hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Arkkityyppi
Arkkityyppi (, "alkuperäinen malli") on perinteisesti tarkoittanut hahmon, asian tai käsitteen alkumuotoa ja mallia. Arkkityyppi on psykiatri C. G. Jungilta peräisin oleva nimitys ihmiskunnan kollektiivisen tiedostamattoman yleismaailmallisille kuville, jotka ilmenevät etenkin unissa, myyteissä ja uskonnoissa. Arkkityyppiset kuvat ja kokemukset vaikuttavat taiteessa ja kirjallisuudessa eräänlaisena syvärakenteena.
Psykiatri ja analyyttisen psykologian perustaja Carl Gustav Jung kehitti arkkityypin käsitettä, jolla hän tarkoitti piilotajunnan teemoja, jotka ilmenevät psyykessä luonnostaan. Jung näki arkkityypit yleismaailmallisina ajatuksina, joissa menneiden sukupolvien kokemusperintö esiintyy tiivistyneessä muodossa. Arkkityypin varsinainen olemus ei ole näkyvä, eikä rationaalisesti käsiteltävä. Arkkityyppi on apriorinen ja tiedostamaton tajunnansisältö, jolla on oma psyykkinen energiansa. Arkkityypit sijaitsevat kollektiivisessa piilotajunnassa, ja ne tulevat esiin unissa ja myyteissä ja vaikuttavat psyyken rakentumiseen. Jung käytti arkkityypeistä myös nimityksiä "vaisto", "demoni" ja "mana".
Jungin neljä kuuluisaa arkkityyppiä ovat:Kirjallisuuskriitikot Northrop Fryen johdolla omaksuivat ja popularisoivat sittemmin Jungin teorian kollektiivisesta tiedostamattomasta ja sovelsivat sitä kirjallisuudentutkimukseen. Kirjallisuudentutkimuksessa arkkityyppi on alkukantainen mielikuva, hahmo tai olosuhteiden malli, joka esiintyy toistuvasti kirjallisuudessa, ja sen vuoksi sitä voidaan pitää yleispätevänä käsitteenä tai tilanteena. Nämä alkukantaiset mielikuvien mallit ja tilanteet herättävät niin kirjoittajassa kuin lukijassakin hätkähdyttävän samankaltaisia tuntemuksia.
Jungin ohella myös J.G. Frazer ja hänen teoksensa "The Golden Bough" on vakiinnuttanut arkkityypin käsitteen kirjallisuustieteeseen. Frazerin teos vaikutti myös moderniin kirjallisuuteen, muun muassa T. S. Eliot on tunnustanut, että Frazerin ajatus vegaatiokultista on innoittanut Eliotin runoelmaa Autio maa.
Aurinkovertaus
Aurinkovertaus on yksi Platonin vertauksista. Se on esitetty "Valtion" kirjassa VI (507b-509c). Se käyttää aurinkoa metaforana valon lähteestä, mitä ilmeisimmin tiedon valon lähteestä, jonka hän katsoi olevan Hyvän idea. Tätä pidetään usein Platonin näkemyksenä jumalasta. Vertaus käsittelee näin todellisuuden lopullista luonnetta ja sitä, kuinka saamme siitä tietoa. "Valtiossa" puhujana on esitetty Sokrates, mutta todellisuudessa ajatukset lienevät puhtaasti Platonin omia.
Silmä on Platonin mukaan erikoinen aistielinten joukossa siinä, että se tarvitsee toimiakseen välittäjän, valon. Vahvin ja paras valon lähde on aurinko. Sen valossa voimme tarkastella asioita selkeästi. Samaa voidaan hänen mukaansa sanoa käsitettävissä olevista asioista, eli kiinteistä ja ikuisista ideoista jotka ovat tieteellisen ja filosofisen tutkimuksen lopullisia kohteita.
"Syntyvällä ja häviävällä kohteella" Platon tarkoittaa tavallista näkyvää ja aistittavissa olevaa maailmaa ympärillämme. Jos yritämme ymmärtää, miksi asiat ovat niin kuin ne ovat ja mitä yleisiä luokkia voidaan käyttää erilaisten ympärillämme olevien kappaleiden ymmärtämiseen, ilman minkäänlaista viittausta ideoihin (universaaleihin), epäonnistumme täydellisesti, aivan kuin meiltä puuttuisi järki. Vastakohtaisesti "totuuden ja olevaisuuden valaisema kohde" on sama asia kuin Platonin ideamaailma, jota valaisee ideoista korkein, Hyvän idea. Koska todellinen olemassaolo sijoittuu ideoiden maailmaan, meidän täytyy Platonin mukaan suunnata ajatuksemme sinne saadaksemme tietoa. Muuten joudumme tyytymään pelkkään mielipiteeseen, jota voidaan verrata hetkellisiin varjoihin.
Platon sanoo myös, että sekä aurinko että Hyvä ovat kummatkin "syntymisen" lähteitä:
Nykyisin monet lukijat saattavat pitää outona, että yhtä ja samaa asiaa kutsutaan Hyväksi, olemassaolon (ainakin ideoiden olemassaolon) lähteeksi, joksikin joka jotenkin valaisee kaikki muut ideat, ja universaaliksi. Kohdan perusteella monet ovat ajatelleet, että Platonille Hyvä oli sama kuin Jumala, mutta kohdasta esiintyy hyvin paljon erimielisyyksiä. Erityisesti on ollut vaikeaa tulkita, kuinka Hyvä Platonin mukaan "antaa [ideoille] myös olemassaolon ja olevaisuuden".
Aurinkovertaus on hyvä esimerkki siitä, kuinka metafysiikan ja tietoteorian kohteet ovat perinteisesti olleet toisiinsa kietoutuneita. Tieto siitä, mitä on hyvin perustavalla tasolla olemassa, antaa usein syvällistä tietoa siitä, mitä ja miten voidaan tietää, ja päinvastoin. Se myös havainnollistaa Platon tunnetuimmat näkökannat: rationalismin ja platonistisen realismin (koskien universaaleja).
Platon jatkoi todellisuuden ja tietämisen tasojen kuvaamista jaetun janan vertauksella (509d-513e). Välittömästi tämän jälkeen sama oppi esitetään kuuluisan luolavertauksen avulla (514a-520a).
Kaseiini
Kaseiinit (< ’juusto’) ovat fosforipitoisia proteiineja, jotka ovat maidon määrällisesti tärkein proteiiniryhmä.
Raakamaito eli käsittelemätön lehmänmaito sisältää noin 33 grammaa proteiineja litraa kohti. Vesi pois lukien proteiinit ovat maidon komponenteista kolmanneksi tärkein ryhmä. Suurin osa maidon proteiineista, 26 grammaa litraa kohti eli noin 79 prosenttia, on juuri kaseiineja. Maidon kokonaismäärästä kaseiinia on noin 2,6 prosenttia. Lisäksi maito sisältää erilaisia heraproteiineja sekä rasvapallosten membraanin proteiineja.
Kaseiinit ovat tyypillisiä juuri maidolle, koska ne syntetisoituvat nisäkkäiden maitorauhassoluissa alveoleissa. Kaseiinin synteesiä ei ole tavattu muissa solutyypeissä. Kaseiinit muodostavat maidossa ryhmän, joka verkkomaisena sulkee sisäänsä rasvan ja antaa maidolle valkoisen värin. Sienimäisenä aineena kaseiini sitoo hyvin vettä.
Kaseiinit jaotellaan neljään luokkaan, joita merkitään kreikkalaisilla kirjaimilla.
Maidon kaseiiniprotetiinit ja niiden prosentuaalinen osuus maidon proteiineista suuruusjärjestyksessä:
Kaseiineja käytetään nykyisin juuston valmistuksessa, mutta aiemmin niitä käytettiin myös muovin kaltaisena valmistusmateriaalina (galaliitti) ja liiman raaka-aineena.
Kaseiinia osattiin käyttää sideaineena ja liimana jo muinaisessa Egyptissä. 1930-1950-luvuilla kaseiiniliima oli yleisesti käytössä puurakenteisten lentokoneiden rakenteiden liimaliitoksissa. Ensimmäisten englantilaisen de Havilland Mosquito -tiedustelulentokoneiden vaneri-balsa-runko liimattiin kaseiinilla, myöhemmät keinohartseilla. Suomessa jatkosodan aikana Valtion lentokonetehtaan Myrsky-hävittäjän rakenneongelmat johtuivat osin kaseiiniliimasta.
Kaseiinia voi käyttää myös temperamaalauksessa: liima on vesiliukoista n. viikon ajan jolloin se on työstettävissä.
Varjo (Jungin arkkityyppi)
Varjo on jungilaisessa psykologiassa se osa persoonallisuutta, joka on tiedostamatonta ja usein ristiriidassa tietoisen tajunnan kanssa. Se saattaa olla osa henkilön alkuperäistä persoonallisuutta, joka on syrjäytynyt tietoisen mielen tieltä; sieltä löytyvät tietoisen mielen torjumat ajatukset, esimerkiksi epämiellyttävät
luonteenpiirteet ja tietoisen mielen kanssa yhteensopimattomat pyrkimykset. Varjo toimii tietoisuuden suhteen kompensoivasti ja vaistonvaraisesti eli sen vaikutus voi olla hyvä taikka paha. Masentuneen tai pelokkaan ihmisen unelmissa ja visioissa varjo voi olla säälimätön tai myötätuntoinen.
Päällimmäinen kerros varjosta edustaa piilotajuista, henkilökohtaisista kokemuksista tullutta osaa persoonallisuudessa. Alempi kerros varjosta koostuu historiallisesta aspektista, jonka katsotaan olevan osa kollektiivistä ylipersoonallista piilotajuntaa.
Maiar
Maiar (yksikkö maia) ovat yliluonnollisia henkiolentoja J. R. R. Tolkienin keksimässä fantasiamaailmassa. Nimitys on hänen kehittämäänsä quenyan haltiakieltä. Sanaa ei käytetä Tolkienin tunnetuimmissa teoksissa, "Hobitissa" ja "Tarussa sormusten herrasta", vaikka niissäkin esiintyy keskeisissä rooleissa joitakin maiariin kuuluvia hahmoja, kuten velho Gandalf ja musta ruhtinas Sauron. Maailman alkuajoista kertovassa "Silmarillionissa" maiarista kerrotaan enemmän, vaikka vain harva heistä esiintyy teoksessa merkittävinä toimijoina.
Maiar ovat voimiltaan vähäisempiä olentoja kuin valar, mutta näiden tavoin he kuuluvat ainuriin, henkiolentoihin jotka luojajumala Ilúvatar loi Ajattomissa saleissa ja jotka osallistuivat maailman luomiseen Ainurin soitossa. Maiaria on Tolkienin kertoman mukaan paljon, mutta vain muutama mainitaan nimeltä haltioiden ja ihmisten taruissa, sillä he eivät yleensä liikkuneet Keski-Maassa näkyvässä hahmossa. Esimerkiksi David Day on sittemmin järkeillyt, että monet Tolkienin alkuperältään enemmän tai vähemmän mysteereiksi jättämät hahmot, kuten "Silmarillionissa" mainittu Thuringwethil-vampyyri sekä Vanhan metsän Tom Bombadil ja Kultamarja "Tarusta sormusten herrasta", olisivat oikeastaan maiaria.
Jokainen maia oli yhteistyössä vähintään yhden valan kanssa. Esimerkiksi Ossë ja Uinen, meren henget, kuuluivat Ulmolle, kun taas Curumo (Saruman) ja Sauron kuuluivat Aulëlle. Aiwendil (Radagast Ruskea) kuului Yavannalle, ja Olórin (Gandalf) kuului Manwëlle ja Vardalle. Alatar ja Pallando, Siniset Velhot, matkasivat itään eivätkä koskaan palanneet länteen. Heidän kohtalonsa on tuntematon. Balrogit olivat Melkorin turmelemia henkiä, kuten Sauron. Niiden kanssa toiminutta valaa ei tunneta.
Vaihdokas
Vaihdokas on lapsi, jonka pahan olennon on uskottu vaihtaneen ihmislapsen tilalle. Myös lapsen sielun on uskottu joutuneen vaihdetuksi. Vaihdokaslapsi on hidasälyinen tai oudon näköinen. Suomalaisessa uskomuksessa lapsen on korvannut vaihdokkaalla esimerkiksi maahinen tai luonnonhenki. Skandinaavit ovat uskoneet peikon voivan vaihtaa lapsen. Vaihto on tapahtunut lapsen ensimmäisen elinvuoden aikana ennen kastamista tai ensimmäisen hampaan puhkeamista.
Vahtimalla lastaan riittävästi äiti on voinut välttää lapsensa vaihtamisen. Vaihto on siis ollut äidin huolimattomuutta. Vaihtamisen saattoi estää myös laittamalla jotakin väekästä lapsen kehtoon.
Vaihdokkaiksi epäiltyjen lapsien kohtaloista on joitain tietoja. Skandinaviassa vaihdokaslapsia oli tapettu. Osana noitavainoja ihmisiä oli syytetty siitä, että heidät oli vaihdettu lapsena. Suomessa tällaisia tapauksia oli esimerkiksi Kalajoella ja Ahvenanmaalla.
Joissain tarinoissa vaihdokkaan on saanut palautettua. Lapseen on esimerkiksi hierottu taikavoidetta tai lapsi on jätetty metsään, jotta omaansa kaipaava maahinen on voinut vaihtaa lapsen takaisin. Skandinaavit työnsivät vaihdokkaaksi arvellun lapsen kuumaan uuniin, jotta tämä parantuisi. Nainen joutui oikeuden eteen tapettuaan lapsensa uunissa.
Nuoruusaikoja osa 6: Reissu
Nuoruusaikoja osa 6: Reissu on kirjailija Erno Paasilinnan Nuoruusaikoja-novelleihin perustuva lyhytelokuva, jonka on ohjannut Rauni Mollberg. Vuonna 2003 valmistunut elokuva ensiesitettiin Yle TV2:lla 16. huhtikuuta 2004. Toisen kerran se esitettiin samalla kanavalla 27. heinäkuuta 2005. Elokuva on kuvattu Varsinais-Suomessa.
"Reissu" kertoo keskellä korpea asuvasta Maunusta ja hänen siskostaan. Maunu yrittää pitää pientilaa, kunnes päättää lähteä suurempiin ympyröihin Kittilään.
Espanjan Sanomat
Espanjan Sanomat on vuodesta 1997 Etelä-Espanjassa ilmestynyt, julkaistu ja painettu espanjansuomalaisten ja suomalaisten Espanjan ystävien lehti, joka ilmestyy kuukausittain syyskuusta toukokuuhun ja lisäksi kerran kesäkuukausina, eli 10 kertaa vuodessa.
Lehti käsittelee Espanjan yhteiskuntaa ja elämää sekä paikallisen suomalaisväestön asioita. Lehti julkaisee myös Suomea ja suomalaisuutta koskevia artikkeleita. Lehti tuli tunnetuksi, kun se julkaisi Tiitisen listaa koskevan artikkelin ja mainitsi muutamia henkilöitä, jotka sen mukaan olivat listalla. Lehden toimintaa ei voitu Suomesta sanktioida, koska se on Espanjan lainsäädännön alainen ja julkaistaan Espanjassa.
Lehteä voi tilata Suomeen, Espanjaan tai kaikkialle maailmalle. Lehteä myydään Suomessa ja sitä jaetaan ilmaispainoksena Costa del Solissa. Lehden päätoimitus sijaitsee Espanjan Fuengirolassa. Päätoimittajana toimii Arto Ryynänen.
Aracaju
Aracaju on kaupunki Brasiliassa. Se on Sergipen osavaltion pääkaupunki. Kaupungin pinta-ala on 174 neliökilometriä ja asukasluku noin 570 000 (2010).
Aikasarja
Aikasarja on havaintoyksiköstä tehtyjen mittausten muodostama aineisto. Havainnot ovat tavallisesti peräkkäisiä, ja mittaukset on tehty tasaisin aikavälein, mutta väliaikojen tasaisuus ei kuitenkaan ole välttämätöntä. Aikasarja-aineisto on usein yksiulotteinen, jolloin se koostuu vain yhden havaintoyksikön mittauksista. Moniulotteinen aikasarja-aineisto koostuu usean havaintoyksikön mittauksista, jotka on yleensä tehty samoina ajankohtina. Käytännön esimerkki aikasarjoista ovat ilmastotilastot. Aikasarjoja käytetään pitkittäistutkimuksissa.
Aikasarjan havainnot on järjestetty ajan mukaan nousevaan suuruusjärjestykseen. Aikasarja-aineisto voi olla jatkuvaa tai diskereettiä, jonka mukaan aikasarjaa nimitetään vastaavasti jatkuvaksi tai diskreetiksi aikasarjaksi.
Aikasarja-analyysi tutkii menetelmiä, joiden avulla voidaan tehdä päätelmiä aikasarjan taustalla olevasta satunnaisprosessista. Analyysissa muodostetun mallin perusteella voidaan tehdä menneiden havaintojen avulla ennusteita prosessin tulevista arvoista. Tyypillinen sovellus aikasarja-analyysista on osakkeen avauskurssin ennustaminen kurssin historialla.
Tyypillisesti aikasarjaa merkitään:
joka määrittelee luonnollisilla luvuilla indeksoidun aikasarjan "X".
Suomessa vanhimmat aikasarjat ovat väestön lukumäärää ja omainaisuuksia kuvaavat aikasarjat, joita on alettu laatia vuosittain vuodesta 1749 alkaen. Myös ulkomaankaupasta löytyy pitkiä aikasarjoja. Kiinassa tiedetään tehdyn väestöön ja maanjakoon liittyviä tilastoja jo 300 eaa., länsimaissa vanhin maininta väestölaskennasta on Uuden testamentin maininta keisari Augustuksen verollepanokäskystä. Myös taivaankappaleiden liikkeistä löytyy pitkiä aikasarjoja.
Monet aikasarjoista ovat syntyneet siten, että jokin taho on julkaissut vuosikirjassa tietystä asiasta luvun per vuosi. Tällä tavoin ovat syntyneet mm. monet Suomen tilastoista. Toisinaan aikasarjoja on syntynyt myös siten, että on tehty tutkimus jostakin asiasta ja tähän tutkimukseen on koottu numeerista tietoa. Myöhemmin sama tutkimus on tehty uudestaan ja niin edelleen. Suurin osa aikasarjoista on syntynyt muun toiminnan sivutuotteina eli sekundäärisesti. Jotkut aikasarjat ovat suunnitelmallisesti muodostettu tiettyjen laskennallisten menetelmien avulla muista aikasarjoista. Tällaisia ovat esimerkiksi elinkustannusindeksi ja tukkuhintaindeksi.
Flatiron Building
Flatiron Building (alkuperäinen, vähemmän tunnettu nimi "Fuller Building") on vuonna 1902 valmistunut rakennus New Yorkissa. Se oli valmistuttuaan yksi kaupungin korkeimmista rakennuksista. Beaux-Arts -tyylisen rakennuksen suunnitteli tunnettu chicagolainen arkkitehti Daniel Burnham. Rakennuksen osin kalkkikivinen, osin lasitetusta terrakotasta valmistettu julkisivu on erotettu kolmeen eri osaan vaakasuorasti, kuten klassinen kreikkalainen pylväs. Kapenevalle, kolmionmalliselle tontille rakennettu rakennus sai muotonsa vuoksi lempinimen "Flatiron Building" eli ”Silitysrautatalo”. Samalla nimellä on myöhemmin kutsuttu lukuisia muitakin vastaavanmuotoisia rakennuksia.
Flatiron Building on 87 metriä korkea, siinä on 22 kerrosta ja se on kapeimmalta kohdaltaan vain kaksi metriä leveä. Sitä pidetään vanhimpana vielä nykyäänkin olemassa olevista Manhattanin pilvenpiirtäjistä.
Flatiron Building lisättiin Yhdysvaltain historiallisten paikkojen rekisteriin historiallisena maamerkkinä vuonna 1989.
Hämähäkkimies-sarjakuvaan perustuvissa elokuvissa "Spider-Man – Hämähäkkimies" ja "Spider-Man 2" Flatiron Building on Daily Bugle -sanomalehden päärakennus. Toiseen osaan perustuvassa pelissä on kaupunginosa nimeltä Flat Iron.
Algerian lippu
Algerian lippu (Arabia: علم الجزائر) on Algerian symboli vaakunan, moton ja kansallislaulun ohella. Alun perin se oli Messali Hadjin johtaman, 1920-luvulla vaikuttaneen, kansallismielisen liikkeen, muslimiveljien Pohjois-Afrikan tähti -ryhmän lippu. Liike järjesti ranskalaisten vastaisia mielenosoituksia ja vastarintatoimintaa. Lippu on myös samanlainen kuin Algerian vapautusrintaman, Front de Libération Nationalen eli FLN:n lippu. Lippu otettiin käyttöön 3. heinäkuuta 1962 ja sen suhteet ovat 2:3.
Algerian lippu on jaettu keskeltä kahdeksi samansuuruiseksi pystypalkiksi. Keskellä on kuunsirppi ja tähti. Valkoinen kuvaa puhtautta, vihreä on islamin ja paratiisin väri ja profeetta Muhammadin lempiväri. Punainen taas viittaa marttyyrien vereen. Punainen puolikuu ja tähti ovat tyypillisiä turkkilaista alkuperää olevia islamilaisia tunnuksia Pohjois-Afrikassa. Puolikuu kuvaa tietä, joka uskovien täytyy kulkea päästäkseen paratiisiin ja viisisakarainen tähti Islamin viittä peruspilaria. Algerialaisen perinteen mukaan pitkälle kaareutuva kuunsirppi tuo onnea. Tämän takia Algerian lipussa on erittäin sulkeutunut kuunsirppi.
Converse All Star
Conversen valmistamat All Starit ovat kengät, jotka alun perin tarkoitettiin koripallokengiksi. Myöhemmin kengät levisivät myös arkikäyttöön ja ovat nykyään suositut erityisesti nuorison keskuudessa ympäri maailman. Ne tulivat markkinoille 1917. Vuonna 1921 yhdysvaltalainen koripalloilija Charles "Chuck" Taylor alkoi markkinoida kenkiä ja hänen nimikirjoituksensa on All Star-kenkien logossa. Kenkien lempinimi onkin "Chuck Taylor". All Star-kenkiä on monenlaisia ja värisiä. All Starit olivat molemmille sukupuolille tarkoitettujen urheilukenkien edelläkävijöitä.
Kengät pysyivät käytännössä muuttumattomina vuoteen 2003 saakka, jolloin Nike osti vuonna 2001 konkurssiin menneen Conversen ja siirsi tuotannon Aasiaan, lähinnä Kiinaan ja Vietnamiin. Tällöin myös osa materiaaleista vaihtui edullisempiin, synteettisiin ja joustavampiin materiaaleihin. Samalla kenkien kannoista poistui "Made in USA" -merkintä, josta alkuperäiset kengät tunnistaa.
Kekkonen (albumi)
Kekkonen on vuonna 2003 julkaistu Sleepy Sleepersin kokoelma-albumi. Kekkonen on Sleepy Sleepersin sisällöltään laajin kokoelma.
Andorran lippu
Andorran lippu on Andorran kansallistunnus vaakunan, moton ja kansallislaulun ohella. Se symboloi maan suojelijavaltioiden, Ranskan ja Espanjan vallan harmoniaa Andorrassa. Lipun punainen ja keltainen symboloivat Espanjan valtaa maassa ja sininen pystypalkki sekä trikolori Ranskan valtaa. Lipun keskellä on Andorran vaakuna, jossa on sekä Espanjan että Ranskan kansalliset tunnukset. Vaakunassa on Espanjan Urgelin piispan paimensauva ja hiippa sekä Katalonian neliraitainen vaakunatunnus. Siinä on myös Ranskan Foix'n kreivin kolmiraitainen vaakuna ja Béarnin kreivin kahden lehmän tunnus. Vaakunan alla on latinankielinen lause, jossa lukee "Virtus Unita Fortior" (yhdistynyt voima on suurin). Lause kuvaa Andorran tilannetta Espanjan ja Ranskan vaikutuksessa.
Andorra sai ensimmäisen oman lippunsa vuonna 1806. Se oli katkoinen punaiseen ja keltaiseen, jotka ovat sekä Espanjan että Ranskan Foix'n kreivikunnan värit. Vuonna 1886 lippua uusittiin Ranskan keisari Napoleon III:n pyynnöstä. Lipun kentät sijoitettiin Ranskan trikolorin lailla pystyasentoon ja keskelle sijoitettiin Andorran vaakuna.
Lippua vaihdettiin jälleen vuonna 1931, kun Espanjasta tuli tasavalta. Lippu muutettiin tasavaltalaisten lipun malliseksi ja vaakuna pudotettiin pois. Espanjan lipusta Andorran lippu erosi vain siten, että Espanjan purppuranpunaisen yläpalkin tilalla oli sininen palkki. Andorrassa palattiin Napoleon III:n lippuun vuonna 1939, kun Espanjan tasavalta kukistui Francisco Francon noustessa valtaan. Tästä lähtien nykyinen lippu on ollut taas käytössä.
Hermiittinen matriisi
Hermiittinen matriisi on neliömatriisi, jonka alkiot ovat kompleksilukuja ja joka on itsensä hermitoitu matriisi, eli matriisi on oman transpoosinsa kompleksikonjugaatti. Toisin sanoen rivillä formula_1 ja sarakkeella formula_2 oleva alkio on rivillä formula_2 ja sarakkeella formula_1 olevan alkion kompleksikonjugaatti:
Voidaan myös merkitä:
tai kuten on tavallisempaa fysiikassa
Esimerkiksi
on hermiittinen matriisi.
Jokaisen hermiittisen matriisin päädiagonaalin alkiot ovat aina reaalilukuja. Matriisi, jonka kaikki alkiot ovat reaalilukuja, on hermiittinen vain, jos se on symmetrinen matriisi, eli jos se on symmetrinen päädiagonaalin suhteen. Reaalinen symmetrinen matriisi on täten erikoistapaus hermiittisestä matriisista.
Jokainen hermiittinen matriisi on normaali, joten siihen voidaan soveltaa spektraalilausetta. Sen mukaan jokainen hermiittinen matriisi voidaan diagonalisoida unitaarisen matriisin avulla ja syntyneen diagonaalimatriisin alkiot ovat reaalilukuja. Tästä seuraa kaksi keskeistä tulosta:On siis mahdollista löytää formula_9:n ortonormaali kanta, joka koostuu yksinomaan hermiittisen matriisin ominaisvektoreista.
Kahden hermiittisen matriisin summa on hermiittinen matriisi ja kääntyvän hermiittisen matriisin käänteismatriisi on hermiittinen. Hermiittisten matriisien formula_10 ja formula_11 tulo on hermiittinen vain, jos matriisit kommutoivat, eli formula_12.
Hermiittiset formula_13-matriisit muodostavat vektoriavaruuden reaalilukujen suhteen, mutta eivät kompleksilukujen suhteen. Tämän vektoriavaruuden dimensio on formula_14. (Yksi vapausaste päälävistäjän alkiota kohti ja kaksi vapausastetta lävistäjän yläpuolella olevaa alkiota kohti.) Jos hermiittisen matriisin kaikki ominaisarvot ovat positiivisia, matriisia kutsutaan positiivisesti definiitiksi. Jos taas kaikki ovat epänegatiivisia, matriisi on positiivisesti semidefiniitti.
Jukka Ikäläinen
Jukka Ikäläinen (s. 14. toukokuuta 1957 Söderhamn, Ruotsi) on suomalainen entinen jalkapalloilija ja nykyinen valmentaja. Viimeksi hän toimi kaudella 2009 Ykkösessä pelaavan PS Kemi Kingsin päävalmentajana.
Pelaajana Ikäläinen pelasi useimmiten puolustavana keskikenttäpelaajana mutta joskus myös topparina. Pelaajaurallaan Ikäläinen viihtyi Ruotsin sarjoissa yhteensä 12 vuotta. Ensimmäisen kerran hän siirtyi sinne vuonna 1977 GIF Sundsvallin riveihin Kemin Innosta, johon hän oli siirtynyt juniorivuosiensa kasvattajaseurasta Karihaaran Visasta (nyk. Visan Pallo). Kaudeksi 1981 Ikäläinen vaihtoi Allsvenskanin Örgryteen. Toukokuussa 1985 Ikäläinen palasi kotikonnuilleen Kemiin Kemin Palloseuran paitaan, jossa hän saavutti SM-pronssia sekä oli mukana Suomen Cupin loppuottelussa.
Jalkapallouransa aikana tulleita arvostuksia ovat mm. 1985 Suomen parhaaksi jalkapalloilijaksi sekä uransa alkuaikana Kemissä ollessaan 1975 ja 1976 Kemin parhaaksi jalkapalloilijaksi.
Valmentajauraansa Ikäläinen aloitti kaudella 1988 jälleen Ruotsissa. Hän nosti pelaajavalmentajana Kiruna FF:n Ruotsin 1. divisioonaan. Vuodet 1991–1993 Ikäläinen puolestaan toimi Kemin Palloseuran valmentajana.
Ehkä suurin haaste Ikäläiselle avautui kuitenkin vuonna 1994. Suomen maajoukkueen päävalmentaja Tommy Lindholm erosi tehtävästään ja täten apuvalmentajana toiminut Ikäläinen tuli hänen seuraajakseen. Heinäkuussa 1996 tanskalainen Richard Møller Nielsen nimettiin kuitenkin uudeksi päävalmentajaksi Ikäläisen jatkaessa apuvalmentajana. Tämän jälkeen hän toimi alle 21-vuotiaiden maajoukkueen valmentajana vuoden 2000 olympiakarsinnat.
Kaudet 2000 ja 2001 Ikäläinen valmensi Vaasan Palloseuraa sekä 2002 ja 2003 Kakkosen PS Kemi Kingsiä. PS Kemi Kingsin kanssa nousu Ykköseen kariutui kuitenkin nousukarsintoihin. Vuonna 2004 Ikäläinen teki sopimuksen tutun seuran Ruotsin Allsvenskanin Örgryten kanssa. Ensimmäinen kausi ei kuitenkaan sujunut aivan toivotulla tavalla ja seura säilytti sarjapaikkansa vasta karsintojen kautta. Ikäläinen siirtyi tämän jälkeen valmentajan paikalta Örgryten urheilutoimenjohtajaksi.
Hän jätti kauden 2005 jälkeen paikkansa Örgrytessä ja aloitti kaudella 2006 Rovaniemen Palloseuran päävalmentajana. RoPS sijoittui Ykkösessä seitsemänneksi. Kauden päätyttyä seura purki Ikäläisen sopimuksen Kari Virtasen astuessa tilalle.
Ikäläinen palasi valmennustehtäviin joulukuussa 2008, kun hänet valittiin Ykkösessä pelaavan PS Kemi Kingsin päävalmentajaksi. Hänen pestistään ei tullut kuitenkaan kuin kauden 2009 mittainen, vaikka menestys oli positiivinen; sarjapaikka varmistettiin jo varhaisessa vaiheessa.
Ikäläinen oli nuoruudessaan lahjakas myös jääpallossa, jääkiekossa ja yleisurheilussa. 100 metriä Jupe juoksi 11,23:een.
Jukka Ikäläinen asuu tällä hetkellä Kemissä ja valittiin Kemin kaupungin valtuuston SDP:n listoilla vuoden 2008 vaaleissa. Kemin kaupungin edustajana hänet on edelleen valittu yhteistyöelimeen Lapin liittoon vuonna 2009 alkaneeksi 4-vuotiskaudeksi.
Tämän päivän aktiivijalkapalloilija Joonas Ikäläinen on veljenpoika.
Angolan lippu
Angolan lippu on tyypillinen afrikkalainen lippu siinä suhteessa, että se on itsenäisyystaistelun voittaneen puolueen lippu. Angolan lippu on marxilaisen MPLA-puolueen lippu, johon vain lisättiin machete, joka on paikallinen vesuri, ja hammaspyörä. Tämä on angolalaisten kommunistien perinteinen vastinpari sirpille ja vasaralle. Lippu on Angolassa epäsuosittu sen voimakkaan symbolisuuden takia, ja sitä käytetään lähinnä vain virallisissa yhteyksissä.
Lippu oli 1960-luvulla Portugalin siirtomaavaltaa vastustaneen marxilaisen aseellisen järjestön ja puolueen käytössä. Vuonna 1974 Portugalissa tapahtui Neilikkavallankumous ja Angola itsenäistyi MPLA:n johdolla. Punamusta vallankumouslippu symboloi MPLA:n tunnuslausetta "vapaus tai kuolema". Musta symboloi Angolan tervehdystä Afrikan mantereelle ja punainen Angolan tervehdystä vapaustaistelun sankareille. Machete ja hammasratas symboloivat talonpoikien ja työläisten vallankumouksellista liittoa. Viisisakarainen tähti merkitsee kansainvälistä solidaarisuutta ja sen sakarat yhtenäisyyttä, vapautta, oikeudenmukaisuutta, demokratiaa ja edistystä. Sisällissodan repimässä Angolassa lippu nähdään lähinnä MPLA:n valtaa ja puolueellisuutta edustavana, ei kansallisena tunnuksena.
Angolan parlamentin perustuslakikomissio ehdotti vuonna 2003 uutta lippua. Siinä on keskellä yli 4 000 vuotta vanha, esihistoriallisen Tchitundo-Hulu-kalliomaalauksen aurinkotunnus, jonka toivotaan viitoittavan tietä tulevaisuuteen. Valtiolipun vaihtumista pidetään kuitenkin epätodennäköisenä niin kauan kuin MPLA on parlamentin johtava puolue.
Nikias
Nikias (noin 470 eaa. - 414 eaa.) oli ateenalainen sotilas ja valtiomies Peloponnesolaissodan aikana. Nikias peri isältään Nikeratokselta suuren omaisuuden, joka koostui etupäässä osuudesta Laurionin hopeakaivoksiin.
Perikleen kuoleman jälkeen Nikias nousi Kleonin ohella Ateenan johtohahmoksi. Nikias valittiin myös usein strategiksi eli kenraaliksi. Nikias käytti varojaan saadakseen kansan puolelleen. Hän järjesti muun muassa uskonnollisia menoja ja teatteriesityksiä. Hänet tunnettiin hyvin hurskaana henkilönä, joka otti uskonnolliset asiat hyvin vakavasti.
Vuonna 425 eaa. Sparta kärsi tappion Ateenaa vastaan Sfakterian taistelussa. Sparta oli tämän jälkeen valmis rauhantekoon. Nikias oli myös valmis rauhaan Spartan kanssa, mutta Kleon ja monet muut halusivat kukistaa Spartan perusteellisesti. Delionin ja Amfipoliin tappioiden jälkeen Ateenassa oltiin valmiita kuuntelemaan Nikiaan rauhanehdotusta. Vuonna 421 eaa. Sparta ja Ateena solmivat rauhansopimuksen, joka tunnetaan nimellä Nikiaan rauhan.
Kleon kuoli Amfipoliin taistelussa, mutta hänen politiikkaansa jatkoi Alkibiades. Nikias ja Alkibiades olivat usein eri mieltä asioista, ja lopulta eräs demagogi Hyperbolos yritti saada jommankumman karkotettua ostrakismin avulla. Nikias ja Alkibiades päättivät kuitenkin sopia riitansa ja saivat lopulta yhteisen vihollisensa Hyperboloksen karkotetuksi maanpakoon.
Vuonna 415 eaa. Ateena sai avunpyynnön liittolaisiltaa Sisiliassa. Alkibiades halusi lähettää retkikunnan liittolaisten avuksi. Nikias taas vastusti koko suunnitelmaa. Saadakseen retkikunnan peruutettua Nikias yritti yliampua retkikuntaa varten tarvittavan laivaston suuruutta. Hänen suunnitelmansa meni kuitenkin myttyyn, kun kansankokous päätti lähettää hänen ehdottamansa suuremman retkikunnan. Kansankokous valitsi myös Nikiaan ja Alkibiadeen johtamaan retkikuntaa erään Lamakhoksen kanssa. Pian päästyään Sisiliaan retkikunta joutui vaikeuksiin. Alkibiades joutui lähtemään maanpakoon, kun häntä alettiin Ateenassa syyttä poissa olevana eräästä uskonnollisesta rikkomuksesta.
Sisilian sotaretki loppui kuitenkin Ateenan kannalta erittäin kohtalokkaasti. Melkein kaikki Sisilialle lähetetyt ateenalaiset sotilaat menehtyivät. Nikias itse teloitettiin.
Antigua ja Barbudan lippu
Antigua ja Barbudan lippu otettiin käyttöön vuonna 1967 Antigua ja Barbudan saadessa itsehallinnon. Lippu on suunnittelukilpailun voittaneen kuvaamataidon opettajan Reginald Samuelin työ. Lipun punainen kuvastaa kansan tarmoa ja energisyyttä. Musta kuvaa taivasta, jolle valoisaa tulevaisuutta lupaava aamuaurinko nousee. Tämä väri kertoo myös saaren afrikkalaistaustaisesta väestöstä. Sininen on toivon väri ja valkoinen puhtaiden tavoitteiden väri. Valkoinen hiekka, sininen meri ja keltainen aurinko kertovat tämän saarivaltion luonnosta ja sen viehätysvoimasta. Lipun kolmioiden muodostama V-kirjain kuvaa voittoa (engl. "victory") siirtomaavallasta.
Azerbaidžanin lippu
Azerbaidžanin lippu on Azerbaidžanin tunnus vaakunan ja kansallislaulun ohella. Lipun suhde on 1:2. Se otettiin ensimmäisen kerran käyttöön vuonna 1918 maan itsenäistyttyä ensimmäisen kerran. Itsenäisyyttä ei kestänyt kuin kaksi vuotta, kunnes puna-armeija valtasi maan.
Lippu oli alun perin vuonna 1911 perustetun islamilaiskansallisen Mussavat-puolueen tunnus. Lipussa kuvastuu itsenäisyysjohtaja Ali Bey Hussein Zaden mukaan kansallismielisten tunnuslause: ”turkkilaista, islamilaista ja eurooppalaista”. Hänen mukaansa vaaleansininen on erittäin vanha turkkilainen tunnus, mm. tataaripäällikkö Timur Lenkin väri. Vihreä taas on islamin väri ja punainen edustaa eurooppalaista edistystä. Islamin puolikuu ja tähti punaisella pohjalla symboloivat verisidettä Turkkiiin, sillä azerit nimittäin ovat turkkilainen kansa. Tähdessä on kuitenkin Turkin lipusta poiketen kahdeksan sakaraa, jotka symboloivat Azerbaidžanin kahdeksaa kansaa: azerit, ottomaanit, jagatait, kazakit, kiptšakit, seldžukit ja turkmeenit.
Kun Neuvosto-Venäjä valloitti maan vuonna 1920, maan lippu katosi kokonaan. Vuonna 1922 maa liitettiin Transkaukasian sosialistiseen neuvostotasavaltaan, eikä sillä silloin ollut minkäänlaista lippua. Tämä neuvostotasavalta purettiin kuitenkin vuonna 1936, jolloin muodostettiin erillinen Azerbaidžanin sosialistinen neuvostotasavalta. Neuvostoliiton punalipun alalaitaan oli vedetty leveä tummansininen hirsi eli väripalkki. Lippu oli samantyylinen kuin monissa muissakin neuvostotasavalloissa. Vanhaa ja siten nykyistä itsenäisyysajan Azerbaidžanin lippua käytettiin 1980-luvulla neuvostovallan vastaisissa suurmielenosoituksissa ja siten siitä tuli jälleen Azerbaidžanin lippu maan itsenäistyttyä 1991.
Rosi Mittermaier
Rosi Mittermaier-Neureuther (o.s. Mittermaier, s. 5. elokuuta 1950 Reit im Winkl, Länsi-Saksa) on saksalainen alppihiihtäjä ja kaksinkertainen olympiavoittaja.
Mittermaier oli osallistunut jo vuoden 1968 Grenoblen ja vuoden 1972 Sapporon talviolympialaisiin ilman suurempia saavutuksia. Vuonna 1976 Innsbruckissa hän kuitenkin saavutti kaksi kultamitalia ja yhden hopean. Mittermaierista oli lähellä tulla ensimmäinen naisalpinisti, joka voittaa yksissä kisoissa kolme kultamitalia, mutta hän hävisi päätöslajissa niukasti Kathy Kreinerille.
Innsbruckin olympiavuonna Mittermaier hallitsi muutenkin naisten alppihiihtoa. Maailmancupissa hän oli kauden 1975–1976 päätteeksi ykkönen sekä pujottelussa ja alppiyhdistetyssä että kokonaiskisassakin.
Mittermaier meni naimisiin vuonna 1980 alppihiihtäjä Christian Neureutherin kanssa. Heidän poikansa Felix Neureuther on nykyään menestyvä alppihiihtäjä.
Magnar Solberg
Magnar Solberg (s. 4. helmikuuta 1937 Trondheim, Norja) on norjalainen entinen ampumahiihtäjä ja kaksinkertainen olympiavoittaja.
Solbergistä tuli ensimmäinen ampumahiihtäjä, joka puolusti onnistuneesti olympialaisista kultamitaliaan. Hän voitti 1968 Grenoblessa ja 1972 Sapporossa kultaa 20 kilometrillä. Sapporon voitollaan Solberg oli pitkään talviolympialaisten vanhin yksilölajin kultamitalisti 35 vuoden ja neljän päivän iällään – Torinossa 2006 ohjaskelkkailija Sylke Otto rikkoi tuon ennätyksen yli 1,5 vuodella ja skeletonkelkkailija Duff Gibson yli neljällä vuodella.
Maailmanmestaruuskisoista Solbergilla on viisi mitalia, muttei yhtään kultaista.
Pete Fenson
Pete Fenson (s. 29. helmikuuta 1968 Bemidjissä, Minnesotassa, Yhdysvalloissa) on yhdysvaltalainen curlingpelaaja, joka viime vuosina on toiminut myös maansa maajoukkueen kapteenina.
Fenson aloitti curlingin pelaamisen 13-vuotiaana. Hänen isänsä, nykyinen joukkueensa valmentaja Bob Fenson, voitti Yhdysvaltain mestaruuden vuonna 1979. Aikaisemmin Pete Fenson on voittanut Yhdysvaltain mestaruuksia ja pelannut arvokisoissa Scott Bairdin joukkueessa.
Vuonna 2003 Fensonin kipparoima joukkue voitti Yhdysvaltain mestaruuden ja sijoittui kahdeksanneksi MM-kisoissa. Toisen Yhdysvaltain mestaruutensa Fensonin joukkue voitti vuonna 2005. Se myös lunasti MM-kisoissa paikkansa 2006 Torinon olympialaisiin. Siellä se sijoittui kolmanneksi.
Siviiliammatiltaan Fenson on pitserianpitäjä. Hän omistaa Minnesotassa kaksi ravintolaa.
Valeri Bure
Valeri Vladimirovitš Bure (, s. 13. kesäkuuta 1974 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on entinen venäläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Bure aloitti ammattilaisuransa TsSKA Moskovassa, mutta pelasi vain kolme ottelua ennen siirtymistään Pohjois-Amerikkaan kaudeksi 1991–1992. Pohjois-Amerikassa hän aloitti junioriliiga WHL:n Spokane Chiefsissä, jossa pelasi kolmen kauden ajan. Tuona aikana hän herätti NHL-seurojen mielenkiinnon ja Montreal Canadiens varasi hänet vuoden 1992 varaustilaisuuden toisella kierroksella numerolla 33. NHL:ään Bure nousi ensimmäistä kertaa kaudella 1994–1995, ja on pelannut urallaan Montreal Canadiensissa, Calgary Flamesissa, Florida Panthersissa, St. Louis Bluesissa ja Dallas Starsissa. 12. elokuuta 2005 Bure teki yksivuotisen sopimuksen Los Angeles Kingsin kanssa, mutta ei pelannut seurassa yhtään ottelua selkä- ja lonkkaleikkauksien vuoksi. Bure oli veljensä tavoin nopea luistelija.
Venäjän maajoukkueessa Bure voitti hopeaa vuoden 1998 talviolympialaisissa Naganossa ja pronssia vuoden 2002 talviolympialaisissa Salt Lake Cityssä.
Bure on naimisissa näyttelijä Candace Cameronin kanssa, ja parilla on kolme lasta. Hänen veljensä Pavel Bure on myös entinen jääkiekkoilija.
Brazen Abbot
Brazen Abbot on Suomessa asuvan suomalais-bulgarialaisen kitaristi Nikolo Kotzevin yhtyeprojekti.
Nikolo soitti bulgarialaisessa cover-yhtyeessä, joka kiersi ympäri Eurooppaa 1980-luvun lopulla. Vuonna 1989 Nikolo muutti Maarianhaminaan, Ahvenanmaalle, missä hän tapasi ruotsalaisen Björn Lodinin ja liittyi Lodinin yhtyeeseen nimeltä Baltimoore, joka julkaisi kaksi levyä: "Double Density" (1992) ja "Thought For Food" (1994). Erottuaan bändistä vuonna 1994 hän aloitti oman sooloprojektin Brazen Abbot, johon liittyi pian Rainbow'sta tunnettu Joe Lynn Turner ja Deep Purplen Glenn Hughes.
Brazen Abbot lakkautettiin hetkeksi, kun Kotzev aloitti rock-oopperaprojektinsa ranskalaisesta profeetasta Nostradamuksesta. Kyseinen tuplalevy sai nimekseen Nikolo Kotzev's Nostradamus, ja sillä esiintyi useita Brazen Abbotista tuttuja muusikoita, muun muassa Glenn Hughes, Göran Edman, Joe Lynn Turner, Mic Michaeli, John Levén, Ian Haugland, Jørn Lande, Doogie White, Alannah Myles ja Sass Jordan. Kotzevin levy-yhtiön vararikon seurauksena albumin julkaisu kuitenkin viivästyi, kunnes se julkaistiin vuonna 2001.
Vuonna 2002 Nikolo jatkoi Brazen Abbot -yhtyeellä ja seuraavana vuonna julkaisi levyn "Guilty as Sin". Jäsenet pysyivät samana kuin ennen lukuun ottamatta Jørn Landea, joka korvasi Vikströmin. Michaeli, Levén ja Haugland erosivat Brazen Abbotista liittyäkseen ruotsalaisen Europe -bändin uudelleen kokoamiseen. Bulgarian keikoilla, jotka julkaistiin livealbumina "A Decade of Brazen Abbot" (2004), yhtyeessä oli lyhytaikaisia tuuraajia.
Vuonna 2005 julkaistiin "My Resurrection", jolla oli Brazen Abbotille tuttuun tapaan useita vokalisteja.
Jörg Michael
Jörg Michael (s. 27. maaliskuuta 1963 Dortmund) on saksalainen muusikko, joka nykyään tunnetaan parhaiten suomalaisen power metal -yhtye Stratovariuksen entisenä rumpalina.
Hän on soittanut myös muun muassa Ragessa, Avengerissa (Ragen esiaste), Grave Diggerissa, Unleashed Powerissa, Headhunterissa, Mekong Deltassa, Axel Rudi Pellissa, Tom Angelripperin soolobändissä, Running Wildissa ja Saxonissa.
Syksyllä 2010 Michaelilta leikattiin pahanlaatuinen kasvain kilpirauhasesta, jota hoidettiin sädehoidolla. Hän pysyi sivussa uuden konserttikiertueen alkuvaiheilla, Alex Landenburgin korvatessa hänet. Syyskuussa 2011 yhtye ilmoitti hänen eroavan yhtyeestä henkilökohtaisista syistä. Stratovariuksessa hänet korvasi suomalainen rumpali Rolf Pilve kesäkuussa 2012.
Lapin historiallinen maakunta
Lappi on Suomen pohjoisin historiallinen maakunta. Se käsittää Lapin nykymaakunnan pohjoisosan: Enontekiön, Inarin, Kittilän, Muonion, Pelkosenniemen, Savukosken, Sodankylän ja Utsjoen kunnat.
Ennen Haminan rauhaa (1809) historiallinen Lappi kuului Ruotsin Västerbottenin lääniin ja oli osa samaa maakuntaa Ruotsin Lapin kanssa. Sitä vastoin Suomen nykyisen Lapin eteläosa oli osa Pohjanmaata ja sitä kutsuttiin Peräpohjolaksi. Kun Suomi erotettiin Ruotsista ja liitettiin Venäjään Suomen suuriruhtinaskuntana, uusi valtioraja jakoi siihenastisen Ruotsin Lapin kahtia. Tämän jälkeen Suomen Lappi kuului Oulun lääniin, kunnes vuonna 1938 perustettiin Lapin lääni. Petsamo kuului Suomeen ajalla Tarton rauhasta Moskovan välirauhaan (1920–1944), ja silloin se saatettiin Suomen historiallisten maakuntien kaanonissa joskus lukea osaksi Lappia.
Säädettäessä vuonna 1906 vaalipiirejä ensimmäisiä eduskuntavaaleja varten sanottiin aluetta "Lapinmaaksi".
Dagestanin autonominen sosialistinen neuvostotasavalta
Dagestanin autonominen sosialistinen neuvostotasavalta (Dagestanin ASNT) oli autonominen sosialistinen neuvostotasavalta Venäjän SFNT:ssä Neuvostoliitossa. Dagestanin ASNT käsitti nykyisen Dagestanin tasavallan alueen.
Autonominen sosialistinen neuvostotasavalta muodostettiin 20. tammikuuta 1920 Dagestanin emiraatin alueesta. Vuonna 1990 Dagestan julistautui suvereeniksi tasavallaksi vastoin Neuvostoliiton hallinnon tahtoa. Vuonna 1991 Neuvostoliiton hajottua Dagestan on ollut osa Venäjää.
Komin autonominen sosialistinen neuvostotasavalta
Komin autonominen sosialistinen neuvostotasavalta (Komin ASNT) oli autonominen sosialistinen neuvostotasavalta Venäjän SFNT:ssä Neuvostoliitossa. Nykyään samalla alueella on Komin tasavalta, joka kuuluu Venäjän federaatioon.
Komin ASNT muodostettiin vuonna 1936 Syrjäänien autonomisesta alueesta. Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen Komin ASNT antoi suvereenisuusjulistuksen, mutta jäi Venäjän federaation yhteyteen.
Bahaman lippu
Bahaman lippu eli Bahamasaarten lippu syntyi vuonna 1971 suunnittelukilpailun tuloksena, niin kuin esimerkiksi Antiguan ja Barbudan lippu. Lipun erikoisuuten on sininen väri, jonka tulee olla määritelmän mukaan samanvärinen kuin Bahamasaaria ympäröivän meren.
Lipun symboliikka on yksinkertainen. Lipun keskellä oleva keltainen raita symboloi Bahaman kapeiden saarten hiekkarantoja ja aurinkoa. Kaksi sinistä palkkia symboloivat kahta merta, jotka ympäröivät hiekkarantoja. Musta kolmio viittaa Bahaman afrikkalaiseen kansaan ja sen yhtenäiseen voimaan.
Pohjois-Ossetian autonominen sosialistinen neuvostotasavalta
Pohjois-Ossetian autonominen sosialistinen neuvostotasavalta (Pohjois-Ossetian ASNT, , ) oli Neuvostoliitolle kuulunut autonominen neuvostotasavalta Venäjän SFNT:ssä. Se käsitti nykyisen Pohjois-Ossetia-Alanian tasavallan alueen.
Pohjois-Ossetian ASNT muodostettiin Pohjois-Ossetian autonomisesta alueesta 5. joulukuuta 1936. Vuonna 1943 naapuritasavalta Tšetšeenien ja inguušien ASNT lakkautettiin ja aivan sen läntisin osa liitettiin Pohjois-Ossetian ASNT:aan. Vuonna 1990 Pohjois-Ossetian ASNT julistautui Pohjois-Ossetian sosialistiseksi neuvostotasavallaksi, joka muutti nimensä vuonna 1991 muotoon Pohjois-Ossetia-Alanian tasavalta.
Tataarien autonominen sosialistinen neuvostotasavalta
Tataarien autonominen sosialistinen neuvostotasavalta (Tataarien ASNT) oli Neuvostoliitolle kuulunut autonominen neuvostotasavalta Venäjän SFNT:ssä. Se käsitti nykyisen Tatarstanin alueen.
Tatarstanin autonominen sosialistinen neuvostotasavalta perustettiin 27. toukokuuta 1920 osista Kazanin, Ufan, Samaran, Vjatkan ja Simbirskin kuvermentteja. Tataarit perustivat oman muslimeille tarkoitetun kommunistipuolueen, mutta Moskova alisti sen valtaansa 1920-21. Neuvostoaikana tataarit olivat yksi harvoista vähemmistökansallisuuksista, joilla oli mahdollisuus jatkaa opiskelua peruskoulun jälkeen omalla äidinkielellään. Neuvostoliiton hajottua Tatarstan pyrki itsenäiseksi valtioksi, mutta joutui osaksi Venäjää.
Askelvaimennin
Askelvaimennin () on vastuksista ja moniasentoisesta kytkimestä tai kytkimistä koostuva askelittain säädettävä elektroninen vaimennin. Käyttötarkoitukset ovat usein samankaltaiset kuin potentiometrillä. Askelvaimentimia käytetään erityisesti sovelluksissa, joissa kanavien välinen tasapaino ja suuri kulutuksenkesto ovat tärkeitä, kuten korkealaatuisten audiolaitteiden äänenvoimakkuussäätimet.
Sarjakytkentätyyppinen vaimennin koostuu sarjaankytkettyjen vastusten ketjusta, jonka toiseen päähän tuodaan signaali ja toinen pää kytketään laitteen runkoon. Kytkimellä valitaan, mistä vastusten välistä vaimennettu signaali otetaan ulos. Signaalin aiheuttama virta kulkee aina kaikkien vastusten läpi, jolloin vaimentimen tuloimpedanssi pysyy samana kytkimen asennosta riippumatta, ellei vaimenninta seuraavan vahvistinasteen tuloimpedanssia huomioida.
Tikapuutyyppisessä askelvaimentimessa kaksiosaisella kytkimellä valitaan kaksi vastusta, jotka muodostavat jännitejaon signaalille. Etuna sarjakytkentätyyppiseen vaimentimeen verrattuna on se, että virta kulkee ainoastaan kahden vastuksen läpi, jolloin kohina on pienempi. Tuloimpedanssi voidaan määrätä erikseen kullekin kytkimen asennolle ja siten voidaan kumota vaimenninta seuraavan vahvistinasteen tuloimpedanssin vaikutus vaimentimen tuloimpedanssiin.
Sivuvirtatyypin askelvaimennin toimii siten, että toinen vastuksista on kiinteä ja toinen valitaan kytkimellä. Tämän vaimennintyypin huono ominaisuus on se, että tuloimpedanssi on eri kytkimen eri asennoissa. Kohinaominaisuudet ovat yhtä hyvät kuin tikapuutyyppisessä vaimentimessa.
Mahdollisuus tehdä vaimennuksesta ja siten myös tulkinnanvaraisesti vahvistuksesta yksilöllisempi kuin tapauksissa lineaarinen tai logaritminen potentiometri äänenvoimakkuuden säätäjinä. Lineaarista potentiometriähän ei tapauksessa juuri koskaan käytetä mutta esim. silloin kun pyritään estämään äänenvoimakkuuden häiritsevyyttä esim. lastenhoitohuoneessa voidaan laskea askelvaimennus kytkentään vastusarvot jotka muuttavat voimakkuutta aluksi voimakkaammin, mutta lopuksi, suurempia äänenpaineita kohti mentäessä hitaammin jolloin lapsi ei niin herkästi heräisi vaikka äiti haluaisikin kuunnella jotain esitystä mitä kaiuttimen kautta esitetään.
Toinen etu on jos äänentoistojäörjestelmässä on pakko vaimentaa kaiuttimelle menevää signaalia kaiutinlinjassa. Tyypillinen potentiometri ei välttämättä kestäisi linjassa liikkuvaa tehoa palamatta, mutta askelvaimentimeen voi kytkeä myös tehovastuksia.
Tšetšeenien ja inguušien autonominen sosialistinen neuvostotasavalta
Tšetšeenien ja inguušien autonominen sosialistinen neuvostotasavalta eli Tšetšeenien ja inguušien ASNT tai Tšetšeno-Ingušetija (, , ) oli autonominen neuvostotasavalta Venäjän SFNT:ssa Neuvostoliitossa. Tasavallan pääkaupunki oli Groznyi.
Vuonna 1979 Tšetšeenien ja inguušien ASNT:n asukasluku oli 1 155 805. Väestöstä oli samana vuonna tšetšeenejä 52,9 prosenttia ja inguušeja 11,7 prosenttia.
Tšetšeenien ja inguušien ASNT muodostettiin vuonna 1934 Tšetšeenien ja inguušien autonomisesta alueesta. Tuolloin se käsitti nykyisten Tšetšenian ja Ingušian tasavaltojen alueet sekä nykyisin Pohjois-Ossetia-Alaniaan kuuluvan Prigorodnyin piirin.
Toisessa maailmansodassa Natsi-Saksa valloitti osittain Tšetšeenien ja inguušien ASNT:n vuonna 1942. Neuvostoliitto valtasi alueen takaisin seuraavana vuonna. Stalin syytti tšetšeenejä ja inguušeja yhteistyöstä natsien kanssa, jonka vuoksi vuonna 1944 ASNT lakkautettiin ja tasavallan tšetšeeni- ja inguušiväestö karkotettiin Neuvostoliiton Keski-Aasiaan.
Tšetšeenit ja inguušit saivat palata kotimaahansa vuonna 1956 ja seuraavana vuonna Tšetšeenien ja inguušien ASNT perustettiin uudelleen. ASNT:n lakkauttamisen jälkeen Pohjois-Ossetian ASNT:aan liitettyä Prigorodnyin piiriä ei kuitenkaan palautettu uudelleen perustetun Tšetšeenien ja inguušien ASNT:n yhteyteen.
Marraskuussa 1990 Tšetšeenien ja inguušien ASNT antoi suvereenisuusjulistuksen. Toukokuussa 1991 Tšetšenia julistautui itsenäiseksi ja vuonna 1992 Ingušia liittyi osaksi Venäjän federaatiota.
Tšuvassien autonominen sosialistinen neuvostotasavalta
Tšuvassien autonominen sosialistinen neuvostotasavalta (Tšuvassien ASNT tai Tšuvassian ASNT) oli Neuvostoliitolle kuulunut autonominen neuvostotasavalta Venäjän SFNT:ssä. Se käsitti nykyisen Tšuvassian alueen.
Tšuvassien autonominen piirikunta perustettiin 14. heinäkuuta 1920 ja siitä tuli Tšuvassian autonominen sosialistinen neuvostotasavalta 21. huhtikuuta 1925. Vuonna 1990 Tšuvassian ASNT antoi suvenerisuusjulistuksen ja muutti nimensä Tšuvassian neuvostotasavallaksi. Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen se allekirjoitti Venäjän federaation perustuslain 1992 ja jäi näin suveneriksi tasavallaksi Venäjän yhteyteen. Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen nationalismi ja kansallistunne on lisääntynyt tšuvassien keskuudessa.
Vuonna 1933 Tšuvassien ASNT:n pinta-ala oli 17 920 km². Samana vuonna tasavallan asukasluku oli 960 500, joista oli tšuvasseja 74,6 prosenttia, venäläisiä 20 prosenttia ja mordvalaisia kaksi prosenttia.
Puukaasu
Puukaasulla tarkoitetaan pyrolyysin tuloksena puusta korkeassa lämpötilassa vähähappisen palamisen avulla tuotettua häkäpitoista kaasua, jota voidaan käyttää polttomoottoreiden polttoaineena. On olemassa myös puukaasukäyttöisiä liesiä.
Puukaasua käytettiin paljon sota-aikana turvaamaan siviililiikenteen polttoaineensaanti. Puukaasua polttoaineena käyttäviä autoja kutsutaan myös häkäpönttöautoiksi. Laitteistoja rakennetaan edelleenkin harrastelijapiireissä, joista yksi tunnetuimpia on Suomen Ekoautoilijat ry.
Ensimmäisen puukaasuttimen rakensi Bischof vuonna 1839. Ensimmäisen puukaasutinkäyttöisen ajoneuvon rakensi Thomas Hugh Parker vuonna 1901. Saksassa oli käytössä 500 000 puukaasutinkäyttöistä ajoneuvoa toisen maailmansodan aikana.
Puukaasu palaa auton moottorissa erittäin puhtaasti. Päästöt ovat käytössä alhaisemmat kuin bensiiniä käytettäessä ja vanhankin auton pakokaasut alittavat 0,2 % CO ja 20 ppm HC pitoisuuden ilman katalyyttistä puhdistusta.
Puukaasujärjestelmän hyötysuhde on korkea. Kaasutus hävittää vain noin 25 prosenttia polttoaineen energiasta lämmöksi. Perustuen pitkäaikaisiin käytännön kokeisiin puukaasutinperävaunulla varustettu Lincoln Mark V:n on todettu kuluttavan 1,54 kertaa enemmän energiaa, kuin sama auto kuluttaisi vastaavissa ajo-olosuhteissa bensiinillä ajettaessa. Näin ollen 1 000 kg puuta on todettu korvaavan 385 litraa bensiiniä.
Ennen ajoonlähtöä puukaasutin tulee esilämmittää. Tämä vaatii käytettävästä polttoaineesta riippuen aikaa 5–10 minuuttia. Nopeimmin puukaasutin lämpenee kuivalla puupohjaisella polttoaineella. Hiilikaasutin lämpenee nopeammin. Kun puukaasukäyttöisellä autolla lähdetään liikkeelle teho on aluksi normaalia heikompi mutta saavuttaa järjestelmälle tyypillisen tason viiden minuutin kuluessa liikkeelle lähdöstä.
Baškiirien autonominen sosialistinen neuvostotasavalta
Baškiirien autonominen sosialistinen neuvostotasavalta (Baškirian/Baškiirien ASNT) oli Neuvostoliitolle kuulunut autonominen neuvostotasavalta Venäjän SFNT:ssä. Se käsitti nykyisen Baškirian alueen. Neuvostoliiton hajottua Baškiria julistautui suvereeniksi valtioksi ja liittyi osaksi Venäjän federaatiota.