Eila Peitsalo
Eila Peitsalo (17. huhtikuuta 1931 Turku – 7. joulukuuta 1997 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi Suomen Kansallisteatterin ihasteltuna näyttelijänä sekä 1940- ja 50-lukujen elokuvien sulokkaana komediennena. Hän oli Suomen Filmiteollisuuden vakituinen näyttelijä vuosina 1947–1954, ja teki pitkän uran Kansallisteatterissa, kunnes jäi eläkkeelle 1987. Valkokankaalla Peitsalo oli yleensä kiltti perheentyttö, herkkä aatelisneito tai pirteä seurapiirikaunotar. Eräs hänen tunnetuimpia filmiroolejaan oli Ulla Möllersvärd elokuvassa "Tanssi yli hautojen", josta hän sai erinomaiset arvostelut. Poikkeus oli leimallinen vampin osa elokuvassa "Yhden yön hinta".
Eila Peitsalon vanhemmat olivat turkulainen talonmies, myöhempi näyttelijä ja näytelmäkirjailija Ilmari Peitsalo ja teatterissa kuiskaajana toiminut Ida Miettinen. Eila suoritti kansakoulun ja keskikoulun Turussa. Valmistuttuaan ylioppilaaksi 17-vuotiaana vuonna 1948 hän sai lehti-ilmoituksen kautta jo ensimmäisen roolinsa elokuvasta "Laulava sydän". Ohjaaja-tuottaja Toivo Särkkä ihastui Peitsalon suoritukseen, jonka jälkeen hänet kiinnitettiin draamaelokuvan "Irmeli, seitsentoistavuotias" nimiosaan. Turkulaiseen teatteriin Peitsalo löysi tien äitinsä kautta.
Peitsalon tunnetuimmat elokuvat ovat "Irmeli, seitsentoistavuotias", epookkiromanssi "Tanssi yli hautojen", komedia "Isäpappa ja keltanokka" ja rikoselokuva "Yhden yön hinta". Jälkimmäinen elokuva oli Peitsalon uralla sikäli poikkeuksellinen, että siinä hän näytteli kevytkenkäistä vamppia. Sillanpää-filmatisoinnissa "Poika eli kesäänsä" vuonna 1955 hän tulkitsi toisessa naispääosassa eroottisia kokemuksia himoitsevaa kartanontytärtä. Peitsalo teki urallaan toistakymmentä elokuvaa, joista useimmissa hänellä oli pääosa. Sivuosissa hänet nähtiin usein vaaleana maalaismimminä tai koulutyttönä, mm. avioliittohupailussa "Vihaan sinua – rakas" ja maaseutukuvauksessa "Pitkäjärveläiset". Viimeisen elokuvaroolinsa Peitsalo näytteli Edvin Laineen komediassa "Akallinen mies" (1986).
Eila Peitsalo opiskeli näyttelemistä muun muassa Ruotsissa Göteborgin kaupunginteatterin oppilaskoulussa vuosina 1948–1949. Hän esiintyi Turun kaupunginteatterissa kunnes kiinnitettiin 1. heinäkuuta 1951 Suomen Kansallisteatterin näyttelijäkuntaan. 1950- ja 1960-luvuilla Peitsalo teki useita opintomatkoja muun muassa Saksaan, Itävaltaan, Puolaan ja Kreikkaan. Teatteriuransa aikana hänen rooliluettelonsa oli hyvin monipuolinen aina Prinsessa Ruususesta piikaan asti ja kaikkea siltä väliltä. Hänen merkittävimpiä näyttämöroolejaan Prinsessa Ruususen lisäksi olivat mm. "Mariuksen" Fanny, "Kirsikkapuiston" Anja ja "Tohvelisankarin rouvan" Karoliina. Kansallisteatterin kaikkien aikojen kauneimmaksi näyttelijättäreksi tituleeratun Eila Peitsalon viimeiseksi työksi jäi hoitajatar Porterin rooli näytelmässä "Käärmeennahkatakki", jonka ensi-ilta oli Kansallisteatterissa 14. tammikuuta 1987.
Peitsalo nähtiin 1950-luvun lopusta vuoteen 1988 asti myös useissa televisiotuotannoissa. Hänen roolejaan olivat mm. Phyllis North tv-sarjassa "Huivi" (1962) ja Elsa tv-elokuvassa "Hänen olivat linnut" (1976). Viimeiseksi televisiotyöksi jäi selvänäkijän rooli minisarjassa "Painajainen" (1988).
Eila Peitsalo oli naimisissa kuvaaja Pentti Unhon kanssa. Pariskunta avioitui vuonna 1952, ja he saivat kaksi lasta: Jaanan (1954) ja Juhan (1957). Liitto päättyi eroon vuonna 1966.
Eila Peitsalo kuoli 66-vuotiaana vuonna 1997.