hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Blue Sky Studios
Blue Sky Studios on vuonna 1987 perustettu yhdysvaltalainen elokuva- ja tietokoneanimaatiostudio. Yhtiön omia tuotantoja ovat animaatioelokuvat "Ice Age" (2002), "Robots" (2005), "Ice Age 2" (2006), "Horton" (2008), "" (2009), "Rio" (2011), "" (2012), "Salainen valtakunta" (2013), "Rio 2" (2014), "Tenavat-elokuva" (2015), "" (2016) ja "Ferdinand" (2017). Näiden lisäksi yhtiö on tehnyt animaatioita elokuviin kuten "Fight Club" (1999) ja "Alien – ylösnousemus" (1997).
Kalevi Haapoja
Matti Kalevi Haapoja (s. 14. elokuuta 1932 Ylihärmä) on suomalainen näyttelijä ja teatteriohjaaja. Hän on naimisissa kauhavalaisen Eila Haapojan (o.s. Hirsimäki s. 1933) kanssa. Haapojan näyttelijäura alkoi 1950-luvulla, jolloin hän oli aktiivisesti mukana Ylihärmän nuorisoseuran toiminnassa. Myös hänen ensimmäiset ohjaustyönsä syntyivät 1950-luvulla. Vuonna 1962 Haapoja valittiin Etelä-Pohjanmaan Nuorisoseura ry:n vakinaiseksi ohjaajaksi. Vuonna 1963 hän ohjasi 11 kokoillan näytelmää, kolme ulkoilmanäytelmää ja kuusi pienoisnäytelmää. Hänet kiinnitettiin näyttelijäksi Seinäjoen kaupunginteatteriin 1967. Haapoja on toiminut freelancernäyttelijänä 1970-luvun alusta, muun muassa vuosina 1971–1972 "Seitsemän veljeksen" Juhanina Tampereen työväenteatterissa. Hän näytteli 1990-luvulla useita elokuvarooleja, kuten Häjyt-elokuvan Iso-Anttina. Samalla hän ohjasi harrastajateattereissa useita näytelmiä kuten "Isänmaan miehet" Lapualla sekä "30 hopearahaa" ja "Härmän käräjät" Alahärmässä. Vuosina 1979–1993 Kalevi toimi Suomen Harrastajateatteriliiton ohjaajana, jolloin hän teki ohjaustöitä ympäri Suomea. 1980-luvulta hän on näytellyt useissa televisiorooleissa, kuten "Kulkurin taivas", sekä 2000-luvun dokumentti- Pariisin matkasta. Haapoja tunnetaan myös runonlausunnasta ja yhden miehen teatteriesityksistä, kuten 1960-luvulla talonpoikais-aiheisesta lausuntaesityksistä, 1980-luvulla Heikki Klemetin teksteihin pohjautuvista esityksistä ja 1990-luvulla Kalevi ja Kapsäkki -esityksistä.
Haapoja on palkittu uransa aikana useilla palkinnoilla, vuonna 1974 hän sai kulttuuri-Jussi-patsaan ja vuonna 1988 Maaseudun sivistysliiton myöntämän kulttuuripalkinnon, 1978 Vaasan Jaakko -patsaan, 1982 Suomen harrastelijaliiton kultaisen ansiomerkin, 1993, Antti-patsaan, 1999 Kauhava-mitalin ja Suomen Nuorisoliiton Hermanni-patsaan. Vuonna 1999 Kalevi sai Jussi-patsaan suorituksestaan "Häjyt"-elokuvassa.
Kalevi Haapoja vietti 50-vuotistaiteilijajuhlaansa 13. heinäkuuta 2007.
Kalevi Haapoja valittiin eteläpohjalaisen elokuvan Hall of Fameen 21. helmikuuta 2015.
Näyttelijäntyön ohella Kalevi viljeli vaimonsa kanssa tämän sukutilaa Kauhavan Hirsimäellä vuodesta 1966 vuoteen 1992. Myös Haapojan vaimo on ollut aktiivisesti mukana harrastajanäyttelijänä.
Haapojan äiti Laina (o.s. Kurki 1895–1999) oli kotoisin Ylihärmästä, isä Matti Oskari Haapoja (1892–1969) oli syntynyt Ylihärmässä.
Hänen tyttärensä Susanna Haapoja (1966–2009) toimi Keskustan kansanedustajana.
Oshare kei
Oshare kei () on eräs japanilaisen musiikin tyylisuunta. Oshare tarkoittaa ”tyylikästä” tai ”muodikasta”. Genreä pidetään visual kei -tyylin alalajina.
Oshare kei -tyylisuunnan ensimmäiset edustajat ilmestyivät markkinoille vuonna 2001. Oshare kei -yhtyeisiin on vaikuttanut moderni pop-punk, mutta tyylillisesti musiikki on kuitenkin lähellä visual keitä. Varsinaista musiikkia enemmän oshare keitä määrittää genren yhtyeiden pukeutumistyyli. Tästä syystä yhtyeiden vaatetuksessa on paljon vaikutteita eri katumuoti-ilmiöistä. Muodin muuttuessa etenkin ID Japan onkin ryhtynyt käyttämään muitakin värejä kuin mustaa visual kei -yhtyeille suunnittelemissaan vaatteissa.
Joomla
Joomla! on WWW-sivujen hallintaan tarkoitettu vapaa avoimeen lähdekoodiin perustuva sisällönhallintajärjestelmä, jonka avulla voidaan lisätä ja päivittää WWW-sivujen sisältöä.
Joomla! asennetaan WWW-palvelimelle ja sen ylläpitoliittymää käytetään internet-selaimen avulla. Ylläpitoliittymän kautta voidaan luoda uusia sivuja sekä lisätä tekstiä ja kuvia. Kaikki kirjoitettu teksti tallennetaan tietokantaan, josta se noudetaan käytön aikana. Joomla tukee monikielisyyttä ja siihen on saatavissa lähes 70 eri kieltä. Joomla! tarvitsee Apachen, PHP:n ja MySQL:n toimiakseen.
Joomla!-sisällönhallintajärjestelmän ominaisuuksia ovat :
Joomla! pohjautuu Mambo-ohjelmaan, ja kehitystyöstä vastaa sama tiimi, joka vastasi Mambon kehityksestä aina elokuuhun 2005 saakka. Tuolloin nykyinen Joomla!-kehitystiimi erosi Mambo-projektista ja perusti uuden projektin. Se sai myöhemmin nimen Joomla!.
Joomla! 1.5 julkaistiin 22. tammikuuta 2008. Vuonna 2011 ilmestyi uudempi 1.7 versio, jonka kehittäminen päättyi helmikuussa 2012. Joomla!-sisällönhallintajärjestelmän version 1.5 kehittäminen päättyi virallisesti uuden 2.5 version julkaisun jälkeen keväällä 2012. Joomlan 2.5 version virallinen tuki päättyi vuoden 2014 lopussa. Syyskuussa 2012 julkaistiin Joomla 3. Uusin versio Joomla 3.6.5. julkaistiin joulukuussa 2016.
Episiotomia
Episiotomia eli välilihan leikkaus on kirurginen toimenpide, jossa emätintä laajennetaan synnytyksen helpottamiseksi. Episiotomia tulee kysymykseen, kun väliliha ei jousta riittävästi lapsen synnyttämiseksi tai kudoksen arvellaan repeävän.
Toimenpide tehdään paikallispuudutuksessa saksilla. Leikkaustapoja on kaksi: kohti peräaukkoa tai viistosti kohti pakaraa. Haava ommellaan synnytyksen jälkeen.
Episiotomia on yleinen toimenpide latinalaisessa Amerikassa, mutta muualla sen määrä on vähentynyt.
Toivala
Toivala on kylä Siilinjärvellä, lähellä Kuopion rajaa. 5-tien ja rautatien varrella sijaitsevassa Toivalassa toimii neljä koulua; Toivalan koulu, Suininlahden koulu, Ingmanin käsi- ja taideteollisuusoppilaitos sekä Savon ammatti- ja aikuisopiston Metsä- ja luonto-opetuksen koulutusyksikkö, jota vanhastaan nimitetään Metsäkouluksi. Ala- ja yläkoulujen oppilasmäärät ovat kasvussa uusia asuinalueita asuttavien lapsiperheiden ansiosta. Alakoulussa (Toivalan koulu) on noin 200 oppilasta ja yläkoulussa (Suininlahden koulu) noin 340 oppilasta.
Kylästä on noin 14 kilometriä matkaa Kuopioon ja noin 9 kilometriä Siilinjärven taajamaan, joten se kuuluu molempien työssäkäyntialueisiin. Toivalassa on muun muassa metalli- ja lääkealan teollisuutta. Toivalan läheisyydessä sijaitsevat Vuorelan ja Haaparinteen asuinalueet, sekä Kuopion lentoasema.
Toivalan Urheilijat on perinteikäs toivalalainen urheiluseura. Nykyään ToU:lla on jalkapallossa suuri määrä junioripelaajia. Toivalassa sijaitsee myös Tuplajäät.
Toivalasta ovat kotoisin muun muassa Suburban Tribessä laulanut Jouni Markkanen, taidemaalari Mikko Hallikainen ja jääkiekkoilija Mikko Kukkonen.
Toivalassa on tsasouna, joka on tunnettu valtatien 17 levähdysalueestaan, sekä Suomen sodassa 1808–1809 käydyn Toivalan taistelun muistomerkki. Toivalassa on myös rautatieasema, jolla ei kuitenkaan ole enää henkilöliikennettä.
Kraaselin kaivanto
Kraaselin kaivanto (myös Sudenväylä, Sudenreikä, Suenväylä, Suenreikä ja Kraaselinkanava) on Haukiputaan kunnassa Perämerellä sijaitseva huviveneväylä, joka erottaa Kellon Kraaselin ja Rapakarin saaret. Koneellisesti kaivetun väylän nimellissyvyys on 1,8 metriä, ja se yhdistää Kuivasmeren Kellonlahteen. Väylä tunnetaan Sudenväylänä tai Sudenreikänä suunnittelijansa, silloisen Ouluosakeyhtiön liikennepäällikön, Sulo V. Suden mukaan. Väylä rakennettiin helpottamaan tukkilauttojen hinaamista Oulun pohjoispuolen jokisuilta Pateniemen sahalle, Toppilan tehtaalle ja Oulu oy:n tehtaalle. Ennen väylän rakentamista tukkilautat jouduttiin hinaamaan pidempää ja suojattomampaa reittiä, joka kulki Löyhän saaren länsipuolelta Hailuodon pohjoispuolelta Ouluun johtavalle väylälle.
Nykyisin väylää käyttävät lähinnä huviveneilijät. Väylän kautta matka Kuivasmeren kolmesta pienvenesatamasta Kellonlahdelle ja Kiviniemen venesatamaan sekä edelleen Oulun ja Kemin väliselle väylälle lyheni merkittävästi, kun Kellon Kraaselia ei tarvitse kiertää. Varsinaiselle laivaliikenteelle Kraaselin kaivanto on liian matala.
Kaarloman
Kaarloman tai Karloman (751 — 4. joulukuuta 771) oli frankkien kuningas. Hän oli Pipin Pienen nuorempi poika.
Pipinin kuoltua vuonna 768 kuningaskunta jaettiin Kaarlomanin ja hänen veljensä Kaarle Suuren kesken. Veljesten välinen jännitys johti siihen, että kun Kaarloman kuoli vuonna 771, hänen vaimonsa pakeni lapsineen langobardien kuninkaan Desideriuksen luo.
Kaarlomanin veli Kaarle, joka sittemmin tuli tunnetuksi Kaarle Suurena, otti valtakunnan haltuunsa, ja antoi siitä osia Kaarlomanin pojille.
Emo (musiikki)
Emo on 1980-luvulla kehittynyt punkmusiikin tyylilaji. Emo-musiikkia luonnehtii syvä tunteellisuus ja melankolisuus.
Emo-musiikki on kehittynyt hardcore punkin pohjalta, ja sen katsotaan yleisesti syntyneen 1980-luvulla sellaisten washingtonilaisten punkyhtyeiden kuin Rites Of Spring ja Embrace myötä. Nämä yhtyeet erosivat useimmista tuon ajan muista hardcore-yhtyeistä kokeellisemmalla tyylillään ja sanoituksillaan, jotka käsittelivät henkilökohtaisia aiheita kuitenkin säilyttäen punkmusiikkiin yleensä yhdistetyn energian ja vimman.
Emo-termin alkuperä on epävarma, mutta Rites of Springin jäsenet ovat kertoneet, että yhtyeen ihailijat käyttivät sitä kuvaamaan yhtyeen musiikkia. Termistä käytetään myös muunnelmaa "emo-core", kirjaimellisesti "emotive hardcore". Versio "emotional hardcore" yhdistetään virheellisesti suoraan sanaan emo.
Varhaisen emo-musiikin vaikutus kuului myöhemmin esimerkiksi Moss Iconin ja Heroinin musiikissa. 1990-luvun puolella oli jo tyypillistä, että termi "emo" yhdistettiin useisiin toisistaan suurestikin eroaviin yhtyeisiin. 1990-luvun puolessavälissä yleistynyt niin sanottu toisen aallon emo esimerkiksi käsittää indie rock-vaikutteisia yhtyeitä, kuten Sunny Day Real Estate, Jawbreaker, Texas Is The Reason ja The Get Up Kids. Tämä niin sanottu toisen aallon emo ei kuitenkaan mitenkään liity emoon. Screamo on emon alalaji, ja on yleisesti nopeampaa, kaoottisempaa ja rajumpaa.
Screamoyhtyeitä ovat esimerkiksi Orchid, Pg.99, Funeral Diner, Saetia, Neil Perry, Jerome's Dream ja Raein.
2000-luvulla emo-termin käyttö kasvoi räjähdysmäisesti, ja voidaankin puhua suoranaisesta emo-trendistä. Samalla emo-termin määritelmä on hämärtynyt vielä entisestäänkin, ja sitä käytettiin valtamediassa usein yhtyeistä, jotka edustivat enemmänkin poppia kuin emon alkuperäistä määritelmää. Uudelle emo-musiikin tyylisuunnalle muodostui alakulttuuri.
2000-luvun emoyhteitä ovat esimerkiksi Yage, Life At These Speeds ja Lumber Lung.
Pop-vaikutteisen emo-musiikin suosio alkoi hiipua 2000-luvun lopulla, mutta vuosikymmenen vaihtuessa alkoi "emo revival" -tyylisuunta, joka otti vaikutteita math rockista, indie rockista ja toisen aallon emo-musiikista. Tätä tyylisuuntaa edustaa mm. Algernon Cadwallader, The Front Bottoms, Tiger's Jaw, The Hotelier tai Tiny Moving Parts.
Elokuvastudio
Elokuvastudio on elokuvan tekemiseen tarkoitettu sisä- tai ulkotila, jonka olosuhteita voidaan hallita. Tavallisesti elokuvastudio on suuri ulkovaloilta suojattu hallimainen rakennus. Ikkunattoman rakennuksen valaistusta voidaan säätää tarkalleen halutuksi. Samoin erilaisia sääoloja, kuten sadetta ja sumua, voi olla mahdollista luoda tarpeen mukaan. Lavasteilla saadaan kuvaan haluttu miljöö. Elokuvastudioon kuuluvaksi voidaan laskea myös ulkolavasteet sekä muut kuin kuvauspaikat kuten leikkaustilat, jos ne sijaitsevat samassa yhteydessä.
Näytelmäelokuvat kuvataan joko studiossa tai lokaatiossa eli luonnollisessa kuvauspaikassa, kuten kaupungin kadulla tai aidon rakennuksen sisällä.
Mykkäelokuvien alkuaikoina sisäkohtaukset kuvattiin päiväsaikaan rakennuksessa, jossa oli suuret avattavat kattoikkunat luonnonvalon säätelemiseksi. Pian kehitettiin niiden tilalle tehokkaita ja siirreltäviä sähkövalaisimia. Äänielokuvien myötä 1920-luvulla tuli tarve eristää kuvausstudio ulkopuolisilta ääniltä, mutta myös ikkunoiden ja säänvaihtelun aiheuttamilta valaistuksen muutoksilta ja muilta häiriöiltä, kuten uteliailta sivullisilta. Särisevien kaarilamppujen tilalle oli löydettävä äänettömiä valaisimia. Kameroihin oli kehitettävä niiden käyntiääntä eristäviä koteloita ja äänettömiä dolly-laitteita, ja myös elokuvatyöryhmän tuli äänielokuvan myötä oppia pysymään hiljaa aina kameran käydessä.
Sähkövaloilla valaistua, äänielokuvia varten kehitettyä elokuvastudiota alettiin Hollywoodissa kutsua nimellä "sound stage". Siinä ikkunattomassa hallissa sijaitsevaa kuvaustilaa ympäröi metallinen pilari-palkkikehikko eli trussi, johon on kiinnitetty siirreltäviä, teholtaan ja valaisukulmaltaan säädettäviä elokuvavalaisimia ja varsien päässä riippuvia siirreltäviä mikrofoneja. Trussirakenteissa kulkee siltoja ja ramppeja (), joita pitkin työntekijät voivat kiipeillä valaisimia ja mikrofoneja säätämässä. Trussi mahdollistaa myös kameran sijoittamisen kutakin kuvaa varten tarkalleen haluttuun kuvakulmaan. Tukirakennelma ja muut studion varusteet on yleensä pinnoitettu mattamustiksi, ettei niistä aiheudu tahattomia heijastuksia näyttelijöihin eikä lavasteisiin.
Ulkopuolisilta häiriöiltä suljettu elokuvastudio helpottaa tuotantohenkilöstön työtä, sillä he voivat suunnitella ja rakentaa lavasteet ja muut kuvausolosuhteet juuri halutunlaisiksi ja säilyttää ne sellaisina koko kuvausvaiheen ajan. Toisaalta valaistusta, kameran kuvakulmaa ja lavastuksen yksityiskohtia voidaan säätää vapaasti jokaista otosta varten erikseen.
Digitaalisia lavasteita käyttävän elokuvan näyttelijät kuvataan chroma key -studiossa. Tällaisessa studiossa kokonainen tausta tai erikokoisia pintoja on maalattu yhdellä kirkkaalla värillä (yleensä vihreä tai sininen [green-, blue screen], koska näitä värejä ei esiinny ihmisen kehossa). Jälkituotantovaiheessa voidaan värilliset osat korvata esimerkiksi maisemalla tai toisella kuvalla.
Runon ja Rajan tie
Runon ja Rajan tie on osa Via Karelia -matkailutietä. Vuonna 1966 perustettu Runon ja Rajan tie on Suomen vanhin matkailutie. Se on 1 080 kilometrin pituinen. Se kulkee Suomen itärajaa seuraten Suomenlahdelta Lappiin.
Etelässä reitin varrella on järviä ja pieniä kaupunkeja, pohjoisemmaksi mentäessä näkymät muuttuvat metsäisiksi ja vaaraisemmaksi. Ilomantsin kunnan alueella tie seuraa Venäjän ja Suomen rajaa. Saavuttaessa Kainuuseen, maiseman valtaavat korpimaisemat ja suuret joet, kunnes lopulta Lappiin tultaessa tunturit. Tie on merkitty ruskeapohjaisilla matkailutien viitoilla ja RR-tunnuksilla.
Kolja
Kolja eli hyyssä ("Melanogrammus aeglefinus") on Pohjois-Atlantin molemmin puolin esiintyvä turskakala, jolla on suuri merkitys kalataloudessa.
Koljan tuntomerkkejä ovat koko kyljen mittainen musta kylkiviiva sekä rintaevän yläpuolella oleva tumma laikku. Pyydettävän koljan koko on yleensä 30–50 cm; ennätyskala oli yli 110 cm ja lähes 17 kg:n painoinen.
Koljan levinneisyys on suunnilleen sama kuin turskan. Euroopassa se ulottuu Biskajanlahdelta Islantiin, Huippuvuorille ja Novaja Zemljaan, Pohjois-Amerikassa New Jerseystä Newfoundlandiin ja Etelä-Grönlantiin. Laji on yleinen Pohjanmeressä, Skagerrakissa ja Pohjois-Kattegatissa. Suolaisten virtausten mukana se voi joskus ajautua Juutinraumaan ja satunnaisesti lounaiseen Itämereen. Toisin kuin turska se ei kuitenkaan lisäänny Itämeressä.
Kolja elää rannikkojen ulkopuolella hiekka- ja sorapohjilla 40–200 metrin syvyydessä.
Kolja tulee sukukypsäksi 2–5 vuoden ikäisenä. Kutu tapahtuu tammi-toukokuussa, eritoten maalis-huhtikuun vaihteessa. Koljat kutevat 50–150 metrin syvyydessä vapaassa vedessä. Mätijyviä on isossa naaraassa noin 1,8 miljoonaa. Ne kelluvat vedessä, kunnes hautuvat poikasiksi 8–10 vuorokauden kuluttua. Poikaset elävät planktonista ja hakeutuvat mielellään meduusojen suojaan. Vasta 8–11 cm:n pituisina ne hakeutuvat pohjalle ja alkavat käyttää pohjaravintoa, matoja, nilviäisiä, äyriäisiä ja piikkinahkaisia. Jossakin määrin ne syövät myös pelagisia kaloja.
Tärkeimmät kutualueet ovat Keski-Norjan ja Lounais-Islannin edustalla sekä Georges Bank -matalikko Luoteis-Atlantilla.
Koljaa pyydetään pääasiallisesti troolaamalla, nuotilla, myös pitkälläsiimalla ja verkoilla. Esimerkiksi Skotlannissa se on tärkein merikalastuksen saaliskala.
Koljakantojen koot ovat vaihdelleet suuresti, syntyvien vuosiluokkien heilahtelun seurauksena. Amerikassa koljasaaliit romahtivat rajusti 1960- ja 1980-lukujen lopulla; vähittäisestä palautumisesta huolimatta ne ovat vieläkin alle pitkän ajan keskiarvojen. Euroopassa kantojen odotettiin olevan vahvoja vuonna 2007.
Koljan kokonaissaalis vuonna 2004 oli noin 325 000 tonnia, josta kolmannes Ison-Britannian kalastusta.
Koljan liha on vähärasvaista ja hyvin proteiinipitoista. Sitä myydään tuoreena, fileinä, savustettuna ja pakastettuna. Suolakalaksi se soveltuu turskaa huonommin, joten perinteiset säilöntätavat ovat olleet kuivaaminen ja savustaminen.
Taith
Taith (kymrin kieltä, suomeksi "matka") on suomalais-walesilainen kansanmusiikkiyhtye.Taith-yhtye on perustettu 2003. Dylan Fowler ja Timo Väänänen olivat mukana Music from the Northlands -kansanmusiikkiprojektissa 2002 ja päättivät jatkaa yhteistyötä ottaen mukaan myös Fowlerin vaimon Stevensin. 2003 yhtyeellä oli ensimmäinen konsertti Cardiffissa "Norwegian Churchissä", jonka jälkeen yhtye on äänittänyt ensimmäisen levynsä "Taith, Now and Then".
Yhtye on esiintynyt Walesissa, Englannissa, Suomessa ja Italiassa. Radio-ohjelmat yhtyeestä on tehty BBC:ssä Lontoossa ja Yle Radio 1:ssä Helsingissä.
Taith yhdistää jäsentensä sävellyksiä ja sovituksia sekä suomalaiseen ja karjalaiseen että Walesin perinteiseen musiikkiin. Yhtye käyttää improvisaatiota harjoittelun, esittämisen, sovittamisen ja säveltämisen yhtenä välineenä.
Kyläkeinu
Kyläkeinu, -kiikku, -liekku, -lietsu tai aisakeinu on suuri keinu, jollaisia perinteisesti on ollut monissa kylissä, ja joilla kyläläiset ovat keinuneet. Isoja keinuja on ollut kylissä muun muassa Suomessa, Karjalassa ja Virossa.
Keinun lava on puisilla aisoilla kiinni keinun kehikkoon laakeroidussa vaakasuorassa tukissa. Kyläkeinu eroaa nykyisestä puutarhakeinusta suuremmalla koollaan sekä sillä, että ympäri keinuminen on mahdollista. Koska keinumisessa liike-energia saattaa muodostua erityisen suureksi, pidetään Suomessa nykyään keinumista vaarallisena ja joissakin paikoissa keinuja on asetettu käyttökieltoon.
Vaikka monissa paikoissa kyläkeinuja ei enää ole, säilyy niiden perintö paikannimissä kuten keinu- ja Keinumäki tai -aho-nimisissä paikoissa. Perinteisesti keinulle kokoontuminen oli kylän nuorison tapa viettää vapaa-aikaa ja solmia suhteita toisiinsa. Keinuperinne ei ole kokonaan hävinnyt. Ainakin Karstulassa on aisakeinu, joka on keskeisessä osassa vuosittain järjestettävässä Keinujaiset-tapahtumassa.
Aisakeinun pyörähdys on Baltian maissa kauan sitten alkunsa saanut kilpailu, jossa tavoitteena on tehdä aisakeinulla täysi 360 asteen pyörähdys. Kilpailu vaikeutuu, kun yritetään saada mahdollisimman pitkävartinen keinu pyörähtämään ympäri. Lajin miesten maailmanennätystä pitää hallussaan Andrus Aasamäe (Viro) 702 cm:n varsilla tehtynä. Naisten maailmanennätys on hallussa Kätlin Kinkillä (Viro) 593 cm.
Kyläkeinut voivat olla myös vaarallisia, jos keinuilla otetaan liian kovat vauhdit ja ne pyörivät ympäri, keinuissa ei ole mitään, mikä takaisi keinujien pysyvän kyydissä. Keinujan käsi voi myös jäädä keinun puiden väliin, mikä voi katkaista käden.
Keinu
Keinu eli kiikku tai liekku on erityisesti lasten suosima laite, jossa yläpuolella olevasta hirrestä tai oksasta roikkuu aisojen, narujen tai ketjujen varassa lava tai jokin muu esine (esimerkiksi auton rengas), jonka päällä voi istua tai seistä ja tehdä keinumisliikettä. Keinuminen on siis seisten tai istuen keinulaudalla vauhdin ottamista. Keinumisen liike-energiaa hyväksi käyttäen voi kyydistä myös esimerkiksi hypätä.
Keinumiseen voidaan liittää myös leikkejä tai pelejä, kuten keinupolttopallo. Aikanaan monissa kylissä oli iso kyläläisten yhteiskäytössä oleva kyläkeinu. Keinuilla nuoret saattoivat tavata toisiaan ja esitellä rohkeuttaan.
Beta Scorpii
Beta Scorpii (β Sco / β Scorpii) on Skorpionin tähdistössä sijaitseva sinivalkea kaksoistähti, jota kutsutaan myös nimellä Acrab, Akrab tai El Acrab (arabiaksi العقرب). Skorpionin tähtikuvio näkyy melko huonosti Suomessa, vain sen pää näkyy loppukesällä hyvin. Beta Scorpii pimentyy joskus Kuun tai planeettojen taakse, koska se on lähellä eläinrataa. Beta Scorpii on kaksoistähti, jonka komponenttien väli on pienelläkin kaukoputkella erottuva 14 kaarisekuntia, mikä vastaa 2200 AU:ta Beta Scorpiin etäisyydellä.
Suomen Lukko
Suomen Lukko ry oli Lapualta lähtöisin olleen Lapuan liikkeen varhaisvaiheen järjestäytynyt muoto.
__notoc__
Suomen sisällissotaa seuranneina vuosina valkoisten joukoissa taistelleet olivat usein pettyneitä nuoren valtion johtoon. Oli odotettu, että Suomesta tulisi selvästi oikeistovetoinen ja -hallinnollinen valtio. Kommunismi uhkasi Suomea. Kommunistien lakkoilu 1920-luvulla ja työmaaterrori kuohuttivat etenkin työnantajien mieliä. Tuolloin vielä syvästi uskonnollisessa maassa myös papit pitivät palopuheita kommunismia vastaan. Näin heräsi mieliala, että vapaussodan arvoja kommunismia vastaan oli edelleen puolustettava.
Vuoden 1929 lopulla käytiin Lapualla väkivaltainen yhteenotto kommunistinuorison ja Vihtori Kosolan johtamien pohjalaisten isäntien ja nuorison välillä. Kosolan joukot repivät kommunistien punaiset paidat ja tallasivat näiden punaliput maahan. Tästä suorasta toiminnasta noussut kohu levisi läpi Suomen. Lapualta saatua esimerkkiä toistettiin koko maassa käydyissä nujakoissa, ja pian oli kysymyksessä koko maan kattava liike. Jo 15. maaliskuuta 1930 liike järjestäytyi Lapuan Seurahuoneella pidetyssä kokouksessa Suomen Lukko ry:ksi. Kokouksiin otti osaa yli 200 eri puolille maata nousseiden kommunismin vastaisten järjestöjen edustajaa. Johtajiksi nousivat mm. maanviljelijät Vihtori Kosola ja Kustaa Tiitu, rehtori Hilja Riipinen, pastori Olavi Kares, päätoimittaja Artturi Leinonen sekä varatuomari Lauri Halme. Suomen lukkoon kuului myös kenraali ja teollisuusjohtaja Rudolf Walden ja entinen ilmavoimien komentaja Arne Somersalo.
Suomen Lukko r.y. muuttui 1931 Lapuan liikkeeksi johdon pysyessä pitkälti samana, mutta suunnan kiristyessä pelkän kommunismin vastustamisen sijaan äärioikeistolaiseksi.
Suomen Lukko lakkautettiin virallisesti tammikuussa 1945 Moskovan välirauhansopimuksen tulkinnan mukaan ”fasistisena” järjestönä.
Beta Ceti
Beta Ceti (β Cet / β Ceti) on Valaan tähtikuviossa sijaitseva tähti, joka on tähdistön päätähteä Alfa Cetiä himmeämpi. Tähteä kutsutaan joko nimellä Diphda (”sammakko”) tai Deneb Kaitos (arabiaksi ”valaan häntä”).
Keinutuoli
Keinutuoli eli kiikkutuoli on tuoli, jolla voi keinua pitkittäissuunnassa. Tämän mahdollistaa se, ettei keinutuolissa ole varsinaisia jalkoja, vaan kaarevat jalakset, joiden varassa kiikkuminen onnistuu. Tavallisesti keinutuoli tehdään puusta. Samaa periaatteessa noudattaa vauvojen nukkumapaikkana käytetty kehto eli kätkyt, tosin usein sivuttaissuunnassa. Erikoisimpia keinutuoleja ovat poikittainkeinuvat, kahden istuttavat, rekikiikut ja kehto-keinutuoliyhdistelmät.
Keinutuoliharjoittelua on kokeiltu varteenotettavana vanhusten kuntouttamisen apuna. Joissain tutkimuksissa on todettu keinumisen vahvistavan syviä vatsa- ja selkälihaksia. Keinumiseen tarvitaan juuri alaselän ja lantiopohjan lihaksia, mikä vahvistaa niitä – isometristen vatsalihasliikkeiden tapaan.
Keinutuoleja on monenlaisia tyyppejä. Eri hallitsijoilla ja valtionpäämiehillä on ollut omia suosikkikiikkutuolejaan. Yhdysvaltojen presidenteistä Abraham Lincoln ammuttiin keinutuoliinsa teatteriaitiossa. George Washington, William McKinley, Theodore Roosevelt ja John Kennedy ovat myös tunnettuja keinutuoleistaan ja työskentelystään niissä. Israelin David Ben-Gurionilla ja Tšetšenian Džohar Dudajevilla oli lempikeinutuolinsa. Suomen presidenteistä muun muassa Mauno Koivisto oli keinutuolin ystävä.
Monet puusepät ympäri Suomen ovat valmistaneet keinutuoleja, mutta Nakkila on erityisen tunnettu tuoleistaan. Vanha Ahvenanmaalta Nakkilaan kulkeutunut keinutuolimalli oli alun perin poikkipuinen selän osalta, myöhemmin siellä siirryttiin pitkittäiseen malliin. Toisen keinutuolipitäjän Urjalan mestarit ovat jo alun perin valmistaneet tiettävästi pitkin päin selkänojitettuja tuoleja. Joensuun seudun puusepät aloittivat amerikkalaismallisen lyhytjalkaisen shaker-keinutuolin valmistamisen ns. Joensuun nyökki. Teollisia valmistajia ovat olleet muun muassa Asko, Isku, OTK:n Puu ja Avarte.
Divertikuloosi
Divertikuloosi on suolen umpipussitauti. Umpipussit eli divertikkelit syntyvät paksusuolen heikentyneiden kohtien pullistuessa paineen vaikutuksesta. Jos ne tulehtuvat, sitä kutsutaan divertikuliitiksi. Runsaskuituinen ravinto ehkäisee divertikuloosia. Kuitujen kanssa kannattaa juoda myös runsaasti nestettä.
Kuitusuositus on Suomessa 25–35 g kuitua päivässä. Finravinto 2002 -tutkimuksen mukaan miehet syövät ravintokuitua keskimäärin 21,8 g/vrk ja naiset 18,5 g/vrk. Suomessa arvioidaan yli 70-vuotiaista divertikuloosia sairastaa noin 50 % ja yli 80-vuotiaista 75 %. Divertikuloosi yleistyy merkittävästi yli 40-vuotiailla.
30 grammaa kuituja saa, kun syö esimerkiksi 7 dl kasviksia tai 2 dl kypsennettyjä kasviksia, 2 palaa kokojyväleipää ja 2,5 dl linssejä tai papuja. Erityisesti täysjyväviljan ja kasvisten veteen liukenematon kuitu auttaa suolen toimintaa.
Mantra
Mantra on tavu tai lause, joka yhdistetään hengelliseen harjoitukseen. Yleensä mantroja toistetaan joko ääneen tai hiljaa mielessä, mutta niitä voidaan myös kirjoittaa ja maalata esineisiin tai pyörittää rukousmyllyissä. Alkujaan mantrat syntyivät varhaisessa hindulaisuudessa ja myöhemmin niiden käytön omaksuivat myös buddhalaiset, jainalaiset ja sikhiläiset.
Sanskritin sana "mantra" koostuu juuresta "man-" (suom. "mieli;" myös sanassa "manas", ”mieli”) ja päätteestä "-tra" (suom. "työkalu, instrumentti"). Suora käännöksen on siis mielen instrumentti.
Ehkä tunnetuin mantroista on "om"-tavu, joka veda-kirjoitusten mukaan tarkoittaa kaikkeutta tai kaiken alkulähdettä, brahmania.
Toinen hyvin tunnettu mantra on "Hare Krishna" -mantra. Se koostuu Jumalan nimistä Hare, Krishna ja Rama. Tämä mantra auttaa veda-kirjoitusten mukaan ihmistä poistamaan himon, vihan, ahneuden, kateuden, harhan ja hulluuden sydämestä sekä herättämään eloon uinuvan Jumalan rakkauden sydämessä. Hindulaisuudessa on myös paljon muita mantroja kuten ""om namo bhagavate vasudevaya” ("suom "kumarran nöyrästi Vasudevaa, kaikkien rikkauksien tyyssijaa)" ja ”"vaishnavanam yatha sambhu"” (suom. "Herra Shiva on Vishnun paras palvelija"”).
Buddhalaisista mantroista tunnetuimpia on "om mani padme hum". Joidenkin buddhalaisten mantrojen äänneasu on muuttunut uskonnon levitessä kielialueelta toiselle.
Mantra on yksi tekniikka mielen hiljentämiseksi meditaatiossa. Mantra voi esimerkiksi olla tavu, tavuyhdistelmä, sana, sanapari tai kokonainen lause. Tunnetuimmat mantrat ovat "om" ja "om mani padme hum". Mantra on symbolinen ilmaisu, ja sen merkitys voi vaihdella käyttöyhteydestä riippuen. Meditaatiotaidon kehittymisen myötä mantran kaltaisten apukeinojen tarve vähenee, ja meditaatiotekniikan kehityttyä riittävästi mantra voidaan jättää kokonaan pois.
Puhtaan käytännöllisesti mantra voidaan katsoa olevan kielellisen ajattelun tavoittamattomissa oleva mielensisältö, joka ei assosioidu mihinkään muuhun mielen sisältöön. Tällöin mantra katkaisee käsitteellisen ajattelun käsiteketjun ja ikään kuin lakaisee mielestä pois muut ajatukset. Mantran käsitesisältö ei ole länsimaisen näkemyksen mukaan meditatiivisessa käytössä olennainen.
Tantrisessa meditaatiossa mantroja toistamalla harjoittaja sekä vahvistaa yhteyttä itsensä ja jumaluuksien välillä että muokkaa mieltään sisäistämällä mantran kuvaamia jumalallisia ominaisuuksia. Esimerkkinä mantran kuvaamista jumalallisista ominaisuuksista käy "om mani padme hum" -mantra, joka tiibetin buddhalaisuudessa liitetään myötätunnon bodhisattvaan, Avalokiteśvaraan. Henkilö, joka haluaa kehittää myötätuntoisuuttaan, toistaa lukemattomia kertoma mantraa ja meditoidessaan keskittyy myötätuntoisuuteen ja sen merkitykseen.
Keiska
Keiska on kyläalue Haukiputaan kuntakeskuksen pohjoispuolella ja Kiiminkijoen pohjoisrannalla Pohjois-Pohjanmaalla, seututien 847 ja yhdystien 8460 liittymäkohdan ympärillä, Martinniemen ja Asemakylän välisellä alueella.
Keiskan alue on pääasiassa vanhaa lähiötyylistä omakotitaloaluetta, jonka kasvu alkoi jatkosodan jälkeen Martinniemen sahan tuotannon kasvun myötä.
Cimabue
Giovanni Cimabue, Cenni di Pepo (1240-1302) oli firenzeläinen taidemaalari. Giorgio Vasari kuvaili 1500-luvulla kirjoittamassa "Taiteilijaelämäkertoja"-kirjassaan Cimabuea eräänlaisena nykyaikaisen taiteen isänä. Hänet tunnetaan myös Giotton löytäjänä ja opettajana. Hän oli ensimmäinen italialainen taiteilija, joka yritti muuttaa bysantin vertauskuvallista muotokieltä ja oli näin goottilaisen maalaustaiteen voimakkaita vaikuttajia ja maalaustaiteen uudistuksen alullepanija. Hän työskenteli myös Assisissa, Pyhän Fransiskuksen basilikassa. Assisi oli Pyhän Fransiskuksen saarnojen herättämä Italian uuden hengenelämän sulatusuuni. 
Cimabue syntyi ylhäisöperheeseen ja osoitti jo varhain suurta älyllistä kyvykkyyttä. Cimabue lähetettiin Santa Maria Novellaan, humanistiseen kouluun, jossa hänen oli tarkoitus opetella kirjallista ilmaisua ja muita humanistisia aineita. Koulussa Cimabue oli kuitenkin taipuvainen ilmaisemaan itseään kuvallisesti. Vasari kertoo "Taiteilijaelämäkerroissa" Cimabuen kunnostautuneen ennen kaikkea piirtelemällä kirjoihinsa kuvia ihmisistä, hevosista, taloista ja mielikuvituksellisista olennoista.
Cimabuen taiteellinen ura sai tavallaan alkunsa hänen tavattuaan kreikkalaisia taidemaalareita, jotka oli kutsuttu maalaamaan muun muassa Firenzen Gondeillen kappelia. Cimabue karkasi koulusta seuraamaan kreikkalaisten taiteilijoiden tapaa työskennellä, jäljitteli heitä ja oli pian taitavampi kuin kreikkalaiset.
Cimabuen ansiona voidaan pitää pyrkimystä olla kuvaamatta pelkkiä profiileja ja toisaalta halua kuvata hahmoja näiden luonnollisessa ympäristössä, mikä hänen aikanaan oli uutta.
Esimerkkinä erotuksesta kreikkalaisten tyyliin Cimabuen maalaukset Jeesuksesta ja Luukkaasta olivat arvioiden mukaan elävämpiä, vähemmän karkeita ja muutenkin luonnollisempia.
Elämänsä viimeisinä hetkinä Cimabue kutsuttiin suunnittelemaan Firenzen "Santa Maria del Fiore" -tuomiokirkkoa. Cimabue kuitenkin menehtyi vuonna 1302. Vasarin mukaan hänet haudattiin Santa Maria del Fioreen. Hän jätti jälkeensä lukuisia oppilaita, joista merkittävimpänä voitaneen pitää Giottoa. Giotto asui Cimabuen kuoleman jälkeen tämän omistamissa taloissa Via del Cocomerolla.
Elinaikanaan Cimabue ei ollut yksinomaan pidetty, sillä häntä pidettiin varsin anteeksiantamattomana arvostelijoilleen. Cimabue päätyi kuolemansa jälkeen myös Danten "Jumalaiseen näytelmään", jossa Dante luonnehti häntä hyvin ylhäissukuiseksi taidemaalariksi, ylimieliseksi ja niin kriittiseksi, että jos joku havaitsi virheitä hänen töissään, hän tuhosi ne riippumatta siitä, kuinka kallisarvoisia työt olivat. "Jumalaisessa näytelmässä" Dante sijoitti Cimabuen kiirastulen 11. kehään.
Karl Freyn mukaan Vasarin elämäkerta Cimabuesta on lähes täysin kuvitteellinen.
Delta Scorpii
Delta Scorpii (δ Sco / δ Scorpii; myös Dschubba, Dzuba, Iclarcrau tai Iclarkrav) on sinivalkoinen tähti Skorpionin tähtikuviossa. Joskus Aurinkokunnan eläinradalla kulkevat taivaankappaleet peittävät Dschubban. Tähden kirkkaus vaihtelee välillä 1,6–1,7 magnitudia; se on siis muuttuva tähti tyyppiä Gamma Cassiopeiae. Tähdellä on myös 20 päivässä ja noin 10 vuodessa kiertävät seuralaiset, joten se on kolminkertainen tähti.
Georgi Brasov
Kreivi Georgi Mihailovitš Brasov (s. 24. heinäkuuta 1910 – k. 22. heinäkuuta 1931) oli venäläinen aatelismies ja Romanov-suvun jäsen.
Georgin vanhemmat olivat suuriruhtinas Mikael Aleksandrovitš, joka oli Aleksanteri III:n poika, ja Natalia Brasova (o.s. "Seremetjevskaja"), joka oli moskovalaisen lakimiehen Sergei Mamontovin tytär.
Georgi syntyi Udinkassa lähellä Moskovaa ja sai nimensä setänsä Georgi Aleksandrovitš Romanovin mukaan, joka kuoli tuberkuloosiin vuonna 1899. Georgin isä oli Venäjän kruununperimysjärjestyksessä toinen, Georgin serkun Aleksein, Nikolai II:n pojan, jälkeen.
Venäjän keisarisuvun jäsenenä Georgin isä Mikael ei ollut oikeutettu avioitumaan monarkian ulkopuolisen henkilön kanssa. Georgin äiti Natalia Brasova oli eronnut nainen eikä kuulunut monarkiaan.
Vuonna 1912 Aleksein verenvuototauti paheni, kun keisarillinen perhe oli Spalassa, Puolassa. Nikolai II uskoi, että Aleksei oli lähellä kuolemaa, joten keisari antoi Mihailille luvan avioitua Natalia Brasovaan kanssa. Natalia ja Mihail menivät naimisiin Serbian patriarkaatin vihkitodistuksella 30. lokakuuta 1912, Wienissä. Venäjän keisarillinen perhe ja maan virkamiehet eivät osallistuneet häihin. Mihail ja Natalia joutuivat asumaan ulkomailla, koska Nataliaa ei hyväksytty Venäjällä. Natalia ja Mihail matkustelivat Euroopassa, kunnes asettuivat asumaan Englantiin.
Syksyllä vuonna 1914 Mihail sai luvan palata Venäjälle ja liittyä keisarilliseen armeijaan, joka taisteli itärintamalla ensimmäisen maailmansodan aikana. Georgin äiti Natalia Seremetjevskaja sai käyttää arvonimeä "kreivitär Brasova". Georgi käytti nimeä "kreivi Brasov".
Vuonna 1917, Helmikuun vallankumouksen aikana Nikolai II luopui kruunusta ja luovutti sen Mihailille. Mutta Pietarissa olevat sotilaat liittyivät mielensoittajiin ja pakottivat Mihailin luovuttamaan vallan väliaikaiselle hallitukselle. Georgi, Natalia ja Mihail olivat aluksi kotiarestissa Hatsinassa. Mihail karkotettiin Permiin. Hän onnistui salakuljettamaan Georgin, tämän äidin ja sisarpuolen Kööpenhaminaan, mistä Nikolai II:n äiti Maria Fjodorovna oli kotoisin. Mikael murhattiin 12. kesäkuuta 1918 Permissä. Ruumis poltettiin myöhemmin.
Georgi ja Natalia muuttivat Lontooseen, missä Georgi meni Harrowin sisäoppilaitokseen. Vuonna 1927 perhe joutui taloudellisiin vaikeuksiin ja Natalia muutti Pariisiin. Georgi jäi Englantiin ja pääsi koulusta seuraavana vuonna. Georgi meni ranskalaiseen Ecole des Rochesin kouluun, joka sijaitsee Verneuil-sur-Avressa Normandiassa.
Kesällä 1931 Georgin Sorbonnen vuosi loppui ja hän päätti viettää lomaa hollantilaisen luokkatoverinsa Edgar Moneanaarin kanssa Rivieralla. Georgi ja Edgar päättivät ajaa Pariisista Cannesiin mutta auto suistui tieltä, törmäsi puuhun ja autoa ajanut 19-vuotias Edgar kuoli heti. Georgi vietiin sairaalaan Auxerreen. Kaksi päivää ennen 21-vuotissyntymäpäiväänsä kreivi Brasov kuoli.
Georgi haudattiin Cimetière de Passyn hautausmaalle Pariisiin. Kun Natalia Brasov kuoli vuonna 1951, hänet haudattiin poikansa viereen. Georgin haudassa lukee ranskaksi: "Fils et Epouse de S.A.I Grand Duc Michel de Russie".
Jalkapallon Aasian-mestaruuskilpailut
Asian Cup on Aasian jalkapalloliiton (Asian Football Confederation) järjestämä jalkapalloturnaus. Voittajaa pidetään Aasian mestarina ja se pääsee Fifan Confederations Cupiin.
FK Šah’tar Donetsk
Šah’tar (, ) on jalkapalloseura Ukrainan itäosassa sijaitsevasta Donetskin kaupungista. Sen edustusjoukkue pelaa Ukrainan valioliigassa ja on 2000-luvulla noussut maan parhaimpien joukkoon.
Šah’tarin varsinainen kotistadion on vuonna 2009 valmistunut 50 000 -paikkainen Donbass Arena, mutta Itä-Ukrainan sodan vuoksi se on joutunut pelaamaan kotiottelunsa Lvivin Arena Lvivillä vuodesta 2014 alkaen. Seuran paikallisvastustaja on Metalurh.
Šah’tar perustettiin toukokuussa vuonna 1936 nimellä Stahanovets Donetsin laakiolla eläneen legendaarisen kaivosmiehen Aleksei Stahanovin mukaan. Vuosina 1936–1992 joukkueen nimi oli venäjänkielinen kaivosmiestä merkitsevä sana Šahtjor. Ukrainan itsenäistyttyä virallinen nimi muuttui ukrainankieliseksi, Šah’tar.
Ensimmäisen kerran joukkue saavutti suurempaa menestystä sijoituttuaan pronssille Neuvostoliiton liigassa vuonna 1951. 1960-luvun alkupuolella joukkue selviytyi Oleg Ošenkovin valmentamana kolme kertaa Neuvostoliiton cupin loppuotteluun, joista voitti kaksi (1961 ja 1962). Vuonna 1975 joukkue saavutti historiansa parhaan sarjasijoituksen sijoituttuaan hopealle. Tämän johdosta se pääsi myös Euroopan kentille. Vuonna 1978 joukkue saavutti pronssia ja vuonna 1979 jälleen hopeaa. Tuolloin joukkueen kapteeni, hyökkääjä Vitali Staruhin, voitti maalikuninkuuden 26 osumallaan ja valittiin lisäksi sarjan parhaaksi pelaajaksi. Vuosina 1980 ja 1983 joukkue voitti Neuvostoliiton cupin ja vuonna 1984 se peittosi Dnepr Dnepropetrovskin supercupissa.
Ukrainan itsenäistyttyä Šah’tar on Kiovan Dynamon ohella ollut maan vahvimpia joukkueita. Vuodesta 1996 seuran on omistanut Ukrainan rikkain mies, tataarioligarkki Rinat Ah’metov, joka oli Viktor Janukovytšin merkittävimpiä tukijoita vuoden 2004 Ukrainan presidentinvaalissa. Ah’metov lupasi Šah’tarin kannattajille seuran saavuttavan menestystä eurocupeissa. Vuonna 1999 perustettiin seuran junioriakatemia noin 3 000 nuorelle pelaajalle. Samana vuonna avattiin harjoituskeskus Kirša. Uusi stadion Donbass Arena valmistui vuonna 2009, jota ennen seuran kotina toimivat Šah’tar- ja Olimpijskyi-stadionit.
Kaudella 2008–2009 Šah’tar juhli ensimmäisenä ukrainalaisseurana UEFA Cupin mestaruutta kaadettuaan loppuottelussa Werder Bremenin maalein 2–1. Mestaruus jäi historiaan, sillä loppuottelu päätti UEFA Cupin tarinan ja kaudella 2009–2010 sen korvasi uusi Europa League.
SS Palo Alto
SS Palo Alto oli betonirunkoinen höyrylaiva, joka valmistui ensimmäisen maailmansodan päättyessä, ja laskettiin vesille 29. toukokuuta 1919. Alus ei kuitenkaan ehtinyt mukaan sotatoimiin. Aluksen sisaralus oli SS Peralta.
Alus säilöttiin Kalifornian Oaklandiin aina vuoteen 1929 saakka, jolloin Cal-Nevada Company osti aluksen ja hinautti sen Seacliff State Beachille Aptosiin, jossa se kunnostettiin huvialukseksi. Alukselle rakennettiin mm. tanssilattia, kahvila ja uima-allas. Alus upotettiin matalaan veteen siten, että sen köli asettui tukevasti pohjaa vasten, ja laituri rakennettiin laivan vierelle.
Aluksen ostanut yhtiö meni konkurssiin vuonna 1931, ja kunnossapidon puutteen vuoksi alus katkesi keskeltä. Alus riisuttiin kaikesta arvokkaasta ja jätettiin paikalleen kalastuslaituriksi. Lopulta rungon kunto pääsi niin huonoksi, ettei alus kelvannut edes laituriksi. Laituri suljettiin, ja alus jäi hylyksi Seacliff Beachille, jossa se toimii keinotekoisena riuttana.
Alfa Coronae Borealis
Alpha Coronae Borealis ("α CrB" / "α Coronae Borealis") on Pohjan kruunun tähtikuviossa sijaitseva kaksoistähti. Tähteä kutsutaan myös nimillä Gemma tai Alphekka/Alphecca. Gemma on latinaa ja tarkoittaa ehkä nuppua, Alpekka on arabiassa "Al-Fakkah" ”rikkonainen” (rikkonainen tähtien kehä). Gemma on Algol-tyyppinen pimennysmuuttuja, jossa kaksi erilämpöistä ja erikirkkauksista tähteä pimentää vuorotellen toisensa. Valonvaihtelun jakso on 17,4 päivää.
Gemman kirkkaus vaihtelee välillä +2,16 – +2,30, jota on lähes mahdoton havaita paljain silmin. Gemma on siis kaksoistähti, jossa on keltainen ja valkea komponentti, jotka näkyvät vain muuttaamalla tähden valoa, ei kaukoputkella. Keltainen tähti on hyvin aktiivinen röntgensäteilijä. Gemman ympärillä on valtava pölykiekko.
Gemmassa on valkoinen ja keltainen pääsarjan tähti, joiden väli on keskimäärin 0,2 AU, vaihdellen 0,13–0,27 AU Burnhamin mukaan, mutta Hipparcos-satelliitin tietojen mukaan keskimäärin 0,4 AU.
Suomi Jazz Orkesteri
Suomi Jazz Orkesteri syntyi 1927 virolaissyntyisten Konnon veljesten, Robertin ja Hanneksen, voimin, Porvoossa vaikuttaneen Konnon Jazzorkesterin pohjalta. Molemmat veljekset olivat entisiä sotilasmuusikoita, ja soittelivat sivutoimenaan eri soittokunnissa. Orkesteri aloitti viisimiehisenä; viulu, saksofoni, harmonikka, banjo ja rummut. Orkesterilla ei ollut omaa laulusolistia, mutta ravintolakeikoilla tarvittaessa joku soittajista lauloi megafoniin kappaleen kertosäettä.
Ensimmäiset levytykset orkesteri teki kesällä 1928. Levytyksistä foksi "Puuseppä" muodostui Suomen äänilevyhistorian ensimmäiseksi menestyslevyksi. Levyllä laulaa lahtelainen Jaakko Pulli. Samanaikaisesti tehdyt levytykset "Kohtalonvalssi" ja "Anna, oi armas Anna", olivat myös myyntimenestyksiä.
Toukokuussa 1929 orkesteri levytti seuraavan kerran, ja näiden sessioiden suurin hitti oli "Asfalttikukka", jolla laulajana toimi Ture Ara, salanimellä Topi Aaltonen. Orkesterin viimeiset omat levyt tehtiin vuotta myöhemmin. Tällöin kokoonpano oli jo kahdeksanmiehinen, ja yhtenä kolmesta haitaristista toimi Vili Vesterinen, ennen Dallapéhen siirtymistään. Hannes Konnosta tuli myöhemmin menestyvä iskelmäsäveltäjä. Hänen tunnetuimpia teoksiaan on valssi "Ruusuja hopeamaljassa".
"Kohtalonvalssi / Merimiespoika" (HMV A.L. 0940 • 1928)
"Anna, oi armas Anna / Kulkurinvalssi" (HMV A.L. 0941 • 1928)
"Espanjatar olen sorja / Tukkipoika" (HMV A.L. 0942 • 1928)
"Puuseppä / Poika oli Pohjan Torniosta" (HMV A.L. 0943 • 1928)
"Asfalttikukka / Havaiji" (HMV A.L. 1025 • 1929)
"Torpan poika / Tuusulan polkka" (HMV A.L. 1052 • 1929)
"Keskiyön tango / Meripojan kaipaus" (HMV A.L. 1053 • 1929)
"Palokuntamarssi / Pietarsaaren marssi" (HMV A.L. 1107 • 1930)
"Leirikepposia / Voittajien marssi" (HMV A.L. 1163 • 1930)
Denim
Denim eli farkkukangas on puuvillatekstiili, josta valmistetaan mm. farmarihousuja, paitoja ja takkeja. Tyypillinen denim on paksuhkoa palttinaa tai toimikasta ("twilli"), jossa indigovärjättyyn pituussuunnassa asetettuun puuvillaloimeen on kudottu denimissä usein luonnollisen valkoiseksi jätetty leveyssuunnassa liikkuva kude. Tästä syystä farkkukangas on useimmiten sisäpuolelta valkoinen. Denim on saanut nimensä sanoista ”de Nîmes”, eli ”Nîmes’in kaupungista” tai "serge de Nîmes", Nîmesin sarssi.
Tivoli Stadion Tirol
Tivoli Stadion Tirol on monikäyttöstadion Innsbruckissa Itävallassa.
Stadionilla pelataan yleensä jalkapalloa ja se onkin jalkapallojoukkue FC Wacker Tirolin kotistadion. Stadionille mahtuu 17 400 katsojaa ja se valmistui vuonna 2000. Stadionia laajennettiin siten, että vuoden 2008 jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailuihin stadionille mahtui 30 000 katsojaa. Stadion oli kisojen yksi pelistadion.
Beta Gruis
Beta Gruis (β Gru / β Gruis) on Kurjen tähtikuviossa oleva melko kirkas punainen tähti, joka sijaitsee eteläisellä taivaanpuoliskolla eikä näy Suomessa. Beta Gruis on epäsäännöllisesti kirkkauttaan vaihtava muuttuva tähti ja jättiläistähti.
Hypo Group Arena
Hypo Group Arena (ent. ) on monikäyttöinen stadion Klagenfurtissa, Itävallassa. Stadion on jalkapallojoukkue FC Kärntenin kotistadion. Stadionille mahtuu 22 000 ihmistä. Stadionilla pelattiin myös 2008 jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailujen otteluita, jolloin sinne mahtui 30 000 katsojaa.
Andri Husin
Andri Husin (; 11. joulukuuta 1972 Zolotšiv – 17. syyskuuta 2014 Kiova) oli ukrainalainen jalkapalloilija. Hän edusti venäläistä Krylja Sovetov -seuraa ja pelasi Ukrainan maajoukkueessa.
Husin kuoli 17. syyskuuta 2014 kaaduttuaan moottoripyörällä lähellä Kiovaa.
Ohituskaistatie
Ohituskaistatie on tietyyppi, jossa yksiajorataiselle tieosuudelle on merkitty ylimääräinen kaista helpottamaan hitaamman ajoneuvon, esimerkiksi kuorma-auton, ohittamista. Ohituskaistat on useimmiten merkitty ennakolta tauluilla, joissa kerrotaan etäisyys ohituskaistan alkuun. Kaistan alkaessa taulut kertovat ohituskaistan pituuden. Ajoradassa on ohituskaistan osoittavat merkinnät koko ohituskaistan matkan. Liikenneturvallisuussyistä kohtaavalle liikenteelle on asetettu ohituskieltomerkit omaan kulkusuuntaansa nähden ja kulkusuunnat on erotettu sulkuviivalla.
Mikäli ohituskaistojen kohdalla vastakkaisten ajosuuntien välillä on kaide, puhutaan silloin keskikaidetiestä. Tämä rakenne kohentaa liikenneturvallisuutta estämällä ajoneuvon ajautumisen vastaantulevien kaistalle. Ohituskaistatien kaistaluku on yleensä 2+1 tai 1+2.
Hyvin usein ohituskaistat on rakennettu ylämäkiin, jolloin raskaan liikenteen ajonopeudet ovat hitaimmillaan. Henkilöautojen kuljettajat saavat ylläpidettyä tasaisen nopeuden ohittamalla raskaan liikenteen näissä kohdissa.
Ohituskaistatie toimii tarkoituksen mukaisella tavalla, mikäli liikenne ei ole liian vilkasta. Liian ruuhkaisilla teillä liikenne saattaa jakautua liki tasan ohituskaistan ja tavallisen kaistan välillä, jolloin ohituskaistan päättyessä saattaa syntyä vaaratilanteita ohituskaistaa kulkevien ajoneuvojen pyrkiessä jälleen yhdelle kaistalle.
Termi "ohitustie", yleisemmin puhekielessä käytetty muoto "ohikulkutielle", ei viittaa ajoneuvojen ohittamiseen vaan on peräisin ajalta, jolloin Suomen tieverkkoa parannettiin niukkojen määrärahojen puitteissa lyhyin, ruuhkaiset taajamat kiertävin osuuksin. Päätieverkon uudistamisen edettyä useat näistä ohitusteistä ovat nykyisin osa moottoritieverkostoa, kuten esimerkiksi Lahden ohitustie.
Holstinmäki
Holstinmäki on Kellon alueeseen kuuluva kyläalue Haukiputaan kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla. Alue sijaitsee Oulun Herukan kaupunginosan ja Kellon keskustan välisellä alueella seututien 847 varrella. Holstinmäen kulmakuntia ovat Holstinmutka, Asemaperä ja Hietalanmäki.
Holstinmäki on jakautunut kahtia. Seututien itäpuolella varsinainen Holstinmäki on pääasiassa pienen ja keskisuuren teollisuuden aluetta, kun taas länsipuoli on omakotitalovaltaista väljää lähiötyylistä aluetta. Pohjoisessa Kalimeenojan varressa sijaitseva Hietalanmäki on kokonaan väljää lähiöaluetta.
Holstinmäellä sijaitsevat muun muassa kristillinen loma- ja kurssikeskus Kellonkartano sekä noin 800-paikkainen Jehovan todistajain konventtisali.
Putaankylä
Putaankylä on kylä Haukiputaan kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla. Se sijaitsee Martinniemen itäpuolella paikallistien 18741 varrella, jo puretun Martinniemen radan linjauksen eteläpuolella. Kylä lasketaan kuuluvaksi Martinniemen alueeseen.
Jo vuonna 1479 mainitaan ensimmäisen kerran lautamies Heikki Ollinpoika Haukiputaalta. Vastaavasti Paavin kirjeessä 1488 mainitaan Kellon anneksi. Venäläisten kerrotaan käyneen hävitysretkillä Haukiputaalla ja Kellossa, jossa ryöstelivät ja polttivat talot aina 1500 luvulle saakka. Heidän kielessään paikat olivat Havka Putaš ja Kolokol. Asutusta on kuitenkin ollut kummassakin varmuudella ennemmin. Ensimmäisten asukkaiden saapumisesta paikkakunnalle ei ole tarkkaa tietoa. Mutta jo 1200 paikkeilla elämää alueella oli. Vaikka se oli suureksi osaksi vielä veden peittämänä, jossa oli useita saaria ja luotoja. Pudas on pohjoissuomalaisissa maastonimissä varsin usein esiintyvä sana. Nimi Haukipudas on alun perin viitannut Kiiminkijoen Vahtolanlahdesta Martinniemeä kohti erkanevaan haukien suosimaan sivuhaaraan eli putaaseen. Tämä pudas alkoi maatua 1300-luvulla ja asutus saattoi alkaa vakiintumaan, nimi Haukipudas on kuitenkin täytynyt vakiintua jo sitä ennen. Asutus on alkanut muotoutua tämän jokihaaran rannalle. Tätä aluetta on alettu kutsua Putaankyläksi. Kun ensimmäiset asumukset on rakennettu esim. Luukelaan on hirret tuotu uittamalla saareen, sillä Luukisenmäki on ollut saari. Luukelat on ollutkin mahtisuku, jonka hallussa on parhaina aikoina ollut neljä eli tilaa. Isäntinä on olleet Heikki, Tapani, Esko ja Vilppu Luukela. Suku on tullut viimeistään 1548. Yrjö Vahtola on muuttanut kylälle 1592, asuen tilaansa Vahtolanlahden rannassa. Hän lienee alkuaan Kiimingin Nalkkeja. Vahtola mainitaan jo kuitenkin 1548, joten hänen täytyy olla uudisasukas. Talothan on rakennettu merenrantaan, niinpä Kurttila nyk. Ahola, Kauppila ja Ollila, ovat sijainneet veden äärellä. Myös Kynsilehto nyk. Häyrysenniemi alkoi vapautua vedestä ja sinne perustettiin Kurtin tila myöh. Häyrynen. Kiiminkijokihan virtasi silloin sivuhaarana Vahtolan lahdesta Viinaharjun reunamaa myöten kohti Hirttoveräjää. Niinpä Ollilan maalla onkin haka nimeltään Kalalahti. Lähde: Pentti Utriainen: Kotikykäni Martinniemi - elämää piipun juurella- Tonion kirjapaino 2009 ISBN 978-952-92-5315-9 Julkaisija: Pentti Utriainen
Kuten Martinniemen muutkin alueet, Putaankylän kasvu on ollut voimakkainta jatkosodan jälkeen, kun Martinniemen sahan tuotanto oli huipussaan. Alueen muihin elinkeinoihin on myös kuulunut maatalous.
Nykyisin tämä maatalous- ja työläiskylä on kasvamassa lähiömäiseksi omakotialueeksi.
Red Bull Arena (Salzburg)
Red Bull Arena on jalkapallostadion Wals-Siezenheimissa, Itävallassa. Stadion avattiin maaliskuussa 2003 ja se on jalkapallojoukkue Red Bull Salzburgin kotistadion. Stadionin kapasiteetti oli alun perin noin 18 000, mutta se nousi yli 30 000:een ennen jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailuja 2008. Stadionista käytettiin EM-kilpailujen aikaan nimeä EM-Stadion Wals-Siezenheim. 
Stadion on Itävallan Bundesliigassa ainoa kenttä, jossa on tekonurmi.
Stadionia olisi käytetty avajais- ja päättäjäisseremonioiden pitopaikkana, mikäli Salzburg olisi saanut järjestettäväkseen vuoden 2014 talviolympialaiset.