hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
James Lovelock
James Ephraim Lovelock (s. 26. heinäkuuta 1919) on riippumaton brittiläinen tiedemies, kirjailija, ympäristönsuojelija ja tulevaisuudentutkija. Lovelock tunnetaan parhaiten Gaia-hypoteesistaan, jonka mukaan Maa toimii eräänlaisen superorganismin tavoin itseään säätelevänä kokonaisuutena. Keskustelua on käyty siitä, pitääkö Lovelockin esitys Maapallosta elollisen olennon kaltaisena kappaleena ottaa kirjaimellisesti vai vertauskuvallisesti.
Lovelock syntyi Letchworthissä ja opiskeli kemiaa Manchesterin yliopistossa. Hän on lääketieteen ja biofysiikan tohtori. Nykyään hän asuu Cornwallissa Isossa-Britanniassa. 1950-luvulla Lovelock kehitti laitteita, joiden avulla voidaan tutkia kaasujen pitoisuuksia Maan ilmakehässä. Niiden avulla voitiin muun muassa seurata otsonikatoa aiheuttavien CFC-yhdisteiden kertymistä ilmakehään. Gaia-hypoteesin Lovelock kehitti 1960-luvulla ollessaan NASAn palveluksessa. Ohjelman tavoitteena oli kehittää laitteita planeettojen ilmakehien ja maaperän tutkimiseen sekä erityisesti löytää elämää Marsista.
Viime vuosina Lovelock on aiheuttanut kohua puhumalla voimakkaasti ydinvoiman puolesta, koska hänen mielestään ydinvoima on ainoa realistinen keino pysäyttää ilmaston lämpeneminen. Hän uskoo ilmastonmuutoksen aiheuttavan miljardien ihmisten kuoleman.
Merja Wirkkala
Merja Helena Wirkkala-Vapaavuori (s. 7. lokakuuta 1954 Kaustinen) on suomalainen oopperalaulaja (sopraano).
Wirkkala valmistui Sibelius-Akatemiasta ensin kanttori-urkuriksi 1974, ja sen jälkeen hän opiskeli Liisa Linko-Malmion oppilaana laulua ja suoritti diplomin 1978. Hän voitti Lappeenrannan laulukilpailun 1978.
Wirkkala on ollut kiinnitettynä Suomen kansallisoopperaan vuodesta 1981. Sitä ennen hän lauloi Wienin valtionoopperassa 1980–1981 ja Bonnin oopperassa. Hän on vieraillut monissa ulkomaisissa oopperataloissa.
Iberomesornis
Iberomesornis romeralli oli pieni ja alkukantainen lintu, joka eli liitukaudella noin 120 miljoonaa vuotta sitten. Lajista tunnetaan vain yksi hyvin säilynyt luuranko, joka löydettiin vuonna 1992 Espanjan Las Hoyasin järvikerrostumista.
"Ibemerosorniksen" siipiväli oli noin 20 senttiä ja se painoi luultavasti muutamia kymmeniä grammoja. Lajilla oli hampaat ja siivissä kynnet perintönä dinosauruksilta. Ravinnosta ei voida sanoa mitään varmaa. Koska se löydettiin järvikerrostumasta se mahdollisesti hankki ruokansa järvestä, josta se saattoi napata esimerkiksi äyriäisiä.
EuroFloorball Cup
EuroFloorball Cup (EFC) on Kansainvälisen Salibandyliiton järjestämä vuosittainen salibandykilpailu Euroopan 5. ja huonommin IFF:n rankingissa sijoittuneen maiden seurajoukkueille. Miesten ja naisten turnaus pelataan samaan aikaan ja samalla paikkakunnalla.
EuroFloorball Cup on toiseksi korkein Euroopan seurajoukkueturnaus Champions Cupin jälkeen. Joukkueita turnaukseen osallistuu miehissä, sekä naisissa kuusi. Yleensä järjestäjämaa saa turnaukseen kaksi paikkaa ja muut yhden. Lisäksi 2017 lähtien edellisvuoden EuroFloorball Challenge'n voittaja pääsee turnaukseen.
EuroFloorball Cupia ei pelattu vuonna 2018, sillä turnauksen ei löydetty järjestäjää. 2019 EuroFloorball Cupia suunnitellaan järjestettäväksi Venäjällä Pietarin alueella.
EuroFloorball Cup tunnettiin vuoteen 2007 asti nimellä Euroopan Cup. Euroopan Cupia oltiin pelattu sekä miehissä, että naisissa vuodesta 1993 lähtien. Vuoteen 2010 EFC oli Euroopan korkein seurajoukkueturnaus, kunnes Champions Cup perustettiin ja 1.-4. sijoitetettujen maiden joukkueet siirtyivät sinne. Nykyään EuroFloorball Cupissa pelaavat 5. ja huonommin sijoitettujen maiden joukkueet.
Vuosina 2011-2016 EuroFloorball Cupin voittaja pääsi mukaan seuraavan vuoden Champions Cupiin.
Sulkasammal
Sulkasammal ("Ptilium crista-castrensis") on synkkien metsien sammallaji.
Sulkasammal kasvaa 4–12 cm korkeaksi. Se on symmetrinen, linnunsulan muotoinen, melko vaaleanvihreä sammal. Sen itiökapseli on punaruskea, 2–4 mm pitkä ja kasvaa 2–4,5 cm pitkän punaisen varren päähän.Tällä on myös taipumus taittua hieman päästä.
Sulkasammal kasvaa varjoisissa kosteissa vähäravinteisissa paikoissa, tyypillisesti tiheissä kuusimetsissä. Sitä kasvaa sekä maassa että lahopuiden päällä. Sulkasammal on yleinen koko Suomessa.
Kansallisarkiston digitaaliarkisto
Arkistolaitoksen digitaaliarkisto on Suomen Kansallisarkiston ylläpitämä tietokanta, jossa on digitoituna ja selainpalvelun avulla Internetissä katseltavina ja haettavina yleisesti käytettyjä Suomen historiaan liittyviä aineistoja.
Kansallisarkiston digitaaliarkistoon sisältyviä aineistoja ovat muun muassa erilaiset historialliset lähdesarjat, luettelot ja oppaat, ja aineistoon sisältyy myös piirustuksia ja karttoja. Kartat eivät ole palvelussa paikkatietomuodossa vaan muun aineiston tapaan kuvatiedostoina, joita on mahdollisuus hakea esimerkiksi paikkakunnan nimellä. Aineisto karttuu jatkuvasti.Aineistoja digitoidaan sekä värillisenä että harmaasävyisenä. Harmaasävyisenä digitoidaan aineistot, joissa värejä ei pidetä tutkimuksen kannalta merkittävinä. Digitaaliarkistoa varten tasokuvanlukijalla suurella resoluutiolla digitoidut kuvatiedostot julkaistaan verkossa pienennettyinä. Alkuperäisiä, suuriresoluutioisia kuvatiedostoja on tilattavissa Kansallisarkistosta maksullisina.
Henkikirjat sisältävät seuraavien läänien ja alueiden henkikirjat:
Maanmittaushallituksen vanhoja karttoja ja muita aineistoja: Vuosina 2009 ja 2010 arkistolaitos suoritti mittavat digitointihankkeet. Vuonna 2009 arkistolaitos digitoi aineistoja opetus- ja kulttuuriministeriön erillismäärärahan turvin noin 3,7 miljoonan tiedoston verran, ja seuraavana vuonna digitointihanke sisälsi noin 5,5 miljoonaa tiedostoa. Digitointihankkeissa oli muun muassa seuraavia aineistoja:
Extraliga (Slovakia)
Tipsport liga on Slovakian jääkiekon pääsarja. Joukkueita on 12, joista 8 pääsee pudotuspeleihin. Lisäksi bratislavalainen HK Orange 20, joka on Slovakian alle 20-vuotiaiden maajoukkue, pelaa kaksi ottelua kaikkia vastaan. Eniten mestaruuksia on voittanut HC Košice, joka on juhlinut mestaruutta kahdeksan kertaa.
Sarjan nimioikeudet on myyty sponsorille. Sarja tunnettiin aikaisemmin nimellä Slovnaft Extraliga öljynjalostamo Slovnaftin mukaan.
Johannes Jungarå
Johannes Arthur Jungarå (9. helmikuuta 1902 Jepua – 16. tammikuuta 1995 Uusikaarlepyy) oli suomalainen maanviljelijä ja RKP:n kansanedustaja vuosina 1958–1966.
Jungarå syntyi Jepualla Gustaf Johannes Jungarån ja Sanna Karolina Sandbergin pojaksi. Hän oli sotilasarvoltaan alikersantti ja meni vuonna 1928 naimisiin Hellin Regina Sandbergin kanssa. Jungarå oli Jepuan kunnanvaltuuston puheenjohtaja ja toimi vuonna 1962 yhtenä presidentin valitsijamiehistä. Hän kuoli Uudessakaarlepyyssä 92 vuoden ikäisenä.
Mika Väyrynen (muusikko)
Mika Väyrynen (s. 7. lokakuuta 1967 Helsinki) on suomalainen harmonikkataiteilija.
Väyrynen on opiskellut konserttiharmonikansoittoa Tampereen konservatoriossa, Sibelius-Akatemiassa ja Gustave Charpentier -konservatoriossa, Pariisissa. Hän suoritti maisteritutkinnon 1992 ja tohtoritutkinnon 1997. Hänen opettajinaan ovat toimineet muun muassa Timo Kinnunen, Matti Rantanen, Max Bonnay ja Friedrich Lips.
Väyrynen on voittanut useita palkintoja kansainvälisissä kilpailuissa, muun muassa Coupe Mondiale -kilpailun Luzernissa, Sveitsissä vuonna 1989. Hän on myös ollut lukuisissa kansainvälisten kilpailujen tuomaritehtävissä.
Ensikonserttinsa Väyrynen piti Tampereella 1985, jonka jälkeen hän on konsertoinut muun muassa Itävallassa, Belgiassa, Ukrainassa, Kiinassa, Kroatiassa, Tanskassa, Ranskassa, Saksassa, Islannissa, Japanissa, Hollannissa, Norjassa, Puolassa, Venäjällä, Slovakiassa, Ruotsissa ja Yhdysvalloissa kotimaan konserttien lisäksi. Monet konsertit ovat tapahtuneet kyseisten maiden tunnetuilla konserttiareenoilla, kuten Wienin Musikvereinin kultaisessa salissa, Pariisin Salle Pleyelissä, Tokion Musashino Hallissa, Amsterdamin De Ijsbrekerissä ja Tampere-talolla.
Väyrynen on esiintynyt lukuisilla kansainvälisillä festivaaleilla ja työskennellyt yhteistyössä lukuisten solistien ja orkesterien, muun muassa Helsingin kaupunginorkesterin ja kapellimestari Okko Kamun, Radion sinfoniaorkesterin ja Sakari Oramon ja lukuisien muiden orkestereiden sekä kapellimestareiden kanssa. Hän on myös kantaesittänyt useiden nykysäveltäjien, kuten Jouni Kaipaisen, Tuomas Kantelisen, Ilkka Kuusiston, Paavo Korpijaakon, Pehr Henrik Nordgrenin, Petri Makkosen, Matti Murron, Juhani Nuorvalan, Bogdan Preczin, Leif Segerstamin ja Erkki-Sven Tüürin teoksia.
Väyrysen repertuaari ja levytykset sisältävät laajalti erilaisia tyylilajeja: nykymusiikkia, uutta tangoa, konserttoja ja kamarimusiikkia. Hän toimii harmonikansoiton opettajana Sibelius-Akatemiassa sekä aktiivisena konserttitaiteilijana ja vierailevana artistina eri puolilla maailmaa.
Taavetti Nuutinen
Taavetti Nuutinen (18. tammikuuta 1891 Karttula – 25. marraskuuta 1932 Helsinki) oli suomalainen kirvesmies ja piirisihteeri, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuodesta 1930 kuolemaansa asti.
Nuutinen syntyi Karttulassa ja kävi alkeis- sekä kiertokoulua. Hän oli Kuopion kaupunginvaltuuston jäsen ja nai vuonna 1915 Hilma Maria Koposen. Nuutinen valittiin eduskuntaan Kuopion läänin läntisestä vaalipiiristä 1930, mutta hän kuoli jo kahden vuoden kuluttua ollessaan 41-vuotias.
Nuutinen oli 1920-luvulla "Vapaus"-lehden Kuopion konttorin hoitaja.
The Collection (Sonata Arctica)
The Collection on Sonata Arctican toinen kokoelma-albumi ja ensimmäinen Euroopassa julkaistu kokoelma-albumi. Se julkaistiin Spinefarmin kautta 15. marraskuuta 2006. Albumista julkaistiin myös DVD-levyn sisältävä erikoispainos.
Kokoelman kappalemateriaali painottuu selkeästi yhtyeen kahteen ensimmäiseen albumiin, "Eclipticaan" (1999) ja "Silenceen" (2001). Uusia kappaleita albumilla ei ole, mutta alun perin "Eclipticalla" julkaistut "My Land" ja "Replica" ovat vuoden 2006 kokoonpanolla uudelleennauhoitettuja versioita. Jälkimmäinen kappale julkaistiin myös singlellä "Replica 2006". Single ylsi Suomen singlelistan ensimmäiselle sijalle jo kolmantena Sonata Arctican ykkössinglenä. __notoc__
Suomessa julkaistuna albumi debytoi albumilistan 16. sijalla ja pysyi listalla 11 viikkoa. Midprice-julkaisuna alkukesällä 2007 se on ollut viisi viikkoa Midprice top 5 -listalla, joista kaksi ensimmäisellä sijalla. 28. kesäkuuta 2007 ilmoitettiin albumin myyneen kultaa.¹ Ennenjulkaisematon.
Kaukokartoitussatelliitti
Kaukokartoitussatelliitti on Maata kiertävä satelliitti, joka mittalaitteillaan kerää tietoa Maasta.
Kaukokartoitussatelliittien ensimmäiset ja 2000-luvullakin lukuisimmat edustajat ovat vakoilusatelliitit eli tiedustelusatelliitit, joita operoivat joko asevoimat tai tiedustelupalvelut. Ennakkovaroitussatelliitit (esimerkiksi Defense Support Program) ovat eräänlainen rajatapaus kaukokartoitussatelliitista.
Muihin kaukokartoitussatelliitteihin kuuluvat sääsatelliitit, jotka ovat nk. operatiivisia satelliitteja - ts. näitä satelliitteja on riittävä määrä likimain jatkuvaan tietyn alueen tai koko maapallon sään seurantaan.
Muut kaukokartoitussatelliitit ovat vielä vuonna 2007 pääosin tieteellisiä kaukokartoitussatelliitteja. 1990-luvun lopulta asti osa näistä on ollut nk. kaupallisesti toimivia, mutta sekä ranskalainen SPOT että yhdysvaltalaiset satelliitit (Ikonos jne.) omaavat pääasiassa vain julkisen sektorin asiakkaita.
Rocky V
Rocky V on vuonna 1990 ensi-iltansa saanut urheiludraamaelokuva, jonka on ohjannut John G. Avildsen, tuottanut, käsikirjoittanut ja pääosanäytellyt Sylvester Stallone. Elokuva on menestynyt heikoiten "Rocky"-sarjassa. Elokuva tuotti kaikkiaan 119 946 358 dollaria. Ohjaaja John G. Avildsenin mukaan "Rocky V" -elokuva menestyi heikosti, koska siitä tuli ontto kokonaisuus.
Alkuperäiseen käsikirjoitukseen Stallone oli kirjoittanut loppuun kohtauksen, jossa Rocky kuolee. Tuottajat eivät kuitenkaan hyväksyneet tätä ja siksi elokuvaa on sanottu jopa merkityksettömäksi "Rocky"-elokuvajatkumossa. Joulukuussa 2007 julkaistiin kaikki kuusi "Rocky"-elokuvaa sisältävä kuuden DVD-levyn boxi Rocky – The Complete Saga.
Elokuvan alussa maailmanmestari Rocky Balboa palaa Neuvostoliitosta voitettuaan Neuvostoliiton mestarin Ivan Dragon (Dolph Lundgren). Rocky päättää lopettaa uransa lääkärien suosituksesta. Samalla heidän koko omaisuutensa on pimitetty. Perhe muuttaa takaisin synnyinseudulleen Philadelphian slummeihin, ja Rocky avaa Mickeyn nyrkkeilysalin uudelleen. Hän alkaa valmentaa nuorta lupausta, jonka pää menee pyörälle menestyksestä. He ottavat lopuksi mittaa toisistaan katutappelussa ja Rocky voittaakin sen.
HC Slovan Bratislava
HC Slovan Bratislava () on slovakialainen, Bratislavasta kotoisin oleva jääkiekkoseura, joka pelaa Venäjän ja Itä-Euroopan KHL-liigan läntisessä lohkon (konferenssin) Bobrov-divisioonassa kaudesta 2012–2013 lähtien. Kotiottelunsa se pelaa 10 000 katsojan Slovnaft Arenassa. Seura on perustettu 1921. Joukkueen päävalmentaja on Rostislav Čada.
Aiempina kausina Slovan Bratislava pelasi Slovakian Extraligassa, jonka seura voitti ennätykselliset seitsemän kertaa (1998, 2000, 2002, 2003, 2005, 2007 ja 2008). Seura pelasi myös European Champions Cupissa vuosina 2005 ja 2008.
Kiersten Warren
Kiersten Warren (s. 4. marraskuuta 1965 Iowa, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa "13 ja risat", "Sietämätöntä julmuutta", "Jumalaiset JaJasiskot" ja "Independence day – Maailmojen sota". Näyttelijä Misti Traya on Warrenin tytär.
Karate Kid (vuoden 1984 elokuva)
Karate Kid on vuonna 1984 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen elokuva. Pääosaa, karatesta kiinnostunutta nuorukaista, esittää Ralph Macchio, ja hänen opettajaansa Pat Morita. Elokuvan ohjasi John G. Avildsen, joka tunnetaan Oscar-palkinnon voittaneen "Rocky"-elokuvan ohjaajana. Karate Kidin Suomen-ensi-ilta oli 16. marraskuuta 1984."Karate Kid II... kertomus jatkuu" ilmestyi 1986 ja "Karate Kid III" 1989.
Sarjaan tehtiin vielä neljäs "Karate Kid saa seuraajan" -niminen jatko-osa vuonna 1994. Pääosaa esitti Hilary Swank, ja muitakin näyttelijöitä vaihtui. Elokuva ei menestynyt.
Elokuvasta valmistui vuonna 2010 uusintaversio, jossa pääosaa näyttelee Will Smithin poika, Jaden Smith.
Karate Kid -elokuvat tuottivat Yhdysvalloissa noin 250 miljoonaa dollaria.
Pehuensat-1
Pehuensat 1 on argentiinalaisten radioamatöörien toteuttama nanosatelliitti eli satelliitti, joka painaa kuusi kilogrammaa. Se laukaistiin Intiasta 10. tammikuuta 2007.
Sen rakensivat Argentine Association for Space Technology (AATE), Universidad Nacional del Comahue ja radioamatöörien organisaatio AMSAT Argentina.
Satelliitin toteutuksen perusteet olivat yliopisto-opetuksen ja radioamatöörien tarpeet. Satelliitilla pyritään tekemään myös tieteellistä tutkimusta. Satelliitin uskotaan olevan alku sarjalle satelliitteja, joiden monimutkaisuus kasvaisi ajan mukana.
Pehuensat 1-satelliitti oli lukittu intialaisen PSLV-kantoraketin päähyötykuormia yhdistävään rakenteeseen, josta se irtaantui suunnitelman mukaisesti.
Yrjö Puhakka
Yrjö Wilhelm Puhakka (5. syyskuuta 1888 Juuka – 28. helmikuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen poliitikko. Hän oli koulutukseltaan molempien oikeuksien tohtori. Hän toimi kokoomuksen kansanedustajana Viipurin läänin itäisestä vaalipiiristä vuonna 1927 sekä uudelleen vuosina 1929–1930.
Puhakka pääsi ylioppilaaksi vuonna 1907. Hän suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1909 ja maisterin tutkinnon seuraavana vuonna. Puhakka opiskeli myöhemmin lakia valmistuen molempien oikeuksien kandidaatiksi 1913, lisensiaatiksi 1920 ja lopulta väitellen molempien oikeuksien tohtoriksi vuonna 1920. Hän toimi Sortavalassa asianajajana vuosina 1913–1918. Sortavalan kaupunginvaltuuston jäsenenä toiminut Puhakka oli kaupungin pormestarin virassa vuosina 1918–1919, jonka jälkeen hän jatkoi asianajajana vuoteen 1922 saakka. Karjalan sotilaspiirin esikunnan jäsen sisällissodan aikana.
Puhakka valittiin kansanedustajaksi vuoden 1927 eduskuntavaaleissa Viipurin läänin itäisestä vaalipiiristä. Hänet valittiin eduskunnan oikeusasiamieheksi 1. helmikuuta 1928, jolloin hän lakkasi olemasta kansanedustaja. Hänen seuraajanaan eduskunnassa aloitti Antti Vainio. Puhakka palasi eduskuntaan vuoden 1929 vaaleissa. Vuosina 1925–1937 Puhakka toimi valtio- ja hallinto-oikeuden opettajana Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa, vuosina 1930–1932 ja 1937–1942 eduskunnan lakivaliokunnan sihteerinä, vuosina 1937–1958 Suomen Työnantajain Keskusliiton lainopillisena neuvonantajana ja vuosina 1945–1958 Liiketyönantajain Keskusliiton toimitusjohtajana.
Puhakka toimi kahteen otteeseen ministerinä, ensin sisäasiainministerinä Kivimäen hallituksessa ja sitä seuranneessa Kallion neljännessä hallituksessa, sitten oikeusministerinä Törngrenin hallituksessa 169 päivän ajan vuonna 1954.
Yrjö Puhakan vanhemmat olivat kappalainen Tapani Puhakka ja Jenny Sofia Fredrika Vilskman. Hän meni vuonna 1914 naimisiin Ester Amalia Oeschin kanssa. Yrjö Puhakan poikia olivat hävittäjälentäjä ja Mannerheim-ristin ritari Olli Puhakka sekä tekniikan professori Lauri Puhakka. Puhakka kuoli Helsingissä helmikuussa 1971, jolloin hän oli 82-vuotias.
Slovan Bratislava
Slovan Bratislava on Bratislavan kaupungista tuleva slovakialainen urheiluseura. Sen lajeina ovat jalkapallo (ŠK Slovan Bratislava) ja jääkiekko (HC Slovan Bratislava). Seuran on menestynyt varsin hyvin kummassakin lajissa. Sillä on useita Tšekkoslovakian ja Slovakian mestaruuksia kummassakin lajissa. Seura on perustettu vuonna 1919.
Osvald Wasastjerna
Osvald Severin Wasastjerna (1. huhtikuuta 1864 Helsinki – 26. lokakuuta 1935 Helsinki) oli RKP:n kansanedustaja vuosina 1907–1908.
Wasastjerna syntyi Helsingissä Alfred Edgar Wasastjernan ja Marie Adélaide Boijin pojaksi. Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1882 ja suoritti yleisen oikeustutkinnon 1888. Varatuomari hänestä tuli vuonna 1890. Wasastjerna meni vuonna 1890 naimisiin Olga Lovisa Gustava Augusta Armfeltin kanssa.
Wasastjerna valittiin eduskuntaan Uudenmaan läänin vaalipiiristä.
Wasastjerna oli tilanomistaja Espoossa vuodesta 1894 ja Angelniemellä vuosina 1905–1929. Hän kuoli synnyinkaupungissaan Helsingissä.
LAPAN-TUBSAT
LAPAN-TUBSAT on Indonesian avaruusjärjestön LAPANin Berliinin teknillisen korkeakoulun avustuksella toteuttama mikrosatelliitti, joka laukaistiin avaruuteen 10. tammikuuta 2007 intialaisella PSLV-kantoraketilla. Se on kaukokartoitussatelliitti, mutta toteuttaa myös mm. satelliitin asennonsäädön kokeita.
Se perustuu useissa aiemmissa TUBSAT-satelliiteissa koeteltuun rakenteeseen. Sen koko on 45 cm x 45 cm x 27 cm. Sen paino on noin 56 kg. Sen aurinkokennot pystyvät tuottamaan 14 W tehon ja maan varjossa se voi toimia viiden 14 V ja 12 Ah NiH2-pariston avulla. Sen radioliikenne tapahtuu S-kaistalla 1200 bps tiedonsiirtonopeudella. Satelliitin muistikapasiteetti on 524 kB RAM, 524 kB EEPROM ja 16 kB ROM. Satelliitin asentoa säädetään gyroskooppiparilla. Satelliitin asento määritetään tähtisensorin avulla. Tiedelaitteisiin kuuluu neljä CCD-kameraa, joilla voidaan ottaa jopa kuuden metrin resoluutiolla kuvaa maasta.
Aku Korvenoja
Kaarle August ”Aku” Korvenoja (15. helmikuuta 1891 – 16. marraskuuta 1962) edusti Kansallista Kokoomusta Suomen eduskunnassa vuosina 1933–1935 ja 1939–1944. Hänet valittiin Turun läänin eteläisestä vaalipiiristä.
Korvenoja syntyi Kuusjoella ja kirjoitti ylioppilaaksi 1911. Hänestä tuli filosofian kandidaatti ja agronomi vuonna 1915 sekä filosofian maisteri 1917. Hän oli vuodesta 1917 naimisissa Kulta Inkeri Simolinin kanssa.
Korvenoja oli presidentin valitsijamies vuosina 1937, 1940 ja 1943. Hän oli Pellervo-Seuran konsulentti vuosina 1915–1916 ja tämän jälkeen Pellervo-lehden maataloustoimittaja. Vuodesta 1918 lähtien hän työskenteli maanviljelijänä Perttelissä, ensin vuosina 1918–1919 Ihamäen tilalla Perttelin Haalin kylässä ja vuodesta 1920 Perttelin Haalin kartanossa.
Korvenoja sai maanviljelysneuvoksen arvonimen 1941 ja kuoli Perttelissä 1962.
Ofidiofobia
Ofidiofobia on eräs fobian laji ja tarkoittaa käärmeitä kohtaan tunnettua voimakasta kauhua. Se on yksi yleisimmistä fobioista, etenkin laajemman zoofobian (eläinfobiat) alla. Myös käärmeen nahanluonti aiheuttaa pelonomaisia vaikutuksia osassa ihmisiä.
On tärkeää huomata, että henkilöt, jotka eivät pidä käärmeistä tai pelkäävät niitä niiden myrkyn tai niille luonteenomaisen vaarallisuuden takia, eivät ole ofidiofobisia. Tyypillinen ofidiofoobikko ei pelkää käärmeitä ainoastaan niitä luonnossa tavatessaan vaan pelkää myös ajatella niitä, nähdä unta niistä, nähdä TV:ssä tai kuvissa niitä.
Sana ofidiofobia tulee kreikan sanoista ofis, joka viittaa käärmeisiin, ja fobia, joka tarkoittaa pelkoa.
Mauritz Hallberg
Emil Fredrik Mauritz Hallberg (2. elokuuta 1851 – 27. helmikuuta 1924) oli RKP:n kansanedustaja vuonna 1910.
Hallberg syntyi Tukholmassa tupakkatehtailija Karl Fredrik Hallbergin ja Kristina Charlotta Morinin pojaksi. Hän valmistui koneenrakentajaksi ja meni vuonna 1879 naimisiin Anna Emilia Schildtin kanssa.
Hallberg kuului säätyvaltiopäiviin vuosina 1888–1906. Hänet nimettiin valtioneuvokseksi 1908 ja valittiin Suomen eduskuntaan Uudenmaan läänin vaalipiiristä. Hänestä tuli vuonna 1923 filosofian tohtori h.c. Helsingin yliopistosta.
Hallberg kuoli Helsingissä 72-vuotiaana.
Hallbergin mukaan on nimetty ruotsinkielisistä tieteellisistä teoksista myönnettävä valtioneuvos Mauritz Hallbergin palkinto.
Vikersund
Vikersund on noin 2 500 asukkaan taajama Modumin kunnassa Norjan eteläosassa. Vikersund sijaitsee Norjan viidenneksi suurimman järven, Tyrifjorden, etelärannalla.
Vikersund on tunnettu lentomäestään, jossa on järjestetty maailmanmestaruuskilpailut vuosina 1977, 1990, 2000 ja viimeksi 2012, sekä mäkihypyn maailmancupin osakilpailuja.
Hannu Oksanen
Hannu "topi" Oksanen, suomalainen jalkapalloilija, joka pelasi Mypassa kolmella vuosikymmenellä. Oksanen muodosti 1970-luvulla legendaarisen kolmikon Juha Myllymäen ja Vesa Suurosen kanssa. SM-sarjan nousukaudella vuonna 1974 hän oli joukkueen tehokkain maalintekijä 11 maalillaan. Oksanen aloitti uransa hyökkääjänä, mutta siirtyi vuosien kuluessa puolustukseen. Hannu Oksanen kolkutteli maajoukkueen portteja 1960-luvun loppupuolella. Hänen myöhempiin saavutuksiinsa kuuluu ikämiesten SM-kulta vuodelta 1986.
Eteläsuomalainen osakunta
Eteläsuomalainen osakunta (ESO) on yksi Helsingin yliopiston viidestätoista osakunnasta. Vuonna 1905 perustetun osakunnan vuosijuhlapäivä on 10. lokakuuta, Aleksis Kiven syntymäpäivä ja suomalaisen kirjallisuuden päivä. Nimestään poiketen osakunnan alueena on pelkästään Uudenmaan historiallinen maakunta.
Osakunnan jäseneksi voi liittyä tutkintoon johtavia opintoja Helsingin yliopistossa suorittava henkilö. Ulkojäseneksi voi liittyä suomalaisen ylioppilastutkinnon tai vastaavan kansainvälisen tutkinnon suorittanut henkilö.
Jäsenistä suurin osa on aina ollut Helsingin yliopistosta, mutta myös muiden pääkaupunkiseudun yliopistojen ja korkeakoulujen opiskelijoita on liittynyt osakuntaan.
Osakunnan entisten jäsenten keskuudessa toimii omien sääntöjensä puitteissa Eteläsuomalaisen Osakunnan Seniorit.
Muiden osakuntien kanssa ESO tekee yhteistyötä sekä suoraan kahdenkeskisesti että Osakuntien yhteisvaltuuskunnan kautta. Erityisen läheiset suhteet ESO:lla on sisarosakunta Nylands nationiin sekä naapureihin Uudella Ylioppilastalolla, Varsinaissuomalaiseen ja Savolaiseen osakuntaan.
Osakunnalla on ystävyyssopimuksia ulkomaisten opiskelijajärjestöjen kanssa. Vuonna 1930 solmittiin ystävyyssopimus tarttolaisten Eesti Üliõpilas Selts Põhjalan ja Eesti Naisüliõpilaste Seltsin kanssa. ESO oli ensimmäisiä suomenkielisiä osakuntia, joka solmi ystävyyssopimuksen Upsalan yliopiston osakunnan kanssa. Ystävyys Stockholms nationin kanssa alkoi virallisesti 30.4.1941. Vuonna 1962 todettiin Nylands nationin ja Upsalan Värmlands nationin ystävyyssopimuksen koskevan myös värmlantilaisten ja ESO:n välisiä suhteita. Virallisia ystävyysjärjestöjä on myös Lundissa (Malmö nation), Kööpenhaminassa (Studeterforeningen af 1820), Oslossa (Det Norske Studentersamfund) ja Mainzissa (AStA der Universität Mainz).
Nylands Nation ei suostunut muuttumaan kaksikieliseksi, joten suomenkieliset uusmaalaiset ylioppilaat kirjoittautuivat muihin osakuntiin. Helsingin yliopiston rector magnificuksen aloitteesta sijaiskansleri hyväksyi uuden osakunnan perustamisen, ja Eteläsuomalainen osakunta perustettiin 1. toukokuuta 1905. ESO joutui aloittamaan käytännössä tyhjästä, sillä se ei saanut juurikaan omaisuutta mukaansa erotessaan nykyäänkin olemassa olevasta Nylands Nationista.
1960-luvulla, yliopiston opiskelijamäärän noustessa voimakkaasti, ESOn jäsenmäärä kohosi noin 7 000 jäseneen tehden osakunnasta yliopiston ja samalla Suomen suurimman. 1970-luvulla kuitenkin ylioppilaskunta radikalisoitui poliittisesti, ja osakuntia syytettiin porvarillisiksi samalla kun niiden jäsenmäärät romahtivat. Uudella ylioppilastalolla jo 1910-luvulta alkaen toiminut ESO joutui lähtemään evakkoon talon toisesta kerroksesta Casa Academicalle, mutta Uudelle ylioppilastalolle palattiin jo vuonna 1980. Nykyisin ESOn entisissä tiloissa on ylioppilaskunnan keskustoimisto.
Kolava
Kolava on Lahden 18. kaupunginosa, joka sijaitsee Lahti–Kouvola-radan pohjoispuolella ja Kymijärven eteläpuolella. Lahden keskusta on runsas viisi kilometriä länteen. Kolavan naapurikaupunginosia ovat Villähde idässä, Kujala etelässä, Järvenpää (Lahti) lännessä sekä Myllypohja ja Koiskala pohjoisessa Kymijärven pohjoispuolella. Ennen Nastolan liittämistä Lahteen, oli Kolava Lahden itäisin kaupunginosa.
Kolavassa on sijainnut suuri kaatopaikka, minkä vuoksi puhekielessä "Kolavalle vienti" tarkoittaa kaatopaikalle viemistä. Kolavaa ei pitkään aikaan kehitetty asumiskäyttöön, vaikka entisen Nastolan puolella Villähteellä pientaloasuminen kehittyi 1980- ja 1990-luvuilla. Nykyisin Kolavan kaatopaikan toimintaa jatkaa heti radan eteläpuolella Kujalan kaupunginosassa toimiva Kujalan jätekeskus.
Lahden kaupunki nimesi itäosiltaan Kolavaan kuuluvan, Kymijärven rannalla olevan omakotirakentamita korostavan asuinalueen uudella nimellä Karistoksi.
Levon hautausmaa kuuluu Kolavan kaupunginosaan. Radan pohjoispuolella kaupunginosassa on pieneläinten hautausmaa.
Järvenpää (Lahti)
Järvenpää on entinen Hollolan kylä ja nykyinen Lahden kaupunginosa Kymijärven länsi- ja etelärannalla. Järvenpään naapurikaupunginosia ovat Kolava idässä ja etelässä, Kujala lounaassa, Möysä lännessä ja Myllypohja pohjoisessa.
Järvenpään ja itäosiltaan Kolavan Kymijärven lounaisrannalle sijoittuvaa osaa on alettu kutsua myöhemmin Karistoksi. Pääosa Kariston alueen palveluista sijouttuu Järvenpään kaupunginosan puolelle. Karistossa sijaitsee muun muassa Kariston palvelukeskus, jossa toimivat Kariston päiväkoti ja Kariston koulu. Lisäksi alueella on yksityinen päiväkoti (Touhula Karisto). Järvenpään kaupunginosan luoteisosassa sijaitsee kauppakeskus Karisma, jonka ytimenä on K-Citymarket Karisto.
Lounaassa ja lännessä kaupunginosan raja seuraa rautatietä, jolloin laaja valtatie 4n ja valtatien 12 risteysalue lukeutuu Järvenpään kaupunginosaan. Nelostien kohdalla, harjun päällä Möysästä itään on rajattu radanrakentajien hautausmaa, jonne on haudattu monia Pietarin radan rakentajia (). Yhdyskuntasuunnittelussa oli tarkoituksena hävittää valtatie 4:n ja valtatie 12:n välisen eritasoliittymän rakentamisen yhteydessä radanrakentajien hautausmaa, mutta lopulta hautausmaan käsittävä osa harjua säästettiin. Hautausmaalla on seurakuntien pystyttämä muistomerkki radanrakentajille sekä yksi erillinen hautakivi takaosassa. Hautausmaa on aidattu ratakiskoista tehdyllä aidalla ja sinne johtaa veden valumaurallinen hiekkatie, joka on ajettavuudeltaan heikossa kunnossa keväisin ja syksyisin. Hautausmaan itäpuolelta harjua pitkin kulkee sähkölinja, jonka ympäristössä olevaa metsää on harvennushakattu ja hoidettu.
Ph
Ph tarkoittaa seuraavia asioita:
Ph voi olla myös kreikan kielen fii-kirjaimen transkriptio tai soinnittoman bilabiaalisen aspiroidun klusiilin kansantajuinen ääntämisohje.
Vesa Suuronen
Vesa Suuronen on suomalainen jalkapalloilija. Hän on alkujaan Kouvolan Susien kasvatti ja tuli tunnetuksi MyPan tukipilarina 1970-luvulla. Suuronen siirtyi MyPaan keväällä 1971 ja tämän jälkeen pelasi MyPassa useita kausia, mukaan lukien seuran ensimmäisen kauden SM-sarjassa 1975. Hän voitti ikämiesten SM-kultaa 1986 sekä 2011
Juha Myllymäki
Juha Myllymäki oli anjalankoskelainen, Myllykosken Palloa edustanut jalkapalloilija. Numerolla 11 pelannut "Juri" Myllymäki pelasi ensimmäisen ottelunsa MyPan paidassa 1963, jolloin seura oli maakuntasarjassa. Hän toimi yhtenä MyPan SM-sarjaan nousun (1974) pääarkkitehtina yhdessä Vesa Suurosen ja Hannu Oksasen kanssa. Myllymäen myöhempänä saavutuksena on ikämiesten SM-kulta vuodelta 1986.
Möysä
Möysä on Lahden 16. kaupunginosa, joka sijaitsee noin puolestatoista kolmeen kilometriä kaupungin ydinkeskustasta itään. Möysän naapurikaupunginososia ovat etelässä Kerinkallio, lännessä Asemantausta ja Paavola, pohjoisessa Myllypohja ja idässä Järvenpää. Lahden Joutjärvi on kaupunginosan sisällä. Tarkemmin määritellen Möysän eteläraja seuraa Lahti–Kouvola-rataa, länsirajan muodostavat Iso-Paavolankatu, Lounaankatu ja Supankatu, Hirsimetsänkatu, Joukahaisen puistotie, Ilmarisentie, Väinämöisentie. Pohjoisessa raja seuraa Niemen kaupunginosaan vievää teollisuusrataa ja idässä Lahti–Heinola-rataa.
Möysä liitettiin Lahteen 1916 Hollolasta. Möysä tarkoittaa puoliksi maahan kaivettua asumasaunaa. Kertoman mukaan kun Lahti oli vielä pieni kylä, Joutjärven rannassa on ollut osin maahan kaivettuja mökkejä, joissa Lahden markkinoille saapunut väki saattoi yöpyä. Alueen nimitys johtuu tältä ajalta.
Kaupunginosan palveluja ovat esimerkiksi Lounaan ja Tenava-Tonttilan päiväkodit, Möysän koulu, lastenkoti, Joutjärven kirkko ja melontaseura Vesisamoilijoiden Vellamo melontakeskus (Joutjärven melontakeskus). 
Möysän länsiosassa sijaitsee kiertoliittymä, josta liikenne jakautuu Joutjärven länsipuolelta Ahtialaan vievälle Ahtialantielle. Kiertoliittymän vieressä on Möysän ostoskeskus. Ahtialantien eteläpuolella, lähellä Joutjärven rantaa, sijaitsee asunnoiksi muutettu vanha Lahden paloasema sekä Möysän koulu. Koulun vanha puurakenteinen osa purettiin pois koulun peruskorjauksen yhteydessä vuosituhannen vaihteen tienoilla. Puista osaa kutsuttiin nimellä Hollola.
Joutjärven länsirannalla asuntorakennukseksi kunnostetun vanhan paloaseman ja Möysän koulun välissä on Joutjärven melontakeskus. Rakennustoimisto Ruola Oy rakensi Möysään runsaasti 1960-luvulla korkeita kerrostaloja Salpausselän harjun eteläpuolelle sekä matalampia kerrostaloja harjun keskiosiin.
Joutjärven etelärannalla olevaa kaupunginosaa kutsutaan Joutjärveksi (kartalla "Pekanmäki"), missä ranta jatkuu "Kokkokallio"na, jonka pohjoispuolella on "Tonttila" ja itäisimpänä Ala-Tonttila (Ala-Tonttilankadun itäpäässä kartalla "Riskarin alue").
Kokkokallion jälkeen Joutjärven itäisellä rannalla on entinen Jovin tehdas, joka kuuluu nykyään Merivaaralle. Jovin rannassa oli 1960- ja 1970-luvulla uimapaikka, joka kärsi jätevesien aiheuttamasta rehevöitymisestä. Joutjärvi on matala ja siellä on paikoitellen lähes pintaan ulottuvia vesikasveja, vaikka järven ympäristön sadevesikaivot remontoitiin vuosituhannen vaihteessa. Uimarantaa ei itärannalla enää ole. Järven pohjoisrannalla sijaitsee Huhmarannan puisto ja länsipäässä on yleinen uimaranta.
Karjalankadun varrella sijainnut Möysän Seurahuoneena tunnettu Teho-Baari, jonka sisustus ja tyyli edelleen 2000-luvulla vastasivat 1960- ja 1970-luvun vaihteen tasoa, on lopetettu ja tiloissa jatkoi Kymintieltä muuttanut Kymi-Pub. Nykyään tilassa toimii Bar Monaco.
Entisen Möysän Esson tiloissa toimi Möysän baari ja Möysän rockklubi. Nykyään tiloissa on kiinteistönvälitys Remax.
Möysän postikonttori lakkauttiin Möysän ostoskeskuksesta 6. kesäkuuta 2008, palvelut siirtyivät Kauppakadun postikonttoriin.
Andrea Yates
Andrea Pia Yates (s. Andrea Pia Kennedy 2. heinäkuuta 1964 Houston, Texas) on yhdysvaltalainen kotirouva, joka murhasi kaikki viisi lastaan hukuttamalla heidät kylpyammeeseen 20. kesäkuuta 2001. Hänet tuomittiin elinkautiseen vuonna 2002, mutta tuomio kumottiin myöhemmin. Texasilainen valamiehistö totesi hänet syyttömäksi vedoten hänen mielentilaansa 26. heinäkuuta 2006. Tuomion jälkeen Yates määrättiin hoitoon Pohjois-Texasin osavaltion sairaalan tarkasti vartioituun yksikköön Vernon Campus.
Yatesia oli hoidettu synnytysmasennuksen ja psykoosin vuoksi vuodesta 1999. Hänen ensimmäinen psykiatrinsa Eileen Starbranch sanoi lausunnossaan pyytäneensä paria lopettamaan lasten teon, sillä hän uskoi sen aiheuttavan psykoottista masennusta tulevaisuudessa. Kun Yatesin ongelmat palasivat kolme kuukautta viidennen lapsen syntymän jälkeen, hän hakeutui hoitoon tohtori Mohammed Saeedin luo. Ensimmäisen oikeudenkäynnin jälkeen Yatesin perhe halusi Saeedin syytteeseen heitteillejätöstä, sillä hän oli heidän mukaansa lääkinnyt tätä väärin ja siten aiheuttanut murhat. Vaikka Rusty Yates oli suunnitellut haastavansa Saeedin oikeuteen hoitovirheestä, hän antoi kuitenkin syytteen vanhentua. Todistusaineiston perusteella Rusty Yates ei noudattanut Saeedin antamia ohjeita, joiden mukaan Yatesia ei tulisi jättää vahtimatta, kuten hän oli tappaessaan lapsensa. Kertomatta lääkärille aikeistaan hän ilmoitti murhaa edeltäneenä viikonloppuna perheelleen jättävänsä Yatesin yksin kotiin tunniksi aamulla ja illalla, jotta tämä ei tulisi täysin riippuvaiseksi vanhemmistaan.
Yates hukutti kaikki viisi lastaan: Noah, 7; John, 5; Paul, 3; Luke, 2; ja Mary, 6 kuukautta kotinsa kylpyammeeseen 20. kesäkuuta, 2001. Hän soitti hätänumeroon saman tien ja hänet pidätettiin pian sen jälkeen.
Yates myönsi hukuttaneensa lapsensa, ja hänen puolustusasianajajansa vetosi synnytysmasennukseen. Vaikka puolustuksen todistajanlausunto osoitti Yatesin olevan selvästi psykoottinen, Texasin laki edellytti selkeää todistusta siitä, ettei hän pystynyt erottamaan oikeaa ja väärää tapahtumahetkellä, jotta mielentilaan olisi voitu vedota. Maaliskuussa 2002 valamiehistö hylkäsi mielentilaan vetoamisen ja totesi Yatesin syylliseksi. Syyttäjä vaati kuolemantuomiota, mutta valamiehistö hylkäsi ehdotuksen. Yates tuomittiin elinkautiseen mahdollisuudella ehdonalaisuuteen 40 vuoden päästä.
Yates kertoi vankilan psykiatrille hänen tekonsa johtuneen seitsemästä kuolemansynnistä. Hänen mielestään hänen lapsensa eivät olleet oikeudenmukaisia, sillä hän oli paha. Hän uskoi lastensa joutuvan helvettiin hänen kasvatustapojensa vuoksi.
Yates teki uuden anomuksen mielentilaansa vedoten 9. tammikuuta 2006 ja 1. helmikuuta 2006 hänet päästettiin vankilasta takuita vastaan sillä ehdolla, että hänet otettaisiin hoitoon psykiatriseen sairaalaan. 26. heinäkuuta, 2006 Yates todettiin syyttömäksi hänen mielentilaansa vedoten, ja hän on sittemmin ollut Pohjois-Texasin osavaltion sairaalassa.
Pl
Pl tarkoittaa seuraavia:
Aihepiiriin liittyy myös seuraava:
Hennala
Hennala on Lahden kaupunginosa seututie 140:n varrella. Kaupunginosan nimi tulee aikaisemman kantatilan nimestä, joka jakaantui Ali-Hennalaksi ja Yli-Hennalaksi. Eteläisempi Ali-Hennala tunnettiin myös Metsä-Hennalana ja pohjoisempi Yli-Hennala Kylä-Hennalana, joka siirtyi maanjaoissa Joutjärven alueelle. Hennalassa sijaitsi vuoden 2014 loppuun saakka Lahden varuskunta.
Hennalassa on entisen varuskunta-alueen lisäksi myös Stora Enson pakkaustehdas ja myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen kristuksen kirkon kokoontumistilat. Kirkkoa vastapäätä on huoltamo, jolla on ongelmajätepiste. Seututie 140:n itäpuolella alkaa Laune.
Vuosina 1918-19 Hennalan varuskunnan alueella toimi Hennalan vankileiri, jossa oli vangittuna yli 10 000 sisällissodan punaista. Heistä noin 1 200 kuoli teloitusten uhrina, nälkään tai kulkutauteihin.
Hennalan kautta kulkee Lahden bussilinja 2 Metsä-Pietilästä Viuhaan.
Hennalassa 31. joulukuuta 2014 lakkautettavan Lahden varuskunnan alueella toimii 75 päivähoitopaikan Hennalan päiväkoti, jonne pääsee linja-autovuoroilla 2 ja 12.
Sopenkorpi
Sopenkorpi on Lahden kaupunginosa valtatien 12 eteläpuolella. Vielä 1940-luvulla alue oli metsää. Kaupunki osti sen teollisuuden kehittämistä varten ja samalla teollisuustyöväen asuinalueeksi. Sopenkorpi päättyy Vesijärveltä ja Lahden urheilukeskuksen vieritse tulevaan rautatielinjaan, jonka kiskot alkupäästään Vesijärven rannalta on purettu, koska Niemessä oleva teollisuus lopetti 1980-luvulla jolloin rautatiekuljetuksien tarve päättyi.
Sopenkorvessa teollinen toiminta on vähentynyt ja siitä on tullut autokorjaamoiden ja käytettyjen autojen ja varaosien kaupan sekä pienimuotoisen teollisuuden kaupunginosa. Valtatien 12 pohjoispuolella on Sopenkorven hiekkainen urheilukenttä jonka pohjoispuolella sijaitsevat Lahden kolme hyppyrimäkeä sekä suurimmassa hyppyrimäessä oleva näkötorni. Sopenkorven vanhat teollisuusrakennukset toimivat myös lukuisten Lahtelaisten yhtyeiden harjoitustiloina, täällä treenaavat mm. Tehosekoitin, Profane Omen ja Rockin' Horse.
Sopenkorven itäpuolella on Mytäjäinen valtatien 12 eteläpuolella ja sen pohjoispuolella Salpausselkä ja Radiomäki.
Pp
Pp tarkoittaa seuraavia asioita:Aihepiiriin liittyy myös seuraava:
Download
Download on Skinny Puppyssa vaikuttaneiden cEvin Keyn ja Dwayne Goettelin vuonna 1994 perustama yhtye, jonka tyylilajia on kutsuttu post-industrialiksi.
Onkamo (Salla)
Onkamo on 80 asukkaan kylä Sallan kunnan itärajalla, 9 kilometriä pitkän Onkamojärven rannalla. Osa järvestä on Venäjän puolella. Kylä on hyvän sijaintinsa vuoksi satoja vuosia vanha asuinpaikka. Paikallisella luvalla saa järvestä onkia siikaa, ahventa ja haukea. Kylässä toimii aktiivinen Metsästys- ja kalastusseura.
Länsi-Hollola
Länsi-Hollola muodostuu Hollolan Vesijärven rannan länsipuolisista alueista. Siihen kuuluvat Hatsinan, Järventakan, Kastarin, Pinnolan, Sairakkalan, Tenhelän, Toivolan ja Vihatun kylät, jotka ovat yhteistyössä edistääkseen kylien esille tuomista myönteisesti uusille asukkaille.
Sairakkala on valtatie 12:n varrella oleva kylä, josta ovat yhteydet etelään Hausjärvelle. Kylässä on ollut 1800-luvulla rakennettu kauppa, joka on purettu. Paikalla on SEO-jakelumittari josta saa myös polttoöljyä. Sairakkalassa on myös tiehallinnon pysähdyspaikka ja opastetaulu.
1960-luvulla kun uskottiin Lahden laajenevan 300 000 asukkaan kaupungiksi, esitettiin, että Hollola olisi viidennen kerran luovuttanut alueitaan Lahden kaupungille ja perustanut kuntakeskuksen kauas nykyisen kuntakeskuksen länsipuolelle Sairakkalaan.
Kastari sijaitsee Sairakkalasta länteen Hämeenkoskelle päin. Se on maaseutua, josta lakkautettiin peruskoulun ensimmäisten luokkien koulu. Kastari on maaseutua, jossa on suuri uudehko 850 eläimen emakkosikala, Kastarin Porsas Oy. Alue Kastari-Hatsina-Kutajoki on nimetty valtakunnallisesti arvokkaaksi maisema-alueeksi
Vihattu on valtatie 12:n pohjoispuolella kulkevan valtatiensuuntaisen tien varrella oleva kylä.
Järventaka on Sairakkalan ja Hollolan kirkonkylän pohjoispuolella sijaitseva kylä, joka on Sairakkalan järven rannalla.
Toivolasta on valittu Akseli Bucht, talonpoikaissäädyn valtiopäivämies 1738-1739, Säkäri
Sairakkala
Sairakkala on valtatie 12:n varrella Hollolassa oleva kylä, josta on yhteydet etelään Hausjärvelle. Kylässä on ollut 1800-luvulla rakennettu kauppa, joka on purettu. Paikalla on SEO-jakelumittari. Sairakkalassa on myös Tiehallinnon pysähdyspaikka ja opastetaulu.
Hollolassa käytiin linjakeskustelua 1960-luvulla Salpakankaan perustamiseksi Okeroisiin. Lahdessa vallinneiden käsitysten mukaan Hollola oli ainoastaan Lahden alueen kasvusta hyötyvä alue, ja että Lahden seudun kasvu 300 000 asukkaan keskukseksi 1960-luvun maalta kaupunkeihin suuntautuneen muuttoliikkeen ansiosta edellyttäisi sitä, että Hollola luovuttaisi maa-aluettaan viidennen kerran Lahdelle siten, että Hollolan kunnan ja Lahden kaupungin raja kulkisi Kukonkoivussa ja että Hollola perustaisi kasvukeskuksensa Sairakkalaan lähemmäksi Hämeenkoskea.
Sairakkalasta on valittu yksi valtiopäivämies, Barthold Antonius, talonpoikaissäädyn valtiopäivämies 1765-1766, Sairakkala ja 1778-1779
Ron Welty
Ron Welty (s. 1. tammikuuta 1971) tunnetaan parhaiten The Offspringin entisenä rumpalina. Nykyisin hän soittaa rumpuja omassa projektissaan, Steady Groundissa. Ron liittyi The Offspringin jäseneksi 16-vuotiaana, kun bändin entinen rumpali James Lilja lähti bändistä keskittyäkseen opiskeluun. Welty jätti The Offspringin vuonna 2003, jonka jälkeen hänen tilalleen asettui Atom Willard.
Okeroinen
Okeroinen on Hollolan kylä, josta osa on luovutettu Lahden kaupungille alueliitosten yhteydessä. Yli-Okeroisesta on tullut 1960-luvulla Hollolan kuntakeskus, Salpakangas, ja Ala-Okeroinen on edelleen pääasiassa maaseutua, joka kuuluu Okeroisten kulttuurimaisemaan, joka on luokiteltu yhdeksi Päijät-Hämeen kulttuurihistoriallisista kohteista Lahden seudulla.
Okeroisissa sijaitsee Okeroisten mylly, ja Hollolan kunta suunnittelee Okeroisten länsipuolelle Nostavaan Nostavan logistiikkakeskusta.
Hollolan kunta luovutti Lahden kaupungille 1956 osan Okeroisia, josta tuli Riihelä.
Kuopion kansalaisopisto
Kuopion kansalaisopisto on yksi Suomen vanhimmista kansalaisopistoista (ensimmäinen kansalaisopisto -nimellä toiminut). Työväenopistoista, millä nimellä Kuopion kansalaisopistokin aloitti, ensimmäinen perustettiin Tampereelle jo vuonna 1899. Vuonna 1916 perustettu Kuopion kansalaisopisto on vuosittaisella 11 000 opiskelijallaan (noin 12 prosenttia kaupunkilaisista) myös yksi Suomen suurimmista kansalaisopistoista.
Kansalaisopiston opiskelijat ovat järjestäytyneet Kuopion kansalaisopiston Opiskelijat ry:ksi (perustettu 1916 nimellä Toverikunta). Yhdistyksellä oli jäseniä vuonna 2003 yli 2000 (ei jäsenmaksua), nykyisin jäsenmaksu on 8 euroa ja nykyisestä jäsenmäärästä ei ole tietoa. Toverikuntana toimiessaan yhdistys julkaisi omaa Yritys -lehteään vuosina 1917-1953.
Kansalaisopiston kurssivalikoima- sekä opiskelijoiden ikähaitari on erittäin laaja. Viime vuosina oppilaitoksessa on ollut erityisen laaja kielten opetustarjonta.
Ritva Auvinen
Ritva Alina Auvinen-Kolehmainen (s. 18. lokakuuta 1932 Sortavala) on suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano.
Auvisen puoliso oli kenraalimajuri Pentti Kolehmainen. Auvinen oli nuorin yhdeksänlapsisessa perheessä, jonka äiti oli musikaalinen. Hän oli alkujaan kouluttautunut voimistelunopettajaksi ja aloitti laulunopinnot yli 30-vuotiaana Mirjam Helinin oppilaana. Ensikonserttinsa hän piti 1965. Hänen uraansa kuuluu yli 50 oopperaroolia, ja hän on konsertoinut myös ulkomailla. Lisäksi hän on toiminut laulunopettajana Sibelius-Akatemiassa ja Stadiassa. Konserteissa hänen pianistinaan on toiminut Gustav Djupsjöbacka, toinen pitkäaikainen yhteistyökumppani on Collin Hanssen.
Auvinen sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1979.
Dilbèr
Dilbèr (s. 2. lokakuuta 1958 Kašgar, Kiina) on sopraanolaulaja. Hän on kotoisin Luoteis-Kiinan Sinkiangin uiguurialueelta. Hän asuu Ruotsissa, mutta hänellä on Suomen passi.
Dilbér on opiskellut Pekingin musiikkiakatemiassa ja valmistunut musiikin maisteriksi. Hän sijoittui toiseksi Mirjam Helin -laulukilpailussa 1984. Hän debytoi Suomen Kansallisoopperassa 1987. Roolina oli Giuseppe Verdin Rigoletton Gilda. Vuonna 1990 hän sai oopperaan vakituisen kiinnityksen.
Dilbér opettaa Kiinan Sinkiangin Taidekorkeakoulussa ja Sinkiangin yliopistossa. Yliopistoon perustettiin vuonna 2000 hänen aloittaessan siellä opetuksen, Dilbérin vokaalimusiikin tutkimuskeskus. Kiinan musiikkiakatemian professuurin hän sai 2008.
Aulikki Eerola
Aulikki Saara Lilja Eerola o.s. Antola (s. 1. heinäkuuta 1948 Tuusula) on suomalainen ooppera- ja liedlaulaja, äänialaltaan sopraano.
Eerola opiskeli Sibelius-Akatemiassa 1967–1974 suorittaen kanttori-urkurin, laulunopettajan ja ylemmän kanttori-urkurin tutkinnon sekä lauludiplomin. Hänen laulunopettajinaan olivat Taru Linnala ja professori Liisa Linko-Malmio. Wienin Musiikkiakatemiaan ja Wienin Konservatorioon Aulikki Eerola siirtyi lukuvuosiksi 1975-1977 Itävallan valtion stipendiaattina; hänen opettajinaan toimivat tuolloin kamarilaulajatar Hilde Zadek ja prof. Erik Werba.
Hän voitti Lappeenrannan laulukilpailuissa naisten sarjan II palkinnon vuosina 1972 ja 1975; Zwickaussa 1974 pidetyssä Robert Schumann-kilpailussa hänet palkittiin niin ikään, kuten myös Hugo Wolf-kilpailussa Salzburgissa 1976. Ensikonsertin Helsingissä Aulikki Eerola piti 1975, jonka jälkeen hän on konsertoinut lied-laulajana useissa Euroopan maissa, Kanadassa, Yhdysvalloissa ja Venäjällä. Oratorio- ja orkesterisolistina Eerola on esiintynyt Suomen kaikkien ammattiorkesteriden solistina. Hän on levyttänyt oratorioita, messuja sekä lied-ohjelmistoa sekä kantaesittänyt suomalaissäveltäjien teoksia. Diskografia sisältää kolmisenkymmentä äänitettä (Finlandia, Fuga, APJH)
Radionauhoituksia ja -konsertteja Aulikki Eerola on tehnyt 1972 alkaen Yleisradion ohella myös BBC:lle sekä mm. Itävallan, Ranskan, Saksan, Tanskan, Puolan ja Ruotsin radioihin.
Oopperadebyyttinsä Aulikki Eerola teki Savonlinnan Oopperajuhlilla 1977 Mozartin Taikahuilun Paminan roolissa. Hän oli kiinnitettynä Savonlinnan Oopperajuhlille 1977-1985; ja hän on vieraillut myös Suomen Kansallisoopperassa.
Sibelius-Akatemiassa Aulikki Eerola on toiminut laulunopettajana (1982) ja laulutaiteen lehtorina 1983 lähtien. Niin ikään hän on työskennellyt vastuu- ja asiantuntijatehtävissä sekä pedagogina laulun mestarikursseilla Suomen lisäksi myös ulkomailla (Bremen/Hochschule für Künste).
Musiikin lisensiaatin tutkinnon Aulikki Eerola suoritti Sibelius-Akatemiassa 2006, aiheenaan "Soiva L. Onerva". 
Tohtorintutkinto valmistui 2008. Tutkinnon taiteellisiin opin- ja taidonnäytteisiin sisältyivät seuraavat viisi konserttia:
7.5.2005 "Runoilijarakkautta"; Lauluja L. Onervan ja Eino Leinon runoihin.
7.9.2006 "Onerva, Pariisi ja kuvat".
4.9.2007 "Vaiennettu Runoilija".
28.11.2007 "Uskonnollinen ja Aatteellinen Onerva".
5.-7.11.2008 "Ruhtinas unelmain mailla" - Onerva-lauluja orkesterin ja pianon säestyksellä. 
Aulikki Eerolan puoliso vuodesta 1971 on pianisti, urkuri ja kuoronjohtaja Pertti Olavi Eerola (s. 31. tammikuuta 1950 Orivesi). Pertti Eerola opiskeli urkujensoittoa Tauno Äikään ja pianonsoittoa Tapani Valstan johdolla Sibelius-Akatemiassa 1970-luvun alussa sekä täydensi opintojaan Itävallassa. Hän on toiminut Helsingin Töölön seurakunnan kanttori-urkurina vuosina 1974-1982 ja Johanneksenkirkon kanttori-urkurina vuodesta 1982. Lisäksi hän on työskennellyt perustamansa Johanneksen kamarikuoron ja -orkesterin johtajana.
Fimic - Suomalaisen musiikin tiedotuskeskus; 
Klassinen.fi;
This Is My Life
This Is My Life voi tarkoittaa:
Ismo Eskelinen
Ismo Eskelinen (s. 2. elokuuta 1971, Kuopio) on suomalainen kitaristi. Hän on tunnettu klassisen musiikin piireissä ja on taitava klassisen kitaran soittaja.
Marja Eskola
Marja Anneli Eskola-Pesonen (15. huhtikuuta 1936 Jokioinen – 13. joulukuuta 2003 Espoo) oli suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano, samoin kuin musiikin lehtori.
Eskola-Pesosen vanhemmat olivat lääninneuvos Sakari Eskola ja Anneli Stucki. Hän oli vuodesta 1960 naimisissa arkkitehti Martti Juhani Pesosen kanssa. Eskola-Pesonen opiskeli keskikoulun jälkeen Sibelius-Akatemian laulunopettajalinjalla 1953–1957. Tämän jälkeen hänen opettajinaan toimivat Lahja Linko, Adelaide Andrejeva-Skilondz ja Clemens Glettenburg. Eskola-Pesonen oli kiinnitettynä Suomen Kansallisoopperaan 1957–1961 ja 1962–1965, Wienin Kammeroperiin 1961–1962 ja Braunschweigin oopperaan vuodesta 1967-1969. Hän esitti sopraanopääosan useissa kymmenissä oopperoissa ja toimi lisäksi solistina, piti konsertteja, ohjasi oopperoita ja teki oopperakäännöksiä.
Eskola-Pesonen toimi opettajana Helsingin Konservatoriossa vuodesta 1984, viimeksi yliopettajana vuodesta 1991. Hänellä oli opetustehtäviä myös Sibelius-Akatemiassa, Tampereen konservatoriossa, Hämeenlinnan ja Kirkkonummen musiikkiopistoissa sekä Bayreuthin oopperajuhlilla.