hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Aragonian kieli
Aragonian kieli ("aragonés") on romaaninen kieli, jolla on eri arvioiden mukaan noin 10 000–54 500 puhujaa Koillis-Espanjassa Aragonian itsehallintoalueella. Kieltä puhutaan pääasiassa Uescan maakunnan alueella sijaitsevissa Pyreneitten laaksoissa (Aragón-joen laakso, Sobrarbe ja läntinen Ribagorza). Sillä ei aiemmin ollut Aragoniassa tai Uescassa virallisen kielen asemaa, mutta 2000-luvulla kielen asemaan on alettu kiinnittää huomiota. Vuonna 2006 perustettiin Aragonian kielen akatemia (aragoniaksi "Academia d'a Luenga Aragonesa", ) kehittämään ja edistämään kielen käyttöä. Vuonna 2009 säädettiin Aragonian kielilaki, jossa aragonian kieli tunnustetaan alueen alkuperäiskieleksi. Laissa muun muassa turvataan oikeus käyttää aragonian kieltä suullisesti ja kirjallisesti asioitaessa Aragonian julkisen hallinnon kanssa.
Aragonian lähimmät sukulaiskielet ovat espanja ja katalaani. Puhuma-alueensa itäosissa aragonian kieli muuttuu asteittain lähemmäksi katalaania, ja joissakin kylissä puhuttavista kielimuodoista kielitieteilijöittenkin on vaikea yksiselitteisesti sanoa, onko kielimuoto lähempänä aragoniaa vai katalaania. Tällainen kielimuoto on esimerkiksi Benásissa puhuttu benaskeesi. Aragonian kieli on vaikuttanut myös Aragoniassa puhuttavan espanjan kielen murteen eli aragonianespanjan kehittymiseen, kun espanjan kieli on levittäytynyt alueille, joilla aiemmin on puhuttu aragoniaa.
Suhteutettuna puhujamäärään aragoniankielinen Wikipedia on suurin luonnollisella kielellä ylläpidettävä Wikipedia.
Yhtenäisen aragonian kirjakielen kehittäminen sai alkunsa vuonna 1987 sovitusta ortografiasta ("Grafía de Uesca de 1987"), jonka mukaan esimerkiksi jokaista foneemia merkitään säännöllisesti samalla kirjaimella toisin kuin espanjan kielessä, jossa samaa foneemia voidaan merkitä eri sanoissa eri kirjaimella sanan etymologiasta riippuen. Esimerkiksi kirjaimia "b" ja "v" käytetään espanjassa saman foneemin kirjoittamiseen, mutta vuoden 1987 normin mukaan aragonian kielessä tätä foneemia merkittäisiin aina kirjaimella "b". Aragonian kielen lautakunta ("Consello d'a Fabla Aragonesa") on pyrkinyt vakiinnuttamaan vuoden 1987 ortografiaan pohjautuvaa kirjakieltä, mutta vuonna 2004 perustettu Aragonialaisen kielitieteen seura ("Sociedat de Lingüistica Aragonesa") on esittänyt kritiikkiä sitä kohtaan ja luonut kilpailevan ortografian, joka esimerkiksi sisältää "b":n lisäksi "v"-kirjaimen. Vuonna 2010 Aragonian kielen akatemia julkaisi kolmannen ehdotuksen oikeinkirjotuksen pohjaksi.
Nalli
Nalli on pieni iskusta tai lämmöstä herkästi syttyvää ainetta sisältävä kapseli, joka sytyttää isomman räjähteen tai aseen ruudin. Nalliin lasketaan usein kuuluvaksi myös pieni aloitepanos eli detonaattori sekä nallin sytytysjärjestelmä ja kuori. Nalleissa on käytetty erityyppisiä aloiteräjähdysaineita, joita ovat mm. lyijyatsidi, räjähdyselohopea, lyijytrisinaatti ja tetratseeni.
Nalliksi kutsutaan myös yleensä paperinauhalle asennettua, leikkiaseissa käytettävää, lähinnä pamahtavan äänen aikaansaavaa panosta. Myös urheilukilpailujen lähettäjien starttipistoolien panoksia on kutsuttu nalleiksi.
Espanjalaiset
Espanjalaisilla tarkoitetaan Espanjan asukkaita. Espanjan väestö on muodostunut muiden muassa baskeista, kelteistä, roomalaisista, visigooteista ja maureista.
Huomattava osa espanjalaisista kokee ensisijaisesti edustavansa omaa etnistä vähemmistökansallisuuttaan – eli olevansa esimerkiksi baskeja, katalonialaisia tai galicialaisia – ja vasta toissijaisesti kuuluvansa espanjalaisiin.
Suurin osa Espanjan asukkaista, noin 31,6 miljoonaa, puhuu ainoana äidinkielenään espanjaa ("español" tai "castellano"). Espanjassa on yhteensä 44 miljoonaa asukasta, joista siis yli 10 miljoonaa puhuu äidinkielenään sekä espanjaa että muuta kuin espanjan kieltä – valtaosa heistä joko katalaania, galegoa tai baskin kieltä.
Espanjalaisten jälkeläisiä asuu miljoonittain myös Latinalaisessa Amerikassa, Filippiineillä ja Päiväntasaajan Guineassa. Latinalaisamerikkalaisia asuu myös Yhdysvalloissa, jossa he muodostavat noin 14 % koko valtion väestöstä.
Enrique Granados
Enrique Granados y Campiña (27. heinäkuuta 1867 – 24. maaliskuuta 1916) oli espanjalainen säveltäjä ja pianisti.
Granados syntyi Lleidassa, Espanjassa. Nuorena hän opiskeli pianon soittamista Barcelonassa. Täällä hänen opettajinaan toimivat muun muassa Francisco Jurnet sekä Joan Baptista Pujol. Vuosina 1887–1889 Granados opiskeli Pariisissa. Hän alkoi menestyä säveltäjänä 1890-luvun lopussa. Hänen ensimmäisiin suosiota saaneisiin teoksiinsa kuuluvat muun muassa zarzuela "Maria del Carmen". Vuonna 1911 Granados sävelsi pianoteos "Goyescasin", josta tuli yksi hänen tunnetuimmista teoksistaan. Säveltäjä sai inspiraationsa siihen Francisco Goyan maalauksista. Vuonna 1914 Granados kirjoitti aiheeseen pohjautuvan oopperan. Ensimmäinen maailmansota lykkäsi teoksen esitystä Euroopassa, ja kantaesityksensä se saikin New Yorkissa 26. tammikuuta 1916. Pian Granados pääsi myös pitämään pianoresitaalin presidentti Woodrow Wilsonille.
Palatessaan Yhdysvalloista Granados ja hänen vaimonsa Amparo hukkuivat, kun heitä kuljettanutta alusta torpedoitiin 24.3.1916.
Granados sävelsi pianomusiikkia, kamarimusiikkia, lauluja, zarzueloita sekä yhden sinfonisen runoelman. Muun muassa Manuel de Falla sai vaikutteita Granadosin musiikista.
Muoviräjähde
Muoviräjähde on muovailtavaa räjähdysainetta. Muoviräjähteet on pääsääntöisesti tarkoitettu sotilaskäyttöön, mutta niitä on käytetty myös kaupallisissa räjäytystöissä.
Koska ne ovat kalliimpia kuin perinteiset räjähteet, käyttö rajoittuu kaupallisella puolella erikoistarkoituksiin, kuten mangaaniteräksen lujittamiseen (lujittuu siihen kohdistuvien iskujen voimasta). Louhinnassa muoviräjähteen käyttö on hyvin harvoin tarkoituksenmukaista.
Useimmiten muoviräjähteen ominaisuuksia ovat:
Muoviräjähteen etuja on, että sen räjähdysteho voidaan suunnata hyvin tarkasti ja suhteellisen pienillä räjähdysainemäärillä. 
Tämä mahdollistaa sen, että sillä voidaan helposti räjäyttää kohtuullisen hallitusti vain tietty osa esimerkiksi ovista, rakennuksen seinistä, katkaista puu tai rautatiekisko, sillanpalkki yms.
Tunnetuin muoviräjähde on C-4, jossa räjähtävä aine heksogeeni, käsittää 91 % aineen massasta. Koostumukseen kuuluu myös muovautusaine di(2-etyyliheksyyli) tai dioktyylisebakaatti (5,3 %), sidosaineina polyisobutyleeni (2,1 %) ja dioktyyliadipaatti (DOA) sekä pieni määrä dieselöljyä (noin 1,6 %). C-4:sta edelsi 1960-luvulla C, C2 ja C-3.
Toinen kuuluisa muoviräjähde on tšekkoslovakialainen Semtex, jossa on heksogeenia (RDX) ja pentriittiä (PETN). Erityisesti Semtex on terroristien suosiossa.
Muita ovat PENO ja Primasheet.
Suomen puolustusvoimat käytti ennen M-heksogeeniä (muovailtava heksogeeni). Nykyään on siirrytty PENOn käyttöön.
Toisessa maailmansodassa sekoitettiin mineraaliöljyä ja lesitiiniä RDX:ään, jotta saataisiin muovimaista massaa nimeltä Nobel 808, mutta ratkaisu ei ollut erityisen onnistunut.
Kaksikomponenttiräjähde
Kaksikomponenttiräjähde on räjähde, jossa hapetin ja polttoaine ovat eri ainerakeissa. Kaksikomponenttiräjähteisiin voidaan laskea myös useamman komponentin sisältävät räjähteet. Hapetin on usein jokin nitraatti tai kloraatti. Polttoaine voi olla esimerkiksi öljy, alumiinipöly, sokeri, hiili tai rikki. Kaksikomponenttiräjähteeksi voidaan laajemmin kutsua myös räjähteitä, joissa räjähteen ominaisuuksia muutetaan lisäämällä toisia ainesosia. Tyypillinen esimerkki tästä on ammoniumnitraatti, joka on itsessään räjähde, mutta vettä imevä ja vaikeasti räjähtävä. Seosaine voi karkottaa vettä tai helpottaa räjähtämistä. Kaksikomponenttiräjähteet vaativat aina sytyttämiseen nallin. Kaksikomponenttiräjähteen etuna on suuri säilytysturvallisuus: räjähde siitä tulee vasta, kun kaksi ainetta sekoitetaan.
Ammoniumnitraattia voidaan sekoittaa myös hyvin hienon alumiinijauhon ja steariinihapon kanssa ammonaaliksi. Hienorakeinen alumiinijauho on pyrotekninen, hapetinmolekyylien kanssa kuumasti ja monesti räjähdysmäisestikin palava aine. ANNM on kaksikomponenttiräjähde, jossa nitrometaani helpottaa ammoniumnitraatin vaikeaa räjähtämistä.
Ammoniumnitraatin lisäksi räjähteiden lisäksi tavallinen kaksikomponenttiräjähteen hapetin on kaliumkloraatti. Se on hyvin voimakas hapetin. Kaliumkloraatti voi hapettaa vaikkapa sokeria tai polttoöljyä, alumiinipölyä, magnesiumjauhetta, hiiltä.
Monesti kaksikomponenttiseokset tuottavat vain välähdyksen, hidasta palamista tai heikon räjähdyksen, mutta osa niistä on vaarallisia tehoräjähteitä.
Lumen vesiarvo
Lumen vesiarvo eli lumikuorma ilmoittaa lumikerroksesta sulatettuna muodostuvan vesikerroksen paksuuden. Yksikkönä käytetään yleensä millimetrejä (mm) tai kilogrammoja neliömetriä kohden (kg/m); kummallakin yksiköllä lukuarvot ovat samat.
Lumikuorma täytyy ottaa huomioon esimerkiksi rakennusten kattorakenteiden kantavuutta suunniteltaessa. Lisäksi vesiarvon avulla voidaan arvioida sulamisvesien aiheuttamien keväisten tulvien suuruutta.
Lumen vesiarvo voidaan määrittää ottamalla lumihangesta lieriönmuotoinen näyte, jonka tilavuus ja massa mitataan (tästä saadaan tiheys) sekä mittaamalla lumihangen paksuus. Tietyllä pinta-alalla olevan lumen massa ei muutu, kun se sulatetaan. Tämän perusteella saadaan lumen vesiarvo
missä h on lumen syvyys. ρ ja ρ ovat veden ja lumen tiheydet.
Toinen määritystapa käyttää hyväksi Maan omaa radioaktiivisuutta, sillä radioaktiivisen säteilyn absorptio riippuu lumen vesiarvosta. Nämä mittaukset suoritetaan käytännössä lentokoneista. Satelliitteja voidaan käyttää apuna lumipeitteen koon arvioinnissa.
Yleensä lumen vesiarvo määritetään Suomessa ns. lumilinjamittauksilla. Suomen havaintoverkosto koostuu noin 160 lumilinjasta sekä muutamasta kymmenestä lumiasemasta. Lumilinja on tavallisesti muutaman kilometrin pituinen mittauslinja, joka kattaa sopivasti alueen erityyppiset maastot: aukealle paikalle kertyy enemmän lunta kuin metsään. Linjalta mitataan lumen syvyys mittasauvojen avulla noin 80 kohdasta. Tämän lisäksi lumen tiheys määritetään lumipuntarilla noin kahdeksasta kohtaa. Mittaukset suoritetaan noin kuukauden välein.
Rakennusten rakenteissa on otettava huomioon lumikuormat. Lumikuorma voi kasvaa erityisen kovaksi kinostumisen takia.
Suomessa vähimmäismitoitus on 1,4 kN (1 kN on noin 100 kg/m²) etelän rannikkoalueilla ja saaristossa (2013). Lapissa kantavuusvaatimus on maksimissaan 2,6 kN. Aikaisempien rakennusvaatimusten (1955 ja 1969) mukainen vaatimus on vähäisempi.
Ruotsin tunturialueilla maksimaalinen lumikuorma neliöltä on 5,5 kN.
Inhambane
Inhambane on maakunta eteläisessä Mosambikissa. Sen pinta-ala on 68 615 neliökilometriä ja arvioitu asukasluku oli vuonna 2006 noin 1 400 000. Myös maakunnan pääkaupunki on nimeltään Inhambane. Ilmasto on trooppinen. Maakunta jakautuu kahteentoista pienempään alueeseen. Ne ovat Funhalouro, Govuro, Homoine, Inharrime, Inhassoro, Jangamo, Mabote, Massinga, Morrumbene, Panda, Vilankulo ja Zavala.
Inhambane tunnetaan kookos- ja cashew-pähkinöiden tuotantoalueena. Maakunnassa sijaitsee myös yksi Mosambikin vetovoimaisimmista matkailukohteista, Bazaruton saaristo.
Matola
Matola on kaupunki eteläisessä Mosambikissa. Se sijaitsee Maputon provinssissa hieman pääkaupunki Maputosta etelään. Vuonna 2007 Matolassa oli noin 675 000 asukasta. Se on Mosambikin toiseksi suurin kaupunki.
Mamba (yhtye)
Mamba on Porissa 1984 perustettu iskelmällinen yhtye, joka "yhdistelee romantiikkaa, poppia ja huumoria". Yhtyeen keulakuvana on alusta asti toiminut laulaja Tero Vaara, jonka kynästä useimmat laulut ovat syntyneet. Ennen ensimmäistä levytyssopimusta yhtyeen nimi oli "Terveisiä päiväntasaajalta", mutta Fazerilla siitä ei pidetty, joten Jaakko Salo muutti sen Mambaksi.
Yhtyeen ensimmäisenä singlenä 1984 ilmestynyt "Mitä yhdestä särkyneestä sydämestä" oli heti valtakunnallinen menestys, joka soi paljon virallisilla radiokanavilla.Taikapeili on tehnyt kyseisestä kappaleesta oman version. Alkuvuosien menestyskappaleita olivat "Kantakaa Lassi jo pois", "Lauantai-ilta" ja "Älä jätä minua". Mamban ensimmäinen albumi "Mamba" ilmestyi 1985. Vuonna 1987 ÄKT muisti Mambaa vuoden yhtye -Emmalla, jonka yhtyeen pojat jättivät hakematta.
Välillä yhtyeen suosio on hiipunut, mutta noussut taas hittikappaleiden myötä: vuoden 1994 "Kummitusjuttu" -albumia vauhditti "Valokuvia" ja kesän 2002 radion soitetuin kappale Suomessa oli "Vielä on kesää jäljellä". Albumilta "Mä tein sen taas" julkaistu single "Hei, dj" nousi Suomen virallisen singlelistan ykköseksi 7. elokuuta 2006.
Yhtye ilmoitti marraskuussa 2014 jäävänsä pitkälle tauolle.
Sofala
Sofala on maakunta Keski-Mosambikissa. Sen pinta-ala on 68 018 neliökilometriä ja arvioitu asukasluku oli vuonna 2006 noin 1 680 000. Sofalan pääkaupunki on Beira, jossa asuu noin kolmasosa koko maakunnan asukkaista. Sofala jakautuu lukuisiin pienempiin alueisiin, jotka ovat Buzi, Caia, Chemba, Cheringoma, Chibabava, Dondo, Gorongosa, Marromeu, Machanga, Maringué, Muanza sekä Nhamatanda.
Sofala on Mosambikin vauraimpia provinsseja. Se tuottaa katkarapuja ja sokeria.
Antananarivon provinssi
Antananarivo oli provinssi Madagaskarissa. Se sijaitsi sisämaassa. Provinssin pinta-ala oli 58 283 neliökilometriä ja arvioitu asukasluku noin 4 580 788 (2001). Antananarivon provinssi oli nimetty pääkaupunkinsa Antananarivon mukaan, joka on samalla myös koko Madagaskarin pääkaupunki.
Vuonna 2007 Madagascar päätti hallinnonuudistuksesta, jossa se luopui provinssijaosta ja korvasi ne 22 alueella. Uudistus tuli voimaan 2009.
Radiolinja
Radiolinja oli suomalainen GSM-operaattori, joka perustettiin 19. syyskuuta 1988. Maailman ensimmäinen GSM-puhelu soitettiin Radiolinjan verkossa 27. maaliskuuta 1991. Verkko avattiin kaupalliseen käyttöön 1. heinäkuuta 1991.
Radiolinjan tunnuslause oli "Jotta suomalaiset voisivat puhua enemmän." Se tuli tunnetuksi mainoskampanjalla.
Kun Radiolinja aloitti, Suomen vakiintunut matkapuhelinoperaattori Telecom Finland (nyk. Telia Finland) käytti ensimmäisen sukupolven matkaviestinnän verkkotekniikkaa (NMT). Näin Radiolinja ensimmäisenä GSM-operaattorina loi heti alusta matkaviestintäsektorille kilpailua Euroopassa. Monet "maailman ensimmäiset" tapahtuivat Radiolinjalla: sillä oli maailman ensimmäinen GSM-verkko, sillä lähetettiin ensimmäinen kahdenkeskeinen SMS-tekstiviesti vuonna 1993, se käynnisti ensimmäisen kiinteiden ja langattomien palveluiden nipun vuonna 1996 ja maailman ensimmäinen maksullinen soittoääni ladattiin vuonna 1998.
Radiolinja oli alun perin mukana suomalaisten paikallispuhelinyhtiöiden yhteenliittymässä, Finnetissä. 1990-luvun puolivälissä Elisa (entinen Helsingin Puhelin Oy, alun perin Helsingin Puhelinyhdistys, HPY) hankki enemmistön Radiolinjasta, mikä lopulta johti Radiolinjan, Radiolinja Origon ja Elisan fuusioon. Tässä vaiheessa Elisa oli hankkinut myös muita alan yrityksiä, kuten Soon Communicationsin (aikaisemmin Tampereen Puhelin Oyj).
Vuodesta 2004 lähtien operaattorin nimeksi tuli emoyhtiön nimi Elisa.
Bengkulu
Bengkulu on yksi Indonesian provinsseista. Sen alue käsittää pikän ja kapean kaistaleen Sumatran saaren lounaisrannikkoa, Intian valtameren rannalla. Bengkulun naapuriprovinssit ovat Länsi-Sumatra, Jambi, Etelä-Sumatra ja Lampung. Bengkulun pääkaupunki on myös nimeltään Bengkulu. Provinssin asukasluku on noin 1 691 600 (vuonna 2010) ja pinta-ala 19 919 neliökilometriä.
Provinssin asukkaista noin 60% kuuluu Rejang-kansaan. Jaavalaisia on noin 22% ja Serawaita 17%. Provinssin puhutuin kieli on Rejangin kieli.
Brittiläiset perustivat vuonna 1685 Bengkulun alueelle siirtokunnan Kaakkois-Aasian kauppansa tukikohdaksi. Britit antoivat alueen nimeksi Bencoolen ja alueelle rakennettiin Fort Marlboroughin linnoitus alueen turvaksi. 1800-luvulle tultaessa Bengkulu oli ainoa alue Sumatralla, jota hollantilaiset eivät hallinneet. Vuonna 1824 britit ja hollantilaiset solmivat sopimuksen, jolla Bengkulun alue luovutettiin hollantilaisille. Vastaavasti britit saivat hollantilaisten hallitseman Malakan. Maiden tekemän sopimuksen mukaisesti Hollannin Itä-Intian alueisiin kuului nykyinen Indonesian alue ja britit saivat Malakan niemimaan. Bencoolenia hallinnut kuvernööri Thomas Stamford Raffles perusti alueelta lähdettyään uuden brittien kauppatukikohdan Singaporeen.
Transpiraatio
Transpiraatio on haihdunnan osa, jossa vesi kulkee kasvin läpi osana sen elintoimintoja. Vesi siirtyy kasvin juuriin pääasiassa osmoosin vaikutuksesta noustakseen sitten kapillaari-ilmiön ja vesimolekyylien sähköisten vuorovaikutusten avulla ylös kasvin vartta pitkin lehtiin. Lehdistä vesi haihtuu lopulta ilmarakojen kautta pois.
Kasvit tarvitsevat vettä fotosynteesin ylläpitämiseen ja kemiallisten aineiden kuljetukseen. Jatkuva vesimolekyyliketju juurista lehtiin ja nestejännityksen aiheuttama paine pitää ruohovartiset kasvit pystyssä. Transpiraatio on myös eläinten hikoilua vastaava kasvin jäähdytysmekanismi. Kasvit voivat säädellä veden kulutusta ilmarakojen avulla.
John Steinbeck
John Ernst Steinbeck, Jr. (27. helmikuuta 1902 – 20. joulukuuta 1968 New York) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hän sai Nobelin kirjallisuuspalkinnon vuonna 1962.
Steinbeck syntyi Salinasissa, Kaliforniassa. Hänen isänsä oli läänin rahastonhoitaja ja äitinsä opettaja. Keskeytettyään opiskelut Stanfordin yliopistossa, hän meni kokeilemaan kirjallista uraa New Yorkiin, josta hän kuitenkin palasi takaisin Kaliforniaan kun ei saanut julkaistua mitään. Kokeiltuaan mytologista kertomusta Steinbeck keskittyi realistis-naturalistiseen Etelä-Kalifornian kuvaukseen. Hänen laajaan kiinnostuspiiriinsä kuuluivat mm. meribiologia, jazz, politiikka, filosofia, historia ja myytit.
Steinbeckin ensimmäiset romaanit eivät saaneet paljoa huomiota eivätkä kovin hyvää vastaanottoa kirjallisissa piireissä. Kirjaa "Ystävyyden talo" ("Tortilla Flat") voidaan pitää käännekohtana hänen urallaan. Se sai California Commonwealth Clubin kultamitalin parhaasta kalifornialaisen kirjailijan kirjoittamasta romaanista.
Steinbeck kuvasi usein köyhiä, työväenluokkaisia ihmisiä. Kaliforniasta ja sen ihmisistä hän oli saanut kokemuksia työskennellessään nuorena paikallisilla maatiloilla. Hänet tunnetaan varsinkin 1930-luvun suuren laman kuvaajana. Aihepiiriin liittyvät mm. romaani "Vihan hedelmät" ("The Grapes of Wrath"), joka kuvaa Oklahomasta muuttaneen köyhän perheen kamppailua Kaliforniassa, sekä pienoisromaani "Hiiriä ja ihmisiä" ("Of Mice and Men"), joka on yksinkertaisesta siirtotyöläisestä ja tämän terävämmästä toverista kertova tragedia. "Vihan hedelmät" voitti Pulitzer-palkinnon. Steinbeckin kunnianhimoisin työ on laaja historiallinen eepos "Eedenistä itään", jossa hänen painopisteensä vaihtuu sosiaalisten epäkohtien analyysista psykologian kuvaamiseen. "Eedenistä itään" tunnetaan myös Elia Kazanin ohjaamana elokuvana, jonka pääosassa on James Dean.
Toisen maailmansodan aikana hän toimi "New York Herald Tribunen" kirjeenvaihtajana. Kirjoituksista osa koottiin myöhemmin kirjaksi. Elämänsä aikana Steinbeckillä ehti olla kolme vaimoa ja hänellä oli myös kaksi poikaa. Koko elinaikansa hän pysyi yksityishenkilönä, joka vältti julkisuutta. Hän menehtyi sydänsairauteen 66-vuotiaana.
Termiitti
Termiittireaktiolla tarkoitetaan tapahtumaa jossa alumiini oksidoituu (palaa) ja saa hapen tähän reaktioon toiselta jo oksidoituneelta metallilta (yleensä rautaoksidi eli ruoste). Tätä seosta kutsutaan termiitiksi. Termiittireaktiossa syntyy korkea lämpötila (~2 500 °C). Termiitti tulee kreikan sanasta thermos, joka tarkoittaa lämpöä tai kuumuutta.
Termiittireaktiota on lähes mahdotonta sammuttaa. Tämä johtuu siitä että reaktion keskeyttäminen poistamalla lämpö on lähes mahdotonta koska reaktiossa syntyy jatkuvasti niin suuri määrä lisää lämpöä. Tukahduttaminen ei myöskään ole mahdollista koska termiitissä on itsessään happi hapettuneen metallin (yleensä ruoste) mukana.
Reaktion tuottama lämpöenergia riittää katkaisemaan vesimolekyylien sisäiset sidokset, joten palavaan termiittiin lisätty vesi hajoaa vedyksi ja hapeksi, kiihdyttäen reaktiota. Veden lisääminen saattaa myös aiheuttaa seoksen räjähtämisen vetyräjähdyksessä.
Tavallisesti termiitti koostuu alumiinijauheesta ja rautaoksidista, joita sekoitetaan massasuhteessa 3:8 tai tilavuussuhteessa 1:1. Tämän kaltainen termiitti palaa korkeassa lämpötilassa, ja lähes ilman liekkiä. Termiitin sytyttämiseen voi käyttää magnesiumjauheen ja kaliumpermagnaatin seosta (massasuhde 1:1), jota levitetään muutaman sentin kerros termiittijauheen päälle. Tämä seos voidaan sytyttää normaalin sytytyslangan avulla.
Termiitti räjähtää jos sitä asettaa metallisankoon jääkuution päälle ja sytyttää palamaan. Tätä testattiin Myytinmurtajissa.
Sotilaskäytössä termiittiin lisätään muita aineita vaikutusalueen kasvattamiseksi, esimerkiksi usein käytetty Thermate-TH3 sisältää 68,7 % massaprosenttia termiittiä, 29,0 % bariumnitraattia, 2,0 % rikkiä ja 0,3 % sidosainetta. Bariumnitraatin lisääminen laskee prosessin käynnistymiseen vaadittavaa lämpötilaa, nostaa tuotettavaa lämpötilaa, ja lisäksi tällaisen seoksen palamisessa syntyy liekki.
Termiittiä käytetään etenkin hitsauksessa. Suomessa termiitin käyttö on yleistä varsinkin rautateillä kiskonhitsauksessa. Sen sovellutus, nk. soihtu (engl. "flare"), on lämpöhakeutuvien ohjusten harhauttamiskeino. Termiitti luo palaessaan voimakkaan, tarkasti rajoittuvan kuumuuden.
Termiitti-reaktion katsominen paljaalla silmällä ilman suojavarusteita (esim. hitsausmaski) on vaarallista siitä lähtevien UV-säteiden takia.
Sukarno
Sukarno (6. kesäkuuta 1901 Surabaya – 21. kesäkuuta 1970 Jakarta) oli Indonesian ensimmäinen presidentti vuosina 1945–1967. Hänestä tuli presidentti vuonna 1945, jolloin Indonesia julistautui itsenäiseksi valtioksi. Hän menetti tosiasiallisen valtansa syksyllä 1965 suoritetussa sotilasvallankaappauksessa, jonka jälkeen valta Indonesiassa keskittyi kenraali Suhartolle.
Sukarnon isä oli jaavalainen matalan tason aristokraatti ja äiti balilainen. Sukarno opiskeli nuorena muun muassa Surabayassa. Hän osasi puhua sujuvasti useita kieliä, muun muassa hollantia, saksaa, ranskaa, japania ja indonesian kielistä javaa, sundaa ja balia. Hän meni vuonna 1916 keskikouluun, missä hän tapasi kansallismielisen Tjokroaminoto:n. Vuonna 1921 Sukarno meni teknilliseen korkeakouluun (Technische Hoogeschool) Bandungissa. Hänestä tuli 1927 vasta perustetun puolueen, Partai Nasional Indonesian johtaja. Hänen mielestään Indonesia saattoi hankkia itsenäisyyden Japanin avulla, mikä ajaisi läntiset suurvallat pois Kaakkois-Aasiasta. Vuonna 1929 Hollannin Itä-Intian viranomaiset tuomitsivat Sukarnon kahdeksi vuodeksi vankeuteen, mistä vapauduttuaan hänestä tuli kansallinen kuuluisuus. 1930-luvulla Sukarno pidätettiin muutamia kertoja.
Toisen maailmansodan aikana Japanin Kaakkois-Aasian joukkojen komentaja marsalkka Terauchi saattoi Sukarnon ja Radjiman Wediodiningratin yhteen, minkä jälkeen alkoi yhteistyö japanilaisten kanssa. Sukarnon aikaansaannokseksi luetaan romusha-työvelvollisuus sekä japanilaisia tukeva Peta- ja Heiho-joukot. Sukarno sai 10. marraskuuta 1943 kunniamerkin Japanin keisari Hirohitolta. Sukarto valittiin myös japanilaisten järjestämän Badan Penyelidik Usaha Persiapan Kemerdekaan Indonesia (BPUPKI):n johtajaksi. Elimen tarkoituksena oli valmistella Indonesian itsenäisyyttä Japanin suojeluksessa. Yhdessä Muhammed Hattan kanssa Sukarno julisti Indonesian itsenäiseksi 17. elokuuta 1945 Japanin ilmoitettua antautumisestaan kaksi päivää aiemmin. Koska Sukarno oli hankkiutunut Indonesian itsenäisyyden saamiseksi Hollannista yhteistyöhön Muhammed Hattan tapaan japanilaisten kanssa, piti Hollannin hallitus häntä kollaboraattorina eikä ollut valmis tunnustamaan Indonesian itsenäisyyttä kuin YK:n turvallisuusneuvoston päätöksen edellyttämällä tavalla 27. joulukuuta 1948.
Demokraattisen alun jälkeen Sukarno julistautui elinikäiseksi presidentiksi, ja ajoi maansa 1960-luvulla lähelle konkurssia ja sotaan Malesian kanssa. Sukarnon Indonesiaan luomaa poliittista järjestelmää kutsuttiin ohjatuksi demokratiaksi. Hän menetti otteensa syksyllä 1965, jolloin Syyskuun 30. päivän liikkeenä tunnettu ryhmä yritti epäonnistunutta vallankaappausta. Kaappausyrityksen kukistanut ja sen varjolla massiiviset kommunisteihin kohdistuneet puhdistukset käynnistänyt kenraali Suharto sai pian tosiasiallisen vallan. Kongressi erotti Sukarnon vuonna 1967 ja Suhartosta tuli virkaatekevä presidentti.
Sukarno oli karismaattinen henkilö, ja naistenmies joka meni naimisiin kahdeksan kertaa. Hän oli loistava puhuja ja hyvä kiihottamaan kansanjoukkoja. Hänet tunnettiin erityisesti länsimaiden vastaisesta retoriikastaan.
Anja Pohjola
Raili Anja Anneli Pohjola-Sirén (o.s. Pohjola; s. 14. maaliskuuta 1931 Loimaa) on suomalainen näyttelijä.
Anja Pohjola aloitti teatteriuransa jo 1940-luvun lopulla Jyväskylän Työväen Teatterin lapsiteatterissa. Hän toimi Joensuun kaupunginteatterissa 1954–1955, Hämeenlinnan kaupunginteatterissa 1955–1959 ja 1961–1963 sekä Tampereen Pikkuteatterissa 1959–1961 ennen siirtymistään Televisioteatteriin, jossa hän näytteli miltei kolme vuosikymmentä, vuodet 1963–1990.
Vuodesta 1990 Pohjola näytteli Suomen Kansallisteatterissa. Hän toimi myös Raivoisat Ruusut -näyttelijäryhmässä. Vuonna 2001 hänelle myönnettiin taiteilijaeläke, mutta hän esiintyy edelleen elokuvissa, muun muassa viimeisessä "Turhapuro"-elokuvassa "Uuno Turhapuro – This Is My Life" sekä joulukuussa 2005 ensi-iltansa saaneessa Ilkka Vanteen ohjaamassa "Lupaus"-elokuvassa. Hän oli myös TV1:n "Kotikatu"-sarjan Tuulikki ja näytteli "Hyvissä herroissa" Tyyneä 1991–1996. Hän esitti elokuvissa "Täällä Pohjantähden alla" (1968) sekä "Akseli ja Elina" (1970) Akseli Koskelan äitiä Almaa. Hän teki myös ääniroolin vuoden 2012 animaatioelokuvassa "Lorax". Kansallisteatterin Omapohjassa hän esittää karjalaismummia Maria Kilven näytelmässä "Harmin paikka", joka sai ensi-iltansa 19. marraskuuta 2008.
Daniel Katz on kirjoittanut näytelmän "Mies se on vainajakin" erityisesti Maija Karhia ja Anja Pohjolaa varten. Kantaesitys oli vuonna 2002. Näytelmä kertoo kahden sisaruksen erilaisista valinnoista elämän tiellä ja niiden vaikutuksista: onko parempi olla leski vai vanhapiika?Anja Pohjola sai Jussi-patsaan 1974 roolistaan elokuvassa "Rautatie".
Anja Pohjolan puoliso oli näyttelijä Pehr-Olof Sirén (1923–1986). Omia lapsia Pohjolalla ei ole, mutta Pehr-Olof Sirénin lapsenlapsia ovat muun muassa laulajinakin tunnetuiksi tulleet Anna, Pinja ja Janus Hanski. Pohjola on asunut Helsingin Etu-Töölössä vuodesta 1963, Lallukan taiteilijakodissa vuodesta 1990.
Punch
Punch oli lontoolainen pilalehti. Sen perusti Henry Mayhew 17. kesäkuuta 1841 ja se lopetti ilmestymisensä vuonna 1992. Lehti perustettiin uudelleen vuonna 1996, mutta se lopetti ilmestymisensä jälleen 2002.
Vesitaseyhtälö
Vesitaseyhtälö kuvaa jonkin alueen vesivaraston muutosta ja kertoo, millä tavoin vesi kulkee alueen kautta tietyllä aikavälillä. Yhtälön vasemmalla puolella on alueelle tulleen veden määrä ja oikealla siltä poistunut vesi. Valuma-alueen vesitaseyhtälö on
formula_1, missäKäytännössä alueen vesivaraston muutos ilmenee järvien ja pohjaveden vedenkorkeuden nousuna tai laskuna sekä lumipeitteen muutoksena. Vastaava vesitaseyhtälö voidaan kirjoittaa mille tahansa alueelle tai esimerkiksi järvelle, jolloin R kuvaa järven lähtö- ja tulovirtaaman erotusta ja ΔS suoraan järven vedenpinnan nousua tai laskua.
Pelikaani
Pelikaani ("Pelecanus onocrotalus") on isokokoinen pelikaanilintu.
Pelikaani on iso lintu, pituutta sillä on 160 senttimetriä ja siipien kärkiväli on 280-senttinen. Pelikaani painaa noin 9–15 kilogrammaa. Laji eroaa kiharapelikaanista värityksen osalta. Pelikaani on lähes kokonaan valkoinen ja siipisulat ovat mustat. Vain silmien ympärillä ja jaloissa on vaaleanpunaista. Nuoret yksilöt ovat harmaita ja niillä on tummat siipisulat.
Pelikaani asuu kaakkoisessa Euroopassa ja Aasiassa Mongoliaan saakka. Maailman populaatio on kooltaan 270 000–290 000 yksilöä. Se talvehtii koillisessa Afrikassa. Noin 50 prosenttia kaikista pelikaaneista lisääntyy Tonavan suistoalueella.
Pelikaani on tavattu Suomessa kaksi kertaa: Karjaalla 1839 ja Pyhäjoella 7. toukokuuta 1925.
Elinympäristönä ovat suot ja matalat järvet sekä jokien suistot. Pesiminen vaatii laajat järviruokokasvustot.
Pelikaani pesii suurina yhdyskuntina, joissa voi olla jopa 30 000 paria. Yhdyskunnat saattavat sijaita kaukana vesialueesta. Pesä sijaitsee maassa, tavallisesti ruovikossa. Pelikaani munii kaksi munaa, joita haudotaan 29–36 päivää. Poikaset kuoriutuvat alastomina, ja saavat mustahkon untuvapuvun. Sukukypsyyden pelikaanit saavuttavat noin 3–4-vuotiaina.
Pelikaanit syövät kaloja, joita pyydystävät matalasta vedestä uimalla pinnassa. Saalistus tapahtuu parvissa, jolloin parvi ui laajana kaarena, ja linnut paimentavat kalaparven ahtaalle, alkaen sitten kerätä niitä venyvään kurkkupussiinsa. Päivittäinen ruuantarve on 900–1 200 grammaa, ja keskimääräinen saaliskala Euroopassa on 300–600 grammaa painava karppi.
Kadiogo
Kadiogo on provinssi Burkina Fasossa. Sen pinta-ala on 2 805 neliökilometriä ja asukasluvun arvioitiin vuonna 2014 olevan noin 2 429 700.
Burkina Fason pääkaupunki, Ouagadougou, sijaitsee Kadiogon provinssissa. Ouagadougou on myös Kadiogon pääkaupunki. Kadiogo muodostaa yksinään Centren hallintoalueen.
Leiniön Liikenne
Leiniön Liikenne Oy on lietolainen linja-autoyritys. Leiniön Liikenne perustettiin vuonna 1936 ja se myytiin vuonna 2005 TLO:lle. Leiniön Liikenteen perusti Armas Leiniö (1911–1983) vuonna 1936. Yrityksen viimeisenä toimitusjohtajana toimi Armas Leiniön poika Esa Leiniö.
Yhtiö ajoi Turun ja Liedon välistä linjaa, joka TLO:lle siirryttyään sai numeron 280.
Leiniö osti vuonna 1936 Chevrolet-merkkisen 12 hengen auton ja oikeuden Turku–Lieto kk–Vintala-linjaan. Vuosikymmenen lopulla ennen talvisotaa liikennettä laajennettiin Turku–Saukonoja-linjalle toiselle autolle. Sodan jälkeen alkoi voimakas liikenteen laajentaminen kaikkialla. Leiniökin hankki omistukseensa linjan Liedon asemalta Turkuun sekä Turku–Maaria–Auvaismäki-linjan, jota jatkoi Paattisille ja vuosikymmenen lopulla Yläneen Korkeakoskelle ja myöhemmin Tourulaan. Paattisten ja Yläneen linjat myytiin jo 60-luvulla Laakso & Lehtiselle. Vuonna 1958 Paimiolainen Santalan Liikenne Oy oli ajautunut taloudellisiin vaikeuksiin ja Armas Leiniö otti haltuunsa ko. yrityksen saaden näin haltuunsa valtaosan Hämeentien lähiliikenteestä.
Liedon kirkonkylä alkoi 60-luvulla kasvaa voimakkaasti, jonka seurauksena saatiin järjestettyä toimiva paikallisliikenne ja Leiniön Liikenteen toimipaikka siirtyi myös tälle alueelle. Yrityksestä muodostettiin osakeyhtiö, jossa myös Armas ja Martta Leiniön lisäksi kaikki lapset olivat osakkaina. Santalan Liikenne Oy lakkautettiin 1990-luvulla. Toiminta jatkui näissä puitteissa aina 2000-luvulle, jolloin yhtiön toimitusjohtajana ollut Toivo Leiniö jäi eläkkeelle.
Vuonna 2005 TLO osti Leiniön liikenteen. Omistajanvaihdos ei aiheuttanut välittömiä aikataulu- tai reittimuutoksia. Leiniön Liikenteen noin kymmenen työntekijän työsuhteet jatkuivat myös entisellään.
Impaled Nazarene
Impaled Nazarene on suomalainen black metal -yhtye, jonka musiikissa on huomattavan paljon vaikutteita thrash ja death metalista, hardcore/crust punkista ja grindcoresta. Se perustettiin Oulussa vuonna 1990. Yhtyeen keulahahmo on laulaja Mika Luttinen (Sluti666). Bändi on tyylinsä vuoksi aiheuttanut paljon erimielisyyksiä esimerkiksi Norjan black metal -piireissä, joissa ei pidetä IN:n omalaatuisemmasta black metal -tyylistä. Tämän takia IN käyttää nykyään musiikkityylistään nimeä "nuclear metal" tai "goatcore".
Intian taide
Intian taide ei tee länsimaitten tavoin jakoa eri taidemuotojen välillä, joten esimerkiksi kuvanveisto, arkkitehtuuri ja tanssi ovat läheisessä yhteydessä toisiinsa. Intian historia alkaa 3000 vuotta sitten. Sinä aikana eri kansanryhmät ovat vaikuttaneet paikalliseen taiteeseen ja levittäneet sitä myös maan ulkopuolelle.
Intiassa taide on ollut perinteisesti uskonnollista, väline, joka yhdistää näkyvän ja jumalallisen maailman toisiinsa. Siksi taiteilijat ja arkkitehdit ovat työskennelleet nimettöminä, eivät itsensä vaan jumaliensa kunniaksi. Luovuus on kukoistanut erityisesti lukuisissa jumalia ja ihmisiä esittävissä veistoksissa ja malauksissa sekä temppelien arkkitehtuurissa. Uskonnollisen taustan takia hmisen kuvat eivät useinkaan ole näköisyyteen pyrkiviä muotokuvia, vaan tavoittelevat ihmisen sisäistä olemusta, idealisoitua ja yhteistä ihmisyyttä.
Yksi läpitunkeva piirre on luonnon kunnioittaminen. Siinä missä länsimainen taide pakottaa luonnon omiin tarkoituksiinsa, intialainen taide toimii luonnon ehdoilla: luolatemppelien veistokset on sovitettu luonnon muovaamiin syvennyksin. Tämä rinnastuu uskontoihin, joissa joet ja puut ovat usein pyhiä palvonnan kohteita. Monsuuni-ilmaston vastakohtaiset vuodenajat ovat ruokkineet käsitystä dualismista ja rotujen ja uskontojen monimuotoisuus on usein johtanut eklestiikkaan ja synkretistiseen taiteeseen.
Länsimaisia katsojia on aikoinaan järkyttänyt intialaisen taiteen avoin eroottisuus: hindulaisuudessa seksi on rukouksen muoto, yksi kanavista, jotka yhdistävät ihmisen jumaluuteen. Sekä miehen että naisen sukupuolielimiä realistisesti tai symbolisesti esittävät kivikaudelta periytyvät kuviot esiintyvät hindujen ja dravidien taiteessa yleisesti.
Intiassa kuvallinen perinne on ollut kertovaa ja ihmisille on opetettu asioita kuvan kautta. Mesoliittisella kaudella tehdyt Bhimbetkan luolamaalaukset kuuluvat Unescon maailmanperintöluetteloon.
Kuvanveisto liittyy läheisesti arkkitehtuuriin ja veistoksia tehtiin Buddhan kuvia lukuun ottamatta yleensä korkokuvina. Luolatemppeleissä oli runsaasti freskomaalauksia. Myöhemmin intialainen taide on joutunut monen vieraan kulttuurin vaikutuksen alaiseksi, esimerkiksi islamilaisen ja mongolilaisen.
Intialaisessa nykytaiteessa tulee vahvana esille yhteiskunnallinen kantaaottavuus ja taiteilijat kommentoivat teoksissaan ympäröivää muutosta. Naistaiteilijoiden määrä on Intiassa lisääntynyt 1980-luvulta alkaen, mutta vasta nyt he ovat alkaneet saada arvostusta.Huomattavampia rakennustaiteellisista kohteista ovat stupat ja luolatemppelit, joita on rakennettu vuodesta 250 eaa. Niitä suurempia ovat noin vuonna 600 jaa. rakennetut brahmalaiset temppeli- ja luostarirakennukset esimerkiksi Ellorassa ja Elefantassa. 1000-1700-luvuilla rakennettiin tiili- tai hiekkakivitemppeleitä, joissa päätemppeliä eli pagodia ympäröi kappeleita, pilarikäytäviä, avoimia pihoja ja vesialtaita, jotka sijaitsevat muurin sisäpuolella ja ovat kuvaveistoksin koristeltuja.
Yksi Intian tunnetuimmista rakennuksista on Taj Mahal, joka on rakennettu hautamuistomerkiksi.
Kärpässienet
Kärpässienet ("Amanita") on helttasieniin kuuluva sienisuku. Suvussa on kaikkiaan tuhatkunta lajia, joista ainakin 60 on laajalle levinneitä. Suomessa sukuun kuuluvia lajeja esiintyy 24.
Kärpässienille tyypillisiä piirteitä ovat irtotyviset heltat sekä nuorta sientä suojaava kalvo, joka sienen kasvaessa repeää jättäen lajista riippuen esimerkiksi laikkuja lakkiin tai renkaan jalkaan. Kärpässienten jalassa on yleensä tuppi ja niiden itiöpöly on enimmäkseen valkoista.
Monet kärpässienet ovat myrkyllisiä. Esimerkiksi kavalakärpässienen ja valkokärpässienen sisältämät fallotoksiinit ja amatoksiinit ovat tappavia solumyrkkyjä, jotka eivät tuhoudu keittämälläkään. Punakärpässieni sisältää hermomyrkkyjä, joilla on muun muassa pahoinvointia aiheuttavia sekä huumaavia vaikutuksia, mutta niistä johtuvat kuolemantapaukset ovat todella harvinaisia.
Suomessa esiintyvistä lajeista suuri osa on myrkyllisiä. Suvun syötäviä lajeja, kuten rusokärpässientä kannattaa poimia vain, jos on varma määrityksestä. Antiikin aikana keisarikärpässientä pidettiin suurena herkkuna.
Suomesta on löydetty 24 kärpässienilajia. Suomen yleisimmät myrkylliset kärpässienet ovat punakärpässieni ja valkokärpässieni. Syötäviin kärpässieniin kuuluvat kehäkärpässieni, lehtokärpässieni, oliivikärpässieni, oranssikärpässieni, ruostekärpässieni ja rusokärpässieni. Kehäkärpässieni voidaan sekoittaa lievästi myrkylliseen kangaskärpässieneen, ja rusokärpässieni edellyttää kunnollista kypsentämistä tai siihen jää verisoluja tuhoavaa myrkkyä. Syötävistäkään kärpässienistä ei pidetä hyvänä ruokasienenä kuin sahraminkeltaista oranssikärpässientä, jolla ei ole jalassaan rengasta.
Etelä-Suomen tammilehdoista, Halikosta, Turun Ruissalosta, Saaristomeren kansallispuistosta ja Ahvenanmaalta on löytynyt valkokärpässientäkin myrkyllisempi kavalakärpässieni, joka on maailman vaarallisin sieni tunnettujen aiheutuneiden kuolemantapausten perusteella.
Suomessa esiintyviin kärpässieniin lukeutuvat myös ruskokärpässieni ja pantterikärpässieni, joissa on samoja myrkkyjä kuin punakärpässienessä, mutta etenkin pantterikärpässienessä suurempina pitoisuuksina.
El País
El País on Madridissa ilmestyvä riippumaton sanomalehti, joka on perustettu 1976. Se on espanjankielisten maiden arvostetuimpia lehtiä. Se on Espanjan laajalevikkisin sanomalehti (Estudio General de Medio, 2005) ja sillä oli 2005 noin 2,1 miljoonaa lukijaa. Sen ensimmäinen numero ilmestyi 4. toukokuuta 1976, aikana, jolloin maa otti vasta ensiaskeliaan takaisin kohti demokratiaa. Lehti on osa Grupo PRISAn mediayhteenliittymää.
Vuonna 1989 "El País" aloitti useita yhteistyöprojekteja muiden eurooppalaisten sanomalehtien kanssa. Sillä on yhteinen informaatioverkko italialaisen "La Repubblican" ja ranskalaisen "Le Monden" kanssa. Lokakuusta 2001 lähtien "El Paísin" englanninkielinen lisälehti on julkaistu "International Herald Tribunen" espanjalaisen painoksen mukana. Espanjan ulkopuolella espanjankielisessä maailmassa julkaistavan kansainvälisen version nimi on "El País Internacional".
Lehden ideologia rinnastetaan tavallisesti sosialistiseen puolueeseen.
El Pais oli yksi lehdistä, jotka julkaisivat profeetta Muhammadia esittäviä piirroksia Muhammad-pilapiirrosjupakan yhteydessä 3. helmikuuta 2006. Se on myös julkaissut kansikuvat El Jueves -lehdestä, jonka numerot oikeus määräsi takavarikoitaviksi kannen majesteettirikoksen vuoksi.
Kesäkuussa 2009 El País suututti Italian pääministeri Silvio Berlusconin julkaisemalla paparazzin ottamia kuvia Tšekin pääministerin Mirek Topolánekin kunniaksi järjestetyistä juhlista Berlusconin huvilalla Sardiniassa. Italiassa kuvat oli takavarikoitu yksityisyydensuojaan vedoten. 26. helmikuuta 2012 lehden numerot takavarikoitiin Marokossa, koska kyseisessä numerossa julkaistiin otteita Marokon kuningasta käsittelevästä kirjasta.
Edelweiss (yhtye)
Edelweiss oli itävaltalainen eurodanceyhtye, jolla oli uransa aikana kaksi hittiä: ”Bring me Edelweiss” (1988) ja ”Starship Edelweiss” ("Wonderful World of Edelweiss" -albumilla 1992). Yhtye käytti musiikissaan huumoria ja seksuaalisesti vihjailevia sanoituksia. Huumorin aiheina olivat muun muassa itävaltalaisten laskettelukeskusten elämä, jodlaus sekä "Star Trek" -televisiosarja. ”Bring me Edelweiss” -singlen kertosäe lainaili musiikillisia vaikutteita Abban hitistä "SOS". ”Starship Edelweiss” perustui "Star Trekin" teemamusiikkiin ja musiikkivideo parodioi tapahtumia komentosillalla.
El Mundo
El Mundo on Espanjan toiseksi suurin sanomalehti. Sen levikki on 300 297 (2002). Lehden perustivat Alfonso de Salas, Pedro J. Ramírez, Balbino Fraga ja Juan González. Ensimmäinen numero ilmestyi 23. lokakuuta 1989.
Lehden pääkonttori sijaitsee Madridissa, mutta paikallisia painoksia tehdään muun muassa Andalusiassa, Valenciassa, Kastiliassa, Leónissa, Baleaareilla ja Bilbaossa. Poliittisesti sitä voi luokitella keskustaoikeistolaiseksi ja klassisen liberalismin kannattajaksi.
"El Mundo" on ollut osallisena useiden Espanjaa järkyttäneiden skandaalien paljastamisessa. Näiden joukossa olivat muun muassa Guardia Civilin komentajan Luis Roldánin suorittama kavallus sekä Espanjan keskuspankin johtajan Mariano Rubion sisäpiirikaupat ja veropetos. "El Mundo" toi julkisuuteen myös Felipe Gonzálezin johtaman sosialistihallituksen ja laittoman Grupos Antiterroristas de Liberaciónin väliset yhteydet. Uutisointi vaikutti suuresti Espanjan sosialistisen työväenpuolueen tappioon vuoden 1996 vaaleissa.
Natalie Portman
Natalie Portman (oik. Natalie Hershlag, hepreaksi נָטַלִי הֶרְשְלַג, s. 9. kesäkuuta 1981 Jerusalem, Israel) on israelilais-yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa rooleistaan elokuvissa "Leon" (1994), "Iholla" (2004) ja "V niin kuin verikosto" (2005). Hän tunnetaan myös Padmé Amidalan roolistaan "Tähtien sota" -esiosatrilogiassa (1999–2005).
Portman on palkittiin parhaan naispääosan Oscarilla, Golden Globella, Baftalla ja SAG-palkinnolla roolistaan elokuvassa "Black Swan" (2010).
Portmanin elokuvaura alkoi 12-vuotiaana. Hänen ensimmäinen elokuvaroolinsa oli Mathilda Luc Bessonin ohjaamassa elokuvassa "Leon".
Portmanin tunnetuimpia rooleja ovat muun muassa päärooli elokuvassa "Black Swan", Padmé Amidala "Tähtien sota" -elokuvasarjan episodeissa I–III, naispääosa elokuvassa "V niin kuin verikosto" sekä strippari elokuvassa "Iholla".
Portman on ohjannut lyhytelokuvan "Eve", joka esitettiin Venetsian elokuvajuhlilla vuonna 2008. Elokuvassa näyttelevät Lauren Bacall ja Ben Gazzara. Portman on toiminut myös muutaman pitkän elokuvan tuottajana, kuten "Näin ystävien kesken", jossa hän myös näyttelee pääosaa. Portmanin ensimmäinen oma ohjaus, vuonna 2015 ensi-iltansa saanut "Tarina rakkaudesta ja pimeydestä", perustuu Amos Ozin omaelämäkerralliseen romaaniin. Portman näyttelee elokuvassa Ozin äitiä.
Vuonna 2011 hänet palkittiin roolistaan elokuvassa "Black Swan" muun muassa parhaan naispääosan Oscarilla, Golden Globella, Baftalla, Saturnilla ja SAG-palkinnolla.
Portman on myös tehnyt Darcyn äänen "Simpsonit"-televisiosarjassa.
Vuonna 2016 Portman näyttelee Jacqueline ”Jackie” Kennedyä elokuvassa "Jackie". Portman sai roolistaan parhaan naispääosan Golden Globe -ehdokkuuden.
Portmanin perhe muutti Israelista Yhdysvaltoihin Washingtoniin Natalien ollessa kolmevuotias. Myöhemmin perhe muutti Connecticutiin ja sieltä edelleen Syossetiin, New Yorkiin. Portman käyttää julkisuudessa sukunimenään isoäitinsä tyttönimeä suojellakseen perhettään julkisuudelta.
Portman on ollut vegaani kahdeksanvuotiaasta asti. Hän valmistui vuonna 2003 Harvardin yliopistosta pääaineenaan psykologia. Hän puhuu sujuvasti englantia, hepreaa, ranskaa sekä japania, jota hän on opiskellut koulussa.
Joulukuussa 2010 Portman ilmoitti menneensä kihloihin balettitanssija-koreografi Benjamin Millepiedin kanssa. "Black Swan" -elokuvan kuvauksissa tutustunut pariskunta sai esikoisensa, Aleph-pojan, kesäkuussa 2011. Heidät vihittiin Kalifornian Big Surissa elokuussa 2012. Helmikuussa 2017 he saivat toisen lapsensa, tyttären.
Tutong (piirikunta)
Tutong on piirikunta Bruneissa. Myös sen pääkaupunki on nimeltään Tutong. Muita tärkeitä kaupunkeja ovat Kuala Abang, Lamunin, Melit, Penanjong sekä Telisai. Tutong rajoittuu pohjoisessa Etelä-Kiinan mereen. Sungai Tutong -joki virtaa Tutongin läpi.
Piirikunnassa on 35 200 asukasta ja sen pinta-ala on 1 303 neliökilometriä.
Integraalifunktio
Funktion ƒ Integraalifunktio on funktio F, jonka derivaatta on ƒ, eli F' = ƒ. Integraalifunktion määrittämistä eli derivoinnin käänteistoimitusta kutsutaan integroinniksi. Integraalifunktiolle käytetään ainakin kahta määritelmää, jotka ovat eräissä tapauksissa keskenään ristiriitaisia.
Olkoon formula_1 Riemann-integroituva. Funktio formula_2 on funktion formula_3 eräs integraalifunktio, mikäli on olemassa formula_4 siten, että
formula_5
Lisäksi myös funktio formula_6 on funktion formula_3 integraalifunktio, mikäli formula_8 jollain formula_9.
Olkoon formula_1. Mikäli on olemassa derivoituva funktio formula_11 siten, että formula_12, niin formula_2 on funktion formula_3 primitiivi eli antiderivaatta (tai integraalifunktio).
Alempi määritelmä vaatii, että integraalifunktio on derivoituva, ylempi määritelmä taas ei. Primitiiviltä eli antiderivaatalta vaaditaan siis aina derivoituvuusominaisuus, mutta ylemmän määritelmän mukaiselta integraalifunktiolta ei välttämättä. Määritelmät ovat kuitenkin jatkuville funktiolle samat. Alempi määritelmä on käsitteelliseltä kannalta ongelmallinen: kaikilla integroituvilla funktioilla ei sen mukaan ole integraalifunktiota.
Integraalifunktio on summattavaa vakiota lukuun ottamatta yksikäsitteinen. Toisin sanoen, jos formula_2 on funktion formula_3 jokin integraalifunktio, niin kaikki sen integraalifunktiot ovat muotoa formula_17, missä integroimisvakio formula_9 on mielivaltainen. Integraalifunktiolle käytetään merkintää
formula_19,
missä integroimisvakiota ei ole kiinnitetty. Tätä merkintätapaa kutsutaan funktion formula_3 määräämättömäksi integraaliksi. Merkintätapa tarkoittaa joko sitä, että formula_2 on formula_3:n antiderivaatta, tai että formula_2 on formula_3:n integraalifunktio. Jatkuville funktiolle nämä ovat sama asia.
Integraalifunktioiden määrittämistä kutsutaan integroinniksi. Integrointi on derivoinnin käänteistoimenpide, jolla on tärkeä sovellus määrätyn Riemannin integraalin arvon laskemisessa.
Kaikkien alkeisfunktioiden integraalifunktioita ei voi esittää alkeisfunktioiden avulla. Tunnettuja esimerkkejä ovat:
Määräämätön integraali on lineaarinen, eli jos funktioilla formula_3 ja formula_27 on integraalifunktiot ja formula_28, niin
formula_29.
Tässä kaavassa on oletettu, että yhtälön vasemmalla ja oikealla puolella integroimisvakiot on sopivasti valittu.
Analyysin toisesta peruslauseesta seuraa, että jos funktio formula_30 on jatkuva, voidaan kirjoittaa
formula_31
Alla olevissa kaavoissa formula_3 ja formula_27 ovat formula_34:stä riippuvia Riemann-integroituvia funktioita, formula_35 reaaliluku ja formula_36 positiivinen reaaliluku. "Integroimisvakiota ei ole merkitty näkyviin".
Strykniini
Strykniini (CHNO) on Etu- ja Taka-Intiassa kasvavan strykniinipuun ("Strychnos nux-vomica") siemenistä saatu kuolettavan myrkyllinen alkaloidi. Yksi gramma ainetta riittää tappamaan noin kymmenen ihmistä. Strykniini kiihottaa hermoston toimintaa vaimentamalla ehkäisevien synapsien vaikutusta hermosolujen välisessä viestinnässä. Vastamyrkkynä käytetään muun muassa ulostusaineita ja kloraalihydraattia (CHClO / ClCCH(OH)).
Strykniini on väritön, kitkerä, kiteinen, veteen vaikeasti, mutta alkoholiin helposti liukeneva aine. Strykniini hajoaa alle kiehumislämpötilansa. Sitä käytetään muun muassa doping-aineena.