hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Sahalin
Sahalin (, , ) on saari Tyynen valtameren luoteisrannikolla. Saari kuuluu kokonaisuudessaan Venäjälle ja muodostaa yhdessä Kuriilien kanssa Sahalinin alueen eli oblastin. Sen pääkaupunki on Južno-Sahalinsk.
Sahalin on suurin Venäjän saari. Se on 948 kilometrin pituinen, 25–170 kilometrin levyinen ja sen pinta-ala on 78 000 km². Sahalinin erottaa lännessä mantereesta pitkä ja kapea Tatariansalmi ja etelässä Japanin Hokkaidosta La Pérousen salmi.
Sahalinilla kulkee kaksi vuorijonoa etelästä pohjoiseen; ne saavuttavat 600–1500 metrin korkeuden. Länsi-Sahalinin vuorten korkein huippu on Itšare 1481 m, Itä-Sahalinin vuorten Lopatin 1609 m. Tymin-Poronaiskin laakso erottaa vuorijonot toisistaan. Suurin joki on Tym, 400 km. Se laskee Ohotanmereen pohjoisessa.
Eurooppalaiset löysivät saaren 1700-luvun lopun ja 1800-luvun alun tutkimusmatkoilla. Japani vaati saaren omakseen vuonna 1845. Vuonna 1855 sovittiin Venäjän ja Japanin kesken saaren yhteishallinnasta. 1875 Japani luovutti saaren Venäjälle vaihtokauppana Kuriileista. Japani sai Sahalinin eteläosan vuonna 1905 Venäjän–Japanin sodan päätteeksi. Neuvostoliitto valloitti sen toisen maailmansodan lopussa 1945, jolloin 400 000 japanilaista evakuoitiin saaren eteläosasta. Rauhansopimusta ei ole tehty, koska joidenkin Kuriilien saarten asema on edelleen kiistelty. Japani luopui vaatimuksistaan Etelä-Sahaliniin 1952, mutta ei hyväksynyt Neuvostoliiton hallintaa.
1900-luvun alussa saarella oli 32 000 venäläistä, joista 22 150 rangaistusvankeja, ja muutamia tuhansia alkuperäisasukkaita. Saaren väestö on nykyään 673 100, joista 83 % venäläisiä. Pääkaupungissa Južno-Sahalinskissä on 200 000 asukasta, mukana merkittävä korealainen vähemmistö. Korealaiset muuttivat tai tuotiin saarelle toisen maailmansodan jälkeen hiilikaivoksiin.
28. toukokuuta 1995 7,5 Richterin maanjäristys surmasi 2 000 ihmistä Neftegorskin kaupungissa.
Korsakovin satamakaupungista on suora lauttayhteys Japaniin ja Holmskista pääsee lautalla mantereelle. Saaressa on japanilaisten aikanaan perustama rautatieverkosto, jota parhaillaan muunnetaan kapearaiteisesta normaaliin Venäjän raideleveyteen. Pohjoisessa rautatie ulottuu Noglikiin. Saaren rautatiet yhdistää mantereeseen lauttayhteys Vanino–Holmsk. Aluetta palvelee Južno-Sahalinskin lentoasema, josta on suorat lentoyhteydet muun muassa Moskovaan, Habarovskiin ja Vladivostokiin.
Sahalinin ja mantereen välille on tehty suunnitelmia tunneliyhteydestä. Vuonna 1950 Josif Stalin määräsi maanalaisesta 13 km pitkästä ja 70 metrin syvyydessä kulkevasta rautatietunnelista Nevelskin salmen ali. ”Projekti №6:tta” varten työhön tuotiin 8 000 gulag-vankia. Stalinin kuoleman jälkeen projekti hylättiin ja sitä arvosteltiin kannattamattomaksi.
Osana Venäjän laajaa kaukoidän kehityssuunnitelmaa vanhan projektin mahdollisuuksia on tarkkailtu uudelleen. Kuljetusministeriö ja Sahalinin alue ovat tehneet suunnitelman kolmen miljardin dollarin hintaisesta hankkeesta moottoritie- ja rautatietunnelista. Se rahoitettaisiin liittovaltion budjetista osana Sahalinin kulkuyhteyksien parantamista.
Jagdpanther
Jagdpanther (Sd.Kfz 173) oli toisen maailmansodan aikainen saksalainen Panther-panssarivaunun alustaan perustuva raskas panssarintorjuntavaunu. Jo käytössä oleva runkoa hyödyntämällä vältettiin uusien vaunujen yleisesti kohtaamat luotettavuusongelmat. Nimi "Jagdpanther" (kirjaimellisesti "metsästyspantteri") tarkoittaa gepardia.
Saksalaisten aiemmat yritykset raskaan pst-vaunun saralla eivät olleet täysin onnistuneet: Porschen suunnitteleman prototyyppi-Tigerin (Tiger (P)) alustalle rakennetun, super-raskaan Ferdinandin ensiesiintyminen Kurskissa oli ollut pettymys ja Panzer IV:n pohjalta laadittu Nashorn taas liian kevyesti panssaroitu ja haavoittuva vihollisen tulelle. Kurskissa oli kuitenkin tehnyt debyyttinsä myös myöhemmin erittäin taistelukykyiseksi osoittautunut Panther-panssarivaunu, joka katsottiin sopivaksi alustaksi uudelle projektille.
Saksalaiset suosivat rynnäkkötykkejä jo siitäkin syystä, ettei niiden valmistuksessa vaadittu tornin kehän vaikeasti saatavia kuulalaakereita. Pantherin kääntyvä torni korvattiin kiinteällä tornilla, jonka seinämät oli, alarungon tapaan, kallistettu panssarin suojavaikutuksen tehostamiseksi erittäin kaltevaan kulmaan. Vaunu aseistettiin 88 mm Pak 43/3 tai 43/4 L/71-pst-kanuunalla, joka oli lähes identtinen Tiger II:n Kwk 43 L/71-psv-kanuunan kanssa. Ase kykeni käytännössä tuhoamaan minkä tahansa liittoutuneiden panssarin yli kilometrin päästä. Lähipuolustusta varten oli etulevyyn asennettu 7,92 mm MG34-konekivääri. Miehistöön kuuluivat vaununjohtaja, ampuja, ajaja, lataaja ja kk-ampujana toimiva radisti.
Jagdpantherin tuotanto alkoi tammikuussa 1944, mutta liittoutuneiden pommitusoffensiivin Saksan teollisuudelle tuottamat vauriot tekivät suunnitelmien mukaisen tuotannon mahdottomaksi. Lopullinen valmistusmäärä olikin vain 392 vaunua.
Jagdpantherit olivat mekanisoitujen panssarintorjuntayksiköiden kalustona ja päästyään rintamalle sodan loppuvaiheessa ne kunnostautuivat taisteluissa huomattavalla tavalla. Mielenkiintoisena yksityiskohtana mainittakoon, että itse Adolf Hitler piti Jagdpantheria erinomaisena ratkaisuna ja katsoi vaunun olevan jopa Königstigeriä parempi. Tämä lienee myös totuus, sillä alhaisemman painonsa, huokeamman valmistushintansa ja suuremman liikkuvuutensa ansiosta Jagdpanther olisi ollut saksalaisille joukoille huomattavasti sitä mielekkäämpi vaihtoehto. Jagdpantheria on pidetty sodan teknisesti parhaana vaununa.
Läpäisyarvot Walter J. Spielbergerin teoksesta: "Panzer-kampfwagen Panther und seine Abarten."
Kanelipuut
Kanelipuut ("Cinnamomum") on kasvisuku, johon kuuluu useita satoja lajeja Aasiasta ja Australiasta. Ne ovat ikivihreitä puita tai pensaita ja monilla lajeilla on erityisen voimakas tuoksu ja siksi niistä valmistetaan mausteita ja öljyjä.
Kanelipuista ovat taloudellisesti merkittävimpiä seuraavat lajit:
Paliskunta
Paliskunta on poronhoitoalueen paikallisorganisaatio. Poronhoitolain mukaan paliskunnan muodostavat poronhoitoalueella asuvat poronomistajat, joiden poroja hoidetaan paliskunnan alueella. Laki toteaa myös, että paliskunnan tehtävänä on huolehtia siitä, että paliskunnan osakkaiden porot hoidetaan paliskunnan alueella ja että paliskunnan osakkaiden harjoittamaan poronhoitoon kuuluvat työt tulevat tehdyiksi. Vuonna 2006 paliskuntia oli 56. Näistä 40 oli Lapin ja 16 Oulun läänissä.
Paliskunnat muodostavat Paliskuntain yhdistyksen.
Aegee
AEGEE, Eurooppalainen opiskelijafoorumi (, ) on yksi Euroopan suurimmista poikkitieteellisistä opiskelijajärjestöistä. Nimi tulee Aigeianmerestä, jonka ympäristö oli yksi demokratian syntysijoista.
Järjestö on perustettu vuonna 1985, ja sillä on noin 17 000 jäsentä 260 yliopistokaupungissa 42 maassa ympäri Eurooppaa.
AEGEE edistää yhtenäistä Eurooppaa, rajoja ylittävää yhteistyötä, kommunikaatiota ja integraatiota akateemisessa ympäristössä. AEGEE on poliittisesti sitoutumaton, eikä sillä ole kansallisia rakenteita, vaan se toimii ainoastaan paikallisella ja Euroopan tasolla.AEGEE järjestää useita projekteja, joista useimmat liittyvät yhteen päätoiminta-alueista: kansalaisaktiivisuus, korkeakoulutus, rauha ja tasapaino sekä kulttuurien välinen vuorovaikutus.
AEGEE on itsenäinen mihinkään puolueeseen sitoutumaton poliittinen organisaatio, joka työskentelee läheisesti hallitusten, instituutioiden ja muiden sitoutumattomien järjestöjen kanssa toteuttaakseen tavoitteitaan Euroopan hyväksi. AEGEE pyrkii saamaan jäsentensä ääntä kuuluville jokaisella tasolla järjestämällä konferensseja kyseisistä aiheista ja käyttämällä tuloksia vaikuttamiseen Euroopan instituutioissa.
Järjestö edustaa opiskelijoita, jotka välittävät eurooppalaisesta dimensiosta korkeakoulutuksessa. Opiskelijoiden liikkuvuuden edistämisen lisäksi AEGEE tukee kielten opiskelua, edistää kansainvälistä yhteistyötä akateemisessa maailmassa ja kampanjoi eurooppalaisen koulutusohjelman puolesta.
Edistämällä demokraattisia ihanteita, suvaitsevaisuutta ja keskinäistä ymmärrystä nuorten aikuisten keskuudessa konfliktialueilla AEGEE myötävaikuttaa konfliktien ratkaisemiseen Balkanilla, Kaukasuksella, Kyproksella sekä Kreikassa ja Turkissa. Lisäksi AEGEE järjestää konferensseja ja seminaareja kansainvälisistä poliittisista aiheista.
Kunnioituksen ja arvostuksen lisääminen eri kulttuureista peräisin olevien ihmisten välillä on ydin kaikelle työlle AEGEEn piirissä. AEGEE kokee tämän toiminta-alueen Euroopan yhdentymisen ytimenä uskoen, että yhtenäistyminen ei voi koskaan olla ylhäältä alas tapahtuva prosessi, vaan sen täytyy perustua ystävyyteen kaikkien Euroopan kansojen välillä. AEGEE-ryhmät järjestävät vuosittain huomattavan paljon kulttuurivaihtoja.
Epämetalli
Epämetallit ovat alkuaineita, jotka eivät käyttäydy kuten metallit. Epämetallit muodostavat usein kovalenttisia sidoksia. Epämetallit ovat yleensä kaasuja tai kiinteitä aineita. Jotkut epämetallit (esimerkiksi jodi) ja puolimetallit (esimerkiksi pii) kuitenkin kiteytyvät metallinkiiltoiseen muotoon, joten epämetallin käsite on määriteltävä aineen kemian eikä ulkonäön mukaan.
Varsinaisia epämetalleja ovat hiili, typpi, happi, fosfori, rikki ja seleeni, halogeenit (fluori, kloori, bromi, jodi ja astatiini) ja jalokaasut (helium, neon, krypton, argon, ksenon ja radon) joskus myös puolimetallit (boori, pii, germanium, arseeni, antimoni, telluuri ja polonium). Vety lasketaan usein epämetallien joukkoon, koska se on kaasu ja muodostaa usein kovalenttisidoksia normaaliolosuhteissa. Vedyn pelkistymisreaktiot ovat kuitenkin harvinaisia, ts. se yleensä luovuttaa eikä vastaanota elektroneja, kuten varsinaiset epämetallit, joten se ei ole kemiallisesti ottaen epämetalli. Hydridi-ionia, joka on elektronin vastaanottanut vety, esiintyy vain poikkeuksellisen elektropositiivisissa tapauksissa, kuten alkalihydrideissä (esimerkiksi litiumhydridi LiH), ja itse asiassa vety alkaa käyttäytyä kuin metalli korkeassa paineessa.
Alkuaineina epämetallit ovat vakaita eivätkä reagoi aggressiivisesti. Ne eivät muodosta metallisidoksia, joten niillä ei ole metallikiiltoa sekä niiden lämmön- ja sähkönjohtokyky on huono. Hiili on kiinteä, jonkin verran sähköä johtava aine, jonka esiintyy standardiolosuhteissa grafiittina tai amorfisena eli aktiivihiilenä. Typpi, happi, vety ja halogeeneista fluori ja kloori ovat kaksiatomisia kaasuja. Fosfori, rikki ja seleeni muodostavat moniatomisia rakenteita, joten ne ovat kiinteitä, kiteytyviä aineita. Kiinteät epämetallit eivät liukene veteen, kaasumaiset vain vähän, eivätkä kummatkaan reagoi veden kanssa kuten halogeenit.
Typpi palaa vasta erittäin kuumassa, mutta useat muut epämetallit syttyvät ja jauhemuodossa saattavat palaa jopa räjähtämällä. Syntyvät oksidit ovat kaasuja (hiili, rikki, typpi) tai kiinteitä aineita. Epämetallioksidien vesiliuokset ovat happamia ja ne syövyttävät metalleja. Typpihappo, fosforihappo ja rikkihappo ovat vahvoja happoja, seleenihappo on keskivahva ja hiilihappo taas on heikko happo. (Divetyoksidi eli vesi on neutraali ja voi toimia niin happona kuin emäksenäkin.)
Epämetallien keskinäiset sidokset ovat usein kovalentteja, ts. elektronit jaetaan. Erityisesti hiili-hiili-sidos on tästä syystä erittäin kestävä, joten hiilen yhdisteistä eli orgaanisista aineista voi tulla erittäin monimutkaisia.
Oire
Oire on havaittavissa oleva merkki sairaudesta tai epänormaalista toiminnasta. Ihmisen kokemia oireita on erilaisia: on fyysisiä ja henkisiä oireita. Fyysisiä oireita ovat esimerkiksi sydänoireet ja henkisiä oireita ovat esimerkiksi masennus. Kaikkia sairauksia ei välttämättä edellä oireilu.
Kansainvälinen olympiakomitea
Kansainvälinen olympiakomitea (KOK) on suurin ja vaikutusvaltaisin urheilun kattojärjestöistä. KOK:n johdolla järjestetään joka neljäs vuosi kesä- ja talviolympialaiset, ja se päättää niiden pitopaikat. KOK:n perusti paroni Pierre de Coubertin vuonna 1894 herättääkseen Antiikin Kreikan olympialaisten perinteen uudelleen henkiin. Nykyinen KOK:n puheenjohtaja on saksalainen Thomas Bach, jonka toimikausi alkoi syyskuussa 2013.
KOK:n päämaja sijaitsee Lausannessa, Sveitsissä. KOK:n puheenjohtaja valitaan salaisessa äänestyksessä, ja hänen toimikautensa on kahdeksan vuotta, sekä mahdollinen neljän vuoden jatkokausi. KOK:n johtokuntaan kuuluu 15 jäsentä: puheenjohtaja, neljä varapuheenjohtajaa ja 10 jäsentä. Varapuheenjohtajien toimikausi on neljä vuotta. KOK:lla on nykyisin enintään 115 henkilöjäsentä. Vuoden 1999 jälkeen valittujen jäsenten yläikäraja on 70 vuotta.
KOK:n missio ja säännöt määritellään olympialaisessa peruskirjassa. KOK on nimennyt tehtävikseen:
KOK perustettiin ranskalaisen paroni Pierre de Coubertinin johdolla vuonna 1894 Pariisissa amatööriurheilukonferenssin yhteydessä. Perustamiskokoukseen osallistui 79 edustajaa 13 maasta. KOK:n ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin kokouksessa kreikkalainen kirjailija Demetrius Vikelas, ja de Coubertin valittiin pääsihteeriksi. Kaksi vuotta myöhemmin de Coubertin valittiin KOK:n puheenjohtajaksi, missä virassa hän toimi vuoteen 1925 saakka.
Vuonna 1924 KOK alkoi järjestää talviolympiakisoja, ja de Coubertinin väistyttyä myös naisten lajit saivat entistä suuremman jalansijan olympialaisten ohjelmassa. Vielä Avery Brundagen puheenjohtajuuden aikana (1952–1972) KOK piti tiukasti kiinni olympialaisten amatööriaatteesta, ja ammattiurheilijoilta oli kisoihin pääsy kielletty. Vasta Juan Antonio Samaranchin kaudella ja etenkin Los Angelesin olympialaisista 1984 lähtien ovat kaupallisuus ja ammattiurheilu tulleet osaksi olympialiikettä, minkä ansiosta KOK:n talous on nykyisin hyvässä kunnossa.
KOK:ta on moitittu muun muassa liian vanhanaikaiseksi ja paatuneeksi ”herrakerhoksi”. Viime vuosina KOK on kuitenkin lisännyt osallistumista aktiiviseen järjestötyöhön ja vaativaan dopingin vastaiseen työhön. KOK on myös uudistanut jäsenkuntaansa ja lisännyt urheilijajäsenten määrää.
Komentokieli
Komentokieli (myös "komentosarjakieli" tai "skriptikieli") on kieli, jolla suoritetaan komentosarjoja ("skriptejä"). Näillä automatisoidaan tehtäviä ilman, että tarvitaan varsinaisia ohjelmointikieliä.
Lähes kaikille käyttöjärjestelmille on tarjolla tekstimuotoinen käyttöliittymä, jolla voidaan käynnistää ohjelmia ja antaa monipuolisia "komentoja". Pian todettiin tarve automatisoida tällaisten komentojen antamista siten, että sama tehtävä voidaan suorittaa uudelleen helposti. Komentosarjakielten ominaisuuksia ovat:
Tyypillisiä komentosarjakieliä ovat komentotulkkien tukemat kielet Unixin kaltaisissa käyttöjärjestelmissä (sh, bash, tcsh, ksh), Windows-alustalla (BAT ja PowerShell), sekä vanhan Mac OS -käyttöjärjestelmän AppleScript. Myös suurkoneissa on käytössä vastaavia (esimerkiksi IBM VM/CMS EXEC2).
Alkuperäinen tärkeä komentosarjakielten käyttötarkoitus oli eräajojen ohjaaminen.
Makrokielet ovat hyvin samanlaisia kuin komentosarjakielet.
Makrokieliä ovat esimerkiksi m4. Myös julkaisujärjestelmä TeX (ja LaTeX) on makrokieli.
Käsitteessä näppäimistömakro sanaa makro käytetään samassa merkityksessä kuin komentosarjakielissä. Näppäimistömakroissa "nauhoitetaan" ohjelman käytössä käytettävät näppäinten painallukset ja nämä näppäinten painallukset voidaan sitten toistaa.
Joissain järjestelmissä myös graafisen ohjelman käyttö muunnetaan tekstimuotoisiksi komennoiksi, jolloin käyttö voidaan nauhoittaa kuten näppäimistömakrot ja muuntaa komentosarjakielelle. Tällöin myös graafisia komentoja voidaan automatisoida. Joissain järjestelmissä tällaisia komentoja sanotaan komentosarjoiksi ja toisissa makroiksi. Tällaisia järjestelmiä on toteutettu TCL- ja Visual Basic -komentosarjakielillä.
Uusi valtakunta
Uudella valtakunnalla tarkoitetaan historioitsija Manethon (270 eaa.) laatimassa luokittelussa muinaisen Egyptin 18.–20. dynastioiden hallitusaikaa vuosina 1550–1069 eaa. Faraoiden Egyptin uusi valtakunta oli värikästä aikaa, jota luonnehtivat ulkomaankauppa, valloitusretket ja diplomatia ulkomaiden kanssa, papiston vallantavoittelu ja vastareaktiot niihin, sekä lopussa taantuminen heikkojen faaraoiden takia.
Uuden valtakunnan katsotaan yleisesti alkaneen egyptiläisten karkotettua aasialaisperäiset hyksot Ala-Egyptistä ja faarao Ahmosen perustettua 18. dynastian (n. 1550 eaa.). Uusi valtakunta päättyi 20. dynastian faarao Ramses XI:n kuoltua (n. 1069 eaa.). Kuuluisimpia Uuden valtakunnan aikaisia faaraoita olivat muun muassa Ramses II, Akhenaten ja Tutankhamon.
Uuden valtakunnan aika oli muinaisen Egyptin kukoistuksen aikaa. Nubia ja Siinain alue oli Egyptin hallinnassa ja ne maksoivat veroa faaraolle. Näiltä alueilta louhittiin myös paljon jalokiviä, metalleja sekä kultaa, jotka rikastuttivat temppeleiden aarrekammioita. Myös kaupankäynti ympärysvaltojen kanssa kasvoi huomattavasti. Amonin papisto alkoi uhmata faaraon valtaa, jota vastaan Akhenaten yritti taistella uskonnollisella ja poliittisella vallankumouksellaan.
Akhenaten aloitti lyhyen niin sanotun Amarna-kauden, jolloin faarao määräsi kansan palvomaan ainoata Aten-jumalaa. Lopulta tämä suututti Amonin papit siinä määrin, että papisto nosti oman suosikkinsa kenraali Horemhebin valtaistuimelle.
Horemhebin jälkeen valtaan nousi Ramses I, joka perusti Egyptin 19. dynastian. Tämän dynastian faaraoista huomattavin oli Ramses II. Vasta hän onnistui rajoittamaan papiston valtaa.
Rakennustaito oli tässä vaiheessa Egyptin historiaa jo varsin pitkälle kehittynyttä, noudattaen kuitenkin edelleen vanhoja tyylisuuntauksia. Uuden valtakunnan aikana rakennettiin lukuisia temppeleitä ja pyhäkköjä ympäri maata. Myös vanhoja rakennuksia entisöitiin ja kunnostettiin. Kuninkaallisten hautojen rakentamisessa otettiin käyttöön uusi käytäntö. Faaraot haudattiin Kuninkaiden laaksoon kaivettuihin käytävämäisiin hautoihin, jotka täytettiin runsailla määrillä hautakalustoa.
Kauden lopulla pohjoisesta saapuneet merikansat uhkasivat maata, mutta Egypti torjui heidän hyökkäyksensä. Faaraon valta alkoi kuitenkin luhistua 20. dynastian aikana muun muassa maakuntien keskisen valtataistelun takia. Tähän aikaan sijoittuu myös hyvin dokumentoitu tapahtuma, jossa eräs Ramses III:n vaimoista suunnittelee ja toteuttaa yhdessä poikansa kanssa Ramseksen murhan. Ramses III:n murhan jälkeen maata hallitsi useita heikkoja ja lyhytaikaisia faaraoita, joiden kausilla Egypti oli sekasorron vallassa. Näihin aikoihin sijoittuu myös historian ensimmäinen dokumentoitu lakko. 20. dynastian aikana ja jälkeen Egypti hajosi useisiin osiin, joita hallitsivat eri kuninkaat ja papistot.
Sisu
Sisu on sitkeää, hellittämätöntä tahdonvoimaa, sinnikkyyttä, lannistumattomuutta. Sanonta ”paha sisu” taas viittaa kiivaaseen, pahaan luonteenlaatuun..
Sisun käsite on osa suomalaista kansallisidentiteettiä. Käsitys, että suomalaiset ovat pitkälti luonnon­olojen vuoksi sisukkaampia kuin useimmat muut kansat, tuli laajalti tunnetuksi 1900-luvun alku­vuosi­kymmeninä, mihin vaikutti erityisesti suomalaisten kestävyys­­juoksijoiden suuri menestys olympialaisissa ja muissa kansainvälisissä urheilu­kilpailuissa. Entistäkin tunnetummaksi käsite suomalainen sisu tuli sittemmin talvisodan aikana. Ulkomaalaiset kirjeenvaihtajat ja toimittajat selittivät, että sana sisu kuvasi parhaiten Suomea. New York Times -lehti kirjoitti sisusta: "sisu-sana oli ihmeellisin heidän sanoistaan.".
Kirjassaan "Eräelämän perinteitä" (1944) Sakari Pälsi liittää sisun suomalaisten parituhatvuotisen raivauskauden aikana kehittyneeseen luonnonvoimia uhmaavaan yritteliäisyyteen ja raatajaluonteeseen. Pälsin mukaan sisu voitaisiin määritellä ”voimaksi, jolla yritetään mahdottomia, mutta ei epätoivoisesti taistellen eikä sokeasti purren”. Sisu ei ole ”desperadomieltä” eivätkä sille ole ominaista ”hysteeriseen järkkymykseen” pohjautuvat tehokkaat äkki-iskut. ”Näistä epäterveistä energian tiivistymistä sisu eroaa elämänuskalluksensa ja voitontoivonsa puolesta", Pälsi kirjoitti. "Tiukassa paikassa sisu sanoo: mahdottomalta näyttää, mutta koetetaan kuitenkin. Ja sitten koetetaan – ja voitetaan.”
Kuvanlukija
Kuvanlukija eli skanneri (englannin teonsanasta "scan", ’keilata’, ’pyyhkäistä’) on laite, joka muuntaa kaksiulotteisen kohteen kuvatiedostoksi. Tätä kutsutaan kuvan lukemiseksi, ”skannaamiseksi”. Kuvanlukijan tallentamasta dokumentin kuvasta mahdollinen tekstiosuus voidaan jälkikäsittelyä varten muuntaa tekstimuotoon erillisen tekstintunnistus- eli OCR-ohjelman avulla. On olemassa myös kolmiulotteisia skannereita. Kolmiulotteisella skannerilla voidaan tarkoittaa esimerkiksi dokumenttikameraa, johon voi laittaa esineen ja ottaa siitä kuvan. Kuva tallennetaan kuvatiedostoksi.
Kuvanlukijoita on kahdenlaisia: tasoskannereita ja filmiskannereita. Edellinen lukee paperilla olevan esimerkiksi A4-kokoisen kuvan heijastuvan valon avulla. Jälkimmäinen lukee kuvan negatiivi- tai diafilmistä läpimenevän valon avulla. Tasoskanneri voi olla pöytä- ja käsikuvanlukija.
Kuvanlukijatyypeistä yleisin on pöydällä pidettävä tasokuvanlukija, joka on rakenteeltaan yksinkertainen ja kopiokoneenomainen. Tasokuvanlukijassa luettava kuva asetetaan lasilevyn päälle aivan kuten kopiokoneessa. Lasilevyn alla on lukupää ja valonlähde. Kuvanlukijan tärkeimmässä osassa, lukupäässä, on tuhansia valolle herkkiä puolijohde-elementtejä. Lukupää liikkuu kiskoilla lukualueen päästä päähän ja siirtää lukualueelta mitatun valon ja värin määrän tietokoneen muistiin. Erikoistarkoituksia varten on esimerkiksi arkistoissa olemassa myös suuria, kiinteitä tasokuvanlukijoita, joilla voidaan lukea digitaaliseen muotoon isokokoisiakin asiakirjoja esimerkiksi kokoon A0 asti.
Käsikuvanlukija toimii samalla periaatteella, mutta on koteloitu käsin liikuteltavaan, suurta tietokonehiirtä muistuttavaan koteloon, jonka alapinnalla on lukupää ja liikkeen havaitseva rulla. Käsikuvanlukijoiden lukupää on kapeampi kuin tasolukijoissa; usein tarpeeksi leveä valokuvien lukemiseen, mutta paperiarkit joudutaan lukemaan erillisinä kaistoina ja yhdistämään ohjelmallisesti. Käsilukijat olivat halvempia valmistaa kuin tasolukijat, mutta monissa tilanteissa vaikeampia käyttää, minkä johdosta edulliset tasolukijat ovat syrjäyttäneet ne.
Filmiskannerilla on tyypillisesti paljon suurempi erotuskyky kuin tasoskannerilla, ja lisäksi se pystyy lukemaan hyvin tiheitä (tummia) alueita kuvassa. Filmiskanneri voi olla rakenteeltaan riviskanneri tai rumpuskanneri. Edellisessä filmi kuljetetaan valodetektorien rivin ohitse, jälkimmäisessä kuvan yli kuljetetaan valoherkkä detektori filmin pyöriessä sylinterin pinnalla. Rumpuskannerissa voidaan käyttää paljon parempaa valodetektoria, kuten valomonistinputkea, kuin riviskannerissa, jolloin tuloksena saadaan parempi sävyjen rekisteröinti. Laitteen korkean hinnan ja suuren koon takia rumpuskanneri on jäänyt yksinomaan ammattikäyttöön.
Kuvanlukijoiden valmistajista tunnetuimpia ovat Atiz, Hewlett-Packard, Canon, Epson ja Lexmark. Nykyään erillisiä kuvanlukijoita myydään yhä vähemmän, sillä yleistyneillä monitoimilaitteilla voidaan tulostaa, lukea ja kopioida, ja valokuvauksessa on siirrytty digikameroiden käyttöön.
Proteus
Proteus oli antiikin mytologiassa tulevaisuuteen näkevä jumala, joka huolehti Poseidonin (room. Neptunus) karjasta (valaat) ja osasi muuttaa muotoaan. Proteuksen ennustajantaidot ovat niiden käytettävissä, jotka saavat tämän kiinni pettävästä muodonmuuttajan kyvystä huolimatta. Tiukasti pideltynä Proteus palaa normaaliin vanhan miehen muotoonsa ja suostuu kertomaan tulevaisuudesta.
Homeros mainitsee Proteuksen pitävän majaa Faroksen saarella, joka on yhden päivämatkan päässä Aegyptuksen joesta eli Niilistä. Vergilius puolestaan sijoittaa Proteuksen Rodoksen ja Kreetan välisille seuduille Karpatos-saarelle. Jotkin lähteet mainitsevat myös Proteuksella olevan tyttären, Idonean.
Kummeli (täsmennyssivu)
Kummeli voi tarkoittaa:
Rednex
Rednex on ruotsalainen vuonna 1992 perustettu tanssipopyhtye. Se saavutti hetkellisesti suurta suosiota ympäri Eurooppaa vuonna 1995 ilmestyneellä albumillaan "Sex & Violins", jonka kappaleet ”Cotton Eye Joe”, ”Old Pop In An Oak” ja ”Wish You Were Here” soivat runsaasti radioasemilla ja diskoissa. Vuonna 2000 ilmestyneeltä Rednexin toiselta albumilta ”Farm Out” suurhitiksi nousi kappale "The Spirit of the Hawk", joka oli samalla koko vuoden menestynein single Saksassa.
Rednexin ideana oli yhdistää kantria eurodisco-taustaan ja humoristisiin videoihin ja imagoon.
Enemmän kuin kiinteä yhtye, Rednex on ollut musiikkituottajien idea, jonka ympärille on koottu tarvittavat esiintyjät. Ensimmäisen kymmenen vuoden aikana yhtyeeseen ehti kuulua yli kymmenen jäsentä.
"Cotton Eye Joe" oli jättihitti myös Suomessa. Samaten balladi "Wish You Were Here" sijoittui vuonna 1995 järjestetyssä Radiomafian top 500 -äänestyksessä peräti kuudenneksi. Jope Ruonansuu teki kappaleesta "Old Pop In An Oak" huumoriversion "Pappi vaan joi" ja se julkaistiin kahtena versiona samannimisellä singlellä ja myöhemmin myös "Washington Bar" -levyllä.
Yhtye esiintyi yleisurheilun MM-kisoissa Suomessa vuonna 2005.
MAC (yhtye)
MAC oli porilainen The Police -vaikutteinen yhtye, joka vaikutti 1980-luvun alussa. Yhtyeen laulusolistina toimi myöhemmin Dingossa laulanut Neumann. MACin tunnetuin kappale on "Suomi itkee", joka sisältyi sen ensimmäiselle singlelle. Yhteensä yhtye julkaisi kaksi singleä, joista molemmat ilmestyivät Kräk-levymerkillä. "Suomi itkee" on julkaistu myös cd-muodossa Neumannin kokoelmalevyllä "20 Suosikkia - Naiselleni". MACin kappale ”Metropoliitta” on myös kokoelma-albumilta "TV räjähtää" (1981).
Hajottuaan 1982 MACin perintöä on kuultu Dingon kappaleissa, sillä MACilla ja Dingolla oli yhteisiä soittajia. Myös syksyllä 1987 toimineen S.E.X.-yhtyeen soittajista kolme neljästä oli MACin jäseniä.
Evoluutio (täsmennyssivu)
Evoluutio tarkoittaa kirjaimellisesti "kehitystä" tai "aukirullaamista" (vrt. kirjakäärö).
Abwehr
Abwehr () oli natsi-Saksan Wehrmachtin pääesikunnan tiedustelupalvelu. Alkuperäinen Abwehr toimi Reichswehrin tiedustelupalveluna, joka oli perustettu 1920.
Abwehr oli melko merkityksetön organisaatio, kunnes tammikuussa 1935 Adolf Hitler laajensi sitä ja nimitti sen johtoon amiraali Wilhelm Canarisin. Sekä Sicherheitsdienst (SD) että Gestapo piti Abwehriä kilpailijanaan.
Abwehristä muodostui natsihallinnon vastaisen salaliiton keskus. Sen agentit pyrkivät varoittamaan länsimaita Hitlerin Puolaa ja Tšekkoslovakiaa koskevista suunnitelmista. Canariksen avulla eräs hänen alaisistaan, Hans Oster, auttoi organisoimaan natsien vastaisen sisäisen opposition.
Gestapo alkoi huhtikuussa 1943 epäillä Abwehrin toimintaa. Monet Osterin kumppaneista pidätettiin ja Abwehr pantiin erityistarkkailuun. Canaris erotettiin helmikuussa 1944. Walter Schellenberg korvasi hänet, ja Abwehr sulautettiin suurelta osin Sicherheitsdienstiin.
Äiti
Äiti on biologinen tai sosiaalinen naaraspuolinen jälkeläistensä vanhempi. Nisäkkäillä kuten ihmisellä äiti kantaa lastaan jota ensin kutsutaan alkioksi ja myöhemmin sikiöksi. Äiti kantaa lastaan kohdussaan aina siihen saakka kunnes lapsi on tarpeeksi kehittynyt syntyäkseen. Tämän jälkeen äiti synnyttää lapsen. Kun lapsi on syntynyt, äiti yleensä imettää häntä.
Äidiksi voidaan kutsua myös naista, joka ei ole lapsen biologinen vanhempi, esimerkiksi adoptioäidit, äitipuolet (biologisen isän puoliso) tai naisparin lapsen ei-biologinen vanhempi. Nykyisin teknologian avulla biologisen äidin toiminnot voidaan jakaa myös siten, että geneettinen äiti tuottaa munasolun ja kantava äiti synnyttää lapset.
Äiti on elämän antaja ja turvallisuuden vertauskuva. C. G. Jung tulkitsee, että äiti-käsitteeseen on laskettava myös isoäidit, imettäjät ja lastenhoitajat. Käsitteen laajentamista ovat myös Jumalan äiti (Neitsyt Maria), äiti maa ja alma mater (yliopisto). Äitipuoli on saduissa usein jonkinlainen vasta-äiti, joka vihaa lapsiaan. Jung näkee tässä ihmisen vaikeuden hahmottaa eri äiti-hahmoja ja niiden osuutta lapsen kasvattamisessa.
Sana "äiti" on erittäin vanha laina germaanisesta sanasta "aithi". Alkuperäisestä ’äitiä’ merkitsevästä kantauralilaisesta sanasta *"emä" polveutuvat nykyiset sanat "emä" ja "emo", ja jälkimmäistä käytetään kalevalaisessa kansanrunoudessa merkityksellä "äiti".
Äitipuoli on saduissa ja sananlaskuissa usein eräänlainen paha antiäiti, itsekeskeinen ja lasta vihaava, jopa valmis murhaamaan, lähes noita. Tämä mielikuva saattaa kertoa siitä, ettei ihminen ole pystynyt hahmottamaan suhdettaan oikeaan äitiinsä. Grimmin sadussa Lumikki kerrotaan äitipuolesta näin: "Sen jälkeen kun äiti kuoli, ei meillä ole ollut yhtään hyvää hetkeä. Äitipuoli lyö meitä joka päivä, ja kun tulemme hänen luokseen, hän potkii meidät jaloillaan pois.".
Luettelo suomalaisen nimipäiväkalenterin miesten nimistä
Tämä on täydellinen luettelo miesten etunimistä, jotka esiintyvät suomalaisessa nimipäiväkalenterissa. Tällä hetkellä (2015) nimipäiväkalenterissa on 418 miestennimeä.
Viimeisin uudistus tehtiin vuoden 2015 alussa, jolloin nimipäiväkalenteriin lisättiin 17 uutta miesten etunimeä.
Viestiaselaji Suomessa
Viestijoukot tai viestiaselaji on yksi Suomen maavoimien aselajeista. Suomessa viestiaselajin historia ulottuu rautakaudelle. Tällöin viesti kulki vainovalkein, eli korkeille kohdille pystytetyin merkkitulin. Viestiaselaji täytti 95 vuotta vuonna 2013. Viestitoiminta liittyy joukkojen erilaisen tiedonsiirron hoitamiseen (lähetti, puhe, data, video). Viestitoiminta voi tapahtua radioteitse tai kiinteiden viestintäverkkojen välityksellä.
Suhteellisen edun mukaan viestitoimintaan kuuluu:
Viestitoimintaan liittyy yhä enemmän esikuntajoukot, eli joukot, jotka palvelevat esikuntia yleisemmin kuin pelkästään viestitoiminnan alalla.
Yhtymän viestijärjestelmä (YVI) muodostuu yleensä erilaisten viestiverkkojen yhdistelmästä, jolla varmistetaan viestien perillemeno erilaisissa toimintaympäristöissä.
Yhtymän viestijärjestelmä 2 (YVI2) on hyvin muokkautuvainen joten se saadaan kiinnitettyä miltei mihin tahansa Puolustusvoimien suurempaan ajoneuvoon.
Niin ViAs:ssa kuin ViPa:ssa on sähkömagneettisen häirinnän suojaus, joka on välttämätön sodanajan kalustossa.
Yhtymän viestijärjestelmän lisäksi palveluskäytössä on myös jalkaväkiprikaatien käyttämä m80-järjestelmä, joka perustuu analogisiin radiolinkkeihin ja kenttäkaapelien laajamittaiseen käyttöön.
Alueellisten viestijoukkojen (ALVI-joukkojen) tehtävänä on yhdistää yhtymän viestijärjestelmä (YVI) kiinteään televerkkoon. YVI2:n tapaan myös ALVI-kalustoa voidaan asentaa muun muassa konttiin maastokuorma-auton lavalle.
Taistelevien joukkojen käyttöön suunnitellusta yhtymän viestijärjestelmästä poiketen alueellisten viestijoukkojen kalusto perustuu kaupalliseen teknologiaan, eikä erityisesti sotilaskäyttöön suunniteltuihin laitteisiin.
Viestiaselaji toteuttaa yhtymätason viestitoiminnan, mutta erityisesti meri- ja ilmavoimilla, ilmatorjunnalla, kenttätykistöllä sekä rannikkotykistöllä on laajaa viestitoimintaa. Kenttätykistö hoitaa myös suurimman osan jalkaväen viestitarpeista jalkaväkijoukkoihin kuuluvien tykistön ja kranaatinheittimistön viestimuodostelmien avulla. Ilmatorjunnalla sekä kenttätykistöllä on orgaanisesti yhtymän viestijärjestelmän osia, jotka mahdollistavat niiden joustavan liittymisen viestijärjestelmään.
Nykyään viestiaselaji on yksi teknisimmistä Puolustusvoimien aselajeista. Pääkoulutuspaikkana toimii Riihimäen varuskunta ja siellä toimiva Viestirykmentti.
YVI-koulutusta annetaan varusmiehille lähinnä valmiusprikaateissa sekä Panssariprikaatissa.
ALVI-järjestelmän varusmieskoulutus keskittyy pääasiassa Viestirykmenttiin, mutta sitä annetaan myös Karjalan Prikaatissa sekä Kainuun Prikaatissa ja Jääkäriprikaatissa. Viestikoulutusta antavat myös ilmavoimat, merivoimat sekä kaikki ilmatorjunnan ja kenttätykistön joukkoyksiköt.
Luettelo suomalaisen nimipäiväkalenterin naisten nimistä
Tämä on täydellinen luettelo naisten etunimistä, jotka esiintyvät suomalaisessa nimipäiväkalenterissa. Tällä hetkellä (2015) nimipäiväkalenterissa on 455 naistennimeä.
Viimeisin uudistus tehtiin vuoden 2015 alussa, jolloin nimipäiväkalenteriin lisättiin 22 uutta naisten etunimeä.
Elektroninen tuhoaminen
Elektroninen tuhoaminen tarkoittaa tuhoavaa, palautumatonta vaikutusta elektroniikan tai sähkömagneettisen spektrin kautta. Elektroninen tuhoaminen kohdistuu sekä vastaanottimeen että lähettimeen.
Tärkeimmät elektronisen tuhoamisen välineet ovat:
Elektronisen tuhoamisen pääkohde on elektroniikka, mitä herkempi (mitä pienempi rakenne), sitä parempi elektronisen tuhoamisen kannalta. Erityisen herkkiä ovat nykyaikaiset mikropiirit.
Elektronisella tuhoamisella (laser, hiukkasase) voidaan tuhota myös muita rakenteita kuin elektroniikkaa.
Elämä on parasta huumetta
Elämä On Parasta Huumetta ry ) (EOPH) oli vuonna 1992 perustettu suomalainen järjestö, joka teki ehkäisevää päihdetyötä kouluissa, internetissä, matkapuhelimilla ja kohtasi vuorovaikutteisesti lapset, nuoret ja heidän vanhempansa. Lisäksi erilaiset kehittämishankkeet ja neuvontapalvelut olivat keskeinen osa yhdistyksen työtä. 1.1.2012 Elämäntapaliitto, Terveys ry ja Elämä On Parasta Huumetta ry yhdistyivät ja muodostivat Ehkäisevä päihdetyö EHYT ryn.
Raketinheitin
Raketinheitin on epäsuoraa tulta ampuva tykistöase. Raketinheittimen ammus on varustettu rakettimoottorilla ja se lähetetään liikkeelle joko molemmista päistään avoimesta putkesta tai laukaisukiskoa pitkin.
Heittimen putket on asennettu tyypillisesti ajoneuvon lavalle, josta ne laukaistaan kaikki samaan aikaan. Putkia voi olla neljästä neljäänkymmeneen. Kevyet raketinheittimet ovat kaliiperiltaan 105–160 millimetriä ja raskaat 220–400 millimetriä. Raketti kuljettaa polttoaineensa mukanaan, joten raketinheittimen kantomatka voi olla pidempi kuin tykeillä.
Raketinheittimen raketti on suurempi kuin tykin kranaatti ja lentää hitaammin, joten tuuli vaikuttaa sen lentorataan enemmän. Siksi heittimet eivät ole yhtä tarkkoja kuin tykit, mutta rakettien suuri määrä kompensoi tätä.
Kuuluisimpia raketinheittimiä ovat toisen maailmansodan aikaiset Nebelwerfer ja BM-13 ”Stalinin urut”.
Suomessa on käytössä 122 mm:n raketinheittimiä: neuvostoliittolainen 122 Rakh 76 (BM-21 Grad) ja Saksasta ostettu Saksan demokraattisella tasavallalla ollut tšekkiläinen 122 RAKH 89 (RM-70).
Puolustusministeri Seppo Kääriäinen päätti 5. tammikuuta 2006, että Suomeen hankitaan Alankomaista käytettynä 22 kappaletta yhdysvaltalaisia raskaita raketinheitinheittimiä M270 MLRS ("Multiple Launch Rocket System"), mistä tuli merkinnältään puolustusvoimissa 298 RsRakh 06. Kaupan hinta oli noin 45,3 miljoonaa euroa, kun kaupalle oli myönnetty 57,6 miljoonan euron budjetti. Ylijäävät varat käytetään MLRS-järjestelmän kehittämiseen.
Raketinheitinjärjestelmä sijoitettiin Tykistöprikaatiin, Niinisaloon. M270-raketinheittimistä muodostettiin 6–8 heittimen pattereja. Uusi raketinheitinjärjestelmä vaatii noin 200 sotilaan vahvuuden sodan ajan joukoissa.
Hankintapäätös perustuu eduskunnassa käsiteltyyn valtioneuvoston vuoden 2004 turvallisuus- ja puolustuspoliittiseen selontekoon, minkä mukaan "maavoimien iskukykyä kehitetään hankkimalla raskaita raketinheittimiä asevaikutuksen ulottamiseksi vastustajan operatiiviseen syvyyteen."
Raskas raketinheitinjärjestelmä on myös osa jalkaväkimiinoja korvaavien järjestelmien kehittämistä.
Hiekkalaatikko (leikkipaikka)
Hiekkalaatikko on lasten leikkipaikka, jossa voidaan leikkiä hiekkaleikkejä esimerkiksi hiekkalapion, sangon ja hiekkamyllyn kanssa. Hiekkalaatikkoja rakennetaan esimerkiksi useimpiin leikkipuistoihin ja päiväkotien pihoille.
Hiekkalaatikko on yleensä neliskanttinen, se on valmistettu puusta, ja sen reunojen korkeus alle 20 senttimetriä. Hiekkalaatikkohiekka on laadultaan muuraushiekkaa, joka on raekooltaan 0–4 millimetriä. Hiekkalaatikon alla voidaan pintamaan ja hiekan erottimena käyttää suodatinkangasta. Hiekkalaatikon alla voidaan käyttää raekooltaan 5–12 mm olevaa sepeliä ja salaojitusta, jotta sadevesi ei jäisi hiekkalaatikkoon.
Terveyssyistä lemmikkieläimet tulee pitää poissa hiekkalaatikolta, eikä likaista lunta tulisi talvella kolata tai aurata laatikon päälle. Suojaksi voi hankkia päälle levitettävän peitteen. Leikkipaikan hiekka tulisi suositusten mukaan myös vaihtaa määräajoin, ettei siihen ketyisi ihmiselle haitallisia pieneliöitä ja mikrobeja.
Kotipihojen tarpeettomaksi jääneen hiekkalaatikon voi muokata esimerkiksi kasvimaaksi.
Hiekkalaatikko keksittiin 1800-luvun puolivälissä monipuoliseksi ja pienillekin lapsille sopivaksi leikkivälineeksi.
Lämpökohina
Lämpökohina on ilmiö, jonka vaikutuksesta sähköjohtimessa tai resistanssissa kulkevassa virrassa tapahtuu satunnaisvaihtelua. Tätä satunnaisvaihtelua kutsutaan lämpökohinaksi ja sitä voidaan kuvata kohinajännitteellä tai kohinavirralla. Lämpökohina aiheutuu johteessa olevien vapaiden varauksenkuljettajien satunnaisesta lämpöliikkeestä. Tästä syystä lämpökohinan voimakkuus on verrannollinen materiaalin fyysiseen lämpötilaan.
Satunnaisvaihtelut aiheuttavat resistanssissa "R" lämpökohinajännitteen, jonka tehollisarvo on
missä formula_2 on Boltzmannin vakio, "T" on lämpötila [ K ], ja "B" on mittauksen kaistaleveys [ Hz ]
Esimerkiksi 1 MΩ vastus synnyttää 10 kHz kaistalla tehollisarvoltaan 13 μV suuruisen kohinajännitteen.
Lämpökohinaa voidaan yhtä hyvin kuvata myös kohinavirralla, jonka suuruus on
I_n = \sqrt
Bass’n Helen
bass’n Helen oli Nokialla perustettu kitarapainotteista rockia soittava gospel-yhtye. Yhtyeen nimi tuli vuoden 1992 alkuperäiskokoonpanosta, jolloin bändissä soitti yksi basisti (Petri Ryöti) ja kaksi Heleniusta (Harri ja Olli). Myöhemmin kitaristiksi liittyi Mikael Lindell. Bass'n Helen lopetti toimintansa vuoden 2012 lopussa. Yhtyeen viimeinen esiintyminen oli 17. marraskuuta 2012 Maata näkyvissä -festareilla.
1990-luvun loppupuolelta lähtien yhtye kuului suurimpien suomalaisten gospel-tapahtumien vakioesiintyjiin. Vuosituhannen vaihteessa alkuperäisjäsenet jäivät vähitellen bändistä pois ja yhtye alkoi alkuperäisen laulajan ja uusien soittajien kanssa etsiä uudenlaista omaa tyyliään. Vuonna 2004 bass’n Helen julkaisi kuuden vuoden tauon jälkeen uuden täyspitkän albumin "Salattu". Tämän jälkeen yhtyeessä vaihtui toinen kitaristi ja basisti.
Vuonna 2005 yhtye julkaisi singlen ”Lasienkeli”, tällä kertaa sekulaarijakelukanavien levitykseen. Singlet ”Varjojen maa” ja ”Liekeissä” soivat ahkerasti muun muassa YleX- ja SuomiPOP-radiokanavilla ja musiikkivideo kappaleesta ”Liekeissä” pyöri Music Television Finlandilla. "Kauas täältä" -pitkäsoitto julkaistiin 3. toukokuuta 2006 ja se ylsi ensimmäisellä viikollaan sijalle 16. Suomen virallisella albumilistalla. ”Liekeissä” ja ”Varjojen maa” olivat YleX-radiokanavan himotuimmat-listan kärkisijoilla useita viikkoja.
Heinäkuussa 2006 Harri Helenius kyseenalaisti yhtyeen statuksen gospelyhtyeenä Nelosen "Pop-ikoni" -ohjelmassa. Hän totesi, että jokainen saa itse päättää, onko heidän musiikkinsa gospelia vai ei. Bass'n Helenin uusin albumi "Onnellinen" julkaistiin vuonna 2008.Kitara:
Basso:
Rummut:
BNH ry on bass’n Helenin taustaorganisaationa toimiva yhdistys. Yhdistyksen tarkoituksena on gospel-musiikin ja muun kristillisiin arvoihin perustuvan taiteen tunnetuksi tekeminen ja kristillisen evankeliumin levittäminen.
The E Street Band
E Street Band on yhdysvaltalainen rockyhtye, joka tunnetaan pääasiassa Bruce Springsteenin taustayhtyeenä. Yhtye on esiintynyt myös itsenäisesti, samoin sen jäsenet. Se on oletettavasti perustettu 1972, mutta varsinaisesti se on toiminut yhtyeenä vuodesta 1974 lähtien.
Nämä albumit ovat merkittäviä siitä että niissä ei ole mukana E Street Band, mutta jokaisella on yhtyeestä muutamia jäseniä, kuten laulaja-vaimo Patti Scialfa , joka on jokaisella.
Melvil Dewey
Melville Louis Kossuth (Melvil) Dewey (10. joulukuuta 1851 – 26. joulukuuta 1931) oli kirja-aineiston luokittelun pioneeri, joka loi Deweyn luokittelun.
Dewey syntyi Adams Centerissä, New Yorkissa, Yhdysvalloissa. Hän opiskeli Amherstin yliopistossa, mistä hän valmistui vuonna 1874. Työskennellessään avustajana Amherstin kirjastossa vuosina 1874–1877 Dewey kehitti luokittelujärjestelmänsä.
Dewey muutti Bostoniin ja perusti The Library Journal -lehden, josta tuli tärkeä vaikuttaja kirjastojen kehittämisessä ja niiden hallinnossa. Dewey oli myös perustamassa Yhdysvaltain kirjastoyhdistystä ALA:aa vuonna 1876.
Vuonna 1883 Deweystä tuli Columbia-yliopiston kirjastonhoitaja ja seuraavana vuonna hän perusti Columbia School of Library Economyn. Se oli ensimmäinen kirjastovirkailijoiden koulutusta varten perustettu koulu ja siitä tuli erittäin suosittu. Vuonna 1890 koulu siirrettiin Albanyyn New Yorkin osavaltioon, missä koulun nimeksi tuli New York State Library School. Dewey toimi koulun johtajana vuosina 1888–1906. Hän uudisti voimakkaasti New Yorkin osavaltion kirjastoa.
Myöhemmin elämässään Dewey kiinnostui englannin kielen ortografian uudistamisesta. Hän ajoi asiaa ja vaihtoi etunimensä aikuisena ”Melvillestä” yksinkertaisemmaksi muotoon ”Melvil”. Hän myös kirjoitti osan elämästään sukunimensä muodossa ”Dui”.
Markku Sotarauta
Markku Juhani Sotarauta (s. 24. huhtikuuta 1963 Turku) on Tampereen yliopiston aluetieteen professori. Koulutukseltaan hän on hallintotieteiden tohtori. Hän toimii johtamiskorkeakoulun ja alueellisen kehittämisen tutkimusyksikön (Sente) johtajana Tampereen yliopistossa. Markku Sotarauta on kaupunki- ja aluekehittämisen asiantuntija. Hän oil Newcastlen yliopiston (UK) vieraileva professori 2008-2011. Professori Sotarauta on toiminut Tampereen yliopistossa myös kauppa- ja hallintotieteiden tiedekunnan dekaanina ja yhdyskuntatieteiden laitoksen johtajana.
Artikkeleja tieteellisissä aikakauskirjoissa ja kokoomateoksissaKirjoja
Eleanor Roosevelt
Anna Eleanor Roosevelt (11. lokakuuta 1884 – 7. marraskuuta 1962) oli yhdysvaltalainen ihmisoikeusaktivisti, diplomaatti ja Yhdysvaltain presidentin Franklin Delano Rooseveltin vaimo. Miehensä kuoltua 1945 hän jatkoi yhteiskunnallista uraansa ja työskenteli YK:ssa maansa yleiskokousedustajana ja ihmisoikeuskomission puheenjohtajana.
Eleanor Roosevelt syntyi yläluokkaiseen yhdysvaltalaiseen perheeseen; presidentti Theodore Roosevelt oli hänen setänsä. Eleanor jäi orvoksi alle kymmenvuotiaana ja kasvoi isoäitinsä luona New Yorkissa. Hänet lähetettiin Englantiin Allenswoodin kouluun, jota johti kuuluisa feministi Marie Souvestre. Siellä hän oppi myös puhumaan sujuvasti ranskaa.
Eleanor Roosevelt palasi Yhdysvaltoihin 17-vuotiaana vuonna 1902. Hän tutustui kaukaiseen sukulaiseensa Franklin Delano Rooseveltiin ja meni tämän kanssa naimisiin 1905.
Vuonna 1921 Franklin Roosevelt sairastui vakavasti ja halvaantui osittain. Eleanor Roosevelt alkoi esiintyä julkisesti politiikassa sekä miehensä puolesta että omissa nimissään.
Vuosina 1933–1945 Franklin Roosevelt oli Yhdysvaltain presidentti, ja Eleanor Rooseveltin päätoimi oli olla presidentin vaimo, Yhdysvaltain ensimmäinen nainen. Hän jatkoi kuitenkin poliittista uraansa kirjoittamalla mm. sanomalehtikolumnia. Tätä palstaa hän jatkoi kuolinvuoteensa asti.
Eleanor Roosevelt matkusti ympäri Yhdysvaltoja promotoimassa New Dealiä ja vieraili sotajoukkojen luona toisessa maailmansodassa. Hän oli feministi ja aktiivinen amerikkalaisen ihmisoikeusliikkeen kannattaja. Hän esimerkiksi poseerasi kuvissa YK:n ihmisoikeuksien julistus vierellään.
Vuonna 1946 Harry S. Truman nimitti Eleanor Rooseveltin Yhdysvaltojen edustajaksi YK:n yleiskokoukseen. Hän nousi YK:n ihmisoikeuskomission puheenjohtajaksi ja osallistui aktiivisesti ihmisoikeuksien julistuksen luonnostelemiseen.
Roosevelt arvosteli Trumanin politiikkaa useasti, mutta asettui vastahakoisesti tukemaan tämän uudelleenvalintaa. Hän vieraili pakolaisleireillä ja tuki Intian itsenäistymistä.
Trumanin kauden jälkeen Roosevelt matkusti paljon ulkomailla. Hän tutustui poliittisiin oloihin vuonna 1955 matkoillaan Israelissa, Japanissa, Hongkongissa, Kamputseassa ja Indonesiassa ja pääsi Moskovaan vuonna 1957 haastattelemaan Nikita Hruštšovia. Sekä Neuvostoliitossa että Israelissa hän vieraili useita kertoja. Vuonna 1950 hän vieraili Suomen Huolto -järjestön kutsumana myös Suomessa.
Avenue des Champs-Élysées
Avenue des Champs-Élysées tai Les Champs-Élysées [le ʃɑ̃z‿e.li.ze] on katu Ranskan pääkaupungissa Pariisissa. Elokuvateattereineen, kahviloineen ja kauppoineen se on yksi maailman kuuluisimmista kaduista. Kadun itäosa kulkee Champs Elysées -puiston halki. Nimensä katu on saanut kreikkalaisen mytologian Elysionin, kuolleiden valtakunnan mukaan.
Avenue des Champs-Élysées on noin kaksi kilometriä pitkä. Se kulkee Pariisin luoteisosassa kahdeksannen kaupunginosan läpi Place de la Concordelta Place Charles de Gaullella sijaitsevalle Riemukaarelle.
Champs-Élysées'n suorana jatkeena lännessä, Riemukaaren toisella puolella, ovat Avenue de la Grande Armée ja edelleen Neuilly-sur-Seinen pääkatu Avenue Charles de Gaulle, jotka johtavat suoraan kohti La Défensen aluetta ja siellä sijaitsevaa Grande Archea. Idässä, Concorden toisella puolella taas Tuileries-puiston suurin puistokäytävä kulkee samalla suoralla kohti Carrouselin riemukaarta ja edelleen Louvrea. Täten Champs-Élysees on samalla osa noin kahdeksan kilometriä pitkästä suorasta akselista, "Axe historique", joka johtaa Louvren sisäpihalta La Défenselle.
Vuonna 1860 kadun kauppiaat muodostivat Syndicat d'Initiative et de Défense des Champs-Élysées -järjestön, jonka nimeksi tuli vuonna 1980 Comité des Champs-Élysées. Järjestö on omistautunut puistokadun ilmapiirin säilyttämiseen ja kehittämiseen. Nykyäänkin komitea päättää kadulle tulevasta uudesta liiketoiminnasta. Kalliiden vuokrien takia vain harvat asuvat Champs-Élysées'llä; talojen yläkerrat ovat pääasiassa toimistotiloina. Erityisen kallista on kadun pohjoispäässä. Joka vuosi kadulla nähdään Ranskan armeijan suurin paraati. Se on myös Ranskan ympäriajon perinteinen päätepiste.
Avenue des Champs-Élysees rakennettiin vuonna 1640 myös Versailles'n puutarhan suunnittelijana tunnetun André Le Nôtren johdolla suoraksi jatkeeksi Tuileries-puiston pääkäytävälle. Aluksi se sijaitsi kaupungin ulkopuolella, sillä Pariisin länsiraja sijaitsi vielä tuolloin nykyisen Place de la Concorden paikalla. 1700-luvulla puistokatua jatkettiin lännessä Neuilly-sur-Seinen kautta Seinen ylittävälle sillalle saakka. Vähän myöhemmin kuitenkin rakennettiin uusi kaupunginmuuri, joka lännessä kulki nykyisen Riemukaaren kohdalla, ja täten katu sai nykyisen pituutensa. Nykyiselle kohdalleen kaupungin raja siirrettiin 1800-luvulla.
Kadusta tuli kaupungin omaisuutta vuonna 1828, jolloin kadulle rakennettiin muun muassa jalkakäytävät, sähkövalaistus ja suihkulähteitä. Viimeksi katua muutettiin vuonna 1993, kun jalkakäytäviä laajennettiin.
Kernel panic
Kernel panic on ilmoitus käyttöjärjestelmän ytimen kaatumisesta, joka johtuu yleensä jonkin tietokoneen tärkeän osan virhetoiminnosta. Yleensä kernel panicin yhteydessä tulostetaan syy, mistä virhetoiminto havaittiin ja käyttöjärjestelmän tilatietoja, joista voidaan päätellä vian aiheuttaja.
James Naismith
James Naismith (6. marraskuuta 1861 Almonte, Ontario, Kanada – 28. marraskuuta 1939 Lawrence, Kansas) oli kanadalainen, joka keksi koripallon säännöt vuonna 1891 toimiessaan Springfieldissä, Massachusettsissa paikallisen NMKY:n opettajana. Hänen aloitteestaan alettiin myös käyttää kypärää amerikkalaisessa jalkapallossa.
Turrón
Turrón (espanjaksi), torrone (italiaksi) tai torró (katalaaniksi) on espanjalaiseen jouluperinteeseen kuuluva nougat'ta muistuttava makeinen. Sitä valmistetaan yleensä hunajasta, manteleista, sokerista ja kananmunan valkuaisesta.
Turrón on peräisin arabikulttuurista, ja tiedetään, että se on tunnettu Espanjassa jo ainakin 1500-luvulla. Nykyään jouluisin on saatavilla laaja valikoima erilaisia ja erimakuisia variaatioita turrónista. Se on suosittua joka puolella Espanjaa, erityisesti Välimeren rannikolla Valenciassa ja Kataloniassa. Samantapaista nougat'ta on tapana tehdä Espanjan lisäksi myös Italiassa ja Ranskassa. Turrónista tehdään myös jäätelöä.