hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Karsastus
Karsastus () on lääketieteellinen nimitys silmille, jotka liikkuvat epäsymmetrisesti; yleiskielessä käytetään nimitystä "kierosilmäisyys". Tällöin oikean ja vasemman silmän verkkokalvon keskikuoppaan tarkentuu eri alue näkökentästä.
Isoaivojen näkökuorialueen hermosolujen väliset yhteydet muotoutuvat ensimmäisten kahden–kolmen elinvuoden aikana. Yleensä toinen silmä on hallitseva. Ellei karsastusta korjata ajoissa, hermosto alkaa hyljeksiä ”heikommasta” silmästä tulevaa informaatiota. Tällöin näkökenttä kapenee ja stereonäkökyky voi kadota kokonaan. Karsastus voi kehittyä myös aikuisiällä, jolloin vaivana on kahtenanäkeminen.
Karsastusta voidaan hoitaa silmälihaksiin kohdistuvalla kirurgialla. Väliaikaista helpotusta voi saada valon tulosuuntaa muuttavilla silmälasien prismalinsseillä.
Motu Nui
Motu Nui on Chilelle kuuluva saari Pääsiäissaaren eteläpuolella, Tyynellä valtamerellä. Aiemmin Pääsiäissaaren asukkailla oli perinne, jossa Motu Nuilla järjestettiin eräs kilpailu, jossa kilpailijat etsivät saarelta nokitiiran munaa. Ensimmäinen, joka palasi takaisin, sai heimolleen oikeuden hallita saaren luonnonvaroja seuraavan vuoden ajan ja lisäksi voittajan klaanin päällikkö sai tittelin "Tangata manu" ("lintuihminen"). Perinne oli elossa vielä 1800-luvulla.
Saaren nimi tarkoittaa rapanuin kielellä "suurta luotoa". Motu Nuin vierellä sijaitsee myös kaksi muuta motua, Motu Kao Kao ja Motu Iti.
Motu Nuilla ei ole ihmisasutusta. Se on osa Valparaíson aluetta.
Meritorjuntaohjus
Meritorjuntaohjus on sotilaskäytössä oleva ohjus, joka on tarkoitettu pinta-alusten tuhoamiseen. Useimmat meritorjuntaohjukset ovat lähellä merenpintaa lentäviä, nopeudeltaan alle äänennopeuden ja ovat inertia- ja tutkaohjautuvia. Meritorjuntaohjus voidaan laukaista lentokoneesta, laivasta, sukellusveneestä tai maalla sijaitsevasta laukaisualustasta. Ohjusvene on meritorjuntaohjuksin käytävään taisteluun kehitetty pieni 200–300 tonnin sota-alus.
Meritorjuntaohjuksia voidaan torjua ohjustentorjuntaohjuksilla, kuten Sea Sparrow ja Sea Wolf tai konetykkijärjestelmillä, kuten Phalanx CIWS sekä erilaisilla harhautusjärjestelmillä.Suomen puolustusvoimien käyttämiä meritorjuntaohjuksia
Motu Oa
Motu Oa eli Motu 'Oa on saari Ranskan Polynesiassa. Se sijaitsee kilometrin päässä Ua Pun saaresta kaakkoon. Motu Oa on osa pohjoisia Marquesassaaria. Saaren nimi tarkoittaa pohjoismarquesasin kielellä "Pitkä luoto". Saari on asumaton.
Lysosomi
Lysosomit ovat eläimissä esiintyviä yksinkertaisen kalvon verhoamia pyöreitä soluelimiä, joiden halkaisija on noin 0,5 formula_1. Solussa sijaitseva Golgin laite eli Golgin alue vastaa niiden tuottamisesta. Lysosomit sisältävät n. 40 erilaista hajottavaa entsyymiä, jotka pilkkovat bakteereja ja vieraita hiukkasia, joita on tullut soluun endosytoosin avulla. Endosytoosirakkula (kalvorakkula) sulautuu yhteen lysosomin kanssa, ja lysosomin entsyymit pilkkovat rakkulan sisällön. Lysosomit tuhoavat samalla tavoin myös solun omia kuluneita ja vaurioituneita soluelimiä, jotka eivät enää toimi. Lysosomit ovat solujen yhdistetty "puhtaanapitolaitos ja sulatusjärjestelmä". Entsyymit eivät vahingoita solun omia rakenteita niin kauan kuin lysosomikalvo pysyy ehjänä. Kun solu kuolee, entsyymit vapautuvat lysosomeista ja solu hajoaa (autolyysi). Tämä on elimistön tapa päästä eroon kuolleista soluista.
Lysosomin entsyymit vaativat alhaisen pH:n, ja lysosomeiden sisältö onkin hapan, pH ~ 5. Hapan ympäristö luodaan, kun V-tyypin ATPaasit pumppaavat protoneita lysosomeihin. Tämä on myös varokeino; kun lysosomi hajoaa vahingossa, hajottavat entsyymit eivät toimi sytoplasmassa, jonka pH on korkeampi. Kun on kyse apoptoosista, eli solun ohjelmoidusta itsetuhosta, alennetaan sytoplasman pH:ta vastaavasti.
Kasvisoluissa on lysosomeihin liittyviä vakuoleja, joita käytetään usein varastointiin.
Motukawaosaaret
Motukawaosaaret on saariryhmä Haurakilahdella, Uudessa-Seelannissa. Se on Haurakilahden saariryhmistä pohjoisin. Motukawaosaaret sijaitsevat viiden kilometrin päässä Colvillen kaupungin rannikolta. Saarilla ei ole ihmisasutusta.
Ryhmän suurimmat saaret ovat Motuwi ja Ngamotukaraka. Pienempiä saaria ovat muun muassa Moturua ja Motukaramarama.
Karelia-ammattikorkeakoulu
Karelia-ammattikorkeakoulu (englanniksi "Karelia University of Applied Sciences"; vuoteen 2013 saakka Pohjois-Karjalan ammattikorkeakoulu) on suomalainen Joensuussa toimiva ammattikorkeakoulu.
Karelia-ammattikorkeakoulu tarjoaa korkeakoulututkintoon johtavaa koulutusta nuorille ja aikuisille ja osallistuu aktiivisesti aluekehitystyöhön sekä tutkimus- ja kehittämistoimintaan. Käytännönläheinen yhteistyö ulottuu alueen elinkeinoelämästä kansainvälisten korkeakoulujen ja eri organisaatioiden aktiivisiin verkostoihin. Maakuntakorkeakoulu toimii maakunnan alueella ja virtuaaliopetus tekee mahdolliseksi opintojen suorittamisen myös etäopiskeluna ja työn ohessa. Kareliassa on opiskelijoita noin 4 000 ja henkilökuntaa noin 350.
Ammattikorkeakoulu toimii vuodesta 2016 lähtien kahdella kampuksella Niinivaaralla: Tikkarinteellä ja Wärtsilässä. Mediakoulutus tapahtuu Joensuun Tiedepuistossa.Opiskelijakunta POKA on Karelian opiskelijoiden yhdistys, joka edustaa Karelian opiskelijoita ammattikorkeakoulun toimielimissä. Lisäksi POKA järjestää tuutoritoimintaa ja vapaa-ajan viettomahdollisuuksia opiskelijoille.
Opiskelijakunnan lisäksi opiskelijat voivat liittyä koulutusalakohtaisiin opiskelijayhdistyksiin, joita on mm. Wärtsilän Tekniikan Opiskelijat ry. ja Joensuun Tradenomiopiskelijoiden Kilta ry.
Syksyllä 2018 viisi Karelia-ammattikoulussa tehtyä ylemmän amk-tutkinnon opinnäytettä huomattiin osin muista töistä kopioiduiksi, vaikka ne oli tarkastettu plagioinnin varalta Urkund-ohjelmalla. Asian jäljille pääsi ulkopuolinen henkilö. Kolme viidestä epäillystä toimii opettajana pohjoiskarjalaisessa Riveria-ammattioppilaitoksessa, ja heillä tutkinnon suorittaminen johtaa satojen eurojen palkankorotukseen.
Alun perin jo Sanomalehti Karjalaisen artikkelissa 26.5.2018 kerrottiin korkeakouluissa ilmenevästä plagioinnista. Jutun alussa viitataan ylemmän amk-tutkinnon opinnäytetyöhön, joka oli jäänyt kiinni plagiaatintunnistusohjelma Urkundissa kahdesti, mutta joka kuitenkin lopulta hyväksyttiin. Karjalaisen jutusta ilmenee, että alkuperäisen selvitystyön teki plagiointitutkijana esiintyvä entinen Karelia-amk:n yliopettaja. Lisäksi jutussa kerrotaan, että plagiointitutkijalta olisi tulossa muitakin selvityspyyntöjä. Plagiointitutkijan mukaan ”Ei tämä ongelma koske vain Karelia-ammattikorkeakoulua vaan on laajempi”.
Karelia-amk julkaisi 9.11.2018 lehdistötiedotteen, jonka mukaan Kareliasta valmistuneiden opiskelijoiden julkaisemissa opinnäytetöissä on paljastunut plagiointia. Paljastumisesta kiitetään "aktiivista kansalaista". Lisäksi Karelia-amk julkaisi 12.11.2018 uuden tiedotteen, jossa kerrotaan tarkemmin paljastuneiden tapausten seuraamuksista. Karelia-amk:n tiedotteissa ei kerrota, miltä koulutusaloilta opinnäytetyöt ovat tai missä opinnäytetöiden tekijät työskentelevät.
Karelia-ammattikorkeakoulu
Peukaloisen retket villihanhien seurassa
Peukaloisen retket villihanhien seurassa () on ruotsalaisen Selma Lagerlöfin kirjoittama lastenromaani, joka julkaistiin kahdessa osassa 1906–1907. Satukirjojen klassikoksi kehittyneen romaanin päähenkilö on hanhien mukana ympäri Ruotsia kulkeva pikkupoika Nils Holgersson eli Peukaloinen. Kirja tarkoitettiin koulujen lukukirjaksi, jossa kuvattiin Ruotsin valtakuntaa ja kulttuuria.
Kirjan suomensi Juhani Aho käsikirjoituksesta, mikä näkyy muun muassa siinä, että luku mustien ja harmaiden rottien sodasta on katkelmallinen. Ahon suomennoksen ensipainos on myös bibliofiilisesti erityisen arvokas, koska Lagerlöf muutti vielä tarinaansa suomennoksen jälkeen. Maija Karma kuvitti suomalaisen laitoksen vuonna 1958 ja sai seuraavana vuonna kuvituksestaan Rudolf Koivu -palkinnon.
Ennen Peukaloisen retkiä olivat ilmestyneet sellaiset lastenkirjallisuuden klassikot kuin Lewis Carrollin "Liisan seikkailut ihmemaassa" (1872) ja Rudyard Kiplingin "Viidakkokirja" (1894), joista jälkimmäisen eläintarinoiden sanotaan innoittaneen Lagerlöfiä oman tarinansa luomiseen. Tällaiset kuvitteelliset, fantasiaelementtejä sisältävät lasten tarinat voidaan nähdä osana impressionismin taidesuuntaa.
Nils Holgersson on pikkupoika, jonka mielestä mukavinta on syödä ja nukkua. Toiseksi kivointa on tehdä kiusaa, etenkin eläimille. Erään tapauksen jälkeen Holgerssonien kotihaltia taikoo hänet pikkuruiseksi ja antaa hänelle kyvyn puhua eläimille. Villihanhet ottavat hänet kesyhanhineen mukaansa ja matkaavat Ruotsin maakuntien poikki. Matkan varrella Peukaloinen oppii kunnioittamaan eläimiä ja kasvaa aikuiseksi.
Kirjasta on tehty vuonna 1980 japanilais-itävaltalaisena yhteistyönä tehty piirrossarja "Peukaloisen retket". Sarjaan perustuen julkaistiin myös sarjakuvalehti.
Hanhen selässä lentävä Nils Holgersson – tunnettu kuva kirjasta – on kuvattu Ruotsin 20 kruunun setelin selkäpuolella. Myös saksalainen autolautta M/S Nils Holgersson on nimetty Nils Holgerssonin mukaan.
Michele Alboreto
Michele Alboreto (23. joulukuuta 1956 Milano, Italia – 25. huhtikuuta 2001 Klettwitz, Brandenburg, Saksa) oli italialainen kilpa-autoilija, Formula 1 -kuljettaja ja Le Mansin 24 tunnin ajon voittaja.
Alboreto oli opiskellut suunnittelua ja hän osallistui itse suunnittelemallaan CMR-autolla Formula Monza -kilpailuun ilman mainittavaa menestystä. Vuodeksi 1978 hän siirtyi Formula 3 -luokkaan ja sijoittui Italian F3-sarjassa seuraavana vuonna toiseksi. Vuodeksi 1980 hän siirtyi EM-sarjaan ja ajoi samaan aikaan kestävyyskilpailuja Lancialla. 1981 hän voitti Euroracing-mestaruuden ja siirtyi Minardin Formula 2 -talliin. Samana vuonna hän voitti Lancialla yhdessä Riccardo Patresen kanssa Watkins Glenin kuuden tunnin kilpailun.
F1-debyyttinsä Alboreto teki vuoden 1981 San Marinon GP:ssä Tyrrellillä. Vuosina 1981–1994 Alboreto kilpaili Formula 1 -luokassa Tyrrell, Ferrari, Footwork, Arrows, Lola (BMS Scuderia Italia) ja Minardi -talleissa. Hän starttasi yhteensä 194 GP-kilpailuun (vain yhdeksällä kuljettajalla on enemmän startteja kautta aikojen), joista otti viisi voittoa, 23 palkintosijaa, kaksi paalupaikkaa ja viisi nopeinta kierrosta.
Tyrrell oli tyytyväinen Alboreton suorituksiin Formula 2 -sarjassa ja antoi hänelle mahdollisuuden kilpailla tallissa vuosina 1981-83. Hän voitti ensimmäisen kilpailunsa Las Vegasin GP:ssä vuonna 1982, joka toimi kauden päätösosakilpailuna. Vuoden 1983 Detroitin GP:n voitto puolestaan oli Tyrrell tallin viimeinen voitto sekä moottorien osalta normaalisti hengittävien viimeinen voitto, kunnes turbot kiellettiin vuonna 1988.
Kaudeksi 1984 Alboreto siirtyi Ferrari -talliin, jossa ajoi paalupaikalta voittoon (voiton merkitystä lisäsi italialaiskuskin voitto Ferrarilla sitten Ludovico Scarfiottin vuoden 1966 voiton).
Alboreton paras kausi osui vuoteen 1985, jolloin hän sijoittui Ferrarillaan MM-sarjassa toiseksi 53 pisteellä. Kauden puolivälissä ja vielä jonkin verran sen jälkeenkin hänellä oli kaikki mahdollisuudet mestaruuteen, mutta ne hiipuivat, kun kauden viisi viimeistä osakilpailua päättyivät keskeytykseen teknisten ongelmien takia. Alboreto hävisi reilusti Alain Prostille (73 pistettä), mutta voitti selvästi kolmanneksi sijoittuneen Keke Rosbergin (40 pistettä).
Vuoden 1985 jälkeen Alboreton kilpailumenestys alkoi hiipua ja hän ajoi heikolla menestyksellä loppu-uransa Tyrrellillä, Lolan autoja käyttäneillä Larroussella ja Scuderia Italialla, Arrowsilla ja Minardilla. Lolan autot osoittautuivat täysin susiksi, minkä seurauksena oli monta uloskarsiutumista.
F1-uransa jälkeen Alboreto kilpaili urheiluautoilla ja vuonna 1997 voitti Le Mansin 24 tunnin kilpailun Porschella yhdessä Stefan Johanssonin ja Tom Kristensenin kanssa.
Alboreto kuoli itäisessä Saksassa sijaitsevalla Lausitzringin moottoriradalla tapahtuneessa onnettomuudessa, kun hänen testaamansa Audi R8 -prototyyppiauton rengas räjähti tuhoisin seurauksin.
‡ Kilpailu keskeytettiin ja puolikkaat pisteet jaettiin alle 75% kisapituudesta.
Centria-ammattikorkeakoulu
Centria-ammattikorkeakoulu on vuonna 1995 perustettu, Keski-Pohjanmaan Kokkolassa, Pohjanmaan Pietarsaaressa ja Pohjois-Pohjanmaan Ylivieskassa toimiva korkeakoulu. Se oli aikaisemmalta nimeltään "Keski-Pohjanmaan ammattikorkeakoulu". Tilastokeskuksen mukaan vuonna 2014 Centria-ammattikorkeakoulussa oli yhteensä 3 220 opiskelijaa.
Syksyllä 2014 uutisoitiin valtion säästötoimien vaikutuksista Centria-ammattikorkeakoulun tutkimus- ja kehitystoimintaan. Samalla kerrottiin toiminnan keskittämisaikeista kahteen toimipisteeseen: Kokkolaan ja Ylivieskaan.
Koulutusta järjestetään päivä- ja monimuotototeutuksina. Centria-ammattikorkeakoulu tarjoaa myös ylempiä ammattikorkeakoulututkintoja liiketaloudessa, tekniikassa sekä sosiaali- ja terveysalalla.
Centria-ammattikorkeakoulun opiskelijakunta (COPSA) edustaa kaikkia Centria-ammattikorkeakoulun opiskelijoita.
Peukaloisen retket
Peukaloisen retket (alkuperäiseltä nimeltä "Nirusu no Fushigi na Tabi") on japanilais-itävaltalainen, Studio Pierrotin tuottama vuonna 1980 valmistunut animepiirrossarja. Sarja perustuu Selma Lagerlöfin kirjoittamaan kirjaan "Peukaloisen retket villihanhien seurassa".
Sarja on 52-osainen ja se on esitetty moneen kertaan Suomessa Yleisradion televisiokanavilla, Inkeri Walleniuksen kertomana. Vuonna 2007 sarjaa on esitetty C More Juniori -maksukanavalla uudelleendubattuna, jolloin Wallenius on toiminut myös kertojana. Sarja uusittiin Yle TV2-kanavalla syksyllä 2010.
Sarjan tunnusmusiikin sävelsi tšekkoslovakialainen Karel Svoboda. Japaninkielisessä dubbauksessa tunnusmusiikkina on eri kappale, joka on tyyliltään lähempänä tyypillistä anime-musiikkia.
Toisin kuin monet länsimaisiin teoksiin perustuvat animet, Peukaloisen retket on erittäin uskollinen alkuperäisteokselle lukuun ottamatta Nilsin lemmikiksi lisättyä hamsteria ja Smirre-ketun suurempaa roolia sarjan antagonistina.
Nils Holgersson on 14-vuotias poika köyhästä maalaisperheestä. Hän on laiska ja epäkunnioitava lähimmäisilleen. Vapaa-aikanaan hän nauttii kotitilan eläinten härnäämisestä. Eräänä päivänä, kun Nilsin vanhemmat olivat lähteneet kirkkoon ja jättäneet pojan yksinään kotiin lukemaan Raamattua, Nils näki sattumalta pienen kotihaltijan kävelemässä huoneen lattialla. Nils onnistui pyydystämään haltijan haaviin. Haltija ehdotti, että jos Nils päästäisi hänet vapaaksi, haltija antaisi tälle ison kultakolikon. Nils hylkäsi ehdotuksen, jolloin haltija suuttui ja muutti hänet peukalon mittaiseksi. Peukalon mittaisena Nils ymmärsi eläinten puhetta. Kun kotitilan eläimet huomasivat pikkuisen Nilsin, nämä päättivät kostaa.
Samaan aikaan tilan yläpuolella lenteli lauma villihanhia, jotka huutelivat tilan eläimille lappiin lähdöstä. Martti-hanhikukko halusi lähteä villihanhien mukaan, mutta lentäminen tuotti tälle vaikeuksia. Martti kuitenkin onnistui pääsemään lopulta lentoon. Nils tarrautui Martin kaulasta roikkuvaan naruun ja lähti tämän mukaan hamsterin kanssa.
Villihanhet eivät olleet kovin mielissään, että heidän seuraansa liittyi ihminen ja kotihanhi, mutta aikanaan ottivat heidät mukaansa historiallisille Ruotsin maakunnille ja kokivat monenlaisia seikkailuja yhdessä. Smirre-niminen kettu jahtasi Nilsiä ja villihanhia lähes koko matkan aikana. Matkalla Nils oppi auttamaan eläimiä ja ihmisiä sekä olemaan epäitsekäs. Nils sai kuulla, että kotihaltija saattaisi muuttaa hänet normaaliksi, jos hän pystyisi todistamaan muuttuneensa paremmaksi.
Atlantic Film on julkaissut vuodesta 2012 alkaen jaksoja yksittäisinä levyinä, jokaisessa julkaisussa on neljä jaksoa. Kolme ensimmäistä levyä sisältävä kokoelma on julkaistu 2013.
Finnkino on julkaissut sarjan jaksot aiemmin kahtena kuuden DVD-levyn boksina.
Nils Holgersson (täsmennyssivu)
Nils Holgersson voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Võru
Võru (võroksi "Võro", ) on Võrumaan pääkaupunki Viron kaakkoisosassa. Se sijaitsee Tamulajärven rannalla. Vuoden 2018 alussa kaupungissa oli 12 242 asukasta.
Kaupungin perusti Riian kenraalikuvernööri Venäjän keisarinnan Katariina II:n toivomuksesta 21. elokuuta 1784 entisen Võrun kartanon paikalle. Kaupungin varhaisilta vuosilta on säilynyt säännöllinen ruutukaava, puurakennuksia ja kaksi Katariinalle omistettua kirkkoa: luterilainen kirkko vuodelta 1793 ja ortodoksinen kirkko vuodelta 1804.
Võru on ollut yli 200 vuotta paikallishallinnon, yrittäjyyden, kulttuurin ja urheilun keskus. Alkuaikoina hallinnon edustajat olivat saksalaista syntyperää, mutta 1900-luvun alussa kaupunki sai ensimmäiset etnisesti virolaiset kaupunginvaltuutetut.
Tunnetuin võrulainen on Viron kansalliseepoksen Kalevipoegin kirjoittaja Friedrich Reinhold Kreutzwald, joka asui kaupungissa vuosina 1833–1877 ja toimi kaupunginlääkärinä. Nykyään kaupungissa on hänelle omistettu museo ja patsas.
Võru on historiansa aikana ollut myös tärkeä koulukaupunki. 1800-luvun loppupuolella kaupungissa oli seitsemän koulua, joissa työskenteli 31 opettajaa ja 317 oppilasta, vaikka Võrun asukasluku oli alle 3 000. Vuonna 1914 perustettiin Võrun naisten käsityökoulu ja 1925 Võrun teollisuuskoulu. Vuosina 1921-1930 kaupungissa toimi opettajaseminaari.
Vuodesta 1995 Võrussa on toiminut valtiollinen tutkimus- ja kehityslaitos Võron instituutti, jonka tavoitteena on võron kielen ja kulttuurin kehittäminen ja tutkiminen.
Võru yhdistettiin rautateillä Riikaan ja Pihkovaan vuonna 1889, ja vuonna 1915 kaupunki sai sähkön. Vuonna 1940 Võrussa oli 6600 asukasta. Neuvostoliittoon liittämisen jälkeen kaupunkiin perustettiin monia teollisuuslaitoksia, muun muassa huonekalutehdas, jalkinetehdas, meijeri ja rakennusyhtiöitä. Võruun rakennettiin uusia asuinalueita, kaupungin väkiluku ja pinta-ala kasvoivat.
Suunnitelmatalouden romahdus toi Võruun aluksi taloudellisia ja sosiaalisia ongelmia, mutta ajan mittaan vanhojen yritysten toiminta on saatu vastamaan markkinatalouden vaatimuksia ja kaupunkiin on syntynyt uusiakin yrityksiä.
Vuonna 2011 Võrun kaupungissa oli 12 667 asukasta, joista 11 652 (92,0 %) oli virolaisia, 804 (6,3 %) venäläisiä ja 201 (1,6 %) muita kansallisuuksia.
Talentti
Talentti (, "tálanton"; ) on muinainen massan yksikkö. Se on lähtöisin mahdollisesti Babyloniasta tai Sumerista ja se vastasi vedellä täytetyn amforan painoa. Talenttia käytettiin usein rahayksikkönä, jolloin se viittasi yleensä kultaan. Myös hopeaa käytettiin.
Talentti oli myös varsin suuri rahayksikkö. Antiikin Kreikassa Homeroksen aikoina se oli härän arvo kullassa, kun taas hellenistisen kauden lopulla kreikkalainen talentti oli 26.2 kiloa painava hopearaha. Aleksanteri Suuren aikoina hopeatalentti oli noin 26 kiloa hopeaa. Uuden testamentin aikoina talentti oli noin 6 000 denaaria, kun denaari oli työläisen päivän palkka. Tarkkoja arvioita talentin arvosta nykypäivänä on kuitenkin vaikea antaa muinaisten mittojen epämääräisyyden takia.
Painomittana talentti oli Vanhan testamentin 60 miinaa (3000 sekeliä) eli siis noin 30–40 kg. Uuden testamentin aikana talentin paino oli sunnilleen saman verran; noin 35–40 kg.
Rahamittana talentti tarkoitti 6 000 denaaria. Työläisen päiväpalkka oli Uuden testemantin aikaan yksi denaari.
Sedisvakanssi
Sedisvakanssi (latinan sanoista "sedes" ’tuoli’ ja "vacans" ’tyhjänä oleva’) tarkoittaa ajanjaksoa, jolloin piispanistuin, varsinkin paavinistuin, on vailla haltijaa. Käytännössä kyseeseen tulee ajanjakso paavin kuoleman ja uuden paavin virkaanastumisen välillä.
Voimassa olevan kirkko-oikeuden määräykset sedisvakanssin suhteen ovat peräisin paavi Johannes Paavali II:n konstituutiosta "Universi Dominici Gregis" (=UDG, 1996). UDG:n mukaan paavin toimi palautuu sedisvakanssin aikana kardinaalikollegiolle, joka vastaa tietyin rajoituksin kollektiivisesti paavin tehtävistä. Sedisvakanssi näkyy myös vaakunassa, jota käytetään esimerkiksi sedisvakanssin aikana lyödyissä Vatikaanivaltion eurokolikoissa. Tällöin vaakunasta puuttuu vaakunakilpi kokonaan, ja siihen on kuvattu vain ristikkäin olevat kultainen ja hopeinen avain, paavinvallan tunnukset, päivänvarjon alla.
Alfheim
Alfheim ( 'haltia-koti') on skandinaavisessa mytologiassa valohaltioiden valtakunta. Mytologian mukaan maailma oli jakautunut yhdeksään maailmaan, joista Midgårdin kerrottiin sijaitsevan keskimmäisenä. Maailmoja yhdisti elämänpuu Yggdrasil. Alfheim esiintyy myös englantilaisissa balladeissa nimillä "Elfhame" ja "Elphame". Se on myös vanha nimi Ruotsin provinssille Bohuslänille.
Alfheim mainitaan haltioiden kotina ainoastaan kahdessa muinaisnorjalaisessa tekstissä. Toinen niistä on Snorri Sturlusonin Proosa-Eddan runossa Gylfaginning.
Alfheim esiintyy englantilaisissa balladeissa nimillä "Elfhame" ja "Elphame", joka käännetään usein nykyenglannissa muotoon "Elfland" tai "Elfenland" (eli "haltiamaa"). J.R.R. Tolkienin luomassa fantasiamaailmassa esiintyy myös Haltiamaa, joka sijaitsee Kuolemattomien Maiden rannikolla.
Corona
Corona oli antiikin Roomassa kunnianosoituksena käytetty seppele.
Coronoita:
Motutapu
Motutapu on saari Hauraki-lahdella, Aucklandin kaupungista koilliseen, Uudessa-Seelannissa. Saaren koko nimi on "Te Motutapu a Taikehu", mutta lyhyempää nimeä käytetään useammin. Maorit olivat asuttaneet saarta yli sata vuotta, kunnes tulivuoren purkaus 1300-luvun alussa tuhosi heidän asuinpaikkansa.
Türi
Türi () on epäitsenäinen kaupunki ja entinen kaupunki Viron keskiosassa Pärnunjoen varrella Järvamaalla. Türissä on 5 257 asukasta (1.1.2015) ja sen pinta-ala on 9,80 neliökilometriä.
Ensimmäinen maininta Türistä on vuodelta 1347. Kirkonkylä alkoi kasvaa 1900-luvun vaihteessa, kun Türiin perustettiin sellutehdas ja Tallinnan ja Viljandin välinen rautatie valmistui. Türi sai kaupunkioikeudet 2. heinäkuuta 1926, ja kaupunkiin perustettiin radioasema 1937. Kesällä 1941 suurin osa kaupungista tuhoutui sodassa.
Türi menetti itsenäisen asemansa ja siitä tuli epäitsenäinen kaupunki () vuonna 2005 yhdistyttyään Türin kunnan kanssa uudeksi Türin kunnaksi. Vuoden 2017 kuntauudistuksessa Türin kunta yhdistettiin ja Väätsan ja Kärun kuntien kanssa jälleen uudeksi Türin kunnaksi. Türi on Türin kunnan keskuspaikka.
Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Türin epäitsenäisessä kaupungissa oli 5 410 asukasta, joista 5 127 (94,8 %) oli virolaisia, 135 (2,5 %) venäläisiä ja 144 (2,7 %) muita kansallisuuksia.
Türissa järjestetään vuosittain keväällä isot puutarhamessut. Vuonna 2000 Viron pääministeri Mart Laar julisti Türin Viron ”kevätpääkaupungiksi”.
Kiila (albumi)
Kiila on Apulanta-yhtyeen kahdeksas studioalbumi. Sitä äänitettiin aikavälillä toukokuu 2004 ja tammikuu 2005 ja se julkaistiin 16. maaliskuuta 2005. Tyyliltään levy on vakavaa ja paikoin raskasta rockia. Joillakin albumin kappaleilla on mukana myös viuluja. Jousisovitukset on tehnyt Anssi Tikanmäki. Albumi myi kultaa julkaisupäivänään, ja myöhemmin myös platinaa, yli 50 000 kappaletta ollen Apulannan menestynein albumi. Kiilalta julkaistiin kaksi singleä, "Pahempi toistaan" ja "Armo", joista kummastakin tuli runsaasti soitettu radiohitti. Kaukaa lähelle -kappaleessa kitaraa soitti Nightwish-yhtyeen Emppu Vuorinen. Bassoa albumilla soittaa ensimmäistä kertaa basisti Sami "Parta-Sami" Lehtinen. Lehtisellä on ollut kokemusta Apulannasta aikaisemmilta vuosilta toimiessaan Apulannan kiertuekitaristina.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 1.
Laura Giordano
Laura Giordano on Palermossa 1979 syntynyt sopraano ja oopperalaulaja.
Laura Giordano aloitti lauluopintonsa 16-vuotiaana ja osallistui joihinkin tuotantoihin (Rigoletto, Tosca, Ruusuritari) Palermon Teatro Massimossa ja Catanian Teatro Massimo di Bellinissä. Hän voitti "Operalaboratorio"-kilpailun kahdesti peräkkäin 1997-98 ja lauloi pääroolin Donizetin oopperassa I pazzi per progetto ja Rossinin Adinassa. Vuosina 1998-99 hän opiskeli ensin Maria Chiaran, sitten Alida Ferrarinin johdolla.
Swallow the Sun
Swallow the Sun on melodista doom- ja death metal -musiikkia esittävä yhtye Jyväskylästä.
Swallow the Sunin perusti kitaristi Juha Raivio vuonna 2000. Kolmen vuoden päästä vuonna 2003 yhtye äänitti ensimmäisen tuotoksensa, demon nimeltä "Out of This Gloomy Light", joka sisälsi neljä kappaletta. Samana vuonna yhtye allekirjoitti levytyssopimuksen Firebox Recordsin kanssa, ja saman vuoden aikana julkaistiin debyyttialbumi "The Morning Never Came". Inferno-lehti valitsi yhtyeen vuoden tulokkaaksi.
Huhtikuussa 2005 Swallow the Sun julkaisi singlen "Forgive Her...", jolla on myös cover-versio Candlemass-yhtyeen kappaleesta "Solitude". Single nousi ensimmäisellä viikolla Suomen singlelistan sijalle 4. Elokuussa 2005 ilmestyi yhtyeen toinen albumi "Ghosts of Loss", joka nousi listalla sijalle 8.
Swallow the Sunin kolmannen albumin "Hope" julkaisi 7. helmikuuta 2007 Spinefarm Records. Albumin äänitykset tehtiin Seawolf-studiolla Suomenlinnassa syys- ja lokakuussa 2006. Albumi nousi Suomen albumilistalle sijalle 3.
14. toukokuuta 2009 Swallow the Sun ilmoitti virallisella sivustollaan rumpali Pasi Pasasen jättävän yhtyeen. Pasasella ei omien sanojensa mukaan enää ollut tarpeeksi motivaatiota Swallow the Sunissa työskentelyyn. Hänen tilalleen tuli Kai Hahto.
Neljäs albumi "New Moon" julkaistiin Suomessa 4. marraskuuta 2009, viides albumi, "Emerald Forest and the Blackbird" 1. helmikuuta 2012 ja kuudes albumi, "Songs from the North I, II & III" 13. marraskuuta 2015.
EP:t
Luettelo tenoreista
Tämä on kansallisuuksien mukaan osioihin jaettu luettelo oopperalaulajista, joiden ääniala on tenori.
Elinkelpoinen vyöhyke
Elinkelpoinen vyöhyke on jokin maailmankaikkeudessa oleva tila, jolla voi ainakin teoriassa esiintyä elämää.
Yleensä elinkelpoisella vyöhykkeellä tarkoitetaan Tähteä ympäröivää elämänvyöhykettä, jossa vesi voi esiintyä nestemäisenä planeetan pinnalla. Tämän vyöhykkeen sisäpuolella on liian kuumaa ja ulkopuolella liian kylmää elämälle. Tähteä elinkelpoisella vyöhykkeellä kiertävää planeettaa sanotaan usein "kultakutriplaneetaksi" vanhan kansansadun ”Kultakutri ja kolme karhua” mukaan.
Lisäksi voidaan määritellä ns. galaktinen elämän vyöhyke eli se alue galaksissa, jossa olot ovat elämän olemassaololle suotuisimmat.
Maan elinkelpoinen osa on "biosfääri".
Sopwith Camel
Sopwith Camel oli englantilainen ensimmäisen maailmansodan aikainen hävittäjälentokone, jota pidettiin eräänä aikansa parhaista sotilaslentokoneista.
Sopwith Aviation Company valmisti Camelia vuodesta 1916 lähtien noin 6 000 kappaletta. Koneen nimi Camel (”kameli”) tuli sen konekivääreitä peittävästä suojapellistä, joka muistutti kamelin kyttyrää.
Camelit pudottivat 1 294 viholliskonetta.
Henrich Focke
Henrich Focke (8. elokuuta 1890 Bremen – 25. helmikuuta 1979 Bremen, Länsi-Saksa) oli saksalainen lentokoneinsinööri, joka kehitti ensimmäiset helikopterit.
Hän rakensi liitokoneen vuonna 1909 ja moottorilentokoneen, joka oli Kolthoff-Focke A III, vuonna 1910. A III oli alitehoinen, mutta lentokelpoinen. Seuraava kone vuonna 1912 "A IV" oli se, jolla hän itse lensi ensi kerran moottorikoneella. Hän aloitti yhteistyön Georg Wulfin kanssa 1913 ja he suunnittelivat Focke-Wulf A VI -koneen.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen he jatkoivat kehittelyä. Seuraava kone sai tunnuksen A VII.
Vuonna 1923 Wulf, tohtori Werner Neumann ja Focke perustivat Focke-Wulf-yhtiön, joka kehitti 1933–1945 Luftwaffelle suuren määrän lentokoneita.
Focke meni naimisiin Louise Meyerin kanssa vuonna 1926.
Focke-Wulf valmisti Juan de la Ciervan kehittämää autogiroa lisenssillä vuodesta 1933. Focke suunnitteli sen insipiroimana maailman ensimmäisen käyttökelpoisen helikopterin, Focke-Wulf Fw 61:n, jonka ensilento tehtiin 26. kesäkuuta 1936.
1937 osakkaat pakottivat Focken eroamaan nimeään kantavasta yhtiöstä. Paine on voinut olla myös poliittista. Hän perusti Focke-Achgelis -yhtiön Gerd Achgelisin kanssa. Se erikoistui helikoptereihin.
Toisen maailmansodan jälkeen Focke työskenteli ranskalaisen SNCASE:n palveluksessa auttaen heitä SE-3000 matkustajahelikopterin kehityksessä, mikä perustui Focke-Achgelis Fa 223 Dracheen. SE-3000 teki ensilentonsa vuonna 1948.
Hän työskenteli myös brasilialaiselle sotilasilmailun kehitysyhtiö CTA:lle, jolle hän kehitti kiinteäsiipistä Convertiblano VTOL-konetta ja kaksipaikkaista BF-1 Beija-Flor -helikopteria. Bremenissä hän kehitti kolmipaikkaista Kolibri-helikopteria (ensilento 1958), mitä varten hän rakensi tuulitunnelin hylättyyn lentokonehalliin. Tuulitunneli löydettiin uudestaan vuonna 1997, entisöitiin toimivaksi, ja toimii nykyään Henrich Fockelle omistettuna museona.
Hammaslanka
Hammaslanka on lanka, jolla puhdistetaan hampaiden välejä tavoitteena poistaa bakteeripeitettä eli plakkia sekä hammasväleihin mahdollisesti jääneitä ruoankappaleita hampaiden välipinnoilta ja ientaskuista. Hammaslangan materiaalina oli ennen lähinnä (vahattu) silkki, mutta nykyään sen ovat korvanneet keinomateriaalit, kuten nailon ja PTFE.
Suosituksen mukaan hammaslankaa tulisi käyttää huolellisesti kerran päivässä. Hammaslankaa kuljetetaan varovasti sahaavin liikkein hampaiden välissä. Lanka kuljetetaan ensin toisen hampaan pintaa pitkin ientaskun pohjaan ja aloitetaan edestakaiset puhdistusliikkeet, jolloin lankaa kuljetetaan ylös hampaan pintaa pitkin. Sen jälkeen kuljetetaan hammaslanka papillan eli iennystermän yli viereisen hampaan pinnalle, joka puhdistetaan samalla tavalla. Yhdessä hammasvälissä puhdistetaan molempien hampaiden ientaskut.
Hammaslangan käyttöön on myös suunniteltu erilaisia hammaslangoittimia ja langanviejiä, jotka helpottavat lankausta erityisesti suun takaosissa.
Siltalanka on lanka, joka on tarkoitettu hammassiltojen ja -rautojen puhdistukseen. Siltalangassa toinen langanpää on neulamainen sillan tai rautojen alle pujottamisen helpottamiseksi. Kun lanka on saatu läpi, lanka vedetään puoleen väliin, jossa on paksumpi päällystetty kohta, jolla puhdistetaan silta tai raudat plakista.
Ibn Fadlan
Ahmad ibn Fadlan (, "Aḥmad ibn al-ʿAbbās ibn Rāšid ibn Ḥammād ibn Faḍlān") oli arabimatkailija ja kronikoitsija. Hän teki Bagdadin kalifin lähetystön sihteerinä matkan Volgalle noin vuonna 921, ja kuvaili siellä näkemäänsä barbaarista kansaa, jota useimmat tutkijat pitävät ruseina eli viikinkeinä.
Michael Crichtonin kirja "13. soturi" (13th Warrior) perustuu löyhästi Ibn Fadlanin kertomuksiin sekä muinaisenglantilaiseen Beowulf-runoelmaan. John McTiernan ja Crichton ohjasivat kirjan pohjalta elokuvan vuonna 1999. Kirjan päähenkilönä on Ibn Fadhlan.
Punaherukka
Punaherukka eli lännenpunaherukka ("Ribes rubrum"), jota kutsutaan usein myös punaviinimarjaksi, on herukkapensaslaji. Punaherukasta tunnetaan useita alalajeja. Suomessa pensasta esiintyy viljeltynä. Suomen suosituin viljelylajike on "Punainen hollantilainen". Punaviinimarja kestää kylmää paremmin kuin mustaherukka, joten sitä voidaan kasvattaa jopa Lapissa.
Punaherukkaa kasvaa koko maassa luonnonvaraisena. Luonnonvarainen punaherukka on otettu viljelyyn jo varhain. Luonnonvaraisen muodon marjat ovat happamammat ja pienemmät kuin nykyisin viljellyllä lajikkeilla.
Marja on maultaan voimakkaan hapan ja hiukan makea. Raikkaan makunsa ansiosta se on suosittu mehumarja.
Sekä punaherukan marjat että lehdet ovat hyvin vitamiinipitoisia, ja niillä on todettu olevan joihinkin vaivoihin jopa terveyttävä vaikutus.
Vaikka mustaherukka yhdistetään perinteisesti lääkkeelliseen käyttöön, englannin- ja saksankielisten yrttilääketieteen lähdeteoksien mukaan myös punaherukalla on kuumetta alentavia, hikoilua edistäviä, kuukautisvuotoa lisääviä, lievästi laksatiivisia, kutistavia, ruokahalua lisääviä, verta puhdistavia, diureettisia ja ruuansulatusta parantavia vaikutuksia. Jotkut näistä mainituista vaikutuksista ovat todennäköisiä, johtuen sen todistetusti korkeista C-vitamiinipitoisuuksista (80 mg per 100 g), hedelmähapoista sekä marjan sisältämistä kuiduista. Kuivatuista punaherukan lehdistä valmistetun teen on sanottu lievittävän kihdin ja reumatismin oireita sekä olevan hyödyksi heikosti parantuvissa haavoissa sekä kurlausnesteenä suun tulehduksissa.
Punaherukka muistuttaa ulkonäöltään taikinamarjaa, johon sitä pitää varoa sekoittamasta. Punaherukan marjat kasvavat suurempina, roikkuvina terttuina.
Valkoherukka ei ole oma lajinsa vaan punaherukan muunnos. Se on kasvitieteellisesti punaherukka, jonka marjoista puuttuu kokonaan punaisen värin aiheuttava geeni.
Roadrunner Records
Roadrunner Records on levy-yhtiö, jonka yhtyeet kuuluvat metal -luokkaan. Nykyään Roadrunnerin omistaa Warner Music Group.
Tähden metallipitoisuus
Tähden metallipitoisuus tai tähden metallisuus on vetyä ja heliumia raskaampien aineiden suhteellinen osuus tähdessä. Tähtitieteessä kaikkia heliumia raskaampia alkuaineita kutsutaan metalleiksi, vaikka ne eivät varsinaisia metalleja olisikaan.
Jättiläisplaneettoja on huomattu löytyvän yleisemmin tähdiltä, joiden metallipitoisuus on korkea. Pienempien planeettojen esiintymisen ei sen sijaan ole todettu olevan riippuvainen tähden metallisuudesta.
Maamateria
Maamateria (engl, "rock") on tähtitieteessä käytetty termi jolla on jaoteltu aurinkokunnan rakennetta aineiden sulamispisteiden perusteella. Maamateria koostuu yhdisteistä, jotka pysyvät kiinteinä jopa lähes 2 000 °C lämpötiloissa. Näitä ovat pii, magnesium, alumiini, rauta, happiyhdisteet. Muita materiatyyppejä ovat jäämateria ja aurinkomateria. Aurinkokunnan kappaleet koostuvat näistä eri suhteissa. Esimerkiksi Maa on 70 prosenttisesti maamateriaa ja 30 prosenttisesti jäämateriaa.
Jäämateria
Jäämateria () on tähtitieteessä käytetty termi, jolla on jaoteltu aurinkokunnan rakennetta aineiden sulamispisteiden perusteella. Jäämateria koostuu yhdisteistä, jotka haihtuvat helpohkosti, mutta kiinteytyvät vielä suhteellisen korkeissa lämpötiloissa. Näitä ovat hapen, typen ja hiilen vety-yhdisteet. Muita materiatyyppejä ovat maamateria ja aurinkomateria. Aurinkokunnan kappaleet koostuvat näistä eri suhteissa. Esimerkiksi Maa on 70-prosenttisesti maamateriaa ja 30-prosenttisesti jäämateriaa, kun ulommat planeetat koostuvat pääasiassa jäämateriasta. Esimerkiksi Uranus on 80-prosenttisesti jäämateriaa, 10-prosenttisesti aurinkomateriaa ja 10-prosenttisesti maamateriaa.
Kurpat
Kurpat ("Scolopacidae") on runsaslajinen lintuheimo rantalintujen ("Charadriiformes") lahkossa, kahlaajien ("Charadrii") alalahkossa.
Lajeista suurin osa syö pieniä selkärangattomia eläimiä joita ne etsivät mudasta tai maaperästä. Lajien eripituiset nokat mahdollistavat ruokailun samassa elinympäristössä, kuten rannoilla, ilman että eri lajit kilpailevat suoraan ruuasta.
Kurppiin kuuluu BirdLife Suomen mukaan 16 sukua:
Bože pravde
Bože pravde (Oikeuden Jumala) on Serbian kansallislaulu. Vuonna 1872 syntyneen laulun sanoittaja on Jovan Đorđević ja musiikin on säveltänyt Davorin Jenko. Bože Pravde oli Serbian kuningaskunnan kansallislauluna vuosina 1882–1918. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen se oli yksi osa Serbien, Kroaattien ja Sloveenien eli myöhemmän Jugoslavian kuningaskunnan (1918-45) kolmiosaista kansallislaulukokonaisuutta (muut olivat Kroatian ja Slovenian kansallislaulut). Nykyään Serbian kansallislauluna on versio, jossa alkuperäiset viittaukset kuninkaaseen ja kuningaskuntaan on poistettu.
Bosnia-Hertsegovinan entiteetti Serbitasavalta käytti Bože pravdea alueen hymninä 1992–2007, kuninkaaseen ja kuningaskuntaan viittaavana sanoituksena. Vuonna 2007 Serbitasavallan parlamentti päätti, että laulun sanoitus on poikkeuksellinen ja että vastedes vain melodialla olisi virallisen hymnin asema. Kuitenkin samana vuonna Bosnia-Hertsegovinan perustuslakituomioistuin katsoi koko hymnin menettäneen lainvoiman, jonka seurauksena alue sai 16. heinäkuuta 2008 uuden hymnin "Moja republika" (Tasavaltani).
Punamultahallitus
Punamultahallitus on hallitus, jonka rungon muodostavat Suomen Sosialidemokraattinen Puolue ja Suomen Keskusta (aikaisemmin Maalaisliitto). Punamulta on talonpoikaisten rakennusten maalaamiseen käytetty maali. Poliittisena nimityksenä substantiiviattribuutti "puna" tarkoittaa sosialidemokraatteja, ja multa viittaa peltoon ja maaseutuun eli keskustan historiallisiin juuriin. Ensimmäinen punamultahallitus oli edistyspuolueeseen kuuluneen pääministeri A. K. Cajanderin hallitus.
Mikäli hallitukseen on kuulunut runkona SDP:n sekä keskustan lisäksi SKDL on hallitusta kutsuttu kansanrintamahallitukseksi.
Yleislänsieurooppalaisessa kielenkäytössä punamultaa tai kansanrintamaa vastaa nykyään lähinnä keskusta-vasemmistolainen hallitus.
Vanhasen I hallitus oli punamultahallitus, sillä kokoomus ja Vasemmistoliitto olivat oppositiossa.
Seuraavissa hallituksissa on ollut mukana sekä SDP että keskusta (Maalaisliitto), usein myös RKP ja Edistyspuolue/LKP, mutta ei Kokoomus eikä SKDL tai Vasemmistoliitto:
The Actors Studio
The Actors Studio on vuodesta 1947 toiminut elokuva- ja teatterinäyttelijöiden työpaja, joka sijaitsee New Yorkissa Yhdysvalloissa.
The Actors Studion perustivat Cheryl Crawford, Elia Kazan ja Robert Lewis vuonna 1947 New Yorkiin. Actors Studio ei ollut aluksi eikä ole nykyäänkään varsinainen koulu tai koulutusohjelma, vaan näyttelijöiden ja ohjaajien työpaja ja harjoituskenttä.
Studiossa työskentely kulminoituu Konstantin Stanislavskin ja Lee Strasbergin oppeihin metodinäyttelemisestä ja sen prosessista, jossa voidaan erottaa näyttämötaiteen eri elementit itse produktion tuottamisesta. Esimerkiksi näyttelijän ei tarvitse tällöin keskittyä lopullisen suorituksen hiontaan, vaan prosessiin, jolla etsitään ja löydetään luovan inspiraation tulos kuvattavasta henkilöhahmosta. Oleellinen osa prosessia ovat mielikuva-, tunnemuisti- ja assosiointiharjoitteet.
Actors Studion jäsenyys on ilmainen ja ikuinen. Jäseneksi pyrkivien näyttelijöiden on läpäistävä kaksi pääsykoetta, joista ensimmäinen esitetään rivijäsenille ja toinen kolmelle merkittävälle näyttelijäjäsenelle, jotka kuuluvat Actors Studion johtokuntaan. Actors Studion presidentit ovat näyttelijät Ellen Burstyn, Harvey Keitel ja Al Pacino.
Actors Studiolla oli vuosina 1994-2005 yhteistyösopimus New Yorkissa toimivan New School Universityn kanssa, joka tarjosi koulutusta maisteritasoiseen tutkintoon saakka näyttelijä-, ohjaaja- ja käsikirjoittajaopiskelijoille. The New School For Drama -opinto-ohjelman vierailevia luennoitsijoita ja kouluttajia olivat Actors Studion jäsenet, maailmankuulut näyttelijät, ohjaajat ja käsikirjoittajat. Kun sopimus New School Universityn kanssa raukesi toukokuussa 2005, kolmivuotinen The Actors Studio Drama School -koulutusohjelma siirtyi New Yorkin Pace Universityyn ja uusin tiloihin.
Yhdysvaltalaisen Bravo-televisiokanavan tuottama ja James Liptonin juontama ohjelma Tähdet kertovat kutsuu The Actors Studion jäseniä usean tunnin mittaisiin haastattelutuokioihin. Tästä haastattelusta ja yleisönä olevien näyttelijä-, käsikirjoittaja- ja ohjaajaoppilaiden kysymys/vastaus -osioista koostetaan alle tunnin mittainen televisio-ohjelma.
Ohjelman ensimmäinen vieras oli Paul Newman, joka toimi Actors Studion presidenttinä vuosina 1982-1994.
Nidavellir
Nidavellir on skandinaavisessa mytologiassa kääpiöiden asuttama maailma. Toisinaan käytetty nimi "Svartalfheim" viittaa mustiin haltioihin, ja tätä nimitystä käytetään samasta rodusta kuin kääpiöt. Nidavellirin kerrottiin olevan muuten samanlainen kuin ihmisten maailma Midgård, mutta se sijaitsi peilikuvana maan alla. Mytologian mukaan maailma oli jakautunut yhdeksään maailmaan, joista Asgårdin kerrottiin sijaitsevan ylimpänä. Maailmoja yhdisti elämänpuu Yggdrasil.
Le Mansin 24 tunnin ajo
Le Mansin 24 tunnin ajo () on autourheilukilpailu, jossa tavoitteena on vuorokauden yhtämittaisessa ajossa ajaa pisin mahdollinen matka. Kilpailu ajetaan Circuit de la Sarthen radalla Sarthen departementissa Ranskassa, lähellä Le Mansin kaupunkia.
Le Mansin 24 tunnin kilpailu järjestettiin ensi kertaa 26.–27. toukokuuta vuonna 1923, ja on sen jälkeen järjestetty vuosittain kesäkuussa lukuun ottamatta vuotta 1956, jolloin ajettiin heinäkuussa, ja 1968 syyskuussa maan poliittisen kuohunnan takia. Vuonna 1936 kilpailua ei taloudellisten vaikeuksien vuoksi järjestetty, eikä toisen maailmansodan vuoksi vuosina 1940–1948. Kilpailun järjestävä seura on "Automobile Club de l’Ouest".
Vuoden 1955 kisassa tapahtui historian suurin moottoriurheiluonnettomuus, jossa sai surmansa kuljettajan lisäksi 82 ihmistä, kun palavan auton kappaleet lensivät yleisön joukkoon. Kisat saivat kuitenkin jatkua keskeytymättä. Kilpailuissa on tapahtunut useita muitakin kuolonkolareita.
Kilpailu ajetaan 13,6259 kilometriä (8,4667 mailia) pitkällä radalla, jossa on osia sekä yleisistä teistä että varsinaisesta kilparadasta. Myös aikaisemmin yleisestä tiestä koostuneisiin osioihin on jouduttu tekemään turvallisuusparannuksia.
Kilpailussa kilpailevat sekä yksinomaan kilpailukäyttöön suunnitellut prototyypit (nykyisin LMP1 ja LMP2), että sarjatuotantoautoihin pohjautuvat GT-autot ( tai ) joihin kuuluvat amatööriluokka GT-Am ja ammattilaisluokka GT-Pro. Nykyään kussakin autokunnassa on kolme vuorotellen ajavaa kuljettajaa.
Vuoden 1955 onnettomuudesta on Ranskassa tehty Ylen kanssa yhteistuotantona sarjaan Arkistojen salat dokumentti "Le Mansin onnettomuus 1955", jonka Teema esitti 30. maaliskuuta 2012.
Dokumenttien lisäksi kilpailusta on Lee H. Katzin ohjannut fiktiivinen elokuvan "Le Mans". Elokuva valmistui vuonna 1971, ja sen pääosassa on Steve McQueen.
Mikko Erich
Mikko Erich (alun perin Michael Wilhelm Erich, 6. joulukuuta 1888 Turku – 28. joulukuuta 1948 Vihti) oli sosiaalidemokraattinen kansanedustaja, alkuaan puoluekannaltaan kokoomuslainen.
Mikko Erichin vanhemmat olivat rehtori Teodor Valdemar Erich ja Berta Fredrika Mannelin. Hän valmistui ylioppilaaksi 1905 ja suoritti seuraavat tutkinnot: filosofian kandidaatti 1907, filosofian maisteri 1908, filosofian lisensiaatti 1913, filosofian tohtori 1913, ylempi oikeustutkinto 1924, lakitieteen kandidaatti 1924.
Erich toimi Itä-Hämeen kansanopiston johtajana Hartolassa 1908–1912, Porvoon naisopiston opettajana 1912–1918 ja Viipurin työväenopiston johtajana 1918–1924. Vuodesta 1925 alkaen hän toimi asianajajana Helsingissä. Erich oli myös Työväen akatemian opettajana 1924–1941 sekä Helsingin suomalaisen työväenopiston opettajana ja luennoitsijana 1925–1948. Vuonna 1929 hän toimi eduskunnan oikeusasiamiehen varamiehenä.
Erich oli kokoomuksen kansanedustajana 1919–1922 (Viipurin läänin itäinen vaalipiiri) ja sosialidemokraattien kansanedustajana 1930–1933 (Hämeen läänin eteläinen vaalipiiri) sekä 1939–1945 (Turun läänin eteläinen vaalipiiri). Hän oli myös presidentin valitsijamiehenä vuoden 1931 presidentinvaaleissa.
Erich tuli puhumaan 27. helmikuuta 1932 Ohkolan työväentalolle Mäntsälään aikaansaaden suojeluskuntalaisten reaktion, mistä oli seurauksena Mäntsälän kapina. Paikallisulottuvuutta asialle antoi se, että Mäntsälän suojeluskunnan päällikön Richard de la Chapellen vaimo Anni oli Mikko Erichin entinen aviopuoliso.
Vuosina 1945-1946 käydyssä sotasyyllisyysoikeudenkäynnissä Mikko Erich toimi Väinö Tannerin puolustusasianajajana.
Mikko Erichin veli oli lakimies, diplomaatti ja pääministerinäkin toiminut Rafael Erich.
Vanaheim
Vanaheim (muinaisnorjaksi "vanaheimr" "vaanien koti") on Skandinaavisessa mytologiassa jumalien toisen suvun, vaanien, asuinpaikka. Se sijaitsi Asgårdissa, joka taas on ylimpänä universumin maailmoista. Vaanit olivat maanviljelyn, luonnon ja hedelmällisyyden jumalia, kun taas aasojen mielenkiinto kohdistui sotaan ja intohimoon. Vanaheim lasketaan yleensä omaksi maailmakseen, koska se mainitaan Runo-Eddan runossa Alvíssmál.
CD-rekisterikilpi
CD-rekisterikilpi on diplomaattista koskemattomuutta nauttiville henkilöille (yleensä diplomaateille) myönnettävä auton rekisterikilpi. CD on lyhenne ranskan sanoista "corps diplomatique" (). Suomalaisissa CD-kilvissä pohjaväri on sininen; kirjaimet ja numerot ovat valkoiset. Alun perin maiden numerointi määräytyi sen mukaan, monentenako aakkosjärjestyksessä maan ranskankielinen nimi on Suomessa olevista suurlähetystöistä. Numerointi aloitettiin luvusta 10. (esimerkiksi "”Saksa”" = "”Allemagne”"). Myöhemmin Suomeen avatuille suurlähestystöille tai muille organisaatioille on annettu numero listan loppupäässä olevista vapaista numeroista.
Kilven kaksi ensimmäistä numeroa kertovat, minkä maan diplomaatista on kyse, viimeiset numerot yleensä auton omistajan arvoasemasta. Niinpä esimerkiksi CD-1001 on Saksan suurlähettilään auto. CD-kilvillä varustetuilla autoilla on sekä virallisia että käytännön sanelemia erioikeuksia. Diplomaattiautoille on esimerkiksi Helsingissä varattu omia pysäköintipaikkoja. Virheellisestä pysäköinnistä määrätään diplomaattiautoille sakkoja kuten muillekin autoille, mutta diplomaattien erioikeuksien takia maksamattomia sakkoja ei ole mahdollista periä normaalein tavoin, ja osa sakoista jääkin vuosittain siksi maksamatta.
Muspelheim
Muspelheim (myös Muspel, ja "Múspell"), on skandinaavisessa mytologiassa etelässä sijaitseva ja tulijättiläisten asuttama hehkuvan kuuma maailma. Muspelheimia hallitsee Surtur-jättiläinen tulisen miekkansa kanssa. Aikojen alussa Muspelheimin kuumuus ja kylmästä Niflheimista tullut jää kohtasivat, ja jää suli vedeksi Ginnungagapissa. Tästä syntyivät ensimmäiset elolliset olennot. Muspelheimista lentäneet kipinät loivat planeetat, tähdet ja komeetat.
Toisen tarun mukaan Muspelheimissä asuva Bergelmir-jättiläinen ja hänen vaimonsa ottivat tulisesta maasta kiinni lentäviä kipinöitä ja kiinnittivät ne taivaan tähdiksi.
Ragnarökissä Surtur johtaa Muspelheimin jättiläiset taisteluun aasajumalia vastaan ja tuhoaa koko maailman tulella.
Niflheim
Niflheim tai Niflheimr ("Sumun koti") on skandinaavisessa mytologiassa jään, sumun, pimeyden ja kylmyyden valtakunta. Nimi voidaan johtaa muinaisenglannin pimeää tarkoittavasta sanasta "nifle", ja saksan sekä latinan pilveä tarkoittavasta sanasta "neble". Muoto Niflheimr esiintyy vain kahdessa lähteessä, Gylfaginningissa ja Hrafnagaldr Óðins -tekstissä.
Niflheimissä asuivat jääjättiläiset, ja sen kerrotaan sijainneen pohjoiseen Ginnungagapista, maailman alkulähteestä. Joissain lähteissä Niflheim ja kuoleman valtakunta Helheim kuvataan samaksi maailmaksi. Toisissa lähteissä Helheim on osa Niflheimistä. Mytologian mukaan maailma oli jakautunut yhdeksään maailmaan, joita yhdisti elämänpuu Yggdrasil. Niflheim on Yggdrasilin kolmannen juuren alla, lähellä Hvergelmir-lähdettä.
Gylfaginningin mukaan Niflheim oli toinen kahdesta alussa olleista valtakunnista, joista toinen oli Muspelheim, tulen valtakunta. Näiden kahden valtakunnan, kuuman ja kylmän, välissä alkoi luominen. Myöhemmin niiden väliin syntyi Helheim, paikka jonne muut kuin soturikuoleman kokeneet joutuivat.
Snorri Sturlusonin Gylfaginningissa kuningas Gylfi saa Odinilta opetusta kolmen miehen hahmossa. Gylfi oppii Jafnhárrilta, joka on yksi noista kolmesta miehestä, että Nilfheim oli ensimmäinen Muspelheimin jälkeen rakennetuista maailmoista:
Myöhemmin "Þriði"na (Thridi), Odin kertoo Gylfille, Niflheimin jään ja Múspelheimin liekkien kohtaamisen aloittaneen luomisen ja Ymirin syntymän:
Kertomuksessa maailmanpuu Yggdrasillista, Odin kertoo Jafnhárrina Gylfille Niflheimrin sijaitsevan kolmannen juuren alla, missä Ginnungagap kerran sijaitsi:
Gylfi sai lisäksi tietää että Lokin luotua Helin, asetti Odin Helin Niflheimiin:
Näin Helistä tuli sairauteen ja vanhuuteen kuolleiden valtakunnan emäntä. Viimeinen maininta Niflheimistä esiintyy kohdassa jossa jättiläinen on saanut valmiiksi Asgardin ja Thor tappaa hänet:
Hrafnagaldrin Óðinssa on opastavia mainintoja Niflheimistä joka sijaitsi kaukana pohjoisessa, missä aurinko (Alfrisin valaisija) jahtaa yötä kun se nousee:
Jotunheim
Jötunheim oli skandinaavisessa mytologiassa yksi yhdeksästä maailmasta, jääjättiläisten ja kivijättiläisten asuinpaikka. Se sijaitsee Midgårdissa, valtameren takana olevilla äärimmäisillä rannoilla. Jättiläiset kävivät usein sotaa jumalten kanssa, joiden maailman Asgårdin erotti Jotunheimista Iving-joki, joka ei koskaan jäädy. Mytologian mukaan maailmoja yhdisti elämänpuu Yggdrasil. Yksi Yggdrasilin kolmesta juuresta ulottuu Jotunheimiin ja imee ravintoa Mimirin (tunnetaan myös nimellä Mimer) kaivosta.
Jotunheimia hallitsee jääjättiläisten pelätty kuningas Thrym. Jotunheimin suurinta kaupunkia ja linnoitusta Utgardia puolestaan pitää hallussaan Utgarda-Loki. Muita linnoituksia ovat Gastropnir, Menglad-naisjätin koti, ja Thrymheim, Thiazin vuorilinna.
Suomalainen metalliyhtye Moonsorrow on levyttänyt 20-minuuttisen kappaleen nimeltä Jotunheim.