Taajamajuna
Taajamajuna on VR:n käyttämä nimitys lyhyen matkan junatyypille, joka kulkee suurten asutuskeskusten välillä ja pysähtyy kaikilla tai lähes kaikilla niillä väliasemilla, jotka sijaitsevat enimmäkseen taajamissa. Taajamajunat toimivat jatkoyhteyksinä nopeammille, pienemmät asemat ohittaville InterCity- ja Pendolino-junille. Kaikki taajamajunat merkitään aikatauluihin H-tunnuksella (esimerkiksi H412).
Kesäkuusta 2016 lähtien niin sanotuissa kiskobussitaajamajunissa ei ole ollut konduktööriä. Entistä konduktöörin virkaa hoitaa veturinkuljettaja poikkeustiedottamisen ja matkustajien avustamisen osalta, lipuntarkastajat lippukontrollin osalta ja lippuautomaatit matkan aikana tapahtuvan lipunmyynnin osalta.
Vuonna 1988 "Lättähattujen" poistuessa liikenteestä korvattiin kaikki vuorot Dv12:n vetämällä tavallisesti kolmen vaunun junalla, johon kuului sekä niin sanottuja "sinisiä vaunuja" että puukorisia vaunuja, joista kuitenkin luovuttiin 1980- ja 1990-lukujen taitteessa. Tämän jälkeen VR yritti useaan otteeseen hankkia uusia veturijunia korvaavia kiskobusseja, ja Lättähattujen jälkeen ensimmäiset kiskobussit saatiin käyttöön vuonna 2005. Sähköistämättömillä rataosilla taajamajunat ajetaan nykyään Dm12-kiskobussilla.
Sähköistetyn rataverkon alueella taajamajunat ajetaan tavallisesti Sm2- tai Sm4-junayksiköillä. Kiskobussein liikennöitävät junavuorot ovat kolminumeroisia, sähkömoottorijunakalustolla operoitavat nelinumeroisia.
Taajamajuna on edullisin vaihtoehto VR:n junatarjonnassa, eikä niihin voi varata istumapaikkaa. Tämän vuoksi myös lipun hinta on alempi. Pääkaupunkiseudun lähiliikenteen ulkopuoliset taajamajunat ovat suurimmaksi osin valtion tukemaa ostoliikennettä, sillä se on VR:lle taloudellisesti kannattamatonta pienten matkustajamäärien vuoksi.
Tšekkiläiset Dm12-sarjan kiskobussit liikennöivät rataosilla Jyväskylä–Seinäjoki, Iisalmi–Ylivieska, Savonlinna–Parikkala, Tampere–Haapamäki ja Karjaa–Hanko. Yhdessä yksikössä on 63 istumapaikkaa, ja niitä voidaan kytkeä yhteen kolme kappaletta. Kiskobusseista löytyy invapalvelut, lemmikkipaikkoja ja lastenvaunujen ja polkupyörien kuljetusmahdollisuus.
Sinisistä vaunuista koostuvat veturivetoiset taajamajunat liikennöivät viime vuosinaan rataosilla Jyväskylä–Vaasa, Tampere–Pori, Seinäjoki–Rovaniemi ja Pieksämäki–Joensuu. Junissa oli tavallisesti 2–4 vaunua, joista yhdessä oli lemmikkieläinpaikkoja ja yhdessä tavaraosasto, jossa oli mahdollista kuljettaa polkupyöriä ja lastenvaunuja. Useissa junissa oli myös invapalvelut. Junat olivat dieselveturin (pääsääntöisesti Dv12) vetämiä, mutta rataosuuksilla Tampere–Pori ja Seinäjoki–Rovaniemi niitä veti sähköveturi Sr1 tai Sr2.
Sinisten vaunujen säännöllinen käyttö taajamajunaliikenteessä on loppunut vuonna 2016.
Vihreistä Eil-lähiliikennevaunista koostuvia junia ajettiin arkipäivisin Helsingin ja Riihimäen välillä ja Lahden oikorataa pitkin Helsingin ja Lahden sekä Helsingin ja Kouvolan välillä. Junassa saattoi olla jopa kymmenen vaunua, joista yksi oli lipunmyyntivaunu. Junissa on mahdollisuus kuljettaa polkupyörää, lastenvaunuja ja lemmikkejä, joiden lisäksi vaunuissa on myös pyörätuolipaikkoja. Niiden käyttö loppui kesäkuussa 2017.
Sähkömoottorivarusteiset taajamajunat liikennöivät rataosilla Lahti – Kouvola – Kotkan satama. Kalustona käytetään joko Sm2-sarjan sähkömoottorijunia tai Sm4-sarjan matalalattiajunia. Junissa on invapaikkoja, WC-tilat ja kuljetusmahdollisuus polkupyörille, lastenvaunuille ja lemmikeille. Sm4-sarjan junissa on lisäksi ilmastointi, infomonitorit sekä matala lattia, joka helpottaa junaan nousua etenkin pyörätuolin tai lastenvaunujen kanssa.