Tiedejulkaisu
Tiedejulkaisu tarkoittaa säännöllisesti ilmestyvää lehteä, jonka tehtävänä on uusia tutkimustuloksia julkaisemalla edistää tieteellistä tutkimusta. Lehti ei ole tarkoitettu suurelle yleisölle, vaan oman alansa ammattilaisille. Suurin osa tiedejulkaisuista on pitkälle erikoistuneita ja käsittelee vain alan tutkimustuloksia. Julkaistuja artikkeleita pidetään pysyvinä tieteellisinä dokumentteina, ja niihin viitataan toisten julkaisujen lisäksi muun muassa päätöksenteossa.
Varsinaisten akateemisten tiedelehtien lisäksi on myös tiedettä popularisoivia tiedelehtiä, jotka on tarkoitettu myös muille kuin tieteentekijöille. Näiden lehtien artikkelit pohjautuvat usein juuri varsinaisten akateemisten julkaisujen artikkeleihin.
Tieteellisten julkaisujen historian voidaan katsoa alkavan vuodesta 1665, jolloin ranskalainen "Journal des Sçavans", myöhemmin nimeltään "Journal des savants", ja englantilainen "Philosophical Transactions of the Royal Society" aloittivat ilmestymisensä. Vähitellen tutkimustulosten julkaiseminen lyhyinä artikkeleina havaittiin käytännöllisemmäksi kuin laajojen teosten kirjoittaminen, ja nykyisin eri alojen julkaisusarjoja ilmestyy useita tuhansia. Ulkoasultaan tiedejulkaisut vaihtelevat hyvinkin aikakauslehtimäisestä, viikoittain ilmestyvistä sarjoista kuukauden tai parin välein ilmestyviin monisatasivuisiin kirjasiin. Jälkimmäisten tarkoitus on toimia ensi sijassa tieteellisen tiedon arkistona, eikä niitä ole tarkoitettu läpiluettaviksi tavanomaisen lehden tapaan.
Useimmat tiedelehdet julkaisevat vain jonkin kapean erikoisalan artikkeleita, mutta erityisesti vanhemmat lehdet, kuten vuonna 1869 perustettu "Nature", julkaisevat tutkimuksia hyvinkin monilta eri aloilta. Laaja-alaisuuden hintana on tavallisesti julkaisukynnyksen nousu, ja moniin poikkitieteellisempiin lehtiin saattaakin olla hyvin vaikea saada artikkelia julkaistuksi. Lisäksi jotkin lehdet, kuten Nature, "Science", "PNAS" ja "Physical Review Letters", hyväksyvät julkaistavaksi ainoastaan artikkeleita, joissa esitettävä tutkimus on alallaan käänteentekevää tai muutoin poikkeuksellisen huomattavaa ja hylkäävät siksi täysin julkaisukelpoisiakin artikkeleita.
Tyypillinen piirre tieteelliselle julkaisusarjalle on, että julkaistavaksi tarjotut artikkelit tarkastetaan vertaisarvioinnissa. Käytännössä tämä "referee"-menettely tarkoittaa sitä, että toimituksen tarkistuksen lisäksi artikkelin tarkistaa tutkimusmetodien asianmukaisuuden ja merkittävyyden arvioimiseksi yksi tai useampi kyseisen erikoisalan asiantuntija. Menetelmä on hidas, ja korjausten sekä parannusten tekemisen vuoksi artikkelin alkuperäisestä tarjoamisesta saattaa kulua useita kuukausia, ennen kuin se lopulta ilmestyy. Siksi artikkeleissa on tavallisesti erillinen maininta siitä, milloin sitä on tarjottu julkaistavaksi ja milloin se on hyväksytty. Päiväysmerkintä on myös julkaisujärestystä määrittävä dokumentti silloin, jos useampi tutkimusryhmä julkaisee saman havainnon tai löydön eri lehdissä.
Varsinaiset tieteelliset julkaisusarjat eivät maksa sinne lähetetyistä artikkeleista, vaan päinvastoin saattavat jopa laskuttaa julkaisukustannuksia kirjoittajalta. Se on kuitenkin harvinaista, ja maksu on tavallisesti kierrettävissä. Tavallisin syy kirjoittajan laskuttaseen ovat artikkelin värilliset kuvat, joiden prosessointi on lehdelle mustavalkopainatusta kalliimpaa.
Osa tiedejulkaisuista on verkkolehtiä. Open access -julkaisuiksi nimitetään sellaisia tieteellisiä verkkolehtiä, jotka ovat verkossa avoimesti saatavilla. Ne noudattavat vertaisarvioinnin periaatetta ja pyrkivät tiedon avoimeen saatavuuteen. Monet merkittävät tiedejulkaisut ovat kuitenkin edelleen maksullisia.
Artikkelit kirjoitetaan tieteellisen menetelmän mukaisesti, ja niiden täytyy sisältää niin paljon tietoa ja niin yksityiskohtaiset kuvaukset käytetyistä tutkimusmenetelmistä, että riippumaton tutkija voi halutessaan toistaa tutkimuksen. Nykyään artikkelin rakenteena on lähes poikkeuksetta niin sanottu IMRD-rakenne. Tällaisen artikkelin alussa on otsikko, luettelo kirjoittajista (ja heidän edustamistaan tutkimuslaitoksista) sekä artikkelin tiivistelmä. Tämän jälkeen artikkelissa käydään läpi järjestyksessä johdanto (engl. "Introduction"), käytetyt menetelmät ("Methods") ja saadut tulokset ("Results"), ja lopuksi kirjoittajat pohtivat tulostensa merkitystä ("Discussion"). Artikkeli päättyy lähdeluetteloon.
Artikkelien luonne voi vaihdella, ja lehdissä on tavallisesti omat osastonsa erityyppisille artikkeleille. Varsinaiset artikkelit, jotka kuvaavat tutkimuksen tuloksineen, ovat lehtien pääasiallista sisältöä, mutta lisäksi on muitakin:
Lisäksi monissa etenkin aikakauslehtimäisissä julkaisuissa voi olla esimerkiksi kirja-arvosteluja ja lukijakirjeiden osasto. Ne eivät ole vertaisarvioituj, eikä niitä pidetä tieteellisinä artikkeleina.
Eri julkaisusarjat eivät ole keskenään tasa-arvoisia, ja mittareita erojen hahmottamiseksi on kehitetty 1960-luvulta lähtien. Tärkeä mittari on vaikuttavuuskerroin (), joka ilmaisee karkeasti sen, kuinka usein kyseisen julkaisusarjan artikkeleihin viitataan. Vaikuttavuusindeksi on kuitenkin ongelmallinen, sillä sitä on hyvin vaikea määrittää tasapuolisesti, etenkään eri tieteenalojen välistä vertailua ajatellen. Kerroin suosii englanninkielistä julkaisutoimintaa aloilla, joilla julkaisutahti on tiheä ja tuoreeseen tutkimukseen viitataan paljon. Vaikuttavuuskertoimet ovat myös tiedepoliittinen kysymys, sillä niitä laskevat kaupalliset yritykset ja niihin perustuva arviointi vaikuttaa esimerkiksi tutkimusalojen rahoitusvalinnoissa. Kerroin on kuitenkin vain yksi mitta, ja joskus tutkimus voi saada enemmän huomiota pienessä ja kapea-alaisessa lehdessä kuin suuressa ja arvovaltaisemmassa sarjassa. Kunkin tieteenalan tutkijat ovat yleensä melko yksimielisiä parhaista julkaisukanavista.