hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Saila Susiluoto
Saila Mira Milena Susiluoto (s. 11. toukokuuta 1971 Helsinki) on suomalainen runoilija.
Susiluoto valmistui ylioppilaaksi vuonna 1990. Hän opiskeli Oriveden Opistossa vuonna 1991 ja Kriittisen korkeakoulun kirjoittajalinjalla 1991–1993. Susiluoto on opikellut myös yleistä kirjallisuustiedettä, filosofiaa ja estetiikkaa Helsingin yliopistossa 1999–2001.
Susiluodon esikoisteos "Siivekkäät ja hännäkkäät" (2001) palkittiin Kalevi Jäntin palkinnolla. Hän sai Suomi-palkinnon vuonna 2005. Susiluodolle myönnettiin elokuussa 2016 valtion viisivuotinen kirjallisuuden taiteilijaprofessoriapuraha. Susiluodon runoja on käännetty 14 kielelle.
Susiluoto toimi Nuoren Voiman Liiton hallituksessa 2002–2006, josta puheenjohtajana 2004–2006. Hän on vaikuttanut myös Suomen Kirjailijaliiton hallituksessa 2009–2011 ja Kalevi Jäntin palkintoraadissa vuodesta 2006.
Susiluodon isä on Ahti Susiluoto. Hänen puolisonsa on vuodesta 2012 kirjailija Markku Pääskynen. Susiluodolla on neljä lasta.
Steariini
Steariini on yleisimmin kynttilöissä ja elintarvikkeissa käytetty valmistusaine. Sitä tehdään nauta- ja lammaseläinten rasvasta tai palmuöljystä.
Sana steariini juontaa juurensa kreikan sanasta "stear", joka tarkoittaa talia. Kynttilöissä käytetty steariini on steariinihapon ja palmitiinihapon seosta, jonka sulamispiste on 72 celsiusastetta.
Steariinin käytön kynttilöissä keksi 1800-luvulla ranskalainen kemisti Michel-Eugène Chevreul, joka onnistui erottamaan steariinihapon eläinrasvan glyseriinistä.
Kemiassa steariinilla voidaan tarkoittaa myös steariinihapon glyseroliesteriä, joka on rasvaa. Mitä enemmän rasvassa on steariinia, sitä kiinteämpää sen koostumus on normaaleissa lämpötiloissa.
Mari Rantasila
Ritva Leena Mari Rantasila (s. 7. tammikuuta 1963 Pori) on suomalainen Jussi-palkittu näyttelijä, ohjaaja ja laulaja.
Rantasila opiskeli Teatterikorkeakoulussa näyttelijäntyötä aikana, jolloin opettajana toimi Jouko Turkka. Hän valmistui 1987 teatteritaiteen maisteriksi. Hän on näytellyt muun muassa televisiosarjoissa "Raid" (2000), jossa hän esitti naispääosaa, ja "Kotikatu" (1995–2001, 2008–2009). Vuonna 2015 Rantasila näytteli Petri Kotwican elokuvassa "Henkesi edestä".
Laulajana Rantasila tuli tunnetuksi vuonna 1989 Se-yhtyeen Yarin säveltämällä ”Auringossa”-kappaleella. Vuonna 2000 hän lauloi "Raid"-televisiosarjan tunnuskappaleen ”Vain rakkaus”. Rantasila palkittiin vuoden vuoden naissolistin Emma-palkinnolla vuonna 2000. Rantasila on toiminut myös lauluntekijänä "Kaipuun kääntöpiiri" -levyn tekemisestä lähtien, tosin "Vain rakkaus" -levyn kappaleista viisi on Rantasilan sanoittamia ja "Kummallisia unia" sisältää cover-versioita Hectorin tuotannosta. Lisäksi Markku Kanerva on säveltänyt suurimman osan Rantasilan kappaleista.
Rantasila on ohjannut lyhytelokuvia ja kolme Risto Räppääjä -elokuvaa: "Risto Räppääjä" (2008) ja sen jatko-osat "Risto Räppääjä ja polkupyörävaras" (2010) sekä "Risto Räppääjä ja viileä Venla" (2012).
Rantasila sai parhaan naissivuosan Jussin elokuvasta "Henkesi edestä" vuonna 2016.
Mari Rantasilan alkuperäinen nimi on Ritva Leena. Etunimen Mari hän otti käyttöön 15-vuotiaana, ja viralliseksi nimekseen hän otti sen 1980-luvulla.
Rantasilan veli Juha Rantasila on entinen maajoukkuetason jääkiekkoilija.
Mari Rantasila oli naimisissa näyttelijä Teijo Elorannan kanssa. Pari haki avioeroa syyskuussa 2017.
Upinniemen varuskunta
Upinniemen varuskunta sijaitsee Kirkkonummella noin 11 kilometriä Kirkkonummen keskustaajaman eteläpuolella. Varuskunta on vahvuudeltaan Suomen suurimpiin kuuluvan joukko-osaston Rannikkoprikaatin ja sen edeltäjän Suomenlahden Meripuolustusalueen päätukikohta.
Varuskunta perustettiin vuonna 1956 Porkkalan varuskunnan nimellä puna-armeijan rakentaman sotasataman ympärille. Sotasatama siirtyi Suomelle Neuvostoliiton luovuttua ja vetäydyttyä Porkkalanniemen sotilastukikohdasta. Osa varuskunnan rakennuskannasta on edelleen neuvostoliittolaisten rakentamia.
Upinniemessä asuu jonkin verran myös siviilejä. Alue on ulkopuolisilta suljettua sotilasaluetta.
Rannikkoprikaatin joukko-osastoista Upinniemessä toimivat Suomenlinnan Rannikkorykmentti, Porkkalan Rannikkopataljoona ja Meritiedustelupataljoona. Lisäksi osa Rannikkolaivaston aluksista on sijoitettuna Upinniemeen. Rannikkoprikaatin komentajana ja samalla varuskunnan päällikkönä toimii kommodori Vesa Tuominen.
Upinniemessä koulutetaan vuosittain noin 1 800 varusmiestä. Alokaskoulutus annetaan merikomppaniassa, viestikomppaniassa, meritiedustelukomppaniassa ja huoltokomppaniassa. Peruskoulutuskauden jälkeen erikoiskoulutusta annetaan tulipatterissa, merikomppaniassa, viestikomppaniassa, meritiedustelukomppaniassa, rannikko-ohjuskomppaniassa, huoltokomppaniassa, sotilaspoliisikomppaniassa ja kuljetuskomppaniassa. Lisäksi Upinniemessä toimii taistelusukeltajia ja raivaajasukeltajia kouluttava Sukeltajakoulu.
Vain pieni osa saapumiserästä suorittaa lyhyemmän kuuden kuukauden koulutuksen. Kuusi kuukautta Upinniemessä palvelevat muun muassa kirjurit, pioneerit, sotilaskeittäjät, jalkaväkimiehet, viestimiehet sekä täydennysmiehet. Yhdeksän kuukautta palvelevia ovat laivaston miehistöjoukot, sotilaspoliisit, merivalvojat, lääkintämiehet ja työkoneenkuljettajat. Vuoden palvelevat aliupseerit, reserviupseereiksi koulutettavat sekä sotilaskuljettajat.
Varuskunnassa on toiminut myös Suojelukoulu ja sen alainen sotilaspalokunta sekä sukellustoimintaa palvellut Painekoeasema.
60-luvulta asti varuskunnassa sijaitsi myös Rannikkojääkäripataljoona RannJP, kunnes se siirrettiin Dragsvikiin.
Rannikkoprikaati ylläpitää Suomenlahden Meripuolustusalueen perinteitä. Meripuolustusalueen aikaisemmat nimet olivat Suomenlahden Laivasto (SLLaiv) ja sitä ennen Helsingin Laivastoasema (HelLAs) vuoteen 1992 asti. Perinnetoimintaa harrastavat killat Helsingin laivastokilta ja Laivaston Sukeltajakilta.
Noah Ngeny
Noah Ngeny (s. 2. marraskuuta 1978 Kabenas, Kenia) on kenialainen entinen maileri, 1 500 metrin juoksun olympiavoittaja ja MM-mitalisti.
Noah Ngeny pääsi ensimmäistä kertaa kovatasoisessa Kenian maajoukkueessa kansainvälisiin edustustehtäviin vasta 1999 Sevillan MM-kisoissa, joissa hän eteni 1 500 metrillä loppukilpailuun ja sijoittui lopulta hopealle voiton mennessä Marokon Hicham el-Guerroujille.
Vuosi Sevillan jälkeen, Sydneyn olympialaisissa, Ngeny ja el-Guerrouj kohtasivat jälleen. Marokkolainen Hicham el-Guerrouj, joka oli voittanut kaikki kilpailunsa sitten edellisten, 1996 Atlantan olympialaisten, oli ennakkosuosikki. 1 500 metrin loppukilpailussa Ngeny ja Hicham el-Guerrouj johtivat kilpailua viimeiselle kierrokselle tultaessa. Marokkolainen piti kärkipaikkaa ja Ngeny peesasi iskuetäisyydellä, kunnes 100 metriä ennen maalia aloitti kirin, ja lopulta 15 metriä ennen maalilinjaa ohitti el-Guerroujin ja saavutti olympiakultaa.
2001 sisäratojen MM-kisoissa Lissabonissa Ngeny sijoittui pronssille. Sittemmin hän joutui auto-onnettomuuteen jossa mursi lonkkansa, eikä enää palannut entiselle tasolleen. Marraskuussa 2006 Ngeny ilmoitti lopettavansa uransa auto-onnettomuudessa syntyneen lonkkavaivan vuoksi. Hän ei päässyt puolustamaan olympiavoittoaan 2004 Ateenassa karsiuduttuaan Kenian kovatasoisissa olympiakarsinnoissa.
Vuonna 1999 Ngeny rikkoi lähes kaksi vuosikymmentä vanhan, Sebastian Coen nimissä olleen 1 000 metrin juoksun maailmanennätyksen ajalla 2.11,96, mikä on yhä voimassa. 7. heinäkuuta 1999 Lontoon Crystal Palacessa juostussa mailin juoksussa, jossa el-Guerrouj teki uuden maailmanennätyksen 3.43,13, juoksi myös Ngeny alle vanhan maailmanennätyksen aikaan 3.43,40, mikä on yhä maailmantilaston toiseksi paras aika.
Noah Ngenyn veli Philipp Kibitok on myös keskimatkojen juoksija, joka vuonna 1996 taittoi 800 metriä aikaan 1.43,55.
Agnes Pihlava
Agnieszka "Agnes" Karolina Pihlava (alun perin Agnieszka Ćwiklińska, s. 19. maaliskuuta 1980 Leszno) on suomalais-puolalainen laulaja. Hän nousi julkisuuteen Suomen Idolsin toiselta tuotantokaudelta, jolla sijoittui neljänneksi.
Pihlava tuli Suomeen vuonna 2003 ja muutti Hartolaan miehensä Markku Pihlavan kanssa.
Agnes Pihlava osallistui Helsingin koelauluihin elokuussa 2005. Hänen tulkintansa Sonata Arctican kappaleesta "Tallulah" toi Pihlavalle 59 % äänistä kolmannessa semifinaaleissa, ja hän eteni kilpailussa aina 4. joulukuuta 2005 järjestettyyn neljänteen finaaliin. Pihlavan versio Sonata Arctican ”Tallulahista” oli tammikuussa 2006 kolme viikkoa musiikkilataamo.fi:n myydyin kappale.
Pihlava solmi levytyssopimuksen Sony BMG:n kanssa. Esikoisalbumi "When the Night Falls" julkaistiin 27. syyskuuta 2006. 1980-lukuista hard rockia sisältävälle levylle sävelsivät kappaleita mm. Lordi-yhtyeen Mr. Lordi ("Danger in Love"), Europen Joey Tempest ("Change") ja Sonata Arctican Tony Kakko ("Closed the Gates"). Levyn ensimmäinen single "I Thought We Were Lovers" tuli radiosoittoon elokuussa 2006 ja kauppoihin kuukautta myöhemmin. Kappaleen tekivät Pihlavalle Leveragen Tuomas Heikkinen ja Kimmo Blom, joka on tunnettu muun muassa Dyecrestistä ja Urban Talesta. 
Lisäksi Agnes on laulanut "Äideistä parhain" -elokuvan soundtrackilla cover-kappaleen "Mama I'm Coming Home".
Agnesin Idols-finaaleissa esittämät kappaleet:
Benny Törnroos
Benny Törnroos (s. 16. kesäkuuta 1950 Helsinki) on suomenruotsalainen laulaja ja näyttelijä. Benny Törnroos on syntynyt Helsingissä. Lapsuuden kesät hän vietti Espoossa ja vuodesta 1986 kaupunki on ollut hänen kotinsa.
Yksi tunnetuimmista Törnroosin esittämistä kappaleista on "Muumilaakson tarinoita" -animaatiosarjan tunnuskappale, jonka hän esittää sekä suomen- että ruotsinkielisessä versiossa. Alkutunnusmusiikkina on laulu "Käy Muumilaaksoon" ja lopputunnusmusiikkina kappale "Hei Muumit". Molemmat kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut (hollanniksi) Pierre Kartner. Ne on käännetty 56 eri kielelle ja levytetty 12 eri maassa Törnroosin äänen toimiessa esikuvana ulkomaisille versioille. Törnroos on esittänyt useita Muumi-aiheisia lauluja "Benny Törnroos & Muumit" -yhtyeensä kanssa. Muumilaulajaksi häntä pyydettiin suomenruotsalaisuuden perusteella – hän laulaa sujuvasti sekä suomeksi että ruotsiksi. Muumilauluja on laulettu jo lähes kaksikymmentä vuotta, eikä suosiolle näy loppua. Törnroos sai vuonna 1992 valmistuneesta muumilaululevystä kultalevyn vuonna 1993.
Törnroos on työskennellyt vuodesta 1977 Yleisradiolle, jolle hän on tehnyt radio- ja televisio-ohjelmia ruotsiksi. Lastenlevyjen lisäksi hän on laulanut musiikkia aikuisille. Hän on laulusolistina Country Express -kantriyhtyeessä joka teki paluun konserttilavoille vuonna 2008. Country Express sai vuonna 1978 esiintyä legendaarisessa Grand Old Opry Nashvillessä. Bändiltä ilmestyi yhteensä viisi levyä. 1980-luvulta lähtien Törnroos on esiintynyt myös yhtyeissä Society Fox Orchestra ja Brushane Big Band. Viime vuosina konsertit yhdessä Lasse Mårtensonin ja yhteislaulut Calle Petterssonin kanssa ovat osa ohjelmistoa.
Anniina Karjalainen
Anniina Karjalainen (s. 1983) on suomalainen pop-laulaja. Hän oli Idols-kykyjenetsintäohjelman ensimmäisen tuotantokauden finalisti. Karjalainen on valmistunut Pop&Jazz Konservatoriosta muusikoksi ja tällä hetkellä hän opiskelee Metropoliassa laulupedagogiksi. Hän opettaa laulua mm. Järvenpään Rock-koulussa. Karjalainen on solistina Party Proof- yhtyeessä, joka keikkailee aktiivisesti. Bändiä myy mm. Polar-artistit sekä Hurma tuotanto.
Karjalainen on julkaissut kitararock-vaikutteisen albumin "Traces of Me" keväällä 2005. Kappaleiden tekijöinä olivat muun muassa Karjalainen itse (kolme raitaa oli kokonaan hänen käsialaansa), Juuso Rantasalo ja Mats Tärnfors. Albumilta julkaistiin kolme singleä, "Why (So Easily)", "Who's About To Cry Now" (josta tehtiin myös musiikkivideo) ja "Butterfly (In My Heart)". "Why (So Easily)" oli TOP20-singlelistalla neljä viikkoa sekä "Who's About To Cry Now" viikon verran, mutta albumi ei noussut listoille.
Karjalainen on vuodesta 2013 ollut mukana Tomi Salesvuo East Funk Attack-kokoonpanossa laulajana ,jonka single ”What Do You Need?” julkaistiin heinäkuussa 2014. Yhtyeen debyyttialbumi "EFA" julkaistiin syksyllä 2014.
Tsa Tsa Tsaa
Tsa Tsa Tsaa on suomalainen vuosina 1993–1994 valmistunut sketsiviihdesarja. Sarjaa esitettiin MTV3-kanavalla. Näyttelijöinä toimivat Jukka Puotila ja Aake Kalliala, ohjaajana Jussi Parviainen ja tuottajana Spede Pasanen.
Sarja perustui Jukka Puotilan julkisuuden henkilöistä tehtyihin imitaatioihin.
Kesällä 1995 Parviainen, Puotila ja Kalliala tekivät 6-osaisen sketsisarjan "Uimakoulu", joka oli sisällöltään samanlainen edeltäjänsä kanssa.
Sarjan kestohahmoksi vakiintui Puotilan esittämä Heikki Kahila -karikatyyri, joka kiteytyi sloganiin "Terve terve, tässä on todellakin Heikki!". Hokema ei ollut peräisin Kahilan omasta puheesta, vaan se oli Puotilan itse keksimä.
Kahila itse on kertonut Jukka Annalan kirjassa "Toopelivisio", että repliikki seuraa häntä "varmaan hautaan saakka". Sarjan ensiesityksen aikaan monet ihmiset halusivat Kahilan sanovan tuon lauseen. Jopa Kahilan silloisen kodin lähistöllä asuva nuoriso hoki sitä toisilleen.
Vuonna 1994 valmistuneessa elokuvassa "Vääpeli Körmy – taisteluni" hän itse esittää hokeman kohtauksessa, jossa hän ampuu Aake Kallialan esittämää ruotsalaista sotilasta.
End of an Era
End of an Era on Nightwishin Hartwall Areenalla Helsingissä 21. lokakuuta 2005 nauhoitettu ja 31. toukokuuta 2006 julkaistu livealbumi, joka on julkaistu CD:nä, DVD:nä ja Blu-raynä. Nightwishin ohella mukana oli myös John Two-Hawks, joka esitti oman laulunsa "Stone People", sekä yhtyeen kanssa kappaleen "Creek Mary's Blood". "End of an Era" oli yhtyeen viimeinen esiintyminen laulaja Tarja Turusen kanssa. End of an Era on myynyt platinaa Saksassa sekä Suomessa.
Louis de Broglie
Louis Victor Pierre Raymond de Broglie (15. elokuuta 1892 – 19. maaliskuuta 1987) oli ranskalainen fyysikko. Hänen suurin tieteellinen saavutuksensa oli hiukkasten aaltoluonteen keksiminen. Louis de Broglie vastaanotti Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1929 elektronien aaltoluonteen teoreettisesta ennustamisesta. Hän oli myös Ranskan akatemian jäsen.
Louis de Broglie oli Ludvig XIV:n aateloiman de Broglien suvun 7. herttua. Hän peri aatelisen arvonimensä vanhemmalta veljeltään Maurice de Broglielta (6. herttua), joka kuoli ilman jälkeläisiä 1960. Louis de Broglie ei mennyt naimisiin, joten hänen kaukainen serkkunsa Victor-François de Broglie (8. herttua) peri herttuan arvon häneltä hänen kuollessaan.
Alun perin de Broglien kiinnostus oli historia, mutta myöhemmin hän kiinnostui matematiikasta ja teoreettisesta fysiikasta. Veli Maurice de Broglie oli kokeellinen fyysikko.
De Broglie esitti vuonna 1924 väitöskirjassaan "Recherches sur la théorie des quanta" (Kvanttiteorian tutkimus) hypoteesin: Sama aaltohiukkasdualismi, joka on todettu sähkömagneettisella säteilyllä, koskee myös hiukkasia. De Broglien lähtökohtana olivat seuraavat ajatukset:Hän päätyi tulokseen, jonka mukaan liikkeessä oleva hiukkanen voidaan kuvata aaltona samaan tapaan kuin sähkömagneettinen säteily. De Broglien mukaan samat yhtälöt, jotka Planck ja Einstein olivat aikaisemmin esittäneet sähkömagneettiselle säteilylle, pätevät myös näille hiukkasiin liittyville aalloille. Niinpä hiukkasen aallonpituus on
missä formula_2 on Planckin vakio ja formula_3 on hiukkasen liikemäärä. Samoin vallitsee hiukkasen energian "E" ja aallon taajuuden "f" välillä yhteys
Yhtenä perusteena tälle oletukselle oli myös atomin elektronien energian tunnettu kvantittuminen. Jo Bohrin atomimallissa vuodelta 1913 oletettiin, lähinnä alkuaineiden spektrien selittämiseksi, ettei elektroni voi asettua mille etäisyydelle ytimestä tahansa, vaan ainoastaan tietyt etäisyydet ovat mahdollisia. De Broglien mukaan tämä rajoitus johtuu siitä, että näillä etäisyyksillä kiertoradan pituus on jokin aallonpituuden kokonainen monikerta, joten elektronit voivat muodostaa seisovia aaltoja.
Aaltokuvassa hiukkasia kutsutaan de Broglien aalloiksi. Vuonna 1926 Schrödinger tarkensi oletusta esittämällä Schrödingerin yhtälön, joka kuvaa näiden aaltojen aaltofunktiota.
Myöhemmin osoittautui, että aaltofunktio kuvaa todennäköisyysjakaumaa, jolla hiukkasjoukon käyttäytymistä voidaan ennustaa. Hiukkasten aalto-ominaisuudet ilmenevät, kun hiukkasen aallonpituus on samaa kertaluokkaa kuin välimatka hilassa, josta se siroaa. Hiukkasten aaltoluonne voidaan osoittaa esimerkiksi kaksoisrakokokeella.
Jaakko Oksanen
Jaakko Taneli Oksanen (s. 17. toukokuuta 1948 Längelmäki) on suomalainen eläkkeellä oleva upseeri ja kenraalimajuri.
Oksanen syntyi autonkuljettaja Niilo Oksasen ja Terttu Heinon perheeseen. Hän avioitui 1974 terveydenhoitaja Riitta-Leena Suikin kanssa. Oksanen tuli ylioppilaaksi 1969, valmistui Kadettikoulusta 1974 ja suoritti Sotakorkeakoulun 1985. Jäätyään eläkkeelle Puolustusvoimien palveluksesta Oksanen siirtyi Elisan turvallisuushankkeiden johtajaksi 2008.
Oksasen sotilasuralla on ollut sekä kotimaisia että kansainvälisiä tehtäviä:
Kenraalimajuriksi Oksanen ylennettiin vuonna 2006.
Kalevi Jäntin palkinto
Kalevi Jäntin palkinto on "Kalevi Jäntin säätiön" vuosittain nuorille kirjailijoille myöntämä kirjallisuuspalkinto. Vuonna 2017 se oli arvoltaan 18 000 euroa.
Kalevi Jäntin rahaston perustivat vuonna 1942 WSOY:n pääjohtaja Jalmari Jäntti ja hänen vaimonsa Hildur Jäntti kunnioittaakseen nuorena kuolleen poikansa Kalevin muistoa. Säätiön tarkoituksena on suomalaisen kaunokirjallisuuden edistäminen. Säätiö jakaa vuosittain palkinnon yhdelle tai useammalle nuorelle kirjailijalle hänen julkaisemastaan suomenkielisestä teoksesta.
Säätiön palkintolautakuntaan kuuluvat kanslianeuvos Satu Jäntti-Alanko (puheenjohtaja), VTM Anna Alanko (sihteeri), FL Mervi Kantokorpi, professori Jyrki Nummi, kustantaja Touko Siltala ja runoilija Saila Susiluoto.
Nokia 9000 Communicator
Nokia 9000 Communicator on Nokian ensimmäinen kommunikaattorityyppinen puhelin. 
Nokia 9000 Communicatoria seurasi paranneltu 9000i ja sitten Nokia 9110 Communicator.
Kommunikaattorin kehitys alkoi vuonna 1993 huippusalaisena, vain kymmenen hengen kehitysprojektina, jota vetivät Reijo Paajanen sekä sovelluskehittäjäsuhteista vastannut Lauri Hirvonen. Taustalla oli yhteistyökumppanien näkemys siitä, mihin maailma oli menossa: sähköpostista oli tulossa tärkeä väline kannettavissa laitteissa ja tietokoneissa. Sparraajana ja kilpailijaverrokkina oli etenkin sen aikainen Psion 3 -kämmentietokone, jota pystyi käyttämään kahdella paristolla parhaimmillaan kuukauden. Verrokkeja olivat myös vuonna 1993 esitelty HP Omnibook ja nopeasti flopannut Applen Newton.
Puhelin julkaistiin 1996. Sen puhelinosa oli Nokia 2110:sta ja sen taskutietokoneosa perustui 25 MHz 80386-suorittimeen. Laite käytti PC-GEOS-käyttöliittymää. Alkuperäisen 9000-mallin ohjelmisto oli monella tapaa hyvin rajoitettu, ja siitä julkaistiin loppuvuodesta 1997 parannettu i-malli, jossa oli korjattu 9000-mallin ohjelmiston pahimpia puutteita. Parannuksiin kuuluivat muun muassa alikansiot, mahdollisuus pitää yhtä aikaa auki useampia saman napin takana olevia ohjelmia (esimerkiksi WWW-selain ja telnet-yhteysohjelma tai sähköposti ja selain), sekä soittoäänien vastaanottaminen ja lähettäminen tekstiviesteillä. Nokia ei kuitenkaan tarjonnut puhelimen omistajille mahdollisuutta päivittää puhelimen ohjelmistoa 9000-mallista 9000i-malliin, vaikka tämä olisi ollut teknisesti mahdollista. 9000:n PC-GEOS-käyttöliittymää ajetaan Datalight-yrityksen ROM-DOS-käyttöjärjestelmän päällä ja tälle on myös kehitetty komentorivi, joka käynnistetään yksinkertaisella Internetistä ladattavalla ohjelmalla.
Kommunikaattorissa oli puhelin- ja tietokoneosa erotettu toisistaan niin, että data kulki osien välillä lattakaapelia pitkin. Taustalla olivat virransäästösyyt sekä sen aikaiset viestintäalan määräykset, jotka eivät tunteneet ajatusta, että puhelimeen voisi asentaa sovelluksia.
Nokia 9110 Communicator
Nokia 9110 Communicator on Nokian toinen Communicator-tyyppinen puhelin. Siitä tehtiin myös päivitetty Nokia 9110i -versio. Nokia 9110 Communicatoria edelsi Nokia 9000 Communicator ja seurasi Nokia 9210 Communicator.
Nokia 9110 oli huomattavasti edeltäjäänsä Nokia 9000 Communicatoria pienempi ja siinä oli myös selvästi pidemmät toiminta-ajat. Laitteistoltaan 9110 vastasi Nokia 6110 -puhelinta yhdistettynä 486 PC -mikrotietokoneen ominaisuuksiin. Oleellinen uudistus 9110:ssa oli myös näytön taustavalo, mikä mahdollisti laitteen käytön pimeässä.
Kämmenmikropuolen prosessorina oli AMDn valmistama 33 MHz 486SX (Élan SC450), ja käyttöjärjestelmänä GEOS.
9110i-versio erosi tavallisesta ohjelmiston lisäominaisuuksien puolesta. Siinä on mukana mm. WAP-toiminnot valmiiksi asennettuna MMC-muistikortille. Perusmallin ja i-mallin laitteistot olivat täysin samat.
Nokia 9300
Nokia 9300 on Nokian on kevennetty malli Nokia 9500 Communicator-mallista. Se on raskaampaa neljännen sukupolven Communicator-tyyppiä Nokia 9500 Communicator:ia pienikokoisempi ja siitä puuttuu Nokia 9500:ssa olevat kamera ja WLAN, mutta muuten se on toiminnallisuudeltaan identtinen isoveljensä kanssa. Nokia 9300:n prosessorina on RAE-6 TI OMAP 1510 ARM-925 (150 MHz).
Nokia 9300:sta on tarjolla myös uudempi malli 9300i, johon on lisätty 802.11g standardin mukainen WLAN.
Nokia 9500 Communicator
Nokia 9500 Communicator on Nokian neljäs ns. Communicator-tyyppinen puhelin. Nokia 9500 Communicatoria edelsi Nokia 9210i Communicator ja seurasi Nokia E90 Communicator.
Nokia 9500 Communicator on Symbian-pohjainen (versio 7.0) älypuhelin, jonka käyttöliittymänä toimii Series 80.
MMC-muistikortit ovat yhteensopivia Nokia 9500 Communicatorin kanssa. Myyntipaketissa tulee Nokian oma, 128 Mt:n kortti. Puhelimen virallisten teknisten tietojen mukaan korttia voi vaihtaa lennosta.
Nokia 9500:n perusohjelmisto ei ole kovin laaja, mutta lisäohjelmilla puhelimen toiminnallisuus saadaan monikertaistettua. Alle on listattu joitakin lisäohjelmia.
Pedro Diniz
Pedro Paulo Diniz (s. 22. toukokuuta 1970 São Paulo, São Paulo, Brasilia) on brasilialainen autourheilija ja entinen Formula 1 -kuljettaja.
Diniz osallistui kaikkiaan 99 Formula 1 -sarjan GP-kilpailuun, joissa hän keräsi 10 pistettä. Parhaimmillaan Diniz oli kahdesti viides. Hän aloitti F1-uransa Forti-tallissa rikkaan isänsä ja Parmalatin rahallisella tuella, jonka ansiosta kilpaili koko F1-uransa ajan keskikastin talleissa. Ensimmäiset MM-pisteet Diniz keräsi Espanjan GP:ssä 1996 ajamalla kuudenneksi. Toisinaan Diniz suoriutui ihan hyvin käytettäessä vertailukohtana muita kilpa-autoilijoita. Muun muassa kaudella 1998 hän keräsi Arrows-tallissa saman verran pisteitä kuin tallitoverinsa Mika Salo. Myös kaudella 1999 ajaessaan tuolloin Sauberilla, Diniz saavutti pistevoiton kokeneesta, sekä arvostetusta tallikaveristaan Jean Alesista, joka oli kyennyt Ferrarilla voittamaan F1-kilpailun vuonna 1995. Kaudella 2000 Diniz jäi pisteittä. F1-uransa jälkeen Diniz oli yhteistyössä Alain Prostin kanssa Prost GP:n rahoituksen hoidossa, mutta yhteistyö päättyi Prostin ja Dinizin riitaan ja Prost-tallin kaatumiseen.
Eddie Guerrero
Eduardo Gory ”Eddie” Guerrero Llanes () oli meksikolais-yhdysvaltalainen showpainija, joka oli osa Guerreron painiperhettä. Hän paini Meksikossa ja Japanissa useissa isoissa painipromootioissa. Yhdysvalloissa hän paini ensin Extreme Championship Wrestlingissä (ECW), sitten World Championship Wrestlingissä (WCW) ja lopuksi World Wrestling Entertainmentissa (WWE). Guerrero voitti kaksikymmentäkolme mestaruutta uransa aikana, joihin kuuluu WWE:n isoin mestaruus WWE Championship. Guerrero nimettiin WWE:n Hall of Fameen vuonna 2006. Guerrero kuoli sydänkohtaukseen hotellihuoneessaan ja hänet löysi kuolleena hänen veljenpoikansa Chavo Guerrero.
Arthémon Hatungimana
Arthémon Hatungimana (s. 21. tammikuuta 1974) on burundilainen keskimatkojen juoksija. Hänen paras saavutuksensa on hopeamitali 800 metrin juoksusta Göteborgin MM-kisoista 1995.
Nixon Kiprotich
Nixon Kiprotich (s. 4. joulukuuta1962 Baringo, Kenia) on kenialainen kalenjin-heimoon kuuluva entinen keskimatkojen juoksija.
Soulin olympialaisissa 1988 Nixon Kiprotich selviytyi 800 metrin juoksun loppukilpailuun, jossa lopulta sijoittui kahdeksanneksi. Vuonna 1989 hän voitti matkalla Afrikan mestaruuden ja seuraavana vuonna Kansainyhteisön kisoissa sijoittui toiseksi. Vuonna 1992 Kiprotich voitti lukuisia GP-kisojen juoksuja, mutta Barcelonan olympialaisissa jäi niukasti hopealle maanmiehensä William Tanuin voittaessa kultaa. samana syksynä hän kuitenkin voitti Tanuin.
Tromssantunturiunikko
Tromssantunturiunikko ("Papaver radicatum" subsp. "laestadianum") on tunturiunikon alalaji, joka on saanut nimensä löytäjänsä Lars Levi Laestadiuksen mukaan. Hän nimesi kasvin löytöpaikan mukaan peltsanunikoksi ("pältsavallmo"), mutta myös nimeä "Laestadiuksen unikko" ("Papaver laestadianum") on käytetty aiemmin. Nykyään sitä ei katsota enää omaksi lajikseen.
Tromssantunturiunikkoa esiintyy Norjassa ja Ruotsissa kalkkipitoisilla liuskesoraikoilla ja lapinvuokkokankailla.
Se on matalakasvuinen monivuotinen kasvi, joka jää alle 20 senttimetriä korkeaksi.
Naton nopean toiminnan joukot
NATO Response Force (NRF) on vuonna 2003 Nato-maissa perustettu joukko, jonka tarkoituksena on kyetä lähtemään toiminta-alueelle viidessä päivässä ja kyetä toimimaan 30 päivää omillaan ilman lisähuoltoa. NRF on osa neljästä toimenpidekokonaisuudesta, joiden tarkoituksena on parantaa Naton toimintakykyä. Muut kolme toimenpidekokonaisuutta ovat Prahan kokouksen toimintakykysitoumukset (the Prague Capabilities Commitment), Naton johtosuhteiden virtaviivaistaminen sekä strategisen esikunnan luominen Norfolkiin Virginiaan muotoilemaan liittolaisten asevoimien muutosta.
NRF on Yhdysvaltain puolustusministeri Donald Rumsfeldin kehittelemä idea. Tavoitteena on kerätä valmiuteen 25 000 miehen joukot käytettäväksi muutaman päivän varoitusajalla. Joukko on merkittävin Naton uudistushanke kylmän sodan päättymisen jälkeen.
Joukko on Naton ensimmäinen, joka yhdistää ilmavoimat, maavoimat ja merivoimat sekä erikoisjoukot saman komennon alaisuuteen.
Joukkoa voidaan käyttää Naton 5. artiklan mukaiseen yhteiseen puolustukseen tai Naton 5. artiklasta riippumattomiin tehtäviin, kuten evakuointeihin, katastrofien jälkihoitoon, humanitaarisissa kriiseissä ja terrorismin vastaisissa operaatioissa. Sitä voidaan käyttää myös sotilaallisen voiman näytön välineenä diplomatian tehostamiseksi. Joukolla voidaan edistää Naton ja tarvittaessa myös Yhdistyneiden kansakuntien päämääriä.
Joukko julistettiin toimintakykyiseksi marraskuussa 2006. Joukon jäsenet palvelevat puoli vuotta, minkä jälkeen rotaatiossa tulevat seuraavat. Joukko sisältää tällöin prikaatin kokoisen maavoiman, kyvyn pakottavaan maihinnousuun tai maahanlaskuun, meritaisteluosaston, millä on lentotukialusyksikkö, amfibio-osasto ja pinta-alusosasto sekä ilmavoimaa, joka kykenee 200 taistelulentoon päivässä.
NRF ajautui kuitenkin ongelmiin jo vuoden kuluessa osallistujamaiden leikatessa osallistumistaan ja siirtäessä kalustoa ja mm. Irakissa ja Afganistanissa käytäviin sotiin.
Joukon suurimpia tukijoita ovat Espanja, Ranska, Saksa, Yhdysvallat ja Iso-Britannia sekä Turkki.
Espanja sitoo joukkoon 2 200 henkilöä, laivoja, lentokoneita ja helikoptereita. Ranska 1 700 henkilöä, Saksa 1 100 henkilöä, Yhdysvallat 300 henkilöä, laivoja ja lentokoneita. Johto kuuluu briteille ja maavoimien komentajuus turkkilaisille.
Tarvittava kalusto liittyy Prahan kokouksen toimintakykysitoumuksiin (edellä), mitkä sisältävät Naton pääsihteeri George Robertsonin mukaan seuraavia toimintakyvyn vajavaisuuksia poistavia toimenpiteitä:
NRF on osallistunut Ateena olympiakisojen suojaamiseen 2004 ja Afganistanin presidentinvaalien tukemiseen syyskuussa 2004.
Puolustusministeriön osastopäällikkö Pauli Järvenpään mukaan Nato aikoo ottaa NRF:ään mukaan Euroopan unionin taistelujoukkoihin osallistuvat maat, vaikka ne eivät olisikaan Naton jäseniä.
Euroopan unionin taistelujoukkoihin osallistuvat maat voinevat tulevaisuudessa integroitua myös Nato Responce Forceen. Keskustelua käydään muun muassa Ruotsissa.
Pauli Järvenpää
Pauli Olavi Järvenpää (s. 1. tammikuuta 1948 Noormarkku) on tutkija ja entinen Suomen Afganistanin-suurlähettiläs. Järvenpää työskentelee tutkijana Viron puolustusministeriön rahoittamassa kansainvälisessä tutkimuskeskuksessa Rahvusvaheline Kaitseuuringute Keskus. Ennen suurlähettilään virkaa hän on ollut Suomen puolustusministeriön puolustuspoliittisen osaston päällikkö (2002–2010) ja ylijohtaja. Koulutukseltaan hän on valtiotieteen tohtori.
Järvenpää on herättänyt huomiota erityisesti Nato-myönteisillä mielipiteillään. Puolustushallinnossa hän on toiminut 1970-luvun lopulta, kaikkiaan kahdeksan puolustusministerin alaisuudessa.
Järvenpää aloitti Kabulissa Suomen Afganistanin-suurlähettiläänä 1. syyskuuta 2010. Vuosina 1992–2002 Järvenpää toimi Brysselissä Suomen Nato-edustustossa.
Järvenpään mukaan Suomi tarvitsisi nykyistä pienemmän, joskin edelleen melko suuren reservin. Hän on Juhani Kaskealan kanssa samaa mieltä siitä, ettei kannata ylläpitää heikosti varustettuja (jalkaväki)prikaateja paperitiikereinä, koska nykyisillä puolustusmenojen tasoilla ei kyetä niitä varustamaan kunnolla. Järvenpään ajattelussa korostuu se, ettei kriisin sattuessa Suomi voisi saada materiaaliapua muualta heikoin jakovahvuuksin varustetuille prikaateille, jolloin politiikan ja turvallisuustakuiden osuus puolustusajattelussa korostuu.
Presidentti Tarja Halosen 6. joulukuuta 2007 everstiluutnantiksi ylentämä Järvenpää on ollut innokas Nato-keskustelija. Hänen Helsingin Sanomien 60-vuotishaastattelunsa kirvoitti keskustelua siitä, miten pitkälle puolustuspolitiikasta vastaava vastuuvirkamies voi esittää mielipiteitä, joiden voidaan tulkita poikkeavan eduskunnan ja hallituksen virallisesta linjasta.
Järvenpää kannatti myös 200 000 Saksasta ostetun rynnäkkökiväärin viemistä Afganistaniin maan puolustusministerin pyynnöstä. Kyseessä olivat pääasiassa DDR:n jäämistönä Suomeen Elisabeth Rehnin puolustusministerikautena ostetut aseet. Eduskunta ei kuitenkaan ilmaissut kannatustaan aikeelle. Järvenpään mielestä Afganistanissa on riittävästi aseita, mutta ne eivät ole oikeissa käsissä. Suomella puolestaan on hänen mukaansa niin paljon aseita, että niitä joudutaan romuttamaan.
Järvenpään kirjoittamat artikkelit Satakunnan Kansassa ovat herättäneet huomiota muun muassa Helsingin Sanomissa ja Nykypäivässä. Tiedotusvälineet ovat nähneet kannanotot asiantuntija-arvioina, joita lehdet ovat käyttäneet perusteluna Suomen Nato-jäsenyyden tukemiselle. Vaikuttavuuden vuoksi asiaan on ottanut kantaa myös entinen ulkoasiainministeri Erkki Tuomioja.
Lauri Vilkko
Lauri Tapani Vilkko (13. elokuuta 1925 Rautjärvi – 13. lokakuuta 2017 Tuusula) oli suomalainen nykyaikainen viisiottelija ja olympiamitalisti.
Vilkko oli ammatiltaan upseeri ja jäi eläkkeelle everstinä Topografikunnan päällikön tehtävistä vuonna 1985.
Kouvolan lakritsi
Kouvolan lakritsi on suomalainen makeisvalmistaja, jonka tehdas sijaitsee Kouvolan Tornionmäessä. Lakritsin lisäksi yritys valmistaa marmeladeja. Yrityksen hankki vuonna 2008 omistukseensa lahtelainen tukkukauppa Makeisneuvos Oy. Vuonna 2011 yritys työllistää 17 henkeä. Sen liikevaihto on kahden miljoonan euron luokkaa. Kouvolan lakritsia viedään Skandinaviaan, erityisesti Tanskaan, jossa lakritsipiiput ovat suosittuja.
Yrityksen historia alkaa vuodesta 1906, jolloin Papulan Vesitehdas Oy aloitti toimintansa Viipurin maalaiskunnan Papulassa. Sodan takia yhtiö joutui vuonna 1944 lähtemään evakkoon Lappeenrantaan. Pian yritys kuitenkin muutti Kouvolaan ja aloitti vuonna 1948 toimintansa Tornionmäellä uudessa tuotantorakennuksessa. Vesitehdas laajensi 1940-luvun lopulla toimintaansa käynnistämällä leipomon, ja 1950-luvun alussa se avasi kahvilan.
Makeis- ja Mehu Oy aloitti tuotantonsa Viipurissa vuonna 1942, mutta senkin kohtalona oli joutua muuttamaan sodan takia pois. Tehdas siirtyi vuonna 1944 Uuteenkaupunkiin. Sieltä makeistuotanto siirrettiin vuonna 1960 Kouvolaan, ja yhtiön lakritsista tuli Kouvolan lakritsia. Papulan Vesitehdas lopetti vesien tuotannon 1970-luvun alussa. Tuotanto jatkui Makeis- ja Mehun nimellä, kunnes yhtiö joutui vuonna 1990 lopettamaan toimintansa. Lakritsin valmistusta jatkettiin Papulan Vesitehtaan nimissä aina vuoteen 1997, jolloin tämäkin yhtiö joutui lopettamaan toimintansa. Lakritsia tehdään vastedes Kouvolan Lakritsi Oy:n nimellä.
Vuonna 2008 Kouvolan Lakritsi siirtyi lahtelaisen tukkukaupan Makeisneuvos Oy:n omistukseen.
Kansainyhteisön kisat
Kansainyhteisön kisat () ovat neljän vuoden välein järjestettävät urheilun suurkilpailut Kansainyhteisön maiden parhaille urheilijoille. Ensimmäisen kerran kisat järjestettiin "Brittiläisen imperiumin kisojen" nimellä vuonna 1930.
Kansainyhteisön kisojen ohjelmassa on monien olympialajien lisäksi joitakin erityisesti Kansainyhteisön maissa suosittuja lajeja, kuten rugby ja verkkopallo. Kansainyhteisön kisat ovat sen jäsenmaiden urheilijoille usein huomattavan merkittävä tapahtuma, eikä niiden arvostusta muissa maissa aina ymmärretä. Osallistujamäärältään kisat ovat maailman toiseksi suurin urheilutapahtuma kesäolympialaisten jälkeen.
Kansainyhteisön kisoissa Yhdistyneen kuningaskunnan maat Englanti, Skotlanti, Wales ja Pohjois-Irlanti kilpailevat omilla joukkueillaan. Lisäksi kruununmailla kuten Jerseyllä ja Mansaarella on omat joukkueensa. Vain kuusi maata on osallistunut kaikkiin kisoihin: Australia, Englanti, Kanada, Skotlanti, Uusi-Seelanti ja Wales.
Olavi Rokka
Olavi Antero "Olli" Rokka (9. elokuuta 1925 Viipuri – 21. joulukuuta 2011 Hyvinkää) oli suomalainen varatuomari, nykyaikaisen viisiottelun olympiamitalisti ja miekkailija. Hän voitti pronssia nykyaikaisen viisiottelun joukkuekilpailussa Helsingin kesäolympialaisissa 1952.
Viipurissa 9. elokuuta 1925 syntynyt Rokka sijoittui nykyaikaisessa viisiottelussa Helsingin kesäolympialaisissa 1952 yksilökilpailun 13:nneksi. Joukkuekilpailussa Rokka, Olavi Mannonen ja Lauri Vilkko voittivat olympiapronssia. Mitali oli Suomelle lajin ensimmäinen olympiatasolla. Vuonna 1954 Rokka sijoittui MM-kilpailuissa yksilökilpailun 14:nneksi. Joukkuekilpailussa Suomi oli neljäs. Suomen-mestaruuskilpailuissa Rokka saavutti kolme pronssimitalia vuosina 1952, 1953 ja 1957.
Miekkailussa Rokka edusti Suomea vuoden 1957 MM-kilpailuissa. Hän saavutti kalvalla SM-hopeaa vuosina 1952 ja 1955.
Ennen eläkkeelle jäämistään Rokka toimi vuosina 1970–1990 Tuusulan kihlakunnan (nykyään Hyvinkään maistraatti) henkikirjoittajana. Hän asui Hyvinkäällä ja oli naimisissa Maire Wirén-Rokan kanssa. Rokka oli aktiivinen veteraani-, rotary- ja muussa yhdistystoiminnassa. Hän menehtyi 86-vuotiaana Hyvinkäällä 21. joulukuuta 2011.
Kirjarovio
Kirjarovio on seremoniallinen tapahtuma, jossa hävitetään julkisesti polttamalla kirjoja tai muuta painettua materiaalia. Rovion polttamista perustellaan yleensä moraalisin, poliittisin tai uskonnollisin syin.
Kirjarovioita esiintyy usein poliittisten vallanvaihtojen yhteydessä. Toiminnan tarkoituksena voi olla uusien vallanpitäjien pyrkimys päästä eroon omalta kannaltaan haitallisista aatteista tai pyrkimys niin sanottuun historian uudelleenkirjoittamiseen.
Saksalainen kirjailija Heinrich Heine kirjoitti vuonna 1821: ”Missä poltetaan kirjoja, poltetaan lopulta myös ihmisiä” (näytelmästä "Almansor"). Pahaenteinen lausahdus mainitaan yleensä viitattaessa natsien Berliinin Opernplatzilla (nyk. Bebelplatz) toukokuussa 1933 toteuttamiin kirjarovioihin.
Suomen historiassa kirjarovioita on järjestetty ainakin vuonna 1829, jolloin Jaakko Juteinin kirja "Anteckningar af Tankar uti Varianta Ämnen" poltettiin Viipurissa kirjaroviolla. Kyseistä kirjaa pidettiin vääräoppisena, ja takavarikoimisen jälkeen se poltettiin oikeuden päätöksellä.
1950-luvulla Agnar Myklen romaani "Laulu punaisesta rubiinista" aiheutti Suomessa oikeudenkäynnin, jonka seurauksena ”epäsiveellisen” kirjan 5 000 kappaleen suomenkielinen painos poltettiin vuonna 1959 Naantalin höyryvoimalaitoksessa. Kustantaja oli kuitenkin kätkenyt kirjasta 800 kappaleen erän, jonka Sotainvalidien Veljesliitto viranomaisten tietämättä myi postimyyntinä toimintansa rahoittamiseksi.
Iranin uskonnollinen johtaja ajatollah Khomeini langetti intialais-brittiläiselle kirjailijalle Salman Rushdielle helmikuussa 1989 fatwan, jolla hän käytännössä tuomitsi Rushdien kuolemaan. Khomeini katsoi Rushdien loukanneen islamia romaanillaan "Saatanalliset säkeet". Tämän seurauksena muslimit polttivat Rushdien kirjoja julkisesti eri puolilla maailmaa.
Elohopeamillimetri
Elohopeamillimetri eli millimetri elohopeapatsasta (tunnus mmHg) on vanha paineen yksikkö. Se vastaa yhden millimetrin korkuisen elohopeapatsaan painetta maan pinnalla. SI-yksikköinä yksi elohopeamillimetri vastaa noin 133,322 (tarkemmin: 101 325/760) pascalia
Elohopeamillimetriä käytetään nykyäänkin verenpaineen ja muiden kehon nesteiden mittauksissa, mikä on Suomessa asetuksellakin nimenomaisesti hyväksytty. Ennen sitä käytettiin yleisesti myös ilmanpaineen yksikkönä. Meteorologiassa se on kuitenkin korvattu SI-järjestelmän mukaisesti millibaarilla (mbar) eli hehtopascalilla (hPa). Normaali ilmanpaine maan pinnalla on noin 760 mmHg eli 1 013 hPa.
Käytännössä elohopeamillimetri on sama kuin torri.
Djabir Saïd-Guerni
Aissa Djabir Saïd-Guerni (s. 29. maaliskuuta 1977 Alger, Algeria) on algerialainen keskimatkojen juoksija. Hän on maailman- ja Afrikan mestari, erityisesti keskittynyt 800 metrille.
Djabir Saïd-Guerni voitti 800 metrin MM-pronssia 1999 Sevillasta sekä olympiapronssia Sydneyn kisoista vuodelta 2000. Vuonna 2001 hänelle tehtiin akillesjänneleikkaus, mutta jo seuraavana vuonna hän voitti Afrikan mestaruuden.
Saïd-Guernin saavutti 2003 Pariisin kisoissa uransa saavutuksen, 800 metrin maailmanmestaruuden. Mestaruusjuoksussa ratkaisut jäivät loppusuoran kirikamppailuun, ja lopulta algerialainen voitti kultaa vain sekunnin sadasosien erolla Venäjän Juri Borzakovskiin ja Brasilian Osmar Barbosa Dos Santosiin. Kilpailut käytiin Saïd-Guernin kotimaisemissa, sillä Saint-Denisin esikaupungissa sijaitsevalle Stade de Francelle on hänen kotoaan vain kolmen kilometrin matka.
2004 Ateenan olympialaisissa hän sijoittui seitsemänneksi ja 2005 Helsingin MM-kisoissa viidenneksi. Toukokuussa 2007 Said-Guerni ilmoitti lopettavansa uransa.
Veikko Karvonen
Veikko Leo Karvonen (5. tammikuuta 1926 Sakkola – 1. elokuuta 2007 Turku) oli suomalainen kestävyysjuoksija ja olympiamitalisti. Hän on Suomen kaikkien aikojen menestyneimpiä maratoonareita ja yksi maailman parhaista maratonjuoksijoista 1950-luvulla. Karvonen juoksi urallaan kaikkiaan 35 maratonia, joista voitti 15.
Opetusministeriö myönsi Karvoselle Pro Urheilu -tunnustuspalkinnon vuonna 2002.
Timaios
Timaios, katso:
André Bucher
André Bucher (s. 19. lokakuuta 1976 Neudorf, Sveitsi) on entinen sveitsiläinen 800 metrin juoksija, maailmanmestari ja kaksinkertainen EM-hopeamitalisti.
1998 EM-kisoissa Budapestissa Bucher sijoittui 800 metrillä hopealle ajalla 1.45,05. 2000 Sydneyn olympialaisissa hän oli viides. Seuraavana vuonna hän sijoittui Lissabonin MM-hallikisoissa kolmanneksi ja Edmontonin MM-kisoissa voitti kultamitalin ajalla 1.43,70. Hän oli jakamassa Kultaisen liigan rahapottia voitettuaan liigan kaikki 800 metrin kilpailut. Kauden 2001 aikana hän voitti 14 juoksemastaan 800 metrin kilpailusta 12. Vuonna 2002 hän voitti Wienin EM-hallikisoissa hopeaa ja Münchenin EM-kisoissa myös hopeaa. Pariisin MM-kisoissa 2003 hän ei selviytynyt finaaliin kuten ei ollut selviytynyt Ateenassa 1997 eikä Sevillassa 1999.
Bucher on 185 senttimetriä pitkä ja painoi kilpaurallaan 75 kilogrammaa. Bucher ilmoitti toukokuussa 2007 lopettavansa uransa. Hän oli uransa viimeiset vuodet kärsinyt kantapäävammasta.
Moses Mosop
Moses Cheruiyot Mosop (s. 7. heinäkuuta 1985 Marakwet, Kenia) on kenialainen kalenjin-heimoon kuuluva kestävyysjuoksija.
Mosopin saavutti pronssia 10 000 metriltä Helsingin MM-kisoista 2005, joissa hän juoksi ennätyksensä 27.08,96. Mosop aloitti kansainvälisen kilpauransa vuonna 2002, jolloin hän oli maastojuoksun MM-kisoissa nuorten sarjan kymmenes. Seuraavana vuonna hän oli nuorten maastojuoksun MM-kisoissa seitsemäs ja 5 000 metrin juoksussa yhdeksäs. Ateenan olympialaisissa 2004 Mosop juoksi 10 000 metrin loppukilpailussa seitsemänneksi. Vuonna 2005 hän saavutti MM-pronssin lisäksi maastojuoksun MM-kisoissa kahdeksannentoista tilan pitkällä matkalla. Vuoden 2007 maastojuoksun MM-kisoissa Mombasassa hän sijoittui toiseksi henkilökohtaisessa kilpailussa ja joukkuekilpailussa voitti kultaa. Ammanissa 2009 hän oli henkilökohtaisella matkalla 11:s ja joukkuekilpailussa voitti kultaa.
Mosop juoksi ensimmäisen maratoninsa Bostonissa 18. huhtikuuta 2011. Hän sijoittui voimakkaassa myötätuulessa juostussa kisassa toiseksi ajalla 2.03.06, neljä sekuntia Geoffrey Mutaille hävinneenä. Mutain ja Mosopin ajat alittivat Haile Gebrselassien maailmanennätyksen 2.03.59, mutta Bostonin maratonin alamäkivoittoinen reitti ei ole maailmanennätyskelpoinen. 3. kesäkuuta 2011 Mosop juoksi Eugenessa maailmanennätykset 25 000 metrin (1.12.25,4) ja 30 000 metrin (1.26.47,4) ratajuoksuissa. Molemmat maailmanennätykset olivat japanilaisen Toshihiko Sekon nimissä vuodelta 1981. Lokakuussa 2011 hän voitti Chicagon maratonin reittiennätysajalla 2.05.37. Huhtikuussa 2012 hän sijoittui Rotterdamin maratonilla kolmanneksi ajalla 2.05.03.
Harmaarousku
Harmaarousku ("Lactarius vietus") on Suomessa hyvin yleisenä tavattava koivua suosiva sieni. Sen lakki on 3–7 cm leveä ja harmaanruskea. Malto on haurasta, kellanvalkoista, ja maitiaisneste on valkoista. Se on kiehauttamisen jälkeen käyttökelpoinen ruokasieni. Harmaarouskun kanssa samannäköisiä lajeja ovat esimerkiksi kangaspalsamirousku, suklaarousku ja viitapalsamirousku.
Maailmanlaajuisesti sitä esiintyy yleisesti Euroopassa, Länsi-Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa.
Rautatiekalusto
Rautatiekalustolla tarkoitetaan kaikkia vetureita, junanvaunuja ja muuta rautatiekiskoilla liikkuvaa kalustoa, ei kuitenkaan esimerkiksi resiinaa, raitiovaunua tai metrojunia.
Rautatiekalusto jaotellaan käyttötarkoituksensa mukaan seuraavasti:
Eerik Haakoninpoika
Eerik Haakoninpoika eli Eerik Jaarli oli Haakon Jaarlin poika. Hän hallitsi osaa Norjasta veljensä Sven Haakoninpojan kanssa vuosina 1000–1015. Eerik oli Tanskan kuninkaan Sven Kaksiparran vasalli, ja hän lähti Svenin mukaan sotaretkelle Englantiin vuonna 1012. Eerikin palatessa takaisin Norjaan 1015 oli Pyhä Olavi kuitenkin jo noussut kuninkaaksi.
Sven Haakoninpoika
Sven Haakoninpoika oli Haakon Jaarlin poika. Hän hallitsi osaa Norjasta veljensä Eerik Haakoninpojan kanssa vuosina 1000–1015.
Pyhä Olavi surmasi Svenin Nesjarin taistelussa 1015.
Isovoirousku
Isovoirousku ("Lactarius scrobiculatus") on rouskuihin kuuluva syötävä sieni.
Isovoirouskun vanhemmiten jopa 20 senttiä leveä lakki on aluksi kupera, myöhemmin matalasti suppilomainen. Lakin pohjaväri on keltainen ja siinä erottuu myös usein tummempia renkaita. Lakin nukkaiset reunat kiertyvät vanhemmiten alaspäin. Kuivana lakin pinta voi olla kiiltävä, mutta kostuessaan se muuttuu limaiseksi ja tahmeaksi. Sienen jalka ja heltat ovat väriltään kellertävät. Lyhyen ja tukevan jalan pinnalla on kuoppamaisia laikkuja. Malto on raakana polttavan kirpeää. Maitiaisneste on aluksi väriltään valkoista, mutta joutuessaan ilman kanssa tekemisiin se muuttuu rikinkeltaiseksi.
Isovoirouskun kaltaisia voirouskuja ovat myös korpivoirousku ("L. tuomikoskii"), vihervoirousku ("L. olivinus") ja villavoirousku ("L. leonis"), jotka kelpaavat myös samoin syötäväksi.
Suomessa koivurouskua tavataan harvinaisena elokuusta lokakuuhun, Etelä-Suomesta Lappiin. Se kasvaa kosteissa kuusimetsissä ja puronvarsinotkoissa kalkkialustalla.
Isovoirousku on ryöpättävä ennen käyttöä. Se voidaan käyttää esimerkiksi paistettuna tai suolasienenä.
Félix Sánchez
Félix Sánchez (s. 30. elokuuta 1977 New York) on yhdysvaltalaissyntyinen, mutta Dominikaanista tasavaltaa edustava 400 metrin aitajuoksija, kaksinkertainen olympiavoittaja ja kaksinkertainen maailmanmestari.
Sánchez oli voittamaton 400 metrin aidoissa vuosina 2001–2004. Hänen 43 kilpailua kestänyt voittoputkensa sisälsi muun muassa kaksi MM-finaalia sekä olympiafinaalin. Vuonna 2002 hän voitti Kultaisessa liigassa lajinsa kaikki kilpailut ja pääsi näin osalliseksi kultapottiin. Voittoputkensa ajan Sánchez käytti ranteessaan Sydneyn olympiakisoista ostamaansa välkkyvää muistoesinettä muistuttamassa häntä olympiakisojen epäonnistumisesta. Voitettuaan olympiakultaa Ateenassa, Sánchez lahjoitti muistoesineen hyväntekeväisyyshuutokauppaan. Ensimmäisessä kilpailussaan ilman rannekorua Sánchez loukkasi jalkansa ja joutui keskeyttämään, mikä tiesi myös voittoputken katkeamista.
Vuonna 2005 Sánchez kärsi vammoista eikä enää ollut entisaikojensa vireessä. Hän kuitenkin eteni Helsingin MM-kisoissa loppukilpailuun saakka, mutta joutui jättämään kilvan kesken juoksun. Osakan MM-kisoissa 2007 Sánchez juoksi hopealle. Berliinin MM-kisoissa 2009 hän oli kahdeksas ja Daegussa 2011 neljäs. Hän sai hopeaa Keski-Amerikan ja Karibian mestaruuskilpailuissa 2009 ja 2011. Pan-Amerikan kisoissa 2011 hän sai pronssia. Vuonna 2012 Sánchez juoksi yllätysvoittoon Lontoon olympialaisissa saavuttaen toisen olympiakultansa. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän oli viides.
Tammenherkkutatti
Tammenherkkutatti ("Boletus reticulatus") on erinomainen ruoka- ja kauppasieni. Sen lakki on väriltään kellanruskea tai harmaanruskea, ja malto on valkoista ja kovaa. Sientä tavataan pääasiassa tammi- ja pyökkimetsissä syksyllä. Suomessa sitä tavataan lounaisrannikolla nimensä mukaisesti tammen seuralaisena.
Monissa kielissä sen nimi on kesäherkkutatti, mikä viittaa hiukan "tavallista" herkkutattia aikaisempaan satokauteen.
Sieni on melko harvinainen. Suomen ympäristökeskuksen mukaan tammenherkkutatti on "yleisehkö etelärannikolla", tosin populaatio saattaa koostua kahdesta eri lajista.
Äikätatti
Äikätatti ("Chalciporus piperatus", myös "Suillus piperatus") on tattien heimoon kuuluva ruoaksi kelpaamaton sieni.
Äikätatin puolipallomainen lakki on väriltään ruskeankeltainen ja 3–6 cm leveä. Sen pinta on märkänä tahmea. Pillikerros on väriltään punertavan ruskea ja pillit ovat suhteellisen suuria ja kulmikkaita. Saman värinen jalka on ohut ja se suippenee juurestaan. Jalan tyveltä lähtee usein kirkkaan keltaisia rihmastoja.
Äikätatin saattaa sekoittaa nummitattiin, ("Suillus bovinus"). Nummitatti on kuitenkin suurempi, eikä sen maku ole polttavan karvas.
Sitä tavataan yleisenä lehti- ja havumetsissä keskikesästä syksyyn.
Äikätatin maku on pippurimaisen kirpeä, eikä sieni siten sovellu ruuaksi. Mausteena sitä voi kuitenkin käyttää pippurin tavoin.
Kangastatti
Kangastatti ("Suillus variegatus") on hyvä ruoka- ja kauppasieni.
Kangastatin lakki on 5–15 cm leveä ja väriltään kellanruskea. Se on myös usein pienten ruskeiden täplien peittämä. Kostealla säällä lakin pinta on tahmea. Sienen malto on vaaleankeltaisia tai ruskeankeltaisia sekä pehmeää. Pillitys puolestaan on väriltään vihertävänkeltainen, vanhemmalla sienellä ruskeaan vivahtava. Sekä malto että pillikerros sinistyvät paineltaessa. Pillien suut ovat pienet toisin kuin nummitatilla ("Suillus bovinus").
Kangastatin jalka tanakka ja sileäpintainen. Väriltään se on suunnilleen lakin kaltainen. Halkaistaessa senkin väri muuttuu tyvestä sinertäväksi. Sienen maku on mieto, aavistuksen verran hapahko. Kangastatin tuoksu on hapan.
Kangastatin näköinen sienilaji on erityisesti edellä mainittu nummitatti. Ruskotatti ("Boletus badius") ja samettitatti ("Boletus subtomentosus") voivat myös joskus muistuttaa erehdyttävästi kangastattia.
Kangastatin esiintymisaika ulottuu elokuusta lokakuuhun. Se kasvaa männyn seuralaisena hiekkaperäisellä maalla ja jopa kallioilla. Sitä voi tavata myös kosteissa kangasmetsissä. Se on Suomessa yleinen koko maassa kuivinakin kesinä. Pohjoisen mäntykankailla kangastatti voi hyvinä sienivuosina olla erittäin runsas. Tällöin se on myös porojen tärkeää ravintoa.
Kangastatti on hyvä ruokasieni. Sitä voidaan säilöä kuivattuna, kunhan se kuivatetaan riittävän ohuina siivuina. Kangastattia voidaan käyttää ruoaksi yksinään tai muiden sienilajien kanssa.
Kangastatti kerää maasta rautaa niin paljon, että jotkut tutkijat eivät suosittele sitä syötäväksi enempää kuin 600 grammaa viikossa. Lisäksi sillä näyttää olevan taipumus kerätä cesiumia, mikä on huomattava radioaktiivisen säteilyn lähde.