hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Dennis Mitchell
Dennis Mitchell (s. 20. helmikuuta 1966 Havelock, Pohjois-Carolina) on entinen yhdysvaltalainen pikajuoksija. Hän voitti Yhdysvaltojen joukkueessa olympiakultaa 4 × 100 m viestissä vuoden 1992 kesäolympialaisissa Barcelonassa.
Mitchell sijoittui neljänneksi vuoden 1988 kesäolympialaisissa Soulissa ja oli vahva suosikki kultamitalin voittajaksi 4 × 100 m viestissä, mutta Yhdysvaltain joukkue hylättiin alkuerässä tapahtuneen vaihtorikon vuoksi.
Vuonna 1989 hän voitti NCAAn mestaruuden 200 metrillä. Vuonna 1991 vain kuukautta ennen maailmanmestaruuskilpailuja Mitchell teki uransa ensimmäisen maailmanennätyksen 4 × 100 m viestissä ajalla 37,67. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän oli mukana Yhdysvaltain joukkueessa, joka jälleen paransi maailmanennätystä aikaan 37,50. Mitchell voitti kisoista myös pronssia 100 metrillä.
Vuonna 1992 hän voitti ensimmäisen Yhdysvaltain mestaruuden 100 metrillä. Hän voitti mestaruuden myös vuosina 1994 ja 1996. Barcelonan olympialaisissa hän teki uransa kolmannen maailmanennätyksen 4 × 100 m viestissä ajalla 37,40 ja voitti myös pronssia 100 metrin juoksussa.
Vuoden 1993 maailmanmestaruuskilpailuissa hän voitti pronssia 100 m ja kultaa 4 × 100 m viestissä, jossa joukkue sivusi maailmanennätystä 37,40.
Mitchell voitti kultaa vuoden 1994 Hyvän tahdon kisoissa, mutta loukkaantui vuoden 1995 maailmanmestaruuskilpailujen 100 m alkuerissä. Vuoden 1996 kesäolympialaisissa hän oli 100 m neljäs ja voitti hopeaa 4 × 100 m viestissä.
Vuonna 1998 Mitchell sai kahden vuoden kilpailukiellon dopingtestin liian korkeiden testosteroniarvojen vuoksi. Yhdysvaltain yleisurheiluliitto hyväksyi hänen puolustuksensa viidestä oluesta ja sukupuoliyhteydestä vaimon kanssa, mutta IAAF ei. Hän kilpaili viimeisen kerran vuoden 2001 maailmanmestaruuskilpailuissa ja lopetti uransa voittoon 4 × 100 m viestissä.
Jim McKay
James Kenneth "Jim" McManus eli McKay (24. syyskuuta 1921 Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat – 7. kesäkuuta 2008) oli yhdysvaltalainen urheilutoimittaja. Hänet muistetaan parhaiten ABC:n "Wide World of Sports" -ohjelman (1961–1997) juontajana.
McKay selosti lisäksi muiden muassa olympialaisia, golf- sekä hevoskilpailuja ja Indianapolis 500:ta. Hänelle myönnettiin vuonna 1988 paikka United States Olympic Hall of Famesta ja vuonna 2002 Dick Schaapin palkinto.
McKay tuli tunnetuksi myös Münchenin verilöylyn uutisoinnistaan.
McKay meni vuonna 1948 naimisiin puolisonsa Margaretin kanssa ja sai kaksi lasta. Hän voitti vuonna 1990 urheilu-Emmyn elämäntyöstä.
Foiniks
Foiniks () tarkoitti kreikkalaisessa mytologiassa seuraavia asioita:
Kotona taas
Kotona taas on vuonna 2002 julkaistu, "20 suosikkia" -sarjaan kuuluva Eino Grönin kokoelmalevy.
Sean Marquette
Sean Marquette (oik. Sean Anthony Edward Rodriguez, s. 30. kesäkuuta 1988 Dallas, Texas) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Lapsinäyttelijänä uransa aloittanut Sean Marquette syntyi Dallasissa, Texasissa Jorge Luis Rodriguezille ja Patricia Helen Marketille. Hänellä on myös kaksi vanhempaa veljeä, Chris ja Eric Marquette.
Marquette esiintyi ensi kerran televisiosarjassa All My Children muutaman jakson verran, jonka aikana hän sai YoungStar-ehdokkuuden vuonna 1998. Sarjan jälkeen Marquette teki useita muutaman jakson vierailevia rooleja televisiosarjoissa, kuten Tohtori Becker, Amyn lailla, Enkelin kosketus, Veljemme on nero ja Titus. 2000-luvulla hän ryhtyi tekemään näytelmäroolien lisäksi äänirooleja, joista ensimmäinen oli animaatiosarjassa Batman of the Future. Myöhemmin vuonna 2004 Marquette sai ensimmäisen pääroolinsa animaatiosarjasta Foster's Home for Imaginary Friends. Vuotta myöhemmin häntä kuultiin Hämähäkkimiehenä videopelissä Ultimate Spider-Man. Hän on myös näytellyt nuorta Matt Flamhaffia elokuvassa 13 ja risat.
Forcalquier
Forcalquier on 4 654 asukkaan kaupunki (2006) Etelä-Ranskassa Alpes-de-Haute-Provencen departementissa Provence-Alpes-Côte d'Azurin alueella. Se on rakennettu jyrkälle kukkulanrinteelle 550 metrin korkeuteen. Kukkulan huipulla on kahdeksankulmainen kappeli paikassa, jossa keskiaikainen vanhakaupunki aikoinaan sijaitsi.
Soi maininki hiljainen
20 suosikkia – Soi maininki hiljainen on vuonna 1998 julkaistu Eino Grönin kokoelmalevy.
Tango d’amore
20 suosikkia – Tango d'amore on vuonna 1997 julkaistu Eino Grönin kokoelmalevy.
Täpläviiripyrstö
Täpläviiripyrstö ("Fundulopanchax filamentosus") on hammaskarppikaloihin kuuluva akvaarioissakin pidettävä kalalaji.
Täpläviiripyrstö kasvaa noin kuusi ja puoli senttiä pitkäksi. Sen vartalossa on turkoosinsinisellä pohjalla ruukunruskeita täpliä. Evissä on kapeat keltaiset reunaraidat. Naaras on urosta värittömämpi.
Täpläviiripyrstö on kotoisin Afrikasta.
Täpläviiripyrstö kutee pohjalle tai kasvien joukkoon. Munat kuoriutuvat 2–3 viikon kuluttua kutemisesta. Täpläviiripyrstö on säyseä ja rauhallinen. Täpläviiripyrstöt elävät pariskunnittain (ei kahta urosta samaan akvaarioon).
Veden pH-arvon tulee olla välillä 6,5–7,2, kovuuden dH-arvon 10 ja lämpötilan 21–23 °C. Täpläviiripyrstön ruuaksi kelpaa kuivatetut äyriäiset, pakastetut äyriäiset ja normaali kalanruoka.
Virkku
Virkku on Kauhajoen keskustassa sijaitseva virkistysuimala-urheilutalo. Uimahallin lisäksi Virkusta löytyy squash- ja tennishalli, keilahalli, painisali, kunto- ja voimailusali, fysiokeskus, solariumi sekä kahvila. Myös Kauhajoen Karhun toimistotilat ovat urheilutalossa.
Virkistysuimalassa on iso uima-allas (5×25 metriä), terapia- ja opetusallas vesihierontapisteineen, kahluuallas, kylmävesi- ja porealtaat sekä lapsille tarkoitettu vesiliukumäki.
Uimahalli on valmistunut vuonna 1970. 1980-luvun lopulla uimahalliin rakennettiin keilahalli, ampumatila sekä voimailutilat. Hyvin pian näille tiloille tuli jatkoa, kun vuonna 1989 rakennettiin kaksi squash-hallia ja tennishalli. 2000-luvun alussa uimahallia alettiin uusia. Uusimisen aikana muun muassa pesu- ja pukeutumistilat uusittiin. Yleisölle uusittu uimahalli avattiin 19. toukokuuta 2003. Virallisesti se otettiin käyttöön 3. joulukuuta 2003.
Best of 2Pac Part 2: Life
Best of 2Pac Part 2: Life on kokoelma-albumi edesmenneeltä rap-artisti Tupac Shakurilta. Albumi julkaisu tapahtui 4. joulukuuta 2007. Life on toinen osa kahden albumin kokonaisuudesta. Ensimmäinen osa julkaistiin samaan aikaan kakkososan kanssa. Albumi sisältään yhden julkaisemattoman ja yhden uuden remix kappaleen. Julkaisusta vastaa Interscope Records ja Amaru Entertainment. Albumi vuoti nettiin vain neljä päivää ennen julkaisua. Albumi debytoi julkaisuviikollaan billboard 200 listalla sijalla 77 ja on myynyt 11. huhtikuuta mennessä 90,545 kappaletta.
Suudelmin suljetut kirjeet
20 suosikkia – Suudelmin suljetut kirjeet on vuonna 2002 julkaistu Eino Grönin kokoelmalevy.
Multi-Purpose Logistics Module
Multi-Purpose Logistics Module (MPLM) on suuri paineistettu kontti, jota käytettiin avaruussukkuloiden lennoilla kuljettamaan rahtia Kansainväliselle avaruusasemalle ja takaisin. Se kuljetettiin avaruussukkulan ruumassa ja kiinnitettiin avaruussukkulan Unity-moduuliin. Kontista siirrettiin tarvikkeita avaruusasemaan ja konttiin siirrettiin valmistuneita kokeita ja jätteitä vietäväksi takaisin Maahan.
Italian avaruusjärjestö (ASI) valmisti kaikkiaan kolme MPLM-konttia NASAlle. Ne on nimetty ASI:n valintojen mukaan historiallisten italialaisten henkilöiden mukaan: "Leonardo", "Raffaello" ja "Donatello". Vastineeksi konttien valmistuksesta ASI saa tutkimusaikaa Kansainväliseltä avaruusasemalta.
"Donatello" eroaa kahdesta muusta kontista sikäli, että siinä on virransyöttömahdollisuus sitä vaativille rahdeille. Koska avaruussukkulaohjelma on lakkautettu etuajassa 2011, "Leonardoa" ja "Raffaelloa" käytetään kaikkiaan vain yksitoista kertaa, eikä "Donatelloa" kertaakaan.MPLM "Leonardo" aiotaan muuntaa pysyväksi asuintilaksi ja kuljettaa lennolla STS-133 ISS:lle. Normaalin kymmenen päivää kestävän avaruudessaolon sijaan moduulin tulee kestää suunniteltu 10 vuoden avaruudessaoloaika.
The Patriot
The Patriot voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Museum of Fine Arts (Boston)
Museum of Fine Arts on kuvataidemuseo Bostonissa Massachusettsissa. Se on Yhdysvaltojen suurimpia museoita, ja siellä on koko Amerikan suurimpia pysyviä museokokoelmia. Omien toimintojensa lisäksi se on yhdistetty taideakatemia School of the Museum of Fine Artsiin ja Japanin Nagoyassa sijaitsevaan sisarmuseoon Nagoya/Boston Museum of Fine Arts. Museon nykyinen johtaja on Malcolm Rogers.
Museo perustettiin vuonna 1870 ja avattiin vuonna 1876. Suurin osa sen kokoelmista otettiin tuolloin Boston Athenæum -museosta. Alkujaan museo sijaitsi uusgotiikkaa edustaneessa rakennuksessa Copleyn aukiolla Back Bayn alueella. Nykyiseen paikkaansa se siirrettiin vuonna 1909.
Nykyisen museorakennuksen suunnittelutyö aloitettiin vuonna 1907, kun arkkitehti Guy Lowell palkattiin tekemään rakennuksen pohjapiirustus. Ensimmäinen vaihe uusklassisesta rakennuksesta valmistui vuonna 1909. Museota on tämän jälkeen laajennettu usella uudella siivellä.
Bostonin Museum of Fine Artsin kokoelman merkittävimpiä esineitä ovat:
Kaucas
Kaucas on Lappeenrannassa vuonna 1998 Herbaholics-yhtyeen pohjalta perustettu suomalainen hip hop -yhtye. Muutaman omakustannejulkaisun jälkeen Kaucas kiinnitettiin Bad Vugum levy-yhtiölle, joka julkaisi "Saastaa suusta" -nimisen debyyttialbumin vuonna 2003. Yhtyeen toinen virallinen studiojulkaisu, "Lopunajanlaulut 2006", ilmestyi vuonna 2006.
Rocks and Water
Rocks and Water on Pepe Ahlqvist H.A.R.P. -yhtyeen viides ja viimeiseksi jäänyt albumi. Se julkaistiin vuonna 1994.
Seinillä on korvat
20 suosikkia – Seinillä on korvat on vuonna 1995 julkaistu Eino Grönin kokoelmalevy.
Sinivaanija
Sinivaanija ("Aplocheilus panchax") on aasialainen "Aplocheilidae"-heimon hammaskarppikala, joka aiemmin tunnettiin nimellä sinisukkulakala.
Sinivaanija kasvaa 9 cm pitkäksi. Sen on yleisväriltään vaalean siniharmaa, hammaskarpiksi melko kapeanokkainen. Evät ovat selvemmin sinisävyiset. Päässä on valkoinen pilkku.
Sinivaanija on kotoisin Kaakkois-Aasiasta: Pakistanista, Intiasta, Bangladeshista, Burmasta ja Indonesian ja Malesian saaristosta.
Sinivaanijoilla pitää olla akvaariossa kansilasit ja kasveja pinnassa.
Sinivaanija syö elävää ruokaa.
Nordlandkai
Nordlandkai on yksi Lyypekin satama-alueen viidestä terminaalista. Terminaali on Lyypekin satama-alueen suurin, ja se sijaitsee Travejoen varrella ja sitä operoi Lübecker Hafen-Gesellschaft. Pinta-alaa alueella on 446 000 m². Nordlandkain satamalaituri on 1 550 metriä pitkä ja syvyyttä terminaalilla on 9,5 metriä. Nordlandkain kautta kulkee muun muassa rekkoja, perävaunuja, paperia, uusia autoja ja kontteja. Lisäksi terminaali käsittelee raskaita tavaroita. Terminaali työllistää 350 ihmistä.
Terminaalista on viikoittaista liikennettä Kotkaan, Helsinkiin, Raumalle sekä joihinkin paikkoihin Pohjois-Suomessa. Myös Tallinnaan ja Pietariin suuntautuva liikenne on kasvussa.
Seelandkai
Seelandkai on yksi Lyypekin satama-alueen viidestä terminaalista. Terminaali sijaitsee Travejoen varrella ja sitä operoi Lübecker Hafen-Gesellschaft. Seelandkai on ollut toiminnassa kesästä 2006 lähtien. Pinta-alaa alueella on 185 000 m².. Laituripaikkoja terminaalissa on kolme (kaksi ro-ro-alukselle ja yksi conro-alukselle. Syvyyttä terminaalilla on yhdeksän metriä. Seelandkain kautta kulkee muun muassa perävaunuja, kontteja ja uusia ajoneuvoja. Terminaali työllistää 75 ihmistä.
Schlutup
Schlutup on yksi Lyypekin satama-alueen viidestä terminaalista. Terminaali sijaitsee Travejoen varrella, ja sitä operoi Lübecker Hafen-Gesellschaft. Alueen pinta-ala on 260 000 m². Ro-ro-aluksille tarkoitettuja laituripaikkoja terminaalissa on kaksi, ja laiturien yhteispituus on 230 metriä. Terminaalin syvyys on yli 8,5 metriä. Schlutupin kautta kulkee muun muassa rekkoja, perävaunuja, kontteja ja metsäteollisuuden tuotteita, kuten sellua ja paperia. Terminaali työllistää 137 ihmistä.
Terminaali palvelee erityisesti ruotsalaista metsäteollisuutta.
Pergamon-museo
Pergamon-museo () on museo Berliinin Museosaarella. Alfred Messelin ja Ludwig Hoffmanin suunnittelema Pergamon-museo on alueen museoista uusin. Se valmistui vuonna 1930. Museon kuuluisin artefakti lienee Pergamonista tuotu Zeuksen alttari.
Ajatus Pergamon-museon rakentamisesta nousi vuonna 1907. Museosaarella sijaitseva Bode-museo, joka tunnettiin silloin Keisari Fredrikin nimellä, alkoi käydä ahtaaksi kaikille saksalaisten arkeologien kaivamille esineille. Museon rakentaminen aloitettiin vuonna 1910 ja se valmistui vuonna 1930. 
Toisessa maailmansodassa museo kärsi pahoin Berliinin pommituksista. Suurin osa sen esineistä kuitenkin säilyi, sillä niitä pidettiin muualla säilössä. Lisäksi suurimmat esineet oli ympäröity ylimääräisillä seinillä. Vuonna 1945 osa alkuperäisestä kokoelmasta vietiin Neuvostoliittoon, missä niitä siirrettiin Eremitaašiin ja Puškin-museoon. Monia esineitä palautettiin takaisin Saksaan 1950-luvun lopulla, mutta osa niistä on edelleen Venäjällä.
Pergamon-museon kokoelmat koostuvat neljästä eri osasta. Nämä ovat klassisen antiikin ajalta olevien esineiden kokoelma ("Antikensammlung"), Muinaisen Lähi-idän museo ("Vorderasiatisches Museum"), Islamilaisen taiteen museo ("Museum für Islamische Kunst") ja numismaattinen kokoelma ("Münzkabinett").
Antiikin Kreikan ja Rooman osastoa pidetään yleisesti museon näyttävimpänä. Siellä on useita suuria näyttelykohteita, kuten Pergamonin Zeuksen alttari, joka vaatii suuren kokonsa takia kokonaisen oman huoneen. Lisäksi osastolla on Miletoksen agoraa reunustanut kaupunginportti sekä veistoksia monista Kreikan ja Rooman kaupungeista. Eräs Attikasta löydetty, vuodelle 575 eaa. ajoittuva patsas on niin hyvin säilynyt, että jäänteitä alkuperäisestä värityksestä on edelleen näkyvissä.
Muinaisen Lähi-idän museossa on yksi maailman suurimmista muinaismuistokokoelmista Babyloniasta, Assyriasta ja Persiasta. Esineet käsittävät 6000 vuoden ajanjakson ja ovat esillä 14 eri huoneessa 2 000 neliömetrin alueella. Osaston merkittävimmät artefaktit ovat Babylonin Ištarin portti ja Nebukadressar II:n valtaistuinsali. Museossa on myös nuolenpääkirjoituksella tehtyjä savidokumentteja .
Islamilaisen taiteen museossa on esineitä etupäässä Lähi-idästä, Persiasta ja Egyptistä, mutta näyttelyssä tulee esille koko islamilaisen kulttuurin vaikutusalue Espanjasta Intiaan asti. Osastolla on islamilaista taidetta 700–1800-luvuilta, muun muassa keramiikkaa, tekstiilejä ja lasiesineitä.
Gregory La Cava
Gregory La Cava (10. maaliskuuta 1892 Towandassa, Pennsylvania – 1. maaliskuuta 1952 Malibussa, Kalifornias) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hänen tunnetuimpia töitään ovat "Godfrey järjestää kaiken" (1936) ja "Suuri hetki" (1937).
La Cava syntyissa, ja opiskeli Art Institute of Chicagossa ja Art Students League of New Yorkissa. Hän ennätti ohjata sekä mykkä- että äänielokuvia. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
La Cava oli 1930-luvun lopulla kahdesti ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi. Hän menehtyi sydäninfarktiin yhdeksän päivää ennen 60-vuotispäiväänsä.
Linjakoodaus
Tietoliikenteessä linjakoodaus on tiedonkoodausta, jota hyödynnetään tietoliikennejärjestelmässä tiedonsiirtoon siirtotiellä. Linjakoodauksella saadaan koodaustavasta riippuen esimerkiksi lisättyä bittinopeutta, vähennettyä virhetodennäköisyyttä tai estettyä energian siirtymistä linjalla.
Hyvälle linjakoodaukselle asetetaan seuraavia vaatimuksia:
Richard Dix
Richard Dix (18. heinäkuuta 1893 – 20. syyskuuta 1949) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän oli ehdolla Oscarin saajaksi vuonna 1931, ja hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella. Hän kuoli sydänkohtaukseen 56-vuotiaana.
Museum of Fine Arts
Museum of Fine Arts -nimellä on useita museoita ympäri maailmaa:
Raja Gosnell
Raja Raymond Gosnell (s. 9. joulukuuta 1958 Los Angeles) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -leikkaaja. Hänen tunnetuimpia ohjauksiaan ovat "Yksin kotona 3" (1997), "Hamekyttä" (2000), "Scooby-Doo ja salaperäinen saari" (2002), "" (2004) ja "Sinun, minun ja meidän" (2005).
Vantaan kaupunginvaltuusto
Vantaan kaupunginvaltuusto () on hallintoelin, joka käyttää ylintä päätösvaltaa Vantaalla. Valtuustossa on 67 jäsentä, jotka on valittu neljän vuoden toimikaudeksi. Nykyinen puheenjohtaja on Antti Lindtman (sd.).
Huhtikuun 2017 kuntavaaleissa valittiin seuraavat Vantaan kaupunginvaltuutetut toimikaudelle 1.6.2017–31.5.2021 (valitut puolueittain, kunkin ryhmän eniten ääniä saaneet ensin):
Lokakuun 2012 kunnallisvaaleissa valittiin seuraavat valtuutetut vuosiksi 2013–2016:
Lokakuun 2008 kunnallisvaaleissa valittiin seuraavat valtuutetut vuosiksi 2009–2012:
James Mangold
James Allen Mangold (s. 16. joulukuuta 1963 New York) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja. Hänen elokuviaan ovat muun muassa "Cop Land" (1997), "Vuosi nuoruudestani" (1999), "Walk the Line" (2005), "Knight & Day" (2010), "Wolverine" (2013) ja "Logan" (2017).
The X
The X on kanadalainen lasten tv-sarja, jota esitettiin vuosina 2004–2005 CBC Television -kanavalla. Ohjelma oli tarkoitettu 8–12-vuotiaille, jossa studio isännät Sally Gifford ja Anthony McLean haastattelivat julkisuuden henkilöitä, kuten Hilary Duff, Nelly Furtado, Katie Holmes, Jude Law ja Lindsay Lohan. He myös kiertelivät ympäri Kanadaa haastatellen lapsia ja tavallisia ihmisiä. He esittivät myös komedia näytelmiä.
NRZ-koodaus
Tietoliikenteessä non-return-to-zero (NRZ) -linjakoodaus on binäärikoodaus, jossa ”1-bitit” esitetään yhtenä merkitsevänä tilana ja ”0-bitit” toisena merkitsevänä tilana. Toisin kuin RZ- eli return-to-zero -koodauksessa, NRZ-koodauksessa ei ole neutraalia perustilaa (lepotilaa).
NRZ ei ole itsestään tahdistuva koodaus, joten tahdistukseen (synkronointiin) tulee käyttää jotain muuta menetelmää, esimerkiksi rinnakkaista tahdistussignaalia tai ylimääräisiä tahdistusmerkkejä.
NRZ-koodaus nimensä mukaan ei palaa esitettävän bitin jälkeen johonkin neutraaliin perustilaan. Esimerkkinä, jos tiedon siirrossa jännite 1V esittää 1-bittiä ja jännite -1V esittää 0-bittiä ja yhden bitin siirtojakso on 1 sekunti, niin bittijono 111 tarkoittaa 3 sekunnin ajan 1V jännitettä linjalla.
NRZI-koodauksessa (Non-Return-to-Zero Inverted) ”1-bitti” esitetään tilamuutoksella ja ”0-bitti” ilman tilamuutosta. Esimerkkinä, jos tiedon siirrossa jännite 1V esittää 1-bittiä ja jännite -1V esittää 0-bittiä ja yhden bitin siirtojakso on 1 sekunti, niin bittijono 110 tarkoittaa 1 sekunnin ajan 1V ja sen jälkeen 2 sekuntia -1V jännitetasoa.
NRZI-koodausta käytetään linjakoodauksena USB-väylällä.
Konstantin Bogajevski
Konstantin Fjodorovitš Bogajevski (; 24. tammikuuta 1872 Feodosija – 17. helmikuuta 1943 Feodosija) oli venäläinen taidemaalari. Hän opiskeli Pietarin taideakatemiassa.
Matkustettuaan Italiaan ja Ranskaan Bogajevski kiinnostui Claude Lorrainin töistä. Hän piti esikoisnäyttelynsä Moskovassa vuonna 1898.
Bogajevski kuoli 71-vuotiaana Feodosijassa.
Harri Blumén
Harri Juhani Blumén (s. 4. helmikuuta 1958 Lahti) on entinen mäkihyppääjä.
Blumén sijoittui Innsbruckin 1976 talviolympialaisissa normaalimäen kilpailussa 29:nneksi ja suurmäen kilpailussa 41:nneksi. Keski-Euroopan mäkiviikolla hän sijoittui kaudella 1975–1976 sijalle 39. SM-kilpailuissa hän sai pronssia suurmäessä 1976 ja hopeaa joukkuemäessä 1978. Nuorten EM-kilpailuissa hän oli mäkihypyssä kuudes vuosina 1973 ja 1974 sekä neljäs vuonna 1976.
Harri Bluménin serkku Raimo Blumén oli nuorten sarjoissa menestynyt mäkihyppääjä.
Let It Bleed
Let It Bleed on The Rolling Stonesin vuoden 1969 lopulla julkaistu studioalbumi. Albumi on yhtyeen arvostetuimpia, ja vuonna 2003 Rolling Stone -musiikkilehti valitsi "Let It Bleedin" kaikkien aikojen top 500 -albumilistallaan sijalle 32. Levyllä soittaa yhtyeen uusi kitaristi Mick Taylor ("Country Honk" ja "Live with Me"). Albumin surrealistisen kannen työsti Robert Brownjohn.
Albumin äänityksiä varjosti tieto yhtyeestä vain hieman aikaisemmin erotetun Brian Jonesin kuolemasta. Jones kuitenkin esiintyy albumilla kahdella raidalla; hän soittaa autoharppua kappaleessa ”You Got the Silver” ja congarumpuja kappaleessa ”Midnight Rambler”. Nämä kappaleet oli äänitetty pian edellisen "Beggars Banquet" -albumin sessioiden päätyttyä.
Levyn klassikoihin kuuluvat avauskappale ”Gimme Shelter”, "Midnight Rambler", ”Live with Me” ja albumin päättävä ”You Can’t Always Get What You Want”. Keith Richards laulaa päävokaaliosuudet ensimmäistä kertaa yhtyeen historiassa kappaleessa ”You Got the Silver”. ”Country Honk” on country-versio yhtyeen samana vuonna julkaistusta hitistä ”Honky Tonk Women”. Huomattavaa on myös useiden vierailijoiden, muun muassa naislaulajien, käyttö levyllä.
"Let It Bleedistä" tuli listaykkönen Britanniassa, missä se pudotti The Beatlesin "Abbey Roadin" kärkipaikalta. Myös Ranskassa albumi nousi listaykköseksi yhden viikon ajaksi. Yhdysvalloissa sijoitus oli korkeimmillaan kolmas. A-puoli
B-puoli
Norman Jewison
Norman Frederick Jewison CC (s. 21. heinäkuuta 1926 Toronto) on kanadalainen elokuvaohjaaja, -tuottaja ja -näyttelijä. Hän on moninkertainen Oscar-ehdokas.
Jewison syntyi sekä kasvoi Torontossa ja palveli toisessa maailmansodassa Kanadan kuninkaallisessa laivastossa.
Jewisonilla on tähti Hollywood Walk of Famella, ja hänet on kelpuutettu lisäksi Canada's Walk of Fameen.
Foiniks (Agenorin poika)
Foiniks () oli kreikkalaisessa mytologiassa Agenorin ja Telefassan poika ja Kadmoksen, Kiliksin ja Europen veli. Toisen version mukaan Europe olisikin ollut Foiniksin tytär.
Zeuksen rakastuttua Europeen ja vietyä tämän mukanaan Kreetaan valkoisen härän hahmossa, tämän isä lähetti veljekset etsimään Europea kehottaen heitä olemaan palaamatta, kunnes he löytäisivät sisarensa. Kun etsintä ei tuottanut tulosta, nämä päättivät olla palaamatta kotiinsa. Foiniks asettui asumaan Syyrian rannikolle, ja maata kutsuttiin hänen mukaansa Foinikiaksi.
Jukka Kuoppamäen parhaita vol. 3
Jukka Kuoppamäen parhaita vol. 3 on Jukka Kuoppamäen kokoelmalevy, joka julkaistiin vuonna 1975.
A-puoli
B-puoli
M/T Stena Arctica
M/T Stena Arctica () on bermudalaisen Glacia Limitedin omistama öljytankkeri, joka oli valmistuessaan vuonna 2005 maailman suurin jääluokitettu öljytankkeri.. Nykyisin alusta käyttävät säiliöalusvarustamo Stena Bulk sekä Neste Shipping. Kuollutta painoa "Stena Arcticalla" on 117 099 tonnia, ja jääluokitus on 1A Super, eli alus pystyy useimmissa jääolosuhteissa kulkemaan yksin. "Stena Arctican" polttoöljykapasiteetti on 3 069,3 m³, dieselkapasiteetti 225,5 m³ ja painolastivesikapasiteetti 44 389,5 m³. Alus oli rekisteröity Suomen lipun alle 27. elokuuta 2013 asti, jolloin alus ulosliputettiin.
"Stena Arctican" sisaralus on M/T "SCF Baltica".
Vuonna 2003 ruotsalainen Concordia Maritime tilasi aluksen. 23. joulukuuta 2004 aluksen köli laskettiin nimellä "Stena Atlantica". 9. syyskuuta 2005 laiva laskettiin vesille. Stena Rederi Ab osti aluksen 23. lokakuuta. Sitä ennen alus oli ollut Aframax I Ltd:n omistuksessa.
Stena Rederin omistukseen laiva luovutettiin 7. marraskuuta. Stena Rederi rekisteröi aluksen Ruotsin lipun alle nimellä "Stena Arctica". Kotisatamaksi tuli Göteborg. Aluksen hallinta luovutettiin Stena Bulkille. 27. tammikuuta 2006 alus kastettiin
Helmikuussa 2008 "Stena Arctica" siirrettiin Suomen lipun alle, ja samalla siitä tuli Suomen suurin laiva. Vuonna 2008 alus siirtyi bermudalaisen Glacia Limitedin omistukseen.
Turkki olympialaisissa
Turkki osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Lontoon 1908 kesäolympialaisissa. Se on saavuttanut kaikkiaan 82 olympiamitalia ja on olympialaisten mitalitilastossa sijalla 29.
Turkki on saavuttanut olympiamitaleja kuudessa eri urheilumuodossa (seitsemässä, jos kreikkalais-roomalainen paini ja vapaapaini lasketaan erikseen). Suurimmat menestyksensä se on saavuttanut painissa ja painonnostossa. Maan ensimmäinen olympiavoittaja oli painija Yaşar Erkan, joka voitti kultaa Berliinin 1936 olympialaisten kreikkalais-roomalaisen painin höyhensarjassa (alle 61 kg). Kolmeen olympiavoittoon ovat yltäneet painonnostajat Naim Süleymanoğlu ja Halil Mutlu.
Iran olympialaisissa
Iran osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran vuoden 1900 kesäolympialaisissa, jolloin maata edusti yksi miekkailija. Tämän jälkeen maa osallistui olympialaisiin seuraavan kerran vuoden 1948 Lontoon kesäolympialaisissa, joissa se saavutti myös ensimmäisen mitalinsa.
Iranin menestykseimmät olympialajit ovat paini, painonnosto ja taekwondo, mistä se on saanut kaikki olympiamitalinsa. Maan ensimmäinen olympiavoittaja oli painija Emamali Habibi, joka voitti kultaa Melbournen 1956 olympialaisten vapaapainin kevytsarjassa (alle 67 kg). Maan menestyksekkäimmät olympiaurheiljat ovat kahteen olympiavoittoon ovat yltäneet painonnostaja Hossein Reza Zadeh (vuosina 2000 ja 2004) ja taekwondoin Hadi Saei (vuosina 2004 ja 2008).
Thaimaa olympialaisissa
Thaimaa osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Helsingin 1952 kesäolympialaisissa. Thaimaa on saavuttanut olympiamitaleja nyrkkeilyssä, painonnostossa ja taekwondossa.
Nürnbergin puoluepäivät
Nürnbergin puoluepäivät (, vuodesta 1933 "Reichsparteitag") olivat Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen puoluekokouksia, joita järjestettiin vuosien 1923–1938 välisenä aikana. Puoluepäivillä pidettiin puheita, järjestettiin marsseja ja tarjottiin näytöksiä, joiden tarkoitus oli tehdä vaikutus kotimaiseen yleisöön ja ulkomaisiin vierailijoihin sekä antaa kuva kansallissosialistisen puolueen ja sen johtajan Adolf Hitlerin voimasta ja vaikutusvallasta. Natsien valtaannousun jälkeen 1933 tapahtumasta oli tarkoitus tehdä jokavuotinen, mutta vuoden 1938 puoluepäivä jäi viimeiseksi. Seuraavaksi vuodeksi suunniteltu kokous peruttiin lyhyellä varoitusajalla. ”Rauhan puoluepäiväksi” nimetty tapahtuma oli aiottu järjestää 1. syyskuuta, päivänä jolloin Saksa aloitti toisen maailmansodan hyökkäämällä Puolaan.
Ensimmäiset kansallissosialistisen puolueen puoluepäivät pidettiin 1923 Münchenissä ja Nürnbergissä sekä vuonna 1926 Weimarissa. Vuodesta 1927 ne järjestettiin aina Nürnbergissä. München oli toiminut natsipuolueen synnyinsijana, mutta Nürnberg valittiin kokouskäyttöön käytännön syistä: Se sijaitsi keskellä Saksaa ja sieltä löytyivät sopivan suuret tilat joukkokokouksille. Kaupungin poliisikin suhtautui natsipuolueeseen myönteisesti jo kauan ennen Hitlerin valtaannousua. Vuoden 1933 jälkeen tilaisuus järjestettiin syyskuun alkupuoliskolla nimikkeen "Reichsparteitage des deutschen Volkes" (Valtakunnalliset Saksan kansan puoluepäivät), jonka tarkoitus oli symboloida saksalaisten ja natsipuolueen yhtenäisyyttä. Puoluepäivien osallistujamäärä kasvoi vuosi vuodelta yltäen lopulta noin 1-1,5 miljoonaan henkilöön.
Jokaisella kokouksella oli oma teemansa. Nimen tarkoitus oli sitoa puoluepäivä ajankohtaisiin puolueellisiin ja valtakunnallisiin tapahtumiin:Puoluepäivien keskeisin hahmo oli Adolf Hitler. Vielä vuoden 1933 puoluepäivillä Hitler esiintyi puoluepäivillä yhdessä Ernst Röhmin kanssa, mutta seuraavana vuonna Röhm oli jo teloitettu. Hitler nautti lähes uskonnollisesta palvonnasta. Väkijoukot kerääntyivät kuuntelemaan Hitlerin puheita, vannomaan tälle uskollisuuttaan ja marssimaan tämän edessä. Puhuttiin jopa "Führerwetteristä", hyvästä säästä joka tuntui seuraavan Hitleriä ulkoilmajuhlallisuuksiin.
Marssit olivat tärkeä osa puoluepäiviä. Niissä esiteltiin useiden eri natsijärjestöjen kuten Wehrmacht, SS, SA, Reichsarbeitsdienst ja Hitler-Jugend muodostelmia ja joukkomarsseja. Myös kansallissosialistiset naisjärjestöt pitivät omat juhlansa Nürnbergin puoluepäivien yhteydessä.
Indonesia olympialaisissa
Indonesia osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Helsingin 1952 kesäolympialaisissa. Maan menestyksekkäin olympialaji on sulkapallo. Talviolympialaisiin Indonesia ei ole osallistunut.
M/T Stena Primorsk
M/T Stena Primorsk () on ruotsalaisen Concordia Maritimen omistama öljytankkeri. Alus on rakennettu vuonna 2006 Brodosplit Shipyardin telakalla Splitissä, Kroatiassa. Kuollutta painoa "Stena Primorskilla" on 65 079 tonnia, ja jääluokitus on 1B. "Stena Primorskin" öljykapasiteetti on 65 000 tonnia. Alus on rekisteröity Ruotsin lipun alle, ja sen kotisatama on Göteborg.
"Stena Primorsk" on poikkeuksellinen, sillä se on suhteessa normaalia leveämpi. Siinä on kahdet peräsimet ja kaksoispohja. Väyläturvallisuus on haluttu "Stena Primorskissa" viedä mahdollisimman pitkälle.
"Stena Primorskin" sisaraluksia ovat M/T "Stena Provence", M/T "Stena Paris", M/T "Stena Performance", M/T "Stena Perros", M/T "Stena President", M/T "Stena Progress", M/T "Stena Penguin", M/T "Stena Polaris" ja M/T "Stena Premium".
10. toukokuuta 2006 alus luovutettiin CM P-Max III Ltd:n (Concordia Maritime) omistukseen, joka rekisteröi aluksen Bermudan lipun alle. Kotisatamaksi tuli Hamilton. Kesäkuussa laiva aikarahdattiin kymmeneksi vuodeksi venäläisen logistiikkayhtiö Progetran liikenteeseen. Tämän jälkeen laiva siirtyi Ruotsin lipun alle, ja kotisatamaksi tuli Göteborg. 9. kesäkuuta Ruotsin kuningatar Silvia kastoi aluksen.
Luettelo Suomen lähiöistä
Lähiö tarkoittaa kiinteästä kaupunkirakenteesta erilleen rakennettua asuntoaluetta, joka on riippuvainen varsinaisesta kaupungista ja sen työpaikoista, palveluista ja joukkoliikenteestä. Tässä artikkelissa on lueteltu Suomessa sijaitsevia lähiöitä. Lähiöt on lueteltu kunnan nimen mukaisessa aakkosjärjestyksessä.
Tutkimuksissa lähiöitä on määritelty niiden syntyhistorian kautta: lähiöitä ovat kerrostalovaltaiset asuinalueet, joita on toteutettu toisen maailmansodan jälkeen Suomeen tuodun lähiöperiaatteen sovelluksina. Lähiöihin liittyy myös olennaisesti suomalaisen yhteiskunnan sodanjälkeinen kehitys, sillä suomalainen lähiö liitetään ”ajatuksellisesti aluerakentamiseen, rationalisointiin ja standardointiin sekä elementtirakentamiseen”. Lähiön määritelmää on kutsuttu yleiseksi ja epätarkaksi.
Näin yleisessä määrittelyssä ongelmallista on se, että eri aikoina ja erikokoisina rakennetut alueet eroavat toisistaan huomattavasti. Lähiötä käytetään myös symbolisena kategoriana: lähiöksi saatetaan helpommin mieltää tietyt alueet, kuten Kontula ja Jakomäki, kuin vauraammat asuinalueet, kuten Oulunkylä ja Kulosaari.
Lähiöitä on rakennettu Suomeen hyvin erityyppisille alueille: ei vain suurimpiin kaupunkeihin vaan myös pienemmille paikkakunnille. Yhteensä lähiöitä on noin 50 kaupungissa, ja niiden määräksi on arveltu 270–290 tai jopa 350–450. Lähiöiden väestöpohjan kehityksestä ei ole tehty koko maata kattavaa tutkimusta sitten 1980- ja 1990-luvuilla julkaistujen ympäristöministeriön lähiöselvitysten. Ei ole myöskään selvitetty valtakunnallisesti, missä lähiöt sijaitsevat tai kuinka paljon niissä on asukkaita. Asuntomääräksi on arvioitu noin 400 000, joista 320 000 on kerrostaloasuntoja.
Seuraava lähiöluettelo perustuu vuonna 1990 ilmestyneeseen "Suomen lähiöt" -julkaisuun, jonka lopussa liitteissä on luettelo lähiöistä kunnittain. Julkaisun taustalla on osalle kunnista lähetetty kyselytutkimus lähiöistä, jotka on rakennettu 1950–1980-lukujen aikana.Itäkeskus
Vartiokylä
TammisaloJyväskylän maalaiskunta on nykyään osa Jyväskylän kaupunkia.
Lohjan kunta on nykyään osa Lohjan kaupunkia.Porvoon maalaiskunta on nykyään osa Porvoon kaupunkia.
Kuusankoski on nykyään osa Kouvolan kaupunkia.Turussa on erään lähteen mukaan seuraavat lähiöt:
Myös Jäkärlää on sanottu lähiöksi.
Malesia olympialaisissa
Malesia osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran vuoden 1956 Melbournen kesäolympialaisissa. Vuosien 1956 ja 1960 olympialaisissa maa oli vielä Malaijan liittovaltio. Maa muuttui Malesiaksi vuonna 1963, kun Singapore liittyi lyhytaikaiseen valtioliittoon. Talviolympialaisiin Malesia osallistui ensimmäisen kerran Pyeongchangissa 2018.
Malesialaisurheilijat eivät ole saavuttaneet olympiakultamitaleita. Maan menestyksekkäin laji olympialaisissa on sulkapallo, mistä se on saanut suurimman osan saavuttamistaan olympiamitalisijoista. Maan menestyksekkäin olympiaurheilija on sulkapalloilija Lee Chong Wei, joka on saavuttanut kolme hopeasijaa.
Pakistan olympialaisissa
Pakistan osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Lontoon 1948 kesäolympialaisissa. Pakistan on saavuttanut olympiamitaleja kolmessa eri urheilumuodossa. Ainoat olympiavoittonsa se on saavuttanut maahockeyssa. Sen ainoat henkilökohtaisten lajien mitalistit ovat Roomassa 1960 pronssia saanut vapaapainija Muhammed Bashir ja Soulissa 1988 pronssia saanut nyrkkeilijä Hussain Shah Syed.
Intia olympialaisissa
Intia osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Pariisin 1900 kesäolympialaisissa, joissa maan ainoa urheilija, pikajuoksija Norman Pritchard saavutti kaksi hopeamitalia. Olympiahistorioitsijat ovat hyväksyneet, että Pariisin kisojen mitalit lasketaan Intialle, vaikka maa ei ollut silloin itsenäinen. Maan olympiakomitea perustettiin vuonna 1927.
Maahockey on Intian menestyksekkäin olympialaji, Intian maahockeymaajoukkue on maahockeyssä kaikkien aikojen menestynein. Maahockeymaajoukkue on voittanut olympiakultaa kahdeksan kertaa. Ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa henkilökohtaisen lajin olympiakullan voittaja on Pekingissä 2008 10 metrin ilmakivääriammunnan kultaa voittanut Abhinav Bindra.
Talviolympialaisiin Intia lähetti urheilijoita ensimmäistä kertaa vuonna 1964. Vuodesta 1998 lähtien se on osallistunut talvikisoihin joka kerta.
Israel olympialaisissa
Israel osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Helsingin 1952 kesäolympialaisissa. Talviolympialaisiin se osallistui ensimmäistä kertaa Lillehammerissa 1994.
Israel on saavuttanut olympiamitaleja kolmessa eri urheilumuodossa, menestynein se on purjehduksessa ja judossa. Maan ainoa olympiavoittaja on purjelautailun kultaa Ateenan 2004 olympialaisissa voittanut Gal Fridman.
Francisco Lázaro
Francisco Lázaro (21. tammikuuta 1891 – 15. heinäkuuta 1912) oli portugalilainen kestävyysjuoksija, joka menehtyi maratonjuoksun rasituksiin Tukholman olympialaisissa vuonna 1912.
Tukholman olympialaisten maratonjuoksu (40,2 km) juostiin 14. heinäkuuta kello 13.45 alkaen. Kilpailu juostiin hyvin helteisissä olosuhteissa. Juoksun loppupuoliskolla, 30 kilometrin kohdalla auringonpistoksesta ja lämpöhalvauksesta kärsinyt Lázaro hoiperteli ja kaatuili useaan otteeseen, mutta jatkoi kuitenkin aina matkaansa. Lopulta hän kaatui eikä enää noussut ylös. Lähes välittömästi hänen luokseen tuli lääkäri ja myöhemmin kaksi lisää. Kello 17.30 hänet toimitettiin sairaalaan, jossa hänen ruumiinlämmökseen mitattiin peräti 41,2 °C. Hoidosta huolimatta hän kuoli seuraavana aamuna kuuden aikaan. Kilpailua edeltävänä päivänä jokaiselle osanottajalle oli suoritettu lääkärintarkastus, eikä tuolloin Lázaron terveydentilassa ollut huomattu mitään vikaa.
Libanon olympialaisissa
Libanon osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Sankt Moritzin 1948 talviolympialaisissa. Maa on saavuttanut yhteensä neljä olympiamitalia, Helsingin 1952 olympialaisissa hopeaa sai painija Zakaria Chihab ja pronssia painija Khalil Taha. Münchenin 1972 olympialaisissa hopeaa saavutti painonnostaja Mohamed Tarabulsi. Moskovan 1980 olympialaisissa pronssille ylsi painija Hassan Bechara.
Syyria olympialaisissa
Syyria osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Lontoon vuoden 1948 kesäolympialaisissa. Seuraavan kerran se oli mukana vasta 20 vuotta myöhemmin, Méxicon vuoden 1968 kesäolympialaisissa. Tällä välillä Syyria ja Egypti muodostivat Yhdistyneen arabitasavallan valtioliiton, joka edusti olympialaisissa molempia maita. Ei ole tiedossa osallistuiko Arabitasavallan olympiajoukkueessa koskaan syyrialaisia urheilijoita. Talviolympialaisiin Syyria ei ole osallistunut.
Syyria on saavuttanut olympiamitaleja kolmessa eri urheilumuodossa. Sen ensimmäinen mitalisti oli Los Angelesin 1984 olympialaisissa hopeaa saavuttanut vapaapainija Joseph Atiyeh. Maan ensimmäinen olympiavoittaja oli Atlantan 1996 olympialaisissa seitsenottelun voittanut yleisurheilija Ghada Šu’a’. Maan kolmas olympiamitalisti on Ateenan 2004 olympialaisissa pronssille yltänyt nyrkkeilijä Naser Al Shami.
Ylioppilasteatteriliitto SYTY
Ylioppilasteatteriliitto SYTY ry toimii Suomen ylioppilasteatterien ja ylioppilasteatterihenkisten teatterien valtakunnallisena kattojärjestönä. Jäsenteattereita liitossa on 14 ja näkyvin osa liiton toiminnasta on vuosittain järjestettävä ylioppilasteatterifestivaali. Lisäksi liitto tarjoaa jäsenilleen muun muassa erilaisia koulutustapahtumia.
Liiton hallitukseen kuuluu yleensä edustaja kaikista Suomen ylioppilasteattereista. Liiton koulutukset ja hallituksen kokoukset toimivat foorumina, jossa eri puolilla maata toimivien ylioppilasteattereiden edustajat kokoontuvat ja muiden asioiden ohella vaihtavat näkemyksiään niin teatteritaiteellisista näkemyksistään kuin myös käytännön asioiden hoitamisesta ylioppilasteattereissa. Ylioppilasteatteriliitto SYTY ry on myös Suomen Harrastajateatteriliitto ry:n jäsenjärjestö.
Liitto on perustettu vuonna 1998 jatkamaan vuonna 1968 perustetun Suomen Ylioppilasteatteriliitto SYTL:n toimintaa.
Puheenjohtajana toimi vuodesta 2015 alkaen Salla Rantanen, joka on aiemmin toiminut Joensuun ylioppilasteatterissa ja Sytyn hallituksessa. Vuoden 2016 alussa puheenjohtajana aloitti Henna Kauppinen, joka on toiminut Vaasan ylioppilasteatteri Rampin johtokunnassa, Kellariteatterin jäsenenä ja SYTY ry:n varajäsenenä. Vuonna 2018 puheenjohtajana aloitti Senja Raappana
Vuoden 2015 ylioppilasteatterifestivaali järjestettiin 10.-12.4.2015, vuoden 2016 festivaalit Kuopiossa 15.-17.4.2016, vuoden 2017 Porissa 21.-23.4.2017 ja vuoden 2018 festivaalit järjestetään Joensuussa 20.-22.4.2018.
Peter Hans Kolvenbach
Peter Hans Kolvenbach (30. marraskuuta 1928 Druten – 26. marraskuuta 2016 Beirut, Libanon) oli alankomaalainen kirkonmies. Hän toimi jesuiittojen johtajana vuosina 1983–2008.
Kolvenbach ilmoitti 2. helmikuuta 2006 eroavansa toimesta vuonna 2008, jolloin hän täytti 80 vuotta. Hänen seuraajakseen valittiin vuonna 2008 Adolfo Nicolás.
Denys Arcand
Georges-Henri Denys Arcand CC C.Q. (s. 25. kesäkuuta 1941 Deschambault, Quebec) on kanadalainen ranskankielinen elokuvaohjaaja, -tuottaja ja -käsikirjoittaja. Hän on Kunnialegioonan ja Ordre des Arts et des Lettresin jäsen.
Arcand syntyi katoliseen perheeseen Deschambault’ssa Quebecissä ja kävi yhdeksän vuoden ajan jesuiittakoulua. Myöhemmin hän muutti perheineen Montréaliin. Vaikka hän haaveili tenniksenpelaajan urasta, häntä alkoi yliopistoaikoina enenevissä määrin kiinnostaa elokuvien maailma.
Arcandin elokuva Barbaarien invaasiot (2003) palkittiin parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnolla. Toinen mestariteos on "Montrealin Jeesus" (1989). Ohjaajalle myönnettiin vuonna 2004 César-palkinnot kolmessa kategoriassa, ja hän on lisäksi ollut ehdolla muun muassa Kultaisen palmun saajaksi.
Arcandin puoliso on tuottaja Denise Arcand. Hänen veljensä on näyttelijä Gabriel Arcand.
Pupi Avati
Giuseppe "Pupi" Avati (s. 3. marraskuuta 1938 Bologna) on italialainen elokuvaohjaaja, -tuottaja ja -käsikirjoittaja. Hänen töitään ovat muiden muassa "Luokkaretki" (1983), "Me kolme" (1984), "Joululahja" (1986) ja "Pojat ja tytöt" (1989).
Carroll Ballard
Carroll Ballard (s. 14. lokakuuta 1937 Los Angeles) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hän teki varhaisella urallaan dokumentteja, joista "Harvest" (1967) toi hänelle Oscar-ehdokkuuden.
Alfonso Cuarón
Alfonso Cuarón Orozco (s. 28. marraskuuta 1961 México) on meksikolainen Oscar-palkittu elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja, tuottaja ja leikkaaja. Vuonna 2014 hänet palkittiin parhaan ohjaajan Oscarilla, Golden Globella ja Baftalla elokuvastaan "Gravity". Cuarónille myönnettiin "Gravitysta" myös parhaan leikkauksen Oscar.
Cuarónin ohjaama "Roma" palkittiin Kultaisella leijonalla vuoden 2018 Venetsian elokuvajuhlilla.
Luettelo terrori-iskuista
Tämä on luettelo terrori-iskuista, jotka ovat tapahtuneet 1940-luvulta nykypäivään.
"Katso myös: Luettelo kuuluisista poliittisista murhista
Tämä osio perustuu Marylandin yliopiston START-tutkimuskeskuksen (National Consortium for the Study of Terrorism and Responses to Terrorism) ylläpitämän Global Terrorism Databasen tietoihin. Tietokanta kattaa vuodet 1970–2016, joten siitä puuttuu 14. lokakuuta 2017 tehty Mogadishun isku. Mogadishun tiedot on lisätty BBC:n uutisoinnin perusteella. Samoin Siinain isku 2017.
Vuosi 1946
Vuosi 1963
Vuosi 1969Vuosi 1969
Chatrichalerm Yukol
Chatrichalerm Yukol (; s. 29. marraskuuta 1942) on thaimaalainen elokuvaohjaaja. Hänen tunnetuimpiin elokuviinsa kuuluu "Suriyothai" (2001).
Friedl Kjellberg
Friedl Kjellberg (oik. Elfriede Amalie Adolfine Holzer-Kjellberg; 24. lokakuuta 1905 Leoben, Itävalta – 11. syyskuuta 1993 Porvoo) oli itävaltalaissyntyinen, sisarensa houkuttelemana 1919 Suomeen muuttanut keraamikko. Hänet muistetaan erityisesti riisiposliinin kehittäjänä, mutta sen ohella hänellä oli muuta monipuolista tuotantoa.
Kjellberg opiskeli ja valmistui keraamikoksi Itävallan Grazissa taideteollisuuskoulussa. Hän meni keraamikoksi Arabialle 1924. Avioiduttuaan 1932 Arabian insinöörin Erik Kjellbergin kanssa hän alkoi saada hyväksyntää ammatillisissa piireissä, ja 1940-luvulla hänen tuotantonsa alkoi kehittyä perinteisestä koristeellisesta yksilölliseksi. Hän oli Arabialla vuoteen 1971 ja kaksi vuotta taideosaston johtajana. Ensimmäisen yksityisnäyttelynsä hän piti Helsingissä 1953.
Kuurankukka
Kuurankukka on vuonna 1997 julkaistu, "20 suosikkia" -sarjaan kuuluva Joel Hallikaisen kokoelmalevy.
Korson Veto
Korson Veto on vantaalainen urheiluseura, jonka lajeina ovat lentopallo, paini, kuntoliikunta ja aikaisemmin myös koripallo. Vedon miesten edustusjoukkue pelaa tällä hetkellä Mestaruusliigassa. Naisten edustusjoukkue pelaa lentopallon 1-sarjassa. Vedon miesten edustusjoukkue putosi lentopallon SM-liigasta kauden 2006−2007 päätteeksi, mutta nousi takaisin Suomen pääsarjaan, kun se sai kabinettipäätöksellä liigapaikan kaudeksi 2011-12. Syynä KoVen nostamiseen Mestaruusliigaan oli Salon Piivolleyn liigalisenssin menettäminen talousvaikeuksien vuoksi. Vedon paras saavutus liigassa on pronssia kaudella 2004.Korson Vedon kotisivu
Garry Marshall
Garry Kent Masciarelli (13. marraskuuta 1934 – 19. heinäkuuta 2016) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hänet tunnetaan ennen kaikkea televisiosarja "Onnen päivien" luojana, ohjaajana ja käsikirjoittajana. Lisäksi jänen tuotantoonsa kuuluu muutamia maailmankuuluja romanttisia elokuvia, kuten "Pretty Woman" (1990), "Frankie & Johnny" (1991), "Morsian karkuteillä" (1999), "Prinsessapäiväkirjat" (2001) sekä "Ystävänpäivä" (2010).
Marshall syntyi Bronx, New Yorkissa. Hänen isänsä oli italialaistaustainen (suku Abruzzosta), mutta muutti sukunimensä ennen pojan syntymää Masciarellista Marshalliksi. Äitinsä puolelta hän on englantilais-skotlantilainen. Hän opiskeli Northwestern-yliopistossa Chicagon lähellä ja työskenteli sitten uutistoimittajana, jazzrumpalina ja standup-koomikkona kunnes aloitti uran televisiosarjojen kehittäjänä. Ennen "Onnen päiviä" hän oli mukana kirjoittamassa Dick Van Dyken, Lucille Ballin, ja Joey Bishopin show-sarjoja. Aluksi yhteistyössä Jerry Belsonin kanssa hän alkoi kehittää omia televisiosarjaideoita, joita ovat muun muassa Neil Simonin näytelmään perustuva, eronneiden miesten kimppa-asumisesta kertova "The Odd Couple", Robin Williamsin tunnetuksi tehnyt "Ystäväni avaruudesta" sekä "Onnen päivät".
Marshallilla on tähti Hollywood Walk of Famella. Hän on ollut ehdolla Baftan, Césarin ja useiden Emmyjen saajaksi. Marshall kuoli 19. heinäkuuta 2016 Burbankissa Kaliforniassa keuhkokuumeeseen 81-vuotiaana.
Ilkamat
Ilkamat oli Yleisradion tekemä television viihdesarja vuodelta 1970. Sarjan idea saatiin ruotsalaisesta "Partaj"-ohjelmasta, joka puolestaan oli kopioitu Yhdysvalloista ohjelmasta "Laugh-In".
"Ilkamien" sisältö koostui useista sketseistä sekä vitseistä, joita kerrottiin kesken juhlivan seurueen tanssin. "Ilkamien" taustavoimina olivat aikansa nimekkäät käsikirjoittajat kuten Jukka Virtanen, Seppo Ahti, Pertti "Pertsa" Reponen ja Matti Kuusla. Alkuperäisversioon olennaisesti kuulunut blondi oli "Ilkamissa" korvattu kahdella, Koivistolaiset-sisaruksilla. "Ilkamia" tehtiin yhdeksän jaksoa, minkä lisäksi Reponen ja Vesa Nuotio tuottivat vuonna 1971 pienemmällä joukolla tehdyn kolmiosaisen jatkosarjan "Ilkamat De Luxe".
"Ilkamien" muita vakionäyttelijöitä olivat Olavi Ahonen, Seppo Kolehmainen, Marja Korhonen, Leo Lastumäki, Marjatta Leppänen, Erkki Liikanen, Marita Nordberg ja Pentti Siimes.
"Ilkamat" oli yksi aikansa katsotuimmista televisio-ohjelmista Suomessa. Esimerkiksi 18. huhtikuuta 1970 lähetetty jakso sai 2,22 miljoonaa katsojaa ja saavutti näin 59 prosenttia Suomen yli 12-vuotiaasta väestöstä.
Ohjelmasarjasta on kuvanauhoilla säilynyt ainoastaan kolme jaksoa, "Ilkamat De Luxe" -sarjasta ei yhtäkään.
Tura Satana
Tura Satana (oik. Tura Yamaguchi, 10. heinäkuuta 1938 Hokkaidō, Japani – 4. helmikuuta 2011 Reno, Nevada, Yhdysvallat) oli japanilaissyntyinen, Yhdysvalloissa uransa luonut tanssija ja näyttelijä. Hänet muistetaan parhaiten Varlan roolista Russ Meyerin ohjaamassa elokuvassa "Faster, Pussycat! Kill! Kill!" (1965).
Bosman-sääntö
Bosman-sääntö (myös Bosman-päätös tai Bosman-tapaus) on nimitys Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen vuonna 1995 tekemälle päätökselle, jonka seurauksena EU-alueen joukkueurheilun ammattilaispelaajat saavat siirtyä vapaasti seurasta toiseen sopimuksensa päätyttyä.
Vuonna 1990 belgialainen jalkapalloilija Jean-Marc Bosman halusi sopimuksensa päätyttyä siirtyä kotimaansa RFC Liègestä ranskalaiseen USL Dunkerquehen. Liège ei kuitenkaan suostunut päästämään Bosmania, koska Dunkerque ei tarjonnut tarpeeksi suurta siirtokorvausta. Bosman päätti viedä asian EU-tuomioistuimeen.
Tuomioistuin päätti 15. joulukuuta 1995 silloisen sopimusjärjestelmän sotivan työvoiman vapaata liikkuvuutta vastaan. Päätöksen seurauksena sopimuksettomat pelaajat saivat oikeuden vaihtaa seuraa ilman siirtokorvausta. Tuomioistuin totesi myös, että kaikkia EU-kansalaisia on kohdeltava tasavertaisesti, minkä seurauksena ulkomaalaiskiintiöiden käyttö loppui EU-pelaajien suhteen. Tätä ennen esimerkiksi jalkapallossa oli ollut tavallista, että joukkueet saivat nimetä kokoonpanoon vain kolme ulkomaalaispelaajaa.
Jean-Marc Bosman
Jean-Marc Bosman (s. 30. lokakuuta 1964) on belgialainen entinen jalkapalloilija, jonka siirtoriita johti pelaajasiirrot mullistaneeseen ns. Bosman-sääntöön.
Enemmän kuin omista pelaajasaavutuksistaan on Bosman tunnettu siitä, että hän sai aikaan Bosman-säännön.
Bosman pelasi RFC Liègessä Belgian 1. divisioonassa kun hän kesällä 1990 halusi vaihtaa seuraa sopimuksen päätyttyä. RFC Liège vaati korkean siirtosumman, jota toinen joukkue, ranskalainen USL Dunkerque ei halunnut maksaa. Silloin Bosman haastoi RFC Liègen oikeuteen.
Lopputulos oli, että seurat eivät enää voineet EU:n sisällä estää pelaajasiirtoja sellaisissa tapauksissa, joissa seuran ja pelaajan sopimus oli umpeutunut. Näin sopimuksettomista pelaajista tuli ns. vapaita agentteja, jotka voivat vapaasti siirtyä uusiin seuroihin.
Nokia N73
Nokia N73 on Nokian valmistama älypuhelin. Laite toimii sekä GSM- että 3G-verkoissa. Laitteessa on 3,2 megapikselin pääkamera, jossa on automaattitarkennus, 20x digitaalinen zoom ja LED-salama. Videopuheluita varten laitteessa on lisäksi pienempitarkkuuksinen VGA-kamera. Puhelin- ja kameraominaisuuksien lisäksi muut pääominaisuudet ovat internet-selailu ja musiikin kuuntelu. Siinä on myös ladattavia toimisto-sovelluksien katseluohjelmia. Puhelimessa on lisäksi PictBridge ja Bluetooth suoratulostustuki. Laitteessa on stereokaiuttimet. .
Puhelimesta julkaistiin myös erikoisversio Nokia N73 Music Edition, joka sisältää joillakin markkina-alueilla 2 Gt:n muistikortin ja tavallisen N73:n multimedianäppäin on muutettu musiikkinäppäimeksi. Music Edition on saatavilla vain mustana. Kamerassa on myös valon tunnistin näytön vieressä toissijaisen kameran vieressä. Näppäinten valot syttyvät pimeässä valotunnistimen ohjaamina.
Puhelin poistui myynnistä vuonna 2009.
Byron Haskin
Byron Conrad Haskin (22. huhtikuuta 1899 Oregon – 16. huhtikuuta 1984 Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hänen töidensä joukkoon lukeutuvat "Maailmojen sota" (1953), "Fidžisaarten kuningas" (1954) ja "Robinson Crusoe Marsissa" (1964).
Haskin teki työtä myös televisiossa; hän muun muassa ohjasi alkuperäisen "Äärirajoilla"-sarjan jaksoja 1960-luvulla. Hänen aktiivisinta uraansa kesti kyseisen vuosikymmenen loppuun saakka.
Haskin oli 1940-luvulla neljästi ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi parhaista erikoistehosteista.