Thabo Mbeki
Thabo Mvuyelwa Mbeki (s. 18. kesäkuuta 1942 Transkein alue) toimi Etelä-Afrikan presidenttinä vuosina 1999–2008.
Apartheidin aikakaudella Mbeki pidätettiin, ja hän siirtyi maanpakoon Isoon-Britanniaan ja palasi kotimaahansa vasta Nelson Mandelan vapauttamisen jälkeen. Mbeki toimi Etelä-Afrikan varapresidenttinä 1997–1999 ja valittiin Mandelan seuraajaksi vuonna 1999. Hän astui virkaan 16. kesäkuuta. Toiselle kaudelleen hänet valittiin huhtikuussa 2004.
20. syyskuuta 2008 Mbeki hyväksyi ANC-puolueen johdon vaatimuksen erota presidentin virastaan. Mbeki jatkoi virassaan 25. syyskuuta 2008 asti, jolloin Etelä-Afrikan parlamentti valitsi hallitsevan ANC-puolueen varapuheenjohtajan Kgalema Motlanthen maan presidentiksi.
Mbekin molemmat vanhemmat olivat opettajia ja ANC:n aktiiveja. Äidinkielenään hän puhuu xhosaa. Mbeki kävi lukiota Lovedalessa, mutta hänet erotettiin koulusta vuoden 1959 opiskelijalakkojen aikana. Isänsä Govan Mbekin, Sisulun ja Mandelan pidätyksen jälkeen Mbeki lähti maanpakoon ulkomaille ja vietti kotimaansa ulkopuolella 28 vuotta.
Maanpakonsa alkuvuodet Mbeki asui Isossa-Britanniassa, opiskeli taloustieteen ylemmän korkeakoulututkinnon Sussexin yliopistossa ja työskenteli ANC:n Lontoon toimistossa. Älykkönä, mutta elitistisenä ja etäisenä tunnettu Mbeki ihastui William Shakespearen teoksiin Sussexissa, ja hän siteeraa mielellään Shakespearea sopivissa tilaisuuksissa.
Mbeki hankki myös sotilaskoulutuksen Neuvostoliitossa ja asui Botswanassa, Swazimaassa ja Nigeriassa. Pääosan ajasta hän vietti Lusakassa, Sambiassa, jossa ANC:n päämaja sijaitsi. Maanpaon aikana Lesothon agentit murhasivat hänen veljensä Jama Mbekin vuonna 1982.
Mbeki nimitettiin ANC:n tiedotusosaston johtoon 1984 ja kansainvälisten asioiden johtajaksi 1989. Vuonna 1985 hän oli mukana lähetystössä, joka neuvotteli salaa Etelä-Afrikan liike-elämän edustajien kanssa ja johti 1989 delegaatiota, joka neuvotteli hallituksen kanssa. Nämä neuvottelut johtivat ANC:n sallimiseen ja poliittisten vankien vapauttamiseen ja viimein maan demokratisoitiin.
Mbeki valittiin yhdeksi varapresidenteistä toukokuussa 1994 ja ainoaksi kesäkuussa 1996. Hän seurasi Mandelaa ANC:n puheenjohtajana joulukuussa 1997 ja tasavallan presidenttinä kesäkuussa 1999.
Presidenttikautenaan Mbeki ajoi talouden liberalisointia valtiovarainministeri Trevor Manuelin kanssa, joka sai talouden kasvamaan noin viiden prosentin vuosivauhtia. Mbeki nautti keskiluokan ja liike-elämän suosiota, mutta köyhyys ei vähentynyt odotetulla tavalla ja maa kärsi sekä rikosaallosta että korruptiosta.
Mbekiä arvosteltiin myös lepsusta suhtautumisestaan maan AIDS-ongelmaan. Mbeki väitti vuonna 2000, että AIDSia ei aiheutakaan HI-virus. Hän on myös sanonut AIDSin olevan länsimaiden rasismia afrikkalaisia kohtaan. Kohun jälkeen Mbeki pysyi asiasta hiljaa, ja hallitus salli laajemman retroviraalilääkkeiden jakelun. Hänen terveysministerinään jatkoi kuitenkin Manto Tshabalala-Msimang, joka oli sanonut, että AIDSin paras hoitomuoto on punajuuren ja valkosipulin syönti.
Mbekin merkittävin kilpailija ANC:ssa on ollut vasemmistolaisempi ja populistinen Jacob Zuma. Zuma oli varapresidenttinä vuoteen 2005, jolloin Mbeki erotti hänet lahjusten otosta epäiltynä. Joulukuun 2007 ANC:n puoluekokouksessa Mbeki asettui vielä ehdolle puolueen johtoon Zumaa vastaan estääkseen tämän nousun puolueen johtajaksi ja mahdollisesti seuraavaksi presidentiksi, vaikka ei itse voikaan perustuslain mukaan jatkaa enää kolmatta kautta presidenttinä.
Syyskuussa 2008 ANC-puolue vaati Mbekin eroa kolme kuukautta ennen hänen presidenttikautensa päättymistä. Erovaatimuksen syynä oli epäily, että Mbeki vaikutti poliittisten motiivien vuoksi korruptiosyytteiden nostoon Jacob Zumaa vastaan. Zumaa vastaan nostetut syytteet oli hylätty edellisellä viikolla ja tuomari syytti presidentti Mbekiä toimivaltansa ylittämisestä.