hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Johannes Sederholm
Jakob Johannes Sederholm (20. heinäkuuta 1863 Helsinki – 26. kesäkuuta 1934 Helsinki) oli suomalainen petrologi, joka tutki erityisesti migmatiittejä eli seoskiviä. Hän toimi Geologisen toimikunnan johtaja vuosina 1893–1933.
Sederholmin vanhemmat olivat yliopiston amanuenssi, kirjankustantaja Claes Theodor Sederholm ja Maria Kristina Sofia Blomqvist. Hän valmistui ylioppilaaksi Helsingin yksityislyseosta 1882, filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1885 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1892. Jatko-opintojaan hän teki Tukholmassa ja Heidelbergissä, missä hän tutustui myös amerikkalaisiin geologeihin.
Sederholm julkaisi vuonna 1910 ensimmäisen Suomen geologisen kartan, josta näkyvät kallioperän peruspiirteet ja ikäsuhteet.
Sederholmille myönnettiin Lontoon Geologisen Seuran Muchison-mitali ja Amerikan Geologisen Seuran Penrose-mitali. Sederholmiitti-niminen mineraali on nimetty hänen mukaansa.
Tieteellisen työn ohella Sederholm osallistui säätyvaltiopäiville 1905–1906 porvarissäädyn edustajana. Hän oli vuosina 1921–1922 Kansainliiton lähettämänä tarkkailijana Albaniassa raportoiden maan poliittisten olojen kehittymisestä.
Ympyrädiagrammi
Ympyrädiagrammi (myös ympyräkaavio, piirakkakaavio tai sektorikaavio) on diagrammi, jossa ympyrä on jaettu osuuksia kuvaaviin sektoreihin. Nämä ovat tavallisesti suhteellisia osuuksia, jotka on kuvattu prosenttilukuina. Ympyrädiagrammin avulla havainnollistetaan jonkin asian osuuksien suhteita toisiinsa ja kokonaismäärään.
Ympyräkaavio on suosittu kuvaaja etenkin yritysmaailmassa ja tiedotusvälineissä. Ympyräkaaviota suositaan etenkin siksi, koska se on miellyttävän näköinen. Ympyräkaavio soveltuu myös erityisen hyvin hahmottamaan osuuksien suhdetta kokonaismäärästä. Tämä johtuu osittain siitä, että lukija pystyy hahmottamaan ympyrän puolikkaan tai neljänneksen ja vertaamaan osion kokoa niihin. Myös yhdistettyjen vierekkäisten osioiden vertailuja toisiin yhdistettyihin osioihin on helpompi tehdä ympyräkaaviosta kuin esimerkiksi yksittäisistä pylväistä koostuvasta pylväskaaviosta.
Ympyräkaavio on kuitenkin verrattain harvinainen tieteellisissä tai teknisissä julkaisuissa. Tämä selittyy osin sillä, että ympyräkaavio havainnollistaa huonosti osuuksien välisiä eroja, jonka vuoksi monet tilastotieteilijät suosittelevat sen käytön välttämistä kokonaan.
Ympyräkaavion keksi brittiläinen William Playfair, joka käytti sitä ensimmäistä kertaa vuonna 1801.
Ympyräkaavion sektorin pinta-ala on suhteessa sen esittämään prosenttiosuuteen. Sektoreiden enimmäismääräksi suositellaan kuutta, jotta kaaviosta ei tulisi liian sekavaa. Sektorit järjestetään yleensä suuruusjärjestykseen aloittaen joko kello kolmesta vastapäivään tai kello 12:sta myötäpäivään. Kello kolmesta aloittamisen etuna on se, että siinä kaikkein pienin sektori ei saa korostetun näkyvää asemaa kaavion huipulla. Selittävät tekstit kirjoitetaan yleensä sektoreiden viereen. Koska ympyräkaavio on melko epätarkka, luvut ilmaistaan usein kaaviossa tai selitteiden vieressä. Prosenttiosuuksien numeraalinen ilmoittaminen on kuitenkin usein oire siitä, että tekijä ei pidä kaaviota yksinään riittävän havainnollisena.
Kaaviossa voi joskus korostaa tiettyä sektoria leikkaamalla se irti. Pienestä sektorista voi tehdä kaavion viereen myös oman ympyräkaavionsa. Kun ympyräkaavioita käytetään karttadiagrammissa, ympyröiden eri koolla voi esittää kokonaismäärien eroja.
"Rinkiläkaaviossa" keskellä on reikä. Sitä käytetään lähinnä vaihtelun vuoksi, eikä se paranna kaavion selkeyttä. "Kerroskaaviossa" on sisäkkäisiä ympyräkaavioita, joiden tavoitteena on parantaa kahden ympyräkaavion vertailtavuutta.
Tšulman
Tšulman (ja ) on kaupunkimainen taajama ja saman niminen kaupunkikunta Sahan tasavallan eteläosassa Nerjungrin piirissä.
Paikkakunnalla on suuri hiiliesiintymä ja lämpövoimalaitos. Täällä kaivetaan myös graniittia ja jalokiviä.
Tšulman sijaitsee saman nimisen joen sekä Lenan valtatien (M 56) ja Amurin-Jakutskin rautatien varrella. Nerjungrin kaupunkia palveleva Tšulmanin lentoasema sijaitsee kahdeksan kilometriä taajamasta pohjoiseen.
1940–1950-lukujen vaihteessa paikkakunnalla sijaitsi Gulag-järjestelmän työleiri.
Kaarlo Kurko
Kaarlo Sakari Kurko (10. lokakuuta 1899 Pieksämäki – 20. kesäkuuta 1989 Helsinki) oli suomalainen seikkailija, sotilas ja kirjailija.
Kaarlo Kurkon vanhemmat Tapani Kurko ja Hilja Hurstinen toimivat kansakoulunopettajina. Perhe asui ensin Pieksämäellä mutta muutti sitten Ruovedelle Väärimajan kansakoululle. Kurko kävi Tampereen lyseota mutta ei ollut kiinnostunut koulunkäynnistä. Hän yritti 16-vuotiaana lähteä jääkärikoulutukseen Saksaan mutta jäi santarmien pidättämäksi jo Viipurissa ja joutui palaamaan kotiinsa. Suomen sisällissodan alettua tammikuussa 1918 Kurko lähti Pohjanmaalle liittyäkseen valkoisten joukkoihin. Hän taisteli Hämeen rintamalla ja osallistui Tampereen taisteluun. Sodan päätyttyä Kurko oli Tampereen vankileirillä järjestyspäällikön apulaisena sekä Kruunupyyn vankileirin päällikkönä syksyllä 1918.
Vuonna 1919 Kurko liittyi mukaan Pohjan Poikain vapaaehtoisjoukkoon ja osallistui helmikuussa 1918 Viron ja Latvian rajoilla käytyihin yhteenottoihin venäläisiä vastaan. Kun vapaajoukko hajotettiin maaliskuussa 1919 vänrikiksi ylennetty Kurko liittyi Viron armeijaan ja syksyllä 1919 hän osallistui kenraali Nikolai Judenitšin komentaman venäläisten valkoisten luoteisarmeijan hyökkäykseen Pietaria vastaan. Hyökkäys ei onnistunut ja vuoden 1920 alussa Kurko lähti Puolaan, jossa hän osallistui Puolan armeijan riveissä Puolan ja Neuvosto-Venäjän sotaan ja hän kävi Puolassa myös ratsuväkikoulun.
Kun Kurko ei saanut Suomen armeijasta luutnantin virkaa hän liittyi Ranskan muukalaislegioonaan. Legioonan riveissä hän oli Afrikassa 1921–1926, Indokiinassa 1928–1929 ja viimeksi Ranskassa 1930–1931. Legioonassa palvellessaan Kurko osallistui Muhammed Abd el-Krimin perustamaa Rifin tasavaltaa vastaan käytyyn Rifin sotaan, jonka päätyttyä hän palveli Pohjois-Afrikan kameliratsupoliisijoukoissa.
Palattuaan Suomeen 1931 Kurko toimi muun muassa "Akateemisen ilmasuojeluyhdistyksen" levikkipäällikkönä 1936–1937 ja Suomen väestönsuojelujärjestön osastopäällikkönä 1938–1942. Hän oli myös 1930-luvun lopulla avustajana Sinimusta-, Luo Lippujen- ja Itsenäinen Suomi -lehdissä. Talvi- ja jatkosodan aikana Kurko palveli kotirintamalla väestönsuojelutehtävissä. Kurkon keräämä henkilökohtainen arkisto tuhoutui osaksi jatkosodan aikana Helsingin pommituksissa helmikuussa 1944.
Sodan jälkeen Kurko toimi vapaana kirjailijana.
Suomalaisen NRA Kansallinen kivääriyhdistys -aseyhdistyksen puheenjohtaja Runo K. Kurko on Kaarlo Kurkon poika.
Omalla nimellä:
Salanimellä "C. Guenard":
Salanimellä "Paul Hara":
Salanimellä "Réne Mórand":
William De Witt Snodgrass
William De Witt Snodgrass (5. tammikuuta 1926 – 13. tammikuuta 2009) oli yhdysvaltalainen runoilija.
Snodgrass syntyi Wilkinsburgissa, Pennsylvaniassa, ja aloitti opintonsa Geneva Collegessa. Opiskelun keskeytti kuitenkin toinen maailmansota, jonka aikana Snodgrass palveli laivastossa Tyynellä valtamerellä.
Sodan jälkeen Snodgrass siirtyi Iowan yliopistoon. Hänen ensimmäiset runonsa julkaistiin vuonna 1951. "Heart's Needle" -teos julkaistiin 1959, ja vuonna 1960 Snodgrassille myönnettiin runouden Pulitzer-palkinto.
Ray Price
Ray Price (12. tammikuuta 1926 Texas – 16. joulukuuta 2013 Mount Pleasant, Texas) oli yhdysvaltalainen countrymuusikko.
Price perusti vuonna 1953 Cherokee Cowboys -yhtyeensä. Siihen kuuluivat 1950-luvun lopussa ja 1960-luvun alussa muun muassa Roger Miller, Willie Nelson ja Johnny Paycheck.
Pricen ensimmäinen listaykköshitti sitten vuoden 1959 oli ”For The Good Times” vuonna 1970. 1970-luvun aikana hän julkaisi vielä kolme listaykköshittiä. Myös ”Diamonds In The Stars” (1982) sijoittui top ten -listalle.
Price saavutti menestystä countrypiireissä myöhemminkin. Hän levytti myös gospelmusiikkia. Hän pääsi vuonna 1996 Country Music Hall of Fameen.
Charles Westmoreland
Charles Westmoreland on kuvitteellinen hahmo televisiosarjassa "Pako". Hahmoa näyttelee Muse Watson.
Westmoreland on 1970-luvun lentokonekaappari, joka tunnettiin nimellä D. B. Cooper. Hän kaappasi tuolloin lentokoneen ja hyppäsi siitä viisi miljoonaa dollaria mukanaan jättäen kuitenkin jälkeensä joitakin johtolankoja, jotka johtivat hänen pidätykseensä. Näihin kuului muun muassa kuolemantuottamus.
Westmorelandin hahmon ensitehtäviin kuuluu Michael Scofieldin neuvominen vankilan ”säännöissä”. Aluksi Michael yrittää saada Charlesin mukaan pakoon ja myöntämään, että hän todella on D. B. Cooper, mutta joka kerta Charles kielsi sen, kunnes hän sai tietää, että hänen tyttärensä on sairaalassa ja sairastavan ruokatorvensyöpää. Tyttärellä on elinikää vain kaksi viikkoa, eikä Charlersin ole mahdollista vierailla sairaalassa, vain hautajaisiin meno sallitaan. Heti tiedon jälkeen hän vihdoin paljastaa olevansa oikea D. B. Cooper, jotta hänkin pääsee mukaan pakoon ja tapaamaan tytärtään. Pakopäivänä Cooperille sattuu vakava vahinko, kun hän tappelee vartiopäällikkö Brad Bellickin kanssa ja saa kylkeensä lasinpalasen. Kun he ovat pakenemassa sairastuvan kautta, hän kaatuu ja kertoo Scofieldille, että hän ei pysty tulemaan mukaan ja paljastaa samalla varastamiensa rahojen olinpaikan ja todellisen summan. Summan luultiin olevan 1,5 miljoonaa dollaria, mutta oikea summa onkin viisi miljoonaa dollaria.
Soupy Sales
Soupy Sales, oikealta nimeltään Milton Supman (8. tammikuuta 1926 – 22. lokakuuta 2009) oli yhdysvaltalainen koomikko. Hän sai tähden Hollywood Walk of Famelle juuri ennen 79-vuotispäiväänsä 7. tammikuuta 2005.
Sales syntyi Pohjois-Carolinassa ja sai tunnustusta omasta pitkäaikaisesta TV-komediashow’staan. 
Slapstick-komedian isä riehaannutti Yhdysvalloissa varsinkin nuorisoa The Soupy Sales Show’ssaan, jota esitettiin New Yorkista ympäri maata.
Vuonna 2001 ilmestyneessä muistelmateoksessa Soupy Sez koomikko paljasti käyttäneensä kakuissaan yleensä partavaahtoa kermavaahdon sijaan, jotta ne eivät tuhoaisi vieraiden asusteita. Kirjassaan taiteilija myös paljasti, että televisio-ohjelmia ei käsikirjoittettu ennalta, mutta niiden sisältö oli silti ennalta mietitty. Show’n viehätys olikin Soupy Salesin mukaan siinä, että se vaikutti täysin sekavalta ja sattumavaraiselta, kirjoittaa New York Times.
Soupy Salesin ura television huipputähtenä päättyi vuonna 1965, kun hän oli ohjelmassaan kehottanut nuorisoa penkomaan vanhempiansa vaatteita ja lähettämään vaatteista löytyneet setelit hänelle. Sales itse väitti lahjoittaneensa saapuneet rahat hyväntekeväisyyteen, mutta ohjelman omistajayhtiö antoi tähdelleen potkut sen jälkeen, kun asiasta nousi kohu.
Soupy Salesin kyseessä ollen varkaustempaus vahvisti entisestään hänen kulttimainettaan nuorison keskuudessa.
Salesin pojat Hunt ja Tony ovat menestyneet musiikkialalla.
Vartiovuorenmäki
Vartiovuorenmäki () on Turun keskustassa II kaupunginosassa sijaitseva mäki ja puistoalue. Mäen korkeus on 50 metriä merenpinnan yläpuolella. Puisto on tunnettu muun muassa sen laella sijaitsevasta C. L. Engelin 1810-luvulla suunnittelemasta tähtitornirakennuksesta sekä perinteikkäästä Turun kesäteatterista.
Vartiovuorenpuiston pinta-ala on noin 7,1 hehtaaria ja sen kasvillisuuteen kuuluu lähes sata puuvartista kasvilajia.
Vartiovuorenpuiston läheisyydessä ovat myös Luostarinmäen käsityöläiskorttelit, jotka säilyivät vuoden 1827 suurelta kaupunkipalolta. Vartiovuorenmäki onkin yhdessä näiden ja Turun akatemian observatorion kanssa valittu yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.
Vartiovuoren nimi kertoo mäen historiasta. Jos vihollinen uhkasi Turkua mereltä, annettiin Turun linnasta tulella merkkejä sisämaahan päin. Linnasta lähetetyt varoitukset otettiin vastaan ensimmäisenä Vartiovuorelta, josta ne välitettiin edelleen kaupunkiin päin.
Vartiovuoren puiston kehittäminen aloitettiin 1840-luvulla maistraatin myöntämän 200 ruplan määrärahan turvin. Vaikka työt aloitettiinkin julkisin varoin, yksityinen rahoitus kattoi lopulta valtaosan puiston kustannuksista. Eräs merkittävimmistä lahjoituksista oli hovioikeudenviskaali G. A. Åkermanin testamentti vuodelta 1871, jossa määrättiin 50 000 markkaa sijoitettavaksi Vartiovuoren kaunistamiseen. Puiston rakentamistyöt jatkuivat useita vuosikymmeniä ja työt saatiin päätökseen vasta aivan 1800-luvun lopulla.
Valmiina mäelle rakennettu puisto soveltui tuon ajan muodikkaille harrastuksille – julkiselle kävelylle ja idyllisten maisemien katselemiselle.
Oikeus (lehti)
Oikeus on Oikeuspoliittisen yhdistyksen Demla ry:n sekä Oikeus- ja yhteiskuntatieteellisen yhdistyksen julkaisema aikakauskirja, joka on ilmestynyt vuodesta 1972 lähtien. Päätoimittajat ovat Timo Harrikari ja Susanna Lindroos-Hovinheimo. Lehti ilmestyy neljä kertaa vuodessa, ja siinä arvioidaan oikeudellisen maailman tapahtumia mutta se sisältää myös tieteellisiä artikkeleita.
Art Tatum
Arthur Tatum Jr. (13. lokakuuta 1909 Toledo, Ohio – 5. marraskuuta 1956) oli yhdysvaltalainen jazzpianisti.
Tatum tunnettiin virtuoosimaisesta pianonsoitostaan sekä luovasta improvisaatiostaan. Tatumia on pidetty jopa kaikkein parhaana jazzpianistina. Hän loi oman kappaleen harmonisoinnin muuttamiseen perustuvan aikaansa edellä olevan tavan improvisoida, jota bebop-tyylin edustajat 20 vuotta myöhemmin alkoivat soveltaa.
Vaikka Tatum on jazzpiireissä äärimmäisen arvostettu, hän on varsin tuntematon suuren yleisön keskuudessa. Tatumin vaikutus jazz-pianonsoiton kehitykseen oli valtava. Hänen levytyksensä ovat yleensä perinteisiä jazzkappaleita, jotka hän muokkaa uuteen uskoon virtuoosimaisella tekniikallaan sekä improvisaatiokyvyillään.
Tatumin isä oli kitaristi ja hänen äitinsä soitti pianoa. Art menetti lapsena sairauden seurauksena näkönsä kokonaan toisesta silmästä ja osittain toisesta.
Tatum oppi soittamaan pianoa kolmevuotiaana korvakuulolta, kuuntelemalla radiota ja äitinsä pianolevyjä. Hän kehitti erittäin nopean pianonsoittotyylin, josta hänen soittonsa tarkkuus ei kuitenkaan kärsinyt. Hänellä oli myös erittäin tarkka sävelkorva ja halusi, että piano on aina hyvässä vireessä.
Vuonna 1925 Tatum meni sokeille tarkoitettuun kouluun Columbus School for the Blind. Samaan aikaan hän opiskeli musiikkiopistossa. Hänen musta opettajansa, Overton G. Rainey, opetti hänelle klassisen pianonsoiton traditiota ja yritti pitää Tatumin poissa jazzin vaikutuksesta.
Tatum pääsi vuonna 1927 soittamaan radio-ohjelmaan ja sai pian oman ohjelman. 19-vuotiaana hän alkoi säestää laulaja Jon Hendricksiä paikallisella klubilla. Hänen maineensa kasvaessa sellaiset suuret nimet kuin Duke Ellington, Louis Armstrong, Joe Turner ja Fletcher Henderson kävivät kuuntelemassa häntä Toledossa.
Tatumin nopean nousun maineeseen takasi hänen osallistumisensa vuonna 1933 stride-pianokilpailuun New Yorkissa, jossa hän hämmästytti sovituksillaan. Tämän jälkeen hän jatkoi esiintymisiään New Yorkissa ja teki ensimmäiset levytyksensä. Vuonna 1938 hän teki kiertueen Englannissa.
Tatum kuoli Los Angelesissa munuaisten vajaatoimintaan. Tämä oli seurausta kovasta alkoholin käytöstä jo teini-iästä lähtien. Hänet on haudattu Kalifornian Glendaleen Forest Lawn Memorial Park -hautausmaalle.
Samppalinnanpuisto
Samppalinnanpuisto (), tunnetaan myös nimellä Samppalinnanvuori (), on yksi Turun puistoista. Puistossa sijaitsevat mm. Samppalinnan ravintola, maauimala sekä Luostarivuoren koulu. Sen kasvivalikoima käsittää yli 60 eri puuvartista kasvilajia. Paikan nimi juontuu paikalla sijainneesta muinaislinnasta. Sana "sampa" eli "sammas" on Varsinais-Suomessa tarkoittanut rajamerkkiä tai -paalua.
Samppalinnanpuisto on nykyisin tunnettu muun muassa Down By The Laituri -kaupunkifestivaalin aikana puistossa vuosittain järjestettävästä ulkoilmakonsertista.
Samppalinnanmäen korkeus on 39 metriä merenpinnan yläpuolella.
Puiston istutukset aloitettiin 1860-luvulla, kun kunnallisneuvos P. C. Rettig rakennutti Samppalinnanvuoren Aurajoen puoleiselle rinteelle ravintolan. Paikalla on aiemmin sijainnut Aurajoen merkittävin kristinuskon aikaa edeltänyt muinaislinna. Linnoituksen kiviä oli vielä ravintolan rakentamisen aikaan paikalla vähäisiä määriä nähtävissä. Ravintolaa ympäröivän rinteen istutukset aloitettiin vuonna 1865 ja ne valmistuivat 1880. Puiston suunnittelijaksi Rettig palkkasi maineikkaan ruotsalaisen puutarhurin Knut Forsbergin.
Puistoa laajennettiin 1800- ja 1900-lukujen aikana vaiheittain. Mäen lounaiskulmaan nykyisen maauimalan kohdalle rakennettiin 1927 Turun ensimmäinen radioasema. Tämänhetkisen muotonsa puisto sai 1950-luvulla, jolloin Samppalinnan maauimala valmistui.
Rettigin palatsi
Rettigin palatsi eli Villa von Rettig on Turun keskustassa sijaitseva barokkiklassistinen rakennus. Sen rakennutti tupakkatehtailija Hans von Rettig vuonna 1928. Matti Koivurinnan säätiö osti palatsin vuonna 1991, ja nykyisin siinä toimii historian ja nykytaiteen museo Aboa Vetus & Ars Nova sekä ravintola-kahvila M Kitchen & Café.
Palatsi rakennutettiin P. C. Rettig & Co. -tupakkatehtaan omistajan, Hans von Rettigin, perheen yksityisasunnoksi vuonna 1928. Piirustukset tehtiin arkkitehtiveljesten Valter ja Bertel Jungin arkkitehtitoimistossa Helsingissä, vaikkakin varsinainen suunnittelija oli Valter, veljeksistä nuorempi.
Rakennus suunniteltiin barokkiklassistiseen tyyliin korostamaan omistajansa asemaa. Paikoin lähes nelimetriset muurit piilottivat aikoinaan tehtaanjohtajan perheineen ihmisten katseilta. Rakennus sijaitsi Rettigien omistaman tupakkatehtaan vieressä, ja yhdessä ne muodostivat kiinteän, muusta kaupungista erottuvan sarakkeen. Palatsia voisikin pitää jonkinlaisena maaseutukartanon ja kaupunkipalatsin välimuotona. Tyylillisesti rakennus oli selkeästi vanhoillinen, sillä samoihin aikoihin Turkuun rakennettiin mm. Alvar Aallon suunnittelema Turun Sanomien toimitalo (1927-1929), joka edusti jo funktionalismia.
Hans von Rettigin kuoltua vuonna 1979 palatsi jäi pitkäksi aikaa tyhjilleen. Vasta 1980-luvun lopulla kiinteistön uudeksi omistajaksi ilmoittautui Turun Työväen Säästöpankki, joka oli kaavaillut tiloja edustuskäyttöön sekä näyttelyjen ja konserttien järjestämiseen. Toiminta ei kuitenkaan ehtinyt lähteä kunnolla käyntiin, koska jo vuonna 1991 Rettigin palatsi siirtyi Matti Koivurinnan säätiön haltuun, ja sitä alettiin kunnostaa taidemuseoksi. Kunnostustöiden yhteydessä paikalla tehtiin kuitenkin huomattavan arvokkaita arkeologisia löytöjä, joten museohanketta päätettiin laajentaa. Pitkien arkeologisten kaivausten ja kunnostustöiden jälkeen arkeologian ja nykytaiteen museo Aboa Vetus & Ars Nova avasi ovensa yleisölle vuonna 1995.
Museolle kuulumattomat alueet ovat olleet kauppaneuvos Matti Koivurinnan ja hänen vaimonsa elinikäisessä käytössä. Tähän kuuluivat palatsin 600 neliöinen keskikerros sekä piha-alueet. Yleisradion MOT-ohjelman mukaan tällä tavoin konkurssissa 1995 kaiken menettänyt Matti Koivurinta on voinut ylläpitää elintasoaan viime vuosikymmenet. Asiaan on liittynyt myös mahdollisia varojen siirtoja eri yhtiöiden kautta Sveitsiin.
Pirkko K. Koskinen
Pirkko Kaarina Koskinen (18. joulukuuta 1932 Helsinki – 9. huhtikuuta 2012 Helsinki) oli työoikeuden professori ja eduskunnan apulaisoikeusasiamies.
Koskinen valmistui lainopin kandidaatiksi 1956, oikeustieteen lisensiaatiksi 1965 ja oikeustieteen tohtoriksi 1973. Varatuomarin arvon hän sai 1958 auskultoituaan Kajaanin tuomiokunnassa. Hän suoritti myös MCL-tutkinnon Illinois'n yliopistossa vuonna 1963.
Koskinen toimi Kokoomuksen naisten liiton pääsihteerinä 1960–1964, Helsingin yliopiston työoikeuden apulaisprofessorina 1977–1982 ja Lapin yliopiston työoikeuden professorina 1982–1991. Koskinen valittiin eduskunnan apulaisoikeusasiamieheksi kaudelle 1988–1995. Eläkkeelle jäätyään hän toimi ETYJin tehtävissä Kosovossa 1999–2000.
Koskinen toimi luottamustehtävissä muun muassa Karjalaisen osakunnan kuraattorina.
Koskinen toimi kokoomuksen kaupunginvaltuutettuna Helsingissä kolme kautta 1973–1984. Hän oli jäsenenä teollisuuslaitosten lautakunnassa 1977–1980 ja kaupunginhallituksessa 1979–1980. Hän eteni virkauralla työoikeuden professoriksi ja eduskunnan apulaisoikeusasiamieheksi, mistä virasta hän jäi eläkkeelle. Yliopistourallaan Koskinen tuli tunnetuksi työntekijöiden osallistumisjärjestelmien ja tasa-arvoasioiden tutkijana sekä arvotettuna asiantuntijana.
Pikko K. Koskinen laati Veikkaus Oy:lle selvityksen, jonka perustella yhtiön silloinen toimitusjohtaja Matti Ahde erotettiin yhtiön palveluksesta vuonna 2001.
Puolirykmentti
Puolirykmentti (myös "skvadroona", "eskadroona" tai "lippukunta") oli eurooppalainen taktinen jalkaväen yksikkö, joka tuli käyttöön 1500-luvun lopulta alkaen.
Morits Oranialainen uudisti kahden serkkunsa kanssa Alankomaiden armeijaa, joka oli jäänyt pahasti alakynteen Kahdeksankymmenvuotisessa sodassa Espanjaa vastaan. Hän otti käyttöön joustavamman, paremmin taistelukentällä liikkuvan, mutta enemmän koulutusta vaativan puolirykmenttijaon, jolla korvasi aikaisemmat kömpelöt espanjalaiset neliöt.
Puolirykmentissä oli noin 500 miestä, puolet piikkimiehiä ja puolet tuliaseilla varustettuja sotilaita. Myöhemmin piikkien ja muskettien suhdetta aseistuksessa muutettiin enemmän tuliasepainoiseksi. Alkuperäisessä muodossaan sotilaat järjestettiin 10 ruotua syvään muotoon, jonka keskellä olivat piikkimiehet ja kummallakin sivulla hakapyssy- tai muskettimiehet. Todellisuudessa ryhmitys vaihteli piikkimiehillä 5-10 ruotua ja muskettimiehillä 8-12 ruotua syvänä, riippuen jokaisen taistelukentän, vastustajan ja oman armeijan erilaisista ominaisuuksista. Yksittäiset puolirykmentit järjestettiin taas treffen-taktiikan mukaan taistelukentälle kolme riviä syvään shakkiruutukuvioon. Taistelukentällä useampi puolirykmentti muodosti prikaatin. Aikaisempi perusyksikkö rykmentti jäi vain hallinnolliseksi kokonaisuudeksi.
Alankomaiden ulkopuolelle puolirykmentti levisi nopeasti, erityisesti Pohjois-Saksan protestanttisille alueille. Ruotsin armeija otti puolirykmentin ensin sellaisenaan käyttöön Morits Oranialaisen mallin mukaan 1604, ja myöhemmin, 1620-luvulla Kustaa II Aadolf kehitti siitä oman versionsa Ruotsin armeijaa varten.
Puolirykmentti hävisi taistelukentiltä armeijoiden siirtyessä linjataktiikkaan 1700-luvun ensimmäisellä puoliskolla ja pataljoonan korvatessa aikaisemman puolirykmentin taktisen yksikön nimenä.
Tohtori Traagi
Tohtori Traagi ("alkuperäinen nimi Dr. Drakken") on hullu tiedemies ja pääkonna animaatiosarjassa Kim Possible. Traagilla on apuri Shego, joka taistelee Kim Possiblea vastaan sillä välin kun hän itse taistelee Ron Stoppablen kanssa. Tohtori Traagin loivat Mark McCorkle ja Bob Schooley, ja se teki ensiesiintymisensä sarjan ensimmäisessä jaksossa vuonna 2002.
Tohtori Traagi syntyi Drew Theodore P. Lipskyna. Hänellä oli ylisuojelevainen äiti ja muut lapset kiusasivat häntä koulussa hänen ollessaan lapsi, koska muut ajattelivat hänen olevan pelottava ja nörtti. Hänen älykkyytensä ja pahismaiset piirteet ilmenivät jo nuorena, joista huomattavin tapaus oli jolloin hän rakensi laitteen joka pystyi manipuloimaan kaikkea, joka oli tehty kumista, jonka vuoksi hän oli miltei voittamaton polttopallossa.
Kuitenkin, teini ikäisenä hän keskittyi enemmän nörttiyteen kuin pahismaisuuteen. Hänelle kasvoi kiinnostus robotiikkaa kohtaa ja oli samassa lukiossa Kim Possiblen isän, James Possiblen kanssa, jonka jälkeen heistä tuli ystäviä. Eräänä päivänä Lipsky lupasi etsiä Jamesille, hänelle ja heidän ystävilleen Chenille ja Rameshille daamit tanssiaisiin. Koska hän ei löytänyt daameja heille, hän rakensi joukun robotteja (Bebejen esirobotit) tanssiaisiin. Robotit eivät toimineet miten niiden olisi pitänyt, joten Possible ja muut nauroivat hänelle. Nolona ja vihaisena ystävilleen, Traagi jätti yliopiston kesken ja vannoi kostoa. Tämän myötä hän aloitti roistona elämisensä.
Traagi esiintyi ensi kerran Kim Possiblen arkkivihollisena ja hulluna tiedemiehenä, joka yritti valloittaa maailmaa. Sarjan ensimmäisissä jaksoissa hahmon taustasta kerrottiin pikku hiljaa enemmän ja enemmän. Aluksi tuli selville ainoastaan, että häntä kiusattiin lapsena, jonka myötä Traagin halu vallata maailma kasvoi entisestään. Hänen menneisyydestään kerrottiin enemmän sarjan jaksossa, jossa Traagi yritti saada pitkään hautomaansa kostoa entisille luokkatovereilleen James Possiblelle, Chenille ja Rameshille, jotka nauroivat hänelle yliopistoaikoina hänen yrittäessään luoda täydelliset treffit roboteilla. Traagi myös kidnappasi edellämainitut henkilöt samoilla, mutta parannetuilla Bee-Bee-roboteilla. Samalla hänelle selvisi Kim Possiblen olevan tohtori Possiblen tytär ja Kimille Traagin olleen isänsä entinen koulukaveri. Sittemmin Traagi jatkoi edelleen maailmanvalloitusyrityksiään yhdessä Shegon ja kätyreidensä kanssa.
Traagi ja Shego esiintyvät myös yhdessä Lilo & Stitch (televisiosarja) televisiosarjan jaksossa.
Ilmor
Ilmor on brittiläinen moottoriurheilutekniikkaa valmistava yritys. Ilmorin perustivat Mario Illien ja Paul Morgan vuonna 1984 Roger Pensken rahoituksella. Roger Penske sai 50 prosenttia yrityksen osakkeista, ja myi myöhemmin 25 prosenttia yrityksestä Chevroletille. Yritys kehitti aluksi IndyCar-moottoreita, ja kaudella se tuli F1-sarjaan toimittaessaan moottorit Leyton House-tallille. Kaudella se toimitti moottorit Marchille ja Tyrrellille. Kaudeksi Mercedes-Benz tilasi Ilmorin moottorit Sauber-tallille. Myöhemmin vuonna 1993 Mercedes osti Chevroletin osuuden Ilmorista, ja seuraavalla kaudella Sauberin Ilmor-moottoreiden nimi oli Mercedes-Benz, Pacific Grand Prix'n moottoreiden kantaessa edelleen Ilmor-nimeä. Kaudesta Ilmor toimitti Mercedes-moottorit McLaren-tallille, joka on saavuttanut Ilmorin moottoreilla paljon menestystä: kausilla 1995 ja 1996 sijoituttiin useita kertoja palkintokorokkeelle, kaudella 1997 voitettiin kolme kilpailua ja kausilla 1998 ja 1999 Mika Häkkinen voitti kuljettajien maailmanmestaruuden. Paul Morganin kuoltua lento-onnettomuudessa vuonna 2001 Mercedes kasvatti omistustaan 55 prosenttiin vuonna 2002, ja nimesi yrityksen Mercedes-Ilmoriksi. Vuonna 2005 Mercedes osti loputkin Ilmorin osakkeista, ja yhtiön nimeksi tuli Mercedes-Benz High Performance Engines.
Vuonna 2005 Mario Illien ja Roger Penske ostivat takaisin pienen Special Projects -osaston, joka oli vuodesta 2003 asti valmistanut Hondan IndyCar-moottorit. Tämä uusi, täysin Mercedes-Benzistä riippumaton yhtiö sai nimekseen Ilmor Engineering Ltd., ja jatkaa Hondan IRL-moottorien toimittamista, ollen sarjan ainoa moottorintoimittaja.
Ratamoottoripyöräilyn MotoGP-sarjassa Ilmorilla oli talli mukana kausilla 2006-2007. Sen virallinen nimi oli Ilmor SRT. Talli osallistui yhdellä pyörällä kauden 2006 kahteen viimeiseen osakilpailuun. Ainoata pyörää ajoi Garry McCoy, jonka molemmissa starteissa hän sijoittui pistesijoille eli 15. parhaan joukkoon.
Kauden 2007 ensimmäisessä kilpailussa kumpikaan pyörä ei päässyt maaliin. Ilmor vetäytyikin sarjasta heti huonosti sujuneen avauskilpailun jälkeen, syynä tallin mukaan vetäytymisen takana oli raha- ja sponsoripula. Kuljettajina tuolla kaudella oli Britanniasta kotoisin oleva Jeremy McWilliams ja australialainen Andrew Pitt.
Moskovan reservirintama
Moskovan reservirintama oli Puna-armeijan toisen maailmansodan rintama, joka syntyi Možaiskin puolustuslinja uudelleennimeämisen seurauksena 30. heinäkuuta 1941. Moskovan reservirintama hajotettiin 12. lokakuuta 1941, mutta sen pohjalta luotiin myöhemmin Reservirintama. Rintaman komentajana toimi kenraaliluutnantti Pavel Artemjev.
Korla
Korla (, pinyinin mukaan Kuerle) on kaupunki uiguurien asuma-alueella Sinkiangin autonomisella alueella Kiinassa. Se on Bayingolinin mongolien autonominen prefektuurin päähallintopaikka. Han-dynastian aikana paikka tunnettiin Weilinä. Kaupungin asukasluku on noin 420 000 ja kasvanee noin 20 000 vuodessa.
Kaupunki ja sitä ympäröivä alue on ollut väljästi Kiinan keisarikunnan hallinnassa, koska se sijaitsee silkkitien varrella. Kiinan kansantasavalta on ottanut alueen voimakkaamman hallinnon kohteeksi. Korla on Tarimin altaan öljy- ja kaasuteollisuuden keskus ja siellä vaikuttaa Kiinan kansallisen öljy-yhtiön, China National Petroleum Corporationin kotimaantoimintaa harjoittavan PetroChinan tytäryhtiö Tarim Oil.
Alueella on öljy- ja kaasuteollisuutta. Öljynetsinnän ja poraamisen vuoksi kaupungin väkiluku kasvaa voimakkaasti. Tarimin altaalta kulkee noin 3 000 km pitkä maakaasuputki Shanghaihin.
Korlassa kasvatetaan vientiin kiinalaisia valkeita päärynöitä (kiinaksi "bai li" ja tieteelliseltä nimeltään "Pyrus bretschneideri"). Se eroaa kuitenkin alkuperäisestä Korlan päärynästä. Kaupungissa toimii Xinjiang Korla Pear Co Ltd, joka on julkisesti noteerattu yhtiö (numero 600540), joka harjoittaa päärynöiden kasvinjalostusta, niiden viljelyä, jalostamista ja myymistä.
Korlaan valmistui rautatie Turfanista vuonna 1984. Korlan lentoasemalta China Southern Airlines lentää yli 37 Kiinan sisäistä lyhyen matkan lentoa viikoittain. China Southern Airlines lentää Korlasta Qiemon lentoasemalle ja Ürümqi Diwopun kansainväliselle lentoasemalle ATR 72-500:lla.
Korlan itäpuolella on suuri Bostenjärvi.
Korla valittiin 16. lokakuuta 2006 yhdeksi Kiinan kymmenestä viehättävimmästä kaupungista yli kuudensadan Kiinan kansantasavallan kaupungin joukosta. Korla sai kunniamaininnan ainoana Luoteis-Kiinan kaupungeista.
Alue sijaitsee Silkkitien läheisyydessä.
Salmoneus
Salmoneus () oli kreikkalaisessa mytologiassa Aioloksen ja Enareten poika, Athamaan ja Sisyfoksen veli ja Tyron isä. Hän oli Eliin kuningas ja Salmonian kaupungin perustaja.
Myytin mukaan Salmoneus yritti osoittaa olevansa Zeuksen veroinen ajamalla nelivaljakon vetämillä pronssivaunuilla. Hän matki ukkosta kiskomalla pronssikattiloita rattaidensa perässä ja jäljitteli salamoita viskomalla soihtuja ilmaan. Hän ei säästellyt vaivojaan pyrkiessään osoittamaan valheellista jumaluuttaan alamaisilleen ja saadakseen heidät palvomaan ja tuomaan uhrilahjojaan itselleen. Zeus surmasi kuitenkin hänet vasamallaan ja tuhosi hänen kaupunkinsa puolustaakseen kunniaansa oikeana kuolemattomana.
Paul Julius Reuter
Paul Julius von Reuter (21. heinäkuuta 1816, Kassel, Saksa – 25. helmikuuta 1899, Nizza, Ranska) oli brittiläinen journalisti, mediayrittäjä ja paroni, joka perusti uutistoimisto Reutersin.
Reuter syntyi Israel Beer Josaphatina saksanjuutalaiseen perheeseen, hänen isänsä oli rabbi. Göttingenissä Reuter tapasi Carl Friedrich Gaussin, joka oli keksinyt lankaa pitkin kulkevan "sähkösignaalin".
Reuters muutti 29. lokakuuta 1845 Lontooseen ja otti nimekseen Joseph Josephat. 16. marraskuuta 1845 hän kääntyi kristinuskoon ja muutti nimekseen Paul Julius Reuter. Viikkoa myöhemmin hän nai Ida Maria Elizabeth Clementine Magnusin Berliinissä. Vuoden 1848 vallankumouksen epäonnistuttua hän pakeni Saksasta Pariisiin ja pestautui ranskalaisen Charles-Louis Havas'n uutistoimistoon (josta tuli myöhemmin Agence France-Presse).
Kun lennätin tuli vuonna 1851 markkinoille, Reuter perusti uutistoimisto Reuters News Agencyn Aacheniin, ja lähetteli viestejä Berliinin ja Aachenin välillä. Myöhemmin Bryssel ja Pariisi linkittyivät Reutersin verkkoon. Reuter listasi yhtiönsä Pariisin pörssiin.
Vuonna 1851 Reuter palasi Lontooseen, listasi yhtiönsä Lontoon pörssiin ja perusti Reuters Groupin. 17. maaliskuuta 1857 hänestä tuli Britannian kansalainen. 
Lennätinlinkki Britannian ja manner-Euroopan välille rakennettiin Englannin kanaalin alitse.
Lennätinlinkkiä pitennettiin länteen Corkin kaupunkiin, Irlantiin vuonna 1863. Laivat, jotka tulivat Amerikan mantereelta, saivat tätä kautta uutisia merelle ja päin vaistoin. Tieto saatiin näin perille Lontooseen ennen kuin laiva ehti satamaan, mikä oli esimerkiksi säätiedotukselle merkittävä askel.
7. syyskuuta vuonna 1871 Saksi-Coburg-Gothan prinssi Ernst aateloi Reuterin paroniksi.
Reuterilla oli kaksi poikaa ja yksi tytär. Hän kuoli Villa Reuterissa, Nizzassa, Ranskassa. Hänen ruumiinsa tuotiin takaisin Lontooseen ja haudattiin sukuhautaan West Norwoodin hautausmaalle.
Moskovan puolustuslinja
Moskovan puolustuslinja tai Moskovan puolustusalue oli Puna-armeijan toisen maailmansodan rintama, joka toimi Moskovan kaupungin viimeisenä puolustuslinjana. Se muodostui kolmesta sisäkkäisestä rintamalinjasta kaupungin ympärillä.
Saksalaisten lähestyessä Moskovan puolustuslinjan sotilaskomitea määräsi jatkuvien panssariesteiden rakentamisesta kaupungin ulkolaidalle. Syksyllä 1942 Moskovaa puolustaneissa Kalinin rintamassa, Lännen rintamassa ja Moskovan puolustuslinjassa oli yhteensä 1 890 000 miestä, 24 682 tykkiä ja mörssäriä, 3 375 panssarivaunua ja 1 170 lentokonetta.
Kill
Kill on Cannibal Corpsen kymmenes studioalbumi, joka julkaistiin 21. maaliskuuta 2006.
Kappaleista ”Make Them Suffer” ja ”Death Walking Terror” kuvattiin musiikkivideot.
Brahenpuisto
Brahenpuisto () sijaitsee Turussa tuomiokirkon ja Porthaninpuiston välissä. Puisto on nimetty Pietari Brahen mukaan. Brahenpuiston pinta-ala on 7 200 neliömetriä.
Tuomiokirkkoympäristön puistoistutukset aloitettiin kuusi vuotta Turun palon jälkeen, vuonna 1833. Tuolloin alueelle toteutettiin kolme pientä puistikkoa, "skvääriä": Brahenpuisto, Porthaninpuisto ja Tuomiokirkonpuisto. Brahenpuistoa laajennettiin ja uudistettiin vuosina 1886–1888 ennen Pietari Brahen patsaan pystyttämistä.
Vuonna 1888 kuvanveistäjä Walter Runebergin tekemä patsas pystytettiin laajan hiekkakentän keskelle. Patsaan sijaitseminen hiekkakentällä herätti arvostelua ja vuonna 1899 tehdyn suunnitelman mukaisesti patsaan ympäristö nurmetettiin ja koristettiin kukkaistutuksilla.
Puiston 1800-luvulta peräisin olevia puulajeja olivat jalavat, lehmukset ja korkkipuut. Vuosikymmenten kuluessa puustoa on uudistettu. 2010-luvun lopulla Brahenpuistoa alettiin kunnostaa pyrkimyksenä saavuttaa puiston alkuperäinen ilme. Vanhoja puita jouduttiin huonokuntoisina kaatamaan. Brahenpuiston jalaviin oli iskenyt sienitauti, jalavanpakuri, joka verotti myös uusia myöhemmin istutettuja jalavia. Osa 1900-luvulla istutetuista täydennyspuista oli arkkitehtoonisesti väärässä paikassa ja poistettiin. Poistettujen puiden tilalle istutetaan jalavia, vaahteroita ja yksi kaukaasiansiipipähkinä.
1830-luvulla perustettu puisto oli nykyistä paljon pienempi, muun muassa Brahen patsaan ympäristö on uudempaa aluetta. Alkuperäisen puiston muoto tuodaan esille puuistutuksin, vaikka hahmottuva puiston kaari jääkin nykyisen puiston sisään.
Puiston läpi kulkeva hiekkapintainen väylä on aikaisemmin ollut myös pyöräilijöiden käytössä. Pyöräily puiston läpi ei enää ole sallittu, vaan puiston leveä keskikäytävä on varattu jalankulkuun ja puistossa oleskeluun.
Pietari Brahen patsaan ympärille on palautettu alkuperäisen asun mukaiset kukkaistutukset. Brahenpuisto kuuluu hoitoluokitukseltaan kaupungin edustuspuistoihin.
Arkadianmäki
Arkadianmäki on mäki Etu-Töölössä, Helsingin keskustassa Mannerheimintien varrella. Eduskuntatalo sijaitsee Arkadianmäellä, ja paikannimeä käytetään usein eduskunnan synonyyminä tai metonyyminä ("Arkadianmäki luulee...").
1800-luvulla alueella oli Arkadian huvila-alue, jonka mukaan myös Mannerheimintieltä Töölön halki Hietaniemeen johtava Arkadiankatu on saanut nimensä. Huvila-alueen kaakkoiskulmassa nykyisen Paasikiven aukion kohdalla sijaitsi Suomalaisen teatterin rakennus, joka tunnettiin Arkadia-teatterina. Alue on saanut nimensä kreikkalaisen maakunnan, Arkadian mukaan, jota on pidetty arvostettuna alueena.
David Zinman
David Zinman (s. 9. heinäkuuta 1936 New York) on yhdysvaltalainen kapellimestari.
Zinman opiskeli aluksi viulunsoittoa Ohiossa ja säveltämistä Minnesotassa. Hän pääsi opiskelemaan orkesterinjohtoa Pierre Monteuxin johdolla ja toimi hänen assistenttinaan 1961-1963.
Hän on toiminut Alankomaiden kamariorkesterin kapellimestarina, Rotterdamin filharmonikoiden ylikapellimestarina ja Rochester Philharmonic Orchestran musiikillisena johtajana. Vuosina 1985-1998 hän toimi Baltimoren sinfoniaorkesterin musiikillisena johtajana. Vuodesta 1995 Zinman on toiminut Zürichin Tonhalle-orkesterin taiteellisena johtajana. Vuonna 1998 hänet nimitettiin 
Aspenin Musiikkijuhlien taiteelliseksi johtajaksi.
Zinman on aktiivinen myös opettajana, ja vuonna 2000 hän perusti Aspenin Musiikkijuhlien yhteyteen American Academy of Conducting -kapellimestariakatemian, joka on Yhdysvaltojen merkittävimpiä nuorten kapellimestarien kouluttajia. Akatemiassa Zinmanin johdolla ovat opiskelleet mm. suomalaiset kapellimestarit Markku Laakso ja Sasha Mäkilä.
Zinman vierailee säännöllisesti merkittävimpien amerikkalaisten ja eurooppalaisten orkestereiden kapellimestarina.
Charles-Louis Havas
Charles-Louis Havas (s. 5. heinäkuuta 1783, Rouen – k. 21. toukokuuta 1858, Bougival, Pariisin lähellä) oli ranskalainen kirjoittaja, joka perusti uutistoimisto Agence France-Pressen (AFP).
Havas käänsi aluksi tietoa Ranskan kansalliselle lehdistölle ulkomaan tiedon välitykseen. Hän käänsi suuria kansainvälisiä tapahtumia. Vuonna 1825 hän perusti yrityksen. Sen nimeksi tuli vuonna 1832 Agence Havas joka tarjosi uutisia Ranskasta ulkomailta. Havasia voidaan pitää mainonnan pioneerinä.
Steve Sem-Sandberg
Steve Sem-Sandberg (s. 16. elokuuta 1958 Oslo) on ruotsalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut romaanitrilogian keskieurooppalaisista historiallisista naishahmoista Ulrike Meinhof, Lou Andreas-Salomé ja Milena Jesenská.
Transkaukasuksen rintama
Transkaukasuksen rintama () oli Puna-armeijan toisen maailmansodan rintama, joka muodostettiin 23. elokuuta 1941 Transkaukasuksen sotilaspiiristä. 30. joulukuuta 1941 se uudelleenimettiin Kaukasuksen rintamaksi. Kaukasuksen rintama jaettiin 28. tammikuuta 1942 Krimin rintamaksi ja Transkaukasuksen sotilaspiiriksi. Transkaukasuksen rintama luotiin sotilaspiiristä uudelleen 15. toukokuuta 1942. 25. elokuuta 1945 rintama muutettiin Tbilisin sotilaspiiriksi.
Marraskuussa 1941 Transkaukasuksen rintama osallistui suunnitelman tekemiseen Krimillä olevan Kertšin takaisinvaltaamiseen ja vähentämään painetta piiritetyltä Sevastopolin kaupungilta. Maihinnousu Feodisian kaupunkiin alkoi 29. joulukuuta 1941. Saksalaisten aloitettua vuoden 1942 kesäoffensiivin armeijaryhmä A:lla kohti Kaukasian öljykenttiä se sai vastaansa ensin Pohjois-Kaukasuksen rintaman ja syyskuusta 1942 Transkaukasuksen rintaman, johon Pohjois-Kaukasuksen rintaman kukistetut joukot liitettiin.
Porthaninpuisto
Porthaninpuisto () sijaitsee Turun keskustassa Vanhan Suurtorin ja Brahenpuiston välissä. Se on nimetty Henrik Gabriel Porthanin mukaan ja siellä sijaitsee Porthania esittävä patsas. Puiston pinta-ala on 7 100 neliömetriä.
Porthaninpuisto ja Vanha Suurtori ovat tulleet valtakunnallisesti tunnetuiksi joulurauhan julistamisen tapahtumapaikkana. Lisäksi puistossa järjestetään kesäisin muun muassa Turun keskiaikaiset markkinat.
Entisen Suurtorin eli Nikolaintorin ympäristöön istutettiin Turun palon jälkeen kolme puistikkoa: Porthaninpuisto, Brahenpuisto ja Tuomiokirkonpuisto, jotka olivat ainakin osittain valmiit vuonna 1835. 1850-luvun lopulla ryhdyttiin järjestämään Porthanin muistopatsaan pystyttämistä puistoon. Patsashanke herätti runsaasti huomiota, sillä kyseessä oli Suomen ensimmäinen ulos pystytetty julkinen patsas. Patsaan paljastustilaisuus pidettiin 10. lokakuuta 1864. Juhlapuheen tilaisuudessa piti Elias Lönnrot. Patsaan sijoituksen yhteydessä ravintola Pinella sai väistyä nykyiselle paikalleen.
Kaikkia kolmea Suurtorin alueen puistoa kunnostettiin vuonna 1885 alkaneissa töissä. Porthaninpuistoon istutettiin puita ja pensaita sekä kunnostettiin käytäviä ja nurmikoita. Kunnostustoimien syynä oli Pietari Brahen patsas, joka pystytettiin vuonna 1888 Brahenpuistoon Uudenmaankadun toiselle puolelle.
1800- ja 1900-lukujen vaihtessa Porthanin patsaan ympärillä ollut rauta-aita ja sen kivijalka poistettiin ja patsaan ympärillä olleita kukkaistutuksia laajennettiin. Puisto aidattiin kaksinkertaisella rautaketjulla ja sinne istutettiin pensaita.
Ravintola Pinellan korjausten takia Porthaninpuistossa tehtiin laajat arkeologiset kaivaukset vuonna 2010. kaivauksissa löydettiin muun muassa 1600-luvulla rakennetun rakennuksen kivijalka ja kellari, keskiaikaisista kerroksista löytyi puurakennusten jäänteitä ja oletettavasti 1200-luvulta peräisin oleva peltokerros, jossa olevat kyntöjäljet osoittavat alueen olleen ennen maanviljelyskäytössä.
Puiston istutuksia on uusittu vaiheittain, muun muassa Vanhan Suurtorin laidalla olevan Kain Tapperin "Ajan virta"-taidetoksen pystyttämisen takia vuonna 2000 uusittiin kokonainen puurivi torin ja puiston rajakohdassa. Osa puiston puista on peräisin 1830-luvulta ja niitä on pyritty suojelemaan. Uusilla istutuksilla pyrittiin säilyttämään puiston alkuperäistä ilmettä ja puulajivalikoimaa on lisätty harkiten. Kaupunki käynnisti vuoden 2011 alussa hankkeen, jossa se selvittää historiallisten puistojen arvon.
Flunitratsepaami
Flunitratsepaami on kemiallisesti bentsodiatsepiinijohdos, jonka lääketehdas Roche on vuonna 1970 kehittänyt unilääkkeeksi. Tunnettu flunitratsepaamijohdos on kauppanimeltään Rohypnol. Lääke on vedetty Suomessa myynnistä pois vuonna 1991 vähäisen menekin vuoksi. Lääkkeellä on maine tyrmäystippoina. Kemiallisesti aine muistuttaa muun muassa nitratsepaamia, joka on laajalti käytetty unilääke.
Flunitratsepaamin lääkinnälliset ja sivuvaikutukset ovat samat kuin muillakin bentsodiatsepiiniryhmään kuuluvilla aineilla: uneliaisuus, tarkkaavaisuuden lasku, ahdistuksen väheneminen, lihasten rentoutuminen sekä kouristusten esto. Yhdessä muiden keskushermostoon vaikuttavien aineiden kanssa aine saattaa aiheuttaa hengityslaman ja kuoleman.
Flunitratsepaamin väärinkäyttöä voinee lisätä sen suhteellisen nopeasti alkava mutta pitkäkestoinen vaikutus.
Buck Dharma
Donald ”Buck Dharma” Roeser (s. 12. marraskuuta 1947 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen Blue Öyster Cult -yhtyeen kitaristi. Hän on yhtyeen perustajajäsen. Roeser on kirjoittanut yhtyeen kuuluisat kappaleet ”(Don't Fear) The Reaper”, ”Godzilla” ja ”Burnin' for You”.
Lempinimi ”Buck Dharma” on peräisin yhtyeen manageri Sandy Pearlmanilta, joka yhtyeen alkuaikoina kehitti kaikille jäsenille lempinimet, mutta vain Roeserin jäi pysyväksi.
Roeserin eniten käyttämiä kitaramalleja ovat Gibson SG ja Steinberger. Hän on julkaissut myös soololevyn "Flat Out" vuonna 1982.
Luettelo Suomen virallisen singlelistan ykkösistä vuonna 2007
Tämä on luettelo Suomen virallisen singlelistan kärkipaikkaa hallussaan pitäneistä artisteista ja singleistä vuonna 2007.
Risto Piekka
Risto Hannu Juhani Piekka, (s. 3. toukokuuta 1948 Sammatti) on pitkäaikainen ammattijärjestöaktiivi, joka toimi vuosina 1999–2007 Akavan puheenjohtajana.
Piekka on koulutukseltaan valtiotieteiden maisteri.
Risto Piekka on ollut pitkän linjan akavalainen: hän on työskennellyt Akavassa yli 35 vuotta. Pääsihteeri Piekka syrjäytti liittokokouksessa vuonna 1999 Mikko Viitasalon, erityisesti OAJ:n Erkki Kangasnimen ja Insinööriliiton Matti Viljasen tukemana. Piekkaa pidettiin jo aiemmin puheenjohtajakandidaattina, vaikka hän ei ollut edes ehdolla. Piekassa arvostettiin hyvää työmarkkinapolitiikan kokemusta ja kykyä tiivistää AKAVAn edunvalvontaa.
Julkisuudessa Akavaa ja Risto Piekkaa on syytetty jäämisestä taka-alalle ammattiyhdistysjulkisuudessa: lausuntoja ovat antaneet keskusjärjestöjohtajista Lauri Ihalainen SAK:sta ja Mikko Mäenpää STTK:sta. Akavalaisista julkisuudessa on ollut OAJ:n Erkki Kangasniemi. Suurinta arvostelua on kuitenkin tullut järjestön sisältä: palkkaerot ja tehtävien erilaisuus, edunvalvonnan hajautuminen muun muassa luokanopettajien (OAJ), lääkäreiden (Lääkäriliitto) ja insinöörien (Uusi Insinööriliitto) kesken on arvostelijoiden mukaan ollut sekavaa.
Risto Piekka työskenteli Akavassa vuodesta 1973, josta järjestöpäällikkönä vuosina 1981–1991, pääsihteerinä 1991–1999 ja tämän jälkeen puheenjohtajana 1999–2007.
Puoluetaustaltaan Piekka on kokoomuslainen.
Piekka on Sammattiseuran puheenjohtaja.
José Balta
José Balta y Montero (1816–1872) oli Perun presidentti vuosina 1868–1872.
Balta oli poliittinen vaikuttaja jo ennen presidentin virkaansa. Hän tuki presidentti Mariano Ignacio Pradoa tätä vastaan tehdyn vallankaappausyrityksen aikana 1868, ja toimi yrityksen jälkeen tämän hallituksessa. Hän kuitenkin syrjäytti Pradon vuonna 1867 ja otti itselleen presidenttiyden seuraavana vuonna.
Presidenttinä Balta palautti maahan perustuslain ja teki valtiossa suuria sisäisiä parannuksia. Hän antoi ranskalaisille guanokaupan monopolin, minkä ansioista valtio sai suuria lainoja Euroopasta – samalla tosin vakavasti velkaantuen. Lopulta Balta syrjäytettiin ja ammuttiin.
Hänen edeltäjänsä oli Pedro Diez Canseco ja seuraajansa Francisco Diez Canseco.
Columbia (supertietokone)
Columbia on Silicon Graphicsin Nasalle suunnittelema supertietokone. Kone tuli käyttöön vuonna 2004, jolloin se oli maailman toiseksi nopein supertietokone.
Se on nimetty avaruussukkula Columbian ja sen miehistön mukaan.. Tietokonetta käytetään tieteelliseen laskentaan ja simulointiin. Columbia käyttää Linux-käyttöjärjestelmää.
Alkuperäisessä konfiguraatiossa on 20 Altix-solmua 512:sta Intel Itanium 2-prosessorilla. Huippuvaiheen konfiguraatiossa vuonna 2008 oli yhteensä 13824 ydintä ja 27 teratavua muistia joilla saavutettiin 82,9 teraflops huipputeho.
Tietokone on RAID-yhdistettynä 650 terabitin suuruiseen tietovarastoon valokuitukaapelilla.
Albert Bouchard
Albert Bouchard (s. 24. toukokuuta 1947 Watertown, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen muusikko. Hän on Blue Öyster Cultin perustajajäsen ja soitti rumpuja yhtyeessä aina vuoteen 1981 asti. Hänen veljensä Joe Bouchard oli yhtyeen basisti.
Erottuaan yhtyeestä Bouchard työskenteli Imaginos-projektin parissa joka lopulta julkaistiin Blue Öyster Cult -albumina vuonna 1988. Hän on työskennellyt myös muiden artistien kanssa kuten The Mamas & The Papas, Herman's Hermits, Spencer Davis Group, Mike Watt, Richie Stotts, Gumball, Heads Up! ja David Roter. Bouchardin veljeksillä on myös ollut oma yhtye, The Cult Brothers (myöh. The X Brothers).
Viime aikoina Albert Bouchard on musisoinut oman The Brain Surgeons-yhtyeen kanssa ja hänellä on oma levy-yhtiö Cellsum Records.
Joe Bouchard
Joseph "Joe" Bouchard (s. 9. marraskuuta 1948 Watertown, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen muusikko joka parhaiten muistetaan Blue Öyster Cultin basistina. Hänen veljensä Albert Bouchard oli yhtyeen rumpali.
Bouchard lähti yhtyeestä vuonna 1986. Sen jälkeen hän on soittanut mm. Spencer Davis Groupissa ja Bouchardin veljeksillä on ollut myös oma yhtye. Joe Bouchard on myös työskennellyt paljon Alice Cooperin yhtyeestä tuttujen Dennis Dunawayn ja Neal Smithin kanssa.
Viime vuosina hän on suorittanut maisterin tutkinnon musiikissa ja toimii musiikinopettajana.
Roberto Bolaño
Roberto Bolaño (28. huhtikuuta 1953 Santiago, Chile – 15. heinäkuuta 2003 Barcelona, Espanja) oli chileläinen kirjailija ja runoilija. Hänelle myönnettiin vuonna 1999 Rómulo Gallegosin kirjallisuuspalkinto romaanista "Kesyttömät etsivät" (1998) ja postuumisti National Book Critics Circle Award romaanista "2666" (2004).
Bolaño syntyi vuonna 1953 Santiagossa Chilessä ja muutti perheensä mukana Meksikoon vuonna 1968. Viisi vuotta myöhemmin hän palasi synnyinmaahansa tukemaan presidentti Salvador Allenden vasemmistohallintoa. Augusto Pinochetin sotilasvallankaappauksen jälkeen Bolaño pakeni ensin Meksikon ja 1973 Pariisiin ja sieltä Espanjaan, jossa hän asettui ensin Barcelonaan ja 1980-luvun alussa Gironan lähellä sijaitsevaan Blanesin kaupunkiin. Bolaño kuoli vuonna 2003 maksavaurioon.
Bolañon tuotanto sisältää niin proosaa, runoja, novelleja kuin asiatekstiäkin. Hänen pääteoksinaan pidetään romaaneja "Kesyttömät etsivät" ja "2666", joista jälkimmäinen julkaistiin vuosi hänen kuolemansa jälkeen. Bolañon omaperäistä kirjoitustyyliä on vaikea lokeroida, mutta häntä on usein verrattu Jorge Luis Borgesiin. Hänen tuotannossaan on joitakin surrealismiin ja maagiseen realismiin viittaavia piirteitä, vaikka hän sanoutuikin jyrkästi eroon jälkimmäisestä tyylisuunnasta.
Postuumi teos "El tercer Reich" (2010) kertoo saksalaisesta Udo Bergeristä, joka harrastaa ”Kolmas valtakunta” -nimistä seurapeliä ja uppoutuu siihen niin, ettei hänen elämäänsä mahdu muuta.
Scuderia Ambrosiana
Scuderia Ambrosiana oli Formula 1 -sarjassa toiminut talli, joka osallistui kuuteen kisaan vuosina 1950-51 ja 1954 sekä kilpaili myös sarjan ulkopuolisissa kisoissa. Scuderia Ambrosiana toimi myös aikaisemmissa Grand Prix -kilpailuissa, joista se saavutti Targa Florio -kisoissa voiton vuonna 1951, kakkossijat vuosina 1937 ja 1939 sekä kolmossijan vuonna 1938.