Cristina Fernández de Kirchner
Cristina Elisabet Fernández de Kirchner (s. 19. helmikuuta 1953 La Plata, Buenos Airesin maakunta, Argentiina) oli Argentiinan presidentti 10. joulukuuta 2007 – 10. joulukuuta 2015 välisen ajan. Hän oli maan toinen naispresidentti. Cristina Fernández valittiin 28. lokakuuta 2007 presidentiksi seuraamaan presidenttinä miestään Néstor Kirchneriä.
Fernández opiskeli lakia Universidad Nacional de La Platassa, jossa hän tapasi tulevan miehensä. He menivät naimisiin maaliskuussa 1975. Cristina Fernández aloitti poliittisen uransa Partido Justicialistan "Tendencia Revolucionaria" -ryhmässä 1970-luvulla. Hänet valittiin Patagonian Santa Cruzin maakunnan parlamenttiin 1989 ja uudelleen 1993. Vuonna 1995 hänet valittiin senaattiin Santa Cruzista ja 1997 edustajainhuoneeseen. Vuonna 2001 hänet valittiin uudelleen senaattiin. Lokakuun 2007 presidentinvaaleissa hän tuli valituksi virkaan.
Fernández oli miehensä tukena vuoden 2003 presidentinvaalikampanjassa. Vuoden 2005 vaaleissa hän siirtyi Buenos Airesiin, josta hänet valittiin senaattiin Frente para la Victorian listalta. Vaalissa hän voitti entisen presidentti Eduardo Duhalden vaimon Hilda Gonzálezin.
Lokakuussa 2011 Fernández voitti presidentinvaalit suoraan ensimmäisellä kierroksella saatuaan n. 54 % äänistä ja jatkoi toiselle kaudelle. Samalla presidentin tukijat saivat jälleen vuonna 2009 menettämänsä enemmistön edustajainhuoneessa.
Joulukuussa 2011 Fernándezin kerrottiin sairastavan kilpirauhasen syöpää. Kilpirauhasen poiston jälkeen kuitenkin ilmeni, ettei se sisältänyt syöpäsoluja.
Vuoden 2007 presidentinvaaleissa Fernández de Kirchner sai 44,92 % äänistä, ja hänet valittiin siten suoraan jo ensimmäiselle kierroksella. Hänen toiseksi jäänyt vastustajansa Elisa Carrio sai 22,95 % äänistä.
Yhdysvaltain FBI syytti Venezuelan Hugo Chávezia Fernándezin vaalikampanjan tukemisesta; 4. elokuuta 2007 pidätettiin Buenos Airesin lentokentällä Caracasista saapunut venezuelalais-yhdysvaltalainen liikemies Guido Alejandro Antonini Wilson, jolla oli mukanaan salkku, jossa oli 795 000 Yhdysvaltain dollaria. Cristina Fernándezin mukaan kyseessä on Yhdysvaltain mustamaalausyritys.
Edeltäjiensä tavoin Cristina Fernández piti Malvinassaaria (Falklandinsaaret) laillisesti Argentiinalle kuuluvana ja Britannian miehittämänä.
Kirchnerien omaisuus on herättänyt kritiikkiä Argentiinassa. Konservatiivisen "La Nación" -lehden mukaan avioparin omaisuus kasvoi vuonna 2009 viidenneksellä, 14 miljoonaan Yhdysvaltain dollariin.
Tärkeä kritiikin aihe lehdistölle on ollut Kirchnerin hallituksen tavoite ottaa haltuunsa maan suurin sanomalehtipaperia tuottava yritys Papel Prensa, josta maan suurimmat mediayhtiöt Grupo Clarín ja La Nación omistivat 71 % ja valtio 27 %. Niinpä maan tärkeimmät mediat ovat syyttäneet Kirchneriä lehdistönvapauden rajoittamisesta ja diktatuurista. Hallituksen mukaan lehtiyhtiöt saivat paperintuotannon haltuunsa kyseenalaisin keinoin sotilasdiktatuurin aikana ja hyötyivät monopoliasemasta muiden lehtien kustannuksella.
Kirchner on astunut Grupo Clarínin varpaille myös ostamalla Argentiinan 1. divisioonan jalkapallo-ottelut näytettäväksi ilmaiseksi julkisella TV-kanavalla.
Tohtori Moisés Naímin ja professori Tyler Cowenin mukaan Argentiina kärsii hitaasta kasvusta, rapistuvasta infrastruktuurista, korkeasta inflaatiosta, paisuvista tukiaisista, hintasääntelystä, pääomapaosta ja ulkomaisille sijoittajille lannistavasta ilmapiiristä. Inflaatio on 25 % eli maailman suurimpia.
Maaliskuussa 2008 Fernández de Kirchnerin hallitus päätti ottaa käyttöön vientitullit maataloustuotteiden viennille, erityisesti soijalle ruoan hinnan alentamiseksi maassa. Tämä johti pitkään maataloustuottajien lakkoon, teiden tukkimisiin ja väkivaltaisiksikin käyneisiin mielenosoituksiin. Tullit kaatuivat viimein senaatin äänestettyä varapresidentti Julio Cobosin johdolla niitä vastaan 17. heinäkuuta.
Argentiinan talouslukuihin ei juuri luotettu sen jälkeen kun Nestor Kirchner vaihtoi maan tilastokeskuksen INDECin johdon vuoden 2007 alussa. Ulkopuoliset uskoivat maan inflaation kohoavan jopa 25 prosenttiin vuodessa, kun virallinen lukema oli 9,1 %. Esitettiin epäilyjä, että tilastokeskus pienensi keinotekoisesti lukuja hallituksen määräyksestä alentaakseen hintaindeksiin sidottujen valtion obligaatioiden koron maan taloudella aiheuttamaa taakkaa.
Syyskuussa 2008 de Kirchner ilmoitti Argentiinan maksavan koko 6,7 miljardin US$ aiemmin laiminlyödyn velkansa Pariisin klubille parantaakseen sijoittajien luottamusta maahan.
Syksyn 2008 finanssikriisin myötä Argentiinan 1990-luvulla Chilen mallin mukaan yksityistetty eläkerahasto AFJP ajautui vaikeuksiin ja menetti viidenneksen arvostaan, minkä vuoksi sillä oli vaikeuksia maksaa eläkkeitä. Fernández teki kongressille lakiesityksen sen kansallistamisesta.
Keväällä 2010 Fernández taisteli keskuspankin kanssa annettuaan määräyksen maksaa 6,569 miljardin US$ arvosta valtion korkeakorkoisia velkakirjoja keskuspankin varoilla. 7. tammikuuta 2010 hän erotti keskuspankin johtajan Martín Redradon, joka kieltäytyi toteuttamasta määräystä. Redradon kieltäytyminen johti perustuslailliseen kriisiin oikeuden selvitellessä asiaa.
2000-luvulla Argentiina kansallisti yrityksiä ja nosti niiden johtoon ay-väkeä, ja nyt ne tekevät valtavia tappioita valtion tukemina. Vuonna 2011 Argentiina käytti niihin 18 miljardia pesoa (4,1 miljardia dollaria), 80 % enemmän rahaa kuin lasten sosiaaliohjelmaan.
Moisés Naímin mukaan Argentiinan presidentti Cristina Fernandez de Kirchnerin hallinnon päätös kansallistaa YPF-öljy-yhtiö ei ollut strateginen vaan populismia, tuttavien suosimista ja oligarkkien välistä kilpailua.
Vuonna 2009 de Kirchner kansallisti maan suurimman lentoyhtiön ja otti valtiolle 6,5 miljardia dollaria yksityisiä eläkerahoja maksaakseen ulkomaanvelkaa. Tällaisen toiminnan vuoksi ulkomaiset öljy-yhtiöt eivät uskalla investoida maahan tai edes etsiä sieltä öljyä siten kuin esimerkiksi Brasiliasta.
De Kirchner nimitti uudeksi asevoimien pääesikunnan päälliköksi divisioonankenraali Luis Alberto Pozzin, kun hänen edeltäjänsä Roberto Bendini erosi, kun häntä alettiin tutkia 500 000 peson kavalluksesta. Vatikaani sen sijaan hylki entisen oikeusministeri Alberto Iribarnen nimitystä lähettilääksi, koska hän on eronnut. Hallitus ei suostunut asettamaan muuta ehdokasta, mutta Iribarne vetäytyi halutessaan pitää maan välit Pyhään istuimeen.
Uudeksi pääministeriksi tuli heinäkuussa 2008 Sergio Massa Alberto Fernándezin tilalle.
Hallitseva Frente para la Victoria menetti enemmistönsä alahuoneessa ja senaatissa kesän 2009 vaaleissa.
Maaliskuussa 2010 Fernández vieraili Perussa ensimmäisenä Argentiinan johtajana sitten vuoden 1994, jolloin maiden suhteet katkesivat Cenepan sodan vuoksi.
Venäjän presidentti Dmitri Medvedev vieraili Argentiinassa huhtikuussa 2010, mikä oli ensimmäinen Venäjän valtionpäämiehen vierailu maassa.
Tuhannet Argentiinalaiset osoittivat mieltään 19. tammikuuta 2015 kaduilla syyttäen Christina Kirchneriä vastustajansa Alberto Nismanin epäilyttävästä kuolemasta. Syyttäjä Nisman löytyi kuolleena asunnostaan Buenos Airesista 18. tammikuuta 2015. Tiedotusten mukaan Nisman teki itsemurhan ampumalla aseella ohimoon. Tutkijat eivät kuitenkaan löytäneet ruudinjäämiä Nismanin käsistä eivätkä itsemurhaviestiä. Tapaus herätti epäilyksiä, sillä Nismanin oli tarkoitus todistaa Kirchneriä vastaan 19. tammikuuta 2015 Argentiinan parlamentissä. Nisman sanoi vain muutama päivä ennen kuolemaansa, että hän saattaa menettää henkensä väitteidensä takia.
Nisman oli väittänyt, että Kirchner olisi peitellyt iranilaisten osuutta vuonna 1994 tapahtuneessa ssa, jossa kuoli 85 ihmistä. Nisman myös väitti Kirchnerin neuvotelleen salaa Iranin edustajien kanssa sopimuksen, jolla heidän epäilty osuutensa pommi-iskusta sivuutettaisiin. Syynä tähän väitetään olleen Kirchnerin halu päästä myymään viljaa Iranille öljyä vastaan. Iskun syyllisiä ei ole selvitetty oikeudessa. Iran kiistää myös osuutensa iskuun. Nisman syytti pommi-iskuun liittyvästä vehkeilystä lisäksi ulkoministeri Héctor Timermania ja Argentiinan entistä presidenttiä Carlos Menemiä.
Kirchner puolustautui Facebookissa, jossa hän pyysi, etteivät argentiinalaiset uskoisi valheisiin vaan odottaisivat perinpohjaisen tutkinnan tuloksia.
Joulukuussa 2017 tuomari Julian Ercolini  totesi tuomiossaan koskien Nismanin kuolemaa ettei kysessä ollut itsemurha vaan murha. Myös Kirchneriä vastaan nostettiin syytteet maanpetoksesta koskien Nismanin kuolemaa ja AMIA:n iskun tutkimusta . Lisäksi Kirchner sai syytteet korruptiosta ja rahanpesusta
Maaliskuussa 2018 Kirchneriä, entinen ulkoministeri Héctor Timermania ja kymmentä muuta entisen hallinnon edustajaa vastaan nostettiin syyte vallan väärinkäytöstä ja oikeuskäsittelyn estämisestä koskien AMIA:n pommi-iskun tutkinnan keskeyttämistä jossa libanonilaista terroristiärjestöä Hizbollahia epäiltiin iskun tekijäksi.
Kirchner valitsi seuraajasuosikikseen Daniel Sciolin, mutta tämä hävisi syksyn 2015 presidentinvaalit PRO-puolueen Mauricio Macrille. Kirchner kieltäytyi osallistumasta vallanvaihtoseremoniaan.