hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
The Motors
The Motors oli englantilainen pub rock/punk -yhtye. Se toimi vuosina 1977–1980.
The Motors sai alkunsa vuonna 1977. Perustajana olivat entiset Ducks Deluxe -yhtyeen jäsenet Nick Garvey ja Andy McMaster sekä kitaristi Rob Hendry (joka korvattiin toukokuussa 1977 Bram Tchaikovskylla) ja rumpali Ricky Slaughter. Suurin hitti oli kappale "Airport" joka nousi Englannin singlelistalle sijalle (4) vuonna 1978. Suomenkielisen version siitä teki Tinni vuonna 1979 nimellä "Lentoon" ja kappale löytyy myös Yön versiona "Kuolematon"-albumin platinapainokselta.
Zoltán Kővágó
Zoltán Kővágó (s. 10. huhtikuuta 1979) on unkarilainen kiekonheittäjä.
Kővágó voitti 1998 Annecyssä nuorten maailmanmestaruuden kiekonheitossa tuloksella 59,36. Hän osallistui Edmontonin MM-kisoihin 2001, mutta karsiutui. Seuraavana vuonna hän heitti seitsemänneksi Münchenin EM-kisoissa tuloksella 63,63. Pariisin MM-kisoissa 2003 hän karsiutui, mutta seuraavana vuonna Ateenan olympialaisissa hän voitti olympiahopeaa tuloksella 67,04. Kauden lopussa hän oli toinen. Kővágó sijoittui Helsingin MM-kisoissa 2005 kymmenenneksi ja myöhemmin samana vuonna kolmanneksi.
Kővágó sijoittui Osakan MM-kilpailuissa 2007 yhdeksänneksi, mutta karsiutui Pekingin olympialaisissa 2008 loppukilpailusta. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän oli kuudes tuloksella 65,17. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 ja Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän karsiutui loppukilpailusta. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 hän sijoittui alun perin kolmanneksi tuloksella 66,42, mutta hänet hylättiin myöhemmin dopingrikkomuksen takia.
Kővágó kieltäytyi dopingtestistä ennen vuoden 2012 Lontoon olympialaisia, ja sai kahden vuoden kilpailukiellon.
Kővágó karsiutui loppukilpailusta Zürichin EM-kilpailuissa 2014 ja Pekingin MM-kilpailuissa 2015. Hän sijoittui 2016 kuudenneksi Amsterdamin EM-kilpailuissa ja seitsemänneksi Rio de Janeiron olympialaisissa. Hän karsiutui loppukilpailusta Lontoon MM-kilpailuissa 2017.
Club de Regatas Vasco da Gama
Club de Regatas Vasco da Gama eli Vasco Da Gama eli Vasco on Brasiliassa Rio de Janeirossa toimiva urheiluseura, pääasissa jalkapalloseura.
(1): 1998
(1): 2000
(4): 1974, 1989, 1997 ja 2000
(1): 2011
(3): 1958, 1966 ja 1999
(24): 1923, 1924, 1929, 1934, 1936, 1945, 1947, 1949, 1950, 1952, 1956, 1958, 1970, 1977, 1982, 1987, 1988, 1992, 1993, 1994, 1998, 2003, 2015, 2016
Komitea
Komitea ( ’uskoa jonkun tehtäväksi’) on Suomessa valtionhallinnon asettama väliaikainen toimielin.
Komiteoita ovat muun muassa toimikunta ja neuvottelukunta eli delegaatio, joka on pysyvämpi. Euroopassa niitä on kutsuttu myös komissioiksi.
Komitean perinteinen työn tulos on mietintö. 1990-luvun lopulta alkaen eri maissa on komiteoiden julkisella rahoituksella toteutettavien hankkeiden edistämistöitä on annettu selvitysmiesten ja viisaiden miesten (esimerkiksi EU:n ilmailu- ja avaruustutkimuksessa, mukana muun muassa Carl Bildt) tai ryhmien (esimerkiksi EU:n turvallisuusasioissa, mukana muun muassa Martti Ahtisaari) kirjoitettavaksi.
Gustaf Ranin
Gustaf Emanuel Ranin, aik. "Kustaa Raninen" (2. syyskuuta 1825 Sääminki – 30. lokakuuta 1896 Kuopio) oli Kuopion ensimmäisiä tukkukauppiaita ja laivanvarustaja.
Gustaf Ranin syntyi posteljooni "Lars Ranisen" ja hänen vaimonsa "Henrikan" (toisissa lähteissä "Fredrika") o.s. "Mahlbergin" perheeseen Säämingissä nykyisen Savonlinnan-Punkaharjun alueella.
Ranin harjoitti kauppaa aluksi ostaen maaseudun tuotteita – voita, talia ja tervaa – ja kooten niitä tukkueriksi, jotka hän toimitti Viipuriin ja Pietariin, missä ne vaihdettiin maaseudulla tarvittuihin hyödykkeisiin kuten suolaan, sokeriin ja kahviin. Hänen nimeään kantava kauppahuone perustettiin vuonna 1852.
Ranin aloitti teollisen viinanpolton 1859. Hänen kumppaninaan siinä oli toinen kauppias, Rurik Kellgren. "Gust. Raninin", kuten hänen nimensä kirjoitettiin liikkeen nimessä, toimialoihin kuuluivat myöhemmin erityisesti myllyt, polttimoteollisuus sekä panimot. Pääomat ja perusta teollisuudelle tulivat maalaistavaran välityksestä ja tukkukaupasta.
O. Y. Gust. Ranin oli myös laivanvarustaja. Sen lipun alla purjehtivat Aino, Wellamo, Wipunen, Panu ja Koljonniemi. S/S Wipunen on edelleen yhtiön omistuksessa liikennöintikuntoisena.
Gustaf Raninin veli Lars Gustav eli Lassi oli näyttelijä Helge Raninin isä ja Matti Raninin isoisä.
Teatterineuvos Matti Ranin kertoo isoisänsä veljen Gustaf Raninin yrityksen tuotteiden joutumisesta savolaisen huumorin kohteeksi: "Raninin olut oli kuuluisaa vähän kauempanakin. Olutpullon etiketissä luki "VALMIST. GUST. RANIN." Murteella puhuvat savolaiset antoivat oluelle sattuvan lempinimen: "VALMIST. KUST.""
Willem de Sitter
Willem de Sitter (6. toukokuuta 1872 – 20. marraskuuta 1934) oli alankomaalainen astronomi, matemaatikko ja fyysikko.
Willem de Sitter syntyi vuonna 1872 Friisinmaan provinssissa sijaitsevassa Sneekin kunnassa. De Sitter opiskeli matematiikkaa Groningenin yliopistossa ja liittyi Groningenin astronomiseen laboratorioon. De Sitter työskenteli Etelä-Afrikassa observatoriossa vuosina 1897–1899, jonka jälkeen hänelle tarjottiin työpaikkaa Leidenin yliopistosta. Hän johti Leidenin observatoriota aina kuolemaansa asti.
De Sitter vaikutti erityisesti kosmologiaan. De Sitter väitteli Albert Einsteinin kanssa siitä, onko olemassa materiaalia, jota ei voida havaita sähkömagneettisella säteilyllä. Nykyään tällainen aine tunnetaan pimeänä aineena. Hän kehitti myös De Sitterin avaruuden, joka on eräs yleisen suhteellisuusteorian ratkaisu. Lopputuloksena on eksponentiaalisesti kasvava maailmankaikkeus.
De Sitter tutki paljon Jupiteria.
Garth Rockett &amp; The Moonshiners Live at the Ritz
Ian Gillan kokosi muutaman ystävänsä kanssa Garth Rockett & The Moonshiners -bändin Deep Purplen The House of Blue Light -kiertueen jälkeen ja alkoi tehdä muutamia keikkoja Englannissa. Pian tämän jälkeen Ian Gillan sai kuulla, että hänet on erotettu Deep Purplesta. Tämän jälkeen Garth Rockett & The Moonshiners teki kiertueen Englannissa. Tältä kiertueelta julkaistiin myöhemmin livelevy Garth Rockett & The Moonshiners: Live at the Ritz.
Merikanto
Merikanto on suomalainen sukunimi. Tunnettuja Merikantoja ovat:
Pamfile
Pamfile () (n. 100 jaa.) oli antiikin kreikkalainen historioitsija. Hän oli kotoisin Epidauroksesta ja vaikutti Roomassa. Hän erottuu antiikin aikaisten historioitsijoiden joukosta naispuolisena.
Pamfilen pääteos on "Muistiinpanot" (, "Hypomnēmata"), joka käsitti 33 kirjaa. Sen lähteenä hän käytti muun muassa Ktesiaan kirjoittamaa Persian historiaa. Diogenes Laertios käytti Pamfilen teosta lähteenä omille filosofielämäkerroilleen. Teoksesta on säilynyt katkelmia myös Fotioksella.
Retentioaine
Retentioaine on paperikoneen ajettavuutta ja paperin laatua parantava kemiallinen yhdiste. Retentioaineet aikaansaavat täyteaineiden, kemikaalien ja kuitujen sopivan kiinnittymisen paperirainaan. Retentioaineina käytetään muun muassa polyakryyliamideja, joiden moolimassa ja ionisuus on valittu määrätylle paperikoneille ja -laaduille sopivaksi. Paperikoneiden kasvava nopeus ja paperin korkeat laatuvaatimukset asettavat uudet vaatimukset retentioaineille, jotka nykyään ovat lähes yksinomaan monikomponenttijärjestelmiä.
Retentioaineena käytetään anionisten ja kationisten retentioaineiden yhdistelmiä, joita kutsutaan Dual-retentiojärjestelmiksi. Tällaisia ovat esimerkiksi kationisoitu tärkkelys yhdistettynä anioniseen piihapposooliin. Neutraalissa ja alkalisessa paperinvalmistuksessa käytetään nykyään polyakryyliamideihin ja mikropartikkeleihin perustuvia retentiojärjestelmiä, joiden avulla saavutetaan hyvä formaatio ja tehokas vedenpoisto rainasta. Mikropartikkelijärjestelmät tehostavat myös paperikoneen märänpään muiden kemikaalien retentiota. Puupitoisten paperilaatujen valmistuksessa käytetään retentiojärjestelmiä, jotka perustuvat kationisen koagulantin käyttöön yhdessä kationisen akryyliamidin kanssa.
Rosneft
Rosneft () on Venäjän kolmanneksi suurin yhtiö ja yksi maailman suurimmista öljyntuottajista. Rosneft on pääosin Venäjän valtion omistama yritys ja se noteerataan Moskovan pörssissä. Yritys on ostanut runsaasti konkurssiin menneen Jukosin omaisuutta. Myös talouslehti Forbesin kevään 2012 listauksen mukaan Rosneft oli Venäjän 3. suurin; maailman listalla yhtiön sijoitus oli 71.
Rosneft on ostanut runsaasti konkurssiin menneen Jukosin omaisuutta. Merkittävimpiä ostoksia olivat vuonna 2004 ostettu tuotantoyksikkö "Yuganskneftegaz" ja vuonna 2007 ostettu huoltoasemaverkosto. Yuganskneftegaz on Rosneftin suurin tuotantoyksikkö. Sen öljykentiltä Hanti-Mansiassa pumpattiin vuosina 2008-2010 yli puolet koko Rosneftin öljytuotannosta (vuonna 2010 yhteensä 115,8 miljoonaa tonnia).
Heinäkuussa 2006 Rosneft listautui Lontoon ja Moskovan pörsseihin, joissa sen osakkeita myytiin 10,4 miljardin dollarin arvosta. Listautuminen oli historian kuudenneksi suurin ja yhtiön arvoksi arvioitiin sen listautuessa 79,8 miljardia dollaria. Tarkoituksena oli yksityistää yritys kolmen vuoden sisällä. Kuitenkin keväällä 2007 yritys luokiteltiin Venäjän kannalta strategiseksi yritykseksi. Tämän arveltiin merkitsevän, että Venäjän valtio ei alenna omistustaan alle 75 prosentin.
Kesäkuussa 2007 Venäjän teollisuus- ja energiaministeri Viktor Hristenko ilmoitti antavansa itäisen Siperian porausoikeudet valtioenemmistöisille Rosneft ja Gazprom-yhtiöille. Yritykset haluaisivat tutkia erityisesti Sahalinin alueita ja Magadanin alueita.
Toisaalla Moskovassa Rosneft aloitti neuvottelut Jukosin vanhan pääkonttorirakennuksen ostamisesta Prana-yhtiöltä. Tämä salaperäinen yhtiö oli voittanut rakennuksen huutokaupassa. Venäläinen talouslehti Kommersant epäili kyseessä olleen Rosneftin ja Jukosin velkoihin liittyvä järjestely.
Hussein Chalayan
Hussein Chalayan, MBE (tai Hüseyin Çağlayan, s. 1970 Nikosia) on brittiläis-turkkilais-kyproslainen muotisuunnittelija. Usein minimalistista tyyliä suosiva Chalayan on opiskellut suunnittelua Lontoossa sijaitsevassa Central St. Martin’s School of Artissa. Englantiin hän muutti perheensä kanssa 1982.
Chalayan on valittu vuoden brittiläiseksi muotisuunnittelijaksi kaksi kertaa. Lontoon lisäksi hän työskentelee erityisen aktiivisesti İstanbulissa. Vuonna 2006 Chalayanille myönnettiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan arvonimi Brittiläisen imperiumin jäsen (MBE).
Alexander McCall Smith
Alexander (R.A.A.) "Sandy" McCall Smith, CBE, FRSE, (s. 24. elokuuta 1948 Bulawayo, Rhodesia) on skotlantilainen kirjailija ja Edinburghin yliopiston oikeustieteen emeritusprofessori. McCall Smith on arvostettu oikeuslääketieteen ja bioetiikan asiantuntija. Kansainvälisesti hän on kuitenkin tunnettu erityisesti kirjailijana ja Mma Ramotswe tutkii -kirjasarjan kirjoittajana.
Alexander McCall Smith on syntynyt Rhodesiassa, nykyisessä Zimbabwessa. Nuoruutensa hän asui Bulawayossa, lähellä Botswanan rajaa. Myöhemmin hän muutti Skotlantiin, jossa opiskeli oikeustieteen tohtoriksi. Valmistumisensa jälkeen McCall Smith palasi vuosiksi takaisin Afrikkaan ja oli mukana perustamassa oikeustieteen opetusta Botswanan yliopistoon. McCall Smith on luennoinut ympäri maailmaa useissa eri yliopistoissa, esimerkiksi Italiassa ja Yhdysvalloissa. Afrikasta hän palasi takaisin Skotlantiin, jossa toimi Edinburghin yliopistossa oikeustieteen professorina.
McCall Smith on toiminut oman alansa järjestöjen johtotehtävissä. Hän on arvostetun brittiläisen lääketieteellisen julkaisun (British Medical Journal) eettisen komitean entinen puheenjohtaja. Lisäksi McCall Smith on Human Genetics Commission of the United Kingdomin entinen varapuheenjohtaja sekä UNESCO:n kansainvälisen bioeettisen lautakunnan entinen jäsen.
McCall Smith nimitettiin joulukuussa 2006 Brittiläisen imperiumin ritarikuntaan (CBE). Kesäkuussa 2007 hänelle myönnettiin kunniatohtorin arvonimi Edinburghin yliopiston oikeustieteellisen tiedekunnan kolmesataavuotisjuhlissa.
Harrastuksenaan McCall Smith soittaa kontrabassoa sekä sousafonia perustamassaan orkesterissa nimeltä The Really Terrible Orchestra. Hänen vaimonsa Elisabeth on orkesterin huilisti.
Alexander McCall Smith on kirjoittanut tai toimittanut yli 60 teosta, joista osa käsittelee hänen erikoisalaansa lääketieteen etiikkaa. Hän on julkaissut myös novellikokoelmia, humoristisia romaaneja sekä lastenkirjoja. Kaiken kaikkiaan McCall Smithin kirjoja on tähän mennessä käännetty 40 kielelle ja myyty yli 14 miljoonaa kappaletta.
McCall Smith aloitti kirjailijan uransa lastenkirjailijana 1980-luvulla. Hänen kansainvälisesti tunnetuimpia kirjojaan ovat Mma Ramotswe -romaanit, joissa McCall Smith tutustuttaa lukijan lämminhenkisesti botswanalaiseen arkipäivään. Ensimmäinen Mma Ramotswe -romaani, "The No.1 Ladies' Detective Agency" (suom. Naisten etsivätoimisto nro 1, 2003), ilmestyi vuonna 1998. Kirja sai kaksi Booker Judges' Special Recommendationia ja valittiin Times Literary Supplementin äänestyksessä yhdeksi vuoden merkittävimmistä kirjoista.
Tähän mennessä Mma Ramotswe -sarjaa on ilmestynyt 18 osaa, joista 16 on julkaistu suomeksi. McCall Smithiltä on ilmestynyt suomeksi myös Akimbo-pojasta kertovia lastenromaaneja.
Mma Ramotswe -sarjan lisäksi McCall Smith on kirjoittanut kolmea muuta romaanisarjaa: Professor Dr. von Igelfeld Entertainments -sarja (2003-), The Sunday Philosophy Club -sarja (2004-) ja The 44 Scotland Street -sarja (2005).
Cherkazoo and Other Stories
Cherkazoo and Other Stories on Ian Gillanin vuosien 1972–75 soolosessioista koottu levy. Ensimmäiset kahdeksan kappaletta on julkaisemattomalta soundtrackilta Cherkazoo joka oli Gillanin tekemä lastentarina 70-luvun alkupuolelta.
Pohjoinen liitto
Pohjoinen liitto eli Yhdistynyt islamilainen rintama Afganistanin pelastamiseksi ("Jabha-yi Muttahid-i Islami-yi Milli bara-yi Nijat-i Afghanistan") oli sotilaallis-poliittinen sateenvarjojärjestö, jonka Afganistanin islamilainen valtio loi vuonna 1996.
Järjestö yhdisti useita afganistanilaisia ryhmiä, jotka aiemmin taistelivat keskenään, taistelemaan yhdessä Talibania vastaan. Sen nimellinen johtaja oli syrjäytetty Afganistanin islamilaisen valtion presidentti Burhanuddin Rabbani ja sotajoukkojen komentaja Ahmad Shah Massoud.
Pohjoinen liitto oli ryhmittymä, johon kuului lähinnä muita kansallisuuksia kuin pataaneita eli afgaaneja: tadžikkeja, uzbekkeja ja hazaroita. Heitä yhdisti lähinnä afgaaneja edustaneiden talibanien vastustaminen.
Kontakti
Kontakti voi tarkoittaa esimerkiksi seuraavia:
Ufokontakti
Ufokontaktit ovat tapauksia, joissa yksittäiset ihmiset väittävät matkustaneensa ufojen kyydissä, käyneensä vierailla planeetoilla ja niin edelleen.
Jo 1758 Emanuel Swedenborg väitti saaneensa psyykkisen yhteyden toisiin planeettoihin.
George Adamski julkisti 1952 kirjansa, jonka innoittamana syntyi tyypillinen ufokontaktin muoto, jossa ihmisen näköiset ystävälliset humanoidit liikkuivat emäaluksesta lähtevillä lentävillä lautasilla. Ufojen kyytiin päässeet ihmisvieraat matkustivat Maan kiertoradalla, Kuuhun, Venukseen ja Marsiin.
1950-luvun lopulla monet kontaktihenkilöt väittivät olleensa avaruusolentojen kanssa psyykkisessä kontaktissa, ”kanavoinnissa”, sen sijaan että olisivat fyysisesti matkustaneet avaruusaluksilla. Tämä yleistyi taas 1960-luvun lopulla.
Suomessa väitetyistä ufokontakteista ovat kertoneet Aino Kassinen, Helge Lindroos, Tapio Kaitaharju, Markus Räsänen, Osmo T. Liene, Toivo Kovanen, Aarno Heinonen, Arvi Saarentaus, Helena Gustafsson, Raili Lehtonen, Sinikka Oinonen, Pauli Aalto ja monet muut.
Vadims Vasiļevskis
Vadims Vasiļevskis (s. 5. tammikuuta 1982 Riika) on latvialainen keihäänheittäjä.
Vasiļevskis karsiutui 1999 Bydgoszczin alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa. Seuraavana vuonna hän heitti Santiago de Chilen nuorten MM-kisoissa kahdeksanneksi tuloksella 68,14. Hän osallistui Münchenin EM-kisoihin 2002, mutta karsiutui heitettyään 78,20. Hän voitti olympiahopeaa Ateenan olympialaisissa 2004 tuloksella 84,95. Myöhemmin samana vuonna hän oli kahdeksas. Seuraavana vuonna hän karsiutui Helsingin MM-kisoissa.
Vasiļevskis sijoittui vuonna 2006 neljänneksi Göteborgin EM-kisoissa ja . Kesällä 2007 hän heitti omaksi ennätyksekseen 90,73, ja oli MM-kisoissa jälleen neljäs. Pekingin olympialaisissa 2008 hän sijoittui yhdeksänneksi. Myöhemmin samana vuonna hän voitti tuloksella 86,65. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän heitti karsintakilpailun pisimmän heiton 86,69 m ja sijoittui loppukilpailussa neljänneksi tuloksella 82,37 m. Hän oli neljäs myös . Barcelonan EM-kilpailuissa 2010, Daegun MM-kilpailuissa 2011, Helsingin EM-kisoissa 2012 ja Lontoon olympialaisissa 2012 hän karsiutui loppukilpailusta.
Whitley Strieber
Whitley Strieber (s. 1945) on yhdysvaltalainen ufologi ja kirjailija, joka muun muassa kirjoitti vuonna 1987 teoksen "Ne ovat täällä", jossa kertoi mielestään luonaan vierailleista olioista, jotka hänen näkemyksessään saattavat olla ulkoavaruuden humanoideja tai eivät. Strieberillä oli aikaisemmin takana mittava ura fantasia- ja tieteiskirjallisuuden saralla.
Elokuva "Yhteys tuntemattomaan" pohjautuu Strieberin kirjaan "Communion".
Beast Machines
Beast Machines on spin-off -sarja "" -animaatiolle, jonka tuotti Mainframe Entertainment. Se on myös samalla viimeinen spin-off -sarja alkuperäisessä "Transformers"-animaatiouniversumissa, jonka aloitti "The Transformers". Sarja kesti kahden tuotantokauden verran, ja siinä oli yhteensä 26 jaksoa.
Wizard Magazine listasi vuonna 2001 Beast Machinesin sijalle 96 laatimassaan kautta aikain sadan parhaan animaatiosarjan listalla.
Propyleenioksidi
Propyleenioksidi kuuluu epoksidien eli oksiraanien aineryhmään ja on heterosyklinen yhdiste. Aineen kemiallinen kaava on CHO ja rakennekaava CHCHCHO. Siitä käytetään myös nimiä "1,2-epoksipropaani", "metyylioksiraani", "metyylietyleenioksidi" ja "propeenioksidi".
Propyleenioksidi on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan erittäin helposti syttyvää, haihtuvaa, väritöntä nestettä, jolla tunnusomainen haju. Propyleenioksidin moolimassa on 58,08 g/mol, sulamispiste −104 °C, kiehumispiste 34 °C, suhteellinen tiheys 0,8 g/cm (vesi = 1,0 g/cm), leimahduspiste −37 °C (c.c.), itsesyttymislämpötila 449 °C ja CAS-numero 75-56-9. Aine liukenee veteen 40,5 g/100 ml lämpötilan ollessa 20 °C.
Propyleenioksidi voi polymeroitua kiivaasti emästen, happojen ja metallikloridien vaikutuksesta aiheuttaen palo- ja räjähdysvaaran.
Propyleenioksidia käytetään elektronimikroskooppinäytteiden valussa. Sitä käytetään muun muassa valmistettaessa maissitärkkelyksestä isoglukoosia. Se on nestemäinen polttoaine, jota käytetään aerosolipommeissa.
Lyhytaikaisessa altistumisessa propyleenioksidi ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä. Pidempiaikainen altistuminen voi aiheuttaa ihon herkistymistä. Propyleenioksidi on luokiteltu Suomessa syöpäsairauden vaaraa aiheuttavaksi (ryhmä 3) sekä perimälle, sikiölle tai lisääntymiselle vaaraa aiheuttavaksi aineeksi. Propyleenioksidin LD-arvoksi rotalle ja hiirelle on raportoitu 380–1 140 mg/kg välillä olevia arvoja ja marsulle 660–690 mg/kg (nieltynä).
Billy Meier
"Billy" Eduard Albert Meier (s. 3. helmikuuta 1937) on sveitsiläinen ufokontaktihenkilö, joka on ottanut 1000 valokuvaa ufoista. Meier väittää tavanneensa säännöllisesti muukalaisia Seulasten tähdistöstä. Meierin tapaus on saanut ufotutkijoilta kovaa kritiikkiä, vaikka hänellä on myös tukijoita. Tunnetun ranskalaisen ufotutkija Jacques Valléen mielestä Meierin ufokuvat olivat väärennöksiä. Monet muutkin avoimet ufotutkijat ovat esittäneet jonkin asteista kritiikkiä Meierin havaintoja kohtaan.
Eräs reportteri kertoi löytäneensä negatiivin, joka esittää ufojen pienoismalleja Meierin pöydällä. Meierin mukaan kyse on kokeesta, jolla hän halusi näyttää, ettei ufokuvia pysty tekemään väärentämällä. Meier väitti myös ottaneensa valokuvia ufojen naispuolisista matkustajista nimiltään Asket ja Nera. Myöhemmin kävi ilmi, että valokuvat oli otettu filmikameralla television ruudulta Dean Martin Show’n lähetysaikaan 1970-luvulla. Esimerkiksi Asket Seulasten tähdistöstä olikin todellisuudessa showtanssija- ja laulaja Michelle DellaFave, jolla on muun muassa omat Facebook-sivut internetissä.
Gornyin ulus
Gornyin ulus (, ) on jakuuttivaltainen piiritason kunnallinen itsehallintoalue Sahan tasavallan keskiosassa Venäjällä. Se rajoittuu pohjoisessa Viljuiskin ja Kobjain uluseihin, idässä Namin ulusiin ja Jakutskin kaupunkipiirikuntaan, etelässä Hangalassin ja Oljokminskin uluseihin sekä lännessä Verhneviljuiskin ulusiin (piiriin).
Gornyin ulus on pääasiassa ylänköä. Tammikuun keskilämpötila on ulusin länsiosassa −36 °C ja itäosassa −40 °C. Heinäkuun keskilämpötila vaihtelee +16 ja +17 °C:n välillä. Vuotuinen sademäärä on 200–250 mm. Alueen suurimaat joet ovat Sinja ja Sitte, jotka molemmat laskevat Lenaan.
Gornyin ulusin (piirin) hallinnollinen keskus on Berdigestjahin kylä. Piirissä on yhdeksään maalaiskuntaa (naslegia), joissa on yhteensä 16 asutuskeskusta.
Vuonna 1989 alueella oli 10 034 asukasta, joista 93,5 prosenttia oli jakuutteja, 3,6 prosenttia venäläisiä, 0,3 prosenttia eveenejä, 0,4 prosenttia evenkejä ja muita 2,2 prosenttia. Kaikkiaan väestö koostui tuolloin 28 eri kansallisuudesta. Tärkeimmät elinkeinot alueella ovat maatalous sekä nautakarjan ja hevosten kasvatus.
Asukasluvun kehitys:
Romeo (rap-artisti)
Romeo (oik. Percy Romeo Miller, Jr., syntynyt 19. elokuuta 1989, New Orleans, Louisiana) on yhdysvaltalainen rap-artisti, näyttelijä, ja koripallonpelaaja. Hän on viihdemoguli ja yrittäjä Master P:n poika sekä rap-laulaja C-Murderin veljenpoika. Hän on toistaiseksi tehnyt kolme studioalbumia ja kaksi kokoelmalevyä. Hänen viides albuminsa "God's Gift" julkaistiin 12. joulukuuta.2006. Romeo kävi koulua nimeltä Beverly Hills High School Beverly Hillsissä, Kaliforniassa. Hän sai täyden urheilullisen oppineisuuden pelatakseen koripalloa University of Southern Kaliforniassa ja aloitti pelaamisen vuoden 2008–2009 kaudessa. Äskettäin Miller nimitettiin Los Angelesin tiedottajaksi The Los Angeles Earth Day Festivalissa.
Hän menestyi (R&B/Hip-Hop-lauluilla) niin hyvin, että rikkoi Michael Jacksonin nuorimman henkilön ennätyksen ensisinglellänsä "My Baby". Hän levytti albumin yksin kotistudiossaan, jota esiteltiin MTV Cribsissä. Romeo julkaisi kolmannen albumin nimeltään "Romeoland", jonka hän teki yhdessä isänsä Master Pn sekä Rich Boyzin ja Nick Cannonin kanssa. Lil' Romeo sanoi, että ei tee enää musiikkilevyjä tai näyttele koripallouransa takia.
Romeo kutsuttiin kesällä 2006 Reebok-sponsored ABCD Campille. Se oli ensimmäinen suuri koripalloleiri johon on osallistunut suuria nimiä kuten Tracy McGrady, Kobe Bryant, Stephon Marbury, Carmelo Anthony ja LeBron James. Romeo oli leirillä tulevien NBA-pelaajien kuten O. J. Mayon, Derrick Rosen ja Kevin Loven ympäröimänä. Sonny Vaccaro, ABCD Campin pitkäaikainen johtaja kutsui Romeo Millerin vuoden 2006 leiriin, etupäässä, suosionosoituksena, Percy Millerille, jonka hän tunnisti klubi koripallo-kierroksesta.
13 huhtikuuta 2007 Miller sitoutui suullisesti University of Southern Californiaan (USC) ja allekirjoitti aiesopimuksen 19 marraskuuta 2007. Neljäntenä vuonna lähettäjällä oli 13.9 pistettä syöttöä kohti, vuoden 2006-2007 lukiokauden aikana.
Miller aloitti näyttelijänuransa vuoden 2003 elokuvassa Honey, jossa hän esitti itseään etsivää nuorta Bennyä. Tässä elokuvassa hän oli toisessa pääosassa Jessica Alban, Mekhi Phiferin ja Zachary Isaiah Williamsin kanssa. Vuoden 2003 toisessa elokuvassa Max Keeble's Big Move hän teki cameo-roolin ja esitti itseään. Myös vuonna 2003 hän esiintyi pääosassa omassa TV-ohjelmassansa, jota kutsutaan Romeoksi! ja ohjelmaa näytettiin Nickelodeonilla. Hän oli toisessa pääosassa isänsä kanssa elokuvassa, jota kutsutaan Uncle P ksi, vuonna 2005. Hän myös esiintyi pääosassa toisessa elokuvassa, God's Gift joka julkaistiin vuonna 2006. 2005 hän teki cameo-roolin Ned's Declassified School Survival Guidessa (2004–2007).
Jacques Vallée
Jacques Vallée (s. 24. syyskuuta 1939) on alkuaan ranskalainen tietokoneasiantuntija, joka on toiminut tähtitieteilijänä. Vallée tunnetaan ufotutkijana, joka on tutkinut laajalti ufo- ja humanoidi-ilmiötä eri näkökulmista. Kimmokkeen hän sai 1950-luvulla tekemästään ufohavainnosta. Vallée yritti 1960-luvulla todistaa oikeaksi väitteen, että ufot ovat avaruusvierailijoita, mutta ei myöhemmin 1969 ollut tästä niin varma.
Näkökanta tulee esiin kirjassa "Anatomy of a Phenomenon" jonka Vallée julkaisi 1966. Hän peräänkuulutti teoksessa tieteen ennakkoluulotonta suhtautumista ufo-ilmiöön ja järjestelmällisten tutkimusmenetelmien luomista ja käyttöä. Hän viittaa samalla aiemmin kehittämänsä ja "Flying Saucer Review" -lehdessä esittelemäänsä ufojen luokitusjärjestelmään. Teoksessa Vallée suhtautuu harrastajien innostuksen pohjalta perustamiin ufo-organisaatioihin pääasiassa kriittisesti.
Vallée ja yhdysvaltalainen ufotutkija J. Allen Hynek ehdottivat 1966 Project Blue Bookin ollessa toiminnassa kerättyjen raporttien muuntamista tietokoneelle tilastoimisen ja analysoimisen helpottamiseksi, mutta ehdotus hylättiin.
Kirjassaan "Passport to Magonia - from folklore to flying saucers" (1969) Vallée toi esiin ufo- ja humanoidi-ilmiön yhtäläisyydet kansanperinteen tarinoiden kanssa. Erityisesti hän kiinnitti huomiota yliluonnollisilta näyttäviä voimia hallitseviin olentoihin (keijuihin, menninkäisiin yms.) ja tapahtumiin niiden seurassa kuten ajan kulumisen muuttuminen tai oudot siirtymiset paikasta toiseen.
Hän johti lopulta teorian rinnakkaisesta maailmasta tai ulottuvuudesta. Hän muun muassa esitti, että rinnakkaismaailman olennot näkyisivät ihmisille näiden odottamassa hahmossa ja selitti tällä tavoin ufo- ja humanoidi-ilmiön monimuotoisuutta. Vallée myös epäilee mahdollisuutta, että ilmiön ymmärtäminen tieteellisin keinoin olisi mahdollista, koska ilmiön todellista motiivia ja tarkoitusperää ei pystytä hahmottamaan, mikäli näkyvällä ilmiöllä yleensä on tarkoituksellinen alkuperä.
Teoria oli radikaali vallitsevan ajatussuunnan ollessa niin sanottu rautalaivateoria, jonka mukaan ufoilmiön aiheuttajana voisivat olla konkreettiset, muualta tulevat rakennetut alukset miehistöineen. Tämä aiheutti sen, että Valléesta tuli "kerettiläinen kerettiläisten joukossa". Hän on pohtinut rinnakkaisten todellisuuksien mahdollisuutta edelleen kirjoissaan.
Hynek alkoi pitää ajatusta paranormaalein keinoin piiloutuvasta rinnakkaismaailmasta mahdollisena 1970-luvulla, vaikka suhtautui erityisesti kontakti-ilmiöön kriittisesti.
Vallée on kiinnittänyt huomiota ufo-ilmiön ympärille syntyneisiin kultteihin ja muihin lieveilmiöihin, joita hän käsitteli kirjassa "Messengers of Deception: UFO Contacts and Cults" 1979. Hän huomauttaa ilmiön hyväksikäytöstä kultistisena ilmiönä myös teoksessaan "Passport"
Valléen teoksia ei ole käännetty suomeksi. Kirjaa "Passport to Magonia" pidetään humanoidi-ilmiön tutkimuksen merkittävänä teoksena.
Brasilian Grand Prix 1993
Brasilian Grand Prix 1993 oli Formula 1 -sarjan historian 534. osakilpailu. Se ajettiin osittain sateisessa säässä 28. maaliskuuta Interlagosin radalla. Kilpailun voitti kotiradallaan ajanut McLaren-tallin kuljettaja Ayrton Senna.
ET-hypoteesi
ET-hypoteesi (, maanulkoinen hypoteesi) on väite, jonka mukaan ulkoavaruudessa on elämää. Jos ufot hyväksytään todellisiksi, yleensä väitetään ufojen tulevan ulkoavaruudesta.
Tämä vaatisi nykyistä huomattavasti edistyneempää tekniikkaa.
Ainakin pinnalta katsoen monet ufohavaintojen piirteet sopivat ET-hypoteesiin. Silti johtavat ufotutkijatkin ovat kritisoineet ET-hypoteesia liian kapeana, maneerinomaisena selityksenä. ET-hypoteesin kanssa kilpailevia teorioita ovat luonnollisen selityksen teoria (Ufoja ei ole olemassa) ja mm. Jacques Valléen Interdimensional hypothesis, jonka mukaan Ufot saattavat olla aikakoneita tai tulla rinnakkaismaailmoista, jotka ovat meille tuntemattomissa avaruusulottuvuuksissa.
Tommi Ahola
Tommi Ahola (s. 1980) on suomalainen salibandyn pelaaja. Hän pelaa Norjan pääsarjassa ja on siirtynyt siellä Drammenista Gjelleråsen IF:hen 1+1-sopimuksella. Sopimuksen päätyttyä hän todennäköisesti palaa Drammeniin. Hän on pelannut muun muassa OLS:ssa, HIFK:ssa ja SSV:ssä. Hänellä on ollut puolen vuoden kilpailukielto kannabiksen käytön takia.
Riihi-Pesis
Riihi-Pesis on riihimäkeläinen pesäpalloseura. Riihi-Pesis perustettiin vuonna 1999 konkurssiin menneiden Riihimäen Pallonlyöjien tilalle. Riihi-Pesis pelaa kotiottelunsa hiekkatekonurmen saaneella Peltosaaren urheilupuiston pesäpallokentällä, jolla RPL:kin pelasi.
Riihi-Pesis palasi Ykköspesis-kartalle vuonna 2003, oltuaan täysin ylivoimainen Suomensarjassa kuluneen kauden aikana.
Riihi-Pesiksellä oli farmisopimus Superpesis-seura Hyvinkään Tahkon kanssa Ykköspesis-kaudella 2007 ja joukkueessa nähtiinkin paljon Tahkolaisia kauden aikana. Tunnetuimpiin pelaajiin kuuluu Superpesiksen vuoden tulokaaksikin valittu Miikka Matikka. Farmisopimus kuitenkin loppui kauden 2007 lopussa, Riihi-Pesiksen pudottua Ykkössarjasta. Riihi-Pesiksen riveissä pelasi kaudella 2007 Simo Eerikäinen, joka on yksi tunnetuimpia pesäpalloilijoita Suomessa. Eerikäinen aloitti kautensa sopimuksettomana pelaajana ja haki pelituntumaa RiiPes:stä kolmen ottelun verran, jonka jälkeen Eerikäinen sai sopimuksen Hyvinkään Tahkoon
Riihi-Pesis putosi kauden 2007 päätteeksi Ykkössarjasta ja joutui Suomi-Sarjaan. Riihi-Pesis kuitenkin luovutti paikkansa Vantaanjoen Juoksulle ja toiminta lähtikin seuraavana kautena alimmalta sarjatasolta eli aluesarjasta.
Kauden päätteeksi anottiin paikkaa Maakuntasarjasta, joka saatiinkin kaudelle 2009.
Riihi-Pesiksen kärsivällisyys palkittiin kun joukkue voitti keväällä 2011 Suomensarjan nousukarsinnoissa Vantaanjoen Juoksun ja ansaitsi sarjapaikan vuodeksi 2012 Suomensarjaan. Suurimman panoksen joukkueen sarjanousulle antoivat kokeneet, Superpesiksessä asti pelanneet Riihimäkeläiset veljekset Mika ja Mikko Lehto. Suomensarjan sarjapaikka vaati Riihi-Pesikseltä huomattavaa rahallista panostusta mutta kaikesta huolimatta, rahaa löytyi ja joukkue pelasi kauden 2012 Suomensarjassa. Suomensarjakaudella Riihi-Pesis saavutti kaksi voittoa 18:ssa ottelussa pistesaldon ollessa viisi pistettä. Sijoitus oli etelälohkon viimeinen ja edessä oli paluu Maakuntasarjaan. 2013 maakuntasarjassa, RiiPe ei hävinnyt otteluakaan kotonaan, ja kauden päätyttyä sijoittua kolmanneksi.
Vuoden 2015 lopulla Riihi-Pesis ilmoitti muuttavansa nimeään. Uusi nimi on paluun Riihimäkeläiseen urheiluun tekevä Riihimäen Pallonlyöjät, joka ottaa vastuulleen Suomi-sarja joukkueen.
Rajakorpi
Rajakorpi on Kempeleen kunnassa sijaitseva haja-asutteinen kylä. Alue sijaitsee noin kahdeksan kilometriä kunnan keskustaajamasta etelään. Rajakorpi tunnettiin aiemmin Niitynmaana.
Rajakorpi on ympäristöltään maatalousvaltainen. Alue on vanhaa merenpohjaa, joten se on maalaadultaan hyvin vaihtelevaa. Rajakorvessa on voimassa osayleiskaava, mikä ei salli rakentamista kuin vanhojen rakennuspaikkojen tilalle. Kylässä on nykyisin noin 40 taloa ja asukkaita noin 100.
Alue rajoittuu pohjoisessa Sipolankylään, lännessä Limingan kunnanrajaan ja Tupokseen, idässä Ketolanperän kylään ja etelässä Tyrnävän kunnanrajalle.
Tiet ovat Rajakorvessa suurimmaksi osaksi sorateitä, ja päätiellä Rajakorventiellä on kylän kohdalla 50 kilometrin tuntinopeus, muualla 60 kilometriä.
Kylässä on myös yrityksiä, muun muassa ratsastustila, autoilijoita ja puuseppä.
Tieyhteydet alueelle on Riihivainiolta seututieltä 847 lähtevä Tuohinontie, jota ajetaan noin kaksi kilometriä ja risteyksestä käännytään vasemmalle Rajakorventielle, josta Rajakorvelle noin kolme kilometriä.
Toinen tieyhteys lähtee myös seututieltä 847, noin kaksi kilometriä seututien 847 ja yhdystien 8240 risteyksestä Kempeleen suuntaan, tie nimeltä Isoaukiontie, jota ajetaan noin kaksi kilometriä.
Kolmas tieyhteys on Ketolanperän kylästä Ketolanperän koulun vierestä Ketolanperäntieltä lähtevä Luonungintie, jota ajetaan noin kaksi kilometriä, ja sitten käännytään oikealle Välikorventielle.
Neljäs tieyhteys lähtee Tyrnävän kunnan puolelta yhdystieltä 8240, noin kaksi kilometriä valtatien 4 Haaransilta–Haukipudas -moottoritieosuuden Tupoksen liittymästä Tyrnävän kirkonkylälle päin.
Lynsey de Paul
Lynsey de Paul (oik. Lynsey Monckton Rubin, 11. kesäkuuta 1950 Lontoo – 1. lokakuuta 2014) oli englantilainen laulaja-lauluntekijä. Uransa aikana de Paul sävelsi 12 Britannian singlelistan kahdenkymmenen parhaan joukkoon yltänyttä kappaletta. De Paulille myönnettiin kaksi kertaa Ivor Novello Award.
De Paul varttui juutalaisessa perheessä. Klassisen musiikin koulutusta hän sai Royal Academy of Musicin yksityisopettajalta.
Vuonna 1977 hän sijoittui yhdessä Mike Moranin kanssa toiseksi Eurovision laulukilpailussa. He esittivät kilpailussa kappaleen ”Rock Bottom”.
Royal Television Society palkitsi de Paulin hänen kehittelemästään itsepuolustusaiheisesta dokumentista "Eve Strikes Back".
De Paul sai aivoverenvuodon aamulla 1. lokakuuta, ja kuoli myöhemmin lontoolaisessa sairaalassa.
M/S Europalink
M/S Europalink () on Finnlinesin tytäryhtiön Ropax II Europalink Ab:n omistama ro-ro/matkustaja-alus. Alus on rakennettu vuonna 2007 Fincantierin Castellammare di Stabian telakalla, Italiassa. Kuollutta painoa laivalla on 9 653 tonnia ja sen jääluokitus on 1A Super. Europalink on rekisteröity Italian lipun alle ja sen kotisatama on Palermo. Nykyisin Europalink liikennöi Välimerellä.
Europalinkin sisaralukset ovat M/S Finnmaid, M/S Finnstar, M/S Finnlady ja M/S Nordlink.
Kesäkuun alussa 2006 alus laskettiin vesille. 5. maaliskuuta 2007 alus luovutettiin Finnlines Oy:n omistukseen, joka rekisteröi aluksen "Finnlady"-nimisenä Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Helsinki. Myöhemmin samana päivänä alus rekisteröitiin Ropax II Europalink Ab:n haltuun. Alus siirtyi näin "Europalink"-nimisenä Ruotsin lipun alle. Kotisatamaksi tuli Malmö. 24. maaliskuuta alus saapui Malmöhön.
Europalink aloitti 30. maaliskuuta 2007 liikennöinnin välillä Malmö–Travemünde. Helsinki–Travemünde-reitillä alus liikennöi vuosina 2009–2012. Nykyisin alus liikennöi Ruotsin Malmön ja Saksan Travemünden välillä.
John Keel
John A. Keel (25. maaliskuuta 1930 – 3. heinäkuuta 2009) oli yhdysvaltalainen toimittaja, parapsykologi ja ufotutkija.
Keel alkoi tutkia ufoja 1966 ja oli 1970-luvun alussa yksi tunnetuimpia ja kiistellyimpiä ufotutkijoita. Keel julkaisi omat mielipiteensä ufoista muun muassa kirjassaan "UFOs: Operation Trojan Horse" vuonna 1970. Keelin mielestä ufot ja psyykkiset ilmiöt kytkeytyvät yhteen.
Keelin mukaan ufoilla, kansantarinoiden hahmoilla ja uskonnollisilla kohtaamisilla on yhteinen nimittäjä. Vampyyrien, henkiolentojen, kummituslentokoneiden, poltergeistin, valopallojen, ufojen ja muiden ilmiöiden takana on jokin suurempi vaikuttaja, joka ei suoraan näyttäydy näissä havainnoissa.
Keelin kokemuksista on tehty elokuva Mothman – sanansaattaja (2002).
Blastaar
Blastaar on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä superroisto. Blastaarin loivat Stan Lee ja Jack Kirby. Hahmon ensiesiintyminen tapahtui amerikkalaisessa "Fantastic Four"-lehden numerossa #62 (1967). Blastaar on pääasiallisesti Ihmenelosten vihollinen ja myös Annihiluksen, erään toisen Ihmenelosten vastustajan arkkivihollinen.
Blastaar on Negatiiviselta Vyöhykkeeltä kotoisin olevan muukalaisrodun jäsen ja oman kansansa kuningas. Hän hallitsi julmasti ja armottomasti, kunnes hänen alaisensa nousivat sortoon kyllästyneinä Blastaaria vastaan. Blastaar lukittiin erikoisvalmisteiseen pukuun ja singottiin ajelehtimaan Negatiivisen Vyöhykkeen ääriin. Murtauduttuaan lopulta ulos puvustaan Blastaar näki ensimmäiseksi Herra Fantastisen, joka yhdessä muiden Ihmenelosten kanssa oli paennut vyöhykkeeltä, mutta jäänyt ansaan muiden päästessä pakoon. Blastaarin onnistui seurata Herra Fantastista takaisin maapallolle ja siellä hän tapasi Hiekkamiehen, jota vastaan Blastaar alkoi taistella. Vasta Ihmenelosten väliintulon vuoksi Blastaar karkotettiin takaisin Negatiiviselle Vyöhykkeelle.
Seuraavien vuosien aikana Blastaar palasi säännöllisesti takaisin maapallolle taistelemaan Ihmenelosia vastaan. Blastaar on ajautunut konfliktiin myös Kostajien, Thorin ja monien muiden Marvel-universumin sankarien kanssa. Myöhemmin Blastaar nousi jälleen valtakuntansa Baluurin valtaistuimelle ja aloitti Negatiivisen Vyöhykkeen valloittamisen. Ainoastaan Annihilus, toinen Negatiivisen Vyöhykkeen valloittajahallitsija nousi Blastaarin sotajoukkoja vastaan. Vaikka kaksikko onkin liittoutunut eräitä kertoja, he ovat silti katkeria vihamiehiä. Blastaarin poika, Burstaar on useaan otteeseen auttanut isäänsä tämän toimissa, mutta omaa myös omia kunnianhimoja ja on liittoutunut erään kerran kriiden kanssa.
Amerikkalaisissa sarjakuvissa esitetyssä "Annihilation"-minisarjassa, Blastaar nousee auttamaan vastarintaliikettä käsittämättömän voimakasta Annihilusta ja tämän valtavaa armeijaa vastaan.
Blastaar omaa valtavat fyysiset voimat ja kykenee nostamaan noin 50 tonnia. Hän kykenee ampumaan käsistään räjähtäviä energiaiskuja ja on yliluonnollisen kestävä. Blastaar on mm. selvinnyt liekin tulesta leikiten ja selviytyy avaruuden olosuhteissa helposti.
Erik Mongrain
Erik Mongrain (s. 12. huhtikuuta 1980 Montreal, Kanada) on kanadalainen säveltäjä ja kitaristi, joka tunnetaan parhaiten ainutlaatuisesta akustisen kitaran kahden käden näppäilytyylistään.
Partido Independentista Puertorriqueño
Puerto Ricon itsenäisyyspuolue (esp. "Partido Independentista Puertorriqueño", PIP) on vuonna 1946 perustettu puertoricolainen puolue, joka ajaa Puerto Ricon itsenäistymistä Yhdysvalloista. Se on yksi kolmesta Puerto Ricon tärkeimmästä puolueista ja toiseksi vanhin rekisteröity puolue. Puoluetta johtaa Ruben Berrios.
Puolueen perusti Gilberto Concepción de Gracia tuntiessaan alun perin itsenäisyyttä ajaneen Partido Popular Democráticon pettäneen itsenäisyysliikkeen.
PIP:n tavoitteet ovat saanut moraalista tukea useilta kansainvälisiltä tahoilta, kuten Sosialistiselta internationaalilta, Kuubalta ja Panaman presidentti Martín Torrijosilta. Puerto Ricon itsenäisyyden kannattajiin kuuluu myös useita kansainvälisesti tunnettuja henkilöitä, kuten Nobel-palkittu kolumbialainen kirjailija Gabriel García Márquez.
PIP:n tunnuksena toimii vihreä lippu, jossa on valkoinen risti. Puolueelle lipun vihreä merkitsee toivoa itsenäisyydestä ja valkoinen risti uhrausta ja velvoitetta demokraattisesta puolueesta.
Berdigestjah
Berdigestjah () eli Berdjigesteex () on maalaiskunta ("nasleg") ja sen keskuskylä Gornyin ulusin (piirin) länsiosassa Sahan tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee Mattajoen rannalla 185 km tasavallan pääkaupungista Jakutskista länteen. Berdigestjah on Gornyin ulusin hallinnollinen keskus. Vuonna 2002 siellä oli 6 149 asukasta.
Berdjigestjahin naslegiin kuuluu keskuskylän lisäksi Mai-niminen kylä ().
Operaatio Keelhaul
Operatio Keelhaul oli brittiläisten ja yhdysvaltalaisten sotajoukkojen operaatio heti toisen maailmansodan jälkeen Euroopassa. Operaatiossa venäläiset pakotettiin palaamaan Neuvostoliittoon. Yhdysvalloissa operaatio Keelhaulista vastasi kenraali Dwight D. Eisenhower, josta tuli myöhemmin maan presidentti. Operaatio rikkoi Geneven vuoden 1929 sopimusta ja Yhdysvaltojen perinnettä poliittisena turvapaikkana ja johti ainakin kymmenien tuhansien kuolemaan. Suurimmat arviot kuolleista ovat miljoonia. Operaation nimi Keelhaul, suomeksi "kölihaalaus", viittaa brutaaliin tapaan rangaista merimiehiä vetämällä nämä köydellä laivan kölin alitse.
Länsiliittoutuneet ja Neuvostoliitto olivat sopineet Jaltan konferenssissa, että Neuvostoliiton kansalaiset, jotka löydettäisiin länsiliittoutuneiden hallitsemilta alueilta palautettaisiin Neuvostoliittoon. Myös saksalaisten vangitsemat sekä länsivaltojen haltuunsa saamat neuvostosotilaat sovittiin palautettaviksi. Britit ja yhdysvaltalaiset järjestivät operaatio Keelhaulin toteuttaakseen Jaltan konferenssissa sovitun palautuksen. Länsivallat eivät olleet asiassa vastahakoisia, vaikka tiesivät, mitä Neuvostoliitolle palautetuille kävisi: heitä kohdeltaisiin pettureina, ja rangaistus olisi hyvin ankara, usein kuolema. Vaikka Jaltan konferenssi edellytti vain kaikkien neuvostokansalaisten palautusta, britit ja yhdysvaltalaiset pyrkivät palauttamaan kaikki Neuvostoliiton hallitsemilta alueilta peräisin olevat.
Sodan jälkeen Neuvostoliiton hallitsemilta alueilta pakeni lukuisia ihmisiä länteen. Joukko oli monenkirjavaa, oli muun muassa fasisteja, kansallissosialistien tukijoita, demokratian kannattajia, monarkisteja ja Venäjän sisällissodassa kommunisteja vastustaneita (esimerkiksi Venäjän valkoinen armeija) ja siviilejä. Pakolaisia tuli kymmenien tuhansien kokoisina joukkoina. Joukossa kasakoita oli noin 70 000, sillä monet kasakat olivat taistelleet Saksan puolella, ja nyt heitä vainottiin. Kasakoista noin 11 000 oli naisia ja lapsia.
Helmikuussa 1946 Yhdysvaltain 101. maahanlaskudivisioonan sotilaat kuljettivat Plattlingin kaupungissa Saksassa sijainneelta 
vankileiriltä 3000 ns. Vlasovin armeijan sotilasta palautettavaksi junakuljetuksin Neuvostoliittoon, missä nämä joko teloitettiin tai suljettiin pakkotyöleireihin.
Neuvostoliittoon luovutettiin paljon sellaisia, joita ei olisi Jaltan sopimuksen mukaan tarvinnut luovuttaa. Esimerkiksi monet palautetut vallankumouksessa kommunisteja vastaan taistelleet valkoisen armeijan sotilaat eivät koskaan olleet Sosialististen neuvostotasavaltojen liiton kansalaisia.
Väinö Lassila
Väinö David Lassila (9. maaliskuuta 1896 Pori – 11. huhtikuuta 1939) oli anatomian professori ja Helsingin yliopiston anatomian laitoksen johtaja. Hän toimi myös Helsingin kaupungin kunnallissairaalan lääkärinä.
Väinö Lassilan vanhemmat olivat lehtori David Lassila ja Elina Elisabeth Helander. Hän pääsi ylioppilaaksi 1914 ja valmistui lääketieteen kandidaatiksi 1917 sekä lääketieteen lisensiaatiksi ja lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1922. Lassila oli Helsingin yliopiston anatomian laitoksella amanuenssina 1918–1921, ylimääräisenä assistenttina 1921–1924, vt. assistenttina 1924 ja vakinaisena assistenttina 1925–1927. Hän toimi anatomian vt. professorina 1928–1930 ja vakinaisena professorina sekä anatomian laitoksen johtajana vuodesta 1930 alkaen. Lassila oli myös Helsingin kaupungin kunnalliskodin lääkärinä vuodesta 1925 ja Lapinlahden keskuslaitoksen assistenttina 1922–1925. Hän piti lisäksi vuodesta 1922 alkaen yksityisvastaanottoa Helsingissä. Lassila oli Suomen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 1930.
Lassila arvioi vuonna 1923 saamelaiset todennäköisesti ”alempirotuisiksi”, mutta myöhemmin katui tätä ja tuli siihen tulokseen, rotuja ole ainakaan siinä mielessä, että ne voitaisiin asettaa paremmuusjärjestykseen. Lassila oli humanisti, ihmisoikeuksien ajaja ja rasismin vastustaja. Hän arvosteli 1930-luvun rotututkimusta, jonka mukaan rodut jaettiin paremmuusjärjestykseen, aikansa eläneeksi ja tieteelliseltä kannalta merkityksettömäksi. Hän oli myös todistamassa 1930-luvulla kohua herättäneessä Toivo Antikaisen oikeusjutussa Etsivän keskuspoliisin väitteitä vastaan, joiden mukaan Antikainen olisi paistanut ja syönyt niin kutsutuissa heimosodissa tappamiaan suomalaisia sotilaita. Lassilasta tuli kuolemanrangaistusta vastustaneen kansalaisliikkeen johtohahmo.
Vuonna 1949 Ihmisoikeuksien säätiö perustettiin tukemaan ”ihmisoikeuksien puolustamista sekä demokraattisen valtiojärjestyksen ja kulttuurin säilyttämistä ja kehittämistä” sekä kunnioittamaan ”professori Väinö Lassila vainajan edustamia aatteita ja ihmisoikeuksia puolustaessaan henkensä menettäneiden muistoa”.
Toivo Hukkinen
Toivo Aleksi Hukkinen (24. elokuuta 1891 Helsinki – 10. helmikuuta 1967) oli suomalainen lakimies, joka toimi Etsivän keskuspoliisin ensimmäisenä päällikkönä.
Hukkinen suoritti oikeustutkinnon vuonna 1913 ja sai varatuomarin arvon 1916, jonka jälkeen hän työskenteli Viipurin läänin Uudenkirkon nimismiehenä 1917–1918. Hänet nimitettiin vasta perustetun Etsivän keskuspoliisin johtoon 13. elokuuta 1919. Hukkisen nimitys ei tyydyttänyt aktivistipiirejä, joiden mukaan hänellä ei ollut selvää käsitystä salaisen poliisin tehtävistä eikä toiminnasta. Hukkinen ehti olla virassa vain muutaman kuukauden, kunnes hänet korvasi aktivisteihin lukeutunut Ossian Holmström, joka astui virkaan 31. joulukuuta 1919. Tämän jälkeen hän työskenteli Kaarlo Castrénin asianajotoimistossa vuosina 1920–1940 ja oli myös sen toinen osakas vuodesta 1924 lähtien. Vuosina 1940–1961 Hukkinen oli tupakkatehdas Fennian apulaisjohtajana. Hän oli yksi Suomi-Kreikka Yhdistyksen perustajajäsenistä vuonna 1957.
Stadler Rail
Stadler Rail AG on sveitsiläinen teollisuuskonserni, jonka kotipaikka on Bussnang. Stadler valmistaa kiskokalustoa, kuten junia, raitiovaunuja ja vetureita. Konserniyhtiöillä on yhteensä 12 tuotantolaitosta Sveitsissä, Saksassa, Puolassa ja Valko-Venäjällä. Konserniyhtiöissä on yhteensä lähes 5 000 työntekijää, joista vajaat 3 000 Sveitsissä, pääosin Bussnangissa ja Thalissa.
Stadlerin junakalustoa on käytössä, tai tulossa käyttöön, 23 maassa.
Stadler on valmistanut Pääkaupunkiseudun Junakalusto Oy:n tilaamat, pääkaupunkiseudun lähijunaliikenteen käytössä olevat Stadler Flirt -junat, jotka ovat saaneet Suomessa kalustosarjatunnuksen Sm5.
Stadlerin sähköjunia (EMU) on ollut Virossa AS Eesti Liinirongidin eli Elronin käytössä vuodesta 2013 alkaen. Junia on tilattu kaikkiaan 18 kappaletta. Elron on tilannut myös 20 kappaletta Stadlerin dieseljunia (DMU), jotka ovat olleet kaupallisessa käytössä 1.1.2014 alkaen.
Stadler
Stadler voi tarkoittaa seuraavia:
Sm5
Sm5 on Stadler FLIRT-mallinen pääkaupunkiseudun lähiliikenteessä operoitava matalalattiainen sähkömoottorijuna. Sm5-junat on hankittu korvaamaan Sm1- ja Sm2-junat pää- ja rantaradan HSL-liikenteessä sekä liikennöimään uusilla pääkaupunkiseudun rataosuuksilla kuten Kehäradalla. Sm5-kaluston lisääntyessä kaikki Sm4-junat vapautuivat lyhyiltä kaupunkilinjoilta niille paremmin soveltuvaan pitkänmatkan liikenteeseen, ja uusilla junilla on jo alettu korvata vanhoja junia. Näistä Sm1-junat poistuivat kaupallisesta liikenteestä huhtikuussa 2016 ja Sm2-kalusto poistui HSL-liikenteen käytöstä koko Sm5-sarjan tultua liikenteeseen heinäkuussa 2017.
Pääkaupunkiseudun junakalustoyhtiö solmi 31. lokakuuta 2006 sopimuksen sveitsiläisen Stadler Railin kanssa 32 nelivaunuisen Flirt-junan toimittamisesta. 4. lokakuuta 2011 tilauksen ilmoitettiin kasvavan 41 junayksikköön ja 10. syyskuuta 2014 edelleen 75 yksikköön. Marraskuussa 2015 päätettiin tilaukseen lisätä vielä toteutettava optio kuudesta lisäjunasta, joten Sm5-sarjan koko kasvaa lopulta 81 junayksikköön.
Ensimmäiset kaksi junaa kuuluvat protosarjaan, jolle tehtiin laajoja teknisiä kokeita vuosina 2008–2009 ennen matkustajaliikenteen aloittamista. Ensimmäinen juna laivattiin Sörnäisten satamaan marraskuussa 2008. Toinen yksikkö laivattiin Vuosaaren satamaan. Loput junat laivataan Turun satamaan. Junat kootaan Turun satamassa ja vedetään Dv12-dieselveturilla Ilmalan varikolle. Sm5:n värit ovat vihreä, sininen, valkoinen ja tummanharmaa, kuitenkin uusien Sm5-junien värit ovat violetti, valkoinen ja tummanharmaa.
Ensimmäinen Sm5-yksikkö aloitti liikennöinnin A- ja M-junana 18. marraskuuta 2009. Toinen juna aloitti liikennöinnin 13. joulukuuta, jolloin junat alkoivat liikennöidä myös viikonloppuisin K-, I- ja N-tunnuksin. Nykyään junat liikkuvat myös Kauklahteen ja Kirkkonummelle. Kolmas juna tuli liikenteeseen joulukuussa 2010. Ensimmäisen sarjan 41 junaa saatiin liikenteeseen kevääksi 2015 ja tammikuussa 2016 Suomeen saapui junayksikkö 42, ensimmäinen toisesta tilauserästä. Koko sarjan odotetaan olevan käytössä kesällä 2017.
Sm5-junat on valmistettu Stadler Railin tytäryhtiö Stadler Bussnang AG:n tehtaalla Bussnangissa, Sveitsissä. Sähköjärjestelmät kaikkiin yksiköihin on valmistanut Traktionssysteme Austria GmbH Neudorfissa, Itävallassa. Matalalattiaisessa Flirt-junassa on koko nelivaunuisen junan mittainen yhtenäinen läpikäveltävä matkustamo. Ilmajousitetun junan kori on alumiinia. Junan huippunopeus on 160 km/h. Sm5-junayksiköt pystyvät liikennöimään radoilla, joilla pituuskaltevuus on jopa 35 promillea. Tällaisia ratoja ovat esimerkiksi Kehärata sekä suunnitteilla oleva Pisararata, joissa liikennöinti toteutetaan Sm5-junilla.