hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Tipula recondita
Tipula recondita on hiljattain löydetty vaaksiaislaji, joka tunnetaan Suomesta ja Venäjältä.
Kaksisiipisiin kuuluva hyönteinen kuvattiin tieteelle uutena lajina vuonna 2012. Sen löysi Suomesta Kittilästä alun perin Turun yliopiston tohtoriopiskelija Jukka Salmela. Löydön vahvistivat muut tutkijat. Hyönteisen siiven pituus on noin 12 mm. Lajin toinen tunnettu esiintymispaikka on Venäjän kaukoidässä lähellä Korean rajaa.
Halokliini
Halokliini on vesistöissä suolaisuuden harppauskerros eli kerros, jossa suolaisuus muuttuu voimakkaasti pystysuunnassa. Koska suolaisuus määrää yhdessä lämpötilan ja paineen kanssa meriveden tiheyden, suolaisuuden erot vaikuttavat veden kerrostuneisuuteen: tiheä suolainen ja kylmä vesi vajoaa harvan makean ja lämpimän veden alle. Jos eri vesikerrosten välillä on voimakas suolaisuusero, muodostuu halokliini. Halokliini on normaalisti termokliinia eli lämpötilan harppauskerrosta voimakkaampi.
Suolaisuuseroja voivat merissä aiheuttaa jokivalunta, joka tuo meriin makeaa vettä, sadanta, joka makeuttaa pintakerrosta ja haihdunta, joka tekee siitä suolaisemman. Lisäksi merijään muodostuminen tekee veden pintakerroksesta suolaisemman, sillä jää hylkii suolaa. Vastaavasti jään sulaminen makeuttaa pintakerrosta.
Joillain merialueilla, kuten Pohjoisella jäämerellä, pintakerros on alempia vesikerroksia kylmempi. Tämä on mahdollista, koska pintavesi on syvää vettä makeampaa: halokliini pitää vesipatsaan stabiilina. Pohjoisella jäämerellä halokliini on tärkeä merijään muodostumisen kannalta, sillä se eristää alemmat, lämpimämmät vesikerrokset pintavedestä.
Myös Itämeressä on voimakas, pysyvä halokliini 50–80 metrin syvyydessä. Mereen tulee Tanskan salmien kautta suolaista valtamerivettä, joka painuu Itämeren makeamman murtoveden alapuolelle. Suuri jokivalunta taas makeuttaa meren pintakerrosta. Halokliini estää meren pohjakerrosten sekoittumisen pintaveden kanssa. Jos suolapulsseja valtamerestä ei tule, syvänteisiin voi muodostua happikato.
Félicia Ballanger
Félicia Ballanger (s. 12. kesäkuuta 1971 La Roche-sur-Yon) on ranskalainen ratapyöräilijä, olympiavoittaja.
Ballanger on saavuttanut 1 kilometrin sprintistä olympiakultaa Atlantasta 1996 ja Sydneystä 2000. Sydneyn kisoista hän saavutti kultamitalin myös 500 metrin aika-ajossa. Lisäksi hän on voittanut viisi kertaa peräkkäin sprintin ja 500 metrin aika-ajon maailmanmestaruuden (1995, 1996, 1997, 1998 ja 1999).
Finnish Hot Rod Association
Finnish Hot Rod Association ry (lyh.FHRA) on vuonna 1972 perustettu suomalainen harrasteajoneuvojärjestö ja kiihdytysajon virallinen lajijärjestö Suomessa. FHRA on tunnettu etenkin hot rod- ja amerikanautoyhdistysten kattojärjestönä.
FHRA:n tunnetuin tapahtuma on vuodesta 1978 alkaen järjestetty American Car Show, joka pidetään vuosittain Helsingin Messukeskuksessa. 1990-luvulta alkaen tapahtuman ajankohdaksi on vakiintunut pääsiäisviikonloppu. Aiemmin nelipäiväinen tapahtuma muuttui kolmepäiväiseksi vuonna 2017. Pääsiäisen suurnäyttelyn ohella yhdistys on järjestänyt aiemmin kokoontumisajoja Alahärmässä ja nykyisin järjestää harrasteajoneuvotapaamisia kesäaikaan Malmin lentökentällä Helsingissä. Lisäksi FHRA järjestä perinteisesti jokamiehen kiihdytystapahtumia.
Vuonna 2004 autorekisterikeskus hyväksyi FHRA:n viralliseksi museoajoneuvotarkastuksen tekijäksi ja lausunnonantajaksi. FHRA on myös liikenneministeriön virallinen lausunnonantaja liittyen uusiin lakiesityksiin jotka koskevat harrasteajoneuvojen rakentelu- ja verouudistuksia.
FHRA piti Suomen ensimmäiset kiihdytyskilpailut Keimolan moottoriradalla 1975
Clock (yhtye)
Clock oli brittiläinen vuosina 1993–1999 toiminut yhtye, joka teki elektronista musiikkia.
Yhtyeen debyyttisingle oli ""Holding On"", joka julkaistiin lokakuussa 1993. Muita yhtyeen tekemiä kappaleita ovat muun muassa ""The Rhythm"", ""Everybody"" ja ""Axel F"".
Jyväskylän Kenttäurheilijat
Jyväskylän Kenttäurheilijat (JKU) on vuonna 1938 perustettu jyväskyläläinen yleisurheiluseura. Se kuuluu sekä Suomen suurimpien (yli 1000 lisenssiurheilijaa) että maan parhaimpien yleisurheiluseurojen joukkoon (Kalevan maljan ja SUL:n seuraluokittelun voittaja 2014, 2015, 2017 ja 2018). Seuran puheenjohtajana toimii Pasi Valoranta.
Suomen mestaruuden Kalevan kisoissa, maratonilla tai moniotteluissa ovat voittaneet seuraavat Jyväskylän Kenttäurheilijoita edustaneet urheilijat:Lähde
Suotyyppi
Suotyyppi on samankaltaisten kasvupaikkatekijöiden ja samankaltaisen suokasvillisuuden luonnehtima suokuvio (eli maastokuvio suolla), jossa kasvaa ekologisilta vaatimuksiltaan samankaltaisia suokasveja. Pääsuotyypit ovat räme, neva, korpi, letto, luhta ja lähteikkö.
"Suoyhdistymä" on suo, joka koostuu vähintään kahdesta metsätyyppiopin mukaisesta suotyypistä. Suomen suoyhdistymät on tyypitelty kolmeksi suoyhdistymätyypiksi, jotka ovat aapasuo, keidassuo ja palsasuo.
S/S Halla XVII
S/S Halla XVII on höyrylaiva, joka on rakennettu vuonna 1908 Kotkan rauta Oy:n telakalla Kotkassa. Alus rakennettiin alun perin höyryhinaajaksi Halla osakeyhtiön käyttöön. "Halla XVII" purjehti aluksi Kotkan vesillä ja myöhemmin Saimaalla. Nykyisin alus on yksityisomistuksessa Saimaalla. Se kuuluu Museoviraston perinnelaivarekisteriin ja Suomen Höyrypursiseuran alusrekisteriin.
Kotkassa "Halla XVII" hinasi muun muassa sahatavaraa proomuissa Hallan saarelta redillä odottaville laivoille. Suomen sisällissodan viimeisinä päivinä toukokuussa 1918 aluksella evakuoitiin Kotkan punaisia Kronstadtin kautta Pietariin. Sen mukana pakenivat Venäjälle muun muassa Hannes Järvimäki ja Otto Kalvitsa.
Kotkan sahan uuden lastauslaiturin ja 7 metrin väylän valmistumisen myötä "Halla XVII" siirtyi pysyvästi Saimaalle linjahinaajaksi. "Seitsemäntoista" hinasi nippulauttoja Joensuusta Ristiinan kaakkoispuolelle Orraintaipaleeseen, josta tuolloin jo Kymin Osakeyhtiöksi muuttunut omistaja siirsi puutavaraa Saimaalta Kymijoen vesistön puolelle.
1960-luvun puolivälissä alukseen tehtiin merkittäviä korjaustöitä, mutta vuosikymmenen loppupuolella se jäi virkaveljiensä tavoin seisomaan. Vuonna 1971 alus siirtyi yksityisomistukseen.
Montenegron vesipallomaajoukkue
Montenegron vesipallomaajoukkue edustaa Montenegroa vesipallon miesten maajoukkuekilpailuissa. Sitä hallinnoi Montenegron vesipallo- ja uintiliitto. Montenegron maajoukkue aloitti toimintansa maan itsenäistyttyä 2006. Sitä ennen montenegrolaispelaajat edustivat Jugoslavian sekä Serbia ja Montenegron maajoukkueita.
Montenegron maajoukkue voitti historiansa ensimmäisessä ottelussa Triestessä joulukuussa 2006 Italian maalein 11–10. Seuraavana vuonna joukkue osallistui B-tason EM-kilpailuihin voittaen kaikki ottelunsa selvällä maalierolla. Maailmanliigassa Montenegro voitti kuusi ja hävisi kaksi ottelua. Bratislavassa pelatussa olympiakarsintaturnauksessa se voitti kaikki kuusi otteluaan selviytyen Pekingin olympialaisten vesipalloturnaukseen.
Montenegro osallistui ensimmäisiin varsinaisiin arvokilpailuihinsa Malagan EM-kilpailuissa 2008. Joukkue voitti alkulohkon otteluissa Espanjan maalein 8–7, Kreikan 11–10, Unkarin 10–9 ja Slovakian 13–4. Montenegro hävisi alkulohkossa Kroatialle 6–7, mutta kohtasi maan uudelleen välieräottelussa voittaen tällä kertaa 9–7. Loppuottelussa Montenegro kukisti entisen valtiokumppaninsa Serbian jatkoajalla maalein 6–5 voittaen Euroopan mestaruuden.
Pekingin olympialaisissa 2008 Montenegro saavutti alkulohkon otteluissaan kaksi voittoa, kaksi tasapeliä ja yhden tappion sijoittuen lohkossaan kolmanneksi. Puolivälieräottelussa joukkue voitti Kroatian 7–6, mutta hävisi välierissä Unkarille 9–11. Hävittyään pronssiottelussa Serbialle 4–6 Montenegro sijoittui lopulta neljänneksi.
Montenegro voitti maailmanliigan mestaruuden 2009 kukistettuaan loppuottelussa Kroatian 8–7. Saman vuoden MM-kilpailuissa se karsiutui ensimmäisellä pudotuspelikierroksella. Vuonna 2010 Montenegro hävisi maailmanliigan loppuottelussa Serbialle. Se karsiutui puolivälierissä EM-kilpailuissa 2010 ja MM-kilpailuissa 2011. Eindhovenin EM-kilpailuissa 2012 Montenegro saavutti hopeaa: voitettuaan välieräottelussa Unkarin jatkoajalla se hävisi loppuottelussa Serbialle 8–9.
Lontoon olympialaisissa 2012 Montenegro sijoittui neljänneksi. Sijoituttuaan alkulohkossaan toiseksi se kukisti puolivälierissä Espanjan. Välieräottelussa Montenegro hävisi Kroatialle 5–7 ja pronssiottelussa Serbialle 11–12. MM-kilpailuissa 2013 Montenegro sai hopeaa. Se kukisti puolivälierissä Serbian ja välierissä Italian. Loppuottelussa se hävisi Unkarille 7–8. Maailmanliigassa Montenero oli kolmas 2013 ja 2014. EM-kilpailuissa 2014 se sijoittui neljänneksi hävittyään välierässä Serbialle ja pronssiottelussa Italialle. MM-kilpailuissa 2015 Montenegro karsiutui puolivälierissä.
Montenegro saavutti EM-hopeaa Belgradissa 2016. Voitettuaan välierässä Unkarin maalein 8–5 se hävisi loppuottelussa Serbialle 8–10. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 Montenegro sijoittui alkulohkossaan neljänneksi. Se kukisti toisen alkulohkon voittaneen Unkarin puolivälierissä maalein 13–11. Hävittyään välierässä Kroatialle 8–12 ja pronssiottelussa Italialle 10–12 se sijoittui kolmannen kerran peräkkäin olympialaisissa neljänneksi.
Syrjäyttävän kilpailun periaate
Syrjäyttävä kilpailu on kilpailua, jossa kahdella lajilla on sama ekologinen lokero. Ne eivät siten voi elää samassa ympäristössä, sillä niiden välille muodostuu kilpailua, joka syrjäyttää lopulta toisen lajin. Syrjäyttävän kilpailun periaatteen mukaan tämä toisen lajin häviäminen alueelta tapahtuu väistämättä jossain vaiheessa.
Åfjord
Åfjord on kunta Etelä-Trøndelagin läänissä Norjassa. Åfjord (vuosina 1896–1963 nimeltään "Å") perustettiin 1. tammikuuta 1838. Jøssundin kunta erotettiin Åfjordista vuonna 1896, ja Stoksundin kunta yhdistettiin siihen vuonna 1964. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Åfjordin kunnassa oli 3 237asukasta.
Linda Hardy
Linda Hardy (s. 11. lokakuuta 1973) on ranskalainen missi ja näyttelijä. Hän voitti Miss France -kilpailun vuonna 1992. Hän on sittemmin esiintynyt lukuisissa elokuvissa, kuten vuoden 2004 tieteiselokuvassa "Immortal".
Säästöpuu
Säästöpuu tai jättöpuu on sellainen puu, joka jätetään hakkuussa pystyyn turvaaman metsän biodiversiteettiä. Säästöpuut ovat tavallisesti eri ikäisiä ja eri lajeihin kuuluvia, ja näin ne antavat ravintoa useille uhanalaisille hyönteisille ja sienille.
Vestby
Vestby on kunta Akershusin läänissä Norjassa. Vestbyn kunta perustettiin 1. tammikuuta 1838. Hølenin kunta yhdistettiin siihen vuonna 1943 ja Sonin kunta vuonna 1964. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Vestbyn kunnassa oli 15 605 asukasta.
Taloudellinen kestävyys
Taloudellinen kestävyys on yksi kestävän kehityksen osa-alueista. Se tarkoittaa uusiutumattomien luonnonvarojen kohtuullista käyttöä ja jätteiden synnyn minimointia. Taloudellinen kestävyys voidaan saavuttaa tehokkaan kierrätyksen ja uusiutuvien luonnonvarojen käytön avulla.
Kommunikatiivinen rationalismi
Kommunikatiivinen rationalismi on teoria tai joukko teorioita joka pyrkii selittämään inhimillistä järjellisyyttä onnistuneen kommunikaation tuloksena. Teoriat yhdistetään Karl-Otto Apeliin ja Jürgen Habermasiin, heidän kehittämäänsä universaalipragmatiikkaan sekä johdannaisteorioihin diskurssietiikasta ja järjellisestä jälleenrakennuksesta.
Näiden teorioiden mukaan järjellisyyden mahdollisuus on sisäänrakennettuna kommunikaatiossa. Tämän väitteen mukaisesti Habermas on muodostanut käsityksen kommunikatiivisesta järjellisyydestä, joka johtuu tästä epäsuorasta potentiaalista ja muotoutuu selkeäksi tiedoksi. Tavoitteena on muuntaa epäsuora taitotieto suoraksi tietotaidoksi. Ilmiöt, joita pyritään selventämään, ovat "intuitiiviseti hallittuja sääntöjä ymmärryksen saavuttamiseksi ja keskustelun käymiseksi". Lopputulos on monimuotoinen konsepti perusteista, jotka Habermasin mukaan pätevät suurimpaan osaan 1900 -luvun merkittävistä filosofisista suuntauksista, samalla välttäen postmodernismille luonteenomaisen suhteellisuuden ja jotka tuottavat normeja kriittiselle arvioinnille. (Habermas, 1992)
Melanismi
Melanismi on eliön fenotyyppi, jossa yksilön pigmentti on joko kokonaan tai lähes kokonaan musta. Melanismi aiheutuu melaniiniväriaineesta, kun sen puute puolestaan aiheuttaa albinismia.
Melanismi syntyy yleensä mutaation takia, mutta se voi aiheutua myös muista tekijöistä. Tällainen tekijä voi olla esimerkiksi altistuminen epänormaalille lämpötilalle raskauden aikana, mikä voi saada aikaan hetkellisen muutoksen geenien transkriptiossa tai translaatiossa. Ihmisen toimetkin voivat saada aikaan melanismia, jota kutsutaan teollisuusmelanismiksi.
Ruskovalmuska
Ruskovalmuska ("Tricholoma albobrunneum") on kastanjanruskea myrkyllinen sienilaji. Sienellä on valkoiset heltat ja niissä punaisiaä täpliä. Sienen jalka on punaruskea. Sieni kasvaa mäntykankailla, hiekkamailla ja teiden varsilla koko Suomessa. Sitä ei pidä sekoittaa syötäviin valmuskalajeihin.
Suomuvyöseitikki
Suomuvyöseitikki ("Cortinarius pholideus") on tummanruskea, lakistaan pienisuomuinen seitikkilaji. Heltat ovat aluksi vaaleanruskeat ja muuttuvat sienen iän myötä kanelinruskeiksi ja saavat violetin sävyjä. Jalka on nuijamainen, renkaallinen ja suomuinen, aluksi violetti ja myöhemmin vaalea. Seitikistä ei ole ruokasieneksi. Se kasvaa soiden laidoilla ja karuissa metsissä, usein koivun seuralaisena. Seitikki on kohtalaisen yleinen koko Suomessa.
Kannuksen Ura
Kannuksen Ura on vuonna 1968 perustettu kannuslainen urheiluseura jolla on toimintaa hiihdossa, suunistuksessa, yleisurheilussa, pesäpallossa, jalkapallossa, kendossa, salibandyssa ja jääkiekossa. Pesäpallossa Uran naiset pelasivat pääsarjassa kaudella 1976.
Kannuksen Uran perustaminen
Kannuksessa toimivat urheiluseurat Kannuksen Urheilijat ja Kannuksen Pilke käynnistivät vuoden 1967 lopulla yhtymisneuvottelut molempien todetessa voimien yhdistämisen järkeväksi ja realistiseksi vaihtoehdoksi. Kannuksen Urheilijoiden johtokunnan kokouksessa 6.11.1967 valittiin Jorma Pouttu, Martti Eskola ja Jussi Luhala neuvottelemaan Pilkkeen kanssa yhdistymisestä.
Kannuksen Urheilijoiden johtokunnan seuraavassa kokouksessa kuukautta myöhemmin todettiin jäsenistön yleisen mielipiteen puoltavan yhdistymistä ja johtokunnassa oltiin varsin pitkälle samaa mieltä. Seuran yleinen kokous teki 28.1.1968 yksimielisen päätöksen, jonka mukaan edellä mainitut vanhat seurat lakkautetaan ja tilalle perustetaan uusi. Kun Pilke tahollaan päätyi samaan, olivat käytännön toimet valmiit aloitettavaksi jo talvella ja keväällä 1968.
Kannuksen Urheilijoiden kahdessa viimeisessä kokouksessa 3. ja 21. toukokuuta 1968 todettiin Urheilijoiden ja Pilkkeen lopettaneen toimintansa ja niiden ohjelmaan kuuluneen kilpailu- ja muun urheilutoiminnan siirtyneen kokonaan uuden seuran Kannuksen Uran hoidettavaksi.
Puheenjohtajat: 
Kalevi Lahdenperä 1968-1970 
Veikko Rautiola 1971-1972 
Heikki Koivisto 1973-1974 
Taisto Patama 1975-1977 
Erkki Mäkelä 1978-1980 
Pekka Huovinen 1981-1984 
Matti Riippa 1985 
Erkki Koivisto 1985-1986 
Pekka Huovinen 1987-1990 
Seppo Kirmanen 1991-1996 
Jouko Levänen 1997-2000 
Risto Posio 2001-2002 
Marko Niemonen 2003-2006 
Juha Arkkukangas 2007-2012 
Toni Kattilakoski 2012
Juha Lundström 2013-
Kannuksen Uran jalkapallon edustusjoukkue pelaa kaudella 2013 Vitosessa.
Kaudella 1976 Uran jalkapallojoukkue selviytyi ainoana Piirisarjan joukkueena Suomen Cupin varsinaiseen kilpailuun, jossa se selviytyi aina 3. kierrokselle saakka (16 joukkoon).
Uralla on juniorijoukkueita C-, D-, E-, ja F-junioreissa. Miesten puolella edustusjoukkue pelaa Suomensarjaa ja 2- ja 3-joukkue maakuntasarjaa.
Vuonna 2010 Uran c-pojat olivat oulun-nuorisoleirillä SM 5. Vuonna 2012 Uran B-pojat ottivat SM-hopeaa, joka oli seuran ensimmäinen SM-tason mitali.
Uran naiset pelasivat pääsarjassa kaudella 1976. Myös naisten Itä-Länsi -ottelu pelattiin kyseisellä kaudella Kannuksessa.
Seuralla on salibandyssa joukkue IV-divisioonassa kaudella 2011-2012. Seurasta on noussut monia kovanluokan tekijämiehiä, joista tunnetuimpia ovat pelaajat Petri Widgren, Tuomas Karppinen, Petri Pollarinen, Jukka-Pekka Pelto-Arvo ja Marko Lamu sekä valmentaja Miika Lamu. Vuosituhannen alussa seuran pelaajakaarti oli varsin ylivoimainen junioritasolla ja Uran b-juniorit sijoittuivatkin parhaimmillaan neljänsiksi sm-tasolla. Nykyäänkin Uralla on ollut tärkeä osa pelaajien kasvattajana ja uusia lupaavia pelaajia onkin alkanut nousta esiin, joista lähes varmuudella voi suurimman osan sanoa pelaavan vielä korkealla.
Helokkaseitikki
Helokkaseitikki ("Cortinarius humicola") on kellertävä, pyökin seurassa viihtyvä seitikkilaji. Sen lakki on selvän kartiomainen. Heltat ovat aluksi vaaleat, ja muuttuvat sienen vanhetessa ruskeiksi. Sienen jalka on kellertävä ja ruskeasuomuinen. Laji ei ole ruokasieni. Helokkaseitikki on Keski-Eurooppalainen laji, eikä sitä ole löydetty Suomesta.
Koivuseitikki
Koivuseitikki ("Cortinarius anomalus") on harmaanruskea tai violetinsävyinen seitikkilaji. Heltat ovat aluksi violetit ja muuttuvat sienen vanhetessa ruosteenruskeiksi. Jalka on latvasta violetti, alempaa vaalea, ja siinä on rengas. Sieni kasvaa havumetsissä yleisenä koko Suomessa.
Maila (täsmennyssivu)
Maila voi tarkoittaa seuraavia:
Violettiseitikki
Violettiseitikki ("Cortinarius violaceus") on nimensä mukaisesti tummanvioletti seitikkilaji. Sienen heltat ovat aluksi violetit, ja muuttuvat myöhemmin ruosteenruskeiksi. Se on melko harvinainen, mutta joskus sitä löytyy enemmänkin. Sitä on käytetty värjäykseen.
Violettiseitikki on erittäin violetti ja sen perusteella helppo tunnistaa. Sen lakki on noin 5-12 cm leveä, kupera tai kuperanlaakea, pinnassa on hienoja suomuja. Heltat ovat harvassa, ja nuorena syvän vieloetit, vanhemmiten muuttuvat ruskeaksi. Jalka on 6-12 c pitkä, 1-2 cm paksu, nuijamainen, violetin- tai harmaansininen. Malto violettia ja tuoksuu männyltä.
Sieni kasvaa havu- ja sekametsissä harvakseltaan koko Suomessa. Oulusta pohjoisempana sitä ei juurikaan tavata. Violettiseitikki on haavan, koivun ja kuusen mykorritsa eli juurisieni.
Sientä on käytetty lankojen värjäämiseen siniharmaaksi ja violetiksi. Ruokasieneksi seitikki ei kuitenkaan kelpaa.
Yrjö Sallgén
Yrjö Sallgén (28. elokuuta 1892 Kokemäki – 24. marraskuuta 1962) oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hänen äitinsä oli Josefiina Sallgén. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1929 Elli Aina Laineen kanssa, Hänen vaimonsa kuoli vuonna 1936.
Sallgén kävi viisi luokkaa Porin klassillista lyseota ja Suomen liikemiesten kauppaopiston vuosina 1912 - 1915.
Tämä Kokemäkeläinen konttoristi liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 31. elokuuta 1917, josta hänet siirrettiin 1. komppaniaan 1. lokakuuta 1917.
Sallgén saapui Suomeen jääkärien pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918 ja sijoitettiin Suomen Valkoiseen armeijaan talousaliupseeriksi ylennettynä komppanianvääpeliksi 2. Jääkärirykmentin 4. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan ja otti osaa Suomen sisällissodan taisteluihin Kalevankankaalla, Tampereella, Rajamäellä, Tarpilassa ja Raivolassa. Hän haavoittui lievästi Tampereen valtauksessa.
Sallgén toimi sisällissodan jälkeen edelleen 1. komppanian vääpelinä 2. Jääkärirykmentissä, mikä nimettiin myöhemmin oli Porin jalkaväkirykmentti n:o 2:ksi. Hänet siirrettiin 14. huhtikuuta 1919 Keski-Suomen rykmenttiin, jossa määrättiin rykmentin esikunnan vääpeliksi ja 1. tammikuuta 1920 majoitusmestariksi sekä 1. huhtikuuta 1922 alkaen 3. pataljoonan adjutantiksi. Armeijasta hän erosi 27. marraskuuta 1922 ja siirtyi eri liikkeiden kauppamatkustajaksi.
Talvisotaan Sallgén osallistui 70. Kuormastokomppanian talousupseerina ja Jatkosodan puhjettua hänet siirrettiin 233. Ilmasuojelukomppanian päälliköksi Kalantiin, missä tehtävässä oli vuoteen 1942 saakka, jolloin siirtyi Kalannin verotarkastajaksi. Hänet on haudattu Kalantiin. Hän sai Vakka-Suomen Reserviupseerikerhon kunniajäsenyyden vuonna 1960.
Viive Sterpu
Viive Sterpu (ent. "Sirkel") 10. joulukuuta 1953 Tallinna, Viro - 5. joulukuuta 2012 Tallinna, Viro) oli Tallinnassa asuva virolainen taiteilija.
Viive Sterpu piirsi enimmäkseen pastelleilla hiekkapaperille. Hän kokeili myös grafiikkaa ja lasitöitä. Viive etsi aiheensa arjen tavallisista asioista ja hänen töissään on naisellista hellyyttä sekä kaupunkilaisnaisen yksinäisyyttä. Hän rakasti eläimiä ja luontoa kuvaten niitä mielellään tauluissaan. Taulujen värit ovat selkeitä ja ne ovat harmonisessa tasapainossa keskenään.
Viive Sterpu signeeraasi taulunsa nimellä '"Viive"' mutta ennen avioliittoa hän käytti signeerauksissa nimeä "Sirkel".
Viive Sterpulla on ollut yksityis- ja yhteisnäyttelyitä Virossa, Suomessa ja Italiassa.
Giacomo Puccinin musiikin innoittamana Viive Sterpu loi 12 taulua käsittävän sarjan Puccinin Sankarittaret. Tämän 14 sankaritarta (Anna, Tigrana, Manon, Mimi/Musetta, Tosca, Cio-Cio-San, Minnie, Magda, Giorgetta, Sisar Angeliga, Lauretta, Liú/Turandot) esittävän taulusarjan hän lahjoitti huhtikuussa 2007 Villa Museo Giacomo Puccinille (Torre del Lago Puccini Italia). Lahjoituksen otti vastaan Giacomo Puccinin pojantytär Signora Simonetta Puccini.
Viive Sterpu myös piirtänyt Kaleva Travelin Puccini-aiheisten postimerkkien aiheet. Postimerkkejä oli yhteensä 12. Sterpun töitä on myyty eri puolelle maailmaa. Taiteilijasta ja hänen miehestään tehtiin vuonna 2004 dokumentti “Viive ja Eugen Sterpu” ETV (Eesti Televisioon) sarjassa “Subjektiiv”.
Sterpu oli Eesti Kunstnike Liit (Viron taiteilijaliiton) jäsen.
Viive Sterpu oli naimisissa taiteilija Eugen Sterpun kanssa.
Eugen Sterpu
Eugen Sterpu (kutsumanimeltään Gicu, s. 10. kesäkuuta 1963 Dămăşcani, Moldavian SNT, Neuvostoliitto) on virolainen taidemaalari, joka asuu ja työskentelee Tallinnassa.
Eugen Sterpu opiskeli vuosina 1975–1981 Moldavian Taidekorkeakoulussa ja vuosina 1981–1989 Eesti Riiklik Kunstiinstituutissa ( vuodesta 1989 Eesti Kunstiakadeemia ) erikoistuen kuvanveistoon. Vuosina 1994–1995 hän opetti Moldovan Taidekorkeakoulussa.
Eugen Sterpulla on ollut yksityis- ja yhteisnäyttelyitä Moldovassa, Romaniassa, Tanskassa, Virossa, Suomessa, Ruotsissa sekä Venäjällä. 
Yhteisnäyttely Viive Sterpun kanssa huhtikuussa 2012 Turussa Galleria Reginassa.
Sterpu on keksinyt erikoisen ja omatakeisen tavan työstää pastelleilla. Hän piirtää hiekkapaperille ja käyttää siinä lakkaa. Tuloksena on voimakkat ja selvät värit. Kuvaan käytetään sopivaa paspartuta, jonka avulla värien kontrasti ja kirkkaus saadaan hienovaraisesti esille. Kuvanveistäjäkoulutus on syventänyt hänen käsitystään arkkitehtuurista ja sitä hän mielellään kuvaa töissään. Sterpun oman tekniikan avulla hänen käsistään syntyvä työ on kolmiuloitteista.
Hänen taiteensa kokijat muodostavat oman käsityksensä Sterpun taisteesta, joidenkin mielestä hän on surrealisti ja joidenkin taas postmodernisti. Taiteilija itse ei halua olla sidottuna mihinkään ismiin.
Eugen Sterpu on Eesti Kunstnike Liit (Viron taiteilijaliiton) jäsen.
Eugen Sterpu oli naimisissa taiteilija Viive Sterpun kanssa.
William James Connell
William James Connell (6. heinäkuuta 1846 – 16. elokuuta 1924) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän syntyi ja vietti varhaisimmat vuotensa Kanadassa.
Connell istui Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä Nebraskan ensimmäisestä vaalipiiristä vuosina 1889–1891. Hän oli varsinaiselta ammatiltaan lakimies. Hän kuoli 78-vuotiaana New Jerseyssä.
S/S Ansio
S/S Ansio on vuonna 1889 Tampereen pellava- ja rautateollisuus Oy:n telakalla Tampereella valmistettu alus, joka alun perin oli salonkilaivan tyyppinen matkustajalaiva "Ruija". Tamperelaiselle E. Feiringille valmistuneen aluksen etuosa oli avonainen, ja perässä sijaitsi matala katettu salonki matkustajille sekä miehistölle. Jo valmistumisvuonnaan alus myytiin Nils Idmanille, joka nimesi sen "Carolukseksi". Pari vuotta myöhemmin vuonna 1891 alus myytiin E. Lehtiselle ja 1904 Juho Mäntyselle. Vuonna 1907 Jussi Virtanen osti aluksen ja nimesi sen "Salmiksi". Aluksen matkustaja-aluskausi päättyi, kun sen omistajaksi tuli Ruoveden Saha-, Mylly- ja Sähköosakeyhtiö, joka nimesi aluksen "Kotvioksi" ja muutatti sen Dundbergin konepajalla proomuhinaajaksi. Yhtiön nimi muuttui Kotvio-osakeyhtiöksi vuonna 1922.
Reino ja Tauno Saarinen ostivat "Kotvion" vuonna 1944 ja siirsivät sen Päijänteelle. Alus sai tällöin nykyisen nimensä "Ansio" ja se palveli Saaristen perheyhtiössä. Vuonna 1975 alus poistui ammattiliikenteestä, kun lahtelainen Pertti Hammar osti aluksen. Se myytiin edelleen 1980 Pekka Kuroselle ja Heikki Riipiselle, jotka myivät aluksen nykyisille omistajilleen Vesa ja Johanna Tuomiselle Lappeenrantaan vuonna 1994.
Alus kuuluu Museoviraston perinnelaivarekisteriin, ja se on Suomen Höyrypursiseuran alusrekisterissä.
Luettelo teattereista
Tämä on luettelo teattereista.
Neil Fanning
Neil Fanning (s. 12. huhtikuuta 1967) on australialainen näyttelijä, joka muistetaan kenties parhaiten Scooby-Doon ääniroolista elokuvissa "Scooby-Doo ja salaperäinen saari", sekä "".
Elina Linna
Kaarina Elina Linna (s. 8. helmikuuta 1947) on ruotsinsuomalainen vasemmistopuolueen poliitikko. Hän aloitti valtiopäivillä vuonna 2002 ja pääsi toiselle kaudelleen 2006. Hän ei ollut enää ehdolla valtiopäivävaaleissa 2010.
Linna valittiin Södermanlandin läänistä.
Himangan Pallo
Himangan Pallo eli HiPa on vuonna 2002 perustettu Kalajoen Himangalla toimiva salibandyn erikoisseura. Jäseniä seurassa on noin 300.
Valinta
Valinta voi viitata ainakin seuraaviin:Biologiassa valinta tarkoittaa hyödyllisten ominaisuuksien runsastumista. Erilaisia valintoja biologiassa:
Trofiataso
Trofiataso tarkoittaa ravintoketjun tasoa. Ensimmäiseen tasoon kuuluvat tuottajat. Kuluttajat ja hajottajat kuuluvat seuraaville tasoille. Huippupedot, kuten esimerkiksi leijonat, jääkarhut, kotkat ja kaskelotit muodostavat ravintoketjun ylimmän trofiatason (ns. trofiatasopyramidin) huipun. Huippupedot kuollessaan taas palautuvat tavallisesti trofiatasopyramidin alimpien kerrosten hajottajien ravinnoksi. Todellisuudessa trofiatasopyramidin monet tasot sekoittuvat keskenään, eikä niiden välinen energian (materian) siirtyminen ole suoraviivaista tasolta toiselle.
S/S Antero
S/S "Antero" on höyrylaiva, joka on rakennettu vuonna 1924 Tehtaat Lehtoniemi & Taipale Fabrikerin telakalla Lehtoniemessä. Alus rakennettiin Valtion rautateiden käyttöön hinaamaan halkoproomuja Saimaalla. Ammattiliikeenteessä "Antero" hinasi alun perin proomuja Savonlinnaan ja Varkauteen, mutta 30-luvulta lähtien se oli VR/Vapon Kallaveden laiva. Hinausten vähentyessä alus jäi seisomaan Luukkaan telakan rannalle 1958. Vapo käytti laivaa sen jälkeen enää ajoittain, ja vuonna 1961 se myytiin Löydän Sahalle Ristiinaan. Löydön Sahan palveluksessa alus veti tukkilauttoja ja selluloosahaketta Kaukopään tehtaille. Sahan lopetettua toimintansa vuonna 1965 "Antero" jäi toimettomaksi kahdeksaksi vuodeksi. Laiva siirtyi 1973 Ari Juvan omistukseen Saimaalle.
Alus kuuluu Museoviraston perinnelaivarekisteriin, ja se on Suomen Höyrypursiseuran alusrekisterissä.
Kokkolan Kiri
Kokkolan Kiri (KoKi) on vuonna 1962 perustettu kokkolalainen pesäpalloseura. Kiri pelaa tällä hetkellä naisten maakuntasarjaa. Seuran puheenjohtajana toimii Paula Kivinen. Kiri oli Ykköspesiksen (alkuaan Ykkössarja) "perustajajäseniä", koska pelasi siinä kaksi ensimmäistä kautta: 1981 ja 1982, jolloin putosi sarjasta. Kokkolan Kirillä on ollut useampi vuosi taukoa aktiivisesta seuratoiminnasta, mutta kesällä 2015 KoKi pelasi naisten maakuntasarjassa sekä Lady-pesis-turnauksessa. Myös pesäpallokoulutoiminta alkoi kesällä 2015. Kaudella 2016 KoKi pelaa edelleen naisten maakuntasarjassa.
Eddie Deezen
Edward Harry Dezen (s. 6. maaliskuuta 1958 Cumberland, Maryland, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Deezen aloitti uransa stand up -koomikkona, mutta kolmen epäonnistuneen esityksen jälkeen The Comedy Storessa hän siirtyi näyttelijäksi. Useimmiten 1980- ja 1990-luvuilla Deezen tunnettiin nörttimäisistä rooleistaan, sekä animaatiosarjasta Dexterin laboratorio 1990-luvun lopulla.
Pianosonaatti nro 1 (Beethoven)
Ludwig van Beethoven sävelsi ensimmäisen pianosonaattinsa f-molli op. 2 vuonna 1795. Teos julkaistiin vuonna 1797. Se on omistettu Joseph Haydnille, jonka johdolla Beethoven ensimmäisen pianosonaattinsa säveltämisen aikoihin opiskeli. Teos kestää noin 19 minuuttia. Sen ensimmäinen osa on sonaattimuotoinen.
Teoksessa on neljä osaa:
Turnhout
Turnhout () on kunta Antwerpenin provinssissa, Flanderissa, Belgiassa. Kunta kuuluu Turnhoutin arrondissementtiin. Turnhoutissa oli 39 863 asukasta 1. tammikuuta 2007. Pinta-alaa kunnalla on 56,06 km² ja asukastiheys on 711 asukasta neliökilometrillä.
Turnhout sijaitsee noin 42 kilometriä Antwerpenin keskustasta, 30 km Bredasta ja Tilburgista ja 40 km Eindhovenista. Eurooppatie 34 -moottoritie kulkee läheltä Turnhoutia. Lisäksi NMBS:llä (Belgian valtiollinen rautatieyhtiö) ja De Lijnillä (linja-autoyhtiö) on hyvät yhteydet Turnhoutiin. Myös Dessel–Schoten -kanava kulkee kunnan alueella.
Turnhoutin nähtävyyksiä ovat muun muassa kaupungintalo, 1100-luvulta peräisin oleva Brabantin herttuan linna, Sint-Pieterskerk -kirkko ja Kwakkelstraatilla sijaitseva vanha hautausmaa.
Turnhoutin naapurikunnat ovat Baarle-Hertog ja alankomaalainen Baarle-Nassau luoteessa, Beerse lännessä, Kasterlee etelässä, Merksplas lännessä, Oud-Turnhout idässä, Ravels koillisessa ja Vosselaar lännessä.
Turnhoutin ystävyyskaupungit ovat Hammelburg Saksassa, Gödöllő Unkarissa, Hanzhong Kiinassa ja Vinatori Romaniassa.
Adaptiivinen maisema
Adaptiivinen maisema on ajatus siitä, että eri geenien yhdistelmät koostavat ikään kuin kartan. Jos geeniyhdistelmä auttaa eliötä sopeutumaan hyvin ympäristöönsä, säilymään hengissä siinä ja tuottamaan jälkeläisiä, geeniyhdistelmä on adaptiivisessa kartassa korkealla. Jos geeniyhdistelmä on eliön kannalta huono, se on adaptiivisessa kartassa matalalla.
Monien lajien ekologiset lokerot ovat adaptiivisen maiseman huippuja. Yhdensuuntaisevoluutio liittyy lajien sopeutumiseen ympäristöön. Voidaan ajatella, että tavallinen hyppyrotta ja pussihyppyrotta ovat samoissa adaptiivisen maiseman paikoissa, vaikka ovatkin alkujaan hyvin erityyppisiä nisäkkäitä. Pienikokoiselle hyönteissyöjälle ja suurikokoiselle pedolle on laadittava erilainen adaptiivinen maisema. Ympäristönmuutos muuttaa adaptiivista maisemaa. Käytännössä adaptiiviset maisemat ovat hyvin moniulotteisia, koska eliöissä on lukuisia geenejä. Näin niitä on vaikea visualisoida.
Adaptiivisessa maisemassa on monia kaukana toisistaan olevia huippuja. Lajien kehityksen uskotaan olevan siirtymistä taspainotilasta toiselle.
Uskotaan, että vain suhteellisen pienet populaatiot voivat vaihtaa paikkaa adaptiivisen maiseman huipulta toiselle. Adaptiivisen maiseman ja vaihtuvien taspainotilojen ajatuksen toi Sewall Wright vuonna 1932.
Oletetaan esimerkiksi, että on savanni, jossa kirahvit elävät syömällä puiden lehtiä. Pitkäkaulainen ja pitkäjalkainen kirahvi ylettyy syömään parhaiten puiden lehtiä, ja pysyy parhaiten hengissä, ja tuottaa parhaiten jälkeläisiä. Näin sen kelpoisuus eli sopeutuneisuus ympäristöönsä on suuri. Esimerkissämme kirahvilla on pitkäkaulaisuutta säätelevä geeni ja pitkäjalkaisuutta säätelevä geeni. Adaptiivinen huippu (tai toisessa tarkastelussa laakso) on pitkäkaulaisen, pitkäjalkaisen kirahvin kohdalla. Hyvin lyhytkaulainen kirahvi ei pärjää savannilla ja kuolee pian sukupuuttoon. Mutta tässä geenitarkastelussa on kolmaskin tekijä: jos kirahvi on hyvin suuri, se on vaarassa kuolla nälkään.
Ulkoinen kuormitus
Ulkoinen kuormitus tarkoittaa vesistöön sen ulkopuolelta saapuvia ravinteita, myrkkyjä ja muita rasittavia aineita. Ulkoinen kuormitus on sisäisen kuormituksen vastakohta.
S/S Armas
S/S Armas on höyrylaiva, joka on rakennettu vuonna 1908 kuuluisalla Paul Wahl & Co:n telakalla Varkaudessa. Alus rakennettiin Enso-Gutzeit Osakeyhtiölle linjahinaajaksi hinaamaan nippulauttoja Saimaalla. Ansioliikenteestä S/S Armas poistui vuonna 1973 jonka jälkeen se oli yksityisomistuksessa Saimaalla. Vuonna 1998 laiva ostettiin Porvooseen ja siirrettiin merelle jossa Mannerheimin lastensuojeluliiton Porvoon osasto järjestää sillä purjehduksia. Alus kuuluu Museoviraston perinnelaivarekisteriin ja se on Suomen Höyrypursiseuran alusrekisterissä.
Uusiokäyttö
Uusiokäyttö tarkoittaa käytöstä poistetun esineen tai muun hyötyjätteen käyttämistä uudelleen. Useimmiten tämä tapahtuu raaka-ainemuodossa.
Vaarantunut laji
Vaarantunut laji on eliölaji, jolla on suuri vaara kuolla sukupuuttoon seuraavan sadan vuoden aikana. Vaarantuneita lajeja ovat esimerkiksi leijona, jääkarhu, valkohai, kalliosuomusammal, fossa ja byrnesinpussihiiri.
Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton IUCN:n uhanalaisuusluokituksessa "vaarantunut" (VU, Vulnerable) on yksi uhanalaisuuden tasoista.
Kanjinchō
Kanjinchō () on kabuki-näytelmä, joka pohjautuu nō-näytelmään "Ataka". Se on yksi kabuki jūhachibanista, ”kahdeksastatoista parhaasta kabuki-näytelmästä” ja matsuba memono -kabukityypin edelläkävijä.
Ichikawa Danjūrō I esitti Atakan kabuki-tyyliin ensimmäisenä vuoden 1702 helmikuussa nimellä "Hoshiawase jūnidan". Varsinaiseen Kanjinchōhon vuorosanat teki Namiki Gohei III ja musiikin Kineya Rokusaburō IV, ja se sai ensiesityksensä 7. huhtikuuta 1840 Edon Kawarasakizassa. Ensiesityksessä Musashibō Benkein roolin esitti Ichikawa Ebizō (Ichikawa Danjūrō VII), Minamoto no Yoshitsunen osan Ichikawa Danjūrō VIII ja Togashi Saemonin roolin Ichikawa Kuzō (Ichikawa Danzō VI). Siitä lähtien Kanjinchōn päähahmoja ovat esittäneet useat kuuluisat näyttelijät. Erityisesti ennen toista maailmaansotaa edeltävä Matsumoto Kōshirō VII:n (Benkei), Onoe Kikugorō VIn (Yoshitsune) ja Ichimura Uzaemon XV:n (Saemon) esitys on jäänyt elämään filmille tallennettuna.
Tarina tapahtuu Kagan provinssin Atakanosekissä (nyk. Ishikawan prefektuurin Komatsu), jonne Minamoto no Yoritomon vihastuttanut Minamoto no Yoshitsune joukkioineen saapuu paetessaan halki Hokurikun Ōshūhun. Yoshitsunen joukkio Musashibō Benkei etunenässä matkaa tekeytyneenä yamabushi-soturimunkeiksi. Pahaksi onneksi portinvartija Togashi Saemonin korviin on jo kantautunut tieto Yoshitsunen valeasusta. Benkei kertoo heidän matkaavan kerätäkseen varoja palossa tuhoutuneen Tōdai-jin jälleenrakennukseen, jolloin Togashi määrää hänet lukemaan listan lahjoituksista (”kanjinchō”). Benkei ottaa esille sattumalta mukanaan olleen käärön ja alkaa lukea sitä ääneen kuin se olisi oikea lista ("kanjinchō yomiage"). Yhä epäileväinen Togashi esittää Benkeille kysymyksiä yamabushien tidoista ja salaisista loitsuista, joihin Benkei vastaa hetkeäkään miettimättä("yamabushi kaitō"). Togashi päästää joukkion kulkemaan eteenpäin, mutta alkaa epäillä yhden Benkein seuraajista olevan Yoshitsune. Benkei hälventää epäilykset lyömällä todellista herraansa Yoshitsunea pyhiinvaellussauvallaan. Pälkähästä päässeelle joukolle Togashi tarjoaa töykeytensä hyvitykseksi sakea, jolloin Benkei esittää tanssin ("Ennen no mai"). Tanssin aikana Yoshitsune ja muut pakenevat, ja Benkei kiirehtii heidän peräänsä kumarrettuaan Togashille kiitokseksi ("Tobiroppō").
Vanhastaan Togashi esitettiin taitavasti hämättynä kyvyiltään tavallisena miehenä, mutta myöhemmissä versioissa hyvänä hahmona, joka tunteidensa ohjaamana päästää Yoshitsunen kulkemaan vain esittäen tulevansa hämätyksi.
Maud Olofsson
Maud Elisabeth Olofsson (s. 9. elokuuta 1955) on ruotsalainen poliitikko. Hän toimi keskustapuolueen johdossa Lennart Daléuksen seuraajana vuodesta 2001. Hänestä tuli vuonna 2006 maansa elinkeino- ja energiaministeri sekä varapääministeri. Varapääministerin tehtävät hän jätti 2010. Kesäkuussa 2011 hän ilmoitti eroavansa syksyllä puolueen johdosta. Uudeksi puoluejohtajaksi valittiin Annie Lööf, josta tuli myös uusi elinkeinoministeri Olofssonin jättäessä hallituksen.
Glumslöv
Glumslöv on taajama ja entinen kunta nykyisessä Landskronan kunnassa, Skånen läänissä, eteläisessä Ruotsissa. Glumslöv sijaitsee aivan Juutinrauman rannalla. Glumslövin taajamassa oli vuoden 2010 lopussa 1 994 asukasta.
Kerrotaan, että Glumslöv on saanut nimensä talonpojalta, jonka nimi oli joko "Glum" tai "Glom", ja joka on mahdollisesti haudattu jonnekin alueelle. Skånen paikannimissä yleinen pääte "-löv" puolestaan tarkoittaa perintöä.
Glumslöv on 200 vuodessa muodostunut kahdesta maanviljelyskylästä, Övra Glumslövistä ja Nedra Glumslövistä, omakotitalolähiöksi Landskronan ja Helsingborgin kaupunkitaajamien välille. Glumslövin kirkon vanhimmat osat ovat vuodelta 1193, ja ne löydettiin 1700-luvulla yhdestä paikallisesta talosta.
Glumslövin vanhasta pitäjästä tehtiin oma maalaiskunta Ruotsin vuoden 1862 kuntauudistuksessa. Vuoden 1952 kuntauudistuksessa se liitettiin Härslövin maalaiskuntaan. Vuonna 1974 Härslövistä ja siihen liitetystä Glumslövistä tuli osa nykyistä Landskronan kuntaa. Glumslöv sijaitsee nykyisen Landskronan kunnan pohjoisosassa.
Vinegar
Vinegar on Anna Abreun toisen albumin, "Now", ensimmäinen single. Kappale sai Suomen ensisoittonsa The Voicen "Ensireaktio"-osiossa 30. heinäkuuta 2008, ja päivää myöhemmin se julkaistiin digitaalisesti. Fyysisenä singlenä se julkaistiin 6. elokuuta.
Kappaleen musiikkivideo julkaistiin 10. syyskuuta 2008.
”Vinegar” julkaistiin singlenä Isossa-Britanniassa marraskuussa 2009. Brittijulkaisussa radioversiona käytettiin kappaleen "Buzz Junkies Radio Mixiä".
Brittijulkaisun aikaan kappale sijoittui Music Week -lehden julkaiseman Commercial Pop Club -listan 21. sijalle. Seuraavalla viikolla sijoitus oli noussut kahdeksan sijaan ylöspäin, sijalle 13. Viikolla 50 kappale nousi jo top-10:iin sijalle 7. Se oli korkein suomalaisen naisartistin listalla saavuttama sijoitus.
Videolla Abreu tanssii pienessä ”huoneessa” ilmapallojen sekä muiden tanssijoiden kanssa. Kappaleen A-osat ovat varsin tummanpuhuvia, mutta kertosäkeen värit painottuvat valkoiseen ja harmaaseen. Videon ohjasi Jaakko Manninen, joka ohjasi myös Abreun kappaleiden ”End of Love” ja ”Ivory Tower” musiikkivideot.
Videolla yhtenä tanssijoita esiintyy myöhemmin "Big Brother" -ohjelmasta tunnettu Ragnar Orav.
Valokemiallinen hapetin
Valokemiallinen hapetin on ilmansaaste, jota muodostuu auringon valon typen oksidien ja hiilivetyjen reagoidessa. Valokemialliset hapettimet ovat vahingollisia aineita.
Estádio Eduardo Guinle
Estádio Eduardo Guinle on monikäyttöinen stadion Nova Friburgossa Brasiliassa. Nykyään sitä käytetään enimmäkseen jalkapallossa Friburgense Atlético Cluben kotikenttänä. Stadionille mahtuu 12 000 ihmistä.
Valtalaji
Valtalaji on eliölaji, joka on selvästi runsas, joko biomassaltaan, tai yksilömäärältään.
Kuusimetsässä valtalajina on kuusi puukerroksessa, mustikka kenttäkerroksessa ja kerrossammal pohjakerroksessa.
Arena das Dunas
Arena das Dunas on stadion Natalissa Brasiliassa. Se rakennettiin vuoden 2014 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuja varten. Stadionilla on 42 086 paikkaa.
Stadionin paikalla sijaitsivat aiemmin Machadão-stadion ja Machadinho-urheiluhalli. Stadionin nimi ja ulkoasu viittaavat dyyneihin, joista Natalin alue on tunnettu.
Vanha metsä
Vanha metsä on metsä, joka on ohittanut suositellun hakkuuajan. PEFC-sertifioinnin yhteydessä on määritelty vanhan metsän kriteerit. Kriteereitä on neljä, joiden kaikkien tulee täyttyä, jotta metsää voi kutsua puustoltaan vanhaksi metsäksi.
1) Ikä; Etelä-Suomessa keski-ikä vähintään 160 vuotta ja Pohjois-Suomessa vähintään 200 vuotta.
2) Puusto; Puusto on muodostunut erikokoisista puista tai koostuu useasta latvuskerroksesta ja puulajista taikka on myöhäisen sukkessiovaiheen kuusikko.
3) Aiempi käsittely; Puustoa ei ole käsitelty harsinta-, kasvatus- eikä väljennyshakkuin 60 vuoteen. Aiemmat harsinta-, kasvatus- tai väljennyshakkuut eivät ole muuttaneet metsän luontaisia rakennepiirteitä eikä hakkuiden jäljiltä esiinny kantoja enempää kuin 20 kpl/ hehtaari.
4) Lahopuu; Puustossa on vanhoja lehtipuita sekä lisäksi lahopuita, keloja ja maapuuta Etelä-Suomessa vähintään 15 % ja Pohjois-Suomessa vähintään 20 % puuston tilavuudesta.
Vanhojen metsien ominaispiirteet säilytetään jättämällä metsikkö metsätaloustoimenpiteiden ulkopuolelle. Vanhoissa metsissä on paljon lahopuuta ja päällyskasveja ja ne lähenevät päätemetsävaihetta.
Käsite ”vanha metsä” tarkoitti alun perin luonnontilaista metsää, jota ei ole koskaan hakattu ja jossa ei ole koskaan kaskettu eikä laidunnettu. Nykyään sellaista metsää kutsutaan yleensä aarniometsäksi. Väärinkäsityksiä syntyy, kun käsitettä ”vanha metsä” käytetään yhä joskus alkuperäisessä merkityksessään tai muussa tarkoituksessa virheellisesti.
Estádio da Fazendinha
Estádio da Fazendinha on monikäyttöinen stadion Ituiutabassa Brasiliassa. Nykyään sitä käytetään enimmäkseen jalkapallossa Ituitaba Esporte Cluben kotikenttänä. Stadionille mahtuu 5 000 ihmistä.
Vastuulaji
Vastuulaji on eliölaji, jonka suojelemisesta jonkin maan on kansainvälisesti sovittu olevan vastuussa.
Suomen vastuulajeja EU:ssa ovat muun muassa liito-orava ja lapinleinikki.
Sakari Kirjavainen
Sakari Rafael Kirjavainen (s. 30. lokakuuta 1960 Helsinki) on suomalainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja elokuvaleikkaaja.
Kirjavainen on opiskellut elokuvantekoa Taideteollisessa korkeakoulussa. Hänen ensimmäinen pitkä elokuvansa oli fantasiamainen ja arkirealismin ulkopuolella oleva "Ken tulta pyytää" (2001). Kirjavainen toimi toisena ohjaajana Åke Lindmanin sotaelokuvassa "Tali-Ihantala 1944" (2007). Hän on ohjannut ja käsikirjoittanut myös palkittuja lyhytelokuvia. Ohjaamisen ja käsikirjoittamisen lisäksi Kirjavainen on leikannut sekä omiaan että muiden ohjaajien elokuvia.
Esko Salervon käsikirjoittama ja Kirjavaisen ohjaama pitkä elokuva "Hiljaisuus" tuli ensi-iltaan 9. joulukuuta 2011. Se on kertomus ihmisistä poikkeuksellisten olosuhteiden puristuksessa; draama ystävyydestä, petoksesta ja rakkaudesta. Se on sotaelokuva, joka sijoittuu jatkosotaan, sen viimeiseen kevääseen, aivan rintamalinjojen välittömään läheisyyteen kaatuneiden evakuoimiskeskukseen (KEK), jossa sankarivainajat huollettiin viimeiselle matkalle kotiseuduilleen haudattaviksi.
Kirjavainen on myös teatteriohjaaja. Hän ohjasi syksyllä 2010 Rauman Kaupunginteatterissa Tapio Koivukarin kirjaan perustuvan "Luodetuulen maan". Hän on ohjannut kuunnelmia Radioteatterille, ja toimi muun muassa yhtenä kuunnelmasarjan "Täällä Pohjantähden alla" kolmesta ohjaajasta.
Vuonna 2009 ilmestyi Kirjavaisen esikoisromaani "Viereenkatsoja", joka oli J. H. Erkon esikoiskirjapalkintoehdokkaana. Hänen toinen romaaninsa "Tinaharkko" ilmestyi vuonna 2011.
Estádio Francisco Vasques
Estádio Francisco Vasques on monikäyttöinen stadion Belémissä Brasiliassa. Nykyään sitä käytetään enimmäkseen jalkapallossa sekä Tuna Luso Brasileiran että Clube Municipal Ananindeuan kotikenttänä. Stadionille mahtuu 5 000 ihmistä.
Medinan islamilainen yliopisto
Medinan islamilainen yliopisto () on vuonna 1961 perustettu yliopisto Medinassa, Saudi-Arabiassa.
Noin 15 prosenttia yliopiston luokkaa 3 000 opiskelijasta on kansainvälisiä opiskelijoita eri puolilta maailmaa. Yliopistossa voi opiskella esimerkiksi islamiin liittyviä aineita ja arabian kieltä. Yliopistossa annetaan alemman yliopistotutkintotason opetusta.
Yliopiston sijoitus kansainvälisesti tai Saudi-Arabiassa on vaatimaton, keskitasoa. QS University Rankingin tekemässä arabimaiden yliopistojen vertailussa se sijoittui sijoille 51-60 sadasta vertaillusta yliopistosta.
Mijaín López
Mijaín López Núñez (s. 20. elokuuta 1982 Pinar del Río) on kuubalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija. Hän on kolminkertainen olympiavoittaja, viisinkertainen maailmanmestari, nelinkertainen Pan-Amerikan kisojen kultamitalisti ja yhdeksänkertainen Amerikan mestari.
López voitti maailmanmestaruuden 120 kilogramman painoluokassa Budapestin MM-kilpailuissa 2005, missä loppuottelussa oli vastassa Mihály Deák-Bárdos, Bakun MM-kisoissa 2007, missä hän voitti loppuottelussa Venäjän Hasan Barojevin, Herningin MM-kilpailuissa 2009 kukistettuaan loppuottelussa Dremiel Byersin ja Moskovan MM-kilpailuissa 2010, jossa voitti finaalissa Juri Patrikejevin. 130 kg:n sarjassa hän voitti maailmanmestaruuden Taškentissa 2014 kukistettuaan loppuottelussa Rıza Kayaalpin. MM-kilpailuista hänellä on lisäksi hopeaa 120 kg:n sarjasta Guangzhousta 2006, missä hän kärsi loppuottelussa tappion Barojeville ja Istanbulista 2011, jossa hän hävisi Kayaalpille sekä 130-kiloisista Las Vegasista 2015, missä hävisi jälleen Kayaalpille.
Ateenan kesäolympialaisissa 2004 López sijoittui 120 kg:n sarjassa viidenneksi. Pekingissä 2008 López kirkasti sijoituksensa, kun hän voitti olympiakultaa kaataen Barojevin finaalissa. Hän uusi kultamitalinsa Lontoossa 2012 kukistettuaan loppuottelussa Heiki Nabin. Kolmannen olympiakultansa hän voitti alle 130 kg:n sarjassa Rio de Janeirossa 2016 voitettuaan loppuottelussa Rıza Kayaalpin.
Pan-Amerikan kisoista López on voittanut kultaa vuosina 2003, 2007, 2011, 2015. Lisäksi hän on voittanut Pan-Amerikan mestaruuden vuonna 2002 (samana vuonna myös juniorina kreikkalais-roomalaisessa ja vapaapainissa) sekä vuosina 2004–2009, 2012 ja 2014. Vuonna 2003 hän jäi hopealle. Vuosina 2005, 2006 ja 2009 hän voitti maailmancupissa oman sarjansa.
Jesús Mena
Jesús Mena Campos (s. 28. toukokuuta 1968 Gómez Palacio, Durango) on meksikolainen entinen uimahyppääjä.
Mena saavutti pronssia vuoden 1988 Soulin olympialaisten 10 metrin kerroshypyissä. Samoissa kisoissa hän sijoittui lisäksi 3 metrin ponnahduslaudalla seitsemänneksi. Vuoden 1991 Pan Amerikan -kisoista hän saavutti 10 metrin kilpailuista hopeaa.
Estádio Jair Bittencourt
Estádio Jair Bittencourt on monikäyttöinen stadion Itaperunassa Brasiliassa. Nykyään sitä käytetään enimmäkseen jalkapallossa Itaperuna Esporte Cluben kotikenttänä. Stadionille mahtuu 12 000 ihmistä.
Yhdyskuntajäte
Yhdyskuntajäte on tuotteiden loppukulutuksessa yhdyskunnissa syntyvää jätettä, joka on usein järjestetyn jätehuollon piirissä. Sitä syntyy lähinnä kotitalouksissa ja palvelualoilla vastakohtana teollisuusjätteelle, joka syntyy tuotannossa. Yhdyskuntajäte on tavallisesti sekajätettä, joka läjitetään kaatopaikoille.
Yksilönkehitys
Yksilönkehitys eli ontogenia on prosessi, jossa yksilön varhaisimmat kehitysvaiheet tapahtuvat. Yksilönkehitys loppuu siihen, kun yksilön elimet ovat muodostuneet. Ihmisen yksilönkehitystä säätelevät samat kehitysgeenit kuin muillakin selkärankaisilla. Kehitysgeenit ohjaavat yksilönkehitystä ja solujen välistä viestintää sekä säätelevät solujen erilaistumista. Ihmisen kehityksen neljä oleellista tapahtumaa ovat kaavoittuminen eli kolmiulotteisuuden synty, muotoutuminen eli elinten ja ruumiinosien synty, solujen erilaistuminen sekä solujen määrän kasvu. Kaavoittuminen tapahtuu yksilönkehityksen alussa ja muotoutuminen sekä solujen erilaistuminen ensimmäisen raskauskolmanneksen aikana. Sikiön solujen määrä kasvaa koko raskauden ajan. Mikäli viestinjärjestelmään tulee häiriö esimerkiksi alkoholin tai lääkkeiden aiheuttamana, ilmenee se häiriönä myös yksilönkehityksessä.
Estádio Joaquim Calmon
Estádio Joaquim Calmon on monikäyttöinen stadion Linharesissä Brasiliassa. Nykyään sitä käytetään enimmäkseen jalkapallossa Linhares Futebol Cluben kotikenttänä. Stadionille mahtuu 2 000 ihmistä.
Pont de Saint-Nazaire
Pont de Saint-Nazaire on Loire-joen ylittävä vinoköysisilta Saint-Nazairen kaupungin ja Saint-Brevin-les-Pinsin kunnan välillä. Sillan ylittävä tie on Loire-Atlantique departementtitie 213 ("Route départementale RD 213").
Ympäristön sietokyky
Ympäristön sietokyky tarkoittaa sitä suurinta määrää haitallisia aineita, jonka tietty ympäristö voi kestää. Haitallisia aineita voivat olla esimerkiksi ympäristömyrkyt. Ympäristön sietokyky vaihtelee paikoittain.
Äärimmäisen uhanalainen laji
Äärimmäisen uhanalainen laji on eliölaji, jonka kannan on arvioitu vähenevän 80 prosentilla seuraavan kolmen sukupolven tai kymmenen vuoden aikana. Kriteereistä valitaan se, joka on lyhyempi.
Vuonna 2000 Suomessa oli 249 äärimmäisen uhanalaiseksi luokiteltavaa eliölajia. Niihin kuului yksi nisäkäs- ja yksi kalalaji, kuusi lintulajia, 99 selkärangatonta, 52 kasvilajia ja 90 sienilajia.
Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton IUCN:n uhanalaisuusluokituksessa ”äärimmäisen uhanalainen” (CR, Critically Endangered) on yksi uhanalaisuuden tasoista. Äärimmäisen uhanalaista hiukan paremmin voi erittäin uhanalainen laji.
VG-62 (jääkiekko)
VG-62 on naantalilainen jääkiekkojoukkue, joka pelaa kaudella 2018–2019 II-divisioonaa. Joukkueen kotihalli on vuonna 2002 valmistunut Aurinkoareena, jossa on 500-paikkainen katsomo.
Joukkue putosi kauden 2005–2006 jälkeen Suomi-sarjasta II-divisioonaan, mutta nousi takaisin kaudeksi 2007-2008, joka oli sille yhteensä neljäs kausi Suomi-sarjassa. VG-62 on myös tunnettu hyvästä junioritoiminnastaan. VG-62 on Nuoren Suomen sinettiseura.
Estádio José Duarte de Paiva
Estádio José Duarte de Paiva on monikäyttöinen stadion Sete Lagoasissa Brasiliassa. Nykyään sitä käytetään enimmäkseen jalkapallossa Democrata Futebol Cluben kotikenttänä. Stadionille mahtuu 4 000 ihmistä.