Wilhelm Tell (ooppera)
Wilhelm Tell ("Guillaume Tell") on Gioachino Rossinin säveltämä nelinäytöksinen ooppera. Teoksen libreton kirjoittivat Victor-Joseph Étienne de Jouy ja Hippolyte Louis Florent Bis. Perustana libretolle oli Friedrich Schillerin näytelmä "Wilhelm Tell" sekä Jean Pierre Claris de Florianin kertomus "Guillaume Tell ou La Suisse libre". Teoksen kantaesitys oli 3. elokuuta 1829 Pariisin oopperassa.
"Wilhelm Tell" on ranskalaisen grand opéran merkkiteoksia. Rossini löysi teoksessa uuden tyylin, jota hän ei kuitenkaan jatkanut, sillä "Wilhelm Tell" jäi Rossinin viimeiseksi oopperaksi. Orkesterin käytössä on vaikutteita Étienne Méhulilta ja Carl Maria von Weberiltä. "Wilhelm Tell" oli mallina useille Giuseppe Verdin oopperoille ja niiden baritionipäähenkilöille (Wilhelm Tellin osa on baritoni), muun muassa Rigoletolle (oopperassa "Rigoletto"), Lunalle ("Trubaduuri") ja Germontille ("La Traviata"). Itävaltalainen esteetikko ja musiikkikirjailija Eduard Hanslick katsoi "Sevillan parturin" säveltäjän esiintyneen nyt entistä paljon syvällisempänä ja vakavampana taiteilijana, ja katsoi Rossinin tyylissä tapahtuneen muutoksen olleen vertaansa vailla taidemusiikin historiassa.
"Wilhelm Tell" on Rossinin 38. ja viimeinen ooppera. Teoksen ilmestymisen jälkeen Rossini lopetti säveltämisen lähes kokonaan ja eli loppuelämänsä toimettomana. Tälle on esitetty useita syitä: on sanottu, että Rossinin terveydentila olisi ollut huono. On myös ehdotettu, että hän aavisti, että hänen ylivoimansa oopperan alalla loppuisi ja että Giacomo Meyerbeerin suosio nousisi. Vuonna 1830 tapahtuneen heinäkuun vallankumouksen myötä Kaarle X menetti valtansa ja Rossinin sopimus Pariisin oopperan kanssa mitätöityi. Sopimuksen mukaan Rossini olisi tehnyt oopperalle viisi uutta teosta. "Wilhelm Tell" oli ensimmäinen ja seuraavaksi olisi ollut vuorossa "Faust". On ehdotettu, että kun sopimus mitätöityi, Rossini menetti kiinnostuksensa. On myös sanottu, että Rossini ja muut säveltäjät pitivät "Wilhelm Telliä" Rossinin mestariteoksena ja Rossini katkeroitui, kun yleisö ei ollut siitä vaikuttunut.
Monien Rossinin oopperoiden alkusoitot ovat tunnetumpia kuin varsinaiset teokset ja useita hänen oopperoidensa alkusoittoja esitetään konserteissa ikään kuin itsenäisinä orkesteriteoksina. "Wilhelm Tellin" alkusoitto on Rossinin tunnetuin alkusoitto.
"Wilhelm Tell" on kaikista oopperoista pisimpiä; sen esittäminen kokonaisuudessaan kestää noin kuusi tuntia. Tästä syystä siitä on yleensä saatu kuulla vain otteita. Suomessa "Wilhelm Telliä" ei ole esitetty.
"Wilhelm Tellin" roolit:
Oopperan kuoro esittää hoviväkeä, sanansaattajia, paašeja, sotilaita, Gesslerin vartijoita, metsästäjiä, maalaisväkeä ja kansaa.
Ooppera sijoittuu 1200-luvun Urin kantoniin, Sveitsiin.
Rossinin oopperoiden alkusoitot ovat tunnetumpia kuin varsinaiset teokset ja useita hänen oopperoidensa alkusoittoja esitetään konserteissa ikään kuin itsenäisinä orkesteriteoksina. "Wilhelm Tellin" alkusoitto on Rossinin tunnetuin alkusoitto. Motiivin puolesta alkusoitto on riippumaton oopperasta.
Alkusoiton johdanto viittaa nuoren Arnoldin rakkauteen itävaltalaistyrannin siskoon, Mathildeen. Johdannossa soi viisi sooloselloa, jotka patarumpujen ukkosenjyrinä kahdesti keskeyttää. Ukkonen on tavallinen ilmiö Sveitsin vuoristoissa ja tässä se symbolisoi sveitsiläisten raivoa sortajan ikeen alla. Ukkonen väistyy ja englannintorvi soittaa "Ranz des vachesin". Huilu kaikuu englannintorven perässä ja myöhemmin huilu tuo linnunlaulumaisen lisän perinteisen alppitorven kutsuun. Idyllin rikkoo trumpetilla annettu merkkiääni, jota seuraa reipas laukka, joka symbolisoi sveitsiläisten syöksyä kohti vapautta.
Tämä Rossinin ooppera on pituudestaan huolimatta äänitetty melko useasti. Lähes kaikista äänityksistä on saatavana nykyaikainen CD-äänite, joka on pääsääntöisesti laajuudeltaan vähintään 3 CD-levyä.