hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Bulvaani
Bulvaani eli haamuostaja on ostaja, joka ostaa tilauksesta hyödykkeitä (tavallisesti osakkeita) vain myydäkseen ne heti eteenpäin tilaajalleen. Bulvaaneja voidaan käyttää tilanteessa, jossa osakkeiden merkintää tai ostoa henkilöä kohti on rajoitettu. Niitä voidaan myös hyödyntää tilanteessa, jossa epäillään että myyjällä on aikomus kohdella tuntemaansa ostajaa tai myyjää epäedullisesti, jolloin bulvaanina toimiva neutraali kolmas osapuoli hoitaa kaupan. Esimerkiksi varakkaaksi tiedetyltä ostajalta saatettaisiin pyytää enemmän kuin muilta, jolloin tämä ei saa hankittua haluamaansa käypään hintaan.
Bulvaanina voi toimia luonnollinen henkilö tai yritys. Suomen oikeuden mukaan bulvaanisuhde ei lähtökohtaisesti ole kielletty, mutta sen avulla ei voida välttää vero-oikeudellisia velvollisuuksia.
Bulvaaneita voidaan käyttää myös vallattaessa yhdistyksiä tai osuuskuntia. Tällöin bulvaani on henkilö, joka liittyy yhdistykseen tai osuuskuntaan pelkästään valtaamistarkoituksessa.
Bulvaani voi tarkoittaa myös metsästyksessä käytettävää houkutuslintua. Sana on tullut lainana balttilaisten kielten kautta venäjän sanasta "bolvan", joka tarkoittaa tyhmyriä.
Asentoaisti
Asentoaisti (joskus istuinpaikka-aisti tai lihasasentoaisti) on osa tasapainoaistia. Se kertoo ruumiin osien asennon toisiinsa nähden ja liikuttaako ihminen kehoaan aktiivisesti. Toisin kuin muut aistit, asentoaisti ei kerro ulkoisesta ympäristöstä vaan vain ihmisen sisäisestä tilasta. Ihossa, lihaksissa, jänteiden välissä ja nivelissä on puristusta ja venytystä tuntevia hermopäätteitä ("mekano- tai pressoreseptoreita").
Asentoaistin toimivuutta voi testata niin että sulkee silmät ja yrittää saada kädet ojennettuna sormenpäät yhteen. Normaalitilassa virhe on korkeintaan muutamia senttejä, mutta päihtyneessä tilassa olevalle tehtävä saattaa olla erittäin vaikea.
Lentäjät saattavat aistia virheellisiä asentoaistin tuntemuksia, jotka johtuvat kiihtyvän liikkeen istuinta vasten aiheuttamasta keskipakoisvoimasta.
Danny Kaye
Danny Kaye ("David Daniel Kaminski"; 18. tammikuuta 1911 New York – 3. maaliskuuta 1987 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja. Hän oli yksi kaikkien aikojen tunnetuimpia koomikoita, joka menestyi sekä Broadwayn lavoilla että elokuvissa. Hän esiintyi muun muassa klassikkofilmissä "Valkea joulu" (1954) sekä television Bill Cosby Show'ssa.
Kaye palkittiin kahdella Golden Globe-palkinnolla. Vuonna 1954 hän sai erikois-Oscarin. Elämänsä loppupuolella Kaye omistautui Unicefin hyvän tahdon lähettilään työlle.
Hänelle myönnettiin 23. kesäkuuta 1987 postuumisti Presidential Medal of Freedom.
William Rehnquist
William Hubbs Rehnquist (1. lokakuuta 1924 – 3. syyskuuta 2005) oli yhdysvaltalainen juristi ja Yhdysvaltain korkeimman oikeuden 16. puheenjohtaja. Presidentti Richard Nixon nimitti hänet korkeimman oikeuden tuomariksi vuonna 1972, ja Ronald Reagan ylensi hänet puheenjohtajaksi vuonna 1986. Hän toimi puheenjohtajana kuolemaansa asti.
William Rehnquist syntyi Milwaukeessa Wisconsinissa. Hänen isänsä vanhemmat olivat Yhdysvaltoihin muuttaneita siirtolaisia Ruotsista. Rehnquist suoritti maisterin tutkinnon valtio-opista sekä Stanfordin yliopistossa että Harvardissa. Sitten hän opiskeli lakia Stanfordissa, jossa yksi hänen opiskelutovereistaan oli hänen tuleva kollegansa, korkeimman oikeuden jäsen Sandra Day O’Connor. Rehnquist valmistui vuonna 1952 vuosiluokkansa parhaimpana ja sai paikan korkeimman oikeuden tuomarin Robert H. Jacksonin avustajana. Sen jälkeen hän muutti Arizonan Phoenixiin, missä hän harjoitti lakia ja osallistui myös paikallispolitiikkaan.
Vuosina 1969–1971 Rehnquist työskenteli Yhdysvaltain oikeusministeriön alaisessa virastossa ("Office of Legal Counsel"). Vuonna 1971 presidentti Richard Nixon nimitti hänet korkeimpaan oikeuteen, ja kun oikeuden puheenjohtaja Warren Burger jäi eläkkeelle, presidentti Ronald Reagan nimitti Rehnquistin tämän seuraajaksi vuonna 1986.
Rehnquist äänesti konservatiivisesti oikeuden päätöksissä. Hän halusi siirtää liittovaltion valtaa osavaltioille ja rajoittaa yksilön perustuslaillisia oikeuksia. Hän vastusti kuolemanrangaistukseen tehtyjä tiukennuksia, kuten tuomitun ikärajan nostamista, ja ajoi rajoituksia kuolemaantuomittujen mahdollisuuksiin valittaa tuomiostaan. Hän kannatti abortin sekä rikoksesta syytettyjen oikeuksien rajoittamista.
Rehnquist kuoli 3. syyskuuta 2005 kilpirauhassyöpään, joka oli diagnosoitu noin vuosi aiemmin. Hänet on haudattu Arlingtonin hautausmaalle, jonne on haudattu myös Rehnquistin vaimo Natalie ”Nan” Cornell Rehnquist, joka kuoli munasarjasyöpään vuonna 1991. Heillä oli kolme lasta.
Katalaunien kenttien taistelu
Katalaunien kenttien taistelu (myös Katalaunisten kenttien taistelu) käytiin vuonna 451 roomalaisen kenraalin Aëtiuksen johtamien liittoutuneiden joukkojen ja Attilan johtamien hunnien välillä. Taistelu käytiin nykyisen Koillis-Ranskan alueella roomalaisen Catalaunumin, nykyisen Châlons-en-Champagnen kaupungin pohjoispuolella. Katalaunien kenttien taistelu oli Länsi-Rooman valtakunnan viimeinen suuri sotilasoperaatio.
Kumpikin armeija koostui useiden kansojen lähettämistä joukoista. Aëtiuksen liittoutumaan kuuluivat muun muassa visigootit, saalilaiset ja ripuaariset frankit, sarmaatit, burgundit sekä saksit. Visigoottien kuningas Teoderik I kaatui taistelussa, ja hänen poikansa Thorismund nimitettiin uudeksi kuninkaaksi taistelukentällä. Attilan liittolaisina on mainittu gepidit ja ostrogootit sekä mahdollisesti myös jotkin burgundi- ja frankkiheimot.
Katalaunien kenttien taistelua voittaja jäi epäselväksi, vaikka hunnit joutuivatkin vetäytymään takaisin asuinsijoilleen Pannoniaan. Taistelun on usein pidetty yhtenä Euroopan historian käännekohdista. Taistelu ei kuitenkaan varsinaisesti pysäyttänyt hunnien Euroopan valloitusta. Attila pystyi jo seuraavana vuonna hyökkäämään Italiaan ja aiheuttamaan siellä paljon tuhoa. Hunnien hyökkäykset tyrehtyivät vasta Attilan kuoltua.
On väitetty, että hunnit olisi voitu kukistaa taistelussa lopullisesti ja että Thorismund olisi halunnut tehdä tämän kostaakseen isänsä kuoleman, mutta että Aëtius olisi halunnut pitää hunnit uhkana germaanikansoille, niin että nämä eivät olisi voineet uhata Länsi-Roomaa.
Arseenitrioksidi
Arseenitrioksidi (AsO, CAS-numero 1327-53-3) on kemiallinen yhdiste, josta käytetään myös nimityksiä arsenikki, "arseeni(III)oksidi", "arseenioksidianhydridi", "arseenihappoanhydridi" ja "valkoinen arsenikki".
Menneinä aikoina arsenikiksi kutsuttiin alkuainetta, joka nykyään tunnetaan nimellä arseeni ja joka on arseenitrioksidin rakenneosa.
Vielä 1950- ja 1960-luvuilla Suomessa käytettiin muutamia torjunta-aineita, joissa oli tehoaineina
arseenitrioksidia. Näitä käytettiin tuholaisten torjuntaan ja perunan varsiston hävittämiseen. Metallien jalostuksessa saadaan sivutuotteena arseenitrioksidia. Suomessa kupari- ja nikkelirikasteiden sisältämää arseenia ei nykyisin enää eroteta ja oteta talteen. Arseenitrioksidia käytetään Suomessa vähäisiä määriä sellaisenaankin, lähinnä laboratoriokemikaalina.
Arsenikki on erittäin tunnettu juuri myrkyllisyytensä vuoksi. Se absorboituu helposti ruuansulatuskanavan kautta, mutta myrkytyksen voi saada myös hengityksen kautta tai ihon läpi. Eliminaatio on aluksi nopeaa (biologinen puoliintumisaika on 1–2 vuorokautta), mutta osa (30–40 %, jos altistus on toistuvaa) varastoituu luihin, lihaksiin, ihoon, hiuksiin ja kynsiin (kaikki kudoksia joissa on paljon keratiinia) ja poistuu sieltä paljon hitaammin useiden viikkojen ja kuukausien aikana. Arseenitrioksidin letaaliannos on 120 mg.
Rotu
Rotu on biologinen termi, jota käytetään useimmiten kuvaamaan jalostuksen tuloksena syntynyttä eläinryhmää, jolla on tietyt ennalta määritellyt pysyvät ominaisuudet. Kasveitieteessä rodulla tarkoitetaan yleensä toisistaan jonkin tai joidenkin pysyvien ominaisuuksien perusteella poikkeavia populaatioita tai populaatiojoukkoja. Tätä termiä käytetään usein esimerkiksi jos ei haluta luokittelun tasoa erityisesti sitoa johonkin tiettyyn taksonomiseen kategoriaan, kuten esimerkiksi alalajiin tai muunnokseen. Kasveista puhuttaessa käytetän yleensä rodun synonyymina lajia ja alarodusta lajiketta, mutta lajiketta ei suositella käytettäväksi puhuttaessa luonnonkasveista, ainoastaan viljelykasveista.
Rotua käytetään joskus alalajin synonyyminä, mutta varsinkin koti- ja lemmikkieläimistä puhuttaessa rotu tarkoittaa alalajia suppeampaa jaottelua joka perustuu morfologisiin seikkoihin. Koska termillä rotu ei ole olemassa yksiselitteistä luonnontieteellistä määritelmää, pyritään koko sanaa välttämään luonnontieteellisessä kielenkäytössä. Osin termin välttäminen perustuu haluttomuuteen kuvata ihmisen (Homo sapiens) biologista diversiteettiä. Sitä korvaamaan on pyrkimys käyttää termejä, esimerkiksi alalaji (subspecies), muunnos (varietas), alamuunnos (subvarietas), muoto (forma) ja alamuoto (subforma).
Rodun voi katsoa eroavan muista saman lajin roduista eri alleelityyppien esiintymisfrekvenssinsä suhteen. Jos termin rotu määrittelee muuksi kuin alalajiksi, voivat eri rodut lisääntyä keskenään vaikeuksitta, koska niiden välillä ei ole reproduktiivista eristäytymistä. Rotujen erot eivät ole ehdottomia, vaan suhteellisia. Yhtenäisellä levinneisyysalueella rodut muuttuvat vähitellen toisikseen, kun taas aukkoisilla alueilla erot ovat usein hyppäyksellisiä (usein tässä yhteydessä käytetään nimitystä alalaji, esimerkiksi saimaannorppa).
Associated Press
Associated Press on yhdysvaltalainen uutistoimisto. Se on maailman vanhimpia ja suurimpia uutistoimistoja, perustettu vuonna 1846, jolloin neljä newyorkilaista lehteä perusti osuuskunnan saadakseen tuoreita uutisia Meksikon-Amerikan sodasta.
AP:n uutisia käyttää maailmanlaajuisesti 1 700 sanomalehteä ja 5 000 televisio- ja radiotoimitusta. Associated Pressin omistavat sille uutisia kirjoittavat ja sen uutisia käyttävät yhdysvaltalaiset sanomalehdet, televisioasemat ja radioasemat. Yhdysvaltojen ulkopuolellakin monet uutistoimitukset käyttävät Associated Pressin uutispalvelua.
Kaarikäytävät
Kaarikäytävät, "liike-elin", ovat osa tasapainoaistia. Kaarikäytävät käsittävät kolme nesteen (endolymfan) täyttämää, toisiinsa nähden suorassa kulmassa olevaa käytävää sisäkorvassa. Kaarikäytävät aistivat kulmakiihtyvyyksiä, eli kaartoja, kierteitä ja kallistuksia. Aistihavainto perustuu kaarikäytävien pohjassa olevien aistisolujen jatkeiden liikkeeseen kaarikäytävän nesteen mukana. Kaarikäytävien aistimusten avulla pystytään pitämään silmät kohdistettuina nopeiden päänkäännösten aikana. Silmien liikuttajalihakset saavat käskynsä automaattisesti. Monilla linnuilla kaarikäytävien aistimukset ohjailevat silmien liikkeiden sijasta tai lisäksi pään liikkeitä.
Toleranssi (valmistustekniikka)
Toleranssi määrää sallitut rajat jollekin tuotteen tekniselle ominaisuudelle. Ominaisuudet voivat olla esimerkiksi elektronisen komponentin sähköisiä ominaisuuksia tai koneen osan mittoja ja muotoja. Toleranssi siis kuvaa esim. tuotteen tai työstön hyväksyttyä epätarkkuutta.
Valmistustoleranssien käyttöönottaminen on ollut teollisen valmistustekniikan kulmakiviä, koska se on auttanut kehittämään toistettavuutta valmistuksessa ja siten on kyetty valmistamaan osia, jotka ovat vaihtokelpoisia. Vaihtokelpoisten osien edelläkävijänä pidetään 1800-luvulla Yhdysvaltalaista aseteollisuutta, erityisesti Colt-revolveritehdasta. Aikaisemmin koneen jonkun osan rikkoontuessa ei ollut käytettävissä varaosaa, vaan osa jouduttiin valmistamaan alusta alkaen käyttäen mallina alkuperäistä. Osan valmistuksessa ja mittojen tarkistuksessa syntyy aina jonkin verran virhettä. Toleransseilla määritetään, kuinka suuri tämä virhe saa olla ennen kuin osa hylätään.
Mm. rei'issä ja tapeissa (ja myös esim. putkissa, ruuveissa, muttereissa ja akseleissa) käytetään monesti ISO 286:1988-standardin mukaisia toleransseja. Toleranssiryhmiä on määritelty A:sta ZC:hen asti a, b, c, ..., z, ... zc) ja -luokkia 1:stä 18:aan. Reiälle käytetään isoa kirjainta ja tapille pientä. Kirjain kuvaa, onko reiän/tapin oltava nimellisarvoaan suurempi vai pienempi ja numero kertoo vaihtelurajat. 
Esimerkiksi H7-toleranssi 3 mm:n reiälle tarkoittaa, että reiän on oltava 3 mm +0.010/-0 mm kokoinen ja h7-toleranssi 3 mm:n tapille taas määrää sen kooksi 3 mm -0.010/+0 mm (sovitus on tällöin melko tiukka!). H6 taas tarkoittaisi +0.006/-0 mm:n toleranssia (pienempi vaihteluväli) ja J7 +.006/-.004 mm:n toleranssia (sama vaihteluväli kuin H7:llä, mutta eri alueella).
Elektroniikassa komponenteille ilmoitetaan yleensä toleranssi, jonka sisällä joku komponentin arvo voi poiketa nimellisestä.
Esimerkiksi, jos vastuksen toleranssiksi ilmoitetaan 1 % (ellei muuta ilmoiteta, tarkoitetaan yleensä symmetristä toleranssia, ± 1 %) ja sen nimellinen resistanssi on 100 ohmia (Ω), vastuksen vastusarvo voi vaihdella välillä 99–101 Ω. 5 % toleranssilla vaihtelualue taas olisi 95–105 Ω.
Mittatoleranssit määräävät kappaleelle sallitut tosimitat nimellismittaan nähden. Toleranssit voidaan ilmoittaa yksinkertaisimmillaan rajamitoilla tai ylä ja alaeromitoin. Sallitut mitat voidaan kertoa myös toleranssijärjestelmän avulla. ISO-toleranssijärjestelmässä voidaan kirjaimen ja numeron muodostamalla symbolilla ilmaista toleranssiasema, -aste ja se onko kyseessä reikä vai akseli. Kirjaimella ilmoitettava toleranssiasema kertoo toleranssi alueen sijainnin nimellismittaan nähden. Numerolla ilmoitettava toleranssiaste kertoo sallitun tosimittojen vaihteluvälin.
Geometriset toleranssit määrittelevät kappaleen muotoja. Ne asettavat vaatimuksia muun muassa heiton suuruudesta, tasomaisuudesta ja samankeskisyydestä.
Vahva happo
Vahva happo on happo, jonka vetyionien tuotantoreaktion voidaan olettaa tapahtuvan loppuun asti. Tämä riippuu vain ja ainoastaan hapon kemiallisista ominaisuuksista eikä liuoksen väkevyydestä, joten vahvaa happoa laimentamalla ei saada heikkoa happoa vaan laimea liuos vahvaa happoa.
Jotta happo on vahva happo, on sen konjugaattiemäksen oltava huono vastaanottamaan vetyioneja, jottei irronnut vetyioni kiinnittyisi enää takaisin. Näitä reagoimattomia ioneja ovat muiden muassa halogeeni-ionit kuten kloridi Cl sekä eräät epämetallien happi­hapoista muodostuneet anionit kuten vetysulfaatti (HSO). Tämän vuoksi vastaavat hapot eli suolahappo (HCl) ja rikkihappo (HSO) ovat vahvoja happoja.
Hapot voidaan järjestää vahvuusjärjestykseen happovakioidensa suuruuden perusteella, ja vahvoina happoina pidetään yleensä happoja, joiden happovakio "K">1. Happovakioiden lukuarvoja ei tosin usein tarvitse laskea vahvoille hapoille, koska protolysoitumattoman hapon määrä vahvojen happojen liuoksissa on hyvin lähellä nollaa.
Polyproottisilla eli moniarvoisilla hapoilla ensimmäinen protolyysireaktio on voimakkain sekä happovakioltaan suurin ja seuraavat aina edellistä heikompia. Näin ollen polyproottinen happo voi olla ensimmäiseltä protolyysireaktioltaan vahva happo, mutta seuraavilta protolyysireaktioiltaan heikko happo. Tällainen happo on esimerkiksi rikkihappo, jonka hajoaminen tuottaa vetysulfaatti-ionin (HSO). Vetysulfaatti-ioni on kuitenkin heikko happo, koska sen hajoamistuotteena syntyvä sulfaatti-ioni (SO) kykenee helposti ottamaan uudelleen vastaan irronneen vetyionin. Vetysulfaatista on liuoksessa kerrallaan hajonneena vain prosentti, joten on todennäköistä, että rikkihappoliuoksessa suurin osa haposta on dissosioitunut vain kerran.
Simone Simons
Simone Johanna Maria Simons (s. 17. tammikuuta 1985) on alankomaalainen sopraano ja sinfonista metallia soittavan Epica-yhtyeen laulaja. Hän liittyi yhtyeeseen alkuvuodesta 2003.
Simonsilla on yksi lapsi, Vincent Palotai, joka syntyi 2. lokakuuta 2013. Lapsen isä on Simonsin aviomies Oliver Palotai.
Simonsilla on blogi, SmoonStyle, jossa hän kirjoittaa muodista, kosmetiikasta, ruoista sekä elämästään Epican laulajana.
Diablo II: Lord of Destruction
Diablo II: Lord of Destruction on Blizzard Northin kehittämä ja Blizzard Entertainmentin vuonna 2001 Windowsille julkaisema "Diablo II" -tietokonepelin laajennus.Ääni: Michael Bell
Druidi () kykenee kutsumaan avukseen esimerkiksi korppeja ja susia, ja voi itsekin muuntautua eläimen muotoon. Tällöin hän ei kuitenkaan voi käyttää normaaleja taitojaan. Druidi voi myös käyttää elementaalivoimia, kuten loitsia meteorisateen tai hurrikaanin. Druidi osaa kutsua eläimiä myös silloin, kun on itse eläin. Druidilla on erilaisia hyökkäysmuotoja ollessaan eläimen muodossa, kuten esimerkiksi tulikourat.
Ääni: Lara Jill Miller
Salamurhaaja () on erikoistunut lähitaistaisteluun. Tämä hahmoluokka on kuitenkin erilainen verrattuna Barbaariin tai Paladiiniin, sillä salamurhaaja voi muun muassa jättää maahan ansoja, jotka ovat kuolettavia varomattomille vihollisille. Salamurhaajan vahvuus perustuu nopeaan liikkeeseen ja peräkkäisten iskujen nopeuteen. Salamurhaaja kykenee myös suorittamaan erilaisia hyökkäyssarjoja tai yksittäisiä hyvin voimakkaita hyökkäyksiä aivan kuten Barbaari.
Korkeavuorenkatu
Korkeavuorenkatu () on katu Helsingissä Kaartinkaupungin ja Ullanlinnan kaupunginosissa.
Katu alkaa etelästä Vuori­miehen­kadun kulmasta Ullanlinnassa ja päättyy Pohjoisesplanadille. Vuorimiehenkadun eteläpuolella katu jatkuu Kapteeninkatuna ja Pohjoisesplanadin pohjoispuolella Mikonkatuna.
Raitiovaunuliikennettä linjalla 10 Kirurgiin välillä Yrjönkatu – Tarkk'ampujankatu.
Yle TV1:n draamasarjaa Kotikatu kuvattiin Korkeavuorenkadulla vuodesta 1995 vuoteen 2004.Tarkk'ampujankadun ja Yrjönkadun välissä etelästä katsoen kadun vasemmalla puolella sijaitsee kauas näkyvä vaikuttava kaksitorninen Johanneksenkirkko (Korkeavuorenkatu 12; arkkitehti A.E. Melander; rakennusvuosi 1891).
Designmuseo (entinen Taideteollisuusmuseo) sijaitsee osoitteessa Korkeavuorenkatu 23 (arkkitehti Gustaf Nyström; 1895), pienessä Ullanlinnan-, Kasarmi- ja Punanotkonkatujen rajaamassa korttelissa. Rakennuksessa toimi alun perin ruotsinkielinen oppikoulu Läroverket för gossar och flickor. Sen vieressä Punanotkonkadun kulmassa sijaitseva suuri uusrenessanssityylinen rakennus tunnetaan "Ohranan talona" (Korkeavuorenkatu 21, Axel Högberg, 1888).
Muhkeatorninen Erottajan paloasema (Korkeavuorenkatu 26; arkkitehti Theodor Höijer; 1891) löytyy Pienen Roobertinkadun ja Ludviginkadun rajaamasta korttelista. Sitä vastapäätä on Lars Sonckin suunnittelema kansallisromanttista tyyliä edustava entinen Helsingin Puhelinyhdistyksen talo (1905).
Rikhardinkadun kirjasto sijaitsee Rikhardinkadun kulmassa (Korkeavuorenkatu 43; arkkitehti Theodor Höijer; 1881) on Helsingin entinen pääkirjasto ennen Pasilan kirjaston valmistumista. Samassa korttelissa Etelä-Esplanadin kulmassa on J. S. Sirénin 1930-luvulla suunnittelema entinen Lassila & Tikanojan pääkonttori (1935).
Bruschetta
Bruschetta [bruˈsketta] (ital.) on alun perin Italiasta tuleva alkuruoka. Se on molemmin puolin avotulella tai grillissä paahdettu leipäviipale, johon on hierottu valkosipulia, lisätty kostukkeeksi oliiviöljyä ja mausteeksi suolaa ja pippuria. Joissain muunnoksissa leivän päällä on vielä esimerkiksi pilkottua tomaattia ja tuoretta basilikaa. Alun alkaen bruschettan avulla tutkittiin satokauden oliiviöljyn laatua. Toscanassa bruschettaa nimitetään myös fett'untaksi, joka tarkoittaa öljyttyä viipaletta.
Bruschetta on useiden ravintoloiden alkuruokalistalla, ja sitä löytää nykyään yhä useammin myös ruokakauppojen pakastealtaasta.
Mikrofilmi
Mikrofilmaus on visuaalisten aineistojen tallennusmenetelmä.
Mikrofilmiä tuotetaan käytössä olevalla teknologialla (ennen mikrokuvauskamera, nyt mikrofilmitulostus) käytössä olevista järjestelmistä ja tiedostomuodoista. Tuotettu mikrofilmi kehitetään (kuten tavallinen filmi) ja varastoidaan. Kun tulee tarve tarkastella filmille tallennettuja tietoja, voidaan valaista filmiä ja suurentaa tallennettu kuva siten, että sitä voidaan tarkastella. Nykyteknologiassa kuva suurennetaan joko valon, peilien ja linssien avulla filmiltä analogiselle näytölle, josta se voidaan tulostaa paperille, tai käytetään digitaalista mikrofilmiskanneria, joka digitoi filmillä olevan kuvan ja tallentaa sen haluttuun tiedostomuotoon haluttuun käyttöympäristöön. Mikrofilmi on täten tuottamisensa jälkeen täysin järjestelmäriippumaton tallennus- ja arkistointimedia.
Mikrofilmi on nykyisin käytössä olevista medioista paperin ohella ainoa, joka todistettavasti säilyy yli 100 vuotta.
ANSI/ISO-standardien mukaisesti valmistetulle hopeagelatiinimikrofilmille on, kun se on Talle ry:n Laatupiirin asettamien vaatimusten mukaisesti kehitetty, myönnetty arkistokelpoisuus siten, että julkishallinnon pysyvästi säilytettävät asiakirjat voidaan siirtää mikrofilmille pitkäaikais- ja pysyvään säilytykseen.
Entisaikojen mikrokuvauskameralla tapahtuneesta mikrofilmien tuottamisesta on siirrytty asiakirjojen tallennukseen mikrofilmille suoraan sähköisestä (digitaalisesta) muodosta. Paperiasiakirjat digitoidaan skannerilla, jonka jälkeen ne voidaan tulostaa mikrofilmille. Digitaaliset asiakirjat muunnetaan tarvittaessa TIFF-kuviksi, jonka jälkeen ne voidaan tulostaa mikrofilmille.
Tässä ero "perinteiseen" COM-tulostukseen ("Computer Output on Microfilm -fiche), joka tyypillisesti pystyi käyttämään ainoastaan ASCII-muotoista dataa. Nyt voidaan tulostaa mikrofilmille myös grafiikkaa, tosin asiakirjojen tallennukseen tarkoitetut mikrofilmitulostimet ja niiden käyttämä mikrofilmi ei tuota hyvälaatuista kuvaa, koska kuvamuoto on "bitonal" eli mustavalkoinen.
Viime aikoina (kevät 2006) on Suomeen ryhdytty tuomaan myös harmaasävymikrofilmiä sekä värimikrofilmiä tuottavia mikrofilmitulostimia, nämä laitteet käyttävät pääsääntöisesti 35 mm:n rullamikrofilmiä, kun aiemmin mainittu mustavalkofilmiä tuottava laite käyttää 16 mm:n mikrofilmiä.
Haavipallo
Haavipallo eli lacrosse on erittäin vanha pohjoisamerikkalainen pallopeli, jota alkujaan pelasivat lähes kaikki Yhdysvaltain ja Kanadan intiaaniheimot. Suomessa sitä on alettu pelata vasta 2000-luvulla. "Intercrosse" on liikunnanopettajien lacrossesta kehittelemä koululiikuntaan soveltuva lacrossen kevyempi versio. Lajin ehkä kovatasoisin sarja maailmassa on amerikkalainen Major League Lacrosse (MLL).
Pelistä on olemassa myös halleissa pelattava versio, boxlacrosse.
Lacrossea pelataan 10-henkisellä joukkueella, johon kuuluu maalivahti, kolme puolustajaa, kolme keskikenttäpelaajaa ja kolme hyökkääjää. Tavoitteena on laukoa pallo vastapuolen maaliin ja eniten maaleja tehnyt joukkue voittaa. Lacrossea pelataan haavipäisellä mailalla eli "crossella". Hyökkääjien ja keskikenttäpelaajien mailat ovat 40-42-tuumaisia ja puolustajien 52-72-tuumaisia. Haavinpään täytyy olla 6,5-10 tuuman levyinen, paitsi maalivahdin haavin, joka saa olla 10-12 tuumaa leveä. Pallon tulee olla kuminen ja se saa olla väriltään valkoinen, sininen, keltainen tai oranssi. Sen ympärysmitan tulee olla 7,75-8 tuumaa ja painon 5-5,25 unssia. Kaikkien pelaajien täytyy käyttää kypärää, jossa on kasvo- ja leukasuojus, sekä hanskoja. Maalivahtia lukuun ottamatta kaikkien pelaajien täytyy käyttää hartiasuojia. Maalivahdin täytyy käyttää kaula- ja rintasuojia.
Haavipallo oli alkujaan Pohjois-Amerikan intiaanien pelaama pallopeli, jota pelasivat lähes kaikki nykyisten Yhdysvaltain ja Kanadan alueen heimot. Intiaanit kutsuivat peliä esimerkiksi nimellä "tewaraathon", "sodan pikkuveli". Pelin avulla harjoiteltiin sodankäyntiä ja se oli alkuperäisasussaan hyvin väkivaltainen. Loukkaantumisilta ei vältytty ja joskus peleissä saattoi jopa kuolla. Pelillä oli intiaaneille myös iso uskonnollinen merkitys. Ranskalaiset lähetyssaarnaajat olivat ensimmäiset eurooppalaiset, jotka olivat kosketuksissa pelin kanssa. He antoivat pelille sen nykyisen nimen lacrosse, joka tarkoittaa "piispan sauvaa".
Haavipallo oli ohjelmassa vuosien 1904 ja 1908 Olympialaisissa.
Miehet ja pojat:
Naiset:
Aivokasvain
Aivokasvain on keskushermostossa sijaitseva kasvain. Aivokasvain voi olla hyvänlaatuinen kasvain tai pahanlaatuinen kasvain eli syöpä. Yleisin aivokasvain on gliooma, jotka saavat alkunsa gliasoluista. Aivokasvaimen hoito ja ennuste riippuu paljon sen laadusta ja sijainnista. Hyvänlaatuiset ja selkeärajaiset kasvaimet saadaan parannettua leikkauksella, mutta vaikeimmille kasvaimille ei ole kunnollista hoitoa. Jos kasvainta ei pystytä leikkaamaan kokonaan, sitä voidaan hoitaa myös säde- tai solunsalpaajahoidolla.
Aivokasvaimiin kuuluu erilaisia keskushermoston kasvaimia. Ne voivat olla lähtöisin aivokudoksesta, sitä ympäröivästä rakenteista tai selkäydinkanavasta. Aivoissa voi olla myös muiden syöpien etäpesäkkeitä.
Yleisimpiä aivokasvaimia ovat glioomat, jotka saavat alkunsa aivokudoksen tukisoluista eli gliasoluista. Ne jaetaan edelleen useisiin alatyyppeihin. Seuraavaksi yleisin aivokasvaintyyppi aivokalvon meningeoomat, joista 90 prosenttia on hyvänlaatuisia. Sitten on edelleen hermotupen schwvannoomia ja aivolisäkkeen hypofyysiadenoomia. Lisäksi on useita erilaisia harvinaisempia aivokasvaimia, kuten kuulohermoissa esiintyvää akustikusneurinoomaa.
Suomessa todetaan vuosittain 900 aivokasvaintapausta. Ne ovat hieman yleistyneet 2000-luvulla. Lapsilla aivokasvaimet ovat toiseksi yleisin syöpämuoto leukemian jälkeen. Lapsien aivokasvaimet ovat tosin useammin hyvänlaatuisia kuin aikuisilla.
Aivokasvainten syyt ovat pääosin tuntemattomia: ympäristöllä, ravinnolla, elintavoilla tai viruksilla ei ole todettu yhteyttä aivokasvaimiin. Perinnöllisyystekijät saattavat liittyä alle viiteen prosenttia tapauksista. Von Hippel–Lindaun oireyhtymää ja neurofibromatoosia sairastavilla on suurempi riski saada aivokasvaimia.
Aivokasvaimen oireet riippuvat kasvaimen koosta ja sijainnista. Hyvänlaatuiset aivokasvaimet voivat pysyä oireettomina vuosia.
Aivokasvaimen tavallisin ensioire on epilepsia, joka voi ilmetä esimerkiksi käden tai jalan kouristeluna tai lyhyenä poissaolokohtauksena. Joka kolmas aivokasvainpotilas tulee Suomessa hoitoon epileptisen kohtauksen takia. Ensioire voi olla myös yleistynyt tajunnan menetykseen liittyvä kohtaus.
Aivokasvaimeen voi liittyä myös esimerkiksi pitkittynyttä päänsärkyä. Lapsilla esiintyy myös äkillistä oksentelua ilman pahoinvointia tai päänsärkyä. Joskus aivokasvain aiheuttaa muistivaikeuksia ja muutoksia käytöksessä.
Aivokasvaimen hoito riippuu paljon kasvaimen tyypistä, pahanlaatuisuudesta, sijainnista, kasvutavasta ja kasvunopeudesta. Usein poistaminen riittää hoidoksi, mutta jotkin kasvaimet tarvitsevat lisäksi säde- tai solunsalpaajahoidon.
Hyvänlaatuiset ja tarkkarajaiset kasvaimet poistetaan leikkaushoidolla. Osa kasvaimista on kuitenkin kasvanut aivokudoksen sisään, jolloin niiden rajat eivät ole selkeitä. Tällaisissa kasvaimissa pyritään poistamaan se osa, jonka tulkitaan olevan osa kasvainta. Pienempi jäännöskasvain on näin helpompi hoitaa sädehoidolla tai solunsalpaajilla.
Aivokasvaimen sijainti voi myös olla sellainen, ettei sitä voida poistaa, vaikka se kudosopillisesti ei olisikaan syöpä. Tällöin potilaan ennuste voi olla huono, vaikka kasvain ei olekaan varsinaisesti pahanlaatuinen.
Kasarmikatu
Helsingin Kasarmikatu () alkaa Vuori­miehen­kadulta Ullanlinnasta ja päättyy pohjoiseen Esplanadin puistoon Kaartinkaupungissa. Korkeavuorenkatu on Kasarmikadun rinnakkaiskatu vasemmalla puolella edettäessä talonumeroinnin mukaan etelästä käsin. Vuorimiehenkadun eteläpuolella katu jatkuu Neitsytpolun nimellä.
Kasarmikadun nimi johtuu Kaartin kasarmista, joka läntinen pääty on Kasarmikadun varrella. Rakennuksen varsinainen pääjulkisivu on kuitenkin Kasarmitorin puolella, jonka reunaa pitkin sen edessä kulkee Eteläinen Makasiinikatu.Parittomat osoitteet sijaitsevat kadun oikealla puolella.Kasarmikadulla on oma ruutu suomenkielisessä "Monopoly"-lautapelissä.
Pasilan rautatieasema
Pasilan rautatieasema (, , aikaisemmin ruotsiksi "Fredriksbergs järnvägsstation, ratakm "3+230) on Helsingin päärautatieaseman ohella merkittävä rautateiden henkilöliikennekeskittymä Helsingin kaupungin alueella ja koko pääkaupunkiseudulla. Matkustajamäärällä mitattuna se on Suomen toiseksi suurin rautatieasema Helsingin päärautatieaseman jälkeen. Pasilan asema sijaitsee noin kolmen kilometrin päässä Helsingin päärautatieasemalta pohjoiseen. Näiden kahden aseman välisellä matkalla matkustaa vuodessa noin 25,7 miljoonaa matkustajaa ja matkustajien määrällä mitattuna se on Suomen vilkkain rataosa.
1920-luvulta lähtien Pasilan asemarakennuksena toimi Karjalasta siirretty vanha Vammeljoen asemarakennus. Itä-Pasilan rakentamisen yhteydessä asemarakennus jäi ohi kulkevan Ratapihantien katualueelle, ja useiden vuosien ajan katu oli asemarakennuksen kohdalta kapeampi kuin muualla. Vuonna 1984 rakennus siirrettiin läheiselle puistoalueelle Rauhanasemaksi. Uusi, vuonna 1990 rakennettu asemarakennus tehtiin pilarien varaan raiteiden yläpuolelle, ja siinä oli myös liiketiloja ja ravintoloita. Aseman ruotsinkielinen nimi vaihtui Fredriksbergistä Böleksi 27. toukokuuta 1990. Uuden aseman valmistumisesta lähtien Pasilassa ovat pysähtyneet lähijunien lisäksi myös kaikki kaukojunat.Pasilan lipunmyynti on lopetettu vuoden 2016 alusta. 3. huhtikuuta 2017 asemalaitureiden päälle avautui uusi väliaikainen asemarakennus korvaamaan vanhaa asemarakennusta, joka suljettiin lopullisesti 19. kesäkuuta 2017 ja purettiin tulevan uuden asemarakennuksen ja kauppakeskus Triplan tieltä. Uuden aseman on tarkoitus avautua yhdessä kauppakeskuksen kanssa vuoden 2019 loppupuolella.
Pasilan aseman länsipuolella ja aseman laituritasoa alempana on Pasilan entisen tavara­ra­tapihan alue. Se sijaitsee laaksossa, jonka paikalla aikoinaan oli 1870-luvulla kuivatettu Töölönjärvi. Sieltä alkoi myös Sörnäisten satamaan ja Pasilan konepajalle johtanut sivu­rata. Sekä Pasilan tavara­rata­piha että Sörnäisten satamarata poistuivat käytöstä vuonna 2008, kun Vuosaaren satama valmistui ja rahti­laiva­liikenne Sörnäisten satamasta siirtyi sinne. Ratapihan tilalle suunnitellaan liike-, toimisto- ja asuinrakennuksia, joista on tarkoitus muodostua Keski-Pasilan kaupunginosa.
Pasilan asemalla erkanevat toisistaan pohjoiseen (Tampereen kautta Ouluun) johtava päärata sekä länteen (Turkuun) johtava rantarata. Päärataa kulkevat Riihimäen suunnan lähiliikenne sekä muut paitsi Turkuun kulkevat kaukoliikennejunat, rantarataa taas sekä Vantaankosken että Kirkkonummen lähiliikenne ja Turkuun menevä kaukoliikenne.
Helsingistä poispäin mentäessä seuraavat asemat ovat Ilmala rantaradalla ja Käpylä pääradalla.
Lähes kaikki matkustajajunat pysähtyvät Pasilassa. Pietariin kulkeva Allegro ei tosin ole pysähtynyt Pasilassa maaliskuusta 2016 alkaen. Venäjän junat eivät pysähtyneet Pasilassa myöskään 1990-luvun alkuvuosina.
Mårten Trotzigs gränd
Mårten Trotzigs gränd on kuja Tukholman vanhassakaupungissa. Se on kuuluisa siitä, että se on kaupungin kapein kuja: vain 90 cm. Kuja on nimetty saksalaisen kauppiaan ja porvarin Mårten Trotzigin mukaan. Hän muutti Tukholmaan vuonna 1581 ja osti kujan varrelta taloja vuosina 1597 ja 1599. Hänestä tuli ajan myötä yksi kaupungin rikkaimmista porvareista.
Vuonna 1544 kuja mainittiin nimellä "den tronge trappe grenden" ja vuonna 1608 nimellä "Trappegrenden". Tiedetään, että Mårten Trotzigin nimi liitettiin kujaan jo viimeistään vuonna 1733. 1800-luvulla kuja oli suljettuna, mutta se avattiin taas vuonna 1945. Kujassa on 36 rappusta, jotka johtavat Prästgatanilta alas Järntorgetin viereiselle Västerlånggatanille.
Julius Caesarin kansalaissota
Julius Caesarin kansalaissota oli Rooman tasavallassa vuosina 49–45 eaa. käyty sisällissota. Se käytiin Rooman tasavallan senaatin konservatiivien eli optimaattien sekä Julius Caesarin ja hänen kannattajiensa välillä. Optimaattien tärkein päällikkö oli Caesarin entinen liittolainen Pompeius. Caesar kukisti vastustajansa ja hänestä tuli Rooman valtakunnan diktaattori.
Ruslan Hasbulatov
Ruslan Imranovitš Hasbulatov (, ) (s. 22. marraskuuta 1942 Groznyi, Venäjän SFNT) on venäläinen ekonomisti ja poliitikko, joka toimiessaan Venäjän federaation kansanedustajien kongressin puhemiehenä oli Boris Jeltsinin vastaisen opposition johtohahmo Venäjän perustuslaillisessa kriisissä vuonna 1993. Kansallisuudeltaan hän on tšetšeeni.
Patsas
Patsas on jalustallinen veistos, joka on yleensä suhteellisen suurikokoinen ja näkyvälle julkiselle paikalle sijoitettu. Ne kuvaavat tavallisesti henkilöä tai toimivat muistomerkkinä. Pientä (ihmisaiheista) patsasta sanotaan figuriiniksi. Myös rintakuva on patsas.
Rakennusteknisenä elementtinä patsas tarkoittaa pystysuoraa kannatinrakennelmaa, yleensä pilaria tai pylvästä.
Tukkukauppa
Tukkukauppa on tavaroiden markkinointia suurina erinä, jossa tukkukauppa toimii valmistajan tai tuottajan ja vähittäiskaupan välisenä yhdyssiteenä.
Tukkukaupan asiakkaana ovat yritykset, kun taas vähittäiskaupan kohderyhmänä ovat kuluttajat. Tukkukaupat myyvät tuotteita ja palveluja vähittäiskaupalle sekä muille yrityksille, yhteisöille ja julkishallinnolle. Tukkukaupat myyvät tuotteita sekä vähittäiskaupalle edelleen välitettäväksi, mutta myös tuotteen loppukäyttäjille kuten teollisuudelle ja muille yrityksille.
Raimo Sailas
Raimo Sailas (s. 13. syyskuuta 1945 Nivala) on entinen suomalainen virkamies. Hän toimi Suomen valtiovarainministeriön pysyvänä valtiosihteerinä vuosina 1995–2013. Hän jäi eläkkeelle helmikuussa 2013.
Puoluekannaltaan Sailas on sosiaalidemokraatti.
Koulutukseltaan Sailas on valtiotieteen kandidaatti Helsingin yliopistosta. Hän opiskeli ensin valtio-oppia, mutta vaihtoi myöhemmin pääaineekseen kansantaloustieteen. Helsingin kauppakorkeakoulu myönsi hänelle vuonna 2006 kunniatohtorin arvonimen. Sotilasarvoltaan Sailas on kapteeni.
Yliopisto-opintojensa aikana Sailas työskenteli Tilastokeskuksessa. Vuonna 1971 hän siirtyi töihin valtiovarainministeriöön. Sailas on tehnyt mittavan työuran valtionhallinnossa toimien valtiosihteeriyden lisäksi muun muassa valtiovarainministeriön budjettiosaston budjettipäällikkönä.
Ura valtionvarainministeriössä (VM):
Muita luottamustehtäviä:
Entinen veroministeri Arja Alho ja entinen Vasemmistoliiton puheenjohtaja Suvi-Anne Siimes ovat syyttäneet Raimo Sailasta omien talouspoliittisten linjausten ajamisesta. Alhon mukaan ”valtiovarainministeriön virkamieskvartetti” Sailas, Johnny Åkerholm, Erkki Virtanen ja Martti Hetemäki ”ujutti markkinaohjautuvaa uusliberalismia julkisen ohjauksen sijaan suomalaiseen yhteiskuntapolitiikkaan”, kun valtiovarainministeri vaihtui Iiro Viinasesta Sauli Niinistöön. Hänen mukaansa ”kuntatalouden ongelmat juontavat juurensa tuohon ratkaisuun [budjettikehyspäätös 9.2.1996, joka sisälsi hallitusohjelman ylittävät miljardin markan lisäsäästöt kuntien valtionosuuksista]. Päätöksentekotilanteessa pääministeri Paavo Lipposen, valtiovarainministerinä aloittaneen Sauli Niinistön ja ennen muuta valtiosihteeri Raimo Sailaksen kanta jyräsi hallituksen jäsenet mennen tullen.”
Siimeksen mukaan vuoden 2004 tupo-sopimusta solmittaessa Sailas kertoi vain paketin suuruusluokan, ”mutta ei sen täsmällistä sisältöä”, minkä vuoksi varallisuusveron poisto tuli monelle neuvottelijalle yllätyksenä.
Sailas oli korkeimmin palkattu valtion virkamies. Vuonna 2009 virkapalkka (ilman tuloja luottamustehtävistä, osakeomistuksista yms.) oli 12 535 euroa kuukaudessa.Raimo Sailas syntyi seitsenlapsiseen perheeseen. Nuorena hän toimi muun muassa maanmittarin apurina ja sähkötolppiin kiipeävänä apulaisena sähköyhtiössä. Yliopisto-opintonsa Sailas rahoitti kesätienesteillä ja stipendeillä, joita myönnettiin lahjakkaille, vähävaraisille opiskelijoille.
Sailas asuu Espoossa. Hän harrastaa lukemista, shakkia, marjanpoimintaa ja palstaviljelyä. Sailaksella on ollut lymfooma, jota hoidettiin 2010–2011.
Hänen veljensä on eläkevakuutusyhtiö Ilmarisen toimitusjohtaja Harri Sailas.
Pukeutuminen
Pukeutuminen tarkoittaa ihmiselle ominaista tapaa verhota itsensä erilaisilla tavallisesti nahasta tai kankaasta valmistetuilla vaatteilla.
Pukeutumalla on perinteisesti suojauduttu kylmää, sadetta tai kuumuutta vastaan. Vaatetäin perimän avulla on arvioitu, että ihmiset ovat pukeutuneet yli 100 000 vuotta. Pukeutuminen myös on ollut merkittävä yhteiskunnallisen aseman tunnus. Muoti on aina vaikuttanut ihmisten pukeutumistyyliin mutta sen merkitys on noussut, osittain koska ihmiset elävät yhä enemmän itseluoduissa olosuhteissa, joissa lämpötila on vakioitu ja kävelypinnat ovat tasaisia ja kovia. Kylmyydenkään takia ei aina pukeuduta riittävästi, jos muoti suosii kevyttä pukeutumista sääolosuhteista riippumatta. Myös vaatteiden mukavuus ja istuvuus on joutunut kärsimään muodin mukana, kun pidetään hienoilta näyttäviä, mutta ei kovin mukavantuntuisia vaatteita.
Tavallinen kansa on aina pukeutunut toisin kuin rikkaampi väestö. Myös erilaisin määräyksin on yritetty estää palvelusväkeä pukeutumasta vallasväen tavoin. Pitseistä, myssyistä ym. on peritty veroa. Myös ammattikunnat ovat varjelleet taitojaan. Kuka tahansa ei ole saanut ruveta esimerkiksi räätäliksi.
Eri aikakausina pukeutuminen on vaihdellut suuresti muodin oikkujen mukaan. Milloin on pitänyt käyttää peruukkia, milloin pitkää hametta, milloin polvihousuja. Miesten ja naisten pukeutumistavat on perinteisesti eronneet jyrkästi toisistaan, mutta 1960-luvulta alkaen lähentymistä on tapahtunut. Pisimmälle pyrkimys meni unisex-muodin aikana.
Pukeutumisen tutkimus on tieteenala, jossa käsitellään vaatetukseen, ulkonäköön, muotiin ja kulttuuriseen ihmisruumiiseen liittyviä teemoja.
Eurooppalaiseen pukeutumiseen liittyvät tyylikaudet.
Joskus käytetään myös kirjaimia A, T, H, I, O ja X.
Aleksandr Lurija
Aleksandr Romanovitš Lurija (; 16. heinäkuuta 1902 Kazan, Venäjän keisarikunta – 14. elokuuta 1977 Moskova, Neuvostoliitto) oli neuvostoliittolainen aivotutkija ja neuropsykologi sekä tiedemies. Hän oli yksi kolmesta ("troika") merkittävimmästä psykologian kulttuurihistoriallisen koulukunnan ja toiminnan teorian ("activity theory") sekä kulttuurihistoriallisen psykologian perustajasta yhdessä Lev Vygotskin ja Aleksei Leontjevin rinnalla.
Lurija syntyi Kazanissa. Hän opiskeli paikallisessa yliopistossa ja perusti opintoaikanaan Kazanin psykoanalyyttisen yhdistyksen. Hän sai viran Moskovasta ja tapasi Lev Vygotskin, jolla oli Lurijaan suuri vaikutus. Tavattuaan Lev Vygotskin hän esimerkiksi pitkälti hylkäsi psykoanalyysin, koska Vygotskin mukaan sekä psykoanalyysi että behaviorismi olivat kaksi vallalla ollutta hyvin epätyydyttävää psykologista teoriasuuntausta, joilla ihmistoimintaa ja psyykkistä toimintaa yritettiin selittää.
1930-luvulla Lurija teki tutkimusmatkoja Keski-Aasiaan ja tutki muun muassa havaitsemista, muistia ja ongelmanratkaisua sekä kaksosia. Vuosikymmenen lopulla Lurija siirtyi lääketieteelliseen kouluun (osaksi paetakseen Stalinin vainoja), erikoistui afasian tutkimukseen ja keskittyi kielen ja ajattelun välisen yhteyden tutkimiseen. Toisen maailmansodan alku nosti arvoonsa Lurijan laajat tiedot ja kokemuksen kognitiosta. Työskennellessään hallituksen hyväksi Lurija saattoi tutkia lukuisia aivovauriopotilaita, joita etenkin "suuri isänmaallinen sota" tuolloin tuotti.
Sodan jälkeen Lurija jatkoi tutkimustyötään. Antisemitismin voimistuessa hänet erotettiin psykologisesta instituutista. Lurija tutki kehitysvammaisia lapsia ja palasi instituuttiin 1950-luvun lopulla ja työskenteli siellä kuolemaansa saakka.
Rex Stout
Rex Todhunter Stout (1. joulukuuta 1886 – 27. lokakuuta 1975) oli yhdysvaltalainen rikoskirjailija. Stoutin luomista hahmoista merkittävimmät olivat newyorkilainen yksityisetsivä Nero Wolfe ja tämän apulainen Archie Goodwin.
Stout julkaisi yli 47 Nero Wolfe -kirjaa, joista viimeinen "A Family Affair" (suom. Nero Wolfen viimeinen juttu, 1997) ilmestyi 1975. Kaikki Nero Wolfe - romaanit on suomennettu, lisäksi hän on kirjoittanut pienoisromaaneja ja novellikokoelmia.
Robert Goldsborough kirjoitti Stoutin kuoleman jälkeen 1980-luvulla lisää Nero Wolfe -tarinoita.
Nero Wolfe -kirjoista on tehty elokuvia, kuunnelmia ja televisiosarjoja.
J. F. C. Fuller
John Frederick Charles Fuller tai yleensä vain J. F. C. Fuller (1. syyskuuta 1878 – 10. helmikuuta 1966) oli englantilainen kenraalimajuri, sotahistorioitsija ja strategikko. Hän oli ensimmäisiä teoreetikkoja, jotka tutkivat panssarivaunujen käyttämistä sodankäynnissä.
Ensimmäisen maailmansodan aikana hän toimi eri joukkojen esikunnissa ennen kuin hänet siirrettiin uusiin panssarijoukkoihin ("Tank Corps"). Fuller suunnitteli panssarihyökkäyksen Cambrain taistelussa ja vuoden 1918 hyökkäykset. Hän teki myös suunnitelman täysin mekanisoidusta armeijasta vuotta 1919 varten, mutta tätä ei toteutettu. Sodan jälkeen hän johti erilaisia joukkoja.
1920-luvulla hän tutki Basil Liddell-Hartin kanssa armeijan mekanisointia.
Vuonna 1933 Fuller jäi eläkkeelle ja liittyi Oswald Mosleyn fasistiseen British Union of Fascists -järjestöön. Hän uskoi, ettei armeijaa voitaisi reformoida hänen haluamallaan tavalla demokraattisin keinoin. Häntä kuvailtiin myöhemmin yhdeksi Mosleyn läheisimmistä liittolaisista. Ironisesti Fullerin näkökanta panssarivaunujen käytöstä teki suuremman vaikutuksen saksalaisiin, erityisesti Heinz Guderianiin, kuin hänen omiin maanmiehiinsä.
Fuller kirjoitti uransa aikana myös monia sotahistoriaa käsitteleviä teoksia. Hän oli myös okkultisti ja Aleister Crowleyn oppilas, ja kirjoitti useita teoksia muuan muassa kabbalasta ja joogasta.
Valtiosääntö
Valtiosääntö käsittää kaikki ne keskeiset oikeussäännöt, jotka sääntelevät tietyssä oikeusjärjestelmässä noudatettavia perusoikeuksia, ylimpien valtioelinten valitsemista ja toimivaltaa sekä valtion aluetta ja kansalaisuutta. Valtiosääntö on valtiosääntöoikeuden keskeisin käsite.
Valtiosäännön käsite poikkeaa perustuslaista siten, että se kattaa kaikki tietyn sisältöiset säännökset riippumatta siitä, mikä niiden normihierarkkinen asema on. Valtiosäännön ydinsäädös voi tietysti olla tavanomaisesta lainsäädäntömenettelystä poikkeavassa järjestyksessä säädettävä perustuslaki. Suomen valtiosäännössä tällainen keskeinen säädös on Suomen perustuslaki.
Valtiosäännöllä tarkoitetaan useimmiten oikeudellista valtiosääntöä, joka merkitsee poliittisen vallan käyttöä, sen ehtoja ja siihen kuuluvia velvoitteita sääntelevää oikeussääntöjen kokonaisuutta. Oikeudellisen valtiosäännön ohella on kuitenkin olemassa myös poliittinen valtiosääntö. Se koostuu käytännöistä, jotka osoittavat, mille tahoille poliittinen tai yleensä julkinen valta tosiasiassa kuuluu ja miten sitä tosiasiassa käytetään. Päätösvaltaa voi käyttää esimerkiksi eduskuntaryhmä tai ministerivaliokunta. Yhteiskunnallista valtaa käyttävät suuressa määrin myös muut kuin suoranaisesti poliittiset toimijat, kuten elinkeinoelämä, ammattiyhdistysliike ja media.
Erik Valkama
Jyrki Erik Valkama (s. 10. joulukuuta 1970 Raisio) on suomalainen kitaristi ja muusikko. Erik Valkama on soolouransa lisäksi soittanut yhtyeissä The Sledge, Bomfunk MC’s, Mike's Monster Jam, The Huligans ja Scratch. Hän on soittanut myös useiden artistien sessio- ja keikkamuusikkona, muun muassa Tommi Läntisen Kuutamolla-orkesterissa ja Dingossa vuosina 2005-2014.
Pekka Siistonen
Pekka Siistonen on suomalainen studiomuusikko, joka on vaikuttanut monien muiden artistien ja yhtyeiden levyillä ja keikoilla. Pekka Siistonen on kotoisin Äänekoskelta ja oli nuoruudessaan musiikin lisäksi urheilija. Hän pelasi vielä A-nuori-ikäisiin saakka Äänekosken Huimassa kori- ja jalkapalloa. Pekka Siistonen on myös säveltäjä, sovittaja ja miksaaja. Musiikkia hän on tehnyt mm. elokuviin Nuoruuteni savotat ja Pekko Aikamiespojan poikamiesaika.
Tampereen Työväen Teatterin musikaalissa "Vuonna 85 - manserockmusikaali" hän vastaa musiikin sovituksesta sekä soittaa lavayhtyeessä "Alabama House Band".
Siena
Siena on kaupunki Keski-Italiassa Toscanan alueella, 322 metrin korkeudessa. Se on Sienan maakunnan pääkaupunki. Vuonna 2015 siellä oli arviolta 53 903 asukasta. Sienan historiallinen keskusta on sisällytetty Unescon maailmanperintöluetteloon. Keskusta jakautuu vanhastaan 17 kaupunginosaan ("contrada"), joista useimmilla on jonkin eläimen nimi ja oma vaakunansa, jossa on kaupunginosan nimikkoeläimen kuva.
Sienan asuttivat ensimmäisinä etruskit. Legendan mukaan kaupungin perusti Rooman perustaja Remuksen poika Senius. Romuluksen ja Remuksen kuvia on kaikkialla Sienassa. Siena tunnettiin roomalaisaikana nimellä "Saena Julia".
Siena oli syrjässä roomalaisten kulkureiteiltä, eikä kristinuskokaan levinnyt sinne ennen kuin 400-luvulla. Kaupunki alkoi kukoistaa vasta langobardien vallattua lähiseudut. Välttääkseen bysanttilaisten hyökkäykset langobardit ohjasivat Roomasta pohjoiseen kulkevan liikenteen Sienan kautta, ja pyhiinvaeltajien virta rikastutti kaupunkia seuraavien vuosisatojen ajan.
Kaarle Suuri sai kaupungin haltuunsa vuonna 774. Toscanan kreivitär Matildan kuoltua 1114 hänen valtakuntansa hajosi useihin pieniin ruhtinakuntiin. Siena julistautui itsenäiseksi 1167. 1100-luku oli Sienan kulta-aikaa, ja monet merkittävät rakennukset kuten Sienan katedraali ovat siltä vuosisadalta. Sienan yliopisto on perustettu vuonna 1203.
1300-luvulla Siena oli Euroopan suurimpia kaupunkeja. Se oli myös rikas pankkikeskus, jossa oli paljon villakutomoita. Niiden tuotolla rahoitettiin komeita rakennuksia ja taidetilauksia. Sienan vauraus päättyi mustan surman riehuttua kaupungissa vuonna 1348. Tällöin väkiluku romahti 100 000:sta noin kolmannekseen.
Vuonna 1557 Siena liitettiin Medicien hallitsemaan Toscanan suurherttuakuntaan. Silloin alkoi Sienan historiassa kausi, jolloin se oli oikeastaan pelkkä mitätön maakuntakaupunki. Tässä oli kuitenkin se etu, että keskiaikainen ydinosa säilyi, sillä siellä ei 1400-luvun alun jälkeen juuri rakennettu uutta eikä purettu vanhaa.
Syrjäisenä seutuna Siena säästyi toisen maailmansodan tuhoilta ja alkoi elpyä vasta 1900-luvun jälkipuoliskolla. Tuona aikana Monte dei Paschi di Siena, kaupungin vanhin, vuonna 1472 perustettu pankki, nousi yhdeksi Italian suurimmista rahalaitoksista.
Sienan tärkeimpiä nähtävyyksiä Sienan katedraalin lisäksi on kaupungin keskustassa oleva aukio, Piazza del Campo. Muista nähtävyyksistä suosituimpia ovat katedraalimuseo, Museo dell’Opera del Duomo sekä entinen sairaala, Ospedale di Santa Maria della Scala, joka toimii nykyään museo- ja kulttuuritilana.
Sienan "palio" on kahdesti vuodessa, 2. heinäkuuta ja 16. elokuuta käytävä hevosten laukkakilpailu, jossa kilpailevat kaupungin seitsemäntoista kaupunginosaa. Kilpailun puitteet ovat mahtavat, ja se on Sienan suosituin turistitapahtuma. Kilpailuun liittyy paljon juonittelua kaupunginosien kesken.
Jalkapalloseura AC Siena putosi Italian pääsarjasta 2013. Sienalainen koripalloseura Mens Sana Basket on voittanut Italian mestaruuden kolmesti 2000-luvulla.
Hirvaskoski
Hirvaskoski on kylä Pudasjärven kaupungissa Pohjois-Pohjanmaalla, Oulun läänissä.
Kylä sijaitsee valtatie 20:n varrella, Puolangalle johtavan kantatien 78 risteyksessä ja Korentojärven länsirannalla. Hirvaskosken kylän eteläpuolitse virtaa Iijoki. Kylästä lähtee tieyhteys Jongun kylään.
Alueella sijaitsee muun muassa Hirvaskosken peruskoulu sekä kahvio.
Kylässä toimi vuosina 1842–1877 Timosen ruukki, joka valmisti rautaa lähiseudun järvistä nostetusta järvimalmista.
Viivi
Viivi on suomalainen naisen etunimi. Viivin nimipäivä on 2. toukokuuta. Nimen ruotsinkielinen vastine on "Vivi", jonka nimipäivä on ruotsinkielisen kalenterin mukaan samana päivänä. Vuoden 2017 toukokuun alkuun mennessä nimi Viivi on Suomessa annettu 7478 ja Vivi 1075 henkilölle
Eloisaa ja ihanaa tarkoittava Viivi on todennäköisesti suomenkielinen muunnos Vivianista ja Vivianesta, mutta sen oletetaan myös liittyvän nimeen Sofia. Viivin nimipäivä on Vuokon nimipäivänä, mutta Vuokolla ei ole mitään tekemistä Viivi-nimen kanssa .
Listan henkilöt ovat suomalaisia, ellei toisin mainita.