hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Neuvostoliiton divisioonat jatkosodassa
Neuvostoliiton divisioonat jatkosodassa - artikkeli käsittelee taulukkomuotoisena Puna-armeijan Suomen vastaisella rintamalla olleita divisioonia. Suomen valtakunnan alueen pohjois-osan sotatoimien vastuu oli saksalaisilla, joille oli alistettuna muun muassa kaksi suomalaista divisioonaa.
Jatkosodan alkaessa Puna-armeijan sodanjohdolla oli suomalaisten ja saksalaisten kesä/heinäkuussa 1941 aloittamia hyökkäyksellisiä sotatoimia vastaan käytettävissään alla olevan taulukon mukaisia divisioonia.
Suomalaisilla oli käytettävissään yhteensä 17 jalkaväkidivisioonaa ja lisäksi saksalaisia joukkoja hyökkäsi Suomen valtakunnan alueelta pohjois-Suomesta.
Etelästä lukien neuvostoliittolaiset joukot oli jaettu kolmeen armeijaan:
Taulukossa mainitaan divisioonan perustietojen ohessa myös merkittävimpiä taistelupaikkoja, joissa divisioonan joukot olivat mukana. Reservinä olleiden joukkojen sijaintitiedossa määritellään alue, jossa divisioona sijaitsi sodan alkaessa.
Taulukoissa mainitut divisioonien komentajat olivat niiden komentajina taisteluiden alkaessa. Lukusissa suomalaisjoukkoja vastaan taistelleissa yksiköissä tapahtui komentajavaihdoksia mm. Stavkan ollessa tyytymätön komentajien toimintaan.
Näiden joukkojen lisäksi oli Suomen alueelta tapahtuvaa hyökkäystä torjumassa ainakin kaksi panssariprikaatia Karjalankannaksella.
Neuvostoliiton sodanjohdolle selvisi hyvin nopeasti suomalaisten joukkojen hyökkäyksen alkamisen jälkeen, että ne muodostivat monilla alueilla selvän uhan Neuvostoliiton alueellekin tunkeutuessaan. Olihan uhkana mm. Leningradin miehittäminen ja Muurmannin radan katkaisu. Niinpä puna-armeijan johto päätti jo sangen varhaisessa vaiheessa aloittaa joukkojen lisäkeskityksen Suomen vastaiselle rintamalleen.
Alla olevassa taulukossa esitellään tärkeimpien tietojen osalta Neuvostoliiton sodanjohdon Suomen vastaiselle rintamalle vuoden 1941 aikana keskittämiä divisioonia.
Leningradin rintaman joukkojen osalta tässä artikkelissa joudutaan tyytymään sen joukkojen esittelemiseen suurhyökkäyksen alkaessa. Leningradin rintaman sodanjohdon käskyillä kokonaisia armeijakuntia ja divisioonia siirreltiin ja alistettiin eri armeijoiden ja armeijakuntien välillä lähes kaikenaikaa, joten yksittäisen divisioonan eri alistussuhteiden kirjaaminen ei ole mahdollista.
Puna-armeijan 21.Armeijan tehtävänä oli aloittaa suurhyökkäys läpimurrolla Valkeasaaren alueella 9. kesäkuuta alkaneessa taistelussa. Murtoalueen leveydeksi oli määritelty 21,7 km:n levyinen rintamanosa Suomenlahdesta alkaen.
Armeijan komentajana toimi kenraaliluutnantti Dmitri N. Gusev.
Armeijaan kuuluivat mm.
21. Armeijan divisioonat olivat oheisen taulukon mukaiset.
23. Armeijan tehtävänä oli liittyä 21. Armeijan aloittamaan suurhyökkäykseen ja jatkaa sitä murtoalueesta pohjoiseen ja luoteeseen.
Armeijan komentajana toimi kenraaliluutnantti Aleksandr I. Tšerepanov.
Armeijaan kuuluivat mm.:
Suomea vastaan tehtävän suurhyökkäyksen jatkamista varten oli Neuvostoliiton sodanjohto Stavka varannut lisäksi mm. kaksi jalkaväkiarmeijakuntaan, jotka olivat:
Sakari Kiuru
Pentti Sakari Kiuru (s. 18. huhtikuuta 1926 Kauhajoki) on ollut Yleisradion pääjohtaja, jona hän toimi vuosina 1980–1989. Hän valmistui valtiotieteiden kandidaatiksi 1951. Puoluekannaltaan Kiuru on sosiaalidemokraatti.Sakari Kiurulle osoitettu kirjepommi räjähti hänen sihteerinsä käsissä tämän avatessa postia Yleisradion toimitalossa Kesäkadulla maanantaina 16. kesäkuuta 1986. Sihteeri sai räjähdyksessä vammoja kasvoihinsa, käsiinsä ja vatsaansa. Pommin lähetyspaikaksi jäljitettiin Helsingin pääposti ja lähetysajaksi edellinen perjantai kello 8–17, mutta sen lähettäjää ei koskaan saatu selville. Pian tapauksen jälkeen muutaman helsinkiläislehden toimitukseen saapui kirje "terroristiryhmä Harri Likaiselta". Kirjeissä kuvailtiin Kiurulle lähetetyn pommikirjeen sisältöä ja kerrottiin sen motiiviksi television väkivaltaohjelmat.
Sakari Kiuru on mm. Suomen Kansanopistoyhdistyksen kunniajäsen.
Aleksi Holmberg
Aleksi Holmberg (s. 17. maaliskuuta 1987 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja ja siirtyi kaudeksi 2012–2013 Mestiksen Kiekko-Vantaaseen.
Holmberg aloitti uransa HIFK:ssa. SM-liigassa Holmberg pelasi ensimmäisen kerran kaudella 2006–2007 HIFK:ssa, jossa pelasi yhteensä kolme kautta. Viimeinen HIFK-kausi meni pilalle, sillä hän loukkaantui jo marraskuussa ja joutui olemaan loppukauden sivussa.
Seuraavaksi kaudeksi Holmberg siirtyi HPK:hon. HPK:ssa Holmberg pelasi kaksi kautta ja niiden jälkeen siirtyi Ranskan pääsarjan Briançoniin, jonka kanssa teki yhden vuoden sopimuksen kesällä 2011.
Holmberg on pelannut urallaan 6 nuorten maaottelua (0+3=3).
Kalevan kisat 1920
Kalevan kisat järjestettiin vuonna 1920 Helsingissä 3.–4. heinäkuuta. Kilpailupaikkana oli Eläintarhan kenttä. Kalevan maljan voitti Helsingin Kisa-Veikot.
Kalevan Malja ratkaistiin mestaruuksien lukumäärän mukaan.
Kalevan kisat 1921
Kalevan kisat järjestettiin vuonna 1921 Kotkassa 20.–21. elokuuta. Kalevan maljan voitti Helsingfors IFK.
Kalevan Malja ratkaistiin mestaruuksien lukumäärän mukaan.
Kalevan kisat 1922
Kalevan kisat järjestettiin vuonna 1922 Helsingissä 19.–20. elokuuta. Kilpailupaikkana oli Eläintarhan kenttä. Kalevan maljan voitti Helsingfors IFK, joka saavutti 11 mestaruutta. Toiseksi tullut Turun Urheiluliitto voitti viisi lajia.
Jerusalemin kristitty kortteli
Jerusalemin kristitty kortteli (hepr.: הרובע הנוצרי‎ Ha'Rova Ha'Notzrí, arabiaksi: حارة النصارى‎) on yksi neljästä perinteisestä korttelista Jerusalemin vanhassa kaupungissa, jossa se rajoittuu Uuteen porttiin pohjoisessa, lännessä Jaffaporttiin ja muslimikortteliin idässä. Alueella on kaikkiaan noin 40 kristityille pyhää paikkaa. Niiden joukossa on Pyhän haudan kirkko, joka on yksi kristinuskon pyhimpiä paikkoja.
Plug-in-hybridiauto
Plug-in-hybridiauto (myös pistokehybridi, ladattava hybridi tai lataushybridi) tarkoittaa hybridiautoa, jonka akut on mahdollista ladata ulkoisesta sähkönlähteestä.
Plug-in-hybridin akusto on tavallista hybridiä isompi. Akuston turvin autolla voi ajaa kymmeniä kilometrejä polttomoottoria edullisemmin.
Plug-in-hybridin merkittävimpiä etuja on sen mahdollisuus tasata sähkönkulutusta. Esimerkiksi tuulivoiman ja aurinkosähkön ongelmana on se, ettei sähköä saada tasaisesti. Plug-in-hybridit voisivat toimia uusioenergian varastona silloin kun sitä on saatavana ja luovuttaa energiaa sitten kun sitä kipeimmin tarvitaan. Rocky Mountain Institute arvioi, että kulutushuipun tasaamisen rahallinen arvo olisi yli 400 euroa autoa kohden. Tähän tarvittava teknologia ei kuitenkaan ole vielä kehitetty käyttövalmiiksi . Tämän toteuttaminen vaatisi voimakasta siirtymistä kohti uusiutuvan energian käyttöä; hajautettuja energiantuotannon muotoja; sähköverkon muuttamisen hajautettua energiaa vastaanottavaksi "smart gridiksi"; sekä koko autokannan nykyistä nopeampaa uusiutumista.
Tekniikka: Akkujen turvaama toimintamatka on lyhyt ja lataaminen hidasta. Akusto on myös vaihdettava, mutta nykytekniikalla vaihtoväli on 10 vuoden pituinen ja kustannus on laskenut 2 000-8 000 euroon. Pistokehybridin kanssa ei myöskään pääse eroon polttomoottorin suuresta huoltotarpeesta. Plug in hybridin takuu raukeaa jos sen jättää seisomaan yli 3 kuukaudeksi.
Hinta: Akkujen lataaminen on halpaa, mutta itse akut kalliita. Akkujen hintataso on kuitenkin laskenut, ja tasokkaan plug-in-hybridin saa jo itselleen esimerkiksi 48 000 eurolla (Opel Ampera). Hinta on kuitenkin vastaavaa täyssähköautoa (esimerkkinä Nissan Leaf) 10 000 euroa suurempi, sillä plug-in-hybridiin tarvitaan sähköauton komponenttien lisäksi polttomoottoriauton moottori ja osat. Näin ollen plug-in-hybridin hintaa ei ole mahdollista saada laskettua edes sähköautojen tasolle.
Tsukuban yliopisto
Tsukuban yliopisto () sijaitsee Tsukuban kaupungissa, Ibarakin prefektuurissa Kantō tasangon alueella. Yliopistossa on noin 15 000 opiskelijaa (2003).
Nykyinen Tsukuban yliopisto on perustettu lokakuussa 1973, mutta sen edeltäjä () () perustettiin alkujaan nimellä Tokyo Shihan Gakko vuonna 1872, ja se on siten Japanin vanhimpia yliopistoja.
Kemian nobelisti vuodelta 2000 Hideki Shirakawa toimi vuodesta 1982 kemian professorina Tsukuban yliopistossa vuoteen 2000.
Jenny Wolf
Jenny Wolf (s. 31. tammikuuta 1979 Berliini) on saksalainen pikaluistelija, viisinkertainen maailmanmestari.
Torinon olympialaisissa 2006 Wolf sijoittui 500 metrillä kuudenneksi. Hän voitti 500 metrin maailmanmestaruuden Salt Lake Cityssä 2007 luisteltuaan toisessa lähdössä uuden maailmanennätyksen 37,04. Hän kohensi ennätystä lukemiin 37,02 Calgaryssä 16. marraskuuta 2007. Heerenveenissä 2008 hän voitti sprinttereiden maailmanmestaruuden oltuaan kumpanakin päivänä selvästi nopein 500 metrin matkalla. 2008 matkakohtaisissa MM-kilpailuissa Naganossa hän uusi 500 metrin maailmanmestaruutensa. Sprinttereiden MM-kilpailuissa Moskovassa 2009 hän sai hopeaa. Maaliskuussa 2009 hän voitti Kanadan Richmondissa 500 metrin maailmanmestaruuden kolmannen kerran peräkkäin. Hän luisteli uuden 500 metrin maailmanennätyksen 37,00 Salt Lake Cityssä 11. joulukuuta 2009. Sprinttereiden MM-kisoissa Obihirossa 2010 hän sai pronssia. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän voitti hopeaa 500 metrillä. Hän voitti 500 metrin maailmanmestaruuden jälleen Inzellissä 2011. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli 500 metrillä kuudes.
Wolf on voittanut 100 metrin maailmancupin kokonaiskilpailun kausilla 2005–2006, 2006–2007, 2007–2008 ja 2008–2009 sekä 500 metrin kokonaiskilpailun kausilla 2005–2006, 2006–2007, 2007–2008, 2008–2009, 2009–2010 ja 2010–2011. Hän on voittanut kaikkiaan 12 maailmancupin osakilpailua 100 metrillä ja 49 osakilpailua 500 metrillä (25.2.2014 mennessä).
Antti Juhana Mustonen
Antti Juhana Mustonen (8. joulukuuta 1810 Lieksa – 30. toukokuuta 1877 Joensuu) oli Joensuussa asunut kauppias ja teollisuusmies, joka kehitti voimakkaasti Pohjois-Karjalan saha- ja rautateollisuutta ja oli maakunnan merkittävin laivanvarustaja.
Lieksasta kotoisin ollut Mustonen ei päässyt käymään kouluja, mutta hän oppi vanhemmiltaan luku- ja laskutaidon perusteet. Mustonen aloitti kauppiaan uransa 14-vuotiaana saatuaan isänsä kuoltua 200 ruplan perinnön. Hän muutti vuonna 1848 perustettuun Joensuun kaupunkiin ja loi sinne vähitellen suuren kauppahuoneen, joka harjoitti sekä vähittäis- että tukkukauppaa.
Mustonen osti vuonna 1856 yhdessä Simo Parviaisen kanssa N. L. Arppen perustaman Utran sahan. Vastikään avattu Saimaan kanava ja Joensuun kaupungin vuonna 1860 saamat tapulioikeudet mahdollistivat sahatavaran viennin käynnistämisen. Vuonna 1872 Mustonen osti konkurssin tehneen viipurilaisen Tichanoffin kauppahuoneen Utrassa sijainneen sahalaitoksen. Tämä saha oli palanut, mutta Mustonen rakensi sen uudelleen, ja pian Utrasta tuli yksi Suomen merkittävimmistä sahatavaran vientikeskuksista. Mustonen perusti Utraan 1874 Utran lasitehtaan. 1870-luvulla Mustonen omisti useita kaupunkitaloja Joensuussa, 150 000 hehtaarin metsäomaisuuden, 5 sahaa, 5 rautaruukkia, konepajan, Utran lasitehtaan, ja hänellä oli myös 6 höyrylaivaa, 4 kuunaria ja 50 lotjaa. Mustosen laivat liikennöivät Joensuusta ja Puhoksesta Viipuriin, Pietariin, Pohjois-Saksaan, Englantiin ja Alankomaihin.
Mustonen sai vuonna 1874 ensimmäisenä pohjoiskarjalaisena kauppaneuvoksen arvon, ja hän edusti myös Joensuun porvaristoa vuoden 1876 valtiopäivillä.
Mustosen kuoltua hänen yritykselleen ei löytynyt jatkajaa, vaan se ajautui melko pian konkurssiin. Utran sahat ja metsäalueet siirtyivät 1881 englantilaisen yhtiön Egerton Hubbard & Co:n omistukseen, joka perusti tätä varten Aktiebolaget Utra Wood & Co nimisen osakeyhtiön. Vuonna 1902 Aktiebolaget W. Gutzeit & Co osti Utra Wood & Co:n omaisuuden, ja sen seurauksena Utran vesisahojen ja lasitehtaan toiminta lopetettiin vuosina 1905–1906.
Mustosen muistolaatta on Joensuussa Koskikatu 1:n seinässä, Koski- ja Rantakadun kulmassa, Taitokorttelin rakennuksessa.
Mustonen suunnitteli kanavan rakentamista Puhokseen sekä yksityisen rautatien Pyhäjärven ja Laatokan välille. Hän teki suunnitelmistaan ehdotuksen vuonna 1875. Tie- ja vesikulkulaitosten ylihallitus puolsi anomusta seuraavana vuonna. Suunnitelman mukaan Puhoksen koski olisi ohitettu noin 600 metriä pitkällä kanavalla, johon tulisi 1,78 metrin syvyys. Sulku oli tarkoitus tehdä puusta, ja kanavan varrelle oli tarkoitus rakentaa telakka. Suunnitelma hyväksyttiin vuoden 1876 lopulla, ja työt käynnistyivät pian tämän jälkeen. Kaivu aloitettiin Pyhäjärven puolelta. Kanavaa kaivettiin noin 400 metriä ja jopa sulun paikkakin kaivettiin lähes täyteen leveyteen ja syvyyteen. Mustonen kuitenkin kuoli, ja työt keskeytettiin. Seuraavina vuosikymmeninä tehtiin ainakin kolme anomusta töiden jatkamiseksi, mutta niitä ei hyväksytty. Paikallisesti kaivanto tunnetaan nimellä "Mustosen kanava".
Aatelismarsalkka
Aatelismarsalkka (, "Predvoditel dvorjanstva") oli Venäjän keisarikunnassa yksittäisen kuvernementin aateliston puheenjohtaja. Kuvernementin aateliskokous ("dvorjanskoje sobranije") valitsi aatelismarsalkan keskuudestaan. Aatelismarsalkat johtivat myös zemstvojen kokouksia. Nimike ja koko aatelin itsehallinto Venäjällä lakkautettiin vuonna 1917.
Snooker-kausi 2007–2008
Snookerin ammattilaiskausi 2007–2008 koostui kyseisten vuosien aikana pelatuista ranking-turnauksista ja merkittävimmistä kutsuturnauksista, joita ovat "Pot Black Cup", "Saga Insurance Masters" ja "Malta Cup". Kausi alkoi uudella ranking-turnauksella Kiinan Shanghaissa.
Kauden kuumin pelaaja oli vuoden 2008 maailmanmestari Ronnie O'Sullivan, joka voitti kolmannen mestaruutensa, ja teki kauden aikana ennätykselliset kolme "maksimibreikkiä", joista yksi tuli maailmanmestaruusturnauksen toisella kierroksella. Muita kauden mittaan vakuuttavasti esiintyneitä pelaajia olivat Stephen Maguire, Mark Selby, Shaun Murphy, Marco Fu, nuori Mark Allen sekä Ryan Day. Allen nosti itsensä ensimmäistä kertaa "eliittiin" eli 16 parhaan joukkoon ja Day nousi 10 parhaan joukkoon ranking-listalla seuraavalle kaudelle. Maailmanmestaruusturnauksessa tehtiin snooker-historiaa, sillä ensimmäistä kertaa kaksi pelaajaa samassa turnauksessa tekivät "maksimibreikin". O'Sullivanin lisäksi myös turnauksen yllättäjä Ali Carter suoritti tämän, ja eteni myös lopulta finaaliin asti ensimmäistä kertaa uransa aikana. Tämän ansiosta hän nosti itsensä ranking-listalla sijalle 7 kaudelle 2008–2009.
Wilhelm Zaisser
Wilhelm Zaisser (20. kesäkuuta 1893 Gelsenkirchen, Saksan keisarikunta – 3. maaliskuuta 1958 Berliini, Itä-Saksa) oli Itä-Saksan valtion turvallisuuspalvelun Stasin päällikkö 1950-1953.
Zaisser syntyi Gelsenkirchenissä. Hän opiskeli ja valmistui opettajaksi 1910–1913 Essenissä sekä liittyi Saksan armeijan ensimmäisen maailmansodan aikana 1915. Jätettyään asepalveluksen 1918 Zaisser liittyi Saksan Riippumattomaan Sosialidemokraattiseen Puolueeseen eli USPD:een ja palasi opettajaksi Esseniin 1919. Hänet erotettiin 1921 opettajan virasta kommunistisen toiminnan vuoksi. Zaisser toimi seuraavaksi Saksan kommunistisen puolueen propagandistina ja Kommunistisen Internationaalin eli Kominternin toimitsijana Moskovassa. Hän osallistui mm. Espanjan sisällissotaan taistellen Kansainvälisessä prikaatissa. Toisen maailmansodan jälkeen hän nousi huomattavaan asemaan Neuvostoliiton miehitysvyöhykkeellä Itä-Saksassa, kun sen turvallisuuskoneistoa rakennettiin. Vuonna 1950 hänet valittiin Saksan sosialistisen yhtenäisyyspuolueen keskuskomitean jäseneksi. Samana vuonna Zaisserista tuli vastamuodostetun Valtion turvallisuusministeriön eli Ministerium für Staatssicherheitin eli Stasin päällikkö. Zeisser rakensi Stasista voimakkaan organisaation ja oli sen päällikkönä Itä-Berliinin kansannousuun kesäkuuhun 1953 saakka. Hänen toimintansa kansannousun aikana arvioitiin epäonnistuneeksi, hänet luokiteltiin puolueen viholliseksi ja hän joutui eroamaan virasta.
TECSAR
TECSAR on kokeellinen israelilainen tiedustelusatelliitti, joka laukaistiin avaruuteen Intiasta PSLV-kantoraketilla 21. tammikuuta 2008.
Nimensä mukaisesti se on SAR-tutkalla varustettu satelliitti. Tämän kokeellisen sateliitin operaattori on "Tsahal". Satelliittin pääurakoitsija oli IAI, muita osallistujia olivat MBT Space, ELTA, Tadiran Spectralink ja Rafael. Satelliitti painaa 260 kg. Sen kiertorata on 550 km korkea ympyrärata 41 asteen inklinaatiolla.
Antti Pajamo
Antti Juha Ilmari Pajamo on musiikin maisteri. Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1983 ja valmistui Sibelius-Akatemiasta musiikin maisteriksi 1997. Pajamo toimi SULASOLin musiikkisihteerinä 1990–1992, Yleisradion musiikkitoimittajana 1992–2000 ja toimituspäällikkönä 2000–2002. Yle Radio 1:n ohjelmistopäällikkönä hän toimi 2002–2004, saman kanavan ohjelmajohtajana 2005–2006 ja kanavapäällikkönä 2007-2008. Kustannusosakeyhtiö Teoksen toimitusjohtajana Pajamo toimi 2010–2014.
Pajamo sai vuoden 2007 kirkon tiedonvälityspalkinnon yhdessä ohjelmapäällikkö Minna Lindgrenin kanssa.
De se
De se () on filosofinen termi, joka tarkoittaa uskomusta tulkittuna niin, että se koskee henkilöä itseään. Toisin sanoen, uskomus on "de se" -uskomus, jos sen katsotaan kohdistuvan jonkun sellaisen proposition totuuteen, joka liittyy uskomuksen omaavaan henkilöön itseensä. Tulkinta eroaa tällöin tietyllä tavalla "de dicto" ja "de re" -tulkinnoista. David Kellogg Lewisin mukaan "de se" sisällyttää "de dicton", mutta ei toisin päin.
Esimerkiksi lause
on epämääräinen, ja voidaan tulkita kahdella tavalla:
Lause 1b koskee siis jotain toista henkilöä, lause 1c Pekkaa itseään.
Pääakselihajotelma
Pääakselihajotelma , on matriisihajotelma, jota sovelletaan paljon esimerkiksi lineaarialgebran, signaalinkäsittelyn ja tilastotieteen alueilla.
Oletetaan "m"x"n"-ulotteinen matriisi "M", avaruudessa "K".
Matriisille M on näin olemassa hajotelma Näistä kolmesta matriisista vain "Σ" on uniikki, mutta "V" ja "U" voivat vaihdella käytetyn numeerisen menetelmän mukaan.
Kalevan kisat 1925
Kalevan kisat järjestettiin vuonna 1925 Viipurissa Papulan kentällä 15.–16. elokuuta. Kalevan maljan voitti Tampereen Pyrintö.
Kalevan Malja ratkaistiin mestaruuksien lukumäärän mukaan.
Kalevan kisat 1924
Kalevan kisat järjestettiin vuonna 1924 Lahdessa 23.–24. elokuuta. Kilpailupaikka oli Lahden urheilukenttä (Radiomäen kenttä). Kuulantyönnön, kiekonheiton ja keihäänheiton molempien käsien yhteistuloskilpailu ja painonheitto olivat ohjelmassa viimeistä kertaa. Kalevan maljan voitti Helsingfors IFK.
Kalevan Malja ratkaistiin mestaruuksien lukumäärän mukaan.
Kalevan kisat 1923
Kalevan kisat järjestettiin vuonna 1923 Kuopiossa 18.–19. elokuuta. Kalevan maljan voitti Helsingfors IFK.
Kalevan Malja ratkaistiin mestaruuksien lukumäärän mukaan.
Julius Caesarin temppeli
Julius Caesarin temppeli () oli jumalaksi julistetun Julius Caesarin temppeli antiikin Roomassa. Toisen triumviraatin jäsenet päättivät temppelin rakentamisesta sen jälkeen kun senaatti julisti Caesarin jumalaksi vuonna 42 eaa. Temppeli otettiin käyttöön 18. elokuuta 29 eaa. Caesarin ruumis poltettiin Forum itäreunalla, ja tälle paikalle temppelikin rakennettiin. Hadrianus antoi jälleenrakentaa temppelin.http://dilb.etc.ucla.edu./projects/Forum/reconstruction/view/1134
Jalkapallo kesäolympialaisissa 1928
Vuoden 1928 kesäolympialaisten jalkapalloturnaus oli viimeinen olympiaturnaus ennen kuin jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut pelattiin ensimmäistä kertaa vuonna 1930. Olympiajalkapallo oli merkittävin kansainvälinen jalkapallotapahtuma ja olympiajalkapallon suosio innosti FIFA:a oman jalkapalloturnauksen perustamiseen.
Olympiakultaa voitti Uruguay. Loppuottelussa se voitti Argentiinan uusintaottelun jälkeen maalein 2-1.
Turnauksesta pudonneiden joukkueiden kesken pelattiin lohdutussarja. Kansainvälinen olympiakomitea ei laske otteluita virallisiksi otteluiksi, mutta FIFA tilastoi ne turnaukseen kuuluviksi otteluiksi. Lohdutussarjaan osallistui vain neljä joukkuetta.
Kaj-Erik Gustafsson
Kaj-Erik Albert Gustafsson (s. 24. marraskuuta 1942 Loviisa) on suomalainen urkuri, joka on myös säveltänyt vokaali- ja urkumusiikkia. Hän opiskeli urkujensoittoa Sibelius-Akatemiassa opettajinaan Enzio Forsblom, Harald Andersen, Nils-Eric Fougstedt, Erik Tawaststjerna ja Bengt Johansson. Urkudiplomin hän suoritti 1969 ja piti ensikonsertin samana vuonna. Lisäksi hän täydensi improvisaatio-opintoja Gaston Litaizen ja Anders Bondemanin kursseilla. Director musices -arvonimen Gustafsson sai vuonna 1984.
Gustafsson toimi Helsingin Matteuksen seurakunnan ylimääräisenä kanttori-urkurina 1962–1966, Helsingin pohjoisen ruotsinkielisen seurakunnan urkurina 1966–1969 ja Helsingin eteläisen ruotsinkielisen seurakunnan urkurina 1969–1995. Hän toimi lisäksi Sibelius-Akatemian urkuimprovisoinnin lehtorina 1973–2006. Radion kamarikuoron laulajana Gustafsson oli 1962–1979 ja saman kuoron johtajana 1983–1984. Chorus Sanctae Ceciliae -kuoroa hän johti 1967–1975 ja Sällskapet svenska sångaren -kuoroa 1968–1976. Finlands svenska kyrkosångsförbundin taiteellisena johtajana hän toimi 1970–1975, Klemetti-Opiston kamarikuoron johtajana 1983–1989, Finlands svenska manssångarförbundin taiteellisena johtajana 1972–1978 ja Paraisten urkupäivien taiteellisena johtajana 1980–2001. Vuosina 1971–1988 hän toimi Klemetti-Opiston opettajana.
Gustafsson on konsertoinut urkurina ja kuoronjohtajana Suomen lisäksi Pohjoismaissa, Virossa, Belgiassa, Ranskassa, Italiassa, Japanissa ja Yhdysvalloissa. Hän on myös sovittanut levytettäviä kappaleita ja levyttänyt urkurina. Vuonna 2007 Gustafsson voitti turkulaisen Tritonuksen laulajat -kamarikuoron järjestämän sävellyskilpailun Kirsi Kunnaksen runoon "Herra Pii Poo" säveltämällään teoksellaan. Kilven Kuoron satavuotisjuhlaan vuonna 2013 Gustafsson sävelsi kaksi laulua, Minä haluaisin ja Onni, kerro minulle, Tommy Tabermannin runoihin. Samana vuonna Gustafsson sävelsi urkuteoksen Keravan kirkon 50-vuotisjuhlaan.
Gustafssonin ensimmäinen puoliso oli pianisti ja musiikinopettaja Marjukka Gustafsson (o.s. Hapuoja, 1942–1989). Heidän poikansa on sellisti Jan-Erik Gustafsson (s. 1970), jonka puoliso on pianisti Heini Kärkkäinen. Kaj-Erik Gustafssonin toinen puoliso vuodesta 1991 on pianisti Annikka Konttori-Gustafsson.
Länsi-Yhdysvaltain Grand Prix 1979
Länsi-Yhdysvaltain Grand Prix 1979 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 8. huhtikuuta 1979 Long Beachin katuradalla Yhdysvalloissa. Kilpailun voitti Ferrarilla paalupaikalta startannut kanadalainen Gilles Villeneuve.
Lars Onsager
Lars Onsager (27. marraskuuta 1903 Kristiania, Norja – 5. lokakuuta 1976 Coral Gables, Florida, Yhdysvallat) oli norjalainen kemisti ja fyysikko. Hän sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1968 irreversiibelien prosessien termodynamiikkaa käsittelevistä tutkimuksista.
Onsager valmistui insinööriksi Norges tekniske høgskolesta vuonna 1925. Vuonna 1925 hän myös korjasi Peter Debyen ja Erich Hückelin teoriaa ionien Brownin liikkeestä liuoksissa ja hän julkaisi sen vuonna 1926. Onsager teki matkan Zürichiin, missä Debye oli opettamassa, ja kertoi huomanneensa virheen tämän teoriassa. Onsagerista tuli Debyen assistentti ETH Zürichiin. Siellä hän toimi aina vuoteen 1928.
Vuonna 1928 hän siirtyi opettamaan Johns Hopkinsin yliopistoon Yhdysvaltoihin. Onsager kuitenkin huomasi, että vaikka hän olikin taitava kehittämään fysikaaliseen kemiaan liittyviä teorioita, hänellä ei ollut opettajan kykyjä.
JHU:n jälkeen Onsager siirtyi Brownin yliopistoon. Siellä ollessaan hän johti kineettisten yhtälöiden ns. Onsagerin relaatiot, mistä hänelle myönnettiin kemian Nobel-palkinto 1968. 1930-luvun laman takia Onsager joutui jättämään paikkansa Brownin yliopistossa ja siirtyi Yaleen lyhyen Euroopan-vierailun jälkeen.
Onsager vietti lopun työuransa Yalen yliopistossa. Vuonna 1944 hän esitti eksaktin ratkaisun kaksiulotteiselle Ising-mallille. Toisen maailmansodan jälkeen hän julkaisi teoreettisen selityksen nestemäisen heliumin suprajuoksevuudelle. Vuotta myöhemmin samanlaisen teorian julkaisi itsenäisesti Richard Feynman. Onsager tutki myös nestekiteitä.
Walter Kreye
Walter Kreye (s. 18. heinäkuuta 1942 Oldenburg, Saksa) on saksalainen näyttelijä, joka näytteli vuoden 2008 alusta alkaen saksalaisessa rikossarjassa "Kettu" (). Hänen roolihenkilönsä rikosylikomisario Rolf Herzog tuli Rolf Schimpfin esittämän rikosylikomisario Leo Kressin tilalle murharyhmän johtoon. Walter Kreye joutui jättämään sarjan vuonna 2012 sairauden vuoksi. Kreye on näytellyt tätä ennen muun muassa sarjoissa "Kahden keikka" ja "Siska". Kreye on ollut kaksi kertaa naimisissa; aikaisemmasta liitosta hänellä on yksi poika ja toisesta liitosta kaksi tytärtä näyttelijä Sabine Wegnerin kanssa. Hän on valmistunut Bochumin draamakoulusta. Walter Kreye on 180 senttiä pitkä.
Even Wetten
Even Gabrielsen Wetten (s. 12. elokuuta 1982 Hamar, Norja) on norjalainen pikaluistelija.
Wetten voitti maailmanmestaruuden 1 000 metrillä matkakohtaisissa MM-kilpailuissa 2005. Samoissa kilpailuissa hän sijoittui 1 500 metrillä pronssille. Sprinttimaailmanmestaruuskilpailuissa Wetten on sijoittunut kaksi kertaa 11:nneksi, vuosina 2006 ja 2007.
Torinon 2006 olympialaisissa Wetten sijoittui 1 500 metrillä 10:nneksi, ja 1 000 metrillä sijoitus oli 23:s.
Arizona Baby
Arizona Baby ("Raising Arizona") on veljesten Joel ja Ethan Coenin tekemä komediaelokuva vuodelta 1987. Joel toimi ohjaajana ja elokuvan tuotti Ethan. Pääosissa ovat Nicolas Cage ja Holly Hunter.
Vuosien kuluessa elokuva on saanut jonkinlaisen kulttimaineen. Yhdysvaltojen elokuvainstituutti on listannut 100 kaikkien aikojen hauskinta elokuvaa, "Arizona Baby" on tällä listalla sijalla 31. Vuonna 2017 BBC:n äänestyksessä 253 eri puolilta maailmaa olevaa elokuvakriitikkoa valitsi "Arizona Babyn" kaikkien aikojen sadan parhaan komedian listalle sijalle 32.
Elokuva kertoo pikkurikollisesta H.I. McDonnoughista joka ei ole löytänyt kunnollista suunta elämälleen ja enimmäkseen ryöstelee pieniä ruokakauppoja. Lopulta hän joutuu vankilaan, jossa tapaa poliisilaitoksen kuvaajan Edin. H.I. ja Ed rakastuvat. H.I. päättää tehdä parannuksen kun pari kihlautuu. Pari yrittää lasta, mutta monet yritykset eivät tuota tulosta. Seuraavaksi pari yrittää adoptiota mutta siinäkään he eivät onnistu sillä H.I:n menneisyys on rikosten siivittämä. Pari näkee uutisissa jutun rikkaasta Nathan Arizonanasta jonka vaimo synnytti juuri viitoset. Pari saa mielestään hyvän idean – he kidnappaavat yhden Arizonan lapsista!
Yvonne Hannus
Yvonne Maria Hannus (s. 9. kesäkuuta 1954 Pohja) on entinen suomalainen juoksija.
Hannus saavutti henkilökohtaisilla matkoilla ulkoradoilla neljä suomenmestaruutta 800 metrin juoksussa. Lisäksi hän sai kolme SM-hopeaa 400 metrin juoksussa ja kaksi SM-pronssia 200 metrin juoksussa sekä sijoittui kerran 100 metrin juoksun SM-finaalissa neljänneksi (vuonna 1972).
Hannus edusti Suomea vuonna 1978 Prahan EM-kisoissa 400 metrin juoksussa ja 4 × 400 metrin viestijuoksussa. Seuratasolla hän edusti Hangö Idrottsklubbia ja Karis Idrottsklubbia.
Tietokone-etiikka
Tietokone-etiikka käsittelee sekä informaatioteknologian käyttämisestä syntyviä uusia eettisiä kysymyksiä että perinteisiä kysymyksiä uudessa toimintaympäristössä. Tietokone-etiikan on perinteisesti katsottu olevan sovelletun etiikan osa-alue. Tyypillisiä sovelletun etiikan kysymyksiä tietokone-etiikan alueella ovat muun muassaKuitenkin esimerkiksi Luciano Floridi on argumentoinut että informaatio on moraalisesti parempaa kuin kaaos ja siten informaatio voisi toimia oman informaatioetiikan teorian pohjana.
Samaten tietokone-etiikan ainutlaatuisuutta on perusteltu viittaamalla määrällisen (kvantitatiivisen) muuttumisena tietokoneen ja tietoverkkojen vaikutuksena laadulliseksi (kvalitatiiviseksi). Tietokoneet ja tietoverkot tarjoavat mahdollisuuden tehdä asioita jotka aiemmin olivat joko mahdottomia tai ainakin erityisen hankalia.
Tietotekniikan ammattilaisen ammattietiikkaan voi tutustua esimerkiksi Tietotekniikan liiton etiikan työryhmän sivustolta.
Myös IFIPin (International Federation for Information Processing)] SIG (Special Interest Group) 9.2.2 on a Framework for Ethics of Computing on pyrkinyt kehittämään kansainvälisen tietotekniikan ammattilaisen eettisen ohjeen. Koska tässä ei ole onnistuttu, on sen sijaan tuotettu ohje kansallisen ammattietiikan ohjeen kirjoittamista varten.
Kim Hunter
Kim Hunter (oik. Janet Cole, 12. marraskuuta 1922 Detroit, Michigan – 11. syyskuuta 2002 New York, New York) oli yhdysvaltalainen teatteri-, televisio- ja elokuvanäyttelijä.
Hunterin ensimmäinen elokuva oli "Seitsemäs uhri" vuodelta 1943. Vuonna 1947 hän näytteli Stella Kowalskia Tennessee Williamsin kirjoittamassa Broadway-näytelmässä "Viettelysten vaunu" ("A Streetcar Named Desire"). Hän näytteli Stellan roolin myös näytelmän elokuvaversiossa vuonna 1951. Hän sai elokuvaroolista parhaan naissivuosan Oscarin ja Golden Globen. Hänen muita tunnettuja elokuviaan ovat esimerkiksi "Kysymys elämästä ja kuolemasta" (1946) sekä kolme Apinoiden planeetta -elokuvaa: "Apinoiden planeetta" (1968), "Paluu apinoiden planeetalle" ("Beneath the Planet of the Apes", 1970) ja "Pako apinoiden planeetalta" ("Escape from the Planet of the Apes", 1971). Hunterin ura kärsi kuitenkin pahoin joutumisesta Hollywoodin mustalle listalle 1950-luvun lopussa epäiltynä kommunismista. Elokuvien lisäksi hän loi uraa televisiossa näyttelemällä lukuisissa saippuasarjoissa, saaden jopa Emmy-ehdokkuuden. Hunter on saanut urastaan kaksi tähteä Hollywood Walk of Famelle, toisen elokuvista ja toisen televisiosta.
Kim Hunter oli elämänsä aikana kaksi kertaa naimisissa; ensimmäinen avioliitto päättyi eroon vuonna 1946 ja toinen aviomiehen kuolemaan vuonna 2000. Hänellä oli kaksi lasta, yksi kummastakin avioliitosta. Hän kuoli sydänsairauteen 79-vuotiaana.
Belgian Grand Prix 1976
Belgian Grand Prix 1976 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 16. toukokuuta Zolderin radalla. Kilpailun voitti Niki Lauda, jolle voitto oli kauden kolmas.
Sonja Nef
Sonja Nef (s. 19. huhtikuuta 1972 Heiden, Sveitsi) on sveitsiläinen entinen alppihiihtäjä, joka oli erikoistunut lähinnä suurpujotteluun.
Nef voitti suurpujottelun maailmanmestaruuden vuonna 2001, Itävallan St. Antonissa järjestetyissä maailmanmestaruuskilpailuissa. Samoissa MM-kilpailuissa hän sijoittui pujottelun 7:ksi. Suurpujottelun olympiapronssia Nef saavutti Salt Lake Cityn kisoista 2002. St. Moritzin MM-kilpailuissa 2003 hän sijoittui pujottelussa 6:ksi ja suurpujottelussa 8:ksi.
Nef voitti urallaan 15 maailmancupin osakilpailua, 13 suurpujottelussa ja 2 pujottelussa. Lisäksi hän pystyi kahteen peräkkäiseen suurpujottelun lajicupin voittoon kausilla 2000-2001 ja 2001-2002. Hänen paras sijoituksensa maailmancupin loppupisteissä on kolmas sija kaudelta 2001-2002.
Nef kärsi urallaan lukuisista loukkaantumisista ja hänelle tehtiin yhteensä seitsemän polvileikkausta. Helmikuussa 2006, Nef ilmoitti uransa päättyneen.
Lohjelm
Lohjelm (myös muodossa "Lohielm") oli Ruotsin vallan aikainen suomalainen aatelissuku. Vaikka suvun jäseniä edelleen elää Suomessa, ei sukua kuitenkaan koskaan introdusoitu Suomen Ritarihuoneeseen.
Aatelissuvun kantaisä on luutnantti "Göran Lohjelm", jonka Ruotsin kuningas Kaarle XI aateloi 1693 hänen sotakentillä osoittamansa urhoollisuuden perusteella. Suku introdusoitiin Ruotsin ritarihuoneeseen vuonna 1697 aatelisena sukuna numero 1302. Göran Lohjelm peri isältään Sääksmäen kirkkoherralta "Thomas Knutsson Paltheniukselta" Lotilan kartanon Sääksmäellä. Isä polveutuu 1600-luvulla eläneestä turkulaisesta porvarista nimeltä Knut Palttu. Huonosta maineesta ja alkoholin käytöstä huolimatta hän onnistui pysymään kirkkoherran virassa 49 vuotta.
Göranin äiti Anna Nöding oli skånelais-liiviläistä aatelissukua.
Göranin ainoa aikuisikään elänyt lapsi, poika Patrik (1686-1706) menehtyi Viipurin puolustuksessa saamiinsa haavoihin 21-vuotiaana. Myös kolmen seuraavan sukupolven ajan suku säilyi hengissä vain yhden aikuisikään eläneen pojan kautta, samalla "vaipuen talonpoikaisuuteen". Patrikin pojan pojan poika "Otto-Eric Lohjelm" (1774-1843) asettui 1797 torppariksi Vesilahden Krääkkiön kylän Rautialan rusthollin Oravanlinnan torppaan. Suomen Ritarihuoneen järjestäytyessä vuonna 1815 olisi myös Lohjelmin suvun pitänyt ilmoittautua introduktiota varten. Torpparina Otto-Eric ei enää kuulunut säätyläisiin ja ilmoittautuminen jäi tekemättä.
Maanviljelijöinä ja torppareina suku menestyi ja lisääntyi. Vuonna 1995 perustetussa Lohjelmin sukuseurassa onkin satoja jäseniä.
Vuonna 1857 torppari Otto Erik Oravalinna Lohjelmille myönnettiin Suomen talousseuran pieni ansiomitali.
Kahdesti 1800-luvulla suvun jäsenten asioita käsiteltiin Turun hovioikeudessa. Vuonna 1859 M. Mikonpoika Orawa kävi oikeutta talollista O. E. Otonpoikaa Lohjelmia vastaan.
Vuonna 1880 torppari Gustaf Orawalinna eli Lohjelm kävi oikeutta talollista Efraim Mösää vastaan.
Vuoden 1906 suuressa nimenmuutoksessa suvun jäsenet suomalaistivat nimiään; eräästä "Ernst Lohjelmistä" tuli "Järvinen", hänen veljestään "Laakso". Suvun mieslinjaisista jälkeläisistä osa käyttää nimeä "Junkkaala" Jopin talon erään torpan mukaan. Suvun päämies on Rauno "Kokkola" – sukunimi tulee Kokkolan talosta, jonne torpparinpoika Otto Eric pääsi kotivävyksi. Suvun mieslinjaisista jäsenistä nykyään tunnetuimmat lienevät Suomen Raamattuopiston entinen rehtori, nykyinen toiminnanjohtaja Timo Junkkaala sekä Suomen teologisen instituutin entinen pääsihteeri, nykyinen Suomen lähetysseuran Tansanian lähetti Eero Junkkaala.
Vuonna 1996 suvun jäsenet pyysivät introduktiota Suomen Ritarihuoneeseen, mutta tämä ei tasavaltaisten lakien aikana ollut mahdollista.
24: Redemption
24: Redemption on vuonna 2008 ensi-iltansa saanut televisioelokuva. Elokuva perustuu "24"-televisiosarjaan, ja se sijoittuu ajallisesti sarjan kuudennen tuotantokauden jälkeiseen aikaan ja toimii esinäytöksenä seitsemännelle tuotantokaudelle, jota alettiin esittää Yhdysvalloissa tammikuussa 2009.
Elokuvan tapahtumat sijoittuvat kuvitteelliseen Afrikan valtioon Sangalaan, jossa Yhdysvaltain hallituksen etsimä Jack Bauer toimii avustustyöntekijänä ja päätyy tahtomattaan keskelle sotilasvallankaappausta. Samaan aikaan Yhdysvalloissa on uuden presidentin Allison Taylorin virkaanastujaispäivä. Tapahtumat etenevät sarjan tapaan reaaliajassa, kello 15.00–17.00.
Elokuva ensiesitettiin Yhdysvalloissa Fox-kanavalla 23. marraskuuta 2008, ja se julkaistiin DVD:llä pidennettynä versiona kaksi päivää myöhemmin. Ensiesitystä seurasi keskimäärin noin 12 miljoonaa katsojaa. Elokuva sai viisi Emmy-ehdokkuutta, ja Kiefer Sutherland oli ehdolla myös Golden Globe -palkinnon saajaksi roolistaan Jack Bauerina.
Yhdysvaltain hallitusta pakoileva entinen liittovaltion agentti Jack Bauer tekee avustustyötä Afrikan Sangalassa, Okavangon amerikkalaiskoulussa. Hallitus on jo yli vuoden yrittänyt saada Baueria vastaamaan kidutussyytteisiin, jotka koskevat tämän käyttämiä kovakouraisia kuulustelumenetelmiä.
Jokin taho Yhdysvaltain hallituksesta on toimittanut sotapäällikkö Jumalle aseita ja tämä suunnittelee sotilasvallankaappausta. Hän pakkovärvää lapsia sotilaiksi ja hänen joukkonsa hyökkäävät kouluun. Jackin ainoa keino pelastaa lapset on viedä heidät Yhdysvaltain suurlähetystöön, jonka väistyvä presidentti Noah Daniels on kuitenkin määrännyt evakuoitavaksi.
Italian Grand Prix 1976
Italian Grand Prix 1976 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 12. syyskuuta 1976 Autodromo Nazionale Monzan radalla. Kilpailun voitti Ronnie Peterson.
Tommy Moe
Tommy Moe (s. 17. helmikuuta 1970 Missoula, Montana) on yhdysvaltalainen entinen alppihiihtäjä ja olympiavoittaja.
Moe voitti olympiakultaa syöksylaskussa Lillehammerin olympialaisissa 1994. Samoissa olympialaisissa hän sijoittui supersuurpujottelussa hopealle ja laski alppiyhdistetyssä 5:ksi. Naganon olympialaisissa 1998 Moe oli super-G:ssä 8:s ja syöksylaskussa 12:s. Maailmanmestaruuskilpailuissa Moen uran paras sijoitus tuli Moriokan kisoista 1993, jossa hän laski syöksylaskun 5:ksi.
Urallaan Moe pystyi vain yhteen maailmancupin osakilpailuvoittoon, ja yhteensä seitsemään palkintokorokepaikkaan.
Moe lopetti uransa vuonna 1998 ja on toiminut sen jälkeen muun muassa vaateyrityksen ja hiihtokeskuksen edustustehtävissä.
Komero
Komero on kodin tai työpaikan irtaimiston säilyttämiseen tarkoitettu huonekalu tai huone. Komeroita on huoneistossa yleensä useita eri tarkoituksiin, kuten siivouskomero, ruokakomero ja vaatekomero.
Komeron ollessa tarpeeksi tilava, voi sinne piiloutua leikittäessä piiloleikkiä. Saduissa ja tarinoissa komeroissa asuu usein mörköjä tai jotain pieniä ja suloisia eläimiä.
Kerttulit
Kerttulit (Parulidae) on suurehko heimo pienenkokoisissa varpuslinnuissa. Niitä löytyy luonnonvaraisina Keski-, Pohjois- ja Etelä-Amerikasta. Kerttulit elävät pääosin puissa, vaikkakin muutama laji viettää aikaansa myös maassa. Suurin osa kerttuleista on hyönteissyöjiä. Monilla koirailla on höyhenpeitteessä paritteluaikana kirkkaita värejä, sillä koiraiden pitää joka vuosi valloittaa naaraat puolelleen. Kaikilla lajeilla ei kuitenkaan ole eroja naaraiden ja koiraiden välillä edes paritteluaikana. Kerttulit ovat pieniä lintuja, pienin lintu, rusoperäkerttuli, on 10,6 cm pitkä ja pisin lintu, laulukerttuli, on 19 cm pitkä. Kerttuleiden munien lukumäärä vaihtelee pohjoisten muuttolintujen yli kuudesta munasta, trooppisten paikkalintujen kahteen munaan.
Kerttuleihin on sijoitettu ennen banaanikerttuli ja vuorikerttuli, mutta nykyään ne kuuluvat omiin heimoihinsa.
Kerttuleihin kuuluu 18 sukua ja 108 lajia.
Winnipeg Falcons
Winnipeg Falcons oli Winnipegissä toiminut jääkiekkoseura. Seuran perustivat vuonna 1911 aiemmin Icelandic Athletic Clubissa ja Vikings-joukkueessa pelanneet islantilaiset jääkiekkoilijat.
Falcons pääsi kaudeksi 1910–1911 mukaan uuteen vasta perustettun jääkiekkosarjaan, jossa pelasivat mm. Kenora Thistles, Brandon Wheat City ja Winnipeg AAA. Kaudeksi 1913–1914 Falcons siirtyi "Independent Hockey Leagueen", missä se saavutti tulokaskaudellaan neljä voittoa ja kahdeksan tasapeliä. Seuraavalla kaudella se voitti mestaruuden.
Kaudella 1919–1920 Falcons pääsi edustamaan Länsi-Kanadaa Allan Cupiin voitettuaan "Manitoba Hockey Leaguen" mestaruuden sekä peitottuaan "Winnipeg Hockey Leaguen" mestarin. Frank Frederickson voitti liigan maalikuninkuuden 23 maalillaan kymmenessä ottelussa. Allan Cupin loppuottelussa Falcons voitti Toronton yliopiston joukkueen kaksiosaisessa ottelussa yhteismaalein 11–5. Allan Cupin voittajajoukkue pääsi edustamaan Kanadaa Antwerpenin kesäolympialaisiin. Olympialaisissa joukkue voitti kultamitalin.
Kaikki pelaajat olivat islantilaisten maahanmuuttajien jälkeläisiä. Nykyisin Islannin jääkiekkomaajoukkueen pelipaidassa on haukan kuva kunnianosoituksena maan jääkiekkoperinteille.
Jamie Moyer
Jamie Moyer (s. 18. marraskuuta 1962) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja (aloittava syöttäjä). Hän teki MLB-debyyttinsä 16. kesäkuuta 1986 ja jatkaa iästään huolimatta uraansa yhä.
Moyerille myönnettiin vuonna 2003 Lou Gehrigin muistopalkinto.
Street Spirit (Fade Out)
"Street Spirit (Fade Out)" (myös Street Spirit) on viimeinen kappale Radioheadin vuoden 1995 albumilla "The Bends", ja myös vuonna 1996 julkaistu single. Singleä on kehuttu sen B-puolien laadusta. Kappaletta "Talk Show Host" kuullaan myös vuoden 1996 elokuvassa, "Romeo + Juliet" ja siitä on tullut "Street Spiritin" lisäksi yleinen Radioheadin konserttien settilistoilla. Rockyhtye The Darkness on tehnyt kappaleesta oman versionsa.
Thom Yorke sanoi, että häntä inspiroi kappaleen teossa Ben Okrin vuoden 1991 romaani "The Famished Road", ja sen musiikkiin vaikutti R.E.M.. "Street Spirit (Fade Out)" singlestä tuli Radioheadin ensimmäinen kappale, joka nousi Britannian singlelistalla sijalle 5, ja on edelleen yhtyeen suurimpia hittejä kotimaassaan.
Trance-musiikkia tekevä DJ Tiësto teki kappaleesta remiksin vuonna 2003.
The Man Who
The Man Who on skotlantilaisen indie rock -yhtye Travisin toinen studioalbumi, ja albumi, joka toi yhtyeelle maailmanlaajuista huomiota. Se julkaistiin keväällä 1999, ja nousi Britannian albumilistalla sijalle 1 ja sijalle 8 Australiassa. Yhtye voitti vuonna 2000 kaksi BRIT Awards -palkintoa, ja samana vuonna albumi julkaistiin Kanadassa "Why Does It Always Rain On Me?" -singlen kanssa. Britanniassa ensimmäinen single albumilta oli "Writing To Reach You". Albumi on omistettu Stanley Kubrickille.
Albumin nimi viittaa Oliver Sacksin kirjaan "The Man Who Mistook His Wife for a Hat".
Albumi sijoittui sijalle 70 vuonna 2006, kun Q-lehti teki listansa "kaikkien aikojen parhaasta albumista". Albumi on myynyt 9-kertaista platinaa Britanniassa.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Francis Healy, ellei toisin mainittu.
Jordan 191
Jordan 191 oli brittiläisen Gary Andersonin suunnittelema ja Jordanin käyttämä auto kaudella 1991. Autoa ajoi Bertrand Gachot, Michael Schumacher, Roberto Moreno, Alessandro Zanardi ja Andrea de Cesaris.
Talli käytti Goodyearin renkaita ja Fordin kahdeksansylinterisiä moottoreita. Jarrut tallille valmisti Hitco. Auto painoi 505 kg.
Kausi alkoi heikosti, sillä kumpikaan kuljettajista ei päässyt maaliin neljässä ensimmäisessä GP:ssa. Gachot kuitenkin sai sijoitukset Yhdysvaltain ja Brasilian GP:sta, koska hän keskeytti aivan kilpailun lopussa.
Kauden viidennessä kilpailussa, Kanadan GP:ssa, molemmat kuljettajat avasivat pistetilinsä. De Cesaris oli maalissa neljäs ja Gachot viides. De Cesaris ajoi pisteille kahdessa seuraavassakin kilpailussa ollen neljäs ja kuudes. Gachot keskeytti molemmissa, mutta oli puolestaan kuudes Britannian ja Saksan GP:ssa, joista jälkimmäisessä de Cesaris oli hänen edellään viides. Jordan saavutti historiansa ensimmäisen nopeimman kierroksen Unkarin GP:ssa.
Gachot joutui jättämään kuljettajan paikkansa kesken kauden, kun hän sai vankeustuomion tapeltuaan taksikuskin kanssa Lontoossa. Hänet korvasi saksalainen Michael Schumacher, joka teki F1-debyyttinsä Belgian GP:ssa. Schumacherin Jordan-ura jäi kuitenkin yhden kilpailun mittaiseksi hänen siirryttyään Benettonille. Benettonilta Jordanille vaihdossa tuli Roberto Moreno, mutta hän kilpaili tallissa vain kahden kilpailun ajan. Loppukaudella tallin toista autoa ajoi Alex Zanardi. Pisteitä ei loppukaudella enää saavutettu.
Jordan sijoittui valmistajien MM-sarjassa viidenneksi 13 MM-pisteellä.
Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, "kursivointi" nopeinta kierrosta.
Jordan 191 - The Formula One Database
Jordan 191 - ChicaneF1
Jordan 191 - F1Olivier
Espanjan Grand Prix 1979
Espanjan Grand Prix 1979 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 29. huhtikuuta 1979 Jaraman radalla Espanjassa. Kilpailun voitti Ligierillä ajanut ranskalainen Patrick Depailler, jolle voitto oli uran toinen ja viimeinen.
Gianfranco Brancatelli
Gianfranco Brancatelli (s. 18. tammikuuta 1950 Torino, Italia) on entinen italialainen autourheilija.
Hän osallistui kolmeen Formula 1 -kilpailuun Kauhsen ja Merzario-tallien autolla kaudella , mutta ei selvittänyt karsintaa kertaakaan.
Myöhemmin urallaan Brancatelli kilpaili rata-autosarjoissa paremmalla menestyksellä, voittaen mm. Euroopan ja Italian Touring Car -mestaruudet vuosina 1985 ja 1988. Lisäksi hän voitti vuoden Benson & Hedges 500 -sarjan sekä Span 24 tunnin ajot vuonna 1989.
Shrek kolmas (videopeli)
Shrek kolmas ("Shrek the Third") on tietokonepeli, jonka perustuu DreamWorks Animationin samannimiseen animaatioelokuvaan. Peli julkaistiin 14. toukokuuta 2007 konsoleille Xbox 360, PlayStation 2, Wii, PC, Nintendo DS sekä Game Boy Advance. PSP versio julkaistaan kesäkuussa. Pelin kehittivät 7 Studios, Gameloft, Amaze Entertainment ja Vicarious Visions sekä julkaisi Activision.
Projektio (lineaarialgebra)
Projektio on eräs lineaarinen transformaatio.
Halutaan projisoida 3-ulotteisen avaruuden piste p(="x", "y", "z") xy-tasoon. Projektiomatriisi "P" on tällöin seuraavanlainen:
Projisoitu piste saadaan kertomalla alkuperäinen piste projektiomatriisilla:
Keltarintaluri
Keltarintaluri ("Trichoglossus capistratus") on sateenkaarilurien sukuun kuuluva kaija. Monet lähteet pitävät keltarintaluria sateenkaarilurin alalajina, mutta BirdLife Suomen maailman lintujen luettelossa se on oma lajinsa.
Linnun pituus on noin 26 cm. Aikuisen linnun pää on vihreä, otsa ja posket ovat violetinsiniset, rinta keltainen oranssinvärisin merkein, vatsa tummanvihreä ja siipien alapeitinhöyhenet keltaiset oranssinvärisin merkein. Sukupuolet ovat samanvärisiä.
Keltarintaluri esiintyy Timorissa.
Laji on ilmeisesti yksiavioinen. Pesintä tunnetaan puutteellisesti.
Keltarintalurit liikkuvat yleensä parvissa ja ruokailevat enimmäkseen puiden latvuksissa. Ne syövät pääasiassa siitepölyä, mettä, kukkia, siemeniä ja hedelmiä. Niiden nokka ja kieli ovat erilaistuneet siten, että nokka on kapea ja kielen päässä on eräänlainen harja siitepölyn nuolemista varten.
Wicked Ivory
Wicked Ivory on brittimuusikko Jim Pembroken debyyttialbumi sooloartistina. Se julkaistiin Suomessa vuonna 1972, ja Isossa-Britanniassa vuotta myöhemmin. Pembroke teki levyn salanimellä ”Hot Thumbs O’Riley”. CD-versio levystä ilmestyi vuonna 1992, ja remasteroitu versio vuonna 2005.
Kaikki sävellykset ja sanoitukset Jim Pembroke.
David Roberts
David Roberts (24. lokakuuta 1796 Stockbridge, Edinburgh – 25. marraskuuta 1864) oli skotlantilainen taidemaalari. Hänet tunnetaan erityisesti Egyptiin ja Lähi-itään liittyvistä orientalistisita maalauksistaan, joita hän teki 1840-luvulla.
Roberts teki pitkiä matkoja Lähi-idässä. Näillä matkoilla tehdyt työt sekä samoista aiheista tehdyt öljymaalaukset tekivät hänestä tunnetun. Vuonna 1841 hänet valittiin Kuninkaalliseen taideakatemiaan.
Jeff Stinco
Jean-François "Jeff" Stinco (s. 22. elokuuta 1978) on kanadalainen rockmuusikko, joka tunnetaan parhaiten Simple Plan -yhtyeen kitaristina. Hän syntyi Montréalissa, Québecissä. Vuonna 1999 hän tapasi entiset lukiotoverinsa 
Chuck Comeaun sekä Sébastien Lefebvren. Stinco on esiintynyt myös näyttelijänä muun muassa elokuvassa "Nitro" (2007).
Chuck Comeau
Charles-Andre "Chuck" Comeau (s. 17. syyskuuta 1979) on kanadalainen rockmuusikko. Hänet tunnetaan Simple Plan -yhtyeestä, jossa hän työskentelee rumpalina ja taustalaulajana.
Comeau syntyi Montréalissa, Québecissä, ja kuului yhdessä Pierre Bouvierin kanssa jo Simple Plania edeltäneeseen Resetiin.
Sébastien Lefebvre
Gaétan-Jean Sébastien Lefebvre Pépin (s. 5. kesäkuuta 1981) on kanadalainen rockmuusikko. Hän syntyi Montréalissa, Québecissä, ja tuli tunnetuksi Simple Plan -yhtyeestä, jossa hän työskentelee kitaristina ja taustalaulajana. Sebastienin lempinimi on Seb.
Punaniskaluri
Punaniskaluri ("Trichoglossus rubritorquis") on sateenkaarilurien sukuun kuuluva papukaijalaji. Monet lähteet pitävät punaniskaluria sateenkaarilurin alalajina, mutta BirdLife Suomen maailman lintujen luettelossa se on oma lajinsa.
Linnun pituus on noin 26 cm. Aikuisen linnun pää on violetinsininen, kurkku musta, rinta, kupeet, niskavyö ja siipien alapeitinhöyhenet punaiset tai oranssit, vatsa ja siipisulat mustahkot, pyrstön alapeitinhöyhenet ja reidet keltaiset tummin juovin ja siipisulkien tyviosat keltaiset. Nokka on punainen, iiris punainen ja koivet harmaat. Sukupuolet ovat samanvärisiä.
Punaniskaluri esiintyy Pohjois-Australiassa lännen Kimberleystä idän Carpentarianlahteen Queenslandissa ulottuvalla alueella.
Punaniskalurit elävät metsänreunoissa ja metsissä.
Laji on ilmeisesti yksiavioinen. Pesintä tunnetaan puutteellisesti.
Punaniskalurit liikkuvat yleensä parvissa ja ruokailevat enimmäkseen puiden latvuksissa. Ne syövät pääasiassa siitepölyä, mettä, kukkia, siemeniä ja hedelmiä. Niiden nokka ja kieli ovat erilaistuneet siten, että nokka on kapea ja kielen päässä on eräänlainen harja siitepölyn nuolemista varten.
Illoistenjärvi
Illoistenjärvi sijaitsee Hirvensalon saaren keskiosassa Turussa. Järvi on pinta-alaltaan vain noin 9 hehtaaria. Järvi on hyvin matala. Sen keskisyvyys on 1,8 metriä ja syvin kohta 2,5 metriä. Illoistenjärvi on rehevä ja se kärsii ajoittain myös hapen puutteesta.
Paikalliset asukkaat arvelevat järven veden pilaantumisen syyksi rannalle vuonna 1947 perustetun Rothbergin kahvipannutehtaan ja myöhemmän pesulan päästöjä. Molemmat yritykset on jo kauan sitten lopetettu.
Taloqan
Taloqan (tai Taluqan, ) on afganistanilaisen Takharin maakunnan pääkaupunki. Vuonna 2006 kaupungin asukasluku oli arviolta noin 46 682. Taloganin vanha kaupunki joen länsipuolella mainitaan jo Marco Polon matkakertomuksissa 1200-luvulta. Vuonna 2001 talebanit piirittivät Taloqania pitkään ja saivat sen lopulta haltuunsa.