, mihin sitä ei haluta.
Jumaltenpuu kasvaa luonnonvaraisena Taiwanilla ja Kiinan pohjois- ja keskiosissa. Se on tuotu Eurooppaan jo 1740-luvulla. Toisin kuin muut "Ailanthus"-lajit, se ei ole trooppisen vaan lauhkean vyöhykkeen kasvi. Nykyisin se leviää tietyissa Australian ja Yhdysvaltojen osissa niin valtoimenaan, että sitä pidetään pahanlaatuisena rikkaruohona. Sen juuret voivat aiheuttaa tuhoja rakenteille ja viemäriputkistoille.
Jumaltenpuun lehtiä ja siemeniä on käytetty kiinalaisessa lääketieteessä. Yhdysvalloissa puuainesta on käytetty myös polttopuuna ja rakennusmateriaalina.
Siilinjärven lukio
Siilinjärven lukio on Siilinjärvellä Pohjois-Savossa toimiva lukio. Sen kanssa samassa rakennuksessa on myös vuosiluokat 7–9 käsittävä Ahmon koulu. Entinen pääministeri Jyrki Katainen kirjoitti itsensä ylioppilaaksi Siilinjärven lukiosta vuonna 1990. Opiskelijoita vuosittain koulussa on reilut 300. Siilinjärven lukio tekee myös yhteistyötä Pohjois-Savon urheiluakatemian kanssa.
Timothy F. Geithner
Timothy Franz Geithner (s. 18. elokuuta 1961, Brooklyn, New York) on Yhdysvaltain entinen valtiovarainministeri (2009–2013). Hän oli keskuspankki Fedin New Yorkin osaston pääjohtaja vuosina 2003–2009.
Senaatti vahvisti Geithnerin valinnan valtiovarainministeriksi 27. tammikuuta 2009. Äänestyksessä Geithner sai 60 puoltavaa ääntä ja 34 vastustavaa ääntä. Hänen kykyään toimia valtion johdossa pohdittiin henkilökohtaisten veroepäselvyyksien takia.
Puoluekannaltaan Geithner on itsenäinen ().
Geithner on ollut naimisissa Carole M. Sonnenfeldin kanssa vuodesta 1985 lähtien ja heillä on kaksi lasta. Sonnenfeld opiskeli Geithnerin kanssa yhtä aikaa Dartmouth Collegessa.
Topelius ja tulevaisuus
Topelius ja tulevaisuus on Jari Koposen kirja, joka tarkastelee Zachris Topeliuksen käsityksiä tulevaisuudesta, tieteestä ja tekniikasta. Kirjan on julkaissut Yliopistopaino vuonna 1998.
Teos sisältää muun muassa artikkelin Topeliuksen tulevaisuusnovellista "Simeon Levis resa i Finland" (1860) ja kyseisen tarinan ruotsiksi. Alun perin kertomus julkaistiin jatkokertomuksena "Helsingfors Tidningar" -lehdessä vuonna 1860 huhtikuusta marraskuuhun 15 jaksona nimellä "Simeon Lewis resa till Finland år 5,870 efter werldens skapelse, efter de kristnes tideräkning det 1,900:de".
Luri (lintu)
Luri ("Lorius lory") eli aiemmalta nimeltään aitoluri on lurien sukuun kuuluva kirkasvärinen kaija.
Lurin pituus on noin 31 cm ja paino 200–260 g. Sen höyhenpuvun yleisväri on punainen. Päälaki, otsa ja niska ovat mustat, etuselkä ja pyrstön kärkiosa tummansiniset ja siivet päältä pronssinvihreät, alapuolelta keltaiset. Nokka on kellanoranssi, iiris keltainen tai oranssi ja koivet tummanharmaat. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Nuoren linnun nokka on ruskehtava ja iiris ruskea sekä siipien alapinta sinertävä.
Luri elää Uudella-Guinealla ja sen lähisaarilla. Se puuttuu pääsaaren sisäosista. Lajin elinympäristön laajuus on 50 000–100 000 neliökilometriä. Lajista tunnetaan 7 alalajia, joiden väritys vaihtelee jonkin verran. Lajin populaation koko on yli 100 000 yksilöä. Luria pidetään myös vankeudessa häkkilintuna.
Lurit asuvat alavien maiden metsissä ja vuorten alarinteillä, etenkin palmumetsiköissä. Ne esiintyvät yleensä pienissä parvissa tai pareittain. Laji on melko arka.
Pesintä ajoittuu touko-heinäkuulle. Pesintä tunnetaan vain vankeudessa elävien lintujen osalta. Naaras munii kaksi munaa. Muna on kooltaan 27*22 mm. Haudonta kestää noin 24 päivää ja vain naaras hautoo. Koiras voi yöpyä samassa pesässä. Poikaset jättävät pesän noin kahden kuukauden ikäisinä.
Lurit syövät siitepölyä, mettä, kukkia, hyönteisiä ja muita pieniä niveljalkaisia, hedelmiä ja mahdollisesti siemeniä.
Talent House
Talent House on suomalainen elokuvien tuotantoyhtiö. Se on tuottanut muun muassa elokuvat "Yöjuna" (1996), "Pitkä kuuma kesä" (1999), "Helmiä ja sikoja" (2003) ja "FC Venus" (2005).
Ras Nouadhibou
Ras Nouadhibou (, , ) on noin 60 kilometriä pitkä niemimaa Länsi-Afrikassa. Niemimaan läntinen osa kuuluu Länsi-Saharalle ja itäinen puolestaan Mauritanialle. Länsipuolella sijaitsee Lagouiran kaupunki ja itäpuolella, alle mailin eli 1,61 kilometrin päässä rajasta Mauritanian toiseksi suurin kaupunki Nouadhibou (aikaisemmin "Port-Étienne").
9. tammikuuta 1885 espanjalaiset vaativat aluetta leveysasteelta 20° 51' N. (Capo Blanco) leveysasteelle 26° 8' N. (Cabo Bojador) itselleen. 6. huhtikuuta 1887 espanjalaiset julistivat hallitsevansa tätä aluetta Kanariansaarilta käsin. Myöhemmin Ranska vaati Länsi-Saharan aluetta itselleen. 27. kesäkuuta 1900 tehdyssä ranskalais-espanjalaisessa sopimuksessa nykyinen Ras Nouadhibou jaettiin kahtia. Läntinen osa jäi Espanjan Saharalle ja itäinen Ranskan Länsi-Afrikalle.
Simeon Levis resa i Finland
Simeon Levis resa i Finland on Zachris Topeliuksen kirjoittama jatkokertomus, joka ilmestyi 1860 "Helsingfors Tidningarissa".
Kertomus jäi keskeneräiseksi, ja se ja toisaalta tarinan poliittisesti arkaluontoinen aihesisältö ovat aiheuttaneet sen, että sitä ei juuri ole myöhemmin muistettu, eikä sitä ole suomennettu. Teos on ensimmäinen suomalainen tieteiskirjallisuuteen luettava teksti. Topelius hahmottelee siinä, minkälainen Suomi on 40 vuoden kuluttua, hän antaa muun muassa ymmärtää, että Suomi on itsenäinen.
Cabo Blanco
Cabo Blanco tarkoittaa seuraavia asioita:
Michael Madsen
Michael Soren Madsen (s. 25. syyskuuta 1957 Chicago, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa elokuvista "Thelma ja Louise" (1991), "Reservoir Dogs" (1992), "Kuolema saa odottaa" (2002), "" (2003), "" (2004), "Sin City" (2005) ja "Strength and Honour" (2007). Hän näytteli myös "24"-sarjan kahdeksannella tuotantokaudella Jackin vanhaa tuttavaa James ”Jim” Rickeriä.
Madsen on ollut kolme kertaa naimisissa: Jeannine Bisiganon, Georganne LaPieren ja vuodesta 1996 De Anna Morganin kanssa. Madsenilla on yhteensä viisi lasta, kaksi Bisiganon ja kolme nykyisen vaimonsa kanssa. Hänen sisarensa on näyttelijä Virginia Madsen.
Lähteet
Cap Blanc
Cap Blanc tarkoittaa seuraavia asioita:
Joanne Catherall
Joanne Catherall (s. 18. syyskuuta 1962 Sheffield, Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläinen laulaja, joka on kuulunut Human League -yhtyeeseen vuodesta 1980. Samana vuonna yhtyeeseen liittyi myös Catherallin ystävä, Susan Ann Sulley (s. 22. maaliskuuta 1963).
Kübler
Kübler on tyypillinen La bleue -absinttimerkki. Juomaa valmistettiin alun perin Sveitsin Val-de-Traversissa vuodesta 1863 vuoteen 1910. Sveitsin hallituksen kumottua absintin valmistuskiellon alkoi alkuperäisen valmistajan pojanpojanpoika Yves Kübler tekemään absinttia taas alkuperäisellä reseptillä. Väriltään se on kirkasta, mutta kun siihen lisää vettä, se muuttuu vaalean sameaksi. Kübler sisältää koiruohosta erittyvää Tujonia. Suomessa viinaa myy Alko.
Ammar Jemal
Ammar Jemal (, s. 20. huhtikuuta 1987 M'saken, Tunisia) on tunisialainen jalkapalloilija. Puolustajana pelaava Jemal edustaa Tunisian pääsarjassa pelaavaa Club Africainia ja on lainalla kaudella 2013–2014 saudiarabialaisessa Al-Fatehissa.
Jemal aloitti ammattilaisuransa ES Sahelissa vuonna 2006, josta lähtien hän on voittanut seuransa kanssa muun muassa Tunisian mestaruuden, Afrikan Mestarien liigan ja Afrikan Super Cupin. Puolustajana pelaava Jemal onnistui parhaimmillaan tekemään yhdellä kaudella 9 maalia, joista viisi syntyi rangaistuspotkuista. Hän sijoittui tuolloin kaudella 2008–2009 Tunisian pääsarjan maalitilaston jaetulle kolmannelle sijalle.
Toukokuussa 2010 Jemal allekirjoitti neljän vuoden sopimuksen sveitsiläisen Young Boysin kanssa. Avauskaudellaan Sveitsissä Jemalia peluutettiin pääosin vasempana laitapuolustajana. Hän pelasi kauden aikana yhteensä 25 sarjaottelua, joissa hän onnistui viidesti maalinteossa. Hän pelasi joukkueen mukana myös Eurooppa-liigaa, jossa Jemal onnistui kerran maalinteossa Zenitiä vastaan.
30. elokuuta 2011 Jemal siirtyi vuoden lainasopimuksella Bundesliigassa pelaavaan FC Kölniin. Jemal pelasi avausottelunsa 17. syyskuuta 2012 Bayer Leverkusenia vastaan. Jemal pelasi kauden aikana 15 sarjaottelua ja teki yhden maalin 7. huhtikuuta 2012 kotiottelussa Werder Bremeniä vastaan.
Tunisian maajoukkueessa Jemal pelasi ensi kerran vuonna 2008 ja teki ensimmäisen maalinsa 28. maaliskuuta 2009 Keniaa vastaan pelatussa MM-karsinta ottelussa. Hän kuului myös Tunisian avauskokoonpanoon vuoden 2010 Afrikan-kisoissa, jotka olivat samalla Jemalin ensimmäiset arvokisat.
22. elokuuta 2011 Jemal teki kaksi maalia harjoitusottelussa Jordaniaa vastaan.
Judd Nelson
Judd Asher Nelson (s. 28. marraskuuta 1959 Portland, Maine, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa minisarjasta "Miljonääripoikien klubi" (1987), sekä elokuvasta "Breakfast Club" (1985). Hän on näytellyt myös televisiosarjoissa "Hei, olen Susan", "CSI", "", "Las Vegas" ja "Family Guy".
Griffithin koe
Frederick Griffithin vuonna 1928 suorittama koe oli yksi ensimmäisistä kokeista, joka osoitti bakteerien pystyvän siirtämään geneettistä informaatiota.
Griffith käytti kokeessaan kahta toisistaan hieman poikkeavaa pneumokokkiviljelmää, III-S-tyyppiä ("sileä") ja II-R-tyyppiä (”rosoinen”). III-S-tyypin bakteerit ympäröivät itsensä polysakkaridikuorella, joka suojaa bakteeria isännän immuunijärjestelmältä. II-R-tyypin bakteereilta tämä suojakerros puuttuu, ja isännän immuunijärjestelmä pystyy torjumaan bakteerit.
Kokeessa III-S-tyypin bakteerit tapettiin kuumentamalla ja jäljelle jääneet bakteerit sekoitettiin II-R-tyypin bakteereihin. Kummatkaan bakteereista eivät vahingoittaneet yksinään hiiriä, mutta yhdessä ne olivat tappavia koe-eläiminä olleille hiirille. Griffith löysi kuolleitten hiirien verestä molempien bakteerityppien elossa olevia bakteereita. Griffith päätteli II-R-tyypin bakteerien "muuntuneen" tappaviksi III-S-tyypin bakteereiksi.
Nykyään tiedetään, että Griffithin havaitsema muuntuminen perustui itse asiassa III-S-tyypin bakteerien DNA:han. Vaikka III-S-tyypin bakteerit itse olivat kuolleet, niiden DNA oli selvinnyt kuumennuksesta ja II-R-tyypin bakteerit olivat ottaneet sen käyttöönsä. III-S-tyypin DNA sisältää suojaavan polysakkaridikuoren muodostavat geenit. Kokeessa esiin tulleen toiminnan selittivät täsmällisesti Osvald Avery, Colin McLeod ja Maclyn McCarty sekä Alfred Hershey ja Martha Chase kokeissaan.
Jean Marie Julien Balland
Jean Marie Julien Balland (26. heinäkuuta 1934 – 1. maaliskuuta 1998) oli katolisen kirkon 3. syyskuuta 1961 vihitty ranskalainen pappi. Hän yleni piispaksi 12. joulukuuta 1982 saatuaan 6. marraskuuta nimityksen Dijonin hiippakunnan johtoon. Vuonna 1988 hänestä tuli Reimsin ja vuonna 1995 Lyonin arkkipiispa.
Balland nimitettiin kardinaaliksi 21. helmikuuta 1998. Hän ei kuitenkaan ennättänyt olla kardinaalina kuin muutamia päiviä ennen kuolemaansa.
Ilvesjoki
Ilvesjoki on kylä Kurikassa Etelä-Pohjanmaalla entisen Jalasjärven kunnan alueella. Kapea ja pitkä kylä sijaitsee kunnan eteläkulmassa lähellä Karvian rajaa. Kylän keskellä, pituussuunnassa virtaa Ilvesjoki-niminen joki. Ilvesjoelta on matkaa Karviaan 25 kilometriä, Peräseinäjoelle 46 km ja Seinäjoelle 55 km. Vuonna 1997 kylässä oli 601 asukasta.
Yksi kylän tärkeistä elinkeinoista on maatalous. Ilvesjoella on lihan-, maidon- ja villantuottajia. Ilvesjoella on myös melkein 50 yrittäjää tai ammatinharjoittajaa.
Ilvesjoella toimii kunnallinen peruskoulu. Kylässä toimii myös yksi kauppa, asiamiesposti ja yksi taksi. Ilvesjoen nuorisoseurantalo on nimeltään Toimela. Siellä kokoontuvat erilaiset järjestöt, joita kylässä on yli kymmenen. Lisäksi Toimelassa järjestetään yksityistilaisuuksia, kuten häitä.
Bilel Ifa
Bilel Ifa (, s. 9. maaliskuuta 1990) on tunisialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. Hän edustaa Tunisian pääsarjassa pelaavaa Club Africainia.
__notoc__
Ifa nousi edustusjoukkueeseen kaudella 2007-2008 ja vakiinnutti avauspaikan Club Africainissa seuraavalla kaudella. Häntä on pidetty sittemmin joukkueen lahjakkaimpana pelaajana. Hyvien otteiden myötä muun muassa ranskalaisseura RC Lens on ollut kiinnostunut nuoresta lupauksesta. Ifa teki uransa ensimmäisen maalinsa Tunisian pääsarjassa 7. maaliskuuta 2010 ottelussa Olympique de Béjaa vastaan.
Ifa aloitti maajoukkueuransa nuorten maajoukkueissa ennen kuin siirtyi pelaamaan Tunisian A-maajoukkueeseen vuodesta 2008 alkaen. Hänet valittiin ensimmäisiin arvokisoihinsa vuonna 2007 alle 17-vuotiaiden MM-kisoihin. Sittemmin hän pelasi myös Välimeren kisoissa vuonna 2009, joka koostui alle 21-vuotiaiden maajoukkueesta. Tunisia jäi kisoissa alkulohkoon. Ensimmäiset Afrikan-mestaruuskilpailut hän pelasi vuonna 2010, jossa Tunisian kisat päättyivät alkulohkoon. Ifa valittiin myös vuoden 2012 Afrikan-mestaruuskilpailuihin, jossa hän kuului joukkueensa avausmiehistöön. Tunisian kisat päättyivät puolivälieriin hävittyään Ghanalle jatkoajalla.
Punanokkakipuajat
Punanokkakipuajat ("Hylexetastes") on kipuajien heimoon kuuluva lintusuku.
Valkoniskaluri
Valkoniskaluri ("Lorius albidinucha") on lurien sukuun kuuluva kaija.
Valkoniskalurin pituus on noin 26–28 cm. Se muistuttaa paljon aitoluria. Sen höyhenpuvun yleisväri on punainen. Päälaki ja otsa ovat mustat, niskassa on mustan rajaama valkoinen laikku, siivet ovat päältä vihreät ja siipien alapeitinhöyhenet ovat punaiset. Siipisulkien alapinnalla on leveä keltainen raita. Pyrstö on punainen ja sen kärkiosa on vihreä. Nokka on punaoranssi, iiris keltainen tai punertava ja koivet mustahkot.
Valkoniskaluri elää Papua-uusi-guinealla Bismarckinsaarilla sijaitsevalla Uuden-Irlannin saarella.
Valkoniskalurit asuvat vuoristometsissä 500–2 000 metrin korkeudella, joskus alempanakin. Populaation koko on luultavasti alle 10 000 yksilöä ja kanta on pienenevä.
Pesintä tunnetaan puutteellisesti.
Valkoniskalurit syövät todennäköisesti samanlaista ravintoa kuin aitolurit.
Louis-Marie Billé
Louis-Marie Billé (18. helmikuuta 1938 – 12. maaliskuuta 2002) oli katolisen kirkon ranskalainen kardinaali vuodesta 2001. Hän sai vihkimyksensä papiksi 25. maaliskuuta 1962 ja piispaksi 19. toukokuuta 1984. Hän toimi vuosina 1984–1995 Lavalin hiippakunnan piispana ja sen jälkeen vuoteen 1998 Aixin-(Arles'n-Embrunin) arkkipiispana.
Vuonna 1998 Billé nimitettiin Lyonin arkkipiispaksi, jona hän toimi kuolemaansa saakka. Hän oli myös Ranskan piispainkonferenssin johtaja, kunnes erosi sairauden takia 6. marraskuuta 2001.
Ronald A. Gray
Ronald Adrian Gray (s. 1966) on amerikkalainen sarjamurhaaja. Hän syyllistyi vuosina 1986–87, jolloin hän palveli sotilaana Pohjois-Carolinassa Fort Braggin tukikohdassa, kahteen murhaan, kolmeen raiskaukseen ja yhteen murhayritykseen.
Gray tuomittiin sekä siviili- että sotaoikeudessa kuolemaan. Presidentti George W. Bush vahvisti tuomion heinäkuussa 2008. Edellisen kerran sotilaan teloittamisesta päätti presidentti Dwight D. Eisenhower vuonna 1957.
Gray oli määrä teloittaa 10. joulukuuta 2008, mutta vetoomusten takia sitä ei pantu täytäntöön. Syyskuussa 2015 tuomari päätti kielteisesti tuomitun viimeiseen vetoomuksen. 
Toukokuuhun 2016 mennessä tuomiota ei oltu vielä pantu täytäntöön.
Superkick
Sweet Chin Music on amerikkalaisessa vapaapainissa käytetty liike, jossa liikkeen tekijä menee kehän nurkkaan, tömistelee jalalla kunnes vastustaja nousee ja lopuksi liikkeen tekijä ottaa muutaman askeleen ja potkaisee vastustajaa leukaan. Toisessa versiossa voi liikkeen tehdä kun kummatkin ovat pystyssä. Sweet Chin Musicin loi Shawn Michaels, joka käytti sitä, kunnes joutui lopettamaan uransa. 
Shelton Benjamin käyttää potkua eräänlaisena Super Kickinä, ja myös selostajat käyttävät usein nimeä Superkick.
Myös monet muutkin on käyttänyt tätä liikettä, Shawn käyttää tätä liikettä edelleen.