hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Keskustori
Keskustori on Tampereen keskustassa, Hämeenkadun varrella sijaitseva torialue. Keskustori sijaitsee Tammerkosken länsirannalla, ja sen lähistöllä on monia Tampereen tärkeitä rakennuksia. Keskustorin laidalla sijaitsevat muun muassa Raatihuone, Vanha kirkko ja Tampereen Teatteri. Torista käytettiin nimeä "Kauppatori" vuoteen 1936 asti. Tori on Tampereen keskeinen tapahtumapaikka: siellä pidetään konsertteja, markkinoita ja poliittisia tilaisuuksia. Keskustori on myös tärkeä joukkoliikenteen solmukohta, ja Tampereen keskusta rakentuu sen ympärille.
Tampereen vuoden 1822 asemakaavaluonnoksessa nykyinen Keskustori esiintyi nimellä Suurtori, rinnakkaisniminä olivat käytössä Isotori ja Kauppatori. Vuodelta 1830 peräisin olevissa palovakuutuskirjoissa toria kutsuttiin myös Kirkkotoriksi. Nykyinen nimi tuli käyttöön 1930-luvulla toteutetussa suuressa kadunnimiuudistuksessa. Uutta nimeä perusteltiin sillä, ettei torilla enää käyty kauppaa samalla tavoin kuin aikaisemmin. Näin ollen torin nimeämisperusteena on ainoastaan sen keskeinen sijainti. Linja-autoliikenteen alkuaikoina 1920-luvulla silloinen Kauppatori oli paikallisliikenteen lisäksi kaikkien Tampereelta maaseudulle ja muihin kaupunkeihin suuntautuneiden linjojen lähtöpaikka. Vuonna 1929 tori jäi ainoastaan paikallisliikenteen linja-autojen käyttöön, kun kaukolinjat siirtyivät kahdelle erilliselle kaukolinja-autoasemalle ydinkeskustan ulkopuolelle ja tämän välivaiheen jälkeen vuonna 1938 nykyiselle linja-autoasemalle.
Veliče Šumulikoski
Veliče Šumulikoski () (s. 24. huhtikuuta 1981 Struga, Jugoslavia) on makedonialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hänen nykyinen seuransa on englantilainen Ipswich. Aiemmin hän on edustanut FK Karaorman-Strugaa, FK Pelisteriä, slovenialaista NK Publikumia, tšekkiläistä 1. FC Synotia, pietarilaista Zenitiä ja turkkilaista Bursasporia. Makedonian maajoukkueessa hän on pelannut 44 ottelua, joissa on tehnyt yhden maalin.
Tallipiha
Tallipiha on entinen ratsuhevosten ja vaunujen toimipaikaksi rakennettu puutalomiljöö, joka sijaitsee Tampereella entisellä Finlaysonin tehdasalueella osoitteessa Kuninkaankatu 4. Nykyisin se toimii ympärivuotisena ostos- ja tapahtumapaikkana.
Tallipiha rakennettiin 1800-luvulla. Sen rakennukset ovat runsaasti koristeltuja edustaen 1800-luvun loppuvaiheen kansallisromantiikkaa sekä venäläis-karjalaista arkkitehtuuria. Tallipihalla sijaitsivat Nottbeckin suvun hevostallit, ja lisäksi siellä oli talousrakennuksia ja palvelusväen, kuten hevosten hoitajien ja kuskien, asuntoja. Korttelista tuli tehtaan kuorma-ajureiden tukikohta 1900-luvun alkuvuosina, kun Nottbeckit eivät enää asuneet viereisessä Finlaysonin palatsissa. Tällöin tallipihaa alettiin kutsua Ajurikortteliksi. Tallipihan rakennuksissa asuttiin 1960-luvulle saakka. Alue pääsi pahasti rappeutumaan ennen kuin kaupunki lunasti sen vuonna 1995. Tallipiha kunnostettiin 1990-luvun lopussa matkailukohteeksi.
Makedonian 1. liiga
Makedonian 1. liiga () on Makedonian jalkapallon pääsarja. Sarjaa on pelattu vuodesta 1991 lähtien. Sarjaan osallistuu 12 joukkuetta, jotka pelaavat keskenään kolminkertaisen sarjan. Sarjan voittaja etenee Mestarien liigan karsintoihin ja toiseksi sijoittunut UEFA Cupin karsintoihin. Kaksi viimeistä joukkuetta putoavat 2. liigaan.
Liigaan kuuluneet joukkueet:
18 Tracks
18 Tracks on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Bruce Springsteenin kolmas "virallinen" kokoelma-albumi, ja toinen singlekokoelma. Se julkaistiin 13. huhtikuuta 1999. Kolmea lukuun ottamatta kaikki kappaleet on julkaistu aiemmin Springsteenin Tracks -kokoelma-boxilla.
Emanuel Ax
Emanuel Ax (s. 8. kesäkuuta 1949, Lvov, Neuvostoliitto) on yhdysvaltalainen pianisti.
Ax syntyi Ukrainassa holokaustista selvinneiden Joachimin ja Hellen Axin poikana. Hän aloitti pianonsoiton 6-vuotiaana, muutti 8-vuotiaana Varsovaan ja kahden vuoden kuluttua Winnipegiin. Hän asettui vuonna 1961 New Yorkiin ja opiskeli Juilliard School of Musicissa. Hän valmistui Columbian yliopistosta vuonna 1970 ja on ollut jo pitkään Yhdysvaltain kansalainen.
Ax on moninkertainen Grammy-palkittu. Hän on tullut tunnetuksi sekä tuoreen että vanhemman taidemusiikin tulkitsijana ja kantaesittänyt muiden muassa John Adamsin, Christopher Rousen ja Bright Shengin töitä.
Ax on esiintynyt usein duona Yo-Yo Man kanssa. Hän soitti myös kvartetissa Isaac Sternin, Jaime Laredon ja Yo-Yo Man kanssa ennen Sternin kuolemaa vuonna 2001. Ax asuu yhä New Yorkissa puolisonsa Yoko Nozakin kanssa. Parilla on yhdessä lapset Joseph ja Sarah.
Unleashed: Hits and Rarities
Unleashed: Hits and Rarities on australialaisen poplaulaja Dannii Minoguen kolmas kokoelmalevy. Se julkaistiin 5. marraskuuta 2007.
Saha (täsmennyssivu)
Saha on:
Saha-nimisiä henkilöitä:
Christopher Rouse
Christopher Rouse (s. 15. helmikuuta 1949, Baltimore) on yhdysvaltalainen säveltäjä.
Rouse valmistui Oberlin Conservatory of Musicista vuonna 1971 ja opiskeli myöhemmin Karel Husan johdolla Cornellin yliopistolla. Hän sai lisäksi yksityistä opetusta George Crumbilta. Hän on itse opettanut vuosina 1978–1981 Michiganin yliopistolla, vuosina 1981–2002 Eastman School of Musicissa ja vuodesta 1997 Juilliard School of Musicissa.
Vuonna 2002 Yhdysvaltain Taiteiden ja kirjallisuuden akatemiaan valitun Rousen tunnetuimpia oppilaita ovat Michael Torke ja Kevin Puts. Hänelle myönnettiin vuonna 1993 musiikin Pulitzer-palkinto pasuunakonsertosta, ja hänet on palkittu myös Grammylla.
Rouse on tullut tunnetuksi taidokkaasta orkestraatiostaan ja varsinkin lyömäsoitinten käsittelystä. Hänen tuotantonsa on monipuolinen, ja siihen kuuluu muun muassa kamarimusiikkia, soolokappaleita sellolle, pianolle ja huilulle, konserttoja, kaksi sinfoniaa, kuoromusiikkia, konsertto orkesterille, "Rapture" (orkesteriteos, 2000) ja baletti "Friandises" (2005). Usein teoksissa on vaikutteita myöhäisromantiikasta.
Nymphenburgin linna
Nymphenburgin linna () on barokin tyylisuuntaa edustava palatsi Baijerin pääkaupungissa Münchenissä, Saksassa. Linna oli aikoinaan Baijerin hallitsijoiden kesäresidenssi.
Palatsin rakennuttivat Baijerin vaaliruhtinas Ferdinand Maria ja tämän puoliso Savoijin Henriette Adelheid poikansa Maksimilian II Emanuelin syntymisen kunniaksi. Linnan suunnitteluvastuun he antoivat italialaiselle arkkitehdille Agostino Barellille vuonna 1664. Keskuspaviljonki valmistui vuonna 1675.
Vuonna 1701 vaaliruhtinas Maksimilian II Emanuel käynnisti linnan järjestelmälliset laajennustyöt. Kaksi uutta paviljonkia rakennettiin Barellin luoman linnan etelä- ja pohjoispuolelle. Suunnittelusta vastasivat sveitsiläiset arkkitehdit Enrico Zucalli ja Giovanni Antonio Viscardi. Myöhemmin linnan eteläosaa laajennettiin lisää ja siitä muodostettiin hovitallit. Pohjoiseen rakennettiin tasapainon vuoksi orangeria eli sitruspuiden talvehtimiseen tarkoitettu rakennus. Maksimilian II Emanuelin pojan Kaarle Albertin (myöhempi Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Kaarle VII) aikana linna-alueelle rakennettiin niin kutsuttu "Schlossrondell".
Heinäkuussa 1741 solmitun Nymphenburgin rauhan myötä Kaarle VII liittoutui Ranskan ja Espanjan kanssa Itävaltaa vastaan. Linna toimi kauan Baijerin hallitsijoiden kesäresidenssinä. Kuningas Maksimilian I Joosef kuoli siellä vuonna 1825, ja kuningas Ludvig II syntyi siellä vuonna 1845.
Nykyisin Nymphenburg on avoinna yleisölle, mutta se on myös edelleen koti Wittelsbachin kuninkaallisen suvun päämiehelle.
1700-luvun hoveissa posliini oli hyvin suosittu materiaali, ja sen valmistustaidossa kilpailtiin. Vuonna 1747 kreivi Sigmund vom Haimhausen, josta myöhemmin tuli Baijerin tiedeakatemian esimies, perusti ensimmäisen baijerilaisen posliinitehtaan Neudeck in der Auhun. Tehdas siirrettiin vuonna 1761 Nymphenburgin linnaan nykyiselle paikalleen. Tehtaan johtoon tuli vuonna 1788 Mathias Flurl, joka käänsi pitkään tappiota tehneen tuotannon painopisteen rokokookoriste-esineistä uusklassismiin ja vuonna 1804 tuhotutti vanhat muotit.
Sara Foster
Sara Foster (s. 5. helmikuuta 1981) on kanadalais-yhdysvaltalainen malli ja näyttelijä. Hän on muusikko David Fosterin tytär.
Foster on vieraillut muun muassa "Entouragessa" ja "Jimmy Kimmel Live!" -talk show’ssa. Hän juonsi vuonna 2000 lyhyen aikaa "Entertainment Tonightista" lohkaistua "ET on MTV" -show’ta. Hänen kansainvälinen läpimurtonsa oli rooli elokuvassa "Big Bounce – huijaus Havaijilla" vuonna 2004.
Foster on esiintynyt myös Backstreet Boysin musiikkivideolla ”Shape of My Heart” ja elokuvassa "Pikku-Enkelit – Vaarallinen tehtävä". Hän oli aiemmin kihloissa näyttelijä Ashley Hamiltonin kanssa ja seurustelee nykyisin saksalaisen tennispelaaja Tommy Haasin kanssa.
Foster sijoittui vuonna 2005 Maxim-lehden ”Hot 100” -listan kymmenennelle sijalle.
Mark Oliver
Mark Oliver (s. 1966) on kanadalainen ääninäyttelijä, joka on tunnetaan muun muassa dubbauksistaan animesarjoissa, kuten Inuyasha ja .
Uransa alkuvaiheessa Oliver esiintyi elokuvissa cameorooleissa ja teki samalla myös televisiosarjoissa cameo-rooleja muun muassa Paluu riemuleirille, L-koodi, Tähtiportti ja Pako. Ääninäyttelijäksi Oliver päätyi heti uransa alkuvaiheessa ja teki aluksi useimmiten dubbauksia Ocean Studios -nimiselle yhtiölle. Nykyisin hän on kuitenkin saanut enemmän alkuperäisiä äänirooleja, joista kenties merkittävin on ollut Krypto the Superdog -animaatiossa, jossa Oliver toimi pääkonnan Mechanikatin äänenä. Samalla Oliver on lainannut ääntään useihin videopeleihin, kuten Homeworld 2, CSI: Miami, ja Mobile Suit Gundam: Encounters in Space.
Christian d’Oriola
Christian d'Oriola (3. lokakuuta 1928 - 29. lokakuuta 2007) oli ranskalainen miekkailija ja olympiavoittaja. Hän on kaikkien aikojen menestyneimpiä florettimiekkailijoita.
Vasenkätinen Christian d'Oriola voitti ensimmäisen florettimiekkailun maailmanmestaruutensa jo 18-vuotiaana Lissabonissa 1947. Seuraavana vuonna Lontoon olympialaisissa hän voitti floretin joukkuekilpailussa kultaa ja sai henkilökohtaisessa kilpailussa hopeaa maanmiehensä Jehan Buhanin jälkeen. Toisen henkilökohtaisen maailmanmestaruutensa hän voitti Kairossa 1949.
Helsingin 1952 olympialaisissa d'Oriola voitti kultaa sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että joukkuekilpailussa. Jälkimmäisessä hän voitti ratkaisuottelussa hopealle sijoittunutta Italiaa vastaan vastustajansa pistein 5–0, 5–0, 5–1 ja 5–2. Henkilökohtaisen maailmanmestaruuden hän voitti Brysselissä 1953 ja Luxemburgissa 1954. Melbournen 1956 olympialaisissa hän voitti toisen henkilökohtaisen olympiakultamitalinsa, mutta joukkuekilpailun ratkaisuottelussa Ranska hävisi Italialle vaikka d'Oriola voitti jälleen kaikki omat ottelunsa.
Vielä Rooman 1960 olympialaisissa d'Oriola sijoittui joukkuekilpailussa viidenneksi ja henkilökohtaisessa kilpailussa kahdeksanneksi.
Gummersbach
Gummersbach on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa, läntisessä Saksassa. Se kuuluu Kölnin hallintopiiriin ja on Oberbergischer Kreis -piirikunnan keskuskaupunki. Se sijaitsee noin 50 kilometriä itään Kölnistä.
Varhaisin tunnettu kirjallinen maininta paikkakunnasta on peräisin vuodelta 1109. Tuolloin sen nimi kirjoitettiin muodossa "Gummeresbracht". Kaupunginoikeudet Gummersbach sai kuitenkin vasta vuonna 1857. Vuoden 1892 heinäkuun 27. päivänä kaupungille vahvistettiin sen nykyinen vaakuna. Vuoden 1969 ja 1975 alueuudistusten myötä suuri osa silloisista Gimbornin ja Lieberhausenin kunnista liitettiin Gummersbachiin. Gummersbachiin liitettiin myös pienempiä osia Wiehlistä ja Marienheidesta.
Dziga Vertov
Dziga Vertov (, syntyjään David Abelevitš Kaufman ; 2. tammikuuta 1896 Białystok, Venäjän keisarikunta – 12. helmikuuta 1954 Moskova, Neuvostoliitto) oli neuvostoliittolainen elokuva- ja uutiskatsausohjaaja. Hänen veljensä Boris Kaufman ja Mihail Kaufman työskentelivät myös elokuva-alalla. Vertov myöhemmin venäläisti etunimensä ja patronyyminsä Denis Arkadevitšiksi.
David Abelevitš Kaufman syntyi juutalaistaustaiseen perheeseen Białystokissa, Puolassa . Kaufman venäläisti juutalaisen nimensä Davidin ja patronyymin Abelevitšin muotoon "Denis Arkadievitš" vuoden 1918 tienoilla.
Kaufman opiskeli Białystokissa musiikkia, kunnes hänen perheensä muutti Moskovaan vuonna 1915 pakoon saksalaisten hyökkäystä. Moskovassa Vertov opiskeli psykoneurologisessa instituutissa, kunnes vuonna 1918 Moskovan elokuvakomiteaan kuuluva Kaufmanin opiskelutoveri Mihail Koltsov kutsui hänet tekemään viikoittaista kinonedeljaa eli neuvostouutiskatsausta. Tällä välin Kaufman muutti nimensä Dziga Vertovksi
Samaan työryhmään kuuluivat Lev Kulesov ja Eduard Tissé, josta tuli myöhemmin Sergei Eisensteinin kuvaaja. He perustivat todellisuuteen vannovien elokuvantekijöiden, kinokkien, ryhmän, joka arvosteli kärkkäästi näytelmäelokuvia, joihin lukeutuivat myös Eisensteinin elokuvat.
Vuosina 1922–1925 Vertov julkaisi yhteensä 23 "Kino-Pravdaa" (Pravda-lehden elokuvallinen vastine) ja 55 numeroa "Elokuvakalenteria" 1923–1925.
Ensimmäinen täysimittainen kinokkidokumenttielokuva, "Elokuvasilmä", valmistui vuonna 1924. Kuvauksia valmisteltiin ennakolta vähän, jotta tapahtumat taltioituisivat mahdollisimman aitoina. Dokumenttielokuvan henkilöt eivät myöskään saaneet huomata olevansa kuvauksen kohteina.
Vuonna 1925 Vertov valmisti uutiskatsauksen Lenin kuoleman yksivuotispäivälle nimeltä "Leniniläinen kinopravda no 21". Seuraavana vuonna Moskovan kaupunginvaltuusto tilasi Vertovilta elokuvan, jossa kuvattaisiin valtuuston aikaansaannoksia positiivisessa valossa. Vaalimainoselokuva "Eteenpäin neuvosto!" valmistui vuonna 1926. "Maailman kuudennes" -elokuvan jälkeen Vertov ajautui erimielisyyksiin Sovkino-studion johtajan kanssa ja sai potkut tammikuussa 1927.
Dziga Vertov siirtyi Ukrainan Vufku-elokuvastudiolle, missä hänen ensimmäinen työnsä oli "Yhdestoista vuosi" (1928). Seuraavana vuonna valmistui "Mies ja elokuvakamera", jonka käsikirjoitusta Vertov oli aloitellut ollessaan Sovkinolla töissä.
Vertovin elokuva, "Kolme laulua Leninistä", valmistui vuonna 1934. Elokuva julkaistiin uudelleen muokattuna vuonna 1938: uutta materiaalia lisättiin ja poliittisesti epäilyttävät henkilöt poistettiin.
Koskipuisto
Koskipuisto on Tampereella, Kyttälän kaupunginosassa, Tammerkosken itärannalla sijaitseva puistoalue. Koskipuistoa vastapäätä Tammerkosken länsirannalla on Kirjastonpuisto – joka tosin käsitetään toisinaan myös osaksi Koskipuiston kokonaisuutta. Tammerkoski rantoineen on yksi Suomen kansallismaisemista.
Ranta merkittiin puistoalueeksi jo kaupunginarkkitehti F. L. Kaloniuksen Kyttälälle vuonna 1886 laatimassa ensimmäisessä asemakaavassa. Puistoa alettiin rakentaa 1890-luvun lopulla samaan aikaan Kyttälän uudisrakentamisen kanssa, ja se valmistui vuosisadan vaihteessa. Puistoalue ulottui myös Hämeenkadun eteläpuolelle, mutta Hatanpään valtatien ja uuden Hämeensillan rakentaminen 1920–1930-luvuilla supistivat eteläosaa merkittävästi. Nykyään Hämeenkadun eteläpuolinen viheralue tunnetaan Verkatehtaanpuistona.
1930-luvulla Koskipuisto uudistui ja laajeni, kun Tammerkoskeen rakennettiin uusi sähkölaitos ja samalla uomaa kavennettiin. Koskelta vapautuneelle alalle rakennettiin muun muassa aiempaa leveämpi rantapromenadi. Vanha rantapenkere sijaitsi likimain puiston nykyisen keskikäytävän paikkeilla.
Vuonna 1971 paljastettiin puistoon pystytetty Aimo Tukiaisen veistos "Virvatulet", joka on omistettu suomalaisille sotilaille. Ennen Tukiaisen veistosta samalla paikalla oli Yrjö Liipolan patsas "Paimenpoika" (1947), joka siirrettiin Verkatehtaanpuistoon.
1990-luvun alulla puiston leikkialue peruskorjattiin ja nimettiin Pikku Kakkosen leikkipuistoksi.
Waiblingen
Waiblingen on kaupunki Baden-Württembergin osavaltiossa, eteläisessä Saksassa. Se kuuluu Stuttgartin hallintopiiriin ja on Rems-Murr-Kreisin piirikunnan keskuskaupunki. Se sijaitsee noin 15 kilometriä koilliseen Stuttgartista ja on osa sen metropolialuetta.
Varhaisin tunnettu maininta Waiblingenistä on peräisin vuodelta 885, jolloin se mainittiin karolingisessa asiakirjassa. Waiblingenille myönnettiin kaupunginoikeudet vuonna 1250. Kolmikymmenvuotisessa sodassa vuonna 1634 kaupunki tuhottiin lähes täysin. Se jälleenrakennettiin sodan jälkeen, ja kaupungin nykyinen vanhakaupunki on peräisin vuosilta 1640–1700.
Waiblingenin asukasluku ylitti 20 000 asukkaan rajapyykin vuoden 1960 tienoilla. 1. joulukuuta vuonna 1971 kaupunkiin liitettiin Beinsteinin kunta ja 1. tammikuuta vuonna 1975 Bittenfeldin, Hegnachin, Hohenackerin ja Neustadtin kunnat.
Jehan Buhan
Jehan Buhan (5. huhtikuuta 1912 – 14. syyskuuta 1999) oli ranskalainen miekkailija ja olympiavoittaja.
Buhan voitti urallaan kolme olympiakultaa florettimiekkailussa. Lontoon 1948 olympialaisissa hän voitti kultaa sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että joukkuekilpailussa. Helsingin 1952 olympialaisissa hän voitti kultaa joukkuekilpailussa ja sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa viidenneksi. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän saavutti kaksi henkilökohtaista mitalia.
Satakunnansilta
Satakunnansilta on Tampereella sijaitseva vanha silta, joka ylittää Tammerkosken Hämeensillan pohjoispuolella. Silta on osa Satakunnankatua ja se on sekä ajoneuvoliikenteen että jalankulkijoiden käytössä.
Satakunnansillan suunnitteli insinööri Karl Snellman. Se rakennettiin vuosina 1897–1900 ja otettiin käyttöön 9. lokakuuta 1900. Silta on 6-aukkoinen kiviholvisilta, jonka jännemitat ovat 17 metriä. Sillan leveys on 11,75 metriä ja sen kokonaispituus on 112,6 metriä.
Ennen Satakunnansillan valmistumista paikalla sijaitsi vuonna 1858 rakennettu Pikkusilta. Se oli kapea, pelkästään kävelyyn tarkoitettu puinen silta. Silta rakennettiin helpottamaan tehtaiden työntekijöiden kulkemista. Se oli kaksiosainen ja kulki Konsulinsaaren kautta. Läntinen osa sillasta alkoi samalta paikalta kuin nykyinen Satakunnansilta ja se laski jyrkkänä Konsulinsaareen. Itäinen osa kulki matalalla lähellä veden pintaa ja sen päätepiste oli lähellä pellavatehdasta. Se oli niin lähellä vettä, että keväisin Tammerkosken tulviessa sillan yli ei päässyt kuivin jaloin. Se oli aikanaan toinen Tammerkosken ylittävä silta. Tuolloin Hämeensillan paikalla ollutta siltaa kutsuttiin Isoksisillaksi.
Vuosien 1870-1900 välillä Tampereen kaupungin pinta-ala kolminkertaistui ja väkiluku kasvoi viisinkertaiseksi. Samalla myös liikennemäärä kasvoi niin paljon, että uuden ajosillan rakentaminen tuli ajankohtaiseksi. Valmistuessaan vuonna 1900 silta peitti alleen suuren osan Konsulisaaren pinta-alasta. Samalla kulku saareen estyi ja saaressa ollut ravintolatoiminta loppui.
Vuonna 2013 sillan kaiteet kunnostettiin alkuperäisen mallin mukaan, ja vuonna 2014 sillan lamput vaihdettiin alkuperäisen mallin mukaisiksi.
Matti Uusivirta
Matti Uusivirta (s. 29. maaliskuuta 1985 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija.
Uusivirta on Espoo Bluesin kasvatti jonka A-juniorien paras pelaaja hän oli kaudella 2003–2004. Ensimmäisen SM-liigaottelunsa (1 ottelu pudotuspeleissä) Uusivirta pelasi kaudella 2003–2004. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Northeastern Universityn yliopistojoukkueeseen. Kaudeksi 2006–2007 Uusivirta palasi Bluesiin, jossa pelasi 19 ottelua, lisäksi hän pelasi vuokralla myös HC Salamoissa 26 ottelua Mestistä.
Uusivirran kausi 2007–2008 jäi SM-liigassa ja Mestiksessä yhteensä vain 11 otteluun selkävammojen takia joista hän pelasi 2 ottelun ajan lainalla HC Salamoissa. Seuraavan kauden 2008–2009 hän aloitti Bluesissa, hän pelasi kauden aikana myös lainalla Mestis-joukkue Kiekko-Vantaassa jonka jälkeen lokakuussa 2008 Uusivirta siirtyi Ilvekseen kaupassa, jossa Sami Sandell siirtyi Bluesiin.
Uusivirta aloitti kauden 2009–2010 Slovakian Extraligan HKm Zvolenissa, mutta palasi Bluesiin marraskuussa 2009. Kaudella 2010–2011 hän pelasi Iso-Britannian pääsarjan EIHL:n Hull Stingrayssa ja seuraavaksi kaudeksi 2011–2012 hän siirtyi Mestiksen Jukureihin.
Bergkamen
Bergkamen on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa, läntisessä Saksassa. Se sijaitsee Ruhrin alueella, noin 15 kilometriä koilliseen Dortmundista ja 15 kilometriä lounaiseen Hammista. Hallinnollisesti kaupunki kuuluu Arnsbergin hallintopiiriin ja Unnan piirikuntaan. Kaupungin asukasluku oli 49 011 vuonna 2011. Sen pinta-ala on 44,8 neliökilometriä.
Kaupunki on jaettu kuuteen eri kaupunginosaan (), Heiliin, Mitteen, Oberadeniin, Overbergeen, Rüntheen ja Weddinghofeniin. Kaupungin pohjoisrajan muodostaa Lippe-joki. Itärajalla kulkee autobahn A1, etelärajalla autobahn A2.
Gene Wolfe
Gene Wolfe (s. 7. toukokuuta 1931) on yhdysvaltalainen tieteis- ja fantasiakirjailija. Hän on voittanut muun muassa kaksi World Fantasy Awardia sekä kaksi Nebula-palkintoa ja ollut moninkertainen Hugo-ehdokas. Hänet on nimetty yhdeksi tieteiskirjallisuuden Grand Mastereista.
Wolfen tunnetuimpiin teoksiin kuuluu romaanisarja "Uuden auringon kirja", jonka neljä osaa ilmestyivät peräkkäisinä vuosina 1980–83. Ensimmäinen osa, "Kiduttajan varjo", ilmestyi suomeksi Gummeruksen julkaisemana vuonna 2012 ja toinen osa, "Sovinnontekijän kynsi" vuonna 2013. Kolmas osa, "Liktorin miekka", ilmestyi suomeksi vuonna 2015.
Annie-gaala 1993
Annie-gaala 1993 oli 21. kertaa järjestetty palkintogaala, jossa Yhdysvaltain ASIFA-Hollywood jakoi vuotuiset Annie-palkinnot vuoden 1993 parhaille animaatioille. Gaala järjestettiin 5. marraskuuta 1993 ATAS Plaza-teatterissa Los Angelesissa, Kaliforniassa.
Pääluokkien ehdokkaat ja voittajat (lihavoituna):
Clifton Karhu
Clifton Karhu (23. marraskuuta 1927 Duluth, Minnesota – 24. maaliskuuta 2007 Kanazawa) oli japaninamerikkalainen kuvataiteilija.
Hän syntyi Duluthissa ja opiskeli Minneapolisissa Yhdysvalloissa, Minnesotan osavaltiossa, ja asui ja työskenteli Japanissa vuodesta 1955. Hän aloitti maalaamalla öljyväreillä ja akvarelleilla, ja 1960-luvulta alkaen hän teki japanilaistyylisiä värillisiä puupiirroksia.
Karhulla oli laaja näyttely Retretissä vuonna 1990. Hänellä oli suomalaissyntyiset vanhemmat.
Jayne Meadows
Jayne Meadows Cotter (27. syyskuuta 1919 Wuchang, Kiina – 26. huhtikuuta 2015 Encino, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Meadows syntyi Wuchangissa, Kiinassa, episkopaaliselle lähestystyöntekijä Francisille ja tämän vaimolle Idalle. Perhe palasi myöhemmin takaisin kotiseuduilleen Connecticutiin.
Meadows esiintyi uransa varhaisessa vaiheessa muiden muassa elokuvissa "Pettävän varjon laulu" (1947) ja "Nainen järvessä" (1947). Hän jatkoi uraansa myöhemmille vuosikymmenille, ja vuonna 1991 hän oli Mitchin äidin äänenä elokuvassa "Kaupunkicowboyt". Suomalaiselokuvassa "Da Capo" (1985) hän näytteli sivuosan rikkaana taidemesenaattina.
Meadows oli säännöllinen tuomariston jäsen "I’ve Got a Secret" -peliohjelman alkuperäisessä versiossa (1952–1967). Hän esiintyi ajoittain myös "What’s My Line?" -ohjelmassa. Hän oli vuodesta 1954 naimisissa Steve Allenin (k. 2000) kanssa, ja näyttelijä Audrey Meadows oli hänen sisarensa.
Mitte (hallintoalue)
Mitte on yksi Berliinin 12 hallintoalueesta (), joilla on oma, paikallisvaaleissa valittu hallintonsa ja rajoitettu itsemääräämisoikeus. Se on Berliinin hallintoalueista keskeisin. Se on pinta-alaltaan 39,5 neliökilometrin suuruinen. Vuoden 2016 kesäkuun lopussa hallintoalueen asukasluku oli 368 122. Ulkomaalaisia asukkaista oli 28,8 prosenttia, mikä on enemmän kuin millään muulla Berliinin hallintoalueella. Mitten asukastiheys on 9 327 as./km².
Nykyinen Mitten hallintoalue muodostettiin 1. tammikuuta vuonna 2001 liittämällä yhteen silloiset hallintoalueet Mitte, Tiergarten ja Wedding. Berliinin jaon aikana vuosina 1949–1990 silloinen Mitte kuului Itä-Berliiniin, mutta muodosti siinä eräänlaisen Länsi-Berliinin sisään työntyneen kielekkeen. Mitteen myöhemmin liitetyt Tiergarten ja Wedding kuuluivat Länsi-Berliiniin.
Berliiniläisten keskuudessa nimellä "Mitte" viitataan yleensä Mitten kaupunginosaan ("Ortsteil"), ei hallintoalueeseen.
Viktor Tšukarin
Viktor Ivanovitš Tšukarin (, , 9. marraskuuta 1921 Krasnoarmijsk – 25. elokuuta 1984 Lviv) oli ukrainalainen, Neuvostoliittoa edustanut telinevoimistelija ja moninkertainen olympiavoittaja.
Tšukarin voitti kaksissa olympialaisissa yhteensä seitsemän kultamitalia ja neljä himmeämpää mitalia. Rooman maailmanmestaruuskilpailuissa 1954 hän voitti kolme kultamitalia.
Toisen maailmansodan aikana Tšukarin vietti neljä vuotta keskitysleirillä.
Michael Anderson
Michael Joseph Anderson (30. tammikuuta 1920 Lontoo – 25. huhtikuuta 2018 Vancouver) oli brittiläinen elokuvaohjaaja.
Anderson syntyi Lontoossa näyttelijävanhemmille ja palveli toisessa maailmansodassa. Hän sai läpimurtonsa viimeistään sotaelokuvalla "Taivaalla palaa" vuonna 1954. Myöhempien elokuvien joukkoon kuuluvat "Maailman ympäri 80 päivässä" (1956) ja "Pako tulevaisuudesta" (1976).
Anderson on ollut ehdolla Oscar-palkinnon, Golden Globen ja Kultaisen palmun saajaksi. Hän jatkoi aktiiviuraansa pitkälle vanhuusikäänsä, ja yli 70-vuotiaalta ohjaajalta ovat peräisin muiden muassa "Merisusi" (1993) ja "Pinocchion uudet seikkailut" (1999).
Anderson on ollut kolmesti naimisissa ja saanut kuusi lasta. Hänen nykyinen avioliittonsa Adrienne Ellisin kanssa alkoi 25. toukokuuta 1977. Ellisin tytär ja Andersonin tytärpuoli on näyttelijä Laurie Holden, joka tunnetaan muun muassa televisiosarjasta "Salaiset kansiot".
Friedrichshain-Kreuzberg
Friedrichshain-Kreuzberg on yksi Berliinin 12 hallintoalueesta (), joilla on oma, paikallisvaaleissa valittu hallintonsa ja rajoitettu itsemääräämisoikeus. Se luotiin vuonna 2001 liittämällä yhteen silloiset hallintoalueet Friedrichshain ja Kreuzberg, jotka jatkavat nykyisen hallintoalueen alaisina kaupunginosina (). Friedrichshain-Kreuzbergin pinta-ala on 20,2 neliökilometriä. Vuoden 2016 kesäkuun lopussa sen asukasluku oli 281 076 ja asukastiheys 13 819 as./km².
Dokumentti (täsmennyssivu)
Dokumentti voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Tomi Karlsson
Tomi Karlsson (s. 21. maaliskuuta 1980 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija.
Hän on Espoon Bluesin kasvatti. Karlsson pelasi kaudet 1996–2001 nuorten A- ja B-liigassa, Bluesissa ja HIFK:ssä, jossa voitti SM-hopeaa A-nuorissa 2001. Kaudeksi 2001–2002 hän siirtyi Suomi-sarjaan EPS:än ja HC Salamoiden riveihin. Hän oli nostamassa Salamoita Mestikseen kaudeksi 2003-2004. Kaudella 2006–2007 hän pelasi Jokipojissa. Hän oli alkukauden 2007-2008 Bluesissa try-outilla, mutta palasi yhdeksän liigaottelun jälkeen lokakuun lopussa takaisin Jokipoikiin jossa pelasi suurimman osan kaudesta, lisäksi hän pelasi saman kauden aikana 5 ottelun ajan lainapelejä Salamoissa.
Kaudella 2008–2009 Karlsson pelasi 35 ottelua HPK:ssa ja muutamia hajaotteluita Mestiksen LeKissä, loppukauden Karlsson pelasi Jokipojissa. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Ranskan pääsarjan Épinaliin. Kauden jälkeen Karlsson jätti Épinalin.
Charlottenburg-Wilmersdorf
Charlottenburg-Wilmersdorf on yksi Berliinin 12 hallintoalueesta (), joilla on oma, paikallisvaaleissa valittu hallintonsa ja rajoitettu itsemääräämisoikeus. Se luotiin vuonna 2001 liittämällä yhteen silloiset hallintoalueet Charlottenburg ja Wilmersdorf. Charlottenburg-Wilmersdorfin pinta-ala on 64,7 neliökilometriä. Vuoden 2016 kesäkuun lopussa hallintoalueen asukasluku oli 334 351 ja asukastiheys 5 166 as./km².
Hallintoalueen nähtävyyksiin lukeutuu muun muassa Charlottenburgin linna ja Berliinin olympiastadion. Siellä sijaitsee myös Berliinin teknillinen yliopisto, Berliinin taidekorkeakoulu ja Deutsche Oper Berlin.
Patricia Medina
Patricia Medina (19. heinäkuuta 1920 Liverpool – 28. huhtikuuta 2012) oli brittiläinen näyttelijä. Muutamia hänen elokuviaan olivat "Abbott ja Costello muukalaislegioonassa" (1950), "Salainen raportti" (1955) ja "Sisar Georgen surma" (1969). Hän on Joseph Cottenin leski ja teki Broadway-debyyttinsä näytelmässä "Calculated Risk" (1962) tämän vastanäyttelijänä. Hänen omaelämäkertansa "Laid Back in Hollywood: Remembering" ilmestyi vuonna 1998.
Sid Melton
Sid Meltzer eli Melton (23. toukokuuta 1920 – 2. marraskuuta 2011) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Melton syntyi Brooklynissä, New Yorkissa, ja esitti Alf Monroen roolin sarjassa "Green Acres". Hänellä oli myös pitkä elokuvaura, jonka aikana hän esiintyi muun muassa elokuvissa "Ilo irti" (1949), "Seikkailujen maailma" (1951), "Jerry kimonossa" (1958), "Lemmen tunnelissa" (1958) ja "Sheila Levine on kuollut ja elää New Yorkissa" (1974).
Vuonna 2005 Melton osallistui 99-vuotiaana Alzheimerin tautiin kuolleen Eddie Albertin hautajaisiin muiden entisten "Green Acres" -tähtien, Mary Grace Canfieldin ja Frank Cadyn, kanssa. Hänen veljensä oli käsikirjoittaja Lewis Meltzer.
Itävallan Grand Prix 2001
Itävallan Grand Prix 2001 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 13. toukokuuta 2001 A1-Ringilla Itävallassa. Kilpailun voitti McLarenilla ajanut David Coulthard, jolle voitto oli kauden toinen.
Adad-nirari II
Adad-nirari II (909–889 eaa.) oli Lähi-idässä sijainneen muinaisen Assyrian valtion kuningas, jonka katsotaan aloittaneen Uus-Assyrian ajan.
Assyria teki sotaretkiä Malatiaan, nairimaat pohjoisen vuorilla ja luoteisen vuoriston.
Babylonian kuningas Shamasshumukin nousi kapinaan ja Babylonin piirityksen jälkeen vioitettiin. Hänen jälkeensä Babylonian vasallikuninkaaksi nostettu nabusumukin yrittä samaa kuin edeltäjänsä, mutta hänkin kukistui Assyrian joukkojen hyökkäykseen ja jäi vangiksi. Babylonia ja Assyria solmivat ystävyssopimuksen. Adad-nirari II hyökkäsi Nuradadin johtamaa aramealaisvaltio Nisbisiin, joka sijaitsi aikaisemman Mitannin seuduilla. Sota kesti kuusi vuotta, ja Assyria voitti sen. Assyria sai myös Nisbisin eteläpuoliset Eufratin valtiot maksamaan veroa.
Marjorie Lord
Marjorie Lord, oikeasti Wollenberg (26. heinäkuuta 1918 – 28. marraskuuta 2015) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on saanut oman tähtensä Hollywood Walk of Famelle.
Lord syntyi San Franciscossa ja muutti New Yorkiin 15-vuotiaana. Hänen uransa alkoi hänen Broadway-debyytistään vuonna 1936. Hänellä oli tulevina vuosina runsain mitoin töitä sekä teatterissa että elokuvissa, ja viimeksi mainituista eräs tunnetuimmista on "Tapahtui Washingtonissa" (1943).
1950-luvulla Lord sai tunnetun roolinsa Kathy ”Clancey” Williamsina sarjasta "Make Room for Daddy". Hän esiintyi vuosina 1970–1971 sarjassa "Make Room for Granddaddy" ja vielä myöhemmällä urallaan esimerkiksi "Sweet Surrenderissa" vuonna 1987. Hänen elokuviaan 1950-luvulta ja sen jälkeen ovat muiden muassa "Bomba ja kadonnut tulivuori" (1950) ja "Voi veljet, mikä numero!" (1966).
Lordin ensimmäinen puoliso oli John Archer. Pari oli naimisissa vuosina 1941–1955 ja sai kaksi lasta, joista toinen on näyttelijä Anne Archer. Parin erottua vuonna 1955 Lord meni 26. toukokuuta 1958 uusiin naimisiin Randolph Halen kanssa. Randolph kuoli 9. elokuuta 1974, ja Lord solmi 14. elokuuta 1976 kolmannen avioliittonsa Harry Volkin kanssa. Kyseinen avioliitto jatkui, kunnes mies kuoli 12. toukokuuta 2000.
Mad City – yksinoikeudella
Mad City – yksinoikeudella on yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1997. Elokuvan käsikirjoittivat Tom Matthews ja Eric Williams, ohjaajana oli Costa Gavras. Päänäyttelijät olivat John Travolta ja Dustin Hoffman. Elokuvassa vierailivat myös Jay Leno ja Larry King. Mad Cityn Suomen ensi-ilta oli 20. helmikuuta 1997.
Mad City kertoo miehestä nimeltä Sam Baily (John Travolta), joka jää työttömäksi ja ottaa hädissään museossa joukon koululaisia panttivangeiksi aseella uhaten. Toimittaja Max Brackett (Dustin Hoffman) on ensimmäisenä paikalla, mutta huomaa kaappaajan haluavan vain työpaikkansa takaisin ja alkaa ajaa tämän asiaa televisiossa. Brackett järjestää Samille useita haastatteluita eri televisiokanavilla ja media kääntyy miehen puolelle, jolloin Samista tulee suosittu ja kansa on hänen puolellansa, mutta jutun pitkittyessä mediakin vaihtaa puolta ja kansa on häntä vastaan.
Lopulta Sam vapauttaa panttivankinsa ja käskee Bracketin menemään ulos. Bracketin lähtiessä Sam tekee itsemurhan räjäyttämällä museon dynamiitilla.
Elokuvan arvioitu budjetti oli noin 52 miljoonaa dollaria (arvio) ja se tuotti kokonaisuudessaan noin 11 miljoonaa dollaria. Ensimmäisellä esitysviikollaan Yhdysvalloissa Mad City oli kuudentena katsotuimpien elokuvien joukossa.
Ricardo Montalbán
Ricardo Gonzalo Pedro Montalbán Merino (25. marraskuuta 1920 – 14. tammikuuta 2009) oli amerikkalaistunut meksikolainen näyttelijä. Hän esitti Mr. Roarkea sarjassa "Seikkailujen saari" (1978–1984) ja Khan Noonien Singhiä elokuvassa "" (1982) sekä alkuperäisen "Star Trek" -televisiosarjan jaksossa ”Avaruuden kylvöä” (”Space Seed”). Televisiossa hän esiintyi sarjassa "Columbo" vuonna 1976.
Montalbán syntyi Méxicossa Jennaro Montalbán ja Ricarda Merinon poikana. Hänellä on veli Carlos ja sisko Carmen. Hän oli uskovainen katolilainen ja ilmoitti uskon yhdeksi keskeisistä arvoista elämässään. Hänet palkittiin Emmy-palkinnolla vuonna 1978.
Montalbánilla oli lukuisia keskeisiä elokuvarooleja. Hän esiintyi myös musikaalissa "Jamaica" (1957–1959), josta oli ehdolla Tony-palkinnon saajaksi 1958. Hänet muistetaan lisäksi Chrysler Cordoban mainoksista 1970-luvun lopulta. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Montalbán oli 26. lokakuuta 1944 alkaen naimisissa Georgiana Youngin kanssa. Pariskunta sai yhdessä neljä lasta. Näyttelijä joutui käyttämään pyörätuolia vuodesta 1993, mutta vanhoilla päivilläänkin hän toimi ääninäyttelijänä sarjoissa "Bittipää" (1995–1997) ja "Kim Possible" (vuodesta 2002).
Montalbán kuoli 14. tammikuuta 2009 88-vuotiaana Los Angelesissa, Kaliforniassa.
Margherita (Italian kuningatar)
Margherita (myös "Savoijin Margherita", 20. marraskuuta 1851 Torino, Italia – 4. tammikuuta 1926 Bordighera, Italia) oli Italian kuninkaan Umberto I:n puoliso. Hänen isänsä oli Genovan herttua Ferdinand ja äitinsä Saksin ruhtinatar Elisabet. Hänen pojastaan tuli Italian kuningas nimellä Viktor Emanuel III sen jälkeen kun Umberto I oli kuollut 29. heinäkuuta 1900 salamurhan uhrina. Margherita kallistui poliittisesti fasismiin.
Hänen mukaansa on nimetty pizza Margherita.
Assurnasirpal II
Assurnasirpal II (myös Aššur-nāṣir-apli) oli muinaisen Assyrian valtakunnan kuningas vuosina 884–859 eaa. Hän laajensi Assyriaa kovin ottein. Hän seurasi isäänsä Tukulti Ninurta II:ta, vuonna 884 eaa. ja valtasi Mesopotamian ja nykyisen Libanonin aluetta.
Hän soti Zagrosvuorilla ja eteläisessä Armeniassa ja lännessä jatkuvasti kapinoivissa aramealaisvaltioissa.
Assurnasirpal II:n aikana Assyrian armeija oli julmempi kuin koskaan: vihollismaiden väestöä surmattiin joukoittain, ja myös naiset ja lapset surmattiin. Taloihin ja temppeleihin vangittuja ihmisiä poltettiin. Vallattujen alueiden väestöä karkotettiin. Maahan luotiin keskitetty byrokratia, ja armeija uudistettiin. Siihen liitettiin ensi kertaa ratsuväkiosastoja sitten Babylonian kuninkaan Nebukadnessarin kokeilun jälkeen. Habur-joen seuduilla Bit Halubessa tapahtunut kapina kukistettiin tuhoamalla kaupunki, vaikka kaupunkilaiset luovuttivatkin kapinalliset. Kapinan johtajat nyljettiin, jotkut muurattiin torniin, jotkut seivästettiin tornin katolle. Upseereita silvottiin. Kapinan johtaja seivästettiin, ja hänen nahkansa levitettiin muurille. Tämä pelotti muutaman Syyrian kaupunkivaltion maksamaan Assyrialle veroja ja Karkemišin jopa antamaan sotajoukkoja Välimeren sotaretkelle, joka levitti Assyrian mahdin Foinikiaan pitkästä aikaa. Muita sotaretkiä tehtiin länteen kaupunkivaltioiden rauhoittamiseksi julmin toimin.
Idässä Assyria teki monia sotaretkiä ja tunkeutui Vähä-Zabin lähteille asti.
Assurnasirpal II rakensi ja uudisti Kalakhin (Kalhun) assyrialaisen kaupungin käyttäen muun muassa sotavankeja. Kalakhin (Kalhun) palatsi valmistui 879 eaa. ja silloin pidettiin juhla, johon kutsuttiin suuri määrä maan eliittiä ja tavallista kansaakin, ja ulkomaalaisiakin.
Häntä seurasi kuninkaana Salmanassar III.
Austen Henry Layard teki kaivauksia ja löysi Assurnasirpal II:n kirjaston ja Kalhun palatsin 1840-luvulla.
Kalhun palatsi on nyky-Irakin huomattavimpia nähtävyyksiä. Kalhun palatsin esineistöä on näytteillä British Museumissa Lontoossa. Muutamia muita pintamaalauksia (reliefejä) on näytteillä Münchenissä, Japanissa ja Yhdysvalloissa.
Bejaïa
Bejaïa, Vgaiet eli Bougie on Välimeren rantakaupunki Algeriassa, 200 kilometriä pääkaupungista Algerista. Saharan poikki kulkeva öljyputki päättyy Bejaïan satamaan, joten se on Algerian tärkein öljynvientisatama. Vuonna 1999 kaupungissa oli 149 000 asukasta.
Karthagon ja Rooman valtakunnan aikana nykyisen kaupungin paikalla oli pieni satamapaikka nimeltä Saldae. Hammadidien aikana se kasvoi merkittävästi, ja vuonna 1090 siitä tehtiin pääkaupunki. 1200-luku oli kaupungin yliopiston kulta-aikaa, siellä opiskeli muun muassa matemaatikko Fibonacci.
Kaupunki sijaitsee kapealla kaistaleella meren ja vuorten välissä. Sen kadut ovat kapeita ja mutkittelevia, ja rakennustyyli on hyvin välimerellinen.
Ann Rutherford
Therese Ann Rutherford (2. marraskuuta 1917 Vancouver, Kanada − 11. kesäkuuta 2012 Beverly Hills, Yhdysvallat) oli kanadalaissyntyinen, Yhdysvaltain kansalaisuuden saanut näyttelijä. Hänellä on oma tähtensä Hollywood Walk of Famella.
Rutherford teki elokuvadebyyttinsä vuonna 1935 ja esiintyi vuosina 1935–1937 kaikkiaan kahdeksassatoista elokuvassa. Hän tuli tunnetuksi Mickey Rooneyn esittämän Andy Hardyn tyttöystävänä, Polly Benedictinä. Hän esitti roolia kahdessatoista elokuvassa, joista viimeinen on vuodelta 1942. Hänellä oli sivuosa myös legendaarisessa elokuvassa "Tuulen viemää" vuonna 1939, jossa hän esitti Carreen O'Haraa.
Rutherfordin muita elokuvia 1940-luvulta ovat muiden muassa "Vaarallisia vaimoja kiertueella" (1942) ja "Hurjimus" (1947). Hän esiintyi vuosina 1949–1950 radiossa "Blondie"-hahmona, jota aiemmin oli esittänyt Penny Singleton. Hänen esiintymistahtinsa harveni 1950-luvulta alkaen, ja 1960-luvulla esiintymiset olivat jo varsin satunnaisia.
Rutherfordille kaavailtiin alun perin Rose Calvertin osaa elokuvassa "Titanic", mutta hän päätti luopua roolista Gloria Stuartin hyväksi. Hän näyttäytyi ihailijoilleen ja jakoi nimikirjoituksia vielä 2000-luvulla. Hän oli kahdesti naimisissa.
Rutherford kuoli kotonaan Beverly Hillsissä 11. kesäkuuta 2012. Hän oli kuollessaan 94-vuotias.
Dinah Sheridan
Dinah Sheridan (17. syyskuuta 1920 – 25. marraskuuta 2012) oli brittiläinen näyttelijä, joka muistetaan varsinkin hänen roolistaan elokuvassa "Vauhtihirmut valloillaan" (1953).
Sheridan syntyi Lontoossa. Hän esiintyi elokuvissa jo 1930-luvulla, mutta teki merkittävimmät roolinsa muun muassa elokuvassa "Aseman lapset" (1970) ja sarjassa "Don't Wait Up" 1980-luvulla.
Sheridan oli neljästi naimisissa. Neljännen miehensä Aubrey Isonin kuoltua vuonna 2007 Sheridan muutti takaisin Kaliforniasta Englantiin. Hänen poikansa Jeremy Hanley istui parlamentissa vuosina 1983–1997.
FC Den Bosch
FC Den Bosch on jalkapalloseura 's-Hertogenboschin kaupungista Alankomaista. Se pelaa maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Jupiler Leaguessa. Joukkueen lempinimi on "Sinivalkoiset lohikäärmeet".
Seura perustettiin vuonna 1965 vuonna 1906 perustetun "BVV:n" ja 1890 perustetun "Wilhelminan" yhdistyttyä. Kaudella 2007-08 FC Den Bosch oli Jupiler Leaguen kolmas. Edellisen kerran se on ollut Hollannin pääsarjassa Eredivisiessä kaudella 2004-05. Seuran paras sijoitus Eredivisiessä on 6. kausina 1984-85 ja 1985-86.
Neal Smith
Neal Edward Smith (s. 23. maaliskuuta 1920) on yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän istui Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä Iowasta vuosina 1959–1995. Vuoteen 1973 hän edusti Iowan viidettä, sen jälkeen neljättä vaalipiiriä.
Smith sai palveluksestaan toisessa maailmansodassa muun muassa Purppurasydämen. Hän opiskeli Missourin, Syracusen ja Draken yliopistoissa. Hänen paikkansa kongressissa otti vuonna 1995 republikaani Greg Ganske.
Smith oli naimisissa Beatrix ”Bea” Havensin kanssa vuodesta 1946 vuoteen 2016, tämän kuolemaan saakka. Parilla oli yhdessä poika Doug ja tytär Sharon.
Neal Smithin omaelämäkerta "Mr. Smith Went to Washington: From Eisenhower to Clinton" julkaistiin vuonna 1996.
Salmanassar III
Salmanassar III (858–824 eaa.) oli muinaisen Assyrian valtion kuningas, Assurnasirpal II:n poika. Hän oli isänsä tavoin suuri valloittaja ja laajensi selvästi Assyrian alaa.
Salmanassar III nousi valtaan 858 eaa., ja hän valtasi 855 eaa. tärkeän Eufratin ylityspaikan, missä sijaitsi Bit Adinin aramealaiskuningaskunta. Salmanassarin valloituksen jälkeen Bit Adinin pääkaupunkiin Til Barsipiin asetettiin assyrialaishallinto. Turvattuaan Eufratin Salmanassar suuntasi hyökkäyksensä länteen.
Salmanassarin eteneminen pysäytettiin 853 eaa. Qarqarin taistelussa. Hän kohtasi siinä liittouman, jossa olivat mukana useita Levantin kuningaskuntia. Liittoumaa johti Damaskoksen aramealainen kuningas Hadadezer. Salmanassar joutui neljästi taistelemaan Levantin liittoumaa vastaan, mutta hän onnistui kukistamaan sen vasta vuonna 845 eaa. Voitettuan Damaskoksen Salmanassar jatkoi sotatoimiaan muualla ja hyökkäsi muun muassa Anatoliassa sijainneeseen Urartuun.
Babylonian kanssa Salmanassar oli rauhassa. Assyrian ja Babylonian välinen rauhanaika pohjautui Salmanassarin isoisoisän Adad-Nirari II:n tekemään rauhansopimukseen, jonka Salmanassar uudisti. Sopimuksen mukaan Assyrian piti tulla tarvittaessa auttamaan Babyloniaa, ja Salmanassar kunnioitti sopimusta, kun Marduk-zakir-šumi I pyysi apua kapinaan, jota johti hänen veljensä. Salmanassar onnistui palauttamaan Marduk-zakir-šumin takaisin valtaistuimelle.
Salmanassarin pitkän hallintokauden loppua väritti vakavat sisäiset konfliktit, jotka käynnistyivät 826 eaa. Tiedot kapinan yksityiskohdista ovat hatarat, mutta ne liittyivät todennäköisesti vallanperimykseen ja ne käynnisti Salmanassarin poika Assur-danin-pal. Salmanassar kuoli kaksi vuotta myöhemmin ja jätti vallan toiselle pojalleen Shamshi-Adadille, joka kukisti Assur-danin-palin kapinan vasta neljä vuotta myöhemmin.
Richard Florida
Richard Florida (s. 1957 Newark, New Jersey) on yhdysvaltalainen ekonomisti ja kaupunkitutkija. Hän työskentelee professorina Toronton yliopistolla sekä johtajana Martin Prosperity -instituutissa.
Hänet tunnetaan erityisesti luomastaan käsitteestä "luova luokka" () sekä kehittämästään niin kutsutusta gay-indeksistä. Florida on tutkimuksissaan löytänyt vahvan korrelaation luovan talouden sekä homoseksuaalien alakulttuurien kukoistavuuden välillä: hänen mukaansa alueilla, joilla homoseksuaaleja on paljon, voivat hyvin myös luovan talouden osa-alueet. Hän on myös pyrkinyt osoittamaan runsaasti kulttuurisia tekijöitä, jotka kannustavat innovatiivisuuteen ja luovuuteen, sekä teoksessaan "The Flight of the Creative Class" puhunut huolestuneeseen sävyyn Yhdysvaltojen alentuneesta globaalista kilpailukyvystä luovien kykyjen houkuttelemisessa.
Gendarmenmarkt
Gendarmenmarkt on aukio Saksan pääkaupungissa Berliinissä, Mitten kaupunginosassa. Sitä reunustavat muun muassa Konzerthaus Berlin, Französischer Dom ja Deutscher Dom. Aukion keskellä sijaitsee saksalaisen runoilijan Friedrich Schillerin patsas.
Aukio luotiin 1600-luvun lopulla Johann Arnold Neringin suunnitelmien pohjalta, ja se toimi alun perin Friedrichstadtin kaupunginosan kauppatorina. Tuolloin se tunnettiin nimellä "Linden-Markt". Myöhemmin aukio kantoi nimiä "Mittelmarkt", "Friedrichstädter Markt" ja "Neuer Markt", kunnes nimettiin nykyiselleen vuonna 1799. Nimen "Gendarmenmarkt" aukio sai Gens d'Armen -rykmentistä, jonka hevostallit sijaitsivat sen laidalla. 1700-luvun alussa aukion laidoille nousi kaksi seurakuntakirkkoa, saksalainen "Deutscher Dom" ja ranskalainen "Französischer Dom"; jälkimmäinen rakennettiin Ranskasta paenneita reformoituja uskonpakolaisia eli hugenotteja varten.
Preussin kuningas Fredrik Suuri siirsi hevostallit pois Gendarmenmarktilta ja muutti sen kuninkaalliseksi edustusaukioksi. Hänen määräyksestään arkkitehti Karl von Gontard suunnitteli aukion molempiin kirkkoihin muhkeat uusklassiset tornit. Nämä tornit ovat suhteettoman suuria niiden takana oleviin pieniin kirkkoihin nähden, ja niiden päätarkoituksena olikin antaa aukiolle juhlallinen ilme. Ensimmäinen teatteri valmistui aukion keskelle jo 1700-luvun loppupuolella, mutta se tuhoutui tulipalossa vuonna 1817. Sen tilalle valmistui nykyinen, arkkitehti Karl Friedrich Schinkelin suunnittelema uusklassinen teatteritalo.
Toisessa maailmansodassa useimmat aukiota reunustavat rakennukset tuhoutuivat, ja myös teatteri sekä saksalainen ja ranskalainen kirkko kärsivät pahoja vaurioita. Berliinin jaossa Gendarmenmarkt jäi Itä-Berliinin ja DDR:n puolelle. Aukiota ympäröivät korttelit rakennettiin uudelleen sodan jälkeen, mutta teatteri ja kirkot jäivät raunioituneiksi useiksi vuosikymmeniksi. Ne restauroitiin 1970–1980-luvuilla alkuperäiseen asuunsa. Restauroinnin yhteydessä teatteri muutettiin konserttitaloksi ja sai nimen "Konzerthaus Berlin". Ranskalainen kirkko toimii hugenottimuseona, joksi se muutettiin jo ennen toista maailmansotaa. DDR:n aikana aukion nimenä oli "Platz der Akademie", mutta se sai 1990-luvulla vanhan nimensä takaisin.
Aukion keskellä olevan Schillerin patsaan on veistänyt Reinhold Begas ja se pystytettiin alun perin vuonna 1859. Natsihallinto poisti sen paikaltaan vuonna 1935. Se pystytettiin uudelleen aivan DDR:n loppuaikana vuonna 1987.
Konzerthaus Berlin
Konzerthaus Berlin eli Berliinin konserttitalo on konserttitalo Saksan pääkaupungissa Berliinissä, Mitten kaupunginosassa. Se sijaitsee Gendarmenmarktin aukion laidalla ja on sitä reunustavista rakennuksista nuorin.
Rakennus rakennettiin vuosina 1818–1821 vuonna 1817 tulipalossa tuhoutuneen, Carl Gotthard Langhansin suunnitteleman National-Theaterin paikalle Karl Friedrich Schinkelin suunnitelmien pohjalta. Uusi rakennus toimi edeltäjänsä tapaan teatterirakennuksena ja kantoi nimeä Berliner Schauspielhaus.
Kuten muutkin Gendarmenmarktin rakennukset, Berliner Schauspielhaus tuhoutui toisessa maailmansodassa. Sodan jälkeen se jälleenrakennettiin ja avattiin vuonna 1984 konserttitalona. Nykyisin se on koti Konzerthausorchester Berlinille.
Shiri Appleby
Shiri Freda Appleby (s. 7. joulukuuta 1978) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on tullut tunnetuksi roolistaan Liz Parkerina televisiosarjassa "Roswell". Hänen äitinsä Dina on kotoisin Israelista, ja myös hänen oma nimensä on heprean kieltä ( "minun lauluni").
Appleby syntyi Los Angelesissa. Hänen vasemman silmänsä yläpuolella oleva arpi johtuu lapsena tulleesta koiranpuremasta. Päästyään Calabasas High Schoolista vuonna 1997 Appleby lähti Etelä-Kalifornian yliopistoon opiskelemaan pääaineenaan englannin kieli.
Appleby esiintyi television mainoksissa jo nelivuotiaana. Ennen Liz Parkerin roolia "Roswellissa" Applebylla oli ollut vierailevia rooleja lukuisissa televisiosarjoissa. Appleby näytteli myös tv-dramassa Outo Uusi Elämä (Life Unexpected) Cate Cassidya. Hän esiintyi Will Estesin kanssa Bon Jovin musiikkivideolla "It's My Life". Hän oli mukana myös Nelosella esitetyssä sarjassa "Kuuden ketju" ().
The Magic Numbers
The Magic Numbers on englantilainen rock-yhtye. Se koostuu kahdesta sisarusparista, jotka tapasivat toisensa katolisessa lukiossa. Yhtye perustettiin vuonna 2002, ja se julkaisi kriitikoiden ylistämän esikoisalbuminsa "The Magic Numbers" kesäkuussa 2005. Seuraava albumi "Those the Brokes" ilmestyi marraskuussa 2006. Viimeisin albumi on vuonna 2010 julkaistu "The Runaway".
Yhtye esiintyi Tavastia-klubilla 20. joulukuuta 2007.
Zach Braff
Zachary Israel ”Zach” Braff (s. 6. huhtikuuta 1975) on yhdysvaltalainen näyttelijä, ohjaaja, käsikirjoittaja ja tuottaja. Hän esitti päähenkilö John Doriania televisiosarjassa "Tuho-osasto" vuosina 2001–2010.
Elokuvia, joista Braff myös tunnetaan, ovat muiden muassa "Ystävyyden kirot" (2000), "Garden State" (2003), "Pikku Kananen" (2005), "The Last Kiss" (2006), Mahtava Oz (2013), Wish I Was Here (2014).
Braff syntyi juutalaiseen perheeseen South Orangessa, New Jerseyssä, ja sairastui jo lapsena pakko-oireiseen häiriöön. Hän valmistui Columbia High Schoolista ja sitten "Bachelor of Artsina" Northwestern Universitystä. Hänet palkittiin helmikuussa 2005 Grammyllä "Garden Staten" soundtrackista.
Braff oli Emmy-ehdokas vuonna 2005 ja vuosina 2005, 2006 ja 2007 hän oli ehdolla Golden Globen saajaksi.
Justin Bartha
Justin Lee Bartha (s. 21. heinäkuuta 1978) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän näyttelee Riley Poolen osaa elokuvissa "National Treasure – kansallisaarre" vuonna 2004 ja "" vuonna 2007. Hän esittää Doug Billingsiä vuoden 2009 elokuvassa Kauhea kankkunen ja sen jatko-osassa "Kauhea kankkunen 2".
Bartha syntyi Fort Lauderdalessa, Floridassa, muutti 9-vuotiaana Michiganiin ja sai juutalaisen kasvatuksen. Hän valmistui West Bloomfield High Schoolista Michiganissa vuonna 1996 ja opiskeli näyttelemistä New Yorkin yliopistolla. Hän näytteli vuoden 2009 elokuvassa The Rebound Catherine Zeta-Jonesin vastaparina.
Bartha asuu nykyään New Yorkissa.
Sosigenes
Sosigenes () voi viitata seuraaviin henkilöihin: