hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kingdom of Madness (Edguyn albumi)
Kingdom of Madness on power metal -yhtye Edguyn toinen studioalbumi. Levy julkaistiin vuonna 1997 ja sitä pidetään useasti Edguyn oikeana debyyttialbumina, koska se oli yhtyeen ensimmäinen levy-yhtiön jakama levytys. "Kingdom of Madness" on viimeinen albumi jolla Dominik Storch soitti rumpuja. Jonkin aikaa levyn julkaisun jälkeen hän erosi yhtyeestä ja hänen tilalleen otettiin Felix Bohnke.
Kynnetönmanaatti
Kynnetönmanaatti ("Trichechus inunguis") on manaateista pienin. Tämä Amazonin sademetsässä elävä laji on vaarantunut.
Kynnettömänmanaatin pituus on noin kolme metriä ja paino 350–500 kg. Nimensä mukaan siltä puuttuvat kynnet, toisin kuin muilta manaateilta. Lajin sormiluut ovat pitkät ja ne erottuvat melko helposti. Kynsien ohella lajilta ovat hävinneet myös lantion luut, jotka muilla manaateilla ovat. Iho on muuten tasaisen harmaa, mutta rinnan kohdalla on vaalea alue. Koko ruumista peittää ohut ja lähes väritön karva, joka erottuu huonosti. Ainoastaan suun seudulla karva on verraten tiheää.
Kynnetönmanaatti elää vain Amazonin jokialueella, Brasiliassa, Perussa, Kolumbiassa ja Guyanassa. Mahdollisesti niitä on myös Orinoco-joella Venezuelassa.
Kynnettömätmanaatit elävät Amazonin alueella, jossa usein tulvii vuosittain. Tulva peittää Englannin kokoisen sademetsäalueen. Manaatit suosivat hitaasti virtaavia tai seisovia järviä, jokia ja kanavia, joissa kasvaa paljon vesikasveja etenkin pinnalla. Veden lämpötilan täytyy olla yli 22 astetta. Manaattien elinalueella veden pinnankorkeus voi vaihdella jopa 10–15 metriä, ja manaatit joutuvat vetäytymään kuivan kauden ajaksi syviin järviin tai joenuomiin. Kun vedenpinta nousee, ne siirtyvät jopa puolen vuoden paaston jälkeen reheville tulvaniityille keräämään rasvavarastoa. Manaattien lyhyt kuono sopii erityisen hyvin pintakasvien syöntiin.
Kynnettömätmanaatit lisääntyvät tulva-aikana ja kantoaika kestää 12–14 kuukautta. Kynnetönmanaatit lisääntyvät hyvin hitaasti. Naaras synnyttää ensimmäisen kerran vasta 7–10-vuotiaana ja sen jälkeen 3–5 vuoden välein. Manaatit synnyttävät yhden poikasen kerrallaan. Kynnetönmanaatilla ei ole luonnollisia vihollisia.
Kynnetönmanaattia metsästävät nykyään lähinnä alkuperäisasukkaat, mutta muutoin se on rauhoitettu. Manaatteja tapettiin 1930- ja 1940-luvuilla tuhansia vuosittain, mikä johti kantojen romahtamiseen. Pyynti lopetettiin 1973. Manaattien lukumäärää ei tiedetä, mutta laji on ilmeisesti harvinaistunut vielä rauhoituksen jälkeenkin etenkin metsänhakkuiden, saastumisen ja myös salametsästyksen takia. Manaatteja hukkuu myös verkkoihin. Kynnetönmanaatti elää useilla suojelualueilla kuten Jaun kansallispuistossa Brasiliassa ja Perussa muun muassa Pacaya-Samirian suojelualueella. Uusia suojelualueita on perusteilla.
Algebrallinen laajennus
Abstraktissa algebrassa kuntalaajennusta "L"/"K" sanotaan algebralliseksi jos jokainen "L":n alkio on algebrallinen "K":n suhteen, eli jokainen "L":n alkio on jonkun nollasta poikkeavan "K"-kertoimisen polynomin juuri. Jos annetussa kuntalaajennuksessa on alkio, joka ei ole algebrallinen, sanotaan kyseistä alkioita transkendenttiseksi. Transkendenttisen alkion sisältävää kuntalaajennusta kutsutaan transkendenttiseksi laajennukseksi.
Esimerkiksi kuntalaajennus R/Q on transkendenttinen, mutta laajennukset C/R ja Q(√2)/Q ovat algebrallisia.
Kaikki annetun kunnan ääretönasteiset laajennukset ovat transkendenttisia, jolloin äärellisasteinen laajennus on aina algebrallinen. Toisaalta on myös olemassa algebrallisia laajennuksia, joiden aste on ääretön. Esimerkiksi algebrallisten lukujen kunta on rationaalilukujen ääretön algebrallinen laajennus.
Jos "a" on algebrallinen "K":n suhteen, on "K"["a"], joukko kaikista "a":n virittämistä polynomeista, jonka kertoimet kuuluvat "K":hon, kunta. Se on "K":n algebrallinen kuntalaajennus, jonka aste "K":n suhteen on äärellinen. Esimerkiksi kun "K"=Q, saadaan rationaalilukujen kunta. Q["a"] on tällöin esimerkki algebrallisesta lukukunnasta.
Kuntaa, jolla ei ole aitoa algebrallista laajennusta, sanotaan algebrallisesti suljetuksi. Esimerkkinä tästä on kompleksilukujen kunta. Jokaisella kunnalla on olemassa algebrallinen laajennus, joka on algebrallisesti suljettu ja jota kutsutaan algebralliseksi sulkeumaksi. Tämän todistaminen kaikille kunnille vaatii valinta-aksiomin käyttöä.
Laajennus "L"/"K" on algebrallinen jos ja vain jos jokainen "L":n ali-"K"-algebra on kunta.
Malliteoria yleistää algebrallisen laajennuksen käsitteen mielivaltaisille teorioille: M:n upotus N:ään on algebrallinen laajennus jos kaikilla "N":n alkioilla "x" on olemassa kaava "p", jonka parametrit kuuluvat "M":ään siten, että "p"("x") on voimassa ja joukko
on äärellinen. Osoittautuu, että soveltamalla kyseistä määritelmää kuntateoriaan nähdään, että algebrallisen laajennuksen kuntateoreettinen ja malliteoreettinen määritelmä yhtyvät. "N":n Galois'n ryhmä "M":n suhteen voidaan määritellä automorfismien ryhmänä ja osoittautuu, että suuri osa Galois'n ryhmien teoriasta voidaan ylestää malliteoreettisiksi tuloksiksi.
La finta semplice
La finta semplice (), KV 51 / KV 46a, on Wolfgang Amadeus Mozartin kaksitoistavuotiaana säveltämä kolminäytöksinen opera buffa. Sitä on esitetty Suomessa nimellä Ovela tyttö. Oopperan libreton sovitti Marco Coltellini pohjaten varhaisempaan librettoon, jonka Carlo Goldoni oli tehnyt Salvatore Perillon dramma giocosoa varten.
Mozartin perhe saapui kotoaan Salzburgista Wieniin syyskuussa 1767, mutta 23. lokakuuta he matkustivat Brnoon pakoon Wienissä riehunutta isorokkoepidemiaa. 26. lokakuuta he jatkoivat matkaansa Olomouciin, jossa Mozart sairastui isorokkoon. Mozart toipui 10. marraskuuta, mutta hänen siskonsa Nannerl sairastui samaan tautiin. Jouluna 1767 perhe palasi Brnoon, ja 10. tammikuuta 1768 takaisin Wieniin. 19. tammikuuta Mozarteille myönnettiin Maria Teresian ja keisari Joosef II:n audienssi.
Auttaakseen nuorta Mozartia keisari esitti toiveen saada kuulla hänen säveltämänsä ooppera Wienissä. Laadittiin sopimus, jonka mukaan Mozart lupautui kirjoittamaan oopperan sadan dukaatin korvausta vastaan. Libretoksi valittiin "La finta semplice", jonka Wienissä vuodesta 1758 asunut firenzeläinen ”teatterirunoilija” Marco Coltellini sovittaisi Carlo Goldonin alkuperäisestä libretosta. Sävellystyö alkoi huhtikuussa, ja isänsä avulla Mozart sai pian ensimmäisen näytöksen valmiiksi laulajien tyydytykseksi. Huolimatta libretistin aiheuttamista viivästyksistä koko partituuri valmistui määräajassa heinäkuussa 1768.
Hovin musiikkipiirien mielialat kääntyivät kuitenkin Mozarteja vastaan, eikä "La finta semplice"n kantaesitys Wienissä toteutunut. Todennäköisesti ooppera esitettiin seuraavana vuonna Salzburgissa, ruhtinasarkkipiista Schrattenbachin hoviteatterissa.Oopperan tapahtumat sijoittuvat 1700-luvun puolivälin Cremonaan, poikamiesveljesten Don Cassandron ja Don Polidoron maatilalle, jossa Cremonan alueelle sijoitettujen unkarilaisten joukkojen kapteeni Fracasso ja hänen apulaisensa Simone asustavat.
Fracasso rakastaa Cassandron ja Polidoron sisarta Giacintaa, mutta Cassandro ei lämpene ajatukselle sisarensa avioliitosta. Simone puolestaan on rakastunut Giacintan kamaripalvelijattareen Ninettaan. Kun Fracasson sisar Rosina saapuu maatilalle, laaditaan veljesten päänmenoksi juoni: Rosina teeskentelee yksinkertaista ja kietoo tilan isännät pikkusormensa ympärille.
Tunteet kuumenevat maatilalla ja Giacinta pelkää ajautuvansa riitoihin veljiensä kanssa. Simonelle pieni tappelu kyllä maistuisi. Kun veljekset huomaavat tavoittelevansa samaa naista he joutuvat kaksintaisteluun, jonka keskeyttää tieto siitä, että Giacinta on kadonnut veljesten rahojen kanssa.
Lopuksi kaikki paitsi onneton Polidoro löytävät toisensa: Fracasso saa Giacintansa, Simone Ninetan ja Rosina valitsee veljeksistä Cassandron.
Sibelius-akatemian ooppera esitti "La finta semplice"n Helsingin Kulmakamarilla 1986. Opera Pieno teki vuonna 2006 oopperasta modernisoidun version Kansallisoopperan Alminsaliin nimellä "Buenos Airesin Blondi". Oopperan tapahtumapaikka oli muutettu Argentiinan Buenos Airesiin ja tapahtuma-aika 1900-luvun alkuun.
Väinölänniemen stadion
Väinölänniemen stadion on Kuopiossa Väinölänniemellä sijaitseva yleisurheilu- ja jalkapallostadion, joka avattiin vuonna 1923. Stadion on toiminut KuPS:in kotikenttänä ja kaikki Kuopiossa pelatut neljä jalkapallomaaottelua on järjestetty Väinölänniemen stadionilla.
Kuopion Palloseura pelasi kotiottelunsa 1930-luvulta vuoteen 2005 Väinölänniemellä, jolloin Keskuskentän uusimistyöt päättyivät ja joukkue siirtyi pelaamaan sinne. Vänärillä ovat pelanneet myös muun muassa Koparit, Kuopion Elo, Kings Kuopio, Kuopio Steelers, Kuopio Rugby Club sekä Kuopion MimmiFutis. KuPS pelasi siellä kotiottelujaan jo 1920-luvulla. Paavo Nurmi on juossut stadionilla kaksi maailmanennätystä, 2 000 metrin ME:n vuonna 1927 ja 10 000 metrin ME:n syksyllä 1924. Vuonna 1951 kenttä peruskorjattiin täysimittaiseksi ruohokentäksi ja stadionille tehtiin peruskorjaus vuonna 1980.
Stadionin luonnonnurmista kenttää kastelee automaattinen kastelujärjestelmä ja valaisee neljä valaisinpylvästä. Kentän viimeisellä Veikkausliigakaudella 2005 sen katsomokapasiteetti oli 9 800 paikkaa joista 1 500 katetussa pääkatsomossa, 1 200 katetussa takakatsomossa, 1 100 siirrettävissä putkikatsomoissa sekä 6 000 paikkaa kaarrekatsomoissa. Stadionilla on 6,6 × 19 metrin kokoinen Polarpro-tulostaulu.
Koska stadion sijaitsee Kallaveden ympäröimässä niemessä, se pysyy kylmänä pitkälle kevääseen. Tämä on ollut aina haaste nurmen hoidolle. Esimerkiksi KuPSin pelatessa Väinölänniemellä oli tavallista, että kenttä oli kunnossa vasta juhannuksen tienoilla, jolloin kausi oli jo pitkällä.
Stadionin katsojaennätys on virallisesti 6 787 ottelusta KuPS – Kuopion Elo vuodelta 1969. On kuitenkin arvioitu että ottelun todellinen yleisömäärä olisi ollut lähes 8 000. Jossain lähteissä myös esitetään että Suomi–Jugoslavia -maaottelussa elokuussa 1989 olisi paikalla ollut 8 000 katsojaa. Vuoden 1989 Jalkapallokirjan mukaan ottelun yleisömäärä oli 6 386.
Haarakiikari
Haarakiikari on perinteinen tykistön käyttämä optinen tähystyslaite. Vaikka elektroninen tulenjohto on osin syrjäyttänyt optisen mittauksen, ei huipputekniikka ole kokonaan syrjäyttänyt haarakiikaria ja muita perinteisiä optisia välineitä (kuten stereoetäisyysmittari). Optisten välineiden etuna on, että ne eivät tarvitse sähköä, joten niitä voidaan käyttää kaikissa oloissa.
Haarakiikari on puolustusvoimien tulenjohtotehtäviin koulutettujen tunnus.
Travis Waltonin ufosieppaus
Travis Waltonin ufosieppaus on väitetty ufosieppaustapaus, joka tapahtui Yhdysvalloissa, Arizonassa 5. marraskuuta 1975. Tapahtuma sai alkunsa, kun seitsemän metsurin ryhmä ajoi kuorma-autolla Apache-Sitgreaven metsässä. Yhtäkkiä metsurit havaitsivat tunnistamattoman kirkkaan esineen, joka valaisi metsää. Silloin yksi metsureista, Travis Walton, hyppäsi ulos autosta ja alkoi juosta kohti esinettä. Autossa tilannetta seuranneet miehet kuulivat esineestä piipittävää ääntä ja sen jälkeen ikään kuin suihkumoottoreiden ääntä. Tarkkailijat näkivät myös ufosta lähteneen sinertävän vihreän valonsäteen, joka osui Waltoniin. Walton kaatui maahan ja jäi makaamaan liikkumattomana. Hänen työkaverinsa pelästyivät tapahtunutta niin paljon, että pakenivat paikalta kuorma-autolla.
Muutaman minuutin päästä metsurit rauhoittuivat sen verran, että päättivät palata paikalle ja yrittää pelastaa Waltonin. Palattuaan tapahtumapaikalle he kuitenkin huomasivat, että Walton ja ufo olivat kadonneet.
Metsurit ilmoittivat asiasta poliisille, joka alkoi etsiä Waltonia. Kymmenet poliisit ja vapaaehtoiset etsijät tutkivat katoamispaikkaa ja sen lähimaastoa, mutta Waltonista ei löytynyt merkkiäkään.
Walton osallistui Totuuden hetki -tosi-TV -sarjaan vuonna 2010. Kysymys 15 kuului näin: "Jouduitko ufon sieppaamaksi 5. marraskuuta vuonna 1975?", johon Walton vastasi "kyllä". Valheenpaljastuskone oli kuitenkin eri mieltä, ja Walton putosi kilpailusta.
Pian poliisit alkoivat epäillä, että muut metsurit olivat surmanneet Waltonin ja keksineet ufotarinan peittääkseen rikoksensa. Tämän vuoksi poliisit teettivät valheenpaljastuskokeen metsureille. Kokeiden jälkeen testaaja kirjoitti raportissaan, että viisi miehistä puhui totta, mutta kuudennen kohdalla testitulokset eivät olleet vakuuttavia.
Viisi päivää katoamisensa jälkeen Travis Walton soitti Grant Neffille, joka oli Waltonin sisaren mies. Walton kertoi soittavansa puhelinkioskista ja pyysi apua. Grant Neff lupasi hakevansa Waltonin autolla niin pian kuin mahdollista. Neff ja Waltonin veli Duane ajoivat puhelinkioskille, josta he löysivät Travis Waltonin, joka vaikutti olevan šokkitilassa. Paluumatkalla Walton kertoi kohdanneensa omituisia olentoja, joiden silmät olivat vaikuttaneet kauhistuttavilta.
Myöhemmin Walton hypnotisoitiin. Hypnoosissa hän kertoi heränneensä ufon sisällä ja nähneensä olentoja, jotka eivät juurikaan muistuttaneet ihmisiä. Olentojen pituus oli alle 150 cm. Niiden hiuksettomat päät olivat erittäin isokokoiset. Myös olentojen silmät olivat erittäin isokokoiset ja ripsettömät.
Hypnoosikuvauksensa lopussa Walton kertoi heränneensä maantiellä ja nähneensä ufon, joka nousi ylöspäin kadoten taivaalle.
Dinkelsbühl
Dinkelsbühl on historiallinen kaupunki Baijerin osavaltiossa, Saksassa. Se on osa Ansbachin piirikuntaa. Kaupunki sijaitsee Tonavan sivujoen Wörnitzin varrella. Vuoden 2011 väestönlaskennassa siellä oli 11 216 asukasta, ja se on pinta-alaltaan 75,19 neliökilometrin suuruinen. Väestötiheys on 155 as./km².
Dinkelsbühlin linnoitti Saksan keisari Henrik V. Vuonna 1305 kaupunki sai Ulmin kaupungin kanssa yhteiset kunnanoikeudet. Nykyisin Dinkelsbühl juhlistaa joka vuosi kaupungin antautumista ruotsalaisille joukoille kolmikymmenvuotisessa sodassa.
Dinkelsbühlin hyvin säilynyt keskiaikainen vanhakaupunki on suosittu matkailukohde.
Theater of Salvation
Theater of Salvation on saksalaisen power metal -yhtye Edguyn neljäs studioalbumi. Vuonna 1999 julkaistu levy on ensimmäinen, jonka tekemisessä mukana olivat rumpali "Felix Bohnke" ja basisti "Tobias Exxel". Siihen asti bassoa soittanut "Tobias Sammet" keskittyi kosketinsoittimiin ja laulamiseen.
Nadja Pyykkö
Nadja Pyykkö (oik. Taina Melleri, o.s. Saario, 10. joulukuuta 1946 Rauma – 8. maaliskuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen elokuvaohjaaja, näyttelijä, maskeeraaja, kuvaussihteeri ja apulaisohjaaja useissa suomalaisissa elokuvissa. Hänet tunnettiin myös nimillä Nadja Saario ja Taina Lehmuskallio.
Pyykkö valmistui Taideteollisen korkeakoulun elokuvataiteen laitoksen ohjaaja-leikkaajalinjalta. Hän oli tekemässä muun muassa elokuvia "Kivenpyörittäjän kylä", "Kuutamosonaatti", "Räpsy ja Dolly" ja "Badding". Hänen ainoaksi omaksi ohjaustyökseen jäi Raija Orasen käsikirjoituksesta vuonna 1988 syntynyt televisioelokuva "Lupaus." Pyykkö sai Erikois-Jussin vuonna 1996.
Pyyköllä oli neljä lasta. Yksi heistä on elokuvaohjaaja Marja Pyykkö. Viimeisinä vuosinaan Nadja Pyykkö oli julkisuudessa erityisesti puolisonsa runoilija Arto Mellerin (k. 2005) yhteydessä.
Pyykkö menehtyi 60-vuotiaana sairauskohtaukseen kotonaan Helsingin Vallilassa.
Otpor
Otpor! (kyrillinen kirjaimisto: ОТПОР!, suomeksi ’vastarinta’) oli serbialainen demokraattinen nuorisoliike, joka järjesti onnistuneen vallankumouksen kaataen Slobodan Miloševićin vallasta.
Otpor muodostettiin 10. lokakuuta 1998 Belgradin yliopistossa vastustamaan aikaisemmin samana vuonna säädettyjä lakeja, jotka rajoittivat uutisvälineiden sekä yliopistojen toimintaa.
Naton vuoden 1999 ilmaiskujen jälkeen Otpor aloitti poliittisen kampanjan Jugoslavian presidenttiä Slobodan Miloševićia vastaan. Tämä johti maanlaajuisiin poliisitoimiin aktivisteja vastaan. Niiden aikana pidätettiin lähes 2 000 Otpor-aktivistia, joista osaa pahoinpideltiin. Vuoden 2000 presidentinvaalien alla Otpor aloitti "Gotov je" -kampanjan, joka oli ilmentymä serbien tyytymättömyydestä Miloševićiä kohtaan ja johti lopulta Miloševićin häviöön. Osa opiskelijoista käytti Gene Sharpin väkivallattoman vastarinnan tekstejä suunnitellessaan omaa kampanjaansa.
Otporista tuli yksi Miloševićin vastaisen taistelun määrittelevistä symboleista. Helposti tunnistettava nyrkkiin puristettu käsi -logo oli yksi valtuuttavista tekijöistä, mutta Otporin toiminta vainoista huolimatta voitti suurimman osan yleisestä kannatuksesta. Suuntaamalla toimintansa nuoriin ja muihin kriittisiin äänestäjiin Otpor oli yksi kaikkien aikojen suurimman äänestysaktiivisuuden saavuttamisen osatekijä 24. syyskuuta 2000 Serbian presidentinvaaleissa.
Otpor sai laajaa rahallista tukea Yhdysvalloista. Yhdysvaltalaisen National Endowment for Democracyn Paul B. McCarthyn mukaan järjestön Serbiassa syyskuusta 1998 lähtien käyttämästä kolmesta miljoonasta dollarista Otpor sai suurimman osan.
Journeyman Picturesin mukaan Otpor on sittemmin antanut koulutusta muiden maiden aktivisteille. Heidän vaikutuksensa katsotaan näkyvän muun muassa vuoden 2011 arabikevään levottomuuksissa.
Freddy vs. Jason
Freddy vs. Jason on vuonna 2003 valmistunut slasher-kauhuelokuva. Elokuva kertoo "Painajainen Elm Streetillä" ja "Perjantai 13." -elokuvien kuvitteellisista sarjamurhaajista, Freddy Kruegerista ja Jason Voorheesista, jotka taistelevat toisiaan vastaan. Elokuva menestyi kohtuullisesti pääsylipputuloissa, mutta kriitikot tyrmäsivät sen. Elokuva kuuluu sekä "Perjantai 13." -elokuvasarjaan, että "Painajainen Elm Streetillä" -elokuvasarjaan. Elokuva on viimeinen, jossa Robert Englund esiintyy Freddy Kruegerin roolissaan.
Elokuva jatkaa jonkin aikaa eteenpäin siitä, mihin "" ja "" päättyivät ( ei kuulu samaan tarinaan kuin muut Elm Street-elokuvat ja Jason X sijoittuu tulevaisuuteen, vaikka se julkaistiinkin Freddy Vs. Jasonia aiemmin).
Freddy Krueger on juuttunut helvettiin kuolleena ja unohdettuna, ja näin ollen kukaan ei pelkää eikä tunne häntä. Tämän takia Freddy on voimaton eikä pysty enää pelottelemaan ja tappamaan nuoria näiden painajaisissa, sillä hän saa voimansa uhriensa pelosta. Freddy on kuitenkin keksinyt ratkaisun tähän - hän herättää Jason Voorheesin, toisen tunnetun sarjamurhaajan, henkiin ja lähettää tämän Springwoodiin (Freddyn kotikaupunkiin) tappamaan muutaman uhrin. Tarkoituksena on että ihmiset alkaisivat uskoa Freddyn tehneen murhat, ja häntä alettaisiin jälleen pelätä. Freddyn suunnitelma toimiikin, mutta Jason ei aiokaan lopettaa tappamista, vaikka Freddy onkin päässyt jälleen mukaan kuvioihin. Freddy yrittää tuhota Jasonin, raivata tämän pois tieltä ja näiden kahden legendan välille syntyy taistelu.
Elokuvalle julkaistiin samana vuonna soundtrack, joka sisälsi 20 kappaletta:
Janne Virtanen
Janne Asseri Virtanen (s. 25. heinäkuuta 1967 Raisio) on suomalainen näyttelijä ja ohjaaja.
Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa "Koti-ikävä", "FC Venus", "Paha maa" ja "Valkoinen kaupunki". Viimeksi mainitusta hänet palkittiin vuoden 2006 parhaan miespääosan esittäjänä Jussi-patsaalla, ja hän sai siitä myös parhaan miesnäyttelijän palkinnon Tiburonin kansainvälisellä elokuvafestivaalilla Yhdysvalloissa. Virtanen on myös juontanut televisio-ohjelmia "Elixir", "Giljotiini" ja "Laatuaikaa" sekä ohjannut televisiosarjoja "Kotikatu" ja "Uusi päivä". Joulukuusta 2012 lähtien hän on ollut "Uuden päivän" pääohjaaja ja vuodesta 2013 näytellyt samassa sarjassa Saku Rainion roolia. Virtanen on toiminut myös inkoolaisen St.Nicolaus-golfkentän toimitusjohtajana sekä Radio Novan juontajana.
Virtanen oli naimisissa muusikko ja näyttelijä Hanna-Riikka Siitosen kanssa, joka menehtyi pitkäaikaiseen sairauteen heinäkuussa 2018. Heillä on vuonna 2006 syntynyt tytär.
Valkoinen kaupunki
Valkoinen kaupunki on Aku Louhimiehen ohjaama elokuva. Elokuva perustuu "Irtiottoja"-sarjan hahmoon, taksinkuljettaja Veli-Mattiin. Elokuvan ovat käsikirjoittaneet Paavo Westerberg ja Mikko Kouki. Elokuvan ensi-ilta oli 17. marraskuuta 2006.
"Valkoinen kaupunki" voitti viisi Jussi-palkintoa. Aku Louhimies palkittiin parhaasta ohjauksesta, Janne Virtanen miespääosasta, Susanna Anteroinen naispääosasta, Paavo Westerberg ja Mikko Kouki käsikirjoituksesta ja Samu Heikkilä leikkauksesta .
Mikko Kouki
Mikko Kristian Kouki (s. 14. syyskuuta 1967 Lohja) on suomalainen näyttelijä, teatterinjohtaja, teatteriohjaaja ja käsikirjoittaja.
Kouki opiskeli Teatterikorkeakoulussa vuosina 1986–1991 ja oli kiinnitettynä näyttelijänä Turun kaupunginteatterissa 1991–1994. Vuodesta 1994 lähtien hän on toiminut vapaana näyttelijänä, ohjaajana, käsikirjoittajana ja kolumnistina. Kouki on vuonna 2003 toimintansa aloittaneen Linnateatterin perustajajäsen ja toimi sen johtajana, kunnes siirtyi vuonna 2012 Oulun kaupunginteatterin taiteelliseksi johtajaksi. Elokuussa 2013 Koukin kerrottiin kieltäytyneen teatterin tarjoamasta kolmen vuoden jatko-optiosta, ja hänen työnsä Oulun kaupunginteatterin taiteellisena johtajana päättyi helmikuussa 2014. Kouki siirtyi Turun kaupunginteatterin taiteelliseksi johtajaksi maaliskuussa 2014.
Kouki tunnetaan Aku Louhimiehen luottonäyttelijänä. Hän on näytellyt monessa Louhimiehen elokuvassa, kuten "Paha maa", "Kuutamolla", "Vuosaari" ja "Riisuttu mies". Hän on toiminut myös käsikirjoittajana Louhimiehen elokuvissa.
Kouki oli mukana käsikirjoittamassa "Irtiottoja"-televisiosarjaa sekä "Valkoinen kaupunki" -elokuvaa, josta hän sai parhaan käsikirjoituksen Jussi-palkinnon vuonna 2007. Toisen Jussi-palkintonsa hän sai parhaasta miessivuosasta elokuvassa "Riisuttu mies" (2007). Hän on näytellyt myös muun muassa elokuvissa "Tyttö sinä olet tähti" ja "Blackout".
Vuonna 2019 tulee ensi-iltaan Koukin esikoiselokuva, Pertti Jarlan sarjakuviin perustuva Fingerpori. Kouki on myös elokuvan toinen käsikirjoittaja.
Koukin isä on näyttelijä Tapio Kouki, täti Marja-Leena Kouki ja serkku näyttelijä-laulaja Samuli Edelmann. Kouki on naimisissa kirjailija Niina Revon kanssa, heillä on kaksi poikaa.
Perjantai 13. (elokuva)
Perjantai 13. (televisioesityksessä myös Perjantai 13. päivä, ) on vuonna 1980 ilmestynyt kauhuelokuva, jonka ohjasi Sean S. Cunningham. Elokuva kuvattiin 28 päivässä 550 000 dollarin budjetilla ja julkaistiin teattereissa 9. toukokuuta. Elokuva luetaan osaksi ns. slasher-elokuvia, jotka ovat kauhuelokuvan lajityypin alalaji.
Elokuvaa on seurannut pitkä sarja jatko-osia.
Elokuva alkaa kun perjantai 13. päivänä vuonna 1958 Crystal Lake -nimisellä leirintäalueella murhataan kaksi leirinohjaajaa ja leiri suljetaan. Vuosia myöhemmin paikka avataan uudelleen ja järvelle hakeutuu töihin joukko nuoria. Jonkin ajan kuluttua nuoria alkaa kuitenkin mystisesti kuolla armottoman murhaajan käden kautta. Viimeiselle henkiinjäänneelle nuorelle paljastuu järven menneisyydestä nuoren pojan, Jason Voorheesin, hukkuminen tämän ollessa kesäleirillä. Murhaajaksi osoittautuu Jasonin äiti.
Yhdysvalloissa elokuva sai paljon katsojia, mutta kriitikoilta se ei saanut myönteistä palautetta. Ohjaajaa ja käsikirjoittajaa arvosteltiin elokuvan raakuudesta ja verisestä väkivallasta. Avausviikonloppuna sitä esitettiin Yhdysvalloissa jopa 1100 teatterissa ja se tuotti avausviikonloppuna yhteensä noin 5,8 miljoona dollaria
Elokuva joutui Suomessa sensuurin hampaisiin. Valtion elokuvatarkastamo asetti sille elokuussa 1980 ikärajaksi KK (Kokonaan Kielletty) eikä elokuvaa ollut siten laillista Suomessa esittää eikä levittää. Täyskielto kumoutui vasta vuonna 1.1.2001 kuvaohjelmien tarkastusta koskevan lakimuutoksen yhteydessä. Elokuvaa on saanut sen jälkeen levittää ja näyttää ikärajoituksella 18.
Tuan Le
Tuan Le (s. 15. helmikuuta 1978 Pariisi, Ranska) on ranskalaissyntyinen yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Hänet tunnetaan erittäin aggressiivisesta ja riskialttiista pelityylistään. Le on voittanut World Poker Tour -turnauksen kaikkiaan kolme kertaa, ainoastaan tanskalaisella Gus Hansenilla on useampia voittoja (neljä).
Le syntyi Pariisissa vietnamilaistaustaisille vanhemmille, mutta varttui Yhdysvalloissa Kansas Cityssä. Keskikouluun siirtyessään hän asui Los Angelesissä. Hän alkoi pelata pokeria $20/$40 limit hold 'em -muodossa Hustler Casinolla kotikaupungissaan.
Len suurin voitto on Bellagiossa, Las Vegasissa voitettu WPT:n kolmannen kauden finaali World Poker Championship, jossa hän voitti yli 2,8 miljoonaa dollaria, mikä oli WPT:n historian sen hetken toiseksi suurin palkintosumma. Len yhteenlaskettu voittosumma World Poker Tourilta on kolmanneksi korkein Daniel Negreanun ja Carlos Mortensenin jälkeen.
Vuonna 2004, Le voitti ensimmäisen WPT-turnauksensa, vain kolme vuotta sen jälkeen, kun hän alkoi pelata pokeria. Voittosumma, minkä sai tuosta turnauksesta oli yli 1,5 miljoonaa dollaria. Samalla kaudella hän voitti myös World Poker Championshipin, josta muodostui todellinen trilleri. Kaksinpelissä ollessaan Le ja hänen kilpakumppaninsa Paul Maxfield saivat jatkuvasti ohivetoja riverissä juuri kriittisimmillä hetkillä. Lopulta kuitenkin Le onnistui ohivedossa kun Maxfield laittoi kaiken peliin viimeisessä kädessä. Kolmannen voittonsa Le otti seuraavalla kaudella WPT Battle of Champions -turnauksessa.
Le ei ole sukua toiselle WPT-voittaja Nam Le'lle. Elokuussa 2007 Tuan Len pokeriuran turnausansiot ylittivät 4,5 miljoonaa dollaria.
Enrico Chiesa
Enrico Chiesa (s. 29. joulukuuta 1970, Genova, Italia) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Chiesa edustaa tällä hetkellä Serie A:n Sienaa. Aiemmin hän on edustanut muun muassa Sampdoriaa, Parmaa, Fiorentinaa ja Laziota.
Chiesa on pelannut myös Italian maajoukkueessa. Hän kuului Italian joukkueeseen vuoden 1996 EM-kisoissa ja vuoden 1998 MM-kisoissa.
Nicolas Jenson
Nicolas Jenson (1420–1480) oli ranskalainen kirjanpainaja ja typografi eli kirjainten muotoilija, joka työskenteli suurimman osan elämästään Venetsiassa. Hänet tunnetaan myös nimillä Nicolas Janson, Nicholas Jenson ja Nicolaus Jenson.
Jensonia pidetään ensimmäisen antiikvan luojana. Hänen suunnittelemansa kirjasintyyppi oli esikuvana suosituille Claude Garamondin ja Aldus Manutiuksen kirjasintyypeille.
Nuorempana Jenson oli Gutenbergin oppilaana ja perehtyi painotekniikkaan sekä metallisiin irtokirjakkeisiin. Vuonna 1467 Jenson muutti Venetsiaan, jossa hän avasi oman kirjapainon. Venetsiassa hän myös suunnitteli kuuluisat kirjasintyyppinsä.
Jensonin kirjasintyypit ovat toimineet suorina esikuvina myös useille nykyisin käytössä oleville kirjasintyypeille, kuten "Centaur", "Cloister Old Style" ja "Adobe Jenson".
Miinanraivaaja Ahven
Miinanraivaaja Ahven (Ahven 1) oli Suomen merivoimissa palvellut Ahven-luokan miinanraivaaja. "Ahven" rakennettiin Turun veneveistämöllä vuosina 1936 - 1937 ja otettiin palvelukseen 1937.
Alus poistettiin palveluksesta 1960.
"Ahvenen" sisaralukset olivat Kiiski, Muikku, Särki, Kuore ja Lahna.
Miinanraivaaja Kiiski
Miinanraivaaja Kiiski (Ahven 2) oli Suomen merivoimissa palvellut miinanraivaaja. Kiiski rakennettiin Turun veneveistämöllä vuosina 1936 - 1937 ja otettiin palvelukseen 1937. Alus poistettiin käytöstä 1961.
Alus poistettiin palveluksesta 1961.
Kiisken sisaralukset olivat Ahven, Muikku, Särki, Kuore ja Lahna.
Miinanraivaaja Muikku
Miinanraivaaja Muikku (Ahven 3) oli Suomen merivoimissa palvellut miinanraivaaja. Muikku rakennettiin Turun veneveistämöllä vuosina 1936 - 1937 ja otettiin palvelukseen 1937.
Alus vaurioitui pahoin elokuussa 1946 Lavansaaren lounaispuolella raivaustehtävän aikana. Vaurioiden vuoksi alus oli korjattavana elo-syyskuun.
Alus poistettiin palveluksesta 1962.
Muikun sisaralukset olivat Ahven, Kiiski, Särki, Kuore ja Lahna.
Miinanraivaaja Särki
Miinanraivaaja Särki (Ahven 4) oli Suomen merivoimissa palvellut miinanraivaaja. Särki rakennettiin Turun veneveistämöllä vuosina 1936 - 1937 ja otettiin palvelukseen 1937.
Alus poistettiin palveluksesta 1961.
Särjen sisaralukset olivat Ahven, Kiiski, Muikku, Kuore ja Lahna.
Fly to the Rainbow
Fly to the Rainbow on saksalaisen heavy metal -yhtye Scorpionsin vuonna 1974 julkaisema toinen albumi. Levyllä ei soita enää kitaristi Michael Schenker, koska hän liittyi 1972 UFO-yhtyeeseen. Hänet korvasi Ulrich Roth seuraavana vuonna. Myös yhtyeen levy-yhtiö vaihtui: Lonesome Crowilla levy-yhtiönä oli Brain Records, Fly to the Rainbowilla RCA.
Albumi nauhoitettiin huhtikuussa 1974 kuuden päivän aikana Musicland Studioilla Saksan Münchenissä. Rudolf Schenkerin sekä Klaus Meine ovat tehneet valtaosan albumin materiaalista. Myös yhtyeen entinen kitaristi Michael Schenker on ollut työstämässä kolmea albumin kappaletta. Basisti Francis Buchholz sekä Jürgen Rosenthal eivät osallistuneet kappaleiden tekoon. Albumin miksaus hoidettiin huhtikuun lopulla samana vuonna.
Aloituskappale ”Speedy's Coming” edustaa nopeatempoista hard rockia. Sen sanoituksissa kerrotaan rokkarista, joka pitää David Bowiesta, Alice Cooperista sekä Ringo Starrista. Kappaleesta julkaistiin single. ”Speedy's Comingia” seuraa ”They Need a Million”, jonka sanoituksissa kerrotaan rahanahneesta henkilöstä. Kappale edustaa yhtyeelle tyypillistä hard rockia, lukuun ottamatta sen alussa kuultavaa akustisen kitaran johtamaa osuutta. Kolmantena kappaleena toimii pitkä ”Drifting Sun”. Se kertoo leskestä, joka ei voi unohtaa hänen kuollutta rakkauden kohdettaan, vaan tämä häiritsee häntä aloittamasta uutta parisuhdetta. Kappaleessa kuullaan pitkä osio, jossa nopeatempoinen kappale hidastuu huomattavasti. ”Drifting Sunia” seuraa balladi ”Fly People Fly”, joka on ikään kuin johdanto nimikappaleeseen. Kappaleessa lauletaan ihmisistä, jotka haluavat muuttaa ulkomaille paremman elämän toivossa. Kappale päättää albumin a-puolen.
B-puolen aloittaa ”This Is My Song” , jossa kerrotaan valehtelusta, kateudesta sekä vihasta. Se edustaa albumille tyypillistä hard rockia. Kuudentena kappaleena toimii rauhallisella kitarasoololla alkava ”Far Away”. Kappaleen tempo kasvaa alusta saakka vähitellen, jonka jälkeen kappaleessa alkaa sen loppuun kestävä raskaampi osio. Päätöskappaleena toimii lähes kymmenminuuttinen nimikappale, joka jatkaa sanoituksissaan ”Fly People Flyn” sanoituksia. Kappaleen sanoituksissa ulkomaille parempaa elämän perässä muuttaneet ihmiset huomaavatkin, että uusi kotimaa tuntuu huonommalta kuin entinen.
Kysyttäessä albumin kansikuvasta yhtyeen silloinen kitaristi Ulrich Roth ilmaisi tyytymättömyytensä sitä kohtaan. Hän ei myöskään osannut kertoa, mitä se esittää.
Miinanraivaaja Kuore
Miinanraivaaja Kuore (Ahven 5) oli Suomen merivoimissa palvellut miinanraivaaja. Kuore rakennettiin Turun veneveistämöllä vuosina 1936 - 1937 ja otettiin palvelukseen 1937.
Alus poistettiin palveluksesta 1960.
Kuoreen sisaralukset olivat Ahven, Kiiski, Muikku, Särki ja Lahna.
Angelo Di Livio
Angelo Di Livio (s. 26. heinäkuuta 1966 Rooma, Italia) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän saavutti Italian joukkueessa EM-hopeaa 2000.
Di Livio edusti urallaan seuratasolla Reggianaa, Nocerinaa, Perugiaa, Padovaa, Juventusta ja Fiorentinaa. Hän saavutti Juventuksen riveissä muun muassa kolme Italian mestaruutta sekä Mestarien liigan ja Intercontinental Cupin voiton.
Di Livio pelasi Italian maajoukkueessa 40 maaottelua vuosina 1995–2002. Hän edusti Italiaa MM-kisoissa vuosina 1998 ja 2002 sekä EM-kisoissa vuosina 1996 ja 2000.
Miinanraivaaja Lahna
Miinanraivaaja Lahna (Ahven 6) oli Suomen merivoimissa palvellut miinanraivaaja. Lahna rakennettiin Turun veneveistämöllä vuosina 1936 - 1937 ja otettiin palvelukseen 1937.
Alus poistettiin palveluksesta 1961.
Lahnan sisaralukset olivat Ahven, Kiiski, Muikku, Särki ja Kuore.
Palmitiinihappo
Palmitiinihappo on orgaaninen yhdiste (tyydyttynyt rasvahappo), joka on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan kiinteää, värittömiä tai valkoisia kiteitä. Sen kemiallinen kaava on CHO ja rakennekaava CH(CH)COOH. Palmitiinihaposta käytetään myös nimityksiä "heksadekaanihappo" ja "1-pentadekaanikarboksyylihappo".
Palmitiinihapon moolimassa on 256,5 g/mol, sulamispiste 63 °C, kiehumispiste 351–352 °C, suhteellinen tiheys 0,85 g/cm (vesi = 1,0 g/cm) ja CAS-numero 57-10-3. Palmitiinihappo ei liukene veteen.
Palmitiinihappo on yleisin tyydyttynyt rasvahappo. Se on eräs yleisimmistä rakenneosasista eläin- ja kasvirasvoissa. Yhdistettä esiintyy myös kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Palmitiinihapon ionimuotoja, estereitä ja suoloja nimitetään palmitaateiksi.
Mark Iuliano
Mark Iuliano (s. 12. elokuuta 1973, Cosenza, Italia) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Iuliano edustaa tällä hetkellä Serie A:n Messinaa. Aiemmin hän on edustanut Salernitanaa, Bolognaa, Monzaa, Juventusta, Mallorcaa ja Sampdoriaa.
Iuliano on pelannut myös Italian maajoukkueessa. Hän kuului Italian joukkueeseen vuoden 2000 EM-kisoissa ja vuoden 2002 MM-kisoissa.
Mölln
Mölln on Saksan kaupunki Schleswig-Holsteinin osavaltion Herzogtum Lauenburgin piirikunnassa. Se sijaitsee Schleswig-Holsteinin kaakkoisosassa Lyypekin eteläpuolella. Möllnissä on arviolta 18 856 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 25,05 neliökilometriä.
Mölln perustettiin 1100-luvulla. Elbe–Lyypekki-kanava kulkee kaupungin läpi.
Claude Garamond
Claude Garamond (n. 1480–1561) oli ranskalainen kustantaja ja aikansa huomattavimpia kirjainmuotoilijoita.
Yhä edelleen on käytössä useita antiikva-kirjasintyyppejä, jotka perustuvat hänen suunnittelemilleen kirjaimille. Näihin kuuluvat esimerkiksi "Garamond No. 3", "Garamond No. 5", "Adobe Garamond", "Garamond Premier Pro", "Simoncini Garamond", "ITC Garamond" ja "Granjon".
Helsingin laulu (albumi)
Helsingin laulu on vuonna 1991 julkaistu albumi, jonka aiheena on Helsinki. Levyllä esiintyy UMO, jota johtaa Markku Johansson ja solisteina ovat Eija Ahvo, Eino Grön, Vesa-Matti Loiri, Maarit sekä Antti Sarpila (klarinetti).
Moreno Torricelli
Moreno Torricelli (s. 23. tammikuuta 1970 Erba, Italia) on italialainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Torricelli edusti urallaan seuratasolla Caratesea, Juventusta, Fiorentinaa, Espanyolia ja Arezzoa. Hän saavutti Juventuksen riveissä muun muassa kolme Italian mestaruutta sekä UEFA Cupin, Mestarien liigan ja Intercontinental Cupin voiton.
Torricelli pelasi myös Italian maajoukkueessa. Hän kuului Italian joukkueeseen vuoden 1996 EM-kisoissa ja vuoden 1998 MM-kisoissa.
Virgin Killer
Virgin Killer on saksalaisen Scorpions-yhtyeen albumi vuodelta 1976. Albumi oli yhtyeen ensimmäinen, joka sai huomiota myös Euroopan ulkopuolella.
"Virgin Killer"in kansi aiheutti kohua ja sen vuoksi albumi julkaistiin myöhemmin uudella kannella.
Brittiläinen Internet Watch Foundation (IWF) havaitsi loppuvuodesta 2008, että levyn kansi saattaa olla lapsipornoa ja siten "mahdollisesti laiton". IWF:n suosituksen mukaan suurin osa brittiläisistä internetoperaattoreista esti pääsyn levyä esittelevään englanninkieliseen Wikipedia-artikkeliin. BBC:n arvion mukaan eston piirissä on 95 prosenttia brittiläisistä Internetin käyttäjistä.
IWF on jo poistanut kyseisen Wikipedia-artikkelin mustalta listaltaan. IWF perusteli poistopäätöstään sillä, että albumi on ollut laajalti ja kauan saatavilla.
Levyä on alusta asti myyty myös toisenlaisella kannella.
Knight Online
Knight Online (KoL) on MGame Corporationin kehittämä massiivinen monen pelaajan verkkoroolipeli (MMORPG).
Peli on ilmaispeli, joka on julkaistu myös Steam-palvelussa vuonna 2016.
Jiang Jin
Jiang Jin (s. 17. lokakuuta 1968, Tianjinissa) on valmentaja ja entinen kiinalainen jalkapallomaalivahti.
Hän pelasi Bayian jalkapallonjoukkueessa, Tianjin Tedassa ja Shanghai Zhongyuanissa.
Hän pelasi Kiinan jalkapallojoukkueessa ja osallistui Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut 2002.
Hänen veljensä Jiang Hong on myös entinen jalkapallomaalivahti.
Piki
Piki on tahmea neste, jota tehdään tislaamalla orgaanisista aineista kuten tervasta tai maaöljystä. Tislauksessa raaka-aineesta poistetaan nesteitä, jolloin jäljelle jää kiinteä aines.
Piki oli tervanpolton tärkein sivutuote. Sitä käytettiin muun muassa laivanrakennuksessa saumojen tiivistämiseen. Pikeä valmistettiin tervahaudasta alkuvaiheessa saatavasta paksusta ryynimäisestä tervasta. Se keitettiin kokoon suurissa kuparipannuissa. Pikeä valmistettiin Suomessa tervanpolton aikakaudella, kuten esim. Oulussa Oulun kauppaseuran omistamassa Pikiruukissa.
Maaöljystä tehtyä pikeä kutsutaan bitumiksi.
Debra Whitman
Debra Whitman on kuvitteellinen hahmo Marvelin sarjakuvamaailmassa. Hän kuuluu Hämähäkkimies-sarjakuvien sivuhahmoihin. Hänen ensiesiintymisensä oli "Amazing Spider-Man" #196 -lehdessä, ja hänet loivat Marv Wolfman ja Al Milgrom.
Debra Whitman esiintyi sivuhahmona Hämähäkkimies-animaatiosarjassa ja yhdessä vaiheessa sarjaa Hämähäkkimies huomasi Debran olevan kiinnostunut Flash Thompsonista, ja Peter Parker joutui selittämään tämän Flashille.
Debralla oli harvoin tärkeämpi rooli jaksoissa, mutta poikkeuksiakin löytyi. Hänen äänenään oli Liz Georges.
Jaksot, jossa Debra esiintyy, ovat:
1 "Liskojen yö",
14 "Kavala Kuusikko 1/2",
19 "Morbius",
21 "Metsästäjien kaksintaistelu",
22 "Blade Vampyyrinmetsästäjä",
24 "Aikakivi",
26 "Korppikotkan liito",
29 "Tee toivomus",
37 "Venomin paluu",
41 "Käännekohta",
45 "Kravenin paluu",
47 "Herääminen",
48 "Vampyyrikuningatar",
51 "Liskokuningas",
53 "Häät",
59 "Vesimiehen paluu 1/2" ja
65 "Jäähyväiset, Hämähäkkimies" (toisen maailman Debra)
Fly-by-wire
Fly-by-wire on ohjausjärjestelmä, jossa käskyt ohjaimelta ohjattavalle laitteelle välittyvät sähköisesti ilman suoraa mekaanista tai hydraulista yhteyttä. Yleisemmin termi yhdistetään lentokoneisiin, joissa sitä on ensin käytetty, mutta muidenkin laitteiden vastaavia järjestelmiä, kuten autojen sähköisiä kaasupolkimia, kutsutaan usein "fly-by-wire"-järjestelmiksi.
"Fly-by-wire"-järjestelmä on usein tietokoneohjattu, jolloin ohjaukseen saadaan yhdistettyä erilaisia toimintoja. Esimerkiksi lentokoneissa järjestelmään on liitetty usein toimintoja, joilla kone varmistaa ohjauskäskyn turvallisuuden ennen sen toteuttamista. Toisaalta "fly-by-wire"-ohjaus voi olla myös lineaarinen, esimerkiksi yksinkertainen sähköinen kaasupoljin, jolloin tietty polkimen asento vastaa suoraan tiettyä kaasun määrää.
Esimerkkejä käyttökohteista ovat F-16 ja F-117 -lentokoneet.
Duccio di Buoninsegna
Duccio di Buoninsegna (n. 1255–1260 Siena–n. 1318–1319 Siena) oli aikansa vaikutusvaltaisin sienalainen taiteilija ja yksi eurooppalaisen maalaustaiteen kehityksen avainhahmoista. Ducciolla on nähty olleen merkittävä rooli kansainvälisen goottilaisen tyylin synnyssä. Hän vaikutti muiden muassa Simone Martiniin sekä veljeksiin Ambrogio ja Pietro Lorenzettiin.
Hänen töihinsä kuuluvat "Madonna Rucellai" vuodelta 1285 Santa Maria Novellan kirkkoa varten (nykyään Uffizin galleriassa) sekä "Maestà" vuosilta 1308–11, hänen mestariteoksensa, Sienan katedraalia varten. Sienan katujen läpi uskonnollisessa seremoniassa kannettu useasta paneelista koostuva Maestà merkitsi suurta askelta eteenpäin paitsi maalaustyylissä myös taiteen kautta tapahtuvassa narratiivisessa tarinankerronnassa.
Duccion "Madonna ja lapsi", jonka hän maalasi puupaneelille vuoden 1300 aikoihin, ostettiin marraskuussa 2004 New Yorkin Metropolitan Museum of Artin kokoelmiin yli 45 miljoonalla dollarilla. Osto oli museon historian kallein. Museon suorittamista tutkimuksista huolimatta Columbian yliopiston professori uskoo maalauksen olevan väärennös 1800-luvulta.
Heinolan lintutarhat
Heinolan lintutarhat on trooppisten ja luonnonvaraisten lintujen hoitopaikka. Harjulammen rannalla olevissa kahdeksassa rakennuksessa käy vuosittain 95 000 matkailijaa. Se on Suomen ainoa virallinen lintuhoitola.
Lintutarhojen toiminta alkoi vuonna 1963, kun Heinolan kaupungin puistotyönjohtaja Anthony Bosley lahjoitti noin 300 trooppista lintua Heinolan kaupungille. Tiloja laajennettiin vuonna 1967, jolloin vesilinnuille rakennettiin paikka talvehtimista verten. Vuonna 1977 petolinnuille kunnostettiin hoitotilat ja luonnonvaraisten lintujen hoitotoiminta käynnistyi. Vuonna 1983 rakennettiin petolintutarha ja vuonna 1984 papukaijatalo ulkomaalaisille linnuille. Vuonna 1997 kunnostettiin alueella olevaan rakennukseen näyttelytilat, joissa järjestettiin ensimmäinen näyttely lintutarhojen historiasta ja lintujen hoidosta keväällä 1998.
Luonnonvaraisia loukkaantuneita lintuja lintutarhoille tulee hoitoon vuosittain noin 200–250. Niistä noin 30–40 % palautetaan lopulta takaisin luontoon. Kesäaikaan ulkotarhoissa on nähtävissä runsaat 500 trooppista lintua tai Suomen luonnonvaraista lintua. Lintutarhoilla on myös talvitarha, missä trooppisia lintuja on nähtävillä ympäri vuoden.
Alicia Rhodes
Alicia Rhodes (s. Angela Bolton 8. syyskuuta 1978 Manchester, Englanti) on brittiläinen pornonäyttelijä, joka työskentelee tällä hetkellä Yhdysvalloissa. Ennen pornonäyttelijän uraansa hän toimi kampaajana.
Fred Brathwaite
Fred Brathwaite (s. 24. marraskuuta 1972 Ottawa, Ontario, Kanada) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkomaalivahti, joka pelasi viimeiset vuodet Saksan DEL-liigan Adler Mannheimissa. Hän on pelannut NHL-urallaan Edmonton Oilersissa, Calgary Flamesissa, St. Louis Bluesissa ja Columbus Blue Jacketsissa.
Tummaihoisen Brathwaiten vanhemmat muuttivat Barbadokselta Kanadaan vuonna 1964.
Brathwaitea ei ole varattu ikinä NHL:ään. Edmonton Oilers teki hänen kanssaan sopimuksen lokakuussa 1993. Brathwaite pelasi tuolloin OHL-juniorisarjassa. OHL:ssa Brathwaite voitti liigan mestaruuden sekä koko CHL:n mestaruuden Oshawa Generalsissa vuonna 1990. Brathwaite teki maalin OHL:ssä huhtikuussa 1993. Edmontonissa hän torjui joukkueen kakkosmaalivahtina kaudet 1993–1995. Kaudella 1995–1996 hän pelasi enää muutaman pelin Edmontonissa ja lopun kaudesta AHL-liigan Cape Breton Oilersissa. Brathwaite pelasi kaudet 1996–1998 IHL:n Manitoba Moosessa. Hän teki maalivahdille harvinaisen maalin ensimmäisellä kaudellaan Manitobassa.
Brathwaite pelasi kauden 1998–1999 alun Kanadan maajoukkueen mukana. Tammikuussa 1999 hän teki sopimuksen Calgary Flamesin kanssa. Brathwaite nousi Calgaryn ykkösmaalivahdiksi. Brathwaitesta tuli Calgaryssä myös kannattajien suosikki. "Fred-ie"-huudoista tuli melko yleisiä hänen akrobaattisten torjuntojensa ansiosta. Kesällä 2001 Brathwaite kaupattiin St. Louis Bluesiin Daniel Tkaczukin, Sergei Varlamovin ja yhdeksännen kierroksen varausoikeuden kanssa. Calgary sai kaupassa Roman Turekin ja neljännen kierroksen varausoikeuden.
St. Louisissa Brathwaite pelasi melkein kaksi kautta. Hänet vapautettiin sopimuksesta kauden 2002–2003 lopulla St. Louisin hankittua Chris Osgoodin joukkueeseensa. Kaudeksi 2003–2004 Brathwaite teki sopimuksen Columbus Blue Jacketsin kanssa. Muutamaa AHL:ssä Syracuse Crunchissa pelaamaansa peliä lukuun ottamatta Brathwaite oli Columbuksen kakkosmaalivahtina. Columbuksessa hän pelasi vain yhden kauden, sillä joukkue ei tehnyt hänen kanssaan jatkosopimusta. Seuraavat kaksi kautta Brathwaite torjui Venäjän pääsarjassa Ak Bars Kazanissa.
Pohjois-Amerikkaan Brathwaite palasi kaudeksi 2006–2007, kun hän teki sopimuksen Atlanta Thrashersin kanssa. NHL-pelejä Brathwaite ei saanut kuitenkaan tililleen, mutta hän peasi Atlantan farmijoukkueen Chicago Wolvesin ykkösmaalivahtina. Kesken kauden 2007–2008 Atlanta lähetti lupaavan Ondřej Pavelecin farmiin ja antoi ohjeen peluuttaa häntä mahdollisimman paljon. Brathwaite tippui kakkosmaalivahdiksi. Hän siirtyikin loppukaudeksi Venäjälle HK Avangard Omskiin. Kaudeksi 2008–2009 Brathwaite siirtyi DEL-liigan Adler Mannheimiin.
Kauden 1998–1999 alun Brathwaite pelasi Team Canadan joukkueessa. Hän torjui maansa muun muassa Spengler Cupin voittoon. MM-kilpailuissa Brathwaite on edustanut Kanadaa kahdesti. Hän oli joukkueen mukana Venäjällä 2000 ja Saksassa 2001.
Matkailun edistämiskeskus
Matkailun edistämiskeskus oli työ- ja elinkeinoministeriön alainen virasto vuoteen 2015 saakka. Sen tarkoituksen oli tukea matkailua Suomessa ja matkailua muualta Suomeen. Virastolla oli edustajia ulkomailla ja se tuki matkailua edistävää kustantamista. Vuonna 2015 sen tehtävät siirrettiin Finpron Visit Finland -yksikköön.
Matkailun edistämiskeskus ylläpiti myös matkailutilastoja suosituista matkailukohteista. Virastosta käytettiin lyhennettä MEK.
Matkailun edistämiskeskuksen edeltäjä oli vuonna 1969 perustettu valtion matkailuneuvosto. Se muuttui vuonna 1971 kauppa- ja teollisuusministeriön matkailutoimistoksi. Matkailun edistämiskeskus perustettiin helmikuussa 1973 ja sen ensimmäinen johtaja vuoteen 1994 saakka oli diplomiekonomi Bengt Pihlström.
Matkailun edistämiskeskus lakkautettiin virastona vuoden 2015 alusta ja sen toiminnot ja työntekijät siirrettiin Finpro ry:een. Siellä sen työtä jatkaa Visit Finland -yksikkö, jonka vetäjänä toimii vuoden 2016 alusta Finnairin johtajistoon kuulunut kauppatieteiden maisteri Paavo Virkkunen. Finpron yksikköinä toimivat nykyisin myös Invest in Finland ja Export Finland.
Rudolf Schenker
Rudolf Schenker (s. 31. elokuuta 1948 Hildesheim, Saksa) on saksalainen kitaristi ja Scorpions-yhtyeen perustajajäsen ja musiikillinen johtaja.
Rudolf Schenker perusti Scorpions-yhtyeen esiasteen vuonna 1965 Hannoverissa nimellä Nameless, jonka kokoonpanoon kuuluivat Karl-Heinz Follmer (soolokitara), Lothar Heimberg (basso), Wolfgang Dziony (rummut) ja Rudolf Schenker (rytmikitara ja laulu). Vuonna 1969 Namelessin nimi vaihtui Scorpionsiksi. Vuonna 1970 Schenkerin nuorempi veli Michael Schenker liittyi Scorpionsiin korvaten Follmerin. Hieman myöhemmin uusi vokalisti Klaus Meine liittyi yhtyeeseen ja Schenker alkoi säveltää materiaalia yhteistyössä Klaus Meinen kanssa. Kaksikko Schenker ja Meine ovatkin pääosin vastanneet Scorpionsin sävellyksistä.
Schenkerin ensimmäinen levytys oli vuoden 1972 "Lonesome Crow", joka oli musiikkia saksalaiseen "Die kalte Paradise" -elokuvaan. Schenkerin ura on jatkunut Scorpionsin riveissä tähän päivään saakka.
Rudolf Schenkerin pääasiallinen rooli Scorpions-yhtyeessä on rytmikitaristi. Schenker on soittanut Scorpions-albumeille myös joitakin kitarasooloja, erityisesti blues- ja hard rock -tyylisissä kappaleissa kuten "Wind of Change", "Still Loving You", "As Soon As the Good Times Roll", "Through My Eyes" ja "Big City Nights".
Rudolf Schenker on energinen lavaesiintyjä.
Kuten veljensä Michael Schenker, Rudolf Schenker on tunnettu Gibson Flying V -kitaramallin käyttäjä. Schenker on kerännyt arvokkaan kokoelman, noin 70 kappaletta kyseistä kitaraa sen jokaiselta valmistusvuodelta, alkaen vuodesta 1958. Mustavalkoiseksi maalattu Gibson Flying V on muodostunut tunnusomaiseksi instrumentiksi koko Schenkerin perheelle: myös Michael Schenkerin poika Tyson Schenker (Faster Inferno) kuuluu sen käyttäjiin.
Nykyisin Schenkerin veljekset käyttävät Dean-kitaratehtaan valmistamaa vastaavaa V-mallista kitaraa. Dean on myös valmistanut rajoitetun 200 kappaleen erän erikoismallia nimeltä "Schenker brothers "V"" Rock Legends -sarjassaan kunnianosoituksena veljesten ansioille rock-musiikin saralla.
Rudolf Schenker harrastaa intialaista filosofiaa, meditaatiota ja joogaa. Hän on ilmoittanut tavoitteekseen tulla tunnetuksi taitavana säveltäjänä, ei niinkään kitaravirtuoosina.
Livealbumit
Uli Jon Roth
Ulrich "Uli Jon" Roth (s. 18. joulukuuta 1954 Düsseldorf, Länsi-Saksa) on saksalainen rock-kitaristi. Hänet tunnetaan myös yhtenä neoklassisen metallin pioneerina.
Viime vuosina Roth on omien esiintymisiensä lisäksi esiintynyt vierailijana Ufon, Scorpionsin ja G3-projektin konserttiesiintymisissä. Tämän lisäksi Roth on ollut toteuttamassa Yhdysvalloissa "Sky Academy of UCLA"-opetustapahtumaa, jossa hän on opettanut omaa näkemystään ja lähestymistapaansa kitaransoittoon. Opetuksen lisäksi tapahtuma on sisältänyt konsertteja, joissa Roth on esiintynyt useiden nimekkäiden yhdysvaltalaisten muusikoiden kanssa.
Uli Jon Roth toimi 1970-luvulla Scorpionsin laulavana soolokitaristina ja osallistui yhtyeen useisiin levytyksiin. Hän kuitenkin jätti yhtyeen, ja soolokitaristiksi vaihtui Matthias Jabs Lovedrive-levyn julkaisuun mennessä.
Uli Jon Rothin soittotyyliä saatettiin pitää originellina, hänen laulajanlahjojaan ehkei niinkään. Yhtymäkohtia hänen kitarasooloissaan voidaan löytää Jimi Hendrixiin, esimerkiksi vibraatiokammen runsas käyttö oli kummallekin tunnuksenomaista.
Monen muun taitavan ja suositun kitaravirtuoosin lailla, myös Ulrich Roth kehitti oman kitaramallin. Tämä oli Sky Guitar. Sitä valmistaa Dean Guitars.
Ulrich "Uli Jon" Rothin viralliset verkkosivut:
Pukaron Paroni
Pukaron Paroni on Lapinjärven Pukaron kylässä valtatie 6:n varrella sijaitseva matkailukeskus, jossa on kahvila-ravintola, Neste -liikenneasema, Scanburger sekä myymälöitä. Matkailun edistämiskeskuksen mukaan Pukaron Paroni kuuluu Suomen suosituimpiin maksuttomiin matkakohteisiin noin 800 000:n vuotuisella kävijämäärällä.