hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Belize City
Belize City on Belizen suurin kaupunki ja maan entinen pääkaupunki. Kaupungin väkiluku oli vuonna 2015 noin 61 000 asukasta. Belize City sijaitsee Belizejoen suulla Karibianmeren rannikolla. Valtion pääkaupunki siirrettiin vuonna 1970 Belmopaniin. Belize City on kuitenkin Belizen alueen pääkaupunki.
Belize Cityn perustivat vuonna 1638 brittiläiset uudisasukkaat nimellä Belize Town. Kaupungin paikalla oli aiemmin ollut mayojen asutusta. Belize City sijaitsi hyvällä paikalla meren rannalla ja joen suulla, joten siitä tuli brittiläisille tärkeä kauppapaikka. Alueelle tuotiin Afrikasta orjatyövoimaa työskentelemään metsähakkuissa.
3.–10. syyskuuta 1798 Belizen rannikolla käytiin taistelu aluetta puolustavien brittien ja sitä havittelevien espanjalaisten välillä. Espanjalaiset olivat jo aiemmin vuosina 1716, 1724, 1733, 1747, 1751 ja 1779 yrittäneet valloittaa Belizeä itselleen. Taistelut päättyivät brittiläisten voittoon, ja nykyään Belize on ainoa englanninkielinen maa Keski-Amerikassa. 10. syyskuuta on nykyisin Belizessä kansallinen juhlapäivä.
Hurrikaani Hattie tuhosi kaupungin lähes kokonaan lokakuussa 1961. Yli 300 ihmistä kuoli.
Pythagóreio
Pythagóreio (; ; myös "Pythagório(n)") on Kreikan kylä sekä samanniminen Sámoksen kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Πυθαγορείου, "Dimotikí Enótita Pythagoreíou") ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Sámoksen saarella, Sámoksen alueyksikössä Pohjois-Egean saarten alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 7 996 ja varsinaisen Pythagóreion kylän väkiluku 1 272 (vuonna 2011).
Pythagóreion kylä sijaitsee Sámoksen kaakkoisrannikolla lähellä saaren Vähän-Aasian eli Turkin puolen rannikosta erottavaa salmea. Kylä on rakennettu luonnonsatamalahden ympärille ja kukkulan rinteeseen. Pythagóreion kunnallisyksikkö kattaa suuren osan Sámoksen saaren eteläosasta. Siihen kuuluu myös saaren etelärannikolla sijaitseva pieni Samiopoúlan saari.
Antiikin aikana nykyisen Pythagóreion paikalla sijaitsi saaren kaupunkivaltion ("polis") keskus Samos, jota ei tule sekoittaa saaren nykyiseen Sámos-nimiseen pääkaupunkiin. Antiikin Samos kukoisti erityisesti tyranni Polykrateen aikana 500-luvulla eaa. Kaupunki menetti merkitystään 400-luvulla eaa. sen tultua Ateenan vallan alle. Samoksesta olivat kotoisin muun muassa filosofit Pythagoras ja Epikuros sekä tähtitieteilijä Aristarkhos. Kaupunki säilyi asuttuna roomalaisen kauden ja aina varhaiskristilliselle ja -bysanttilaiselle kaudelle saakka.
Antiikin Samoksen kaupungista on säilynyt paljon raunioita sekä kreikkalaiselta että roomalaiselta ajalta. Tunnetuimmat kohteet ovat Pythagóreion lähellä sijaitseva Heraion eli Hera-jumalattaren temppeli, vaikuttava Eupalinoksen tunneli-akvedukti sekä antiikin aikainen teatteri. Kylän alueella ja ympäristössä on myös lukuisia muita rauniokohteita ja jäänteitä muun muassa kaupungin agorasta ja kylpylästä sekä laajoista kaupunginmuureista. Pythagóreion antiikin aikaiset kohteet ovat Unescon maailmanperintökohde nimellä "Sámoksen Pythagoreion ja Heraion".
Paikalle myöhemmin syntyneen kylän nimi oli alun perin "Tigáni" ("Tigánion", Τηγάνι(ον)). Kylä nimettiin uudelleen Pythagóreioksi vuonna 1955 Pythagoraan kunniaksi. Kylän satamassa on Pythagoraan muistomerkki. Muihin nähtävyyksiin kuuluvat antiikin aikaisten raunioiden lisäksi muun muassa Pythagóreion arkeologinen museo sekä Lykoúrgos Logothétiksen linna. Linnan vieressä sijaitseva kylän kirkko on omistettu Vapahtajan kirkastumiselle ("Metamórfosis tou Sotíros").
Pythagóreio oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Sámoksen kunnaksi yhdessä Karlóvasin, Marathókampoksen ja Vathýn kanssa.
Pythagóreion kylässä on kalastus- ja matkustajasatama, josta on yhteyksiä muun muassa Pátmokselle ja Foúrnoi-saarille. Sámoksen kansainvälinen lentoasema sijaitsee aivan kylän länsipuolella vain noin kahden kilometrin päässä kylän keskustasta. Pythagóreion talous perustuu pitkälti turismiin, ja se on Sámoksen saaren turismin keskus. Kylässä on lukuisia hotelleja ja ravintoloita. Suuremmat hotellit sijaitsevat hieman kauempana kylän ulkopuolella.
Pythagóreion kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
Demolition 23.
Demolition 23. oli Michael Monroen johtama suomalais-yhdysvaltalainen Hanoi Rocksin jälkeinen hard rock-, glam punk, glam rock- ja punkvaikutteinen yhtye, joka toimi vuosina 1993–1995. Se on edelleen ainut Hanoi Rocksin jälkeinen yhtye, jossa on ollut enemmistö Hanoi Rocksin alkuperäiskokoonpanosta. Vuonna 2002 uudelleen perustetussa Hanoi Rocksissa on vain Michael Monroe ja Andy McCoy, kun taas Demolition 23:ssa oli Monroen lisäksi Nasty Suicide ja Sam Yaffa. Yhtyeestä piti tulla uusi menestyvä ja kokoonpanoltaan kiinteä yhtye, jolla olisi mahdollisuudet uuteen Hanoi Rocksin tyyliseen menestykseen.
Vuonna 1992 New Yorkissa laulaja Michael Monroe ja basisti Sam Yaffa päättivät perustaa yhtyeen Michael Monroe & Friends. Mukana yhtyeessä oli The Damned-yhtyeen entinen rumpali Rat Scabies ja Bruce Springsteenin E-Street Bandissa vaikuttanut kitaristi Little Steven. Tosin jo vuonna 1993, kun yhtyeen nimeksi oli vaihtunut Demolition 23, Scabies korvattiin Jimmy Clarkilla ja Little Steven Star Star -yhtyeessä ja Johnny Thundersin kanssa soittaneella kitaristilla Jay Heningillä.
Vuonna 1994 yhtye julkaisi ainoaksi jääneen, yhtyeen nimeä kantavan albumin "Demolition 23". Kitaristi Jay Hening jäi pois yhtyeestä, kun hän ei päässyt passiongelmiensa takia Euroopan- ja Japanin-kiertueelle. Monroe otti Heningin tilalle Hanoi Rocksin entisen kitaristin ja ystävänsä Nasty Suiciden, joka ilmoitti yllättäen lehdistötilaisuudessa Tavastian-keikan jälkeen 12. elokuuta olevansa yhtyeen pysyvä jäsen. Suicide oli eronnut Cheap and Nasty -yhtyeestään maaliskuussa 1994.
Yhtye esiintyi 14. helmikuuta 1995 Tavastia-klubilla Helsingissä. Esiintymisestä teki historiallisen se, että Hanoi Rocksin kuuluisimman kokoonpanon jäsenet rumpali Razzlea lukuun ottamatta esiintyivät yhdessä ensimmäisen kerran Hanoi Rocksin hajoamisen jälkeen. Andy McCoy nimittäin tuli lavalle soittamaan yhdessä Nasty Suiciden, Michael Monroen ja Sam Yaffan kanssa Hanoi Rocksin kappaleet ”Problem Child”, ”In the Year ’79” ja ”I Feel All Right”.
Yhtye hajosi hyvästä alusta ja levyn hyvästä vastaanotosta huolimatta vuonna 1995, kun Nasty Suicide erosi yhtyeestä kesken Euroopan- ja Britannian-kiertueen. Britanniassa levy oli ollut Indie Record Charts -listan ykkösenä ja saanut hyvät arvostelut. Nasty Suiciden eroaminen lamaannutti yhtyeen ja Michael Monroen muuttaessa takaisin Suomeen kesällä 1995 sekä Jay Heningin tehdessä itsemurhan huhtikuun lopulla 1997 toiveet yhtyeen kokoamisesta uudelleen katosivat.
Hajoamisen jälkeen Michael Monroe teki suomalaismuusikoiden ja Demolition 23. -rumpalin Jimmy Clarkin kanssa yhteistyötä Suomessa. Jimmy Clark oli rumpalina myös Monroen sooloalbumilla "Peace of Mind". Monroe jatkoi soolouraansa Hanoi Rocksin uudelleenperustamiseen saakka. Sam Yaffa soitti Jan Stenforsiksi nimensä takaisin muuttaneen Nasty Suiciden kanssa tämän viimeisellä ja ainoalla soololevyllä "Vinegar Blood". Stenfors siirtyi levyn jälkeen siviilielämään ja Sam Yaffa palasi takaisin Yhdysvaltoihin. Sam Yaffa vaikuttaa nykyään yhtyeissä Mad Juana ja New York Dolls sekä Michael Monroen uudelleen vuonna 2010 kootussa sooloyhtyeessä, jonka keikoilla myös Nasty Suicide on vieraillut.
Harmaakarhu
Harmaakarhu eli ”grizzly” ("Ursus arctos horribilis") on karhun eli ruskeakarhun ("Ursus arctos") alalaji. Se on eurooppalaista ruskeakarhua suurempi kelta-ruskeahko karhu, joka elää läntisen Pohjois-Amerikan ylängöillä.
Harmaakarhu, joka voi kasvaa jopa kolmen metrin mittaiseksi ja 180–600 kilogrammaa painavaksi, ilmentää voimakkaasti sukupuolidimorfismia: uros on keskimäärin 1,8 kertaa naarasta painavampi. Väri vaihtelee vaaleasta tummanruskeaan, jopa mustaan, asuinpaikasta riippuen. Erot johtuvat pääasiassa erilaisesta lämpötilasta ja ruokavaliosta.
Koostaan huolimatta harmaakarhu voi juosta jopa 55 kilometrin tuntinopeudella.
Alalajin tieteellinen nimi "horribilis" merkitsee ’hirvittävä’. Harmaakarhu onkin hyökätessään ihmiselle hyvin vaarallinen vastustaja, koska sen leukojen puruvoima on jopa kahdeksan miljoonaa pascalia. On laskettu, että näin suurella voimalla se saisi jopa keilapallon puremalla rikki.
M26 Pershing
M26 Pershing on Yhdysvaltojen asevoimien toisen maailmansodan lopussa ja Korean sodan alussa käyttämä raskas panssarivaunu. Pian sodan jälkeen se luokiteltiin uudelleen keskiraskaaksi panssarivaunuksi. Se nimettiin kenraali John “Black Jack” Pershingin mukaan joka johti yhdysvaltalaisia joukkoja Ensimmäisessä maailmansodassa.
Vaunu oli ominaisuuksiltaan verrannollinen saksalaiseen Panther-panssarivaunuun. Vaunu oli yksi liittoutuneiden parhaiten panssaroituja panssarivaunuja ja yksi tehokkaimmista myös aseistuksensa kannalta . Vaunun suurimpana ongelmana oli se että se käytti samaa V-8 Ford GAA-moottoria kuin M4A3 Sherman-panssarivaunu, vaikka Pershing painoikin noin kymmenen tonnia enemmän. Tämän ansiosta vaunu oli hyvin alitehoinen mikä aiheutti vaunulle ongelmia Korean sodassa Korean kukkulaisessa ja mutaisassa maastossa. Sodan jälkeen vaunua parannettiin lisäämällä siihen uusi tehokkaampi moottori, parempi voimansiirto ja tykkiin lisättiin savunpoistaja. Tämä paranneltu versio sai uuden designaation M46 Patton.
Toisessa maailmansodassa vaunua ei käytetty paljoa sillä ensimmäiset vaunut saapuivat rintamalle vasta vuonna 1945 ja niitä saapui Eurooppaan sodana aikana vain noin 20 kappaletta. Yksi Pershing otti osaa Kölnin tuomiokirkon edessä käytyyn panssaritaisteluun mikä on yksi kaikkien aikojen kuuluisimmista panssaritaisteluista sen vuoksi että se saatiin tallennettua filmille.
Martti Kuningas
Martti Kuningas (19. helmikuuta 1933 Viipuri – 7. huhtikuuta 1980 Loviisa) oli suomalainen näyttelijä.
Kuningas oli vielä teatterikoululainen, kun hän näytteli miespääosan Eskona vuoden 1957 elokuvassa "Nummisuutarit" ja tuli täten kansan tietoisuuteen. Hän oli debytoinut valkokankaalla kaksi vuotta aiemmin "Tuntemattomassa sotilaassa" (1955). Kuninkaan toinen miespääosa oli ”Mylly-Penttinä” elokuvassa "Nuori mylläri" (1958). Hänet nähtiin vielä sivuosassa elokuvassa "Me" (1961), mutta sen jälkeen hän palasi elokuvien pariin vasta 1970-luvulla. Silloin Kuningas esiintyi esimerkiksi komedioissa "Lottovoittaja UKK Turhapuro" (1976) ja "Jäniksen vuosi" (1977).
Martti Kuningas oli vuosina 1958–1960 naimisissa näyttelijä Leni Katajakosken kanssa, ja myös heidän lapsensa Kristiina Kuningas (s. 1958) sekä lapsenlapsensa Iida Kuningas (s. 1987) ovat ryhtyneet näyttelijöiksi. Kuningas ajautui "Nummisuutareiden" tuoman sensaatiomaisen menestyksen vuoksi alkoholismiin ja hän menehtyi vain 47-vuotiaana vuonna 1980. Kuninkaan viimeiseksi elokuvarooliksi jäi pieni osa vuoden 1979 "Ihmemiehessä". Hänet on haudattu Malmin hautausmaalle kortteliin 56-11-72.
Palojoensuu
Palojoensuu () on Enontekiön kunnassa, Muonionjoen rannalla sijaitseva vaarojen ja suoalueiden ympäröimä noin sadan asukkaan kylä. Ajettaessa Palojoensuun kylästä Muonion ja Kilpisjärven välistä valtatietä 21 pohjoiseen saavutaan Karesuvannon kylään. Etelään päin ajettaessa seuraava kylä on Äijäjoki ja sen jälkeen Sonkamuotka. Kylästä itään johtavaa kantatietä 93 pitkin pääsee Enontekiön kuntakeskukseen Hettaan, jonne matkaa on 26 kilometriä.
Palojoensuusta alkaa kirjailija Yrjö Kokon vuonna 1947 nimeämä Neljän tuulen tie. Se kulkee Kilpisjärven kautta Norjaan Jäämeren rannalle asti.
Enontekiön neljäs kirkko sijaitsi Palojoensuussa vuosina 1827–1856, mutta se purettiin ja uusi kirkko rakennettiin nykyiseen kirkonkylään, Hettaan.
Palojoensuun kylässä on hautausmaa, vanhan kirkonpaikan muistomerkki ja vanha kyläkoulumiljöö, jonka asuntolassa matkailijat voivat kesäisin yöpyä. Asuntola on nykyisin kylätalona, jonka tiloja voi vuokrata kokous- ja juhlakäyttöön kyläyhdistykseltä.
Nailonsukkamurhat
Nailonsukkamurhat on Kuopiossa vuosina 1964 ja 1965 tapahtunut paljon huomiota herättänyt surmatapaus, jonka aikana surmansa sai kaksi nuorta naista.
Ensimmäinen uhri oli 26-vuotias konsulentti Terttu Mikkonen, joka löydettiin 8. joulukuuta 1964 kerrostaloasunnosta Kuopion Hatsalasta osoitteesta Puistokatu 4. Mikkonen oli kuristettu, ja hänen kaulaansa oli sidottu nailonsukka. Surmaaja oli myös maannut ruumiin.
Poliisi pidätti teosta epäiltynä 23-vuotiaan varastomiehen, jonka henkilöllisyystiedot kuvineen julkaistiin medioissa. Epäilty oli tavannut Mikkosen ravintolassa surmapäivänä, ja hänen mukaansa Mikkoselle saattoi tulla käsitys, että hän saapuisi tämän asunnolle illalla. Todellisuudessa varastomies oli yön toisen naisen luona. Lähes 15 vuorokauden jälkeen poliisi vapautti hänet.
Toinen uhri oli 16-vuotias Raili Laitinen, joka löydettiin 3. tammikuuta 1965 kotoaan Maljalahdesta Hapelähteenkatu 7:stä. Laitisen vaatteet oli revitty, ja hänenkin kaulassaan oli nailonsukka.
Tekijäksi paljastui pitkällisten tutkimusten jälkeen 17-vuotias parturioppilas Ilkka Veli Simeon Kivioja (s. 10. tammikuuta 1947). Tapaus käsiteltiin Kuopion raastuvanoikeudessa suljetuin ovin, mutta siitä huolimatta istunnoista annettiin lehdistölle tarkkaa tietoa. Tekojen motiivina oli "seksuaalinen häiriötila".
Kiviojalle suoritettiin mielentilatutkimus Turun vankimielisairaalassa. Tutkimuksen mukaan hän oli rikokset tehdessään alentuneen syyntakeisuuden tilassa. Heinäkuun 1. päivänä 1965 Kivioja tuomittiin raastuvanoikeudessa kahdesta nuorena henkilönä ja täyttä ymmärrystä vailla tehdystä murhasta 15 vuodeksi kuritushuoneeseen.
Murhien lisäksi Kiviojan syyksi luettiin törkeä varkaus sekä haureuden harjoittaminen samaa sukupuolta olevan henkilön kanssa. Kivioja oli ollut 46-vuotiaan maalarin kanssa homoseksuaalisessa suhteessa, mikä oli sen ajan Suomessa rangaistava teko.
Tuomiosta valitettiin Itä-Suomen hovioikeuteen. Siellä Kiviojan puolustusasianajaja Valto Riekkinen sai muutettua rikosnimikkeet kahdesta murhasta kahdeksi tapoksi, mutta rangaistusseuraamus pysyi samana.
Kivioja vapautui ehdonalaiseen vuonna 1972. Seitsemän vuotta myöhemmin hän kertoi Nykyposti-lehden haastattelussa, että hänellä oli ollut lista 13 naisesta, jotka oli tarkoitus tappaa. Rikostoimittaja Hannes Markkulan kirjan "Suomalainen murha" mukaan Kivioja vaihtoi vapautumisen jälkeen nimensä ja syyllistyi sen jälkeen pienempiin rikkeisiin. Lehdistö ei niistä kertoessaan koskaan ole viitannut "nailonsukkamurhiin" eikä entiseen henkilöllisyyteen.
Terttu Mikkosen surmasta alkuvaiheessa epäiltynä pidätetty varastomies ei saanut valtiolta korvausta pidätyksestä. Hän muutti sittemmin Ruotsiin ja palasi myöhemmin Suomeen. Hän jäi mielenterveysongelmien vuoksi työkyvyttömyyseläkkeelle nelikymppisenä ja kuoli kesällä 2011 Sonkajärvellä 70-vuotiaana.
Amsterdamin puolustusrintama
Amsterdamin puolustusrintama tai Amsterdamin puolustuslinja on vuosina 1880–1914 Amsterdamin kaupungin ympärille rakennettu linnoituksien rengas. Siihen kuuluu 42 linnoitusta sekä laajat alankoalueet, jotka voidaan helposti täyttää vedellä noin 30 senttimetrin syvyisiksi hetteiköiksi – tarpeeksi syviksi, jotta ne pysäyttävät senaikaiset ajoneuvot, mutta kuitenkin niin mataliksi, että veneilläkään ei pääse kulkemaan. Kaikki puolustusrintaman alueelle rakennetut rakennukset piti tehdä puusta, jotta ne voidaan vihollisen uhatessa polttaa.
Pian puolustuslinjan valmistuttua keksittiin lentokone ja tankki, ja linja menetti sotilaallisen merkityksensä. Nykyisin se on Unescon maailmanperintökohde. Se valittiin maailmanperintöluetteloon vuonna 1996.
Vuontisjärvi
Vuontisjärvi () on kylä Enontekiön kunnassa. Se sijaitsee samannimisen järven rannalla noin 17 kilometriä itään Enontekiön kirkonkylästä Hetasta, tien nro 956 varrella.
Vuontisjärvi tuli aikoinaan tunnetuksi "Rovan Nikun" (Niilo Uollonpoika Keskitalon) ansiosta vuonna 1861. Rovan Niku oli 1800-luvun puolivälin paikkeilla Vuontisjärvellä elänyt karjatilallinen/maanviljelijä. Niku oli kaivanut tulvaveden tasaamiseksi pienen ojan, joka murtui veden voimasta. Tämän seurauksena järven pinta laski yli kuusi metriä ja syntyi uusi laskujoki. Vesi vei mennessään runsaasti hiekkamaata sekä niittylatoja ja ikihonkia. Tämä oli suuri menetys kalastuksesta ja viljelystä elävälle kylälle, ja puhutti kyläläisiä pitkään. Tapahtumasta kerrotaan Samuli Paulaharjun kirjassa "Vanhaa Lappia ja Peräpohjolaa" (1923).
Vuontisjärven naapurikyliä ovat Peltovuoma idässä ja Hetta lännessä. Kylään kuuluvat läheisesti seuraavat vesistöt: Vuontisjärvi, Vuontisjoki, Pöyrisjoki ja Markkajoki. Kylän lähialueella on myös muita merkittäviä jokia kuten Käkkälö- ja Ounasjoki.
Vuontisjärven kylästä lähtee patikkapolku Pöyrisjoen varteen. Pöyrisjokea alas melovat päätyvät myös Vuontisjärven kylälle. Talvella on tarjolla moottorikelkkavuokrausta. Moottorikelkkareitti Hetta–Kittilä kulkee kylän lävitse. Levin rinteet ovat 100 kilometrin ja Pallastunturit alle 60 kilometrin päässä. Enontekiön lentokentälle on kylältä matkaa 25 kilometriä.
Matkailijoille vuokrataan entisen kyläkoulun tiloja. Kylän alueella Vuontisjärven uimarannalla on mutterikota ja -rantasauna, joita vuokrataan myös matkailijoille ja retkeilijöille. Kylässä on myös taksi, korjaamo, safariyritys, maaseutumatkailuun soveltuvia majoituspalveluita.
Talouksia Vuontisjärven kylässä on 60.
Kylän asutus on helminauhamaista, joskin keskellä kylää, alkuperäisellä kyläalueella asutus on tiheämpää. Asuinrakennukset ovat omakotitaloja. Kylän läheisyydessä on myös paljon loma-asutusta, joka vilkastuttaa kylän toimintaa kesällä ja lomien aikana.
Kyläläiset saavat toimeentulonsa maa-, poro- ja luontaistaloudesta sekä palvelusektorilta.
Vuontisjärvellä järjestettiin viides Maailman kylät -tapahtuma 4.–6. heinäkuuta 2008.
John Bedyngham
John Bedyngham (myös Bedingham) oli 1400-luvulla elänyt englantilainen renessanssisäveltäjä.
Bedyngham toimi vuodesta 1457 lähtien suntiona Collegiate Chapel of St. Stephenissa Westminsterissa. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa burgundilaistyylisiä chansoneita. Hän sävelsi myös Gilles Binchoisin chansoniin pohjautuvan messun "Deuil angoisseus" . Bedyngham kuoli vuoden 1460 paikkeilla.
Bedynghamin laulua "O rosa bella" luultiin pitkään John Dunstablen säveltämäksi .
Sant Pau -sairaala
Sant Pau -sairaala Barcelonassa on Unescon maailmanperintökohde arkkitehtuurinsa takia. Sen nykyiset Lluís Domènech i Montanerin suunnittelemat rakennukset ovat vuosilta 1901–1930, ja edustavat katalonialaista art nouveauta parhaimmillaan.
Itse sairaala on perustettu vuonna 1401, ja sen entisissä tiloissa kaupungin keskustassa sijaitsee nyt taidekoulu ja kansalliskirjasto.
Mustikkapöperö
Mustikkapöperö (käytetään myös nimityksiä pöperö, pöpörö, pöppi tai pöllöhillo) on suomalainen perinneruoka. Se valmistetaan sekoittamalla keskenään mustikkasurvosta ja talkkunajauhoja. Talkkunajauhoja lisätään vain mausteeksi siten, että seos ei sakene. Muuten pöperöstä tulee kitkerää. Jotkut lisäävät mustikkapöperöön myös sokeria, ja uudemmissa resepteissä saatetaan marjojen sekaan tai päälle kehottaa laittamaan myös esimerkiksi kermavaahtoa tai piimää.
Oikeaoppisen mustikkapöperön tai pöllöhillon valmistamiseen voidaan käyttää vain paahdetusta kaurasta valmistettuja talkkunajauhoja. Pöperöä syödään tavallisesti silloin, kun on saatavilla tuoreita mustikoita. Pöperöä on perinteisesti tehty myös puolukasta, ja jotkut tekevät sitä myös esimerkiksi viinimarjoista, jos mustikoita ei ole riittävästi saatavilla.
Pöllöhillo ja pöperö tunnetaan lähinnä Hämeessä. Nimien alkuperä on jäänyt hämärän peittoon. Mustikkapöperöä ei valmisteta kaupallisesti, koska se kuuluu ruokiin, jotka valmistetaan vasta nauttimishetkellä aineet yhdistämällä, eikä sitä siksi ole tarkoituksenmukaista säilyttää valmiina.
Muunlaisia tai ainakin toisennimisiä marjojen, sokerin ja talkkuna- tai muiden jauhojen sekoituksia tunnetaan ympäri Suomen. Pohjanmaalla käytetään nimityksiä "marjapöperö, hilla, huupa, motaska, tikkutollo" ja "tokero". Karjalassa ja muualla Itä-Suomessa samoista aineksista imelletään matalassa uuninlämmössä "marjamämmiä", kun taas kylmä marja-jauho-sokerisekoitus tunnettiin Koivistolla Karjalassa nimellä "marjamölli" ja muualla Karjalassa nimillä "marjatahas" ja "marjaröppö". Valkealassa se tunnetaan nimillä "marjaliru" tai "reemi".
Kirjallisuudessa pöllöhillo esiintyy Helena Meripaasin nuortenromaanissa "Pöllöhilloa" vuodelta 2007. Kirjassa sitä ei kuitenkaan kuvata lähemmin vaan ainoastaan mainitaan kerran perinneruokien yhteydessä.
Craig Virgin
Craig Virgin (s. 2. elokuuta 1955 Belleville, Illinois) on yhdysvaltalainen entinen kestävyys- ja maastojuoksija.
Virgin kasvoi Lebanonin kaupungissa Illinoisissa. High school -aikoinaan hän voitti viisi osavaltionsa mestaruutta ja teki Yhdysvaltojen ennätyksen kahden mailin juoksussa. Hän opiskeli Illinoisin yliopistossa, ja voitti opiskeluaikoinaan yhdeksän I-divisioonan yleisurheilumestaruutta sekä maastojuoksun NCAA-mestaruuden. Virginin uran suurin saavutus oli kahden maastojuoksun maailmanmestaruuden voitto vuosina 1980 ja 1981. Hän on edelleen ainoa yhdysvaltalainen mies, joka on voittanut maastojuoksun maailmanmestaruuden. Hän osallistui myös olympialaisiin kolmesti 10 000 metrin juoksussa ja teki uransa aikana yhteensä seitsemän Yhdysvaltojen ennätystä rata- ja maantiejuoksuissa. Hän lopetti urheilu-uransa 1993 ja valittiin 2001 Yhdysvaltojen kestävyysjuoksun Hall of Fameen.
Normaaliperusviiva
Normaaliperusviiva on etäisyydenmittauslaitteiden kalibrointiin käytettävä vakioetäisyys.
Suomessa normaaliperusviiva on määritelty Vihdin Nummelanharjulle vuonna 1932. Soraharju soveltuu sijaintipaikaksi, koska siinä ei tapahdu lämpötilanvaihteluista johtuvia mittalaitteiden kiinnityspisteiden siirtymiä.
Vuonna 1947 otettiin käyttöön valkoisen valon interferenssiin perustuva mittausmenetelmä. Sen kehitti Yrjö Väisälä. Aiemmin normaaliperusviiva määriteltiin kvartsista valmistetun metrinmitan ja sillä kalibroidun 24 metriä pitkän invar-langan avulla. Normaaliperusviivan pituus on invar-langan pituuden 36-monikerta eli 864 metriä.
Normaaliperusviivan pituudesta käytettävä numeroarvo on vuonna 2006 käytössä olevassa menetelmässä 864 122,75 millimetriä. Aikaisemmin referenssinä käytetyssä kvartsisauvassa on 0,1 mm:n poikkeama metrin tavoitepituudesta ja se on mukana normaaliperusviivan määrittelyssä.
Nummelan normaaliperusviiva on maailman tarkin ja sitä käytetään tarkimpien elektronisten etäisyysmittareiden kalibrointiin.
Lissabonin eläintarha
Lissabonin eläintarha () on Portugalin pääkaupungissa Lissabonissa sijaitseva eläintarha. Se avattiin vuonna 1905.
Lissabonin eläintarha sijaitsee suunnilleen kaupungin keskustassa ja lähellä Portelan lentoasemaa . Sen yhteydessä toimii huvipuisto Animax.
Pekka Huotari
Pekka Huotari (s. 1962 Oulu) on suomalainen näyttelijä, joka työskentelee vakituisena näyttelijänä Helsingin Kaupunginteatterissa. Huotari on esiintynyt myös useissa elokuvissa ja televisiosarjoissa. Hän esiintyi elokuvassa ensimmäisen kerran vuonna 1987.
Ranskan viides tasavalta
Viides tasavalta on Ranskan valtiojärjestys vuoden 1958 perustuslaista lähtien.
Tultuaan valituksi Ranskan presidentiksi vuonna 1958 Charles de Gaulle aloitti perustuslakiuudistuksen valmistelun. Uusi perustuslaki hyväksyttiin kansanäänestyksellä 28. syyskuuta 1958 ja viidennen tasavallan perustuslaki () sai lainvoiman 5. lokakuuta 1958.
Oleellisin ero viidennen tasavallan ja sitä edeltäneen neljännen tasavallan perustuslaeissa koskee presidentin valtaoikeuksia ja presidentinvaalitapaa. Viidennen tasavallan presidentillä on vahva asema ja hän jakaa vastuun maan politiikan johtamisesta yhdessä pääministerin kanssa (niin sanottu puolipresidentillinen järjestelmä).
Esa ja Vesa – auringonlaskun ratsastajat
Esa ja Vesa – auringonlaskun ratsastajat on vuonna 1994 ensi-iltansa saanut suomalainen toiminta- ja komediaelokuva. Juha Veijonen sai roolistaan parhaan miespääosan ja Aleksi Mäkelä parhaan ohjauksen Jussi-palkinnon .
Elokuvan nimi juontaa juurensa vuoden 1969 lännenelokuvaan "Butch Cassidy and the Sundance Kid", joka suomennettiin nimellä Butch ja Kid – auringonlaskun ratsastajat.
Elokuvan on tuottanut Harlin & Selin Productions ja näinkin lukee alkuperäisessä elokuvassa. Mutta vuonna 2006 julkaistu "Aleksi Mäkelä Collection" DVD-boksin mukana tulleessa elokuvassa alku- ja lopputeksteissä lukee kuitenkin että elokuvan olisi tuottanut "Markus Selin Productions" -niminen tuotantoyhtiö.
Tietokonemyyjä Vesa saa työmatkallaan kuulla, että vaimo aikoo muuttaa kreikkalaisen naapurinmiehen kanssa tämän synnyinmaahan. Pikku haaverin ansiosta Vesa saa kyytiinsä pikkurikollisen Esan, jonka vauhdikas pankkikäynti herättää poliisin huomion. Vesalla on kiire kotiin estämään vaimonsa aikeet, Esalla on kiire poliisia pakoon. Vesa huomaa pitävänsä tällaisesta elämäntyylistä.
Edward Lowassa
Edward Ngoyayi Lowassa (s. 1953) oli Tansanian pääministeri vuosina 2005–2008. Hän on hallitsevan Chama Cha Mapinduzi -puolueen jäsen.
Lowassa syntyi Arushassa. Hän opiskeli Dar es Salaamin ja Bathin yliopistoissa. Lowassa nousi maansa pääministeriksi 30. joulukuuta 2005. Häntä edelsi Frederick Sumaye.
Lowassa joutui eroamaan yhdessä kahden muun ministerin kanssa korruptioskandaalin takia helmikuussa 2008. Syyte ei ollut ensimmäinen: myös ura maaseutuministerinä Ali Mwinyin valtakaudella päättyi korruptiosyytteisiin..
Lowassan jälkeen uudeksi pääministeriksi nimitettiin Mizengo Pinda.
V niin kuin verikosto
V niin kuin verikosto ("V for Vendetta") on kulttiaseman saavuttanut sarjakuvaromaani, jonka on käsikirjoittanut Alan Moore ja kuvittanut David Lloyd. Se julkaistiin alun perin vuosina 1982–1985 jatkokertomuksena brittiläisessä "Warrior"-sarjakuvalehdessä. Sarjakuva sijoittuu Britannian dystooppiseen tulevaisuuteen, vuoteen 1997. Ydinsodan jälkeen valtaan on noussut fasistinen hallitus, jota vastaan Guy Fawkesiksi pukeutunut mystinen anarkisti nimeltä ”V” taistelee.
Sarjakuvasta on tehty myös vuonna 2006 ensi-iltansa saanut elokuvasovitus. Alan Mooren nimeä ei hänen omasta vaatimuksestaan mainita elokuvan krediiteissä.
Dolph
Dolphin ”Dolph” Starbeam on kuvitteellinen hahmo yhdysvaltalaisessa animaatiosarjassa "Simpsonit". Dolph kuuluu Springfieldin ala-asteen kiusaajajengiin yhdessä Jimbo Jonesin ja Kearneyn kanssa. Dolphin ääninäyttelijä on Tress MacNeille. Poikkeuksen muodosti hahmon ensiesiintyminen 1. tuotantokauden jaksossa ”Sankarin pää”, jossa Dolphin äänenä oli Pamela Hayden ja Jimbon äänenä MacNeille, eli päinvastoin kuin kaikissa myöhemmissä jaksoissa.
Dolph on nimetty "Simpsonien" luojan Matt Groeningin luokkatoverin Dolph Timmermanin mukaan, joka tosin ei Groeningin mukaan ollut koulukiusaaja.
Dolph on Jimboa ja Kearneytä lyhyempi ja pukeutuu vihreään t-paitaan. Hänellä on vinottainen jakaus, jonka ansiosta pitkä otsatukka peittää yleensä hänen toisen silmänsä. Varsinkin vanhemmissa "Simpsonien" jaksoissa Dolph puhuu vain harvoin, mutta uudemmissa jaksoissa hahmon dialogia on hieman lisätty.
Dolphin vihjaillaan toisinaan olevan oppineempi ja lahjakkaampi kuin Jimbo tai Kearney, mutta hän pääasiassa salaa sen säilyttääkseen katu-uskottavuutensa. Hän on myös yleensä kolmikosta vähiten aggressiivinen ja uhkaava. 17. tuotantokauden jaksossa ”Äänestä Homeria” Dolphin paljastettiin olevan juutalainen, mihin on viitattu myös myöhemmin.
Sekhemkhet
Sekhemkhet oli Egyptin faarao Egyptin 3. dynastian aikana. Hänen valtakautensa oletetaan olleen 2649 eaa. - 2643 eaa. Hänelle alettiin rakentaa porraspyramidia, mutta vain alimmainen kerros tuli valmiiksi. Valmistuessaan pyramidi olisi ollut edeltäjän, Djoserin, pyramidia suurempi.
Yoshi’s Island DS
Yoshi’s Island DS on Nintendo DS -käsikonsolille julkaistu tasohyppelypeli. "Yoshi’s Island DS" on täysiverinen jatko-osa SNES:in "" -pelille. Pelin ominaisuuksiin kuuluu mm. uusia hahmoja sekä kahden ruudun hyödyntäminen.
Salaperäinen ilmassa leijuva saari on yhtäkkiä ilmestynyt rauhallisen Yoshin saaren ylle. Pian sen saapumisen jälkeen kourallinen lapsia katosi saarella sijaitsevasta koulusta. Ainoastaan Baby Mario, Baby Peach, Baby Bowser, Baby Wario ja Baby Donkey Kong onnistuivat välttämään kidnappauksen, kun haikara lentää Kamekin apulaista päin ja Baby Mario ja Baby Peach putoavat häneltä. Nyt Yoshin ja näiden viiden vauvan tulee pelastaa kadonneet lapset ja tutkia salaperäistä leijuvaa saarta.
Kauluskarhu
Kauluskarhu eli sepelkarhu eli Aasian mustakarhu ("Ursus thibetanus") on Keski- ja Kaakkois-Aasiassa sekä Kaukoidässä elävä karhulaji. Se voi kasvaa 180 senttimetriä pitkäksi ja 150 kilogramman painoiseksi.
Kauluskarhu syö hedelmiä, villimehiläisten hunajaa ja lisäksi hyönteisiä ja muita pikkueläimiä.
Suuren kokonsa vuoksi kauluskarhuilla ei juuri ole luonnollisia vihollisia, mutta toisinaan tiikerit voivat saalistaa karhunpentuja. Suurin uhka kauluskarhulle onkin ihminen, joka hävittää sen elinympäristöä. Myös salametsästys on yleistä, vaikka kauluskarhun metsästys onkin kielletty lajin esiintymisalueella Japania lukuun ottamatta.
Erityisesti Kiinassa uskotaan kauluskarhun sappinesteen parantaviin vaikutuksiin. Siksi kauluskarhuja vangitaan ja niiltä otetaan jatkuvasti sappinestettä. Tämä johtaa lopulta karhun kuolemaan. On kuitenkin perustettu kauluskarhutarhoja, jossa aiemmin vangittuina pidetyt karhut saavat toteuttaa luontaisia vaistojaan ja elää lajitovereidensa kanssa. Niitä ei kuitenkaan voida palauttaa luontoon.
Kjetil Haraldstad
Kjetil-Vidar Haraldstad (s. 28. kesäkuuta 1973 Øyer), tunnetaan yleisesti taiteilijanimellä Frost, on rumpali norjalaisessa black metal -yhtyeessä Satyricon, johon hän liittyi vuonna 1992. Vuodesta 2000 alkaen Haraldstad on soittanut myös yhtyeessä 1349. Lisäksi hän on ollut jäsenenä yhtyeissä Gorgoroth, Zyklon-B, Gehenna ja Keep of Kalessin. Hänellä on käytössään Mapexin rummut ja Zildjianin symbaalit. Frost tunnetaan yhtenä extreme metalin nopeimmista rumpaleista.
Vinyylikloridi
Vinyylikloridin (käytetään myös nimiä "kloorieteeni", "kloorietyleeni" sekä lyhenteitä "VC" ja "VCM") molekyylikaava on CHCl ja rakennekaava CH=CH-Cl. Sen moolimassa on 62,5 g/mol, sulamispiste − 154 °C, kiehumispiste - 13 °C, tiheys nesteenä 0,91 g/cm (20 °C) sekä 0,97 g/cm (- 14 °C) (vesi = 1,0 g/cm) ja höyrynä (15 °C) 8 g/l, leimahduspiste - 78 °C c.c, itsesyttymislämpötila 472 °C ja CAS-numero 75-01-4. Vinyylikloridi on väritöntä erittäin herkästi syttyvää kaasua, jolla on miellyttävä, makea, eetterin kaltainen haju. Alle -14 °C:n lämpötiloissa vinyylikloridi on väritöntä nestettä. Veden kanssa reagoidessaan vinyylikloridi muodostaa kloorivetyhappoa. Vinyylikloridi reagoi alumiinin ja sen seosten sekä kuparin kanssa. Vinyylikloridi liukenee niukasti veteen (1,1 g/l), mutta liukenee hyvin dietyylieetteriin, alkoholiin, bentseeniin ja muihin orgaanisiin liuottimiin. Vinyylikloridikaasu ja stabiloimaton neste polymeroituvat kiivaasti ilman, UV-valon, kuumuuden ja yhteensopimattomien materiaalien kuten peroksidien ja muiden hapettavien aineiden kanssa. Yhdistettä voi stabiloida fenolilla.
Muovina tunnettu polyvinyylikloridi (PVC) rakentuu vinyylikloridimolekyyleistä.
Jasim bin Jabir
Jasim bin Jabir () oli 1800-luvulla Persianlahdella elänyt merirosvo.
Jasimilla oli tukikohta Udaidissa, ja hän hyökkäili brittiläisiä laivoja vastaan Persianlahdella. Saatuaan luvan brittiläisiltä viranomaisilta Abu Dhabin hallitsija Khalifa hyökkäsi Udaidiin 1836 tappaen 50 miestä ja tuhoten asumukset sekä linnoitukset. Hyökkäyksen seurauksena bin Jabir lähti pakoon Dohaan syyskuussa 1836.
Red Sucker Lake
Red Sucker Lake on kylä samannimisen järven pohjoisosassa sijaitsevalla noin kolmen kilometrin mittaisella saarella Manitoban provinssin koillisosassa Kanadassa, lähellä Ontarion rajaa. Kylän asukasluku on 33 ja siellä on yhdeksän taloutta. Kylän lähellä mannermaalla sijaitsee Red Sucker Lake No. 1976 -intiaanireservaatti, jonka asukasluku on 740.
Kylä sijaitsee linnuntietä noin 350 kilometriä koilliseen Winnipegistä ja noin 285 kilometriä itään Thompsonista. Kylällä on oma koulu ja sekatavarakauppa. Lähin sairaala sijaitsee Norway Housessa.
Alueen liikenne hoidetaan pääasiassa lentokonein, lentoliikennettä palvelee Red Sucker Laken lentoasema. Kiinteää tieyhteyttä ei ole, talvisin helmi–maaliskuussa käytössä on talvitieyhteys Garden Hilliin.
Nimet marmoritaulussa
Nimet marmoritaulussa ("Nimed marmortahvlil") on Elmo Nügasen ohjaama virolainen sotaelokuva, joka valmistui vuonna 2002. Elokuva perustuu Albert Kivikasin vuonna 1936 ilmestyneeseen samannimiseen romaaniin. "Nimet marmoritaulussa" oli valmistuessaan kaikkien aikojen kallein virolainen elokuva.
Elokuvan tapahtumat sijoittuvat Viron vapaussodan aikaan 1919.
Rauhanomaisista puheista huolimatta Neuvosto-Venäjän armeija hyökkää Viroon, ja maan hallitus julistaa kaikkia koskevan liikekannallepanon. Köyhän perheen poika Henn Ahas empii sotaan lähtöä, sillä hän ei tiedä, seuratako veljeään punakaartilaisten puolelle vai liittyisikö koulutovereiden rinnalle hallituksen joukkoihin.
Ahas ei liity kumpaankaan, ja myöhemmin punakaartilaisten joukot vangitsevat hänet. Ahas kohtaa nuoren porvaristytön Martan. Suomalainen upseeri Sulo Kallio, joka pyrkii hallituksen joukkoihin, vapauttaa Ahasin ja Martan, ja he lähtevät pakoon. Pakomatkalla Ahasin on valittava, kenen puolella hän taistelee.
Santa Cruz de Mompox
Santa Cruz de Mompox, myös Mompox tai Mompós, on kunta Kolumbian pohjoisosassa Bolívarin departementissa. Hyvin siirtomaa-aikaisen kuvansa säilyttänyt Mompox sijaitsee Magdalenajoen saarella 249 kilometrin päässä Cartagenasta. Santa Cruz de Mompoxissa on noin 30 000 asukasta ja kunnan talous on riippuvainen turismista, kalastuksesta ja paikallisesta karjankasvatuksesta.
Vapaustaistelija Simón Bolívar on sanonut, että "Jos omistan elämäni Caracasille, niin sitten omistan Mompoxille loistoni". Bolívar saapui Mompoxiin vuonna 1812 ja rekrytoi melkein jokaisen työkykyisen miehen. Tämä noin 400 miehen osasto muodosti Bolívarin Caracasissa voiton ottaneen armeijan rungon.
Mampo oli paikallinen Quimbaya-heimon päällikkö espanjalaisten saavuttua paikalle. Don Alonso de Heredia perusti Mompoxin 3. toukokuuta 1537 turvasatamaksi Magdalenalle. Santa Cruz de Mompoxista tuli melko varakas satama, jonka kautta tavaraa kuljetettiin sisämaahan. Kaupunkiin perustettiin kuninkaallinen rahapaja ja kaupunki sai kuuluisuutta kultasepistään. Mompoxin vauraus alkoi hiipua jo 1800-luvulla, mutta lopullisen iskun taloudelle teki 1900-luvulla Magdalenan virranmuutos, jonka seurauksena sedimenttejä kerääntyi joen tähän haaraan. Maganguésta tuli tämän jälkeen tärkeämpi satamakaupunki.
Santa Cruz de Mompox on kuuluisa siirtomaa-aikaisesta arkkitehtuurista, joka edustaa espanjalaisen ja intiaanityylin sekoitusta. UNESCO otti Mompoxin historiallisen keskustan maailmanperintöluetteloonsa vuonna 1995. Vielä nykyäänkin useimmat siirtomaa-aikaisista rakennuksista ovat käytössä alkuperäisessä tarkoituksessaan.
Hyötäminen
Hyötäminen on puutarhanhoidossa käytetty keino, jolla kasvien vuosirytmi saadaan sekaisin ja kasvi saadaan kukkimaan väärään aikaan. Tunnetuin hyötämisharrastus on keväällä kukkivien sipulikukkien, kuten hyasintti ja amaryllis, hyötäminen jouluksi kukkaan.
Hyötämisessä käytetään vuorokautisen valorytmin muuttamista pimeä- ja valaistuskäsittelyllä, talvehtimisen jäljittelyä kylmäkäsittelyllä sekä joskus siementen kuoren ohentamista hiekkapaperilla.
Ydintekniikassa hyötämisellä tarkoitetaan ydinpolttoaineen keston lisäämistä tai uuden polttoaineen valmistamista muuttamalla neutronisäteilytyksellä kohdeaineen isotooppeja fissiileiksi. Yleensä tarkoitukseen käytetään hyötöreaktoria, joka pystyy jopa tuottamaan enemmän polttoainetta toisesta aineesta kuin mitä se samanaikaisesti käyttää energiantuotantoon. "Hyötämisestä" puhutaan, kun ei-fissiilistä, mutta kuitenkin fertiilistä (ydinpoltto-)aineesta (kuten U tai Th) tehdään fissiiliä polttoainetta esim. neutronikaappauksen eli absorption keinoin, ja näin syntynyttä ydinpolttoainetta käytetään osana ketjuprosessia ja energian tuottoon. Hyötöreaktorin käynnistämiseen siis riittää tietty määrä fissiiliä polttoainetta, minkä jälkeen reaktoria voidaan "tankata" vain fertiilillä polttoaineella. U-hyötöreaktoreissa polttoaine on kiinteä, ja reaktori on pysäytettävä polttoaineen vaihtamiseksi. Th-hyötöreaktoreissa polttoaine on yleensä neste, eli reaktori voidaan "tankata" lennossa.
Malaijikarhu
Malaijikarhu eli malajikarhu eli biruangi ("Helarctos malayanus") on maailman pienin karhulaji, ja sen sanotaan olevan yksi älykkäimmistä karhuista. Malaijikarhu elää Kaakkois-Aasian troopiikin metsissä. Sen ravintoa ovat hedelmät ja erilaiset eläimet. Se asuu useimmiten puussa ja nukkuu oksalla. Malaijikarhu kasvaa enintään 140 senttimetrin pituiseksi ja 65 kilogramman painoiseksi. Malaijikarhulla on hyvin lyhytkarvainen ja väriltään musta turkki.
Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus lajin uudeksi suomenkieliseksi nimeksi on "pikkukarhu".
Piharatamo
Piharatamo ("Plantago major") on ratamokasveihin ("Plantaginaceae") kuuluva monivuotinen ruoho. Sen soikeat lehdet kasvavat ruusukkeena maata vasten, ja jäykkä kukka- ja siemenvarsi nousee pystynä noin 20 cm:n korkeuteen. Tahmeat siemenet kulkevat eläinten tai ihmisten jaloissa uusille kasvupaikoille.
Piharatamo on yleinen nurmikoiden rikkaruoho, joka kestää tallaamista, mutta vaatii paljon valoa menestyäkseen. Se on alun perin kotoisin Etelä-Euroopasta, mutta on levinnyt eurooppalaisten asutuksen mukana kaikille mantereille, paitsi Etelämantereelle. Kansanlääkinnässä kevyesti murskattuja ratamonlehtiä käytetään ihottumien, hyönteisen pistojen, nokkosen polttaman ja finnien hoitoon.
Piharatamon alalajeja ovat kyläpiharatamo ("Plantago major" ssp. "major"), jota esiintyy koko Suomessa sekä rantapiharatamo ("Plantago major" ssp. "intermedia"), jota esiintyy Etelä- ja Länsi-Suomessa.
Nylon (yhtye)
Nylon on islantilainen pop-yhtye. Se on julkaissut kolme albumia, joista kaksi nousi ilmestyessään kotimaassaan listaykkösiksi .
Nylonin ensimmäinen Yhdistyneessä kuningaskunnassa julkaistu single oli "Losing a Friend" (2006). Se pääsi maan listoilla 29. sijalle.
Nylonin laulut ovat islannin ja englannin kielillä.
Agnes Skinner
Agnes Skinner on kuvitteellinen hahmo piirrossarjassa "Simpsonit". Hän on rehtori Seymour Skinnerin määräilevä ja äkäinen leskiäiti. Agnesin ääninäyttelijä on Tress MacNeille. Hahmon ensiesiintyminen oli 1. tuotantokauden jaksossa ”Vaihto-oppilas”.
Agnes Skinner on leski ja 72-vuotias. Hän asuu samassa asunnossa poikansa Seymour Skinnerin, Springfieldin ala-asteen rehtorin kanssa. Agnes on ylihuolehtivainen äiti, häpeämättömän suorapuheinen ja lähes aina pahantuulinen. Hän kohtelee aikuista poikaansa kuin lasta, ei osoita tätä kohtaan minkäänlaista kunnioitusta ja nolaa hänet usein julkisissa tilanteissa. Agnes muistuttaa Seymouria toistuvasti siitä, kuinka suuri pettymys tämä on ollut poikana, valittaa aina kaikesta mitä tämä tekee ja vaatii jatkuvasti huomiota. Heidän suhteensa on erittäin tiivis, mutta siinä tuntuu olevan vain vähän aitoa rakkautta. Agnes kontrolloi Seymourin yksityiselämää mielivaltaisilla rajoituksilla, ei anna poikansa tavata muita naisia tai edes kävellä sillan alta, koska hänen mukaansa se symboloi rakastelemista. 8. kauden jaksossa ”Lisa ja Nelson” rehtori Skinner mainitsee, että hän joutuu maksamaan äidilleen kuukausittaisia korvauksia lapsena syömästään ruoasta.
9. kauden jaksossa ”Rehtorin kahdet kasvot” paljastettiin, että rehtori Skinner olisi todellisuudessa Armin Tamzarian -niminen huijari, joka varasti henkilöllisyytensä Vietnamin sodassa kadonneelta kapteeniltaan, ja näin ollen Agnes Skinner ei olisi hänen oikea äitinsä. Jakson lopussa tämä juonenkäänne ikään kuin pyyhkäistiin pois, eikä asiaan ole palattu enää myöhemmin, paitsi 15. kauden jaksossa ”Robotti Homer”, jonka lopussa Lisa mainitsee asian. Myöhemmin sarjassa on nähty rehtori Skinnerin lapsuuteen sijoittuvia takaumia, joiden perusteella Agnes on sittenkin hänen äitinsä.
Agnesin ensiesiintymisessä (1. kauden jaksossa "Vaihto-oppilas) tämä oli vielä ns. herttaisen oloinen, ja tämä kutsui Seymoria nimellä "Spanky". Sittemmin hahmo muuttui töykeäksi.
Agnes on useimmiten töykeä ulkopuolisillekin, mutta hän on joskus tapaillut ylitarkastaja Chalmersia ja ainakin kerran myös Sarjishemmoa. Agnes esiintyy usein äärimmäisen konservatiivisena ja ahdasmielisenä, mutta vaikuttaa myös tekopyhältä, sillä hän ei itse elä niin kuin opettaa. Nähdessään alastomana rullalautailevan Bart Simpsonin elokuvassa "The Simpsons Movie" hän osoitti tätä sormella ja huusi: ”Älkää katsoko sitä mitä minä osoitan!”
Joka perjantai-ilta Agnes Skinner katselee kotonaan varjokuvia Seymourin kanssa. Hän on myös aseliitto NRA:n vakituinen jäsen ja keräilee täytekakkujen kuvia leikekirjaan, vaikkei itse pidä kakuista. Agnes kuuluu myös lintukerhoon Seymourin kanssa.
21. kauden jakson ”Kurvailua curling-kentällä” mukaan Agnes osallistui seiväshyppääjänä vuoden 1952 Helsingin olympialaisiin, mutta suoritus meni pieleen, koska syntymätön Seymour potkaisi juuri väärällä hetkellä hänen kohdussaan.
Tierradentro
Tierradentro (, "sisämaa") on alue Etelä-Kolumbiassa Caucan departementin koillisosassa.
Tierradentro sijaitsee vaikeakulkuisessa maastossa Cordillera Central -vuoristossa, joka on yksi Andien jatkeista Kolumbiassa. Alue on perinteinen asuinpaikka páezeille.
San Andrés de Pisimbalássa lähellä Inzán paikkakuntaa sijaitsee Tierradentron arkeologinen kansallispuisto, joka on yksi Kolumbian merkittävimmistä arkeologisista kohteista. Vuodesta 1995 se on ollut listattuna UNESCOn maailmanperintöluetteloon.
Puistossa on jäänteitä ns. Tierradentro-kulttuurista, josta ei tiedetä paljoakaan. Tyypillistä kulttuurille on jopa viisi metriä syvät kaivohaudat, jotka ovat hakattu kiveen. Hautojen sivusyvennyksistä on löytynyt jopa 100 uurnaa. Parhaiten säilyneiden hautojen seinissä on näkyvillä valkoiseksi, mustaksi ja punaiseksi maalattuja geometrisiä kuvioita.
Lukkoleuka
Lukkoleuka (esiintynyt Suomessa myös nimellä Pihtileuka) on Marvel-kustantamon luoma supersankari, Epäinhimillisten kuningasperheen lemmikki. Lukkoleuka esiintyi ensimmäisen kerran "Fantastic Four" -lehden numerossa 45 (joulukuu 1965). Hahmon loivat Stan Lee ja Jack Kirby. Epämuodostuman vuoksi Lukkoleuka muistuttaa valtaisaa bulldogia ja sillä on valtavat fyysiset voimat. Lisäksi hän kykenee suorittamaan teleportaation ystäviensä kanssa miltei minne tahansa.
Lukkoleuka on epäinhimillisten kaltainen olento, jonka todellisesta muodosta ei olla aivan varmoja. Uskotaan hänen olleen joskus inhimillinen olento, kuten suurin osa muistakin epäinhimillisistä. Myöhemmin hän kuitenkin mutatoitui terrigeenisumun vuoksi koiramaiseksi olennoksi. Väitteen todenperäisyys on kuitenkin kiistanalainen.
Saattaa myös olla mahdollista, että Lukkoleuka on vain epäinhimillisten epätavanomainen koira. Ilmeisesti Lukkoleualla on huomattavasti vähäisemmät hengenlahjat, mitä hänen epäinhimillisellä toverillaan. Lukkoleualla on myös joitain koiramaisia tapoja, kuten tarve jahdata eläimiä. Toisaalta Lukkoleuka ymmärtää monimutkaisiakin käskyjä, joten tavallinen koira hän ei ole. Jos Lukkoleuka ei ole varsinaisesti koira, hän on uskollinen kuningasperheen palvelija.
Lukkoleualla on yli-inhimilliset fyysiset voimat, jotka vaikuttavat (luonnollisesti) hänen leuoissaan. Hän on esimerkiksi napannut Möykyn käden puristusotteeseen, jota tämä ei kyennyt murtamaan (Möykky pystyy nostamaan yli 85 tonnia). Lisäksi Lukkoleuka kykenee kantamaan raskaitakin taakkoja selässään ja kaivamaan tassuillaan jopa sementin läpi.
Lukkoleualla on varsin nopeat refleksit, hän on saanut leukoihinsa kiinni Elohopean, tämän liikkuessa äänen nopeudella.
Lukkoleuan suurin kyky on kuitenkin teleportata itsensä ja ystävänsä miltei minne tahansa ja avata kulkuväyliä todellisuuksien välille. Massa, jonka Lukkoleuka kykenee ottamaan mukaansa, on noin tonnin ja lukumäärällisesti noin tusina olentoa (olettaen ettei näiden yhteispaino nouse tonnin ylitse). Matkustajien tulee seistä noin neljän metrin säteellä Lukkoleuasta ja mielellään koskettaa häntä.
Lukkoleuan pienin etäisyys teleportaatioon on kolme metriä ja suurin noin 380 000 kilometriä (Kuun ja Maan välinen etäisyys). Ei vielä tiedetä, kykeneekö Lukkoleuka siirtymään pitempiä matkoja ja mitkä ovat hänen kykynsä suurimmat ulottuvuudet. Teleportaatio itsessään vaikuttaisi olevan psioninen. Hänen päässään oleva antenni alkaa nimittäin aina hohtaa Lukkoleuan suorittaessa teleportaatiota. Metodi, jolla Lukkoleuan aivot suorittavat teleportaation, ei ole tiedossa. Lukkoleuka ei tarvitse toipumisaikaa teleportaatioiden välillä.
Keinot, joilla Lukkoleuka määrittää etäisyydet ja tilan ominaisuudet lähtö- ja saapumispaikan välillä, eivät ole tiedossa. Luultavasti tämä liittyy psionisiin energioihin.
Lukkoleualla on myös tarkka hajuaisti. Sen avulla hän voi paikantaa ja jäljittää vainuja jopa ulottuvuuksien halki. Koska tuoksut eivät kuitenkaan voi siirtyä ulottuvuuksien välillä, tämän kyvyn tarkka toimintatapa ei ole tiedossa.
Lukkoleuka esiintyy -pelissä yhtenä NPC-hahmona yhdessä muiden Epäinhimillisten kuningasperheen jäsenten kanssa.
Jonku
Jonku on Pudasjärven kaupungissa sijaitseva haja-asutteinen kylä. Se sijaitsee noin 20 kilometriä kaupungin keskustaajamasta Kurenalta itään Jongunjärven ympärillä. Jonku valittiin maakunnan vuoden kyläksi 2018.
Kylällä sijaitsee muun muassa 3 vanhaa lakkautettua kansakoulurakennusta (Länsirannalla, Paukkerinharjulla, ja Siiranniemellä).
Kylällä on myös toiminut aikoinaan useita kyläkauppoja, mutta nykypäivänä kyläläisiä palvelee myymäläauton lisäksi myös kirjastoauto.
Kylällä toimii Jongun alueen kyläyhdistys ry. Se osti 2009 Paukkerinkoulun itselleen ja kunnosti sen harrastetoimintakäyttöön. Siitä on tullut kyläläisille yhteinen kokoontumispaikka. Koulun lakkautusta vastustettiin mielenosoituksin. Kyläyhdistyy etsii kyläläisille töitä ja työllistää kyläläisiä erilaisiin tehtäviin.
Jongulle on tieyhteys Kurenalta, Hirvaskoskelta, Ervastista, Ruottisenharjulta, Länsirannalta ja Siivikosta. Kylässä merkittävin liikenneväylä on Sotkajärventie. Kylällä on entinen lauttapaikka, josta on kulkenut lossi Jongunjärven ylitse.
Kylältä on lähtöisin tanssiyhtye Atimas ja siellä on oma urheilujoukkue, Jongun Pojat FC - JoPo/ jopo hockey. Kylältä on lähtöisin omakustannekirjailija Marketta Silmälä.
Edward Lear
Edward Lear (12. toukokuuta 1812 Highgate – 29. tammikuuta 1888 San Remo, Italia) oli brittiläinen taiteilija, kuvittaja ja runoilija. Hänet tunnetaan erityisesti nonsense-runoista ja limerikeistä.
Lear syntyi Highgatessa, eräässä Lontoon esikaupungissa, 20-lapsisen perheen nuorimmaksi. Hänen vanhempansa olivat lontoolainen pörssimeklari Jeremiah Lear ja Ann Clark Skerritt. Viidentoista ikäisenä hän muutti yhden sisaruksensa kanssa omaan asuntoonsa. Lear aloitti työskentelyn kuvittajana ja hänen ensimmäinen julkaisunsa, 19 vuoden iässä, oli "Illustrations of the Family of Psittacidae, or Parrots". Hän myi osan teoksen maalauksista rahapulassa John Gouldille. Maalaukset saivat hyvän vastaanoton ja niitä verrattiin John James Auduboniin. Hän jatkoi maalaamista koko elämänsä ajan. Learin haaveena oli kuvittaa Alfred Tennysonin runoja; lopulta hieman ennen hänen kuolemaansa julkaistiin pieni painos, mutta hänen haaveensa eivät koskaan toteutuneet.
Learilla ei ollut koskaan kovin hyvä terveys. Seitsemänvuotiaana hänelle puhkesi epilepsia, myöhemmin hänellä oli keuhko- ja hengityselinsairauksia. Vanhemmalla iällä häntä vaivasi myös osittainen sokeus.
Vuonna 1846 hän julkaisi limerikkejä sisältävän kirjan nimeltä "A Book of Nonsense" (suom. "Hölynpölykirja"), josta otettiin kolme painosta. Vuonna 1865 julkaistiin "The History of the Seven Families of the Lake Pipple-Popple" ja vuonna 1867 hänen kuuluisin nonsense-teoksensa, "The Owl and the Pussycat".
Suomeksi Learin tuotannosta on julkaistu "Mielikuvituksellinen matka maailman ympäri" (1980) ja "Hölynpölykirja" (2016).
Mount Nimban luonnonsuojelualue
Mount Nimban luonnonsuojelualue on kansallispuisto ja UNESCOn maailmanperintökohde Guinean ja Norsunluurannikon alueella. Alueen laajentamista Liberiaan on myös ehdotettu. Puistoon kuuluu huomattavia osia maantieteellisesti ainutlaatuisesta Mount Nimban alueesta, jolla elää yli 200 kotoperäistä lajia kuten useita antilooppilajeja ja suuria kissaeläimiä.
Aluetta hallitsee vuorijono, jonka rinteitä peittävät sankat metsät. Vuoristoa ympäröi savannialue.
Mount Nimban alue on ollut rauhoitettuna vuodesta 1944. Alueesta tuli Unescon maailmanperintökohde vuonna 1982.
Vuoristossa on rautamalmia, ja metsät ovat houkutelleet puunjalostusyhtiöitä. Lähiseudun asukkaat ovat riippuvaisia alueen luonnonvaroista, ja salametsästys on vakava ongelma.