hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Laajakaista
Laajakaistaisella tietoliikenneyhteydellä tarkoitetaan joko laajakaistaista modulointitekniikkaa tai laajakaistaista Internet-yhteyttä.
Laajakaistaisessa moduloinnissa viesti jakaantuu siirtotiessä laajalle taajuusalueelle. Laajakaistaisia modulointimenetelmiä ovat esimerkiksi CDMA (FHSS ja DSSS), OFDM sekä UWB.
Suomessa käytettävän määritelmän mukaan laajakaistaiseksi Internet-yhteydeksi sanotaan kotiin saatavissa olevaa Internet-yhteyttä, jonka nopeus on yli 256 kbit/s ja jossa on kiinteä kuukausiveloitus aikaveloituksen sijaan.
Kansallisen laajakaistatyöryhmän raportin mukaan laajakaistaisia tekniikoita ovat:
Muita mahdollisuuksia ovat esimerkiksi langattomat tilaajajohtoratkaisut kuten WiMAX ja LMDS.
Laajakaistainen modeemi käyttää puhelinlinjasta taajuuksia, jotka ovat tavallisen puheen taajuusalueen ulkopuolella (puhekanava toimii alle 3 300 Hz:n taajuusalueella ja esimerkiksi ADSL 138 kHz:stä ylöspäin.
Laajakaistamodeemissa ei käytetä varsinaisesti laajakaistaisia modulointimenetelmiä vaan tyypillisesti PM-modulointimenetelmiä. Myös hitaammat modeemit (esimerkiksi 56 kbit/s) käyttävät samoja modulointimenetelmiä, mutta ne käyttävät ensisijaisesti puheen taajuuskaistaa.
Porttipahdan tekojärvi
Porttipahdan tekojärvi, myös lyhyesti Porttipahta, on Kitisen latvoilla Sodankylässä sijaitseva tekojärvi. Järven pinnan säännöstelyväli on 9 metriä, mikä vastaa pinta-alan vaihtelua välillä 34–214 km². Tekojärven täyttö alkoi vuonna 1967 ja se valmistui vuonna 1970. Porttipahdan tekojärven ja sen itäpuolella sijaitsevan Lokan tekojärven yhdistävät Tankajoki sekä vuonna 1981 valmistunut Vuotson kanava, jonka kautta on sittemmin juoksutettu myös Lokan säännöstelyvesiä Kitiseen. Porttipahdan säännöstelypato sijaitsee järven eteläpäässä. Sen pudotuskorkeus on 30 m ja sen yhteydessä on 35 MW:n vesivoimalaitos.
Lokan ja Porttipahtaan tekojärvien alle on jäänyt kantoja ja muuta puumateriaalia, jota on etenkin 2000-luvulla alettu korjata pois. Pääsääntöisesti ranta-alueilta on kerätty pois puumateriaalia matalan vedenpinnan aikana. Syntyneet puu- ja kantokasat on poltettu paikan päällä, sillä puita ei ole voinut hyödyntää energiataloudessa niiden sisältämän hiekan ym. takia.
Nizza
Nizza ( /nis/) on kaupunki Välimeren rannikolla Ranskan kaakkoisosassa. Se on Alpes-Maritimesin departementin pääkaupunki, ja sen väkiluku on noin 348 000 (2011) ja esikaupungit mukaan luettuina lähes miljoona.
Nizza perustettiin 330 eaa. kreikkalaisena siirtokuntana, nimi "Nikaia" tarkoittaa voittoa. Myöhemmin alueelle saapuivat roomalaiset, joiden jäljiltä kaupungissa on muun muassa kylpylän jäännökset. Keskiajalla asutus vetäytyi rannan linnavuorelle. 1200-luvulla kaupunki joutui Provencen kreivien hallintaan. Vuodesta 1388 lähtien Nizza kuului Savoijiin, josta myöhemmin muodostettiin Sardinian kuningaskunta, ja Nizzasta tuli siihen kuuluneen Nizzan kreivikunnan pääkaupunki. Vuonna 1860 Nizza liitettiin Ranskaan.
Italian yhdistäjä Giuseppe Garibaldi syntyi Nizzassa.
Ranskan kansallispäivän juhlassa, torstaina, 14.7.2016 Nizzassa tapahtui terrori-isku, kun kuorma-auton kuljettaja ajoi suurta väkijoukkoa päin samalla ampuen ihmisiä. Iskussa kuoli ainakin 84 ihmistä, joista suuri osa oli lapsiperheitä. Yli 300 ihmistä loukkaantui.
Nizza sijaitsee Ranskan Rivieralla, Välimeren rannalla, 32 km Italian rajalta. Kukkuloiden suojaamassa kaupungissa on miellyttävä ilmasto.
Kaupungissa on säilynyt merkittävä keskiaikainen vanha kaupunki, jossa on hyväkuntoisia barokkirakennuksia. Vanha kaupunki on linnakukkulaksi, Le Château, kutsutun graniittikukkulan länsipuolella. Itse linna on tuhoutunut 1700-luvun alussa.
Merenrantaa pitkin kulkee useiden kilometrien pituinen maineikas rantabulevardi Promenade des Anglais. Sen ajokaistoja erottavat kukkapenkit ja palmujen rivit.
Nizza on Ranskan Rivieran tärkein matkailukohde. Vuonna 2011 Ranskan Rivieralla kävi 11 miljoonaa matkailijaa.
Nizzassa on huomattavaa hajuvesi-, kone- ja elektroniikkateollisuutta.
Nizzasta on yhteydet TGV-suurnopeusjunalla Pariisiin ja Ranskan pohjoisosiin. Kaupungin lentoasema kuuluu Ranskan vilkkaimpiin.
Kaupunkiin valmistui vuonna 2007 raitiotielinja. Linjastoa laajennetaan 2010-luvulla.
Kaupungissa toimivia oppilaitoksia:
Jalkapallojoukkue OGC Nice pelaa Ranskan pääsarjassa. Nizza on tunnettu myös kuuluisan pyöräilykilpailun Pariisi–Nizza-ajon maalipaikkana.
Kaapelimodeemi
Kaapelimodeemi on kaksisuuntaisessa kaapelitelevisioverkossa toimiva päätelaite (modeemi). Yleisin kaapelimodeemin avulla toteutettava palvelu on laajakaistainen Internet-yhteys. Tällöin kaapelimodeemi kytketään palvelun tilaajan kotona kaapelitelevisioverkon antennirasiaan. Kaapelimodeemi muuntaa antennista tulevan signaalin tietokoneiden ja muiden oheislaitteiden käyttämään muotoon. Kaapelimodeemissa voi olla Ethernet-liitin ja langaton tukiasema muuntamaan kaapeliverkon tietoliikenteen yhteyskäytäntö Ethernet-yhteyskäytännöksi ja päinvastoin. Verrattuna esimerkiksi DSL-yhteyteen, kaapelimodeemiliittymä aktivoidaan asiakkaan verkkoalueelle heti ostovaiheessa. Myöskin nopeuden vaihto onnistuu poikkeuksetta välittömästi. Operaattorin palvelin tunnistaa kaapelimodeemin sen MAC-osoitteen perusteella ja antaa oikean määrän kaistaa.
Suomessa kaapelimodeemiverkossa käytettäviä standardeja ovat euroDOCSIS 1.1, 2.0 ja 3.0 (). 100Mbit/s ja sen ylittäviä liittymiä tarjoavat suurimmat kaapelimodeemioperaattorit Kaisanet, Elisa, Telia ja DNA. Pienemmät operaattorit tuottavat yhteyksiä pääasiassa muilla tekniikoilla. Kaapelimodeemiliittymän nopeus on yleensä asymmetrinen. Paluusuunnan nopeus on yleensä merkittävästi hitaampi kuin latausnopeus. DNA:lla on 2013 vuodesta lähtien ollut nopein liittymä, 350/20Mbit/s. Nykyisin keskiluokan yhteyksillä on yleensä 10Mbit/s lähetyskaistaa . Käytännössä näin suuriin nopeuksiin päästään vain tehokkaalla laitteistokokoonpanolla ja Ethernet-kaapelilla suoraan modeemiin. Vaikka käytettävät verkkokortit ja mahdolliset kuluttajahintaiset kytkimet ja reitittimet tukisivatkin 1 Gbit/s nopeuksia, ei niiden suorituskyky välttämättä riitä 200 Mbit/s nopeuteen. Langattomalla verkolla huippunopeudet jäävät saavuttamatta, sillä nopeimmallakin 802.11n-standardilla ylletään käytännössä 100 Mbit/s nopeuteen. Uusimmilla 802.11ac-tekniikkaa tukevilla laitteilla voidaan päästä jopa 500Mbit/s nopeuteen.
CMTS "(Cable Modem Termination System)" on kaapelitelevisioverkon laitetilassa oleva koaksiaali- ja kuitukaapelit päättävä keskitin. Yhteys kotoa Internetiin toteutetaan yhdellä paluusuuntaisella taajuuskaistalla ja yhteydet koteihin toisella myötäsuuntaisella kaapelimodeemikäyttöön varatulla taajuuskaistalla, joka vastaa yhden televisiokanavan käyttämää taajuuskaistaa. Samassa verkon haarassa on internet-liikennettä varten varattu yleensä useita myötä- ja paluusuunnan taajuuskanavia, joiden tarjoamaa tiedonsiirtokapasiteettia kaapelimodeemit jakavat.
Aikaisemmin USA:ssa käytettiin standardia DOCSIS (nyt versio 2.0) ja Euroopassa standardia DAVIC. Eurooppalainen versio on kuitenkin saanut väistyä amerikkalaisen standardin eurooppalaistetun euroDOCSIS-version tieltä.
euroDOCSIS-standardissa kehysrakenne on DVB-standardin mukainen, kanavanvarausmenetelmä on TDMA ja modulointimenetelmä kaapelissa on QPSK ja QAM.
euroDOCSIS-määrittelyt ovat saatavissa tComLabs-sertifiointiyrityksen sivuilta. DOCSIS-määrittelyn ovat saatavissa DOCSIS-sivustolta.
Murasaki Shikibu
Murasaki Shikibu (, noin 973 – noin 1014) oli kirjailija, runoilija ja palveli hovinaisena Heian-aikakauden kuninkaallisessa Japanissa. Hänen tunnetuin kirjansa on 54-osainen "Genjin tarina", joka on kirjoitettu japanin kielellä noin vuosien 1000 ja 1008 välissä.
Murasaki Shikibun oikeaa nimeä ei tunneta. Murasaki oli hänen lempinimensä hovissa Genjin tarinan hahmon mukaan. Shikibu tuli hänen isänsä asemasta ("shikibu-shō") opetusministeriö. Kirjailijan lempinimi on siis Opetusministeriön Murasaki/Purppura.
Kun Murasaki Shikibu jäi leskeksi vuonna 1001, hän ryhtyi kirjoittamaan "Genjin tarinaa", jota pidetään maailmankirjallisuuden ensimmäisenä romaanina. Tarina kuvaa prinssi Hikaru Genjin elämän syntymästä kuolemaan. Tarina toi hänelle mainetta, ja kun hän meni keisarinna Shoshin (Akikon) hovin palvelukseen, hän ryhtyi kirjoittamaan päiväkirjaa "Murasaki Shikibu Nikki". Lisäksi hän kirjoitti runoja, joita on julkaistu suomeksi antologioissa "Kirsikankukkia" (WSOY, 1951) ja "Kuuntelen, vieras" (Otava, 1960). Genjin tarinasta on suomennettu neljä osaa.
Tyylitelty kuva Murasaki Shikibusta on ollut 2000 jenin setelin kääntöpuolella vuodesta 2000 lähtien.
Classic (Mac OS X)
Classic on ohjelmistorajapinta, joka mahdollisti vanhojen Mac OS -ohjelmien käyttämisen Mac OS X:ssä. Classic poistui Mac OS X v10.5 Leopardissa, eikä se toiminut koskaan Intel-pohjaisissa Macintosh-koneissa.
Classic on ohjelmallinen ympäristötulkki, jonka juuret ovat Applen OS X:n kehitysversion (koodinimi Rhapsody) Blue Box -ohjelmatulkissa. Sen tarkoituksena on muuntaa ohjelman käyttämät vanhan järjestelmän API-kutsut uudemman järjestelmän mukaisiksi.
Classic tarkoittaa myös ohjelmointiympäristöä. Se on yksi Mac OS X:n viidestä ympäristöstä; muut ovat Carbon, Cocoa, BSD, ja Java.
Zeami Motokiyo
Zeami Motokiyo (, n. 1363 – n. 1443), jota kutsuttiin myös nimellä Kanze Motokiyo, oli japanilainen näyttelijä ja näytelmäkirjailija. Näytelmien ja tärkeimmän teoreettisen kirjansa "Fūshikaden" lisäksi Zeami kirjoitti käytännöllisiä ohjeita näyttelijöille ja perusti nō-teatterin yhdessä isänsä Kan’amin kanssa.
Zeamin näyttelijäisä koulutti poikansa. Kun Kan’amin teatteri esitti näytelmän Japanin shōgun Ashikaga Yoshimitsulle, pojan isä pyysi, että Zeami pääsisi hoviin opiskelemaan taiteita. Shōgun suostui tähän ja otti pojan rakastajakseen, niin kuin tapa oli vuonna 1374.
Opiskeltuaan ja tultuaan teatteriin töihin isänsä paikalle hän jatkoi esittämistä ja kehitti oman tyylinsä, joka nykyään tunnetaan nimellä "nō". Tyyli on sekoitus pantomiimia ja vokaalista akrobatiaa, ja se on kiehtonut japanilaisia satoja vuosia.
Melkein 50 näytelmää on kirjoitettu Zeamille. Näiden mukana ovat mestariteokset Izutsu ja Takasago. Takasagossa esiintyvää lausetta ”tuhannen syksyn nautinnot” käytetään sumokilpailuiden viimeisen päivän nimenä.
Sima Qian
Sima Qian (司馬遷, n. 145 eaa. – 90 eaa.) oli historioitsija ja astrologi. Häntä pidetään Kiinan historiankirjoituksen isänä. Hänen tunnetuin teoksensa on Shiji (史記, "Muistiinmerkintöjä historiasta"), joka oli ensimmäinen yleiskatsaus Kiinan historiaan.
Sima Qianin isä Sima Tan (司馬談) palveli Han-dynastian keisari Wudin hovissa kirjastonhoitajana ja Sima Qian luki jo lapsuudessaan laajalti. Hän sai myös muodollisen koulutuksen kungfutselaisten oppineiden johdolla. Noin 20-vuotiaana Sima Qian aloitti laajan matkustelun mm. aikaisempien hallitsijoiden hautapaikoille ja muihin historiallisesti merkittäviin kohteisiin. Palattuaan pääkaupunkiin Sima Qian nimitettiin hovivirkaan, ja isänsä toivomuksesta hän aloitti laajan historiateoksen kirjoittamisen.
99 eaa. Sima Qian joutui keisarin epäsuosioon puolustettuaan sotaretkellään epäonnistunutta kenraali Li Lingia. Sima Qian tuomittiin kuolemaan, mutta tuomio vaihdettiin kastrointiin ja vankeusrangaistukseen. Sima Qian vietti vankilassa kolme vuotta, mutta sieltä vapauduttuaan jatkoi teoksensa kirjoittamista entistä suuremmalla tarmolla. Shiji valmistui 91 eaa.
Sima Qianin teos on toiminut mallina myöhemmälle kiinalaiselle historiankirjoitukselle. Aikaisemmat historiankirjat olivat olleet virallisia, miltei luettelomaisia dynastisia historiota. Sima Qianin teos on järjestetty aihepiireittäin ja siihen sisältyy annaaleiden lisäksi artikkeleita mm. uskonnosta ja hovimusiikista sekä merkittävien henkilöiden elämäkertoja. Sima Qian pyrki mahdollisuuksien mukaan varmistamaan tietojensa todenperäisyyden ja esitti teoksessa myös omia teorioitaan ja johtopäätöksiään sen sijaan, että olisi tyytynyt vain kirjaamaan ylös keräämäänsä tietoa. Teosta pidetään myös kaunokirjallisesti merkittävänä, erityisesti elämäkerroissa on elävää, tarkkanäköistä kuvausta. Tyylillisesti Shiji on vaihtelevaa ja sujuvaa kieltä, kaukana aiempien historiankirjojen jäykästä ja muodollisesta tekstistä.
Akbar
Jalaluddin Muhammad Akbár eli Akbar Suuri (15. lokakuuta 1542 Umarkot – 27. lokakuuta 1605 Agra) oli kolmas Intian suurmogulihallitsija. Hän hallitsi vuosina 1556–1605.
Akbarin isä Humayun oli vallasta syöstynä maanpaossa kaksitoista vuotta, mutta nousi valtaan pari kuukautta ennen kuolemaansa. Kolmetoistavuotiaan Akbarin saadessa valtakunnan perinnöksi se käsitti vain pienen osan aikaisemmasta mahtavasta mogulivaltiosta. Akbar otti tavoitteekseen valloittaa vanhat alueet takaisin, ja saikin valtaansa muun muassa Kabulin, Bengalin ja Kashmirin. Hän asetti jokaiselle valtaamalleen alueelleen itselleen uskollisen kuvernöörin.
Akbar ei halunnut pitää hoviaan liian lähellä Delhin juonittelijoita, vaan siirsi pääkaupungin ensin Agran lähistölle. Myöhemmin hän siirsi hoviaan kaupungista toiseen pysyäkseen paremmin perillä laajan valtakuntansa asioista. Akbar pyrki edistämään kauppaa ja järkeistämään veronkantoa.
Akbarin aikana mogulivaltiossa oli sekä hinduja että muslimeita: hindut lukumääräisenä enemmistönä, mutta muslimit hallitsevana luokkana. Hän pyrki edistämään uskonnollista suvaitsevuutta ja loi jopa sekauskonnon, joka yhdisteli molempia oppeja sekä zarathustralaisuutta ja kristinuskoa. Uskonnosta muotoutui vain eräänlainen Akbarin henkilökultti, ja se katosi hänen kuoltuaan. Islaminuskoinen Akbar otti vaimoikseen myös useita hinduprinsessoita, mutta tähän oli ilmeisesti lähinnä poliittiset syyt.
Akbarilla on loistelias mausoleumi Sikandrassa lähellä Agraa.
Artemiin temppeli (Efesos)
Artemiin temppeli oli Efesoksen lähellä nykyisessä Turkissa sijainnut suuri marmoritemppeli. Se oli pyhitetty ikivanhalle anatolialaiselle jumaluudelle ja nimetty siihen liitetyn kreikkalaisen Artemis-jumalattaren mukaan. Temppeli on yksi maailman seitsemästä ihmeestä.
Artemiin temppeliä alettiin rakentaa 550 eaa. aikaisempien pyhäkköjen paikalle Lyydian kuninkaan Kroisoksen rahallisella tuella. Arkkitehtina toimi kreetalainen Khersifron.
Eräs Herostratos poltti temppelin vuonna 356 eaa. Teon vaikuttimena oli halu saada mainetta, joten rangaistukseksi Herostratokselle ilmoitettiin, että hänen nimensä tullaan täydellisesti unohtamaan. Hänen nimensä kirjaaminen missään pysyvässä muodossa asetettiin kuolemantuomion uhalla rangaistavaksi. Poltetun temppelin paikalle rakennettiin samankaltainen ja hiukan suurempi temppeli.
Alkuperäisen temppelin mitat olivat 55×110 metriä, ja 300-luvulla rakennettu toinen temppeli oli mitoiltaan 78,5×131 metriä. Siinä oli kolmella sivulla kaksinkertainen pylväsrivistö ja sisäänkäynnin puolella syvä pylväsportiikki. Pylväät olivat 20 metriä korkeita ja niitä oli Pliniuksen mukaan 127. Temppeliä kiersivät portaat. Alttaripiha ja alttari sijaitsivat jonkin matkan päässä temppelistä.
Gootit tuhosivat temppelin vuonna 262. Se rakennettiin uudelleen vielä osittain, kunnes se tuhottiin lopullisesti vuonna 401.
Temppelin raunioita oli yritetty etsiä jo 60 vuoden ajan, ennen kuin John Turtle Woodin johtama, British Museumin rahoittama ryhmä löysi ne vuonna 1869. Kaivauksia jatkettiin vuoteen 1879 saakka. Vuosina 1904–1906 löydettiin D. G. Hogarthin johdolla vielä lisää alueella olleita veistoksia. Veistokset olivat suurelta osin hajonneita, ja niiden osia on nykyisin British Museumin Efesos-huoneessa.
Temppelistä on jäljellä enää jalusta ja yksi entistetty pylväs.
Jaakko Linjama
Jaakko Armas Linjama (vuoteen 1935 Lindeman; 16. toukokuuta 1909 Äänekoski – 2. toukokuuta 1983 Jyväskylä) oli suomalainen säveltäjä. Hänen tunnetuin teoksensa lienee Olympiahymni, jonka hän sävelsi Helsingin olympialaisten hymnikilpailuun 1952. Jaakko Linjama teki myös merkittävän työn vanhoillislestadiolaisen herätysliikkeen käytössä olevan "Siionin laulut" -kokoelman laulujen sovittajana.
Linjama avioitui 23. heinäkuuta 1933 Toini Esteri Linjaman (o.s. Kuisma) kanssa. He saivat 12 lasta, kahdeksan poikaa ja neljä tytärtä. Linjaman elämäkerran kirjoitti hänen vanhin poikansa, itsekin säveltäjä Jouko Linjama (s. 1934). Myös pojanpoika Jyrki Linjama (s. 1962) on säveltäjä.
Linjama valmistui kansakoulunopettajaksi 1933 ja toimi tehtävässä Muuramessa 1934–1953 ja Jyväskylässä 1953–1969. Sivutoimisesti hän oli Muuramen seurakunnan kanttorina 1954–1970 ja Jämsän Kristillisen kansanopiston musiikinopettajana 1963–1966.
Sävellystä Jaakko Linjama opiskeli yksityisesti Aarre Merikannon ja soitinnusta Leo Funtekin johdolla 1946–1951 välisenä aikana. Linjama sävelsi runsaat 120 teosta ja oli mukana toimittamassa "Siionin laulut" -kokoelmaa 1970-luvulla.
Linjama osallistui hymnikilpailuun nimimerkillä ”Es-F-G”. Jouko Tolosen johtama palkintolautakunta arvioi sitä sanoilla: ”Aika jalopiirteinen.” Kun lautakunta avasi oikean nimen sisältävän nimimerkkikuoren, he luulivat, että tämä musiikkipiireissä melko tuntematon muuramelainen kansakoulunopettaja Jaakko Linjama olisikin ollut iskelmiä tehnyt Jaakko Pulli. Kilpailussa hävinneiden nimimerkkikuoria ei avattu eikä nimiä julkistettu, mikä aiheutti pienen skandaalin myöhemmin. Lautakunta tunnisti eräitä tunnettuja säveltäjiä heidän tyylistään, muun muassa Uuno Klamin ja Aarre Merikannon, joka voitti olympiafanfaarikilpailun. Suomalaisista säveltäjistä vain Jean Sibelius onnitteli Linjamaa.
Sitkeästi elävistä huhuista poiketen muuramelaiset eivät lahjoittaneet säveltäjälle tonttia Muuramen Nuottiniemestä, vaan Jaakko Linjama maksoi tontista ”voikilon hinnan” neliöltä. Muuramelaiset eivät myöskään rakentaneet mökkiä – olivat kylläkin muutamana päivänä talkoissa.
Olympiahymni
Olympiahymni on nykyaikaisten olympialaisten tunnussävel. Nykyisin käytössä oleva alkuperäinen Ateenan olympialaisiin 1896 tehty hymni on kreikkalaisten Spyrídon Samáraksen säveltämä ja Kostís Palamáksen sanoittama. Vuonna 1958 Samáraksen hymni valittiin olympialaisten viralliseksi sävelmäksi.
Pariisista 1900 Melbourneen 1956 kisajärjestäjät käyttivät omia hymnejään, mm. Berliinissä 1936 oli Richard Straussin säveltämä hymni "Olympia", Lontoossa 1948 hymninä oli Rudyard Kiplingin runoon tehty sävellys "Non Nobis, Domine" ja Helsingin 1952 kisoihin hymniksi valittiin Jaakko Linjaman säveltämä ja Toivo Lyyn sanoittama "Olympiahymni" ("Soihtua monta on syttynyt ihmisten teillä").
Kansainvälinen olympiakomitea suosittelee, että hymni esitetään englanniksi tai kreikaksi. Jos se esitetään jollain paikallisella kielellä, sanat tulisi kääntää kreikankielisestä versiosta.
Robert Jordan
Robert Jordan (oikealta nimeltään James Oliver Rigney, Jr, 17. lokakuuta 1948 Charleston, Etelä-Carolina – 16. syyskuuta 2007) oli yhdysvaltalainen fantasiakirjailija. Muita hänen käyttämiään salanimiä olivat "Reagan O’Neal" ("Fallon"-sarja, historiallisia romaaneja) "Jackson O’Reilly" ("Cheyenne Raiders", western) ja "Chang Lung".
Rigney valmistui Etelä-Carolinan yliopistosta pääaineenaan fysiikka. Hän palveli Yhdysvaltain armeijassa Vietnamin sodassa vuosina 1968–1970 ja hänet palkittiin kahdesti urhoollisuusristillä. Palveluaikansa jälkeen hän opiskeli fysiikkaa ja värväytyi Yhdysvaltain laivastoon ydinteknikoksi. Loukkaannuttuaan palveluksessa hänellä oli aikaa lukea runsaasti, mikä oli alkusysäyksenä hänen kirjailijan uralleen. Fantasiakirjallisuuden lisäksi hän kirjoitti tanssi- ja teatteriarvioita.
Tunnetuimpia Robert Jordanin teoksia ovat "Ajan pyörä" -sarjan ("Wheel of Time") kirjat, joita on toistaiseksi julkaistu suomeksi kaksikymmentäviisi kappaletta, sekä yksi kirja ajalta ennen varsinaisia "Ajan pyörän" tapahtumia. Suomennokset on tehty siten, että yksi englanninkielinen kirja on jaettu kahdeksi tai kolmeksi suomenkieliseksi kirjaksi, joten suomenkielisiä on enemmän. "Ajan pyörän" lisäksi Robert Jordan -nimellä on kirjoitettu seitsemän kirjaa Conan-sarjaan.
Jordan suunnitteli kirjoittavansa "Ajan Pyörän" maailmasta myös kaksi esijaksoa lisää, tietosanakirjan sekä mahdollisesti kaksi tai kolme sarjan sivujuonia valottavaa romaania.
Yhdessä Teresa Pattersonin kanssa Jordan on kirjoittanut "Ajan pyörä" -sarjaa käsittelevän hakuteoksen "The World of Robert Jordan's The Wheel of Time" (1997). Kirjassa esitellään Ajan pyörän keskeisimmät paikat, henkilöt, rodut ja tapahtumat sekä jonkin verran kirjasarjassa sivuosaan jääviä asioita. Kirjan kuvitus sisältää karttoja, henkilö- ja esinekuvia sekä kohtauksia sarjan tapahtumista.
Rigney sairastui vuonna 2006 harvinaiseen amyloidoosisairauteen ja kuoli syyskuussa 2007. Jordanin julkaisija Tor and Forge books ilmoitti saman vuoden joulukuussa, että "Ajan pyörä" -sarjan kirjoittaa loppuun "Mistborn"-sarjan kirjoittanut Brandon Sanderson Jordanin muistiinpanojen pohjalta. Kirjailijan valitsi Jordanin leski. "The Gathering Storm" julkaistiin vuonna 2009, "Towers of Midnight" 2010 ja sarjan päätösosa "A Memory of Light" tammikuussa 2013. Karisto päätti lopettaa "Ajan pyörän" suomentamisen Jordanin itsensä kirjoittamiin teoksiin, joten näitä kolmea viimeistä osaa ei suomenneta.
Ajan Pyörä -sarja:
Conan:
Louis-Auguste Blanqui
Louis Auguste Blanqui (8. helmikuuta 1805 – 1. tammikuuta 1881) oli ranskalainen poliittinen aktivisti ja kommunisti, joka tuomittiin lukuisia kertoja vankeusrangaistuksiin.
Blanqui oli vankkumaton väkivaltaisen vallankumouksen kannattaja ja toimi aktiivisesti Ranskan heinäkuun vallankumouksessa 1830 ja 1848 vallankumouksessa. Hänen mukaansa on nimetty blanquismi, oppi jonka mukaan vallankumous on toteutettava väkivaltaisella kaappauksella. Siten Blanqui kehitti opin proletariaatin diktatuurista, jota Karl Marx käytti marxilaisuuden opin osana.
Pariisin kommuunissa hän ei kyennyt toimimaan aktiivisesti, koska oli vankilassa. Silti hänet valittiin kommuunin presidentiksi. Myöhemmin hänet kuitenkin tuomittiin kapinaan osallistumisesta karkotustuomioon, joka muutettiin vankeusrangaistukseksi Blanquin heikon terveydentilan takia. Tästä tuomiosta hän vapautui vasta 1879, jolloin hän jatkoi edelleen agitaatiotyötään.
Blanqui sai kohtauksen puhujalavalla ja kuoli 1. tammikuuta 1881. Hänet on haudattu Père-Lachaisen hautausmaalle.
Blanquismi
Blanquismi oli ranskalaisen sosialistin Louis-Auguste Blanquin vallankumouksellinen oppi. Se tähtäsi taantumuksellisten ja porvarillisten hallintojen kumoamiseen vallankumouksellisen omistautuneen eliitin suorittaman vallankaappauksen kautta, joka sitten muuttaisi yhteiskunnan valtiovaltaa käyttämällä tasa-arvoiseksi. Tämän opin katsotaan siirtyneen Karl Marxin oppirakennelmaan nimellä proletariaatin diktatuuri.
Kuitenkin yleisemmin kuin vakavasti varteenotettuna oppirakennelmana, nimitystä blanquismi käytettiin leimakirveenä niitä vastaan, joiden menettelytapojen ei katsottu ottavan käytännöissään tarpeeksi huomioon proletariaattimassojen näkökulmaa.
Voshod 1
Voshod 1 () oli ensimmäinen avaruuslento, joka vei avaruuteen useamman kuin yhden henkilön ja ensimmäinen ilman avaruuspukuja tehty lento (12. lokakuuta 1964). Lennolla mukana olleet kosmonautit olivat Boris Jegorov, Vladimir Komarov ja Konstantin Feoktistov.
Yhdysvaltojen NASAn Gemini-ohjelma pyrki samaan tavoitteeseen kuin tämä Neuvostoliiton tekemä lento, mutta toteutui vasta maaliskuussa 1965. Molempien maiden alusten miehittämättömiä testilentoja oli tehty vuoden 1964 alussa. Usean hengen miehistön avulla pystyttiin toteuttamaan vaativampia kokeita kuten kahden aluksen muodostelmalento, telakointikokeita, avaruuskävelyitä, joita myöhemmillä Voshod- ja Gemini-aluksilla tehtiin.
Neuvostoliiton avaruusohjelman pääsuunnittelija Sergei Koroljov pystyi toteuttamaan nopeasti useamman kosmonautin avaruuslentoja yksinkertaisesti lisäämällä istuimia alukseen. Kolme kosmonauttia sopi alukseen vain ilman painepukuja, joka lisäsi kuoleman riskiä, jos alukseen tulee vuoto.
Lennolla oli mukana pala kommunardilippua Pariisin kommuunin ajoilta 1871.
Kommunardi
Kommunardi tarkoittaa Ranskan-Preussin sodan jälkeisinä levottomina aikoina 1871 muodostetun Ranskan lyhytikäisen Pariisin kommuunin kannattajaa.
The Communards on 1980-luvulla vaikuttanut brittipop-yhtye.
Saksan–Ranskan sota
Saksan–Ranskan sota tai Ranskan–Preussin sota (, ; Ranskassa usein nimellä vuoden 1870 sota ja Saksassa 70/71) oli Napoleon III:n hallitseman Ranskan toisen keisarikunnan ja Preussin johtaman Pohjois-Saksan liiton välillä 19. heinäkuuta 1870 – 10. toukokuuta 1871 käyty sota, joka johti Ranskan tappion myötä Saksan yhdistymiseen ja Ranskan toisen keisarikunnan kukistumiseen. Preussin liittoumassa olivat pohjoissaksalaisten lisäksi mukana myös eteläsaksalaiset valtiot Baden, Baijeri ja Württemberg eli todellisuudessa Ranska soti alusta alkaen koko Saksaa vastaan. Saksan keisarikunta perustettiin sodan aikana Versailles’ssa 18. tammikuuta 1871. Sodan päättänyt Frankfurtin rauhansopimus allekirjoitettiin yhdistyneen Saksan ja Ranskan kesken.
Ranska koki Saksan valtion syntyprosessin uhkana, ja sota Saksan yhdistymiskehitystä johtanutta Preussia vastaan oli viimeinen yritys säilyttää Ranskan johtava asema Manner-Euroopassa. Niinpä Ranska aloitti sodan tarkoituksenaan laajentaa alueitaan Belgiaan, Luxemburgiin ja Saksan länsiosiin. Preussin pääministeri Otto von Bismarck oli aiemmin provosoinut Ranskaa voimakkaasti, koska hän uskoi Ranskan aloittaman sodan avulla pystyvänsä toteuttamaan monien saksalaisten haaveet yhtenäisestä, Preussin johtamasta Saksan kansallisvaltiosta.
Sodan ratkaisutaistelu käytiin Sedanissa 1. syyskuuta 1870. Saksalaiset voittivat taistelun, ja Ranskan keisari Napoleon III joutui vangiksi. Keisarin kukistumisen jälkeen julistettu Ranskan kolmas tasavalta päätti kuitenkin jatkaa taistelua, ja Pariisi antautui vasta neljä kuukautta kestäneen piirityksen jälkeen tammikuussa 1871. Preussin ja sen liittolaisten voitto johti Saksan keisarikunnan perustamiseen Versailles’ssa 8. tammikuuta 1871.
Ranskassa tappio johti sisäpoliittiseen mullistukseen. Sodan hävinnyt keisari Napoleon III luopui kruunustaan ja pakeni maasta, jolloin monarkia Ranskassa lopullisesti kukistui. Sodan jälkimainingeissa maaliskuussa 1871 nuorta kolmatta tasavaltaa vastustamaan noussut kapinaliike, Pariisin kommuuni, on lyhytikäisyydestään ja kaoottisuudestaan huolimatta toiminut yhtenä esikuvana monille myöhemmille vallankumouksellisille.
Sotilaallisessa mielessä sota osoitti armeijan yleisesikunnan tarpeellisuuden ja keskitetyn sodanjohdon tehokkuuden yhdistettynä rautateiden ja lennättimen luomiin hyviin yhteyksiin.
Välirauha sodan osapuolten välillä solmittiin Versailles’ssa 26. helmikuuta ja lopullinen rauha Frankfurtissa 10. toukokuuta 1871. 1700-luvulta asti kokonaan Ranskaan kuuluneet, mutta kieleltään saksalaiset Elsass ja osa Lothringenia liitettiin Saksan keisarikuntaan Elsass-Lothringenin valtakunnanmaana () Bismarckin vastustuksesta huolimatta. Ranska määrättiin myös maksamaan huomattavat sotakorvaukset. Sodan jälkeen noin 50 000 ihmistä muutti Saksaan liitetyiltä alueilta Ranskaan. Elsassin ja Lothringenin menetys loukkasi ranskalaisten kansallistuntoa, eikä rauhaa siellä pidetty pysyvänä. Sodan synnyttämän katkeruuden voidaankin katsoa vaikuttaneen merkittävästi ensimmäisen maailmansodan syttymiseen vajaa puoli vuosisataa myöhemmin.
Terry Goodkind
Terry Goodkind (s. 1948 Omaha, Nebraska) on yhdysvaltalainen fantasiakirjailija. Hän on kirjoittanut "The Sword of Truth" -sarjaa, johon kuuluu tällä hetkellä yksitoista osaa. Sarjan ensimmäinen kirja, "Wizard’s First Rule", ilmestyi 1994 ja oli heti menestys. Kirjasarjasta on tehty myös "Totuuden miekka" -niminen televisiosarja.Lisäksi vuonna 1998 ilmestyi lyhytromaani "Debt of Bones", joka sijoittuu aikaan ennen "The Sword of Truth" -sarjaa.
Versailles
Versailles (ääntämys: /vɛʁ.saj/) on kaupunki Pariisin metropolialueella noin 19 kilometriä pääkaupungista lounaaseen. Versailles kuuluu Île-de-Francen alueeseen, ja se on Yvelinesin departementin osa ja kuuluu samannimiseen arrondissementtiin. Aikaisemmin se oli erillinen ja suhteellisen syrjäinen kylä, kunnes 6. toukokuuta 1682 kuningas Ludvig XIV siirsi hovinsa Versaillesin linnaan. Nykyään Versailles on yksi Pariisin seudun rikkaimmista asuntoalueista.
Preussin kuningas Vilhelm I julistettiin Saksan keisariksi Versaillesin palatsin peilisalissa 18. tammikuuta 1871. Palatsissa solmittiin 1919 myös Versailles’n rauha, joka päätti ensimmäisen maailmansodan ja jossa solmittiin Kansainliiton perustamissopimus.
We Are the World
We Are the World on single, joka nauhoitettiin ja julkaistiin Yhdysvalloissa vuonna 1985 Etiopian auttamiseksi nälänhädässä. Kappaleen ovat kirjoittaneet Michael Jackson ja Lionel Richie ja sen on tuottanut Quincy Jones. Single on myynyt tähän mennessä yli 20 miljoonaa kappaletta.
Seuraavilla artisteilla oli soolo-osuus singlellä (laulujärjestyksessä):Singlellä esiintyvät myös seuraavat laulajatVuonna 2010 kappale levytettiin uudelleen ja sen tuotto lahjoitettiin Haitin maanjäristyksen uhreille.
Myös Michael Jackson esiintyy uuden version musiikkivideolla, vaikkakin oli kuollut jo vuosi sitten ennen uutta versiota. Hänen siskonsa Janet Jackson laulaa Michaelin osuudet uudella versiolla. .
Shaka Zulu
Shaka kaSenzangakhona eli Shaka Zulu (n. 1787 – 22. syyskuuta 1828) oli zulukuningas, joka muutti zulut pienestä klaanista kansakunnaksi, ja hallitsi suurta osaa eteläistä Afrikkaa Phongolo- ja Mzimkulujokien välissä. Hän saavutti menestystä taitavana sotataktikkona.
1700-luvun lopulla pohjoisten ngunien keskuudessa syntyi poliittisia levottomuuksia liiallisen väestönkasvun ja kaupallisen kilpailun seurauksena. Koska ngunien hallitsema rannikkoalue rajoittui Intian valtamereen, Lohikäärmevuoristoon ja eurooppalaisten hallitsemaan Kapmaahan, oli tarvittavan lisämaan hankkiminen mahdollista vain sisäisten sotien avulla. Ngunien väliset etniset yhteenotot johtivat uudenlaisen sotilaallisen ja hallinnollisen järjestelmän syntymiseen. "Mustaksi Napoleoniksi" kutsutun Shaka Zulun johdolla syntyikin vahva zuluvaltio.
Shaka aloitti uudenlaisen Zulu-kuningaskunnan rakentamisen pääasiassa valloitusten avulla. Shakaa pidetään yhtenä Afrikan merkittävimmistä armeijan ja sodankäynnin organisoijista. Hän korvasi aikaisemmin aseina käytetyt pitkät heittokeihäät lyhyillä iskukeihäillä, joita voitiin käyttää taistelussa toistuvasti. Zulusoturit ryhtyivät lähestymään vihollista myös mahdollisimman hiljaa ja näkymättömissä ja yllättivät sen äkillisellä rynnäköllä. Uuden sotataktiikan avulla Shaka löi vuonna 1817 alkaneessa Ndwandwen ja Zulumaan sodassa pian Zwiden joukot ja laajensi valloituksiaan myös pohjoiseen Transkeihin. Shakan valloituksia pakoon lähti suuri joukko väestöä, jonka sanotaan muodostaneen nk. Mfecaneliikkeen (, tunnetaan myös sesothonkielisellä nimellä Difaqane ja Lifaqane). Tämän vaikutukset tuntuivat Keski- ja Itä-Afrikassa saakka.
Shakan isä Senzangakhona edelsi häntä zulujen päällikkönä. Vuonna 1828 Shakan velipuoli Dingane toteutti onnistuneen salajuonen Shakan salamurhaamiseksi ja nousi zulujen kuninkaaksi. Dinganen asema valtaistuimella ei kuitenkaan koko hänen valtakaudellaan ollut täysin vakaa.
Shaka (artisti)
Shaka Kampara (s. 1981 Helsinki), taiteilijanimeltään Shaka, on suomalainen rap-artisti Helsingistä. Hän innostui hip hopista kuultuaan 1990-luvulla Public Enemyä. Shaka kuuluu rap-artisti Jontin kanssa Jontti & Shaka -nimiseen hip hop-duoon. Duo on julkaissut yhden EP:n, yhden studioalbumin ja yhden kokoelman. Shaka kuuluu myös Koivuniemen Herrat -yhtyeeseen. Koivuniemen Herrojen debyyttialbumi "Sokeat johdattaa" julkaistiin 28. huhtikuuta 2010 ja toinen albumi "Jotain uutta auringon alla" 14. syyskuuta 2012. Shakan vanhemmat asuivat hänen syntymänsä aikaan Espoon Tapiolassa. Perhe muutti Shakan ensimmäisen vuoden aikana Helsingin Ullanlinnaan.
Shaka on suorittanut siviilipalveluksen.
Berkeley Software Distribution
Berkeley Software Distribution (BSD), toisinaan myös Berkeley System Distribution, on nimitys toiselle Unix-päähaaralle ja siitä polveutuville järjestelmille. Se sai alkunsa vuonna 1977, kun Kalifornian yliopiston Berkeleyn kampuksella opiskellut Bill Joy kokosi joukon sekä itsensä että muiden jatko-opiskelijoiden Unixiin tekemiä lisäyksiä magneettinauhalle, jota levitettiin vapaasti tutkijapiireissä. Pari vuotta myöhemmin BSD alkoi kehittyä itsenäiseksi käyttöjärjestelmäksi.
Vuonna 1991 Berkeleyn Computer Science Research Group (CSRG) poisti BSD 4.3:sta AT&T:n toteuttamat osat ja julkaisi loput nimellä Berkeley Networking Release 2 (Net/2). Bill ja Lynne Jolitz toteuttivat uudestaan puuttuvat kohdat.
"Net/2" -julkaisun lähdekoodit julkaistiin vuonna 1992, jolloin AT&T:n Unix System Laboratories nosti oikeuskanteen tekijänoikeuksista. Osana kiistan sovitusta kaikki pyynnöt Net/2-julkaisuun ohjattaisiin 4.4BSD(Lite) -versioon.
Nykyisin suositut ilmaiset ja vapaat BSD-käyttöjärjestelmät perustuvat 386BSD:hen, joka oli vuonna 1991 julkaistujen vapaalevitteisten 4.3BSD-Net2-nauhojen pohjalta kehitetty PC-yhteensopivien koneiden käyttöjärjestelmä. Viimeinen Kalifornian yliopiston julkaisema BSD-jakelu oli 4.4BSD-Lite Release 2 vuonna 1995.
4.2BSD sisälsi ensimmäisenä Berkeley sockets-rajapinnan prosessien väliseen kommunikaatioon ja TCP/IP-tietoliikenteeseen. Bill Joy sai tehtäväkseen integroida ARPANETiin kehitetty TCP/IP-protokolla käyttöjärjestelmään mutta päätyi kirjoittamaan toteutuksen uusiksi.Unixin kaltaisia BSD:stä polveutuvia järjestelmiä:
Darwin (käyttöjärjestelmä)
Darwin on vapaa POSIX-yhteensopiva käyttöjärjestelmä, jonka Apple julkaisi vuonna 2000. Darwin pohjautuu 386BSD:hen. Applen APSL-lisensoidun lähdekoodin lisäksi siinä on osia Nextstepistä ja muista avoimen lähdekoodin projekteista. Applen macOS- ja iOS -käyttöjärjestelmät pohjautuvat Darwiniin.
Darwinin merkittävimpiä tekniikoita ovat Mach 3.0:een perustuva XNU-ydin, FreeBSD 5 -jakelun kanssa yhteensopivat järjestelmäpalvelut, suorituskykyiset verkko-ominaisuudet ja tuki useille tiedostojärjestelmille.
Alun perin Darwinin lisenssinä ollut APSL ei täyttänyt Free Software Foundationin vapaiden ohjelmistojen lisensseille asettamia kriteereitä. Open Source Initiativen avoimen lähdekoodin lisenssien kriteerit samainen lisenssi kuitenkin täytti.
Kesäkuussa 2003 Apple julkaisi Darwinin APSL 2.0 -lisenssillä, joka täyttää myös Free Software Foundationin asettamat kriteerit. Tuolloin Apple sai myös rekisteröityä Darwinin kaupalliset jakeluversiot Mac OS X 10.5 Leopard ja Mac OS X 10.6 Snow Leopard UNIX 03 -sertifikaatin mukaisina tuotteina.
Apple on julkaissut Darwinista uuden version aina uuden macOS-järjestelmän rinnalla.
Oman, varsinaisen Darwin-julkaisunsa lisäksi Apple perusti yhdessä Internet Systems Consortiumin kanssa vuonna 2002 yhteisöllisen "OpenDarwin"-hankkeen, jonka tarkoituksena oli lisätä yhteistyötä Applen ja vapaiden ohjelmistojen yhteisön välillä. Hanke kuitenkin lakkautettiin vuonna 2006 kiinnostuksen puutteen vuoksi.
Vuonna 2008 entinen OpenDarwin-yleisö perusti uuden jakelun PureDarwinin.Darwinin vapaan lähdekoodin luonteesta johtuen alustalle on kehitteillä useita avoimen lähdekoodin ohjelmistoja, jotka pyrkivät parantelemaan Darwinin ominaisuuksia ja korjaamaan sen puutteita. Tällaisia ovat esimerkiksi:Darwinin kehittäjät ottivat vesinokkaeläin "Hexleyn" maskotikseen vuonna 2000. Apple ei tunnusta Hexleytä käyttöjärjestelmän viralliseksi logoksi.
Philipp Melanchthon
Philipp Melanchthon (alun perin Philipp Schwartzerd; 16. helmikuuta 1497 Bretten – 19. huhtikuuta 1560 Wittenberg) oli saksalainen humanisti ja Martti Lutherin työtoveri.
Melanchthon toimi Wittenbergin yliopiston kreikan kielen professorina vuodesta 1518 ja tutustui silloin Martti Lutheriin. Hän oli Lutherin mukana jo Leipzigin väittelyssä puolustamassa alkavaa uskonpuhdistusta. Lähinnä Melanchthonin laatimat Augsburgin tunnustus ja Augsburgin tunnustuksen puolustus (1530) ovat luterilaisen kirkon tunnustuskirjoja.
Melanchthon ei Lutherin kuoleman jälkeen pystynyt hallitsemaan nuoren luterilaisen kirkon sisällä syntyneitä opillisia erimielisyyksiä. Opillisten riitojen (muun muassa Augsburgin interim ja Leipzigin interim) aikana huomattiin Melanchthonin haparoivan opillisissa asioissa. Hän halusi luoda rauhaa kirkkokuntien välille, ja tämä näkyi hänen kirjoituksistaan. Hän esimerkiksi olisi suostunut hyväksymään katolilaisia seremonioita ja alamaisuuden paaville ja hänen piispoilleen, mikäli nämä suvaitsisivat luterilaista oppia. Kahdeksan vuoden päästä hän myönsi olleensa väärässä. Jopa reformaattori Jean Calvin kirjoitti Melanchthonille. Kirjeessä hän ”syyttää sinua vasten kasvoja” sekä sanoo ”kenraalin ja johtajan epäröinnin olevan häpeällisempää kuin kokonaisen sotilasrykmentin paon”. Melanchthonin ryhmä nimettiin filipisteiksi, ja aitoluterilaiset asettuivat heitä vastaan. Tuolloin aitoluterilaisten teologisena johtajana toimi Matias Flacius.
Philipp Melanchthonin keskeisimpänä saavutuksena pidetään koululaitoksen uudistamista. Hän saikin kunnianimen ”praeceptor Germaniae” eli ”Saksan opettaja”. Hän korosti humanismia ja eettisen kasvatuksen merkitystä. Melanchthonin ansiosta humanistinen koululaitos levisi Saksasta myös muihin, erityisesti luterilaisiin maihin.
Lapio
Lapio on työkalu, jossa on varsi ja litteä, leveä pää. Lapiolla kaivetaan ja siirretään muun muassa maata, hiekkaa, roskia, hiiliä ja lunta.
Tavallisimpia lapion malleja ovat kärkilapio (tunnettu myös nimellä pistolapio), betonilapio eli tasakärkilapio, viljalapio ja lumilapio.
Lapion materiaalit ja muotoilu suunnitellaan lapioitavan materiaalin omainaisuudet huomioon ottaen. Kärkilapiossa on terä teräksestä, varsi puuta tai teräsputkea ja ponsi teräksestä ja puusta. Kärkilapion terä on muodoltaan kuten V-kirjain tai vähän pyöristetympi versio siitä. Betonilapio eroaa kärkilapiosta suoralla terällään eli sillä voidaan lapioida tasaiselta lattialta tai asfaltilta vaikkapa hiekkaa. Viljalapio on muodoltaan kuten tasakärkilapio, mutta sen terä on suurempi, koska lapioitava aine on kevyempää ja viljalapion materiaalina ovat yleensä alumiini- tai muoviterä, puuvarsi ja muovinen ponsi. Viljalapion terän reunat ovat ylöspäin käännetyt, että viljaa pysyy enemmän lapiossa. Lumilapio on monesti vielä viljalapiotakin suurempi ja materiaalit ovat samoja, mutta terän reunoja ei yleensä ole paljonkaan käännetty.
Lapion pituus on tyypillisesti 100–120 cm.
Kenttälapio kuuluu sotilaan mieskohtaiseen varustukseen. Se on tavallista lapiota pienempi ja lyhyempi sekä useimmiten kokoontaitettava. Sen reunat on teroitettu juurien ja oksien katkomista varten. Lähitaistelussa se on myös tehokas astalo. Puutarhalapio eli istutuslapio voi olla pieni muovinen tai metallinen terällä ja kädensijalla varustettu 20–30 cm:n pituinen yhden käden työkalu keveisiin ja pieniin puutarhan töihin. Kaivamiseen voidaan käyttää myös pistolapiota.
Rikkalapio on siivouksessa käytettävä apuväline, jonka kahvaan on usein mahdollisuus ripustaa harja.
Hiekkalaatikolla on lapsilla leluna yleensä muovinen noin 20 cm pitkä hiekkalapio.
AppleGarden
AppleGarden on Timo Railon 1991 perustama Mac-käyttäjille suunnattu BBS-palvelu, joka toimi alkuun tekstipohjaisena, käyttäen Hermes BBS-ohjelmistoa. Vuonna 1992 AppleGardenista tuli Suomen Macintosh-käyttäjien yhdistyksen fiMUG:n virallinen BBS. Pian tämän jälkeen ohjelmistoksi vaihtui graafinen FirstClass-ohjelmisto. Tekstipohjaisen AppleGardenin käyttäjämäärä oli enimmillään reilu kolmesataa käyttäjää ja FirstClassin käyttöönoton jälkeen palvelu kasvoi varsin nopeasti yli kolmeentuhanteen käyttäjään.
Nykyään AppleGardenilla on noin kahdeksansataa käyttäjää, ja yhteyden voi ottaa modeemilla AppleGardenin kaksilinjaiseen soittosarjaan tai Internetin kautta. Enimmillään AppleGardenin soittosarjassa on ollut neljätoista linjaa ja rekisteröityneitä käyttäjiä yli kaksi tuhatta. Modeemisoittosarja lakkautettiin marraskuun 2005 lopussa, mutta purkki jatkaa toimintaa Internet-verkon kautta, johon se liitettiin kiinteällä yhteydellä 90-luvun jälkimmäisellä puoliskolla.
AppleGardenissa kirjoittajat esiintyvät omalla etunimellä ja sukunimellä. Keskusteluissa on noudatettu perinteisesti hyviä tapoja, muun muassa top-postaamisen käyttö on ollut harvinaista.
FiMUG
fiMUG ry. on Suomen Mac-käyttäjien yhdistys. Yhdistys aloitti toimintansa vuonna 1990 HyperCard-käyttäjien yhdistyksenä Hyper ry:nä. Yhdistyksen nimen ja toiminnan laajentuessa Mac-käyttäjäyhdistykseksi vuonna 1993 myös jäsenlehden nimi muutettiin Hyper-Uutisista Kotaporaksi.
Yhdistys on ottanut kantaa muun muassa HST-korttien käyttöön ja tekijänoikeuslain muutoksiin. Tekijänoikeuslain muutokseen liittyvä lehdistötiedote ja eduskuntaan jaettu aineisto julkaistiin Suomen Unix-käyttäjäin yhdistyksen FUUG ry:n ja Linux-käyttäjien yhdistyksen FLUG ry:n kanssa. Yhdistys on osallistunut Kansallinen Tieto­turva­päivä -hankkeeseen vuodesta 2006 lähtien.
Jäsenilleen ja muille Mac-käyttäjille yhdistys järjestää tapaamisia ja kursseja.
AppleGardenin sähköiset keskustelu- ja tiedostoalueet ovat toimineet vuodesta 1993 lähtien. Vuonna 2004 perustettu Hopeinen Omena -keskustelufoorumi siirtyi fiMUG ry:lle toukokuussa 2008. Omenamehu.org:n kanssa yhdistys on tehnyt yhteistyötä sen perustamisesta 2005 lähtien.
Syksyllä 1999 otettiin käyttöön Virtuaalikorppu, joka tarjosi Internetin kautta toimivan levykkeen tavoin käytettävän verkkolevyn. Palvelu oli hyödyllinen erityisesti uusien iMac-tietokoneiden käyttäjille, koska uusissa koneissa ei ollut enää levykeasemia. Vuonna 2004 Virtuaalikorpun korvasi fiDisk, joka toimii Mac OS X Server -käyttöjärjestelmällä.
fiMUG ry on omistanut vuodesta 2008 alkaen Hopeinen Omena -foorumin. Hopeinen Omena on suomalaisten Apple-käyttäjien keskustelufoorumi. Foorumi on perustettu helmikuussa 2004. Foorumille on rekisteröitynyt yli 60 000 käyttäjää, ja viestejä on kirjoitettu yli 1,5 miljoonaa huhtikuuhun 2013 mennessä.
Procyon
Procyon (Alfa Canis Minoris, α Canis Minoris, α CMi) on Pienen koiran tähtikuviossa sijaitseva kirkas tähti, joka on saanut nimensä siitä, että se kulkee taivaalla Siriuksen edellä. Procyon kuuluu talvikolmioon, jossa ovat myös Sirius ja Betelgeuze. Se on Pienen koiran tähdistön kirkkain ja koko taivaan kahdeksanneksi kirkkain tähti.
Procyon on yksi lähimmistä tähdistä, sillä se on vain 11,4 valovuoden päässä maapallosta. Siriuksen tavoin myös Procyon on kaksoistähti: sen seuralainen on himmeä valkoinen kääpiö "Procyon B", joka kiertää päätähteään noin 15 AU:n päässä. Se on melko vaikea havaita, koska se on niin himmeä ja lähellä kirkasta päätähteä. Hyvin tiheä Procyon B on massiivisempaa Sirius B:tä suurempi ja kevyempi, koska painava valkoinen kääpiö puristuu enemmän kokoon kuin kevyt. Se on myös Sirius B:tä viileämpi ja vanhempi. Procyon B:n säde on 8 600 km. Procyon A:sta katsoen Procyon B loistaa vain muutaman täydenkuun valaistusvoimakkuudella.
Procyon A on Aurinkoa seitsemän kertaa kirkkaampi. Se luokitellaan alijättiläiseksi, eli se on jo lopettanut vedyn fuusioimisen heliumiksi ja on siis elinkaarensa loppupäässä. Procyonista tulee punainen jättiläinen 10–100 miljoonan vuoden päästä.
Vuonna 2004 kanadalainen MOST-satelliitti sai valmiiksi 32-päiväiset mittauksensa etsiessään tähden pinnalta niin sanottuja ”tähdenjäristyksiä”, joita tavataan Auringon pinnalta jatkuvasti. Tutkijoiden suureksi yllätykseksi mitään ei kuitenkaan löytynyt, vaan Procyonin säteilemä valo on erittäin tasaista Auringon säteilyyn verrattuna.
HyperCard
HyperCard on Bill Atkinsonin Macintoshille kehittämä kortteihin, hypertekstiin ja HyperTalk-kieleen perustuva hypermediasovellus ja sovelluskehitysympäristö. Se julkaistiin vuonna 1987 System Software 6:lle, ja se poistettiin myynnistä maaliskuussa 2004. HyperCard toimii Mac OS 9:ssä ja aikaisemmissa versioissa, mutta sen käyttö on mahdollista myös Mac OS X:ssä, Classicin avulla.
HyperCardin toiminta perustuu kortteihin, joiden välillä voidaan liikkua, sekä objekteihin. Objektit ovat painikkeita ("button, btn") tai tekstikenttiä ("field, fld"). Painikkeille ja kentille määrätään HyperTalk-kielen avulla tapahtumia (esim. "on mouseUp", joka suoritetaan klikattaessa), joita kutsuttaessa suoritetaan haluttu skripti. Tapahtumia kutsutaan automaattisesti, käyttäjän toimesta johtuen tai ohjelmakoodista käsin. Myös itse kortti, sekä koko pino (ohjelma) voi sisältää omia tapahtumia.
Lisäksi uusimmissa versioissa (2.0 ja uudemmat) painikkeille voidaan luoda ikoneita. Ikonit eivät ole objekteja.
Korteille voidaan määrittää myös pohja, joka voi sisältää samoja elementtejä, kuin kortitkin. Pohjan elementit sijoittuvat kortin elementtien alle. Kortit ja pohjat voivat sisältää myös grafiikkaa.
HyperTalkin toiminta perustuu objektien ja käyttäjän välillä lähetettäviin "viesteihin" ("message") ja erilaisiin objekteihin, joita ovat painikkeet ("button, btn"), tekstikentät ("field, fld"), kortit ("card, cd"), pohjat ("background, bg") ja pinot ("stack"). On myös muutamia objekteja, joilla ei ole omaa ohjelmakoodia, eivätkä ne voi lähettää tai vastaanottaa viestejä, mutta joita muut objektit voivat hallita; näitä ovat ainakin "the message box" (viestilaatikko) ja "menubar". Viestit voivat olla automaattisesti lähetettäviä (esim. "idle", jota kutsutaan jatkuvasti objektin ollessa aktiivinen) tai käyttäjän toiminnasta aiheutuva (esim. "mouseUp", joka lähetetään objektille sitä klikattaessa). Viestejä voidaan lähettää myös ohjelmasta käsin.
HyperTalk on hyvin lähellä englannin kieltä. Se sisältää mm. prepositioita (esim. "into", "to", "from", "of"), joiden käyttö on kuitenkin loppuen lopuksi hyvin loogista.
Lumisokeus
Lumisokeus on tila, jossa heijastuva valo voi aiheuttaa silmän väliaikaisen näkökyvyttömyyden. Oireina voivat olla myös silmän punaisuus, vetisyys, turpoaminen ja roskan tunne silmässä. Lumisokeus johtuu voimakkaasta ultraviolettisäteilystä, joka vaurioittaa sarveiskalvoa ja aiheuttaa tulehduksen. Oireet ovat väliaikaisia, eikä lumisokeudesta jää pysyviä haittoja silmiin.
Lumisokeus voi ilmetä esimerkiksi hiihtoretkillä lumesta heijastuvan valon vuoksi tai merellä. Vaara on suurempi korkealla, missä UV-säteily on voimakkaampaa. Myös valokaarihitsauksessa syntyy paljon UVC- ja UVB-säteilyä, minkä takia sitä ei saa katsoa ilman suojausta.
Lumisokeus alkaa oireilla yleensä vasta 6–8 tunnin kuluttua altistumisesta, ja sen oireet häviävät itsestään 1–2 vuorokauden kuluttua, kun sarveiskalvon epiteelisolut ovat uusiutuneet.
Lumisokeutta hoidetaan rasvaisilla antibioottivoiteilla tai -tipoilla sekä oleskelulla hämärässä huoneessa ja tarvittaessa silmien peittämisellä. Särkylääkitys auttaa lumisokeudesta aiheutuvaan kipuun.