hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Sinikka Kontu
Sinikka Marjatta Kontu (o.s. "Tyynelä"; s. 17. maaliskuuta 1954 Laitila) on entinen suomalainen keskimatkojen juoksija.
Kontu, tuolloin vielä Tyynelä, oli 1970-luvun parhaita suomalaisia naisjuoksijoita. Kontu juoksi jo vuonna 1970, vasta 16-vuotiaana 800 metriä alle 2.08 ja juoksi myös mitaleille SM-kilpailuissa, sekä hallissa että ulkona. Ensimmäisen mestaruutensa Kalevan kisoissa hän voitti vuonna 1971 voittaessaan sekä 800 että 1 500 metrin juoksun. Näistä 1 500 metriä hän voitti SE-ajalla. Hän voitti 800 ja 1 500 metriä myös 1972 ja 1973. Kontu osallistui myös Helsingin EM-kilpailuihin 1971 joissa hän juoksi jälleen uuden Suomen ennätyksen 4.22,0 karsiutuen kuitenkin alkuerissä. Vuoden 1972 aikana Kontu paransi jälleen 1 500 metrin Suomen ennätystä, parhaallaan hän juoksi 4.14,5, joka oli 18-vuotiaiden tyttöjen maailmanennätys. Hän osallistui myös Münchenin olympialaisiin mutta jäi sielläkin alkueriin.
Kontu osallistui maastojuoksun maailmanmestaruuskilpailuihin vuosina 1973–1977. Vuonna 1973 hän juoksi henkilökohtaisessa kilpailussa viidenneksi ja joukkuekilpailussa toiseksi (Suomen joukkueessa lisäksi Irja Pettinen, Nina Holmén ja Aila Koivistoinen) ja vuonna 1974 joukkuekilpailussa kolmanneksi (joukkueessa Nina Holmén, Pirjo Vihonen ja Irja Pettinen).
Usean jalkavaivoista kärsityn vuoden jälkeen Kontu oli vuonna 1977 uransa parhaassa kunnossa. Tampereen Kalevan kisoissa 29.–31.7. hän voitti 1 500 metriä, 3 000 metriä ja 800 metriä ja voitti samat matkat myös seuraavana vuonna 1978 Kokkolassa. Kontu onkin ainoa urheilija joka on samoissa Kalevan kisoissa voittanut kaikki kolme keskimatkaa. Nykyään 3 000 metriä ei enää juosta Kalevan kisoissa. Vuonna 1977 kaksi viikkoa Kalevan kisojen jälkeen Kontu juoksi Eurooppa Cupissa Helsingin Olympiastadionilla ensin 800 metrin Suomen ennätyksen 2.03,48 ja seuraavana päivänä 14. elokuuta hän juoksi vieläkin voimassa olevan 1 500 metrin Suomen ennätyksen 4.06,01. Tuo oli ainoa kerta urallaan kun hän pääsi 1 500 metrillä alle 4.10.
Kontu lopetti uransa jalkavammoihin 1979 vain 25-vuotiaana. Hän edusti Uudenkaupungin Urheilijoita ja häntä valmensi Kari Sinkkonen ja Lippo Juvala. Kontu meni naimisiin vuonna 1980 Mauri Kontun kanssa ja heillä on kaksi lasta.
Kalevan kisat
Halli-SM
Maastojuoksu
Schysteemi
Schysteemi on Hausmyllyn vuonna 1990 julkaistu debyyttialbumi. Albumi pysyi Suomen virallisella albumilistalla syksyllä 1990 yhdeksän viikkoa. Parhain sijoitus listalla oli 11. sija.Albumin C-kasetti- ja LP-versio eivät sisällä kappaleita 11 ja 12.
Albumin nimikkokappale ”Schysteemi” kertoo ylitöitä tekevästä pikkolosta, joka haaveilee lottovoitosta, ja näin rupeaa suunnittelemaan "systeemiä", jolla saisi jättipotin itselleen. Kappaleen lopussa selviää, että hänen lottokupongissaan ei ole yhtään numeroa oikein.
Albumin muita kappaleita ovat muun muassa ”Töpseli-Tuija”, joka kertoo Tuija-nimisen prostituoidun naisen elämästä, ”Mua haluttaa”, jossa vihjaillaan seksuaalisista haluista ja ”Kiitolinjan moppitukka”, joka kertoo reggae-rekkamiehestä.
Albumin kappaleista tehtiin remixversioita, jotka julkaistiin yhtyeen "Remix Schysteemi" -albumilla ja "Hausmylläkkä"-kokoelmalevyllä.
Adam-ondi-Ahman
Adam-ondi-Ahman (joskus myös muodossa Diahman, lyhennettynä sanoista Adam-ondi-Ahman) on historiallinen paikka Grand River -joen laaksossa Daviessin piirikunnassa Missourin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Myöhempien aikojen pyhien liikkeen eli mormonismin perustaja ja ensimmäinen profeetta Joseph Smith selitti 19. toukokuuta 1838, että Adam-ondi-Ahmanin laakso on se paikka, jonne Aadam karkotettiin Eedenin puutarhasta. Eedenin puutarha oli hänen mielestään sijainnut uudella mantereella, Independencen kaupungin tienoilla Missourissa. Tultuaan karkotetuksi paratiisista Aadam ja hänen vaimonsa Eeva asettuivat asumaan kauniiseen Adam-ondi-Ahmanin laaksoon. Ennen kuolemaansa Aadam kokosi jälkeläisensä luokseen Adam-ondi-Ahmanin laaksoon ja siunasi heidät sekä profetoi heille. Smithin mukaan Nooa oli purjehtinut arkillaan Meksikonlahdelta vanhalle mantereelle. Mormonin kirja kertoo, että eräs Jared johti ryhmän ihmisiä vanhalta mantereelta uuteen maailmaan kielten sekoittamisen aikaan eli Baabelin tornin rakentamisen ja tuhoutumisen aikoihin.
Smith selitti, että laaksossa oli kaksi (tai mahdollisesti kolme) Aadamin omin käsin rakentamaa alttaria, joilla hän uhrasi Jumalalle paratiisista karkotuksen jälkeen. Smithin mukaan alueella oli sekä rukouksen alttari että uhrialttari.
Smith oli myös vakuuttunut sitä, että Adam-ondi-Ahmanin laakso on se paikka, jonne ihmiskunta, Aadamin jälkeläiset, tullaan kokoamaan viimeiselle tuomiolle Jeesuksen tultua takaisin.
Varhaiset mormonit alkoivat asuttaa Adam-ondi-Ahmanin laaksoa Smithin saaman ilmoituksen mukaan. Alueelle muutti lyhyessä ajassa noin 1 500 mormonia. He aikoivat rakentaa laaksoon temppelin, mutta hanke jäi toteutumatta. Adam-ondi-Ahmanin laaksossa käytiin myös eräs mormonisodan ratkaisutaisteluista, jonka tuloksena liikkeen jäsenet karkotettiin Missourin osavaltiosta. Myös Yhdysvaltain sisällissodan aikana laaksossa kärhämöitiin.
Smithin mukaan Adam-ondi-Ahman on Aadamin paratiisissa puhumaa kieltä. Sana esiintyy hänellä jo vuonna 1832, tosin ilman viittausta tiettyyn paikkaan. Sanan Adam-ondi-Ahman on tulkittu merkitsevän "Jumalan laakso, jossa Aadam asui" (kirkon varhainen teologi Orson Pratt), "Jumalan laakso, jossa Aadam siunasi lapsiaan" (John Corrill, MAP-kirkkoon kuuluva historioitsija), "Aadamin hauta" (Herman C. Smith, Kristuksen yhteisöön kuuluva historioitsija) tai "Aadam Jumalan kanssa".
Nykyään MAP-kirkko omistaa suurimman osan laaksosta. Se on enimmäkseen maatalouskäytössä. Vaikka alueen uskonnonhistoriallinen merkitys on kirkon opin mukaan valtava, siellä ei ole toimitettu arkeologisia kaivauksia. Smithin mainitsemia Aadamin alttareita ei ole löydetty.
Kuolemansyy
Kuolemansyy eli kuolinsyy on sairaus tai tapahtuma, joka aiheuttaa henkilön kuoleman. Lääkäri kirjaa kuolemansyyn kuolintodistukseen. Kuolintodistukseen merkitään myös kuolemanluokka, joita ovat Suomessa tauti, ammattitauti, tapaturma, lääketieteellinen hoito tai tutkimustoimenpide, itsemurha, henkirikos, sota ja epäselvä kuolema. Kuolemansyyn selvittämiseksi voidaan tehdä lääketieteellinen tai oikeuslääketieteellinen ruumiinavaus.
Suomessa on tilastoitu vuodesta 1987 lähtien peruskuolemansyy, välitön kuolemansyy, välivaiheen kuolemansyy ja kolme myötävaikuttavaa kuolemansyytä, jotka ilmoitetaan kuolintodistuksessa. Tilastoissa mainittu kuolemansyy on lähes aina peruskuolemansyy.
Suomessa kuolemansyyn selvittämistä säädellään lailla (459/1973) ja asetuksella (948/1973) kuolemansyyn selvittämisestä. Niitä tarkentaa Lääkintöhallituksen yleiskirje n:o 1789 (1.4.1983).
Peruskuolemansyy tarkoittaa tautia, josta kuolemaan johtavien sairaustilojen sarja alkoi. Jos kuolemanluokka on muu kuin tauti, peruskuolemansyyllä ilmaistaan niitä tapaturmaan tai väkivaltaan liittyviä olosuhteita, joista kuolemaan johtanut vamma tai myrkytys aiheutui. Peruskuolemansyyn merkitsemisessä käytetään WHO:n kansainvälistä ICD-10-tautiluokitusta.
Suomessa Tilastokeskus kokoaa peruskuolemansyyt vuosittain kuolemansyytilastoiksi. Uusimpien vuoden 2005 tilastojen mukaan yleisimmät kuolemansyyt työikäisillä miehillä olivat alkoholisyyt ja sepelvaltimotauti ja naisilla rintasyöpä ja alkoholisyyt.
Välitön kuolemansyy tarkoittaa tautia, vikaa tai vammaa, jonka oireisiin henkilö kuolee. Välittömäksi kuolemansyyksi ei kuitenkaan lueta kuoleman mekanismeja kuten sydänpysähdystä. Toisinaan peruskuolemansyystä kuolemaan johtava kausaalinen sarja puuttuu, jolloin peruskuolemansyy on samalla myös välitön kuolemansyy. Välitöntä kuolemansyytä ei yleensä ilmaista kuolemansyytilastoissa. Välitön kuolemansyy voi olla esimerkiksi keuhkokuume.
Välivaiheen kuolemansyy on tauti tai tila, joka johtaa peruskuolemansyystä välittömään kuolemansyyhyn.
Myötävaikuttava kuolemansyy on henkilöllä ollut muu sairaus tai tila, joka on myötävaikuttanut kuolemaan johtaneen tilan kehittymiseen. Myötävaikuttava kuolemansyy ei ole kuitenkaan suorassa syy-seuraussuhteessa kuolemaan. Kuolintodistukseen voidaan merkitä enintään kolme myötävaikuttavaa kuolemansyytä.
Heikki Vilenius
Heikki Vilenius on levymoguli, Propaganda-lehden perustaja ja päätoimittaja.
Hän perusti kansainvälisesti tunnetuksi tulleen Propaganda records -yhtiön vuonna 1981. Yhtiön kuumin kärki oli hardcore-genren yhtyeitä, jotka keikkailevat yhä ympäri maailmaa.
1980-luvun alkupuoliskolla Vilenius toimitti Suomirock -nimistä sarjaa Yleisradion Ocsid -ohjelmissa Nuorten Radiolle.
Musiikkituottajana Vileniuksen pääasiallisina kohteina ovat olleet hardcore, punk ja rock -yhtyeet, mutta hän on myös kunnostautunut rhythm & blues -tuottajana.
Useassa ohjelmatoimistossa toimineella Vileniuksella on ollut artisteina mm. Pelle Miljoona, Ne Luumäet, Rauli Badding Somerjoki, Eeki Mantere ja Nuket -yhtye.
The Daily Show
The Daily Show (tällä hetkellä "The Daily Show with Trevor Noah") on amerikkalaisen Comedy Central -kanavan tuottama, Trevor Noahin juontama puolen tunnin satiirinen uutistelevisiosarja. Yhdysvaltalaisessa satiirissa käsitellään usein Yhdysvaltojen medioiden sekä poliitikkojen heikkoa ja tekopyhää maailman- ja todellisuudentajua sekä maan yleistä tilaa mutta ajoittain myös muun maailman tapahtumia.
Jakso koostuu tyypillisesti parista juontajan kertomasta ja mahdollisesti kirjeenvaihtajan raportoimasta jutusta, jonkun vieraan haastattelusta ja lopun Moment of Zen -videopätkästä.
Ohjelmaa lähetettiin ensimmäistä kertaa kesällä 1996, jolloin juontajana aloitti Craig Kilborn. Vuosina 1999-2015 juontajana toimi Jon Stewart. Kesällä 2013 John Oliver toimi sijaisjuontajana. Syksyllä 2015 juontajana aloitti Trevor Noah.
Ohjelman entisiä esiintyjiä ovat muun muassa Steve Carell, Stephen Colbert, Larry Wilmore ja John Oliver. Daily Show’n aiempien esiintyjien ohjelmista Stephen Colbertin The Colbert Report (2005–2014) ja Larry Wilmoren The Nightly Show with Larry Wilmore (2015–) ovat jossain määrin suoria spin-offeja ja Comedy Centralin ohjelmia. Myös John Oliverin Last Week Tonight with John Oliver on jossain määrin spin-off vaikkakin se on HBO:n ohjelma.
Ohjelma nousi suosituksi etenkin Yhdysvaltain vuosien 2000 ja 2004 vaalien aikana. Daily Show’ta katsovat etenkin nuoret aikuiset. Tutkimusten mukaan ohjelman katsojat ovat keskimäärin paremmin perillä maailman tapahtumista kuin tiettyjä vakaviksi tarkoitettuja yhdysvaltalaisia uutislähteitä seuraavat. Yhdysvalloissa onkin herännyt keskustelua ohjelman merkityksestä nuorten poliittisen osallistumiseen ja äänestysaktiivisuuteen. Joidenkin mukaan ohjelma edistää yhteiskunnallista osallistumista, kun taas toisten mukaan se aiheuttaa apatiaa nuorison keskuudessa.
Helmikuussa 2015 julkistettiin Jon Stewartin lopettavan ohjelman juontajana myöhemmin samana vuonna. Maaliskuussa 2015 julkistettiin, että ohjelman seuraava juontaja tulisi olemaan Trevor Noah.
Canal+ esitti "The Daily Show’ta" Suomessa vuoden 2007 tammikuuhun asti. CNN International esittää viikoittaista versiota nimeltä "The Daily Show – Global Edition", joka koostuu viikon parhaista paloista.
Faunin iltapäivä
Faunin iltapäivä () on ranskalaisen impressionistin Claude Debussyn vuonna 1894 valmistunut orkesteriteos. Teos on Debussyn tunnetuimpia teoksia, ja sitä pidetään yhtenä musiikin historian käännekohdista.
Vuonna 1892 30 vuoden ikäinen Claude Debussy oli vielä lähes tuntematon säveltäjä. Runoilija Stéphane Mallarmén (1842–1898) runon ”L’après-midi d’un faune” innoittamana hän alkoi säveltää kolmiosaista orkesteriteostaan, joka kantoi nimeä "Prélude, Interlude et Paraphrase finale pour ”L’après-midi d’un faune”". Debussy työskenteli samanaikaisesti yhtä aikaa aloittamansa oopperan "Pelléas et Mélisanden" eteen, ja luopui lopulta "Interluden" ja "Paraphrase finalen" kirjoittamisesta säveltäen vain "Prélude à ”L’après-midi d’un faunen”". Hän sävelsi preludia koko kesän 1894 saattaen ensimmäisen puhtaan orkestraalisen teoksensa valmiiksi syyskuussa 1894.
Teoksen kantaesitys pidettiin kolme kuukautta myöhemmin 22. joulukuuta 1894 Société nationale de musique’in esittämänä ja Gustave Doret’n johtamana. Yleisön suosio oli niin valtava, että teos oli pakko esittää heti uudestaan.
Loppuvuodesta 1895 Concerts Colonne -orkesteri esitti teoksen ja pian se levisi ympäri maailman. Teos teki Debussysta kertaheitolla kuuluisan.
Debussy käytti teokseensa tavallista pienempää orkesteria saadakseen haluamansa äänimaailman aikaiseksi.
Syksy (yhtye)
Syksy on suomalainen rock-yhtye, jonka juuret ovat Heinävedellä. Sanoitukset saavatkin yhä alkunsa usein näiltä lähteiltä. Yhtyeen sävellykset ja sanoitukset tekee pääosin Heikki Lätti. Uusimmat levyt on julkaissut Propaganda records.
Syksy-yhtye perustettiin Independent-nimisenä Heinävedellä vanhan saunan soittotiloissa. Syksy voitti 1998 Jyrki-musiikkiohjelman bändikisan ja sai palkinnokseen studioaikaa sekä esiintymisen Jyrkissä. Jyrkin järjestämä studioaika käytettiin demon tekoon, ja tämä johti levytyssopimukseen Zantar musicille. Koskematon-niminen albumi ilmestyi 1998. Vuonna 2004 vanha kokoonpano (Lätti, Tolvanen, Venäläinen ja Pekkonen) harjoitteli treenikämpällä, minkä tuloksena äänitettiin Metsurin kyynel -EP. Sen julkaisi Propaganda records kesällä 2006.
Loppuvuonna 2006 Pekka A. Manninen piirsi sarjakuva-albumin Syksy-yhtyeen Metsurin kyynel -CD:n musiikin ja sanoitusten pohjalta. Teos sai nimekseen "Kapteeni Kuolio kohtaa Syksyn !"
CD-EP Psykohauva ilmestyi 15. helmikuuta 2007. Levyllä on viisi kappaletta, ja se sisältää myös soundtrackin Kapteeni Kuolio -sarjakuvaan. "Metsurin kyynel" -video oli Tampereen kansainvälisten elokuvajuhlien kotimaisessa kilpailusarjassa 2007. Mikko Keinonen ohjasi teoksen. "Psykohauva" on ilmestynyt myös videona. Videoineen yhtye on esitelty myös DVD-levyllä "Meet Syksy", joka on muutoin englanninkielinen. Yhtye on ollut jopa radioiden soittolistoilla Marylandissa Yhdysvalloissa. Levytyksiä levittää myös ranskalainen Combat Rock -yhtiö. Muutoin levyjä jakelee Playground Music Scandinavia.
Muuttolintu-single ilmestyi 15. helmikuuta 2008. Rakkauden korvike -albumi ilmestyi CD:nä 17. syyskuuta 2008.
Gloria Gaynor
Gloria Gaynor (oik. Gloria Fowles, s. 7. syyskuuta 1949, Newark, New Jersey) on yhdysvaltalainen soul-laulaja. Hänet tunnetaan parhaiten discohiteistään ”Never Can Say Goodbye” (1974) ja ”I Will Survive” (1979). Gaynor oli laulaja Soul Satisfiers -jazz-popyhtyeessä 1960-luvulla. Gaynorin ensimmäinen soolosingle oli ”She'll Be Sorry/Let Me Go Baby” (1965). Kappaleen ”I Will Survive” on laulanut suomeksi mm. Virve Rosti nimellä ”Oon voimissain”.
Hänen varsinainen läpimurtonsa oli vuoden 1975 albumi "Never Can Say Goodbye", joka pohjusti hänen maineensa diskoartistina. Levyn ykköspuoli käsitti vain kolme diskokappaletta (”Honey Bee”, ”Never Can Say Goodbye” ja ”Reach Out, I’ll Be There”) ilman kappaleiden välisiä taukoja. Tämä 19 minuuttia kestävä tanssimaraton tuli suosituksi etenkin klubeilla.
Berndt Godenhjelm
Berndt Abraham Godenhjelm (30. maaliskuuta 1799 Mäntyharju – 14. joulukuuta 1881 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari. Hän maalasi uransa aikana 25 alttaritaulua ja oli näin 1800-luvun keskeisiä alttaritauluja maalanneita taiteilijoita.
Godenhjelm valmistui hovioikeuden auskultantiksi 1820 ja varatuomariksi 1826, mutta ryhtyi sittemmin taidemaalariksi. Hän opiskeli maalausta maisemamaalari Pehr Gustaf von Heidekenin johdolla Tukholmassa 1818 ja kuparipiirustusta Urkinin johdolla Pietarissa. Hän käytti usein ajan tavan mukaan esikuvinaan muiden teoksia.
Godenhjelmin teoksia oli ensi kerran näyttelyssä 1847 Ateneumin ja Tampereen taidemuseoissa, Cygnaeuksen galleriassa sekä Kansallismuseossa. Mäntyharjun kirkossa on ensimmäinen hänen maalaamansa alttaritaulu. Liperin kirkossa on hänen maalaamansa alttaritaulu "Kristus ristillä", jonka hän maalasi Pietarissa ollessaan. Se tuotiin 1842 Liperiin. Muita hänen maalaamiaan alttaritauluja ovat muun muassa Ikaalisten Fredrika Sofian kirkon alttaritaulu vuodelta 1874 "Kristuksen kirkastuminen" sekä Jämsän kirkon kaksiosainen alttaritaulu vuodelta 1848. Godenhjelmin teoksia ovat myös "Galatean riemukulku", "Oikeus ja viattomuus", "Hirvenhiihtäjät", "Väinämöisen soitto" sekä "Oma kuva".
Godenhjelm toimi johtajaopettajana Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1848-1869. Hän oli Suomen Taiteilijaseuran kunniajäsen 1864 ja Suomen Taideyhdistyksen johtokunnan jäsen 1852–1868.
Godenhjelmin vanhemmat olivat lääninmaanmittari Adolf Fredrik Godenhjelm ja Maria Elisabet Argillander. Hänen puolisonsa oli Alexandra Fredrika o.s. Hornborg (k. 1871). Opettaja B. F. Godenhjelm oli heidän poikansa.
Martin Jørgensen
Lars Martin Jørgensen (s. 6. lokakuuta 1975, Århus, Tanska) on tanskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Jørgensen edusti urallaan kotimaassaan AGF:ää sekä Italiassa Udinesea ja Fiorentinaa.
Jørgensen lukeutuu Tanskan maajoukkueen vakionimiin. Hän on edustanut Tanskaa muun muassa MM-kisoissa vuosina 1998 ja 2002 sekä EM-kisoissa vuosina 2000 ja 2004. Kaikkiaan hän pelasi 102 maaottelua ja teki niissä 12 maalia vuosina 1997–2011.
Mora (täsmennyssivu)
Mora-sanan merkityksiä:
Charles Albert Gobat
Charles Albert Gobat (21. toukokuuta 1843 – 16. maaliskuuta 1914) oli svetsiläinen poliitikko, joka sai Nobelin rauhanpalkinnon vuonna 1902.
Albert Gobat toimi suuren neuvoston ("Grand Conseil") parlamentaarikkona vuonna 1882 ja hänellä oli paikka myös Bernin kantonin valtioneuvostossa vuodesta 1884 vuoteen 1912. Tässä tehtävässä hän toimi opetustoimen osaston johtajana vuodet 1884–1906 sekä sisäisistä asioista vastaavan osaston johtajana vuosina 1906–1912. Hän oli samaan aikaan Sveitsin kansallisen parlamentin jäsen vuosina 1884–1914.
Gobat toimi Parlamenttienvälisen liiton (IPU) pääsihteerinä vuodet 1892–1909 ja Kansainvälisen Rauhantoimiston ("Bureau international de la paix") johtajana vuosina 1911–1914 kun saman järjestön pääsihteerinä toimi Élie Ducommun.
Heidän molempien innostunut antautuminen rauhanaatteelle, eritoten Haagin sopimuksen synnylle ja sen myötävaikutuksella tapahtuvalle kiistojen rauhanomaiselle selvittelylle vuonna 1899 johti Nobelin rauhanpalkinnon myöntämiseen heille molemmille vuonna 1902.
Kill City
Kill City voi tarkoittaa seuraavia:
Pressiklubi
Pressiklubi on Helsingissä vuodesta 1962 toiminut yhdistys, joka on rekisteröity vuonna 1999. Viralliselta nimeltään se on Helsingin kansainvälinen lehdistöklubi, mutta tunnetaan ammattipiireissä "Pressinä".
Yhdistyksen tehtävänä on edistää journalistista kulttuuria ja sananvapautta sekä vahvistaa journalistien ammatillista identiteettiä. Pressiklubi järjestää keskustelutilaisuuksia ajankohtaisista aiheista, jotka liittyvät journalismiin, sananvapauteen tai vaikkapa työelämään.
Pressiklubi toimi vuosina 2001-2014 Helsingin Asemaravintolan Pullman Barin yhteydessä. Nykyään klubilla ei ole omaa tilaa. Sitä ennen se on toiminut Hotelli Marskissa, Ravintola Tekniskan yhteydessä ja lyhyen aikaa Kaivokadulla. Pressiklubi on nimensä mukaan perinteinen klubiravintola, joita Suomessa on enää harvoja.
Pressikubin jäseniä ovat Helsingin Sanomalehtimiesyhdistys HSY, Suomen Aikakauslehdentoimittajain Liitto SAL ja Radio- ja Televisiotoimittajien Liitto RTTL. Kannatusjäseniä ovat Suomen Journalistiliitto SJL, ProCom - Viestinnän ammattilaiset ry, Sähköisen Median päätoimittajayhdistys Sämpy, Aikakauslehtien päätoimittajat, Päätoimittajien yhdistys, Suomen tiedetoimittajain liitto ja Suomen freelance-journalistit. Pressin sisäänpääsyoikeus on kaikilla näiden yhteisöjen jäsenillä.
Klubin hallitus myöntää vip-kortteja muun muassa kansanedustajille, ministereille, mepeille ja ulkomaisten lähetystöjen pressivastaaville.
Tattarisuon tapaus
Tattarisuon tapaus sai alkunsa, kun Malmilla Helsingin maalaiskunnassa sijainneesta Tattarisuon lähteestä löydettiin elokuussa 1931 ihmisten ruumiinosia. Tämä aiheutti valtavan kohun tiedotusvälineissä, ja useat eri tahot joutuivat epäilyksen alaisiksi. Noin vuoden kestäneiden hankalien tutkimusten jälkeen selvisi, että teon takana oli pieni mustaa magiaa harjoittanut ryhmä, joka oli hankkinut ruumiinosat Malmin hautausmaalta avoimeksi jätetyistä niin sanotuista linjahaudoista ja käytti niitä rituaaleihinsa Tattarisuon lähteellä ja sen välittömässä läheisyydessä.
Tutkinnan aikana muun muassa eräs pieni Sörnäisissä sijainnut sylttytehdas joutui epäillyksi ja "Ajan Sana" -lehti julkaisi siitä uutisen otsikolla ”Tattarisuon arvoitus selviää – jäljet johtavat sylttytehtaaseen”. Sylttytehtaalla ei tosiasiassa ollut mitään osuutta asiaan, ja lehti sai sakkoja uutisoinnistaan. Sanonta ”jäljet johtavat sylttytehtaaseen” jäi kuitenkin elämään.
Myös Suomen vapaamuurarit ja Ruusu-Risti-järjestö joutuivat epäillyiksi, koska heidän uskottiin käyttäneen ruumiinosia rituaaleissaan. Näitä syytöksiä esitti erityisesti everstiluutnantti ja suojeluskunta-aktivisti Paavo Susitaival. Vaikka molemmat tahot osoittautuivat lopulta syyttömiksi, asiasta syntynyt kohu johti siihen, että vapaamuurarit suljettiin Upseeriliiton ulkopuolelle.
Jännityskirjailija Aarne Haapakosken esikoisteos "Mustalais-suon arvoitus" (1931) ja Aki Ollikaisen romaani "Musta satu" (2015) perustuvat Tattarisuon tapaukseen.
Rokkiralli
Rokkiralli on rallycrossia siviililiikenteestä poistetuilla autoilla, joihin on rakennettu turvakaaret sekä kuljettajalle kuppipenkki ja nelipistevyöt. 
Perusajatukseltaan Rokkiralli vastaa jokamiesluokkaa, näkyvimpänä erona se, että rokkirallissa takamoottoriset autot on kielletty. Junior-luokkaan pääsee ajamaan 15-vuotiaana, ja siihen tarvitaan huoltajan suostumus, ajonäyte sekä kirjallisen kokeen suorittaminen.
Ensimmäinen kisa ajettiin talvella 13. helmikuuta 2000 Kouvolassa, tuolloin nimellä StockMan AutoCross. Laji sai nimekseen Rokkiralli seuraavalla kisakaudella vuonna 2001. Alussa kisa oli yksipäiväinen, mutta nykyään kisa järjestetään kaksipäiväisenä. Kisassa on viisi luokkaa: Super-rock, Kardaani-rock (takaveto), Vetari-rock (etuveto), Lady-rock ja Junior-rock.
Idea nopeasta autourheilulajista, johon kellä vaan olisi mahdollisuus osallistua syntyi Kristian Sheikki Laakson päässä. Romurallin rinnalle haluttiin nopeuslaji. Ensimmäinen kilpailu ajettiin Tykkimäen moottoriradalla 2000. Kuljettajia oli 28 ja hyväntekeväisyyskuljettajina olivat esimerkiksi tangokuningatar Taina Kokkonen ja juontaja Henkka Hyppönen. Vuonna 2000 ajettiin 4 osakilpailua. Ensimmäisen kilpailun lisäksi toistamiseen Kouvolassa, Ahvenistolla ja Somerolla.
Rokkiralli on Suomen ensimmäinen autourheilusarja, joka oli kansallisen autourheilujärjestö AKK:n ulkopuolinen. Alkuun tämä aiheutti paljon närää ja sen takia sitä myös vastustettiin.
Todellinen räjähdys lajin suosiossa tapahtui vuonna 2005. Kouvolan kisassa oli osanottajia yli 250 joista ensikertalaisia 42. Laji kasvoi vielä entisestään ja nykyään kisoissa on parhaillaan yli 300 autoa ja kuljettajaa. Rokkirallista tuli yksi Suomen suurimmista autourheilulajeista. Laakso järjesti kisoja kymmenisen vuotta, jonka jälkeen lajia ruvettiin pyörittämään yhdistysvetoisesti Rokkiralli ry:n voimin.
Kaudella 2006 ajettiin yhteensä 12 kisaa seuraavilla paikkakunnilla: Sipoo, Kouvola (Tykkimäki), Joutsa, Heinola, Tammisaari, Hankasalmi, Varkaus ja Hämeenlinna (Ahvenisto).
Kaudella 2007 ajettiin 11 kisaa seuraavilla paikkakunnilla: Heinola, Sipoo, Kouvola (Tykkimäki), Joutsa, Tammisaari, Hankasalmi, Hämeenlinna (Ahvenisto) ja Varkaus. Kaudella 2008 osakilpailuja oli kaiken kaikkiaan 12. Kilpailupaikkakuntia olivat Rantasalmi, Kouvola, Hankasalmi, Heinola, Joutsa, Tammisaari sekä Hämeenlinna (Ahvenisto).
Kaudella 2009 ajettiin vuorostaan 11 osakilpailua. Samaisella kaudella ajettiin ensimmäisen kerran Super-rock luokan talvisarjan mestaruus täysin erilisenä osakilpailuna kesäsarjan kanssa. Kesällä ajettiin myös ensimmäistä kertaa Rokkirallin historiassa katuratamestaruusajot. Kilpailupaikkakuntia olivat Rantasalmi, Sipoo, Lahti, Joutsa, Kouvola, Heinola, Rantasalmi, Hankasalmi ja Tammisaari. Kautta 2010 ajettiin Jämsässä, Kemin Kuivaniemessä, Rantasalmella, Sipoossa, Lahdessa, Heinolassa, Tammisaaressa, Joutsassa, Kouvolassa ja Hankasalmella.
Lupercal
Lupercal oli luola Palatium-kukkulan lounaisjuurella antiikin Roomassa. Luolan nimi liittyy susiin (lat. "lupus"), joiden asema luolaan liittyvissä myyteissä ja rituaaleissa on keskeinen.
Tarun mukaan pentunsa menettänyt susiemo löysi Tiber-joen tulvamaan reunalta virtaan kuolemaan jätetyt Romuluksen ja Remuksen, jotka se vei läheiseen Lupercal-luolaan ja imetti poikia siellä. Paimen Faustulus löysi suden imettämät pojat ja otti heidät kasvatikseen. Myöhemmin Romulus perusti Palatium-kukkulalle Rooman kaupungin.
Lupercal-luola oli läpi antiikin Rooman historian merkittävä kulttipaikka. Se oli pääpaikkana vuosittain 15. helmikuuta järjestetyssä Lupercalia-juhlassa, jossa Lupercuksen papit ("luperci") uhrasivat luolassa vuohen ja koiran. Historialliselta ajalta on säilynyt mm. Plutarkhoksen ja Dionysios Halikarnassolaisen kuvauksia luolasta ja sen ympäristöstä. Keisari Augustuksen tiedetään monumentalisoineen Lupercal-luolan osana suurempaa kampanjaansa Rooman kaupunkikuvan kohentamiseksi. Lupercal-luolan edustalla kerrotaan myös olleen suden patsaan.
Lupercal-luolan tarkka sijainti on ollut pitkään epävarmaa, sillä se on todennäköisesti jäänyt myöhempien rakennusten alle. Tammikuussa 2007 roomalaisen La Sapienza -yliopiston tutkimusryhmä kertoi löytäneensä rinteestä luolan suun, jota he arvelevat Lupercaliksi. Ryhmään kuuluva arkeologian professori Andrea Carandini pitää luolaa lähes varmasti Lupercalina.
16 metriä syvää luolan onkaloa on tutkittu pitkään muun muassa tähystinlaitteilla ja laserskannereilla. Kuvat paljastavat, että holvi on koristeltu simpukankuorilla ja mosaiikeilla. Sisäpuolella on Rooman valtakuntaa symboloiva valkoinen kotka.
Sven Väth
Sven Väth (s. 26. lokakuuta 1964 Obertshausen, Hessen) on saksalainen pitkän linjan muusikko, musiikkituottaja ja DJ, joka aloitti uransa tiskijukkana 1982. Väth oli yksi Harthouse- ja Eye Q -levymerkkien perustajajäsenistä, joilla oli merkittävä vaikutus 1990-luvun alussa teknon ja trancen lyödessä läpi.
Nykyisin Väth omistaa Cocoon Event Media GmbH -yhtiön, johon kuuluu hänen omistamansa Cocoon Recordings -levymerkki. Hän on myös Frankfurtissa sijaitsevan Cocoon Clubin omistaja.
Rodney McKay
Tri Meredith Rodney McKay on kuvitteellinen hahmo scifi-sarjassa "Stargate Atlantis", ja hän on esiintynyt myös "Tähtiportti"-sarjassa. Häntä näyttelee David Hewlett.
McKay työskenteli Area 51:ssa tähtiporttiasiantuntijana ja saapui auttamaan SGC:tä, kun Teal'c oli jäänyt jumiin energiaksi tähtiportin sisälle. Itse asiassa McKay tällöin lähinnä painosti SGC:tä luovuttamaan ja lopettamaan pelastusyritykset, koska hänen mielestään Samantha Carter oli tehnyt virheitä tähtiportin osoitevalintaprosessin suunnittelussa eikä Teal'cia voitu pelastaa. Loppujen lopuksi Carter sai ongelman korjattua ja McKayn oli harmikseen huomattava olleensa väärässä. Tämä oli vaikeaa, koska eräs McKayn luonteen ominaispiirteistä on, että hän pitää itseään täydellisenä ja mahdolliset virheet ovat joko muiden aiheuttamia tai niistä johtuvia. Hän ei epäile kehuskella omalla älykkyydellään – yleensä muiden kustannuksella – minkä takia muun muassa Carterilla on suuria vaikeuksia tulla hänen kanssaan toimeen, vaikka McKay puolestaan onkin ilmaissut kiinnostusta Carteria kohtaan. Vaikka "Tähtiportti"-sarjassa Carter lopulta usein peittoaakin McKayn älyllisesti, McKay on aidosti nerokas tutkija, ja "Stargate Atlantiksessa" hän on pettämätön apu toinen toistaan vaikeammissa tilanteissa.
McKay saapui Atlantikseen sen ensimmäisen retkikunnan joukossa. Hänet oli tätä ennen lähetetty Venäjälle auttamaan naquadah-teknologiatutkimuksissa, josta hänet myöhemmin kutsuttiin Etelämantereen tukikohtaan tutkimaan muinaisten teknologiaa. Pian madonreikä Pegasus-galaksiin saatiin avattua. McKay liittyi John Sheppardin joukkueeseen, jonka mukana hän on joutunut useisiin vaarallisiin tilanteisiin. Hän on kömpelö aseiden kanssa ja välttelee taistelutilanteita keskittyen mieluummin pohtimaan tieteellistä ratkaisuja hengenvaaran uhatessa. Sheppard onkin huomannut hänen suorittavan mitä vaikeimpia asioita paineen alla. McKay on Atlantiksen arvostetuin tutkija, eikä hän epäröi mainita tästä seikasta muille aina tilanteen vaatiessa. Hän ei arvosta ketään muuta tutkijaa itseään korkeammalle, joskin hän on vastahakoisesti myöntänyt niin Samantha Carterin kuin Radek Zelenkankin olevan eteviä alallaan.
McKay joutuu usein huvittaviin ja toisinaan vaarallisiinkin tilanteisiin ylpeytensä, itsepäisyytensä ja nokkelasanaisuutensa vuoksi. Koska sosiaaliset taidot eivät ole hänen vahvin puolensa, hän jättää yleensä diplomatian muille joukkueensa jäsenille ja keskittyy hakeutumaan valokeilaan älykkyytensä ansiosta. Toisaalta hän on Atlantiksessa viettämänsä ajan tuloksena kenties pehmentynyt hiukan, ja muun muassa Atlantiksen henkilökunnan kuolemantapaukset ovat vakavoittaneet häntä.
Hasse Ekman
Hans Gösta ”Hasse” Ekman (10. syyskuuta 1915 Tukholma, Ruotsi – 15. helmikuuta 2004 Marbella, Espanja) oli ruotsalainen elokuvakäsikirjoittaja, näyttelijä, elokuvaohjaaja ja elokuvatuottaja. Hasse Ekmanin isä oli näyttelijä Gösta Ekman.
Claudia Poll
Claudia Maria Poll Ahrens (s. 21. joulukuuta 1972 Managua, Nicaragua) on entinen costaricalainen uimari ja olympiavoittaja.
Poll syntyi Nicaraguan Managuassa saksalaisille vanhemmille, jotka olivat asettuneet asumaan Nicaraguaan. Jo aikaisemmin oli syntynyt Claudian sisko, Silvia, joka myös on ollut kansainvälisen tason uimari ja olympiamitalisti.
Vuoden 1972 maanjäristyksen jälkeen Managua muuttui epävakaaksi alueeksi, ja monien muiden nicaragualaisten tavoin Claudian vanhemmat päättivät muuttaa perheensä rajan toiselle puolelle Costa Ricaan. Claudia sai itselleen Costa Rican kansalaisuuden.
Hän aloitti uinnin Fransisco Rivasin valmennuksessa, ja hänestä tulikin nopeasti yksi Keski-Amerikan johtavista naisuimareista.
Kesäolympialaisissa 1996 Poll voitti yllätyksellisen kultamitalin 200 metrin vapaauinnissa jättäen varjoonsa suuren ennakkosuosikin, Saksan Franziska van Almsickin. Tuo mitali oli Costa Rican ensimmäinen kultamitali olympialaisissa.
Vuonna 1997 Swimming World Magazine nimesi Pollin Vuoden naisuimariksi.
Sydneyssä 2000 Poll saalisti lisää mitaleita, nyt kaksi pronssia, 200 ja 400 metrin vapaauinneissa. Ateenassa 2004 hän karsiutui niukasti 400 metrin vapaauinnin finaalista ollen lopputuloksissa yhdeksäs.
Poll jäi kiinni nandrolonien käytöstä vuonna 2002. Hän antoi 3. kesäkuuta 2002 dopingnäytteen, joka osoittautui myöhemmin positiiviseksi. Kansainvälisen uimaliitto FINA:n dopingpaneeli langetti Pollille neljän vuoden kilpailukiellon, mutta se lyhennettiin myöhemmin kahden vuoden mittaiseksi. Näin Claudia pääsi osallistumaan Ateenan olympialaisiin.
Poll on kuitenkin tähän päivään saakka vannonut olevansa syytön.
Nurmijärven rosvot
Nurmijärven rosvot oli vuosina 1820–1822 Etelä-Hämeessä ja Uudellamaalla toiminut rikollisjoukko, jonka päätukialueena oli Nurmijärven pitäjä. Joukon ytimen muodosti alun perin kolmetoista miestä, joista kuusi oli kotoisin Nurmijärveltä. Joukon johtajina toimivat Nurmijärveltä kotoisin ollut Mikko Södergård ja Hämeestä kotoisin ollut Heikki Krig (syntyjään Henrik Hjorth). Rosvot aloittivat toimintansa vuonna 1820 ensin näpistyksillä ja varkauksilla, mutta loppuvaiheessa he tekivät jo ryöstöjä ja ryöstömurhia.
Nurmijärven rosvot eivät toimineet koko aikaa yhtenä suurena joukkona, vaan myös pienempinä ryhminä, jotka liikkuivat itsenäisesti toisistaan riippumatta. Rosvojen toimintaa auttoivat seudun suuret asumattomat erämaat, joihin saattoi tarvittaessa piiloutua, sekä se, että heillä oli tukijoiden verkosto seudun asukkaiden keskuudessa. Tukijat majoittivat ja ruokkivat rosvoja maksua vastaan ja myös saattoivat osoittaa heille uusia ryöstön kohteita.
Vasta kun rosvojen toiminta oli raaistunut ja heidän uhreikseen alkoi joutua myös säätyläisiä, ryhtyivät viranomaiset toimiin. Nurmijärven seudulle tuotiin noin 700 venäläistä kasakkaa ja sotilasta, joiden avulla rosvot saatiin pidätettyä vuodenvaihteessa 1822–1823. Nurmijärven rosvojen saamien tuomioiden skaala ulottui kuolemanrangaistuksesta raipparangaistuksiin, pakkotyöhön ja vesileipävankeuteen. Yli sadasta syytettynä olleesta rosvojen avustajasta vain muutama kuitenkin tuomittiin rangaistukseen. Rosvojen oikeudenkäyntien jälkiseurauksiin kuului myös heidän järjestämänsä verinen vankilakapina Hämeenlinnan vankilassa vuonna 1824.
Rosvojen esiintymistä selittivät monet syyt. 1700-luvulta alkanut voimakas väestönkasvu aiheutti paineita silloisessa yhteiskunnassa, koska maaseudun liikaväestölle ei ollut juurikaan tarjolla työtä maatalouden ulkopuolella muissa elinkeinoissa eikä siirtolaisuus ollut vielä mahdollista. Helsingin voimakkaan rakentamisen synnyttämä puutavaran kysyntä oli myös vaurastuttanut Nurmijärven talollisia ja osaa torppareista, mutta muu väestö oli jäänyt näistä tuloista osattomaksi. Tämä oli lisännyt paikkakunnalla jännitteitä eri yhteiskuntaryhmien välillä.
Suurin osa rosvoista oli entisiä sotilaita. Varsinaisia talollisia rosvojen ja heidän avustajiensa joukossa oli vain muutamia. Rosvojen toimintaa helpotti aikakauden oikeusprosessikäytäntö, jonka mukaan vain syytetyn tunnustus tai kahden jäävittömän todistajan yhtäpitävä todistus teki mahdolliseksi henkilön tuomitsemisen syylliseksi. Muu todistusaineisto ei tähän riittänyt. Myös vankikuljetusten aikana karkaaminen onnistui helposti, sillä vanginkuljettajina oli usein alaikäisiä tai muuten tehtävään sopimattomia henkilöitä, koska nämä kuljetukset oli yleensä annettu halvimman tarjouksen tehneiden hoidettavaksi.
Nurmijärven Palojoelta kotoisin olleen Aleksis Kiven isosetä Matti Stenvall kuului Nurmijärven rosvoihin. "Seitsemässä veljeksessä" mainitut "metsäsissit" muistuttavatkin näistä rosvoista. Vuonna 1874 Julius Krohn esitti "Suomen Kuvalehdessä" arvelun, että rosvot olisivat olleet myös itse Jukolan veljesten todellisina esikuvina.
Phil Mahre
Phillip ”Phil” Mahre (s. 10. toukokuuta 1957 Yakima, Washington) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä.
Mahre voitti olympiakultaa pujottelussa vuonna 1984 ja hopeaa 1980. Mahren olympiavoitto oli historiallinen sillä hänen kaksosveljensä Steve sijoittui hopealle samassa kilpailussa. MM-kultaa Phil Mahre voitti alppiyhdistetyssä vuonna 1980.
Maailmancupin kokonaiskilpailun Mahre voitti kolme kertaa peräkkäin vuosina 1981-83. Epävirallisen alppiyhdistetyn cupin hän voitti neljä kertaa, suurpujottelucupin kaksi kertaa ja kerran pujottelucupin. Hänellä on 27 MC-osakilpailuvoittoa.
Aurillac
Aurillac on kaupunki ja kunta Ranskassa Auvergnen alueella. Se on Cantalin departementin pääkaupunki. Kunnan pinta-ala on 28,76 neliökilometriä, ja asukkaita siellä oli vuoden 2006 väestönlaskennan mukaan 29 477.
Silvia Poll
Silvia Poll Ahrens (s. 24. syyskuuta 1970 Managua, Nicaragua) on entinen nicaragualaissyntyinen costaricalainen uimari, joka voitti hopeamitalin 200 metrin vapaauinnissa Soulin kesäolympialaisissa 1988. Hän on toisen huippu-uimarin ja olympiavoittajan, Claudia Pollin, isosisko.
Poll syntyi Nicaraguan Managuassa saksalaisille vanhemmille, jotka olivat asettuneet asumaan Nicaraguaan.
Jimmy Blanton
Jimmy Blanton (5. lokakuuta 1918 – 30. heinäkuuta 1942) oli merkittävä yhdysvaltalainen jazz-kontrabasisti. Hän oli bassonsoiton uranuurtaja, etenkin soolosoitossa.
Blanton syntyi Chattanoogassa Tennesseessä ja aloitti soitonopiskelut viululla, mutta ryhtyi soittamaan kontrabassoa opiskellessaan Tennessee State Universityssä. Loma-aikoina hän soitti Fate Marablen yhtyeessä. Hän jätti yliopiston ja muutti Missouriin Saint Louisiin soittaakseen päätoimisesti Jeter-Pillars Orchestrassa, jonka kanssa hän teki ensimmäisen levytyksensä. Duke Ellingtonin orkesteriin hän liittyi vuonna 1939.
Vaikka Blantonin pesti Ellingtonin yhtyeessä kesti vain kaksi vuotta, hänen vaikutuksensa kontrabasson merkitykseen jazzmusiikissa oli mittaamaton. Aikaisemmin kontrabassolla soitettiin lähes yksinomaan neljäsosanuotteja kompissa sekä sooloissa. Blantonin lähestymistapa soittimeen oli enemmänkin soolopuhallintyylinen. Hän soitti sekä kahdeksasosa- että kuudestoistaosalinjoja ja toi melodisia ja harmonisia ideoita bassonsoittoon, mitkä olivat täysin uusia asioita bassonsoitossa. Blantonin virtuoosisuus erotti hänet edeltäjistään, ja häntä pidetäänkin ensimmäisenä todellisena jazzbasson mestarina sekä kontrabasson soolopotentiaalin esilletuojana. Tenorisaksofonisti Ben Websterin ohella hän oli Ellingtonin yhtyeen kantavia voimia. Hänen kaudellaan yhtye tunnetaankin yleisesti nimellä Blanton-Webster Band. Blanton levytti Ellingtonin kanssa myös useita basso-piano-duoja.
Vuonna 1941 Blantonilla todettiin tuberkuloosi, ja hän kuoli seuraavana vuonna keuhkotautiparantolassa Kaliforniassa.
Fernando Scherer
Fernando de Queiroz Scherer (s. 6. lokakuuta 1974 Florianópolis) on entinen brasilialainen uimari, joka voitti pronssimitalin 50 metrin vapaauinnissa kesäolympialaisissa 1996, Atlantassa. Neljä vuotta myöhemmin, Sydneyssä 2000 Scherer voitti 4x100 metrin vapaauintiviestissä pronssia.
Hänen ensimmäinen arvokisavoittonsa tuli lyhyen radan MM-kilpailuista 1993, missä hän voitti 100 metrin vapaauinnin. Hän sai kotimaassaan lempinimen "Xuxa", ja hänen valittiin Brasilian vuoden urheilijaksi vuonna 1995, voitettuaan kaksi kultamitalia lyhyen radan MM-kilpailuista 1995, jotka järjestettiin Rio de Janeirossa.
Star Wreck II: The Old Shit
Star Wreck II: The Old Shit on Samuli Torssosen luoman Star Wreck -elokuvasarjan toinen osa. Se on tehty vuonna 1994 Toisin kuin ensimmäisessä osassa, alukset ovat 2D-animaation sijaan kolmiulotteisia, ja myös aluksen sisätilat ovat osittain kolmiulotteisia.
Kapteeni James B. Pirk lähetetään kaukaiseen sektoriin tehtävänään tuhota kaikki vastaan osuvat viholliset. Vaikka tehtävä on todella yksinkertainen, hän ei kuitenkaan onnistu siinä. Loppujen lopuksi hänen aluksensa räjähtää.
Tommy Mansikka-aho
Tommy Mansikka-aho (s. 1970) on suomalainen pop- ja folk-muusikko. Hän soittaa kitaraa, didgeridoota ja munniharppua. Mansikka-aho soitti folk-yhtye Gjallarhornissa slideridoo-mallista didgeridoota vuosina 1996–2004. Edea-yhtyeen jäsenenä hän edusti Suomea Eurovision laulukilpailuissa 1998.
Komusuojus
Komusuojus on ajoneuvoon tai työkoneeseen asennettu suojakatos, joka suojaa kuljettajaa tai työntekijää kalliotilan katosta ja seinistä irtoavilta lohkareilta ja kiviltä. Komusuojuksena voi toimia myös turvaohjaamo, joka kestää paitsi komujen putoamisen myös koneen kaatumisen.
Komusuojus suojaa koneen työliikkeiden ohjaukseen käytetyn käyttöpaikan ja yleensä myös koneen ohjaamiseen käytetyn ohjaustilan. Suojusta tarvitaan kuormausajoneuvoissa, peränporaus-, rikotus-, pultitus-, ruiskubetonointi- ja rusnausjumboissa sekä erilaisissa työalustoissa. Louheenkuljetusajoneuvoissa kuljettajan suojana on yleensä suojakatos, jona toimii lavan etureunan jatke.
Suojakatokselle asetetut lujuus- ja muut vaatimukset on esitelty standardissa SFS 4986.
Gustav Thöni
Gustavo ”Gustav” Thöni (s. 28. helmikuuta 1951 Trafoi, Italia) on italialainen uransa lopettanut alppihiihtäjä.
Hän voitti olympiakultaa suurpujottelussa vuonna 1972 ja hopeaa pujottelussa vuosina 1972 ja 1976. Thöni voitti maailmanmestaruuden pujottelussa ja suurpujottelussa vuonna 1974 sekä alppiyhdistetyssä vuosina 1972 ja 1976.
Maailmancupin kokonaiskilpailun Thöni voitti neljä kertaa vuosina 1971-73 ja 1975. Suurpujottelucupin hän voitti kolme kertaa ja pujottelucupin kahdesti. Hänellä on yhteensä 24 osakilpailuvoittoa.
Gustav Thönin serkku Roland Thöni saavutti olympiapronssia pujottelussa vuonna 1972.
Kalanruoka
Kalanruoka on ruokaa, jota käytetään akvaariokalojen ruokkimiseen. Kalanruoka ripotellaan akvaarioon, ja kalat syövät sen veden pinnalta tai antavat sen painua pohjaan.
Kalanruoka on useimmiten kuivamuodossa eli hiutaleruokana, joka kostuessaan tulee niin pehmeäksi, että kalat kykenevät syömään sen. Hiutaleiden lisäksi kalojen kuivaruoasta on pakattu useita erilaisia muotoja. Esimerkiksi pohjakaloille, kuten monneille, annetaan pohjalle putoavia tabletteja tai pellettejä. On olemassa myös tabletteja, jotka kiinnitetään keskikerroksen kaloja varten akvaarion lasiin. Pinta- ja keskikerroksen kalat syövät hiutaleita, jotka jäävät kellumaan pinnalle ja vajoavat hyvin hitaasti pohjalle. Kuivaruoan ravintosisältö on heikompi kuin elävän tai pakastetun, mistä johtuen kaloille valmistetaan myös vitamiini- ja hivenainekäsiteltyjä teollisia valmisruokia. Pitkiin poissaoloaikoihin on keksitty erillinen lomaruoka. Lomaruoka on joko kuutio, joka pudotetaan pohjalle, tai kuutio, joka kelluu pinnalla. On myös lomatabletteja kaloille. Lomatableteista irtoaa ruokaa pikkuhiljaa, ja kala löytää irronneen ruokapalan. Pakkauksissa lukee aina, kuinka paljon lomaruokaa kuuluu laittaa akvaarioon. Lomaruokaa ei saa myöskään laittaa liikaa, sillä se pilaa veden liiallisella määrällä.
Monet akvaariokalat syövät myös tuoreruokaa, kuten hyönteisiä ja kasviksia. Tuoreruoan vaaroja ovat mahdolliset taudinaiheuttajat ja syömättä jääneiden kasvisten pilaantuminen akvaariossa. Eläinpitoista ruokaa myydään usein pakastettuna. Niitä myydään yleensä tieteellisellä tai englanninkielisellä nimellä. Tällaisia eläinlajeja ovat seuraavat:
Kasvilajeista suositaan ainakin seuraavia:
Samuli Kosminen
Samuli Kosminen, (ent. "Koskinen", s. 1974) on rumpali ja perkussionisti. Hän on opiskellut Helsingin Pop & Jazz Konservatoriossa. Edean jäsenenä hän edusti Suomea kappaleella "Aava" Eurovision laulukilpailussa 1998.
Kosminen soitti rumpuja, perkussiota Sami Saaren kolmella ensimmäisellä levyllä "Do Re Mi" (1997), "Sam The Man" (1998) ja "Turisti" (2002). Lisäksi hän tuotti, sovitti, sämplasi, ohjelmoi ja soitti perkussiot Abdissa Assefan kanssa ensilevyn singlen "Sen luonteinen mies" viidakkoversiossa. Kosminen kiersi vuosia Sami Saaren & Cosmosonic kokoonpanon rumpalina.
Kosminen soitti Aki Sirkesalon & Lemmenjättiläisten keikkakokoonpanossa perinteisiä ja sähköisiä perkussioita. Hän soitti rumpuja & perkussioita kolmella ensimmäisellä levyllä "Mielenrauhaa" (1995), "Aika" (1996) ja "Kissanelämää" (1998). Kimmo Pohjonen Klusterissa hän sämpläsi Kimmo Pohjosen haitarinsoittoa. Kosminen oli mukana myös Pohjosen Kalmukissa.
Nykyään Kosminen vaikuttaa muun muassa islantilaisessa Múm-yhtyeessä ja soitti kesällä 2018 Björkin kolmella keikalla Manu Delagon sijaisena samaan aikaan kun hän tekee Pekka Kuusiston kanssa musiikkia televisiosarjaan "Muumilaakso (televisiosarja)"
Kosminen on naimisissa näyttelijä-laulaja Ona Kamun kanssa.
Jyrki Seppä
Jyrki Seppä (s. 14. marraskuuta 1961 Tampere) on suomalainen jääkiekkopuolustaja.
Seppä aloitti pääsarjauransa Ilveksessä kaudella 1979–1980. Ilveksen liigajoukkueen mukana Seppä oli kaksi kautta, jonka jälkeen siirtyi Jokereihin. Ilveksen joukkueessa Seppä pelasi pääsääntöisesti Kari Heikkilän pakkiparina. Jokereista Seppä matkasi Pohjois-Amerikkaan, josta palasi kahden kauden jälkeen HPK:n divisioonajoukkueeseen.
Sepän varasi NHL:ään Winnipeg Jets kaikkiaan 43:ntena varauksena (kolmannella varauskierroksella). Hän pelasi yhden kauden Winnipegin riveissä NHL:ssä kaudella 1983–1984 ja kaksi kautta AHL:ssa Sherbroke Jets -joukkueen riveissä. NHL-pestinsä aikana hän pelasi 13 ottelussa ja teki kaksi syöttöpistettä ja kärsi kuusi jäähyminuuttia.
Kausi 1985–1986 Helsingin Jokereissa jäi Sepän uran viimeiseksi hänen loukattuaan polvensa Jokerien ja Tapparan välisessä ottelussa. Hän pelasi vielä kauden loppuun polvituen kanssa mutta päätyi sitten lopettamaan uransa. Yhteensä Seppä pelasi liigassa 127 runkosarja- ja 2 pudotuspeliottelua. Pisteitä hänelle kertyi runkosarjassa 12+13.
Jääkiekkouran jälkeen Sepästä piti tulla juristi, mutta perheenlisäys ja muutto Savonlinnaan keskeyttivät opinnot. Nykyisin Seppä pyörittää Savonlinnassa biotekniikka-alan yritystä, Herttuala Oy:ta, joka tuottaa lampailla veriplasmaa lääketeollisuuden tarpeisiin.
Hilma (kirjasarja)
Hilma on Timo Parvelan kirjoittama kirjasarja. Kirjat kertovat 7-vuotiaasta Hilmasta. Ensimmäisen kirjan on kuvittanut Markus Majaluoma ja kaksi seuraavaa on kuvittanut Kristiina Louhi.Hilma on kirjan päähenkilö. Hilmalla on oranssi tukka ja hän on kaikin tavoin sievä pieni tyttö. Ensimmäisessä kirjassa Hilma miettii itselleen hyvää eläintä syntymäpäivälahjaksi ja päätyy kaikkien erikoistenkin eläinten kautta koiraan, jolle äiti ja isä ovat rakentaneet jo valmiiksi kopin. Pian syntymäpäivän jälkeen Hilma aloittaa koulun. Toisessa kirjassa Hilma elää vallattoman koiransa kanssa, mutta hän haluaa keksiä harrastuksen. Lopulta Hilma päättää ryhtyä soittamaan selloa.
Lauri on Hilman pikkuveli, joka jakaa Hilman kanssa huoneen ja nukkuu sen toisessa päässä. Lauri on tavallinen pikkupoika ja on mukana Hilman kanssa. Lauri päätti ruveta Hilman lemmikiksi, mutta lopulta Hilma hermostui.
Muru on Hilman koira, jonka Hilma lopulta sai syntymäpäivälahjaksi. Muru tuotiin Hilman vuoteelle aikaisin aamulla ja Hilma esitti nukkuvansa. Muru esiintyi ensimmäisessä kirjassa pienenä koiranpentuna, joka pissii matolle, möyrii rapakoissa ja nukkuu paljon. Hilman ensimmäisenä koulupäivänä Muru menee Hilman reppuun, koska haluaa tulla mukaan. Seuraavassa kirjassa Muru on aika villi nuori koira, jota kiinnostaa kaikki. Se vie tavaroita ja hajottaa mm. vaarin tossun. Muru ei halua mennä Hilman ja Laurin rakentamaa agilityrataa. Lopulta Muru saadaan käyttäytymään siivommin, kun Hilman äiti vie sen koirakouluun.
Kai Ekholm
Kai Rauno Ekholm (s. 15. lokakuuta 1953 Salo) oli Kansalliskirjaston ylikirjastonhoitaja vuoteen 2018 saakka.
Ekholm valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi 1975 ja filosofian kandidaatiksi 1978 Tampereen yliopistosta. Vuonna 1985 hän valmistui lisensiaatiksi ja väitteli tohtoriksi Oulun yliopistosta 2000. Ekholmin väitöskirjan aiheena olivat kielletyt kirjat yleisissä kirjastoissa 1944–1946.
Vuoteen 1996 Ekholm työskenteli lehtorina Tampereen yliopistossa. Hän oli Jyväskylän yliopiston kirjaston ylikirjastonhoitaja vuosina 1996–2001, Helsingin yliopiston kirjaston ylikirjastonhoitaja 2001–2006 ja Kansalliskirjaston ylikirjastonhoitaja 2006–2018. Vuodesta 2000 Ekholm on ollut Oulun yliopiston tiedon saatavuuden dosentti.
Ekholmille myönnettiin professorin arvonimi vuonna 2006. Hänelle on myönnetty myös Valkoisen Ruusun 1. luokan ritarimerkki vuonna 2011 ja Suomen Leijonan komentajamerkki 2018.
Ekholm toimi The International Federation of Library Associations and Institutions (IFLA) sananvapausjärjestö FAIFEn puheenjohtajana 2009–2013 sekä Conference of Directors of National Libraries (CDNL) puheenjohtajana 2015–2017. Ekholmin johtamalle monivuotiselle Tiellä sananvapauteen -hankkeelle myönnettiin tiedonjulkistamisen valtionpalkinto 2017.
Hänelle myönnettiin Suomen PENin sananvapauspalkinto 2018.
Kigurai
Kigurai on japanilainen budokäsite, joka tarkoittaa pitkällisen harjoituksen mukanaan tuomaa, ulospäin voimakkaasti näyttäytyvää, arvokkuutta, vilpitöntä asennetta ja itseluottamusta. Se ilmentyy harjoittelijan koko olemuksessa, valmiusasennossa (kamae) ja toiminnassa. Eritoten Japanilaisten kamppailu- ja budolajien kata-harjoittelun katsotaan kehittävän "kigurai"ta.
Johannes Tinctoris
Johannes Tinctoris (n. 1435–1511) oli renessanssinajan flaamilainen säveltäjä ja musiikkiteoreetikko.
Tinctoris opiskeli Orléansissa ja toimi siellä kuoromestarina. Hän saattoi johtaa myös kuoropoikia Chartresissa. Hän työskenteli Cambrain katedraalissa ja tunsi henkilökohtaisesti Guillaume Dufayn, mahdollisesti opiskelikin tämän johdolla. Tinctoris lähti vuonna 1472 Napoliin ja vietti suurimman osan loppuelämästään Italiassa.
Tinctoris kirjoitti runsaasti musiikkiaiheisia tekstejä. Musiikkiteoreettisten tutkielmiensa ohella hän julkaisi myös musiikkitermien sanakirjan.
Tinctoriksen säilyneeseen sävellystuotantoon kuuluu messuja, motetteja ja chansoneita. Hänen tiedetään toimineen elämänsä aikana lisäksi kirkonmiehenä, runoilijana, matemaatikkona, lakimiehenä sekä taidemaalarina.
Hilma ja täydellinen lemmikki
Hilma ja täydellinen lemmikki on vuonna 2004 ilmestynyt Hilma-kirja. Sen on kirjoittanut Timo Parvela ja kuvittanut Kristiina Louhi. Kirja kertoo Hilmasta, joka haluaa lemmikkieläimen ja hänen perheestään.
Inspiration (Yngwie Malmsteenin albumi)
Inspiration on Yngwie Malmsteenin vuonna 1996 julkaistu albumi, jolla on coverversioita muun muassa Kansasin, U.K:n, Deep Purplen, Rainbow’n ja Jimi Hendrixin kappaleista.
Hilma ja hyvä harrastus
Hilma ja hyvä harrastus on toinen Hilma-kirja. Se ilmestyi 2005, ja sen on kirjoittanut Timo Parvela ja kuvittanut Kristiina Louhi.