hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Victor Sillon
Victor Sillon (s. 24. joulukuuta 1927 Fort-de-France, Martinique) on entinen ranskalainen seiväshyppääjä.
Sillonin uran paras arvokisasaavutus oli neljäs sija Brysselin EM-kilpailuissa 1950 tuloksella 410 cm. Bernin EM-kilpailuissa 1954 hän sijoittui seitsemänneksi tuloksella 425 cm ja Tukholman EM-kilpailuissa 1958 sijalle 15 tuloksella 420 cm. Lontoon 1948 olympialaisissa hän sijoittui yhdeksänneksi tuloksella 395 cm. Melbournen 1956 ja Rooman 1960 olympialaisissa hän ei selviytynyt karsinnasta loppukilpailuun.
180-senttinen ja 74-kiloinen Sillon voitti seiväshypyssä Ranskan mestaruuden vuosina 1947–1951, 1954, 1956 ja 1958. Hän paransi Ranskan ennätystä useita kertoja vuosina 1948–1951, 1954–1956 ja 1960. Hän hyppäsi vuonna 1948 tuloksen 408 cm ja teki viimeisen ennätysparannuksensa vuonna 1960 tuloksenaan 441 cm.
Vaitelias mies
Vaitelias mies ("The Quiet Man") on John Fordin ohjaama yhdysvaltalainen romanttinen komediaelokuva vuodelta 1952. Se sijoittuu Irlannin vehreisiin maisemiin ja kertoo entisen ammattilaisnyrkkeilijän ja temperamenttisen irlantilaisnaisen romanssista.
"Vaitelias mies" oli John Fordin omia suosikkeja. Hän piti sitä yhtenä henkilökohtaisimmista elokuvistaan. Ford sai elokuvasta neljännen ja viimeisen parhaan ohjauksen Oscarinsa.
Elokuva valittiin vuonna 2013 Yhdys­valtojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteetti­sesti, historialli­sesti tai kulttuuri­sesti merkittäviä amerikkalais­elokuvia. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Vaiteliaan miehen" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
"Vaitelias mies" oli ollut John Fordin lempiprojekti jo pitkään ennen kuin hän sai mahdollisuuden sen kuvaamiseen 1950, jolloin John Wayne taivutteli Republic Picturesin rahoittamaan sen. Koska Ford halusi kuvata Irlannissa ja väreissä, elokuvan budjetti olisi suurempi kuin mihin B-elokuvia tuottava Republic oli tottunut. Republic suostui sillä ehdolla, että Ford ohjaisi sitä ennen "Apassilinnakkeen" ja "Keltaisen nauhan" kaltaisen lännenelokuvan. Sopimuksen tuloksena syntyi "Rio Grande" (1950), jonka pääosissa näyttelivät John Wayne ja Maureen O'Hara.
Maurice Walshin alkuperäinen tarina oli ilmestynyt 1933. Fordin projektina se on ollut ainakin vuodesta 1944 lähtien, jolloin hän kertoi haluavansa Waynen ja O'Haran elokuvan pääosiin. Käsikirjoituksen ensimmäisen version kirjoitti Richard Llewellyn. Se oli kuitenkin liian poliittinen, joten Frank S. Nugent kirjoitti uuden version, joka keskittyi rakkaustarinaan.
"Vaitelias mies" kuvattiin Irlannissa kesällä 1951. Tekijöiden mukaan kuvauksissa oli hauska ja rento tunnelma. Ainut tyytymätön oli Republicin johtaja Herbert Yates, jonka mielestä maaseutu oli liian "vihreää" ja huumori liian irlantilaista, minkä vuoksi hän pelkäsi elokuvan kaupallisen menestyksen puolesta.
Elokuva sai vuonna 1952 seuraavat palkinnot:
Lisäksi elokuva oli ehdolla seuraavien palkintojen saajaksi:
Robert Kerr (kirjailija)
Robert Kerr (1755 Roxburghshire – 11. lokakuuta 1813) oli skotlantilainen kirjailija, joka kirjoitti ja käänsi useita tieteellisiä teoksia.
Kerrin isä oli jalokivikauppias James Kerr. Kerr opiskeli lääketiedettä Edinburghin yliopistossa ja toimi kirurgina Edinburgh Foundling Hospitalissa. Hän käänsi useita tieteellisiä teoksia englanninkielelle, kuten Antoine Lavoisierin "Traitée Elémentaire de Chimie" vuonna 1789. Vuonna 1792 hän julkaisi kaksiosaisen käännöksen "The Animal Kingdom" Linnén neliosaisesta Systema Naturaesta. Hän ei koskaan julkaissut sarjan kahta jälkimmäistä osaa.
Vuonna 1794 Kerr luopui kirurgin praktiikastaan ja perusti paperitehtaan Berwickshireen. Yritys epäonnistui ja hän ryhtyi jälleen kirjoittamaan hengenpitimikseen vuonna 1809. Hän julkaisi useita pienempiä töitä, kuten "General View of the Agriculture of Berwickshire". Hänen viimeinen käännöksensä oli Georges Cuvierin "Recherches sur les ossements fossiles de quadrupedes". Teos julkaistiin postuumisti nimellä "Essays on the Theory of the Earth".
Hänen muita töitään ovat muun muassa järkälemäinen 18-osainen "A General History and Collection of Voyages and Travels", jonka hän aloitti 1811 ja jonka viimeiset osat julkaistiin postuumisti 1820-luvulla. Kerrillä oli kolme lasta, poika ja kaksi tytärtä.
Teoksessaan "The Animal Kingdom" Kerr nimesi useita eläinsukuja ja -lajeja, muun muassa kettukusun ("Trichosurus vulpecula") ja neitokakadun ("Nymphicus hollandicus").
Georges Breitman
Georges Breitman (27. maaliskuuta 1920 Pariisi – 27. tammikuuta 2014 Pariisi) oli ranskalainen yleisurheilija. Hänen päälajinsa oli seiväshyppy.
Breitman sijoittui seiväshypyssä Oslon EM-kilpailuissa 1946 kuudenneksi tuloksella 390 cm. Brysselin EM-kilpailuissa 1950 hän sijoittui kahdeksanneksi tuloksella 380 cm. Lontoon 1948 olympialaisissa hän karsiutui seiväshypyn loppukilpailusta. Helsingin 1952 olympialaisissa hän osallistui kymmenotteluun, jonka hän jätti kesken.
172-senttinen ja 60-kiloinen Breitman voitti seiväshypyssä Ranskan mestaruuden vuosina 1943–1946 sekä 1953. Vuonna 1949 hän teki Ranskan ennätyksen 411 cm. Hänen uransa paras tulos oli vuonna 1952 hypätty 413 cm.
Tuhansien lääkkeiden ja lärvien maa
Tuhansien lääkkeiden ja lärvien maa on rap-artisti/-tuottaja Panama Rayon "Puukko-Allu"-nimellä julkaistu ensimmäinen virallinen studioalbumi. Albumi julkaistiin 26. syyskuuta 2008 HCR Recordsin kautta. Levyllä esiintyyvät K.G.B.-jengistä tutut Mehmed, Tuupo, Make, Hepo-Reko, Lefa, Ipiza ja Puoskari. Albumia on ollut tuottamassa muun muassa DJ Ressu Italo. Sen julkaisugaala järjestettiin ravintola Lepakkomiehessä, jossa esiintyi myös helsinkiläinen rap-artisti Petos.Kappaleessa "Setä" on sama biitti kuin Heikki Kuulan "Odevenks?" -kappaleessa. Lisäksi "Setä" -kappaleella ei räpätä, vaan siinä puhuu Jammu Siltavuori. Siltavuoren puhe on otettu "Kolmas pyörä" -ohjelman haastattelusta.
Suomihuiput (Harri Marstio)
Suomihuiput on suomalaislaulaja Harri Marstion kokoelmalevy, joka julkaistiin vuonna 2003. Levy on osa Suomihuiput-kokoelmalevysarjaa.
Åkerblom-liike
Åkerblom-liike tai åkerblomilaisuus oli lahko Suomessa 1910-luvun lopulla ja 1920-luvun alussa. Liikkeen johtajana toimi Maria Åkerblom yhdessä muun muassa Eino Vartiovaaran kanssa.
Liike sai alkunsa Snappertunassa vuonna 1917, jolloin kaksitoistavuotiaan Åkerblomin uskottiin saavan profetioita Jumalalta. Åkerblom oli vakavasti sairas ja saarnasi nukkuessaan transsinkaltaisessa tilassa. Åkerblom alkoi saada kannattajia.
Maria Åkerblom aloitti toimintansa Etelä-Suomessa, mutta suuren kannatuksen hän sai vasta siirryttyään Pohjanmaalle. Kokkolan ruotsinkielisten parissa liike kasvoi, samaten muun muassa Teerijärven kylässä.
1910-luvun ja 1920-luvun taitteessa kritiikki liikettä vastaan kasvoi. Huhujen mukaan liikkeen jäsenet pahoinpitelivät ihmisiä. Väitettiin myös, että liikkeen jäsenet varastelivat. Oikeuden käsittelyyn tuli myös tapaus, jossa Maria Åkerblom olisi ampunut yleisellä paikalla nimismiestä päin. Paikalla olleet liikkeen jäsenet todistivat tätä vastaan. Rikokset ja väärät valat johtivat yhä useampien jäsenten vangitsemiseen.
Åkerblom-liikkeen johtajat olivat vaatineet jäseniään luovuttamaan omaisuutensa liikkeelle. Ensin jäsenet muuttivat Helsinkiin, ja tavoitteena oli myöhemmin siirtyä Pyhään Maahan. Rikokset, vankeustuomiot ja niitä seuranneet ongelmat johtivat kuitenkin liikkeen kuihtumiseen. Åkerblom itse joutui vankilaan kahdeksaksi vuodeksi, jona aikana liike oli pirstaloitunut. Ainoastaan pieni ryhmä pysyi Åkerblomille uskollisena hänen kuolemaansa (1981) asti.
Kansalaissodan jälkeen vallinneen elintarvikepulan aikana åkerblomilaiset harjoittivat Kokkolassa hyväntekeväisyyttä. He kutsuivat luokseen varattomien perheitten nälkää näkeviä lapsia ja tarjosivat heille ruokaa. Myöhemmin liike järjesti leikki- ja askarteluiltoja, joita Maria Åkerblom johti.
Georges Damitio
Georges Étienne Louis Damitio (20. toukokuuta 1924 Toulouse, Ranska – 7. syyskuuta 1994) oli ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli korkeushyppy.
Damitio sijoittui Lontoon 1948 olympialaisissa korkeushypyssä viidenneksi tuloksella 195 cm ja pituushypyssä kuudenneksi tuloksella 707 cm. Brysselin EM-kilpailuissa 1950 hän osallistui vain korkeushyppyyn ja sijoittui kuudenneksi tuloksella 190 cm. Helsingin 1952 olympialaisissa hän sijoittui korkeushypyssä 13:nneksi tuloksella 190 cm.
185-senttinen ja 79-kiloinen Damitio voitti Ranskan mestaruuden korkeushypyssä vuosina 1947–1949 ja 1951–1953 sekä pituushypyssä vuonna 1947. Hän paransi korkeushypyn Ranskan ennätystä vuonna 1948 tulokseen 197 cm ja seuraavana vuonna tulokseen 202 cm.
Claude Bénard
Claude Bénard (s. 6. lokakuuta 1926 Gien, Loiret, Ranska) on entinen ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli korkeushyppy.
Bénard saavutti Brysselin EM-kilpailuissa 1950 korkeushypyssä pronssia tuloksella 193 cm. Lontoon 1948 olympialaisissa hän karsiutui tuloksella 180 cm ja Helsingin 1952 olympialaisissa hän sijoittui 18:nneksi tuloksella 190 cm.
178-senttinen ja 68-kiloinen Bénard hyppäsi ennätyksekseen tuloksen 196 cm vuonna 1950. Ranskan mestaruutta hän ei voittanut kertaakaan.
Triptolemos
Triptolemos () oli kreikkalaisessa mytologiassa Eleusiin kuninkaan Keleoksen ja Metaneiran poika, joka tunnettiin maanviljelyn keksijänä ja Eleusiin mysteereiden heeroksena.
Kun Demeter kiersi ympäri maata etsimässä tytärtään Persefonea vanhan naisen hahmossa, hän sai vieraanvaraisen vastaanoton kuninkaalta saavuttuaan Eleusiin, ja Keleos pyysi häntä lastenhoitajaksi pojilleen Demofonille ja Triptolemokselle.
Palkitakseen Keleoksen vieraanvaraisuuden Demeter päätti tehdä tehdä Demofonista kuolemattoman polttamalla tämän kuolevaisen sielun pois perheen tulisijalla joka yö. Metaneira kuitenkin yllätti jumalattaren eräänä yönä pitämässä poikaansa tulessa ja keskeytti rituaalin huutamalla kauhusta, jolloin hänen poikansa paloi tuhkaksi. Demeter paljasti tällöin itsensä, ja opetti korvaukseksi Triptolemokselle maanviljelyn taidon. Triptolemos siirtyi ympäri Kreikkaa lohikäärmeiden vetämällä siivekkäillä vaunuilla ja opetti maanviljelyn taitoa kaikkialla, minne hän meni.
Kun Triptolemos saapui Aasia skyyttien luo, heidän kuninkaansa Lynkos kateellisena vieraansa taidoista yritti murhata hänet. Demeter kuitenkin muutti kuninkaan ennen tätä ilvekseksi.
Triptolemoksen palattua takaisin Attikaan hänen isänsä halusi surmata hänet, mutta Demeter käski Keleoksen luovuttaa valtakuntansa pojalleen. Kuninkaaksi noustuaan Triptolemos perusti Thesmoforian, riitin Demeterin kunniaksi.
Triptolemosta kunnioitettiin erityisesti Eleusiin lisäksi myös Ateenassa.
Georges Audouy
Georges Audouy (s. 18. toukokuuta 1926 Notre-Dame-de-Liesse, Aisne, Ranska) on entinen ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli korkeushyppy.
Audouy sijoittui Oslon EM-kilpailuissa 1946 korkeushypyssä kahdeksanneksi tuloksella 190 cm. Hän voitti Ranskan mestaruuden samana vuonna. Ennätyksekseen 180-senttinen ja 72-kiloinen Audouy hyppäsi 194 cm vuonna 1949.
Jacques Madubost
Jacques Madubost (6. kesäkuuta 1944 Dangeau, Eure-et-Loir – 29. kesäkuuta 2018) oli ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli korkeushyppy.
Madubost voitti Budapestin EM-kilpailuissa 1966 korkeushypyssä kultaa tuloksella 212 cm. Samana vuonna hän paransi Ranskan ennätystä ensin 214:ään ja sitten 215 senttimetriin. Ranskan mestaruutta hän ei kertaakaan voittanut.
Madubost oli pituudeltaan 193-senttinen ja painoi parhaina urheiluvuosinaan 79 kiloa.
Robert Sainte-Rose
Robert Sainte-Rose (s. 5. heinäkuuta 1943 Fort-de-France, Martinique) on entinen ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli korkeushyppy.
Sainte-Rose saavutti Budapestin EM-kilpailuissa 1966 korkeushypyssä hopeaa tuloksella 212 cm; kultaa voitti samalla tuloksella hänen maanmiehensä Jacques Madubost. Méxicon 1968 olympialaisissa hän sijoittui yhdeksänneksi tuloksella 209 cm. Ateenan EM-kilpailuissa 1969 hän sijoittui kymmenenneksi tuloksella 208 cm ja Rooman EM-kilpailuissa 1974 sijalle 13 tuloksella 210 cm. Tokion 1964 olympialaisissa ja Helsingin EM-kilpailuissa 1971 hän ei selviytynyt karsinnasta loppukilpailuun. Sisäratojen EM-kilpailuissa 1968 Madridissa hän sijoittui kahdeksanneksi tuloksella 208 cm.
Ranskan mestaruuden 189-senttinen ja 79-kiloinen Sainte-Rose voitti vuosina 1964–1968. Ranskan ennätyksen hän hyppäsi neljästi: 212 cm vuonna 1965, 215 cm vuonna 1966, 216 cm vuonna 1967 sekä 219 cm vuonna 1968.
Ensio Koivunen
Ensio Kalevi Koivunen (23. kesäkuuta 1930, Impilahti – 27. toukokuuta 2003) oli suomalainen sarjamurhaaja. Hän murhasi pakokaasulla kolme naispuolista liftaajaa kesällä 1971, tästä tulee hänen liikanimensä "Häkä-Enska".
Henry-Junior Elliot
Henry-Junior Elliot (s. 15. helmikuuta 1946 Reims, Ranska) on entinen ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli korkeushyppy.
Elliot sijoittui Ateenan EM-kilpailuissa 1969 korkeushypyssä neljänneksi tuloksella 214 cm. Münchenin 1972 olympialaisissa hän sijoittui 15:nneksi tuloksella 210 cm. Méxicon 1968 olympialaisissa ja Helsingin EM-kilpailuissa 1971 hän karsiutui loppukilpailusta. Sisäratojen EM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa Prahassa 1967 ja Belgradissa 1969, molemmilla kerroilla tuloksella 214 cm.
Ranskan mestaruuden 175-senttinen ja 80-kiloinen Elliot voitti ulkoradoilla vuosina 1971–1972 sekä hallissa vuonna 1974. Vuonna 1968 hän hyppäsi Ranskan ennätyksen 217 cm.
Storvreta IBK
Storvreta Innebandy Klubb on 1989 perustettu ruotsalainen salibandyn erikoisseura Uppsalan Storvretan taajamasta. Se on Ruotsin neljänneksi suurin salibandyseura 711 lisenssipelaajalla ja 1700 pelaajalla. Seura järjestää vuosittain Ruotsin suurimman salibandyturnauksen Storvretacupin. Miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2013–2014 Ruotsin salibandyn korkeimmalla sarjatasolla Svenska Superliganissa. Kotiottelunsa he pelaavat IFU-areenalla. Seuran naisten edustusjoukkue pelaa I-divisioonaa.Storvreta IBK - Seuran kotisivu
Warbergs IC
Warbergs Innebandy Club 85 (lyh. WIC 85) on vuonna 1985 perustettu ruotsalainen salibandyn erikoisseura Varbergistä. Seurasta käytetään tavallisesti nimitystä "Warbergs IC" ja numerointi jätetään usein pois. Miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2013–2014 Ruotsin korkeimmalla sarjatasolla Svenska Superliganissa. Joukkueella on neljä Ruotsin mestaruutta ja 3 Euroopan Cupin voittoa.
IBF Falun
Innebandyföreningen Falun on ruotsalainen salibandyn erikoisseura Falunista. Miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2018-2019 Ruotsin salibandyn korkeimmalla sarjatasolla Svenska Superliganissa.
Pixbo Wallenstam IBK
Pixbo Wallenstam Innebandy Klubb on vuonna 1981 perustettu ruotsalainen salibandyn erikoisseura Mölnlyckestä. Seuran sekä miesten että naisten edustusjoukkueet pelaavat Ruotsin korkeimmalla sarjatasolla – miehet Svenska Superligania ja naiset Superligania. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa kotiottelunsa Lisebergshallenissa. Seuran peliasu on kotona musta ja vieraissa punainen.
Kuka pelkää Virginia Woolfia? (elokuva)
Kuka pelkää Virginia Woolfia? () on vuonna 1966 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen draamakomedia, jonka on ohjannut Mike Nichols. Se perustuu Edward Albeen samannimiseen näytelmään vuodelta 1962.
Näytelmän ja elokuvan alkuperäinen nimi on sanaleikki Disneyn "Kolme pientä porsasta" -elokuvan laulusta "Pahaa sutta ken pelkäisi?", ja viittaa myös feministikirjailija Virginia Woolfiin.
Elokuvan henkilöinä ovat kaksi pariskuntaa, joista miehet ovat professoreja samalla yliopistossa. Tapahtumien ajankohta on juhlien jatkoilla vanhemman pariskunnan kotona.
Elizabeth Taylor sai Oscarin roolistaan Marthana, vanhemman professorin rouvana ja Sandy Dennis sivuosa-Oscarin Honeyn roolista. Lisäksi elokuva sai kolme muuta Oscaria parhaasta kuvauksesta, lavastuksesta ja puvustuksesta.
Elokuva valittiin vuonna 2013 Yhdys­valtojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteetti­sesti, historialli­sesti tai kulttuuri­sesti merkittäviä amerikkalais­elokuvia. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Sahankylä (Kauhajoki)
Sahankylä on kylä Kauhajoen koillisosassa, Aronkylän ja Lustilan sekä Ikkeläjärven välissä. Kylän läpi kulkee länsi–itäsuunnassa Ikkeläjärventie (paikallistie 17109). Asukkaita Sahankylässä on noin 200 (2007). Kylä sijaitsee 118 metrin korkeudessa merenpinnasta.
Kylässä toimii vuonna 1951 perustettu koulu, jossa on luokat 1–6. Kun naapurikylä Ikkeläjärveltä vuonna 1999 lakkautettiin koulu, oppilaat siirtyivät sieltä Sahankylän kouluun.
Sahankylä on varsin nuori kylä, sillä pääosa kylän pelloista on raivattu ja taloista rakennettu sotien jälkeen. Kuitenkin kylässä sijaitsevat Isoluoman ja Hautalan (entinen Hauta-Aho) tilat ovat 1800-luvuilta. Nykyinen Ponsimaan tila (entinen Hautaoja) on vuodelta 1909. Isoluoman talo toimi aikoinaan vuosikymmenten ajat metsätöissä olleiden työmiesten ja rintakyläläisten isäntien majatalona.
Sahankylään perustettiin 1940- ja 1950-lukujen taitteessa Suomen suurin yhtenäinen rintamamiesalue, joka perustui maanhankintalakiin. Kylään saapui raivaajia eri puolilta Suomea, jotka perustivat kylään yhteensä 42 asutustilaa. Sahankylästä muotoutui raivauksen vuoksi säännöllisen muotoinen kokonaisuus suorine linjoineen. 1970- ja 1980-luvuilla Sahankylästä muutti paljon väkeä työn perässä Ruotsiin.
Perimätiedon mukaan Kauhajoen kirkon kello piilotettiin Kauhajoen kapinan aikana Sahankylässä sijaitsevaan Vaunulampeen, eikä ole tiedossa, onko kello yhä lammessa. Venäläiset polttivat Kauhajoen kirkon tapuleineen ja pappilan lopulta 1. syyskuuta 1808.
Kultakuoriainen
Kultakuoriainen ("Cetonia aurata") on lehtisarvisiin ("Scarabaeidae") kuuluva kovakuoriaislaji.
Kotelosta kuoriutumisen jälkeen täysikasvuinen kultakuoriainen on keskimäärin noin 20 millimetrin mittainen.
Kuoriainen on väriltään yleensä kiiltävän metallinvihreä, vaikka yksilökohtaisesti väritys saattaakin joskus vaihdella myös pronssin, kuparin, violetin, sinimustan ja harmaan välillä. Se on leveäselkäinen ja sen peitinsiivissä on ohutta vaaleaa kirjailua. Kultakuoriainen muistuttaa suuresti lähisukulaistaan kuparikuoriaista ("Protaetia cuprea" tai "Potosia cuprea").
Kultakuoriaiset ovat melko yleisiä koko Euroopassa, mutta erityisesti niitä esiintyy Etelä- ja Keski-Euroopassa.
Suomessa kultakuoriainen on yleinen lähes koko maassa.
Aikuinen kultakuoriainen on päiväaktiivinen ja viihtyy kesän auringonpaisteessa. Se on myös taitava lentäjä: lentoon lähtiessään sen ei tarvitse levittää peitinsiipiään, sillä kuoriainen voi työntää lenninsiipensä esille peitinsiipien alla olevista lovista.
Kuoriainen viihtyy hyvin putkikasvien kukinnoilla, joilla se käyttää kukkien siitepölyä ja terälehtiä ravinnokseen. Kuoriaiselle kelpaa hyvin myös ruusun, ohdakkeen ja mesiangervon kukat.
Toukat elävät lahossa puuaineksessa tai kasvien juuria syöden.
Banco Santander
Banco Santander, S.A. on Espanjan suurin pankki. Se on pankkiryhmä Grupo Santanderin keskeinen osa. Pankki on kotoisin espanjalaisen Kantabrian maakunnan Santanderin kaupungista, jonne se perustettiin 1857.
Banco Santander ja Central Hispano yhdistyivät 1999, ja niistä muodostui Banco Santander Central Hispano (BSCH). Ryhmä osti 2004 brittiläisen Abbeyn, jonka nimeksi muuttui vuonna 2011 Santander.
Subprime-kriisin pyörteissä Banco Santander osti Bradford & Bingleyn talletusliiketoiminnan ja 200 toimipaikasta koostuvan konttoriverkoston. B&B-brandi jäi toistaiseksi käyttöön, mutta talletukset siirtyivät brittipankki Abbeyn haltuun, jonka Santander osti vuonna 2004. Kaupassa Santander maksoi 400 miljoonaa puntaa B&B:n 2,7 miljoonasta asiakkaasta, joilla oli yhteensä noin 21 miljardin punnan talletusvarat pankissa. B&B:n suurin ongelma, 41 miljardin punnan asuntolainakanta, ei kelvannut ostajille ja jäi valtion ongelmaksi. B&B:n hankinta vahvisti Banco Santanderin asemaa saarivaltiossa. Yritys oli ehtinyt ostaa jo aikaisemmin heinäkuussa brittiasuntolainoittaja Alliance & Leicesterin.
Santanderilla on rahoitusalan liiketoimintaa myös Suomessa. Lisäksi Santander osti 2009 alussa GE Moneyn Suomen liiketoiminnat, joita on ryhdytty hoitamaan Santander Consumer Financen alla.
VHDL
VHDL eli VHSIC Hardware Description Language (, VHSIC) on suosittu laitteistokuvauskieli. Kieli on standardoitu IEEE 1076.
Toisin kuin perinteisissä ohjelmointikielissä (esimerkiksi C-kieli tai Java) VHDL:n periaatteena on kuvata laitteiston, erityisesti digitaalipiirien, toimintaa tai rakennetta tekstimuotoisesti. Kieli on kehitetty alun perin Yhdysvaltojen puolustusministeriön aloitteesta, ja sen syntaksi perustuu Ada-ohjelmointikieleen. VHDL on nykyään Verilogin ohella laajimmin käytössä olevia laitteistokuvauskieliä mm. elektroniikkateollisuudessa.
VHDL:llä kirjoitetun koodin suoritus jäljittelee laitteiston käyttäytymistä, siksi oletuksena koodi suoritetaan rinnakkaisesti. Toisaalta myös peräkkäin suoritettavaa koodia on mahdollista kirjoittaa. VHDL-mallin toiminnallisuutta simuloidaan ajamalla koodia kehitysympäristössä joka sisältää simulaattorin (esim. Mentor Modelsim). VHDL:llä kirjoitettuja malleja hyödynnetään usein myös logiikkasynteesissä, jossa malli muunnetaan synteesiohjelmiston avulla piirustuksiksi fyysisesti toteuttamiskelpoiselle mikropiirille (erityisesti usein ASICille) tai ohjelmointitiedostoksi FPGA-piirille. Laitteistosynteesiin kelpaavan VHDL-mallin kirjoittaminen vaatii erityishuomiota kirjoittajalta, sillä kaikki kielen rakenteet eivät ole toteuttamiskelpoisia fyysisessä piirissä joko ollenkaan tai tehokkaasti.
Yksinkertaisimmillaan VHDL:llä voidaan kuvata logiikkapiirejä, pitemmälle kehitettäessä voidaan myös kuvata kokonaisia järjestelmiä kuten tietokoneita. Koska suunniteltavat piirit muuttuvat koko ajan monimutkaisemmiksi, ei niitä juurikaan enää suunnitella käsin vaan VHDL:n kaltaisilla laitteistokuvauskielillä. Toisaalta nykyään monimutkaisimpien piirien kanssa VHDL:nkin ilmaisuvoima alkaa osoittamaan rajansa, ja siksi sen korvaamista korkeamman abstraktiotason tarjoavilla kielillä tutkitaan.
Esimerkkilohko, jossa ulostulosignaali on sisään tulevien signaalien looginen and-operaatio.
Lassie palaa kotiin
Lassie palaa kotiin on ensimmäinen Lassie-koirasta kertova elokuva. Se kertoo köyhän yorkshireläispojan ja hänen koiransa välisestä ystävyydestä. Laman takia pojan vanhemmat joutuvat myymään koiran rikkaalle kreiville ja perheen isä joutuu lähtemään armeijaan. Lassie karkaa jatkuvasti uudesta kodistaan, kunnes kreivi vie koiran kauas Skotlantiiin. Lassie matkaa kuitenkin takaisin kotiin kohdaten paljon vaaroja sekä ymmärtäen, miten julmia ja onnettomia ihmisiä voi olla. Lopulta Lassie saapuu jouluna kotiin Yorkshireen ja loppu on onnellinen.
Elokuva oli Oscar-ehdokkaana parhaasta kuvauksesta. Siinä oli sivuosassa Elizabeth Taylor, vuosikymmeniä kestäneen uransa ensimmäisessä elokuvaroolissa.
Ei rahasta
Ei rahasta on jännityselokuva vuodelta 1960. Sen englanninkielinen nimi "BUtterfield 8" viittaa puhelinkeskusten nimeämiseen kahdella isolla alkukirjaimella. Elokuva perustuu Jon O'Haran romaaniin. Se kertoo nuoresta naisesta, jonka ruumis löydetään hukkuneena New Yorkista.
Elizabeth Taylor sai suorituksestaan Oscarin.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 "Ei rahasta" saa kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Perry King
Perry Firestone King (s. 30. huhtikuuta 1948) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan kenties parhaiten roolistaan etsivä Cody Allenina sarjassa "Riptide" (1984−1986).
King teki ensimmäisen elokuvaroolinsa vuonna 1972 Kurt Vonnegutin kirjaan perustuvassa elokuvassa "Teurastamo 5". Hän myös koe-esiintyi Han Solon roolia varten elokuvaan "Tähtien sota" (1977), mutta rooli meni lopulta Harrison Fordille.
"Riptiden" lisäksi King on myös esiintynyt kymmenissä muissa televisiosarjoissa, kuten "Melrose Place" ja "Will & Grace".
King on myös intohimoinen moottoripyöräilyn harrastaja ja hän kuuluu American Motorcyclist Associationin hallitukseen.
28 xiuta
28 xiuta (二十八宿, pinyin: èrshíbā xiù) merkitsee kiinalaisessa tähtitieteessä sekä taivaan sektoria että tähtikuviota, jonka mukaan sektori on nimetty. Kiinalaiset käyttivät 28 xiuta määritellessään auringon, kuun, planeettojen, komeettojen, meteoriittien, supernovien ym. taivaan ilmiöiden sijaintia.
Taivaankansi jaetaan "kolmeen aitaukseen", jotka sisältävät sirkumpolaariset tähdet, sekä 28 xiuhun, joita lännessä kutsutaan kuunhuoneiksi, koska kuun vaiheen ja kuun "asuttaman" xiun perusteella pystyttiin määrittelemään auringon kulloinenkin suunta. Kuun kausi on n. 28 päivää, joten kolmen aitauksen ulkopuolelle jäävä taivaankansi jaettiin 28 osaan. Jokaista sektoria määrittää ekliptikan tuntumassa sijaisevista kirkkaista tähdistä muodostettu tähtikuvio, jota myös kutsutaan nimellä "xiu".
Xiun keskeisten tähtikuvioiden tähdet olivat ekliptikalla n. 2000 eaa., joten on oletettavaa, että 28 xiuta kehitettiin niihin aikoihin. Ne kuvailtiin kirjallisesti ensi kertaa Zhou-dynastian kaudella. Han-dynastian aikana ne jaettiin neljään ryhmään ilmansuuntien mukaan. Näitä neljää ilmansuuntaa kutsuttiin "kuviksi" (xiàng 象), mutta yleinen nykynimitys niille on "tähdistö". Pohjoisen tähdistö on "Musta kilpikonna" eli "Tumma soturi" (北方玄武 běifāng xuánwǔ), idän tähdistö on "Sinivihreä lohikäärme" (東方青龍 dōngfāng qīnglóng), etelän tähdistö on "Punainen lintu" (南方朱雀 nánfāng zhūquè) ja lännen tähdistö on "Valkoinen tiikeri" (西方白虎 xīfāng báihǔ). Kukin tähdistö sisältää seitsemän xiuta.
Musta kilpikonna
Musta kilpikonna (玄武 pinyin: xuánwǔ, kirjaimellisesti tumma soturi; japani: kanji 玄武, hiragana げんぶ; korea: 현무; vietnam: Huyềnvũ) on yksi neljän kiinalaisen tähdistön symboleista, neljästä eläimestä. Sitä kutsutaan myös nimellä "Pohjoisen tumma soturi" (北方玄武 běifāng xuánwǔ), koska sanaa "kilpikonna" käytetään päivittäisessä kielenkäytössä ilmaisemaan kielteisiä seksuaalisväritteisiä asioita ja näin sen käyttöä puheessa pidetään hyvien tapojen vastaisena. Se on pohjoisen, talven ja keskiyön symboli.
Tähdistöä voidaan kuvata kolmella tapaa:
"Mustan kilpikonnan" tähdistö koostuu seitsemästä xiusta eli tähtikuvioista:
Sinivihreä lohikäärme
Sinivihreä lohikäärme (青龍, yksinkert.: 青龙, pinyin: qīnglóng; japani: kanji 青竜, hiragana せいりゅう; korea: 청룡; vietnam: Thanhlong) on yksi neljän kiinalaisen tähdistön symboleista, neljästä eläimestä. Sitä kutsutaan myös nimellä "Idän sinivihreä lohikäärme" (東方青龍, yksinkert.: 东方青龙; pinyin: dōngfāng qīnglóng). Se on idän, kevään ja aamun symboli.
"Sinivihreän lohikäärmeen" tähdistö koostuu seitsemästä xiusta eli tähtikuvioista:
Punainen lintu
Punainen lintu (朱雀 pinyin: zhūquè; japani: kanji 朱雀, hiragana すざく tai しゅじゃく; korea: 주작; vietnam: Chutước) on yksi neljän kiinalaisen tähdistön symboleista, neljästä eläimestä. Sitä kutsutaan myös nimellä "Etelän punainen lintu" (南方朱雀 nánfāng zhūquè). Se on etelän, kesän ja keskipäivän symboli.
"Punaisen linnun" tähdistö koostuu seitsemästä xiusta eli tähtikuvioista:
Valkoinen tiikeri (tähdistö)
Valkoinen tiikeri (白虎 pinyin: báihǔ; japani: kanji 白虎, hiragana びゃっこ; korea: 백호; vietnam: Bạchhổ) on yksi neljän kiinalaisen tähdistön symboleista, neljästä eläimestä. Sitä kutsutaan myös nimellä "Lännen valkoinen tiikeri" (西方白虎 xīfāng báihǔ). Se on lännen, syksyn ja illan symboli.
"Valkoisen tiikerin" tähdistö koostuu seitsemästä xiusta eli tähtikuvioista:
Neljä eläintä
Neljä eläintä (四象 pinyin: sìxiàng, kirjaimellisesti "neljä kuvaa") ovat neljän kiinalaisen tähdistön symbolit, jotka ovat olleet käytössä ainakin Han-dynastiasta lähtien:Jokainen niistä edustaa ilmansuuntaa, vuodenaikaa sekä lukuisia muita asioita. Otavan avulla ilmansuunnat liitettiin vuodenaikoihin. Keväällä Otavan häntä osoitti auringonlaskun aikaan itään, kesällä etelään, syksyllä länteen ja talvella pohjoiseen.
Kiinassa katsottiin, että niin alhaalla kuin ylhäälläkin eli kaikki, mikä näkyy taivaalla, heijastuu maahan. Taivaankappaleisiin liitettiin ajan lisäksi myös ilmansuunta, joka määrittää tilan. Maan päällä taivaan qi otti muodon vuorina ja vesialueina.
Kaupunkien ja kylien paikkoja valitessa pyrittiin etsimään neljän eläimen suojelema paikka. Pohjoisessa piti olla kilpikonnavuori suojelemassa kaupunkia Siperian kylmiltä tuulilta ja hyökkääviltä barbaareilta. Idässä ja lännessä piti olla matalampien lohikäärme- ja tiikerivuorien suojelemassa kaupunkia sivustoilta. Kaupungin ohi piti virrata joen, jonka vesi kerääntyi rauhalliseksi suvannoksi etelässä. Se takasi ihmisille ravinnon ja kulkureitin kaupankäyntiä varten. Etelässä joen toisella puolen piti olla pienemmän vuoren, joka tarjosi suojan estämättä kuitenkaan veden virtausta. Fengshuin kannalta maailman täydellisin kaupunki on Kioto, jonka pohjoispuolella on kilpikonnavuori, idässä lohikäärmevuori, lännessä tiikerivuori ja etelässä lintuvuori. Eteläisen vuoren ja kaupungin sydämen välissä virtaa joki.
Samaa sääntöä noudatettiin keisarin palatsia sekä muita hallintorakennuksia ja uskonnollisia rakennuksia sijoitettaessa. Perinteisen kiinalaisen näkemyksen mukaan keisarin tuli istua kasvot kohti etelää. Näin keskipäivän aurinko valaisi kaiken hänen näköpiirissään olevan, mikä auttoi häntä hallitsemaan hyvin. Alamaiset katsoivat pohjoiseen kohti keisaria. Aurinko valaisi hänen olemuksensa kansalaisten ihailtavaksi. Ihanteellinen talo jäljittelee keisarin palatsia sijaintinsa ja suuntansa puolesta.
Keisaria pidetään täydellisimpänä ihmisenä, joten ihmisestä puhuttaessa asetutaan keisarin asemaan. Tämän vuoksi kehon vasen puoli on lohikäärmeen puoli ja oikea puoli tiikerin puoli.
Vähitellen eläimet menettivät arkisessa käytössä ilmansuuntamääritteensä ja niitä käytettiin kuvaamaan suhteellisia suuntia. Nykyäänkin niillä tarkoitetaan taustaa (kilpikonna), vasenta (lohikäärme), oikeaa (tiikeri) ja edustaa (lintu). Onpa kyseessä ihmisen keho tai taloa ympäröivät maastomuodot, voidaan puhua lohikäärmepuolesta ja tiikeripuolesta, kun tarkoitetaan vasenta ja oikeaa.
Ihanteellista taloa suojelee takaa korkea rakenne, sivuilta hiukan matalammat ja edestä matalin rakenne. Tällaista sijaintia kutsutaan nykyään usein nojatuoliksi. Taloon päteviä periaatteita käytetään myös huonekalujen sijoittamisessa.
Ankie Bagger
Ankie Bagger (s. 30. syyskuuta 1964 Ruotsi) on ruotsalainen disco/pop-muusikko ja -laulaja.
Guillaume Sayer
Pierre Guillaume Sayer (1796 – toukokuun jälkeen 1849) oli métis-turkiskauppias, jonka oikeudenkäynti merkitsi loppua Hudson's Bay Companyn turkiskauppamonopolille Pohjois-Amerikassa.
Sayer kavi turkiskauppaa pembinalaisen kauppiaan Norman Kittsonin kanssa, joka oli Rupertinmaan turkiskauppamonopolin omistavan Hudson's Bay Companyn kilpailija. Sayeria syytettiin laittomasta turkiskaupasta, ja hänet tuotiin Fort Garryssä sijaitsevaan Assiniboian tuomioistuimen eteen 17. toukokuuta 1849. Oikeussalin ulkopuolelle saapui häntä tukemaan suuri aseistettu joukko métis-miehiä Louis Riel vanhemman johdolla. Joukko oli valmis puolustamaan Sayeria väkivallattomasti tai tarvittaessa myös voimaa käyttäen. Oikeudenkäynnissä tuomari Adam Thom totesi Sayerin syylliseksi laittomaan turkiskauppaan. Rikoksesta ei kuitenkaan langetettu sakkoa tai vankeusrangaistusta, minkä väitetään johtuneen oikeussalin ulkopuolella olleen joukon painostuksesta. Heidän kerrotaan huutaneen useita vaatimuksia kuten: (Vapaa kauppa, Vapaa kauppa!). Oikeudenkäynnin tulos merkitsi ongelmia Hudson's Bay Companyn kauppamonopolille Redjoen alueella. Vuonna 1870 monopoli lakkautettiin kokonaan ja kauppa vapautui kaikille yrittäjille. Hudson's Bay Company luopui Rupertinmaan omistuksesta sopimuksella, joka vahvistettiin Ruupertinmaata koskevalla lailla vuonna 1868, jolloin alue yhdistettiin juuri luotuun Kanadan dominiooon.
Historia ei tunne Guillaume Sayerin myöhempiä vaiheita.
Jean Nicot
Jean Villemain de Nicot (1530 – 4. toukokuuta 1600) oli ranskalainen diplomaatti.
Nicot syntyi Nîmesissä Etelä-Ranskassa ja oli vuosina 1559-1561 Ranskan suurlähettiläs Lissabonissa, Portugalissa.
Jean Nicot oli 29-vuotias vuonna 1559, kun hänet lähettiin Portugaliin neuvottelemaan Ranskan prinsessan Marguerite de Valois'n ja Portugalin kuninkaan Sebastian I:n avioliitosta.
Kun Nicot palasi Portugalista Ranskaan, toi hän mukanaan tupakkaa, jota hän esitteli Ranskan hoville. Tuolloin tupakkaa ei poltettu, vaan sitä käytettiin nuuskaamiseen. Kuningataräiti Katariina de' Medici innostui tästä uudesta kasvista ja toivoi, että sitä alettaisiin kutsua ""kuningataryrtiksi"." Kun tupakasta tuli muodikas tuote Pariisin hienostopiireissä, tuli Nicotista kuuluisa. Aluksi kansa alkoi kutsua tuotetta nimellä "nicotina." Vuonna 1828 tupakan sisältämä myrkyllinen aine sai nimekseen nikotiini.
Nicot esitteli tupakan aluksi terveysvaikutteisena ja piti sitä hyvänä hermoille. Sitä käytettiinkin lääkkeenä Ranskan hovissa.
Pauliina Hukkanen
Heidi Pauliina Hukkanen (s. 18. helmikuuta 1976 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt suomalaisissa elokuvissa ja teattereissa sekä televisiosarjassa "Lehmän vuosi". Hänellä on ollut pieni rooli myös "Kumman kaa" -televisiosarjassa.
Hukkanen kuuluu Mikkelin teatterin näyttelijöihin.
Nykyään hän työskentelee myös freelancer-näyttelijänä kesäteattereissa ja komediaesityksissä. Lisäksi hän työskentelee korumuotoilijana.
Hukkanen on toiminut Juvalla teatterituottajana. Hän suunnittelee laulajaksi ryhtymistä, sillä hän on tehnyt sanoituksia yhdessä Inka Nousiaisen kanssa.
Pater familias
Pater familias () oli antiikin Roomassa perheyhteisön pää. Perheyhteisöön katsottiin kuuluvan varsinaisten verisukulaisten lisäksi talon orjat. Muoto "familias" noudataa latinan arkaaista genetiiviä eikä myöhempää "familiae"-muotoa. "Pater familias" oli tavallisesti suvun vanhin miespuolinen henkilö.
Juridisesti "familiaan" kuuluivat kaikki pater familiaksen alaisuuteen kuuluvat henkilöt, joihin kuuluivat perheen perilliset ja orjat. Perheen vaimo ei välttämättä katsottu kuuluvan näihin vaan hänet saatettiin laskea edelleen isänsä "familiaan". Käytännössä perheyksikköä, johon myös vaimo kuului kutsuttiin usein "domukseksi" ().
Duduk
Duduk () on Kaukasukselta, erityisesti Armeniasta kotoisin oleva puupuhallin. Se muodostuu puuputkesta, jonka päähän on kiinnitetty saman tapainen kaksoisruokolehdykkä kuin esimerkiksi fagotissa.
Dudukin pehmeä sointi ja laaja dynamiikka on tehnyt siitä suositun soittimen eri musiikin lajeissa. Perinteisesti sitä on käytetty pienissä kokoonpanoissa, esimerkiksi duettona rummun kanssa lyyrisissä lauluissa ja tansseissa. Nykyisin sen käyttö on levinnyt myös suuriin ammattilaisorkestereihin ja klubeihin.
Hank Snow
Clarence Eugene ”Hank” Snow (9. toukokuuta 1914 Brooklyn, Queens County, Nova Scotia – 20. joulukuuta 1999 Madison, Tennessee) oli kanadalainen countrymuusikko, laulaja-lauluntekijä. Hän on kaikkien aikojen menestynein kanadalainen countryartisti ja levytti urallaan vuosina 1936–1985 noin 840 laulua, joista vuosien 1949–1980 välisenä aikana 85 nousi Billboardin listoille.
Snow’n 1950- ja 1960-lukujen Billboard-ykköshittejä olivat ”I’m Moving On” (1950), ”The Golden Rocket” (1950), ”I Don’t Hurt Anymore” (1953), ”Let Me Go, Lover!” (1954) ja ”I’ve Been Everywhere” (1962). 1960-luvun loppupuolella hänen uransa kääntyi selvään laskuun. Hän ei kyennyt muuttamaan tyyliään ajan suositun uuden, raskaasti orkestoidun country-popin suuntaan. Snow sai vielä yhden listaykkösen vuonna 1974, ”Hello Love”. Se ei kuitenkaan nostanut häntä takaisin suosion huipulle, vaan se jäi hänen viimeiseksi isoksi hitikseen.
Snow valittiin Nashville Songwriters International Hall of Fameen vuonna 1978 ja Country Music Hall of Fameen vuonna 1979. Vuonna 1994 julkaistiin Snow’n omaelämäkerta "The Hank Snow Story".
Arvid Liljelund
Emanuel Arvid Liljelund (20. tammikuuta 1844 Uusikaupunki – 21. heinäkuuta 1899 Uusikaupunki) oli suomalainen taidemaalari.
Liljelund opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa Turussa 1863–1864 ja Helsingissä 1864–1865. Hän jatkoi sitten opintojaan Düsseldorfin taideakatemiassa Saksassa 1866–1869. Hän alkoi pitää näyttelyitä vuodesta 1870 lähtien.
Liljelund toimi opettajana Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1869–1876 sekä myöhemmin opettajana ja johtajana Viipurien Taiteen ystävien piirustuskoulussa 1891–1899.
Liljelund oli arvostettu ja palkittu maalari. Hän sai Pietarin taideakatemian arvonimen "Ensiluokan taiteilija".
Liljelund maalasi tarkkoja kansatieteellisiä kuvauksia talonpoikaistupien sisustuksesta ja kansanpukuja käyttävistä ihmisistä. Hän teki maalausretkiä erityisesti ruotsinkielisen Pohjanmaan rannikolle mutta myös muualle Suomeen. Liljelund vietti kesiään synnyinkaupungissaan Uudessakaupungissa ja teki maisemamaalauksia Uudenkaupungin saaristosta.
Hänen töistään on tehty postikortteja jo sata vuotta sitten. Monet korteista tehtiin värillisinä. Kustantajana oli muun muassa Oy Launis Ab.
Fine Young Cannibals
Fine Young Cannibals oli brittiläinen pop-rock-yhtye. Yhtye oli suosituimmillaan 1980-luvun jälkipuoliskolla, jolloin sen singlet "Johnny Come Home" (1985), Elvis-cover "Suspicious Minds" (1986), "She Drives Me Crazy" (1989) ja "Good Thing" (1989) nousivat Britannian singlelistan Top10:een. "She Drives Me Crazy" (1989) ja "Good Thing" olivat listaykkösiä Yhdysvalloissa.
Fine Young Cannibals syntyi The Beat -yhtyeen hajottua vuonna 1983. The Beatin (joka tunnettiin Yhdysvalloissa nimellä The English Beat) kitaristi Dave Cox ja basisti David Steele löysivät uuden yhtyeen laulusolistiksi R&B-yhtye The Bonesissa laulaneen Roland Giftin. Yhtye nimettiin vuoden 1960 elokuvan (pääosissa Robert Wagner ja Natalie Wood) mukaan. Fine Young Cannibals julkaisi debyyttisinglenään demoversion kappaleesta "Johnny Come Home", jonka suosio auttoi heidät samaan ensimmäiselle albumilleen tuottajaksi Robin Millarin (muun muassa Saden "Diamond Life"). Yhtyeen kakkosalbumi "The Raw and the Cooked" ilmestyi vuonna 1989 nousten listaykköseksi Yhdysvalloissa ja Britanniassa.
Fine Young Cannibals hajosi vuonna 1992, mutta palasi studioon vuonna 1996 äänittäen kappaleen "The Flame" kokoelma-albumilleen "The Finest". Roland Gift julkaisi toistaiseksi ainoan soololevynsä vuonna 2002.
Suomessa Fine Young Cannibals on esiintynyt ainakin Provinssirockissa vuonna 1986.
Mikko Metsämäki
Mikko Verneri Metsämäki (s. 1974) on helsinkiläinen toimittaja ja kirjailija, joka työskentelee Kauppalehden toimittajana. Hän on työskennellyt aiemmin Markkinointi & Mainonta -lehden toimituspäällikkönä, toimitussihteerinä Ulkopoliittisessa instituutissa ja toimittajana Ylioppilaslehdessä ja Yleisradiossa. .
Metsämäki kirjoitti "otsikkoasiantuntijana" blogia "Elämää otsikoissa", jonka aiheena olivat otsikot. Blogi oli osa Markkinointi & Mainonta -lehden hanketta, jossa selvitettiin itsensä brändäämistä.
Vuosituhannen vaihteessa Metsämäki kuului yhdessä Vesa Sisätön ja Anu Ala-Korpelan kanssa ryhmään, joka kirjoitti teoksen Urho Kekkosen kuvitellusta vaihtamisesta nuorempaan henkilöön Senegalissa 1969. "Gonzoa, huumoria", arvioi Kekkos-asiantuntija Juhani Suomi teoksen tuoreeltaan. Metsämäki kirjoitti vuosina 2006–2010 Vihreään Lankaan media-aiheista kolumnia nimimerkillä "Vihreät lasit". Ensimmäisen vuoden ajan nimimerkin takana oli Metsämäen lisäksi toimittaja Esa Mäkinen.
Idännikatori
Idännikatori ("Nicator gularis") eli aiemmalta nimeltään helmibulbulilepinkäinen on eteläisessä Afrikassa elävä nikatoreihin kuuluva varpuslintu. Bulbulilepinkäisten suku on toisinaan sijoitettu kuuluvaksi bulbulien, lepinkäisten tai afrikanlepinkäisten heimoon. Nykyään muun muassa ITIS katsoo sen kuuluvan bulbuleihin
Kooltaan idännikatori on noin 21 cm. Lajin pää, selkä, pyrstö ja siivet, lukuun ottamatta valkoisia siipisulkien kärkiä, ovat väriltään oliivinvihreän ruskehtavat. Vatsa on väriltään valkea. Linnun nokka ja koivet ovat väriltään harmaat. Pyrstö on pitkähkö.
Idännikatorit elävät metsä-, pensas- ja ruohikkoalueilla, usein veden, esimerkiksi jokien, läheisyydessä. Yleensä lajin yksilöt elävät yksin. Laji on arka ja piileskee mielellään lehvästön suojissa, mutta se paljastaa itsensä usein laulullaan.
Laji tekee harvahkon pesänsä oksista ja risuista maanpinnan lähistölle pensaikkoon. Naaras munii yleensä kahdesta kolmeen valkeaa munaa.
Ravintonaan idännikatorit käyttävät pääasiassa selkärangattomia.
Esa Mäkinen
Esa Mäkinen (s. 1980) on helsinkiläinen toimittaja ja kirjailija. Hän työskentelee "Helsingin Sanomien" toimituspäällikkönä. Hän on aikaisemmin työskennellyt HS:n kulttuuritoimituksessa, "Ylioppilaslehden" päätoimittajana, "Kansan Uutisten" toimittajana ja kirjallisuuslehti "Kerberoksen" toimitussihteerinä. Mäkisen esikoisromaani "Totuuskuutio" ilmestyi 2015.
FC Helsingborg
Floorball Club Helsingborg on ruotsalainen salibandyn erikoisseura Helsingborgista. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2013–2014 Ruotsin korkeinta sarjatasoa Svenska Superligania.
Joukkueen virallinen kotipeliasu on sinimusta-raitainen paita, mustat shortsit ja mustat sukat. Vieraspaita on valkoinen. FC Helsingborg kotiareena on Idrottens Hus, jonka yleisökapasiteetti on 1850 paikkaa, joista joista 600 seisomapaikkaa. Hallin yleisöennätys 1 908 katsojaa syntyi 7. maaliskuuta 2004 ottelussa FC Helsingborg vastaan Jönköpings IK. Seura tunnettiin aiemmin nimellä "Högaborg BK", mutta nimi vaihdettiin kaudella 2003-2004. Seuran farmijoukkueena on IV-divisioonassa pelaava Sofiero FC.
Jönköpings IK
Jönköpings Innebandyklubb (lyh. JIK) on ruotsalainen salibandyn erikoisseura Jönköpingistä. Sekä miesten että naisten edustusjoukkueet pelaavat Ruotsin korkeimmalla sarjatasolla - miehet Svenska Superligania ja naiset Superligania. Seuralla 450 jäsentä ja 14 juniorijoukkuetta, ja se on yksi maansa suurimmista salibandyseuroista. Miesten edusutusjoukkueella on 3 Ruotsin mestaruushopeaa ja 3 pronssia.
Pagodi
Pagodi on Itä-Aasiassa, Intiassa ja erityisesti Japanissa ja Kiinassa yleinen buddhalaisten temppelien tornimainen erillisrakennus. Se on useimmiten monikerroksinen ja yleensä jokaisella kerroksella on oma kattonsa, jonka jokaisen sivun räystäät tavallisesti kaartuvat ylöspäin. Tämän länsimaissa pagodina tunnetun temppelitornin aineksina käytetään kiveä, puuta ja tiiliä. Sen pohja ja kerrokset ovat ympyrän, neliön tai monikulmion muotoisia. Rakennuksessa on usein hyvin vähän käyttökelpoista sisätilaa, joten se toimii lähinnä (hauta)muistomerkkinä.
Pagodi on kehitelmä muinaisesta intialaisesta stupasta, joka on kupolinmuotoinen pyhän miehen tai kuninkaan jäännösten päälle rakennettu monumentti. Stupasta kehittyi useita erilaisia muotoja eri puolilla kaakkoista ja itäistä Aasiaa. Stupan huipun koriste venyi pidemmäksi ja sylinterimäisemmäksi kunnes se sai tornimaisen hahmon. Buddhalaiset omivat tornimaisen muodon omien pyhäinjäännöstensä päälle rakennettujen monumenttien hahmoksi. Buddhalaisten pagodi kehittyi Tiibetissä pitkulaisen pullon muotoiseksi. Myanmarissa, Kambodžassa, Laosissa ja Thaimaassa se sai pyramidin tai kartion muodon, ja Japanissa, Kiinassa ja Koreassa siitä kehittyi omanlaisensa, monikerroksinen temppelitorni.
Tehosto
Tehosto oli Yleisradion tuottama Internet-palvelu, joka sisälsi Yleisradion äänitehostearkiston materiaalia. Toisin kuin aikaisemmin avatussa Yle Elävässä arkistossa, arkistomateriaalin tekijänoikeudet omisti kokonaisuudessaan Yleisradio, minkä ansiosta palvelusta saattoi myös ladata sisältöä yksityiseen käyttöön.
Joulukuussa 2008 avatussa Tehosto-palvelussa oli tarjolla aluksi noin 250 äänitehostetta. Kaikkiaan Yleisradiolla oli arkistoissaan noin 80 000 erilaista tehosteääntä, joista Tehostoon aiottiin digitoida 60 000. Arkistot sisälsivät pääsääntöisesti suomalaiseen kulttuuriin ja äänimaailmaan kuuluvia ääniä. Viranomaisyhteistyön kautta Yleisradion arkistoihin on kertynyt myös vanhojen höyryvetureiden, lentokoneiden ja laivojen ääniä, jotka ovat kansainvälisesti ainutlaatuista materiaalia.
Järfälla IBK
Järfälla Innebandy Klubb on vuonna 1983 perustettu ruotsalainen salibandyn erikoisseura Järfällasta. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2008–2009 Ruotsin korkeinta sarjatasoa Svenska Superligania. Kotiottelunsa joukkue pelaa Jakobsbergs sporthallissa.
Järfallan IBK:n ensimmäistä ykkösketjua kutsutaan nimellä ELD-ketju, joka tulee nimistä, Mats Egnell, Joakim Lindtröm ja Fredrik Djurling. Pelaajat tekivät yli 730 pistettä Järfallassa joista 581 samassa ketjussa. Ketju on hajonnut kaksi kertaa. Ensimmäisen kerran Mats Egnell meni IBF Faluniin, mutta palasi muutaman kuukauden kuluttua takaisin. Toisen kerran Djurling ja Egnell siirtyivät AIK:hon.
FBC Kalmarsund
FBC Kalmarsund (1990-2011 Färjestadens IBK) on ruotsalainen vuonna 1990 perustettu salibandyn erikoisseura Färjestadenista. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa maan korkeinta sarjatasoa Svenska Superligania.
Saksan I armeijakunta
Saksan I armeijakunta () oli Saksan maavoimien yhtymä toisessa maailmansodassa.
Wehrkreis I perusti alue-esikunnan 1. lokakuuta 1934 Königsbergissä sijainneen Reichswehrin 1. jalkaväkidivisioonan esikunnan yhteyteen. Esikunta nimettiin 1935 I armeijakunnan esikunnaksi ().
Armeijakunta asetettiin liikekannalle 26. elokuuta 1939. Se liitettiin Itä-Preussissa olevaan pohjoisen armeijaryhmän 3. armeijaan, jonka mukana se hyökkäsi 1. syyskuuta Puolaan. Armeijakuntaan kuuluivat hyökkäyksen alkaessa 11. ja 61. jalkaväkidivisioona, panssaridivisioona Kempf ja rajavartio-osasto 15 () sekä armeijakuntajoukkoja kuten tiedustelupataljoona 41. Puolan operaation päätyttyä armeijakunta siirrettiin 31. lokakuuta armeijaryhmä B:n 6. armeijaan, jolloin esikunta oli Niederrheinissä.
Armeijaryhmä B:ssä se hyökkäsi osana 4. armeijaa Alankomaiden ja Belgian kautta Ranskaan. Se siirrettiin armeijaryhmän sisällä 21. kesäkuuta 18. ja edelleen 3. heinäkuuta 7. armeijaan, jolloin se oli asemissa Kanaalin rannikolla valmistautuen operaatio Seelöween.
Armeijakunta siirrettiin 13. syyskuuta 18. armeijan mukana Itä-Preussiin. Armeijakunta liitettiin armeijan mukana pohjoiseen armeijaryhmään, jonka mukana se aloitti 22. kesäkuuta 1941 hyökkäyksen Neuvostoliittoon operaatio Barbarossassa. Armeijakunta pysyi armeijan mukana Leningradin piiritykseen ja Kuurinmaan mottiin. Se antautui Neuvostoliitolle 8. toukokuuta 1945.
Armeijakunnankomentajina olivat:
Tom Hollander
Tom Hollander (s. 25. elokuuta 1967 Bristol) on englantilainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa "Ylpeys ja ennakkoluulo" (2005), "" (2006), "" (2007), "Hanna" (2011) ja "Oli aikakin" (2013). Hollander on luonut tilannekomediasarjan "Panta kaulassa" (2010–2014), jossa hän näyttelee myös sarjan pääosaa. Hollander näytteli yhtä pääosista brittiläis-amerikkalaisessa BBC:n ja AMC:n draamasarjassa "Yövahti" (2016).