Kristillinen terrorismi
Kristillinen terrorismi on terrorismia, jota tehdään kristinuskon nimissä tai jonka tekijät vetoavat Raamattuun oikeutuksena terroriteoille. Esimerkiksi aborttia vastustanut kristitty terroristi James Charles Kopp ampui Yhdysvalloissa aborttiklinikan lääkärin tohtori Barnett Slepian. Kristityt ovat suorittaneet myös useita muita hyökkäyksiä aborttiklinikoita vastaan. Useimmat kristityt tuomitsevat terrorismin ja pitävät sitä selkeästi epäkristillisenä toimintana. Erityisesti Uusi Testamentti on myös väkivallan käyttöä vastaan.
Kristillistä terrorismia on esiintynyt kaikkialla maailmassa myöhäisantiikista lähtien. Vaikeuden määrittelyssä aiheuttaa erityisesti varhaisvaiheen terrorismissa se, että on hankala määritellä terrorismia aikakauden kontekstissa. Useimmat kristillisesti motivoituneet väkivallanpurkaukset olivat väkijoukkojen suorittamia tuhoamisia tai lynkkauksia, joista ehkä merkittävimpänä on jäänyt historiaan aleksandrialaisen filosofi Hypatian murha 300-luvulla.
Irlannin sisällissodassa osapuolet ovat jaottuneet protestanttisiin lojalisteihin ja katolisiin tasavaltalaisiin. Tämä on ollut seurausta siitä, että katoliseen Irlantiin muutti 1600-luvulta lähtien protestanttisia siirtolaisia, jotka muodostivat hallitsevan luokan aina 1900-luvun alkupuolelle saakka. Käytännössä kyseessä on sekä yhteiskunnallinen että uskonnollinen konflikti. Koska kumpikaan osapuoli ei ole kyennyt käymään järjestäytynyttä sotaa, terroristiset taistelumenetelmät ovat olleet tavallisia. Irlannin terrorismia voidaankin pitää ainakin osittain uskonnollisesti motivoituneena.
Nykyaikaiset kristilliset ääriliikkeet nojaavat omaan tulkintaansa Raamatusta, josta he löytävät oikeutuksen terrori-iskuilleen. Kohteiksi ovat esimerkiksi Yhdysvalloissa joutuneet juutalaiset, islaminuskoiset ja mustat sekä aborttiklinikat ja niissä työskentelevät tai aborttia kannattavat poliitikot. Yksi vaarallisimmiksi katsotuista on yhdysvaltalainen abortteja vastustava Army of God ("Jumalan armeija"), joka on syyllistynyt mm. pommi-iskuihin, murhiin ja tuhopolttoihin.
Kun Nikos Kazantzakiksen romaaniin perustuvaa elokuvaa Kristuksen viimeinen kiusaus ("The Last Temptation of Christ", 1988) alettiin esittää Ranskassa, katoliset ääriliikkeet suorittivat sarjan terrori-iskuja elokuvaa esittäneitä teattereita vastaan. Ryhmät pyrkivät estämään sisäänpääsyn elokuvateatteihin ja katsomaan meneviä ihmisiä pahoinpideltiin. Haju- ja kyynelkaasupommeja räjäytettiin saleissa ja katsomoissa. Murheellisin ja tuhoisin oli katolisen fundamentalistiryhmän suorittama terrori-isku pariisilaiseen Saint Michel-elokuvateatteriin. Ryhmän jäsenet sytyttivät teatterin palamaan palopommilla kesken näytännön 22. lokakuuta 1988. Teatterissa olleista ihmisistä 13 loukkaantui, yksi hengenvaarallisesti. Pariisin arkkipiispa kardinaali Jean-Marie Lustiger vastusti elokuvan esittämistä näkemättä sitä, mutta kehotti ääriliikkeitä pidättäytymään väkivallasta.
Iskut vaikuttivat elokuvan levitykseen Ranskassa. 30 teatteria 50:stä lopetti elokuvan näytännöt ja kaavailtu katsojamäärä jäi 170 000 odotetusta puolesta miljoonasta katsojasta. Äärikristityt kokivat saaneensa voiton ja siirtyivät tekemään iskujaan Claude Chabrolin elokuvaa "Naisten asioita" esittäneitä teattereita vastaan. Yhdessä kyynelkaasupommihyökkäyksistä kuoli yksi katsoja sydänkohtaukseen etsiessään ulospääsyä teatterista.