hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Antonio Adán
Antonio Adán Garrido (s. 13. toukokuuta 1987 Madrid) on espanjalainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Primera Divisiónin Atlético Madridia.
Adán on Real Madridin kasvatti; hänen ensimmäinen joukkueensa seurassa oli alevín B. Hän oli seuran C-joukkueen ykkösmaalivahti kaudet 2004–2006 ennen siirtymistään B-joukkue Castillaan, joka pelasi tuolloin Espanjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa. Hän debytoi sarjassa elokuussa 2006. Castillan ykkösmaalivahdiksi Adán nousi vuonna 2007, mutta marraskuussa 2007 tullut polvivamma piti hänet sivussa useita kuukausia.
Castillassa pelaamisen ohella Adán toimi kausina 2006–2007 ja 2009–2010 Real Madridin edustusjoukkueen kolmosmaalivahtina. Kaudeksi 2010–2011 hänet nostettiin vakituisesti edustusjoukkueen kokoonpanoon. Hän debytoi Mestarien liigan lohkovaiheen ottelussa Auxerrea vastaan 8. joulukuuta 2010. Ensimmäisen ottelunsa Primera Divisiónissa Adán pelasi 13. helmikuuta 2011 Espanyolia vastaan, kun hän korvasi jo ottelun toisella peliminuutilla kentältä punaisella kortilla ulosajetun Iker Casillasin.
Real Madrid ja Adán purkivat sopimuksensa 2. syyskuuta 2013. Kolmen kauden aikana hän pelasi edustusjoukkueessa yhteensä 18 ottelua, joista seitsemän Primera Divisiónissa, seitsemän Copa del Reyssä ja neljä Mestarien liigassa.
Adán pelasi useita otteluita Espanjan nuorisomaajoukkueissa. Hän toimi Espanjan kapteenina vuonna 2006 alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissam joissa Espanja voitti mestaruuden, ja vuonna 2007 alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa. Kesällä 2009 hän kuului Espanjan joukkueeseen alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa.
Väli-Olhava
Väli-Olhava on kylä Iin kunnassa. Kylä sijaitsee seututien 855 varrella noin seitsemän kilometriä Olhavasta Oijärvelle päin.
Asutus on keskittynyt Olhavajoen läheisyyteen. Väli-Olhava muodostuu pienemmistä kyläalueista, jotka ovat Maunula, Kiuttula, Simppala ja Vuosioja, jossa on sijainnut ennen koulu. Asukkaita Väli-Olhavassa ja lähellä sijaitsevassa Yli-Olhavan kylässä on yhteensä noin 200. Aikoinaan asukkaita on ollut lähes toista tuhatta. Ihmiset ovat saaneet elantonsa pääasiassa maa- ja metsätaloudesta.
Nykyään Väli-Olhavassa ei ole omaa kauppaa eikä koulua. Kylällä sijaitsevat 1960-luvulla valmistunut seurakuntatalo sekä 1920-luvulla käyttöön otettu Iin seurakunnan toinen hautausmaa.
Lauseke (matematiikka)
Lauseke on matematiikassa yhdistelmä numeroita, operaattoreita ja ryhmittelymerkkejä kuten erilaisia sulkuja. Niissä voi olla vapaita muuttujia, joiden arvoja ei ole annettu, vaan ne otetaan muusta yhteydestä. Lisäksi lausekkeessa voi olla sidottuja muuttujia, joiden arvo on määritelty jo lauseessa itsessään.
Kaksi lauseketta ovat yhtä suuria, jos ne evaluoituvat samaksi luvuksi.
Lausekkeiden evaluoinnin formalisoivat Alonzo Church ja Stephen Kleene 1930-luvulla lambdakalkyylin avulla. Heidän työllään oli suuri vaikutus nykyiseen matematiikkaan ja ohjelmointikieliin.
Lausekkeessa
on vapaa muuttuja "x", sidottu muuttuja "n", vakiot 1, 2 ja 3, sekä kaksi implisiittistä kertolaskuoperaattoria ja yksi summaoperaattori.
Lauseke voidaan kirjoittaa muotoon
josta kertolaskut kertomalla saadaan
ja edelleen ottamalla yhteinen tekijä
Muuttujan arvolla
lauseke evaluoituu luvuksi 36.
Lauseke (ohjelmointi)
Lauseke () on ohjelmoinnissa arvojen, funktioiden ja proseduurien yhdistelmä, joka evaluoituu tietyksi arvoksi.
Esimerkiksi C:n kaltaisella kielellä ehtolauseen ehto on lauseke:
Lauseke määritellään usein rekursiivisesti, esimerkiksi (BNF-notaatiolla):
Esimerkki määrittelee kieliopin, jossa lauseke koostuu yhteen- ja vähennyslaskuista.
Shingon
Shingon on Japanissa syntynyt esoteerinen buddhalaisuuden lahko. Sen perustaja, Kiinassa opiskellut munkki Kūkai (空海, kuolemansa jälkeen tunnettu myös nimellä Kōbō Daishi, 弘法大師) opiskeli Kiinassa ensin kiinan kieltä, myöhemmin buddhalaisuutta. Hän toi tiibetiläisvaikutteisen Shingon-opin Japaniin 806. Kūkai teki vaikutuksen vahvistumisen ajan keisareihin (keisari Kammun poikiin) ja myös moniin aatelisiin japanilaisiin uskonnollisfilosofisen sisältönsä lisäksi myös kulttuurivaikutteiden kuten kalligrafian ja veistosten kautta.
Shingon-buddhalaisuutta harjoittavia arvioidaan nykyisin olevan yli 12 miljoonaa. He ovat jakautuneet 46 lahkoon. Shingonin keskus on edelleen Kōya-vuorella Kansain alueella Wakayaman prefektuurissa. Se on edelleen pyhiinvaelluskohde, jossa käy vuosittain pari miljoonaa henkeä.
Johan Meriluoto
Johan Cristian Meriluoto (s. 22. maaliskuuta 1974 Porvoo) on suomalainen kolmiloikkaaja, joka edusti seuratasolla Borgå Akillesta. Hän saavutti Kalevan kisoissa kaikkiaan kymmenen kulta- ja kolme hopeamitalia ja edusti Suomea yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa ja maailmanmestaruuskilpailuissa . Meriluoto lopetti aktiiviuransa vuonna 2008 . Häntä valmensivat Åke Hilden, Tuomas Sallinen ja Hannu Rautala.
Meriluoto voitti 1993 sisäratojen SM-kultaa kolmiloikassa tuloksella 15,95, joka oli sisäratojen alle 20-vuotiaiden Suomen-ennätys. Helmikuussa 1994 Meriluodon vasen akillesjänne katkesi nuorten SM-hallikisoissa. Hänen toivuttuaan tästä takaisin kilpailukuntoon (1995 huhtikuussa 16,53) hänen oikea akillesjänteensä katkesi Eurooppa-cupissa Turussa kesäkuussa 1995. Vuonna 1996 hän loikki Kalevan kisoissa hopealle tuloksella 16,05. Samana vuonna hän voitti Suomi–Ruotsi-maaottelun. Seuraavana vuonna hän voitti SM-kultaa loikittuaan 16,21. Hän uusi mestaruutensa Oulun Kalevan kisoissa 1998, jonka jälkeen hän edusti Suomea Budapestin EM-kisoissa. Meriluoto selviytyi EM-kisoissa finaaliin, jossa sijoittui yhdeksänneksi tuloksella 16,84. Hän voitti samana vuonna myös Suomi–Ruotsi-maaottelun. Vuonna 1999 hän voitti jälleen Suomen-mestaruuden. Hän osallistui Sevillan MM-kisoihin, mutta karsiutui.
Meriluoto voitti SM-kultaa Lahden Kalevan kisoissa 2000 ja samana vuonna lajinsa Euroopan cupin I divisioonassa. Myös hänen ennätyksensä 16,95 on vuodelta 2000. Hänet valittiin myös Sydneyn olympiakisoihin, mutta kisamatka peruuntui rauhaskuumeen vuoksi. Seuraavana vuonna hän voitti SM-kultaa sisäratojen SM-kisoissa ja Kalevan kisoissa, jossa hänen voittotuloksensa oli liian kovassa myötätuulessa hypätty 17,04 . Edmontonin MM-kisoissa hän pääsi finaaliin, jossa sijoittui kymmenenneksi. Vuonna 2002 Meriluoto voitti jälleen sekä sisäratojen että ulkoratojen SM-kultaa. Vuonna 2003 hän voitti Kalevan kisat. Vuonna 2004 hän voitti Turkissa Euroopan cupin I divisioonan tuloksella 16,68. Vuonna 2005 hän voitti kultaa sisäratojen SM-kisoissa ja Porin Kalevan kisoissa. Hänet valittiin samana vuonna Suomen joukkueeseen Helsingin MM-kisoihin, joissa hän karsiutui. Kauden lopussa hän voitti Suomi–Ruotsi-maaottelun. Kaudella 2006 Meriluoto voitti SM-kultaa sisäradoilla sekä Jyväskylän Kalevan kisoissa. Kaudella 2007 Meriluoto voitti kymmenennen Suomen mestaruutensa Lappeenrannan Kalevan kisoissa. Tampereen Kalevan kisoissa 2008 hän sijoittui hopealle.
Meriluoto on kolmiloikassa Suomen kaikkien aikojen ulkoratojen tilastossa kolmantena sekä sisäratojen tilastossa toisena.
Kööpenhaminan metro
Kööpenhaminan metro on automaattinen metrojärjestelmä, joka palvelee Kööpenhaminan ja Frederiksbergin aluetta Tanskassa.
Metro koostuu kahdesta linjasta ja 22 asemasta. Asemista yhdeksän on maanalaisia. Laiturit ovat noin 60 metriä pitkiä ja 20 metriä leveitä. Linjojen yhteenlaskettu pituus on noin 21,3 kilometriä, josta noin yhdeksän kilometriä on tunnelissa. Pisin tunneli on M2-linjalla välillä Fasanvej–Lergravsparken. Se on 7,5 kilometriä pitkänä Tanskan toiseksi pisin tunneli.
Kööpenhaminan ja ruotsalaisen Malmön kuntien välille toivotaan tulevaisuudessa omaa metrolinjaa.
Metron ensimmäinen osuus Nørreport–Lergravsparken ja Vestamager avattiin 19. lokakuuta 2002. 29. toukokuuta 2003 avattiin osuus Nørreport–Frederiksberg ja 12. lokakuuta 2003 avattiin vielä jatke Vanløseen. Osuus Lergravsparkenilta lentoasemalle (Lufthavn) avattiin 28. syyskuuta 2007.
Kolmas, kehälinja () on rakenteilla, osuudella on 17 uutta metroasemaa. Laajennustyöt toteuttaa kaksi italialaista yritystä. Salini Construttori rakentaa raiteet ja asemat, vaunukaluston toimittaa Ansaldo STS. Rakennustöiden on ilmoitettu kestävän vuoteen 2018. Suomalainen Kone toimittaa hissit ja liukuportaat kaikille kehälinjan asemille. Uusi linja poikkeaa vanhoista teknisesti sen verran, että nykyiset junat eivät ole siellä yhteensopivia eivätkä uudet junat nykyisillä linjoilla.
Kööpenhaminan metroa ei rakennettu itsenäiseksi liikenneverkoksi, vaan se on ikään kuin kaksi liityntälinjaa Kööpenhaminan paikallisjunaverkolle. Vaihtoyhteys näiden välillä on Nørreportin asemalla. Myös Öresundståg-junat pysähtyvät siellä. Lisäksi myös Vanløsen ja Lindevangin metroasemilta on vaihtomahdollisuus paikallisjunaan. Regionaltåg-juniin saa vaihdettua Nørreportin ja Øresundin asemilta sekä lentoaseman metroasemalta.
Metro on alusta alkaen ollut täysin automatisoitu. Niinpä junissa ei ole kuljettajahyttejä. Kuitenkin hätätapauksessa metrojunaa saa ohjattua manuaalisesti junan päissä olevien luukkujen alapuolella olevalla järjestelmällä. Tunneliasemilla on lasiseinät ja automaattiset laituriovet yliajojen estämiseksi. Juna ei voi lähteä asemalta, ennen kuin kaikki ovet ovat kiinni ja lukossa. Jos jokin esine on oven välissä, ovi avautuu välittömästi. Lasiset laituriovet ovat pysähtyneen junan ovien kohdalla. Junan ovien avautuessa lasiovet aktivoituvat ja avautuvat. Ovet saadaan avattua myös manuaalisesti, jos niiden automaattinen avaus ei toimi. Jos juna pysähtyy väärään paikkaan, lasiseinät saa kaadettua. Kaikki metrotunnelit ovat hyvin valaistuja, ja niissä on hätäuloskäynti 600 metrin välein.
Kaasua sohvalla!
Kaasua sohvalla! on Viivin ja Wagnerin yhdeksäs sarjakuva-albumi. Albumi on julkaistu vuonna 2006 ja sisältää sarjakuvastrippejä vuosilta 2004–2005.
Albumi sisältää numeroidut stripit väliltä 1872-2181 seuraavassa järjestyksessä: 1872-1874, 1877, 2173, 1879, 1881-1882, 2145, 1885, 1894-1908, 1914-1915, 1930, 1916-1921, 1926-1929, 1932-1939, 1942-1943, 1946-1951, 1941, 1953-1955, 1964-1965, 1968, 1956, 1974, 1981, 1987-1990, 1992-1993, 1995, 1998, 2000-2001, 1983, 2015, 2010-2011, 2013, 2020, 2018-2019, 2022-2029, 2032-2043, 2074, 2047, 2050-2059, 2062-2066, 2071, 2068-2069, 2109, 2082, 2086-2089, 2094-2099, 2106-2107, 2114-2117, 2136-2142, 2170-2171, 2168-2169, 2120-2121, 2150-2157, 2159-2161, 2163-2164, 2166-2167, 2178-2181 ja 2060-2061, joista numeroon 1951 asti kuuluvat vuoteen 2004 ja numerosta 1952 alkaen vuoteen 2005.
Strippien järjestys albumissa ei vastaa alkuperäistä julkaisujärjestystä.
Heretic II
Heretic 2 on Raven Softwaren kehittämä toimintapeli, joka on julkaistu vuonna Windowsille. Se perustuu Quake II:n pelimoottorille ja sijoittuu fantasiamaailmaan. Pelin on kääntänyt Macintoshille MacPlay, Linuxille Loki Software ja Amigalle Hyperion Entertainment.
Peli on kolmannesta persoonasta kuvattu. Pelaaminen koostuu kenttien tutkimisesta ja vastustajien ampumisesta loitsuilla.
Suomen VII armeijakunta
Suomen VII Armeijakunta oli suomalainen armeijakunta jatkosodassa.Aluksi
VII armeijakunta oli aluksi ryhmitetty linjalle Pyhäjärvi-Värtsilä. Se aloitti hyökkäyksensä muun Karjalan Armeijan tavoin 10. heinäkuuta 1941. Armeijakunnan tavoitteena olisi ollut Sortavala, mutta hyökkäys pysähtyi jo pian Matkaselälle ja Hämekoskelle. Heikon hyökkäysmenestyksen takia armeijakunta sai vahvennuksena 11. divisioonan. Tämäkään ei riittänyt, sillä neuvostodivisioona piti asemansa. Elokuun puolivälissä päämaja joutui perustamaan I armeijakunnan Sortavalan suunnalle. Yhdessä I Armeijakunnan kanssa armeijakunta valtasi Sortavalan elokuun loppupuoliskolla.
Sortavalan taistelujen jälkeen armeijakunta siirrettiin Itä-Karjalaan Vieljärvelle. Elokuun lopussa se eteni Säämäjärvelle ja samalla siihen liitettiin 1. divisioona. Syyskuun puolivälissä armeijakunta valtasi Prääsän ja Petroskoihin armeijakunnan joukot saapuivat 1. lokakuuta. Lokakuun puolivälissä VII armeijakuntaan kuuluivat Osasto Lagus, 1., 11. ja 4. divisioona. Lokakuun lopussa pääosa armeijakunnan joukoista siirrettiin muualle ja uudelleen järjestettyn armeijakunnan muodostivat lopulta vain 4. divisioona ja Ryhmä Oinonen. Armeijakunta valtasi Kontupohjan 2. marraskuuta. Armeijakunnan viimeiseksi hyökkäysvaiheen sotatoimeksi jäi Songunniemen valtaus, jonka jälkeen armeijakunta siirrettiin reserviksi Äänislinnaan.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1956
Vuoden 1956 kesäolympialaisissa Melbournessa järjestettiin yleisurheilussa 33 kilpailutapahtumaa, miehille 24 ja naisille 9.
Juha (romaani)
Juha on Juhani Ahon vuonna 1911 ilmestynyt romaani. Sitä pidetään yhtenä kirjailijansa merkittävimmistä teoksista. "Juhan" ilmestyessä Aho oli jo vakiinnuttanut paikkansa Suomen ”kansalliskirjailijana”. Romaania on luonnehdittu Ahon teoksista klassisimmaksi ja samalla nykyaikaisimmaksi. Eeppisestä muodostaan huolimatta "Juha" on täynnä sisäistä draamaa.
"Juhan" tapahtumat sijoittuvat tarkemmin määrittelemättömään historialliseen aikaan, tarinassa viitatun kaskenpolton ja heimosotien perusteella kenties 1600- tai 1700-luvulle. Ajankohtaa ei kuitenkaan pidetä erityisen tärkeänä, sillä kyse on ikuisesta, ajattomasta aiheesta. Tapahtumapaikka on yhtä epämääräinen, kenties Kainuu tai Pohjois-Karjala, joka tapauksessa Suomen ja Venäjän rajaseutu. Kertomuksessa on nähty selviä viitteitä vanhasta kainuulaisesta kansantarinasta "Askanmäen kaunis Kaija", jonka nimihenkilö päätyi vienankarjalaisten laukkukauppiaiden mukana rajan taakse mutta palasi monien vaiheiden jälkeen takaisin. Antti Aho kirjoittaa isänsä elämäkerrassa 1951, että "Juhan" taustalla on Juhani Ahon, tämän vaimon Venny Soldanin ja kälyn Tilly Soldanin kolmiodraama, joka aikoinaan oli julkinen salaisuus. Antti J. Ahon mukaan hänen isänsä kirjoitti itsensä kaikkiin luomiinsa henkilöihin ja ”niitä kuvatessaan tunsi hajanaisen minänsä eheytyneeksi”.
Juha tekee työtä tilalla, mutta hänen vaimonsa Marja kaipaa muualle. Taloon poikkeaa vienankarjalainen kauppias ja naistenmies Shemeikka. Kun Juhan äiti saapuu taloon, Marja päättää lähteä Shemeikan mukaan Venäjälle. Shemeikan luona Marja on kuitenkin vain yksi tämän lukuisista naisista. Talo on täynnä Shemeikan entisiä rakastettuja, jotka raatavat nyt piikoina, käytännössä orjina.
Marja synnyttää pojan Sheimeikalle, mutta ei taivu kilvoittelemaan Shemeikan suosiosta. Marja onnistuu palaamaan takaisin Suomeen. Kotona Juha on uskonut, ettei Marja lähtenyt vapaaehtoisesti ja etsinyt Marjaa tuloksetta. Marjan palattua pariskunta lähtee yhdessä hakemaan Marjan lasta. Juha pahoinpitelee Shemeikan, joka onnistuu kuitenkin kertomaan Marjan innokkuudesta lähteä pois Juhan luota.
Leevi Madetoja ja Aarre Merikanto sävelsivät "Juhan" pohjalta oopperat. Merikannon "Juha" sävellettiin vuonna 1922, mutta kantaesitettiin vasta 1958. Madetojan versio kantaesitettiin vuonna 1935. "Juhasta" on tehty myös elokuvia, kuten Nyrki Tapiovaaran elokuva vuodelta 1937, Toivo Särkän elokuva vuodelta 1956 ja Aki Kaurismäen mykkäelokuva vuodelta 1999. Myös Mauritz Stillerin "Juha" (, 1921) pohjautuu Ahon teokseen. Tapiovaaran elokuvassa Juhaa esitti Hannes Närhi, Stillerin elokuvassa Mathias Taube, Särkän elokuvassa Eino Kaipainen ja Kaurismäen elokuvassa Sakari Kuosmanen. Mikko Roiha ohjasi "Juhan" pohjalta samannimisen tanssiteatteriteoksen, jonka ensi-ilta oli Korjaamossa tammikuussa 2010.
Gordon Smiley
Gordon Eugene Smiley (20. huhtikuuta 1946 – 15. toukokuuta 1982) oli yhdysvaltalainen kilpa-ajaja.
Indy-500:n aika-ajossa vuonna 1982 Smiley ajoi yli 320 km/h, jolloin auton perä lähti irti, Smiley teki korjausliikkeen ja auto kääntyikin liikaa ja osui nokka edellä ratamuuriin yli 320 km/h nopeudella. Auto hajosi osuessaan seinään pieniksi palasiksi, jolloin Smiley kuoli välittömästi.
Telecinco
Telecinco on espanjalainen televisiokanava, jota hallinnoi Mediaset España Comunicación -niminen, Madridin pörssissä noteerattu yritys. Kanava aloitti toimintansa 3. maaliskuuta 1990 ja oli toinen yksityinen televisiokanava Antena 3:n jälkeen. Kanava keskittyy viihteeseen, ulkomaisiin tuontisarjoihin, saippuaoopperoihin, tosi-tv:hen sekä ennen Formula 1 -lähetyksiin. Telecinco tuottaa myös radio-ohjelmia ja internetsisältöä. Vuonna 2014 Telecinco oli Espanjan suosituin kanava 14,5 %:n katsojaosuudella.
Kanava on tuottanut mm. Suomessakin suositun "Serranon perheen".
Tiikeripyton
Tiikeripyton ("Python molurus") on yksi kuudesta isoimmasta käärmelajista. Tiikeripyton kuuluu kuristajiin, joten sillä ei ole myrkkyhampaita. Se kuuluu II-CITES-lajeihin.
Tiikeripyton on hyvin suuri, raskastekoinen käärme. Tiikeripytonit ovat tummanruskeita beigeillä täplillä ja kahdella selvällä vaakasuoralla päänraidalla kummankin silmän yli. Naaraat kasvavat koiraita isommiksi. Naarailla on usein erilainen väritys sekä pienempi pää suhteessa vartaloon kuin koirailla. Vankeudessa niille kertyy ikää noin 20 vuoden verran, luonnossa elävistä ei ole merkintöjä.
Tiikeripytonia esiintyy Etelä-Aasiassa, Burmassa, Thaimaassa, eteläisessä Kiinassa, Vietnamissa ja Indonesiassa. Hylätyistä lemmikkieläimistä on muodostunut lisääntyvä kanta myös Pohjois-Amerikan Floridaan. Tiikeripytonin elinympäristö on vaihteleva, sisältäen kuivan metsistön, vuoristot ja heinäpellot. Luonnossa tiikeripytonin ruokavalio koostuu jäniksistä, hiiristä, rotista, liskoista, toisista käärmeistä, linnuista ja nisäkkäistä. Tiikeripyton kuristaa tarvittaessa hengiltä jopa antiloopin, leopardin ja ihmisen. Yläleuassa, suun tuntumassa sillä sijaitsee herkkiä aistimia, jotka reagoivat saaliseläimestä säteilevään lämpöön. Pyton väijyy pyydystettävää järven rannalla tai puussa, ja on aina iskuvalmis. Uhrinsa ympärille kietoutuessaan se voi olla jokseenkin varma pyynnin onnistumisesta.
Tiikeripytonit parittelevat aikaisin kevätkuukausina ja munivat 12–100 munaa maalis-huhtikuussa. Hautoessaan munia Tiikeripytonin lihakset värähtelevät, ja nämä liikkeet auttavat naarasta nostamaan munien ympäryksen lämpötilaa. Naaras ei koskaan jätä munia, eikä käy edes syömässä.
Flashdance
Flashdance on vuonna 1983 ensi-iltansa saanut musikaalielokuva. Se oli ilmestyessään menestys ja sisältää menestyskappaleet Irene Caran ”Flashdance... What a Feeling” ja Michael Sembellon ”Maniac”.
Pittsburghilainen Alex Owens (Jennifer Beals) työskentelee päivisin hitsaajana ja iltaisin paikallisen baarin tanssijana. 18-vuotias Alex kohtaa iloja ja suruja matkalla kohti ammattitanssijan uraa.
"Flashdancen" menestys nuorten keskuudessa loi Yhdysvalloissa erityisen nuorten naisten pukeutumistyylin. Siihen kuuluivat kuluneet collegepuserot, joiden kaula-aukkoa oli revitty laajemmaksi niin, että se paljasti olkapään ellei enemmänkin. Myös muut siihen asti kuntosalivaatteina pidetyt vaatteet yleistyivät jokapäiväisessä käytössä ja korostivat uutta naistyyppiä: itsenäistä ja maanläheistä, urheilullista ja seksikästä.
Suomessa ensi-ilta-arvostelut olivat murskaavia. Kymmenestä suomalaisesta ensi-iltakriitikosta (kaikki miehiä) kaksi antoi elokuvalle kaksi tähteä, kaksi yhden tähden ja loput eivät sitäkään. Keskiarvoksi tuli 0,75 tähteä neljästä.
Vuosikymmen myöhemmin "Video-oppaassa" vuodelta 1994 Kati Sinisalo antoi elokuvan Suomessa julkaistulle VHS-kasettiversiolle kaksi tähteä viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”. Sinisalo kutsuu elokuvan päähahmoa amerikkalaisen unelman tavoittelijana ”feminiiniseksi versioksi "Rockystä"”.
Eos (täsmennyssivu)
Eos tarkoittaa seuraavia asioita:
Kipparikvartetti (elokuva)
Kipparikvartetti on Ville Salmisen ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1952. Se on tyypillinen 1950-luvun musiikkikomedia. Pääosissa näyttelevät Olavi Virta, Kauko Käyhkö, Auvo Nuotio, Teijo Joutsela ja Liisa Tuomi.
Säveltäjä Harri Vuorivirtaa esittää näyttelijä Eero Roine. Roolinimi on mukaelma oikean Kipparikvartetin säveltäjän Harry Bergströmin nimestä. Laurence van Döveniä esittää Leo Lähteenmäki ja kauppaneuvoksetar Rahavaa Kaisu Leppänen. Sivuosissa näyttelevät muun muassa Paavo Jännes, Heikki Savolainen, Masa Niemi, Pentti Irjala, Armas Jokio ja Heimo Lepistö. Ohjaaja Salminenkin pistäytyy elokuvassa.
Kipparikvartetti oli 1950-luvun suosituin miesyhtye. Musiikkielokuva on esitetty Suomen televisiossa kaikkiaan kymmenen kertaa. Elokuvan puutarhakohtaukset kuvattiin Herttoniemen kartanon puistossa Helsingissä.
Tähtitaiteilijat Oy:llä menee huonosti. Vuorineuvoksetar Rahava kutsuu juhliinsa esiintymään Kultakurkkukvartetti-yhtyeen, mutta miten käy, kun sisään tuleekin musiikkiyhtye Kipparikvartetti? Ja keskelle roistokoplan ovelaa timanttikeikkaa.
Aikalaiskritiikeissä elokuva tyrmätään lähes yksimielisesti, ja syntipukiksi nostetaan käsikirjoittaja Reino Helismaa. Nimimerkki E. T-la (Eugen Terttula) kirjoitti: ”Lopuksi on syytä vakavasti huomauttaa, että Kipparikvartetti tekee viisaasti pysytellessään vast’edes poissa kameran edestä. Näkymättöminä he sen sijaan voivat jatkuvasti olla hyödyksi kevyelle musiikkifilmeillemme.” Positiivisimpienkin arvioiden yleislinja oli, että elokuvan huumori oli samaa tasoa kuin "Rovaniemen markkinoilla"- ja "Lännen lokarin veli" -elokuvissa. Myöhemmässä kritiikissä elokuvan ainoana kestävänä antina pidetään sen lauluesityksiä.
Tuottaja Toivo Särkkä oli alun perin allekirjoittanut Kipparikvartetin kanssa sopimuksen kahden elokuvan teosta. Välittömästi "Kipparikvartetti"-elokuvan ensi-illan jälkeen kerrottiinkin – elokuvakriitikoiden suureksi harmiksi – tulossa olevasta toisesta Kipparikvartetti-aiheisesta elokuvasta. Reino Helismaa oli laatinut käsikirjoituksen Kauko Käyhkön antaman aiheen pohjalta ja "Junttalipoo"-nimisen filmin kuvausten ilmoitettiin alkavan viipymättä. "Kipparikvartetti"-elokuvan saamien huonojen arvostelujen vuoksi Kipparikvartetti vetäytyi kuitenkin hankkeesta eikä ensimmäisen elokuvan jatkoksi kaavailtua "Junttalipoo"-elokuvaa koskaan tehty.
Jalla Jalla
Jalla Jalla on mäkihyppyharrastuksestaan tunnettu rovaniemeläinen rock ja punk-yhtye. Se oli aktiivisimmillaan vuosina 1986–1997.
Yhtyeen juuret olivat 1970–80-lukujen punk-liikkeessä. Se sai suurimmat musiikilliset vaikutteensa The Damnedilta, Ramonesilta, Rubettesilta, Iggy and the Stoogesilta sekä Jason and The Scorchersilta. Yhtyeen musiikillinen genre oli indietyyppinen kitararock. Tamperelainen Hiljaiset Levyt -yhtiö julkaisi useita Jalla Jallan albumeita, joita lisensoitiin muun muassa Englantiin ja Yhdysvaltoihin. Yhtye teki useita kiertueita Euroopassa ja esiintyi 1990-luvulla useimmilla suomalaisilla rockfestivaaleilla. Legendaarisimmat keikkansa jallat heittivät kotiyleisönsä edessä Down by the Kemijoki-festareilla Rovaniemellä Café Tivolin ympäristössä. Viimeisimmän niistä kesällä 2007. Keikkailu jatkuu satunnaisesti edelleen.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1960
Vuoden 1960 kesäolympialaisissa Roomassa järjestettiin yleisurheilussa 34 kilpailutapahtumaa, miehille 24 ja naisille 10.
Burt Young
Burt Young, entiseltä nimeltään Jerry De Louise, (s. 30. huhtikuuta 1940 New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Rocky-elokuvien Paulie-hahmona. Hän sai roolistaan sarjan ensimmäisessä osassa parhaan miessivuosan Oscar-ehdokkuuden vuonna 1976.
Burt Young on esiintynyt uransa aikana yli sadassa projektissa. Pääosin hän on edustanut italialais-amerikkalaisia työläisluokan hahmoja, kuuden Rocky-elokuvan lisäksi muun muassa elokuvissa "Chinatown", "Raivopäät", "New Yorkin unelmia", "Suuri gangsterisota", "Pääteasema Brooklyn" ja "". Lisäksi Young on esiintynyt monessa televisiosarjassa, kuten "Baretta", "Kova laki" ja "M*A*S*H".
Hän on Tony Burtonin ja Sylvester Stallonen ohella ainoa, joka on esiintynyt kaikissa Rocky-elokuvissa.
Young omistaa ravintolan Bronxissa, New Yorkissa. Hän on leski ja hänellä on yksi tytär.
Rose-Marie Precht
Astrid Rose-Marie Precht (19. huhtikuuta 1938 Helsinki – 26. syyskuuta 2000 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hänen poikansa on näyttelijä Santeri Kinnunen.
Rose-Marie Prechtin ura alkoi jo 1950-luvun alkupuolella, jolloin hän pääsi turkulaisen urheiluseuran kautta tanssijaksi teatteriin. Hän valmistui Helsingin teatterikoulusta vuonna 1961. Vielä siellä opiskellessaan hän sai ensimmäisen filmiroolinsa elokuvasta "Skandaali tyttökoulussa" vuonna 1960. Hän tuli sittemmin tunnetuksi vahvoista rooleista, joissa näkyi hänen komediennen kykynsä sekä taitava draaman tulkinta.
Precht teki tunnetuimmat teatteriroolinsa Suomen Kansallisteatterissa, Turun kaupunginteatterissa ja KOM-teatterissa. Hänet kiinnitettiin Kansallisteatteriin heti teatterikoulusta valmistumisensa jälkeen. Prechtin merkittäviin näyttämörooleihin lukeutuvat muun muassa Charlotta Lönnqvist Veijo Meren kirjoittamassa näytelmässä "Aleksis Kivi" sekä nimiosat Jussi Kylätaskun "Maaria Blommassa" ja Jussi Parviaisen "Akassa".
Rose-Marie Precht teki uraa myös elokuvissa, ja hänen pisin elokuvataipaleensa sijoittui 1960-luvulle. Alkuaikoina hänen elokuvaroolinsa olivat vaatimattomia sivuosia muun muassa Aarne Tarkaksen elokuvissa. Precht esiintyi kaikkiaan 26 elokuvassa vuosina 1960–1998. Hänen kenties tunnetuin roolinsa on ruustinna Ellen Salpakari Edvin Laineen elokuvissa "Täällä Pohjantähden alla" ja "Akseli ja Elina". Hän esiintyi myös muutamissa Spede Pasasen elokuvissa sekä erinäisissä televisio-ohjelmissa. Prechtin viimeisten vuosien tunnetuimmaksi työksi nousi ivallinen ja alkoholisoitunut Victoria-täti Yle TV2:n sarjassa "Hovimäki".
Precht oli naimisissa kolme kertaa: ensin Esko Salmisen ja myöhemmin Heikki Kinnusen kanssa. Molemmat liitot päättyivät eroon, ja Precht avioitui myöhemmin kolmannen kerran pukusuunnittelija-lavastaja Samppa Lahdenperän kanssa. Hän menehtyi 62-vuotiaana pitkäaikaiseen ja vaikeaan mahasyöpään.
Titta Karakorpi
Riitta Anneli ”Titta” Karakorpi (nyk. Karakorpi-Martens tai von Martens; s. 29. lokakuuta 1944 Oulu) on suomalainen näyttelijä, ohjaaja, käsikirjoittaja ja dramaturgi.
Karakorpi on toiminut ohjaajana muun muassa Svenska Teaternissa. Karakorpi on näytellyt muun muassa elokuvissa Risto Jarvan "Työmiehen päiväkirja", Elinan osan Edvin Laineen ohjaamassa Väinö Linna -filmatisoinnissa "Täällä Pohjantähden alla", Jaakko Pakkasvirran "Kesäkapina", "Linna" ja joissakin Televisioteatterin tuotannoissa.
Karakorpi on ollut naimisissa Jaakko Pakkasvirran kanssa. Hän on ohjannut useita TV-elokuvia.
Kurjenpolvet
Kurjenpolvet ("Geranium") on koppisiemenisten kasvisuku, joka kuuluu kurjenpolvikasvien heimoon. Sukuun kuuluu arviolta yli 200 lajia, joista Suomessa kasvaa luonnonvaraisena lähteestä riippuen toistakymmentä lajia. Varsinkin Amerikassa puutarhaväen keskuudessa sukunimeä "Geranium" on käytetty myös läheisten pelargonien nimenä, mutta niiden tieteellinen nimi on "Pelargonium". "Geranium"-suvun kasveja on risteytettykin. Suvun lajeissa on koristekasveina käypiä, mutta osa on yksi- ja osa monivuotisia.
Osa lajeista on alkuperäisiä, osa ihmisen toiminnan tuloksena Suomeen levinneitä.
Tuula Hällström
Tuula Hällström (s. 1978) on suomalainen pianisti.
Hällström on erikoistunut lied- ja kamarimusiikkiin. Hän voitti Pieksämäellä järjestettävän, Suomen ainoan lied-pianistikilpailun kesällä 1999. Viulisti Anna Kahanpään kanssa hän voitti kamarimusiikkikilpailu Juvenalian vuonna 1995 ja selviytyi Kuhmon kansainvälisen duokilpailun finaaliin vuonna 1998. Soolopianistina hän on saavuttanut toisen sijan Ilmari Hannikainen -pianokilpailussa vuonna 1996, ja hänet palkittiin myös Helmi Vesa -kilpailussa tammikuussa 1999.
Opintonsa Hällström aloitti Länsi-Helsingin Musiikkiopistossa opettajanaan mm. Collin Hansen, jonka kanssa yhteistyö jatkui myös Sibelius-Akatemiassa. Keväällä 2003 hän suoritti pianodiplominsa erinomaisin arvosanoin opettajanaan professori Erik T. Tawaststjerna. Mestarikursseilla Hällströmin opettajina ovat olleet mm. Konstantin Bogino ja Ralf Gothóni, ja lied-musiikkia hän on opiskellut Collin Hansenin lisäksi mm. Gustav Djupsjöbackan, Ilmo Rannan ja Eero Heinosen johdolla.
Tuula Hällström on esiintynyt Suomessa mm. Naantalin Musiikkijuhlilla, Tuusulanjärven Kamarimusiikissa, Joutsenon Taidekesässä, Kangasniemen Musiikkiviikoilla, Mäntän Musiikkijuhlilla ja Savonlinnan Oopperajuhlilla. Kotimaan lisäksi hän on konsertoinut myös mm. Ruotsissa, Virossa, Puolassa, Britanniassa, Unkarissa ja USA:ssa.
Tuula Hällströmin puoliso oli päätoimittaja Jarmo Papinniemi.
Andreas Klöden
Andreas Klöden (s. 22. kesäkuuta 1975 Mittweida, Saksan demokraattinen tasavalta) on entinen saksalainen maantiepyöräilijä, joka on sijoittunut kahdesti kolmen parhaan joukkoon Ranskan ympäriajossa.
Klöden saavutti pronssia alle 23-vuotiaiden aika-ajon MM-kilpailussa vuonna 1996. Hän aloitti ammattilaisuransa "Team Deutsche Telekomin" (nykyisin Team HTC-Columbia) väreissä vuonna 1998 voittaen debyyttivuonnaan "Niedersachsen Rundfahrt" -kilpailun. Klödenin ensimmäinen huippuvuosi oli 2000, jolloin hän voitti sekä Pariisi–Nizza-ajon että Baskimaan ympäriajon – hän voitti kummassakin kilpailussa lisäksi aika-ajoetapin. Samana vuonna Klöden saavutti olympiapronssia maantieajossa tallitoveriensa Jan Ullrichin ja Aleksandr Vinokurovin jälkeen. Olympialaisten aika-ajossa hän oli kahdestoista.
Muutaman vaisumman vuoden jälkeen Klöden palasi huipulle 2004. Hän sijoittui keväällä kuudenneksi La Flèche Wallonne -klassikossa, voitti kesäkuussa Saksan maantieajon mestaruuden ja sijoittui heinäkuussa Ranskan ympäriajon kokonaiskilpailussa toiseksi; hän oli "Tour de Francessa" kahdella etapilla toinen ja kolmella kolmas.
Vuoden 2006 huhtikuussa Klöden voitti "Rothaus Regio Tour" -kilpailun. Hän sijoittui Ranskan ympäriajossa alun perin kolmanneksi, mutta nousi toiselle sijalle Floyd Landisin jäätyä kiinni dopingista.
Klöden edusti Astana Teamia 2007–2009. Hän voitti 2007 maaliskuussa Tirreno-Adriaticon sekä huhtikuussa Circuit de la Sarthe -kilpailun. Ranskan ympäriajossa hän sijoittui prologissa toiseksi ja 13. etapilla, aika-ajossa, kolmanneksi, mutta joutui keskeyttämään ympäriajon Astanan vetäydyttyä kilpailusta Aleksandr Vinokurovin doping-käryn jälkeen.
Vuonna 2008 Klöden voitti Tour de Romandien kokonaiskilpailun sekä kolmannen etapin, aika-ajon. Sveitsin ympäriajossa hän sijoittui toiseksi Roman Kreuzigerin jälkeen.
Kausilla 2010–2011 Klöden edusti Team RadioShack -tallia ja vuodesta 2012 alkaen RadioShack-Nissan-Trek / RadioShack-Leopard-Trek -joukkuetta. Hän päätti uransa kauden 2013 jälkeen.
Lauluja Nuppilasta
Lauluja Nuppilasta on Lapinlahden Lintujen järjestyksessään neljäs studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1988.
Kappaleesta "Kuppilan tango" on tehty myös musiikkivideo, joka esitetään "Seitsemän kuolemansyntiä"-sketsisarjan ensimmäisessä osassa.
Albumilla esiintyvät yhtyeen varsinaisen kokoonpanon lisäksi sen entinen rumpali Jan Noponen ja ex-pianisti Ari "Arvid" Kettunen, joista jälkimmäinen esitti itse säveltämänsä kappaleen "Patja-apina". Se oli viimeinen Kettusen yhtyeelle tekemä sävellys tai esiintyminen, Noponen on tämän jälkeen vielä toisinaan esiintynyt yhtyeen klassisten kokoonpanojen ("Lapinlahden Linnut vm. -83" ja "The Original Lapinlahden Linnut" ovat olleet ennen yhtyeen vuoden 1990 kokoonpanon comebackia ajoittain esiintyneitä erikoiskokoonpanoja) konserteissa.
Lisäksi albumilla vierailevat yhtyeen pitkäaikaiset sessiokitaristi Pekka Rechardt (josta myöhemmin tuli yhtyeen vakituinen jäsen) sekä -basisti Pekka Pohjola.
Useimpien muiden yhtyeen albumien tavoin myös tämän levyn kannen on piirtänyt Matti Jaaranen.
Albumin tyyli on hyvin vaihteleva. Osa kappaleista, kuten "Miksi surisin" ja "Saako niin tehdä" on Lapinlahden Linnuille perinteisiä humoristisia poprock-ralleja, kun taas "Kohta varisee!" on tyylillisesti lähellä rock 'n' rollia. Albumilla on myös kokeellisempia kappaleita, kuten rockin ja tangon risteyttävä "Kuppilan tango" ja B-puolen progressiivisiakin vivahteita sisältävät "Suuri juokseva ihminen" ja "Talonmiehen perhonen".
"Lauluja Nuppilasta" on yksi Lapinlahden Lintujen arvostetuimpia levyjä, mutta ilmestyessään sitä arvosteltiin mm. "kuivaksi ja väkinäiseksi". Sittemmin albumin arvostus on kuitenkin noussut.
Japanin perustuslaki
Japanin perustuslaki on vuodelta 1947. Sen mukaan maassa vallitsee parlamentaarinen järjestelmä. Perustuslain tunnetuin kohta on sen yhdeksäs artikla, joka määrittelee, että Japani ei koskaan julista sotaa, ja siten maassa ei voi olla myöskään sotavoimia.
Perustuslain osat ovat:Perustuslaki laadittiin toisen maailmansodan jälkeen liittoutuneiden miehittäessä Japania. Sen tarkoitus oli korvata aikaisempi keisarivalta liberaalilla demokratialla.
Elämä janottaa
Elämä janottaa on Lapinlahden Lintujen järjestyksessään viides studioalbumi. Albumi julkaistiin vuonna 1989. Albumista myönnettiin yhtyeelle sen ensimmäinen kultalevy. Albumi on myyty yhteensä 33 105 kappaleella, ja se nousi Suomen virallisen listan kolmannelle sijalle, pysyen listalla yhteensä 21 viikkoa.
Levyn kappaleet "Paarma-tango", "Älä pure mun ananasta", "Katselen urheilua" sekä "Pentti polttaa taloja" on esitetty musiikkivideoina sketsisarjassa Seitsemän kuolemansyntiä. Kappale "Hip hop" oli saman sketsisarjan jaksojen loppulauluna.
Grrr!
Grrr! on Lapinlahden Lintujen vuonna 1992 julkaistu ja järjestyksessään 7. studioalbumi. Se oli myös viimeinen yhtyeen albumi, josta julkaistiin myös vinyylilevy.
Levyn kappaleista "Se tekee gutaa", "Vanha suomalaisten poikain vitutuslaulu", "Olaa ja Lailaa" sekä "Tiiviö" on esitetty musiikkivideot sketsisarjassa "Kuudesti laukeava". Kappaleista "Kalliossa", "Sä teet mut hulluksi" ja "Paina kaasua Morgan" on myös tehty erilliset musiikkivideot.
Siinä missä Lapinlahden Linnut oli 1980-luvulla tehnyt melko puhdasta huumorimusiikkia, yhdistyi tähän tyyliin Grrr!:llä huomattavasti rockmaisempi tyyli. Kappaleet kuten "Se tekee gutaa", "Hengessä kollaan" ja "Paina kaasua Morgan" ovat tyylillisesti melko raskastakin rock 'n' rollia, viimeisen muistuttaessa jopa hard rockia. Muutenkin albumin yleisilme on jykevämpi ja raskaampi verrattuna yhtyeen ensimmäiseen selkeästi rock-tyyliä edustaneeseen albumiin "Tähdet kertovat". Grrr! lieneekin Lapinlahden Lintujen rockein albumi. Tähän vaikutti erityisesti yhtyeeseen kaksi vuotta aiemmin liittynyt, sen ensimmäinen vakituinen kitaristi Veli-Pekka "Puka" Oinonen, joka tällä albumilla ensimmäisen kerran osallistui merkittävästi säveltämiseen; vaikka hän olikin esiintynyt Tähdet kertovat -albumilla, hän oli sen kohdalla osallistunut vain kahden kappaleen säveltämiseen. Grrr!:llä Oinonen ja yhtyeen vakiosäveltäjä Pekka Hedkrok sävelsivät molemmat useita kappaleita. Yhtye onkin kertonut hakeneensa albumille tietoisesti rockimpaa tyyliä. 
Lisäksi kappaleessa "Tiiviö" vierailevat:Albumin tuottivat Kari Kalén, Pekka Hedkrok ja Puka Oinonen. Sen äänitti Kari Kalén.
Köyhän taivas
Köyhän taivas on Lapinlahden Lintujen järjestyksessään kahdeksas studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1994.
Single ”Köyhän taivas” on ainoa Lapinlahden Lintujen single, joka on myynyt virallisen singlelistan ykköseksi. Köyhän taivas oli ykkösenä kaksi viikkoa , ja se kuuluukin Lapinlahden Lintujen tunnetuimpiin kappaleisiin. Raita "Perse" sisältää vain perse-sanoja, joita kappaleessa toistetaan jatkuvasti. Useimmat levyn kappaleista on esitetty musiikkivideoina sketsisarjassa "Lapinlahden Linnut -Show".
Tyttö huutaa hii!
Tyttö huutaa hii! on Lapinlahden Lintujen järjestyksessään 9. studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1995. Albumin paras listasijoitus Suomen virallisella albumilistalla oli 24.
Levyn kappaleita on esitetty musiikkivideoina viihdesarjassa "Lapinlahden Linnut!".
Shichi-go-san
Shichi-go-san (7-5-3) on japanilainen juhlapäivä, jonka sankareita ovat seitsemän- ja kolmivuotiaat tytöt sekä kolme- ja viisivuotiaat pojat. Shichi-go-san -päivänä juhlistetaan näiden lasten siirtymistä ikäkaudesta toiseen. Sitä juhlitaan vuosittain 15. marraskuuta, tai sitä lähimpänä viikonlopun päivänä.
Merkkipäivän vieton sanotaan alkaneen Japanin hovissa Heian-kaudella. Numerot 7, 5 ja 3 ovat tärkeitä japanilaisessa numerologiassa, jonka mukaan parittomat luvut ovat onnennumeroita.
Meiji-kaudelle mennessä tapa oli levinnyt myös kansan pariin, ja päivä viettoon oli lisätty vierailu temppelissä päivänsankarien kanssa. Tytöt ja pojat puettiin kimonoon, monet ensimmäistä kertaa eläessään.
Tanabata
Tanabata on japanilainen juhlapäivä, joka liittyy tähtiin ja kuukalenteriin. Se juhlistaa Vegan ja Altairin kohtaamista, Linnunradan samalla puolella. Se sijoittuu kuukalenterin seitsemännen kuukauden seitsemänteen päivään; länsimaisessa kalenterissa se osuu elokuulle - esimerkiksi vuonna 2007 juhla oli 19. elokuuta.
Tanabataa juhlitaan ripustamalla erityisiin toivomuspuihin paperikoristeita, joihin on kirjoitettu toivomus.
Koristeen muodolla on symbolinen merkitys: kimonolla voi toivoa parempaa ompelutaitoa, kirjeen avulla kauniimpaa käsialaa.
Rytinki
Rytinki eli Rytinkisalmi on kylä Pudasjärven kaupungissa noin 50 kilometrin päässä kaupungin keskustaajamasta Kurenalta koilliseen päin Livojoen varrella. Kylän päätieyhteydet ovat yhdystie 8570 ja seututie 858.
Kylällä sijaitsee muun muassa Tarmo-kauppaketjuun kuuluva Rytingin Lähikauppa, jossa on myös asiamiesposti, kahvio, apteekki ja polttoaineen jakelupiste.
Rytingistä eroaa tiet Ruuhensuolle, Sarakylään ja Tuhansuolle. Tuhansuolle päin mentäessä pääsee myös Ranualle.
Vol. 1 (Hurtin albumi)
Vol.1 on Hurtin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 21. maaliskuuta 2006. Se on ensimmäinen Capitol Recordsin julkaisema levy. Albumin tunnetuin kappale on singlenä julkaistu "Rapture", joka soi melko ahkerasti Suomenkin radio- ja musiikkikanavilla.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 36.
Allen Klein
Allen Klein (18. joulukuuta 1931 Newark, New Jersey, Yhdysvallat – 4. heinäkuuta 2009) oli yhdysvaltalainen liikemies. Hän toimi muun muassa The Rolling Stonesin ja The Beatlesin managerina sekä Apple Corpsin johtajana.
Klein perusti oman yrityksensä ABKCO Recordsin 1950-luvun lopulla, The Rolling Stonesin ja The Beatlesin lisäksi hänen asiakkaihinsa kuuluivat muun muassa Sam Cooke, Bobby Darin ja Herman's Hermits. Klein omisti oikeuden The Rolling Stonesin 1960-luvun tuotantoon – sopimus, jota Keith Richards kutsui myöhemmin ”oppirahoiksi”. The Beatles palkkasi Kleinin managerikseen vuonna 1969 Paul McCartneyn vastusteluista huolimatta. McCartney olisi halunnut tehtävään appensa Lee Eastmanin. Hän sai neuvoteltua Beatleseille rahakkaan sopimuksen, mutta yhtye hajosi vuonna 1970. Vuotta myöhemmin Klein oli järjestelemässä George Harrisonin Concert for Bangladesh -hyväntekeväisyyskonserttia Madison Square Gardenissa.
Associated Pressin mukaan Klein oli esikuvana John Belushin vuoden 1978 elokuvassa "The Rutles" esittämälle lipevälle managerihahmolle Ron Declinelle. Hänen myös sanotaan inspiroineen John Lennonin vuoden 1974 laulun ”Steel and Glass”. Klein kuoli 77-vuotiaana kärsittyään Alzheimerin taudista.
The Consumation
The Consumation on Hurt-yhtyeen omakustannealbumi. Levyä tehtiin vain noin 2 000 kappaletta.
Poijula
Poijula on kylä Pudasjärven kaupungissa. Kylä sijaitsee valtatien 20 varrella noin 30 kilometrin päästä kaupungin keskustaajamasta Kurenalta Kuusamoon päin.
Kylässä sijaitsee muun muassa vuonna 1955 rakennettu, nykyään lakkautettu Poijulan koulu, johon oppilaat tulivat Poijulasta, Pintamolta, Haisuvaarasta, Iinattijärveltä sekä Valkilta.
Päikköpari
Päikköpari () on filateliatermi, jolla tarkoitetaan postimerkkiparia, jossa postimerkit ovat ylösalaisin toisiinsa verrattuina joko tahallisesti tai tahattomasti. Yleensä niitä tehdään keräilytarkoituksiin, vaikka virheeseen voi olla valmistuksen aikainen mekaaninenkin syy.
Sōseki Natsume
Sōseki Natsume (, 9. helmikuuta 1867 – 9. joulukuuta 1916) oli japanilainen kirjailija, yksi Meiji-kauden tärkeimmistä romaanikirjailijoista. Vuosina 1984–2004 hänen kuvansa oli tuhannen jenin setelissä. Hän asui Bunkyōn alueella Tokiossa.
Natsume opiskeli Britanniassa vuosisadan vaihteessa. Hän aloitti kirjallisen uransa runoilla ja novelleilla. Hänen kuuluisimpia teoksiaan ovat kuitenkin romaanit "Kokoro" (1914, suomennettu 1985), "Botchan" (1906) ja "Wagahai wa neko de aru" (”Minä olen kissa”, 1905).
Bastia
Bastia on 43 577 asukkaan (2006) kaupunki Korsikan pohjoisosassa. Se on Haute-Corsen departementin pääkaupunki. Bastia on Korsikalle tärkeä satamakaupunki ja vuoteen 1811 asti Bastia oli Korsikan pääkaupunki.
Bastian kaupunki perustettiin virallisesti vuonna 1372, mutta alueella on ollut asutusta ja Rooman valtakunnan ajoilta lähtien. Bastian perusti alueen genovalainen kuvernööri, joka ennen kaupungin perustamista asui malarian riivaamalla alueella useiden kilometrien päässä nykyisestä Bastiasta. Kuvernööri päätti rakentaa linnan ja kauppapaikan nykyisen Bastian kohdalle. Nimi Bastia tuleekin linnoitusta merkitsevästä sanasta "bastiglia". Linna sijaitsi tärkeällä paikalla mereltä tulevia hyökkäyksiä ajatellen, mutta paikalliselle korsikalaiselle väestölle se edusti genovalaista sortovaltaa. Kapinoivat paikalliset piirittivät ja ryöstivätkin linnoituksen useaan otteeseen verotuksen takia. Tästä huolimatta Bastia kasvoi.
Napoleonin aikana syntyneet kapinat kukistettiin verisesti. Kova isku Bastian kaupungille oli saaren pääkaupungin siirtäminen Bastiasta Ajaccioon vuonna 1811. Toisessa maailmansodassa saari oli akselivaltojen miehittämä ja vuonna 1943 Yhdysvaltain ilmavoimat pommittivat kaupunkia tietämättä, että vihollisjoukot olivat jo perääntyneet sieltä pois. Monet kaupungin vapautumista kaduilla juhlimassa olleet saivat surmansa ja monet rakennukset tuhoutuivat. Sodan jälkeen Bastian kehitykseen on vaikuttanut etenkin sen satama ja siitä saatava taloudellinen hyöty.
Bastian lentoaseman kautta kulkee vuosittain 800 000 matkustajaa. Bastian sataman kautta kulkee vuosittain yli 2 miljoonaa matkustajaa ja liikennettä on muun muassa Marseillen, Nicen, Toulonin, Genovan, Livornon ja Savonan satamiin. Kaupungista kulkee junaradat Bastia-Ajaccio, Bastia-Pone Leccia ja Bastia-Calvi.
Pallava
Pallava (, ) oli kuningaskunta Etelä-Intiassa. Pallava oli Sātavāhanan vasallivaltio, kunnes saavutti itsenäisyyden Sātavāhanan menetettyä otteensa Krishnajoen suistoalueella, jota kutsuttiin tuolloin nimellä Pallava Bogga. Hiljalleen pallavalaiset liikkuivat etelään ja perustivat pääkaupunkinsa Kanchipuramin 300-luvulla. Kuningaskunta vauraustui ja kasvoi Mahendravarman I:sen (571–630) ja Narasimhavarman I:sen (630–668). Pallava hallitsi teluguita ja pohjoisia tamilialueita 800-luvulle saakka, eli noin kuusi vuosisataa.
Pallavan kuningaskunta oli valta-ajallaan jatkuvasti kahakoissa sekä pohjoisen naapurinsa Chalukyan että eteläisten tamilivaltioiden Cholan ja Pandyan kanssa.
Pallavalaiset muistetaan etenkin heidän dravida-arkkitehtuurin suosimisesta, minkä jäljet näkyvät nykyään Mahabalipuramissa. Pallavan voimakkaat hallitsijat jättivät jälkeensä hienoja veistoksia ja temppeleitä, jotka ovat pystyssä edelleen tänään.
Monoliitti
Monoliitti tulee latinan sanasta "monolithus", joka puolestaan on peräisin kreikan sanasta "μονόλιϑος" (monólithos). Kreikan sana voidaan jakaa kahteen osaan: "μόνος" (’yksi’ tai ’yksi ainoa’) ja "λίϑος" (’kivi’).
Geologiassa monoliitti on vuori, joka koostuu yhdestä ainoasta kivestä. 
Arkkitehtuurissa monoliitilla tarkoitetaan monumentissa tai rakennuksessa olevaa suurta kokonaisuutta, joka on hakattu yhdestä kivestä. Monoliitti voi muodostaa myös monumentin kokonaisuudessaan.
Kuvanveistossa monoliitti on yhdestä kivestä veistetty teos. Esimerkiksi Petarissa olevaa Aleksanterin pylvästä kutsutaan monoliitiksi.
Tekniikassa monoliitti voi viitata laitteeseen tai laitteen osaan, joka on "yhtä kappaletta", eikä sitä ole ainakaan virallisesti suunniteltu kunnostettavaksi. Monoliitin mentyä epäkuntoon tai saavutettuaan suunnitellun elinkaarensa se vaihdetaan kokonaan.
Ala-Siurua
Ala-Siurua on Pudasjärven kaupungin luoteisosassa sijaitseva noin 170 asukkaan kylä, joka kuuluu Siuruan kylän jaettuun osa-alueeseen. Se sijaitsee noin viidenkymmenen kilometrin päästä kaupungin keskustasta. Kylä on levittäytynyt Kalliosuolle ja Siuruanjoen varteen.
Kylällä ei enää ole koulua, lähimmät peruskoulut sijaitsevat Aittojärven kylässä ja Yli-Iin Tannilassa. Kylän asukkaat saavat ostettua päivittäistavaransa myymäläautosta.
Kylällä on monipuoliset harrastusmahdollisuudet, kuten metsästys, kalastus ja marjastus, ja varsinkin kesäisin sinne kerääntyy hillankerääjiä. Ala-Siurualla on myös työväentalo, jossa pidetään tansseja.
Ala-Siuruan Siuruankankaalla on Euroopan unionin alueen vanhin kallio.
The Sweet’s Biggest Hits
The Sweet's Biggest Hits on brittiläisen Sweet-yhtyeen kokoelma-albumi vuodelta 1972. Se sisältää kaikki vuosien 1971–1972 singlejen a-puolet ja muutaman kappaleen debyyttialbumilta "Funny How Sweet Co-Co Can Be".
A-puoli
B-puoli
The Cyan Velvet Project
The Cyan Velvet Project (yhtye on käyttänyt itse myös lyhennettä "CVP") oli tamperelainen metalliyhtye, joka yhdisteli musiikissaan hyvinkin erilaisia tyylilajeja. Yhtyeen perustivat kitaristi/säveltäjä Timothy Diz ja laulaja Samuel Raggy vuonna 2000, ja se julkaisi ensimmäisen kaupallisen singlensä "City of White Lilies" toukokuussa 2006 allekirjoitettuaan levytyssopimuksen Poko Rekordsin kanssa. Toinen single "Passive Attack" sekä esikoisalbumi "The Essence of Disposal" julkaistiin saman vuoden syyskuussa, joita seurasi tammikuussa 2007 kolmas single "For Some" sekä ehdokkuus vuoden tulokkaaksi Finnish Metal Awards 2006:ssa. Toinen täyspitkä albumi "The Towers And the Blizzard" julkaistiin 19. maaliskuuta 2008. Kumpikaan levy ei pääsääntöisesti positiivisista arvoista huolimatta saavuttanut listasijoituksia. Omakustanteinen, vain Internetissä julkaistu "Promotional EP 2009" julkaistiin kesällä 2009, mutta jo saman vuoden joulukuussa yhtye ilmoitti jäävänsä määrittelemättömän pituiselle tauolle. Kesäkuussa 2010 The Cyan Velvet Project ilmoitti lopettavansa kokonaan, ilmoittaen lopettamisen syyksi ajan ja resurssien puutteen joidenkin jäsenten kohdalla.
Ray Barbee
Ray Barbee on yhdysvaltalainen ammattirullalautailija San Josésta, Kaliforniasta. Hän aloitti rullalautailun 1980-luvun puolivälissä ja osallistui merkittävästi lajin kehittämiseen vuosikymmenen lopulla ja seuraavan vuosikymmenen alkupuolella. Hän on lautaillut pääasiassa Powell Peralta - ja The Firm -rullalautamerkeille, sekä nykyisin Elementille. Vans-kenkäyhtiö on tehnyt hänelle nimikkokengän.
Barbee on myös muusikko ja soittaa useita soittimia. Vuonna 2003 hän julkaisi ensimmäisen EP:nsä, joka sisältää jazz-vaikutteista instrumentaalimusiikkia. Kaksi vuotta myöhemmin seurasi täyspitkä albumi "In Full View".
Mário de Sá-Carneiro
Mário de Sá-Carneiro (19. toukokuuta 1890, Lissabon – 26. huhtikuuta 1916, Pariisi) oli portugalilainen kirjailija ja runoilija. Hänen teoksensa edustivat modernismin tyylisuuntausta ja käsittelevät muun muassa yksinäisyyttä, itsevihaa, obsessiivisuutta, mielipuolisuutta ja sukupuoli-identiteetin häiriöitä.
Sá-Carneiro syntyi Lissabonissa vuonna 1890. Hän menetti äitinsä kaksivuotiaana ja isoäitinsä yhdeksänvuotiaana, eikä hänen isänsä matkojensa takia osallistunut tiiviisti perheen elämään. Sá-Carneiro opiskeli lakia vuosina 1911–1912, mutta omistautui pian kirjoittamiselle. Hän tunsi useita portugalilaisia kirjailijoita, kuten Fernando Pessoan ja Almada Negreirosin. Sá-Carneiro matkusti vuonna 1912 Pariisiin opiskellakseen Sorbonnen yliopistossa. Pian sen jälkeen hän vajosi syvään masennukseen, jonka syiden arvellaan olleen taloudelliset vaikeudet, etäinen isäsuhde ja ongelmat seksuaalisuuden kanssa – aikakauden lähteet viittaavat hänen olleen homoseksuaalinen. Vuonna 1916 Sá-Carneiro teki Pariisissa itsemurhan ottamalla yliannostuksen strykniiniä. Hän oli kuollessaan 25-vuotias.