hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Angels and Airwaves
Angels and Airwaves (tunnetaan myös lyhenteellä AVA) on vaihtoehtorockyhtye, jonka perustajajäseniin kuuluvat Blink 182:n kitaristi-laulaja Tom DeLonge, Hazen Streetin ja Box Car Racerin kitaristi David Kennedy, The Distillersin ex-basisti Ryan Sinn ja The Offspring -rumpali Atom Willard. Yhtye julkaisi ensisinglensä "The Adventure" 18. toukokuuta 2006 ja esikoisalbuminsa "We Don’t Need to Whisper" 23. toukokuuta 2006.
23. huhtikuuta 2007, AVA ilmoitti ettei Ryan Sinn soittaisi Free Earth Day-konsertissa yhtyeessä kehkeytyneiden erimielisyyksien takia. 15. toukokuuta Sinn kirjoitti yhtyeen fanisivulle, ettei hän ollut enää yhtyeen jäsen. 30 Seconds To Marsin ex-basisti Matt Wachter korvasi Sinnin konsertissa ja myöhemmin liittyi yhtyeen täysipäiväiseksi jäseneksi. AVAn toinen albumi "I-Empire" julkaistiin marraskuussa 2007. Se nousi iTunesin Top Album chartilla ensimmäiselle sijalle.
Kolmas albumi "Love" julkaistiin ystävänpäivänä 14. helmikuuta 2010 digitaalisessa muodossa ja sen voi ladata ilmaiseksi yhtyeen kotisivuilta. Se julkaistiin kovakantisessa muodossa yhtyeen uusimmalla tupla-albumilla Love part.2. Tupla-albumi oli tarkoitus julkaista 22. maaliskuuta 2011, mutta Santa Barbaran elokuvafestivaaleilla järjestetyssä kyselytilaisuudessa DeLonge kertoi sekä elokuvan että albumin julkaisun siirtyvän syksylle 2011. 10. elokuuta pidetyssä Love Live-tilaisuudessa julkaistiin tulevan levyn ensimmäinen single, nimeltään Anxiety. Yhtye julkaisi tupla-albumin ja elokuvan Love 11. marraskuuta 2011.
4. lokakuuta Alternative Press kirjoitti Atom Willardin jättäneen yhtyeen. Myöhemmin yhtye vahvisti Willardin lähdön myös kotisivuillaan. Eroa kuvaillaan sopuisaksi. Yhtyeen uudeksi rumpaliksi valittiin Lostprophets-yhtyeessä vaikuttanut Ilan Rubin.
Cornish rex
Cornish rex on kissarotu, joka tunnetaan kiharasta turkista ja eloisasta luonteesta.
Cornish rex -rotuisten kissojen silmiinpistävimmät piirteet ovat siro ja korkeajalkainen vartalo, suuret korvat ja kihara karva. Kysymyksessä ei kuitenkaan ole samanlainen kihara turkki kuin esimerkiksi villakoirilla, vaan aaltomaisesti lainehtiva karva, joka ei kasva pituutta pentuajan jälkeen. Cornish rexin karva on hyvin pehmeää, silkkisen tuntuista. Kasvoissa karva on hyvin lyhyttä ja samettimaista, ja esimerkiksi kotikissoille tyypillinen korva-aukkojen edessä kasvava suojaava karvoitus puuttuu kokonaan. Myös viikset ja kulmakarvat ovat kiharat. Cornish rexeillä on kiilamainen pää ja keskikokoiset ovaalinmuotoiset silmät. Ulkoinen olemus voi johtaa tottumattoman harhaan: syliin hypännyt siro otus painaa paljon enemmän kuin odottaisi. Cornish rexit ovat hyvin lihaksikkaita, jopa niiden häntä on vahva. Niillä on pitkät varpaat, joilla ne pystyvät käsittelemään esineitä hyvin taitavasti.
Kaikki kissat ovat notkeita ja nopeita, mutta cornish rexeillä nämä ominaisuudet ovat erityisen korostuneita. Cornish rex on leikkisä, ihmisten seurasta nauttiva, herkästi innostuva ja loputtoman utelias.
Rekisteröityjä cornish rexejä on Suomessa lähes 2000, joten rotu ei ole erityisen harvinainen, mutta ei kaikkein tavallisimpiakaan. Ensimmäiset cornish rexit tuotiin Suomeen vuonna 1967, kasvatus alkoi vuonna 1968.
David Hodo
David Hodo (s. 7. heinäkuuta 1947 San Andreas, Kalifornia) oli Village People -yhtyeen alkuperäinen rakennusmies-hahmo. Hän sai myöhemmin lempinimen "Scar" (arpi) tulennielemisonnettomuuden seurauksena. David on yhä mukana Village Peoplen kokoonpanossa.
Egrisi
Egrisi () eli Lazica (, myös ) oli nykyisen Georgian länsiosassa antiikin aikana sijainnut valtio. Se oli muinaisen Kolkhiin seuraajavaltio ja lienee saanut eurooppalaisen nimensä ”Lazica” lazien mukaan ensimmäisellä vuosisadalla ennen ajanlaskun alkua. Egrisistä tuli Rooman valtakunnan vasallivaltio, kun Pompeius valloitti alueen noin vuonna 66 eaa., ja se pysyi Rooman vaikutuspiirissä vuosisatojen ajan. Georgialaisille ”Egrisi” oli varhaisin maan länsiosista käytetty nimi; sitä seurasivat myöhemmin ”Apkhazeti” (Abhasia) ja viimeisimpänä ”Imereti”. Kristinuskoon Egrisin asukkaat kääntyivät jo 300–400-luvuilla.
300–600-luvuilla Georgian alue oli jakautunut kahteen vaikutuspiiriin: roomalaiseen Egrisiin ja persialaisten vasallikseen alistamaan Iberiaan. Alue joutuikin kahden suurvallan taistelukentäksi. Egrisi tuli tunnetuksi Prokopioksen kirjoitusten myötä; hän kuvasi pitkää Lazican sotaa, jonka Bysantti ja sassanidien Persia kävivät 500-luvulla. Lazit kärsivät taisteluista vuosikymmenten ajan, kunnes sassanidien kuningas Khosrau I tunnusti Bysantin ylivallan alueella. Tämän jälkeen Egrisi pysyi Bysantin provinssina, kunnes sen valloitti pohjoinen Abhasian kuningaskunta 700-luvun lopulla. Kuningas Leon II nosti uuden yhdistyneen kuningaskunnan pääkaupungiksi Kutaisin. Seuraavalla vuosisadalla kuningaskunnan kirkko vetäytyi Konstantinopolin patriarkaatista ja liittyi yhteen Itä-Georgian kirkon kanssa. Lopulta vuonna 1008 Abhasian ja Kartlin kuningaskunnat yhdistyivät kuningas Bagrat III:n alaisuuteen, ja ensimmäistä kertaa maan itä- ja länsiosat muodostivat yhtenäisen poliittisen alueen, jolle annettiin nyt myös uusi nimi, ”Sakartvelo”.
Idänkäki
Idänkäki ("Cuculus saturatus") on aasialainen käen lähisukulainen. Suomessa idänkäki on havaittu kerran. Käki havaittiin alkukesästä 2015.
Idänkäki on hyvin paljon käen näköinen eikä ole aina erotettavissa tästä maastossa. Vatsan viirutus on hieman erilainen kuin käellä. Se on käkeä pienempi.
Idänkäen paras tuntomerkki on sen laulu, ontto ”pu-pu-pu-pu-pu”, joka muuttuu muotoon ”pupu-pupu-pupu”. Käen vastaavanlaisissa äänissä on usein käheä alku ja tyypillistä ”kuk-kuu” -säettä.
Koko Pohjois-Aasia, Venäjän taigametsävyöhyke, talvehtii Etelä-Aasiassa.
Suomessa havaittiin vuodesta 1998 alkaen säännöllisesti idänkäkimäisesti laulavia lintuja. Tutkimuksissa kävi kuitenkin ilmi, että nämä yksilöt olivat joko risteymiä tai poikkeuksellisesti käyttäytyviä käkiä. Rariteettikomitea katsoi parhaaksi poistaa idänkäen Suomen lajilistalta elokuussa 2004.
Kainuussa Sotkamossa tehtiin kesäkuussa 2015 hyvin todennäköinen idänkäkihavainto. BirdLife Suomi on vahvistanut asian. Ääni tallennettiin, ja sen perusteella havainto menee rariteettikomitean hyväksyttäväksi. Havainto on lajin ensimmäinen esiintyminen Euroopassa Venäjän ulkopuolella.
Idänkäkeä on osattu Suomessa odottaa, sillä sen levinneisyysalue ulottuu hyvin lähelle rajaa. Laji vahvistettiin idänkäeksi maaliskuussa 2016.
Idänkäki on elintavoiltaan käen kaltainen.
Agustín Delgado
Chalá Agustín Javier Delgado (s. 23. joulukuuta 1974 pieni kylä Chota-joen laaksossa Imbaburan provinssissa) on ecuadorilainen jalkapalloilija. Ecuadorissa Delgado tunnetaan yleisesti myös lempinimellä "el Tin".
Delgado aloitti ammattilaisuransa Barcelona SC:ssä, jossa hän pelasi vuoteen 1996 saakka, jolloin hän siirtyi yhdeksi kaudeksi quitolaiseen Nacionaliin, palaten kuitenkin vanhaan seuraansa vielä kahdeksi kaudeksi. Tämän jälkeen Delgado siirtyi kahdeksi kaudeksi Meksikon liigaan ensin lyhyesti méxicolaisen Cruz Azulin riveihin, ja sen jälkeen saman kaupungin Necaxaan. Vuosina 2001-2004 hän pelasi Englannin Valioliigassa Southamptonin joukkueessa, joskin suurimman osan ajastaan hän vietti sairasvuoteella. Delgado halusi välttämättä pelata loukkaantuneena vuoden 2002 MM-kilpailussa, mikä koitui hänen Southampton-uransa turmioksi. Tästä syystä hän ei pystynyt kunnolla pelaamaan vuosien 2002-2004 välillä.
Euroopan vierailun jälkeen hän palasi vuonna 2004 lyhyesti kotimaahansa Aucas-seuraan ja jatkoi pian takaisin Meksikoon, jossa méxicolaisessa UNAM Pumasissa hän voitti maan mestaruuden. Vuonna 2005 hän palasi Ecuadoriin kasvattajaseuraansa Barcelona SC:hen, jossa häneltä ja aikaisemmin yhdellä kaudella 43 maalia tehneeltä Iván Kaviedesilta odotettiin paljon. Kausi päättyi kuitenkin liigan toiseen sijaan, joka oli suuri pettymys. Vuodesta 2006 eteenpäin ura jatkuukin Quiton Universitaria-seurassa.
Delgado kuului Ecuadorin maajoukkueeseen MM-kilpailuissa 2002 ja 2006, joissa hän pelasi avauskokoonpanossa ensin mainituissa kisoissa kaikissa Ecuadorin kolmessa ottelussa sekä jälkimmäisissä kisoissa kolmessa Ecuadorin neljästä ottelusta ja teki Ecuadorin toisen maalin sekä Puolaa että Costa Ricaa vastaan. Hän pelasi kaikkiaan 72 maaottelua ja on Ecuadorin maajoukkueen kaikkien aikojen paras maalintekijä 31 maalilla.
Mäskäys
Mäskäys on oluenvalmistuksen vaihe, jossa idätetyistä jyvistä eli maltaista irrotetaan käymiskelpoiset sokerit lämpimän veden avulla. Yksinkertaisimmillaan mäskin lämpötila nostetaan tiettyyn pisteeseen, joka pidetään vakiona koko mäskäyksen ajan. Usein mäskiä pidetään kuitenkin tietyn mittaisia ajanjaksoja eri lämpötiloissa, joissa kussakin tapahtuu tietynlaista entsyymitoimintaa.
Mäskäyksessä on kaksi päämenetelmää: infuusiomäskäys ja keittomäskäys. Ensimmäisessä koko mäskiä lämmitetään kokonaisuutena, jälkimmäisessä siitä keitetään kerralla pieniä osia, jotka lisätään päämäskiin, ja jotka näin nostavat sen lämpötilaa.
Mäskäyksen lopuksi mäskistä siivilöidään erilleen nestemäinen osa, jota kutsutaan vierteeksi. Yli jäänyt kiinteä aines voidaan käyttää hyödyksi esimerkiksi karjan rehuna.
Driven
Driven on vuonna 2001 valmistunut elokuva. Driven sijoittuu moottoriurheilun maailmaan. Sylvester Stallone näyttelee veteraanikuskia, jonka tallipäällikkö Burt Reynolds hälyttää vielä kerran radoille auttamaan nuorta tulokasta, joka on murtua paineen alla taistellessaan mestaruudesta kokeneempaa saksalaiskuljettajaa vastaan. Elokuvan on käsikirjoittanut Stallone itse ja ohjauksesta vastaa Renny Harlin.
Elokuvan oli alun perin tarkoitus sijoittua Formula 1 -sarjaan, mutta vaihdettiin lopulta amerikkalaiseen CART racing -sarjaan Stallonen riitauduttua F1-sarjan kaupallisia oikeuksia hallinnoivan Bernie Ecclestonen kanssa. Stallone oli tehnyt vuosia taustatyötä vierailemalla F1-osakilpailuissa vuosien 1997-1998 aikana, mutta vuonna 2000 hän ilmoitti F1-sarjan olevan "liian sulkeutunut" ja Ecclestonen liian voimakas kyseiselle hankkeelle. Taustasta johtuen F1-sarjan vaikutus näkyy elokuvassa monin tavoin.
Elokuvassa nähdään lukuisia cameorooleja oikeasta moottoriurheilumaailmasta, muun muassa Jean Alesi ja Juan Pablo Montoya.
Ohjaaja Renny Harlin esiintyy myös hyvin lyhyesti ennen viimeisen kilpailun starttia vihreässä ajohaalarissa.
Viuhkamies
Viuhkamies toimii pesäpallossa joukkueensa toisena pelinjohtana sisäpelivuorossa. Hänellä on käytössään "viuhka", jolla hän voi antaa taktisia peliohjeita kentällä eteneville pelaajille. Hänellä on myös oikeus käyttää joukkueensa puheoikeutta pelituomarille puhuttaessa, mikäli joukkueen kapteeni ei tätä oikeutta käytä.
Haukkojen miesten joukkueen pelinjohtaja Jaakko Varo otti vuonna 1954 ensimmäisenä käyttöön merkkiviuhkan, joka yleistyi nopeasti.
Marlon King
Marlon King (s. 26. huhtikuuta 1980 Dulwich) on englantilaissyntyinen jalkapalloilija, joka edustaa Jamaikan maajoukkuetta ja Englannin valioliigan Wigania. Pelipaikka hyökkääjä.
King edusti alun perin Barnetia, ennen siirtymistään Gillinghamiin vuonna 2000. Hänen piti alun perin olla Carl Asaban varamiehenä, mutta luottomiehen loukkaantuminen avasi paikan avauskokoonpanoon, missä hän nopeasti vakiinnutti paikkansa seuran ykköshyökkääjänä. Hänen uransa oli päätyä sivuluisuun vuonna 2001, kun poliisi nappasi hänet varastetun BMW:n ratista. Seura oli kuitenkin miehen tukena, ja kärsittyään lyhyen vankeustuomionsa, hän oli kaksi päivää vapautumisensa jälkeen jälleen kentällä.
Hän jätti Priestfieldin kesällä 2003 ja liittyi Nottingham Forestin vahvuuteen. Kevään 2005 King vietti lainalla Leedsissä. Kauden 2005–2006 alussa hän siirtyi ensin lainalla ja sitten pysyvällä sopimuksella Watfordiin.
Vakuuttavan kauden 2005–2006 päätteeksi King kruunattiin Englannin mestaruussarjan maalikuninkaaksi 21 osumalla. Maaleillaan King siivitti joukkueensa aina nousukarsintojen finaaliin, jossa kaatui hänen vanha seuransa Leeds numeroin 3–0. Tammikuussa 2008 King siirtyi Wiganiin.
King oli Jamaikan maajoukkueen paras maalintekijä 2006 MM-karsinnoissa 6 maalilla.
Lokakuussa 2009 King on istunut vankilassa 18 kuukauden tuomiotaan raiskauksesta.
Hitatare
Hitatare () on perinteinen japanilainen miesten asu, jota käyttivät samurait. 
Hitatare tuli suosituksi Kamakura-kaudella, kun valtaan nousi keisarillisen hovin sijaan sotilasluokka. Siitä tuli samuraiden tyypillisesti käyttämä vaate ja se korvasi samalla koristeellisemmat "kariginu"- ja "suikan"-vaatteet. Edo-kauden alkupuolella samurait käyttivät hitatarea seremoniavaatteena, ja siitä muodostui aiempaa arvokkaampi asu.
Hitatareen kuuluu kimonon tyyppinen päällystakki ja housut, jotka muistuttavat nykyisinkin käytettyjä "hakama"-housuja. Niissä on kuitenkin hakamasta poiketen nyörit, joilla housujen lahkeet voidaan kiristää nilkkojen ympärille. Asu valmistettiin silkistä, ramista tai hampusta. Myös takin hihansuut varustettiin nahasta punotuin nyörein.
Toisin kuin hovin käyttämät vaatteet, hitataren juuret ovat tavallisen kansan vaatetuksessa. Hitataren paita tungettiin housuihin, kun taas hoviaateli käytti väljiä, roikkuvia paitoja. Asun väri oli osoitus vaatteen käyttäjän arvoasemasta: brokadein koristeltuja vaatteita käyttivät yleensä vain kenraalit. Aateliset käyttivät haarniskansa alla kapeahihaista, silkistä valmistettua hitatarea ja lyhyitä housuja. Tätä yhdistelmää kutsuttiin nimellä "yoroi-hitatare" eli ’haarniska-hitatare’. Kun hitataren hihat koristeltiin suvun mon-tunnuksin, koko vaatetta kutsuttiin sanalla "daimon" eli ’suuri mon’. Kamakura-kauden loppupuolella ja Muromachi-kaudella vaatteesta kehittyi "daimonin" lisäksi myös toinen variaatio, "suō". Molempien valmistukseen käytettiin silkin sijaan vähemmän arvokkaita kankaita.
Hitatarea käytetään nykyisin esimerkiksi "yabusame"-jousiammuntanäytöksissä. Kabukiteatterissa käytettävä hitatare poikkeaa alkuperäisestä ja perustuu nōteatterin vaatteisiin.
Milton George Henschel
Milton George Henschel (9. elokuuta 1920 – 22. maaliskuuta 2003) seurasi 1992 Frederick William Franzia Vartiotorniseuran presidenttinä.
Henschel oli ensimmäinen Vartiotorniseuran presidentti, joka tuli Jehovan todistaja -perheestä, itse asiassa jo hänen isovanhempansa olivat raamatuntutkijoita. Hän muutti Brooklynin Beteliin teini-ikäisenä vuonna 1934, kun hänen isänsä, Herman George Henschel, muutti alueelle työskennelläkseen Betelin rakennustyömailla. Henschel kastettiin nuorukaisena. Vuonna 1956 hän meni naimisiin Lucille Bennettin kanssa. Ystäviensä mukaan Henschel oli käytännöllinen, joustava, älykäs ja ystävällinen.
Henschel työskenteli erilaisissa tehtävissä Betelissä. Vuonna 1939 hänet nimitettiin Vartiotorniseuran kirjapainoista vastaavan Nathan Homer Knorrin yksityissihteeriksi. Kun Knorrista tuli presidentti 1942 hän piti Henschelin sihteerinään. Henschel oli usein mukana Knorrin matkoilla, käyden yli 150 maassa. 1963 Henschel loukkaantui vakavasti Liberiassa, kun kiihtynyt väkijoukko hyökkäsi Jehovan todistajien kokouksen kimppuun ja pahoinpiteli osanottajia. Vain muutamia kuukausia myöhemmin Henschel palasi maahan neuvottelemaan Liberian presidentin kanssa Jehovan todistajien toiminnan laillistamisesta.
Henschel valittiin Vartiotorniseuran presidentiksi Frederick William Franzin kuoleman jälkeen 1992. Henscheliä pidettiin lojaalina järjestömiehenä, jolta ei odotettu suuria muutoksia. Hänen virka-aikanaan muuttuivat kuitenkin sekä opetus vuoden 1914 sukupolvesta että järjestön rakenne. Syksyllä 1995 Vartiotornissa julkaistiin artikkeli, jossa selitettiin, että Raamatun mainitsema viimeinen sukupolvi ei ole ajallinen vaan moraalinen määre. Täten ei ole tarpeen ajatella, että se kirjaimellinen sukupolvi, joka on ollut elossa vuonna 1914, jolloin lopun ajan Jehovan todistajien mielestä alkoivat, olisi elossa vielä Harmageddonin saapuessa. Tämä laimensi huomattavasti Jehovan todistajien lähiodotusta. Keväällä 1996 Vartiotorni salli Jehovan todistajien suorittaa asepalvelusta korvaavan aseettoman palveluksen, joka aikaisemmin oli ollut kielletty.
Vuonna 2000 Jehovan todistajien järjestörakennetta muutettiin lähes vallankumouksellisesti. Hallintoelin erotettiin Vartiotorniseuran johtokunnasta. Hallintoelin tulisi tulevaisuudessa vastaamaan vain hengellisistä ja opillisista asioista, kun taas johtokunta vastaisi käytännön työstä. Samalla Vartiotorniseuran ympärille luotiin laaja konsernirypäs. Hallintoelimen jäsenet luopuivat paikoistaan Seuran johtokunnassa. Johdonmukaisesti myös Henschel jätti paikkansa Don A. Adamsille, joka ei ole hallintoelimen jäsen. Hallintoelimen puheenjohtajana Henschel toimi aina kuolemaansa 2003 saakka.
Thaao Penghlis
Thaao Penghlis (s. 15. marraskuuta 1945 Sydney, Australia) on näyttelijä. 
Hän on kreikkalaista sukua, mutta syntyi nelilapsiseen perheeseen Australian Sydneyssä. Penghlisistä ei pitänyt aluksi tulla näyttelijää, sillä hän oli kiinnostuneempi taiteesta ja historiasta. Hän harkitsi myös arkeologin uraa. Nuoruudessaan Penghlis toimi Australiassa diplomaattina ja auttoi maahan muuttaneita kreikkalaisia. Tämän jälkeen hän muutti New Yorkiin ja pääsi töihin YK:hon.
Penghlis kiinnostui New Yorkissa näyttelemisestä tavattuaan kreikkalaisen ohjaaja Milton Katselasin ja opiskeli töiden jälkeen iltamyöhällä näyttämötaidetta. Hän opiskeli pitkään Milton Katselasin alaisuudessa ja heidän ystävyytensä kesti aina Katselasin kuolemaan asti. Penghlisin näyttelijäuran alkuna voidaan pitää kriitikoiden ylistämää "Jockeys"-näytelmää. Kameroiden edessä hänen uransa kehittyi pienten roolien kautta elokuviin ja televisiosarjoihin.
Penghlis esiintyi 1980-luvulla tv-sarjoissa "General Hospital", "Vaarallinen tehtävä" -televisiosarjassa sekä "Päivien viemää" -sarjassa. Vuonna 2008 Penglis sai Emmy-ehdokkuuden kaksoisroolistaan Tony/Andre DiMerana. Vuonna 2009 Penghlis jätti sarjan ja palasi esiintymään teatterin lavalla sekä sarjassa "Emissary". Vuonna 2010 Penghlis esiintyi New Yorkin Cape May Stage -teatterissa Heather Matarazzon kanssa näytelmässä "Class" ja soolona omassa omaelämäkerrallisessa soloesityksessään "Journeys".
Vapaa-ajallaan Penghlis matkustelee paljon. Useimmin matkat ovat kohdistuneet Lähi-idän arkeologisille alueille Egyptiin, Syyriaan, Jordaniaan ja Israeliin. Vuonna 2008 Penghlis sai myös USA:n kansalaisuuden ja äänestysoikeuden maan vaaleissa. Saman vuoden presidentinvaalien alla hän kertoi oikeistolaisena ja republikaanimyönteisenä tunnetun Fox-kanavan haastattelussa äänestävänsä demokraattien Barack Obamaa.
Ashley Young
Ashley Simon Young (s. 9. heinäkuuta 1985) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigan Manchester Unitedia. Young on Watfordin nuorisoakatemian kasvatti, joka teki pelasi ensi kerran ykkösjoukkueessa vuonna 2003.
Young siirtyi Aston Villaan 23. tammikuuta 2007 8 miljoonalla punnalla ja siirron lisäehdot kasvattavat siirtosumman mahdollisesti 9,75 miljoonaan puntaan. Young pelasi ensi kerran Aston Villan pelissä 31. tammikuuta 2007 ja teki kyseisessä ottelussa Newcastle Unitedia vastaan myös maalin.
23. kesäkuuta 2011 hän siirtyi Manchester Unitediin ja teki viiden vuoden sopimuksen. Young on pelannut Englannin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa vuosina 2006–2007 ja Englannin miesten maajoukkueessa vuodesta 2007 lähtien 39 ottelua, joissa hän on tehnyt seitsemän maalia.
Young oli McLaren-kuljettaja Lewis Hamiltonin koulukaveri roomalaiskatolisessa John Henry Newmanin koulussa.
Sääriluu
Sääriluu () on suurempi kahdesta polven alapuolisesta luusta. Sääriluu niveltyy yläpäästään reisiluuhun ("femur") ja alapäästään telaluuhun ("talus"). Sääriluu niveltyy myös ulkosivullaan kulkevaan pohjeluuhun ("fibula").
Luettelo SYL:n puheenjohtajista
Tämä on luettelo Suomen ylioppilaskuntien liiton (SYL) puheenjohtajista.
"Vuonna 1937 uudistettiin sääntöjä, ja tämän jälkeen liittoa johti hallitukseen kuulumaton puheenjohtajisto."
"Vuonna 1965 uudistettiin sääntöjä ja vanha, vuoden 1935 sääntömuutoksesta peräisin oleva hallituksesta erillään oleva liiton puheenjohtajisto lakkautettiin. Liittoa on tästä lähin johtanut liiton puheenjohtajana hallituksen puheenjohtaja."
Paranthropus boisei
Paranthropus boisei (aikaisemmin "Zinjanthropus boisei" ja "Australopithecus boisei") eli vankka-apinaihminen oli varhainen homini, jota on kuvailtu suurimmaksi lajiksi "Paranthropus"-suvussa. Laji eli 2,6–1,2 miljoonaa vuotta sitten plioseeni- ja pleistoseenikausien aikana Itä-Afrikassa.
Antropologi Mary Leakey löysi ensimmäiset todisteet lajista vuonna 1959 Tansaniasta. Kallo lempinimeltään "Nutcracker Man" on noin 1,75 miljoonaa vuotta vanha ja siinä on luonteenomaisia piirteitä "Australopithecus"-suvusta. Mary ja hänen aviomiehensä Louis Leakey nimesivät lajin "Zinjanthropus boiseiksi", joka juontuu tutkijaryhmän rahoittajan, Charles Boisen, nimestä. "P. Boisei" näytti olevan todellinen aarre, varsinkin kun tutkijaryhmän poika, Richard Leakey arveli sen olevan ensimmäinen laji, joka käytti alkeellisia kivityökaluja. Toinen kallo löydettiin Turkana-järven lähettyviltä vuonna 1969.
Vuonna 1993 Etiopiasta löydettiin lajin suurin kallo, joka ajoitettiin 1,4 miljoonaa vuotta vanhaksi. Löytö on ainut Itä-Afrikan ulkopuolelta.
Lajin aivotilavuus oli vain 500–550 kuutiosenttimetriä, joka ei ole juurikaan isompi kuin lajien "Australopithecus afarensis" tai "A. africanus" vastaava. Kallo oli ominaisuuksiltaan kehittynyt tehokkaaseen pureskeluun ja siinä on yhtäläisyyksiä nykyisten gorillojen kanssa. "P. boisei" asui kuivassa savanni- ja metsämaalla. Miespuoliset yksilöt painoivat 68 kilogrammaa ja seisoessaan ne olivat 1,3 metriä pitkiä. Naispuoliset yksilöt painoivat 45 kiloa ja olivat 1,05 metriä pitkiä. Uros- ja naaraspuolen erot koossa olivat erittäin suuria. Lajin takahampaat olivat noin neljä kertaa isommat kuin nykyihmisen ja olivat selvästi soveltuvia pureksimaan juureksia, pähkinöitä ja lehtiä heinikosta.
Suoria todisteita siitä, että laji olisi käyttänyt kivityökaluja, ei ole löydetty. "Homo habilis" on edelleen ensimmäinen laji, joka todistetusti on käyttänyt työkaluja. Aiemmin Richard Leakey uskoi lajin olleen välitön ihmissuvun edeltäjä, mutta nykytutkimus asettaa sen omaan sukulinjaansa eroon ihmisten kehityslinjasta. Nykytutkimuksen valossa lajin ei uskota olleen ilmiömäisen älykäs verrattuna nykyaikaisempiin ihmisapinoihin.
Mari Pehkonen
Mari Pehkonen (s. 6. helmikuuta 1985 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Providence Collegen yliopiston Friars -joukkueessa Providencen kaupungissa Bostonin lähellä Yhdysvalloissa. Hän siirtyi Friarsiin University of Minnesota Duluthin yliopiston Bulldogs -joukkueesta syksyllä 2006. Pehkonen opiskelee taloustieteitä yliopiston myöntämän stipendin turvin toista vuotta, peruskoulutus on nelivuotinen.
Pehkonen pelasi myös naisten jääkiekkomaajoukkueessa Torinon olympialaisissa 2006 ollen joukkueen paras maalintekijä kolmella maalilla viidessä ottelussa. MM-kilpailuihin hän osallistui vuosina 2007, 2008 ja 2009 ja saavutti MM-pronssia kahdella jälkimmäisellä kerralla. Kaikkiaan hän on pelannut 49 maaottelua ja tehnyt niissä tehopisteet 15+22=37.
Pehkonen on Tapparan kasvatti, mutta pelasi yhden vuoden Ilveksessä ennen siirtymistään Yhdysvaltoihin. Kaikkiaan hän on pelannut vuosina 1998–2005 SM-sarjassa 108 runkosarjaottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 50+54=104, sekä 12 pudotuspeliä tehopistein 6+2=8. Hän on saavuttanut yhden SM-hopean.
Pehkonen on pelannut myös jalkapalloa aina Ilveksen naisten mestaruussarjajoukkueessa saakka. Lisäksi hän on osallistunut tyttöjen maajoukkueleirityksiin.
Rariteettikomitea
Rariteettikomitea on suomalainen ornitologian asiantuntijoiden muodostama ryhmä, joka tarkastaa valtakunnallisesti tärkeät ja harvinaiset lintuhavainnot. Se on yksi BirdLife Suomen komiteoista.
Rariteettikomitea eli RK perustettiin vuonna 1975 BirdLifen edeltäjän Suomen Lintutieteellisen Yhdistyksen alaisuuteen. Ensimmäisenä puheenjohtajana toimi Olavi Hildén, sihteerinä Karno Mikkola, jäseninä Kalevi Malmström, Rauno Tenovuo ja Kari Vepsäläinen. Ensimmäinen katsaus julkaistiin Lintumiehen numerossa 2/1978. Siinä käsiteltiin vuoden 1976 havainnot.
Nykyisen komitean (2012) puheenjohtaja on Tapio Aalto ja sihteeri Aleksi Lehikoinen.
Valtakunnallisen RK:n lisäksi lintuharrastajilla on aluerariteettikomiteoita (ARK), jotka tarkastavat alueellisesti tärkeät lintuhavainnot.
Henkinen ikä
Henkinen ikä eli älykkyysikä on ikä, jota henkilön älyllisen kehitysasteen katsotaan vastaavan. Älykkyysikä tarkoittaa tietyn iän älyllistä suorituskykyä. Älykkyysikä määritellään psykologisilla testeillä. Älykkyysiän käsitettä ovat kehittäneet Sir Francis Galton, Alfred Binet, Lewis Terman ja David Wechsler.
Älykkyysikätestejä käytetään älykkäiden ihmisten erottamiseen massasta, kehitysvammaisten älyllisen tason selvittämiseen sekä koululaisten, sotilaiden, työntekijöiden ja mielisairaitten testaukseen.
Jo antiikin Kreikassa elänyt filosofi ja tutkija Pythagoras (582–496 eaa.) näki tarpeelliseksi selvittää oppilaiksi pyrkivien älykkyyttä, joten hän testasi heitä esittämällä heille erilaisia älykkyyttä vaativia kysymyksiä. 1800-luvun viimeisinä vuosina amerikkalainen psykologi James McKeen Cattell (s. 25.4.1860 – k. 20.1.1944) käytti älykkyysiän tapaisia testejä henkilöiden älykkyyden selvittämisessä. 1900-luvun alku oli käänteentekevä älykkyyden tutkimisessa.
Englantilainen tutkimusmatkailija, kirjailija, antropologi, psykometrikko, tilastotieteilijä ja perinnöllisyystutkija Sir Francis Galton (s. 16.2.1822 – k. 17.1.1911) määritteli 1800-luvulla älykkyyden riippuvan tarkoista aisteista ja reaktionopeudesta. Hänen mielestään älykkyys oli myös periytyvää.
Ranskalainen lääkärin poika, psykologi ja psykometriikan pioneeri Alfred Binet (s. 8.7.1857 – k. 18.10.1911) laati yhdessä kollegansa Théodore Simonin (s. 10.7.1872 - k. 1961) kanssa älykkyystestin, joka koostui muutamasta kymmenestä tehtävästä. Sen tarkoituksena oli erottaa heikkolahjaiset lapset omille luokilleen. Vuonna 1908 laaditussa versiossa tehtävät järjestettiin ikäryhmittäin sen mukaan, miten ne sopivat kunkin ikätason lapsille keskimäärin.
Amerikkalainen psykologi Lewis Terman (s. 15.1.1877 – k.21.12.1956) oli 1900-luvun lahjakkuustutkimuksen uranuurtaja. Hän kehitti vuonna 1916 Stanford-Binet-testin, joka palveli hyvin koulumenestyksen ennustamisessa.
Amerikkalainen psykologi David Wechsler (12.1.1896 – 2.5.1981) on kehittänyt maailman tunnetuimmat ja käytetyimmät älykkyystestit WAIS-testit (Wechsler Adult Intelligence Scale), joilla voidaan laskea erikseen verbaalinen ja suorituspuolen älykkyystaso. Wechsler laajensi älykkyysiän käsitettä ympäristön hallinnalla.
Tsopikloni
Tsopikloni on syklopyrrolonien ryhmään kuuluva unilääke, joka on tarkoitettu tilapäisen tai lyhytaikaisen unettomuuden hoitoon. Sen vaikutus keskushermostossa välittyy bentsodiatsepiinireseptoreiden kautta. Suomessa sitä myydään muun muassa tuotenimillä Imovane ja Zopinox. Myyntilupa Imovanelle myönnettiin Suomessa 22. heinäkuuta 1987.
Rauhoittavien lääkkeiden tavoin sitä ei tule käyttää alkoholin kanssa. Sillä on myös huumaava vaikutus, eikä sen vaikutuksen alaisena tai heti heräämisen jälkeen suositella tehtävän mitään tarkkuutta vaativaa, kuten moottoriajoneuvon kuljettamista.
Vanhuksilla voidaan käyttää puolitettua annostusta (2,5-3,75 mg), jolla pyritään minimoimaan lääkkeen aiheuttamia haittavaikutuksia. Ne voivat aiheuttaa kaatuilua ikääntyneillä vakavine komplikaatioineen (lähinnä vaikeasti hoidettavia lonkkamurtumia). Koska lääke on keskipitkävaikutteinen, sen poistuminen elimistöstä saattaa ikäihmisillä olla hitaampaa.
Tsopiklonin yleinen haittavaikutus on suun kuivuminen ja karvas, hieman metallinen maku suussa. Yliannostustapauksissa voidaan käyttää GABA-antagonisti flumatseniilia.
Tsopiklonin kehitti amerikkalainen Sepracor, ja sitä alkoi markkinoida vuonna 1988 ranskalainen Rhône-Poulenc-lääkeyhtiö.
Sataman Yö
Sataman Yö on vuosittain Jyväskylässä järjestettävä festivaali. Tapahtuma järjestetään nimensä mukaisesti Jyväskylän satamassa. Ensimmäisen kerran Sataman Yötä vietettiin vuonna 1995. Tapahtuma on ilmainen lukuun ottamatta päälava-aluetta. Ohjelmassa on niin elävää musiikkia kuin muutakin ajanvietettä. Vuonna 2012 tapahtuma jäjestetään 14.-16. kesäkuuta.
Walter Runeberg
Walter Magnus Runeberg (29. joulukuuta 1838 Porvoo – 23. joulukuuta 1920 Helsinki) oli suomalainen kuvanveistäjä, Fredrika ja J. L. Runebergin poika. Hänen työnsä olivat aluksi ihanteellis-klassisia, liittyen lähinnä Bertel Thorvaldseniin, mutta myöhemmin hänen töihinsä tuli myös realistisia piirteitä.
Walter pääsi ylioppilaaksi yksityistodistuksella vuonna 1858. Hän opiskeli Kööpenhaminassa, Roomassa ja vuodesta 1876 Pariisissa. Kööpenhaminan nelivuotinen kausi sisälsi työskentelyä Bertel Thorvaldsenin opissa olleen H. V. Bissenin ohjauksessa. Tällöin hän omaksui uusklassismin ihanteita, joiden mukaan taiteen tulee vaikuttaa ihmisiin ylevöittävästi ajatuksen ja tunteen puhtauden ja muodon kauneuden avulla. Ranskan-kausi toi mukanaan realismin näkemyksiä, mutta pääosin Runeberg pysyi uusklassismin kannalla. Hänen teoksiaan on muun muassa "Apollon ja Marsyas" (1874), Suomen ensimmäinen suuri marmoriveistos, joka toteutettiin arpajaisista saaduilla varoilla. Walter Runeberg sai filosofian kunniatohtorin arvon vuonna 1907.
Walter Runeberg oli naimisissa 1867–1916 Lina Elfvingin (k. 1916) kanssa.
Runebergin tuotannon valtajuonteena ovat muotokuvat, joita hän teki aikansa pohjoismaisista merkkihenkilöistä ja suomalaisista suurmiehistä. Hänen töitään ovat muiden muassa Johan Ludvig Runebergin patsas Helsingin Esplanadin puistossa ja Aleksanteri II:n patsas Senaatintorilla sekä Pietari Brahen patsas Raahessa ja Turun Brahenpuistossa (molemmat 1888). Aleksanteri II:n patsaalla on monivaiheinen syntyhistoria. Patsaskilpailun voittanut Johannes Takanen kuoli, ja Runebergin oli toteutettava teos Takasen suunnitelman mukaisesti.
Valtakunnan salaisuus
Valtakunnan salaisuus (1959) on Mika Waltarin toiseksi viimeinen teos. Se sai aikanaan ristiriitaisen vastaanoton, sillä Waltari oli palannut nuoruutensa uskonnolliseen problematiikkaan ja kirja on vähemmän eroottisesti latautunut kuin esimerkiksi "Sinuhe egyptiläinen".
Markku Envall on arvioinut, että Waltari on keksinyt romaanin nimen Aapeli Sarisalon "Hyvä opettaja" -teoksen yhden luvun nimestä. Waltarin viimeinen romaani "Ihmiskunnan viholliset" on jatkoa "Valtakunnan salaisuudelle".
Kirja kertoo roomalaisen Markus Mezentius Manilianuksen seikkailuista Jerusalemissa ja Galileassa Jeesuksen ristiinnaulitsemisen aikaan ja sen jälkeen. Päähenkilö kohtaa matkallaan monia Uuden testamentin henkilöitä kuten Jeesuksen, Pontius Pilatuksen, apostolit Pietarin ja Johanneksen, Maria Magdalenan ja Lasaruksen.
Kirja sisältää uskonnollista mytologiaa ja yliluonnollisia ihmetekoja. Yliluonnolliselta näyttäville tapahtumille annetaan myös luonnollinen selitys tai niiden todellisuudesta jää ainakin pieni epäily, joten lukijan itsensä päätettäväksi jää oliko Jeesus todella Jumalan poika ja ihmeiden tekijä vai ainoastaan historiallinen henkilö.
Vivica Bandler
Vivica Aina Fanny Bandler (o.s. von Frenckell; 5. helmikuuta 1917 Helsinki – 30. heinäkuuta 2004 Helsinki) oli suomalainen teatteriohjaaja ja teatterinjohtaja. Hän johti Lilla Teaternia 1955–1967 ja toi avantgarden suomalaiseen teatterimaailmaan.
Vivica von Frenckell oli kaupunginjohtaja Erik von Frenckellin ja teatterihistorian tutkija Ester-Margaret Lindbergin tytär. Hän opiskeli agronomiksi ja hoiti sukunsa omistamaa Saaren kartanoa Tammelassa. Sodan aikana hän toimi lääkintälottana rintamalla ja meni vuonna 1943 naimisiin itävaltalaisen pakolaisen diplomiekonomi Kurt Bandlerin (1917—1987) kanssa; avioliitto päättyi eroon vuonna 1963.
Bandler oli 1930-luvulla Pariisissa elokuvaohjaajien Jacques Feyderin ja Maurice Clochen assistenttina. Vuonna 1939 hän perusti Studentteaternin, Helsingin ruotsinkielisen ylioppilasteatterin, jossa hän myös ohjasi. Samana vuonna elokuvista kiinnostunut ja kielitaitoinen Bandler puhui itsensä työryhmän tulkiksi, kun ranskalainen ohjaaja Jacques Feyder tuli Ruotsin Lappiin kuvaamaan elokuvaansa "Pako pohjoiseen" ("La loi du nord"). Hän oli ohjaajan assistenttina myös Ruotsissa 1940-luvulla.
Sodan jälkeen Bandler tutustui Pariisin teatterielämään ja mm. Louis Jouvet'n ja Jean-Louis Barrault’n ohjauksiin. Teatteriohjaajan ura alkoi Svenska Teaternissa Helsingissä 1948. Bandlerin ansiosta muumit päätyivät Svenska Teaternin lavalle 1949 Tove Janssonin käsikirjoittamassa, lavastamassa ja puvustamassa näytelmässä kirjasta "Muumipeikko ja pyrstötähti". Bandlerilla ja Janssonilla oli lyhyt suhde vuonna 1947. Hahmot Tiuhti ja Viuhti viittaavat tähän suhteeseen Janssonin 
Muumi-kirjoissa.
Tammelan harrastajateatterin ohjauksensa "Seitsemän veljestä" hän vei Pariisiin vuonna 1951. Hän toimi vielä toisenkin elokuvaryhmän tulkkina mutta ei nähnyt elokuva-alalla sotien jälkeen työmahdollisuuksia naiselle vaan keskittyi teatteriin.
Lilla Teatern syntyi Svenska teaternin revyistä ja Helsingin olympialaisten yhteydessä järjestetyistä erikoisnäytöksistä. Bandler kuului teatterin hallitukseen sen perustamisesta asti ja osti teatterin itselleen vuonna 1955. Bandlerin suhteilla taloon saatiin nimekkäitä ulkomaalaisia vierailijoita, muun muassa Dario Fo ja Eugène Ionesco. Hänet palkittiin vuonna 1962 Pro Finlandia -mitalilla, ja hän sai taiteen akateemikon arvonimen vuonna 1999.
Lillanin jälkeen Bandler johti 1967—1969 Oslon ja 1969—1980 Tukholman kaupunginteatteria, Ruotsin teatteriakatemiaa ja Tampereen teatterikesää. Yhteistyössä Tove Janssonin kanssa hän toteutti ja ohjasi useita muumiaiheisia näytelmiä, mm. "Troll i kulisserna" (1958), Lillaniin, ja suomalainen (suomenruotsalainen) ryhmä esitti niitä muissakin pohjoismaissa.
Tuija-Maija Niskasen vuonna 1982 ohjaama elokuva "Jäähyväiset" ("Avskedet") perustuu Vivica Bandlerin nuoruusmuistoihin.
Stadin Slangi ry. valitsi Bandlerin vuoden 2002 Stadin Friiduksi Helsinki-päivänä 12. kesäkuuta 2002.
Bandler on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin. Hautakiveen on poikkeuksellisesti kirjoitettu nimen yläpuolelle vain sana ""människan"" (ihminen).
Trás-os-Montes
Trás-os-Montes on Portugalin koillisin provinssi. Sen nimi tarkoittaa vuorten takana, ja viittaa alueen sijaintiin Marão- ja Alvão-vuorten takana. Nämä vuoret erottavat Iberian niemimaan sisäosat rannikkoalueesta. Huonot liikenneyhteydet ovat pitäneet alueen harvaanasuttuna ja köyhänä takamaana vuosisatojen ajan. Suurimmissakin kaupungeissa on alle 50 000 asukasta. Näitä ovat Vila Real, Bragança, Chaves, Mirandela ja Valpaços. Pääosa väestöstä asuu pienissä kylissä. maanviljely on tärkeä elinkeino, tärkeimpinä kasveina maissi, ruis, perunat, vehnä, oliiviöljy, kastanjat ja rypäleet.
Nykyinen Alto Trás-os-Montes kattaa historiallisen maakunnan pohjoisosat.
Henrique Pousão
Henrique César de Araújo Pousão (1. tammikuuta 1859 Vila Viçosa – 20. maaliskuuta 1884 Vila Viçosa) oli portugalilainen taidemaalari. Hänen työnsä edustivat naturalistista tyyliä. Soares dos Reisin kansallismuseossa, Porton kaupungissa on laajin kokoelma hänen töitään.
Pousão oli kotoisin Vila Viçosasta, Alentejosta ja opiskeli Portossa 1872–1879. Myöhemmin hän jatkoi opintojaan Pariisissa ja Roomassa. Palattuaan Portugaliin 1884 hän kuoli pian tuberkuloosiin.
Porton yliopisto
Porton yliopisto () on julkinen yliopisto Portossa, Portugalissa. Se perustettiin 22. maaliskuuta 1911 ja on nykyisin yksi maan suurimmista yliopistoista.
Porton yliopistossa opiskelee noin 28 000 opiskelijaa, joista 3 500 on jatko-opiskelijoita. Yliopistossa on viisitoista tiedekuntaa tai laitosta, joissa voi opiskella yli 60:tä maisterin tutkintoon () johtavaa pääainetta ja 120:tä lisensiaatin tutkintoon () johtavaa kurssia. Opetushenkilökuntaa yliopistossa on noin 2 000 ja muuta henkilökuntaa 1 200 henkeä. Yliopiston nykyinen rehtori on José Carlos Marques dos Santos.
Porton yliopisto syntyi kahden 1800-luvulla perustetun portugalilaisen korkeakoulun, Academia Politécnican ja Escola Médico-Cirúrgican, pohjalta. Porton ja Lissabonin yliopistot perustettiin vuoden 1910 vallankumouksen jälkeen Portugalin ensimmäisen tasavallan aikana. Porton yliopisto koostui tuolloin kolmesta tiedekunnasta: "Faculdade de Ciências Matemáticas, Físico-Químicas e Histórico-Naturais", "Faculdade de Medicina" ja "Faculdade de Comércio", joista viimeksi mainittu ei koskaan ollut käytännössä toiminnassa. Yliopisto avattiin 16. heinäkuuta 1911, ja samana päivänä valittiin ensimmäinen rehtori, matemaatikko Gomes Teixeira.
Seuraavina vuosikymmeninä Porton yliopisto laajeni kahdesta alkuperäisestä – luonnontieteellisestä ja lääketieteellisestä – tiedekunnasta. Yliopistoon perustettiin teknillinen tiedekunta vuonna 1915, humanistinen tiedekunta vuonna 1919 ja farmasian tiedekunta vuonna 1925. Humanistinen tiedekunta lakkautettiin kuitenkin jo 1928 ja luotiin uudestaan vasta vuonna 1961. Sillä välillä Porton yliopisto laajeni vain yhdellä tiedekunnalla, kun kauppatieteellinen tiedekunta avattiin vuonna 1953.
Huhtikuun 1974 neilikkavallankumous Portugalissa merkitsi Porton yliopistolle kasvukauden alkua. Seuraavina vuosina perustettiin kahdeksan uutta tiedekuntaa: ICBAS (1975), liikuntatiede (1975), psykologia (1977), arkkitehtuuri (1979), hammaslääketiede (1989), ravitsemustiede (1992), taiteet (1992) ja oikeustiede (1994).
Yliopiston rakennukset sijaitsevat pääosin kolmella kampusalueella (). "Pólo I" on Porton kaupungin keskustassa, ja siellä sijaitsevat muun muassa hallintorakennus (), oikeustieteen, farmasian ja taiteiden tiedekunnat ja ICBAS. Porton pohjoisosassa Asprelassa olevan "Pólo II:n" alueella ovat lääketieteen, hammaslääketieteen, teknillisten tieteiden, liikuntatieteen, kauppatieteen ja psykologian tiedekunnat. "Pólo III" sijaitsee keskustasta länteen Campo Alegressa, ja siellä ovat luonnontieteiden, arkkitehtuurin ja humanististen aineiden tiedekunnat.
Porton yliopisto tekee kansainvälistä yhteistyötä Euroopan unionin vaihto- ja tutkimusohjelmien kautta. Yliopisto osallistuu muun muassa Socrates/Erasmus-, Lingua-, Grundtvig, Leonardo da Vinci-, Tempus- ja Alfa-ohjelmiin. Lisäksi Porton yliopisto tekee yhteistyötä muiden portugalinkielisten maiden kanssa, joista tärkeimpiä ovat Brasilia, Angola ja Mosambik. Vähäisemmässä määrin yhteistyökumppaneita ovat São Tomé ja Príncipe, Kap Verde, Itä-Timor ja Macao.
Coimbran yliopisto
Coimbran yliopisto (portugaliksi Universidade de Coimbra) on yliopisto Portugalin Coimbrassa. Se perustettiin vuonna 1290 ja on maansa vanhin yliopisto. Se oli myös Portugalin ainoa yliopisto vuoteen 1559, jolloin Évoran yliopisto avattiin.
Yliopisto perustettiin Lissabonissa 1290 "studium generale" -nimityksellä. Kuningas Dinis I siirsi sen kuitenkin Coimbraan vuonna 1308. Yliopisto siirrettiin tämän jälkeen vielä kaksi kertaa takaisin Lissaboniin, kunnes se muutti vuonna 1537 pysyvästi Coimbraan. Juhana III:n suojeluksessa yliopisto muutti tuolloin vanhaan kuninkaalliseen palatsiin ja alkoi keskittyä humanistisiin tieteisiin. Yliopiston ympärille kehitettiin lisäksi yli 20 sisäoppilaitostyylisen "colégion" verkosto. "Colégiot" sijaitsivat kuninkaallisen palatsin lähettyvillä, ja ne olivat luostarityylisiä suljettuja alueita, joissa oli oma kappeli.
Yliopisto tuli 1500- ja 1600-lukujen vaihteessa tunnetuksi jesuiittaprofessoreiden tekemästä Aristoteleksen teosten kommentaarista, josta tehtiin yli sata painosta ja joka levisi ympäri Eurooppaa. Samaan aikaan Francisco Suárezin työt vaikuttivat modernin kansainvälisen oikeuden kehittymiseen.
Juhana V:n aikakaudella yliopistoon rakennettiin barokkityylinen kirjastorakennus, joka valmistui 1728. Sen myötä myös valistusaatteen ajatukset levisivät yliopistoon, kun kirjastoon hankittiin tieteellisiä kirjoja ja matemaattisia laitteita. Vuosisadan lopulla vuonna 1772 Pombalin markiisi Sebastião José de Carvalho e Melo uudisti niin sanotussa Pombal-uudistuksissa yliopistoa. Tämän seurauksena yliopiston jesuiittavaikutteet vähenivät ja opetussuunnitelmaa modernisoitiin. Samassa yhteydessä perustettiin matematiikan ja luonnontieteiden tiedekunnat. Opetusuudistuksen myötä yliopiston yhteyteen tarvittiin myös uusia tiedelaitoksia, joten samaan aikaan yliopistoon perustettiin myös kemian laboratoria, observatorio, yliopistopaino ja kasvitieteellinen puutarha.
Yliopiston "colégiot" suljettiin 1834, mikä vähensi myös opiskelija-asuntoloiden määrää. Tämä johti uusien opiskelijayhteisöjen syntymiseen vanhankaupungin alueelle, kun opiskelijat muuttivat vuokra-asuntoihin. Portugali julistettiin tasavallaksi vuonna 1910, jolloin myös kirkko ja valtio erosivat toisistaan. Yliopisto pyrki kehittämään jatkumoa, sillä siellä jatkettiin edelleen vanhoja akateemisia seremonioita ja opiskelijaperinteitä.
Portugalin toisen tasavallan sotilashallituksen aikana yliopistoa uudistettiin runsaasti, sillä monia vanhoja rakennuksia tuhottiin ja niiden tilalle rakennettiin uusia. Yliopiston yhteyteen valmistui vuonna 1961 myös yliopistostadion. Vuoden 1970 jälkeen, erityisesti 2000-luvun alussa yliopisto on laajentunut uusille alueille perinteisten Altan ja Sofian kampusalueiden ulkopuolelle.
Nes (Akershus)
Nes on kunta Akershusin läänissä Norjassa. Sen noin 800 maatilaa tekevät alueesta yhden suurimmista vehnäntuottajista koko maassa. Nesissä on monia luonnonnähtävyyksiä, kuten Glomma-joen eräät osat ja 168 järveä. Kunnassa sijaitsee myös eräs Norjan parhaiten säilyneistä kirkonraunioista. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Nesin kunnassa oli 19 819 asukasta.
Pyynikin urheilukenttä
Pyynikin urheilukenttä on Tampereen Pyynikinrinteellä sijaitseva urheilukenttä. Samalla paikalla on urheiltu jo vuodesta 1908 lähtien, mutta nykyiset rakennukset ja reuna-aita ovat pääosin peräisin 1920-luvulta.
Kentän pintana on uusi kolmannen sukupolven tekonurmi, joka asennettiin vanhan ja kuluneen hiekkatekonurmen tilalle keväällä 2008. Pinnalle on maalattu sekä jalkapallon (valkoinen) että amerikkalaisen jalkapallon (keltainen) kenttäviivat. Kenttää kiertää kuusiratainen, tartan-pintainen 350 metrin juoksurata.
Nykyisin kenttää käyttää kotikenttänään amerikkalaisen jalkapallon joukkue Tampere Saints sekä jalkapalloseura Tampere United. Kentällä on myös paljon jalkapallon ja yleisurheilun junioritoimintaa.
Pyynikin urheilukentällä järjestettiin ensimmäinen Pistejäärata-ajo 11. maaliskuuta 1970, jolloin kilpailun voitti Jorma Lusenius. Kilpailun järjestäjänä toimii Tampereen Urheiluautoilijat ry, ja edellisen kerran kilpailtiin vuonna 2013.
Maailmanennätyksiä kentällä on tehtailtu paljon, ja ne ajoittuvat 1920–1930-luvuille.Suomenennätyksistä viimeisin on Matti Yrjölän tekemä kuulantyönnön ennätys vuodelta 1972. Tulos oli 20,38 metriä.
Lezíria do Tejo
Lezíria do Tejo on yksi Alentejon ala-alueista Portugalissa. Sen pinta-ala on 4 007 km² ja väkiluku 247 453 (2011).
Lezíria do Tejo kuului aiemmin Lisboa e Vale do Tejoon, josta sittemmin tuli Lissabonin alue.
Entre Douro e Vouga
Entre Douro e Vouga on yksi Região Norten ala-alueista Portugalissa. Se kattaa Douro- ja Vouga-jokien välisen alueen. Alueen pinta-ala on 858 km² ja väkiluku 274 859 (2011).
Sumyn alue
Sumyn alue () on hallinnollinen alue Ukrainan koillisosassa. Alueen hallinnollinen keskus on vajaan 270 000 asukkaan Sumyn kaupunki.
Alueen naapureina ovat kaakossa Ukrainan Harkovan alue, etelässä Pultavan alue ja lännessä Tšernihivin alue. Pohjoisessa ja idässä alue rajoittuu Venäjän Brjanskin, Kurskin ja Belgorodin alueisiin.
Vuoden 2013 alussa alueen asukasluvuksi arvioitiin 1 143 249 henkeä, joista kaupunkilaisia oli noin 68 %. Alueen kaupungeista suurimmat ovat Sumy (269 177 as.), Konotop (88 787 as.), Šostka (79 058 as.), Oh'tyrka (49 047 as.) ja Romny (42 616 as.).
Alue muodostettiin vuonna 1939.
Sumyn alueen osuus Ukrainan vuoden 2011 BKT:stä oli 1,8 prosenttia eli 22,9 miljardia Ukrainan hryvniaa (UAH) tai vuoden lopun virallisella vaihtokurssilla 2,22 miljoonaa euroa. Jokaista alueen asukasta kohti kansantuotetta syntyi yhteensä 19 800 UAH eli 1 923 euroa. Tämä oli 70 prosenttia Ukrainan keskiarvosta. Vuonna 2013 keskimääräinen kuukausipalkka oli alueella eurooppalaisittain alhainen 2 702 UAH tai 245 euroa, mikä palkka oli myös selvästi alle Ukrainan keskiarvon (296 euroa).
Sumyn alue on paikallistasolla jaettu 18 piiriin (raion) ja seitsemään alueen alaisuudessa toimivaan kaupunkiin tai kaupunkipiiriin. Paikallistasolla maakunnassa on yhteensä 15 kaupunkia, 20 kaupunkityyppistä taajama ja 1458 kylää (2014 alussa).
Vale de Cambra
Vale de Cambra on kunta Aveiron piirissä, Portugalissa. Sen pinta-ala on 147,3 km² ja väkiluku noin 22 800.
Vale de Cambran nykyinen pormestari on José Pinheiro. Kunnan juhlapäivä on 13. kesäkuuta.
Seututie 815
Seututie 815 eli Oulunlahdentie–Lentokentäntie on Oulun kaupungin Iinatin kaupunginosasta Kylänpuolen kaupunginosaan Oulun lentoasemalle johtava seututie. Tien pituus on 11 kilometriä. Tie alkaa Iinatista valtatien 22 risteyksestä ja kulkee Kaakkurin ja Perävainion kautta Kempeleen Vihiluotoon ja sieltä edelleen Oulunsaloon. Tie päättyy Oulun lentoasemalle.
Estarreja
Estarreja on kunta Aveiron piirissä, Portugalissa. Sen pinta-ala on 108,2 km² ja väkiluku noin 27 000.
Estarrejan nykyinen pormestari on Diamantino Sabina. Kunnan juhlapäivä on 13. kesäkuuta.
Murtosa
Murtosa on kunta Aveiron piirissä, Portugalissa. Sen pinta-ala on 73,1 neliökilometriä ja väkiluku noin 10 600.
Murtosan nykyinen pormestari on Joaquim Baptista. Kunnan juhlapäivä on 8. syyskuuta.
Falster
Falster on Tanskan eteläisin saari. Se on yhteydessä Själlantiin kahden sillan kautta. Tie E47 Kööpenhaminasta Lyypekkiin kulkee Falsterin poikki Farön siltojen kautta. Saari on matala, sen keski- ja itäosissa kasvaa metsää. Siellä viljellään sokerijuurikasta ja viljaa.
Saaren pinta-ala on 514 km², ja asukkaita on vähän alle 44 000. Yli 40 % heistä asuu saaren suurimmassa taajamassa, Nykøbing Falsterissa.
Falsterin matkailunähtävyyksiä ovat saaren kaakkoisosan hiekkarannat ja Nyköbingin lähellä oleva keskiaikakeskus.
Oliveira do Bairro
Oliveira do Bairro on kunta Aveiron piirissä, Portugalissa. Sen pinta-ala on 87,3 km² ja väkiluku noin 23 000.
Oliveira do Bairron nykyinen pormestari on Mário Oliveira.
Ovar
Ovar on kunta Aveiron piirissä, Portugalissa. Sen pinta-ala on 147,7 km² ja väkiluku noin 55 400.
Ovarin nykyinen pormestari on Salvador Malheiro. Kunnan juhlapäivä on 25. heinäkuuta.
Sever do Vouga
Sever do Vouga on kunta Aveiron piirissä, Portugalissa. Sen pinta-ala on 129,9 km² ja väkiluku noin 12 400.
Sever do Vougan nykyinen pormestari on António Coutinho. Kunnan juhlapäivä on 21. syyskuuta.
Vagos
Vagos on kunta Aveiron piirissä, Portugalissa. Sen pinta-ala on 164,9 km² ja väkiluku noin 22 800.
Vagosin nykyinen pormestari on Silvério Regalado. Kunnan juhlapäivä on helluntain jälkeinen maanantai.
São João da Madeira
São João da Madeira on kunta Aveiron piirissä, Portugalissa. Sen pinta-ala on 7,9 km² ja väkiluku noin 21 700.
São João da Madeiran nykyinen pormestari on sosiaalidemokraatti Ricardo Figueiredo. Kunnan juhlapäivä on 11. lokakuuta. Kunta koostuu vain yhdestä freguesiasta.
Ternopilin alue
Ternopilin alue () on hallinnollinen alue Ukrainan länsiosassa. Alueen hallinnollinen keskus on Ternopilin kaupunki.
Alueen asukasluku vuoden 2013 alussa oli 1 077 327, joka oli 2,4 prosenttia Ukrainan väestöstä. Alue oli vielä maaseutuvaltainen, sillä asukkaista vain 44,1 prosenttia asui kaupungeissa tai kaupunkimaisissa taajamissa.
Ennen ensimmäistä maailmansotaa alue kuului Itävalta-Unkarin hallintaan ja sodan jälkeen se oli osa Puolaa. Pääkaupungin 35 000 asukkaasta tuolloin 40 % oli puolalaisia, 20 % ukrainalaisia ja 40 % juutalaisia. Toisen maailmansodan jälkeen suurin osa puolalaisista muutti Puolaan.
Vuonna 2013 pääkaupungin asukasluku oli 217 118. Asukkaista suurin osa on ukrainalaisia. Kaupungissa on myös venäjänkielisten muodostama suuri vähemmistö ja niukka juutalaisyhteisö. Pääuskonto on kreikkalaiskatolisuus, vaikka alueella on myös aktiiviset ortodoksi- ja protestanttivähemmistöt. Kaupungissa korkeampaa koulutusta annetaan esimerkiksi lääketieteen ja taloustieteen aloilla.
Paikallishallinnon ylemmällä tasolla Ternopilin alue jakautuu 17 piiriin (raion). Lisäksi Ternopilin kaupunki oli suoraan aluehallinnon alainen subjekti. Kaikkiaan alueella oli vuoden 2012 alussa 18 kaupunkia, 17 kaupunkityyppistä asutustaajamaa sekä 1 023 kylää.
Oliveira de Azeméis
Oliveira de Azeméis on kunta Aveiron piirissä, Portugalissa. Sen pinta-ala on 161,1 km² ja väkiluku noin 68 600. Kunta sijaitsee 35 kilometriä Portosta etelään ja vajaan 20 kilometrin päässä Atlantin rannikolta.
Oliveira de Azeméisin nykyinen pormestari on Hermínio Loureiro. Kunnan juhlapäivä on elokuun toinen maanantai.
Castelo de Paiva
Castelo de Paiva on kunta Aveiron piirissä, Portugalissa. Sen pinta-ala on 115,0 km² ja väkiluku 16 700.
Castelo de Paivan nykyinen pormestari on Gonçalo Rocha. Kunnan juhlapäivä on 24. kesäkuuta.
Ílhavo
Ílhavo on kunta Aveiron piirissä, Portugalissa. Sen pinta-ala on 73,5 km² ja väkiluku noin 38 600.
Ílhavon nykyinen pormestari on Fernando Caçoilo.