Trinidad ja Tobago
Trinidad ja Tobago eli Trinidad-Tobago on Karibianmerellä sijaitseva saarivaltio, joka sijaitsee Venezuelan rannikosta yksitoista kilometriä pohjoiseen. Valtion pääsaaret ovat Trinidad sekä Tobago, joista Trinidad on suurempi sekä pinta-alaltaan että väkiluvultaan. Kahden pääsaaren lisäksi valtioon kuuluu 21 pienempää saarta.
Trinidad-Tobago on ollut itsenäinen vuodesta 1962 ja tasavalta vuodesta 1976 alkaen. Virallinen kieli on englanti. Asukkaista 40 prosenttia on afrikkalaistaustaisia, ja intialaistaustaisia on lähes saman verran. Entinen sokerin ja kaakaon tuottaja saa nykyisin tuloja öljystä ja maakaasusta. Se tunnetaan myös calypso-musiikin ja steelpan-soittimen kotimaana.
Trinidad-Tobago muodostuu kahdesta pääsaaresta ja 21 pikkusaaresta. Niiden yhteispinta-ala on 5 128 km. Maisemassa on niin vuoria kuin tasankoakin. Korkein vuori on El Cerro del Aripo 940 metriä. Pääosa väestöstä asuu Trinidadilla.
Kaksi kohtaa Trinidadista on vain muutaman kilometrin päässä Venezuelan rannikosta, ja ilmastokin on hyvin samanlainen. Lämpötilat ovat korkeammat kuin muualla Karibian saarilla. Maa on niin etelässä, että hurrikaanien reitti ei kulje sen yli.
Trinidadin sademetsissä, savanneilla ja kosteikoissa elää yli 400 lintulajia. Tobagolla, joka on kauempana mantereelta, lajeja on vähemmän. Saarella kasvaa Karibian vanhinta sademetsää, jossa on monia kotoperäisiä lajeja, merilintujen pesimisalue sekä monipuolista eläimistöä koralliriutalla.
Trinidad on Karibian pisimpään asutettu maa: siellä on ollut eteläamerikkalaisperäistä asutusta jo 7 000 vuotta sitten. Keramiikkaa tehneet viljelijät asettuivat saarelle noin 250 eaa. ja levittäytyivät sieltä käsin Antilleille. Eurooppalaisten saapuessa Trinidadia asuttivat karibit ja arawakit, kun taas Tobagolla oli saaristolais-karibeita ja galibeita. Kristoffer Kolumbus kävi Trinidadilla 1498 ja nimesi sen kolmen vuorenhuipun mukaan. Tobagon hän näki kaukaa, ja nimesi sen tyypillisen tupakkapiipun mukaan.
Siirtomaa-aikana saaret ehtivät olla espanjalaisten, ranskalaisten ja hollantilaisten käsissä ennen kuin britit vahvistivat asemansa (Trinidad siirtyi heille Amiensin rauhassa 1802, Tobago 1803). Tobagon saari vaihtoi omistajaa 22 kertaa, useammin kuin mikään muu Karibian saarista. Saaret yhdistettiin samaksi hallintoyksiköksi 1888.
Saaret kuuluivat Länsi-Intian federaatioon 1958–1962. Ne itsenäistyivät ja liittyivät kansainyhteisöön 1963. Vuonna 1976 maa muuttui tasavallaksi, ja entisestä kuvernööristä Ellis Clarkesta tuli presidentti. Vuonna 1990 paikallinen islamistiryhmä yritti epäonnistunutta vallankaappausta, jonka aikana he pitivät useita valtion virkamiehiä vankeinaan.
Siirtomaa-aikana saarten päätuote oli sokeri, myöhemmin kaakao. Näitä tuottaville plantaaseille tuotiin työvoimaa muualta: alkuvuosina Afrikasta, orjuuden kieltämisen jälkeen 1845 alkaen Intiasta. Vuonna 2003 valtion omistama sokeriyhtiö lopetti toimintansa ja 8 000 työntekijää jäi työttömiksi.
Öljy on ollut talouden tärkein sektori 1900-luvun alkupuolelta asti, ja öljyvarojen huvetessa maakaasu on ottanut sen paikan. 1970-luvulla öljyn ja maataloustuotteiden arvo kulkivat toistensa peilikuvina: kun öljyn hinta nousi, kaakaon ja sokerin kuljetus kallistui ja kannattavuus laski.
Trinidad-Tobagon valtionpäämies on presidentti, jonka valitsee parlamentit ylä- ja alahuoneen edustajista koostuva valitsijakollegio. Vuonna 2013 presidentiksi valittiin Anthony Carmona, jolla ei ollut vastaehdokkaita. Presidentin asema on puoliseremoniallinen. Presidentti on muun muassa asevoimien ylipäällikkö ja hyväksyy lakiehdotukset ennen kuin ne vahvistetaan laeiksi. Hän nimittää kansakunnan senaattorit: 16 pääministerin ilmoituksen perusteella, kuusi opposition ilmoituksen perusteella ja yhdeksän oman harkinnan mukaan Vuonna 2018 presidentiksi valittiin Paula-Mae Weekes.
Trinidad-Tobagon parlamentti on kaksikamarinen. Parlamentin alahuoneessa eli edustajainhuoneessa on 41 jäsentä, jotka valitaan äänestyksellä viideksi vuodeksi kerrallaan. Senaatissa on 31 jäsentä, jonka paikoista 16 valitsee hallitseva puolue, presidentti 9 ja oppositiopuolue 6. Vuoden 2010 vaalien jälkeen alahuoneen suurimmat puolueet ovat Yhdistynyt kansalliskongressi UNC (21 paikkaa), Kansallinen kansanliike PNM (12 paikkaa) ja Kansankongressi COP (kuusi paikkaa). Tobagolla on osittainen itsehallinto ja oma parlamentti, jossa on 15 jäsentä.
Pääpuolueiden, People’s National Movement (kansallinen liike; PNM) ja UNC (United National Congress, kansalliskongressi), kannatus jakaantuu osittain etnisten rajojen mukaan, PNM on mustien puolue ja UNC intialaisten. PNM hallitsi vuodesta 1956 kolmekymmentä vuotta, mutta hävisi vuoden 1986 vaalit. Vuonna 1991 se palasi valtaan pääministerinä Patrick Manning. Vuonna 1995 PNM hävisi UNC:lle ja pääministeriksi tuli Basdeo Panday. Vuoden 2001 hallituskriisin ja vaalien jälkeen presidentti Arthur Robinson nimitti Manningin tasatilanteessa pääministeriksi, mitä oppositio protestoi. Lokakuussa 2002 järjestettiin uudet vaalit, ja Manning jatkoi pääministerinä.
Vuoden 2010 vaalit voitti UNC:n johtama viiden puolueen liittouma ja Kamla Persad-Bissessarista tuli maan ensimmäinen naispääministeri.
Trinidad-Tobago on jaettu erilaisiin hallintoyksiköihin. Yhdeksän hallintoaluetta ovat Couva/Tabaquite/Talparo, Diego Martin, Mayaro / Rio Claro, Penal/Debe, Princes Town, Sangre Grande, San Juan/Laventille, Siparia ja Tunapuna/Piarco. Kaksi suurkaupunkia ovat Port-of-Spain ja San Fernando, Kolme maalaiskuntaa ovat Arima, Chaguanas ja Point Fortin. Tobagon saari muodostaa oman piirikuntansa.
Trinidad-Tobagon talous oli aiemmin keskittynyt öljyyn, nyttemmin maakaasuun. Noin puolet maan tuottamasta maakaasusta nesteytetään. Maa on maailman viidenneksi suurin nesteytetyn maakaasun viejä. Maatalous tuottaa alle puoli prosenttia bruttokansantuotteesta. Sen tuotteita ovat sokeri, siipikarja, muu liha, vihannekset ja sitrushedelmät.
Saarilla on yhteensä kuusi lentopaikkaa. Maantietä on 8 320 km. Satamakaupunkeja ovat Point Fortin, Point Lisas, Port-of-Spain ja Scarborough. Risteilyalukset kiinnittyvät pääkaupunki Port of Spainin satamaan, tai joskus pienempään Scarboroughin satamaan Tobagolla. Näiden välinen kotimaanliikenteen lauttamatka kesti aiemmin viisi tuntia, mutta uusilla pikalautoilla matka taittuu puolet nopeammin. Saarten sisäisillä matkoilla käytetään paljon linja-autoja.
Trinidad-Tobagossa on noin 1,2 miljoonaa asukasta. Kaksi tärkeintä etnistä ryhmää ovat saarille tuoduista orjista polveutuvat afrikkalaista alkuperää olevat (37,5 prosenttia väestöstä) ja intialaiset (40 prosenttia väestöstä), jotka polveutuvat lähinnä Intiasta tuoduista sopimustyöläisistä. Suurin osa jäljelle jäävästä väestöstä on etnisesti sekoittunutta, joskin saarilla asuu myös jonkin verran eurooppalaista ja kiinalaista alkuperää olevia, sekä saarten alkuperäisten intiaaniasukkaiden jälkeläisiä.
Uskonnollisesti suurimmat yhteisöt ovat katoliset (26 %), protestantit (25,8 %), hindut (22,5 %), rastafarit (19,9 %) ja muslimit (5,8 %).
Trinidadilaiset ja tobagolaiset suuntaavat kansallistunteensa omaan saareensa ja mieltävät toisen saaren asukkaiden olevan erilaisia. Lähes kaikki tobagolaiset ovat afrikkalaista syntyperää, kun taas Trinidadilla etnisten ryhmien alkuperään liittyvät kulttuuriasiat korostuvat. Näkyvin ryhmittely on jako kreoleihin ja intialaisiin. Pieni ryhmä korostaa intiaanitaustaansa.
Ruokavalio liittyy tiiviisti etniseen ryhmään. Kreolit syövät tyypillisesti kanaa ja riisiä, punaisia papuja ja paistettuja banaaneita. Intialaiset syövät kanacurryä, perunoita, kikherneitä, riisiä ja roti-leipää. Kiinalaisten ruokaa on chow mein.
Trinidadin laskiaiskarnevaali on maailmankuulu. Calypso-musiikki ja steelpan-soitin ovat myös kotoisin näiltä saarilta.
Nicki Minaj (oik. Onika Tanya Maraj) on tunnettu Trinidadista kotoisin oleva rap/R&B-artisti.
V.S. Naipaul on tunnettu trinidadilainen kirjailija.
Trinidad-Tobago on osallistunut olympialaisiin vuodesta 1948. Kultamitalit maalle ovat tuoneet Hasely Crawford miesten sadan metrin juoksusta vuonna 1976 ja Keshorn Walcott miesten keihäänheitosta Lontoon olympialaisista 2012. Muut maan mitaleista ovat tulleet yleisurheilusta, painonnostosta ja uinnista. Menestynyt on myös moninkertainen arvokilpailumitalisti pikajuoksija Ato Boldon.
Jalkapallossa Trinidad-Tobago on Karibianmeren alueen menestyneimpiä maita jalkapallossa. Vuonna 2006 maajoukkue pelasi jalkapallon MM-kisoissa, mutta karsiutui ensimmäisellä kierroksella. Pohjois- ja Väli-Amerikan sekä Karbian jalkapallon mestaruuskilpailuissa Trinidad-Tobago on esiintynyt 13 kertaa sijoittuen parhaimmillaan toiseksi vuonna 1973. Helmikuussa 2011 Trinidad-Tobago oli Fifan rankingissa sijalla 94. Jalkapallon ohella Trinidad-Tobagossa pelataan paljon krikettiä.