hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Vohvelirauta
Vohvelirauta on kodinkone, jolla voidaan valmistaa vohveleita vohvelitaikinasta. Vohvelirauta muodostuu yleensä kahdesta saranalla yhteenliitetystä metallilevystä, joissa on omanlaisensa muotti, jotta vohveleihin saadaan kuvioitua. Taikina kaadetaan levyjen väliin. Tämän jälkeen nämä suljetaan vohvelin valmistamiseksi.
Nykyään vohveliraudat toimivat sähköllä. Näissä on sisäinen sähköllä toimiva lämpöelementti. Perinteisiin vohvelirautoihin on kiinnitetty kädenpidikkeet, joiden avulla niitä on pystytty pitämään avotulen päällä, tai ne laskettiin lieden päälle. Vohveliraudan muoto ja kuviointi vaihtelevat paljon.
Vaikka jo antiikin Kreikassa tehtiin vohvelien tapaisia pannukakkuja, niin ensimmäiset vohveliraudat ovat luultavasti Alankomaista tai Saksasta 1300-luvun ensimmäiseltä vuosikymmeneltä. Tuolloin vohveliraudat tehtiin kahdesta rautaisesta levystä, joissa oli pitkä puinen kädensija.
General Electric valmisti ensimmäiset sähköllä toimivat vohveliraudat vuonna 1911.
Puukkoletto (Oulu)
Puukkoletto on pieni, matala ja kesäasuntoa lukuun ottamatta asumaton saari Oulun kaupungin vesialueella Virpiniemen edustalla Perämerellä. Se sijaitsee Hietakarin ja Hiukeen saarten välisellä alueella noin neljän kilometrin päässä Virpiniemen merivartioasemalta länteen. Muut läheiset saaret ovat Lemmonletto ja Kaasamatala.
Holden Barina
Holden Barina on Holdenin vuosina 1985–2018 valmistama Australiassa ja Uudessa-Seelannissa myyty pikkuauto. Sen ensimmäinen ja toinen sukupolvi oli sama auto kuin Suzuki Swift, ja kolmas ja neljäs sukupolvi olivat Opel Corsan sisarmalleja. Viides ja kuudes sukupolvi ovat Chevrolet Aveon sisarmalleja.
Ulko-Klaama
Ulko-Klaama on saari Iin kunnassa Perämerellä. Se sijaitsee Iijoen suiston lounaispuolella Praavanlahden edustalla noin kahden kilometrin päässä rannikolta ja noin kolmen kilometrin päässä Iin Röyttän pohjoispuolella. Lehtimetsävaltaisen saaren korkein kohta kohoaa noin viiteen metriin merenpinnan yläpuolelle. Maannousun vuoksi Ulko-Klaaman eteläpuolella sijainnut Haudanletto muodostaa nykyisin niemen. Saaren lounaispuolella on pieni Piikin saari.
Poika ja ilves
Poika ja ilves on suomalainen Raimo O. Niemen ohjaama elokuva, joka on valmistunut vuonna 1998. Elokuva kertoo ihmisen ja eläimen suhteesta toisiinsa.
Pääosaa elokuvassa näyttelee Konsta Hietanen. Muita näyttelijöitä ovat muun muassa Jarmo Mäkinen, Risto Tuorila ja Antti Virmavirta.
Elokuvan ilves on Ranuan eläinpuiston Väinö-ilves. Väinö syntyi 1996 ja se kuoli toukokuussa 1998. Sen oletetaan kiivenneen verkkoaitaa ylös ja pudonneen terävään kiveen. Väinö oli pennusta tottunut ihmisiin, kun se oli emon hylättyä kasvanut kotihoidossa. Väinön stuntti-ilveksinä toimivat ruotsalaisilvekset Isa ja Bella eläinpuistosta Parken Zoo.
Elokuva kuvattiin sekä suomeksi että englanniksi. Lopullinen englanninkielinen dialogi on jälkiäänitetty englanniksi näytellyn version päälle. Näin saatiin hahmot puhumaan sujuvaa englantia.
Elokuva sai ensi-iltansa Suomessa 18. joulukuuta 1998. Se keräsi yhteensä 400 000 katsojaa Suomessa, ja vuonna 2003 elokuva oli myyty jo 41 maahan.
Tippurikvartetti
Tippurikvartetti (KRÅCD 16) on Klamydian vuonna 1994 julkaistu albumi.
Alaranta (Ii)
Alaranta on kylä Perämeren rannalla Iijoen suistossa Iin kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla. Se sijaitsee Iijoen etelärannalla, noin kolme kilometriä Iin Haminan länsipuolella. Kylällä on oma 150 oppilaan kahdeksanopettajainen koulu, jossa on esikoulun lisäksi luokka-asteet 1.–6. Kyläläisten käytössä on myös 200 m²:n liikuntasali, luistelualue sekä jalkapallokenttä.
Kylä levittäytyy noin kolmen kilometrin matkalle Iijoen etelärannalle, ja käsittää Alarannan, Rantakestilän (Kestilän), Valassaaren ja Tupakkaperän alueet. Kestilässä sijaitsi Kestilän saha, joka oli Suomen ensimmäinen höyrysaha.
Vesa Lattunen
Vesa Antero Lattunen (31. joulukuuta 1949 Oulu – 3. maaliskuuta 2005 Lahti) oli suomalainen säveltäjä, sovittaja, laulaja, kitaristi ja kosketinsoittaja. Hän oli Haikara-yhtyeen kantava hahmo ja toimi muun muassa Keski-Suomen läänintaiteilijana. Lattunen tuli tutuksi lukuisille lahtelaisille peruskoululaisille musiikinopettajana sekä bändikoulun vetäjänä.
Arthur H. Compton
Arthur Holly Compton (10. syyskuuta 1892 – 15. maaliskuuta 1962) oli yhdysvaltalainen fyysikko, joka tunnetaan Comptonin ilmiön löytäjänä. Hänet palkittiin vuonna 1927 Nobelin fysiikanpalkinnolla ilmiön löytämisestä.
Arthur H. Comptonin lähtökohdat akateemiseen maailmaan olivat erinomaiset. Hänen isänsä Elias Compton oli professori ja Woosterin yliopiston dekaani. Arthurin vanhin veli Karl Taylor Compton opiskeli fysiikkaa ja päätyi myöhemmin MIT:n johtajaksi.
Compton opiskeli fysiikkaa Woosterin yliopistossa, mistä hän valmistui 1913. Opiskeltuaan Princetonin yliopistossa hän sai tohtorin tutkinnon valmiiksi 1916. Princetonissa Compton keksi elegantin menetelmän Maan pyörimisen havainnointiin, mutta ryhtyi pian tutkimaan röntgensäteilyä.
Vuonna 1918 Compton alkoi tutkia röntgensäteilyn sirontaa ja huomasi 1922, että röntgensäteilyn aallonpituus kasvoi, kun se sirosi vapaista elektroneista. Ilmiö nimettiin löytäjänsä mukaan Comptonin ilmiöksi. Säteilyn epäelastinen sironta osoitti, että valolla on aaltoluonteen lisäksi myös hiukkasluonne. Myöhemmin C. T. R. Wilsonin rakentamalla sumukammiolla pystyttiin näkemään sironnassa energiaa saaneiden elektronien radat. Wilson palkittiin Comptonin kanssa Nobelin palkinnolla samana vuonna. Ilmiön todensivat tarkemmin myöhemmin vielä koinsidenssimenetelmällä Compton ja A. W. Simon. Menetelmän avulla yksittäisen sirontatapahtuman sironnut säteilykvantti ja elektroni pystyttiin havaitsemaan yhtä aikaa. Samaan aikaan Saksassa Walther Bothe ja Hans Geiger olivat keksineet samantyyppisen koinsidenssimenetelmän.
Tangonsaari
Tangonsaari on Iijoen suiston Natura-alueeseen kuuluva ja alueen suurin saari Iijoen etelärannalla Iin kunnassa Perämerellä. Saarella sijaitsevat Alarannan kylään kuuluvat Maa-Klaaman ja Tupakkaperän kulmakunnat.
Tangonsaaren erottaa mantereesta Tangonhaara-niminen Iijoen sivuhaara ja luoteispuolella olevasta Karhun saaresta sen erottaa Sarrionhaara. Saarelle on kiinteä tieyhteys Alarannan Valassaaren alueelta. Maa-Klaaman alue muodostaa pienen niemen saaren lounaisosaan.
Saaren pohjoisosat ovat pääosin metsän peitossa, kun eteläosat ovat seka- ja lehtimetsän peittämät. Saaren etelärannalla Sorsaletonsäikässä on merenrantaniittyjä.
Holden Cruze (2002)
Holden Cruze, Japanissa nimeltään Chevrolet Cruze, on pieni crossover, joka perustuu Suzuki Ignisin nelivetoiseen versioon. Se esiteltiin Australiassa vuonna 2002. Cruzen moottori on 1,5-litrainen (75 kW).
Envaatnags Eflos Solf Esgantaavne
Envaatnags Eflos Solf Esgantaavne on suomalaisen black metal -yhtyeen Hornan viides studioalbumi. Levyn tupla-LP-version kappalelista on täysin erilainen ja on noin 84 minuutin kestoinen. Albumin rummut soittivat Ravenum (Hammer) ja Lord Sargofagian (Baptism).
Albumin nimi on sanaleikki englannin kielen sanoista ""Evangels of Satan"".
Kaarlo Castrénin hallitus
K. Castrénin hallitus työskenteli 17. huhtikuuta 1919 - 15. elokuuta 1919 eli se toimi vain 121 päivää. Se oli järjestyksessä Suomen tasavallan 4. hallitus. Se oli vähemmistöhallitus, joka syntyi maaliskuun 1919 eduskuntavaalien tuloksena. Jalasjärveläisen maalaisliittolaisen salkuttoman ministerin, Mikko Luopajärven, tehtävänä hallituksessa oli hoitaa Itä-Karjalaan liittyviä asioita, koska suomalaisia sotilaita oli sotimassa Aunuksen Karjalassa tukemassa alueen pyrkimyksiä irtautua Venäjästä.
Hallituksen muodostaminen ei ollut helppoa. Edistyspuolue asetti pääministeriehdokkaaksi kouluhallituksen pääjohtajan Mikael Soinisen, jonka kanssa Maalaisliitto oli valmis yhteistyöhön. Tämä ei kuitenkaan kelvannut valtionhoitaja Gustaf Mannerheimille, joka tiedusteli professori K. J. Ståhlbergin suostumusta tehtävään. Ståhlberg kuitenkin kieltäytyi yksityisiin ja yleisiin syihin vedoten, jolloin Mannerheim päätyi edellisen hallituksen valtiovarainministeriin, Edistyspuolueen oikeaan laitaan lukeutuneeseen Kaarlo Castréniin. Maalaisliiton puheenjohtaja Santeri Alkio suostui tulemaan hallitukseen varmistaakseen kieltolain läpimenon. Hallituksella oli eduskunnassa takanaan 90 kansanedustajan tuki, mutta se laski saavansa kannatusta myös sosialidemokraateilta. Ohjelmajulistuksessaan Castrénin hallitus korosti mm. tasavaltaisen hallitusmuodon laatimista.
Jatkuvat välikohtaukset Suomen ja Venäjän rajaseudulla kiristivät maiden välejä. Apulaisulkoministeri, RKP:n Leo Ehrnrooth lähetti Neuvosto-Venäjän ulkoministerille Georgi Tšitšerinille 7. kesäkuuta 1919 erittäin jyrkkäsanaisen nootin, jossa hän haukkui bolševikkeja "inhottavinta sortovaltaa edustaviksi sanansa syöjiksi". Ehrnrooth uhkasi, että "suomalaisten kärsivällisyys saattaa loppua" ja että Suomen hallitus "katsoo olevansa oikeutettu ryhtymään ilman edelläkäypää ilmoitusta tarpeellisiin toimenpiteisiin Venäjän neuvostohallituksen saattamiseksi järkiinsä".
NHL 07
NHL 07 on EA Sportsin kehittämä ja Electronic Artsin julkaisema jääkiekkoaiheinen urheilupeli. Pelin PS2/PC-versiossa voi pelata kauden Ruotsin Elitserien-liigassa, Saksan DEL-liigassa, Tšekin Extraliga:ssa, NHL:ssä, maajoukkueilla tai SM-liigassa. SM-liigan joukkueista on mukana myös liigaan noussut KalPa. Lisäksi mukana on Nationalliga A:n joukkue HC Davos. Pelin kannessa on Pohjois-Amerikan versiossa Aleksandr Ovetškin, Suomen versiossa Teemu Selänne ja Ruotsin versiossa Henrik Lundqvist.
Pelissä on "Dynasty mode", jossa pelaaja voi toimia joukkueen managerina. NHL 06:sta maalivahtien tekoälyä on parannettu ja selostukseksi voi pelialustasta riippuen valita englannin- ja suomenkielisen. Xbox 360 -versiossa ei ole SM-liigaa, mutta sillä on uudenlainen SkillStick-menetelmä, jossa ohjataan pelaajia peliohjaimen tattien avulla. Xbox 360:llä on myös huomattavasti parempi grafiikka kuin edellisen sukupolven konsoleilla.
NHL 07:ssa esiintyy "Skill Stick"-menetelmä, mutta se löytyy vain Xbox versiosta, PC- ja PS2-versioiden pysyen yhä edelleen lähempänä arcadea. Suomenkielisen version selostajina toimivat Mika Saukkonen ja Timo Jutila.
Ps2 ja PC~versio tehtiin Montrealissa 
Vancouverin sijaan. Tämä, ja se että 
peli oli NHL 07:n "kakkosversio" näkyi
siinä, että pelistä oli kokoonpano 
virheitä ja vapaat pelaajat~kohta
oli täytetty EA Montrealin työntekijöillä.
S/S Lauri
S/S Lauri on Saimaalla yksityiskäytössä oleva höyryhinaaja. Se on viimeisiä A. Ahlströmin konepajalla rakennettuja höyrylaivoja. Rautatiehallitus tilasi aluksen VR:n puutavaratoimiston esityksestä parantamaan VR:n Saimaan hinauskapasiteettia. Laivan hinta oli 750 000 mk ja se luovutettiin tilaajalleen lokakuussa 1931. Laivasta tehtiin kaunis ja tehokas, mutta kansirakenteiltaan se on hyvin pieni. Laurissa on ns. skottilainen laivakattila, jonka tilavuus on n. 8m³ ja tulipinta 59m² ja sen käyttöpaine on nykyisin vajaa 10 bar. Laivan yksi erikoisuuksista on keulassa kannen alla oleva salonki, jollaisia ei hinaajissa yleensä ollut. Tässä salongissa oli VR:n työntekijöillä oikeus matkustaa ja yöpyä.
Laiva toimi vuosina 1931-1968 VR/Vapon lotjahinaajana Saimaalla, hinaten lähinnä halkolotjia Lappeenrantaan Oriveden reitiltä. Lauri hinasi yleensä perässään 4-5 täyttä halkolotjaa, joskus jopa seitsemää. Lotjat purettiin useimmiten Lappeenrannan Rapasaaressa, jossa ne siirrettiin rautatievaunuihin. Laurin viimeiset työajot olivat marraskuussa 1968, jonka jälkeen laiva nostettiin seisomaan Vapon Luukkaan telakalle. Vuonna 1971 Vapo päätti myydä laivan tarjouskilpailun perusteella, "tarpeettomana".
Vuodesta 1971 lähtien S/S Lauri on höyrynnyt yksityiskäytössä Saimaalla, käyden kaksi kertaa Viipurissakin. Lauri on osallistunut yksityiskäyttöön siirryttyään kaikkiin Suomen höyrypursiseuran regatoihin. Laivan kotisatamana on Luukkaan telakan jälkeen ollut Savonlinnan Laitaatsilta. Lauri on telakoitu viimeksi keväällä 2008, jolloin sen pohja hiekkapuhallettiin ja lauhduttajan jääkaivo uusittiin. Yhtään pohjalevyä ei ole tarvinnut vieläkään vaihtaa, joka kertoo vahvasta rakenteesta sekä hyvästä ylläpidosta.
S/S Laurin miehistö on tullut höyrylaivapiireissä tunnetuksi positiivisesta asenteestaan ja musiikkiesityksistään. Monet esiintymiset Höyrypursiseuran Carwalacciregatan tanssiorkesterina on uutisoitu usein myös Korsteenin sivuilla.
Alus kuuluu Museoviraston perinnelaivarekisteriin ja se on Suomen Höyrypursiseuran alusrekisterissä.
Karl-Birger Blomdahl
Karl-Birger Blomdahl (19. lokakuuta 1916 Växjö – 14. kesäkuuta 1968 Kungsängen) oli ruotsalainen säveltäjä ja kapellimestari, joka sai musiikinopetusta mm. Hilding Rosenbergiltä. Hän opiskeli myös biokemiaa ja tuli säveltäjänä tunnetuksi ruotsalaisesta modernismista.
Blomdahl oli Tukholman musiikkikorkeakoulun sävellyksen professori 1960 – 1964 ja Ruotsin radion musiikkipäällkkö vuodesta 1965. Blomdahlin tuotantoon kuuluu esimerkiksi sinfonioita, ooppera "Aniara" (pohjautuu Harry Martinsonin samannimiseen runoelmaan), konserttoja ja useita kamarimusiikkiteoksia.
Nuokkuhelmikkä
Nuokkuhelmikkä ("Melica nutans") on Euraasiassa tavattava, rehevien metsien heinäkasvi. Suomessa laji on yleinen.
Nuokkuhelmikkä kasvaa 35–50 cm korkeaksi. Kasvi on pitkärönsyinen ja kasvutavaltaan pysty tai koheneva. Varren tyviosa on väriltään violetti. Lehtitupet ovat litteitä ja varsinkin selkäsuoneltaan karheita. Nuokkuvat lehdet ovat 2–3 mm leveitä, tasasoukkia, suippoja ja kiiltäviä. Lehden kieleke on enintään 1 mm pitkä, ruskehtava ja tylppä. Kukinto on 7–10 cm pitkä, toispuoleisesti nuokkuva terttumainen röyhy. Tähkylät ovat 5–10 mm pitkiä, lyhytperäisiä ja nuokkuvia. Kaleet ovat väriltään sinipunertavia. Nuokkuhelmikkä kukkii Suomessa kesä-heinäkuussa.
Nuokkuhelmikkä muistuttaa läheisesti Suomessa harvinaisia mätäshelmikkää ("M. picta") ja röyhyhelmikkää ("M. uniflora").
Nuokkuhelmikkää tavataan lähes koko Euroopassa Isosta-Britanniasta, Saksasta ja Pohjois-Italiasta itään Keski-Venäjälle saakka. Pohjoisessa lajia tavataan koko Fennoskandiassa ja paikoitellen Pohjois-Venäjällä. Lisäksi lajia tavataan paikoitellen havumetsävyöhykkeellä Keski- ja Itä-Siperiassa, Pohjois-Kiinassa ja Japanissa.
Nuokkuhelmikkä kasvaa yleisenä koko Suomessa Pohjois-Lappia lukuun ottamatta, jossa se on harvinaisempi. Erityisen yleinen nuokkuhelmikkä on Etelä-, Keski- ja Itä-Suomessa.
Nuokkuhelmikkä viihtyy rehevänpuoleisissa ja rehevissä metsissä ja lehtoniityillä. Pohjoisessa lajia tavataan myös erityyppisissä korvissa.
Hilding Rosenberg
Hilding Constantin Rosenberg (21. kesäkuuta 1892 Bosjökloster, Skåne – 19. toukokuuta 1985 Bromma, Tukholma) oli ruotsalainen säveltäjä, kapellimestari ja urkuri.
Rosenberg syntyi Bosjöklosterissa, Skånessa ja opiskeli Tukholmassa sävellystä mm. Ernst Ellbergin johdolla. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen hän kierteli Eurooppaa ja sai mainetta kapellimestarina. Vuonna 1932 hänet nimitettiin Ruotsin kuninkaallisen oopperan musiikilliseksi johtajaksi. Rosenberg opetti musiikkia uransa aikana muun muassa Karl-Birger Blomdahlille. Vuonna 1978 julkaistiin ruotsiksi säveltäjän muistelmateos "Toner från min örtagård".
Rosenberg vietti viimeiset vuotensa sokeana eikä kyennyt edes säveltämään. Säveltäjä kuoli 92 vuoden iässä 1985 Tukholmassa, ja hänen vaimonsa Vera kuoli 11. maaliskuuta 1986. Pari oli avioitunut 30. elokuuta 1921, ja heillä oli muutamia lapsia.
Rosenbergin tuotantoon kuuluu muun muassa 14 jousikvartettoa (1920–1972) ja kahdeksan sinfoniaa (1917–1974).
Rantaleinikki
Rantaleinikki ("Ranunculus reptans", syn. "R. flammula" var. "reptans", "R. flammula" ssp. "reptans", "R. flammula" var. "glacilis") on pienikokoinen rantojen ja matalan veden leinikkilaji.
Rantaleinikki kasvaa 5–40 cm pitkäksi, mutta on hyvin matalakasvuinen, korkeintaan 6 cm korkea. Kasvi on lähes kalju ja niukkahaarainen. Varsi on rento ja usein kaikista nivelväleistä juurehtiva. Nivelvälit ovat selvästi kaarevia ja vihreitä, ensimmäisen nivelvälin ollessa 1–1,5 mm paksu. Lehtiruoti on 1–6 mm pitkä. Lehtilapa on tavallisesti 0,5–2 cm pitkä, muodoltaan vaihdellen suikeasta tasasoukkaan, ehytlaitainen ja tylppä. Varsinkin pohjoisessa ja upoksissa kasvavavilta yksilöiltä lehtilapa puuttuu usein. Keltaiset kukat ovat yksittäin. Ne ovat tavallisesti 5–10 mm leveitä ja niissä on kaksi kehäkiehkuraa. Sekä verho- että terälehtiä on viisi kappaletta. Verholehdet ovat siirottavia ja karisevia. Terälehdet ovat mesikuopallisia. Kukkaperä on suora, lyhyt ja uurteinen, kukkapohjus kalju tai karvainen. Suomessa rantaleinikki kukkii heinä-elokuussa, joskus myös toukokuussa. Hedelmistö koostuu 1,3–1,9 mm pitkistä pähkylöistä, joissa on pieni, 0,3–0,4 mm pitkä käyrä ota.
Rantaleinikki muistuttaa hyvin paljon sen suurempikokoista lähisukulaista ojaleinikkiä ("R. flammula"). Aikaisemmin rantaleinikkiä pidettiinkin ojaleinikin yhtenä variaationa tai alalajina. Ranta- ja ojaleinikki myös risteytyvät helpposti keskenään kantalajien yhteisillä kasvupaikoilla.
Rantaleinikistä on olemassa ainakin seitsemän eri variaatioita.
Rantaleinikin levinneisyysalue on sirkumpolaarinen (napaa kiertävä). Euroopassa lajin päälevinneisyysalue kattaa Pohjois-Saksan ja -Puolan, Baltian, Valko-Venäjän, Pohjois-Venäjän, Fennoskandian ja Islannin. Erillisiä esiintymiä on muun muassa Alpeilla, Etelä- ja Keski-Saksassa, Ranskassa ja Isossa-Britanniassa. Rantaleinikin levinneisyysalue jatkuu yhteinäisenä Venäjällä Aasian puolelle läpi Keski- ja Etelä-Siperian aina Kiinan ja Japanin pohjoisrajoille. Pohjois-Amerikassa laji on levittäytynyt lähes koko Alaskaan, Keski- ja Etelä-Kanadaan ja Yhdysvaltain pohjois- ja länsiosiin.
Suomessa rantaleinikki kuuluu alkuperäiseen kasvistoomme ja se on yleinen koko maassa.
Rantaleinikki kasvaa järvien, jokien ja vähäsuolaisten murtovesilahtien avoimilla, kovahkopohjaisilla ja kivisillä rannoilla lähellä vesirajaa. Se voi kasvaa myös upoksissa lähes puolen metrin syvyyteen saakka. Upoksissa ollessaan rantaleinikki kukkii harvoin.
Lehtotähtimö
Lehtotähtimö ("Stellaria nemorum") on hento ja valkokukkainen kohokkikasvi. Lajin vanha suomenkielinen nimi on laaksotähtimö.
Monivuotinen ja rönsyllinen lehtotähtimö kasvattaa 20–60 cm pitkän varren. Haarainen varsi on karvainen, hoikka ja pysty tai koheneva. Kukattomat versot ovat kuitenkin rentoja. Vaaleanvihreät lehdet kasvavat pareittain vastakkain, ja ne säilyttävät pakkasista huolimatta värinsä myöhään syksyyn. Kukallisen verson alimmat lehdet ovat pitkäruotisia, ylimmät puolestaan ruodittomia. Lehtilapa on puikea, teräväkärkinen ja herttatyvinen. Kukinto on kaksihaarainen viuhko, joka joskus on muuntunut yksikukkaiseksi. Verhiö ja teriö ovat viisilehtisiä. Verholehdet ovat suippoja, kaljuja tai tyvestä hapsikarvaisia ja kiiltäviä. Valkoiset terälehdet ovat 12–16 mm pitkiä ja jakautuneet lähes tyveen asti kahdeksi hyvin kapekasi liuskaksi. Terälehdet ovat noin kaksi kertaa verholehden pituisia. Emiö on kolmilehtinen. Suomessa lehtotähtimö kukkii kesä-heinäkuussa. Hedelmä on lyhyt kota, joka aukeaa kuusiliuskaisesti. Laji leviää paitsi siemenistä, mutta se kasvattaa myös maanmyötäisiä syysversoja, joiden avulla se pääsee kasvamaan jo varhain keväällä.
Lehtotähtimö muistuttaa ulkonäöltään varsin paljon vataa ("Myosoton aquaticum").
Lehtotähtimön levinneisyysalue on sirkumpolaarinen. Euroopassa sitä tavataan Pohjois-Espanjasta Länsi-Venäjälle. Levinneisyysalue on kuitenkin hajanainen varsinkin Länsi-Euroopassa. Lisäksi laji puuttuu Islannista, Irlannista ja suurimmasta osasta Ukrainaa. Kaukasuksella lehtotähtimöllä on erillinen esiintymisalue.
Suomessa lehtotähtimöä kasvaa harvakseltaan koko maassa. Runsaimmillaan laji on maan eteläosissa. Suomessa tavattavat lehtotähtimöt kuuluvat alalajiin ssp. "nemorum", suomenkieliseltä nimeltään pohjanlehtotähtimö.
Lehtotähtimö kasvaa rehevien metsien aluskasvillisuutena. Se viihtyy lehdoissa, lehtokorvissa, rehevissä puronvarsissa ja usein myös lähteiden ympäristöissä. Lehtotähtimö voi hyvillä kasvupaikoilla muodostaa tiheitäkin kasvustoja, joissa muut kasvit eivät juurikaan saa tilaa.
Lehtotähtimöä pidetään erinomaisena kosteiden lehtojen tunnuskasvina. Suomessa se on kuitenkin kärsinyt monin paikoin lehtometsien katoamisesta ja kuivumisesta. Esimerkiksi Pohjois-Savosta laji on kokonaan hävinnyt.
A New Morning
A New Morning on Sueden viimeiseksi jäänyt studioalbumi. Se edustaa tyyliltään brittipopia ja julkaistiin Columbia Records -levymerkillä 30. syyskuuta 2002.
Single "Positivity" pääsi Britannian listoilla 16. ja "Obsessions" 29. sijalle. Levyn tuottivat Stephen Street, John Leckie ja Dave Eringa.
Suede hajosi albumin julkaisun jälkeen vuonna 2003.
Mansaaren lippu
Mansaaren lippu on Isolle-Britannialle kuuluvan Mansaaren alueen kansallinen symboli. Lippu on pohjaväriltään kokopunainen ja lipun keskellä on "Triskelion", Mansaaren virallinen symboli, kolmijalka, jossa kolme polvestaan koukistettua haarniskoitua jalkaa ovat varpaat myötäpäivään.
Mansaaren lippu pohjautuu saaren viimeisen normannikuninkaan, Magnus III:n vaakunaan. Tämän vaakunan pohjalta modernisoitu vaakuna on Magnus-kuninkaan jälkeläisiä edustavan Skanke-suvun käytössä Norjassa.
Triskelionin juuret ovat ikivanhassa kelttiläisessä auringon symbolissa, jollainen on tavattu myös muutamilta muilta antiikin sivilisaatioilta, kuten mm. mykeneläisiltä. Myös Sisilian lipussa on samankaltainen symboli.
Mansaarelle rekisteröidyissä kauppalaivoissa käytetään Englannin kauppalaivaston lippua, johon on yhdistetty Mansaaren Triskelion.
Lutta
Lutta on yksi Eurajoen kunnan kylistä. Lutalla on n. 70 asukasta ja se kuuluu Rikantilan koulupiiriin. Kylässä sijaitsee Lutanjärvi, joka kuuluu kolmen järven suojeluprojektiin. 40 hehtaarin suuruisen järven veden laatu on ollut jopa erinomaista.
Paimenmatara
Paimenmatara ("Galium album") on valkokukkainen voimakastuoksuinen monivuotinen kasvi.
Paimenmataran varsi voi kasvaa metrin mittaiseksi ja kasvupaikoille muodostuu usein takkuinen, rönsyllinen kasvusto. Koheneva varsi on särmikäs, kalju ja tyvestä vankka. Lehdet ovat tasasoukan suikeita tai pitkulaisia ja ne kasvavat kiehkuroina 6–8 lehden ryhminä varren ympärillä. Leveimmillään lehdet ovat kärkiosastaan, ja ovat lyhytotaisia ja usein hieman nahkeita. Pienet, 3–5 mm leveät tuoksuttomat kukat sijaitsevat laajoina harsuina viuhkoina kasvin latvassa. Niissä on tyypillisesti neljä valkoista terälehteä. Paimenmatara kukkii kesä-elokuussa.
Paimenmatara risteytyy helposti keltamataran ("G. verum") kanssa. Lajien risteymä tunnetaan nimellä piennarmatara ("G." x "pomeranicum"). Risteytyminen on harvinaistanut merkittävästi keltamataran esiintymiä Suomessa. Paimenmataraa muistuttavat saksanmatara eli etelänpaimenmatara ("Galium mollugo") ja Etelä-Suomessa lehtimetsässä hyvin harvinaisena kasvava harsomatara ("Galium schultesii").
Paimenmataraa tavataan yleisenä koko Euroopassa ja paikoitellen myös Pohjois-Afrikassa. Ihmisen mukana laji on levinnyt vieraslajiksi myös muun muassa Pohjois-Amerikkaan. Suomessa paimenmatara on yleinen koko maassa pohjoista Lappia lukuun ottamatta.
Paimenmatara kasvaa tuoreilla ja kuivilla niityillä, laitumilla ja tienvierillä.
Paavo Viljanen
Paavo Viljanen (17. kesäkuuta 1904 Karstula – 10. helmikuuta 1972 Tampere) oli lestadiolaispastori, rovasti ja kirjailija, joka vanhoillislestadiolaisuuden hajaannuksen aikana kuului eronneeseen elämänsanalaisten ryhmään. Viljanen oli Kuhmalahden kirkkoherrana 1933–1950, jolloin siirtyi Tampereelle, aluksi kappalaiseksi myöhemmin Kalevan seurakunnan kirkkoherraksi. Ollessaan pappina Kivijärvellä 1929 hän liittyi vanhoillislestadiolaisuuteen. Paavo Viljanen toimi Siionin Lähetyslehden päätoimittajana vuosina 1944–1960. Hän oli vuonna 1958 aloittaneessa Siionin laulut -kokoelman uudistustoimikunnassa. SRK:n johtokunta erotti hänet päätoimittajan virasta kastekysymykseen liittyneiden erimielisyyksien vuoksi.
Fulbright Center
Fulbright Center (Suomen ja Yhdysvaltain opetusalan vaihtotoimikunta) on Suomen ja Pohjois-Amerikan väliseen akateemiseen vaihtoon erikoistunut organisaatio. Fulbright Centerin keskeisenä tavoitteena on tukea suomalaisamerikkalaista koulutus- ja tutkimusyhteistyötä ja suomalaisen korkeakoulutuksen kansainvälistymistä. Fulbright Center jakaa apurahoja suomalaisille ja amerikkalaisille ja toimii Suomessa Yhdysvaltain ja Kanadan korkeakoulutuksen asiantuntijana.
Fulbright Centerin toimitilat ovat Helsingin Hakaniemessä Suomen Akatemian, Kansainvälisen liikkuvuuden ja yhteistyön keskus CIMOn ja opetushallituksen kanssa.
Fulbright Centerin nimi tulee senaattori J. William Fulbrightilta, jonka esityksen pohjalta maailmanlaajuinen stipendiohjelma on perustettu.
Fulbright Center on yksityinen, voittoa tavoittelematon organisaatio. Sen toimintaa rahoittavat Suomen opetus- ja kulttuuriministeriö, Yhdysvaltain ja Kanadan valtiot, Suomen ja Yhdysvaltain hallitusten perustama tukisäätiö (Suomen ja Yhdysvaltain Stipenditoiminnan Tukisäätiö linkki) sekä yksityiset säätiöt ja suomalaiset korkeakoulut. Erityisesti yksityisen säätiöiden ja korkeakoulujen kanssa rahoitettujen yhteistyöstipendien määrä on viime vuosina kasvanut – yhteistyöstipendit mukaan lukien Fulbright Center myöntää vuositasolla yli 800 000 euroa stipendeinä Suomen ja Yhdysvaltain väliseen vaihtoon (2011).
Stipendiohjelmista laajin on ASLA-Fulbright.
Yli kuudenkymmenen toimintavuotensa aikana Fulbright Center on välittänyt Yhdysvaltoihin yli kolme ja puoli tuhatta suomalaista stipendiaattia lähes kaikilta elämänaloilta. Joukossa on monia nykypäivän yhteiskuntaelämän, kulttuurin ja elinkeinoelämän merkittäviä vaikuttajia. Suomeen on ohjelman kautta saapunut yli 1500 amerikkalaista stipendiaattia.
ASLA-Fulbright-stipendiaatteina ovat olleet mm. Lauri Astala, Maria Kaisa Aula, Kaj Franck, Bengt Holmström, Max Jakobson, Jorma K. Miettinen, Pirjo Mäkelä, Yrjö Neuvo, Aino Sallinen, Arto Salomaa, Kimmo Sasi, Leif Segerstam, Maija Tanninen-Mattila, Tapani Vaahtoranta, Keijo Virtanen, Risto Volanen ja Raimo Väyrynen.
Fulbright Centerin kahdeksanhenkisen johtokunnan nimittävät Suomen opetus- ja kulttuuriministeriö (4 suomalaista jäsentä) ja Yhdysvaltain Suomen-suurlähetystö (4 yhdysvaltalaista jäsentä). Yhdysvaltain Suomen-suurlähettiläs on johtokunnan kunniapuheenjohtaja.
Guernseyn lippu
Guernseyn lippu on Isolle-Britannialle kuuluvan Guernseyn itsehallintoalueen kansallinen symboli.
Nykyinen lippu on peräisin vuodelta 1985, ja sen valkoisella pohjalla lepää punainen Pyhän Yrjön risti, jonka päällä lepää vielä kultainen risti. Lipun mittasuhde on 2:3. Lipun uudistamisen syynä oli vanhan lipun liiallinen samankaltaisuus Englannin lipun kanssa.
Lipun kultainen risti edustaa Englannin kuningas Vilhelm Valloittajaa, joka oli myös Normandian herttua. Hänellä oli tällainen risti lipussaan Hastingsin taistelussa. Ristin oli hänelle antanut paavi Aleksanteri II. Vanhassa, 1936–1985 käytössä olleessa lipussa ei ollut kultaista ristiä, ja Pyhän Yrjön ristin sakarat olivat kapeammat.
Guernseylle rekisteröidyissä kauppa-aluksissa käytetään Englannin kauppalippua lisättynä kultaisella ristillä.
Carolina Kostner
Carolina Kostner (s. 8. helmikuuta 1987 Bolzano) on italialainen taitoluistelija. Hän on vuoden 2012 maailmanmestari, viisinkertainen Euroopan-mestari (2007, 2008, 2010, 2012 ja 2013) ja olympiapronssimitalisti Sotšin olympialaisista 2014.
MM-kilpailuissa Kostner on saavuttanut vuoden 2012 mestaruuden lisäksi hopeaa vuosina 2008 ja 2013 sekä pronssia vuosina 2005 ja 2011. EM-kilpailuista hänellä on mestaruuksien lisäksi hopeaa vuosilta 2009 ja 2011 sekä pronssia vuosilta 2006, 2014, 2017 ja 2018. Kostner on myös kahdeksankertainen Italian mestari.
Kostner aloitti luistelun vuonna 1990. Hänen äitinsä Patrizia oli kansallisen tason taitoluistelija 1970-luvulla ja isä Erwin pelasi jääkiekkoa Italian joukkueessa MM- ja olympiatasolla. Hänellä on myös kaksi veljeä, vuotta vanhempi Martin sekä kolme vuotta nuorempi, jääkiekkoa pelaava Simon Kostner. Kostnerin serkku ja kummitäti on Isolde Kostner, olympiahopeaa vuonna 2002 voittanut alppihiihtäjä.
Kostner harjoittelee valmentajansa Michael Huthin johdolla Saksan Oberstdorfissa. Hänen koreografeinaan toimii Lori Nichol.
Tammikuussa 2015 Italian olympiakomitea määräsi Kostnerin 16 kuukauden kilpailukieltoon. Olympiakomitean mukaan Kostner oli vuonna 2012 auttanut silloista poikaystäväänsä, kilpakävelijä Alex Schwazeria, välttelemään dopingviranomaisia. Lokakuussa 2015 kieltoa lyhennettiin ja Kostner on saanut kilpailla vuoden 2016 alusta alkaen.
Lähde
Edwin Jarvis
Edwin Jarvis on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä hahmo, joka tunnetaan varsinkin Kostajien pitkäikäisenä hovimestarina. Jarvisin ensiesiintyminen tapahtui "Tales of Suspense" -lehden numerossa 59 (joulukuussa 1964).
Jarvis on hovimestari, joka aloitti uransa Howard ja Maria Starkin palveluksessa. Pariskunnan kuoleman jälkeen Jarvis huolehti näiden suuresta kartanosta. Ennen uraansa hovimestarina Jarvis palveli Royal Air Forcessa.
Starkien poika, Tony Stark, lahjoitti myöhemmin Kostajille vanhempiensa kartanon, josta tuli supersankariryhmän päämaja. Jarvis ryhtyi samalla pitämään huolta myös Kostajien taloudenpidosta. Hän on palvellut uskollisesti jo vuosien ajan ja toiminut isähahmona useille uusille Kostajille.
Työhön on kuitenkin sisältynyt myös vaaroja: Jarvis miltei menetti silmänsä Pahuuden Mestarien hyökättyä kartanoon ja Mister Hyden hakattua häntä julmasti. Jarvis on ainoa, joka on pysynyt Kostajissa koko ryhmän olemassaolon aikana.
Jarvisilla ei ole varsinaisia supervoimia. Hän on kuitenkin palvellut useita vuosia RAF:ssa, jona aikana hän harrasti aktiivisesti nyrkkeilyä pitäen mestaruutta tappioitta itsellään kahden vuoden ajan.
Ultimate Marvel -universumissa Jarvis on avoimesti homoseksuaali ja palvelee ennen kaikkea Tony Starkin henkilökohtaisena hovimestarina. Tämä versio Jarvisista on myös huomattavasti paljon ivallisempi työnantajaansa kohtaan.
Marvel Cinematic Universessa, alkaen elokuvasta "Iron Man", esiintyy hienostunut tekoäly J.A.R.V.I.S. (lyhenne nimestä Just A Really Very Intelligent System), jonka ääninäyttelijänä elokuvassa toimi Paul Bettany. Tony Stark suunnitteli J.A.R.V.I.S.:n perustumaan edesmenneeseen palvelijaansa, Edwin Jarvisiin. J.A.R.V.I.S. huolehti aluksi vain kaikista Starkin kartanon kotiaskareista, mutta Starkin rakennettua Rautamiehen haarniskajärjestelmänsä hän lataa J.A.R.V.I.S.:n siihen auttamaan häntä.
J.A.R.V.I.S.:n esiintymisen johdosta elokuvissa, häntä on käytetty myös sarjakuvissa sekä animaatiosarjoissa.
BakeSale
Bakesale on verkkokauppaohjelmisto, joka käyttää MVC-ohjelmistoarkkitehtuuriin perustuvaa CakePHP-ohjelmistokehystä ja jQuery- JavaScript-kirjastoa.
BakeSale on avointa lähdekoodia ja sitä levitetään MIT-lisenssin alla.
BakeSale tarvitsee Apachen, PHP:n ja MySQL:n toimiakseen.
Sten Söderström
Sten Håkansson Söderström (21. syyskuuta 1948 Kotka – 6. syyskuuta 1996 Vaasa) oli suomalainen vasemmistopoliitikko. Hän edusti kansanedustajana Suomen kansan demokraattisen liittoa (1979–1986) ja Demokraattista vaihtoehtoa (1986–1987). Söderström oli ammatiltaan lääkäri ja hän toimi aktiivisesti Lääkärin sosiaalinen vastuu -järjestössä sekä Sosialistisessa terveysrintamassa. Söderström oli myös kunnanvaltuutettu Mustasaarella ja presidentin valitsijamies 1982.
Sten Söderström liittyi Suomen kommunistiseen puolueeseen vuonna 1975. ssä toiminut Söderström valittiin kansanedustajaksi Vaasan läänin vaalipiiristä vaaleissa 1979. Söderströmiä tuki etenkin SKP:n oppositio eli niin sanotut taistolaiset. Vuoden 1981 edustajakokouksessa hänet valittiin SKP:n keskuskomitean varajäseneksi ja myöhemmin jäseneksi. SKP:n hajaannuttua 1980-luvun puolivälissä Söderström siirtyi Suomen kommunistisen puolueen (yhtenäisyys) ja Devan riveihin. Vuonna 1986 hänet valittiin 1986 SKPy:tä edeltäneen ”SKP:n järjestöjen” keskuskomiteaan.
Vuonna 1980 Söderströmin tukiryhmä alkoi julkaista Työväen Pohjanmaa -lehteä. Söderström oli myös taistolaisten (vuonna 1988 lopettaneen) Arbetartidningen Enhet -lehden viimeinen päätoimittaja.
Sten ”Stena” Söderström kuoli hirvikolarissa syyskuussa 1996.
Dog Logan
Dog Logan on kuvitteellinen sarjakuvahahmo Marvel Comicsin "Origin"-sarjassa, joka kertoo Wolverinen varhaisista vaiheista.
Dog Logan työskenteli isänsä, Thomas Loganin, kanssa Howlettin maatilalla 1800-luvun lopulla Albertassa, Kanadassa. Dog oli nuorena James Howlettin, tulevan Wolverinen, ja Rosen, maatilalla työskennelleen orvon, hyvä ystävä. Dog kerran jopa pelasti hukkuvan Jamesin joesta. Thomas, jolla oli ongelmia alkoholin kanssa, hakkasi poikaansa kieltäen tätä viettämästä aikaa ylemmän luokan kanssa ja lopulta Dogin maailmankuva vääristyikin.
Teini-iässä Dog oli julma ja sadistinen yrittäen jopa lähennellä Rosea. James sattumalta todisti Dogin teot ja kertoi tästä isälleen. Kostona Dog tappoi Jamesin koiran, minkä johdosta Dog sekä hänen isänsä karkotettiin tilalta. Vihoissaan Thomas palasi Dogin kanssa aseistettuna. Thomas päätyi ampunaan Jamesin isän, Johnin, minkä James näki. Surullisena ja vihaisena James hyökkäsi Thomasin ja Dogin kimppuun juuri kasvaneilla kynsillään. Hän viilsi Dogin kasvoja ja tappoi Thomasin. Tämän jälkeen hän pakeni Rosen kanssa tilalta.
Dog makasi maassa pidellen kasvojaan ja näki Johnin puolison, Elizabethin, ampuvan itsensä. Niin Dogista tuli tapauksen ainoa todistaja poliisien saapuessa ja hän kertoi Rosen tappaneen kaikki.
Vuosia myöhemmin Jamesin kuoleva isoisä palkkasi Dogin etsimään Jamesin ja tuomaan luokseen. Dog suostui, mutta tarkoituksenaan tappaa James. Dog oli kasvanut suureksi ja oli todella vahva.
Dog löysi Jamesin kaivoskaupungista ja saapui todistamaan Jamesin häkkiottelua toista työntekijää, Cookie Malonea, vastaan, joka myös vihasi Jamesia. Dog antoi Cookielle nyrkkiraudat, mutta tämä hävisi silti Jamesille ja Dog hyökkäsi itse Jamesin kimppuun. Dog väitti olevansa Jamesin isän tappaja, vaikka oikea tappaja oli hänen isänsä Thomas. Hän siis joko valehteli tai oli menettänyt muistinsa. James onnistui voittamaan Dogin, mutta ollessaan iskemässä tätä kynsillään, Rose astui hänen eteensä tarkoituksenaan estää Jamesia. James kuitenkin iski kynnet vahingossa Roseen, joka kuoli. Tämän jälkeen James pakeni metsään jättäen Dogin jälkeensä.
Jotkut lukijat uskovat, että Thomas Loganilla olisi ollut suhde Elizabeth Howlettin kanssa ja he olisivat saaneet lapsen, James Howlettin. Tämä selittäisi huomattavan yhdennäköisyyden Thomasin ja aikuisen Jamesin välillä. Tämä myös tekisi Dogista Jamesin velipuolen ja tästä syystä Dog saattaisi olla mutantti omaten Jamesin kykyjä, kuten paranemiskyvyn.
Tätä ajatusta on myös jatkettu siihen, että Dog olisi Sapelihammas, Wolverinen tuleva vihollinen. Tämä perustuu Dogin ulkonäköön, joka muistuttaa huomattavasti Sapelihammasta, ja siihen, että Dogilla saattaisi olla paranemiskyky. Paul Jenkins on sanonut, ettei tarkoittanut Dogin olevan Sapelihammas, mutta hän jätti tuleville kirjoittajille mahdollisuuden päättää tästä.
Roland (ritari)
Roland (Hruodlandus) on Rolandin laulun keskushahmo ja sankari.
Rolandin laulussa kerrotaan Kaarle Suuren sodasta Espanjan ”saraseeneja” vastaan ja Pyreneillä tapahtuvasta väijytyksestä, jossa Roland kuolee. Eepoksessa saraseenit hyökkäävät Roncevauxin laaksossa frankkien armeijan jälkijoukkojen kimppuun, joita Roland komentaa. Roland haavoittuu kahakassa kuolettavasti ja puhaltaa torveensa Olifantiin kutsuakseen apua. Torven ääni on niin kimeä, että se surmaa lintuja taivalla ja saa saraseenit vetäytymään sekasorron vallassa. Torvi kuitenkin halkeaa kahtia ja Roland kuolee uskollisen palvelijansa käsivarsille ennen kuin Kaarle Suuri ehtii paikalle.
Tarinat Rolandista olivat keskiajalla hyvin suosittuja, ja esimerkiksi monissa Saksan kaupungeissa on niin sanottu "Rolandin pylväs", Rolandia esittävä suurikokoinen veistos. Rolandia esittävillä veistoksilla on käsissään miekka ja kilpi tuomiovallan vertauskuvina.
Legendan taustalla on todellinen taistelu, joka käytiin vuonna 778. Siinä baskit tuhosivat Espanjan sotaretkeltä vetäytyvän Kaarle Suuren armeijan jälkijoukon. Grimbergin Kansojen historian mukaan Rolandin laulun taustalla ollut taistelu oli suhteellisen vähäpätöinen kahakka, jossa baskit, eikä suinkaan maurit, hyökkäsivät Espanjasta vetäytyneen Kaarle Suuren armeijan jälkijoukkoon tuhoten sen. Rolandin esikuva oli suhteellisen vähämerkityksinen ruhtinas, joten laulu suuresti liioittelee sekä henkilön että tapahtuman merkitystä.
Kristilliset hyveet
Kristillisiä hyveitä on perinteisesti ajateltu olevan yhteensä seitsemän, joista kolme ns. teologista hyvettä on mainittu Uudessa testamentissa Paavalin ensimmäisessä korinttolaiskirjeessä (1. Kor. 13:13) ja ne ovat:Neljä ns. kardinaalihyvettä ovat oikeamielisyys, viisaus, rohkeus ja kohtuullisuus. Nämä perustuvat Platonin hyveoppiin ja ne omaksuttiin osaksi kristillistä teologiaa uusplatonismin välityksellä.
Kristinuskon mukaan on kahdentyylisiä paheita. Toiset ovat peräisin ihmisten ruumiillisesta rakenteesta, kuten kieroutuneen aistit (himo) ja toiset epäjumalien palvonnasta. Ensin mainitut ovat vähemmän merkittäviä kuin jälkimmäiset, vaikkakin syntisiä. Hengellisiä paheita ovat muun muassa jumalanpilkka (uskon väärinkäyttö), epätoivo (toivon väärinkäyttö), uskosta luopuminen, hurskauden käyttämättömyys ja välinpitämättömyys.
Keskiajan katolisen kirkon teologiassa ns. seitsemän kuolemansyntiä olivat seitsemän kristillisen hyveen vastakohtia. Näitä paheita olivat ylpeys, kateus, ahneus, viha, mässäily, himo ja valheellisuus. Seitsemän kuolemansyntiä ovat usein olleet kiinnostava aihe myös taiteessa, erityisesti kirjallisuudessa ja elokuvissa.
Delokalisaatio
Delokalisaatio on kvanttimekaniikan käsite, jolla kemiassa tarkoitetaan ilmiötä, jossa elektronin ei voida sanoa kuuluvan mihinkään tiettyyn sidokseen tai atomiin vaan se on molekyyliorbitaalilla, joka kattaa useamman peräkkäisen atomin. Kemiassa tällä on se merkitys, että sidosryhmä, jossa on delokalisoitunut elektroni, on paljon vakaampi kuin sidokset yksinään. Siksi yhdisteet, joissa on delokalisoituneita elektroneja, ovat vakaampia, ja niiden muodostuminen on entropian ja energian kannalta suotuisaa. Esimerkiksi aromaattinen yhdiste sisältää renkaan, jossa elektronit ovat delokalisoituneet, ja siksi rengas reagoi huonosti.
Elektronien delokalisaatiota bentseenirenkaassa voidaan korostaa piirtämällä vuorottelevien yksöis- ja kaksoissidosten sijaan yhtenäinen viiva kuten viereisessä kuvassa.
Delokalisoituneiden elektronien olemassaoloa voidaan havainnollistaa myös resonanssimuotojen avulla. Todellisuudessa resonanssimuodot edustavat ääripäitä, joiden välillä elektronitiheys voi vaihdella. Keskimääräinen elektronitiheys riippuu atomien elektronegatiivisuuksista.
Delokalisoituneet elektronit näkyvät ultravioletti-, ja näkyvän valon alueella, koska ne absorboivat useita sähkömagneettisen säteilyn aallonpituuksia. Orgaanisten väriaineiden kuten erilaisten musteiden väri perustuu siihen.
Ritva Arvelo
Ritva Helinä Arvelo (11. maaliskuuta 1921 Helsinki – 26. lokakuuta 2013 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, elokuva- ja teatteriohjaaja, käsikirjoittaja ja nykytanssin uranuurtajia.
Arvelo osallistui Suomen teatterikoulun ensimmäiselle kurssille vuonna 1943 ja valmistui myös romaanisen filologian maisteriksi Helsingin yliopistosta. 1940-luvulla hän toimi tanssijana Maggie Gripenbergin kansainvälisiä palkintoja saaneessa valioryhmässä ja työskenteli helsinkiläisten muotisalonkien mannekiinina.
Arvelo näytteli Kansallisteatterissa sekä teki useita ansiokkaita rooleja elokuvissa, kuten "Radio tekee murron" (1951) ja sen jatko-osassa "Radio tulee hulluksi" (1952) sekä "Suopursu kukkii" (1947), "Kilroy sen teki" (1948), "Kultamitalivaimo" (1947) ja "Kesäkapina" (1970). Hän toimi myös ohjaajana Helsingin Kansanteatteri-Työväenteatterissa ja Intimiteatterissa, oli perustamassa yhdessä Raija Riikkalan kanssa 1961 Praesens-tanssiryhmää ja toimi sen johdossa. Vuonna 1968 Arvelo julkaisi pamfletin "Teatterimme umpihaude" (Kansankulttuuri 1968). Hänen ohjaustöitään Kansanteatterissa olivat moderni eurooppalainen draama sekä suomennetut versiot amerikkalaisesta musikaalista. Lisäksi hän suomensi ranskalaisia näytelmiä.
1980-luvulla Arvelo jatkoi näyttelemistä muun muassa Anssi Mänttärin elokuvissa "Rakkauselokuva" (1984) ja "Näkemiin, hyvästi" (1986). Hänellä oli myös pieni rooli Lauri Törhösen elokuvassa "Palava enkeli" (1984). Henkilökohtaisista syistä hän vetäytyi viihdealalta ja julkisuudesta kokonaan 1980-luvun puolivälissä.
Vuonna 1961 Arvelo ohjasi Maria Jotuniin samannimiseen näytelmään perustuvan elokuvan "Kultainen vasikka" ja oli näin neljäs Suomen elokuvahistorian naiselokuvaohjaaja. Edelliset olivat olleet Glory Leppänen ("Onnenpotku", 1936), Ansa Ikonen ("Nainen on valttia", 1944) ja Kyllikki Forssell ("Kolmiapila", 1953). Kullakin ohjaajalla, kuten Arvelollakin, elokuva jäi heidän ainoaksi ohjauksekseen. "Kultainen vasikka" on hyvin aikaa kestänyt tragikoominen tarina keinottelusta ja rahanhimosta. Tapahtumat sijoittuvat ensimmäisen maailmansodan aikaiseen Suomeen.
Arvelo toimi myös käsikirjoittajana Matti Kassilan elokuvissa "Syntipukki" (1957) ja "Kuriton sukupolvi" (1957), jossa hän vastasi elokuvan dialogista. Hän käsikirjoitti myös ohjaamansa "Kultainen vasikka" -elokuvan. Matti Kassilan muistelmateoksen "Mustaa ja valkoista" mukaan hän kirjoitti 1940-luvun lopulla Arvelon kanssa yhdessä "Heppu"-nimisen käsikirjoituksen. Elokuvaa ei kuitenkaan toteutettu.
Arvelo oli naimisissa ensin näyttelijä Matti Oraviston ja myöhemmin näyttelijä Heikki Savolaisen kanssa. Hänellä oli liitosta Oraviston kanssa kaksi lasta: Meri (12.4.1949–19.8.1980) ja Hannu (s. 1951). Meri Oravisto näytteli elokuvassa "Pilvilinna" vuonna 1970.
Ritva Arvelon isä oli varatuomari Armas Pietari Arvelo (ent. "Achrén", 1886–1966), joka toimi vankeinhoitolaitoksen ylijohtajana vuosina 1920–1945. Äiti Lempi Arvelo oli teatterin ystävä.
Ferroseeni
Ferroseeni eli bis(syklopentadienyyli)rauta(II) (Fe(CH)) on vakaa, neutraali kemiallinen yhdiste, joka on kahden aromaattisen syklopentadienyyli-anionin ja yhden rauta(II)-atomin metallikompleksi. Se on vaaleanoranssi kiinteä aine, joka liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten bentseeniin, muttei veteen. Ferroseeni on tyypillinen metalloseeni eli aine, jossa kahden syklopentadieenin välissä on kaksiarvoinen metalli-ioni. Tällaista rakennetta nimitetään sandwich-rakenteeksi
Syklopentadienyyli on viisihiilinen rengas, joka on syklopentadieenistä johdettu anioni ja jossa on muodollisesti kaksi kaksoissidosta. Se on kuitenkin aromaattinen yhdiste, ts. kaksoissidos-, eli π-elektronit jaetaan koko renkaan yli yhdelle yhteiselle orbitaalille. Metalloseeneissa koko syklopentadienyylirenkaan aromaattinen orbitaali sitoutuu metalli-ioniin. Metalli-ioniin sitoutuu siis viisi atomia, jolloin yhdistettä kutsutaan η-yhdisteeksi (η lausutaan "pentahapto").
Ferroseeni reagoi aromaattiselle yhdisteelle tyypillisellä tavalla, eli aromaattisella substituutiolla, ei kuten karbanioni tai dieeni (alkeeni). Siitä on helppo valmistaa johdannaisia.
Ferroseenia valmistetaan 300 °C:n lämpötilassa syklopentadieenin ja raudan välisellä reaktiolla.
Ferroseenilla itsellään on vähän käyttötarkoituksia. Ferroseeniä voidaan käyttää tetraetyylilyijyn korvikkeena vanhoihin autoihin, jotka on suunniteltu lyijybensiiniä varten. Ferroseenista on kuitenkin helppo valmistaa johdannaisia. Lääkekemiassa on havaittu, että tamoksifeenin ferroseenijohdannainen on solumyrkky, jota voidaan käyttää syövän hoitoon. Ferrosenyylifosfiineja käytetään metallikatalyytin ligandina; näitä katalyyttejä käytetään lääkkeiden ja maatalouskemikaalien valmistuksessa.
Ferroseenin moolimassa on 186,03 g/mol ja CAS-numero 102-54-5. Aineesta käytetään myös nimiä "rautadisyklopentadienyyli" ja "rautadi-2,4-syklopentadien-1-yyli".
Wake Me Up When September Ends
Wake Me Up When September Ends on punk-rock-yhtye Green Dayn kappale American Idiot -albumilta. Kappaleen kirjoitti yhtyeen laulaja/kitaristi Billie Joe Armstrong. Billie Joe on haastattelussa sanonut, että kappale on sävelletty hänen isänsä muistolle. Billie Joe oli tällöin vain 10-vuotias. Laulaessaan tämän laulun Billie Joe on monesti itkenyt.
Kappaleen musiikkivideo ottaa kantaa Irakin sotaan kertoen tarinan pariskunnasta, jota näyttelevät Evan Rachel Wood ja Jamie Bell.
Euroopan nuoret sosialistit
YES – Euroopan Sosialidemokraattiset Nuoret () on Euroopan unionin puitteissa toimiva sosialististen ja sosiaalidemokraattisten nuorten järjestö.
YES on Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen (PES) nuorisojärjestö. Se on IUSY:n (International Union of Socialist Youth) sisarjärjestö. ja Euroopan Parlamentin Sosialistien ja Demokraattien ryhmän virallinen nuorisojärjestö. Järjestön toimisto sijaitsee Brysselissä.
Järjestön puheenjohtajana toimii nykyisin Joao Albuquerque (Juventude Socialista, Portugali) ja pääsihteerinä Tuulia Pitkänen (Sosialidemokraattiset Nuoret, Suomi).
YES perustettiin Haagissa marraskuussa vuonna 1992. Se oli tuolloin englanninkieliseltä nimeltään ”European Community Organisation of Socialist Youth” ja siitä käytettiin aina vuoteen 2013 asti lyhennettä ECOSY. Järjestön nimi on nykyään Young European Socialists ja siitä käytetään lyhennettä YES.
Ennen vuonna 1992 eurooppalaisten nuorten sosialistien toiminta oli järjestetty IUSY:n Eurooppa-komitean puitteissa. YES:n organisaation perustaminen ei suinkaan tapahtunut vastustuksetta, sillä Ranskan, Itävallan, Saksan ja Ruotsin nuorisojärjestöt esittivät luotavaksi järjestöä, jonka tarkoituksena ei olisi ollut vain EU:n jäsenmaiden nuorten sosialistien yhteenliittymä, vaan se olisi koonnut yhteen kaikkien Euroopan maiden sosialistiset nuoret. TarkkailijajäsenetEnnen vuotta 1997 YES:n puheenjohtajuus vaihtui EU:n puheenjohtajuuden mukaisessa kiertävässä järjestyksessä, mutta vuodesta 1997 lähtien järjestöllä on ollut erikseen valittu puheenjohtaja. Puheenjohtajina ovat toimineet:
Ladvo-Venka
Ladvo-Venka on Naantalin 9. kaupunginosa noin 6 km kaupungin keskustasta koilliseen. Kaupunginosassa on 70 asukasta (2005), ja se on siten väkiluvultaan Naantalin pienimpiä. Ladvo-Venka on Naantalin pohjoisin kaupunginosa ja se sijaitsee Maskun ja Raision rajalla. Naapurikaupunginosia Naantalin puolella ovat Murikko ja Soininen.
Vengassa sijaitsee vuonna 2006 avattu 27-reikäinen golfkeskus Aurinko Golf, jossa pelattiin vuonna 2008 30 000 kierrosta. Sen alue on 93 hehtaarin suuruinen josta kaksi kolmasosaa on vaihtelevaa kallio sekä mäntymetsä maisemaa ja korkeuserot omaavaa maastoa. Loput alueesta on kumpuilevaa viljely- ja laidunmaata. Alueella on runsaasti omenpuita ja paikalla sijaitsikin ennen Vengan tila.
Vengan lounaisosaan aletaan rakentamaan vuoden 2010 aikana Aurinkoportti nimiselle uudelle omakotitaloalueelle 24 kivitaloa. Alueelle rakennetaan tieyhteys Maskuntien–Immasentien kiertoliittymästä.
Isosuo on Ladvo-Vengan pohjoispuolella sijaitseva alue jossa toimii Naantalin, Raision ja Maskun kuntien rajalla Isosuon jäteasema entinen kaatopaikka, Naantalin puolella Fortum Oy:n tuhkankaatopaikka (Härkäsuon kaatopaikka) ja Naantalin kaupungin puhtaiden ylijäämämassojen läjitysalue eli maankaatopaikka. Alueen koillispuolella on Maskun kunnan pieni teollisuusalue. Isosuota ympäröivät alueet ovat pääasiassa maa- ja metsätalouskäytössä.
Naantalin maankaatopaikka (Isosuon maankaatopaikka) otettiin käyttöön vuonna 1989. Sen pinta-ala on neljä hehtaaria ja sinne läjitetään rakennustyömaiden kaivuumassoja ja kiviainetta Naantalin alueelta, 5 000–10 000 m³ vuodessa. Maankaatopaikka kykenee vastaanottamaan maa-ainesta arviolta vuoteen 2020 saakka.
Isosuon alueen pintavedet purkautuvat Vaarjoen kautta mereen.
Luikkio
Luikkio on Naantalin 7. kaupunginosa noin 3 km kaupungin keskustasta pohjoiseen. Kaupunginosassa on 564 asukasta (2005), ja se saa nimensä sijainnistaan Luikkion­vuoren kupeessa. Luikkio sijaitsee meren rannalla, ja sen naapurikaupunginosia ovat Ruona-Pirttiluoto, Taimo ja Soininen.
Luikkio on omakotitalovaltainen asuinalue Luikkionlahden rannalla. Taimon koulu sijaitsee nimestään huolimatta Luikkion kaupunginosassa.
Tiikerikissa
Tiikerikissa eli orisilla tai onsilla ("Leopardus tigrinus", myös "Oncifelis tigrinus" tai "Felis tigrina") on kissaeläin ja läheistä sukua oselotille ja pitkähäntäkissalle.
Sen asuinalueita ovat Keski- ja Etelä-Amerikan trooppiset sademetsät. Tiikerikissa on yöeläin ja saalistaa jyrsijöitä ja lintuja. Tiikerikissan pituus on noin 40–50 cm, lisäksi häntä 40 cm. Vaikka mitat ovat suuremmat kuin tavallisella kotikissalla, tiikerikissa painaa vähemmän, 2–3 kg. Pienestä koostaan huolimatta kissa on hyvin aggressiivinen, erityisesti uros. Tiikerikissa kuuluu uhanalaisuusluokituksessa vaarantuneisiin lajeihin. Sitä metsästetään sen kauniin turkin tähden.
Pennut syntyvät helmi–huhtikuussa. Tiineysaika on 74–76 vuorokautta, ja emo synnyttää tavallisesti 1–3 pentua. Kaikki hampaat puhkeavat yhtä aikaa. Pennun silmät avautuvat, kun se on 17 päivän ikäinen, ja se alkaa syödä kiinteää ravintoa 55 päivän ikäisenä.