hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Henschel Hs 127
Henschel Hs 127 oli saksalainen 1930-luvulla kehitetty kaksimoottorinen, yksitasoinen ja kokometallirakenteinen nopean pommikoneen prototyyppi.
Saksan ilmailuministeriö RLM ("Reichsluftfahrtministerium") julkisti vuonna 1935 spesifikaation nopean taktisen pommittajan ("Schnellbomber") kehittämisestä. Spesifikaation mukaan yhden 7,9 mm konekiväärin puolustusaseistuksella varustetun koneen tuli saavuttaa ja pitää 500 kilometrin tuntinopeus 30 minuutin ajan sekä kyetä kuljettamaan 500−800 kg:n pommikuorma 2 000 kilometrin päähän. 3-henkisen miehistön (ohjaaja, tähystäjä/pommittaja, radisti/kk-ampuja) operoiman koneen tuli nousta lähtökiidossa 750 metrin matkalla 20 metrin korkeuteen ja saavuttaa 7 000 metrin korkeus 25 minuutissa. RLM edellytti kultakin suunnitelmansa esittäneeltä valmistajalta kolmen prototyypin rakentamista. Lisäksi prototyyppien moottoreina tuli käyttää Daimler-Benzin uusinta moottorityyppiä, DB 600:a.
Henschel Flugzeugwerke AG kehitti vastauksena spesifikaattiin Hs 127 -koneen prototyypin. Henschelin pääsuunnittelija Friedrich Nicolauksen suunnitteleman ensimmäisen prototyypin, Hs 127 V1:n, ensilento lennettiin loppuvuodesta 1937. Kone oli ala- ja yksitasoinen kuorirakenteisella rungolla ja sen kaksisalkoinen kauttaaltaan metallilevyllä päällystetty siipi oli varustettu laskusiivekkeillä. Daimler-Benz DB 600 D -moottoreilla varustettu kone kykeni kuljettamaan 1 500 kiloa pommeja. Koneen lento-ominaisuudet todettiin hyviksi, ulkoisilta mitoiltaan hieman Junkers Ju 88:aa pienempänä ja kevyempänä koneena se oli nopeampi kuin kilpailijansa, joihin kuului Junkersin lisäksi Willy Messerschmittin suunnittelema nopean pommikoneen prototyyppi Bf 162. Toinen Hs 127- prototyypeistä, V2, valmistui ja lensi ensilentonsa keväällä 1938. Kilpailu nopean pommittajan kehittämisestä ratkesi valtion omistaman Junkersin hyväksi kuitenkin jo ennen toisen prototyypin valmistumista, ja tämä johti Hs 127:n kehittämisen keskeyttämiseen RLM:n määräyksestä kahden valmistuneen prototyypin jälkeen toukokuussa 1938.
Messerschmitt Bf 162
Messerschmitt Bf 162 oli saksalainen 1930-luvulla kehitetty kaksimoottorinen, yksitasoinen ja kokometallirakenteinen nopean pommikoneen prototyyppi.
Saksan ilmailuministeriö RLM ("Reichsluftfahrtministerium") julkisti vuonna 1935 spesifikaation nopean taktisen pommittajan ("Schnellbomber") kehittämisestä. Spesifikaation mukaan yhden 7,9 mm konekiväärin puolustusaseistuksella varustetun koneen tuli saavuttaa ja pitää 500 kilometrin tuntinopeus 30 minuutin ajan sekä kyetä kuljettamaan 500–800 kilon pommikuorma 2 000 kilometrin päähän. Kolmehenkisen miehistön (ohjaaja, tähystäjä/pommittaja, radisti/kk-ampuja) operoiman koneen tuli nousta lähtökiidossa 750 metrin matkalla 20 metrin korkeuteen ja saavuttaa 7 000 metrin korkeus 25 minuutissa. RLM edellytti kultakin suunnitelmansa esittäneeltä valmistajalta kolmen prototyypin rakentamista. Lisäksi prototyyppien moottoreina tuli käyttää Daimler-Benzin uusinta moottorityyppiä, DB 600:aa.
Samaan aikaan Bayerische Flugzeugwerke AG kehitti tiedusteluversiota suunnitteluvaiheessa olevasta Messerschmitt Bf 110 -koneestaan. Tämä tiedusteluversion (Messerschmitt Bf 161) suunnitelma otettiin lähtökohdaksi nopean pommittajan kehittämiseen. Willy Messerschmittin suunnitteleman, joiltakin osin Bf 110:een perustuvan koneen ensimmäinen prototyyppi V1 (siviilitunnus D-AIXA, Wnr. 817) lensi ensilentonsa 26. helmikuuta 1937. Toinen prototyyppi, V2 (siviilitunnus D-AOBE, Wnr. 818), saatiin valmiiksi saman vuoden syksyllä, ensilento lennettiin 31. lokakuuta 1937. Näillä kahdella prototyypillä lennettyjen koelentojen tulokset osoittivat lento-ominaisuuksien olevan hyvää tasoa, ilmailuministeriön spesifikaatiossa vaadittua nopeutta ei kuitenkaan saavutettu. Tämä johti Messerschmittin osalta siihen, että yhtiö sai määräyksen keskittyä pelkästään hävittäjätuotantoon.
Messerschmittillä oli määräyksen saatuaan valmiina kolmen prototyypin rakentamiseen tarvittavat komponentit, näistä rakennettiin vielä yksi prototyyppi, Daimler-Benz DB 601A-moottoreilla varustettu ja päämitoiltaan hieman muutettu V3 (siviilitunnus D-AOVI, Wnr. 819), jonka ensilento lennettiin 20. elokuuta 1938. Loput komponentit ja puolivalmisteet käytettiin Messerschmitt Bf 110 C-version tuotannossa. Valmiista prototyypeistä V1 romutettiin koelentojen jälkeen, V2:ta käytettiin hinauskoneena Messerschmitt Me 163 -projektin yhteydessä ja V3 toimitettiin Rechlinin koelentokeskukseen jossa se toimi testialustana tulevien konetyyppien kehittämisessä.
Saksan propagandakoneisto julkaisi vuonna 1939 kuvan V1-prototyypistä nimellä Messerschmitt Jaguar. Kuvaa levitettiin propagandatarkoituksessa ympäri maailman todisteena Luftwaffen iskukyvystä.
SMORK
SMORK on tanssiorkestereiden Suomenmestaruuskilpailu, jonka finaali järjestettiin vuoteen 2009 saakka Ylläksellä. Kilpailu elvytettiin vuonna 2017 ja se järjestettiin Seinäjoen Tangomarkkinoiden yhteydessä.
Gilbert Newton Lewis
Gilbert Newton Lewis (23. lokakuuta 1875 – 23. maaliskuuta 1946) oli yhdysvaltalainen fysikaalisen kemian tutkija, joka tunnetaan parhaiten happojen ja emästen uudenlaisesta määritelmästä vuodelta 1936. Sen mukaan molekyyliä tai ionia sanotaan hapoksi, jos se voi vastaanottaa kovalenttisen sidoksen elektroniparin ja emäkseksi, jos se voi luovuttaa tällaisen elektroniparin.
Lewisin määritelmä on oleellisesti laajempi kuin tanskalaisen Johannes Brønstedin teoria. Määritelmä perustuu havaintoon, jonka mukaan kemiallisen sidoksen on mahdollista syntyä atomien jakaessa elektroniparin.
Esimerkiksi natriumoksidin (tai oikeastaan siinä olevan oksidi-ionin) ja rikkitrioksidin välinen reaktio
on happo-emäsreaktio Lewisin, mutta ei Brønstedin tarkoittamassa mielessä. Tässä reaktiossa rikkitrioksidi toimii Lewis-happona ottaen vastaan elektroniparin oksidi-ionilta O. Brønstedin teorian mukaan se kuitenkaan ei ole happo, koska se ei voi luovuttaa protonia. Oksidi-ioni sen sijaan voi toimia vahvana emäksenä myös Brønstedin mukaisessa merkityksessä, mutta tässä reaktiossa niin ei tapahdu.
Lewisilta on myös peräisin termi fotoni.
Messerschmitt Bf 161
Messerschmitt Bf 161 oli saksalainen 1930-luvulla kehitetty kaksimoottorinen, yksitasoinen ja kokometallirakenteinen tiedustelulentokoneen prototyyppi.
1930-luvun puolivälissä saksalaiset lentokonevalmistajat kehittivät uusia lentokonetyyppejä Luftwaffen kasvaviin tarpeisiin. Hävittäjä- ja pommikoneiden lisäksi oli puute ajanmukaisesta tiedustelukonetyypistä. Willy Messerschmittin suunnitteleman Messerschmitt Bf 110:n kehityksen ohella otettiin suunnittelun alle uusi, osin Bf 110:een perustuva nopea tiedustelukonetyyppi, jonka nimeksi tuli Messerschmitt Bf 161. Saksan ilmailuministeriön RLM:n ("Reichsluftfahrtministerium") vuonna 1935 julkistama spesifikaatio nopeasta pommituskoneesta sai Messerschmittin kuitenkin luopumaan toistaiseksi tiedustelukoneen kehittämisestä, ja suunnittelu kohdistettiin ensisijaisesti rakenteeltaan Bf 161:n kaltaiseen nopean pommikoneen prototyyppiin, Messerschmitt Bf 162:een. Junkersin voitettua Junkers Ju 88 -koneellaan kilpailun "Schnellbomberin" valmistuksesta, Willy Messerschmitt jatkoi Bf 161:n suunnittelua.
Bf 161:n prototyyppi V1 (siviilitunnus D-AABA, Wnr. 811) lensi ensilentonsa 9. maaliskuuta 1938, ohjaajana Bayerische Flugzeugwerke AG:n pääkoelentäjä Hermann Würster. Koneen lento-ominaisuudet olivat suunnitelmien mukaiset, tiedustelukonetyypin tarve oli kuitenkin vähentynyt oleellisesti suunnittelun pitkittyessä ja Messerschmitt Bf 110:n tultua sillä välillä tuotantoon, Bf 110:n katsottiin kykenevän raskaan hävittäjän tehtävien ohella myös tiedustelutehtävien suorittamiseen. Tämän vuoksi Bf 161-projekti siirrettiin alimpaan kiireellisyysluokkaan ja peruttiin myöhemmin kokonaan. Messerschmitt valmisti vielä toisen prototyypin valmiina olevista osakokonaisuuksista, tämän Daimler-Benz DB 600 A-moottoreilla varustetun Bf 161 V2:n (siviilitunnus D-AOFI, Wnr. 812) ensilento lennettiin 30. elokuuta 1938. Kummatkin prototyypit toimivat myöhemmin testialustoina Rechlinin koelentokeskuksessa, V2:ta käytettiin myös Messerschmitt Me 163 -projektissa hinauskoneena.
Messerschmitt Bf 161
Hasardimaantiede
Hasardimaantiede ("uhkamaantiede") on yksi maantieteen tutkimuskentistä. Hasardimaantieteessä tutkitaan sekä luonnononnettomuuksia että ihmisten aiheuttamien ympäristöonnettomuuksia, niiden uhkia, riskejä, esiintymistä ja seurauksia.
Luonnonhasardien aiheuttajana on luonto itse ja ne syntyvät äkillisesti. Useimpia niistä ei voida estää, mutta varautumalla voidaan vähentää tuhoja.
Esimerkkejä luonnonhasardeista:
Jotkut hasardit johtuvat siitä, että ihminen vaikuttaa toiminnallaan luonnon normaaliin kiertokulkuun ja aiheuttaa siten häiriöitä luonnon tasapainoon. Ne heikentävät elinympäristön laatua ja vähentävät luonnon monimuotoisuutta. Ihmisen ja luonnon vuorovaikutukseen liittyvät hasardit kehittyvät hiljalleen ja niitä on vauhtiin pääsemisen jälkeen vaikeaa pysäyttää, mutta niitä on mahdollista vähentää tai poistaa ihmisen omalla toiminnalla - toisin kuin luonnonhasardeja.
Esimerkkejä:
Sosiaaliset hasardit syntyvät, kun ihminen vaikuttaa käytöksellään omaan elinympäristöönsä eli heikentää ympäristöään ja lisää siihen liittyviä uhkia ja riskejä.
Esimerkkejä:
Teknologisten hasardien syynä on inhimillinen virhe tai teknologian väärinkäyttö ja niiden aiheuttajana toimii ihminen eikä koneet. Niiden määrä on kasvussa, koska erilaisia koneita ja laitteita on käytössä yhä enemmän. Seurauksena on ihmishenkien menetyksiä ja omaisuusvahinkoja sekä vaikutukset voivat olla paikallisia, alueellisia tai globaaleja.
Koneita käytetään uusilla aloilla esimerkiksi kemianteollisuudessa, joten laitteiden käytön riskeistä ei ole aikaisempaa kokemusta. Erityisesti teollisuusmaissa voidaan vähentää inhimillisten virheiden mahdollisuutta tietokoneilla ja automaatiolla. Onnettomuuksien määrä on lisääntynyt, kun tekniset laitteet ovat yleistyneet kehitysmaissa ja syynä on osittain olemattomat turvamääräykset.
Esimerkkejä:
Luettelo kuuluisista apinoista
Tämä on luettelo kuuluisista apinoista. Mukana ei ole kuvitteellisia hahmoja.
Cheeta
Cheeta on fiktiivinen simpanssihahmo, joka esiintyi Tarzan-elokuvissa 1930-1960 -luvuilla sekä Tarzan-televisiosarjassa 1966-1968. Hahmo luotiin elokuvia varten; Edgar Rice Burroughsin kirjoittamissa alkuperäisissä Tarzan-kirjoissa Cheetaa ei mainita. Sen sijaan Nkima-niminen marakatti on tärkeässä osassa kirjoissa.
Julkisuudessa on esitetty ristiriitaisia väitteitä siitä, mikä tai mitkä simpanssiyksilö(t) esiintyivät Johnny Weissmullerin tähdittämissä Tarzan-elokuvissa 1930-1940 -luvulla. Erään väitteen mukaan kyseinen simpanssi oli nimeltään Cheetah-Mike (1931-2011) ja toisen väitteen mukaan edelleen elossa oleva Cheeta-niminen simpanssi (s. 1932). Mikäli mainitut simpanssit olisivat väitetyn ikäisiä, ne olisivat kaksi maailman vanhimmaksi elänyttä simpanssia. Simpanssit eivät tutkijoiden mukaan juuri elä edes 70-vuotiaaksi.
Washington Post -lehden toimittajan R. D. Rosen vuonna 2008 kirjoittaman artikkelin mukaan Tarzan-elokuvissa Cheetan roolissa käytettiin aina useampaa eri simpanssia riippuen siitä, minkälaisia taitoja kohtauksessa tarvittiin. Artikkelin mukaan vuonna 1932 syntyneeksi väitetty Cheeta-simpanssi olisi syntynyt vasta vuoden 1960 tienoilla.
Kalorikki
Kalorikki (joskus kalorium) on oletettu aine, jollaisena lämpöä pidettiin yleisesti 1800-luvun puoliväliin saakka. Antoine Laurent Lavoisier piti sitä yhtenä alkuaineista. Sen oletettiin olevan massatonta tai ainakin äärimmäisen harvaa, näkymätöntä ja nestemäistä ainetta, jota kaikki kappaleet sisälsivät sitä enemmän, mitä korkeampi niiden lämpötila oli. Lämmön johtumisen oletettiin johtuvan kalorikin siirtymisestä kappaleesta toiseen. Siitä sekä oletetuista sähkö-, valo- ja magneettinesteistä käytettiin yhteisnimitystä imponderabilia.
Kalorikkiteorian avulla voitiin selittää monia ilmiöitä kuten lämpölaajeneminen ja lämpötilaerojen tasoittuminen. Vaikeasti selitettäväksi osoittautui kuitenkin kitkalämpö. Sen oletettiin johtuvan siitä että kitka pyrki puristamaan kappaleita niiden kosketuskohdassa, jolloin niiden sisälle varastoitunut kalorikki tulisi pinnalle ja leviäisi ympäröiviin aineisiin saaden niiden lämpötilan kohoamaan. Tästä kuitenkin pääteltiin, ettei kappaleita voitaisi kitkan avulla lämmittää miten paljon tahansa, sillä ennen pitkää kaikki kalorikki olisi puristunut ulos.
Rumfordin kreivi Benjamin Thompson osoitti kuitenkin kokeellisesti jo vuonna 1797, että hankaamalla tarpeeksi kauan vastakkain kahta metallikappaletta, joista toinen oli osittain veden alla, voitiin vesi saada jopa kiehumaan. Tätä hän piti todisteena siitä, ettei lämpö ollut mitään erityistä ainetta vaan aineen pienimpien osien liikettä. Hänen teoriansa tuli kuitenkin yleisesti hyväksytyksi vasta puoli vuosisataa myöhemmin, samalla kun energian säilymislaki tuli tunnetuksi..
Pianokvartetti
Pianokvartetti on kamarimusiikkiyhtye, jonka soittimet ovat yleensä viulu, alttoviulu, sello ja piano, joissakin tapauksessa alttoviulun korvaa toinen viulu kuten esimerkiksi Sibeliuksen kvartetoissa.
Pianokvartetin, samoin kuin esimerkiksi pianotrion juuret ovat barokkimusiikin ajalla yleisessä triosonaatti-formaatissa. Ensimmäiset pianokvartetto-nimellä julkaistut teokset ovat peräisin 1700-luvulta. Teoksia sävelsivät muun muassa Franz Danzi, Jan Ladislav Dusík, Franz Hoffmeister, Jan Vaňhal sekä tunnetuimpana Wolfgang Amadeus Mozart, jonka pianokvartetot edustavat vieläkin lajin ehdotonta huippua.
Pianokvartetto sävellyksenä saavutti kukoistuskautensa 1800-luvulla. Tällöin luotiin useimmat sävellystyypin mestariteokset, kun muun muassa Johannes Brahms, Antonín Dvořák, Felix Mendelssohn ja lukuisat muut sävelsivät tälle kokoonpanolle. 1900-luvulla tuotanto on hiukan vähentynyt, ja todellisiksi mestariteoksiksi tunnustetaan vain harvoja ko. ajan teoksista.
Suomalaiset säveltäjät ovat tuottaneet pianokvartettoja melko niukasti, mutta ainakin Jean Sibelius, Uuno Klami, Ilmari Hannikainen, Harri Wessman ja Seppo Pohjola ovat rikastuttaneet pianokvartetto-ohjelmistoa.
Ulkomaisia tunnettuja kvartetteja ovat muun muassa Ames Piano Quartet , Faure Quartett , Los Angeles Piano Quartet, Amabile Piano Quartet, Schubert Ensemble  ja Mozart Piano Quartet .
Palm Springs
Palm Springs on kaupunki Riversiden piirikunnassa, Kaliforniassa, Yhdysvalloissa. Kaupungissa oli vuonna 42 807 asukasta ja lukuisia golf-kenttiä. Kaupungin pinta-ala on 246,3 neliökilometriä, josta vettä 2,2 neliökilometriä.
Vuoden 2000 väestönlaskennassa kaupungin asukkaista 78,3% ilmoitti edustavansa etnisesti valkoisia ("whites"), 3,9% mustia tai afroamerikkalaisia ja 3,8% aasialaisia.
Voitto Soini
Voitto Aukusti Soini (s. 6. helmikuuta 1938 Koivisto, Karjala) on suomalainen entinen jääkiekkohyökkääjä ja -valmentaja.
Soini edusti turkulaisseuroja koko peliuransa. Hän pelasi ensin kaudet 1955–64 TPS:ssa ja sitten kaudet 1964–72 TuTossa. Saaliiksi Soinille jäi yksi Suomen mestaruus ja yhteensä neljä SM-mitalia. Pisteitä hän tehtaili pelaamassaan 229 pääsarjaottelussa 82+89.
Soini pelasi maajoukkueessa 30 A- ja kaksi B-maaottelua. MM-kisoissa Soini edusti Suomea kaksi kertaa ja olympialaisissa kerran.
Jalkapallossa Soini voitti SM-hopeaa vuonna 1960 TPS:ssa.
Soini toimi myös valmennustehtävissä. Soini valmensi kaudella 1971-1972 TuToa SM-sarjassa yhdessä Seppo Lindströmin kanssa. Soini toimi tuolloin pelaajavalmentajana. Kaudella 1973–1974 peliuransa jo lopettanut Soini toimi TuTon päävalmentajana, edelleen SM-sarjassa.
Valasranta
Valasranta on Yläneellä nykyisessä Pöytyän kunnassa Pyhäjärven etelärannalla sijaitseva tanssilava ja SFC-leirintäalue. Tanssilavan omistaa Yläneen kirkonkylän VPK, ja se on aloittanut toimintansa vuonna 1955. Nykyinen tanssilava on rakennettu vuonna 1968. Lasiseinäisen rakennuksen on suunnitellut yläneläissyntyinen arkkitehti Ola Laiho.
Tanssikausi kestää toukokuun alusta syyskuun loppuun. Valasranta on erityisesti nuorempien tanssinharrastajien suosima tanssipaikka, mutta myös vanhempia pareja on paljon riippuen esiintyjistä. Valasrannalla järjestetään vuosittain heinäkuussa Valasrannan Tanssileiri.
Leirintäalueella ja tanssilavan vieressä sijaitsee pitkä hiekkaranta. Leirintäaluetta ylläpitää SF-Caravan TL Pyhäjärvi ry. Aivan Valasrannan vieressä sijaitsee toinen SFC-leirintäalue, Kallionokka.
Jouni Seistamo
Jouni Veli Juhani Seistamo (s. 9. marraskuuta 1939 Tampere) on suomalainen entinen jääkiekkohyökkääjä.
Seistamo pelasi jääkiekon SM-sarjassa kymmenen kautta edustaen koko ajan Tapparaa. Mitaleita Seistamon palkintokaappiin jääkiekosta tuli yhteensä seitsemän kappaletta, joista kultaisia oli kolme. Pelejä hän pelasi SM-sarjassa 143 saldolla 102+49.
Seistamo pelasi maajoukkueessa neljät MM-kilpailut ja kahdet olympialaiset. Yhteensä hänelle kertyi pisteitä maaotteluista 27+8 88 pelistä.
Juhani Wahlsten
Juhani Jorma Kalevi ”Juuso” Wahlsten (s. 13. tammikuuta 1938 Helsinki) on suomalainen entinen jääkiekkohyökkääjä ja -valmentaja, koulutukseltaan liikunnanopettaja.
Suomen Jääkiekkomuseo on nimennyt Wahlstenin Jääkiekkoleijonaksi #43 ja Kansainvälinen Jääkiekkoliitto on valinnut hänet omaan Hall of Fameensa.
Jääkiekkoilun parissa tehdyn työn lisäksi Wahlsten toi ringeten Suomeen vuonna 1979.
Wahlsten aloitti uransa Kuopiossa KuPS:ssa vuonna 1957, josta hän siirtyi KalPaan. Wahlsten oli nostamassa joukkuetta ensimmäistä kertaa pääsarjatasolle. Pelatessaan hän muodosti yhdessä Ossi Hyppösen ja Mauno Revon kanssa "Pyörremyrskyketjun". Myöhemmin Revon tilalle ketjuun tuli kakkosketjun keskushyökkääjä Lauri Helen, ja vastaavasti Repo siirtyi Helenin paikalle kakkosketjuun. Wahlstenin ketjukaveri Hyppönen voitti myös noina vuosina SM-sarjan maalikuninkuuden. KalPasta Wahlsten siirtyi vuonna 1959 Tampereen Ilvekseen, jonka mukana hän oli voittamassa Suomen mestaruutta. Kahden Ilves-vuoden jälkeen Wahlsten siirtyi yhdeksi kaudeksi HJK:hon, ja tämän jälkeen Turun Palloseuraan. Turussa Wahlstenista tuli yksi Suomen ensimmäisistä tähtipelaajista.
Seitsemän TPS-kauden jälkeen Wahlsten seurasi Reijo Hakasen jalanjälkiä Itävaltaan AC Klagenfurtiin, jossa voitti maan mestaruuden. Wahlsten palasi kauden jälkeen takaisin Ilvekseen, jossa hän pelasi vielä viimeisen vuoden ennen lopettamistaan. SM-sarjassa Wahlstenin saldoksi muodostui 200 ottelussa tehopisteet 137+82.
Maajoukkueessa Wahlsten pelasi 115 ottelua tehden tehot 33+29. MM-tasolla hän pelasi viidet kisat ja olympialaisissa kolme kertaa. Wahlsten oli Suomen kapteenina ja teki kaksi maalia 1967, kun Suomi ensimmäistä kertaa kaatoi Tšekkoslovakian.
Pelaajauransa jälkeen Wahlsten jatkoi valmentajana. Suomessa hänen seuransa oli TPS ensin SM-sarjassa 1971–1972 ja sitten Jääkiekon SM-liigassa 1980–1983. 1980-luvun alussa TPS:llä oli vahva joukkue, joka ei kuitenkaan yltänyt kultaan; välierissä se oli kuitenkin kolmena Wahlsten-kautenaan.
Hän oli myös levittämässä jääkiekkotietoutta FC Barcelonassa joukkueen valmentajana. Lisäksi Wahlsten toimi saksalaisen EV Füssenin junioripäällikkönä.
Wahlsten työskenteli liikunnan ja voimistelun opettajana Aurajoen Yhteiskoulussa, jossa hänen vaimonsa Leena opetti voimistelua tytöille. Wahlstenin pojat Jali ja Sami ovat myös olleet edustustason kiekkoilijoita.
Stepan Suhorenko
Kenraaliluutnantti Stepan Nikolajevitš Suhorenko (s. 27. tammikuuta 1957 Zduditši, Svetlogorskin piiri, Gomelin alue, Valko-Venäjän SNT) oli Valko-Venäjän turvallisuuspalvelun KGB:n johtaja. Hän on opiskellut Valko-Venäjän teknologisessa instituutissa, mistä hän valmistui vuonna 1980, ja työskennellyt Neuvostoliiton KGB:n palveluksessa 1980-luvulta puolivälistä lähtien.
Wikileaksin mukaan vuonna 2007 Suhorenko joutui erimielisyyksiin presidentti Lukasehenkon kanssa, ja menetti hänet siirrettiin toisiin tehtäviin.
Vuonna 2009 hän kuitenkin puhui lehdistölle jälleen KGB:n johtajan roolissa.
Štěpán Rak
Štěpán Rak (s. Ukraina, mahdollisesti Chustin kylässä 8. elokuuta 1945 – ) on tšekkiläinen kitaristi ja säveltäjä. Rak on esiintynyt ja opettanut mestarikursseilla yli 70:ssä maassa ja säveltänyt lukuisia teoksia eri soittimille ja kokoonpanoille, vaikkakin suurin osa hänen tuotannostaan on sävelletty soolokitaralle. Vuonna 1981 Rak perusti klassisen kitaramusiikin opetusohjelman Prahan musiikkiakatemiaan, jossa hän edelleenkin toimii professorina.
Rak on löytölapsi Ukrainasta toisen maailmansodan loppuvaiheessa. Hänet löysi joukko neuvostoliittolaisia sotilaita, jotka toivat hänet Prahaan. Lapsi adoptoitiin myöhemmin tšekkiläiseen perheeseen. Hänen taiteelliset lahjansa tulivat esiin varhain. Hän opiskeli ensin graafista suunnittelua ja maalausta Prahan kuvataideakatemiassa, mutta kahdeksantoistavuotiaana hän ryhtyi soittamaan kitaraa ja kontrabassoa jazz- ja rock-orkestereissa. Hän kehittyi nopeasti muusikkona ja kiinnostui pian myös taidemusiikista. Tämä vei hänet kitaransoiton ja sävellyksen opiskelijaksi Prahan konservatorioon, mistä valmistuttuaan muutti viideksi vuodeksi Suomeen.
Julian Cannonball Adderley
Julian Edwin ”Cannonball” Adderley (15. syyskuuta 1928 Tampa, Florida – 8. elokuuta 1975 Gary, Indiana) oli yhdysvaltalainen jazzmusiikkia soittanut alttosaksofonisti. Hän soitti muun muassa Miles Davisin kvintetissä Kind of Blue -albumilla sekä julkaisi monia sooloalbumeita.
Cannonball-lempinimi juontuu lempinimestä Cannibal, jota hänestä käytettiin high schoolissa suuren ruokahalunsa vuoksi.
1960-luvulla Adderley oli mukana uuden musiikkilajin, soul jazzin, kehittämisessä. Adderley opiskeli vaski- ja puupuhallinsoittimia Floridassa vuosina 1944–1948. Armeijassa hän johti yhtyettä, jossa soitti mm. hänen veljensä, trumpetisti Nat Adderley. Vuosina 1957–1959 Adderley soitti maineikkaassa Miles Davisin kvintetissä, samoin kuin supersekstetissä, johon kuului Miles Davisin lisäksi John Coltrane. Vuosina 1959-1963 Adderleyllä oli jälleen oma yhtye, ja 1982 Adderleyn kvintetti laajei sekstetiksi kun mukaan tuli Yusef Lateef.
Adderley nähtiin Suomessa ensi kerran Pori Jazzissa kesällä 1972. Hänen soittonsa varsinaisissa tapahtumissa ei ollut totutun vakuuttavaa, mutta kuuluisaksi tulleessa ravintola Teljänhovin jamsessionissa hän yhdessä Chick Corean kanssa ylti huippusaavutukseen.
Witwatersrand
Witwatersrand on matala Gautengin läpikulkeva vuoristo Etelä-Afrikassa. Witwatersrand muodostaa vedenjakajan, jonka pohjoispuolella joet laskevat Intian valtamereen ja eteläpuolella Atlanttiin.
Witwatersrandia kutsutaan yleisesti lempinimellä Rand, ja se tunnetaan erityisesti siitä, että 40% koko maailman kullasta kaivetaan vuoriston kaivoksista. Rand on myös merkittävä uraanikaivos, sillä kullan sivutuotteena tuotetaan myös uraania.
Einar Rinne
Vilho Einar Rinne (31. tammikuuta 1890 Asikkala – 31. maaliskuuta 1933 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.
Einar Rinne oli vanhin Rinteen näyttelijäveljistä, hänen nuorempia veljiään olivat Jalmari ja Joel Rinne. Rinne jäi varhaisen kuolemansa vuoksi nuorempia veljiään tuntemattomammaksi, mutta hän ehti kuitenkin luoda merkittävän luonnenäyttelijän uran useissa teattereissa ja 1920-luvun mykkäkauden klassikkoelokuvissa.
Rinne aloitti liikealalla, mutta sai näyttelijäkiinnityksen Tampereen Teatteriin vuonna 1916. Hän näytteli Viipurin Näyttämöllä 1917–1921, Suomen Kansallisteatterissa 1921–1923, uudelleen Tampereen Teatterissa 1923–1928 ja loppu-uransa ajan Kansan Näyttämöllä Helsingissä. Hänellä oli keskeisiä rooleja muun muassa kotimaisissa näytelmissä "Nummisuutarit", "Tukkijoella", "Pohjalaisia" ja "Anna-Liisa", sekä ulkomaisissa näytelmissä "Eerik XIV", "Danton" ja "Oopperapalo".
Rinne ehti näytellä urallaan myös lähes kymmenessä elokuvassa vuosina 1922–1929. Roolit olivat kaikki suuria tai pääosia, ja ensimmäinen elokuvatehtävä oli Mikon osa "Anna-Liisassa" (1922). Muita merkittäviä osia oli Paloniemen mielenhäiriöinen poika elokuvassa "Koskenlaskijan morsian" (1923), "Pohjalaisia"-elokuvan (1925) Antti Hanka sekä Utuniemen isännän miespääosa elokuvassa "Noidan kirot" (1927). Rinteen viimeiseksi elokuvarooliksi jäi katalan mustasukkaisen Olli Järvelän osa elokuvassa "Työn sankarilaulu" (1929).
Rinne oli naimisissa näyttelijä Eine Laineen (1892–1970) kanssa 1920–1923, ja heidän tyttärensä Eila Rinne (1920–1991) oli myös näyttelijä. Einar Rinteen kohtalo oli sama kuin Heidi Blåfieldillä kaksi vuotta aiemmin – kuolinsyynä oli angiinamyrkytys. Rinne oli kuollessaan vain 43-vuotias.
Naapurihaudan kaveri
Naapurihaudan kaveri () on Kjell Sundvallin ohjaama elokuva vuodelta 2002. Sitä kuvattiin syksyllä 2001 Uumajassa. Se perustuu Katarina Mazéttin romaaniin "Parfyymia peräkammarissa". Pääosissa ovat Elisabeth Carlsson ja Michael Nyqvist
Elokuvan ensi-ilta oli 20. joulukuuta 2002 Kinopalatsissa ja Finnkinon ensi-ilta oli tammikuussa 2003. Elokuvan kesto on 94 minuuttia ja sen ikäraja Suomessa on K-7.
Kirjastonhoitaja Desirée on ollut yksin siitä asti, kun hänen miehensä Örjan kuoli auto-onnettomuudessa. Kun hän on miehensä haudalla, hän tapaa Bennyn, joka on asunut koko ikänsä maaseudulla. Benny on aivan erilainen kuin Desirée. Sitä paitsi Desirée harkitsee muuttavansa Uumajasta isompaan kaupunkiin, vaikkapa Tukholmaan. He kuitenkin rakastuvat toisiinsa.
Tapiola Sinfonietta
Tapiola Sinfonietta on Espoon kaupunginorkesteri, joka on perustettu vuonna 1987. Orkesteri on wieniläisklassisen kokoonpanon mukainen, ja siinä soittaa 41 muusikkoa. Orkesterilla ei ole varsinaista ylikapellimestaria, vaan taiteellisia partnereita, joiden kanssa se tekee säännöllistä yhteistyötä: kapellimestarit Mario Venzago, pianisti Alexander Melnikov sekä kitaristi Marzi Nyman. Orkesterin taiteellisista linjauksista vastaa johtoryhmä, johon kuuluu intendentti ja kaksi muusikkojäsentä. Orkesterin alkutaipaleella taiteellisina johtajina toimivat mm. Jorma Panula, Osmo Vänskä, Juhani Lamminmäki ja Jean-Jacques Kantorow (orkesterin kunniakapellimestari). Nimikkosäveltäjinä ovat toimineet Juhani Nuorvala ja Eero Hämeenniemi.
Tapiola Sinfoniettan pääasiallinen esiintymispaikka on Espoon kulttuurikeskuksen 776-paikkainen Tapiolasali. Hetkiä -kamarimusiikkisarjan konsertit pidetään 
Leppävaaran Sellosalissa. Orkesteri levyttää säännöllisesti BIS-, Ondine- ja CPO -yhtiöille. Diskografiaan kuuluu yli 60 levytystä.
Axel Ahlberg
Axel Wilhelm Ahlberg (23. maaliskuuta 1855 Turku – 4. helmikuuta 1927 Hanko) oli ensimmäisiä suomalaisia teatterinäyttelijöitä.
Ahlberg sai kiinnityksen Suomalaiseen Teatteriin (nykyinen Suomen Kansallisteatteri) heti teatterin perustamisen jälkeen vuonna 1872. Ahlberg näytteli teatterissa vuoteen 1924, jolloin hän jäi eläkkeelle. Hänet tunnettiin erityisesti ensirakastajan rooleista ja sankariosista.
Ahlbergin maineikkaimpia rooleja teatterissa olivat Romeo, Hamlet (Shakespeare), Sigismund, (Calderonin ”Elämä ja unelma”), Gessler (Schillerin ”Wilhelm Tell”), Klaus Kurki (von Numersin ”Elinan surma”) ja Cyrano de Bergerac (Rostand). Romeon ja Julian suomenkielinen kantaesitys oli Kaarlo Bergbomin ohjaamana vuonna 1881 Suomalaisessa Teatterissa, ja siinä oli Juliana Ida Aalberg ja Romeona Axel Ahlberg.
Ahlberg esiintyi myös yhdessä elokuvassa: Jussi Snellmanin ja Teuvo Puron ohjaamassa "Anna-Liisassa" (1922). Ahlberg teki myös paljon kiertueita muun muassa Simo Kaarion kanssa.
Risto Siltanen
Risto Siltanen (s. 31. lokakuuta 1958 Mänttä) on entinen jääkiekkoilija ja valmentaja. Hän oli Pekka Rautakallion ohella ensimmäinen huipputason uran NHL:ssä luonut suomalaispuolustaja. Siltasen seuroja NHL:ssä olivat Edmonton Oilers, Hartford Whalers ja Quebec Nordiques. Fyysisesti Siltanen oli lyhyt, mutta tanakka. Siltanen tunnettiin NHL:ssä hyvin kovasta lyöntilaukauksestaan.
Hän aloitti uransa Tampereen Ilveksessä, jonka riveissä voitti SM-hopeaa 1990 ja pronssia vuonna 1989. Hänet valittiin SM-liigan vuoden tulokkaaksi 1977. Risto Siltanen valittiin useita kertoja SM-liigan tähtikentälliseen, ja SM-liigan parhaaksi puolustajaksi hänet valittiin vuonna 1990.
Siltanen pelasi urallaan SM-liigassa 363 ottelua kirjauttaen 96 maalia, 102 syöttöä ja 336 jäähyminuuttia.
NHL:ssä Siltanen pelasi 562 ottelua saavutuksinaan 90 maalia, 265 syöttöä ja 266 jäähyminuuttia.
Siltanen edusti Suomea 73 A-maaottelussa, 23 nuorisomaaottelussa ja 9 poikamaaottelussa.
Siltasen maajoukkueuran kohokohtia oli Kanada-cup 1981, kun hän Tapio Levon kanssa muodosti Suomen ykköskentällisen puolustajaparin. Seuraavan kevään MM-kisoihin Suomessa Siltanen olisi ehtinyt, kun Edmonton Oilers yllättäen putosi jatkosta NHL:n pudotuspeleissä. Kotikisojen kokoonpano oli kuitenkin melkein valmis ja vain Siltasen joukkuetoveri Jari Kurri saatiin mahdutettua mukaan. Vuoden 1983 MM-turnauksesta Siltanen lähetettiin kesken kaiken kotiin henkilökohtaisten syiden vuoksi. Vuonna 2013 antamassaan haastattelussa Siltanen kertoi, ettei ole vieläkään antanut nöyryytystä anteeksi päävalmentajana toimineelle, ja kotiin lähetyksestä vastanneelle Alpo Suhoselle.
Keijo Säilynoja
Keijo Henrik Säilynoja (s. 17. helmikuuta 1970 Vantaa) on suomalainen jääkiekkoilija ja nykyinen Jokereiden taustavaikuttaja. Säilynoja nimitettiin Suomen lentopalloliiton toimitusjohtajaksi huhtikuun 1. päivä 2015.
Säilynoja, pelipaikaltaan laitahyökkääjä, aloitti uransa Jokereissa, jossa hän pelasi kaudet 1988–1998. Ensimmäinen kausi kului I-Divisioonassa ja loput SM-liigassa. Ensimmäisen SM-liigakautensa jälkeen hänet valittiin tulokkaiden tähdistökentälliseen. Kaudella 1991–1992 Säilynoja valittiin liigan herrasmiespelaajaksi sekä toiseen tähdistökentälliseen. Hän pelasi Jokerien jälkeen vielä SaiPassa kaudet 1998–2000 sekä Espoon Bluesissa kauden 2000–2001, jonka jälkeen lopetti uransa. Liigassa hänen saldokseen tuli runkosarjassa 420 ottelussa 142 maalia ja 139 syöttöä eli yhteensä 281 tehopistettä. Pudotuspeleissä vastaavat tehot olivat 53 ottelussa 14 maalia ja 11 syöttöä eli 25 tehopistettä. Hän voitti Jokereissa Suomen mestaruuden neljä kertaa.
Maajoukkueurallaan Säilynoja edusti Suomea 1992 talviolympialaisissa ja vuosien 1992 ja 1993 MM-kisoissa. 1992 MM-kisoissa Suomi saavutti ensimmäisen MM-mitalinsa voittamalla hopeaa. Vuodesta 2004 Säilynoja on toiminut pelaajayhdistyksen puheenjohtajana. Säilynoja on toiminut myös pankinjohtajana Sampo-pankin Töölön konttorissa. Vuonna 2008 hänet valittiin Jokereiden toimitusjohtajaksi. Säilynoja nousi toukokuussa 2010 konserniyhtiö Jokerit HC Oy:n toimitusjohtajaksi, ja SM-liigaseura Jokereiden toimitusjohtajaksi valittiin hänen tilalle Jarmo Kekäläinen.
Peliuransa jälkeen Säilynoja on ollut mukana Suomen Jääkiekkoliiton Pelaajayhdistyksen työssä, Suomen jääkiekkoilijoiden pelaajayhdistyksen hallituksen puheenjohtajana hän toimi 2004–2008, ja myös Jokerien omistajan, Hjallis Harkimon johtamassa "Diili"-ohjelman suomalaisessa versiossa. Säilynoja oli mukana ohjelman johtoryhmässä.
Säilynoja on toiminut aiemmin muun muassa Helsinki Halli Oy:n ja Jokerien SM-liigajoukkueen toimitusjohtajana vastuullaan talous, myynti, markkinointi, viestintä, henkilöstö ja yhteistyökumppanuudet. Jääkiekkokaudella 2014–2015 Säilynoja toimii asiantuntijana Nelonen Pron jääkiekon tv-otteluissa. Hän on myös Helsingin Jokerit ry:n johtokunnan jäsen ja Finnish Flash ry:n hallituksen puheenjohtaja.
Säilynoja nimitettiin Suomen Lentopalloliiton toimitusjohtajaksi huhtikuun 1. päivä 2015. Säilynojalla ei ole aiempaa lajitaustaa lentopallosta.
Basil Hiley
Basil Hiley (s. 1935) englantilainen, Lontoon yliopiston fysiikan professori emeritus. Hiley on tutkinut muun muassa tietoisuutta sekä David Bohmin aktiivisen informaation ja Claude Shannonin informaatioteorian suhdetta.
Hiley sai Majorana-palkinnon vuonna 2012.
Helsingin kaupunginorkesteri
Helsingin kaupunginorkesteri (lyh. HKO; , lyh. HSO) on Helsingissä toimiva sinfoniaorkesteri.
Orkesteri on kantaesittänyt suurimman osan Jean Sibeliuksen sinfonisesta tuotannosta säveltäjän itsensä johdolla. Sen levytyksistä suurta menestystä ovat saavuttaneet muun muassa Sibeliuksen ja Rautavaaran musiikkia sisältävät äänitteet. Helsingin kaupunginorkesterissa soittaa nykyään 102 vakinaista muusikkoa, ja sen konserttipaikkana toimii Helsingin Musiikkitalo. Ennen Musiikkitalon valmistumista orkesteri esiintyi useimmiten Finlandia-talossa.
Helsingin kaupunginorkesteri on Pohjoismaiden vanhin ammattilaissinfoniaorkesteri. Orkesteria vanhempi sinfoniaorkesteri Suomessa on vain Turun filharmoninen orkesteri, joka perustettiin 1790. Orkesterin perusti vuonna 1882 säveltäjä Robert Kajanus, joka toimi myös orkesterin ylikapellimestarina aina vuoteen 1932 saakka. Orkesteri on tunnettu historiansa alkuaikoina nimillä Helsingin orkesteriyhdistyksen orkesteri ja Helsingin filharmonisen seuran orkesteri.
Leif Segerstam nimitettiin emeritus-ylikapellimestariksi vuonna 2009. Päävierailijana syksystä 2003 lähtien toiminut John Storgårds aloitti työnsä ylikapellimestarina syksyllä 2008.
Orkesterin ylikapellimestereina ovat Kajanuksen jälkeen toimineet:
Radion sinfoniaorkesteri
Radion sinfoniaorkesteri (lyh. RSO, , ) on Yleisradion orkesteri. Se perustettiin vuonna 1927, vain vuosi Yleisradion perustamisen jälkeen. Orkesterissa soittaa 99 vakinaista muusikkoa. Orkesterin konserttipaikka on Helsingin Musiikkitalo. Orkesterin ylikapellimestari on Hannu Lintu.
Radion sinfoniaorkesteri on tehnyt yli sata levytystä ja tekee säännöllisesti konserttikiertueita ympäri maailmaa. Orkesterin ohjelmistossa on tärkeällä osalla uusi suomalainen musiikki. RSO kantaesittää kausittain Yleisradion tilausteoksia. Aktiivisen kiertuetoiminnan ja levytyksien lisäksi orkesterin kaikki konsertit on kuultavissa Yle Radio 1 -kanavalla.
Orkesterin pääasiallinen konserttipaikka vuodesta 1971 vuoteen 2011 saakka oli 1 700-paikkainen Finlandia-talo. Tätä ennen orkesteri konsertoi Helsingin Kulttuuritalon Aalto-salissa. Ennen Kulttuuritaloa konserttipaikkana oli muun muassa Helsingin yliopiston juhlasali, jossa orkesteri piti ensimmäisen julkisen konserttinsa. Helsingin Musiikkitalon valmistuttua orkesteri siirtyi soittamaan sinne syksyllä 2011.
Orkesterin ylikapellimestari Sakari Oramo aloitti kautensa syksyllä 2003. Hänen seuraajakseen valittiin Hannu Lintu, jonka kausi alkoi syksyllä 2013. RSO:n intendenttinä on vuodesta 2001 toiminut Tuula Sarotie.
Orkesterin levytysten joukossa on muun muassa historiallinen helmi Jean Sibeliuksen ainoasta taltioidusta kapellimestariesiintymisestä. Sakari Oramon kanssa RSO on levyttänyt muun muassa Béla Bartókin, Kimmo Hakolan, Magnus Lindbergin, Jouni Kaipaisen ja Joonas Kokkosen teoksia sekä Armas Launiksen "Aslak Hetta" -oopperan ensilevytyksen. Levytykset ovat saaneet useita palkintoja, joista tuorein, MIDEM Classical Awards -palkinto myönnettiin 2008 Sakari Oramon johtamalle RSO:n ja Lisa Batiašvilin levytykselle Lindbergin ja Sibeliuksen viulukonsertoista (Sony BMG). New York Times valitsi RSO:n Magnus Lindbergin orkesteriteoslevytyksen vuoden levyksi 2008. RSO levyttää myös esimerkiksi Ondinelle.
RSO on soittanut ulkomailla lähes 300 konserttia. Kaudella 2009–2010 orkesteri vieraili muun muassa Pietarissa, Länsi-Afrikan Beninissä ja Tukholmassa. Beninissä RSO oli ensimmäinen länsimainen sinfoniaorkesteri.
Yle Teema televisioi orkesterin konsertteja kuukausittain "Kausikortti"-ohjelmassa.
Pasi Huura
Pasi Huura (s. 23. maaliskuuta 1966 Tampere) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja.
Huura aloitti uransa SM-liigassa Tampereen Ilveksessä, jossa hän pelasi kaudet 1987–1991. Tämän jälkeen hän siirtyi Rauman Lukkoon, jossa pelasi kolme seuraavaa kautta kevääseen 1994 saakka. Yhden jälleen Ilveksessä pelatun kauden jälkeen Huura pelasi kaudella 1995–1996 vielä kaksi ottelua TuTossa ja kaksi KooVeessa, kunnes lopetti uransa.
Pittsburgh Penguins varasi Huuran NHL:ään 12. kierroksella numerolla 258, mutta hän ei koskaan pelannut NHL:ssä. Suomen maajoukkuetta Huura edusti yksissä arvokisoissa. Hän oli mukana vuoden 1991 Kanada-cupissa, jossa Suomi selvisi välieriin.
Vuodesta 2001 Huura on toiminut tamperelaisen moottoripyörä-, mopo- ja polkupyörävarustetukun, Uimonen Trading Oy:n, toimitusjohtajana.
Keskivartalolihavuus
Keskivartalolihavuus (myös "omenalihavuus") on rasvan kerääntymistä vyötärön tienoille, kehon etupuolelle. Sen vastakohta on ”päärynälihavuus” eli rasvan kertyminen reisiin ja pakaroihin. Näistä lihavuuden muodoista keskivartalolihavuus on yleisempi miehillä, päärynälihavuus taas naisilla.
Keskivartalolihavuuden ajatellaan joskus seuraavan oluenjuonnista. Vuonna 2003 julkaistun tutkimuksen mukaan ”kaljamahan” ja oluen juonnin välillä ei kuitenkaan ole yhteyttä.
Eräs keskivartalolihavuuden syy voi kuitenkin olla alkoholin ja ruoan yhteisvaikutus, sillä alkoholi lisää ruokahalua ja alkoholin ja ruoan yhdessä muodostama energiamäärä on suuri. Lisäksi arvellaan, että rasvan kerääntymistä elimistöön edistäisi se, että alkoholin aineenvaihdunta ohittaa elimistössä hiilihydraattien, rasvan, proteiinien ja muiden energiaravintoaineiden imeytymisen. Yksi gramma alkoholia tuottaa energiaa noin 30 kilojoulea (7 kcal), mikä on enemmän kuin mitä esimerkiksi sokerit tuottavat. (Vertailun vuoksi: gramma rasvaa tuottaa energiaa noin 38 kilojoulea eli 9 kcal.)
Keskivartalolihavuus on lähinnä miesten ongelma, koska naisilla rasva yleensä kerääntyy enemmän muihin ruumiinosiin, kuten lantion ja pakaroiden tienoille; kuitenkin keskivartalolihavuutta esiintyy myös joillakin naisilla.
John Wheeler
John Archibald Wheeler (9. heinäkuuta 1911 Jacksonville, Florida – 13. huhtikuuta 2008 Hightstown, New Jersey) oli yhdysvaltalainen teoreettisen fysiikan professori Princetonin yliopistosta.
Wheeler käytti ensimmäisenä termejä musta aukko, informaatiofysiikka, madonreikä, kvanttivaahto ja monimaailma. Musta aukko ei kuitenkaan ole hänen oma keksintönsä, vaan hän nappasi sen yleisöltä avaruusalan kokouksessa 1967.
Wheeler oli mukana kehittelemässä atomipommia 1940-luvun alussa Manhattan-hankkeessa ja ohjasi Hugh Everettin väitöskirjan. Häntä pidetään ydinfissioteorian tärkeänä kehittäjänä. Hän oli myös ajattelija, joka pohti elämän perimmäisiä kysymyksiä. Hänen väitöskirjansa Johns Hopkinsin yliopistossa käsitteli heliumkaasuja.
Erich Raeder
Erich Johann Albert Raeder (24. huhtikuuta 1876 – 6. marraskuuta 1960) oli natsi-Saksan laivaston komentaja toisessa maailmansodassa. Hän oli Saksan merivoimien komentaja vuosina 1928–1943 (, joka oli viran nimi vuodesta 1935). Raeder ylennettiin suuramiraaliksi 1939; samana vuonna hän sai tekniikan kunniatohtorin arvon.
Lokakuussa 1939 Raeder esitti suunnitelman, joka tähtäsi brittien meriherruuden poistamiseen Pohjanmereltä. Se edellytti Raederin mukaan, että Norjan satamat saadaan Saksan laivaston käyttöön. Esiteltyään suunnitelman Hitlerille Raeder sai tehtäväkseen suunnitella laivaston osuuden tulevalla Norjan-sotaretkellä. Seuraava suunnittelutyö oli maihinnousu Britanniaan, joka Raederin mielestä oli Saksan laivastolle mahdoton tehtävä.
Raeder erosi virastaan 30. tammikuuta 1943 Adolf Hitlerin syytettyä häntä epäonnistumisista, erityisesti joulukuun 1942 liittoutuneiden Murmanskin-saattueen paosta. Hitler yritti lepytellä häntä, mutta suuramiraali ilmoitti kylmästi että hänen arvovaltansa oli tuhottu pelkuruussyytteellä, ja masentuneena Hitler pyysi nimeämään kaksi seuraajaehdokasta. Raeder valitsi ehdolle kenraaliamiraali Rolf Carlsin, jota pidettiin tuolloin hänen ”kruununprinssinään” eli varmimpana seuraajanaan sekä sukellusvenelaivaston komentajan Karl Dönitzin. Hitler teki päätöksen Dönitzin eduksi, koska tämän miehet ja alukset olivat Hitlerin mielestä saaneet aikaan parempia tuloksia kuin pintalaivasto.
Raeder tuomittiin Nürnbergissä elinkautiseen vankeuteen, josta hänet kuitenkin vapautettiin 1955 heikon terveytensä vuoksi.
Royal College of Music
Royal College of Music on vuonna 1882 silloisen Walesin prinssin, tulevan Edvard VII:n, perustama konservatorio, joka kouluttaa ammattimuusikoita bachelor-, masters- ja tohtori-ohjelmissa. Collegella on noin 600 opiskelijaa viidestäkymmenestäneljästä eri maasta. Oppilaitoksen toimitilat sijaitsevat South Kensingtonissa Lontoossa.
Ville Sirén
Ville Jussi Sirén (s. 11. helmikuuta 1964 Tampere) on suomalainen kykyjenetsijä ja uransa lopettanut jääkiekkopuolustaja. Hän voitti pelaajaurallaan yhden Suomen mestaruuden, hopean ja kaksi pronssia, yhden Sveitsin mestaruuden ja Ruotsin mestaruushopeaa sekä Kanada-cupin pronssin.
Ville Sirén aateloitiin Suomen Jääkiekkoleijonaksi numero 173 vuonna 2006.
Sirén aloitti uransa SM-liigassa Tampereen Ilveksessä, jossa hän pelasi kaudet 1982–1985. Hartford Whalers varasi hänet NHL:ään vuoden varaustilaisuuden toisella kierroksella numerolla 23. Sirén siirtyi Pohjois-Amerikkaan syksyllä 1985 ja pelasi neljä kautta Pittsburgh Penguinsissa. Tämän jälkeen hän pelasi vielä kaudet 1988–1990 Minnesota North Starsissa, kunnes palasi Suomeen HPK:hon. Yhden HPK:ssa pelatun kauden jälkeen hän pelasi kauden Ilveksessä, josta jatkoi seuraavaksi kaudeksi Ruotsin Elitserienissä pelanneeseen Luleå HF:ään. Luleåssa hän pelasi vuoteen 1994 saakka, jonka jälkeen pelasi kauden Västerås IK:ssa. Seuraavaksi hän pelasi Sveitsissä SC Bernissä kaudet 1995–1998 käyden pelaamassa viimeisellä kaudella kaksi ottelua Italian Serie A:ssa. Uransa viimeisen kauden 1998–1999 hän pelasi HIFK:ssa.
Yhteensä Sirénin tehot NHL:ssä olivat runkosarjassa 290 ottelussa 14 maalia ja 68 syöttöä eli yhteensä 82 tehopistettä. Pudotuspeleissä hän pelasi seitsemän ottelua ilman tehoja.
Maajoukkueurallaan Sirén edusti Suomea vuosien 1984 ja 1992 olympialaisissa, vuosien 1987 ja 1991 Kanada-cupissa sekä vuosien 1985, 1991 ja 1993 MM-kisoissa.
Pelaajauransa jälkeen Sirén on toiminut useiden vuosien ajan eri NHL-seurojen kykyjenetsijänä. Hän on toiminut Columbus Blue Jacketsin kykyjenetsijänä vuodesta 2013. Hän on toiminut aikaisemmin myös Washington Capitalsin, Ilveksen ja St. Louis Bluesin kykyjenetsijänä.
Congo (simpanssi)
Congo oli simpanssi, jonka englantilainen taiteilija sekä eläintieteilijä Desmond Morris opetti maalaamaan paperille ja kankaalle. Congo myös esiintyi televisiossa Morrisin kanssa.
Elämänsä aikana Congo maalasi noin 400 teosta, joista joitakin on huutokaupattu suureen hintaan. Eräästä Congon maalauksesta maksettiin huutokaupassa 25 000 dollaria. Teosten tyylisuunnan sanottiin noudattavan abstraktia impressionismia. Simpanssi oli tuotteliaimmillaan 1950-luvun lopulla.
Congo kuoli tuberkuloosiin vuonna 1967.
Preventio
Preventio (engl. prevention) on lääketieteen käsite, joka tarkoittaa sairauksien ennalta ehkäisyä ja sairauksien seurausten pienentämistä. Preventiota tapahtuu primaarisessa, sekundaarisessa ja tertiaarisessa tasossa, joista ainoastaan primaaripreventio on puhtaasti ennalta ehkäisevää toimintaa.
Primaarisessa ehkäisyssä torjutaan sairauksien syntymistä. Uhkaan voidaan varautua jo ennen kuin vaaratekijä on läsnä (esimerkiksi rokotukset) tai vähentää vaaratekijän aiheuttamaan haittaa, kun se on jo läsnä (esimerkiksi hygienia influenssaepidemian aikana ja rajoitukset). Primaaripreventioon kuuluu muun muassa suurin osa kansalle suunnatusta terveyskasvatuksesta ja terveydenhuollon terveysneuvonta.
Sekundaarisessa vaiheessa toimitaan sairauden varhaisen diagnoosin jälkeen, jolloin pyritään estämään sairauden etenemistä ja oireiden syntymistä joko poistamalla riskitekijä tai pienentämällä sen vaikutusta. Sekundaaripreventio on sairauden hoitoa. Seulontoja, jotka kohdistuvat sairauden esiasteisiin ja niitä aiheuttaneisiin riskitekijöihin (esimerkiksi syöpäseulonnat), voidaan pitää sekundaaripreventiona. Seulontaa voidaan siis pitää sekä primaari- että sekundaaripeventiona.
Tertiaarisessa ehkäisyssä vähennetään jo puhjenneen sairauden negatiivisia vaikutuksia estämällä olemassa olevan sairauden ja sen aiheuttamien haittojen paheneminen. Kuntoutus on esimerkki tertiaaripreventiosta.
Sinfonia nro 100 (Haydn)
Joseph Haydnin sinfonia nro 100 G-duuri, lisänimeltään "Sotilassinfonia" (), on vuonna 1794 valmistunut orkesterisävellys. Sinfonia kuuluu hänen kahteentoista "Lontoon-sinfoniaansa", jotka hän sävelsi Lontoon-matkojensa yhteydessä vuosina 1791–1795.
Lisänimi "Sotilassinfonia" tulee Haydnin käyttämistä lyömäsoittimista, jotka viittaavat turkkilaiseen sotilasmusiikkiin. Niitä käytetään toisessa osassa ja viimeisen osan lopussa. Toisen osan loppupuolella oleva trumpettifanfaari saattaa olla toinen syy lisänimelle.
Teoksen neljä osaa noudattavat klassisen sinfonian järjestystä (nopea osa, hidas osa, menuetti, nopea osa), mutta hitaan osan tilalla on reipas "Allegretto":
Kvantti-informaatio
Kvantti-informaatio on informaatiota, joka sisältyy kvanttifysikaalisen järjestelmän tai laitteen tilaan. Kvantti-informaation tavanomainen yksikkö on kubitti (qubit), ja samaa nimeä voidaan käyttää myös kaksitilaisesta kvanttioliosta kvanttitietokoneen osana.
Kvantti-informaatiota käsitellään kvanttitietokoneella ja tallennetaan kubiteista muodostuvaan kvanttimuistiin.
Kvantti-informaatiota ei yleensä voi kopioida tai lukea muuttamatta samalla sen tilaa.
Kvantti-information käsittely mahdollistaa toimintoja, jotka eivät ole mahdollisia klassisissa järjestelmissä. Esimerkkinä on ehdottoman turvallinen tiedon välitys ja salaus.
Kvantti-informaatiota ja sen muutoksia voidaan mitata Shannonin entropian kanssa analogisella kvanttientropialla:
missä "S" on kvanttijärjestelmän tiheysmatriisi.
Matías Delgado
Matías Emilio Delgado (s. 15. joulukuuta 1982, Rosario, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija, joka edustaa turkkilaista Beşiktaş JK:ta. Delgadon pelipaikka on keskikenttäpelaaja. Hänellä on myös Italian passi.
181 senttimetriä pitkä Delgado edusti kotimaassaan Chacarita Juniorsia sekä River Platen ja Argentinos Juniorsin juniorijoukkueita, kunnes siirtyi Baseliin 26. elokuuta 2003.
Delgado on toisen tunnetun argentiinalaisjalkapalloilijan, Julio Hernán Rossin serkku.
Kielce
Kielce on keskisessä Puolassa sijaitseva kaupunki, jossa oli vuonna 2009 noin 202 000 asukasta. Se on ollut Swietokrzyskien ("pyhän Ristin") voivodikunnan pääkaupunki vuodesta 1999, mitä ennen se sijaitsi Kielcen voivodikunnassa. Kaupunki sijaitsee keskellä pyhän Ristin vuoristoa Silnicajoen varrella. Kaupungin merkittävin elinkeino oli aikaisemmin kalkkikiven louhinta, mutta nykyisin se on kaupan keskus.
Ennen toista maailmansotaa kolmannes Kielcen asukkaista oli juutalaisia. Paikalliset gheton asukkaat tuhottiin elokuussa 1942 ja loput lähetettiin Treblinkaan. Vielä sodan jälkeenkin kaupungissa tapahtui 4. heinäkuuta 1946 pogromi, jossa tapettiin 35 ihmistä. Suuri osa puolanjuutalaisista pakeni sen vuoksi maasta.
Muzeum Zabawek on Puolan suurin leikkikalu- ja pelimuseo. Se sijaitsee torin laidalla kaupungin keskustassa.
Kuressaaren lentoasema
Kuressaaren lentoasema sijaitsee Saarenmaan saarella Virossa, noin kolme kilometriä Kuressaaren kaupungista eteläkaakkoon.
Lentoaseman ensimmäinen kiitotie rakennettiin 1930-luvun jälkipuoliskolla ja lentoasema avattiin virallisesti 6. maaliskuuta 1945. Lentoliikenne kasvoi voimakkaasti seuraavien vuosien aikana ja vuosina 1949–1953 välisenä aikana Kuressaaresta oli jopa 10–14 päivittäistä lentoa Tallinnaan. Uusi terminaalirakennus rakennettiin 1962. Kiitotietä pidennettiin vuonna 1976 ja samalla toinen kiitotie otettiin käyttöön. Terminaalirakennusta uusittiin viimeksi vuonna 2007.
Vuonna 2009 lentoaseman kautta matkusti yhteensä 19 519 matkustajaa. Lentoaseman omistaa "AS Tallinna Lennujaam", joka omistaa myös myös muun muassa Tallinnan lentoaseman.
Kuressaaren lentoasemalla on kaksi asfalttipäällysteistä kiitotietä: kiitotie 17/35 (1 518×30 m) ja kiitotie 05/23 (799×30 m).
Kuressaaresta on lentoja vuonna 2016 Tallinnaan ja Ruhnulle:
Informaatiofysiikka
Informaatiofysiikka on fyysikko John Wheelerin keksimä hypoteettinen käsite.
Informaatiofysiikan sanotaan olevan luonteeltaan liki panpsykismiä pyrkiessään tutkimaan sekä selvittämään miten ihmisen tietoisuudella voi olla yhteys ympäristön syvimpiin perusrakenteisiin.
The Diplomats
The Diplomats on yhdysvaltalainen hiphop-ryhmä, joka on peräisin New Yorkin Harlemista. Ryhmä tunnetaan myös nimillä Dipset ja Byrdgang.
Cam'ronin ja Jim Jonesin perustamaan ryhmään kuuluvat nykyään myös Freekey Zekey, Juelz Santana, 40 Cal, J.R. Writer, Hell Rell ja Jha Jha. Ryhmä on julkaissut yhteensä neljä albumia ja on erityisen aktiivinen mixtapejen julkaisija. The Diplomatsilla on myös oma levy-yhtiö "Diplomat Records" sekä oma alkoholijuomamerkki, "Sizzurp". Ryhmään on yhteydessä myös muita ryhmiä, kuten Purple City ja brittiläinen S.A.S..
Albumit:
Mixtapet:
The Diplomatsin kotisivut