hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
The Legendary Pink Dots
The Legendary Pink Dots on vuodesta 1980 toiminnassa ollut psykedeelistä ja kokeellista musiikkia soittava yhtye. Yhtyeen keulahahmo-sanoittaja-laulaja Edward Ka-Speliä on verrattu useasti Pink Floydin kitaristi-laulaja Syd Barrettiin. Ka-Spel perusti The Legendary Pink Dotsin yhdessä kosketinsoittaja Phil Knightin (alias The Silverman) kanssa. Yhtyeen jäsenet pyörittävät myös Terminal Kaleidoscope -levy-yhtiötä, jonka kautta yhtye julkaisee levyjään.
LPD:lla ja Skinny Puppylla on yhteisprojekti The Tear Garden.
Michel Callon
Michel Callon on ranskalainen tieteen filosofi, historioitsija ja sosiologi. Hänet tunnetaan myös taloustieteilijänä ja insinöörinä. Callon toimii tutkijana Innovaatioiden sosiologian tutkimuskeskuksessa "(Centre de Sociologie de l’Innovation)" ja sosiologian professorina "(l'Ecole des Mines de Paris)". Hän valmistui insinööriksi vuonna 1967 ja taloustieteiden maisteriksi vuonna 1970. Callonin mielenkiinnon kohteitaan ovat mm. tutkimus- ja innovaatiopolitiikka, teknisen muutoksen taloudellisuus, innovaatioiden sosiologia ja hän toimii mm. seuraavissa toimitusneuvostoissa: "Research Policy", "Contemporary Sociology", "Science, Technology and Human Values".
Michel Callon on kehittänyt toimijaverkkoteorian "(Actor-Network Theory, ANT)" yhteistyössä Bruno Latourin ja John Law’n kanssa. Toimijaverkkoteoria on käsitteistö tutkimuskohteen kuvausta ja analyysia varten. Metodin avulla on pyritty tavoittamaan omaa maailmaansa rakentavat sekä inhimilliset että ei-inhimilliset toimijat eli aktantit. Callon painottaa, ettei kyseessä ole teoria vaan ’teoria’-lisäys on ’lahja’ kollegoilta. Toimijaverkkoteoriassa on kolme metodologisesti tärkeää periaatetta: toimijoita on tarkasteltava tasapuolisesti ja tutkimuksessa on käytettävä symmetriaa sekä vapaata assosiaatiota seurattaessa toimijoita maailmansa rakentamisessa ja selittämisessä.
Yksi Callonin tunnetuimmista töistä on ns. VEL-projekti (VEL eli "vèhicule èlectrique"). 1980-luvulla tehdyssä tutkimuksessaan hän sovelsi ANT-metodista tuttua kääntämistä, eli käsitettä uusien aktanttien synnyttämisestä ja muokkaamisesta, tutkimalla sähköauton kohtaloa 1970-luvulla. Puheet jälkiteollisesta yhteiskunnasta (kulutuskritiikki, ympäristöystävällisyys) saivat Ranskan valtiollisen sähköyhtiön aloittamaan sähköauton suunnittelun 70-luvun alussa. Käännös kuitenkin epäonnistui, kun toimijat yksitellen päätyivät epäonnistumiseen (mm. katalysaattori ei toiminut, eikä yhteiskunta muuttunutkaan odotetulla tavalla). Käännöksen ensimmäisessä vaiheessa yksinkertaistetaan eri elementit. Toisessa ne asetetaan rinnakkain eli luodaan eri toimijoiden välille ”suhteita” toimijaverkoston luomiseksi. Callonin mukaan VEL epäonnistui , ja johti käännöksen sijasta ”petokseen” eli akuista, kuluttajista, autoteollisuudesta ja muista toimijoista ei muodostunut uutta toimijaverkostoa käännöksen kautta. Callonin mukaan syy epäonnistumiseen löytyy sähköyhtiön toimitavasta. Se ei ollut tietoinen eri toimijoiden merkityksestä verkostossa.
Turun yliopiston pohjalainen osakunta
Turun yliopiston pohjalainen osakunta ry (lyh. TPO) on Turun yliopiston ylioppilaskuntaan kuuluva opiskelijayhdistys. Sen jäsenistö on perinteisesti koostunut varsinkin Lapista, Pohjanmaalta, ja Kainuusta kotoisin olevista opiskelijoista. Osakunnan toimisto sijaitsee Turussa ylioppilastalo B:ssä.
Osakunta julkaisee kahdesti vuodessa ilmestyvää Nova Botnica -lehteä.
Vuonna 1922 perustetun Turun yliopiston opiskelijat perustivat vuosina 1925–1928 viisi maakuntakerhoa. Vuonna 1928 perustettiin Turun Yliopiston Pohjalainen Kerho, jonka tarkoituksena oli alusta alkaen pohjalaisuuden ja pohjalaisen hengen säilyttäminen opiskelupaikkakunnalla. Toisena tavoitteena oli tehdä Turun Yliopistoa tunnetuksi opiskelijoiden kotiseudulla. Kahdenkymmenenkolmen opiskelijajäsenen lisäksi Pohjalainen Kerho sai taustavoimikseen professorit V. A. Koskenniemen, J. G. Granön ja M. H. Palomaan.
1950-luvulla maakuntakerhojen toiminta sai osakseen runsaasti arvostelua. Heimoaatetta pidettiin vanhahtavana ja kerhotoiminnan katsottiin edistävän hajaannusta yliopiston opiskelijoiden välillä. Vuonna 1957 toteutetussa sääntö- ja organisaatiouudistuksessa ylioppilaskunta jaettiin neljään osakuntaan ja Turun Yliopiston Pohjalaisesta Kerhosta tuli Pohjalainen Osakunta. Vuonna 1960 osakunta sai toimitilakseen ylioppilastalotalo B:n pohjakerroksen
Vuonna 1969 Ylioppilaskunnan osakuntajaosta luovuttiin ja osakunta rekisteröitiin yhdistykseksi.
Peter Lerche
Peter Leo Lerche (s. 24. elokuuta 1954 Helsinki) on suomalainen kitaristi, säveltäjä, sovittaja ja tuottaja, joka on tehnyt pitkän uran studiomuusikkona ja kitaransoiton opettajana.
Lerche opiskeli kitaransoittoa itse, kunnes aloitti 18-vuotiaana opinnot Oulunkylän Pop & Jazz opistossa. Hän kuului Reijo Karvosen Ikaros-yhtyeeseen, joka edusti Suomea Intervision laulukilpailuissa Sopotissa 1978. MTV:n Syksyn sävel -kilpailussa 1978 Ikaros sijoittui seitsemänneksi Anssi Tikanmäen sävellyksellä ”Kiutaköngäs”.
Vuonna 1981 Lerche oli kiertueella Länsi-Saksassa UMO:n kanssa, minkä jälkeen hän pääsi sessiotyöhön ja työskentelyyn eri yhtyeissä kuten esimerkiksi Pave Maijasen yhtyeessä. Studiomuusikkona hän toimi vuosina 1981−1993.
Lerche kuului Pekka Pohjola Groupiin, jonka kanssa hän oli kiertueilla Euroopassa. Hän on mukana levyillä "Urban Tango" ja "Jokamies". 1990-luvun alussa hän työskenteli Vesa-Matti Loirin yhtyeessä kitaristina, sovittajana ja tuottajana. Lisäksi hän on työskennellyt Radion sinfoniaorkesterin, Avantin ja Karita Mattilan kanssa.
Vuonna 1995 hän opiskeli musiikkia Bombayn yliopistossa ja vuonna 1998 Madrasissa, Intiassa.
Lerche julkaisi ensimmäisen soololevynsä "Peshawar Diaryn" vuonna 2002. Levy mainittiin vuoden 2002 Helsingin Sanomien ”Vuoden parhaat levyt” -listauksessa. Hän on myös työskennellyt vaimonsa Pauliina Lerchen kanssa muun muassa Vesa-Matti Loirin yhtyeessä, Kriya-yhtyeessä ja duona Pauliina & Peter Lerche.
Peter Lerchen isoisä oli säveltäjä Nils Lerche.
Verna
Verna on suomalainen naisen etunimi. Alkuperältään Verna on feminiinimuoto latinan sanasta "vernus", 'keväinen'.
Suomessa nimi Verna on yleistynyt Topeliuksen tuotannon vaikutuksesta. Se oli yleinen varsinkin 1910- ja 1920-luvuilla syntyneillä ja on 1990-luvulla jälleen yleistynyt.. Väestörekisterikeskuksen tietojen mukaan nimi Verna oli huhtikuuhun 2015 mennessä annettu 
1 457 suomalaiselle naiselle ja alle viidelle miehelle. Verna on feminiinimuoto latinan sanasta "vernus", ’keväinen’.Verna Kangas oli yksi kirjailija Kersti Bergrothin (1886–1975) salanimistä.
Matti Herman Palomaa
Matti Herman Palomaa (vuoteen 1906 Pukki) (16. lokakuuta 1871 Oulujoki – 14. marraskuuta 1947 Turku) oli suomalainen kemian tutkija.
Palomaan vanhemmat olivat talollinen Heikki Pukki ja Anna Kastelli. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Oulun suomalaisesta lyseosta 1891, valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1895, lisensiaatiksi 1910 ja tohtoriksi 1927. Toimittuaan Helsingin yliopistossa kemian ﻿assistenttina 1901-1908 ja apulaisena 1910-1921 hänestä tuli Turun yliopiston kemian professori 1922, mitä tehtävää hän hoiti vuoteen 1944 saakka. Hän oli samaan aikaan myös yliopiston matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan dekaani.
Palomaa tutki alun perin fysikaalista kemiaa ja kehitti laitteistoja lämmön mittausta ja säätöä sekä jakotislausta varten, mistä hän laati julkaisuja 1902-1910. Väitöstutkimuksessaan "Studien über den Effekt der Substitution einer Methylengruppe durch zweiwertige Atome und Atomgruppe I" (1908, osat II ja III 1911, 1917) hän selvitti orgaanisten yhdisteiden riippuvuutta niiden rakenteesta ja erityisesti atomien ja atomiryhmien keskinäisestä etäisyydestä niiden molekyyleissä. Hän julkaisi E. Mäkisen kanssa 1916 oppikirjan "Johdatus kvantitatiiviseen analyysiin" ja Turussa toimiessaan aloitti oppilaineen tutkimusjulkaisusarjan "Studien über Äthernartige Verbindungen", josta hänen professorin kautensa aikana ehti ilmestyä yhteensä 23 osaa.
Palomaan puoliso vuodesta 1901 oli Nanna Mathilda Ahlgren (k. 1952).
Palomaan mukaan nimetystä Palomaan-Erikoisken stipendirahastosta jaetaan apurahoja Turun yliopiston kemian laitoksen tutkijoille ja tutkimusryhmille. Yksi Yrjö Väisälän löytämistä asteroideista on nimetty hänen ystävänsä Palomaan mukaan, asteroidi "1548 Palomaa".
Thomas Berthold
Thomas Berthold (s. 12. marraskuuta 1964 Hanau, Länsi-Saksa) on saksalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan puolustaja. Berthold voitti maailmanmestaruuden vuoden 1990 MM-kisoissa.
Thomas Berthold aloitti uransa vuonna 1982 Eintracht Frankfurtin joukkueessa Bundesligassa. Vuonna 1987 hän siirtyi Italian Serie A:han, jossa edusti Hellas Veronaa ja AS Romaa. Berthold palasi Bundesligaan vuonna 1991, kun hän liittyi Bayern Münchenin kokoonpanoon. Sieltä hän siirtyi vuonna 1993 VfB Stuttgartiin, jossa pelasi aina vuoteen 2000 saakka. VfB Stuttgartissa Berthold saavutti seurauransa ainoan voiton kun joukkue voitti Saksan cupin vuonna 1997. Seuraavana vuonna VfB Stuttgart pääsi Cup-voittajien cupin loppuotteluun, mutta siellä tuli tappio. Thomas Berthold pelasi vielä Turkissa Adanasporin joukkueessa kauden 2000–2001 ja lopetti sitten uransa.
Thomas Berthold oli Saksan jalkapallomaajoukkueen vakiopelaajia vuosina 1985–1994. Hänelle kertyi 62 maaottelua ja yksi maaottelumaali. Berthold osallistui Saksan paidassa kolmiin MM-kisoihin (1986, 1990 ja 1994) ja kaksiin EM-kisoihin (1988 ja 1992). Hän voitti maailmanmestaruuden vuonna 1990, MM-hopeaa vuonna 1986 ja EM-hopeaa vuonna 1992. Berthold päätti maajoukkueuransa Yhdysvaltain MM-kisoihin vuonna 1994.
Francis William Aston
Francis William Aston (1. syyskuuta 1877, Birmingham – 20. marraskuuta 1945, Cambridge) oli brittiläinen kemisti ja fyysikko. Hän sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1922 useiden ei-radioaktiivisten alkuaineiden isotooppien löytämisestä keksimänsä massaspektrometrillä sekä kokonaislukusäännön muotoilusta.
1903 Aston, jo kemistinä, sai stipendin Birminghamin yliopistoon. Siellä hän opiskeli fysiikkaa liittyen röntgensäteilyyn ja radioaktiivisuuteen.
1909 hän siirtyi Cavendish Laboratoryyn Joseph John Thomsonin kutsusta. Siellä hän työskenteli neonin isotooppien tunnistamisen parissa. Hän myös piti luentoja Trinity Collegessa Cambridgessa. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen vuonna 1919 hän palasi tutkimuksiensa pariin. Massaspektrometrin avulla hän tunnisti 212 luonnossa esiintyvästä 287:stä isotoopista. Vuonna 1921 Aston pääsi Royal Societyn jäseneksi.
Astonin työ isotooppien parissa myös johti hänet muotoilemaan kokonaislukusääntönsä, jonka mukaan kaikkien isotooppien massat ovat hyvin lähellä jotain kokonaislukua. Sääntöä käytettiin laajalti ydinenergian kehittämisessä.
Kuun kraatteri Aston on nimetty Francis William Astonin mukaan.
Milton Keynes Dons FC
Milton Keynes Dons FC on englantilainen jalkapalloseura, joka perustettiin vuonna 1889 nimelle Wimbledon FC. Talousvaikeuksiin ajautunut seura muutti vuonna 2003 Wimbledonista, Lontoosta noin sadan kilometrin päässä sijaitsevaan Milton Keynesin kaupunkiin ja vaihtoi myöhemmin nimensä Milton Keynes Dons FC:ksi. Vuonna 2007 valmistui seuran uusi ""-niminen stadion. Seura nousi keväällä 2015 Englannin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle mestaruussarjaan pelattuaan ykkösliigassa seitsemän peräkkäistä kautta mutta kaudella 2018–2019 se pelaa neljännellä sarjatasolla kakkosliigassa.
Siirron takana olleet liikemiehet odottivat seuralta paljon, sillä varakkaiden ja koulutettujen ihmisten suosimaa lähes 200 000 asukkaan Milton Keynesiä pidettiin Englannin merkittävimpänä kaupunkina, jossa ei ollut ammattilaisjalkapallojoukkuetta. Lontoosta muuton jälkeen seura kuitenkin teki suuria taloudellisia tappioita ja putosi alaspäin kaksi divisioonaa. Osasyynä olivat boikotit ja yleinen epäsuosio.
Useimmat Wimbledonin fanit eivät hyväksyneet paikkakunnanvaihdosta. Kun päätös siirtymisestä vuonna 2002 tehtiin, Wimbledon FC:n kannattajat perustivat AFC Wimbledonin, jota he pitävät Wimbledon FC:n todellisena seuraajana.
Paikkakunnanvaihdosta pidettiin muutenkin ennenkuulumattomana ja skandaalimaisena. Monet pelkäsivät amerikkalaistyyppisen urheilu-"franchisingin" saapumista Englannin jalkapalloon. Niinpä Englannin jalkapallon kannattajayhdistys Football Supporters Federation ei hyväksynyt Donsin kannattajayhdistystä jäsenekseen vuonna 2005. FSF myös kehotti jäseniään boikotoimaan Donsin pelejä. Vuonna 2006 FSF ja Donsin faniyhdistys pääsivät kuitenkin sopimukseen, jonka mukaan Donsin fanit myöntävät Wimbledon FC:n vanhojen saavutusten kuuluvan uudelle AFC Wimbledon -seuralle.
Herra Ylppö
Herra Ylppö (oik. Frank Mikko Kalevi Mäntymäki, s. 16. maaliskuuta 1973) on yhtyeiden Maj Karma ja Herra Ylppö & Ihmiset laulaja, sanoittaja ja keulahahmo. Herra Ylppö & Ihmiset -yhtyeessä hänellä on päävastuu myös säveltäjänä. Vuodesta 2014 hän on laulanut myös uudelleen kootussa Musta Paraati -yhtyeessä.
Herra Ylppö & Ihmiset julkaisi ensimmäisen albuminsa "Sata vuotta" 6. helmikuuta 2008. Vuonna 2010 julkaistiin toinen albumi "Pojat ei tanssi". Molemmat albumit ovat olleet Suomen virallisen albumilistan sijalla 1. ja myyneet kultalevyyn oikeuttavan määrän. Yhtyeen kolmas albumi "Mies ja nainen" julkaistiin vuonna 2012.
Herra Ylpön Yö-yhtyeelle sanoittama "Kiitos ja kunnia" -kappale voitti vuoden iskelmä-palkinnon 2010. Herra Ylppö teki YleX:n kesäkumibiisin "Hevimetallia" vuodelle 2010. Syyskuun 2007 lopussa julkaistiin "Rockhuora"-sarjakuva-albumi "Herra Ylpön perse ja muita kertomuksia", joka sisältää pilapiirroksia muun muassa Ylpöstä ja Maj Karmasta. Vuonna 2014 Ylppö liittyi paluuta tekevään Musta Paraati -yhtyeeseen.
Ylppö on opiskellut peruskoulun jälkeen Porin Taidekoulussa ja graafista alaa Satakunnan Käsi -ja Taideteollisessa, mutta keskeytti sen päästyään töihin SEK & Grey -mainostoimistoon. Hän on kuvittanut omien sekä muiden yhtyeiden levyjen kansia. Ylppö valmistaa printti-tauluja, joita on ollut esillä taidenäyttelyissä.
Ylppö on ohjannut ja kuvannut musiikkivideoita oman Herra Ylppö & Ihmiset -yhtyeen ohella muun muassa CMX:lle, Haloo Helsingille ja Pariisin Keväälle.
Hänen kuvasi "Lepropolis" nimistä elokuvaa, mutta ostettuaan uuden elokuvakameran hän keskeytti järjestelmäkameralla kuvatun elokuvan valmistelut. Hän ilmoitti 2012 pyrkivänsä saamaan elokuvan valmiiksi neljässä vuodessa.
Elokuussa 2004 oltiin aikeissa julkaista Ylpön runokokoelma "Olen menettänyt järkeni", mutta koska kustantamo Like mainosti kirjaa ennen sen valmistumista, Ylppö päätti jättää sen julkaisematta. Hän on julkaissut kolumneja Helsingin Sanomien Nyt-liitteessä.
Herra Ylppö on kotoisin Harjavallasta, mutta asuu nykyään Porvoossa. Hänellä on vuonna 2011 syntynyt poika, Atlas, ja vuonna 2013 syntynyt tytär, Isla. Hän on kertonut kärsineensä alkoholiongelmasta ja kuvailee itseään tuurijuopoksi. Hän kertoo harrastavansa lenkkeilyä ja nyrkkeilyä.
International Press Telecommunications Council
International Press Telecommunications Council (IPTC) on 1965 perustettu kansainvälinen järjestö, jonka tehtävänä on parantaa uutistoimistojen välisen tiedonvaihdon teknisiä edellytyksiä. Sillä on 64 jäsenjärjestöä. Perustajajäseninä olivat Alliance Européenne des Agences de Presse, ANPA (nykyään Newspaper Association of America eli NAA), FIEJ (nykyään WAN) sekä Associated Pressin, Canadian Pressin sekä United Press Internationalin muodostama yhteistyökomitea North American News Agencies. Järjestön pääpaikka sijaitsee Windsorissa, Englannissa.
1970-luvulta alkaen järjestö on keskittynyt kustantajien uutistietojen vaihdossa käyttämien standardien kehittämiseen ja julkaisemiseen, erityisesti kuvien julkaisemiseen.
1979 IPTC kehitti kuvia varten metatietomäärittelyn, jota uudistettiin melkoisesti 1991 Information Interchange Modeliksi (IIM). 1994 Adobe kehitti sitä edelleen soveltamalla sitä digitaalikuviin, ja menetelmä tunnetaan IPTC-otsikointina (IPTC headers). JPEG-, TIFF Rev. 6.0- ja RIFF WAVE-tiedostomuotoa olevat tiedot voidaan merkitä Exchangeable image file formatin metatiedolla.. 2001 Adobe esitteli XML/RDF:ään perustuvan Extensible Metadata Platformin. IPTC:n kanssa tästä muodostui IPTC Core Schema for XMP, jonka avulla kyettiin lisäämään metatieto myös JPEG2000-, GIF-, PNG-, HTML-, PostScript-, PDF-, SVG-, Adobe Illustrator- ja DNG-tiedostoihinkin Information Interchange Modelin jo 1994 määrittelemien tiedostotyyppien lisäksi. Määrittelyä käytetään monissa kuvankäsittelyohjelmissa.
Neurotaloustiede
Neurotaloustiede on mikrotaloustieteen ala, jossa yhdistyvät psykologia, neurotiede ja taloustiede ja sen tutkimuskohteena on ihmisten käyttäytyminen. Neurotaloustiede tutkii mitä aivoissa tapahtuu, kun ihmiset arvioivat eri valintavaihtoehtoja, luokittelevat riskejä ja tuottoja sekä ovat kanssakäymisissä muiden ihmisten kanssa.
Neurotaloustieteessä käytetään hyväksi neurotieteiden tutkimusmenetelmiä, jotka voidaan karkeasti jakaa kahteen ryhmään: suoriin mittauksiin aivoissa tapahtuvista sähkömagneettisista vaihteluista ja toiseksi menetelmiin, jotka perustuvat aivoissa tapahtuvan aineenvaihdunnan tai veren virtauksen mittaamiseen.
Neurotaloustiede on kohtalaisen uusi tutkimusala. Neurotaloustieteilijät tutkivat erityisen innokkaasti miksi ihmiset toimivat joissain tilanteissa vastoin taloustieteen klassisia perusoletuksia, joista tärkein on se, että kuluttajat maksimoivat järkiperäisesti taloudellisen hyötynsä. Neurotaloustiedettä käytetään hyväksi mm. markkinoinnin tehostamisessa.
Lely
Lely on alankomaalainen, kansainvälisesti toimiva maatalousvälineitä valmistava yhtiö. Se perustettiin vuonna 1948 ja sillä on toimipisteitä Alankomaiden lisäksi Australiassa, Kanadassa, Irlannissa, Uudessa-Seelannissa ja Englannissa. Yritys valmistaa erilaisia karjanhoitoon liittyviä koneita ja välineitä, muun muassa lypsyrobotteja, joista suosituimpana mallina Astronaut A3.
Tuotteita maahantuo ja myy Suomessa ja Virossa NHK-keskus Oy.
Astronaut A3
Astronaut A3 on meijeri- ja lypsyvälineitä valmistavan hollantilaisen Lely-tehtaan lypsyrobotti. 
Astronaut A3:sta edeltävät mallit ovat Astronaut A2 ja Astronaut. Seuranneet mallit ovat A3 "Next" ja A4.
Lelyn lypsyrobotteja tuo Suomeen NHK-Keskus Oy.Robotti tekee pääpesun itselleen kolme kertaa vuorokaudessa. Tunti ennen isoa pesua se tekee valmistelevan pesun. Vedinkupit huuhdellaan ja höyrytetään (mikäli höyrypesuvarusteltu laitteisto) aina lypsyn jälkeen.
Richard Bishop
Richard Bishop (nykyään taiteilijanimenä Sir Richard Bishop) on brittiläinen manageri, pianisti, kitaristi ja muusikko, joka tuli Suomessa tunnetuksi 1980-luvulla Hanoi Rocksin toisena managerina ja yhtyeen Britannian-asioiden vastaajana. Lisäksi hän työskenteli yhtyeiden The Soft Boys, Urban Dogs ja Fallen Angels kanssa.
Lokakuussa 1981 Bishop tapasi Englannin-kiertueella olleen nuoren suomalaisyhtyeen Hanoi Rocksin. Yhtyeen suomalainen manageri Seppo Vesterinen otti Bishopin työkumppanikseen ja he alkoivat manageroida yhtyettä yhdessä. Kesällä 1982 Bishop matkusteli Yhdysvalloissa ja perusti Arizonan Phoenixissä veljensä Alanin (basso ja laulu) ja Charles Goghenin (rummut) kanssa kokeilevaa rockia soittavan Sun City Girls -yhtyeen. Vuonna 1983 Seppo Vesterinen Ja Richard Bishop perustivat oman levymerkkinsä Lick Records, jonka ensimmäinen julkaisu oli single "Malibu Beach / Rebel On The Run". Yhtyeen Britanniaan suuntautuneet julkaisut julkaistiin tästä lähtien Lick-levymerkillä, samoin siltä julkaistiin Britanniassa ennen julkaisemattomat Hanoi Rocksin kolme ensimmäistä albumia "Bangkok Shocks, Saigon Shakes, Hanoi Rocks", "Oriental Beat" ja "Self Destruction Blues" 12. elokuuta 1983. "Back to Mystery City" julkaistiin samoin Lick-levymerkiltä toukokuussa 1983. Yhtyeen tehtyä levytyssopimuksen CBS:n kanssa Vesterisen ja Bishopin Lick-levymerkin merkitys väheni, kun "Two Steps from the Move" julkaistiin CBS:ltä Bob Ezrinin johdolla. Viimeinen Hanoi Rocks -julkaisu Lick-levymerkiltä oli elokuussa 1985 julkaistu puolivirallinen "Rock & Roll Divorce". Tämän jälkeen Hanoi Rocksin viimeinen kokoonpano Andy McCoy, Nasty Suicide, Timo Kaltio, Terry Chimes perusti Cherry Bombzin, jonka asioita Bishop alkoi hoitaa. Samoin Cherry Bombz -julkaisut julkaistiin Lick-levymerkiltä. Bishop uskoi Cherry Bombzin menestykseen ja sijoitti siihen osan Hanoi Rocksin laulajan Michael Monroen rahaosuudesta, joka oli syntynyt Hanoi Rocksin vanhan katalogin myymisestä. Ylioptimismi ei kuitenkaan tuottanut rahoja takaisin ja Monroe katkeroitui Bishopille pitkäksi ajaksi. Monroe syytti Bishopia ahneudestakin, mutta muut yhtyeen jäsenet olivat tyytyväisiä manageriinsa.
Cherry Bombzin hajoamisen jälkeen Bishop muutti Los Angelesiin ja keskittyi Sun City Girls -yhtyeeseensä. Koko historiansa aikana yhtye on julkaissut lähes sata albumia ja nauhoitetta. Itse yhtyeessä hän soittaa kitaraa ja pianoa. Vuonna 1998 Bishop julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa "Salvador Kali" taiteilijanimellä Sir Richard Bishop, jona hän on nykyään maailmalla tunnettu. Tämän jälkeen on ilmestynyt albumeita "Improvika" vuonna 2004, "Fingering The Devil" ja "Elektornika Demonika" vuonna 2006 ja viimeisin "While My Guitar Violently Bleeds" vuonna 2007. Sir Richard Bishopin musiikki ja esiintyminen on saanut erittäin suuria vaikutteita intialaisten, pohjoisafrikkalaisten ja romanien musiikista. Vuonna 2005 Sir Richard Bishop aloitti laajan kiertueen Euroopassa, Australiassa ja Yhdysvalloissa. Tiheä keikka- ja kiertuetahti on jatkunut edelleen vuosina 2006 ja 2007.
North Cascadesin kansallispuisto
North Cascadesin kansallispuisto tai Pohjois–Kaskadien kansallispuisto () on yhdysvaltalainen kansallispuisto, joka sijaitsee Kaskadeilla Washingtonin osavaltiossa Luoteis-Yhdysvalloissa. North Cascades perustettiin 2. lokakuuta vuonna 1968, ja kansallispuisto on noin 2 772 km² laajuinen. Muiden Yhdysvaltain kansallispuistojen tapaan North Cascadesia hallinnoi maan National Park Service.
Kansallispuiston nähtävyyksiin lukeutuvat sen useat vuoret ja alueen eläimistö. Vuorikiipeilijöiden suosiossa ovat esimerkiksi Kaskadien Picket Range ja Eldorado Peak. Myös sola Cascade Pass on suosittu nähtävyys. North Cascadesin eläimistöön kuuluu esimerkiksi susia, harmaakarhuja, ilveksiä, hirviä ja ahmoja. Kansallispuistossa sijaitsee lisäksi Ross Laken järvi, joka on kalastajien suosima kohde.
Radonin–Nikodymin lause
jokaiselle mitalliselle joukolle "A".
Lause on nimetty Johann Radonin ja Otton Nikodymin mukaan. Radon todisti lauseen avaruudessa R vuonna 1913, ja Nikodym todisti yleisen tapauksen vuonna 1930.
Lenna Kuurmaa
Lenna Kuurmaa (s. 26. syyskuuta 1985 Tallinna Viron SNT, Neuvostoliitto) on virolainen laulaja, lauluntekijä ja näyttelijä. Hän oli tyttöbändi Vanilla Ninjan jäsen. Kuurmaa aloitti soolouran vuonna 2009 yhtyeen vetäytyessä tauolle.
Kuurmaa osallistui "Fizz Superstar 2002" -kilpailuun ja pääsi semifinaaleihin saakka, joissa hän esitti laulut "The King and I" ja "Voice of Music".
Lokakuussa 2006 Kuurmaa lauloi "The Queen of Great Britain", "Her Majesty Queen Elizabeth II" ja "His Royal Highness Prince Philip" kuningatar Elisabet II:lle tämän valtiovierailun kunniaksi.
Kuurmaa on näytellyt Suomessa Aku Louhimiehen elokuvissa "Vuosaari" ja "8-pallo".
Lenna Kuurmaa on seurustellut kitaristi Robert Vaiglan kanssa, ja parilla on kaksi tytärtä (syntyneet 2013 ja 2015).
Kuurmaa vietti lapsuutensa Mustamäellä äitinsä, isänsä ja veljensä Raidon kanssa. Lukion hän aloitti Tallinnan 54. lukiossa. Hän kävi saksan kielen kursseilla ja oli pari vuotta saksankielisellä luokalla, mutta koulu jäi vähemmälle yhtyeen takia. Laulun lisäksi Lenna tunnetaan hyvänä urheilijana. Hän pelasi koripalloa ja osallistui sekä voimistelu-, uinti-, että yleisurheilukilpailuihin.
Lenna aloitti laulamisen 3-vuotiaana, kun vanhemmat laittoivat hänet Eesti Televisioonin kuoroon, jossa hän lauloi 14 vuotta. Lisäksi hän kävi Nõmmen musiikkikorkeakoulua, jossa hän opetteli viulunsoittoa.
Vuonna 2002 Lenna osallistui Fizz Superstar -kilpailuun, jossa hän pääsi viidentoista neljännesfinalistin joukkoon. Levy-yhtiö TopTen huomasi hänen kykynsä ja myöhemmin hänet valittiin Vanilla Ninjan jäseneksi.
Vuonna 2005 Kuurmaa osallistui Euroviisuihin Vanilla Ninja -yhtyeen mukana edustaen Sveitsiä. Vuonna 2010 hän oli ehdolla Viron edustajaksi Euroviisuihin, mutta jäi toiselle sijalle Malcolm Lincolnin voittaessa karsinnan. Samana vuonna julkaistiin Lennan sooloalbumi "Lenna". Vuonna 2014 Lenna pyrkii jälleen Euroviisuihin kappaleella "Supernoova". Hän osallistuu Eesti Laul -kilpailuun jälleen vuonna 2017.
West Coast -jazz
West Coast -jazz eli länsirannikon jazz on jazzin tyylisuunta, joka kehittyi Los Angelesin alueella Yhdysvalloissa samoihin aikoihin, kun hard bop -suuntaus kehittyi New Yorkissa 1950- ja 60-luvuilla. West Coast -tyyliä pidetään yleisesti cool jazzin suuntauksena.
Hard bopiin verrattuna maltillisemmalle ja vähemmän rajulle West Coast -jazzille ominaista ovat mietityt sovitukset ja sävelletyn materiaalin suuri määrä. Vaikka tyyli kukoisti aikansa, ei se missään vaiheessa ollut ainoa tyylilaji, jota soitettiin Yhdysvaltain länsirannikolla, vaikka näin nimestä voisi päätellä.
Pacific Jazz Records- ja Contemporary-levy-yhtiöt olivat parhaiten tunnettuja West Coast -jazzin levy-yhtiöitä, aivan kuten Blue Note oli suurin hard bopia julkaissut levy-yhtiö. Joitakin West Coast -jazzin pioneereja olivat Shorty Rogers, Gerry Mulligan, Chet Baker, Bud Shank, Bob Cooper, Jimmy Giuffre, Shelly Manne, Bill Holman, Manny Albam, André Previn, Cal Tjader ja Dave Brubeck kumppaninaan Paul Desmond.
Jotkut jazzkriitikot, kuten ranskalainen Hugues Panassié, väheksyivät West Coast -jazzia ja pitivät sitä epäaitona, koska suurin osa muusikoista oli valkoihoisia. Tyylilajilla oli kuitenkin myös omat afroamerikkalaiset edustajansa, kuten Curtis Counce, Chico Hamilton, Buddy Collette ja Hampton Hawes. Rotukysymyksestä huolimatta monia West Coast -jazzia edustavia levytyksiä on uudelleenjulkaistu vuosikymmenten takaa.
Muff Winwood
Muff Winwood (oik. Mervyn Winwood) (s. 15. kesäkuuta 1943 Birmingham, Warwickshire, Englanti) on englantilainen lauluntekijä ja tuottaja. Hänet tunnetaan Steve Winwoodin isoveljenä ja 1960-luvun Spencer Davis Group -yhtyeen basistina.
Sittemmin Winwood on työskennellyt lähinnä musiikkibisneksessä. Vuoteen 1978 Winwood työskenteli Island Recordsilla ja tämän jälkeen CBS:llä. Hän on työskennellyt myös Sonylla.
Hän toimi tuottajana Dire Straitsin ensimmäisellä LP:llä 1978.
Mommilan junaturma
Mommilan junaturma tapahtui 5. huhtikuuta 1977 rataosuudella Riihimäki–Lahti. Turmassa erikoispikajuna EP 84 törmäsi tavarajunaan JK 1456 Mommilan rautatieasemalla. Turmassa kuoli pikajunan kuljettaja ja 20 henkilöä loukkaantui.
Onnettomuus tapahtui, koska pikajuna ajoi noin 80 kilometrin tuntinopeudella tavarajunaa varten käännettyyn vaihteeseen, jossa suurin sallittu nopeus olisi ollut 35 kilometriä tunnissa. Onnettomuuden tapahtuma-aikana oli käynnissä STTK:n voimalalakko, ja asemilla olevat rautatien opastimet toimivat varavoiman avulla. Pikajunan kuljettaja ilmeisesti oletti, että opastimien näyttämistä opasteista huolimatta rata olisi vapaa pikajunaa varten Oittiin saakka. Tavarajunan veturimiehistö ja junan vaihtotyöhenkilökunta ehtivät poistua veturista ennen törmäystä.
Pikajunan veturi, Dr13-sarjan dieselveturi nro 2303, romuttui törmäyksessä käyttökelvottomaksi. Tavarajunan veturi, Dv12-sarjan dieselveturi nro 2614, palasi korjauksen jälkeen liikenteeseen.
Kashima shintō-ryū
Kashima shintō-ryū () on klassinen japanilainen miekkailukoulukunta, jonka perusti samurai Tsukahara Bokuden poliittisesti ja sotilaallisesti myrskyisällä myöhäisellä Muromachi-kaudella noin vuonna 1530.
Tyylin asetekniikat perustuvat taistelukentällä saatuihin kokemuksiin ja hyödyntävät vastustajan haarniskassa olevia heikkoja ja haavoittuvaisia kohtia tehokkaasti. Koulukunta harjoittelee miekan lisäksi keihäällä ja peitsellä. Kashima shintō-ryū kenjutsua harjoitellaan yhä ja koulun tämänhetkinen päämestari on Yoshikawa Tsuenetaka.
Kashima shintō-ryūn kaanoniin on aikoinaan kuulunut myös miekan vedon tekniikoita, mutta ne ovat vuosien kuluessa unohtuneet. Kadonneet Kashima shintō-ryūn iaijutsu-katat ovat saattaneet muistuttaa läheisesti "Tenshin shōden Katori shintō-ryū" -koulukunnan vanhempia iaijutsu-katoja, koska Tsukahara Bokuden oli isänsä ohjauksessa opiskellut tätä tyyliä. Muotoja onkin yritetty luoda uudelleen näiden avulla. Kashima shintō-ryū on osin johdettu Katori shintō-ryūn perinteestä vaikka taistelukentältä omaksuttu uusi aines onkin selvästi erotettavissa.
Vattajanniemi
Vattajanniemi on Kokkolan kaupungissa entisen Lohtajan kunnan alueella sijaitseva niemi, jolla on laaja "Vattajanhietikon" lentohiekka- ja hiekkaranta-alue. Alueella on paljon dyynejä. Alueen linnusto (esimerkiksi suokukko ja tiirat) on myös huomionarvoinen. Niemen pinta-ala on noin 40 neliökilometriä. Siellä on Puolustusvoimien käyttämä ilmatorjunnan ampuma-alue. Vattajanniemen kärjessä pengertien päässä on Ohtakarin saari ja kalastajakylä.
Pro Vattaja on Lohtajalla Keski-Pohjanmaalla toimiva, vuonna 1990 perustettu yhdistys, jonka keskeinen tarkoitus on Vattajan alueen säilyttäminen siviilikäytössä. Lisäksi yhdistys pyrkii vähentämään puolustusvoimien ympäristölle ja elämänlaadulle aiheuttamia haittoja, huolehtimaan luonnonsuojelunäkökohtien huomioon ottamisesta ja turvaamaan siviilien olemassa olevat oikeudet Lahdenkroopin alueella sekä kehittämään niitä.
Lokakuussa 2013 ELY-keskus velvoitti puolustusvoimat hankkimaan ympäristöluvan osalle harjoitusaluetta, muun muassa polttoaineen jakeluasemalle.
Milla Paloniemi
Milla Pauliina Paloniemi (s. 10. syyskuuta 1983 Jalasjärvi) on suomalainen sarjakuvapiirtäjä ja graafikko. Hänet tunnetaan erityisesti "Kiroileva siili" -sarjakuvastaan.
Paloniemen "Kiroileva siili" oli tammikuussa 2007 "Ilta-Sanomien" kuukauden kotimaisena sarjakuvana, minkä jälkeen sarjakuvista koottu ensimmäinen omakustannealbumi nousi Akateemisen Kirjakaupan neljänneksi myydyimmäksi kirjaksi. Helmikuussa julkaistiin toinen albumi, josta tuli maaliskuussa Suomen myydyin kirja ja pysyi kotimaisten kirjojen myynnissä kärjessä useita kuukausia.
Kemin sarjakuvapäivillä 2007 Paloniemi sai vuosittain jaettavan Strippi-Lempi Palkinnon "Kiroileva siili" -sarjakuvastaan. Perusteluna palkitsemiselle oli, että se on ”ensimmäinen hahmo, joka on ärhäkkyydellään tempaissut itsensä irti Internetistä ja pesiytynyt sieltä lehtien ja albumien sivuille”. Sarjakuvalle myönnettiin 2008 ensimmäinen Sarjakuva-Finlandia -palkinto. Joulukuussa 2010 sanomalehti "Ilkka" muisti Paloniemeä Artturi Leinosen palkinnolla eteläpohjalaisen kulttuurin hyväksi tehdystä työstä.
Dance of December Souls
Dance of December Souls on goottimetalliyhtye Katatonian debyyttialbumi, ja se julkaistiin vuonna 1993. Musiikillisesti "Dance of December Souls" edustaa deathdoom-genreä.
Kaikki kappaleet säveltänyt Anders Nyström ja sanoittanut Jonas Renkse.
Blackout (Scorpionsin albumi)
Blackout on saksalaisen hard rock -yhtye Scorpionsin kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1982.
Klaus Meine menetti äänensä albumin tekemisen aikana ja joutui menemään äänihuulten leikkaukseen. Demojen äänittämisen aikana hänen tuuraajanaan oli Don Dokken.
Albumin kannessa esiintyy taiteilija Gottfried Helnwein. Yhtyeen kitaristi Rudolf Schenker esittää Helnweinia ”No One Like You” -kappaleen musiikkivideossa.
Yhdysvalloissa albumi myi kultaa 24. kesäkuuta 1982 ja platinaa 8. maaliskuuta 1984.
Akrodysostoosi
Akrodysostoosi on harvinainen synnynnäinen oireyhtymä, joka aiheuttaa mm. kehitysvammaisuutta sekä epämuodostumia luissa ja luurangossa.
Akrodysostoosi saattaa periytyä autosomin kautta vallitsevasti, vaikka useimmissa tapauksissa aiheuttaja on satunnainen geenivirhe. Taudinkuvaan saattaa kuulua alikasvua ja kuulovamma.
Isän korkean iän uskotaan lisäävän akrodysostoosin saamisen riskiä. Ranskalaiset tutkijat kuvasivat akrodysostoosin vuonna 1968, vaikka samankaltainen vammautumistapaus tunnettiin jo aiemmin.
Lipun käyttö Suomessa
Lippuja on käytetty nykyisen Suomen valtion alueella jo esihistoriallisista ajoista lähtien ja käytetään yhä. Siniristilipulla on nykypäivänä suuri merkitys suomalaisena kansallistunnuksena ja lisäksi lippuja käytetään nykyajan Suomessa myös sotilaallisessa käytössä.
Painettuna sana "lippu" mainitaan ensimmäisen kerran Mikael Agricolan teoksessa "Rucouskiria Bibliasta". Kyseinen kirja on vuodelta 1544 ja kirjassa sana "lippu" mainitaan eri muodossa, kuin mitä siitä käytetään nykysuomessa.
Mikael Agricolan kirjallisissa töissä sana "lippu" esiintyy parikymmentä kertaa. Enimmälti sitä käytetään yhteyksissä merenkulkuun. Lisäksi eräässä tekstissä Agricola mainitsee termin "lipunkantaja", joka on Acrigolan teksteissä muodossa "lipunkandaja":
Suomeen levisi germaanien harjoittama esinekulttuuri kansainvaelluksien aikana noin vuosina 400-600 jaa. Ennen muuta esinekulttuuria tuotiin Suomeen Merovingien aikana 600-750 jaa. Tänä aikana suomalaiset todennäköisesti alkoivat käyttää lippuja sekä joitain muita tunnuksia kuten viirejä ja keulakuvia.
Todisteina Suomessa 1200- ja 1300-luvuilla käytetyistä ritarikulttuuriin liittyvistä lipuista ovat Suomen herttuan sinetit. Näissä sineteissä herttualla on käsissään peitsilippu, ja itse lipussa on tunnuksena herttuan sukuvaakuna. 1400-luvulla käytetyistä lipuista taas kertovat Suomen keskiaikaisiin kivikirkkoihin tehdyt kalkkimaalaukset, jotka esittävät laivoja lippujensa kera. Samanlaisia kalkkimaalauksia on myös muiden Pohjoismaiden vanhoissa kivikirkoissa.
Siniristilippu vahvistettiin Suomen lipuksi 29. toukokuuta 1918. Lipun muoto on pohjoismainen ristilippu, ja siinä on valkoisella pohjalla merensininen risti. Lipusta on käyttötarkoitukseltaan kolme eri tyyppiä: kansallislippu eli tavallinen siniristilippu, suorakaiteinen valtiolippu ja kielekkeinen valtiolippu. Lipun ovat suunnitelleet Eero Snellman ja Bruno Tuukkanen. Suomen lipuksi harkittiin pitkään myös punakeltaista leijonalippua, mutta ajatuksesta luovuttiin sisällissodan jälkeen.
Animal Magnetism
Animal Magnetism on seitsemäs saksalaisen hard rock -yhtye Scorpionsin vuonna 1980 julkaisema studioalbumi. Singleinä albumilta julkaistiin kappaleet "Make It Real" ja "The Zoo". Yhdysvalloissa albumi myi platinaa ja Kanadassa kultaa
Albumin kansikuvan teki edellisen albumin tavoin Storm Thorgerson. Tällä kertaa kansikuva ei kuitenkaan aiheuttanut kohua, eikä vaihtoehtoista kansikuvaa tarvinnut tehdä.
Maarit
Maarit on suomalainen naisen etunimi, Margareta-nimen pääasiassa länsi- ja pohjoissuomalainen muunnelma. Monissa muissa kielissä nimi esiintyy muodossa "Marit". Maaritin nimipäivää juhlitaan suomenkielisessä kalenterissa 20. heinäkuuta, joka suomen­ruotsa­laisen kalenterin mukaan on muun muassa Maritin nimipäivä. Nimi Maarit on 1900-luvun alusta heinäkuuhun 2018 mennessä annettu 61 213 ja Marit 801 naiselle. Yli puolet Maariteista on syntynyt 1960- ja 1970-luvuilla.
Listan henkilöt ovat suomalaisia, ellei toisin mainita.
Uwe Bein
Uwe Bein (s. 26. syyskuuta 1960 Heringen, Länsi-Saksa) on saksalainen jalkapalloilija. Keskikentällä pelannut Bein voitti maailmanmestaruuden vuoden 1990 MM-kisoissa. Uwe Bein oli tunnettu tarkoista syötöistä ja keskityksistä. Häntä kutsuttiinkin Saksassa nimellä "Der Mann mit dem tödlichen Pass" (mies, jolla on kuolettava syöttö).
Uwe Bein aloitti uransa aladivisioonissa Kickers Offenbachin joukkueessa vuonna 1979. Bundesligaan hän nousi Kickers Offenbachin kanssa vuonna 1983. Seuraavana vuonna hän siirtyi 1. FC Kölniin, jossa pelasi vuoteen 1987 asti. Vuonna 1986 Bein pääsi FC Kölnin kanssa UEFA Cupin loppuotteluun, mutta koki tappion. Kölnistä Uwe Bein siirtyi Hamburger SV:hen. HSV:n jälkeen Bein siirtyi Eintracht Frankfurtiin, jossa pelasi viisi kautta. Hänen viimeiseksi Bundesliga kaudeksi jäi 1993–1994. Japanissa Bein pelasi vuosina 1994–1997 Urawa Red Diamondsissa ja palasi vielä Saksaan pelaten kaudella 1997–1998 muutaman ottelun alasarjajoukkue VfB Gießenissä. Seuratasolla Uwe Bein ei saavuttanut suuria meriittejä. Hän oli Bundesligassa neljä kertaa kolmas.
Saksan jalkapallomaajoukkueessa Uwe Bein pelasi 17 ottelua vuosina 1989–1993 ja teki niissä kolme maalia. Hän pelasi vuoden 1990 MM-kisoissa neljä ottelua, teki niissä yhden maalin ja voitti maailmanmestaruuden.
Kinneri
Kinneri (sanasta "kinnerjänne" eli akillesjänne) on jaloilla poljettava ihmiskäyttöinen tai moottorikäyttöinen ajoneuvo, nykyisin usein korilla varustettu kolmipyöräinen nojapyörä. Ulkomailla kinnerin yleinen nimitys on "velomobile." Kinnerissä on polkupyöristä pienin ilmanvastus, ja siten suurin huippunopeus.
Valmistajia on maailmalla muutamia. Kaupalliset mallit ovat lähes pelkästään yksipaikkaisia, joko päältä avoimia tai umpikorisia. Kinnerit ovat vanhaa suomalaista perinnettä, joiden ensimmäinen varsinainen kukoistuskausi koitti heti toisen maailmansodan jälkeen jolloin maassa oli pula autoista, bensiinistä sekä renkaista. 1940-luvun lopulla Helsingin Eläintarhassa järjestettiin kinnereille Pohjoismaiden mestaruuskilpailut. Polkuautosta kinneri eroaa muun muassa siten, että lain mukaan polkuautolla saa ajaa jalkakäytävällä, polkupyöräksi määritellyllä kinnerillä ei yli 12-vuotias henkilö saa näin tehdä.
Nykyään kinneri voidaan varustaa esimerkiksi 250W-moottorilla, jolloin siitä tulee lain mukaan "sähköavusteinen polkupyörä". Uuden vuonna 2016 voimaan tulleen lain mukaan kinneri voidaan myös varustaa yli 250W-moottorilla, jolloin siitä tulee "moottoroitu polkupyörä" joka on vakuutettava mutta jota ei tarvitse rekisteröidä tai katsastaa eikä sitä varusteta vakuutettuna vakuutus- tahi rekisterikilvellä. Myöskään tyyppihyväksyntää ei kinnereiltä Suomessa edellytetä lain mukaan. Koko määritelmä tällaiselle ajoneuvolle koko pituudessaan on "korilla varustettu kolmipyöräinen moottoroitu nojapolkupyörä." Erään epävirallisen rekisterin mukaan Suomessa on tällä hetkellä noin 60 ajokuntoista kinneriä. 2010-luvulla vauhtiin päässeen tehdasvalmistuksen myötä kinnerien voidaan sanoa aloittaneen nykyään toisen kukoistuskautensa sitten 1940-luvun.
Amfibiokinneri on kinneri, jolla voi kulkea maalla ja ylittää vesistöjä.
Kinnerin maksimileveys lain mukaan on 125cm, mikä on sama kuin polkupyörillä. Ajettavuudeltaan kolmipyörinen kinneri asettuu kaksipyöräisen ja nelipyöräisen välimaastoon. Se pysyy pystyssä itsestään, mutta vaatii mutkissa suurempaa tarkkuutta kuin nelipyöräinen ajoneuvo. Talviajossa kinnerin kori tarjoaa hyvän suojan, mutta ajaminen on muutoin raskasta jokaisen pyörän avatessa omaa uraansa.
Ghosts of Mars
Ghosts of Mars on John Carpenterin ohjaama ja käsikirjoittama tieteis- ja toimintaelokuva. Elokuvan tapahtumat sijoittuvat Marsiin ja ajoittuvat 2100-luvulle.
Poliisikomentaja Melanie Ballard (Natasha Henstridge) saa tehtäväkseen hakea ja kuljettaa rikollisen nimeltä Desolation Williams (Ice Cube). Kun Melanie ja hänen poliisiryhmänsä saapuvat etäiseen kaivoskylään, jossa Williamsia pidetään, huomaa Melanie paikan olevan autio. Melanien tutkittua kaivostyöläisten katoamista, huomaa hän että kaivostyöläiset ovat kaivauksissaan löytäneet muinaisen oven, jonka muinainen marsilaissivilisaatio oli luonut. Oven avattuaan kaivostyöläiset huomasivat "haamujen" pakenevan ovesta ja ottavan kaivostyöläisten mielet haltuunsa.
Pian kaivostyöläiset saapuvat paikalle ja Melanie saa tuta heidän väkivaltaisen käyttäymisensä "haamujen" vallassa. Kaivostyöläiset ovat muuttaneet ulkomuotoaan teroittamalla kyntensä, hampaansa ja raapimalla itseään. Samalla he ovat valmistaneet teräviä tappoaseita käyttöönsä.
Melanie joutuu ryhmänsä ja nyt myös Williamsin kanssa taistelemaan tiensä pois kaivoskylästä. Tapettuaan kaivostyöläisen Melanie huomaa, että "haamu" valtaa itselleen heti uuden mielen. Tämä tietysti vaikeuttaa pois pääsyä.
Luxorin kansainvälinen lentoasema
Luxorin kansainvälinen lentoasema on lentoasema Luxorin kaupungissa, Egyptissä. 
Vuonna 2004 lentoasema palveli 2 123 898 matkustajaa.
Topologinen lajittelu
Topologinen lajittelu () tarkoittaa tietojenkäsittelytieteessä tapaa järjestää suunnatun syklittömän verkon (DAG) solmut jonoksi. Jos graafi kuvaa riippuvuuksia, niin topologisessa järjestyksessä solmun riippuvuudet tulevat aina ennen itse solmua.
Hyvä ja helppo algoritmi topologiseen lajitteluun käyttää hyväkseen syvyyssuuntaista läpikäyntiä: aina kun solmu on käyty kokonaan läpi, se lisätään listan ensimmäiseksi. Tuloksena on topologisesti lajiteltu lista.
Algoritmin asymptoottinen suoritusaika on "O"("n").
Shrek ja ikuinen onni
Shrek ja ikuinen onni ("Shrek Forever After", alk. nimi Shrek Goes Fourth) on neljäs Shrek-elokuva. Se sai ensi-iltansa vuonna 2010. Elokuvan on tuottanut DreamWorks Animation. Viides osa on tulossa vuonna 2019 tai 2020.
Voitettuaan hurjan lohikäärmeen, pelastettuaan kauniin prinsessan ja myös appivanhempiensa valtakunnan, Shrekin kohtalona on kesyyntyä säyseäksi koti-isäksi. Kyläläisten matkoihinsa säikyttelyn sijaan Shrek tyytyy rustaamaan nimikirjoituksia heinähankoihin. Mihin katosi hurja jätti? 
Liukaskielinen Tittelintuure ylipuhuu vanhoja loistonsa päiviä kaihoavan Shrekin allekirjoittamaan houkuttelevan sopimuksen. Pian Shrek löytääkin itsensä vääristyneestä Kaukaisen maan käänteisversiosta, jossa jättejä jahdataan, Tittelintuure on kuningas eivätkä Shrek ja Fiona ole koskaan tavanneet. Shrekin tehtävänä on nyt saada tehty tekemättömäksi pelastaakseen ystävänsä, saadakseen vanhan elämänsä takaisin ja saavuttaakseen taas Fionan rakkauden.
Alkuperäinen versio
Suomenkielinen versio
Episodi-lehdessä neljä kriitikkoa antoi elokuvalle pisteitä keskiarvona 2,75.
Teuvo Grönroos
Teuvo ”Teukka” Grönroos (s. 1946 Helsinki) on suomalainen muusikko. Grönroosin ensimmäinen koulupojista muodostettu yhtye The Steelers perustettiin 1961. Grönroos soitti tuolloin soolokitaraa. Vuotta myöhemmin Sammy Babitzin tuli bändin laulusolistiksi ja Remu Aaltonen rumpuihin. Vuonna 1963 Steelers levytti rautalankaversiot kappaleista ”Valkoakaasiat” ja ”Tuol on mun kultani” (Manhattan).
Babitsinin siirryttyä Leo Lindblomin yhtyeeseen Steelersiin otettiin lisää jäseniä. Komppikitaristiksi tuli paremmin Henry Lorénina tunnettu Hemmi Hahtoranta ja soolokitaristiksi Raimo Hörman Grönroosin siirtyessä basistiksi. Sekä Hahtoranta että Hörman toimivat myös laulusolisteina. Yhtye otti uudeksi nimekseen The Happy Go Fellows.
1965 The Happy Go Fellowsista muodostui henkilövaihdosten myötä The First, jossa soittivat Grönroosin lisäksi Leif Kiviharju, Seppo Järvinen ja Markku Vihavainen. Grönroos erosi yhtyeestä 1966 asepalveluksen vuoksi.
1980-luvulla syntyi The Diamonds, jossa Grönroos soittaa edelleen, nykyisin basistina. The Diamonds julkaisi ensimmäisen instrumentaalilevynsä vuonna 1984. Levyttäneestä kokoonpanosta on nykyisessä yhtyeestä jäljellä vain Grönroos. Yhtye esiintyy yhä ja osallistuu mm. Back To The Sixties -tapahtumiin. Grönroos toimi myös The Old Stars -yhtyeen basistina joitakin vuosia aina vuoteen 2009.
Teukka Grönroos tunnetaan myös ammattitaitoisena ja kokeneena äänittäjänä.
Unterhaltungssoftware Selbstkontrolle
Unterhaltungssoftware Selbstkontrolle tai USK on saksalainen järjestö, joka myöntää ohjelmistoille ikäluokituksia. Vuodesta 2003 lähtien kaikkien laajemmalle yleisölle julkaistavien nimikkeiden pitää olla USK:n ikäluokittamia.
Vuodesta 2003 lähtien Saksassa myytävien viihdeohjelmistojen ei tarvitse olla USK-luokiteltuja, mutta ilman luokitusta niitä ei saa myydä, sisällöstä riippumatta, alle 18-vuotiaille. Kehittäjän kieltäydyttyä luokituttamasta peliään se luetteloidaan, jonka jälkeen sitä saa myydä vain pyynnöstä yli 18-vuotiaille, eikä niitä saa mainostaa jälleenmyyntipisteissä tai muissa medioissa. Microsoft esimerkiksi päätti olla myymättä "Gears of Waria" Saksassa, koska USK ei suostunut myöntämään sille luokitusta. Tämä tarkoittaa samaa kuin luokituksen 18+ myöntäminen.
Kansallissosialismin tai hakaristien esittäminen historiallisen kontekstin ulkopuolella on kiellettyä kaikissa nimikkeissä. Välttääkseen oikeusjuttuja monet kehittäjät jättävätkin viittaukset hakaristeihin pois peleistään.
Kuljetin
Kuljetin on materiaalin siirtoon tarkoitettu kone. Kuljetin on yleensä vaakatasossa tai jollakin sellaisella kaltevuudella, että siirrettävä aine vielä pysyy kyydissä. Pystysuoraan nostavat laitteet luokitellaan useimmiten hisseiksi. Hissejä koskevat tiukemmat turvamääräykset kuin kuljettimia, minkä vuoksi erottelu on oleellista. Myös ihmisiä siirtävät kuljettimet, kuten liukuportaat ja liikkuvat jalkakäytävät (liukukäytävät) joudutaan tarkastamaan turvallisuuden suhteen tarkemmin kuin tavalliset kuljettimet. Kuljettimen voiman lähteenä on sähkömoottori ja, jos kuljettimen nopeus on säädettävissä, niin tähän käytetään taajuusmuuttajaa.
Kuljettimien käyttö teollisuudessa, kaivostoiminnassa ja varastoissa on ollut sidoksissa sähkömoottorin käytön alkamiseen 1900-luvun alussa. Sähkömoottori antaa heti riittävän vääntömomentin kuljettimen saamiseksi liikkeelle. Vuonna 1901 Sandvik kehitti teräksistä nauhaa käyttävän kuljettimen ja aloitti sen valmistuksen. Kuljettimen ääreen organisoitua teollista valmistusmenetelmää kutsutaan liukuhihnatuotannoksi. Jo hyvin varhain on käytetty joko ihmis- tai kotieläinvetoisia pumppuja peltojen kasteluun ja koska teknisesti joillakin näistä ratkaisuista on voinut siirtää myös hiekkaa ja viljaa, keksintönä kuljetinta voidaan pitää vanhana.
Edellä mainituille kuljetintyypeille löytyy useampia valmistajia, ja ne ovat siten standardiratkaisuja. Erikoistarkoituksiin valmistetaan muillakin periaatteilla toimivia kuljettimia.
Länsi-Saharassa sijaitseva 100 kilometrin mittainen kaivannaisten kuljetinjärjestelmä on maailman pisin. Sitä käytetään fosfaattikaivannaisten siirtoon Bu Craan kaivoksesta rannikolle El-Aaiun satamaan.
Pisin yhtenäinen kuljetinhihna kulkee Intian Meghalayasta Bangladeshin Sylhetiin. Järjestelmän pituus on 17 kilometriä ja sillä kuljetetaan kalkki- ja liuskekiveä.
Jerseyn vaakuna
Jerseyn vaakuna on punainen kilpi, jossa on kolme kultaista, kävelevää, kohtikatsovaa leijonaa.
Vaakunan otti käyttöön Edvard I vuonna 1279. Jerseyn vaakuna on ollut Jerseyn lipussa vuodesta 1981 saakka.
Walter Mosley
Walter Mosley (s. 12. tammikuuta 1952) on yhdysvaltalainen rikoskirjailija.
Mosley syntyi Los Angelesissa afroamerikkalaiselle isälle ja liettuanjuutalaiselle äidille. Hänen ensimmäinen romaaninsa, "Sinipukuinen paholainen" julkaistiin vuonna 1990.
Mosley on saanut uransa aikana lukuisia palkintoja. Hänen teoksistaan on tehty elokuvia, ja hän on rikosromaaniensa ohella julkaissut mm. scifiä ja novelleja. Tuotantoa on käännetty yli kahdellekymmenelle kielelle, myös suomeksi. Hänet tunnetaan mahdollisesti parhaiten kirjasarjastaan, jossa seikkailee etsivä Easy Rawlins.
Lovedrive
Lovedrive on saksalaisen hard rock -yhtye Scorpionsin vuonna 1979 julkaisema kuudes studioalbumi. Albumilla on kuultavissa merkittävä kehitys yhtyeen äänimaailmassa, joka kehittyi myöhemmin Scorpionsin "klassiseksi tyyliksi".
Albumin kannen suunnitteli Hipgnosis -ryhmästä tuttu Storm Thorgerson. Kansi aiheutti kohua heti julkaisun jälkeen edellisien albumien tavoin, ja siksi albumia myytiinkin myös vaihtoehtoisella kansikuvalla.