hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Mangrove
Mangrove on puiden ja pensaiden muodostamaa tiheää kasvillisuutta, jota kasvaa tropiikissa runsassateisilla alueilla suojaisilla merenrannikoilla ja jokisuistoissa. Tavallisesti sitä esiintyy rannoilla matalassa vedessä ja vuorovesien vaihteluvyöhykkeellä, kuitenkin suojassa voimakkaimmilta aalloilta. Kasvualustana on hiekka tai lieju, jota kasvillisuus sitoo tehokkaasti. Mangroven katsotaan yleensä muodostavan oman biominsa. Mangrovekasvit kuuluvat eri heimoihin, mutta niiden rakenteessa on paljon yhtäläisyyksiä. Merkittävimpiä mangroven esiintymisalueita ovat Kaakkois-Aasia, Uusi-Guinea, Intia, Afrikan lounaisrannikko Senegalista Angolaan ja itärannikko Etelä-Afrikasta Keniaan, Madagaskar, Väli-Amerikka ja Brasilia.
Mangrovekasveille on yhteistä pönkkäjuuret, jotka antavat puulle tukea epävakaalla kasvualustallaan. Lieju on lähes hapetonta, joten lisäksi puut kasvattavat erityisiä hengitysjuuria hapen saamiseksi. Siemenet itävät usein vielä ollessaan kiinni emokasvissa, minkä jälkeen ne kaivautuvat terävän juurensa avulla tukevasti kasvualustaan. Sitomalla liejua mangrovekasvillisuus suojaa rannikoita eroosiolta ja jopa tsunameilta.
Varsinaisia mangrovelajeja katsotaan olevan 54 yhteensä 20 eri suvussa. Niitä esiintyy lähes yksinomaan mangrovemetsissä. Merkittävin heimo on mangrovepuukasvit ("Rhizophoraceae"), jonka suvuista punamangrovet eli mangrovepuut ("Rhizophora") käsittää kahdeksan ja muut suvut yhdeksän mangrovelajia. Muita merkittäviä mangroveheimoja ovat "Avicenniaceae" (9 lajia) ja "Sonneratiaceae" (5 lajia).
UNEP:n vuonna 2010 julkaiseman raportin mukaan mangrovemetsät tuhoutuvat neljä kertaa muita metsiä nopeammin.
Mangrovea käytetään myös akvaarioissa.
Mikä-Mikä-Maa
Mikä-Mikä-Maa (vuoden 2002 "Peter Pan" -käännöksessä Kaukamaa; ) on kirjailija J. M. Barrien luoma mielikuvitusmaailma, jossa satuhenkilö Peter Pan asuu ystäviensä Helinä-keijun ja Kadonneiden Poikien kanssa.
Mikä-Mikä-Maassa kaikki neljä vuodenaikaa mahtuvat yhteen vuorokauteen ja siellä unohdus on äärimmäisen helppoa: siellä ei tarvitse kauan asua, kun on jo unohtanut kokonaan perheensä ja luultavasti kaiken muunkin, mitä menneisyydessään oli, eikä niitä muista enää, vaikka kuinka yrittäisi. Unohdus on molemminpuolinen, eli sinut tunteneet unohtavat sinut vastavuoroisesti.
Mikä-Mikä-Maan ”tavaramerkki” on se, ettei siellä tarvitse eikä voi kasvaa isoksi/aikuiseksi – siellä nimittäin kukaan ei vanhene päivääkään. Mikä-Mikä-Maahan pääsee vain lentämällä, osoitteena "toisesta oikealle ja suoraan aamuun saakka". Alkuperäistarinassa Mikä-Mikä-Maa on ”enemmän tai vähemmän saari” täällä maapallolla, ja Peter Pan antaa aina edellä mainitun osoitteen, mutta Disney otti osoitteen kirjaimelliseen käyttöön ja sijoitti elokuvassaan Mikä-Mikä-Maan toiseen tähteen oikealta. Siellä asuu Peterin ja kumppaneiden lisäksi myös keijuja, merenneitoja, intiaaneja ja merirosvoja, mukaan lukien merirosvokapteeni Koukku.
Michael Jackson nimesi Neverland-tilansa Mikä-Mikä-Maan mukaan.
Viivakoodi
Viivakoodi on informaation esitysmuoto, jossa tietoalkiot koodataan optiseen koneellisesti luettavaan muotoon. Viivakoodeissa jokaista merkkiä vastaa tietynlainen mustien ja valkoisten raitojen tai pisteiden yhdistelmä. Viivakoodin keksivät Norman Joseph Woodland ja Bernard Silver Yhdysvalloissa (patentti v. 1952). Keksinnössä morseaakkosia venytettiin ohuiksi ja paksuiksi viivoiksi. Viivakoodi tuli tuotteissa käyttöön 1970-luvulla kaupallisten lukulaitteiden tultua markkinoille.
Viivakoodeja käytetään yleisesti tuotepakkauksissa ja yritysten välisessä logistiikassa. Tuote voidaan tunnistaa viivakoodinlukijalla esimerkiksi kaupan kassalla. Viivakoodistandardeihin, kuten EAN, sisältyy viivakoodin tyypin lisäksi sopimus tietosisällöstä. Esimerkiksi laskuissa on usein viivakoodi, joka sisältää tiedot maksettavasta rahasummasta, tilistä, jolle se on maksettava, eräpäivästä ja laskun viitenumeron.
Perinteinen viivakoodi on lineaarinen: se koostuu yhdessä suunnassa peräkkäin olevista vaihtelevan paksuisista mustista raidoista ja valkeista raitojen väleistä.
Lineaarisen viivakoodin rinnalle on kehitetty useita kaksiulotteisia (2D) koodeja, joissa pienelle alueelle saadaan mahtumaan enemmän tietoa. 2D-viivakoodit muistuttavat kuvioltaan shakkilautaa. Esimerkkejä 2D-koodeista ovat Datamatrix ja QR-koodi.
Viivakoodien muunnelmia on useita. Muunnelman tyyppi määrittää esitettävät merkit (pelkät numerot tai esimerkiksi sekä numerot että kirjaimet), mahdollisesti lukusuunnan ja viivakoodin sisäisen tarkistusnumeron.
Viivakoodimuotoja ovat esimerkiksi
Suomessa yleisin tavaroiden tunnistamiseen käytetty viivakoodistandardi on EAN. Kassojen järjestelmät käyttävät Suomessa yleisesti EAN/UCC 13 -koodia. Koodi koostuu yleensä kaksinumeroisesta maa- tai aluetunnuksesta (Suomi=64), viisinumeroisesta valmistajan tunnuksesta ja viisinumeroisesta vapaasti valittavasta tuotekoodista. Maa- tai aluetunnus kertoo missä maassa tuotteelle on annettu EAN-koodi. Se ei siis välttämättä kerro tuotteen valmistusmaata. Valmistajan tunnuksen ja tuotekoodin välissä on lyhyt, usein alku- ja lopputunnisteen tavoin hieman korkeammilla viivoilla merkitty välitunniste. Maatunnus voi olla myös kolminumeroinen, jolloin valmistajan tunnus jää nelinumeroiseksi.
Suomessa EAN-viivakoodien koodipankin ylläpitäjänä ja keskuselimenä toimii Keskuskauppakamarin tytäryhtiö GS1 Finland.
Monet suomalaiset kirjastot käyttävät CODE 39 -koodeja kirjatunnisteissa ja kirjastokorteissa.
Kela-korteissa ja Kelan sairausvakuutustiedot sisältävissä henkilökorteissa henkilötunnus on koodattu CODE 39 -muodossa.
VR-Yhtymä käyttää Aztec Codea kaikissa muissa kuin junissa myytävissä matkalipuissa.
Grateful Dead
Grateful Dead oli vuonna 1965 perustettu sanfranciscolainen rock-yhtye. Psykedeelisen rockin tunnetumpiin edustajiin lukeutuva yhtye säilyi varsinkin Yhdysvalloissa hyvin suosittuna hippinostalgian ikonina, kunnes hajosi vuonna 1995 kitaristi Jerry Garcian kuoltua. Yhtye tunnettiin uniikista tyylistään, jossa yhdistyivät rock, folk, bluegrass, blues, reggae, country, jazz, psykedelia, space rock ja gospel sekä konserteissa pitkät improvisaatiot.
Grateful Dead julkaisi säännöllisesti livealbumeita, jotka ovat olennainen osa yhtyeen kehitystä. Nämä ”alkuperäiset” livealbumit, jotka usein sisältävät studioalbumeilla julkaisematonta materiaalia, on lueteltu tässä.
Mäkihypyn maailmancup 1983–1984
Mäkihypyn maailmancup 1983–1984 käsitti 24 osakilpailua. Ensimmäinen osakilpailu pidettiin Thunder Bayssa Kanadassa 10. joulukuuta 1983 ja viimeinen osakilpailu Planicassa Jugoslaviassa 25. maaliskuuta 1984.
Mäkihypyn maailmancup 1984–1985
Mäkihypyn maailmancup 1984–1985 käsitti 23 osakilpailua, joista kaksi peruttiin. Ensimmäinen osakilpailu pidettiin Thunder Bayssa Kanadassa 8. joulukuuta 1984 ja viimeinen osakilpailu Štrbské Plesossa Tšekkoslovakiassa 24. maaliskuuta 1985.
Samppanjalasi
Samppanjalasi on vetoisuudeltaan noin 15–23 senttilitran kokoinen lasi. Samppanjalasin ominaispiirteisiin kuuluu lyhyt kaula ja huilumainen lasi, joka hyvin usein levenee ylöspäin. Perusmuodoltaan samppanjalasi on pyöreä. Samppanjalasin muodon vuoksi se on erittäin soveltuva kupliviin juomiin ja näyttäviin, kerrostettuihin drinkkeihin.
Palestrina-tyyli
Palestrina-tyyli on myöhäisrenessanssin ajan teosten luonteenomainen sävellystyyli, jonka keskeisin vaikuttaja oli Giovanni Pierluigi da Palestrina. Sen keskeisin piirre on tiukka kontrapunktin sääntöjen noudattaminen. Barokin aikaan tätä renessanssin kontrapunktityyliä ryhdyttiin kutsumaan stile anticoksi tai "prima pratticaksi", ensimmäiseksi käytännöksi, erotukseksi barokkimusiikin vapaammasta sävellystyylistä "secunda pratticasta".
Erityisen merkityksellistä musiikin kehityksen kannalta oli Palestrinan kontrapunktin käyttö, jota on käytetty musiikin opetuksessa lajinsa tyylipuhtaimpana esimerkkinä Johann Fuxin vuonna 1725 julkaisemasta "Gradus ad Parnassum" -kirjasta aina meidän päiviimme saakka. Palestrinan kontrapunktissa tunnuksenomaisia piirteitä olivat musiikin rikas tekstuuri, jossa konsonanssit seurasivat dissonansseja lähes joka rytmin iskulla. Palestrina oli ensimmäisiä säveltäjiä, jonka tyyliä tulevien sukupolvien säveltäjät tietoisesti imitoivat.
Palestrinaa on kutsuttu "musiikin ruhtinaaksi" ja hänen teoksiaan renessanssiajan kirkkomusiikin täydelliseksi huipentumaksi. Teokset, varsinkin hänen 104 messuaan, ovat rauhallisia ja elegantteja, mutta samalla sisältävät laajaa melodista ja rytmillistä vaihtelua. Palestrinan käyttämät melodiat saivat paljon vaikutteita gregoriaanisista lauluista ja sisältävät pitkiä, rytmiikaltaan vaihtelevia kaaria. Eri äänet liikkuvat yleensä yhden sävelaskeleen hypyin. Useamat yli terssin mittaiset hypyt yhdessä äänessä tasapainottuvat jonkin toisen äänen sävelaskelkululla vastakkaiseen suuntaan. Melodiat on sävelletty siten, että ne noudattavat tekstin luonnollista rytmiä ja että keskeiset sanat korostuvat. Pitkiä tekstejä sisältävät teokset (esimerkiksi messun Credo-osa) on usein sävelletty homofonisesti siten, että teksti on helposti ymmärrettävissä.
Highball
Highball on vetoisuudeltaan noin 24–35 senttilitran kokoinen lasi, ja sen ominaispiirteisiin kuuluu paksu pohja sekä tasaleveä lasi. Highball on periaatteessa kaksi kertaa niin iso kuin grogilasi, ja soveltuukin erinomaisesti pidennettyjen juomien tarjoiluastiaksi (aivan kuten ohutpohjaisempi collins-lasi). Yleensä highball on perusmuodoltaan pyöreä, joskus neliskulmainen.
Collins-lasi
Collins-lasi on vetoisuudeltaan noin 25–35 senttilitran kokoinen lasi, joka on tasaleveän sylinterin muotinen. Collins-lasi soveltuu erityisesti pidennettyjen juomien tarjoiluastiaksi (aivan kuten paksupohjaisempi highball). Collins-lasi on aina perusmuodoltaan sylinteri, ja periaatteessa muun muotoiset ohutpohjaiset lasit eivät virallisesti ole collins-laseja vaan juomalaseja.
Tuhoaja-droidi
Tuhoajadroidi (tunnetaan myös nimellä droideka) on "Tähtien sota" -elokuvissa ja oheismateriaalissa esiintyvä kuvitteellinen hahmo. Ne vierivät asemiin pyörämuodossa ja perillä ne avautuvat ja muuttuvat pelottaviksi aselaveteiksi. Droidekan käsinä ovat lasertykit ja niillä on omat suojakenttägeneraattorit. Jopa jedeillä on vaikeuksia voittaa näitä vaarallisia droideja, joita on Kauppaliiton armeijoissa. Esimerkiksi elokuvassa "" Anakin Skywalker ja Obi-Wan Kenobi pakenevat nähdessään muutaman droidekan lähestyvän.
Tuhoajadroidit suunnittelivat väkivaltaiset Colicoidit jotka rakensivat droidit itsensä näköisiksi.
Benjamin McKenzie
Benjamin McKenzie Schenkkan (s. 12. syyskuuta 1978 Austin, Texas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan muun muassa rooleistaan Ryan Atwoodina televisiosarjassa "O.C." ja James Gordonina televisiosarjassa "Gotham".
McKenzie valmistui lukiosta vuonna 1997 ja jatkoi opintojaan Virginian yliopistossa pääaineinaan ulkomaanpolitiikka ja taloustieteet. Yliopistossa hän innostui näyttelemisestä ja esiintyi näytelmissä "Measure for Measure" ja "Zoo Story". Hän muutti ensin New Yorkiin, jossa hän elätti itsensä tarjoilijana sekä näytteli näytelmässä "Life is a Dream", mutta muutti jo vuonna 2002 Los Angelesiin. Hän kävi monissa koe-esiintymisissä ja sai lopulta pienen roolin sarjasta "Poliisipäällikkö Mannion". McKenzie teki läpimurtonsa saatuaan pääroolin televisiosarjasta "O.C.", jota esitettiin vuosina 2003–2007.
McKenzie käyttää taiteilijanimeä Benjamin tai Ben McKenzie, koska on halunnut välttää sekaannuksen Benjamin Schenkman -nimiseen näyttelijään.
Dumnorix
Dumnorix (k. 54 eaa.) oli gallialaisten heedujen päällikkö. Hänen nimensä tarkoittaa 'maailman kuningasta'.
Dumnorix kapinoi roomalaisia vastaan ja pyrki muodostamaan liiton Orgetorixin ja erään kolmannen gallialaispäällikön kanssa. Dumnorixin hanke kuitenkin paljastui, ja vuonna 54 eaa. roomalaiset sotilaat surmasivat hänet.
Aromilasi
Aromilasin vetoisuus vaihtelee 12–50 senttilitran välillä. Aromilasin ominaispiirteisiin kuuluu lyhyt kaula ja päädyistä (ylhäältä ja alhaalta) keskelle laajeneva lasi. Muotonsa ansiosta juomaa voidaan ’pyörittää’ lasissa vapauttaen juoman aromeja samalla kun lasin kapeampi suuaukko pitää aromit pidempään juoman pinnalla.
Aitoviikuna
Aitoviikuna ("Ficus carica") on viikunoiden ("Ficus") sukuun ja mulperikasvien heimoon kuuluva kasvi. Se on lähtöisin Vähästä-Aasiasta. Nykyään aitoviikunoita viljellään laajalti trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla.
Aitoviikuna on kesävihanta pensas tai pieni puu, joka voi kasvaa kuusi metriä korkeaksi ja lehvästö yhtä leveäksi. Lehtilapa on 3–5-liuskainen. Lehtiruoti on kellanvihreä.
Vaikka viikunassa on paljon siemeniä, sen hedelmäliha on pehmeä ja punertava. Kuivattujen viikunoiden maku on makeampi kuin tuoreen hedelmän, joka on katkeranmakea. Kuivan viikunan makeus johtuu siitä, että sen kuivuttua painosta 70 prosenttia on sokeria. Makeuden vuoksi hedelmä sopii muun muassa hedelmäkeittoihin. Viikuna sopii jälkiruuaksi tai syötäväksi kylmän lihan kanssa. Viikunan kuori on vaalean harmaa tai tumman sinertävä, ja sitä voi syödä sen ollessa tarpeeksi ohut.
Viikunat
Viikunat eli fiikukset ("Ficus") on mulperikasvisuku, johon kuuluu yli 800 trooppista tai subtrooppista puuta, pensasta ja liaania. Useimmat lajeista ovat kotoisin Itä-Aasian trooppisista osista. Viikunoiden yksineuvoiset kukat ovat onton, turpean kukkalapakon sisässä.
Noin viisi metriä korkeaksi kasvavaa paksurunkoista aitoviikunaa ("F. carica") kasvatetaan varsinkin Välimeren maissa maukkaiden kukkalapakoidensa, viikunoiden, vuoksi. Sillä on sormihalkoiset, nahkeat lehdet. Kypsät viikunat ovat päärynän muotoisia, ja niissä on jopa 70 % sokeria. Myös sykomoriviikunapuuta ("F. sycomorus") kasvatetaan syötävien kukkalapakoidensa, ns. faaraon- eli aataminviikunoiden vuoksi. Banian eli banianiviikuna ("F. benghalensis") on ilmajuurien avulla suuria kasvustoja muodostava laji, ja temppeliviikuna ("F. religiosa") buddhalaisten ja hindujen pyhä puu, jonka varjossa Buddhan sanotaan mietiskelleen.
Kumiviikuna ("F. elastica") oli aikaisemmin tärkeä kautsukasvi. Nykyisin se tunnetaan kookkaana sisätilojen viherkasvina, huonekumipuuna eli fiikuksena. Suvun muita suosittuja huonekasveja ovat limoviikuna ("F. benjamina"), lyyraviikuna ("F. lyrata") ja kääpiököynnösviikuna ("F. pumila").
Adam Brody
Adam Brody (s. 15. joulukuuta 1979) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi Seth Cohenin roolista televisiosarjassa "O.C." vuosina 2003–2007.
Brody kasvoi San Diegossa, Kaliforniassa. Teini-iässä hän harrasti surffausta. Valmistuttuaan high schoolista hän lähti 19-vuotiaana collegeen Los Angelesiin, mutta samalla hänen tarkoituksenaan oli koettaa uraa näyttelijänä.
2000-luvun alkuvuosina Brody esiintyi pienissä rooleissa televisiosarjoissa kuten "Once and Again", "Grounded for Life", "Amyn lailla" ja "Undressed" sekä elokuvissa "American Pie 2" ja "Ring", kunnes hänet valittiin "O.C:hen". Sarjan päätyttyä neljän tuotantokauden jälkeen Brody sai ensimmäisen elokuvapääosansa Jonathan Kasdanin "In the Land of Womenissä" (2007).
Brody avioitui kollegansa Leighton Meesterin kanssa helmikuussa 2014. He kohtasivat vuonna 2011 ilmestyneen "The Oranges" -elokuvan kuvauksissa. Pariskunnan esikoistytär syntyi 4. elokuuta 2015.
MC Taakibörsta
MC Taakibörsta on suomen kielellä räpännyt underground-hiphopyhtye. Yhtyeen muodosti kolme MC:tä, helsinkiläinen Davo Ukki Eirasta sekä Kehäkettu ja Setä Koponen Espoon Olarista.
Ennen Davon liittymistä yhtyeeseen, Kehäkettu ja Koponen julkaisivat vuonna 2000 . EP tehtiin yhteistyössä tuottaja Didier Selinin kanssa. Samana vuonna Tommi Mattila ohjasi Taakibörstan kappaleesta "PL 2000" videon, jota esitettiin usein MoonTV:llä. Ensi-iltansa video sai syyskuussa samanaikaisesti Rakkautta ja anarkiaa -festivaaleilla ja Yle TV1:n ohjelmassa Pop-komissio. Toukokuussa 2001 MC Taakibörstalta ilmestyi EP "PA 2001", jonka nimikappale pääsi muun muassa Radiomafian soittolistalle ja sen videota esitettiin MoonTV:lla. Parhaimmillaan Suomen virallisen singlelistan sijalle 7. yltäneen levyn julkaisi Johanna Kustannuksen Megamania. Levyn nimibiisissä vieraili DJ:nä aiemminkin jo yhteistyötä yhtyeen kanssa tehnyt Didier Selin.
Muun muassa yhtyeen haastatteluissa mainitun pitkäsoiton oli määrä ilmestyä syksyllä 2002, mutta sen valmistuminen venyi eikä tuotosta lopulta koskaan julkaistu, sillä yhtye hajosi marraskuussa 2002. Jäsenistä Kehäkettu ja Davo ovat jatkaneet soolouralla. Tämän lisäksi Kehäkettu ja Davo muodostavat yhdessä yhtyeen No Smoking Team. Setä Koponen on nykyään osa Reilukerho-yhtyettä, jonka ensimmäinen albumi julkaistiin keväällä 2007.
Voitettuaan Flow Festivalin järjestämässä bändiäänestyksessä, MC Taakibörsta teki comeback-keikan Flow Festivalin Heineken Open Source Stage -lavalla vuonna 2011. Viiden vuoden hiljaiselon jälkeen loppuvuodesta 2016 MC Taakibörstan uutisoitiin esiintyvän Tavastialla. Liput keikalle myytiin loppuun minuutissa.
MC Taakibörstan suosion myötä tuli tunnetuiksi myös muita artistien kanssa yhteistyötä tehneitä artisteja kuten olarilaiset Tuomio, Kone ja Raimo.
__notoc__
Pedro’s Heavy Gentlemen
Pedro's Heavy Gentlemen on 1970-luvun lopulla perustettu suomalainen yhtye. Yhtyeen keulahahmona toimii kosketinsoittaja-haitaristi ja ainoa alkuperäisjäsen Pedro Hietanen. Yhtye on niin kutsuttu "studioyhtye", joka ei varsinaisesti keikkaile. Yhtyeen kokoonpanot ovat vaihtuneet useaan otteeseen ja yhtyeen levyillä on vieraillut useita muusikoita, kuten muun muassa Tuomari Nurmio, Pepe Willberg, Harri Marstio, Pave Maijanen, Jukka Tolonen, Jim Pembroke ja Ismo Alanko.
Mauno Koski
Mauno Yrjö Aulis Koski (21. helmikuuta 1930 Raisio – 2. marraskuuta 2005 Turku) oli suomen kielen ja kirjallisuuden professori Åbo Akademissa.
Ollessaan jatko-opiskelijana Koskella oli harvinainen mahdollisuus opiskella Tarton yliopistossa. Kosken tohtorinväitös oli vuonna 1967 Turun yliopistossa, ja hänen aiheenaan oli itämerensuomalaisten kielten "hiisi"-sanue. Sen jälkeen hän toimi jonkin aikaa suomen kielen vs. professorina sekä Turun että Tampereen yliopistossa. Vuonna 1971 hänet nimitettiin Åbo Akademin suomen kielen ja kirjallisuuden professoriksi.
Kosken tutkimuskohteisiin kuuluivat muun muassa murteet ja paikannimet. Myös semantiikasta hän julkaisi teoksia. Murteista Turun murre oli hänelle tärkeä. Koski oli Turkuseuran murrejaoston jäsen ja oli toimittamassa Turun murteen sanakirjaa "Kummottos".
Mauno Koski oli nuoruudessaan myös huippu-urheilija. 19-vuotiaana Koski voitti Suomen mestaruuden 200 metrin juoksussa ja oli vuonna 1949 Suomen nopeimman miehen tittelin haltija. Koski pelasi myös jääkiekkoa SM-sarjassa kaudella 1952–1953 Turun Palloseurassa 7 ottelun verran ilman tehopisteitä. Kosken urheilijan ja kielitieteilijän ura yhdistyi, kun hän Paavo Karikon kanssa teki 1975 Paavo Nurmen elämäkertakirjan "Yksin aikaa vastaan".
Droidihävittäjä
Droidihävittäjät (tunnetaan myös nimillä droiditähtihävittäjä, saalistajadroidi tai moskiittodroidi) ovat Tähtien sota -elokuvissa ja oheismateriaalissa esiintyviä hahmoja. Ne ovat Kauppaliiton käyttämiä avaruusaluksia, jotka maassa liikkuessaan muuttuvat hämähäkkimäisiksi. Ne voivat liikkua maassa, ilmassa ja avaruudessa. Droidihävittäjä on aseistettu tehokkailla lasertykeillä.
Monimutkaiset, tarkuustyönä valmistetut droidihävittäjät, jotka on rakennettu Kauppaliiton käyttöön Xi Charin katedraalitehtaissa, ovat variaadeligeometriaa hyödyntäviä koneita. Pitkät, siipimäiset, kynnet kätkevät sisäänsä tehokkaat laserkanuunat. Muidenkin droidien tapaan, droidihävittäjää ohjataan sotarahtialukseen sijoitettuilla keskusohjaustietokoneella.
Taisteludroidi
Taisteludroidit ovat Tähtien sota -elokuvissa ja niiden oheismateriaalissa esiintyviä hahmoja. Taisteludroidit ovat Kauppaliiton armeijan jalkaväkeä. Ne musertavat vihollisen järjestäytyneen taktiikan sekä lukumääräisen ylivoiman avulla. Kaikki taisteludroidit ovat kauko-ohjattuja. Eri tyypit erottaa väristä, komentajilla on keltaiset merkinnät, ohjaajilla siniset (joillakin vihreät) ja turvallisuusjoukoilla punaiset. Taisteludroidit ovat usein todettu heikkotekoisiksi, eivätkä ne opi kokemuksen perusteella. Ne ovat kuitenkin suhteellisen halpoja ja yksinkertaisia rakentaa. Droidien yleisin käyttämä sana on "Selvä-Selvä" ("Roger-Roger"), jota ne toistelevat joskus ilman tarvettakin. Ainoa, joka tunnettiin nimeltä, on kenraali OOM-9.
Valgamaa
Valgamaa on maakunta Etelä-Virossa Latvian rajalla. Maakunnan pinta-ala on 1 917 neliökilometriä, ja asukkaita siellä on 29 571 (1.1.2018). Maakunnan keskuspaikka on Latvian rajalla sijaitseva Valgan kaupunki.
Valgamaa on kumpuilevaa moreenimäkimaata, eteläosastaan yksittäisten kohoumien katkaisemaa lakeutta. Kolme neljäsosaa alueesta on peltoa, niittyä ja laidunmaata.
Vuoden 2017 kuntauudistuksessa Valgamaan yhdeksästä kunnasta, kahden kunnan osista (Palupera, Puka) ja kahdesta kaupungista (Tõrva, Valga) muodostettiin kolme kuntaa: Otepään, Tõrvan ja Valgan kunnat. Osa Pukasta ja Paluverasta siirrettiin Elvan kuntaan Tartumaalle.
Vuonna 2011 silloisella Valgamaalla oli 30 123 asukasta, joista 25 041 (83,1 %) oli virolaisia, 3 662 (12,2 %) venäläisiä ja 1 377 (4,6 %) muita kansallisuuksia.
Viljandimaa
Viljandimaa eli Viljandin maakunta sijaitsee Võrtsjärven länsipuolella Etelä-Virossa Latvian rajalla. Maakunnan pääkaupunki on Viljandi.
Viljandimaan asukasluku on noin 48 000. Maakunnan pinta-ala on 3 420 km².
Viljandimaa on suureksi osaksi kumpuilevaa moreenimäkimaata ja Viron viljavimpia seutuja. Se on muinaisen Sakalan maakunnan ydinaluetta. Soomaan kansallispuisto sijaitsee osittain Viljandimaalla.
Vuoden 2017 kuntauudistuksen jälkeen Viljandimaa koostuu kolmesta kunnasta ja yhdestä kaupungista. Ennen kuntauudistusta kuntia ja kaupunkeja oli yhteensä 15.
Maakunnan kunnat ovat (asukasluku 1.1.2018):Vuonna 2011 Viljandimaalla oli 47 599 asukasta, joista 45 391 (95,4 %) oli virolaisia, 1 305 (2,7 %) venäläisiä ja 880 (1,8 %) muita kansallisuuksia.
Maakunnan teollisuudenaloja ovat puu- ja huonekaluteollisuus, metalli- ja tekstiiliteollisuus sekä maatalous ja elintarviketeollisuus.
Võrumaa
Võrumaa (võroksi "Võromaa") eli Võrun maakunta sijaitsee Kaakkois-Virossa. Se rajoittuu idässä Venäjään ja etelässä Latviaan. Maakunnan keskuspaikka on Võru.
Võrumaan asukasluku on noin 47 000. Maakunnan pinta-ala on 2 773 km². Võrumaassa puhutaan perinteisesti viron läheistä sukukieltä võroa.
Võrumaa on pinnanmuodoiltaan vaihtelevaa. Eteläosassa on Viron korkein osa, Haanjan mäkimaa, jossa Iso Munamäki kohoaa 318 metrin korkeuteen.
Aikaisemmin kuului Võrun maakuntaan myös nykyinen Põlvamaa ja osia Tartumaasta ja Valgamaasta. Võrun maakuntaan kuuluu osa historiallisesta Setumaasta, josta suurin osa siirrettiin Venäjän neuvostotasavallalle vuonna 1945.
Vuoden 2017 kuntauudistuksen jälkeen Võrumaa koostuu neljästä kunnasta ja yhdestä kaupungista. Ennen kuntauudistusta kuntia ja kaupunkeja oli yhteensä 13, joiden lisäksi alueeseen kuuluu kolme Põlvamaan entistä kuntaa: Mikitamäe, Orava ja Värska.
Maakunnan kunnat ovat (asukasluku 1.1.2018):Vuonna 2011 silloisella Võrumaalla oli 33 452 asukasta, joista 31 893 (95,3 %) oli virolaisia, 1 141 (3,4 %) venäläisiä ja 400 (1,2 %) muita kansallisuuksia.
Mansaaren TT-ajot
Mansaaren TT-ajot ("Isle of Man Tourist Trophy") on vuosittainen Mansaarella ajettava maailman vanhin moottoripyörien kilpailu.
Kilpailu ajettiin ensimmäisen kerran vuonna 1904 autokilpailuna, ja vuodesta 1907 mukana ovat olleet ainoastaan moottoripyörät. Siitä lähtien kilpailut on ajettu joka vuosi lukuun ottamatta maailmansotien vuosia ja vuotta 2001, jolloin ne peruttiin suu- ja sorkkatautiepidemian vuoksi. Vuosina 1949–1975 ajot kuuluivat osakilpailuna MM-sarjaan.
Perinteisesti Mansaaren ajot on järjestetty touko–kesäkuun vaihteessa. Menestyksekkäimpiä kuljettajia ovat ajot 26 kertaa eri luokissa vuosien 1977–2000 välillä voittanut Joey Dunlop ja 23 voittoa ajanut John McGuinness sekä 16 voittoa sivuvaunuluokassa kerännyt Dave Molyneux.
Mansaaren ajot kilpaillaan 60,3 kilometrin mittaisella "Mountain Circuit" -katuradalla, joka kulkee saaren pääkaupungista Douglasista saaren poikki Balligiin, missä se kääntyy Kirk Michaelin kautta Ramseyhin ja sieltä etelään kohti nummia ja aina 400 metrin korkeuteen Snaefell-vuorelle, mistä kierros päättyy takaisin Douglasiin.
Radalla on 264 mutkaa, joista suurimmassa osassa näkyvyyttä peittävät joko puut, pensaat, korkeuserot, maanpengermät, rakennukset tai kiviaidat ja -muurit. Suurin osa radan päällysteasfaltista on heikkokuntoista, ja pinta on monin paikoin todella kuoppainen ja likainen.
Kierrosennätys on vuodelta 2015 John McGuinnessin nimissä 17.03,567 (keskinopeus 213,562 km/h).
Turva-alueita ei ole ja rata kiertää monissa paikoissa kiviaitojen ja talojen välissä, valotolpat ja sähköpylväät on peitetty heinäpaalein. Useimmiten kilpapyörillä on vauhtia kuitenkin 200-300 km/h, joten kilpailijoiden turvallisuus on usein kyseenalainen. Vuodesta 1904 lähtien tapahtumassa on kuollut 257 (vuoden 2018 kesäkuuhun mennessä) kilpailijaa, joista suurin osa kuitenkin aloittelijoille tarkoitetussa, syksyisin ajettavassa Manx GrandPrix'ssa. Silti lähes joka vuosi myös ammattilaisille tarkoitetussa varsinaisessa TT-kilpailussa kuolee ihmisiä. Vuonna 2010 uusiseelantilainen moottoripyöräilijä Paul Dobbs kuoli Ballagareyn osuudella osallistuessaan Supersport-luokassa neljän kierroksen kilpailuun.
Kuolemantapauksien sattuessa ajoja ei ole tapana keskeyttää. Esimerkiksi vuonna 2005 harjoituksissa ulos ajanut ja onnettomuudessa surmansa saanut ruotsalainen Joakim Karlsson makasi ruumispussissa läheisen omakotitalon pihalla harjoitusten päättymiseen saakka. Myös kilpailuissa sattuu usein tilanteita, joissa vakavasti loukkaantunut radalta suistunut kuljettaja makaa radan varressa kilpailun yhä jatkuessa.
Kuolemantapaukset eivät rajoitu ainoastaan kilpailujen yhteyteen. Erityisesti ns. "Mad Sunday" ("hullu sunnuntai") vie joka vuosi hengen useilta amatöörimoottoripyöräilijöiltä. Kyseisenä sunnuntaina osa tavallisesti kaksisuuntaista rataa on muutettu yksisuuntaiseksi ja jokainen saa ajaa osuudella nopeusrajoitusten mukaisesti. Myös kaikkina muina päivinä kuolee tai loukkaantuu keskimäärin yksi moottoripyöräilijä.
Langaton tekniikka
Langaton tekniikka viittaa kaikenlaiseen langattomaan tiedonsiirtoon. Tyypillisiä käyttökohteita ovat matkapuhelimet, kämmenmikrot ja langattomat lähiverkot. Myös langaton hiiri, näppäimistö ja satelliittitelevisio ovat langatonta tekniikkaa. Masto tai muu korkean sijainnin tarjoava alusta voi olla tehty pelkästään tai pääasiassa langatonta viestintää varten.Vuoden 2011 alussa yhdysvaltalainen Reviews of Environmental Health-lehti siteerasi mm. ruotsalaisen Karoliinisen instituutin ja Jerusalemin heprealaisen yliopiston arvioita, joiden mukaan nykyiset sähkömagneettisen säteilyn turvallisuuden mittausmenetelmät ovat riittämättömiä ja nykyiset langattomat teknologiat voivat asettaa miljardeja ihmisiä uhanalaisiksi biologisille vaurioille.
Uunon huikeat poikamiesvuodet maaseudulla
Uunon huikeat poikamiesvuodet maaseudulla on vuonna 1990 julkaistu 14. Uuno Turhapuro -elokuva. Juonellisesti se sijoittuu aikaan ennen sarjan muita elokuvia. Tekijät ovat tosin käyttäneet taiteellista vapautta ja ajoittaneet tapahtumat valmistumisvuoteen, mikä ilmenee esimerkiksi vaatetuksesta, autoista ja puheenparresta. Lisäksi Uuno käy tässä elokuvassa peruskoulua, kun aikaisemmissa elokuvissa Uunon opettajaa sanottiin kansakoulun opettajaksi. Elokuva keräsi teattereihin katsojia odotettua vähemmän, vain noin 252 000 katsojaa. Tästä huolimatta elokuva oli vuoden 1990 katsotuin kotimainen elokuva. Elokuva on 1970-luvun Uuno-elokuvia lukuun ottamatta ainoa, jossa ei nähdä Elli Castrénin esittämää Tuuran sihteeriä Unelma Säleikköä, sillä tarinan juoni ei sallinut hänen mukanaoloaan.
Elokuva alkaa Hugo Turhapuron rakennellessa kartanoaan. Kuulemma hänen tuleva poikansa, johtaja Uuno Turhapuro vaatii paljon tilaa ja hienot puitteet elämälleen. Seuraavaksi valitaan Uunolle äiti, joka on joko Tyyne tai Helsingin elämään kyllästynyt Gunhild Donnersdotter. Vastasyntynyt johtaja Uuno Turhapuro jätetään Hugo Turhapuron oven eteen ja äidin henkilöllisyys jää hieman hämäräksi.
Uuno Turhapuron täytettyä kahdeksantoista vuotta kartanon rakentaminen on yhä samassa vaiheessa kuin ennen hänen syntymäänsä, eli muutama lauta pystyssä. Teorian tasolla projekti toki etenee vinhaa vauhtia. Uunon tyttöystävä Iita on ikäihminen, syntynyt jo Venäjän vallan aikana.
Sörsselssön ja Härski Hartikainen ovat jo tässä vaiheessa Uunon hyviä ystäviä. Hehkeitä ja kurvikkaita naisia vilisee Spede-filmien tapaan, mutta Uuno ei tunnu ymmärtävän mitään naisten päälle, ainakaan vielä.
Kesänaapureina esiintyy vuorineuvos Tuura perheineen.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Ilkka Jauhiainen sanoo ”poikamiesvuosia” hauskemmaksi kuin useimmat Uuno-elokuvat ja antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Uuno Turhapuro herra Helsingin herra
Uuno Turhapuro herra Helsingin herra on vuonna 1991 ensi-iltansa saanut 15. Uuno Turhapuro -elokuva. Spede Pasanen vastasi elokuvan tuotannosta ja käsikirjoituksesta. Ohjaajaksi palasi viiden vuoden tauon jälkeen Ere Kokkonen. Elokuva oli vuoden 1991 katsotuin Suomessa, katsojia oli 383 706. Elokuva aloittaa eräänlaisen Presidentti-trilogian, jonka jatko-osat ovat seuraavana vuonna valmistunut Uuno Turhapuro – Suomen tasavallan herra presidentti sekä vuonna 1993 ilmestynyt Uuno Turhapuron poika.
Uuno toimii elokuvassa presidenttiehdokas Pentti Tömisevän kampanjapäällikkönä, mutta päätyykin lopulta itse presidentiksi.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 "Helsingin herra" saa kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Uuno Turhapuro – Suomen tasavallan herra presidentti
Uuno Turhapuro – Suomen tasavallan herra presidentti on vuonna 1992 valmistunut 16. Uuno Turhapuro -elokuva. Se oli vuoden 1992 katsotuin suomalainen elokuva. Elokuvateattereissa sen näki 283 118 katsojaa.
Elokuvan tuotantokustannukset olivat noin 4 800 000 markkaa. Suomen elokuvasäätiö antoi elokuvalle tukea 1 500 000 markkaa. Elokuvasta jäi tekijöille 9 000 markkaa voittoa.
Elokuvan alussa nähdään useita kohtauksia aiemmista Turhapuro-elokuvista Jörn Donnerin kommentoimana. Leikkausvaiheessa elokuvan loppu muutettiin poistamalla kohtaus, jossa Tuura onnistuu juoksuttamaan Uunoa omaksi edukseen.
Spede järjesti keväällä 1992 elokuvatyttö-kilpailun, jonka voittaja Pia Nolvi sekä "perintöprinsessat" Teija Kurhi, Kristiina Telenius ja Terhi Hiilinen (nyk. Alanya) esittivät elokuvassa presidentin sihteereitä.
Aikalaisarvosteluissa elokuvaa pidettiin muihin Turhapuro-filmeihin verrattuna keskinkertaisena. Myöhemmässä arviossa todetaan, että ohjauksessa keskitytään Uunon laiskuuden sijasta yhteiskunnallisten teemojen ympärille, eikä sketsejä selitetä liiaksi.
Uuno Turhapurosta on tullut Suomen presidentti. Uuno vaatii ministereitä käyttämään ilonaamareita ja nimittää uuteen hallitukseen isäukkonsa, Härski Hartikaisen, Sörsselsönin ja muut kotikylänsä henkilöt. Uutisissa kerrotaan, että Ruotsin kuningaspari matkustaa valtiovierailulle Norjaan, ja Uuno tajuaa, ettei Suomi ole kuningaskunta toisin kuin muut pohjoismaat. Virheen voi korjata vain tekemällä Suomesta kuningaskunnan. Uuno pyytää Sörsselsöniä ruotsin kielen taitoisena soittamaan Ruotsin kuningasparille ja kutsumaan heidät Suomeen, jotta Uuno voi ottaa mallia kuninkaallisista. Uuno ehdottaa kuningas Kaarle Kustaalle vaimojen vaihtoa, ja kuninkaasta se on hyvä ajatus. Kansalaiset kannattavat Suomen muuttamista kuningaskunnaksi ja teiden ja ostoskeskusten nimiä muutetaan Uunon mukaan, ja hän saa näköispatsaan. Juuri, kun Suomesta on tulossa kuningaskunta, Uunon lääkäri ilmoittaa, että tämän tulee jättää virkansa vähäksi aikaa. Uuno pyytää entistä presidenttiä Mauno Koivistoa ottamaan presidentin viran, koska kuninkaan kiireinen elämä ei sittenkään sovi hänelle.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Olavi Similä sanoo elokuvan olevan kaikilta osatekijöiltään tavallisen surkeata Uuno-tasoa ja antaa sille yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
Suora kulma
Suora kulma on geometriassa sellainen kulma, joka on yhtä suuri kuin sen kumpi tahansa vieruskulma. Suoran kulman suuruus on neljäsosa täydestä kulmasta tai puolet oikokulmasta eli 90°. Se on tärkein arjessa käytettävä kulma. Janojen kohtisuoruus on synonyymi sille, että janojen väliset kulmat ovat suoria. Suomalainen sanonta ""suora kulma"" viitannee "olemiseen pystyssä" eli "seistä suorassa".
Suora kulma on
Suoran kulman merkitseminen tasolle käyttämällä vain viivainta ja harppia oli aiemmin tärkeä käytännön taito. Suoran kulman konstruoimiseksi tunnetaan runsaasti erilaisia menetelmiä. Seuraavassa on muutama menetelmä.
Käsityön ammattilaisilla on käytössään monia työkaluja suoran kulman määrittämiseksi. Tunnetuin on suorakulma, jolla voidaan merkitä tai tarkistaa kulman suoruus. Myös normaalin merkitsemiseen on käytössä sekä asteikolla varustettuja mittalevyjä että optisia välineitä. Uusimmat laitteet osoittavat kohtisuoruuden laser säteellä. 
Ei ole tietoa siitä, koska suora kulma on opittu mittaamaan, sillä jo ensimmäisillä kirjoitettua tietoa jälkeensä jättäneillä kansoilla tiedetään tämä taito jo olleen. Yksinkertaisin keino muodostaa suora kulma perustui painovoimaan: luotinarun ja vesivaa'an välinen kulma on suora. Toinen yleisesti tunnettu keino muodostaa suora kulma vakatasossa oli käyttää narua, johon oli solmittu tasavälein 13 solmua. Kun tämä naru pingotettiin kolmioksi, jonka sivuiksi asetettiin kolme, neljä ja viisi solmuväliä, saatiin suorakulmainen kolmio. Tämä sääntö tunnetaan yhtenä numerokolmikkona, joka toteuttaa Pythagoraan lauseen.
Laajalti tunnetussa oppikirjassaan Alkeet Euklides määrittelee kirjassa I määritelmässä 10 kohtisuorat suorat ja määritelmässä 4, että kaikki suorat kulmat ovat yhtä suuret. Määritelmissä 11 ja 12 nimeää hän terävät kulmat suoraa kulmaa pienemmiksi ja tylpät suuremmiksi.
Muita kulman nimityksiä: nollakulma, terävä kulma, tylppä kulma, kovera kulma, oikokulma, kupera kulma ja täysi kulma.
Moon Child
Moon Child on Suomessa julkaisematon japanilainen elokuva vuodelta 2003, jonka pääosissa nähdään muun muassa j-rocktähdet Camui Gackt (ex-Malice Mizer) ja HYDE (L'Arc~en~Ciel). Elokuva sijoittuu synkkäsävyiseen lähitulevaisuuteen, ja sen pääjuonen muodostaa yakuza-tyylinen toiminta höystettynä romantiikalla ja vampyyreillä.
Sho on orpo, joka elää Mallepan ankarilla kaduilla isoveljensä Shinjin ja ystävänsä Toshin kanssa. Eräänä päivänä pojat varastavat eräältä mieheltä täynnä rahaa olevan salkun, ja paettuaan takaisin piilopaikkaansa ränsistyneeseen rakennukseen Sho löytää varjossa lojuvan miehen. Hän pelastaa miehen auringonvalolta, joka saa tämän käden savuamaan, vieden hänet syvemmälle rakennuksen uumeniin. Kiinalainen mies, jonka rahat pojat varastivat, löytää kuitenkin heidän piilopaikkansa, ja saapuu paikalle juuri kun Toshi ja Shinji ovat saaneet avattua salkun. Toshi pakenee, ja kiinalaismies ampuu Shinjia jalkaan, aiheuttaen tälle elinikäisen vamman, käskien sen jälkeen Shon hakemaan paenneen ystävänsä. Kun Sho juoksee huhuilemassa kadonneen Toshin perään, kuuluu takaa karmaiseva huuto; orpopojan auringonvalosa pelastama mies onkin vampyyri, Kei.
Sho ja Kei ystävystyvät, ja taistelevat yhdessä Toshin kanssa paremmasta elannosta. Toshi työskentelee Happy Pizza -nimisessä pizzeriassa, ja vie huumaavia pizzoja sovittuun paikkaan, jonka jälkeen Sho ja Kei hoitavat homman loppuun ryöstämällä rahat. Shinjillä on kalakauppa, mutta hän käyttää päivänsä paremmin pilvenpoltteluun.
Eräällä ryöstökeikallaan Sho ja Kei kohtaavat Sonin, taiwanilaisen miehen, joka on tullut kostamaan mykän siskonsa Yi-Chen puolesta tämän raiskanneille miehille. Sho, Kei ja Son liittoutuvat taistelussa, ja niin heistä sekä Toshista ja Yi-Chestä muodostuu viisikko, jonka päivät näyttävät hetken aikaa onnellisilta. Mutta Mallepan kadut ovat liian raa'at, ja etnisten ryhmien muodostamien jengien välisiltä taisteluilta on mahdotonta välttyä, jos tahtoo nousta nokkimisjärjestyksessä ylöspäin.
LAZ
LAZ (, "Lvivsky avtomobilny zavod") on ukrainalainen automerkki. LAZ tekee ennen kaikkea raskasta kalustoa, linja-autoja ja kuorma-autoja.
Mäkihypyn maailmancup 1985–1986
Mäkihypyn maailmancup 1985–1986 käsitti 25 osakilpailua. Ensimmäinen osakilpailu pidettiin Thunder Bayssa Kanadassa 7. joulukuuta 1985 ja viimeinen osakilpailu Planicassa Jugoslaviassa 23. maaliskuuta 1986.
Sitaattioikeus
Sitaattioikeus eli siteerausoikeus on Suomen tekijänoikeuslain 22 §:ssä määritelty tekijänoikeuden rajoitus, jonka mukaan ”julkistetusta teoksesta on lupa hyvän tavan mukaisesti ottaa lainauksia tarkoituksen edellyttämässä laajuudessa”. Sitaattioikeutta käytettäessä siteerattava teos ja sen tekijä ("alkuperäinen lähde") on ilmoitettava, muutoin siteerausta voidaan pitää tekijänoikeuden loukkauksena, vaikka siteerausoikeuden ehdot muutoin täyttyisivätkin.
Siteerausoikeuden käyttöä pohdittaessa on tärkeää, että lainauksen käytön ja siteerattavan teoksen välillä on "asiallinen yhteys". Vääristelevän sitaatin, eli sellaisen joka antaa virheellisen tai puutteellisen kuvan alkuperäisestä teoksesta, julkistaminen on tekijänoikeusrikkomus, koska se ei täytä sitaattipykälässä säädettyä "hyvän tavan mukaisuutta" koskevaa vaatimusta.
Siteerausoikeus ei ole sidottu teoslajiin, vaan periaatteessa tekstin lisäksi voidaan siteerausoikeudella käyttää myös valokuvia, musiikkia ja muunlaisia teoksia, niin kauan kuin alkuperäisen teoksen ja uuden teoksen välinen asiallinen yhteys täyttyy. Tekijänoikeusneuvoston lausunnossa 1997:9 otetaan kuitenkin kanta, ettei elämäkerrallisessa multimediateoksessa voida sitaattioikeuden perusteella käyttää lyhyitä musiikkinäytteitä. Toisaalta lausunnossa 2002:16 suhtaudutaan varovaisen myönteisesti kuvasitaatteihin ja todetaan, että elokuvista voi tulla kyseeseen korkeintaan joidenkin sekuntien mittaiset lainaukset.
Siteerausoikeuden käyttäminen edellyttää kolmen perusedellytyksen täyttymistä:
Lainattavan teoksen on oltava "julkistettu". Teos katsotaan julkistetuksi, kun se luvallisesti on saatettu yleisön saataviin.
Sitaattioikeuden yhteydessä "hyvä tapa" tarkoittaa Harengon, Niirasen ja Tarkelan mukaan sitä, että ”siteerattaessa teosta tai sen osaa on lähde mainittava joko välittömästi siteeratun kohdan yhteydessä tai muussa sopivassa paikassa. Siteeraus on myös selkeästi erotettava siteeraajan omasta tekstistä esimerkiksi lainausmerkeillä.” Lainauksella pitää myös aina olla hyväksyttävä asiallinen yhteys lainaajan omaan teokseen.
Lainatun ja lainaavan teoksen välillä tulee olla "asiallinen yhteys", ja tätä edellytystä kutsutaan vakiintuneesti siteerausfunktioksi tai vetoamisfunktioksi. Asiallisen yhteyden vaatimus koskee sitä, mitä tarkoitusta varten lainaus on sallittu. Harengon et al. mukaan ”olennaista on, että siteerattava teos havainnollistaa, selkeyttää tai taustoittaa jollain tavalla lainaajan omaa esitystä”. T. M. Kivimäen mukaan ”siteerauksen tulee, ollakseen oikeutettu, olla avuksi henkisessä luomistyössä”. Siteerattua teosta saa käyttää omien ajatustensa perustelemiseen, havainnollistamiseen tai siteerattujen ajatusten arvostelemiseen. Tämä tarkoittaa sitä, että toisen tekemää tekstiä tai kuvaa ei saa käyttää korvaamaan omaa tekstiä tai muuta teosta.
Siteerausoikeutta saa käyttää "tarkoituksen edellyttämässä laajuudessa". Laajuutta ei ole tarkemmin määritelty laissa tai muissa säännöksissä, vaan hyväksyttävä lainaamisen laajuus on ratkaistava tapauskohtaisesti. Asiaa arvioitaessa on otettava huomioon myös yllä mainittu hyvän tavan mukaisuus ja asiallisen yhteyden vaatimus.‬
Risto Isomäki
Risto Isomäki (s. 8. kesäkuuta 1961 Turku) on suomalainen tieteiskirjailija. Hänen romaaneissaan toistuvat ekologiset ja maailmanlopun teemat. Hänen avopuolisonsa on kirjailija, kansalaisaktivisti Jaana Airaksinen.
Isomäen kirjat käsittelevät globalisaatioon ja kehitysmaihin liittyviä kysymyksiä. Hän on toiminut samojen teemojen parissa eri kansalaisjärjestöissä, muun muassa Maan ystävissä, Ympäristö ja kehitys ry:ssä ja Kehitysyhteistyön palvelukeskuksessa. 2015 hän allekirjoitti Paavo Väyrysen kansalaisaloitteen Suomen EMUssa pysymiseen liittyen.
"Gilgamešin tappio" (1994) on "Kristalliruusu"-kokoelman ”Puu”-novellista kehitelty avaruusseikkailu. Isomäki sai European Science Fiction Society palkinnon lupaavimpana tieteiskirjailijana vuonna 1994. "Pimeän pilven ritarit" (1997) on perinteistä tieteiskirjallisuutta, jossa sadan miljoonan komeetan parvi uhkaa maapalloa 2100-luvulla. Komeettalentäjät yrittävät suojella maapalloa ampumalla ydinohjuksia. "Herääminen" (2000) on dystopiakuvaus kasvihuoneilmiöstä. "Sarasvatin hiekkaa" (2005) oli Finlandia-palkintoehdokas ja voitti vuoden 2006 Tähtivaeltaja-palkinnon. Vuonna 2009 Sarasvatin hiekkaa -sarjakuva-albumi voitti Sarjakuva-Finlandian. Samana vuonna Isomäki voitti myös Warelius-palkinnon.
Vuonna 2009 julkaistussa romaanissa "Jumalan pikkusormi" Egyptiin rakennettua suurta aurinkotuulivoimalaa uhataan terrorilla.
Isomäki suunnittelee "Litium 6:lle" ja "Jumalan pikkusormelle" kahtakin jatko-osaa. Hän hahmottelee jännäriä hyvin korkealla lentävistä suihkukoneista, jotka pahentaisivat ilmastonmuutosta.
Uusimmassa teoksessaan "Miten Salpausselät syntyivät" Isomäki esittää vaihtoehtoista teoriaa Salpausselkien synnystä. Geologian tutkijat ovat kuitenkin suhtautuneet kirjaan varauksellisesti.
Isomäki sanoo olevansa sitoutunut gandhilaisuuteen, millä hän tarkoittaa konfliktien välttämistä tunnistamalla ristiriitojen ydin ja kunnioittamalla vastapuolta.
Isomäki oli ydinvoiman kannattaja vuoden 1986 Tšernobylin onnettomuuteen asti. Hänen kriittistä näkemystään vahvistivat Washingtonin ja New Yorkin terrori-iskut 2001, joiden yhteydessä väitettiin, että al-Qaida oli alun perin ajatellut iskuja ydinvoimaloita vastaan. Isomäki voi kuitenkin hyväksyä vähemmän haavoittuvat, maanalaiset ydinlaitokset.
Olkiluoto-3 oli Isomäen mielestä virhe, eikä sitä tulisi ottaa käyttöön lainkaan. Erityisen kummallisena Isomäki pitää sitä, että Olkiluodon kolmas reaktori päätettiin kaavoittaa melkein meren rannalle niinkin myöhään kuin vuonna 2002. Britanniassa ydinvoiman rantarakentamisesta oli silloin keskusteltu jo 30 vuoden ajan. Marraskuussa 2009 Isomäen mukaan olisi ilmiömäisen typerää rakentaa uusia ydinvoimaloita rantaan, koska tutkimusten mukaan merenpinnan ennustetaan nousevan paljon aiempia tietoja enemmän. Isomäki uskoo, että yritykset joutuvat kustantamaan myös nykyisten voimaloiden siirron sisämaahan jossain vaiheessa, jos niiden käyttöä ei lopeteta.
Isomäki on puolustanut julkisesti palmuöljyn viljelyä biopolttoaineiden tuottoon, mitä vastaan etenkin Greenpeace on kampanjoinut.
Joey Dunlop
William Joseph "Joey" Dunlop (25. helmikuuta 1952 Ballymoney, Pohjois-Irlanti – 2. heinäkuuta 2000 Tallinna, Viro) oli pohjoisirlantilainen kilpamoottoripyöräilijä. Hänet tunnetaan myös kutsumanimellä "King of the Roads" (suom. Teiden Kuningas). Häntä pidetään yhtenä kaikkien aikojen parhaista moottoripyöräilijöistä.
Dunlop voitti TT Formula 1 -maailmanmestaruuden viisi kertaa peräkkäin vuosina 1982-1986, ja Mansaaren TT-ajoissa yhteensä 26 kilpailua eri luokissa vuosina 1977–2000. Kolmena vuonna (1985, 1988, 2000) hän voitti kaikki kolme luokkaa.
Dunlop kuoli heinäkuussa 2000 Tallinnassa Piritan katuajoissa 125-kuutioisten luokan kilpailussa tapahtuneessa ulosajossa. Hän oli ennen viimeistä kilpailuaan jo voittanut sekä 600-kuutioisten että 750-kuutioisten luokkien kilpailut.
Rautakauppias Uuno Turhapuro – presidentin vävy
Rautakauppias Uuno Turhapuro – presidentin vävy on vuonna 1978 ensi-iltansa saanut viides Uuno Turhapuro -elokuvasarjan elokuva. Se oli samalla myös viimeinen mustavalkoisena kuvattu Speden elokuva.
Uunolla on syntymäpäivä, ja hänen kotinsa kalustetaan aivan uuteen uskoon. Herättyään Uuno luulee, että jääkaappi on ryöstetty, ja hän kutsuu paikalle poliisin. Poliisin lähtiessä hälyttämään muita, Elisabeth kertoo Uunolle, mikä on totuus.
Vuoristoneuvos Tuura on päättänyt, että Uunolle pitää hankkia työtä, mutta minkälaista? Pian Uuno saa kirjeen Amerikasta veljeltään Georgelta, joka ilmoittaa tulevansa Suomeen tekemään suuria sijoituksia. Pian George saapuu, mutta onko kyseessä oikea George? Appiukko polttaa pinnansa ja läimäyttää oikeaa Georgea, joka juuri saapuu Tuuran kesämökille, ja väärä George saapuu toiselta puolelta Tuuran luokse. Sinne menivät Tuuran presidentin vaaliavustusrahat. George päätti lähteä takaisin Chicagoon.
Elokuvan käsikirjoitus on rakennettu uudelleen lämmitettyjen Spede Show'n Uuno-sketsien pohjalta. Elokuvassa nähdään myös kuuluisa, 13 minuutin pituinen Rautakauppa-sketsi, jossa Loiri toimii äärimmäisen palveluhaluttomana myyjänä ja Kauko Helovirta asiakkaana.
Elokuvan valmistushetkellä Hannele Laurin sukunimi oli vielä Markkula, ja alkuteksteissä tämän takia lukee "Hannele Markkula".
Rautakauppias "Uuno Turhapuro – presidentin vävy" oli vuoden 1978 katsotuin elokuva 356 953 katsojalla.
Risto Mäkelällä oli elokuvassa rooli, mutta se leikattiin pois lopullisesta versiosta.[[Luokka:Uuno Turhapuro -elokuvat]]
[[Luokka:Vuoden 1978 elokuvat]]
[[Luokka:Ere Kokkosen ohjaamat elokuvat]]
Häpy Endkö? Eli kuinka Uuno Turhapuro sai niin kauniin ja rikkaan vaimon
Häpy Endkö? Eli kuinka Uuno Turhapuro sai niin kauniin ja rikkaan vaimon (käytetään myös nimeä Häpy Endkö) on vuonna 1977 ensi-iltansa saanut Uuno Turhapuro -elokuvasarjan neljäs elokuva.
Elokuva oli Suomen teattereissa vuoden 1977 kolmanneksi katsotuin yli 434 000 katsojallaan. Parempaan ylsivät vain "Viimeinen savotta" ja "007 rakastettuni".
Uuno muuttaa isänsä maatilalta lentorahtina Helsinkiin etsimään kaunista ja rikasta vaimoa. Uuno ostaa hienot vaatteet kahdeksalla markalla eräästä kuolinpesästä ja hänestä tulee kahdessa viikossa Helsingin tavoitelluin poikamies, johon kaikki naiset ovat täydessä hurmiossa. Uuno menee myös tarjoilijaksi ravintola Vaaleanpunaiseen sikaan, ja sen myötä tuleekin jo hänen ja tulevan appiukkonsa välille ensimmäiset erimielisyydet. Kosinnoissa Uunoa auttavat tekniikan tohtori Lörsson (myöh. Sörsselssön) ja teknikko Härski Hartikainen. Uunon anoppia näyttelee Marita Nordbergin sijaan Ritva Valkama Nordbergin oltua tuolloin muiden elokuvaprojektien vuoksi estynyt.
Elokuva sisältää kohtauksen jossa Uuno, Lörssön ja Härski-Hartikainen valmistelevat Uunon ja Elisabethin treffejä luonnon helmassa, mutta järjestelyistä ei meinaa sohvasta löytyneen piikin aiheuttamien kommellusten takia tulla yhtään mitään. Kyseinen kohtaus perustuu lähes täysin "Spede Show'n" sketsiin, jossa Speden, Veskun ja Simon esittämät huono-onniset miehet valmistelevat eväsretkeä ja josta juontaa juurensa lentävä lause: ”Siinä meni retkeilyhousut”. Elokuva sisältää myös kohtauksen, jossa Uuno toimii katsastusinsinöörinä johtaja Tuuralle. Samantapainen kohtaus nähtiin hieman muutettuna Spede Show:ssa 1970-luvulla.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Olavi Similä kuvaili "Häpy Endköä" ”keskitason törmäilyksi” ja ”totutun alkeelliseksi puuhasteluksi”, joka kuitenkin aiheutti jopa satunnaisen tirskahduksen. Hän antoi elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.