Gaeli
Gaeli (gaeliksi "Gàidhlig") on kelttiläinen kieli, jota vuonna 2001 puhui Skotlannissa äidinkielenään noin 60 000 ihmistä, ennen kaikkea Hebridien saarilla. Gaelin lähimmät sukukielet ovat iiri ja Mansaarella puhuttu manksi. Britannian ulkopuolella gaelia saatetaan joskus erheellisesti nimittää skotiksi tai skotin kieleksi, mutta Skotlannissa kyseistä termiä käytetään täysin eri kielestä, skotin kielestä, joka ei kuulu kelttiläisiin kieliin vaan muistuttaa lähinnä englantia. Nykyisin kaikki gaelin puhujat osaavat englantia tai skottia.
Gaeli on peräisin Dál Riadan heimokuningaskuntaan kuuluneilta irlantilaisilta valloittajilta, jotka hankkivat Ionan luostarin seuduilta itselleen sillanpään ja alkoivat lähetyssaarnaaja Colm Cillen johdolla levittää kristinuskoa Skotlantiin 300-luvulla. Gaeli syrjäytti Skotlannissa aiemmin puhutun myös kelttiläisen kielen, piktin, joka jäi elämään paikkojen nimissä. Gaelin kielen puhujista käytettiin aluksi nimitystä "Scottis", kunnes 1500-luvulla alettiin käyttää nimitystä "Erse" (’irlantilaiset’).
Gaeli ei ole koskaan ollut koko Skotlannin kieli. Se oli kuitenkin Skotlannin kuningaskunnan kansallinen kieli siihen asti, kunnes kuningas Máel Coluim mac Donnchada, joka meni naimisiin englantia äidinkielenään puhuneen prinsessan kanssa, muutti hovinsa kieleksi englannin (tai tarkkaan ottaen alamaan skottienglannin). Tällöin gaeli alkoi vetäytyä ylämaille ja jäi vähemmistökieleksi. Gaeli säilyi kuitenkin melko elinvoimaisena, kunnes sen alamäki alkoi Cullodenin taistelun jälkeen vuonna 1746. Tämän jälkeen alkoivat Ylämaan puhdistukset, jolloin suuri osa gaelia puhuneista muutti joko Skotlannin eteläosiin tai Britannian siirtomaihin.
Gaelin äännerakenne on seuraavanlainen:
Gaelissa esiintyy iirin ja manksin tapaan niin sanottuja leveitä ja kapeita konsonantteja. Kirjoituksessa e- ja i-kirjainten yhteydessä olevat konsonantit äännetään kapeina, a-, o- ja u-kirjainten yhteydessä leveinä.
Kaikki vokaalit voivat esiintyä sekä lyhyinä että pitkinä. Kirjoituksessa pitkää vokaalia merkitään graviksella.
Gaelin diftongeja ovat .
Nykyään gaeli on elinvoimainen yksinomaan Hebridien saarilla (gaeliksi "Na h-Eileanan an Iar") ja osassa Skyen saarta ("An t-Eilean Sgitheanach"). Yhdistyneen kuningaskunnan vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan gaelia puhui 58 652 henkilöä, eli noin 1,2 % yli kolmivuotiaasta väestöstä. Vuoden 1991 väestönlaskentaan verrattuna puhujien määrä on pudonnut 7 300 henkilöä eli 11 %. Kielen puhujien osuus kunnissa ei ole missään yli 75 % asukkaista ja muualla kuin Hebrideillä korkeimmat osuudet ovat 25 %. Eniten puhujia suhteessa väkilukuun on Barvasin kunnassa (75 %) Eilean Siarista luoteeseen. Kielen puhujien määrän laskiessa on sitä lukemaan ja kirjoittamaan kykenevien määrä noussut. Gaelin kielen aluetta kutsutaan nimellä Gaidhealtachd.
Gaelin kielen alue on yhtenäinen, joten murteita ei juuri ole syntynyt, lukuun ottamatta mantereenpuoleisia murteita, kuten Nancy Dorianin tutkimaa Itä-Sutherlandin murretta: nämä ovat yleensä jääneet pieniksi, kuihtuviksi kielisaarekkeiksi ja sellaisina sivuun Hebridien gaelin muuttumisesta kirja- ja sivistyskieleksi. Kanadassa Nova Scotian alueella puhutaan gaelin murretta, kanadangaelia, jolla on nykyisin noin 2 000 puhujaa.
Hebridien gaeli on saanut hyvin voimakkaita vaikutteita viikinkien muinaisnorjasta. Siksi nykyinen puhekieli eroaa selvästi käytössä olevan raamatunkäännöksen gaelista, joka perustuu nyt jo kuolleeseen Argyllin murteeseen ja on siksi selvästi lähempänä iiriä kuin merkittävimmät nykyisin puhutut murteet.
Skottigaeli muistuttaa iiriä riittävästi, jotta nämä kaksi kieltä ovat toistensa puhujille suhteellisen ymmärrettäviä. Vielä 1600-luvulla gaeli ja iiri käyttivätkin yhteistä kirjakieltä. Kielioppi on kuitenkin kehittynyt kummallakin puolella omaan suuntaansa. Sanavaraston puolesta skottigaeli on englantilaistuneempi, koska toisin kuin iiri, se ei ole koskaan päässyt valtiollisten normituspyrkimysten piiriin, vaan jäänyt sitä äidinkielenään puhuvien omaksi kansanmurteeksi.