hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Yuqi Wang
Yuqi Wang on kiinalaissyntyinen Yhdysvalloissa asuva taidemaalari. Hän opettaa useissa työpajoissa ympäri Yhdysvaltoja. Hänen työnsä mukailevat prerafaeliittien tapaa piirtää ja maalata ja hän käyttää töissään aina elävää mallia.
Wang opiskeli Kiinassa Tiianjin Academy of Fine Artissa ja Yhdysvalloissa Central Academy of Fine Artissa. Hän kuvailee tyyliään sekoitukseksi yksityistä, julkista, prerafaeliitteja, eurooppalaista muotokuvataidetta ja kiinalaista perintöä. Rossettin ja Burne-Jonesin vaikutus on nähtävissä Wangin töissä. Wangin töitä on julkisissa ja yksityisissä kokoelmissa maailmalla, mukaan lukien Japanin kuninkaallisen perheen kokoelma.
Moisio (Lappeenranta)
Moisio on noin 60 asukkaan kylä Lappeenrannan keskustasta 15 km etelään, Ylämaalle päin. Moision lähikyliä on Korkea-aho, Tani, Hytti ym. Moisio kuten myös Tanikin, kuuluvat Toivarilaan. Moision läpi menee Moisiontie, joka haarautuu Pyhäkalantieksi ja Pellisentieksi. 
Moisiossa on myös Lappeenrannan kaupungin uimaranta, Pyhäkala-järven rannalla.
Donald Norman
Donald A. Norman (s. 25. joulukuuta 1935) on Kalifornian ja San Diegon yliopistojen kognitiotieteen emeritusprofessori ja Northwestern-yliopiston tietojenkäsittelytieteen ("Computer Science") professori. Hän opettaa Stanfordin yliopistossa. Norman kuuluu Encyclopaedia Britannican toimituskuntaan.
Norman on yksi "Nielsen Norman Groupin" perustajajäsenistä yhdessä Jakob Nielsenin kanssa. Hän on työskennellyt myös Apple Computer ja Hewlett-Packard -yrityksissä.
Norman tuli tunnetuksi julkaistuaan kirjan "The Psychology of Everyday Things", 1988 (julkaistiin uudelleen nimellä "The Design of Everyday Things", 2002). Se on suomennettu "Miten avata mahdottomia ovia? Tuotesuunnittelun salakarit" (1991). Norman toteaa kirjassaan, että useimmiten ihminen syyttää itseään siitä, ettei joku arkipäiväinen esine tai kone toimi sillä tavalla kuin sen kuuluisi. Useimmiten kysymys on kuitenkin epäonnistuneesta tuotesuunnitelusta, josta hän luettelee kirjassaan lukuisia esimerkkejä. Normanin mielestä tekniikkalähtöinen suunnittelu ei palvele loppukäyttäjää.
Norman on julkaissut 12 teosta, joissa hän käsittelee ihmisen ja koneen välistä käyttöliittymää. Kirjoja on käännetty useille kielille.
Herbert Gasser
Herbert Spencer Gasser (5. heinäkuuta 1888 – 11. toukokuuta 1963) oli yhdysvaltalainen lääketieteilijä. Vuonna 1944 hänelle myönnettiin Nobelin lääketieteen palkinto toimintapotentiaalia koskevista tutkimuksista. Hän opiskeli Wisconsinin yliopistossa, väitteli 1915 ja lähti jatkamaan opintojaan Eurooppaan vuosiksi 1923–1925. Vuonna 1931 hänestä tuli lääketieteen professori newyorkilaiseen Cornellin yliopistoon.
Gasser teki jonkin verran tutkimusta veren hyytymisen tutkimisessa, mutta hänen tärkeimmät julkaisunsa liittyvät hermojen sähköisen toiminnan kuvaamiseen.
Kölnin–Bonnin lentoasema
Kölnin–Bonnin lentoasema ( myös Kölnin–Bonnin Konrad Adenauerin lentoasema) on kansainvälinen lentoasema Saksassa, 15 kilometriä Kölnistä lounaaseen ja 16 kilometriä Bonnista koilliseen. Lentoasema on Saksan kuudenneksi suurin lentoasema ja yksi maan viidestä 24 tunnin lentoasemasta. Vuonna 2006 lentoaseman kautta kulki 9 900 000 matkustajaa.
Lentoaseman juuret ovat jo vuodessa 1913, mutta lentoasema perustettiin vuonna 1938. Toisen maailmansodan jälkeen Britannian armeija otti lentoaseman käyttöönsä. Tällöin rakennettiin 1 866 metriä pitkä kiitotie. Vuonna 1951 lentoasema otettiin siviiliilmailukäyttöön.
1950- ja -60-luvuilla rakennettiin kaksi uutta kiitotietä ja uusi terminaali. 1.11.1970 Boeing 747 -kone lensi ensimmäisen kerran kentältä New Yorkiin.
1990-luvun lopulla lentoasema aloitti ohjelman, jonka tuloksena rakennettiin uudet paikoitustilat sekä toinen terminaali. Vuonna 2004 valmistui uusi kaukojunien rautatieasema, joka oli osa Kölnin ja Frankfurtin välistä ICE-luotijunahanketta.
Köln/Bonn on nykyisin tärkeä halpalentoliikenteen keskus. Ensimmäisiä olivat Germanwings ja TUIfly, jotka aloittivat liikennöinnin vuonna 2002. easyJet aloitti liikennöinnin vuoden 2003 lopulla ja Wizzair kesäkuussa 2006.
Alfred Anderssén
Alfred Anderssén (4. elokuuta 1887 Pietarsaaren maalaiskunta – 10. syyskuuta 1940 Turku) oli suomalainen säveltäjä.
Anderssénin vanhemmat olivat Johan Anderssén ja Johanna Holmberg, ensimmäinen puoliso Emma Ahlskog ja toinen vuodesta 1920 Karin Matilda Limnell. Ennen opiskeluaan Helsingin musiikkiopistossa Anderssén sai pianonsoitonopetusta urkuri Alfred Lybäckiltä. Anderssén teki myös opintomatkoja Saksaan. Hän toimi kuoron- ja orkesterinjohtajana Pietarsaaressa 1911-1913, Kaartin jääkäripataljoonan kapellimestarina Vaasassa 1919-1921 sekä useaan otteeseen vt. kanttoriurkurina ja kuoron- ja orkesterinjohtajana. "Arbetets Vännerin" kuoron johtaja hän oli 1927-1937 ja Turun ruotsalaisen teatterin kapellimestari 1929-1937. "Åbo Underrättelserin" musiikkikriitikkona Anderssén toimi 1927-1940, samoin kuin esiintyi pianistina ja urkurina.
Anderssén sai tunnustusta jo sävellyskonsertillaan Helsingissä vuonna 1928. Lisäksi teoksia esitettiin ulkomailla, kuten Tukholmassa ja Kölnissä. Hän kuoli 53-vuotiaana, juuri kun suunnitteilla oli ollut uutta sinfonia-, kantaatti- ja laulumusiikkia.
Anderssénin tuotantoon kuuluu kaksi sinfoniaa sekä ooppera "Med ödet ombord" ("Kohtalo"), joka esitettiin Suomen Kansallisoopperassa ensi kertaa vuonna 1935:
Anderssén julkaisi myös kansanlaulukokoelmat "25 visor och folkvisor från Svensk-Finland" urkuharmonille ja "12 folkvisor för sång och piano".
Pierre Trudeau
Joseph Philippe Pierre Yves Elliott Trudeau PC, CC, CH, QC, MSRC (18. lokakuuta 1919 Montreal – 28. syyskuuta 2000 Montreal) oli kanadalainen poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä kahdesti vuosina 1968–1979 ja 1980–1984.
Kanadan liberaalipuoluetta edustanut Trudeau valittiin maansa parlamenttiin vuonna 1965. Vuodesta 1967 Trudeau toimi oikeusministerinä. Puolueensa johtajaksi ja samalla maan pääministeriksi Trudeau nousi vuonna 1968 edeltäjänsä, Lester Pearsonin luovuttua tehtävistään.
Trudeaun poika Justin Trudeau (s. 1971) valittiin vuonna 2013 isänsä aiemmin johtaman Liberaalipuolueen puheenjohtajaksi.
Paksunahka
Paksunahka on suomalainen elokuva vuodelta 1958. Sen on ohjannut ja käsikirjoittanut Aarne Tarkas.
Albert Tuppura (Hannes Häyrinen) on pankissa työskentelevä nuori amatöörisalapoliisi, joka lavastetaan syylliseksi holvissa säilytetyn professori Kannuksen räjähdysainekaavan varkauteen. Tuppura joutuu pakenemaan ympäri Helsinkiä valepukuiset etsivät kintereillään yrittäessään samalla jäljittää kaapattua professori Kannusta. Ensiesiintymisen elokuvassa tekee etsiväpari Koukku ja Ripatti. Etsivä Koukkua esittää Uljas Kandolin ja yksinkertaista etsivä Ripattia Heikki Savolainen.
Elokuva on koottu vanhoista aineksista. Sen teemat ovat peräisin menestysjännäristä "Radio tekee murron" ja sota-ajan vakoilutarinoista. Sen komediallinen kestävyys ei kanna, mutta kritiikin mukaan siinä katsotaan olevan nostalgista viehätysvoimaa. Myös etsiväkaksikko Ripatti ja Koukku saa kiitosta. Tarkaksen elokuvien hölmöläiskarikatyyrit poliiseista ovat suomalaiselokuvien joukossa aivan poikkeuksellisen voimakkain vedoin piirrettyjä.
Elokuvan ensi-ilta oli 4. huhtikuuta 1958 Adamsissa, Tuulensuussa ja Coronassa.
Pasi Lampela
Pasi Tapani Lampela (s. 26. huhtikuuta 1969 Mikkeli) on suomalainen kirjailija ja teatteriohjaaja.
Lampela on julkaissut useita näytelmiä, novellikokoelmia ja romaaneja. Hän on usein ohjannut näytelmiensä kantaesityksen itse, minkä lisäksi hän on ohjannut muun muassa David Mametin, Lars Norénin, August Strindbergin, Thomas Vinterbergin, Ingmar Bergmanin, Tennessee Williamsin ja Jan Guilloun teoksia. Hän on myös käsikirjoittanut televisiosarjoja kuten "Kylmäverisesti sinun" ja "Virta".
Lampela opiskeli Teatterikorkeakoulussa dramaturgiaa vuosina 1994–1998 ja on sen jälkeen toiminut vapaana kirjailijana ja ohjaajana.
Lampela kuului Teatteri Jurkan taiteelliseen johtoon vuosina 2000–2014. Vuonna 2013 Jurkka valittiin vuoden teatteriksi.Usein ohjannut itse kantaesityksen omasta näytelmästään.
Montes Taurus
Montes Taurus on rosoinen ja epäyhtenäinen vuoristoinen alue Kuussa. Nämä huiput sijaitsevat ylänköalueella Mare Serenitatista itään. Vuoriston läpimitta on 172 km. Jotkut vuoriston vuorista kohoavat kolmen kilometrin korkeuden. Johannes Hevelius nimesi Montes Tauruksen Etelä-Turkissa sijaitsevien Taurusvuorten mukaan.
John Tardy
John Tardy (s. 15. maaliskuuta 1968) on yhdysvaltalaisen death metal -yhtye Obituaryn laulaja ja kyseisen yhtyeen rumpali Donald Tardyn veli. Hän oli vuosina 1997–2002 töissä tietokoneyrityksessä, joka oli luultavasti pääsyy yhtyeen hajoamiseen.
Nishitōkyō
Nishitōkyō (, ’Länsi-Tokio’) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Tokion metropolissa. Se sijaitsee Taman alueella Tokion erillisalueiden länsipuolella ja rajautuu Neriman erillisalueeseen, Tokion Higashikurumen, Kodairan, Koganein ja Musashinon kaupunkeihin sekä Saitaman prefektuurin Niizan kaupunkiin. Nishitōkyōssa on 200 674 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 15,75 neliökilometriä.
Nishitōkyō on kaupunkina nuori: se perustettiin 21. tammikuuta 2001 Tanashin ja Hōyan kaupunkien yhdistyessä. Kaupunkia palvelevat Seibu-rautateiden Ikebukuro-linja ja Shinjuku-linja.
Folklore Suomi Finland
Folklore Suomi Finland on Suomessa toimivien kansantanssi- ja kansanmusiikkialan merkittävimpien järjestöjen ja festivaalien yhteistyöelin. Yhdistys on perustettu vuonna 1991 palvelemaan jäsenjärjestöjään kansainvälisessä folklore-alan vaihtotoiminnassa.
Yhdistys edustaa Suomea alan kansainvälisissä järjestöissä CIOFF:ssa (Conseil International des Organisations de Festivals de Folklore et d'Arts Traditionnels), IOV:ssa (Internationale Organisation für Volkskunst) ja Nordlekissä (Yhteispohjoismainen kansantanssi- ja kansanmusiikkijärjestö) toimien näiden kansallisena komiteana.
Kingston Technology
Kingston Technology on yhdysvaltalainen elektroniikkayhtiö. Yhtiö perustettiin vuonna 1987 Kalifornian Fountain Valley, jossa on nykyäänkin sen päämaja. Kingstonilla on tuotantolaitoksia Yhdysvalloissa, Britanniassa, Irlannissa, Malesiassa, Kiinassa ja Taiwanissa. Kingston aloitti tietokoneiden muistien valmistaja, ja se on yhä suurin itsenäinen DRAM-muistipiirien tuottaja maailmassa. Kingston on joidenkin tietojen mukaan maailman toiseksi suurin flash-muistien valmistaja. Kingston sai ensimmäisen patentin SIMM ("Single In-line Memory Module") -piirin valmistamiseen vuonna 1988.
Yhtiön palveluksessa on maailmanlaajuisesti yli 3 300 työntekijää, ja vuonna 2006 myynti oli yli 3,4 miljardia dollaria. Yhtiön nykyinen laajalti tunnettu logo otettiin käyttöön 1990-luvun puolivälissä.
HyperX on Kingstonin omistama pelaamiseen keskittyneiden laitteiden tuotemerkki. Sen alla valmistetaan muun muassa headsetteja, näppäimistöjä, SSD-levyjä ja muistikampoja. HyperX sponsoroi monia elektronisen urheilun joukkueita.
Mahakatarri
Mahakatarri eli gastriitti on mahan limakalvon tulehdus. Sen yleisimmäksi aiheuttajaksi todettiin vuonna 1983 helikobakteeri. Löydön tekivät Robin Warren ja Barry Marshall, jotka saivat siitä Nobel-palkinnon. Bakteeri elää limakalvon pinnalla. Se voi elää mahan happamassa ympäristössä, koska se tuottaa ammoniakkia. Ammoniakki ja tulehdus heikentävät limakalvoa, johon syntyy haavoja.
Jotkut käyttävät termiä vatsakatarri myös synonyyminä ylävatsakivulle tai närästykselle.
Gastriitti-löydös mahan tähystystutkimuksessa korreloi huonosti oireisiin.
Helikobakteerin lisäksi mahakatarria aiheuttavia syitä voivat olla liiallinen alkoholin, kahvin ja tupakan käyttö, stressi, säteilyvammat sekä sieni- ja virusinfektiot. Nämä syyt voivat myös toimia yhtä aikaa helikobakteerin kanssa.
Satoru Nakajima
Satoru Nakajima (s. 23. helmikuuta 1953, Japani Okazaki, Aichi, Japani) on japanilainen entinen Formula 1 -kuljettaja. Hän kilpaili kuninkuusluokassa kausina 1987–1991, joiden aikana hän saavutti 16 MM-pistettä ja yhden nopeimman kierroksen Australian GP:ssä 1989.
Nakajima aloitti kilpailemisen Japanin Formula 2000 ja Formula 2 -sarjoissa hyvällä menestyksellä taistellen parhaimmillaan sijoituksista 1-3. Formula 1 -sarjaan Nakajima nostettiin kaudella 1987, kun Honda solmi moottorisopimuksen Lotuksen kanssa.
Nakajima oli 34-vuotias debytoidessaan Formula 1:ssä Brasilian GP:ssa 1987. Hän oli silloin yksi vanhimmista uransa ensimmäiseen Formula 1 -kilpailuun startanneista. Hän vakuutti monet ajamalla heti toisessa kilpailussaan Imolassa kuudenneksi ja seuraavassa kisassa Belgiassa viidenneksi. Näistä kautensa kohokohdista huolimatta Nakajima jäi usein tallikaverinsa Ayrton Sennan varjoon, mutta kykeni kahdella seuraavalla kaudella tasaisempaan kaksintaisteluun Nelson Piquet'n kanssa. Kausien 1990-91 Tyrrell sopimuksensa jälkeen Nakajima poistui Formula 1:stä ja siirtyi tallipäälliköksi Japanin Formula 3000 ja Formula 3 -sarjoihin.
Nakajiman pojista Kazuki Nakajima on ajanut, mm. Formula 1:ssä Williams-tallissa kausina 2007-2009 ja Daisuke Nakajima puolestaan, mm. Japanin Formula ja Super GT -sarjoja.
Elina Moisio
Elina Moisio (s. 20. helmikuuta 1976 Tampere) on suomalainen poliitikko. Hän työskentelee Akavassa ilmasto- ja ympäristöpolitiikan asiantuntijana.
Elina Moision puoliso on Helsingin Sanomien pääkirjoitustoimittaja Matti Kalliokoski. Parilla on kolme lasta.
Opiskelijapolitiikassa Moisio toimi Etelä-Pohjalaisen Osakunnan kautta. Hän oli Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan hallituksen puheenjohtaja 2001 ja Suomen ylioppilaskuntien liiton puheenjohtaja 2002. Moisio on valmistunut vuonna 2004 valtiotieteiden maisteriksi, pääaineenaan kansantaloustiede. Suomen Valtiotieteilijöiden Liiton puheenjohtajaksi hänet valittiin vuonna 2006 toimittuaan aiemmin järjestön varapuheenjohtajana ja hallituksen jäsenenä.
Moisio toimi Vihreiden kaupunginvaltuutettuna Helsingissä kaksi kautta vuosina 2005–2012. Hän on ollut Helsingin kaupunginhallituksen ja Uudenmaan maakuntavaltuuston jäsen. Valtuustokaudella 2012–2017 hän on toiminut varavaltuutettuna ja kaupunkisuunnittelulautakunnan jäsenenä. Vuoden 2017 vaaleissa hänet valittiin jälleen kaupunginvaltuustoon. Vihreissä Moisio on ollut kunnallispolitiikan lisäksi ehdokkaana eurovaaleissa 2004 ja eduskuntavaaleissa 2007. Hän oli puoluevaltuuskunnan jäsen 2005–2007 ja on toiminut lisäksi useissa puolueen työryhmissä.
Moisio aloitti työministeri Tarja Cronbergin erityisavustajana keväällä 2007 ja jatkoi samassa tehtävässä myös Anni Sinnemäen ministerikaudella kesäkuusta 2009 alkaen. Kesäkuussa 2011 Moisio aloitti ympäristöministeri Ville Niinistön erityisavustajana.
Aiemmin hän on työskennellyt työelämään liittyvissä tehtävissä muun muassa tutkijana Työterveyslaitoksella, erikoissuunnittelijana työministeriössä sekä alumnikoordinaattorina ja suunnittelijana Helsingin yliopistossa.
Moisio oli kuuden vuoden ajan Yhteiskunta-alan korkeakoulutettujen puheenjohtaja. Hän istuu Naisjärjestöjen Keskusliiton, Iloisten veronmaksajien ja Ekosäätiön hallituksissa. Vuodesta 2015 lähtien Moisio on toiminut Mannerheimin lastensuojeluliiton liittovaltuustossa. Hän on myös MLL:n Uudenmaan piirin varapuheenjohtaja.
Linda Bove
Linda Bove (s. 30. marraskuuta 1945) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi vuosina 1971–2003 lastensarjassa "Seesamitie".
Bove on lisäksi esiintynyt mm. "Onnen päivien" jaksossa, sarjassa "Search for Tomorrow" sekä elokuvassa "Sanaton rakkaus".
Bove syntyi kuurona Garfieldissä, New Jerseyssä ja on ollut vuodesta 1970 naimisissa Ed Waterstreetin kanssa. Hän kävi kuurojen koulua ja myöhemmin Gallaudet'n yliopiston.
Kuivasoja
Kuivasoja on Oulussa sijaitsevasta Kuivasjärvestä Perämereen laskeva pieni virtavesi.
Ojan tai puron pituus on noin viisi kilometriä ja se virtaa Kuivasjärven länsipäästä Linnanmaan ja Ritaharjun kaupunginosien sekä Pateniemen ja Rajakylän kaupunginosien rajalla, laskien Perämeren Kuivasmeri-nimiseen lahteen Rajakylän Rajahaudassa Letonniemen pohjoispuolella. Kuivasoja sekä Kuivasjärvi ja Pyykösjärvi muodostavat Kuivasojan vesistöalueen, jonka valuma-alueen pinta-ala on 33,61 km². Kuivasoja ja sitä ympäröivä metsävyöhyke on virkistyskäyttöön tarkoitettua suojelualuetta, jonka pinta-ala on 77,6 hehtaaria. Kuivasoja on pääosin matala ja melontaan soveltumaton. Sen yläjuoksun muodostaa noin puolen kilometrin mittainen kapea järvenlahti, josta oja laskee ensin kohti länttä ja luodetta. Alitettuaan valtatien 4 ja Oulun ja Kemin välisen rautatien oja kapenee ja muuttuu voimakkaasti mutkittelevaksi. Alajuoksulla oja kulkee osan matkasta syvässä kanjonissa ja siinä on useita pieniä koskipaikkoja. Ojan varsia reunustaa lähes luonnontilainen metsäkäytävä, jossa risteilee polkuja. Kuivasojan lukuisat koskipaikat ovat keväisin suosittuja kalastuspaikkoja ja ojasta voi lippoamalla nostaa useita kiloja ahvenia, särkiä ja muita järvikaloja, jopa haukia.
Gertrude Ederle
Gertrude Caroline Ederle (23. lokakuuta 1905 – 30. marraskuuta 2003) oli yhdysvaltalainen uimari. Hänestä tuli vuonna 1926 ensimmäinen Englannin kanaalin yli uinut nainen.
Ederle oli saksalaisen maahanmuuttajan tytär ja tunnettiin nuorena kutsumanimellä "Trudy". Hän osallistui uintiin kesäolympialaisissa 1924 ja voitti kaksi pronssimitalia 100 ja 400 m vapaauinnista sekä yhden kultamitalin 4x100 m
vapaauintiviestistä.
Ederle teki urallaan useiden vapaauintimatkojen maailmanennätyksen. Hänen ensimmäinen maailmanennätyksensä oli vuonna 1919 uitu 880 jaardin vapaauinnin 13.19,0. Tämä aika säilyi maailmanennätyksenä vuoteen 1925 saakka. Vuonna 1922 Ederle rikkoi Hilda Jamesin maailmanennätykset 400 metrin sekä 440 jaardin vapaauinneissa. Jamesin edeltävä ennätys oli ollut 6.16,6 molemmilla matkoilla. Ederle ui 400 metriä aikaan 5.53,2 ja 440 jaardia loppuajalla 5.54,6. Martha Norelius rikkoi 440 jaardin ennätyksen vuonna 1926 ja 400 metrin ennätyksen vuonna 1927. Vuonna 1923 Ederle teki vielä kaksi maailmanennätystä. Hän ui 220 jaardia aikaan 2.46,8, joka paransi edellistä maailmanennätystä 0,8 sekunnilla. James rikkoi ennätyksen vielä samana vuonna. Ederle paransi myös 200 metrin vapaauinnin maailmanennätystä aikaan 2.45,2, joka oli 2,4 sekuntia nopeampi kuin edellinen ennätys. Tämä maailmanennätys säilyi voimassa kolme vuotta, kunnes Norelius rikkoi sen.
Ederle oli lapsuuden tuhkarokon sekä myöhemmin tärykalvoihin kohdistuneen vaurion johdosta 1940-luvulta lähtien täysin kuuro. Hänet otettiin International Swimming Hall of Fameen vuonna 1965.
Maaria (nimi)
Maaria on suomalainen naisen etunimi. Se on muunnos Mariasta, joka ilmeisesti tarkoittaa "toivottua lasta". Maarian nimipäivää vietetään 2. heinäkuuta. Suomessa nimi on 1900-luvun alusta vuoden 2009 loppuun mennessä annettu 14 281 henkilölle.
B-15
B-15 oli maailman suurin rekisteröity jäävuori. Jäävuoren havainnoinnin aikaan sen pinta-ala oli noin 11 000 km² eli se oli Jamaikan saaren kokoinen. Jäävuoren pituus oli noin 295 km ja leveys 37 km. B-15 irtautui Rossin jäähyllystä maaliskuussa 2000 ja rikkoutui useisiin osiin vuosina 2002 ja 2003. Suurin näistä, B-15A, oli maailman suurin vapaasti kelluva kappale: se oli 122 kilometriä pitkä, 27 km leveä ja 3 100 km² laajuinen.
Marraskuussa 2003 B-15A irtautui jäävuoresta B-15J ja ajautui Rossinsaaren luota Rossinmerelle.
B-15:a hajottua osiin, on samalta alueelta irronnut C-19A nykyään maailman suurin kelluva kappale.
Leväsukarapu
Leväsukarapu ("Caridina multidentata", ent. "Caridina japonica") on vihertävä katkarapulaji. Sen eturaajoissa ei ole saksia, kuten varsinaisilla katkaravuilla, vaan pienehköt sukaskimput. Se on erittäin suosittu makeavesi-akvaarion levänsyöjä-äyriäinen, koska se ei lisäänny makean veden akvaarioissa lainkaan ja se jättää kalat ja kasvit rauhaan.
Leväsukarapu kasvaa korkeintaan viisi senttimetriä pitkäksi. Se on läpikuultavan vihreä, ja vartaloa peittävät pilkkuviivoiksi järjestyneet pienet punaiset täplät.
Leväsukarapu elää luonnossa Japanin Yamato-joessa sekä osissa Koreaa ja Taiwania. Rapu suosii hapan- ja pehmeävetisiä vesistöjä, joiden lämpötila pysyy noin 25 celsiusasteessa.
Leväsukarapu syö nimensä mukaisesti levää. Niille kelpaa myös akvaariokaloille tarkoitettu kuivaruoka.
Naaras kantaa vihertäviä mätimunia takaruumiinsa alla kolmesta neljään viikkoa, minkä jälkeen toukat kuoriutuvat ja lähtevät uimaan. Leväsukaravun toukat vaativat kuoriuduttuaan murtovettä, ja ne kasvavat ensimmäiset elinviikkonsa murtovesialueilla, kuten jokien suistoissa. Kasvettuaan aikuiseksi leväsukaravut siirtyvät makeanveden alueille.
Leväsukaravun vanhoja suomenkielisiä nimiä ovat olleet amanorapu ja leväkatkarapu.
Tieteellinen nimi muuttui vuonna 2006.
Leväkatkarapu
Leväkatkarapu ("Palaemon adspersus") on Euroopan rannikkomerissä elävä katkarapulaji. Se on toinen kahdesta Pohjois-Itämeressä ja Suomen rannikollakin alkuperäisenä esiintyvästä katkaravusta hietakatkaravun ohella. Viime vuosina on kolmantena tavattu leväkatkaravulle lähisukuista sirokatkarapua, joka on vieraslaji.
Leväkatkarapu kasvaa noin kahdeksansenttiseksi. Sillä on huomiota herättävä, kapea ja terävä otsapiikki, jonka yläreunassa on 5-7 väkästä ja alareunassa 2-4. Sen tuntosarvet ovat pitkät ja sillä on kaksi paria varsin sirorakenteisia saksia. Väriltään leväkatkarapu on elinympäristönsä mukaan vihertävä, punertava tai harmaanruskea, ruskeiden pilkkujen kirjoma.
Leväkatkarapu elää matalassa vedessä rakkolevän ja muun kasvillisuuden kuten meriajokkaan seassa. Talvella se siirtyy syvemmälle, 5-10 metriin. Se on kaikkiruokainen ja käyttää sekä kasvi- että eläinravintoa. 
Leväkatkaravun levinneisyys kattaa Euroopan rannikot Norjasta Välimerelle ja Mustallemerelle ja nykyisin myös Kaspianmeren. Suomessa laji elää noin Porin ja Pernajan välisellä rannikkoalueella.
Leväkatkarapua pyydetään ravinnoksi kaupallisessa mitassa muun muassa Tanskassa.
Ida Husted Harper
Ida Husted Harper (s. 18. helmikuuta, 1851 – k. 14. maaliskuuta, 1931) oli yhdysvaltalainen suffragetti ja eräs naisten liikkeen keulakuvista.
Ida Harper, tyttönimeltään Husted, syntyi Yhdysvaltain Indianan osavaltiossa. Alun perin hän ei ollut kiinnostunut aktivismista ja toimi indianalaisen Perun kaupungin high schoolin rehtorina. Vuonna 1871 hän meni naimisiin asianajaja Thomas Harperin kanssa. Aviopari muutti Harperin kotikaupunkiin Indianan Terre Hauteen, jossa Ida Harper alkoi salanimellä "John Smith" kirjoittaa naisten kolumneja eri sanomalehtiin. Tänä aikana hän kiinnostui yhä enemmän naisten äänioikeutta vaativasta liikkeestä.
Vuonna 1887 Harper auttoi organisoimaan indianalaisen naisten äänioikeusyhdistyksen. Hänestä tuli uuden yhdistyksen sihteeri. Vuonna 1896 Harper liittyi National American Woman Suffrage Associationiin, kansalliseen naisten äänioikeuden yhdistykseen, eli NAWSA:an. Yhdessä Susan B. Anthonyn, Elizabeth Cady Stantonin ja Matilda Joslyn Gagen kanssa Harper kirjoitti neliosaisen teossarjan "History of Woman Suffrage", joka kertoi nimensä mukaisesti naisten äänioikeuden historiasta. Myöhemmin Harper myös kirjoitti elämäkerran Anthonysta. "The Life and Work of Susan B. Anthony" julkaistiin kolmena osana vuosien 1898–1908 välisenä aikana. Vuonna 1922 naiset saivat äänioikeuden Yhdysvalloissa, ja Harper päivitti teosta "History of Woman Suffrage" kahdella uudella osalla, jotka julkaistiin molemmat vuonna 1922.
Pohjankatkarapu
Pohjankatkarapu ("Pandalus borealis") on Pohjoismaissa yleisimmin ruoanlaitossa käytetty katkarapu. Pohjankatkarapu elää pohjoisen Atlantin ja Tyynenmeren kylmissä osissa sekä Jäämeressä.
Pohjankatkarapu elää 50–500 metrin syvyydessä 2–14 celsiusasteen lämpötilassa. Sen keho on litteä. Kuori on ohut, sileä ja pienten punaisten pilkujen peittämä. Sen elinikäodote vaihtelee alueittain kolmen ja 8,5 vuoden välillä. Se voi kasvaa jopa 120 millinmetrin pituiseksi. Pohjankatkaravut ovat hermafrodiitteja: syntyessään ne ovat koiraita ja muuttuvat naaraiksi noin kaksivuotiaina. Pohjankatkaravut menestyvät melko suolaisessa vedessä.
Pohjankatkarapu on ravintoa useille kalalajeille, hylkeille ja mustekaloille.
Ravintotottumuksiltaan pohjankatkarapu toimii sekä metsästäjänä että raadonsyöjänä. Se syö pohjakerroksessa, ja migraatioidensa aikana myös vertikaalisissa virtauksissa. Pohjankatkarapujen ruuansulatuksesta on löytynyt mm. mikroleviä ja kaikenlaisia plankton-eliöitä, yksisoluisia kuten säde-eläimiä, viherleviä, äyriäisiä, simpukoita, kalansuomuja, hiekkaa, mutaa ja jopa oman lajin toukkia.
Pohjankatkarapu on Koillis-Atlantin taloudellisesti merkittävin kalastuksen kohde. Sitä kalastetaan trooleilla. Ravustuksen aloittivat norjalaiset 1900-luvun alkupuolella.
Katkarapuja troolataan kesällä huhtikuusta syyskuuhun. Ne keitetään kokonaisina jo troolarissa, ja pakastetaan heti keittämisen jälkeen.
Katkarapujen punainen väri syntyy, kun katkarapuja keitettäessä niiden sisältämät karoteeni-proteiinit denaturoituvat ja astaksantiini-pigmentti irtoaa niistä. Värisävy riippuu kerääntyneen astaksantiinin määrästä. Yli 90% astaksantiinista kertyy kuoreen ja sitä ei ole lihaskudoksessa juuri lainkaan.
Hietakatkarapu
Hietakatkarapu ("Crangon crangon") on eurooppalainen, ravinnoksi pyydystettävä katkarapu. Belgia ja Alankomaat ovat sen suurimpia kalastajia. Hietakatkarapu on toinen kahdesta Suomen rannikolla säännöllisesti esiintyvästä katkarapulajista, leväkatkaravun ohella.
Hietakatkarapua troolataan varsinkin Pohjanmeren eteläosissa. Sitä esiintyy myös Irlanninmerellä, Itämerellä ja sen lahdilla, Välimerellä ja Mustalla merellä sekä Atlantin länsirannikolla.
Aikuiset hietakatkaravut ovat tyypillisesti 3–5 cm pitkiä. Niillä on yksi pari saksia. Otsan piikki on lyhyt ja litteä, muistuttaa lapiota.
Hietakatkarapu kyhjöttää päivät hiekkaan kaivautuneena, ja liikkuu öisin, jolloin sitä myös troolataan.
Jaroslav Popovytš
Jaroslav Popovytš (, s. 4. tammikuuta 1980 Drohobytš) on ukrainalainen maantiepyöräilijä, joka edustaa UCI World Tour -tasolla kilpailevaa Trek-Segafredo -tallia.
Popovytš voitti 23-vuotiaiden maailmanmestaruuden vuonna 2001 ja siirtyi ammattilaiseksi Landbouwkrediet - Colnago -talliin seuraavana vuonna. Hän sijoittui Italian ympäriajossa kolmanneksi 2003 ja viidenneksi 2004. Siirryttyään Discovery-joukkueeseen 2005 hän voitti Katalonian ympäriajon kokonaiskilpailun. Saman vuoden Ranskan ympäriajossa hän voitti valkoisen paidan parhaana nuorena ajajana sekä oli Discoveryn joukkueessa voittamassa joukkueaika-ajoa kilpailun neljännellä etapilla. Vuoden 2006 Tour de Francessa Popovytšin odotettiin olevan yksi Discoveryn neljästä johtavasta ajajasta, mutta sen paremmin hänen, José Azevedon, Paolo Savoldellin kuin George Hincapienkaan ympäriajo ei sujunut odotetusti. Popovytš kuitenkin voitti 12. etapin karattuaan irtiottokumppaneiltaan Alessandro Ballanilta, Oscar Freireltä ja Christophe Le Méveliltä.
Popovytš siirtyi kaudeksi 2008 Silence-Lotto-talliin. Seuraavan vuoden hän edusti Astana-joukkuetta ja vuodesta 2010 RadioShackia / Trek Factory Racing / Trek-Segafredoa.
Pisang Ambon
Pisang Ambon on banaanin makuinen ja karamellinen hedelmä-yrttilikööri. Se on väriltään kirkkaan vihreä, ja sen alkoholipitoisuus on 17 %. Likööri perustuu pullon etiketin mukaan vanhaan indonesialaiseen reseptiin.
Pisang Ambonia valmistaa hollantilainen Lucas Bols B.V.
Likööriä käytetään useissa drinkeissä. Esimerkiksi suosittu drinkki Ville Vallaton koostuu maidosta, vodkasta ja Pisang Ambonista.
Nimensä Pisang Ambon on saanut Indonesiaan kuuluvasta Ambon-saaresta ja banaanin malaijin- ja indonesiankielisestä nimestä.
Barentsinsaari
Barentsinsaari, aiemmin "Barentsin maa" () on Huippuvuorten saaristoon kuuluva saari. Se on asumaton ja sijaitsee Edgeøyan ja Länsimaan välissä. Saari on nimetty alankomaalaisen tutkimusmatkailijan Willem Barentsin mukaan. Saaren pinta-alasta (1 330 km²) noin puolet on jäätikön peittämä.
Kuntouttava työtoiminta
Kuntouttava työtoiminta on sosiaalihuoltolain mukainen sosiaalipalvelu sekä työttömyysturvalain mukainen työllistymistä edistävä palvelu. Toiminta on tarkoitettu pidempään työttöminä olleille eli ihmisille, jotka ovat pudonneet työmarkkinatuelle tai saavat toimeentulotukea työttömyyden perusteella. Kuntouttava työtoiminta ei ole kuitenkaan tarkoitettu niille työttömille, jotka kykenevät osallistumaan julkisiin työvoimapalveluihin tai palkkatuettuun työhön. Kuntouttavan työtoiminnan tavoitteena on parantaa henkilön elämänhallintaa ja toimintakykyä sekä työ- ja toimintakykyä.
Kuntouttavaa työtoimintaa järjestetään vähintään yhtenä päivänä viikossa ja vähintään neljä tuntia päivässä. Kuntouttavan työtoiminnan toimintapäivien enimmäismäärä väheni viidestä neljään päivään viikossa 1. heinäkuuta 2015.
Kuntouttavaan työtoimintaan osallistuva työttömyysetuutta saava henkilö saa 9,00 euron suuruisen kulukorvaukseen niiltä päiviltä, joina hän osallistuu kuntouttavaan työtoimintaan. Kulukorvaus peritään kuitenkin takaisin, jos kuntouttavaan työtoimintaan osallistunut henkilö saa myöhemmin takautuvan eläkkeen, joka on pienempi kuin kulukorvauksen ja työttömyyskorvauksen yhteismäärä.
Kunnalle tai kuntayhteisölle maksetaan 10,09 euroa päivässä osallistujaa kohti kuntouttavan työtoiminnan järjestämisestä, minkä lisäksi sen saama muu valtionapu voi olla 24 euron luokkaa. Yhdeksän euron ylläpitokorvaus voi muodostaa viidesosan koko kuntouttavan työtoiminnan arvosta kunnalle tai kuntayhteisölle.
Vuonna 2010 kuntouttavan työtoiminnan piirissä oli Kelan tilastojen mukaan keskimäärin 5 000 henkilöä kuukaudessa. Vuonna 2014 määrä oli yli 12 000. Kuntouttavaan työtoimintaan osallistui 28 % enemmän työmarkkinatukea saavia henkilöitä tammi-helmikuussa 2015, kuin vastaavana ajanjaksona vuonna 2014.
Kuntouttava työtoiminta on Suomen ainoa sosiaalipalvelu, josta kieltäytyminen tietää sanktioita.
Kuntouttavalla työtoiminnalla ei saa korvata virka- tai työsuhteista työtä eli kuntouttavan työtoiminnan asiakas ei voi esimerkiksi korvata kuntouttavan työtoiminnan toimipaikan työntekijää tai toimia hänen sijaisenaan eikä toimipaikka saa olla riippuvainen kuntouttavan työtoiminnan asiakkaiden työpanoksesta.
Kieltäytymisestä kuntouttavaan työtoimintaan seuraa kolmen kuukauden karenssi työmarkkinatukeen. Toimeentulotuesta on voidaan leikata 20 %:lla tilanteessa, jossa työtön kieltäytyy osallistumasta aktivointisuunnitelman laadintaan tai siinä osoitettuun kuntouttavaan työtoimintaan. Kieltäytymisen ollessa toistuvaa toimeentulotukea voidaan leikata jopa 40 %:lla.
Vuoden 2015 alusta voimaan astui uudistus, jossa siirrettiin pitkäaikaistyöttömille maksettujen työttömyyskorvausten maksuvastuuta yhä enemmän työttömien kotikunnille. Kun työttömän työttömyys on kestänyt yli 300 päivää, kunnan osuus on 50 % työttömälle maksetusta työmarkkinatuesta. Jos työttömyys on kestänyt yli 1000 päivää, kunnan osuus on 70 % työmarkkinatuesta. Kun työtön osallistuu kuntouttavaan työtoimintaan, kunta säästyy maksuvelvoitteelta.
Valtio maksaa kunnalle korvausta 10,09 euroa jokaista toimintapäivää ja toimintaan osallistujaa kohti.
La Bayadère
La Bayadère eli Bajadeeri (Temppelitanssijatar, ) on baletti, jonka koreografian on tehnyt Marius Petipa ja musiikin säveltänyt Ludwig Minkus. Baletin esitti ensimmäisen kerran Mariinski-teatterin baletti 4. helmikuuta 1877 Pietarissa, Venäjällä. Bajadeerin kuuluisimpia kohtauksia ovat muun muassa klassikon asemaan noussut "Varjojen valtakunta" (), pronssijumalan tanssi (), Nikiyan kuolema ja viimeisen näytöksen "Grand pas d'action".
Bajadeerista on tehty sen esityshistorian aikana useita versioita. Balettia ovat muokanneet muun muassa Marius Petipa (1900), Aleksander Gorski ja Vasili Tihomirov (1904), Agrippina Vaganova (1932), Vakhtang Tšabukiani ja Vladimir Ponomarjov (1941), Rudolf Nurejev (kohtaus "Varjojen valtakunta") (1963), Natalia Makarova (kohtaus "Varjojen valtakunta") (1974), Natalia Makarova (1980), Rudolf Nurejev (1992) ja Sergei Viharev (2001), joista viimeinen oli rekonstruktio Petipan baletista vuodelta 1900. Nykyään Bajadeerista esitetään lähinnä Tšabukianin ja Ponomarevin venäläistä versiota vuodelta 1941 tai Natalia Makarovan American Ballet Theatrelle tekemää versiota vuodelta 1980.
Bajadeeri on kuulunut useina vuosina Suomen Kansallisbaletin ohjelmistoon.
Bajadeeri sijoittuu tarunomaiseen Intiaan. Baletti kertoo temppelitanssijattaresta eli bajadeerista Nikiyasta, joka rakastuu sotasankari Soloriin. Nikiya ja Solor vannovat toisilleen rakkaudenvalan, mutta "radza" eli hallitsija haluaa tyttärensä Gamzattin menevän naimisiin Solorin kanssa. Papiston ylibramiini, joka on itse rakastunut Nikiyaan, paljastaa radzalle Solorin ja Nikiyan rakkauden. Gamzatti ja radza päättävät, että tanssijattaren on kuoltava. Nikiyan tanssiessa Solorin ja Gamzattin kihlajaisissa hänelle annetaan kukkakori, jonka sisällä oleva myrkkykäärme puree Nikiyaa. Ylibramiini tarjoaa naiselle vastamyrkkyä, mutta Nikiya valitsee mieluummin kuoleman.
Nikiyan kuoleman jälkeen Solor näkee rakastetustaan näyn Varjojen valtakunnassa, ja uuden näyn hääseremonian aikana. Jumalat, jotka ovat suuttuneet tanssijattaren murhasta, rankaisevat hääväkeä tuhoamalla temppelin. Kaikki temppelissä olevat henkilöt kuolevat, ja baletin viimeisessä kohtauksessa Nikiyan ja Solorin henget ovat ikuisen rakkauden jälleen yhdistämiä.
Aleksi Sariola
Aleksi Juhani Sariola (s. 22. maaliskuuta 1980 Helsinki) on suomalainen näyttelijä, laulaja ja juontaja.
Sariola tuli tunnetuksi "Salatut elämät" -televisiosarjasta, jossa hän näytteli Kenneth ”Kentsu” Ojalaa sarjan kolmannesta tuotantokaudesta lähtien. Hänen viimeinen kohtauksensa sarjassa kuvattiin vuonna 2004, ja roolihahmo poistui ruudusta kevään 2005 päätösjaksossa. Lisäksi Sariola juonsi peruskoululaisille suunnattua "Buusteri"-ohjelmaa vuosina 2005–2007. Sariola on esiintynyt myös vuonna 2005 ilmestyneessä lyhytelokuvassa "Pian on aamu" ja pienessä roolissa "Kummelin Jackpot" -elokuvassa. Vuodesta 2008 lähtien Sariola on juontanut MTV Max -kanavalla nähtyä "Ruuvari"-ohjelmaa, jonka hän on itse kirjoittanut ja tuottanut. Tällä hetkellä Sariola juontaa myös "Pientä pintaremonttia" -ohjelmaa MTV3:lla. Lisäksi Aleksi ohjaa SuomiLOVE-ohjelmaa yhdessä Mika Kurvisen kanssa.
Laulajana Sariola esiintyy nimellä Illi. Hän tuli tunnetuksi Fintelligensin hitillä "Vaan sil on väliä", vaikkakin kappaleen musiikkivideolla hän päätti esiintyä tuntemattomana. Illin esikoissingle "Punaista" julkaistiin ensimmäisen kerran Suosikki-lehden kylkiäisenä vuonna 2005, ja sitä painettiin 80 000 kappaletta. Kappaleesta kuvattiin myös musiikkivideo, jonka ohjasi Lauri Aalto. Illin esikoisalbumi "Kokoa mut" julkaistiin 22. marraskuuta 2006. Levyn julkaisi Rähinä Recordsin alalevymerkki Alarm Entertainment. Illi on myös vieraillut muun muassa Fintelligensin, Elastisen, Brandonin, Redraman, Cheekin ja Brädin albumeilla. Hänestä onkin tullut yksi Rähinä Records -artistien vakiovierailijoista. Hän on tanssinut myös muun muassa BuBuManin taustalla.
Aleksi on oman soolotuotannon lisäksi tehnyt kappaleita myös muille artisteille kuten Jontte Valosaarelle.
WHL (täsmennyssivu)
WHL on ollut monen jääkiekkosarjan lyhenne:
Teosofian avain
Teosofian avain () on Helena Blavatskyn kirjoittama kirja, joka julkaistiin ensimmäisen kerran englanninkielisenä vuonna 1889. Kirjassa hän esittää teosofian ulkopiirteet ja selittää sen perusaatteita. Kirjan tarkoituksena on ”antaa vastaus tavallisen länsimaisen kysyjän erilaisiin vastaväitteisiin ja koettaa ilmaista outoja käsitteitä niin yksinkertaisessa muodossa ja niin selvällä kielellä kuin mahdollista.” "Teosofian Avain" ilmestyi ensi kerran suomeksi Pekka Ervastin kääntämänä vuonna 1906.
NHL-kausi 1989–1990
NHL-kausi 1989–1990 oli järjestyksessään 73. 21 joukkuetta pelasi 80 ottelun runkosarjan. Stanley Cup -mestaruuden voitti jälleen kerran Edmonton Oilers, joka loppuottelusarjassa voitti 4–1 Boston Bruinsin. Oilersille mestaruus oli 5. seitsemän vuoden sisällä, nyt ilman Wayne Gretzkyä. Mark Messier olikin nyt Oilersin keulahahmo ja paras pistemies.
Songdalen
Songdalen on Norjan kunta Länsi-Agderin läänissä, 8 km Kristiansandista länteen. Kunnan asutuskeskuksia ovat mm. keskustaajama Nodeland, jossa on Kristiansandin-Stavangerin radan rautatieseisake, Brennåsen, Finsland, Hortemo, Nodelandsheia, Rosseland ja Volleberg. Kunnan rajanaapureita ovat Søgne etelässä, Marnardal lännessä ja pohjoisessa sekä Vennesla ja Kristiansand idässä. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Songdalenin kunnassa oli 6 285 asukasta.
Kunnan läpi menee valtatie E39 Kristiansandista Stavangeriin. Songdal-joki () saa alkunsa Songdalenista.
Kunta perustettiin vuonna 1964, aiempien Greipstadin kunnan, Finslandin kunnan ja osan Øvrebøn kunnasta yhteenliittymänä. Greipstad-nimen tiedetään olleen käytössä vuonna 1344 ja alueelta tunnetaan 34 maatilaa jo keskiajalta. Greipstad oli erkaantunut Søgnen kunnasta vuonna 1913.
E39:n varrella Mjåvannin teollisuusalueella sijaitsee valtakunnallisesti tunnettu perunalastutehdas Sørlandschips sekä Norjan suurin internet-huutokauppa, Netthandelen. Tärkein teollinen työllistäjä on öljynporauksessa käytettäviä venttiilejä valmistava Oceaneering Rotator AS 115 työpaikallaan (2007). Myös maataloudella on merkittävä asema. Kristiansandin kaupungin läheisyys tuo kuntaan väestönkasvua.
Norjalainen entinen uimahyppääjä ja Norjan mestari, suomalaiset juuret omaava Timo Klami, on kotoisin Songdalenista. Kunnassa toimii 4 peruskoulua, kristillinen Oasen-yksityiskoulu, kulttuurikoulu, lukuisia urheiluseuroja sekä muita yleishyödyllisiä yhdistyksiä.
Rannikon läheisyys tuntuu pitkulaisen kunnan eteläosassa meri-ilmastona, mutta pohjoisosissa on jo vaikutteita sisämaasta. Eteläosassa on lehti- ja sekametsää, kun taas pohjoisosan metsiä hallitsevat mänty ja kuusi. Jänikset, majavat, metsäkauriit ja hirvet ovat yleisiä, ja Finslandin lähistöllä kunnan pohjoisosassa on hirvitiheyden sanottu olevan maailman kärkeä.
Serbian demokraattinen puolue
Serbian demokraattinen puolue (), (DSS) on serbialainen keskusta-oikeistolainen ja konservatiivinen puolue. Se on International Democrat Unionin ja Euroopan kansanpuolueen jäsen. Sen johtaja on ollut se perustamisesta, vuodesta 1992 lähtien Vojislav Koštunica, joka on ollut Serbian pääministeri 2004-2008.
Serbian demokraattisen puolueen perusti Demokraattisen puolueen siipi, joka kannatti liittymistä opposition DEPOS (Serbian demokraattinen liike) -parlamenttiryhmään. Sen kannattajat jättivät Demokraattisen puolueen ja perustivat Serbian demokraattisen puolueen kesällä 1992.
Todellinen hajaannus oli syntynyt jo aiemmin, pian maaliskuun yhdeksännen 1991 veristen Miloševićin vastaisten mielenosoitusten. DSS:n muodostaneen ryhmän mielestä puolueen piti ottaa selvä kanta Jugoslavian kansallisuuskysymykseen ja etenkin serbien asemaan siinä. Tämä ryhmä ei pitänyt kansalliskysymystä niinkään demokratiakysymyksenä tai osatasavaltojen taloustasa-arvon kysymyksenä, vaan Serbian kansallisen selviytymisen asiana. DS:ään jäänyt siipi puolestaan ei uskonut todellista kansallisuuskysymystä olevan olemassakaan, vaan piti sitä paikallisjohtajien manipulaationa.
DSS:n perustava kokous pidettiin 26. heinäkuuta 1992 ja Vojislav Koštunica valittiin sen johtajaksi.
Ensimmäisissä vaaleissaan joulukuussa 1992 DSS sai DEPOSin osana 18 paikkaa kansalliskokouksesta. Sen paikkaluku kasvoi kahteenkymmeneen puolueihin kuulumattomien edustajien jättäessä DEPOSin, mutta jo vuoden 1993 keskivaiheilla DSS itse erosi DEPOSista. Ennenaikaisesti järjestettyihin vaaleihin loppuvuodesta 1993 DSS lähti yksin ja sai seitsemän paikkaa. Sillä ei ollut juurikaan mahdollisuuksia vaikuttaa asioihin ja myöhemmin se jäi kokonaan ilman paikkoja.
Vuonna 1996 perustettiin uusi oppositiokoalitio Zajedno. DSS sai sen jäsenenä neljä paikkaa vuoden 1996 vaaleissa. Se oli vuonna 2000 Miloševićia vastaan perustetun Demokraattisen opposition (Демократска опозиција Cрбије) perustajajäsen. Koštunica valittiin liittovaltion presidentiksi syyskuun 2000 tapahtumien jälkeen ja koalitio voitti parlamenttivaalit ja hallitsi maata joulukuuhun 2003 asti. Demokraattinen oppositio kuitenkin alkoi hajota jo loppuvuodesta 2001, kun DSS erosi siitä.
Joulukuun 2003 vaaleissa DSS:n lista sai 17,7 % äänistä ja 53 paikkaa. Vuonna 2005 siihen liittyivät listan pienet Kansan demokraattinen puolue (Narodna demokratska stranka) ja Serbialaisten demokraattinen puolue (Srpska demokratska stranka).
Serbian demokraattinen puolue sai 16,55 % äänistä ja 47 paikkaa liitossa Uuden Serbian (Nova Srbija) kanssa vuoden 2007 vaaleissa, josta DSS sai 33.
Demokraattinen puolue (Serbia)
Demokraattinen puolue (, lyh. DS) on keskustavasemmistolainen, sosiaalidemokraattinen puolue Serbiassa. Se on sosialistisen internationaalin konsultoiva jäsen ja Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen tarkkailijajäsen.
Puolue perustettiin 1919 Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunnan perustamisen jälkeen. Itsenäinen radikaalipuolue yhdistyi Kroatian ja Slovenian puolueiden kanssa muodostaen sosiaaliliberaalin Demokraattisen puolueen. Puolueen johdossa oli Ljubomir Davidović, joka oli parlamentin puhemies ja Belgradin pormestari. Puolue sai ensimmäisissä vaaleissa 1920 eniten ääniä ja osallistui hallituksiin aina vuoteen 1929 asti, jolloin kuningas Aleksanteri I kumosi perustuslain ja keskitti vallan itselleen nimeten samalla maansa eteläslaavien mukaan Jugoslaviaksi.
Natsi-Saksan miehittäessä Jugoslavian 1941 pääosa puolueen johdosta pakeni Britanniaan. Puolueen maahan jääneet kannattajat taistelivat sekä monarkistisen serbijärjestön četnikkien että kommunististen partisaanien riveissä. Vuonna 1945 Demokraattinen puolue boikotoi kommunistien järjestämiä vaaleja. Voittamiensa vaalien jälkeen kommunistien johtaja Tito kielsi Demokraattisen puolueen. Sen jäsenet joutuivat pidätetyiksi ja monet tuomittiin pitkiin vankeusrangaistuksiin.
Demokraattinen puolue perustettiin uudelleen 1990. Mukana oli sekä muutamia entisiä 1940-luvulla toimineita jäseniä että uutta sukupolvea. Dragoljub Mićunović valittiin ensimmäiseksi puoluejohtajaksi. Puolue osallistui ensimmäisiin hallituksen vastaisiin mielenosoituksiin samana vuonna, ja sai joulukuun 1990 vaaleissa seitsemän paikka.
Puolueen toinen johtaja oli tammikuun 1994 kokouksessa valittu Zoran Đinđić. Hänet valittiin helmikuussa 1997 Belgradin johtoon yli kolmen kuukauden mielenosoitusmarssien jälkeen Slobodan Miloševićin järjestämää vaalivilppiä vastaan.
Miloševićin hallinto kaatui vuonna 2000 satojen tuhansien osallistujien protestien jälkeen. Niiden jälkeen Demokraattinen puolue oli 64,7 % äänistä saaneen Serbian demokraattisen opposition (Демократска опозиција Cрбије, ДОС; DOS) suurin jäsen. Pääministerinä toiminut Zoran Đinđić salamurhattiin maaliskuussa 2003. Välittömästi sen jälkeen hallitus aloitti operaatio Sabljan ja julisti maan hätätilaan.
Boris Tadić valittiin Demokraattisen puolueen uudeksi johtajaksi 2004. Hän asettui ehdolle saman vuoden presidentinvaaliin, jonka voitti samoin kuin 2008. Vuoden 2007 Serbian parlamentin eli kansalliskokouksen vaaleissa DS sai 22,71 % äänistä ja 64 paikkaa 250:stä.
Ichirō Mizuki
Ichirō Mizuki ( "Mizuki Ichirō", syntymänimeltään Toshio Hayakawa, "Hayakawa Toshio", s. 7. tammikuuta 1948, Tokio, Japani) on japanilainen laulaja, säveltäjä, näyttelijä ja ääninäyttelijä. Japanissa hänet tunnetaan myös lempinimellä Aniki. Hänen tunnetuimpiin töihinsä kuuluvat laulut anime-animaatioihin Mazinger Z, Babel II, Great Mazinger, Combattler V, Captain Harlock, Golion ja Godannar.
Ichirō Mizukin ensimmäinen virallinen julkaisu nykyisellä levy-yhtiöllä Nippon Columbia oli single "Kimi ni sasageru Boku no Uta" vuonna 1968. Sen oli säveltänyt Kanae Wada. Tuolloin vuonna 1971, hän julkaisu ensimmäinen animekappale "Genshi Shounen Ryuu ga Yuku" ja tänä teemakappale lähtien Shotaro Ishinomori anime-sarja Genshi Shounen Ryuu. Jälkeen tänä kappale oli julkaisu, tuolloin hän jatkaa luo julkaisu toinen populaari-anime kappaleet. Soundtrack-album "Mazinger Z" julkaistiin vuonna 1972 ja sitä on myyty jhk 700 000 kappaletta. Tuolloin vuonna 1978 luona hänen soundtrack-album "Captain Harlock", jota on myyty jhk 150 000 kappaletta. Niin ikään tänä kuuluisa tallennus oli säestää ohi 68 jäsenen sinfoniaorkesteri.
30.-31. elokuuta 1999, hän valmiina "1000-kappale konsertti" jhk Kawaguchiko Stellar Theater, Yamanashin prefektuuri. Ichirō Mizuki omistaa laulaa 1000 kappaleet jatkuvasti sillä 24 työaikat.
Ichirō Mizuki aloitti uransa viisivuotiaana vuonna 2000 JAM Project -yhtyeessä.
Televisioanimet
OVA
Televisio
Serbian radikaalipuolue
Serbian radikaalipuolue (, "Srpska radikalna stranka"), SRS, on nationalistinen ja venäläismielinen serbialainen puolue. Se muodostettiin 1991, kun Kansan radikaalipuolue ja Serbian četnikkiliike yhdistyivät. Se tukee Suur-Serbian ajatusta ja pitää itseään četnikkien perinteen vaalijana.
Vuosina 1998–2000 SRS muodosti hallituksia Slobodan Miloševićin Serbian sosialistisen puolueen kanssa, mutta oli myös ajoittain oppositiossa. Sen johtaja Vojislav Šešelj vangittiin 1994. Vuodesta 2003 hän on ollut oikeudenkäynnissä Haagissa Entisen Jugoslavian kansainvälisessä rikostuomioistuimessa. Oikeudenkäynnin oli määrä loppua vuonna 2009, mutta muutama tuntia ennen loppua häntä vastaan nostettiin uusi syyte, tällä kertaa oikeuden halventamisesta ja se keskeytti jo meneillään olleen prosessin. Hän on vieläkin Haagissa, vaikka oikeus ei ole onnistunut tuomitsemaan häntä syylliseksi. Hän otti osaa puolueen puolisotilaallisen siiven, Valkoisten kotkien toimintaan Bosnian sodan aikana. Puolue ei ole valinnut uutta johtajaa, vaan puoluetta johtaa varajohtaja Tomislav Nikolić.
Vuoden 2003 vaaleissa SRS sai 27,6 % äänistä eniten paikkoja, 82 250:stä Vuoden 2007 vaaleissa se sai 81 paikkaa ja julistautui voittajaksi.
Nikolić voitti yhden presidentinvaaleista, joiden tulos mitätöitiin lain mukaan alle 50 % äänioikeutetuista käytyä äänestämässä. Vuoden 2004 presidentinvaaleissa hän sai ensimmäisellä kierroksella eniten ääniä, mutta hävisi toiselle kierroksella Boris Tadićille. Nikolić oli lyhytaikaisesti Serbian parlamentin puhemiehenä 8.–13. toukokuuta 2007, mutta joutui eroamaan.
Radikaalipuolue kannattaa YK:n päätöslauselman 1244 voimaanpanoa, joka sallisi Serbian poliisin ja armeijan suojella Serbian kansalaisia Kosovon maakunnassa, joka on YK:n hallinnassa.
Lacie Heart
Lacie Heart, taiteilijanimeltään Brittany Rosenthal, (s. 22. elokuuta 1986 Santa Barbara, Kalifornia) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä. Hän tuli julkisuuteen näyttelijänä vuonna 2005.
International Press Institute
International Press Institute (IPI) eli Kansainvälinen lehdistöinstituutti on järjestö, joka puolustaa sanan- ja ilmaisunvapautta. Se pyrkii puolustamaan journalisteja ja edistämään heidän työtään esittämällä vastalauseita. Järjestö on perustettu New Yorkissa 1950, sen toimipaikka on Wienissä Itävallassa. Sillä on jäseninä 120 maasta päätoimittajia, kustantajia ja johtavia toimittajia. Järjestön puheenjohtaja on puolalainen Piotr Niemczycki. Instituutin johtajan, itävaltalaisen Johann Fritzin toimikausi päättyy 2007. Helsingin Sanomien päätoimittaja Janne Virkkunen edustaa Suomea järjestön hallituksessa.
IPI on ottanut kantaa monien maiden sananvapaustilanteeseen. Venäläisen toimittajan Anna Politkovskajan murhan jälkeen IPI muistutti, ettei se ollut yksittäistapaus, sillä Venäjällä on kuollut väkivaltaisesti vuoden 1993 jälkeen 212 toimittajaa, mutta syytteitä ei juuri ole nostettu. Kantaa on otettu myös muun muassa Etelä-Afrikan, Etiopian, Somalian ja Espanjan tilanteisiin. Jäsentensä merkittävien asemien vuoksi järjestön kannanotoilla on arvovaltaa. Samalla sitä on kuitenkin pidetty "herraklubina".
IPI on myöntänyt vuodesta 1996 lähtien vuosittain sananvapauspalkinnon "Free Media Pioneer", jonka vuonna 2007 sai burmalainen uutistoimisto Mizzima. Palkinnon toinen rahoittaja on yhdysvaltalainen Freedom Forum.
IPI:llä on neuvoa antava asema suhteessa YK:hon, Unescoon ja Euroopan neuvostoon.
Vuonna 2006 IPI sai yhdysvaltalaisen Emmy-palkinnon työstään lehdistön vapauden hyväksi.