Sami Salo
Sami Sakari Salo (s. 2. syyskuuta 1974 Turku, Suomi) on suomalainen uransa päättänyt jääkiekkoilija. Salo oli pelipaikaltaan puolustaja.
Ottawa Senators Salon NHL:ään yhdeksännellä kierroksella numerolla 239. Hänen uransa NHL:ssä käynnistyi kaudella 1998–1999 loistavasti sujuneiden Jääkiekon SM-liigassa vietettyjen kausien jälkeen. Ottawassa Salo onnistui vakiinnuttamaan paikkansa NHL:ssä varsin nopeasti pelaten tulokaskaudellaan 61 runkosarjan ottelua. Vuonna 2002 Ottawa kauppasi Salon Vancouver Canucksiin vaihdossa hyökkääjä Peter Schaeferiin. Vancouverissa Salo nousi nopeasti joukkueensa puolustajien parhaimmistoon, mutta lähes kymmenen yhteisen kauden jälkeen hän siirtyi Vancouverista nykyiseen seuraansa Tampa Bay Lightningiin, jonka kanssa hän solmi kaksivuotisen sopimuksen vuoden 2012 kesällä.
Jääkiekon SM-liigassa Salon ammattilaisura käynnistyi Turun Palloseurassa kaudella 1994–1995, ja hän saavutti turkulaisseurassa yhden Suomen mestaruuden ja kaksi SM-hopeaa kunnes siirtyi viimeisen Suomessa viettämänsä kauden ajaksi Helsingin Jokereihin, jossa hän saavutti kauden päätteeksi SM-pronssia. Ruotsin pääsarjataso Elitserienissä Salo edusti Frölunda HC:ta saavuttaen Ruotsin mestaruuden.
Salon vahvuuksiin voidaan lukea erinomainen, tarkka ja voimakas lyöntilaukaus, oiva pelinlukutaito ja hyvä avaussyöttö. Kookkaana pelaajana Salo on myös luotettava puolustaja. Hänen heikkouksiaan ovat loukkaantumisherkkyys sekä ajoittaisesti liian pehmein ottein pelaaminen hänen kokoonsa nähden.
Salon pääsarjaura alkoi Turun Palloseuran riveissä Jääkiekon SM-liigassa. Hän pelasi myös kauden Jokereissa ennen lähtöään Pohjois-Amerikkaan ja Ottawa Senatorsiin.
Senators oli varannut Salon NHL:ään vuonna 1996 yhdeksännellä kierroksella. Ensimmäisellä NHL -kaudellan 1998–1999 Salo teki 7 maalia ja 19 pistettä Ottawa Senatorsissa ja hänet valittiin tulokkaiden tähdistökenttään. Hän teki uransa ensimmäisen maalin NHL.ssä 21.1 1999 Boston Bruinsia vastaan ja ensimmäisen hattutempun 30.3 1999 Pittsburgh Penguinsia vastaan. Seuraavilla 3. kaudella Salo kärsi loukkaantumisista ja pelasi kahdesti alle puolet kauden otteluista.
Kaudeksi 2002–03 Salo siirtyi Vancouver Canucksin riveihin. Salo kuului heti Canucksin luottopakkeihin ja teki ensimmäisellä kaudellaan seurassa 9 maalia ja 30 pistettä. Seuraava kausi tuotti 7 maalia ja 26 pistettä.
Koska työsulku peruutti , Salo siirtyi takaisin Eurooppaan ja Ruotsin Elitserienissä pelaavan Frölunda HC:n paitaan, voittaen Ruotsin mestaruuden, jonka jälkeen hän palasi takaisin Vancouveriin.
Kaudella 2005–06 salo teki 11 maalia 33 pistettä vain 59. pelissä, kun Salon kautta haittasivat loukkaantumiset. Seuraava kausi 2006–2007 on tilastollisesti Salon parhaita. Vaikka Salo jäi loukkaantummisten vuoksi pois 15 pelistä, teki Salo silti henkilökohtaisia ennätyksiä 14. maalillaan, 23. syötöllään ja 37. pisteellään. Hän oli liigan puolustajien maalipörssin 10. ja teki puolustajista eniten voittomaaleja (6). Seuraavilla kahdella kaudella Salo pelasi 60 ja 63 ottelua tehden kummallakin kaudella 25 pistettä. Loukkaantumiset rajasivat myös kautta 2009–10 ja pudotuspeleissä Duncan Keith lämäsi kiekon Salon haarojen väliin niin että kives repesi. Salo pystyi pelaamaan pudotuspeleissä 12 ottelua joissa hän teki 6 pistettä.
Vuoden 2010 kesällä Salon akillesjänne katkesi hänen pelatessaan salibandya muiden jääkiekkoilijoiden kanssa kesäharjoittelun merkeissä. Kuntoutuksen edistyessä Salo haki pelituntumaa Vancouverin AHL-liigan farmiseura Manitoba Moosesta kolmen ottelun ajan, ja hän palasi NHL-kaukaloon vasta vuoden 2011 helmikuussa. Kahdeksan kuukauden toipumisjakson jälkeen NHL:ään paluun tehneen Salon kausi sai kuitenkin uuden takaiskun maaliskuussa, kun hän loukkasi vasemman kätensä peittäessään Minnesota Wildin Kyle Brodziakin laukauksen. Loukkaantumisten vuoksi kausi jäi runkosarjan osalta Salon NHL-uran lyhimmäksi, sillä hän pelasi ainoastaan 27 runkosarjaottelua merkkauttaen pelaamissaan otteluissa tehopisteet 3+4=7. Vancouverin osalta kausi sujui kuitenkin loistavasti seuran voittaessa NHL:n runkosarjan ja edeten pudotuspeleissä konferenssifinaalien kautta Stanley Cupin loppuottelusarjaan. Pudotuspeleissä Salo loukkaantui jälleen ja oli sivussa neljän ottelun ajan. Loppuottelusarjassa Vancouver kohtasi suomalaismaalivahti Tuukka Raskin edustaman Boston Bruinsin, joka vei mestaruuden nimiinsä Vancouverin hävitessä aina seitsemänteen loppuotteluun asti venyneen sarjan lopulta otteluvoitoin 4–3.
NHL-kausi 2011–2012 oli Salon osalta aiempaan verrattaessa ehjempi kokonaisuus, ja hän pelasi runkosarjassa yhteensä 69 ottelua. Kauden alkupuolella Salo joutui olemaan sivussa kolmen ottelun ajan nivusvammansa vuoksi, mutta palatessaan kaukaloon marraskuussa Salo osoitti olevansa edelleen erinomainen puolustaja. 13 ottelun jälkeen Salo oli tehnyt runkosarjassa tehopisteet 4+5=9 sijoittuen Canucksin sisäisessä pistepörssissä viidenneksi, ja teholukemallaan +6 hän oli joukkueensa paras pelaaja yhdessä Alexandre Burrowsin kanssa. Pisteiden valossa kausi osoittautui runkosarjan päätyttyä jälleen tasaisen varmaksi suoritukseksi Salon osalta, sillä hän ylsi NHL:n runkosarjassa 25 tehopisteeseen tehtyään yhdeksän maalia ja merkkautettuaan kuusitoista maaliin johtanutta syöttöä.
Kauden päätyttyä Vancouverin ja Salon tiet erosivat lähes kymmenen vuoden mittaisen yhteistyön jälkeen. Salo siirtyi hieman yllättäen Tampa Bay Lightningiin solmittuaan seuran kanssa kaksivuotisen ja 7,5 miljoonan dollarin eli lähes kuuden miljoonan euron arvoisen sopimuksen vapaana agenttina. Hän aloitti kautensa uudessa seurassaan loistavasti, 26. tammikuuta 2013 pelatussa Lightningin ja San Jose Sharksin välisessä kohtaamisessa Salo pohjusti Steven Stamkosin ja Ryan Malonen viimeistelemät maalit, kun Lightning voitti Sharksin numeroin 6–4. Ottelussa hän saavutti tehotilastoonsa merkinnän +5, minkä johdosta hän sivusi Lightningin yhden ottelun seuraennätystä tehotilastossa ja nousi samalla koko NHL:n tehotilaston kärkeen saavutettuaan jo kauden kahdeksannen tehomerkintänsä kolmeen otteluun. Tampa Bay nousi NHL:n itäisen konferenssin johtoon, ja syötettyään jälleen kaksi osumaa Philadelphia Flyersia vastaan pelatussa ottelussa Salo vahvisti asemaansa NHL:n tehotilaston kärkinimenä ja hänet valittiin San Josea vastaan pelatun ottelun tapaisesti ottelun kakkostähdeksi.
Salo esiintyi ensimmäisen kerran Suomen jääkiekkomaajoukkueen kokoonpanossa vuoden 2001 maailmanmestaruuskilpailuissa. MM-turnaus oli Salolle pisteiden valossa hyvin menestyksekäs, sillä viimeisteltyään yhdeksään otteluun tehopisteet 3+6=9 hän sijoittui turnauksen pistepörssissä viidennelle sijalle ja oli koko MM-turnauksen toiseksi eniten tehopisteitä tehnyt puolustaja Petteri Nummelinin jälkeen. Suomi selvitti tiensä aina Tšekkiä vastaan pelattuun loppuotteluun, jossa ratkaiseva osuma päätti ottelun Tšekin hyväksi yli 70 peliminuutin jälkeen ja Suomi jäi hopealle. Lehdistö valitsi Salon turnauksen kakkostähdistöön.
Salo palasi maajoukkueeseen jo seuraavana vuonna Salt Lake Cityn talviolympialaisiin, mutta Suomi jäi ulos mitalipeleistä, kuten myös vuoden 2004 maailmanmestaruuskilpailuissa jossa Salo edusti jälleen Suomea. Vuonna 2004 hänet kutsuttiin myös maailmancupin turnaukseen, jossa Suomen sijoitus oli toinen.
Sittemmin Salo on esiintynyt Suomen maajoukkueessa kolmesti, vuosien 2006, 2010 ja 2014 talviolympialaisissa. Vuonna 2006 Suomi sijoittui hopealle ja vuosina 2010 ja 2014 pronssille.
Vuoden 2014 olympialaisten pronssiottelussa 22.02.2014 Salosta tuli viimeinen ilman visiiriä pelannut jääkiekkoilija olympiahistoriassa. Visiirit ovat IIHF:n säännöissä pakollisia 31.12.1974 jälkeen syntyneille.
Salo hankki osakkuuden Turun suurimmasta kuntokeskuksesta M&M Kuntotalosta vuonna 2000. Osakkaina M&M Kuntotalossa ovat myös jääkiekkoilijat Jani Hurme ja Tomi Kallio.