hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Fordson-Putilovets
Fordson-Putilovets oli Neuvosto-Venäjällä ja Neuvostoliitossa 1924-1933 valmistettu Fordson F-traktorin lisenssimalli. 1919 Fordson oli solminut sopimuksen Fordsonien viennistä Neuvosto-Venäjälle, josta tuli Fordsonin suurin yksittäinen asiakas. Vuosina 1921–1927 Neuvosto-Venäjä ja Neuvostoliitto ostivat 24 000 Fordsonia.
Fordson F:n valmistusoikeudet siirrettiin lisenssillä myös Neuvostoliittoon, jossa sitä tuotettiin Punaisten putilovilaisten tehtaalla nimellä Ford-Putilovets 1924–1933. Traktorimalli auttoi kollektivisoimaan Neuvostoliiton maataloutta. Traktoria valmistettiin 36 100 kappaletta. Sen teho oli 14,5 kW (20 hv), massa 1 320 kg, vaihteet 3+1 ja nopeus 2,5 km/h – 11,2 km/h.
Fordson-Putilovets toimi Neuvostoliiton traktoriteollisuuden perustavana traktorimallina.
Gorka Iraizoz
Gorka Iraizoz Moreno (s. 6. maaliskuuta 1981 Pamplona, Navarra, Espanja) on espanjalainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa bilbaolaista Athleticia.
Iraizozin kasvattajaseura on pamplonalainen Chantrea. Ensimmäiset ottelunsa aikuisten sarjatasoilla hän pelasi Athleticin kolmosjoukkueessa Basconiassa kaudella 1999–2000, mutta seuran edustusjoukkueeseen hän ei vielä tällöin noussut. Tammikuussa 2001 Iraizoz lainattiin Segunda División B:n Gernikaan, ja kauden päätteeksi siirrosta tehtiin pysyvä.
Ensiesiintymisensä Espanjan pääsarjassa Primera Divisiónissa Iraizoz teki kaudella 2005–2006 pelatessaan Espanyolissa. Joukkue saavutti Espanjan cupin Copa del Reyn mestaruuden. Kaudella 2006–2007 Iraizoz joutui sarjassa Carlos Kamenin varamaalivahdiksi, mutta kantoi päätorjuntavastuun UEFA-cupissa. Kausi huipentui UEFA-cupin loppuotteluun, jossa Sevilla oli kuitenkin vahvempi. Kesällä 2007 Iraizoz teki paluun Athleticiin.
Seurajoukkueiden lisäksi Iraizoz on pelannut epävirallisessa Baskimaan maajoukkueessa.
Atlantic College
Atlantic College eli United World College of the Atlantic on 16–18-vuotiaille tarkoitettu kansainvälisesti arvostettu yksityinen sisäoppilaitos Etelä–Walesissa. Atlantic College on ensimmäinen kahdesta United World Collegesta, ja siellä opiskelee noin 350 oppilasta yli 70 maasta. Oppilaat valitaan ansioiden perusteella riippumatta uskonnollisesta, yhteiskunnallisesta tai etnisesta taustasta. Opiskelu rahoitetaan stipendein.
Koulun perusti 1962 saksalainen kasvattaja Kurt Hahn, jonka perustamia ovat myös Gordonstoun-koulu Skotlannissa ja Salem-koulu Saksassa.Biomass Heating at Atlantic College; Carbon Trust case study
Pernoonkoski
Pernoonkoski on Kymijoen koski Kotkassa. Koski sijaitsee joen itäisen laskuhaaran eli Pernoonhaaran alkuosassa. Pernoonkoski on Kymijoen putouskorkeudeltaan suurin vapaana virtaava koskialue ja sitä pidetään Etelä-Suomen parhaana koskimelontapaikkana. Alue on suojeltu koskiensuojelulailla ja se kuuluu Kymijoen Natura 2000 -alueeseen (FI0401001).
Pernoonkosket koostuvat useista erillisistä koskista, jotka yhdessä muodostavat 1,2 km pitkän kolmiportaisen koskialueen. Koskissa on putouskorkeutta yhteensä noin 5 metriä ja pinta-ala on 16 hehtaaria. Koskissa on niitä jakavia saaria ja välissä suvantoja.
Ylimmän koskiportaan muodostavat myös Torminvirtana tunnettu Myllykoski ja Vääräänkoski (Vääränkoski). Joen pääväylässä sijaitseva suhteellisen syvävetinen Myllykoski on isoine aaltoineen ja stoppareineen koskimelojien suosima harjoittelupaikka ja se kuuluu koskiluokituksen luokkaan II. Vääräänkoski on kapeampi, matalampi ja luonteeltaan puromaisempi. Se kuuluu koskiluokkaan I ja on laskettavissa soutuveneellä tai avokanootilla.
Keskimmäisen koskiportaan muodostaa pääväylässä sijaitseva Ruhankoski eli Karkuuskoski (Karkkuus) ja Ruhanväärä. Ruhankoski kuuluu koskiluokkaan II.
Alimpana ovat vierekkäin Pykinkoski, Tukkiränni ja Sittaränni. Pykinkoski (luokka I) joen länsireunassa on luonteeltaan Vääräänkosken kaltainen kapea, matala ja kivikkoinen ränni, jonka voi laskea avokanootilla. Tukkiränni (luokka II+) on alaportaan keskimmäinen koski, joka on saanut nimensä voimakkaasta vaakapyörteestä eli stopparista, johon aikoinaan uitettavat tukit jäivät pyörimään pitkäksikin toviksi. Voimakkaasta stopparista johtuen Tukkirännin laskeminen sopii ainoastaan kokeneille koskimelojille. Sittaränni (luokka II) on voimakasvirtainen, matala ja kivikkoinen koski joen itäreunassa. Sittaränni sopii kokeneille koskimelojille.
Decima Flottiglia MAS
Decima Flottiglia MAS (Decima Flottiglia Mezzi d'Assalto, myös La Decima tai Xª MAS) () oli vuonna 1941 perustettu Italian kuninkaallisen laivaston ("Regia Marina") taistelusukeltajayksikkö.
Italialaiset harppuunakalastajat ryhtyivät 1930-luvulla käyttämään sukeltaessaan suljettuun kiertoon perustuvia hengityslaitteita yhdessä jo edellisellä vuosikymmenellä käyttöön otettujen sukelluslasien ja –räpylöiden kanssa.
Uudentyyppinen sukellustapa huomioitiin myös Italian laivastossa, joka perusti maailman ensimmäisen taistelusukeltajayksikön "1ª Flottiglia Mezzi d'Assalto"n vuonna 1939.
Vuonna 1941 laivastokomentaja Vittorio Moccagattan uudelleenjärjestämä, sen myötä "Decima Flottiglia MAS" nimen saanut yksikkö jaettiin kahteen osaan. Pintaryhmä käytti räjähdyspanoksella varustettuja "M.T.M. "Barchino"" -pikaveneitä, jotka ohjattiin kohti vihollisaluksia, veneen ohjaajan hypätessä mereen hiukan ennen törmäystä. Vedenalainen ryhmä puolestaan käytti irrotettavalla räjähdyspanoksella varustettuja, kahta sukeltajaa selässään kuljettaneita Siluro a lenta corsa (SLC) –sukellustorpedoja. Ryhmän "Gruppo Gamma"ksi nimetyn taistelusukeltajaosaston tarkoitus oli upottaa kohteensa kuljettamillaan magneettimiinoilla . Moccagatta perusti myös Italian laivastoakatemiaan Livornoon sukelluskoulun.
Decima Flottiglia MAS aloitti taistelutoimintansa 10. kesäkuuta 1940 Italian liittyessä toiseen maailmansotaan. Kolmessa vuodessa yksikkö upotti 72 190 tonnia liittoutuneiden sotalaivoja ja 130 572 tonnia kauppalaivoja. Tärkeimpiin upotuksiin kuuluivat muun muassa brittilaivaston "HMS Valiant", "HMS Queen Elizabeth" ja "HMS York".
Italian diktaattorin Benito Mussolinin vallasta syöksemisen jälkeen vuonna 1943 maan eteläosa siirtyi liittoutuneiden puolelle. Suuri osa Saksan miehittämän Pohjois-Italian alueelle sijoitetuista laivueen jäsenistä siirtyi Mussolinin Italian sosiaalisen tasavallan palvelukseen jatkaen toimintaansa vanhan joukko-osaston nimellä, pääasiassa partisaanien vastaisena yksikkönä. Se lakkautettiin Milanossa 26. huhtikuuta 1945.
Liittoutuneiden miehittämään Etelä-Italiaan jääneet laivueen jäsenet taas liittyivät Italian laivastoon ("Marina Cobelligerante del Sud"), osaksi sen "Mariassalto" -rynnäkköosastoa.
Kryptandit
Kryptandit ovat kaksi- tai useampisyklisiä molekyylejä, jotka voivat vangita sisäänsä kationeja tai anioneja . Nimitys kryptandi tulee kreikan kielen sanasta "krypt", joka tarkoittaa piilossa. Nimityksen antoi kryptandien löytäjä Jean-Marie Lehn . Kryptandeja voidaan rakenteeltaan pitää kruunueetterien kolmiulotteisina muunnoksina, mutta ne ovat selektiivisempiä ja muodostavat vahvempia sidoksia vierasionin kanssa. Kryptandeja voidaan käyttää muun muassa kromatografiassa
Kryptandin ja ionin tai molekyylin muodostamaa kompleksia kutsutaan nimellä kryptaatti . Usein kryptaatti muodostuu alkalimetalli- tai ammoniumkationin kanssa , mutta sidokset epäorgaanisten ja orgaanisten anionien kanssa ovat myös mahdollisia. Kryptandien on todettu sidostuvan muun muassa jodidi-, nitraatti-, tiosyanaatti-, bromaatti-, jodaatti-, kromaatti-, formiaatti-, asetaatti- ja propionaattianionien kanssa . Toisin kuin kruunueettereillä kryptandien selektiivisyys ei määräydy pelkästään vieraan koosta, vaan kryptandien kolmiulotteisen muodon takia, myös vieraan rakenteella on merkitystä. Tähän perustuu, muun muassa suunnilleen saman kokoisten kalium- ja ammoniumionien erottaminen kryptandilla .
Jelena Pavlovna Romanova
Jelena Pavlovna Romanova (1784 – 1803) oli syntyjään Romanov-sukuun kuulunut suuriruhtinatar, Venäjän keisari Paavali I:n ja keisarinna Maria Fjodorovnan tytär. Jelenalla oli yhdeksän sisarusta.
Ennen 1800-lukua keisarin tyttäret menivät harvoin naimisiin, ja jos menivät, olivat sulhaset aina venäläissyntyisiä. Muutos alkoi keisari Paavali I:n tyttäristä, jotka kaikki naitettiin ulkomaisiin hoveihin. Jelena Pavlovna avioitui vuonna 1799 Hatsinassa Mecklenburg-Schwerinin perintöprinssi Friedrichin kanssa. He saivat kaksi lasta.Jelana Pavlovna kuoli vuonna 1803 vain 19-vuotiaana.
!!!Fuck You!!!
!!!Fuck You!!! on yhdysvaltalaisen thrash metal -yhtye Overkillin toinen EP vuodelta 1987.
EP:n alkuperäinen painos myytiin loppuun varsin pian, mutta kappaleet julkaistiin uudelleen kokoelmalevyllä "!!!Fuck You!!! and Then Some" (1997).Kappaleet 2.–6. on äänitetty konsertissa Ohion Clevelandissa 2. kesäkuuta 1987.
Jaska Lukkarinen
Jaakko Lauri Valdemar Lukkarinen (s. 18. elokuuta 1982 Porvoon maalaiskunta) on suomalainen rumpali ja sovittaja, joka soittaa rumpuja useissa jazzkokoonpanoissa, kuten Dalindéossa, Ricky-Tick Big Bandissä, Jukka Eskola Quintetissä ja hänen omassa Jaska Lukkarinen Triossaan. Lukkarinen on toiminut myös Honey B and the T-Bones -yhtyeen rumpalina vuodesta 2008 alkaen.
Lisäksi Jaska on vaikuttanut maamme eturivin artistien ja yhtyeiden kuten Mikko Kuustosen ja Jukka Perkon, UMOn, Rajattoman, Eero Koivistoisen, Katri Helenan, Erja Lyytisen, Marzi Nymanin ja Susanna Hietalan riveissä.
Jaska Lukkarinen Trion kanssa Jaska on levyttänyt instrumentaalimusiikkia ja julkaissut levyt "Trane Ear" ja "Neutral Terrain" joiden säveltäjinä on toiminut mm. Jaska Lukkarinen ja Jussi Kannaste. Lisäksi Jaska on ollut mukana säveltämässä joitakin Soul Captain Bandin kappaleita kuten "Hypnoosiin" ja "Taistelun arvoinen" joita on julkaistu myös Jukka Pojan kokoelmalevyllä sekä NYConnection-yhtyeen kappaleita.
Lukkariselle myönnettiin Sony Jazz -palkinto vuonna 2008 ja Pori Jazzin vuoden taiteilija -palkinto vuonna 2010.
Hän on soittanut myös Värttinän, Jere & The Universen, Sami Pitkämön, Soul Captain Bandin ja UMOn levyillä.
Keisarikorento
Keisarikorento ("Anax imperator") on suuri ja voimakas eurooppalainen Aeshnidae-heimoon kuuluva ukonkorento, joka on keskimäärin 78 mm pitkä.
Koirailla on taivaansininen takaruumis, jossa on tunnusomainen musta raita selässä ja vihreä keskiruumis. Naarailla on vihreä keski- ja takaruumis. Koiras puolustaa reviiriään ja on vaikeasti lähestyttävissä. Lajin esiintymispaikkoja ovat suuret lammikot, soramontut ja hitaasti virtaavat joet.
Keisarikorento on keski- ja eteläeurooppalainen laji, jonka vakituisen esiintymisalueen pohjoisraja kulkee Virossa ja Etelä-Ruotsissa.
Laji on tavattu Suomesta yhden kerran: 12. heinäkuuta 2010 Ahvenanmaan Lemlandin kuntaan kuuluvalla saarella.
Tämä voimakasrakenteinen ukonkorento on suurimpia Euroopassa esiintyvistä ukonkorennoista. Keisarikorennot lentävät usein korkealla saalistaessaan perhosia ja itseään pienempiä korentoja. Naaraat laskevat munansa kasveille ja jättävät ne hoitamatta.
Mecklenburg-Schwerinin suurherttua Paul Friedrich
Mecklenburg-Schwerinin suurherttua Paul Friedrich (1800 – 1842) oli Mecklenburg-Schwerinin perintöprinssi Friedrichin ja syntyjään venäläisen, Paavali I:n tyttären, Jelena Pavlovna Romanovan poika.
Paul Friedrich nai Preussin prinsessa Alexandrinen, joka oli yksi Preussin kuulun kuningatar Luise von Mecklenburg-Strelitzin tyttäristä. Alexandrinen sisar, Preussin prinsessa Charlotte, avioitui Venäjän tulevan keisari Nikolai I:n eli Nikolai Pavlovitšin kanssa.
Paul Friedrich ja Alexandrine saivat neljä lasta, joista vanhin, suurherttua Friedrich Franz II, oli naimisissa kolme kertaa ja sai 11 lasta. Hänen esikoispoikansa Friedrich Franz III avioitui suuriruhtinatar Anastasia Mihailovnan kanssa. Vanhin tytär Marie avioitui suuriruhtinas Vladimir Aleksandrovitšin kanssa ja hänestä tuli suuriruhtinatar Maria Pavlovna. Kuopus Heinrich avioitui Hollannin kuningattaren Wilhelminan kanssa.
Suurherttua Paul Friedrich kuoli vuonna 1842.
José Touré
José Touré (s. 24. huhtikuuta 1961 Nancy) on entinen ranskalainen jalkapalloilija.
Touré pelasi seuraurallaan FC Nantesissa (1979–1986), FC Girondins de Bordeaux'ssa (1986–1988) ja AS Monacossa (1988–1990). Maajoukkueessa hän pelasi vuosina 1983–1989 tehden neljä maalia ja pelaten 16 ottelua. Hän oli voittamassa Ranskalle olympiakultaa Los Angelesissa 1984.
Anna Pavlovna Romanova
Anna Pavlovna Romanova (18. tammikuuta 1795 Pietari – 1. maaliskuuta 1865 Haag) oli syntyjään Romanov-sukuun kuulunut suuriruhtinatar, sittemmin Hollannin kuningatar. Hän oli yksi Venäjän keisari Paavali I:n ja keisarinna Maria Fjodorovnan kymmenestä lapsesta ja nuorin heidän viidestä tyttärestään.
Anna Pavlovna avioitui vuonna 1816 Pietarin Talvipalatsin kappelissa Oranian prinssi Vilhelmin kanssa, josta 1840 tuli Hollannin kuningas Vilhelm II. He saivat neljä eloon jäänyttä lasta, joista vanhin Vilhelm III peri kruunun isältään.
Keisari Paavali I:n kaikki aikuisikään eläneet tyttäret, Aleksandra, Jelena, Maria, Jekaterina ja Anna, avioituivat kukin eurooppalaisen prinssin tai aatelisen kanssa. Monet heidän jälkeläisistään avioituivat kuitenkin taas Romanov-suvun jäsenen kanssa.
Aleksandra Pavlovna Romanova
Aleksandra Pavlovna Romanova (1783 – 1801) oli syntyjään suuriruhtinatar, Venäjän keisari Paavali I:n ja keisarinna Maria Fjodorovnan tytär. Aleksandralla oli yhdeksän sisarusta, hän oli sisarusparven vanhin tytär. Hänen veljiään olivat muun muassa tulevat keisarit Aleksanteri I ja Nikolai I.
Aleksandra avioitui Itävallan arkkiherttua Josefin kanssa. Hän kuoli 17-vuotiaana synnytettyään kuolleen tyttären, joka oli hänen ainoa lapsensa.
Kaarle Massinen
Kaarle Arvo Massinen (5. toukokuuta 1891 Nastola – 29. kesäkuuta 1921) oli suomalainen jääkärimajuri. Hänen vanhempansa olivat tilanomistaja Tuomas Massinen ja Helena Heikkerö. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Jenny Maria Bärlundin kanssa.
Hän kirjoitti ylioppilaaksi Lahden yhteiskoulusta vuonna 1911 ja liittyi Hämäläisosakantaan. Opintojaan hän jatkoi Teknillisen korkeakoulun maanmittausosastolla vuonna 1911 ja Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan maanviljelys-taloudellisella osastolla vuosina 1914 - 1915. Armeijasta hän oli komennettuna 1. tammikuuta 1921 alkaen opintomatkalle Tanskaan.
Hän liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 15. joulukuuta 1915 Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella, josta hänet siirrettiin 4. joulukuuta 1916 pataljoonan täydennysjoukkoon ja komennettiin erikoistehtäviin Pohjois-Ruotsiin ja Suomeen. Pataljoonan yhteyteen hän palasi 26. kesäkuuta 1917 ja sijoitettiin täydennysjoukkoon, mutta siirrettiin 10. elokuuta 1917 takaisin 1. komppaniaan.
Hän astui Suomen armeijan palvelukseen 11. helmikuuta 1918 yliluutnantiksi ylennettynä ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan komppanianpäälliköksi 4. jääkärirykmentin 8. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Raudussa, missä haavoittui pahasti 1. huhtikuuta 1918.
Sisällissodan jälkeen hän palveli komppanianpäällikkönä 4. Jääkärirykmentistä muodostetussa Jääkäripataljoona n:o 4:ssä, jolla myöhemmin on ollut nimet Jääkäripataljoona n:o 2, Pohjolan jääkäripataljoona ja Kajaanin sissipataljoona. Armeijasta hän erosi 26. kesäkuuta 1919 ja toimi sen jälkeen Tampereen suojeluskunnan paikallispäällikkönä. Hän astui uudelleen armeijan palvelukseen 26. elokuuta 1919 ja sijoitettiin Kajaanin sissipataljoonaan, missä toimi ensin 4. komppanian päällikkönä ja 25. syyskuuta 1919 alkaen aliupseerikoulun johtajana ja määrättiin 10. toukokuuta 1921 Jalkaväen aliupseerikoulun johtajaksi. Hän kuoli tapaturmaisesti 29. kesäkuuta 1921 Helsingissä.
Adecco
Adecco Group on monikansallinen, maailman suurin henkilöstöpalveluyritys ja Fortune 500 -yritys.. Adecco vuokraa työvoimaa ja avustaa rekrytoinneissa. Adecco Groupin pääkonttori sijaitsee Zürichissä, Sveitsissä . Adecco AG:n historia ulottuu vuoteen 1957, jolloin Adia perustettiin Sveitsissä. Adia ja ranskalainen Ecco fuusioituivat Adeccoksi vuonna 1996. Adeccon liikevaihto vuonna 2014 oli 20 miljardia euroa ja henkilöstömäärä 32 000. Yrityksellä on toimipaikkoja 60 eri maassa yhteensä noin 5 100, joista 190 Pohjoismaissa.
Suomessa Adecco on toiminut vuodesta 1997, ja sen pääkonttori sijaitsee Vantaalla. Helsingin, Vantaan ja Espoon lisäksi Adeccolla on toimipisteet Hyvinkäällä, Lohjalla, Tampereella, Jyväskylässä, Hämeenlinnassa, Kotkassa, Lahdessa, Turussa, Raumalla, Vaasassa, Oulussa ja Rovaniemellä. Adecco Finland -konserniin kuuluvilla Sihti-yhtiöillä on lisäksi toimistoja ympäri Suomea. Adecco Finland Oy on ollut jäsenyrityksenä Henkilöstöpalveluyritysten Liitossa (HPL) vuodesta 1997.
Jean-Jacques Pierre
Jean-Jacques Pierre (s. 23. tammikuuta 1981) on haitilainen jalkapalloilija, joka edustaa tällä hetkellä Ranskan Ligue 1:ssä pelaavaa FC Nantesia. Pelipaikaltaan Pierre on puolustaja.
Ennen liittymistä nykyiseen seuraansa elokuussa 2007, Pierre edusti Uruguaysta kotoisin olevaa Peñarol Montevideota sekä kotimaansa seuraa Cavaly AS.
Pierre oli Haitin alle 21- vuotiaiden jalkapallomaajoukkueen kapteeni, jonka seurauksena hän pelaa nykyisin Haitin jalkapallomaajoukkueessa. Hän teki aikuisten maajoukkue debyytin joulukuussa 2001. Ystävyysottelussa Haiti kohtasi El Salvadorin.
Jiuquanin avaruuskeskus
Jiuquanin avaruuskeskus on yksi Kiinan kansantasavallan avaruusalusten laukaisukeskuksista. Keskus sijaitsee Gobin autiomaassa Sisä-Mongoliassa. Kiina laukaisi ensimmäisen satelliittinsa Dong Fang Hong I sieltä vuonna 1970 ja siltä alkoi Kiinan ensimmäinen miehitetty lento Shenzhou 5 . Kiina tekee sieltä kaikki miehitettyjen avaruuslentojensa laukaisut. Keskus on osa Dongfengin avaruuskaupunkia.
Hrvoje Horvat
Hrvoje Horvat (s. 22. toukokuuta 1946 Bjelovar) on kroatialainen entinen käsipalloilija ja olympiavoittaja. Hän oli mukana Jugoslavian kultaa voittaneessa joukkueessa Münchenin kesäolympialaisissa 1972. Turnauksessa hän pelasi joukkueensa kaikki kuusi ottelua tehden yhteensä viisitoista maalia.
Horvat oli mukana myös seuraavissa, Montreálin kesäolympialaisissa vuonna 1976. Jugoslavian joukkue sijoittui tuolloin viidenneksi, ja Horvat pelasi täsmälleen kuten edellisessä olympiaturnauksessa: kuusi ottelua ja 15 maalia.
Nestor Carbonell
Nestor Gastón Carbonell (s. 1. joulukuuta 1967 New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on näytellyt muun muassa televisiosarjoissa "Hei, olen Susan" ja "Lost", jonka kuudennelle tuotantokaudelle hänet palkattiin lukuisten vierailujen jälkeen yhdeksi päänäyttelijöistä. Carbonell on myös esittänyt pormestari Anthony Garciaa elokuvissa "Yön ritari" ja "Yön ritarin paluu".
Näiden ohella Carbonell on muun muassa vieraillut televisiosarjoissa "Melrose Place" ja "Cane". Hänellä oli myös vieraileva äänirooli Disneyn "Kim Possiblessa".
Carbonellilla on kuubalaisia sukujuuria. Hän on naimisissa australialaisnäyttelijä Shannon Kennyn kanssa. Parilla on kaksi lasta.
Aleksei Berezutski
Aleksei Vladimirovitš Berezutski (, s. 20. kesäkuuta 1982 Moskova) on venäläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän aloitti uransa veljensä Vasilin kanssa Smenan nuorisoakatemiassa. Hän pelaa seurassaan numerolla kuusi ja edustaa nykyisin syntymäkaupunkinsa PFK TsSKA Moskovaa sekä on edustanut aiemmin myös FK Moskovaa ja FC Tšernomorets Novorossijskiaa. Hän on edustanut vuodesta 2003 lähtien Venäjän maajoukkuetta numerolla viisi.
Joulukuussa 2009 Berezutski sai yhdessä Sergei Ignaševitšn kanssa yhden ottelun kilpailukiellon piristeen käytöstä. Piriste oli peräisin heidän käyttämästä yskänlääkkeestä.
Piledriver
Piledriver on showpainin liike, jossa tavallisimmin laitetaan vastustajan pää omien jalkojen väliin ja hypätään istualleen niin että vastustajan pää tömähtää mattoon. Liikettä käyttävät esimerkiksi Bret Hart, The Undertaker nimellä "Tombstone piledriver", Mick Foleyn sivupersoona "Mankind" ja WWE -legenda Terry Funk nimellä "Texas piledriver". Piledriver on erittäin vaarallinen liike joka on murtanut stone cold steve austinin niskan Austin halvaantui väliaikaisesti.
Biecz
Biecz () on kaupunki Vähä-Puolan voivodikunnassa Kaakkois-Puolassa Karpaattien vuoristossa. Vuonna 2014 siellä oli 4 711 asukasta. Biecz sijaitsee 50 km itään Nowy Sączista. Kaupunkioikeudet se sai 1257.
Seudulla on ollut asutusta jo kivikaudella, mutta ensimmäinen kirjallinen maininta kaupungista on 11. vuosisadalta, jolloin se sijaitsi puolen kilometrin päässä nykyisestä paikastaan. 1300-luvulla Biecz oli Puolan suurimpia kaupunkeja. 1600–1700-luvulla sen merkitys väheni tulvien ja tautien tehdessä tuhoa.
Jekaterina Pavlovna Romanova
Jekaterina Pavlovna Romanova (1788–1819) oli syntyjään Romanov-sukuun kuulunut suuriruhtinatar, yksi Venäjän keisari Paavali I:n ja keisarinna Maria Fjodorovnan kymmenestä lapsesta. Sittemmin hänestä tuli Württembergin kuningatar Katariina.
Jekaterina oli kahdesti aviossa. Hänen ensimmäinen miehensä oli Oldenburgin herttua Georg. He saivat kaksi lasta, Alexanderin ja Peterin. Peteristä tuli isänsä jälkeen Oldenburgin herttua; hänen kahdeksasta lapsestaan vanhin, herttuatar Alexandra, avioitui keisari Nikolai I:n pojan, suuriruhtinas Nikolai Nikolajevitšin kanssa. Vanhemman Peterin lapsenlapsi, joka oli nimeltään myös Peter, avioitui myöhemmin keisari Nikolai II:n sisaren Olga Aleksandrovnan kanssa.
Jekaterinan toinen aviomies oli Württembergin kuningas Vilhelm I, jonka kanssa Jekaterina sai kaksi tytärtä, Marien ja Sophien. Herttuatar Sophie avioitui myöhemmin Hollannin kuninkaan Vilhelm III:n kanssa, joka oli Jekaterinan nuoremman sisaren, Anna Pavlovnan ja kuningas Vilhelm II:n vanhin poika.
Willi Bandholz
Willy Bandholz (28. heinäkuuta 1912 – 29. tammikuuta 1999) oli saksalainen käsipalloilija ja olympiavoittaja. Hän oli mukana Saksan kultaa voittaneessa joukkueessa Berliinin olympialaisissa 1936. Bandholz pelasi joukkueensa kaikissa viidessä ottelussa.
Heidemarie Ecker
Heidemarie Ecker (o.s. Rosendahl, s. 14. helmikuuta 1947 Hückeswagen) on entinen saksalainen yleisurheilija ja olympiavoittaja. Hänen päälajinsa olivat viisiottelu ja pituushyppy.
Ensimmäiset arvokisamitalinsa Heide Rosendahl saavutti 19-vuotiaana vuonna 1966. Sisäratojen EM-kisoissa hän sai pituushypyssä pronssia tuloksella 649 cm, ja ulkoratojen EM-kisoissa hän hävisi viisiottelussa Valentina Tihomirovalle 22 pistettä ja sai hopeaa tuloksella 4765 pistettä. Vuonna 1967 hän sai sisäratojen EM-kisojen pituushypyssä hopeaa tuloksella 641 cm. Méxicon 1968 olympialaisissa hän hyppäsi pituutta 640 cm ja sijoittui kahdeksanneksi. Viisiotteluun hän ei osallistunut loukkaannuttuaan ennen kilpailun alkua. Vuonna 1969 Saksan liittotasavalta boikotoi Ateenan EM-kilpailujen henkilökohtaisia lajeja, joten kisat jäivät Rosendahlilta väliin. Vuonna 1970 hän sai sisäratojen EM-kisoissa pituushypyn hopeaa tuloksella 655 cm. Torinossa 3. syyskuuta 1970 hän teki pituushypyn maailmanennätyksen 684 cm, vaikka ponnistus osui hädin tuskin lankulle. Hän menetti ennätyksen vasta keväällä 1976.
Vuonna 1971 Rosendahl ylti vihdoin mestariksi. Hän voitti Sofiassa sisäratojen EM-kilpailujen pituushypyssä kultaa tuloksella 664 cm voittaen Irena Szewińskan kahdeksalla senttimetrillä. Kesällä Helsingin EM-kilpailuissa hän voitti viisiottelussa kultaa pistein 5299 kukistaen Burglinde Pollakin 24 pisteellä. Pituushypyssä hän sai pronssia tuloksella 666 cm. Münchenin 1972 olympialaisissa Rosendahl voitti kultaa pituushypyssä yhden sentin erolla Diana Jorgovaan tuloksella 678 cm. Viisiottelussa hän hävisi vain 10 pistettä Mary Petersille ja sai hopeaa tuloksella 4791 p. Toisen kultamitalinsa hän voitti 4 ×100 metrin viestissä, jossa hän viimeisen osuuden juoksijana toi Länsi-Saksan maaliin maailmanennätysajassa 42,81 s.
Heide Rosendahlin isä oli kiekonheittäjä Heinz Rosendahl, joka vuonna 1954 heitti ennätyksekseen 51,71 m. Heide Rosendahl avioitui myöhemmin yhdysvaltalaisen koripalloilijan John Eckerin kanssa. Heidän poikansa Danny Ecker on seiväshyppääjänä ylittänyt kuusi metriä.
Leverkusen who's who
Silvio Piola
Silvio Piola (29. syyskuuta 1913 Robbio, Italia – 4. lokakuuta 1996 Gattinara, Italia) oli italialainen jalkapalloilija. Italian maajoukkueessa hän voitti maailmanmestaruuden vuonna 1938. Hän pelasi yhteensä 34 maaottelua ja teki niissä 30 maalia.
Mihail Pavlovitš Romanov
Suuriruhtinas Mihail Pavlovitš Romanov (8. tammikuuta 1798 Pietari – 9. syyskuuta 1849 Varsova) oli Venäjän keisarin Paavali I:n ja keisarinnan Maria Fjodorovnan nuori lapsi. Mihaililla oli yhdeksän sisarusta, mutta Olga Pavlovna Romanova kuoli vain kolmen vuoden vanhana.
Mihail avioitui Württembergin prinsessan Charlotten kanssa. Heidän tyttäristään neljä kuoli jo lapsina tai nuorina naisina ilman jälkeläisiä. Ainut eloon jäänyt tytär Jekaterina Mihailovna Romanova avioitui Mecklenburg-Strelitzin herttuan Georgin kanssa. He saivat neljä lasta, joista Nikolaos esikoinen syntyi ja kuoli samana päivänä. Tytär Helene avioitui Saksi-Altenburgin prinssin Albertin kanssa. Liitosta ei syntynyt lapsia. Toinen poika Georg Alexander avioitui Natalia Wonliarskin kanssa, joka nimitettiin Carlowin kreivittäreksi.
Mihail Pavlovitš kuoli vuonna 1849.
Mikonkatu Helsingin keskustassa nimettiin vuonna 1820 Mihail Pavlovitš Romanovin mukaan. Kadun virallisena suomenkielisenä nimenä oli vuosina 1909–1928 Mikaelinkatu.
Petr Ton
Petr Ton (s. 8. lokakuuta 1973 Kladno, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, joka pelaa kaudella 2016–2017 HC Kladnon riveissä. Ton on pelannut SM-liigassa kuusi kautta Jokereissa, Bluesissa, JYPissä ja Kärpissä.
Hyökkääjänä pelaava Petr Ton aloitti uransa HC Kladnossa, jonka riveissä pelasi seitsemän kautta kunnes siirtyi SM-liigaan. Kaudesta 2003–2004 on Ton edustanut Sparta Prahaa. Kaudella 2007–2008 Ton pelasi Prahassa 50 ottelua joissa teki 27 maalia ja 43 pistettä. Kaudella 2014–2015 Ton siirtyi HC Kometa Brnoon.
Jarno Kultanen
Jarno Kultanen (s. ) on entinen suomalainen jääkiekkoilija, joka pelasi puolustajan paikalla. Hän voitti urallaan kerran Suomen-mestaruuden ja kertaalleen SM-hopeaa ja -pronssia. Suomen lisäksi Kultanen pelasi Pohjois-Amerikassa Boston Bruinsin organisaatiossa ja Ruotsissa.
Kultanen aloitti uransa KooKoon riveissä, josta siirtyi SM-liigaan KalPaan. SM-liigassa Kultanen on pelannut suurimmaksi osaksi HIFK:ssa, jossa hän juhli myös mestaruutta kaudella 1997–1998. Hän pelasi vuosina 2000–2003 Boston Bruinsissa 102 NHL-ottelua. Kaudella 2002–2003 Kultanen pelasi 59 ottelua Bostonin farmijoukkue Providence Bruinsissa. Ennen KooKoo:hon palaamista hän pelasi kolme kautta Ruotsin Elitserienissä Mora IK:ssa ja Södertälje SK:ssa. Kultanen palasi kasvattajaseuransa KooKoon paitaan kaudella 2008–2009. Kokeneen puolustajan oli määrä toimia kouvolalaisten alakerran ankkurina myös kaudella 2009–2010, mutta selkävaivojensa johdosta hän pystyi pelaamaan ainoastaan 11 runkosarjaottelussa, joissa keräsi pisteet 4+3. Lopettamisensa jälkeen hän toimi kauden KooKoon kakkosvalmentajana, ja kaudella 2010–2011 hän aloitti KooKoon A-nuorten päävalmentajana. Kaudella 2011-2012 Kultanen aloitti KooKoon kakkosvalmentajana Ismo Lehkosen aisaparina.Joukkueen erotettua päävalmentaja Ismo Lehkosen tammikuussa 2012, Kultanen toimi kolmen pelin ajan KooKoon vt. päävalmentajana ennen Juha Juujärven palkkaamista.
John Williams (jousiampuja)
John Chester Williams (s. 12. syyskuuta 1953 Cranesville, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen kilpauransa päättänyt jousiampuja, olympiavoittaja ja maailmanmestari. Hän voitti olympiakultaa henkilökohtaisesta kilpailusta Münchenissä 1972. Olympiamitali oli ensimmäinen, jonka kukaan oli voittanut jousiammunnasta 50 vuoteen, sillä edellisen kerran jousiammunnassa kilpailtiin vuonna 1920. MM-kilpailuista Williams voitti henkilökohtaisesta kilpailusta kaksi kultaa ja yhden hopean.
Maria Pavlovna Romanova (Saksi-Weimarin herttuatar)
Maria Pavlovna (1786–1859) oli syntyjään suuriruhtinatar, Venäjän keisari Paavali I:n ja keisarinna Maria Fjodorovnan tytär. Hänellä oli yhdeksän sisarusta, joista sisar Olga Pavlovna Romanova kuoli vain kolmen vanhana.
Maria avioitui Saksi-Weimarin suurherttua Carl Friedrichin kanssa. He saivat neljä lasta, joista vanhin tytär Marie avioitui Preussin prinssi Karlin kanssa. Toinen tytär Augusta avioitui Saksan keisari Vilhelm I:n kanssa. Kuopus Carl Alexander avioitui serkkunsa Hollannin prinsessa Sophian kanssa. Sophia oli Maria Pavlovnan sisaren, Annan, nuorin tytär.
Maria Pavlovna kuoli vuonna 1859.
Maria Pavlovnan tyttären Marien tytär, Preussin Anna, meni naimisiin tanskalaissyntyisen ruhtinaan, Hessenin maakreivin Frederik Vilhelmin kanssa. He olivat Suomen kuninkaaksi 1918 valitun Hessenin ja Brabantin maakreivin Friedrich Karlin vanhemmat.
Zacky Vengeance
Zacky Vengeance (oik. Zachary James Baker; s. 11. joulukuuta 1981) on Avenged Sevenfold -yhtyeen kitaristi ja taustalaulaja. Hän keksi yhtyeen lyhenteen A7X.
Zacky Vengeance on vasenkätinen. Hän opetteli soittamaan kitaraa 13-vuotiaana. Hän oppi tarkkailemalla suosikkiyhtyeitään ja opettelemalla näkemänsä perusteella. Hänen käyttämänsä kitara kuului hänen oikeakätiselle isälleen, minkä vuoksi hänen piti soittaa kitaraa ylösalaisin.
Ennen kuin Zacky Vengeance liittyi Avenged Sevenfoldiin, hän kuului punk-yhtyeeseen nimeltä MPA (Mad Porno Action). Hän kertoo Avenged Sevenfoldin DVD:llä "All Excess", että yhtye ei ollut menestyvä ja että heidät oli useasti pidätetty keikkojen jälkeen mikkien varastamisesta.
Zacky Vengeancen tyyliin vaikuttavat muun muassa Rancid, Misfits ja Bad Religion. Hänen lempiyhtyeisiinsä kuuluu näiden lisäksi esimerkiksi Pantera, Metallica, Elixir ja Guns N’ Roses.
Zacky Vengeancen oma vaatemallisto tuli kauppoihin Yhdysvalloissa vuonna 2009. Malliston nimi on Vengeance University.
Mildred McDaniel
Mildred Louise ”Millie” McDaniel, naimisissa McDaniel-Singleton, (4. marraskuuta 1933 Atlanta – 30. syyskuuta 2004 Pasadena) oli yhdysvaltalainen korkeushyppääjä ja olympiavoittaja.
McDaniel voitti korkeushypyssä olympiakultaa Melbournen 1956 olympialaisissa. Hänen voittotuloksensa 176 cm oli uusi maailmanennätys, ja seuraavat kilpailijat jäivät hänestä yhdeksän senttimetrin päähän. Hän on edelleenkin ainoa tummaihoinen naisten korkeushypyn olympiavoittaja.
Jan de Looper
Jan "Loep" de Looper (2. toukokuuta 1914 Hilversum – 23. kesäkuuta 1987 Hilversum) oli alankomaalainen maahockeypelaaja. De Looper voitti olympiapronssia Berliinin olympialaisissa 1936. Hän pelasi turnauksessa viisi ottelua, pelipaikkanaan maalivahti.
Hänen veljensä Henk oli myös maahockeypelaaja.
Saloisten kotiseutumuseo
Saloisten kotiseutumuseo on Pohjois-Pohjanmaalla entisessä Saloisten kunnassa, joka on nykyisin osa Raahea, sijaitseva paikallista talonpoikaiskulttuuria esittelevä museo. Museo sijaitsee kirkonkylän eteläpuolella Arkkukarin kylässä valtatie 8 varrella.
Syksyllä 1965 perustettiin Saloisten kotiseutu- ja museoyhdistys ry. Puuhamiehinä yhdistystä perustamassa olivat mm. Martti Levón, Erkki Anttila ja Eemeli Siniluoto. Ensimmäisiksi museo rakennuksiksi yhdistys sai Saloisten manttaalikunnalta Arkkukarissa sijaitsevan vilja-aitan sekä Saloisten kunnalta edellisen vieressä sijaitsevan kunnalliskodin jyväaitan, jotka kunnostettiin museoesineiden säilytystä varten. Kunta lahjoitti yhdistykselle myös tontin. Myöhemmin museoalueelle siirrettiin monia muita rakennuksia. Kuntaliitoksen jälkeen museo on siirtynyt yhdistykseltä Raahen kaupungin omistukseen.
Birger Lemberg
Birger Johannes Lemberg (14. toukokuuta 1891 Hämeenlinna – 9. elokuuta 1926) oli suomalainen jääkärimajuri. Hänen vanhempansa olivat tullinhoitaja Adolf Fredrik Lemberg ja Maria Elisabet Falk. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1922 Heidi .Magdalena Relanderin kanssa.
Hän kirjoitti ylioppilaaksi Tampereen ruotsalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1910 ja liittyi Uusmaalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa vuosina 1911 - 1915 ja 1921.
Hän liittyi vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 8. huhtikuuta 1915 ja hänet sijoitettiin joukon 2. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 1. syyskuuta 1915 myöhemmin muodostettuun Jääkäripataljoona 27:ään ja sen 1. komppaniaan, josta hänet siirrettiin pataljoonan 4. komppaniaan 21. joulukuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.
Hän astui Suomen armeijan palvelukseen 11. helmikuuta 1918 yliluutnantiksi ylennettynä ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan komppanianpäälliköksi ensin 1. Jääkärirykmentin 2. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan, josta hänet määrättiin komppanianpäälliköksi 12. maaliskuuta 1918 alkaen 3. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Tampereella, Kämärällä ja Viipurissa.
Sisällissodan jälkeen hänet määrättiin armeijan uudelleen järjestelyn yhteydessä Suomen valkoiseen kaartiin, jossa toimi 15. kesäkuuta 1918 alkaen 2. komppanian päällikkönä ja hoiti useita kertoja pataljoonankomentajan tehtäviä. Armeijasta hän erosi 8. lokakuuta 1919 ja siirtyi 1. toukokuuta 1920 alkaen suojeluskuntajärjestön palvelukseen ja hänet sijoitettiin Helsingin suojeluskuntapiirin sotilasohjaajaksi ja 20. heinäkuuta 1921 alkaen piiripäälliköksi. Suojeluskuntajärjestöstä hän erosi 31. maaliskuuta 1923. Hän osallistui vuoden 1924 alussa niin sanottuun "upseerikapinaan", jonka tarkoituksena oli painostaa Lauri Igmania ottamaan hallitukseensa puolustusministeriksi Lauri Malmberg tiukkoine ehtoineen, johon vaatimukseen Ingman sitten myöntyikin presidentti Ståhlbergin periaatteellisesta vastustuksesta huolimatta. Kyseisen selkkauksen aikana hän astui uudelleen armeijan palvelukseen 16. huhtikuuta 1924 ja hänet sijoitettiin Kenttätykistörykmentti 1:n talouspäälliköksi.
Hän toimi Helsingin kaupungin verotuslautakunnan ja valtion tulo- ja omaisuusverolautakunnan jäsenenä vuosina 1920 - 1925.
Fisker Karma
Fisker Karma on sarjavalmisteinen plug-in-hybridiauto, joka esiteltiin yleisölle 14. tammikuuta 2008. Autolla voi ajaa 80 km (50 mailia) sähkökäyttöisesti ilman muita voimanlähteitä. Autoon voi polttomoottorin lisäksi saada lisävarusteena aurinkopaneelin, jolla voidaan ladata akkua ja joka toimii ilmastoinnin teholähteenä pysäköitynä. Litiumioniakun lataaminen kestää 230 voltilla noin 3 tuntia ja 115 voltilla noin 6 tuntia (vastaava latausvirta 35 A ja -teho 230 V jännitteellä noin 8 kW). Auton huippunopeus on 201 kilometriä tunnissa ja kiihtyvyys 97 kilometriin tunnissa 5,8 sekuntia. Fisker Karmaa on tilattu Eurooppaan 800 kappaletta. Karman ensimmäiset toimitukset alkoivat 2011 ja tuotantomääräksi suunniteltiin 15 000 autoa vuodessa. Auton hinnaksi Yhdysvalloissa arvioitiin 80 000 dollaria. Autoja koottiin Valmet Automotivella Uudessakaupungissa . 
Auton tuotanto on ollut seisahduksissa Valmet Automotiven Uudenkaupungin tehtaalla marraskuusta 2012 alkaen ja se sittemmin lopetettiin. Syynä oli Karman huono myynti. Yhdysvaltalainen tutkimuslaitos PrivCo on laskenut yhden Karman tuottaneen yhtiölle 400 000 euroa tappiota.
Fiskerin uusi omistaja, Wanxiang Group, ilmoitti helmikuussa 2014 pyrkivänsä aloittamaan auton tuotannon uudestaan vielä saman vuoden aikana. Tulevaisuudessa Wanxiang Group haluaisi siirtää valmistuksen Suomesta Yhdysvaltoihin.
Bensiinimoottoria käytetään ns. "sport modessa" lisätehona, koska akkujen teho ei yksin riitä sähkömoottoreiden maksimisuorituskykyyn. Lisäksi akkujen tyhjennyttyä n. 80 km ajon jälkeen bensiinimoottoria käytetään kutakuinkin normaalin hybridin tapaan, kuitenkin voima siirretään takapyöriin aina sähkömoottoreiden avulla.
Autossa ei ole vaihteita (paitsi tietenkin eteen/taakse valinta), mutta sen sijaan kuljettaja voi vaihdella kahden toimintatavan välillä. Toinen on Fiskerin kutsuma "stealth mode", jossa käytetään ainoastaan akkuja ja sähkömoottoreita. Tällöin auto kulkee lähes äänettömasti korkeintaan n. 150 km/h maksimissaan 80 km:n matkan, kiihtyvyys on myös hieman huonompi, n. 7,5 sekuntia 0–100 km/h. "Sport modessa" jolloin käytetään polttomoottoria akkujen lisäksi, jotta päästään täyteen noin kuuden sekunnin 0–100 km/h kiihtyvyyteen sekä n. 200 km/h huippunopeuteen. Huippunopeus on rajoitettu.
Auto on suurehkon akkukapasiteetin takia melko painava, noin 2 400 kg, tosin vertailukohtia, eli nelipaikkaisia neliovisia urheiluautoja ei kovin monta ole. Akseliväli on 316 cm, jonka pitäisi mahdollistaa melko hyvät jalkatilat takamatkustajillekin, vaikkakin auton mataluus tehnee istuma-asennosta makaavan. Akkupaketti vie tilaa auton keskeltä, joten kolmatta matkustajaa ei takapenkille mahdu auton suuresta leveydestä huolimatta.
Saksalaistestissä Karman keskikulutukseksi saatiin 2,1 litraa sadalla kilometrillä, kun taas aikaisemmin Yhdysvalloissa tehdyssä testissä kulutus oli selvästi korkeampi ollen 4,5 l / 100 km. Tulosten eroihin vaikuttanee testien mm. erilaiset ajosyklit.
Francis Lane
Francis Adonijah Lane (s. 23. syyskuuta 1874 – 17. helmikuuta 1927) oli yhdysvaltalainen yleisurheilija ja olympiamitalisti, joka kilpaili pikajuoksussa. Hän sijoittui kolmanneksi Ateenan olympialaisissa 1896 sadan metrin juoksussa. Lane ja Alojz Sokol saivat finaalissa saman ajan. Ateenan olympialaisissa 1896 palkittiin vain kaksi parasta, voittajalle hopeaa ja toiseksi tulleelle pronssia.
Lanen kisoissa juoksema aika 12,2 oli 100 metrin ensimmäinen olympiaennätys.
Svante Lundgren
Svante Lundgren (s. 3. maaliskuuta 1960 Porvoon maalaiskunta) on suomalainen teologi ja yhteiskunnallinen vaikuttaja. Hän on teologian tohtori (1992) ja Åbo Akademin judaistiikan dosentti. Hän on julkaissut tieteellisiä ja populaarikirjoja kolmella kielellä. Lundgren toimi 1993-2008 kaupunginvaltuutettuna (vas.) Paraisilla ja oli 2007 mukana perustamassa Suomi-Assyria -yhdistystä, jonka puheenjohtajana hän toimi 2008-2012.
Vuosina 2012 ja 2013 Lundgren oli vieraileva tutkija Lundin yliopistossa. Vuonna 2017 hän palasi Lundiin, jossa hän toimii tutkijana Lähi-Idän tutkimuksen keskuksessa (Center for Middle Eastern Studies).
Maailman intellektuellit -äänestys
Maailman intellektuellit -äänestys (2005–2008, "Global Intellectuals Poll") tai FP Top 100 Global Thinkers (2009–) on brittiläisen "Prospect"-lehden ja yhdysvaltalaisen "Foreign Policy" -lehden järjestämä lukijaäänestys. Siinä pyydetään valitsemaan viisi tärkeintä elossa olevaa, julkiseen keskusteluun osallistuvaa intellektuellia annetusta sadan nimen listasta. Vuonna 2005 yli 20 000 lukijaa osallistui äänestykseen.
Vuoden 2014 luetteloon pääsi 24-vuotias Helsingin kaupunkisuunnitteluviraston liikenneinsinööri Sonja Heikkilä kansainvälistä huomiota saaneesta Liikkuminen palveluna -hankkeesta. Vuoden 2015 listalla ei sen sijaan ole yhtään suomalaista.
Lähde: CEO World
Jekaterina Dolgorukaja
Ruhtinatar Jekaterina Mihailovna Dolgorukaja (; 14. marraskuuta 1847 Volhynia, Venäjä, nyk. Ukraina – 15. helmikuuta 1922 Nizza, Ranska) myöhemmin ruhtinatar Jurjevskaja, oli keisari Aleksanteri II:n rakastajatar, sittemmin toinen puoliso.
Aleksanteri II:n ensimmäisen puolison, keisarinna Maria Aleksandrovnan oli heikon terveytensä vuoksi vietettävä pitkiä aikajaksoja ulkomailla, niinpä tsaari vieraili 1860-luvun alkupuolella vaimonsa puolesta arvostetussa Smolnan instituutissa, joka oli aateliston tyttöjen sisäoppilaitos. Hänen huomionsa kiinnittyi tuolloin oppilaana olleeseen noin 15-vuotiaaseen keisarilliseen suojattiin, ruhtinatar Jekaterina Dolgorukajaan, joka poti ankaraa koti-ikävää. Tsaari ryhtyi vierailemaan Smolnassa yhä useammin. Vuonna 1865 Jekaterina lähti Smolnasta ennen aikojaan. Keisari pyysi tyttöä rakastajattarekseen, mutta tämä antoi rukkaset noin vuoden ajan, kunnes viimein antoi periksi. Kiihkeän intohimoista suhdetta kesti 14 vuotta, joiden aikana Jekaterina asui Pietarissa useissa eri taloissa eikä juuri tavannut muita ihmisiä. Aleksanteri kävi hänen luonaan iltapäivisin.
Jekaterina ja Aleksanteri saivat ennen avioitumistaan neljä lasta, joista yksi kuoli jo nuorena.
Lapset asuivat muodon vuoksi eri taloissa. Monet olivat kuitenkin perillä heidän syntyperästään.
Keisarinna Maria Aleksandrovnan kuoleman jälkeen vuonna 1880 Aleksanteri nai Jekaterinan salaisesti ja oli aikeissa nimittää tämän keisarinnaksi. Aleksanteri kuitenkin joutui salamurhan uhriksi ennen tätä, maaliskuussa 1881. Keisarin kuoltua ruhtinatar Jekaterina asettui Ranskaan ja jätti Pietarin-palatsinsa poikansa käyttöön. Poika kuoli vuonna 1913, mutta ruhtinatar itse eli vuoteen 1922, vaikka vallankumous veikin häneltä Aleksanterin hänelle määräämän vuotuisen määrärahan. Jekaterinan vanhin tytär Olga avioitui kreivi Georg Merenbergin kanssa, joka oli Luxemburgin hallitsijasuvun Nassaun morganaattinen serkku, ja asettui asumaan Saksaan. Nuorempi tytär Jekaterina (Catherine) avioitui venäläisen ruhtinas Bariatinskin kanssa, mutta jäi leskeksi vuonna 1910. Hän avioitui uudelleen Jaltassa vuonna 1916 ja paettuaan pari vuotta myöhemmin jännittävien vaiheiden jälkeen maitse Krimiltä hän yritti luoda uraa oopperalaulajana. Hän kuoli Haylingin saarella vuonna 1959 yksinäisenä ja varattomana.
Ilona Slupianek
Ilona Slupianek (o.s. Schoknecht, s. 24. syyskuuta 1956 Demmin) on entinen itäsaksalainen kuulantyöntäjä ja olympiavoittaja.
Slupianek voitti kuulantyönnössä tyttöjen Euroopan mestaruuden vuonna 1973. Hän ylitti 20 metrin rajan ensimmäisen kerran vuonna 1975. Montréalin 1976 olympialaisissa hän sijoittui viidenneksi tuloksella 20,54 m. Vuoden 1977 Euroopan cupin loppukilpailussa Helsingissä hän työnsi parhaan tuloksen 21,20 m mutta jäi dopingtestissä kiinni hormonien käytöstä ja hänet hylättiin. Hän sai lyhyen kilpailukiellon, ja Prahan EM-kilpailuissa 1978 hän voitti kultaa tuloksella 21,41 m. Vuonna 1979 hän voitti sisäratojen Euroopan mestaruuden tuloksella 21,01 m sekä maailmancupin tuloksella 20,98 m.
Toukokuussa 1980 Slupianek paransi kahdesti maailmanennätystä. Potsdamissa 11. toukokuuta työnnetty tulos 22,45 m pysyi ennätyksenä nelisen vuotta, ja vielä vuoteen 2008 mennessä vain Natalja Lisovskaja on työntänyt häntä pidemmälle. Moskovan 1980 olympialaisissa Slupianek voitti kultaa tuloksella 22,41 m – hopealle sijoittunut Svetlana Kratševskaja sai 99 cm huonomman tuloksen.
Vuonna 1981 Slupianek voitti toistamiseen sisäratojen Euroopan mestaruuden (tulos 20,77 m) ja maailmancupin (20,60 m). Ateenan EM-kilpailuissa 1982 hän voitti toisen ulkoratojen Euroopan mestaruutensa tuloksella 21,59 m. Kuten neljä vuotta aiemmin, myös tällä kertaa Slupianek oli loppukilpailussa ainoa 21 metrin ylittäjä. Viimeisen arvokisamitalinsa, MM-pronssia hän saavutti Helsingin MM-kilpailuissa 1983 tuloksella 20,56 m jättäen Nunu Abašidzen yhdellä senttimetrillä mitalisijojen ulkopuolelle.
Haapajoki (kylä)
Haapajoki on kylä Pohjois-Pohjanmaalla Raahessa entisen Saloisten kunnan alueella. Kylä sijaitsee samannimisen joen varrella. Kylän läpi kulkee valtatie 8. Se sijaitsee Saloisten kirkonkylältä vajaa 10 kilometriä etelään päin. Kylän vanhin talo on ilmeisesti Ranta-Sippala entinen Puusti, joka on mitä ilmeisimmin perustettu jo keskiajalla. Toinen lähes saman ikäinen talo on Haapajoki. Muut kylän talot on aikojen kuluessa lohkottu näistä kahdesta kantatilasta. 1920-luvulla kylälle perustettiin kansakoulu. Vuonna 1969 rakennettiin uusi koulurakennus, jonka yhteydessä toimii kirjasto. Haapajoella sijaitsee koulun vieressä myös Saloisten rauhanyhdistyksen vuonna 1981 rakennettu talo, yhdistyksen vanha vuonna 1913 rakennettu seurahuone on puolestaan Ranta-Sippalan mailla. Kyläyhdistystoiminta Haapajoella on vilkasta ja tuloksellista, tämän ansiosta Haapajoki-Arkkukarin alue valittiin vuonna 2007 Pohjois-Pohjanmaan vuoden kyläksi.
Laasonpohja
Laasonpohja on Vesijärven Laitialanselällä Hollolassa sijaitseva alue, jossa on neljä luonnonsuojelualuetta: Laasonpohjan suojelualue 1 (14 ha), Laasonpohjan suojelualue 2 (10 ha), Laasonpohjan suojelualue 3 (11 ha) ja Laasonpohjan suojeluaulue 4 (62 ha).
Laasonpohja on osa hajallaan sijaitsevaa Kutajärven Natura-aluetta.
Maarekisteri
Maarekisteri oli kunkin läänin maanmittauskonttorissa pidetty virallinen luettelo läänin kaavoittamattomilla alueilla olevista tiloista ja muista kiinteistöistä Suomessa. Maarekisteri oli yhdessä tai useammassa nidoksessa erikseen jokaisesta kunnasta. Tiedot järjestettiin kylittäin ja talonumeroittain ja otsikkoon merkittiin lisäksi maanluonto, isojaon littera ja ilmoitus siitä, miten tila on merkitty vanhoihin maakirjoihin.
Maarekisteriin merkittiin isojaon vahvistamispäivä sekä tiedot lohkomisesta, rekisterinumero, tieto siitä onko tila kruunun, perintöluontoa vai rälssiluontoa, tilojen nimet, tilojen manttaalit, tilojen eri tiluslajien pinta-alat, viittaukset jakokirjoihin ja karttoihin sekä jakotoimituksissa syntyneet rasiteoikeudet.
Ensimmäiset määräykset maarekisteristä annettiin 1895. Vuoden 1951 jakolain mukaan maarekisteriin merkittiin:
Kaavoitetuilla alueilla kiinteistöt merkittiin tonttikirjaan. Maarekisterijärjestelmä ja tonttikirjajärjestelmä yhdistettiin kiinteistörekisteriksi vuonna 1985.
Tatjana Kolpakova
Tatjana Kolpakova (s. 18. lokakuuta 1959 Frunze, Kirgisia) on kirgisialainen, Neuvostoliittoa edustanut pituushyppääjä, joka voitti olympiakultaa Moskovassa 1980.
Kolpakova paransi vuonna 1980 ennen olympialaisia pituushypyn ennätystään 663 cm:stä 683 cm:iin. Moskovan olympialaisten loppukilpailussa hän oli ennen viimeistä hyppyään neljäntenä ennätyksellään 687 cm mutta paransi vielä 706 cm:iin ja voitti kultaa kahden senttimetrin erolla Brigitte Wujakiin. Vuonna 1981 hän voitti universiadien pituushypyn tuloksella 683 cm.
Tatjana Kolpakova avioitui kolmiloikan sisäratojen Euroopan-mestarin Šamil Abbjasovin kanssa.
Sky Team
Sky Team Corporation (tunnetaan myös nimellä Jiangsu Sacin Motorcycle Co., Ltd) on vuonna 1999 perustettu kiinalainen yritys, joka valmistaa muun muassa mopoja ja kevytmoottoripyöriä.
Mopoluokassa Sky Team tarjoaa enduroita ja tossumopoja. Endurot perustuvat muun muassa rungoltaan ja katteiltaan Hondan CR-malleihin ja KTM:n crosseihin.
Esimerkkejä Sky Teamin malleista:
Kaikissa näissä mopoissa toimii nelitahtinen Honda Monkeyyn perustuva, lisenssillä valmistettu moottori. Erona muihin lisenssillä valmistettuihin moottoreihin on vaihteet, jotka toimivat kuten (1987->) aidossa Hondassa (eli yksi alas, kolme ylös). Vuonna 2008 Sky Teamin mopoja myi Suomessa Motorpower Oy, jonka toimipisteet toimivat Vantaalla ja Tampereella. Suomessa Sky Team enduroja myy myös Solifer omalla nimellään. Sky Team myy myös moottoreita 50 cc - 250 cc.
Maureen Jones
Maureen Jones (o.s. Caird, s. 29. syyskuuta 1951 Sydney) on entinen australialainen pika-aitajuoksija. Hän on edelleen lajinsa nuorin olympiavoittaja.
Maureen Caird voitti 80 metrin aitajuoksussa olympiakultaa Méxicon 1968 kisoissa maailmanennätysajalla 10,3 s. Hänellä oli tuolloin ikää vain 17 vuotta ja 19 päivää. Vuoden 1969 toukokuussa hän juoksi uuden lajin, 200 metrin aitajuoksun maailmanennätyksen 27,1 s, mutta se alitettiin jo seuraavana päivänä. Kansainyhteisön kisoissa 1970 Caird saavutti 100 metrin aitajuoksussa hopeaa. Münchenin 1972 olympialaisissa hän karsiutui alkuerissä ja lopetti sen jälkeen uransa.
Suomi–Assyria-yhdistys
Suomi–Assyria-yhdistys on vuonna 2007 perustettu järjestö, jonka tavoitteena on assyrialaisten kansallisten oikeuksien puolustaminen. Yhdistys jakaa tietoa assyrialaisten kansasta, valistaa mielipidemuokkaajia ja päätöksentekijöitä sekä tukee assyrialaisia heidän kotimaissaan taloudellisesti ja aineellisesti.
Syyrian ja Irakin kristittyjä aramean- ja syyriankielisiä asukkaita nimitetään assyrialaisiksi. Tänä päivänä monet assyrialaiset asuvat länsimaissa, esimerkiksi Yhdysvalloissa, Saksassa ja Ruotsissa. Suomessa assyrialaisia on runsaat 200, joista suurin osa asuu Oulussa.
Suomi–Assyria-yhdistyksen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin Helsingin Yliopiston assyriologian professori Simo Parpola. Hänen jälkeensä puheenjohtajana toimi dosentti Svante Lundgren, nykyinen puheenjohtaja on rovasti Veijo Koivula.
Vajorahkasammal
Vajorahkasammal ("Sphagnum majus") on rahkasammallaji. Se on yleisväriltään ruskeansävyinen, ylimmät lehdet ovat vihertäviä. 
Siitä on kaksi alalajia, "Sphagnum majus" subsp. "majus" ja "Sphagnum majus" subsp. "norvegicum", joita tavataan myös Pohjois-Amerikassa.
Vajorahkasammal on kookas (10-30 cm) rahkasammal. Se kasvaa yleensä ainakin osittain upoksissa ja on rentokasvuinen. Sen latvus on päältä katsoen tähtimäinen. Sillä on kaksi ulospäistä ja yksi tai kaksi alaspäistä haaraa. Sen varsilehdet ovat kolmiomaiset.
Vajorahkasammal kasvaa Suomessa yleisenä koko maassa.
Vajorahkasammal kasvaa vähäravinteisten nevojen rimpipinnoilla.