Tšernobyl
Tšernobyl (, ) on hylätty kaupunki Pohjois-Ukrainassa Kiovan alueen Ivankivin piirissä lähellä Valko-Venäjän rajaa. Kaupunki sijaitsee Dneprin Pripet-sivuhaaran lounaisrannalla, linnuntietä 95 kilometriä Kiovasta pohjoiseen.
Tšernobyl on mainittu kronikoissa ensimmäisen kerran vuonna 1193 tataarivallan alaisena paikkana. Se liitettiin myöhemmin Liettuan suuriruhtinaskuntaan. Vuonna 1566 se siirtyi Puolalle. 1773 sinne muutti karkotettuja asukkaita Starodubista eli nykyisen Brjanskin alueen lounaisosista.
Puolan toisessa jaossa vuonna 1793 paikkakunta liitettiin Venäjän keisarikuntaan. 1800- ja 1900-lukujen taitteessa julkaistu tietosanakirja mainitsee sen asuttuna paikkana Kiovan kuvernementin Radomysljan kihlakunnassa 140 virstan päässä Radomysljan kaupungista (), Užajoen liittymiskohdassa Pripet-jokeen. Asukasluvuksi kerrotaan tuolloin 14 362.
Neuvostoaikana Tšernobyl oli vuodesta 1932 lähtien piirin hallintokeskus ja se sai kaupungin aseman 1941. Vuonna 1970 kaupungista 18 kilometriä pohjoisluoteeseen alettiin rakentaa ydinvoimalaa, joka sai nimensä lähimmän kaupungin Tšernobylin mukaan. Voimalan viereen rakennettiin sen rakentajille ja työntekijöille Prypjatin kaupunki, jonne rakennustyöhön ja voimalan käyttämiseen liittyvä väestönkasvu suuntautui.
Tšernobylin kaupungin mukaan nimetyssä, ydinvoimalakaupunki Prypjatin ydinvoimalassa tapahtui vakava Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuus 26. huhtikuuta 1986. Onnettomuuden jälkeen tuuli puhalsi pääosin poispäin Tšernobylista ja sateiden alas huuhtomat radioaktiiviset päästöt jäivät enimmäkseen kaupungin pohjoispuolelle. Sen sijaan voimalan läheinen, ydinvoimalan luo rakennettu Prypjatin kaupunki saastui huomattavasti pahemmin kuin kauempana, 15 kilometriä voimalan eteläpuolella sijainnut Tšernobyl. Tšernobyl sisällytettiin kuitenkin säteilysuojelutoimenpiteenä perustetun suojavyöhykkeen sisään ja sen väestö evakuoitiin.
Vuosien 1959, 1970 ja 1979 väestönlaskennoissa Tšernobyl oli listattu "Tšernobylin piirin" () keskuspaikaksi. Samaan piiriin sisältyi vuonna 1979 ydinvoimalakaupunki Prypjat, joka oli tuolloin noin 21 700 asukkaan kaupunkityyppinen taajama. Vuoden 1986 ydinvoimalaonnettomuuden jälkeen piirin väestö evakuoitiin. Vuoden 1989 väestönlaskennassa Tšernobyl oli siirretty Ivankivin piirin aavekaupungiksi ja Prypjat listataan omana paikallishallinnollisesti erillisenä aavekaupunkina. Vuoden 1989 väestönlaskennan ja vuosien 2010-2012 väestöarvion mukaan kaupungissa ei ollut virallisesti pysyviä asukkaita. Virallisten väestönlaskentojen mukaan väkiluvun kehitys Tšernobylin ja ydinvoimalakaupunki Prypjatin väestön osalla oli seuraava:
Lehtitietojen ja paikallisten arvioiden mukaan kaupungissa ja sen läheisillä säteilysuojeluvyöhykkeen sisään kuuluvilla alueilla asui rajoituksista huolimatta muutamia kymmeniä tai vajaa 200 henkeä ainakin kausiluonteisesti. Kaupungissa asuvien ihmisten määrä on kuitenkin vähentynyt vuoden 2007 jälkeen ja asukkaiden keski-ikä on korkea.
Nykyisin Tšernobyl sijaitsee yhä säteilysuojelutoimenpiteenä perustetun Tšernobylin suojavyöhykkeen sisällä. Rajoitusten osalta kaupunki (vyöhyke III) poikkeaa kuitenkin sekä vakavimmin saastuneesta ja tiukimmin rajoitetusta 10 kilometrin vyöhykkeestä (vyöhyke I, jolla esimerkiksi ydinvoimalakaupunki Prypjat-sijaitsee) että pääosasta 30 kilometrin vyöhykkeenä tunnetusta alueesta (vyöhyke II). Esimerkiksi muusta suojavyöhykkeestä poiketen kaupungin vesijohtovettä saa ainakin rajoitetusti juoda. Tšernobylin asukkaista osa on palannut takaisin ja asuu paikalla ainakin kausiluontoisesti. Kaupungissa toimii muun muassa kauppa, bensiiniasema, baari ja turismi-infokeskus.
Säteilysuojavyöhykkeen sisälle järjestetään turistimatkoja, joiden yhteydessä tutustutaan myös Tšernobyliin. Vuosittain paikalla käy yli 3 000 turistia. Turistimatkoja järjestää ainakin muutama Kiovassa toimivaa matkatoimistoa. Pääsy Tšernobylin suojavyöhykeelle edellyttää kansainvälisen säteilylainsäädännön ja käytännön mukaisesti täysi-ikäisyyttä. Matkailijalla on oltava pitkät housut ja pitkähihainen paita. Lupaohjeiden mukaisesti niitä alueita, missä matkailijat saavat tutustumiskäyntinsä aikana liikkua, on rajoitettu.