hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kaapo Murros
Kaapo Taavetti Murros (vuoteen 1895 David Gabriel Ahlqvist; 29. heinäkuuta 1875 Tampere – 17. maaliskuuta 1951 Tampere) oli suomalainen toimittaja, kirjailija, teatterinjohtaja ja kääntäjä. Myöhemmin hän oli sosialidemokraattien kansanedustajana, suoritti oikeustutkinnon ja toimi sitten asianajajana ja Tampereen kaupunginvoutina.
Murroksen vanhemmat olivat seppä David Nestor Ahlqvist ja Juliana Vilhelmina Dahlberg. Hän pääsi ylioppilaaksi Tampereen reaalilyseosta 1895 ja opiskeli jonkin aikaa Helsingin yliopistossa mutta ryhtyi sitten toimittajaksi. Murros oli Aamulehden toimittajana 1898–1900, jonkin aikaa "Tampereen Sanomain" vastaavana toimittajana ja sen jälkeen ensin "Päivälehden" toimittajana Helsingissä ja sitten "Kalevan" toimittajana Oulussa 1901–1902.
Murros joutui lähtemään Suomesta vuonna 1902 vastustettuaan laittomia asevelvollisuuskutsuntoja. Hän siirtyi Yhdysvaltoihin ja oli "Amerikan Päivälehden", "Siirtolaisen", "Työmiehen" ja "Soihdun" toimittajana 1902–1906. Murros palasi Suomeen 1906 ja oli sitten "Sosialisti"-lehden toimittajana Turussa 1906–1907, "Kansan lehden" päätoimittajana Tampereella 1907–1909 ja vielä "Sosialisti"-lehden päätoimittajana kahteen otteeseen 1907 ja 1910.
Kansanedustajana ollessaan Murros alkoi opiskella oikeustiedettä, suoritti oikeustutkinnon 1913 ja sai varatuomarin arvon 1918. Murros toimi asianajajana Tampereella 1913–1922 ja Vilppulassa 1923–1928. Välillä hän ehti olla vuonna 1923 Tampereen raastuvanoikeuden vt. oikeusneuvosmiehenä ja Korpilahden piirin vt. nimismiehenä. Oltuaan Vilppulan piirin vt. nimismiehenä 1926–1927 Murros toimi viimeksi Tampereen kaupungin toisena kaupunginvoutina 1928–1942 aina eläkkeelle siirtymiseensä saakka.
Murros oli SDP:n kansanedustajana 1910–1914 edustaen Hämeen läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän oli tutustunut Yhdysvalloissa asuessaan anarkosyndikalistiseen liikkeeseen ja hän esitti vuonna 1909 SDP:n Kotkan puoluekokouksessa että puolue siirtyisi anarkosyndikalistiselle linjalle. Tämä esitys ei saanut kuitenkaan kannatusta. Kansanedustajavuosiensa jälkeen Murros luopui vähitellen politiikanteosta.
Kirjailijanuransa Murros aloitti jo 1899 Kalevala-aiheisella runoelmallaan "Marjatta: Neljä laulua". 1900-luvun alussa hän julkaisi useita poliittisaiheisia kirjoja ja hän oli myös vuoden verran Tampereen työväen teatterin johtajana 1909–1910. Myöhemmin 1930- ja 1940-luvulla Murros julkaisi muutaman näytelmän, runoja ja Tampereen historiaa käsitelleitä novellikokoelmia sekä tutkielmia. Murros oli perustamassa Tampere-Seura-nimistä kotiseutuyhdistystä 1937, ja hän toimi yhdistyksen julkaiseman "Tammerkoski"-lehden päätoimittajana 1938–1947.
Murros käänsi suomeksi kuusi Jack Londonin romaania, Pjotr Kropotkinin teoksen "Taistelu leivästä" ja Karl Marxin ja Friedrich Engelsin Kommunistipuolueen Manifestin. Viimeksi hän suomensi 1939 Hermann Kauffmanin muistelmateoksen "Mieluisia muistoja Keski-Hämeestä" ja 1946 Pehr Adrian Gaddin vuonna 1789 julkaiseman tutkielman "Satakunnan kihlakuntain pohjoisosan taloudellisen kuvaamisen yritys".
Kaapo Murros oli naimisissa vuodesta 1902 Fredrika Sofia Starkin kanssa.
Greatest Hits (Enrique Iglesias)
Greatest Hits on espanjalaislähtöisen laulajan Enrique Iglesiasin kokoelma-albumi, joka julkaistiin 11. marraskuuta 2008. Se sisältää hänen tunnetuimpia englanninkielisiä kappaleitaan. Levyllä on myös kaksi ennen julkaisematonta kappaletta, duetot "Away" Sean Garrettin ja "Takin' Back My Love" Ciaran kanssa.
"Greatest Hits" on menestynyt parhaiten Isossa-Britanniassa, jossa se on myynyt yli 185 000 kappaletta nousten parhaimmillaan albumilistan kolmanneksi . Yhdysvalloissa albumia on myyty vain vajaat 13 000 kappaletta.
Albumin erikoispainoksen mukana on myös yhdeksän musiikkivideota ja kaksi konsertissa taltioitua kappaletta sisältävä DVD.
Inkluusio (kasvatustiede)
Inkluusio (inclusion) tai inklusiivinen kasvatus (inclusive education) viittaavat Yhdistyneiden Kansakuntien ja UNESCO:n piirissä kehitettyyn ajattelutapaan, jossa korostetaan kaikkien vammaisten henkilöiden oikeutta kuulua tavallisiin yhteisöihin sen sijaan, että heidät sijoitettaisiin omiin erillisiin palvelujärjestelmiinsä. Inkluusion käsite esiintyi ensimmäisen kerran YK:n ohjelmista Salamancan julistuksessa vuonna 1994. Siinä vaadittiin periaattessa kaikkien vammaisten henkilöiden oikeutta päästä opetuksen piiriin tavallisissa koululuokissa. Erityisluokkasijoitusten tuli olla vain "harvinainen poikkeus".
Inkluusion käsite tuli korvaamaan YK:n aikaisemmissa julistuksissa (esim. Standard Rules, 1993) käytettyjä ilmaisuja "täysi osallistuminen ja tasa-arvo" (full participation and equality) tai "täysi integraatio" (full integration). Uusi käsite omaksuttiin yhdysvaltalaiselta tieteelliseltä seuralta TASH , joka oli alkanut puhua inkluusiosta 1990-luvun alussa. Uuden käsitteen avulla haluttiin havainnollistaa keskeistä ajattelutavan muutosta. Integraation käsite oli kytkeytynyt ajatukseen porrasteisesta palvelujärjestelmästä, jossa vammaiset henkilöt pääsivät tavallisten palvelujen piiriin "mahdollisuuksien mukaan". Yhteisöön liittyminen eli integraatio oli riippuvaista henkilön vamman asteesta ja hänen kuntoutumisestaan. Inkluusio puolestaan merkitsi jokaisen henkilön suoraa osallistumista. Sen tekivät mahdolliseksi normaaliympäristöön tuodut yksilölliset tukitoimet.
Ensimmäinen suomalainen vammaispoliittinen "inklusiivinen" laki oli vuoden 1987 vammaispalvelulaki . Siinä todetaan, että "kunnan on huolehdittava siitä, että kunnan yleiset palvelut soveltuvat myös vammaiselle henkilölle".
Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestö OECD alkoi 1990-luvulla käyttää myös käsitettä inkluusio, kuitenkin muuttuneessa merkityksessä siten, että sana oli vain perinteisen integraatiokäsitteen synonyymi. Enimmäkseen näin ymmärrettynä inkluusion käsite on levinnyt myös suomalaiseen käyttöön. Inkluusiosta puhuttaessa on tarpeen aina tarkentaa, käytetäänkö OECD:n uudelleen määrittelemää vai alkuperäistä UNESCO:n käsitettä.
Topcon
Topcon Corporation on vuonna 1932 perustettu japanilainen optiikka-alan konserni. Yritys aloitti sotilaskäyttöön tehdyn optiikan valmistajana, mutta siirtyi Japanin hävittyä toisen maailmansodan kuluttajamarkkinoille. Yritys oli tunnettu kameravalmistaja 1950-1980. Nykyään yritys on maailman johtavia ammattikäyttöön suunnatun optiikan valmistajista. Yrityksen pääkonttori sijaitsee Tokiossa. Yhtiön pääjohtajana toimii vuonna 2018 Satoshi Hirano. Yritys tunnettiin aikaisemmin nimellä Tokyo Optical Co.
Yrityksen päätoimialat ovat
Vuonna 2017 konsernilla oli yksiköitä 27 maailmassa, vuoden 2015 myynti oli ¥130 735 ja sillä oli 4 459 työntekijää.
1950-luvun puolestavälistä 1970-luvun puoleenväliin asti Topcon oli merkittävä kinofilmikoon järjestelmäkameroiden kehittäjä ja valmistaja. Yksi syy sen katoamiseen markkinoilta 1980-luvulle tultaessa oli pitäytyminen vanhentuneessa Exakta-bajonetissa, mikä vaikeutti objektiivien kehittämistä. Topcon esitteli ensimmäisen kinofilmipeilikameransa Topcon R:n jo vuonna 1957, pari vuotta ennen Nikonia ja Canonia. Vuosina 1963–1971 valmistettu Topcon RE Super oli maailman ensimmäinen tai toinen objektiivin läpi valoa mittaava kinofilmikamera. Sen liikkuva etsinpeili oli puoliläpäisevä, koska valoa mittaava CdS-verkko oli sijoitettu sen alapintaan. Topcon Uni oli maailman ensimmäinen keskussulkimella toteutettu peilikamera, jossa valo mitataan objektiivin läpi täydellä aukolla. Sen seuraajia olivat Topcon Unirex ja valotusautomatiikalla varustettu Unirex EE.
Kirovin tehdas
Kirovin tehdas () on vuonna 1801 perustettu suuri konetehdas Pietarissa.
Tehtaan perusti Paavali I, joka 1801 määräsi Kronstadtin rautavalimon siirrettäväksi Retusaarelta Pietariin.
Tehdas valmisti alun perin kanuunankuulia. Vuonna 1868 sen osti insinööri Nikolai Putilov, joka alkoi tuottaa rautatiekiskoja. Saadakseen varoja vaunujen valmistamisen aloittamiseen hän järjesti yhtiön osakeyhtiöksi vuonna 1873.
Tämän jälkeen tehdas tunnettiin nimellä Putilovin tehdas. Ensimmäiset torpedoveneet rakennettiin 1887. Tehdas laajeni voimakkaasti 1890-luvun teollistumisen myötä, vuonna 1900 siellä oli 12 000 työntekijää. Ensimmäiset veturit valmistettiin vuonna 1894 ja vuodesta 1902 lähtien tehdas tuotti myös tykkejä Venäjän armeijalle. Ensimmäisen maailmansodan aikana se kasvoi suurimmaksi tykistön ammusten toimittajaksi.
Vuoteen 1917 mennessä Putilovin tehdas oli kasvanut Pietarin suurimmaksi tehtaaksi, ja siellä alkaneet lakot vaikuttivat merkittävästi helmikuun vallankumouksen syttymiseen. Lokakuun vallankumouksen jälkeen ja sen työläisten osallisuudesta siihen se nimettiin tämän kunniaksi "Punaisten putilovilaisten tehtaaksi". Se valmisti Neuvostoliiton ensimmäiset traktorit Fordson-Putilovetsit, jotka perustuivat Fordin Fordson malli F:ään.
Leningradin puoluejohtajan Sergei Kirovin vuoden 1934 salamurhan jälkeen yhtiö sai nimen Kirovin tehdas. Toisen maailmansodan aikana tehtaassa valmistettiin KV-panssarivaunuja. Vuonna 1954 valmistettiin ensimmäiset sentrifugit uraanin rikastamiseen ja vuonna 1957 kaasuturbiinit ydinkäyttöiseen Lenin-jäänmurtajaan.
Tehdas valmistaa edelleen Kirovets-traktoreita ja maatalouskalustoa.
Tehdas on palkittu kahdella Leninin kunniamerkillä, punalipun kunniamerkillä, työn kunniamerkillä, lokakuun vallankumouksen kunniamerkillä, kansojen ystävyyden kunniamerkillä sekä suuren isänmaallisen sodan 1. luokan kunniamerkillä.
Kaksi askia
Kaksi Askia on Suomen Syöpäjärjestöjen dokumenttielokuva riippuvuuden synnystä. Elokuvassa selvitetään riippuvuuden syntyä ja sitä miksi kukaan ylipäätänsä aloittaa tupakoinnin. Kaksi askia seuraavat kadunmiehiä ja valtakunnan virallista tupakoivaa idolia eli Ari Koivusta.
Raino Vehmas
Raino Sakari Vehmas (6. huhtikuuta 1929 Helsinki – 5. elokuuta 1979 Tampere) oli suomalainen lehdistöopin professori ja Aamulehden päätoimittaja.
Vehmas tuli ylioppilaaksi Tyrvään yhteiskoulusta Vammalasta vuonna 1949 ja toimi Turun Sanomien kaupunki- ja ulkomaantoimittajana 1950–1961. Hän opiskeli työn ohella sosiologiaa Turun yliopistossa, valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1954, filosofian maisteriksi 1956, filosofian lisensiaatiksi 1958 sekä väitteli tohtoriksi 1961 aiheenaan Suomen romaniväestön ryhmäluonne ja akkulturoituminen.
Vehmas oli Turun yliopiston tiedotussosiologian dosenttina 1963–1966. Hän toimi Yhteiskunnallisen korkeakoulun ja sittemmin Tampereen yliopiston lehdistö- ja tiedotusopin vt. professorina 1962–1964 ja professorina 1964–1971. Erottuaan virastaan 1971 hän siirtyi Aamulehden päätoimittajaksi.
Pertti Pesonen
Pertti Pesonen (22. huhtikuuta 1930 Tampere – 29. tammikuuta 2005 Kangasala) oli suomalainen valtio-opin professori, vaaliasiantuntija ja Aamulehden päätoimittaja.
Pesonen toimi Tampereen yliopiston valtio-opin professorina 1966–1971 ja Helsingin yliopiston yleisen valtio-opin professorina 1972–1979. Tämän jälkeen hän oli tamperelaisen Aamulehden vastaavana päätoimittajana vuoteen 1990 saakka.
Pesonen julkaisi useita äänestyskäyttäytymistä ja vaaleja koskevia tutkimuksia. Hän toimi myös Yleisradion vaaliohjelmien asiantuntijana.
Classical Quarterly
The Classical Quarterly on antiikintutkimukseen keskittynyt tiedejulkaisu, jota julkaisee Cambridge University Press. Sitä on julkaistu vuodesta 1907 lähtien.
"The Classical Quarterly" julkaisee tieteellisiä artikkeleita ennen kaikkea historian, kirjallisuuden, kielitieteen ja filosofian aloilta. Julkaisu ilmestyy kahdesti vuodessa, touko- ja joulukuussa. Vuosikerrat 1-44 ilmestyivät vuosina 1907-1950, ja New Series -sarja alkaen vuosikerrasta 1 on ilmestynyt vuodesta 1951 alkaen.
Haistakaa paska koko valtiovalta
Haistakaa paska koko valtiovalta on Irwin Goodmanin esittämä protestikappale. Kappale valmistui vuonna 1976, ja se julkaistiin Goodmanin albumilla "Häirikkö", sekä singlenä. Kappaleen sävelsivät Paul Fagerlund ja Irwin Goodman. Sanoituksesta vastasi Vexi Salmi nimimerkillä Emil von Retee. Kappale joutui odotetusti radion soittokieltoon, mutta se vain lisäsi kappaleen kiinnostavuutta ja menestystä.
Kappaleessa Irwin protestoi valtiovaltaa ja eritoten verottajaa, mikä liittyy kappaleen valmistumista edeltävänä vuonna tapahtuneeseen tapahtumaan, jossa verottaja ulosmittasi Irwinin ja hänen vaimonsa asunnostaan Tampereella.
Kohokoukku
Kohokoukku on kamppailulajeissa, erityisesti nyrkkeilyssä käytetty termi kaarevasta iskusta joka lyödään vastustajan leukaan. Kohokoukut ovat parhaimmillaan silloin kun vastustajaa lyödään lähietäisyydeltä.
Kohokoukkua lyödessä on yleensä suotavaa pysytellä vastustajan lähellä jotta tämä ei huomaa iskun olevan tulossa.
Kuuluisia kohokoukkua käyttäviä nyrkkeilijöitä: Joe Louis, Wilfredo Gómez, Julio César Chávez, Mike Tyson, Ruben Olivares ja Manny Pacquiao.
Sulfonamidit
Sulfonamidilla tarkoitetaan kemiassa funktionaalista ryhmää, jossa sulfonyyliryhmä on liittyneenä amiiniin -S(=O)-NH.
Sulfonamideilla tarkoitetaan lääketieteessä bakteeri-infektioiden hoidossa käytettyjä sulfalääkkeitä. Sulfonamidit hidastavat bakteerien kasvua toimimalla niiden foolihapposynteesin estäjinä kilpailemalla p-aminobentsoehapon (PABA) kanssa. Sulfonamideja käytetään esimerkiksi virtsatieinfektioiden hoidossa.
Peek-a-Boo
Peek-a-Boo on nyrkkeilytyyli, jossa nyrkkeilijän kädet ovat kasvojen suojana. Nyrkkejä pidetään poskien tasolle ja käsivarret pidetään kiinni vartalossa. Vastustajaa kohti edetään ylävartaloaan heiluttaen. Tyyli tarjoaa ylimääräistä suojaa kasvoille ja helpottaa vastustajan iskemistä kasvoihin.
Tyylin kehitti nyrkkeilyvalmentaja ja manageri Cus D’Amato, joka opetti sen suojatilleen Floyd Pattersonille. Myöhemmin D'Amaton kouluttamista nyrkkeilijöistä myös Mike Tyson omaksui tyylin. Sekä Patterson että Tyson nousivat raskaansarjan maailmanmestareiksi.
Ennen Pattersonin maailmanmestaruutta tyyliä arvosteltiin, koska ei uskottu, että sitä käyttämällä nyrkkeilijä ei kykene aloittamaan sääntöjenmukaista hyökkäystä.
Illabiaali
Illabiaali kuvaa huuliaukon muotoa vokaalia äännettäessä. Illabiaalinen vokaali äännetään siten, että huuliaukko on lavea. Illabiaalin vastakohta on labiaali; siinä huuliaukko on pyöreä.
Suomen kielessä illabiaaleja vokaaleja ovat i, e, a, ja ä.
Peter Eastgate
Peter Eastgate (s. 13. joulukuuta 1985) on tanskalainen Odensesta kotoisin olevan pokeriammattilainen, joka voitti vuoden 2008 World Series of Pokerin pääturnauksen. Eastgate voitti poikkeuksellisesti vasta marraskuussa 2008 loppuun pelatun turnauksen finaalissa venäläisen Ivan Demidovin ja ansaitsi ykköstilastaan 9 152 416 dollaria. Eastgatesta tuli 22-vuotiaana WSOP:n pääturnauksen kaikkien aikojen nuorin voittaja. Edellisen ennätyksen teki Phil Hellmuth 24-vuotiaana 19 vuotta aiemmin. Vuoden 2009 voittaja, 21-vuotias Joe Cada rikkoi Eastgaten ennätyksen.
Eastgate selviytyi finaalipöytään Irish Poker Openissa vuonna 2007, jolloin hän sijoittui yhdeksänneksi voittaen 46 714 dollaria. Vuonna 2008 hän oli rahasijoilla kahdessa European Poker Tourin -turnauksessa (Kööpenhamina ja Lontoo).
Vuonna 2009 Eastgate voitti tammikuussa PokerStars Caribbean Adventuren 4 800 dollarin sivuturnauksen ja ansaitsi 343 000 dollaria. Kesän WSOP:n pääturnauksessa hän oli 78.. Lokakuussa pelatussa EPT:n Lontoon osakilpailun pääturnauksessa Eastgate sijoittui toiseksi voittaen 530 000 puntaa.
Eastgate esiintyi pokeriohjelma High Stakes Pokerin viidennellä tuotantokaudella.
Tammikuussa 2010 Eastgaten pokeriuran turnausansiot ylittivät 10,6 miljoonaa dollaria.
Walter Wager
Walter Herman Wager (24. syyskuuta 1924 – 4. heinäkuuta 2004 New York) oli yhdysvaltalainen jännityskirjailija. Hänen romaaninsa "Puhelin" (1975) oli pohjana samannimiselle elokuvalle (1977). Romaanin "58 minuuttia" (1987) pohjalta tehtiin toimintaelokuva Die Hard 2 – vain kuolleen ruumiini yli (1990).
Lorna Fitzgerald
Lorna Katie Fitzgerald (s. 8. maaliskuuta 1996 Northampton, Iso-Britannia) on englantilainen näyttelijä.
Hänet tunnetaan englantilaisesta saippuasarjasta "EastEnders", jossa hänen roolihahmo on Abi Branning (2006–). "EastEnders"-sarjan lisäksi hän on esiintynyt vuonna 2005 pienissä sivuosissa joissakin sarjoissa.
Lornalla on 16 ja 18-vuotiaat isosiskot. Hän harrastaa kitaran soittoa sekä uimista.
Anne Desclos
Anne Desclos (23. syyskuuta 1907 Charente-Maritime, Ranska – 27. huhtikuuta 1998 Corbeil-Essonnes, Île-de-France) oli ranskalainen journalisti ja kirjailija joka käytti salanimiä Dominique Aury ja Pauline Réage. Kääntäjänä Desclos ranskansi mm. T.S. Eliotin, Evelyn Waughin, F. Scott Fitzgeraldin ja Virginia Woolfin tuotantoa. Hän oli Gallimard-kustantamon julkaisukomitean (reading committee) ainoa naispuolinen jäsen. Hänellä oli Ranskan kunnialegioonan ritarin arvonimi.
Hän tuli julkisesti tunnetuksi sadomasokistisen klassikkoromaanin tekijänä paljastettuaan tekijyytensä 86-vuotiaana antamassaan haastattelussa. Dorothy Kaufmanin (2004) mukaan tekijän henkilöllisyys oli kuitenkin julkinen salaisuus jo 1960-luvun Pariisissa: kun Desclos ja Jean Paulhan kättelivät Charles de Gaullea tämän järjestämällä vastaanotolla, De Gaulle huomautti Desclosille tietävänsä hänet O:n tarinan tekijäksi. Kaufmanin mukaan Desclos ei myöntänyt eikä kieltänyt asiaa.
Desclos osallistui toisen maailmansodan aikana Ranskan vastarintaliikkeeseen, oli mukana maanalaisten julkaisujen tekemisessä ja jakelussa. Hän omaksui Dominique Aury -nimen suojellakseen perhettään.
Hän oli naimisissa Raymond d'Argilan kanssa ja erosi. Hänellä oli poika Phillipe. Keski-iässä Desclos rakastui esimieheensä Jean Paulhaniin.
Desclos otti haasteena rakastajansa Paulhanin lausuman, että naiset eivät osaa kirjoittaa eroottisia romaaneja, ja sen tuloksena oli "O:n tarina". Carmela Ciurarun (2011) tulkinnan mukaan hän pelkäsi menettävänsä Paulhanin rakkauden ja kirjoitti O:n tarinan "ainutlaatuiseksi rakkauskirjeeksi". Tämä ajatus esiintyy Paulhanin kirjoittaman esipuheen väliotsikoissa ""Päättäväinen kuin kirje"" ja ""Kiintoisa rakkauskirje"".
Power!!
Power!! on Shizuru Seinon luoma manga. Sen päähenkilö, Kyo Aizawa -niminen tyttö aloittaa lukion pojaksi pukeutuneena, että hän pääsisi lukion poikien koripallojoukkueeseen isänsä tahdosta. Suomeksi Powerin kaikki kymmenen osaa ilmestyivät vuosina 2008 - 2009 Egmontin julkaisemina.
Kyo Aizawa on tyttö jonka isä on hulluna koripalloon. Hänen unelmansa oli päästä pelaamaan NBA:han, mutta vammansa takia hän ei voinut. Niinpä kun he muuttivat, hän maanitteli tyttärensä, Kyon, Seisyun lukioon, jokä on kuuluisa kahdesta asiasta: söpöistä tyttöjen koulupuvuista, sekä poikien nopeasta ja hurjasta koripallojoukkueesta. kun Kyo sai univormunsa, hän oli järkyttynyt havaittuaan ettei ollutkaan saanut tyttöjen söpöa koulupukua vaan poikien univormun. Vasta sitten hän tajusi isänsä suunnitelman, saada Kyo poikana pelaamaan huippuluokan koripallojoukkueeseen.
Sen sijaan että tarina keskittyisi koripalloon, se keskittyy suurimmaksi osaksi Kyoon ja siihen miten han alkaa pikkuhiljaa pitää huonetoveristaan Chiharu Eniwasta. Vaikka Kyo yrittää pitää oikean identiteettinsä salassa, Chiharu lopulta saa selville totuuden.
Diarra
Diarra on länsiafrikkalainen sukunimi, joka viittaa seuraaviin henkilöihin:Muita merkityksiä
Sulfonyyli
Sulfonyyli on orgaanisessa kemiassa funktionaalinen ryhmä, joka on peräisin sulfonihaposta kun siitä on poistettu hydroksyyliryhmä. Sulfonyyliryhmän yleinen kaava voidaan kirjoittaa: R-S(=O)-R'. Sulfonyyliryhmien nimet muodostetaan -syyli-päätteellä, kuten esimerkiksi tosyylikloridissa (p-tolueenisulfonyylikloridi, CHCHSOCl) tai mesyylikloridissa (metyylisulfonyylikloridi, CHSOCl).
Sulfonihappo
Sulfonihappo on pysymätön happo, jonka kaava on H-S(=O)-OH. Sulfonihappo muuttuu nopeasti toiseksi tautomeerikseen, pysyväksi rikkihapokkeeksi HO-S(=O)-OH. Sulfonihapon orgaaniset johdokset, joissa rikin vetyatomi on korvautunut orgaanisella ryhmällä R, ovat pysyviä. Orgaanisten sulfonihappojen yleinen kaava on "R"-S(=O)-OH. Termiä sulfonaatti käytetään sulfonihapon estereistä, "R"-S(=O)-O"R" ja ioneista, joiden yleinen rakenne on "R"-S(=O)-O, missä "R" on jokin orgaaninen ryhmä.
Wilkes-Barre/Scranton Penguins
Wilkes-Barre/Scranton Penguins on yhdysvaltalainen jääkiekkojoukkue, joka pelaa AHL-liigaa. Wilkes-Barre/Scranton Penguins on NHL-seura Pittsburgh Penguinsin farmijoukkue. Se pelaa kotiottelunsa Mohegan Sun Arena at Casey Plazalla Wilkes-Barressa, Pennsylvaniassa.
Suomalaisista Janne Pesonen pelasi kaudella 2008–2009 joukkueessa.
Wilkes-Barre/Scranton Penguins on aiemmin tunnettu nimillä Halifax Citadels (1988–1993) sekä Cornwall Aces (1993–1996).
"(Tilanne 26. tammikuuta 2019)"
Nina Otkalenko
Nina Otkalenko (o.s. Pletnjeva, 23. toukokuuta 1928 Kursk – 13. toukokuuta 2015) oli neuvostoliittolainen keskimatkojen juoksija. Hän oli 1950-luvun alkupuoliskolla maailman paras juoksija naisten 800 metrillä, joka ei tuolloin vielä kuulunut olympialaisten ohjelmaan.
Otkalenko aloitti juoksu-uransa vuonna 1950 ja sivusi jo seuraavana vuonna 800 metrin maailmanennätystä 2.12,0. Seuraavina neljänä vuotena hän paransi ennätystä: 2.08,5 vuonna 1952, 2.07,3 vuonna 1953, 2.06,6 vuonna 1954 ja lopuksi 2.05,0 syyskuussa 1955. Hänen viimeinen maailmanennätyksensä pysyi voimassa lähes viisi vuotta.
Naisten 800 metrin juoksu ei kuulunut olympialaisten ohjelmaan vielä 1950-luvulla. EM-kilpailujenkin ohjelmaan se tuli mukaan vasta Bernin kisoissa 1954. Otkalenko voitti siellä kultaa ajalla 2.08,8.
Otkalenko alitti 800 metrillä kahden minuutin ja kymmenen sekunnin rajan kymmenenä peräkkäisenä vuonna. Hänen ennätyksensä 400 metrillä oli 55,0 s. Heinäkuussa 1954 hän juoksi 400 metrillä epävirallisen maailmanennätyksen 55,5 s.
Plektrudis
Plektrudis ("Plectrude", k. 717) oli frankkien valtakunnan major domuksen Pipin Heristalilaisen vaimo.
Plektrudiksen huomattavat myötäjäiset auttoivat Pipiniä rahoittamaan hänen Neustriaa vastaan käymäänsä sotaa. Heidän poikansa Drogo ja Grimoald kuolivat molemmat ennen isäänsä, ja Plektrudis sai vakuutettua miehensä valitsemaan Grimoaldin aviottoman pojan Teudoaldin perijäkseen. Kun Pipin kuoli vuonna 714, Plektrudis vangitutti Kölnissä Pipinin aviottoman pojan Kaarle Martelin, jotta tämä ei pyrkisi valtaan.
Vuonna 716 Neustrian kuningas Kilperik II ja hänen major domuksensa Ragenfrid löivät vankeudesta paenneen Kaarlen ja kukistivat sen jälkeen Kölnissä Plektrudiksen, jonka oli tunnustettava Kilperikin asema kaikkien frankkien kuninkaana ja Ragenfridin asema hänen major domuksenaan. Kaarle Martel onnistui kuitenkin palaamaan ja voittamaan Kilperikin ja Ragenfridin joukot. Sen jälkeen Kaarle selvitti välinsä Plektrudiksen kanssa. Plektrudis kuoli myöhemmin samana vuonna, ja hänet haudattiin Kölniin.
Silmänräpäys
Silmänräpäys () on yhdysvaltalaisen kirjailija Ted Dekkerin romaani. Se julkaistiin englanniksi tammikuussa 2003 ja suomeksi kristillisen Päivän kustantamana myöhemmin samana vuonna.
Äärimmäisen älykäs opiskelija Seth Border huomaa omaavansa uskomattoman kyvyn: hän alkaa nähdä monia mahdollisia tulevaisuudenkuvia vain muutamissa sekunneissa, ja tällä tavoin hän voi valita monesta tulevaisuudesta parhaan. Samaan aikaan saudiprinsessa Miriam pakenee pakkoavioliittoa Yhdysvaltoihin. Siellä Miriam törmää Sethiin, joka pelastaa hänet takaa-ajajiltaan. Tunteet ja vakaumukset joutuvat koetukselle seikkailussa, jossa molempien henki on vaarassa.
Sulfonit
Sulfoni on kemiallinen yhdiste, joka sisältää kahteen hiiliatomiin liittyneen sulfonyyliryhmän. Sulfonin yleinen rakenne on R-S(=O)(=O)-R', missä R ja R' ovat orgaanisia ryhmiä. Sulfideja käytetään usein sulfonien lähtöaineina, jolloin orgaanisen hapetusreaktion seurauksena muodostuu välituotteena sulfoksideja. Hapettimena voidaan käyttää vetyperoksidia, joko metallikatalyyttien läsnä ollessa tai ilman tai m-klooriperbentsoehappoa.Esimerkiksi dimetyylisulfidi hapettuu dimetyylisulfoksidiksi ja edelleen metyylisulfonyylimetaaniksi eli dimetyylisulfoniksi.
Sulfoneita on käytetty lääkkeinä etenkin bakteereita vastaan tuberkuloosi- ja lepratapauksissa. tärkein lepralääke on dapsoni, jota vastaan tosin voi tulla vastustuskykyä basillin taholta.
Tuberkuloosia vastaan sulfoneja on käytetty menestyksellä etenkin yhdistelminä, jolloin on käytetty yhdessä etenkin isoniatsidia, etambutolia, rifampisiinia ja para-aminosalyylia.
Maria Itkina
Maria Itkina (s. 3. helmikuuta 1932 Smolensk) on entinen neuvostoliittolainen pikajuoksija. Hän oli 1950-luvun lopussa ja 1960-luvun alussa maailman paras juoksija naisten 400 metrillä, joka ei tuolloin vielä kuulunut olympialaisten ohjelmaan.
Itkina osallistui arvokisoihin ensimmäisen kerran Bernin EM-kilpailuissa 1954. Tuolloin hän voitti kultaa 200 metrillä ajalla 24,3 ja 4 × 100 metrin viestissä ajalla 45,8. Melbournen 1956 olympialaisissa hän oli mukana viestijoukkueessa, joka sijoittui neljänneksi ajalla 45,6.
Vuonna 1957 Kansainvälinen yleisurheiluliitto alkoi noteerata virallisesti naisten 400 metrin juoksun maailmanennätystä. Itkina paransi ME-tulosta tuona vuonna kahdesti, ensin Minskissä aikaan 54,0 ja kuukausi myöhemmin Moskovassa aikaan 53,6. Laji tuli vuonna 1958 EM-kilpailujen ohjelmaan ja Tukholman EM-kilpailuissa Itkina voitti sen ensimmäisen Euroopan mestaruuden ajalla 53,7. Lisäksi hän sai 200 metrillä pronssia ajalla 24,3. Vuonna 1959 hän paransi Krasnodarissa maailmanennätyksen aikaan 53,4. Rooman 1960 olympialaisissa hänen saaliinaan oli kolme neljättä sijaa: 100 metrillä (11,4), 200 metrillä (24,7) ja 4 × 100 metrillä (45,2).
Belgradin EM-kilpailuissa 1962 Itkina voitti toistamiseen 400 metrin Euroopan mestaruuden ja sivusi samalla maailmanennätystään 53,4. Tokion 1964 olympialaisissa laji oli vihdoin myös olympiaohjelmassa mutta Itkina jäi loppukilpailussa viidenneksi ajalla 54,6. Vuonna 1965 hän paransi ennätyksensä aikaan 52,9 mutta maailmanennätys oli tuolloin jo sekunnin parempi.
Universiadeissa Itkina voitti 200 metrin mestaruuden Pariisissa 1957 ajalla 24,6. Näidenkin kilpailujen ohjelmaan naisten 400 metrin juoksu tuli vasta vuonna 1967.
Ekstraliga
Ekstraliga (ven. ja ) on Valko-Venäjällä korkein pelattava jääkiekkosarja. Ekstraligassa pelaa kaudella 2013–2014 10 joukkuetta.
Ekstraliga sai alkunsa vuonna 2006, kun Valko-Venäjän jääkiekkoliitto päätti avata maan pääsarjan "Vysšaja Liga"n ("Yläsarja") ulkomaalaisille joukkueille. Vysšaja Ligaa oli pelattu Valko-Venäjällä jo vuodesta 1992.
Lies
Lies on paikkakunta Terschellingin kunnassa Alankomaiden Länsifriiseinsaarilla. Siellä on noin 165 asukasta.
Brita Polttila
Brita Aleksandra Elinor Polttila-Turtiainen (vuoteen 1936 Ilván; ) oli suomalainen kirjailija, runoilija, kääntäjä, toimittaja ja kriitikko. Vuonna 1986 Polttila sai valtion kirjallisuuspalkinnon teoksestaan "Reidar: Muistiinmerkintöjä Reidar Särestöniemen elämästä". Polttila suomensi muun muassa Bertolt Brechtiä, Nazim Hikmetiä ja Federico García Lorcaa.
Kuusi runokokoelmaa julkaissut Polttila piti itseään ennen kaikkea runoilijana. Hänen ensimmäinen kokoelmansa "Katson tästä" julkaistiin vuonna 1963. Sairastuttuaan 1990-luvun alussa Polttila jätti muun muassa käännöstyöt, mutta hän jatkoi runojen kirjoittamista. Viimeiseksi jäänyt teos "Verkkaista liikettä" ilmestyi vuonna 2000.
Varhain vasemmistolaisuudesta ja feminismistä kiinnostunut Polttila oli pitkään aktiivisesti mukana kulttuuri- ja muissa järjestöissä, kuten Kiilassa ja Yhdistys 9:ssä. Hän oli myös SKDL:n Vapaa Sana -lehden toimittaja. Hän myös kirjoitti Hertta Kuusisen elämää käsittelevän kirjan "Hertta Kuusinen: Ihmisen tie" (1975). Puoluekannastaan huolimatta tabuja kumartamaton Polttila suuntasi kritiikkiään myös reaalisosialismia kohtaan.
Polttila oli naimisissa kahdesti. Hänen toinen aviopuolisonsa (vuodesta 1953) oli kirjailija Arvo Turtiainen. Polttilan tytär on toimittaja Eva Polttila (s. 1946). Brita Polttilan isä oli jääkärieversti Väinö Polttila. Brita Polttilan äiti oli Pietarissa vuonna 1895 syntynyt Olga Polttila (o.s. "Jacobs" .) jolla oli saksalais-puolalais-englantilaistaustaa. Olga pakeni Suomeen bolševiikkihallintoa vuonna 1918 . Olga muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1952 jossa hän työskenteli sairaanhoitajana . Olga palasi Suomeen eläkeläisenä 1960-luvun lopulla
Lisa Vidal
Lisa Vidal Cohen (s. 13. kesäkuuta 1965 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa sarjoista "El Caminon poliisit" (Jessica Helgado, 1996–1997), "Uutispuuroa" (Julie, 1998–2000), "Hädän hetkellä" (Sara Morales, 1999–2001) ja "Teho-osasto" (Sandy Lopez, 2001–2004).
Vidal on ollut vuodesta 1990 lähtien naimisissa Jay Cohenin kanssa. Heillä on vuosina 1992, 1998 ja 2003 syntyneet lapset. Näyttelijä Christina Vidal on Lisan pikkusisko.
Jack Holden
Jack Holden (13. maaliskuuta 1907 Bilston, Staffordshire – 7. maaliskuuta 2004) oli brittiläinen kestävyysjuoksija, joka menestyi ennen toista maailmansotaa varsinkin maastojuoksussa ja sodan jälkeen maratonilla.
Jack Holden voitti maastojuoksun MM-kilpailujen edeltäjän, kansainvälisen maastojuoksumestaruuskilpailun neljä kertaa vuosina 1933, 1934, 1935 ja 1939. Toisen maailmansodan jälkeen hän kilpaili 41-vuotiaana Lontoon 1948 olympialaisissa keskeyttäen maratonilla. Vuonna 1950 hän juoksi viisi maratonia ja voitti ne kaikki. Kansainyhteisön kisoissa Aucklandissa hän taivalsi kaatosateessa kenkien hajottua avojaloin ja joutui vielä vihaisen koiran ahdistelemaksi mutta voitti mestaruuden ajalla 2.32.57 . Brysselin EM-kilpailuissa hänestä tuli 43-vuotiaana kaikkien aikojen vanhin yleisurheilun Euroopan mestari. Voittoaika oli 2.32.13,2.
Gunnar Huseby
Gunnar Huseby (4. marraskuuta 1923 – 28. toukokuuta 1995) oli islantilainen kuulantyöntäjä.
Huseby voitti kuulantyönnön Euroopan mestaruuden kahdesti. Oslossa 1946 hänen voittotuloksensa oli 15,56 m, jolla hän voitti toiseksi sijoittuneen Dimitri Gorjanovin 31 senttimetrillä. Brysselin EM-kilpailuissa 1950 hän työnsi ennätyksensä 16,74 m, joka jäi Heino Lippin Euroopan ennätyksestä vain 19 senttimetriä. Hopealle sijoittunut Angiolo Profeti hävisi 1,58 metriä.
182-senttinen ja 125-kiloinen Huseby ei kilpaillut koskaan olympialaisissa. Hän oli kuulantyönnössä Islannin vuositilaston ykkönen ensimmäisen kerran vuonna 1940 ja viimeisen kerran vuonna 1962. Kiekonheitossa hänen ennätyksensä oli 50,13 m.
Bengt Nilsson
Bengt Nilsson (17. helmikuuta 1934 Härnösand – 11. toukokuuta 2018) oli ruotsalainen korkeushyppääjä. Hän oli 1950-luvun puolivälissä lajissaan Euroopan paras mutta lopetti kilpailemisen jo 22-vuotiaana.
Omalaatuisella "sammakkotyylillä" korkeutta hypännyt 181-senttinen "Benke" Nilsson ylitti 19-vuotiaana 201 senttimetriä. Seuraavana vuonna hän paransi edelleen ja hyppäsi 9. heinäkuuta 1954 Euroopan ennätyksen 205 cm – Kalevi Kotkaksen vanha ennätys oli kestänyt lähes 18 vuotta. Göteborgissa 15. heinäkuuta hän paransi yhdessä kilpailussa ennätystä kolmeen otteeseen: 206, 208 ja 210 cm. Bernin EM-kilpailuissa hän voitti kultaa tuloksella 202 cm. Vielä syyskuussa hän paransi Göteborgissa Euroopan ennätykseksi 211 cm. Yhdysvaltalaisistakin vain Ernest Shelton pääsi tuona vuonna yhtä korkealta.
Vuonna 1955 Nilsson ylitti 210 cm ja oli Sheltonin jälkeen maailmantilaston kakkonen. Vuonna 1956 hän ylitti 209 cm ja oli maailmantilastossa toiseksi parhaana eurooppalaisena neljäs. Hän loukkaantui ennen Melbournen 1956 olympialaisia ja jäi kisoissa karsintaan. Korkeushyppääjän uransa hän lopetti siihen.
Erchinoald
Erchinoald (k. 658) oli Neustrian major domus 641–658 ja vuodesta 642 myös Burgundin major domus. Erichnoald oli käytännössä Neustrian hallitsija, sillä Neustrian kuningas Klodvig II oli suurimman osan hänen virkakauttaan alaikäinen.
Erchinoald esitteli Klodvig II:lle Balthildin, jonka kanssa kuningas meni sittemmin naimisiin. Erchinoaldin kuoltua Neustrian ylimystö äänesti Ebroinin major domuksen virkaan.
Brunein jalkapallomaajoukkue
Brunein jalkapallomaajoukkue on joukkue, joka edustaa Bruneita jalkapallon kansainvälisissä otteluissa. Sitä hallinnoi Brunein jalkapalloliitto. Brunei on yksi maailman heikoimmista joukkueista eikä ole koskaan selvinnyt MM-kisoihin eikä Aasian-mestaruuskilpailuihin. Joukkue perustettiin vuonna 1959 ja se liittyi FIFAan vuonna 1969. Ensimmäisen ottelunsa se pelasi vuonna 1971 Malesiaa vastaan, mutta hävisi 8-0. Sen kotikenttänä toimii enimmäkseen Sultan Hassal Bolkiah Stadium Bandar Seri Begawanissa.
Brunei on esiintynyt Malesian liigassa yhtenä joukkueena.
William Morgan
William G. Morgan (23. tammikuuta 1870 Lockport – 27. joulukuuta 1942) oli yhdysvaltalainen liikunnanohjaaja, joka tunnetaan lentopallon kehittäjänä.
Morgan toimi liikunnanohjaajana Massachusettsissa vuonna 1895, kun hän kehitti lentopallon pitäessään kursseja keski-ikäisille liikemiehille. Hän piti heille liian raskaana koripalloa, jonka vuonna 1891 luoneeseen James Naismithiin Morgan oli tutustunut opiskellessaan NMKY:ssä Springfieldissä. Morgan kehitti koripallosta ja tenniksestä vaikutteita saaneen oman lajin, jolle hän antoi nimeksi "mintonette". Pian lajia ruvettiin kuitenkin kutsumaan nimellä "volleyball".
Morgan valittiin vuonna 1985 ensimmäisenä juuri perustettuun lentopallon Hall of Fameen.
Patrick Bergin
Patrick Connolly Bergin (s. 4. helmikuuta 1951 Dublin, Irlanti) on irlantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan elokuvista Dorphine and Molly Mixtures (1990) ja Vihollinen vuoteessani (1991).
Bergin on naimisissa Paula Frazierin kanssa. Heillä on yksi lapsi.
Rajakylän koulu (Vantaa)
Rajakylän koulu on Vantaa Hakunilan suuralueen Rajakylän kaupunginosassa sijaitseva alakoulu. Keväällä 2018 koulua kävi noin 500 oppilasta.
Rajakylän koulu perustettiin vuonna 1947. 1950-luvun alussa Rajakylän alue kuului Vaaralan koulupiiriin. Koulumatkat silloiseen koulutaloon Hakunilanrinteen kouluun olivat pitkät ja yhteydet heikot. Rajakylään siirryttyään koulu toimi aluksi useamman vuoden Rajakyläntien ja Juoksutien kulman vuokratussa omakotitalossa. Sen jälkeen koulu toimi parakkirakennuksessa Fazerilassa.
Vuonna 1955 tehtiin esitys uuden koulun perustamisesta, ja Rajakylän kansakoulu valmistui vuonna 1957. Oma koulupiiri muodostettiin vuonna 1956. Koulun suunnitteli arkkitehti Toivo Löyskä. Tilanahtautta helpottamaan rakennettiin lisäparakki vuonna 1973. Tämä rakennus on yhä koulun käytössä. Tätä ennen oppilasmäärät olivat paisuneet niin nopeasti, että uusia luokkia oli jouduttu perustamaan jopa kesken lukuvuoden. Peruskoulu Rajakylän koulusta tuli syyslukukaudesta 1977 alkaen muiden Vantaan koulujen tavoin. Vuonna 1979 noin 500 metrin päähän naapurikaupunginosa Länsimäkeen valmistui uusi Länsimäen koulu oppilaspaljoutta helpottamaan.
Koulun uusia tiloja alettiin rakentaa vuonna 2003. Koulu muutti uusiin tiloihin kevätlukukaudeksi 2005. Koulurakennuksen saneeraus valmistui syksyllä 2005. Rakennuksessa toimii koulun lisäksi Rajakylän neuvola.Koulun tunnuslaulun, Rajiksen laulun kertosäkeen sanat kuuluvat: ""Oma kouluni on niin korvaamaton, uudet unelmat siivittää! Sen taitajat taivaita tavoittaa – ja se sydäntä lämmittää"."
Veikko Porkkala
Veikko Ilmari Porkkala (22. marraskuuta 1908 Loviisa – 3. syyskuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen kommunisti ja ammattiyhdistysmies, joka toimi Kansainvälisen rakennus-, rakennusaine- ja puutyöväenliiton (UITBB) pääsihteerinä vuosina 1960–1983. Ennen järjestöuraansa Porkkala työskenteli puuseppänä.
Veikko Porkkalan isä, Eemeli Porkkala, oli pohjalaissyntyinen leipuri, joka yhdessä puolisonsa Henni Hirvosen kanssa piti leipomo-kahvilaa Loviisassa. Eemeli Porkkala oli vakaumuksellinen ateisti ja sosialisti ja toimi sisällissodassa punakaartissa välskärinä. Kotona käydessään hän joutui saksalaisten vangiksi ja nämä ampuivat hänet valkoisten vaatimuksesta. Ruumiin löysivät omaiset.
Veikko Porkkala opetteli 1920-luvulla puusepän ammatin. Hänen varsinainen järjestöuransa alkoi, kun hän liittyi puuseppien ammattiosastoon vuonna 1927. Suomen Kommunistiseen Puolueeseen (SKP) hän liittyi vuonna 1932. Seuraavana vuonna hänet tuomittiin vuodeksi ja kahdeksi kuukaudeksi kuritushuoneeseen valtiopetoksen valmistelusta.
Tuomion jälkeen Porkkala toimi Suomen Puutyöväen liitossa. Työtapaturmassa saadun käsivamman jälkeen hän perusti oman puusepänverstaan Helsinkiin. Vamman takia hän ei joutunut talvisotaan. Välirauhan aikana hän toimi Suomen ja Neuvostoliiton rauhan ja ystävyyden seurassa ja sai puolentoista vuoden kuritushuonetuomion. Jatkosodan loppuun asti Porkkala oli turvasäilössä.
Rauhan tultua Veikko Porkkala toimi mm. piirisihteerinä elokuuhun 1946 asti. Sen jälkeen hän oli useassa eri järjestötehtävässä, kunnes hänet 1960 valittiin UITBB:n pääsihteeriksi. SKP:n sisäisissä kiistoissa Porkkala lukeutui oppositioon.
Veikko Porkkala opiskeli Sirola-opistossa 1948–1949 ja Neuvostoliiton kommunistisen puolueen alaisessa Yhteiskuntatieteiden Instituutissa Moskovassa 1954–1955.
Vuonna 1999 WSOY julkaisi Porkkalan muistelmat "Puuseppä työväenluokan palvelijana". Porkkalan satavuotispäivän kunniaksi järjestettiin marraskuussa 2008 Kallion kirjastossa hänen teostensa ensimmäinen näyttely, jonka avajaisissa hän kertoi maalausharrastuksestaan ja esillä olevien teosten taustoista.
Nestori Parkkari
Nestori Parkkari (3. lokakuuta 1904 – 1. kesäkuuta 1975) oli suomalainen kommunisti. Hän toimi 1920-luvulta lähtien maanalaisen kommunistisen liikkeen eri tehtävissä ja oli useaan otteeseen vangittuna toimintansa johdosta. Sotien jälkeen Parkkari vaikutti julkisessa vasemmistolaisessa työväenliikkeessä ja kirjoitti teoksia liikkeen historiasta.
Parkkari oli 1920-luvun alusta alkaen aktiivisesti mukana kommunistien toiminnassa, varsinkin Suomen kommunistisessa nuorisoliitossa, ja hän oli poliittisista syistä vangittuna Tammisaaren pakkotyölaitoksessa. Vapauduttuaan keväällä 1927 Parkkari siirtyi julkisen mutta kommunistien ohjaaman Opintotyön Neuvontayhdistyksen järjestäjäksi. Työtehtävä jäi keväällä 1928, kun kommunisteja alettiin pidättää Jalmari Rasin paljastusten perusteella. Parkkari välttyi pidätyksiltä, ja hän toimi lyhyen aikaa maanalaisissa tehtävissä, kunnes pakeni Neuvostoliittoon. Saman vuoden elokuussa Parkkari osallistui Suomen kommunistisen nuorisoliiton edustajana Kommunistisen nuorisointernationaalin viidenteen konferenssiin. Vuosina 1928–1932 Parkkari kävi Lännen vähemmistökansallisuuksien yliopistoa Leningradissa. Palattuaan Suomeen hän joutui jälleen Tammisaareen. Keväästä 1934 seuraavan vuoden alkuun hän vastasi laitokseen suljettujen kommunistien opintotyöstä. Tehtävä jäi, kun Parkkari määrättiin kahdeksi vuodeksi eristysselliin.
Parkkari pidätettiin syyskuussa 1940 turvasäilölain nojalla. Hän vapautui jatkosodan päätyttyä syyskuussa 1944. Aluksi Parkkaria pidettiin Helsingin, Vaasan, ja Oulun lääninvankiloissa ja myöhemmin Köyliön ja Koveron keskitysleireillä. Hän oli myös muiden poliittisten vankien kanssa komennettuna työvelvollisena rintaman läheisyydessä. Sodan jälkeen Parkkari syytti viranomaisia monenlaisesta vankeihin kohdistuneesta kaltoinkohtelusta, muun muassa pahoinpitelyistä, sairaanhoidon epäämisestä, yrityksistä tapattaa poliittisia vankeja miinakentän raivauksessa ja riittämättömällä ravinnolla sekä venäläisten sotavankien summittaisista teloituksista. Vankeuden loppuessa hän painoi 47 kg.
Vapauttamisensa jälkeen Parkkari siirtyi töihin vastaperustettuun SKDL:ään ja meni naimisiin turvasäilössä sota-aikana olleen Elli Kumpulaisen kanssa. Hän kuului SKDL:n liittoimikuntaan. 1950-luvun puolivälissä Parkkari vaikutti SKDL:n lisäksi muun muassa SKP:n Satakunnan piirin "huoltomiehenä" ja hän kuului puolueensa keskeisimpiin vaikuttajiin. Parkkari oli aktiivinen myös Työväen Sivistysliitossa ja, kommunistien irtauduttua siitä, Kansan Sivistystyön Liitossa.
Gregory Hines
Gregory Oliver Hines (14. helmikuuta 1946, New York City, New York – 9. elokuuta 2003, Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, tanssija ja koreografi. Hänet tunnetaan muun muassa elokuvista "Cotton Club" ja "Haku päällä" sekä televisiosarjasta "Will ja Grace".
Hines oli kaksi kertaa naimisissa. Ensimmäinen avioliitto Patricia Panellaan päättyi vuonna 1981 ja toinen Pamela Koslowin kanssa vuonna 2000. Hänellä on kolme lasta. Gregory Hines kuoli maksasyöpään 57-vuotiaana.
Kirjallisuuslehti
Kirjallisuuslehti on julkaisu, jossa julkaistaan kirjallisuutta, kuten novelleja, runoja sekä esseitä. Suomessa julkaistaan kirjallisuuslehtiä vain muutamia, joista kuuluisin on kenties Parnasso.
Teemu Numminen
Teemu Numminen (s. 23. joulukuuta 1973 Tampere) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, joka pelasi viimeksi pääsarjatasolla Ilveksessä kaudella 2000–2001. Hänen veljensä on entinen NHL-kiekkoilija Teppo Numminen ja isänsä entinen jääkiekkoilija ja valmentaja Kalevi Numminen. Teemu Numminen on nykyään Montreal Sportsin toimitusjohtaja.
Minna Canth - Kertomuksia
Minna Canth - Kertomuksia on Minna Canthin kirjoittamasta 21 novellista koottu kokoelma. Kirjoitelmat ovat aikaisemmin ilmestyneet lehtikirjoituksissa ja muissa novellikokoelmissa vuosien 1878 ja 1919 välillä. Kertomukset on kustantanut BTJ Kustannus, ja se on BTJ Klassikot -sarjan kahdestoista osa. Kirja ilmestyi ensimmäisen kerran 2008.
Kootut kertomukset (Edgar Allan Poe)
Kootut kertomukset on kokoelmateos, johon on suomennettu Edgar Allan Poen kaikki novellit. Kokoelman on suomentanut Jaana Kapari-Jatta ja kustantanut kustannusosakeyhtiö Teos vuonna 2006. Jaana Kapari-Jatta sai varoja teoksen suomentamiseen Suomen kirjallisuuden tiedotuskeskukselta.
Poeta on suomennettu aiemmin runsaasti, mutta eri pohjalta, sillä Kaparin mukaan ”Poeta on ennen minua suomennettu nimenomaan kauhukirjailijana” -- ”[a]iemmat suomentajat ovat keskittyneet iskevyyteen ja latistaneet runollista ilmaisua.”
Humppaorgiat
Humppaorgiat on Eläkeläisten vuonna 1999 julkaistu 10" EP-levy ja ns. kuvavinyyli. Levy sisältää 10 kappaletta, muun muassa keikkahitiksi nousseen "Herra Kekkosen", jota ei ole julkaistu muilla levyillä. Pekka Jokisen tekemässä levynkannessa esiintyy yhtyeen saksalainen ihailija.
BTJ Kustannus
BTJ Kustannus on suomalainen kirjankustantamo.
BTJ Kustannus julkaisee vuosittain 30–50 uutuuskirjaa. Pääosa tuotannosta on kulttuuriin, kirjallisuuteen, sarjakuviin, peleihin, elokuviin ja muihin ajankohtaisiin ilmiöihin liittyviä tietokirjoja. BTJ Kustannus julkaisee myös klassikkosarjaa sekä uusien tieto- ja kaunokirjallisuuden teosten suomennoksia.
BTJ Kustannus on osa BTJ Finlandia.
Kym Valentine
Kym Valentine (s. 24. toukokuuta 1977 Blacktown, Uusi Etelä-Wales) on australialainen näyttelijä. Hän on näytellyt vuodesta 2002 saippuasarjassa Neighbours Libby Kennedy -nimistä naista. Valentine on ollut naimisissa joulukuusta 2001 Fabian Tollin kanssa, ja heillä on Millana -niminen tytär (s. 21. elokuuta 2003).
Laurette Taylor
Laurette Taylor (1. huhtikuuta 1884 – 7. joulukuuta 1946) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän näytteli pääasiassa teatterissa, mutta myös mykkäelokuvissa. Monet pitävät häntä 1900-luvun teatteritaiteen johtohahmona. Yksi Taylorin merkittävimpiä rooleja oli matriarkka Amanda Wingfield Tennessee Williamsin näytelmän "Lasinen puutarha" alkuperäisessä Broadway-tuotannossa. Tuo esitys oli yksi teatterihistorian dramaattisimmista comebackeistä.
Suomenlinnan kurikomppania
Suomenlinnan Kurikomppania eli "Suomenlinnan Työvelvollisten Kurikomppania" oli 1930-luvulla toiminut Suomen armeijan rangaistusyksikkö. Komppaniaan komennettiin muun muassa aseistakieltäytyjät. Tunnetuimpia sinne passitettuja oli Arndt Pekurinen.
Yhtenä komppanian päälliköistä toimi Arvo Kartano, joka sai huonon maineen kurinpitotavoistaan.
Komppania toimi Helsingin edustalla Suomenlinnassa. Suomenlinnan rakennuksista "A 3" on edelleen nimeltään "Kurikomppania". Vuosina 1990–91 rakennukseen peruskorjattiin neljä asuntoa.
Dirk Plönissen
Dirk Plönissen (s. 1967) on saksalainen näyttelijä. Parhaiten hänet tunnetaan saksalaisesta televisiosarjasta "Siska", jossa hän esitti rikoskomisario Robert Dallbergiä, vuosina 2007-2008. Hän on näytellyt myös sarjoissa "Kettu" ja "Rikospaikalla".
Plönissen on valmistunut musiikki- ja teatterikoulusta Stuttgartista vuonna 2000.
Marja-Sisko Aalto
Marja-Sisko Aalto (synt. Olli-Veikko Aalto; s. 29. heinäkuuta 1954 Lappeenranta) on suomalainen pappi ja kirjailija. Hän nousi Suomessa julkisuuteen vuonna 2008, kun hän Imatran kirkkoherrana toimiessaan kertoi olevansa transsukupuolinen ja aikovansa korjata sukupuolensa miehestä naiseksi. Hän on Suomen ensimmäinen avoimesti transsukupuolinen pappi. Aallon esikoisromaani ilmestyi vuonna 2013.
Aalto toimi Imatran evankelis-luterilaisen seurakunnan kirkkoherrana vuosina 1986–2010. Syyskuussa 2010 Aalto valittiin Kuopion hiippakunnan notaariksi.
Aalto toi transsukupuolisuutensa julkisuuteen marraskuussa vuonna 2008 ja on sen jälkeen käynyt läpi sukupuolenkorjausprosessin. Aallon mukaan hänen vanhempansa olivat päättäneet antaa hänen nimekseen Marja-Sisko, jos hän olisi syntynyt tyttönä, kuten vanhemmat olivat toivoneet. Sukupuolikysymys oli askarruttanut häntä kolmevuotiaasta lähtien. Vaikka hänen vanhempansa olivatkin toivoneet hänestä tyttöä, he eivät hyväksyneet hänen henkisiä "tyttömäisiä" ominaisuuksiaan. He esimerkiksi suuttuivat, kun Aalto lapsena kysyi, miksei hänellä ole hametta, kun kaikilla muillakin tytöillä on.
Naisasialiitto Unioni ry valitsi Aallon vuonna 2009 Vuoden Lyytiksi.
Aalto palasi kirkkoherran virkaansa noin vuoden kestäneen virka- ja vuorotteluvapaan jälkeen marraskuun 2009 alussa, mutta päätyi eroamaan kirkkoherran virasta vuonna 2010 katsottuaan, ettei pystynyt rakentamaan riittävää luottamusta voidakseen hoitaa virkaansa menestyksellisesti. Imatran seurakunnasta erosi 581 jäsentä vuonna 2009, mikä on runsaat 400 tavallista enemmän, minkä arvellaan johtuneen kirkkoherran ympärillä velloneesta kohusta.
Aallon ensimmäinen dekkari "Murha tuomiokapitulissa" ilmestyi syksyllä 2013. Toinen teos "Tappavaa lunta" julkaistiin kansallisena veteraanipäivänä 27. huhtikuuta 2015. Teos on omistettu Lapin sodan veteraaneille ja se jatkaa edellisen kirjan päähenkilön tarinaa.
Aalto on ollut kahdesti naimisissa, ja hänellä on kolme aikuista tytärtä. Lapsenlapsia Aallolla on kahdeksan.
Naukumatkija
Naukumatkija ("Dumetella carolinensis") on amerikkalainen varpuslintu ja sukunsa ainoa laji.
Linnun pituus on noin 18,5 cm, siipien kärkiväli 24–26 cm ja paino noin 30–40 g. Sen höyhenpuku on ruskea tai harmahtava, päälaki mustahko ja alaperä ruosteenpunainen. Pyrstö on pitkä ja tumma. Koiras on kirkkaamman värinen kuin naaras. Nuori lintu on naarasta himmeämpi. Lajin äänet ovat kissamaista naukunaa ja karkeita äännähdyksiä.
Naukumatkija elää Amerikassa, pohjoisessa Etelä-Kanadasta ja Oregonista Teksasiin ja Meksikonlahden rantavaltioihin. Lajin kannasta pääosa on muuttolintuja, jotka talvehtivat Yhdysvaltain eteläosissa ja Keski-Amerikassa. Naurumatkijaa tavataan toisinaan myös Länsi-Euroopassa. Maailman populaation koko on noin kymmenen miljoonaa yksilöä.
Naukumatkija asustaa metsänreunoissa, puutarhoissa sekä monenlaisissa tiheiköissä, joissa on joko pysty- tai vaakasuoria reunoja.
Naukumatkija rakentaa kuppimaisen pesänsä pensaaseen tai puuhun, ja munii tavallisesti kolme tai neljä munaa. Naaras hautoo 12–14 päivää. Molemmat emot huolehtivat poikasista, jotka lähtevät pesästä 10–11 päivän ikäisinä. Emot puolustavat pesäänsä aggressiivisesti. Sukukypsä yksivuotiaana. Vanhin naukumatkija on elänyt 10 vuotta 11 kuukautta.
Naukumatkijat syövät hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia sekä marjoja.
F1 2001
F1 2001 on EA Sportsin julkaisema Formula 1-aiheinen ajopeli, joka julkaistiin 15. lokakuuta 2001 PlayStation 2, Xbox ja Windows alustoille. Pelin piti tulla myös Game Boy Color -alustalle, mutta sen julkaisu peruttiin. Peli sisältää kaikki kauden 2001 -kuljettajat, tallit ja radat.
Warnemünde
Warnemünde on Mecklenburg-Etu-Pommerissa sijaitsevan Rostockin kaupungin kaupunginosa Itämeren rannalla Koillis-Saksassa Warnow-joen suulla.
Noin vuonna 1200 perustettu Warnemünden kylä oli vuosisatoja pelkästään kalastajakylä, jonka taloudellinen ja kulttuurinen merkitys seudulla oli vähäinen. Vuonna 1323 Warnemünde menetti itsenäisen asemansa, kun Rostockin kaupunki osti sen varmistaakseen pääsyn Itämerelle. Vasta 1800-luvulla Warnemündestä alkoi kehittyä merkittävä lomakeskus. Nykyisin sen väkiluku on noin 8 400. Talouden perustana on Aker Yardsin telakka ja matkailu.
Kaupungista on kotoisin folkduo De Plattfööt.
Jorma Kalske
Jorma Kalervo Kalske (s. 30. kesäkuuta 1948 Kotka) on oikeustieteen kandidaatti ja varatuomari, joka toimi Suomen apulaisvaltakunnansyyttäjänä vuosina 2002–2016.
Oikeustieteen kandidaatiksi Kalske valmistui vuonna 1978 ja sai varatuomarin arvon vuonna 1979. Hän on työskennellyt Helsingissä oikeuskanslerinvirastossa ja Turun ensimmäisenä kaupunginviskaalina. Vuosina 1997–2001 hän toimi valtionsyyttäjänä ja määräaikaisena apulaisvaltakunnansyyttäjänä valtakunnansyyttäjänvirastossa. Helsingin johtavana kihlakunnansyyttäjänä Kalske toimi vuosina 2001–2002.
Kalskeelle myönnettiin laamannin arvonimi toukokuussa 2013.