hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Hippopus hippopus
Hippopus hippopus on jättiläissimpukkalaji. Se elää luonnossa trooppisella Indopasifisella merialueella, ja sitä pidetään joskus myös riutta-akvaarioissa. Se ei ole yhtä värikäs kuin saman alaheimon "Tridacna"-lajit.
"Hippopus hippopus" kasvaa korkeintaan 45 cm pitkäksi. Sillä on poimullinen, epäsäännöllisen myhkypintainen kaksiosainen kuori, jossa on hentoja vaakasuoria punaisia juovia. Kuorten välistä työntyy esille hyllyvä kudosmassa eli vaippa, jonka keskellä törröttää putkimainen suuosa, "sifoni". Vaippa on vihertävän- tai harmaanruskea, ja siinä on kullanvärisiä raitoja. Viljellyissä "Hippopus hippopus" -simpukoissa on limetinvihreitä sävyjä.
Kuoren saranapuolella on aukko, josta työntyy ulos lihaksikas jalka. Jalalla simpukka tarrautuu alla olevaan merenpohjaan. Simpukan ikääntyessä aukko sulkeutuu, ja se pysyy paikallaan massansa avulla.
Toisin kuin "Tridacna"-suvun lajeilla,"Hippopus hippopus" -simpukalla ei ole "hyaliinielimiä" eli läpikuultavia kohtia, joiden avulla se siirtäisi valoa sisällään eläville symbioottisille leville. Sen vaippa ei ulotu kuoren ulkopuolelle.
"Hippopus hippopus" -simoukoita on tavattu Australiassa, Indonesiassa; Kiribatilla, Malesiassa, Marshallsaarilla, Mikronesiassa, Myanmarissa, Uudessa-Kaledoniassa, Palaulla, Papua-Uusi-Guineassa, Filippiineillä, Singaporessa, Salomonsaarilla, Tuvalussa ja Vanuatussa. Laji on saattanut kadota sukupuuttoon Kaakkois-Aasian rannikoilta kuten Japanista, Kiinasta ja Samoalta. Esiintyminen Andamaaneilla, Nikobaareilla ja Thaimaassa on epävarmaa. Ne elävät hiekkaisella merenpohjalla alle kuuden metrin syvyydessä.
Jättiläissimpukat ovat hermafrodiitteja: ne syntyvät koiraina, mutta osa toimii myöhemmin naaraana. Kun kutuaika tulee, ne laskevat veteen merkkikemikaaleja, minkä jälkeen osa simpukoista laskee mätimunia, osa siittiöitä. Lisääntymisen laukaisee oikea kuunvaihe, vuorokaudenaika ja muiden simpukoiden laskemat kemikaalit.
Naamiotiaiskerttuli
Naamiotiaiskerttuli ("Setophaga pitiayumi") on laajalla alueella Pohjois- ja Etelä-Amerikassa tavattava kerttuleihin kuuluva varpuslintu.
Kooltaan naamiotiaiskerttuli on noin 10 cm. Naamiotiaiskettulikoiraan selkä on siniharmaa lukuun ottamatta keskiselän oliivinvihreää laikkua . Koiraalla on harmaassa päässä tumma maski ja rinnan keltainen muuttuu vatsaa kohti oranssiksi. Alavatsa ja alaperä ovat valkoiset. Naaraalta ja nuorelta yksilöltä puuttuvat maski ja väritys on vaaleampi. Kummallakin sukupuolella on kaksi valkoista siipijuovaa, joiden pituus vaihtelee yksilöittäin.
Naamiotiaiskerttulia tavataan Texasin eteläisimmissä osissa, Keski-Amerikassa ja Etelä-Amerikassa aina Argentiinaan saakka. Amazonin alueelta laji puuttuu. Laji elää metsien reunamilla, avoimissa metsissä sekä pensaikoissa. Texasissa lajia tavataan erityisesti tammimetsistä. Yhdysvaltojen kanta on vähentynyt hyönteismyrkkyjen käytön, elinympäristöjen häviämisen sekä mahdollisesti turpiaalien loisimisen vuoksi.
Ravintonaan naamiotiaiskerttuli käyttää hyönteisiä ja muita niveljalkaisia, joita se etsii puiden lehvästöistä. Pesänsä laji tekee epifyyttien kuten naavatillandsian ("Tillandsia usneoides") joukkoon.
Pekka Tonttila
Pekka Tapio Tonttila on suomalainen säveltäjä, sanoittaja, sovittaja ja laulaja, joka oli mukana Cameo-duossa ja vaikuttaa lastenlauluryhmässä Pellekaija Pum.
Persiantimali
Persiantimali ("Argya altirostris") on pyrstötimalien heimoon kuuluva harvinainen lintulaji.
Linnun pituus on noin 22 cm, siipien kärkiväli 21–24 cm ja paino keskimäärin 33 g. Persiantimali on kooltaan punakylkirastaan luokkaa, ja sillä on pitkä pyrstö, joka usein sojottaa pystyssä. Höyhenpuku on ruskea, päältä tummempi, ja kurkku on hyvin vaalea. Nokka on hieman alaspäin kaareva. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Nuori lintu on kauttaaltaan hieman vaaleampi kuin vanha.
Persiantimali elää maantieteellisesti hyvin pienellä alueella Mesopotamiassa eli Irakissa, itäisessä Syyriassa ja läntisessä Iranissa. Sen elinympäristön laajuus on 20 000–50 000 neliökilometriä. Suuret alat lajille soveliasta kosteikkoa on kuivattu tai niitä on tuhottu sodissa, mutta laji on edelleen ilmeisesti elinvoimainen. Laji on paikkalintu, eikä sitä ole tavattu Suomessa.
Persiantimalit asuvat ruovikoissa ja joenrantojen metsiköissä ja pensaikoissa. Ne suosivat etenkin eufratinpoppelin ("Populus euphratica") ja aitapukinpensaan ("Lycium barbarum", runsaasti marjova pensas) kasvustoja. Persiantimaleita tavataan myös monenlaisissa tiheiköissä ja pusikoissa.
Persiantimalit ovat yksiavioisia, ja niiden reviiri on pieni, kolmesta kuuteen aaria. Ne rakentavat pesänsä matalalle poppelin, pensaan tai ruokojen varaan. Pesä on oksien varaan korsista ja ohuista risuista rakennettu syvä kuppi. Naaras munii kolme tai neljä turkoosinväristä munaa, joita se hautoo 13 päivää. Koiras voi välillä hautoa lyhyitä aikoja. Molemmat puolisot hoitavat poikasia. Usein ne saavat apureiksi pesimättömiä lintuja tai parin varttuneita edellisen pesyeen poikasia. Poikaset jättävät pesän lentokyvyttöminä noin 10 päivän ikäisinä. Pesyeitä on kaksi tai kolme kesän aikana. Pesimäajan ulkopuolella persiantimalit liikkuvat pienissä, alle 15 yksilön parvissa, joissa on sekä vanhoja että nuoria lintuja. Parvet eivät liity muiden lintulajien parviin.
Persiantimalin pääravintoa ovat hyönteiset ja hämähäkit, joita se etsii sekä maasta että lehvästöstä. Yleisimmät poikasille tarjotuista hyönteisistä ovat heinäsirkat ja perhostoukat.
Nina Bott
Nina Bott (s. 1. tammikuuta 1978 Hampuri) on saksalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa Cora Hinzen roolista televisiosarjassa "Gute Zeiten, schlechte Zeiten".
Bott osaa saksan lisäksi sujuvasti englantia sekä hyvin ranskaa ja espanjaa.
Milana Misic
Laila Anna-Maria Milana Mišić-Puukari (alk. Salminen, o.s. Mišić; s. 23. lokakuuta 1970 Espoo) on suomalainen laulaja. Hänellä on myös optikon ammattikoulutus ja työ.
Misic on laulaja Laila Kinnusen ja jugoslaavimuusikon (nyk. kroatialaisen) Milan ”Miso” Mišićin tytär, joka eli lapsuutensa isovanhempien luona Helsingissä. Hän asui Kirkkonummella miehensä Vesa Puukarin kanssa. He hakivat avioeroa loppuvuonna 2014.
Merja Asikaisen kirjoittama Misicin elämäkerta ilmestyi 2018. Kirja sisältää Misicin diskografian ja kuvaliitteen.
Kompero
Kompero on Liperin kylä. Kirkonkylään on matkaa 20 kilometriä, Joensuuhun ja Outokumpuun 30 kilometriä. Viinijärven taajaman palvelut ja lähimmät koulut ovat 7 kilometrin päässä. Asukkaita on noin 250.
Kylän lähellä kulkee Varkaudentie eli valtatie 23. Naapurikyliä ovat Risti ja Kaarnalampi.
Pääelinkeinona on maatalous. Kompero oli aikoinaan vilkas teollisuuskylä; 
Siikakosken saha paloi 1960-luvulla.
Kylässä on museosilta ja kotiseutumuseo.
Joensuun seudun kylät: Joensuun seudun yleiskaava 2020
Dymchurchin rautatieasema
Dymchurchin rautatieasema on kapearaiteisen Romney, Hythe and Dymchurch Railwayn liikennepaikka Dymchurchissa Kentin kreivikunnassa Englannissa. Asema sijaitsee rannikkotasangolla noin kahdeksan kilometriä etelään Hythen rautatieasemalta.
Liikennepaikka avatiin kaupalliselle liikenteelle heinäkuussa 1927, jolloin sen nimi oli Dymchurch (Marshlands), erotuksena Burmarsh for East Dymchurchin ja myöhemmästä Dymchurch Bayn asemasta (nykyisin Burmarsh Road).
Dymchurchin aseman ympäristö on matkailukohde, sillä lähistöllä sijaitsee hiekkarantoja, huvipuisto ja lomakylä. Liikennepaikalla on turistikaudella kolmen hengen miehitys, kun normaalisti työntekijöitä on vain yksi. Liikenteenohjauksellisesti Dymchurch on välisuojastuspaikka.
Asemalla on kaksi laituria, yksi molemmin puolin kaksiraiteista päärataa. Laitureita yhdistää kevyen liikenteen ylikulkusilta. Asemapäällikön asunto ja odotuskatos sijaitsevat pohjoiseen menevän liikenteen puoleisella laiturilla. Itse asemarakennus lipputoimistoineen ja henkilökunnan tiloineen sijaitsee etelään menevän liikenteen puoleisella laiturilla. Asemarakennuksessa on lisäksi virvokkeita ja matkamuistoja myyvä kioski ja naisten WC. Miesten WC:t sijaitsevat ylikulkusillan pilareissa.
Liikennepaikan laituriraiteilla on neljä opastinta, joita ohjataan lipputoimistosta. Molemmilla pääraiteilla on raiteen kulkusuunnan mukainen opastin sekä liikennepaikalle saavuttaessa että sieltä lähdettäessä. Opastimet on kytketty aseman molemmissa päissä olevien tasoristeyksien turvalaitteisiin.
Alun perin 1920-luvulla asemalla oli kolme laituriraidetta, joista yhtä käytettiin Dymchurchiin päättyvän ja sieltä alkavan liikenteen tulo- ja lähtöraiteena. Liikennepaikalla oli tuolloin myös asetinlaitetorni ja kääntöpöytä sekä vaihdeyhteys pääraiteiden välillä Dymchurchin ja New Romneyn välistä liikennettä varten. Liikennettä New Romneyyn ei kuitenkaan koskaan aloitettu, ja kääntöpöytä purettiin 1930-luvulla.
Toinen vaihdeyhteys pääraiteiden välille rakennettiin ennen toista maailmansotaa, jolloin radalla oli Hythen ja Dymchurchin välistä henkilöliikennettä. Asetinlaitetorni purettiin 1960-luvulla. Samalla pääraiteen vaihteet pultattiin pysyvästi perusasentoihinsa ja valo-opastimien ohjauspaneeli asennettiin lipputoimistoon.
Nykyisin liikennepaikalla on laituriraiteiden lisäksi yksi sivuraide sekä raideyhteys pääraiteiden välillä. Sivuraidetta käyttävät ratatyöjunat, sillä se on ainoa raiteenvaihtopaikka ja ainoa sivuraide Hythen ja New Romneyn välisellä 13 kilometrin mittaisella rataosuudella. Vaihteita ohjataan paikallisesti pieneltä kankiasetinlaitteelta käsin.
Nina Repeta
Nina Repeta (s. 10. syyskuuta 1967) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan Bessie Potterin roolista televisiosarjassa "Dawson's Creek", jossa hän esiintyi vuosina 1998–2003. Lisäksi hänet on nähty muun muassa "Matlockissa".
Repeta syntyi Pohjois-Carolinassa Shelbyn kaupungissa ja opiskeli East Carolinan yliopistossa. Hän harrastaa taidetta monipuolisesti: hän on paitsi näytellyt, myös tehnyt musiikkia, kirjoittanut runoutta ja maalannut.
Dukaattipalkinto
Dukaattipalkinto, myös dukaattikilpailu on Suomen Taideyhdistyksen vuosittain myöntämä palkinto. Se myönnetään enintään 35-vuotiaalle kuvataiteilijalle. Palkinto myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1858. Vuonna 2017 palkinnon suuruus oli 16 000 euroa.
St. Mary’s Bayn rautatieasema
St. Mary's Bayn rautatieasema on kapearaiteisen Romney, Hythe and Dymchurch Railwayn liikennepaikka St. Mary's Bayssä Kentin kreivikunnassa Englannissa. Se sijaitsee Jefferstone Lanen lähistöllä.
Liikennepaikalla on lipputoimisto odotushuoneineen ja odotuskatos sekä laiturit kaksiraiteisen pääradan molemmin puolin. Odotushuoneessa sijaitsee myös tasoristeyksen turvalaitteiden ohjaustaulu. Etelän suuntaan menevän liikenteen puoleisella laiturilla ei ole lainkaan rakennuksia.
Alun perin liikennepaikan nimenä oli Holiday Camp läheisen poikaleirin vuoksi. Sittemmin sen nimenä on ollut myös Jesson, joka on johdettu Jefferston Lanen entisestä nimestä, Jesson Lane. Myöhemmin nimenä on ollut myös Holiday Camp Jesson. Nykyinen nimi on ollut käytössä 1930-luvulta lähtien, lukuun ottamatta jaksoa 1980-luvun alusta vuoden 2000 loppuun, jolloin aseman nimi oli Jefferstone Lane. Vuonna 2001 nimenmuutoksen yhteydessä asemarakennuksia on kunnostettu pääasiassa vapaaehtoistoimin, ja lipputoimiston viereen on istutettu pieni puutarha. Tarkoituksena on pitää asema avoinna tapahtumapäivinä ja järjestää odotushuoneessa pieniä valokuvanäyttelyitä.
1990-luvun puoliväliin saakka liikennepaikka oli miehitetty kesäsesongin aikana. Sen jälkeen asemalla on ollut henkilökuntaa vain huippuliikenteen päivinä tai silloin, kun ylimääräistä henkilökuntaa on ollut kätettävissä. Yleisesti oletetaan, että matkustajat ostavat matkalippunsa jälkikäteen määräasemallaan. Liikennepaikkaa käyttävät pääasiassa paikalliset asukkaat, sillä paikkakunnalla ei ole juuri lainkaan turistikohteita, hiekkarantaa lukuun ottamatta. Noin 400 metriä asemalta pohjoiseen on sijainnut aiemmin Golden Sands Halt -niminen seisake, joka palveli Maddieson's Golden Sandsin lomaleiriä.
Liikennepaikka toimi vuoteen 2000 saakka välisuojastuspaikkana tarvittaessa. Nykyiset opastimet näyttävät vain yhtä opastetta, "seis", mikäli tasoristeyksen varoituslaitos ei ole toiminnassa.
Pensastimali
Pensastimali ("Argya caudata") on yleinen pyrstötimalien heimoon kuuluva intialainen varpuslintu.
Linnun pituus on noin 23 cm, siipien kärkiväli 22,5–25 cm ja paino 32–48 g. Pensastimali on kooltaan punakylkirastaan luokkaa, ja sillä on pitkä pyrstö, joka usein sojottaa pystyssä. Höyhenpuku on ruskea, päältä tummempi. Selkäpuolella on tummia raitoja. Nokka on hieman alaspäin kaareva, ja koivet ovat voimakkaat. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Nuori lintu on kauttaaltaan hieman vaaleampi kuin vanha. Laji muistuttaa suuresti persiantimalia mutta on hieman kookkaampi.
Pensastimali elää laajalla alueella Intian niemimaalla ja siitä länteen Irakiin saakka. Sen elinympäristön laajuus on 1–10 miljoonaa neliökilometriä. Laji on paikkalintu, eikä sitä ole tavattu Suomessa.
Pensastimalit asuvat kuivien maiden metsiköissä ja pensaikoissa, vuorenrinteillä aina 2 100 metrin korkeudelle asti. Niitä tavataan myös puutarhoissa, palmu- ja sitruskasvi-istutuksilla sekä monenlaisissa tiheiköissä.
Pensastimalit ovat yksiavioisia. Ne voivat pesiä ryhminä, jolloin parien reviirit ovat pienempiä kuin yksin pesivien parien reviirit. Ne rakentavat pesänsä matalalle pensaaseen, yleensä tamariskiin noin 1,35 metriä korkealle. Pesä on oksien varaan korsista ja ohuista risuista rakennettu syvä kuppi. Naaras munii kolmesta viiteen (keskimäärin 4,3) turkoosinväristä munaa, joita molemmat emot hautovat yhteensä 13–14 päivää. Molemmat puolisot hoitavat poikasia, ja usein ne saavat apureiksi pesimättömiä lintuja tai parin varttuneita edellisen pesyeen poikasia. Poikaset jättävät pesän lentokyvyttöminä keskimäärin 11,7 päivän ikäisinä. Pesyeitä voi olla kaksi kesän aikana. Pesimäajan ulkopuolella pensastimalit liikkuvat pienissä, tavallisesti kuuden seitsemän yksilön parvissa, joissa on sekä vanhoja että nuoria lintuja.
Pensastimali on kaikkiruokainen. Se syö sekä hyönteisiä ja hämähäkkejä että marjoja, siemeniä ja hedelmiä. Se etsii ruokansa yleisimmin maasta. Se saattaa ryöstää munia pienempien lintujen pesistä. Yleisimmin poikasille syötetään heinäsirkkoja.
Terike Haapoja
Terike Haapoja (s. 1974) on suomalainen kuvataiteilija ja teatterintekijä.
Haapoja on valmistunut Kuvataideakatemiasta 2006 kuvataiteen maisteriksi ja valmistelee tohtorintutkintoa. Hän on valmistunut myös Teatterikorkeakoulun esitystaiteen ja -teorian koulutusohjelmasta teatteritaiteen maisteriksi 2004 ja opiskellut myös ääni- ja valaistustekniikkaa, josta hän on suorittanut alemman tutkinnon. Haapoja on opiskellut ulkomailla Krakovan taideakatemiassa 1998–1999 ja Berliinissä Hochschule der Künstessä 2000. Haapoja valittiin yhdessä Antti Laitisen kanssa edustamaan Suomea vuoden 2013 Venetsian biennaalissa.
Haapojan teoksia on muun muassa Oulun taidemuseossa, Valtion taidekokoelmassa ja Helsingin kaupungin taidemuseossa.
Haapoja käyttää videotaiteessaan teknisiä kuvantamiskeinoja näyttämään luonnollisen maailman ilmiöitä. Teoksessa "Entropy" (2004) on lämpökamerakuvaa kuolleen hevosen jäähtyvästä ruumiista, joka on editoitu 9 tunnista 25 minuuttiin
Haapojan töissä teknisen välineen etäännyttävä vaikutus on suhteessa kohteiden fyysisyyteen ja aiheisiin liittyviin eettisiin kysymyksiin. Kuvaa tuottavat laitteet on pitkälti automatisoitu ja niiden tuottama jälki on suunniteltu muuhun kuin kuvataiteen käyttöön, kuten lääketieteelliseen kuvantamiseen tai viestintäteknologiaan.
Vuonna 2012 Haapoja aloitti kirjailija ja näytelmäkirjailija Laura Gustafssonin kanssa taiteellistieteellisen "Toisten historia" -hankkeen, jossa tutkitaan maailmanhistoriaa eläinten näkökulmasta. Projekti sisältää näyttelyitä, seminaareja, tekstejä ja interventioita, joita tekijät esittelevät projektin blogissa. Vuoden 2013 lopulla hankkeeseen kuuluva Naudan Historian Museo -näyttely oli esillä Helsingin Kaapelitehtaalla. Sen tarkoitus on kertoa historiaa jonkun muun eläimen kuin ihmisen näkökulmasta.
Haapoja ja Gustafsson saivat projektista mediataiteen valtionpalkinnon 2016.
Haapoja oli Suomen taiteilija Venetsian taidebiennaalin Pohjoismaisessa paviljongissa 2013. "Falling Trees" -näyttelykokonaisuuden, joka muodostui Antti Laitisen näyttelystä Suomen paviljongissa ja Haapojan näyttelystä Pohjoismaisessa paviljongissa, kuratoi Marko Karon, Mika Elon ja Harri Laakson muodostama Gruppo 111.
Haapoja muunsi kokonaisvaltaisilla arkkitehtonisilla eleillä Sverre Fehnin suunnitteleman Pohjoismaisen paviljongin tutkimuslaboratorioksi, jossa teknologia ja tiede asemoituvat elämän ja taiteen peruskysymysten kuten muistin, luontosuhteen ja kuolevaisuuden tutkimisen välineiksi.
Tahdonvaltainen oikeussäännös
Tahdonvaltainen oikeussäännös eli dispositiivinen säännös on oikeussäännös, joka sallii asianosaisten järjestää keskinäisellä sopimuksella oikeudellisen suhteensa säännöksen määräyksistä poiketen. Säännöksestä poikkeaminen voi perustua myös tapaan. Tällaisia säännöksiä on etenkin kauppa- ja varallisuusoikeudessa, jossa sopimusvapauden mukaisesti voidaan tehdä oikeudellisia järjestelyjä kunkin oman tahdon mukaisesti. Tällöin varsinainen oikeussäännös tulee sovellettavaksi vain, jos toisin ei ole sovittu.
Tahdonvaltaisen oikeussäännöksen vastakohta on pakottava eli ehdoton eli absoluuttinen oikeussäännös.
Esimerkiksi kauppiaiden tai yritysten noudattama vakiintunut liiketapa syrjäyttää usein tahdonvaltaiset oikeussäännökset. Näin vaikkapa kauppalain säännökset syrjäytetään vakiintuneella kauppatavalla.
Warren Halt
Warren Halt on seisake kapearaiteisella Romney, Hythe and Dymchurch Railwayllä Kentin kreivikunnassa Englannissa. Se on ollut käytössä myös nimellä Warren Bridge Halt. Liikennepaikka on ollut suljettuna vuodesta 1946 lähtien, mutta se avataan uudelleen helmikuussa 2009.
Ensimmäisen kerran liikennepaikka avattiin liikenteelle 16. heinäkuuta 1927. Prince of Wales Haltin ja Botolph's Bridge Haltin tapaan Warren Halt sijaitsi asutuskeskuksen ulkopuolella mutta tien läheisyydessä, ja seisakkeet avattiin koemielessä, tavoitteena houkutella matkustajia mm. linja-autoista. Kokeilu epäonnistui kaikkien kolmen liikennepaikan osalta, ja ne suljettiin jo samana vuonna.
Liikennepaikka oli avoinna koemielessä lyhyen aikaa myös toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1946, mutta se suljettiin uudelleen samana vuonna.
Seisake avataan uudelleen helmikuussa 2009, ja sen on tarkoitus palvella rautatien lähellä sijaitsevan uuden Romney Marsh Visitor Centren liikennettä. Rautatien johto ilmoitti elokuussa 2008, että seisakelaitureiden rakentaminen on aloitettu. The Romney Marsh Visitor Centre and Country Park ilmoitti myös, että seisakkeen avaaminen on ympäristöystävällinen matkailuliikenneratkaisu.
Alun perin seisakkeella ei ollut lainkaan rakennuksia tai päällystettyjä laitureita. Seisakkeen sijainnista ei myöskään ollut havaittavissa mitään merkkejä lakkauttamisien jälkeen. Vuoden 2008 lopussa rakennettiin yksi päällystetty ja aidattu laituri pohjoisen suuntaan kulkevan liikenteen käyttämän raiteen viereen. Laituria tulevat käyttämään New Romneyn ja Warren Haltin välillä liikennöivät matkailukeskuksen toimintaa tukevat junat.
Torben Grimmel
Torben Grimmel (s. 23. marraskuuta 1975, Odder) on tanskalainen kivääriampuja ja olympiamitalisti.
Grimmel on voittanut olympialaisissa Sydneyssä 2000 hopeaa 50 m pienoiskiväärin makuussa.
Bushmaster II
Bushmaster II Mk44 on M242 Bushmaster -tykistä kehitetty konetykki. Huomattavin ero suhteessa edeltäjäänsä on kaliiperin kasvaminen 25:stä millimetristä 30:een. Lisäksi Mk44:ssä aseen putki on kromattu sen kestoiän pidentämiseksi. Tykkimalli on käytössä muun muassa ruotsalaisen CV90:n Norjaan, Suomeen ja Sveitsiin hankituissa versioissa.
Yhdysvaltain ilmavoimat suunnitteli Bushmaster II:en korvaavan vuodesta 2007 lähtien aiemmin sen AC-130U Spooky -koneissa käyttämät 20 mm ja 40 mm konetykit mutta se peruttiin.
Vesku Jokinen
Vesa Sakari ”Vesku” Jokinen (s. 17. helmikuuta 1970 Vaasa) on suomalainen muusikko, joka tunnetaan parhaiten Klamydian ja Kylähullujen laulajana. Klamydian alkuperäiskokoonpanossa Jokinen soitti laulun ohella myös kitaraa. Hän on myös soittanut bassoa Metuja-yhtyeen vuonna 2008 ilmestyneellä albumilla "Hulluus aateloi", vieraillut laulajana Raivopäiden ja Larharyhmän albumeilla, sekä soittanut 1980-luvulla rumpuja hardcore punk-yhtye Treblinkassa.
Vuonna 2000 Jokinen julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa "Outo kunnia", jolla hän soitti itse kaikki instrumentit, lukuun ottamatta kitarasooloja. Jokisen toinen sooloalbumi "Juuret" ilmestyi keväällä 2012. Albumi sisälsi rock-tyylisiä sovituksia tunnetuista suomalaisista iskelmistä. Levyllä soitti sitä varten koottu Vesku Jokinen & Sundin pojat -yhtye.
Vuonna 1991 Jokinen perusti Kråklund Records -nimisen levy-yhtiön. Yhtiö keskittyi aluksi vain Klamydian musiikin julkaisuun, mutta alkoi myöhemmin julkaista myös muiden artistien levyjä. Nykyään Kråklund Records on lopettanut toimintansa.
Vesku on myös tehnyt suuremmaksi osaksi kappaleita niin Klamydialle, Kylähulluille, Treblinkalle kuin omalle "Outo kunnia" -sooloalbumille.
A Dangerous Meeting
A Dangerous Meeting on King Diamond ja Mercyful Fate -yhtyeiden vuonna 1992 julkaistu kokoelmalevy. Levy sisältää kappaleita niin Mercyful Faten kuin King Diamondin varhaisimmilta albumeilta.
Nakupyörä
Nakupyörällä tarkoitetaan urheilullista moottoripyörämallia jossa ei ole katteita, eli joka on "riisuttu". Muun muassa alan kirjallisuus käyttää termiä "nakupyörä". Kyseisenlaista moottoripyörää voi myös nimittää "normaalimalliseksi" tai "peruspyöräksi". Nakupyörässä kuljettaja kuitenkin istuu korkeammalla kuin custom-tyylisessä moottoripyörässä - jossa ei myöskään ole katteita - ja nakupyörä on myös custom-tyyliseen verrattuna urheilullisempi.
Harald Stenvaag
Harald Stenvaag (s. 1953 Ålesund) on norjalainen kivääriampuja, maailmanmestari ja olympiamitalisti.
Stenvaag on saavuttanut olympialaisissa hopeaa 50 m pienoiskiväärin makuussa Barcelonassa 1992 ja pronssia asentokilpailussa Sydneyssä 2000. MM-kilpailuista hän on voittanut kahdeksan kultaa, yhdeksän hopeaa ja kahdeksan pronssia.
Amotz Zahavi
Amotz Zahavi (1. tammikuuta 1928 Petah Tikva, Palestiinan brittiläinen mandaatti – 12. toukokuuta 2017) oli israelilainen evoluutiobiologi ja lintutieteilijä.
Zahavi väitteli filosofian tohtoriksi Tel Avivin yliopistossa 1970. Hän tutki perusteellisesti arabiantimalin elämää ja julkaisi useita evoluutioteoriaa käsitteleviä kirjoituksia. Hän oli perustamassa Israelin luonnonsuojeluyhdistystä.
Zahavi oli Tel Avivin yliopiston eläintieteen emeritusprofessori. Hänen puolisonsa oli biologi Avishag Zahavi.
Urpalanjoki
Urpalanjoki () on joki Suomessa ja Venäjällä. Joen vesistöalue on suurimmaksi osaksi Suomen puolella Miehikkälän, Luumäen ja Lappeenrannan kuntien alueella. Joki laskee Suomenlahteen Venäjän puolella Viipurin piirin alueella Tienhaaran kuntaan. Joen pituudesta on 52 kilometriä Suomen puolella ja 15 kilometriä Venäjän puolella. Joki on kuitenkin lyhyempi kuin sitä vastaava vesireitti, sillä osa reitistä on järviosuuksia. Valuma-alueesta on Suomen puolella 467 neliökilometriä (km²) ja Venäjän puolella 90 km².
Urpalanjoen vesistö saa alkunsa ensimmäisen Salpausselän eteläpuolelta Luumäeltä ja Lappeenrannan länsiosista. Latvaosien järviä ovat Latvanen (63,5 m) ja Urpalonjärvi (60,2 m). Urpalonjärven jälkeen jokeen yhtyy lännestä Kirkkojoki Luumäen kirkonkylän ja Taavetin suunnasta. Keskijuoksulla merkittävin sivujoki on Ihaksenjärvestä virtaava Ihakselanjoki. Lähellä rajaa on järviosuus Pitkäjärven, Suurijärven, Väkevänjärven ja Kavalanjärven kautta. Venäjän puolella sijaitsevat Laihajärvi ja Laihalampi laskevat vetensä Suomen puolelle Urpalanjokeen hieman ennen kuin joki virtaa Miehikkälässä Venäjän puolelle. Joen Venäjän puoleinen osuus on noin 15 km. Jokisuussa sijaitsi entinen Virolahden kylä Ala-Urpala.
Torino Palasport Olimpico
Torino Palasport Olimpico on Torinossa, Italiassa sijaitseva monitoimihalli, joka valmistui loppuvuonna 2005. Areenalla pelattiin Torino Esposizionin lisäksi vuonna 2006 talviolympialaisten jääkiekko-otteluja, muun muassa sekä miesten että naisten turnauksen loppuottelu. Sen yleisökapasiteetti on jääkiekossa 12 350, joka tekee siitä Italian suurimman areenan.
Areenalla on esiintynyt useita tunnettuja artisteja, kuten Bruce Springsteen, Pearl Jam ja Bob Dylan.
Alakylä (Lappeenranta)
Alakylä on Lappeenrannan kaupunginosa ja tilastoalue. Se sijaitsee kaupungin keskustassa.
Alakylän nimi tulee sen sijoittumisesta jyrkän mäen alareunalle. Alakylä on tunnettu myös nimellä Kelttu. Kaupunginosan alue liitettiin Lappeenrannan kaupunkiin vuoden 1932 alueliitoksessa, mitä ennen se kuului Lappeeseen. Pohjoisen naapurikaupunginosansa Peltolan tavoin Alakylä oli Armilan kylän Nikurin talon Peltolan tilan mailla, jonne alkoi kehittyä esikaupunkiasutusta 1880-luvulla. Alue tunnettiin myös nimellä Siivola tai Sivola Nikurin talon isännän Vsevolod Wolkoffin mukaan. Vuodelta 1894 olevassa kartassa Viipurin maantien (nykyinen Kauppakatu) varressa hautausmaata vastapäätä eli nykyisten kaupunginosien rajalla oleva asutus on nimetty Sivolankyläksi.
Alakylässä oli vuonna 1964 valmistunut Alakylän koulu, joka purettiin vuonna 2012 homeongelmien vuoksi. Ratakadun varrella on kaupallisten palveluiden keskittymä.
Alakylän asutus on 80-prosenttisesti pientaloasutusta. Alakylän tilastoalueella on 1 769 asukasta.
Kaupunginosaa rajaavat Savonkatu ja Juvakankatu pohjoisessa, Kisapuisto idässä, Karjalan rata etelässä ja Kauppakatu lännessä. Alakylän naapurikaupunginosia ovat Peltola, Lepola, Parkkarila, Harapainen, Reijola ja Tykki–Kiviharju.
Romney Sandsin rautatieasema
Romney Sandsin rautatieasema on kapearaiteisen Romney, Hythe and Dymchurch Railwayn liikennepaikka Kentin kreivikunnassa Englannissa. Liikennepaikka sijaitsee Romney Marshin niemellä. Asema on ns. saariasema, eli asemarakennus sijaitsee välilaiturilla raiteiden välissä.
Alun perin liikennepaikka avattiin toukokuussa 1928 nimellä Maddieson's Camp läheisen lomakylän mukaan. Toista maailmansotaa edeltävänä aikana aseman paikkaa osoittivat pelkät aseman nimikilvet. Sodan jälkeisissä perusparannustöissä kaksiraiteinen osuus muutettiin yksiraiteiseksi, ja asemalle rakennettiin betoninen seisakelaituri. Asema säilyi muuttumattomana vuoteen 1973 saakka.
Vuonna 1973 asemalle päätettiin rakentaa sivuraide junien kohtaamista varten, jotta tunnin vuorovälein hoidettava liikenne New Romneyn ja Dungenessin välillä olisi mahdollista. Maanomistussuhteista johtuen sivuraiteen rakentaminen oli kuitenkin mahdotonta, joten asema siirrettiin lopulta lomakylään johtavan tien toiselle puolelle. Sivuraide rakennettiin talvella 1973–1974 yhdessä raiteiden välissä olevan laiturin ja lipputoimiston kanssa.
Lomakylä on edelleen toiminnassa, mutta omistussuhteiden muutoksen myötä se on nimetty uudelleen. Tämän vuoksi myös liikennepaikka nimettiin uudelleen Romney Sandsiksi suunnilleen vuonna 1980.
Vuosina 1929–1951 silloinen Maddieson's Campin liikennepaikka oli risteysasema, josta alkoi sisämaahan johtava sotaministeriön sivurata. Rata rakennettiin ministeriön pyynnöstä hoitamaan Dengeen perustetun salaisen, akustiseen lentoliikenteen valvontaan tarkoitetun tukikohdan liikennettä. Tukikohdan toiminta oli menestyksekästä, mutta tutkan kehittäminen teki sen tarpeettomaksi lähes välittömästi.
Sotaministeriöllä oli oma veturi, jolla hoidettiin tukikohdan liikennettä. Veturia säilytettiin Hythen veturitalleilla, ja sillä oli lupa liikennöidä koko rautatiellä tarpeen mukaan. Veturi on myös ainoa muun kuin rautatieyhtiön omistama veturi, joka on ollut pidempiaikaisessa liikenteessä RH&DR:n omistamalla radalla.
Toisen maailmansodan jälkeen sivurata oli tavaraliikenteen käytössä kuuden vuoden ajan. Liikenne päättyi vuonna 1951, ja sivurata purettiin saman vuoden loppuun mennessä.
Jokileppälinnut
Jokileppälinnut ("Rhyacornis") on sieppojen heimoon kuuluva lintusuku.
Dungenessin rautatieasema
Dungenessin rautatieasema on kapearaiteisen Romney, Hythe and Dymchurch Railwayn liikennepaikka ja rautatien eteläinen pääteasema. Se sijaitsee Dungenessin niemellä Romney Marshin alueella Kentin kreivikunnassa Englannissa.
Liikennepaikka avattiin virallisesti 24. toukokuuta 1928, vuosi New Romneyn rautatieaseman avaamisen jälkeen. Radanrakennustyö oli kuitenkin avajaisten aikaan vielä kesken, sillä rata ulottui vain The Pilot Innin rautatieasemalle, jonne jouduttiin rakentamaan tilapäinen kolmioraide vetureiden kääntämistä varten. Rautatie Dungenessiin saakka avattiin liikenteelle elokuussa 1928, ja asema on ollut käytössä siitä lähtien.
Dungeness on yksi harvoja käytössä olevia paluusilmukassa sijaitsevia rautatieasemia Englannissa. Paluusilmukkaraidejärjestelyn ansiosta liikennepaikalle saapuvat junat voivat jatkaa matkaansa paluusuuntaan ilman, että veturia tarvitsee irrottaa junasta tai kääntää kääntöpöydällä.
Dungenessin asemalla on kaksi lipputoimistoa, joista toinen on käyttämättömänä. Lisäksi asemalla on kauppa, laaja kahvila ja ravintola, saniteettitilat ja odotuskatos. Höyryvetureita varten asemalla on lisäksi vesitorni. Virallisesti asemalla on vain yksi laituriraide, joskin myös laituritonta sivuraidetta käytetään kesäaikana junien lähtöraiteena.
Ducati 848
Ducati 848 on Ducatin valmistama urheilullinen moottoripyörämalli. 848 tuli markkinoille vuonna 2008 Ducati 1098:n pienemmäksi sisarmalliksi. Pyörässä on Ducatille luontenomainen kaksisylinterinen 90° V-moottori. Jarruina mallissa on Brembon valmistamat levyjarrut. Jousitus on Showan valmistama, ja etuhaarukan halkaisija on 43 mm. Takahaarukka on yksipuolinen. Pyörässä on tiedonkeruujärjestelmä, jolla nopeudet, moottorin kierrosluvut, lämpötilat ja ajetut ratakierrokset voi analysoida myöhemmin tietokoneella.
Vaikka sen moottori onkin 849 cm³ niin on malli nimetty 848:ksi, ilmeisesti edellisten 749 ja 999 mallien heikomman suosion vuoksi ei haluttu yhtäläisyyksiä.
Amduat
Amduat on egyptiläinen, Uuden valtakunnan aikainen hautajaisteksti, joka kirjaimellisesti käännettynä tarkoittaa 'sitä, mikä on manalassa'. Amduatin mukaan se, joka tietää tekstin kuvaamat salaisuudet, saavuttaa yhden sielun kuolemattomista osista, Akhin. Amduatia käytettiin ensimmäisen kerran Thutmosis I:n haudassa. Tämän jälkeen kirjoitus on löydetty useista Kuninkaiden laakson haudoista. Amduat oli alun perin tarkoitettu ainoastaan kuninkaallisten haudoissa käytettäväksi, mutta myös Thutmosis III:n aikaisista visiirien haudoista on löydetty osia Amduatista. Egyptin myöhäiskaudella Amduatia kirjoitettiin myös yksityisten henkilöiden sarkofageihin ja papyruksiin. Amduat lyhennettiin usein niin, että se kuvasi vain tapahtumien kolme viimeistä tuntia, joiden aikana auringonjumala Ra valmistautuu syntymään uudelleen. Tämä kuvaa egyptiläisten toivoa siitä, että vainaja näin pääsee osalliseksi Ran ikuista matkaa uudelleensyntymiseen.
Amduat kuvaa auringonjumala Ran yöllisen matkan maalla, alkaen lännestä ja päättyen Ran uudelleensyntymiseen idässä. Kuvaus jaetaan lähes kaikissa haudoissa kolmeen osaan. Keskimmäinen osa kuvaa Maan keskustan läpi virtaavaa jokea, jota voi verrata Niiliin. Tässä osassa Ran kuvataan matkaavan jumalallisella laivallaan joella. Kaksi muuta Amduatin osaa kuvaavat joen rantoja, joilla manalan asukkaat asuvat. Amduatissa on myös pidempi teksti selittämässä tapahtumia. Tämä teksti on jaettu kahteentoista osaan, joskin tuntien ja niiden kuvaavat tapahtumat liittyvät yhteen vain löyhästi.
"1. tunti": Ra siirtyy läntiseen horisonttiin, jolloin päivä vaihtuu yöhön.
"2. ja 3. tunti": Ra matkaa vetisen maailman, Wernesin, läpi.
"4. tunti": Ra saapuu hautauksen jumala Sokarin hiekkamaailmaan, jossa hän etsii tiensä labyrinttimaisten polkujen poikki.
"5. tunti": Ra saapuu manalan jumala Osiriksen haudalle.
"6. tunti": Käärmejumala Mehenin muodostaman ringin sisällä Ran kuolematon sielun osa 
Ba yhdistyy tämän kehon kanssa. Vaihtoehtoisesti yhdistyvä sielun osa on Osiriksen Ba. 
Yö alkaa kääntyä päiväksi, minkä takia kuudes tunti on paitsi tärkein, myös vaarallisin.
"7. tunti": Ra kohtaa vihollisen, käärmedemoni Apepin, jonka tämä lopulta voittaa.
"8. tunti": Ra avaa haudan ovet.
"9. tunti": Ra soutaa pois Sokarin hiekkasaarelta.
"10. tunti": Ran uudelleensyntyminen jatkuu tämän sukeltaessa veteen.
"11. tunti": Ran silmät ovat viimein täysin auki ja uudelleensyntyminen on ohi.
"12. tunti": Ra nousee itäisestä horisontista uuden päivän aurinkona.
Anders Nordberg
Anders Nordberg (17. helmikuuta 1978 Skien) on norjalainen suunnistuksen MM-mitalisti. Hän edustaa seuratasolla suomalaista Vaajakosken Terää.
Nordberg ei ollut vielä nuorten sarjoissa suunnistaessaan aivan maailman kärkiluokkaa. Hänen paras sijoituksensa nuorten MM-kisoissa oli viestin neljäs sija, jonka hän saavutti kaksi kertaa, peräkkäisinä vuosina 1997–1998. Vuonna 2004 26-vuotias Nordberg voitti pronssia keskimatkalla ja sijoittui 11. sprintissä heti ensimmäisissä MM-kisoissaan Västeråsissa. Seuraavan kerran mitalikantaan hän palasi Kiovan MM-kisoissa vuonna 2007, voittaen pronssia pitkällä matkalla. Kauden 2007 kruunasi vielä sijoittuminen toiseksi maailmancupin kokonaiskilpailussa.
Ventspilsin EM-kisoissa 2008 Nordberg ei ollut parhaassa mahdollisessa kunnossa. Paras sijoitus oli viestin 8. sija, joka oli myös Norjan joukkueelle suuri pettymys. Olomoucissa heinäkuussa 2008 kilpaillut MM-kisat sujuivat sen sijaan paremmin. Nordberg kirkasti edellisvuoden pitkän matkan pronssinsa hopeaan häviten kilpailun voittaneelle Sveitsin Daniel Hubmannille reilun minuutin. Keskimatka ja viesti toivat sijat 6. ja 7. Kauden onnistumisiksi voidaan lukea myös Jukolan viestin viides sija Halden SK:n joukkueessa ja maailmancupin osakilpailun keskimatkan voitto kotimaisemissa Oslossa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui kahdeksanneksi.
Nordberg meni naimisiin Anne Margrethe Hauskenin kanssa vuonna 2010.
Tuulivoima Kiinassa
Tuulivoima Kiinassa kertoo tuulivoimaan liittyvistä seikoista Kiinassa. Kiinan tuulivoimapotentiaali on maalla 250 GW ja merellä 750 GW. Kiinan tavoite on 5 GW v. 2010 ja 30 GW tuulivoimaa v. 2020. 30 GW on vain pieni osa arvioidusta 1000 GW:n sähkönkulutuksesta vuonna 2020. Kiinan odotetaan ylittävän tavoitteensa 24 GW:lla vuonna 2020.
Kiinan tuulivoimakapasiteetti vuoden 2016 lopussa oli maailman suurin, 168 690 MW.
Vuonna 2009 kapasiteetti oli noin 25 000 MW ja 2 600 MW vuonna 2006. Kapasiteetissa Kiina oli vuonna 2007 viides Saksan, USA:n, Espanjan ja Intian jälkeen ja kolmas vuonna 2009 USA:n ja Saksan jälkeen. Kiinaan tehtiin eniten tuulivoimalisäystä vuonna 2009 (13 000 MW). Ensimmäinen kiinalainen tuulipuisto perustettiin vuonna 1986. Suurin osa tuulivoimaprojekteista on köyhillä syrjäisillä seuduilla, jossa ne hyödyttävät paikallista taloutta.
Alueittain tuulivoimaa oli eniten vuonna 2007 sisä Mongoliassa (1563 MW).
Ulkomaiset yritykset Vestas, Gamesa, Suzlon, Acciona ja GE Energy perustivat Kiinaan tuulivoiman tuotantotehtaan 2005. Vuonna 2005 perustettiin kaksi uutta kiinalaista turbiinien valmistajaa: Harbin Electric Machinery ja Dongfang Steam Turbine Works. Yhteensä neljä kiinalaista valmistajaa vastasi 29 %:sta Kiinan uusista asennuksista (2005).
Kiinan tuulivoiman tuotantokapasiteetti vuonna 2008 oli 8 GW. Vuoden 2010 tuotannoksi on ennustettu 12 GW. Kiinalaisyrityksiin sisältyy Goldwind, Sinovel, Dongfang, Windey ja Sewind.
Kiinassa 90 % tuulivoimaprojekteista on hakenut Kioton pöytäkirjan puhtaan kehityksen -projektirahoitusta (Clean Development Mechanism CDM). Kiinassa oli 1.10.2008 valmisteilla 254 CDM-projektia kattaen yhteensä 13 GW tuulivoima kapasiteettia.
Kiina on päättänyt luopua tuulivoimarakentamisen tuista vuoteen 2020 mennessä.
Lainsuojaton (elokuva)
Lainsuojaton Clint Eastwoodin ohjaama ja tähdittämä lännenelokuva vuodelta 1976. Se perustuu Forrest Carterin romaaniin "Gone to Texas".
Elokuva valittiin vuonna 1996 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Lainsuojattoman" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Maanviljelijä Josey Wales viettää rauhallista elämää perheensä kanssa sisällissodan aikana. Pohjoisesta tuleva joukko ryöstää ja tappaa hänen vaimonsa ja poikansa. Wales aikoo kostaa liittymällä sotaan etelän puolelle. Vähän ajan kuluttua pohjoisvaltioiden joukko on voiton puolella ja toinen puoli päättää antautua – Walesia lukuun ottamatta, joka aloittaa suuren pakomatkan.
Liv
Liv on suomalainen kaupallinen televisiokanava. Kanavan kohderyhmä on pääosin naiset; noin 73 prosenttia katsojista on naisia. Kanavan sisältö on "lifestyle"-painotteista, mikä tarkoittaa vastaavan tuottajan Katja Santalan mukaan sitä, että ”ainakaan sieltä ei näe käsikirjoitettuja draamoja, elokuvia tai komedioita.” Liv aloitti toimintansa kaapeli- ja satelliittiverkoissa 14. helmikuuta 2009 ja antenniverkossa 16. helmikuuta 2009. Liv on osa Nelonen Media -mediayksikköä, joka kuuluu Sanoma-konsernin Suomen mediatoimintojen liiketoimintaryhmään, Sanoma Media Finlandiin.
Liv muuttui suurin piirtein valtakunnalliseksi kanavaksi joulukuun 2009 puolivälistä alkaen, ja kokonaan valtakunnalliseksi 8. tammikuuta 2013. Tätä ennen Liv näkyi antennitalouksissa vain arkisin kello 10.00–14.00, jolloin Jim-kanava ei esittänyt ohjelmistoa.
Liv keskittyy lifestyle-ohjelmistoon. Ohjelmisto on jaettu neljään aihealueeseen, jotka ovat koti, suhteet, minä ja ilmiöt. Liv tarjoaa myös kevyttä elokuvaviihdettä tiistai-iltaisin. Ensimmäisenä Liv-leffana oli tv-ensi-ilta suomalaisesta "Sooloilua"-elokuvasta. Kanava esittää myös useiden Nelosella pyörineiden ohjelmien uusintoja. Lisäksi kanavalla nähdään viikoittain "Liv D" -dokumentti. Kanavalla esitetään ohjelmaa ympäri vuorokauden. Ohjelmia on myös mahdollista katsoa jälkikäteen Ruudussa.
Chris Sanders (animaattori)
Christopher Michael ”Chris” Sanders (s. 12. maaliskuuta 1962 Colorado) on yhdysvaltalainen Annie-palkittu animaattori, käsikirjoittaja ja ääninäyttelijä, joka tunnetaan muun muassa "Lilo ja Stitch" -elokuvista ja televisiosarjasta Stitchin äänenä.
Sanders syntyi ja kasvoi Coloradossa. Hän kiinnostui animaatioista kymmenvuotiaana nähtyään Ward Kimballin lyhytanimaatioita "Disneyn ihmeellinen maailma" -televisiosarjassa. Myöhemmällä iällä Sanders ryhtyi harrastamaan piirtämistä ja siirtyi opiskelemaan California Institute of the Artsiin isoäitinsä neuvosta. Hän valmistui hahmojen animoijaksi vuonna 1984.
Valmistumisensa jälkeen Sanders pääsi töihin Marvel Comicsille ja suunnitteli hahmoja "Pikkumuppetit"-animaatioon. Vuonna 1987 hän sai töitä Disneyltä ja toimi hahmojen suunnittelijana elokuvassa "Bernard ja Bianca Australiassa", minkä myötä Sanders sai enemmän vastuuta Disneyn projekteissa. Hän oli mukana käsikirjoittamassa elokuvia "Kaunotar ja hirviö", "Aladdin", "Leijonakuningas" ja "Mulan", joista viimeksi mainitusta Sanders voitti Annien käsikirjoittamisesta ja storyboardaamisesta. Menestyksen myötä hän sai olla pääroolissa tekemässä vuoden 2002 "Lilo ja Stitch" -elokuvaa, joka sai parhaan elokuvan Oscar-ehdokkuuden. Lisäksi Sanders sai kolme Annie-ehdokkuutta elokuvan käsikirjoittamisesta, ohjaamisesta ja hahmojen suunnittelusta. Sanders toimi myös elokuvan pääosassa Stitchin äänenä. Vuotta myöhemmin sarjasta tuotettiin televisiosarja, jossa Sanders jatkoi ääninäyttelemistä ja animaattorina työskentelyä. "Lilo ja Stitch" -sarjan päätyttyä vuonna 2006 Sanders siirtyi Disneyltä työskentelemään Dreamworks Animationille.
Dreamworksilla hän ohjasi ja käsikirjoitti muun muassa vuoden 2010 elokuvan "Näin koulutat lohikäärmeesi". Sanders palkittiin myös elokuvan ohjaamisesta ja käsikirjoittamisesta kahdella Anniella.
Moroton piirikunta
Moroton piirikunta on yksi Ugandan 80 piirikunnasta. Se on nimetty hallinnollisen keskuksensa Moroton mukaan. Piirikunnan rajanaapureita ovat Kaabong, Kotido, Abim, Teso, Amuria, Katakwi, Lango, Lira ja Hautavajoaman piirikunta Keniassa.
Vuoden 2014 väestönlaskennassa siellä oli noin 103 000 asukasta.
Emumalurit
Emumalurit ("Stipiturus") on malurien heimoon kuuluva australialainen varpuslintusuku, johon BirdLifen mukaan kuuluu kolme lajia:
Kaabongin piirikunta
Kaabongin piirikunta on yksi Ugandan 80 piirikunnasta. Se sijaitsee maan pohjoisosassa. Vuoden 2014 väestönlaskennassa siellä oli noin 168 000 asukasta. Se on perustettu 1. heinäkuuta 2005. Se kuului ennen Kotidon piirikuntaan.
Ruohomalurit
Ruohomalurit ("Amytornis") on malurien heimoon kuuluva australialainen varpuslintusuku. Sukuun kuuluu BirdLifen mukaan 14 lajia:
Barbara Kingsolver
Barbara Kingsolver (s. 8. huhtikuuta 1955) on yhdysvaltalainen kirjailija, joka on kenties parhaiten tunnettu teoksestaan "Myrkkypuun siemen" ("The Poisonwood Bible"). Kingsolver on monipuolinen kirjailija; romaanien lisäksi hän on julkaissut runoja, novellikokoelman sekä runsaasti tietokirjallisuutta, kuten esseitä. Kingsolver on vuodesta 1997 lähtien jaetun Bellwether-palkinnon perustaja. Kingsolver on voittanut useita merkittäviä kirjallisuuspalkintoja sekä kotimaassaan että muualla maailmassa. Vuonna 2010 Kingsolver sai Orange-palkinnon romaanistaan "The Lacuna".
Barbara Kingsolver syntyi vuonna 1955 Annapolisissa, Marylandissa. Hän kasvoi Kentuckyn maaseudulla perheessä, jossa lapsia kannustettiin 
tutkimaan ympäristöään. Kingsolverin vanhemmat eivät kuitenkaan hyväksyneet televisiota. Kingsolverin julkinen kirjoitusura käynnistyi yhdeksänvuotiaana, jolloin paikallinen sanomalehti julkaisi hänen kirjoitelmansa ”Miksi tarvitsemme uuden ala-asteen”; edellisen koulurakennuksen katto oli romahtanut ja vahingoittanut Kingsolverin opettajaa.
Toisen asteen koulutuksen jälkeen Kingsolver pääsi pianostipendinsä ansiosta opiskelemaan DePauw'n yliopistossa, Indianassa. Valmistuttuaan yliopistosta hänellä oli biologian tutkinto, jota hän jatkoi muutaman välivuoden jälkeen evoluutiobiologian opinnoilla Arizonan yliopistossa. Valmistumisensa jälkeen Kingsolver työskenteli yliopistolla tutkijana ennen vapaaksi toimittajaksi ryhtymistä. Kingsolver kirjoittaa edelleen artikkeleita ja esseitä erilaisiin lehtiin.
Kingsolver julkaisi monia artikkeleita, runoja ja novelleja ennen kuin hänen esikoisromaaninsa "The Bean Trees" julkaistiin vuonna 1988. Sen jälkeen Kingsolver on julkaissut yhteensä yksitoista muuta teosta. Erityisesti "Myrkkypuun siemen" ("The Poisonwood Bible") on saanut osakseen paljon huomiota. Vuonna 2000 Kingsolver sai National Humanities Medal -palkinnon, joka on Yhdysvaltain korkein kunnianosoitus taiteen kautta yhteiskunnalle tehdyistä palveluksista.
Vuonna 1997 Kingsolver perusti Bellwether-palkinnon myönnettäväksi parillisina vuosina esikoisromaanille, joka on kirjallisesti laadukas ja joka käyttää kirjallisuutta yhteiskunnallisen muutoksen välineenä. Kingsolver on naimisissa professori Steven Hoppin kanssa, ja heillä on kaksi tytärtä. 1990-luvun alussa Kingolver soitti Rock Bottom Remainders -nimisessä, lähinnä kirjailijoista muodostuvassa yhtyeessä. Mukana ovat vuosien varrella olleet muun muassa kirjailijat Stephen King, Amy Tan, Mitch Albom ja Maya Angelou sekä "Simpsonit"-sarjan luoja Matt Groening.
Lysimakhos (täsmennyssivu)
Lysimakhos () voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Fjalar Jarva
Fjalar Vilhelm Jarva (5. maaliskuuta 1910 Loviisa – 24. marraskuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen poliisijohtaja ja hallitusneuvos. Hän toimi ylipoliisipäällikkönä eli nykyistä poliisiylijohtajaa vastaavassa virassa vuodesta 1957 vuoteen 1973. Tuona aikana tapahtuivat muun muassa Bodominjärven murhat ja Pihtiputaan poliisisurmat, joiden myötä Jarva oli korkeimpana poliisiviranomaisena paljon julkisuudessa. Jarva myös esiintyi jälkimmäisestä tapahtumasta kertovassa elokuvassa "Kahdeksan surmanluotia". Vuosina 1963–1964 Jarva toimi Interpolin presidenttinä. Arvoltaan hän oli varatuomari, kuten kyseisen tason poliisiviranomaiset yleensäkin.
Luonteeltaan Fjalar Jarvan on kuvattu olleen "huumorintajuinen eikä koskaan turhan tärkeä". Veikko Huovisen Lampaansyöjissä on vertaus, jonka mukaan "päivä hymyili kuin ylipoliisipäällikkö Fjalar Jarva".
Fjalar Jarva omisti Haukilahden edustalla pienen Herrökobben-nimisen saaren, jonne hän rakennutti kesähuvilan saunoineen. Hänen kuoltuaan perikunta myi saaren Espoon kaupungille, joka luovutti saaren kiinteistöineen Espoon Meripelastusyhdistyksen hoitoon. Saarella on siitä pitäen toiminut yhdistyksen ulkovartioasema; se on miehitettynä purjehduskauden aikana ja siellä on yleensä yksi yhdistyksen aluksista.
Hythe (Kent)
Hythe [] on pieni Romney Marshiin rajoittuva rannikkokaupunki Shepwayn piirikunnassa Kentin etelärannikolla. Kaupungin nimi on muinaisenglantia ja tarkoittaa satamaa tai maihinnousupaikkaa.
Kaupungissa on keskiaikaisia ja Yrjöjen aikaisia rakennuksia, mutta mäellä on myös sydänkeskiajalta peräisin oleva kirkko. Merenrantaa reunustaa rantapromenadi. Hythea puolustivat aikoinaan kaksi linnoitusta, Saltwood ja Lympne. Kaupungintalo, joka on entinen kiltasali, on rakennettu 1794, ja sen tulisijan ovat suunnitelleet Adamin veljekset.
Hythen markkinat pidettiin aikoinaan torilla, jonka nykyinen nimi on Red Lion Square. Se sijaitsee lähellä paikkaa, jossa nykyisin pidetään maalaistori joka kuukauden toinen ja neljäs lauantai. Hythe kuuluu Cinque Portsiin eli Englannin kanaalin varrella oleviin viiteen satamaan, jotka aikoinaan muodostivat liiton. Vaikka Hythe sijaitsee leveässä kanaalin lahdessa, mataloituminen on siirtänyt satamaa jo satoja vuosia sitten.
Saharantimali
Saharantimali ("Argya fulva") on pohjoisafrikkalainen pyrstötimalien heimoon kuuluva varpuslintu.
Linnun pituus on noin 25 cm, siipien kärkiväli 27–30,5 cm ja paino 46–70 g. Saharantimali on kooltaan hieman laulurastasta suurempi ja sillä on pitkä pyrstö, joka sojottaa usein pystyssä. Höyhenpuku on vatsapuolelta vaaleanpunertavan kanelinruskea, päältä kanelinruskea. Nokka on hieman alaspäin kaareva ja lähes musta (joskus siinä on hieman keltaista alanokan tyvellä), ja koivet ovat vaaleanruskeat ja voimakkaat. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Nuori lintu on kauttaaltaan hieman vaaleampi kuin vanha. Laji muistuttaa suuresti persiantimalia, mutta on kookkaampi.
Saharantimali elää Pohjois-Afrikassa. Yhtenäinen esiintymisalue ulottuu Saharan eteläreunalla Atlantin rannikolta Niilille. Erillinen populaatio elää Etelä-Egyptissä-Eritreassa (alalaji "acaciae"). Mauritaniasta Tunisiaan ulottuvalla alueella on paikallisia populaatioita. Sen elinympäristön laajuus on 2,7 miljoonaa neliökilometriä. Laji on paikkalintu, eikä sitä ole tavattu Suomessa.
Saharantimalit asuvat savannien ja autiomaiden akasiatyyppisillä mailla, paikoin myös muissa metsiköissä ja pensaikoissa. Niitä tavataan myös palmutarhoissa ja keitaiden liepeillä.
Saharantimalit elävät ryhminä, jotka pysyvät yhdessä vuoden ympäri. Ryhmän koko on tavallisesti alle 10 yksilöä. Ne rakentavat pesänsä matalalle piikkipensaaseen tai taatelipalmun latvaan, yleensä 1–2 metriä korkealle. Pesä on oksien varaan korsista ja ohuista risuista rakennettu malja, joka toisinaan muistuttaa mustarastaan pesää. Naaras munii kolmesta kuuteen (keskimäärin 4,3) turkoosinväristä munaa. Pesintä tunnetaan muuten puutteellisesti.
Saharantimali syö sekä hyönteisiä ja hämähäkkejä että marjoja ja siemeniä.
Eddie Carroll
Eddie Carroll (5. syyskuuta 1933 Edmonton, Alberta – 6. huhtikuuta 2010) oli kanadalainen näyttelijä, joka tunnettiin ääniroolistaan Samu Sirkkana, sekä teatterissa esitetetystä ohjelmasta Jack Benny – Laugher in Bloom.
Carroll syntyi Edmontonissa, Kanadassa, jossa hän näytteli teatterissa ja käsikirjoitti ohjelmia radio- ja televisio-ohjelmiin. Carroll muutti Hollywoodiin 1950-luvulla tullakseen näyttelijäksi ja teki aluksi pieniä rooleja televisiossa. Myöhemmin hän esiintyi lukuisissa televisio- ja radiomainoksissa, joissa esiintyi välillä pelkästään äänellään. Vuonna 1970 hän esiintyi vakiovieraana televisiosarjassa "The Don Knotts Show" ja sai pian toimia Samu Sirkan äänenä useissa animaatioissa, videopeleissä, mainoksissa, sekä leluissa vuodesta 1971 lähtien. Carroll vieraili myös televisiosarjassa "Frasier" vuonna 2000 ja esiintyi pitkään ravintolateattereissa Jack Bennyn imitaattorina.