Rauli Badding Somerjoki
Rauli Aarre Tapani ”Badding” Somerjoki (30. elokuuta 1947 Somero – 14. tammikuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen laulaja, säveltäjä ja sanoittaja. Hänen tunnetuimpia kappaleitaan ovat muun muassa ”Fiilaten ja höyläten”, ”Paratiisi”, ”Bensaa suonissa”, ”Ikkunaprinsessa”, ”Tähdet, tähdet”, ”Valot” ja ”Laivat”. Hänet muistetaan erityisesti suomalaisen rockin uranuurtajana. Baddingin suosion huippuaika oli 1970-luvun puolivälin tienoilla. Hän sai vuonna 1975 kaksi kultalevyä albumeista "Näin käy rock & roll" ja "Muotokuva 1". Postuumisti myönnettiin vielä neljä kultalevyä lisää ja yksi platinalevy.
Somerjokea pidetään yhtenä suomalaisen musiikin suurena vaikuttajana, ja suomalaisen musiikin historiaan ovat jääneet monet hänen kappaleistaan, kuten hänen laulamansa ja yhdessä Arja Tiaisen kanssa sanoittamansa ”Paratiisi” (1973), joka on ollut Suomen esitetyin kappale useana vuonna ja myös radiosoitossa. Somerjoki sai suurimman arvostuksensa vasta kuolemansa jälkeen.
Rauli Somerjoen isä Gunnar Aleksei Somerjoki (vuoteen 1936 Johansson) syntyi Somerolla 9. lokakuuta 1909. Perhe oli Someron Hirsjärven Marjalan torppareita. Äiti Elina (o.s. Karvinen, s. 27. syyskuuta 1915 Pielisensuussa) oli kotoisin Pohjois-Karjalasta ja tapasi tulevan miehensä jatkosodan lopulla Joensuussa. Elina ja Gunnar asettuivat Someron Hirsjärvelle. Lapsista Kari Gunnar syntyi vuonna 1946, Rauli Aarre Tapani vuonna 1947, Mailis Anneli vuonna 1950 ja Raija vuonna 1959. Isä Gunnar Somerjoki kuoli Somerolla 2. marraskuuta 1962. Elina Somerjoki kuoli Somerolla 23. tammikuuta 1992.
Rauli Somerjoki oli perheen viidestä lapsesta keskimmäinen. Perheen toimeentulo oli niukkaa, mutta keskinäiset lämpimät välit korvasivat paljon. Somerjoki kävi neljä vuotta Hirsjärven kansakoulua Somerolla. Hän oli myös innokas piirtäjä ja kirjoittaja, joka sepitteli tarinoita, runoja ja varsinkin sarjakuvia. Hän toimitti myös omaa lehteä. Opettajana Hirsjärven kansakoulussa hänellä oli lasten- ja nuortenkirjailijana tunnettu Ester Ahokainen, joka jo tuolloin kiinnitti huomiota pojan laulutaitoihin: ”Tästä pojasta me kuulemme vielä!”.
Gunnar Somerjoki joutui 1960-luvun alussa jäämään sairauseläkkeelle kattohuopatehtaalta keuhkolaajentuman ja astman takia. Perheelle piti löytää lisäansiota, ja perheen vanhemmat perustivat vuonna 1962 kioskin Helsingintien varrelle, Aholan tiehaaraan, muutaman sadan metrin päähän perheen kotitalosta Aholasta. Perheen lapsetkin työskentelivät kioskissa kukin vuorollaan, myös Rauli melko usein. Kioskista tuli pian suosittu lähiseudun nuorison kokoontumispaikka. Somerjoen kioskina tunnettu kioski oli toiminnassa vuoteen 1975 saakka.
Nimityksen ”Badding” Rauli sai ystävältään Rauli ”Rafe” Tanskaselta. Muut kutsuivat Raulia lapsena ”Pikku-Puteksi”. Rafe väänsi nimen muotoon ”Padin”, sitten ”Padding” ja lopuksi ”Badding”. Huhun mukaan ”Badding” olisi alkujaan tullut sanoista ”Bad in”, muttei tämä Tanskasen mukaan pidä paikkaansa.
Somerjoki siirtyi opiskelemaan Someron yhteiskouluun vuonna 1958. Siellä hän kävi keskikoulun, jonka aikana hän jäi pari kertaa luokalle. Keskikoulun viimeisellä luokalla sai vuonna 1963 alkunsa myös ensimmäinen yhtye The Five Yes. Samalla luokalla Somerjoen kanssa opiskelivat Pentti Aho, Seppo Laine ja Sigge Jokila. Kari Somerjoella ja Kauko Laineella vahvistettuna tämä ryhmä aloitti harjoittelun. Sigge Jokila lopetti pian, ja Somerjoki vaihtoi paikkaa Karin kanssa eli siirtyi rumpupatteriston takaa solistiksi. Yhtyeen loppuaikoina mukana oli myös Arto ”Mamba” Koskinen uruissa, ja kaupan päälle saatiin keikka-autoksi Koskisen hautausurakoitsijaisän ruumisauto.
Yhtyeen harjoitustila oli Laineen omakotitalon yläkerrassa. Yhtyeellä oli useita esiintymisiä lähiseudun tanssilavoilla ja koulujuhlissa. Siksi ohjelmistossa oli rockin lisäksi myös perinteistä tanssimusiikkia. Rajumpaan musiikkiin siirryttiin, kun kuvaan tuli mukaan M. A. Numminen. Nummisella oli tuohon aikaan orkesteri Viisi vierasta miestä, jossa oli mukana hänen entisiä koulutovereitaan: Tommi Parko, Kullervo Aura, Heikki Kasari ja Veli Verronen. Tilanteen mukaan kokoonpano kuitenkin vaihteli, ja välillä käytettiin myös The Five Yesin soittajia.
Esiintyminen vuoden 1966 Jyväskylän kulttuuripäivillä oli skandaali. Päiviä kutsuttiin lehdistössä ”Jyväskylän skandaalikulttuuripäiviksi”. Nummisen esittämä kappale ”Nuoren aviomiehen on syytä muistaa” ja Somerjoen laulama ”Jenkka ulkosynnyttimistä” saivat aikaan poliisin kutsumisen paikalle ja esityksen keskeyttämisen. Syyte jäi kuitenkin lopulta nostamatta.
Ensimmäinen levy, jolla Somerjoki oli mukana, äänitettiin elokuussa 1966, jolloin Somerjoki lauloi laulun ”Laki epäsiveellisten julkaisujen levittämisen ehkäisemisestä”. Levyn muut laulut esitti M. A. Numminen. Yleisradion ohjelmaneuvosto kielsi levyn esittämisen kappaleiden epäsiveellisyyteen vedoten. Somerjoen laulun sanat olivat kuitenkin suoraan Suomen laista.
Nummisen kautta Somerjoki tutustui Vanhalla ylioppilastalolla vastakulttuurin edustajiin. Numminen kiinnostui underground-liikkeestä, ja hänestä tuli liikkeen käytännön työn johtohahmo. Hän keksi U-ryhmälle nimen "Suomen Talvisota 1939–1940".
Suomen Talvisota -kokoonpanossa esiintyi Somerjoen lisäksi Pentti Aho, Arto Koskinen ja Heikki Kasari. Ryhmän kirjallisesta puolesta vastasivat turkulaisrunoilijat Markku Into ja Jarkko Laine.
Suomen Talvisota esiintyi Nuoren Voiman Liiton valtakunnallisilla juhlilla. Toiminnanjohtaja Kai Linnilä pyysi poikia mukaan liiton lehden äänilevyliitteeseen tulevalle levylle. Tälle levylle Somerjoki lauloi kaksi kappaletta: ”Vihreä valta” ja ”Mielitauti-rock”. Sävellykset olivat Somerjoen ja sanoitukset Nummisen.
Talvisota julkaisi myös albumin vuonna 1970. ”Kekkonen-rockin” lauloi Pole Ojanen, vaikka sitä luullaan joskus edelleenkin Somerjoen laulamaksi. Talvisota lopetti esiintymisensä vuonna 1970.
Talvisodassa-yhtyeessä esiintyminen ei suoranaisesti vaikuttanut Somerjoen soolouraan, sillä julkisuus rajoittui melko pieniin yliopistopiireihin.
Somerjoki osallistui moniin M. A. Nummisen tuotantoihin lastenlauluista yhteiskunnallisesti kantaa ottaviin kappaleisiin. Lastenlevyillä "Iso mies ja keijukainen" sekä "Niemisen pojat ja naapurin äijä – Suutari Joonaksen iltapäivä, osa II" Somerjoki lauloi kuusi säveltämäänsä kappaletta. Hän oli mukana myös kahdella seksiä käsittelevällä äänitteellä: "Isojen poikien laulut" ja Medisiinari-lehden seksinumeron äänilevyliitteellä.
Somerjoen ensimmäinen oma levy oli vuonna 1970 ilmestynyt single ”Mun sormuksein”, joka oli hänen oma valintansa, sillä kappale oli tuttu jo The Five Yesin ajoilta. Levyn myynti oli vähäistä, mutta singlestä tuli pieni radiomenestys. Somerjoki tuli omalla nimellään ihmisten tietoisuuteen ensimmäistä kertaa. Kesäksi hänet kiinnitettiin Kristianin kesäshow’hun, ja elokuussa hän esiintyi ensimmäisillä Ruisrock-festivaaleilla Turun Ruissalossa.
Vuonna 1970 Somerjoen sävellystyötä kuultiin myös elokuvassa. Hän sävelsi tunnuskappaleen ja ”Moottoreitten sinfonia” -nimisen sävellyksen Risto Jarvan ohjaamaan rallielokuvaan "Bensaa suonissa". Sanat teki Jarkko Laine. Somerjoki sai Jussi-kunniakirjan elokuvan johtosävelmästä. Numminen pyysi Somerjokea laulamaan dokumenttielokuvaan "Perkele! Kuvia Suomesta". Somerjoki lauloi neljä kappaletta, ja muita laulajia olivat Arja Saijonmaa ja M. A. Numminen, joka sai elokuvan musiikista valtionpalkinnon.
Kesäksi 1971 saatiin jakeluun ensimmäinen LP, "Synnyin rokkaamaan". Levy sisälsi Chuck Berryn ja Elvis Presleyn kappaleita suomennettuna. Mukana oli myös kaksi Somerjoen omaa laulua, ”Valot” ja ”Pikku neitsyt”. Ensin mainitusta kappaleesta on sittemmin tullut yksi hänen pidetyimmistään. Levy ei ollut menestys, mutta taustoja kehuttiin, eikä Somerjokeakaan aivan surkeaksi haukuttu. Numminen lupasi hänelle, että levyjä tehtäisiin lisää.
Loppuvuodesta 1970 Somerjoki perusti yhdessä veljensä kanssa keikkayhtyeen, joka sai nimekseen Oy Niittisydän Ab. Yhtyeen ensimmäisessä kokoonpanossa olivat mukana The Five Yesin soittajista Kari Somerjoki ja Pentti Aho sekä neljäntenä niin ikään somerolainen Antti Toukkari. Eri vaiheissa mukana olivat myös muiden muassa Jukka Hauru ja Heikki Kasari. Yhtye esiintyi melko ahkerasti. Yhteistyö loppui muiden kyllästyttyä Somerjoen oikutteluun niin matkaan lähdettäessä kuin esiinnyttäessäkin.
Vuonna 1972 tuottaja Atte Blom löysi Yhdysvaltojen matkaltaan Somerjoelle sopivan kappaleen, josta tuli suomeksi ”Fiilaten ja höyläten”. Se saatiin markkinoille huhtikuussa 1973. Intro-nimisessä nuortenlehdessä se valittiin ykköseksi jo toukokuussa, ja heinäkuussa se oli Jokamiehen sävelradion suosituin levy. Seksuaalinen vapautuminen oli päivän sana, ja laulu upposi yleisöön. ”Fiilaten ja höyläten” alkoi pudota listoilta vasta joulukuussa. Suosikki-nuorisolehden vuoden 1973 Grand Prix’ssä kappale oli ylivoimaisesti suosituin. Suosituimmasta mieslaulajasta äänestettäessä Kirka oli niukasti ensimmäisellä sijalla ja Somerjoki toisella.
Saman vuoden syksyllä Somerjoki osallistui Syksyn sävel -kilpailuun kappaleella ”Ja rokki soi”, jonka sanat ja sävelmä ovat Matin ja Tepon käsialaa; myöhemmin 2000-luvulla veljekset levyttivät kappaleen myös itse. Somerjoki sijoittui kilpailussa kuudenneksi. ”Ja rokki soi” nousi nopeasti hitiksi, ja samalla singlellä julkaistusta ”Nuori rakkaus” -nimisestä käännösballadista tuli myös suosittu. ”Fiilaten ja höyläten” -kappaleen suosio oli yllättänyt levy-yhtiö Love Recordsin. Aineistoa uutta LP-levyä varten ei ollut, joten korvikkeena käytettiin vanhaa levyä "Synnyin rokkaamaan", joka myikin moninkertaisesti ensimmäiseen ilmestymiseensä verrattuna. Joulumarkkinoille päätettiin tehdä kokoelmalevy, jolle valittiin kaikki Somerjoen siihenastisilla soolosingleillä julkaistut kappaleet lukuun ottamatta niitä, jotka olivat mukana ”Synnyin rokkaamaan” -LP:llä. Lisäksi mukaan tuli muutamia Nummisen ideoimilla levyillä julkaistuja kappaleita ja ”Vihaava rakkaus” -kappale "Underground-Rock"-LP:ltä. Uusien suurhittien vetämänä kokoelma nousi myyntilistoille ja se sai hyvin myönteiset arvostelut.
Noustuaan pinnalle rocklaulajana Somerjoki herätti hämmennystä sanomalla aikovansa tehdä tangolevyn. Levy-yhtiö oli toista mieltä ja halusi satsata kunnolla vuonna 1974 julkaistavaksi suunniteltuun rockalbumiin, jonka nimeksi tuli "Näin käy rock & roll". Varsinaista rocklevyä albumista ei kuitenkaan lopulta tullut, sillä suurin osa levylle valituista kappaleista oli balladeja tai hidastempoisia rocksävelmiä. LP julkaistiin vuonna 1975. Albumi sisälsi tanssilavojen kestosuosikiksi nousseen ja Somerjoen parhaaksi sanotun ”Paratiisi” -kappaleen.
Niittisydämen jälkeen Rauli ja Kari Somerjoella oli tanssiyhtye, jota myytiin Raulin nimellä. "Fiilaten ja höyläten" -levyn suosion myötä yleisö alkoi vaatia Somerjoelta rajumpaa rokkia, minkä vuoksi alettiin koota rockyhtyettä.
Uusi yhtye aloitti St. Devils -nimisenä, mutta myöhemmin yhtyeen nimeksi vakiintui Money. Esiintymistahti oli kova, sillä keikkoja saattoi olla jopa kolmekin illassa. Money kiersi keskiviikosta sunnuntaihin. Lisäksi Somerjoella oli solistiesiintymisiä, joihin tarvittiin joskus jopa pienkonetta. Ennenkokematon suosio hämmensi esiintymispelosta kärsivän Somerjoen täysin, mikä yhdessä rankan keikkailutahdin johti hänen alkoholinkäyttönsä hallinnasta riistäytymiseen. Laulajan ylirasittuneisuus aiheutti lopulta sen, että yhteistyö Moneyn kanssa lopahti loppuvuodesta 1974. Keikkailu jatkui kuitenkin vaihtuvien säestäjien kanssa.
Uudeksi taustayhtyeeksi saatiin talvella 1975 Pasi ja Pekka ja Viikingit. Yhtyeen ohjelmisto oli laaja, humpasta iskelmien kautta rockiin. Keikkatahti oli edelleen kova, ja jälleen Somerjokeen iski esiintymisväsymys. Hän lauloi rokit, yhtye esitti iskelmät ja humpat. Somerjoki olisi halunnut laulaa myös humppaa, mutta se ei käynyt, sillä hänet oli myyty esiintymään ”rokkitähtenä”. Somerjoen alkoholin käyttö ja oikuttelu lopetti tämänkin yhteistyön.
Vuoden 1975 joulumarkkinoille valmistui erilainen Badding-levy, "Sydän lämpöä täys", joka sai ristiriitaiset arvostelut. Uudenlainen herkempi Somerjoki ei enää saavuttanut entisiä kuulijoitaan. Keikat alkoivat vähentyä, mikä ei kuitenkaan rauhoittanut Somerjoen yksityiselämää, vaan alkoholiongelma päinvastoin paheni, kunnes laulaja alkoi ystäviensä avulla loppuvuodesta 1978 päästä vähitellen jaloilleen.
1970-luvun lopulla Somerjoki levytti vain muutamia vähälle huomiolle jääneitä singlelevyjä. Näistä sopii kuitenkin mainita kaksi humppakappaleista koostuvaa levyä, jotka olivat itsensä rocktähtenä läpilyöneen laulajan ensimmäinen aluevaltaus vanhan kotimaisen iskelmän alalla. Yksi levytetyistä kappaleista oli perinteinen ”Tammerkoski”-humppa.
1980-luvulle asti Somerjoki eli enimmäkseen hiljaiseloa.
Vuonna 1981 alkoi Somerjoen yhteistyö Agents-yhtyeen kanssa. Tuon vuoden syksyllä Somerjoelta julkaistiin ensimmäinen Agentsien säestyksellä tehty single ”Kuihtuu kesäinen maa / Ensimmäisenä iltana”. Seuraavana keväänä ilmestyi single ”Paras haihtua vaan / Ikkunaprinsessa”. ”Ikkunaprinsessa”-kappaleesta tuli menestys, ja loppuvuodesta 1982 julkaistu samanniminen albumi viimeistään nosti Somerjoen takaisin suuren yleisön tietoisuuteen. Ensimmäisten Agents-levytysten aikoihin Somerjoki alkoi myös keikkailla yhtyeen kanssa. Pääosa ohjelmistosta muodostui "Ikkunaprinsessa"-LP:n kappaleista. Näiden lisäksi mukaan tuli perinteistä kotimaista tanssimusiikkia, englanniksi laulettuja rokkeja ja joitakin 1970-luvun Badding-hittejä, vaikka Somerjoki itse olikin melko kyllästynyt viimeksi mainittuihin. Somerjoki oli ollut muutamia vuosia varsin hyvässä kunnossa, mutta suosion lähtiessä uuteen nousuun alkoivat esiintymiskammo ja alkoholiongelma jälleen vaivata laulajaa. Keikkojen varmistamiseksi mukaan otettiin Pekka Tammilehto, joka oli juuri saamassa nimeä Topi Sorsakoskena. Somerjoki lauloi myös Mika Kaurismäen elokuvassa "Arvottomat", joka sai ensi-iltansa syksyllä 1982.
Vähän ennen "Ikkunaprinsessa"-albumin tekoa vuonna 1982 ilmestyi myös täysin toisentyyppinen, vanhaa tanssimusiikkia sisältänyt albumi "Rakkaudella – Raulilta", jonka Somerjoki teki toiselle levy-yhtiölle. Sen tuottajana oli Minimusic-yhtiön Harry Aaltonen, jolle levyn tekoa ehdotti Kari Somerjoki.
”Ikkunaprinsessa”-kappaleen menestys rohkaisi Baddingia luottamaan uuteen rockia, tanssimusiikkia ja rautalankamusiikkia yhdistelevään konseptiin sekä yhteistyöhön Agentsien kanssa. Somerjoen keikkailu Agentsien kanssa lopahti talvella 1983 tehdyn kiertueen jälkeen, mutta levystudiossa yhteistyö jatkui. Seuraavan Badding-LP:n äänitykset alkoivat syksyllä 1983. Tehtävä aloitettiin työstämällä Somerjoen muutama kuukausi aiemmin säveltämää kappaletta ”Tähdet, tähdet”. Taustat saatiin kootuksi helposti, mutta lauluosuudet osoittautuivat hankaliksi Somerjoen alkoholismin ja yhä epäsäännöllisemmiksi muuttuneiden elämäntapojen vuoksi. Levy ei ollut myyntimenestys, mutta se sai hyvin myönteiset arvostelut.
Loppuvuodesta 1983 Baddingin uraa yritettiin auttaa päästämällä hänet mukaan Markus Allanin esiintymisiin. Somerjoen esiintyminen oli kuitenkin epävarmaa.
Syksyllä 1984 syntyi kokoelmalevyä varten neljä uutta Badding-kappaletta. Levylle tuli myös Elvistä ja jopa J. Alfred Tanneria.
Keväällä 1985 radiotoimittaja Tero Heinänen otti yhteyttä Somerjokeen kertoen, että hänen kannattaisi levyttää kappale ”Laivat”, joka oli jo menestys Neuvostoliitossa. Hän kuunteli kappaleen ja oli sen verran kiinnostunut, että Heinänen tilasi käännöksen eräältä venäjän kielen opettajalta. ”Laivat” tuli julkaistavan singlen A-puolelle ja B-puolelle tuli ”Ilta-aurinko”.
"Laivat"-albumi sai erinomaisen vastaanoton niin yleisöltä kuin kriitikoiltakin. Tämä kohensi huomattavasti Somerjoen itsetuntoa.
"Laivat"-LP:tä tehtäessä hänen katoamisiaan ja peruuttamisiaan oli yhtä paljon kuin "Tähdet, tähdet" -albumiakin tehtäessä. Taustat soitti Agents. Levylle otettiin kaksi Somerjoen kokonaan tekemää kappaletta, ”Lähdön hetkellä” ja ”Suon kulkija”. Somerjoki piti albumia ehkä parhaana aikaansaannoksenaan.
Vuonna 1985 Agents-yhteistyön loputtua Somerjoki vetäytyi hiljaisuuteen, mutta alkoi koota uutta Herranen aika -yhtyettä.
Somerjoki ryhtyi levytystyöhön keväällä 1986. Single ”Kun ei niin ei / Painu pois” julkaistiin saman vuoden loppusyksystä. Uutta LP-levyä kaavailtiin, mutta sen teko jäi kesken.
Badding kärsi uransa aikana esiintymiskammosta, masennuksesta ja alkoholismista.
Viimeiseksi jääneen keikkansa Somerjoki teki Seinäjoella 28. joulukuuta 1986. Hän oli ollut koko syksyn keuhkoputkentulehduskierteessä. Heikki Metsämäen ja Juha Miettisen kirjoittaman "Badding"-elämäkertakirjan (1996) mukaan keikan aloituskappaleena kuultiin ”Pilvet karkaa, niin minäkin”.
Somerjoki kuoli 14. tammikuuta 1987 vain 39-vuotiaana alkoholimyrkytykseen hänen ja avovaimonsa vuokra-asunnossa Helsingin Aleksis Kiven kadulla. Kuolemaan myötävaikuttivat keuhkosairaus ja veren hengittäminen. Somerjoen veli Kari Somerjoki menehtyi tapaturmaisesti vuonna 1989 ravintolan järjestysmiehen tönäistyä häntä. Veljekset on haudattu Someron hautausmaalle.
Vuonna 2018 esitettiin epäily, että Somerjoen säveltämäksi merkitty ja Somerjoen ja hänen naisystävänsä Pirkko-Liisa Vakkurin sanoittama kappale ”Kuihtuu kesäinen maa” on alun perin sama sävelmä kuin unkarilainen iskelmä ”Minden ember boldog akar lenni”, suomeksi ’Kaikki haluavat olla onnellisia’. Unkarilaisen kappaleen säveltäjät ovat Attila Dobos ja Sandor Halmágyi, ja se on julkaistu vuonna 1966.
Esiintyjiin, joihin Somerjoki vaikutti jo elinaikanaan, kuului muun muassa SIG-yhtyeen laulusolisti Matti Inkinen, joka kertoo uskaltautuneensa laulamaan alun perin Somerjoen laulutyyliä imitoimalla. Inkinen sävelsi ja sanoitti Somerjoelle kappaleen ”Hämärän prinsessa” albumille "Laivat" (1985) ja teki suomenkieliset sanat käännöskappaleeseen ”Kaunis maailma”. Somerjokea piti esikuvanaan ja hänet ehti tavata myös Marko Haavisto, jonka ensimmäinen yhtye oli nimeltään Badding Rockers. Myöhemmistä muusikoista Somerjokea on kertonut ihailevansa ja hänen kappaleitaan on levyttänyt muun muassa Ville Valo. Coverversioita Somerjoen kappaleista ovat sittemmin tehneet monet muutkin suomalaiset esiintyjät, ”Paratiisi”-kappaleesta muun muassa Sakari Kuosmanen, ”Kauas pilvet karkaavat” -kappaleesta Markus Allan sekä ”Ja rokki soi” -kappaleesta Matti ja Teppo, jotka olivat myös kappaleen alkuperäiset säveltäjät ja sanoittajat. Somerjoen, samoin kuin häneltä vaikutteita saaneen Marko Haaviston, musiikkia on myös useissa Aki Kaurismäen elokuvissa.
Baddingin levyjen tuottajana Love Recordsilla toiminut Pekka Aarnio näkee Somerjoen merkityksen erityisesti varhaisen rock ’n’ rollin tuomisessa Suomeen alkuperäisessä muodossaan, kun aiempien yritysten rasitteena oli ollut pääsy vain imitoinnin tasolle ja soittajien vahvat jazz-kytkennät. Näin Somerjoki Aarnion mukaan oli Suomessa ensimmäinen täysverinen rocklaulaja; tässä auttoi etenkin laulajan vahva tulkinta- ja eläytymiskyky, samalla kun rockin tradition puuttuminen Suomesta nosti esiin rockin ja suomalaiseen traditioon kuuluneen iskelmän jännitteen Somerjoen tuotannossa 1970-luvulta alkaen, jolloin hän ”Sulamithista” ja ”Tammerkoskesta” alkaen vaivattomasti liikkui tyylilajista toiseen. Näiden tyylilajien fuusiota Somerjoki itse Peter von Baghin tekemässä tunnetussa haastattelussa näki jo A. Aimossa, mutta Aarnion mukaan perinteiden todelliseen yhdistämiseen Suomessa kykeni vasta Somerjoki itse. Mahdollistajina tässä fuusiossa oli toinen ankara tyyliniekka Esa Pulliainen ja hänen Agents-yhtyeensä.
Vaikka Somerjoki ei Aarnion mukaan saanutkaan suoranaisia seuraajia, vaikutus suomalaiseen kevyeen musiikkiin oli kuitenkin peruuttamaton ja näkyy muun muassa Topi Sorsakosken menestyksessä, Joel Hallikaisen kevyissä poptaustoissa perinteiselle iskelmälyriikalle, Reijo Taipaleen rautalankatulkinnoissa ja rockin tekijöiden, kuten SIGin, Dingon, Yön ja Eppu Normaalin pelottomassa lähestymisessä iskelmään. Suomessa tällä fuusiolla on Aarnion mukaan aivan erityistä merkitystä, koska kansainvälisen populaarikulttuurin kerrostuma maassa on poikkeuksellisen ohut, jolloin Somerjoen edustaman perinnetietoisuuden merkitys korostuu.
Somerjoella oli elämänsä aikana pidempiä ja lyhytaikaisia naissuhteita. Pidempi avoliitto hänellä oli 1970- ja 1980-lukujen vaihteesta aina vuoteen 1985. Saman vuoden keväällä hän tapasi tulevan avopuolisonsa Paulan, jonka kanssa kihlautui ennen kuolemaansa.
Vuonna 1996 ilmestyi Heikki Metsämäen ja Juha Miettisen kirja "Badding: Rauli Somerjoen elämä ja laulut", johon esipuheen kirjoitti kirjan kustantaja Aki Kaurismäki. Vuonna 2000 valmistui Markku Pölösen elokuva "Badding", joka kuvaa Somerjoen elämää osin fiktiivisen tarinan keinoin. Pääosaa elokuvassa näytteli Janne Reinikainen. Kesällä 2010 Yle Radio Suomi esitti kaksikymmenosaisen faktaa ja fiktiota sekoittaneen "Rakkaudella, Rauli Badding" -radiomusikaalin. Somerjokea musikaalissa näytteli Olavi Uusivirta. Kesällä 2010 Pöytyän kesäteatteri esitti musikaalia "Rauli Badding Somerjoen Tähdet tähdet". Kemin kaupunginteatteri otti ohjelmistoonsa lokakuussa 2011 Tuomas Timosen ja Pärttyli Rinteen käsikirjoittaman Baddingin elämästä kertovan näytelmän "Bussi Somerolle". Vuonna 2016 Salon Teatteri esitti samojen tekijöiden näytelmän "Bussi Somerolle – Rauli Baddingin tarina", jonka ensi-ilta oli 14. lokakuuta 2016.
Somerolla on Baddingin muistoksi nimetty Rauli Somerjoen tie ja Badding-niminen tie Pappilankylän Rankkulaan. Vuodesta 2001 somerolainen Illan Varjoon Himmeään ry on järjestänyt Somerolla vuotuisen "Somero soikoon" -sävellys- ja sanoituskilpailun sekä konsertin Rauli Somerjoen ja toisen tunnetun somerolaisen muusikon ja säveltäjän Unto Monosen kunniaksi. Alkujaan Somerjoen kioskina tunnettu laulajan perheen kioski Helsingintien varressa Somerolla on kunnostettu, ja vuodesta 1997 Someron yrittäjät ovat pitäneet sitä avoinna kesäisin nimellä "Baddingin kioski Paratiisi". Heinäkuussa 2015 paljastettiin Somerolla Kiiruun puistossa kuvanveistäjä Seppo Mannisen ja graafikko Heikki Paakkasen suunnittelema Rauli Badding Somerjoen muistomerkki "Badding-pysäkki".
Heinäkuussa 2017 Someron huvikeskus Esakalliolla sai ensi-iltansa "Badding"-niminen musiikkinäytelmä, jossa Somerjokea näytteli Heikki Hela.