Steinerkoulu
Steinerkoulut, toiselta nimeltään waldorfkoulut, ovat alkuperäisen käytännön mukaan 12-vuotisia, Suomessa osittain kolmetoistavuotisia, luokallisia yhtenäiskouluja, joiden pedagogiikka pohjautuu aikaisemmin teosofisessa liikkeessä vaikuttaneen itävaltalaisen Rudolf Steinerin antroposofiseen maailmankuvaan ja ihmiskäsitykseen.
Steinerkoulujen opetussuunnitelma rakentuu antroposofiselle käsitykselle elämän seitsenvuotiskausista. Koulun luokat 1–8 sijoittuvat ihmiselämän toiselle seitsenvuotiskaudelle. Opetuksesta ja kasvatuksesta vastaa kahdeksan ensimmäisen kouluvuoden aikana luokanopettaja, mutta eri aineiden opetukseen tulee mukaan aineenopettajia alusta alkaen. Luokat 9–12, Suomessa osin myös 13 sijoittuvat steinerpedagogiikassa ihmisen kolmannelle seitsenvuotiskaudelle.
Rudolf Steiner oli itävaltalainen filosofi ja esoteerikko, jonka oppi pohjautui 1800-luvun lopun teosofiaan, saksalaiseen idealismiin sekä ruusuristiläisyyteen. Merkittäväksi vaikuttajaksi hän nousi 1900-luvun alussa irrottamalla saksankieliset teosofiset järjestöt kansainvälisestä teosofisesta liikeestä omaksi antroposofiaksi nimeämäkseen suuntaukseksi, joka tunnetaan nykyään lähinnä steinerkouluista mutta jota edustavat lisäksi biodynaaminen viljely ja antroposofinen lääkintä.
Ensimmäinen steinerkoulu perustettiin Stuttgartiin vuonna 1919. Aluksi enemmistö oppilaista oli Waldorf Astoria -tupakkatehtaan työntekijöiden lapsia. Monissa maissa steinerkouluja kutsutaan Waldorf-kouluiksi. Saksassa 1930-luvulla valtaannousseet kansallissosialistit suhtautuivat kriittisesti steinerkouluihin. Kansainvälinen antroposofinen seura oli tuominnut natsismin jo 1933 mutta Saksan kansallinen järjestö haki kompromissilinjaa ja toimintaa voitiin jatkaa, kunnes 1.11.1935 antroposofia lopulta kiellettiin Saksassa. Perusteluina olivat yhteydet vapaamuurareihin, juutalaisiin ja pasifisteihin ja se, että koulujen ei katsottu noudattaneen kansallissosialistisia periaatteita. Toisen maailmansodan jälkeen koulut avattiin uudelleen.
Steinerkouluja on vuonna 2017 64 maassa noin 1100. Steinerpäiväkoteja on 70 maassa noin 1900.
Steinerpedagogiikan keskeisiä lähtökohtia on olettamus ihmisen henkisestä ydinolemuksesta, ikäkausiin perustuva opetus ja temperamenttioppi. Muotoilut poikkeavat jonkin verran, mutta perustaltaan kyse on Steinerin antroposofisesta maailman- ja ihmiskuvasta. Rudolf Steiner totesi ensimmäisen steinerkoulun avauspuheessa, että "Waldorf-koulusta emme halua tehdä maailmankatsomuskoulua... antroposofia ei ole mikään opetussisältö, mutta pyrimme soveltamaan antroposofiaa käytännössä." Steiner itse ymmärsi ja ilmaisi olevansa huolissaan, että antroposofian opettaminen saattoi haitata koulun asemaa. Hänen ohjeensa oli, että opetuksen tulisi neljällä ensimmäisellä luokalla olla sellaista, että oppilaissa heräisi tunne, että luonnossa on henki ("spirit") ja että henki ilmenee materiassa, joka näkyy eri tavoilla luonnossa ilmenevissä muodonmuutoksissa, metamorfooseissa. Vasta ylemmillä luokilla nuorten kanssa voi käsitellä kohtaloa, milloin jotain tapahtuu sattumalta milloin jokin on karman määräämää. Opetuskeinoja ovat sadut ja tarinat.
Steinerpedagogiikassa ajatellaan, että kasvattajan roolin pääpaino muuttuu lasten ja nuorten ikävaiheen mukaan. Ensimmäisellä seitsenvuotiskaudella aikuisen tehtävä on olla ennen kaikkea jäljittelyn kohde ja rauhallisen ympäristön luoja. Toisella seitsenvuotiskaudella, johon ajoittuvat koululuokat 1–8, aikuisen pääsääntöinen rooli on olla luotettava auktoriteetti. Jotta opettajaan syntyisi turvallinen, pitkäkestoinen suhde, opettaa steinerkoulussa luokanopettaja kahdeksannelle luokalle asti suuren osan aineista. Alaluokilla opettajan tulisi tutustua hyvin oppilaisiinsa ja muodostaa jokaisesta selkeä käsitys. Havaintotyönsä apuna opettaja käyttää erilaisia luonnehtivia ja kuvailevia tapoja hahmottaa lapsia, muun muassa luonteenlaatuja kuvailevia temperamentteja. Kolmannella seitsenvuotiskaudella eli 14-vuotiaasta alkaen steinerpedagogiikassa katsotaan, että opettajan vakuuttavuus nuoren silmissä ei voi enää perustua aikuisen auktoriteettiin, vaan ainoastaan asiantuntemukseen.
Steinerkoulut eroavat opetustavoiltaan muista kouluista usealla tavalla. Huomiota kiinnittävät yleensä jakso-opetus, oppikirjattomuus, taideaineet sekä luokkamuotoisuus ja opettajakeskeisyys. Kirjojen käytön yleisyys vaihtelee kouluittain. Painetta oppikirjojen käyttöön ovat lisänneet mm. oppimistulosten vertailu muihin kouluihin. Steinerkouluissa opetettava eurytmia-niminen aine on liikkumista, musiikkia ja eleitä yhdistävä taidemuoto. Harjoitukset sisältävät liikkumista usein pianonsoiton säestyksellä tai runojen mukaan. Alaluokilla sadut ja lorut ovat aineksina leikinomaisessa eurytmiassa. Steinerin mukaan eurytmian tarkoitus on tarjota konkreettinen todistus ihmisen osuudesta yliaistilliseen maailmaan, saada kiinni aikamme hengellisestä impulssista.
Suomen ensimmäinen steinerkoulu perustettiin Helsinkiin vuonna 1955. Vuonna 1977 tuli voimaan steinerkouluja koskeva laki, jonka piiriin kuului kolme steinerkoulua. 1980-luvulla kouluja perustettiin yksityisopetusryhminä. Eräänä syynä laajenemiselle oli se, ettei koululainsäädäntö tarjonnut käytännössä mitään muita vaihtoehtoja valtakunnallisesti ohjatulle peruskoululle. 1990-luvun alussa lakia muutettiin ja myös muut steinerkoulut saivat mahdollisuuden valtionapuun. Tämänkin jälkeen on perustettu yksittäisiä steinerpedagogiikkaa noudattavia kouluja, jotka ovat saaneet opetuksenjärjestämisluvan. Steinerkoulut ovat kannatusyhdistysten ylläpitämiä yksityisiä kouluja. Vanhemmat ovat yhdistysten jäseniä. Vuonna 2017 Suomessa toimii 25 steinerkoulua, joilla kaikilla on virallinen opetuksenjärjestämislupa. Näistä 10 antaa lukio-opetusta. Lisäksi on 44 yksityistä steinerpäiväkotia ja kolme hoitopedagogista erityissteinerkoulua (2017).
Suomen steinerkoulujen opetussuunnitelmat ja tuntijako noudattavat opetushallituksen määräämiä perusopetuksen ja lukion opetussuunnitelmien perusteita. Steinerkoulujen opetussuunnitelmissa on joitakin maailmankuvasta johtuvia poikkeamia yleisistä opetussuunnitelmista. Todistukset ovat pääasiassa sanallisia, oppilaan taitojen kehittymistä luonnehtivia lausuntoja. Numerotodistuksia annetaan lisäksi opetuslainsäädännön mukaisesti luokilla 7–9 ja lukioasteella.
Tunnettuja suomalaisia steinerkoulun käyneitä ovat muun muassa muusikko Lauri Porra, lastenpsykiatri Raisa Cacciatore, näyttelijä Heidi Herala, kansanedustaja Oras Tynkkynen, kansanedustaja Sofia Vikman, kuvataiteilija Heta Kuchka, kokki Sara La Fountain, näytelmäkirjailija Laura Ruohonen, rumpali Antti Lehtinen, sarjakuvataiteilija Ville Ranta, säveltäjä Kaija Saariaho, ohjaaja Lauri Maijala, kirjailija Hanna Tuuri, performanssitaiteilija Mimosa Pale sekä runoilija Juhana Vähänen.
Steinerpedagogiikkaa on ulkopuolelta arvosteltu kahdesta pääsuunnasta: Toisaalta pedagogiikan perusteita, maailmankuvaa ja ihmiskäsitystä sekä sielu- ja temperamenttioppeja pidetään pseudotieteellisinä eikä Steinerin selvänäkemää tietoa kosmisista lainsalaisuuksista sekä astrologisia ja okkultistisia väitteitä nähdä vakuuttavana. Dosentti Heikki Ervasti ei katso uskottavaksi Steinerin oppeja kansansieluista, eetteri- ja astraaliruumiista, maahisista, juuriroduista ja ylipäätään hengentieteellisistä löydöksistä. Esimerkiksi sairauksien karmallista luonnetta ja vasenkätisyyden johtumista edellisestä elämästä hän ei näe mielekkääksi pedagogiseksi uskomukseksi. Antroposofiaa ei steinerkouluissa Suomessa opeteta, vaikkakin pedagogiset käytännöt, oppiaineet ja opetukset ovat ymmärrettäviä ja loogisia vain antroposofisesta näkökulmasta. Enhqvistin mukaan antroposofia välittyy selvästi Helsingin Rudolf Steiner-koulun opetussuunnitelman filosofisiin perusteisiin, tavoitteisiin ja oppisisältöihin käsittäen metodit, tietoteorian, ihmiskäsityksen, opettajankoulutuksen, koulun hallinnon ja koulun kehittämisen.
Toisaalta steinerpedagogiikkaa on kritisoitu uskontona. Steiner itse ei pitänyt esoteerista oppiaan uskontona. Steinerkouluissa onkin mahdollista osallistua eri uskontojen tunnustusten mukaiseen uskonnonopetukseen, elämänkatsomustietoon tai Steinerin perustaman Kristiyhteisö-nimisen uskontokunnan mukaiseen opetukseen.
Paavo Hiltusen mukaan steinerkoulut eivät informoineet 1980-luvulla vanhempia antroposofian uskonnollisesta luonteesta, siitä, että antroposofia läpäisee kaiken opetuksen eivätkä esimerkiksi eurytmian todellisesta tarkoituksesta. Eurytmian tarkoituksen esittämisessä on vaihtelua kouluittain ja päiväkodeittain: Toisinaan sitä kuvataan lähinnä musiikki- tai näyttämöltaideliikuntana. Toisaalta esim. Snellman-korkeakoulun opettaja Irmeli Salomaa kuvasi artikkelissaan Eurytmia: ""Eurytmian opiskelija tekee monta hämmästyttävää löytöä sekä kehostaan että erityisesti sielustaan. Taiteellisten harjoitusten avulla hän löytää itsestään uinuvia sielunpuolia, joita ei aavistanut olevan olemassakaan"". Risto Suurla, Reijo Wilenius ja Tony Dunderfelt vastasivat osittain kritiikkiin teoksessa "Huomautuksia Paavo Hiltusen Steiner-kirjasta" (1991). Heidän mukaansa Hiltunen erehtyy muun muassa väittäessään, ettei Steiner uskonut persoonalliseen, rukouksia kuulevaan jumalaan, ja että Steinerin harjoittama salatiede olisi tiedettä, joka on salattava ja että Steiner oli spiritisti. Heidän mukaansa salatiede on tiede salaisista asioista ja Steiner oli selvänäkijä, eikä spiritisti, mikä on eri asia.
Alan valtakunnallinen steinerpedagoginen yhteistyöorganisaatio on Steinerkasvatuksen liitto, perustettu 2008, ruotsiksi Förbundet för steinerpedagogik, englanniksi Federation for Steiner Waldorf Education in Finland. Steinerpedagogiikan seura ry (SPS, perustettu 1953) ja Steinerprdagogiikan yhteisöt ry (SPY) olivat liiton edeltäjiä..
Steinerkasvatuksen liitto toimii Suomen steinerkoulujen ja -päiväkotien ja muiden rekisteröityjen steinerpedagogisten yhteisöjen yhteistyöorganisaationa, edistää jäsenten välistä yhteistoimintaa ja edustaa steinerpedagogiikkaa ja sen tuntemusta Suomessa jäsenjärjestöjensä rinnalla. Yhdistys toimii myös yhteistyöorganisaationa kansainväliseen steinerpedagogiseen liikkeeseen, ja valvoo Suomessa steinerkoulu- ja steinerpäiväkoti -nimien käyttöä.
Tehtävien toteuttamiseksi liitto mm. antaa lausuntoja, pitää yhteyttä päättäjiin, järjestää ja tukee steinerpedagogista tutkimus- ja selvitystyötä, esitelmä-, näyttely-, kurssi- ja seminaaritoimintaa sekä julkaisee steinerpedagogista kirjallisuutta.
Steinerkasvatuksen liiton johtokunnan puheenjohtaja on vuonna 2017 Helena Sandell Liiton hallitus toimii steinerpedagogiikan yhteistyö- ja asiantuntijaelimenä, joka käsittelee monia erilaisia steinerpedagogiikkaan ja sen toteuttamiseen liittyviä kysymyksiä.
Steinerkasvatuksen liiton edeltäjä, Steinerpedagogiikan seura on edustanut steinerpedagogiikkaa Suomessa jo ennen ensimmäisen steinerkoulun perustamista Suomeen. Steinerkasvatuksen liiton ensimmäinen puheenjohtaja Jarno Paalasmaa toimi myös Steinerpedagogiikan seuran puheenjohtajana. Aiempia seuran puheenjohtajia ovat olleet mm. Reijo Wilenius, Marja Dahlström, Lea Blåfield ja Simo Taimi.
Steinerkoulut ja -päiväkodit kuuluvat kansainvälisiin verkostoihin, kuten: ECSWE - The European Council for Steiner Waldorf Education, IASWECE - International Association for Steiner/Waldorf Early Childhood Education , IF - International Forum for Steiner/Waldorf Education.
Suomen steinerkoulujen oppilasyhdistys ry on steinerkoulujen yläluokkalaisten perustama kattojärjestö oppilaskuntatoiminnalle juuri steinerkouluissa. Yhdistyksen toiminta lähti käyntiin syksyllä 2002. Tällä hetkellä mukana on steinerkoulujen oppilaita lähes kymmenestä eri koulusta ympäri Suomea.
Yhdistyksen tarkoituksena on toimia Suomen steinerkoulujen oppilaiden edunvalvojana ja yhteistyöelimenä. SKOY haluaa edistää oppilaiden viihtyvyyttä ja etuja ja parantaa steinerkoulun mainetta ja ihmisten tietoutta steinerkouluista. SKOY pyrkii luomaan kansainvälisiä suhteita steinerkoulujen välille ja kunnioittaa steinerkoulun perusperiaatteita. Yhdistys järjestää kokouksia, keskustelutilaisuuksia, yhteisiä jäsentapahtumia, pitää yhteyttä muihin oppilaskuntiin, koulujen johtokuntiin, opettajakuntiin, rehtoreihin/ vuosirehtoreihin, harjoittaa kulttuuri-, valistamis- ja julkaisutoimintaa sekä toimii muilla vastaavilla tavoilla steinerkoululaisten hyväksi.
Puheenjohtajina ovat toimineet Julian Remes 2002-2004, Lauri Maijala vuoden 2005 ja Miika Tomi vuoden 2006. Vuonna 2007 yhdistyksen puheenjohtajana toimi Pia Johansson, kautena 2008-09 Milja Tomi ja kautena 2009-10 Elina Hammarström.