hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Iljušin Il-18
Iljušin Il-18 on neuvostoliittolainen matkustaja- ja kuljetuskone, jonka pohjalta on kehitetty tiedustelukone Iljušin Il-20, taistelunjohtokone Iljušin Il-22 sekä kaukomeritiedustelukone ja sukellusvenetorjuntakone Iljušin Il-38.
Iljušin Il-18 oli Aeroflotin ensimmäinen potkuriturbiinikone, joka suunniteltiin Vickers Vanguardin ja Lockheed Electran kaltaiseksi keskipitkän matkan matkustajakoneeksi. Ensimmäisen kerran prototyyppi lensi 4. heinäkuuta 1957 neljällä Kuznetšov NK-4 -potkuriturbiinimoottorilla varustettuna. Ensilennon jälkeen tuotettiin neljä muuta prototyyppiä ja 20 koneen mallisarja, josta osa varustettiin Ivženko AI-20 -moottorein, jotka tulivat myös ensimmäisen tuotantokoneen moottoreiksi. Koelennot suoritettiin loppuun maaliskuussa 1958 ja tuotanto oli alkanut 1957 päättyen 1968.
Ensimmäisissä tyypeissä Il-18 ja Il-18B oli tilaa 84 matkustajalle, mutta ongelmia moottoreiden kanssa. 111-paikkaista Il-18V:ä ryhdyttiin valmistamaan 1961. Pidemmän matkan Il-18I:ä ryhdyttiin valmistamaan 125-paikkaisena lisäpolttoainetankein. Se ei kuitenkaan tullut käyttöön, vaan sen tarjoama kokemus ja ominaisuudet hyödynnettiin 125-paikkaisessa Il-18D:ssä, mikä tuli käyttöön 1966. Viimeisin valmistukseen tuleva malli oli Il-18E, jossa oli Il-18D:n laaja runko ja Il-18V:n siivet.
Venäjän laivasto omaksui tyypin Iljušin Il-38 -muodossa sukellusvenetorjunta- ja kaukomeritiedustelukoneena. Venäjän ilmavoimien lisäksi joitain koneita on käytössä edelleen pääasiassa kuljetuskoneina.
Kauppa- ja teollisuusministeriö
Kauppa- ja teollisuusministeriö (lyhenne KTM) oli suomalainen ministeriö, joka yhdistettiin 1.1.2008 työ- ja elinkeinoministeriöön.
Kauppa- ja teollisuusministeriön päätehtävänä oli parantaa elinkeinoelämän kilpailukykyä ja yritysten toimintaedellytyksiä sekä edistää työllisyyttä Suomessa. KTM tuki tutkimusta ja tuotekehitystä sekä pyrki edistämään tehokasta kilpailua markkinoilla.
Viimeisenä kauppa- ja teollisuusministerinä toimi Mauri Pekkarinen (kesk.).Kauppa- ja teollisuusministeriön toimialaan kuuluivat aikaisemmin myös ammattikasvatus ja ammattikoulujen toiminnan valvonta ja ohjaus. KTM:n ammattikasvatusosaston tehtävät siirrettiin vuoden 1966 alussa perustetulle Ammattikasvatushallitukselle, joka siirtyi opetusministeriön alaisuuteen vuonna 1969.
Yantai
Yantai () on prefektuuritason merenrantakaupunki Shandongin niemimaalla Shandongin maakunnassa Kiinassa. Kaupunki sijaitsee linnuntietä noin 400 kilometriä maakunnan pääkaupunki Jinanista itään. Yantain väkiluku on 6,968 miljoonaa (2010) ja pinta-ala 13 746 neliökilometriä.
Kaupunki rajoittuu pohjoisessa Bohainmereen, idässä Weihain kaupunkiin ja etelässä Keltaiseenmereen sekä lännessä Qingdaon ja Weifangin kaupunkeihin. Kaupungilla on 702 kilometriä rantaviivaa ja siihen kuuluu 63 saarta.
Piirikuntatasolla Yantai jakautui 12 osaan seuraavasti (väkiluvut vuodelta 2010):Yantai on suosiotaan kasvattanut rantalomakohde monelle kiinalaiselle. Seutu on tunnettu Aasian laajimpiin kuuluvana viinintuotantoalueena, jossa on tuotettu viiniä jo yli 100 vuotta. Viinintuotantoa esitellään esimerkiksi Changyun viinikulttuurimuseossa, joka on perustettu 1892 avatun Changyun viinitehtaan aiempiin tiloihin.
Seudun asutushistoria ulottuu 10 000 vuoden taakse. Toisen oopiumisodan seurauksena kaupungin satama avattiin ulkomaalaisille aluksille. Ming-dynastian (1368–1644) aikana kaupungin pohjoiselle mäelle pystytettiin Langyantai-torni, joka tornin merkkitulella kaupunkilaisia avulla varoitettiin merirosvoista. Kaupungin nimi on seurausta tästä varoitustornista, sillä Yantai on yhdistelmä sanoista "yan" ’savu’ ja "tai" ’torni’.
Yantain satama on erittäin suuri rahtisatama, jonka kautta kulki vuonna 2013 yhteensä 286,8 miljoonaa tonnia rahtia, jolla määrällä se oli Kiinan 13. suurin rahtisatama.
Nopean junayhteyden kaupunkiin tuo Kiinan rautateiden suurnopeusjunalinja Jinan–Zibo–Weifang–Qingdao–Yantai–Weihai–Rongcheng. Yantai Laishanin kansainvälinen lentoasema palvelee kaupunkia.
Indigonsininen
Indigonsininen eli intiansininen tai retuliini on syvän sininen väri. "Indigo" on kasviperäinen indigon­sininen väriaine, jonka tärkein ainesosa on "indigotiini". Ainetta käytetään esimerkiksi farkkujen värjäämiseen. Värjäysaineena ja väripigmenttinä käytettävä indigo on lämpimän sävyistä, kun taas optisena värinä indigolla tarkoitetaan violetinsävyistä sinistä.
Indigoa saadaan useista eri indigokasvien sukuun kuuluvasta kasvista, joita kasvaa Aasiassa ja Keski- ja Etelä-Amerikassa, sekä joistakin viileämmässä kasvavista muista kasvilajeista kuten väri­morsingosta. Synteettisesti indigotiinia valmistettiin laboratoriossa vuonna 1880, ja vuonna 1883 Adolf von Baeyer selvitti sen kemiallisen kaavan. Vuodesta 1897 lähtien synteettistä indigoa on valmistettu myös kaupallisesti. Synteettisesti sitä voidaan valmistaa esimerkiksi o-nitrobentsaldehydistä ja asetonista. Indigo ei tartu kuituihin kovin hyvin, joten indigolla värjätyt vaatteet haalistuvat vähitellen pesuissa. Parhaiten indigo tarttuu kuituihin, joissa on poolisia funktionaalisia ryhmiä.
Pastörointi
Pastörointi on ranskalaisen kemistin ja mikrobiologin Louis Pasteurin kehittämä menetelmä, jossa elintarvikkeen säilyvyyttä ja turvallisuutta parannetaan tuhoamalla mahdolliset tautia aiheuttavat mikrobit kuumentamalla. Tyypillisin pastöroitava tuote on maito. Myös monia mehuja pastöroidaan. Pastörointi pidentää tuotteen säilyvyysaikaa merkittävästi.
Pasteurin alkujaan käyttämä menetelmä oli tuotteen kuumentaminen 65 °C:n lämpötilassa noin 30 minuutin ajan. Nykyään pastöroinnissa elintarvikkeen lämpötila nostetaan vähintään 71–74 °C:n lämpötilaan 10–30 sekunnin ajaksi.
Pastöroinnin ansiosta maito on nykyisin yksi turvallisimpia elintarvikkeita. Maito on hyvä mikrobien kasvualusta, ja bakteerit ja muut patogeenit kasvavat siinä nopeasti. Uuden-Seelannin terveysviraston (CDC) mukaan pastöroimaton maito (raakamaito) aiheuttaa lähes kolme kertaa enemmän sairaalatapauksia kuin mikään muu elintarvike ja on maailman vaarallisimpia elintarvikkeita. Raakamaito voi saastua monin tavoin: lehmän lannasta, lehmän ihon bakteereista, utaretulehduksesta, likaisista välineistä tai muusta.
Suomessa maidolla ei ole pastörointipakkoa mutta esimerkiksi Kanadassa pastörointi on pakollista (vähintään 16 sekuntia ja 72 °C), samoin jäähdytys 4 asteeseen. Myös Yhdysvalloissa raakamaito on monessa osavaltiossa laitonta.
Pastöroimaton maito voi sisältää useita taudinaiheuttajia, kuten kampylobakteereja, kolibakteereja, listeriaa, salmonellaa, yersiniaa ja brucellaa. Sairauksiin, joita pastörointi voi torjua, kuuluvat tuberkuloosi, kurkkumätä, polio, salmonelloosi, nielutulehdus, tulirokko ja lavantauti.
Pastöroinnin myötä 1800-luvulla kuolleisuus suolistoinfektioihin väheni Englannissa 99 %. Kampanjointi pastöroimatonta maitoa vastaan alkoi 1800-luvulla, kun huomattiin maidon pastöroinnin vähentävän huomattavasti lapsikuolleisuutta.
HTST-pastörointi tuhoaa 99,999 % maidon mikro-organismeista. Tämän katsotaan tuhoavan lähes kaikki hiivat, homeet ja yleiset pilaantumisbakteerit samoin kuin patogeeniset lämmönkestävät eliöt (mm. "Mycobacterium tuberculosis").
Pastöraation aiheuttamat ravintoarvohäviöt ovat melko pieniä. Pastörointi vähentää liukoista kalsiumia ja fosforia 5 %, tiamiinia ja B12-vitamiinia 10 % ja C-vitamiinia 20 %. Sekä raakamaito että pastöroitu maito sisältävät saman verran laktoosia ja eivät sisällä laktaasia.
Vaikka pastörointi tappaa useimmat patogeeniset eli tautia aiheuttavat mikrobit, se ei silti tehoa kaikkiin patogeeneihin. Näitä ovat erityisesti:
Dalton
Dalton (lyhenne Da) on molekyylimassan yksikkö. Se on yhden atomimassayksikön suuruinen eli 1,66053886·10 kg, joka vastaa likimain vetyatomin massaa. Suuret massat ilmaistaan kilodaltoneina ("kDa") ja megadaltoneina ("MDa"). Yksikkö on nimetty brittiläisen tiedemiehen John Daltonin mukaan.
Kiehumispiste
Kiehumispiste on lämpötila, jossa liuoksen höyrynpaine on yhtä suuri kuin nestettä ympäröivän ympäristön paine. Neste alkaa kiehua, kun paineet ovat yhtä suuret. Kiehuminen eroaa haihtumisesta siten, että kiehumisessa höyryä muodostuu myös nesteen sisällä eikä vain pinnalla. Veden kiehumispiste on celsiusasteikon alkuperäisen määritelmän mukaan tasan 100 celsiusastetta eli 373,15 kelviniä normaali-ilmanpaineessa. Nesteen normaali kiehumispiste on lämpötila, jossa höyrynpaine on 101 325 Pa.
Veden kiehumispiste alenee, kun ulkoinen paine pienenee (vakuumitislaus) ja vastaavasti nousee, kun ulkoinen paine kasvaa (painekattila). Esimerkiksi 900 mbar:n ilmanpaineessa kiehumispiste on 96,7 °C ja 1 040 mbar:n paineessa 100,7 °C. Tyhjiössä (paine luokkaa 1 Pa tai alle) monet aineet kiehuvat hyvin matalassa lämpötilassa.
Patoputkimoottori
Patopainemoottori (myös patoputkimoottori, ) on reaktiomoottorityyppi, jossa ei ole liikkuvia osia. Patopainemoottorit eivät toimi paikallaan, vaan vaativat nopeutta, jotta ilma saataisiin puristumaan moottoriin, koska patopainemoottoreissa ei ole ahdinta. Patopainemoottorilla varustut ilma-alukset nosteaankin tästä syystä usein ilmaan toisen lentokoneen tai apuraketin kyydissä, jolloin saavutetaan moottorin käynnistämiseen vaadittava ilmannopeus. Patopaineen paras hyötysuhde saavutetaan noin kolmen Machin nopeuksilla, mutta moottorityyppi toimii aina kuuden Machin nopeuksiin saakka.
Patopainemoottoreita voidaan käyttää esimerkiksi suurilla nopeuksilla lentävissä laitteissa, kuten ohjuksissa ja ammuksissa. Asesuunnittelijat ovatkin kehitelleet esimerkiksi patopainemoottorilla varustettua 120 mm kranaatinheittimen ammusta, joka pystyisi moottorin avulla saavuttamaan jopa 35 kilometrin kantaman. Moottoria on käytetty myös onnistuneesti työntövoiman tuottamiseen helikopterin lapojen päissä.
Jatkuvaan palamiseen perustuvat patopainemoottorit sekoitetaan usein katkonaiseen palamiseen perustuviin sysäysputkimoottoreihin, sekä samantapaisiin, mutta suuremmilla virtausnopeuksilla toimiviin SCRAMJETeihin.
Ramjet on yksi tunnetuimmista patoputkimoottorin tyypeistä. Sen toimintaperiaate ilmenee oheisesta kuvasta. Ramjet on periaatteessa putki, jonka etuosasta (inlet) ilma virtaa sisään ja putken muotoilun ansiosta se puristuu kasaan (compression) samalla kun virtausnopeus laskee. Moottorin sisällä ilmaan sekoitetaan polttoainetta (fuel injection), joka poltetaan polttokammiossa (combustion chamber) ja kuumuudessa laajentunut pakokaasu suihkutetaan suuttimen (nozzle) kautta ulos (exhaust). Muiden suihkumoottorien tapaan työntövoima syntyy suurinopeuksisesta ilmavirrasta.
Ramjet on teknisesti hyvin lähellä rakettimoottoria. Merkittävä ero tulee kuitenkin siitä, että ramjetissä palamiseen vaadittava happi tulee konetta ympäröivästä ilmasta, eikä erillisestä happitankista. Ramjet-moottorin hankala piirre on, että se ei toimi, ellei liikuta nopeuksilla, jotka ovat yli puolet äänennopeudesta. Lisäksi ilmavirran hidastaminen moottorin kurkussa alle äänennopeuden aiheuttaa shokkiaallon, jonka vuoksi moottori tuottaa huomattavan suuren ilmanvastuksen. Jotta polttoaineen liekki ei sinkoutuisi ilmavirrassa moottorista ulos, polttokammioon on myös asetettava ilman virtausta haittaavia esteitä, "liekinpitimiä", jotka kasvattavat ilmanvastusta lisää.
Nestemäistä polttoainetta käyttävässä moottorissa (Liquid Fuel RamJet, LFRJ) polttoaine suihkutetaan ilmavirtaan kun taas kiinteää polttoainetta käyttävässä ratkaisussa (Solid Fuel Integrated Rocket Ramjet, SFIRR) polttoaine on kiinnitetty polttokammion seinään, josta se vähitellen palaa pois. Kylmän sodan aikana Yhdysvalloilla oli suunnitteilla Project Pluto, jossa ilma kuumennettaisiin ohjaamalla se ydinreaktorin läpi.
Ramjet-moottoreita käytetään lähinnä ohjuksissa ja joissakin koeluontoisissa lentokoneissa. Ohjuksista eräs tunnetuimpia lienee Bloodhound, jossa on kaksi kaksoisramjetiä ja niiden keskellä erillinen alkuvauhdin antava rakettimoottori.
Lasertulostin
Lasertulostin on laite, jolla voidaan piirtää esimerkiksi tietokoneen ruudulla nähtyä grafiikkaa tai tekstiä paperin pintaan. Laserkirjoittimet muistuttavat rakenteeltaan kopiokonetta.
Kirjoittimessa on valoherkkä sylinteri ja pyörivä rumpu. Nopeasti liikkuva lasersäde piirtää tulostettavan sivun rumpuun ja aiheuttaa rummussa positiivisen sähkövarauksen. Positiivinen sähkövaraus vetää puoleensa negatiivisesti latautuneita värijauhehiukkasia niihin kohtiin, joihin lasersäde on osunut. Tämän jälkeen paperiarkki kiinnittyy rumpuun lämmitettynä, ja värijauhehiukkaset tarttuvat paperille.
Värijauhe koostuu pigmentistä ja muovihiukkasista. Muovi sulaa kuumennettaessa, jolloin värijauhe imeytyy paperin kuituihin.
Lasertulostimen toimintaperiaate on seuraava:Lasertulostimen keksi vuonna 1969 Xeroxilla työskennellyt tutkija Gary Starkweather yhdistäessään laservalon aiemmin käytössä olleeseen elektrofotografiaprosessiin. Starkweatherin keksintöön perustuva lasertulostinprototyyppi tulosti vuonna 1971 jo kahden sivun sekuntivauhdilla.
Ensimmäinen lasertulostin, IBM 3800, tuli kaupallisesti saataville vuonna 1976. Toimistokäyttöön tarkoitetut lasertulostimet ilmestyivät markkinoille vasta vuonna 1981 yhdessä Xerox Star -tietokoneen kanssa. Henkilökohtaisten tietokoneiden yleistyttyä lasertulostimet kehittyivät kompaktimmiksi. Ensimmäinen kirjoituspöydällä käytettäväksi suunniteltu lasertulostin oli HP:n ja Canonin yhteishankkeena toteuttama HP LaserJet vuonna 1984. Pian HP:n jälkeen esimerkiksi Brother, IBM ja Apple toivat markkinoille omat pöytämalliset lasertulostimensa.
Lasertulostimet tarjosivat toimisto- ja sittemmin myös yksityiskäyttöön keinon tulostaa samalle paperille useita eri fontteja nopeasti ja tarkasti. Vastaavia ominaisuuksia ei tuolloin tarjonnut mikään yleisesti saatavilla ollut tulostintyyppi. 1980-luvulla ja sen jälkeen lasertulostinten koko ja hinta ovat pienentyneet olennaisesti.
Australiassa tehdyn tutkimuksen mukaan lasertulostimien huoneilmaan päästämät hiukkaset voivat aiheuttaa keuhkoille samankaltaista vahinkoa kuin tupakansavu. Queenslandin teknillisen yliopiston tutkimista laitteista lähes kolmasosa päästi ilmaan terveydelle haitallisia hiukkasia. Ongelmat olivat normaalia pahempia, kun mustekasetti oli uusi tai tulostettiin kuvia, jotka vaativat paljon mustetta.
Pinsk
Pinsk (, , ) on keskikokoinen kaupunki Valko-Venäjän lounaisosissa. Kaupunki sijaitsee Dneprin läntisen sivuhaaran, Pripet-joen pohjoisrannalla Brestin alueella, lähellä historiallisesti tunnettuja Pinskin soita. Nykyisin merkittävä osa näistä soista on ojitettu pelloiksi tai muuhun käyttöön. Pinskissä oli vuoden 2009 väestönlaskun mukaan 130 355 asukasta, eli se on väkilukunsa perusteella Valko-Venäjän 10. suurin kaupunki. Hallinnollisesti kaupunki on suoraan Brestin maakunnan alaisuudessa.
Merkittäviä työllistäjiä ovat maatalous, elintarviketeollisuus. Polesian alueen valtionyliopisto aloitti toimintansa vuonna 2006 Pinskissä.
Kaupunki on rautatien varrella – sen läpi kulkee Valko-Venäjän eteläosat itä-länsi-suuntaisesti yhdistävä Brest–Kobryn–Pinsk–Homel-rata. Samoja kaupunkeja yhdistävä M10 valtatie viistää 8 kilometriä Pinskin keskustan pohjoispuolelta.
Kaanon
Kaanon () voi tarkoittaa seuraavia:
Neitsytsaaret
Neitsytsaaret on Pieniin Antilleihin kuuluva saaristo Karibianmerellä, joka jakautuu hallinnollisesti kahteen osaan. Idässä on Yhdistyneelle kuningaskunnalle kuuluvat Brittiläiset Neitsytsaaret, ja tämän länsipuolella Yhdysvalloille kuuluvat Yhdysvaltain Neitsytsaaret. Joissain ryhmittelyissä Puerto Ricoon kuuluvat läntisimmät saaret (Espanjan Neitsytsaaret) katsotaan omaksi, kolmanneksi osakseen Neitsytsaaria.
Kristoffer Kolumbus löysi saaret vuonna 1493 ja antoi niille nimen "Santa Ursula y las Once Mil Vírgenes" (”Pyhä Ursula ja yksitoistatuhatta neitsyttä”). Nykyisin niihin viitataan vain nimellä Neitsytsaaret. Saarien alkuperäisasukkaita olivat karibit, jotka Kaarle V:n joukot tuhosivat vuonna 1555 liittäen saaret Pyhään saksalais-roomalaisen keisarikuntaan.
Myöhemmin saaria asuttivat Afrikasta sokeripelloille työvoimaksi tuodut orjat. Sokeripeltoja ei enää ole, mutta orjien jälkeläiset asuvat yhä alueella jakaen saman kulttuurin muun Karibianmeren englanninkielisen väestön kanssa. Tärkein tulonlähde on matkailu.
Sekä Brittiläisillä että Yhdysvaltain Neitsytsaarilla on käytössä vasemmanpuoleinen liikenne Yhdistyneen kuningaskunnan tapaan, mutta rahayksikkö on Yhdysvaltain dollari.
Andy Bell (basisti)
Andrew "Andy" Piran Bell (s. 11. elokuuta 1970, Cardiff, Wales) on brittiläinen muusikko. Vuodesta 1999 hän on ollut rock-yhtye Oasiksen basisti.
Bell toimi ensin Ride-yhtyeessä sekä myöhemmin Hurricane #1 -yhtyen kitaristina, laulunkirjoittajana ja keulahahmona. Vuonna 1999 hän korvasi Paul McGuiganin Oasiksen basistina. Hän kirjoitti ensimmäisen laulunsa yhtyeessä, "A Quick Peep", vuonna 2002 julkaistulla levyllä "Heathen Chemistry". "Don't Believe The Truth" -levyllä hän kirjoitti kaksi laulua, "Turn Up The Sun" ja "Keep The Dream Alive".
Gem Archer
Colin "Gem" Murray Archer (s. 7. joulukuuta 1966 Durham, Englanti) oli brittiläisen rock-yhtye Oasiksen kitaristi vuosina 1999 - 2009. Sitä ennen hän oli Heavy Stereo -yhtyeen kitaristi. Noel Gallagherin lähdettyä Oasiksesta 2009 muut bändin jäsenet jatkoivat ilman häntä ja näin syntyneen uuden bändin nimeksi tuli Beady Eye.
Paul McGuigan
Paul Francis ”Guigsy” McGuigan (s. 9. toukokuuta 1971 Manchester, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläinen muusikko. Hänet tunnetaan parhaiten urastaan rockmusiikkia esittäneen Oasis-yhtyeen perustajajäsenenä ja alkuperäisenä basistina. Hän soitti yhtyeessä sen perustamisesta vuonna 1991 vuoteen 1999, jolloin hän erosi yhtyeesä.
McGuigan on suuri jalkapallon ystävä, ja hän oli nuorena myös lupaava jalkapalloilija, kunnes hänen 16-vuotiaana saamansa polvivamma esti toteutumasta hänen haaveensa ammattilaisjalkapalloilijan urasta.
Nykyään McGuigan asuu Lontoon lähistöllä vaimonsa Ruthin ja poikansa Patrickin kanssa. Hän tekee satunnaisesti DJ-keikkoja.
Timo Pusa
Timo Tapani Pusa (9. lokakuuta 1951 Kotka – 9. syyskuuta 1996 Kotka) oli suomalainen kirjailija. Pusa kuvaa teoksissaan hyvin intensiivisesti ja realistisesti merimiesten ja muiden kotikaupunkinsa vähäosaisten ihmisten kuten prostituoitujen ja köyhien tehdastyöläisten elämää. Teoksille on ominaista syvä ymmärtämys vähäosaisia ihmisiä kohtaan. Vaikka hän aloitti kirjailijanuransa kahdella runokokoelmalla, hänen läpimurtoteoksekseen tuli romaani "Tatuoitu sydän", joka kertoo nuoresta merimiehestä. Pusa lähti itse merille viisitoistavuotiaana ja seilasi noin viisi vuotta muun muassa tankkereissa. Hän asui Kotkassa. Hänen veljensä Juhani Pusa (1948–2009) julkaisi muun muassa romaanin "Suolan maku". Pian Timo Pusan kuoltua kotkalaiset kirjallisuudenystävät istuttivat ”Timo Pusan puun”, jonka varttuminen symboloi sitä, kuinka kauas menneisyyteen Pusan edustama kotkalaisuus häviää.
Paul Arthurs
Paul ”Bonehead” Arthurs (s. 23. kesäkuuta 1965 Manchester, Englanti) on brittiläinen muusikko, joka oli vuosina 1991–1999 rockyhtye Oasiksen rytmikitaristi. Hän soitti yhtyeen kolmella ensimmäisellä albumilla; "Definitely Maybe" (1994), "(What’s the Story) Morning Glory?" (1995) ja "Be Here Now" (1997). Kitaran ohella Arthurs soittaa myös kosketinsoittimia, kuten pianoa ja mellotronia.
Oasiksen "Definitely Maybe" -albumin kansikuva on otettu Arthursin silloisessa asunnossa. Arthurs sai yhtyeen jäseniltä lempinimen Bonehead () hänen ohuista hiuksistaan ja kaljustaan. Oasiksen kappale ”Bonehead’s Bank Holiday” on nimetty Arthursin mukaan. Hänen oli tarkoitus alun perin laulaa kappale, mutta lopullisen version lauloi Noel Gallagher.
Vuonna 1999 "Standing on the Shoulder of Giants" -albumin äänityksissä humalainen Arthurs riitautui yhtyeen kitaristi Noel Gallagherin kanssa niin vakavasti, että päätti erota yhtyeestä. Hänet korvasi Oasiksen myöhemmillä levyillä Colin ”Gem” Archer.
Nykyisin Arthurs on perustanut The Smiths -yhtyeen, Mike Joycen ja Andy Rourken kanssa Moondog One -nimisen yhtyeen ja juontaa radio-ohjelmaa BBC Radio Manchester -kanavalla. Arthursilla on myös studio, ja hän asuu Manchesterissa vaimonsa Katen ja kahden lapsensa kanssa.Diskografian lähde:
KTM (yritys)
Kronreif, Trunkenpolz, Mattighofen eli KTM on itävaltalainen moottoripyörävalmistaja. Yhtiön perusti Mattighofenissa vuonna 1934 insinööri Hans Trunkenpolz nimellä "Kraftfahrzeuge Trunkenpolz Mattighofen", jolloin se oli vielä metallityöpaja.
Vuonna 1953 yhtiö ryhtyi valmistamaan moottoripyöriä. Tuolloin tehtaan 20 työntekijää valmisti kolme pyörää päivässä. Vuonna 1955 liikemies Ernst Kronreif tuli yhtiön osakkaaksi, jolloin sen nimi muutettiin nykyiseksi. Hans Trunkenpolz kuoli vuonna 1962. Alkuaikoina lähes kaikki moottoripyörien osat valmistettiin KTM:n omassa tehtaassa.
1992 yhtiö ajautuu konkurssiin. KTM jaettiin kolmeen yhtiöön:Moottoripyöriä valmistava osa onnistui vakuuttamaan sijoittajat ja teki vakuuttavan paluun huipulle. Ruotsalaisen Husabergin osto vuonna 1995 ja uusi "hard enduro" -konsepti puri ostajiin ja KTM valmistaa nykyään noin 80 000 moottoripyörää vuosittain liikevaihdon ollessa lähes puoli miljardia euroa.
KTM on satsannut voimakkaasti katukäyttöisiin moottoripyöriin, erityisesti nk. matkaenduroihin. Tätä suunnitelmaa ovat toteuttaneet viime vuosien 950 Adventure, 990 Adventure ja 950 Super Enduro. Vuonna 2008 tuli KTM:ltä ensimmäinen kilpapyörä katukäyttöön - KTM RC8. Sen moottori on viritetty versio 990 Adventuren LC8:sista. KTM:n myydyin malli on EXC 125. Nykyään KTM on osa Husqvarna Motorcycles -yritystä.
Sittemmin KTM on siirtynyt myös moottoriurheilun puolelle. Erityisesti se on saavuttanut suosiota Pariisi–Dakar-aavikkorallissa, jossa sen pyörillä on otettu nyt 9 voittoa peräkkäin (2001-2010, -08 kisa peruttiin). 2003 lähtien KTM on osallistunut myös MotoGP-sarjaan. Suomalainen Mika Kallio ajoi Red Bull KTM-tallissa vuoteen 2008. Suurimmat menestyksensä merkki on kuitenkin saavuttanut endurossa ja motocrossissa. 1990-luvun loppupuolella KTM nousi motocrossin MM-sarjassakin varteenotettavaksi japanilaismerkkien haastajaksi. 2000-luvulla merkillä on saavutettu lajeissa lukuisia maailman-, Euroopan-, Pohjoismaiden ja Suomenmestaruuksia.
Vuosikymmenen puolivälissä kilpailumenestys on nostanut KTM:n enduro- ja motocrosspyörät monessa Euroopan maassa myynnissä jo japanilaismerkkien ohi. KTM-tallissa ajoi kaudella 2008 11-kertainen maailmanmestari sekä 2-kertainen GNCC-sarjan mestari Juha Salminen sekä viisinkertainen maailmanmestari Samuli Aro. Salmisen ja Aron jälkeen menestynein endurokuljettaja on Marko Tarkkala. Menestynein ulkomaalainen on kaksinkertainen maailmanmestari Ivan Cervantes.
Alan White (1972)
Alan "Whitey" White (s. 26. toukokuuta 1972 Lontoo, Englanti) on brittiläinen muusikko, joka vuosina 1995 - 2004 toimi brittiläisen rock-yhtye Oasiksen rumpalina. Whitestä kertoo parhaiten lentävä lause: ""Alan White - he's alright"", häntä pidettiin yleisesti yhtyeen rauhallisimpana jäsenenä. Toisaalta hän tuli tunnetuksi laulaja Liam Gallagherin "virallisena" ryyppykaverina: kaksikosta käytettiin nimitystä Bert & Ernie lastenohjelma Sesame Streetin hahmojen mukaan. Alan White erosi yhtyeestä 2004, soitettuaan yhtyeessä yhdeksän vuotta. Noel Gallagher piti Whiteä yhtyeen musiikillisesti lahjakkaimpana jäsenenä; Whiten erosta Gallagher kommentoi seuraavaa: "Alan on paras rumpali jonka olen koskaan tavannut, mutta hänen yksityiselämänsä on täyttä kaaosta". Maaliskuussa 2007, Oasiksen jäsenet ostivat 348 000 punnalla Whiten ulos bändin Definitely Maybe Touring kiertueyhtiöstä. Oasiksesta lähdön jälkeen White on pitänyt matalaa profiilia ja esiintynyt vain kerran, vierailevana tähtenä lontoolaisella jazz klubilla.
Alan Whiteä ei pidä sekoittaa Yes-yhtyeen rumpalikaimaansa.
Tony McCarroll
Tony McCarroll (s. 14. heinäkuuta 1971 Manchester, Englanti) on brittiläinen muusikko, joka tunnetaan parhaiten yhtenä rockyhtye Oasiksen perustajajäsenistä ja yhtyeen alkuperäisenä rumpalina. McCaroll soitti yhtyeessä vuosina 1991–1995. Vuonna 1999 hän haastoi Oasiksen oikeuteen vaatien 18 miljoonaa puntaa erottamisestaan. Asia sovittiin kuitenkin ennen oikeutta.
Jaksollinen järjestelmä (ionisoitumisenergiat)
Tässä taulukossa on alkuaineiden ionisoitumisenergioita. Ylimpänä on
ensimmäinen ionisoitumisenergia yksiköissä kJ/mol. Seuraavana sulkeissa on sama energia elektronivolteissa (eV), minkä jälkeen tulevat mahdolliset toinen, kolmas ja neljäs ionisoitumisenergia yksiköissä kJ/mol. Viiva merkitsee, että ionisoitumisenergiaa ei tiedetä.
Keinotekoisten alkuaineiden järjestysluku on merkitty sulkeilla.
Zak Starkey
Zak Starkey (s. 13. syyskuuta 1965, Lontoo, Iso-Britannia) on brittiläinen muusikko, joka on soittanut rumpuja useissa eri rock-yhtyeissä, muun muassa The Whossa ja Oasiksessa.
Zak Starkeyn isä on The Beatles -yhtyeen rumpali Ringo Starr, joka ei olisi halunnut Zakistä rumpalia ja kieltäytyi opettamasta soittamista hänelle. Zakin opetti kuitenkin soittamaan The Who -yhtyeen rumpali ja Ringon hyvä ystävä Keith Moon.
Zak Starkey oli Oasiksen puolivakituinen rumpali, kuten myös The Who -yhtyeen. Aikaisemmin hän on työskennellyt sellaisten lupaavien artistien kanssa kuin Johnny Marr, Icicle Works, the Waterboys, ASAP ja Lightning Seeds.
Zak sai ensimmäisen aloittelijan rumpusetin isältään,Ringo Starrilta vaikka tarina virheellisesti kertoo, että hän olisi saanut sen Keith Moonilta. Moon kuitenkin antoi Zakille hänen ensimmäisen ammattilaistason rumpusetin (Pictures Of Lily -setti), jota Moon oli käyttänyt Whon levytyksissä. Moon oli Zakille merkittävä tukija Ringon ja Maureenin erottua ja Ringon muutettua Monacoon.
Kahdeksanvuotiaana Zak kiinnostui musiikista. Kymmenen vanhana hän alkoi opiskella itsekseen soittamaan rumpuja saatuaan vain yhden oppitunnin kuuluisalta isältään, joka tiettävästi ei olisi halunnut pojastaan muusikkoa. Vaikka Ringo ylistää poikansa kiistattomia taitoja ja lahjoja, hän sanoo ajatelleensa, että Zakista tulisi lakimies tai lääkäri eikä rumpali.
Kaksitoistavuotiaana Zak alkoi jo esiintyä pubeissa bändin kanssa. Teini-iässä Zak oli Next-yhtyeen rumpali. Lopulta hän sai töitä uudelleen kootussa Spencer Davis Group -yhtyeessä. Vuonna 1985, hieman avioitumisensa jälkeen, Zak julkaisi musikaaliversion "Wind in the Willows" Eddie Hardinin kanssa. Syyskuun 7. päivä, 1985, hänen tyttärensä syntyi tehden hänen isästään Ringosta ensimmäisen Beatles-isoisän. Vuonna 1994 hän menetti traagisesti äitinsä, joka kuoli leukemiaan huolimatta luuydinsiirrosta, jossa Zak oli luovuttajana.
Zak vakiinnutti asemansa haluttuna sessiomuusikona ja kyvykkäänä rumpalina. Vuonna 1996 Zak jätti Face-yhtyeensä toteuttaaksensa lapsuudenaikaisen unelmansa liittymällä The Who -yhtyeeseen. Hän on saanut erittäin hyvät arvostelut työstään The Who -yhtyeessä, etenkin Townshendiltä, Daltreyltä ja Entwistleltä, vahvasta ja omintakeisesta rumputyöskelystään.
Zak on jatkanut työtään myös muiden kokoonpanojen kanssa, kuten kiertäen Lightning Seedsin kanssa. Vuonna 2000 Zak oli perustajajäsen Johnny Marr & the Healers -yhtyeessä.
Vuonna 2004 Zak liittyi Oasis-yhtyeen rumpaliksi.
Levitaatio
Levitaatio eli leijuminen on fysiikkaan liittyvä ilmiö, jossa esine leijuu ilmassa ilman mekaanista tukea. Magneettinen levitaatio tarkoittaa magnetismin avulla tapahtuvaa esineen levitaatiota. Magneettiseen levitaatioon perustuvat myös maglev-junat.
Francesco Fareri
Francesco Fareri (s. 15. huhtikuuta 1978) on italialainen kitaristi, jonka soittotyyli on muodostunut lähes käsitteeksi kitaristien keskuudessa nopeutensa ja teknisen osaamisensa vuoksi. Hänen musiikkinsa keskittyy tilutukseen melodioiden sijaan.
Fareri aloitti kitaran soiton 17-vuotiaana ystävänsä opetuksessa, mutta siirtyi puolen vuoden jälkeen itseopiskelijaksi. Hänellä on ollut vaikeuksia löytää samanlaisesta musiikista pitäviä ihmisiä ja hän soittaakin levyillään kaikki soittimet itse. Fareri mainitsee suurimmiksi vaikuttajikseen Al Di Meolan, Steve Vain, John Petruccin ja Michael Romeon.
Fareri on saanut kohtaansa myös paljon arvostelua muusikoilta. Monien mielestä näin nopeasta soitosta puuttuu kitaransoiton tärkein asia, tunne. Myös ns. "nintendosäröä" (paljon säröä, jonka vuoksi nopeasti soitettuna yksittäiset äänet kuulostavat Nintendo -pelikoneen piippauksilta) on haukuttu.
GNU Lesser General Public License
GNU LGPL (GNU Lesser General Public License, aiemmin GNU Library General Public License) on GNU-projektin lisenssi, jonka tarkoituksena on tehdä kompromissi GPL:n ja yksinkertaisempien lisenssien (BSD, MIT jne.) välillä. Pääasiallinen eroavaisuus GPL:n ja LGPL:n välillä on se, että LGPL-ohjelmistot voidaan linkittää dynaamisesti yhteen ei-GPL-lisensoidun ohjelman osan kanssa. Tämä mahdollistaa sen, että esimerkiksi kaupallisten ohjelmistojen ei tarvitse julkaista lähdekoodia, vaikka ohjelma käyttäisikin LGPL-lisensoituja komponentteja. LGPL-lisensoitua ohjelmaa voi levittää myös GPL-lisenssin alla, mikä taas mahdollistaa LGPL-lisensoitujen komponenttien käytön myös GPL-ohjelmissa.
LGPL on pääasiallisesti tarkoitettu ohjelmakirjastoja varten, mutta myös jotkin sovellukset on lisensoitu sillä. Muun muassa GNU C -kirjasto glibc on LGPL-lisensoitu.
Lisenssin tekijä Richard Stallman on suositellut, että vapaiden ohjelmistojen kehittäjät käyttäisivät GPL-lisenssiä LGPL:n sijasta kirjastoissa, jotka sisältävät uutta toiminnallisuutta.
Resident Evil: Apocalypse
Resident Evil: Apocalypse on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut brittiläis-kanadalainen tieteiskauhuelokuva, jonka on ohjannut Alexander Witt. Elokuva on jatko-osa vuoden 2002 "Resident Evil" -elokuvalle. Elokuvassa on enemmän toimintaelokuvan tyylipiirteitä kuin edeltäjässään. Elokuvassa käytetään osittain "" -videopelin (1999) juonta.
Umbrella-korporaatio avaa Pesän ja aiheuttaa T-viruksen leviämisen Raccoon Cityyn. "Special Tactics and Rescue Squadin" eli S.T.A.R.S.-ryhmän jäsen Jill Valentine tapaa kollegansa Peyton Wellesin sillalla, jossa Umbrella evakuoi Raccoon Cityn asukkaita. Kun infektio aiheuttaa liikaa kaaosta, Umbrellalle työskentelevä Timothy Cain päättää sulkea uloskäynnin ja pakottaa asukkaat takaisin kaupunkiin. Jill, Peyton ja reportteri Terri pakenevat kaaosta kirkkoon, jossa he kuitenkin kohtaavat Licker-hirviöitä. Raskaasti aseistautunut ja Umbrellan tutkimuksissa fyysisesti vahventunut Alice pelastaa heidät viime hetkellä.
Carlos Oliveira U.B.C.S-ryhmineen taistelevat kaupungissa ylivoimaisia zombijoukkoja vastaan. Umbrellan lähettämä Nemesis tuhoaa S.T.A.R.S-jäsenet Jilliä ja Peytonia lukuun ottamatta. Kaupungista evakuoitu Umbrellan tohtori, T-viruksen kehittäjä tohtori Charles Ashford ottaa yhteyden Aliceen ja kertoo, että Umbrella aikoo tuhota kaupungin ydinaseella. Ashford lupaa evakuoida heidät, jos he pelastavat hänen läheisessä koulussa piileskelevän Angela-tyttärensä. Nemesis tappaa Peytonin ja taistelee Alicea vastaan, mutta tämä onnistuu pakenemaan. Jill, Terri ja heidän tapaamansa L.J kohtaavat koulussa Carlosin ja Nicholain. Joukko löytää Angelan, mutta Terri ja Nicholai joutuvat zombien ja verikoirien tappamiksi.
Ashford tapaa Alicen joukon evakuointipaikalla. Paikalle saapuu myös Cain, joka asettaa Alicen ja Nemesiksen taistelemaan. Alice tajuaa, että Nemesis on tuttavansa Matt Addison, eikä siksi tapa häntä. Nemesis alkaa tappaa Umbrellan joukkoja, mutta joutuu lopulta itse tuhotuksi. Cain joutuu zombien tappamaksi, ja Alicen joukko pakenee kaupungista helikopterilla.
Ydinräjähdyksen aiheuttaman paineaallon takia helikopteri pakkolaskeutuu Arklayvuorille. Umbrellan miehet vievät Alicen tutkimuskeskukseen, jossa hän tulee tajuihinsa viikkojen kuluttua. Tohtori Isaacs esittää kysymyksiä, joihin Alice ei aluksi osaa vastata, mutta hetken kuluttua hän sanoo muistavansa kaiken. Umbrellan työntekijöiksi naamioituneet Jill, Carlos, Angela ja L.J auttavat Alicen portille, jonka valvojaan Isaacs ottaa yhteyttä radiopuhelimitse ja antaa käskyn päästää heidät menemään. ”"Alice-ohjelma aktivoitu"”, Isaacs sanoo, ja Alicen silmässä pilkahtaa Umbrellan logo. 
"Resident Evil: Apocalypse" kuvattiin Torontossa, ja se hyödyntää kaupungin tiettyjä maamerkkejä, kuten kaupungintaloa elokuvan lopussa.
Elokuvan nimi piti alun perin olla "Resident Evil: Nemesis", mutta se vaihdettiin sillä aiemmin ensi-iltansa saanut "" oli menestynyt huonosti.
Ilomantsin Urheilijat
Ilomantsin Urheilijat on vuonna 1939 perustettu ilomantsilainen urheiluseura. Se on menestynyt erityisesti hiihdossa, jossa seuran urheilijat ovat voittaneet arvokisamitaleitakin. Tunnetuimpia seuraa edustaneita ovat muun muassa Aki Karvonen ja Kaisa Varis.
Seura järjestää Pogostan hiihto -laturetken, jota on hiihdetty vuosittain vuodesta 1977. Osanottajamäärät ovat 2000-luvulla nousseet yli 3 000 hiihtäjän. Kansainvälisiä kilpailuita ja SM-hiihtoja Ilomantsin urheilijat on järjestänyt useita.
Seuran puheenjohtajana toimii Antti Immonen.
Ilomantsissa järjestäytynyt urheilutoiminta alkoi jo 1900-luvun alussa. 1920- ja 1930-luvulla perustettiin viisi urheiluseuraa Ilomantsin sivukylille. Keskusseuran perustava kokous järjestettiin 25. maaliskuuta 1939.
Hiihto on lähes aina ollut Ilomantsin urheilijoiden valtalaji. Myös yleisurheilu on ollut suosittu laji, jonka harrastajia on ollut enimmillään lähes 300. Kolmas valtalaji etenkin 1960-luvulta lähtien on ollut pesäpallo, jossa enimmillään on pelannut 25 joukkuetta. Naisten joukkue nousi jopa mestaruussarjaan kaudeksi 1979 ja onnistui säilyttämään paikkansa siellä myös seuraavaksi kaudeksi, jolloin edessä oli kuitenkin putoaminen tiukkojen karsintakamppailuiden jälkeen. Hyvinkään Tahko voitettiin kotona 14-8, mutta vieraissa koettu 21-12 tappio tiesi sarjapaikan menoa Hyvinkäälle yhteistuloksella 29-26. Miesjoukkue on pystynyt voittamaan maakuntasarjan lohkonsa 1962, 1979, 1986 ja 1989.
Aikaisemmin Ilomantsin Urheilijoiden lajivalikoimaan kuului myös koripallo. IlU:n naisten joukkue pelasi mestaruussarjassa kaksi kautta sijoittuen ensimmäisellä kaudellaan 1979–1980 Rauno Mäkelän valmennuksessa hyvin viidennelle sijalle. Puolivälierissä se hävisi Lahden Sampolle otteluvoitoin 2–0. Joukkueessa pelasivat tuolloin muun muassa Suomen mestaruuksia voittaneet Pirjo Wihinen ja Mervi Kontiala. Pirjo-Riitta Leppänen oli IlU:n paras korintekijä ensimmäisellä pääsarjakaudella.
Seuraavalla kaudella joukkue hävisi kaikki ottelunsa ja putosi sarjasta. Joukkueen paras korintekijä oli Marianne Hassinen.
Luettelo pelaajista
Taulukossa on lueteltu Suomen Koripalloliiton tilastopalvelun mukaan Ilomantsin Urheilijoissa Suomen naisten pääsarjaa pelanneet ja vähintään kaksi pistettä tehneet pelaajat. Mainitut ottelu- ja pistemäärät sisältävät myös pudotuspelit.
Puheenjohtaja
Puheenjohtaja (lyhenne pj. tai puh.joht.) on henkilö, joka johtaa puhetta joko yhtiö- tai hallituksen kokouksessa tai muissa toimielimissä. Puheenjohtajan vahvan aseman vuoksi hän useimmiten myös johtaa kyseisen organisaation työskentelyä ja toimintaa. Lakisääteisissä monijäsenisissä viranomaisissa, kuten kuntien lautakunnissa, on puheenjohtaja. Vapaaehtoisuuteen pohjaavissa organisaatioissa eli yksityisissä yhteisöissä on sekä hallituksensa että muitakin toimielimiä, kuten toimikuntia ja jaostoja.
Puheenjohtajat johtavat yhteisöjen hallituksia: osakeyhtiön tai osuuskunnan hallitusta, taikka yhdistyksen, puolueen, säätiön tai muun vastaavan järjestön hallitusta.
Varapuheenjohtaja on henkilö, joka toimii puheenjohtajan sijaisena tämän ollessa estyneenä. Joissakin tapauksissa varapuheenjohtajia on useampia. Yleensä varapuheenjohtajaa ei valita virallisesti pienimuotoisissa kokoonpanoissa vaan valitaan hallituksen muista jäsenistä kyseisen kokouksen ajaksi.
Jumi
Jumi on erityisesti suomalais-ugrilaisia kieliä puhuvien kansojen käyttämä yliluonnollisten ilmiöiden, lähinnä panteistisen maailmanhengen nimitys. Suomen etäsukukielissä se tunnetaan myös nimityksellä jumo. Muiden muassa marit viettävät vuosittain Jumolle omistettua juhlapäivää uhraten lihaa ja viljaa.
Jumi aiheuttaa esimerkiksi eläimelle äkillisen taudin ampumalla näkymättömän nuolen. Arvoituksissa jumi on jokin, jolle on ominaista ehdoton paikallaanolo tai jota on mahdoton kiertää.
Sanan etymologia lienee sama kuin sanalla jumala.
Hyönteislaji tupajumi on saanut nimensä jumista. Puuhun kaivautunut tupajumi aiheuttaa napsuvaa ääntä, jota pidettiin viestinä henkiolennoilta.
Suomalaisessa tarustossa esiintyvät Juminkeko ja Jumin kurikka, mutta näiden merkitys on jäänyt melko lailla arvoitukseksi. Joissakin tapauksissa niillä on viitattu tonttu- eli napakiviin.
Vienankarjalaista kulttuuria edistämään on perustettu Juminkeko-säätiö.
Jumin häät eli jumihäät olivat nuorison leikkihäät, joiden perinne tunnettiin lähinnä Pohjanmaalla ja jonkin verran Keski-Suomessa.
Kustaa Vilkunan "Vuotuisen ajantiedon" (1950) mukaan jumihäiksi kutsuttiin nuorison tanssiaisia, joihin kuului yhdessä nukkuminen. Tanssiaisten jälkeen useat nuoret kävivät pareittain tanssipaikkana toimineen rakennuksen lattialle ja nukkuivat siinä koko yön. Vaatteita ei riisuttu, eikä liian lähelle toista ollut lupa mennä. Jos pari oli liian lähekkäin, menettivät he maineensa. Tämä siveä toimitus oli kuitenkin ihanne, joka joidenkin tietojen mukaan ei aina pitänyt. Asiakirjojen mukaan vuonna 1758 Muhoksen pitäjässä eräs tyttö olisi tullut raskaaksi jumin häissä ja tappanut lapsensa. Tyttö tuomittiin kuolemaan.
Jotkut paheksuivat jumin häitä ja väittivät, että niissä juotiin, syötiin ja tehtiin häpeää. Jotkut tutkijatkin ovat pitäneet jumin häitä hedelmällisyysriitteinä, joita järjestettiin alun alkaen, jotta olisi voitu harjoittaa luvallisesti esiaviollista seksiä sekä mahdollisesti testata morsiamen hedelmällisyys ennen häitä.
Vilkuna kirjoittaa, että lätin kielessä "jumis" on tarkoittanut kaksoistähkää tai yleensä kahta yhteen kasvanutta, siis jumissa olevaa, asiaa. Vilkunan mukaan kyseessä voisi siis olla parin–kolmen vuosituhannen takainen kielikuva ja lainasana.
Jumin häitä on verrattu latvialaisten hedelmällisyyden jumalan Jumisin palvontaan, johon liittyi joidenkin käsitysten mukaan luvallista avioliiton ulkopuolista seksiä. Latvialaisten hedelmällisyysriittien ja suomalaisten jumin häiden yhteyttä ei kuitenkaan ole voitu osoittaa.
Jumin häiden merkitys on jäänyt pitkälti tuntemattomaksi. Toisissa perinteissä hieman samantapaisissa leikkihäissä kerättiin nuorille köyhille tytöille rahaa (kuten oikeissa häissä uudelle parille), mutta jumin häihin rahan keruu ei ilmeisesti kuulunut.
Puoluejohtaja
Puoluejohtaja on se henkilö, joka sekä muodollisesti että tosiasiallisesti johtaa poliittista puoluetta. Useimmiten puoluehallituksen puheenjohtajaa kutsutaan puolueen puheenjohtajaksi, ja tällöin lähinnä tämä on puoluejohtaja. Tosiasiallista johtajaa, joka ei ole muodollinen puoluejohtaja, kutsutaan harmaaksi eminenssiksi. Keulakuvaksi puolestaan kutsutaan muodollista johtajaa, joka ei tosiasiallisesti ole merkittävin johtaja puolueessaan.
On tapauksia, joissa kollegiaalisen elimen puheenjohtaja on keulakuvan roolissa tai ei ollenkaan tarkoitettu toimimaan puolueen johtajana. Esimerkiksi kommunistisissa puolueissa ympäri maailmaa lähinnä pääsihteeri on mielletty puolueen johtajaksi. Joissakin puolueissa kollegiaalisten johtoelinten puheenjohtajuus on jaettu useammalle henkilölle.
Mikäli puolue on mukana maan hallituksessa, sen puoluejohtaja on monesti myös ministerinä.
Suomessa puolueiden puoluejohtajina pidetään puolueiden hallitusten puheenjohtajia.
Viimeaikaisen käytännön mukaan Suomessa suurimman eduskuntapuolueen puheenjohtaja on pääministeri, joskaan tämä ei ole mitenkään väistämätöntä. Aiemmin oli monia hallituksia, joissa johtavan puolueen merkittävä vanhempi vaikuttaja oli pääministerinä ja puolueen puheenjohtaja tavallisena ministerinä tai ilman ministeripaikkaa. Myös monissa hallituksissa pääministeri oli jostain pienemmästä hallituspuolueesta, jolloin suurin puolue piti hallussaan muita avainpaikkoja.
Oikeusministeriön puoluerekisteriin merkittyjen puolueiden puheenjohtajat olivat elokuussa 2017:
Makedonian konflikti
Makedonian konfliktiksi kutsutaan vuoden 2001 aikana tapahtuneita aseellisia yhteenottoja Makedoniassa. Konflikti on osa Jugoslavian hajoamissotia, vaikka se puhkesi vuosia Makedonian itsenäistymisen jälkeen, vasta Kosovon sodan jälkimainigeissa. Konflikti albaanitaistelijoiden ja Makedonian hallituksen välillä maan pohjois- ja länsiosissa päättyi NATO:n rauhanturvaajien väliintuloon. Kapinalliset saivat tukea NATO:n hallitseman Kosovon albaaneilta ja Kosovon ja Serbian välisen demilitarisoidun alueen sisseiltä. Taistelut keskittyivät toiseksi suurimman kaupungin, Tetovon ympäristöön. NATO-joukot pysyivät maassa 18 kuukautta. Makedonia lupasi samalla antaa albaanivähemmistölle enemmän poliittisia ja kulttuurisia oikeuksia.
Makedoniassa toimii NLA- National Liberation Army (Albaniaksi: "Ushtria Çlirimtare Kombëtare" -UÇK), tunnetaan myös nimellä Makedonian UÇK, jota ei pidä sekoittaa Kosovon UÇK:hon.
NLA perustettiin vuoden 1999 syksyllä, perustajana oli Ali Ahmeti, KLA:n johtajan serkku. On ilmeistä, että NLA ja KLA sekä UCPMB toimivat yhteistyössä, vaikkei tätä ole tunnustettu. Monet NLA:n jäsenistä lienevät olleet mukana KLA:ssa.
NLA toimi pitkään maan alla, kunnes aloitti toimintansa 2000–2001. NLA hyökkäsi maaliskuussa 2001 Tetovon läheisille kukkuloille halliten liikennettä Tetovosta Kosovoon.
NLA:n väitettiin ajavan Suur-Albania-hanketta, jossa Albaniaan liitettäisiin esimerkiksi Kosovo ja Makedonian albaanialueet. Oman ilmoituksensa mukaan NLA taisteli vain Makedonian albaanialueiden suuremman itsemääräämisvapauden puolesta.
NLA aloitti tulitauon heinäkuussa 2000, kun Makedonian hallituksen kanssa oli tehty Ohridin sopimus.
Elokuussa NATO aloitti 3 500 miehen voimin hankkeen "Välttämätön sadonkorjuu", jolla se pyrki keräämään NLA:lta aseet.
Benefaktiivi
Benefaktiivi on sijamuoto, joka ilmaisee hyötyjää. Suomen kielessä ei ole benefaktiivia, vaan sen sijaan käytetään akkusatiivia tai erilaisia adpositiorakenteita (eduksi, hyödyksi, hyväksi). Esimerkkejä:Benefaktiivi on mm. baskissa ja ketšuassa.
Baskissa benefaktiivin pääte on -entzat.
Ketšuassa benefaktiivin pääte on -paq.
Amon Tobin
Amon Adonai Santos de Araújo Tobin (s. 7. helmikuuta 1972 Rio de Janeiro, Brasilia), joka tunnetaan paremmin ja lyhyemmin taiteilijanimellään Amon Tobin, on brasilialainen musiikintekijä, DJ ja tuottaja, jonka lähinnä drum and bass -genreen luettava elektroninen musiikki yhdistelee eri tyylejä samplatusta jazzista trip hopiin.
Amon Adonai Santos de Araujo Tobin syntyi Rio de Janeirossa, Brasiliassa. Tobin varttui Englannissa, missä hän kiinnostui musiikin eri tyyleistä, kuten jazzista ja hip hopista. Hän julkaisi neljä EP:tä sekä ensimmäisen albuminsa "Adventures in Foam" (1996) taiteilijanimellä "Cujo", kunnes teki sopimuksen Ninja Tune -levy-yhtiön kanssa saman vuoden lopulla, ja alkoi käyttää levytyksissään omaa nimeään. Ninja Tune -levy-yhtiön alla hän on julkaissut neljä arvostettua täyspitkää albumia, yhden live-albumin sekä soundtrackin Ubisoftin julkaisemalle -pelille.Amon Tobin esiintyi Joensuun Ilosaarirockissa 17. heinäkuuta 2005.
Sobibórin tuhoamisleiri
Sobibór oli natsi-Saksan tuhoamisleiri Puolassa lähellä samannimistä kylää. Sinne tuotiin juutalaisia, neuvostoliittolaisia sotavankeja ja luultavasti myös romaneja. Kaiken kaikkiaan Sobibórissa surmattiin ainakin 250 000 ihmistä, ehkä jopa paljon enemmän.
Sobibórissa aloitettiin vankien tappaminen kaasukammioissa toukokuussa 1942. Kaasukammioissa tapetut olivat enimmäkseen juutalaisia. Kaasuna käytettiin panssarivaunun moottorin pakokaasusta saatua hiilimonoksidia.
Sobibór oli toinen operaatio Reinhardin leireistä, jossa juutalaisten vankien onnistui nousta kapinaan. 14. lokakuuta 1943 leirin vastarintamiehet tappoivat 11 SS-miestä ja joukon ukrainalaissyntyisiä vartijoita. Noin puolet leirin 600 senhetkisestä vangista pääsi karkuun. Vangeista suurin osa saatiin kiinni, mutta noin 50 säilyi vapaina sodan loppuun.
SS:n päällikkö Heinrich Himmler käski kapinan jälkeen sulkea ja hävittää leirin ja istuttaa puita sen paikalle.
Nadine Gordimer
Nadine Gordimer (20. marraskuuta 1923 Springs, Gauteng, Etelä-Afrikan unioni – 13. heinäkuuta 2014 Johannesburg, Etelä-Afrikka) oli eteläafrikkalainen kirjailija, jolle myönnettiin Nobelin kirjallisuuspalkinto vuonna 1991 ja Booker-palkinto (kirjasta "The Conservationist") vuonna 1974.
Englantilaisen äidin ja latvianjuutalaisen isän lapsi kasvoi lähellä Johannesburgia Transvaalissa. Häntä ei kasvatettu juutalaiseksi, vaan hän kävi anglikaanista nunnien koulua silloin, kun voi – sydänvikansa takia hän oli paljon poissa koulusta, äitinsä kotiopetuksessa. Hän opiskeli myöhemmin vuoden Witwatersrandin yliopistossa mutta jätti opinnot kesken. Gordimer alkoi kirjoittaa yhdeksänvuotiaana ja julkaisi ensimmäisen esseensä paikallislehdessä 14-vuotiaana.
Gordimerin kirjat käsittelevät moraalisia ja psykologisia jännitteitä, joita rotujen väliset suhteet luovat hänen kotimaassaan Etelä-Afrikassa. Hän julkaisi 14 romaania, 18 novellikokoelmaa, yhden näytelmän, 11 esseekokoelmaa ja kolme tietokirjaa. Ensimmäinen novellikokoelma "Face to Face" ilmestyi vuonna 1949, ensimmäinen romaani "The Lying Days" vuonna 1953.
Gordimer vastusti apartheidia 1950-luvulta asti, mikä aiheutti aikoinaan Etelä-Afrikassa hänen kirjoilleen julkaisukieltoja. Mustien kansallisuusliikkeen noustessa Gordimer tunsi itsensä ulkopuoliseksi: valkoisista häntä erotti aatemaailma, mustat vieroksuivat häntä hänen ihonvärinsä takia. 1960- ja 1970-luvulla hän opetti useissa Yhdysvaltojen yliopistoissa.
Gordimer oli kansainvälisen kirjailijaliiton, Pen-klubin, varapuheenjohtaja.
Bob Geldof
Robert Frederick Xenon "Bob" Geldof (s. 5. lokakuuta 1951) on irlantilainen laulaja-lauluntekijä sekä poliittinen aktivisti. Hänet tunnetaan toiminnastaan Afrikan köyhien ja nälkää näkevien puolesta.
Geldof on The Boomtown Rats -yhtyeen laulusolisti. Hän esitti Alan Parkerin ohjaamassa elokuvassa "Pink Floyd – The Wall" (1982) päähenkilö Pinkiä.
Vuonna 1984 Gelfand kirjoitti ja sävelsi yhdessä Ultravox-yhtyeen Midge Uren kanssa kappaleen "Do They Know It's Christmas?". Laulusta tehtiin single, joka on yksi Englannin kaikkien aikojen myydyimpiä singlejulkaisuja. Levyn kaikki tuotot menivät hyväntekeväisyyteen.
Seuraavan vuoden kesäkuussa Geldof järjesti jättiläismäiset Live Aid -konsertit, jotka keräsivät huomattavia summia hyväntekeväisyyteen. Konserteissa esiintyivät kaikki 1980-luvun pop-musiikin suurimmat tähdet, muun muassa Queen, U2 ja David Bowie. Vuonna 2005 Geldof järjesti jälleen mittavan hyväntekeväisyyskonserttien sarjan, Live 8 -konsertit. Tällä kertaa tarkoituksena oli nostaa esiin Afrikkaa yhä vaivaavia ongelmia, kuten velkojen anteeksianto, AIDS ja kaupan rajoitukset.
Geldof on saanut hyväntekeväisyystyöstään useita palkintoja, ja kuningatar Elisabet II on myöntänyt hänelle ritarin arvon (KBE). Bob Geldof ei kuitenkaan ole brittiläiseen kansainyhteisöön kuuluvan maan kansalainen, joten hän ei voi käyttää arvonimeä "Sir" nimensä edessä vaikka (virheellinen) nimitys "Sir Bob Geldof" esiintyykin usein tiedotusvälineissä.
Marraskuussa 2017 Geldof palautti hänelle hänelle aiemmin myönnetyn Freedom of the City of Dublin -tunnustuspalkinnon protestiksi siitä, että sama palkinto on myönnetty myös Aung San Suu Kyille.
Geldof puhui Helsingissä 2. lokakuuta 2007 Helsingin Sanomien ja kehitysyhteistyöjärjestö Planin järjestämässä seminaarissa. Geldof sanoi, että köyhyys voidaan poistaa vain kaupan ja köyhien maiden talouden vahvistamisen avulla. Hän korosti demokratiaa ja tasa-arvoa, mutta huomautti että nälän torjunta on kohteelle niitäkin tärkeämpää. Hän myös kritisoi rikkaiden maiden maataloustukia ja maatalouden ylituotantoa.
Lisäksi Geldof on esiintynyt Porin Jazzeilla 17. heinäkuuta 2008.