hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Tapio Sadeoja
Tapio Sakari Sadeoja (s. 16. kesäkuuta 1958 Kotka) on "Ilta-Sanomien" vastaava päätoimittaja ja kustantaja.
Sadeoja syntyi toimittaja Olavi Sadeojan ja päätoimittaja Pirkko Aallon perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1985 on puheterapeutti Marja Tuomi. Ylioppilaaksi Sadeoja tuli 1977, minkä jälkeen hän suoritti valtiotieteen opintoja Helsingin yliopistossa. Ennen "Ilta-Sanomien" uraansa Sadeoja työskenteli toimittajana "Etelä-Vantaa"-lehdessä 1978–1981.
Sadeoja on aiemmin toiminut "Ilta-Sanomien" ulkomaantoimittajana, ulkomaantoimituksen esimiehenä, toimituspäällikkönä ja uutispäätoimittajana. Hänet nimitettiin vastaavaksi päätoimittajaksi 29. toukokuuta 2007, sijaisena hän oli hoitanut tehtävää jo tammikuusta alkaen. Syyskuussa 2009 Tapio Sadeoja nimitettiin myös "Taloussanomien" vastaavaksi päätoimittajaksi. "Ilta-Sanomien" kustantaja hänestä tuli 2010.
Merimiespaini
Merimiespaini on kahden kilpailijan välillä käytävä voimalaji.
Kilpailun tarkoitus on horjuttaa vastustajan tasapainoa ja pudottaa tämä kilpailualustalta. Tähän tulokseen on päästävä ns. kättelyasennossa, jossa kilpailijat ovat tarranneet toisiensa oikeista käsistä. Ottelijat ottelevat sivuittain oikea jalka vastustajaa kohti. Vastustajaa ei saa koskea millään muulla objektilla kuin oikealla kädellään. Tuomari voi määrätä tietyistä rikkeistä varoituksia, ja kahdesti varoituksen saanut kilpailija häviää.
Klaus Badelt
Klaus Badelt (s. 12. kesäkuuta 1967 Frankfurt am Main, Länsi-Saksa) on saksalainen säveltäjä, joka tunnetaan parhaiten elokuvasävellyksistään. Hänen musiikkiaan kuullaan muun muassa elokuvissa "", "Catwoman", "Miami Vice" sekä "Poseidon".
Badelt aloitti uransa säveltämällä musiikkia saksalaisiin mainoksiin. Vuonna 1998 Hans Zimmer kutsui Badeltin työskentelemään Media Venturesille (sittemmin Remote Control Productions) Santa Monicaan. Siitä lähtien hän on työskennellyt useiden eri elokuvien ja televisio-ohjelmien parissa. Hän on myös tehnyt yhteistyötä muiden Media Venturesiin kuuluvien säveltäjien kanssa, kuten Harry Gregson-Williamsin, John Powellin ja Hans Zimmerin.
Toimiessaan Zimmerin kanssa Badelt osallistui useiden Oscar-ehdokkuuden saaneiden elokuvien, kuten "Veteen piirretyn viivan" ja "Egyptin prinssin", musiikkien tekemiseen. Hän on säveltänyt useille tunnetuille ohjaajille, joihin lukeutuvat muun muassa Ridley Scott, Tony Scott, Terrence Mallick, John Woo, Kathryn Bigelow, Jeffrey Katzenberg, Gore Verbinski ja Steven Spielberg.
Badelt tuotti myös musiikit Ridley Scottin elokuvaan "Gladiator". Hän myös toimi yhdessä Zimmerin kanssa sellaisten elokuvien kuin "Kunniasanalla", "Hannibal" ja "Pearl Harbor" musiikkien parissa.
Kristen Alderson
Kristen Alderson (s. 29. toukokuuta 1991, Doylestown, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Alderson tunnetaan parhaiten hänen roolistaan Starr Manningina saippuasarjassa "One Life to Live". Hän sai siitä "Soap Opera Digest Awardsin" palkinnon vuonna 2005.
Viktor Henrik Schvindt
Viktor Henrik Schvindt (19. heinäkuuta 1866 Spankkova Inkeri – 25. kesäkuuta 1928 Hattula) oli kenraalimajuri ja ministeri.
Viktor Henrik Schvindtin vanhemmat olivat kirkkoherra Paul Teodor Schvindt ja Anna Amanda Alopaeus ja puoliso vuodesta 1890 Aina Maria Enckell. Schvindt palveli vuodesta 1888 Suomen Kaartissa nuorempana esikuntaupseerina, kun se lakkautettiin 1905 ja sen päällystö siirrettiin seuraavana vuonna lakkautuspalkalle. Luotsihallituksen tarkastajana hän toimi 1907–1912 ja myös opettajana Helsingissä 1897–1912 useissa eri oppilaitoksissa. Hän tuli Suomen tasavallan joukkojen palvelukseen tammikuussa 1918 everstin arvoisena ja ylennettiin kenraalimajuriksi 1922. Schvindt toimi puolustusministerinä Cajanderin II hallituksessa 1924 ammattiministerinä.
Östen Elfving
Karl Östen Elfving (27. toukokuuta 1874 Vaasa – 25. heinäkuuta 1936 Boden, Ruotsi) oli suomalainen maatalousasiantuntija ja -poliitikko.
Elfvingin vanhemmat olivat pormestari Karl Oskar Elfving vanhempi ja Jenny Sofia Nyman. Elfvingin veli oli metsänhoitaja Karl Oskar Elfving nuorempi (1872–1946) ja sisar presidentti K. J. Ståhlbergin toinen puoliso vuodesta 1920, opettaja ja kirjailija Ester Ståhlberg (1870–1950).
Elfving valmistui agronomiksi 1895, filosofian kandidaatiksi 1911 ja filosofian lisensiaatiksi (tohtori) 1915, väitöskirjan aiheenaan "Vermögensbildung kleinbäuerlicher Ansiedler in Finnland". Elfving toimi tilanhoitajana, maanviljelysinsinöörinä, lääninagronomin apulaisena ja maanviljelyskonsulenttina vuoteen 1906 saakka, sitten vuoteen 1917 asti valtion asutustarkastajana ja asutushallituksen ylijohtajana eli ylitirehtöörinä 1917–1926. Hän julkaisi muun muassa teokset ja tutkielmat "Växtkultur, växtförädling och försöksverksamhet" (1903), "Petsamon taloudellisista edellytyksistä ja toimenpiteistä sen kehittämiseksi" (1924) sekä "Uusia teitä pienviljelyksen kohottamiseksi" (1932).
Elfving kuului useiden maatalousjärjestöjen ja säätiöiden johtoelimiin ja osallistui valtionkomiteoihin. Vuonna 1917 hän oli asutuskomitean ja eräiden poronlaidunkomissioiden puheenjohtaja. Hän toimi maatalousministerinä Cajanderin I hallituksessa 1922 ja Cajanderin II hallituksessa 1924, molemmissa ammattiministerinä. Vuosina 1926–1930 Elfving oli Suomen suurlähettiläs Oslossa. Myöhemmin hän palasi viljelemään omaa tilaansa mutta vastasi samalla muutamien suurtilojen hoidosta.
Elfvingin puoliso vuodesta 1909 oli Aini Maria o.s. Borg (k. 1930). Heidän poikansa oli korkeimman oikeuden jäsen Östen Elfving nuorempi, toinen poika Gustaf Elfving (s. 1919) oli kirurgiaan erikoistunut lääketieteen tohtori.
Aleisha Allen
Aleisha Allen (s. 28. huhtikuuta 1991) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Allen syntyi Bronxissa, New Yorkissa. Hän on esiintynyt televisiossa 4-vuotiaasta alkaen. Kansainvälisesti tunnetuimpia rooleja lienee Alicia elokuvassa "School of Rock" (2003).
Näyttelemisen ohella Aleisha Allen laulaa ja tanssii balettia. Hän opiskelee Professional Performing Arts Schoolissa Manhattanilla.
Viime aikoina Allen on esiintynyt mm. komediassa "Ollaanko jo perillä?" ("Are We There Yet?", 2005) ja sen vuonna 2007 ilmestyneessä jatko-osassa.
Ernst Gråsten
Ernst Gråsten (8. huhtikuuta 1865 Suistamo – 5. lokakuuta 1942 Helsinki) oli suomalainen pankinjohtaja ja lakitieteen kandidaatti. Hän oli Suomen Pankin johtokunnan jäsen vuosina 1919–1930.
Gråstenin vanhemmat olivat nimismies Mikael Konstantin Gråsten ja Lovisa Broms.
Ylioppilaaksi Gråsten pääsi vuonna 1882. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1886 ja luki myöhemmin lakia valmistuen molempien oikeuksien kandidaatiksi vuonna 1902. Gråsten työskenteli kieltenopettajana ja lehtimiehenä vuodet 1886–1900. Asianajajana hän toimi Viipurissa 1903–1906 ja ministerivaltiosihteerinviraston virkamiehenä 1906–1913 sekä myöhemmin vuonna 1917. Tämän jälkeen Gråsten siirtyi Suomen Pankin johtokunnan jäseneksi vuonna 1919.
Gråsten oli valtiovarainministerinä A. K. Cajanderin ensimmäisessä hallituksessa. Hän toimi tehtävässä ammattiministerinä.
Tekstiilitaiteilija Viola Gråsten oli Ernst Gråstenin adoptiotytär ja hänen siskonsa tytärpuoli.
Dog Soldiers
Dog Soldiers on vuonna 2002 tehty toiminta/kauhuelokuva. Elokuvan on ohjannut ja käsikirjoittanut Neil Marshall.
Elokuva kertoo sotamies Cooperista, joka on yksikkönsä kanssa sotaharjoituksessa Skotlannin erikoisjoukkoja vastaan. Ryhmää johtaa kersantti Wells, ainoa, joka ottaa asian tosissaan miettimättä Ison-Britannian jalkapallo-ottelua. Taisteluharjoitus keskeytyy järkyttävästi kun ryhmä löytää tuhotun erikoisjoukkojen leirin. Kaikki leirin radiot on tuhottu ja miehet ovat kuolleet lukuun ottamatta ryhmän johtajaa, kapteeni Ryania, joka puhuu sekavia. Silloin he saavat tietää mitä metsässä todellisuudessa asustaa ja mikä tappoi toisen erikoisryhmän.
Yle Tallennemyynti
Yle Tallennemyynti on vuonna 1984 perustettu Yleisradion erillinen yhtiö, joka tuottaa video- ja äänitallenteita Yleisradion televisio- ja radio-ohjelmista. Enimmäkseen tallenteita tuotetaan kirjastojen käyttöön, joista yksityishenkilöt voivat niitä lainata.
Tallennepalvelun ensimmäiset videokasettijulkaisut alkoivat kokeiluna kuudessa kirjastossa huhtikuussa 1985. Kokeilukaudeksi sovittiin opetusministeriön ja Kopiosto ry:n kanssa käydyissä neuvotteluissa vuosille 1985–1987. Kokeilussa oli mukana 100 videotallennetta ja noin 100 radio-ohjelmaa C-kasetteina. Ensimmäisten julkaisujen joukossa olivat muun muassa elokuvat "Kaasua, komisario Palmu", "Opri" ja "Niskavuoren Heta". Myöhemmin julkaisujen määrä kasvoi, ja uusia julkaisuja olivat muun muassa televisiosarjat "Seitsemän kuolemansyntiä" ja "Rauta-aika" sekä elokuvat "Tuntematon sotilas" ja "Täällä Pohjantähden alla".
1990-luvulla tallennemyynti laajentui myös tallenteiden tuottamiseksi yksityishenkilöille, jotka pystyivät ostamaan tallenteita Yle Shopista ja kaikista hyvin varustetuilta videoiden jälleenmyyjiltä. Ensimmäinen yksityishenkilöille hankittavaksi tuotettu videotallenne oli Yle TV2 -kanavan "Kummeli"-sarja.
Yksityishenkilöille tuotettujen televisiosarjojen julkaisemisesta tuli 2000-luvulla valtava menestys, kun DVD yleistyi ja VHS-kasetit alkoivat poistua markkinoilta. Yle Tallennemyynti siirtyi vuonna 2007 videotallenteissa DVD-formaattiin ja lopetti VHS-julkaisut. Vuosina 2003–2006 Yle Tallennemyynti julkaisi kirjasto- ja laitoskäyttöön VHS-kasetteina MTV3:n vanhaa draamatuotantoa 1960-luvulta 1990-luvun alkupuolelle, yhteistyössä MTV3:n kanssa. MTV:n teatteritoimituksen elokuvista ja sarjoista julkaistiin muun muassa "Simpauttaja", "Lentsu", "Hamsterit", "Mummoni ja Mannerheim", "Rikas ja kunniallinen", "Vetää kaikista ovista", "Hänen olivat linnut", "Poltettu oranssi", "Soittorasia", "Rakkaat sisaret", "Satumainen onni", "Kunniallinen petkuttaja" ja "Sotapoika".
Keväällä 2009 Yle ja VL-Musiikki Oy sopivat Yleisradion omatuotantoisten tallenteiden ja oheistuotteiden markkinoinnista. Siitä lähtien tallenteiden hankinnan ja jakelun kirjastoille, laitoksille ja vähittäiskauppaan on hoitanut VL-Musiikki. Ylen ja VL-Musiikin ensimmäinen yhteinen julkaisu oli "Paavo ja Raili" -televisiosarja.
Toukokuussa 2015 Yle lopetti verkkokauppansa ja jatkossa Yle-tuotteiden myynnin hoitavat yhtiön ulkopuoliset yhteistyökumppaniyhtiöt.
Yawovi Agboyibo
Yawovi Madji Agboyibo (s. 31. joulukuuta 1943) on Togon entinen pääministeri. Hän astui pääministerin virkaansa 20. syyskuuta 2006 Edem Kodjon seuraajaksi, ja hänen virkakautensa päättyi joulukuussa 2007.
Yawovi Agboyibo on CAR:n puoluejohtaja. Agboyibo tuomittiin ja vangittiin kuudeksi kuukaudeksi kyseenalaisin perustein vuonna 2001 "pääministerin kunniaan kohdistuneesta loukkauksesta".
Spandaun vankila
Spandaun vankila sijaitsi Berliiniin kuuluvalla Spandaun hallintoalueella, Wilhelmstadtin kaupunginosassa. Se rakennettiin vuonna 1876 sotilasvankilaksi. Vuodesta 1919 alkaen siellä pidettiin myös siviilivankeja. Siihen aikaan sinne mahtui 600 vankia.
Vuonna 1946 liittoutuneet ottivat koko vankilan hallintaansa, koska olettivat että toisen maailmansodan sotarikoksista tuomittaisiin kymmeniä ihmisiä. Nürnbergin oikeudenkäynneissä tuomittiin kuitenkin vain seitsemän sotasyyllistä vankeusrangaistukseen:
Rudolf Hessin kuoltua vuonna 1987 vankila purettiin, koska pelättiin että siitä tulisi uusnatsien palvonnan kohde. Vankilan purkujäte ajettiin Pohjanmereen, ja puretun vankilan paikalle rakennettiin ostoskeskus.
Kulttuuritalo (Tukholma)
Kulttuuritalo () on rakennus Ruotsin pääkaupungissa Tukholmassa. Se sijaitsee kaupungin keskustassa, Sergelin torin etelälaidalla. Sen on suunnitellut arkkitehti Peter Celsing. Rakennus vihittiin käyttöön 15. lokakuuta 1974. Nimensä mukaisesti rakennus on pyhitetty kulttuurille, ja siellä sijaitsee muun muassa kolme erilaista kirjastoa. Vuonna 2003 Kulttuuritalossa vieraili yhteensä noin 3,5 miljoonaa vierailijaa.
Kulttuuritalon rakentamisen taustalla oli 1965–1966 järjestetty aatekilpailu Sergelin torin eteläpuolisen korttelin käytöstä. Kilpailun voitti Peter Celsing, ja rakennustyöt alkoivat 1968. Celsing suunnitteli sekä Kulttuuritalon että Brunkebergstorgin puolelle rakennetun Sveriges Riksbankin mustanpuhuvan toimitalon. Ensimmäinen valmistui vuonna 1974, jälkimmäinen 1976. Kulttuuritaloon kuuluu teatterisiipi, jossa toimii Tukholman kaupunginteatterin näyttämö, sekä näyttelyrakennus, johon kuuluu Sergelin torin puoleinen lasiseinäinen julkisivu.
Teatterisiipi toimi Ruotsin valtiopäivien tilapäisenä istuntopaikkana valmistumisestaan vuonna 1971 aina vuoteen 1983 saakka, jolloin Ruotsin valtiopäivätalon laajennus valmistui.
Bellona (peruna)
Bellona on alankomaalainen yleisperunalajike. Sen tärkkelyspitoisuus on 14,8 prosenttia.
Tuote-etiketti
Tuote-etiketti on tuotteeseen tai sen pakkaukseen kiinnitetty lappu, kilpi, tarra tms., jossa annetaan tietoja tuotteesta. Tuotepakkaukseen erikseen liimattavaa etikettiä käytetään erityisesti silloin, kun pakkauksen muoto tai pinta tekee vaikeaksi ja kalliiksi painaa tuotetiedot suoraan pakkaukseen. Etiketti on osa tuotteen imagoa. Etikettejä käytetään runsaasti esimerkiksi elintarvikkeissa, juomapulloissa ja kosmetiikkatuotteissa.
Etiketit toimivat myös keräilykohteina.
Tuote-etiketti on tavallisesti valmistettu etikettipaperista ja kiinnitetty tuotteeseen liimalla. Muita mahdollisia valmistusmateriaaleja ovat kankaat, muovi ja pahvi. Etiketin voi liiman sijasta kiinnittää tuotteeseen esimerkiksi nauhalla, niitillä tai tarralla. Etiketin teksti on painettu.
Etiketissä voi lukea muun muassa tuotteen nimi, logo, valmistaja, valmistajan logo, tuotteen esittely, ainesosat ja käyttöohje. Etiketissä voi lisäksi olla koristeita tai kuvia. Useissa maissa tuotteiden täytyy sisältää tuoteseloste, jonka sisältö voi olla lailla määritelty. Useimmiten tuoteselosteen täytyy kertoa tuotteen sisältö tai ainesosat, valmistuspäivä, viimeinen käyttöpäivä, käyttö- tai varastointiohjeet, valmistaja ja markkinoija. Tuoteselosteessa voi lukea myös erilaisia varoituksia.
Tuotannontekijätulot
Tuotannontekijätuloja ovat kotitalouksien tuotantotoimintaan osallistumisesta palkkoina, yrittäjätuloina ja omaisuustuloina saamat rahamääräiset korvaukset.
Kun tuotannontekijätuloihin lisätään kotitalouksien saamat tulonsiirrot (esimerkiksi eläkkeet, työttömyysturva, sosiaaliavustukset) saadaan bruttotulot. Vähentämällä niistä kotitalouksien maksamat tulonsiirrot (esimerkiksi valtion ja kuntien tuloverot ja veronluonteiset maksut), saadaan kotitalouksien käytettävissä olevat tulot.
Blue Congo
Blue Congo on sinipunertava perunalajike. Se on altis perunaruvelle. Lajikkeesta saadaan pieni sato, joten se on usein kallista.
Raakana perunat ovat tumman violetteja, keitettyinä vaaleampia ja sinisempiä. Mukulan antosyaaneihin kuuluva väriaine on samantyyppistä kuin mustikassa. Ruotsissa lajikkeen nimi kirjoitetaan Blå Kongo. Se on vanha lajike, joka on uudelleen suosiossa.
Käytettävissä oleva tulo
Käytettävissä oleva tulo on tilastoinnissa käytetty määritelmä. Se lasketaan vähentämällä brutto- eli kokonaistulosta tulovero ja muut tulonsiirrot. Kansantalouden tilinpidossa se lasketaan sektoreittain lisäämällä ensituloon saadut ja vähentämällä maksettavat tulonsiirrot. Käytettävissä oleva tulo voidaan käyttää kulutukseen tai säästää.
Käytettävissä olevat tulo on tulonjakotilaston keskeisin tulokäsite. Sitä käytetään myös kulutustutkimuksessa.
Palkansaajakorvaukset + toimintaylijäämä ja sekatulo + omaisuustulot - omaisuusmenot = sektorin ensitulo
+ saadut tulonsiirrot - maksetut tulonsiirrot = käytettävissä oleva tulo.
Palkkatulot + yrittäjätulot = työtulo
+ omaisuustulot = tuotannontekijätulot
+ saadut tulonsiirrot = bruttotulot
- maksetut tulonsiirrot = käytettävissä oleva tulo.
Pietari Salmenoja
Jonne (Johan) Pietari Salmenoja (sukunimi vuoteen 1907 Palin; 7. kesäkuuta 1893 Tammela – 31. toukokuuta 1962 Helsinki) oli osuustoimintamies ja Valtiontalouden tarkastusviraston pääjohtaja. Hän oli sosiaalidemokraattinen kansanedustaja ja ministeri 1930-luvulla.
Salmenojan vanhemmat olivat työnjohtaja Joose Palin ja Eva Kristina Hermanintytär. Hän kävi kansakoulun ja suoritti kauppakoulun 1916. Salmenoja toimi myyjänä Tammi-Kauppa Oy:ssä, Työväen osuuskaupassa ja osuuskauppa Mäki-Matissa vuosina 1909–1917. Hän oli johtajana Muuramen osuuskaupassa 1917–1919, osuuskauppa Mäki-Matissa 1919–1926 ja Kyminlaakson osuusliikkeen Kotkassa 1926–1933. Tämän jälkeen Salmenoja oli Kulutusosuuskuntien Keskusliiton KK:n neuvontaosaston tarkastajana 1933–1940, Hyvinkään kauppalanjohtajana 1940–1942, KK:n asunto-osaston hoitajana 1945–1947 ja KK:n neuvontaosaston hoitajana 1947. Viimeksi hän toimi Valtiontalouden tarkastusviraston pääjohtajana 1948–1960.
Salmenoja oli SDP:n kansanedustajana Viipurin läänin läntisestä vaalipiiristä 1933–1944. Hän toimi eduskunnan pankkivaliokunnan puheenjohtajana 1937–1939 ja valtionvarainvaliokunnan puheenjohtajana 1939–1940 ja 1944. Salmenoja oli II kulkulaitosten ja yleisten töiden ministerinä Cajanderin III hallituksessa 1939. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1925, 1937, 1940 ja 1943 presidentinvaaleissa. Kunnallispolitiikassa hän oli mukana Jyväskylän kaupunginvaltuuston puheenjohtajana ja Kotkan kaupunginvaltuuston jäsenenä.
Toivo Ikonen
Pekka Toivo Ikonen (15. tammikuuta 1891 Jääski – 11. kesäkuuta 1976 Helsinki) oli maanviljelijä ja maalaisliiton kansanedustaja ja ministeri.
Ikosen vanhemmat olivat maanviljelijä "Juhana Ikonen" ja "Katri Ahtiainen". Hän kävi kansanopiston 1909 ja maamieskoulun 1911. Ikonen toimi maanviljelijänä Jääskessä 1911–1925, Viipurin maalaiskunnassa 1926–1929, Antreassa 1929–1944 ja Hausjärvellä 1944–1963. Hän oli Jääsken säästöpankin kirjanpitäjänä 1913–1918 ja johtajana Jääsken säästöpankissa 1918–1922, Viipurin maalaiskunnan Talin osuuskassassa 1927–1929 sekä Antrean eteläisessä osuuskassassa 1930–1940. Ikonen oli myös Karjalan liiton toiminnanjohtaja 1952–1958 sekä Karjalainen Kansa-lehden päätoimittaja, Karjalan liiton kiinteistövälitystoimiston johtaja ja Karjalan Aamu -lehden päätoimittaja.
Ikonen oli suomalaisen puolueen kansanedustajana 1917, Edistyspuolueen kansanedustajana 1922–1923 ja Maalaisliiton kansanedustajana 1933–1938 ja 1942–1950. Hän edusti vuoteen 1944 saakka Viipurin läänin itäistä vaalipiiriä ja sen jälkeen 1945–1947 Kymen läänin itäistä vaalipiiriä ja 1948–1950 Kymen läänin vaalipiiriä.
Ikonen toimi eduskunnan maatalousvaliokunnan puheenjohtajana 1946–1950 ja Rangellin hallituksessa II maatalousministerinä 1941–1943 sekä II kansanhuoltoministerinä 1942–1943. Linkomiehen hallituksessa Ikonen oli II kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeri 1943–1944.
Ikonen oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1925 ja 1931 presidentinvaaleissa. Kunnallispolitiikassa hän oli mukana Jääsken kunnanvaltuuston puheenjohtajana ja Antrean kunnanvaltuuston jäsenenä.
Ikonen sai kunnallisneuvoksen arvonimen 1952.
Väinö Kaasalainen
Väinö Viljam Kaasalainen (10. joulukuuta 1902 Viipurin läänin Pyhäjärvi – 14. huhtikuuta 1955 Mikkeli) oli kansanopiston ja kansankorkeakoulun johtaja sekä maalaisliiton kansanedustaja ja ministeri.
Kaasalainen pääsi ylioppilaaksi 1923 ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1931. Kaasalainen oli Räisälän kansanopiston vt. johtaja 1926–1929, johtaja 1929–1940, Limingan kansanopiston johtaja 1940–1947 ja Suomen Nuoriso-opiston johtaja Mikkelissä 1947–1955. Hän oli Karjalan liiton toiminnanjohtajana 1942–1943 ja Maalaisliiton toiminnanjohtajana 1944–1946.
Kaasalainen oli maalaisliiton kansanedustajana Viipurin läänin itäisestä vaalipiiristä 1933–1938 ja Mikkelin läänin vaalipiiristä 1951–1955. Hän oli eduskunnan kulkulaitosvaliokunnan puheenjohtajana 1951–1955 ja II kulkulaitosten ja yleisten töiden ministerinä Linkomiehen hallituksessa 1944.
Väinö Kaasalaisen vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Kaasalainen ja Helena Jääskeläinen ja veli Nestori Kaasalainen. Kaasalaisen puoliso vuodesta 1935 oli Aino Hilja Jalkanen.
Lauri Kaijalainen
Lauri Vihtori Kaijalainen (21. maaliskuuta 1900 Laukaa – 5. syyskuuta 1965 Rovaniemi) oli suomalainen toimittaja ja poliitikko, joka toimi Rovaniemen kauppalan- ja kaupunginjohtajana sekä Maalaisliiton kansanedustajana ja ministerinä.
Kaijalaisen vanhemmat olivat ratavartija Vihtori Kaijalainen ja Alma Loviisa Gustafsson. Hän kävi keskikoulun ja työskenteli sitten Pohjolan Sanomain toimittajana 1919–1924, lehden vastaavana toimittajana 1924, Rovaniemi-lehden päätoimittajana vuosina 1924–1927 ja 1940–1944, Kalevan toisena toimitussihteerinä vuosina 1927–1928 sekä Lapin Kansan päätoimittajana vuosina 1928–1940.
Sodan jälkeen Kaijalainen toimi Pohjolan Sanomien Helsingin edustajana vuosina 1945–1948, Valtion tiedotuskeskuksen apulaisjohtajana 1945–1946 sekä Rovaniemen kauppalanjohtajana vuosina 1948–1959 ja kaupunginjohtajana 1960–1963.
Kaijalainen oli Maalaisliiton kansanedustajana Lapin läänin vaalipiiristä vuosina 1930–1947. Hän oli eduskunnan sivistysvaliokunnan puheenjohtajana 1936–1944 ja toimi kulkulaitosten ja yleisten töiden ministerinä Pekkalan hallituksessa vuosina 1946–1948. Kaijalainen oli mukana kunnallispolitiikassa Rovaniemen kauppalanvaltuuston jäsenenä. Hän oli myös Pohjois-Suomen teollistamistoimikunnan jäsen.
Kaijalainen sai kaupunkineuvoksen arvonimen vuonna 1962.
Nia Long
Nitara Carlynn ”Nia” Long (s. 30. lokakuuta 1970) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Long syntyi Brooklynissä, New Yorkissa afrotrinidadilaisille vanhemmille, jotka ottivat avioeron tyttärensä ollessa kaksivuotias. Äiti ja tytär muuttivat Iowa Cityyn ja myöhemmin tyttären ollessa seitsemänvuotias etelälosangelesilaiseen lähiöön.
Longilla on ollut rooleja muun muassa elokuvissa "Hamekyttä" (2000), "Hamekyttä 2" (2006), "Ollaanko jo perillä?" (2005), "Friday" (1995), "Boiler Room" (2000), "Sielun ruokaa" (1997) ja "Boyz n the Hood – kulman kundit" (1991). Sen lisäksi hän on näytellyt Sasha Monroeta televisiosarjassa "Hädän hetkellä". Hän on myös näytellyt sarjassa "Bel-Airin prinssi".
Longin ensimmäinen lapsi Massai Zhivago Dorsey II syntyi 26. marraskuuta 2000. Long oli lapsen isän kanssa kihloissa, mutta suhde ehti päättyä ennen naimisiinmenoa.
Ragnar Furuhjelm
Elis Ragnar Furuhjelm (12. lokakuuta 1879 Oulu – 15. marraskuuta 1944 Helsinki) oli suomalainen tähtitieteilijä, professori ja ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustaja ja ministeri.
Furuhjelmin vanhemmat olivat protokollasihteeri Elis Furuhjelm ja Selma Gabriella Antell. Hän pääsi ylioppilaaksi vuonna 1897 ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1901 ja lisensiaatin sekä tohtorin tutkinnot 1907. Furuhjelm oli matematiikan ja ruotsin kielen opettajana Nya svenska läroverketissä Helsingissä 1898–1904 ja 1905–1906. Hän toimi Helsingin tähtitieteellisen observatorion tähtivalokuvaustöiden assistenttina 1900–1908, apulaisjohtajana 1908–1933 ja observatorion assistenttina 1907–1918. Furuhjelm julkaisi yli 4 000 tähden ominaisliikkeet.
Furuhjelm oli Helsingin yliopiston tähtitieteen dosenttina 1910–1918 ja henkilökohtaisena ylimääräisenä professorina 1918–1944. Tämän ohella hän oli Helsingin yliopiston fys.-matemaattisen osaston notaarina 1910–1917, Åbo Akademin kanslerin sihteerinä 1918–1944 ja Nya Argus -lehden toimituskunnan jäsenenä. Furuhjelm oli myös Suomen Tiedeseuran puheenjohtajana.
Furuhjelm oli ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajana Uudenmaan läänin vaalipiiristä 1917–1944. Hän oli eduskunnan toinen varapuhemies 1928 ja toimi eduskunnan valtiovarainvaliokunnan puheenjohtajana 1921–1930, 1931–1932 ja 1940–1944. Furuhjelm oli II valtiovarainministeri Kivimäen hallituksessa 1932–1933. Presidentin valitsijamiehenä Furuhjelm oli vuosien 1925, 1931, 1937, 1940 ja 1943 presidentinvaaleissa.
Emil Jatkola
Emil Julius (E. J.) Jatkola (13. lokakuuta 1879 Pyhäjärvi Ol – 31. joulukuuta 1948 Mikkeli) oli suomalainen poliitikko, joka toimi Edistyspuolueen kansanedustajana 1930–1933 ja Suomen oikeusministerinä 1936. Jatkola oli Mikkelin läänin maaherra vuosina 1933–1948.
Jatkolan vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Jatkola ja Sofia Väänänen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1899 ja suoritti oikeustutkinnon 1907 sekä ylemmän hallintotutkinnon 1915. Jatkola sai varatuomarin arvon 1911. Naimisiin hän meni Bertta Laitisen kanssa vuonna 1908.
Jatkola oli Oulun läänin Pyhäjärven piirin nimismiehenä 1907–1916 toimittaen samalla käräjiä Piippolan tuomiokunnassa 1909–1913. Hän toimi Oulun kihlakunnan kruununvoutina 1916–1924, Oulun lääninhallituksen verotusasiain ylimääräisenä esittelijänä 1919–1923 sekä Oulun läänin lääninsihteerinä 1924–1933. Hän oli myös Pohjolan Osake-Pankin valtion asiamiehenä 1917–1923.
Edistyspuolueen kansanedustajana Jatkola oli Oulun läänin eteläisestä vaalipiiristä vuosina 1930–1933. Eduskunnassa hän oli lakivaliokunnan puheenjohtaja 1931–1933 ja toimi oikeusministerinä Kivimäen hallituksessa 1936. Jatkola luopui kansanedustajan paikastaan tultuaan valituksi Mikkelin läänin maaherraksi marraskuussa 1933. Maaherran tehtäviä Jatkola hoiti vuoteen 1948 asti. Jatkola oli valitsijamiehenä vuoden 1925 presidentinvaalissa.
Canon PowerShot A630
Canon PowerShot A630 on Canonin Powershot-tuoteperheen vuonna 2007 julkaistu malli, joka on PowerShot A610:nen ja A260:nen seuraaja. Se on varustettu muun muassa kahdeksan megapikselin CCD-kennolla, 4-kertaisella optisella zoomilla ja makrokuvausmahdollisuudella jopa 1 cm läheisyydestä. Laite toimii neljällä AA-kokoisella sormiparistolla tai AA-kokoisilla akuilla. Kamera painaa ilman akkuja ja muistikorttia noin 245 grammaa.
Saltšak Toka
Saltšak Kolbakhorekovitš Toka (, myös englanninkielisessä asussa "Salchak Toka"; 15. joulukuuta 1901 – 11. toukokuuta 1973) oli tuvalainen poliitikko. Hän toimi kymmeniä vuosia maansa kommunistisena johtajana, ensin Tannu Tuvan kansantasavallan pääministerinä, myöhemmin Tuvan autonomisen sosialistisen neuvostotasavallan johtajana.
Saltšak Toka oli Kommunistisen Kaukoidän Yliopiston jäsen Moskovassa ja Kyzylissä. Vuonna 1929 neuvostoliittolaiset ottivat Tuvan johtajan Donduk Kuularin pois vallankahvasta ja asettivat hänet kotiarestiin. Samaan aikaan viisi tuvalaista opiskelijaa lähtivät takaisin Tuvaan opiskelemaan lisää. Toisin kuin Donduk, joka oli vastustanut liian voimakkaita otteita politiikassa, kuten pakkokollektivisointia, nämä opiskelijat olivat varmistetusti lojaaleja Stalinille. 6. maaliskuuta 1932 Saltšak Tokasta tuli Tuvan kansanvallankumouksellisen puolueen pääsihteeri.
Omalla valtakaudellaan Donduk Kuular vakiinnutti läheiset suhteet Staliniin. Kuularin vuonna 1932 tapahtuneen lopullisen syrjäyttämisen jälkeen Saltšak Tokasta tuli Tannu Tuvan täydellinen diktaattori. Hän otti käyttöön neuvostotyylisen kommunistisen ideologian, ja perinteinen tuvalainen paimentolaiselämäntyyli ja maanviljely loppuivat maatalouden kollektivisointiin ja perinteiset uskonnot (kuten buddhalaisuus ja šamanismi) kiellettiin. Uskonnollinen toiminta tukahdutettiin väkivalloin. Saltšak Tokan ympärille rakennettiin henkilökultti ja hänet palkittiin lukuisilla neuvostoliittolaisilla palkinnoilla hänen kirjallisten töidensä ansiosta.
Vuonna 1940 Toka meni naimisiin Hertek Antšimaan kanssa. Samana vuonna Antšimaa-Tokasta tuli maailman ensimmäinen ei-perinnöllinen naispuolinen valtionpäämies.
Vuonna 1944 Saltšak Toka ehdotti, että Tannu Tuva liittyisi Neuvostoliittoon. Tämä tapahtui 30. lokakuuta. Tuvasta tehtiin autonominen alue osana Venäjän sosialistista federatiivista neuvostotasavaltaa (Venäjän SFNT). 10. lokakuuta 1961 Tuvasta tuli oma autonominen sosialistinen neuvostotasavaltansa. Saltšak Toka toimi Tuvan johtajana kuolemaansa saakka.
Atte Arola
Väinö Artturi (Atte) Arola (27. huhtikuuta 1893 Akaa – 16. maaliskuuta 1964 Kylmäkoski tai Akaa) oli yritysjohtaja, Kelan pääjohtaja ja ministeri.
Arola oli Jokioisten kartanon toimitusjohtaja 1926–1931. Hän oli Maakiinteistöpankin toimitusjohtaja 1931–1936. Maalaisliittoa edustanut Arola toimi kauppa- ja teollisuusministerinä Kivimäen hallituksessa 1936 ja kansanhuoltoministerinä Rangellin hallituksessa 1941–1942. Hän oli Kansaneläkelaitoksen hallituksessa sen perustamisesta lähtien vuodet 1937–1944 ja järjestyksessä toinen pääjohtaja (1944–1945).
Arola sai maanviljelysneuvoksen arvonimen 1941 ja toimi sotien jälkeen omistamansa Arolan kartanon johtajana Akaan Kylmäkoskella.
Arolan puoliso oli kauppaneuvos Pirkko Arola, joka perusti vuosina 1948–1990 toimineen kutomon, Arola Oy:n.
Kiinalaisen huoneen argumentti
Kiinalaisen huoneen argumentti on filosofi John Searlen artikkelissaan "Minds, brains and programs" (1980) esittämä ajatuskoe, joka on suunnattu vahvan tekoälyn ajatusta vastaan. Argumentin sanoma tiivistettynä on, että säännönseuraaminen – tarkemmin kommunikointi pelkkien hyvin monimutkaisten sääntöjen nojalla – ei ole ihmismielen toimintaan, erityisesti mielen suorittamaan kommunikaatioon, verrattavissa oleva tapahtuma, koska siinä ei tapahdu merkityksen ymmärtämistä.
Artikkelista lähtien vahvan tekoälyn mahdollisuudesta on väitelty laajalti. Vahvan tekoälyn kannattajat uskovat, ettei tarkoituksenmukaisesti ohjelmoitu tietokone ole pelkkä mielen simulaatio tai malli, vaan se todella lasketaan mieleksi. Se siis ymmärtää, ajattelee ja sillä on kognitiivisia tiloja.
Searlen argumentti tätä vastaan (tai tarkasti ottaen hänen ajatuskokeensa, jonka on tarkoitus kumota tämä) kuuluu seuraavasti:
Oletetaan, että monen vuoden kuluttua olemme saaneet rakennetuksi tietokoneen, joka käyttäytyy niin kuin se ymmärtäisi kiinaa. Kone ottaa syötteenä kiinalaisia kirjoitusmerkkejä, asettaa niitä vastaavuussuhteeseen toisten merkkien kanssa seuraten joukkoa tiettyjä sääntöjä, niin kuin kaikkien tietokoneiden voi sanoa tekevän, ja esittää ne tulosteena. Oletetaan, että kone tekee tämän niin uskottavasti, että se läpäisee Turingin testin helposti, eli saa kiinaa osaavan ihmisen vakuutetuksi siitä, että on itse kiinaa puhuva ihminen. Kone antaa tarkoituksenmukaisen vastauksen kaikkiin ihmisen sille esittämiin kysymyksiin, niin että kiinaa puhuva ihminen uskoo kommunikoivansa toisen kiinaa puhuvan ihmisen kanssa. Vahvan tekoälyn kannattajat tekisivät tästä johtopäätöksen, että kone ymmärtää kiinaa kuten ihminen.
Searle kuitenkin pyytää meitä olettamaan, että hän istuu tietokoneen sisällä. Toisin sanoen hän on pienessä huoneessa, jonka yhdestä ovesta hän saa kiinalaisia kirjoitusmerkkejä, jonka jälkeen hän seuraa sääntökirjaa ja palauttaa toisesta ovesta kiinalaisia kirjoitusmerkkejä sääntöjen mukaan. Searle huomauttaa, että hän ei kuitenkaan osaa sanaakaan kiinaa. Hän väittää, että tämä ymmärryksen puute osoittaa, etteivät tietokoneetkaan ymmärrä kiinaa, koska ne ovat samassa tilanteessa kuin hän. Ne ovat vain mieltä vailla olevia symbolien käsittelijöitä, aivan kuten hänkin — eivätkä ne ymmärrä mitä ne "sanovat", niin kuin ei hänkään.
Laajemmassa muodossaan argumentti väittää, että syntaksista ei voisi johtaa semantiikkaa. Searlen mukaan semantiikka (symbolien merkitykset) on riippumaton syntaksista (symbolien mekaanisista käsittelysäännöistä). Tietokone kykenee Searlen mukaan ainoastaan syntaksiin eikä lainkaan semantiikkaan, mitä kiinalainen huone kansantajuisesti pyrkii havainnollistamaan. Searle on kehittänyt biologiseksi naturalismiksi kutsumansa ajatusrakennelman, jonka mukaan merkityksiä voisi syntyä vain neurobiologisissa prosesseissa.
GB Glace
GB Glace on Unileverin omistama aputoiminimi, joka toimii Ruotsissa ja aikaisemmin myös Suomessa yrityksen jäätelöiden talobrändinä. GB Glacen jäätelöt tunnistaa Unileverin sydän-symbolista. Nykyisin Suomen talobrändinä toimii Ingman.
GB Glace, alun perin Glace-Bolaget, sai alkunsa Ruotsissa vuonna 1942 kun Mejericentralen (nykyinen Arla Foods) ja Choklad-Thule ostivat Alaska-Glassin. 1960- ja 1970-luvuilla Glace-Bolaget kasvoi lukuisten yritysten yhdistymisen seurauksena Ruotsin yhdeksi isoimmista jäätelöyrityksistä. Unilever omisti jo osan Glace-Bolagetin kilpailijan Trollhätteglassin osakkeista ja vuonna 1972 Unilever osti myös osan Glace-Bolagetin osakkeista. Yrityksen yhdistyivät ja alkoivat toimia GB Glace AB nimen alla. Suomeen GB Glace jäätelöt tulivat vuonna 1994, jolloin Unilever aloitti Suomessa kansainvälisten merkkijäätelöiden myynnin GB Glace -aputoiminimen alla.
GB Glace jäätelöitä myydään muun muassa seuraavien tuotemerkkien alla:
Vanhat tuotteet:
Osana Unilever-konsernia GB Glace on sitoutunut Unileverin kestävään kehitykseen liittyvään Unilever Sustainable Living Plan –ohjelmaan. GB Glace on hankkinut vuodesta 2005 lähtien ainoastaan luonnollisia kylmäaineita käyttäviä ympäristöystävällisiä pakastimia. Yritys sitoutui vuonna 2010 hankkimaan jo hankitun 450 000 pakastimen lisäksi 850 000 ympäristöystävällistä pakastinta vuoteen 2015 mennessä. Vuoden 2011 loppuun mennessä Unilever oli hankkinut 470 000 ympäristöystävällisiä kylmäaineita käyttävää pakastinta.
Unilever on sitoutunut hankkimaan kaiken Magnum jäätelöissä käytettävän kaakaon kestävistä lähteistä Rainforest Alliance sertifioiduilta tiloilta vuoteen 2015 mennessä ja kaiken käyttämänsä kaakaon vuoteen 2020 mennessä. Vuoden 2011 loppuun mennessä 37 % Magnumeissa käytettävästä kaakaosta ja 21 % kaikesta yrityksen käyttämästä kaakaosta hankittiin sertifioiduilta tiloilta.
GB Glace on sitoutunut merkitsemään jäätelöpakkauksiin energian, sokerin, rasvan, tyydyttyneiden rasvahappojen ja natriumin määrän ja suositellun päiväsaannin. Yritys on myös sitoutunut vähentämään lapsille suunnattujen jäätelöiden kalorimäärää. Unilever ilmoitti tavoitteekseen, että vuoteen 2014 mennessä kaikki lasten jäätelöt sisältävät enintään 110 kilokaloria annosta kohden. 2011 vuoden loppuun mennessä yritys oli saavuttanut tavoitteestaan 73 %.
Englannin ykkösliiga
Ykkösliiga () on Englannin jalkapallon sarjajärjestelmän kolmanneksi ylin sarjataso. Se on Valioliigan alapuolella sijaitsevan The Football Leaguen kolmesta sarjasta keskimmäinen.
Ykkösliiga sai nykyisen nimensä kaudeksi 2004–2005, oltuaan aikaisemmin nimeltään Englannin 2. divisioona. Ennen Valioliigan perustamista kaudeksi 1992–1993 nykyistä Ykkösliigaa vastasi Englannin 3. divisioona.
Ykkösliigassa pelaa 24 joukkuetta, jotka pelaavat kaksinkertaisen sarjan. Kaksi parasta joukkuetta nousee suoraan Mestaruussarjaan. Sijoilla 3-6 olevat joukkueet pelaavat yhdestä nousupaikasta siten että kolmas ja kuudes sekä neljäs ja viides kohtaavat kaksiosaisessa ottelussa ja niiden voittajat ratkaisevat nousijan yhdessä ottelussa. Sarjan neljä viimeistä putoavat Kakkosliigaan.
Vicarage Road
Vicarage Road on Watford FC:n kotistadion Watfordissa, Englannissa. Kentä on myös rugbyjoukkue Saracens F.C.:n kotikenttä. Vuonna 1922 rakennettussa stadionissa on 19 920 istumapaikkaa.
Petr Nedvěd
Petr Nedvěd (s. 9. joulukuuta 1971 Liberec, Tšekkoslovakia) on tšekkiläis-kanadalainen jääkiekkoilija. Pitkällä urallaan hän on pelannut lukuisissa NHL-joukkueissa ja edustanut sekä Kanadan että Tšekin maajoukkueita. Nedvěd voitti Lillehammerin olympialaisissa 1994 hopeaa. Hänen veljensä Jaroslav on myös jääkiekkoilija.
Nedvěd aloitti pelaamisen CHZ Litvinovin juniorijoukkueessa Tšekkoslovakiassa. Hänen isänsä oli aikoinaan pelannut seurassa kahdeksan kautta. Nedvěd loikkasi Kanadaan vuonna 1989 Calgaryssa pelatun junioriturnauksen aikana, ja hän alkoi pelata WHL-liigan Seattle Thunderbirdsissä. Nedvěd teki kaudella 1989–1990 71 ottelussa 145 pistettä, ja Vancouver Canucks varasi hänet toisena vuoden .
Nedvěd siirtyi heti kaudeksi NHL:ään, ja pelasi Vancouverissa yhteensä kolme kautta. Kaudella Nedvěd ei päässyt Vancouverin kanssa yhteisymmärrykseen uudesta sopimuksesta, joten hän solmi sopimuksen St. Louis Bluesin kanssa. Nedvěd ehti pelata St. Louisissa vain 25 ottelua, sillä hänet myytiin ennen seuraavan kauden alkua New York Rangersiin vaihdossa Esa Tikkaseen ja Doug Lidsteriin.
Pelaajalakon takia tyngäksi jääneen -kauden jälkeen Rangers myi Nedvědin Sergei Zubovin kanssa Pittsburgh Penguinsille, joka antoi vaihdossa Luc Robitaillen ja Ulf Samuelssonin. Pittsburghin pelityyli sopi Nedvědille, ja hän on pelannut joukkueessa uransa tehokkaimmat kautensa. Kahden kauden jälkeen Nedvěd ajautui jälleen sopimuskiistaan, minkä vuoksi hän ei pelannut yli vuoteen NHL:ssä. Kauden 1997–1998 hän pelasi Tšekissä ja IHL:ssä.
Pittsburgh myi lopulta marraskuussa 1998 Nedvědin pelaajaoikeudet takaisin Rangersille, joka solmi uuden sopimuksen hänen kanssaan. Nedvěd sijoitettiin samaan ketjuun kahden muun tšekkiläisen, Jan Hlaváčin ja Radek Dvořákin, kanssa. "The Czech Line" -ketju oli joukkueen ykkösketju kahden kauden ajan. Rangers ei selviytynyt pudotuspeleihin kertaakaan Nedvědin aikana. Seura myi hänet ja Jussi Markkasen kaudella Edmonton Oilersiin.
Nedvěd palasi Tšekkiin ja pelasi kauden 2007–2008 Sparta Prahassa, minkä jälkeen hän yritti paluuta NHL:ään Rangersin harjoitusleirillä. Nedvěd ei vakuuttanut joukkuejohtoa, eikä saanut pelipaikkaa lopullisessa kokoonpanossa. Vuodesta 2008 lähtien Nedvěd on pelannut HC Bílí Tygři Liberecissä.
Nedvěd sai Kanadan kansalaisuuden 1993, ja hän pelasi Kanadan jääkiekkomaajoukkueessa 1993–1994 kun hänellä ei ollut sopimusta NHL:ään. Nedvěd edusti Kanadaa vuoden 1994 talviolympialaisissa, joissa Kanada saavutti hopeaa. Myöhemmin Nedvěd olisi halunnut pelata Tšekin jääkiekkomaajoukkueessa, mutta IIHF:n sääntöjen mukaan kanadalaisena hän ei saanut osallistua IIHF:n turnauksiin. Vuoden 1996 jääkiekon maailmancup pelattiin NHL:n sääntöjen mukaan, jolloin Nedvěd pelasi Tšekin joukkueessa. Pelattuaan tarpeeksi kauan kotimaansa pääsarjassa IIHF katsoi Nedvědin olevan jälleen tšekkiläinen ja hän sai edustaa Tšekkiä MM-kilpailuissa 2012, jolloin hän voitti pronssia. Hän pelasi myös vuoden 2014 talviolympialaisissa Tšekin joukkueessa.
Peter Davison
Peter Davison (oikealta nimeltään Peter Moffett, s. 13. huhtikuuta 1951) on brittiläinen näyttelijä. Hän tuli kuuluisaksi etenkin "Doctor Who" -sarjassa, jossa hän näytteli viidettä Tohtoria vuosina 1981–1984. Hänet tunnetaan myös roolistaan televisiosarjassa "Kaikenkarvaiset ystäväni", jossa hänen hahmonsa oli Tristan Farnon. Davisonin viime vuosien televisiotöihin lukeutuu päärooli ITV:n sarjassa "Kaukaiset rannat" ("Distant Shores"). Näyttelijä Georgia Moffett on hänen tyttärensä.
Juntusranta
Juntusranta on Suomussalmella sijaitseva kylä. Kylä valittiin vuoden kyläksi vuonna 1996 ja vuoden kainuulaiseksi kyläksi vuonna 2007. Juntusrannan kylämaisema on luokiteltu Kainuun maakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Kylä sijaitsee noin 65 kilometriä Suomussalmen keskustaajaman pohjoispuolella, Juntusjärven eli Kylmäjärven rannalla. Nykyiseen Suomen ja Venäjän väliseen itärajaan Juntusjärveltä on noin 10 kilometriä. Alueella oli asutusta jo noin 7 000 vuotta sitten. Ensimmäiset kieleltään tunnetut asukkaat olivat luultavasti saamelaisia. 1000-luvulla alkoi karjalaisten levittäytyminen alueelle ja 1500-luvulla savolaisten.
1800-luvulla Juntusrannalla aloitettiin tervanpoltto. Terva kuljetettiin vesiteitse Kajaanin kautta Ouluun. Vuosisadan lopulla Juntusrantaan perustettiin Suomussalmen alueen ensimmäinen koulu. Omakustanteena vuonna 1981 julkaisemassaan kirja "Taas koulun sauna paloi" oululainen opetusneuvos Erkki Tuomikoski kertoo kokemuksistaan nuorena opettajana Juntusrannan Ruhtinansalmen koululla vuosina 1915 ja 1916. Kauppa-, posti- ja pankkitoiminta alkoi kylässä 1900-luvun alussa. Kylään sijoitettiin myös rajavartioasema. Talvisodan aikana Juntusrannassa käytiin Suomussalmen taisteluja.
Juntusrannan kyläläisten vaiheista talvisodan aikaan kertoo Pirjo Honkasalon ja Pekka Lehdon dokumenttimateriaalia ja fiktiota yhdistävä elokuva "Kainuu 39" vuodelta 1979.
Juntusrannassa toimii Ruhtinan kauppa, TB-huolto Juntunen, kirkko, Ruhtinan pirtti (vanhustentalo) ja remontoitu kylätalo. Juntusrannan kylätalon remontoitiin 2008–2012. Talossa järjestetään monenlaisia tapahtumia ja toimintaa. Kesäisin kylätalolle avataan kahvila palvelemaan kyläisiä ja ohikulkijoita.
Ruhtinan koulu lakkautettiin 1. elokuuta 2014.
Record (peruna)
Record on ollut aikaisemmin suosittu perunalajike. Record on poistatettu Suomen siemenperunaluettelosta. Record on altis vihertymään. Se on altis tummumaan raakana ja keitettynä. Runsaalla typpilannoituksella sen laatu heikkenee. Record on kestävä mukularutolle, mutta se on altis virustaudeille.
Serratus anterior
Serratus anterior (suom. etummainen sahalihas) -lihas sijaitsee kahdeksan ylimmän kylkiluun päällä rinnan vieressä ja kiinnittyy pitkin lapaluun takimmaista reunaa.
Serratus anterioria kutsutaan toisinaan "nyrkkeilijän lihakseksi", sillä sen työnä on venyttää eli työntää eteenpäin lapaluuta ja se osallistuu käden liikkeisiin kylkiluiden alueella, mikä tapahtuu lyöntiä tehdessä. Serratus anterior osittain pitää lapaluun paikoillaan, kääntää sitä ylös ja toimii myös ihmisen hengittäessä.
Serratus anterior on lähinnä apulihas, joka kehittyy isommissa liikkeissä. Sitä voi harjoittaa "incline shoulder raise" -liikkeellä, jossa maataan vinopenkissä kädet suorina ja painot/tanko käsissä ja sitten kurotetaan kattoon nostamalla olkapäät penkistä, mutta ei kuitenkaan yläselkää. Suurempina liikkeinä on mainittu myös mm. pystypunnerrus, penkkipunnerrus ja leukojen veto, ideana käsien liikehdintä pään yläpuolella.
Bertha Krupp von Bohlen und Halbach
Bertha Krupp von Bohlen und Halbach (o.s. Krupp, 29. maaliskuuta 1886 Essen, Saksa – 21. syyskuuta 1957 Essen, Länsi-Saksa) oli merkittävän saksalaisen Kruppin teollisuussuvun jäsen.
Bertha Krupp peri Friedrich Krupp AG:n osake-enemmistön, kun hänen isänsä Friedrich Alfred Krupp kuoli äkillisesti 1902. Friedrich Albertin kuolemansyyksi esitettiin sydänkohtausta, mutta koska hän oli osallinen Caprin saaren homoseksuaalisessa skandaalissa, on epäilty hänen tehneen itsemurhan. Koska tuolloin 16-vuotias Bertha oli vielä alaikäinen, hänen äitinsä Margarethe Krupp toimi perinnönhaltijana.
Vuonna 1906 pidettiin mahdottomana ajatusta, että nainen toimisi Kruppin suvun päänä. Siksi keisari Vilhelm II järjesti avioliiton Berthan ja preussilaisen diplomaatin Gustav Krupp von Bohlen und Halbachin kanssa. Pariskunnan sukunimeksi tuli tällöin Krupp von Bohlen und Halbach. Gustavista tuli suvun päämies ja Friedrich Krupp AG:n johtaja. Bertha säilyi kuitenkin Kruppin yhtiön osake-enemmistön haltijana, kunnes vuonna 1943 Adolf Hitler määräsi suoritettavaksi ”Lex Kruppin”, jonka mukaan yhtiön koko omistus siirtyi Kruppin suvulle. Koska Berthan puoliso Gustavin terveydentila oli heikentynyt 1939 kärsityn aivohalvauksen tähden, yhtiön omistajaksi ja johtajaksi siirtyi pariskunnan vanhin poika Alfried Krupp von Bohlen und Halbach.
Gustav Krupp nimesi puolisonsa mukaan yhden ensimmäisen maailmansodan kuuluisimmista aseista, raskaan haupitsin "Dicke Bertha", Paksu-Bertta. Lisäksi Markstadtiin Breslauhun perustettu Berthawerke sai nimensä Berthan mukaan.
Bertha Krupp kuoli 1957 suvun kotitilalla Villa Hügelissa Essenissä.
Jean-Paul Kaijanen
Jean-Paul Kaijanen (s. 3. marraskuuta 1952) on suomalainen näyttelijä ja tuottaja. Hän on suomentanut kirjan "Draama toimii" yhdessä Pekka Korhosen kanssa ja tuottanut C. C. Rider Elvis Tour -konserttikiertueen. Kaijanen on piipahtanut Salatuissa elämissä vuosina 1999 ja 2000 sekä esiintynyt parissa pienessä sivuroolissa pitkissä elokuvissa vuosina 1988 ja 1995.
Konstantin
Konstantin on miehen etunimi, joka johtuu latinan sanasta "constans" (pysyvä, vakaa, muuttumaton). Nimen eri muodoissaan on tehnyt laajalti suosituksi Rooman ensimmäinen kristitty keisari Konstantinus Suuri.
Suomessa nimi Konstantin on vuoden 2012 loppuun mennessä annettu 3034 miehelle ja ainakin kahdelle naiselle. Nimestä on käytössä myös lyhentymämuodot Kosti ja Konsta. Konstantinin nimipäivä on 21. toukokuuta.
Konstantinus- ja Konstantinos -nimiset Rooman ja Bysantin keisarit on lueteltu sivulla Konstantinus.
Pöytätennis kesäolympialaisissa 2004
Ateenan 2004 olympialaisten pöytätennis pelattiin Galatsin olympiahallissa. Osallistuja oli 172 neljässä lajissa. Kilpailutapahtumia järjestettiin tutusti neljä. Kaksi naisille ja kaksi miehille.
Shitsu Nakano
Shitsu Nakano (1. tammikuuta 1894 – 19. elokuuta 2007) oli pitkäikäinen japanilainen. Kuollessaan hän oli maailman neljänneksi vanhin elossa oleva ihminen.
Shitsu Nakano oli kuuden päivän ajan myös vanhin japanilainen; häntä vuoden vanhempi Yone Minagawa menehtyi 13. elokuuta 2007.
Herrasmiessopimus
Herrasmiessopimus on suullinen sopimus, joka perustuu molemminpuoliseen luottamukseen. Aikaisemmin käytettiin myös englannista periytyvää nimitystä ”gentlemannisopimus”.
Herrasmiessopimus tehdään yleensä, kun virallista tai muodollista sopimusta ei ole mahdollista tai ei nähdä tarpeen tehdä. Osapuolet sopivat keskenään tietyistä menettelytavoista ja luottavat toisiinsa. Lakiterminä herrasmiessopimusta käytetään joskus kuvaamaan suullista sopimusta.
Termiä käytetään joskus kuvaamaan sanattomia sopimuksia. Tästä esimerkkinä muun muassa ensimmäisessa maailmansodassa käydyssä juoksuhautasodan alkuvaiheessa tietyillä rintamalohkoilla tehtiin sanattomia tulitaukosopimuksia. Esimerkiksi tietty brittien lohko ei tulittanut saksalaisten asemia ja päinvastoin.
Kusti Sala
Kusti Sala ("Kusti Granqvist", 1875 Salo – 1943) oli tamperelaisen Johanneksen kansakoulun lämmittäjä ja Tampereen Työväen Teatterin Grand old maniksi luonnehdittu näyttämötaiteilija. Hän kuului TTT:n perustaviin henkilöihin ja näytteli sen riveissä koko aikuisikänsä päätyönsä ohella. Jo ennen teatterin perustamista Sala oli kuulunut työväenyhdistyksen näytelmäseuraan. Nuorena hän niitti mainetta pääosien tulkitsijana eritoten Ludvig Holbergin ja Molièren näytelmissä.
Sala näytteli "Nummisuutarien" Eskoa yli sata kertaa alkaen vuodesta 1899. Toinen hänen ikimuistoisista rooleistaan oli "Hamlet". Hän oli jäsenenä Työväen Näyttämöiden Liiton ensimmäisessä liittotoimikunnassa, joka perustettiin joulukuussa 1917. Sala vietti 20-vuotistaiteilijajuhlaansa vuonna 1920 "Jeppe Niilonpojan" merkeissä. Juhlien yhteydessä hän sai ennen näkemättömän määrän lahjoja kultasormuksesta peiliin. Näyttelijäkollegat huusivat hänelle eläköötä niin, että huone täyttyi "seiniätärisyttävästä suosionosoitusten myrskystä". Salan taiteellisiin menestyksiin kuuluivat myös muun muassa Santun rooli "Pohjalaisissa" syyskaudella 1928 ja Sid-eno näytelmässä "Oi nuoruus" syksyllä 1935. Vanhemmiten hän teki lukuisia mieleenpainuvia sivurooleja, kuten tohvelisankarimiehen osan "Vaimokkeessa", joka TTT:ssa esitettiin nimellä "Vetovaimo" syksyllä 1942. Kusti Sala kuoli juuri ennen 40-vuotistaiteilijajuhlaansa. Taiteilija Allan Salo sai tehtäväkseen maalata Salan muotokuvan post mortem valokuvan perusteella.
Hamleys
Hamleys on yksi maailman suurimpia lelukauppoja. Se sijaitsee Lontoossa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja sen osoite on 188–196 Regent Street. Sillä on myös kahdeksan pienempää myymälää muualla Britteinsaarilla ja myymälöitä muuallakin maailmassa.
Hamleysin perusti William Hamley, joka nimesi kaupan sukunimensä mukaan. Hän perusti kaupan "Nooan arkki" Holbornin kaupunginosaan vuonna 1760. Kauppa avattiin Regent Streetille vuonna 1881 ja nimi muutettiin Hamleysiksi.
Hamleysissä on 7 kerrosta, wc:t ja kahvila. Hamleysillä on leluja vauvaikäisistä aina kouluikäisille lapsille.
Hamleys täytti 250 vuonna 2010.
Vuonna 2012 se myytiin ranskalaiselle lelukauppaketjulle Groupe Ludendo.
Hamleysin päämyymälän pinta-ala on 5017 m2 ja sen eri kerrokset on pyhitetty eri teemoille:
Gijs van Aardenne
Gijsbert "Gijs" Michiel Vredenrijk van Aardenne (18. maaliskuuta 1930 – 10. elokuuta 1995) oli alankomaalainen poliitikko.
Aardenne opiskeli matematiikkaa ja fysiikka Leidenin yliopistolla. Hän liittyi vuonna 1964 liberaalipuolue Volkspartij voor Vrijheid en Democratieen ja toimi parlamentissa vuosina 1971–1977 sekä jälleen 1981. Hän oli taloudellisten suhteiden ministeri 1977–1986 ja vuodesta 1982 myös varapääministeri.
Aardenne kuoli Dordrechtissa 65-vuotiaana. Hän oli viimeisinä vuosinaan kärsinyt ALS-taudista ja joutunut sen johdosta pyörätuoliin.
Vladimir Lisin
Vladimir Sergejevitš Lisin (, s. 17. toukokuuta 1956 Ivanovo, Neuvostoliitto) on venäläinen oligarkki. Hän omistaa suuren osuuden Novolipetski metallurgitšeski kombinat (NLMK) -teräskonsernista.
Lisin on koulutukseltaan tekniikan kandidaatti ja kauppatieteiden tohtori. Liike-elämän aikakauslehti Forbes listasi maaliskuussa 2007 hänet maailman 36. rikkaimmaksi henkilöksi. Lisin on naimisissa ja hänellä kolme lasta.
Helmikuussa 2009 "Finans"-lehti arvioi hänet Venäjän kolmanneksi rikkaimmaksi ihmiseksi 7,7 miljardin dollarin omistuksilla. Vielä vuotta aiemmin Lisinillä oli ollut 22,2 miljardin varallisuus. Maailmanlaajuisen talouskriisin aiheuttaman notkahduksen jälkeen seuraavana vuonna Lisinin omaisuus kasvoi 7,7 miljardista 18,8:aan.
Novolipetsk Steel konserni () on Venäjän kolmanneksi suurin teräsyritys. Yritys on listattu Lontoon pörssiin joulukuussa 2005.