hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
West Ham United FC
West Ham United Football Club on lontoolainen jalkapalloseura, joka pelaa kaudella 2017–2018 Englannin Valioliigassa noustuaan sinne takaisin kaudeksi 2012-2013 yhden Mestaruussarjassa vietetyn kauden jälkeen. West Ham United oli alun perin Lontoon laivatelakan työläisille perustettu jalkapalloseura Thames Ironworks FC. Tästä on peräisin seuran logossa olevat vasarat ja lempinimet "Hammers" ja "Irons".
Englannin jalkapalloliitto mätkäisi seuralle ennätyssuuret 5,5 miljoonan punnan sakot Carlos Tévezin ja Javier Mascheranon sopimusepäselvyyksien vuoksi 27. huhtikuuta 2007.
West Hamin pääomistajat ovat David Sullivan ja hänen liikekumppaninsa David Gold. Nämä Birminghamin jalkapalloseuran entiset omistajat hankkivat West Hamista puolet 105 miljoonalla punnalla eli noin 119 miljoonalla eurolla. Kaudeksi 2016–2017 seura siirtyi pelaamaan Lontoon olympiastadionille.Päivitetty 17. tammikuuta 2019.
Vuonna 2003 ilmestyneessä "The Official West Ham United Dream Team" -kirjassa kirjantekijät Adam Ward ja Dave Smith keräsivät 500:lta West Hamin kannattajalta heidän unelmamiehistönsä. Vain sodan jälkeisen ajan pelaajat kelpuutettiin unelmamiehistöön.
Shaquille O’Neal
Shaquille Rashaun ”Shaq” O’Neal (s. 6. maaliskuuta 1972 Newark, New Jersey) on yhdysvaltalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija ja rap-muusikko.
O’Neal edusti NBA:ssa Orlando Magicia, Los Angeles Lakersia, Miami Heatia, Phoenix Sunsia, Cleveland Cavaliersia ja Boston Celticsiä. Häntä pidetään yhtenä kaikkien aikojen parhaista senttereistä.
O’Neal syntyi Newarkissa, New Jerseyn osavaltiossa. Hän ei lapsuudessa ollut yhteydessä isäänsä tämän huumeidenkäytön takia.
O’Neal voitti Los Angeles Lakersissa kolme mestaruutta kausilla (2000, 2001, 2002) ja Miamissa yhden vuonna (2006). Lisäksi O’Neal kuului Yhdysvaltojen maajoukkueeseen, joka voitti maailmanmestaruuden vuonna 1994 ja olympiakultaa vuonna 1996. Hän ilmoitti lopettavansa ammattilaiskoripalloilun kesäkuussa 2011.
Aktiiviuransa jälkeen O’Neal on toiminut TNT-kanavan koripalloasiantuntijana.
O’Neal avioitui 26. joulukuuta 2002 Shaunie Nelsonin kanssa. Pari kuitenkin erosi vuonna 2007. Heillä on tästä avioliitosta neljä lasta. Muusikkona Shaq on julkaissut viisi albumia. Lisäksi hän on esiintynyt useissa elokuvissa. Shaqillä on myös ollut kaksi omaa tositelevisiosarjaa.
Jitter
Jitter on elektroniikan tai tietoliikenteen jaksollisessa signaalissa yhden tai useamman ominaispiirteen ei-toivottu poikkeama. Jitter saatetaan havaita esimerkiksi perättäisten pulssien aikaväleissä, värähtelylaajuudessa, taajuudessa tai peräkkäisten syklien vaiheissa. Esimerkiksi taajuus on keskimäärin vakio, mutta pulssien ajallinen etäisyys on toisiinsa nähden vaihteleva. Tätä eroa kutsutaan huojunnaksi. Jitter on merkittävä tekijä lähes kaikkien kommunikaatiolinkkien suunnittelussa joita ovat esimerkiksi USB, PCI-e, SATA tai OC-48.
Jitter on sanana moniselitteinen ja sen johdosta se saatetaan mainita asiayhteydestä riippuen sanoilla värinä, tärinä, huojunta, vapina, hajonta tai synkronointivirhe. Esimerkiksi "Jitter meter" on suomeksi värinämittari.
The Maze of the Kings
The Maze of the Kings on Sega-pelifirman kolikkopeli. Peli sijoittuu muinaiseen Egyptiin ja pelaajan tehtävänä on ampua vastaan tulevia muumioita ja muita egyptiläisiä hahmoja joka kerta muuttuvassa tasossa. Pelissä on sekä ulko- että sisätiloja vaihtelun vuoksi. Pelaajalla on rajaton määrä ammuksina toimivia valopalloja mutta pelaajan on kuitenkin aika-ajoin ladattava aseensa tähtäämällä ruudun ulkopuolelle.
Pelin alussa pitää valita joko kaksin- tai yksinpeli, seikkailija, varustus (hattu joka suojaa ilmahyökkäyksiltä, liivi joka suojaa miekoilta tai ranneke joka suojaa kynsimiseltä) sekä ammukset: valoammukset joita mahtuu lippaaseen eniten, mutta jotka ovat heikkotehoisimpia, tulipallot, joita on vähän, mutta jotka ovat tehokkaimpia, tai siniset valopallot, jotka ovat siitä väliltä.
Kun valinnat on tehty, peli alkaa. Peli arpoo erilaisen pelikentän joka kerta, jolloin peli pysyy tuoreena. Kolmen ensimmäisen tason jälkeen tulee "loppuvastustaja", joka on faaraon henki. Se ei tietenkään ole viimeinen taso vaan arvotut tasot jatkuvat ja loppuvastuksia tulee säännöllisin väliajoin.
Kasavuoren koulu
Kasavuoren koulu sijaitsee Kauniaisissa, Kasavuoren koulukeskuksessa. Samoissa tiloissa toimii myös Kauniaisten lukio. Kauniaisissa toimi yksityisenä kouluna Suomalainen yhteiskoulu vuodesta 1964 peruskoulujärjestelmään siirtymiseen asti. Koulussa opiskelee vuosittain noin 300 oppilasta.
Christian Lorenz
Christian "Flake" Lorenz (s. 16. marraskuuta 1966 Itä-Berliini, Itä-Saksa) on industrial metal -yhtye Rammsteinin kosketinsoittaja.
Lorenz aloitti pianotunnit 9-10-vuotiaana. Hän halusi tulla myös tohtoriksi, mutta se ei ollut mahdollista, koska hän ei ollut käynyt armeijaa. Flake alkoi soittaa 17-vuotiaana itäberliiniläisessä punk-yhtyeessä ja soitti Rammsteinista tutun Paul Landersin kanssa Feeling B -nimisessä yhtyeessä kymmenen vuotta vuodesta 1983 lähtien. Lisäksi hän on soittanut yhtyeissä Magdalene Keibel Combo ja Frigitte Hodenhorst Mundschen.
Flake käyttää keikoilla Rolandin sähköpianon lisäksi kahta syntetisaattoria. Toinen niistä on kiinnitetty suureen haitariin siten, että Flaken soittaessa esimerkiksi ""Reise, Reise"" -kappaletta, näyttää siltä, että hän soittaisi pianon sijasta oikeaa haitaria.
Lorenzia pidetään huumorintajuisena ja artikuloivana. Hän on amatöörimaalari ja pitää muun muassa Puolasta sekä klassisista autoista. Hänellä on kolme vuotta vanhempi veli sekä kolme lasta
Pellavaöljy
Pellavaöljy eli liinaöljy on pellavan siemenistä mekaanisesti puristamalla tai kemiallisesti uuttamalla saatava kuivuva öljy. Sitä käytetään sekä ravinnoksi että pintakäsittelyaineena ja värien sideaineena.
Pellavaöljy sisältää monityydyttymättömiä omega-3- ja omega-6 -rasvahappoja (alfalinoleenihappoa ja linolihappoa). Se ei kestä kuumennusta, joten sitä suositellaan käytettäväksi esimerkiksi salaatinkastikkeissa. Hyvälaatuisen pellavaöljyn maku on mieto ja pähkinäinen. Pellavaöljy härskiintyy hyvin helposti, joten sitä on säilytettävä kylmässä eikä huoneenlämmössä ja sitä tulisi ostaa vain kaupasta, jossa sitä on pidetty kylmäkaapissa. Pilaantuneessa pellavaöljyssä on paha haju ja voimakas, epämiellyttävä maku, eikä se enää kelpaa syötäväksi.
Pellavaöljy on kuivuva öljy, ja sitä käytetään öljyvärien sideaineena ja maalausnesteenä sekä puun pintakäsittelyssä maalin sideaineena (ns. pellavaöljymaali). Perinteisesti pellavaöljymaaleissa on käytetty "raakaa pellavaöljyä" tai "vernissaa" eli keitettyä pellavaöljyä. Vernissa voidaan myös polymerisoida, jolloin puhutaan "modifioidusta vernissasta" tai "stand-öljystä". Nykyisten teollisten pellavaöljymaalien sideaine on kokonaan modifioitua vernissaa, perinnemaaleihin sitä lisättiin ainoastaan kymmenesosa. Polymerisoinnissa öljymolekyylit liittyvät yhteen pitkiksi ketjuiksi, mikä vaikuttaa maalin ominaisuuksiin: maali ei kuivuessaan rypisty ja kestää paremmin säätä, mutta pinta on hankalampi uusintamaalata.
Vernissa koostuu pääasiassa triglyserideistä. Kuumentaminen saa öljyn hapettumaan helpommin, sillä kuumennettaessa syntyy konjugoituneita kaksoissidoksia eli linoli- ja alfalinoleenihapot isomeroituvat. Maali kuivuu, kun ilman hapen vaikutuksesta vernissan rasvahappojen kolmoissidokset hapettuvat muodostaen kolmiulotteisen matriisin, jossa glyserolimolekyylit toimivat matriisin "solmuina" ja rasvahappo-osat matriisin "siteinä". Reaktio on melko hidas, ja usein katalyyttinä, "kuivikkeena", käytetään kobolttioktoaattia.
Pellavaöljyvernissa on itsesyttyvää, joten käytetyt rätit, rievut jne. tulee asettaa kuivumaan avattuina palamattomalle alustalle. Työvälineitä ei saa pestä mineraalitärpätillä, sillä mineraalitärpätin hiilivedyt muodostavat pellavaöljyn kanssa vaarallisen reaktioseoksen. Pellavaöljyn leimahduspiste voi olla joissakin oloissa niinkin alhainen kuin +42 C. Sinänsä fysikaalisesti se on yli 300 astetta.
Natalie Imbruglia
Natalie Jane Imbruglia (4. helmikuuta 1975) on australialainen laulaja, lauluntekijä, näyttelijä ja malli.
Natalie Imbruglian isä on italialainen ja äiti australialainen. Kylie Minoguen ja Jason Donovanin tavoin Imbrugliakin näytteli "Neighbours"-sarjassa ennen laulajan uraansa. Hänen vuonna 1997 ilmestynyt ensimmäinen singlensä ”Torn”, coverversio Ednaswap-yhtyeen kappaleesta, nousi Britannian singlelistalla toiseksi. Hänen "Left of the Middle" -albumiaan myytiin miljoonia kappaleita. Imbruglia näytteli Rowan Atkinsonin rinnalla vuonna 2003 valmistuneessa elokuvassa "Johnny English", joka parodioi James Bond -elokuvia.
31. joulukuuta 2003 Imbruglia meni naimisiin poikaystävänsä, Silverchair-yhtyeen laulaja Daniel Johnsin kanssa. Hän ilmoitti eroavansa miehestään tammikuussa 2008.
Sergio Cresto
Sergio Cresto (19. tammikuuta 1956 New York – 2. toukokuuta 1986 Korsika) oli amerikanitalialainen ralli-kartanlukija. Hän toimi suomalaisen Henri Toivosen kartanlukijana kauden 1986 Korsikan rallissa, missä molemmat menehtyivät, kun heidän autonsa Lancia Delta S4 (rek.nro TO 73074E) syöksyi rotkoon ja syttyi palamaan. Onnettomuus osaltaan vaikutti B-ryhmän ralliautojen kieltämiseen MM-ralleissa.
Peter Howitt
Peter Howitt (s. 5. toukokuuta 1957 Manchester) on englantilainen näyttelijä ja ohjaaja.
Suuri illusioni
Suuri illusioni on Mika Waltarin menestynyt läpimurtoromaani, joka ilmestyi vuonna 1928. Hän kirjoitti kirjan vain muutamassa kuukaudessa asuessaan Pariisissa 19-vuotiaana. Kirja kuvasi hyvin sen ajan nuorten tuntoja ja elämänkäsitystä, ja siitä tuli välittömästi sekä myynti-, arvostelu- että käännösmenestys. Kirjasta otettiin heti alkuun neljä painosta. Tätä romaania on verrattu myös sen ajan kuuluisiin F. Scott Fitzgeraldin ja Ernest Hemingwayn teoksiin.
Romaani alkaa kuvauksella juhlista Rouva Spindelin salongissa. Rouva Spindelin esikuva oli Minna Craucher.
Vuonna 1985 kirjasta tehtiin elokuva, jonka ohjasi Tuija-Maija Niskanen.
Kirja kuvaa taiteilijoiden ja nuorten elämää 20-luvun Helsingissä, nuoren mielen kiihkoa ja rakkauden illuusion särkymistä. Suuri illusioni alkaa, kun nuori toimittaja Hart tapaa Helsingissä tuttunsa ja lähtee tämän kanssa rouva Spindellin salonkiin. Täällä Hart tutustuu katkeraan ja piikittelevään kirjailija Hellakseen sekä kauniiseen ja viettelevään Caritasiin, johon Hart rakastuu silmänräpäyksessä. "Suuri illusioni" kertoo monimutkaisesta ja vaikeasta kolmiodraamasta Hartin, Hellaan ja Caritasin välillä.Kirjan 5. painoksessa, 40 vuotta ensimmäisen painoksen ilmestymisen jälkeen, Mika Waltari arvosteli omaa nuoruudenteostaan. Hän kertoo tunteneensa "lievää kouristusta mahanpohjassa" luettuaan teoksen yhtäjaksoisesti lävitse ensimmäisen kerran neljäänkymmeneen vuoteen. Waltari kuvailee kirjaa lapsekkaaksi, kehittymättömäksi ja sentimentaaliseksi. Loppuratkaisua hän arvioi epätodelliseksi ja pitää hoitamatta jääneen syfiliksen romantisointia suorana lainauksena Michael Arlenin "Vihreästä hatusta". Waltari määrittelee kirjan todellisen arvon perustuvan sen välittömyyteen, impressionistiseen tyyliin ja tunteiden kiihkeyteen ja arvioi teoksen ilmaisseen jotakin omasta ajastaan.
Eurovision laulukilpailu 1958
Eurovision laulukilpailu 1958 järjestettiin Alankomaiden yleisradiokaupungissa Hilversumissa 12. maaliskuuta 1958. Kilpailun juonsi Hannie Lips. Tästä vuodesta alkaen kilpailujen historiaan jäi tapa, jonka mukaan edellisvuoden voittaja saa kilpailut järjestettäväkseen. Perinnettä onkin noudatettu muutamaa satunnaista kertaa lukuun ottamatta. Kilpailuun osallistui kymmenen maata. Iso-Britannia piti taukoa, kun taas Ruotsi osallistui ensimmäistä kertaa. Lähetyksen alkuvaiheessa joissakin valtioissa Eurovisio-linkki katkesi, ja siksi ensimmäisenä esiintynyt Italian Domenico Modugno esitti kappaleensa ”Nel blu dipinto di blu” illan aikana kahdesti.
Kilpailun voitti ensimmäistä kertaa Ranska. Voittosävelmästä ”Dors, mon amour” tuli suosittu kappale erityisesti ranskankielisillä alueilla. Laulu käännettiin myös suomeksi nimellä ”Nukkuos rakas”, jonka levytti tuoreeltaan Seija Karpiomaa, seuraavana vuonna Leif Wager. Vuoden suurimmaksi ikivihreäksi osoittautui kuitenkin kolmanneksi sijoittunut ”Nel blu dipinto di blu” eli ”Volare”, josta tuli listaykkönen muun muassa Yhdysvalloissa. Vuoteen 2005 mennessä sävelmästä on tehty yli 600 erilaista levytettyä versiota, suomeksiksikin yli 30 versiota Olavi Virrasta Kai Hyttiseen. Syksyllä 2005 "Congratulations"-juhlashow’ssa laulu sijoittui "Kaikkien aikojen euroviisu" -äänestyksessä toiseksi.
Edellisvuoden voittaja Corry Brokken teki historiaa jäämällä kotikilpailuissaan jaetulle viimeiselle sijalle. Vuoden 1956 voittaja Lys Assia taas sijoittui toiseksi laulullaan ”Giorgio”.
Osa maista valitsi oman kapellimestarin johtamaan maan esityksen. Isäntämaan ylikapellimestari Dolf van der Linden johti Alankomaiden lisäksi Luxemburgin, Ruotsin, Belgian ja Saksan kappaleet.
Vuonna 1958 jokaisella maalla oli kymmenhenkinen tuomaristo, jonka jokainen jäsen antoi äänen omalle suosikkikappaleelleen. Jokaisella maalla oli siis käytettävissään kymmenen ääntä.
Limbinen järjestelmä
Limbinen järjestelmä on aivoalueiden joukko, joka osallistuu mm. autonomisten toimintojen, motivaation ja tunteiden säätelyyn sekä yhdistää erilaisia tunnetiloja muistiin tallentuneisiin fyysisiin tuntemuksiin. Limbinen järjestelmä sijaitsee isoaivojen reunaosissa ympäröiden aivorunkoa. Limbinen järjestelmä on kasvanut ihmisellä aivojen kehityksen myötä, mutta sen suhteellinen osuus aivojen koosta on vähäisempi kuin muilla eläimillä.
Limbiseen järjestelmään kuuluu suuri määrä aivokuorialueita ja aivokuoren alla sijaitsevia rakenteita. Lähteestä riippuen mukaan lasketaan hiukan eri osia. Alla on listattuna alueet, joiden ajatellaan yleisesti kuuluvan limbiseen järjestelmään.
Limbisen alueen kortikaalinen osa muodostuu ulommasta ja sisemmästä kehästä. Kehiin liittyy aivokuoren alaisia tumakeryhmiä kuten hippokampus. Hippokampuksen aivokuori on kolmikerroksista. Limbisen alueen vaurioituminen tai ärsyttäminen sähköllä voi muuttaa tunteita. Ärsytyspaikasta ja tilanteesta riippuen voidaan saada aikaan esim. kiukkua tai mielipahaa. Limbisen alueen ärsytys vaikuttaa myös motorisiin toimintoihin kuten nielemiseen. Moni limbisen alueen ärsyttämisen aiheuttamista reaktioista voidaan saada aikaan myös hypotalamuksen sähköärsytyksellä. Tämä selittyy sillä, että limbisessä järjestelmässä ja hypotalamuksessa on monia yhteyksiä. Jos mantelitumaketta eli amygdalaa ärsytetään, se voi johtaa mm. huulten lipomiseen.
Classic Army
Classic Army on hongkongilainen airsoft-valmistaja. Firma tekee sekä kokonaisia aseita että muiden valmistajien, lähinnä Tokyo Maruin tuotteisiin tarkoitettuja viritys-, lisä- ja varaosia, kuten esimerkiksi metallirunkoja ja lippaita. Yhtiö sijaitsee Hongkongissa.
Classic Armyn aseet ovat pääasiassa kopioita Tokyo Maruin aseista, valmiiksi paranneltuina yleensä kopioilla muiden aseiden parannusosista. Alkutaipaleellaan firma myi jopa täysin toimintakyvyttömiä aseita. Laadunvalvontaongelmiin on kuitenkin viime aikoina vastattu, ja nykyään valmistajan tuotteet ovat hyvin kilpailukykyisiä muita vastaan. Aivan kokonaan ongelmista ei olla päästy eroon, mutta esimerkiksi Suomessa Classic Armyn tuotteiden ostaminen on, paikallisen kuluttajansuojan ansiosta varsin turvallista. Classic Armyn aseiden kilpailuvaltteja ovat metallirungot siinä, missä Tokyo Maruin aseista löytyy muoviset, vahvemmasta materiaalista tehdyt koneiston osat, mutta kalliimpi hinta. Lisäksi Classic Armyn aseiden mukana toimitetaan vakiona suurikapasiteettinen Hicap-lipas. Classic Armyn muoviosat ovat usein lasikuituvahvisteista muovia, minkä ansiosta niistä puuttuu tavallisten japanilaisten valmistajien ABS-muovisten osien häiritsevä kiilto.
Classic Armyn ongelmia ovat ajoittainen heikkous työn laadussa, mikä saattaa johtaa hankalasti korjattaviin ongelmiin koneistossa. Classic Armyn aseisiin ei myöskään välttämättä käy kaikki Tokyo Maruin vastaaviin aseisiin tarkoitetut osat ja tarvikkeet, kuten koneiston osat ja lippaat.
Hermia (tiedepuisto)
Hermia on yritysten ja tutkimuslaitosten muodostama teknologia- ja osaamiskeskittymä ja tiedepuisto (engl. Science Park) Tampereen teknillisen yliopiston (TTY) välittömässä läheisyydessä. Hermia sijaitsee Hervannassa, joka on lähiö Tampereella. Hermia on perustettu vuonna 1986.
Hermian alueella on toimistopinta-alaa noin 120 000 m, ja siellä toimii yli 160 yritystä ja organisaatiota (8/07), työpaikkoja alueella on noin 4000. Hermiassa toimii lukuisia pieniä, toimintaansa aloittelevia yrityksiä, mutta myös kansainvälisiä yhtiöitä. Hermiassa sijaitsee myös eri tutkimusorganisaatioiden toimitiloja, mm. VTT:llä ja TTY:llä on useita tutkimusyksikköjä Hermian alueella. Hermiaan on suunnitteilla rakentaa myös tuotannollisille teknologiayrityksille suunnattuja kiinteistöjä.
Yksiköissä on noin 2500 työpaikkaa (8/07). Hermian yksiköissä on vuosien mittaan tehty paljon kehitystyötä liittyen mm. GSM-puhelimiin, matkapuhelinverkkoihin ja Symbian-käyttöjärjestelmään sekä radiopuhelimien oheistuotteisiin. Esimerkiksi Nokia Communicator eli kommunikaattori on syntynyt Hermiassa.
Hermian alueen tiloja omistaa, vuokraa ja rakennuttaa Keva, Varma, Technopolis Oyj ja muita toimijoita. Suurin osa Hermian kiinteistöistä on kiinteistösijoittajien omistuksessa.
Rita Guerra
Rita Maria de Azevedo Mafra Guerra (s. 22. lokakuuta 1967 Lissabon) on portugalilainen laulaja. Hän edusti Portugalia vuoden 2003 Euroviisuissa kappaleella "Deixa-me sonhar (só mais uma vez)". Guerran debyyttialbumi oli "Pormenores sem a minima importância", jolla oli mukana laulaja Rui Veloso.
Rick Bota
Rick Bota on Hollywoodin independent-piireissä vaikuttava ohjaaja-kuvaaja.
Rick Bota on toiminut kuvaajana (englanniksi "cinematographer" ja "director of photography") useissa Hollywood- ja independent-tuotannoissa niin elokuva- kuin TV-puolella.
TV-puolelta tunnetuimmat ovat "West Wing" ja "Werewolf", elokuvapuolelta "Tales from the Crypt – pahan lähettiläs" ("Demon Knight") sekä Pahuuden kartano ("House on Haunted Hill").
B-elokuvien puolella uransa tehnyt Bota on ollut kuvaajana myös mm. "Bloodfist III: Forced to Fight" -elokuvassa. Second unit -puolella hän on kuvannut mm. elokuvia "Tappava ase 4" ("Lethal Weapon 4"), "Tappavat arvosanat" ("Teaching Mrs. Tingle"), "Jäähyväiset tytöille" ("Kiss the Girl") sekä "Kaappaus raiteilla" ("Under Siege 2: Dark Territory").
"L.A. Doctors" -TV-sarjan kuvaajana toiminut Bota sai ymmärrettävästi myös ohjata yhden jakson sarja vuonna 1999. "Hellraiser 6: Maanpäällinen helvetti" ("Hellraiser: Hellseeker") vuodelta 2002 oli hänen esikoisohjauksensa, ja se päätyi suoraan videolevitykseen.
Yhdessä Robert Harmonin kanssa hän ohjasi samaisena vuonna Wes Cravenin tuottaman "They"-elokuvan.
Kulttimaineesta nauttivaa Hellraiser-sarjaa Bota on ohjannut sitten oikein urakalla: vuonna 2005 ilmestyi kaksi hänen ohjaamaansa Hellraiseria: "Hellraiser: Deader" ja "Hellraiser: Hellworld".
Bota on toiminut myös mm. "Mimicin" second unit -ohjaajana.
Mija Martina
Mija Martina Barbarić (s. 26. huhtikuuta 1984, Mostar) on bosnialainen laulaja.
Martina on laulanut lapsesta asti ja voitti vuonna 1987 lasten laulukilpailun. Hän edusti Bosniaa ja Hertsegovinaa vuoden 2003 Euroviisuissa kappaleellaan "Ne brini", joka sijoittui kuudenneksitoista.
Stockmannin Tampereen-tavaratalo
Tampereen Stockmann on Suomen toiseksi vanhin ja toiseksi laajin Stockmann-tavaratalo. Se on avattu keväällä 1957. Nykyisellä paikallaan Hämeenkadun alkupäässä se on toiminut vuodesta 1981 lähtien. Tavarataloa on laajennettu useita kertoja.
Tavaratalon johtaja on syyskuusta 2017 lähtien ollut hallintotieteiden maisteri Päivi Itkonen-Melartin. Aiemmin tavaratalonjohtajana ovat toimineet muun muassa Jenni Pöllänen ja Eija Vartila.
Tavaratalo on Stockmannin Suomen-tavarataloista pinta-alaltaan toiseksi suurin. Myymäläkäytössä on yhteensä 15 000 neliömetriä neljässä kerroksessa. Yksi myyntikerroksista on maan alla; alimpana kellarissa on pysäköintitilat. Rakennuksen kolmessa ylimmässä kerroksessa on hallinto- ja muita tiloja.
Tavaratalon tuotevalikoimaa on 2010-luvulla supistettu, kun Stockmann-konserni on päättänyt strategisesti keskittyä lähinnä muotiin, kosmetiikkaan ja kodin tuotteisiin. Tampereen-tavaratalon tiloissa toimii Stockmannin vuokralaisina muun muassa Pirkanmaan Osuuskauppa (Herkku-ruokaosasto), Akateeminen Kirjakauppa ja kodinkoneketju Power. Ne myyvät sellaisia tuotteita, jotka puuttuvat Stockmannin omasta tuotevalikoimasta.
Stockmann laajentui Helsingistä Tampereelle 1950-luvulla. Tampere oli siihen aikaan asukasluvultaan Suomen toiseksi suurin kaupunki, joten Stockmannin toinen tavaratalo (ensimmäinen ns. ”paikallistavaratalo”) oli perusteltua sijoittaa sinne. Tavaratalo rakennettiin Hämeenkadun ja Kuninkaankadun kulmaan (nykyistä Sokos-tavarataloa vastapäätä), missä sijaitsi aiemmin jugendtyylinen Blomin talo. Uudisrakennuksen suunnittelivat Ole ja Bertel Gripenberg, ja samaan kiinteistöön tuli Stockmannin tavaratalon lisäksi Helsingin Osakepankin toimitilat.
Tavaratalo avasi ovensa 8. huhtikuuta 1957. Sillä oli aluksi käytössään 2 400 neliömetrin tilat. Stockmann menestyi kuitenkin Tampereella niin hyvin, että tavarataloa laajennettiin. Vuonna 1965 Kuninkaankadun ja Kauppakadun risteyksessä otettiin käyttöön uusi lisärakennus. Sen suunnittelivat Bertel Gripenberg ja Robert Gunst, ja tilat yhdistettiin vanhaan puoleen maanalaisen tunnelin välityksellä.
Vuonna 1981 Stockmann siirtyi entistä suurempiin tiloihin nykyiselle paikalleen Hämeenkadun toiseen päähän, lähelle rautatieasemaa. Tavaratalo muutti vuokralaiseksi arkkitehti Antti Tähtisen suunnittelemaan uuteen liike- ja toimistorakennukseen, jonka omisti Keskinäinen vakuutusyhtiö Fennia. 2000-luvun taitteessa tavarataloon tehtiin laajennus, jossa Tuomiokirkonkadun puoleinen kaksikerroksinen osa korotettiin kolmikerroksiseksi. Samalla Kyttälänkadulle avattiin uusi sisäänkäynti. Seuraava suuri laajennushanke aloitettiin kesällä 2012. Kaksi vuotta kestäneessä remontissa tavaratalo laajeni viereiseen rakennukseen ja sai 4  000 neliömetriä uutta myymälätilaa. Myös vanha osa remontoitiin, osastojen sijainteja muutettiin ja kulkureittejä parannettiin. Tavaratalosta tehtiin muun muassa suora yhteys Hämeenkadun alla sijaitsevaan pysäköintiluola P-Hämppiin.
Shirley Stelfox
Shirley Rosemary Stelfox (11. huhtikuuta 1941 Dukinfield, Cheshire, Britannia – 7. joulukuuta 2015 Buckden, North Yorkshire, Britannia) oli englantilainen näyttelijä, joka näytteli Edna Birchin roolia saippuasarjassa "Emmerdale" vuosina 2000–2015. Hänen näyttelijänuransa kesti 1960-luvulta 2010-luvulle. Vuonna 1990 hän näytteli Rosea komediasarjan "Pokka pitää" ensimmäisellä tuotantokaudella. Stelfox piipahti myös muun muassa sarjoissa "Eastenders", "Coronation Street" ja "Sydämen asialla".
Stelfox kuoli kotonaan 74-vuotiaana nopeasti edenneeseen syöpään.
Ben Miller
Ben Miller (s. 1966, Lontoo) on brittiläinen koomikko, näyttelijä ja ohjaaja. Hän opiskeli fysiikkaa Cambridgen yliopistossa ja oli jo tekemässä väitöskirjaa, kun hän tutustui myös siellä opiskelevaan Alexander Armstrongiin. Miller luopui tieteenteosta ja ryhtyi koomikoksi. Hän kiersi yhdessä Armstrongin kanssa klubeja ja pubeja ja pääsi lopulta esiintymään televisioon. Kaksikko on tehnyt yhdessä sketsiohjelmia "Armstrong & Miller" (1997–2001) ja "The Armstrong & Miller Show" (2007–2010).
Hän näytteli pääroolia, komisario Richard Poolea, televisiosarjassa "Murha paratiisissa" vuosina 2011–2014.
Etelä-Karjalan Osuuskauppa
Etelä-Karjalan Osuuskauppa (Eekoo) on Etelä-Karjalassa toimiva S-ryhmään kuuluva osuuskunta. Yrityksen toimialoja ovat päivittäistavarakauppa, käyttötavarakauppa, hotelli- ja ravintolatoiminta, autokauppa ja liikennemyymälätoiminta.
Etelä-Karjalan Osuuskaupan historian katsotaan alkavan lokakuusta 1907, jolloin pidettiin Maalaisten Osuuskaupan perustava kokous Lappeenrannassa S. Hämäläisen kahvilassa. Osuuskaupan nimi muutettiin vuonna 1922 Osuusliike Yhtymäksi ja vuonna 1984 otettiin käyttöön nykyinen nimi Etelä-Karjalan Osuuskauppa.
Eekoo rakennutti Imatralle uuden Prisman ja rakennus valmistui syksyllä 2015.
Eekolla on myös tontti Luumäen Puukylässä, kuutostien varrella. Kyseiselle tontille olisi tarkoitus valmistua ABC-huoltoasema. Hanke on kuitenkin ollut kauan jo jäissä.
Eekoo on myös mukana Itsenäisyydentie -hankkeessa. Sokos
Prisma
ABC
Sale
S-market
Sokos Hotels
Autokaupat
Emotion
Kiina
Kaanaa (Raisio)
Kaanaa on Raision lounaisosassa sijaitseva kaupunginosa. Se rajoittuu pohjoisessa Paikkarin kaupunginosaan, idässä Raisionlahteen ja lahden puolivälissä Nuorikkalan ja Inkoisten kaupunginosiin ja Turun kaupunkiin, lännessä ja etelässä Naantalin kaupunkiin. Kaanaan eteläisin, Viheriäistenaukolle rajoittunut, osa liitettiin Naantaliin vuonna 1957 Naantalin öljynjalostamon perustamisen yhteydessä. Kaupunginosassa on päiväkoti, esikoulu ja Kaanaan koulu, jossa on opetusta luokille 1–6. Lisäksi Kaanaassa on asiamiesposti, kioskeja, parturi-kampaamoja sekä tilitoimisto. Kaanaasta lähtee myös luontopolut Uikkupolku ja Timalipolku.
Kaupunginosa on pääosin entistä Lietsalaa, joka jaettiin 1700-luvun lopulla eri kyliin kuuluviin pieniin osiin. Alueen nykyinen nimi lienee peräisin 1800-luvun herätysliikkeistä. Kaanaan väkilu kasvoi voimakkaasti 1950-luvun lopulla Naantalin öljynjalostamon ja Raision myllyn tuomien työpaikkojen myötä. Jalostamon työntekijöille rakennettiin tuolloin lisäksi oma asuinalue Raision puolelle Viheriäisiin. Vuonna 1997 Kaanaassa järjestettiin Asuntomessut, joka muodosti uuden Katteluksen asuntoalueen.
Raisionlahden länsirannalla sijaitsee kaupungin omistama Hahdenniemen venesatama.
Kävelykatu
Kävelykatu (promenadi) on katu, joka on tarkoitettu jalankulkuun ja pyöräilyyn. Kävelykaduiksi on 1960-luvulta lähtien muutettu katuja varsinkin monien kaupunkien liikekeskustoissa. Joidenkin kaupunkien keskustassa on laaja autoliikenteeltä suljettu jalankulkualue.
Suomen tieliikennelain mukaan kävelykadut merkitään erityisellä liikennemerkillä. Moottoriajoneuvoliikenne kävelykadulla on eräin poikkeuksin kielletty, mutta polkupyörällä ajaminen on sallittu. Moottoriajoneuvon saa kuitenkin kuljettaa kävelykatua pitkin sen varrella olevalle kiinteistölle, jos sinne ei ole muuta kautta ajokelpoista yhteyttä. Ajonopeus ei tällöin saa ylittää 20 kilometriä tunnissa, ja kuljettajan on annettava jalankulkijoille esteetön kulku. Kävelykadulle ei saa pysäköidä moottoriajoneuvoja, paitsi jos kyseessä on huoltoajo ja huoltoajo on liikennemerkillä erikseen sallittu.
Varsinaisten kävelykatujen lisäksi Helsingissä on olemassa myös raitiokävelykatu, jota pitkin kulkee raitiolinja. Raitiovaunun asema kävelykadulla on siltä osin epäselvä, ettei laki määrittele tällaista yhteisliikennettä lainkaan. Kävelykatujen lisäksi on pihakatuja, joilla ajoneuvoliikenne on sallittu. Kaupunkikeskustan ulkopuolella olevia kevyen liikenteen raitteja ei myöskään yleensä sanota kävelykaduiksi.
Monet kävelykadut laatoitetaan torikiveyksin, kaduille tuodaan penkkejä ja istutuksia, toisinaan patsaitakin. Jotkin kävelykadut ovat saaneet myös katulämmityksen.
Suomen ensimmäiset kävelykadut avattiin Tammisaaressa 1966 ja Raahessa 1975. Ensimmäinen asemakaavassa vahvistettu kävelykatu oli Porin Yrjönkatu vuonna 1977. Kävelykatuja on Suomessa yli 30 kaupungissa.
Egotrippi (albumi)
Egotrippi on samannimisen suomalaisen pop-yhtyeen esikoisalbumi vuodelta 1995.
Ledina Çelo
Ledina Çelo (s. 9. helmikuuta 1977, Tirana Albania) on albanialainen laulaja. Hän edusti Albaniaa vuoden 2005 Euroviisuissa kappaleella "Tomorrow I Go", jonka oli sanoittanut Pandi Laco ja säveltänyt Adrian Hila. Finaalissa hän sijoittui kuudenneksi. Ennen laulajan uraansa Çelo toimi mallina Lontoossa.
Tim Pigott-Smith
Tim Pigott-Smith (13. toukokuuta 1946 Rugby – 7. huhtikuuta 2017) oli englantilainen näyttelijä, joka esiintyi urallaan useissa elokuvissa ja sarjoissa. Hän teki läpimurtonsa televisiosarjassa "Kuningattaren jalokivi" vuonna 1984.
Luiz Ejlli
Luiz Ejlli (s. 12. heinäkuuta 1985, Shkodër) on albanialainen laulaja. Hän voitti vuonna 2004 Albanian Idols-kilpailut.
Ejlli valittiin vuonna 2005 edustamaan Albaniaa vuoden 2006 Euroviisuissa kappaleella Zjarr e ftohtë ("Tuli ja kylmä"), jonka on säveltänyt Klodian Qafoku ja sanoittanut Dr. Flori. Ejlli edusti Euroviisuissa Albaniaa ensimmäisenä mieslaulajana. Finaaliin asti Ejlli ei päässyt.
Yrittäjä
Yrittäjä on henkilö, joka yksin tai yhdessä muiden henkilöiden kanssa organisoi liiketoimintaa hänen itsensä tai jonkun muun havaitseman liiketoimintamahdollisuuden hyödyntämiseksi. Yrittäjä kantaa liiketoimintamahdollisuuteen liittyvän riskin ja pyrkii tekemään liiketoiminnallaan voittoa. Toisinaan myös liiketoimintamahdollisuuden havaitsijaa voidaan pitää yrittäjänä vaikka hän ei liiketoimintaa aloittaisikaan. Tavallisin tapa organisoida liiketoiminta on perustaa yritys tai tehdas. Liiketoimintaan tarvitaan yleensä pääomaa.
Yksilön haluun toimia yrittäjänä vaikuttavat monet tekijät kuten nykyinen työ, palkka, työllisyysnäkymät, omat tavoitteet työelämässä ja vapaa-ajalla, kodista opitut mallit, verot ja kansantalouden rakenne.
Yrittäjän rooli voidaan nähdä monella tapaa. Jean-Baptiste Sayn mukaan yrittäjä on organisoija, joka yhdistää raaka-aineet ja kyvyt tuotteiden ja palveluiden tuottamiseksi. Richard Cantillonin mukaan yrittäjä on riskin kantaja. Hän ottaa riskin muiden puolesta sovitulla hinnalla. Taloustieteilijä Frank Knight näki yrittäjän henkilönä, joka sietää epävarmuutta. Ilman epävarmuutta ei olisi tappiollista liiketoimintaa. Hänen mukaansa riskille voidaan laskea arvo, mutta epävarmuudelle ei. Yrittäjä on valmis uhrautumaan epävarman liiketoiminnan vuoksi.
Suomen Yrittäjien mukaan yrittäjyys on Suomessa kasvussa. Yrittäjiä on yhteensä noin 260 000. Heistä noin 170 000 on yksinyrittäjiä.
Eurovision laulukilpailu 1959
Eurovision laulukilpailu 1959 järjestettiin elokuvajuhlistaan tunnetussa Ranskan Cannesissa 11. maaliskuuta 1959 Jacqueline Joubertin emännöimänä. Mukana kilpaili yhteensä 11 maata. Iso-Britannia osallistui jälleen vuoden tauon jälkeen sijoittuen toiseksi, kuten lukuisia kertoja tämän jälkeenkin. Luxemburg jäi pois kilpailusta, mutta Monaco osallistui kilpailuun tänä vuonna ensimmäistä kertaa. Äänestyskäytäntö pysyi samanlaisena kuin aikaisempina vuosina, mutta tästä vuodesta lähtien tuomaristot koottiin tavallisista musiikin kuluttajista asiantuntijoiden sijaan. Tästä vuodesta alkaen keskenään kilpailivat eri maat ja niiden yleisradioyhtiöt, eivätkä laulut kuten aiempina vuosina.
Voitto meni Alankomaille jo toista kertaa laulukilpailun nelivuotisen historian aikana. Teddy Scholtenin esittämä voittosävelmä "Een beetje" edusti tyyliltään hyvin tyypillistä 50-luvun iskelmää. Vuosikerran tunnetuin laulu tuli kuitenkin jälleen kerran Italiasta. Domenico Modugnon "Ciao Ciao Bambinasta" tuli yksi vuoden soitetuimpia lauluja, vaikka se ei noussutkaan yhtä suureksi klassikoksi kuin edellisvuonna kolmanneksi sijoittunut "Volare".
Vaikka yleensä kipailun lopuksi esitetään uudestaan vain voittokappale, tuolloin tulosten selvittyä esitettiin uudelleen kolme parasta kappaletta paremmuusjärjestyksessä paras viimeisenä.
Osa maista valitsi oman kapellimestarin johtamaan maansa esityksen. Isäntämaan ylikapellimestari Franck Pourcel johti Ranskan lisäksi Monacon, Saksan, Ruotsin, Sveitsin ja Itävallan kappaleet.
Vuonna 1959 jokaisella maalla oli 10-henkinen tuomaristo, jonka jokainen jäsen antoi äänen omalle suosikkilaululleen. Jokaisella maalla oli siis käytettävissään kymmenen ääntä.
Lari Halme
Lari Perttu Halme (s. 30. heinäkuuta 1976 Hollola) on suomalainen näyttelijä.
Halme on työskennellyt muun muassa Helsingin Kaupunginteatterissa, Tampereen Työväen Teatterissa, Tampereen Teatterissa, Uudessa Iloisessa Teatterissa ja Turun kaupunginteatterissa. Hänet tunnetaan myös Yle TV2:n "Uusi päivä" -sarjasta.
Halme on naimisissa käsikirjoittaja-ohjaaja Marika Vapaavuoren kanssa. He asuvat Tampereen Petsamossa.LähdeKaikkien käsikirjoitus ja ohjaus: Marika Vapaavuori
Alligaattorit
Alligaattorit ("Alligatoridae") on heimo krokotiilieläinten lahkossa. Ne ovat krokotiilien ja gaviaalien lähisukulaisia ja muistuttavat ulkoisesti suuresti krokotiileja. Heimo jaetaan kahteen alaheimoon ja neljään sukuun, joihin kuuluu kahdeksan lajia.
Alligaattorit ovat keskimäärin pienempiä kuin muut krokotiilieläimet ja niitä pidetään myös alkeellisempina. Näkyvin ero krokotiileihin on se, että alligaattorien hampaat ovat suun sisällä, kun taas krokotiilien hampaat ovat suun ulkopuolella. Se johtuu yläleuan hammaskuopasta, johon neljäs hammas uppoaa niin, että leukojen sulkeutuessa se jää näkyvistä. Alligaattorien alaleuan neljäs hammas on kaikkein vahvin, eikä kallon nivelluu reunusta alempaa ohimoaukkoa. Alligaattorin leuat ovat äärimmäisen vahvat.
Alligaattorien kuono on leveä ja lyhyt. Kuonon kärki on pyöreähkö ja litteä luuseinämä erottaa sieraimet toisistaan. Sierainten tiehyet johtavat suun takaosaan, nielun yläpuolelle.
Alligaattorien raajat ovat heikommat kuin krokotiileilla ja osalla lajeista varpaita yhdistää räpyläpoimu. Vedessä ne ovat elementissään. Alligaattorit ovat nopeita uimareita ja viettävät pitkiä aikoja vedessä. Heimo oli olemassa ilmeisesti jo dinosaurusten valtakauden lopulla. Liitukaudella eläneen jopa 15-metrisen jättiläiskrokotiili Deinosuchuksen kallo muistuttaa hyvin paljon nykyisten alligaattorien kalloa ja se useimmiten luetaan samaan alaheimoon.
Alligaattoreita elää laajalla alueella Etelä- ja Keski-Amerikassa sekä pieni määrä Kaakkois-Kiinassa.
Kaimaanit ("Caiman") on suku alligaattoreiden heimossa. Varsinaisten alligaattoreiden sukuun ("Alligator") kuuluu kaksi nykyään elävää lajia. Ne elävät kaikista krokotiilieläimistä pohjoisimpina. Näistä suurempi on mississippinalligaattori, joka nimensä mukaisesti elää Mississippin alueella. Toinen suvun lajeista on kiinanalligaattori, joka on heimon lajeista ainoana vaarassa hävitä luonnosta. 
Alligaattorit elävät vain suolattomassa vedessä, kuten hitaasti virtaavissa joissa, jokien mangrovekasvustoissa, kanavissa ja joskus myös virtapaikoissa. Mieluiten ne elävät kuitenkin lähes seisovassa vedessä.
Alligaattorien elintavat eivät olennaisesti eroa muista lahkon lajeista. Tärkeintä ravintoa ovat kalat, mutta ruokavalio vaihtelee lajeittain. Ihmiselle vaarallisia ovat lähinnä vain suokaimaani ja mississippinalligaattori. Nekin hyökkäävät vain harvoin ja yleensä ne pakenevat, kun niitä lähestytään. Naaraat rakentavat maa-aineksesta pesän, jota ne vartioivat pesärosvoilta kuten pesukarhuilta ja teguilta. Poikasten kuoriuduttua emo usein auttaa ne veteen ja saattaa vartioida niitä useita kuukausia pedoilta. Aikuisilla alligaattoreilla on vain harvoja luonnollisia vihollisia, joita ovat lähinnä isot kissapedot ja suuret anakondat.
Ihminen on alligaattorien suurin uhka. Alligaattoreita tapetaan nahan ja lihan takia kaikkialla niiden levinneisyysalueella. Useimmat lajit eivät kuitenkaan ole vaarassa ja niiden kannat ovat elinvoimaiset.
Jupikit
Jupikit, jupikeskimot (Keski-Alaskan jupikiksi "Yup'ik") on toinen eskimokansoista. Toinen on inuitit. Jupikit asuvat Etelä- ja Lounais-Alaskassa, siellä täällä Koillis-Siperian rannikolla ja Beringinmeressä sijaitsevalla Saint Lawrencen saarella. Nämä jaetaan seuraaviin ryhmiin: tyynenmerenjupikit ("alutiiqit") Etelä-Alaskassa, alaskanjupikit Alaskan länsiosissa ja siperianjupikit Saint Lawrencen saarella sekä Koillis-Siperiassa. Siperiassa asuvat naukaninjupikit ja sirenikit, näistä erityisesti jälkimmäiset, ovat etnisenä ryhmänä ja kielenä lähes hävinneet. Jupikkien kieliryhmä, jupikkielet, jaetaan viiteen eri kieleen.
Ohukainen ja Paksukainen
Ohukainen ja Paksukainen eli Stan Laurel (1890–1965) ja Oliver Hardy (1892–1957) olivat brittiläis-yhdysvaltalainen komediaparivaljakko, joka teki lukuisia suosittuja elokuvia. Vaikka elokuvien teko päättyi Oliver Hardyn kuolemaan, parivaljakko sai suurempaa arvostusta vasta 1950–1960-luvulla.
Laurel ja Hardy esiintyivät ensimmäista kertaa yhdessä vuonna 1921 "The Lucky Dog" -nimisessä elokuvassa, joskin tapaaminen oli täysin satunnainen. Vuonna 1926 he esiintyivät myös Hal Roachin filmissä "Forty-Five Minutes From Hollywood". Ensimmäinen yhteinen Laurel and Hardy -komedia oli "The Second Hundred Years" (1927). Yhteistyö jatkui seuraavat kolmekymmentä vuotta.
Vuonna 1929 Laurel ja Hardy siirtyivät mykkäfilmeistä äänielokuviin. Heidän ensimmäinen äänielokuvansa oli "Ristiriitoja" ja ensimmäinen kokoillan äänielokuva "The Hollywood Revue of 1929". Vuoden 1932 filmi Muuttomiehet pulassa sai Oscar-palkinnon parhaana lyhytkomediana. Pari jätti Roach-studion 1940 yhdeksäntoista kokoillan filmin jälkeen. Vuosina 1941–1944 he tekivät seuraavat kahdeksan elokuvaansa 20th Century Fox- ja Metro-Goldwyn-Mayer -studioille.
Vuosina 1945–1950 he eivät esiintyneet elokuvissa vaan keskittyivät näyttämöesiintymisiin. Heidän viimeinen yhteinen elokuvansa oli vuonna 1951 ilmestynyt ranskalais-italialainen yhteistuotanto "Atoll K". Kaikkiaan heidän yhteisesiintymisiään on 106 elokuvassa. He näyttelivät 40 lyhytäänielokuvassa, 32 lyhytmykkäelokuvassa, 23 täyspitkässä tuotantoelokuvassa ja tekivät 11 elokuvaa vieras- tai cameo-esiintymisenä.
Stan Laurel oli kehittänyt roolihahmonsa valmiiksi jo ensimmäisiin yhteisiin elokuviin, mutta Ollie-hahmon kehittely oli silloin vielä kesken. Ensimmäisten filmien käsikirjoituksetkaan eivät juuri hyödyntäneet roolien välistä jännitettä. Ensimmäinen kohtaus, jossa asetelma on näkyvissä, on elokuvassa "Do Detectives Think?" (1927): etsivinä liikkuva pari tulee leuhkoina päällikkönsä luokse niin että Stan asettuu tämän pöydälle siirtämällä siinä olevan paperipiikin tuolille. Stan taas astelee varmoin askelin päällikön tuolille ja istuu paperipiikkiin. Laurel kertoi myöhemmin, että hahmojen kehittämisessä ratkaiseva oivallus oli esittää todella typeriä mutta itsevarmoja tyyppejä. Yleinen käsitys on, että Laurel työskenteli elokuvien kehittelyssä ja harjoittelussa uutterammin kuin Hardy.
Siirtyminen äänielokuvaan onnistui parivaljakolta sujuvammin kuin monilta muilta koomikoilta. Tämä tapahtui muuttamalla hahmojen ja tapahtumien vauhtia hitaammaksi. Tapahtumat itsessään pysyivät samanlaisina, eikä heidän puheensa alkuaikoina sisältänyt verbaalista vitsailua.
Helylä
Helylä () on kaupunkikunta, kaupunkimainen taajama ja kylä Karjalan tasavallan Sortavalan piirissä Venäjällä. Taajama sijaitsee Tohmajoen rannalla kuusi kilometriä Sortavalasta pohjoiseen. Kunnassa on 3 700, taajamassa 3 500 ja kylässä 131 asukasta (vuonna 2012).
Helylän kunnan pinta-ala on 18,8 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Kaalamon kuntaan ja muissa ilmansuunnissa Sortavalan kaupunkiin Kunnan alueella virtaa Tohmajoki. Järviä ovat Karmalanjärvi ja Helmijärvi. Hyötykaivannaisiin kuuluu graniitti ja savi.
Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluu Helylänjokeen laskevan Tohmajoen suussa sijaitseva Helylän kylä sekä Rautakankaan asutus.
Helylä mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1500. Suomeen kuuluessaan se oli yksi Sortavalan maalaiskunnan suurimmista kylistä. Helylässä oli rautatieasema, Sortavalan lentokenttä, tiilitehdas ja Oy Helylän koulukaluste-, huonekalu- ja lelutehtaat. Talvi- ja jatkosodan jälkeen alue luovutettiin Neuvostoliitolle.
Vuosina 1963–1972 Helylä kuului Sortavalan kaupunkiin. Vuonna 1972 se sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. Suomalaisten vuonna 1881 perustama huonekalutehdas jatkoi sodan jälkeen toimintaansa Sortavalan huonekalu- ja suksikombinaattina, joka oli alansa suurimpia tuotantolaitoksia Neuvostoliitossa. 1980-luvulla kombinaatti valmisti vuosittain 800 000 suksiparia, joista 25 % meni vientiin. Neljä tuhatta henkeä työllistänyt tehdas teki konkurssin vuonna 1998.
Helylän kautta kulkee Sortavalan ja Aunuksen välinen A130-maantie sekä Kaarlahden ja Suojärven välinen rautatie, jolla on Helylän asema. Taajamasta on linja-autoyhteydet Sortavalaan, Lahdenpohjan, Pitkärantaan ja Värtsilään. Helylän eteläpuolella sijaitsevalta Sortavalan lentokentältä lennetään talvisin helikopterilla Valamoon.
Nykyään Helylässä toimii Sortavalan huonekalu- ja suksitehtaan pohjalta perustettu teknologiakylä, jonka yritykset valmistavat muun muassa suksia, huonekaluja ja puurakenteita. Taajamassa on myös rakennusteollisuutta ja metsänhoitoalueen konttori. Lähistöllä toimii sepelitehdas ja kaksi karjatilaa. Helylän pohjoisosassa on sotilasalue.
Keskustaajaman palveluihin kuuluu kaksi lastentarhaa, keskikoulu, kulttuuritalo, aikuisten ja lastenkirjastot, poliklinikka, posti, pankki ja joukko kauppoja. Taajamassa on evankelinen kirkko.
Karmalanjärven rannalla kilometrin verran Tohmajoen suusta etelään sijaitsee Paasonvuoren karjalainen muinaislinna Rakennusmuistomerkkeihin kuuluu yksi 1900-luvun alun maalaistalo. Helylän taajamassa on toisessa maailmansodassa kaatuneiden neuvostosotilaiden hautapaikka ja Helylän kylän eteläpuolella sodan muistoksi pystytetty tykki. Taajaman koillispuolella sijaitsevalla Helylänmäellä toimii laskettelukeskus.
Supersuurpujottelu
Supersuurpujottelu eli super-G on syöksylaskun ja suurpujottelun välimuoto. Syöksyä se muistuttaa siinä, että kilpailulaskuja on vain yksi ja laskun kesto on suunnilleen sama kuin syöksylaskussa. Vauhti ei nouse yhtä korkeaksi kuin syöksyssä ja radalla on enemmän mutkia. Suurpujotteluun verrattuna supersuurpujottelu on vauhdikkaampaa.
Supersuurpujottelussa miesten ratojen korkeusero on 500–650 metriä ja naisten 350–600 metriä. Supersuurpujottelussa portti rakentuu samalla tavalla kuin suurpujottelussa. Käännösten maksimimäärä on 10 prosenttia korkeuserosta. Minimi on miehille 35 ja naisille 30 käännöstä. Supersuurpujottelussa käytetään super-G-suksia. Muut varusteet ovat samanlaiset kuin syöksylaskussa. Kilpailurataa ei saa harjoitella ennen kisaa.
Suurpujottelu
Suurpujottelu on hieman pujottelua nopeavauhtisempi alppilaji. Suurpujottelun kilpailulasku kestää 1.15–1.45 minuuttia. Miesten radan korkeuseron tulee olla 250–450 m ja naisten vastaavasti 250–400 m. Maailmancup-kilpailuissa pienin hyväksytty korkeusero on 300 m. Rata on laajasäteisten käännösten muodostama rytmikäs kokonaisuus. Suurpujotteluportin muodostaa kaksi keppiparia joiden väliin on pingotettu lippu. Portin leveys on 4–8 m ja kahden peräkkäisen portin etäisyys toisistaan on oltava vähintään 10m. Peräkkäisten porttien tulee olla vuorotellen punaisia ja sinisiä. Kilpailussa on kaksi laskua, joiden yhteisaika ratkaisee sijoituksen. Suurpujottelusukset ovat syöksysuksia lyhyemmät, kevyemmät ja kääntyvämmät. Puku on ihonmyötäinen ja sauvat ovat käyrät kääntyen selän taakse ilmanvastuksen minimoimiseksi.
Suurpujottelu ja parisuurpujottelu ovat myös lumilautailulajeja.
Titraus
Titraus perustuu tutkittavaan näytteeseen lisättävän titranttiliuoksen ja näytteen väliseen reaktioon, jota tarkastellaan indikaattorin tai jonkin mittalaitteen, kuten pH-mittarin avulla. Reaktion tasapainotilassa tapahtuu selvästi indikoitava äkkinäinen muutos, esim. happo-emäsindikaattorin värinmuutos pH-arvon muuttuessa. Kun titrantin tarkka konsentraatio ja reaktioyhtälö ja stoikiometria tunnetaan, voidaan laskea titranttiliuoksen kuluman perusteella näytteen ainemäärä, pitoisuus tai pH-arvo.
Titraukset voidaan jakaa seuraaviin ryhmiin:
Matti Tuominen
Matti Wilhelm Tuominen (9. maaliskuuta 1940 Lappi – 25. tammikuuta 2006 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, joka tunnettiin etenkin monista teatterirooleistaan. Televisiosta hänet muistetaan kauppaneuvos Paukun roolista ajankohtaissatiirisarjassa "Hyvät herrat", jota esitettiin vuosina 1990–1996, ja myöhemmin Urmas Hakkaraisen roolista "Maalaiskomedia"-televisiosarjoissa.
Tuominen tunnettiin parhaiten televisionäyttelijänä, mutta hän oli ennen kaikkea teatterimies. Uransa aikana hänellä oli kiinnitykset Lahden, Kuopion, Kotkan, Oulun ja Helsingin kaupunginteattereissa. Freelanceriksi hän ryhtyi 1990-luvun alussa. Erityisen mieleinen hänelle oli Eddien rooli Arthur Millerin näytelmässä "Näköala sillalta". Hän teki roolityön Kuopion kaupunginteatterissa. Hän teki myös Tuntemattoman sotilaan Koskelan roolin kahdesti: Paavo Liskin ohjauksessa Oulun kaupunginteatterissa ja Jouko Turkan johdolla Helsingin kaupunginteatterissa.
Freelancer-vuosinaan Tuominen näytteli muun muassa Tampereen Työväen Teatterissa, Seinäjoen kaupunginteatterissa sekä kotikaupunkinsa Turun Samppalinnan kesäteatterissa. Hän teki myös elokuva- ja televisiotöitä. Matti Tuominen oli naimisissa näyttelijä Raili Tiensuun kanssa.
Nuoruudessaan Tuominen menestyi kilpatanssijana. Tanssin myötä hän ajautui myös teatteriin. Hän oli intohimoinen urheilun ystävä, jota kiinnostivat kaikki urheilumuodot, mutta erityisesti jalka- ja lentopallo. Matti Tuominen kärsi viimeisinä vuosinaan aivoinfarktin ja kuoli aivoverisuonen katkeamiseen 2006.
Matti Tuominen on haudattu Turun Katariinan hautausmaalle.
Topelia
Topelia on Helsingin yliopiston laitoskortteli, joka sijaitsee Senaatintorin kupeessa Kluuvin kaupunginosassa Kettu-korttelissa. Topeliaa rajaavat idässä Unioninkatu, etelässä Kirkkokatu ja lännessä Fabianinkatu sekä pohjoisessa Metsätalo. Topelia-korttelissa toimii humanistisen tiedekunnan laitoksia ja instituutteja.
Topelia-korttelin vanhimmat rakennukset valmistuivat 1820-luvulla. Niissä toimi alun perin kantonistikoulu eli sotilaallinen sisäoppilaitos, jossa orpopoikia koulutettiin Venäjän armeijan palvelukseen. Kantonistikoulun päärakennus ja kaksi sivurakennusta valmistuivat Unioninkadun varrelle vuosina 1821–1830; päärakennukseen sijoitettiin oppilaiden asuntola, eteläiseen sivurakennukseen henkilökunnan asunnot ja pohjoiseen sivurakennukseen opetustilat. Rakennusprojektia johti Carl Ludvig Engel, mutta hänen arkkitehtoninen panoksensa ilmeisesti rajoittui vain rakennusryhmän Unioninkadun puoleisen julkisivun suunnitteluun. Päärakennuksen ja sivurakennusten pylväiköillä koristellut fasadit ovat linjassa saman kadun varrella olevien yliopiston kirjaston ja päärakennuksen kanssa ja muodostavat yhtenäisen kokonaisuuden.
Kantonistikoulu muutettiin jo vuonna 1832 venäläiseksi sotilassairaalaksi. 1850–1860-luvuilla tontin pohjois-, etelä- ja länsilaidoille rakennettiin lukuisia kivisiä lisärakennuksia, joita myöhemmin jatkettiin ja korotettiin useaan otteeseen, niin että aiemmin avoimesta tontista muodostui lopulta umpikortteli. Päärakennuksen sisälle rakennettiin ortodoksinen sairaalakirkko, ja katolle pääoven yläpuolelle nousi pieni kellotapuli (nykyään tapuli on poistettu ja entinen kirkko toimii luentosalina). Sotilassairaalan toiminta lakkasi Suomen itsenäistyttyä, ja vuonna 1918 sen tilat sai yliopistollinen keskussairaala, jonka sisätautiosasto toimi korttelissa vuoteen 1995 asti. Sairaalan aikana korttelissa tehtiin lukuisia muutos- ja uudistustöitä, kuten vuosien 1975–1980 melko kovakourainen peruskorjaus.
Sairaalakäytön loputtua kortteli kunnostettiin Helsingin yliopiston humanistisen tiedekunnan käyttöön. 1998 se vihittiin Topeliaksi yliopiston entisen rehtorin ja Suomen historian professorin Zachris Topeliuksen mukaan.
Topelian rakennuksissa toimii nykyisin lukuisia historian ja kulttuurintutkimuksen alan laitoksia ja instituutteja (suluissa Topeliassa toimivat oppiaineet):
Kaikki laitokset kuuluvat humanistiseen tiedekuntaan.
Sukupuolentutkimuksen oppiaine toimi aiemmin omana Kristiina-instituuttinaan ja alue- ja kulttuurintutkimus Renvall-instituuttina. Humanistisen tiedekunnan laitosrakennetta uudistettiin vuonna 2010, jolloin laitoksia yhdistettiin. Tuolloin syntyivät mainitut filosofian, historian, kulttuurin ja taiteiden tutkimuksen, maailmankulttuurien ja nykykielten laitokset.