Muuntohuume
Muuntohuumeet tai design-huumeet ovat huumausaineiden erilaisia kokeellisia muunnoksia, joita saadaan alkuperäisen aineen kemiallista rakennetta muokkaamalla. Näin syntyy uusi aine, jonka farmakologiset ominaisuudet muistuttavat vanhempaa ainetta. Useat muuntohuumeet ovat alun perin tutkimuskemikaaleja, joita ei ole suunniteltu käytettäviksi päihteinä.
Tutkimuskemikaalilla tarkoitetaan usein muuntohuumeita, mutta sillä voidaan tarkoittaa mitä tahansa lääkkeiden kehityksessä tai tieteellisen tutkimuksen apuaineina käytettäviä yhdisteitä. Tutkimuskemikaalien ensisijainen käyttötarkoitus on voinut olla täysin laillinen, mutta jossain vaiheessa yhdisteen soveltuvuus päihteeksi on selvinnyt, ja sitä on alettu väärinkäyttää.
Muuntohuume on Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksella muotoiltu termi korvaamaan aiemmin käytössä olleita termejä ja kuvaamaan 2010-luvun taitteessa kiihtynyttä ilmiötä. Kansainvälisesti samasta ilmiöstä käytetään termejä new psychoactive substances (NPS) (suom. "uudet psykoaktiiviset aineet") tai novel psychoactive substances (NPS) (suom. "epätyypilliset psykoaktiiviset aineet"). NPS-termeillä viitataan kuitenkin vain sellaisiin päihteinä käytettäviin aineisiin, joita ei ole luokiteltu YK:n yleissopimuksissa huumausaineiksi.
Vuonna 2011 Tullilaboratorio tunnisti 85 erilaista muuntohuumetta. Näistä 43 oli sellaisia, joita ei ollut tavattu Suomessa aikaisemmin. Vuonna 2012 Tullilaboratorio tunnisti 98 erilaista muuntohuumetta, joista 38:aa ei ollut tavattu Suomessa aikaisemmin. Vuonna 2013 noin sadan muuntohuumeaineen joukossa oli 20 aiemmin tunnistamatonta ainetta. Vuonna 2014 uusia muuntohuumeita löydettiin noin kolmekymmentä ja vuonna 2015 niitä löydettiin 23.
Euroopan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskuksen EMCDDA:n varhaisen varoituksen järjestelmä löysi 24 uutta ainetta vuonna 2009. Vuonna 2010 löydettiin 41 uutta ainetta; vuonna 2011 löydettiin 49 uutta ainetta; vuonna 2012 löydettiin 73 uutta ainetta; vuonna 2013 löydettiin 81 uutta ainetta ja vuonna 2014 löydettiin 101 uutta ainetta. Vuonna 2015 löydettiin 100 uutta ainetta, ja vuoden loppuun mennessä tarkkailussa oli yhteensä 560 muuntohuumeiksi luokiteltavaa yhdistettä. Vertailun vuoksi YK:n yleissopimuksissa on luokiteltu 234 huumausainetta.
Suomessa uudet psykoaktiiviset aineet ovat laillisia, kunnes ne luokitellaan joko lääkkeiksi, kuluttajamarkkinoilta kielletyiksi psykoaktiivisiksi aineiksi tai huumausaineksi. säännöllisesti. Joulukuussa 2014 Suomen huumausainelakiin lisättiin uusi kategoria "kuluttajamarkkinoilta kielletyt psykoaktiiviset aineet" (KKP-aineet) ja aiemmin 153 lääkeaineiksi luokiteltua muuntohuumetta siirrettiin lääkelain piiristä KKP-aineiksi. Alkuvuodesta 2015 KKP-aineiksi luokiteltiin 141 aiemmin kokonaan valvonnan ulkopuolella ollutta ainetta. Syyskuussa 2015 lisättiin 65 uutta ainetta, ja huhtikuussa 2016 lisättiin 21 uutta ainetta ja lääkeluettelosta siirrettiin KKP-aineiksi mazatecinsalvia ja siaminkratomi. Marraskuussa 2016 lisättiin 85 uutta ainetta, toukokuussa 2017 lisättiin 58 uutta ainetta ja heinäkuussa 2018 lisättiin 54 uutta ainetta.
KKP-aineiden valmistus, maahantuonti, varastointi, myynnissä pitäminen ja luovuttaminen ovat kiellettyjä. Aineiden käyttöä tai hallussapitoa ei ole kielletty, mutta niistä voidaan tuomita tietyissä tilanteissa rangaistus laittomaan tuontitavaraan ryhtymisenä.
Suomen huumausainelakia voidaan kuitenkin kiertää valmistamalla laittomaksi luokitellun aineen molekyylirakenteesta poikkeava aine substituutiota käyttäen, jolloin lopputuloksena voidaan saada alkuperäisen aineen ominaisuuksia muistuttava aine, jota kuitenkaan ei ole luokiteltu huumausaineeksi. Erilaisen molekyylirakenteen luomiseksi riittää yhden atomin vaihtaminen toiseksi. Tästä esimerkkinä voidaan pitää 2C-ryhmään kuuluvia psykedeelisiä fenetyyliamiineita 2C-B ja 2C-I. Nämä kaksi ovat molekyylirakenteeltaan lähes samanlaisia, poiketen rakenteellisesti ainoastaan siten, että 2C-B:ssä on yksi bromiatomi, kun taas 2C-I:ssä se on korvattu jodiatomilla. 2C-B ja 2C-I luokitellaan Suomessa huumausaineiksi.
Tutkimukset muuntohuumeiden toksikologisista ja farmakologisista ominaisuuksista ovat usein puutteellisia tai niitä ei ole ollenkaan tehty, joten niiden vaikutuksia elimistöön ei tunneta. Tämä hankaloittaa myös yliannostustapauksissa sairaalahoitoon joutuneiden potilaiden asianmukaista hoitoa. Vaikka olisi tiedossa yliannosteltu kemikaali, sille ei välttämättä ole kehitetty vastamyrkkyä, eikä kyseisen kemikaalin yliannostuksen hoitoon ole välttämättä tiedossa asianmukaisia hoitokeinoja.
Lisäksi näiden aineiden valmistusprosessissa saattaa olla puutteita, jolloin lopputuotteeseen voi jäädä jäämiä synteesissä käytetyistä kemikaaleista. Esimerkki tällaisesta muuntohuumeesta on MPPP. Sen synteesin sivutuotteena muodostuu herkästi MPTP-nimistä kemikaalia, joka aiheuttaa pysyviä Parkinsonin taudin kaltaisia oireita.
Vaaratekijöitä ovat myös esimerkiksi jatkeaineet ja niiden ja itse vaikuttavan aineen keskinäinen määrällinen suhde. Tämä on tyypillinen vaaratekijä muidenkin laittomasti kaupattavien huumausaineiden kanssa. Käyttäjä ei näin ollen voi olla varma käyttämänsä aineen vahvuudesta, saati siitä että laittomasti ostettu huumausaine on varmasti sitä, jota hänelle on kaupattu. Esimerkkitapauksessa käyttäjälle on myyty 25I-NBOMe:tä virheellisesti LSD:nä, jotka kummatkin voidaan annostella imeytettynä paperilappuun (imupaperiin) eli niin kutsuttuun blotteriin. Nämä kaksi ainetta poikkeavat ominaisuuksiltaan ja vaikutuksiltaan huomattavasti toisistaan. LSD:n yliannostuksen riski on hyvin vähäinen: potentiaalisesti tappava annos on kymmeniätuhansia kertoja suurempi kuin normaali käyttöannos.