hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Saturaatiosukellus
Saturaatiosukellus eli kestosukellus on sukellustekniikka, joka mahdollistaa sukeltajille pitkään kestävän oleskelun suurissa syvyyksissä. Saturaatiosukellus on etupäässä öljyteollisuuden rakennus- ja huoltotöissä käytetty sukellustapa.
Kun ihminen hengittää paineen alaisena, osa hengityskaasusta imeytyy hänen kudoksiinsa. Kokeellisesti havaittiin, että tietyn rajan jälkeen ihmisen kudoksiin ei imeydy lisää kaasua ja on saavutettu ns. kyllästymispiste tai saturaatiopiste. Tästä ilmiöstä tulee sukellustavan nimi.
Ensimmäiset kestosukelluskokeet tehtiin pohjaan sijoitettujen asuttavien painekammioiden avulla. Merkittävimpiä olivat USA:n laivaston SEALAB I ja II sekä Jacques Cousteaun Conshelf I—III-kokeet. Hengityskaasuna käytettiin helioxia eli heliumin ja hapen sekoitusta. Conshelf III -kokeessa seossuhde oli 98:2 (helium 98 %, happi 2 %). Kokeet osoittivat selvästi, että jopa 300 metrin syvyydessä pystytään tekemään tarkkaa asennustyötä, mistä ratkaiseva näyttö oli rautalangan pujottaminen vedenpitävien tiivisteiden läpi maksimisyvyydessä. Tästä alkoi kehitys, jonka tuloksena kestosukeltajat hitsaavat metallia, asentavat erilaisia liitoksia ja yleensä työskentelevät jopa 500 metrin syvyydessä.
Asumukset ovat vain hankalia monin tavoin, joten pian kehitettiin ns. kaskelottijärjestelmä. Sen nimi tulee ensimmäisen tällaisen kokonaisuuden erisnimestä CACHALOT. Tällaisen järjestelmän avainkohta on emälaivan kannella oleva asuttava painekammio. Sukeltajat paineistetaan etupäässä heliumkaasukehässä tarvittavaan työsyvyyteen. Kun sukellustehtävä alkaa, heidät viedään tarvittavaan syvyyteen erillisellä painesukelluskellolla, johon mennään ilmalukon läpi.
Menetelmä on tehokas, joskin se on hiljalleen syrjäytymässä. Ihmisen terveys kestää saturaatiota vain rajallisen ajan. Siksi saturaatiota on korvattu hiljalleen kauko-ohjattujen välineiden ja pienoissukellusveneiden avulla.
Syvimmälle on jo kohta puolen vuosisadan ajan sukeltanut ranskalais-norjalainen Stolt Comex Seaway a.s. -sukellusyhtiö.
Jaroslav
Jaroslav on ollut usean Venäjän hallitsijan nimi.
Kiovan ruhtinaat ja suuriruhtinaat:
Vladimirin ruhtinaat ja suuriruhtinaat:
Jaroslav on myös yleinen etunimi. Kuuluisia Jaroslaveja:
Akialoat
Akialoat ("Akialoa") on peippojen heimoon kuuluva, Havaijin saaristossa kotoperäisenä esiintyvä varpuslintusuku.
Suvun lajeilla on pitkä ja kärjestään alaspäin taipunut nokka, jonka avulla ne syövät mettä ja etsivät hyönteisiä sekä muita pieniä selkärangattomia kaarnan raoista. Monet akialoalajit ovat uhanalaisia ja useita on kuollut sukupuuttoon.
Luettelo perustuu BirdLife Suomen julkaisemaan maailman lintujen suomenkieliseen nimistöön. Luokittelujen eroavuuksista johtuen lajisto voi olla erilainen eri lähteissä.
Jotunit
Jotunit olivat skandinaavisessa mytologiassa muinaisia jääjättiläisiä, jotka asuivat Jotunheimissa. Jotunit hukkuivat Odinin, Vilin ja Ven surmaaman Ymir-alkujättiläisen vereen, jonka jälkeen kahdesta hengissä selvinneestä jotunista, Bergelmiristä ja hänen vaimostaan, syntyi uusi jääjättiläisten sukupolvi.
Raimo Suuronen
Raimo Suuronen (s. 26. heinäkuuta 1954) on suomalainen näytelmäkirjailija ja muusikko. Raimo Suuronen tunnetaan käsikirjoittajana parhaiten pienviljelijä Mooses Viinasen ympärille rakentuvista kesäteatterinäytelmistä.Raimo Suuronen aloitti kitaransoiton kuusivuotiaana Heikki Saaren kitarakoulussa 1961. Ensimmäinen bändi perustettiin basisti Juha "Juuso" Nordlundin ja rumpali Jukka "Juke" Arosen kanssa 1967. Bändi sai nimekseen The Great Faces.
Juuson ja Juken siirryttyä Juicen ja Mikko Alatalon bändeihin Raimo Suuronen aloitti kitaristina Matti Hyvösen tanssiorkesterissa. 
Ravintolamuusikon ura käynnistyi Mauri Tapio -nimisessä ravintolayhtyeessä 1973. Armeijan jälkeen Raimo Suuronen liittyi tamperelaiseen Sebastian Trio -kokoonpanoon, jossa soitti bassoa Rainer Laamanen ja koskettimia Reijo Pohjola. Reijo Pohjolan siirryttyä muihin tehtäviin 1986, koskettimiin tuli ensiksi Pertti "Pete" Haverinen. 1986 vuoden syksyllä kosketinsoittajaksi vaihtui Markku Tuominen, Haverisen siirryttyä musiikintuottajaksi. Sebastian Triossa Raimo Suuronen soitti rumpuja.
Vuonna 1989 Raimo Suuronen muutti Tampereelta Pylkönmäelle jossa yksityisyrittäjän toimen ohella muusikon ura jatkui rumpalina Tahtitaivas orkesterissa. Siinä soittivat bassoa Joel Linna, pianoa sekä kosketinsoittimia Ilkka Hakala, toisia kosketinsoittimia Reijo Kantonen. Tahtitaivas orkesteri esitti neliäänisiä laulusovituksia myös a`capella.
Vuonna 1999 Raimo Suuronen siirtyi muusikon urallaan itsenäiseksi, vapaaksi viihdetaiteilijaksi, jota jatkaa edelleen teatterin ja käsikirjoitusten tekemisen ohessa.
Rooman ryöstö
Rooman ryöstöllä viitataan useisiin Rooman kaupungin valloituksiin ja ryöstelyihin:
John Locke -luennot
John Locke -luennot () on vuosittainen filosofia-aiheinen luentosarja, joka järjestetään Oxfordin yliopistossa. Luentosarja on yksi alan arvostetuimpia, ja sitä voidaan verrata skotlantilaisissa yliopistoissa luennoituihin Gifford-luentoihin.
Luentosarja on nimetty filosofi John Locken mukaan. Se perustettiin Henry Wilden testamentilla vuonna 1950. Ensimmäistä luentokertaa tarjottiin Ludwig Wittgensteinille, joka kuitenkin kieltäytyi. Luentoja on pidetty kaksivuotisina sarjoina, kaikkina vuosina ei kuitenkaan ole ollut luentoja. Vuodesta 2001 luentomuistiinpanot ovat olleet saatavilla sähköisesti.
Dagmar Parmas
Dagmar Viktoria Parmas (o.s. Lahtinen, myöh. Parmas-Saarnio, 21. syyskuuta 1886 Helsinki – 7. heinäkuuta 1940 Helsinki) oli suomalainen sanoittaja, laulaja ja näyttelijä. Parmas oli tiettävästi ensimmäisiä suomalaisia naispuolisia iskelmäsanoittajia.
Dagmar Parmas opiskeli tyttökoulun jälkeen laulua Pietarissa sekä Suomessa, etenkin Vera Baranovin ja Maikki Järnefeltin johdolla. Alun perin Parmas työskenteli konserttilaulajana ja näyttelijänä.
Dagmar Parmas sanoitti ja suomensi yli 140 kappaletta. Hän käytti nimimerkkejä "Ari Saarni" ja "Timo Teräste". Tunnetuimpia Parmaksen sanoituksia ovat ”Ruusuja hopeamaljassa” (jonka Lauri Jauhiainen täydensi myöhemmin loppuun), ”Hopeahiukset”, ”Romantiikkaa ruusutarhassa”, ”Vanha merimies muistelee” ja ”Tappavat suudelmat”.
Parmas suomensi tekstejä ainakin ruotsista ja englannista. Hänellä oli useita kollegoita, etenkin Arvo Koskimaa, Valto Tynnilä, Harry Bergström, Robert von Essen, Hannes Konno, Kauko Käyhkö, Usko Kemppi, Aatos Palin ja Kaarlo Valkama. Kappaleita ovat levyttäneet myöhemmin muun muassa Erkki Eirto, Arvi Hänninen, Eugen Malmstén ja Olavi Virta. Hän ei tiettävästi ollut niin lahjakas kielenkäyttäjä kuin aikalaistoverinsa R. R. Ryynänen.
Dagmar Parmas oli myös elokuvanäyttelijä. Hän esiintyi kuitenkin vain pienissä elokuvarooleissa, muun muassa rättärin äitinä vuoden 1937 elokuvassa "Tukkijoella". Dagmar Parmas oli naimisissa näyttelijä Yrjö Saarnion kanssa vuosina 1916–1933. Avioliitto päättyi Saarnion kuolemaan.
Dagmar Parmas kuoli vain 53-vuotiaana vuonna 1940.
Brittiläinen siirtoarmeija
Brittiläinen siirtoarmeija ("British Expeditionary Force", BEF) on nimitys joukoille, joita lähetettiin Britanniasta Ranskaan ja Belgiaan sekä ensimmäisen että toisen maailmansodan aikana.
Bläk
Bläk oli vuosina 2007-2015 toiminut Helsingissä sijaitseva yksityisklubi-tyyppinen ravintola. Se sijaitsi Koiton talossa 8. kerroksessa ja pinta-alaltaan ravintola oli 250 m². Lisäksi siihen kuului vielä osittain katettu kattoterassi kooltaan 70 m². 63-asiakaspaikkainen ravintola avattiin 8. lokakuuta 2007. Huoneistossa ovat aiemmin sijainneet muun muassa Raittiusyhdistys Koiton toimistotilat. 
Klubi valitsi jäsenensä. Tavoitemäärä oli aluksi 150–200. Tämä ylittyi avajaispäivään mennessä. Jäsenyys maksoi avajaisvuonna yksityishenkilöiltä 1 220 euroa ja yritysjäseniltä 3 000 euroa. 
Myöhemmin (2010) jäsenyys maksoi yksityishenkilöiltä 1 500 euroa ja yritysjäseniltä 3 750–4 750 euroa.
Ravintola oli ensimmäinen tunnetuille suomalaisille suunnattu yksityisklubi. Se sai paljon medianäkyvyyttä klubin vähemmistöomistajana olevan Jenni Dahlman-Räikkösen avulla. Jäseneksi pääsi vain suositusten kautta. Jäsenille oli tarjolla VIP-taksinumero, henkilökohtainen autonkuljettaja ja erilaisia concierge-palveluita, esimerkiksi lentovaraus ulkomaille ja luksusluokan juhlatilaisuuden järjestäminen.
Bläkin operatiivisesta toiminnasta vastasi myöhemmin "Aki Seppänen Club Oy". Toimintaa pyörittävä yritys vaihtui, koska vanha Bläk oli ajautunut maksuvaikeuksiin. Aiemmin omistajana oli 80 %:n osuudella markkinointifirma Louder ja FS Holding.
Klubi ei antanut julkisuuteen listaa jäsenistään. Lehtitietojen perusteella klubin asiakkaita ovat olleet ainakin Susanna Penttilä, Vanessa ja Jari Kurri, Emilia ja Mikko Leppilampi, Jari Litmanen, Jaana Pelkonen, Kirsi Ylijoki ja Eicca Toppinen.
Klubi lopetti toimintansa vuonna 2015.
Annie-gaala 1986
Annie-gaala 1986 oli 15. kertaa järjestetty palkintogaala, jossa jaettiin vuotuiset Annie-palkinnot vuoden 1986 parhaille animaatioiden tekijöille.
Pääluokkien voittajat lihavoituna:
Kalevan kisat 1976
Kalevan kisat järjestettiin vuonna 1976 Turussa 2.–4. heinäkuuta. Kisapaikkana oli Turun urheilupuisto. Kalevan maljan voitti Helsingin Kisa-Veikot.
Kalevan kisat 1977
Kalevan kisat järjestettiin vuonna 1977 Tampereella 29.–31. heinäkuuta. Kisapaikkana oli Ratinan stadion. Kalevan maljan voitti Helsingin Kisa-Veikot. Kymmenottelu ja viisiottelu järjestettiin Hyvinkäällä 1.–2. heinäkuuta. Viisiottelussa tuli 200 metrin juoksun tilalle 800 metrin juoksu (lajit 100 m aitajuoksu, kuulantyöntö, korkeushyppy, pituushyppy, 800 m juoksu).
Kalevan kisat 1978
Kalevan kisat järjestettiin vuonna 1978 Kokkolassa 4.–6. elokuuta. Kisapaikkana oli Kirkonmäen kenttä. Kalevan maljan voitti Helsingin Kisa-Veikot.
Kalevan kisat 1979
Kalevan kisat järjestettiin vuonna 1979 Helsingissä 11.–13. elokuuta. Kisapaikkana oli Olympiastadion. Kalevan maljan voitti Turun Urheiluliitto.
Annie-gaala 1985
Annie-gaala 1985 oli 14. kertaa järjestetty palkintogaala, jossa jaettiin vuotuiset Annie-palkinnot vuoden 1985 parhaille animaatioiden tekijöille.
Voittajat lihavoituna:
Annie-gaala 1984
Annie-gaala 1984 oli 13. kertaa järjestetty palkintogaala, jossa jaettiin vuotuiset Annie-palkinnot vuoden 1984 parhaille animaatioiden tekijöille.
Voittajat lihavoituna:
Kaukurla
Kaukurla (joskus myös Kaukkurla) on kylä Mynämäen kunnan Mietoisissa, Varsinais-Suomessa. Se sijaitsee Valaskallion kylän ja -tien pohjoispuolella Kaukurlantien varrella. Kylä on noin seitsemän kilometrin etäisyydellä Mietoisten keskustasta ja noin kahden kilometrin päässä Pyheen taajamasta.
Varhaisimmat asutuksen merkit alueella löytyvät läheltä Kaukurlan kylän rajaa Valaskallion kylästä, jossa sijaitseva Myllymäen rauniokalmisto on ajoitettu rautakaudelle. Ensimmäiset kirjalliset maininnat kylästä ovat 1500-luvulta, jolloin kylässä oli neljä taloa; Rittula (myöhemmin Triittula), Rottala (Kauppila) ja Kärvänen (Uotila) sekä nimeltään tuntemattomaksi jäänyt neljäs talo, joka yhdistettiin 1600-luvulla Rittulaan. Saaren kartanon isäntä, Kustaa II Adolfin avioton poika Kustaa Kustaanpoika hankki kaikki kolme taloa haltuunsa 1646, mutta ne peruutettiin isossa reduktiossa kaikki kruunulle vuonna 1681.
Triittula ja Kauppila lunastettiin perintötiloiksi vuonna 1768 ja Uotila 25 vuotta myöhemmin, vuonna 1793. Vuoden 1766 isojakokartan mukaan Kaukurlan talot sijaitsevat nykyisillä paikoillaan. 1800-luvun vaihteessa kylän alueella asui myös muutamia mäkitupalaisia ja räätäli. Nykyään Kauppilan ja Triittulan tilat on yhdistetty Uusi-Anttilan tilaksi ja niiden kaakkoispuolella erillään sijaitseva Uotilan tila on autioitunut ja sen piharakennukset ovat raunioituneet. Kauppilan ja Uotilan kantatiloista 1920- luvulla lohkotut Mäkisen ja Niemen nykyäänkin asutut talot sijaitsevat Uotilan läheisyydessä. 1930 luvun puolivälissä Triittulasta lohkotun Taimelan talo sijaitsee puolestaan kauempana, lähellä Unikankareentietä ja aivan kylän länsilaidalla.
Alkuperäinen maaseutumainen kylärakenne on säilynyt Kaukurlassa hyvin ja pääosa alkuperäisen kylän rakennuksista on valmistunut ennen 1950-lukua. Kylän keskialuetta hallitsee Koivistonvuoren eteläpuolinen metsäalue, jossa on myös kaksi pienehköä suota, Vähä- ja Isosuo. Mäntyvaltainen metsä on talouskäytössä ja suurelta osin taimikkoa. Uotilan, Mäkisen ja Niemen talot sijaitsevat metsäalueen itäpuolella, Taimela puolestaan lännessä. Metsäaluetta ympäröivät joka puolelta Kaukurlan ja muiden ympäröivien kylien pellot. Kyläkeskus sijaitsee peltoaukean laidalla, kylän itäosassa ja aivan Valaskallion kylän tuntumassa.
Isä Amaron rikos
Isä Amaron rikos ("El Crimen del padre Amaro") on Carlos Carreran ohjaama, vuonna 2002 valmistunut elokuva, jonka pääosissa näyttelevät Gael García Bernal ja Ana Claudia Talancón.
"Isä Amaron rikos" nimettiin Oscar-ehdokkaaksi parhaan vieraskielisen elokuvan kategoriassa. Se sai myös vastaavan Golden Globe -ehdokkuuden.
Herbert Whyte
George Herbert Whyte (1878–1917) oli englantilainen kirjailija ja teosofi. Vuonna 1908 hän perusti erityisesti lapsille ja nuorille suunnatun "The Order of the Round Table"-ritarikunnan Annie Besantin ja C.W. Leadbeaterin avustuksella. Tämä ritarikunta toimii vielä nykyäänkin ja suomessa se tunnetaan nimellä "Kansainvälinen Pyöreän pöydän ritarikunta". Whyte sai surmansa Jerusalemin liepeillä 1917.
Christine Barck
Christine Barck (entiseltä nimeltään Huttunen, s. 8. lokakuuta 1947 Helsinki) on suomalainen entinen kuulantyöntäjä ja kiekonheittäjä. Barck saavutti urallaan seitsemän ulkoratojen suomenmestaruutta, näistä viisi kuulantyönnössä ja kaksi kiekonheitossa.
Barckin ennätykset ovat kuulantyönnössä 16,49 (1974) ja kiekonheitossa 50,28 (1972). Seuratasolla Barck edusti Mellunkylän Kontiota ja Viipurin Urheilijoita.
Barck voitti Suomen mestaruuden myös käsipallossa. Hänen veljensä Hans Barck (ent. Huttunen) voitti soudussa kahdeksikkojen Suomen mestaruuden vuosina 1967 ja 1968.
Romanien lippu
Romanien lippu () on romanien kansainvälinen lippu. Se hyväksyttiin romanien ensimmäisessä maailmankongressissa 1971, joka pidettiin Lontoossa. Lippu koostuu sinisestä ja vihreästä taustasta. Sininen väri edustaa taivasta ja kuvaa henkisiä arvoja. Vihreä puolestaan edustaa maata ja kuvaa maallisia arvoja. Lipun keskellä on punainen "chakra" eli pyörä, jollainen löytyy myös Intian lipusta.
Conelrad
Conelrad "(CONtrol of ELectromagnetic RADiation)" oli Yhdysvaltojen ensimmäinen yleisradion kautta toiminut hätätiedotusjärjestelmä. Järjestelmällä oli kaksi tehtävää: ensinnäkin sen avulla varoitettiin väestöä uhkaavasta vihollisen ilmahyökkäyksestä ja annettiin yleistä väestönsuojelutietoa. Toiseksi, järjestelmän avulla pystyttiin sulkemaan koko maan suuritehoiset yleisradio- ja TV-asemat, minkä tarkoituksena oli estää vihollisen pommikoneita käyttämästä näitä asemia radionavigointiapuna. Järjestelmä perustettiin vuonna 1951 presidentti Harry S. Trumanin määräyksellä, ja sitä hallinnoi Yhdysvaltain telehallintoviranomainen FCC.
Kun vihollisen hyökkäys uhkasi, viranomaiset ilmoittivat asiasta suurimmille yleisradioasemille. Sen jälkeen nämä asemat ensin katkaisivat lähetyksensä viideksi sekunniksi, jatkoivat sitten lähetystä viisi sekuntia ja jälleen vaikenivat viideksi sekunniksi. Sen jälkeen lähetettiin 15 sekunnin mittainen äänimerkki. Tarkoituksena oli hälyttää koko maan muut radioasemat. Hälytyksen saatuaan kaikki FM-radioasemat ja TV-asemat lopettivat lähetyksensä.
Ainoastaan osa keskipitkillä aalloilla lähettäneistä AM-asemista jäi ääneen, ja ne alkoivat lähettää hätätiedotetta sekä muuta väestönsuojelutietoa. Asemat lähettivät kukin alueellaan yksi kerrallaan joko taajuudella 640 kHz tai 1240 kHz, riippuen alueesta. Asemat lähettivät aina muutaman minuutin kerrallaan pienellä teholla, jonka jälkeen lähetin suljettiin ja toinen asema aloitti lähetyksen, ennalta määrätyssä järjestyksessä. Asemat eivät lähetyksen yhteydessä ilmoittaneet enää lainkaan nimeään tai paikkakuntaansa. Järjestelyn tarkoituksena oli entisestään vaikeuttaa vihollislentäjien radionavigointia.
Vuosina 1957–1963 oli myös voimassa määräys, jonka mukaan yhdysvaltalaisten radioamatöörien oli työskennelleessään varmistettava vähintään 10 minuutin välein, että paikallinen yleisradioasema lähetti ohjelmaa. Jos asemalta ei tullut lähetystä, myös radioamatöörien oli lopetettava lähettäminen välittömästi.
Vuosina 1953–1963 kaikissa Yhdysvalloissa myydyissä uusissa yleisradiovastaanottimissa tuli olla taajuusvalitsimeen merkittynä Conelrad-taajuudet 640 kHz ja 1240 kHz sekä väestönsuojelun tunnus tai vähintään kirjaimet CD (Civil Defence, suom. 'väestönsuojelu').
1960-luvun alkupuolella mannertenväliset ballistiset ohjukset alkoivat korvata strategiset pommikoneet todennäköisinä ensi-iskun aseina. Ohjukset käyttivät inertiasuunnistusta, mikä teki Conelradin käytännössä tarpeettomaksi. Conelradin korvasi vuonna 1963 uusi hätätiedotusjärjestelmä Emergency Broadcast System. EBS korvattiin vuonna 1997 Emergency Alert System-järjestelmällä.
https://www.oldradio.com/current/bc_conel.htm
Henkien talo
Henkien talo (, IPA:[săːn pʰráʔ pʰuːm]) on Kaakkois-Aasian maissa Laosissa, Kambodžassa ja Thaimaassa yleinen henkiuskomuksiin liittyvä alttarirakennelma tai kotialttari. Useimmissa taloissa ja liikerakennuksissa on henkien talo yleensä tontin kulmassa. Alttarin sijainti on monesti harkittu tarkkaan käyttäen apuna brahmiinipappia. Henkien talo on useimmiten temppelin tai palatsin muotoon rakennettu pilari. Alttarin tarkoitus on muistaa ja lepyttää maan henkiä, joille tarjotaan juomaa ja ruokaa, ja poltetaan suitsukkeita. Usein henkien talon edessä vietetään lyhyt hartaushetki, jonka aikana toivotaan siunausta ja onnea.
Pyhän Kyrilluksen ja Metodiuksen veljeskunta
Pyhän Kyrilluksen ja Metodiuksen veljeskunta oli 1840-luvulla ukrainalainen salaseura, joka tähtäsi Venäjän keisarikunnan liberalisoimiseen sekä sen muuttamiseen enemmän liittovaltion, federaation kaltaiseksi. Yksi sen jäsenistä oli tuleva Ukrainan kansallisrunoilija Taras Ševtšenko.
Le Vernet
Le Vernet oli keskitysleiri Ariègen Le Vernet’ssä, Ranskan Pyreneillä. Leiri rakennettiin alun perin kesäkuussa 1918 majoituspaikaksi ensimmäisessä maailmansodassa palvelleille ranskalaisille joukoille, mutta taistelujen lakattua sitä alettiin käyttää saksalaisten ja itävaltalaisten sotavankien sijoituspaikkana.
Sotien välillä leiriä käytettiin armeijan varikkona. Espanjan sisällissodan lopun häämöttäessä helmikuussa 1939 leiri pantiin uuteen käyttöön, ja Espanjan toisen tasavallan kaatumisen jälkeen siitä tuli Francisco Francon armeijoita paenneiden tasavaltalaisten vastaanottoleiri. Tuolloin siellä pidettiin pääasiassa tasavaltalaisen Durruti-divisioonan entisiä sotilaita. 
Toisen maailmansodan sytyttyä leirin toimialaa laajennettiin. Sitä käytettiin muun muassa entisten kansainvälisten prikaatien vapaaehtoissotilaiden sekä fasismiin torjuvasti suhtautuneiden älykköjen sijoituspaikkana. Ranskan kaatumisen jälkeen 25. kesäkuuta 1940 natsimyönteisen Vichyn hallituksen viranomaiset ottivat leirin hallintaansa ja päättivät, että siellä säilytettäisiin ”kaikkia julkiselle järjestykselle vaarallisena pidettyjä ulkomaalaisia”.
Viimeiset vangit siirrettiin pois Le Vernet’stä Dachaun tuhoamisleirille kesäkuussa 1944. Le Vernet’tä oli tuolloin käytetty parin vuoden ajan pidätettyjen juutalaisten kauttakulkuleirinä. Kaikkiaan leirillä oli vangittuna noin 40 000 henkilöä, ja he edustivat lähes 60 eri kansallisuutta.
Tata Nano
Tata Nano on maailman halvin auto. Sen suunnitteli 500:n asiantuntijan ryhmä Tata Motorsin tehtailla Intian Länsi-Bengalissa.
Nano maksaa Intiassa noin 120 000 rupiaa välillisine veroineen ja toimituskuluineen. Autossa on alumiininen kori. Sen kaksisylinterisen monipistesuihkutuksella varustetun bensiinimoottorin teho on 33 hevosvoimaa (25 kW) Moottorin iskutilavuus on 623 cm³.
Auton pituus on 3,1 metriä, leveys 1,5 metriä ja korkeus 1,6 metriä. Auto on nelipaikkainen. Auto on takavetoinen ja neliovinen, ja siinä on nelivaihteinen vaihdelaatikko. De luxe -varustuksella autoon tulee lisäksi vielä ilmastointi ja keskuslukitus.
Autoa tuotetaan aluksi vain Intian markkinoille 250 000 kappaleen vuosituotannolla, minkä jälkeen sitä odotetaan saataville myös muille kehittyville markkinoille Latinalaisessa Amerikassa, Kaakkois-Aasiassa ja Afrikassa. Tata kehittää Euroopan markkinoille paremmin varusteltua versiota nimeltä Tata Nano Europa.
Noin 1700 dollarin hintainen Tata Nano on puolet halvempi kuin intialainen Maruti 800 ja kiinalainen Chery QQ3Y.
Myyntiin tulon jälkeen kuuden auton kerrotaan syttyneen tuleen kesken ajon. Vaikka määrä ei ole 70 000:n kappaleen myyntimäärään suhteutettuna suuri, on Tata luvannut maksutta korjata Nanon sähkö- ja pakokaasujärjestelmiä. Turvallisuutta heikentää myös turvatyynyjen puute: niitä autoon ei saa edes lisävarusteena.
Korimalli
Korimalli on auton korin mallityyppi. Perinteisin korimalli on ollut nokan, ohjaamon ja takakontin yhdistelmä, jota on kutsuttu sedaniksi tai suomen kielellä joskus konttiperäksi. Monikäyttöisyyden vaatimusten myötä myös muun korimallisia autoja ryhdyttiin valmistamaan, kuten hatchbackejä, joita kutsutaan Suomessa viistoperiksi. Hatchbackeissa takaluukkun mukana aukeaa takaikkuna, mikä mahdollistaa usein 1,5 kuutiometrin tavaratilan takaistuin tai takaistuimet eteenpäin kääntämällä. Tavanomainen sedanin suuri takakontti voi olla yleensä vain 0,5 kuutiometrin tai litroissa mitattuna 500 litran kokoinen.
Grini
Grini fangeleir oli natsien keskitysleiri, joka sijaitsi norjalaisessa Bærumin kunnassa, Oslon ulkopuolella. Grini rakennettiin alun perin naisten vankilaksi 1939, mutta sitä alettiin käyttää pääasiassa norjalaisten poliittisten vankien sijoituspaikkana 2. toukokuuta 1941.
Grinin kautta kulki yhteensä 20 000 vankia, ja enimmillään heitä oli yhtäaikaisesti 5 000. Surmattujen lukumäärää ei tiedetä, vaikkakin Gestapo ja poliisi käyttivät aluetta usein kidutustarkoitukseen, ja ainakin kahdeksan vankia teloitettiin. Brittiläiset purjelentokoneilla lähetetyt ilmakuljetusjoukot, joiden tehtävänä oli tuhota Norsk Hydron raskasvesilaitos (operaatio Freshman), syöksyivät Norjan alueella maahan huonojen sääolosuhteiden takia. Pakkolaskusta selviytyneet siirrettiin Griniin ja teloitettiin. Yleensä teloitukset suoritettiin Akershusin linnassa.
Sodan jälkeen vankilaa käytettiin maanpetoksesta tuomittujen norjalaisten säilytyspaikkana, ja sen nimeksi muutettiin "Ilebu". Vankila suljettiin 1950, mutta se avattiin uudelleen 1952 pitkäaikaisvangeille tarkoitettuna laitoksena nimeltä "Ila landsfengsel og sikringsanstalt".
Kuumavesipuku
Kuumavesipuku (englanniksi "hot water suit") on työsukelluksessa käytettävä erikoissukelluspuku.
Kylmyys on eräs sukeltajan pahimpia vihollisia; ongelmaa on ratkottu monin tavoin. Asia menee monimutkaisemmaksi, jos hengityskaasuna on voimakkaasti lämpöä johtava helium: tavallisessa kuivapuvussa sukeltajat kohmettuisivat nopeasti hengiltä.
Yksi ratkaisu on käyttää puvun täytekaasuna tiheää ja siis lämpöä eristävää argonkaasua; ratkaisu on vain hankala kypäräpuvun kanssa, koska argon ei sovi hengitettäväksi.
Siksi jo varsin varhain kehitettiin kuumavesipuku; se on kuivapuvun sovellus, johon on kaasuliittimen sijasta asennettu kuumavesiventtiili. Puvun sisäpinnalla on erityisen pehmusteen sisälle asennettu reiällinen putkisto, josta kuuma vesi leviää tasaisesti koko keholle. Käytetty vesi poistuu puvun ranteissa ja nilkoissa olevien poistoventtiilien kautta. Puku pitää sukeltajan tasalämpöisenä suurissakin syvyyksissä, joskin ulkopuolinen vuoto saattaa aiheuttaa ongelmia; varsinkin alkuaikana palovammat olivat tavallisia.
Puku vaatii erillisen letkuyhteyden pintaan tai sukelluskelloon, mutta koska saturaatiosukellus tehdään liki poikkeuksetta umbilikaalia eli kaapeli-letku-yhdistelmää käyttäen, ei tämä ole ongelma.
Nykyään kuumavesipuku on lähes ainoa saturaatiosukelluksessa käytettävä pukutyyppi.
Niin sanotut kovat puvut, tunnetuimpana JIM, eivät kuulu saturaatioon: ne ovat oikeastaan raajoilla varustettuja yhden miehen sukellusveneitä, joista muutamissa on jopa itsenäinen potkurein tai vesisuihkupropulsiolla toimiva liikutteluyksikkö. Näitä pukuja käytetään kuten tavallisia kypäräpukuja - tosin syvyyksissä joihin ei tavallisilla välineillä ole mitään asiaa. Hengityskaasuna käytetään saturaatiosta poiketen tavallista ilmaa.
Synnyimme lähtemään
Synnyimme lähtemään on Pate Mustajärven single vuodelta 1986. Singlellä soittaa Juice Leskisen yhtye Grand Slam (ilman Leskistä).
A-puolen nimikappale on Juice Leskisen kääntämä Bruce Springsteen -cover "Born to Run". Versiosta tuli Mustajärvelle yksi hänen tunnetuimmista levytyksistään. Sanoittaja Juice Leskinen kertoi, että luvan saaminen käännökseen oli työn takana. Springsteen halusi nähdä käännöksen ensin ja jotta hän jotain siitä ymmärtäisi, Leskisen piti kääntää suomennoksensa Brucelle englanniksi. Tällöin hän luonnollisesti lähetti alkuperäisen tekstin, sillä sanoitushan on hyvin tarkka käännös. Springsteen oli tyytyväinen ja lupa heltisi. Myös Mustajärven Popeda-yhtye on esittänyt kappaletta keikoillaan.
Singlen B-puolella on vanha iskelmä-klassikko "Sen voi vain aavistaa" (- Love Was On Your Mind -), jonka käänsi Kari Tuomisaari jo 1960-luvulla.
Single nousi Suomen virallisen singlelistan sijalle 8.
A-puoli
B-puoli
Harry Alfthan
Harry Uno Alfthan (13. lokakuuta 1884, Vaasa – 26. tammikuuta 1955, Helsinki) oli suomalainen ratsuväenupseeri ja kenraalimajuri.
Harry Alfthanin vanhemmat olivat eversti Ernst Alfthan ja Ingeborg Maria Wolff. Alfthan meni Suomen kadettikouluun 1900, valmistui ylioppilaaksi 1904 ja siirtyi Keisari Nikolain ratsuväkiopistoon 1902 ja valmistui kornetiksi 1908.
Venäjän armeijassa Alfthan yleni luutnantiksi 6. Kljastitsyn husaarirykmentissä, jossa palveli ensimmäiseen maailmansodan ajan. Hän yleni ratsumestariksi 1917.
Venäjän lokakuun vallankumouksen jälkeen Alfthan liittyi Ukrainan armeijaan Kaarlo Kivekkään johtamaan divisioonaan ja osallistui taisteluihin venäläisiä vastaan ja yleni everstiluutnantiksi helmikuussa 1918.
Hän palasi Suomeen ja liittyi armeijaan majurina sisällissodan jälkeen 5. elokuuta 1918 ja toimi Hämeen ratsurykmentin komentajan apulaisena. Sotien välisen aikana Alfthan komensi hyökkäysvaunurykmenttiä 1919–1921 ja palveli Uudenmaan rakuunarykmentin komentajan apulaisena 1921–1927. Ratsuväkiprikaatin esikuntapäällikkönä hän oli 1927–1928. Uudenmaan rakuunarykmenttiä hän komensi vuodesta 1928 alkaen.
Talvisodan aikana Alfthan toimi Uudenmaan rakuunarykmentin komentajana Karjalankannaksella ja ratsuväkiprikaatin komentajana Laatokan pohjoispuolella. Hän sai ylennyksen kenraalimajuriksi hiukan ennen jatkosotaa 6. kesäkuuta 1941. Sodan loppuajan hän oli Helsingin varuskunnan päällikkö. Alfthan erosi armeijasta sodan jälkeen 1946. Alfthan oli korkeimman oikeuden sotilasjäsen 1941–1954. Hän kuoli Helsingissä 1955.
Mediuutiset
Mediuutiset on vuonna 1998 perustettu terveydenhuollon sitoutumaton uutislehti. Se on suunnattu erityisesti lääkäreille, apteekkialan ammattilaisille ja terveydenhuollon päättäjille.
"Mediuutiset" julkaisee 35 numeroa vuodessa, ja sen osoitteellinen jakelulevikki on noin 23 000 kappaletta.
Lehtikonsepti syntyi 1994, jolloin perustettiin "Dagens Medicin" Ruotsiin. Nykyisin Medicine Today Internationaliin kuuluvat myös sisarlehdet Tanskassa, Norjassa ja Puolassa.
"Mediuutiset"-lehden omisti puoliksi Medicin Today International (Bonnier) ja suomalaisia ammattilehtiä kustantava Talentum, kunnes se myytiin kokonaan Alma Medialle kesäkuussa 2017.
Ajan päivin, ajan öin (kappale)
Ajan päivin, ajan öin on Pate Mustajärven single ja samannimisen albumin nimikappale vuodelta 2005. Sen on säveltänyt Yö -yhtyeestä tuttu Olli Lindholm ja sanoittanut Pauli Hanhiniemi (mm. Kolmas Nainen). Kappale tehtiin alun perin mittatilaustyönä Kaukokiidolle, ja se soi pitkin vuotta 2005 Kaukokiidon radiomainoksessa Iskelmäradiossa ja Radio Novassa. Laulu julkaistiin singlenä 9. helmikuuta, ja siitä on tullut yksi tunnetuimpia Mustajärven hittejä. Kappale nousi Suomen virallisen listan kahdeksannelle sijalle.
Kappaleesta tehtiin myös musiikkivideo, joka näytettiin 10. huhtikuuta 2005 Levyraati -ohjelmassa. Video voitti yleisöäänestyksen.
Musiikkityyliltään "Ajan päivin, ajan öin" on eräänlainen sekoitus country-, iskelmä- ja rautalankamusiikkia.
__notoc__
Markkinaselluloosa
Markkinaselluloosa on selluloosaa, jota selluloosaa valmistava tehdas ei anna samaan yhtiön sisällä paperin tai kartongin valmistukseen tai myy yhtymän sisäisillä kaupoilla saman konsernin muille yrityksille tai yhteistyökumppanin yrityksille. Koska selluloosan hinta vaihtelee jyrkästi, on monissa paperiteollisuusyhtymissä hintariskiä jaettu siten, että osa selluloosasta tuotetaan itse omaa tuotantoa varten ja osa ostetaan tai myydään.
On olemassa myös kahden tai useamman paperiteollisuusyhtiön yhteisyrityksiä, joilla ei ole omaa selluloosan jatkojalostusta paperiksi tai kartongiksi, vaan ne tuottavat selluloosaa ensisijaisesti omistaville emoyrityksilleen ja toissijaisesti myyntiin markkinaselluloosaksi. Tällainen selluloosaa valmistava yhteisyritys on esimerkiksi UPM-Kymmenen ja Metsäliitto-konsernin Metsä-Botnia.
Jeff Piccard
Jeff Piccard (s. 16. joulukuuta 1976 Les Saisies, Ranska) on ranskalainen entinen alppihiihtäjä.
Kaudella 2007-2008 hän toimi Rukan alppikoulussa Kuusamossa valmentajana. Kilpailijaurallaan hän oli maailmancupissa parhaimmillaan 11. Park Cityn suurpujottelussa marraskuussa 1996. Nuorten MM-kilpailuissa hän saavutti pronssia suurpujottelussa Vossissa 1995. Hänellä on myös useita Ranskan mestaruusmitaleja suurpujottelussa ja supersuurpujottelussa. Kuusamossa hän aloitti työnsä syksyllä 2007.
Uhka (vuoden 2006 elokuva)
Uhka (ranskaksi "Ils") on ranskalainen kauhuelokuva vuodelta 2006. Sen ohjasivat David Moreau ja Xavier Palud.
Olivia Bonamy esittää nuorta opettajaa Clementineä, joka on vastikään muuttanut Ranskasta idylliseen maalaiskartanoon lähellä Bukarestia miesystävänsä Lucasin (Michaël Cohen) kanssa. Pariskunta herää keskellä yötä outoihin ääniin ja joutuu muukalaisten hyökkäyksen kohteeksi.
Elokuvan alussa todetaan sen perustuvan tositapahtumiin, mutta itse asiassa Moreau ja Palud kirjoittivat sen Tšekkoslovakiassa kuulemansa itävaltalaisparin kokemuksista kertovan tarinan perusteella.
Alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1962
17. alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Ranskan Chamonix’ssa 10.–18. helmikuuta 1962.
Isäntämaa
Ekofeminismi
Ekofeminismi on 1970-luvulla syntynyt feminismin haara, filosofinen ja yhteiskunnallinen liike, joka pyrkii yhdistämään ympäristötietoisuuden ja feminismin. Ekofeministien mukaan naisten alistamisen ja luonnon tuhoamisen välillä on merkittävä yhteys sillä kaiki alistamisen muodot toimivat verkkomaisessa suhteessa toisiinsa ja niiden taustalla toimivat samat mekanismit. Ekofeministit kiinnittävät huomiota yhteiskunnan epätasa-arvoisiin valta-asetelmiin, kuten rasismiin, spesismiin sekä teollisuus- ja kehitysmaiden suhteisiin.
Ranskalainen ekofeministi Françoise d’Eaubonne (1920–2005) toi esiin sanan ekofeminismi vuonna 1974 julkaisemassaan kirjassa "Le Féminisme ou la mort". Siitä lähtien, ekofeminismi sana on liitetty naisten ja luonnon alistamista vastaan käytyyn kamppailuun. Ekofeministisen ajattelun mukaan kaikki alistaminen on samankaltaista. Ekofeministi Sheila Collins on sanonut, että rasismi, seksismi, luokkariisto ja ekologinen hävitys ovat neljä toisiinsa kiinnittynyttä pilaria, joiden päällä patriarkaatin rakenne lepää. Feminismi pyrkii lopettamaan naisen välineellistämisen. Ekofeminismi laajentaa kamppailun koskemaan myös eläinten ja muun luonnon oikeuksia.
Sorron taustalla toimivan ideologian ydin on käsitys järjen vallasta luonnon yli, jolloin alistetut ryhmät sekä naisellistetaan että naturalisoidaan. Tämän käsityksen perustan muodostavat länsimaista ajattelua jäsentävät dualismit kuten järki/tunne, mies/nainen, mieli/ruumis, yhteiskunta/luonto. Myös ympäristökriisin katsotaan nousevan näistä dualismeista, joten niiden tarkastelu, esiinkaivaminen ja purkaminen ovat yksi tärkeä osa ekofeminististä projektia.
Ekofeminismi uskoo muutoksen mahdollisuuteen feminiinien arvojen avulla, joita ovat muun muassa huolenpito, vastuu ja toisista välittäminen. Ekofeminismi pyrkii myös tekemään näkyväksi julkisten instituutioiden mielikuvapolitiikan luonnottomuuden ja piilo-ohjelmallisuuden. Ekofeministit suhtautuvat kriittisesti sellaisiin kielikuviin, joissa luontoa on ”hallittava”, jossa sen salat ja ”mysteerit” on paljastettava ja jossa se on valjastettava ihmisen käyttöön. Luonnontieteellinen kielikuvasto on täynnä alistamismetaforia, joihin on sisäänrakennettu sukupuolistettuja metaforia.
Kaikki ekofeministiset koulukunnat kannattavat neljää periaatetta, jotka painottavat kokonaisvaltaisuutta, ihmisen ja luomakunnan kaikkien olioitten keskinäistä riippuvuutta ja vastavuoroisuuden merkitystä, tasa-arvoa ja dynaamisen prosessin merkitystä osana maailmanparannuksen evoluutiota. Ekofeminismi on kaikkien, niin luomakunnan, kuin miesten, naisten ja lapsienkin asialla. Oulun yliopiston professori Kaarina Kailo on tuonut ekofeminismin yhteydessä esiin käsitteen "Ekososiaalinen uusi kosmologia". Hänen mukaansa maailma tarvitsee uuden imaginäärisen järjestelmän ("imaginary order"), joka edistäisi ekologista ja sosiaalista kestävää kehitystä. Järjestelmän arvoiksi hän esittää ekofeministisiä teesejä, joita ovat; omavarainen hoiva- ja lahjatalous, tietoinen kulutuskriittinen elämäntapa, luomuarvot, luomunaiseus, luomumiehisyys väkivallan ja herruusideologian tuolla puolen.
Alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1958
15. alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Itävallan Bad Gasteinissa 2.–9. helmikuuta 1958.
Isäntämaa
Jim Gilmore
James Stuart ”Jim” Gilmore III (s. 6. lokakuuta 1949 Richmond) on Virginian kuvernöörinä toiminut republikaanipoliitikko.
Vuonna 1997 Gilmore, joka vuonna 1993 oli valittu Virginian oikeusministeriksi, voitti vastaehdokkaansa Don Beyerin Virginian kuvernöörinvaaleissa. Hän toimi kuvernöörinä vuoteen 2002. Hän pyrki republikaanien presidenttiehdokkaaksi vuoden 2008 vaaleihin, mutta vetäytyi ehdokaskilpailusta jo kesällä 2007, ennen esivaaleja. Vuonna 2008 hän oli ehdolla Yhdysvaltain senaattiin Virginiasta, mutta hävisi vaalit Mark Warnerille.
Dieter Boden
Dieter Boden on saksalainen diplomaatti, Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön vaalitarkkailun johtaja, joka sitä ennen palveli 2002–2005 Saksan liittotasavallan suurlähettiläänä Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestössä.
Boden antoi henkilökohtaisen lausunnon Frankfurter Rundschaulle, jossa hän totesi Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön vaalitarkkailun aikaisemmat myönteiset arviot vääriksi sekä epäili väärinkäytöksiä Georgian presidentinvaalien ääntenlaskennassa tammikuussa 2008.
Mattatias
Mattatias () oli juutalainen ylipappi, joka oli Juudas Makkabin isä ja yksi Makkabilaiskapinan johtajista. Hänestä on kerrottu Ensimmäisessä makkabilaiskirjassa. Kapina alkoi hänen kieltäydyttyään uhraamasta kreikkalaisille jumalille.
Venosa
Venosa on kunta Potenzan maakunnassa, Basilicatan alueella Etelä-Italiassa. Kaupunki oli alun perin samnilaisten. Nykyinen nimi Venosa on muuntunut latinalaisesta nimestä Venusia, jonka kaupunki sai vuonna 291 eaa., jolloin Rooma valtasi kaupungin ja perusti sinne siirtokunnan. Venosan asukasluku on 11 863 (2015).
Wasalandian seisake
Wasalandian seisake (, ) oli henkilöliikenteen käyttöön tarkoitettu seisake Vaasan radalla. Liikennepaikka sijaitsi Vaasan kaupungin alueella Wasalandian huvipuiston tuntumassa noin 2,2 kilometrin päässä Vaasan rautatieasemalta Vaskiluodon suuntaan. Liikennepaikalle kulki osa Seinäjoen ja Vaasan välillä kulkevista junavuoroista.
Seisake muodostui puukantisesta matalasta matkustajalaiturista, joka sijaitsi lyhyen kävelymatkan päässä Wasalandiasta.
Liikennepaikka poistui Ratahallintokeskuksen liikennepaikkaluettelosta 5. kesäkuuta 2005 julkaistun uuden liikennepaikkaluettelon myötä. Henkilöliikenne oli loppunut jo joulukuussa 1992.
Elää ja kuolla L.A:ssa
Elää ja kuolla L.A:ssa ("To Live and Die in L.A.") on William Friedkinin ohjaama toimintaelokuva vuodelta 1985. Elokuvan käsikirjoitti entinen salaisen palvelun agentti Gerald Petievich William Friedkinin kanssa. Elokuvan pääosissa olivat William Petersen ja Willem Dafoe.
Elokuva kertoo Richard Chancesta, jonka partneri Jim Hart on jäljittänyt julmaa rahanväärentäjää Rick Mastersia. Hart pääsee Mastersin jäljille, mutta menettää henkensä. Chance löytää seuraavana päivänä murhatun partnerinsa, vannoen kostoa tämän kuolemasta. Hän saa parikseen John Vukovichin jonka kanssa hän alkaa jäljittää Mastersia. Chance on valmis rikkomaan lakeja, sekä tekemään mitä tahansa saadakseen Mastersin kiinni ja kostaa tälle."Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa totaalisen kyyniseksi, moderniksi kyttäleffaksi ja antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Open Dynamics Engine
Open Dynamics Engine (ODE) on vapaan lähdekoodin fysiikkamoottori. Sen päätoiminnot ovat jäykän kappaleen mekaniikan simulointi sekä törmäysten mallinnus. ODEa käytetään useissa peleissä kuten "BloodRayne 2", "Call of Juarez" ja "S.T.A.L.K.E.R" sekä fysiikka- ja robotiikkasimulaattoreissa kuten Webots. ODEa ei ole sidottu minkään graafiseen rajapintaan.
Tangarat
Tangarat (Thraupidae) on heimo pienenkokoisissa varpuslinnuissa. Niitä on luonnonvaraisina Etelä-Amerikassa ja Pohjois-Amerikassa, ja suuri osa tangaroista viihtyy trooppisilla alueilla. Useat lajit elävät kotoperäisinä ainoastaan hyvin pienellä alueella. Tangarat ovat pieniä tai keskikokoisia lintuja, joiden koko vaihtelee 9 senttimetristä 28 senttimetriin. Tangaroiden väritys on yleensä värikäs, mutta heimossa on myös mustia ja valkoisia lajeja. Tangarat elävät pareittain tai 3–5 yksilön ryhminä. Ne rakentavat kuperanmuotoisen pesänsä oksanhaaraan, tyypillisessä pesässä on 3–5 munaa. Tangaroiden ruokavalio vaihtelee suuresti hedelmistä ja siemenistä hyönteisiin.
Tangaroihin kuuluu 99 sukua ja 360 lajia. Ne luokiteltiin aiemmin sirkkujen heimon ("Emberizidae") alaheimoihin kruunusirkut ("Catamblyrhynchinae"), tangarat ("Thraupinae") ja pääskytangarat ("Tersininae").
Seututie 292
Seututie 292 on Hyvikkälästä (Janakkalaan kuuluva taajama) valtatieltä 3 alkava seututie, joka päättyy valtatielle 12 Lammin kohdalla. Se kulkee valtatieltä 3 itään, Janakkalan keskustan läpi ja sieltä edelleen valtatielle 12, jossa tie muuttuu yhdystieksi 3190, joka vie Lammin keskustaan ja sieltä edelleen seututielle 317.
Turpiaalit
Turpiaalit, aikaisemmalta nimeltään trupiaalit (Icteridae) on pienikokoisten varpuslintujen heimo. Niitä esiintyy luonnonvaraisina Etelä-Amerikasta ja Pohjois-Amerikasta. Useilla lajeilla höyhenpeitteen pääväri on musta, ja höyhenpeitteeseen kuuluu myös yleensä keltaista, oranssia tai punaista väriä.
Turpiaaleihin kuuluu 30 sukua ja 102 lajia.
Jordan EJ12
Jordan EJ12 oli Gary Andersonin suunnittelema auto, jolla Jordan kilpaili kaudella 2002. Autoa ajoivat italialainen Giancarlo Fisichella ja japanilainen Takuma Satō. Auto käytti Elfin polttoainetta, Brembon jarruja, Hondan moottoria (sillä ehdolla, että Satō saa ajaa tallissa) ja Bridgestonen renkaita. Auton paino oli 600 kg, pituus 4600 mm, korkeus 950 mm ja akselinväli 3000 mm.
Kauden alku oli tallille erittäin vaikea. Auto osoittautui epäluotettavaksi, Hondan moottorit eivät toimineet odotusten mukaan ja kaiken lisäksi rahatilanne oli heikko, vaikka talli saikin pääsponsorikseen saksalaisen kuriiripalvelun DHL. Tallin rahapulan kasvaminen johti lopulta siihen, että talli irtisanoi 40 työntekijää. Tämän seurauksena tallin tekninen johtaja erosi tehtävistään.
Fisichella avasi pistetilin vasta kauden kuudennessa kilpailussa, Itävallan GP:ssä, sijoittumalla tuloksissa viidenneksi. Hän ajoi uusi sijoituksensa Monacon ja Kanadan GP:ssä. Seuraavissa neljässä kilpailussa talli ei saanut yhtään pistettä. Fisichella katkaisi pisteettömyyden ajamalla kuudenneksi Unkarin GP:ssä. Kauden päättäneessä Japanin GP:ssä Satō ajoi kotiyleisönsä edessä viidenneksi, ja saavutti näin F1-uransa ensimmäiset pisteet.
Valmistajien MM-sarjassa Jordan sijoittui kuudenneksi yhdeksällä pisteellään, mikä oli tallin huonoin saavutus sitten kauden 1993 (3 p.). Kauden aikana autolla ei saavutettu yhtäkään voittoa, palkintopallipaikkaa, nopeita kierrosta tai paalupaikkaa.
Juho Hoikkanen
Juho Hoikkanen (29. lokakuuta 1876 Laukaa – 1. kesäkuuta 1947 Kesälahti) oli kirjailija ja kansakoulunopettaja.
Hoikkasen vanhemmat olivat talollinen Esaias Hoikkanen ja Maria Nieminen. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi Jyväskylän seminaarista vuonna 1900 ja toimi sitten opettajana Loimaan Koljonkulmalla vuosina 1900–1913 ja sen jälkeen Äänekosken Koivistonkylän koululla 1913–1944. Hoikkanen harrasti kotiseututyötä ja hänen kirjojensakin tapahtumat sijoittuivat Äänekosken seudulle.
Edvard Hannula
Edvard Hannula (23. maaliskuuta 1859 Nakkila – 11. maaliskuuta 1931 Porvoo) oli Porvoon tuomiorovasti, valtiopäivämies sekä nuorsuomalaisen puolueen ja myöhemmin kokoomuksen kansanedustaja.
Hannulan vanhemmat olivat talollinen Johan Thomas Hannula ja Karolina Vilhelmiina Seppä. Hän pääsi ylioppilaaksi 1879 ja hänet vihittiin papiksi 1882. Hannula valmistui filosofian kandidaatiksi 1894 ja teologian kandidaatiksi 1901 sekä suoritti kirkkoherran tutkinnon 1896. Hannula opiskeli Leipzigin, Erlangenin, Oslon ja Uppsalan yliopistoissa vuosina 1894–1895 ja teki opintomatkoja Tanskaan 1903 sekä Saksaan 1907 ja 1913. Hän oli vt. kappalaisena Angelniemellä 1883–1885 ja Halikossa 1885, kappalaisena Vesilahdella 1885–1887, papistonapulaisena ja vt. kappalaisena Tampereella 1887–1890 sekä 2. kappalaisena Ruovedellä 1890–1897.
Hannula toimi kirkkoherrana Naantalissa 1897–1906 ja Viipurin maaseurakunnassa 1906–1912 sekä Turun tuomiokapitulin asessorina 1900–1906. Viimeksi Hannula toimi Porvoon tuomiorovastina vuosina 1912–1931. Hän oli myös opettajana; aluksi uskonnon opettajana suomalaisissa ja ruotsalaisissa tyttökouluissa 1887–1900 ja sitten uskonnon opettajana Turun naisopistossa 1901–1906. Opettajan työn ohella Hannula työskenteli toimittajana Kirkollisissa sanomissa 1888–1905 ja Kristillinen työmies-lehdessä 1906–1910. Hannula sai rovastin arvon 1907.
Hannula oli nuorsuomalaisen puolueen kansanedustajana 1909–1914 ja kokoomuksen kansanedustajana 1919–1922 edustaen Turun läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän oli aikaisemmin ollut mukana säätyvaltiopäivillä pappissäädyn jäsenenä vuosien 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906 valtiopäivillä. Hannula osallistui myös kirkolliskokouksiin vuosina 1898, 1903, 1908 ja 1918.
Hannula oli naimisissa vuodesta 1883 Ellen Palmgrenin kanssa. Heidän poikansa olivat eversti ja sotahistorioitsija J. O. Hannula sekä jääkärieverstiluutnantti Erkki Hannula. Edvard Hannulan veli Frans Willehard Hannula (1855–1914) oli lähetyssaarnaajana Afrikassa johtaen Oniipan lähetysasemaa vuosina 1886–1894 ja myöhemmin hän toimi Suomen Lähetysseuran matkapuhujana kotimaassa 1894–1914.
Lasse Paasikko
Lasse Juhani Paasikko (s. 1.lokakuuta 1959 Kiikka) on muusikko, säveltäjä, sanoittaja ja sovittaja. Hän soittaa koskettimia ja haitaria Finlanders-yhtyeessä, jota oli perustamassa vuonna 1984 Jussi Lammelan ja Aarne Hartelinin ohella.
Soittouran lisäksi Paasikko toimii myös tanssimusiikin kouluttajana.
Vihtori Herttua
Herman Vihtori Herttua (21. maaliskuuta 1886 Ylistaro – 14. syyskuuta 1941) oli suomalainen maanviljelijä joka kuului Lapuan liikkeen johtoon 1930-luvun alussa.
Herttuan vanhemmat olivat talollinen Herman Herttua ja Anna Tarkkanen. Hän kävi kansakoulun ja toimi sitten maanviljelijänä kotiseudullaan. Herttua oli Ylistaron suojeluskunnan esikunnan ja piiriesikunnan jäsen, kuului Ylistaron kunnanvaltuustoon ja oli myös kokoomuspuolueen valtuuskunnan jäsen. Vuosina 1929–1931 hän toimi Lapuan liikkeen 2. johtajana.
Dave Kitson
David Barry Kitson (s. 21. tammikuuta 1980 Hitchin, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Stokea. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä.
Arlesey Townin ja Cambridge Unitedin kautta Readingiin joulukuussa 2003 saapunut Kitson debytoi Championshipissa 10. tammikuuta 2004 1–1-tasapeliin päättyneessä ottelussa Ipswich Townia vastaan. Tammikuun siirtoikkunan aikana Reading-paitaan saapunut englantilainen pelasi kauden aikana (2003–2004) 17 ottelua, joissa hän teki 5 maalia. Seuraavalla kaudella Kitson oli hyvässä vedossa tehden 19 maalia 37 ottelussa. 18. syyskuuta 2004 ottelussa Gillinghamia vastaan Kitson teki ensimmäisen hattutemppunsa (kolme maalia yhdessä ottelussa) Readingin voittaessa 3–1. Kausi 2005–2006 oli Readingille ja Kitsonille hyvä: Reading nousi Valioliigaan ja Kitson onnistui maalinteossa peräti 22 kertaa.
Ensimmäisessä valioliiga ottelussaan Middlesbroughia vastaan Kitson joutui rajun taklauksen kohteeksi. Kitson loukkaantui tilanteessa ja palasi kentille vasta tammikuussa 2007 FA Cupin otteluun Birmingham Citya vastaan. Kyseisessä Middlesbrough-ottelussa Kitson teki myös ensimmäisen valioliigamaalinsa. Kauden aikana Kitson teki yhteensä 4 maalia (2 liigassa, 2 FA Cupissa).
Kaudella 2007–2008 Kitson sai kyseenalaisen kunnian olla ensimmäisen punaisen kortin saanut pelaaja.
Palazzo Spini Feroni
Palazzo Spini Feroni on palatsi Firenzessä, Italiassa. Sen rakennutti rikas kauppias Geri Spini vuonna 1289 maille, jotka hän oli hankkinut Santa Trinitan basilikan munkeilta.
Palazzo Spini Feroni oli aikanaan suurin yksityisomistuksessa ollut palatsi Firenzessä. Toinen suuri samalta ajalta ollut yksityisomistettu palatsi oli Palazzo Vecchio. Palatsin suunnittelusta vastasi todennäköisesti Arnolfo di Cambio tai tämän isä Lapo Tedesco. Rakennuksen alkuperäinen ulkonäkö on edelleen nähtävissä Domenico Ghirlandaion freskoissa Sassetti-kappelissa viereisessä Santa Trinitin basilikassa.
Palatsi oli 1300-luvulla jaettu Spinin perheen eli haaroille. Piazzaa vastapäätä oleva osa myytiin 1600-luvulla. Toscanan herttuan Cosimo III:nnen seurueeseen kuulut rikas markiisi Francesco Antonio Feroni sisusti palatsin uudestaan 1670-luvulla. Hän siirsi mm. Bernardino Poccettin freskon, ja Giovan Battista Foggini sekä Lorenzo Merlini tekivät uusia stukkokoristeita.
Vuonna 1824 Arnojoen puoleinen torni ja kaari purettiin. Vuonna 1846 Firenzen kunta osti palatsin, joka oli sitä ennen ollut hetken hotellina. Vuosina 1865–1871 Firenzen ollessa Italian pääkaupunki palatsia käytettiin toimistorakennuksena. Tuona aikana se myös osittain peruskorjattiin uuskeskiaikaiseen tyyliin.
Kuuluisa vaatesuunnittelija Salvatore Ferragamo osti palatsin 1920-luvulla. Rakennuksen toisessa kerroksessa on ollut vuodesta 1995 Salvatore Ferragamo -museo, jonka kokoelmissa on yli 10 000 kenkää.
Christopher Bowman
Christopher Bowman (30. maaliskuuta 1967 – 10. tammikuuta 2008) oli yhdysvaltalainen taitoluistelija ja näyttelijä. Hänestä käytettiin lempinimeä "Bowman the Showman". Bowman löydettiin Los Angelesissa hotellihuoneesta kuolleena 10.1.2008. Kuolinsyyksi epäillään huumausaineen yliannostusta. Aiemmin Bowman oli ollut vieroituksessa kokaiinin käytön vuoksi.
Taitoluistelu-urallaan Bowman saavutti kaksi mitalia maailmanmestaruuskisoissa, hopeaa 1989 ja pronssia 1990. USA:n mestaruuden hän voitti 1989 ja 1992. Albertvillen olympialaisissa 1992 Bowman oli neljäs ja sen jälkeen hän päätti aktiiviuransa. Sen jälkeen hän toimi valmentajana ja kommentaattorina.
Bowman tunnettiin myös tv-näyttelijänä. Jo lapsena hän esiintyi Pieni talo preerialla -tv-sarjassa yhden tuotantokauden ajan ja teki näyttelijän työtä myös urheilu-uransa jälkeen.
Ruotsin Grand Prix 1975
Ruotsin Grand Prix 1975 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 8. kesäkuuta Anderstorpin radalla. Kilpailun voitti Niki Lauda, jolle voitto oli kauden kolmas.
Hadsel
Hadsel on Norjan kunta. Se sijaitsee Nordlandin läänissä jakaantuneena Lofoottien ja Vesterålenin saaristoon. Sen keskustaajama on Stokmarknes. Muita merkittäviä taajamia on mm. Melbu. Hadselin nykyinen kunnanvaakuna on vuodelta 1976, sen neljä kultaista rengasta kuvaavat kunnan neljää pääsaarta Hadseløyaa, Hinnøyaa, Langøyaa ja Austvågøyaa. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan koko Hadselin kunnassa oli vähän yli 8 000 asukasta.
Stokmarknesissa sijaitsee Hurtigruten-museo. Sen lähellä sijaitsee myös Skagenin lentokenttä joka on Norjan vilkkain pienkenttä vuosittaisella 100 000:en hengen matkustajamäärällään. Rikkonaiseen saaristoon levittäytyvän kunnan eri osat on yhdistetty toisiinsa lukuisin silloin ja tunnelein. Merkittävin niistä on joulukuussa 2007 avattu mantereelta Lofooteilla sijaitsevaan Fiskebøliin johtava Lofast-tietunneli.
Hollannin Grand Prix 1975
Hollannin Grand Prix 1975 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 27. heinäkuuta Zandvoortin radalla. Kilpailun voitti James Hunt, jolle voitto oli kauden ensimmäinen.