hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Voicey-palkinto
Voicey-palkinnot ("Voicey Awards") ovat kanadalaisen Voices.com internetsivuston luoman vuosittain jakamia palkintoja, joita jaetaan eri kategorioissa vuoden parhaille ääninäyttelijöille. Palkintoa on jaettu vuodesta 2007 lähtien, jolloin sitä jaettiin viidessä eri kategoriassa. Vuonna 2008 palkintoa jaettiin yhteensä yhdeksässä eri kategoriassa.
Palkinto on samankaltainen, kuten Oscar-palkinnot, jossa kunnioitetaan näyttelijöitä ja elokuvantekijöitä. Voicey-palkinnot myönnetään ääninäyttelijöille heidän työpanostensa ja pyrkimyksiensä vuosien saatossa ääninäyttelyn saralla.
Stampe SV.4
Stampe SV.4 oli belgialaisen Stampe & Vertongen -tehtaan kehittämä kaksitasoinen koulukone.
Kone lensi ensi kerran vuonna 1933. Sen suunnitteli George Ivanov.
Konetta valmistettiin useissa tehtaissa Belgiassa, Ranskassa (esimerkiksi "Société Nationale de Constructions Aéronautiques du Nord") ja Ranskan siirtomaassa Algeriassa kaikkiaan 940 kappaletta. Koneen pääasiallinen käyttäjä oli Belgian ilmavoimat, joka käytti konetta vuodesta 1947 vuoteen 1975.
Voicey-gaala 2007
Voicey-gaala 2007 oli ensimmäistä kertaa järjestetty palkintogaala, jossa Kanadan Voices.com jakoi vuotuiset Voicey-palkinnot vuoden 2007 parhaille ääninäyttelijöille. Gaala järjestettiin maaliskuussa 2007 Kanadassa.
Pääluokkien ehdokkaat ja voittajat (lihavoituna):
Veljko Kadijević
Veljko Kadijević (; 21. marraskuuta 1925 Glavina Donja, Imotski, Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunta – 2. marraskuuta 2014 Moskova, Venäjä) toimi Jugoslavian puolustusministerinä 1988–1992.
Kadijević oli kenraali ja käytännössä Jugoslavian liittoarmeijan JNA:n komentaja. Kadijević taisteli partisaanina ja kävi vuoden 1963 aikoihin USA:ssa korkean sotilaskoulutuksen. Maaliskuussa 1991 Kadijevic antoi lausunnon, jonka mukaan Jugoslavian hajoaminen voitaisiin estää asevoimin, koska rauhanomaisin keinoin tässä ei onnistuttu. Kadijevićia syytettiin entisen Jugoslavian sotarikoksia tutkivassa tuomioistuimessa ICTY:ssä ihmisoikeusrikoksista Kroatian sodassa. Kadijević onnistui pakoilemaan viranomaisia Venäjällä.
Vuonna 2008 ilmoitettiin että Kadijević oli saanut Venäjän kansalaisuuden. Hän kuoli Moskovassa 2. marraskuuta 2014.
Richard Halliburton
Richard Halliburton (s. 9. tammikuuta 1900 – katosi 24. maaliskuuta 1939) oli amerikkalainen lehtimies ja maailmankulkuri. Luonteeltaan hän oli kuuluisan huoleton hetkessä eläjä ja hedonisti, eräänlainen uuden ajan epikurolainen.
Halliburton oli rikkaan miehen poika, joka suoritti Princetonin yliopistossa vuonna 1921 Master of Arts –tutkinnon (vastaa filosofian maisterin tutkintoa Suomessa) parhain arvosanoin, mutta huolettoman kulkuriluonteensa johdosta rupesi piankin freelancer -lehtimieheksi. Hänestä tuli maailmankansalainen ja -kulkuri, jonka matkat veivät “RUHTINAALLISELLE RETKELLE ROMANTIIKAN MAILLE“, kuten hän nimesi tunnetuimman kirjansa. Hänen ehkä kuuluisin tempauksensa oli kokeilla surmanhyppyä maya-kansan uhrilähteeseen Guatemalassa, mistä tempusta hän selvisi niukin naukin hengissä. Myöhemmin hänen uteliaisuutensa vei hänet mm. Gibraltarin vankiloihin, joista pois pääseminen olikin työn takana.
Halliburton kirjoitti useitakin matkakirjoja; niistä on suomennettu ainakin Ruhtinaallinen retki romantiikan maille ja Lentävä matto.
Vuonna 1936 Stalin valitsi juuri Halliburtonin siksi ulkomaalaiseksi toimittajaksi, jonka päästi Neuvostoliittoon kiillottamaan jo alkaneiden sisäisten puhdistusten likaamaa kilpeään. Tietenkin amerikkalaiselle näytettiin vain kulisseja ja haastattelutkin olivat tarkkaan valmisteltuja.
Halliburton onnistui löytämään Sverdlovskista kurkkusyövän runteleman entisen paikallisen puoluekomissaari Pjotr Jermakovin, viimeisen vielä elossa olevan tsaariperheen pyöveleistä. Tämä kertoi Halliburtonille koko kaamean tarinan alusta loppuun, joskin myöhemmät tutkimukset ovat osoittaneet hänen liioitelleen pahan kerran, itse asiassa säveltäneen tarinan suurelta osin omasta päästään.
Tähän viittaa mm se, että hän väitti koko kymmenpäisen murhattujen joukon tulleen poltetuksi kahdessa vuorokaudessa kokonaan tuhkaksi bensiinin ja rikkihapon avulla. Väite osoittautui patologien mukaan fysikaaliseksi mahdottomuudeksi – etenkin kun Jermakov väitti jopa hampaidenkin palaneen tuhkaksi. Sitä ei aina tapahdu edes krematorioiden valvotuissa oloissa, saati pakkovankien hoitamalla avoroviolla. Tuhkan Jermakov sanoi levittäneensä arolla tuuleen auton lavalta käsin lapioiden. Tämäkin osoittautui täydeksi valheeksi. Totuuden kaivoi esiin venäläinen kirjailija Geli Rjabov joka sai teloitusta johtaneen Jakov Jurovskin pojalta hiilipaperikopion alkuperäisestä Trotskille laaditusta salaisesta teloitusta käsitelleestä muistiosta.
Halliburton julkaisi tarinan Amerikassa “Tsaarin tappajan kuolinvuodelausuntona“, mutta tällä välin Sverdlovskissa Jermakov nousikin yllättäen kuolinvuoteeltaan. Hän kuoli vasta samoihin aikoihin mestarinsa Stalinin kanssa eli vasta vuonna 1953.
Kyltymätön seikkailija Halliburton katosi jäljettömiin Hongkongista San Franciscoon matkalla olleen vanhan kiinalaisen rahtilaivan tuhoutuessa taifuunin kourissa maaliskuussa 1939. Hänet julistettiin virallisesti kuolleeksi vasta vuonna 1964.
Halliburtonin kirjallinen tuotanto on varsin mittava, ja siitä on suomennettu vasta hyvin vähän.
Oerlikon Space
Oerlikon Space AG on sveitsiläinen avaruusteknologiayhtiö, joka siirtyi RUAGin omistukseen vuonna 2009.
Oerlikon Space -yhtiön päätuote on Ariane 5 -kantorakettien nokkakartiot ja avaruusalusten rakennetekniikka ja mekanismit.
Vuonna 1964 Oerlikon Contraves tuli avaruustoimintaan. Yhtiö valmisti ESAn edeltäjän ESROn satelliitteihin runkorakenteita, esimerkiksi ESRO-1-satelliittiin. 1970-luvun alkuun asti yhtiö toimi myös ELDO-organisaation Europa-kantorakettikehitystyössä. Yhtiö on osallistunut 160 Ariane-kantoraketin valmistukseen.
Vuonna 1999 yhtiöstä tuli "Contraves Space AG", oma osakeyhtiönsä. Vuonna 2006 nimi muuttui Oerlikon Space-muotoon. Se oli vuoden 2006 loppuun asti Contraves Space AG. Se oli OC Oerlikon Corporation AG:n tytäryhtiö, joka ei enää 2000-luvulla ollut tykkitehdas, joka osuus myytiin saksalaiselle teollisuudelle aiemmin.
Sertorius
Quintus Sertorius (noin 125 eaa.-72 eaa.) oli roomalainen sotilas ja poliitikko. Sertorius oli lähtöisin perheestä, joka kuului Nussan sabiinilaiskaupungin maalaisaateliin. Hän oli joko sukunsa ensimmäinen, joka pyrki julkiseen virkaan Roomaan, taikka ensimmäinen, joka siinä onnistui.
Sertorius toimi uransa alussa ensin jonkin aikaa oikeusistuimissa, ennen kuin siirtyi sotapalvelukseen. Arausion taistelussa 105 eaa. hän kuului harvoihin selvinneisiin roomalaisiin. Kimbrejä ja teutoneita vastaan käydyn sodan loppuosan Sertorius palveli Mariuksen joukoissa ja sai useita kunniamerkkejä ja ylennyksiä.
Vuonna 97 eaa. Sertorius lähti sotatribuunina Hispaniaan. Siellä hän johti taistelua keltiberien kapinaa vastaan tuloksekkaasti ja sai sen ansiosta lisää mainetta ja sen avulla kvestorin viran. Liittolaissodan aikana hänen vastuullaan oli joukkojen värvääminen, koulutus ja johtaminen, mutta hänen sotilasarvonsa ei ole tiedossa. Vuonna 88 eaa. Sertorius pyrki kansantribuunin virkaan, mutta hävisi vaalin Sullan vastustettua julkisesti hänen valintaansa. Sullan ja Sertoriuksen välit rikkoutuivat, ja Sullan marssittua joukkoineen Roomaan asettui Sertorius Cinnan ja Mariuksen puolelle.
Mariuksen ja Cinnan Rooman-valtauksen jälkeisissä väkivaltaisuuksissa Sertorius oli maltillisella linjalla, ja hän joutui lopulta Cinnan tuella kukistamaan Roomassa riehuneet roistojoukot (bardyaei). Mariuksen kuoltua Sertoriuksesta tuli vuonna 83 eaa. preettori. Sotilaat olivat lynkanneet Cinnan jo edellisenä vuonna, eikä Sertorius tullut toimeen muiden Sullaa vastaan taistelevien sotilasjohtajien kanssa. Myöhemmin samana vuonna Sertorius siirtyi provinssiinsa Hispaniaan. Sullan voitettua vastustajansa Italiassa hänen joukkonsa ajoivat pian myös Sertoriuksen pois provinssistaan. Koettuaan lähinnä tappioita Sertorius saavutti lopulta Mauritaniassa voiton yhdestä Sullan armeijasta, ja siksi Lusitaniasta tuli lähetystö, joka pyysi Sertoriusta palaamaan Hispanian niemimaalle vapauttamaan heidät heidän silloisesta maaherrastaan.
Hispaniassa Sertorius taisteli tarmokkaasti ja voitokkaasti usean vuoden ajan muun muassa Quintus Caecilius Metellus Piusta sekä Pompeiusta vastaan. Vaikka Sertoriuksen joukot koostuivat suurelta osin provinssin asukkaista, ei hänellä silti ollut tarkoituksena saada Hispaniaa itsenäiseksi Rooman vallan alta, vaan sodan on katsottava kuuluvan kansalaissotaan. Menestyksestä huolimatta sodan pitkittyminen oli Sertoriukselle epäedullista, sillä hänellä oli käytössään lähinnä oman provinssinsa voimavarat. Plutarkhoksen mukaan Sertorius koetti tästä syystä saada aikaan sovintoa Pompeiuksen kanssa, mutta tuloksetta. Ajan kuluessa hänen joukoissaan alkoi esiintyä turhautumista, ja lopulta vuonna 72 eaa. hänet murhautti hänen oma alipäällikkönsä Perperna, joka murhan jälkeen asettui joukkojen komentoon ja hävisi kohta sodan Pompeiukselle.
Samuel Alexander
Samuel Alexander (6. tammikuuta 1859 Sydney, Australia – 13. syyskuuta 1938) oli australialaissyntyinen brittiläinen filosofi.
Alexander syntyi juutalaiseen perheeseen Sydneyssä, Australiassa. Hänen isänsä oli satulaseppä joka kuoli muutaman viikon jälkeen Alexanderin syntymästä. Viiden vuoden päästä perhe muutti Melbourneen jossa Alexander kävi kotikoulua.
Alexander opiskeli Melbournessa Wesley Collegessa ja Melbournen yliopistossa. Hän muutti Englantiin vuonna 1877 ja opiskeli siellä Oxfordin yliopistossa. Hänen opettajiaan olivat Thomas Hill Green ja Henry Nettleship. Hän opetti Oxfordin Lincoln Collegessa vuosina 1882–1893. Vuonna 1893 hänet nimitettiin Manchesterin yliopiston Owens Collegen professoriksi. Hän jäi eläkkeelle Manchesteristä vuonna 1924. Alexander toimi Aristotelian Societyn puheenjohtajana vuosina 1908–1911 ja 1936–1937.
Alexanderin ajattelun keskeisiä käsitteitä olivat 'emergentti kvaliteetti' ja emergentti evoluutio. Ne olivat hänen metafysiikkansa keskeisiä ajatuksia, joiden avulla hän käsitteli aikaa, avaruutta, ainetta, mieltä ja jumaluutta.
Alexander piti Gifford-luennot Glasgow'n yliopistossa vuosina 1916–18. Luennoista syntyi kokonaisen filosofisen järjestelmän käsittävä teos "Space, Time and Deity" (1920), jota voidaan pitää hänen pääteoksenaan. Teos esitti maailman yhtenä kosmisena prosessina, jonka perustana oli aika-avaruus. Emergentit ominaisuudet kehittyivät siitä ajoittaisesti korkeamman tason synteeseinä. Näin aika-avaruus tuotti aineen ja aine mielen. Jumaluus oli Alexanderille seuraavan tason ylempi päämäärä, jota kohti kosminen järjestys pyrki.
Gaston Flosse
Gaston Flosse (s. 24. kesäkuuta 1931, Rikitea) on ranskalais-polynesialainen poliitikko, joka on ollut Ranskan Polynesian parlamentin puhemies 1970-luvulta, presidentti neljään kertaan vuosien 1984 ja 2014 välillä, europarlamentin (1984–) ja Ranskan senaatin jäsen (1998–, 2008–). Hän edustaa autonomiaa kannattavaa ja itsenäisyyttä vastustavaa Tāhōʻēraʻa Huiraʻatira -puoluetta.
Flosse johti Ranskan Polynesiaa suurimman osan ajasta 1980-luvulta lähtien. Kun maan autonomiaa lisättiin, hänet valittiin helmikuussa 2004 ensimmäiseksi presidentiksi. Vuoden 2004 vaalit voitti itsenäisyysmielinen Oscar Temaru, mutta Flossen puolue sai erotettua hänet ja Flosse valittiin lokakuussa uudelleen, mutta hän menetti asemansa uudelleen maaliskuussa 2005, mutta palasi valtaan helmikuussa 2008. Flosse oli Ranskan presidentti Jacques Chiracin läheinen liittolainen.
Flosse on kiistelty hahmo, jota on syytetty korruptiosta ja vastustajiensa pelottelusta. Hänet tuomittiin kesäkuussa 2006 korruptiosta kolmeksi kuukaudeksi ehdolliseen vankeuteen. 22. heinäkuuta 2009 Ranskan senaatin komitea päätti poistaa häneltä immuniteetin lisäsyytteitä vastaan.
5. lokakuuta 2011 Flosse tuomittiin kavalluksista neljän vuoden vankeuteen.
Hän oli uudelleen maan presidenttinä toukokuusta 2013 syyskuuhun 2014.
USAFRICOM
United States Africa Command lyhenne USAFRICOM on Yhdysvaltain puolustusministeriön alainen sotatoimialueen esikunta, jonka vastuulla on sotilasoperaatiot Afrikan mantereella ja yhteistyö alueen valtioiden kanssa. Sen väliaikainen päämaja on Stuttgartissa, Saksassa, ja se on ollut täydessä valmiudessa 30. syyskuuta 2008 alkaen.
H. H. Price
Henry Habberley Price (17. toukokuuta 1899 Neath, Glamorganshire, Wales – 26. marraskuuta 1984 Oxford, Englanti) oli brittiläinen filosofi, joka tunnetaan havainnon filosofiastaan. Hän kirjoitti myös parapsykologiasta.
Price opiskeli Winchester Collegessa ja Oxfordin yliopiston New Collegessa. Hänestä tuli collegen jäsen ja Wykeham-oppituolin logiikan professori vuonna 1935. Hän toimi tehtävässä vuoteen 1959. Price toimi Aristotelian Societyn puheenjohtajana vuosina 1943-1944.
Price tunnetaan parhaiten havainnon filosofiastaan, jossa hänen pääteoksensa on "Perception" (1932). Hän omaksui Bertrand Russellilta ja G. E. Moorelta termin "sense-datum" tarkoittamaan havainnon perusobjektia. Hän tutki muun muassa sitä, kuinka "sense-datum" ”kuuluu” aineellisille kappaleille. Tässä hän hylkäsi sekä John Locken ja Russellin kausaaliset teoriat että J. S. Millin fenomenalismin.
Price piti Gifford-luennot Aberdeenin yliopistossa vuosina 1959–1961.
Stefan Kießling
Stefan Kießling (s. 25. tammikuuta 1984 Lichtenfels, Länsi-Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Bayer Leverkusenia. Hänen aikaisempia seurojaan ovat Eintracht Bamberg ja Nürnberg, joista jälkimmäisen paidassa hän teki Bundesliigadebyyttinsä kauden 2002–2003 lopulla.
Stefan Kießling voitti kauden 2012-2013 Bundesliigan maalikuninkuuden 25 maalillaan.
Saksan maajoukkueessa Kießling pelasi ensimmäistä kertaa harjoitusottelussa Tanskaa vastaan 28. maaliskuuta 2007.
Tuula Korolainen
Tuula Korolainen (s. 21. huhtikuuta 1948 Kuusankoski) on palkittu lasten- ja nuortenkirjailija, kirjallisuustoimittaja, kriitikko ja suomentaja. Hän on toiminut pitkään Lastenkirjainstituutin julkaiseman "Onnimanni"-lehden päätoimittajana. Vuonna 2005 hänelle myönnettiin Finlandia Junior -palkinto teoksesta "Kuono kohti tähteä".
Tuula Korolainen on työskennellyt ennen kirjailijanuraansa mm. Yleisradiossa äidinkielen ja kirjallisuuden opetusohjelmien toimittajana ja Äidinkielen opettajien liitossa tiedottajana; vuodesta 1988 hän on toiminut Lastenkirjainstituutin julkaiseman Onnimanni-lehden päätoimittajana.
Korolaisen esikoisteos oli lastenrunokokoelma "Enkeli ja poliisi" (1990). Lukuisien runokirjojen lisäksi Korolainen on tehnyt kuvakirjatekstejä ja lastenromaaneja sekä lasten tietokirjoja, joissa murretaan faktan ja fiktion rajaa. Hän on kirjoittanut ja toimittanut myös oppikirjoja, aikuisten tietokirjoja ja antologioita sekä suomentanut lasten- ja nuortenkirjallisuutta ja laulutekstejä.
Kuopion kaupunginteatteri, Kemin kaupunginteatteri, nukketeatteri Sampo ja hämeenlinnalainen Miniteatteri ovat esittäneet Korolaisen tekstejä dramatiosoituina ja Tapiola Sinfonietta on tuottanut näyttämöllisiä lastenkonsertteja Timo Klemettisen säveltämistä Korolaisen runoista.
Korolainen on saanut lukuisia palkintoja ja palkintoehdokkuuksia. Vuonna 2001 Korolainen sai Suomen tietokirjailijat ry:n Tietopöllö-palkinnon Riitta Tuluston kanssa. Samana vuonna hän sai yhdessä Tuluston ja Leena Lumpeen kanssa vuoden keittokirja -palkinnon kirjasta "Sillä sipuli". Vuonna 2005 hänelle myönnettiin Finlandia Junior -palkinto teoksesta "Kuono kohti tähteä". Vuonna 2012 Korolainen palkittiin pitkästä urasta lastenkulttuurin parissa lastenkulttuurin valtionpalkinnolla ja Vantaan kulttuuripalkinnolla. Hänen yhdessä Riitta Tuluston ja kuvittaja Maija Hurmeen kanssa tekemänsä "Lasten oma vuosikirja" sai vuonna 2015 tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon.
Korolainen on opiskellut Tampereen yliopistossa pääaineenaan kotimainen kirjallisuus ja on koulutukseltaan filosofian kandidaatti. Korolainen on naimisissa ja asuu Vantaalla.Muumipeikon leikkikoulu -sarjaKissa Killi -kuvakirjasarja
Muita kuva- ja satukirjoja
Virtuaaliviivakoodi
Virtuaaliviivakoodi on kutsumanimi pankkiviivakoodistandardin mukaiselle laskun tietojen esitystavalle numeerisessa muodossa.
Pankkiviivakoodi on Suomen Pankkiyhdistyksen (nykyisin Finanssialan keskusliitto - FK) hyväksymä maksutapahtumatietojen esitystapa. Pankit ovat yhdessä kehittäneet pankkiviivakoodin maksujen käsittelyn nopeuttamiseksi ja maksutietojen oikeellisuuden varmistamiseksi.
Paperilaskuihin voidaan tulostaa viivakoodi optisesti luettavassa muodossa, joka helpottaa laskun maksamista koska tietoja ei tarvitse syöttää käsin. Virtuaaliviivakoodi on mahdollista luoda siihen tarkoitukseen tehdyllä palvelulla.
Virtuaaliviivakoodilla tarkoitetaan pankkiviivakoodin numeerista versiota jota voidaan käyttää tilanteessa, jossa lasku toimitetaan sähköisesti (esimerkiksi sähköposti, NetPosti)
Jocko Conlan
John Bertrand ”Jocko” Conlan (6. joulukuuta 1899 – 16. huhtikuuta 1989) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän oli Chicago White Soxin takakenttäpelaajana vuosina 1934–1935, mutta saavutti huomattavimman maineensa toimimalla National League -tuomarina vuosina 1941–1965.
Conlan valittiin Baseball Hall of Fameen vuonna 1974. Hän kuoli Arizonan Scottsdalessa 89-vuotiaana 16. huhtikuuta 1989.
Conlanin pojasta, John Bertrand Conlanista, tuli tunnettu republikaanipoliitikko.
MTK Budapest FC
MTK Budapest FC tai pelkkä MTK on budapestilainen jalkapalloseura, joka on perustettu vuonna 1888. MTK pelaa Unkarin pääsarjassa. Se on voittanut maansa mestaruuden yhteensä 22 kertaa ja Unkarin Cupin 12 kertaa. Seura pääsi vuonna 1964 Cup-voittajien cupin finaaliin, mitä voidaan pitää sen suurimpana saavutuksena, vaikka MTK hävisikin jatkoajalla Sporting Lissabonille. Seuran kotikenttä on Nándor Hidegkutin mukaan nimetty Stadion Hidegkuti Nándor, jolle mahtuu 12 700 katsojaa.
Unkarin liiga
Unkarin Cup
Mitropa Cup
Unkarin Supercupin voitto 2003
Cup-voittajien cupin toinen 1964
Timanttitetra
Timanttitetra ("Moenkhausia pittieri") on tetroihin kuuluva eteläamerikkalainen kala, jota pidetään myös akvaarioissa. 
Timanttitetrat ovat yleensä oiva akvaariokala aloittelijoille, sillä se on helppohoitoinen.
__notoc__
Timanttitetra voi kasvaa melkein kuusi senttiä pitkäksi. Se on hopeanhohtoinen, litteävartaloinen kala. Silmän yläpuolella on punainen pilkku. Aikuisen yksilön kyljet kimaltelevat, mistä laji on saanut nimensä. Timanttitetroja on myös eri värisiä: jotkut ovat edestä hopeita ja takaa punaisia. Koiraan erottaa siitä, että sillä on huomattavasti pidemmät evät kuin naarailla.
Timanttitetroja tavataan luonnossa Venezuelassa, Valencia-järven ympäristössä.
Timanttitetra on vilkas, mutta sopuisa parvikala, jota suositellaan pidettäväksi ainakin viiden yksilön parvissa.
Timanttitetralle sopiva lämpötila-alue on 24–28 °C ja pH 6–7. Turpeen tai humusuutteen lisäämistä akvaarioveteen suositellaan.
Don Pardo
Dominick George ”Don” Pardo (22. helmikuuta 1918 Westfield, Massachusetts – 18. elokuuta 2014) oli yhdysvaltalainen televisio- ja radiopersoona. Hän selosti ja juonsi NBC:ssä vuodesta 1944 2000-luvulle saakka.
Pardo tuli tunnetuksi muun muassa Macy’s Thanksgiving Day Paraden selostamisesta ja "Saturday Night Live" -ohjelmasta. Hän oli 22. marraskuuta 1963 ensimmäinen, joka tiedotti NBC:n katsojille John F. Kennedyn ampumisesta Dallasissa, Texasissa.
Vittorio Pozzo
Vittorio Pozzo (2. maaliskuuta 1886 Torino, Piemonte, Italia – 21. joulukuuta 1968 Ponderano) oli italialainen jalkapallovalmentaja.
Pozzo valmensi Italian jalkapallomaajoukkuetta vuoden 1912 ja vuoden 1924 olympialaisissa sekä vuodesta 1929 aina vuoteen 1948 asti. Vuonna 1912 Italian jalkapallo oli heikossa tilassa; olympialaisissa maa hävisi jo ensimmäisella kierroksella Suomelle 3–2. Pozzon valmennuksessa Italia saavutti kultaa vuoden 1936 olympialaisissa. Hän johti Italian maailmanmestariksi sekä vuoden 1934 että vuoden 1938 kisoissa.
Myöhemmin Pozzo toimi lehtitoimittajana ja kirjoitti artikkeleita "La Stampa" -lehteen kuolemaansa saakka.
Filth and Wisdom
Filth and Wisdom on ensimmäinen Madonnan ohjaama elokuva. Brittituotannon pääosissa ovat Eugene Hütz, Holly Weston, Vicky McClure ja Richard E. Grant. Se yhdistelee komedian, draaman, musikaalin sekä rakkauselokuvan lajityyppejä.
Filth and Wisdom on kuvattu Lontoossa, Englannissa 14. toukokuuta – 29. toukokuuta 2007 sekä heinäkuussa 2007.
Elokuvan ensimmäinen esitys oli Berliinin elokuvajuhlissa 13. helmikuuta 2008. Se sai Suomen ensi-iltansa marraskuussa 2008. Suomessa elokuvaa on levittänyt Cinema Mondo.
Voicey-gaala 2008
Voicey-gaala 2008 oli toista kertaa järjestetty palkintogaala, jossa Kanadan Voices.com jakoi vuotuiset Voicey-palkinnot vuoden 2008 parhaille ääninäyttelijöille. Gaala järjestettiin 22. helmikuuta 2008 Kanadassa.
Pääluokkien ehdokkaat ja voittajat (lihavoituna):
Per Kleppe
Per Andreas Hildte Kleppe (s. 13. huhtikuuta 1923) on norjalainen Työväenpuolueen poliitikko. Hän syntyi Oslossa, valmistui taloustieteen opinnoissaan 1956 ja istui parlamentin varajäsenenä 1954–1957.
Kleppe toimi maansa kauppa- (1971–1972) sekä valtiovarainministerinä (1973–1979) ja oli Euroopan vapaakauppajärjestön pääsihteeri vuosina 1981–1988.
Ted Knight
Tadeusz Wladyslaw Konopka, taiteilijanimeltään Ted Knight (7. joulukuuta 1923 – 26. elokuuta 1986) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi amerikanpuolalaiseen perheeseen Connecticutissa ja kuoli 62-vuotiaana paksusuolen syöpään Kaliforniassa. Hän oli palkittu toisen maailmansodan veteraani.
Knightilla oli vaimonsa Dorothyn kanssa kolme lasta.
"The Mary Tyler Moore Show'sta" tunnetuksi tulleella Knightilla on tähti Hollywood Walk of Famella. Hänellä oli pieni rooli Hitchcockin "Psykossa" (1960), ja hän ääninäytteli "Star Trek -animaatiosarjassa" 1973. Knightin pitkään näyttelijänuraan mahtui osallistuminen monien eri tv-sarjojen jaksoihin - "The Mary Tyler Moore Show'n" 165 jakson jälkeen pisimpiä 129 jaksossa "Too Close for Comfort"-tv-sarjassa, 17-jaksossa "The Batman/Superman Hour" tv-animaatio-sarjassa (jossa mm. komissaario Gordon-äänirooli)- ja kuusi jaksoa Lemmenlaiva tv-sarjassa. Hänellä oli myös oma tv-sarjansa "The Ted Knight Show" vuonna 1978, jota kuitenkin esitettiin vain 6 jakson ajan.
Hänen viimeinen elokuvaroolinsa oli vuonna 1980 Bill Murrayn tähdittämässä Latvasta laho-elokuvassa.
Husain ibn Ali
Husain ibn Ali ibn Abi Talib (, 626 Medina – 680 Karbala) oli profeetta Muhammadin tyttären poika ja Alin toinen poika. Muslimien mukaan hän toimi kolmantena Imaamina.
Husain tapettiin Karbalan taistelussa vuonna 680. Tästä sai alkunsa šiialaisten vuosittainen marttyyritapahtuma ašura.
Marcus Ziemann
Marcus Ziemann (s. 1968) on saksalaissyntyinen toimittaja, tuottaja ja viestinnän kouluttaja. Hän työskentelee Ylen uutisten toimittajana.
Ziemann aloitti uransa median parissa lahtelaisessa Rytmiradiossa vuonna 1991, jossa työskenteli radiotoimittajana, musiikkipäällikkönä ja ohjelmatuottajana vuoteen 1999. Vuosina 1998-2000 hän teki lisäksi toimittajan töitä myös Nordisk Film & Tv -tuotantoyhtiön television urheiluohjelmille.
Vuodesta 2000 vuoteen 2005 Ziemann toimi Ylen freelancer-toimittajana monissa Ylen tv-urheilussa, tv-uutisissa, useissa eri ajankohtaislähetyksissä sekä radiossa. Hän oli tuolloin yksi Suomen ensimmäisistä monimedia-toimittajista, joka kuvasi ja tarvittaessa myös editoi televisiojutut ja -ohjelmat itse. Vuoden 2009 alussa hän siirtyi uutistoimittajaksi Ylen Uutisiin.
Suokylä
Suokylä () on entinen inkeriläisten kylä läntisellä Inkerinmaalla nykyisen Leningradin oblastin alueella. Suokylä kuului Kosemkinan seurakuntaan. Suokylän lähellä sijaitsi venäjänkielisiä ja vatjalaisia kyliä 1930-luvulle asti. Vanha Viron ja Venäjän välinen Tarton rauhan aikainen raja kulki myös lähellä. Suokylää lähimmät muut inkerinsuomalaisten kylät olivat 20 km päässä luoteessa sijaitsevat Fyödermaa, Kallivieri ja Kullankylä.
Suokylässä puhuttiin erikoista suomalaismurretta, jonka ominaispiirteitä olivat vokaalireduktio ja pitkien vokaalien lyhentäminen. Murteessa oli vaikutteita virosta ja vatjasta. Nykyisin murteen puhujia voi löytää Narvasta.
Suokylä poltettiin osittain toisen maailmansodan aikana ja sen asukkaat pakenivat Viroon Narvan alueelle. 1950-luvulla osa asukkaista palasi kylään ja asuivat siellä vuoteen 1973 asti, jolloin kylä hävitettiin uuden fosforitehtaan vuoksi. Nykyään on Suokylän paikka aivan tyhjä. Sen lähellä sijaitsee kyläntapainen asutus nimeltä 1-e maja. Sen laidassa huomaa kivisiä tuulimyllyn ja maaherrastalon raunioita.
Vapaalehdykkäsoitin
Vapaalehdykkäsoitin on aerofoneihin kuuluva soitintyyppi, jonka ääni muotoutuu joustavan kieliliuskan värähtelystä sille sovitetussa kehyksessä. Ääni syntyy, kun kieli sulkee ja avaa jaksoittaisesti ilmakanavansa, johon saatetaan ilmaa puhaltamalla, palkeilla tai koneellisesti. Tämä saa ilmavirran aaltoliikkeeseen. Äänen korkeutta voidaan säädellä kielten pituudella, paksuudella, jäykkyydellä, massalla, muodolla ja joskus myös resonaatioputken pituudella.
Vapaalehdykkäsoittimissa on tavallisimmin useita vapaalehdykkäsarjoja, joissa jokaista ääntä vastaa oma kieliliuskansa ja ilmakanavansa. Esimerkkejä ovat huuliharppu, harmonikka, harmoni, urkujen eräät kielipillit sekä aasialaiset suu-urut.
Kieliin usein liitetyillä resonaatioputkilla on yleensä pelkästään sointia värittävä vaikutus, mutta suu-uruissa niillä on äänenkorkeuden muodostava merkitys.
Tunnusomaista vapaalehdykkäsoittimille on äänen voimakkuuden herkkyys ilmanpaineen mukaan, joten ne sopivat hyvin dynaamisesti vaihtelevaan musiikkiin.
Lorentz Creutz
Lorentz Creutz (1615 Tartto – 1. kesäkuuta 1676 Öölannin edusta) oli suomalainen aatelismies, joka loi virkamiesuransa ennen kaikkea vuorihallinnossa eli kaivosteollisuutta valvovassa byrokratiassa. Creutz kohosi uransa aikana lähelle Ruotsin korkeinta valtaeliittiä. Hänestä tuli vapaaherra vuonna 1654, valtaneuvos 1660, kamarineuvos 1673 ja amiraali 1675. Myös maaherrana toiminut Creutz kaatui vuonna 1676 Öölannin meritaistelussa lippulaivansa räjähtäessä.
Creutzit olivat itäiseltä Uudeltamaalta Pernajasta lähtöisin oleva alempaan aateliin kuulunut suku, jonka jäsenet olivat olleet vielä 1500-luvun lopulla vähämerkityksinen osa paikallista eliittiä. Hänen isänsä oli upseeri ja käskynhaltija Ernst Creutz, joka loi pohjan vauraudelle ja perillistensä yhteiskunnalliselle nousulle.
Lorentz Creutz sai hyvän koulutuksen Keski-Euroopassa valmistuakseen juuri otolliseen aikaan Ruotsin suurvallan muuttuvan hallintokoneiston palvelukseen. Hän keskittyi erityisesti kaivosteollisuuteen, ja hänelle olikin ominaista paneutuminen työhönsä tarmokkaasti ja suoraviivaisesti. Vuosina 1649–1655 hän toimi Turun ja Porin läänin maaherrana sekä 1655–1662 Ruotsissa Kopparbergin läänin maaherrana.
Creutz johti noitavainojen aikana Ruotsissa Taalainmaan noituuskomissiota. Hän tuomitsi poltettavaksi yli 20 ihmistä.
Lorentz Creutz loi urallaan valtavan omaisuuden, joka koostui pääasiassa maatiloista. Hän rakennutti Pernajan Suur-Sarvilahden kartanon päärakennuksen, joka Askaisten Louhisaaren kartanon ohella on toinen kahdesta Suomeen suurvalta-ajalla valmistuneesta kivisestä kartanolinnasta. Perilliset kuitenkin menettivät suuren osan Creutzin keräämästä omaisuudesta pian koittaneen reduktion aikana.
Lorentz Creutz tunnetaan kenties parhaiten elämänsä viimeisistä hetkistä "Kronan"-laivan kannelta jouduttuaan vastentahtoisesti merenkulkua hallitsemattomana siviilivirkamiehenä Ruotsin laivaston amiraaliksi. "Kronan" oli Ruotsin laivaston ylpeys, joka tuhoutui Öölannin itäpuolella 1676, jolloin se Creutzin väärinkäsityksen takia kääntyi liian nopeasti, ja purjeisiin tarttunut tuuli paiskasi laivan kyljelleen. Ruutivarastossa syttynyt kipinä räjäytti laivan ja se vajosi syvyyksiin mukanaan yli 800 miestä, mukana Lorentz Creutz ja hänen poikansa Gustaf, joka oli myös laivaston upseereita.
Lorentz Creutz meni vuonna 1639 naimisiin kenraali Jakob Duwallin (al. Jacob MacDougall) tyttären Elsan kanssa. Pariskunta sai kaikkiaan 15 lasta: seitsemän poikaa ja kahdeksan tytärtä. Heidän kolme poikaansa olivat Lorentz Creutz nuorempi, Johan Creutz ja Carl Gustaf Creutz. Lorentz Creutzin veli oli Turun hovioikeuden presidentti Ernest Johann Creutz, joka toimi myös maaherrana.
Magnum (televisiosarja)
Magnum ("Magnum P.I.") on yhdysvaltalainen draamasarja, jota tuotettiin vuosina 1980–1988 kahdeksan esityskautta. Sarjan loivat Donald Bellisario ja Glen A. Larson. Pääosaa esittää Tom Selleck. Sarjaa kuvattiin Havaijin saarilla.
Sarja kertoo yksityisetsivä Thomas Magnumista, joka ratkoo erilaisia murha- ja rikostapauksia.
Sarjojen "Magnum", "Simon & Simon" ja "Murhasta tuli totta" tapahtumat on linkitetty samaan maailmaan crossover-jaksojen avulla.
Sarjassa ovat vierailleet myös joukko tunnettuja henkilöitä. Näitä ovat muun muassa:
Sarjaa oli alun perin tarkoitus tehdä ABC:n kanavalle, koska Glen Larsonin sarjat "The Hardy Boys/Nancy Drew Mysteries" ja "Taisteluplaneetta Galactica" olivat jo osa heidän ohjelmistoa. ABC kuitenkin päätti lopettaa kyseiset sarjat, jonka jälkeen tammikuussa 1979 Larson vei uuden rikossarjansa CBS:n kanavalle.
"Magnum" on ollut ehdolla 13 kertaa ja voittanut kaksi Golden Globe–palkintoa. Sarja on saanut kaksi Primetime Emmy -palkintoa, sekä yhden American Cinema Editors, Edgar, Young Artist ja TV Land palkinnon.
Vuonna 2018 CBS ilmoitti tilanneensa uuden version "Magnum" sarjasta. Sen esittäminen alkoi syyskuussa 2018 CBS:n kanavalla.
Moyen-Chari
Moyen-Chari (eli Keski-Chari) on yksi Tšadin 22 hallinnollisesta alueesta. Se on muodostettu aluehallinnon uudistuksessa 2002 samannimisestä prefektuurista erottamalla eteläosasta Mandoulin alue. Moyen-Charin vanhan provinssin pinta-ala on 45 180 neliökilometriä. Vuonna 2008 alueella arvioitiin olevan noin 1 057 000 asukasta.
Alue sijaitsee maan eteläosassa. Se on saanut nimensä Charijoesta. Moyen-Charin pääkaupunki on Sarh.
Nadia Styger
Nadia Styger (s. 11. joulukuuta 1978 Zug) on sveitsiläinen alppihiihtäjä, joka on kilpaillut maailmancup-tasolla kaudesta 1998–1999 lähtien.
Styger saavutti pronssia junioreiden MM-kilpailujen syöksylaskussa Schladmingissa helmikuussa 1997. Santa Caterinan MM-kisoissa 2005 hän sijoittui supersuurpujottelussa kahdeksanneksi ja syöksyssä yhdeksänneksi. Torinon olympialaisissa 2006 hän oli syöksylaskussa viides, Åren MM-kilpailuissa 2007 syöksyssä neljäs ja super-G:ssä seitsemäs. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän sijoittui supersuurpujottelussa kuudenneksi ja syöksylaskussa 12:nneksi.
Styger on voittanut neljä maailmancupin osakilpailua, joista kolme supersuurpujottelussa ja yhden syöksylaskussa. Maaliskuussa 2006 hän jakoi supersuurpujottelukilpailun voiton Hafjellissa Michaela Dorfmeisterin ja Lindsey Kildow'n kanssa. Näiden neljän voiton lisäksi hän on ollut kerran toinen ja kerran kolmas maailmancupin kilpailussa. Supersuurpujottelun maailmancupin kokonaispisteissä hän sijoittui kolmanneksi kausilla 2005–2006 ja 2009–2010.
Styger on voittanut Sveitsin mestaruuden syöksylaskussa vuosina 2003, 2005 ja 2006 sekä super-G:ssä vuosina 1999, 2000 ja 2006.
Jarkko Peltonen
Jarkko Tapio Peltonen (31. heinäkuuta 1947 Turku – 16. lokakuuta 2008 Turku) oli naantalilainen kuvataiteilija, joka teki maalauksia ja veistoksia. Peltonen tunnetaan värikkäistä klovniaiheista. Muita hänen suosimiaan aiheita ovat soittajat, naishahmot, kaupunkimaisemat ja mielikuvituspersoonat. Peltosen naivistisissa maalauksissa on positiivisuutta ja huumoria.
Alkuun klovnit ottivat kantaa, sittemmin päämääränä oli saada katsoja hyvälle mielelle. Peltonen tapasi maalata klovneja kuitenkin silloin, kun jokin asia harmitti. Ensimmäinen klovni syntyi Peltosen saatua parkkisakon. Hän ehti paikalle parahiksi näkemään, kuinka lappuliisa poistui paikalta.
Jälkeenpäin Peltonen maalasi kuvan, jossa lappuliisoilla oli klovnin kasvot.
Maalausten ohella Peltonen on tehnyt koruja ja ex libriksiä.
Peltosella oli myös galleria tyttärensä Essi Peltosen kanssa Naantalissa. Peltosen teoksista on olemassa kolme taidekirjaa, "Värisirkus" (2007), "Elämän Sirkus II" (2003) ja vanhimpana "Jarkko Peltonen" (1990).
21 vaatimusta
21 vaatimusta () olivat Japanin pääministeri Ōkuma Shigenobun johtaman hallituksen Kiinan nimelliselle hallitukselle 18. tammikuuta 1915 lähettämiä vaatimuksia. Ne johtivat sopimuksiin Japanin kanssa 25. toukokuuta 1915.
Japani oli saavuttanut suuren vaikutuspiirin Pohjois-Kiinassa ja Mantšuriassa voitettuaan ensimmäisen Kiinan–Japanin sodan sekä Venäjän–Japanin sodan. Maa oli liittynyt eurooppalaisten imperialististen suurvaltojen joukkoon tavoitellessaan poliittista ja taloudellista valtaa Kiinassa. Kun Qing-dynastia kaatui ja uusi Kiinan tasavalta perustettiin Yuan Shikain johdolla, Japani näki mahdollisuuden vaikutusvaltansa kasvattamiseen. Japani laati listan 21 vaatimuksesta pääministeri Ōkuman ja ulkoministeri Katō Takaakin johdolla. Vaatimukset tarkastivat genrōt ja keisari ja ne hyväksyttiin parlamentissa. Epäoikeudenmukainen luettelo esitettiin Yuan Shikaille 18. tammikuuta 1915, ja häntä varoitettiin samalla ikävistä seurauksista, jos vaatimukset hylättäisiin.
21 vaatimusta jaettiin viiteen ryhmään: 
Japani tiesi, että ryhmän viisi vaatimukset tulisivat aiheuttamaan negatiivisen reaktion, ja yritti salata ne. Kiinan hallinto koitti viivyttää vastaustaan niin kauan kuin mahdollista ja vuoti vaatimusten sisällön länsivalloille toivoen, että mahdollinen uhka niiden omille eduille olisi tarpeeksi suuri Japanin toimien rajoittamiseksi. Kun Kiina hylkäsi Japanin uudistetun ehdotuksen 26. huhtikuuta genrōt puuttuivat vaatimuksiin ja poistivat niistä viidennen ryhmän. Supistetut ”13 vaatimusta” toimitettiin 7. toukokuuta uhkavaatimuksen muodossa, ja vastausajaksi annettiin kaksi päivää. Presidentti Yuan Shikai hyväksyi vaatimukset ja niistä sovittiin lopullisesti 25. toukokuuta 1915.
Jälkikäteen nähtynä supistetun 13 vaatimuksen tulos oli Japanille huomattavasti enemmän negatiivinen kuin positiivinen, ja on vaikea ymmärtää, mitä Japanin hallitus yritti niillä saavuttaa. Ilman viidettä ryhmää Japani ei juuri saanut Kiinasta mitään, mitä se ei olisi jo aikaisemmin saavuttanut. Yhdysvallat reagoi erittäin negatiivisesti siihen, että Japani hylkäsi avoimen oven politiikan Kiinassa. Myös Japanin silloinen lähin liittolainen, Yhdistynyt kuningaskunta, ilmaisi huolensa Japanin politiikkaa kohtaan; erityisesti Britannian ulkoministeriö oli tyytymätön Japanin yritykseen perustaa käytännöllisesti katsoen protektoraatti koko Kiinaan. Kiinassa Japanin toimet aiheuttivat laajalti pahaa tahtoa Japania kohtaan, mikä johti toukokuun 4. päivän liikkeeseen ja nationalismin huomattavaan nousuun.
Deloitte Football Money League
Deloitte Football Money League on asiantuntijapalveluyritys Deloitten raportti, jossa arvioidaan jalkapalloseurojen varallisuutta. Raportti on koottu vuosittain kaudesta 1996–1997 lähtien.
Raportti perustuu seurojen tilinpäätöstiedoissaan ilmoittamaan liikevaihtoon, joka on helpoiten saatavissa ja verrattavissa oleva tieto. Raportissa liikevaihto jaetaan kolmeen osa-alueeseen: lipputulot, televisiointioikeudet ja markkinointi (muun muassa kannattajatuotemyynti). Liikevaihtoon ei lasketa mukaan pelaajakauppoja, arvonlisäveroa ja muita myyntiveroja. Kulloisenkiin raporttiin pääsee mukaan liikevaihdoltaan 20 suurinta seuraa.
Maailman liikevaihdoltaan 20 suurimman jalkapalloseuran kokonaisliikevaihto kaudella 2006–2007 oli 3,7 miljardia euroa. Kasvua edelliskauteen oli 11 prosenttia, joka oli suurin kasvu sitten kauden 2002–2003. Real Madridin liikevaihto kasvoi 20 prosenttia ja seura piti kärkipaikan kolmannen kerran peräkkäin. Suurinta (33 prosenttia) kasvu oli Manchester Unitedilla, joka syrjäytti Barcelonan toisella sijalla. Chelsea nousi neljännelle ja Arsenal uuden stadioninsa siivittämänä viidennelle sijalle. Kyseessä oli ensimmäinen kerta, kun kärkiviisikossa oli kolme seuraa samasta maasta.
Mestarien liigan voitosta huolimatta Milan menetti yhden sijan ja oli kuudes, mutta toiseksi sijoittunut Liverpool nousi kaksi pykälää ylemmäs kahdeksanneksi. Juventus putosi sopupeliskandaalia seuranneen Serie B -vierailun myötä kolmannelta sijalta kahdenneksitoista. Häntäpäässä Celtic, Valencia, Marseille ja Werder Bremen korvasivat Manchester Cityn, Rangersin, West Ham Unitedin ja Benfican.
Kaikki 20 seuraa olivat Euroopasta. Kuusi seuroista oli Englannista, neljä Italiasta ja Saksasta, kolme Espanjasta, kaksi Ranskasta ja yksi Skotlannista. Alan Switzer Deloitten Sports Business Groupista nosti esille erityisesti saksalaisseurojen menestyksen, mihin hän arvioi vaikuttaneen kesällä 2006 Saksassa pelattujen maailmanmestaruuskilpailuiden ja niiden myötä kohentuneiden stadionolosuhteiden. Englanti menetti kaksi paikkaa, mutta Paul Rawnsley arvioi tulevina vuosina englantilaisseurojen määrän jälleen kasvavan uusien rahakkaiden televisiointioikeussopimuksien myötä.
Looney Tunes: Taas kehissä
Looney Tunes: Taas kehissä ("Looney Tunes: Back in Action") on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen elokuva, jonka tuotti Warner Bros. Elokuvan ohjasi Joe Dante. Pääosassa esiintyivät Brendan Fraser ja Jenna Elfman.
Warner-studion komediatuotannosta vastaava pomo Kate M. Houghton on tutkinut katsojaprofiileja ja arvioinut sen perustella Väiskin karisman Repen karismaa paremmaksi. Houghton antaa potkut Repelle ja vartijana työskentelevälle DJ:lle. Väiski yrittää houkutella Houghtonia ottamaan Repen takaisin. DJ ja Repe saavat selville, että DJ:n isä Damian Drake on siepattu ja lähtevät pelastamaan tätä ja kysymään sinistä apinaa Dusty Tailsilta. Houghton lähtee Väiskin kanssa DJ:n ja Repen perään Las Vegasiin.
Virginia Ruzici
Virginia Ruzici (s. 31. tammikuuta 1955 Câmpia Turzii) on romanialainen tennispelaaja. Hän voitti naisten kaksinpelin mestaruuden Ranskan avoimissa 1978 finaalivastustajanaan Mima Jaušovec.
Ruzici ylsi kaksinpelaajana jälleen loppuotteluun Ranskassa vuonna 1980, mutta hävisi Chris Evertille. Naisten nelinpelissä hän voitti vuonna 1978 Ranskan avointen mestaruuden pelitoverinaan Jaušovec. Kaksikko pääsi samana vuonna loppuotteluun myös Wimbledonissa.
Vuosina 1978 ja 1979 Ruzici pääsi lisäksi Ranskan avointen sekanelinpelin finaaliin. Hän vetäytyi ammattilaisuraltaan vuonna 1987.
Mima Jaušovec
Mima Jaušovec (s. 20. heinäkuuta 1956) on slovenialainen tennispelaaja. Hän syntyi Mariborissa, silloisessa Jugoslavian sosialistisessa liittotasavallassa.
Jaušovec on vuoden 1977 Ranskan avointen naisten kaksinpelin mestari. Vuonna 1978 hän eteni jälleen loppuotteluun, mutta hävisi Virginia Ruzicille. Kolmannen finaalipaikkansa hän saavutti Ranskan avoimissa vuonna 1983, jolloin hänet voitti Chris Evert.
Jaušovec ja Ruzici voittivat naisten nelinpelin mestaruuden Ranskan avoimissa 1978. He olivat finalisteja myös Wimbledonissa.
Päätettyään ammattilailaisuransa vuonna 1988 Jaušovec on valmentanut ja ollut epäonnistuneesti Slovenian liberaalin demokratian puolueen ehdokkaana Euroopan parlamenttiin (2004).
Sinitetra
Sinitetra ("Boehlkea fredcochui") on tetroihin kuuluva eteläamerikkalainen kala, jota pidetään myös akvaarioissa.
Sinitetra voi kasvaa viisi senttiä pitkäksi. Se on metallinhohtoisen sinisävyinen, sininen väri on intensiivisimmillään pyrstöosassa ja vaaleimmillaan kalan rinnassa.
Sinitetroja tavataan luonnossa Marañon-joessa, Perun Leticiassa.
Sinitetra on vilkas, mutta sopuisa parvikala, jota suositellaan pidettäväksi ainakin viiden yksilön parvissa.
Sinitetralle sopiva lämpötila-alue on 22–26 °C ja pH 5,5–7,5. Turpeen tai humusuutteen lisäämistä akvaarioveteen suositellaan. Kala syö kasvispitoista ruokaa.
Vintturi purjekoneiden hinauksessa
Vinttureita käytetään ilmailussa purjekoneiden hinaukseen. Liito- ja purjelentokoneita on yleisesti hinattu taivaalle kolmella eri tavalla. Liitokoneita vedettiin kumiköysistartilla, purjekoneita lentokone- ja vintturihinauksella. Lentokonehinaus on yleisin hinausmuoto, mutta vintturia käytetään myös melko paljon.
Vintturihinauksessa vedetään kiitotien päästä päähän joko vaijeri, lanka taikka naru. Toinen pää kiinnitetään purjelentokoneen hinausesseriin ja toinen pää on kiinni vintturin kelassa. Hinauksessa vinttaaja (vintturin käyttäjä) vetää langan takaisin vintturin kelalle jolloin langan päähän kiinnitetty purjelentokone nousee jyrkässä kulmassa ilmaan. Saavutettuaan lakipisteen lentäjä laukaisee köyden irti ja lanka vedetään kelalle jarruvarjon avustamana. Vinttauksessa saatu korkeus vaihtelee suuresti riippuen tuulesta, käytetystä konetyypistä, vintturista, vinttaajasta ja lentäjän taidoista sekä kiitotien pituudesta. Vintturit ovat Suomessa olleet yleisesti kerhojen itse rakentamia ja suunnittelemia, mutta maailmalla käytetään myös kaupallisesti valmistettuja vinttureita.
Vintturin etuina ovat hinauksen halpuus ja luontoystävällisyys verrattuna lekohinaukseen sekä sen turvallisuus koska koko hinaus tapahtuu aina lentokentän päällä. Haittapuolena on vintturin rakentamisen ja ylläpidon vaatima suuri työmäärä sekä osaaminen. Lisäksi ainakin nykyisillä langoilla hinauslanka kuluu ja alkaa katkeilla usein ja aiheuttaa siten pakkotilanteita sekä ylimääräistä työtä. Yksittäinen vinttaus on huomattavasti nopeampi kuin yksittäinen lentokonehinaus, mutta langan vetäminen radan päästä päähän hidastuttaa toimintaa jos lentoja on lähdössä peräkkäin useita. Vintturi soveltuu hyvin hinausmuodoksi uusia lentäjiä koulutettaessa, mutta kilpailuissa lentokonehinaus on ainut järkevä vaihtoehto, koska kilpailulennoilla koneissa käytetään yleensä painolastina vettä, joka nostaa siipikuormitusta ja aiheuttaisi vintturihinauksessa langan katketessa turhaa riskiä ja lisäpaino heikentäisi koneen saamaa korkeutta hinauksessa.
Aristotelian Society
Aristotelian Society for the Systematic Study of Philosophy (yleisesti Aristotelian Society) on brittiläinen filosofinen yhdistys. Yhdistys ei keskity pelkästään Aristoteleen ajatteluun tai aristotelismiin, vaan se on omistautunut kaikenlaiselle systemaattiselle tutkimukselle filosofian alalla, erityisesti suhteessa filosofian historialliseen kehitykseen.
Aristotelian Society perustettiin 19. huhtikuuta 1880. Monet merkittävät filosofit ovat toimineet yhdistyksen puheenjohtajana. Ensimmäinen puheenjohtaja oli Shadworth Hodgson, joka toimi tehtävässä neljätoista vuotta, kunnes ehdotti Bernard Bosanquetia seuraajakseen. Nykyisin puheenjohtajien kaudet kestävät vuoden.
Yhdistyksen tiedejulkaisu on "Proceedings of the Aristotelian Society", jota on julkaistu vuodesta 1888, aluksi nimellä "Proceedings of the Aristotelian Society for the Systematic Study of Philosophy". Yhdistys järjestää konferenssin vuosittain aina heinäkuussa yhdessä "Mind" -tiedejulkaisua julkaisevan The Mind Associationin kanssa. Konferenssissa esitetyt artikkelit julkaistaan aina kesäkuisin ennen seuraavan vuoden kokousta nimellä "The Proceedings of the Aristotelian Society, Supplementary Volume".
Tetrat
Tetrat ("Characidae") on tetrakalojen lahkoon ("Characiformes") kuuluva eteläamerikkalaisten kalojen heimo. Monet sen lajit ovat pienikokoisia, värikkäitä ja sopeutuvat vaihteleviin vesioloihin. Niinpä ne ovat suosittuja akvaarion parvikaloja.
Tetroja tunnetaan tuhatkunta lajia. Melkein kaikki ovat kotoisin Etelä- ja Keski-Amerikasta ja Pohjois-Amerikan eteläosista. Useimmat lajit elävät jokivedessä.
Aiemmin tetrojen heimoon luettiin alaheimona "Serrasalminae" myös piraijat, jotka nyt on erotettu omaksi heimokseen "Serrasalmidae".
Alaheimo Salakkatetrat "Aphyocharacinae"
Alaheimo Lasitetrat "Paragoniatinae"
Alaheimo Pikkutetrat "Tetragonopterinae"
Mel Parnell
Melvin Lloyd "Mel" Parnell (13. kesäkuuta 1922 – 20. maaliskuuta 2012) oli yhdysvaltalainen baseballsyöttäjä. Hän syntyi New Orleansissa, Louisianassa.
Parnell vietti koko peliuransa (1947–1956) Boston Red Soxissa. Hän osallistui All-Star-otteluihin vuosina 1949 ja 1951.
MLB:n pelaajana vetäydyttyään Parnell jatkoi valmennus- ja selostustöissä. Hänen uraansa kunnioitettiin vuonna 1997 paikalla Boston Red Sox Hall of Famessa.
Styracosaurus
Styracosaurus ("piikkilisko") oli nelijalkainen kasvinsyöjähirmulisko, joka eli 75–72 miljoonaa vuotta sitten myöhäisellä liitukaudella. Sen tunnistaa helposti noin 60 cm pitkäksi kasvaneesta kuonosarvesta sekä pitkistä kauluripiikistä. Kanadan Albertasta ja Yhdysvaltojen Montanasta löydetty "Styracosaurus" oli 5,5 metriä pitkä ja painoi 2,7 tonnia. Vuonna 1913 kanadalainen paleontologi Lawrence Lambe nimesi tämän dinosaurussuvun.
"Styracosaurus" sai "piikkiliskoa" tarkoittavan nimensä kuudesta pitkästä kauluripiikistä, joita pidettiin ennen sen erikoispiirteenä. Nykyään kauluripiikkejä tiedetään olleen myös "Einiosauruksella" ja "Achelousauruksella", joskin niillä oli vähemmän piikkejä kuin "Styracosauruksella". Muilta osin "Styracosaurus" muistutti ulkonäöltään saman heimon "Centrosaurusta" ja "Monocloniusta".
"Styracosaurusta" pidetään muiden sarvikuonoliskojen tapaan laumaeläimenä. Lauma suojasi niitä paremmin Tyrannosauridae-heimon teropodeilta, jotka olivat niiden päävihollisia. Petoteropodin hyökätessä "Styracosaurus" käytti sarveaan puolustautumiseen. Piikit saattoivat antaa lisäsuojaa, mutta ne olivat enemmänkin koristautumista varten. Urokset käyttivät piikkejään mahdollisesti naaraiden houkuttelemiseen ja kilpailevien urosten uhkailuun. Kuonosarvia käytettiin puolustautumisen ohella myös urosten välisissä taisteluissa, joissa eläimet ratkaisivat esimerkiksi lauman johtajuuden. "Styracosauruksella" oli vahvat hartiat, joista oli paljon apua taisteluissa. Pahoja vammoja on välttämättä tullut kilpailuissa, mutta joissakin luurangoissa on merkkejä vammoista. Yhteenotot olivat ilmeisesti varsin tavallisia.
Paleontologi Charles M. Sternberg löysi ensimmäiset "Styracosauruksen" jäännökset Kanadan Albertasta alueelta, joka tunnetaan Dinosaur Provincial Parkina. "Styracosaurusta" tunnetaan nykyään kolme lajia:
"Styracosaurus" on esiintynyt useissa dinosauruksiin liittyvissä videopeleissä ja elokuvissa, esimerkiksi Disneyn elokuvassa "Dinosaurus". Suku esiintyy myös Michael Crichtonin kirjoittamassa romaanissa "Dinosauruspuisto".
Neva Patterson
Neva Patterson (10. helmikuuta 1920 – 14. joulukuuta 2010) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi Nevada-nimisessä kaupungissa Iowan osavaltiossa.
Patterson esiintyi näyttämöuransa aikana muun muassa alkuperäisnäytelmässä "Kesäleski" (1952). Hänellä oli 1970-luvun alussa osa televisiosarjassa "Nichols". Hänellä oli useita muitakin televisiorooleja sekä vakituisena esiintyjänä että vierailijana.
Kaiken lisäksi Patterson esiintyi usein elokuvissa; huomattavimpien joukossa ovat "Tehtävä viidakossa" (1962) ja "Paripeli" (1984).
Patterson oli naimisissa nelinkertaisen Emmy-ehdokkaan, käsikirjoittaja James Leen kanssa, kunnes tämä kuoli 2. heinäkuuta 2002.
Manhattan Community District 1
Manhattan Community District 1 on New Yorkin Manhattanin saaren eteläisin hallinnollinen osa-alue (Community District). Siihen kuuluu Manhattanin pääsaaren eteläkärki sekä kolme pienempää saarta: Ellis Island, Liberty Island ja Governors island. Pääsaaren puolella hallinnollinen keskus, Wall Street sekä Tribecan alue kuuluvat tähän alueeseen.
Vuonna 2000 alueella asui 34 420 henkeä. Sen väkiluku oli kasvanut kymmenessä vuodessa 35 %. Asukkaista 66,9 % oli "white nonhispanic" eli valkoihoisia mutta ei espanjankielisiä. Ulkomailla syntyneitä oli 24 %, heistä 53,9 % oli aasialaisia.
Manhattanin eteläosan suurin ulkoilualue, Battery park, sijaitsee tässä kaupunginosassa. Siellä on Castle Clinton, kävelyteitä, näköalapaikkoja jokivarressa sekä leikkipuisto ja lähisaarten lauttojen terminaalit.
Mariel Hemingway
Mariel Hadley Hemingway (s. 22. marraskuuta 1961) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on Ernest Hemingwayn lapsenlapsi ja Margaux Hemingwayn sisar.
Hemingway on esiintynyt muiden muassa elokuvissa "Raiskattu" (1976), "Star 80" (1983), "Ojasta allikkoon" (1991) ja "Parfyymi" (2001). Hemingway oli vuonna 1980 ehdolla parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon voittajaksi roolistaan elokuvassa "Manhattan" (1979). Hän on lisäksi ollut kerran ehdolla Baftan, kahdesti Golden Globen ja kahdesti Razzien saajaksi.
Näyttelijä on ollut vuodesta 1984 naimisissa puolisonsa Stephenin kanssa; parilla on tyttäret Dree ja Langley.
Manhattan Community District 3
Manhattan Community District 3 on New Yorkin Manhattanin saaren kaakkoisin hallinnollinen osa-alue (Community District). Siihen kuuluu Manhattanin pääsaaren kaakkoisnurkka, muun muassa kuuluisa Chinatownin alue.
Vuonna 2000 alueella asui 164 407 henkeä. Sen väkiluku ei ollut kasvanut kymmenessä vuodessa juuri lainkaan. Asukkaista 28,2% oli "white nonhispanic" eli valkoihoisia mutta ei espanjankielisiä, 35,2% etnisesti aasialaisia. Ulkomailla syntyineitä oli 65%, heistä 70,7% oli aasialaisia.