Islamabad
Islamabad (, merkitys: “Islamin kaupunki”) on Pakistanin pääkaupunki. Se sijaitsee Potoharin tasangolla, Margallakukkuloiden juurella Punjabin ja Luoteismaakunnan rajalla. Pääkaupunkialue muodostaa oman hallintoalueen Islamabad Capital Territoryn (ITC) eikä se kuulu hallinnollisesti mihinkään maakuntaan. Nopeasti kasvavan kaupungin asukasluku on noin 1,15 miljoonaa (2011).
Shakar Parianin kukkulalta aukeaa näköala yli Islamabadin ja Rawal-tekojärven. Siellä on myös Lok Virsan kansanperinnemuseo (National Institute of Folk & Traditional Heritage), jossa esitellään Pakistanin käsityöperinnettä ja maan eri heimojen elämää ja tapoja. Margallakukkuloilla sijaitsevat Daman-e-Kohin ja Pir Sohawan näköalapaikat ravintoloineen. Daman-e-Koh sijaitsee tuhannen metrin korkeudessa, ja Margallan korkein kohta on 1600 metrissä. Himalaja-vuoriston katsotaan alkavan näistä kukkuloista.
Islamabad on maanjäristysaluetta. Huomattava järistys sattui 8. lokakuuta 2005, jolloin kaupunkia vavisuttaneen järistyksen voimakkuus oli M 7,6. Monet kaupungin rakennukset vaurioituvat, ja muutama tuhoutui täysin. Järistyksen keskus oli kuitenkin 80 km:n päässä Pakistanin hallinoimassa Kashmirissa, jossa tuho oli mittavaa.
Islamabad sijaitsee lauhkealla vyöhykkeellä noin 500 metrin korkeudella merenpinnasta. Kesä-heinäkuussa päivälämpötilat nousevat usein yli 40 asteen ja vuorokauden keskilämpötilakin nousee yli 30 °C. Joulu-tammikuun keskilämpötila on noin 10 °C. Yöllä on tuolloin keskimäärin pari lämpöastetta, mutta mittari saattaa painua myös muutaman asteen pakkasen puolelle. Aurinkoisina päivinä on talvellakin melko lämmintä.
Puolet vuotuisesta sademäärästä saadaan yleensä monsuunisateina heinä-elokuussa. Molempina kuukausina sataa tuolloin keskimäärin noin 250 mm. Kuivimpia kuukausia ovat loka- ja marraskuu, jolloin vettä sataa vain 10–20 mm. Islamabadissa ei sada lunta, mutta rajut raekuurot ovat yleisiä. Lunta tulee sen sijaan viereisillä Margallakukkuloilla, ja pitempiaikainen, jopa toista metriä paksu lumipeite tulee Murreenkukkuloille noin tunnin ajomatkan päässä Islamabadista.
Ilmanlaatu on pysynyt hyvänä, sillä Islamabadissa ei ole raskasta teollisuutta, tasangolla pääsevät tuulet puhaltamaan ja ympärillä ovat metsäiset vuoret. Kun tuuli puhaltaa Rawalpindista päin, saastepilvi ulottuu kuitenkin Islamabadiin asti, ja saastumista lisää myös nopeasti kasvava liikenne.
Islamabad on rakennettu historialliselle kulttuurialueelle, lähelle Indusvirtaa, Kabulista Lahoren kautta Delhiin johtavan vanhan Grand Trunk Road -tien varrelle. Itse kaupungin alle on kuitenkin jäänyt vain alkeellisia pikkukyliä eikä Islamabadissa näin ollen ole lainkaan vanhoja rakennuksia.
Ehkä tärkein Islamabadin arkkitehtonisista nähtävyyksistä on Saudi-Arabian kuningas Faisalin lahjoittama moskeija Shah Faisal Masjid. Se on rakennettu valkoisesta marmorista muistuttamaan kahdeksankulmaista beduiinitelttaa ja on kooltaan yksi maailman suurimmista moskeijoista. Moskeijan sijainti avaralla paikalla Margallakukkuloiden juurella korostaa vaikutelmaa.Itse moskeijan korkeus on 40 metriä, ja sen neljä minareettia kohoavat 90 metrin korkeuteen. Pääsaliin mahtuu 10 000 rukoilijaa ja pihalle vielä 64 000. Kompleksiin kuuluu lisäksi kirjasto ja pihan alle sijoittuvia Islamilaisen yliopiston tiloja. 
Hallinnollisella sektorilla on useita monumentaalirakennuksia. Pääministerin sihteeristön suunnittelija on hakenut innoituksensa paikallisesta perinteestä. Vieressä samaisella Constitution Avenuella kohoava korkeimman oikeuden rakennus on japanilaisen arkkitehtitoimiston suunnittelema huippumoderni luomus. Presidentin palatsi "Aiwan-e-Sadr" ja Louis Kahnin suunnittelema parlamenttirakennus puolestaan ovat arkkitehtuuriltaan yksinkertaisia, suorastaan vaatimattoman näköisiä rakennuksia.
Blue Arean pilvenpiirtäjiä on esimerkiksi Saudi-Pak Tower, jossa islamilainen ja moderni arkkitehtuuri yhdistyvät tyylikkäästi. Rakennuksessa on muun muassa useiden YK-järjestöjen toimistot. F-8 sektoriin Blue Arealle on rakenteilla uusi maamerkki, Centaurus-kompleksi, johon tulee muun muassa 37-kerroksinen 7 tähden hotelli, viisikerroksinen kauppakeskus,loistoasuntoja ja toimistoja. Rakennuksen on tarkoitus valmistua vuonna 2010. Toistaiseksi paikalla on vain jättimäinen kuoppa.
Islamabadin nähtävyyksiin luetaan myös muinaisen Gandhara-kulttuurin keskuspaikka ja arkeologisista kaivauksistaan tunnettu Taxila, joka sijaitsee 35 km Islamabadista pohjoiseen. Gandharakulttuuri alkoi viidennellä vuosisadalla eaa. ja kehittyi korkealle tasolle. Buddhalaisuus kukoisti siellä tuhannen vuoden ajan ennen islamin tuloa 700-luvulla jaa. Taxilan museossa on nähtävillä muun muassa Buddhan patsaita tuolta ajalta, ja ympäristössä on kaivettu esiin kaupunkien pohjia, luostarinraunioita ja lukuisia stupia.
Kaupunki on jaettu kahdeksaan vyöhykkeeseen. Ne puolestaan jakautuvat sektoreiksi, jotka ovat muodoltaan useimmiten neliömäisiä ja noin 2 km² kokoisia. Kukin sektori jakautuu lisäksi neljään alasektoriin. Kaupungissa on helppo suunnistaa, sillä sektorit on nimetty kirjain-numeroyhdistelmällä ja kadut risteävät suorakulmaisesti. Kussakin sektorissa on oma ostoskeskus ja isohko viheralue pelikenttineen ja muine harrastusmahdollisuuksineen. Sektorien sisällä kadut on numeroitu, mutta niiden välisillä valtakaduilla on nimet.
Sektorit A-C ovat rakentamattomia. Valtion kiinteistövirasto aloitti maanhankinnan C-sektorilla vuonna 2013.
D-sektorin alueista D-12:n suunnittelu alkoi vuonna 1990. Rakentamissopimus tehtiin vuonna 2005. Vuonna 2013 oli valmiina vasta 68 % alueesta.
E-sektort on numeroitu E-7:stä E-17:ään. Niissä asuu paljon diplomaatteja ja muita ulkomaalaisia.
F-sektoreita on F-5:stä F-12:een. Sektori F-9 on kokonaan varattu Fatima Jinnah -puistolle, muutoin F-sektoreissa on enimmäkseen asuintaloja, teknologia-yrityksiä ja laadukkaita kauppakeskuksia. Sektorissa F-3 sijaitsee viiden tähden Marriott-hotelli. Myös G-sektoreita on valmiina G-5:stä G-12:een. Lisää on tulossa. Sektorissa G-5 sijaitsevat suuri kongressikeskus Convention Center, Serena-hotelli, joka on toinen kaupungin kahdesta viiden tähden hotellista, ja lähetystöalue. Levottomuuksistaan kuuluisa Punainen moskeija ("Lal Masjid") sijaitsee sektorissa G-6.
H-sektoreissa on enimmäkseen erilaisia korkeakouluja ja muita opinahjoja sekä sairaaloita ja terveyspalveluita tarjoavia laitoksia. Useimmat I-sektorit varattu teollisuudelle. Toistaiseksi I-sektori on suurimmalta osin rakentamaton.
Tyypillinen islamabadilainen osoite on esimerkiksi tällainen: 23, Street 3, G-10/2, mikä tarkoittaa että osoite sijaitsee sektorin G 10 alasektorissa 2, kolmoskadun numerossa 23.
Sektoriruudukon halkaisee näyttävästi pitkä ja leveä korkeiden toimisto- ja liikerakennusten reunustama Khyaban-e-Quaid-e-Azam eli Jinnah Avenue, joka tunnetaan paremmin nimellä "Blue Area" (suom. 'Sininen alue'). Nimi johtuu siitä, että alue oli piirretty alkuperäiseen kaupunkisuunnitelmaan sinisellä värillä. Valtaväylä johtaa näyttävästi suoraan kohti hallinnollisella alueella sijaitsevaa presidentin palatsia.
Islamabadin historia on lyhyt. Pakistanin itsenäistyttyä 1947 sen pääkaupungiksi tuli aluksi Karachi, joka on maan suurin kaupunki ja sen liike-elämän keskus. Pääkaupunki haluttiin kuitenkin keskemmälle maata ja lähemmäs Keski-Aasian perinteisiä muslimialueita. Uuden, varta vasten hallintokaupungiksi rakennettavan pääkaupungin paikka valittiin vuonna 1958 kenraali Auyb Khanin valtakaudella. Suunnittelutyö annettiin kreikkalaiselle Constantinos A. Doxiadisin arkkitehtitoimistolle, joka laati kaupungille ruutukaavaan perustuvan asemakaavan. Kantavana ideana oli tehdä uudesta pääkaupungista puutarhakaupunki, jossa olisi laajoja viheralueita ja puistokatuja. Asuintalot olisivat lähinnä pientaloja, ja korkeat rakennukset, jotka olisivat lähinnä toimistorakennuksia, keskitettäisiin Khyaban-e-Quaid-e-Azamin valtaväylän varrelle. Margallakukkulat olisivat luonnosuojelualuetta. Tulevia liikenneruuhkia torjuttaisisiin ennakolta rakentamalla valtaväylät leveiksi ja sijoittamalla eri toiminnot omille alueilleen. Kaupunki jaettiin kahdeksaan vyöhykkeeseen. Islamabadia alettiin rakentaa 1960-luvulla, ja virallisesti sitä tuli pääkaupunki vuonna 1967. Väliaikaisena pääkaupunkina toimi Rawalpindi, joka alkuperäisen suunnitelman mukaan piti liitettämän Islamabadiin. Liittämisestä kuitenkin luovuttiin.
Islamabadin rakennustyö jatkuu yhä, pitkälti alkuperäisen suunnitelman puitteissa. Kasvuvauhdin kiihtyessä on asemakaavaan kuitenkin jouduttu tekemään muutoksia ja viheralueet ovat kutistuneet. Alun perin Islamabad sijaitsi noin viidentoista kilometrin päässä 1 400 000 asukkaan ikivanhasta Rawalpindin kaupungista, mutta vähitellen Islamabadin rakennustyön edistyessä kaupungit tulevat yhtymään, vaikka pysyisivätkin hallinnollisesti erillään. Rawalpindiä ja Islambadia kutsutaankin usein kaksoiskaupungeiksi.
Islamabad Capital Territory (ICT) on perustuslain mukaan suoraan valtionhallinnon alainen samaan tapaan kuin maan neljä maakuntaa Punjab, Sindh, Balochistan ja Luoteinen rajamaakunta. Presidentin edustajana valtaa käyttää hallintovirkamies, jonka titteli on Chief Commissioner.
Islamabadin kunnallinen toimielin on Capital Development Authority (CDA). Se on perustettu kesäkuussa 1960. Sen hallitukseen kuuluu nykyään puheenjohtaja ja neljä jäsentä. Jokaisella jäsenellä on vastuullaan useita eri direktoraatteja. CDA:n vastuualueisiin kuuluvat muun muassa rakentaminen, ympäristöasiat, yleinen turvallisuus, katujen ja teiden ylläpito, jätehuolto ja kaupungin laajentumis- ja kehittämissuunnitelmien laatiminen.
Islamabadin väestö kasvaa nopeasti: vuoden 2011 väestönlaskennassa kaupungissa oli 1,15 miljoonaa asukasta, mikä tarkoittaa 40 % kasvua vuodesta 1998.
Islamabadin väestö muodostui alun perin lähes kokonaan muualta Pakistanista muuttaneista hallintovirkamiehistä perheineen. Nykyään kaupungissa asuu myös enenevässä määrin liikemiehiä. Rawalpindista ja Punjabin maaseudulta kaupunkiin on muuttanut punjabilaisia, ja pakolaisina on tullut enemmän tai vähemmän pysyvästi suurehko määrä afgaaneja. Ulkomaalaiset diplomaatit, liikemiehet ja kansainvälisissä järjestöissä työskentelevät henkilöt muodostavat merkittävän osan kaupungin asujaimistosta. Virallisia kieliä ovat urdu ja englanti. Monen islamabadilaisen varsinainen äidinkieli on pandžabi tai paštu.
Pakistan on islamilainen maa, ja Islamabadinkin väestöstä 97 % on muslimeita. Kristittyjä, hinduja ja muita on yhteensä 3 %.
Väestönkehitys: