hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Oriental metal
Oriental metal on melko harvinainen folk metal -musiikin alatyylilaji. Tyyli on sekoitus perinteistä Lähi-idän musiikkia ja/tai Aasialaista klassista musiikkia, sekä länsimaista heavy metalia. Oriental metalin katsotaan syntyneen Israelissa ja ensimmäisenä oriental metal-yhtyeenä pidetään Salemia. Joskus oriental metal-kappaleet ovat laulettu heprean kielellä. Suomalaisista oriental metal-bändeistä tunnetuin on luultavasti Whispered, jonka musiikissa on japanilaisia soittimia ja biisirakenteita.
Jotkut death metal-yhtyeet sekoittavat musiikkiinsa myös oriental metalia, kuten Distorted, Nile ja Lykathea Aflame, joiden kaikkien levyillä on 'eksoottisia' soittimia, sointukulkuja ja sanoituksia. Myös black metaliinkin on yhdistelty itämaisia melodioita ja soittimia, parhaimpina esimerkkeinä ehkä israelilainen Melechesh ja samasta maasta myös Arallu. Doom metalissa se on ainakin vielä harvinaista, mutta jotkin bändit ovat tehneet sitä, esimerkiksi saksalainen Ahab, vaikkakin vain rakenteeltaan ja tunnelmaltaan eikä niinkään soitinten tai sanoitusten kannalta. Toisena ääripäänä ruotsalainen Axaxination, joiden myöhemmillä levyillä on käytetty sitaria ja osa sanoituksista on muinaiskielisiä.
Zouk chouv
Zouk chouv on Martiniquelta ja Guadeloupelta peräisin oleva musiikkityyli. Se kehittyi varhaisemmasta paikallisesta musiikkityylistä chouval bwasta. Zouk chouvia esittäviin yhtyeisiin kuuluu yleensä lyömäsoittimia, huilu, harmonikka ja kazoo.
Rory Gallagher
Rory Gallagher (2. maaliskuuta 1948 Ballyshannon, Donegalin kreivikunta – 14. kesäkuuta 1995 Lontoo) oli irlantilainen blues- ja rockkitaristi, jonka ura käynnistyi 1960-luvulla yhtyeessä Taste. Gallagher oli kitaristi ja laulusolisti, John Wilson jazzsävyinen rumpali ja Richard McCracken monitahoinen basisti. Gallagherin soittotaito kehittyi Tasten aikana huomattavasti. Yhtye teki kaksi studiolevyä, "Taste" ja "On the Boards", ja kaksi rajun esiintymisen todistanutta livelevyä "Live at Montreux" ja "Live at the Isle of Wight", joista jälkimmäinen ilmestyi kauan sen jälkeen, kun yhtye oli hajonnut samalla festivaalilla.
Gallagher siirtyi soolouralle ja palkkasi basistiksi Gerry McAvoyn ja vaihtuvia rumpaleita, joista mainittavin on Rod De'Ath. Hän teki toistakymmentä albumia, kuten "Rory Gallagher" ja "Deuce" 1971, "Blueprint" ja "Tattoo" 1973, "Irish Tour" 1974, 1975 "Against the Grain", jonka kannessa oli hänen vanha ja kuluneen näköinen Fender Stratocasterinsa vuodelta 1961, ja "Calling Card" 1976.
Gallagher esiintyi kolme kertaa Suomessa: Ruisrockissa 1975, Helsingin Kulttuuritalolla 1976 ja Provinssirockissa 1984.
Vuonna 1972 Gallagher äänestettiin Melody Makerin vuoden muusikoksi, ja Eric Clapton tuli toiseksi. Hänen albuminsa "Live in Europe" on ollut myyntimenestys ympäri maailmaa.
Rory Gallagher kuoli 1995 maksansiirron komplikaatioihin. Fender on kunnioittanut Gallagheria omalla nimikko-Stratocaster-mallilla.
Nagauta
Nagauta (, "pitkälaulu") on japanilaisen musiikin tyylilaji. Sitä on yleensä käytetty kabuki-teatterin ja klassisten tanssien (buyō) säestämiseen. Kabuki-näytelmissä nagautaa on käytetty 1600-luvun puolivälistä saakka. Nagauta kehittyi Edossa, kun teattereissa haluttiin esittää shamisenin säestyksellä aiempaa pidempiä tanssinumeroita. Nagauta-kappaleet ovat näytelmälauluja, tanssilauluja ja salonkilauluja, jotka esitetään konserttimaisesti.
Nagauta-kappaleen esittämiseen tarvittava peruskokoonpano käsittää laulajia, shamisenin soittajia sekä kolme rumpua ja huilun kuten aiemmassa nō-teatterissa. Kappaleita alettiin esittää ja säveltää konserteille 1800-luvun aikana. Perusohjelmistoon kuuluu yli sata kappaletta, jotka ovat yleensä noin 20 minuutin pituisia.
Dixieland
Dixieland on eräs jazzmusiikin tyylilajeista, joka kehittyi 1900-luvun alussa New Orleansissa 1900-luvun alkupuolella. Sitä soittivat sekä musta- että valkoihoiset muusikot. Sen katsotaan olevan ensimmäinen oikea jazzin tyylilaji.
Alkuperäisessä dixieland-musiikissa oli vaikutteita muun muassa marssimusiikin yhteissoittotavasta ja staccatoista sekä ragtime-musiikista. Blues-tonaliteettiä ei alkuperäisessä Dixielandissa juurikaan esiintynyt.
Varsinaisen kulta-ajan jälkeen 1950-luvulla kehittyi tyyli nimeltään progressiivinen dixieland. Siinä sekoitettiin alkuperäistä dixieland-musiikkia uudempaan bebop-tyyliin. Nykyään on olemassa kolmenlaista dixieland-musiikkia: Chicago jazz, West Coast revival ja New Orleans traditional. Näihin tyyleihin on sekoitettu enemmän muun muassa 
bluesia ja sooloimprovisaatiota. Lisäksi esimerkiksi rytmi on muuttunut joustavammaksi ja neljäsosasykkeiseksi.
Tyypilliseen dixieland-kokoonpanoon kuuluu perinteisesti rumpusetti, piano, klarinetti, kornetti tai trumpetti ja pasuuna. Näistä pianon ja rumpujen tehtävänä oli tukea ja muodostaa rytmi, joka korostaa toista ja neljättä iskua. Kornetti/trumpetti soittaa melodiaääntä improvisoiden vain vähän, ja pasuuna muodostaa sointuperustaa. Klarinetti koristelee musiikkia sooloäänen yläpuolisilla kuvioilla.
Myöhemmissä vaiheissa dixieland-kokoonpanoa kasvatettiin muun muassa bassokitaralla tai kontrabassolla, banjolla tai kitaralla.
Ensimmäinen dixielandia levyttänyt yhtye oli Original Dixieland Jass Band. Muita dixieland-yhtyeitä olivat muun muassa Bob Cats ja Mugsy Spanier.
J-rock
J-rock () on yleisnimitys japanilaiselle rock- tai metallimusiikille. Käsite sisältää useita erilaisia japanilaisen populaarimusiikin tyylejä, joiden ei välttämättä edes tarvitse olla rockia. J-rockin alalajeiksi voidaan lukea muun muassa oshare kei, visual kei, angura ja eroguro. J-popia pidetään yleensä omana J-rockista erillisenä tyylilajinaan.
Ensimmäisiä kansainvälistä julkisuutta saaneita japanilaisia rockmuusikkoja oli bassokitaristi Tetsu Yamauchi, joka soitti 1970-luvulla suosituissa brittiläisissä yhtyeissä Free ja The Faces. 1980-luvulta lähtien japanilaisesta rock- ja metallimusiikista alkoi tulla kultti-ilmiö Yhdysvalloissa ja Euroopassa. 1990-luvun lopulta lähtien J-rockin suosio on kasvanut voimakkaasti Suomessakin. Monilla japanilaisilla yhtyeillä on nykyisin oma vakiintunut ihailijakuntansa kotimaansa ulkopuolella.
Axé
Axé on brasilialaista populaarimusiikkia. Se kehittyi 1990-luvun alussa Bahiassa vanhemmista brasilialaisen populaarimusiikin tyyleistä, kuten 1950-luvun guitarra baianasta ja on edelleen suosituinta juuri maan kaakkoisosassa. Axéssa on voimakas rytmi, rummut, ja yleensä laulaja, jolla on vahva ääni. Esiintymisissä ei juurikaan tanssita, vaan musiikki vie mukanaan ja yleisö kiljuu ja hyppii. Vuoden 1995 tienoilla axé-musiikki alkoi saada suosiota myös Brasilian ulkopuolella. 1992 ilmestynyt Daniela Mercuryn O Canto da Cidade avasi markkinoita monille tunnetuille axé-yhtyeille kuten Banda Cheiro de Amorille, Banda Evalle, Bandamelille, Asa de Águialle, Babado Novolle sekä Chiclete com Bananalle. Tällä hetkellä suurin axé-tähti on Ivete Sangalo, mutta myös artistit kuten Claudia Leitte ja Chiclete com Banana ovat erittäin tunnettuja ja suosittuja kautta maan.
Toimisto-ohjelmisto
Toimisto-ohjelmistoiksi luokitellaan muun muassa tekstinkäsittely-, taulukkolaskenta-, esitysgrafiikka ja piirto-ohjelma.
Joitakin toimisto-ohjelmistoja on koottu yhteen pakettiin. Tällaisia ovat muun muassa Microsoft Office, Apache OpenOffice ja LibreOffice.
Yksi kevyt toimisto-ohjelmakokonaisuuksista PC-ympäristössä oli vuonna 1988 julkaistu Microsoft Works, jonka jälkeen julkaistiin Microsoft Office. Aikaisemmin tekstinkäsittelyohjelmat, kuten Wordstar ja WordPerfect sekä taulukkolaskentaohjelmat, kuten MultiPlan, Lotus 1-2-3 tai Symphony olivat erillisiä ja niiden tiedostojen yhteiskäyttö oli vaikeaa. WordPerfect laajeni taulukkolaskentaan.
Microsoft Officen kaltaisia maksuttomia toimisto-ohjelmistoja ovat Apache OpenOffice, LibreOffice ja Kubuntun mukana tarjottava, mutta myös erillinen Calligraphy. Samantyyppisiä palveluita on myös verkossa Gmailin Documents.
Toimisto-ohjelmien kehityksessä on toimisto-ohjelmistoissa keskeistä ollut tiedostotyyppien kehitys eri ohjelmien rajapintoina. Microsoft Officen tiedostoja on uudistettu niin, että vastaavanlaiset maksuttomat ohjelmistot eivät ole enää voineet lukea uusimpia Microsoft Officen tiedostomuotoja, minkä vuoksi Apache OpenOfficen tiedostotyyppi on virallistettu tekniseksi stanadardiksi, jota jotkut julkishallinnot käyttävät virallisena asiakirjatyyppinään.
Kanurin kieli
Kanurin kieli on kanurien puhuma nihosaharalaisten kielten saharalaiseen ryhmään kuuluva kieli. Siihen luetaan usein myös lähisukukieli kanembu. Kanuria puhutaan Tšadjärven lounaispuolella koillis-Nigeriassa Bornon osavaltiossa sekä sen lähialueilla Nigerissä, Kamerunissa ja Tšadissa. Vuonna 1978 puhujamääräksi arvioitiin yli 3,5 miljoonaa henkeä.
Kieli jakautuu useisiin murteisiin, joista selvimmin erottuvat kvajam, mober ja manga. Kanembu oli 1300-luvulla Kanemin valtion pääkieli, kunnes sen syrjäytti Bornun valtiossa puhuttu kanuri. 1500–1800-luvuilla kanuri toimi Keski-Sudanin kansojen yhteisenä kielenä. Kirjakieli on kehittynyt Maidugurin kaupungin murteen pohjalta. Kirjoitusjärjestelmä perustui aluksi arabialaiseen ja sittemmin latinalaiseen kirjaimistoon. Vanhimmat käsikirjoitukset ovat 1600-luvulta. Nigeriassa kanuria käytetään koululaitoksen, viranomaisten, radion ja television sekä lehdistön kielenä.
Monet kanuria äidinkielenään puhuvat osaavat toisena kielenään hausaa tai arabiaa.
Jänne (matematiikka)
Jänne on yleisesti N-ulotteisen hyperpallon pallopinnan kahden pisteen välinen jana. Jos jänne kulkee pallon keskipisteen kautta, jännettä kutsutaan halkaisijaksi.
2-ulotteisessa tapauksessa N-ulotteinen hyperpallo on tason ympyrä. Tällöin siis jänne on jana kahden ympyrän kehällä olevan pisteen välillä.
3-ulotteisessa tilanteessa kyseessä on pallon sisällä kulkeva jana kahden pallon pinnan pisteen välillä.
Differentiaalilaskennan väliarvolause
Differentiaalilaskennan väliarvolause on erittäin keskeinen lause differentiaalilaskennassa.
Lagrangen väliarvolause sanoo, että suljetulla välillä derivoituvan funktion derivaatta saa jossakin tämän välin pisteessä arvon, joka on yhtä suuri kuin funktion arvojen erotus välin päätepisteissä jaettuna näiden pisteiden erotuksella. Havainnollisemmin tämä voidaan selittää niin, että kuvaajan tangentti on jossakin pisteessä samansuuntainen välin päätepisteet yhdistävän janan kanssa.
Formaalisti: Olkoon formula_1 välillä [a, b] jatkuva ja välillä ]a, b[ derivoituva funktio. Tällöin on olemassa formula_2, jolle
formula_3.
Väliarvolausetta voidaan käyttää approksimoimaan funktion arvoa jossain pisteessä, mikäli sen arvo tunnetaan toisessa pisteessä ja tiedetään derivaatan itseisarvon yläraja näiden kahden pisteen välillä.
Cauchyn väliarvolause on yleisempi kuin Lagrangen versio. Sen mukaan, jos funktiot "f"("t") ja "g"("t") ovat molemmat jatkuvia suljetulla välillä [a, b] ja derivoituvia avoimella välillä ]a, b[, sekä lisäksi "g"("t"):n merkki pysyy samana välillä ]a, b[, niin tällöin on olemassa reaaliluku "c" välillä ]a, b[ jolle
formula_4
Cauchyn väliarvolausetta voidaan käyttää muun muassa L’Hôpitalin säännön todistamisessa. Lagrangen väliarvolause on Cauchyn väliarvolauseen erikoistapaus, missä "g"("t") = "t".
Väliarvolausetta näkee käytettävän harvoin sovelluksissa. Sen sijaan väliarvolauseen avulla voidaan todistaa monia derivaattaa koskevia differentiaalilaskennan perustuloksia. Lagrangen väliarvolauseesta nähdään esimerkiksi se, että aidosti kasvavan ja derivoituvan funktion derivaatta on kaikkialla epänegatiivinen.
Olkoon ["a", "b"] annettu väli ja formula_1 derivoituva välillä ]"a", "b"[. Määritellään
formula_6
Nyt formula_7 ja formula_8 on derivoituva välillä ]"a", "b"[, joten Rollen lauseen nojalla on olemassa luku formula_9 jolle formula_10. Nyt
formula_11 □
Määritellään formula_12
Koska formula_13 on jatkuva, häviää välin [a, b] päätepisteissä ja on derivoituva jokaisessa välin (a, b) pisteessä, voimme seuraavaksi soveltaa Rollen lausetta. On siis olemassa luku formula_9 se. formula_13:n derivaatta
formula_16
arvolla formula_17 on nolla, ts.
formula_18
josta saadaan järjestelemällä termit uudelleen ja jakamalla puolittain formula_19:llä (formula_20),
formula_21 mikä oli todistettava.
Rollen lause
Rollen lause on erikoistapaus differentiaalilaskennan Cauchyn väliarvolauseesta, jonka todistuksessa Rollen lausetta hyödynnetään. Lauseen julkaisi ensimmäisenä Michel Rolle vuonna 1691.
Rollen lauseen mukaan suljetulla välillä formula_1 jatkuvan ja avoimella välillä formula_2 derivoituvan funktion derivaatta saa arvon formula_3 jossain avoimen välin formula_2 pisteessä formula_5, mikäli funktio saa saman arvon suljetun välin formula_1 päätepisteissä formula_7 ja formula_8. Tämä voidaan ilmaista formaalisti muodossa
Oletuksen nojalla funktio formula_10 on jatkuva välillä formula_1, joten Weierstrassin lauseen mukaan se saa suurimman ja pienimmän arvonsa tällä välillä. Jos suurin ja pienin arvo saavutetaan välin päätepisteissä formula_7 ja formula_8, niin kyseessä on vakiofunktio ja derivaatta formula_14 jokaisessa välin pisteessä.
Oletetaan sitten, että kyseessä ei ole vakiofunktio ja maksimi saavutetaan välin formula_2 pisteessä formula_16. Osoitetaan, että tässä pisteessä formula_14. Käsitellään erikseen vasemman- ja oikeanpuoleiset derivaatat.
(i) Käsitellään ensin vasemmanpuoleiset derivaatat. Jos formula_18, niin erotusosamäärälle on voimassa epäyhtälö
sillä osoittaja on positiivinen, koska formula_20 on funktion suurin arvo. Samoin nimittäjä on positiivinen, koska formula_21. Siten myös erotusosamäärän raja-arvolle eli derivaatalle pätee epäyhtälö
Tämä perustuu siihen, että funktio formula_10 on derivoituva, jolloin sekä vasemman- että oikeanpuoleiset derivaatat ovat olemassa.
(ii) Käsitellään sitten oikeanpuoleiset derivaatat. Jos formula_24, niin erotusosamäärälle on voimassa epäyhtälö
sillä osoittaja on positiivinen, koska formula_20 on funktion suurin arvo, ja nimittäjä on negatiivinen, koska formula_27. Funktion derivaatta toteuttaa nyt epäyhtälön
(iii) Koska funktio formula_10 on derivoituva pisteessä formula_16, niin erotusosamäärän vasemman- ja oikeanpuoleisten raja-arvojen tulee olla yhtäsuuret. Yhtäsuuruus toteutuu vain, kun sekä kohdan (i) että kohdan (ii) raja-arvot ovat nollia. Tästä päätellään, että
Kun merkitään formula_32, niin todistus on päätöksessään. formula_33
Epäyhtälö
Epäyhtälöllä tarkoitetaan kahden lausekkeen suuruusjärjestyksen vertailua. Epäyhtälöitä käytetään monissa optimointiin liittyvissä ongelmissa. Koska reaaliluvut on mahdollista laittaa suuruusjärjestykseen, niiden osalta saadaan monia epäyhtälöitä.
Epäyhtälöitä voidaan käsitellä pitkälti kuin yhtälöitä, mutta puolittain negatiivisella luvulla kerrottaessa tai jaettaessa suuruusjärjestys kääntyy. Esimerkiksi jos formula_1 niin formula_2.
Nämä suhteet tunnetaan tiukkana epävastaavuutena, kun taas
Epäyhtälö
toteutuu, kun
"Pienempi kuin" on kaksipaikkainen relaatio, jota käytetään reaalilukujen vertailuun. Sille käytetään merkkiä formula_11. Esimerkiksi lausekkeet formula_12 ja formula_13 ovat tosia. Relaatiolle on voimassa transitiivisuus, eli jos formula_14, niin formula_15.
"Suurempi tai yhtäsuuri kuin" on myös reaalilukujen kaksipaikkainen relaatio, jota käytetään reaalilukujen vertailuun. Tämä relaatio on esimerkki järjestysrelaatiosta.
Suurempi tai yhtäsuuri kuin -relaatiota merkitään symbolilla ≥. a ≥ b, luetaan "a on suurempi tai yhtäsuuri kuin b".
Esimerkki käytöstä: formula_16, koska formula_17 (N_0).
Bachata
Bachata on eräs Dominikaanisessa tasavallassa kehittynyt nelijakoisen tanssimusiikin tyylilaji. Bachatassa on vaikutteita muun muassa rumba-musiikista. Aventura lienee tunnetuin bachataa soittava yhtye.
Modulaarisuuslause
Modulaarisuuslauseen (aiemmin Taniyaman–Shimuran otaksuma) mukaan jokainen elliptinen käyrä on modulaarinen. Puolivakaiden elliptisten käyrien todistaminen modulaarisiksi oli ratkaiseva askel Fermat'n suuren lauseen todistamisessa.
Täsmällisesti: Jos "p" on alkuluku ja "E" on elliptinen käyrä yli rationaalilukujen kunnan, voimme tarkastella "E":n määräämää yhtälöä modulo "p". Nyt äärellistä määrää alkulukuja "p" lukuun ottamatta saamme kaikilla alkuluvuilla "p" tulokseksi elliptisen käyrän äärellisessä kunnassa F, jossa on "n" alkiota. Tarkastellaan jonoa
joka on tärkeä elliptisen käyrän "E" invariantti. Jokainen moduulimuoto vastaa myös saadun lukujonon alkioita Fourier'n muunnoksen mukaan. Elliptistä käyrää, jonka jono vastaa yllä kuvattua lukujonoa, sanotaan modulaariseksi. Nyt modulaarisuuslause saa muodon:
Tämän lauseen oli ensimmäiseksi otaksunut Yutaka Taniyama syyskuussa 1955. Hän tutki ja tarkensi otaksumaa yhdessä Goro Shimuran kanssa vuoteen 1957 asti. Kaksikon yhteinen tutkimusura ei olisi kuitenkaan kestänyt paljoa pidempää, sillä Taniyama teki itsemurhan seuraavana vuonna. 1960-luvulla otaksuma tuli osaksi Langlandsin ohjelmaa, eräänlaista matematiikan yhtenäisyysteoriaa. André Weil kiinnostui otaksumasta 1970-luvulla, ja toisinaan puhutaankin Taniyaman–Shimuran–Weilin lauseesta. Huolimatta kiinnostuksesta otaksumaa kohtaan, kysymyksen syvällisyys ilmeni vasta 1990-luvun tulosten perusteella.
A cappella
A cappella (italian sanoista "a cappella" ’kappelissa’ tai ’kappelityyliin’) tarkoittaa soitinsäestyksetöntä laulumusiikkia. Termi juontaa juurensa kirkkomusiikkiin, sillä sivukirkkoina toimivissa kappeleissa ei ollut urkuja, joilla olisi voitu säestää laulua. Nykyään a cappella -tyyliin esitetään kuitenkin lähes mitä tahansa vanhoista madrigaaleista aina uusimpaan populaarimusiikkiin.
Tunnetuimpiin a cappella -lauluyhtyeisiin kuuluvat yhdysvaltalainen Pentatonix, ruotsalainen The Real Group, yhdysvaltalainen Manhattan Transfer sekä englantilaiset Hilliard Ensemble ja King’s Singers. Suomalaista a cappellaa edustavat klassisen musiikin puolella renessanssiajan vokaalipolyfoniaan erikoistunut Lumen Valo, lauluyhtye Talla ja muun muassa Johann Sebastian Bachin musiikkia levyttänyt Ring Ensemble. Kevyen musiikin puolella Lauluyhtye Rajaton, Seminaarinmäen mieslaulajat, Fork, Lauluyhtye Viisi ja Club for Five ovat niin omilla sävellyksillään kuin sovituksillaan tunnetuista hiteistä nostaneet lauluyhtyemusiikin tasoa ja suosiota Suomessa.
Gaita
Gaita on eräs säkkipillin kaltainen soitin. Sitä on käytetty lähinnä espanjalaisessa ja portugalilaisessa kansanmusiikissa. Erityisesti se kuuluu galicialaiseen musiikkiin. Käsitettä "gaita" käytetään joskus myös kuvaamaan gaita-soittimista koostuvien yhtyeiden musiikkia.
Afrobeat
Afrobeat on musiikkityyli, jossa yhdistellään muun muassa länsimaista populäärimusiikkia ja afrikkalaista kansanmusiikkia. Nigerialainen Fela Kuti kehitti tyylin 1960-luvun loppupuolella. Afrobeatia esitetään yleensä melko suurissa yhtyeissä. Musiikki on yleensä nopeatempoista ja energistä.
Fela Kuti
Fela Kuti (oik. Olufela Olusegun Oludotun Ransome-Kuti, 15. lokakuuta 1938 Abeokuta, Brittiläinen Nigeria – 2. elokuuta 1997 Lagos, Nigeria) oli nigerialainen muusikko, säveltäjä, ihmisoikeusaktivisti ja poliittinen toisinajattelija. Muusikkona hän käytti myös taiteilijanimiä Fela, Fela Anikulapo Kuti ja Fela Ransome-Kuti. Hän syntyi Abeokutassa Nigeriassa ja muutti vuonna 1958 Lontooseen opiskelemaan. Vuonna 1963 Kuti muutti takaisin Nigeriaan ja perusti yhtyeen Koola Lobitos. Sen tyylissä oli vaikutteita sekä afrikkalaisesta kansanmusiikista että länsimaisesta populaarimusiikista. Tämä tyyli tunnetaan nykyään nimellä afrobeat. Vuonna 1969 Koola Lobitosin nimi vaihdettiin Nigeria ’70:ksi. Yhtye alkoi jo pian saada suosiota Nigeriassa. Vuonna 1977 julkaistu albumi "Zombie" sai suosiota myös Nigerian ulkopuolella. Nigeria ’70 hajosi pian, mutta vuonna 1979 Fela Kuti perusti uuden yhtyeen nimeltään Egypt ’80. Egypt 80:sta tuli myöhemmin melko suosittu Nigerian ulkopuolellakin. Fela Kuti kuoli AIDSiin.
Fela Kutin pojista ainakin Femi Kuti ja Seun Kuti ovat myös muusikkoja.
Kristiina Halkola
Marja Kristiina Halkola (s. 3. kesäkuuta 1945 Kuusankoski) on suomalainen näyttelijä, laulaja ja poliitikko.
Halkola syntyi työväenliikeläisten Kerttu ja Lauri Halkolan viisilapsisen perheen nuorimpana lapsena. Hänen isänsä oli osuuskaupanhoitaja, ja sen takia perhe joutui muuttamaan työn takia Kymenlaaksossa osuuskauppapaikkakunnalta toiselle. Hän muun muassa kävi oppikoulua Mikkelissä.
Lokakuussa 2011 julkaistiin Kristiina Halkolasta kertova elämäkertakirja "Kristiina Halkola - Jos rakastat". Sen on kirjoittanut Pirkko Vekkeli ja kustantaja on Minerva.
Halkola aloitti uransa jo 1960-luvulla esiintymällä suosituissa elokuvissa "Käpy selän alla", "Lapualaismorsian" ja "Mustaa valkoisella". Hän myös lauloi elokuvissaan, muun muassa kappaleen "Laulu rakastamisen vaikeudesta" elokuvassa "Käpy selän alla". Halkola on esiintynyt myös muun muassa televisiosarjoissa "Hukkaputki" ja "Rauta-aika". Hän oli aktiivisesti mukana vasemmistolaisen poliittisen laululiikkeen toiminnassa. Love Records julkaisi hänen sooloalbuminsa "Täytyy uskaltaa" vuonna 1971. Albumista julkaistiin vuonna 1996 CD-uusintapainos, jossa on neljätoista lisäkappaletta. Halkolan esittämiä kappaleita ovat muun muassa Kaj Chydeniuksen säveltämät "Laulu 20 perheestä" ja "Jos rakastat".
Halkola oli 1960-luvulla tunnettu suomalainen seksisymboli. Tämä johtui "Käpy selän alla" -elokuvasta ja osin siitä, että Jörn Donner sisällytti elokuvaansa "Mustaa valkoisella" paljastavan rakastelukohtauksen, jossa Halkolan tilalla oli sijaisnäyttelijä. Tämä tapahtui ilman lupaa ja juttu johti seitsemän vuotta kestäneeseen oikeudenkäyntiin, jonka Halkola voitti.
Halkola liittyi Suomen kommunistiseen puolueeseen 1973. Puolueen hajottua oppositiota kannattanut Halkola valittiin vuonna 1986 Demokraattinen Vaihtoehto -puolueen puheenjohtajaksi, jossa tehtävässä hän toimi kolme vuotta. Hän oli samalla ensimmäinen naispuolinen puoluejohtaja Suomessa. Deva sai vuoden 1987 eduskuntavaaleissa neljä kansanedustajaa, mutta puheenjohtaja jäi valitsematta. Halkola oli pitkään Helsingin kaupunginvaltuutettu.
Halkolan ensimmäinen aviomies oli näyttelijä Kari Franck, ja heillä on yhteinen lapsi Samuel. 1970-luvun alusta lähtien Halkola on ollut naimisissa näyttelijä Eero Melasniemen kanssa. Heillä on kolme lasta, joista Joel Melasniemi on muusikko ja Vilma Melasniemi näyttelijä.
Serie A
Serie A on Italian jalkapallon korkein sarjataso. Sen järjestää Lega Nazionale Professionisti Serie A, joka perustettiin vuonna 2010 Lega Calcion jakauduttua kahtia.
Italian mestaruudesta on pelattu jalkapallosta vuodesta 1898 lähtien. Serie A käynnistyi kaudella 1929–1930, tätä ennen pelattiin alueellisia sarjoja.
Sarjassa on kaudesta 2004–2005 lähtien pelannut 20 joukkuetta. Jokainen joukkue kohtaa toisensa kahdesti, vieraissa ja kotona, jolloin otteluita kertyy joukkuetta kohden 38. Kauden päätteeksi sarjan kolme viimeistä joukkuetta putoaa Serie B:hen. Historian saatossa menestyksekkäin joukkue on ollut Juventus 34 mestaruudella eli "scudettolla". Milanon merkittävimmät seurat Milan ja Internazionale ovat molemmat voittaneet mestaruuden 18 kertaa.
Serie A:ta pidetään yhtenä kovatasoisimmista sarjoista. Se on kolmantena Englannin Valioliigan ja Espanjan La Ligan takana.
Serie A:n vuoden parhaat palkitaan Italian pelaajayhdistyksen palkintogaalassa. Sarjan parhaasta maalintekijästä käytetään nimitystä Capocannoniere.
Suluissa mestaruudet.
Guajira
Guajira on kuubalaisen musiikin tyylilaji. Se syntyi 1900-luvun alkupuolella. Kitaristi Guillermo Portabales teki guajirasta tunnetun myös Kuuban ulkopuolella. Muun muassa espanjalaisen flamencon katsotaan kehittyneen guajirasta. Guajiraa vastaava musiikin tyylilaji Puerto Ricolla tunnetaan nimellä jibaro. Tärkein soitin guajirassa on nimellä tres tunnettu 12-kielinen kielisoitin.
Scudetto
Italian jalkapallon pääsarjan eli Serie A:n mestaruus tunnetaan yleisesti nimellä scudetto (sanasta scudo, kilpi, sanatarkasti pieni kilpi). Jalkapallon lisäksi kilvestä kilpaillaan kuitenkin myös monien muiden urheilulajien pääsarjoissa, kuten jääkiekon Serie A:ssa.
Scudetton voittanut seura saa oikeuden pitää seuraavan kauden ajan pelipaidassaan kilven muotoista tunnusta, jossa ovat Italian lipun värit: vihreä, valkoinen ja punainen. Kymmentä scudettoa kohden saa joukkue lisätä pelipaitaansa pysyvästi yhden tähden. Näin esimerkiksi Juventuksella on kolme tähteä pelipaidassaan.
Suomen Ilmavoimamuseo
Suomen Ilmavoimamuseo (ent. Keski-Suomen ilmailumuseo) on Jyväskylän lentoaseman lähistöllä Tikkakoskella Jyväskylässä sijaitseva ilmailuaiheinen museo. Valtaosa museon kokoelmissa olevista koneista on Suomen ilmavoimien käyttämiä sotilaslentokoneita. Museo on itsenäisen Keski-Suomen Ilmailumuseosäätiön ylläpitämä.
Museon toiminta alkoi 1. kesäkuuta 1979 Luonetjärven lentokentän lentokonehalli 1:ssä. Nykyään museo sijaitsee Tikkakosken keskustassa entisessä teollisuushallissa. Vuosittaisia kävijöitä on noin 25 000.
Museossa työskentelee yhdeksän henkilöä, joista osalla on museolentokoneiden entistämiseen erikoiskoulutus. Lyhenteellä K-SIM tunnettu museo on vakinaiselta henkilökunnaltaan ja julkaisutoiminnaltaan Suomen vahvin ilmailumuseo.
Lentokoneiden lisäksi museon kokoelmiin kuuluu asusteita ja siviili- ja sotilasilmailun viestivälineitä sekä pihassa oleva museotutka. Viestialan kalusto on eriytetty kesäkuussa 2011 uudelleen avattuun osastoon, ns. Ilmavoimien Viestimuseoon. Keski-Suomen ilmailumuseosäätiöllä on amatööriradioasema vuoteen 1993 saakka kestäneen sotilasradioamatööritoiminnan OI-kutsumerkein, OI6AIR.
Museon johtaja on nykyisin Kai Mecklin, ja museon kumppaneihin kuuluvat muun muassa ilmavoimat, maanpuolustusjärjestöjä, Tikkakosken ilmailulukio sekä DC-yhdistys. Museon pitkäaikaisia johtajia on kapteeni evp, reservin everstiluutnantti FT Hannu Valtonen (s. 1943).
Ennen vuotta 2016 museon nimi oli Keski-Suomen ilmailumuseo.
Museon kokoelmissa on muun muassa:
Kokoelmissa on lainassa Yhdysvaltain laivaston ilmailumuseon omistama, suomalainen Brewster-hävittäjä vuoteen 2020 asti.
Kokoelmiin tulee vuonna 2013 Valmet TP-90 Redigo (tunnus RG-4). Kahdeksasta olemassa olevasta Redigosta jokin muukin voi päätyä suomalaiseen ilmailumuseoon.
Kontinuumihypoteesi
Kontinuumihypoteesi on Georg Cantorin esittämä väite, joka koskee äärettömien joukkojen kokoja. Cantor esitteli mahtavuuden käsitteen vertaillakseen äärettömien joukkojen kokoja ja osoitti, että kokonaislukujen joukon mahtavuus on pienempi kuin reaalilukujen. Kontinuumihypoteesi on seuraava väite:
Matemaattisessa tekstissä kokonaislukujen mahtavuutta merkitään formula_1 (luetaan alef-nolla) ja reaalilukujen mahtavuutta merkitään formula_2 (reaalilukujen joukon mahtavuus on siis sama kuin kokonaislukujen joukon potenssijoukon). Nyt voimme esittää kontinuumihypoteesin seuraavassa muodossa:
Tämä väite on yhtäpitävä väitteen formula_5 kanssa.
Georg Cantor uskoi kontinuumihypoteesin pitävän paikkaansa, minkä takia hän yritti todistaa sitä monen vuoden ajan mutta tuloksetta. David Hilbert otti otaksuman ensimmäiseksi listaansa avoimista ongelmista, jotka hän esitti kansainvälisissä matemaattisessa kongressissa Pariisissa vuonna 1900.
Kurt Gödel osoitti vuonna 1940, että kontinuumihypoteesiä ei voida todistaa vääräksi Zermelon–Frankelin aksiomaattisessa joukko-opissa vaikka mukaan liitettäisiin valinta-aksiooma. Paul Cohen osoitti vuonna 1963 että kontinuumihypoteesiä ei myöskään voida todistaa oikeaksi Zermelon–Fraenkelin joukko-opissa. Siten kontinuumihypoteesi on riippumaton valinta-aksioomalla laajennetusta Zermelon–Fraenkelin joukko-opista. Molemmat tulokset olettavat Zermelon–Frankelin aksioomien olevan ristiriidattomia. Aksioomien ristiriidattomuuden uskotaan yleisesti pitävän paikkaansa.
Hypoteesin riippumattomuuden perusteella monien muiden otaksumien on myös osoitettu olevan riippumattomia aksiomisysteemistä.
Luettelo ilmailun radioliikennelyhenteistä
Tämä on luettelo ilmailussa käytettävistä radioliikennelyhenteistä.
Puheaakkosia käytetään puheradioliikenteessä selvittämään yleensä kohinasta, mitä kirjainta tarkoitetaan puhuttaessa. Tällä on suuri merkitys esimerkiksi kutsumerkkien varmistamisella, jotta osapuolet voivat varmasti tunnistaa toisensa ja jotta samaa taajuutta tai kanavoitua taajuutta, radiokanavaa, kuuntelevat tietävät, ketkä keskustelevat.
Suomenkieliset puheaakkoset (Aarne, Bertta, Celsius jne), numerot ja suomen kieli olivat käytössä Suomessa vain sotilasilmailussa. Nykyisen Suomen puolustusvoimat käyttävät englanninkielisiä puheaakkosia lukuun ottamatta skandimerkkejä, joille ei ole englanninkielisiä vastineita.
Suomalaisten siviili-ilma-alusten rekisteritunnukset ovat tyyppiä OH-XYZ tai OH-123. Radiopuhelinliikenteessä kutsumerkkinä käytetään rekisteritunnusta (OHXYZ) tai reittiliikenteessä Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön (ICAO) hyväksymää yhtiötunnukseen liittyvää kutsumerkkiä, jonka perään on liitetty lennon reittinumero (esimerkiksi Finnairin lento 353 on "FINNAIR 353" ja Blue1:n lento 313 on "BLUEFIN 313").
Lisäksi käytetään suurta määrää lyhenteitä sekä koodikieltä ja -sanastoa, joista tunnetuimpia lienevät hätämerkki ”mayday” ja kuittaus ”roger”.
Patteri (sotilasyksikkö)
Patteri on tykistön perusyksikkö, joka vastaa jalkaväen komppaniaa. Patteri jaetaan jaoksiin, jotka koostuvat ryhmistä. "Tulipatterissa" ryhmän muodostaa yhden tykin miehistö, tykkiryhmä. Patteristossa on tulipattereiden lisäksi myös esikunta- ja huoltopatteri sekä tulenjohto- ja/tai viestipatteri.
Kenttätykistössä patterit eivät lähtökohtaisesti ammu yksin, vaan yleensä patteristo toimii tuliyksikkönä. Raketinheittimistössä ampuva yksikkö on patteri. Tulipatterin koko on Suomen armeijassa yleensä kuusi, joskus neljä tykkiä. Esimerkiksi Yhdysvaltain armeijassa, jossa tuliyksikkö on patteri, patterissa on kahdeksankin tykkiä.
Kranaatinheittimistössä, joka kyllä ampuu tykistön tapaan epäsuoraa tulta, mutta joka jaottelussa ei kuulu kenttätykistöön, vaan jalkaväkeen, perusyksikön nimi on komppania.
Myös ilmatorjuntajoukoissa on patteriyksikköjä.
Suomessa vuonna 1919 myös panssarijoukkojen Hyökkäysvaunurykmentin osat olivat nimeltään patteristoja, jotka jakautuivat kaksiin pattereihin.
Raja-arvo
Raja-arvo on matematiikassa arvo, jota funktio tai jono "lähestyy", kun muuttuja tai jonon indeksi lähestyy tiettyä arvoa. Raja-arvo kuuluu matematiikan peruskäsitteistöön matemaattisessa analyysissä, lukujonojen teoriassa, differentiaali- ja integraalilaskennassa.
Lukujono on järjestetty lukujen luettelo, joka voi olla äärettömän pitkä. Äärettömille lukujonoille on luontevaa tutkia mitä lukuarvoa sen jonon jäsenet lähestyvät. Jos ne lähestyvät yhtä tiettyä lukua, sanotaan lukujonon "suppenevan" kohti tätä raja-arvoa. Muussa tapauksessa lukujono "hajaantuu".
Lyhyt lukujono (eli äärellinen lukujono) päättyy viimeiseen jäseneensä, jota voidaan pitää samalla sen raja-arvona. Lyhyet jonot suppenevat siis aina. Suppenevilla äärettömillä lukujonoilla peräkkäisten jäsenten erotus pienenee loputtomasti eli lähestyy nollaa. Tämä ei vielä takaa, että lukujono itse suppenee. Lukujonoille on kehitetty useita erilaisia suppenemistarkasteluita.
Lukujono hajaantuu silloin, kun se ei suppene kohti yhtä lukuarvoa. Esimerkiksi lukujonon vuorottaiset jäsenet voivat saada arvokseen kaksi arvoa (esimerkiksi ..., 3, 2, 3, 2, ...), jolloin se "oskilloi" eikä siten suppene. Jono hajaantuu myös silloin, kun jonon jäsenten arvot ovat sitä suurempia, mitä pitemmälle jonossa edetään. Jonon arvot lähestyvät silloin "ääretöntä" ja sen vuoksi jono hajaantuu. Jonon jäsenet voivat myös pienentyä rajatta, jolloin jono hajaantuu kohti "miinus ääretöntä".
Myös sarja eli lukujonon jäsenten summa voidaan ajatella suppenevan. Sillä tarkoitetaan, että lukujonojen jäsenten summaksi saadaan lukuarvo. Yleensä sarjan arvo kasvaa- tai vähenee äärettömäksi ja siksi se hajaantuu. Jos jäsenten arvojen raja-arvo on nolla, on mahdollista, että myös sarjan arvo on äärellinen. Tällöin sarja suppenee.
Funktion raja-arvo lasketaan sen määrittelyjoukon sisäpisteessä tutkimalla funkion arvoja sisäpisteen ympäristössä. Jos sen arvot ovat sisäpisteen lähiympäristössä, lähestyttiinpä sitä mistä suunnasta hyvänsä, lähes samat, voidaan ajatella funktion arvojen lähestyvän samaa raja-arvoa kun lähestytään sisäpistettä. Tällöin sanotaan, että funktion arvot suppenevat tuossa sisäpisteessä ja että funktiolla on olemassa kyseisessä sisäpisteessä. Raja-arvoa määritettäessä ei tarvitse edes tuntea funktion arvo sisäpisteessä (se voi puuttua funktion määrittelyjoukosta) ja silti raja-arvo voi olla olemassa. Raja-arvo voidaan määritellä myös tarkasteluvälin reunapisteessä.
Raja-arvo voidaan määritellä lukujonojen tapaan myös funktion määrittelyalueen avoimessa reunassa tai jopa äärettömyydessä. Useampiulotteisessa tapauksessa raja-arvo voidaan määrittää mihin suuntaan hyvänsä ja kuinka kaukan lähtöpisteestä hyvänsä. Ainoa ehto on, että kaukaisuudessa funktion arvot lakkaavat lopulta muuttumasta ja asettuvat tietyyn arvoon.
On myös olemassa renkaiden formula_1 projektiivinen raja-arvo ja topologisten ryhmien muodostaman induktiivisen ja projektiivisen systeemin raja-arvot, jotka ovat topologisia ryhmiä.
Kolma
Kolma on kylä Joroisten kunnassa noin 15 kilometriä Varkaudesta lounaaseen ja noin 10 kilometriä Joroisten kirkonkylältä. Kylällä on noin 130 taloutta. Kolmalla sijaitsi aikoinaan Huutokoski–Joensuu-rautatien ensimmäinen väliasema, Kolman pysäkki. Kolmalla toimii ryhmäperhepäiväkoti. Kolmiopettajainen alakoulu lakkautettiin vuonna 2015.
Kolmalla toimivat muun muassa Kolman kyläyhdistys, urheiluseura Kolman Tarmo ja Järvikylän maa- ja kotitalousyhdistys. Kyläläisten voimin on koostettu myös kylän 400-sivuinen historiikki, Kolman kyläkirja. Teos julkaistiin vuonna 1999, ja se on loppuunmyyty.
Adolf von Baeyer
Johann Friedrich Wilhelm Adolf von Baeyer (31. lokakuuta 1835 – 20. elokuuta 1917), Johann Jacob Baeyerin poika, oli saksalainen orgaanisen kemian tutkija. Hän julkaisi tärkeitä tutkimuksia orgaanisen kemian alalta ja keksi mm. indigon synteesin. von Baeyer sai Nobelin kemian palkinnon vuonna 1905 työstään edistyneen orgaanisen kemian ja kemianteollisuuden parissa muun muassa väriainesynteesiin ja heteroaromaattisiin yhdisteisiin koskien.
Hän syntyi Berliinissä ja opiskeli matematiikkaa ja fysiikkaa Berliinin yliopistossa, ennen kuin siirtyi Heidelbergiin opiskelemaan kemiaa Robert Bunsenin kanssa.
Siellä hän työskenteli etupäässä August Kekulén laboratoriossa ja väitteli Berliinissä 1858. Hän opetti Berliinissä ja Strasbourgissa, ja seurasi Justus von Liebigia Münchenin yliopiston kemian professorina.
Baeyerin pääsaavutus on indigon synteesi. Hänen löysi myös ftaalivärit, tutki polyasetyleenejä ja oksoniumsuoloja, virtsahappojohdannaisia ja löysi barbituraattihapon (malonyylivirtsa-aine), barbituraattien kanta-aineen. Hän kehitti teoriaa kolmoissidoksista ja hiilisyklisistä aineista. Vuonna 1872 hän teki kokeita fenolilla ja formaldehydillä, mutta bakeliitin keksiminen jäi Leo Baekelandin tulokseksi.
Pjotr Bagration
Pjotr Ivanovitš Bagration (, ; 1765 Kizljar, Venäjä – 12. syyskuuta 1812 Borodino) oli alkuaan georgialaissyntyinen venäläinen ruhtinas ja jalkaväenkenraali. Hän otti osaa Venäjän sotiin Napoleonia vastaan, oli Suomen sodassa vuonna 1808 Suomeen hyökänneen venäläisen 21:nnen divisioonan komentaja ja seurasi Klingsporia Poriin. Hän vartioi sitten lounaisrannikkoa ja johti vuonna 1809 Ahvenanmaalle tehtyä hyökkäystä.
Myöhemmin 7. syyskuuta 1812 Bagration johti Borodinon taistelua Napoleonin sotajoukkoja vastaan ja haavoittui vakavasti. Bagration kuoli 12. syyskuuta 1812.
Sotahistorian massiivisin hyökkäysoperaatio operaatio Bagration nimettiin kenraali Bagrationin mukaan.
Balkanin sodat
Balkanin sodat on yhteisnimitys Balkanilla 1912–1913 käydyille ensimmäiselle ja toiselle Balkanin sodalle.
Toinen Balkanin sota
Toinen Balkanin sota oli kesällä 1913 käyty sota, jossa Bulgaria taisteli Kreikkaa, Serbiaa, Montenegroa, Romaniaa ja Turkkia vastaan. Sota puhkesi, koska ensimmäisen Balkanin sodan voittajavaltiot, joista yksi oli Bulgaria, eivät päässeet sovintoon niiden alueiden jakamisesta, jotka Turkki oli sodan jälkeen joutunut Lontoon sopimuksen mukaisesti luovuttamaan. Lontoon sopimuksella 30. toukokuuta 1913 Turkki oli menettänyt lähes kaikki Euroopan puoleiset alueensa, lukuun ottamatta Istanbulia ja pientä maa-aluetta sen läheisyydessä.
Jo 19. toukokuuta 1913, ensimmäisen Balkanin sodan vielä kestäessä, Bulgarian joukot hyökkäsivät Pirotin ja Zajecarin kaupunkeihin Serbiassa, vaikka tässä sodassa Serbia ja Bulgaria olivat samalla puolella. Serbian kuningas Pietari julisti sodan 1. kesäkuuta Bulgariaa vastaan, ja taistelut puhkesivat myös Makedoniassa. Myös Kreikka julisti 3. heinäkuuta sodan Bulgariaa vastaan.
Balkanin valtiot Kreikka, Romania, Montenegro ja Turkki lähtivät sotaan Serbian puolelle . Romania puolestaan havitteli naapurinsa kahden vastustajan sitomaksi ja marssi 10. kesäkuuta eteläiseen Dobrudzhaan. Turkkilaiset valloittivat Adrianopolin 25. maaliskuuta ja saavuttivat sotilaallisia voittoja. Rauhanneuvottelut aloitettiin Bukarestissa 29. heinäkuuta.
Toinen Balkanin sota päättyi rauhansopimukseen, joka allekirjoitettiin 10. elokuuta Bukarestissa ja 29. syyskuuta Konstantinopolissa vuonna 1913. Bulgaria menetti kaikki ensimmäisessä Balkanin sodassa valloittamansa alueet sekä Dobrudzhan, joka on hedelmällistä viljelymaata, kun Serbia ja Kreikka jakoivat keskenään suurimman osan Makedoniasta. Serbia sai tuolloin sen alueen, joka nykyisin muodostaa Makedonian valtion, Kreikka taas nykyisen Kreikan Makedonian. Myös Salonikin kaupunki ja Thasoksen saari luovutettiin Kreikalle. Albaniasta tuli Saksan prinssi Wilhelmin johtama itsenäinen valtio. Kreeta siirtyi lopullisesti osaksi Kreikkaa, joka vaati alueita Epeiroksesta, joka siihen asti oli turkkilainen Albania. Osmanien valtakunnalle palautettiin osa sen ensimmäisessä Balkanin sodassa menettämistä alueista, muun muassa Adrianopoli, ja täten Euroopan puoleinen Turkki sai nykyiset rajansa. Turkin länsirajaksi tuli Maritsa-joki. Bulgarialle jäi kuitenkin vielä Länsi-Traakia, jossa sen alueet ulottuivat Egeanmereen saakka, mutta tämän alueen se menetti myöhemmin Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Kreikalle.
Sota aiheutti 500 000 ihmisen pakolaisuuden ja karkoituksen. 234 000 turkkilaista lähti Bulgariasta ja Serbiasta ja 15 000 bulgarialaista pakeni Makedoniasta, joka jaettiin Kreikan ja Serbian kesken. Noin 70 000 kreikkalaista pakeni Traakiasta, joka liitettin Bulgariaan. Epeiros siirtyi Kreikalle, josta karkoitettiin noin 70 000 albaania. Ottomaanien valtakunnasta lähteneet 265 000 kreikkalaista ja 100 000 turkkilaista siirtyi Kreikasta Osmaanien valtakuntaan.
Sodan jälkeen Bulgarian pääministeri Vasil Radoslavov ryhtyi lähentämään maataan Italian, Itävalta-Unkarin ja Saksan kolmiliittoon, jonka erimielisyydet olivat jo huonot, koska Itävalta-Unkari ei hyväksynyt Romanian hallituksen Bulgarialle esittämiä aluevaatimuksia.
Johan Banér
Johan Banér (myös "Juhana Banér") (23. kesäkuuta 1596 – 10. toukokuuta 1641), Gustav Banérin poika, oli Ruotsin armeijan marsalkka ja johti maan armeijaa kolmikymmenvuotisen sodan aikana vuosina 1634–41.
Banér tuli Ruotsin armeijan palvelukseen 1615 ja taisteli Kustaa II Aadolfin alaisuudessa Venäjällä, Puolassa, Liivinmaalla ja Saksassa. 1634 hänestä tuli marsalkka, ja vuosina 1634–41 hän johti Ruotsin armeijaa kolmikymmenvuotisessa sodassa. Ruotsin armeija murskattiin Nördlingenin taistelussa 1634, mutta Banér käänsi sodan suunnan voittamalla Wittstockin taistelun 1636. Hän johti Ruotsin armeijan peräytymistä 1637 takaisin Pommeriin ja voitti saksilaiset Chemnitzin taistelussa 1639.
Ruotsin Pommerin kenraalikuvernöörinä Banér toimi vuosina 1638–1641.
Diofantoksen yhtälö
Diofantoksen yhtälö on kokonaislukukertoiminen vähintään kahden muuttujan polynomiyhtälö, jolle etsitään kokonaislukuratkaisuja. On todistettu, ettei ole olemassa algoritmia, joka selvittäisi yleisessä tapauksessa, onko annetulla Diofantoksen yhtälöllä ratkaisuja. Monia erikoistapauksista sen sijaan on tutkittu ja löydetty ehtoja, joilla ratkaisu on olemassa. Yhtälöä kutsutaan tällä nimellä Diofantos Aleksandrialaisen mukaan.
Yhtälöllä formula_16 ei selvästi ole ratkaisuja: vasemman puolen arvo on aina kymmenellä jaollinen, oikea puoli ei.
Yleisen ratkaisumenetelmän mahdottomuuden todisti Juri Matiasevic.
Monet kuuluisat matemaattiset ongelmat pyytävät määrittämään tietyn Diofantoksen yhtälön kaikki ratkaisut tai onko ratkaisuja ylipäätänsä olemassa. Näihin ongelmiin tarvitaan lähes poikkeuksetta kehittyneitä nykymatematiikan menetelmiä, kuten algebrallista geometriaa. https://helda.helsinki.fi/bitstream/handle/10138/42335/Diofantoksen%20yhtalot.pdf?sequence=2
Bakeliitti
Bakeliitti on belgialaisamerikkalaisen kemistin Leo H. Baekelandin (1863–1944) vuonna 1907 keksimä ensimmäinen täysin keinotekoinen polymeeri, fenoliformaldehydihartsi, joka luokitellaan kertamuoviksi. Sitä valmistetaan kondensaatioreaktion avulla kuumentamalla fenolia ja formaldehydia katalyytin läsnä ollessa.
Valmistuksen alkuvaiheessa bakeliitti on muovailtavaa, kuumennettaessa se muuttuu kovaksi, liukenemattomaksi.
Bakeliitti on hyvä sähköeriste. Bakeliittia käytettiin eboniitin vastikkeena sähköteknillisten esineiden, veitsenpäiden, kädensijojen, kampojen ym. valmistamiseen. Sitä harkittiin käytettäväksi toisen maailmansodan aikana kolikoiden valmistukseen, kuparin mennessä ammusteollisuuteen.
Bakeliitti on jäänyt käytöstä sen hinnan ja valmistuksen monimutkaisuuden vuoksi. Vanhoista bakeliittisista esineistä on tullut merkittäviä keräilykohteita. Bakeliittiliimaa käytetään nykyään kuitenkin mineraalivillan valmistuksessa.
Yhdysvaltalaisen Hexion Specialty Chemicalsin omistaman saksalaisen Bakelite AG:n hallussa ovat "bakeliitti"-nimen oikeudet useassa maassa, ei kuitenkaan esimerkiksi Suomessa.
Baktria
Baktria oli Keski-Aasiassa sijainneen muinaisen Persian valtakunnan maakunnan kreikankielinen nimi. Sen pääkaupunki oli Baktra. Se sijaitsi nykyisen Afganistanin ja Pakistanin alueilla.
Ei tiedetä, kuuluiko Baktria vielä Meedian valtakuntaan, mutta Kyyros II Suuri valloitti sen ja teki siitä Persian maakunnan. Kun Aleksanteri Suuri löi Dareios III:n, Baktrian satraappi Bessos yritti organisoida vastarintaa Baktriasta käsin. Aleksanteri valtasi myös Baktrian, josta tuli uuden makedonialaisen valtakunnan maakunta. Myöhemmin Baktriasta tuli Seleukidien valtakunnan osa. Aleksanterin ja seleukidien aikana Baktriaan perustettiin uusia kaupunkeja, ja sinne tuli paljon kreikkalaisia asukkaita.
Seleukidien oli vaikea pitää Baktriaa vallassaan, ja lopulta vuonna 255 eaa. Baktrian satraappi Diodotus teki Baktriasta itsenäisen. Niin sanottu Kreikkalais-baktrialainen kuningaskunta valtasi alueita myös Intiasta, mutta se hajosi lopulta pienemmiksi kuningaskunniksi. Viimeiset kuningaskunnat säilyivät aina vuoteen 10 jaa.
Gadolin
Gadolin on suomalainen suku, jonka kaksi sukuhaaraa on introdusoitu Suomen aateliiin.
Vitus Bering
Vitus Jonassen Bering (, tunnetaan myös nimellä Ivan Ivanovitš Bering, ; 12. elokuuta 1681 Horsens, Tanska –19. joulukuuta 1741 Beringin saari, Kamtšatkan niemimaan lähellä) oli tanskalaissyntyinen löytöretkeilijä, joka tutki Venäjän palveluksessa Siperian rannikoita ja löysi Alaskan sekä Aleuttien saariston. Beringinmeren oli jo aiemmin löytänyt kasakka Semjon Dežnjov vuonna 1648, mutta Bering julkaisi siitä selonteon. Samoin Dežnjov purjehti Beringinsalmen läpi jo 1648 (pohjoisesta etelään), Bering vuonna 1728, mutta vasta James Cook totesi vuonna 1778 salmen erottavan Aasian Amerikasta.
Bering lähti merille jo 15 vuoden ikäisenä, ensiksi Intiaan lähtevällä laivalla. Hän vietti merillä yhteensä kahdeksan vuotta tanskalaisilla ja hollantilaisilla aluksilla. Lisäksi hän opiskeli merenkulkua Amsterdamissa. Vuonna 1704 amiraali Cornelius Cryus värväsi Beringin Venäjän laivastoon. Bering palveli suuressa Pohjan sodassa Itämerellä ja vuosina 1710–1712 turkkilaisia vastaan Asovanmerellä.
Pietari Suuren ehdotuksesta Bering teki matkan Kamtšatkaan. Hän matkusti retkikuntineen vuonna 1725 Siperian halki Ohotskiin ja rakensi siellä kaksi alusta, joilla hän kiersi Kamtšatkan niemimaan. Hän rakennutti varsinaisen tutkimusretkilaivansa Tyynenmeren rannikolla Kamtšatkajoen suulla. Vuonna 1728 hän purjehti pohjoiseen, kunnes ei enää havainnut maata pohjoisessa eikä idässä kuljettuaan Beringinsalmen läpi. Samana vuonna hän löysi Saint Lawrencen saaren. Seuraavana vuonna hän purjehti itään.
Bering palasi Pietariin vuonna 1730. Paluumatkalla Siperian halki hän sairastui vakavasti ja viisi hänen lapsistaan kuoli.
Bering sai 1730-luvun alussa Venäjän keisarinna Annalta tehtäväksi etsiä meritien Amerikkaan ja ottaa selvää mantereen rannikosta. Matkan alullepanemisen taustalla oli Venäjän halu laajentaa imperiumiaan kohti Amerikkaa. Bering rakennutti Siperiassa laivat "Svjatoi Pjotr" (”Pyhä Pietari”) ja "Svjatoi Pavel" (”Pyhä Paavali”). Vuonna 1740 hän perusti Kamtšatkaan Petropavlovskin asutuksen, josta hän johti seuraavana vuonna tutkimusmatkan Alaskaan. Alukset pääsivät lähtemään matkalle 29. toukokuuta 1741. Paluumatkalla hän löysi Aleutit. Beringistä tuli liian sairas komentamaan laivaansa, ja retkikunta rantautui asumattomalle saarelle (nyk. Beringinsaari) Beringinmeren lounaisrannalla, missä Bering ja 28 hänen miestään kuoli. Myrsky hajotti laivan, josta puuseppä S. Starodubtsev sai rakennettua hengissä selvinneiden kanssa pienemmän aluksen. "Svjatoi Pjotrin" 77 miehestä vain 46 selvisi retkestä.
Suomeen Beringin yhdistää hänen vaimonsa, Anna Christina Bering, jonka isä oli viipurilainen kauppias Mathias Pülse.
Tanskalais–venäläinen tutkimusretkikunta löysi Beringin ja viiden muun merimiehen haudan elokuussa 1991.
Bernhard Clairvauxlainen
Pyhä Bernhard Clairvauxlainen O. Cist (myös "Bernard", 1090 ehkä Fontaine-les-Dijon – 20. elokuuta 1153 Clairvaux) oli roomalaiskatolinen ranskalainen ja sisterssiläinen munkki, apotti, pyhimys, mystikko ja kirkonopettaja. Häntä kunnioitetaan mehiläisten kasvattajien, kynttilöiden valmistajien, vahan sulattajien, Gibraltarin ja Cambridgen Queens' Collegen suojeluspyhimyksenä. Pyhimyksen tunnuksia ovat esimerkiksi mehiläispesä, mehiläiset, kolme mitraa kirjan päällä, valkoinen koira, kahlehdittu paha henki, sekä kirja. Mies kuvataan usein Neitsyt Mariasta näyn saavana sisterssiläisenä, sisterssiläisenä mehiläispesän kanssa, sisterssiläisenä kahlitun pahan hengen kanssa, sisterssiläisenä mitra luonaan maassa, sisterssiläisenä parveilevien mehiläisten kanssa, sisterssiläisenä valkoisen koiran kanssa ja sisterssiläisenä kirjoittaen ja katsoen Neitsyt Mariaa. Paavi Aleksanteri III kanonisoi miehen 18. tammikuuta 1174, paavi Pius VIII julisti miehen kirkonopettajaksi vuonna 1830 ja paavi Pius XII ylisti häntä nimityksellä "doctor mellifluus" ensyklikassa vuodelta 1953. Katolinen kirkko viettää hänen muistopäiväänsä 20. elokuuta eli päivänä jona hän kuoli 63-vuotiaana.
Pyhän Bernhardin elämä voidaan jakaa seuraaviin vaiheisiin:
Pyhä Bernhard syntyi aatelisperheeseen Fontainesissa, lähellä Dijonia, vuonna 1090. Vuonna 1112 hän liittyi sisterssiläissääntökunnan Citeaux'n luostariin yhdessä neljän veljensä ja yli 20 ystävänsä kanssa. Myöhemmin myös hänen muut veljensä ja useat sukulaisensa liittyivät luostarin jäseniksi.
Pyhä Bernhard perusti Clairvaux'n luostarin, jota hän johti kuolemaansa asti. Luostarissa oli parhaimmillaan yli 700 munkkia ja sillä oli yli 100 aliluostaria. Hän muokkasi ja uudisti voimakkaasti sisterssiläissääntökuntaa ja edesauttoi sääntökuntaa huomattavan lähellä olevan Temppeliherrojen ritarikunnan syntymistä. Hänestä tulikin merkittävä vaikuttaja toisen ristiretken (1147) perustamisessa.
Vuonna 1145 paaviksi valittu Eugenius III oli pyhän Bernhardin oppilas Clairvaux'n luostarissa, ja näin pyhä Bernhard jatkoi hänen paavillisena neuvonantajanaan. Tämä toi pyhälle Bernhardille huomattavan vaikutusvallan myös Vatikaanissa. Hän toimi myös kuningas Ludvig VII:n neuvonantajana ja auttoi vastapaavi Analectus II:sta käsittelevän skisman loppuunsaattamisessa.
Pyhä Bernhard kuoli vuonna 1153. Kristityt valtasivat Gibraltarin muslimeilta hänen juhlapäivänään vuonna 1462.
Pyhän Bernhardin elinaikana hallitsivat seuraavat 10 paavia: autuas Urbanus II, (1088-99) Paschalis II, (1099-1118) Gelasius II, (1118-19) Calixtus II, (1119-24) Honorius II, (1124-30) Innocentius II, (1130-43) Celestinus II, (1143-44) Lucius II, (1144-45) autuas Eugenius III (1145-53) ja Anastasius IV. (1153-54)
Pyhän Bernhardin kerrotaan laatineen seuraavat teokset:
Roomalaiskatolisessa messussa pyhää Bernhardia on muistettu hänen juhlapäivänään seuraavanlaisella latinankielisellä kollehtarukouksella:
""Orémus."
"Deus, qui pópulo tuo ætérnæ salútis beátum Bernárdum minístrum tribuísti: præsta, quǽsumus; ut, quem Doctórem vitæ habúimus in terris, intercessórem habére mereámur in coelis.""