Lufthansan lento 181
Lufthansan lento 181 kaapattiin 13. lokakuuta 1977 Palma de Mallorcan ja Frankfurtin välisellä lennolla. PFLP-niminen palestiinalainen terroristijärjestö yritti vapauttaa saksalaisia Punaisen armeijakunnan jäseniä vankilasta.
Kaappaus alkoi 13. lokakuuta 1977, kun Mahmud Zuhir Yousef Akashan johtamat neljä PFLP:n terroristia kaappasivat Lufthansan Boeing 737:n Palma de Mallorcan ja Frankfurtin välisellä reitillä. Koneessa oli 84 matkustajaa ja 7 miehistön jäsentä.
Punaisen armeijakunta oli siepannut 5. syyskuuta Saksan liittotasavallassa työnantajaliiton puheenjohtaja Hanns Martin Schleyerin. Kaappaajat vaativat yhdentoista Punaisen armeijankunnan jäsenen sekä johtohenkilön vapauttamista Stammheimin vankilasta Stuttgartista muun muassa Andreas Baaderin, Gudrun Ensslinin ja Jan-Carl Raspen. Kun liittotasavalta ei suostunut vapauttamaan vankeja palestiinalaiset yhteistyössä Punaisen armeijakunnan kanssa kaappasivat Lufthansa lennon ja vaativat Punaisen armeijakunnan vankeja uudelleen vapaaksi sekä 100 000 D-markan lunnaita sekä heille että Baader-Meinhof ryhmälle. Lisäksi kahta Turkissa olevaa palestiinalaista sekä 15 miljoonan dollarin lunnaita. Muuten terroristit uhkasivat murhata Schleyerin sekä kaikki 82 lentokoneen matkustajaa..
Kaapparit komensivat lentokoneen laskeutumaan Roomaan polttoaineen vähyyden takia. Saksan liittotasavallan sisäministeri Werner Maihofer pyysi turhaan Italian viranomaisia estämään koneen matkan jatkamisen. Kaappaajat vaativat 11 RAF:n terroristin vapauttamista ja 15 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Kaapattu lentokone jatkoi matkaa Roomasta määräpäänään Larnaka Kyproksella.
Samanaikaisesti otettiin yhteys terrorismin vastaiseen GSG-9-ryhmään. Kun kaapattu kone laskeutui Larnakaan lentokentälle, GSG-9-ryhmän kone laskeutui NATO:n tukikohtaan Akrotiriin.
Vaikka mikään valtio ei ollut ilmoittanut olevansa halukas ottamaan kaapattua konetta, se nousi Kyprokselta polttoainetankit täynnä. Kone yritti laskeutua Beirutiin, muttei saanut lupaa. Se laskeutui Dubaihin, jossa kone odotti 54 tuntia.
Olosuhteet kaapatussa koneessa olivat sietämättömät 60 asteen kuumuudessa. WC:t olivat täyttyneet, ja haju oli sanoinkuvaamaton.
Saksan liittotasavalta lähetti valtiosihteeri Hans Jürgen Wischnewskin Dubaihin neuvottelemaan kaappareiden kanssa ajan voittamiseksi. Wischneswski oli Saksassa tunnettu ja arvostettu valtiosihteeri; etenkin hänen hyvä arabimaailman tuntemuksensa oli tärkeä tekijä. Wischneski yritti turhaan neuvotella kaappareiden kanssa.
16. lokakuuta kapteeni Mahmud määräsi koneen ilmaan tällä kertaa määränpäänä Bahrain, jossa otettiin lisää polttoainetta kuitenkaan ei saatu jäädä myöskään Bagdadin, Beirutin, Damaskuksen viranomaiset eivät sallineet laskeutua joten kone suuntasi kohti Adenia. Etelä-Jemenin viranomaiset eivät sallineet laskeutumislupaa, mutta polttoaineen vähyyden takia kone teki pakkolaskun. Siellä kiitotiet oli miehitetty, joten kapteeni Jürgen Schumann suoritti hätälaskun hiekalle.
Schumann sallittiin lähteä koneesta tarkastamaan koneen kunnon. Kun hän palasi koneeseen, hän kieltäytyi lentämästä konetta. Kapteeni Mahmud syytti häntä pakoyrityksestä. Mahmud käski Schumannin maahan koneen keskikäytävälle ja ampui tämän pistoolilla matkustajien kauhuksi..
Lennolla ollut perämies Jürgen Vietor otti nyt kapteenin paikan. Kun lentokone oli tankattu Vietor nousi ilmaan 17. lokakuuta ja laskeutui Mogadishuun, Somaliaan sillä mikään arabivaltio ei suostunut ottamaan lentokonetta vastaan.
Mogadishun lentoasemalla kapteeni Jürgen Schumannin ruumis siirrettiin ruumisautoon.
Viranomaiset Bonnissa olivat sitä mieltä, että pelastusoperaatioon olisi ryhdyttävä. Pikapuhelu Saksan liittokanslerin Helmut Schmidtin ja Somalian presidentin Siad Barren välillä johti amerikkalaisten painostuksella, että vapautusoperaatiolle ei enää olisi vaihtoehtoa.
Jääkärit lennätettiin viipymättä Mogadishuun Kreetalta. Hans Jürgen Wischnewski lensi Somaliaan Dubaista ja alkoi neuvotella Mahmudin kanssa, joka uhkasi räjäyttää koneen 40 minuutissa, mikäli heidän vaatimuksiaan ei noudatettaisi.
Silloin lennonjohdosta ilmoitettiin, että terroristit oli vapautettu Saksassa sekä lunnaita oli suostuttu maksamaan. Se oli Hans Jürgen Wischnewskin psykologinen temppu, jolla hän saisi lisäaikaa.
Terroristit kysyivät varapilotti Vietorilta lennon tuloaikaa. Hän ilmoitti hetken laskeskeltuaan, että mikäli kyseessä olisi Boeing 707, lento kestäisi tuulivarauksineen noin kuudesta kahdeksaan tuntia. Mahmud suostui viivytykseen.
17. lokakuuta kello kaksi yöllä lentokone seisoi Mogadishun lentokentällä. Kaikkien koneessa olleiden, joilla oli näköala ikkunoista, huomio kiinnittyi kauempana kentällä laukaistuihin valoraketteihin ja maata pitkin pyörineeseen palavaan tynnyriin. Myös terroristit katsoivat niitä – kuten oli tarkoituskin.
Yhtäkkiä koneen keskellä olevat hätäuloskäynnit aukesivat, sisään lensi useita tyrmäyskranaatteja ja alkoi kuulua toistuvia huutoja: ""Päät alas - päät alas!"", samassa liittotasavallan rajavartiolaitoksen erikoisryhmä GSG 9:n kommandot hyökkäsivät sisään surmaten kolme kaappaajaa ja haavoittaen yhtä. Muutaman minuutin kuluttua väsyneet panttivangit olivat vapaita. Panttivankien joukossa oli Tukholmassa asuva Suomen kansalainen huonekalukauppias Oiva Ojalainen, joka selviytyi painajaisesta säikähdyksellä.
Vielä samana yönä lensivät panttivangit sekä vapautettu miehistö takaisin ministeri Wischnewskin sekä GSG-9 kommandoryhmän kanssa takaisin kotimaahansa. Kone laskeutui Kölnin–Bonnin lentoasemalle jossa oli vastassa omaisten lisäksi valtava väkijoukko. Sisäministeri Maihofer ylisti pelastajia..
Kun tieto onnistuneesta vapautuksesta tuli Saksaan, kolme vangeista eli Andreas Baader, Jan-Carl Raspe ja Gudrun Ensslin tekivät itsemurhan. Baader ja Raspe käyttivät ampuma-aseita, jotka heidän asianajajansa olivat salakuljettaneet heille, Ensslin hirttäytyi. Neljäs terroristi, Irmgard Möller, yritti itsemurhaa puukottamalla itseään rintaan..
Saksan liittokansleri Schmidt varoitti liittopäivillä sanoilla: "terrorismi ei vielä ole kuollut". Tällä hän halusi sanoa, että juuri kaappauksen epäonnistuttua ensimmäinen panttivangeista, työnantajainliiton puheenjohtaja Hanns Martin Schleyer, murhattiin Mulhousessa, Ranskassa 20. lokakuuta