Galician kieli
Galician kieli eli galego kuuluu indoeurooppalaisen kielikunnan romaaniseen kieliryhmään. Sitä puhutaan Galician itsehallintoalueella Espanjassa, sekä osissa viereisiä Asturian ja Kastilia ja Leónin itsehallintoalueita. Sillä on Galiciassa virallisen kielen asema yhdessä espanjan kielen kanssa.
Galicia on läheistä sukua espanjan ja erityisesti portugalin kielelle. Jotkut kielitieteilijät pitävät galiciaa ja portugalia saman kielen murteina tai muunnelmina, mutta yhteisestä historiasta huolimatta niiden välillä on nykyisin huomattavia ääntämis-, sanasto- ja kielioppierojakin.
Nykyinen galician kieli on peräisin Miño-joen (port. Minho) laaksossa keskiajalla syntyneestä galego-portugaliksi kutsutusta kielimuodosta. Varhaisin kirjallisuus on kirjoitettu jo ennen kielten eriytymistä, sillä galego-portugali kukoisti runouden kielenä 1200-1300-luvuilla jopa puhuma-alueensa ulkopuolella Kastilian hovissa saakka, sitä kun pidettiin lyyrisempänä kuin kastilian kieltä.
Koska Portugalin ja Galician välille muodostui valtakunnanraja jo hyvin varhain, kielet kuitenkin vähitellen erkanivat toisistaan. Tähän vaikutti tietenkin sekin, että portugalin kirjakielen malli saatiin huomattavasti rajaseudun galiciaa muistuttavia murteita etelämpää, Coimbrasta ja Lissabonista.
Galicia puolestaan joutui Katolilaisen kuningasparin, Ferdinandin ja Isabellan, kielipolitiikan vuoksi vuosisadoiksi ainoastaan rahvaan puhekielen erittäin stigmatisoituun asemaan. 1800-luvulla alkanut Rexurdimento eli uudelleenherääminen nosti sen vähitellen taas kirjakieleksi ja sitä paitsi loistavan ja omaperäisen kirjallisuuden kieleksi.
Galiciaa puhuu yli kolme miljoonaa ihmistä. Suurin osa Galician itsehallintoalueen väestöstä puhuu sitä, sekä monet siirtolaiset muualla Espanjassa (Madrid, Barcelona, Biskaja), Etelä-Amerikassa (Buenos Aires, Montevideo, Havanna) ja Euroopassa (Andorra, Geneve, Lontoo).
Galiciassa on useita murteita, mutta eri murteiden puhujat ymmärtävät toisiaan täysin.
Koska galician kirjakielen normi on varsin nuori eikä sillä ole vuosisataisen tradition mukanaan tuomia epäsäännöllisyyksiä painolastinaan kuten espanjalla ja portugalilla, oikeinkirjoituksesta on voitu tehdä varsin johdonmukainen.
Huomiota herättävä piirre galiciassa kaikkiin muihin romaanisiin kieliin verrattuna on yhdistettyjen aikamuotojen puuttuminen.
Artikkelien ja painottomien pronominien runsaat yhteensulautumat mm. verbien kanssa ovat mielenkiintoinen vanhahtava piirre (joka esim. portugalissa on säilynyt huomattavasti rajoitetumpana), joka tosin on omiaan myös tuskastuttamaan ulkomaalaisia opiskelijoita. Samoin painottomien pronominien sijoitus lauseessa on (portugalin tapaan) eräs galician kieliopin tärkeimmistä ja monimutkaisimmista kysymyksistä.
Galician oikeinkirjoituksen ja kieliopin normit luotiin 1980-luvun alussa, ja niitä on sittemmin hieman tarkistettu ja muokattu, viimeksi 2003.
k-äänne vokaalien edellä kirjoitetaan ca, que, qui, co, cu 
θ-äänne vokaalien edellä kirjoitetaan za, ce, ci, zo, zu.
"Atravessámos ruas desertas. A noite, serena e silenciosa, acolheu-nos sem surpresa. O meu amigo explicou: -Vai perdoar. Eu estou em casa dumas amigas... sem conforto... Gosto de sair de Lisboa, uma vez por outra: há uma tal tranquilidade na província!" (portugali)
"Atravesamos rúas desertas. A noite, serena e silenciosa, acolleunos sen sorpresa. O meu amigo explicou: -Perdoe. Eu estou na casa dunhas amigas... sen confort... Góstame saír de Lisboa de cando en vez: ¡hai tanta tranquilidade na provincia!" (galicia)
"Atravesamos calles desiertas. La noche, serena y silenciosa, nos acogió sin sorpresa. Mi amigo explicó: -Perdone. Yo estoy en casa de unas amigas... sin confort... Me gusta salir de Lisboa de vez en cuando: ¡hay tanta tranquilidad en la provincia!" (espanja)
Rosalía de Castro on tärkeimpiä kansallisia symboleita; hänen runokokoelmaansa "Cantares gallegos" vuodelta 1863 pidetään modernin galicialaisen kirjallisuuden ensimmäisenä merkkiteoksena.
Alfonso Daniel Rodríguez Castelao, kirjailija, kuvataiteilija ja poliitikko, eräs Galician suurmiehistä.
Ramón Otero Pedrayo on merkittävimpiä galicialaisia romaanikirjailijoita; hänen puhujanlahjansa olivat kuulut ympäri Eurooppaa hänen elinaikanaan.
Álvaro Cunqueiro on tärkeimpiä ja rakastetuimpia galicialaisia kirjailijoita; häneltä on peräisin myös eräs tunnetuimmista galiciankielisistä lainauksista, "Mil primaveras máis", jossa hän hieman ennen kuolemaansa toivoi galician kielelle tuhatta kevättä lisää.
Eduardo Blanco Amor aloitti Galician nykykirjallisuuden uuden sukupolven.
Manuel Rivas on Galician tärkeimpiä nykykirjailijoita ja todennäköisesti tunnetuin ja suosituin Galician ulkopuolella. Hän kirjoittaa galiciaksi, mutta kääntää yleensä itse teoksensa espanjaksi, mikä lisää huomattavasti niiden levikkiä.
Federico García Lorca julkaisi teoksen "Seis poemas galegos" ('Kuusi galicialaista runoa') vuonna 1935.