Helsingin satamarata
Helsingin satamarata oli 1890-luvulla rakennettu rautatie, joka alkujaan johti Helsingin rautatieasemalta kaupungin rantoja kiertäen Katajanokalle. Kokonaisuudessaan se purettiin vuoteen 2009 mennessä. Radan viimeinen jäljellä ollut osa johti vain rautatieasemalta Länsisatamaan. Alkujaan sen pituus oli noin seitsemän kilometriä, vuoteen 2009 käytössä ollut osa oli vain kolmen kilometrin pituinen.
Rataa käyttivät säännöllisesti vain satamaan kulkeneet junat, mutta sillä on kulkenut myös joitakin tilausjunia. Radalla ei ollut virallisia asemia eikä seisakkeita, koska sen päätarkoituksena oli tavarankuljetus; satunnaista henkilöliikennettä varten sovittiin joka kerta erikseen omat junasuorituspaikkansa, joihin lähetettiin varta vasten junanlähettäjä; yleisimmin suorituspaikka oli Katajanokalla.
Rata alkoi rautatieaseman ja Töölönlahden välissä sijainneelta tavararatapihalta, nykyisen Kiasman ja Musiikkitalon välistä, ja sen alkukohdan välittömästä läheisyydessä sijaitsivat vuonna 2006 puretut . Alkupäässään rata kulki Mannerheimintien sillan ali. Mannerheimintien ja ratapihan välissä kulki myös sivukatu, niin sanottu Ala-Mannerheimintie, jonka satamarata leikkasi samassa tasossa.
Mannerheimintien jälkeen rata jatkui Pohjoisen ja Eteläisen Rautatiekadun välissä kuilussa, jonka yli johtaa useita siltoja. Marian sairaalan vieressä oli pieni ratapiha, jonka jälkeen rata haarautui. Yksi haara johti Länsisatamaan (Jätkäsaareen), toinen alkujaan kaupungin eteläosat kiertäen Katajanokalle. Länsisatamaan johtanut haararata leikkasi Mechelininkadun samassa tasossa, ja satama-alueella oli ratapiha.
Katajanokalle johtanut haararata jatkui Ruoholahdesta Hietalahden kautta Telakkakadun keskellä Merisatamaan ja sieltä edelleen Kaivopuiston reunaa pitkin Eteläsataman kiertäen Katajanokan kärkeen saakka. Kokonaisuudessaan rata rautatieasemalta Katajanokalle oli seitsemän kilometrin pituinen. Radalla oli tunneli Olympiaterminaalin eteläpuolella ja kaksi kääntösiltaa kolera-altaan ja Katajanokan kanavan kohdalla sekä yksi Hietalahdessa.
Satamaradalta erkani 1925 rakennettu sivuraide myös Ruoholahden kautta Salmisaareen. Sitä käytettiin Alkon tehtaiden sekä Nokian Kaapelitehtaan tavarankuljetuksiin.
Suomen ensimmäinen rautatie Helsinki–Hämeenlinna-rata valmistui 1862, ja jo samalla vuosikymmenellä rakennettiin Helsinkiin Sörnäisten satamarata. Vuonna 1870 tehtiin ensimmäiset suunnitelmat rautatien vetämisestä myös kaupungin eteläisiin satamiin, eli Länsisatamaan ja Eteläsatamaan. Kaupunginhallitus teki 8. huhtikuuta 1890 päätöksen satamaradan rakentamisesta.
Satamaradan rakennustyöt alkoivat vuonna 1891. Ensimmäinen juna Eteläsatamaan ajoi joulukuussa 1893, ja rata vihittiin käyttöön seuraavana keväänä 8. huhtikuuta 1894, jolloin se ulottui Vanhan kauppahallin kohdalle. Radan jatko-osuus Katajanokalle valmistui syyskuussa 1895. Uuden radan pituus oli 5,49 kilometriä ja siihen kuului 4,292 kilometriä sivuraiteita. Kaivopuistoon louhittiin myös kallioleikkaus joka myöhemmin vuonna 1952 katettiin 74 metriä pitkäksi tunneliksi.
Radan alkupäässä sijaitseva Läntisen Viertotien eli nykyisen Mannerheimintien ylikulkusilta oli valmistuessaan vuonna 1894 Suomen ensimmäinen betonisilta. Kyseessä on raudoittamaton betonisilta, joita rakennettiin ennen teräsbetonirakentamisen yleistymistä.
Vielä 1970-luvun puolivälin tienoilla saattoi nähdä sataman päivystäjäveturin keskellä Kauppatoria menossa hakemaan tavaravaunuja Katajanokalta tai painamassa isoa vaunuletkaa Kauppatorin kääntösillan yli jompaankumpaan suuntaan.
Joskus 1950-luvulla saattoi sattua, että kun jonkin viikon viimeinen ja raskain hiililastissa ollut juna vedettiin Jätkäsaaresta Pasilaan kahden Vr3 -veturin voimin, niin silloin jopa Eduskuntatalon ikkunat helisivät ja Rautatiekatujen välinen ratakuilu täyttyi mustasta kivihiilensavusta.{
Eteläsataman jäätyä yksinomaan matkustajaliikenteen käyttöön sieltä purettiin satamanosturit ja raiteisto vuonna 1972. Kun Finnjetiä rakennettiin, julkisuudessa esitettiin suunnitelmia satamaradan ottamisesta matkustajaliikenteenkin käyttöön samaan tapaan kuin Turussa, jossa matkustajajunat liikennöivät satamaan. Tällaisia suunnitelmia ei kuitenkaan toteutettu, vaan Katajanokalta raiteistoa alettiin jo 1977 purkaa Finnjetin terminaalin tieltä.
Lopullisesti tavaraliikenne Katajanokalle päättyi 1. toukokuuta 1980. Tämän jälkeen vain yksi Dm9-tilausajojuna kävi Kauppatorilla. Satamarata suljettiin päätepuskurilla ja seis-levyllä Merisataman itäpään kohdalta, mutta Eteläsatamaan johtaneet kiskot pysyivät vielä useita vuosia käyttämättöminä paikoillaan. Katajanokan rata purettiin vuoteen 1985 mennessä, ja 1989 myös Katajanokan kanavan ylittävä kääntösilta korvattiin kevyen liikenteen sillalla. Samoihin aikoihin purettiin myös Kaivopuiston reunassa ollut rataosa. Radan purkamisesta Merisatamasta eteenpäin huolimatta kiskoja on säilynyt Kauppatorilla ja Katajanokalla. Radan muistomerkkinä on Katajanokalla oleva vesiviskuri, joka on varustettu muistokilvellä.
Salmisaareen johtanut sivuraide purettiin 1990–1993. Myös Jätkäsaaren itäreunan satamaraiteet purettiin 1990-luvun aikana.
Ruoholahdesta Merisataman ratapihaan ulottunut rataosa ja sieltä silloisen Aker Yardsin telakalle johtanut sivuraide olivat käytössä vuoteen 2005 saakka. Kyseisen radan käyttö oli kuitenkin todella harvinaista. Tämä osa radasta purettiin heinäkuussa 2008.
Radan jäljelle jääneellä osalla liikenne lakkautettiin vuonna 2008, kun satamatoiminnot siirtyvät Länsisatamasta Vuosaaren satamaan. Toukokuussa 2009 rata purettiin. Viimeinen juna radalla kävi 18. toukokuuta 2009, kun Psl1i-päivystäjäjuna kävi hakemassa Merisataman ja Länsisataman erottavan vaihteen pois Hietalahden ratapihalta.
Satamaradan kuiluun on 2000-luvulla rakennettu kevyen liikenteen väylä "Baana".