hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Paroni puussa
Paroni puussa ("ll barone rampante") on Italo Calvinon satiirinen romaani vuodelta 1957. Suomeksi teos julkaistiin Pentti Saarikosken suomentamana 1960. Sen kustansi Tammi. Teos kertoo aatelispojasta, Cosimosta, joka perheeseensä suuttuneena päättää muuttaa asumaan puuhun ja olla koskaan enää astumatta maan kamaralle.
Teoksen suomentajan Pentti Saarikosken mukaan "Cosimo on puussa siksi, että me kaikki olemme; hänet on vain otettu päähenkilöksi, selitetty, käännetty nurinkurin ja pantu sitten elämään "normaaliin" maailmaan. Tässä Paroni puussa muistuttaa Kafkan eräitä novelleja."
Vuonna 1767 kaksitoistavuotias Cosimo Piovasco di Rondó karkaa kotoaan, koska ei halua syödä etanoita ruokapöydässä. Cosimo kiipeää puuhun ja päättää, ettei tule enää ikinä alas. Cosimon päätös ei kuitenkaan estä häntä liikkumasta puutarhan muissa puissa ja puutarhan viereisissä metsissä. Cosimo ei asumistyylistään huolimatta erakoidu vaan tutustuu yhä useampaan ihmiseen. Puussa eläminen on kuitenkin vaarallista, sillä Cosimon rauhaa uhkaavat muun muassa metsäpalot, rosvojoukot ja sodat.
European synchrotron radiation facility
European Synchrotron Radiation Facility (ESRF) on yhteiseurooppalainen synkrotronisäteilytutkimuslaitos, joka sijaitsee Grenoblessa Ranskassa. Tutkimuskeskuksen rakentamisesta päätettiin kahdentoista Euroopan maan kesken ja rakentaminen alkoi vuonna 1988. ESRF:n synkrotronista tuli Euroopan voimakkain synkrotronilähde sen aloitettua käyttäjien palvelemisen 1994. Nykyään ESRF:n toimintaa rahoittaa yhteensä 18 Euroopan maata. Tutkimuskeskuksen vuoden 2007 budjetti oli noin 80 miljoonaa euroa.
ESRF:n kanssa samalla alueella sijaitsee myös muita tutkimuskeskuksia, muun muassa Institut Laue-Langevin (ILL), jonka tutkimusreaktori on aivan ESRF:n synkrotronin vieressä. Alueella on myös eurooppalaisen molekyylibiologian tutkimuskeskuksen EMBL:n ja ranskalaisen Centre national de la recherche scientifique (CNRS) -tutkimuskeskuksen toimipisteet.
Sammy Lee (uimahyppääjä)
Sammy Lee (1. elokuuta 1920 – 2. joulukuuta 2016) oli yhdysvaltalainen uimahyppääjä. Hän syntyi Fresnossa, Kaliforniassa, ja opiskeli lääketiedettä Etelä-Kalifornian yliopistossa. Hänellä on korealaisia sukujuuria.
Lee voitti kerroshypyissä olympiakultaa vuoden 1948 kesäolympialaisissa Lontoossa ja 32-vuotissyntymäpäivänään vuonna 1952 Helsingissä. Vuonna 1948 hän voitti lisäksi ponnahduslautahypyissä olympiapronssia. Hänelle myönnettiin vuonna 1953 James E. Sullivanin palkinto.
Lee on kuulunut vuodesta 1990 United States Olympic Hall of Fameen. Hän on valmentanut muiden muassa Pat McCormickia, Bob Websteriä, Greg Louganisia ja Markku Uusipaavalniemeä. Kirjailija Paula Yoo ja kuvittaja Dom Lee ovat julkaisseet hänestä kertovan elämäkerrallisen kirjan "Sixteen Years in Sixteen Seconds: the Sammy Lee Story" (2005).
Sammy Lee
Samuel "Sammy" Lee (s. 7. helmikuuta 1959 Liverpool, Lancashire) on englantilainen jalkapalloilija.
Lee pelasi kymmenen vuotta Liverpoolissa seuran menestysvuosina ja oli voittamassa kolmea liigamestaruutta (1982, 1983, 1984), neljää liigacupin mestaruutta (1981–1984) sekä kahta Euroopan cupin mestaruutta (1981, 1984). Hän pelasi Englannin jalkapallomaajoukkueessa 14 ottelua vuosina 1982–1984 ja teki niissä kaksi maalia, yhden ensimmäisessä maaottelussaan Kreikkaa vastaan marraskuussa 1982 ja toisen lokakuussa 1983 Unkaria vastaan, molemmat vierasotteluissa.
Lähdettyään Liverpoolista Lee edusti vielä Queens Park Rangersiä, espanjalaista Osasunaa, Southamptonia ja Bolton Wanderersia. Hän lopetti pelaamisen ammattitasolla 1990-luvun alussa.
Lee kuului joukkueeseen, joka voitti alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden vuonna 1982. Englanti voitti tuolloin kaksiosaisessa loppuottelussa Saksan yhteismaalein 5–4.
Lee on myöhemmin toiminut valmentajana. Hän johti Bolton Wanderersia vuoden 2007 huhtikuusta lokakuuhun. Kauden 2008–2009 alussa Lee aloitti Liverpoolin apuvalmentajana. Vuonna 2012 hän palasi valmentajaksi Boltonin organisaatioon.
Roald Aas
Roald Edgar Aas (25. maaliskuuta 1928 Oslo – 18. helmikuuta 2012) oli norjalainen pikaluistelun olympiavoittaja, maantie- ja ratapyöräilijä.
Aas voitti talviolympialaisissa 1 500 metrillä kultaa Squaw Valleyssa 1960 ja pronssia samalla matkalla Oslossa 1952. Cortina d'Ampezzon kisoissa 1956 hän sijoittui 5 000 metrillä kuudenneksi ja 1 500 metrillä kymmenenneksi. Squaw Valleyssa hän oli pronssinsa lisäksi 5 000 metrillä 25:s ja 10 000 metrillä 23:s.
Yleisluistelun MM-kilpailuista Aas saavutti pronssia vuonna 1958, samoin EM-kilpailuista vuosina 1957 ja 1960. Norjan mestaruuden hän voitti vuonna 1956, minkä lisäksi hän sijoittui seitsemästi hopealle ja kerran pronssille.
Aas oli myös maantie- ja ratapyöräilyn Norjan mestari. Hänelle myönnettiin useamman lajin menestyksestään vuoden 1956 Egebergs Ærespris. Aas kuoli 83-vuotiaana 18. helmikuuta 2012.
Jennifer Tisdale
Jennifer Kelly Tisdale (s. 18. syyskuuta 1981 Neptune, New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on Ashley Tisdalen isosisko. __notoc__ Tisdale on tehnyt rooleja mm. kauhuelokuvissa sekä komedioissa.
Sam Gagner
Sam William Gagner (s. 10. elokuuta 1989 London, Ontario) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän pelaa NHL-seura Vancouver Canucksissa.
Gagner sivusi Wayne Gretzkyn ja Paul Coffeyn jakamaa silloisen seuransa Edmonton Oilersin yhden ottelun piste-ennätystä helmikuussa 2012. Hän teki neljä maalia ja antoi yhtä monta maalisyöttöä, kun Edmonton kukisti Chicago Blackhawksin maalein 8–4. Koko liigan yhden ottelun piste-ennätyksestä Gagner jäi kahden pisteen päähän.
Gagnerin isä on entinen NHL-pelaaja Dave Gagner.
Bonnie Bryant
Bonnie Bryant on yhdysvaltalainen lasten- ja nuortenkirjailija. Hänet tunnetaan parhaiten kirjasarjastaan "Tallijengi" ("The Saddle Club").
Bryant syntyi ja varttui New Yorkissa. Lapsena hän vietti kesät Massachusettsissa, missä hän pääsi tutustumaan hevosiin. Bryant suoritti yliopisto-opinnot Wisconsinin Appletonissa, minkä jälkeen hän muutti takaisin New Yorkiin. Työnsä lastenkirjallisuuden parissa Bryant aloitti työskentelemällä kirjakustantamossa. Vuonna 1986 Bryantia pyydettiin kirjoittamaan kirjoja "tytöistä ja hevosista". Tästä sai alkunsa "Tallijengi"-sarja. Sen ensimmäinen osa julkaistiin vuonna 1988. Sarjasta ilmestyi 1990-luvun alkupuolella muutama osa suomeksi Kariston kustantamana sarjanimellä ”Tallikaverit”. 2000-luvulla sarjaa on julkaistu Suomessa Pollux-hevoskerhon (nykyään nimeltä Penny & Friends) kautta.
Adolfin linna
Adolfin linna () on Norman Mailerin kirjoittama romaani, joka seuraa Adolf Hitlerin lapsuutta sekä hänen vanhempiensa ja sisarustensa elämää 1800-luvun lopun Itävallassa. Romaani on pääosin kuvitteellinen, mutta se sisältää myös historiallisia hahmoja ja todellisina pidettyjen tapahtumien kuvauksia sekä kohtia, jotka perustuivat Hitlerin omiin muisteloihin lapsuudestaan ja onkin osittain uskollinen Mailerille tyypilliselle lajityypille dokumenttiromaanille. Romaani julkaistiin englanniksi vuonna 2007, ja kirjan suomensivat Kalevi Nyytäjä ja Tommi Uschanov saman vuonna. Kirjan suomalainen kustantaja on Gummerus.
Adolfin linnan kertojahahmo sekä taustavaikuttaja on kaappaamaansa SS-upseerin ruumiiseen asettunut D.T:ksi tai Dieteriksi itseään kutsuva paholainen, joka tekee töitä Maestroksi kutsutulle korkeammalle paholaisvoimalle. D.T:n maallinen olemus SS-upseeri on puolestaan yksi Heinrich Himmlerin tiedustelupalvelun agenteista, joka saa tehtäväkseen tutkia Hitlerin sukutaustan mahdollisten juutalais- ja insestiepäilysten vuoksi. Koska paholainen oli aikanaan toiminut Hitlerin vartijana Jumalan enkeleitä vastaan ja myötävaikuttajana tämän kehitykseen, D.T. kirjoittaa Hitlerin perhetaustasta ja lapsuudesta kirjan. D.T. kutsuu vastustajiaan Jumalaa "Dummkopfiksi" (Pölkkypää, lyhennettynä "D.K.") ja enkeleitä nuijiksi. Kirjan päähenkilöitä ovat Adolfin lisäksi isä Alois Hitler ja äiti Klara, omaa sukua Pölzl.
Kirjan alussa kerrotaan Hitlerin isän Aloisin nuoruudessa naisseikkailuista ja aikaisemmista avioliitoista ja esitetään yleistä sukurutsateoriaa vahvempi ajatus: Klara Pölzl olisi ollut jopa Aloisin oma tytär. Romaanissa insesti ei muodostu kuitenkaan määrääväksi tekijäksi Adolf Hitlerin kehityksessä, mutta se yhdessä Aloisin ateismin kanssa luovat kasvupohjan paholaisten väliintuloihin. Kun Klara on puolestaan hurskas kristitty käyvät hyvä ja paha taistelua pienen Hitlerin sielusta. Kirjan tapahtumat sijoittuvat autenttisille paikoille Itävallan Waldviertelin maalais- ja pikkukaupunkimaisemiin.
Kirjoittaja Norman Mailer kuoli 84-vuotiaana pian romaanin julkaisemisen jälkeen. Kuolemansa jälkeen Mailer voitti "Adolfin linnalla" "Bad Sex in Fiction" -palkinnon, joka myönnetään vuosittain huonoimmin kuvatun seksikohtauksen sisältäneelle teokselle. Tuomaristo uskoi, että Mailer olisi osannut suhtautua palkintoon huumorilla.
Die Deutsche Wochenschau
Die Deutsche Wochenschau, lyh. Wochenschau () oli viikoittainen uutiskatsaus, joita esitettiin elokuvateattereissa kansallissosialistisessa Saksassa toisen maailmansodan aikana 1940-1945. Wochenschau esitettiin yleensä ennen päänäytöstä ja joskus myös itsenäisenä ohjelmana, sen pituus vaihteli 20 ja 40 minuutin välillä.
Natsien tullessa valtaan 1933 Saksassa oli useampi viikoittaisia uutiskatsauksia tekevä ja esittävä uutiselokuvastudio, kuten Ufa-Tonwoche, Deulig-Woche ja Bavaria-Woche. Uutiskatsaukset olivat ensimmäinen elokuvatuotannon alue, jonka natsihallinto alisti palvelemaan itseään. Tämä tapahtui valtion osakehankinnoin ja kansallistamisen keinoin. Ennen sotaa viikkokatsauksista oli tullut Joseph Goebbelsin propagandaministeriön tehokkain poliittinen ase, jota käytettiin hankkimaan Saksan kansalta hyväksyntä natsihallinnon päämääriä ja tavoitteita kohtaan. Ennen sotaa viikkokatsauksissa näytettiin poliittisia, sosiaalisia, urheilullisia ja kulttuurillisia tapahtumia ja saavutuksia. Negatiivisista tai natsihallinnon kuvaa heikentävistä tapahtumista ei juuri raportoitu.
Sodan syttymisen jälkeen painopiste raportoinnissa vaihtui sotatapahtumista, armeijasta ja sotilaallisista saavutuksista tiedottamiseen. Marraskuussa 1940 kaikki yhtiöt yhdistettiin ja keskitettiin avoimesti yhdeksi suureksi tuotantoyhtiöksi nimelle Deutsche Wochenschau GmBH.
Toisin kuin liittoutuneiden uutiselokuvissa Wochenschaussa käytettiin taitavia leikkauksia, tunteisiin vetoavaa musiikkia ja niissä luotettiin enemmän kuviin kuin kommenttiääninauhaan halutun vaikutuksen aikaansaamiseksi. Sodan alusta lähtien niiden avulla luotiin kansalle käsitys Saksan voittamattomasta sotilasmahdista. Vielä sodan viimeisten kuukausien aikana, jolloin liittoutuneet ja puna-armeija olivat edenneet Saksan maaperälle Wochenschaun avulla pyrittiin pitämään uskoa "lopulliseen voittoon". Wochenschaun suosio alkoi tosin vähentyä rintamalla kärsittyjen tappioiden myötä, sillä saksalainen katsojakunta oli tottunut liittämään niiden tarjoaman sanoman Saksan armeijan voittamattomuuteen, jota Wochenschau-katsaukset eivät enää kyennyt uskottavasti esittämään. Yksi kuuluisista Wochenschau-kuvista on kohtaus, jossa Adolf Hitler jakaa mitaleja Hitler-nuorison jäsenille valtakunnankanslian puutarhassa. 20. maaliskuuta 1945 kuvattu kohtaus on viimeinen, jossa Hitler näkyy julkisuudessa. Wochenschau-uutiselokuvia näytettiin myös Saksan valloittamilla alueilla ennen varsinaista elokuvaesitystä, mutta uutiselokuvien aikana salissa pidettiin valoja päällä saksanvastaisen protestoinnin hillitsemiseksi.
Wochenschauhin kuvattua materiaalia on käytetty runsaasti sodan jälkeen tehdyissä natsi-Saksasta ja toisesta maailmansodasta kertovissa dokumenttielokuvissa.
Tervaporvarit
Tervaporvarit olivat Oulun ja Kokkolan kaupunkien johtavia kauppiassukuja, jotka kävivät 1700–1800-luvuilla ulkomaankauppaa tervalla. Terva olikin 1800-luvulla Oulun keskeinen vientituote. Kainuun talonpojat toimittivat valmistamansa tervan pitkin Oulujokea Toppilan kaupunginosassa, Toppilansalmen pohjoisrannalla sijainneeseen Tervahoviin. Vienti- ja tuontikaupan lisäksi tervaporvarit harjoittivat laivanvarustusta ja sahatoimintaa.
Tervaporvarit kuuluivat varallisuutensa johdosta Oulun vaikutusvaltaiseen ruotsinkieliseen yläluokkaan. Yleensä tervakauppiaan asema oli periytyvä, mutta kauppiasluokkaan oli mahdollista päästä myös pitkällisellä kouluttautumisella. Merkittäviä Oulun kauppiassukuja olivat ainakin seuraavat
Muita tunnettuja Oulun tervakauppiaita olivat mm. Jacob Sporman, L. H. Keckman, Eric Candelberg, C. F. Engman 1700-luvulla sekä , Pentzin ja Antti Santaholma 1800-luvulla.
Kapteeni Planeetta
Kapteeni Planeetta () on miljonääri Ted Turnerin 1990-luvun alussa luoma yhdysvaltalainen animaatiosarja, jonka tuottivat Turner Broadcasting System ja DIC Entertainment. Sarjan tarkoitus oli levittää tietoisuutta ympäristön saastuttamisesta. Se kertoi, kuinka viisi nuorta maapallon eri puolilta taistelee supersankarin Kapteeni Planeetan kanssa luonnon saastuttajia vastaan ja pelastaa planeettaa tuholta. Sarjaa esitettiin Yhdysvalloissa ensi kerran vuosina 1990–1993. Menestyksen myötä siitä tehtiin spin-off-sarja "The New Adventures of Captain Planet", jota esitettiin vuosina 1993–1996.
Suomessa sarjaa esitti Kolmoskanava alkuperäiskielellä 5. tammikuuta 1991 alkaen.
Maanhenki Gaia herää pitkän horroksen jälkeen, kun ihmiset alkavat vahingoittaa planeettaa. Huomatessaan että tuho on laajamittainen, hän luo viisi taikasormusta, joista jokainen hallitsee eri luonnon elementtiä. Gaia lähettää sormukset viidelle valitulle nuorelle Kwamelle, Wheelerille, Linkalle, Gille ja Ma-Tille ympäri maailmaa. Heidän tehtävänään on pelastaa maapallo suurimmilta katastrofeilta. Gaia käyttää myös kykyään nähdä, missä milloinkin tapahtuu pahimmat tuhot, ja lähettää nuoret ratkaisemaan ongelmat. He käyttävät paikasta toiseen kulkemisessa auringon voimaa välttääkseen saastuttamista. Tukalissa tilanteissa, jos he eivät itse kykene selvittämään pulmaa, nuoret voivat yhdistää voimansa ja kutsua esiin Kapteeni Planeetan, joka hallitsee viisikon kaikkia voimia. Nuoret eivät kuitenkaan voi enää käyttää omia yksilöllisiä voimiaan. Kapteeni Planeetta kykenee muokkaamaan omaa molekyylirakennettaan muuntautuakseen luonnon erilaisiksi voimiksi. Hänellä ei myöskään ole varsinaisesti sankarin asua eikä hän edusta mitään kulttuuria, vaan hänen eri osansa kuvaavat eri luonnonelementtejä. Hänen vihreät hiukset kuvaavat ruohoa, sininen iho taivasta, ruskeat silmät maata, punainen rintakehä, hanskat ja saappaat tulta sekä keltainen maapallo aurinkoa. Kaikista voimistaan huolimatta Kapteeni Planeetta on altis saastuttamiselle ja radioaktiiviselle säteilylle, jotka heikentävät hänen voimiaan.
Tervakauppa
Tervakauppa oli Suomessa erityisesti 1600-luvulta alkaen tuottoisa elinkeino. Länsi-Euroopan laivanrakennustoiminta vilkastui, ja puulaivoihin tarvittiin tervaa ja pikeä. Ruotsin kruunu perusti Tervakomppania-nimisen kauppajärjestön, jonka alaisuuteen avattiin tervan- ja pientarkastajien virat. Keskitetyn kaupan johdosta myös vienti vilkastui.
Suomen tervakaupan keskuksia olivat Viipuri, Turku ja Pohjanmaan rannikkokaupungit. 
1600-luvulla tervaa poltettiin runsaasti Varsinais-Suomessa, Uudellamaalla, Pohjanmaalla ja Järvi-Suomessa. Järvi-Suomen tervanpoltto tyrehtyi melkein kokonaan 1700-luvulla tärkeimmän kauppasatamansa eli Viipurin menettämisen ja huonojen liikenneyhteyksien takia. Pohjanmaa jäi 1700-luvulla päätuotantoalueeksi. 1800-luvulla tervanpolton pääalueeksi muodostui Kainuu osittain Oulujoen liikenneyhteyden ja osittain sen takia, että Kainuun seutu oli hallanarkaa ja köyhät saivat elantonsa helpommin tervaa polttamalla. 1900-luvun alussa tervaa poltettiin Itä-Kainuun lisäksi jonkun verran vielä Kaakkois-Pohjanmaalla. 
1600-luvulla pientä taukoa lukuun ottamatta vuoteen 1712 kauppa oli Ruotsin monopolin hallussa. Isovihan jälkeen tervakauppa muuttui kokonaan. Uudenkaupungin rauhanteossa Viipuri oli joutunut Venäjän yhteyteen. Turun rauhan jälkeen tervan kuljetus ei siirtynyt Haminaan kannattamattomien kuljetusyhteyksien vuoksi. Tämän seurauksena tervanpoltto tyrehtyi Suomessa. Suurvaltasotien vuosina 1770–1780 aiheuttaman kansainvälisen kysynnän myötä tervanpoltto alkoi nousta kuitenkin uuteen kukoistukseen. Suurimmillaan tervan vienti oli 1800-luvun puolenvälin jälkeen, jolloin esimerkiksi vuonna 1863 vienti oli 227 000 tynnyriä. 1800-luvun lopulla tervakauppa alkoi hiipua, kun puulaivojen rakentaminen väheni. Oulussa lienee viimeinen tervavene kulkenut jokea pitkin alas vuonna 1927.
Oulussa tervakauppaa hallitsivat tervaporvarit. Tervansoutajat toivat kainuulaisen tervan Oulujoen suussa sijainneeseen Tervahoviin. Iijoen vesistössä tervatynnyrit kuljetettiin 1900-luvun alkupuolelle saakka suurista petäjätukeista koottujen "pelkkalauttojen" painolastina, sillä joki oli liian matala raskaasti kuormitetuille tervaveneille. Pelkkalauttojen laskuaika oli kevättulvan aikoihin heti jäiden lähdön jälkeen. Perillä Iijokisuussa terva sekä lauttojen tukit myytiin.
Super He-Man
Super He-Man () on DiC Enterprisesin tuottama yhdysvaltalainen animaatiosarja, joka perustuu Mattelin lelusarjaan Masters of the Universe. Sarjan oli tarkoitus olla jatkoa alkuperäiselle Filmationin tuottamalle He-Manille, mutta sarja poikkesi alkuperäisestä paljon, eikä Filmation ollut sarjan tuotannossa mukana. Super He-Manista tuotettiin 65 jaksoa, jotka esitettiin Yhdysvalloissa vuosien 1990–1991 välisenä aikana. Sarja ei kuitenkaan menestynyt toivotulla tavalla edes sen pohjalta tehtyjen lelujen osalta.
Legendaarinen Eternian suojelija He-Man kutsutaan kymmenentuhatta vuotta tulevaisuuteen uuteen maailmaan nimeltä Primus, pelastamaan heidät pahaloilta mutanteilta Denebrianeilta. He-Manin vanha vihollinen Skeletor on seurannut häntä tulevaisuuteen ja hankkinut iteselleen uusia liittolaisia valloittaakseen universumin. Yhdessä linnunradan vartijoiden kanssa He-Man puolustaa Primusta Skeletorilta ja hänen liittolaisiltaan.
Andy Carey
Andy Carey (18. lokakuuta 1931 – 15. joulukuuta 2011) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän oli Major League -tason kolmantena pesämiehenä vuodesta 1952.
Careyn joukkueena oli vuoteen 1960 New York Yankees. Hän siirtyi myöhemmin lyhyiksi ajanjaksoiksi Kansas City Athleticsiin, Chicago White Soxiin ja Los Angeles Dodgersiin.
Carey pelasi viimeisen ammattilaispelinsä Los Angeles Dodgersissa 30. syyskuuta 1962.
Gil McDougald
Gilbert James "Gil" McDougald (19. toukokuuta 1928 San Francisco, Kalifornia – 28. marraskuuta 2010 Wall Township, New Jersey) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän pelasi ensimmäisen MLB-pelinsä 20. huhtikuuta 1951 ja viimeisensä 2. lokakuuta 1960.
McDougaldin ainoa ammattilaistason joukkue oli New York Yankees, jossa hän oli voittamassa viittä World Series -mestaruutta. Hän oli American Leagueen vuoden tulokas 1951, hänet valittiin kuudesti MLB:n tähdistöotteluun, vuosina 1952, 1956–1958 ja 1959, jolloin pelattiin kaksi tähdistöottelua, ja hän oli vuoden 1958 Lou Gehrigin muistopalkinnon voittaja.
McDougald löi 7. toukokuuta 1957 pallon Herb Scoren silmään, mutta pysyviä vammoja ei aiheutunut, ja Score jatkoi uraansa lyhyen tauon jälkeen. .
McDougald kuoli marraskuussa 2010, 82-vuotiaana, eturauhassyöpään. Hän oli naimisissa ja hänellä oli seitsemän lasta, neljä poikaa ja kolme tytärtä.
Alvin Dark
Alvin Ralph Dark (7. tammikuuta 1922 Comanche, Oklahoma – 13. marraskuuta 2014 Easley, Etelä-Carolina) oli yhdysvaltalainen baseballtähti. Pelattuaan vuosina 1946–1960 shorttina kuudessa ammattilaistason joukkueessa hän aloitti pitkän uransa valmentajana.
Darkin pitkäaikaisin joukkue oli New York Giants, jossa hän vaikutti vuosina 1950–1956. Hänelle myönnettiin vuonna 1955 kaikkien aikojen ensimmäinen Lou Gehrigin muistopalkinto.
Dark toimi vuosina 1961–1977 viiden eri ammattilaisjoukkueen joukkueenjohtajana.
Dark kuoli kotonaan Etelä-Carolinan Easleyssa 92-vuotiaana 13. marraskuuta 2014.
Brian Friel
Brian Friel (9. tammikuuta 1929 – 2. lokakuuta 2015) oli pohjoisirlantilainen näytelmäkirjailija, jonka töiden joukossa ovat "Lovers" (1967) ja "Dancing at Lughnasa" (1990, suom. "Elonkorjuujuhla").
Hän perusti vuonna 1980 Stephen Rean kanssa Field Day Theatre Companyn Londonderryssä.
Suomeksi on esitetty myös Frielin näytelmiä "Amerikantädin rakkaudet" ("The Loves of Cass McQuire", 1966) ja "Täältä tullaan Amerikka" ("Philadelphia, Here I Come", 1964).
Stephen Rea
Stephen Rea (s. 31. lokakuuta 1946) on pohjoisirlantilainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa "The Crying Game" (1992), "Veren vangit" (1994), "Michael Collins" (1996) ja "V niin kuin verikosto" (2005).
Rea syntyi Belfastissa yhdeksi työläisluokkaisen presbyteeriperheen neljästä lapsesta. Hän valmistui Belfast High Schoolista ja Queen's University of Belfastista. Rea oli naimisissa poliittisen aktivistin Dolours Pricen kanssa vuosina 1983–2003.
Rea on saavuttanut huomattavaa menestystä sekä teatterissa, televisiossa että elokuvissa, ja hän on ollut ehdolla Tony-, Emmy-, Bafta- ja Oscar-palkintojen saajaksi. Rea perusti vuonna 1980 näytelmäkirjailija Brian Frielin kanssa Field Day Theatre Companyn Londonderryssä.
Ronald Searle
Ronald William Fordham Searle (3. maaliskuuta 1920 – 30. joulukuuta 2011) oli brittiläinen sarjakuvataiteilija. Hän loi muun muassa "St Trinian's School" -sarjan ja yhdessä Geoffrey Willansin kanssa "Nigel Molesworth" -kirjat.
Searle syntyi Cambridgessa ja julkaisi ensimmäisen "St Trinian's School" -sarjakuvansa "Lilliput"-lehdessä vuonna 1941. Hän joutui vangiksi toisessa maailmansodassa ja vapautui vasta sen päätyttyä vuonna 1945.
Searle meni vuonna 1947 naimisiin Kaye Webbin kanssa. Parille syntyivät kaksoset Kate ja Johnny. Hänen maineensa kasvoi 1950-luvulla, ja hänelle myönnettiin muun muassa Reuben-palkinto vuonna 1960. Hän on piirtänyt lukuisiin lehtiin, kuten "Punchiin".
Searle jätti vuonna 1961 perheensä, muutti Ranskaan ja solmi uuden avioliiton. Russell Daviesin hänen elämästään tekemä dokumentti esitettiin BBC:llä vuonna 2006.
Frédéric Covili
Frédéric Covili (s. 14. marraskuuta 1975 Moûtiers, Ranska) on ranskalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä. Hän on suurpujottelun maailmancupin voittaja ja MM-mitalisti.
Suurpujotteluun erikoistunut Covili kilpaili nuorempana kaikissa alppilajeissa ja voittikin junioreiden MM-kilpailuissa Lake Placidissa maaliskuussa 1994 kultaa pujottelussa ja alppiyhdistetyssä sekä pronssia supersuurpujottelussa.
Covili sijoittui yhdeksänneksi uransa ensimmäisessä maailmancup-kilpailussa, pujottelussa Vailissa marraskuussa 1995. Sen jälkeen hän on saanut maailmancup-pisteitä ainoastaan suurpujottelusta – lukuun ottamatta yhdeksää pistettä supersuurpujottelussa kaudella 2000–2001.
Covili saavutti pronssia suurpujottelussa St. Antonin MM-kisoissa 2001 Michael von Grünigenin ja Kjetil André Aamodtin jälkeen – kärkikolmikko mahtui 0,38 sekunnin sisälle.
Kaudella 2001–2002 Covili voitti suurpujottelun kokonaiscupin. Hän voitti tuolloin Söldenin ja Alta Badian osakilpailut sekä oli toinen Val d'Isere'ssä ja Adelbodenissa. Salt Lake Cityn olympialaisissa hän oli viidestoista.
Seuraavalla kaudella Covili sijoittui suurpujottelucupissa neljänneksi Söldenin ja Yongpyongin kakkostilojen myötä. St. Moritzin MM-kisoissa hän oli yhdestoista. Maailmancup-kaudella 2003–2004 Covili oli Söldenissä toinen, Alta Badiassa kolmas ja yhteispisteissä seitsemäs. Tuon kauden jälkeen hän ei yltänyt maailmancup-kisoissa kymmenen parhaan joukkoon.
Covili lopetti uransa tammikuussa 2009, kun häntä ei valittu Ranskan joukkueeseen Val d'Isèren MM-kilpailuihin.
Edward Donnall Thomas
Edward Donnall Thomas (15. maaliskuuta 1920 – 20. lokakuuta 2012) oli yhdysvaltalainen lääkäri. Hän toimi Washingtonin yliopiston professorina ja Fred Hutchinsonin syöpätutkimuskeskuksen kliinisen tutkimuksen osaston johtajana.
Thomas opiskeli Austinissa Texasin yliopistossa ja Harvardissa. Hän teki uraauurtavaa työtä luuytimensiirron käytössä leukemian hoidossa.
Thomas palkittiin vuonna 1990 National Medal of Sciencellä. Ura huipentui samana vuonna myönnettyyn Nobelin lääketieteen palkintoon, jonka hän jakoi Joseph Murrayn kanssa. Hän oli Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian jäsenenä vuodesta 1982.
Thomas Szasz
Thomas Stephen Szasz (15. huhtikuuta 1920 – 8. syyskuuta 2012) oli unkarilaissyntyinen psykiatri. Hän oli johtavia nykypsykiatrian menetelmien kritisoijia, ja hänet tunnetaan muun muassa kirjasta "The Myth of Mental Illness" (1961).
Szasz syntyi Budapestissa, mutta muutti vuonna 1938 Yhdysvaltoihin ja asui siellä lopun elämänsä. Hän opiskeli fysiikkaa, lääketiedettä sekä psykoanalyysiä Cincinnatissa ja Chicagossa.
Szasz toimi vuosina 1956–1990 New Yorkin osavaltionyliopiston professorina Syracusessa. Hän vastusti terapeuttista valtiota eli valtiojohtoista mielenterveysjärjestelmää ja sen pakkohoitoja.
Vuonna 1961 Szasz todisti oikeudessa että mielenvikaisiksi leimattujen ihmisten vangitseminen mielisairaaloihin teki lääkäreistä vartijoita ja vankilanpitäjiä.
Hertut
Hertut (Cisticolidae) on varpuslintuheimo, joka on erotettu kerttujen heimosta viimeaikaisissa nimistöuudistuksissa.
Hertut ovat pienikokoisia, ruskeita tai harmahtavia varpuslintuja, jotka elävät pääasiassa tropiikissa ja muualla lämpimässä ilmastossa. Heimo kehittyi todennäköisesti Afrikassa, missä pääosa lajeista esiintyy, mutta sen edustajia elää runsaasti myös eteläisessä ja itäisessä Aasiassa sekä Australiassa. Läntisellä palearktisella alueella elää säännöllisesti 3 lajia, heinäkerttu ("Cisticola juncidis"), joka elää myös Euroopassa, sekä priinia ja aavikkokerttu.
Hertut elävät enimmäkseen ruohostoisilla avomailla, savanneilla tai pensaikoissa, usein vesistöjen äärellä. Ne piilottelevat kasvillisuuden seassa ja ovat vaikeasti havaittavia muulloin kuin lisääntymisaikana, jolloin koiraat laulavat näkyvästi ja emot varoittelevat kuuluvasti pesiensä läheisyydessä.
Hertut syövät hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia ja niiden pesät sijaitsevat matalalla kasvillisuuden kätköissä.
Monien lajien kohdalla niiden fylogenia on epäselvää ja tutkijoista riippuen lajeja voidaan sijoittaa myös kerttujen heimoon. Seuraava lajilista perustuu del Hoyon ym. (2013) teokseen "Handbook of the birds of the world". Suomalaiset nimet ovat BirdLife Suomen nimistöluettelosta. Tässä luokituksessa herttujen heimoon luetaan 27 sukua ja 142 lajia
Jom Jerušalajim
Jom Jerušalajim eli Jerusalemin päivä () on kansallinen juhlapäivä Israelissa, jota vietetään sen muistoksi, että vanhakaupunki liitettiin Jerusalemiin kuuden päivän sodan tuloksena. Se tapahtui gregoriaanisen kalenterin mukaan 7. kesäkuuta 1967 mutta juutalaisen kalenterin mukaan Ijar-kuun 28. päivänä. Sen mukaisesti juhlaa vietetään vuosittain Ijar-kuun 28. päivänä.
Knesset julisti Itä-Jerusalemin valtauksen päivämäärän, 28. Ijar-kuuta, Jerusalemin päiväksi 12. toukokuuta 1968. Vuonna 1998 päivä säädettiin lailla kansalliseksi juhlapäiväksi.
Primal Fear (albumi)
Primal Fear saman nimisen yhtyeen esikoisalbumi, joka julkaistiin 2. helmikuuta 1998.
Medon (Argos)
Medon (, ”hallitsija”) oli kreikkalaisessa mytologiassa Keisoksen poika ja Argoksen kuningas. Hänen veljensä olivat Maron ja Filias, mutta muuta hänestä ei tiedetäkään. Hänen kuoltuaan lapsettomana Maron seurasi häntä valtaistuimelle.
John William Brown
John William Brown (28. joulukuuta 1913 Athens – 29. lokakuuta 1993 Medina) oli yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko, joka toimi lyhyen aikaa Ohion kuvernöörinä.
Brown toimi Medinan pormestarina vuosina 1950–1953 ja Ohion varakuvernöörinä 1953–1957. Frank J. Lauschen tultua valituksi senaattiin Brown hoiti kuvernöörin tehtäviä yhdentoista päivän ajan 3. tammikuuta – 14. tammikuuta 1957. Seuraavana vuonna hänet valittiin Ohion osavaltion edustajainhuoneeseen, jossa hän istui vuoteen 1960. Hän toimi uudelleen Ohion varakuvernöörinä 1963–1975.
James D. Watkins
James David Watkins (7. maaliskuuta 1927 Alhambra, Kalifornia – 26. heinäkuuta 2012 Alexandria, Virginia) oli yhdysvaltalainen amiraali. Hän toimi laivasto-operaatioiden komentajana Ronald Reaganin presidenttiyden aikana vuosina 1982–1986 ja energiaministerinä George H. W. Bushin (1989–1993) kaudella.
Watkins syntyi 1927 Kalifornian Alhambrassa. Hänen isänsä oli viinikauppias ja hänen äitinsä oli pyrkinyt 1938 Yhdysvaltain senaattiin sinne pääsemättä. Watkins valmistui 1949 Yhdysvaltain laivastoakatemiasta, ja hänestä tuli Yhdysvaltain ydinalusten isänä tunnetun Hyman Rickoverin suojatti.
Watkinsin ura Yhdysvaltain laivastossa kesti 37 vuotta, ja hän palveli upseerina sekä pinta-aluksilla että sukellusveneillä. Hän toimi uransa aikana Yhdysvaltain 6. ja Tyynenmeren laivaston komentajana. Tämän jälkeen hän oli laivasto-operaatioiden varakomentajana, kunnes hänestä tuli 1982 laivasto-operaatioiden komentaja, eli laivaston korkein upseeri. Watkins toimi tehtävässä vuoteen 1986, ja hän oli muun muassa merkittävässä asemassa Ronald Reaganin ohjuspuolustusjärjestelmä Strategic Defense Initiativen kehittäjänä. Hän sai laivastourastaan Defense Distinguished Service Medalin, Navy Distinguished Service Medalin, kolme The Legion of Meritiä ja Bronze Starin. Watkinsista tehtiin 1983 Maltan ritarikunnan jäsen.
Presidentti Reagan nimitti 1987 Watkinsin yllättäen HIV-epidemiaa käsittelevän komission johtajaksi. Watkinsin alaisuudessa toiminut 13-henkinen komissio puolsi muun muassa AIDS-sairaiden syrjintää vastustavia sekä sairaiden oikeuksia ja yksityisyyttä puoltavia lakeja.
Watkinsista tuli 1989 George H. W. Bushin energiaministeri. Ministerinä hän pyrki uudistamaan maan ydinaseita tuottavia laitoksia, jotka olivat lamautuneet radioaktiivisten vuotojen ja ympäristökysymysten takia. Hän muodosti myös tiedosteluosaston, joka pyrki keräämään tietoja muiden maiden taistelukärjistä, ja osaston, joka pyrki paljastamaan Yhdysvaltain ydinsalaisuuksia tiedustelevia vakoojia.
Watkins oli 1993–2004 monien meritieteellisten organisaation johdossa. Hän johti 2001–2004 United States Commission on Ocean Policyä, joka teki 2004 suosituksen uudesta Yhdysvaltain kansallisesta meripolitiikasta.
Watkins oli kahdesti naimisissa. Hänen ensimmäinen vaimonsa oli Sheila McKinney Watkins, jonka kanssa hän oli naimisissa 45 vuotta. Vuonna 1996 kuolleen Sheilan kanssa James Watkins sai kuusi lasta. Toinen vaimo oli Janet Tobin Watkins, jonka kanssa James oli naimisissa 12 vuotta.
Watkins kuoli heinäkuussa 2012 kotonaan Alexandriassa.
Jon Andoni Goikoetxea
Jon Andoni Goikoetxea Lasa (s. 21. lokakuuta 1965 Pamplona, Navarran maakunta, Espanja) on espanjalainen baskisukuinen entinen jalkapalloilija. Hän kuului Barcelonan 1990-luvun alun niin sanottuun "Dream Teamiin" ja pelasi myös Espanjan maajoukkueessa.
Goikoetxean pelipaikka oli oikea laitalinkki, mutta hän pelasi urallaan ajoittain myös laitapuolustajana. Hän oli synnyinkuntansa Pamplonan seuran Osasunan kasvatti ja teki ensiesiintymisessä Espanjan pääsarjassa Primera Divisiónissa seuran edustusjoukkueen riveissä kaudella 1985–1986 kaksi päivää ennen 20-vuotissyntymäpäiväänsä. Kesällä 1988 katalonialaisseura Barcelona hankki Goikoetxean riveihinsä, mutta hänet lainattiin välittömästi Real Sociedadiin osana suurempaa pelaajakauppaa. Sekä Osasunan että Real Sociedadin kanssa hän otti osaa kotimaisten kilpailuiden lisäksi myös Uefa-cupiin.
Goikoetxean paluu Johan Cruijffin valmentamaan Barcelonaan tapahtui lopulta kaudella 1990–1991. Seuraavina vuosina hän muodosti usean muun baskipelaajan ohella osan kuuluisasta "Dream Teamista", joka voitti 1990-luvun alussa neljä peräkkäistä Espanjan pääsarjan mestaruutta sekä Euroopan cupin. "Don Balón"- ja "El País" -lehdet valitsivat hänet Espanjan pääsarjan parhaaksi espanjalaispelaajaksi vuonna 1991.
Neljän menestyksekkään Barcelonan-vuoden jälkeen Goikoetxea pelasi kolme kautta Athletic Bilbaossa ja vuonna 1997, uran kääntyessä jo ehtoopuolelleen, hän siirtyi Japanin J-liigan Yokohama Marinosiin, jonne myös Barcelonasta tuttu Julio Salinas siirtyi samoihin aikoihin. Japanin-vierailun jälkeen hän palasi uransa viimeiseksi kaudeksi 1998–1999 Osasunaan, joka pelasi tuolloin Segunda Divisiónissa.
Espanjan maajoukkueessa Goikoetxea pelasi 36 ottelua vuosina 1990–1996. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon vuoden 1994 MM-kilpailuissa, ja oli kentällä kaikissa Espanjan viidessä ottelussa joukkueen karsiutuessa lopulta puolivälerissä Italiaa vastaan. Kaksi maajoukkueuran neljästä maalista syntyi näissä kilpailuissa.
Pelaajauransa jälkeen Goikoetxea on siirtynyt valmennustehtäviin. Hän toimi José Ángel Zigandan apulaisvalmentajana Osasunassa vuosina 2006–2008. Kaksikko luotsasi joukkueen Uefa-cupin välieriin kaudella 2006–2007.
Tyrannit
Tyrannit, aikaisemmalta nimeltään tyrannilinnut (Tyrannidae) on pienikokoisten varpuslintujen laaja heimo. Tyranneja elää luonnonvaraisina Pohjois- ja Etelä-Amerikasta, mutta suurin osa niistä elää trooppisella vyöhykkeellä. Tyranneihin kuuluu 78 sukua ja 300 lajia. Heimon lajikirjo on suuri. Suurin osa tyranneista syö hyönteisiä, mutta jotkut syövät hedelmiä tai selkärankaisia. Koot vaihtelevat huomattavasti. Joillain tyrannilajeilla kokonaispituus on suurempi kuin 29 cm, mutta se johtuu pääosin niiden pitkästä pyrstöstä. Myös eri lajien elinpaikat vaihtelevat havumetsistä trooppisiin lehtimetsiin.
Altair (täsmennyssivu)
Altair voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Héctor López (baseballpelaaja)
Héctor Headley López Swainson (s. 9. heinäkuuta 1929 Colón) on panamalainen baseballpelaaja. Hän pelasi ammattilaistasolla Yhdysvalloissa vuosina 1955–1966. Joukkueet olivat Kansas City Athletics (vuoteen 1959) ja New York Yankees.
Kappa Mikey
Kappa Mikey on yhdysvaltalainen koko perheen animaatiosarja, jonka loi Larry Schwarz. Sarjaa esitetään Nickelodeonilla niin Suomessa kuin Yhdysvalloissa ja siitä on tuotettu yhteensä 52 jaksoa. Tarina kertoo 18-vuotiaasta Mikeystä, joka High Schoolista valmistuttuaan lähti Clevelandista Japaniin voitettuaan arvasta koe-esiintymisen vanhaan suosittuun LilyMu-sarjaan. Näyttelijöiden mielestä Mikey ei sopinut sarjaan, mutta yleisö oli eri mieltä ja sarjan katsojaluvut nousivat jälleen, minkä myötä Mikeysta tuli Japanin suurin animetähti.
Harvey Fuqua
Harvey Fuqua (27. heinäkuuta 1929 – 6. heinäkuuta 2010 Detroit) oli yhdysvaltalainen soulmuusikko. Hän oli merkittävä varhainen vaikuttaja Motown Records -levymerkin toiminnassa ja teki tuottajantyötä muiden muassa Marvin Gayelle.
Fuqua toimi vuosina 1951–1958 The Moonglows -yhtyeen alkuperäisenä laulajana. Yhtye kelpuutettiin vuonna 2000 Rock and Roll Hall of Fameen.
Fuqua teki myöhemmällä urallaan yhteistyötä esimerkiksi New Birth -yhtyeen ja Sylvester Jamesin kanssa.
Fuqua kuoli Detroitissa 80-vuotiaana 6. heinäkuuta 2010.
Anna Gordy Gaye
Anna Ruby Gaye ("os. Gordy", 12. joulukuuta 1922 Milledgeville Georgia – 31. tammikuuta 2014 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen soulmusiikin lauluntekijä. Hän oli Motown Recordsin perustaja Berry Gordy nuoremman sisar.
Gaye syntyi Milledgevillessä Georgiassa, mutta muutti Michiganin Detroitiin pian tämän jälkeen. Vuonna 1959 hän oli perustamassa nimeään kantanutta "Anna Recordsia". Vuosina 1964–1977 hän oli naimisissa laulaja/lauluntekijä Marvin Gayen kanssa. Yhdessä he adoptoivat pojan "Marvin Pentz Gaye III". Anna kirjoitti tai oli mukana kirjoittamassa miehelleen useita hittejä.
Berry Gordy
Berry Gordy (s. 28. marraskuuta 1929) on yhdysvaltalainen tuottaja, joka perusti Motown Recordsin vuonna 1959.
Afroamerikkalainen Gordy syntyi Detroitissa, Michiganissa. Hänen yhtiönsä nimi oli alun perin Tamla. Gordy muutti vuonna 1968 Los Angelesiin, Kaliforniaan, johon koko yhtiö siirtyi vuonna 1972.
Gordy otettiin vuonna 1990 Rock and Roll Hall of Fameen, ja hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella. Häneltä on ilmestynyt omaelämäkerta "To Be Loved" (1994).
Gordy on ollut kolmesti naimisissa ja kolmesti eronnut. Hänen seitsemästä lapsestaan erityisen tunnettuja ovat näyttelijä Rhonda Ross Kendrick (s. 1971) ja muusikko Rockwell eli Kenneth William Gordy (s. 1964).
Keisos
Keisos () oli kreikkalaisessa mytologiassa Temenoksen poika ja Hyrnethon veli. Hän oli Medonin, Maronin ja Filiaan isä. Hänesä tuli Argoksen kuningas isänsä jälkeen.
Kun hänen isänsä Temenos oli nimittänyt Deifonteen, Hyrnethon aviomiehen, armeijan komentajaksi, alkoi Keisos pelätä tämän seuraavan isäänsä valtaistuimelle. Temenoksen pojat palkkasivat joukkion tappamaan isänsä, ja Keisos anasti valtaistuimen itselleen. Keisos yritti muiden veljien kanssa – nuorinta lukuun ottamatta – vielä erottaa Deifonteen ja Hyrnethon toisistaan, mikä johti Hyrnethon kuolemaan.
Keisosta seurasi kuninkaana hänen poikansa Medon.
Paul Molitor
Paul Leo Molitor (s. 22. elokuuta 1956) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän pelasi Major League -tasolla vuosina 1978–1998.
Molitor syntyi St. Paulissa, Minnesotassa. Hänen joukkueinaan olivat Milwaukee Brewers (1978–1992), Toronto Blue Jays (1993–1995) ja Minnesota Twins (1996–1998).
Molitor valittiin All-Star-joukkueeseen vuosina 1980, 1985, 1988, 1991, 1992, 1993 ja 1994. Hän on kuulunut Baseball Hall of Fameen vuodesta 2004.
Tommy Lasorda
Thomas Charles ”Tommy” Lasorda (s. 22. syyskuuta 1927) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja ja -valmentaja.
Lasorda pelasi Major League -tason syöttäjänä vuosina 1954–1956. Hänen joukkueinaan olivat Los Angeles Dodgers ja Kansas City Athletics.
Lasorda toimi myöhemmin Los Angeles Dodgersin joukkueenjohtajana vuosina 1976–1996. Hän toipui vuonna 1996 saamastaan sydänkohtauksesta ja pääsi vuonna 1997 Baseball Hall of Fameen. Hän palasi johtaakseen Yhdysvaltain baseballjoukkuetta vuoden 2000 kesäolympialaisissa Sydneyssä.
Johnny Mize
Johnny Mize (7. tammikuuta 1913 – 2. kesäkuuta 1993) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja.
Mize pelasi ensimmäisenä pesämiehenä St. Louis Cardinalsissa, New York Giantsissa ja New York Yankeesissa. Hän pelasi ensimmäisen Major League -tason ottelunsa 16. huhtikuuta 1936 ja viimeisensä 26. syyskuuta 1953.
Mize sai paikan Baseball Hall of Famesta vuonna 1981. Hän eli 80-vuotiaaksi.
Abessinialainen (marsurotu)
Abessiinialainen on karkeakarvainen marsurotu. Rodun tärkein tuntomerkki on turkin voimakkaat karvapyörteet eli niin kutsutut rusetit. Ruseteista lähtevien karvojen kohdatessa syntyy harjoja, jotka ovat puhdasrotuisilla yksilöillä usein suorissa linjoissa. Abessinialaisia kutsutaan usein myös rusettimarsuiksi. Tätä nimeä käytetään enemmän lemmikkimarsujen yhteydessä ja kun puhutaan marsuista, jotka eivät ole aivan puhdasrotuisia. Abessiinialainen on rodun virallinen nimi, ja sitä käytetään muun muassa näyttelyissä.
Turkin tulee olla tiheä, karkea ja paksu. Karvan pituus tulee olla 4-5 cm. Rusettien välissä olevien harjojen tulee olla selväpiirteiset ja korkeat, eivätkä ne saa kaatua toistensa päälle. Rusetteja tulee olla 8 kpl ja niiden tulee olla linjassa "ruudukkona". Jos yhdessä "ruudussa" on kaksi rusettia on kyse tuplarusetista, mikä on yleinen virhe. Rusettien tulee olla suuria, neliön muotoisia ja selkeästi erottuvia eikä niiden keskuksissa saa olla kaljuja laikkuja. Rusettien keskustat eivät saa olla avoimet vaan niiden tulisi olla mahdollisimman pienet. Päässä olevan harjan (pääharjan) tulee olla korkea ja tiheä ja marsulla tulee olla tuuheat poskikarvat eli pulisongit.
Rodulla sallitaan kaikki värit ja kuviot. Suomessa useimmat abessinialaiset ovat väriltään brindlejä tai tortoiseshell & whiteja.
Abessinialaiset ovat yleensä aktiivisia, temperamenttisia ja rohkeita.
Päiväntasaajan Guinean jalkapallomaajoukkue
Päiväntasaajan Guinean jalkapallomaajoukkue edustaa Päiväntasaajan Guineaa kansainvälisissä jalkapallo-otteluissa. Maa ei ole koskaan pelannut MM-kisoissa. Vuonna 2012 Päiväntasaajan Guinea isännöi Afrikan mestaruuskilpailuita yhdessä Gabonin kanssa ja näin esiintyi turnauksessa ensi kertaa. Joukkueen päävalmentajana toimii brasilialainen Gîlson Paulo. Kisojen aikana Päiväntasaajan Guinea eteni puolivälieriin tultuaan omassa lohkossa toiseksi. Joukkueen tähän mennessä paras saavutus on neljäs sija Afrikan mestaruuskisoissa 2015.
Maajoukkue on ollut korkeimmillaan FIFA:n rankingissa sijalla 49, helmikuussa 2015.
Giverny
Giverny on kunta Ranskassa Seinen rannalla Euren departementissa, 75 kilometriä Pariisista länteen. Kunnassa on arviolta 501 asukasta (vuonna 2013) ja sen pinta-ala on 6,46 neliökilometriä.
Givernystä on löydetty jälkiä asutuksesta neoliittiselta kaudelta. Merovingit perustivat Givernyn seurakunnan. On todistettu, että merovingien aikana Givernyn asukkaat kasvattivat viinirypäleitä. Vuonna 863 kuningas Kaarle Kaljupää antoi Givernyn tilan Saint-Denis-le-Fermentin munkeille.
Givernyn Sainte Radegonden kirkko on rakennettu romaaniseen tyyliin ja siinä on gotiikan ajalta laajennuksia.
Taidemaalari Claude Monet asui Givernyssä vuosina 1883–1926. Hänen asuntonsa sekä sen puutarhat toimivat nykyään museona. Givernyssä on asunut myös yhdysvaltalaisia taidemaalareita, tunnetuimpia heistä olivat Willard Metcalf ja Theodore Robinson.
SpongeBob SquarePants: Battle for Bikini Bottom
SpongeBob SquarePants: Battle for Bikini Bottom on THQ:n vuonna 2003 julkaisema tasohyppely- ja toimintaseikkailupeli, joka perustuu televisiosarjaan Paavo Pesusieni. Peli palkittiin Blimp Awardilla, Kids’ Choice Awardsissa vuonna 2004.
Pelissä on tavoitteena puolustaa tangalaa Duplicatotron 3000:lla Planktonilta, joka yrittää vallata aluetta luomillaan roboteilla. Pelaaja voi pelata Paavo Pesusienellä, Patrikilla ja Sannalla.
Mika Arpiainen
Mika Arpiainen (s. 23. maaliskuuta 1948) on entinen suomalainen autourheilija ja kaksinkertainen rallin Suomen-mestari vuosilta 1984 ja 1985. Hänen kartanlukijanaan oli tuolloin Timo Hantunen. Hän on lisäksi osallistunut yhteen Formula 2 -kilpailuun.
Arpiainen voitti 1976 Formula Vee -luokan Euroopan-mestaruuden. Hän varmisti EM-voiton 19. syyskuuta voittamalla Silverstonen osakilpailun.
Arpiainen on lisäksi toiminut kommentaattorina muun muassa Formula 1 -lähetyksissä.
Valkovatukka
Valkovatukka ("Rubus parviflorus") on vatukoiden ("Rubus") laji. Sitä esiintyy alkuperäisenä Pohjois-Amerikan Alaskassa, Ontariossa ja Minnesotassa sekä etelässä Pohjois-Meksikon alueella. Valkovatukkaa kasvaa pohjoisesta merenpinnan tasalta 2500 metrin korkeuteen etelässä.
Valkovatukka on tuuhea pensas, joka kasvaa noin 2,5 metriä korkeaksi. Sen varret ovat paksuudeltaan 3–15 millimetriä. Usein se kasvaa suurina rypäinä, jotka leviävät maanalaisena juurakkona. Poiketen muista sukunsa lajeista valkovatukassa ei ole piikkejä. Lehdet ovat kouramaiset (sormihalkoiset), viisilohkoiset ja halkaisijaltaan 5–20 senttimetriä. Ne ovat pehmeät ja nukkaiset rakenteeltaan. Kukat ovat läpimitaltaan 2–6 senttimetriä. Yhdessä kukassa on viisi valkoista terälehteä ja lukuisia keltaisia heteitä. Se tuottaa kirpeän, syötäväksi sopivan 10–15 millimetriä halkaisijaltaan olevan hedelmän, joka kypsyy kirkkaanpunaiseksi keskikesästä loppukesään. Kuten muutkaan vadelmat, se ei ole oikea hedelmä. Sen sijaan se on kimppu siemeniä sisältäviä, pieniä luumarjahedelmiä ytimen ympärillä. Kun hedelmän ottaa kerättäessä varovasti irti ytimestä, jää jäljelle sormustinta muistuttava hedelmä. Siitä tulee kasvin englanninkielinen nimi, joka tarkoittaa "sormustinmarjaa" ().
Valkovatukan hedelmät ovat suurempia, litteämpiä ja pehmeämpiä kuin vadelman. Niissä on paljon pieniä siemeniä. Koska hedelmä on pehmeä, sitä ei voi kunnolla pakata eikä kuljettaa, ja siksi valkovatukkaa harvoin viljellään kaupalliseen tarkoitukseen. Luonnonvaraisista valkovatukoista tehdään erinomaista hilloa, jota myydään paikallisena herkkuna sen esiintymisalueella, erityisesti Keweenavin niemimaalla Ylä-Michiganissa. Hillo tehdään sekoittamalla yhtä paljon marjoja ja sokeria. Hilloa kiehautetaan kaksi minuuttia ennen kuin ne purkitetaan.
Valkovatukan taimet leviävät parhaiten istuttamalla lepotilassa oleva osa juurakkoa, sen siemeniä tai varren palasia.
CityJet
CityJet on Dublinissa, Irlannissa kotipaikkaansa pitävä lentoyhtiö, joka operoi Euroopan sisäistä lentoliikennettä. CityJet oli Air Francen tytäryhtiö maaliskuuhun 2014 asti. Lentoyhtiön päätukikohta sijaitsee Dublinin lentoasemalla, kun taas toinen tukikohta on Charles de Gaullen kansainvälinen lentoasema Pariisissa. Vuonna 2004 CityJet kuljetti 1,1 miljoonaa matkustajaa. Euroopan alueellisten lentoyhtiöiden liitto on palkinnut CityJetin kauden 2008/9 toiseksi parhaana lentoyhtiönä sekä kauden 2007/8 kolmanneksi parhaana lentoyhtiönä.
Lentoyhtiö perustettiin virallisesti 28. syyskuuta 1992, ja lentotoiminnan se aloitti 12. tammikuuta 1994. Yhtiön perusti Pat Byrne, ja aluksi se lensi London City Airportin ja Dublinin välistä liikennettä Virgin Atlantic Airwaysin alaisuudessa. Vuonna 1997 yhtiö aloitti reitin liikennöinnin omissa nimissään. Näihin aikoihin alkoi yhteistyö Air Francen kanssa Pariisin ja London Cityn välillä.
Air France omisti CityJetin ja sen belgialaisen tytäryhtiön VLM Airlinesin mutta myi yritykset vuonna 2014 saksalaiselle Intro Aviationille. Intro Aviation ilmoitti käynnistävänsä lentoyhtiön laivaston modernisoinnin, jossa vanhat Avro RJ85 -koneet korvataan joko Suhoi Superjet 100- tai Bombardier CS100 -koneilla. Se muutti myös VLM:n itsenäiseksi wet lease -liiketoimintaa harjoittavaksi yhtiöksi.
VLM on myöhemmin myyty nykyiselle johdolle. Intro on ilmoittanut myyvänsä yhtiön ja neuvottelut ovat edenneet uuden rahoittajan kanssa. CityJet ilmoitti ostavansa suomalaisen lentoyhtiön Blue1:n SAS:ltä lokakuussa 2015. Samalla SAS ilmoitti, että CityJet on voittanut 8+6 koneen sopimuksen SAS:n kanssa kolmen vuoden + optioiden kanssa. Uudet Bombardier CRJ-900NG -koneet aloittivat liikenteen 27. maaliskuuta 2016. CityJet on myös tilannut 15 Sukhoi Superjet SSJ-100 -konetta korvaamaan ikääntyneet RJ-85-koneensa.Yhtiön laivastoon kuuluivat seuraavat koneet lokakuussa 2018. Koneiden yhteismäärä 46 ja keski-ikä seitsemän vuotta.
Uwe Bellmann
Uwe Bellmann (s. 1962) on entinen saksalainen maastohiihtäjä, joka aktiiviurallaan edusti myös Saksan demokraattista tasavaltaa.
Bellmann kilpaili kansainvälisellä tasolla vuosina 1982–1999. Hän hiihti avausosuuden DDR:n viestijoukkueessa, joka jakoi pronssimitalin Suomen kanssa Oslon MM-kilpailujen 1982 viestikilpailussa. Joukkueeseen kuuluivat hänen lisäkseen Uwe Wunsch, Stefan Schicker ja Frank Schröder.
Bellmann sijoittui Sarajevon olympialaisissa 1984 15 kilometrillä seitsemänneksi ja 30 kilometrillä yhdenneksitoista. Seefeldin MM-kilpailuissa 1985 hän oli 50 kilometrillä kymmenes ja Oberstdorfissa 1987 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa kahdestoista.
Bellmann sijoittui Calgaryn olympialaisissa 1988 15 kilometrin perinteisen tyylin kilpailussa viidenneksi, 30 kilometrillä (p) viidenneksitoista ja 50 kilometrin vapaan kisassa kahdeksanneksi. Joulukuussa 1988 hän saavutti uransa ainoan palkintokorokesijoituksen maailmancupissa oltuaan kolmas Ramsaun 15 kilometrin (v) kilpailussa. Hän sijoittui kauden yhteispisteissä yhdeksänneksi. Lahden MM-kisoissa 1989 hän oli 30 kilometrillä (p) viides.
Muutaman heikomman vuoden jälkeen Bellmann oli Thunder Bayn MM-kilpailuissa 1995 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa yhdestoista ja 30 kilometrillä (p) kahdestoista.
All Night Boogie
All Night Boogie on Pepe Ahlqvist & Tumbleweed -yhtyeen esikoisalbumi, joka julkaistiin 11. huhtikuuta 1997. Yhtye käytti vielä tuolloin nimeä "Tumbleweed", mutta myöhemmät levyt tehtiin "The Rolling Tumbleweed" -nimellä.
Simpsonit (19. tuotantokausi)
Simpsoneiden 19. tuotantokausi (2007–2008) käynnistyi Yhdysvalloissa 23. syyskuuta 2007. Se on ensimmäinen tuotantokausi Yhdysvalloissa "The Simpsons Movie" -elokuvan jälkeen ja se sisältää seitsemän ylijäämäjaksoa Simpsoneiden 18. tuotantokaudelta (JABF). Kauden esitys aloitettiin Suomessa 6. huhtikuuta 2008, siitä esitettiin 11 jaksoa jonka jälkeen sarja jäi kesätauolle. Ensiesitykset Suomessa alkoivat uudestaan 14. syyskuuta 2008 jaksolla ”Rakkautta Springfieldin tyyliin” ("Love, Springfieldian Style").
19. tuotantokaudella sarjassa vierailivat Maya Rudolph, Plácido Domingo, Kelsey Grammer, Glenn Close, Lance Armstrong, Amy Winehouse, Drew Carey, Jim Jarmusch, John C. Reilly, Zooey Deschanel, Beverly D'Angelo, The Dixie Chicks, Marcia Wallace, Topher Grace, Terry Gross, Kurt Loder, "Weird Al" Yankovic, David Hyde Pierce, Jon Stewart, Dan Rather, John Mahoney, Keith Olbermann, Stephen Colbert, Lionel Richie, Alan Moore, Art Spiegelman, Dan Clowes, Jack Black, Maurice LaMarche, Matt Dillon, Steve Buscemi, Ted Nugent ja Julia Louis-Dreyfus.
Uwe Wünsch
Uwe Wünsch (s. 15. helmikuuta 1963) on entinen saksalainen maastohiihtäjä, joka edusti aktiiviurallaan Saksan demokraattista tasavaltaa.
Wunsch hiihti toisen osuuden DDR:n viestijoukkueessa, joka jakoi pronssimitalin Suomen kanssa Oslon MM-kilpailujen 1982 viestikilpailussa. Joukkueeseen kuuluivat hänen lisäkseen Uwe Bellmann, Stefan Schicker ja Frank Schröder.
Wunsch oli maailmancupin osakilpailussa parhaimmillaan kahdestoista 15 kilometrin kilpailussa Sarajevossa helmikuussa 1983.