hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Sønderborgin kunta
Sønderborg on Etelä-Tanskan alueella Tanskassa sijaitseva kunta. Vuoden 2012 alussa kunnassa oli 76 094 asukasta, ja sen pinta-ala oli 496,8 neliökilometriä. Kunnan keskustaajama on myös nimeltään Sønderborg.
Kuntaan liitettiin vuonna 1970 Dybbøl ja Ulkebøl sekä vuonna 2007 Augustenborg, Broager, Gråsten, Nordborg, Sundeved ja Sydals.
Sønderborg on Porin ystävyyskaupunki. Sønderborgin kaupungissa sijaitsee Sønderborgin linna sekä kartano, joka lahjoitettiin Aarhusin yliopistolle vuonna 1954.
Seuraavassa on esitetty luettelo kunnan alueella sijaitsevista seurakunnista (). Luettelon numerot viittaavat oheisen kartan numeroihin.
Serhi Rebrov
Serhi Stanislavovytš Rebrov (, s. 6. maaliskuuta 1974 Horlivka, Donetskin alue, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä. Elokuusta 2018 lähtien hän on toiminut unkarilaisseura Ferencvárosin päävalmentajana.
Rebrov aloitti ammattilaisuransa Šah’tar Donetskissa kaudella 1990–1991. Elokuussa 1992 hän siirtyi Kiovan Dynamoon. Vuosina 1992–2000 hän teki 94 maalia 192 Ukrainan mestaruussarjan ottelussa ja 18 maalia 35 cup-ottelussa. Rebrov pelasi 1999 Mestarien liigassa, jolloin Dynamo hävisi Bayern Münchenille välierissä.
Kesäkuussa 2000 Rebrov siirtyi 11 miljoonan euron summalla Tottenham Hotspuriin. Hän ei kuitenkaan vakiinnuttanut pelipaikkaansa ja pelasi lainassa Fenerbahçessa ja West Ham Unitedissa. Monien muiden Valeri Lobanovskyn kurinalaista pelitapaa noudattaneiden Dynamo-pelaajien tavoin myöskään Rebrov ei kyennyt tekemään lopullista läpimurtoa kansainvälisillä kentillä ja palasi kotimaahansa. Kesäkuussa 2005 hän solmi kaksivuotisen (+ yksi optiovuosi) sopimuksen Dynamo Kiovan kanssa. Rebrov lopetti uransa FK Rubin Kazanissa, jossa pelasi kausina 2008–2009.
Valmennusuransa Rebrov aloitti kesällä 2009 FK Dynamo Kiovan reservivalmentajana. Juri Sjominin tultua seuran päävalmentajaksi vuonna 2010 Rebrovista tuli seuran edustusjoukkueen apuvalmentaja. Samalla hän aloitti Ukrainan jalkapallomaajoukkueen apuvalmentajana. Huhtikuussa 2014 Dynamo nosti Rebrovin päävalmentajaksi kauden loppuun ulottuvalla sopimuksella. Rebrovin johdolla Dynamo voitti Ukrainan cupin mestaruuden seitsemän vuoden tauon jälkeen. Kauden jälkeen Dynamo jatkoi Rebrovin sopimusta.
Ukrainan kriisin varjostamalla kaudella 2014–15 Dynamo ei hävinnyt Rebrovin alaisuudessa ainoatakaan liigaottelua ja voitti kuuden vuoden tauon jälkeen Ukrainan mestaruuden. Kaudella 2015-16 Rebrov luotsasi Dynamon toistamiseen liigamestariksi. Kaudella 2016–17 Dynamo jäi ilman pokaaleja, kun se jäi liigassa kakkoseksi ja taipui Ukrainan cupin lopputtelussa FK Šah’tar Donetskille 1–0. Kauden jälkeen Rebrov ilmoitti jättävänsä Dynamon valmentajan tehtävät. Serhi Rebrov on aktiivinen radioamatööri (UT5UDX) ja tämän harrastuksen kilpailuissa maailman huippuja. Hänen lempinimensä onkin "Radiohead".
Nenäsyöpä
Nenäsyöpä on nenän pahanlaatuinen kasvain. Sen merkittävin riskitekijä on tupakointi. Puusepillä ja kirvesmiehillä on lisääntynyt riski saada nenäsyöpä puupölyn hengittämisen seurauksena. Sairastumisriskiin vaikuttava altistuminen on vuosikymmeniä kestävää ja säännöllistä. Nenäsyövän esiintymisen suvussa ei ole todettu nostavan riskiä. Nenäsyöpä on puolitoista kertaa yleisempi miehillä kuin naisilla.
Nenäsyöpä on yleisin eteläisessä Afrikassa ja Japanissa. Länsimaissa kaikista syöpätaudeista nenäsyöpiä on noin puoli prosenttia. Sairautta esiintyy lähinnä vanhoilla ihmisillä. Suomessa tapauksia todetaan vuosittain 30–40.
Maiju Jokinen
Maiju Elina Jokinen (s. 1977) on suomalainen näyttelijä. Hän esiintyi 1980- ja 1990-luvulla televisiosarjoissa "Mummo" ja "Kyllä isä osaa". Myöhemmin Jokinen on näytellyt muun muassa Tampereen komediateatterissa ja Teatteri Eurooppa Neljässä.
Jokisen äiti on näyttelijä Tuija Ernamo.
Lotta Lindroos
Lotta Lindroos (s. 25. helmikuuta 1978 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt elokuvien ja sarjojen ohella muun muassa KOM-teatterissa.
Jouko Keskinen
Jouko Olavi Keskinen (s. 22. lokakuuta 1950 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän on muun muassa ollut mukana Suomen Kansallisteatterin näytelmässä "Tuntematon sotilas".
Keskinen näytteli "Salatut elämät" -saippuasarjassa Jukka Salinia sarjan ensimmäisinä vuosina. Hänen viimeinen kohtauksensa sarjassa kuvattiin syksyllä 2003, ja hänen roolihahmonsa poistui sarjasta keväällä 2004. Sarjassa Joukon roolihahmon tytärtä esitti hänen oma tyttärensä Jonna.
"Salattujen elämien" jälkeen Keskinen perusti vaimonsa Jarna Jalava-Keskisen kanssa Mustion linnan kesäteatterin. Kesäteatterissa esitetään näytelmä "Parittain", jonka Keskinen on sovittanut ja ohjannut. Joukon ja Jarnan yritys Culturehouse Oy kuitenkin luopui vuonna 2016 kesäteatteritoiminnasta ja Mustion linnan kesäteatteria vetää nykyään Suomisen perhe.
Jonna Keskinen
Jonna Keskinen (s. 11. huhtikuuta 1982) on suomalainen näyttelijä. Hän esitti Silja Salinia saippuasarjassa "Salatut elämät" vuosina 1999–2000, 2001 ja 2002. Hänen isänsä Jouko Keskinen näytteli sarjassa Siljan isää Jukka Salinia. Vuonna 2001 Jonna nähtiin Runosielut-yhtyeen musiikkivideolla "Sairaan kaunis maailma".
Nykyisin Keskinen on naimisissa ja asuu miehensä kanssa Hollannissa. Vuonna 2015 pariskunta sai ensimmäisen lapsensa.
Buusteri
Buusteri oli Nelosella vuosina 2003-2007 esitettävä kouluaiheinen televisio-ohjelma, jota juonsivat Isa-Eerika Lehto, Minna Lamppu ja Miska Toiviainen. Vuonna 2004 Toiviaisen tilalle tuli Aleksi Sariola, joka oli näytellyt "Salatut elämät" -sarjassa. Ohjelmassa juontajat vierailivat eri kouluissa ympäri Suomea haastattelemassa oppilaita. Lisäksi nähtiin raportteja muun muassa aiheista elokuvat, muoti, eläimet, ruoka ja jopa showpaini. Ohjelma lopetettiin keväällä 2007.
"Buusteria" edelsi samankaltainen ohjelma nimeltä "Breikki".
Jaana Pelkonen
Jaana Maarit Pelkonen (s. 27. tammikuuta 1977 Lahti) on suomalainen kokoomuksen kansanedustaja, Helsingin kaupunginvaltuutettu ja juontaja.
Pelkosen ura mediassa alkoi lahtelaisen Radio 99:n juontaja-toimittajana vuosina 1995–1997. Televisioruutuihin Pelkonen päätyi Radiomafian kautta, jossa hän työskenteli vuosina 1997–1998. Hän tuli valtakunnanlaajuisesti tunnetuksi juontajana "Tilt"-peliohjelmassa vuosina 1997–2005 ja "Jyrki"-nuortenohjelmassa vuonna 1998. Vuosina 2001–2002 Pelkonen emännöi MTV3:n "Far Out" -viihdeohjelmaa ja vuonna 2003 saman kanavan "Escort"-seuranhakuohjelmaa. Vuosina 2006–2007 Pelkonen emännöi myös Ylen "Kestääkö kantti" -ohjelmaa. 25. elokuuta 2007 Pelkonen juonsi Suomen Eurovision-tanssikilpailun karsinnan yhdessä Simo Frangénin kanssa.
Pelkonen on juontanut Euroviisujen Suomen karsinnat seitsemästi: kolme kertaa yhdessä Heikki Paasosen kanssa, kolmesti Mikko "Peltsi" Peltolan kanssa ja kerran Tom Nylundin kanssa. Pelkonen–Paasonen-parivaljakko toimi myös Euroviisujen kommentaattoreina Kiovassa 2005 ja Ateenassa 2006. 10. toukokuuta 2007 Pelkonen juonsi Eurovision laulukilpailun semifinaalilähetyksen parinaan näyttelijä Mikko Leppilampi. 12. toukokuuta 2007 hän juonsi niin ikään Leppilammen kanssa Eurovision-laulukilpailujen finaalin, joka järjestettiin Helsingin Hartwall Arenalla. Pelkonen ja Peltola ovat toimineet euroviisukommentaattoreina Belgradissa 2008 ja Moskovassa 2009. Viimeisen kerran Pelkonen toimi euroviisukommentaattorina Oslossa 2010. Suomen euroviisukarsintojen 2011 jälkeen Pelkosen euroviisupesti päättyi, kun hän päätti asettua ehdolle eduskuntavaaleihin ja tuli valituksi.
Pelkonen pääsi Helsingin kaupunginvaltuustoon kokoomuksen ehdokkaana lokakuun 2008 kunnallisvaaleissa 3 518 äänellä. Kausilla 2009–2012 ja 2013–2016 hän toimii Helsingin seudun liikenne HSL:n hallituksessa, Helsingin sosiaalilautakunnan jäsenenä sekä lautakunnan ensimmäisen aikuispalvelujen muutoksenhakujaoston puheenjohtajana. Kunnallisvaaleissa 2012 Pelkonen uusi paikkansa valtuustossa 3 156 henkilökohtaisella äänellä, mikä oli yhdeksänneksi eniten koko maassa.
Pelkonen toimi kansanedustaja Suvi Lindénin avustajana vuosina 2008–2009. Hänet valittiin vuoden 2011 eduskuntavaaleissa kokoomuksen kansanedustajaksi 5 897 äänellä. Eduskuntavaaleissa vuonna 2015 Pelkonen uusi paikkansa 15 964 äänellä, mikä oli suurin henkilökohtainen äänimäärä Helsingin vaalipiirissä ja viidenneksi eniten koko maassa.
Eduskunnassa Pelkonen on varsinainen jäsen lakivaliokunnassa ja tulevaisuusvaliokunnassa sekä varajäsen suuressa valiokunnassa ja puolustusvaliokunnassa. Vuodesta 2011 hän on ollut Yleisradion hallintoneuvoston jäsen.
Pelkonen on kihloissa ilmavoimien lentäjänä Tampereella työskentelevän Niko Ahon kanssa; heille syntyi tyttövauva helmikuussa 2017. Pariskunta tapasi Linnan juhlissa vuonna 2007, ja vuoden 2012 juhlavastaanotolla he edustivat kihlaparina.
Pelkonen on valmistunut Helsingin yliopiston valtiotieteellisestä tiedekunnasta valtiotieteiden maisteriksi. Hän suoritti lukion jälkeen radiotyön opintoja myös Laajasalon opistossa.
Vuonna 2018 Pelkonen osallistui "Tanssii tähtien kanssa" -tv-kilpailuun.
Anu Hälvä
Anu Kristiina Hälvä (ent. Sallinen, s. 30. kesäkuuta 1964 Hyvinkää) on suomalainen laulaja, ohjaaja ja näyttelijä.
Hälvällä on takanaan pitkä teatteri- ja televisioura. Hän on näytellyt muun muassa televisiosarjoissa "Metsolat", "Blondi tuli taloon", "Ihmeidentekijät" ja "Parhaat vuodet". Hälvä sai vuoden suosituimman naisesiintyjän Telvis-palkinnon 1995.
Varsinaiselta koulutukseltaan hän on oopperalaulaja (sopraano), joksi hän valmistui vuonna 1996. Hänen opettajinaan olivat mm. Anita Välkki, Tom Krause ja Vera Rózsa. Hälvä on valmistunut musiikin maisteriksi ja diplomilaulajaksi vuonna 2000. Lisäksi hän on suorittanut laulupedagogiikan diplomin Helsingin Konservatoriossa vuonna 2002. Hän aloitti musiikkiopintonsa Tampereen Konservatoriossa vuonna 1981 pianonsoitolla, mutta vaihtoi pääaineekseen laulun.
Hälvältä on julkaistu kolme musiikkialbumia: elokuvasävelmiä sisältävä "Valkokankaalla" (1996), sävellyksiä Eino Leinon runoihin sisältävä "Heinäkuun lapsi" (1997) sekä joululevy "Lumiviittaan peittyy maa" (2004). Hän teki kaksi jälkimmäistä yhdessä pianisti Jouni Someron kanssa.
Hälvä toimi Kokkolan kaupunginteatterin toisena johtajana vuosina 2007–2008 ja jatkoi yksin teatterin taiteellisena johtajana vielä kevätkauden 2009. Hän oli naimisissa näyttelijä-ohjaaja Petteri Sallisen kanssa vuosina 1996–2018. Heillä on vuonna 1997 syntynyt tytär ja vuonna 2001 syntynyt poika. Vuonna 2016 hän suoritti lkv-tutkinnon, joka pätevöittää kiinteistönvälittäjäksi.
Luettelo äänioikeusikärajoista
Tämä on luettelo eri valtioiden äänioikeusikärajoista. Numerot tarkoittavat ikää vuosissa.
Irina Björklund
Irina Felicia Björklund (s. 7. helmikuuta 1973 Danderyd, Ruotsi) on suomalainen näyttelijä ja laulaja.
Björklund syntyi Ruotsissa, mutta muutti Suomeen vuoden ikäisenä. Hän kävi Helsingin ranskalais-suomalaista koulua. Yritysjohtajaisänsä uran vuoksi Björklund asui nuoruudessaan välillä Suomessa, välillä Ranskassa. Hän harrasti nuorena tanssia oopperan balettikoulussa ja haaveili tanssijan urasta, mutta haave romuttui 14-vuotiaana, kun hänen nivelensä pettivät.
Björklund opiskeli Teatterikorkeakoulussa 1993–1996. Päästessään opiskelemaan Björklund oli vain 20-vuotias ja jo kolmen vuoden kuluttua koulu sai jäädä taakse, kun Svenska Teatern valitsi Björklundin riveihinsä.
Björklund on näytellyt useissa elokuvissa ja televisiosarjoissa. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa "Rukajärven tie", "Levottomat" sekä "Vieraalla maalla". Vuonna 1999 Björklund sai parhaan naispääosan Jussi-palkinnon Millan osasta elokuvassa "Minä ja Morrison". Varsinaisen läpimurtonsa Björklund teki lotta Kaarina Vainikaisen roolissa elokuvassa "Rukajärven tie". Hän sai Shooting Stars -tunnustuksen Berliinin elokuvajuhlissa vuonna 2004.
Björklund esiintyi vuonna 2004 julkistetussa elokuvassa "Lost". Hän näyttelee elokuvan päähenkilön, Jeremy Stantonin (Dean Cain) vaimoa.
Björklundin ura Hollywoodissa otti harppauksen 2010, jolloin hänen kerrottiin näyttelevän George Clooneyn kanssa samassa elokuvassa. Syksyllä 2010 julkaistussa "The Americanissa" Clooney näyttelee palkkamurhaajaa ja Björklund tämän tyttöystävää. Samassa elokuvassa esiintyy myös toinen suomalainen, Samuli Vauramo.
Björklund on levyttänyt Samuli Edelmannin pari duettoa ”Verenpisara” ja ”Niin kaunis on maa”. Vuonna 2011 hän levytti ranskankielisen albumin "Chanson d’automne", jonka sävelsi Björklund ja yhdysvaltalainen elokuvasäveltäjä Peter Fox ja sanoitti Björklund itse. Irina ja Peter Fox ovat tehneet myös kaksi muuta levyä. Lisäksi Irina on vieraillut monilla levyillä, kuten "Ipanapa Talvilaulut" -kokoelmalevyllä ja Mikko Kuustosen kokoelmalevyllä "Kuu ja tähdet: Mikko Kuustonen - Laulut, tarinat ja ystävät"..
Vuonna 2014 Irina julkaisi uuden albumin, jossa on suomalaisten tekemiä kappaleita ranskankielisinä käännöksinä..
Björklundin erikoistaito laulamisen lisäksi on sahan soitto. Hän tanssii ja kirjoittaa lauluja sekä osaa soittaa myös kitaraa.
Björklund on ollut naimisissa Peter Franzénin kanssa vuodesta 1996 lähtien. Vuosina 1999–2013 he asuivat Los Angelesissa, Yhdysvalloissa ja syksyllä 2013 he muuttivat Ranskaan. Heillä on vuonna 2007 syntynyt poika.
Irina Björklund puhuu sujuvasti suomea, ruotsia, ranskaa ja englantia, sekä hieman venäjää ja espanjaa. Hänen isoäitinsä oli näyttelijä Tuire Orri.
Redonda
Redonda on Karibianmerellä sijaitseva asumaton saari, joka sijaitsee suunnilleen Nevisin ja Montserratin puolivälissä. Saari kuuluu virallisesti Antiguaan ja Barbudaan, jonka erillishallintoalue se on. Kooltaan saari on noin 1,5 km pitkä ja 0,5 km leveä. Saaren löysi Kristoffer Kolumbus, joka nimesikin sen mutta ei astunut maihin.
Taivutusmomentti
Taivutusmomentti (tunnus "M") on lujuusopissa käytettävä suure, joka kuvaa kappaleessa vallitsevan jännitysjakauman taivuttavaa vaikutusta. Esimerkiksi teknisessä taivutusteoriassa palkin taivutusmomentti formula_1 määritellään yhtälöllä
jossa formula_3 on poikkileikkauspinta, formula_4 on palkin pituusakselin suuntainen normaalijännitys ja formula_5 on kuormituksen suuntainen koordinaatti, joka on nolla keskiviivan kohdalla. Taivutusmomentin yksikkö on palkin tapauksessa Nm.
Taivutusmomentilla ei ole fysikaalista merkitystä, mutta se on kätevä laskennan apusuure. Taivutusmomentille on monissa malleissa johdettavissa differentiaaliyhtälömuotoinen lauseke, jonka avulla reunaehdot voidaan tuoda mukaan tehtävään. Esimerkiksi palkin tapauksessa taivutusmomentille voidaan johtaa yhtälö
jossa formula_7 on taivutusmomentti pituuskoordinaatin formula_8 funktiona, formula_9 on taipumaviiva, formula_10 on materiaalin kimmokerroin ja formula_11 on palkin jäyhyysmomentti.
Taivutusmomenttia ei tule sekoittaa vääntömomenttiin, joka kuvaa jännitysjakauman kiertovaikutusta jonkin akselin ympäri.
Klooga-Rannan rautatieseisake
Klooga-Rannan rautatieseisake (viroksi "Klooga-Ranna raudteepeatus", asemalla "Klooga-Rand", rataverkkokartassa "Klooga Rand", aikatauluissa "Kloogaranna") on rautatieseisake Kloogarannan kylässä Lääne-Harjun kunnassa Pohjois-Virossa. Se on Tallinna–Paldiski-radalta erkanevan Kloogarannan radan pääteasema. Seisake ja 3,4 kilometriä pitkä haararata valmistuivat vuonna 1960. Seisake sijaitsee aivan meren rannalla, ja se rakennettiin palvelemaan erityisesti matkailijoita, jotka saapuivat hiekkarannalle viettämään kesäpäivää. Ranta oli vuosikausia erityisen suosittu, ja kauniina päivinä junat olivat tupaten täynnä matkustajia. Alkuaikoina edestakaisia junavuoroja oli jopa kymmenen päivässä, mutta myöhemmin vuorojen määrä on vähentynyt. Nykyään matkustajat ovat lähinnä paikallisia asukkaita, sillä rannan suosio on laskenut kesänviettopaikkana.
Klooga-Rannan seisakkeen ja Tallinnan Baltian rautatieaseman välistä liikennettä hoitaa sähköjunilla Eesti Liinirongid eli Elron. Edestakaisia vuoroja on 3–4 päivässä (aikataulu 31.5.2015 alkaen). Kloogalta on vaihtoyhteys Paldiskiin. Tallinnaan on matkaa 39,3 kilometriä ja Kloogaan 3,4 kilometriä.
Navigaattorit
Navigaattorit ry oli kristillinen palvelujärjestö, joka toimi Suomessa lähinnä korkeakouluopiskelijoiden parissa vuosina 1970–1995. Järjestö edusti evankelikaalista tunnustustenvälistä liikettä. Kansainvälisen Navigators-järjestön perusti amerikkalainen Dawson Trotman. Palvellessaan toisen maailmansodan aikana Yhdysvaltain laivastossa hän alkoi pitää merisotilaille raamattupiirejä, mistä järjestö sai nimensä.
Suomessa Navigaattorien toiminnan aloitti amerikkalainen Tom Heeb vuonna 1970. Toiminta keskittyi lähinnä korkeakouluopiskelijoiden pariin korkeakoulupaikkakunnilla, mutta myös koululaistyö oli merkittävää. Pojille järjestettiin Kotkakallio-leirejä yhdessä Kansan Raamattuseuran kanssa. Lisäksi harjoitettiin julkaisutoimintaa.
Navigaattorien toiminta Suomessa päättyi vuonna 1995, mutta kansainvälisesti toiminta jatkuu edelleen. Toimintaa on muun muassa Ruotsissa, Norjassa ja Virossa. Järjestön päämaja on Colorado Springsissä Yhdysvalloissa.
Antti Viitikko
Antti Viitikko (s. 29. marraskuuta 1976) on suomalainen sulkapalloilija.
Viitikko pelasi Ateenan 2004 olympialaisissa mutta putosi jatkosta hävittyään ainoassa ottelussaan Etelä-Korean Shon Meung-molle.
Suomen mestaruuden Viitikko on voittanut kaksinpelissä 2003 ja nelinpelissä 2000 (parina Ilkka Nyqvist), 2001 ja 2002 (parina Alexander Böök) sekä 2006 (parina Tuomas Karhula), 2008 sekanelinpelissä yhdessä Anu Niemisen kanssa.
Antti Viitikko on lopettanut sulkapalloilun selkäongelmiensa takia.
Guy Verhofstadt
Guy Maurice Marie Louise Verhofstadt (, s. 11. huhtikuuta 1953, Dendermonde) on belgialainen liberaalipoliitikko (Open VLD), Belgian entinen pääministeri ja Gentin entinen kaupunginvaltuutettu.
Lakitutkinnon suorittanut Guy Verhofstadt aloitti poliittisen uransa Willy De Clercqin avustajana 1977. De Clercq oli tuolloin PVV:n ("Partij voor Vrijheid en Vooruitgang") puheenjohtaja. Verhofstadt tuli valituksi parlamenttiin 1985 ja pääsi saman tien myös Wilfried Martensin hallitukseen valtiovarainministeriksi ja varapääministeriksi. Verhofstadtin uudistusmieliset ajatukset taloudesta ja nuori ikä toivat hänelle liikanimen "Baby-Thatcher". Vuonna 1991 hän yritti muodostaa ensimmäisen oman hallituksensa, mutta epäonnistui ja joutui oppositioon, jossa uudisti PVV-puolueen nykyiseksi VLD:ksi ("Vlaamse Liberalen en Democraten").
Verhofstadtista tuli pääministeri ensimmäisen kerran 13. kesäkuuta 1999 pidettyjen liittovaltion parlamenttivaalien seurauksena. Hänen hallitukseensa tulivat mukaan liberaalit, sosialistit ja vihreät. Tämä "sateenkaarihallitus" oli ensimmäinen laatuaan Belgiassa. Seuraavissa 18. toukokuuta 2003 pidetyissä vaaleissa vaalivoiton saivat sosialistit ja liberaalit, jotka myös muodostivat Verhofstadtin toisen hallituksen.
Verhofstadt oli Saksan liittokansleri Gerhard Schröderin suosikki Euroopan komission johtoon, mutta Angela Merkel sai tehtävään oman suosikkinsa José Manuel Barroson.
10. kesäkuuta 2007 järjestettyjen vaalien jälkeen Verhofstadtin hallitus menetti enemmistönsä ja Verhofstadt jätti eronpyyntönsä kuninkaalle. Suurimmaksi puolueeksi nousi Yves Letermen johtama CD&V/N-VA-lista. Leterme ei kuitenkaan pystynyt muodostamaan hallitusta ja puolen vuoden pattitilanteen jälkeen kuningas Albert II nimitti Verhofstadtin väliaikaishallituksen johtoon. Ilmoituksensa mukaan Guy Verhofstadt väistyi sivuun, kun kuningas nimitti vihdoin Letermen pääministeriksi 20. maaliskuuta 2008.
Pääministeriytensä jälkeen Verhofstadt on jatkanut poliitikon uraa Euroopan parlamentin jäsenenä, joksi hänet valittiin vuoden 2009 Euroopan parlamentin vaaleissa. Hän toimii Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmän puheenjohtajana.
Euroopan nykyisistä poliitikoista hän on yksi voimakkaimmin federaalista Euroopan unionia kannattavia.
Filip Dewinter
Philip Michel Frans ”Filip” Dewinter (s. 11. syyskuuta 1962 Brugge) on flaamilainen kansallismielinen poliitikko Belgiassa. Hän on Flanderin eroa Belgian liittovaltiosta ajavan Vlaams Belangin johtohahmoja. Dewinter pyrki Antwerpenin pormestariksi 2006.
Sadekausi
Sadekausi on trooppisen ja subtrooppisen alueen vuodenaika, jolloin sataa eniten. Yleensä sadekausi on kesällä, mutta talvisateisessa eli välimerenilmastossa talvella. Koska trooppinen ja subtrooppinen vyöhyke sijaitsevat lähellä päiväntasaajaa, vuodenaikojen vaihtelu on vähäistä. Sadekautta seuraa kuiva kausi, jolloin vedestä voi olla pulaa.
Aurinko paistaa kohtisuoraan vuorotellen Kravun kääntöpiirille ja vuorotellen Kauriin kääntöpiirille. Kun Aurinko paistaa kesäkuussa kohtisuoraan Kravun kääntöpiirille, myös matalapaineen alue siirtyy hieman pohjoispuolelle. Samalla matalapaineen mukana tulevat sateet aiheuttavat siellä sadekauden. Eteläisellä pallonpuoliskolla on samaan aikaan kuivakausi.
Köppenin ilmastoluokitus
Köppenin ilmastoluokitus jakaa ilmastot kasvillisuustyyppejä vastaaviin luokkiin, joita merkitään kirjainlyhenteillä. Eri ilmastotyyppien jakoperusteina ovat lämpötilan ja sademäärän kuukausittaiset keskiarvot sekä sademäärän kausivaihtelu.
Köppenin luokitus on laajimmin käytetty ilmastoluokitus, johon on myöhemmin ehdotettu muutoksia, laajennuksia ja parannuksia. Saksalainen kasvillisuuden ja ilmastojen tutkija Wladimir Köppen kehitti luokituksen noin vuonna 1900 tehden siihen muutoksia muun muassa vuosina 1918 ja 1936. Köppen julkaisi artikkelin lämpövyöhykkeistä jo 1884. Laajaan tietoisuuteen luokitus levisi 1928. Uudempi Trewarthan luokitus muuttaa ja laajentaa Köppenin luokitusta.
Köppenin luokituksessa esimerkiksi "Af" on trooppinen sademetsäilmasto, joka on aina niin lämmin ja kostea, että kasvaa trooppista sademetsää. Se rajoittuu savanniin Aw, jota luonnehtii voimakas sademäärien vuosivaihtelu. Tämä ilmasto suosii harvapuista ruohotasankoa.
Köppenin ilmastoluokitus jakaa ilmastot viiteen pääryhmään, jotka jakautuvat edelleen useisiin alatyyppeihin. Tyypit ilmaistaan 2–4 kirjainta käsittävällä tunnuksella.
Trooppisten ilmastojen (megaterminen) keskilämpötila on kaikkina kuukausina yli 18 °C. Toinen kirjain ilmaisee sademäärän jakautumista eri vuodenaikojen välillä: Kuivien ilmastojen (aridi, semiaridi) vuosittainen sademäärä jää alle kuivuusrajan (noin 500 mm). Kolmannen kirjaimen merkitykset:
Tässä luokassa voidaan tarvittaessa käyttää neljättä kirjainta osoittamaan sateen jakautumista vuodenaikojen välillä: w kesäsateinen, s talvisateinen.Lauhkeiden ilmastojen (lämpimänlauhkeat ilmastot, mesoterminen) lämpimin kuukausi on keskilämpötilaltaan yli 10 °C ja kylmin kuukausi välillä −3 °C ja 18 °C. Toinen kirjain ilmaisee sademäärän jakautumista eri vuodenaikojen välillä:
Kolmas kirjain ilmaisee kesän lämpöisyyttä: Kylmätalvisten ilmastojen (lumi- ja metsäilmastot, mikroterminen) lämpimin kuukausi on keskilämpötilaltaan yli 10 °C ja kylmin kuukausi alle −3 °C. Mannerilmasto. Toista ja kolmatta kirjainta käytetään kuten luokassa C, lisäksi kirjaimella d osoitetaan, että lämpimin kuukausi on keskilämpötilaltaan alle 22 °C, enintään 3 kuukautta keskilämpötilaltaan yli 10 °C ja kylmimmän kuukauden keskilämpötila alle −38 °C. Suomessa on luokan "Df" ilmasto, joka on kylmätalvinen lumi- ja metsäilmasto jossa sadetta saadaan tasaisesti ympäri vuoden.Jääilmastojen (polaari-ilmastot, napailmastot, lumi-ilmastot) lämpimin kuukausi on keskilämpötilaltaan alle 10° C.
Trewarthan ilmastoluokitusjärjestelmä on mukautettu versio Köppenin järjestelmästä. Se pyrkii määrittelemään ilmastovyöhykkeet niin, että ne vastaisivat tarkemmin kasvillisuusvyöhykkeitä.
Trewarthan kuivuusraja metsälle ja arolle on "10 * (T − 10) + 3*P", missä P: kuuden lämpimimmän kuukauden (sen vuosipuoliskon, jossa aurinko on korkeimmillaan, "kesäpuolisko") yhteenlaskettujen sademäärien osuus kokonaissateesta. T = vuoden keskilämpötila.
Pelkovaara
Pelkovaara on keväällä 2004 Yle TV1 -kanavalla esitetty suomalainen televisiosarja. Komediallinen sarja kertoo elämästä kuvitteellisessa Pelkovaaran varuskunnassa Lapissa, kun Suomi on liittynyt Natoon. Pasifistissävyinen sarja sisälsi myös tieteistarinamaisia elementtejä – mukana ollut ionosfäärin tutkimuslaitteisto osoittautui asejärjestelmäksi, joka mukaili maailmalla pitkään aiheesta esiintyneitä salaliittoteorioita.
"Pelkovaara" herätti huomiota muun muassa tähtikaartillaan Satu Silvo, Joonas Saartamo ja Taisto Reimaluoto, jotka joutuivat kriitikkojen hampaisiin muun muassa sotilaselämään liittyvän epärealistisuuden, ”puskakomediamaisuuden” ja tuotantoyhtiönsä Fremantle Productions Oy:n takia. Katsojia sarja saavutti varsinkin alussa hyvin, ja osa katsojista otti kantaa sarjan puolesta. Sarja on kuvattu Sodankylän Syväjärvellä.
Mastika
Mastika kuuluu maustettuihin väkeviin viinoihin, joissa tuntuu anetolin maku ja jotka ovat erityisen suosittuja Balkanin alueella.
Mastika on nimenomaan Bulgariassa jopa kansallisjuoman asemassa, mutta Makedoniassa ja Romaniassa siitä on omat versionsa. Mastikassa tulee olla alkoholia vähintään 47 prosenttia, eikä se saa olla aivan sokeritonta. Mausteena siinä on tyypillisesti rusotähtianiksen ("Illicium verum"), aniksen ("Pimpinella anisum") tai fenkolin ("Foeniculum vulgare") aromaattisia uutteita.
Bulgariassa mastikasta ja minttulikööristä tehtyä cocktailia kutsutaan nimellä oblak (облак) eli "pilvi".
Saman tyyppisiä väkeviä viinoja ovat Pastis, Pernod Ranskassa, Anicado Espanjassa, ouzo Kreikassa ja Raki Turkissa. Koiruohoa ("Artemisia absinthium") sisältävä absintti on myös huomionarvoinen.
Fortune 500
Fortune 500 on yhdysvaltalaisen "Fortune" -talouslehden vuosittain julkaisema luettelo yhdysvaltalaisista julkisista yhtiöistä järjestettynä liikevaihdon mukaiseen suuruusjärjestykseen. Luetteloa voidaan tarkastella yhtiön web-sivuilla useilla valintaperusteilla. Yhtiö julkaisee myös maailmanlaajuista "Fortune Global 500" -listaa, johon lehti listaa yhdysvaltalaisia ja kansainvälisiä pörssiyrityksiä liikevaihdon mukaan.
Toinen yhdysvaltalainen talouslehti "Forbes" julkaisee vastaavanlaista luetteloa julkisesti noteeratuista pörssiyhtiöistä (Forbes Global 2000), jossa suuruuden kriteereinä käytetään liikevaihtoa, tilikauden tulosta, taseen loppusummaa ja yhtiön markkina-arvoa.
Lisäksi esimerkiksi luottoluokitusyhtiö Standard & Poor's ylläpitää S&P 500 -listaa (osakeindeksiä) 500:sta markkina-arvoltaan suurimmasta yhdysvaltalaisesta pörssiyhtiöstä.
"Fortune Global 500" on vastaava maailmanlaajuinen lista suuryrityksistä. Listalla on myös joitain valtionyhtiöitä esimerkiksi Kiinasta, jos näiden konsernirakenteeseen kuuluu julkisesti noteerattuja tytäryhtiöitä.
Forbes Global 2000
Forbes Global 2000 on maailman 2000 suuren julkisen yrityksen (ei siis sisällä esim. OPEC-maiden valtiollisia öljy-yhtiöitä) lista, joka on tehty yhdistelmänä neljän mittarin perusteella. Mittarit ovat liikevaihto, liikevoitto, omaisuus ja markkina-arvo. Listan tekee ja julkaisee vuosittain Forbes lehti.
Valuuttana lehti käyttää Yhdysvaltain dollaria (USD). Rahayksikön valinnasta johtuen voivat Yhdysvaltain ulkopuolisten yritysten listasijoitus voi muuttua valuuttakurssien heilahtelujen mukaan. Listassa ei oteta huomioon eroja tilikausien päättymisajankohdissa tai esimerkiksi kirjanpitokäytännöissä alaskirjausten osalta.
The Forbes Global 2000 on eräs laajasti tunnettu tapa tuoda esille, mitkä ovat johtavia yrityksiä maailmassa, mutta on paikallaan huomata että se on vain eräs tulkinta siitä. Tulokset eivät kiistattomia, sillä mikä tahansa painotuksen muutos kriteereihin tuottaisi erilaisen listan.
Koko lista on luettavissa osoitteessa http://www.forbes.com/lists/2008/18/biz_2000global08_The-Global-2000_Rank.html
Vuoden 2006 lista on luettavissa osoitteessa http://www.forbes.com/lists/2007/18/biz_07forbes2000_The-Global-2000_Rank.html
Arvot alapuolella ovat kaikki yksikössä miljardia Yhdysvaltain dollaria.
Monilla muilla mailla on 1–9 yritystä listalla.
Deathspell Omega
Deathspell Omega on ranskalainen black metal -yhtye (suomalaisella laulajalla), joka perustettiin vuonna 1998. Yhtyeen nykyinen musiikillinen suuntaus on lähempänä avantgardempaa ilmaisua, kuin aivan perinteistä black metallia. Yhtyeen lyyrinen sisältö käsittelee ensisijaisesti satanismia metafyysisellä tasolla sekä muita teologisia aihepiirejä. Viime vuosina Deathspell Omega on luonut kolmiosaista sarjaa Jumalan, Saatanan ja ihmisen suhteista toisiinsa. Tämän vuoksi yhtye on siis erottunut tyypillisemmistä black metal -yhtyeistä, jotka käyttävät selvästi suorempaa ilmausta.
Vuonna 2000 julkaistu debyytti "Infernal Battles" ja sitä seurannut vuoden 2002 "Inquisitors of Satan" ovat suoraviivaisempia levyjä sekä sanoituksellisesti että musiikillisesti, mutta vuonna 2004 julkaistu "Si Monumentum Requires, Circumspice" on paljon poikkeavampi levy, sekä teologisemman tyylin että hieman progressiivisemman rakenteen vuoksi, sisältäen esimerkiksi ortodoksista kirkkolaulua ja kuoroja. Kyseinen levy on saanut suurta huomiota pienemmissä underground-piireissä, joissa levyä on ylistetty yhdeksi parhaista ikinä. Albumia seurasi vuonna 2005 julkaistu EP "Kénôse", joka on muun muassa musiikkilehti Revolverin mukaan ”yksi voimakkaimmista, ideologisesti kiehtovimmista black metal -julkaisuista kautta aikojen”. Yhtyeen vuonna 2005 julkaistut kappaleet, joita on viisi, ovat yhteiskestoltaan yli kahdeksankymmentä minuuttia.
Deathspell Omegalta on vuosien varrella julkaistu lukuisia split-levyjä muiden yhtyeiden kanssa, viime aikoina lähinnä vain vokalisti Mikko Aspan toisten projektien kanssa (esimerkiksi Clandestine Blaze). Muista yhtyeen jäsenistä ei ole paljoakaan tietoa, vain nimet ja tiedot muista yhtyeistä. Hasjarl on yhtyeen kitaristi ja pyörittää myös levy-yhtiötään End All Life Productions, ja on osa toista levy-yhtiötä Norma Evangelium Diaboli. Khaos on yhtyeen basisti. Jo aiemmin mainittu Mikko Aspa pitää myös omaa levy-yhtiötään Northern Heritage.
Deathspell Omegan neljäs kokopitkä albumi, "Fas – Ite, Maledicti, in Ignem Aeternum", julkaistiin 16. heinäkuuta 2007. Levy on toinen osa edellä mainitusta kolmiosaisesta sarjasta, ja sen rakenne on siirtynyt vielä paljon edellistä albumia avantgardemmaksi. Levy on saanut erinomaisen vastaanoton monissa black metal-piireissä.
Viides kokopitkä albumi ja albumi-trilogian viimeinen osa "Paracletus" julkaistiin 8. marraskuuta 2010.
Yhtyeen split-julkaisuista ja ennenjulkaisemattomasta materiaalista on tehty kaksi kokoelmalevyä, "Manifestations 2000–2001" ja "Manifestations 2002".
Tommi Taurula
Tommi Taurula (s. 7. syyskuuta 1967 Punkaharju) on suomalainen itseoppinut näyttelijä. Taurula on aloitellut uraansa ylioppilasteatterilla. Hänen tunnetuin roolinsa on saippuasarjassa "Salatut elämät", jossa hänen roolihahmonsa Kari Taalasmaa on esiintynyt vuosina 1999, 2001–2004, 2005, 2007–2010, 2014, 2015–2018 sekä 2019 alkaen. Alun perin Taurula haki sarjaan Toni Veijalaisen rooliin mutta päätyi lopulta Kariksi. Taurula on näytellyt suomalaisissa elokuvissa sekä teattereissa.
Hän on opiskellut sähköasentajaksi ennen näyttelijän uraansa.
Tommi Taurula elää avioliitossa, ja hänellä on kaksi vuosina 2004 ja 2006 syntynyttä lasta. Taurula perheineen asuu Helsingin Oulunkylässä.
Vapaa-ajallaan Taurula esiintyy yhtyeessä Umpikujan pojat sekä urheilee.
Studio Impossible
Studio Impossible on MTV3-kanavalla vuonna 2006 esitetty 15-osainen sketsisarja. Sarjan pääosissa näyttelivät Peter Franzén, Niko Saarela, Kari Hietalahti, Lotta Lindroos ja Katja Kukkola. Sarjassa esiintyivät myös muun muassa Tarja Turunen, Kotiteollisuus-yhtye ja Martti Suosalo.
Sarjan ohjasi Lauri Nurkse. Käsikirjoittajina toimivat Kari Hietalahti ja Niko Saarela. Sarjasta ilmestyi DVD syksyllä 2007.
Sarjan tarkoitus on tehdä studiojuonnot mahdottomista paikoista ja paikoista, joista ei ole ennen juonnettu, kuten lihajalostamosta, saunasta tai autonlavalta.Riki Sorsan veli (Hietalahti) tekee aina asioita, joita tavikset eivät voi, kuten tankkaa auton ja lähtee maksamatta ja lyö väärän pallon biljardissa ja puolustelee itseään sanomalla, että on Riki Sorsan veli ja alkaa laulaa Sorsan kappaletta ”Haaveissa vainko oot mun.”
Making of Takkavideo: dokumentti vihaisen ohjaaja Käkelän (Franzén) takkavideon tekemisestä. Sketsissä parodioidaan ohjaaja Aleksi Mäkelää ja tuottaja Markus Seliniä.
SIG-pyöräilijä (Saarela) polkee jopolla ympäri Lauttasaarta ja laulaa iloisena SIG:n kappaletta ”Ludwig Van Beethoven”, kunnes osuu seinään tai ajaa mereen pyöränsä kanssa.
Teräsvilla (Franzén, Hietalahti ja Saarela) on hevi-yhtye, joka pyrkii yhdeksänjaksoisessa sarjassa ladon nurkasta Tavastia-klubille. Matkan varrella he hankkivat keikka-auton ja managerikseen Jompen.
Juontajat Hietalahti, Saarela ja Franzén juonsivat ohjelmaa erilaisista paikoista: jyrkkä mäki, tuomiokirkon kellotorni, kaatopaikka, pimeä huone, lihajalostamo, autonlava, kerrostalon katto.
Porin keskittymishäiriöisistä yritetään ottaa kuvaa (Franzén), mutta kuva on epäselvä, koska Porin keskittymishäiriöiset eivät pysty keskittymään.
Lapsilla sisustavat naiset.
Irma alkaa valittaa Kaleville joka ajaa autoa että hänellä tulee kohta housuun. Kalevi saa auton pysäytettyä ja huomaa kaupustelevan miehen. Kalevi yrittää tinkiä miehen tuotteista, mutta turhaan. Kalevi on ostanut mm. muikun mätiä ja jamakkalalaisia puujumalia.
Risto on alkoholisti joka yrittää vältellä alkoholia, mutta sortuu aina. Seuraavana aamuna hän herää esim. Korkeasaaresta tai moottoritieltä.
Teräsvilla on Ruokoskella majaileva heavy metal -yhtye. Teräsvillaa voi verrata Spinal Tapiin, sillä se ei ole "oikea" yhtye vaan pikemminkin parodia, mutta yhtye on silti keikkaillut ja tehnyt yhden singlen. Teräsvilla esittää stereotyyppistä heavy metal -bändiä, ja sen nimestä ja sanoituksista saattaa tulla mieleen Teräsbetoni-yhtye. Teräsvillan henkisenä isänä ja tukijana toimii Kotiteollisuus-yhtye.
Atif Abaid
Atif Abaid (, egyptiläisittäin "ʿAtif Muḥammad ʿAbaid"; 14. huhtikuuta 1932 – 12. syyskuuta 2014) oli Egyptin pääministerinä lokakuusta 1999 heinäkuuhun 2004.
Hän oli Sidqin hallituksen kotimaan kehitysministeri ja Ganzurin hallituksen suunnitteluministeri. Ennen poliittista uraansa hän oli Kairon yliopiston professorina. Myöhemmin Atif Abaid johti kansainvälistä arabipankkia.
Avantgardemetalli
Avantgardemetalli on yksi metallimusiikin tyylilajeista, jossa rikotaan perinteistä äänimaailmaa ja totuttuja kappalerakenteita. Musiikille on tyypillistä teatraalisuus ja mahtipontisuus, luova uuden ja erilaisen etsiminen. Toisin kuin progressiivisessa metallissa, joka myös on kokeilevaa ja rajoja rikkovaa, avantgardemetallissa käytetään vielä radikaalimpia ratkaisuja, kuten aivan uudenlaisia ääniä, kappalerakenteita, sointukulkuja ja soittimia. Progressiivinen metalli keskittyy pikemminkin luomaan erikoisuutta uudentyyppisillä rytmeillä ja rakenteilla eikä niinkään äänellä.
Yleensä avantgardemetalliin liitetään synkkä tunnelma ja alakuloinen äänimaailma. Moni avantgarde-yhtye onkin aloittanut black metalilla ja siirtynyt myöhemmin kokeilemaan uusia tyylejä. Tällaisia yhtyeitä ovat esimerkiksi Arcturus, Dødheimsgard ja Sigh. Ensimmäisenä avantgardemetalli-yhtyeenä voidaan pitää sveitsiläistä Celtic Frostia, joka toi etenkin vuoden 1987 Into the Pandemonium -levyllään hyvin kokeellisia elementtejä esiin musiikissaan. Myös tšekkiläinen Master's Hammer on vaikuttanut osaltaan tyylin syntyyn.
Johanna Raunio
Riitta Johanna Raunio (s. 5. marraskuuta 1954 Forssa) on suomalainen malli, näyttelijä, laulaja, juontaja ja kiinteistönvälittäjä. Raunio on vuoden 1974 Miss Suomi
Ylioppilaaksi valmistuttuaan Raunio aloitti kieliopinnot Turun yliopistossa syksyllä 1973 tavoitteenaan kieltenopettajan ammatti. Vuonna 1973 hän voitti Miss Cinema Europe -kilpailun ja oli aiemmin osallistunut myös Seura-lehden Aurinkotyttö-kisoihin. Miss Suomeksi hänet kruunattiin vuonna 1974. Raunio oli myös lehdistön ihannetyttö. Raunio sijoittui hyvin myös kansainvälisissä kauneuskilpailuissa. Hän sijoittui kolmanneksi Miss Universum-, Miss Eurooppa- ja Miss International Beauty -kilpailuissa.
Vuonna 1989 Raunio vieraili Turun kesäteatterissa Lumikin roolissa, ja vuonna 2001 Heinolan kesäteatterin "Piukoissa paikoissa" Sugar Kanen roolissa, jonka Marilyn Monroe aikoinaan teki tunnetuksi. Raunio on näytellyt myös teattereissa, neljässä filippiiniläisessä elokuvassa (Kumander agimat, Lorelei, Postcards from China ja Balakyot) vuonna 1975, Spede Pasasen elokuvissa (esimerkiksi "Uuno Turhapuro muuttaa maalle" ja "Hei kliffaa hei") ja esiintynyt televisiosarjoissa "Painajainen" ja "Tähtitehdas".
Vuonna 1993 Raunio alkoi keikkailla Atlas-yhtyeen kanssa ja vuonna 1994 Audiovox julkaisi Raunion nimeä kantavan albumin.
Vuonna 2005 Raunio sai Tanja Jääskeläisen roolin MTV3-kanavan saippuasarjassa "Salatut elämät". Alun perin hänen tarkoituksenaan oli tehdä sarjaan seitsemän viikon mittainen vierailu, mutta rooli venyi lopulta neljän vuoden mittaiseksi. Raunio jätti sarjan kuvaukset toukokuussa 2009 ja hänen roolihahmonsa poistui sarjasta loppuvuonna 2009.
Sittemmin Raunio on työskennellyt kiinteistönvälittäjänä.
Raunio on ollut naimisissa Erkki Hakkaraisen kanssa, jonka kanssa hänellä on kaksi tytärtä. Hän asuu Vääksyssä.
The Tahitian Choir
The Tahitian Choir on ranskanpolynesialainen kansanmusiikkia esittävä soitinsäestyksetön kuoro. Yhtye on kotoisin Rapan saarelta, Ranskan Polynesian eteläosista. Kuorossa on 126 laulajaa, joka on noin kolmannes koko saaren asukkaista.
The Tahitian Choirin perustamisajasta ei ole tietoa. Se aloitti kaupallisen uransa 1990-luvun alussa, jolloin ranskalainen Pascal Nabet Meyer aloitti sen levytysten julkaisun. Meyer antoi yhtyeelle myös nimen The Tahitian Choir. Kaikki yhtyeen sanoitukset ovat paikallisella rapan kielellä.
Stamitz
Stamitz tai Stamic on muun muassa seuraavien henkiöiden sukunimi:
Vesuvianiitti
Vesuvianiitti (Ca(Mg,Fe)Al(SiO)(SiO)(OH,F)) eli toiselta nimeltään idokraasi. Vesuvianiitti kuuluu sorosilikaatteihin kuten myös esimerkiksi epidootti, hemimorfiitti, ilvaiitti ja zoisiitti.
Kidejärjestelmältään vesuvianiitti on tetragonaalinen. Kiteet ovat usein lyhyitä ja poikkileikkaukseltaan neliömäisiä pilareita. Vesuvianiitti on taipuvainen omamuotoisuuteen. Vesuvianiittia esiintyy myös ei-kidemuotoisena, kuten tiiviinä kasoina tai rakeisina massoina.
Vesuvianiitti on väriltään tavallisemmin tummanruskea, joskus myös vihreä. Viiru on valkoinen.
Kiilto on lasikiilto tai rasvakiilto. Kovuus on 6,5 Mohsin asteikolla ja ominaispaino on 3,3–3,5 g/cm³.
Vesuvianiittia esiintyy metamorfisissa kalkkikivissä epidootin, wollastoniitin, skapoliitin, diopsidin, grossulaarin, kalsiitin kanssa. Vesuvianiittipitoisiin karsikiviin liittyy usein scheeliittiä. 
Vesuvianiittiesiintymiä on muun muassa Norjassa, Yhdysvalloissa ja Suomen Paraisissa.
Monen värisiä vesuvianiittimuunnoksia käytetään korukivinä.
Semanttinen Web
Semanttinen Web () on verkon laajennus, joka perustuu World Wide Web Consortiumin (W3C) standardeihin. W3C:n mukaan “semanttinen web tarjoaa yleisen kehysympäristön, joka mahdollistaa datan jakamisen ja uudelleenkäyttämisen yli sovellus-, yritys- ja yhteisörajojen. Termin loi Tim Berners-Lee tarkoituksenaan kuvata dataverkkoa, jonka sisältöä koneet pystyvät prosessoimaan. Siinä missä kriitikot ovat kyseenalaistaneet semanttisen webin toteutettavuutta, ovat puolestapuhujat tuoneet esille sen sovellusten toimivuuden olevan todistettu teollisuuden, biologian ja humanististen tieteiden aloilla. Käytännössä tämä tarkoittaa dataverkkoa, jonka datan osaset on luotu niin, että niiden sisällön perusteella myös koneet pystyvät luomaan liittyvyyssuhteita datan osasten väleille.
Semanttinen web voi olla osa arjen ja työelämän tavallista arkea. Berners-Lee mainitsee haastattelussa tilanteen, jossa henkilö ilmoittautuu seminaariin, ja tämä tapahtuu esimerkiksi seminaarin internet-sivuilla. Tietokone ymmärtää tässä kohtaa liittyvyyssuhteen henkilön, ja tapahtuman välillä. Silloin kone automaattisesti alkaa hakea henkilöä mahdollisesti kiinnostavia tietoja, jotka se löytää etsimällä seminaariin liitettäviä tietoja. Tämä voi tarkoittaa esimerkiksi aikatauluja, osoite- ja yhteystietoja tai vaikkapa sijainteja. Nämä tiedot löydettyään kone ymmärtää liittyvyyssuhteita löytämiensä tietojen ja henkilön sovellusten ja laitteiden välillä, jolloin se automaattisesti siirtää esimerkkeinä mainitun informaation oikeisiin kohteisiinsa. Lopputuloksena siis seminaarin tärkeimpien henkilöiden yhteystiedot päivittyvät käyttäjän yhteystietoluetteloon, seminaarin tapahtumapaikat puhelimen kartta-sovellukseen, ja aikataulut käyttäjän kalenteriin.
Semanttinen web on käyttömahdollisuuksiltaan ja käytännöllisyydeltään liki rajaton kokonaisuus. Rajat ylittävien tietolähteiden tehokas ja älykäs hyödyntäminen luo monenlaisia palvelu- ja sovellusmahdollisuuksia:
Tällaiset palvelut voivat olla hyödyllisiä julkisille hakukoneille tai niitä voidaan käyttää tiedonhallintaan organisaation sisällä. Liiketoimintasovellukset sisältävät seuraavia:
Yritysmaailmassa semanttista webiä käyttää suljettu ryhmä, ja johto pystyy asettamaan organisaation suuntaviivat siihen liittyen, esimerkiksi tiettyjen ontologioiden käyttöönoton suhteen. Julkiseen semanttiseen webiin verrattuna yritysmaailmassa on vähemmän vaatimuksia esimerkiksi skaalautuvuuteen liittyen. Lisäksi organisaation sisällä kiertävä informaatio on yleisesti luotettavaa, eikä myöskään yksityisyys ole asiakastietoja lukuun ottamatta niin suuri ongelma.
Semanttisen webin alueella kehitetään XML-perustaisia metakieliä ja -standardeja sekä ontologiatekniikoita, joiden avulla verkon resurssien sisällöllinen kuvaaminen ja hyödyntäminen käyvät mahdolliseksi. Tunnetuimpiin teknologioihin ja standardeihin kuuluvat W3C:n RDF(S) ja OWL sekä ISO:n Topic Maps.
Rikkikiisu
Rikkikiisu eli pyriitti eli "katinkulta" (FeS, rautasulfidi) on yleisin kaikista sulfidimineraaleista. Rikkikiisun toinen nimi pyriitti on johdettu kreikan kielen sanasta πυρίτης (pyritēs), joka tarkoittaa "tulesta" tai "tulessa". Nimi on todennäköisesti peräisin siitä, että rikkikiisu kipinöi, kun sitä iskee terästä tai piikiveä vasten. Tätä rikkikiisun ominaisuutta on hyödynnetty esimerkiksi rataslukolla varustetuissa varhaisissa tuliaseissa Rikkikiisu sekoitetaan hyvin helposti markasiittiin, jonka kemiallinen koostumus on sama (FeS, rautasulfidi), mutta sen kiderakenne on rikkikiisun kuutiollisesta poiketen ortorombinen. Siinä voi olla hivenaineena pieniä määriä kuparia tai kultaa.
Rikkikiisua tavataan esimerkiksi kvartsijuonissa, sedimenttikivissä, metamorfisissa kivilajeissa ja malmiesiintymissä, joissa se esiintyy usein yhdessä muiden sulfidi- ja oksidimineraalien kanssa. Rikkikiisu itse ei kuitenkaan ole varsinainen malmimineraali, mutta siitä voidaan valmistaa ferrosulfaattia ja rikkihappoa, joka on maailman eniten käytetty kemikaali.
Rikkikiisu on tärkeä rikin lähde, ja jalostettaessa siitä syntyy myös jonkin verran rautarikastetta.
Rautasulfidit, niin rikkikiisu kuin markasiittikin muodostavat joskus pallomaisia konkreetioita (ks. kuva alhaalla). Konkreetiot kiteytyvät säteittäisesti keskeltä suoraan pintaa kohti, ja muodostavat näin kauniita palloja. Konkreetion säteittäinen kiderakenne tulee parhaiten esille, kun konkreetio halkaistaan.
Kuvan konkreetioiden läpimitta on noin 3 cm. Konkreetiot ovat yleensä tämän kokoisia, mutta toisinaan löytyy myös joitakin senttimetrejä suurempia konkreetioita. Joidenkin uskomusten mukaan rikkikiisu- ja markasiittikonkreetiot ovat niin sanottuja "energiakiviä".
Rikkikiisu on hyvin yleinen mineraali kaikkialla maailmassa ja tärkeitä esiintymiä on löydetty muun muassa seuraavilta paikkakunnilta ja maista: Meggen, Sveitsi; Kärnten, Itävalta; Norja; Ruotsi; Elba, Italia; Espanja; Ural, Venäjä; Colorado, Yhdysvallat; Etelä-Afrikka ja Kanada. Suomessa on merkittävä esiintymä Pyhäjärvellä.
Inkat käyttivät suuria, tasapintaisia rikkikiisukiteitä peileinä.
Räisälän kirkko
Räisälän kirkko sijaitsee entisessä Räisälän kunnassa Karjalankannaksella Suomen luovuttamalla alueella.
Räisälän edellisen kirkon tuhouduttua salaman sytyttämänä vuonna 1910 tilattiin uuden kirkon piirustukset Josef Stenbäckiltä. Uusi ristin muotoinen kirkko valmistui 1912. Kirkon alttariosassa on puolipyöreä aspis ja kuoriosan vieressä on kellotorni, joka kohoaa 37 metrin korkeuteen. Kellotornin alaosassa on urkuparvi, joka avautuu kirkkosaliin alttarin vasemmalla puolella. Kirkon seinät tehtiin Räisälän alueen omasta punaisesta graniitista ja ristivarsien päätykolmiot puolestaan tiilestä. Tyyliltään kirkko edustaa suomalaista kansallisromanttista jugendia, jossa on vaikutteita keskiaikaisista kivikirkoista.
Kirkossa oli noin tuhat istumapaikkaa. Kirkon alttaritaulu oli Robert Wilhelm Ekmanin vuonna 1872 maalaama ja sen aiheena oli ”Jeesus siunaa lapsia”. Alttaritaulun kirkkoon lahjoitti Räisälän rouvasväenyhdistys. Kirkon tornissa oli kaksi kelloa. Kirkon urut olivat 25-äänikertaiset.
Räisälän alueella ei käyty talvisodassa taisteluita, mutta Moskovan rauhan jälkeen oli Räisälä kuitenkin jätettävä. Kirkon irtaimisto evakuoitiin supistuneen Suomen alueelle. Jatkosodan alussa Räisälä vallattiin takaisin, jonka yhteydessä kirkko sai kranaattiosuman. Kranaatin aiheuttama vaurio kuitenkin korjattiin jatkosodan aikana. Vuonna 1944 Räisälä ja sen kirkko oli taas luovutettava Neuvostoliitolle.
Neuvostoliitossa kirkko oli monessa käyttötarkoituksessa, jopa hevostallina. Nykyisin kirkko toimii venäläisten kulttuuritalona ja siellä on myös toimistoja. Kirkon ympärillä olleen hautausmaan venäläiset ovat tuhonneet täysin. Entiset räisäläiset ovat kuitenkin päässeet viettämään kirkossaan jumalanpalveluksia. Tuhotun sankaripatsaan tilalle pystytettiin uusi muistomerkki vuonna 1992.
Räisälän kirkon irtaimistoa, muun muassa alttaritaulu, lahjoitettiin Kokemäen seurakunnalle, sillä kunta oli yksi räisäläläisten sijoituspaikoista. Kirkon pieni kello oli pitkään Koomankankaan hautausmaan kappelissa, kunnes se elokuussa 2014 siirrettiin Köyliön Kepolassa sijaitsevaan Räisälä-keskukseen, jota ylläpitää Räisäläisten Säätiö.
Räisälän nykyinen kirkko on Räisälän seurakunnan neljäs kirkko. Ensimmäinen maininta Räisälän kirkosta on vuodelta 1635, jolloin seurakuntakin muodostettiin. Tämän Räisälän ensimmäisen kirkon polttivat venäläiset vuonna 1656. Seuraavan kirkon rakentamiseen on pyydetty lupaa vasta 1663. Tämä kirkko puolestaan korvattiin uudella vuonna 1763. Tämä Räisälän kolmas kirkko ja erillinen kellotorni paloivat salaman sytyttäminä vuonna 1910.