Jäätelö
Jäätelö on perinteisesti maitopohjainen jäädytetty jälkiruoka. Jäätelön valmistuksessa käytetään nykyään maitorasvan ja -proteiinin vaihtoehtona myös kasvirasvaa, tofua tai viljoja. Jäätelöitä voidaan valmistaa lukemattomia eri makuja, joita ovat muun muassa vanilja, mansikka, päärynä ja suklaa. Ennen pakastimien keksimistä jäätelö oli tuote, jota tarjoiltiin vain erikoistilaisuuksissa. Pakastimien yleistyttyä jäätelöstä tuli arkinen herkku.
Suomessa kulutetaan jäätelöä henkeä kohti mitattuna Euroopassa eniten, vuosittain noin 13 litraa.
Suomen suurin markkinaosuus oli vuonna 2008 Nestlén tuotemerkillä Valiojäätelö ja toiseksi suurin Arla Ingmanilla.
Jäätelön keksijästä tai alkuperästä ei ole varmaa tietoa, mutta tuhansia vuosia sitten Kiinassa ja Välimeren maissa valmistettiin jäädytettyjä juomia, joista sanotaan jäätelön saaneen alkunsa.
Jäätelön koneellinen valmistus aloitettiin 1846 ja vuonna 1851 valmistus teollistettiin.
Suomessa ensimmäiset jäätelökokeilut tehtiin 1900-luvun alussa. Vuonna 1922 italialainen Magin perhe perusti ensimmäisen jäätelönvalmistuslaitoksen, Helsingin jäätelötehtaan. Suomen ensimmäinen jäätelöbaari avattiin Lasipalatsissa 1936.
Nykyisen kaupallisen jäätelön kiinteästä osasta tavallisesti 55–64 % on vettä. Loppu koostuu rasvasta ja maku- sekä makeutusaineista. Kotona tehtävään jäätelöön laitetaan usein kananmunaa, jotta rakenne pysyisi hyvänä myös silloin, kun jäätelö hiukan sulaa. Tehdasjäätelöissä käytetään usein muita sakeuttamisaineita.
Suomessa jäätelöä saa nimittää:
Kasvirasvajäätelö saatetaan mieltää nimensä perusteella terveellisemmäksi kuin kerma- tai maitojäätelö. Kasvirasvajäätelöiden valmistusaineena on kuitenkin rasvahappokoostumukseltaan edullisina pidettyjen kasviöljyjen sijasta pääasiassa tyydyttyneitä ja transrasvahappoja sisältävä, osittain kovetettu tai kovetettu kasviöljy tai -rasva.
Laktoosi-intolerantit, maitoallergiset ja vegaanit voivat syödä soijapohjaista tofu-jäätelöä tai kaurasta tehtyä kaurajäätelöä. Markkinoilla on myös vähälaktoosisia ja laktoosittomia maitopohjaisia jäätelöitä. Sorbetissa on hedelmä- tai marjasosetta, ja joskus siinä saattaa olla käytetty kananmunaa tai maitoproteiinia.
Jäätelö tarjoillaan yleensä vohvelitötterössä tai jälkiruoka-astiassa. Välipalana syötävä jäätelö voi olla myös kääreessä tai pahvipakkauksessa.
Jäätelöstä on kehitetty erilaisia ruokalajeja, kuten uunijäätelö, jossa useimmiten laitetaan sokerikakkupohjan päälle jäätelöä, marjoja tai hedelmiä sekä marenkikuorrutus. Banana Split on jäätelöstä tehtävä jälkiruoka, joka nimensä mukaisesti sisältää banaania. Jäätelön ja banaanin lisäksi se sisältää usein kermavaahtoa, ananasta, vohvelia, mansikoita, pähkinöitä, suklaakastiketta ja kirsikoita. Esimerkiksi Aasiassa jäätelöä tarjotaan friteerattuna. Jäätelöstä, maidosta, suklaasta, marjoista ja hedelmistä voi tehdä myös pirtelöä.
Italiassa jäätelön (, ’jäätelö’ tai ’jäätynyt’ < ) rasvapitoisuus on huomattavasti alhaisempi kuin perinteisen kermajäätelön, sillä sen pohja on enimmäkseen maitoa. Jäätelön pohjaan vatkataan myös vähemmän ilmaa, jonka johdosta sen rakenne on huomattavasti tiiviimpi. Muuten perusaineet ovat samat: maito tai kerma, sokeri ja kananmunan keltuaiset. Jäätelön pohja kypsennetään ja kirnutaan jäätelökoneessa tasaiseksi. Se on harvemmin teollinen tuote vaan useimmiten käsityönä tehty. Se tarjoillaan hivenen pehmeänä.Itsenäisen Suomen ensimmäisiin jäätelönvalmistajiin kuuluivat italialaisen Magin perheen vuonna 1922 perustama Helsingin jäätelötehdas ja samana vuonna perustettu Suomen Eskimo sekä vuosina 1928–2002 toiminut Pietarsaaren jäätelötehdas.