hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Tuukka Mäntylä
Tuukka Matias Mäntylä (s. 25. toukokuuta 1981 Tampere) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa SM-liigajoukkue Tapparassa.
Mäntylä on Tapparan oma kasvatti ja pelannut joukkueessa koko liigauransa. NHL-joukkue Los Angeles Kings varasi Mäntylän viidennellä kierroksella vuonna . Suurimpina saavutuksinaan hänellä on SM-liigan mestaruudet kausilta 2002–2003 ja 2015-2016. Kausina 2003–2005 Mäntylä pelasi Ruotsin Elitserieniin Luulajassa, josta palasi Tapparaan. Kahden Tampereella vietetyn kauden jälkeen Mäntylä siirtyi takaisin Ruotsiin ja Frölundaan kausiksi 2007–2009.
Mäntylä siirtyi kaudella 2009–2010 takaisin Tapparaan peräti kymmenvuotisella sopimuksella. Sopimuksessa on pykälä joka mahdollistaa pelaamisen ulkomailla kolmella kaudella. Alkukaudella 2009–2010 Mäntylä sai lukuisia pelikieltoja: hän taklasi Jokereiden Ilmari Pitkäsen, ajeli luistimella päähän Lukon Justin Morrisonia, taklasi Pelicansin Vili Sopasta, tönäisi HPK:n Janne Kolehmaisen vaarallisen näköisesti päin omaa maalivahtia, taklasi HIFK:n Mikko Kurvisen sekä tappeli HIFK:n Ilari Melartin kanssa. Pelikieltojen jälkeen Mäntylä kuitenkin ryhdistäytyi ja oli joukkueensa johtavia pelaajia Tapparan yltäessä aina puolivälieriin asti. Mäntylä teki henkilökohtaisen piste-ennätyksensä 5+19=24.
Mäntylä siirtyi kesken kauden 2011–2012 KHL:n Neftehimik Nižnekamskiin, jossa pelasi 38 ottelua pistein 0+17. Kaudeksi 2012–2013 hän palasi takaisin Tapparaan ja hänet nimettiin myös joukkueen kapteeniksi. Kaudella 2013–2014 hän pelasi jälleen Venäjällä, Metallurg Novokuznetskissa. Mäntylä oli isossa roolissa MM-kisoissa 2014 ja merkkautti tehot 2+3.
Kaudeksi 2014–2015 Mäntylä palasi Tapparaan, josta hän siirtyi marraskuussa KHL-joukkue Amur Habarovskiin. Kauden jälkeen, vuoteen 2019 ulottunut sopimus Tapparan kanssa purettiin. Kaudeksi 2016-2017, hän siirtyy monikansallisessa KHL-liigassa pelaavaan HC Red Star Kunluniin.
Kesäkuussa 2017 uutisoitiin Mäntylän jatkavan uraansa KHL-seura Jugra Hanti-Mansijskin riveissä. Samana vuonna heinäkuussa ilmoitettiin Mäntylän ja Jugra Hanti-Mansijskin purkaneen sopimuksen yhteisymmärryksessä perhesyiden vuoksi. Pian tämän jälkeen Mäntylän uutisoitiin siirtyvän Ruotsin SHL-liigan Malmö Redhawksiin.
Kaudeksi 2018-2019 Mäntylä palasi kaksivuotisella sopimuksella kasvattajaseuraansa Tapparaan.
Mäntylän serkku Niko Mäntylä pelaa puolustajana Ranskan pääsarjassa. Vuonna 2008 Mäntylä voitti rullakiekon SM-kultaa.
Hecla–Grindstone Provincial Park
Hecla–Grindstone Provincial Park on Manitoban provinssissa Kanadassa sijaitseva luonnonpuisto, joka muodostuu Hecla- ja Black-saarista, Grindstonen niemimaasta sekä useista pienemmistä saarista. Se sijaitsee mantereesta työntyvällä niemimaalla Winnipegjärven eteläaltaan luoteisosassa, noin kahdensadan kilometrin päässä Winnipegistä pohjoiseen. Luonnonpuistoon kuuluvan Hecla Islandin saaren pinta-ala on noin 1 084 neliökilometriä.
Manitoban provinssi perusti luonnonpuiston vuonna 1969. Tuolloin luonnonpuisto käsitti vain Hecla Islandin. Aluetta laajennettiin 1997 käsittämään Grindstonen niemimaa sekä useita pienempiä saaria. Alueen maanmuodot ovat vaihtelevia ja käsittävät havu- ja sekametsiä, kalkkikivikallioita, hienoja hiekkarantoja, soita sekä lehtometsää.
Alueella tavataan luonnonvaraisena mustakarhuja, hirviä, kettuja, majavia, valkopäämerikotkia, pelikaaneja, kuikkia, haukkoja, kolibreja, tikkoja ja pöllöjä.
Grindstonen niemimaa on pinta-alaltaan lähes yhtä suuri kuin Hecla Island. Siellä sijaitsee yli 350 kesäasuntoa, kauppa ja hiekkarantoja. Alueella järjestetään vuosittain elokuun alussa perhejuhla, Annual Grindstone Days.
Dale Clarke
Dale Clarke (s. 23. maaliskuuta 1978 Sarnia, Ontario, Kanada) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkopuolustaja. Clarke on tunnettu hyvästä laukauksestaan ja peliälystään. Hän osaa myös käsitellä kiekkoa hyvin.
Clarke on pelannut kaksi kautta SM-liigan Tapparassa, kaksi kautta Saksan DEL-liigassa sekä kolme kautta pohjoisamerikkalaisessa AHL-liigassa. NHL:ssä Clarke on esiintynyt kolmessa ottelussa St. Louis Bluesin riveissä kaudella 2000–2001. Hän pelasi kausilla 2007–2008 ja 2008–2009 SM-liigan Espoo Bluesissa. Clarke teki kaudelle 2009–2010 yksivuotisen sopimuksen HIFK:n kanssa ja seuraavalle kaudelle (2010–2011) hän siirtyi Ruotsin Elitserienissä pelaavaan Brynäsin joukkueeseen.
Clarke palasi Espoo Bluesiin kesken kauden 2011–2012 ja pelasikin loppukauden Bluesissa. Seuraavan kauden alussa hän ei pelannut missään, mutta teki lopulta tammikuussa sopimuksen Tapparan kanssa.
Teemu Aalto
Teemu Matias Aalto (s. 30. maaliskuuta 1978 Kokkola) on uransa lopettanut jääkiekkoilija, joka oli pelipaikaltaan puolustaja. Aalto tunnettiin erityisesti kovasta laukauksestaan.
Aalto aloitti pelaamisen kotikaupungissaan Kokkolassa Hermeksessä, mutta siirtyi vuonna 1994 Tapparan B-nuoriin ja oli heti voittamassa kahta peräkkäistä B-nuorten Suomen-mestaruutta. Aalto pelasi Tapparassa myös A-nuorten ykkösdivisioonaa. Hän sai kuitenkin kaudella 1996–1997 mahdollisuuden pelata I-divisioonaa myös miesten tasolla Hermeksessä, niin hän palasi sinne ja sai divisioonassa hopeaa 1998. Seuraava kausi Hermeksessä toi Aallolle 48 ottelussa 38 pistettä ja tämä herätti liigajoukkueiden kiinnostuksen.
Kaudeksi Aalto siirtyi Hämeenlinnan Pallokerhoon SM-liigaan. Kaudella Aalto nousi liigan puolustajien eliittiin oltuaan puolustajien pistepörssin kuudes 30 pisteellään. Hän kehittyi paljon kauden aikana, eikä enää ollut vaikeuksissa liigan vauhdissa, ja pystyi käyttämään paremmin kovaa lyöntilaukaustaan.
HPK:ssa Aalto pelasi viisi kautta ja voitti kolme SM-pronssia. Kaudeksi 2004–2005 Aalto siirtyi Ruotsin Elitserieniin Timrån riveihin. Timrån pelien loputtua runkosarjaan keväällä 2006 Aalto siirtyi Sveitsin pääsarjaan SC Berniin pelaamaan pudotuspelejä. Vatsataudin ja joukkueen putoamisen jälkeen pelit siellä jäivät yhteen, mutta jatkuivat Sveitsin kakkosliigassa HC Sierren riveissä.
Tapparaan Aalto palasi kaudeksi 2+1-vuotisella sopimuksella. Kaudella Aalto voitti SM-liigan puolustajien pistepörssin 40 pisteellään. Tappara oli kauden päätteeksi liigassa kolmas, joka oli Aallon neljäs pronssimitali SM-liigassa.
Keväällä 2008 Aalto siirtyi takaisin Ruotsin Elitserieniin, kun hän teki sopimuksen Linköpingin kanssa. Aalto kävi kuitenkin seuralle liian kalliiksi, joten 3. elokuuta 2009 Aalto ja Linköping purkivat sopimuksensa. Seuran urheilutoimenjohtajan Johan Hemlinin mukaan sopimuksen purkaminen johtui puhtaasti taloudellisista syistä.
Aalto sai valita Oulun Kärppien ja ruotsalaisen HV71:n väliltä, ja 5. elokuuta ilmoitettiin että Aalto oli tehnyt Kärppien kanssa kahden vuoden sopimuksen. Kauden 2009–2010 jälkeen Aalto ja Oulun Kärpät purkivat sopimuksen ja Aalto siirtyi Rauman Lukkoon kaksivuotisella sopimuksella. Hän pelasikin Lukossa kaksi kautta, ja keväällä 2011 hän oli voittamassa SM-pronssia. Kauden 2012 jälkeen Aalto siirtyi takaisin Tapparaan, jonka kanssa teki 2+1-vuotisen sopimuksen. Aalto siirtyi Tapparasta Tampereen Ilvekseen Kaudella 2016-2017.
5. toukokuuta 2017 Aalto ilmoitti lopettavansa uransa 39 vuotiaana.
Aalto pelasi satunnaisia maaotteluja niin alle 16-, 18-, 19- kuin 20-vuotiaidenkin maajoukkueessa. Yhteensä juniorimaaotteluja kertyi 15 kappaletta ilman maaleja.
Aalto pelasi pääsarjakiekkoilua seitsemän kautta ennen kuin teki kaudella 2006–2007 ensiesiintymisensä maajoukkueessa aikuisten tasolla. Aalto oli jopa lähellä MM-kisapaikkaa vuonna 2007, mutta putosi Janne Pesosen kanssa viimeisenä ryhmästä.
Hecla Island
Hecla Island on saari Winnipegjärvellä Manitoban provinssissa Kanadassa. Se sijaitsee Winnipegjärven eteläaltaan luoteisosassa, noin 200 kilometriä pohjoiseen Winnipegistä. Saaren pinta-ala on noin 1 084 neliökilometriä, ja se on osa Hecla–Grindstone Provincial Park -luonnonpuistoa.
Saaren ensimmäiset eurooppalaisperäiset asukkaat olivat Kanadaan muuttaneita islantilaisia siirtolaisia, jotka asettuivat saarelle vuonna 1876. Siirtokunta menestyi useiden vuosien ajan, kunnes kylmät talvet, sairaudet sekä maanviljelyn ja kalastuksen kehnot tulevaisuudennäkymät synnyittivät poispäin suuntautuvan muuttoliikkeen. Saaren ainoa koulu suljettiin 1970. Saari julistettiin luonnonpuistoksi vuonna 1969 ja nimettiin Hecla–Grindstone Provincial Parkiksi 1997.
Vuonna 2008 saarella oli useita matkailukohteita, joihin kuuluivat muun muassa leirintäalue, hotelli (laajennettu 2007), hiekkarantoja, kesäasuntoja, täyden palvelun venesatama sekä 18-reikäinen golfkenttä.
Erkki Rantala
Erkki Aarre Olavi Rantala (14. kesäkuuta 1946 Seinäjoki – 15. helmikuuta 2014) oli suomalainen poliitikko. Puoluekannaltaan hän oli sosialidemokraatti.
Rantala opiskeli sosiaalipolitiikkaa Tampereen yliopistossa ja valmistui yhteiskuntatieteiden kandidaatiksi vuonna 1972. Hän työskenteli muun muassa Tammen tietokirjaston kustannustoimittajana, vuodesta 1985 Vantaan liikenteen hallintopäällikkönä, vuodesta 1997 Vantaan kaupunginjohtajana ja vuodesta 2003 johtavana konsulttina. Hän myös toimi ruotsalaisen Linjebuss Ab:n (nyk. osa Transdevia) palveluksessa vuosina 1994–1997. Hän oli Vantaan kaupunginjohtaja vuosina 1997–2003. Tiedottajaliitto valitsi Rantalan Vuoden tiedottajaksi vuonna 2003.
Rantala menehtyi syöpään 67-vuotiaana.
Lengsel
Lengsel on norjalainen progressiivinen metalliyhtye, joka on kotoisin Birkelandista. Yhtye julkaisi kriitikoiden arvostusta saaneen esikoisalbuminsa "Solacen" Endtime Productionsilla vuonna 2000 ja levy lisensoitiin Solid State Recordsille Yhdysvaltojen julkaisua varten. Toinen albumi "The Kiss, The Hope" julkaistiin 2007. Yhtyeen nimi tarkoittaa "kaipausta" norjan kielellä; kaipaus on kantava teema yhtyeen esikoisalbumilla.
Tor Magne S. Glidje, Ole Halvard Sveen ja John Robert Mjåland perustivat Lengselin vuonna 1995. Yhtye julkaisi nimidemon vuonna 1997. Vuonna 2000 yhtye julkaisi hyvän vastaanoton saaneen esikoisalbuminsa "Solacen" kolmella levy-yhtiöllä, Endtime Productionsilla, Black Sun Recordsilla sekä Solid State Recordsilla. Albumin tyyli muistutti progressiivista black metalia.
Pian "Solacen" julkaisun Lengselin jäsenet perustivat samalla kokoonpanolla toisen yhtyeen, Ganglionin. Sen tyyli muuttui black metalista rockin suuntaan. Tyylimuutos vieraannutti Lengselin ihailijat mutta toi uusia.
Vuonna 1999 kitaristi Tor Glidje liittyi Extoliin basistiksi. Seuraavana vuonna Glidje vaihtoi kitaraan Extol toisen jäsenen poistuttua ja John Mjåland liittyi basistiksi. Kitaristin palattua, Glidje jätti Extolin mutta Mjåland pysyi basistina. Vuonna 2004 molemmat Extolin kitaristit jättivät yhtyeen ja heidän tilalleen tulivat Glidje ja Ole Sveen, jolloin Ganglionin jäsenet ja musiikki yhdistyivät Extolin kanssa. Useat Ganglion-kappaleet, jotka äänitettiin Ganglionin nimellä, liitettiin Extolin valikoimaan.
Glidje, Sveen ja Mjåland palasivat vuosien tauon jälkeen Lengselin pariin vuonna 2006. Yhtye levytti edellistä kokeellisemman albumin, joka kulki alun perin nimellä "Hell Calls Hell" mutta se vaihdettiin vähän ennen julkaisua nimeen "The Kiss the Hope". Sen julkaisi saksalainen levy-yhtiö Whirlwind Records 10. joulukuuta 2006. Ganglionista eroten "The Kiss the Hopen" tyyli on enemmän hardcorea ja sludge metalia, ja sillä on hyvin vähän samoja piirteitä "Solacen" kanssa.
Extolin jäätyä tauolle vuonna 2007 Glidje, Sveen ja Mjåland jatkoivat Mantric-yhtyeessä soittamista ilman Extolin alkuperäistä laulajaa ja rumpalia.
Niko Nieminen
Niko Nieminen (s. 16. kesäkuuta 1982 Espoo) on suomalainen entinen jääkiekkoilija. Hän oli pelityyliltään "duunari", jonka vahvuuksiin kuului liike ja monipuolisuus. Niemisen heikkouksiin kuului laukaus ja ajoittainen kaksinkamppailujen häviäminen kokeneemmille puolustajille. Hän laukoi oikealta. Nieminen pelasi SM-liigassa yhteensä 554 runkosarjaottelua tehopistein 90+94=184 ja keräten 287 jäähyminuuttia sekä 46 playoff-ottelua tehopistein 4+5=9 ja keräten 16 jäähyminuuttia.
Nieminen oli Espoon Palloseuran kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Espoo Bluesiin, jonka A-nuorten paras pistemies ja maalintekijä Nieminen oli kaudella 2000–2001 tehoilla 16+13=29. Hän teki samalla kaudella myös liigadebyyttinsä pelattuaan kauden aikana 14 SM-liigaottelua tehden kaksi syöttöpistettä. Kaudella 2001–2002 Nieminen oli tehoilla 24+17=41 Bluesin A-nuorten paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies. Hän sijoittui A-nuorten SM-liigan maalipörssissä neljänneksi ja jakoi pistepörssin yhdeksännen sijan HPK:n Juhamatti Yli-Junnilan kanssa. SM-liigassa Nieminen pelasi kauden aikana viisi ottelua.
Kausi 2002–2003 oli Niemiselle ensimmäinen kokonainen SM-liigassa, eikä hän pelannut kauden aikana enää A-nuorissa. Nieminen teki 41 runkosarja- ja neljässä playoff-ottelussa tehot 5+2=7. Hänen liigauransa avausmaali syntyi 19. lokakuuta 2002 Turun Palloseuraa vastaan. Nieminen palkittiin ottelun "Ilta-Sanomien" kahden tähden tähtipelaajana. Hän pelasi Bluesissa vielä kolme seuraavaa kautta, kunnes Nieminen teki huhtikuussa 2006 kolmivuotisen sopimuksen Tapparan kanssa. kesken toisen sopimuskautensa, siirtorajan kynnyksellä helmikuussa 2008 joukkue vuokrasi hänet loppukaudeksi 2007–2008 takaisin Bluesiin, jonne puolestaan siirtyi Tapparasta puolustaja Kimmo Pikkarainen. Nieminen voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa. Kaudeksi 2008–2009 hän palasi Tapparaan, jossa Nieminen teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 18+15=33, joilla hän oli joukkueen toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies.
Kaudeksi 2009–2010 Nieminen siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Hämeenlinnan Pallokerhoon. Hän voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa. Kaudella 2010–2011 Nieminen jakoi 11 osumallaan HPK:n sisäisen maalipörssin kolmannen sijan Ville Viitaluoman ja Armands Bērziņšin kanssa. Maaliskuussa 2011 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa. Kaudella 2011–2012 Nieminen oli 13 osumallaan HPK:n toiseksi paras maalintekijä Marko Luomalan jälkeen.
Toukokuussa 2012 Nieminen palasi vuoden mittaisella sopimuksella Bluesiin. Hän muodosti syyskaudella 2012–2013 Teemu Rinkisen ja Teemu Ramstedtin kanssa tehokkaan "TNT-ketjun". Nieminen kuului heikon kauden pelanneen Bluesin onnistujiin ja hoiti hienosti fyysisen roolin. Hänen teholukemansa +8 oli joukkueen paras. Niemisen kausi päättyi kuitenkin jo 36 ottelun jälkeen loukkaantumiseen. Nieminen ilmoitti elokuussa 2013, että lopettaa pelaajauransa jatkuvien loukkaantumisten takia.
Nieminen on pelannut kymmenen nuorten maaottelua kaudella 2001–2002.
Charley Boorman
Charley Boorman (s. 23. huhtikuuta 1966 Wimbledon, Lontoo) on englantilainen näyttelijä. Hän on Christel Krusen ja ohjaaja John Boormanin poika. Boormanilla on vaimonsa Olivian kanssa kaksi tytärtä. Hänellä on myös kaksi siskoa. Hänen kolmas siskonsa, Telsche, kuoli munasarjasyöpään vuonna 1997.
Isänsä ansiosta Boorman pääsi jo nuorena mukaan elokuvateollisuuteen, ja hän esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1972 elokuvassa "Syvä joki" ja seuraavan kerran nuorena Mordredina elokuvassa "Excalibur – sankarin miekka" vuonna 1981. Tämän jälkeen hän on esiintynyt muun muassa vuoden 1997 "Käärmeen suudelmassa", jonka kuvauksissa tapasi nykyisen parhaan ystävänsä, Ewan McGregorin. Ewan ja Charley päättivät tehdä moottoripyöräretken maailman ympäri ja siitä tehtiin dokumenttisarja "Tien päällä Ewan McGregor" ("Long Way Round"). Jatko-osa nimeltä "Long Way Down" valmistui 2007, ja siinä he ajavat John o' Groatsista Kapkaupunkiin. Charley otti osaa myös Dakar-ralliin vuonna 2005 ja teki tästä dokumenttisarjan "Race To Dakar". Vuonna 2008 hän puolestaan oli luomassa "Ireland To Sydney By Any Means" -sarjaa, jossa hän reissasi Irlannista Australiaan mitä erilaisimmilla kulkuvälineillä.
George Peppard
George Peppard, Jr. (1. lokakuuta 1928 Detroit, Michigan – 8. toukokuuta 1994 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuva- ja televisionäyttelijä.
Hänen tunnetuin elokuvaroolinsa oli miespääosa elokuvassa "Aamiainen Tiffanylla" (1961) jossa hänen vastanäyttelijänsä oli Audrey Hepburn. Televisiossa hänet tunnettaneen parhaiten John ”Hannibal” Smithin roolista 1980-luvun kulttisarjasta "A-Team". Sarjaa tehtiin vuosina 1983–1987. Peppardin hahmon tunnusmerkkejä olivat sikarin polttaminen, itsevarma virne, mustat nahkahansikkaat, valeasut sekä iskulause ”Rakastan sitä kun suunnitelma onnistuu” ().
George Peppard oli elämänsä aikana viisi kertaa naimisissa ja hänellä oli kolme lasta, Bradford, Julie ja Christian. Peppard oli aktiivinen sikarin polttaja ja polttanut nuoresta asti. Hän kuoli keuhkokuumeeseen, mutta sairasti kuolemansa aikaan myös keuhkosyöpää. Hän oli aiemmin kärsinyt myös alkoholiongelmasta.
Mika Viinanen
Mika Viinanen (s. 21. heinäkuuta 1979 Kaarina) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija. Hän oli pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä, joka osasi pelata myös keskellä. Viinanen on erikoistui karvaus- ja kontaktipelaamiseen.
Viinanen on Turun Palloseuran kasvatti. Hän kuului TPS:n A-nuorten parhaimmistoon ja teki kaudella 1999–2000 37 ottelussa tehot 26+21=47. A-nuorissa hän voitti mestaruuden, hopean ja pronssin. Viinanen ei kuitenkaan saanut paikkaa TPS:n SM-liigajoukkueesta, joten hän pelasi kauden 2000–2001 Vaasan Sportin Mestis-joukkueessa. Kaudeksi Viinanen siirtyi Rauman Lukkoon. Kaudet 2004–2007 hän pelasi Tapparassa ja kaudet 2007–2009 hän pelasi jälleen Rauman Lukossa, jonka jälkeen kauden Oulun Kärpissä. Pelattuaan kauden Kärpissä Viinanen siirtyi heinäkuussa 2010 KHL-seura Traktor Tšeljabinskiin. Sopimus kattoi kauden 2010–2011.
Viinanen ei pelannut Tšeljabinskissä koko kautta vaan hän siirtyi kesken kauden Elitserienin Timrå IK:hon. Timråsta Viinanen palasi kaudeksi 2011–2012 TPS:an. TPS:ssa hän pelasi tammikuulle 2012 asti, jolloin TPS vuokrasi hänet loppukaudeksi Sveitsin kakkostasolla pelaavaan EHC Vispiin. Kauden viimeisessä SM-liigaottelussaan hän teki SM-liigauransa 200:nnen pisteensä.
Viinanen oli alkukauden 2012–2013 pelaamatta, mutta sai tammikuussa 2013 loppukauden kattavan sopimuksen Ilvekseen. Viinanen lopetti uransa kevääseen 2013.
Viinanen on naimisissa Reetta Viinasen kanssa, joka toimi hetken aikaa TPS:n markkinointikoordinaattorina. Mika Viinanen pelasi tuolloin Lukossa.
Jarkko Pyymäki
Jarkko Pyymäki (s. 1. helmikuuta 1982 Nokia) on suomalainen jääkiekkoilija. Pelipaikka kentällä on hyökkääjä.
Pyymäki oppi pelaamaan Nokialla mutta voitti naapurikaupungin Tapparan riveissä C-nuorten mestaruuden 1998. Hän piti yhden "välivuoden" mutta palasi takaisin kirvesrintojen junioreihin ja oli voittamassa taas kultaa vuonna 2001, nyt A-nuorissa. Kaudella 2002–2003 oli A:ssa joukkueensa paras pistemies saldolla 12+17=29 33 ottelussa. Nousi Tapparan liigaryhmään kaudeksi 2003–2004 ja on pysynyt siinä nyt neljä kautta. Nelosketjulaisen tehokkain kausi oli 2004–2005, jolloin syntyi 36 ottelussa 3+2 pistettä ja kahdeksassa playoff-pelissäkin kaksi syöttöpinnaa. Kahdella ensimmäisellä liigakaudellaan haki välillä myös pelituntumaa Mestiksen Kiekko-Vantaan riveistä neljän ottelun verran kummallakin kaudella.
Hän pelasi kauteen 2009–2010 pääosassa Tapparassa, vaikka pelasi myös välissä yhden kauden SaiPassa. Kesällä 2010 hän solmi sopimuksen Mestiksen LeKin kanssa. Pyymäki palasi Tapparaan lokakuussa 2011, kun Tappara hankki hänet LeKistä korvaamaan loukkaantunutta Tuomas Vänttistä. Pyymäki pelasi loppukauden Tapparassa ja kauden jälkeen hän teki vuoden sopimuksen LeKin kanssa. 2014 Pyymäki palasi kotikaupunkiinsa pelaamaan Nokian Pyryssä Suomi-sarjaa. Hän toimiikin kaudella 2014–2015 ja edelleen 2015–2016 joukkueen kapteenina
Riverton (Manitoba)
Riverton on 537 asukkaan kylä Manitoban provinssissa Kanadassa. Se sijaitsee Winnipegjärven eteläaltaan länsirannalla noin 110 kilometriä pohjoiseen Winnipegistä. Kylän pääelinkeino on kalastus, muita elinkeinoja ovat maanviljely, palvelualat sekä pienteollisuus. Kylä on myös jääkiekkoilija Reggie Leachin kotikaupunki.
Kylän kautta kulkee myös Winnipegjärven rannalla sijaitseviin pohjoisiin kyliin johtava talvitie, ja se sijaitsee myös Hecla Islandiin johtavan maantien varrella. Kylä on tärkeä pysähdyspaikka kesäasunnoilleen ja Hecla–Grindstone Provincial Parkin luonnonpuistoon matkaaville ihmisille. Kylässä sijaitsee myös Sandy Bar -hiekkaranta.
Kalastuselinkeino on edelleen voimissaan kylässä toimivan Freshwater Fish Marketing Corprationin ansiosta. Yrityksen kalanpakkaamo sijaitsee Icelandic River -joen alajuoksulla kylän keskustan tuntumassa. Kylään johti myös Canadian Pacific Railwayn sivuradan päätepiste, mutta sittemmin rata on purettu. Kylässä toimi pientelakka Riverton Boat Works, joka on rakentanut useita Winnipegjärvellä käytetyistä rahtialuksista.
Riverton on myös eräs Kanadan ensimmäisistä islantilaisten siirtolaisten asuttamista paikkakunnista. Myöhemmin alueelle on muuttanut myös ukrainalaisia, puolalaisia, saksalaisia, unkarilaisia sekä mennoniittejä. Alueen alkuperäiset asukkaat ovat olleet cree-intiaaneja sekä métisitejä, joiden jälkeläiset asuvat edelleen kylän ympäristössä.
Radiohorisontti
Radiohorisontti on teoreettinen etäisyys, jolla pisteestä A korkeudelta formula_1 lähtevä radioaalto etenee esteettä pisteeseen B joka on korkeudella formula_2 kaarevan maapallon pinnasta.
Etäisyys viivasuoralle etenemiselle olisi formula_3. Mutta koska maanpinnan lähdeisyydessä oleva ilmakehän troposfäärin tiheys pienenee korkeuden lisääntyessä, niin erityisesti VHF ja UHF taipuvat hieman maapalloa kohti. Edellä mainittuun kaavaan tämä aiheuttaa noin 15 %:n lisäyksen, joten radiohorisontin etäisyyden kaavaksi saadaan
Teemu Virkkunen
Teemu Virkkunen (s. 13. tammikuuta 1979 Haukipudas) on oululaislähtöinen jääkiekkoilija, joka pelasi ensimmäisen täyden kauden aikuisten sarjoissa Kärppien Mestis-joukkueessa kaudella 1999–2000. Oulusta tie vei seuraavaksi Espooseen jossa ensimmäisellä liigakaudella syntyivät tehot 8+11. Kaksi seuraavaa kautta menivätkin sitten varsin vaisusti ja ennen siirtorajan umpeutumista keväällä 2003 Virkkunen löysi itsensä Lappeenrannasta.
Kaudelle 2003–2004 Virkkunen siirtyi Ässien rosteriin, jossa vastuuta tuli aivan toiseen malliin kuin Espoossa. Kausi oli Virkkusen läpimurto ja kauden saldo 56 ottelusta oli 13 maalia ja 14 syöttöä. Seuraavakin kausi vierähti Porissa ja tehot olivat samaa luokkaa. Kahden Porin vuoden jälkeen Virkkunen siirtyi Tampereelle Tapparan joukkueeseen. Syynä siirtoon oli Virkkusen itsensä mukaan halu edelleen kehittyä pelaajana. Tapparassa kaudet menivät lähinnä loukkaantumisista toipumisessa ja nelosketjussa pelatessa, joten Virkkunen palasikin kaudeksi 2007–2008 Poriin hakemaan Ässistä uutta nousua uralleen. Loukkaantumiset kuitenkin jatkuivat Ässienkin paidassa ja Ässäfanit antoivatkin Virkkuselle lempinimen "Jääkiekon Jari Litmanen" jatkuvien ja erikoistenkin loukkaantumisten takia.
Kaudella 2009–2010 Virkkunen pelasi kaksi ottelua Tšekin Extraligan BK Mladá Boleslavissa.
Virkkunen on urallaan pelannut U18 EM-kisoissa vuonna 1997 sekä U20 MM-kisoissa 1999. Aikuisten maajoukkueessa Virkkunen on pelannut vain yhden harjoitusottelun.
Greatest Hits (2Pac)
Greatest Hits on Tupac Shakurin kokoelma-tupla-cd, jonka Death Row Records ja Amaru Entertainment julkaisivat vuonna 1998, kaksi vuotta hänen kuolemansa jälkeen. Albumi sisältää Tupacin parhaimpina pidettyjä kappaleita vuosilta 1991-1996, joitakin kappaleita on uudelleen editoitu ja remixattu. Vanhojen listahittien lisäksi kokoelmalla julkaistiin myös neljä ennenjulkaisematonta 2Pac-kappaletta: "God Bless the Dead" (omistettu Biggie Smallsille, jolla ei tarkoiteta The Notorious B.I.G.:tä), "Troublesome '96", "Unconditional Love" ja listahitti "Changes", joka on yksi Tupacin tunnetuimmista kappaleista ja samalla ainut postuumisti saavutettu Grammy Award ehdokkuus kategoriassa Best Rap Solo Performance. Albumilla julkaistiin myös paljon kohua herättänyt ja tätä ennen vain "How Do You Want It" -singlen (1996) B-puolella julkaistu kuuluisa "Hit 'Em Up". Avausviikolla albumi sijoittui sijalle 5 myyden 268,000 kopiota.
Albumi oli parhaimmillaan sijalla 3 U.S. Billboard 200 listalla. Suomen virallisella top-40-listalla albumi debytoi vuonna 1999 sijalla 30 ja ylsi parhaimmillaan sijalle 10. Albumi oli viikkojen 14–37 välisenä aikana yhteensä 20 viikkoa top-40:ssä.
Albumi saavutti vuonna 2011 10 miljoonan myydyn albumin rajan, ollen näin Shakurin ensimmäinen timantti rajan rikkonut albumi.
CD 1:CD 2:
Radion kamarikuoro
Radion kamarikuoro oli Yleisradion rahoituksella 1962–2005 toiminut suomalainen ammattilaiskuoro. Perustajansa Harald Andersénin jälkeen sen pitkäaikaisina johtajina toimivat Ilmo Riihimäki, Eric-Olof Söderström ja Timo Nuoranne. Ulkomaisista kapellimestareista kuoroa vierailivat johtamassa muun muassa Eric Ericson, Tõnu Kaljuste ja Andrew Lawrence-King.
Radion kamarikuoro teki paljon yhteistyötä Radion sinfoniaorkesterin kanssa sekä levytti viimeisinä vuosinaan koko Einojuhani Rautavaaran kuorotuotannon. Vuonna 1995 Suomen Säveltäjät ry myönsi kuorolle Madetoja-palkinnon ansioista suomalaisen musiikin esiintuojana.
Yleisradion lakkautettua Radion kamarikuoron rahoituksen toukokuussa 2005 perustettiin sen toimintaa jatkamaan Radion kamarikuoron laulajat ry sekä pääosin sen jäsenistä koostuva Helsingin kamarikuoro.
Stefan Öhman
Stefan Öhman (s. 5. toukokuuta 1976 Örnsköldsvik, Ruotsi) on ruotsalais-suomalainen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan Öhman on keskushyökkääjä, mutta pystyy pelaamaan myös laitahyökkääjänä. Hän siirtyi kaudeksi 2011–2012 Ruotsin toisella sarjatasolla pelaavaan IK Oskarshamniin.
Öhman pelasi ensimmäiset Elitserien-pelinsä MODOn riveissä kaudella 1996–1997, vaikka edellisellä kaudella olikin jo pelannut ensimmäiset miesten pelinsä Ruotsin I divisioonan Björklövenissä. Vuoden MODO-vierailun jälkeen Öhman palasi kahdeksi kaudeksi Björklöveniin, jota oli nostamassa Elitserieniin. Kaudet 1999–2003 hän pelasi jälleen MODOssa.
Öhman siirtyi SM-liigaan kaudella 2003–2004, kun hän teki Tapparan kanssa vuoden sopimuksen. Tapparassa Öhman pelasi neljä kautta ja teki viimeisellä kaudellaan ennätystehonsa 22+23. Blues teki sopimuksen ruotsalaishyökkääjän kanssa keväällä 2007. Öhman sai Suomen kansalaisuuden kesällä 2007.
Öhman pelasi neljä kautta myös Bluesissa. Tuona aikana hän voitti kaksi SM-hopeaa: kaudella 2007–2008 ja kaudella 2010–2011. Yhteensä Öhman pelasi SM-liigassa 419 ottelua ja teki niissä 264 pistettä. Kahdeksan Suomen-kauden jälkeen Öhman palasi kotimaahansa, kun hän teki kahden vuoden sopimuksen IK Oskarshamnin kanssa.
Stefanin veli Jens Öhman on myös entinen Elitserien-tason jääkiekkoilija.
Herttakaksikko
Herttakaksikko ("Neottia cordata") on pienikokoinen, pohjoisen havumetsävyöhykkeen kämmekkälaji, joka on saanut nimensä herttamaisista lehdistään. Sitä tavataan kosteista ja soistuvista kuusimetsistä.
Herttakaksikko kasvattaa hennon, 10–20 cm korkean varren. Sillä on vaakajuurakko, jonka hentojen rönsyjen avulla kasvi leviää kasvullisesti. Nimensä laji on saanut lehtiensä perusteella. Varren alaosassa on yleensä vastakkain asettuneina kaksi leveän herttamaista, 1–2,5 cm pituista lehteä. Kukattomassa varressa lehdet ovat varren päässä. Varren latvassa oleva kukinto on lyhyt, harsu tähkä, jossa on 3–10 kukkaa. Kukat ovat pieniä, noin 5 mm leveitä ja väriltään rusehtavan tai punertavan vihreitä. Kukan huomiota herättävin osa on kapea- ja suippoliuskainen, kannukseton huuli, joka on 2–3 kertaa muiden kehälehtien pituinen ja kärjestään kaksiliuskainen. Kukka tuoksuu epämiellyttävälle, ja haju muistuttaa lähinnä pilaantunutta ruokaa. Herttakaksikko kukkii Suomessa kesä-elokuussa. Näkyvää kukinta-aikaa pidentää se, että teriö pysyy tuoreena vielä siementen kypsyessäkin. Kasvin hedelmä on kellertävä, pystyhkö ja pullea kota.
Vaikka laji tunnettaan yhä paremmin nimellä "Listera cordata", on sen osoitettu olevan hyvin läheistä sukua pesäjuurelle ("Neottia nidus-avis"), jolloin nimistösääntöjen mukaisesti "kaksikot" (ent. "Listera") siirretään aikaisemmin kuvattuun sukuun "Neottia".
Herttakaksikko on levinneisyydeltään sirkumboreaalinen; toisin sanoen sitä esiintyy pääasiassa pohjoisen pallonpuoliskon havumetsävyöhykkeellä. Euroopassa sitä tavataan Britteinsaarilta, Fennoskandiasta, Pohjois-Saksasta ja -Puolasta, Baltiasta ja Venäjän pohjois- ja keskiosissa Länsi-Siperiaan saakka. Keski- ja Etelä-Euroopassa laji kasvaa vuoristometsissä muun muassa Alpeilla, Balkanilla sekä Kaukasuksen alueella. Herttakaksikon levinneisyysalue jatkuu Venäjän Tyynenmeren rannikolta Alaskaan, Kalliovuorille sekä Kanadaan. Lajia kasvaa myös Grönlannissa ja Islannissa.
Suomessa herttakaksikkoa voi löytää lähes koko maasta. Yleisimmillään se on Kainuussa ja Lapissa. Pienen kokonsa ja vaatimattoman ulkonäkönsä takia laji on kuitenkin vaikeasti havaittavissa. Etelä- ja Keski-Suomessa laji on viime vuosikymmeninä taantunut.
Herttakaksikkoa voi löytää metsistä lähes koko Suomesta, useimmiten kosteista ja soistuvista kuusimetsistä sammalen seasta. Kasvi muodostaa yleensä harvahkoja kasvustoja juuren rönsyjen avulla. Lajia ei voida pitää selvänä kalkinkarttajana tai -vaatijana.
Kukkia pölyttävät useimmiten sienisääsket ("Mycetophylidae") ja harsosääsket ("Sciaridae").
Helsingin kamarikuoro
Helsingin kamarikuoro on vuonna 2005 perustettu, ammattilaulajista koostuva sekakuoro. Kuoro jatkaa vuonna 1962 perustetun ja vuonna 2005 lakkautetun Radion kamarikuoron toimintaa. Kuoron taiteellisena johtajana toimii Nils Schweckendiek.
Quinn Hancock
Quinn Hancock (s. 8. toukokuuta 1977 Rock Creek, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija. Hänen pelipaikkansa on keskushyökkääjä ja hän siirtyi tammikuussa 2013 2. Bundesliigan Hannover Indiansiin.
Kanadalaiseen tapaan hän aloitti kiekkoilun nuorena ja nousi kaudeksi 1994–1995 yhteen pääjunioriliigoista Western Hockey Leagueen. Hancock pelasi neljä kautta junioreissa. Hänen paras juniorikautensa oli hänen viimeinen kausi, kun hän pelasi Prince George Cougarsissa kaudella 1997–1998. Hancock rikkoi kauden aikana joukkueensa yhden kauden maali-, syöttö- ja piste-ennätyksen, kun hän teki tehot 54+58.
Hancock siirtyi ammattilaiseksi kaudeksi 1998–1999, jolloin hän pelasi Worcesterin AHL-joukkueen ja Peorian ECHL-seuran välillä. Samoin kaksi seuraavaa kautta kuluivat osin pääfarmisarjatasolla ja osin alemmalla farmitasolla. Hancock siirtyi Eurooppaan kaudeksi 2001–2002. Hän pelasi kauden Saksan liigan Augsburgissa. Syksyllä 2002 Hancock siirtyi SM-liiga-seura Rauman Lukkoon.
Lukossa Hancock pelasi kaksi kautta. Jälkimmäisellä kaudellaan Hancock teki 44 tehopistettä ja oli Lukon paras pistemies. Kaudeksi 2004–2005 Hancock siirtyi Lukosta Jokereihin. Jokereissa hän pelasi vain yhden kauden, mutta Hancock jatkoi myös seuraavalla kaudella Suomessa ja siirtyi Tapparaan kaudeksi 2005–2006. Hancock kuului Tapparan runkopelaajiin heti ensimmäisellä kaduellaan ja keräsi 42 pistettä. Kahden Tappara-kauden jälkeen Hancock siirtyi kuitenkin lokakuussa 2007 Ruotsiin Södertäljeen kesken sopimuskautensa.
Södertäljessä Hancock pelasi kauden 2007–2008 loppuun. Hän palasi Suomeen kesken kauden 2008–2009, kun hän teki loppukauden mittaisen sopimuksen Jokereiden kanssa. Kesällä 2009 Hancock vaihtoi jälleen joukkuetta, kun hän teki sopimuksen DEL-liigan Iserlohn Roostersin kanssa. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Itävallan pääsarjan EC Graz 99ersiin ja kaudeksi 2011–2012 Tanskan pääsarjan SønderjyskE Ishockey -seuraan. Tanskassa Hancock voitti sarjan pronssimitalin.
Teemu Laine
Teemu Laine (s. 9. elokuuta 1982 Helsinki) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän pelasi viimeksi HV71:n joukkueessa SHL:ssä.
Laineen kasvattajaseura on Jokerit, jossa hän pelasi koko junioriuransa. SM-liigauransa hän aloitti Jokereissa, jossa hän pelasi kahdeksan kautta vuosina 1999–2004. New Jersey Devils varasi Laineen NHL:ään vuonna 2000 toisella kierroksella, vuorolla 39. Jokereista Laine siirtyi kolmeksi kaudeksi Tapparaan 2004–2007. Kaudella 2006–2007 Laine teki siihenastisen henkilökohtaisen piste-ennätyksensä, 30 pistettä, ja otti 136 rangaistusminuuttia.
Laine harrasti pikaluistelua SM-tasolla vuosina 1992–2000 ennen varaustaan NHL:ään. Hän edusti Helsingin Työväen luistelijoita. Hänen siskonsa Johanna Mäki (o.s. Laine) on monikymmenkertainen pikaluistelun Suomen mestari ja arvokisaedustaja.
Kaudeksi 2007–2008 Laine siirtyi Turun Palloseuraan. Hän rikkoi edellisellä kaudella saavuttamansa piste-ennätyksen tekemällä 45 tehopistettä. Koko sarjan pistepörssissä Laine sijoittui kolmanneksitoista ja voitti "Veikkauksen vedonlyönnin kultainen kypärä" -palkinnon olemalla sarjan pelaajista useimman ottelun ajan joukkueensa paras pistemies. 
Laine teki 11.10.–27.12.2007 peräti 21 ottelussa peräkkäin vähintään yhden pisteen ottelua kohden. SM-liigan pisin pisteputki on Raimo Helmisellä, 22 ottelua.
Laine pelasi kaudella 2007–2008 myös ensimmäiset aikuisten maaottelunsa Euro Hockey Tourin Moskovan-turnauksessa.
Seuraavalle kaudelle 2008–2009 Laine suuntasi Ruotsin Elitserieniin HV-71:een vuoden sopimuksella. Ensimmäisellä kaudellaan Laine pääsi seuransa HV-71:n mukana Elitserienin pudotuspeleissä aina loppuotteluihin saakka, häviten siellä kuitenkin Färjestadsille. Huhtikuussa 2010 Laine ratkaisi jääkiekon Ruotsin mestaruuden HV-71:lle ja oli pudotuspelien pistetilastossa jaetulla kolmannella sijalla 13 tehopisteellä (5+8).
Kesällä 2009 Laine teki HV-71:n kanssa kahden vuoden jatkosopimuksen, joka ulottui keväälle 2011 saakka. Kaudeksi 2011–2012 hän siirtyi KHL:aan. KHL:ssa Laine pelasi kaudet 2011–2014 edustaen Dinamo Minskia ja Donbass Donetskia. Ukrainalaisjoukkue Donbassa Donetskin jouduttua lopettamaan KHL:ssa Venäjän hyökättyä itä-Ukrainaan Laine siirtyi Ruotsin pääsarjaan, jossa pelasi HV71:n riveissä kolme kautta. Kaksi viimeistä kautta menivät kuitenkin suurelta osin loukkaantumisten merkeissä. Laine kykeni kahden kauden aikana pelaamaan vain 30 ottelua ja ennen kauden 2017–2018 alkua hän totesi ettei polvi kestä enää pelaamista.
Jonas Enlund
Jonas Enlund (s. 3. marraskuuta 1987 Helsinki) on suomalainen jääkiekkohyökkääjä, joka edustaa KHLssä pelaavaa Traktor chelyabinskiä.
Enlund aloitti kiekkoilun Pitäjänmäen Tarmon riveissä Helsingissä ja siirtyi sieltä HIFK:hon. Hän pelasi kaikissa junioriportaissa, ja voitti mestaruuden C- ja B-nuorissa. Kaudella 2005–2006 hän oli A-nuorten pistepörssin toinen tehoilla 24 + 18 = 37 yhteensä 37 ottelussa. Kaudeksi 2006–2007 Enlund siirtyi Tapparan A-nuoriin ja nousi samalla kaudella SM-liigaan.
Kesken kauden 2006–2007 Enlund nostettiin Tapparan kokoonpanoon A-nuorista. Hän vakiinnutti nopeasti pelipaikkansa joukkueessa ja pelasi runkosarjassa 46 ottelua, joissa teki kaksi maalia ja antoi yhden maalisyötön. Pudotuspeleissä hän pelasi viisi ottelua ilman tehopisteitä. Uransa ensimmäisen SM-liigamaalin Enlund teki kasvattajaseuraansa HIFK:ta vastaan. Hän pelasi Tapparassa kolme kokonaista kautta (2007–2010), saavuttaen pronssia keväällä 2008. Kaudella 2009–2010 Enlund jakoi SM-liigan maalipörssin voiton Juhamatti Aaltosen ja Jukka Hentusen kanssa.
Enlund siirtyi KHL-joukkue Sibir Novosibirskiin kaudeksi 2010–2011. Seuraavalla kaudella Enlund pelasi samassa ketjussa Tappara-ajoilta tutun Jori Lehterän ja Vladimir Tarasenkon kanssa. Kaudella 2012–2013 Enlund voitti KHL:n plus/miinus-tilaston. Lehterän siirryttyä NHL:ään Enlund pelasi tehopisteiden valossa parhaan kautensa, tehden tehot 17+28=45.
Enlund on käynyt läpi kaikki nuorisomaajoukkueet alle 16-vuotiaista aina alle 20-vuotiaisiin. Yhteensä juniorimaaotteluita kertyi 73 kappaletta, joista 41 alle 18-vuotiaana. Vuoden 2006 nuorten MM-kilpailut ovat toistaiseksi ainoa arvokisaedustus.
Hirvenhiihto
Hirvenhiihto on ampumahiihtoa muistuttava talviurheilulaji, joka sisältää ammunnan ja hiihdon lisäksi etäisyyden arviointiosuuden. Hiihtomatka on 7–9 kilometriä, ja se hiihdetään perinteisellä tyylillä asetta mukana kuljettaen. Alle 16-vuotiaiden ei tarvitse kantaa asetta mukanaan. Ammunta- ja arviointipaikat sijaitsevat hiihtoreitin varrella. Ammuntaosuudessa ammutaan hirvenmetsästyksen vaatimukset täyttävällä kiväärillä seisaaltaan kymmenen laukausta hirvikuviotauluun. Ammuntamatka on 100 metriä. Arviointiosuudessa arvioidaan kahden hirvenpääkuvion etäisyydet. Hirvenpäiden etäisyys arviointipaikasta on 50–200 metriä.
Maksimipistemäärä on 1200. Ammuntaosuuden pisteet lasketaan kertomalla ammuntatulos kuudella, jolloin ammunnasta voi saada maksimissaan 600 pistettä. Arviointipisteitä saa 300 oikeaan osuneesta arvioinnista. Jokaista virhemetriä kohden vähennetään kaksi pistettä. Hiihto-osuudessa sarjan nopein saa 300 pistettä. Muiden hiihtopisteet määräytyvät aikaerosta sarjan nopeimpaan niin, että jokaista sarjan nopeimmalle hävittyä kymmentä sekuntia kohden vähennetään yksi piste. Esimerkiksi 50 sekuntia nopeimmalle hiihtäjälle hävinneet saavat hiihdosta 295 pistettä. Kaikkein iäkkäimmät kilpailijat saavat useimmissa kisoissa täydet hiihtopisteet pelkästä reitin kiertämisestä. Tällainen käytäntö on tarpeen, jotta vältyttäisiin hengenvaarallisilta sairauskohtauksilta.
Hirvenhiihdosta on myös viestiversio, jossa kukin joukkueen jäsen ampuu viisi laukausta ampumahiihtotaulun kaltaiseen kuvioon ja arvioi yhden hirvenpääkuvion etäisyyden. Ohilaukauksista ja arviointivirheestä määrätään sakkokierroksia.
Hirvenjuoksu on saman lajin kesäversio, jossa hiihto on korvattu 4–5 kilometrin juoksulla. Asetta ei kanneta juostessa mukana, vaan se odottaa telineessä ampumapaikan läheisyydessä.
Luettelo 1 000 tehopistettä saavuttaneista NHL-pelaajista
Tämä on luettelo 1 000 tehopistettä NHL:n runkosarjassa saavuttaneista jääkiekkoilijoista. Lista kertoo tilanteen runkosarjakauden 2016–2017 päätyttyä, jolloin kaikkiaan 86 pelaajaa oli saavuttanut 1000 tehopistettä. Suomalaisista joukkoon kuuluvat Jari Kurri ja Teemu Selänne. Ainoastaan Wayne Gretzky on tehnyt urallaan yli 2 000 pistettä.
Kalmar
Kalmar on taajama ja entinen kaupunki kaakkois-Ruotsissa Kalmarin läänissä Itämeren rannalla. Vuoden 1971 kuntauudistuksessa Ruotsissa siirryttiin yhteen kuntamuotoon ja kaikista kaupungeista tuli kuntia. Nykyisin Kalmar on samannimisen, mutta alueeltaan vanhaa kaupunkia laajemman Kalmarin kunnan keskustaajama. Lisäksi Kalmar on koko Kalmarin läänin suurin taajama ja läänin pääkaupunki. Taajamassa oli vuoden 2010 lopussa 36 392 asukasta.
1200-luvulta 1600-luvulle Kalmar oli yksi Ruotsin tärkeimmistä kaupungeista, ja Kalmarin unioni perustettiin Kalmarin linnassa Eerik Pommerilaisen kruunajaisissa vuonna 1397. Hansaliiton aikana Kalmar oli merkittävä kauppapaikka.
Vanha kaupunki oli mantereen puolella, mutta 1600-luvulla rakennettu "uusi kaupunki" sijaitsee Kvarnholmenin (merkitsee suomeksi "Myllysaari") saarella. Kalmarissa on muhkeita barokkirakennuksia, kuten Kalmarin tuomiokirkko, jonka rakentaminen aloitettiin 1660. Muuta nähtävää kaupungissa on esimerkiksi Kalmarin linna ja Kalmarin merenkulkumuseo.
Vuonna 1972 rakennettiin kuusi kilometriä pitkä Öölannin silta, joka johtaa kaupungista Färjestadeniin Öölantiin.
Nykyisin Kalmarissa on konepajateollisuutta, Linné-yliopiston Kalmarin kampus ja TeliaSoneran tutkimusosasto. Volvon tehtaat ja suklaatehdas suljettiin 1990-luvulla, kiskokalustotehdas kahden omistajanvaihdoksen jälkeen 2005.
Kalmarin kunnan ystävyyskaupunki Suomessa on Savonlinna.
Kalmarissa on 16 kaupunginosaa, joiden sijainti käy ilmi oheisesta kartasta.Kalmarista on kotoisin jalkapalloseura Kalmar FF.
Norm Ullman
Norman Victor Alexander ”Norm” Ullman (s. 26. joulukuuta 1935 Provost, Alberta, Kanada) on entinen jääkiekkoilija. Keskushyökkääjä Ullman saavutti National Hockey Leaguessa 1410 ottelussa 1229 tehopistettä, jotka koostuvat 490 maalista ja 739 syötöstä. Jäähyjä hänelle tuomittiin 712 minuuttia.
Mainiona mailankäsittelijänä tunnettu Ullman pelasi uransa parhaat vuodet Detroit Red Wingsin NHL-seurassa. Siellä hänen laitahyökkääjänsä olivat maineikkaat Gordie Howe ja Ted Lindsay.
Rantaminttu
Rantaminttu eli peltominttu ("Mentha arvensis") on yleinen mintulta tuoksuva ruohovartinen kasvi.
Rantaminttu on ruohovartinen, 10–60 cm korkea kasvi. Lehdet ovat pareittain vastakkain, 2–6 cm pitkiä ja 1–2 cm leveitä, hammaslaitaisia ja hienon karvan peitossa. Kukat ovat vaaleanvioletit, huulimaiset ja kasvavat rypäinä kiinni varressa.
Rantaminttua tavataan luonnonvaraisena liki koko Euroopassa ja Aasiassa; Suomessa Oulun korkeudelle asti.
Rantaminttu kasvaa rannoilla, niityillä ja muilla kosteahkoilla paikoilla. Multamaassa se voi olla kiusallinen rikkaruoho.
Tommi Pietiläinen
Tommi Pietiläinen on suomalainen musiikkivideo-ohjaaja, joka on ohjannut videoita muun muassa The Crash -yhtyeelle. Pietiläisen videot ovat voittaneet useita palkintoja. Muun muassa The Crashin "Still Alive" ja "Lauren Caught My Eye" ovat voittaneet Kultaisen Muuvin.
The Morning Never Came
The Morning Never Came on suomalaisen doom metal -yhtyeen Swallow the Sunin ensimmäinen studioalbumi. Levyn yhdysvaltalainen versio julkaistiin vuonna 2005 Century Median kautta.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut J. Raivio.
Aika Mitsui
Aika Mitsui (; s. 12. tammikuuta 1993 Ōtsu, Shiga) on japanilainen poplaulaja, joka esiintyi Hello! Project -kollektiiviin kuuluvassa Morning Musume -tyttöbändissä. Hän liittyi yhtyeeseen vuonna 2006 ja toimi sen jälkeen myös useissa muissa Hello! Projectin ryhmissä, kuten Athena & Robikerottsu ja Guardians 4.
Mitsui ”valmistui” eli lähti Morning Musumesta vuonna 2012 ja vetäytyi hetkeksi julkisuudesta lähteäkseen opiskelemaan ulkomaille.
Ghosts of Loss
Ghosts of Loss on suomalaisen doom metal -yhtyeen Swallow the Sunin toinen studioalbumi. Albumista on kolme eri versiota: 2000 kappaletta painettu digipak-versio, jonka mukana CD:n lisäksi DVD, peruskansissa oleva CD+DVD-paketti, sekä normaali CD-versio.
Albumin singlekappale on "Descending Winters", jonka video on muun muassa lisä-DVD:llä.
Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 8.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Juha Raivio, paitsi "Fragile" Aleksi Munter.
Suovalkku
Suovalkku ("Hammarbya paludosa") on pääasiassa Euroopassa kasvava kämmekkäkasvien (Orchidaceae) heimoon kuuluvan monotyyppisen suvun "Hammarbya" ainoa laji. Suovalkku kuului aiemmin "Malaxis"-sukuun sääskenvalkun ("Malaxis monophyllos") kanssa. Suomessa laji on harvinaistunut ja rauhoitettu Ahvenanmaata lukuun ottamatta.
Suovalkun tieteellinen sukunimi "hammarbya" on johdettu Carl von Linnén maatilan Hammarbyn nimestä, lajinimi "paludosa" puolestaan tarkoittaa suolla kasvavaa.
Suovalkun pienestä varsimukulasta ei näytä kasvava juuria; ainoa aito juuri työntyy yleensä viimevuotisen mukulan sisään, ja sen uskotaan siirtävän symbioottisen juurisienen uuteen mukulaan. Koska kasvi on käytännössä juureton, sen vesitalous hoituu mukulaa ympäröivän sienirihmaston avulla.
Varsimukula itse on vain noin yhden senttimetrin korkuinen. Koska edellisen vuoden kasvu on yleensä kevääseen mennessä täysin sammalen peitossa, kasvaa uusi verso suoraan sen yläpuolelle. Kehittyvän varsimukulan yläosassa on kaksi tai kolme puolipyöreää, paksua lusikkamaista lehteä, joiden laidoissa on nähtävissä heikosti kehittyneitä itusilmuja. Lehtien välistä esiin työntyvä kukintovarsi on 2–15 senttimetriä korkea ja vihreäkukkainen. Yksittäisiä kukkia on 3–20 ja ne ovat halkaisijaltaan vain noin viiden millimetrin levyisiä. Kukkaperä on kiertynyt 360°. Tarkkaan katsomalla löytyy kämmekkäkasveille tyypillinen huuli, joka tällä lajilla osoittaa ylöspäin. Huuli on hieman kovera ja heikosti kelta-vihreäraitainen. Kannusta kukassa ei ole. Suovalkku kukkii heinä-elokuussa.
Suovalkku lisääntyy sekä siemenistä että itusilmuista. Itusilmut muodostavat hyvissä olosuhteissa uusia kasveja emokasvin ympärille, mutta niiden pienestä koosta johtuen ne luultavasti tarvitsevat juurisienen apua lähteäkseen kasvuun.
Suovalkun voi sekoittaa hieman kookkaampaan sääskenvalkkuun, jolla kuitenkin yleensä on vain yksi lehti.
Suovalkun päälevinneisyysalue ulottuu Ranskasta ja Britteinsaarilta Keski-Euroopan kautta Länsi-Venäjälle. Pohjoisessa sitä tavataan Fennoskandian pohjoisosia myöten. Satunnaisemmin lajia esiintyy Siperiassa, Pohjois-Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa.
Suomessa suovalkkua tavataan harvinaisena lähes koko maassa pohjoisinta Lappia lukuun ottamatta. Vuonna 2010 tehdyssä uhanalaistarkastelussa se luokiteltiin silmälläpidettäväksi.
Suovalkkuun voi törmätä monenlaisilla, keskiravinteisilla soilla kuten letoilla, lammenrantanevoilla ja nevarämeillä. Se viihtyy erityisesti rimpien reunoissa ja välikköpinnoilla sekä lampien reunuksissa. Usein sen kukinta-aikaan kasvista on näkyvissä ainoastaan kukkavarsi, sillä rahkasammal on kasvukauden aikana kasvanut pientä kämmekkää nopeammin, peittäen sen lehdet.
Suovalkku on monin paikoin kärsinyt soiden ojituksista ja turvetuotannosta, mutta on Suomessa vielä paikoin melko tavallinen.
Frank Baumann
Frank Baumann (s. 29. lokakuuta 1975 Würzburg, Länsi-Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, joka edusti 1. FC Nürnbergiä ja Werder Bremeniä. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Baumann aloitti uransa 1. FC Nürnbergissä, jossa hän pelasi vuosien 1994–1999 välillä lähes sata ottelua. Vuonna 1999 Baumann siirtyi Werder Bremeniin, jossa hän toimi sittemmin joukkueen kapteeninakin.
Saksan maajoukkuetta Baumann edusti 28 kertaa ja teki kaksi maaottelumaalia. Debyyttinsä maajoukkueessa hän teki 14. marraskuuta 1999 Oslossa 1–0-voitto-ottelussa Norjaa vastaan. Hän on edustanut maataan vuoden 2002 MM -ja vuoden 2004 EM-kisoissa.
Koharu Kusumi
Koharu Kusumi (, s. 15. heinäkuuta 1992, Nagaoka, Niigatan prefektuuri, Japani) on japanilainen J-pop-laulaja ja ääninäyttelijä.
Kusumi oli kokoonpanoltaan vaihtuvan Morning Musume -yhtyeen 7. sukupolven ainoa jäsen. Hän osallistui Hello! Project -tyttöbändikollektiiviin kuuluvan Morning Musumen vuoden 2005 koelauluihin, ja hänet valittiin yhtyeen jäseneksi keväällä 2005. Hän oli tuolloin vain 12-vuotias. Koelaulut ja Kusumin debyyttikonsertti esitettiin Hello! Morning TV-ohjelmassa.
Koharu julkaisi Hello! Projectissa useita singlejä ja albumeja. Hänen soolojulkaisunsa on julkaistu nimellä ”Tsukishima Kirari starring Kusumi Koharu”. Tsukishima Kirari on animehahmon nimi, jonka ääninäyttelijänä Koharu toimi Kirarin Revolution -animessa vuosina 2006–2009. Kusumi oli johtavassa roolissa Morning Musumen 31. singlessä. Hänet valittiin myös Morning Musumen 10. juhlavuoden erikoisyksikkö Morning Musume tanjō 10-nen kinentaihin. Yksikön 24. tammikuuta 2007 julkaistussa singlessä ”Bokura ga ikiru My Asia” Koharu sai selkeästi yhden päärooleista. Morning Musumen 34. singlessä ”Onna ni sachi Are” Kusumi sai johtoroolin live-esityksissä. Tanssikoreografiassa hän on keskimmäisellä paikalla, joka on perinteisesti kuulunut Ai Takahashille.
Kusumi on kuulunut Hello! Projectin kickball-joukkue Metro Rabbits H.P.:hen sen muodostamisesta, vuodesta 2006 lähtien.
Koharu lähti eli ”valmistui” Morning Musumesta ja Hello! Projectista 6. joulukuuta 2009. Hän ilmoitti syyksi aikomuksensa ryhtyä malliksi.
Stop töhryille
Stop töhryille oli Helsingin kaupunginvaltuuston vuonna 1998 aloittama hanke, jonka tarkoituksena oli poistaa graffitit, tarrat, tägit, julisteet ja muu niin sanottu katutaide Helsingin katukuvasta. Hanke noudatti niin sanottua nollatoleranssilinjaa, jonka mukaan sotketut seinät puhdistetaan heti graffitien ilmestymisen jälkeen. Helsingin kaupunki lopetti Stop töhryille -kampanjan, mutta jatkaa graffitien ja tarranliimaajien vastaista työtä.
Stop töhryn toimintaperiaatteena oli se, että Helsingin kaupunki ostaa yksityiseltä yritykseltä vartiointipalveluita valvomaan kaupungin omistamien kiinteistöjen sekä kaupungille kuulumattomien kiinteistöjen siisteyttä.
Hankkeen kustannukset olivat vajaa miljoona euroa vuodessa. Hankkeen seurauksena Stop töhryille -hankkeen omien tilastojen mukaan graffitien, tarrojen ja julisteiden määrä vähentyi huomattavasti. Helsingin kaupungin rakennusviraston julkaisun mukaan monet kokivat hankkeen toiminnan myönteisenä.
Hanke sai osakseen myös arvostelua. Paavo Arhinmäki ja kuusi muuta Helsingin kaupunginvaltuutettua tekivät 12. maaliskuuta 2008 aloitteen osan Stop töhryille -hankkeeseen varatusta rahasta käyttämiseen nuorisotyöhön. Aloitteessa arvosteltiin sitä, että Helsingin kaupunki ei ole tarjonnut graffitimaalareille myönteisiä ennalta ehkäiseviä tapoja ilmaista itseään ja että rahaa menee jatkuvasti suhteessa enemmän vartiointiliikkeen kuluihin kuin itse graffitien puhdistamiseen.
Helsingin kaupungin rakennusviraston Stop töhryille synnytti Helsingin nuorisotoimen sidosryhmäpiirissä vastaliikkeen, joka pyrkii vastineeksi nollatoleranssille muodostamaan joustotoleranssin, jonka mukaan ankarasta linjasta pitäisi luopua sekä sallia graffiti joillain alueilla. Liike synnytti Töhryfest-nimisen mielenosoituksen vastalauseeksi Finlandia-talossa pidetylle Stop töhryille -kampanjan kymmenvuotisjuhlatilaisuudelle. Vuonna 2009 Suvilahteen perustettiin laillinen graffitientekopaikka josta tuli varsin suosittu ja se palkittiin vuoden 2010 alussa Helsingin kulttuuritoimen myöntämällä vuoden 2009 kulttuuriteko -palkinnolla.