hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kuumoduuli
Kuumoduuli ( eli LM, alun perin eli LEM) oli Apollo-ohjelmassa yhdessä Apollo-avaruusaluksen kanssa käytetty kaksiosainen avaruusalus. Lennon kolmihenkisestä miehistöstä kaksi laskeutui sillä Kuun pinnalle.
Aluksen suunnitteli Grumman, joka valmisti niitä kaikkiaan 13 kappaletta ennen kuin Apollo-ohjelma lakkautettiin. Grumman sai sopimuksen 7. marraskuuta 1962, ja ensimmäinen moduuli laukaistiin avaruuteen 22. tammikuuta 1968. Miehitettynä moduulia käytettiin ensimmäisen kerran 3. maaliskuuta 1968 alkaneella lennolla, ja ensimmäinen Kuuhun laskeutuminen tapahtui 20. heinäkuuta 1969.
Kuumoduuliin kuului kaksi osaa: laskeutumisosa (descent stage), joka sisälsi laskeutumiseen tarvittavan polttoaineen sekä moottorin, laskeutumistelineet ja erilaisia Kuussa tarvittavia työkaluja. Laskeutumisosa jäi Kuun pinnalle. Paineistettu nousuosa (ascent stage) oli tarkoitettu kahdelle astronautille. Nousuosassa oli Kuuhun laskeutumiseen tarvittava avioniikka ja tietokone. Kuumoduulin seinä oli paikoin vain kahden foliokerroksen paksuinen. Tämä riitti, koska alusta käytettiin vain avaruudessa.
Laukaisussa kuumoduuli sijaitsi Saturn V -kantoraketin kolmannen osan (S-IVB) päässä kapselissa, jonka yläpuolella sijaitsi komento- ja huoltomoduuli.
Aluksen päästyä Kuuhun vievälle radalle komento- ja huoltomoduuli irrotettiin kapselista, käännettiin ympäri ja kiinnitettiin kuumoduulin nousuosan päässä olevaan telakoitumisaukkoon. Tunnelin kautta miehistö pääsi siirtymään myös kuumoduuliin. Kiinnittymisvaihetta kutsuttiin telakoitumiseksi.
Aluksen päästyä Kuun kiertoradalle kuumoduuli irrottautui komentomoduulista ja kaksi miehistön jäsentä laskeutui sillä Kuun pinnalle. Nousu tapahtui pelkällä nousuosalla, jolla telakoiduttiin takaisin kiertoradalla odottaneeseen komentomoduuliin.
János Garay
János Garay (23. helmikuuta 1889 Budapest – 30. maaliskuuta 1945 Mauthausen) oli unkarilainen miekkailija ja olympiavoittaja. Hänen aseenaan oli säilä.
Garay saavutti säilämiekkailun joukkuekilpailussa hopeaa ja henkilökohtaisessa kilpailussa pronssia Pariisin 1924 olympialaisissa. Neljä vuotta myöhemmin Amsterdamin olympialaisissa hän voitti joukkuekilpailussa kultaa mutta ei menestynyt henkilökohtaisessa kilpailussa.
Euroopan-mestaruuden Garay voitti henkilökohtaisessa kilpailussa vuonna 1925 ja joukkuekilpailussa vuonna 1930.
Juutalainen Garay kuoli Mauthausenin keskitysleirillä maaliskuussa 1945. Hänet valittiin International Jewish Sports Hall of Fameen vuonna 1990.
Nikola Brejchová
Nikola Brejchová (o.s. Tomečková (s. 25. kesäkuuta 1974 Zlín) on tšekkiläinen keihäänheittäjä.
Brejchován ennätys on 65,91, jonka hän heitti vuonna 2004 Linzissä. Hän on Tšekin kaikkien aikojen tilastossa toisena edellään vain Barbora Špotáková tuloksella 69,15.
Brejchová on sijoittunut kolmesti arvokisoissa neljänneksi: Edmontonin MM-kisoissa 2001, Ateenan olympialaisissa 2004 ja Osakan MM-kisoissa 2007. Sydneyn olympialaisissa 2000 hän sijoittui kahdeksanneksi. ssa hän sijoittui toiseksi vuonna 2004.
William Robert Ogilvie-Grant
William Robert Ogilvie-Grant (25. maaliskuuta 1863 Easter Elchies, Morayshire, Skotlanti – 26. heinäkuuta 1924 Farley Cottage, Reading, Englanti) oli skotlantilainen lintutieteilijä.
Hänen vanhempansa olivat George H. E. Ogilvie-Grant ja Eleanora Cummings. 1890 hän avioitui Maud Louisa Pechellin kanssa.
Hän opiskeli eläintiedettä ja anatomiaa Cargilfield ja Fettes Collegessa Edinburghissa. 1882 hän sai assistentin viran British Museumista. Hän opiskeli myös kalatiedettä Albert Charles Lewis Güntherin (1830–1914) opissa. 1885 hän toimi museon lintutieteellisen osaston vt. johtajana Richard Bowdler Sharpen Intian matkan aikana. Hän jatkoi lintutieteellisessä osastossa ja päätyi lopulta osaston intendentiksi 1909–1918.
Hän seurasi Bowdler Sharpea "Bulletin of the British Ornithologists' Club"in toimittajana 1904–1914.
Tehdessään linnoitustöitä ensimmäisen maailmansodan aikana 1916, hän sai sairauskohtauksen, jonka seurauksista hän kärsi vuosien ajan.
Ogilvie-Grant matkusti laajalti keräten näytteitä muun muassa Sokotralta, Madeiralta ja Kanariansaarilta. Hän matkusteli myös Uudessaguineassa. Hän nimesi muun muassa filippiinienkotkan.
Megalopoli
Megalopoli on suurten metropolien/miljoonakaupunkien sulautuma. Muuttoliikkeen jatkuessa suurkaupunkien lähellä oleviin pikku kaupunkeihin ja lähiöihin, metropolit laajenevat kunnes lopulta kasvavat yhteen.
Megalopoli nimen otti käyttöön ranskalainen maantieteilijä "Jean Gottmann" vuonna 1961. Gottmann tarkoitti megalopolilla nimenomaan Yhdysvaltain itärannikolle syntynyttä viiden suurkaupungin muodostamaa laajaa kaupungistunutta aluetta, joka ulottui Bostonista Washingtoniin. Tämä megalopoli tunnetaan nykyisin myös nimellä BosWash.
Cherry Ghost
Cherry Ghost on englantilainen indie rock -yhtye, jota johtaa Boltonista kotoisin oleva Simon Aldred (s. 1975). Cherry Ghost alkoi Aldredin sooloprojektina vuonna 2005, mutta muotoutui vähitellen kokonaiseksi yhtyeeksi. Heavenly Recordsin kustantama esikoisalbumi "Thirst for Romance" ilmestyi heinäkuussa 2007. Sitä oli edeltänyt single ”Mathematics” saman vuoden huhtikuussa. "Thirst for Romance" sijoittui Britannian albumilistalla parhaimmillaan sijalle 7. Esikoisalbumin jälkeen Cherry Ghost on julkaissut albumit "Beneath This Burning Shoreline" (2010) ja "Herd Runners" (2014).
Milton Rogovin
Milton Rogovin (30. joulukuuta 1909 – 18. tammikuuta 2011) oli yhdysvaltalainen valokuvaaja. Hän syntyi New Yorkin kaupungissa ja valmistui Columbian yliopistosta vuonna 1931, mutta asui vuodesta 1938 Buffalossa.
Rogovin avioitui Anne Snettersin kanssa 1942 ja hankki samana vuonna ensimmäisen kameransa. Anne Rogovin kuoli aivosyöpään 7. heinäkuuta 2003. Milton Rogovin kuoli 101-vuotiaana tammikuussa 2011.
Rogovinin töitä on nähtävillä julkisissa kokoelmissa New Yorkin Museum of Modern Artin lisäksi muun muassa Pariisissa, Los Angelesissa ja Lontoossa.
Dorothea Lange
Dorothea Lange (alk. Dorothea Margarette Nutzhorn; 25. toukokuuta 1895 Hoboken, New Jersey, Yhdysvallat – 11. lokakuuta 1965 San Francisco, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen dokumenttivalokuvaaja. Hän tuli tunnetuksi 1930-luvun suuren laman aikaisella työllään, johon lukeutuu muun muassa valokuva "Siirtolaisäiti" (Migrant Mother, 1936), joka kuuluu The Family of Man -kokoelmaan. Kuvan nainen on Florence Owens Thompson (1903–1983). Valokuvaaja ei kysynyt mallinsa nimeä, ja tämän henkilöllisyys tuli julkisuuteen vasta 1970-luvun lopulla.
Lange sairastui seitsemänvuotiaana polioon, joka vaikutti hänen liikkumiseensa pysyvästi. Hän opiskeli muun muassa Clarence Hudson Whiten johdolla New Yorkissa, mutta muutti vuonna 1918 San Franciscoon.
Lange pääsi laman aikana Farm Security Administrationin palvelukseen. Vuonna 1960 antamassaan lausunnossa hän ei kyennyt nimeämään "Siirtolaisäidissä" ollutta naista, mutta nimi selvisi myöhemmin. Hän kuului vuonna 1952 "Aperture"-valokuvauslehden perustajajiin, mutta alkoi kärsiä heikkenevästä terveydestä ja menehtyi Kalifornian San Franciscossa 70-vuotiaana ruokatorvensyöpään.
Tynnörinen
Tynnörinen on asuinalue Siilinjärvellä. Tynnörinen sijaitsee noin kahden kilometrin päässä kunnan keskustasta itään kantatie 75:n eteläpuolella Simonsalon ja Leppäkaarteen välissä. Alue koostuu lähinnä omakoti- ja rivitaloista.
LDS
LDS oli eteläafrikkalainen Formula 1 -talli, jonka perustajana toimi Doug Serrurier. LDS osallistui viiteen Etelä-Afrikan Grand Prix'hin vuosina 1962–1963, 1965 ja 1967–1968. Sen parhaaksi sijoitukseksi kilpailussa jäi Doug Serrurierin 11. sija Etelä-Afrikan Grand Prix'ssä 1963, eikä talli saavuttanut ikinä yhtään MM-pistettä. LDS nimi muodostuu perustajan nimien ensimmäisistä kirjaimista: Louis Douglas Serrurier.
Vitruviuksen Ankka
Vitruviuksen Ankka on Aku Ankan Aikakone -sarjakuvakirjasarjan kuudes osa. Pokkarikokoinen kirja julkaistiin marraskuussa 2007. Kirjan sarjakuvatarinat keskittyvät historiallisiin tapahtumiin ja historian mysteereihin. Kirjassa on kymmenen tarinaa, joista seitsemän oli julkaisuhetkellä Suomessa ennen julkaisemattomia. Kirjassa on 296 sivua.
Emily Greene Balch
Emily Greene Balch (8. tammikuuta 1867 Boston – 9. tammikuuta 1961) oli yhdysvaltalainen kirjailija ja pasifisti, joka sai Nobelin rauhanpalkinnon vuonna 1946 yhdessä John Mottin kanssa. Palkinto oli ensimmäinen sodan jälkeen myönnetyistä. Balch sai palkinnon erityisesti työstään Women’s International League for Peace and Freedom (WILPF) -järjestön kanssa.
Balch syntyi Bostonin naapurikaupungissa vaikutusvaltaiseen perheeseen. Hän oli ensimmäisiä "Brryn Mawr Collegesta" valmistuneita vuonna 1889. Hän opiskeli sosiologiaa ja taloustiedettä Euroopassa ja Yhdysvalloissa ja vuonna 1896 hän liittyi Wellesley Collegen henkilökuntaan opettajaksi vuonna 1913.
Ensimmäisen maailmansodan aikana on yritti vaikuttaa Yhdysvaltojen sotaan liittymistä vastaan. Hän joutui lopettamaan opetustyönsä Wellesley collegessa, koska hän oli liian ilmeinen rauhanaktivisti. Hänestä kuitenkin tuli liberaalin aikakauslehden "The Nationin" toimittaja. Hän toimi WILPF-järjestön palkattomana sihteerinä vuodesta 1934 lähtien puolitoista vuotta. Hän toimi myös Kansainliiton hyväksi.
Hän kääntyi unitarismiin, ja näin hänestä tuli kveekari vuonna 1921. Hän pysyi naimattomana ja kuoli syntymäpäivänään 94-vuotiaana.
Kondopoga
Kondopoga voi viitata seuraaviin:
Charles Vaurie
Charles Vaurie (7. heinäkuuta 1906 Beaulieu, Ranska – 13. toukokuuta 1975 Reading, Pennsylvania) oli ranskalais-amerikkalainen lintutieteilijä, hammaslääkäri ja paleontologi. Hän asui New Yorkissa.
Vaurie muutti Yhdysvaltoihin jo koulupoikana ja opiskeli hammaslääketiedettä Pennsylvanian yliopistossa, valmistuen sieltä hammaslääkäriksi 1928. Hän työskenteli Rochesterissa ja New Yorkissa hammaslääkärinä. Hän harrasti lintujen maalaamista. James Paul Chapin Amerikan luonnonhistoriallisesta museosta tutustui hänen maalauksiinsa ja sai hänet liittymään lintutieteen pariin. Hän avusti vuodesta 1942 museon lintutieteellisellä osastolla ja vuodesta 1946 alkaen hän vietti enimmän työaikansa siellä, hoitaen myös lääkärinpraktiikkaansa.
Vaurien puoliso oli hyönteistieteilijä Patricia Wilson, he avioituivat vuonna 1934.
1948 Vaurie julkaisi yhdessä Ernst Mayrin kanssa teoksen "A Revision of the bird family Dicruridae", jossa selvitettiin drongojen evoluutiota. Hän työskenteli pitkään Mayrin alaisena ja kumppanina. Hänen tärkein työnsä oli "Systematic notes on Palearctic birds". 1956 hän lopetti hammaslääkäriammattinsa ja sai museosta apulaisintendentin viran. 1967 hän yleni intendentin asemaan ja toimi siinä eläkkeelle jäämiseensä asti 1972. Hän julkaisi yli 150 tieteellistä kirjoitusta.
Vaurie kuvaili ja nimesi useita lintulajeja ja alalajeja, muun muassa kaksi alppivariksen ("Pyrrhocorax pyrrhocorax") ja kalliopääskyn ("Ptyonoprogne rupestris") alalajia.
Rtištševo
Rtištševo () on kaupunki Saratovin alueella Venäjällä, noin 200 kilometriä Saratovista länsiluoteeseen. Sen asukasluku on 41 289 (2010).
Rtištševon seudulla Hopjor-joen vaikutuspiirissä oli vanhaa käsityksensä mukaan Przemyślistä peräisin olevaa slaavilaista asutusta jo 1500-luvulla. Kirkko perustettiin paikalle vuonna 1666. Kylän nimi oli vuoteen 1723 Pokrovski kirkon mukaan. Venäjän tsaari Pietari Suuri asutti Rtištševoon Suuren Pohjan sodan veteraaneja. Rtištševo sai rautatieaseman 1870-luvulla, jolloin sen läpi kulkeva rautatie Tambovista Saratoviin oli valmistui. Alueelliseen pääkaupunkiin Saratoviin Volgalle on matkaan noin 240 kilometriä. Kaupunginoikeudet Rtištševolle myönnettiin vuonna 1920.
Rtištševolla on virallinen ystävyyskaupunki Levice Slovakiassa.
Klenk
Klenk oli saksalainen Formula 1 -talli, jonka perusti Hans Klenk. Klenk rakensi BMW:n moottorilla varustetun Meteor-auton, jolla Theo Helfrich osallistui Saksan GP:hin 1954. Tulokseksi kilpailusta jäi keskeytys, kun auton moottori petti.
Volga (täsmennyssivu)
Volga voi viitata seuraaviin:Katso myös:
Flavor of Love Girls: Charm School
Flavor of Love Girls: Charm School on yhdysvaltalainen, televisiokanavan VH1 tuottama tosi-tv-ohjelma ja spin-off sarjasta Vaimomatskua.
Sarjassa 13 tyttöä molemmilta Vaimomatskua -ohjelman kausilta kisaavat 50 000 dollarista sekä "Charm School Queen" -tittelistä. Charm School Queen: Saaphiry Windsor.
Sarjaa ei ole vielä esitetty Suomessa.
1. heinäkuuta 2007 sarjan voittajaksi selviytyi Saaphyri Windsor, joka nimettiin Charm School Queen:iksi ja 50 000 yhdysvaltain dollarin voittajaksi.
Berenice Abbott
Berenice Abbott (17. heinäkuuta 1898 – 9. joulukuuta 1991) oli yhdysvaltalainen valokuvaaja.
Abbott syntyi Springfieldissä, Ohiossa. Hän jätti vuonna 1918 Ohion valtionyliopiston muuttaessaan Greenwich Villageen New Yorkiin ja toipui vuonna 1919 espanjantaudista.
Abbott lähti vuonna 1921 Eurooppaan, jossa hän vietti kaksi vuotta opiskellen Pariisissa ja Berliinissä. Samoihin aikoihin hän ranskalaisti ristimänimensä Bernicen muotoon "Berenice".
1920-luvulla valokuvauksen aloittanut Abbott tunnetaan varsinkin New York -aiheisista töistä. Hän oli lesbo ja kuoli Mainessa 93 vuoden ikäisenä.
PaSa Bandy
PaSa Bandy on imatralainen jääpalloseura. Seura sai alkunsa vuonna 1963 kun Ylä-Vuoksen Palloseura ja Imatran Pallo yhdistivät toimintansa ja perustettiin Imatran Pallo-Salamat. Vuodesta 1984 seuran jääpallojaosto on käyttänyt nimeä PaSa Bandy.
Pallo-Salamat vieraili jääpallon SM-sarjassa ensimmäistä kertaa kaudella 1968-69, mutta hävisi kaikki ottelunsa ja putosi takaisin suomensarjaan. Seuraavaa nousua korkeimmalle sarjatasolle saatiin Imatralla odottaa kolme vuosikymmentä. PaSa Bandy nousi Bandyliigaan kaudeksi 1993-94. Tulos jäi vaatimattomaksi, joukkue sijoittui liigassa ja liigakarsinnoissa viimeiseksi, ja ilman liigan joukkuemäärän kasvattamista neljääntoista seura olisi pudonnut takaisin I-divisioonaan. Seuraavana kautena 1994-95 PaSa Bandy sijoittui sarjassa kuudenneksi, mikä on seuran historian paras saavutus ja ainoa kerta kun se on päässyt pudotuspeleihin.
Seuraavana kautena 1995-96 PaSa jäi sarjan jumboksi ja säilytti karsinnoissa paikkansa, mutta luopui kuitenkin seuraavan kauden liigapaikastaan. Uudelleen PaSa pelasi Bandyliigassa kahden divisioonakauden jälkeen kaudella 1999-2000, ja oli vähällä päästä pudotuspeleihin, se sijoittui sarjassa kymmenenneksi. Seuraavina kolmena kautena seura sijoittui liigassa viimeiseksi. Sen viimeisin kausi Bandyliigassa on 2002-03. Tuon kauden jälkeen se luopui sarjapaikastaan. Yhteensä seura on pelannut jääpallon korkeimmalla sarjatasolla kahdeksan kautta.
Northeastern University
Northeastern University (lyh. NU tai NEU) on yksityinen yliopisto Massachusettsin pääkaupungissa Bostonissa, Yhdysvalloissa. Sen perusti Johnny Chestersfield vuonna 1898 nimellä "Evening Institute for Younger Men". Nykyistä nimeään se on kantanut vuodesta 1935 lähtien. Yliopistossa opiskelee noin 25 000 opiskelijaa, joista noin 7 900 on jatko-opiskelijoita.
Can’t Stop the Rock
Can’t Stop the Rock on kristillisen metalliyhtye Stryperin kuudes julkaisu, ja ensimmäinen kokoelmalevy.
Albumilla on kaksi uutta kappaletta, joista ”Believe” omistettiin samana vuonna Persianlahden sodassa taistelleille sotilaille. Myöhemmin vuonna 1991 Michael Sweet lähti yhtyeestä rakentaakseen soolouraa, mikä tiesi Stryperin hajoamista aina vuoden 2003 paluuseen saakka.
Willard Metcalf
Willard Leroy Metcalf (1. heinäkuuta 1858 Lowell, Massachusetts – 9. maaliskuuta 1925 New York, New York) oli yhdysvaltalainen taidemaalari. Hän aloitti maalaamisen vuonna 1874 ja opiskeli 1880-luvulla myös Euroopassa. Hän tuli tunnetuksi varsinkin maisemamaalarina, ja hänen työtään on nähtävillä muun muassa Corcoran Gallery of Artissa Washington DC:ssä.
Bostonin yliopisto
Bostonin yliopisto (, BU) on yksityinen yliopisto Massachusettsin pääkaupungissa Bostonissa, Yhdysvalloissa. Sille myönnettiin yliopisto-oikeudet vuonna 1869, mutta sen historia ulottuu vuoteen 1839, jolloin Newbury Biblical Institute perustettiin Vermontin Newburyssa.
Noin 30 000 opiskelijallaan Bostonin yliopisto on Yhdysvaltain neljänneksi suurin yksityinen yliopisto. Se on myös Bostonin neljänneksi suurin työllistäjä. Yliopiston pääkampus sijaitsee Fenway-Kenmoren alueella, Charles-joen varrella.
Maailman viidensadan huippuyliopiston Shanghai-yliopistovertailussa Bostonin yliopisto sai vuonna 2014 sijaluvun 72.
Bryantin yliopisto
Bryantin yliopisto () on yksityinen yliopisto Rhode Islandin Smithfieldissä, Yhdysvalloissa. Se perustettiin vuonna 1863 ja tunnettiin nimellä Bryant College vuoden 2004 elokuuhun saakka. Nykyisellä paikallaan oppilaitos on toiminut vuodesta 1971 lähtien. Siellä opiskelee noin 5 000 opiskelijaa.
Smithfield
Smithfield on useasta eri paikasta käytettävä nimitys.
Smithfield (Rhode Island)
Smithfield on kaupunki Providencen piirikunnassa, Rhode Islandin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Kaupungin asukasluku oli 20 613 vuoden 2000 väestönlaskennassa. Sen pinta-ala on 71,9 neliökilometriä, josta 68,9 neliökilometriä on maa-alaa ja 3,1 neliökilometriä vesialaa. Kaupungin asukastiheys on 299,4 as./km². Kaupungin alueelle saapuivat ensimmäiset pysyvät asukkaat 1600-luvulla ja siitä muodostui maanviljelysyhteisö. Se nimettiin Ison-Britannian pääkaupungissa Lontoossa sijaitsevan Smithfieldin alueen mukaan. Kaupungissa sijaitsee yliopisto Bryant University.
7: the Best of Stryper
7: the Best of Stryper on kristillisen metalliyhtye Stryperin seitsemäs julkaisu. Se julkaistiin vuonna 2003. Se oli yhtyeen toinen kokoelmalevy, ja albumin kokoaminen ja julkaiseminen johti yhtyeen alkuperäisten jäsenten paluuseen.
Hollywood Records pyysi Stryperin jäseniä nauhoittamaan uusia kappaleita uudelle albumille juhlistaakseen yhtyeen 20-vuotista uraa. Keulahahmo Michael Sweet kirjoitti kaksi uutta kappaletta, jotka yhtyeen 4 alkuperäistä jäsentä nauhoittivat. Tämä oli ensimmäinen kerta 12 vuoteen, kun Stryper kokoontui nauhoittamaan yhdessä studioon. Tämä oli myös viimeinen kerta, kun Tim Gaines nauhoitti yhtyeen kanssa, sillä hän erosi vuoden 2004 puolivälissä.
Albumin julkaisemisen jälkeen, yhtye lähti 36 keikan pituiselle kiertueelle. Tämä oli heidän ensimmäinen kiertueensa 12 vuoteen. Nämä keikat nauhoitettiin ja julkaistiin albumilla "", joka julkaistiin 18. toukokuuta 2004.
Ilos
Ilos (, ) oli kreikkalaisessa mytologiassa hänen mukaansa nimetyn Ilioksen myyttinen perustaja ja sen ensimmäinen kuningas; myöhemmissä kirjoituksissa kaupungin nimi esiintyi muodossa "Ilion", . Myöhemmin kaupunkia alettiin kutsua Troijaksi.
Ilos oli Dardanian kuninkaan Trosin vanhin poika ja seuraaja valtaistuimelle. Hän meni naimisiin Eurydiken kanssa, ja he saivat lapset Themisten ja Laomedonin. Toisten mukaan puolison nimi saattoi olla myös Plakia tai Leukippe.
Tarun mukaan Ilos otti osaa naapurimaan Fryygian kuninkaan kisoihin. Kukistettuaan kilpakumppaninsa ja voitettuaan kilpailun, hän sai palkinnoksi viisikymmentä nuorta miestä ja viisikymmentä neitoa. Tämän lisäksi kuningas antoi hänelle kirjavan lehmän oraakkelin neuvon mukaisesti, koska oli ennustettu, että minne tämä eläin asettuisi, sinne pitäisi perustaa kaupunki. Ilos totteli ennustusta ja lähti seuraamaan lehmää, kunnes se asettui makuulleen.
Perustettuaan kaupungin Ilos pyysi Zeukselta merkkiä, joka ilmoittaisi jumalan hyväksyvän kaupungin paikan. Seuraavana päivänä hän löysi telttansa edestä Palladionin, Pallas Athenea esittävän puuveistoksen. Varmana nyt jumalten siunauksesta paikan valinnalle, Ilos rakensi Pallas Athenelle temppelin, jonne veistos sijoitettiin.
Hydra (sarjakuvat)
Hydra on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä salainen terroristijärjestö ja salaseura. Hydra esiintyi ensimmäisen kerran amerikkalaisen "Strange Tales" -lehden numerossa 135. Huolimatta nimen kirjoitusasusta se ei ole akronyymi, vaan viittaus mytologiseen Hydraan. Organisaation iskulause viittaakin juuri tähän: "Leikkaa yksi pää irti, niin kaksi muuta kasvaa tilalle". Lauseella halutaan tietysti viitata organisaation elinvoimaisuuteen ja kasvavaan voimankäyttöön vastusten lisääntyessä. Hydran agentit tunnistetaan sarjakuvissa useimmiten näiden pitämien vihreiden univormujen avulla.
Hydran historia Marvel-universumissa alkaa liikemiehestä nimeltään Arnold Brown, joka perusti järjestön johtaakseen mahtavaa rikollisorganisaatiotaan. YPKVV kuitenkin murskasi järjestön ja vasta Paroni Struckerin otettua järjestö johtoonsa saattoi järjestön todellinen voittokulku alkaa. Strucker asetti järjestön tavoitteeksi maailman valloittamisen Hydralle. Suunnitelman toimeenpano ajoi Hydran ja Struckerin törmäyskurssille Charles Xavierin ja Magneton kanssa. Hydra äityi yhä röyhkeämmäksi operaatioissaan ja sen toiminnasta tuli julkisempaa kuin koskaan aiemmin. Tämä johti YPKVV:n perustamiseen, jonka ensimmäisiä primaaritehtäviä oli juuri Hydran muodostaman uhan eliminoiminen. Hydra surmasi YPKVV:n ensimmäisen johtajan, jonka seuraajaksi nousi Nick Fury.
Useiden maailmanvalloitusyritysten jälkeen Nick Fury surmasi eräässä taistelussa paroni Struckerin ja seurauksena, ilman Struckerin vahvaa johtajuutta, Hydra pirstoutui lukuisiksi pienemmiksi paikallisosastoiksi, joista jokaisella oli omat toimintadoktriininsa. Usein tällaiset itsenäiset haaraosastot käyttivät hyödykseen supervoimaisten yksilöiden kykyjä, kuten Hämähäkkinaisen kykyjä. Strucker herätettiin myöhemmin henkiin ja hän yhdisti lukuisia pienempiä osastoja oman valtansa alle suuremmaksi osastoksi.
Huolimatta Hydran uudelleenorganisoimisesta, useat itsenäistyneet osastot jatkoivat toimimistaan omien suunnitelmiensa mukaisesti. Seurauksena Hydran osastojen välille kehkeytyi verinen sisällissota.
Seuraavat Marvel-universumin hahmot ovat työskennelleet Hydralle:
Hydra
Hydra voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Mitsume ga Tooru
Mitsume ga Tooru () on Natsumen kehittämä tasohyppely, joka julkaistiin Japanissa vuonna Famicomille. Päähahmon nimi on Hosuke Sharaku.
Mauboussin
Mauboussin on ranskalainen jalokiviliike ja alansa vanhimpia.
Vuonna 1827 Rocher-niminen mies perusti pienen koruliikkeen Pariisiin. Liikkeen toimintaan tuli mukaan 1869 Jean Baptiste Noury, minkä jälkeen Nouryn suku jälkeläisineen on omistanut Mauboussinin jalokiviliikkeen näihin päiviin asti. Jean Baptiste Nouryn sukulaispoika Georges Mauboussin nousi liikkeen johtoon. Alusta alkaen Mauboussin oli yläluokan ja muiden varakkaiden ihmisten suosiossa. Liikkeen nimi muuttui 1922 muotoon "Mauboussin, Succeseur de Noury", ja hieman myöhemmin se lyhentyi muotoon "Mauboussin". Vuonna 1923 liike muutti suurempiin tiloihin. Taitavana liikemiehenä Georges Mauboussin laajensi toimintaa vuosina 1924–1931 ulkomaille. Sivuliikkeitä syntyi muun muassa New Yorkiin, Rio de Janeiroon, Buenos Airesiin ja Milanoon. Yhdysvalloissa Mauboussinilla oli lukuisia kuuluisia asiakkaita, kuten filmitähdet Marlene Dietrich, Greta Garbo ja Paulette Goddard. 1928 Mauboussinin liike alkoi järjestää suuria jalokivinäyttelyitä. Ensimmäisenä esiteltiin yleisölle ja ostajille eri kokoisia smaragdeja, 1930 rubiineja ja 1931 timantteja. Liike otti osaa myös muihin ajan suuriin näyttelyihin ja messuihin ympäri Eurooppaa. Esimerkiksi Pariisin suuressa maailmannäyttelyssä 1925 liike sai grand prix -palkinnon. Jo tuolloin Mauboussin käytti koruissaan jalokivien istuttamisessa vaikeasti työstettävää platinaa.
Georges Mauboussinin poika Pierre Mauboussin (1900–1984) tuli mukaan sukuyritykseen 1924 ja samoihin aikoihin myös toinen Jean Baptiste Nouryn sukulaispoika Marcel Goulet. Vuoden 1929 maailmanlaajuinen lama koetteli pahoin Mauboussinin yritystä. New Yorkin liike suljettiin samana vuonna. 1936 Mauboussin ja newyorkilainen jalokiviliike Trabert and Hoeffer solmivat yhteistyösopimuksen Mauboussinin korujen myynnistä, ja myöhemmin 1946–1953 Trabert and Hoefferilla oli yksinoikeus Yhdysvalloissa Mauboussinin koruihin. Siellä myydyt korut on markkinoitu ja leimattu nimellä "Trabert and Hoeffer-Mauboussin".
Vaikka Mauboussinin korut ovat yhä tasokkaita, sen kulta-aikana voidaan pitää niin kutsuttua art deco -kautta (noin 1915–1935), jolloin tyyliä hallitsi yksinkertaisen selkeä geometria ja kaiverretut jalokivet, väreinä kulta, valkoinen, punainen, sininen, vihreä ja musta. Suunnitteluun saatiin ideoita muun muassa Egyptistä, Kiinasta ja erityisesti Intiasta, jonne Mauboussinin liikkeellä oli hyvät yhteydet ja suhteet.
Ohestalyönti
Ohestalyönti on shakissa tehtävä erikoissiirto, jossa kaksi ruutua kerralla liikkunut sotilas lyödään sotilaalla ruudusta, jonka yli se on siirtynyt, siis kuin se olisi liikkunut vain yhden ruudun eteenpäin. Ohestalyönnin voi tehdä vain välittömästi seuraavalla siirrolla, mutta sitä ei ole pakko tehdä.
Kuvaajien siirtosarjaa voidaan merkitä yksinkertaisesti 1...f5 2. exf5. Ohestalyönnin perään voi merkitä myös e.p. korostamaan että kyseessä on ohestalyönti. (2. exf5 e.p.)
Ohestalyönnin lisääminen shakkisääntöihin on yksi viimeisistä suurista sääntömuutoksista shakissa. Sen arvellaan tapahtuneen 1500-luvulla yhdessä sotilaan kaksoissiirron, linnoittautumisen ja kuningattaren sekä lähetin rajoittamattoman liikkumisen kanssa. Nämä ovat eurooppalaisia sääntöjä, ja aasialaisissa shakkivarianteissa näitä ei viimeistä lukuun ottamatta tunnetakaan.
Ohestalyönnin lisäämisen tarkoitus oli vähentää uuden sotilaan kaksoissiirron vaikutusta peliin. Uusi sääntö esti sotilaiden karkaamisen viidennellä rivillä olevien vastustajan sotilaiden ohi.
Duck and Cover (elokuva)
Duck and Cover () oli vuonna 1952 valmistunut Yhdysvaltain liittohallituksen siviiliväestön suojeluhaaran tekemä opetuselokuva. Se oli suunnattu lapsille ja tehtiin pian sen jälkeen, kun Neuvostoliitto oli aloittanut ydinasetestiohjelmansa.
Elokuvan alussa puussa roikkuva apina uhkaa pommilla Bert-nimistä kilpikonnaa. Bert huomaa vaaran ja vetäytyy kuoreensa, säilyen hengissä kun apina sekä puu räjähtävät. Taustalla soi naiskuoron laulu:
"Olipa kerran kilpikonna nimeltään Bert ja Bert-kilpikonna oli aina valpas;kun vaara uhkasi häntä hän aina selviytyi koska hän tiesi mitä tehdä... Hän maastoutui! Ja suojautui! Maastoutui! Ja suojautui!"(miesääni:) "Hän teki mitä meidän kaikkien täytyy oppia tekemään" (miesääni:) "Sinun" (naisääni:) "Ja sinun" (miesääni:) "Ja sinun" (matala miesääni:) "Ja sinun!" [Paukaus, vihellysääni]" Maastoudu ja suojaudu!"
Animaation jälkeen miesääni kertoo atomipommin uhasta ja filmillä sekä animaatioissa näytetään sekä vaaratilanteita ja uhkakuvia ja näytetään esimerkkien avulla kuinka lapset voivat suojautua atomipommilta maastoutumalla kilpikonnamaiseen asentoon sekä koulussa ja kotona kuin myös ulkona.
Opetuselokuvaa näytettiin laajasti amerikkalaisille lapsille kouluissa 1950-luvulla. Koska muualla maailmassa ei tehty vastaavia elokuvia lapsille, on sen epäilty olleen propagandanomainen keino istuttaa lasten mieleen uhkakuva kommunismista. Elokuvan todellista arvoa väestönsuojelun kannalta on kritisoitu.
Edward Burns
Edward Burns Jr. (s. 29. tammikuuta 1968 New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä, tuottaja, käsikirjoittaja ja ohjaaja.
Burns syntyi keskimmäiseksi lapseksi amerikanirlantilaiseen perheeseen. Hän kasvoi New Yorkin Long Islandilla ja opiskeli Hunter Collegessa 1992.
Hänen elokuvauransa käynnistyi tuotantoapulaisena Oliver Stonen elokuvassa "The Doors". Samaan aikaan kun hän työskenteli kuvausapulaisena "Entertainment Tonight" -televisio-ohjelmassa, Burns rahoitti, tuotti ja ohjasi vapaa-ajallaan elokuvan "Veljekset McMullen", jossa hän myös näytteli pääosaa. Kun hän sai elokuvan valmiiksi, hän antoi siitä kopion Robert Redfordille, kun tämä oli vieraana Entertainment Tonightissa.
Seuraavana vuonna hän kirjoitti, tuotti ja ohjasi elokuvan "Se ainoa oikea", johon värväytyi jo nimekkäitä näyttelijöitä, kuten Jennifer Aniston ja Cameron Diaz. Burns näytteli myös pääosaa.
Burns tunnetaan näyttelijäntöistään elokuvissa "Pelastakaa sotamies Ryan" ja "Confidence".
Burns on naimisissa Christy Turlingtonin kanssa. Heillä on kaksi lasta, tytär Grace (25. lokakuuta 2003) ja poika Finn (s. 11. helmikuuta 2006).
Lopullinen ratkaisu (televisioelokuva)
Lopullinen ratkaisu ("Conspiracy") on Frank Piersonin ohjaama palkittu britiläis-yhdysvaltalainen historiallinen televisioelokuva vuodelta 2001. Tositapahtumiin perustuva elokuva kertoo tammikuussa 1942 järjestetystä Wannseen konferenssista, jossa joukko natsi-Saksan eri virastojen ja järjestöjen edustajia sopi ”juutalaiskysymyksen lopullisesta ratkaisusta” eli juutalaisten joukkomurhaamisesta Berliiniin esikaupunkialueella sijaitsevassa huvilassa. Elokuva on BBC:n ja HBO:n yhteistuotanto.
Kenneth Branagh palkittiin roolistaan Reinhard Heydrichina Emmyllä, ja myös Colin Firth ja Stanley Tucci saivat rooleistaan ehdokkuudet.
Elokuvan tunnusmusiikki on Franz Schubertin säveltämä Adagio ’Kvintetto C-duuri, op. 163, D 956’.
Björn Otto
Björn Otto (s. 16. lokakuuta 1977) on saksalainen seiväshyppääjä.
Otton suurimmat saavutuksensa ovat olympiahopea 2012, MM-pronssi 2013, sisäratojen MM-hopea 2012, ulkoratojen EM-hopea 2012, sisäratojen EM-hopea 2013 ja pronssi 2007, universiadien voitto 2005 ja n kakkossija 2007.
Otton ennätys ulkoradoilla on 601 cm, jonka hän hyppäsi 5. syyskuuta 2012 Aachenissa. Tulos on myös Saksan ennätys. Sisäradoilla hänen ennätyksensä on 592 cm.
Amelie Kober
Amelie Kober (s. 16. marraskuuta 1987) on saksalainen lumilautailija, joka kilpailee parisuurpujottelussa.
Kober nousi vasta 19 vuoden ikäisenä lumilautailun huipulle voitettuaan olympiahopeaa Torinosta 2006, minkä jälkeen hän on vakiinnuttanut itsensä maailman huipulla.
Hän voitti myös juniorien maailmanmestaruuden 2005 ja MM-hopeaa 2007.
Naisjärjestöt Yhteistyössä – Nytkis
Naisjärjestöt Yhteistyössä – Kvinnoorganisationer i Samarbete NYTKIS ry on suomalaisten naisjärjestöjen yhteistyöjärjestö. Siihen kuuluu sekä poliittisia että ei-poliittisia järjestöjä – eduskuntapuolueiden naisjärjestöt, Naisjärjestöjen Keskusliitto, Suomen Naistutkimuksen Seura ja Naisasialiitto Unioni – mikä tekee siitä maailmanlaajuisesti harvinaisen yhteenliittymän. Kaksikymmentä vuotta toimineeseen järjestöön kuuluu jäsenjärjestöjen kautta noin 600 000 naista.
NYTKIS tekee työtä naisten aseman parantamiseksi, todellisen tasa-arvon saavuttamiseksi ja yhteiskunnallisen oikeudenmukaisuuden edistämiseksi Suomessa ja kansainvälisesti. NYTKIS-toiminnan painopisteinä on nykyisin muun muassa ehkäistä naisiin kohdistuvaa väkivaltaa ja naiskauppaa, valtavirtaistaa tasa-arvoperiaate sekä tasata vanhemmuudesta aiheutuvia työnantajakustannuksia. Toiminnan alusta asti tavoitteena on ollut lisätä naisten määrää yhteiskunnallisessa päätöksenteossa.
NYTKIS ottaa kantaa yhteiskunnallisiin asioihin lausuntojen ja mielipidekirjoitusten avulla, yleisötapahtumien ja alueellisten NYTKIS-verkostojen kautta sekä asiantuntijaelinten jäsenenä.
Euro IV Ever
Euro IV Ever on ruotsalaisen laulajan E-Typen julkaisema neljäs albumi vuodelta 2001. Se sisältää hitit Life, Africa ja Campione 2000. Campione 2000 oltiin tehty viralliseksi lauluksi vuoden 2000 jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailuihin.
Risto Leskinen
Risto Jalmari Leskinen (21. helmikuuta 1915 Joensuu – 18. syyskuuta 1996 Helsinki) oli suomalainen virkamies, joka toimi eduskunnan oikeusasiamiehenä vuosina 1962–1970 ja oikeuskanslerina 1970–1982 eläkkeelle siirtymiseensä saakka.
Leskinen suoritti ylemmän oikeustutkinnon vuonna 1939 ja lainopin kandidaatin tutkinnon 1948. Vuosina 1944–45 hän toimi asianajajana Jyväskylässä, josta siirtyi korkeimpaan oikeuteen eri esittelijänvirkoihin toimien samalla oikeusministeriön lainvalmistelukunnan jäsenenä ja lainsäädäntöneuvoksena. Hän toimi myös eduskunnan perustuslakivaliokunnan sihteerinä 1955–61.
Leskinen vihittiin oikeustieteen kunniatohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1980.
Leskisen tytär Kati Hidén on korkeimman oikeuden jäsen.
Jaakko Enäjärvi
Jaakko Eljas Enäjärvi (vuoteen 1922 Eklund; 14. maaliskuuta 1906 Vihti – 20. huhtikuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen lakimies, joka toimi korkeimman oikeuden jäsenenä ja oikeusneuvoksena yli 15 vuoden ajan.
Enäjärven vanhemmat olivat kauppias Kustaa Edvard Eklund ja Elin Vilhelmina Andberg. Hän suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1935 ja valmistui lakitieteen kandidaatiksi 1939.
Enäjärvi oli kauppa- ja teollisuusministeriössä esittelijänä 1938–1939 ja vanhempana hallitussihteerinä 1942–1950. Hän oli 
kansanhuoltoministeriössä esittelijänä, toimistopäällikkönä, apulaisosastopäällikkönä ja lainopillisena neuvonantajana 1939–1945. Enäjärvi oli lainvalmistelukunnassa nuorempana jäsenenä 1945–1946 ja vanhempana jäsenenä 1946–1950 sekä korkeimmassa oikeudessa apujäsenenä 1948–1950 ja oikeusneuvoksena 1950–1965.
Enäjärvi toimi oikeuskanslerina vuosina 1965–1970. Hän oli mukana laatimassa sotavuosien jälkeisessä säännöstelytaloudessa tarvittuja lakeja ja oli myös puheenjohtajana sekä jäsenenä lukuisissa komiteoissa. Enäjärvi oli muun muassa eduskunnan perustuslakivaliokunnan sihteerinä 1945-1948.
Jaakko Enäjärven sisar oli kansanrunoudentutkija Elsa Enäjärvi-Haavio. Hänen puolisonsa oli Pirkko Enäjärvi (o.s. Salmi). Heillä on kolme lasta: Pirkko-Liisa, Martti ja Antero.
Käyttötuki
Käyttötuki tai tukikeskus on neuvontayksikkö, joka palvelee yrityksen asiakkaita tai omaa henkilökuntaa. Esimerkiksi tietokonelaitteiden ja -ohjelmistojen myyjällä voi olla käyttötuki, joka vastaa asiakkaiden kysymyksiin. Käyttötuki voidaan nimetä käsiteltävän aihealueen mukaan, esimerkiksi atk-tuki.
Sievin junaturma
Sievin junaturma tapahtui perjantaina 21. marraskuuta 1975 kello 13.03 Sievin rautatieasemalla Pohjanmaan radalla, kun Helsingistä Ouluun matkalla ollut erikoispikajuna "Polaria" suistui raiteilta ajettuaan poikkeavalle raiteelle asetettuun vaihteeseen lähes suurimmalla matkanopeudellaan, kun nopeusrajoitus vaihteen poikkeavassa raiteessa oli 35 kilometriä tunnissa. Turmassa ei kuollut ketään, mutta loukkaantuneita oli joidenkin tietojen mukaan 44.
Erikoispikajuna "Polarian" edellä kulki tavarajuna, joka ohjattiin Sievin rautatieasemalla sivuraiteelle että perässä tuleva nopeampi "Polaria" pääsisi ohittamaan sen. Kun tavarajuna oli pysähtynyt asemalle, ilmoitti Sievin junasuorittaja edelliselle junasuorituspaikalle että rata oli vapaa "Polarialle".
Tapahtuma-aikaan Sievin rautatieasemalla oli käytössä mekaaninen kampiasetinlaite, jolla ratapihan päissä olevia vaihteita voitiin käyttää poistumatta asemarakennuksen luota. Liikennepaikalla oli lisäksi molemmissa tulosuunnissa siipiopastimet, joilla annettiin opasteita lähestyville junille.
"Polarian" oli tarkoitus ohittaa Sievin asema pysähtymättä pääraidetta pitkin. Kuitenkin jostain syystä juna ohjautui Sievin ratapihan eteläpäässä poikkeavalle raiteelle asetetusta vaihteesta sivuraiteelle, jolloin junan veturina ollut Dr12-sarjan dieselveturi numero 2204 suistui raiteilta, pyörähti kolme kertaa pituusakselinsa ympäri kääntyen poikittain kulkusuuntaansa nähden, laskeutuen lopulta takaisin pyörilleen.
Pikajunan vaunut ohjautuivat myös sivuraiteelle, törmäten raiteella seisoneen tavarajunan viimeisiin vaunuihin. Osa matkustajavaunuista nousi liikevoimansa vuoksi tavarajunan avovaunujen päälle.
Ludwig Klages
Friedrich Konrad Eduard Wilhelm Ludwig Klages (10. joulukuuta 1872 Hannover, Saksa – 29. heinäkuuta 1956 Kilchberg, Sveitsi) oli saksalainen filosofi, psykologi ja grafologian teoreetikko. Hän opetti Münchenin yliopistossa, ja tutki myös kemiaa ja fysiikkaa.
Klages oli yksi saksalaisen elämänfilosofian ("Lebensphilosophie") edustajista. Hän on merkittävä erityisesti eksistentialistisen fenomenologian edeltäjänä Friedrich Nietzschen ja Henri Bergsonin ohella. Klages kirjoitti 14 teosta ja 60 artikkelia vuosina 1910–1948. Hän kehitti täydellisen grafologian teorian, sekä logosentrismin käsitteen 1920-luvulla.
Klages perusti Deutsche Graphologische Gesellschaftin vuonna 1896 yhdessä Hans Bussen ja Georg Meyerin kanssa.
Hän toimitti julkaisua "Berichte" (1897–1898) ja sen seuraajaa "Graphologische Monatshefte" vuoteen 1908 saakka. Klages julkaisi myös nimillä "Erwin Axel" ja "Arnold Asmussen".
Nikolajev
Nikolajev () ja Nikolajeva () ovat venäläisiä nimiä ja tarkoittavat seuraavia asioita:
Theodor Lessing
Theodor Lessing (8. helmikuuta 1872 Hannover – 31. elokuuta 1933 Marienbad) oli saksalainen juutalainen filosofi, joka oli saksalaisen elämänfilosofian ("Lebensphilosophie") edustajia.
Lessing oli kulttuurikriitikko, filosofinen pessimisti ja tahdonmetafyysikko, joka kirjoitti Arthur Schopenhauerin, Friedrich Nietzschen, Oswald Spenglerin ja Ludwig Klagesin perinteessä. Hänen mukaansa ihmisten peruselämänkokemukset olivat hätä ja kärsimys. Päinvastoin kuin Schopenhauer, Lessing ei kuitenkaan reagoinut tähän kannattamalla vetäytymistä yksinäisyyteen, vaan kannattamalla aktiivista toiminnan filosofiaa.
Kansallissosialistinen salamurhaaja ampui Lessingiä 30. elokuuta 1933, ja hän kuoli vammoihin seuraavana päivänä.
Tallelokero
Tallelokero on lukittava ja tukevan rakenteen avulla murtosuojattu eräänlainen pieni kassakaappi, joka on pankeissa tai muissa tallelokeropalvelua tarjoavissa yrityksissä sijoitettu useiden samanlaisten kanssa pankkiholviin, kassakaappiin tai muuhun turvalliseen tilaan. Tallelokeroa käytetään yleensä erilaisten arvokkaiden omaisuuserien kuten jalokivien, arvometallien, valuutan tai tärkeiden asiakirjojen, kuten testamentin, osakekirjojen tai omistustodistusten säilyttämiseen, joiden muualla säilyttämistä tallettaja ei pidä turvallisena mahdollisen esimerkiksi varkauden, tulipalon, tulvan tai ilkivallan takia.
Yleensä asiakas maksaa pankille vuokraa tallelokeron käytöstä. Tallelokero voidaan avata vain vuokraajalle annetulla avaimella, pankin vartijan avaimella, oikeutetulla allekirjoituksella tai mahdollisella salasanalla tai koodilla. Lisäksi jotkin pankit ovat ottaneet käytöön biometrisiä turvallisuusvarmenteita lisäämään turvallisuutta.
Monet hotellit tarjoavat asukkailleen mahdollisuutta säilyttää passeja, matkalippuja, rahaa ja muuta arvokasta varkailta suojassa joko huoneissa sijaitsevissa tallelokeroissa tai hotellin vastaanoton kassakaapissa. Huoneiden tallelokerot on yleensä kiinnitetty vaatekomeroihin tai muihin kiinteisiin rakenteisiin. Tallelokeron lukko voi toimia erillisellä avaimella tai sähköisen koodin eli asukkaan valitseman numerosarjan avulla.
Pankkien konttoreissa tallelokeroita voi olla tarjolla erikokoisia, jolloin myös vuokrahinta riippuu lokeron tilavuudesta. Tallelokeron vuokrasopimuksen voi tehdä tilinkäyttösopimuksen tavoin myös useammalle henkilölle, kuten pariskunnalle, joko niin että kaikkien tai vain yhden heistä on oltava läsnä tallelokeroa avattaessa.
Kun pankin tallelokeron vuokraaja kuolee, tieto tallelokeron olemassaolosta kulkeutuu muiden asiakkuustietojen mukana omaisille ja tallelokeron sisältö lasketaan mukaan vainajan omaisuuteen. Kuolinpesän osakas tai osakkaat on oikeutettu luetteloimaan tallelokeron sisällön pankin toimihenkilöiden läsnä ollessa. Luetteloinnista laaditaan pöytäkirja, jonka allekirjoittavat paikalla olleet.
Pelkkien asiakirjojen säilytykseen ei välttämättä tarvitse vuokrata pankin tallelokeroa, vaan vaihtoehtona on pankin tarjoama asiakirjojen säilytyspalvelu. Muita pankkien tarjoamia talletuspalveluja ovat suljettu säilytys ja sinettisäilytys.
Tallelokeron kaltaisia vuokrattavia ja lukittavia säilytyslokeroita ovat myös muun muassa liikenneasemien matkatavaralokerot ja postitoimistojen postilokerot. Numerokoodeilla lukittaviin säilytyslokeroihin perustuu myös postin pakettiautomaattipalvelu, kuten Suomessa ja Virossa toimiva Smartpost.
Lukittavia lokeroita henkilökohtaisten tavaroiden pysyvään tai tilapäiseen säilytykseen on myös kouluissa, työpaikoilla, liikuntapaikkojen pukuhuoneissa sekä kauppojen ja julkisten palvelulaitosten auloissa. Myös kerros- ja rivitalojen postinjakelu tapahtuu monissa maissa asuntokohtaisten postilaatikoiden ja -luukkujen sijasta keskitetysti sijaitseviin, lukittaviin postilokeroihin.
Jean-Denis Bredin
Jean-Denis Bredin (s. 17. toukokuuta 1927 Pariisi) on ranskalainen asianajaja ja kirjailija sekä Ranskan akatemian jäsen.
Hän on suorittanut Pariisin yliopistossa oikeustieteen (yksityisoikeus) tohtorin tutkinnon ja samassa yliopistossa filosofian maisterin tutkinnon. Hänen suoritti vuonna 1957 agregaatio-tutkinnon yksityisoikeudessa.
Vuonna 1950 hänet hyväksyttiin asianajaharjoittelijaksi Pariisin tuomioistuimeen, ja seuraavana vuonna hän sai tehtäväkseen toimia harjoittelun pääsihteerinä. Vuonna 1957 hänet hyväksyttiin Rennesin yliopiston professoriksi, kun oli ensin suorittanut agregaatio-tutkinnon, joka sen opettajilta vaaditaan.
Hänet nimitettiin Lillen yliopiston oikeustieteellisen tiedekunnan professoriksi, ja vuonna 1968 hän aloitti yhteistyön Edgar Fauren kanssa yliopistojen opetusuudistuksen. Vuonna 1969 hänet nimitettiin Pariisin yliopiston, jossa hän opetti vuoteen 1993, jolloin hänet nimitettiin emeritusprofessoriksi.
Hän oli hallituksen luotettava erilaisten uudistusten edistäjä, siksi hänet nimitettiin vuonna 1981 Comission Moinot'n varapuheenjohtajaksi. Komission tavoitteena oli selvitellä ja pohtia audiovisuaalista toimintaa Ranskassa. Nimitys oli perusteena vuonna 1982 tapahtuneelle nimitykselle elokuvan uudistuskomitean puheenjohtajan tehtävään.
Vuodesta 1982 lähtien hän toimi Ranskan kansalliskirjaston hallituksen puheenjohtajana. Tässä tehtävässä hän toimi vuoteen 1986.
Vuonna 1989 hänet valittiin Ranskan akatemian jäseneksi.
Yigael Yadin
Yigael Yadin (), syntyjään Yigal Sukenik () (20. maaliskuuta 1917 Jerusalem, Osmanien valtakunta – 28. kesäkuuta 1984 Jerusalem, Israel) oli israelilainen arkeologi, poliitikko ja Israelin puolustusvoimien toinen pääesikunnan päällikkö.
Yadin syntyi vuonna 1917 Jerusalemissa. Hänen isänsä oli arkeologi Eliezer Sukenik. Yadin liittyi Haganahiin vuonna 1933. Hänestä tuli järjestön merkittävä johtohahmo ja oli suunnittelemassa monia taktiikoita, joita käytettiin itsenäisyyssodassa. Vuonna 1949 Yadinista tuli Israelin puolustusvoimien toinen pääesikuntapäällikkö.
Yadin erosi puolustusvoimista 1952 ja jatkoi arkeologian opintoja Jerusalemin heprealaisessa yliopistossa ja sai vuonna 1955 tohtorin arvonimen Kuolleenmeren kääröihin liittyvistä tutkimukistaan. Vuonna 1970 Yadin valittiin Jerusalemin heprealaisen yliopiston Arkeologian instituutin johtoon. Yadin suoritti myös useita kaivauksia muun muassa Hazorissa, Masadassa ja Megiddossa. Hän työllisti tuhansia ihmisiä laajoissa kaivauksissaan ja vaikutti kokonaisuudessaan suhtautumiseen alaan.
Yadin siirtyi politiikan puolelle vuonna 1967, kun hänestä tuli pääministeri Levi Eshkolin sotilaallinen neuvonantaja. Hän pysyi armeijan palveluksessa vuoteen 1976, jolloin hän oli perustamassa Tenoa'a Demokratit le-Shinui -puoluetta, jonka päämääränä oli vaaliuudistus. Seuraavan vuoden vaaleissa puolue sai yhteensä 15 paikkaa knessetistä. Puolue hajosi jo vuonna 1979, mutta vuodesta 1977 apulaispääministerinä ollut Yadin jatkoi tehtävässä vuoteen 1981.
Yadin jätti politiikan vuonna 1981 ja jatkoi tutkimustyötä. Hän kuoli vuonna 1984.
Juhani Paasivirta
Juhani Paasivirta (12. maaliskuuta 1919 Kemi – 11. heinäkuuta 1993 Turku) oli suomalainen historiantutkija ja professori.
Paasivirran vanhemmat olivat lehtori Yrjö Paasivirta ja Maija Ahlström. Hän pääsi ylioppilaaksi 1937 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1939 sekä väitteli tohtoriksi 1947. Paasivirta oli naimisissa vuodesta 1953 keramiikkataiteilija Maija-Liisa Pääkkösen kanssa.
Paasivirta toimi Turun tyttölyseon historian ja yhteiskuntaopin vanhempana lehtorina 1949–1965 ja Helsingin yliopiston poliittisen historian dosenttina vuodesta 1951. Hän oli Turun yliopiston poliittisen historian professorina vuosina 1965–1983 ja toimi yliopiston yhteiskuntatieteellisen tiedekunnan dekaanina 1969–1971. Paasivirta toimi myös luennoitsijana Työväen akatemiassa 1955–1962 ja ammattiyhdistysopistossa 1954–1958. Paasivirta oli Turun kaupunginvaltuutettuna 1951–1953, Suomen valtuuskunnan jäsenenä YK:n yleiskokouksessa 1961 ja UNESCO:n yleiskokouksessa 1970. Hän oli ylioppilastutkintolautakunnan jäsenenä 1966–1974, "Nordisk samarbetskommitté för internationell politikin" jäsenenä vuodesta 1968 ja Neuvostoliittoinstituutin jäsenenä 1968–1974.
Paasivirran tutkimuskohteita olivat muun muassa Suomen itsenäistyminen ja Suomen asema kansainvälisessä yhteisössä.
Timo Kallio
Timo Antero Kallio (s. 10. kesäkuuta 1988 Turku) on kaarinalainen painija.Timo Kallio Painiliiton sivuilla
Johan Nykopp
Johan Albert Nykopp (27. toukokuuta 1906 Le Vésinet, Ranska – 28. huhtikuuta 1993 Helsinki) oli suomalainen diplomaatti ja vuorineuvos joka siirtyi pitkän diplomaattiuran jälkeen 1950-luvun lopulla elinkeinoelämän palvelukseen toimien ensin Suomen Työnantajain Keskusliiton toimitusjohtajana ja sitten Oy Tampella Ab:n toimitusjohtajana 1962–1972.
Nykopp toimi 1930-luvulla pitkään diplomaattina Neuvostoliitossa, ensin lähetystöavustajana Moskovassa 1931–1935 ja sen jälkeen varakonsulina Leningradissa 1935–1937. Helmi-maaliskuussa 1939 Nykopp oli jäsenenä suomalaisten kauppavaltuuskunnassa. Nykopp osallistui syksyllä 1939 J. K. Paasikiven mukana talvisotaa edeltäneisiin Moskovan neuvotteluihin suomalaisvaltuuskunnan sihteerinä. Sotavuosien jälkeen Nykopp toimi ulkoministeriön kauppapoliittisen osaston apulaispäällikkönä 1945–1947 ja osastopäällikkönä vuoteen 1951 saakka. Nykopp palasi Moskovasta kauppaneuvotteluista 24. helmikuuta 1950. Hänen tilalleen nimitettiin Uuno Takki. 1950-luvulla hän oli Suomen Yhdysvaltain lähettiläs 1951–1954 (suurlähettiläs vuosina 1954–1958), Kuubassa 1951–1958, Kolumbiassa 1954–1958, Venezuelassa 1954–1958 ja Meksikossa 1951–1958. Suurelle yleisölle Nykopp tuli tutuksi 1970-luvun lopulla esitetyssä "Sodan ja rauhan miehet" -televisiosarjassa, jossa häntä näytteli Ilmari Saarelainen.
Xiaolin Showdown
Xiaolin Showdown on yhdysvaltalainen Warnerin tuottama Daytime Emmy -palkittu animaatiosarja, jonka loi Christy Hui. Sarjasta tuotettiin yhteensä 52 jaksoa, jotka esitettiin alun perin Yhdysvalloissa vuosien 2003–2006 välisenä aikana.
Sarjassa seurataan nuoren taistelija nelikon (Omi, Raimundo, Kimiko ja Clay) harjoittelua ja taistelua pahuutta vastaan. Nelikon tehtävänä on kerätä kaikki muinaiset esineet nimeltä Shen Gong Wu heidän muotoa muuttavan lohikäärmeensä Dojo Kanojo Chon johdolla. Esineet pitävät hallussaan taianomaisia voimia, jotka heidän on löydettävä ennen vihollisiaan ja erityisesti Jack Spiceria. Jaksot keskittyivät usein muinaisien esineiden jahtaamiseen ja kun hyvä ja paha löysivät saman esineen yhtä aikaa, heidän täytyi haastaa toisensa kaksintaisteluun nimeltä Xiaolin Showdown, jonka voittaja saisi pitää muinaisen esineen.
Omi hallitsee vesielementin ja oli ensimmäinen harjoittelija mestari Fungin opissa. Pienikokoisella Omilla on tapana olla hyväuskoinen, mutta kykenee myös olemaan itsekäs, jonka seurauksena Omi saa opetuksensa Fungilta.
Raimundo Pedrosa hallitsee ilmaelementin ja on ryhmänsä itsepäisin jäsen, mutta tekisi mitä vain pelastaakseen ystävänsä. Ryhmänsä kapinallisena Raimundo usein yllyttää hyväuskoista Omia tekemään typeriä temppuja. Huolimatta siitä hän rauhallinen vitsailija, joka on kotoisin Brasiliasta.
Kimiko Tohomiko hallitsee tulielementin ja on ryhmänsä ainut tyttö. Hänen isänsä on tunnettu japanilainen liikemies, jonka myötä Kimikolla on usein viimeisimmät elektroniset laitteen, kuten esimerkiksi uusin puhelin. Hänellä on myös tapana vaihtaa hiustyyliään sekä vaatetustaan lähes jokaisessa jaksossa. Kimiko käyttäytyykin Omille, kuin sisko ja saattaakin välillä hermostua hyvin äkkiä poikien loukkauksista ollessaan ryhmänsä ainut tyttö.
Clay Bailey hallitsee maaelementin ja on ryhmänsä vahvin jäsen. Teksasista kotoisin oleva Clay on ystävällinen ja huumorintajuinen, jolla riittää viisautta. Hän hallitsee taistelulajin nimeltä Tai Chi.
Flavio Caballero
Flavio Caballero (s. 6.lokakuuta 1958, Cartagena, Kolumbia) on kolumbialainen näyttelijä.
Lapsena Caballero oli kiinnostunut sekä näyttelemisestä että psykologiasta. Lukiossa hän kiinnostui psykologiasta yhä enemmän ja meni collegeen lukemaan sitä. Lopulta hän kuitenkin alkoi menettää kiinnostuksensa siihen, vaikka psykologiasta oli tulossa hänen uransa ja alkoi sen sijaan miettiä mahdollisuuksiaan näyttelijänä. Hän aloitti näyttelijäopinnot Kolumbiassa "Instituto de Arte Dramatico Juana Sujossa".
Caballero muutti Caracasiin, Venezuelaan ja jatkoi näyttelijäopintojaan "Instituto Nacional de Teatro de Caracasissa". Hän opiskeli näyttelemistä myös Yhdysvalloissa ja Brasiliassa.
Vuonna 1971 Caballero esiintyi ensimmäisessä elokuvassaan "Il Corsaro Nero", jonka tuotanto oli italialais-espanjalais-ranskalainen. Tämän jälkeen Caballero näytteli ainakin seitsemässä näytelmässä. Vuonna 1979 hän näytteli ensimmäistä kertaa venezuelalaisessa elokuvassa "El Rebaño de los Angeles". Vuonna 1982 hän esiintyi ensimmäisessä telenovelassaan "La Señorita Perdomo". Sen jälkeen hän näytteli ainakin kuudessatoista eri telenovelassa.
Caballeron uran tärkein vuosi oli 1989, jolloin hän esiintyi telenovelassa "Amanda Sabater", joka levisi kansainvälisesti muun muassa Meksikoon, Puerto Ricoon ja Yhdysvaltoihin.