Douglas DC-8
Douglas DC-8 eli DC-8 on nelimoottorinen, kapearunkoinen, pitkän ja keskipitkän toimintamatkan matkustajalentokone, jota valmisti yhdysvaltalainen Douglas Long Beachin tehtailla Kaliforniassa, Yhdysvalloissa, vuosina 1959–1972. Konetyyppi oli Boeing 707:n pahin kilpailija. Konetyyppiä on vielä käytössä rahtiliikenteessä. DC-8:n eri versioita valmistettiin 556 kappaletta.
DC-8 oli Douglasin lentokonetehtaan ensimmäinen matkustajalentokone, johon asennettiin suihkumoottorit. DC-8-konetta alettiin suunnitella vuonna 1955, sen ensilento tapahtui vuonna 1958 ja liikennöinti aloitettiin vuonna 1959. DC-8:n pahin kilpailija Boeing 707 ehti kuitenkin liikenteeseen jo vuonna 1958. Tämä vuoden 'myöhästyminen' oli merkittävä takaisku Douglasille, sillä Boeing 707 ehti vallata markkinat, mikä heikensi DC-8:n kysyntää.
DC-8 Series 10 oli alkuperäinen versio, jota valmistettiin vain 28 kappaletta Deltalle ja United Airlinesille. DC-8 Series 20 oli samanlainen, mutta siinä oli tehokkaammat moottorit ja suurempi kantavuus. Näitä koneita valmistettiin 34 kappaletta.
Kansainvälisiä reittejä varten suunniteltiin DC-8 Series 30 ja DC-8 Series 40. Series 30:ssä oli kolmanneksen suurempi polttoainekapasiteetti sekä vahvistettu runko ja laskeutumisteline. Series 40:ssä oli samanlainen, mutta siinä oli tehokkaammat ja hiljaisemmat Rolls-Roycen moottorit. Malli ei kuitenkaan ollut kovin suosittu.
DC-8 Series 50 oli lyhytrunkoinen malli, jossa oli tehokkaat moottorit. Tämä malli oli melko suosittu ja sitä valmistettiin 88 kappaletta.
DC-8 Super 60 teki ensilentonsa 1966 ja tämä malli osoittautui suosituksi. Tämä versio oli huomattavasti pidempi kuin Series 50. Sen suurin matkustajakapasiteetti oli 259, ja se oli suurin kapearunkoinen matkustajakonetyyppi, kunnes Boeing 757-300 tuli markkinoille 1999. Super 60 oli myös suurin matkustajakone jumbojetin eli Boeing 747:n tuloon saakka. Tätä mallia valmistettiin 88 kappaletta.
DC-8 Super 70 on Super 60:stä kehitetty malli, jossa on uudenaikaisemmat moottorit.
DC-8:sta oli myös rahtiversioita (F) sekä konversiomalleja (CF), joita voitiin muuttaa matkustaja- ja rahtikäytön välillä. Muun muassa Finnairilla oli DC-8-62CF-koneita vuodesta 1969 alkaen.
DC-8 oli aikanaan toiseksi suosituin matkustajalentokonetyyppi Boeing 707:n jälkeen. DC-8 on osoittautunut myös tekniseltä kestävyydeltään erinomaiseksi, monilla koneilla on lennetty yli 100 000 tuntia, ja ne ovat edelleen liikenteessä. DC-8:aa voisi ehkä sanoa kaikkien aikojen kestävimmäksi matkustajakoneeksi.
Suomessa eri DC-8 versioita ovat käyttäneet Finnair, Kar-Air ja Spear Air. Viimeiset DC-8 koneet poistuivat Suomen ilma-alusrekisteristä 1980-luvun puolivälissä. Suomen posti on julkaissut 1. marraskuuta 1963 DC-8-aiheisen postimerkin.Valmistetuista 556 koneesta 83 eli noin 14,9 prosenttia on vuoden 2018 loppuun mennessä tuhoutunut onnettomuuksissa, terroriteoissa ja muissa tapahtumissa. Vertailun vuoksi saman aikakauden ja kokoluokan koneista vastaava osuus on Boeing 707:llä noin 20,0 prosenttia ja Convair 990 Coronadolla 29,7 prosenttia.
DC-8:n toistaiseksi pahin onnettomuus tapahtui Jeddassa 11. heinäkuuta 1991, kun kanadalaisen Nationairin operoiman Nigeria Airwaysin lennon 2120 rengas puhkesi lähtökiidon aikana ja syttyi tuleen hangatessaan kiitotiehen. Kun laskutelineet nostettiin, palo pääsi koneen sisään tuhoamaan muun muassa hydrauliletkuja. Palo poltti lopulta matkustamon lattian puhki. Kun kone lähestyi Jeddaa ja laskutelineet laskettiin, lattiassa olleesta reiästä alkoi putoilla penkkejä ja ruumiita, ja ilmavirta alkoi repiä aukon reunoilta kappaleita irti. Miehistö menetti lopulta koneen hallinnan noin kolmen kilometrin päässä lentokentältä. Se syöksyi maahan, ja kaikki 261 koneessa ollutta saivat surmansa.
DC-8:ssa tarvittiin kolmen hengen miehistö: kapteeni, perämies ja lentomekaanikko.
Huom: