hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Jimmy Bain
Jimmy Bain (19. joulukuuta 1947 – 24. tammikuuta 2016) oli skotlantilainen basisti, joka tunnettiin parhaiten yhtyeistä Rainbow ja Dio. Bain teki yhteistyötä myös useiden muiden artistien kanssa, kuten Thin Lizzystä tunnetun Phil Lynottin kanssa Lynottin sooloalbumeilla.
Bain syntyi Newtonmoressa, Skotlannissa. Hän soitti useissa paikallisissa harrastelijayhtyeissä ennen kuin muutti vanhempiensa mukana Vancouveriin, Kanadaan. 20-vuotiaana hän soitti ammatikseen yhtyeessä Street Noise.
Ritchie Blackmore pyysi Bainia mukaan Rainbow’hun nähtyään tämän soittavan Lontoossa Marquee-klubilla. Bain oli mukana levyllä "Rising", mutta hän sai potkut yhtyeessä joulukuussa 1977.
1980-luvun alussa Bain perusti yhtyeen Wild Horses Thin Lizzy -kitaristi Brian Robertsonin kanssa.
Vuonna 1983 Bain liittyi entisen Rainbow-vokalistin Ronnie James Dion yhtyeeseen Dio. Bain oli mukana säveltämässä useita Dion tunnettuja kappaleita.
Vuonna 2005 Bain ja rumpali Vinny Appice perustivat yhtyeen 3 Legged Dogg, kitaristeina Carlos Cavazo ja Brian Young ja vokalistina Chas West.
Paolo Iašvili
Paolo Iašvili (, 29. kesäkuuta 1894 – 22. heinäkuuta 1937) oli georgialainen runoilija ja yksi georgialaisen symbolistisen liikkeen johtohahmoista. Neuvostoliiton aikana hänet pakotettiin sovinnaisuuteen ja hänen ystäviään kuoli Stalinin vainoissa, mikä vaikutti häneen syvästi. Iašvili teki itsemurhan Georgian kirjailijaliiton rakennuksessa.
Iašvili syntyi Kutaisissa Länsi-Georgiassa, joka kuului silloin Venäjän keisarikuntaan. Hän sai koulutuksensa Kutaisissa, Anapassa ja Pariisissa. Georgiaan Iašvili palasi vuonna 1915, ja hänestä tuli yksi Siniset sarvet -symbolistiryhmän perustajista ja ideologeista. Hän toimitti myös kirjallisuuslehti "Tsisperi qantsebia" ("Siniset sarvet"). 1920-luvun alussa Iašvili, "loistava, tyylikäs, kultturelli ja viihdytävä puhuja, eurooppalainen ja hyvännäköinen", kuten hänen läheinen ystävänsä ja kääntäjänsä Boris Pasternak häntä kuvasi, nousi georgialaisen symbolisminjälkeisen ja kokeellisen runouden johtajaksi. Hänen omistautumisensa mystiikalle ja "puhtaalle taiteelle" hiipui Neuvostoliiton ideologisessa paineessa 1920-luvun lopulla, kun georgian kirjallisuuden klassikot käytännössä kiellettiin ja Georgian kirjailijaälymystö painostettiin alistumaan sosialistisille dogmille. Monet kirjailijat käytännössä hiljennettiin, ja Iašvilista tuli vesivoimainsinööri Valodia Džikian suhdetoiminnan hoitaja. Kun Lavrenti Berija tuli valtaan, hän palautti monia georgialaisia kirjailijoita takaisin hyväksytyiksi yrittäessään vetää heidät neuvostoideologian piiriin. Sosialismin istuttaminen entisiin symbolisteihin oli kivulias prosessi, mutta Iašvili joutui lopulta sopeutumaan Neuvostoliiton doktriineihin, ja hänen runoudestaan tuli yhä ideologisempaa. Berija jopa teki hänestä Transkaukasian SFNT:n keskuskomitean jäsenen.
1930-luvun suurten puhdistusten huipulla hän yritti epätoivoisesti pelastaa itsensä tunnustamalla "arvostelukyvyn häiriönsä" ja toistamalla uskollisuuttaan Stalinille ja Berijalle. Hän todisti ja hänen täytyi jopa osallistua julkisiin oikeudenkäynteihin, joissa useita hänen kumppaneitaan erotettiin kirjailijaliitosta, mikä käytännössä tuomitsi heidät kuolemaan. Berijan painostuksesta hän leimasi ranskalaisen kirjailijan ja entisen ystävänsä André Giden "petolliseksi, mustakasvoiseksi trotskilaiseksi rakiksi". Runoilija nujertui täysin, kun hänen ideaalinsa pettivät. Kun Berija vaati Iašvilia joko tuomitsemaan elinikäisen ystävänsä ja symbolistisen runoilijan Titsian Tabidzen tai joutumaan NKVD:n pidättämäksi ja kiduttamaksi, Iašvili meni Georgian kirjailijaliiton rakennukseen ja ampui itsensä kuoliaaksi 22. heinäkuuta 1937. Liiton kokous hyväksyi lauselman, jossa Iašvilin sanottiin teeskennelleen kirjailijaa osallistuessaan maanpetturuuteen ja vakoiluun, ja että hänen itsemurhansa oli "provokatiivinen teko, joka herättää inhoa ja suuttumusta jokaisessa kunnollisten neuvostokirjailijoiden tapaamisessa".
Rose Marie
Rose Marie Mazzetta (15. elokuuta 1923 New York, Yhdysvallat – 28. joulukuuta 2017 Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän aloitti uransa lapsitähtenä nimellä Baby Rose Marie, mutta tunnetaan nykyisin pääasiassa aikuisikänsä roolista Sally Rogersina "The Dick Van Dyke Show’ssa".
New Yorkissa syntyneen Marien isä oli italialainen ja äiti puolalainen. Hän esiintyi vuosina 1977–1981 revyyssä "4 Girls 4" ja oli vielä vanhoilla päivillään usein vierailevana tähtenä suosituissa televisiosarjoissa.
Marie oli naimisissa Bobby Guyn kanssa vuodesta 1946, kunnes mies kuoli vuonna 1966. Hänellä on ollut vuodesta 2001 tähti Hollywood Walk of Famella, ja hän oli kolmesti ehdolla Emmy-palkinnon saajaksi.
Matt Frewer
Matthew George "Matt" Frewer (s. 4. tammikuuta 1958) on näyttelijä. Hänet muistetaan parhaiten Max Headroom -hahmosta, jota hän esitti muun muassa "The Max Headroom Show" -ohjelmassa 1980-luvulla.
Frewer oli 1990-luvulla ääninäyttelijänä esimerkiksi Vaaleanpunaisesta pantterista ja Hulkista tehdyissä televisiosarjoissa. Hän jatkaa yhä aktiivista uraansa sekä televisiossa että elokuvissa. 2000-luvulla hän on esimerkiksi näytellyt Jim Taggartia televisiosarjassa "Eureka" (2006-2012) ja tohtori Aldous Leekieta tieteissarjassa "Orphan Black" (2013-2016).
Frewer syntyi Washington DC:ssä, kasvoi Ontarion Peterboroughissa ja opiskeli Bristol Old Vic Theatre Schoolissa. Hänellä on Kanadan ja Yhdysvaltain kaksoiskansalaisuus.
Frewer on ollut vuodesta 1984 lähtien naimisissa näyttelijä Amanda Hillwoodin kanssa, ja parilla on tytär.
Nik Kershaw
Nicholas David "Nik" Kershaw (s. 1. maaliskuuta 1958 Bristol, Iso-Britannia) on 1980-luvulla suosiota saavuttanut brittiläinen laulaja-lauluntekijä.
Kershaw syntyi Bristolissa ja sai vuonna 1983 levytyssopimuksen MCA Recordsilta. Debyyttisingle "I Won't Let the Sun Go Down on Me" ilmestyi pian ja sitä seurasi läpimurtokappale "Wouldn't It Be Good" (1984). Laulaja julkaisi MCA:lle kaikkiaan neljä albumia: "Human Racing" (1984), "The Riddle" (1984), "Radio Musicola" (1986) ja "The Works" (1989). "Wouldn't It Be Goodin" ohella on "The Riddlen" nimikappale ollut Kershaw'n suurin hitti.
Kershaw kuului Live Aidin esiintyjiin heinäkuussa 1985. Hän muutti marraskuussa 2003 erilleen puolisostaan Sheristä, jonka kanssa hän oli mennyt naimisiin jo vuonna 1983. Parilla on kolme yhteistä lasta.
Miranda Richardson
Miranda Jane Richardson (s. 3. maaliskuuta 1958 Southport, Merseyside) on brittiläinen näyttelijä. Hänet on palkittu Baftalla 1992, kahdella Golden Globella 1993 sekä 1995, ja hän on ollut ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi vuosina 1992 elokuvasta "Damage" ja 1994 elokuvasta "Tom ja Viv".
Richardson syntyi Southportissa, Merseysidessa, ja opiskeli Bristol Old Vic Theatre Schoolissa. Ennen elokuvissa menestymistään hän oli ennättänyt jo luoda huomattavan uran teatterissa; ensiesiintyminen tapahtui Queen's Theatressa Lontoossa vuonna 1981.
Richardsonilla on ollut rooleja lukuisissa elokuvissa, joista tunnetuimpien joukkoon kuuluvat "Ihana huhtikuu" (1991), "Päätön ratsumies" (1999) ja "Harry Potter ja liekehtivä pikari" (2005). Hän on esiintynyt säännöllisesti myös televisiossa, esimerkiksi televisiosarjoissa "Musta kyy", "Maailma vailla loppua" ja "Eikä yksikään pelastunut".
Fort-Liberté
Fort-Liberté (Kreoliksi: "Fòlibète") on kaupunki Haitissa. Asukkaita oli vuoden 2003 västönlaskennassa 30 110. Fort-Liberté on myös samannimisen Haitin koillisosien hallinnollisen alueen, arrondissementin, pääkaupunki.
Fort-Liberté on yksi maan vanhimmista kaupungeista, espanjalaisten vuonna 1578 perustama. Ranskalaisten suunnittelema kaupunki sijaitsee lahden rannalla, josta päästään vesitse moniin linnakkeisiin. Niistä kuuluisin on Fort Dauphin, joka rakennettiin 1732. Vuonna 1756 linnoituksessa syntyi silloisen komentajan poika, josta tuli sittemmin pitkään palvellut värikäs poliitikko ja kirjailija Vincent-Marie Viénot de Vaublanc.
Haitin vallankumouksen aikana Napoléon Bonaparten lähettämät ranskalaiset joukot nousivat ensimmäiseksi maihin juuri Fort-Libertéssä. Kenraali Rochambeaun johtamat joukot hyökkäsivät kaupunkiin ja tuhosivat linnakkeen puolustajat. Joukot olivat saaneet tehtäväkseen valloittaa koko saari jälleen Ranskalle ja saattaa orjuus uudestaan voimaan. 
Kaupunki on tunnettu useilla nimillä. Taíno-intiaanit ja espanjalaiset kutsuivat sitä nimellä Bayaha, mutta ranskalaiset antoivat sille nimen Fort-Dauphin, jotka se kantoi heidän poistumiseensa vuonna 1804, jonka jälkeen se sai nykyisen nimensä.
Kun entinen Haitin armeijan kantaupseeri ja sittemmin Haitin presidentti Henri Christophe julistautui 1811 kuninkaaksi nimellä Henri I, hän nimesi kaupungin uudelleen kuninkuuttaan korostavalla nimellä Fort-Royal, mutta hänen kuoltuaan 1820 siitä tuli jälleen Fort-Liberté.
Jack DeSena
John Patrick DeSena (s. 6. joulukuuta 1987 Boston, Massachusetts) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi televisiosarjasta All That.
All That sarjan aikana DeSena palkittiin Young Artist palkinnolla vuonna 2005. Sarjan jälkeen hän teki vain äänirooleja vuoteen 2008 asti animaatiosarjassa Avatar ja elokuvassa Aivan villit. Hän oli myös Jimmy Olsenin äänenä Batmanissä.
Vuosina 2008-2009 DeSena oli pääosassa komediasarjassa Dorm Life.
Yomi Media
Yomi Media oli suomalainen IT-kuplan aikana vaikuttanut uusmediayhtiö. Yhtiöllä oli konttorit Helsingissä, Jyväskylässä ja Turussa. Yomi Median päätuotteita olivat mobiilisovellukset ja verkkosivujen tuotanto. Yhtiön toimitusjohtaja oli Olli Väätäinen.
Yomi Median näkyvin ja käytetyin tuote oli Radiolinja Jukeboksi. Jukeboksi koostui verkkoselaimella käytettävästä matkapuhelimien soittoäänien sävellyskone Jukeboksi Harmoonista sekä kuvapiirturi Iconiumimsta. Kyseessä oli paljon kansainvälistä huomiota saanut edelläkävijätuote, jonka isänä pidetään sittemmin Microsoftilla vaikuttanutta Vesa-Matti Paanasta.
Keväällä 2000 KSP-konserniin (Keski-Suomen Puhelin Oyj) kuuluvista Yomi Mediasta, Finncommercesta, Relatech Oy:stä ja Yomi Oy:stä muodostettiin Yomi Group, jonka osasia olivat Yomi Fusion, Yomi Solution ja Yomi Vision.
Vuonna 2002 koko KSP konserni otti nimekseen Yomi Oyj. Tässä vaiheessa alkuperäisestä Yomi Mediasta ei ollut enää paljoa jäljellä. Yomi Oyj sulautui Elisa-konserniin, joka myi eräitä osia edelleen Digialle.
Soltaniyeh
Soltaniyeh () on muinainen kaupunki Iranin Zanjanin provinssissa noin 240 kilometriä Teheranista luoteeseen. Se oli 1300-luvulla Persiaa hallinneen Il-kaanien valtakunnan pääkaupunki. Vuonna 2005 Soltaniyeh lisättiin Unescon maailmanperintöluetteloon.
Soltaniyehin merkittävin jäännös on Öljeitün mausoleumi, joka on rakennettu vuosien 1302–1312 aikana. Rakennuksessa on vaikuttava kaksoiskupoli, joka on ensimmäisiä tällaisia Iranissa. Kupoli on koristeltu turkoosinsinisillä fajanssilaatoilla.
Arkeologisia todisteita ihmisasutuksesta on Soltaniyehin alueelta jo ensimmäiseltä vuosituhannelta eaa. , mutta asutuskeskuksen rakentaminen alkoi vasta il-kaanien aikana noin vuonna 1290. Neljäs mongolihallitsija Arghun halusi rakennuttaa alueelle kesäasunnon, sillä seutu tarjosi hyvät mahdollisuudet metsästämiselle. Vuonna 1303 juuri valtaan tullut Öljeitü päätti tehdä Soltaniyehista pääkaupungin ja vuoteen 1313 mennessä ensimmäinen rakennusvaihe oli valmis.
Öljeitü aloitti luultavasti melkein pian valtaanastumisensa jälkeen mausoleumin rakentamisen. Il-kaanien käännyttyä šiialaisuuteen Öljeitü suunnitteli tekevänsä siitä pyhätön, johon siirrettäisiin Bagdadista Muhammadin seuraajan Ali ibn Abi Talibin ja tämän pojan Hasan ibn Alin ruumiit. Tämä suunnitelma ei toteutunut ja rakennuksesta tuli, kuten alkujaan kaavailtiin, Öljeitün hautarakennus.
Öljeitün kuoltua vuonna 1316 Soltaniyeh alkoi menettää merkitystään. Myöhemmin se siirtyi paikallisten hallitsijoiden käsiin ja vuonna 1384 Timur Lenk tuhosi kaupungin säästäen kuitenkin Öljeitün mausoleumin. 1500- ja 1600-luvuilla Soltaniyeh rapistui lopullisesti rauniokaupungiksi. Vain pieni maalaiskylä on tämän jälkeen rakennettu raunioiden päälle.
Joonas Saartamo
Joonas Alarik Saartamo (s. 6. toukokuuta 1980 Helsinki) on suomalainen näyttelijä ja muusikko. Hänet tunnetaan muun muassa elokuvista "Menolippu Mombasaan", "Tyttö sinä olet tähti", "Kulman pojat" ja "Juoppohullun päiväkirja" sekä televisiosarjoista "Tuliportaat", "Pelkovaara" ja "Suojelijat". Saartamo valmistui Kallion ilmaisutaidon lukiosta vuonna 2000. Lukioaikanaan hän vietti vuoden vaihto-oppilaana Pittsburghissa, Yhdysvalloissa. Teatteritaiteen maisteriksi Saartamo valmistui vuonna 2012. Hänen sisarensa Venla Saartamo ja äitinsä Eija Ahvo työskentelevät niin ikään näyttelijöinä. Saartamo sai vuoden 2011 parhaan miesnäyttelijän Jussi-patsaan. Vuonna 2016 Saartamo esitti Onnia Tommi Kinnusen teokseen "Neljäntienristeys" perustuvassa saman nimisessä näytelmässä Turun kaupunginteatterissa.
Saartamo on tunnettu myös hip hop -artistina. Nykyisin 3rd Rail Musicin artisteihin lukeutuva räppäri käyttää taiteilijanimeä Jonde. Aiemmin hänet tunnettiin nimellä Alarik. Alarikinä Saartamo kuului 2000-luvun alussa vaikuttaneeseen Runosielut-yhtyeeseen.
François Alexandre Frédéric de La Rochefoucauld-Liancourt
François Alexandre Frédéric, La Rochefoucauld-Liancourt’in herttua (11. tammikuuta 1747 La Roche-Guyon – 27. maaliskuuta 1827 Pariisi) oli ranskalainen upseeri ja yhteiskunnallinen uudistaja.
De La Rochefoucauld-Liancourt valittiin säätyvaltiopäiville 1789, jossa hän yritti turhaan puolustaa monarkiaa hallintomuotona samalla kun edisti sydäntään lähellä olleita sosiaalisia uudistuksia.
12. heinäkuuta 1789, kaksi päivää ennen Bastiljin valloitusta, hän varoitti Ludvig XVI:ta Pariisin kaupungin tilanteesta, ja kuninkaan kysyttyä, oliko se kapina, hän vastasi, että kyseessä oli vallankumous: "Non, sire, c'est une révolution." 18. heinäkuuta La Rochefoucauld'sta tuli perustuslakia säätävän kokouksen puheenjohtaja. Kun hänet oli asetettu Normandiaan sijoitetun sotilasosaston johtoon, hän tarjosi kuninkaalle turvapaikkaa Rouenissa. Epäonnistuttuaan tässä yrityksessä hän avusti kuningasta suurella rahasummalla.
Pysäköintikiekko
Pysäköintikiekko on pysäköintiaikaa osoittava lakisääteinen merkitsemisväline, joka sijoitetaan auton tuulilasin sisäpuolelle näkyvälle paikalle. Pysäköinnin alkamisaika voidaan ilmoittaa myös sähköisellä etäluettavalla pysäköintikiekkopalvelulla tai -järjestelmällä.
Pysäköintikiekko osoitetaan näyttämään seuraavaa tasa- tai puolituntista riippuen siitä, kumpi ajankohta on seuraava. Aikaa ei saa muuttaa pysäköintikiekon voimassaoloaikana ja kiekkoja saa olla kerrallaan näkyvissä ainoastaan yksi. Pysäköintikiekko asetetaan näkyviin pysäköitäessä niille pysäköintialueille, joilla sen käytöstä säädetään liikennemerkillä.
Pysäköinnin alkamisajankohtaa ei voi ilmoittaa kirjoitettuna.
Vuoden 1990 asetuksessa pysäköntikiekolla oli tarkasti määrätty ulkomuoto ja väritys sekä kumpaan suuntaan kiekon numeroiden piti edetä. Kiekossa sai olla vain suomen tai/ja ruotsinkieliset tekstit, eli kuvassa oleva kiekko saksankielisellä tekstillä ei olisi kelvannut suomalaisessa autossa.
Einar Böök
Emil Einar Böök (10. marraskuuta 1874 Helsinki – 2. tammikuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen sosiaalipoliitikan kehittäjä.
Böök oli suomalaisen sosiaalipolitiikan kehittäjä, ja toimi mm. Helsingin kaupungin työasiain ja sosiaalilautakunnan sihteerinä 1907–1917, Kunnallisen keskustoimiston johtajana 1917, sosiaalihallituksen ylitirehtöörinä 1918–1922 ja sosiaalihallituksen lakkauttamisen jälkeen sosiaaliministeriön osastopäällikkönä ja esittelijäneuvoksena 1923–1942. Lisäksi Einar Böök toimi Yhteiskunnallisen korkeakoulun eli nykyisen Tampereen yliopiston opettajana vuosina 1942–1946.
Böök oli sosiaaliministerinä Cajanderin II hallituksessa 1924. Virkamieshallituksessa hän ei edustanut mitään puoluetta vaan oli muodollisesti ammattiministeri, vaikka olikin Kansallisen edistyspuolueen jäsen.
Keskeisiltä osiltaan Böökin ansiona pidetään Suomessa 1930-luvulla toteutettua laajaa sosiaalilainsäädäntöä, joka saattoi Suomen sosiaalihuollon muuhun Eurooppaan verrattuna ajanmukaiselle tasolle.
Böökin isä Emil Böök oli tunnettu kasvatustieteilijä ja Helsingfors Lyceumin eli "Böökin lyseon" pitkäaikainen rehtori. Böökin ja tämän puolison Hilja Maria Ahomäen poika Eero Böök oli yksi Suomen menestyksekkäimmistä shakinpelaajista ja shakin ensimmäinen suomalainen kansainvälinen mestari. Toinen poika, vänrikki Tauno Pyökki (1914-1939) kaatui talvisodassa Summassa.
Heather Hogan
Heather Hogan (s. 10. lokakuuta 1985 Long Beach, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Hogan kiinnostui näyttelemisestä oltuaan usein katsomassa vanhemman veljensä Jeremyn koe-esiintymisiä. Hän ryhtyi esiintymään teattereissa 5-vuotiaana Los Angelesissa ja Orangen piirikunnassa. Tämän myötä Hogan myöhemmin ryhtyi opiskelemaan näyttelemistä, musiikkia ja tanssimista Orange County High Schoolissa.
Ensimmäisen ääniroolinsa Hogan teki jo 9-vuotiaana elokuvassa Maa aikojen alussa 2 ja jatkoi samaa rooliaan elokuvien jatko-osissa Maa aikojen alussa 3 sekä Maa aikojen alussa 4. Seuraavan kerran hän teki äänirooleja videopeleihin, joista ensimmäinen oli vuonna 2003 Tales of Symphonia. Nykyisin Hogan toimii Aavetytön äänenä animaatiosarjassa Legion of Super Heroes.
Melun
Melun on Pariisin esikaupunkialueen kaakkoisosissa sijaitseva kunta, noin 41 kilometriä Pariisin keskustasta, Seine-joen rannalla. Kaupungissa on 37 663 asukasta (2006). Melun on Seine-et-Marnen departementin pääkaupunki. Melunin asukkaita kutsutaan ranskaksi nimellä "Melunais".
Kaupungin nimi tunnetaan vuodelta 52 eaa. latinankielisessä muodossa "Melodunum". Sen nykyinen muoto periytyy 500-luvulta, jolloin sitä kutsuttiin nimellä "Metlosedum".
Normannit ryöstivät seudun 845. Melunin linnasta tuli kuninkaallinen residenssi kapetinkien aikana. Hugo Capet lahjoitti Melunin suosikilleen, Vendômen kreiville. Robert II:n hallitessa Champagnen herttua Odo osti kaupungin, mutta kuningas otti sen takaisin varakreivilleen vuonna 999. Kuningas Robert kuoli linnassa heinäkuussa 1031.
Timothy Zahn
Timothy Zahn (s. 1. syyskuuta 1951 Chicago) on yhdysvaltalainen tieteiskirjailija. Hänen pienoisromaaninsa voitti Hugo-palkinnon vuonna 1984.
Blackcollar:
Cobra:
Conquerors Trilogy:
Star Wars: The Thrawn Trilogy:
Star Wars: The Hand of Thrawn:
Muita Star Wars -teoksia:
Dragonback:
Muita romaaneja:
Novellikokoelmia:
Tantalidit
Tantalidit viittaavat kreikkalaisessa mytologiassa Tantaloksen jälkeläisiin. Tantaloksen rikottua jumalia vastaan sai hänen sukukuntansa kärsiä aina viidenteen sukupolveen asti pitkästä ketjusta väkivaltaa, rikoksia ja onnettomuuksia.
Tärkeimmät haarat tantalideista olivat niobidit, Tantaloksen tyttären Nioben ja Amfionin jälkeläiset, sekä pelopidit, Tantaloksen pojan Pelopsin ja Hippodameian jälkeläiset.
...Where the Shadows Lie
...Where the Shadows Lie on Battleloren esikoisalbumi, joka julkaistiin 4. helmikuuta 2002. Julkaisun jälkeen kitaristi Tommi Havo jätti yhtyeen henkilökohtaisista syistä. Hänen tilalleen tuli Jussi Rautio.
Tatuoitu loppuelämän
Tatuoitu loppuelämän () on vuonna 1965 valmistunut japanilainen yakuza-elokuva, jonka on ohjannut Seijun Suzuki.
Sword’s Song
Sword’s Song on Battleloren toinen studioalbumi, joka julkaistiin 12. toukokuuta 2003. Kuten muillakin yhtyeen levyillä, myös "Sword’s Songilla" sanoitukset perustuvat J. R. R. Tolkienin tuotantoon.
Technische Universität Berlin
Technische Universität Berlin (TUB, TU Berlin), suomeksi Berliinin teknillinen yliopisto, on Berliinissä sijaitseva yliopisto. Laitos on perustettu vuonna 1879. Yliopistossa opiskelee yli 31 000 opiskelijaa, mikä tekee TUB:stä yhden Saksan suurimmista teknillistä yliopistoista. Lähes viidennes, 18,5 %, opiskelijoista on ulkomaalaisia. Yliopiston kasvattien ja professorien joukossa on kahdeksan nobelistia.
Right Now (Jannan albumi)
Right Now on suomalaislaulaja Jannan esikoisalbumi, joka julkaistiin Suomessa 20. kesäkuuta 2007 ja Japanissa 10. lokakuuta 2007. Albumin on tuottanut Janna, Tuomo Prättälä, Aki Haarala sekä Antti Hynninen.
Albumilta on julkaistu singlenä kappale "Take Your Time", joka on voittanut Radio Helsingin kesähittiäänestyksen. Tuomon kanssa duetoitu kappale "Ferris Wheel" nousi Japanissa radioiden 10 soitetuimpien kappaleiden joukkoon.
Third Age of the Sun
Third Age of the Sun on Battleloren kolmas studioalbumi, joka julkaistiin heinäkuussa 2005. Kuten muillakin levyillä, myös tällä lyriikkojen aiheet liittyvät J. R. R. Tolkienin tuotantoon.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 38.
John Milius
John Milius (11. huhtikuuta 1944, St. Louis, Missouri) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja tuottaja.
John Milius on yksi ”Movie Brats” -joukkoon nimetyistä, 1970-luvulla kuuluisuuteen nousseista elokuvantekijöistä George Lucasin, Francis Ford Coppolan, Martin Scorsesen, Steven Spielbergin ja Brian De Palman kanssa. Miliuksen tuotanto on ollut laaja ja monipuolinen. Hänen kuuluisimpiin käsikirjoituksiinsa kuuluvat "Ilmestyskirja. Nyt" sekä "Likainen Harry" ja hänen menestynein ohjauksensa on "Conan barbaari". Miliuksen käsialaa ja tuotantoa on myös HBO:n televisiosarja "Rooma".
Milius on tunnettu Hollywoodissa suorasanaisuudestaan sekä militaristisista ja konservatiivisista mielipiteistään. Juutalaistaustainen Milius on itse kuvaillut itseään ”zen-anarkistiksi”. Hänen persoonallisuutensa, mielipiteensä ja elokuviensa vaihteleva menestys on ollut syynä siihen, että häneltä ovat loppuneet välillä työt. Vuorostaan Milius ei ylistä Hollywoodia, vaan arvostelee sen asenteellisuutta, vaihtelevia virtauksia ja tuotantokoneiston vaikutusta luovaan työhön. Hän odottaa päivää, jolloin elokuvapiratismi kaataa suuret tuotantoyhtiöt.
Jools Holland
Julian Miles ”Jools” Holland OBE (s. 24. tammikuuta 1958) on brittiläinen kosketinsoittaja ja televisiojuontaja.
Holland perusti maaliskuussa 1974 Squeeze-yhtyeen, jonka kosketinsoittajana hän oli vuoteen 1980. Hänen ensimmäinen soololevytyksensä on vuodelta 1978. 1980-luvulla hän juonsi "The Tube" -musiikkishow’ta Paula Yatesin kanssa.
Squeeze, joka oli hajonnut vuonna 1982 Hollandin lähdettyä, teki yllättäen paluun vuonna 1985, ja Holland toimi jälleen yhtyeen kosketinsoittajana vuoteen 1990. Hän on juontanut omaa "Later... with Jools Holland" -ohjelmaansa yhtämittaisesti vuodesta 1992 lähtien. Hänellä on myös vuonna 1987 perustettu oma rhythm & blues -orkesterinsa.
Holland esiintyi tammikuussa 2005 yhtyeineen Eric Claptonin kanssa tapaninpäivän 2004 tsunamia seuranneessa hyväntekeväisyyskonsertissa Cardiffin Millennium Stadiumilla. Hän meni 29. elokuuta 2005 naimisiin Christabel McEwenin kanssa, ja hänet nimitettiin syyskuussa 2006 Kentin Deputy Lieutenantiksi.
Hollandin omaelämäkerta "Barefaced Lies and Boogie Woogie Boasts" julkaistiin lokakuussa 2007.
Tom Feeney
Thomas Charles "Tom" Feeney III (s. 21. toukokuuta 1958) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän edusti Floridaa Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuodesta 2003 vuoteen 2009. Hänet valittiin edustajainhuoneeseen vuosina 2002, 2004 ja 2006, mutta vuonna 2008 hän hävisi demokraatti Suzanne Kosmasille.
Feeney syntyi Pennsylvaniassa ja sai lakimiehen koulutuksen. Hän on Oviedon pitkäaikainen asukas Floridassa.
Jake Burns
John ”Jake” Burns (s. 21. helmikuuta 1958 Belfast) on pohjoisirlantilainen muusikko, joka on toiminut Stiff Little Fingers -yhtyeen perustajajäsenenä, laulajana ja kitaristina vuodesta 1977 lähtien.
Kun Stiff Little Fingers oli hajonneena vuosina 1982–1987, Burns pyöritti omaa Jake Burns and the Big Wheel -kokoonpanoaan. Stiff Little Fingers teki paluun ja jatkaa uraansa yhä, Burns vakituisena jäsenenään. Jake Burns and the Big Wheel puolestaan on hajonnut.
Burnsiltä on ilmestynyt myös sooloalbumi "Drinkin’ Again" 27. maaliskuuta 2006. Hän asuu Chicagossa, Yhdysvalloissa puolisonsa Shirley Sextonin kanssa.
Gary Numan
Gary Anthony James Webb eli Numan (s. 8. maaliskuuta 1958) on brittiläinen muusikko, joka kuuluu synthpopin pioneereihin. Hänen tunnetuimpien singlejulkaisujensa joukkoon lukeutuu "Cars" (1979).
Numan jatkaa yhä uraansa: 2000-luvulla menestystä saavuttivat muiden muassa singlet "Rip" ja "Crazier". Hän osallistui 6. marraskuuta 2006 tosi-TV-show "The Raceen".
Numanilla on vaimonsa Gemma O'Neillin kanssa kolme lasta. Häneltä on ilmestynyt omaelämäkerta "Praying to the Aliens" (1997), ja tuorein studioalbumi "Jagged edge" on vuodelta 2008.
Yefim Bronfman
Yefim Bronfman (; s. 10. huhtikuuta 1958) on klassinen pianisti. Hän syntyi Taškentissa, Uzbekistanissa, mutta muutti 15-vuotiaana Israeliin ja on nykyisin Yhdysvaltain kansalainen.
Bronfman teki kansainvälisen debyyttinsä vuonna 1975 Zubin Mehtan johtaman Montrealin sinfoniaorkesterin kanssa. Hän esiintyi Carnegie Hallissa ensimmäistä kertaa vuonna 1989 ja antoi vuonna 1991 Isaac Sternin kanssa sarjan resitaaleja. Hän on voittanut Grammy-palkinnon Béla Bartókin pianokonserttojen levytyksillään.
Bronfman levytti Bartókit Esa-Pekka Salosen ja Los Angelesin filharmonikkojen kanssa; hän on muutoin tehnyt yhteistyötä muiden muassa Mstislav Rostropovitšin kanssa. Hänen tulkitsemiensa säveltäjien joukkoon lukeutuvat Sergei Rahmaninov, Dmitri Šostakovitš ja Ludwig van Beethoven.
Franz-Paul Decker
Franz-Paul Decker (22. kesäkuuta 1923 Köln, Saksa – 19. toukokuuta 2014 Montreal, Kanada) oli saksalais-kanadalainen kapellimestari.
Decker syntyi Kölnissä ja opiskeli kotikaupunkinsa Hochschule für Musikissa. Hän teki debyyttinsä johtamalla Kölnin oopperaa 22-vuotiaana ja tapasi vuonna 1948 iäkkään Richard Straussin.
Decker oli musiikillisena johtajana Rotterdamin filharmonikoille (1962–1968), Montrealin sinfoniaorkesterille (1967–1975), Barcelonan sinfoniaorkesterille (1985–1991) ja Uuden-Seelannin sinfoniaorkesterille.
Decker johti muun muassa Wagneria, R. Straussia, Bruckneria, Regeriä ja Mahleria. Hän tulkitsi myös wieniläisklassikoiden sekä espanjalaisten ja latinalaisamerikkalaisten säveltäjien töitä. Hän johti useiden kanadalaisten säveltäjien teosten kantaesityksiä.
Michala Petri
Michala Petri (s. 7. heinäkuuta 1958, Kööpenhamina) on tanskalainen nokkahuilutaiteilija. Hän teki debyyttinsä solistina vuonna 1969.
Petri aloitti nokkahuilunsoiton 3-vuotiaana. Hän levytti vuosina 1979–1987 Philips Recordsille, ja hänen nykyinen levy-yhtiönsä on BMG. Hän on esiintynyt useiden maailman kuuluisimpiin lukeutuvien orkesterien kanssa.
Petri on naimisissa kitaristi Lars Hannibalin kanssa. Tanskan kuningatar nimesi hänet vuonna 1995 Dannebrogin ritariksi, ja hänelle on myönnetty Léonie Sonning -musiikkipalkinto vuonna 2000.
Meredith Brooks
Meredith Ann Brooks (s. 12. kesäkuuta 1958 Oregon City, Oregon) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä ja kitaristi. Hänet tunnetaan parhaiten ensimmäisestä hittisinglestään ”Bitch” (1997), joka toi esittäjälleen kaksi Grammy-ehdokkuutta.
Brooks syntyi Oregonissa ja valmistui 15-vuotiaana Corvallis High Schoolista. Hän muutti 1980-luvulla Los Angelesiin ja levytti vuosikymmenten vaihteessa A&M Recordsille The Graces -yhtyeen kanssa.
Brooksin kansainvälistä menestystä seurasi debyyttialbumin "Blurring the Edges" (1997) julkaisu. Hän jatkaa uraansa yhä, mutta ei ole saavuttanut niin huomattavaa menestystä kuin singlellään ”Bitch”.
Mark Mancina
Mark Mancina (s. 9. maaliskuuta 1957) on yhdysvaltalainen elokuvamusiikin säveltäjä. Hän syntyi Santa Monicassa, Kaliforniassa, ja hän on voittanut uransa aikana kolme Grammy-palkintoa sekä Ivor Novello -palkinnon.
Mancina on ollut 9. toukokuuta 1999 alkaen naimisissa Jill Meyerin kanssa.
Don Davis
Donald Romain ”Don” Davis (s. 4. helmikuuta 1957) on yhdysvaltalainen elokuvamusiikin säveltäjä. Hänen tunnetuimmat sävellystyönsä ovat "Matrix"-elokuva jatko-osineen (1999–2003).
Davis syntyi Anaheimissa Kaliforniassa, ja aloitti yhdeksänvuotiaana trumpetinsoiton. Hän opiskeli Los Angelesissa Kalifornian yliopistossa.
Davis on tehnyt työtä elokuvien ohella televisioon ja voittanut uransa aikana kaksi Emmy-palkintoa vuosina 1990 ja 1995. Hän on ollut 1986 lähtien naimisissa Megan Jeanne MacDonaldin kanssa.
István Szabó
István Szabó (s. 18. helmikuuta 1938) on unkarilainen elokuvaohjaaja, jonka tunnetuin elokuva on Oscarilla palkittu "Mephisto".
Szabo opiskeli Unkarin Elokuva- ja teatteriakatemiassa ja ohjasi ensimmäisen elokuvansa pian valmistuttuaan, 26-vuotiaana.
Hänen varhaisiin kansainvälisiin menestysteoksiinsa kuuluva "Mephisto" (1981) sai parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnon. Pääosaa, traagista natsien nujertamaa teatterinäyttelijää elokuvassa esitti Klaus Maria Brandauer, jolle "Mephisto" merkitsi kansainvälistä tähteyttä. Brandauerin kanssa Szabó teki vielä elokuvat "Eversti Redl" (1985) ja "Hanussen" (1989), joiden jälkeen hän päätyi tekemään kansainvälisiä menestyselokuvia yhdessä Ralph Fiennesin ("Sunshine" 1999), Harvey Keitelin ("Tapaus Furthwängler" 2001) ja Jeremy Ironsin ("Being Julia" 2004) kanssa.
Szabó kuului vuonna 1985 Berliinin ja vuonna 1986 Cannesin elokuvajuhlien tuomariston jäseniin. Hän on voittanut Baftan (1986) ja kaksi Hopeista karhua (1980, 1992). Hän on lisäksi ollut ehdolla muun muassa Kultaisen palmun saajaksi vuosina 1977, 1981 sekä 1988, Golden Globen saajaksi 2001, Kultaisen leijonan saajaksi 1991 ja Goya-palkinnon saajaksi 2005.
Paweł Korzeniowski
Paweł Korzeniowski (s. 9. heinäkuuta 1985 Oświęcim) on puolalainen uimari, jonka päämatka on 200 metrin perhosuinti.
Korzeniowski voitti kultaa 200 metrin perhosuinnissa maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2005. Samalla matkalla hän voitti mestaruuden pitkän radan EM-kilpailuissa vuosina 2006 ja 2010.
John Scalzi
John Michael Scalzi II (s. 10. toukokuuta 1969) on yhdysvaltalainen kirjailija.
Scalzi syntyi Kaliforniassa. Hänen ensimmäinen romaaninsa "Old Man's War" (2005) oli huomattava menestys ja toi kirjoittajalleen Hugo-ehdokkuuden. Elokuussa 2006 hänelle myönnettiin parhaan uuden kirjailijan John W. Campbell -palkinto.
Jo ennen uraansa tieteiskirjallisuuden parissa Scalzi oli tehnyt useita julkaisuja; aivan ensimmäinen niistä oli "The Rough Guide to Money Online" lokakuussa 2000. Kirjailija on pitänyt internetissä blogia vuodesta 1998.
Scalzi voitti vuonna 2013 Hugon teoksellaan "Redshirts"
Scalzi on tehnyt Tor-kustantajan kanssa sopimuksen kolmestatoista kirjasta, joista ensimmäinen on vuonna 2017 julkaistu "The Collapsing Empire".
Seweryn Gancarczyk
Seweryn Gancarczyk (s. 22. marraskuuta 1981 Dębica) on puolalainen jalkapalloilija. Kotimaansa seurojen lisäksi hän on edustanut ukrainalaisjoukkueita, muun muassa FK Metalist Harkovaa. Pelipaikaltaan Gancarczyk on puolustaja.
Gancarczyk aloitti ammattilaisuransa vuonna 1999 Podkarpacie Pustynian joukkueessa, jossa hän pääsi pelaamaan yhden ottelun- Vähäisen luoton takia hän siirtyi kolmen vuoden päästä pelaamaan Hetman Zamośćin joukkueeseen. Siellä hän pelasi 19 ottelua mutta ei tehnyt yhtään maalia. Sen jälkeen hän on noussut nopeasti maansa kärkipelaajien joukkoon. Hän oli mukana MM-kisoissa 2006 mutta ei päässyt kertaakaan kentälle. Maajoukkueessa hän on pelannut kolme ottelua mutta ei ole tehnyt yhtään maalia.
Laila Karttunen
Laila Karttunen (16. maaliskuuta 1895 Suonenjoki – 7. tammikuuta 1981 Hämeenlinna) oli suomalainen tekstiilitaiteilija, opettaja, tekstiiliperinteen tutkija ja taidemaalari.
Karttunen valmistui Turun piirustuskoulusta ja Taideteollisuuskeskuskoulun mallipiirustusosastolta 1920-luvulla. Hän toimi Hämeenlinnassa Wetterhoffin kutomakoulun piirustuksen opettajana, ammattikutomon taiteellisena johtajana ja suunnittelijana 1920-luvun. 1930-luvun taitteessa hän siirtyi Helsinkiin ja perusti oman suunnittelutoimiston. Samalla hän toimi Suomen Käsityön Ystävien kutomon johtajana. Toisen maailmansodan aikana Käsityön Ystävien toiminta hiipui niin paljon, että Karttunen palasi Hämeenlinnaan Wetterhoffille ja työskenteli siellä, kunnes jäi eläkkeelle 1958. Eläkkeelle jäätyään hän keskittyi yhä enemmän suunnittelutyöhön, erityisesti kirkkotekstiileihin.
Karttusen luomistyön taustalla on vahva tekninen osaaminen. Hän suodatti teoksiinsa persoonallisuutensa kautta surrealistisia, informalistisia, kansanomaisia ja abstrakteja tyylivirtauksia. Hän oli myös vahvasti sitoutunut siihen, että käsiteollisuudella on kansallinen valistustehtävä ja se on osa suomalaisuusliikettä. Suunnittelijan tuli ammentaa ideoita suomalaisesta kansanperinteestä ja siirtää ne nykyaikaisen koti- ja taideteollisuuden kautta osaksi kotien sisustusta.
Karttunen käynnisti vuonna 1943 kansanomaisten tekstiilien keruukampanjan, josta hän oli saanut idean 1930‐luvun alussa,
kun hän käsityönopettaja Eeva Jauhiaisen kanssa järjesti näyttelyn Marttojen kokoamista vanhoista kansanomaisista tekstiileistä. Erityisesti Karttuseen oli tehnyt vaikutuksen Laatokan Karjalan alueelta kerätyt mallit, jotka olivat muista poikkeavia, vaihtelevia ja työtavoiltaan monipuolisia. Kirjonnasta tulikin hänen taiteensa olennainen osa vuosikymmenien ajaksi. Oma retki Laatokan‐Karjalaan toteutui vuonna 1938, jolloin Karttunen ja Jauhiainen
kiersivät kylissä valokuvaten, piirtäen ja muistiinpanoja tehden. Kaiken kaikkiaan
Karttunen teki neljä‐viisi keruumatkaa eri puolille Suomea.
Sodan jälkeinen materiaalien säännöstelyn loppuminen innosti Laila Karttusen uuteen luomistyöhön, mikä näkyi 1950‐luvun alkuvuosina palkintoina Milanon triennaalissa 1951 ja 1954. Karttusen töitä oli eri näyttelyissä lähes joka vuosi, joskus parikin kertaa vuodessa. Laila Karttunen suunnitteli 1950‐luvulla Wetterhoffille lukuisia upeita täkänöitä ja ryijyjä. Wetterhoffin ammattikutomossa valmistettiin myös hänen suunnittelemiaan upeita damastiliinoja sekä puku‐ ja huonekalukankaita.
Karttunen toimitti käsityöjulkaisuja ja kirjoitti käsi- ja taideteollisuusalan julkaisuihin. Hän testamenttasi jäämistönsä Hämeenlinnan taidemuseolle.
Jerry Pournelle
Jerry Eugene Pournelle (7. elokuuta 1933 – 8. syyskuuta 2017) oli yhdysvaltalainen tieteiskirjailija, esseisti ja lehtimies. Hän kirjoitti pitkään tietokonelehti "Byteen" ja toimi vuosina 1973–1974 Yhdysvaltain tieteis- ja fantasiakirjailijoiden puheenjohtajana.
Pournelle syntyi Shreveportissa, Louisianassa, ja palveli Korean sodassa. Hänelle myönnettiin parhaan uuden kirjailijan John W. Campbell -palkinto 1973 ja Prometheus-palkinto 1992.
Toistuvista ehdokkuuksistaan huolimatta Pournelle ei voittanut ainuttakaan Parhaan romaanin Hugo-palkintoa.
"National Space Society" (NSS) myönsi hänelle Robert A. Heinlein muistopalkinnon.
"Heinlein Society" myönsi hänelle Larry Nivenin kanssa Robert A. Heinlein -palkinnon.
Gordon R. Dickson
Gordon Rupert Dickson (1. marraskuuta 1923 – 31. tammikuuta 2001) oli yhdysvaltalainen tieteiskirjailija. Hän syntyi Kanadassa, mutta muutti 13-vuotiaana Minneapolisiin. Hän opiskeli Minnesotan yliopistossa ja palveli Yhdysvaltain maavoimissa vuosina 1943–1946. Hän sai sekä Hugo- että Nebula-palkinnon.
Dickson on parhaiten tunnettu "Childe sykli" -sarjastaan, joka on merkittävimpiä esimerkkejä sotaa käsittelevästä tieteiskirjallisuudesta. Useiden sarjan osien keskiössä on sotataitoinen Dorsai-heimo, joskin isoa osaa näyttelee myös planeetanlaajuinen uskovaisten heimo ja valtava ”Viimeinen Tietosanakirja”.
Dickson, pitkäaikainen astmaatikko, kuoli 77-vuotiaana talvella 2001.
Silvio Narizzano
Silvio Narizzano (8. helmikuuta 1927 Montréal, Québec – 26. heinäkuuta 2011) oli kanadalainen televisio- ja elokuvaohjaaja. Hänen tunnetuimpien teostensa joukkoon lukeutuvat "Georgy Girl – keinoista paras" (1966) ja "Kirstullinen seteleitä" (1970).
Narizzanolle myönnettiin vuonna 1966 Bafta-palkinto, ja hänellä oli myöhempiä ehdokkuuksia vuosina 1967, 1974 ja 1981.
Narizzano oli vuonna 1966 ehdolla Berliinin Kultaisen karhun ja vuonna 1971 Cannesin Kultaisen palmun saajaksi.
Lynn Redgrave
Lynn Rachel Redgrave OBE (8. maaliskuuta 1943 – 2. toukokuuta 2010) oli brittiläinen näyttelijä. Kuulun näyttelijäsuvun jäsenenä hänellä oli sisaruksina Corin ja Vanessa Redgrave.
Lontoossa syntyneelle Redgravelle myönnettiin Yhdysvaltain kansalaisuus. Hän sai kaksi Golden Globea ja kaksi Oscar-ehdokkuutta. 1967–2000 hän oli naimisissa John Clarkin kanssa, josta liitosta heillä on kolme yhteistä lasta.
Redgraven tunnetuimpia elokuvia ovat "Georgy Girl – keinoista paras" (1966) ja "Gods and Monsters" (1998). Lynn Redgrave toipui 2000-luvun alussa rintasyövästä.
Fjodor Tolbuhin
Fjodor Ivanovitš Tolbuhin (, 16. kesäkuuta 1894 Jaroslavl – 17. lokakuuta 1949 Moskova) oli venäläinen sotilas ja Neuvostoliiton marsalkka (1944). Tolbuhin komensi Stalingradin taistelussa armeijaa sekä 1943–1945 armeijaryhmää, jolloin hän valtasi muun muassa Sevastopolin ja eteni Romaniaan, Bulgariaan ja Jugoslaviaan. Hän osallistui Rodion Malinovskin apuna Budapestin ja Wienin valtaukseen ja komensi Itävallan miehitysjoukkoja. Vuosina 1946–1949 Tolbuhin oli Belgradissa venäläisen sotilaskomission puheenjohtajana.
Sadako Ogata
Sadako Ogata (; s. 16. syyskuuta 1927, Tokio) on japanilainen diplomaatti, joka toimi vuosina 1990–2000 UNHCR:n johtajana.
Ogata suoritti yliopisto-opintonsa Sophia-yliopistossa Japanissa ja oli vuodesta 1968 alkaen useiden Japanin delegaatioiden jäsenenä YK:ssa. Hän on osallistunut Rooman klubiin toimintaan ja hänelle myönnettiin vuonna 2001 Indira Gandhin rauhanpalkinto.
Ogata nimitettiin lokakuussa 2003 Japanin kansainvälisen yhteistyön toimiston johtoon.
Kaulusmangabi
Kaulusmangabi eli valkomangabi ("Cercocebus torquatus") on häntäapinoiden heimoon kuuluva kädellinen. Sen ruumis on 55-65 cm pitkä, häntä on noin 60-70 cm ja painoa on 6-12 kg. Sen valkoiset silmäluomet erottuvat tummista kasvoista selvästi kun se sulkee silmänsä.
Kaulusmangabi elää läntisen Afrikan aarniometsissä Guineasta Gaboniin asti.
Stalinin linja
Stalinin linja (ven. Линия Сталина) oli Neuvostoliiton strateginen puolustusasema ennen toista maailmansotaa ja sen alkuvaiheessa. Stalinin linja alkoi Suomenlahdelta ja jatkui Peipsijärven ja Velikajajoen kautta Väinäjoen latvoille, sieltä edelleen Pripetin soiden itäpuolitse Dneprille ja Kiovan länsipuolitse lounaaseen Dnestrille, seurasi sen itärantaa Odessan länsipuolella ja päätyi Mustaanmereen. Stalinin linjan linnoittaminen oli aloitettu jo 1920-luvulla ja saatu valmiiksi ennen sodan puhkeamista. Se ei muodostanut yhtenäistä linnoitettua asemaa, vaan linnoitteet oli sijoitettu painopisteittäin tärkeimmille suunnille. Osittain rakenteet olivat jo vanhentuneita. Stalinin linjan itäpuolista tieverkostoa oli pyritty kehittämään suurten joukkojen ja materiaalimäärien siirtoihin soveltuvaksi. Vuonna 1941 Stalinin linjan piti muodostaa neuvostojoukkojen vetäytymisen takaraja, mutta saksalaiset pystyivät yllätyksellään läpäisemään sen jo elokuussa.
Linja oli nimetty Neuvostoliiton kommunistisen puolueen pääsihteerin Josif Stalinin mukaan.
Monamarakatti
Monamarakatti ("Cercopithecus mona") on Länsi-Afrikassa elävä häntäapinalaji.
Monamarakatin luontainen levinneisyys on rajoittunut Länsi-Afrikkaan. Lajia tavataan myös Ghanasta ja Voltajoelta itään ja etelään Lounais-Kameruniin asti ja lisäksi myös Guineanlahden seudulla.
Selvärajainen musta ohimoraita erottaa valkoisen otsan valkoisista poskista; otsa ja posket saattavat olla myös kellertävät. Mahapuoli ja raajojen sisäpuoli ovat valkoiset tai keltaiset, hännäntyvessä on molemmin puolin huomiota herättävä valkoinen täplä.
Ravinto koostuu hedelmistä, raaoista pähkinöistä, versoista, lehdistä, hyönteisistä ja kotiloista.
Poikasia syntyy kautta vuoden, kantoaika on vajaa 7 kuukautta. Naaras saa tavallisesti kerrallaan vain yhden poikasen, joka kasvaa alussa nopeasti mutta tulee sukukypsäksi vasta noin 5 vuoden ikäisenä.
Hippolyte Taine
Hippolyte Adolphe Taine (21. huhtikuuta 1828 Vouziers – 5. maaliskuuta 1893 Pariisi) oli ranskalainen kriitikko ja historioitsija. Hän oli vankka positivismin kannattaja ja yksi ensimmäisistä kriittisen historiantutkimuksen tekijöistä. Taine tunnetaan kolmitahoisesta lähestymistavastaan, joita hän kutsui nimellä "rotu", "miljöö" ja "hetki" taiteen kontekstuaaliseen tutkimukseen.
Tainella oli merkittävä vaikutus Ranskan kirjallisuuteen. Vuoden 1911 "Encyclopedia Britannica" kuvasi hänen merkitystään mainitsemalla, että Émile Zolan, Paul Bourget’n ja Guy de Maupassantin töissä on selvästi nähtävissä Tainen vaikutus.
Claude Abbes
Claude Abbes (24. toukokuuta 1927 – 11. huhtikuuta 2008) oli ranskalainen, maalivahtina pelannut jalkapalloilija.
Abbes pelasi vuosina 1951–1952 AS Béziersissa ja vuosina 1952–1962 AS Saint-Étiennessa. Hän kuului Ranskan jalkapallomaajoukkueeseen maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 1954 ja 1958. Peliuralta vetäydyttyään hän työskenteli jalkapallomanagerina.
Trip
Trip on Eckes-Granini Finlandin vuodesta 1962 valmistama pillimehu, jota myydään kahden desilitran muovipurkeissa. Samalla Trip on Suomen vanhin pillimehu. Tripin merkittävin kilpailija on Valion valmistama Grandi-pillimehu. Tripin makuja ovat muun muassa vadelma, mansikka, päärynä, cola ja appelsiini.
Ed Ames
Edmund Dantes ”Ed” Ames (s. 9. heinäkuuta 1927 Malden, Massachusetts) on yhdysvaltalainen laulaja. Hän tuli tunnetuksi 1960-luvun pophiteillään, joista listaykkösiksi nousivat ”My Cup Runneth Over”, ”Time, Time” ja ”When the Snow Is on the Roses”.
Ames oli 1950-luvulla laulaneista Amesin veljeksistä nuorin. Hänellä on venäjänjuutalaista taustaa.
Ed Ames opiskeli Kalifornian yliopistolla Los Angelesissa.
Tages-Anzeiger
Tages-Anzeiger (lyh. "Tagi" tai "TA") on sveitsiläinen saksankielinen sanomalehti. Sitä julkaistaan Zürichissä ja se on levikiltään Sveitsin suurin tilattava sanomalehti. Lehden levikki oli vuonna 2016 noin 147 000 kappaletta. Sillä on päivittäin noin 245 000 ja kuukausittain noin 1,3 miljoonaa lukijaa. Useimpien muiden sveitsiläisten sanomalehtien tapaan levikki on ollut viime vuosina selvässä laskussa: vuonna 2008 levikki oli noin 214 000.
Tages-Anzeigerin ensimmäinen numero ilmestyi 2. maaliskuuta vuonna 1893 16-sivuisena. Sanomalehden perustivat Wilhelm Girardet ja Fritz Walz. Sanomalehti on sveitsiläisen viestintäyhtiön Tamedia AG:n omistuksessa.
Neue Zürcher Zeitung
Neue Zürcher Zeitung (lyh. NZZ) on saksankielinen sveitsiläinen sanomalehti. Se ilmestyy Zürichissä "berliner"-kokoisena. Lehden levikki on noin 93 000 kappaletta (30.6.2016). Sillä on päivittäin noin 157 000 ja kuukausittain noin 1,2 miljoonaa lukijaa. Useimpien muiden sveitsiläisten sanomalehtien tapaan levikki on ollut viime vuosina selvässä laskussa: vuonna 2008 levikki oli noin 143 000.
Sanomalehti perustettiin 12. tammikuuta 1780 nimellä "Zürcher Zeitung". Nykyistä nimeään se on kantanut vuodesta 1821 lähtien.
Lehti oli vapaamielisyytensä vuoksi Adolf Hitlerlle kauhistus, mutta hän luki sitä säännöllisesti tietääkseen mitä maailmalla tapahtui ja ajateltiin. Sitä tilattiin 200 kappaletta merkittävimmille virkamiehille, muuten se oli kielletty.
Egon Schiele
Egon Schiele (12. kesäkuuta 1890 Tulln an der Donau – 31. lokakuuta 1918 Wien) oli itävaltalainen taidemaalari. Hänen edustamansa tyylisuuntaus oli ekspressionismi.
Schiele pääsi Gustav Klimtin suosioon ja jätti Wienin taideakatemian vuonna 1909. Hänen ensimmäinen näyttelynsä pidettiin vuonna 1908. Hän aloitti vuonna 1911 suhteensa 17-vuotiaan Valerie ”Wally” Neuzilin kanssa, joka toimi useiden hänen töidensä mallina.
Schiele ja Neuzil lähtivät yhdessä Wienin ulkopuolelle; taiteilija joutui kuitenkin pidätetyksi, sillä viranomaiset katsoivat hänen teostensa loukkaavan siveellisyyttä. Hän selvisi lopulta hyvin lyhyellä vankeudella.
Vuonna 1914 Schiele tapasi Harmsin sisarukset Edithin ja Adélen, ja hän meni naimisiin Edithin kanssa 17. kesäkuuta 1915. Sekä mies että raskaana ollut vaimo menehtyivät vakavan espanjantautitartunnan oirein lokakuussa 1918. Schiele oli kuollessaan 28-vuotias.
C. J. Cherryh
Carolyn Janice Cherry(h) (s. 1. syyskuuta 1942) on yhdysvaltalainen tieteiskirjailija. 20. maaliskuuta 2001 löydetty asteroidi 77185 Cherryh on nimetty hänen mukaansa. Hänet on nimetty yhdeksi tieteiskirjallisuuden Grand Mastereista.
Cherryh syntyi St. Louisissa, Missourissa, ja kasvoi pääosin Lawtonissa, Oklahomassa. Hän on valmistunut Oklahoman ja Johns Hopkinsin yliopistoista. Hän on kirjallisen uransa alettua (1976) julkaissut kymmeniä teoksia, joita on myös käännetty alkuperäisestä englannista lukuisille vieraille kielille.
Cherryhille myönnettiin vuonna 1977 parhaan uuden kirjailijan John W. Campbell -palkinto. Hän sai lisäksi kolme Hugo-palkintoa vuosina 1979, 1982 ja 1989.
Aleksandr Derevjagin
Aleksandr Aleksandrovitš Derevjagin (, s. 24. maaliskuuta 1979) on venäläinen yleisurheilija, jonka päämatka on 400 metrin aitajuoksu.
Derevjagin karsiutui 2001 Universiadeissa 400 metrin aitojen välierissä ajalla 50,60. Kaksi vuotta myöhemmin hän sijoittui Universiadeissa matkan kuudenneksi ajalla 50,01. 2005 hän juoksi Universiadien neljänneksi ajalla 49,78. Seuraavana vuonna hän oli Moskovan sisäratojen MM-kisoissa mukana Venäjän joukkueessa, joka voitti 4 x 400 metrin viestijuoksussa MM-pronssia. Myöhemmin samana vuonna hän sijoittui Euroopan cupin superliigassa toiseksi ja Göteborgin EM-kisoissa kahdeksanneksi. Kauden lopussa hän oli yleisurheilun maailmancupissa kuudes. Vuonna 2007 Derevjagin voitti Venäjän mestaruuden, mutta karsiutui Osakan MM-kisoissa välierissä ajalla 49,11. Hän karsiutui välierissä Pekingin olympialaisissa 2008 ja alkuerissä Berliinin MM-kisoissa 2009. Barcelonan EM-kisoissa 2010 hän oli seitsemäs ajalla 49,70 ja Daegun MM-kisoissa 2011 kahdeksas ajalla 49,32.
William Labov
William Labov (s. 4. joulukuuta 1927) on yhdysvaltalainen kielitieteilijä, joka tunnetaan varsinkin ansioistaan sosiolingvistiikan alalla.
Labov syntyi juutalaiseen perheeseen Rutherfordissa, New Jerseyssä. Labovin ollessa 14-vuotias perhe muutti Fort Leen kuntaan New Jerseyssä. Koulussa hän joutui usein tappeluihin, koska oli muiden mielestä suurisuu. Omien sanojensa mukaan tappelut hän tavallisesti hävisi, mutta väittelyt voitti. Vielä toisen maailmansodan loppupuolella Labovilla ei ollut aavistustakaan, mitä hän haluaisi tehdä elämässään tai opiskella myöhemmin.
Myöhemmin hän pääsi opiskelemaan muun muassa Harvardin yliopistolla. Hän opetti vuosina 1964–1970 Columbian yliopistolla ja on nyttemmin toiminut Pennsylvanian yliopiston professorina.
Labov on kuulunut Yhdysvaltain Kansalliseen tiedeakatemiaan vuodesta 1993. Hänen julkaisujaan ovat esimerkiksi "Language in the Inner City: Studies in Black English Vernacular" (1972), "Sociolinguistic Patterns" (1972), "Principles of Linguistic Change" (1994; 2001) ja "The Atlas of North American English" (2006).
Sylvelin Långholm
Sylvelin Långholm (vuodesta 1942 Långholm-Bergman; 26. kesäkuuta 1916 Helsinki – 13. elokuuta 1994 Dragsfjärd) oli suomalainen oopperalaulaja (sopraano).
Sylvelin Långholm opiskeli laulua Sibelius-Akatemiassa Lahja Lingon johdolla vuosina 1935–1940. Hän piti ensikonserttinsa Helsingissä vuonna 1940 ja oli siitä lähtien kiinnitettynä Suomalaiseen Oopperaan vuoteen 1946, sen jälkeen Svenska Teaterniin ja uudelleen Suomalaiseen Oopperaan (Suomen Kansallisoopperaan) vuosina 1950–1961. Långholm esiintyi kotimaan lisäksi mm. Ruotsissa, Norjassa, Saksassa, Sveitsissä ja Neuvostoliitossa.
Långholm oli säveltäjä Erik Bergmanin ensimmäinen puoliso vuosina 1942–1956.
Långholmille myönnettiin Pro Finlandia -mitali 1957.