hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
B-solu
B-solut kuuluvat immuunijärjestelmän soluihin eli lymfosyytteihin. Ne huolehtivat osaltaan elimistön spesifisen puolustusjärjestelmän humoraalisesta eli vasta-ainevälitteisestä immuniteetista. B-soluista käytetään myös nimityksiä B-imusolu ja B-lymfosyytti, ja niiden osuus on noin 20 % veren kaikista imusoluista.
B-imusolut muodostuvat luuytimessä olevista kantasoluista ja jäävät myös kypsymään luuytimeen toisin kuin T-imusolut. Kypsymisen jälkeen B-solut kulkevat veren mukana sekundaarisiin imukudoselimiin, joihin ne pysähtyvät ja alkavat jakautua. Muodostuminen ja kypsyminen jatkuvat koko elämän ajan.
Kun B-imusolut aktivoituvat, suurin osa niistä erilaistuu vasta-aineita tuottaviksi plasmasoluiksi ja osasta kehittyy B-muistisoluja.
Jokaisen B-imusolun solukalvossa on tuhansia samanlaisia antigeenireseptorimolekyylejä, jotka sitoutuvat kukin omaan antigeenityyppiinsä. Sitoutumisen jälkeen B-solu erilaistuu plasmasoluksi, joka alkaa tuottaa solun pinnan antigeenireseptorien kaltaisia vasta-aineita. Vasta-aineet kiertävät imunesteen ja veren mukana ja sitovat kohtaamiaan antigeenejä aiheuttaen niiden tuhoutumisen.
Satakunnan vaalipiiri
Satakunnan vaalipiiri on yksi eduskuntavaalien 13 vaalipiiristä. Alueelta valitaan kahdeksan kansanedustajaa (4 % 200:sta). Nimestään huolimatta vaalipiiri ei kata koko Satakunnan historiallisen maakunnan aluetta, vaan länsiosassa sijaitsevan Satakunnan nykymaakunnan alueen.
Vaalipiiriin kuuluvat Eura, Eurajoki, Harjavalta, Honkajoki, Huittinen, Jämijärvi, Kankaanpää, Karvia, Kokemäki, Merikarvia, Nakkila, Pomarkku, Pori, Rauma, Siikainen, Säkylä ja Ulvila.
Vaalipiirin entisiä kuntia ovat Ahlainen, Hinnerjoki, Honkilahti, Ikaalisten maalaiskunta, Karkku, Kauvatsa, Keikyä, Kiikka, Kiikoinen, Kiukainen, Kodisjoki, Kullaa, Köyliö, Lappi, Lavia, Luvia, Noormarkku, Porin maalaiskunta, Rauman maalaiskunta, Suoniemi, Tyrvää ja Vampula.
Aiemmin vaalipiiriin kuului myös osa nykyisestä Pirkanmaan maakunnasta. Vuosina 1993–2005 kaikkiaan kymmenen kuntaa siirrettiin Satakunnan vaalipiiristä Pirkanmaan vaalipiiriin:
Vuonna 2003 Kodisjoki siirrettiin Satakunnan vaalipiiriin Varsinais-Suomen vaalipiiristä.Ministerit, jotka virassa ollessaan ovat edustaneet Turun pohjoista tai Satakunnan vaalipiiriä.
Armagh’n kreivikunta
Armagh’n kreivikunta (, ) on yksi Yhdistyneelle kuningaskunnalle kuuluvan Pohjois-Irlannin kuudesta ja Irlannin saaren 32:sta historiallisesta kreivikunnasta. Se sijaitsee Lough Neagh -järven eteläpuolella historiallisessa Ulsterin provinssissa. Kreivikunta on saanut nimensä Armagh’n kaupungilta.
Pohjois-Irlannin kreivikunnilla ei ole ollut hallinnollista merkitystä vuoden 1972 jälkeen. Lakkautusta edeltäneessä vuoden 1971 väestönlaskennassa kreivikunnassa oli 133 969 asukasta ja sen pinta-ala oli 1 265,56 neliökilometriä. Nykyään Armagh’n kreivikunnan alue kuuluu useaan piirikuntaan: Armagh, Banbridge and Craigavon, Newry, Mourne and Down ja Mid-Ulster.
Vladimir Petljakov
Vladimir Mihailovitš Petljakov (; 1891–1942) oli neuvostoliittolainen lentokonesuunnittelija.
Petljakov syntyi Sambelkin kylässä Donin kasakoiden alueella Venäjällä vuonna 1891. Hän opiskeli teknikoksi Taganrogin opistossa. Vuosina 1917–1918 hän toimi teknikkona Moskovan yliopiston aerodynamiikan laboratoriossa, jota johti Nikolai Žukovski, ja samalla opiskeli siellä valmistuen vuonna 1922. 1921–1936 Petljakov työskenteli TsAGI-instituutissa, jota johti Andrei Tupolev.
Vuonna 1936 Petljakovista tuli oman suunnittelutoimistonsa johtaja. Tähän aikaan oli uusille johtajille kysyntää, koska vanhemmat lentokoneinsinöörit oli vangittu 1930-luvun puhdistuksissa. Hän alkoi suunnitella kokometallisia lentokoneita ja kehitti monia alan tekniikoita. Petljakov johti ensimmäisten raskaiden pommikoneiden, kuten TB-1:n ja TB-3:n suunnittelua vuosina 1930–1935 ja nelimoottorisen Petljakov Pe-8 -pommikoneen ja Petljakov Pe-2 -syöksypommikoneen suunnittelua 1939–1940.
Hän kuoli lento-onnettomuudessa Arzamasissa tammikuussa 1942.
Vladimir Petljakov sai Stalin-palkinnon vuonna 1941 ja Leninin kunniamerkin.
Downin kreivikunta
Downin kreivikunta (, ) on yksi Yhdistyneelle kuningaskunnalle kuuluvan Pohjois-Irlannin kuudesta ja Irlannin saaren 32:sta historiallisesta kreivikunnasta. Se sijaitsee saaren koillisosassa Irlanninmeren rannikolla historiallisessa Ulsterin provinssissa. Kreivikunta on saanut nimensä Downpatrickin kaupungilta.
Pohjois-Irlannin kreivikunnilla ei ole ollut hallinnollista merkitystä vuoden 1972 jälkeen. Lakkautusta edeltäneessä vuoden 1971 väestönlaskennassa kreivikunnassa oli 311 876 asukasta ja sen pinta-ala oli 2 464,67 neliökilometriä. Nykyään Downin kreivikunnan alue kuuluu useaan piirikuntaan: Ards and North Down, Lisburn and Castlereagh, Newry, Mourne and Down ja Armagh, Banbridge and Craigavon.
Fermanagh’n kreivikunta
Fermanagh’n kreivikunta (, ) on yksi Yhdistyneelle kuningaskunnalle kuuluvan Pohjois-Irlannin kuudesta ja Irlannin saaren 32:sta historiallisesta kreivikunnasta. Se sijaitsee Pohjois-Irlannin lounaisosassa historiallisessa Ulsterin provinssissa. Kreivikunnan pääkaupunkina toimi Enniskillen.
Pohjois-Irlannin kreivikunnilla ei ole ollut hallinnollista merkitystä vuoden 1972 jälkeen. Lakkautusta edeltäneessä vuoden 1971 väestönlaskennassa kreivikunnassa oli 50 255 asukasta ja sen pinta-ala oli 1 702,09 neliökilometriä. Nykyään Fermanagh’n kreivikunnan alue kuuluu Fermanagh and Omagh’n piirikuntaan.
Tyronen kreivikunta
Tyronen kreivikunta (, ) on yksi Yhdistyneelle kuningaskunnalle kuuluvan Pohjois-Irlannin kuudesta ja Irlannin saaren 32:sta historiallisesta kreivikunnasta. Se sijaitsee Lough Neagh -järven länsipuolella historiallisessa Ulsterin provinssissa ja rajautuu etelässä ja luoteessa Irlannin tasavaltaan. Kreivikunnan pääkaupunkina toimi Omagh.
Pohjois-Irlannin kreivikunnilla ei ole ollut hallinnollista merkitystä vuoden 1972 jälkeen. Lakkautusta edeltäneessä vuoden 1971 väestönlaskennassa kreivikunnassa oli 139 073 asukasta ja sen pinta-ala oli 3 154,75 neliökilometriä. Nykyään Tyronen kreivikunnan alue kuuluu useaan piirikuntaan: Mid-Ulster, Derry and Strabane ja Fermanagh and Omagh.
Helen Hunt
Helen Elizabeth Hunt (s. 15. kesäkuuta 1963 Culver City, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen Oscarilla palkittu näyttelijä.
Hunt tuli tunnetuksi 1990-luvulla televisiosarjasta "Hulluna sinuun", jota tehtiin seitsemän tuotantokautta vuosina 1992–1999. Siinä hänen kumppaniaan näytteli sarjan tuottaja Paul Reiser. Tätä ennen hän oli näytellyt lähinnä useissa televisioelokuvissa. Hunt voitti sarjasta neljä kertaa Emmyn (1996, 1997, 1998 ja 1999) ja hänestä tuli sarjan viimeisenä kautena televisiohistorian parhaiten palkattu naisnäyttelijä.
Huntin läpimurtorooli valkokankaalla oli vuoden 1996 menestyselokuvassa "Twister". Hunt voitti Oscar-palkinnon parhaasta naispääosasta elokuvasta "Elämä on ihanaa". Tämän jälkeen hän piti kahden vuoden tauon elokuvista ja keskittyi teatterinäyttelemiseen.
Hunt palasi vuonna 2000 valkokankaalle elokuvilla "Tohtori T ja naiset", "Anna hyvän kiertää", "Cast Away – tuuliajolla" ja "Mitä nainen haluaa".
Huntilla on monia palkintoennätyksiä. Hän on yksi harvoista näyttelijöistä, joka on voittanut Golden Globen, Emmyn ja Oscarin samana vuonna sekä ainoa naisnäyttelijä, jolla on neljä peräkkäistä Emmy-voittoa.
Hunt oli naimisissa näyttelijä Hank Azarian kanssa 1999–2000. Hänellä on yksi lapsi (s. 2004) nykyisen miesystävänsä Matthew Carnahanin kanssa.Ehdokkaana:
Ehdokkaana:
Pirkanmaan vaalipiiri
Pirkanmaan vaalipiiri (vaaleihin 1995 Hämeen läänin pohjoinen vaalipiiri) on yksi Suomen 13 vaalipiiristä. Pirkanmaalta valitaan 19 kansanedustajaa 200:sta (9,5 %). Vaalipiiri kattaa Satakunnan historiallisen maakunnan itäosassa valtaosaltaan sijaitsevan Pirkanmaan maakunnan alueen. Vaalipiiri on väkiluvultaan ja edustajamäärältään Suomen kolmanneksi suurin Helsingin ja Uudenmaan vaalipiirien jälkeen.
Pirkanmaan vaalipiiriin kuuluvat seuraavat kunnat: Akaa, Hämeenkyrö, Ikaalinen, Juupajoki, Kangasala, Kihniö, Lempäälä, Mänttä-Vilppula, Nokia, Orivesi, Parkano, Pirkkala, Punkalaidun, Pälkäne, Ruovesi, Sastamala, Tampere, Urjala, Valkeakoski, Vesilahti, Virrat ja Ylöjärvi.
Vaalipiirin entisiä kuntia ovat Aitolahti, Eräjärvi, Kuhmalahti, Kuorevesi, Kuru, Kylmäkoski, Luopioinen, Längelmäki, Messukylä, Mänttä, Pohjaslahti, Sahalahti, Suodenniemi, Teisko, Toijala, Tottijärvi, Vammala, Viiala, Viljakkala, Vilppula ja Äetsä.
Vaalipiirin rajat ovat vaihdelleet jonkin verran eri aikoina. Vuonna 1960 Jämsä, Jämsänkoski, Korpilahti, Koskenpää, Muurame ja Säynätsalo liitettiin Keski-Suomen vaalipiiriin ja aikaisemmin Vaasan läänin itäiseen vaalipiiriin kuulunut Virrat vuonna 1969 Hämeen läänin pohjoiseen vaalipiiriin. Suoniemi liitettiin vuonna 1973 kuntaliitoksen yhteydessä Turun pohjoisesta vaalipiiristä. Kuhmoinen liitettiin Keski-Suomen vaalipiiriin vuonna 1974. Vuonna 1990 Valkeakosken seutu liitettiin Hämeen eteläisestä Hämeen pohjoiseen vaalipiiriin. Vuonna 1993 Hämeenkyrö, Ikaalinen, Kihniö, Mouhijärvi, Parkano ja Viljakkala liitettiin Turun pohjoisesta vaalipiiristä Hämeen pohjoiseen vaalipiiriin ja vuonna 2003 Varsinais-Suomen vaalipiiristä Suodenniemi, Vammala ja Äetsä sekä Hämeen vaalipiiristä Urjala. Punkalaidun siirtyi Satakunnan vaalipiiristä vuonna 2007, vaihdettuaan ensin vastaavasti maakuntaa vuonna 2005.
Pirkanmaan suurin puolue on ollut viime vuosikymmeninä Kokoomus. SDP oli ennen selkeämmin suurin puolue ennen kuin 1970-luvulla Kokoomus nousi Tampereen seudulla vakavaksi haastajaksi. Perinteisesti juuri nämä puolueet ovat menestyneet parhaimmin eduskuntavaaleissa. SDP:n kannatus on vahvaa myös Akaan ja Valkeakosken seudulla, joka kuuluikin ennen vuotta 1990 Hämeen läänin eteläiseen vaalipiiriin. Eduskuntavaalien suurimmat ääniharavat ovat olleet SMP:n Sulo Aittoniemi vuonna 1991, Kokoomuksen Marja Tiura vuonna 2007, SDP:n Saara Karhu vuonna 2003 ja SKDL:n Ulla-Leena Alppi vuonna 1979.
Vuoden 2017 kuntavaaleissa SDP nousi Kokoomuksen ohi yli 20 vuoden jälkeen Tampereen suurimmaksi puolueeksi. Vihreät kasvattivat merkittävästi kannatustaan, nousten vasemmistopuolueiden ohi historiallisella voitollaan Nokian suurimmaksi puolueeksi.
Suomen liikenne- ja viestintäministeri
Liikenne- ja viestintäministeri on yksi Suomen valtioneuvoston ministerinsalkuista. Suomen istuva liikenne- ja viestintäministeri on keskustan Anne Berner. Liikenne- ja viestintäministeri on vastuussa liikenne- ja viestintäministeriön johtamisesta. Ministeriön nimi muuttui liikenne- ja viestintäministeriöksi 1.9.2000. Tätä ennen nimi oli liikenneministeriö. Vuosina 1970–2000 ministerin virkanimikkeenä oli vastaavasti liikenneministeri.
Vanhasen II hallituksessa vuonna 2007 liikenne- ja viestintäministeriön vastuuministerin tehtävät jaettiin kahteen salkkuun: liikenneministeri vastasi liikenneasioista ja viestintäasioita hoiti viestintäministeri.
Will Hunting
Will Hunting () on vuonna 1997 ensi-iltansa saanut Gus Van Santin ohjaama draamaelokuva. Se kertoo ongelmallisesta ihmelapsesta Will Huntingista, jota näyttelee Matt Damon. Elokuvan ovat käsikirjoittaneet Damon ja Ben Affleck.
Elokuvaa on verrattu J. D. Salingerin romaaniin "Sieppari ruispellossa" ja jotkut väittävät, että käsikirjoituksessa olisikin vaikutteita teoksesta. Elokuvan päähenkilö muistuttaa tietyiltä osin matemaatikkoja Srinivasa Ramanujan ja George Dantzig.
"Will Hunting" kuvattiin Bostonin alueella. Mel Gibson oli jo lupautunut elokuvan tuottajaksi ja ohjaajaksi. Van Sant innostui kuitenkin käsikirjoituksesta ja oli innokas ohjaamaan elokuvan. Matt Damon piti monista Van Santin elokuvista ja tämän tunteiden monimutkaisten hahmojen ohjaamistavasta.
Robin Williams palkittiin roolistaan parhaan miessivuosan Oscarilla. Lisäksi Damon ja Affleck voittivat esikoiskäsikirjoituksestaan parhaan alkuperäiskäsikirjoituksen Oscarin. Elokuva oli yhteensä ehdolla yhdeksään Oscariin.
Ehdokkaana:
Ehdokkaana:
Franz Josef Strauß
Franz Josef Strauß (6. syyskuuta 1915 München – 3. lokakuuta 1988 Regensburg) oli Saksan Baijerista kotoisin ollut poliitikko, joka kuului baijerilaiseen kristillissosiaaliseen unioniin (Christlich-Soziale Union in Bayern, CSU), joka edustaa kristillis-konservatiivista arvomaailmaa. Hän johti puoluetta kuolemaansa saakka vuodesta 1961 alkaen.
Ennen toista maailmansotaa Strauß opiskeli klassisia kieliä ja kansantaloutta Münchenin yliopistossa. Hän palasi sodasta yliluutnanttina Baijeriin, jossa toimi kunnallishallinnon tehtävissä. Strauß valittiin vuonna 1949 ensimmäisille Saksan liittopäiville. Sittemmin hän toimi useita kertoja ministerinä. Strauß kannatti Saksan liittotasavallan voimakkaampaa sitoutumista Yhdysvaltoihin. Tässä yhteydessä hän suosi sanaa suomettuminen (), varoittaen siten sosiaalidemokraattien liian lämpimiksi katsomistaan väleistä itäblokkiin nähden. Strauß toimi Baijerin pääministerinä 1978-1988, ja oli ehdolla liittokansleriksi vuoden 1980 liittopäivävaaleissa.
Strauß oli kansallissosialistisen NSKK:n jäsen vuosina 1937–1939 ja palveli toisen maailmansodan aikana natsi-Saksan Wehrmachtin riveissä poliittisena upseerina.
Seitsemännen päivän adventismi
Seitsemännen päivän adventistit ovat maailmanlaajuisesti merkittävin adventistiryhmä. Sanoilla "seitsemännen päivän adventistit" viitataan tapaan viettää pyhäpäivää sapattina, (perjantain auringonlaskusta lauantain auringonlaskuun) sunnuntain sijaan. Liikkeen raamatuntulkinnan mukaisesti sunnuntai on viikon ensimmäinen päivä ja lauantai seitsemäs. Raamatussa vuorokausi vaihtuu auringon laskiessa, eikä keskiyöllä.
Seitsemännen päivän adventistien sisällä vaikutti bulgarialaisen Victor Houteffin perustama radikaaliryhmä, joka vaati välitöntä valmistautumista Jeesuksen paluuseen maan päälle. Tästä kehittyi 1980-luvulla Yhdysvalloissa Daavidin oksa -lahko.
Jan Koller
Jan Koller (s. 30. maaliskuuta 1973 Smetanova Lhota) on tšekkiläinen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edusti uransa viimeisellä kaudella ranskalaisseura AS Cannes’ta.
Parhaiten Koller muistetaan vuosistaan Borussia Dortmundissa, jonne hän siirtyi vuonna 2001. Juniorina hän pelasi TJ Smetanova Lhotassa ja ZVVZ Mileskossa. Ammattilaisurallaan hän on palloillut Sparta Prahassa (1994/95–1995/96), Lokerenissa (1996/97–1998/99) ja Anderlechtissa (1999/00–2000/01). Vuonna 2000 hän oli Belgian liigan paras maalintekijä. Vuosina 1995 ja 1996 hän voitti Tšekin mestaruuden Sparta Prahassa, vuosina 2000 ja 2001 Belgian mestaruuden Anderlechtissa ja vuonna 2002 Saksan mestaruuden Borussia Dortmundissa.
Koller jätti Borussia Dortmundin kesällä 2006 ja siirtyi Ranskan Ligue 1:een AS Monacon riveihin. Koller pelasi seuran paidassa 45 liigaottelua ja teki 11 maalia. Tammikuussa 2008 hän teki paluun Saksaan siirtyen kaksivuotisella sopimuksella 1. FC Nürnbergiin, mutta jo puolen vuoden kuluttua hän siirtyi Venäjälle PFK Krylja Sovetov Samaraan.
Koller pelasi Kryljassa puolitoista kautta. Tammikuussa 2010 hän siirtyi Ranskan Nationalissa pelaavaan AS Cannes'een kesään 2011 ulottuvalla sopimuksella.
Koller on myös Tšekin maajoukkueen yksi parhaista pelaajista ja joukkueen kaikkien aikojen paras maalintekijä 55 osumallaan. Vuoden 2006 MM-kisoissa Koller teki maalin Tšekin ensimmäisessä ottelussa mutta loukkaantui kesken pelin eikä enää sen jälkeen pystynyt pelaamaan kisoissa. Vuoden 2008 EM-kisoissa Koller pelasi Tšekin kaikissa kolmessa ottelussa ja teki yhden maalin.
Koller on erittäin isokokoinen, pituudeltaan 202 senttimetriä ja painoltaan 106 kiloa. Hän aloitti jalkapallouransa maalivahtina, mutta vaihtoi hyökkääjäksi ennen ammattilaisuraansa.
Osmo Polvinen
Osmo Antero Juhani Polvinen (s. 15. toukokuuta 1946 Sotkamon Onnenahossa) on vasemmistoliittolainen poliitikko ja kansanedustaja 1991–1995. Sotkamon kunnanvaltuutettuna vuodesta 1972 toiminut Polvinen oli aiemmin näkyvä paikallinen vaikuttaja SKDL:ssä, jossa hän kuului puolueen pienviljelijäsiipeen. Sittemmin Polvinen vaikutti Kainuun maakuntavaltuuston varapuheenjohtajana.
Kansanedustajaksi Polvinen nousi vuoden 1991 vaaleissa puolueen pitkäaikaisen Kainuun ääniharavan Arvo Kemppaisen kuoltua yllättäen hieman ennen vaaleja. Polvisen äänimäärä ei aivan riittänyt jatkopaikkaan seuraavissa vaaleissa, vaan hän jäi niukasti puolueensa ensimmäiseksi varamieheksi Oulun vaalipiirissä.
Sylvain Wiltord
Sylvain Wiltord (s. 10. toukokuuta 1974 Neuilly-sur-Marnessa, Ranskassa) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Seuratasolla Wiltord pelasi ammattilaisuransa alkuvuosina Rennesissä 1992–1997 ja Girondins Bordeaux'ssa 1997–2000. Hän voitti Ranskan mestaruuden 1999 ja oli samaisena vuonna liigan paras maalintekijä (22 osumaa). Englantilaisseura Arsenalissa hän pelasi vuosina 2000–2004 ja voitti liigamestaruuden vuosina 2002 ja 2004 sekä FA Cupin vuosina 2002 ja 2003. Vuonna 2004 Wiltord siirtyi Lyoniin, jossa hän voitti kolme Ranskan mestaruutta. Elokuussa 2007 hän palasi takaisin Rennesin joukkueeseen. Viimeisinä pelivuosinaan hän edusti Marseillea, Metziä ja Nantesia.
Ranskan maajoukkueessa Wiltord pelasi 92 ottelua ja teki 26 maalia. Hän oli mukana voittamassa mestaruutta EM-kisoissa 2000. Hän tuli vaihdosta kentälle kahden ensimmäisen ottelun loppuminuuteilla ja pelasi kolmannessa alkulohko-ottelussa avauskokoonpanossa Ranskan varmistettua jatkopaikkansa jo kahden ottelun jälkeen. Puolivälierässä hän ei pelannut. Välierässä hän pääsi vaihdosta kentälle 72. minuutilla tilanteen ollessa tasan 1–1, ja Ranska sai voiton ratkaisseen rangaistuspotkun ja "Kultaisen maalin" Wiltordin lauottua jatkoajan lopulla pallon portugalilaisen Abel Xavierin käteen. Loppuottelussa Wiltord pääsi vaihtopelaajana kentälle 58. minuutilla ja teki 1–1-tasoitusmaalin aivan varsinaisen peliajan lopussa. Jatkoajalla Ranska voitti "Kultaisella maalilla".
Kim Milton Nielsen
Kim Milton Nielsen (s. 3. elokuuta 1960 Kööpenhamina, Tanska) on tanskalainen jalkapalloerotuomari.
196 senttimetriä pitkä Nielsen on toiminut tuomarina lukuisissa kansainvälisissä arvo-otteluissa, muun muassa 134 maaottelussa ja 44 Mestarien liigan kamppailussa. Hänen ensimmäisen arvokilpailunsa olivat 1996 Englannin EM-kisat.
Nielsenin viimeinen kausi kansainvälisellä tasolla oli 2005. Tuolloin hän täytti 45 vuotta, joka on kansainvälisten otteluiden yläikäraja.
Kim Milton lähetti David Beckhamin pois ottelusta World Cup 1998:ssa jossa Englanti pelasi Argentiinaa vastaan.
Jääkiekko talviolympialaisissa 1992
Jääkiekon olympiaturnaukseen Albertvillen talviolympialaisissa 1992 osallistui 12 joukkuetta. Isäntämaa Ranskan lisäksi turnaukseen osallistuivat kaikki 8 jääkiekon MM-kilpailujen 1991 A-sarjan joukkuetta sekä 2 parasta B-sarjan joukkuetta. Viimeisestä kisapaikasta järjestettiin karsinta B-sarjan neljännen joukkueen ja C-sarjan voittajan välille. Olympiaturnauksen pelijärjestelmää oli uudistettu. Joukkueet jaettiin kahteen lohkoon, jotka pelasivat yksinkertaisen sarjan. Molempien lohkojen neljä parasta selviytyivät puolivälieriin, jotka pelattiin pudotuspelityylisesti. Myös alkulohkojen viidenneksi ja kuudenneksi sijoittuneet joukkueet pelasivat omat pudotuspelinsä, missä ratkaistiin sijat 9–12. Ottelut pelattiin 8.–23. helmikuuta 1992, Méribelin jääpalatsissa.
Neuvostoliiton hajoamisen johdosta hallitseva olympiavoittaja Neuvostoliitto ei osallistunut kisoihin. Neuvostoliiton seuraajavaltioiden muodostama Itsenäisten valtioiden yhteisö osallistui Albertvillen kisoihin Yhdistyneenä joukkueena, joka käytti lippunaan olympialippua ja kansallislaulunaan olympiahymniä. Yhdistynyt joukkue koostui yhtä pelaajaa lukuun ottamatta venäläisistä pelaajista. Kisojen loppuottelussa Yhdistynyt joukkue voitti Kanadan.
Edellisen vuoden MM-kilpailujen B-ryhmän neljäs Puola ja C-ryhmän voittaja Tanska, pelasivat karsintaottelut viimeisestä olympiaturnauspaikasta.
Lohko A
Lohko B
Parkki
Parkki on 3–5-mastoinen purjealus, jossa kaikissa muissa paitsi takimmaisessa mastossa on täystakila eli raaka- ja haruspurjeet. Takimmaisessa mastossa on vain kahvelipurje. Parkit olivat suurikokoisia rahtilaivoja: jopa 3 000—4 000 brt.
Parkkilaivat olivat viimeinen laajalti rahtialuksina käytetty purjealustyyppi, joita mm. ahvenanmaalaisella Gustaf Eriksonilla oli parhaimmillaan useita kymmeniä Suomen lipun alla 1920–1930-luvuilla. Kuuluisia parkkilaivoja olivat mm. Pommern, Herzogin Cecilie, Pamir ja Passat. Suuri osa näistä Suomen lipun alla purjehtineista aluksista tuhoutui toisessa maailmansodassa. Suurin Suomen lipun alla purjehtinut parkki oli nelimastoparkki Moshulu, joka on nykyisin restauroitu ravintolalaivaksi Philadelphiassa.
Parkkitakila on kaikkein tehokkain valtameripurjehtijan takila. Se on huomattavasti kuunaritakilaa tehokkaampi ja vakaampi sekä helpommin ohjattava kuin fregattitakila. Myötätuulessa parkki purjehtii lähes yhtä hyvin kuin fregatti ja pystyy nousemaan tuuleen paljon fregattia tehokkaammin. Optimaalisin parkkitakilakonstruktio on nelimastoparkki, jossa on fokkamasto, isomasto, kryssimasto ja mesaanimasto. Yleisimmin kolmessa ensimmäisessä mastossa oli pääpurje (fokka, isopurje, pekiinipurje), alamärssypurje, ylämärssypurje, alaprammipurje, yläprammipurje ja röijeli.
Parkkilaivat olivat suuren purjepinta-alansa vuoksi nopeita ja tehokkaasti hiljaisessakin tuulessa kulkevia aluksia, joiden käyttöä rajoitti lähinnä raakapurjeiden käsittelyyn tarvittavan miehistön suurehko määrä. Lisäksi suuren purjemäärän käsittely ylhäällä mastoissa oli hidasta ja kömpelöä. Näistä syistä parkkeja käytettiin pitkillä merireiteillä esimerkiksi kuljettamassa vehnää Australiasta Eurooppaan. Parkit kykenivät kilpailemaan menestyksellisesti pitkillä merimatkoilla höyrylaivojen kanssa, koska ne olivat nopeita laivoja (Herzogin Cecilie on logannut 22 solmua Skagenin edustalla, ja useimmat nelimastoparkit kykenivät suotuisissa tuulissa 18 solmun nopeuksiin, eivätkä ne myöskään tarvinneet polttoainetta. Vasta dieselmoottorien yleistyminen toisen maailmansodan jälkeen syrjäytti purjealukset kauppamerenkulusta.
Suomessa on museoituna kaksi parkkia: Pommern Maarianhaminassa ja Sigyn Turussa.
Kadettikunta
Kadettikunta ry on vuonna 1921 perustettu itsenäisen Suomen kadettikouluissa upseerin tutkinnon suorittaneiden upseerien veljesjärjestö.
Kadettikunta ry on itsenäisen Suomen kadettikouluissa upseerin tutkinnon suorittaneiden upseerien ja Maanpuolustuskorkeakoulussa sekä puolustushaara-, aselaji- ja toimialakouluissa opiskelevien kadettien maanpuolustusaatteellinen veljesjärjestö.
Kadettikunnan jäseneksi voidaan hyväksyä Suomen kansalaisena Suomessa upseerin tutkinnon suorittanut henkilö tai Suomen kansalaisena upseerin tutkintoa suorittava kadetti. Kadettikunnan hallitus hyväksyy upseerin tai kadetin jäseneksi hakemuksen perusteella.
Itsenäisyyden alukupuolella Suomen upseeristo oli erilaisesta taustasta peräisin, sillä armeijassa palveli niin sanotun vanhan väen upseereita, Venäjän keisarillisen armeijan upseereita, jääkäriupseereita, muuten Saksassa koulutuksensa saaneita upseereita sekä erilaisilla pikakursseilla vuonna 1918 koulutettuja upseereita.
Kadettikunta
Syväviilto
Syväviilto () on kehonmuokkauksen muoto, jossa siittimen alapuolelle tehdään pitkittäinen viilto virtsaputkeen asti. Viilto aloitetaan virtsaputken suulta siittimen juurta kohden. Viilto voi olla vaihtelevanpituinen.
Syväviiltoa on perinteisesti tehty kaikkialla maailmassa, erityisesti Afrikassa, Australiassa, Etelä-Amerikassa sekä Polynesiassa ja Malesiassa aikuistumisrituaalina. Länsimaissa tapa on yleistynyt viime vuosina pyrkimyksenä lisätä seksuaalista nautintoa. Syväviilto saatetaan tehdä myös kauneudellisista syistä . Syväviilto paljastaa virtsaputken sisäosan runsashermoisen pinnan ulkoisille ärsykkeille, mistä seuraa tekniikan suosijoiden mukaan tavallista suurempi seksuaalinen nautinto. Toimenpide myös leventää siitintä.
Haittapuolina ovat itsesuoritetun leikkauksen riskit sekä kohonnut herkkyys saada sukupuolitauteja. Myös hedelmöityskyky, eritoten siemennesteen vieminen naisen emättimeen, on todennäköisesti heikompi.
Myös virtsaaminen on paljon hankalampaa ja vaatii useimmiten istualtaan virtsaamista. Kivespussin voi yrittää venyttää virtsaputkea vasten väliaikaisesti tilkkeeksi, jotta tavanomainen seisaaltaan virtsaaminen onnistuisi. Jotkut syväviilletyt miehet kuljettavat mukanaan putkea, jonka avulla virtsasuihkun ohjailu onnistuu.
Syväviilto (kuten ympärileikkaus) on yleistä esimerkiksi Australian alkuperäiskansojen kulttuurissa. Tapa kuuluu Australian keskitasangon kansojen, kuten Arrernten ja Luritjan, perinteisiin. Arrernten sana syväviillolle on "arilta", ja syväviilto suoritetaan miehistymisriittinä nuorille miehille. Tavan toi Arrernteille Magnar-kunjer-kujaIt, liskomiehen henkiolento. Syväviilletyn siittimen katsotaan muistuttavan naisen häpyhuulia (vulvaa) ja verenvuodon taas naisen kuukautisia (menstruaatiota). Tässä voidaan katsoa olevan kyse miesten mahdollisesti tuntemasta vulvakateudesta, vrt. naisten mahdollisesti tuntema peniskateus.
Samantapaista siittimen muokkausta harrastivat myös Queenslandin Morningtonin saaren Lardil-heimon jäsenet. Vain nuorukaiset, jotka päättivät menettelyn kestää, saivat oppia monimutkaisen seremoniaalisen damin kielen. Myöhemmissä seremonioissa, joita toistetaan koko aikuisiän, syväviilletty siitin on rituaalisen verenvuodattamisen väline. Damia tutkineen Kenneth L. Halen mukaan uusia seremonian harrastajia ei ole enää ilmaantunut puoleen vuosisataan, ja damin kielikin on nyt kuollut.
Amazonin laakson paikallisväestö sekä Kenian Samburu paimentolaispojat suorittavat itselleen ja joskus tovereilleen syväviiltoja jo 7–10 vuoden ikäisinä. Samoan saarella syväviilto on kypsyysrituaali. Havaijilla puolestaan on ollut tapana suorittaa vain esinahkaan rajoittuva esinahan syväviilto kuuden tai seitsemän vuoden iässä.
Betacam
Betacam on Sonyn vuonna 1982 kehittämä videokasettijärjestelmä, joka suunnattiin pelkästään ammattimaiseen TV-tuotantokäyttöön, etenkin uutisten ulkokuvauksiin. Järjestelmän nauhurimekanismi pohjautuu osittain Betamax-järjestelmään, joka kehitettiin vuonna 1975 puhtaasti kotivideomarkkinoita varten. Näkyvin osa tästä on Betacam-videokasetti itse, joka on rakenteeltaan täsmälleen samanlainen kuin kotivideokäytössä ollut Betamax-kasetti. Myös nimien alkuosa viittaa tähän samankaltaisuuteen, jonka johdosta nämä kaksi eri järjestelmää saatetaan sekoittaa keskenään virheellisesti yhdeksi järjestelmäksi.
Sony toi ensimmäisen version Betacam-järjestelmästään markkinoille vuonna 1982. Normaalien pöytämallisten nauhureiden lisäksi valmistettiin kotivideomarkkinoilta tuttuja kameranauhuriyhdistelmiä, jolloin erillistä kannettavaa videonauhuria kenttäkuvauksissa ei enää tarvittu. Betacam-järjestelmä käytti ainoastaan yhtä kasettikokoa, jonka tallennusaika oli enimmillään 30 minuuttia.
Betacam oli ensimmäinen analoginen videonauhurijärjestelmä, jossa videosignaali tallennettiin nauhalle komponenttimuodossa krominanssi- (värikkyys) ja luminanssisignaali (kirkkaus) erikseen omille videoraidoilleen. Näin videosignaalin suurtaajuinen 
krominanssisignaali ei päässyt pehmentämään kuvan terävyyttä nauhoja edelleen kopioitaessa, joka oli välttämätöntä 
nauhamateriaalia editoitaessa sen aikaisella tekniikalla.
Järjestelmän editointiominaisuudet olivat huippuluokkaa. Nauhalle voitiin tallentaa aikakoodi, jonka käyttö editointiautomatiikan avulla oli erittäin tarkkaa kuvauksia leikattaessa. Betacam-nauhureissa oli sisäänrakennettu aikavirhekorjain (, TBC), jonka ansiosta videokuva oli täysin virheetön ja häiriöttömästi prosessoitavissa esimerkiksi kuvasekoitinlaitteiden läpi. Lisäksi dynaaminen raidanseuranta yhdessä aikavirhekorjaimen kanssa mahdollisti häiriöttömät hidastukset, jotka etenkin urheilutapahtumien televisioinnissa ovat hyvin olennaisia.
Betacam-järjestelmässä käytetään 1/2 tuuman (12,7 mm) levyistä magneettinauhaa kuten Betamax-kasetissakin. Nauhanopeus on kuitenkin 10,15 cm/s, joka on yleisesti kasettiformaateilla kohtalaisen suuri (Betamax-järjestelmässä nauhanopeus on vain 1,87 cm/s ja VHS-järjestelmässä 2,34 cm/s). Järjestelmässä voitiin tallentaa äänisignaali myös digitaalisesti PCM-koodattuna analogisten ääniraitojen lisäksi. Useat nauhurimallit käyttivät myös Dolby-kohinasuodatusta analogisia ääniraitoja toistettaessa.
Betacam-järjestelmä vielä sellaisenaan ei saavuttanut kovin suurta markkina-aluetta TV-yhtiöiden nauhurikalustossa johtuen kasettinauhan epäkäytännöllisestä tallennusajasta (30 minuuttia), suppeasta käyttökohteestaan ja kaseteissa käytetyn rautaoksidinauhan laadusta. Lisäksi videotekniikan kehittymisen myötä sen kuvanlaatu ei pärjännyt vielä siihen aikaan yleisesti käytetylle nauhaltaan leveämmälle yhden tuuman (25 mm) ja kuvaltaan laadukkaammalle C-formaatille, jonka Ampex ja Sony olivat yhdessä kehittäneet jo vuonna 1976.
Järjestelmän varsinainen voittokulku alkoi vasta uuden muunnoksen, Betacam SP:n myötä vuonna 1986. Myös muitakin variantteja tästä formaatista kehiteltiin kuten Digital Betacam ja Betacam SX.
ABrowse
ABrowse on verkkoselain AtheOS:iin ja Syllableen. Kuten Applen tietokoneiden Safari-selain, se käyttää KHTML:ää pohjana. ABrowsen käyttöönotto ja KHTML-kääntö ovat Kurt Skauenin käsialaa.
KHTML:n käännösongelmien vuoksi Syllablessa, ABrowserin käyttämä KHTML-selainpohja saatetaan poistaa käytöstä ABrowserissa ja siinä saatetaan alkaa käyttää Geckoa pohjalla sen helpon käännettävyyden vuoksi.
Helsingin vaalipiiri
Helsingin vaalipiiri on yksi Suomen eduskuntavaalien kolmestatoista vaalipiiristä. Sieltä valitaan 22 eli 11 prosenttia kaikista kansanedustajista. Helsingin vaalipiiri perustettiin vuonna 1952, mitä ennen kaupungin alue kuului Uudenmaan vaalipiiriin.
Helsingin vaalipiiri käsittää vain Helsingin kaupungin. Se on Suomen eduskuntavaalien vaalipiireistä ainoa, joka käsittää vain yhden kunnan, mutta tämän yhden kunnan suuren asukasluvun takia Helsingin vaalipiiri on Suomen vaalipiireistä se, josta valitaan toiseksi eniten kansanedustajia (eniten kansanedustajia valitaan Uudenmaan vaalipiiristä). Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa vaalipiirissä oli 499 581 äänioikeutettua.
Tämä on luettelo Helsingin vaalipiirin nykyisistä kansanedustajista:
Tämä on luettelo Helsingin vaalipiirin aikaisemmista kansanedustajista:
Keski-Suomen vaalipiiri
Keski-Suomen vaalipiiri (vaaleihin 1995 Keski-Suomen läänin vaalipiiri) on Suomen eduskuntavaalien vaalipiiri, josta valitaan nykyisin kymmenen kansanedustajaa 200:sta. Keski-Suomen vaalipiiri muodostettiin vuonna 1960, jolloin myös Keski-Suomen lääni perustettiin. Tätä ennen pääosa alueesta kuului Vaasan läänin itäiseen vaalipiiriin sekä osia Hämeen läänin pohjoiseen, Mikkelin läänin ja Kuopion läänin läntiseen vaalipiiriin. Vuonna 1974 Kuhmoinen siirrettiin Hämeen läänin pohjoisesta vaalipiiristä Keski-Suomen vaalipiiriin.
Vuoteen 1970 asti vaalipiiristä valittiin 11 kansanedustajaa, sen jälkeen edustajia on valittu 10.
Vaalipiiriin kuuluvat Hankasalmi, Joutsa, Jyväskylä, Jämsä, Kannonkoski, Karstula, Keuruu, Kinnula, Kivijärvi, Konnevesi, Kuhmoinen, Kyyjärvi, Laukaa, Luhanka, Multia, Muurame, Petäjävesi, Pihtipudas, Saarijärvi, Toivakka, Uurainen, Viitasaari ja Äänekoski.
Vaalipiirin entisiä kuntia ovat Jyväskylän maalaiskunta, Jämsänkoski, Konginkangas, Korpilahti, Koskenpää, Leivonmäki, Pihlajavesi, Pylkönmäki, Sumiainen, Suolahti, Säynätsalo ja Äänekosken maalaiskunta.
Arthur Kukkula
Arthur ”Artturi” Fredrik Kukkula (7. helmikuuta 1912 Kokemäki – 25. toukokuuta 2016 Sastamala) oli suomalainen helluntaisaarnaaja. Kukkulan mukaan hän tuli uskoon 30. kesäkuuta 1935. Hän piti yksin tai osavastuuta kantaen noin 20 000 hengellistä kokousta. Hän kertoi myös että hänen kauttaan on 17 000 ihmistä saanut Pyhän Hengen kasteen ja kielilläpuhumisen lahjan. Kukkula oli Suomen helluntaiherätyksen ikäpresidentti.
L.A. Confidential
L.A. Confidential on Curtis Hansonin ohjaama rikoselokuva, joka perustuu James Ellroyn romaaniin "LA - langennut kaupunki".
"L.A. Confidential" voitti vuonna 1998 kaksi Oscar-palkintoa: parhaan naissivuosan palkinto meni Kim Basingerille ja parhaan sovitetun käsikirjoituksen palkinto Brian Helgelandille ja Curtis Hansonille.
Elokuva kertoo kolmesta poliisista, jotka tutkiessaan kahvilan sarjamurhaa törmäävät valehteluihin, seksiin ja murhiin. Se kertoo järjestäytyneestä rikollisuudesta, poliittisesta korruptiosta, heroiinista, pornografiasta, prostituutiosta, tabloidilehdistöstä, kauneusleikkauksista ja Hollywoodista.
"L.A. Confidential" valittiin vuonna 2015 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Norola
Norola on Mikkelin kaupunkiin kuuluva kylä, joka sijaitsee noin 7 km Mikkelistä Kuopioon päin valtatie 5:n varrella. Tien pohjoispuolella sijaitsee Tertin kartano, ja n. kahden kilometrin päässä kylästä Visulahden matkailukeskus.
Norolan alueella on ollut maa- ja verokirjojen perusteella asutusta jo ainakin vuodesta 1541 alkaen. Tuolloin sen nimi oli Vesulahden (Visulahden) pitäjän Norolan neljänneskunta.
Coda (albumi)
Coda on rockyhtye Led Zeppelinin albumi, joka julkaistiin vuonna 1982 yhtyeen jo lopetettua toimintansa.
"Coda" sisältää vuosina 1970-1978 nauhoitettuja kappaleita, jotka eivät eri syistä olleet mahtuneet yhtyeen aikaisemmille levyille. "Coda" julkaistiin voimassa olleen levytyssopimuksen täyttämiseksi.
Jämtlanninpystykorva
Jämtlanninpystykorva on Ruotsista kotoisin oleva koirarotu. Se kuuluu FCI:n roturyhmään 5, pystykorvat ja alkukantaiset koirat. Vuonna 2004 rekisteröitiin 930 jämtlanninpystykorvaa, ja vuonna 2016 rotu oli Suomen rekisteröintitilaston kolmanneksi suosituin.
Jämtlanninpystykorva on suurikokoinen harmaa pystykorva. Säkäkorkeus on uroksilla 57 – 65 cm ja nartuilla 52 – 60 cm. Turkin väri vaihtelee tummanharmaasta vaaleanharmaaseen. Kuonossa, poskissa ja kurkussa sekä vartalon alaosissa sillä on lisäksi kermanväriä. Jämtlanninpystykorvan turkki on kaksinkertainen. Korvat ovat teräväkärkiset ja ylöskiinnittynet. Jämtlanninpystykorva liikkuu voimakkaasti ravaten. Rotumääritelmä on tarkastettu 1953: Jämpti on suuri pystykorva, jolla pystyt, teräväkärkiset korvat sekä selän ylle kiertyvä, ei liian tiukasti kippurainen häntä. Rakenne voimakas, tiivis mutta joustava, kuiva ja ryhdikäs.
Luonteeltaan jämtlanninpystykorva on rohkea, tarmokas ja hieman itsepäinen. Se on kuitenkin ystävällinen ja rauhallinen. Jämtlanninpystykorva yleensä pitää ihmisistä ja muista koirista, mutta poikkeuksiakin esiintyy. Metsästysvietti on erittäin voimakas.
Jämtlanninpystykorva sopii erinomaisesti hirvenmetsästykseen, mutta sitä on käytetty myös suurpetojen sekä metsäkanalintujen metsästykseen. Jämtlanninpystykorva kuuluu ns. pysäyttäviin metsästyskoiriin. Koira etsii hirven maastosta ja antaa metsästäjälle ilmoitushaukun. Tämän jälkeen koira pitää haukulla hirven paikallaan odottaen metsästäjän saapumista. Mikäli hirvi pakenee, koira seuraa sitä ja pysäyttää sen uudestaan haukulla ilmoittaen.
Koirien metsästysominaisuuksia arvioidaan hirvenhaukkukokeissa. Jämtlanninpystykorva voi saavuttaa tässä lajissa käyttövalion arvon.
Nimensä mukaisesti jämtlanninpystykorva on kotoisin Jämtlandista Ruotsista. Rotu hyväksyttiin vuonna 1946. Aikaisemmin se kuului samaan rotuun harmaan norjanhirvikoiran kanssa. Suomeen ensimmäiset jämtit tulivat Ruotsin Punaisen Ristin avustuksen vetokoirina sotien aikaan. Kuten harmaanorjanhirvikoira, on jämtlanninpystykorvakin lähtöisin ikivanhoista skandinaavisista pystykorvista, ja se oli eräs tyyppimuunnos monien pystykorvien joukossa, kun yhtenäistä Skandinavian hirvikoirarotua ryhdyttiin luomaan. Yhden koiratyypin valinnan jälkeen muiden tyyppien kasvatus jäi vähäiseksi, ja ne rupesivat vähitellen häviämään. Kuitenkin Härjedalenissa ja Jämtlandissa suosittiin jatkuvasti hyväksi käyttökoiraksi tunnettua, vanhan taalainmaankoiran tyyppistä suurta ja voimakasrakenteista pystykorvaa. Kun tyyppi epävirallisuudestaan huolimatta pysyi sitkeästi suosiossa, ryhdyttiin toimintaan sen saamiseksi vahvistetuksi omaksi rodukseen. Monien vaiheiden jälkeen se onnistui. Jämtlanninpystykorva on yksi Suomen suosituimmista koiraroduista.
Jämtlanninpystykorvilla esiintyy jonkin verran lonkkaniveldysplasiaa. Rotu kuuluu PEVISAan, ja toisesta pentueesta lähtien vanhemmilta vaaditaan lonkkakuvaustulos. Lonkkavikojen lisäksi esiintyy jonkin verran polvivikoja, kuten myös toispuolista syntymäsokeutta.
Elissa Aalto
Elsa Kaisa ”Elissa” Aalto (o.s. Mäkiniemi; 22. marraskuuta 1922 Kemi – 12. huhtikuuta 1994 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. Hänen isänsä oli jääkärieversti August Mäkiniemi ja puolisonsa vuodesta 1952 arkkitehti Alvar Aalto.
Elissa Mäkiniemi kirjoitti ylioppilaaksi Rovaniemen yhteiskoulusta vuonna 1941 ja aloitti seuraavana vuonna opinnot Teknillisessä korkeakoulussa. Pian valmistumisensa jälkeen vuonna 1949 Elissa Mäkiniemi aloitti työt Alvar Aallon toimistossa ja toimi suunnitteluavustajana muun muassa Säynätsalon kunnantalon, Jyväskylän yliopistorakennusten sekä Tanskassa sijaitsevan Ålborgin taidemuseossa.
Veikko Malmio
Bruno Veikko Malmio (22. kesäkuuta 1918 Noormarkku – 23. toukokuuta 2000 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. Hänen päätyönään pidetään 1975 valmistunutta Hanasaaren kulttuurikeskusta Espoossa.
Veikko Malmion puoliso vuodesta 1943 oli oopperalaulaja ja laulupedagogi Liisa Linko-Malmio.
Nasjonal Samling
Nasjonal Samling (kirjaimellisesti "kansallinen kokoomus" tai "kansallinen yhdistyminen") oli Norjassa vuonna 1933 perustettu kansallismielinen ja kristilliskonservatiivinen puolue, joka myöhemmin suuntautui kansallissosialismiin ja tuli tunnetuksi saksalaismiehityksen alaisen Norjan pääpuolueena.
Puolueen perustivat 17. toukokuuta vuonna 1933 Vidkun Quisling ja Johan Bernhardt Hjort. Puolueen kannatus oli vankinta Telemarkin seudulla ja Oslon ympäristössä. Puolueen kannattajien joukkoon lukeutuivat muun muassa monet poliisit ja vauraahkot maanviljelijät. Puolue ei kuitenkaan koskaan saavuttanut suurta parlamentaarista kannatusta. 
1930-luvulla puolue teki yhteistyötä Norjan talonpoikaispuolueen kanssa muun muassa maatilojen takavarikoimista vastaan. Vuoden 1935 aikana puolue radikalisoitui voimakkaasti alkaen sympatisoida kansallissosialismia. Tällöin puolueen alkuperäinen kristillinen ja kansallismielinen linja muuttui. Saksaa ja Italiaa tukeva puolue vaikutti voimakkaasti kansallisromanttisen ajattelun ja antikommunismin leviämiseen. Nasjonal samling ei koskaan saanut vaaleissa 2,5 prosenttia suurempaa ääniosuutta, mutta oli kuitenkin ennen toista maailmansotaa nopeimmin kasvava norjalainen puolue. Sodan päättyessä siinä oli 45 000 jäsentä, joista tunnetumpiin lukeutuivat entinen pääministeri Jens Hundseid, oopperalaulaja, sisäministeri Albert Viljam Hagelin ja poliisiministeri Jonas Lie. Kirjailija Knut Hamsun kannatti puoluetta, mutta ei liittynyt sen jäseneksi.
Puolueen puheenjohtaja Vidkun Quisling johti Norjan hallitusta saksalaismiehityksen aikana. Sodan jälkeen Quisling tuomittiin kuolemaan maanpetoksesta, ammuttiin ja puolue lakkautettiin.
Vesa-Matti Saarakkala
Vesa-Matti Saarakkala (s. 24. maaliskuuta 1984 Kurikka) on sinisten poliitikko, joka on ollut kansanedustaja Vaasan vaalipiiristä vuodesta 2011 ja Kurikan kaupunginvaltuutettu vuodesta 2005.
Saarakkala kirjoitti ylioppilaaksi Kurikan lukiosta vuonna 2003. Hän opiskeli Jyväskylän yliopistossa vuosina 2004–2010 ja valmistui yhteiskuntatieteiden kandidaatiksi vuonna 2009 pääaineenaan valtio-oppi.
Vuodesta 2000 Saarakkala on ollut perussuomalaisten jäsen. Hänet valittiin Kurikan kaupunginvaltuustoon vuoden 2004 kunnallisvaaleissa ja vuodesta 2005 hän on ollut kaupunginvaltuuston perussuomalaisten ryhmän puheenjohtaja. Hän on ollut kaupunginhallituksen sekä Etelä-Pohjanmaan maakuntahallituksen jäsen vuodesta 2013. Lokakuussa 2016 Saarakkala ilmoitti, ettei aio asettua ehdolle vuoden 2017 kuntavaaleissa. Syyksi hän kertoi aikapulan.
Vuosina 2003–2010 Saarakkala oli Perussuomalaisten Nuorten puheenjohtaja. Hän toimi puolueensa ensimmäisenä varapuheenjohtajana vuosina 2005–2007 ja kolmantena varapuheenjohtajana vuosina 2009–2011. Vuoden 2007 eduskuntavaaleissa Saarakkala jäi varasijalle. Hän oli ehdolla myös vuoden 2009 europarlamenttivaaleissa.
Saarakkala valittiin kansanedustajaksi ensimmäisen kerran vuoden 2011 eduskuntavaaleissa. Eduskunnassa hän on suuren valiokunnan ja sen työjaoston sekä perustuslakivaliokunnan ja valtion vakuutusrahaston valtuuston jäsen. Saarakkala oli ehdolla myös vuoden 2015 eduskuntavaaleissa, joissa hänet valittiin jatkokaudelle. 5. toukokuuta 2015 Saarakkala valittiin talousvaliokunnan puheenjohtajaksi. Saarakkala jättää eduskunnan vuoden 2019 eduskuntavaaleissa.
Saarakkala on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Tetrahydrogestrinoni
Tetrahydrogestrinoni (THG) on kemiallinen aine, joka luetaan anabolisiin steroideihin. Se tuli tunnetuksi Ateenan olympialaisten 2004 yhteydessä dopingaineena.
THG oli käytännössä ensimmäinen puhtaasti dopingiin kehitetty aine. Aikaisemmin esiintyneet dopingaineet ovat joko luontaisia tai lääkeaineiksi kehitettyjä. THG on endometrioosiin käytetyn gestrinoni-nimisen lääkeaineen johdos.
Yhdysvaltojen antidopingtoimikunta nimesi THG:n lähteeksi urheilijoiden ravinnelisiä valmistavan yrityksen. Sen arveltiin kehityttäneen THG:n jonka ei pitänyt näkyä silloisissa dopingtesteissä.
THG on sekä kansainvälisen antidopingtoimikunnan ("World Anti-Doping Agency") WADA:n että Suomen Antidopingtoimikunta ADT ry:n kiellettyjen aineiden listalla sekä kilpailu- että harjoitusaikana. THG:ta on testattu Suomen ADT:n testeissä vuodesta 2003.
Tetrahydrogestrinonin kemiallinen kaava on CHO, moolimassa 312,45 g/mol ja CAS-numero 618903-56-3.
Chester W. Nimitz
Chester William Nimitz (24. helmikuuta 1885 Fredericksburg, Texas, Yhdysvallat – 20. helmikuuta 1966 Yerba Buena Island, Kalifornia, Yhdysvallat) oli Yhdysvaltain ja liittoutuneiden Tyynenmeren joukkojen komentaja toisessa maailmansodassa. Hän oli kuollessaan viimeinen yhdysvaltalainen laivastoamiraali ("Fleet Admiral").
Erikoisalaltaan Nimitz oli sukellusveneupseeri, ensimmäinen korkeimmalle tasolle eli täydeksi amiraaliksi kohonnut, kun hänen edeltäjänsä Husband E. Kimmel oli taistelulaiva-amiraali.
Nimitz kävi Annapolisin merisotakoulun ja valmistui kurssinsa seitsemänneksi parhaana vuonna 1907. Filippiinien sodassa hän toimi tykkiveneen ja hävittäjän päällikkönä. Sen jälkeen hän siirtyi sukellusveneisiin.
Ensimmäisessä maailmansodassa hän toimi Yhdysvaltain Atlantin laivaston sukellusveneiden insinööriesikunnassa.
Vuonna 1935 hänet nimitettiin lentotukialus "USS Saratogan" päälliköksi. Hänet nimitettiin kontra-amiraaliksi 1937.
Pearl Harborin aikaan hän oli vara-amiraalina merellä "USS Enterprisen" mukana. Satamaan palattuaan ja vauriot nähtyään hän sanoi "Kun olemme käsitelleet heidät, niin japania puhutaan vain helvetissä".
Pearl Harborin katastrofin jälkeen edellinen komentaja amiraali Kimmel vapautettiin tehtävästään ja tilalle nimitettiin Nimitz. Hän saapui Pearl Harboriin 25. joulukuuta 1941.
Nimitz ymmärsi omasta kokemuksestaan lentotukialusten merkityksen. Työtoverit pitivät häntä hyvänä esimiehenä.
Alkuvuodesta 1943 syntyi kiista siitä pitäisikö Tyynellämerellä edetä pelkästään Uuden Guinean ja Filippiinien suunnalla vai myös keskisen Tyynenmeren alueella. Maavoimien komentaja kenraali Douglas MacArthur olisi mielellään nähnyt kaikki omassa komennossaan. Nimitz ja myös Yhtyneet esikuntapäälliköt puolestaan kannattivat molempia reittejä. Selvänä etuna oli se, että japanilaiset eivät tietäisi missä seuraava isku tulisi.
Nimitz on saanut Yhdysvalloissa useita huomionosoituksia: hänestä on muun muassa julkaistu postimerkki sekä lentotukialus USS Nimitz (CVN-68) ja Interstate 880 eli ”Nimitz Freeway” -moottoritie on nimetty hänen mukaansa.
Traudl Junge
Gertrude ”Traudl” Junge (o.s. Humps; 16. maaliskuuta 1920 München, Saksa – 10. helmikuuta 2002 München, Saksa) oli Adolf Hitlerin viimeinen henkilökohtainen sihteeri vuodesta 1942 vuoteen 1945.
Traudl Junde oli panimomestari Max Humpsin ja kenraalintytär Hildegard Humpsin (o.s. Zottmann) esikoinen. Nuorempi tytär Inge syntyi vuonna 1923. Isä jäi työttömäksi ja osallistui äärioikeistolaiseen toimintaan. Hän muutti työn perässä Turkkiin vuonna 1925. Äiti kieltäytyi muuttamasta ja haki avioeroa. Sen jälkeen äiti ja tyttäret asuivat kenraali Maximilian Zottmannin luona.
Traudl ja Inge kiinnostuivat tanssista 1930-luvulla, mutta silloisessa taloustilanteessa tanssijanuraa ei voinut ajatellakaan. Hän opiskeli vastentahtoisesti kauppaopistossa saadakseen työtä sihteerinä ja työskenteli sitten konttoristina, sihteerinä ja assistenttina.
Traudl avioitui vuonna 1943 SS-mies Hans Hermann Jungen kanssa mutta jäi leskeksi Jungen kaaduttua vuonna 1944. Traudl Junge työskenteli Hitlerin alaisena niin Itä-Preussissa kuin sodan loppuvaiheiden aikana Führerbunkerissa. Sodan jälkeen Junge joutui joksikin aikaa neuvostoliittolaisten vangiksi mutta jatkoi vapaaksi päästyään uraansa sihteerinä Saksassa, muun muassa "Quick"-kuvalehdessä.
Myöhemmin Traudl on katunut aikaansa Hitlerin sihteerinä. Hän kirjoitti vuonna 1947 muistelmat "Viimeiseen saakka" () työstään Hitlerin sihteerinä, mutta käsikirjoitusta ei julkaistu ennen kuin vuonna 2002. Junge kertoi elämästään dokumenttielokuvassa "Kuollut kulma – Hitlerin sihteeri" ("Im toten Winkel – Hitlers Sekretärin"); Traudl totesi, ettei politiikka ikinä ollut kiinnostanut häntä, että hän ei ollut vaivautunut ottamaan asioista selvää ja että hän katui sitä lopun ikäänsä. Muistelmiin pohjautuu elokuva "Perikato" (2004), jossa Hitlerin viimeisiä päiviä bunkkerissa kuvataan Traudl Jungen näkökulmasta. Hänen haastattelunsa nähdään sekä elokuvan alussa että lopussa. Lopussa hän sanoo:
Traudl Junge kuoli 81-vuotiaana syöpään müncheniläisessä sairaalassa.
Toys in the Attic
Toys in the Attic on hard rock -yhtyeen Aerosmithin vuonna 1975 julkaistu albumi. Se oli yhtyeen läpimurtolevy, jonka tunnetuimmat kappaleet ovat ”Sweet Emotion” ja ”Walk This Way”.
Jääkiekko talviolympialaisissa 1994
Jääkiekko oli ohjelmassa 1994 talviolympialaisissa Lillehammerissa. Turnaukseen osallistui 12 joukkuetta. 11 parasta edellisvuoden MM-kilpailujen joukkuetta oli kutsuttu, mukaan lukien isäntämaa Norja. Viimeisestä paikasta järjestettiin karsintaturnaus, joka pelattiin Sheffieldissä, Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Siihen kutsuttiin kaksi B-sarjan parasta joukkuetta, C-sarjan voittaja, paras Aasian joukkue sekä Slovakia villillä kortilla. Karsintaturnauksessa pelattiin yksinkertainen sarja, ja voittaja sai paikan olympiaturnaukseen. Itse olympiaturnauksen pelisysteemi oli sama kuin edellisissä kisoissa. Ottelut pelattiin 12.–27. helmikuuta 1994.
Ruotsi voitti olympiakultaa dramaattisten vaiheiden jälkeen. Loppuottelussa se voitti Kanadan rangaistuslaukauskilpailussa. Suomi pelasi turnauksessa hyvin. Ennen välieriä se oli voittanut kaikki ottelut, mutta Kanada kaatoi sen välierissä. Suomi otti kuitenkin pronssia voittamalla Venäjän pronssiottelussa. Suomi hävisi turnauksessa vain yhden erän, välierässä Kanadaa vastaan.
Lohko A
Lohko B
OlympiaturnausKisoihin valittiin 10 päätuomaria:
Mikkelin Kampparit
Mikkelin Kampparit on mikkeliläinen jääpallon erikoisseura. Nykyisin seuran hyvä menestys perustuu loistavaan juoniorityöhön. Seura on perustettu vuonna 1972. Vuonna 1977 Mikkelin Palloilijoiden keskittyessä vain jalkapalloon sen jääpallotoimintaa pyörittäneet siirtyivät jatkamaan Kamppareihin.
Mikkelin Kamppareiden edustusjoukkue pelaa Suomen korkeimmalla sarjatasolla eli Bandyliigassa. Lisäksi seuralla on joukkueet kaikissa juniori-ikäluokissa.
Joukkueen kotikenttä on Hänninkenttä ("Hänski") Mikkelin keskustassa. Kentällä oli aikaisemmin pelkkä luonnonjää mutta Mikkelin kaupunki saneerasi kentän tekojääksi kauden 2010–2011 alkuun mennessä. Tekojäälaitteistoa ei valituksista johtuen kuitenkaan saatu heti käyttöön vaan lupa saatiin vasta syksyllä 2012.
Kampparit voitti ensimmäisen Suomen mestaruuden 2012. Finaalissa Kampparit kaatoi Porin Narukerän lukemin 6–2. Peliä seurasi 10.3.2012 Hänskin luomujäällä yli 3 700 katsojaa. Seuraavana vuonna Kampparit lähti suurena ennakkosuosikkina liigaan, mutta päätyi kolmanneksi.
Kaudella 2013–2014 Kampparit ylsi toiseksi runkosarjassa. Porvoossa pelatussa pronssiottelussa Kampparit hävisi kuitenkin rangaistuslaukauksilla Akillekselle.
Kauteen 2014–2015 Kampparit lähti jälleen yhtenä suurimmista ennakkosuosikeista mutta sijoittui runkosarjassa vasta sijalle seitsemän. Puolivälierissä Kampparit kaatoi Akilleksen voitoin 2–1. Välierissä vastaan asettui Botnia-69 Helsingistä. Kampparit vei välierät otteluvoitoin 3–0 ja eteni loppuotteluun. Finaalissa Kampparit voitti HIFK:n 6–3 Brahenkentällä Helsingissä. Kampparit teki bandyliigan historiaa voittamalla mestaruuden runkosarjan sijalta seitsemän.