Kommunistinen Työväenpuolue – Rauhan ja Sosialismin puolesta
Kommunistinen Työväenpuolue – Rauhan ja Sosialismin puolesta (lyhenne KTP) on vuonna 1988 perustettu suomalainen marxilais-leniniläinen puolue. KTP:llä ei ole koskaan ollut kansanedustajia eikä sillä ole nykyisin yhtään kunnanvaltuutettua. Puolue poistettiin puoluerekisteristä eduskuntavaalien 2011 jälkeen kolmannen kerran, mutta rekisteröitiin uudelleen elokuussa 2012 sen kerättyä vaadittavat 5 000 kannattajakorttia.
Päätös KTP:n perustamisesta tehtiin syksyllä 1987 Matinkylän pirtillä pidetyssä seminaarissa, jossa perustettiin Kommunistien keskusneuvosto. Neuvosto alkoi alkuvuodesta 1988 julkaista äänenkannattajaansa Työkansan Sanomia ja puolue perustettiin toukokuussa 1988 Vantaalla. Perustajat olivat Suomen kommunistisessa puolueessa (SKP) ja sen opposition riveissä aiemmin toimineita, jotka riitautuivat Tiedonantaja-liikkeen enemmistön kanssa sen järjestäydyttyä nimellä Suomen Kommunistinen Puolue (yhtenäisyys) (SKPy) vuosina 1986–1987. KTP:n perustajien mielestä SKPy oli etääntynyt liian kauas marxilais-leniniläisistä aatteellisista periaatteista. Perustajat halusivat turvata itsenäisen marxilais-leniniläisen puolueen olemassaolon, kun SKPy nähtiin tähän kyvyttömäksi, ”gorbatšovilaisten ja kolmaslinjalaisten” virtausten, puolueeksi. Marxismi-leninismistä kiinni pitäneet kokivat tulleensa syrjityiksi SKPy:n Dipolin edustajakokouksesta (1987) alkaen.
KTP:n perustavaan kokoukseen osallistui 188 SKPy:hyn pettynyttä kommunistia, joista suurin osa edusti ä. Piirijärjestöä vuosina 1964–1986 johtanut entinen kansanedustaja Markus Kainulainen oli KTP-hankkeen keskeinen organisaattori. Puolueen jäseniä on kutsuttu kainuslaisiksi. KTP osallistui vuoden 1988 kunnallisvaaleihin Demokraattisen Vaihtoehdon listoilla.
1990-luvun alussa KTP vastusti Saksojen yhdistymistä. Tammikuussa 1991 KTP antoi tukensa Neuvostoliiton asevoimien toimenpiteille Liettuassa.
Vuonna 2002 KTP hajosi kysymykseen liittolaissuhteista. Puolueen keskusneuvosto torjui äänin 18–9 siirtymisen uuteen Muutosvoimat Suomi -vaalijärjestöön, johon pyrittiin kokoamaan sekä oikeistolaisia että vasemmistolaisia EU:n vastustajia. Tappiolle jäänyttä linjaa kannatettiin erityisesti Helsingin piirijärjestössä, joka liittyi uuteen puolueeseen ja erotettiin kokonaan KTP:stä. Lähteä saivat muun muassa puoluesihteeri Heikki Männikkö, "Työkansan Sanomien" päätoimittaja Reijo Katajaranta ja entinen varapuheenjohtaja Pekka Tiainen. Erotetut perustivat 14. syyskuuta 2002 Kommunistit-yhdistyksen, jonka nimi myöhemmin muutettiin Kommunistien liitoksi.
KTP on pitänyt etäisyyttä entisiin tovereihinsa, jotka toimivat aluksi osin yhteistyössä SKP:n kanssa. Syksyllä 2006 Kommunistien liitto liittolaisineen perusti Suomen Työväenpuolueen. Eduskuntavaaleissa 2007 KTP oli STP:n kanssa vaaliliitossa yhdessä vaalipiirissä ja kunnallisvaaleissa 2008 yhdessä kunnassa.
Kunnallisvaaleissa 2004 KTP sai valtakunnallista julkisuutta, kun kävi ilmi, että puolueen Turun ja Raision osastot olivat tehneet vaaliliiton Olavi Mäenpään johtaman kansallismielisen ja äärioikeistolaiseksi väitetyn Suomen Kansan Sinivalkoiset -puolueen kanssa. KTP:n puheenjohtaja Hannu Harju piti tapauksia paikallisena ”sooloiluna”. Vaaliliitoista ei ollut keskusteltu puolueen keskuselimissä ja KTP irtisanoutui niistä olemalla mainostamatta kolmea ehdokastaan. KTP:n turkulaisaktiivi Esko Luukkonen sanoi vaaliliittoja vain teknisiksi. KTP sai Turussa 25 ja Raisiossa 16 ääntä. KTP:n kaikista vastuutehtävistä vaalien jälkeen pudotetun Luukkosen äänimäärä putosi edellisistä yrityksestä.
KTP:n perustajat olivat entisen Suomen Kommunistisen Puolueen opposition ja sen aatteellisesti jyrkimmän siiven kannattajia ja puolue on siten jatkoa niin kutsutulle taistolaiselle liikkeelle.
Neuvostoliiton loppuaikojen kritiikki on ollut osa puolueen retoriikkaa alusta alkaen. KTP:llä ei ollut perustettaessa virallisia suhteita Neuvostoliiton kommunistiseen puolueeseen (NKP). NKP vastusti KTP:n muodostamista. Alkuvuonna 1991 KTP arvioi, että Neuvostoliitossa oltiin luovuttu sosialismin tavoitteista, asemista ja päämääristä. KTP:n mielestä (1998) Neuvostoliitossa 1970–1980-luvuilla ”tehdyt arviot aikakauden luonteesta ja vallankumousprosessin etenemisestä” eivät olleet enää ”oikeita ja realistisia.” KTP kritisoi 1980-luvulla myös kommunistisen liikkeen liiallista sitoutumista opiskelijoihin, ja työväen ensisijainen asema tuotiin esiin puolueen nimessäkin.
KTP vastustaa Suomen jäsenyyttä Euroopan unionissa ja vaatii unionista eroamista. Jo vuoden 1988 perustavassa kokouksessa KTP ilmoitti vastustavansa eurooppalaisen integraation syventämistä ja Suomen jäsenyyttä Euroopan neuvostossa. KTP vastusti myös liittymistä Euroopan talousalueeseen. Vuonna 1992 KTP julkaisi Pekka Tiaisen kirjan "Miksi ei Euroopan yhteisö, Miksi ei Euroopan unioni?"
KTP pitää myös europarlamenttivaaleihin osallistumista tukena EU:lle ja se on boikotoinut kaikkia Suomessa järjestettyjä eurovaaleja. Vaaleissa 1999 KTP:n johtoon kuulunut Pekka Tiainen asettui ehdolle SKP:n listalla, mutta KTP tuomitsi menettelyn.
KTP:n mukaan nykyisen SKP:n periaatteet eivät vastaa tieteellisen sosialismin vaatimuksia, koska SKP:ltä puuttuu marxilais-leniniläinen teoria ja luokka-analyysi. KTP:tä perustettaessa SKP tuki Mihail Gorbatšovin uudistuksia eli perestroikaa, joka KTP:n käsityksen mukaan oli luonteeltaan sosialismin ja marxismi-leninismin vastaista. Eroista johtuen KTP ei pidä puolueiden yhdistämistä mahdollisena. SKP pyysi KTP:tä mukaan puolueen uudelleenrekisteröimiseen, mutta KTP torjui ajatuksen. Varauksista huolimatta KTP on tehnyt yhteistyötä SKP:n kanssa. Puolueet ovat solmineet teknisiä vaaliliittoja eduskunta-, kunnallis- ja osuuskuntavaaleissa.
KTP:n korkein päättävä elin on edustajakokous, joka kutsutaan nykyisin koolle kahden vuoden välein. Kokous valitsee puolueen johdon ja keskusneuvoston, joka valitsee poliittisen toimikunnan.
Puolueen puheenjohtaja on vantaalainen sähköasentaja Hannu Harju. Harju valittiin tehtävään KTP:n 9. puoluekokouksessa vuonna 1997, jolloin tehtävästä luopui perustavassa kokouksessa valittu Timo Lahdenmäki. Hän jätti tehtävän siirryttyään Ruotsiin töihin.
Puolueen jäsenten on osallistuttava säännöllisesti puoluetoimintaan. Vähäinen aktiivisuus voi olla peruste erottamiselle.
Puheenjohtaja Lahdenmäki kertoi vuonna 1991 KTP:llä olevan vajaa tuhat jäsentä ja 70 osastoa. Vuonna 1992 KTP ilmoitti jäsenmääräkseen yli tuhat. Helsingin Sanomat kertoi jäsenmääräksi noin 400 vuonna 2003.KTP ei kuulu mihinkään kansainväliseen järjestöön, mutta puolue pitää yhteyttä monien maiden kommunistisiin puolueisiin. KTP on tehnyt läheistä yhteistyötä varsinkin Viktor Tjulkinin johtaman Venäjän kommunistisen työväenpuolueen – Vallankumouksellisen kommunistien puolueen (VKTP-VKP) kanssa. KTP, ruotsalaisten SKP, norjalaisten NKP ja tanskalaisten KPiD ovat järjestäneet pohjoismaiden kommunistipuolueiden tapaamisia. KTP on osoittanut solidaarisuutta Belgian työväenpuolueen vuosittain järjestämille kommunistipuolueiden seminaareille.
KTP tukee Korean demokraattista kansantasavaltaa ja maassa kehitettyä juche-aatetta. Puolueen jäsenistö osallistuu Korea-toimintaan ja "Työkansan Sanomissa" julkaistaan Pohjois-Korean politiikkaa tukevia artikkeleita. KTP:n valtuuskunta on tehnyt Pohjois-Koreaan puoluetason vierailuja. KTP:n näkemyksiä julkaistaan usein kansantasavallan virallisen KCNA-tietotoimiston uutisissa. KTP on julkaissut Kim Jong-ilin kirjoituksia erillisinä kirjasina. KTP:n puheenjohtaja Hannu Harju vieraili maassa Korean työväenpuolueen kutsusta syyskuussa 2010. Käymiensä keskusteluiden yhteydessä hän ilmaisi puolueensa tuen Kim Jong-ilin songun- eli armeija ensin -politiikalle.
KTP on tukenut Filippiinien kommunistisen puolueen/Uuden kansanarmeijan taistelua Filippiinien hallitusta vastaan. Puolue on antanut tukensa myös Kolumbian FARC-EP-sissiliikkeelle.
KTP:n pää-äänenkannattaja on 15 kertaa vuodessa ilmestyvä "Työkansan Sanomat", joka sai nimensä SKP:n 1940- ja 1950-luvuilla ilmestyneeltä sanomalehdeltä. Lehden päätoimittaja on vuodesta 2003 alkaen ollut Hannu Tuominen, jota edelsivät Marja Eronen ja Reijo Katajaranta.
Pääkaupunkiseudulla kuultavassa Kansan radioliiton Lähiradiossa KTP:lla on keskiviikkoisin 20:00–20:30 "Työväen puolituntinen" -ohjelma (lukuun ottamatta kuukauden viimeistä keskiviikkoa).
KTP osallistuu omalla listallaan eduskunta- ja kuntavaaleihin. Puolue on osallistunut myös ammattiliitojen ja osuuskuntien vaaleihin. Puolue boikotoi europarlamenttivaaleja. KTP:llä ei ole enää nykyisin yhtäkään kunnanvaltuutettua. Kansanedustajan paikoista puolue on aina jäänyt kauas.
KTP osallistui vuoden 1994 presidentinvaaleihin asettamalla ehdokkaakseen Pekka Tiaisen. Eduskunnan ulkopuolisena puolueena KTP:n oli kerättävä 20 000 nimeä valitsijayhdistyksen perustamiseksi. Projekti toteutettiin EY:n vastaisen kansanrintaman tunnusten alla. Tiainen sai 7 320 ääntä (0,2 %) ja hän jäi viimeiseksi yhdentoista ehdokkaan joukossa. Vuoden 2006 presidentinvaaleissa KTP ei antanut tukeaan kenellekään ehdokkaista.
Eduskuntavaaleissa KTP on asettanut ehdokkaita kaikissa vaalipiireissä. Vuonna 2007 puolueella oli yhteensä 60 ehdokasta, joiden keski-ikä oli 55,6 vuotta. KTP on solminut vaaliliittoja EVY:n, EKA:n, Ekologisen puolueen SKP:n ja STP:n kanssa.
Kuntavaaleissa KTP on asettanut ehdokkaita parhaimmillaan 45 kunnassa (1992). Vuoden 2008 vaaleissa puolueen lista nähtiin 27 kunnassa. KTP:n edustajia on valittu Nokian (1992/1996), Ristijärven (1996/2000) ja Kemin (2000/2004) valtuustoihin. Historiansa korkeimman kannatusosuuden (7,3 %) puolue sai vaaleissa 2000 Ristijärvellä.
Pekka Tiainen toimi Elannon valtuustossa KTP:n listalta valittuna vuosina 1991–2003. Vuonna 1991 KTP sai edustajistoon kaksi paikkaa ja 1995 yhden. Vaaleissa 2008 puolue oli samalla listalla SKP:n kanssa. Tiainen oli myös Vantaan kaupunginvaltuustossa vuosina 1985–1992. Vaaleissa 1988 hänet valittiin Demokraattisen Vaihtoehdon listalta. Kunnallisvaaleissa 2000 Tiainen jäi 15 äänen päähän Helsingin valtuustopaikasta.
Vuonna 2000 KTP:n lista sai 2,2 prosenttia äänistä Kemianliiton liittovaaleissa. Tulos oikeutti yhteen edustajaan.