hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Talo jalavan varjossa
Talo jalavan varjossa () on James Ivoryn ohjaama brittiläinen draamaelokuva vuodelta 1992. Se oli Ivoryn kolmas elokuva, joka perustui E. M. Forsterin romaaniin – sitä edelsivät "Hotelli Firenzessä" ja "Maurice". Käsikirjoituksen teki Ivoryn pitkäaikainen yhteistyökumppani Ruth Prawer Jhabvala ja elokuvan tuotti Ismail Merchant. Sitä pidetään yleisesti yhtenä Ivoryn parhaista elokuvista ja parhaana Forsterin teoksiin perustuvista elokuvista.
Elokuvan pääosissa näyttelivät menestyksekkäästi Emma Thompson ja Anthony Hopkins. Thompson voitti roolistaan niin Oscarin, Baftan kuin vielä Golden Globe -palkinnonkin.
Elokuvan tapahtumat sijoittuvat 1900-luvun alkupuolelle ja siinä seurataan kolmen eri yhteiskuntaluokista lähtöisin olevan perheen sosiaalisia suhteita ja konflikteja ja kuinka heidän kohtalonsa nivoutuvat yhteen.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Talon jalavan varjossa" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Voitetut Oscar-palkinnot:
Oscar-ehdokkuudet:
Voitetut BAFTA Film Award -palkinnot:
BAFTA-ehdokkuudet:
Voitetut Golden Globe -palkinnot:
Golden Globe -ehdokkuudet:
Timothy Mack
Timothy (Tim) Mack (s. 15. syyskuuta 1972 Cleveland, Ohio) on yhdysvaltalainen seiväshyppääjä, joka voitti olympiakultaa Ateenan olympialaisissa 2004 tuloksella 595 cm. Hän on yksi niistä hyppääjistä, jotka ovat ylittäneet 6 metriä: hän hyppäsi ennätyksensä 601 voittaessaan .
Mack sijoittui MM-kilpailuissa yhdeksänneksi Edmontonissa 2001 ja kuudenneksi Pariisissa 2003. Hän voitti Hyvän tahdon kisat 2001, Yhdysvaltojen sisäratojen mestaruuden 2002 ja 2010 ja olympiakarsinnat 2004.
Traces of Me
Traces of Me on Anniina Karjalaisen, taiteilijanimeltään Anniinan, debyyttialbumi. Albumilta on julkaistu singleinä "Why (So Easily)", "Who's About to Cry Now" ja "Butterfly (In My Heart)".
Albumilla on myös kappaleen "Who´s About To Cry Now" musiikkivideo.
Albumilla kitaraa ja bassoa soittaa Juuso Rantasalo, rumpuja Kike Jokila sekä Jape Ylinikka ja koskettimia Juuso Rantasalo ja Mats Tärnfors. Taustalaulut hoitaa Anniina itse sekä Juuso Rantasalo.
Kappaleet "Wait", "Guardian Angel" ja "Enough Of You" ovat Anniinan omia. Tuottaja Juuso Rantasalo on tehnyt kappaleet "Who´s About To Cry Now", "Burnin´" ja "Part-time Fun?". Mats Tärnfors on kirjoittanut kappaleet "Go Down In Flames", "Daytrader" ja Fredrik Willstrandin kanssa kappaleen "Why (So Easily)". Kappaleen "Butterfly (In My Heart)" tekijät ovat Petri Koskimäki sekä Hanna Salo ja "Keep Us Warm" -kappaleen on kirjoittanut Malmberg/Johansson/Axelsson -kolmikko.
Prithvi (ohjus)
Prithvi (sanskrit "pṛthvī", maan jumalatar) on Intian lyhyen kantomatkan ballistinen ohjus (SRBM), joka lentää versiosta riippuen 150–300 kilometrin päähän. Ohjus on nsiin sanottu taistelukentän eli taktinen ohjus.
Ohjuksen kehitystyö alkoi 1983 ja sen ensimmäinen koelaukaisu oli helmikuun 25. 1998 ja se tuli käyttöön Intian armeijassa 1994. Ohjuksen tekniikka on mahdollisesti peräisin neuvostoliittolaisesta SA-2-ohjuksesta. Hyötykuorma on riittävä ydinkärjen kuljetukseen.
Ohjuksen tarkkuus on 500 metriä, mikä on suuri rasite, samoin se, että Prithvi III -ohjus käyttää nestemäistä polttoainetta, jonka käsittely pidentää ohjuksen laukaisuaikaa.
One Night in Bangkok
One Night in Bangkok on Sodomin kolmas livealbumi, joka julkaistiin 12. elokuuta 2003.
Sodom (albumi)
Sodom on Sodomin yhdestoista studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2006. Angelripperin mukaan albumi on sen takia ”self-titled”, koska jokainen yhtye tarvitsee yhden ”self-titled”-albumin. Vinyyliversio on tuplavinyyli.
Kemiallinen tasapaino
Kemiallinen tasapaino on tilanne, jossa jatkuvasti reagoivan seoksen pitoisuudet eivät muutu ajan kuluessa. Käytännössä tämä johtuu siitä, että vaikka vastakkaisiin suuntiin etenevät reaktiot olisivat nopeita, ne ovat yhtä nopeita, jolloin nettoreaktiota ei tapahdu. Kemiallisessa tasapainossa reaktion Gibbsin energian muutos on 0. Kemiallinen tasapaino on dynaaminen tasapaino eli verrattavissa siihen, että pysyy alaspäin pyörivissä liukuportaissa paikallaan kävelemällä yhtä nopeasti ylöspäin.
Tasapainoreaktioissa reaktionuolena käytetään kaksisuuntaista puolinuolta.
Kemiallisen tasapainon reaktionopeudet esimerkkireaktiolle ovat seuraavanlaiset, kun [A] ja [B] ovat reagenssien pitoisuudet:
Nettoreaktionopeus on siis:
Tasapainossa nettoreaktio on nolla:
Vakio k1/k-1 määritellään tasapainovakioksi. Massavaikutuksen lain mukaan se on kullekin kemialliselle reaktiolle ominainen vakio. Yleiselle tapaukselle voidaan johtaa:
missä yläkerta on tuotteiden ja alakerta lähtöaineiden mukaan määriteltyjen termien summa; termit ovat komponenttien pitoisuudet potenssiin komponenttien stoikiometriakertoimet. Potenssiin korotus seuraa siitä, että komponentin A:n todennäköisyys osua tilavuuselementtiin kerran on suhteessa [A]:han. Jos tilavuuselementtiin pitää osua kaksi A-molekyyliä kerrallaan reaktiota varten, tämän todennäköisyys on ensimmäisen ja toisen elementtiin osumisen tulo, eli [A] kertaa [A], eli [A].
K:n mittaamalla voi johtaa tasapainokonsentraatio toiselle reagenssille, kun toinen pitoisuus tiedetään.
Esimerkiksi ammoniakille stoikiometriakertoimet ovat 1 typelle, 3 vedylle ja 2 ammoniakille:
josta
missä K on vakio, kun olosuhteet (lämpötila, paine) pidetään samana.
Tasapainon paikkaa voi muuttaa muuttamalla lämpötilaa ja painetta.
Kemiallinen tasapaino on äärimmäisen tärkeä elävän luonnon kemiassa, koska sen takia puskuriliuosten happamuus pysyy vakiona, esimerkkinä veri.
Arena Center
Arena Center on liikuntapalveluja tarjoava yritys, jonka perustivat entiset salibandyn pelaajat Jarmo Perttilä ja Heikki Vienola vuonna 1993. Päätoimialana on salibandykenttien tarjoaminen vastiketta vastaan erilaisille yhteisöille, mutta halleissa on myös mahdollista harrastaa futsalia (salijalkapallo), käsipalloa ja sulkapalloa. Lisäksi yritys toimii alal maahantuojana.
Vuonna 2003 Arena Centerillä oli lähes kolme miljoonaa liikunnallista käyntikertaa. Yrityksen toimitusjohtana toimii Tapanilan Erän miesten joukkueen valmennuksestakin tuttu Petteri Bergman.
Yrityksen toiminta alkoi 1993 Helsingin Vartiokylässä, jossa se vuokrasi yhtä salibandykenttää yhteisöjen käyttöön. Vuosien mittaan toiminta laajeni, ja syksyllä 1999 Arena Center toimi neljässä toimipisteessä kenttien kokonaismäärän ollessa 28. Samana vuonna yritys kuitenkin joutui sulkemaan kaksi toimipistettään, ja maaliskuuhun 2002 asti yritys toimi kahdessa pisteessä, Tapiolassa ja Ruskeasuolla. Maaliskuussa 2002 avattiin Myllypuron toimipiste, jonka yhteydessä toimii myös kuntokeskus ja keilahalli. Vajaa vuotta myöhemmin 8.1.2003 myös Hakaniemeen avattiin uusi toimipiste, jossa oli neljä salibandykenttää, yksi sählykenttä ja kuntokeskus. Nykyään toiminta pyörii kolmessa toimipisteessä, kun Tapiolan halli suljettiin 30.4.2004. Kenttiä kolmessa toimipisteessä on yhteensä 22 (16 salibandykenttää ja 6 pienempää sählykenttää).
Yrityksen liikevaihto oli vuonna 2009 4,7 miljoonaa ja henkilöstöä 48 henkeä.
Yrityksellä on toimipisteet Myllypurossa, Hakaniemessä sekä Ruskeasuolla.
Saana Anttila
Saana Anttila (s. 10. helmikuuta 1982) ( nykyään Kallio) on Suomen Neito 2005. Anttila valittiin myös Miss Model of the Worldiksi 2003, ja hän oli samana vuonna Miss Suomi -kilpailun finaalissa sisarensa Jenni Anttilan kanssa.
Syksyllä 2006 Saana Anttila aloitti opinnot Poliisikoulussa. Hän on työskennellyt nuorempana konstaapelina Espoossa ja on nykyään rikostutkijana. Hänellä on kolme lasta.
Diana Anttila
Diana Anttila (s. 18. toukokuuta 1984) on suomalainen laulaja, tanssija ja näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Helsingin kaupunginteatterin "Grease"-musikaalissa, televisiosarjassa "Pieni rakkaustarina" ja elokuvassa "FC Venus". Hän sijoittui vuoden 1999 Syksyn sävel -laulukilpailussa neljänneksi kappaleella "Viva Pedro". Samana vuonna julkaistiin myös singlet "Vihree mies" ja "Rakkauden top ten".
Keväällä 2005 Anttila osallistui Miss Bikini of the Universe -kilpailuun ja voitti Miss Pearl -tittelin, joka toi hänelle paikan toukokuussa 2005 pidettyyn Miss Pearl of the World -finaaliin Turkkiin. Anttilan vanhemmat sisaret Jenni Nielikäinen ja Saana Anttila ovat myös olleet erilaisissa missikisoissa.
Diana Anttila on saavuttanut menestystä tanssijana. Hänellä on kuusi kilpatanssin SM-mitalia, joista kaksi on kultaisia. Hän lauloi Playa-nimisessä yhtyeessä ja tanssii muun muassa Miss Divet-nimisen drag-artistin taustalla. Diana kuului jo lopetettuun Martina Aitolehden Dazzling Ladies -tanssiryhmään ja suunnitteli sille myös koreografioita. Diana opettaa showtanssia Hyvinkäällä ja Porvoon taidetehtaan tanssikoulussa.
2017 hän perusti oppilaittensa kanssa oman tanssiryhmän D Diamonds ja keikkailee mm. Auroran ja Pikkugeen kanssa.
Diana Anttilan isoisoisä oli oopperalaulaja ja elokuvanäyttelijä Yrjö Ikonen, ja isotäti Gerda Ryselin, Svenska Teaternin operettitähti. Myös Ansa Ikonen on hänelle sukua.
Nonaani
Nonaani eli n-nonaani (CH) on 9-hiilinen suoraketjuinen alkaani. Se on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritön neste. Nonaanin rakennekaava on CH(CH)CH, moolimassa 128,2 g/mol, sulamispiste −51 °C, kiehumispiste 150,8 °C, tiheys 0,7 g/cm (vesi = 1,0 g/cm), leimahduspiste 31 °C, itsesyttymislämpötila 205 °C ja CAS-numero 111-84-2.
Nonaanilla (CH) on 35 isomeerista muotoa:
Perhonen (albumi)
Perhonen on "Popstars"-kykyjenetsintäkilpailun suomalaisessa versiossa muodostetun Janen vuonna 2005 ilmestynyt debyyttialbumi. Albumi menestyi odotettua heikommin ja myi noin 10 000 kappaletta. Albumin paras sijoitus albumilistalla oli yhdeksäs. Listalla se oli kymmenen viikkoa.
Albumin ensimmäinen single, "Valvon" nousi Suomen virallisen singlelistan ykköseksi. Toisesta singlestä "Perhonen" tehtiin musiikkivideo, joka oli mukana kolmannella "Entinen"-singlellä. "Perhonen" oli parhaimmillaan Suomen singlelistan kolmantena.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Risto Asikainen, ellei toisin mainittu.
Chronic Town
Chronic Town on R.E.M:n vuonna 1982 julkaistu esikois-EP. Se oli "Radio Free Europe" -debyyttisinglen jälkeen yhtyeen seuraava julkaisu. R.E.M:n alkuvaiheen tuotannon tyypilliset tunnusmerkit olivat olemassa jo tällä levytyksellä: rämisevät kitarat, arpeggio-soinnut, mumisevat epäselvät sanoitukset, jotka käsittelivät kaikkea muuta kuin normaaleja pop-musiikin aiheita (eli rakkautta ja ihmissuhteita).
EP:n ensimmäiset äänitykset tehtiin 2. ja 3. lokakuuta 1981 Drive-In -studiolla Winston-Salemissa Pohjois-Carolinassa. Silloin äänitettiin "1,000,000", "Ages Of You", "Gardening At Night", "Carnival Of Sorts", "Stumble", "Shaking Through", "White Tornado" ja "9-9". Näistä "1,000,000" ja "Stumble" päätyivät EP:lle. Seuraavien päivien aikana levyn tuottaja Mitch Easter miksasi levytetyt raidat.
Yhtye palasi samaan studioon 27. - 28. tammikuuta 1982, jolloin nauhoitettiin "Wolves, Lower" (nopea versio), "Carnival Of Sorts" ja "Catapult". Tämän session "Carnival Of Sorts" päätyi "Chronic Townille".
Maaliskuussa 1982 Mitch Easter miksasi Drvie-In -studiolla EP:n raidat ja masteroi yhdessä Greg Calbin kanssa ne Sterling Sound -studiolla New Yorkissa.
31. toukokuuta I.R.S. Records ilmoitti tehneensä viiden levyn sopimuksen R.E.M:n kanssa. Seuraavana päivänä yhtye palasi studioon yhdessä Easterin kanssa äänittämään hitaan version "Wolves, Lowerista" sekä "Gardening At Nightista" version johon on lisätty laulu ja akustinen kitara lokakuun 1981 versioon. Seuraavana päivänä 2. kesäkuuta Easter ja Don Dixon miksasivat edellisen päivän "Wolves, Lower" -äänitteen.
Chronic Town julkaistiin Yhdysvalloissa 24. elokuuta 1982 (alkuperäinen suunnitelma oli 10. elokuuta). Samana päivänä R.E.M. antoi haastattelun sanfranciscolaiselle KQAK-FM radioasemalle ja esiintyi kaupungissa Old Waldorfissa.
R.E.M. itse ei ollut tyytyväinen äänitteeseen, kun se julkaistiin, mutta fanit ja kriitikot kiittivät yhtyettä.
Vuonna 1987 Chronic Town julkaistiin osana harvinaisuuskokoelman "Dead Letter Office" CD-versiota.
Rantasalmen kirkko
Rantasalmen kirkko on alun perin arkkitehti Josef Stenbäckin suunnittelema kirkkorakennus Rantasalmella Etelä-Savossa. Se valmistui 1904 ja paloi 1984. Kirkon uudelleenrakentamiskorjaukset suunnitteli arkkitehti Carl-Johan Slotte. Hänen suunnitelmiensa pohjalta kirkkoa uudelleen rakennettaessa käytettiin hyväksi kirkon palossa säilyneitä seinärakenteita.
Josef Stenbäckin suunnittelema punatiilinen Rantasalmen kirkko rakennettiin 1900–1904. Muodoltaan kirkko oli päätytornillinen pitkäkirkko, jossa oli lähempänä kuoripäätyä leveä poikkilaiva. Kirkko edusti uusgotiikkaa ja tavoitteli katedraalimaisuutta. Tämä tunnelma sekä ”stenbäckmäisyys” on kadonnut suuriksi osiksi kirkon nykyisistä sisätiloista. Istumapaikkoja kirkossa oli ennen uudelleenrakentamista 2 500 ja Hans Heinrichin rakentamissa uruissa oli 37 äänikertaa. Alttaritaulun oli maalannut Louis Sparre 1906 ja se kuvasi Kristusta Emmauksen tiellä. Kellot olivat vuosilta 1786 ja 1904. Rantasalmen kirkko oli mahtavampia ja mahdollisesti paikkamäärältään suurin Stenbäckin kaikkiaan 35 kirkosta.
Kirkko paloi salaman sytyttämänä 27. kesäkuuta 1984.
Kirkko rakennettiin uudelleen säilyneiden seinien sisäpuolelle Carl-Johan Slotten suunnitelmien mukaan ja vihittiin käyttöön loppiaisena 1989. Kirkon alttaritaulun paikalla olevan taideteoksen on suunnitellut Pauno Pohjolainen. Uruissa on 41 äänikertaa, ja ne rakensi Veikko Virtasen urkutehdas 1990. Istumapaikkoja on noin 500 ja lehterille mahtuu vähän yli 200 ihmistä.
Kirkon ulkomuoto ja yksityiskohdat ovat hyvin samantapaiset kuin ennen uudelleenrakennusta. Suurimmat muutokset ovatkin tapahtuneet kirkon sisätiloissa. Niiden ilmeen täydellisen muuttumisen johdosta ei voida yleisesti sanoa, pitäisikö Rantasalmen nykyisestä kirkosta puhua kokonaan eri kirkkona kuin Josef Stenbäckin suunnitelmien mukaan 1904 rakennetusta kirkosta. Kirkon palosta säilyi myös osa kirkonkelloista, jäljelle jäänyt osa on nähtävissä kirkon tiloissa.
Portugalinkielisten maiden yhteisö
Portugalinkielisten maiden yhteisö (, CPLP) on portugalinkielisten maiden välisiä suhteita tukeva organisaatio, joka on perustettu vuonna 1996.
Macao on toistaiseksi jättäytynyt yhteisön ulkopuolelle. Bissaussa vuonna 2005 pidetyssä kokouksessa jäsenvaltioiden kulttuuriministerit valitsivat toukokuun viidennen portugalinkielisen kulttuurin päiväksi ("Dia da Cultura Lusófona").
Luhangan kirkko
Luhangan kirkko eli Luhangan kesäkirkko rakennettiin hirrestä vuosina 1891–1893, ja sen on suunnittelut Josef Stenbäck. Kirkossa on noin 1 500 istumapaikkaa. Kirkko on muodoltaan päätytornillinen pitkäkirkko, ja sen kuoripuolella on muun katon harjaa matalampiharjainen poikkisuuntainen laiva. Tyylisuunnaltaan kirkko edustaa uusgotiikkaa.
Seurakunta oli tilannut Stenbäckiltä ”yksinkertaiset ja halvat” piirustukset. Rakennusmestarina työskenteli Jakob Östman. Urut on rakentanut A. Jurva 1897 ja niissä on 18 äänikertaa. Alttaritaulun on maalannut Selinda Danielsson 1906, ja se kuvaa Jeesusta, joka seisoo ovella ja kolkuttaa. Kirkko muistuttaa Stenbäckin suunnittelemia Heinäveden ja Hankasalmen kirkkoja. Molemmat ovat päätytornillisia pitkäkirkkoja, joissa on kuoripäässä lyhyet ristivarret.
Luhangan kirkkoa suunniteltiin rakennettavaksi pystyhirsistä, mutta kuitenkin se toteutettiin perinteisesti lamasalvostekniikalla. Kirkkorakennuksen muodoissa uusgotiikan vertikaalisuus ilmenee alaspäin levenevinä tukipilareina. Kirkkosalin ristikeskuksen kupoli on toteutettu kauniina konstruktiona ja sama muoto kertautuu kuorissa. Kirkossa on säilynyt lähes alkuperäinen sisustus. Kirkkosali on vuoraamaton, eikä sinne ole asennettu lämmityslaitteita tai sähkövaloa. Kirkko on käytössä vain kesäisin, ja sitä kutsutaankin Luhangan kesäkirkoksi. Joutsan seurakunnalla on Luhangan alueella myös ns. Talvikirkko, joka sijaitsee edellä mainitun kesäkirkon läheisyydessä.
Luhangan ensimmäinen kirkko vuodelta 1766 oli pitkäkirkko, jossa oli runkohuonetta matalammat kylkiäiset. Tapulin pystytti Jaakko Jaakonpoika Leppänen vuonna 1799.
Samuli Edelmannin Virsiä-levyt on äänitetty Luhangan kirkossa.
Silvo
Silvo on suomalainen miehen etunimi.
Silvo on muunnos latinalaisperäisestä nimestä "Sylvester", joka tarkoittaa 'metsäläistä', 'metsässä asuvaa'.
Suomen almanakassa nimi on ollut vuodesta 1929 lähtien rinnakkaismuotonsa Sylvesterin rinnalla. Sylvesterin ja Silvon nimipäivä on 31. joulukuuta.
Vuoden 2018 loppuun mennessä Väestörekisterikeskuksen mukaan Silvo-nimen on saanut noin 250–260 henkilöä, joista alle 20 on naisia.Silvo on tai on ollut myös seuraavien henkilöiden sukunimi:
Orvo
Orvo on suomalainen miehen etunimi.
Orvo kuuluu kansallisromanttisiin nimiin ja Elias Lönnrotin sanakirjassa 'orvo' tarkoitti samaa kuin 'orpo'.
Orpo kuului 1890-luvulla Kansanvalistusseuran kalenteriin ja nimi muuttui myöhemmin muotoon Orvo. Suomen almanakassa Orvo on ollut vuodesta 1950 lähtien.
Orvo ei ole kovinkaan yleinen; Väestörekisterikeskuksen tietojen mukaan Orvo-nimen on 1900-luvun alusta vuoden 2009 loppuun mennessä saanut 1299 miestä ja alle 30 naista. Pääosa nimen kantajista on syntynyt 1910 – 1940-luvulla. Orvojen lempinimiin kuuluu ainakin Orkko. Orvoa on käytetty myös Orvokin lempinimenä, vaikka Orvokki onkin naisennimi.
Calvin Smith
Calvin Smith (s. 8. tammikuuta 1961) on entinen yhdysvaltalainen yleisurheilija. Hän lopetti uransa syksyllä 1996.
1980-luvulla ja 1990-luvulla Calvin Smith oli yksi parhaista pikajuoksijoista koko maailmassa. Hän pärjäsi kaikissa kisoissa, mutta olisi voinut voittaa enemmän, ellei voittojen tiellä lähes aina olisi ollut Carl Lewis.
Vuonna 1981 Smith ei pärjännyt kovinkaan hyvin kilpailuissa. Seuraavana vuonna hän voitti yhdysvaltain mestaruuden 200 metrillä yleisessä sarjassa. Jim Hinesilla oli maailmanennätysaika 9,95 ja Calvin Smith juoksi ajan 9,91, mutta myötätuulta oli kyseisen juoksun aikana 2,1 metriä sekunnissa, joten hän ei saanut uutta maailmanennätysaikaa. Hän juoksi 200 metriä aikaan 20,20. Smith voitti vuonna 1983 maailmanmestaruuden 200 metrillä ajalla 20,14 ja oli toinen 100 metrin juoksussa ajalla 10,21 häviten vain Carl Lewisille. Samoissa MM-kilpailuissa hän voitti 4 x 100 metrin viestin uudella maailmanennätysajalla 37,86. Samana vuonna Smith juoksi uuden maailmanennätysajan 9,93, jonka hän teki Air Force Academyn kentällä. Seuraavana vuonna hänen sijoituksensa oli neljäs Yhdysvaltain olympiakarsinnoissa, eikä hän päässyt mukaan muihin lajeihin, paitsi pikaviestiin. Tosin pikaviestissä tuli olympiakulta ja maailmanennätysaika 37,83. Vuonna 1985 hän voitti pikaviestin maailmancupissa ja GP-tittelin 200 metrin juoksussa. Vuonna 1987 Roomassa Smith voitti maailmanmestaruuskilpailuissa 200 metrillä. 100 metrin juoksuun ja pikaviestiin hän ei päässyt mukaan. Tuolloin voittoaika oli 20,16.
Smithillä on myös olympiavoitto. Se on vuoden 1984 olympialaisista 4 x 100 metrin juoksusta. Soulista vuoden 1988 olympialaisista hänellä on pronssimitali 100 metriltä. Aluksi hänen sijoituksensa oli neljäs, mutta maailmanennätysajalla 9,79 voittanut Ben Johnson jäi kiinni dopingista ja menetti kultansa. Samana vuonna hän juoksi kaksi kertaa aikaan 9,87, mutta molemmat liian suureen myötätuuleen.
Smith on pitänyt hallussaan 100 metrin juoksun maailmanennätystä tuloksella 9,93, jonka hän teki 3. heinäkuuta vuonna 1983. Hän juoksi sen Coloradossa.
Porton metro
Porton metro () on metrojärjestelmä Portossa, Portugalissa. Se avattiin vuonna 2002. Porton metro koostuu kuudesta linjasta ja 80 toiminnassa olevasta asemasta. Pituutta sillä on yhteensä noin 67 kilometriä.
Monacon lippu
Monacon lipussa, sen kansallisessa muodossa on kaksi vaakasuoraa, yhtä suurta osaa, punainen on yläpuolella ja valkoinen on alapuolella. Lippu on samanlainen kuin Indonesian lippu paitsi että sen lyhyen ja pitkän sivun suhde 3:4, kun Indonesian lipussa se on 2:3. Monaco protestoi, kun Indonesia otti lähes samanlaisen lipun kuin Monacon lippu, mutta Indonesian lipun väitetään periytyvän vähintään yhtä kaukaa historiasta kuin Monacon lipun.
Punainen ja valkoinen ovat olleet perinteiset Grimaldien dynastian heraldiset värit, ainakin vuodesta 1339 lähtien. Lipun muoto on kuitenkin vaihdellut eri aikoina.
Monacon alkuperäinen lippu on samankaltainen kuin tämänhetkinen valtiolippu, vain vaakunan kannattajakuvat ovat hivenen erilaiset. Tätä alkuperäistä lippua käytettiin vuodesta 1297 aina 24. helmikuuta 1793 saakka ja uudelleen 30. toukokuuta 1814 ja 4. huhtikuuta 1881 välisenä aikana. Ranskan vallankumouksen aikana myös Monacon ruhtinaskunnassa, joka oli tällöin yhdistettynä Ranskaan, käytettiin trikoloria. Nykyinen kansallislippu, joka on hyvin yksinkertaistettu, otettiin käyttöön 4. huhtikuuta 1881.
Ruhtinaskunnan vaakunasta on johdettu myös toisenlainen vaakuna, jossa punainen ja valkoinen muodostavat ”salmiakkikuvion”. Tätä lippua on käytetty eritoten 1600-luvulla erilaisissa tilaisuuksissa, ja niin ollen eräänlaisena epävirallisena lippuna. Nykyisinkin lippua käytetään edelleen epävirallisesti.
Monacon valtiolippu, joka muodostuu Monacon suuresta vaakunasta, joka on sijoitettu valkoisella pohjalla, on käytössä valtion virastoissa. Sitä käytetään ruhtinaan palatsissa kun ruhtinas on paikalla virantoimituksessa. Sitä käytetään myös ruhtinaan huvijahdin lippuna.
Sauze d’Oulx
Sauze d’Oulx (vuodesta 1928 vuoteen 1947 Salice d’Ulzio) on Italiassa, Piemonten hallinnollisella alueella sijaitseva runsaan 1 000 asukkaan kunta. Sen pinta-ala on noin 17 neliökilometriä.
Se on suosittu talvilomakohde varsinkin laskettelurinteidensä vuoksi, sillä se sijaitsee yli puolitoista kilometriä merenpinnan yläpuolella. Kunnassa myös järjestettiin Torinon 2006 talviolympialaisten freestylehiihtokilpailut.
Vatsahuuhtelu
Vatsahuuhtelu on lääkintähenkilökunnan suorittama mahalaukun tyhjentäminen. Se suoritetaan työntämällä yhden senttimetrin paksuinen liukkaalla materiaalilla päällystetty letku sisään potilaan nenästä edelleen nielun kautta mahaan.
Letkun kautta lasketaan mahaan steriiliä suolaliuosta, johon mahalaukun sisältö sekaantuu ohueksi liuokseksi, joka voidaan imeä letkun kautta pois. Nesteen lisäys ja poisto tehdään niin monesti, että mahaan tulee vain puhtaisiin ruuansulatusnesteisiin sekoittunutta suolaliuosta.
Menettelyä voidaan käyttää, kun maha täytyy tyhjentää esimerkiksi alkoholin ja lääkeaineiden sekoituksesta, jota on nielty joko itsemurha- tai huumaantumistarkoituksessa. Vatsahuuhtelua voidaan käyttää yliannostustapauksissa.
Luettelo yleisimmistä etunimistä
Tämä on luettelo yleisimmistä etunimistä eri maissa.
Espanjan sosialistinen työväenpuolue
Espanjan sosialistinen työväenpuolue (, lyh. PSOE) on espanjalainen sosiaalidemokraattinen puolue, joka on nykyisin toinen Espanjan kahdesta suuresta valtakunnallisesta poliittisesta puolueesta.
Puolueen perusti vuonna 1879 Pablo Iglesias. Iglesias valittiin vuonna 1910 ensimmäisenä sosialistina Espanjan parlamenttiin. Hän oli myös Unión General de Trabajadoresin johtaja. PSOE kuului hallitukseen toisen tasavallan aikana osana kansanrintamaa, joka tuli valtaan 1936 ja päättyi sisällissodan häviöön. Francisco Francon kaudella puolueen toiminta Espanjassa oli kielletty, joten se toimi maanpaossa pääpaikkanaan Ranskan Toulouse.
Puolueen toiminta sallittiin jälleen demokratian palauttamisen myötä vuonna 1977. PSOE nousi Espanjan hallituspuolueeksi Felipe Gonzálezin johdolla vuonna 1982 ja pysyi kolmen peräkkäisen vaalikauden ajan vallassa vuoteen 1996 saakka. Maaliskuussa 2004 pidettyjen vaalien jälkeen puolue palasi hallitukseen José Luis Rodríguez Zapateron johdolla.
PSOE:n hallituskausi päättyi murskatappioon marraskuussa 2011 käydyissä ennenaikaisissa vaaleissa, jossa puolue sai 110 paikkaa. PSOE joutui oppositioon kahden hallituskauden jälkeen ja hallituksen muodosti keskusta-oikeistolainen Kansanpuolue.
PSOE muodostuu emopuolueesta ja siihen liittoutuneista alueellisista puolueista, kuten PSC ja PSE, Katalonian ja Baskimaan sosialistipuolueet. Euroopan parlamentissa PSOE kuuluu Euroopan sosialistipuolueeseen.
Suppeneminen
Topologisen avaruuden formula_1 pisteiden ääretön jono formula_2 suppenee pisteeseen formula_3, jos formula_3:n mikä tahansa avoin ympäristö sisältää kaikki jonon pisteet äärellistä määrää lukuun ottamatta.
Nina Weckström
Hän pelasi vuoden 2005 sulkapallon maailmanmestaruuskisoissa Anaheimissa. Naisten kaksinpelissä hän hävisi ensimmäisellä kierroksella Malesian Sutheaswari Mudukasanille. Naisten nelinpelissä (parinaan sisarensa Anu Nieminen) hän myös hävisi ensimmäisellä kierroksella.
Paksu-Bertta
"Paksu-Bertta" () oli ensimmäisen maailmansodan aikainen saksalainen 42 cm L/14-mallin haupitsi.
Kruppin asetehtaan pääsuunnittelija Fritz Rausenberger suunnitteli tykin 1900-luvun alussa. Gustav Krupp von Bohlen und Halbach, Kruppin teollisuussuvun pää nimesi tykin vaimonsa Berthan mukaan. Ensimmäinen Paksu-Bertta valmistui joulukuussa 1913. Maaliskuussa 1914 se esiteltiin keisari Vilhelm II:lle, joka oli kovasti vaikuttunut uudesta aseesta. Haupitsin kranaatit painoivat 820 kg, ja sen suurin kantama oli 15 km ja koro 80 astetta. Vain 30 rakennettiin ja niitä käytettiin mm. Verdunin taistelussa 1916.
Nimeä "Paksu-Bertta" käytetään usein virheellisesti myös 38 cm SKL/45 "Langer Max" ja 21 cm L/176 Paris-Geschützista (Pariisi-tykki tai Kaiser Wilhelm Geschütz), joka oli Pariisin tulitukseen käytetty rautatietykki.
Banachin kiintopistelause
Banachin kiintopistelause on täydellisiin avaruuksiin liittyvä matemaattinen lause. Se on tärkeä työkalu metristen avaruuksien teoriassa, sillä se takaa tiettyjen kuvausten kiintopisteiden olemassaolon ja tarjoaa metodin noiden kiintopisteiden määrittämiseksi. Lause on nimetty matemaatikko Stefan Banachin mukaan (1892–1945); Banach esitti lauseen ensimmäisen kerran vuonna 1922.
Olkoon ("X", "d") epätyhjä täydellinen metrinen avaruus ja olkoon "f" : "X" → "X" avaruuden "X" kontraktio; toisin sanoen on olemassa reaaliluku formula_1 siten, että
kaikilla "x", "y" formula_3 "X". Tällöin kuvauksella "f" on täsmälleen yksi kiintopiste "a" (kiintopiste on piste, jolle "f(a)" = "a"). Lisäksi kyseinen kiintopiste voidaan löytää seuraavasti: olkoon "x" avaruuden "X" mielivaltainen piste. Määritellään lukujono "x" = "f(x)", "n" = 1, 2, 3, ...; toisin sanoen kyseessä on jono "f(x), f(f(x)), f(f(f(x)))", ... Tämä jono suppenee kohti kiintopistettä "a".
Banachin kiintopistelauseen todistus pääpiirteissään:
Reaktiivipanssari
Reaktiivipanssari on lähinnä panssarivaunuissa käytetty passiivinen omasuojajärjestelmä, jonka tarkoitus on estää vaunuun osuvan onteloammuksen tai nuoliammuksen läpäisy.
Reaktiivipanssarointi koostuu lukuisista erillisistä räjähdysainetta sisältävistä elementeistä, jotka on sijoitettu vaunun varsinaisten panssarilevyjen päälle. Reaktiivipanssarielementti on suunniteltu siten, että se ei räjähdä vielä pienempien, kiväärikaliiperisten ammusten osumista. Esimerkiksi singon ontelokranaatin osuessa reaktiivipanssariin osuman saanut reaktiivipanssarielementti räjähtää ulospäin. Räjähdysvaikutuksen tarkoituksena on estää kranaatin ontelosuihkun kunnollinen muodostuminen ja panssarinläpäisy.
Reaktiivipanssareiden yleistyttyä on otettu käyttöön niin sanottuja kaksoisonteloammuksia, joissa on kaksi ontelopanosta peräkkäin. Ensimmäisen on tarkoitus räjäyttää reaktiivipanssarielementti osumakohdassa. Jälkimmäinen ontelopanos puolestaan läpäisee varsinaisen panssarin. Reaktiivipanssarit eivät sovellu kevyimpiin vaunuihin, koska räjähdyspanos saattaa vaurioittaa itse panssarivaunua. Räjähdys voi olla myös vaaraksi kulkuneuvon lähistöllä olijoille. Tästä poikkeuksena on kuitenkin Rafaelin kehittämä LBR-reaktiivipanssari, jota on käytetty muun muassa Bradley-rynnäkköpanssarivaunuissa.
Hectobox
Hectobox on vuonna 2005 julkaistu kuuden CD-levyn kokoelma, joka sisältää kaikkien Hectorin julkaisemien singlejen A- ja B-puolet.
Murmur
Murmur on R.E.M:n vuonna 1983 julkaistu esikoisalbumi. Levyn nimi tarkoittaa suomeksi "mutinaa" tai "jupinaa" ja se valittiin Michael Stipen mukaan, koska se on yksi englannin kielen seitsemästä helpoimmin lausuttavasta sanasta .
R.E.M. oli jatkoa yhtyeen vuonna 1982 ilmestyneelle "Chronic Town" -EP:lle. Ensimmäistä R.E.M.-albumia varten I.R.S. Records halusi kokeilla yhtyeelle uutta tuottajaa. Tehtävään valittiin Stephen Hague, joka silloin tunnettiin Human Leaguen tuottajana (myöhemmin on tuottanut muun muassa OMD:ta, Pet Shop Boysia ja Robbie Williamsia). Koeäänityksiä ei koskaan käytetty eikä niitä ole julkaistu - tuottajaksi päätettiin sittenkin valita vanha tuttu, Mitch Easter. Albumi ei ilmestyessään ollut vielä myyntimenestys (Yhdysvaltojen listoilla sijalla 26 ), mutta se saavutti kriitikkojen varauksettoman suosion.
Singlekappaleiden "Radio Free Europe" ja "Talk About The Passion" lisäksi levyltä on jäänyt elämään yhtyeen myöhempien aikojen keikkaohjelmistoon Bill Berryn säveltämä "Perfect Circle" (albumilla kaikki kappaleet on merkitty koko yhtyeen nimiin).
Albumin sanoitukset ovat vaikeaselkoisia. Laulaja Michael Stipe laulaa sanat epäselvästi (erityisesti kappaleella "Moral Kiosk") ja levyn miksaus ei helpota asiaa. Samalla Stipen "mumisevasta" laulutyylistä tuli yhtyeen alkuvaiheen tavaramerkkejä.
Murmurin seepiansävyiset kansikuvat esittävät kudzua kasvavaa peltoa ja puita sekä puista ristikkomallista rautatiesiltaa. Rautatiesillan, joka myöhemmin tunnettiin "Murmurin siltana" säilyttämisestä nousi kansanliike Athensissa ja lopulta 2. lokakuuta 2000 Athens-Clarken piirikunnan pormestari ja valtuusto päättivät säilyttää sillan .
Murmur saavutti kultaa Yhdysvalloissa vuonna 1991. Vuonna 2002 levy oli sijalla 197 Rolling Stone -lehden "500 kaikkien aikojen suurinta levyä" -listalla. Vuonna 2003 televisiokanava VH1 valitsi sen kaikkien aikojen 92. parhaaksi levyksi.Euroopan CD-version (1992) bonuskappaleet:Hib-Tone julkaisi Radio Free Europe -singlen heinäkuussa 1981.
Bogskär
Bogskär on pieni luotoryhmä Itämeressä ja Suomen eteläisin maa-alue. Bogskär kuuluu Kökarin kuntaan. Luoto on hyvin syrjäinen: lähimmät suuremmat maa-alueet Kökarissa, Föglössä ja Lemlandissa ovat yli 50 kilometrin päässä.
Bogskär sijaitsee niin erillään, että se jää Suomen sisäisten aluevesien ulkorajan ulkopuolelle, ja saariryhmälle on siksi määritelty erilliset sisäiset aluevedet. Bogskärin ulkoiset aluevedetkin olivat vuoteen 1995 saakka erillään Suomen muusta valtioalueesta. Kun aluemeri tuolloin levennettiin neljästä meripeninkulmasta kahteentoista meripeninkulmaan, Bogskärin ja muun Suomen aluemeret yhtyivät. Bogskärin eteläpuolella aluemeri ulottuu nykyisinkin vain kolmen meripeninkulman päähän.
Bogskärin vaarallisuus merenkululle tunnettiin jo 1600-luvulle mennessä, jolloin se merkittiin merikarttoihin. Ruotsi pyrki 1830-luvulta lähtien vaikuttamaan Suomen suuriruhtinaskuntaan niin, että luodolle rakennettaisiin valomajakka. Vuonna 1851 itäiselle luodolle pystytettiin 5,4 metrin korkuinen kivinen tunnusmajakka, mutta muuten rakentamissuunnitelmat eivät edenneet, koska hanketta pidettiin liian kalliina.
Luotsilaitoksen päällikkö Boris Nordman ehdotti vuonna 1867 senaatille majakan rakentamista. Varat rakentamiseen myönnettiin lopulta niin, että rakennustyöt läntisellä luodolla pääsivät alkamaan keväällä 1880. Läntinen luoto oli kuitenkin huomattavan altis peittymään talvisin jääröykkiöiden alle. Rakennusaikana koettiin useita vastoinkäymisiä jäiden ja toisaalta myrskyjen vuoksi. Niistä huolimatta työt etenivät niin, että majakka vihittiin käyttöön 29. elokuuta 1882. Sen valo syttyi ensimmäisen kerran 12. syyskuuta 1882.
Majakalla oli yhdeksän hengen miehistö, josta majakalla oli kerrallaan osa. Majakka ei kuitenkaan ollut riittävän vahvaa tekoa, ja se vaurioitui majakanvartijoiden kauhistukseksi myrskyssä talvella 1889. Korjaustöissä 1894 sitä vahvistettiin lisää, ja painon lisäämiseksi sen sisä-ja ulkokuoren väli täytettiin betonilla kolmanteen kerrokseen asti. Vuonna 1905 majakalle asennettiin langaton lennätin, sitä ennen majakanvartijat pitivät yhteyttä antamalla erivärisiä valomerkkejä ohikulkeville laivoille.
Alkuperäinen majakka vaurioitui ensimmäisessä maailmansodassa korjauskelvottomaksi saksalaisen sotalaivan tulituksessa. Uusi, automaattinen majakka rakennettiin 1922 betonipilarien varaan. Majakka on peruskorjattu vuonna 1981, jolloin se varustettiin helikopteritasanteella. Majakka on maalattu nykyään sinivalkoiseksi, ja se toimii aurinkoenergialla.
Alueella sijaitsee myös sääasema, ja se on maan leudoin paikka, tosin asumaton. Esimerkiksi vuonna 2014 terminen kevät alkoi jo 2. helmikuuta.
Wardriving
Wardriving eli loiskäyttö tarkoittaa avoimien Wi-Fi-tukiasemien etsimistä esimerkiksi ajoneuvolla liikkuen. "Sota-ajelussa" avoimia ja mahdollisesti suojaamattomia langattomia verkkoja etsitään henkilö- tai pakettiautolla liikkuessa kannettavan tietokoneen, kämmentietokoneen tai älypuhelimen avulla.
Monet "sota-autoilijat" käyttävät GPS-satelliittipaikannusjärjestelmää etsiessään verkkoja ja tietokoneohjelmistojen avulla lisäävät automaattisesti tai käsin kohteen koordinaatit johonkin yleiseen Internetissä sijaitsevaan tietokantaan muiden nähtäväksi.
Sana "wardriving" on ilmeisesti viite vuonna 1983 julkaistuun elokuvaan "Sotaleikit". Elokuvassa oli krakkereita, jotka käyttivät ohjelmaa soittaakseen sattumanvaraisiin numeroihin ja toivoivat löytävänsä modeemin.
Tämä tekniikka tuli tunnetuksi nimellä "wargames dialing" (joskus väärinkirjoitettu "wardialing"), josta "wardriving" myöhemmin johdettiin.
Vuonna 2010 paljastui että Google oli katunäkymiä Street View -palveluunsa kuvatessaan kerännyt samanaikaisesti tietoja WLAN-tukiasemien sijainneista. Samassa yhteydessä järjestelmä oli tallentanut näytteitä langattomissa verkoissa liikkuneesta dataliikenteestä.
Nykyään älypuhelimen käyttäjä saattaa tietämättään tulla keränneeksi tietoja langattomista verkoista ja niiden sijainneista, sillä käyttäjän kerran yhdistettyä älypuhelimensa langattoman verkon tukiasemaan, tallentuu samalla myös tieto sen SSID-tunnuksesta, MAC-osoitteesta ja sijainnista. Sijaintinsa älypuhelin paikantaa karkeasti matkapuhelinverkon tukiasemien avulla, mikäli laitteen GPS-vastaanotin ei ole päällä tai ollaan sisätiloissa. Tiedot välittyvät esimerkiksi Android-käyttöjärjestelmän tapauksessa Googlelle. Tietokantaa langattomien tukiasemien sijainnista ja niiden MAC-osoitteista voidaan hyödyntää esimerkiksi paikannukseen. Oman WLAN-verkon tunnuksen ja sijainnin päätyminen julkiseen tietoon ei ole turvallisuusuhka, mikäli tukiasema on suojattu jollain kyllin tehokkaalla menetelmällä.
Bad Boys II (videopeli)
Bad Boys II (Yhdysvalloissa "Bad Boys: Miami Takedown") on videopeli, joka julkaistiin vuonna 2004. Se perustuu Bad Boys II -elokuvaan.
Peli ei menestynyt hyvin arvosteluissa ja se sijoittui sijalle 10 Gametrailersin Top 10 huonoimmat pelit -listalla.
Uusikylä (Nastola)
Uusikylä on Lahdessa entisen Nastolan kunnan alueella sijaitseva kylä. Uudessakylässä sijaitsevat muun muassa Männistön yläaste sekä Uudenkylän koulu, ala-aste. Seurantalosta voi vuokrata tiloja erilaisiin juhliin tai tapahtumiin. Kylässä toimii myös aktiivinen kyläyhdistys.
Vuonna 2010 avattiin Uudenkylän uusi junaseisake, jolla pysähtyvät kaikki Lahteen ja Kouvolaan menevät paikallisjunat. Vanha Uudenkylän rautatieasema suljettiin vuonna 2005. Nykyään Uudenkylän rautatieasema on Museoviraston omistuksessa. Taajamajunia Lahden ja Kouvolan välillä menee yhteensä neljätoista arkisin. Seitsemän Kouvolaan sekä Lahteen. Yksi taajamajuna Kouvolasta Lahteen jatkaa vielä Lahden oikorataa pitkin Helsinkiin.
Uusikylä mainitaan olleen nimismiehentalo vuonna 1422 ja se mainitaan pitäjänä 1478–1481. Uusikylä oli Hämeenlinnasta Hauholle, Lammille, Hollolaan, Uuteenkylään, Kelttiin, Lappeelle ja Viipuriin kulkevan ylisen Viipurintien varrella. Uudenkylän hallintopitäjän itäiset kylät kuuluivat Iittiin ja läntiset Hollolaan. 1555 mainitaan Uudenkylä kappeli.
Pietarin radan valmistuessa Uuteenkylään perustettiin Uudenkylän rautatieasema. Pietarin radan rakentaminen alkoi vuonna 1868 ja se valmistui 1870. Uudenkylän asema oli Helsinki-Riihimäki-Pietari-radan maantieteellisesti korkeimmalla kohdalla.
Pietarin radan Lahti–Kouvola-osuuden hallussapidosta käytiin taisteluja huhtikuussa 1918 osasto Brandensteinin ja Lahden rykmenttin kesken, minkä vuoksi kylässä on rautatieaseman rakennuksen läheisyydessä muistomerkki saksalaisille kaatuneille.
Uudessakylässä sattui Puolustusvoimien Nastolassa sijainneen silloisen Asevarikko 2:n räjähdysonnettomuus 15. elokuuta 1965. Varikkotoimintaa kunnassa jatkaa Länsi-Suomen Huoltorykmentin varasto-osastoon kuuluva Uudenkylän varasto.
Nastola-Uusikylä työväenyhdistys julkaisi vuonna 2008 100-vuotishistoriikkinsa: ”Sata vuotta Työväenliikettä Nastolan Uudessakylässä – Uudenkylän Työväenyhdistys 1905–2005”.Uudessakylässä on useita nk. "kaupunginosia", joita ovat muun muassa Turranmetsä, Rakokivi ja Arola.
https://www.vr.fi/cs/vr/fi/etusivu
Pragelato
Pragelato on kunta Torinon metropolikaupungissa Piemonten hallintoalueella Italiassa.
Pragelatossa on vajaat 800 asukasta, sen pinta-ala on noin 98 neliökilometriä ja asukastiheys yhdeksän asukasta neliökilometrillä. Kunta sijaitsee 1,4–3,2 kilometriä merenpinnan yläpuolella.
Pragelatossa käytiin Torinon vuoden 2006 talviolympialaisten pohjoismaisten hiihtolajien eli maastohiihdon, mäkihypyn ja yhdistetyn kilpailut. Mäkihypyn suorituspaikkana toimi Stadio del Trampolino.
Reckoning
Reckoning on R.E.M:n vuonna 1984 julkaistu toinen albumi. Se sai esikoisen "Murmurin" (1983) tapaan hyvät arvostelut ja myi debyyttiä enemmän.
Heti vuoden vaihteen jälkeen 1984 R.E.M. oli valmis palaamaan studiolle. Reflection Sound -studioilla syntyivät tammikuussa äänitykset Reckoningia varten ja monia ylimääräisiä ottoja, joista useimmat olivat päätyvä "Dead Letter Office" -kokoelmalle. Kakkosalbumi Reckoning ilmestyi huhtikuussa 1984. Sen ensimmäinen single oli "Late Night With David Letterman" -ohjelmassa 6. lokakuuta 1983 ensiesityksensä saanut "So. Central Rain". Toinen levyltä elämään keikoille myöhemminkin jäänyt kappale ja toinen singlejulkaisu oli Mike Millsin entiselle tyttöystävälle kirjoitettu "(Don't Go Back To) Rockville".
Levyn kansitaide on laulaja Michael Stipen ja georgialaisen pastori-taidemaalari Howard Finsterin yhteistyön tulos.
Reckoning saavutti Yhdysvaltain albumilistalla sijan 27 (ja myi kultaa vuonna 1991) ja siitä tuli yhtyeen ensimmäinen Isossa-Britanniassa listoille noussut albumi (parhaimmillaan sijalla 91).Euroopan CD-version (1992) bonuskappaleet:
Sestriere
Sestriere () on alppikunta Torinon metropolikaupungissa Piemonten hallintoalueella Italiassa.
Sestrieren asukasluku on noin 900 ja pinta-ala 26 neliökilometriä. Sestriere sijaitsee 1,6–3,3 kilometriä merenpinnan yläpuolella, mikä takaa sille erinomaiset laskettelurinteet. Ranskan raja sijaitsee 17 kilometriä Sestrierestä.
Sestriere toimi joidenkin alppilajien näyttämönä Torinon vuoden 2006 talviolympialaisissa.
Botnia
Botnia voi viitata seuraaviin:
Nevil Shute
Nevil Shute (17. tammikuuta, 1899, Lontoo – 12. tammikuuta, 1960, Melbourne, alkuaan Nevil Shute Norway) oli 1900-luvun puolenvälin kirjailija, joka toimi nuoruudessaan lentokoneinsinöörinä. Insinööriuran takia hänen teoksensa liittyvät jotenkin tekniikkaan, esimerkiksi "No Highway" (1948), jossa insinööri pähkäilee lentokoneen väsymismurtuman parissa. Useissa hänen teoksistaan on yliluonnollisen vaikutuksen kuvausta, esimerkiksi "Round the Bend" (1951), jossa lentokonemekaanikko perustaa uuden uskonnon. Parhaiten tunnettu Shuten kirja on "Viimeisellä rannalla" (On the Beach) vuodelta 1957, jossa ydinsota tappaa koko ihmiskunnan viimeisten odotellessa kuolemaansa Australiassa.
Nevil Norway syntyi Ealingin kaupunginosassa Lontoossa. Hän kävi koulua Dragon Schoolissa ja Shrewsbury Schoolissa ja opiskeli Oxfordin yliopiston Balliol Collegessa. Hän palveli ensimmäisessä maailmansodassa maavoimissa. Hän opiskeli sen jälkeen lentokoneinsinööriksi ja hankki lentolupakirjan. Hän työskenteli aluksi De Havillandin lentokonetehtaalla, josta siirtyi vuonna 1924 Vickers Ltd. -yhtiöön, jossa suunnitteli ilmalaivoja. Hän oli R-100-ilmalaivan päälujuuslaskija ollen Airship Guarantee Companyn palveluksessa. Vuonna 1929 hänet ylennettiin varapääsuunnittelijaksi R-100-projektiin, jota johti Barnes Wallis. Shute on kirjoittanut tästä ajasta vuonna 1954 kirjan "Slide Rule: Autobiography of an Engineer". Hän perusti vuonna 1931 Airpeed Ltd -yhtiön, joka suunnitteli muun muassa Airspeed A.S.6E Envoy ja Airspeed Oxford -matkustajakoneet.
Shute meni 1931 naimisiin Frances Mary Heatonin kanssa. Perheeseen syntyi kaksi tyttöä.
Toisen maailmansodan alkaessa Shute oli Englannissa nouseva tähti kirjailijana. Hän liittyi Royal Naval Volunteer Reserveen aliluutnanttina. Hän toimi asesuunnitteluosastolla. Hänet lähetettiin Normandian maihinnousuun kirjeenvaihtajana.
Toisen maailmansodan jälkeen Nevil Shute muutti Australiaan, jossa hän eli kirjailijana. Hän ajoi myös paikallisissa kilpa-ajoissa 1956–58. 
Shuten kirjoista on filmatisoitu muun muassa "Pied Piper" ("Yhdennellätoista hetkellä", 1942, ja "Kävellen halki Euroopan", 1990), "On the Beach" ("Viimeisellä rannalla," 1959), "No Highway" ("Paluutie katkaistu", 1951) ja "A Town Like Alice" ("Viisi mustaa kanaa", 1956).
Shute kuoli Melbournessa vuonna 1960.
Bardonecchia
Bardonecchia () on kunta Torinon metropolikaupungissa Piemonten hallintoalueella Italiassa.
Kunnassa on arviolta 3 215 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 132,09 neliökilometriä. Bardonecchia sijaitsee noin 1 300 metriä merenpinnan yläpuolella Susan laaksossa Ranskan rajalla.
Bardonecchiassa käytiin Torinon vuoden 2006 talviolympialaisten lumilautailukilpailut.
San Marinon lippu
San Marinon lippu on San Marinon kansallissymboli vaakunan, moton ja kansallishymnin ohella. Se on hyväksytty viralliseksi 6. huhtikuuta 1862. Lippu on jaettu keskeltä horisontaalisesti. Lipun valkoinen väri kuvaa rauhaa ja pilviä ja sininen väri kuvaa vapautta ja taivasta.
Valtiolipussa keskellä on kansallinen vaakuna. Vaakunassa etualalla on San Marinon kolme kukkulalla sijaitsevaa linnaa. Vaakuna on tammen ja laakeripuun lehvien ympäröimä; se kantaa umpikruunua ja sen perustassa on maan latinankielinen motto ”"LIBERTAS"” (). San Marino on tasavalta. Toisin kuin kruunut yleensä, sen lipussa oleva kruunu ei kuvasta monarkiaa, vaan suvereeniutta.
Yksityiskäyttöön tarkoitetussa lipussa ei ole keskustassa valtion vaakunaa, vaan se on kokonaan valko-sininen.
Lipputyyppien käyttö on osittain ristiriitaista, sillä valtiolippua käyttävät myös yksityiset kansalaiset, mutta niin sanottua siviililippua taas käyttävät vain viranomaiset, esimerkiksi kunnalliset.
Luettelo Suomen liikenteen kielto- ja rajoitusmerkeistä
Seuraavassa on lueteltu Suomessa käytössä olevat kielto- ja rajoitusmerkit.
The Legend of Zelda
The Legend of Zelda on Nintendon "The Legend of Zelda" -pelisarjan ensimmäinen osa, ja se julkaistiin vuonna 1986 NES:lle. Pelin kehittäjä on Nintendon tunnetuin pelisuunnittelija Shigeru Miyamoto ja musiikin peliin sävelsi Koji Kondo. Peli oli aikanaan mullistava kokemus avoimen pelimaailmansa ansiosta. "The Legend of Zelda" oli ensimmäinen uuden sukupolven pelikonsolipeli, jota myytiin yli miljoona kappaletta. Peliä myytiin maailmanlaajuisesti 6,51 miljoonaa kappaletta.
Peli sijoittuu kuvitteelliseen Hyrulen maailmaan (suom. "Heraldia"), ja pelin sankarin Linkin pitää pelastaa prinsessa Zelda pahan Ganonin kynsistä. Tämä onnistuu keräämällä kahdeksan viisauden Triforcen (suom. "Kolmivoima") palaa. Pelin avoin maailma ja löyhä juoni oli siihen aikaan uutta ja epätyypillistä, mutta se oli eräs avain pelin suosioon. Suurimman osan aikaa pelaajan hahmo (suippokorvainen Link) taistelee monenlaisia Heraldian valtakunnan olentoja vastaan ratkoen pulmia, etsien varusteita ja jalokiviä ja tarpeeksi varustautuneena kerää luolastoista Triforcen palasia, tähdäten prinsessa Zeldan kaapanneen Ganondorfin voittamiseen.
Alun pitäen peli julkaistiin Famicom-konsolin levykepohjaiselle Famicom Disk System -laajennukselle, mutta FDS:ää ei koskaan julkaistu Japanin ulkopuolella, joten Nintendolla ei ollut muun maailman julkaisuja varten mahdollista käyttää uudelleenkirjoitettavaa muistitilaa. Metroid-pelin maailmanlaajuista julkaisua varten Nintendo keksi salasanoihin pohjautuvan tallennuksen, mutta "The Legend of Zelda" oli liian monimutkainen salasanoja varten, joten peliä varten kehitettiin paristovarmennettu tallennus pelimoduuleihin.
Alun perin pelin tunnusmusiikkina piti olla Maurice Ravelin "Boléro". Nintendo joutui kuitenkin vaihtamaan musiikin koska he saivat selville, että kappale oli edelleen tekijänoikeuden alainen, ja Ravelin perikunta kielsi kappaleen käytön. Varsinaisen pelin taustamusiikin rumpukuvio muistuttaa hieman "Boléroa", ja "ssä" on myös kappale "Bolero of Fire", joka muistuttaa hieman Ravelin "Boléroa".
Peli on julkaistu myöhemmin vuonna 2003 Nintendo GameCubelle "" -pelikokoelman mukana. Vuonna 2004 peli julkaistiin myös Game Boy Advancelle osana Classic NES -pelisarjaa. Pelin pohjalta on kehitetty myös TRS-80 Color Computerille videopeli The Quest for Thelda. Peli oli yksi marraskuussa 2016 julkaistun Nintendo Classic Mini -pelikonsolin peleistä.
Sam Graddy
Samuel Louis (”Sam”) Graddy III (s. 10. helmikuuta 1964 Gaffney, Etelä-Carolina) on yhdysvaltalainen juoksija ja amerikkalaisen jalkapallon pelaaja.
Graddy oli mukana voittamassa kultaa Yhdysvaltojen viestijoukkueessa Los Angelesin olympialaisissa 4 x 100 metrin matkalla vuonna 1984. Voittoaika oli uusi maailmanennätys 37.83. Samoissa kisoissa hän oli 100 metrin matkalla toinen häviten ainoastaan joukkuetoverilleen Carl Lewisille.
Pikajuoksu-uransa jälkeen Graddy siirtyi amerikkalaisen jalkapallon pariin ja pelasi ensin Denver Broncosin joukkueessa kausina 1987–1988 ja sitten Los Angeles Raidersissa kausina 1990–1992.
1-metyylinaftaleeni
1-metyylinaftaleeni (CH) on polysyklinen aromaattinen hiilivety eli ns. PAH-yhdiste. Se on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritön, palava neste. 1-metyylinaftaleenin moolimassa on 142,2 g/mol, sulamispiste −22 °C, kiehumispiste 245 °C, tiheys 1,02 g/cm (vesi = 1,0 g/cm), leimahduspiste 82 °C, itsesyttymislämpötila 529 °C, taitekerroin 1,613–1,616 ja CAS-numero 90-12-0. Aineesta käytetään myös nimeä "alfa-metyylinaftaleeni".
1-metyylinaftaleenia saadaan eristettyä kivihiilitervasta tislaamalla. Yhdistettä käytetään liuottimena, 1-kloorimetyylinaftaleenin (CHCl), naftaleeniasetonitriilin (CHN) ja naftaleenietikkahapon (CHO) valmistuksessa. Erilaisten polttoaineiden syttymisherkkyyden määrittämisessä käytetään apuna setaanilukua. Tällä asteikolla 1-metyylinaftaleenin setaaniluvuksi on määritelty nolla.
Kristiina Louhi
Ulla Kristiina Louhi (o.s. "Wiberg", s. 1. toukokuuta 1950 Helsinki) on suomalainen graafikko, kuvittaja ja kirjailija.
Louhi voitti Finlandia Junior -palkinnon vuonna 2004 yhdessä Riitta Jalosen kanssa teoksella "Tyttö ja naakkapuu". Vuonna 2014 hänelle myönnettiin Pro Finlandia -mitali.
Louhi valmistui ylioppilaaksi vuonna 1970 ja opiskeli vuosina 1970–1975 Taideteollisessa korkeakoulussa graafiseksi suunnittelijaksi. Pääaineenaan hänellä oli kirjagrafiikka.
Vuodesta 1984 Louhi on julkaissut Aino-lastenkirjasarjaa, jota on julkaistu yli kymmenelle kielelle. Kirjat kertovat tavallisen suomalaisen pikkutytön elämästä. Vuonna 1993 Louhi aloitti Tomppa-kirjasarjan, jonka ensimmäinen osa "Meidän Tomppa" palkittiin ilmestymisvuonnaan Vuoden kauneimpana kirjana.
Omien teostensa lisäksi Louhi on kuvittanut muun muassa Mysi Lahtisen, Kaarina Helakisan, Hannele Huovin, Kirsi Kunnaksen, Leena Laulajaisen, Hannu Mäkelän, Ritva Toivolan, Arvi Arjatsalon, Kaija Pakkasen, Riitta Jalosen, Maria Vuorion ja Timo Parvelan teoksia. Hän on kuvittanut myös oppikirjoja.
Louhi oli vuosina 1998–2003 naimisissa kirjailija Hannu Mäkelän kanssa. Hänellä on kolme lasta ensimmäisestä avioliitostaan elokuvaaja Seppo Louhen kanssa.
Lähde
David Jacobs
David Henry Jacobs (30. huhtikuuta 1888 – 6. kesäkuuta 1976) oli brittiläinen yleisurheilija joka syntyi Herne Hillissä Lontoossa.
Tukholman olympialaisissa vuonna 1912 Jacobs juoksi avausosuuden olympiakultaa ajalla 42,4 voittaneessa 4 x 100 metrin viestijoukkueessa. Yhdistynyt kuningaskunta voitti Saksan, joka oli ollut nopeampi välierissä. Saksa diskattiin loppukilpailussa. Jacobs juoksi myös 100 metriä ja 200 metriä, mutta molemmissa taival jäi välieriin.