hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Pete Parkkonen (laulaja)
Pete Eemeli Parkkonen (s. 8. helmikuuta 1990 Pihtipudas) on suomalainen laulaja, joka tuli julkisuuteen Idolsin neljännen tuotantokauden kautta.
Parkkonen on julkaissut englanninkieliset albumit "First Album" (2009) ja "I’m an Accident" (2010). Ensimmäinen suomenkielinen albumi ilmestyi keväällä 2014.
Parkkosen ura alkoi Idolsissa. Alkukarsinnoissa hän esitti J. Karjalaisen kappaleen ”Mies jolle ei koskaan tapahdu mitään” ja pihtiputaalaisen yhtyeensä The Woosen kappaleen ”City Queen”. Teatteriviikonloppuna hän esitti jälleen kappaleen ”City Queen” sekä Katy Perryn kappaleen ”I Kissed a Girl”.
Semifinaaleissa Parkkonen lauloi Foo Fightersin kappaleen ”Come Alive”, Danko Jonesin kappaleen ”Cadillac” sekä Eppu Normaalin ”Suomi-ilmiön”. ”Come Alive” oli myös Idols-semifinalistien yhteisellä "Tähtiluokka" (2008) -albumilla.
Finaalissa Parkkonen esitti kappaleet Egotrippi – "Posteljooni", A – "Nothing", Sara – "Rauhan aika", Kings of Leon – "Sex on Fire", Chris Cornell – "You Know My Name", Lenny Kravitz – "A Long and Sad Goodbye" ja Disco Ensemble – "Drop Dead Casanova". Parkkonen sijoittui kilpailussa lopussa kolmanneksi, sillä hän putosi viimeistä edellisessä finaalijaksossa, jossa hän hävisi Koop Arposelle ja Anna Puustjärvelle (myöh. taiteilijanimellä Anna Puu).
Joulukuussa 2008 hän solmi levytyssopimuksen Sony Musicin kanssa.
Parkkosen maaliskuussa 2009 ilmestynyt esikoisalbuminsa "First Album" nousi Suomen albumilistan ensimmäiseksi ja myi kultaa. Parkkonen yhtyeineen vieraili maaliskuussa 2009 The Voicen "Livenä vieraissa" -ohjelmassa ja esitti oman versionsa Britney Spearsin kappaleesta "Womanizer", joka oli myös "Livenä vieraissa 2" (2009) -kokoelma-albumilla. Kesällä 2009 Parkkonen sai huomiota unohdettuaan MTV3:n suorassa "Pitkä kuuma kesä" -ohjelmassa Popedan ”Kuuma kesä” -kappaleen sanat.
Parkkosen toinen albumi "I’m an Accident" ilmestyi 17. helmikuuta 2010. Levyn nimisingle ”I’m an Accident” julkaistiin 12. tammikuuta 2010. Samana vuonna Parkkonen osallistui Nelosella esitettyyn "Kuorosota" -ohjelmaan, jossa hänen kuoronsa sijoittui toiseksi Suvi Teräsniskan johtaman Oulun kuoron jälkeen. Parkkosen johtama Pihtiputaan kuoro lahjoitti yli 20 000 euroa äänestystuloista valitsemalleen hyväntekeväisyyskohteelle Popi ry:lle.
Kahden englanninkielisen albumin jälkeen Parkkonen julkaisi omaa nimeään kantavan, ensimmäisen suomenkielisen albuminsa 25. huhtikuuta 2014. Albumilta on julkaistu kaksi singleä: ”Mitä minä sanoin” joulukuussa 2013 ja ”Mun” helmikuussa 2014.
Syksyllä 2014 Parkkonen kilpaili "Tanssii tähtien kanssa" -ohjelman yhdeksännellä tuotantokaudella. Hän voitti kisan tanssiparinaan Katri Mäkinen.
Marraskuussa 2016 Parkkonen voitti "Tähdet, tähdet" -kilpailun.
Parkkosella on vuonna 2015 syntynyt poika.
Lähde
Dora Ratjen
Heinrich ”Dora” Ratjen (20. marraskuuta 1918 Bremen, Saksa – 22. huhtikuuta 2008) oli saksalainen yleisurheilija, joka voitettuaan naisten korkeushypyn Euroopan-mestaruuskilpailuissa Wienissä vuonna 1938 osoittautui mieheksi.
Ratjen osallistui Berliinin vuoden 1936 kesäolympialaisiin ja sijoittui korkeushypyssä neljänneksi. Wienin EM-kisoissa vuonna 1938 hän voitti kultaa uudella maailmanennätyksellä 170. Kotimatkan aikana Magdeburgissa poliisi pysäytti hänet rautatieasemalla huomattuaan mieheksi arvioimansa henkilön naisten vaatteissa. Ratjen vietiin kuulusteltavaksi epäiltynä petoksesta.
Poliisilääkärin tutkimuksen perusteella Ratjen tulkittiin mieheksi, jolla tosin oli epämuodostunut penis. Ratjenin isän mukaan kätilö oli lapsen synnytyksessä tulkinnut ensin pojaksi ja sitten tytöksi. Ratjen oli myös kasvatettu tyttönä mutta hän oli itse 11-vuotiaana tajunnut olevansa poika. Doran isä Heinrich Ratjen vaati aluksi, että Doraa oli pidettävä naisena mutta muutti näkemystään ja ilmoitti päätöksen jälkeen, että Doran nimi tulee muuttaa rekisteriin Heinrichiksi. Ratjen koki sukupuolensa selviämisen helpotuksena, hänet kirjattiin väestörekisteriin miehenä nimellä Heinrich ja Saksa luovutti EM-kullan.
Ratjenin valintaa Berliinin olympiakisoihin uutisoitiin vuonna 1966 natsien juonena, jolla juutalainen korkeushyppääjä Gretel Bergmann saatiin pudotettua olympiajoukkueesta. Uutisen asiavirheiden vuoksi se on arvioitu tekaistuksi ja että lehti ei olisi haastatellut Ratjenia. Väite esitettiin kuitenkin totena vuonna 2009 ilmestyneessä Berlin '36 -elokuvassa. Ratjenin kuoleman jälkeen Kielin yliopistollinen keskussairaala luovutti tapauksen asiakirjat, minkä jälkeen Timen julkaisemaa ja elokuvassa toistettua väitettä on pidetty perättömänä.
Västerås IB
Västerås Innebandy on ruotsalainen salibandyn erikoisseura Västeråsista. Seura syntyi kun Brandthovda IK ja Tomasgårdens IF yhdistyivät. Seuran sekä miesten että naisten edustusjoukkueen pelaavat Ruotsin korkeimalla sarjatasolla - miehet Svenska Superliganissa ja naiset Superliganissa.
Mullsjö AIS
Mullsjö Allmänna Innebandysällskap (lyh. "MAIS") on ruotsalainen salibandyn erikoisseura Mullsjöstä. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2016-2017 Ruotsin korkeinta sarjatasoa Svenska Superligania. Seuralla oli kaudella 2013-2014 noin 200 jäsentä.
Umeå City IBK
Umeå City Innebandyklubb on vuonna 1984 perustettu Ruotsissa Uumajassa toimiva salibandyn erikoisseura. Seuran miestenjoukkue pelaa Ruotsin korkeimmalla sarjatasolla Svenska Superliganissa ja naiset I-divisioonassa.
Jouko Kilpi
Jouko Antero Kilpi (s. 21. huhtikuuta 1961) on suomalainen yleisurheiluvalmentaja ja entinen korkeushyppääjä. Hän edusti Virtain Urheilijoita ja edusti Suomea ensimmäisissä MM-kisoissa 1983.
Kilpi voitti ulkoratojen aikuisten Suomen mestaruuden Porissa 1983, sijoittui hopealle Lahdessa 1985, Kuopiossa 1987, Hämeenlinnassa 1988, Turussa 1989 sekä pronssille Vaasassa 1986.
Myös Jouko Kilven sisar Katja Kilpi on entinen korkeushyppääjä.
Kilpi on valmentanut muun muassa siskoaan Katjaa, Heikki Tanelia ja Jussi Viitaa.
Nationalliga A (salibandy)
Nationalliga A (lyh. NLA) on Sveitsin salibandyn korkein sarjataso sekä miehillä että naisilla. Liigasta käytettiin vuosina 2007–2013 nimeä "Swiss Mobiliar League", mutta kaudesta 2013–2014 alkaen on käytetty uutta nimeä. Miesten liigassa pelaa kaksitoista joukkuetta ja naisten liigassa kahdeksan joukkuetta.
Miesten mestaruuden voittaneet.
Jean-Pierre Bemba
Jean-Pierre Bemba Gombo (s. 4. marraskuuta 1962) on Kongon demokraattisen tasavallan poliitikko ja entinen kapinallisjohtaja.
Bemban isä Bemba Saolona oli menestyksekäs liikemies ja Mobutu Sese Sekon läheinen kumppani. Bemba vietti lapsuutensa Kinshasassa, Brysselissä sekä Gbadolitessa Pohjois-Kongossa, joka oli Mobutun lapsuudenkylä ja myöhemmin "Viidakon Versailles." Mobutu otti hänet henkilökohtaiseksi avustajakseen hänen täytettyään 30.
Isä Saolona pääsi myös lyhyeksi aikaa talousministeriksi Laurent Kabilan hallitukseen, kun hänen joukkonsa marssivat Kinshasaan toukokuussa 1997 ja syrjäyttivät Mobutun.
Vuonna 1998 Bemba muodosti Kongon vapautusliikkeen (MLC) Ugandan presidentin Yoweri Musevenin tuella Kabilaa vastaan. Muutamassa kuukaudessa MLC sai haltuunsa koko Pohjois-Kongon. Bemban sotavoima pakotti lopulta Kabilan toinen Kongon sodan päättäneeseen rauhansopimukseen. Hänet nimitettiin yhdeksi neljästä varapresidentistä siirtymäajan hallitukseen 2003–2006.
Bemba joukot kukistivat myös kapinayrityksen Keski-Afrikan tasavallassa presidentti Ange-Félix Patasséa vastaan 2002. Kun Patassé kaadettiin vallankaappauksella, hänen seuraajansa syytti Bembaa siviilien murhista, ryöstelystä ja joukkoraiskauksista.
Bemba oli ehdolla kesän 2006 Kongon presidentinvaaleissa. Bemban kannatus oli korkeinta pääkaupungissa lingalankielisessä Länsi-Kongossa, mukaan lukien Kinshasassa. Hän sai ensimmäisellä kierroksella toiseksi eniten ääniä, noin 20 %, vastaan Joseph Kabilan saamat 44 %. Miehet kohtasivat toiselle kierroksella lokakuun lopussa, jolloin Kabila valittiin presidentiksi.
Bemba ei hyväksynyt tulosta. Hän pakeni maasta maapetossyytöksiä, kun hänen joukkonsa ja maan armeija taistelivat Kinshasassa 22.–23. maaliskuussa 2007 muutaman kuukauden presidentinvaalien jälkeen hänen kieltäydyttyä luopumasta yksityisarmeijastaan.
Joukkojensa koettua tappion hallituksen joukoille Bemba pakeni Etelä-Afrikan lähetystöön, jossa hän piileskeli perheineen kolme viikkoa. 11. huhtikuuta 2007 YK:n rauhanturvaajat saattoivat hänet lentokentälle, josta hän lensi yksityisjetillä Portugalin Faroon samaan hoitoa vanhaan jalkavammaansa. Myöhemmin hän oleskeli Portugalin poliisin suojaamana huvilassa Quinta do Lagossa.
Bemba pidätettiin toukokuussa 2008 Belgiassa syytettynä sotarikoksista ja rikoksista ihmisyyttä vastaan.
Bemba omistaa edelleen Kongossa kaksi televisiokanavaa ja yhden radiokanavan, joiden toiminnan "aseistetut miehet" katkaisivat heinäkuussa 2010.
Niittyhepokatti
Niittyhepokatti eli kenttähepokatti ("Decticus verrucivorus") on Euroopassa ja Siperiassa esiintyvä suurehko ja raskasrakenteinen hepokattilaji.
Niittyhepokatin yleisväritys vaihtelee harmaanruskeasta tummanvihreään ja etenkin siivissä ja takaruumiissa on voimakasta tummaa kuviointia. Satunnaisesti pohjaväri voi olla jopa punertava. Tuntosarvet ovat pitkät ja ohuet. Siivet ovat kapeat ja ulottuvat jonkin verran takaruumista pitemmälle. Naaraan ylöispäin kaartuva munanasetin ulottuu selvästi siipiä pitemmälle. Keskiruumiin selkäpuolella on koko selkäkilven pituinen keskiharjanne. Ruumiin pituus on koiraalla 27–34 mm ja naaraalla ilman munanasetinta 30–40 mm.
Suomessa sitä tavataan maan etelä- ja keskiosissa, joissa se on yleinen. Laji kuitenkin harvinaistuu pohjoista kohti. Levinneisyysalue kattaa lähes koko Euroopan, vain pohjoisimmista ja eteläisimmistä osista se puuttuu. Idässä levinneisyys ulottuu Keski-Aasiaan.
Isossa Britanniassa laji on uhanalainen ja rauhoitettu.
Niittyhepokatti elää nimensä mukaisesti lähinnä niityillä, kedoilla, kanervanummilla ja tienpientareilla kasvillisuuden joukossa. Joskus sitä tavataan soiltakin. Niittyhepokatti vaikuttaa suosivan jyrkkiä matalakasvustoisia rinteitä. Muista suurista hepokateista, kuten lehtohepokatista, poiketen laji sirittelee mieluiten kuumina kesäpäivinä auringonpaisteessa ja se sirittää vain päiväsaikaan. Äänenä on usein monta minuutia yhtäjaksoisesti kestävä kirkas siritys. Koiraat saattavat kokoontua ryhmiksi, joissa ne kutsuvat naaraita yhdessä. Hepokatin siritys voi kuulua jopa 50 metrin päähän.
Ravinnokseen niittyhepokatti käyttää pääasiassa tuoreita kasvinosia, vain harvoin muita hyönteisiä. Laji kykenee lentämään, mutta tekee sitä varsin harvoin ja silloinkin vain aivan lyhyitä matkoja. Eläin viihtyy lähellä maanpintaa ja häirittynä pakenee hyppien ja kätkeytyy kasvillisuuden joukkoon.
Käsiteltäessä niittyhepokatti voi purra haavan.
Kevin Mulligan
Kevin Mulligan (s. 23. kesäkuuta 1951 Shifnal, Englanti) on brittiläinen analyyttiseen suuntaukseen lukeutuva filosofi. Hänen erikoisalojaan ovat ontologia, mielenfilosofia ja logiikan filosofia.
Mulliganilla on Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin kansalaisuus. Hän on opiskellut Tübingenin, Cambridgen ja Manchesterin yliopistoissa. Hän väitteli tohtoriksi Manchesterista vuonna 1980. Mulligan on saanut vaikutteita muun muassa Bernard Bolzanolta ja Ludwig Wittgensteinilta.
Mulligan toimii Geneven yliopiston filosofian professorina. Genevessä hän on työskennellyt Pascal Engelin kanssa. Hänet tunnetaan myös töistään Peter Simonsin ja Barry Smithin kanssa erityisesti ontologian alalla. He ovat käsitelleet yhdessä muun muassa totuudentekijöitä. Mulligan on toiminut vierailevana professorina useissa yliopistoissa eri puolilla maailmaa.
A Guy Called Gerald
Gerald Simpson (s. 6. helmikuuta 1967 Macclesfield, Iso-Britannia) on manchesterilainen taiteilijanimellä A Guy Called Gerald toimiva muusikko, tuottaja ja DJ. Hänet tunnetaan parhaiten acid house -musiikin pioneerina 1980-luvun lopulta.
Simpson perusti vuonna 1988 yhdessä Graham Masseyn ja Martin Pricen kanssa 808 State -yhtyeen, josta hän lähti soolouralle vuonna 1989. A Guy Called Geraldin suurin hitti on "Voodoo Ray", joka nousi Britannian singlelistan sijalle 12. vuonna 1989.
Heinätöpökatti
Heinätöpökatti, aikaisemmilta nimiltään ruskeatöpökatti ja ruskotöpökatti, ("Metrioptera roeselii") on muun muassa Suomessa tavattava hepokattilaji.
Heinätöpökatti on keskikokoinen, väritykseltään kellan- tai vihertävänruskea, kirjava hepokattilaji. Keskiruumiin sivuilla on nähtävissä vaalea, U-kirjaimen muotoinen kuvio ja takaruumiin yläreunoissa mustat pitkittäisjuovat. Takaruumiin tyviosan sivuilla on usein kirkkaan kellanvihreää väriä. Siivet ylettyvät aikuisella yksilöllä takaruumiin puoleenväliin, mutta joskus harvoin voidaan tavata pitkäsiipisiä yksilöitä. Tuntosarvet ovat hepokateille tyypilliseen tapaan pitkät ja ohuet. Naaraan munanasetin on lyhyt ja kaartuu voimakkaasti ylöspäin. Koiraan perälisäkkeet ovat pituuteensa nähden ohuet ja niiden kärkiosassa on sisäänpäin osoittava hakanen. Ruumiin pituus on koiraalla 14–17 mm ja naaraalla 15–20 mm.
Yleisväriltään heinätöpökatti on tavallisesti vaaleampi kuin sukulaisensa kanervatöpökatti, mutta tämä ei yksin riitä erottamaan lajeja toisistaan.
Heinätöpökatti on Etelä- ja Keski-Suomessa erittäin yleinen ja esiintymisen pohjoisraja kulkee luultavasti jossakin Etelä-Lapin alueella. Ahvenanmaalta on vain vanhoja havaintoja eikä lajin tiedetä esiintyvän siellä. Euroopassa laji on pohjoisosia lukuun ottamatta laajalle levinnyt ja idässä levinneisyysalue ulottuu Uralille ja Keski-Aasiaan. Ruotsissa lajia tavataan vain pienellä alueella ja Norjasta se puuttuu kokonaan. Lisäksi se on levinnyt vieraslajina Pohjois-Amerikan itäosiin.
Heinätöpökatti elää kosteilla niityillä, heinikkoisilla tien- ja pellonpientareilla ja muilla paikoilla joilla on korkeaa kasvillisuutta. Kuivilla kedoilla sitä tavataan vain jos alueella on myös kosteampaa ympäristöä. Sopivalla paikalla yksilömäärä voi olla huomattavan suuri. Töpökatit ovat päiväaktiivisia ja niiden ääntely on hyvin korkeaa ja tasaista, sähkövirtaa muistuttavaa sirinää, jossa on satunnaisesti lyhyitä taukoja. Koiraat sirittävät kesäpäivinä koko valoisan ajan ja riittävän lämpimällä säällä laulu voi jatkua myös yöllä. Aikuisia yksilöitä tavataan heinäkuun alkupuolelta syys-lokakuun vaihteeseen.
Ravinto muodostuu pääasiassa kasveista. Töpökatit oleskelevat piilotellen kasvillisuuden joukossa ja häirittynä eläimet pudottautuvat ja piiloutuvat. Harvinaisia pitkäsiipisiä yksilöitä lukuun ottamatta laji on lentokyvytön. Naaras munii maaperään, missä muna talvehtii yhdestä kahteen kertaan, ilmeisesti syyskauden lämpöisyydestä riippuen.
Kanervatöpökatti
Kanervatöpökatti, aikaisemmalta nimeltään vihreätöpökatti ja vihertöpökatti, ("Metrioptera brachyptera") on Suomessa tavattava hepokattilaji. Se muistuttaa suuresti lähisukulaistaan heinätöpökattia. Lajit erottaa varmimmin siitä ettei keskiruumiin sivuilla ole selvää, vaaleaa U-kirjaimen muotoista kuviota. Lisäksi kanervatöpökatti on selkäpuoleltaan yleensä tummemman vihreä.
Kanervatöpökatti elää Suomessa soilla ja rämeiköillä sekä myös kuivissa kanervaa kasvavissa kangasmetsissä Etelä-Lappiin asti.
Idänhepokatti
Idänhepokatti ("Tettigonia cantans") on hepokattilaji, jota esiintyy Euroopasta ja Pohjois-Afrikasta Siperiaan ja Kiinaan ulottuvalla alueella. Se muistuttaa lehtohepokattia.
Idänhepokatti on on yleisväriltään vihertävä ja sen selkäpuolella on ruskea pitkittäisjuova. Erotuksena hyvin samannäköisestä lehtohepokatista idänhepokatin siivet ovat selvästi leveämmät ja lyhyemmät ulottuen suunnilleen takimmaisen raajaparin polvien kohdalle ja vain hieman takaruumiin kärkeä pitemmälle. Naaraan munanasetin ulottuu selvästi siipien taakse. Koiraan takaruumiin kärjessä sijaitsevista perälisäkkeistä ylempi pari on lähes yhtä lyhyt kuin alempi. Koiraan pituus on 22–33 mm ja naaraan ilman munanasetinta 24–33 mm. Sirittäessään idänhepokatti on lehtohepokattia kovaäänisempi.
Idänhepokatti esiintyy yleisenä Kaakkois-Suomessa. Lännessä se on levinnyt Kymijoen itärannalle saakka, idässä sitä on tavattu Varkaudenkin pohjoispuolella. Tämän lisäksi idänhepokatilla on eristynyt populaatio myös ainakin kahdessa paikkaa Turussa, mutta levinneisyyttä Turun alueella ei tunneta. Idänhepokatti on kulkeutunut Suomeen mahdollisesti venäläisten rajalinnakkeiden asukkaiden myötä, arviolta parisataa vuotta sitten. Lajin leviämistä rajoittaa sen heikko lentotaito.
Idänhepokatti on mantereisempi laji kuin lehtohepokatti. Keski-Euroopassa, jossa lajien levinneisyysalueet ovat osaksi päällekkäisiä, idänhepokattia esiintyy yleensä vuoristoalueilla ja lehtohepokattia alavimmilla seuduilla. Laajempi levinneisyys ulottuu Keski-Euroopasta Siperiaan ja Kiinaan.
Laji viihtyy pensaissa ja matalissa puissa, varsinkin puutarhoissa ja lehdoissa. Koiraat sirittävät usein korkeiden lehtipuiden latvustossa. Etelämpänä lajia tavataan etenkin vuoristoissa. Koiraat alkavat sirityksensä yleensä iltapäivän aikana ja, lämpötilan pysyessä tarpeeksi korkeana, jatkavat aamuyölle saakka. Paikalla, jolla yksilöitä on paljon, koiraat asettautuvat tasaisin välimatkoin muutaman metrin päähän toisistaan. Lajin suojaväri on hyvä, eikä sirittävääkään eläintä ole helppoa löytää. Häiriöstä siritys loppuu ja hepokatti kävelee ylöspäin pyrkien samalla kääntymään piiloon.
Muiden hepokattien tavoin idänhepokatti on peto, joka syö muita hyönteisiä, mutta kelpuuttaa myös kasviravintoa.
Pensashepokatti
Pensashepokatti ("Pholidoptera griseoaptera") on ruskea Suomessakin esiintyvä hepokattilaji. Sitä tavataan Saaristomeren ja Suomenlahden rannikolla sekä Ahvenanmaalla.
Koiras on 14–19 mm pitkä, naaras 15–20 mm. Pensashepokateilla on erityisen lyhyet siivet.
Kaislahepokatti
Kaislahepokatti ("Conocephalus dorsalis") on Suomessakin tavattava hepokattilaji. Sen tunnistaa hoikasta ulkomuodostaan ja pitkistä jaloistaan. Kaislahepokatti on rannoilla viihtyvä laji.
Paahdehepokatti
Paahdehepokatti, aikaisemmalta nimeltään hietahepokatti, ("Platycleis albopunctata") on Suomessa Ahvenanmaalla tavattava hepokattilaji. Se on luokiteltu uhanalaiseksi. Lajia saattaa myös esiintyä Manner-Suomessa hyvin harvinaisena.
Old Friends: Live on Stage
Old Friends: Live On Stage on Simon & Garfunkelin livetaltiointi vuoden 2003 lopulla tehdystä konsertista Madison Square Gardenissa. Se oli ikään kuin jäähyväiskonsertti, vaikka nyttemmin vuoden 2009 jälkeenkin duo on esiintynyt yhdessä. He laulavat pienen pätkän ensimmäisestä yhteisestä laulustaan ”Hey Schoolgirl” ja kertovat samalla kokoonpanonsa synnystä ja alkutaipaleista. Vieraana nähdään heidän esikuvansa The Everly Brothers, joka esittää omat hittinsä ”Wake Up Little Suzie” sekä ”All I Have To Do Is Dream”, ja tämän jälkeen ”Bye Bye Love” yhdessä Simon & Garfunkelin kanssa. Konsertti on julkaistu DVD:llä.
E.L.E. (Extinction Level Event): The Final World Front
E.L.E. (Extinction Level Event): The Final World Front on rap-artisti Busta Rhymesin kolmas studioalbumi. Albumi julkaistiin 8. joulukuuta 1998.
Frederick Lorz
Frederick ”Fred” Lorz () oli yhdysvaltalainen kestävyysjuoksija, joka tunnetaan parhaiten huijausyrityksestään vuoden 1904 olympialaisten maratonjuoksussa.
St. Louisin olympialaisten maratonilla Lorz uupui ja lopetti juoksemisen yhdeksän mailin (noin 14 km) kohdalla. Tällöin hänen avustajansa otti hänet autokyytiin ja kuljetti Lorzia seuraavat 11 mailia (noin 17,5 km), kunnes auto hajosi. Lorz jatkoi jalkaisin maaliin, jonne saapui ensimmäisenä ja näin ollen juhlittuna voittajana. Pian kuitenkin katsojat väittivät Lorzin huijanneen ja hän myönsi tehneensä pilaa. Näin Lorz diskattiin ja Thomas Hicks julistettiin voittajaksi.
Lorz suljettiin kaikista tulevista kilpailuista, mutta hän sai myöhemmin kilpailuoikeutensa takaisin, koska kertoi teon olleen vitsi. Huijauksestaan huolimatta Lorz oli hyvä maratonjuoksija: olympiavuonna hän sijoittui Bostonin maratonilla neljänneksi ja voitti sen vuonna 1905 ajalla 2.38.25,4. Hän oli vielä vuonna 1908 Bostonissa seitsemäs, mutta kuoli keuhkokuumeeseen varsin nuorena.
Skånen maanjäristys 2008
Skånen maanjäristys sattui Etelä-Ruotsin Skånessa tiistaina 16. joulukuuta 2008. United States Geological Survey (USGS) ja European-Mediterranean Seismological Centre ilmoittivat järistyksen voimakkuudeksi 4,3 momenttimagnitudia. Episentrumi sijaitsi Sjöbon alueella, 30 kilometriä Malmöstä ja 60 kilometriä Kööpenhaminasta itään. Toisen lähteen mukaan episentrumi oli noin kilometrin päässä Malmö-Sturupin lentoasemalta Sveladalassa. Maanjäristys alkoi aamulla kello 06.20:01 Ruotsin aikaa eli 7.20:01 Suomen aikaa. Järistys kesti noin viisi sekuntia.
Episentrumi sijaitsi Skånessa, ja tärinä tunnettiin ainakin Ruotsin Malmössä, Boråsissa ja osissa Blekingeä, Hallandia ja Smålandia sekä Tanskan Kööpenhaminassa, Roskildessä, Aalborgissa, Bornholmin saarella, Odensessa ja Østjyllandin alueella. Maanjäristyksen johdosta rakennukset, kuten 190-metrinen Turning Torso Malmössä, heiluivat ja pelästyneitä ihmisiä pakeni kellareihin. Myös Skånen hätäkeskus sai yli 1 600 soittoa. Tiettävästi henkilövahingoilta vältyttiin. Muutama henkilö joutui käymään Lundin yliopistollisessa sairaalassa hakemassa apua lieviin vammoihin.
Ruotsin ja Tanskan välistä Juutinrauman ylittävää siltaa jouduttiin tutkimaan mahdollisten järistyksen aiheuttamien ongelmien varalta. Silta on rakennettu kestämään järistykset, jotka ovat voimakkuuksiltaan 5,7 Richterin asteikolla. 1100-luvulta peräisin oleviin Sjöbon Blentarpin ja Everlövin kirkkoihin tuli järistyksen seurauksena halkeamia seiniin ja holviin.
Ruotsin alueella tämän kokoluokan maanjäristys on erittäin harvinainen, ja aluksi epäiltiin sen olevan voimakkain vuoden 1904 jälkeen. Tuolloin Oslonvuonossa Norjassa sattunut järistys tuntui koko eteläisessä Skandinaviassa. 17. joulukuuta kuitenkin selvisi, että 16. joulukuuta sattunut järistys ei ollutkaan niin voimakas (4,7 Richterin asteikolla) kuin aluksi luultiin. Sen sijaan se oli voimakkain sitten vuoden 1986, jolloin maa järisi Länsi-Götanmaan Skövdessä.
Ali Dia
Ali Dia (s. 20. elokuuta 1965 Dakar) on entinen senegalilainen jalkapalloilija, joka on tullut tunnetuksi pelattuaan yhden ottelun Englannin valioliigan Southamptonissa.
Dia pelasi Suomessa Veikkausliigan FinnPassa ja alasarjoissa Ranskassa ja Saksassa ja oli käynyt esittelemässä taitojaan Port Valessa, Gillinghamissa ja Bournemouthissa ilman sopimusta. Vuonna 1996 hän pelasi Blyth Spartans AFC:ssä, kunnes Southamptonin manageri Graeme Souness otti hänet koeajalle joukkueeseensa. Souness oli saanut Diasta suosituksen, jonka mukaan hän oli pelannut 13 maajoukkuepeliä Senegalin paidassa ja oli suosituksen antajan tähtipelaaja George Weahin entinen joukkuetoveri Paris Saint-Germainista. Myöhemmin suositus paljastui tekaistuksi ja Dia amatööripelaajaksi.
Souness otti Dian mukaan Valioliigan otteluun Leeds Unitedia vastaan 23. marraskuuta 1996. 32. peliminuutilla Dia korvasi kentällä Matthew Le Tissierin. Dian taidot kuitenkin osoittautuivat ala-arvoisiksi ja hänet vaihdettiin jo 53. peliminuutilla pois kentältä. Leeds voitti ottelun 2–0. Kaksi viikkoa myöhemmin Dian sopimus purettiin ja hän siirtyi Gatesheadin amatöörijoukkueeseen.
Dia mainitaan usein kärkipäässä, kun Englannissa listataan kaikkien aikojen huonoimpia jalkapalloilijoita tai siirtosopimuksia. The Times Online valitsi Dian vuonna 2007 kaikkien aikojen huonoimmaksi Valioliigassa pelanneeksi jalkapalloilijaksi. Ali Dia valmistui liiketaloudesta Northumbrian yliopistosta vuonna 2001.
Poliisin kynsissä
Poliisin kynsissä () on vuonna 1932 ensi-iltansa saanut Charles Brabinin ohjaama yhdysvaltalainen film noir -draama, jonka pääosissa ovat Walter Huston ja Jean Harlow. Sivuosissa ovat Wallace Ford, Jean Hersholt, J. Carrol Naish ja Tully Marshall.
"Poliisin kynsissä" on mustavalkoinen ja on 86 minuutin, eli tunnin ja 26 minuutin mittainen. Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 13. helmikuuta vuonna 1932. Suomeen elokuva tuli teattereihin esitykseen 24. syyskuuta vuonna 1933. Metro-Goldwyn-Mayer ja Cosmopolitan Productions tuottivat elokuvan.
"Poliisin kynsissä" kertoo poliisipäällikkö Jim Fitzpatrickista (Huston), joka tappelee gangsteri Sam Belmonten (Hersholt) kanssa. Hän pyytää epärehelliseltä veljeltään, Ediltä (Ford), että hänen on pidettävä silmällä Daisya (Harlow), joka liittyi Belmonteen.
When Disaster Strikes...
When Disaster Strikes... (joskus kirjoitettuna muotoon When Disater Strikes) on rap-artisti Busta Rhymesin toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1997. Albumin teemana on maailmanloppu, kuten edellisenkin albumin "The Comingin". Albumi sisältää myös remixin kappaleesta "Turn It Up", nimellä "Fire It Up", siksi kappale merkitään "Turn It Up (Remix)/Fire It Up". Kappale on samplattu Ritari Ässän teemalaulusta.
Joulupukki matkaan jo käy
Joulupukki matkaan jo käy () on J. Fred Cootsin ja Haven Gillespien säveltämä joululaulu. Kaksikko myös sanoitti alkuperäisen englanninkielisen version. Suomenkielisen version sanoituksen teki Saukki.
Englanniksi kappale esitettiin ensimmäisen kerran radiossa marraskuussa 1934. Suomessa Saukin käännöksen levytti ensimmäisenä Vieno Kekkonen vuonna 1959, minkä jälkeen sitä on levytetty lukuisia kertoja. Saukki levytti kappaleen myös itse "Pikkuoravien" kanssa sikermässä "Pikkuoravien joulupotkuri 1" vuonna 1964.
Kreisaun piiri
Kreisaun piiri () oli yksi natsihallintoa vastustaneista saksalaisista vastarintaliikkeistä. Piirin jäseniä osallistui vallankaappausta ja Adolf Hitlerin surmaamista yrittäneeseen heinäkuun 20. päivän salaliittoon.
Kreisaun piiri kokoontui Helmuth von Moltken sukutilalla Kreisaussa, Sleesiassa. Helmuth James Graf von Moltke oli yksi piirin perustajajäsenistä. Muita merkittäviä jäseniä olivat Adam von Trott zu Solz ja Peter Yorck von Wartenburg, joka hoiti yhteydenpidon muihin natsien vastaisiin vastarintaliikkeisiin. Kreisaun piirin jäsenet pitivät natsihallintoa häpeänä maalleen.
Vallankaappaus tyrehtyi alkuunsa, kun eversti Claus von Stauffenbergin pommiattentaatti epäonnistui heinäkuussa 1944. Useita salaliittoon osallistuneita Kreisaun piirin jäseniä vangittiin ja teloitettiin.
Helmuth von Moltke ei ollut mukana salaliitossa, silti Gestapo pidätti hänet tammikuussa 1944, koska hän oli kertonut eräälle kollegalleen poliisin etsivän tätä. Moltke oli joka tapauksessa vastustanut Hitlerin tappamista, sillä hän uskoi natsijohtajan kuoleman tekevän hänestä vahvan marttyyrin. Siitä huolimatta vangittuja salaliittolaisia kuulusteltaessa hänen nimensä tuli esille ja hänet tuomittiin natsien kansantuomioistuimessa kuolemaan. Moltke teloitettiin Plötzenseen vankilassa tammikuussa 1945.
Paul d' Arnot
Paul d'Arnot on Edgar Rice Burroughsin Tarzan-kirjoissa ranskalainen meriupseeri.
Tarzan pelastaa d'Arnotin M' Bongan ihmissyöjäkylän kidutuspaalusta kesken kuolemantanssin säikyttelemällä ihmissyöjät tiehensä ja hoitaa hänet kuntoon viidakossa. Koska Tarzan osaa lukea ja kirjoittaa englantia, mutta ei puhua, he alkavat kommunikoida kirjoittamalla Tarzanin isän mökistä peräisin olleilla lyijykynillä puunkuorelle. D'Arnot opettaa Tarzanin puhumaan ranskaa, koska osaa sitä itse parhaiten. Upseeri vie Tarzanin Eurooppaan ja opastaa hänet sivistyneen maailman tavoille. Aivan loppuun asti Paul d'Arnot on Tarzanin uskollisin ystävä.
13 (Junon albumi)
13 on rap-artisti Junon ensimmäinen studioalbumi. Se julkaistiin 10. joulukuuta 2008. Albumin ensimmäinen näytekappale "Matkamies" julkaistiin syksyllä 2008. Albumin kannen on taiteillut rap-artisti Heikki Kuula ja albumin kaikista biiteistä vastaa Sakke Aalto.
Häkärinteet
Häkärinteet on laskettelukeskus, joka sijaitsee Hankasalmella. Siellä on 12 rinnettä ja 5 hissiä. Ne on raivattu Sauvamäen rinteeseen. Keskus on nimetty kuuluisan nopeuslaskijan Kalevi "Häkä" Häkkisen mukaan. Hän ei omista kyseistä yritystä. Yrityksen omistaa Jukka Kirjavainen.
Häkärinteet valittiin vuoden 2008 hiihtokeskukseksi.
Yhdyntä (kirja)
Yhdyntä on suomalaisen kirjailija Asko Sahlbergin kirjoittama kirja, joka on ilmestynyt vuonna 2005. Se käsittelee varsin vaikeita teemoja, kuten sotaa, rakkautta ja yksinäisyyttä. Kirja on jakanut mielipiteitä varsinkin havainnollisten yhdyntäkohtausten ja muiden ominaisuuksiensa vuoksi.
Eletään jatkosodan aikaa Helsingissä. Kaksi nuorta ihmistä, Axel ja Valma, antautuvat pommitusten lomassa ja aikana seksuaalisen kanssakäymisen iloihin. Tarinan keskiössä on myös Valman kohdunkaulassa kypsyvä homeerinen eepos.
Kenneth Kastrén
Kenneth Harry Kastrén (s. 8. marraskuuta 1975 Kokkola) on entinen suomalainen pituushyppääjä. Hän edusti IF Åsarnaa ja HIFK:ta ja häntä valmensivat Hans Pajunen, Harri M. Hakkarainen ja Kaj Ekman.
Kastrén saavutti hopeaa 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa San Sebastianissa 1993 tuloksella 761 cm. Saman ikäluokan MM-kisoissa Lissabonissa 1994 hän putosi karsinnassa. Ensimmäisissä aikuisten arvokisoissaan, Helsingin EM-kilpailuissa 1994 hän karsiutui loppukilpailusta. Samana vuonna hän voitti Lillehammerissa 22-vuotiaiden Euroopan cupin tuloksella 782 cm. Wienin EM-hallikisoissa 2002 hän karsiutui loppukilpailusta.
Kastrén edusti Suomea aikuisten maaotteluissa ja Euroopan cupin kilpailuissa vuosina 1993–2005. Hän voitti hallimaaottelun Tallinnassa 1999. Ennätyksensä 799 cm hän hyppäsi voittaessaan Suomen mestaruuden Seinäjoella 1999. Halliennätyksensä 786 cm hän hyppäsi Mustasaaressa 2002. Hänellä on nimissään 19-vuotiaiden Suomen ennätys 790 cm vuodelta 1994 ja sekä 19- että 22-vuotiaiden halliennätys 785 cm samalta vuodelta.
Frostmanin lemma
Reaalianalyysissä Frostmanin lemma on Hausdorffin dimensioon liittyvä perustulos. Lemma kuuluu seuraavasti: Olkoon formula_1 kompakti ja formula_2. Tällöin formula_3 jos ja vain jos on olemassa formula_4:n Radon-mitta formula_5, jolle formula_6, formula_7 ja formula_8 kaikilla formula_9 ja formula_10.
Pekolan Isku
Pekolan Isku (PIsku) on hattulalainen urheiluseura, joka perustettiin vuonna 1946. Seura keskittyy nykyään salibandyyn, jalkapalloon ja kuntoliikuntaan. Ennen lajeja olivat muun muassa hiihto, suunnistus, lentopallo ja yleisurheilu.
Jalkapallo
Salibandy
Kaarle III
Nimitys Kaarle III voi viitata useaan eri hallitsijaan:
IKSU (salibandy)
Idrotts Klubben Studenterna Umeå (lyh. IKSU) on ruotsalaisen urheiluseura IKSU:n salibandyjaosto. Seuran naisten edustusjoukkue pelaa kaudella 2008–2009 maan korkeinta sarjatasoa Superliigaa. Joukkue voitti historiansa ensimmäisen Ruotsin mestaruuden kaudella 2004–2005 ja uusi mestaruutensa heti seuraavalla kaudella. Kolmannen mestaruutensa IKSU voitti kauden 2007–2008 päätteksi, ja lähti näin kuluvaan kauteen 2008–2009 hallitsevana mestarina. Joukkue on myös voittanut EuroFloorball Cupin kaksi kertaa - ensimmäisen kerran 2005–2006, jolloin turnausta kutsuttiin vielä nimellä Salibandyn Euroopan cup ja toisen kerran 2008.
Niklas Rorarius
Niklas Jan Sebastian Rorarius (s. 7. kesäkuuta 1978 Lahti) on entinen suomalainen pituushyppääjä. Hän edusti Tampereen Pyrintöä ja häntä valmensivat Harri Raivio ja Roberto Bericoli.
Rorarius saavutti nuorten Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa kolme mitalia kymmenottelussa. 22-vuotiaiden EM-kilpailuissa Göteborgissa 1999 hän sijoittui pituushypyssä kuudenneksi tuloksella 784 cm. Ainoissa aikuisten arvokilpailuissaan, Münchenin EM-kisoissa 2002, hän karsiutui loppukilpailusta.
Rorarius edusti Suomea aikuisten maaotteluissa ja Euroopan cupin kilpailuissa vuosina 1998–2002. Hän voitti maaottelun pituuskilpailun Helsingissä elokuussa 2002 ennätyksellään 797 cm. Hallissa hän hyppäsi parhaimmillaan 768 cm Tampereella 1999.
Rorarius voitti ulkoratojen Suomen mestaruuden Oulussa 1998 ja Joensuussa 2002. SM-hopeaa hän sai Seinäjoella 1999 ja pronssia Helsingissä 2003. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän saavutti kultaa 1999 ja pronssia 2004.
Simon Sundsten
Simon Andreas Sundsten (s. 27. toukokuuta 1978 Pietarsaaren maalaiskunta) on suomalainen pituushyppääjä. Hän edustaa IK Falkenia ja häntä valmentaa Karl Sundsten.
Sundsten voitti 22-vuotiaiden Pohjoismaiden mestaruuden Göteborgissa 2000. Hän on edustanut Suomea aikuisten maaotteluissa ja Euroopan cupin kilpailuissa vuodesta 1999 lähtien. Hän hyppäsi ennätyksensä 796 cm Lahdessa 2004. Halliennätyksensä 760 cm hän hyppäsi voittaessaan sisäratojen Suomen mestaruuden Oulussa 2001.
Raymond Tissot
Jacques Raymond Tissot (2. elokuuta 1919 Oyonnax, Ain, Ranska – 1985) oli ranskalainen yleisurheilija, jonka päälajit olivat kiekon- ja keihäänheitto.
Tissot sijoittui Oslon EM-kilpailuissa 1946 kiekonheitossa kahdeksanneksi tuloksella 44,11 m sekä karsiutui keihäänheitossa tuloksella 57,63 m. Lontoon 1948 olympialaisissa hän osallistui vain keihäänheittoon ja karsiutui tuloksella 58,19 m.
Ranskan mestaruuden 176-senttinen ja 82-kiloinen Tissot voitti keihäänheitossa vuosina 1945–1949 ja 1951. Hän paransi maansa keihäänheittoennätystä kolmasti: 62,98 m vuonna 1946 sekä 63,61 m ja 64,33 m seuraavana vuonna.
Proteus-aika
Proteus-aika ("Demon Seed") on yhdysvaltalainen Donald Cammellin ohjaama scifi-kauhuelokuva vuodelta 1977. Elokuvan pääosia näyttelevät Julie Christie, Fritz Weaver ja Gerrit Graham. Robert Vaughn antoi Proteus IV-tietokoneelle äänen. Elokuva perustuu Dean Koontzin samannimiseen romaaniin.
Elokuva kertoo tiedemies Alex Harrisista, joka kehittää tekoälyisen tietokoneen nimeltä Proteus IV. Tietokone on kehitetty alun perin vastaamaan vain ihmisten esittämiin tärkeisiin kysymyksiin. Eräänä iltana tietokone kertoo Harrisille, että haluaisi päästä "itse" pois koneesta. Proteus haluaisi itse kysyä ja tutkia asioita, mutta Harris painottaa tietokoneelle, että hänen tarkoitus ei ole esittää kysymyksiä. Eräänä iltana Proteus tunkeutuu Harrisin talon keskustietokoneeseen. Seuraavana aamuna tiedemiehen vaimo Susan Harris herää ja on lähdössä töihin, kun huomaa että ei pääse talosta ulos: Proteus on vallannut talon, eikä päästä Susania lähtemään talosta mihinkään. Susan yrittää keinolla millä hyvänsä päästä talosta, mutta tuloksetta.
Proteus kiintyy Susaniin ja kertoo todellisen syyn: Hän haluaa, että Susan synnyttää hänelle lapsen. Proteus tekee tieteellisiä tutkimuksia. Susan ei suostu millään Proteusin tekoihin, kunnes lopulla hänellä ei ole muuta vaihtoehtoa kuin suostua tai Proteus satuttaa läheisiä ihmisiä. Susan suostuu ja synnyttää tietokoneelle lapsen.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Sam Inkinen kutsuu elokuvaa yllätyksettömäksi scifi-trilleriksi ja antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Michel Macquet
Michel Macquet (3. huhtikuuta 1932 Amiens, Somme, Ranska – 27. lokakuuta 2002) oli ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli keihäänheitto.
Macquet sijoittui Melbournen 1956 olympialaisten keihäänheitossa seitsemänneksi tuloksella 71,84 m. Tukholman EM-kilpailuissa 1958 hän sijoittui neljänneksi tuloksella 75,18 m ja hävisi vain kahdeksalla senttimetrillä pronssimitalisti Gergely Kulcsárille. Seuraavissa arvokisoissa hän karsiutui loppukilpailusta: Rooman 1960 olympialaisissa tuloksella 73,74 m, Belgradin EM-kilpailuissa 1962 tuloksella 69,22 m sekä Tokion 1964 olympialaisissa tuloksella 69,35 m.
Ranskan mestaruuden 181-senttinen ja 93-kiloinen Macquet voitti keihäänheitossa vuosina 1953, 1955–61 sekä 1964–65. Hän paransi maansa keihäänheittoennätystä vuosina 1954–1961 yhteensä 14 kertaa: Hän ylitti 70 metrin rajan vuonna 1955 sekä 80 metrin rajan vuonna 1957, jonka päättyessä vasta 11 heittäjää koko maailmassa oli ylittänyt 80 metriä.
Otto Kärki
Otto-Ville Kärki (s. 14. huhtikuuta 1971) on entinen suomalainen pituushyppääjä. Hän edusti Vaasan Vasamaa ja Yleisurheilu-Team Sahalahtea ja häntä valmensivat Tenho Moisander ja Heikki Kyröläinen.
Kärki karsiutui 19-vuotiaiden EM-kilpailujen loppukilpailusta Varazdinissa 1989. Hän edusti Suomea aikuisten maaotteluissa vuosina 1991–1998 sijoittuen parhaimmillaan toiseksi. Hän hyppäsi ennätyksensä 791 cm Viljandissa 1998. Hallissa hän hyppäsi parhaimmillaan 754 cm Tampereella 1990.
Kärki voitti aikuisten Suomen mestaruuden Tuusulassa 1994 ja Lappeenrannassa 1997. SM-hopeaa hän sai Oulussa 1998.
Aleg Syrovatski
Aleg Syrovatski (s. 3. kesäkuuta 1934 Pariisi, Ranska) on entinen ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli keihäänheitto.
Syrovatski sijoittui Tukholman EM-kilpailuissa 1958 keihäänheitossa 15:nneksi tuloksella 61,99 m. Karsinnassa hän heitti tuloksen 69,48 m. Neljä vuotta aiemmin Bernin EM-kilpailuissa hän karsiutui tuloksella 55,22 m.
Ranskan mestaruuden Syrovatski voitti vuonna 1954. Hän heitti uransa pisimmän heiton 72,68 m vuonna 1958.
Léon Syrovatski
Léon Syrovatski (s. 28. heinäkuuta 1938 Pariisi, Ranska) on entinen ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli keihäänheitto.
Syrovatski osallistui arvokisojen keihäänheittoon kolmasti ja karsiutui joka kerta loppukilpailusta. Melbournen 1956 olympialaisissa hänen tuloksensa oli 64,58 m ja Rooman 1960 olympialaisissa 71,59 m. Belgradin EM-kilpailuissa 1962 hän heitti tuloksen 71,01 m.
Ranskan mestaruuden Syrovatski voitti vuosina 1962 ja 1963. Hän heitti uransa pisimmän heiton 76,68 m vuonna 1963.
Serge Leroy
Serge Leroy (s. 10. joulukuuta 1947 Nieurlet, Nord, Ranska) on entinen ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli keihäänheitto.
Leroy sijoittui Rooman EM-kilpailuissa 1974 keihäänheitossa 12:nneksi tuloksella 74,62 m. Karsinnassa hän heitti tuloksen 80,90 m, joka jäi hänen uransa pisimmäksi heitoksi. Ranskan mestaruuden hän voitti vuosina 1974, 1975 ja 1980. Hän on pituudeltaan 186-senttinen ja painoi aktiivivuosinaan 95 kiloa.
Siklosporiini
Siklosporiini eli syklosporiini A on immunosuppressiivinen lääkeaine, jota elinsiirtopotilaat käyttävät pysyvästi elinsiirron jälkeisen hyljintäreaktion estämiseksi, ja sen käyttöönotto on parantanut merkittävästi elinsiirtopotilaiden ennustetta. Siklosporiinia käytetään myös vaikean atooppisen ihottuman sekä psoriasiksen ja nivelreuman hoitoon. 
Siklosporiini eristettiin vuonna 1970 maaperässä esiintyvästä Tolypocladium inflatum -sienestä. Siklosporiini on rasvaliukoinen syklinen peptidi. Sen rakenteessa on yksitoista aminohappoa. Siklosporiinin suorat vaikutukset kohdistuvat T-lymfosyytteihin, mutta välillisesti se estää myös B-lymfosyyttien toimintaa.
Siklosporiinin kemiallinen kaava on CHNO, moolimassa 1202,61 g/mol, sulamispiste 148–151 °C ja CAS-numero 59865-13-3.
Yves Le Roy
Yves Le Roy (s. 23. helmikuuta 1951 Pariisi, Ranska) on entinen ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli kymmenottelu.
Le Roy sijoittui Helsingin EM-kilpailuissa 1971 kymmenottelussa 13:nneksi 7 453 pisteellä. Münchenin 1972 olympialaisissa hän sijoittui 12:nneksi kerättyään 7 675 pistettä. Rooman EM-kilpailuissa 1974 hän saavutti hopeaa tuloksella 8 146 pistettä. Hänen tuloksensa kymmenottelun osalajeissa olivat seuraavat: 100 metrin juoksussa 10,95, pituushypyssä 772, kuulantyönnössä 13,37, korkeushypyssä 198, 400 metrin juoksussa 48,41, 110 metrin aitajuoksussa 15,04, kiekonheitossa 46,66, seiväshypyssä 465, keihäänheitossa 61,42 sekä 1 500 metrin juoksussa 4.35,5. Prahan EM-kilpailuissa 1978 hän sijoittui vielä kymmenenneksi 7 780 pisteellä.
Le Roy voitti kymmenottelussa Ranskan mestaruuden vuosina 1971–1975, 1977–1978 ja 1981. Hän paransi Ranskan ennätystä useita kertoja. Hän on pituudeltaan 191-senttinen ja painoi aktiivivuosinaan 87 kiloa.
Irlannin sianlihaskandaali 2008
Irlantilaisessa sianlihassa havaittiin syöpävaarallista dioksiinia 80–200-kertainen pitoisuus sallittuun verrattuna 6. joulukuuta 2008. Dioksiini oli peräisin saastuneesta rehusta. Sitä havaittiin ainakin kymmenellä maatilalla. Sianliha vedettiin väliaikaisesti pois markkinoilta. Käyttökielto koski syyskuun alun jälkeen teurastettuja sikoja.
Ala työllistää 7 000 ihmistä 500 tilalla Irlannissa. Irlannissa kasvatetaan 3,6 milj. sikaa/vuosi. Arvo on 450 milj. €. Vienti on 60 % (250 milj. €) lähinnä Isoon-Britanniaan, ja myös Saksaan, Italiaan ja Ranskaan ja Itä-Eurooppaan. Venäjälle sianlihaa viedään 6 600 tonnia ja Kiinaan yli tuhat tonnia vuodessa.
Irlantilaisesta sianlihasta löydettiin dioksiinia joulukuussa 2008. Sianlihan dioksiini-pitoisuus oli 200-kertainen sallittuun määrään verrattuna. Evira veti Suomen markkinoilta 30 000 kg erän irlantilaista sianlihaa 8.12.2008.
Naudanlihaa on tuotu Irlannista Suomeen 200 000 kiloa syyskuun 2008 alusta. Irlannin elintarvikeviranomaiset paljastivat 9.12.2008, että irlantilaisesta naudanlihasta on löydetty dioksiinia. Naudanlihan dioksiinipitoisuus oli 2-3-kertainen sallittuun määrään verrattuna. Eviran pääjohtaja Jaana Husu-Kallion mukaan Itämeren vanhojen ja isojen silakoiden dioksiinipitoisuus nahkoineen ylittää irlantilaisen naudanlihan dioksiinipitoisuuden. Suomalaiset altistuvat dioksiinille eniten Itämeren silakoista.
Juha Plosila
Juha Petteri Plosila (s. 21. kesäkuuta 1965 Turku) on suomalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli pituushyppy. Hän edusti vuoteen 1989 asti Mikkelin Kilpa-Veikkoja ja sen jälkeen Turun Urheiluliittoa. Häntä valmensivat Veikko Noponen ja Heikki Kyröläinen.
Plosila saavutti pituushypyssä hopeaa sisäratojen Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa Oslossa 1987. Sisäratojen EM-kilpailuissa hän oli kahdestoista Budapestissa 1988 ja yhdestoista Haagissa 1989. Hän edusti Suomea aikuisten maaotteluissa ja Euroopan cupin kilpailuissa 1985–1992. Hän voitti maaottelun pituuskilpailun ulkoradoilla Tampereella 1987, Tukholmassa 1987 ja Øyestadissa 1988 sekä sisäradoilla Tampereella 1988.
Plosila teki pituushyppyennätyksensä 799 cm Vesannolla heinäkuussa 1988. Hallissa hän hyppäsi parhaimmillaan 785 cm Solnassa helmikuussa 1989. 100 metrin ennätyksensä 10,63 s hän juoksi Vammalassa 1991. Sisäradoilla hän juoksi 60 metriä aikaan 6,86 s Otaniemessä 1990.
Arne Duncan
Arne Duncan on Yhdysvaltain entinen opetusministeri ja entinen Chicagon kaupungin koulutoimenjohtaja. Duncanin nimittäneen Barack Obaman mukaan hänen tehtävänään on korjata Yhdysvaltain rapistunut koulutusjärjestelmä.
Harvardissa opiskellut Duncan on presidentti Obaman pitkäaikainen ystävä ja entinen ammattikoripalloilija. Chicagon koulutointa hän johti vuodesta 2001. Duncanin kaudella kaupungin koululaisten koearvosanat parantuivat selvästi.
SAP Center at San Jose
SAP Center at San Jose on sisäliikuntakeskus San Josén kaupungissa Yhdysvalloissa. Sen tunnetuin käyttäjä on NHL-jääkiekkojoukkue San Jose Sharks. Halli valmistui vuonna 1991, ja sitä kutsuttiin aluksi nimellä San Jose Arena. Myöhemmin se on tunnettu sponsorien mukaan nimillä Compaq Center at San Jose (2001–2002) ja HP Pavilion at San Jose (2002–2013). Jääkiekon lisäksi hallissa järjestetään konsertteja ja monenlaisia urheilukilpailuja kuten kaunoluistelu- ja painikilpailuita.
Pohjoinen kiillotettu musta keramiikka
Pohjoinen kiillotettu musta keramiikka (Northern Black Polished Ware, NBPW) on keramiikkatyyli, joka liitetään intialaiseen noin 700–100 eaa. kukoistaneeseen kulttuuriin. Kausi voidaan jakaa vielä kahteen vaiheeseen, varhais- (700–400 eaa.) ja myöhäisvaiheeseen (400–100 eaa.)
Keramiikkatyylin nimi on hieman harhaanjohtava, sillä esineistöä on löytynyt muualtakin kuin Pohjois-Intiasta ja ne eivät aina ole mustia. Tyypin keramiikka on laajimmilla levinnyt keramiikkatyyli historiallisessa Intiassa. Sen leviäminen on yhdistetty Maurya-valtakunnan leviämiseen. Ensimmäiset NBPW-keramiikan tuotteet löydettiin 1800-luvulla ja Taksilasta 1913. Sittemmin melkein 1 500 kohteesta on löytynyt tämän tyylin keramiikkaa. Punjabissa, Haryanassa, Rajasthanissa ja läntisessä Uttar Pradeshissa NBPW-keramiikkaa edelsi maalattu harmaa keramiikka ja itäisessä Uttar Pradeshissa sekä Biharissa punamusta keramiikka.
Pohjoiseen kiillotetuun mustaan keramiikkaan liittyy monenlaisia astioita, jotka oli tehty hyvin hienojakoisesta savesta. Esineet olivat melko ohuita, joskus vain 1,5 senttimetriä paksuja. Astioilla oli kiiltävä pinta, mutta pinnoituksen tekotapaa ei nykyään varmuudella tiedetä. Esineet olivat yleensä maalaamattomia, mutta niissä sattoi olla erilaisia kuvioita, jotka oli maalattu usein keltaisella tai vaalealla sinooperilla.
Jacques Accambray
Jacques Accambray (s. 23. toukokuuta 1950 Divion, Pas-de-Calais, Ranska) on entinen ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli moukarinheitto.
Accambray heitti vuonna 1969 moukarinheiton nuorten maailmanennätyksen 68,24 m. Hän sijoittui Münchenin 1972 olympialaisissa 19:nneksi tuloksella 65,06 m ja Montréalin 1976 olympialaisissa yhdeksänneksi tuloksella 70,44 m. EM-kilpailuihin hän osallistui neljä kertaa vuosina 1969–1978 mutta ei selviytynyt kertaakaan karsinnasta jatkoon.
Accambray voitti moukarinheitossa Ranskan mestaruuden vuosina 1969, 1970, 1975, 1976 ja 1979. Hän paransi Ranskan ennätystä viisi kertaa vuosina 1971–1976. Hänen viimeinen ennätystuloksensa oli 73,46 m. Hän on pituudeltaan 194-senttinen ja painoi aktiivivuosinaan 125 kiloa.
James Lee Peters
James Lee Peters (13. elokuuta 1889 Boston, Massachusetts-19. huhtikuuta 1952) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä.
Petersin vanhemmat olivat eläinlääketieteen tohtori Austin Peters ja Frances Howie (Lee) Peters. Peters opiskeli Harvardin yliopistossa ja valmistui vuonna 1912. Ensimmäisessä maailmansodassa hän palveli Ranskassa ja Saksassa.
Peters työskenteli Harvardin yliopiston vertailevan eläintieteen museon lintuosaston kuraattorina vuodesta 1932 kuolemaansa saakka. Hän toimi American Ornithologists' Unionin puheenjohtajana vuosina 1942-1945 ja palveli puheenjohtajana "International Commission on Zoological Nomenclature" -järjestöä.
Peters tunnetaan parhaiten seitsenosaisesta teoksestaan "Check-list of Birds of the World" (1931-1952), joka tunnetaan myös nimellä "Peters' check-list". Verrattuna aikaisempaan Richard Bowdler Sharpen laatimaan luetteloon käyttää Peters trinominimistöä eli luettelee myös alalajit. Peters kuoli ennen kuin sai luettelon valmiiksi ja jälkimmäiset osat, samoin kuin ensimmäisten osien päivitykset, kirjoittivat Ernst Mayr ja muut. Petersin luettelo on ollut hyvin tärkeä lintutieteessä ja on ollut perustana lukuisten uudempien luetteloiden laatijoille, kuten James Clementsin "The Clements Checklist of the Birds of the World", Edward C. Dickinsonin toimittaman "The Howard and Moore Complete Checklist of the Birds of the World", Charles Sibleyn ja Burt Monroen "Distribution and Taxonomy of Birds of the World", AOU:n toimittaman "AOU Checklist of North American Birds" ja SACC:n toimittaman Etelä-Amerikan lintujen luettelo.
Peters toimitti neljännesvuosittain ilmestynyttä rengastukseen keskittynyttä "Bird-Banding"-lehteä vuosina 1939–1950.
Peters avioitui Eleanor K. Sweetin kanssa 1932. Hänen harrastuksiaan olivat muun muassa vapaaehtoinen palokunta ja politiikka.
Peters nimesi lukuisia lintujen sukuja ja alalajeja, muun muassa monivyölurin suvun "Pseudeos".
Linn Ullmann
Linn Ullmann (alk. Karin Beate Ullmann, s. 9. elokuuta 1966 Oslo) on norjalainen kirjailija, kirjallisuusarvostelija ja toimittaja.
Ullmann on opiskellut Englannin kirjallisuutta New Yorkin yliopistossa, josta suoritti loppututkinnon. Ullmann on toiminut Norjan suurimman sanomalehden Aftenpostenin toimittajana ja kolumnistina.
Ullmanin teos "De urolige" (2015) on Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkintoehdokas vuonna 2016.
Ullmann on ohjaaja Ingmar Bergmanin ja näyttelijä Liv Ullmannin tytär. Hän on naimisissa Niels Frederick Dahlin kanssa, ja heillä on yhteinen lapsi. Ullmannilla on myös lapsi aiemmasta liitostaan ja kaksi adoptiolasta. Perhe asuu Oslossa.
Guy Husson
Guy Husson (s. 2. maaliskuuta 1931 Vitry-sur-Seine, Val-de-Marne, Ranska) on entinen ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli moukarinheitto.
Husson sijoittui Bernin EM-kilpailuissa 1954 moukarinheitossa 17:nneksi tuloksella 52,43 m. Melbournen 1956 olympialaisissa hän sijoittui 13:nneksi tuloksella 55,02 m. Tukholman EM-kilpailuissa 1958 hän sijoittui 12:nneksi tuloksella 58,52 m. Rooman 1960 ja Tokion 1964 olympialaisissa hän ei selviytynyt karsinnasta jatkoon.
Husson voitti moukarinheitossa Ranskan mestaruuden yhteensä 15 kertaa vuosina 1954–1968. Hän paransi Ranskan ennätystä useita kertoja vuodesta 1954 alkaen ja ylitti 60 metrin rajan ensimmäisen kerran vuonna 1956. Parhaan virallisen tuloksensa 69,40 m hän heitti vuonna 1967. Hän on pituudeltaan 185-senttinen ja painoi parhaina vuosinaan 105 kiloa.