Hoitotestamentti
Hoitotestamentti on hoitotahdon kirjallinen muoto. Sen voi laatia siltä varalta, että henkilö menettää oikeustoimikelpoisuutensa vakavan sairauden, onnettomuuden tai vanhuuden heikkouden vuoksi. Se on vapaamuotoinen asiakirja, jolla henkilö voi esimerkiksi ilmoittaa, haluaako hän elämäänsä keinotekoisesti jatkettavan (kuten pitämällä häntä hengityskoneessa onnettomuuden jälkeen, jos nopeaa toipumista ei ole odotettavissa), annetaanko hänelle tehoelvytystä tai haluaako hän osallistua kokeellisiin hoitoihin. Hoitotestamentti varmistaa potilaalle, että hänen hoitoon liittyvä tahtonsa huomioidaan kaikissa tilanteissa, esimerkiksi äkillisessä onnettomuudessa tai tajuttomuuden aikana. Hoitotestamentti allekirjoitetaan ja todistetaan kuten oikea testamentti. Kopion tästä asiakirjasta voi tallettaa hoitavan sairaalan potilastietokantaan. Hoitotahdon noudattamatta jättämisestä tai sen vastaisesta toiminnasta voi tehdä kantelun ensisijaisesti aluehallitukselle.
Apteekeista voi saada hoitotahtokortin. Kyseessä on yksinkertainen ja käytännöllinen kortti, johon asianomainen kirjoittaa nimensä ja kertoo hoitotahdon olemassaolosta. Hoitava laitos voi sitten tarpeen vaatiessa pyytää sitä omaisilta tai muulta taholta, joka säilyttää hoitotahtolomaketta. Esimerkiksi onnettomuus- ja sairaskohtaustilanteissa hoitotahdon löytyminen on potilaan oikeusturvan kannalta tärkeää.
Henkilö voi etukäteen päättää onko hoitotestamentissa mainintaa elvytyskiellosta, joka tunnetaan kansainvälisestä lyhenteestä DNR (Do Not Resuscitate - Ei saa elvyttää) tai DNAR (Do Not Attempt Resuscitation). Tällöin hoitohenkilökunta ei edes yritä elvytystä.
Kuoleman lähestyessä omaisten ja potilaan kanssa voidaan kuolevan papereihin merkitä hoitolinjaus: papereihin voidaan kirjoittaa kirjaimet ”SLK” eli ”sallitaan luonnollinen kuolema” (tai "AND", "Allow Natural Death"), jolloin hoitohenkilökunta tietää, että omaiset tai kuoleva eivät halua voittaa muutamaa ylimääräistä elinpäivää raskailla hoidoilla.
Potilaslain mukaan potilaalla on oikeus kieltäytyä hoidosta sen jälkeen, kun hän on saanut hoitohenkilökunnalta tiedon kieltäytymisen merkityksestä terveyteensä. Potilaskertomuksen merkinnöistä tulee ilmetä, että potilaalle on annettu riittävä selvitys niistä vaikutuksista, joita potilaan tahdon noudattamisella on. Henkilö voi hyvissä ajoin tallettaa kopion hoitotestamentista sairaanhoitopiirin häntä koskeviin tietoihin, jolloin ne ovat välittömästi saatavilla.
Hoitotestamentille läheistä sukua on elinluovutuskortti. Se on luottokortin kokoinen lompakossa tai muuten mukana kuljetettava kortti, jossa henkilö antaa luvan omien elintensä käyttöön kuolemansa jälkeen. Käytännössä se tarkoittaa myös sitä, että aivokuolleen henkilön elintoimintoja ei keinotekoisesti ylläpidetä, jos henkilön elimiä voidaan käyttää toisen henkilön hyödyksi elimen siirrossa.
Ruumiinluovutustestamentilla voi luovuttaa ruumiinsa tieteelliseen käyttöön. Lopuksi sen saanut laitos hankkii arkun ja huolehtii tuhkauksesta.
Henkilö voi myös tehdä hautaustestamentin, jossa hän ilmaisee tahtonsa hautaamisensa suhteen. Sekin allekirjoitetaan ja todistetaan oikean testamentin tapaan.
Ote laista potilaan asemasta ja oikeuksista: 
8 § Kiireellinen hoito
Potilaalle on annettava hänen henkeään tai terveyttään uhkaavan vaaran torjumiseksi tarpeellinen hoito, vaikka potilaan tahdosta ei tajuttomuuden tai muun syyn vuoksi voi saada selvitystä. Jos potilas on aikaisemmin vakaasti ja pätevästi ilmaissut hoitoa koskevan tahtonsa, potilaalle ei kuitenkaan saa antaa sellaista hoitoa, joka on vastoin hänen tahtoaan.