hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Bubba Sparxxx
Warren Anderson Mathis (s. 6. maaliskuuta 1977), taiteilijanimeltään Bubba Sparxxx, on yhdysvaltalainen rap-artisti. Hänen tunnetuimpia kappaleitaan ovat ”Ugly”, ”Deliverance” sekä Ying Yang Twinsin kanssa tehty ”Ms. New Booty”.
Mathis on varttui LaGrange-nimisessä pikkukaupungissa Georgian osavaltiossa. Bubba Sparxxxin debyyttialbumi "Dark Days, Bright Lights" julkaistiin Yhdysvalloissa 18. syyskuuta 2001. Levyä oli tuottamassa Timbaland.
Väinö Lätti
Väinö Verneri Lätti (17. elokuuta 1919 Jaakkima – 22. tammikuuta 2012 Kuopio) oli suomalainen kuvanveistäjä.
Lätin vanhemmat olivat Vilho Lätti ja Maria Yllö. Lätti opiskeli kulta- ja hopeasepän oppiin Viipurissa 1935–1937, teknillisen koulun hän kävi 1945-1946 ja opettajaopiston 1961-1962. Lätti toimi ensin kulta- ja hopeaseppänä 15 vuotta ja sitten ammattikoulun opettajana vuoteen 1975, jonka jälkeen hän on toiminut vapaana taiteilijana.
Kuvanveistäjänä maineeseen nousseen taiteilijan debyytti oli Kuopiossa vuonna 1970. Hän teki myös muutamia maalauksia 1970-luvulla. Lätin veistos "Tiedon säilä" (1997) on Moskovan kansainvälisen oikeuden ja talouden instituutissa Venäjällä. Lätin teosten materiaaleina ovat olleet ruostumaton teräs, pronssi, hopea ja kivi. Tyylillisesti teokset edustavat puoliabstraktia, pelkistettyä ja ajatonta muotokieltä.
Lätin julkisia teoksia ovat muun muassa:
David Neville
David Neville (s. 1. kesäkuuta 1984 Merrillville, Indiana) on yhdysvaltalainen pikajuoksija ja olympiavoittaja. Pekingin olympialaisissa 2008 Neville voitti pronssia miesten 400 metrin juoksussa ajalla 44,80 ja kultaa Yhdysvaltain 4 x 400 metrin viestijoukkueessa.
David Neville voitti Yhdysvaltain sisäratojen mestaruuden 400 metrillä vuonna 2008. hän sijoittui 400 metrillä kolmanneksi. Hänen ennätyksensä 200 metrillä on 20,39 (2004) ja 400 metrillä 44,61 (2008).
KCET
KCET on losangelesilainen televisioasema, joka kuuluu Public Broadcasting Serviceen. Asema lähettää ohjelmaa kanavapaikalla 28 ja sen televisiostudio sijaitsee Hollywoodissa. Aseman lähetin sijaitsee Mount Wilsonin huipulla Los Angelesin piirikunnassa.
KCET ja KTLA ovat ainoat televisioasemat Hollywoodissa. Kaikki muut ovat lähteneet muihin kaupunginosiin tai kaupunkeihin.
KCET aloitti 28. syyskuuta 1964, kun se solmi sopimuksen National Educational Televisionin kanssa. KCET oli toinen yritys perustaa koulutuksellinen asema Los Angelesin alueelle. Etelä-Kalifornian yliopiston hallinnoima KTHE aloitti lähetyksensä samalla paikalla 29. marraskuuta 1953. KTHE oli yhdysvaltain toinen koulutuksellinen asema. Se aloitti vain kuusi kuukautta houstonilaisen KUHT-aseman jälkeen. KTHE kuitenkin ajautui taloudellisiin ongelmiin yhdeksän kuukauden toiminnan jälkeen ja joutui lopettamaan toimintansa.
KCET:n studio sijaitsee Hollywoodin historiallisella alueella. Vuosien 1912–1970 paikkaa käytettiin elokuva- ja televisiostudioina. KCET hankki alueen vuonna 1971 Fordin ja Michael Connellin säätiöiden tukemana.
KCET:n kanavapaikalta tulee ohjelmaa viideltä kanavalta. Aseman kanavat ovat KCET, KCET Desert Cities, KCET Orange, V-ME ja PBS World.
Aleksei Osipov
Aleksei Osipov (1888 Sippola – toukokuu 1918 Hamina) oli Suomen sisällissodan aikana punaisten päällikkönä Savon rintamalla ja toimi sodan loppuviikkoina käytännössä koko rintaman ylipäällikkönä. Voikkaalta kotoisin ollut Osipov oli taitava ja miehistön kunnioittama päällikkö, jota kutsuttiin ”Voikkaan Mannerheimiksi”.
Osipovin isä Ulian Osipov (1846–1907) oli muuttanut tsaarin armeijan sotamiehenä Helsinkiin Pihkovasta ja hänen äitinsä Antoinette Emelie Forsström (1846–1920) puolestaan oli Vihdistä kotoisin ollut suomenruotsalainen. Osipovin perhe asui aluksi Sippolassa, jossa myös Aleksei syntyi. Lapset olivat Venäjän kansalaisia, mutta esimerkiksi Aleksei ei puhunut venäjää ennen lähtöään asepalvelukseen vuonna 1915. Ulian Osipov oli aluksi työssä Turpaan ruutitehtaalla, mutta tehtaan tuhouduttua räjähdyksessä 1890, hän muutti perheineen työhön Kymintehtaalle.
Aleksei Osipov yleni asepalvelusta suorittaessaan Venäjän keisarillisen armeijan aliupseeriksi ja taisteli itärintamalla saksalaisia vastaan. Kuusankoskelle hän palasi kesällä 1917. Suomen sisällissotaan Osipov lähti punakaartin Kymintehtaitten rykmentissä, jota komensi voikkaalainen puuseppä Oskar Sundman. Nuoruudessaan iltamarettelöitsijänä mainetta saanut Osipov osoittautui sodan aikana kyvykkääksi ja vastuuntuntoiseksi johtajaksi. Hän itse selitti, ettei hän taistellut aatteen vuoksi vaan virkavaltaa vastaan tuntemansa kaunan takia.
Sodan loppuvaiheissa toukokuun alussa 1918 Osipov joukkoineen pyrki viivyttämään Kouvolaa kohti eteneviä valkoisia, jotta paikkakunnalle ruuhkautuneet pakolaisjoukot pääsisivät siirtymään Kotkaa kohti. Käytyään kotonaan Kuusankoskella, Osipov lähti Kotkaan yhdessä morsiamensa, punaisten sairaanhoitajana toimineen Maija Rasilaisen kanssa tarkoituksenaan paeta Neuvosto-Venäjälle. He yrittivät turhaan päästä ohikulkeneeseen pakolaislaivaan Haminan edustalla sijaitsevasta Majasaaresta. Osipov teki morsiamensa kanssa kaksoisitsemurhan, kun he arvelivat saarta lähestyvän valkoisten etsintäpartion veneen.
Valkoiset teloittivat Kuusankoskella Aleksei Osipovin vanhimman veljen Antti (Adrian) Osipovin (s. 1879) kostoksi siitä, etteivät saaneet Alekseita käsiinsä. Antti Osipov oli vakaumuksellinen pasifisti ja tolstoilainen, joka ei ollut osallistunut sotaan millään tavoin.
Kesällä 2012 Aleksi Osipov ja Maija Rasilainen saivat oman muistomerkin Haminan Majasaareen. Sen on suunnitellut kotkalainen kuvataiteilija Seppo Heinonen. Toukokuussa 2015 ilmestyi heidän tarinansa kertova kirjailija Martti Linnan romaani "Kaksi hautaa saarella".
Russki Standart
Russki Standart () on venäläinen vodkamerkki. Russki Standartin valmistus aloitettiin vuonna 1998. Sen alkoholipitoisuus on 40 tilavuusprosenttia. Tehdas sijaitsee Pietarissa, ja vesi otetaan Laatokasta.
Russki Standart osti verkkotunnuksen "Vodka.com" 4. joulukuuta 2006; yhtiö maksoi siitä kolme miljoonaa dollaria (kaksi miljoonaa euroa).
Russki Standart -vodkaa valmistetaan neljänä eri versiona:
Madisonin piirikunta (Ohio)
Madisonin piirikunta on piirikunta Ohiossa, Yhdysvalloissa, joka on nimetty presidentti James Madisonin mukaan.
Madisonin naapuripiirikuntia ovat Union pohjoisessa, Franklin idässä, Pickaway kaakossa, Fayette etelässä, Greene lounaassa, Clark lännessä ja Champaign luoteessa.
Piirikunnassa oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 43 435 ihmistä. Etniset ryhmät jakautuvat valkoisiin, joita on 90,9%, mustiin (6,8%), alkuperäisamerikkalaisiin (0,3%) ja aasialaisiin (0,6%).
Kotitalouden mediaanitulo on 54 366 dollaria ja köyhyysrajan alapuolella oli 10,5% väestöstä 2007–2011 välisenä aikana.
Keltamajavankaali
Keltamajavankaali ("Lysichiton americanus") on vehkakasvien ("Araceae") heimoon ja majavankaalien ("Lysichiton") sukuun kuuluva koristekasvi, joka on kotoisin läntisen Pohjois-Amerikan kosteikoista. Kasvi on sukua suovehkalle.
Keltamajavankaali kasvaa 10–40 senttimetriä korkeaksi. Sen lehdet ovat vihreät, soikeat ja tylppäkärkiset. Ne ovat 30–120 cm pitkiä. Keltamajavankaalin kukintona on 4–12 cm pitkä tiivis puikelo, jossa on pieniä 3–4 mm leveitä kukkia. Kukinnon suojuslehti on soikea ja isokokoinen, väriltään kirkkaankeltainen. Kasvi haisee haisunäädältä. Se voi risteytyä valkomajavankaalin ("Lysichiton camtschatcensis") kanssa.
Keltamajavankaali voi karata luontoon, ja on haitallisena vieraslajina muodostanut Keski-Euroopassa haitaksi asti levinneitä kasvustoja. Kasvi kestää hyvin kylmää. Sitä on tavattu Suomessakin karkulaisena Uudellamaalla ja Varsinais-Suomessa.
Jänönapila
Jänönapila ("Trifolium arvense") on yksivuotinen, punakukkainen, parikymmentä senttiä korkea apilalaji.
Jänönapila kasvattaa 10–30 cm korkean hennon varren. Varsi on pysty, tavallisesti monihaarainen ja harmaakarvainen. Lyhytruotiset lehdet ovat kolmisormisia ja niiden korvakkeet ovat pitkälti ruodin kanssa yhdiskasvuisia. Lehdykät ovat 0,6–2 cm pitkiä, suikeita ja nirhalaitaisia. Kukinto on pitkänomainen ja harmahtava. Teriö on pienikokoinen ja tyveltä yhdislehtinen, verhiö on pitkäkarvainen, pitkä- ja kapealiuskainen ja teriötä pitempi. Kukan väri vaihtelee valkoisesta punertavaan. Jänönapila kukkii Suomessa kesä-heinäkuussa. Siemenet kypsyvät verhiön sisään jäävässä palossa.
Jänönapilaa tavataan koko Euroopassa lukuun ottamatta Islantia sekä pohjoista Fennoskandiaa ja Venäjää. Lisäksi sitä tavataan Turkissa, Kaukasuksen alueella ja Pohjois-Afrikassa Marokosta Tunisiaan. Ihmisen mukana laji on levinnyt laajalle Pohjois-Amerikkaan, varsinkin mantereen itäosiin. Suomessa jänönapila on maan eteläosissa muinaistulokas, pohjoisempana satunnainen uustulokas. Se on yleinen Ahvenanmaalla ja lounaisimmassa Manner-Suomessa, mutta on harvinainen muualla Etelä- ja Keski-Suomessa. Satunnaisena jänönapilaa on tavattu Oulun ja Kemin korkeuksille saakka.
Jänönapila kasvaa kuivilla kedoilla, kallioilla, satamissa, ratapihoilla ja tien- ja pellonpientareilla.
Jänönapila on vanha lääkekasvi jota on käytetty haavoihin. Virossa sitä on käytetty myös yskänlääkkeeksi.
Tulihelokka
Tulihelokka ("Pholiota flammans") on puolipallomainen tai laakealakkinen rikinvärinen helokkalaji. Sen heltat ovat keltaiset ja vanhoissa sienissä ruosteenruskeat. Jalka on keltainen ja pörhösuomuinen. Sieni maistuu pahalta eikä ole ruokasieni. Tulihelokka kasvaa lahoilla havupuilla Suomessa melko yleisenä.
Leppähelokka
Leppähelokka ("Pholiota alnicola") on kellomainen tai kupera keltainen helokkalaji. Lakki on usein kostealla säällä tahmainen. Sienen heltat ovat aluksi kellertävät ja tummuvat vanhemmiten ruosteenruskeiksi. Jalka on keltainen tai ruskea ja siinä on heikko rengas. Sienen maku on mieto. Leppähelokka kasvaa lehtipuiden kannoilla ja kuolleilla rungoilla, varsinkin lepällä ja koivulla. Sieni on Suomessa melko yleinen.
Palohelokka
Palohelokka ("Pholiota highlandensis") on kupera tai laakealakkinen helokkalaji. Lakki on keltainen tai punaruskea. Sienen heltat ovat aluksi vaaleankeltaiset ja myöhemmin ruskeat. Sienen jalka on kellanvalkea ja rengasvyöhykkeen alapuolelta pienten suomujen peittämä. Palohelokka kasvaa palaneilla paikoilla yleisenä.
Suolahokka
Suolahokka ("Hypholoma myosotis") on kupera tai laakealakkinen oliivinruskea lahokkalaji. Sienen heltat ovat oliivinväriset. Jalka on valkea ja latvasta jauheinen. Suolahokka kasvaa soilla rahkasammaleen ja suosammaleiden seassa, tyvi syvällä maassa. Sieni on Suomessa melko yleinen.
Secret Voyage
Secret Voyage on brittiläisen Blackmore's Night -yhtyeen seitsemäs studioalbumi. Se julkaistiin 30. kesäkuuta 2008.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 38.
Melchior Lengyel
Melchior Lengyel, (alk. Menyhért Lebovics, 12. tammikuuta 1880 Balmazújváros Unkari – 23. lokakuuta 1974 Budapest) oli unkarilainen kirjailija, näytelmäkirjailija ja elokuvakäsikirjoittaja.
Lengyel aloitti uransa toimittajana ja työskenteli ensin Kassassa (nyk. Košice Slovakiassa), myöhemmin Budapestissa.
Ensimmäisen näytelmän "A nagy fejedelem" ('Suuriruhtinas') esitti Thalia-teatteri 1907. Unkarin kansallisteatteri esitti hänen seuraavan näytelmänsä "A hálás utókor" ('Kiitolliset jälkipolvet') 1908, josta hän sai Unkarin tiedeakatemian Vojnitsin palkinnon. Palkinto myönnetään vuoden parhaasta näytelmästä. Näytelmä "Taifun" (1909, 'Pyörremyrsky') nousi maailmanmenestykseksi, ja sitä esitetään edelleen. Sen pohjalta tehtiin Yhdysvalloissa elokuva 1914.
Hänen artikkeleitaan ilmestyi usein "Nyugatissa" ('Länsi'), joka oli 1900-luvun alkupuoliskolla Unkarin merkittävin kirjallisuuslehti. Ensimmäisen maailmansodan aikana unkarilainen päivälehti "Az Est" ('Ilta') lähetti hänet toimittajana Sveitsiin. Hänen pasifistisia artikkeleitaan ja muita julkaisujaan ilmestyi vuonna 1918 myös saksalaisissa ja ranskalaisissa lehdissä, ja ne koottiin kirjaksi "Egyszerű gondolatok" ('Pieniä ajatuksia').
Hänen novellinsa "A csodálatos mandarin" ('Ihmeellinen mandariini'), “groteski pantomiimi” ilmestyi 1916. Tarina innosti Béla Bartókin säveltämään siitä baletin "Ihmeellinen mandariini" 1924.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Lengyel muutti pitkähköksi aikaa Yhdysvaltoihin, ja hänen kokemuksistaan ilmestyi 1922 kirja "Amerikai napló" ("Amerikan-päiväkirja"). 1920-luvulla hän toimi elokuva-alalla. Hän oli jonkin aikaa leikkaajana Berliinissä May-Filmissä. Vuosina 1929–1930 hän oli apulaisohjaajana eräässä budapestilaisessa teatterissa. Unkarilainen sanomalehti "Pesti Napló" ('Pestin lehti') lähetti hänet 1931 toimittajanaan Lontooseen. Hänen utopistinen romaaninsa "A boldog város" ('Onnellinen kaupunki') ilmestyi 1931. Sen tapahtumapaikkana on yhdysvaltalainen kaupunki, joka oli jäänyt 1906 tapahtuneen San Fransciscon maanjäristyksen aiheuttamaan kuiluun.
Hän muutti Hollywoodiin 1937 ja ryhtyi käsikirjoittajaksi. Joistakin hänen tarinoistaan tuli maailmanmenestyksiä, kuten "Ninotchkasta" (1939), josta hänet nimettiin Oscar-ehdokkaaksi, ja "Ollako vai eikö olla" ("To Be Or Not To Be", 1942, ohj. Ernst Lubitsch).
Lengyel palasi Eurooppaan 1960 ja asettui Italiaan. Hänelle myönnettiin 1963 kirjallisesta työstä Rooman suuri palkinto.
1956 tapahtuneen Unkarin kansannousun jälkeen Lengyel kävi usein Unkarissa ja aikoi 1974 palata kotimaahansa. Hän ehti kuitenkin kuolla muutaman viikon kuluttua paluustaan. Hän oli kuollessaan 94-vuotias.
Kotikaupungin Balmazújvárosin kaupunginkirjasto nimettiin hänen kunniakseen 2004. Eräs kirjastonhoitaja kokosi hänen kaikki teoksensa, artikkelinsa ja hänestä julkaistut kirjoitukset tätä tilaisuutta varten.
Ylenia Carrisi
Ylenia Maria Sole Carrisi (29. marraskuuta 1970 Rooma – katosi 6. tammikuuta 1994) oli italialainen televisiojuontaja, joka työskenteli kirjainten kääntäjänä "La Ruota Della Fortuna" -ohjelmassa, "Onnenpyörän" italialaisessa versiossa. Hän katosi tammikuussa 1994 lomamatkalla New Orleansissa.
Ylenia Carrisi oli Albano Carrisin ja Romina Powerin näyttelijä-laulajapariskunnan vanhin tytär. Hänen isovanhempiaan olivat näyttelijät Tyrone Power ja Linda Christian. Carrisi esiintyi vanhempiensa kanssa elokuvassa "Champagne in paradiso" vuonna 1983.
Carrisi katosi epäselvissä olosuhteissa lomamatkalla New Orleansissa 6. tammikuuta 1994. Viimeinen varma havainto hänestä on ranskalaiskortteleista. Poliisin yritykset löytää Carrisi epäonnistuivat. Katoamisensa aikoihin Carrisi asui LeDale-hotellissa yhdessä katumuusikko Alaxander Masakelan kanssa. Masakela pidätettiin 31. tammikuuta 1994, mutta vapautettiin myöhemmin, koska hänen ei voitu todistaa liittyvän Carrisin katoamiseen.
Eräs vartija väitti nähneensä Carrisia muistuttavan naishenkilön hyppäävän Mississippijokeen. Rannikkovartioston yritykset löytää naisen ruumis joesta päättyivät tuloksettomina, mutta on mahdollista, että ruumis huuhtoutui mereen. Ei ole varmaa tietoa siitä, oliko vartijan näkemä naishenkilö todella Ylenia Carrisi.
Carrisin äiti uskoo tyttärensä olevan elossa, mutta marraskuussa 2006 Albano Carrisi sanoi uskovansa vartijan tarinan olevan totta.
Bretagne Classic Ouest-France
Bretagne Classic Ouest-France on UCI World Tour -sarjaan kuuluva yksipäiväinen maantiepyöräilykilpailu. Se järjestetään vuosittain elokuun loppupuolella Plouayn kunnassa Bretagnessa, Ranskassa. Kilpailu järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1931. Se tunnettiin aiemmin nimellä Grand-Prix de Plouay Ouest-France ja vuosina 1989–2016 GP Ouest-France. Kymmenen ajajaa on voittanut kilpailun kaksi kertaa.
Valter Vihriä
Valter Fredrik Vihriä (sukunimi aik. Grönroos; 30. syyskuuta 1875 Turku – 9. toukokuuta 1918 Kymintehdas) oli suomalainen kirjaltaja ja ammattiyhdistystoimitsija.
Turkulainen kirjaltajana työskennellyt Vihriä toimi Paperiteollisuusväen liittosihteerinä ja kierteli Suomen paperiteollisuuspaikkakunnilla edistämässä ammattiyhdistystoimintaa. Suomen sisällissodan aikana hän kuului Työväen pääneuvostoon ja oli aluksi Kansanvaltuuskunnan teollisuus- ja työvoimaministeriön paperi- ja puumassateollisuusjaoston puheenjohtajana ja sittemmin Kuusankoskella Kymi-yhtiön tehtaita valvovana ylikomissaarina.
Vihriä joutui valkoisten vangiksi sodan jälkeen, ja hän kirjoitti ennen teloitustaan katuvan tunnustuksen punaisten toimista Kuusankoskella. Vihriän tunnustus julkaistiin kirjana, ja se käännettiin myös ruotsiksi, kääntäjänä Bertel Gripenberg.
Rautatie (televisioelokuva)
Rautatie on Kari Franckin ohjaama Juhani Ahon saman nimiseen romaaniin perustuva suomalainen televisioelokuva vuodelta 1973. "Rautatie" oli Leo Jokelan toiseksi viimeinen televisioelokuvatyö ja eräs hänen harvoista pääosistaan. Anja Pohjola palkittiin Jussi-patsaalla tulkinnastaan Liisana. Franckille myönnettiin ohjaustyöstä Jussi-kunniakirja. Elokuva on julkaistu myös VHS:nä ja DVD:nä.
Elokuvan juoni noudattaa Ahon alkuperäisteosta. Hiljaiseloa korpimökissään viettävät Matti ja Liisa yrittävät rakentaa käsitystä rautatien olemuksesta kuulopuheiden perusteella. Kumpainenkin vuorollaan epäilee moisen tien olemassaoloa. Kesällä he lähtevät Lapinlahden kirkolle uuden ajan ihmettä katsomaan ja uskaltautuvat pienelle junamatkalle, joka päättyy hieman nolosti. Ja tuttu harakka räkättää pariskunnan edesottamuksia seuratessaan.
Ohjaaja Franckin ehdotuksen mukaisesti pääosien tulkitsijat Jokela ja Pohjola harjoittelivat ennen kuvausten alkamista tuntumaa vuosikausien yhteiselosta pariskuntana korvessa ja analysoivat Ahon tekstiä ja sen henkeä. Pohjola opiskeli "kansannaisen" työtapoja opistossa, jotta ne elokuvassa vaikuttaisivat autenttisilta. Jokela ja Pohjola olivat tavanneet toisensa ensimmäisen kerran Jyväskylässä, jossa nuori Pohjola seurusteli erään näyttelijän kanssa. Kiusoitellakseen nuorta paria Jokela seurasi heitä alati kameroineen, jossa ei edes ollut filmiä, kuten Pohjola myöhemmin sai tietää. "Rautatien" kuvausten aikaan näyttelijät asuivat paljon Luumäellä, missä elokuvaa tehtiin ja minne myös Lapinlahden asema lavastettiin. Kuvausten aikana sattui myös vaaratilanne, jossa kuvausryhmä resiinoineen oli jäädä Moskovan junan alle.
International Boxing Federation
International Boxing Federation (IBF) on yksi neljästä suuresta maailmanlaajuisesta ammattilaisnyrkkeilyjärjestöstä, jotka järjestävät nyrkkeilyn maailmanmestaruusotteluita.
IBF:n edeltäjä oli USBA ("United States Boxing Association"), joka järjesti alueellisia mestaruusotteluita. Vuonna 1983 WBA-ammattilaisiiton Puerto Ricossa pidetyssä vuosikokokouksessa WBA:n puheenjohtajuutta tavoitellut USBA:n silloinen puheenjohtaja Bob Lee hävisi puheenjohtajakilvan hallitsevalle puheenjohtaalle Gilberto Mendozalle, minkä seurauksena hän kumppaniensa kanssa irtautui WBA:sta ja perusti USBA:n pohjalta uuden maailmanlaajuisen ammattilaisnyrkkeilyjärjestön. Alun perin järjestö tunnettiin nimellä "USBA-International". Sittemmin IBF on raivannut tiensä yhdeksi neljästä yleisesti tunnustetusta suuresta ammattilaisnyrkkeilyjärjestöstä.
Maitokiintiö
Maitokiintiö on yksittäisen maatilan maidontuotanto-oikeutta määrittelevä tuotanto-oikeus.
Maitokiintiöt otettiin Suomessa käyttöön 1985 hillitsemään maidon ylituotantoa. Maitokiintiöiden käyttöönoton taustalla vaikutti vahvasti se, että oli käynyt ilmeiseksi, ettei kollektiivinen tuotantokatto ole riittävän tehokas tuotannonrajoittamiseksi. On myös tärkeää huomata, että kollektiivinen tuotantokatto näytti vain johtavan tulotason alenemiseen. Kiintiöistä oli ennen tätä saatu hyviä kokemuksia Euroopan yhteisön alueella. Kiintiöinti oli ollut käytössä jo 1970-luvulta alkaen Kanadassa ja sen käyttöä oltiin suunnittelemassa mm. EEC:ssä. Maatalous ja sen yksi tärkeimpiä tuotannonaloja, maidontuotanto ei pärjää missään ilman tukea. Tiettävästi kaikissa demokratioissa tuetaan maataloutta. Viimeisimpien joukossa Uusi-Seelanti liittyi näiden joukkoon.
Maitokiintiö määräytyi aikoinaan kolmen edellisen vuoden tuotannon keskimäärän mukaan. Tilat, jotka saivat 156 000 kg tai enemmän tuotanto-oikeutta, eivät käytännössä pystyneet lisäämään tuotantovolyymiään ennen Suomen liittymistä Euroopan unioniin. Tällöin oli olemassa järjestelmä, jossa pienemmät tilat voivat hakea maaseutuelinkeinopiiriltä (nykyisin osa TE-keskusta) lisäkiintiötä, kuitenkin enintään 156 000 kg:aan asti. EU:n aikana tilat ovat voineet melko vapaasti myydä, tietyin rajoituksin maitokiintiöitään luopuvien, laajentajien, tehostajien ja supistajien välillä.
Maitokiintiö on pääomittunut tilojen vakuusarvoihin ja tukioikeuksien markkinahintaan. Tuotannonala on ajoittain myös omatoimisesti vetänyt omilla päätöksillään kiintiöitä pois markkinoilta, hillitäkseen ylituotannon vientikustannuksia. Maitokiintiöiden arvo on vaihdellut Suomessa paljon, mutta yleensä ne ovat edullisia alituotantoalueilla kuten Etelä- ja Pohjois-Suomessa. Keskisessä Suomessa, Pohjanmaalla ja Savossa maitokiintiöiden kauppa-arvot ovat olleet tavallisesti korkeampia. Yleisesti käytetty markkinahinta on ollut joskus yli 50 senttiä kilolta maitoa, mutta vuonna 2008 se oli alle 10 senttiä. Vuoden 2006 jälkeen on ollut myös mahdollista vuokrata kiintiöosa, jopa vain vuodeksi.
Urmo Aava
Urmo Aava (s. 2. helmikuuta 1979 Tallinna) on virolainen uransa lopettanut ralliautoilija.
Ensimmäisen kerran Aava ajoi WRC-autolla Suomen MM-rallissa 2002 Ford Focuksella. Kaudella 2007 Aava ajoi Mitsubishi Lancer WRC:llä kolme MM-rallia. Paras sijoitus oli Suomen rallin seitsemäs sija. Kaudella 2008 hän ajoi kymmenen MM-osakilpailua Citroën C4 WRC -autolla, parhaana tuloksenaan neljäs sija Akropolis-rallissa. Viimeisenä aktiivivuonnaan 2009 Aava ajoi kolme kilpailua, saavuttaen yhden MM-pisteen.
JWRC-luokan osakilpailut Aava on voittanut Turkissa 2006 ja Sardiniassa 2007. Kaikkiaan hän saavutti MM-sarjassa 51 kilpailussa kuusi erikoiskoevoittoa ja 17 pistettä.
Aavan kartanlukijana toimi Kuldar Sikk.
Güntherindikdikantilooppi
Güntherindikdikantilooppi ("Madoqua guentheri") on pieni itäisessä Afrikassa elävä antilooppi. Se painaa 3–5 kilogrammaa täysikasvuisena. Väritys vaihtelee kellertävän harmaasta punertavan ruskeaan. Sillä on lyhyt, 3–5 senttimetriä pitkä häntä ja noin kymmensenttiset sarvet.
Güntherindikdikantilooppia tavataan Ugandan pohjoisosissa ja siitä itään Keniassa, Etiopiassa Ogadenissa ja Somaliassa. Se viihtyy matalan pensaikon peittämällä puoliaavikolla, mutta tarvitsee tiheitä pensaikkoja suojapaikoikseen.
Agaricomycetidae
Agaricomycetidae on sienten alaluokka. Siihen kuuluu noin kolmasosa tunnetuista sienilajeista. Viimeaikaiset geneettiset tutkimukset osoittavat sen jakautuvan kolmeen lahkoon. Kaikkien lajien asema luokituksessa ei kuitenkaan ole vielä täysin varma.
Clayton Stanley
Clayton Stanley (s. 20. tammikuuta 1978) on yhdysvaltalainen lentopalloilija ja olympiavoittaja. Hän on urallaan voittanut muun muassa olympiakultaa ja Mestareiden liigan. Hän edustaa Yhdysvaltojen maajoukkuetta, sekä seurajoukkueessa venäläistä Sport Club Dinamoa, jonka riveissä hän voitti Mestareiden liigan vuonna 2008.
Stanley valittiin vuoden 2008 kesäolympialaisten parhaimmaksi pelaajaksi, sekä parhaimmaksi hyökkääjäksi että myös syöttäjäksi. Hän johdatti Yhdysvallat olympiakultaan. Urallaan hän on voittanut myös maailmanliigan, Pan-Amerikan sekä Pohjois-Amerikan mestaruudet. Hänen isänsä Jon Stanley oli myös aikoinaan olympiatason lentopalloilija ja Hall of Famen jäsen.
Clayton Stanley syntyi Honolulussa, Havaijilla. Hänen vanhempansa ovat Jon Stanley ja Sandra Haine. Stanleyn perheeseen kuuluu myös kolme veljeä ja kaksi siskoa. Stanley valmistui Kaiser High Schoolista, Honolulussa. Hän ei tuolloin vielä lukiossa pelannut lentopalloa ja hänen koulussaan ei edes ollut poikien lentopallojoukkuetta. Hänen äitinsä pelasi myös ammattilaisena urallaan. Kun Stanley esiintyi Ateenan olympialaisissa, lentopallohistoriassa todistettiin ensimmäinen perhe, jossa isä ja poika ovat esiintyneet olympiatasolla.
Stanley opiskeli Hawai`in yliopistossa, missä hänen pääaineenaan oli espanjan kieli. Samalla hän pelasi lentopalloa kovassa yliopistosarjassa ollen yksi sarjan parhaimmista pelaajista.
Kesäolympialaisissa vuonna 2004 Stanley oli USA:n joukkueen ehdoton tähti. Hän teki yhteensä 110 pistettä, joista 83 hyökkäys-, 17 ässäsyöttö-, ja kymmenen torjuntapistettä. Neljä vuotta myöhemmin, Pekingin kesäolympialaisissa, Stanley oli ylivoimaisesti kisojen paras pelaaja. Hakkuri valittiin parhaimmaksi pelaajaksi, parhaimmaksi hyökkääjäksi ja parhaimmaksi syöttäjäksi turnauksessa. Samalla Yhdysvallat voitti ensimmäisen olympiakultansa yli 20 vuoteen.
Stanley voitti hopeaa vuoden 2004-05 Mestareiden liigassa. Hän pelasi kreikkalaisen Iraklis Thessalonikin riveissä ja hänet valittiin parhaimmaksi hyökkääjäksi ja syöttäjäksi Mestareiden liigassa. Seuraavalla kaudella Stanley oli jälleen voittamassa hopeaa Mestareiden liigassa ja hänet valittiin parhaimmaksi hyökkääjäksi jälleen. Stanley valittiin Mestareiden liigan parhaimmaksi pelaajaksi kaudella 2007-08 ja hänen joukkueensa voitti Mestareiden liigan.
Matthias Steiner
Matthias Steiner (s. 25. elokuuta 1982 Wien, Itävalta) on alkujaan itävaltalainen, nykyisin Saksaa edustava painonnostaja yli 105 kilogramman painoluokassa.
Alun perin Itävaltaa edustanut Steiner siirtyi edustamaan Saksaa riitaannuttuaan Itävallan liiton kanssa 2005 Sofian EM-kisoissa, missä hän jäi tempauksessa kokonaan ilman tulosta. Aikaisemmin lukuisia arvokisamitaleita juniorien ja nuorten arvokisoista saavuttanut Steiner saavutti ensimmäiset aikuisten arvokisamitalinsa huhtikuussa 2008 Lignanon EM-kisoissa, missä hän voitti kultaa tempaustuloksella 200 kilogrammaa, saavutti pronssia työntötuloksella 246 kilogrammaa ja sijoittui pronssille yhteistuloksella 446 kilogrammaa.
Vuoden 2008 elokuussa Pekingin olympialaisissa Steiner voitti olympiakultaa yhteistuloksella 461 kilogrammaa. Tempauksen jälkeen Steiner oli tuloksellaan 203 kg vasta neljäntenä, kun kilpailua johti Venäjän Jevgeni Tšigišev tuloksella 210 kg. Työnnössä Steiner epäonnistui avauspainoissaan 246 kilogrammassa, mutta onnistui seuraavallaan nostamaan 248 kiloa. Tšigišev oli työntänyt 250 kiloa, joten Steinerin piti voittaakseen nostaa viimeisellään 258 kiloa, missä hän myös onnistui. Voitto oli Steinerille hyvin tunteellinen hetki, sillä hän oli luvannut voittaa olympiakultaa edellisvuonna auto-onnettomuudessa kuolleen vaimonsa muistoksi.
Steiner on 183 senttimetriä pitkä ja painaa 140 kilogrammaa. Seuratasolla hän edustaa "Chemnitzer AC":ta.
Geiserik
Geiserik tai Genserik ("Geisarîx", noin 389 – 25. tammikuuta 477) oli vandaalien kuningas vuosina 428–477. Hän oli kuningas Godigiselin avioton poika ja seurasi valtaistuimella velipuoltaan Gunderikia.
Geiserik johdatti vuonna 429 vandaalit Etelä-Espanjasta Pohjois-Afrikkaan. Roomalaisten oli vuonna 435 tunnustettava Geiserik nykyisen Marokon ja Algerian alueella sijainneen rannikkovyöhykkeen valtiaaksi. Vastineeksi vandaalit suostuivat olemaan Rooman foederateja. Geiserik valloitti vuonna 439 Karthagon ja teki kaupungista valtakuntansa keskuksen. Geiserik valloitti myös Baleaarit ja teki saarista Välimerelle suuntautuneiden rosvoretkien tukikohdan. Vandaalit ottivat lisäksi haltuunsa Sisilian, Sardinian ja Korsikan.
Petronius Maximuksen anastettua vallan Roomassa Geiserik katsoi, että Valentinianus III:n kanssa solmittu rauhansopimus ei enää sitonut häntä. Geiserik marssi Roomaan vuonna 455. Maximus päätti paeta, mutta väkijoukko murhasi hänet Rooman ulkopuolella. Tämän jälkeen vandaalit ryöstivät Roomaa kahden viikon ajan. Geiserik otti panttivangikseen Valentinianuksen lesken, keisarinna Licinia Eudoxian ja tämän tyttäret Eudocian ja Placidian. Eudocia meni sittemmin Karthagossa naimisiin Geiserikin pojan Hunerikin kanssa.
Vuonna 468 Itä-Rooman lähettämä ja Basiliscuksen komentama roomalainen laivasto yritti lopettaa vandaalien merirosvouksen, mutta Geiserikin onnistui lyödä roomalaiset, vaikka näillä oli huomattava ylivoima. Vuonna 474 Geiserik teki rauhan Itä-Rooman kanssa. Hän kuoli Karthagossa 77-vuotiaana vuonna 477.
Ines Diers
Ines Diers (2. marraskuuta 1963 Rochlitz) on entinen uimari, joka edusti aktiiviaikoinaan Saksan demokraattista tasavaltaa. Diers keskittyi vapaauintiin.
Moskovan olympiakisoista 1980 16-vuotias Diers viisi mitalia. Hän voitti kultaa 400 metrin vapaauinnista ja 4 × 100 metrin vapaauintiviestistä, hopeaa 200 ja 800 metrin vapaauinnissa sekä pronssia sadan metrin vapaauinnissa. Seuraavana vuonna Splitin EM-kisoissa Diers voitti 400 metrillä sekä 4 × 100 metrin vapaauiuntiviestissä kultaa ja 800 metrillä hopeaa.
Diers edusti Sportclub Karl-Marx-Stadtia. Aktiiviaikoinaan hänen mittansa olivat 175 senttimetriä ja 63 kilogrammaa.
Benson Kipchumba Cherono
Benson Kipchumba Cherono (s. 30. kesäkuuta 1984, Baringo) on kenialaissyntyinen nykyisin Qataria edustava kestävyysjuoksija. Cherono on voittanut Pekingin maratonin vuonna 2005, Los Angelesin maratonin 2006 ja Milano City maratonin vuonna 2006. Milanossa hän juoksi oman ennätyksensä 2.07,58.
El Mariachi
El Mariachi on vuonna 1992 ilmestynyt Robert Rodriguezin ohjaama ja käsikirjoittama elokuva. Se oli hänen ensimmäinen pitkä elokuvansa ja samalla läpimurtonsa.
Elokuva on espanjankielinen ja se kuvattiin pääasiallisesti pohjoisessa Meksikossa, lähellä Yhdysvaltojen rajaa, kylässä nimeltään Ciudad Acuña. Pääasiallisesti amatöörinäyttelijöiden kanssa. Elokuvan budjetti oli pieni; vain 7 000 dollaria, ja se oli alun perin tarkoitettu vain Meksikon videomarkkinoilla julkaistavaksi, mutta koska Columbia Pictures oli kiinnostunut elokuvasta, he ostivat sen Amerikan oikeudet. Columbia käyttikin useita kertoja enemmän rahaa elokuvan markkinointiin, kuin koko elokuvan tekeminen oli maksanut.
Elokuvaan on tehty kaksi jatko-osaa, joissa Antonio Banderas esittää El Mariachia. Elokuvien nimet ovat "Desperado" ja "Once Upon a Time in Mexico".
Elokuva kertoo nimettömästä miehestä (Carlos Gallardo), joka on koko ikänsä unelmoinut Mariachin () ammatista, jota hänen isänsä ja isoisänsäkin ovat harjoittaneet. Hän kuitenkin sotkeutuu tahtomattaan kahden rikollispomon, Mocon ja Azulin, väliseen jupakkaan, koska muistuttaa pukeutumistyyliltään Azulia. Azulin tavaramerkki on, että hän kantaa mukanaan kitarakoteloa, joka on pullollaan aseita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano luonnehtii "El Mariachia" tuoreeksi, humoristiseksi ja viihdyttäväksi ja antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
M/S Intti
M/S Intti on vuonna 1902 valmistunut suomalainen 20 metriä pitkä sisävesimatkustajalaiva. Intti oli alun perin höyrylaiva mutta nykyisin sen voimanlähteenä on 240 hevosvoiman Volvo Penta -dieselmoottori. Intti harjoittaa tällä hetkellä risteily- ja tilausliikennettä Näsijärvellä ja talvet se on Tampereen Mustanlahden satamassa.
Intti liikennöi 1920- ja 1930-luvuilla Näsijärvellä Tampere-Teiskola-Terälahti linjaa kuljettaen matkustajia ja rahtitavaraa. Sen omisti "Höyrylaivaosakeyhtiö Teisko" jolla oli myös toinen Teisko-niminen höyrylaiva. Linja-autoliikenne alkoi jo 1930-luvulla uhata Näsijärven matkustajalaivaliikennettä mutta sotavuodet ja niitä seurannut polttoaine- ja tarvikepula piristivät laivaliikennettä vielä joksikin aikaa. 1950-luvulla Intti ajoi Näsijärven länsipuolelle Länsi-Teiskon Leppälahteen ja tämä liikenne päättyi 1960-luvun puolivälissä. Laivalla kuljetettiin tuolloin myös paljon nuoria Tampereen seurakunnan leireille Isosaaren leirikeskukseen.
Intti siirrettiin liikenteen loputtua Pyhäjärven puolelle jossa se kulki lähes 20 vuoden ajan vuodesta 1970 1980-luvun lopulle Laukontorilta Viikinsaareen. Intti peruskorjattiin 1991 ja se oli sitten Pyhäjärvellä yksityiskäytössä kunnes "Laivaosakeyhtiö Intti" osti sen vuonna 1995. Intti siirrettiin nyt takaisin Näsijärvelle jossa se on edelleen risteily- ja tilausliikenteessä. Laivassa on nykyisin myös neljän hengen puulämmitteinen näköalasauna.
Vuonna 2012 valmistui suuri entisöintityö. Laiva muutettiin samalla tiloiltaan 60 matkustajalle sopivaksi. Lisäksi peräkantta nostettiin metrin verran; samalle tasolle muun kannen kanssa.
Veritankkaus
Veritankkaus eli verensiirto on urheilun kestävyyslajeissa suorituskykyä parantava kielletty toimenpide, jossa siirretään joko säilöttyä omaa, toiselta henkilöä otettua tai keinoverta elimistöön. Punasolujen suuri määrä parantaa hapenkuljetusta, mistä on etua pitkäkestoista suoritusta vaativissa lajeissa. Veritankkaus on ollut kiellettyä vuodesta 1985 lähtien. Menetelmään sisältyviä terveysriskejä ovat allergiset reaktiot, hyytymähäiriöt ja äkkikuolema. Mikäli verensiirrossa on käytetty vierasta verta, se voidaan osoittaa verinäytteessä.
Oman veren käyttö voidaan selvittää veressä olevien vierasaineiden perustella, esimerkiksi veren säilytykseen käytetystä muovipussista liuenneista muovihiukkasista, joita etsitään virtsasta. Myös lasipullossa säilytettyyn vereen jää jälkiä. Menetelmä oli käytössä ensimmäisen kerran MM-hiihdoissa 2011. Kansainvälinen hiihtoliitto on tehnyt luettelon hiihtäjistä, joiden epäillään käyttävän menetelmää, ja testit kohdistetaan heihin.
Maastohiihdossa on otettu kilpailijoilla käyttöön hemoglobiinirajat. Miehillä raja on 170 ja naisilla 160. Mikäli rajat ylittyvät ennen kilpailun lähtöä otettavissa testeissä, asetetaan urheilija viiden päivän kilpailukieltoon. Yleisurheilussa hemoglobiinirajoja ei ainakaan vielä ole käytössä.
Hemoglobiinin määrää voidaan nostaa myös EPO- eli erytropoietiini-hormonilla, mutta nykyaikana dopingtestauksen kehittyessä EPO näkyy yhä selvemmin testeissä. Kansainvälisen olympiakomitean lääketieteellisen johtajan Patrick Schamaschin mukaan tämän johdosta oman veren tankkauksen suosio on jälleen kasvanut.
Sodankylän kirkko
Sodankylän kirkko on vihitty käyttöön 27. lokakuuta 1859. Kirkko on Sodankylän seurakunnan järjestyksessä toinen pääkirkko. Aikaisempi Sodankylän vanha kirkko on vuodelta 1689.
Sodankylän uudelle kirkolle tuli tarvetta vanhan käytyä ahtaaksi ja rapistuttua. Tavoitteena oli rakentaa ainakin kaksi kertaa suurempi kirkko kuin aiempi kirkko. Kirkon rakentamiseen saatin varoja, kun keisari Nikolai I hyväksyi Senaatin tekemän esityksen 25. helmikuuta 1852. Keisari Aleksanteri II hyväksyi 22. syyskuuta 1856 Suomen indententtikonttorissa tarkistetut, arkkitehti Ludvig Isak Lindqvistin laatimat piirustukset, joihin indententti Ernst Lohrmann oli ehdottanut korkeampaa ja kokonaan puusta rakennettavaa tornia. Muuten kirkossa on käytetty paikkakunnalta louhittua kiveä. Rakennusmateriaalin takia koristemuuraukset jäivät pois, ja kirkosta tuli koruttoman yksinkertainen.
Kirkko on vanhemmasta perinteestä poiketen rakennettu pohjois–eteläsuuntaan, ja kirkon alttari on kirkkosalin pohjoispäädyssä. Runkohuoneen sivut ovat 26 metriä ja 14,6 metriä. Seinien korkeus on 8 metriä ja harjakorkeus 13,3 metriä. Tornin korkeus on 18,6 metriä ja koko korkeus 30 metriä. Tornin huipussa on kahden metrin korkuinen kullattu risti.
Kirkonkelloina Sodankylän kirkossa ovat Sodankylän vanhan kirkon kellot.
Kirkon alttaritaulun "Kristus lohduttaja" tai "Jeesus työtätekeviä ja raskautettuja kutsumassa" (296 × 159 cm öljymaalaus kankaalle) maalasi taiteilija Arthur Heickell vuonna 1912, kun kirkkoon saatiin lämmitys. Ruotsalaisen Petter Bergströmin maalaus siirrettiin samalla takaisin vanhaan kirkkoon. Lahjoitusvaroin hankitun taulun Heickell maalasi ilmeisesti tanskalaisen C. H. Blochin "Christus Consolator" -maalauksen pohjalta, minkä hän merkitsi taulun alareunaan.
Euroopan unionin pohjoisin piste
Euroopan unionin pohjoisin piste sijaitsee Nuorgamin kylässä Utsjoella Pulmankin rajanylityspaikan välittömässä läheisyydessä tien nro 970 varrella. Kyseinen piste on myös Suomen pohjoisin piste.
Euroopan unionin rajojen muuttuessa myös pohjoisin piste on vuosien saatossa vaihtunut. Pohjoisin piste on ollut Nuorgamissa vuoden 1995 alusta lähtien.
Alun perin pohjoisin piste sijaitsi Listissä Länsi-Saksassa. (55°03′N).
Tanska ja sen myötä Grönlanti liittyi EEC:hen 1973. Pohjoisin piste sijaitsi Grönlannin pohjoiskärjessä (83°37’39”N).
Grönlanti erosi EY:stä vuonna 1985. Tämän jälkeen pohjoisin piste sijaitsi Isossa-Britanniassa Shetlandinsaarilla (noin 60°50’N).
Šarūnas Marčiulionis
Raimondas Šarūnas Marčiulionis (s. 13. kesäkuuta 1964 Kaunas, Liettuan SNT, Neuvostoliitto) on liettualainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Marčiulionis oli yksi ensimmäisistä NBA:ssa menestyneistä eurooppalaisista pelaajista. Pelipaikaltaan hän oli takamies.
Marčiulionis edusti kotimaansa suurseuraa Statybaa vuosina 1981–1989. NBA:ssa hän pelasi Golden State Warriorsin, Seattle SuperSonicsin, Sacramento Kingsin ja Denver Nuggetsin riveissä vuosina 1989–1997.
Neuvostoliiton maajoukkueessa Marčiulionis voitti kultaa 1988 kesäolympialaisissa. Liettuan maajoukkueessa hän saavutti pronssia 1992 kesäolympialaisissa ja 1996 kesäolympialaisissa.
Loimo
Loimo oli hämäläisen Portaan hallintopitäjän aiempi nimi 1500-luvun alkuvuosikymmeniin asti, jolloin pitäjän keskus siirrettiin jostakin nykyisen Tammelan Pyhäjärven pohjoisrannan kylästä Portaan kylään Hämeen härkätien varteen.
Myös Tammelan kirkkopitäjän tai kappelikunnan vanhempi nimi on saattanut olla Loimo, sillä vuonna 1538 Someron ja Loimon on katsottu olleen rinnasteisia käsitteitä eli kirkollisia hallintayksiköitä.
Live Düsseldorf Philipshalle 27.9.76
Live Düsseldorf Philipshalle 27.9.76 on Rainbow’n joulukuussa 2006 julkaistu livealbumi, joka on äänitetty syyskuussa 1976 Düsseldorfissa, Saksan liittotasavallassa.
Patrice Ollo
Patrice Derigobert Ollo N'Doumba (s. 10. tammikuuta 1986 Okola, Kamerun), taiteilijanimeltään Ollo, on kamerunilainen jalkapalloilija. Hän edusti kaudella 2014 Ykkösessä pelannutta AC Oulua. Pelipaikaltaan hän on puolustava keskikenttäpelaaja, mutta kykenee pelaamaan myös puolustajana.
Ollo tuli Suomeen Oulun kautta FC OPA:n sopimuspelaajana keväällä 2006. FC OPA vuokrasi hänet ensin silloin Kolmosessa pelanneelle oululaiselle Tervareille. Ollo sai vielä saman kesän aikana sopimuksen silloin Ykkösessä pelanneen AC Oulun kanssa. Ykkösessä otteluita kertyi silloin kolmetoista ja maaleja kaksi.
Kaudeksi 2007 Ollo sai sopimukseen Veikkausliigassa pelanneen VPS:n kanssa.
VPS ei kuitenkaan jatkanut sopimusta kauden 2007 jälkeen, joten Ollo siirtyi takaisin Ouluun ja Kolmosessa pelanneeseen FC OPA:an. Syyskesällä 2008 Ollo sai sopimuksen Veikkausliigan rovaniemeläisen RoPS:n kanssa. Hän pelasi 18 liigaottelua Vaasan Palloseurassa 2007 ja 9 liigaottelua Rovaniemen Palloseurassa 2008.
Kaudella 2009 Ollo sai edelleen 1+1 - tyyppisen sopimuksen kuopiolaiseen KuPS:iin. Ollon pelaajaura Kuopiossa olikin menestyksekäs niin, että hänen sopimustaan jatkettiin seurassa keväällä 2011. Kaudella 2011 tapahtunut loukkaantuminen katkaisi kuitenkin lupaavan pelaajauran.
Ollon kuntoutuminen loukkaantumisesta kesti pitkään. Kaudella 2013 hän oli jo AC Oulun harjoituksissa, mutta sai sopimuksen Ykkösessä pelanneen seuran kanssa keväällä 2014.
Ollolle on kertynyt kauden 2014 alkuun mennessä viiden Veikkausliigakauden aikana 77 Suomen pääsarjaottelua VPS:n, RoPS:n ja KuPS:n riveissä.
Kaudella 2010 Ollo voitti hopeaa Veikkausliigassa KuPSin paidassa.
Steve Cunningham
Steven Ormain (Steve) Cunningham (s. 15. heinäkuuta 1976 Philadeplhia) on amerikkalainen nyrkkeilijä. Hän on IBF-ammattilaisliiton alemman raskaansarjan hallitseva maailmanmestari.
Ennen nyrkkeilijäksi ryhtymistään Cunningham toimi sotilasuralla. Hän tankkasi lentokoneita "USS America" ja "USS Enterprise" -lentotukialuksilla. Vapaa-aikaa oli paljon ja Cunningham käytti aikansa nyrkkeilemiseen. Heti ensimmäisessä virallisessa ottelussaan hän voitti Yhdysvaltain laivaston raskaan keskisarjan mestarin. Vuonna 1998 Cunningham jätti lentotukialukset ja muutti Atlantaan harjoittelemaan tosissaan nyrkkeilyä. Jo samana vuonna hän voitti Yhdysvaltain "Golden Gloves" -mestaruuden.
Cunningham ryhtyi ammattilaiseksi vuonna 2000. Ensimmäisessä ottelussaan lokakuussa hän voitti Norman Jonesin nelieräisessä ottelussa hajaäänituomiolla. Voitettuaan 17 ensimmäistä ammattilaisotteluaan, suurimman osan ennen täyttä aikaa, Cunningham pääsi iskemään syyskuussa 2005 Kelvin Davisia vastaan pääsystä IBF-liiton alemman raskaansarjan MM-otteluun. Cunnigham voitti 12-eräisen ottelun kaikin tuomariäänin.
26. marraskuuta 2006 Cunningham kohtasi puolalaisen Krzysztof Włodarczykin ottelussa avoimena olleesta IBF:n alemman raskaansarjan maailmanmestaruudesta. Varsovassa käyty tasainen ottelu kesti täydet 12 erää ja lopulta Włodarczyk julistettiin voittajaksi tuomareitten ei-yksimielisellä päätöksellä. Cunnigham kohtasi Krzysztof Wlodarczykin uudelleen seuraavan vuoden toukokuussa IBF:n mestaruusottelussa, joka käytiin jälleen Puolassa, Katowicessa. Tällä kertaa Cunnigham voitti kohtaamisen. Kahden tuomarin korteissa hän oli voittaja ja yhden tuomarin kortissa pisteet olivat tasan. Cunningham puolusti mestaruuttaan 12. erän teknisellä tyrmäyksellä saksalaista tulloin vielä voittamatonta Marco Huckia vastaan saman vuoden joulukuussa.
Biker Mice from Mars (videopeli)
Biker Mice from Mars on vuonna 2006 julkaistu videopeli PlayStation 2 ja Nintendo DS -pelikonsoleille. Se perustuu samannimiseen vuonna 2006 uudistettuun animaatiosarjaan "Prätkähiiret" ja oli samalla toinen sarjaan perustuva videopeli. Pelin kehittäjinä toimivat Creat Studio PlayStation 2:lle ja Full Fat Nintendo DS:lle.
Pelissä on tarkoitus auttaa Prätkähiirien kolmikkoa Turboa, Vinskiä ja Motoa pelastamaan heidän kotiplaneettansa tuholta uudistajan avulla. Laiteella voi luoda muun muassa vettä, jota Mars tarvitsee selviytyäkseen. Ongelma on vain että alkuperäinen uudistaja tuhoutui ja kolmikon täytyy suunnata kohti maaplaneettaa pelastaakseen Rontin, joka kykenisi rakentamaan uuden uudistajan.
Pelissä on yhteensä 15 tasoa, jotka ovat pääasiassa moottoripyörillä ajamista ja välillä sivuttaisetenemistä tappelua ilman prätkiä. Ajopelien aikana tehtävinä on muun muassa kerätä Rontille tarvittavia esineitä uudistajaa varten, seurata tiettyä ajoneuvoa perille asti, tai ajaa vain kenttä läpi. Jokaisella tasolla on erinäisiä ansoja, sekä Rami Palkin kätyreitä ja kissatronilaisia sotilaita. Prätkähiirten kulkuneuvot on pääosin varustettu yhdellä aseella, jonka lisäksi niihin saa kerättyä kentän aikana rakettiohjuksia, miinoja, tai muita vastaavanlaisia tehokkaampia aseita. Prätkissä on käytössä myös vauhdinlisäys, jonka sää käyttöön kerättyään siihen tarvittavia punaisia energiapalloja pitkin kenttää. Pelkästään tappelukentissä aseena ovat lyönnit ja potkut, sekä hahmon oma erikoiskyky.
Pelissä on myös niin sanottu varikko, jossa voi päivittää hahmojen moottoripyöriä rahaa vastaan. Niihin saa päivitettyä tehokkaampia laseraseita, rakettiohjuksia, miinoja, öljyläikkiä ja savuverhoja. Myös prätkää voi virittää tehokkaammaksi, ja hahmoille saa ostettua lisää erikoisliikkeitä.
Tuukka Mäkelä
Tuukka Mäkelä (s. 24. toukokuuta 1982) on suomalainen jääkiekkopuolustaja.
Mäkelä aloitti uransa Helsingin IFK:n junioreissa, mutta siirtyi kaudeksi 2000–2001 QMJHL-sarjan Montreal Rocketiin. Kausi Pohjois-Amerikassa jäi kuitenkin loukkaantumisen vuoksi kesken vain yhdeksän pelatun ottelun jälkeen, ja seuraavaksi kaudeksi 2001–2002 Mäkelä palasi Suomeen SM-liigaseura HPK:hon. Ensimmäinen kausi HPK:ssa sujui Mäkelältä hyvin ottaen huomioon, että SM-liigaotteluiden ohella mies pelasi A-junioreiden SM-sarjassa 12 ottelua. Mäkelä teki SM-liigan runkosarjassa 49 ottelussa tehopisteet 2+3=5 ja otti 44 jäähyminuuttia, mutta pudotuspeleissä saldo jäi kahdeksassa ottelussa kymmeneen jäähyminuuttiin.
Seuraavalla kaudella 2002–2003 Mäkelä sai enemmän vastuuta liigamiehistössä ja pelasi tasapainoisen runkosarjan keräten 52 ottelussa kuusi (1+5) tehopistettä sekä 86 jäähyminuuttia. Kausina 2003–2004 ja 2004–2005 Mäkelä keräsi 93 runkosarjaottelussa tehopisteet 5+3=8 ja jäähyminuutteja hän sai 78. Pudotuspeleissä tilastot olivat 16 pelatun ottelun osalta yksi syöttöpiste sekä 37 jäähyminuuttia.
Neljän HPK:ssa vietetyn kauden jälkeen Mäkelä siirtyi vuonna 2005 Rauman Lukkoon, jossa hän teki kaudella 2005–2006 34 runkosarjan ottelussa tehopisteet 1+2 ja sai 72 minuuttia jäähyjä, kun taas kaudella 2006–2007 hän sai runkosarjassa 55 pelissä neljä syöttöpistettä ja 87 jäähyminuuttia.
Kaudella 2007–2008 Mäkelä edusti Lahden Pelicansia, jossa hän sai 53 ottelussa rangaistuksia yhteensä 158 minuuttia ja tehopisteitä yhden maalin ja kolmen syötön verran.
Kaudeksi 2008–2009 Mäkelä siirtyi takaisin Hämeenlinnan Pallokerhoon. Kaudella 2011–2012 Mäkelä saavutti oman yhden kauden piste-ennätyksensä. Mäkelä keräsi 46 runkosarjaottelussa tehopisteet 3+5=8. Mäkelä palkittiin kausien 2009–2010 ja 2011–2012 päätteeksi HPK:n kannattajien suosikkipelaajana.
Mäkelä ei pelannut kauden 2012–2013 alussa missään, mutta siirtyi marraskuussa koesopimuksella Italian pääsarjan Hockey Club Pustertal-Val Pusteriaan. Kolmen viikon koeajan jälkeen Mäkelä solmi seuran kanssa loppuakauden kattavan sopimuksen.
Katsuya Jounouchi
Katsuya Jounouchi () on Kazuki Takahashin luoma kuvitteellinen hahmo manga- ja animesarjassa "Yu-Gi-Oh!". Hän on Yugi Mutoun, entinen kiusaaja ja nykyään yksi tämän parhaista ystävistä.
Jounouchi on 16-vuotias poika, joka käy koulua Domino High Schoolissa 1B -luokalla. Jouhouchi on luonteeltaan äkkipikainen ja ajattelematon suustaan, mikä aiheuttaa hänelle usein ongelmia. Mangassa Jounouchi on köyhä ja asuu alkoholisti-isänsä kanssa. Hän tekee monia töitä elättääkseen heidät ja maksaakseen isänsä laskut. Jounouchilla on myös pikkusisko Shizuka, joka asuu heidän äitinsä luona.
Yläasteella Jounouchi liikkui Hirutanin jengin kanssa suurimman osan ajastaan. Ennen ystävystymistään Yugin kanssa Jounouchi kiusasi häntä. Heistä tuli parhaat ystävät. Muita Jounochin hyvä ystäviä ovat Hiroto Honda ja Anzu Mazaki. Ensimmäisessä "Yu-Gi-Oh!" -animessa Miho Nosaka on myös yksi Jounouchin ystävistä.
Jounouchi ei ole Otteluhirviöt () -korttipelissä yhtä etevä kuin Yugi, mutta hän kehittyy koko ajan.
Porras
Porras on kylä, kyläkeskus ja postinumeroalue Tammelassa Kanta-Hämeessä. Portaassa toimii neliopettajainen 1–6 luokkien koulu, jossa opiskelee noin 60 oppilasta. Palveluja ovat muiden muassa kahvila ja asiamiesposti. Kylä sijaitsee Hämeen härkätien (yhdystie 2824) varrella ja rajoittuu pohjoisessa Tammelan Kuivajärveen, johon laskeva Tammelan Liesjärvestä alkava Turpoonjoki virtaa kylän halki.
Nimensä kylä on saanut Turpoonjoen yli rakennetusta Hämeen härkätien sillasta (porras = "kapulasilta, pitkospuut"), jonka luona Turpoonjoen varrella kylän vanhat kantatalot ovat sijainneet. Liikenteellisesti edullisen sijaintinsa vuoksi kylästä tuli 1500-luvulla hämäläisen Portaan hallintopitäjän keskus. Kylässä on myös ollut vanha kappeli, joka lienee jäänyt käytöstä jo keskiajan lopulla; autioituneeksi mainitusta kappelista löytyy merkintä vielä vuonna 1695 tehdyssä kartassa.
Albert Edelfelt maalasi Tammelan Portaassa Turun taidemuseon kokoelmissa olevan maalauksensa "Veräjällä" (1889). Portaassa myöhemmin vaikuttaneisiin kuvataiteilijoihin ovat kuuluneet muiden muassa siellä kansakoulunopettajana toiminut Urho Salomaa (1902–1965) ja Salomaan oppilas, Portaasta kotoisin ollut Pentti Hammarberg (1930-1991).
Portaasta on kotoisin siellä aiemmin maanviljelijänä toiminut ministeri Martti Pura.
Ryövärinkuopan luonnonsuojelualue
Ryövärinkuopan luonnonsuojelualue on Ruovedellä, Pirkanmaalla sijaitseva luonnonsuojelualue kantatie 66:n itäpuolella. Paikalle on Orivedeltä matkaa noin 26 kilometriä ja Ruovedeltä noin 15 kilometriä. 6,5 hehtaarin kokoinen luonnonsuojelualue on perustettu vuonna 1960 ja sitä ylläpitää Metsähallitus.
Ryövärinkuopan pohjalla virtaa kirkasvetinen rotkolaakson lähde, jossa kasvaa eteläisiä kasveja, koska lähde ei jäädy talvella ja kasvukausi on pitkä, mutta kesällä viileä. Lähteellä kasvavat lehtotähtimö, rönsyleinikki ja purolitukka, jotka muodostavat kasvillisuuden vihreän pohjan. Lähteellä kukkiin myös keltainen lehtopalsami, joka singauttaa kosketuksesta siemenensä emokasvin läheisyyteen. Lähteen pohjoispuolella on majavapato.
Varsinainen ryövärinkuoppa on suuri suppa, jota Zachris Topelius kuvaa "Talvi-iltain tarinoiden" kertomuksessa "Kulta-aave" seuraavasti:
Alueelle on tehty jalkaisin kuljettava noin puolen kilometrin pituinen polku, joka alkaa pysäköintialueelta.
Alue on saanut nimensä entisaikojen maantierosvojen piilopaikasta.