hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Ahtna
Ahtna tai ahtena on ahtna-intiaaniheimon puhuma pohjoisiin athabasca-kieliin kuuluva uhanalainen kieli. Kielen katsotaan muodostavan yhdessä dena’inan kanssa eteläisen Alaskan alaryhmän. Ahtnaa puhuu noin 500 hengen etnisestä ryhmästä noin 80 vanhusta (1995 M. Krauss ). Puhujat asuvat Alaskassa kahdeksassa yhteisössä Copperjoella Eyakjoen suun yläpuolella sekä Susitnan ja Nenanan yläjuoksuilla.
< "Ahtna Noun Dictionary" by John E. Smelcer (2009)
Chibi-Robo!
Chibi-Robo! on skip. Ltd:n kehittämä ja Nintendon vuonna 2005 Nintendo GameCubelle julkaisema videopeli, jossa seikkaillaan pienellä robotilla. Robotin tehtävänä on pitää isäntäväkensä koti siistinä. Perheen 8-vuotiaalla tytöllä on syntymäpäivät, ja hänen isänsä päättää antaa hänelle jotain unohtumatonta lahjaksi – pienen robotin nimeltä Chibi-Robo. Pieni robotti siivoaa sotkut, korjaa roskat ja pitää omistajansa tyytyväisinä.
Pelin tapahtumat kulkevat pelin kellon mukaan, ja vuorokaudenajan vaihtumiset muuttavat ympäristöä - päivällä isäntäväki on hereillä, ja yöllä puolestaan talon lelut.
"Chibi-Robo!:lle" on ilmestynyt Japanissa 5. kesäkuuta 2006 jatko-osa nimeltä "" Nintendo DS:lle.
"Chibi-Robo!" julkaistiin myös New Play Control!-pelinä vuonna 2010.
Lehtonata
Lehtonata ("Festuca gigantea") on suurikokoinen, Keski-Euroopan lehtimetsille tyypillinen heinäkasvi. Suomessa se kasvaa levinneisyytensä pohjoisrajalla ja on erittäin harvinainen ja rauhoitettu laji.
Löyhästi mätästävä, komea lehtonata kasvaa 50–180 cm korkeaksi. Sen suonista viiruiset lehdet ovat jopa 30 cm pitkiä ja 8–15 mm leveitä. Lehtien korvakkeet ovat pitkiä, kapeita ja kaljuja. Kasvin veltosti nuokkuva röyhy on 15–30 cm pitkä. Tähkylät ovat 8–12 mm pitkiä ja tavallisesti 5–8-kukkaisia. Ulkohelve on vihneellinen. Vihneet ovat 1–2 cm pitkiä. Suomessa lehtonadan kukinta-aika on elo-syyskuussa. Suomen heinälajeista lehtonata muistuttaa lähinnä lehtokattaraa ("Bromus benekenii").
Lehtonata on tyypillinen Keski-Euroopan lehtometsien laji. Sitä tavataan Pyreneiltä Keski-Euroopan kautta Kaukasukselle ja Keski-Venäjälle saakka. Lisäksi lehtonataa tavataan Länsi-Himalajalta Altaille. Skandinaviassa ja Suomessa laji on esiintymisalueensa pohjoisrajoilla. Suomessa lehtonadan alkuperäisiä esiintymispaikkoja on arveltu olevan vain kahdella paikkakunnalla Suomessa: Helsingissä ja Kiikalassa. Satunnaistulokkaana tai viljelykarkulaisena lajia on tavattu eri puolelta Etelä- ja Keski-Suomea, esimerkiksi Espoosta ja Kauniaisista.
Lehtonata suosii viljavia, kosteita ja varjoisia kasvupaikkoja. Tällaisia ovat esimerkiksi tervaleppälehdot, kosteat metsiköt ja lähdekorvet sekä -hetteiköt. Satunnaisena lehtonataa on tavattu asemilla ja pihoilla. Lehtonadan kasvupaikkoja ovat tuhonneet rakentaminen ja kuivuminen.
Mandealaisuus
Mandealaisuus on Etelä-Irakissa ja Iranissa harjoitettava monoteistinen gnostilainen uskonto, joka on saanut vaikutteita gnostilaisuuden lisäksi juutalaisuudesta ja kristinuskosta. Mandealaisuus keskittyy ”Jumalan ja viimeisten tapahtumien tietoon” sekä ”Todelliseen ja Ainoaan gnosikseen”.
Mandealaisuuden alkuperää ei tiedetä. Se lienee lähtöisin Uuden testamentin Johannes Kastajasta, joka oli Jeesuksen edeltäjä. Tutkimusten mukaan ensimmäisten mandealaisten uskonnolliset juuret ajoittuvatkin ajanlaskun ensimmäiselle vuosisadalle.
Mandealaisten pyhä kirja on "Sidra Rabba" eli "Ginza" (’aarre’). Kirja koostuu kahdesta osasta: mytologis-kosmologisista kirjoituksista sekä lauluista ja virsistä. Muita tärkeitä kirjoja ovat Johanneksen kirja sekä "Qalasta", joka sisältää rukouksia ja hymnejä.
Mandealaisuuden todellisuuskäsitys on jyrkän dualistinen eli se jakaantuu valon ja pimeyden maailmaan. Näkyvä maailma on syntynyt alemman luojajumalan Ptahilin vaikutuksesta. Valon maailmaa hallitsee Jumala, kun taas pimeyden maailmaa hallitsee kaaoksesta syntynyt pimeyden kuningas.
Mandealaiset pitävät Johannes Kastajaa uskontonsa uudistajana. Johanneksen uskotaan kastaneen Jordanjoessa mandealaisen vapahtajan Manda d-Hajjen, jonka Korkein Jumala oli lähettänyt maan päälle tuomaan Aadamille ja Hawalle ilmestyksessä tiedon, että he ovat jumalallista syntyperää. Mandealaisten mukaan ihmiset voidaan pelastaa vain tämän todellisen tiedon avulla. Maailmanlopussa Manda d-Hajje vapauttaa kaikki hurskaat sielut tuonelasta.
Mandealaiset vastustavat kristinuskoa ja pitävät Jeesusta vääränä profeettana.
Rituaalit ovat mandealaisille hyvin täkeitä. Kaste on mandealaisten tärkein rituaali. Se suoritetaan virtaavassa vedessä. Ehtoollinen koostuu pitaleivästä ja papin siunaamasta vedestä. Ympärileikkausta ei harjoiteta. Mandealaiset noudattavat kymmentä käskyä ja pitävät perhettä ja avioliittoa suuressa arvossa. Mandealaisten messun tarkoitus on edistää vainajan sielun ylösnousemusta. Rituaalista puhtausta korostetaan.
Mandealainen yhteisö on nykyisin suljettu, eli jäsenen tulee syntyä mandealaiseen perheeseen eikä käännynnäisiä hyväksytä. Mandealainen suljetaan yhteisön ulkopuolelle, jos hän menee naimisiin ulkopuolisen kanssa.
Irakissa on noin 50 000 mandealaista ja Iranissa Khūzestānin provinssissa 10 000. Muslimit vainoavat mandealaisia molemmissa maissa. Irakin mandealaisilla ei ole oikeutta osallistua Irakin yhteiskuntaelämään. He asuvat Etelä-Irakin jokisuiston turvassa alkeellisissa oloissa.
Mandealaisia yhteisöjä on muodostunut muuttoliikkeen myötä myös esimerkiksi Australiaan, Yhdysvaltoihin, Tanskaan ja Ruotsiin.
Suomessa arvioitiin vuonna 2014 olevan noin sata perhettä, jotka tunnustivat mandealaisuutta. Yhteisö on rekisteröity, ja sen kotipaikka on Turku.
Parc des Princes
Parc des Princes (suom. "prinssien puisto") on Pariisissa sijaitseva jalkapallostadion. Stadionille mahtuu sen nykymuodossa 48 527 katsojaa (kaikki istumapaikkoja). Sitä käyttää pääasiassa pariisilainen jalkapalloseura Paris Saint-Germain (PSG), ja stadion toimi myös Ranskan maajoukkueen kotikenttänä ennen vuonna 1998 valmistunutta Stade de Francea. Parc des Princesillä järjestetään usein myös rock-konsertteja, stadionin akustiikka on stadionrockia suosiva. Stadionin omistaa Pariisin kaupunki.
Stadion avattiin nykymuodossaan vuonna 1972 Roger Taillibertin suunnittelemana, ja se on oikea jalkapallostadion ilman juoksurataa kentän ja katsomon välissä. Samalla paikalla on aiemmin jo kaksi stadionia, jotka aukesivat vuosina 1897 ja 1932. Parc des Princes sijaitsee vehreällä puistoalueella länteen Notre Damesta. Samalla alueella sijaitsee muun muassa Roland Garrosin tenniskeskus, jossa pelataan tenniksen Ranskan avoimet.
Leena Uotila
Leena Marjatta Uotila (s. 16. kesäkuuta 1947 Helsinki) on pitkän ja monipuolisen uran tehnyt suomalainen näyttelijä. Hänet muistetaan muun muassa 1970-luvun draamasarjasta "Solveigin laulu", 1980-luvun sketsisarjasta "Hukkaputki" ja 2000-luvun komediasarjasta "Kuumia aaltoja". Uotila oli mukana Neil Hardwickin vetämässä 1990-luvun improvisaatioteatterisarjassa "Nyhjää tyhjästä". Hän oli myös ylikomisario Mailis Santalana 2000-luvun rikossarjassa "Kylmäverisesti sinun".
Uotila oli yksi Ryhmäteatterin perustajajäsenistä 1967. Myöhemmin hän on työskennellyt useissa Helsingin kaupunginteatterin tuotannoissa. Monet muistavat hänet myös "Muumilaakson tarinoiden" kertojana ja sen useiden sivuhenkilöiden, kuten Vilijonkan, ääninäyttelijänä. Mikko Niskasen elokuvassa "Ajolähtö" (1982) Uotilalla oli rooli nuoren Laten työkaverina ja petikumppanina. Leena Uotila on voittanut parhaan naispääosan Jussi-palkinnon elokuvasta "Rakastunut rampa" (1975).
Uotila on naimisissa näytelmäkirjailija Henri Kapulaisen kanssa. Heillä on kaksi lasta, joista Arttu on ryhtynyt äitinsä tavoin näyttelijäksi. Myös Leena Uotilan isä Erkki Uotila oli näyttelijä.
Phalène
Phalène on ranskalais-belgialainen koirarotu. Siitä on olemassa vain ulkonäöltään hieman poikkeava muunnos papillon. Rodun nimi tarkoittaa ranskan kielessä yöperhosta, joka juontuu siitä, että koiran korvat muistuttavat perhosen siipiä. Phalènea ja papillonia kutsutaan myös nimillä perhoskoira ja mannermainen kääpiöspanieli ("epagneul nain continental"). Niillä on sama rotumääritelmä ja ne voi erottaa pelkästään korvien asennon perusteella. Phalènelle voi syntyä papillonpentuja ja päinvastoin.
Phalène-rotu syntyi jo keskiajalla ja on vuosisatoja ollut aatelisnaisten suosittu seurakoira. Taiteilijat ikuistivat niitä maalauksiin ja vanhimmissa taideteoksissa koirat olivatkin aina luppakorvaisia.
Satoja vuosia sitten Länsi-Euroopassa oli pieniä, luultavasti metsästysspanieleista kehittyneitä kääpiöspanieleita.
Phalènella saattaa olla yhteyksiä Aasian ja Amerikan pieniin rotuihin, mutta luotettavaa tietoa ei olla vielä pystytty selvittämään.
1990-luvun alkupuolella papillon ja phalène yleistyivät nopeasti.
Phalène on siro kääpiörotu, joka on ilmeeltään valpas ja älykäs. Sillä on pitkäkarvaiset, perhosmaiset luppakorvat, joista juontuu rodun nimi, joka tarkoittaa ranskaksi yöperhosta (papillon, phalènen pystykorvainen muunnos sittemmin tarkoittaa päiväperhosta). Liikkeet ovat vapaat ja tyylikkäät. Pitkä karvapeite on korvissa, raajojen takaosassa, varpaiden välissä ja hännässä. Turkki on pohjaväriltään valkoinen. Laikuissa kaikki värit ovat sallittuja, mutta yleisimpiä ovat tummanruskea, musta ja punertava. Päässä valkoinen väri ei saisi olla vallitseva, mutta otsapiirto on toivottava.
Phalène on iloinen, mutkaton ja vilkas. Hyvin seurallinen ja ystävällinen, suorastaan seuranhaluinen (yksilöstä tietenkin riippuen). Phalènen tulee olla luonteeltaan tasapainoinen, itsevarma ja leikkisä. Phalènet ovat lisäksi temperamenttisia. Pentuna ne ovat yleensä energisiä ja aina leikkimässä. Phalèneissa ei saa esiintyä arkuutta, eikä vihaisuutta. Tavoitteena on yhteiskuntakelpoinen seurakoira. Phalènet omaavat myös hyvin paljon omantahdon voimaa, joten omistajan on asetettava phalènelle selvät säännöt ja näyttää, että kuka määrää.
Phalène on helppo kouluttaa ja se oppii helposti ja nopeasti. Phalène ei sovi perheisiin joissa on pieniä lapsia, hennon rakenteensa vuoksi.
Phalène on terve rotu sekä Suomessa että ulkomailla. Sillä esiintyy vain joitakin periytyviä sairauksia:
Nykyään phalène soveltuu sekä seura- että harrastuskoiraksi. Muun muassa agilityn saralla menestystä on tullut. Rotu nousi Suomessa 1990-luvun alussa 20 yleisimmän joukkoon, mutta sittemmin penturekisteröinnit ovat pudonneet puoleen. Pentuja syntyy nykyään enää vain 300 ja koko kanta on noin 3 000.
Kontiaiset
Kontiaiset eli maamyyrät ("Talpidae") on nisäkäsheimo "Soricomorpha"-lahkossa. Useimmat heimon edustajista elävät maanalaisissa tunneleissa Pohjois-Amerikassa, Euroopassa ja Aasiassa.
Kontiaisten heimo jaetaan nykyisin kolmeen elossa olevaan alaheimoon: "Talpinae", "Scalopinae" ja "Uropsilinae". Näkemykset luokittelusta ovat kuitenkin vaihdelleet: välillä alaheimoja on katsottu olevan kolmen sijasta viisi, ja vesikontiaiset on välillä luettu omaan "Desmanidae"-heimoonsa. Elossa olevien alaheimojen lisäksi tunnetaan esihistoriallinen alaheimo "Gaillardiinae", jonka kaikki lajit ovat kuolleet sukupuuttoon.
Kontiaisten vartalo on sylinterimäinen ja pituudeltaan 6,3–21,5 senttimetriä. Painoltaan eläimet ovat 9–170-grammaisia. Kontiaisten kuono on pitkä ja liikkuva. Heimon lajeilla on pienet silmät ja korvalehtiä ei yleensä ole lainkaan. Kontiaisten turkki koostuu lyhyistä karvoista ja on yleensä väritykseltään tumma tai musta, joskus myös kiiltävä. Karvat ovat taipuisia, joten maamyyrät pystyvät etenemään maan alla myös takaperin. Raajat ovat lyhyet ja niissä on kussakin viisi varvasta. Eturaajat ovat voimakkaat ja levinneet lapiomaisiksi.
Kontiaiset eivät ole sokeita, vaikka niin saattaa kuulla väitettävän. Niiden silmät ja korvat ovat todella pienet, jotteivat ne peity hiekalla. Kontiaisten näkö on kuitenkin huono. Ne näkevät liikkeen ja pystyvät erottamaan valon, mutta värejä ne eivät näe.
Kontiaiset muistuttavat ulkonäöltään ja elintavoiltaan huomattavan paljon muun muassa tanrekkiensukuisia kultakontiaisia eli kultamyyriä ("Chrysochloridae"), jyrsijöihin kuuluvia sokkohiiriä ("Spalacidae") ja maamyyrärottia ("Bathyergidae") sekä pussieläimiin kuuluvia pussikontiaisia eli pussimaamyyriä ("Notoryctidae"). Nämä viisi nisäkäsryhmää eivät ole läheistä sukua toisilleen, vaan niiden samankaltaiset ominaisuudet ovat seurausta konvergentistä evoluutiosta. Myös hyönteisiin kuuluvat maamyyräsirkat ("Gryllotalpidae") ovat kehittyneet elintavoiltaan kontiaisten kaltaisiksi.
Tšekkiläisen Zdeněk Milerin luoma animaatiohahmo "Myyrä" esittää kontiaista.
Bill Vukovich
William "Bill Vukovich" Vucerovich (13. joulukuuta 1918 Fresno, Kalifornia, Yhdysvallat – 30. toukokuuta 1955 Indianapolis, Indiana, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen autourheilija, joka muistetaan erityisesti kahdesta Indianapolis 500 -voitostaan.
Vukovich oli suvultaan serbialaista alkuperää. Hän ajoi aluksi kääpiöautojen kilpailuja Amerikassa ennen osallistumistaan ensimmäiseen Indianapolis 500 -kilpailuunsa vuonna 1951. Hänen ensimmäinen Indy 500 -kilpailunsa päättyi keskeytykseen. Hän sai ensimmäiset pisteensä seuraavana vuonna ajettuaan kilpailun nopeimman kierroksen vaikka jäikin vasta sijalle 17. Seuraavana vuonna Vukovich valtasi paalupaikan, ajoi kilpailun voittoon ja kaiken lisäksi vielä kilpailun nopeimman kierroksen. Seuraavana vuonna hän starttasi 19. ruudusta voittoon, mutta ei saanut kilpailun nopeinta kierrosta haltuunsa. Molemmat voittonsa Vukovich ajoi Kurtis-Krat Offenhauserin autolla n:o 14.
Vukovich kuoli seuraavan vuoden kisassa Rodger Wardin, Al Kellerin sekä Johnny Boydin tultua aluksi kierroksella häntä vastaan. Ensin Wardin auto pyörähti osuen Kelleriin, joka taas menetti autonsa hallinnan osuen suoraan Boydin autoon, joka vuorostaan osui Vukovichin autoon, jolloin Vukovichin auto lensi rata-aidan yli. Auto heitti useita voltteja ja siinä yhteydessä Vukovich lensi autostaan ulos ja sai surmansa.
Vukovichista tuli ensimmäinen Indianapolisissa kuollut sitten Floyd Robertsin vuoden 1939 ja ensimmäinen kuollut kuljettaja, joka oli onnistunut voittamaan tuon kilpailun. Vukovichin F1-saldoksi (tai oikeastaan Indianapolis 500 -saldoksi) jäi viisi kilpailua, kaksi voittoa, yksi paalupaikka ja kolme nopeinta kierrosta. Vukovichin voittoprosentti oli 40 %. Vain Formula 1 -sarjan viisinkertaisella maailmanmestarilla Juan Manuel Fangiolla ja Lee Wallardilla voittoprosentti oli parempi (47 % ja 50%). Vuonna 1991 Vukovich valittiin International Motorsports Hall of Fameen ja seuraavana vuonna Motorsports Hall of Fame of Americaan.
Bill Vukovichin poika Billy Vukovich ja lapsenlapsi Bill Vukovich III ovat myös kilpailleet Indianapolis 500:ssa.
Tankard
Tankard on saksalainen speed/thrash metal -yhtye. Se on perustettu Frankfurtissa vuonna 1982. Yhtyeen sanoitukset käsittelevät usein oluen juomista, joidenkin mielestä he ovatkin luoneet oman lajityyppinsä nimeltä ”alcoholic metal” eli ”alkoholinen metalli”. Yhtye on itse julistanut itsensä ”oluen kuninkaiksi” (”kings of beer”). Tankard tunnetaan myös läheisistä suhteistaan Eintracht Frankfurt -jalkapalloseuraan. Se on esiintynyt useaan otteeseen joukkueen otteluissa ja levyttänyt sille kannatuslauluja.
Luokkatoverukset Andreas Geremia, Axel Katzmann ja Frank Thorwarth perustivat Tankardin vuonna 1982. Yhtye tunnettiin ensin nimillä Avenger (’kostaja’) ja Vortex (’pyörre’), kunnes englanninkielisen sanakirjan selailun myötä löytyi sana "tankard" (’haarikka’ tai ’olutlasi’), joka valittiin yhtyeen viralliseksi nimeksi sanan määritelmän takia. Yhtyeen ensimmäinen kappale oli nimeltään ”Ray Death” ja kertoi ydinsodasta. Se esitettiin ensimmäisen kerran paikallisessa luokkahuoneessa 1983. Koska yhtyettä kiellettiin juomasta alkoholia koulun tiloissa, he kätkivät olutta maitotölkkeihin ja salakuljettivat niitä mukanaan. Pian sen jälkeen Bernhard Rapprich jätti yhtyeen, sillä hänen konservatiivinen isänsä ei halunnut poikansa ”hengailevan joukon juoppoja kanssa”. Rapprich korvattiin Andy Bulgaropoulosilla.
Vuonna 1984 Tankard allekirjoitti sopimuksen saksalaisen Noise Records -levy-yhtiön kanssa sen jälkeen, kun toinen levy-yhtiö Steamhammer, joka oli jo aiemmin tarjonnut yhtyeelle levytyssopimuksen, tuli toisiin aatoksiin ja päätti perua tarjouksensa. Nykyään Tankardin levyt tuottaa AFM Records.
Vuosien myötä yhtye on rakentanut itselleen uskollisen fanikunnan ja vaikka jäsenet ovatkin joutuneet tekemään päivätyötä elättääkseen itsensä ja perheensä, he ovat onnistuneet pysymään faniensa muistissa ja esiintymään säännöllisesti Euroopan suosituimmilla kesäfestivaaleilla.
Vuoden 2009 maaliskuussa Tankard saapui Suomeen virallisesti ensimmäistä kertaa. Yhtye vieraili lyhyellä kiertueellaan Tampereen Yo-talolla, Helsingin Tavastialla ja Kouvolan Doningtonissa.
Tätä ennen yhtye ei tiettävästi ole esiintynyt Suomessa, mutta ainakin kerran täpärästi Suomen aluevesirajojen ulkopuolella 24. syyskuuta 2004 Sweden Rock Festivalin järjestämällä 34000 Ton Metal - The Metal Cruise -festivaalilla. Konserttipaikka oli Tukholmasta Helsinkiin suunnannut noin 34 000 tonnin painoinen Silja Linen autolautta, mutta koska Tankard aloitti soittamisen vain noin tunti Tukholmasta lähdön jälkeen, lautta ei ehtinyt Suomen aluevesirajalle saakka ennen konsertin loppua.
Tankard on esiintynyt Suomessa myös vuonna 2013 Oulun Jalometallissa, ja vuonna 2014 Helsingissä Tuska Open Airissa.
Beneath a Steel Sky
Beneath a Steel Sky on vuonna MS-DOS:lle ja Commodore Amigalle julkaistu Revolution Softwaren kehittämä seikkailupeli. Peli sijoittuu tulevaisuuteen, jossa ympäristötuhot ovat saastuttaneet Maata niin pahoin, että ihmiset elävät nykyään ilmastolta suojatuissa kaupungeissa. Pelin teemat liikkuvat paljolti kyberpunk-tyylisissä aiheissa, joita on höystetty huumorilla. "Beneath a Steel Skyn" työnimenä oli "Underworld".
"Beneath a Steel Sky" oli toinen Revolution Softwaren Virtual Theatre -pelimoottoria käyttänyt peli; ensimmäinen oli samaisen yhtiön vuonna 1992 julkaistu "Lure of the Temptress".
Pelin taustat ja alkunäytökset olivat sarjakuva-albumi Watchmenistä tutun Dave Gibbonsin kynänjälkeä. Alkunäytöksestä toimitettiin tiettyjen julkaisujen mukana myös erillinen sarjakuvalehtinen.
Peli keräsi arvostelumenestyksiä julkaisuhetkellään ja se on sittemmin julkaistu vapaaseen levitykseen. Suomalaisista tietokonelehdistä MikroBitti antoi huippuarvosanat, Pelit-lehden arvostelu ei ollut aivan yhtä ylistävä.
"Beneath a Steel Skyn" pääosissa ovat "Robert Foster" ja robotti "Joey". Foster selvisi lapsena ainoana lentokoneonnettomuudesta, ja aboriginaalien heimo adoptoi hänet ja opetti selviytymään ulkomaailmassa. Hän sai nimensä onnettomuuspaikan läheisyydestä löytyneen "Fosters"-oluttölkin mukaan.
Amiga Format -lehti antoi pelille arvosanan 94% arvostelussaan.
Jouni Rokama
Jouni Rokama (s. 25. toukokuuta 1962 Uusikaupunki) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi maalivahtina SM-liigassa vuosina 1979–1995 ja voitti neljä Suomen-mestaruutta..
Rokama edusti SM-liigaurallaan kasvattajaseuraansa Turun Palloseuraa sekä jyväskyläläistä JyP HT:tä. Hän oli kokoonpanossa 544:ssä SM-liigan runkosarjaottelussa ja 90 pudotuspelissä, joista hän pelasi 288 runkosarjaottelussa ja 45 pudotuspelissä. Hän voitti Suomen-mestaruuden TPS:n joukkueessa vuosina 1990, 1991, 1993 ja 1995. Mestaruusvuosista vain vuonna 1993 hän oli joukkueensa kiistaton ykkösmaalivahti; vuosina 1990 ja 1991 hän jäi Markus Kettererin ja vuonna 1995 Fredrik Norrenan varjoon. Mestaruuksiensa lisäksi Rokama saavutti neljä SM-hopeaa, joista yhden vuonna 1989 TPS:lle loppuotteluissa hävinneen JyP HT:n maalivahtina.
Rokama pelasi Suomen maajoukkueessa kolme maaottelua.
Nykyään Rokama asuu Turussa ja hänellä on kaksi tytärtä.
Kellon rautatieasema
Kellon rautatieasema ( ) oli Suomen rataverkon liikennepaikka Kellon kylässä Oulun kaupungissa entisen Haukiputaan kunnan alueella Pohjois-Pohjanmaalla rataosalla . Asema sijaitsee noin kahden kilometrin päässä kylän keskustasta.
Alkujaan asemalla oli pääraiteen lisäksi ohitusraide sekä lastaus- ja purkuraide. Liikennepaikka lakkautettiin lopullisesti lättähattuliikenteen päättyessä 1980-luvulla ja sivuraiteet purettiin. Asemarakennuksen on suunnitellut Bruno Granholm, ja se on rakennettu samojen piirustusten mukaan kuin Tuiran ja Kaakamon pysäkkirakennukset sekä Lautiosaaren vanha pysäkkirakennus. Asemarakennus on nykyisin yksityisasuntona.
Tone Norum
Tone Norum (s. 18. syyskuuta 1965) on ruotsalainen laulaja, joka 1980- ja 1990-luvulla lauloi poppia ja rockia. Hänen veljensä John Norum on tullut tunnetuksi Europen kitaristina.
Tone Norumin tunnetuimpia menestyskappaleita ovat olleet "Stranded", "Can't You Stay", "Don't Turn Around" ja duettona Tommy Nilssonin kanssa "Allt som jag känner".
Nuclear Assault
Nuclear Assault on thrash metal/crossover thrash -yhtye. Se on perustettu Yhdysvalloissa vuonna 1985. Basisti Dan Lilker erotettiin Anthraxista albumin Fistful of Metal valmistumisen jälkeen. Hän halusi soittaa aggressiivisempaa musiikkia ja perusti Nuclear Assaultin laulaja-kitaristi John Connellyn kanssa. Yhtye hajosi 1990-luvulla, mutta kokosi rivinsä uudelleen vuonna 2002.
Vuonna 2014 Dan Lilker ilmoitti lopettavansa muusikon uransa, joka tarkoitti Brutal Truth-yhtyeen loppumista vuoden 2014 loppuun mennessä ja Nuclear Assaultin lopettamista "Final Assault"-kiertueen jälkeen. Kyseinen kiertue saapui myös Suomeen, jolloin Nuclear Assault soitti Porissa 1.8.2015 Porispere-festivaalilla.
Dan Lilker – basso
John Connelly – laulu/kitara
Erik Burke – kitara (2002–2004), (2011-)
Glenn Evans – rummut (
American Broadcasting Company
American Broadcasting Company (ABC) on vuonna 1943 perustettu yhdysvaltalainen radio- ja televisioyhtiö. Yhtiön pääkonttori sijaitsee New Yorkissa. ABC näkyy Yhdysvaltojen lisäksi Kanadassa, Meksikossa ja joissakin Keski-Amerikan maissa.
Yhtiö perustettiin vuonna 1943 FCC:n määrättyä RCA:n myymään niin sanotun NBC Blue Networkin. Vuonna 1948 radion rinnalle tuli televisiotoiminta. Vuonna 1953 taloudellisissa vaikeuksissa ollut ABC fuusioitui Leonard H. Goldensonin johtaman United Paramount Theatersin kanssa. Nykyisin yhtiön omistaa The Walt Disney Company. ABC myi radiotoimintansa 2006 Citadel Broadcasting Corporationsille.
ABC on tuottanut useita huippusuosittuja televisiosarjoja, kuten "Twin Peaks", "Lost", "Alias", "Greyn anatomia", "Täydelliset naiset, Olipa kerran" ja "Ruma Betty".
Roman Čechmánek
Roman Čechmánek (s. 2. maaliskuuta 1971 Gottwaldov, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen entinen jääkiekkomaalivahti. Hän voittanut urallaan olympiakultaa, kolmesti maailmanmestaruuden ja viisi kertaa Tšekin-mestaruuden.
Čechmánek pelasi Tšekin Extraligan HC Vsetínissä vuodet 1994–2000. Joukkue voitti tuona aikana viisi kertaa Extraliigan mestaruuden. Philadelphia Flyers varasi hänet NHL:ään vuoden kuudennella kierroksella.
Čechmánek teki ensiesiintymisensä NHL:ssä kaudella 2000–2001 ja syrjäytti hyvin edellisellä kaudella pelanneet Brian Boucherin Philadelphian ykkösmaalivahdin paikalta. Cechmanek oli yksi liigan parhaista maalivahdeista. Hän pääsi mukaan tähdistöotteluun ja sijoittui toiseksi äänestyksessä Vezina Trophyn voittajasta. Čechmánekin otteet pudotuspeleissä olivat kuitenkin pettymys, ja mukaan mahtui muun muassa 8–0-tappio Buffalo Sabresia vastaan pelatun ottelusarjan päätösottelussa. Kaudella 2001–2002 pelasi jälleen mallikkaasti ja suoriutui hyvin myös pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella. Tällä kertaa Philadelphian hyökkäyspää kuitenkin petti, ja seura sai aikaiseksi vain kaksi maalia viidessä Ottawa Senatorsia vastaan pelatussa ottelussa.
Kaudella 2002–2003 hän oli mukana voittamassa runkosarjassa vähiten maaleja päästäneelle maalivahdille myönnettävää William M. Jennings Trophyä, jonka hän jakoi Martin Brodeurin ja Robert Eschen kanssa. Pudotuspelit osoittautuivat jälleen kompastuskiveksi, ja huolimatta muutamista hyvistä otteluista Čechmánek päästi useita helppoja maaleja. Monet syyttivät Čechmánekia toisen kierroksen tappiosta Ottawa Senatorsia vastaan ja kauden päätteeksi hänet siirrettiin Los Angeles Kingsiin vaihdossa toisen kierroksen varausoikeuteen. Huonosti pelanneen Kingsin maalilla myös Čechmánekin kausi oli heikko.
NHL-kauden 2004–2005 peruunnuttua työsulun vuoksi Čechmánek palasi kotimaahansa ja entiseen seuraansa HC Vsetíniin. Seuraavalla kaudella hän pelasi Karlovy Varyssä Saksan DEL-liigan Hamburg Freezersissä. Kaudeksi 2006–2007 Čechmánek siirtyi Ruotsin Elitserienin Linköpingiin:ssä, mutta palasi kesken kauden Tšekkiin ja HC Ocelaři Třineciin.
Čechmánek pelasi ensimmäisen arvoturnauksen Tšekin maajoukkueessa MM-kilpailuissa 1995, jossa oli kuitenkin vain varamaalivahtina. MM-kilpailuissa 1996 Tšekki voitti kultaa, mutta Čechmánek ei pelannut taas peliäkään. Hän oli kuitenkin Tšekkin ykkösmaalivahti MM-kilpailuissa 1997, kun maa voitti pronssia.
Vuoden 1998 talviolympialaisissa Naganossa Čechmánek oli voittamassa kultaa, mutta hän toimi kisoissa vain varamaalivahtina. Myöhemmin keväällä MM-kilpailuissa Tšekki voitti pronssia ja Čechmánek pelasi kahdessa ottelussa. Seuraavista kahdesta MM-turnauksesta Tšekki voitti kultaa. Čechmánek pelasi neljässä ottelussa MM-kilpailuissa 1999, mutta MM-kilpailuissa 2000 hän oli Tšekin tärkeimpiä pelaajia. Čechmánek valittiin kisojen parhaaksi maalivahdiksi ja myös kisojen tähdistökentälliseen.
Čechmánek oli jälleen vuoden 2002 talviolympialaisissa varamaalivahtina ja MM-tasolle hän teki paluun 2004, jolloin pelasi yhden ottelun. Čechmánek oli jälleen Tšekin ykkösmaalivahti MM-kilpailuissa 2007.
Buddy Bolden
Charles "Buddy" Bolden (6. syyskuuta 1877 – 4. marraskuuta 1931) oli New Orleansissa elänyt kornetin soittaja, jota pidetään ensimmäisenä nimeltä tunnettuna jazzmuusikkona. Boldenin muusikonura alkoi noin vuonna 1895 ja päättyi vuonna 1907 alkoholismin ja skitsofrenian seurauksena.
Buddy Bolden on hahmona varsin arvoituksellinen. Yhtäkään hänen tekemäänsä äänitettä ei ole säilynyt. Tiedot hänestä perustuvat lähinnä silminnäkijöiden muistikuviin, jotka tallennettiin vasta vuosia tai vuosikymmeniä myöhemmin. Buddy Bolden oli kuitenkin suuri esikuva ja innoittaja monille nuoremmille muusikoille ja ilmeisen merkittävä jazzmusiikin kehittäjä. Boldenin esittämä musiikki perustui ragtimeen, johon oli lisätty improvisaatioita ja bluesia.
Bolden kuoli mielisairaalassa.
Santeri Kinnunen
Santeri Karl-Henrik Kinnunen (s. 20. elokuuta 1969 Helsinki) on suomalainen näyttelijä.
Kinnunen valmistui Teatterikorkeakoulusta vuonna 1991. Hän on näytellyt KOM-teatterissa vuosina 1990 ja 1991, Suomen Kansallisteatterissa 1991 ja 1992 sekä Helsingin kaupunginteatterissa vuodesta 1992.
Hän on näytellyt myös monissa elokuvissa kuten "Hurmaava joukkoitsemurha", "Esa ja Vesa – auringonlaskun ratsastajat" ja "Yöjuna".
Televisiossa Kinnunen on ollut mukana useissa viihdeohjelmissa ja draamasarjoissa. Kinnusen tunnetuimpia sketsisarjoja ovat "Vintiöt" ja "Vintiöt ten years after". Lisäksi hän on antanut äänensä moniin animaatioelokuviin.
Kinnunen juonsi vuoden 1999 Jussi-gaalan, sekä vuosina 2001–2004 televisio-ohjelmaa "Kuutamolla".
Kinnunen on julkaissut myös studioalbumin "Aallonmurtaja", joka julkaistiin vuonna 1993.
Kinnunen ohjasi esikoisohjauksenaan Komediateatteri Arenan näytelmän "Spede ja kumppanit eli tarina miehistä, jotka tunsivat Uuno Turhapuron". Alun perin Ere Kokkosen oli määrä ohjata näytelmä, mutta työ jäi kesken Kokkosen kuoltua syksyllä 2008.
Kinnusen vanhemmat ovat näyttelijät Heikki Kinnunen ja Rose-Marie Precht. Hänen velipuolensa Paavo Kinnunen ja sisarpuolensa Vilma Kinnunen ovat myös näyttelijöitä.
Roolit elokuvissa, televisiosarjoissa sekä ääniroolit löytyvät osoitteista:
Hienouurresulkukotilo
Hienouurresulkukotilo ("Clausilia dubia") on sulkukotiloihin kuuluva ruskea nilviäinen.
Laji on Suomessa erittäin harvinainen, ja siitä tunnetaan ainoastaan yksi esiintymä Jyväskylän Ylistönrinteessä Jyväsjärven rannalla. Lajia varten on perustettu Ylistönrinteeseen luonnonsuojelualue, jota on laajennettu myöhemmin alueen Natura 2000 -ohjelmaan mukaan pääsemisen yhteydessä.
Henryk Jabłoński
Henryk Jabłoński (27. joulukuuta 1909 – 27. tammikuuta 2003) oli puolalainen poliitikko ja historioitsija. Hän toimi Puolan kansantasavallan valtioneuvoston johtajana (muodollisena valtionpäämiehenä) vuosina 1972–1985. Hän oli myös Varsovan yliopiston historian professori vuodesta 1948 ja Puolan tiedeakatemian jäsen vuodesta 1952.
Overkill
Overkill on yhdysvaltalainen thrash metal -yhtye, joka on perustettu vuonna 1980 New Jerseyssä. Pian perustamisensa jälkeen yhtye jatkoi toimintaansa New Yorkissa. Yhtyeen tunnistettavimpia piirteitä on laulaja Bobby "Blitz" Ellsworthin omaperäinen laulutyyli, sekä yhtyeen maskottina levyjen kansissa usein esiintyvä lepakkosiivillä varustettu pääkallo Chaly. Yhtye jatkaa uraansa miehistönvaihdoksista huolimatta edelleen.
Yhtye keksi nimensä Motörheadin "Overkill"-albumin innoittamana. Yhtye oli eräitä ensimmäisiä, joka yhdisteli punk rockia ja uuden aallon brittiläistä heavy metalia luoden näin kokonaan uuden tyylisuunnan, jota myöhemmin alettiin kutsua thrash metaliksi.
Autoritaarinen persoonallisuus
Autoritaarinen persoonallisuuden tutkimuksen aloittivat 1940-luvulla joukko Saksasta Yhdysvaltoihin paenneita niin sanotun Frankfurtin koulukunnan tutkijoita Theodor W. Adornon johdolla. Adornon lisäksi tutkimusta tekivät Else Frenkel-Brunswik, Daniel J. Levinson ja R. Nevitt Sanford. Tuloksena oli kaikkien aikojen kuuluisin persoonallisuustutkimus "The Authoritarian Personality" (1950). Tutkimus toteutettiin osittain kyselynä, osittain haastatteluina, joiden kohteena oli suurehko otos keskiluokkaisia, valkoisia ja ei-juutalaisia yhdysvaltalaisia. Asenteita pyrittiin mittaamaan juutalaisvastaisuuden, yleisen oman ryhmän suosimisen ja ennakkoluuloisuuden (esimerkiksi mustaihoisten, homoseksuaalien, ateistien ja ulkomaalaisten torjunta), poliittisen vanhoillisuuden ja piilevän demokratian vastaisuuden osalta.
Tutkimuksen tuloksena oli niin sanottu F-asteikko. Sen mukaan autoritaarinen persoonallisuus on todettavissa ja tutkittavissa yhdeksän ominaisuuden yhdistelmänä, jotka ovat: Saksassa autoritaarisen persoonallisuuden tutkimusta ovat tehneet viime aikoina muun muassa Klaus Roghmann, Detlef Oesterreich ja Christel Hopf. Aktiivisin tutkija on ollut hollantilainen J. D. Meloen. Useimmissa akateemisissa artikkeleissa, jotka mainitsevat teorian, sitä pidetään suurimmalta osaltaan pätevänä.
Nykyisin on arvioitu, että autoritaarisuuden esiintymiseen vaikuttaa enemmän vallitseva yhteiskunnallinen ilmapiiri kuin kasvatus, sillä autoritaarisuudessa tapahtuvat muutokset ovat olleet liian nopeita aiheutuakseen kokonaisen uuden sukupolven kasvattamisesta. Tämän vuoksi puhutaan myös autoritaarisesta asenteesta.
Stade de France
Stade de France on Pariisin pohjoispuolella Saint-Denis'ssä sijaitseva monikäyttöinen stadion, jonka yleisökapasiteetti on 81 338. Se rakennettiin vuoden 1998 jalkapallon MM-kisoja varten ja siellä järjestettiin myös vuoden 2003 yleisurheilun MM-kilpailut. Stadionin huippuhetkiin kuuluukin vuoden 1998 jalkapallokisojen loppuottelu, jossa kotijoukkue Ranska kukisti Brasilian 3-0 Zinedine Zidanen (2) ja Emmanuel Petit'n maaleilla.
Stade de France tarkoittaa suoraan käännettynä "Ranskan stadionia", mutta sanalla "France" ei tässä yhteydessä tarkoiteta maata, Ranskaa, vaan Pariisin lähialueiden provinssia Île-de-Francea.
Stade de France on suuren osan vuodesta tyhjillään, koska sitä ei käytä vakituisesti mikään urheiluseura. Stadionilla järjestetään konsertteja ja yksittäisiä urheilutapahtumia, muun muassa jokavuotinen Race Of Champions -tapahtuma, jossa vuoden parhaat rata- ja ralliautoilijat kilpailevat toisiaan vastaan, ja vuoden 2006 UEFA Mestarien liigan finaali FC Barcelona - Arsenal FC. Jalkapalloseura Lille OSC pelasi kauden 2005-06 Mestarien liigan kotiottelunsa Stade de Francella, koska sen oikea kotistadion, Stade Félix Bollaert, oli Lensin käytössä jalkapallon UEFA Cupissa samanaikaisesti.
Lepanton taistelu
Lepanton taistelu käytiin vuonna 1571 turkkilaisten laajentumista vastaan Kreikan rannikolla. Venetsia, Espanja ja paavin laivasto voittivat laajamittaisessa meritaistelussa osmanit, ja estivät näin turkkilaisten vaikutusvallan kasvun Euroopassa. Se oli maailmanhistorian toiseksi viimeinen meritaistelu, joka käytiin pelkästään soutuvoimin liikkuvilla aluksilla - viimeinen oli Riilahden (Gangutin) taistelu 1714.
Osmanien joukkoja johti Ali Pašša. Hänen laivansa vallattiin taistelun kuluessa, ja vaikka määräys oli ottaa hänet elävänä kiinni, viholliset katkaisivat hänen kaulansa ja nostivat irtileikatun pään seipään nokassa näytteille, mikä heikensi osmanien taistelumoraalia.
'Eurooppalaisen liittouman' joukkoja johti Juhana Itävaltalainen, Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Kaarle V:n poika.
Taistelun alussa turkkilaisilla oli 252 laivaa ja eurooppalaisilla 212 laivaa. Espanjalaisten tulivoima oli ylivoimainen turkkilaisten pieniä laivoja vastaan. Espanjalaisten uudet raskaat galeassit, joita tosin ei ollut kovin monta, olivat turkkilaisille ylivoimaista sotateknologiaa. Liittoutuman joukkojen komentaja Juhana Itävaltalainen määräsi laivansa valtaamaan turkkilaisten laivat, jolloin liittoutuman todellinen vahvuus tuli esiin, koska eurooppalaisten merimiehet oli aseistettu ja koulutettu paremmin. Taistelu oli kokonaisuudessaan äärimmäisen tiukka.
Taistelun jälkeen turkkilaiset jälleenrakensivat nopeasti laivastonsa, mutta heidän miestappionsa, joihin kuului lukuisia kokeneita meriupseereita ja merenkulkijoita, sekä suuri joukko jousimiehiä, osoittautuivat pitkällä aikavälillä ylivoimaisiksi korvata. Turkin merenherruuden katsotaan päättyneen Lepanton taisteluun.
Avignonin vankeus
Avignonin vankeus tai paavien Baabelin vankeus tarkoittaa ajanjaksoa 1309–1377, jolloin paavit olivat riippuvaisia Ranskan kuninkaasta. Paavien alennustilaa verrattiin Raamatun kertomukseen juutalaisten vankeudesta Babylonissa, ns. Baabelin vankeuteen.
Ranskan kuningas Filip IV Kaunis taivutteli paavi Klemens V:n vuonna 1309 siirtämään paavinistuimen Etelä-Ranskaan, Avignonin kaupunkiin. Paavi hallintoineen oli käytännössä Ranskan kuninkaan määräysvallan alainen, ja paaviksi valittiin peräjälkeen 7 ranskalaista kardinaalia.
Urbanus V pyrki palauttamaan paavinistuimen Roomaan vuonna 1367, mutta hän joutui kuitenkin palaamaan takaisin Avignoniin. Vasta Gregorius XI onnistui palauttamaan paavinistuimen Roomaan vuonna 1377. Italialaissyntyisen Urbanus VI:n valinta Gregorius XI:n seuraajaksi johti kuitenkin katolisen kirkon hajaannukseen, ja Avignonista tuli usean vuosikymmenen ajaksi vastapaavien tukikohta.
AGU
AGU eli aspartyyliglukosaminuria on peittyvästi periytyvä aineenvaihduntasairaus, jonka seurauksena on vaikea-asteinen kehitysvammaisuus. Aspartylglukosaminuriaa sairastaa Suomessa noin 270 ihmistä. Noin 1–4 lapselle todetaan AGU vuosittain. Kansainvälisesti taudin esiintyvyys väestössä on harvinaisempi. Sairaus kuvattiin vuonna 1967, ja se kuuluu suomalaiseen tautiperintöön.
AGU aiheutuu aspartyliglukosaminidaasi-entsyymin puutteesta, jolloin soluihin tulee glykoasparagiineja, jotka vaikeuttavat solujen toimintaa. AGU:n aiheuttaa kromosomissa 4 olevan AGA-geenin mutaatio. Sen johdosta kysteiini korvautuu seriinillä ja soluihin kertyy aspartyyliglukosamiinia. Sairauden etenevät oireet aiheutuvat juuri tästä. Suomessa yleisimmin tavattavat mutaatiot ovat saaneet nimet AGUFin-major ja AGUFin-minor. Tauti periytyy peittyvästi eli sairastumiseen vaaditaan virheellinen geeni molemmilta vanhemmilta. Sairaus varmistetaan geenitestillä.
Sairaalla vastasyntyneellä on monesti napa- tai nivustyrä, mutta ei muita merkille pantavia poikkeavuuksia. Myös jalkapöydän rakennepoikkeavuudet ovat mahdollisia. Leikki-ikäisillä on hengityshäiriöitä, puheongelmia, keskittymisvaikeuksia, lihasvelttoutta ja kömpelyyttä. Teini-ikäisillä AGUa sairastavilla henkilöillä sairauden etenevyys ilmenee selvemmin. Henkistä kehitysvammaisuutta alkaa ilmetä ja suorituskyky taantuu. Vammautunut jää lyhytkasvuiseksi ja liikunnallisilta kyvyiltään kömpelöksi. Murrosiässä potilas on tyypillisesti noin 6-vuotiaan henkisellä tasolla. Sen jälkeen kehitys alkaa taantua entistä nopeammin. Taantuminen on hyvin nopeaa noin 25–30-vuotiaana, ja aikuisiällä potilas jää henkisiltä kyvyiltään noin kaksivuotiaan tasolle. Lisätauteja AGU:n kanssa voi olla epilepsia ja luukato. Yleensä sairaus lyhentää iän alle 50 vuoteen.
Toiseen tautiin käytettyä Cystadane-nimistä lääkettä tutkitaan parhaillaan, vähentääkö glykoasparagiinien kertymistä potilaiden veressä ja virtsassa. Tutkimuksen on käynnistänyt Saksassa työskentelevä professori Ritva Tikkanen, joka sai yhteydenoton yhdysvaltalaiselta Agu-lapsen äidiltä.
Sitatunga
Sitatunga eli suoantilooppi ("Tragelaphus spekii") on Afrikassa esiintyvä antilooppi.
Sitatungan ruumis on 150–170 cm:n pituinen ja se painaa 50–125 kg. Koiraan säkäkorkeus on noin metrin, naaraan 75 cm ja hännän pituus 20–30 cm. Uroksen turkki on ruskeasta tummanruskeaan, ja naaras on selvästi vaaleampi. Valkeiden juovien ja täplien jakautuminen kaulassa ja päässä vaihtelee eri alalajeilla (5 alalajia). Uroksilla on pitkät sarvet sekä vaalea tai puhtaan valkoinen ja pystyyn kohoava pitkäkarvainen selkäharja hartioista hännäntyveen saakka.
Sitatungan elinalue on hieman pienempi kuin kirjoantiloopin: sen päälevinnäisyysalue on Länsi- ja Keski-Afrikassa ja se puuttuukin suurimmasta osasta Itä-Afrikkaa ja koko Etelä-Afrikasta.
Sitatungat elävät pääasiassa ruoikko- ja papyruskosteikoilla, märkäpohjaisissa metsissä järvien lähellä sekä jokien tulva-alueilla. Ne liikkuvat tottuneesti harottavien sorkkiensa varassa läpi tiheän rantakasvillisuuden ja ne ovat myös hyviä uimareita. Sitatungat liikkuvat noin kuuden eläimen ryhmissä, niin päivisin kuin öisinkin. Sitatungat syövät vesikasveja sekä lehtiä, versoja ja hedelmiä.
Sammon keskuslukio
Sammon keskuslukio (Samke) on Tampereella Kalevan kaupunginosassa sijaitseva, syksyllä 2005 valmistunut lukio. Sammon keskuslukio on Suomen kolmanneksi suurin lukio (suurin on Vantaan Tikkurilan lukio ja toiseksi suurin Järvenpään lukio). Sammon lukion toiminta siirrettiin kokonaisuudessaan uuteen rakennukseen, ja samalla nimi vaihtui Sammon keskuslukioksi. Lukiossa on lukuvuonna 2011–2012 noin 900 opiskelijaa ja 65 opettajaa.
Sammon keskuslukiossa toimivat yleislukion ohessa urheilu- ja viestintälinja. Viestintälinja aloitti rakennuksessa syksyllä 2010, kun viestinnän erityistehtävää vuodesta 1996 hoitanut Messukylän lukio sulautettiin osaksi Sammon keskuslukiota.
Sammon keskuslukion on suunnitellut arkkitehti Olli Pekka Jokela. Tiloissa toimii iltaisin myös Tampereen aikuislukio.
Sammon keskuslukio sai urheilun valtakunnallisen erityistehtävän vuonna 1994. Tällä hetkellä Sammon keskuslukio on yksi Suomen kolmestatoista opetusministeriön erityistehtävän saaneesta urheilulukiosta. Olympiakomitea valitsi lukion vuoden urheiluoppilaitokseksi 2010. Urheilulinjalla on vuosittain 60 aloituspaikkaa.
Urheilulinjan painopistelajeja ovat jalkapallo, judo, jääkiekko, koripallo, lentopallo, suunnistus, salibandy, uinti, tennis ja yleisurheilu. Urheilulinjalle voidaan hyväksyä myös yksittäisiä muidenkin lajien urheilijoita.
Viestintälinja siirtyi Sammon keskuslukioon syksyllä 2010, kun Messukylän viestintälukio sulautettiin kokonaisuudessaan osaksi keskuslukiota. Messukylän lukio oli hoitanut opetusministeriön myöntämää viestinnän erityistehtävää vuodesta 1996 ainoana Suomessa. Viestintälinjalle otetaan vuosittain 36 opiskelijaa todistuksen, harrastuneisuuden ja ennakkotehtävän perusteella.
Viestintälinjalla opetellaan taitoja tekstin, kuvan ja äänen tuottamisessa sekä julkaisemisessa. Viestintä käsitetään joukko- ja keskinäisviestinnän eri muodoiksi (esim. journalismi, mainonta ja markkinointiviestintä, kansalaisviestintä, puheviestintä) erotuksena esimerkiksi taideviestinnästä ja ilmaisutaidosta. Lukion kurssitarjottimella on valittavana noin 30 erilaista viestinnän kurssia, joiden opettajina toimivat media-alan ammattilaiset. Kurssien aiheina ovat muun muassa journalismi ja joukkoviestintä, radio-, ääni- ja videotyö, mediakritiikki sekä puheviestintä ja esiintymistaito.
Yleislinjan opiskelijat voivat suorittaa myös viestintälinjan tarjoamia viestinnän kursseja mikäli kursseilla on tilaa.
Jakobstads Tidning
Jakobstads Tidning oli Pietarsaaressa vuosina 1898–1901 ja 1905–2008 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti. Vuosina 1905–1915 sen nimenä oli "Jakobstad", vuosina 1915–1930 "Pedersöre" ja vuosina 1931–1937 "Pedersöre – Jakobstads Tidning". "Jakobstads Tidning" ja kokkolalainen "Österbottningen" yhdistettiin vuonna 2008 "Österbottens Tidningiksi".
Kirjanpainaja K. F. Hagmanin ja maisteri Isak Smedsin aloitteesta perustettu "Jakobstads Tidning" oli Pietarsaaren ensimmäinen sanomalehti. Se oli linjaltaan ruotsinmielinen, kansanomainen ja sortovuosina perustuslaillinen. Lehti lakkautettiin vuonna 1901, minkä jälkeen sen tilalla ilmestyi "Folketin" maaseutupainos.
"Jakobstads Tidningiä" julkaissut Jakobstads Tryckeri- och Tidnings Ab sai vuoden 1905 suurlakon jälkeen luvan perustaa "Jakobstad"-nimisen lehden. Vapaamielinen ja perustuslaillinen "Jakobstad" lakkautettiin sotatilan ajaksi syksyllä 1915, jolloin sen tilalla ilmestyi eri nimisiä tilapäislehtiä. Pian yhtiö sai luvan "Pedersöre"-nimiselle lehdelle. Luonteeltaan paikallinen "Pedersöre" oli linjaltaan kansallismielinen ja isänmaallinen. Lapualaiskaudella "Pedersöre – Jakobstads Tidning" oli laillisuuskannalla ja sen jälkeenkin lähinnä vapaamielinen. "Pedersöre" pudotettiin lehden nimestä helmikuussa 1937.
Ruotsinkielisen Pohjanmaan ahtailla lehtimarkkinoilla "Jakobstads Tidning" pyrki paikallisuudestaan huolimatta kehittymään myös täyden palvelun sanomalehtenä. 1960-luvun lopulla se osti uusikaarlepyyläisen "Österbottniska Postenin", joka muutettiin vuoteen 1985 saakka ilmestyneeksi nuortenlehdeksi. Suomenkielisiä lukijoita varten julkaistiin vuosina 1960–1963 "Keski-Pohjalaista" ja vuodesta 1984 lähtien "Uutis-Jaakkoa", joka sittemmin sai nimen "Pietarsaaren Sanomat".
Lehti ilmestyi aluksi kerran, vuodesta 1900 lähtien kahdesti, vuodesta 1935 kolmesti, vuodesta 1945 kuudesti ja vuodesta 1999 seitsemän kertaa viikossa. Levikki nousi alkuvaiheen reilusta tuhannesta kappaleesta viiteen tuhanteen vuonna 1942 ja yli kymmeneen tuhanteen vuonna 1980. Vuonna 2002 se oli noin 12 500 kappaletta. Päätoimittajina työskentelivät Isak Smeds (1899), K. Emil Kock (1899–1901), Magnus Hagelstam (1905–1908), Harald Jernström (1908), Pelle Schlüter (1908–1911), A. G. Mandellöf (1911–1912), Alexis Lilja (1912–1914), Gabriel Sanden (1914–1915), Aug. Jakobsson (1915), J. L. Birck (1915–1917 ja 1918), Victor Sund (vastaava toim. 1915), Tom Westerholm (1917–1918), Julius Eriksson (1918–1954), Anders Huldén (1954–1962), Bengt Appelgren (1962–1964) ja Ole Jakobsson (1964–1986). Jakobssonia seurasivat Torbjörn Kevin ja Lars Hedman (vuodesta 1993) ja viimeinen päätoimittaja oli Henrik Othman. Ensisijaisen levikkialueen muodostivat Pietarsaari, Kokkola, Kruunupyy, Pedersöre, Uusikaarlepyy ja Luoto.
Harry Schaumanin säätiö osti lehtiyhtiön osake-enemmistön vuonna 1990. Säätiön omistama HSS Media ilmoitti 19. maaliskuuta 2008 "Jakobstads Tidningin" ja Kokkolassa ilmestyneen "Österbottningenin" yhdistämisestä. Lehdet ilmestyivät omilla nimillään viimeisen kerran 22. toukokuuta. Seuraavana päivänä ilmestyi uusi lehti "Österbottens Tidning".
Järviseudun Sanomat
Järviseudun Sanomat on Etelä-Pohjanmaan Järviseudulla ilmestyvä puolueeton suomenkielinen paikallislehti. Lehti ilmestyy kerran viikossa keskiviikkoisin ja sitä julkaisee Järviseutu-Seura ry.
Järviseudun Sanomien levikki oli 7 032 vuonna 2014. Päätoimittaja on toiminut vuoden 2017 alusta lähtien Juho Kuorikoski.
Vuonna 1961 perustettiin Järviseutu -toimikunta joka päätti maaliskuussa 1962 alkaa selvittää paikallislehden perustamista. Ensimmäinen näytenumero Järviseudun Sanomista julkaistiin 11. lokakuuta 1962.
SopuSavo
SopuSavo oli Etelä-Savossa kerran viikossa ilmestyvä puolueeton ilmaisjakelulehti. Lehti oli suomenkielinen sanomalehti ja sisälsi jakelualueensa paikallisuutisia ja ilmoituksia. Lehden päätoimittajana toimi Toni Auvinen.
Tarkalleen jakelualue käsitti Joroisten, Juvan, Rantasalmen, Puumalan, Sulkavan ja Virtasalmen kuntien alueet. Jakelualueella asuu yhteensä n. 24 000 henkilöä.
SopuSavon julkaiseminen paperisena versiona lopetettiin elokuussa 2007, mutta verkkolehtenä se jatkaa edelleen.
Järviseutu (sanomalehti)
Järviseutu on Järviseudulla Etelä-Pohjanmaalla vuodesta 1937 ilmestynyt puolueeton suomenkielinen paikallislehti. Lehti ilmestyy kerran viikossa. Järviseutu toimittaa uutisia Alajärveltä, Soinista, Vimpelistä sekä Lappajärveltä. Järviseudun levikki on 4281 (LT 2017 mediaauditfinland.fi) ja lukijamäärä 11 000.
Lehden päätoimittaja on Sari Heinilä ja lehti painetaan I-Print Oy:n painossa Seinäjoella.
Lehti perustettiin vuonna 1937 kirjailija Jalmari Saulin aloitteesta yhteistyössä yrittäjien kanssa seitsemän kunnan alueelle. Jalmari Sauli oli lehden päätoimittaja kevääseen 1945 asti.
Lehti on ilmestynyt sekä yksi- että kaksipäiväisenä, mutta nykyisin lehti ilmestyy tabloid-muodossa kerran viikossa. Lehti siirtyi 90-luvulla Järviseudun Lehti Oy:ltä omistajavaihdosten kautta Ilkka Yhtymä Oyj:n lehtiperheeseen. Lehden kahdeksantena päätoimittajana ja lehden ensimmäisenä naispuolisena päätoimittajana toimii Sari Heinilä.
Mário Hipólito
Mário Hipólito, pelaajanimeltään Mário (s. 1. kesäkuuta 1985 Luanda, Angola), on angolalainen jalkapallomaalivahti, joka pelasi pitkään Angolan pääsarjassa Grupo Desportivo Interclubessa.
Hipólito pelasi Interclubessa vuodesta 2004 lähtien. Hän kuului Angolan maajoukkueeseen Saksan MM-kisoissa 2006 mutta jäi varamaalivahdiksi.
Itse valtiaat – Avaruusmusikaali
Itse valtiaat – Avaruusmusikaali on yksi Itse valtiaat -ohjelman erikoisjaksoista.
Alussa Tarja Halonen on aloittamassa uudenvuodenpuhettaan. Puhe keskeytyy kuitenkin ylimääräisen uutislähetyksen takia. Lähetyksessä kerrotaan, että Texasin kokoinen meteori (jonka Urho Kekkonen heitti) lähestyy maata ja tulee tuhoamaan koko Suomen. Tarja tajuaa, että Anttilassa on alennusmyynti, jossa hän ei ole ehtinyt käydä. Hän lähtee Anttilaan Pentti Arajärven kanssa. Eduskunnassa pidetään hätäistunto tulevasta tuhosta. Paavo Lipponen sanoo, että mitään syytä vöyhötykseen ei ole. Samalla kun Mauri Pekkarinen syyttää lähestyvästä tuhosta hallitusta, Esko Aho menee kellarissa olevalle avaruusalukselle. Suposta tulee käsky, että poliitikkojen pitää nauttia elämänsä viimeisistä hetkistä täysin siemauksin. Sitten Esko Aho ilmoittaa lähtevänsä raketilla avaruuteen. Muut poliitikot juoksevat avaruusalukseen. Tarja Halonen heittää Eskon ulos. Avaruudessa Urho Kekkonen saa tietää, että kun hän tilasi Leonid Brežneviltä kiven, jolla osua Juhani Suomeen, niin Brežnev luuli että hän tarkoitti Suomi-maata. Hän paiskaa punaisen kiven, jolla hän suistaa edellisen kiven pois törmäyskurssilta, jolloin se kääntyy kohti poliitikkojen avaruusalusta. Ville Itälä kuitenkin tuhoaa sen. Sitten alukseen tulee vikaa, ja se pakkolaskeutuu Kuuhun. Kuussa poliitikoille tulee koti-ikävä. Kekkonen laskeutuu kuuhun ja korjaa heidän avaruusaluksensa. Poliitikot palaavat maahan. Siellä he saavat tietää, että Esko Aho on toiminut pääministerinä ja laittanut työreformin käyntiin.
"Pahat pojat"
"Oi Seppo, Seppo!"
"Jätä rauhaan mun siili!"
"Vaikka nimi ois Tsyskovitsi"
"Itälän ämmän poikki"
"Sauli 0,5-vallaton"
"Päivinsäde ja Menninkäinen -Päivänsäde ja menninkäinen-"
"Ei ilman paitaa -Käyn ahon laitaa-"
Nílton Santos
Nílton Santos (16. toukokuuta 1925 Rio de Janeiro – 27. marraskuuta 2013 Rio de Janeiro) oli brasilialainen jalkapalloilija ja kaksinkertainen maailmanmestari vuosilta 1958 ja 1962. Kansainvälinen jalkapalloliitto FIFA valitsi hänet 1900-luvun tähdistöjoukkueensa vasemmaksi puolustajaksi. Nílton Santos oli mukana myös Pelen vuonna 2004 valitsemassa FIFA 100 -listassa, johon hän nimesi 125 mielestään parasta elossa olevaa jalkapalloilijaa.
Nílton oli Brasilian avainpelaajia MM-kilpailuissa vuosina 1954, 1958 ja 1962. Hän oli mukana myös 1950, mutta ei tuolloin pelannut ainuttakaan ottelua. Seurajoukkuetasolla Nílton edusti koko uransa Rio de Janeirosta olevaa Botafogoa.
Nílton Santos kuoli riodejaneirolaisessa sairaalassa 88-vuotiaana marraskuussa 2013.
Ra (yhtye)
Ra on yhdysvaltalainen, nelihenkinen rock- ja heavy metal -yhtye. Yhtyeen ensimmäinen levy "From One" ilmestyi vuonna 2002 ja toinen levy "Duality" vuonna 2005. Singlenä yhtyeeltä on ilmestynyt muun muassa kappaleet "Do you call my name", "Sky" ja "Rectifier".