hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Suržyk
Suržyk () on nimitys, jota käytetään Ukrainassa yleisesti puhutusta ukrainan ja venäjän kielten seka- ja välimuodosta. Kielessä on tavallista ukrainalainen substraatti ja venäläinen superstraatti. Se, minkälaista sekoitusmuotoa käytetään, riippuu paikasta, tilanteesta ja puhujasta. Tavallista on kielen muuttuminen venäläisemmäksi itää ja etelää kohti mentäessä. Eniten sitä puhutaan maaseudulla lukuun ottamatta Donetskin, Harkovan, Luhanskin aluetta sekä Krimiä, missä maaseudun väestö puhuu melko puhdasta venäjää. Länsiosassa puhe sen sijaan alkaa jo muistuttaa ukrainan ja puolan sekoitusta.
Suuri alueellinen vaihtelu ja sekoittuminen on aiheuttanut hankaluuksia. Neuvostoliiton romahduksen jälkeen ukrainan yleiskielestä on tullut kiistan aihe, koska eri tahot ovat halunneet yleiskielen muistuttavan omalla alueellaan puhuttua muotoa. Pääasiassa murteet ovat keskenään helposti ymmärrettävissä.
Joitakin vuosia sitten yhdistynyttä sosiaalidemokraattista puoluetta lähellä olevat tahot vaativat suržykin normittamista ja Ukrainassa puhutun venäjän murteesta virallista kieltä, mutta ajatus ei saanut kannatusta.
Nanoepoksi
Nanoepoksi on lisäaineilla seostettua epoksihartsia jossa lisäaineena hiilinanoputket. Tällä saavutetaan huomattavasti parempi iskunkestävyys ja murtovenymä. Murtovenymä voi nanoepoksissa olla jopa 15%, kun se tavallisilla epoksihartseilla on noin 5%, joillakin parhaimmilla erikoisepokseilla noin 8%. Nanoepoksilla on mahdollista saavuttaa sähkönjohtavuus, joka mahdollistaa antistaattiset pinnoitteet. Suomalainen yritys on kehittänyt nanoepoksille useita sovelluksia ja patentoinut ainutlaatuisen valmistusmenetelmän johon muut valmistajat eivät ole vielä pystyneet.
Nanoepoksisovelluksia tulevaisuudessa: kulutuksenkestävät pinnoitteet, erikoislujat komposiittilaminaatit ilmailuteollisuudessa, avaruusteknologiassa, paperiteollisuudessa jne.
Varsovan filharmoninen orkesteri
Varsovan filharmoninen orkesteri () on vuonna 1901 perustettu Puolassa toimiva sinfoniaorkesteri. Sen nykyinen musiikillinen johtaja ja ylikapellimestari on Antoni Wit.
Varsovan filharmoninen orkesteri on soittanut Kansainvälisen Frédéric Chopin -pianokilpailun säestyksen koko kilpailun historian ajan eli vuodesta 1927 alkaen. Orkesterin yhteydessä toimii myös Varsovan filharmoninen kuoro, jonka toiminta alkoi vuonna 1953.
Rantola
Rantola on kylä Sauvossa ja vuonna 1969 Sauvoon liitetyn Karunan kunnan keskuskylä. Kylä sijaitsee noin kahdentoista kilometrin päässä Sauvon keskustasta.
Rantola oli alkujaan rälssitalo Kasklahden kylässä, josta alueen keskuspaikka kun paikalle rakennettiin pieni sähkölaitos vuonna 1912 josta tuli nykyinen sähköyhtiö Caruna. Nykyään se kattaa osat Kasklahden lahden pohjoispuolella ja Sydänmaan lahden eteläpuolella kylistä. Kylän läpi kulkee Karunantie, johon kuuluva vuonna 1962 rakennettu silta yhdistää lahden toisistaan erottamat Karunan kaksi osaa.
Kylässä toimii Rantolan puoti ja Rantolan kievari .Sauvon kädet ovat pitäneet entisessä Rantolan ja sittemmin Karunan vanhassa meijerissä kesäisin eri taiteilijoiden näyttelyitä. Alueella on suoramyyntitiloja, kuten Gresblölen tila , Salmensuun tila.
Alueella toimii Karunan kyläyhdistys Karunan nuorisoseuran talo on Karunan urheilijoiden ylläpitämä yleisötila. Nuorisoseuran talon yhteydessä on tanssilava. . Kylän alueella on yleinen uimaranta.
Hassan Dahir Aweys
Šeikki Hassan Dahir Aweys (s. n. 1935) on Somalian väliaikaishallituksen vastustaja ja entinen islamilaisten oikeusistuinten liiton korkeimman neuvoston jäsen. Aweysin uskottiin olevan oikeusistuimien šuuran päämies, kun taas šeikki Sharif Sheikh Ahmed johti sen toimeenpanevaa neuvostoa.
Aweys on entinen armeijan eversti, joka palkittiin urheudesta vuonna 1977 Etiopiaa vastaan käydyssä sodassa. Aweys johti "al-Itihaad al-Islamiya" -nimistä islamilaista aseellista ryhmittymää 1990-luvulla.
Kansainvälisesti tunnustetun presidentti Yusufin hallituksen joukot ja Etiopian joukot löivät hänet. Tappion jälkeen hän alkoi tukea islamilaisia oikeusistuimia, jotka syntyivät pitämään yllä järjestystä keskusvallattomassa Somaliassa.
Joulukuun 2006 alusta islamilaisten oikeusistuinten liitto on taistellut Etiopian joukkoja vastaan Somaliassa. Hassan Dahir Aweys ilmoitti 21. joulukuuta 2006 sodasta etiopialaisia vastaan. Etiopian joukkojen avulla väliaikaishallitus sai nopeasti pääkaupungin ja suuren osan maasta hallintaansa.
Hassan Dahir Aweys palasi julkisuuteen syyskuussa 2007, kun hän oli Eritrean Asmarassa perustamassa Somalian vapautuksen liittoa.
Maanpaossa ollessaan hän rikkoi välinsä Sharif Sheikh Ahmedin kanssa, josta tuli myöhemmin maan presidentti, ja nimitti tämän hallitusta Somalian vihollisten asettamaksi, jolla ei ole kansan tukea, eikä se edusta kansan etua. Lisäksi hän kuvasi maassa olevia Afrikan unionin rauhanturvaajia "bakteereiksi", jotka pitäisi saada maasta pois. Somaliaan hän palasi huhtikuussa 2009.
Kesäkuussa 2013 Somalian hallituksen joukot ilmoittivat pidättäneensä Aweysin Mogadishun lentokentällä.
Cabot Cove
Cabot Cove on kuvitteellinen kylä Yhdysvalloissa, Mainen osavaltiossa. Se on yhdysvaltalaisen "Murhasta tuli totta" -televisiosarjan päähenkilön Jessica Fletcherin kotikylä.
Cabot Cove sijaitsee Atlantin rannikolla ja asukkaiden pääasiallinen tulonlähde on kalastus, mutta satunnaiset turistitkin tuovat eloa uinuvaan kylään. Kaupungin kuuluisin asukas, rikoskirjailija Jessica Fletcher, asuu 85-vuotiaassa viktoriaanisessa talossa Candlewood Lanen varrella. "The New York Timesissa" esitetyn laskelman mukaan kylän 3 560 asukkaasta liki kaksi prosenttia murhattiin televisiosarjan kahdentoista tuotantokauden aikana. Vaikka Fletcher ratkoi sarjan aikana murhia muuallakin, tuotantosopimus vaati, että viiden jakson kautta kohden oli sijoituttava Cabot Coveen.
William Orbit
William Orbit (joskus myös William Ørbit, oik. William Mark Wainwright, s. 15. joulukuuta 1956 Hackney, Lontoo, Englanti) on englantilainen muusikko ja tuottaja, joka on parhaiten tunnettu Madonnan Grammy-palkitun "Ray of Light" -albumin tuottajana. Orbit on tehnyt kappaleita myös Madonnan "Music"-albumille.
Vancouverin sinfoniaorkesteri
Vancouverin sinfoniaorkesteri () on Vancouverissa, Kanadassa vuonna 1919 perustettu sinfoniaorkesteri.
Assefa Mezgebu
Assefa Mezgebu (s. 19. kesäkuuta 1978 Sidamo, Etiopia) on etiopialainen kestävyysjuoksija. Hän on Ayele Mezgebun pikkuveli.
Mezgebu osallistui ensimmäisiin arvokisoihinsa 1995 Göteborgissa, jossa hän sijoittui 10 000 metrin juoksussa neljänneksitoista. Kaksi vuotta myöhemmin Ateenassa hän oli samalla matkalla viides. Saman vuoden maastojuoksun MM-kisoissa hän sijoittui kolmanneksitoista ja IAAF:n GP-finaalissa 5 000 metrin juoksun seitsemänneksi. Vuonna 1998 Mezgebu voitti maastojuoksun MM-pronssia pitkällä matkalla ja sijoittui Kultaisen liigan GP-finaalissa 3 000 metrin juoksussa neljänneksi. Mezgebu voitti ensimmäisen arvokisamitalinsa Sevillan MM-kisoissa 1999, jossa hän juoksi 10 000 metrillä kolmanneksi. Saman vuoden maastojuoksun MM-kisoissa hän oli pitkän matkan yhdestoista.
Vuonna 2000 Mezgebu voitti MM-hopeaa maastojuoksun pitkällä matkalla. Sydneyn olympialaisissa hän voitti olympiapronssia 10 000 metrillä ajalla 27.19,75. Edmontonin MM-kisoissa 2001 hän voitti hopeaa samalla matkalla. Hän sijoittui vuonna 2002 kahdenneksitoista maastojuoksun MM-kisoissa.
Lords of the Liverdance
Lords of the Liverdance on psytrance-tuottajakaksikko Eraser vs Yöjalan kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 23. kesäkuuta 2006. Levyn julkaisi australialainen Faerie Dragon Records.
Lapuan Sanomat
Lapuan Sanomat on vuonna 1932 perustettu itsenäinen ja puolueeton paikallislehti, joka ilmestyy Lapualla. Lehden päätoimittaja on Tarja Kojola.
Lapuan Sanomat ilmestyy tiistaisin ja torstaisin ja sen levikki (LT 2013) on 6 201 kpl. Lehdestä ilmestyy kymmenen kertaa vuodessa erikoispainos, jonka levikki on noin 28 000 kappaletta. Tabloid-kokoinen lehti painetaan I-Print Oy:n sanomalehtipainossa Seinäjoella.
Lapuan Sanomia julkaisi vuosina 1942–44 Lapuan Aseveliyhdistys. Kun yhdistys piti välirauhansopimuksen seurauksena lakkauttaa, lehti siirtyi kotiseutuyhdistys Lapua-Seuralle. 1960-luvun alussa seura perusti lehtiasioita hoitamaan Lapua Säätiön, joka edelleen julkaisee lehteä. Lapua-Seuran johtokunta toimii Lapua Säätiön valtuuskuntana.
Lehden aiempia päätoimittajia ovat olleet muiden muassa Hannu Risikko ja Juhani Heinola.
Lapua-Seura
Lapua-Seura on Lapualla toimiva kotiseutuyhdistys. Se perustettiin vuonna 1937 tarkoituksenaan työskennellä kaikin tavoin Lapuan ja lapualaisten puolesta. Pyrkimyksenä on toimia paikalliskulttuurin ja ympäristön puolesta sekä kotiseutuhengen kohottamiseksi. Mukaan toimintaan pääsee kuka tahansa kiinnostunut.
Lapua-Seura omistaa Ränkimäen talomuseon, jota se pyrkii ylläpitämään ja kehittämään. Yhdistys toimii järjestäjänä tai ainakin osanottajana erilaisissa kotiseutuhenkeä kohottavissa tilaisuuksissa ja pyrkii äänitorveksi Lapuaa ja lapualaisuutta koskettavissa asioissa. Lisäksi Lapua-Seura toimii paikallislehti Lapuan Sanomia julkaisevan, seuran perustaman Lapua-Säätiön valtuuskuntana.
Vuosittain seura toteuttaa Lapuan päivät. Lapuan taistelun 1808 jokakesäisen muistojuhlan järjestävät Lapuan kaupunki, Lapua-Seura ry ja vuosittain vaihtuva kolmas taho.
Lapua-Seura harjoittaa myös omaa pienimuotoista julkaisutoimintaa.
Lapua-Seura on ollut mukana vuosina 2002-06 toteutetussa Merenkurkun historiamatkailuhankkeessa, ja yksi Sodan ja rauhan tien matkailureitin opaskylteistä sijaitsee Ränkimäen talomuseon alueella.
Lisäksi Seura on mukana Härmänmaan kulttuuriperintöhankkeessa.
Pimeä galaksi
Pimeäksi galaksiksi kutsutaan galaksia, joka ei käytännössä säteile lainkaan sähkömagneettista säteilyä. Tällaisia galakseja on siten lähes mahdotonta havaita perinteisin tähtitieteellisin menetelmin. Pimeys aiheutuu siitä, että galaksissa ei ole lainkaan tähtiä vaan se koostuu pölystä ja kylmästä kaasusta. On myös arveltu, että pimeät galaksit koostuisivat pimeästä aineesta mutta todisteita asiasta ei ole onnistuttu löytämään. Moni pimeä galaksi onkin osoittautunut tavalliseksi galaksiksi, jossa on vain poikkeuksellisen vähän tähtiä, ja on siksi äärimmäisen hankala havaita suoraan.
Pelkästään pimeästä aineesta muodostunut pimeä galaksi olisi mahdollista havaita ainoastaan vetovoimansa perusteella, sillä se vetää puoleensa naapurigalakseja ja sitä ympäröivää ainetta painovoimalakien edellyttämällä tavalla.
Toistaiseksi tunnetaan ainoastaan yksi pimeäksi galaksiksi kutsuttu kohde, VIRGOHI21. Se raportoitiin löydetyksi alkuvuodesta 2005 radioteleskoopilla tehdyistä havainnoista. Näissä havainnoissa voitiin nähdä noin formula_1 Auringon massainen kertymä hyvin heikosti säteilevää neutraalia vetyä sekä ympäröivän avaruuden kaasun liikkeestä päätellen myös noin formula_2 auringon massan verran pimeää ainetta. Itse galaksia ei kuitenkaan voitu havaita, vaikka sen olisi pitänyt massansa perusteella olla helposti havaittavissa, sillä alueella ei ole lainkaan tähtiä, eikä neutraali vety säteile optisella alueella senkään vertaa kuin radioalueella.
Heinäkuussa 2012 ESO-tiedejärjestön tutkijat onnistuivat löytämään 12 uutta pimeää galaksia Perussa sijaitsevan äärimmäisen tehokkaan teleskoopin avulla. Ne löydettiin, kun tutkijat etsivät niitä voimakkaasti säteilevien kvasaarien läheltä.
Toronton sinfoniaorkesteri
Toronton sinfoniaorkesteri () on Torontossa, Kanadassa vuonna 1922 perustettu sinfoniaorkesteri.
Toronton sinfoniaorkesterin perusti joukko torontolaisia muusikoita sekä wieniläissyntyinen kapellimestari Luigi von Kunits. Orkesteri piti ensimmäisen konserttinsa Massey Hallissa huhtikuussa 1923. Silloin orkesteri käytti itsestään nimeä "Uusi sinfoniaorkesteri". Nykyisen nimensä se otti käyttöön 1927.
Toronton sinfoniaorkesterin nykyinen musiikillinen johtaja ja ylikapellimestari on Peter Oundjian ja konserttimestari Jacques Israelievitch.
Oslon filharmoninen orkesteri
Oslon filharmoninen orkesteri () on Norjan pääkaupungissa Oslossa toimiva sinfoniaorkesteri. Se perustettiin vuonna 1919. Nykyisellä nimellään orkesteri on toiminut vuodesta 1979 alkaen.
Oslon filharmonisen orkesterin kotisali on Oslon konserttihalli.
Dave Pelzer
Dave Pelzer (s. 29. joulukuuta 1960) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hän on syntynyt ja kasvanut San Franciscossa, missä hän asui tyrannimaisen äitinsä sekä muun perheen kanssa. Dave Pelzer on kirjoittanut omaelämäkerrallisen kirjan kokemuksistaan ja äidiltään saamastaan hirvittävästä kohtelusta. Suomessa kirja on ilmestynyt vuonna 2003 nimellä Pimeän poika ("A Child Called "It"").
Dean Butler
Dean Butler (s. 20. toukokuuta 1956, Prince George, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen näyttelijä. Hän aloitti näyttelijänuransa televisiosarjassa "San Franciscon syke" vuonna 1976. Hän esiintyi vuosina 1979–1983 kolmen tuotantokauden ajan Michael Landonin tuottamassa draamasarjassa "Pieni talo preerialla", jossa hän näytteli Laura Ingallsin aviomiestä Almanzo Wilderiä.
Kun "Pieni talo preerialla" päättyi 1983, Butler esiintyi satunnaisesti vierailevana näyttelijänä muun muassa Aaron Spellingin tuottamassa "Lemmenlaivassa" sekä muissa suosituissa televisiosarjoissa. Hän esiintyi myös suositussa nuortensarjassa "Buffy, vampyyrintappaja", jossa hän esitti Hank Summersia.
Monte-Carlon filharmoninen orkesteri
Monte-Carlon filharmoninen orkesteri () on Monacossa toimiva sinfoniaorkesteri, joka perustettiin vuonna 1856. Sen nykyinen musiikillinen johtaja on Marek Janowski.
Monte-Carlon filharmoninen orkesteri säestää säännöllisesti Monacon oopperaa ja balettia. Orkesteri soitti joidenkin Hector Berliozin, Giacomo Puccinin, Maurice Ravelin ja Jules Massenetin teosten ensiesityksissä .
Endymion
"
Endymion () oli kreikkalaisessa mytologiassa komea paimen, joka perusti Eliin kaupungin, jonka kuningas hän oli. Endymion, johon kuun jumalatar Selene rakastui, oli Zeuksen pojanpoika.
Tarun mukaan jumalatar Selene rakastui Endymioniin ja synnytti hänelle viisikymmentä tytärtä. Endymion oli kuitenkin kuolevainen, ja jumalatar ei voinut hyväksyä ajatusta rakastajansa kuolemasta. Hän vaivutti Endymionin ikuiseen uneen erääseen Latmosvuoren luolaan, jossa mies pysyisi aina nuorena ja komeana. Taru kertoo myös Selenen käyvän tervehtimässä miestään jokainen yö.
Toinen versio kertoo, miten Endymion oli mennyt Zeuksen luo ja pyytänyt tältä ikuista nuoruutta. Zeus antoi hänen valita kuolemattomuuden ja ikuisen unen väliltä, ja Endymion oli valinnut jälkimmäisen.
Selenellä oli aikaisemmasta suhteesta Zeukseen kaksi tytärtä.
John Keats on saanut hahmosta aiheen runoonsa "Endymion".
2001: Avaruusseikkailu
2001: Avaruusseikkailu voi tarkoittaa:
Levykauppa
Levykauppa on yksityisille ihmisille suunnattu liikeyritys, joka myy pääartikkelinaan musiikkitallenteita.
Nimi levykauppa juontaa juurensa ajalta, jolloin niissä myytiin lähinnä vinyyliäänilevyjä. Nykyään suuri osa levykauppojen myynnistä tulee CD-levyistä ja DVD-elokuvista.
Valtaosa levykaupoista on pieniä yrityksiä, joista monet myyvät sekä uusia että käytettyjä äänitteitä.
Ruth Belville
Ruth Belville ("Neiti Aika", 5. maaliskuuta 1854 Lontoo, Iso-Britannia – 7. joulukuuta 1943) oli nainen, joka kiersi pitkin Lontoota ja myi ihmisille oikeata kellonaikaa. Hän oli kaikkien aikojen kuuluisin "Neiti Aika".
1800-luvulla harvoilla oli tarkkoja kelloja, jotka pysyivät kauan oikeassa ajassa ja täsmällistä oikeata aikaa oli erittäin hankala saada. Parhaimmillaan kellon poikkeamat oikeasta ajasta olivat useita minuutteja. Täsmällisen kellonajan sai haettua vain tähtitieteilijöiltä Greenwichin observatoriosta. Monet ihmiset, erityisesti kellosepät, tarvitsivat täsmällistä aikaa ja jatkuva vieraileminen observatoriolla oli rasittavaa, joten observatorio alkoi vuonna 1836 toimittaa tilauksesta ajantarkastuspalvelua. Muita tilauspalvelun tarvitsijoita olivat suuret yritykset, pankit ja varakkaat kodit.
Tarkkuuskellolla varustettu työntekijä, Henry Belville (1794–1856), kävi säännöllisesti ilmoittamassa asiakkaille täsmällisen kellonajan, jolloin he pystyivät asettamaan kellonsa Greenwichin aikaan tuhannesosasekunnin tarkkuudella. Henryn kuoltua ajantoimittaminen siirtyi hänen leskelleen, jonka lopetettua työ vuonna 1892, sitä siirtyi jatkamaan Henryn tytär Ruth Belville. Hän meni joka maanantaiaamu Greenwichiin säätämään tarkkuuskellonsa oikeaan aikaan ja lähti kiertämään tilaajien luona. Ruth Belville kiersi vuoteen 1939 asti ilmoittamassa oikean ajan lontoolaisille asiakkailleen paikan päällä.
Jo aikaisemmin uudempi tekniikka oli korvannut ovelta ovelle kiertämisen pääasiallisena ajantarkistuspalveluna. Aluksi tarkka aika ilmoitettiin lennättimien avulla ja myöhemmin radion kautta. Vuonna 1936 oli mahdollista soittaa puhelimitse vastaavalle "Neiti Ajalle" ja kysyä oikeata kellonaikaa. Ruth kuitenkin kiersi sinnikkäästi ovelta ovelle vielä vuoteen 1939 saakka, jolloin hän siirtyi eläkkeelle ollessaan 86-vuotias.
Greenwichistä annetaan edelleenkin päivittäinen aikamerkki, vaikka siellä ei enää olekaan observatoriota.
Róza Eskenázy
Róza Eskenázy (, nimi usein muodossa "Róza Eskenázi", syntyjään "Sarah Skinazi", s. 1895/1897 Istanbul - k. 2. joulukuuta 1980 Ateena Kreikka) oli kreikkalainen rebetiko-laulaja.
Eskenázy syntyi juutalaiseen perheeseen Istanbulissa ja muutti lapsena perheineen Thessalonikiin. Hänen syntymäajastaan ei ole täyttä varmuutta. Eskenázy teki varhaisimmat levytyksensä syyskuussa 1929 ja jatkoi uraansa 1970-luvulle saakka. 1930-luvulla hän meni naimisiin näyttelijä Giánnis Zarntinídiksen kanssa. Eskenázy kuoli kotonaan Ateenassa 2. joulukuuta 1980.
Amintore Fanfani
Amintore Fanfani (6. helmikuuta 1908 – 20. marraskuuta 1999) oli italialainen poliitikko ja kirjailija. Hän edusti sodan jälkeen kristillisdemokraattista puoluetta (Democrazia Cristiana), kuuluttuaan sitä ennen 1930-luvun alusta fasistipuolueeseen.
Hän toimi viisi eri kertaa Italian pääministerinä vuosina 1954, 1958–1959, 1960–1963, 1982–1983 ja 1987. Fanfani oli myös viisinkertainen senaatin puheenjohtaja vuosina 1968–1973, 1976–1982 ja 1985–1987.
Hän oli 1965–1966 YK:n yleiskokouksen puheenjohtaja. Fanfani toimi myös virkaatekevänä tasavallan presidenttinä kaksi kertaa, vuonna 1971 yhdeksän päivän ajan ja vuoden 1978 kesällä 25 päivää.
Fanfani oli koulutukseltaan kansantaloustieteen tohtori. 1930-luvulla hän julkaisi useita kansantaloutta ja politiikkaa sivuavia teoksia. Sodan aikana hän pakeni Sveitsiiin 17. syyskuuta 1943, saksalaisten komennettua kaikki miehittämällään alueella olevat italialaiset sotilaat ilmoittautumaan palvelukseen. Palattuaan 1945 hän alkoi osallistua kristillisdemokraattien liberaalin siiven toimintaan. Puoluetoimistotehtävistä hänet nostettiin 1947 de Gasperin hallituksen työ- ja sosiaaliministeri, mistä alkoi hänen monipuolinen ministeriuransa. 1951 hänet nimitettiin maatalousministeriksi, 1953 sisäasiainministeriksi ja 1954 ensi kertaa pääministeriksi. Fanfanin kristillisdemokraattinen hallitus nimitettiin 18. tammikuuta 1954 ja se jätti eronpyyntönsä alle kaksi viikkoa myöhemmin 30. tammikuuta.
Presidentti Giovanni Leone nimitti Fanfanin Italian senaatin elinikäiseksi jäseneksi ("senatore a vita") vuonna 1972 mikä on nähty hyvityksenä siitä että Fanfanin yritys tulla valituksi presidentiksi edellisenä vuonna oli epäonnistunut, jolloin hänen oli pakko luovuttaa ehdokkuutensa juuri Leonelle. Fanfani jatkoi työtä senaatissa kuolemaansa saakka.
Maríka Papagkíka
Maríka Papagkíka (joskus "Papagíka", , 1. syyskuuta 1890 – 2. elokuuta 1943) oli kreikkalainen rebetiko-laulaja.
Papagkíka syntyi Kosin saarella ja aloitti uransa Egyptissä. Vuonna 1913 hän siirtyi Yhdysvaltoihin, jossa hän teki ensimmäiset levytyksensä vuonna 1918. Levytyksillä Papagkíkaa säesti usein hänen miehensä, cimbalomin soittaja Kostas. Papagkíka menetti omistamansa yökerhon suuren laman aikana vuonna 1929. Hän teki viimeiset levytyksensä vuonna 1937 ja kuoli New Yorkissa 1943.
ALGOL
ALGOL (lyhenne sanoista ALGOrithmic Language) on ohjelmointikieli, joka kehitettiin 1950-luvulla. Se oli aikoinaan ensimmäinen niin sanottu toisen sukupolven ohjelmointikieli. Vaikka ALGOL ei ollut kaupallisesti yhtä käytetty ohjelmointikieli kuin FORTRAN tai COBOL, se vaikutti paljon niitä enemmän myöhempien ohjelmointikielien, erityisesti Pascalin kehitykseen.
ALGOL-kielestä on olemassa kolme virallista versiota:
Numerot viittaavat versioiden kehittämisvuosiin.
Jalkarätti
Jalkarätti eli levysukka on villaflanellista tehty suorakulmainen kangaskappale, jota aikaisemmin on käytetty sukkien päällä tai tilalla viimeksi armeijassa ja luonnossa liikuttaessa. Jalkarätit (hattarat t. sättärät) kuuluivat perinteiseen kansanomaiseen pukeutumiseen ja säilyivät pisimpään miesten saappaissa ja huovikkaissa, aiemmin niitä käytettiin myös muissa jalkineissa, kuten virsuissa. Monet etenkin vanhemmat tottuneet miehet käyttävät niitä edelleen mielellään, koska osaavat taitella ne oikein.
Jalkarätin koko määräytyy käyttäjän jalan mukaan siten, että rätin pituus ja leveys ovat kumpikin noin 1,5 kertaa jalkaterän pituus. Jalkarättiä käärittäessä on varottava, ettei jalkapohjan alle muodostu ryppyjä, koska ne aiheuttavat hiertymiä.
Jalkarättejä käytettiin palveluksessa nahkasaappaissa ja ne imivät marssilla erittyvän hien tehokkaasti. Huollon kannalta jalkarätti oli helpompi, koska ei tarvita erillisiä kokoja kuten sukissa. Jalkarätti soveltuu kuitenkin parhaiten pehmeäpohjaisiin perinnejalkineisiin ja saappaissa sen käyttö edellytti pitkähköä harjoittelua.
Jalkarätit poistettiin Suomen armeijan käytöstä vähitellen 1980- ja 1990-lukujen taitteessa. Sotilas- ja virkapukuohjeesta jalkarätit poistuivat vuonna 2001.
Esimerkiksi Venäjän armeija on käyttänyt jalkarättejä näihin päiviin, vaikka ministeritasolla niitä jopa vastustetaan. Alun perin niiden väitetään tulleen maahan Pietari Suuren mukana Hollannista.
Läckön linna
Läckön linna () on Lidköpingin kunnassa Ruotsissa, suurehkolla Kållandsön saarella Vänern-järvessä sijaitseva keskiaikainen linna. Se on nykyisin avoinna yleisölle.
Linna rakennettiin pääosin 1200-luvun loppupuoliskolla, jonka jälkeen se toimi piispanlinnana. Uskonpuhdistuksen jälkeen linna siirtyi kruunun omistukseen vuonna 1527. Linna siirtyi sotamarsalkka Jacob De la Gardielle, joka puolestaan periytti linnan ja kreiviyden pojalleen Magnus Gabriel De la Gardielle 1652. Magnus Gabriel De la Gardie suoritutti linnassa laajoja lisärakennustöitä ja uudistuksia, jolloin linna muuntautui barokki-tyylisuuntaa edustavaksi. Rakennustöiden aikana linnaan myös rakennettiin muun muassa runsaasti koristeltu kappeli. Vuonna 1681 linna otettiin takaisin kruunulle, mutta linna oli kuitenkin luovutettuna joidenkin yksityishenkilöiden käyttöön.
Linnaan alettiin kerätä taide- ja esinekokoelmaa 1920-luvulla. Vuodesta 1993 linna on ollut Statens fastighetsverkin hallinnassa.
Oulun Purjehdusseura
Oulun Purjehdusseura on perustettu 1881 ja on Oulun vanhin jatkuvasti toiminut urheiluseura. OPS:n ideologiaan kuuluu purjehdus- ja veneilytaitojen edistäminen, junioritoiminnan kehittäminen, merellisen kulttuurin vaaliminen sekä perinteiden kunnioittaminen tulevaisuudenkin tuulissa.
Purjehdusseuran ensimmäinen kotisatama sijaitsi Vihreäsaaressa. Vuonna 1972 seura perusti Oulun Merenkävijöiden kanssa yhteisen veneilykeskuksen Hietasaaren Johanssoninrantaan.
Diskografia
Diskografia () on luettelo jonkin yhtyeen tai artistin äänilevytuotannosta. Tavallisesti diskografiassa luetellaan yhtyeen tai artistin koko tuotanto (singlet ja albumit) esimerkiksi aakkosjärjestyksessä tai aikajärjestyksessä vanhimmasta uusimpaan.
Michel Chossudovsky
Michel Chossudovsky on taloustieteilijä ja emeritusprofessori Ottawan yliopistossa. Hän on työskennellyt vierailevan professorina ympäri maailmaa, sekä WHO:n, ILO:n ja YL:n alaisissa järjestöissä. Hän on arvostellut myös Yhdysvaltojen ulkopolitiikkaa ja syyskuun 11. päivän iskujen jälkeen hän on nostanut esille USA:n Al Qaedalle ja Osama bin Ladenille aikoinaan antaman tuen. Chossudovsky on kirjoittanut useita kirjoja, joista osa on julkaistu myös suomeksi, muun muassa ”Köyhyyden globalisointi” ja ”Sota ja globalisaatio”.
Chossudovsky on "Centre for Research on Globalization"in (CRG) johtaja. Järjestö tutkii muun muassa globalisaatiota ja sen vaikutuksia talouteen ja ihmisoikeuksiin. Hän on myös toiminut vierailevana luennoitsijana Länsi-Euroopan, Latinalaisen Amerikan ja Kaakkois-Aasian maiden yliopistoissa. Hän on myös toiminut eri hallitusten taloudellisena neuvonantajana sekä konsulttina kansainvälisissä järjestöissä, kuten YK:n kehitysyhteistyö verkostossa (UNDP), Afrikan kehityspankissa, Kansainvälisessä työjärjestössä ILO:ssa ja maailman terveysjärjestö WHO:ssa.
Hänen teoksiaan on käännetty yli kahdellekymmenelle kielelle ja hän on kirjoittanut artikkeleja muun muassa Le Monde diplomatiqueen.
Wesley Moodie
Wesley Arthur Moodie (s. 14. helmikuuta 1979 Durban, Etelä-Afrikka) on eteläafrikkalainen ammattilaistennispelaaja. Hänen paras sijoituksensa ATP-rankinglistalla on ollut kaksinpelissä 57:s (lokakuussa 2005) ja nelinpelissä kahdeksas (elokuussa 2009).
Nuorempana Moodie oli kiinnostunut lukuisista urheilulajeista kuten uinnista, juoksusta ja kriketistä. Lukioiässä hän valitsi päälajikseen tenniksen ja helmikuussa 1996 hän voitti Etelä-Afrikan juniorimestaruuden.
Moodie on syöttövolley-tyylin spesialisti, joka on kehittänyt myös takakenttäpeliään paremmaksi. Hänen voimakas syöttönsä lähtee korkealta – Moodiella on pituutta 195 senttimetriä – ja on tehokas varsinkin nurmikentillä.
Moodie pelasi collegetennistä Yhdysvalloissa tammikuusta 1997 toukokuuhun 2000 asti. Kesäkuussa 2000 hän siirtyi ammattilaiseksi.
Ensimmäisen kerran Moodie nousi suuremman yleisön tietoisuuteen vuoden 2003 Wimbledonin turnauksessa, jossa hän selvisi 3. kierrokselle, kunnes hävisi Ranskan Sébastien Grosjeanille. Ensimmäisen turnausvoittonsa Moodie hankki vuonna 2005 Japanin avoimissa, kun hän voitti loppuottelussa Kroatian Mario Ančićin eräluvuin 1–6, 7–6, 6–4.
Wesley Moodiesta ja Stephen Hussista tuli vuonna 2005 ensimmäinen pari, joka karsintojen kautta pääsarjaan selviydyttyään voitti Wimbledonin miesten nelinpelin. Tämän jälkeen Moodien nelinpeliparina on pelannut muun muassa Intian Mahesh Bhupathi, aikanaan maailman ykköseksi rankattu nelinpelaaja.
Moodie on voittanut ammattilaisurallaan yhden kaksinpeliturnauksen ja viisi nelinpeliturnausta, viimeisimmän kesäkuussa 2009.
Moodie lopetti uransa vuonna 2011.
Koskela (Kempele)
Koskela on Kempeleessä sijaitseva asuinalue. Asuinalue sijaitsee Pohjanmaan radan itäpuolella, noin 1,5 kilometrin päässä kunnan keskustaajamasta. Koskela rajoittuu pohjoisessa Ketolanperäntielle ja Ristisuolle, lännessä seututiehen 847 ja Riihivainioon sekä idässä valtatiehen 4 ja Kauppakeskus Zeppelinin alueelle.
Koskelan rakennukset koostuvat omakotitalo- ja rivitaloista. Alueella on ennen ollut runsaasti karjaa, kuten lehmiä ja lampaita.
Koskelassa sijaitsee vuonna 1899 valmistunut järjestyksessään kolmas Kempeleen pappila, joka toimi kunnan papin virka-asuntona vuoteen 1966 asti. Myöhemmin pappila on toiminut muun muassa seurakunnan kerhotiloina.
Koskelassa sijaitsevat myös vuonna 1975 valmistunut työväentalo sekä Jehovan todistajien valtakunnansali.
Vuonna 1927 rakennettu Ketolanperäntie alkoi Tyrnävän Ojakylästä, joka päättyi Koskelassa silloiselle valtatie 4:lle (nykyiselle seututielle 847). Oulun Kiviniemen, ja Kempeleen välisen moottoriliikennetien valmistuttua vuonna 1990 siirtyi Ketolanperäntien päättymispiste pohjoisemmaksi, nykyisen Ristisuon kiertoliittymän kohdalle. Nykyään valtatie 4:n eritasoliittymään asti kyseinen tie on määritelty seututieksi 846. Työväentalon kohdalla vanha maantie katkaistiin moottoriliikennetien valmistuttua, ja se muutettiin kevyen liikenteen väyläksi, joka johtaa Kauppakeskus Zeppeliniin. Väylässä on moottoritien alittavat alikulut. Työväentalon kohdalta lähtee nykyään myös jalkakäytävä moottoritieliittymän bussipysäkille, jossa pysähtyvät kaikki etelän suuntaan menevät kaukoliikenteen pikavuoro-linja-autot.
Pontus De la Gardie
Pontus De la Gardie (1520 – 5. marraskuuta 1585) oli ranskalaissyntyinen ruotsalainen sotapäällikkö, jonka alkuperäinen porvarisnimi oli Ponce d'Escouperie. Hänen isänsä oli kauppias Jacques Scorperier. Jäätyään ruotsalaisten sotavangiksi ja siirryttyään Ruotsiin 1565 hän omaksui uuden nimen, joka juontuu hänen Languedocin maakunnassa sijainneen synnyinkaupunkinsa lähellä olevasta La Gardien tilasta. Hänen puolisonsa oli kuningas Juhana III:n tytär Sofia Johansdotter Gyllenhielm. Jakob De la Gardie oli heidän poikansa.
Ranskassa sotilaspalveluksen aloittanut De la Gardie siirtyi Tanskan palvelukseen, mutta joutui seitsenvuotisessa sodassa ruotsalaisten vangiksi vuonna 1565 ja siirtyi Ruotsin armeijaan. Hän johti Ruotsin Venäjää vastaan käymää sotaa, joka alkoi vuonna 1580. Hän onnistui valloittamaan Inkerin ja Käkisalmen, ja hänestä tuli Viron ja Inkerinmaan käskynhaltija. Hän solmi aselevon venäläisten kanssa vuonna 1583. Hän hukkui Narvanjokeen ja hänet on haudattu Tallinnan tuomiokirkkoon.
Stephen Huss
Stephen Huss (s. 10. joulukuuta 1975 Bendigo) on australialainen tennispelaaja.
Hän, yhdessä parinsa Wesley Moodien kanssa tekivät historiaa vuoden 2005 Wimbledonin tennisturnauksessa ollen ensimmäinen karsintojen kautta pääsarjaan selviytyvä pari, joka onnistuu voittamaan miesten nelinpeliturnauksen. Titteli oli Hussille vasta uransa toinen turnausvoitto nelinpelissä, ensimmäinen tuli Casablancassa vuonna 2002 yhdessä Myles Wakefieldin kanssa. Kolmannen turnausvoittonsa nelinpelissä hän otti syyskuussa 2008 Pekingissä ja neljännen lokakuussa 2010 Montpellier’ssa.
Huss pelasi tennistä Yhdysvalloissa Auburnin yliopistossa vuodesta 1996 vuoteen 2000. Hänellä on hallussaan yliopiston ennätys nelinpeliturnausten voittojen määrässä, yhteensä 93 kappaletta.
Parhaimmillaan hän on ollut nelinpelin ATP-rankingissa sijalla 21 kesäkuussa 2006. Kaksinpelissä häntä ei ole noteerattu lainkaan, uran paras ranking kaksinpelissä on 807 vuodelta 2001.
Huss asuu Melbournessa, Australiassa.
Lapin kullan kimallus
Lapin kullan kimallus on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut, Åke Lindmanin ohjaama suomalainen elokuva, joka kertoo 1800-luvun lopun Lapin kultaryntäyksestä. Sen pääosissa ovat Pirkka-Pekka Petelius ja Vesa Vierikko. Elokuvan ensi-ilta oli Savonlinnan elokuvajuhlilla Olavinlinnassa 6. elokuuta 1999. Siitä tehtiin myös kolmiosainen 158 minuutin pituinen televisiosarja, joka esitettiin ensimmäistä kertaa Yle TV1:llä 26. marraskuuta – 10. joulukuuta 2001.
Martti Suosalo oli ehdolla roolistaan parhaan miessivuosan Jussi-palkinnon saajaksi vuonna 2000.
Alister McRae
Alister McRae (s. 20. joulukuuta 1970, Lanark) on skotlantilainen aktiiviuransa lopettanut rallikuljettaja. Hän on ajanut rallin MM-sarjaa muun muassa Hyundain ja Mitsubishin tehdastalleissa ja N-ryhmän MM-sarjassa. Hänen isoveljensä oli maailmanmestari Colin McRae.
Vuosina 2009-2011 Alister McRae ajoi Aasian Tyynenmeren rallisarjaa Protonin tehdaskuljettajana tallikaverinaan Chris Atkinson. Vuonna 2015 McRae ajoi kuusi osakilpailua Kiinan rallisarjassa BAIC Saab Rally Teamin kuljettajana ja lopetti sen jälkeen aktiiviuransa. Vuodesta 2016 lähtien McRae on ajanut lähinnä näytöskilpailuissa, kuten esimerkiksi Goodwood Rally Showssa.
Cara Black
Cara Black (s. 17. helmikuuta 1979, Harare, Zimbabwe) on zimbabwelainen tennisammattilainen. Pituutta hänellä on 167 cm ja painoa 55 kiloa. Black on oikeakätinen ja lyö rystylyöntinsä kahdella kädellä. Ammattilaiseksi Black siirtyi tammikuussa 1998.
Cara on entisten ammattilaispelaajien Byron Blackin ja Wayne Blackin nuorempi sisko. Hänen isänsä on nimeltään Don ja äidin Velia.
Urallaan Cara Black on voittanut viisi Grand Slam -turnausta naisten nelinpelissä. Hän voitti Wimbledonissa vuosina 2004, 2005 ja 2007, Australian avoimissa vuonna 2007 sekä Yhdysvaltain avoimissa vuonna 2008. Vuoden 2004 Wimbledonin mestaruus tuli australialaisen Rennae Stubbsin parina, ja vuosien 2005–2008 mestaruuksissa parina oli eteläafrikkalais-yhdysvaltalainen Liezel Huber. Sekanelinpelissä hänellä on yhdessä veljensä Waynen kanssa kaksi Grand Slam -voittoa: vuoden 2002 Ranskan avoimissa ja vuoden 2004 Wimbledonin turnauksessa. Vuoden 2008 Yhdysvaltain avoimissa hän voitti sekanelinpelin intialaisen Leander Paesin parina.
Cara Black on urallaan voittanut yhden WTA-turnauksen naisten kaksinpelissä. Naisten nelinpelissä hän saavutti uransa 45. WTA-turnausvoiton lokakuussa 2008. ITF-kiertueella hän on voittanut 6 turnausta kaksinpelissä sekä 10 turnausta nelinpelissä.
Marraskuussa 2005 Black selvisi yhdessä parinsa Rennae Stubbsin kanssa kanssa WTA:n mestaruuskilpailujen nelinpelin finaaliin, jossa he kuitenkin hävisivät Australian Samantha Stosurille ja Yhdysvaltojen Lisa Raymondille. Black nousi nelinpelirankingissa ykköseksi lokakuussa 2005, ja kaksinpelirankingissa hän on parhaimmillaan ollut 31:s maaliskuussa 1999.
Australian avoin tennisturnaus:Ranskan avoimet:Wimbledon:Yhdysvaltain avoin tennisturnaus:
Alain Juppé
Alain Marie Juppé O.Q. (s. 15. elokuuta 1945 Mont-de-Marsan, Landes) on ranskalainen konservatiivipoliitikko, joka toimi Ranskan ulkoministerinä Édouard Balladurin hallituksessa 1993–1995 ja pääministerinä 1995–1997. Nicolas Sarkozyn presidentiksi valinnan jälkeen Juppé nousi 18. toukokuuta 2007 François Fillonin hallitukseen varapääministeriksi ja uuden "superministeriön" ympäristön-, kestävän kehityksen ja energiaministeriksi, josta erosi kuukauden jälkeen menetettyään paikkansa parlamentissa.
Marraskuussa 2010 hän nousi jälleen François Fillonin II hallituksen puolustusministeriksi ja ulkoministeriksi helmikuussa 2011 Michèle Alliot-Marien eron jälkeen.
Juppé aloitti opiskelun 1964 École Normale Supérieuressa, Institut d'Etudes Politiques de Paris'ssa 1968 ja kävi École nationale d'administrationia 1970–1972.
Juppé oli Jacques Chiracin hallituksessa 1986–1988, gaullistipuolueen (Rassemblement pour la République; RPR) puoluesihteerinä 1988–1994 ja puheenjohtajana 1994–1997. Valittiin Bordeaux'n pormestariksi 1995. Vuonna 1997 RPR hävisi vaalit ja Juppéa seurasi pääministerinä Lionel Jospin ja RPR:n johdossa Philippe Séguin.
Juppé jatkoi Union pour un Mouvement Populaire -puolueessa ja toimi sen puheenjohtajana 2002–2004.
Joulukuussa 2004 Juppé tuomittiin julkisten varojen väärinkäytöstä hänen oltuaan RPR:n johdossa ja puolueen käytettyä Pariisin kaupungin työntekijöitä hyväkseen. Valituksen jälkeen tuomittiin 14 kk ehdolliseen vankeuteen ja kiellettiin hakemasta poliittiseen asemaan vuoden kuluessa. Tämän johdosta hän jätti Bordeaux'n pormestarin virkansa.
Juppé vietti kaksi vuotta opettamassa Quebécin yliopistolla, jonka jälkeen ryhtyi UMP:n ehdokkaaksi parlamenttivaaleihin ja oli lyhyen aikaa ennen häviämiään vaaleja ministerinä.
Liezel Huber
Liezel Huber (o.s. Horn, s. 21. elokuuta 1976 Durban, Etelä-Afrikka) on tennispelaaja. Nykyinen asuinpaikka on Yhdysvallat, jota hän myös edustaa.
Hän on voittanut yhdessä Cara Blackin kanssa naisten nelinpelin mestaruuden Wimbledonissa vuosina 2005 ja 2007, Australian avoimissa 2007 sekä Yhdysvaltain avoimissa 2008. Marraskuussa 2007 hän nousi Blackin kanssa WTA:n arvolistalla naisten nelinpelin ykköseksi. Vuonna 2011 hän voitti Yhdysvaltain avoimet Lisa Raymondin parina.
Sekanelinpelissä Huber on pelannut Grand Slam -turnauksen loppuottelussa viisi kertaa. Hän on saavuttanut voiton kaksi kertaa: Ranskan avoimissa 2009 parinaan Bob Bryan ja Yhdysvaltain avoimissa 2010 parinaan Bob Bryan. Loppuottelun häviävänä osapuolena hän oli Wimbledonissa 2001 parinaan Mike Bryan, Australian avoimissa 2005 parinaan Kevin Ullyett sekä Yhdysvaltain avoimissa 2008 parinaan Jamie Murray.
Vuonna 2005 Huber perusti hyväntekeväisyyssäätiön tukemaan hurrikaani Katrinan uhreja.
Paweł Brożek
Paweł Brożek (s. 21. huhtikuuta 1983 Kielce) on puolalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan Brożek on hyökkääjä.
Brożekin ura alkoi 1998 Polonia Białogon Kielce -seurassa, jossa pelasi myös hänen veljensä Piotr. Brożek pelasi huhtikuusta 2001 alkaen pitkään Wisła Krakovassa sekä lisäksi lainapelaajana ŁKS Łódźissa ja GKS Katowicessa. Vuosina 2011–2012 hän pelasi turkkilaisseura Trabzonsporissa sekä lainapelaajana skotlantilaisseura Celticissä. Tämän jälkeen hän siirtyi espanjalaisseura Recreativo de Huelvaan.
Brożek on pelannut Puolan maajoukkueessa 16 ottelua ja tehnyt niissä kolme maalia . Hän kuului Puolan joukkueeseen Saksassa pidetyissä vuoden 2006 MM-kilpailuissa, joissa hän pääsi vaihtopelaajana kentälle Puolan jokaisessa kolmessa ottelussa, kahdessa tosin vasta loppuminuuteilla.
Édouard Balladur
Édouard Balladur (s. 2. toukokuuta 1929, İzmir) on ranskalainen gaullistipoliitikko (RPR, UMP), pääministeri 1993–1995.
Balladurin perhe on armenialaista pankkiiri- ja kauppiassukua, joka eli monia sukupolvia osmanien Smyrnassa (nyk. İzmir). Hän syntyi Izmirissa nykyisessä Turkissa, jossa Osmanien valtakunnan hajottua syttyi voimakkaita ulkomaalaisten ja kristittyjen vainoja. Tämän vuoksi hänen vanhempansa viiden lapsensa kanssa muuttivat Marseilleen vuonna 1935.
Politiikassa Balladur oli vuodesta 1964 pääministeri Georges Pompidoun neuvonantajana. Hän toimi hallituksen neuvottelijana vuoden 1968 työehtosopimuksia (Grenellen sopimukset) solmittaessa. Pompidoun tultua valituksi presidentiksi Balladur nimitettiin Élysée-palatsin virkamieskuntaan ja 1974 pääsihteeriksi. Pompidoun kuoleman jälkeen hän vetäytyi hyvin palkattuun teollisuusjohtajan tehtävään. Vuonna 1967 Balladur otettiin yleisradioyhtiö ORTF:n hallintoneuvostoon. Vuodet 1968–1980 hän oli Mont Blancin tunneliyhtiön johtokunnan johdossa, ja häntä kuultiin vuoden 1999 kuolemaan johtaneen onnettomuuden vuoksi. Hän oli myös Compagnie Générale d'Électricitén tytäryhtiön, myöhemmän Alcatelin johdossa 1977–.
Oikeiston voitettua 1986 Balladur oli Jacques Chiracin hallituksen valtiovarainministerinä 1986–1988, jossa hän aloitti laajan yksityistämisen ja vähensi sääntelyä Euroopan yhtenäisasiakirjan mukaan. Oikeiston voitettua 1993 vaalit, mutta Chiracin hävittyä rutkasti 1988 presidentinvaalit, Balladur oli presidentti François Mitterrandin nimittämänä pääministerinä 1993–1995. Pääministerinä hän ajoi läpi GATT-uudistukset ja vahvan frangin politiikkaa.
Vuoden 1995 presidentinvaaleissa Balladur pyrki presidentiksi gaullisti Chiracin ja sosialisti Lionel Jospin rinnalla. Balladur oli huono puhuja, häneltä puuttui puoluekoneiston tuki, ja häntä pidettiin "vanhan maailman" tuulahduksena tavoiltaan. Presidentinvaalissa hän jäi kolmanneksi ja erosi pääministerin paikalta. Vaikka Chirac ja Balladur julistivat olleensa ystäviä 30 vuotta, vaalikamppailu kiristi heidän välejään, eikä "balladurilaisia", kuten Nicolas Sarkozyia enää päästetty Chiracin hallitukseen.
Mahesh Bhupathi
Mahesh Bhupathi (s. 7. kesäkuuta 1974 Madras, Intia) on intialainen tennisammattilainen. Hän siirtyi ammattilaiseksi vuonna 1995. Bhupathi asuu Mumbaissa ja on yksi maailman parhaista nelinpelipelaajista. Urallaan Bhupathi on voittanut 11 Grand Slam -turnausta, joista 4 nelinpelissä ja 7 sekanelinpelissä.
Bhupathi pelasi aiemmin myös kaksinpeliä, mutta hän lopetti sen päästyään parhaimmillaankin vain 217. sijalle kaksinpelissä. Mahesh Bhupathi oli naimisissa malli Shvetha Jaishankarin kanssa seitsemän vuotta. He erosivat heinäkuussa 2010. Bhupathi meni naimisiin entisen Miss Universumin, nykyisen näyttelijän Lara Duttan kanssa siviiliseremoniassa 16. helmikuuta 2011. Kristillinen seremonia pidettiin 20. helmikuuta 2011. Parin ensimmäisen lapsen laskettu aika on tammikuussa 2012.
Pierre Bérégovoy
Pierre Eugène Bérégovoy (23. joulukuuta 1925 Déville-lès-Rouen – 1. toukokuuta 1993 Nevers) oli ranskalainen Sosialistisen puolueen (PS) poliitikko. Hän oli Ranskan pääministerinä vuosina 1992–1993.
Bérégovoyn isä oli ukrainalaislähtöinen venäläinen. Tämä oli valkokaartien kapteeni, mutta kannatti menševismiä. Bérégovoy alkoi 16-vuotiaana työskennellä metallityöläisenä. Hän lähti politiikkaan Ranskan vastarintaliikkeessä toisen maailmansodan aikana työskennellessään rautateillä.
Bérégovoy liittyi uuteen sosialistipuolueeseen vuonna 1969. Hän toimi Elysée-palatsin pääsihteerinä vuosina 1981–1982 sekä sosiaaliministerinä vuosina 1982–1984 Pierre Mauroyn ja valtiovarainministerinä 1984–1986 Laurent Fabiusin hallituksissa. Vuonna 1988 Bérégovoy toimi ministerinä Rocardin ja Cressonin valtiovarainministeriöissä. Häntä pidettiin talousrealistina ja kykenevänä virkamiehenä.
Huhtikuussa 1992 presidentti François Mitterrand nimitti Bérégovoyn Édith Cressonin seuraajaksi pääministerinä. Bérégovoy erosi pääministerin tehtävästä puolueensa koettua murskaavan tappion maaliskuun 1993 parlamenttivaaleissa. Hän kuoli 1. toukokuuta 1993 Pariisissa, mihin hänet oli lennätetty Neversistä. Hänet löydettiin päähän ammuttuna ja tapaus todettiin itsemurhaksi. Bérégovoyn ystävät vahvistivat hänen olleen masentunut vaalitappiosta. Häntä myös tutkittiin miljoonan frangin korottomasta lainasta läheiseltä ystävältään.
Debatti (lehti)
Debatti on suomalainen neljästi vuodessa ilmestyvä mielipidelehti, jota julkaisee Sosialidemokraattiset Opiskelijat (SONK).
Lehden edeltäjä oli vuosina 1982–1991 ilmestynyt "Punakynä". Debatin alkuvuosina lehti ilmestyi keskimäärin kahdesti vuodessa. Vuosituhannen vaihteessa Debatti vakiintui neljästi vuodessa ilmestyväksi sisäisen ja ulkoisen tiedottamisen tarpeita tyydyttäväksi julkaisuksi. Lehti muuttui 2000-luvun puolivälissä järjestölehdestä mielipidelehdeksi.
Debatti on Kulttuuri- mielipide- ja tiedelehtien liiton jäsen ja SONKin jäsenlehti.
Édith Cresson
Édith Cresson (o.s. Campion, s. 27. tammikuuta 1934 Boulogne-Billancourt) on ranskalainen poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä 1991–1992. Hän oli Ranskan ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa naispääministeri, ja myös lyhytaikaisin pääministeri. Vuonna 1999 hänen toimintansa johti Santerin komission eroon.
Cresson on virkamiehen tytär. Hän valmistui École des hautes études commercialesista, suoritti tohtorin tutkinnon väestötieteessä ja työskenteli tutkijana CFP:llä.
Hän liittyi 1965 Mitterrandin seuraajiin avustamaan presidentinvaalikampanjassa ja liittyi sosialistipuolueeseen 1971. Vuonna 1974 hän pääsi puolueen sihteeristöön vastuullaan nuoriso- ja opiskelija-asiat. Hänet valittiin Thurén pormestariksi vuonna 1977, europarlamenttiin 1979 ja Ranskan kansalliskokoukseen 1981. Vuonna 1983 Cresson valittiin kotikaupunkinsa Châtellerault’n pormestariksi, mitä paikkaa hän piti vuoteen 1997 asti.
Mitterrandin vaalivoiton 1981 jälkeen Cressonista tuli maatalousministeri, missä asemassa hän taisteli maanviljelijöiden ”konservatiivisuutta ja naisvihaa” vastaan joskus jopa väkivaltaisesti. Maatalousministerinä häntä seurasi maanviljelijöiden kanssa rauhan tehnyt Michel Rocard. Cresson siirtyi kauppa- ja turismiministeriöön ja piti useita ministerinasemia hallituksessa. Vuonna 1988 Cressonista tuli eurooppaministeri, mutta hän arvosteli Rocardia hallituksen oikeistolaisuudesta ja jätti hallituksen 1990.
15. toukokuuta 1991 Cresson nimitettiin Ranskan pääministeriksi. Hänen viranhoitoaan ei pidetty onnistuneena, ja se kesti alle vuoden. Cresson korotti sosiaaliturvaa ja arvonlisäveroa, vaikka oli julistanut vastustavansa epäsuoria veroja, eikä löytänyt ratkaisua nuorisotyöttömyyteen. Hän jätti pääministerin aseman 2. huhtikuuta 1992 sosialistien hävittyä paikallisvaalit.
Cresson tunnettiin monista rasistisiksikin leimatuista lausahduksistaan. Hän lausui joka neljännen britin olevan homoseksuaali ja vertasi japanilaisia maailmaa valloittaviin muurahaisiin.
Cresson nimitettiin 1995 Euroopan komissioon, jossa hän oli tiede-, tutkimus-, koulutus- ja nuorisokomissaari Jacques Santerin komissiossa. Komissio joutui eroamaan väärinkäytössyytösten vuoksi. Cresson oli vastuussa Leonardo Da Vinci -ohjelmasta, jonka toteuttamiseen komissiolla ei ollut voimavaroja, joten Cresson palkkasi siihen yksityisen Agenor-yrityksen. Yhtiö järjesti itselleen edullisia sopimuksia, väärensi kuitteja ja palkkasi perheenjäseniä runsaskätisin palkkioin, mistä Cresson ei ilmoittanut komissiolle. Cresson palkkasi myös hammaslääkäriystävänsä AIDS-asiantuntijaksi. Nämä ja muut väärinkäytösepäilyt johtivat 1999 Santerin komission eroon. Cressonia syytettiin tapahtuneesta, mutta belgialainen oikeus hylkäsi syytteet 2004. EY-tuomioistuin kuitenkin tuomitsi Cressonin virka-aseman väärinkäytöstä ja tuttaviensa suosimisesta 2006.
Unssi
Unssi (, kahdestoistaosa; lyhenne oz.), on vanha painomitta, joka on edelleen käytössä brittiläisiä yksiköitä käyttävissä maissa. Kansainvälisesti käytetty Avoirdupois-unssi on noin 28,35 grammaa.
16 unssia (oz) = 1 pauna (lb) eli avoirdupois-naula.
Useimmissa Euroopan maissa on ollut Rooman valtakunnan perua käytössä naulaa ja unssia vastaavat painon yksiköt. Roomalainen naula ("libra") oli massaltaan noin 327 g ja roomalainen unssi ("uncia") 27,75 g. Viimeinen Suomessa standardoitu naula oli massaltaan n. 425 g ja sitä vastaava unssi 35,4 g.
Apteekkimittana naula eli "libra" oli 12 unssia eli 356,247 g. Yksi unssi (29,687 g) jakaantui 8 drakmaan (tunnus ʒ).
Troy-unssi oli alun perin ranskalaisen Troyesin kaupungin naulan prototyypin kahdestoistaosa. Troy-mittayksiköitä käytettiin jalometallien, jalokivien, kemikaalien, apteekkitavaroiden ja muiden arvotavaroiden punnitsemisessa. Jalometalleja, kuten kultaa ja hopeaa, mitataan vieläkin yleisesti troy-unsseissa, joka on nykyään määritelty 31,1034768 grammaksi. Kultaunssi ja hopeaunssi tarkoittavat troy-unssia. Troy-unssi on hyväksytty jalo­metallien massan yksiköksi Suomessakin voimassa olevassa mitta­yksikkö­asetuksessa, joka määrittelee sen suuruudeksi 31,10 grammaa.
12 troy-unssia = 1 troy-pauna (troy pound)
Unssia käytetään mittayksikkönä myös tekstiiliteollisuudessa määriteltäessä kuitujen ja kankaiden tiheyttä. Yleisesti käytetty yksikkö on unssia neliöjaardia kohti, joka lyhennettynä ilmaistaan vain luvulla sekä sanalla unssi tai lyhenteellä oz. Esimerkiksi "kahdeksan unssin" materiaali on siis materiaalia, josta leikatun neliöjaardin kokoisen kappaleen massa on 8 unssia.
Tällä tavoin unssit ovat käytössä esimerkiksi nyrkkeilyhansikkaiden mitoituksessa. Mitä pienempi on unssiluku, sitä kevyempi on käytetty materiaali ja sitä vähemmän suojaava hansikas. Yleiset harjoitteluhansikkaat voivat vaihdella 14 ja 20 unssin välillä, mutta säkki-, amatööri- ja ammattitaisteluhansikkaat vaihtelevat 8 ja 10 unssin paikkeilla.
Punakynä
Punakynä oli Sosialidemokraattisen Opiskelijanuorison Keskusliiton julkaisema lehti vuosina 1982–1991. Punakynä korvasi "Opiskelija-Demarin". Lehti aloitti 12-sivuisena tabloid-kokoisena mainoslehtenä. Vuonna 1986 lehteä alettiin julkaista aikakauslehtikoossa. Lehti ilmestyi keskimäärin kahdesti vuodessa. Punakynä lakkautettiin vuonna 1991 ja tilalle perustettiin Debatti -lehti samana vuonna. Punakynän viimeiseksi numeroksi jäi 1/1991.
Kansliaministeri
Kansliaministeri on nimitys hallituksen jäsenelle, joka toimii pääministerin ohella valtioneuvoston kansliassa. Kansan suussa vastaava nimitys on "salkuton ministeri". Nykyisen lain mukaan Suomessa ei enää voi olla kansliaministereitä. Historiallisesti merkittävin salkuton ministeri oli Juho Kusti Paasikivi Rytin 1. hallituksessa talvisodan aikana. Viimeisenä kansliaministerinä toimi Ilkka Kanerva Holkerin hallituksessa 1987-1990.
Aadolf Fredrikin kirkko
Aadolf Fredrikin kirkko () on Ruotsin pääkaupungin 
Tukholman keskustassa sijaitseva kirkko. Sen on suunnitellut arkkitehti Carl Fredrik Adelcrantz ja se on rakennettu vuosina 1768–1774. Kirkon sisätilat saivat nykyasunsa Agi Lindegrenin suunnitelmien pohjalta tehdyissä muutoksissa vuosina 1893–1895. Adolf Fredrikin kirkkoon mahtuu noin 1400 henkeä kerrallaan. Kirkon hautausmaalle on haudattu monta tunnettua henkilöä, muun muassa Olof Palme sekä Sven Hedin.
Kirkko on saanut nimensä Ruotsia vuosina 1751–1771 hallinneen kuningas Aadolf Fredrikin mukaan, joka muurasi sen peruskiven vuonna 1768. Kirkko vihittiin 27. marraskuuta 1774. Se korvasi vuonna 1647 rakennetun puukappelin, joka oli pyhitetty Pyhälle Olaville.
Kirkko mukailee uusklassismin tyyliä, mutta se omaa myös vivahteita rokokoosta. Sen muoto mukailee kreikkalaista ristiä. Kirkko on ollut ulkopuolelta lähes koskematon 1700-luvulta asti, mutta sisätiloissa on tehty useita muutoksia, eniten 1890- ja 1950-luvuilla. Sisätiloja on restauroitu viimeksi vuosina 1996–1997, jolloin muun muassa puhdistettiin seinät ja holvit sekä tehtiin konservointitöitä. Jacob Rijfin suunnittelema 1785-1789 rakennettu Luodon kirkko sai tyylillisiä vaikutteita Aadolf Fredrikin kirkosta, johon Rijf oli tutustunut.
Kirkon alttari ja saarnastuoli ovat peräisin sen alkuajalta. Kirkon alttaritaulun on tehnyt taiteilija Johan Tobias Sergel, ja se kuvaa Jeesuksen ylösnousemusta. Kupolin kattomaalaus on Julius Kronbergin. Sergel on tehnyt kirkkoon myös niin sanotun "Cartesiusmonumentin", joka on pystytetty filosofi René Descartesin (latinalaiselta nimeltään "Cartesius") kunniaksi kuningas Kustaa III:n määräyksestä.
Kirkon nykyiset 45-äänikertaiset pääurut ovat vuodelta 1966.