Vladislav Surkov
Vladislav Jurjevitš Surkov (, 21. syyskuuta 1964 Şela, Tšetšenia, Neuvostoliitto) on venäläinen poliitikko ja liikemies. Surkovia pidettiin 2000-luvulla jopa 3. vaikutusvaltaisimpana miehenä Venäjällä, koska hän kuului presidentinhallinnon sisäpiiriin.
Vuosina 1999-2011 Surkov toimi presidentin apulaiskansliapäällikkönä tai vastaavissa viroissa. Tuolloin Kremlin pääideologina toiminut Surkov loi ”suvereenin demokratian” käsitteen, joka tarkoitti lähinnä sitä etteivät muut maat puutu Venäjän asioihin, kun Venäjä kehittää demokratiaa omaan tahtiinsa. Vaikka Surkovia pidettiin Venäjän pääideologina, hän ei osannut maan ideologiaa täsmälleen määritellä, vaan että se tulee esille poliitikkojen puheissa ja kirjoituksissa. Surkov kuitenkin puhui ääriainesten, separatismin ja ulkomaisten poliittisten vaikutteiden uhasta ja modernisaation tarpeesta, ja koko kansan mobilisoimisesta Kremlin politiikan taakse.
Surkovin ajama politiikka oli käytännössä lähinnä vallan keskittämistä Yhtenäinen Venäjä -puolueen ja Vladimir Putinin johtaman valtaeliitin käsiin demokratian ja opposition kustannuksella. Surkovin ideoita ovat muun muassa puoluekentän ohjailu, tiedotusvälineiden valvonta ja Našin kaltaiset kansallisjärjestöt.
Putin siirsi Surkovin syrjään vallan keskiöstä jo vuoden 2011 lopussa, ja erotti apulaiskansliapäällikön virasta toukokuussa 2013.
Surkovin isä Andarbek Dudajev on tšetšeeni. Hän vietti ensimmäiset viisi vuotta Duba-Jurtissa ja Groznyissa. Hänen alkuperäinen sukunimensä on Aslambek, mutta vanhempien erottua hänen äitinsä muutti Solntsevon kylään Lipetskin alueelle ja otti nimen Surkov.
Surkov valmistui taloustieteiden kandidaatiksi Moskovan kansainvälisestä yliopistosta. Hän palveli 1983–1985 Neuvostoliiton asevoimissa, jossa osallistui pienyritystoimintaan.
Surkov on naimisissa Anatoli Tsubaisin vaimon sisaren kanssa. Hän on tehnyt sanoja venäläisen rock-yhtye Agata Kristin lauluihin ja kirjoittanut satiirinovellin ”Melkein nolla”.
Vuosina 1991–1996 Surkov oli mukana Mihail Hodorkovskin Bank Menatep -ryhmän rahoitustoiminnassa. Vuosina 1996–1997 hän toimi Rosprom-Jukosin varajohtajana ja Commercial Innovation Bank Alfa Bankin hallituksen varapuheenjohtajana Hodorkovskiin yhtiöryppäässä.
Surkov toimi 1998–1999 ORT-televisiokanavan julkisuussuhteiden hoitajana.
Surkov nimitettiin 1999 presidentin kansliapäällikön neuvonantajaksi. Surkov toimi myöhemmin Venäjän presidentin Putinin apulaiskansliapäällikkönä. Surkov myös vastasi Yhtenäinen Venäjä -puolueen käytännön toiminnasta. Nezavisimaja gazeta arvioi hänet Venäjän neljänneksi vaikutusvaltaisimmaksi poliitikoksi, ja häntä on pidettiin 2000-luvun puolivälissä Putinin pääideologina ja Putinin vuoden 2004 vaalivoiton arkkitehtina.
Putin siirsi Surkovin pois merkittävän neuvonantajan asemasta joulukuussa 2011 nimittämällä Surkovin varapääministeriksi. Hän selitti lähtöään Ranskan vallankumoukseen liitettyä sanontaa mukaillen: ”Vakaus syö lapsensa”. Surkov syrjäytettiin vallasta ehkä sen takia, että Putin pyrki vuoden 2011 duuman vaalien jälkeen rauhoittelemaan hallintoonsa kohdistuvaa suuttumusta. Surkovin seuraajaksi tuli Putinin kansliapäällikkö ja Surkovin vihollinen Vjatšeslav Volodin.
Joulukuusta 2011 toukokuuhun 2013 Surkov oli varapääministeri, joka vastasi talouden uudenaikaistamisesta. Hän erosi varapääministerin tehtävästä toukokuussa 2013. Surkov on toiminut presidentin avustajana syyskuusta 2013 lähtien.
Surkov on puolustanut aina Venäjän keskushallinnon voimavaroja hajaantunutta päätöksentekoa vastaan.
Surkov on pyrkinyt kehittämään strategiaa Ukrainassa marraskuusta 2004 tammikuuhun 2005 tapahtunutta liberaalia oranssia vallankumousta vastaan Venäjällä. Hän piti 17. heinäkuuta 2005 salaisena pidetyn puheen Delovaja Rossija -nimisellä talousforumilla, jossa hän esitteli keinoja taisteluun ”kansainvälisiä salaliittoja vastaan”.
Suomessa Surkov herätti huomiota esittäessään Radio Svobodassa väitteen, että suomalais-unkarilais-virolainen kulttuurityö Venäjällä suomalais-ugrilaisten kansojen keskuudessa tähtäisi vähemmistökansallisuuksien itsetunnon nostamiseen siten, että tällä voitaisiin vaikuttaa suomalais-ugrilaisten alkuperäiskansojen asuinalueilla sijaitsevien luonnonvarojen käyttöön.
Venäläisessä Gazeta.russa ilmestyi huhtikuussa 2007 Kiovassa julkaistua analyyttistä kirjoitusta siteeraava artikkeli, jossa epäiltiin Vladislav Surkovia Viktor Janukovytšin uuden poliittisen strategian laatijana: resurssien ohjaamista oranssinvallankumouksen tapaan joukkomielenosoituksiin Kiovassa Itsenäisyydenaukiolla, vaikuttamista suoraan Ukrainan perustuslakituomioistuimeen sekä vetoamista länsimaiseen tapaan kansainvälisiin järjestöihin. Gazeta.ru otsikoi artikkeliin viittaavan juttunsa ”Oranssin vastavallankumouksen harmaa kardinaali” tarkoittaen Surkovia. Dmitri Vinogradovin ja Alija Samigullinan kirjoittamassa artikkelissa korostettiin ukrainalaista lähdettä ja toistettiin "ikään kuin" osoittaen lähteen tulkinnanvaraisuutta.