hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Valkoviini
Valkoviini on viinirypäleistä tehtyä viiniä, jonka valmistusvaiheessa rypäleiden tummien kuorten ei ole annettu värjätä viiniä punaiseksi kuten punaviinin valmistuksessa. Valkoviineissä ei ole karvautta, jollainen punaviiniin syntyy tanniineista. Valkoviinien alkoholipitoisuus on yleensä noin 12–14 tilavuusprosenttia, mutta miedoimmat valkoviinit, kuten Moscato d'Asti ja Riesling, sisältävät vain noin 5–8 tilavuusprosenttia alkoholia.
Valkoviinien valmistuksessa kuoret poistetaan jo käymisen alussa, jotta niistä ei liukene viiniin väriä ja tanniineja. Valkoviiniä tehdään yleensä vaaleista rypäleistä, mutta sitä voidaan tehdä tummakuorisistakin rypäleistä, sillä kaikkien rypäleiden mehu ilman kuoria on vaalean vihertävää. Valkoviiniastioita jäähdytetään käymisen aikana, jotta viiniin saadaan hedelmäinen maku. Valkoviinien ei yleensä anneta käydä läpi maitohappokäymistä kuten punaviinien, sillä niiden kuuluu yleensä olla kirpeitä ja hapokkaita. Valkoviinin voidaan antaa levätä hiivasakan kanssa, mikä antaa viiniin lisämakua autolyysin kautta. Valkoviinien käymislämpötila on alle 20 astetta ja niitä käytetään parista viikosta kuukauteen.
Merkittävimmät vaaleat rypälelajikkeet ovat Chardonnay, Sauvignon Blanc ja Riesling. Helposti viljeltävä Chardonnay on laatuviineissä eniten viljelty vaalea lajike. Chardonnay-viinit ovat täyteläisiä ja hedelmäisiä. Sauvignon Blanc -viinit ovat kepeitä, aromaattisia ja hapokkaita, ja niitä tuotetaan melko viileillä alueilla, etenkin Loiren seudulla. Saksassa ja muissa viileissä maissa suositusta Rieslingistä saadaan hapokkaita ja mineraalisia viinejä.
Rancid
Rancid on Kalifornian Berkeleyssä vuonna 1991 perustettu punk-ska-yhtye, jonka pääpaino on kuitenkin punkissa. Se aloitti kolmijäsenisenä, Lars Frederiksen liittyi yhtyeeseen 1993 juuri ennen debyyttialbumin julkaisua. Marraskuussa 2006 rumpali Brett Reed jätti yhtyeen, hänet korvasi The Usedissa aikaisemmin soittanut Branden Steineckert.
Rancid perustettiin vuonna 1991 Tim Armstrongin ja Matt Freemanin entisen yhtyeen Operation IVYn (1987–1989) hajottua. Vanhat lapsuuden ystävät ottivat mukaan skeittari Brett Reedin, joka Armstrongin mukaan osasi tuskin soittaa. Pari vuotta yhdessä soitettuaan ja keikkailtuaan yhtye julkaisi ensimmäisen albuminsa, "Rancid", vuonna 1993. Levy sisälsi vauhdikkaita ja energisiä punk-kappaleita ja Rancid nousikin pian suuren yleisön tietoisuuteen. Huhujen mukaan jopa Madonna olisi lähettänyt alastonkuvansa yhtyeelle saadakseen nämä omalle levy-yhtiölleen. Lars Frederiksen liittyi yhtyeeseen levyn julkaisun aikoihin, muttei omien sanojensa mukaan halunnut ottaa kunniaa muiden tekemistä kappaleista, joten hän ei soita levyllä.
Seuraava levy "Let's Go" julkaistiin vuonna 1994. Tällä levyllä Lars Frederiksen soitti kakkoskitaraa ja lauloi. "Let's Go"'lla on huomattavissa jo myöhemmillä levyillä tutuksi tullut tapa Armstrongin ja Frederiksenin vuorotella lauluosuuksilla.
Vuonna 1995 julkaistiin Rancidin kolmas albumi "...And Out Come the Wolves", joka sisälsi punk rockin lisäksi ska-vaikutteisia kappaleita. "...And Out Come the Wolves" on Rancidin menestynein levy, jonka tunnetuimmat kappaleet ovat "Time Bomb" ja "Ruby Soho". Jatkoa albumille seurasi vuonna 1998, kun "Life Won't Wait" -albumi julkaistiin. "Life Won't Waitillä" oli mukana paljon ska- ja reggae-vaikutteita.
Rancidin viides albumi "Rancid" julkaistiin vuonna 2000. Levyllä musiikkityyli oli vaihtunut ska punkista enemmän hardcore punkin suuntaan. Seuraavaksi ilmestyi Rancid-albumi "Indestructible" joka tuli ulos vuonna 2003. Erityisesti yhtyeen fanit ovat kritisoineet levyä aavistuksen edeltäjiään pop-vaikutteisemmasta soundista. Kesällä 2009 ilmestyi Rancidin seitsemäs albumi Let The Dominoes Fall.
Avesta
Avesta on zarathustralaisuuteen liittyvä, muinaisen Persian pyhien kirjoitusten kokoelma. Avesta on kirjoitettu muinaispersialaisella avestan kielellä. Parsilaisen legendan mukaan Aleksanteri Suuri poltti Avestan täydellisen tekstin Ecbatanassa valloittaessaan Persian. Vanhimmat arkeologiset löydöt, joissa käsitellään Avestassa esiintyvää Viisauden herra (Ahura Mazda) -nimistä jumaluutta, sijoittuvat vuoteen 600 eaa. Avestan tekstit siirtyivät suullisesti vuosisatoja. Muoto, jossa Avesta pyhinä kirjoituksina tunnetaan nykyään, perustuu tekstilaitokseen, joka ajoittuu vuoteen 1278. Muinaispersialainen avestan kieli muistuttaa hindulaisen Veda-kirjallisuuden sankskriittia. Kielen perusteella Avestan teksti on ajoitettu noin vuoden 900 eaa. tienoille.
Tiehallinto
Tiehallinto oli liikenne- ja viestintäministeriön alaisuudessa vuosina 2001-2009 toiminut virasto, jolla oli laaja toiminta-alue ja paljon erilaisia työtehtäviä. Tiehallinto vastasi Suomen maanteiden ylläpidosta ja kehittämisestä. Tämän lisäksi Tiehallinto kehitti tiejärjestelmää uusia teitä rakentamalla ja tarjosi tienkäyttäjille erilaisia liikenteen tietopalveluja sekä tienvarsipalveluita. Tiehallinto vastasi myös erilaisista teihin liittyvistä luvista ja on keskeisesti vastuussa tie- ja liikennealan tutkimus- ja kehittämistoiminnasta. Vuoden 2010 alusta Tiehallinto lakkautettiin itsenäisenä virastona yhdistämällä sen keskushallinto Liikennevirastoon, jossa sen nimeksi tuli tieosasto. Samanaikaisesti Tiehallinnon yhdeksän tiepiiriä yhdistettiin yhdeksään ELY-keskukseen, joissa entisten tiepiirien nimiksi tuli Liikenne ja infra -vastuualue eli L-vastuualue. Tehtävät säilyivät pääosin ennallaan, lukuun ottamatta toimintoja, jotka liittyvät liikenneturvallisuutta koskevaan norminantoon sekä tienpidon turvallisuussäännösten valvontaan. Nämä toiminnot siirrettiin samalla perustettuun Liikenteen turvallisuusvirastoon.
Nykyisen Liikenneviraston tieosaston vastuulla on maanteitä noin 78 000 kilometriä. Näistä pääteitä on noin 13 000 kilometriä, moottoriteitä 700 kilometriä ja kevyen liikenteen väyliä noin 4 700 kilometriä. Siltoja on noin 14 000 kappaletta. Tieomaisuuden arvo on noin 15 miljardia euroa.
Suomen tieverkko käsittää Liikenneviraston tieosaston vastuulla olevien maanteiden lisäksi kunnalliset katuverkot ja yksityistiet. Koko tieverkon pituus on noin 454 000 kilometriä. Tästä yksityis- ja metsäautoteiden osuus on noin 350 000 kilometriä ja kuntien katuverkkojen 26 000 kilometriä.
Tiehallinto osti tarjottavat palvelut, kuten teiden rakentamisen tai talvihoidon, kaupallisilta toimijoilta. Tienpidon palvelut oli kilpailutettu. Valtion tuolloin omistama Destia ja yksityiset yritykset olivat tasa-arvoisessa asemassa urakoiden saamisen suhteen.
Tiehallinto oli aikaisemmin osa laajempaa Tielaitosta. Vuonna 2001 Tielaitos jakaantui Tiehallinnoksi ja Tieliikelaitokseksi (nyk. Destia). Tiehallinto keskittyi maanteiden hallinnointiin, liikennejärjestelmän suunnitteluun ja laatutason määrittelyyn ja Tieliikelaitos tienpidon tuotantotehtäviin.
2001 Tielaitoskausi Suomen yleisten teiden historiassa päättyi ja Tielaitoksen tehtävää vastuullisena tienpitäjänä ja tienpidon tilaajana jatkaa Tiehallinto. Entinen Tielaitoksen tuotanto siirtyy Tieliikelaitoksen nimisenä kilpailemaan tiealan urakoista muiden maarakennusyrittäjien kanssa.
2010 Tiehallinto, Ratahallintokeskus ja Merenkulkulaitos yhdistyivät Liikennevirastoksi.
Laestadian Lutheran Church
Laestadian Lutheran Church (LLC) on Pohjois-Amerikassa ja Afrikassa toimiva vanhoillislestadiolaisten oma kirkko. USA:ssa ja Kanadassa toimii Laestadian Lutheran Church of America. Togossa ja Ghanassa toimii Laestadian Lutheran Church of Togo. Gambiassa toimii Laestadian Lutheran Church of Gambia. Muissa maissa vanhoillislestadiolaisuus toimii kansankirkkojen sisällä (Suomessa, Ruotsissa, Venäjällä, Norjassa, Virossa, Latviassa, muualla Euroopassa ja Ecuadorissa) tai yhdistystoimintana ilman kansankirkkoa (Keniassa).
LLC järjestyi 9. kesäkuuta 1973 nimellä "Association of American Laestadian Congregations" (AALC). Se vaihtoi nimeään 1994 kuvaamaan paremmin liikkeen henkistä perintöä. Järjestöllä on 29 seurakuntaa Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Suurimmat näistä ovat Minnesotassa, Washingtonissa, Arizonassa, Michiganissa ja Saskatchewanissa. Seurakuntia palvelee 68 puhujaa, joista suurin osa on maallikkosaarnaajia.
LLC:n seuratoiminta poikkeaa suomalaisesta. Suomessa vanhoillislestadiolaiset kuuluvat kansankirkkoon, kun taas Pohjois-Amerikan vanhoillislestadiolaisilla on oma kirkko. Siksi toimitiloissa toimitetaan myös ehtoollinen ja kaste. Usein sunnuntaipäivä alkaa klo 11.00 aamuseuroilla. Illalla on iltaseurat noin klo 18.30. Seuratoiminnan laajuus vaihtelee alueittain. LLC pitää myös pyhäkouluja, raamattuluokkia ja erilaisia keskustelutapahtumia. Joka vuosi pidetään myös talvi- ja kesäseurat, joiden pitopaikka vaihtelee vuosittain. Vuonna 2006 suviseurat eli kesäseurat pidettiin Minnesotassa ja talviseurat Phoenixissa helmikuussa. LLC:n kahdessa leirikeskuksessa järjestetään erilaisia leirejä ja kursseja.
LLC lähettää internetin välityksellä vuorovälein seuroja Minneapoliksen, Longviewin ja Ishpemingin kirkoista. Lisäksi internetiin tallennetaan talvi- ja kesäseurojen saarnat jälkikäteen kuunneltaviksi. Seuroja lähetetään myös radion kautta.
LLC tekee sisälähetystyötä Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Ulkolähetystyötä tehdään Ecuadorissa, Keniassa ja Togossa. Togon pääkaupunkiin Loméen on rakennettu Laestadian Lutheran Church. Lähetystyötä tehdään pääosin englannin kielellä, mutta lähetysmatkoilla tarvitaan myös espanjan kielen taitoisia. Lähetystyötä tehdään yhteistyössä Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistyksen kanssa.
LLC julkaisee kahta lehteä. "The Voice of Zion" on kaksitoista kertaa vuodessa ilmestyvä sanomalehti. Siinä on kirjoituksia englanniksi, espanjaksi ja ranskaksi. Lastenlehti "The Shepherd's Voice" ilmestyy 7–9 kertaa vuodessa. Lehtiä on saatavilla myös äänikirjoina. Lisäksi kerran vuodessa julkaistaan noin 80-sivuinen julkaisu "Christmas in Zion".
LLC on julkaissut myös lukuisia kirjoja. Osa LLC:n julkaisemista kirjoista on käännöksiä. Esimerkiksi vanhoillislestadiolaisten opillisista asioista helppotajuisesti kertova "Peltoon kätketty aarre" on julkaistu englanniksi nimellä "The Treasure Hidden in a Field". Lisäksi julkaistaan Raamattuja ja laulukirjoja. Lauluja julkaistaan myös espanjaksi.
Bismarck (korttipeli)
Bismarck on korttipeli, joka esiintyy useissa suomalaisissa korttipelikirjoissa. Tunnetuin on kolmen hengen bismarck, joka on kolmen hengen tikkipeli. Pelissä on kolme erilaista kierrosta: valttikierros, valtiton kierros ja passaus. Kahdella ensimmäisellä kierroksella pyritään ottamaan mahdollisimman monta tikkiä, viimeisellä kierroksella mahdollisimman vähän.
Neljän hengen bismarckissa on piirteitä skruuvista, kahden hengen bismarck taas kuin japanilainen visti.
Steve Vai
Steven Siro Vai (s. 6. kesäkuuta 1960 Carle Place, New York) on yhdysvaltalainen rock-kitaristi.
Vain ura muusikkona alkoi nuotintamalla Frank Zappan kappaleita ja kitarasooloja 1970-luvun lopussa. Osoittauduttuaan myös virtuoosimaiseksi kitaristiksi Vai soitti Zappan yhtyeessä 1980-luvun alkupuolella. Vuonna 1984 Vai julkaisi omakustanteisen soololevyn "Flex-Able". Seuraavana vuonna hän meni ruotsalaiskitaristi Yngwie Malmsteenin tilalle Alcatrazziin, jossa Steve Vain sanojen mukaan soitti "hauskoja kavereita, mutta keskinkertaisia muusikoita".
Vuonna 1986 Vai liittyi Van Halenin entisen laulusolistin David Lee Rothin yhtyeeseen. Hän teki yhtyeen kanssa ensilevyn "Eat'em and Smile" (1986) lisäksi albumin "Skyscraper" (1988). "Eat'em Smile" -levyn aloituskappaleessa Steve Vai käyttää Wahwah-pedaalia siten, että hänen ja David Lee Rothin dialogissa kitara kuulostaa yhtä paljon ihmiseltä kuin sähkökitaralta. Puheen ja kitaran yhteneväisyyttä Vai kertoo tutkineensa nuotintaessaan Frank Zappan puhelaulua (esimerkiksi Zappan kappaleessa "Jazz Discharge Party Hats" albumilla "The Man From Utopia", 1983). Steve Vai tunnetaan myös taitavana täppääjänä.
Vuonna 1989 Steve Vai äänitti kotistudiossaan Whitesnaken kitaraosuudet ja aloitti tämän jälkeen läpimurtosoololevynsä "Passion and Warfare" nauhoitukset. "Passion And Warfare" menestyi erinomaisesti ollakseen sähkökitarainstrumentaalialbumi. Albumista tuli klassikko sähkökitaran virtuoosimaisen hallinnan ja pitkälle kehittyneiden sovitusten ansiosta.
Kiinnitys Whitesnakessa päättyi ensimmäisen yhteisen levyn jälkeen. Vai on tehnyt soololevyjä, jotka ovat myyneet noin 6 miljoonaa kappaletta, ja vieraillut monien artistien levyillä.
Vaita pidetään yhtenä maailman nopeimmin soittavista ja taitavimmista kitaristeista. Hän esiintyy elokuvassa "Crossroads – bluesjätkät" päänäyttelijän kilpailijana elokuvan loppupuolella, ja soittaa myös osan Ralph Macchion osuudesta. Macchion slideosuudet soittaa Ry Cooder.
Steve Vai on kehittänyt Ibanez-kitaravalmistajan kanssa 7-kielisen kitaran Universen ja myös oman nimikkomallinsa JEMin, jonka näkyvin tunnusmerkki on kantokahva "monkey grip" ja "elämänpuu" -kuviointi otelaudassa. Akustisissa kitaroissa Vailla on nimikkomalli Euphoria.EP:t
Steve on myös soittanut Michael Salvatorin ja Martin O'Donnellin säveltämän Halo 2 -videopelin tunnusmusiikin ns. metalliversion. Tämä kappale on Guitar Hero III -pelin Xbox 360-versiossa.
Kasino (korttipeli)
Kasino on korttipeli, jota pelataan paljon Suomessa. Kasinossa nostetaan kortteja pöydältä sääntöjen mukaisesti ja tietyistä nostetuista korteista saa pisteitä. Pelaaja saa vuorollaan ottaa kortteja pöydältä yhdellä käsikortillaan siten että pöydästä otettavien korttien summa on sen kortin arvo, jolla kortit otetaan: esimerkiksi kädessä olevalla kahdeksikolla voi nostaa kolmosen ja viitosen tai kaksi nelosta. Ei tarvitse ottaa ja voi ottaa myös osan mahdollisista otettavista. Jos pöydässä on 8, voi lyödä 8:n ja jättää molemmat pöytään, (jos vaikka yrittää säästää ruutu 10:lle. Tai jos pöydässä on 3, 5, 8 ja 9, voi ottaa 8:lla 3:n ja 5:n ja jättää 8:n ottamatta, niin seuraava ei saisi mahdollisella 9:llä mökkiä.) Ensimmäiseksi 16 pistettä kerännyt pelaaja on voittaja. Pisteitä saa seuraavasti:Yhteensä pelissä on siis 11 varsinaista pistettä. Lisäksi jos pelaaja nostaa kaikki kortit pöydästä omalla vuorollaan, syntyy mökki, josta saa yhden ylimääräisen pisteen. On sovittava erikseen, saako ylimääräistä pistettä, jos viimeisessä otossa (ks. yllä) on ottanut kaikki loput kortit.
Kasinossa korttien jako on varsin erikoinen: etumiehelle kaksi korttia, jakajalle kaksi korttia, pöytään kaksi korttia oikein päin ja sama uudelleen (kummallakin pelaajalla ja pöydässä siis neljä korttia). Kun kädessä olevat kortit on pelattu, jaetaan kummallekin taas neljä korttia kaksittain, mutta ei enää pöytään.
Kasinoa voi pelata 2-4 pelaajaa. Siitä on olemassa myös misäärikasino eli laistokasino -niminen versio, jossa on tarkoitus välttää pisteiden ottamista, tällöin on ottopakko, jos voi ottaa lyömällään kortilla. Englanninkielinen peli Cassino sekä ecuadorilainen Cuarenta ovat läheistä sukua kasinolle. – Piitti on Pohjois-Suomessa suosittu ja perinteikäs peli, joka myös suuresti muistuttaa kasinoa, vaikka sääntöjen yksityiskohdissa on useita eroja.
Eroosio
Eroosio on kallioperän ja maaperän kulumista veden, tuulen, mekaanisen kulutuksen tai jonkin muun maaperää kuluttavan tekijän tähden.
Laajassa merkityksessä eroosioon lasketaan mukaan myös irronneen aineksen kulkeutuminen veden tai tuulen mukana; suppeampi merkitys kattaa vain aineksen irtoamisen, jolloin raja rapautumiseen on häilyvä. Eroosion irroittaman aineksen kasautuminen on nimeltään sedimentaatiota, nämä kaksi prosessia yhdessä muokkaavat maastonmuotoja jatkuvasti.
Vesieroosiossa maaperää kalvaa liikkuva vesi. Rannikolla sitä aiheuttavat sekä kalliota vasten iskeytyvät aallot että aaltojen liikuttamat sora ja hiekka. Joen pohjassa eroosiota aiheuttaa sekä virtaava vesi että sen mukana kulkevat ainekset.
Jäätikköeroosiota aiheuttaa sekä liikkuvan jäämassan mukana kulkevat lohkareet, että jäätikön sulamisvesi joka tunkeutuu kiven rakoihin, jäätyy uudelleen ja laajenee, ja murtaa kivestä palasia jotka kulkeutuvat jäätikön mukana.
Tuulieroosiota ilmenee lähinnä kuivilla alueilla, missä tuuli irroittaa hiekkaa dyynien pinnasta, ja tuulen kuljettama hiekka hioo kallion pintaa. Dyyni liikkuu tuulen suuntaan, kun tuuli irrottaa hiekkaa tuulenpuolelta ja kasaa sitä suojanpuolelle.
Eroosio on ekosysteemille pienessä määrin terveellinen ja luonnollinen tapahtuma, mutta sitä ovat voimistaneet etenkin ihmisen aiheuttamat muutokset luonnossa. Tällaisia muutoksia ovat esimerkiksi metsien hakkuu, maatalous ja liikkumisen aiheuttama kuluminen. Eroosiossa maasta poistuu sellainen ainesosa, joka on herkkä kulumiselle ja kulkeutumiselle, esimerkiksi pienen raekokonsa tähden. Eroosion aiheuttaman kulutuksen, kuljetuksen ja kasaantumisen voimakkuus vaihtelee maaston ja eroosiota aiheuttavan ilmiön mukaan. Merkittävimmin Suomen kallioperässä ja maaperässä eroosiota aiheuttanut tapahtuma on ollut jääkausi. Eroosioon vaikuttavat tekijät voidaan jakaa kolmeen pääluokkaan: energia-, suoja- ja kestävyystekijöihin.
Energiatekijöihin kuuluvat eroosiota aiheuttavat ilmiöt. Tällaisia ilmiöitä ovat sade, tuuli, virtaava vesi ja jää, joiden potentiaalinen eroosiota aiheuttava voima vaihtelee pintarakenteiltaan ja kaltevuuksiltaan erilaisissa ympäristöissä.
Suojatekijöihin sisältyvät eroosiota estävät asiat, kuten kasvipeitteen laatu ja määrä, maankäyttö ja -hoito, sekä asutuksen tiheys. Suojatekijöitä voidaan parantaa lisäämällä eroosiota estäviä rakenteita esimerkiksi kattamalla paljas maa katteella.
Kestävyystekijöihin sisältyy maaperän eroosioherkkyys, maaperän veden suodattamiskyky ja maanparannusaineiden käyttö. Jos maaperä on tiivistä, eikä se läpäise vettä on selvää että aiheuttaa valuntaa ja sen mukana eroosiota. On huomattava että jotkin tekijät, kuten sade, voivat vähentää tai lisätä eroosiota. Jos sademäärä on pieni tai ei sada ollenkaan, kasvillisuus häviää ja maaperä on altis eroosiolle. Toisaalta runsaat sateet aiheuttavat voimakastakin vesieroosiota. Humidisissa olosuhteissa, joissa on runsaasti suojaavaa kasvillisuutta, eroosioherkkyys on huomattavasti pienempi kuin aridisissa olosuhteissa tai maaston ollessa paljas.
Eroosio aiheuttaa kuormitusta vesistölle, koska maa-ainesten mukana kulkeutuu ravinteita ja maa-ainesta vesistöihin.
Sähköruoska
Sähköruoska on taskulamppua muistuttava sähköinen laite, joka käytetään karjanohjaukseen. Sähköruoskassa on katkaisimella ja tehonsäätimellä varustettu kahva ja varren päässä kaksi metallista kosketuspintaa. Usein virranlähteenä ovat paristot, vaikka myös verkkovirralla toimivia versioita on kehitetty. Niitä käytetään pääasiassa karjan ajamiseen.
Sähköruoskia on käytetty yleisesti myös kidutusvälineenä. Kun sähköruoskan kosketuspinnat painetaan uhrin kehoa vasten ja sähkö kytketään, sähkövirta kulkee kosketuspintojen välillä aiheuttaen (voimakkuudestaan riippuen) kipua ja mahdollisesti palovammoja. Useimmat sähköruoskat yltävät myös vaatteiden läpi ja paljaaseen ihoon ne aiheuttavat selvästi näkyviä jälkiä. Sähköruoska on "turvallinen", sillä sen sähkövirta ei ulotu syvälle kudoksiin. Se voi kuitenkin aiheuttaa sydänpysähdyksen suoraan sydämen kohdalla selässä tai rintakehässä käytettynä. Sähköruoskia on väitetty käytettävän jopa uhrin suuhun tai sukupuolielimiin.
Amnesty International on vaatinut länsimaita, varsinkin Yhdysvaltoja ja EU:ta, kieltämään kidutusvälineiksi luokiteltujen sähköruoskien, karjapiiskojen ja sähköaseiden viennin. Niiden käyttö tiedetään yleiseksi monissa Lähi-idän valtioissa sekä Tiibetissä ja Kiinassa. Eräissä maissa sähköruoskia ja karjapiiskoja väitetään käytetyn mellakantorjuntaan.
Ashmore- ja Cartiersaaret
Ashmore- ja Cartiersaaret ovat kaksi asumatonta saariryhmää Intian valtameressä Australian koillispuolella ja Indonesiasta etelään. Saarten yhteispinta-ala on 5 neliökilometriä ja rantaviivaa on 74,1 kilometriä. Saarilla ei ole satamia.
Hallinnollisesti saaret kuuluvat Australian Pohjoisterritorion alueeseen. Australian meri- ja ilmavoimat tekevät saarille satunnaisesti valvontakäyntejä.
Saaret siirtyivät Australian hallintoon vuonna 1931. Ashmore Reefistä tuli luonnonsuojelualue vuonna 1983. Cartierinsaari on entinen pommitusalue.
Katapultti
Katapultti oli antiikin aikana ja keskiajalla käytetty piirityskone, jolla pystyttiin linkoamaan erilaisia ammuksia. Katapultti on yksi maailman vanhimmista piirityskoneista.
Katapultti sai linkoamisvoimansa jännitetyistä köysistä tai raskaasta vastapainosta. Varsi sinkosi raskaan kivenjärkäleen vihollisen linnoitusta kohti aiheuttaen pahoja vaurioita muuriin ja torneihin. Katapultteja käytettiin enimmäkseen rakennuksia vastaan, mutta niitä on käytetty myös vihollisten sotilaita vastaan taistelukentällä. Katapultit eivät olleet kovinkaan tarkkoja, mutta ne aiheuttivat suurta tuhoa osuessaan kohteeseensa.
Katapultin ammuksina käytettiin raskaiden kivenjärkäleiden lisäksi palavaa materiaalia, palavaa nestettä sisältäviä astioita tai jopa kuolleiden eläinten tai ihmisten raatoja, jotka heikensivät puolustajan taistelutahtoa ja levittivät sairauksia.
Antiikin kreikkalaiset kehittivät maailman ensimmäiset katapultit. Myös nimitys on peräisin kreikasta: "katapeltēs" (sanoista "kata-" ’alas’ ja "pallein" ’lingota’). Myöhemmin roomalaiset kehittivät tehokkaamman katapulttityypin, onagerin. Keskiajalla ilmestyi uudenlaisia ja kehittyneempiä katapultteja, kuten trebuchet ja mangoneli.
Katapulttia käytettiin ilmailussa jo varhain lyhentämään lähtökiitoa, kunnes koneet pystyivät itsenäiseen nousuun tekniikan kehityttyä. Muun muassa Wrightin veljekset käyttivät yksinkertaista junttakatapulttia omissa kokeissaan.
Lentotukialuksilla katapultti on yhä tärkeä apuväline: sen avulla saadaan ilmaan raskaastikin kuormatut lentokoneet. Näillä aluksilla katapultit ovat tavallisimmin höyryvoimaisia. Uuden sukupolven tukialuksilla (lähinnä Yhdysvaltain laivaston Gerald R. Ford-, brittien kuninkaallisen laivaston Queen Elizabeth- ja Ranskan PA2-luokat) höyrykatapultti korvataan sähkömagneettisella katapultilla
Nykyään katapultin tapaisia laitteita käytetään esimerkiksi miehittämättömien ilma-alusten laukaisemiseksi taivaalle.
Aluepalautus
Aluepalautus ry. on yhdistys, joka ajaa Suomen Neuvostoliitolle luovuttamien alueiden palautusta neuvotteluteitse Venäjältä.
Järjestön toimintaan kuuluvat yleisötilaisuudet ja tiedotteet Karjalan palautukseen liittyvistä asioista. Aluepalautus toimii yhteistyössä ProKarelian ja Tarton rauha ry:n kanssa.
Vuonna 2009 Aluepalautus Ry:tä sidottiin yhteen Nord Stream kaivosvaltauksen kanssa, jossa joukko Pro Karelia -liikkeen aktivistia yrittivät estää Venäjän ja Länsi-Euroopan välisen kaasuputken rakentamista.
Vuonna 2010 Aluepalautus Ry:n tiedottaja Lasse Koskinen lähetti järjestön nimissä tiedotteen, jossa kertoo Keskustan kansanedustaja Antti Kaikkosen tulevan vaatimaan Karjalan palautusta. Kaikkonen kiisti tiedon ja ihmetteli Karjalan palauttamista vaativien tahojen yritystä valjastaa hänet palauttamisvaatimusten keulakuvaksi.
Jono
Jono (engl. "queue") on tietojenkäsittelytieteessä käytetty abstrakti tietotyyppi, jonka lisäys- ja poisto-operaatiot toimivat niin sanotulla FIFO-periaatteella ("First In First Out"). Tämä vastaa todellisuutta: jonolla on kaksi päätä, ja alkio pääsee pois aina toisesta päästä kuin mistä se on lisätty. Näin alkiot käsitellään vuorotellen siten, että kauimmin jonossa ollut alkio käsitellään ensimmäisenä. Jonoa voi verrata esimerkiksi kaupan kassajonoon. Yleensä jonoa käytetäänkin varastoimaan käsittelyä odottavia alkioita.
Jonon rajapinta koostuu ainakin seuraavista operaatioista:
Edellä mainitut jono-operaatiot saadaan suoriutumaan vakioajassa.
Jono toteutetaan yleensä joko linkitettynä listana tai taulukkona. Linkitetyn rakenteen etuna on se, että jonon pituus voi muuttua vapaasti ilman rakenteen uusimista. Haittapuolena jatkuva muistinvaraaminen saattaa heikentää suorituskykyä. Lisäksi linkit alkiosta toiseen vievät jonkin verran tilaa.
Taulukolla toteutetun jonon pituudella on taulukon koosta johtuva yläraja, mikä monissa tapauksissa ei haittaa mutta voi joskus koitua ongelmaksi. Ongelma voidaan kiertää vaihtamalla käyttöön isompi taulukko aina ylärajan tullessa vastaan, mutta tämä on suhteellisen raskas operaatio. Taulukko vie myös käytännössä aina hieman hukkatilaa.
Sähköšokki
Sähköšokki on kidutusmuoto, jossa kidutettavalle annetaan sähköisku. Sähköšokkeja annetaan kidutettaville esimerkiksi kiinnittämällä johdot korviin, sormenpäihin tai varpaisiin, toisinaan myös sukuelimiin. Virtalähteenä on usein käsikäyttöinen generaattori. Usein se on muunnettu vanhanaikaisesta kenttäpuhelimesta. Varsinaiset sähköšokit ovat hyvin lyhyitä ja voimakkaita sähköiskuja, mutta usein käytetään myös pitkäkestoisia ja matalajännitteisiä šokkeja.
Uhrille seuraa sähköšokkikidutuksesta palovammojen ohella usein hermoratavaurioita, jotka harvoin paranevat täysin. Ne puolestaan johtavat helposti henkisten ja motoristen toimintojen heikkenemiseen ja mielenterveysongelmiin. Usein sähköšokit aiheuttavat sydänpysähdyksen tai rytmihäiriöitä. Uhrin lihakset kouristelevat sähköšokkien aikana ja niiden jälkeen. Tästä seuraa paitsi lihassärkyä myös mustelmia ja jopa katkenneita luita.
Aiemmin sähköšokkeja käytettiin lääketieteessä hoidettaessa mielenterveyspotilaita. Sittemmin lääketieteellistä käyttöä on alettu kutsua sähköhoidoksi (ECT, "electroconvulsive therapy"). Italialaiset Ugo Cerletti (1877–1963) ja Lucio Bini (1908–1964) ottivat vuonna 1937 käyttöön sähköšokin. ECT on edelleen rutiinikäytössä kliinisessä psykiatriassa ja on yksi tehokkaimmista vakavan masennuksen hoitomenetelmistä.
Elokuvissa aivojen sähköhoito on yleensä kuvattu rangaistukseksi tai jopa kidutukseksi. Miloš Formanin ohjaamassa elokuvassa "Yksi lensi yli käenpesän" Jack Nicholsonin näyttelemälle roolihenkilölle annetaan sähköšokki rangaistukseksi huonosta käytöksestä mielisairaalan suljetulla osastolla. Nukutusta ei toimenpiteen aikana käytetä — eletäänhän elokuvassa 1960-luvun alkua.
Korjaus: ECT eli "sähkösokkihoito" annetaan kevyessä anestesiassa ja sen vaikutus ei perustu suoraan sähköiskuun, vaan sen aiheuttamaan kouristuskohtaukseen ja sitä kautta eri välittäjäaineisen vapautumiseen aivoissa (vrt. dopamiini, serotoniini)
Stanley Milgram suoritti 1960-luvulla sosiaalipsykologisen koesarjan, jossa testattiin osallistujien halukkuutta totella auktoriteettiasemassa olevan henkilön antamia koehenkilön omantunnon vastaisia käskyjä. Sähköiskukokeessa koehenkilölle kerrottiin, että hänen tulisi auttaa opiskelijaa muistia vaativissa tehtävissä rankaisemalla opiskelijaa, jos hän muistaisi väärin. Rangaistuksena väärästä vastauksesta koehenkilö antoi sähköiskuja, jotka eivät kuitenkaan olleet oikeita, vaan tehtäviin vastannut henkilö vain näytteli saavansa sähköiskuja. Kokeenjohtaja kehotti koehenkilöä korottamaan sähköiskujen voimakkuutta ja yllättävää kokeessa oli se, miten koehenkilö vain pienen vastustuksen jälkeen totteli kokeenjohtajalta saamiaan käskyjä lisätä sähköiskun voimakkuutta jopa niin, että siitä voisi seurata kuolema. Koeasetelman tieteellinen pätevyys voidaan kuitenkin kyseenalaistaa. Milgramin tottelevaisuuskoe on nyt toistettu virtuaalisesti. Virtuaalisesti toistetussa kokeessa ilmeni, etteivät monet koehenkilöt tottuneet virtuaalinaisen tuskaan, vaan muuttuivat kokeen edetessä entistä rauhattomammiksi. Koehenkilöiden pulssi ja käsien hikoilu lisääntyivät pidemmälle mentäessä.
Gastronomia
Gastronomia tarkoittaa ensiluokkaisista raaka-aineista valmistettujen ruokien tuntemusta ja niiden valmistamista. Termi merkitsee kirjaimellisesti "vatsan sääntelyn taito tai laki" (, "gaster", 'vatsaan'; , "nomos", 'lakeja, jotka määräävät'). Gastronomian sanastoon kuuluu runsaasti ranskankielisiä termejä, sillä ruoan arvostuksen ja sen ensiluokkaisen valmistustaidon juuret ovat Ranskassa.
Klassisen gastronomisen järjestyksen historia ulottuu 1800-luvulle. Tuolloin määriteltiin aterian koostuminen eri ruokalajeista, jota tämänkin päivän ateriakokonaisuuksilla hyödynnetään:
Erityisen huolellisesti ja taidokkaasti valmistettu ruoka on nimeltään "gourmet". Hyvän ruoan luonnontieteellistä tutkimusta kutsutaan molekyyligastronomiaksi, ja siihen pohjautuvaa ruoanlaittoa "molekyylikokkaukseksi".
The Velvet Underground
The Velvet Underground on yhdysvaltalainen rockyhtye, joka perustettiin New Yorkissa vuonna 1966. Yhtyeen keulahahmo oli kitaristi-laulaja Lou Reed. Muita alkuperäisen kokoonpanon jäseniä olivat brittiläinen sähköviulisti-basisti John Cale, kitaristi-basisti Sterling Morrison ja rumpali Maureen Tucker. Viimeksi mainittu oli yksi ani harvoista 1960-luvun naispuolisista rockrumpaleista.
The Velvet Underground ei saavuttanut 1970-luvun alussa päättyneen uransa aikana kovin suurta mainetta, mutta jälkikäteen sitä on pidetty yhtenä rockhistorian merkittävimmistä yhtyeistä. Yhtye on mainittu punkin, glam rockin ja monenlaisen vaihtoehtoisen rockin esi-isänä.
The Velvet Underground päätyi kuvataiteilija Andy Warholin boheemiin seurapiiriin. Vuonna 1967 ilmestyi yhtyeen ensimmäinen lp-levy "The Velvet Underground and Nico", joka oli tehty yhdessä saksalaissyntyisen laulajattaren Nicon kanssa. Levyn tuottajana toimi Andy Warhol, jonka tekemä myös kuuluisa kansikuva on. Levystä ei kuitenkaan tullut myyntimenestystä, mitä ei ole vaikea ymmärtää: synkeäsävyinen The Velvet Underground erosi jyrkästi oman aikansa hippihenkisestä populaarimusiikista. Pääosin Lou Reedin säveltämien ja sanoittamien laulujen teemoja olivat esim. sadomasokismi ("Venus In Furs") ja huumausaineet ("Waiting For The Man", "Heroin"). Musiikillisesti yhtye vuorotteli synkänkauniiden poplaulujen ja repivien särökitaravyörytysten välillä. Vasta paljon myöhemmin "The Velvet Underground and Nicoa" alettiin melko yleisesti pitää yhtenä kaikkien aikojen tärkeimmistä rocklevyistä.
Yhtyeen seuraava lp oli "White Light/White Heat" (1968), jonka ilmestymisen jälkeen John Cale erosi yhtyeestä siirtyen tuottajan ja sooloartistin uralle. Seuraavalla lp:llä "Velvet Underground" (1969) yhtye oli siirtynyt seesteisempään ja folkhenkisempään musiikkiin.
Vuonna 1970 ilmestyi yhtyeen ehkä helpoimmin lähestyttävä ja kaupallisin, mutta edelleen korkeatasoinen lp "Loaded", jonka kappaleista "Sweet Jane" on jäänyt elämään rock-klassikkona. Tämän jälkeen The Velvet Underground koki jäsenistön vaihdoksia ja hajosi vielä saman vuoden kuluessa. Lou Reed aloitti menestyksekkään soolouransa. Tosin yhtyeen nimellä julkaistiin vielä vuonna 1973 "Squeeze"-niminen levy, jonka teossa Lou Reed ei ollut osallisena, ja joka tästä syystä yleensä jätetään yhtyeen diskografioiden ulkopuolelle.
Punkliikkeen myötä myös The Velvet Undergroundin levyjen arvostus ja suosio alkoivat vähitellen kasvaa. 1980-luvulta lähtien The Velvet Undergroundilla on ollut suuri vaikutus moniin ns. post-punkin ja vaihtoehtorockin esittäjiin.
The Velvet Undergroundin kompromissiton musiikkityyli antoi nimen Tšekkoslovakian samettivallankumoukselle. Václav Havel totesi Lou Reedille ryhtyneensä presidentiksi The Velvet Undergroundin töiden takia.
The Velvet Underground teki paluun vuonna 1994, mutta jätti kiertueen kesken. Pian tämän jälkeen Sterling Morrison kuoli.
Okonomiyaki
Okonomiyaki () on japanilainen paistettu ruokalaji, joka jossain määrin muistuttaa eurooppalaista munakasta. Japaninkielinen nimi "okonomiyaki" tarkoittaa suurin piirtein "se mitä haluat kypsennettynä"; "okonomi" tarkoittaa "mistä pidät" ja "yaki" tarkoittaa "paistettu" tai "keitetty".
Okonomiyakin keskeisiä aineksia ovat vehnäjauho, raastettu jamssi, kananmuna ja silputtu kaali. Nesteenä on vesi tai "dashi"-liemi, joka on valmistettu keittämällä merilevästä ja kalasta. Lisäksi okonomiyakissa voi olla monenlaista lihaa, äyriäisiä, vihanneksia ja juustoja. Koostumuksensa takia sitä usein verrataan länsimaisiin munakkaisiin ja pizzoihin, ja joskus sitä nimitetäänkin japanilaiseksi pizzaksi.
Okonomiyakia tarjoillaan ruokalajiin erikoistuneissa ravintoloissa, japaniksi "okonomiyaki-ya", joita Japanissa on runsaasti. Osa ravintoloista toimii itsepalveluperiaatteella: ruokailija valitsee mieleisensä ainekset ja paistaa niistä itse okonomiyakinsa.
Okonomiyaki valmistetaan paistamalla sekoitetut ainekset pannulla tai paistolevyllä ("teppan") molemmilta puolilta. Sen kanssa tarjoillaan okonomiyakikastiketta, merilevää ("nori"), kuivattua kalaa ("katsuobushi") ja inkivääriä, joskus myös majoneesia.
Japanissa Hiroshima ja Osaka kilpailevat alkuperäisen okonomiyakin kotipaikan asemasta. Okonomiyakin koostumus ja valmistustapa vaihtelee paikkakunnittain.
Anu ja Antti
Anu ja Antti () on belgialaisen Willy Vandersteenin luoma sarjakuva. Sarjakuvan ensimmäiset jaksot julkaistiin vuonna 1945 lehdessä "De Nieuwe Gids" ja sarjakuvan suosio jatkuu yhä Hollannissa ja flaaminkielisessä Belgiassa.
Sarjakuvassa pääosissa seikkailevat teini-ikäiset Anu ja Antti sekä heidän apunaan temperamenttinen Sanelma-täti, yksinkertainen mutta hyväsydäminen Koikkalainen, väkivahva ja oikeudenmukainen Jeremias ja kekseliäs tiedemies professori Tietonen.
Suomeksi Anua ja Anttia julkaisi Mestarikustannus vuosina 1983–1987.
1983
1984
1985
1986–1987
Tempo
Tempo on musiikkitermi, joka määrittää kappaleen nopeuden. Sana "tempo" johtuu italian kielestä, jossa se tarkoittaa yleensä aikaa. Kappaleen ihanteellinen esitystempo merkitään nuotteihin tavallisesti käyttämällä vakiintuneita italialaisperäisiä ilmaisuja.
Tempo voidaan ilmaista myös täsmällisesti lukuna. Esimerkiksi tempo 120 tarkoittaa 120 iskua minuutissa. Tästä merkintätavasta käytetään toisinaan ilmaisua "BPM" ("beats per minute").
Joitakin tempomerkintöjä hitaimmasta nopeimpaan summittaisessa järjestyksessä:
Sanalliset tempomerkinnät ovat hyvin tulkinnanvaraisia. Haluttaessa ilmaista tempo täsmällisesti voidaan ilmoittaa iskujen määrä minuutissa (niin sanottu MM- eli Mälzelin metronominotaatio) tai määrättyjen (yleensä neljäsosa) nuottien määrä minuutissa. Joillakin 1900-luvun säveltäjillä, kuten Béla Bartókilla, on myös ollut tapana ilmoittaa kappaleen kokonaiskesto, joka auttaa arvioimaan oikeaa tempoa.
Tempon muutoksille on omat niin ikään italialaisperäiset ilmaisunsa. Näistä tyypillisimmät ovat "accelerando" (kiihdyttäen) ja "ritardando" (hidastaen). Halutun tempomuutoksen määrää voidaan vielä tarkentaa etuliitteillä "molto" (paljon) tai "poco" (vähän).
Temposanoja voi muuntaa diminutiivimuodoilla ("adagietto" "vähän hitaasti") tai superlatiiveilla ("prestissimo" "erittäin nopeasti") tai ilmaisulla "ma non troppo" ("muttei liikaa").
Monet säveltäjät ovat käyttäneet saksankielisiä tempomerkintöjä. Näitä ovat esimerkiksi:
Julkku
Julkku on Aalto-yliopiston opiskelijoiden toimittama vappulehti, joka ilmestyy parillisina vuosina. Sitä julkaisee Aalto-yliopiston (ent. TKK:n) opiskelijoiden yhdistys Teekkarikulttuurin Tuki ry. Ensimmäisen kerran se ilmestyi vuonna 1978, ja on siitä lähtien julkaistu joka toinen vappu. "Julkku" sisältää vitsejä ja humoristisia artikkeleita sekä pilapiirroksia.
Aalto-yliopiston opiskelijat myyvät "Julkkua" vapun aikaan pääkaupunkiseudulla ja satunnaisesti muuallakin. "Julkkua" kustantava Teekkarikulttuurin Tuki ry tukee myynnistä saaduilla tuotoilla teekkarihenkisiä tempauksia, tapahtumia ja projekteja, kuten saunoja, kiltahuoneita ja historiikkeja.
Vuoden 2012 huhtikuussa lehden toimikunta lähetti lehden itse rakentamallaan luotaimella 30 kilomertrin korkeuteen. Se laskeutui maahan muutaman tunnin kuluttua.
"Julkku" on ensimmäinen vappulehti, joka on saatavilla myös e-kirjana.
Vuonna 2009 "Ylioppilaslehti" kirjoitti jutussaan, että "Julkkua" toimittavaan yhdistykseen kuului vain miehiä. Yhdistyksen puheenjohtajan mukaan naiset ovat kuitenkin voineet osallistua yhdistyksen toimintaan ja lehden tekemiseen. Silloisen Teknillisen korkeakoulun ylioppilaskunnan TKY:n järjestösihteerin mukaan avustuksia saamattomat yhdistykset saavat valita jäsenensä eikä niiden tarvitse kertoa valintaperusteista.
Luettelo Kalevalan henkilöistä
Suomalaisten kansalliseepoksessa Kalevalassa esiintyy useita henkilöitä:
Korallimeren saarten territorio
Korallimeren saarten territorio () on Australian territorio, joka muodostuu ryhmästä pieniä trooppisia saaria ja riuttoja Korallimeressä, koilliseen Australiasta. Territorio perustettiin 1969.
Tärkein saariryhmistä on Willis Islets. Willisin saarella ovat alueen ainoat asukkaat: siellä olevalla meteorologisella asemalla on 3–4 hengen miehitys.
Australialaiset homoseksuaalit ovat julistaneet territorion itsenäiseksi, nimellä Gay and Lesbian Kingdom of the Coral Sea Islands, eli Korallimeren saarten homojen ja lesbojen kuningaskunta. Sinne ei ole syntynyt asutusta, koska siellä ei ole juomakelpoista vettä.
Ben Furman
Ben Zwi Hirsch Furman (s. 21. syyskuuta 1953 Helsinki) on psykiatrian erikoislääkäri, psykoterapeutti ja ratkaisukeskeisen psykoterapian kouluttaja. Furman on valmistunut psykiatrian erikoislääkäriksi Helsingin yliopistosta. Hän on Lyhytterapiainstituutin toimitusjohtaja ja puhelinterapiapalvelun toiminnanjohtaja. Ben Furman on suomenjuutalainen.
Furman on myös kansainvälisesti tunnettu asiantuntija henkilökohtaisessa kehityksessä, tiiminrakentamisessa ja työyhteisöjen kehittämisessä. Yhdessä Tapani Aholan kanssa Furman on kehittänyt uusia toimintatapoja näillä alueilla ("reteaming" ja "TwinStar"), jotka ovat herättäneet kansainvälistä kiinnostusta.
Furman veti Yle TV1:ssä 1998–2006 omalla nimellään esitettyä keskusteluohjelmaa. Syyskuussa 2009 hän alkoi juontaa ohjelmaa "Radioterapeutti" Radio Suomessa.
Derek and the Dominos
Derek and the Dominos oli vuosina 1970–1971 toiminut rockyhtye. Se julkaisi yhden albumin ennen hajoamistaan.
Derek and the Dominosin perustivat keväällä 1970 laulaja ja kitaristi Eric Clapton sekä Bobby Whitlock, Carl Radle ja Jim Gordon, jotka olivat kaikki soittaneet aiemmin Delaney & Bonnie & Friends -yhtyeessä.
Derek and the Dominos esiintyi ensimmäisen kerran 14. kesäkuuta 1970 Lontoon Lyceum Ballroomissa ja jatkoi Englannin-kesäkiertueelle. Yhtye nauhoitti loppukesällä ainoaksi jääneen studioalbuminsa "Layla and Other Assorted Love Songs", joka julkaistiin marraskuussa 1970. Albumilla soittaa kitaraa myös Duane Allman. Albumi menestyi Yhdysvalloissa, missä singlet ”Layla” ja ”Bell Bottom Blues” nousivat listoille. Britanniassa albumi ei menestynyt.
Esikoisalbuminsa julkaisun jälkeen yhtye konsertoi vielä Englannissa ja Yhdysvalloissa aina joulukuun 6. päivään 1970 asti. Yhtye kokoontui vielä toukokuussa 1971 studiossa nauhoittaakseen toisen albuminsa mutta hajosi ennen sen valmistumista. Laulaja ja kitaristi Eric Clapton jätti sen jälkeen musiikin väliaikaisesti.
Yhtyeen jo hajottua sen esikoisalbumin kappale ”Layla” nousi Yhdysvaltain ja Britannian singlelistojen kymmenen kärkeen vuonna 1972. Myös Yhdysvalloissa nauhoitettu livealbumi "Derek and the Dominos in Concert" (1973) myi hyvin.
Derek and the Dominosin maine on vuosien kuluessa kasvanut, ja sitä pidetään nykyisin Eric Claptonin yhtenä parhaista saavutuksista.
Vadelma
Vadelma ("Rubus idaeus") eli vaarain, vaapukka tai vattu on hyönteispölytteinen, monivuotinen vatukoihin kuuluva puolipensas. Sillä on kaksivuotiset, piikikkäät, toisena vuonna kukkivat versot. On olemassa myös viljelty syysvadelmalajike, joka tuottaa satoa ensimmäisen vuoden versoihin.
Vadelmapensas voi kasvaa noin kaksi metriä korkeaksi. Vadelman varsi on yleensä piikikäs. Sen vihreät lehdet ovat sahalaitaisia. Vadelman kukka kasvaa noin yhden senttimetrin kokoiseksi ja on normaalisti vihertävänvalkoinen. Itse marja on väriltään kypsänä tummanpunainen.
Tyypillisiä vadelman kasvupaikkoja luonnossa ovat hakkuuaukeat ja ojan vierustat. Vadelmaa kasvaa myös kallioilla ja typpipitoisilla alueilla. Se ei kuitenkaan kestä puiden kanssa kilpailua vaan katoaa metsän varttuessa. Vadelma on yleinen koko Suomessa lukuun ottamatta pohjoisinta Lappia, missä se on harvinainen.
Vadelmissa eli vadelmapensaan marjoissa on kohtalaisen paljon hedelmähappoja, sokereita on runsaasti varsinkin aurinkoisina kesinä. Kivennäis- ja hivenaineista vadelmassa on runsaasti etenkin magnesiumia ja mangaania. Vadelmat ovat hyviä tuoreeltaan käytettynä sekä mehuina ja hilloina. Niistä valmistetaan myös siirappia, viinejä, liköörejä ja viinietikkaa. Makeisissa ja kosmeettisissakin tuotteissa käytetään vadelmia. Vadelman lehdistä voi tehdä teetä, ja niitä voi kerätä jo nuppuisina keväällä salaattien sekaan ja ruokien koristeeksi. Myös nuoria kuivattuja kevätversoja voi hyödyntää. Teenä lehtiä käytetään joko tuoreena, kuivattuna tai hiostettuna. Hiostus sopii erittäin hyvin vadelmalle ja tuo esille uusia aromeja. Lehdissä on C-vitamiinia 400 mg per 100 g, venäläisissä tutkimuksissa jopa kaksinkertaisesti tämä määrä. Lehtiä voi kerätä ensimmäisen vuoden versoista koko kesän mutta toisen vuoden versoista viimeistään kukinnan aikana.
Vadelmasta on jalostettu viljelyyn sopivia muotoja, jotka tuottavat esimerkiksi suurempia marjoja ja suurempaa satoa. Tavallisimpia lajikkeita ovat "Muskoka" ja "Ottawa".100 grammaa tuoreita vadelman marjoja sisältää ravintoaineita keskimäärin:
Pearl Harbor
Pearl Harbor on Yhdysvaltojen Tyynenmeren-laivaston päätukikohta O'ahun saarella Havaijilla, Honolulusta länteen.
Pearl Harbor sijaitsee syvässä ja suojaisassa lahdessa. Lahden suulla ollut koralliriutta esti isojen alusten kulkemisen lahteen, mutta kun Yhdysvallat otti Havaijin haltuunsa, riuttaan louhittiin kulkuaukko. Vuonna 1905 tykkiveneet pääsivät siitä läpi. Vuosina 1908-1919 satamaa muokattiin niin että suurimmatkin alukset pääsivät telakalle asti. Sisäänajo oli kuitenkin vaikeaa, ja yksitoista alusta ajautui karille sisääntuloväylällä vuosina 1921-1928. Vuonna 1934 Tyynenmeren laivasto kävi tukikohdassa, ja kolmea suurinta alusta lukuun ottamatta kaikki pääsivät laitureihin. Vuonna 1936 satamaa laajennettiin entisestään. Tuohon aikaan tutkikohdassa palveli yli tuhat sotilasta.
Tukikohta kasvoi hankalasti hallinnoitavaksi, sillä siellä oli eri aselajien toimintaa. Maavoimien ja merivoimien välillä esiintyi jännitteitä. Sukellusveneet eivät olleet tukikohdan komentajan alaisuudessa. Ennen toista maailmansotaa Pearl Harborissa sijaitsivat sotilaspiirin päämaja, laivaston telakka, tarvikevarasto, sukellusvenetukikohta, lentoasema, asevarikko, sotilassairaala, merijalkaväen tukikohta, radioasema ja sukellusveneiden miehistön tukikohta.
Japani teki 7. joulukuuta 1941 hyökkäyksen Pearl Harboriin ja vaurioitti vakavasti Yhdysvaltojen Tyynenmeren-laivastoa. Iskun seurauksena Yhdysvallat päätti osallistua toiseen maailmansotaan. 2 403 yhdysvaltalaista sai surmansa. Japani menetti 29 lentokonetta ja viisi sukellusvenettä. Kokonaan Yhdysvallat menetti kolme taistelulaivaa: "USS Arizona", "USS Oklahoma" ja "USS Utah". Kaksi muutakin alusta upposi, mutta ne nostettiin telakalle ja korjattiin, ja ne palasivat palvelukseen vuoteen 1944 mennessä. Yksitoista muuta alusta vaurioitui lievemmin ja ne palasivat palvelukseen vuoden 1942 aikana.
Presidentti Roosevelt kutsui sitä "kunniattomuuden päiväksi" "- a date which will live in infamy -". Kongressi julisti Japanille sodan 8. joulukuuta.
Syynä Japanin hyökkäykseen oli Yhdysvaltain asettama kauppasaarto Japanille; Japanin tarvitsi vallata Kaakkois-Aasian öljykentät turvatakseen öljynsaannin ja Yhdysvaltain Tyynenmeren-laivasto piti saada pois tieltä tätä estämästä.
Japanin isku ei kuitenkaan ollut täydellinen menestys. Yhdysvaltain Havaijille sijoitetut lentotukialukset ("USS Enterprise", "USS Lexington" ja "USS Saratoga") olivat tuolloin merellä. Näiden pelastuminen paransi merkittävästi Yhdysvaltain toimintakykyä sodan aikana. Lisäksi itse tukikohta telakoineen säilyi melko toimintakykyisenä. Seuraavien kolmen vuoden aikana Pearl Harborin telakat korjasivat korjauskelpoisiksi jääneet alukset.
Toisen maailmansodan jälkeen Pearl Harbor oli edelleen Yhdysvaltojen laivaston tärkein tukikohta Tyynellämerellä. Vuonna 2010 se yhdistettiin hallinnollisesti läheiseen Hickamin lentotukikohtaan.
Kongon vapaavaltio
Kongon vapaavaltio () oli Belgian kuninkaan Leopold II:n vuosina 1885–1908 yksityisesti omistama maa-alue Keskisessä Afrikassa. Se vastasi alueeltaan nykyistä Kongon demokraattista tasavaltaa.
Kongossa syyllistyttiin vuosina 1877–1908 massiiviseen riistoon ja kansanmurhaan. Edmund Dene Morel, liverpoolilainen varustamotyöntekijä ja myöhemmin kuuluisa pasifisti, toi Kongon julmuudet yleiseen tietoisuuteen. Hän sai puolelleen useita aikansa julkisuuden henkilöitä, kuten Canterburyn arkkipiispan, kirjailija Mark Twainin sekä Britannian ulkoministerin, Sir Edward Greyn.
Arviot joukkomurhan uhrien määrästä vaihtelevat. Britannian palveluksessa olleen irlantilaisen diplomaatin Roger Casementin arvio vuodelta 1904 on kolme miljoonaa uhria kahdessatoista vuodessa. Peter Forbathin arvio on ainakin viisi miljoonaa, Adam Hochschildin kymmenen miljoonaa. "Encyclopædia Britannica" arvioi väestön vähentyneen 20–30 miljoonasta kahdeksaan miljoonaan.
Vuoteen 1908 mennessä Leopoldin palkollisten väärinkäytökset olivat paljastuneet ja Belgian parlamentti otti alueen valtion hallintaan ja nimesi sen Belgian Kongoksi, jolloin siitä tuli virallisesti Belgian siirtomaa.
Edustuksellinen demokratia
Edustuksellisessa demokratiassa (välillinen demokratia) äänestäjät valitsevat joukostaan edustajia, joilla on valtuudet tehdä päätöksiä heidän puolestaan. Yleensä edustuksellisessa demokratiassa edustaja ei ole velvollinen noudattamaan äänestäjiensä tahtoa vaan voi vapaasti harkita, minkä päätöksen tekee. Äänestäjien tahtoa kirjaimellisesti noudattavalla edustajalla sanotaan olevan imperatiivinen mandaatti.
Tyypillisesti edustuksellinen demokratia koskee poliittisia yhteisöjä: esimerkiksi äänestäjät äänestävät kansanedustajia maansa parlamenttiin, opiskelijat valitsevat edustajat ylioppilas- tai opiskelijakuntaan ja kuntalaiset edustajansa kunnanvaltuustoon. Parlamentti ja hallitus valmistelevat ja hyväksyvät lait vallan kolmijako-opin mukaan. Usein edustuksellisessa demokratiassa on erikseen valtion päämies, esimerkiksi presidentti tai kuningas, joka joskus voi hyväksyä tai hylätä lakiesityksen ennen kuin se kirjataan laiksi. Kolmantena instanssina on usein myös korkein oikeus, joka valvoo perustuslain toteutumista.
Sega Mega Drive
Sega Mega Drive (Sega Genesis Yhdysvalloissa, 수퍼겜보이; "Supeo Gemboi" Etelä-Koreassa ja メガドライブ; "Mega Doraibu" Japanissa) oli Segan ensimmäinen 16-bittinen konsoli. Se on myös toistaiseksi Segan kaupallisesti menestynein konsoli. Vaikka Mega Drive ei menestynytkään odotetunlaisesti kotimaassaan Japanissa, Euroopassa se onnistui myymään paremmin kuin Nintendon Super Nintendo Entertainment System. Yhdysvalloissa Mega Drive oli myydyin konsoli suurimman osan 16-bittisten valtakaudesta, joskin SNESin kokonaismyyntiluvut menivät lopulta ohi.
Mega Driven menestynein pelihahmo oli Segan maskotiksi noussut Sonic the Hedgehog, joka teki ensiesiintymisensä vuonna 1991 korvaten "Alex Kiddin" Segan virallisena maskottina. Etelä-Koreassa Mega Drivea kutsuttiin aluksi nimellä 수퍼겜보이 (Super Gemboi), mutta myöhemmissä malleissa ja Mega Drive II:ssa käytettiin nimeä 슈퍼알라딘보이 (Super Alladin Boi).
Sega Mega Drive II julkaistiin vuonna 1993. Laitteen ulkoasu muuttui dramaattisesti; koko ja hinta pienenivät, kun laitteesta karsittiin toimintoja (kuten sisäänrakennettu kuulokeliitäntä). Konsolia varten valmistettiin myös uusi versio Segan Mega CD:stä, Sega Mega-CD 2. Laitteiden ainoana erona oli muotoilu, joka nyt jäljitteli uuden konsoliversion muotoja.
Mega Drive käyttää Atari-mallisia peliohjainportteja, joten siihen voi kiinnittää monissa vanhoissa tietokoneissa käytetyn joystickin. Sonic the Hedgehog 1 on kuitenkin ainoa peli, jota voi mielekkäästi pelata yhdellä näppäimellä.
Mega Drive on rakennettu yhteensopivaksi Sega Master Systemin kanssa, joskin Master Systemin pelien pelaaminen vaatii kuitenkin sovittimen. Yhteensopivuuden takia laitteessa on mukana esimerkiksi Master Systemin äänipiiri.
Mega Driven varsinainen äänipiiri YM2612 edusti Yamahan FM-teknologiaa, jota oli hyödynnetty monissa Segan kolikkopeleissä. Siinä on FM-äänen lisäksi kanava, joka toistaa myös matalalaatuista PCM-ääntä (esimerkiksi puheäänet). Useimmissa kolikkopeleissä oli käytetty FM-piirejä, joiden äänen yleisilme oli Mega Driven piiriä terävämmän kuuloinen, mutta Sega käytti samaa Mega Driven YM2612-äänipiiriä myös joissakin kolikkopeleissään ja lisäksi se löytyy Fujitsun FM Towns -kotitietokoneesta. Mega Driven pelejä, joissa soitinäänien ohjelmointi ja musiikin tuotanto on kehitetty varhaisempia pelejä pidemmälle hienomman lopputuloksen aikaansaamiseksi ovat esimerkiksi Thunderforce IV sekä Sonic 3.
Mikrobitti kehui arvostelussaan pelien näyttävyyttä (Altered Beast, Ghouls 'n Ghosts), ohjaimen muotoilua, konsolin ulkonäköä ja virtakytkimen sijoittelua. Moitittavaa arvostelija ei löytänyt.