hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kosti Vehanen
Keijo Kosti Vehanen (31. elokuuta 1887 Turku – 13. maaliskuuta 1957 Turku) oli suomalainen pianisti. Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1905 ja opiskeli vuosina 1907–1910 Helsingin musiikkiopistossa Sigrid Schnéevoigtin oppilaana. Vehanen jatkoi opintojaan Berliinissä, Pariisissa ja Roomassa, jossa häntä opetti Giovanni Sgambati.
Vehanen piti ensikonserttinsa Turussa ja Helsingissä 1912, minkä jälkeen hän konsertoi ja esiintyi orkesterien solistina kotimaan lisäksi Skandinaviassa ja Britanniassa. Vehanen tuli tunnetuksi monien laulajien herkkänä ja taitavana säestäjänä. Tunnetuimpia laulajia olivat Marian Anderson, Aino Ackté, Maikki Järnefelt, Aune Antti, Helge Lindberg ja Titta Ruffo. Vehanen esiintyi yli 3 000 konsertissa neljässä maanosassa.
Marian Anderson ja Kosti Vehanen esittivät yhdessä myös negrospirituaaleja, joiden ei vielä 1930-luvulla yleisesti katsottu sopivan taidelaulajien ohjelmistoon. Toimittaja ja musiikintutkija Minna Lindgrenin mukaan Vehanen toimikin mustaihoisen Andersonin esitaistelijana niin rotu- kuin naiskysymyksissäkin. Lisäksi Vehanen opetti Andersonin laulamaan suomalaisia kansanlauluja suomeksi. Andersonin ja Vehasen yhteisen uran huipentuma oli esiintyminen noin 70 000 kuulijalle Lincoln Memorial -muistomerkin luona Washingtonissa pidetyssä ulkoilmakonsertissa vuonna 1939. Radio ja filmiryhmät välittivät konsertin vielä suuremmalle kuulijakunnalle ympäri maailman.
Vehanen sävelsi pianokappaleita, kansanlaulusovituksia, yksinlauluja, kaksi balettia, viulufantasian ja sellofantasian. Lisäksi Vehanen kirjoitti useita muistelmateoksia.
Kosti Vehasen puoliso vuosina 1924–1929 oli sopraano Signe Liljequist (1876–1958).
Kaarle Henrikinpoika Horn
Kaarle Henrikinpoika Horn, Kankaisten herra () (n. 1550 – 16. toukokuuta 1601) oli suomalaissyntyinen ruotsalainen sotapäällikkö. Hänestä tuli sotamarsalkka vuonna 1580 ja valtaneuvos 1588. Hän oli Henrik Klaunpoika Hornin poika.
Horn puolusti pitkän vihan aikana Tallinnaa venäläisiä vastaan vuosina 1570–1571 ja 1577. Hän valtasi Läänemaan 1581 ja toimi Narvan käskynhaltijana vuosina 1581–1582 ja 1588–1590. Valtaneuvos hänestä tuli vuonna 1588. Horn joutui Juhana III:n epäsuosioon jouduttuaan luovuttamaan Kaprion, Jaaman ja Iivananlinnan venäläisille. Hänet tuomittiin kuolemaan, mutta armahdettiin viime hetkellä mestauspaikalla. Horn asettui kuningas Sigismundia vastaan sisällissodassa, tämän isä oli ollut Juhana III, ja yritti Suomessa Kaarle-herttuan lähettiläänä vaikuttaa Klaus Flemingiinkin.
Horn oleskeli Virossa 1500–luvun viimeisinä vuosina ja vaikutti osaltaan siihen, että porvaristo siellä kääntyi Kaarle-herttuan puolelle. Kaarle-herttua nimitti hänet komentajaksi ja käskynhaltijaksi Liivinmaalle. Kaarle-herttualta Horn sai vuonna 1600 Pohjois-Suomen laamanninviran. Oli herttuan mukana tämän piirittäessä Virossa Pärnun linnoitusta. Hornista tuli herttuan asettama ylikäskynhaltija Viroon ja Liivinmaalle vuonna 1600, ja vuonna 1601 hän valloitti Piebalgan linnoituksen puolalaisilta, ottaen sen komentajan voivodi Matias Dembinskin vangiksi. Tämä jäi Hornin viimeiseksi sotasaavutukseksi, sillä hän kuoli jo samana vuonna taistelussa Sigismundin puolalaisia vastaan Burtniekin linnan taistelussa Pohjois-Latviassa.
Eino Lehtinen
Eino Lehtinen on seuraavien henkilöiden nimi:
Cyllene
Cyllene on Jupiteria retrogradiseen suutaan kiertävä, epäsäännöllinen, Pasiphaë-ryhmän kuu. Sen löysi ryhmä Havaijin yliopiston astronomeja vuonna 2003. Kuu sai silloin väliaikaiseksi nimekseen S/2003 J 13.
Cyllene on halkaisijaltaan noin 2 kilometriä ja se kiertää Jupiteria noin 23 396 000 kilometrin etäisyydellä kiertoajan ollessa 731,099. Radan inklinaatio on 140° ja eksentrisyys 0,4116.
Nykyisen nimensä kuu sai maaliskuussa 2005 kreikkalaisesta mytologiasta.
Joseph Bonanno
Giuseppe "Joseph" Bonanno (s. 18. tammikuuta 1905 – 12. toukokuuta 2002) oli merkittävä ja vaikutusvaltainen lähinnä New Yorkissa vaikuttanut amerikanitalialainen mafiapomo. Bonanno johti Bonannon mafiaperhetta, joka on yksi New Yorkin viidestä perheestä.
Bonanno syntyi Sisiliassa ja muutti Yhdysvaltoihin pikkulapsena, mutta muutti 21-vuotiaana takaisin vanhaan kotimaahansa. Bonanno joutui kuitenkin monen muun mafioson kanssa pakenemaan Benito Mussolinia Yhdysvaltoihin ja alkoi siellä työskennellä järjestäytyneelle rikollisuudelle. Bonanno nousi jo mafiapomoksi alle 30-vuotiaana, n. vuonna 1931 ja oli tässä virassa yli 30 vuotta.
Myös Bonannon poika Salvatore Bonanno työskenteli mafiaperheelle. Huhujen mukaan useat mafiosot kävivät vielä kysymässä Bonannolta ohjeita tämän ollessa reilusti yli 90-vuotias.
Joseph Bonanno kuoli Arizonalaisessa vanhainkodissa 97-vuotiaana. Bonanno oli tiedettävästi viimeinen 30-luvulla vaikuttanut mafiapäällikkö.
Luis Herrera
Luis Alberto "Lucho" Herrera (s. 4. toukokuuta 1961 Fusagasugá) on entinen kolumbialainen maantiepyöräilijä, Espanjan ympäriajon voittaja.
Herrera voitti ensimmäisenä kolumbialaisena etapin Ranskan ympäriajossa oltuaan paras Alpe d'Huez'lle päättyneellä 17. osuudella vuonna 1984. Kolme vuotta myöhemmin hän voitti ensimmäisenä eteläamerikkalaisena "Grand Tourin", Espanjan ympäriajon. Hän voitti mäkikilpailun ja etappeja kaikissa kolmessa suuressa ympäriajossa. Herrera voitti lisäksi kahdesti Dauphiné Libérén sekä neljä kertaa kotimaansa etappikilpailut Kolumbian ympäriajon ja Clásico RCN:n.
Ranskan ympäriajo:
Italian ympäriajo:
Espanjan ympäriajo:
Dauphiné Libéré:
Katalonian ympäriajo:
Kolumbian ympäriajo:
Clásico RCN:
Aragonian ympäriajo:
Mike van de Goor
Mike Willem Frank van de Goor (s. 14. maaliskuuta 1973) on hollantilainen lentopalloilija.
Van de Goor oli mukana voittamassa Hollannille olympiakultaa arvokisadebyytissään Atlantasta 1996. Hän oli mukana myös kaksissa muissa olympialaisissa (Sydney 2000, Ateena 2004). Jossa sijoitukset olivat viides ja yhdeksäs. Vuonna 1997 hän joukkueineen voitti Euroopan-mestaruuden kotikisoissaan.
24 (4. tuotantokausi)
Televisiosarjan 24 neljäs tuotantokausi (tunnetaan myös nimellä Päivä 4) käynnistyi Yhdysvalloissa 9. tammikuuta 2005 ja päättyi 23. toukokuuta 2005.
Jack Bauer työskentelee nykyään puolustusministeri James Hellerille, koska Erin Driscoll erotti hänet CTU:sta. Terroristit sieppaavat Hellerin ja hänen avustajansa, Hellerin tyttären Audrey Rainesin. Jackin täytyy työskennellä yhdessä CTU:n kanssa jotta hän voi selvittää tämän. CTU:ssa on jälleen kerran myyrä (Marianne Taylor), joka kertoo terroristeille kaiken mitä siellä tapahtuu. Lopuksi selviää että kaikki päivän tapahtumat ovat olleet vain osa yhtä suurempaa suunnitelmaa.
Päivä 4 alkaa kello 7:00 (7.00 am), 18 kuukautta päivän 3 jälkeen ja noin 6 vuotta päivän 1 jälkeen.
Eurydome
Eurydome on Jupiteria retrogradiseen suuntaan kiertävä, epäsäännöllinen, Pasiphaë-ryhmän kuu. Sen löysi ryhmä Havaijin yliopiston astronomeja vuonna 2001. Kuu sai silloin väliaikaiseksi nimekseen S/2001 J 4. Eurydome on halkaisijaltaan noin 3 kilometriä ja se kiertää Jupiteria noin 23,1 miljoonan kilometrin etäisyydellä kiertoajan ollessa 717 päivää. Radan inklinaatio on 150° ja eksentrisyys 0,2758.
Nykyisen nimensä kuu on saanut kreikkalaisesta mytologiasta.
Kallichore
Kallichore on Jupiteria retrogradiseen suuntaan kiertävä, epäsäännöllinen, Carme-ryhmän kuu. Sen löysi ryhmä Havaijin yliopiston tutkijoita vuonna 2003. Kuu sai silloin väliaikaiseksi nimekseen S/2003 J 11. Kallichore on halkaisijaltaan noin 2 kilometriä ja se kiertää Jupiteria noin 23 112 000 kilometrin etäisyydellä. Radan inklinaatio on 165° ja eksentrisyys 0,2042.
Nykyisen nimensä kuu sai maaliskuussa 2005 kreikkalaisesta mytologiasta.
Ki (kana)
き hiraganalla tai キ katakanalla ovat kaksi japanin kielen kirjoittamiseen käytettyä kana-merkkiä, jotka edustavat samaa tavua. Ne lausutaan , ja ne ovat kana-aakkostojen seitsemännellä sijalla ka- ja ku-tavujen välissä.
Hiragana き ja katakana キ on johdettu man'yōgana-merkistön kautta kanjista 幾.
Merkkeihin voidaan lisätä dakuten, jolloin muodostuvat tavut ぎ ja ギ, jotka lausutaan .
Kanat latinisoidaan samalla tavalla sekä Hepburn-, Kunrei-shiki että Nihon-shiki-järjestelmissä, « ki », ja niiden soinnilliset vastineet « gi ».
Hiragana き kirjoitetaan kolmella vedolla:
Katakana キ kirjoitetaan kolmella vedolla:
Belgian Grand Prix 1975
Belgian Grand Prix 1975 oli Formula 1 -sarjan kuuden osakilpailu kaudella 1975, joka ajettiin 25. toukokuuta 1975 Spa-Francorchamps'n radalla. Kilpailun voitti Niki Lauda.
Chi (kana)
ち hiraganalla tai チ katakanalla ovat kaksi japanin kielen kirjoittamiseen käytettyä kana-merkkiä, jotka edustavat samaa tavua. Ne lausutaan , ja ne ovat kana-aakkostojen 17. sijalla ta- ja tsu-tavujen välissä.
Hiragana ち on johdettu man'yōgana-merkistön kautta kanjista 知 ja katakana チ kanjista 千.
Merkkeihin voidaan lisätä dakuten, jolloin muodostuvat tavut ぢ ja ヂ, jotka lausutaan tai . Modernissa japanissa nämä merkit ovat harvinaisia ja ne on suureksi osaksi korvattu merkeillä じ ja ジ. Niitä käytetään pääosin kirjoittamaan soinnilliseksi muuttunutta äännettä yhdyssanan keskellä (rendaku).
Kanat latinisoidaan eri tavoin Hepburn-, Kunrei-shiki ja Nihon-shiki-järjestelmissä. Hepburn-järjestelmässä ne latinisoidaan « chi » ja niiden soinnilliset vastineet « ji ». Kunrei-järjestelmässä vastaavat muodot ovat « ti » ja soinnillisena « zi ». Nihon-shikissä kanat latinisoidaan « ti » ja niiden soinnilliset vastineet « di ».
Hiragana ち kirjoitetaan kahdella vedolla:
Katakana チ kirjoitetaan kolmella vedolla:
Ha (kana)
は hiraganalla tai ハ katakanalla ovat kaksi japanin kielen kirjoittamiseen käytettyä kana-merkkiä, jotka edustavat samaa tavua. Ne lausutaan , ja ne ovat kana-aakkostojen 26. sijalla no- ja hi-tavujen välissä.
Hiragana は johdettu man'yōgana-merkistön kautta kanjista 波 ja katakana ハ kanjista 八.
Merkkeihin voidaan lisätä dakuten, jolloin muodostuvat tavut ば ja バ, jotka lausutaan , tai handakuten, jolloin muodostuvat tavut ぱ ja パ, jotka lausutaan .
Kanat latinisoidaan samalla tavalla sekä Hepburn-, Kunrei-shiki että Nihon-shiki-järjestelmissä: は ja ハ latinisoidaan « ha », ば ja バ latinisoidaan « ba » ja ぱ sekä パ latinisoidaan « pa ».
Hiragana は kirjoitetaan kolmella vedolla:
Katakana ハ kirjoitetaan kahdella vedolla:
Ma (kana)
ま hiraganalla tai マ katakanalla ovat kaksi japanin kielen kirjoittamiseen käytettyä kana-merkkiä, jotka edustavat samaa tavua. Ne lausutaan , ja ne ovat kana-aakkostojen 31. sijalla ho- ja mi-tavujen välissä.
Hiragana ま on johdettu man'yōgana-merkistön kautta kanjista 末 ja katakana マ kanjista 万.
Kanat latinisoidaan samalla tavalla sekä Hepburn-, Kunrei-shiki että Nihon-shiki-järjestelmissä: « ma ».
Hiragana ま kirjoitetaan kolmella vedolla:
Katakana マ kirjoitetaan kahdella vedolla:
Diabolical Fullmoon Mysticism
Diabolical Fullmoon Mysticism on Immortal -yhtyeen ensimmäinen studioalbumi. Se valmistui vuonna 1992.
Kaikki kappaleet säveltänyt Abbath ja Demonaz, sanoittanut Demonaz.
Aoede
Aoede on Jupiteria retrogradiseen suuntaan kiertävä, epäsäännöllinen, Pasiphaë-ryhmän kuu. Sen löysi ryhmä Havaijin yliopiston astronomeja vuonna 2003. Kuu sai silloin väliaikseksi nimekseen S/2003 J 7.
Aoede on halkaisijaltaan noin 4 kilometriä ja se kiertää Jupiteria noin 23 044 000 kilometrin etäisyydellä kiertoajan ollessa 714,657 päivää. Radan inklinaatio on 160° ja eksentrisyys 0,6012.
Nykyisen nimensä kuu sai maaliskuussa 2005 kreikkalaisesta mytologiasta yhdestä kolmesta alkuperäisestä Boiotialaisesta muusasta, Aoidesta.
N (kana)
ん hiraganalla tai ン katakanalla ovat kaksi japanin kielen kirjoittamiseen käytettyä kana-merkkiä, jotka edustavat samaa tavua. Kanat ovat aakkostojensa viimeisellä sijalla. Ne ovat myös ainoat konsonanttiin päättyvät kanat.
Hiragana ん ja katakana ン on johdettu man'yōgana-merkistön kautta kanjista 无.
Hiragana ん ja katakana ン voidaan lausua usealla eri tavalla, jotka kaikki muistuttavat nasaalikonsonanttia. Kanat eivät voi lähes koskaan esiintyä sanan alussa tai yksinään. Poikkeuksia ovat esimerkiksi jotkin lainasanat, kuten Ngorongoron japanilainen kirjoitusasu "ンゴロンゴロ", ja hymähdys "ん!".Kanat latinisoidaan samalla tavalla sekä Hepburn-, Kunrei-shiki- että Nihon-shiki-järjestelmissä: « n ». Usein vokaalin tai y:n edessä olevan kanan perään laitetaan latinisoidussa tekstissä heittomerkki, ettei n-kana sekoittuisi n:llä alkavaan tavuun.
Hiragana ん kirjoitetaan yhdellä vedolla:
Katakana ン kirjoitetaan kahdella vedolla:
Katakanat ン ja ソ ovat lähes samanlaisia, eikä niitä pidä sekoittaa toisiinsa.
Saago
Saago on hiilihydraattipitoista jauhoa, jota saadaan saagopalmujen ytimestä. Saagopalmulajeja on useita, mutta kaksi käytetyintä niistä ovat "M. sagu" ja "M. rumphii". Nimi on aiemmin kirjoitettu myös sago. Saago on tärkeä osa Uuden-Guinean ja Molukkien asukkaiden perinteistä ruokavaliota. Siitä paistetaan rieskankaltaisia leipäsiä, joita syödään kalamuhennoksen kanssa. Saago muistuttaa maniokki-kasvista saatavaa tapiokaa. Saagoa muistuttavia perunasta tehtyjä helmiryynejä on kutsuttu myös perunasaagoksi.
Saagopalmujen kaksi käytetyintä lajia ovat "Metroxylon"-sukuun kuuluvat "M. sagu" ja "M. rumphii". Muita saagopalmusukuja ovat "Arecastrum", "Arenga", "Caryota", "Corypha", "Eugeissona", "Mauritia" ja "Roystonea". Kaikkiaan saagopalmulajeja on noin 15, ja niitä esiintyy sekä itäisellä että läntisellä pallonpuoliskoilla. Merkittävin näistä, "M. sagu", esiintyy lähinnä Malaijin saaristossa ja Uudessa-Guineassa. Saago on koko maailman mittakaavassa kuitenkin suhteellisen merkityksetön ravinnon lähde. Koko saagontuotanto vastaa vain 1,5 prosenttia maailman tärkkelyksen tuotannosta. Saagoa saadaan 27-metrisestä palmusta 130–180 kiloa.
Raaka saago "Metroxylon"-suvun palmusta sisältää 285–355 kaloria 100 grammaa kohti. 70–90 prosenttia siitä on hiilihydraatteja, 0,3 prosenttia kuituja ja 0,2 prosenttia proteiineja. Se sisältää myös useita mineraaleja, kuten kalsiumia, fosforia ja rautaa.
Saagon käytön historia on epäselvä. Joidenkin tutkijoiden mukaan saago on ollut osa Tyynenmeren saarten asukkaiden ruokavaliota esihistoriallisista ajoista lähtien, ehkä jo jopa neoliittiselta kivikaudelta lähtien. Jotkut tutkijat sijoittavat saagon käyttöönoton vasta paljon myöhemmälle ajalle. Saagopalmut olivat todennäköisesti joka tapauksessa varhaisten Kaakkois-Aasian asukkaiden tärkeimpiä ravintokasveja. Maantieteilijä Carl O. Sauerin mukaan saagopalmujen viljely alkoi tältä alueelta. Sittemmin saagolla on ollut tärkeä osa ravintona osittain myös muuallakin. Sitä tiedetään käytetyn laajasti esimerkiksi Tang-dynastian aikaisessa Kiinassa. Läntisellä pallonpuoliskolla saagon käyttö on ollut selvästi harvinaisempaa. Tosin esimerkiksi kolmoisliiton sodan jälkeen paraguaylaisten maanviljelijöiden on sanottu selvinneen nälänhädästä paljolti saagon avulla. Myös eräät intiaaniheimot, kuten Venezuelan waraot, käyttävät saagoa ravintonaan.
Näin kuvittelen sinut
Näin kuvittelen sinut on suomalaisen muusikko-näyttelijä Tapio Liinojan ensimmäinen sooloalbumi. Se julkaistiin vuonna 2002.
Gyula Madarász
Gyula Madarász (1858 Pest – 29. joulukuuta 1931 Budapest) oli unkarilainen lintutieteilijä ja taidemaalari. Hänen nimensä kirjoitettiin myös muodossa Julius von Madarász.
Madarász väitteli filosofian tohtoriksi Budapestin yliopistossa vuonna 1880. Hän työskenteli Unkarin kansallismuseon eläinkokoelmien parissa ja pääsi museon lintukokoelmien johtajaksi. Hänen tieteelliset tutkimuksensa koskivat ensisijaisesti lintuja. Tutkimuksiensa vuoksi hän matkusti paljon, niin kotimaassaan Unkarissa kuin Länsi-Euroopassa, Aasiassa, Afrikassa ja Amerikoissa. Vuosina 1896–1897 hän tutki ja keräsi lintuja Intiassa ja Ceylonilla. Hän johti tutkimusmatkoja Egyptiin, Nubiaan ja Sudaniin 1911–1912. Hän havainnoi lintujen muuttoa lähellä Fertőjärveä Unkarissa.
Madarászin havaintoja ja tutkimustuloksia julkaistiin lintutieteellisissä aikakauslehdissä Unkarissa ja ulkomailla. Hänen taideopintojaan ohjasi Antal Ligeti. Hänen maisema- ja lintumaalauksiaan oli esillä näyttelyissä Budapestin taidegalleriassa (Art Gallery of Budapest) ja Kansallisessa salongissa (National Salon).
Madarász nimesi ja kuvaili noin 150 eläinlajia, muun muassa metsälumipyyn ("Tetraophasis szechenyii") 1885. Hänen kunniakseen on nimetty viherraitakaija ("Psittacella madaraszi").
Kotkan vaakuna
Kotkan vaakuna on Kotkan kaupungin tunnus. Kaupunki perustettiin vuonna 1879 ja ensimmäinen vaakuna vahvistettiin vuonna 1881. Kotkan kaupunginvaltuusto joutui kuitenkin uudistamaan vanhaa vaakuna vuonna 1954, koska se ei täyttänyt heraldisia vaatimuksia. Uuden vaakunan suunnitteli Olof Eriksson vuonna 1957, Eriksson säilytti uudessa vaakunassa kotkan päätunnuskuvana. Nykyisen vaakunan kuvista ankkuri kuvastaa Kotkan merkitystä satamakaupunkina ja Merkuriuksen sauva kauppaa, teollisuutta ja liikennettä.
Vaakunaselitys: ”Sinisessä kentässä kultainen luonnollinen kotka siivet koholla, seisoen ristikkäin olevalla ankkurilla ja Merkuriuksen sauvalla, jotka molemmat ovat hopeisia.”
Aikaisemman vaakunan selitys: ”Halkoisen kilven yläkenttä on sininen, alakenttä hopeanvärinen. Kilven keskiosassa luonnonvärinen kivi. Kiven päällä kullanvärinen kotka. Alakentässä ankkuri ja Merkuriuksen sauva vinoon ristissä, molemmat sinisiä.”
Chōonpu
Chōonpu () tai bōsen () on japanin kielessä käytetty typografinen merkki, joka ilmaisee pitkää vokaalia. Sitä käytetään erityisesti katakana-tavuaakkosilla kirjoitettaessa. Se on yhden kanan tai kanjin pituinen vaaka- tai pystyviiva tekstin korkeuden tai leveyden keskikohdassa: vaakatekstissä se kirjoitetaan vaakaviivana ja pystytekstissä pystyviivana. Latinisoidussa japanissa chōonpu korvataan yleensä pituusmerkillä eli makronilla vokaalin yläpuolella, mutta sirkumfleksiä käytetään myös. JSL-romanisaatiossa käytetään kaksoisvokaalia. Chōonpu on eri merkki kuin viiva, ja se onkin yleensä erotettavissa siitä helposti.
Chōonpun käyttö yleistyi Edo-kaudella. Sen sanotaan saaneen alkunsa 引-kanjimerkin (”vetää”) oikeanpuolisesta viivasta.
Symbolia käytetään joskus myös hiragana-kirjoituksessa. Esimerkiksi "rāmen"-ravintoloiden kyltit kirjoitetaan välillä hiraganalla らーめん. Yleensä pitkää vokaalia ilmaisemaan käytetään hiraganalla kirjoitettaessa kuitenkin toista vokaalimerkkiä. Seuraavassa taulukossa on esitetty pitkän vokaalin kirjoittaminen hiraganalla ja katakanalla.
Japanese Industrial Standards -järjestelmässä chōonilla on paikka 213C, ja Unicodessa sillä on paikka 30FC.
Lara Croft Tomb Raider: Elämän lähde
Lara Croft Tomb Raider: Elämän lähde ("Lara Croft Tomb Raider: The Cradle of Life") on vuonna 2003 valmistunut yhdysvaltalainen toimintaelokuva, joka perustuu "Tomb Raider" -videopelisarjaan. Elokuvan on ohjannut Jan de Bont ja pääosassa Lara Croftia näyttelee Angelina Jolie. "Elämän lähde" on jatkoa vuoden 2001 elokuvalle "Lara Croft: Tomb Raiderille".
Vaikka elokuva menestyi taloudellisesti heikommin kuin edeltäjänsä ja sai kriitikoilta lähes yhtä kriittisen tuomion, tuottajat olisivat olleet valmiita jatkamaan sarjaa kolmannella elokuvalla. Angelina Jolie ei kuitenkaan halunnut enää palata Lara Croftin rooliin.
Mi (kana)
み hiraganalla tai ミ katakanalla ovat kaksi japanin kielen kirjoittamiseen käytettyä kana-merkkiä, jotka edustavat samaa tavua. Ne lausutaan , ja ne ovat kana-aakkostojen 32. sijalla ma- ja mu-tavujen välissä.
Hiragana み on johdettu man'yōgana-merkistön kautta kanjista 美 ja katakana ミ kanjista 三.
Kanat latinisoidaan samalla tavalla sekä Hepburn-, Kunrei-shiki että Nihon-shiki-järjestelmissä: « mi ».
Hiragana み kirjoitetaan kahdella vedolla:
Katakana ミ kirjoitetaan kolmella vedolla:
Wi (kana)
ゐ hiraganalla tai ヰ katakanalla ovat kaksi japanin kielen kirjoittamiseen käytettyä kana-merkkiä, jotka edustavat samaa tavua. Ne ovat molemmat jääneet pois käytöstä. On oletettu, että ne olisi lausuttu Kamakura-kauden ja Taishō-kauden välillä, kunnes niiden lausuminen muuttui muotoon . Vuonna 1946 ne korvattiin merkeillä い ja イ.
Hiragana ゐ on johdettu man'yōgana-merkistön kautta kanjista 為 ja katakana ヰ kanjista 井.
Kanat latinisoidaan samalla tavalla sekä Hepburn-, Kunrei-shiki- että Nihon-shiki-järjestelmissä: « wi ».
Hiragana ゐ kirjoitetaan yhdellä pitkällä vedolla:
Katakana ヰ kirjoitetaan neljällä vedolla:Merkkejä käytetään nykyään harvoin. Eräs tapaus on Nikka-viskin nimi, joka kirjoitetaan ニッカウヰスキー ("Nikka uwisukī"). Myös esimerkiksi komediapari Yoikon nimi kirjoitetaan よゐこ ("Yowiko").
Wa (kana)
わ hiraganalla tai ワ katakanalla ovat kaksi japanin kielen kirjoittamiseen käytettyä kana-merkkiä, jotka edustavat samaa tavua. Ne lausutaan , ja ne ovat kana-aakkostojen 44. sijalla ro- ja wo-tavujen välissä.
Hiragana わ ja katakana ワ on johdettu man'yōgana-merkistön kautta kanjista 和.
Kanat latinisoidaan samalla tavalla sekä Hepburn-, Kunrei-shiki- että Nihon-shiki-järjestelmissä: « wa ».
Hiragana わ kirjoitetaan kahdella vedolla:
Katakana ワ kirjoitetaan kahdella vedolla:
Yu (kana)
ゆ hiraganalla tai ユ katakanalla ovat kaksi japanin kielen kirjoittamiseen käytettyä kana-merkkiä, jotka edustavat samaa tavua. Ne lausutaan , ja ne ovat kana-aakkostojen 37. sijalla ya- ja yo-tavujen välissä.
Hiragana ゆ ja katakana ユ on johdettu man'yōgana-merkistön kautta kanjista 由.
Kanat latinisoidaan samalla tavalla sekä Hepburn-, Kunrei-shiki- että Nihon-shiki-järjestelmissä: « yu ».
Hiragana ゆ kirjoitetaan kahdella vedolla:
Katakana ユ kirjoitetaan kahdella vedolla:Kanojen pieniä muotoja, ゅ ja ュ, käytetään i:hin loppuvien kanojen kanssa muuttamaan niiden ääntämystä (Hepburn-latinisaatiolla):
Metsälumipyy
Metsälumipyy ("Tetraophasis szechenyii") on aasialainen kanalintu.
Linnun pituus on noin 64 cm.
Metsälumipyy elää Kiinassa ja Intiassa Arunachal Pradeshin osavaltiossa, jossa se on vaarantunut. Se elää 100 000–1 000 000 nelikökilometrin laajuisella alueella ja sen kanta on elinvoimainen.
Metsälumipyy elää havumetsissä.
S/2003 J 23
S/2003 J 23 on Jupiteria retrogradiseen suuntaan kiertävä, epäsäännöllinen, Pasiphaë-ryhmän kuu. Sen löysi ryhmä Havaijin yliopiston astronomeja vuonna 2004 kuvista, jotka oli otettu vuonna 2003.
S/2003 J 23 on halkaisijaltaan noin 2 kilometriä ja se kiertää Jupiteria noin 22 740 000 kilometrin etäisyydellä kiertoajan ollessa 700,538 päivää. Radan inklinaatio on 149° ja eksentrisyys 0,3931.
Mu (kana)
む hiraganalla tai ム katakanalla ovat kaksi japanin kielen kirjoittamiseen käytettyä kana-merkkiä, jotka edustavat samaa tavua. Ne lausutaan , ja ne ovat kana-aakkostojen 33. sijalla mi- ja me-tavujen välissä.
Hiragana む on johdettu man'yōgana-merkistön kautta kanjista 武 ja katakana ム kanjista 牟.
Kanat latinisoidaan samalla tavalla sekä Hepburn-, Kunrei-shiki että Nihon-shiki-järjestelmissä: « mu ».
Hiragana む kirjoitetaan kolmella vedolla:
Katakana ム kirjoitetaan kahdella vedolla:
Euroopan kendoliitto
Euroopan kendoliitto (, (virallinen lyhenne EKF)) toimii läheisessä yhteistyössä Kansainvälisen kendoliiton () ja Japanin kendoliiton () tai () kanssa edistääkseen kendoa Euroopassa.
Euroopan kendoliiton tavoitteena on toimia kendon ja siihen läheisesti sukulaisuhteessaolevien jodon, iaidon ja naginatan sekä näihin liittyvien vanhojen koulukuntien koryū harjoittelua Euroopassa järjestäen seminaareja, leirejä, graduointeja, tuomarikoulutusta ja Euroopanmestaruus- sekä muita kisoja. Promotoida sekä edistää edelläminittujen kamppailulajien harjoittelua Euroopassa.
Euroopan kendoliitto on voittoa tavoittelematon järjestö joka pyrkii toimimaan jäsenmaidensa ja jäsenistönsä eduksi. EFK:ssa on jäseninä myös Euroopan "ulkopuolisia" kansallisia kendoliittoja joilla ei ole ollut omassa maanosassaan vastaavaa kendon kattojärjestöä.
Pekka Nurminen (kendo 5.dan) valittiin 4. toukokuuta 2011 Euroopan kendoliiton hallitusvirkaan, pääsihteeriksi () Gdyniassa EKF:n vuosikokouksessa.
Seuraavat graduointi- eli tasokoevaatimukset ovat voimassa Euroopan kendoliiton kendo, iaido ja jodo tasokokeissa. European Kendo Federation (EKF)/ Dan grading exams / "Vihreä kirja" 2004, sivu 1-4.  Tasokoeraadeissa tulee olla pariton määrä jäseniä.
Kendōn tasokokeessa raadille suoritettavat näytöt.
ZNKR jōdōn tasokokeessa raadille suoritettavat näytöt.
ZNKR iaidōn tasokokeessa raadille suoritettavat näytöt.
Euroopan kendoliitolla oli vuoden 2004 kirjanpidon mukaan vuonna yli neljäkymmentä jäsentä. (Alla olevat jäsenet "eurooppalaisessa" aakkosjärjestyksessä EFK:n laskutavan mukaan). 
Dan-arvoja ja Shōgō-arvoja Euroopan kendoliittojen jäsenmaissa on ZNKR jōdōssa suoritettu seuraavasti. Tilastot ovat elävistä henkilöistä vuoteen 2006 asti.
NX
NX on 3D-suunnitteluohjelmisto tuotekehityksen, suunnittelun ja valmistuksen tarpeisiin. Se on kehitetty yhdistämällä I-DEAS ja Unigraphics-ohjelmistojen toiminnallisuuksia. 
Muita vastaavan tyyppisiä suunnitteluohjelmistoja ovat muun muassa PTC Pro/Engineer, Solid Edge, Autodesk Inventor, Dassault Systèmesin Catia ja SolidWorks, sekä lähinnä Suomessa tunnettu Cadmatic ja Vertex.
NX sisältää valikoiman toiminnallisia työkalumoduleita, joita voidaan ottaa käyttöön tarpeen mukaan. Integroituun kokonaisuuteen voidaan liittää osioita tuotekehitys-, suunnittelu- tai valmistusprosessin tarpeisiin. Esimerkkejä moduleista ovat:
NX:ssä oleva "Active mockup" -teknologia tehostaa suurten kokoonpanojen hallintaa. Aikaisemmissa versioissa ohjelma tallensi kevennetyt kokoonpanot kolmioituina pintamalleina omassa tiedostomuodossaan. JT-teknologian avulla NX5:ssä voidaan avata yhä suurempia kokoonpanoja ja latausajat ovat lyhentyneet. JT-teknologian avulla voidaan kokoonpanossa paikoittaa komponentteja, mallintaa uusia komponentteja ja tehdä piirustuksia. Yksittäinen komponentti ladataan muistiin ainoastaan sitä muokattaessa.
Teamcenter-dokumentinhallintaosion avulla NX pystyy avaamaan myös joillakin muilla CAD-ohjelmilla tuotettuja JT-osia ja -kokoonpanoja, joita voidaan käyttää samoin kuin NX:llä suunniteltuja osia. Design Freedom -osiolla myös näiden kappaleiden geometriaa pystytään muokkaamaan; voidaan esimerkiksi muuttaa reiän kokoa tai paikkaa, tai osan pituutta.
Uusimmassa NX-versiossa on mukana myös Synchronous-teknologia, joka antaa mahdollisuuden yhdistää piirrepohjainen ja "historiaton" mallinnustekniikka ensimmäistä kertaa maailmassa. Siemens julkisti sen huhtikuussa Hannoverin messuilla.
Autoteollisuus:
Kuluttajatuotteet:
Konepajateollisuus:
Su (kana)
す hiraganalla tai ス katakanalla ovat kaksi japanin kielen kirjoittamiseen käytettyä kana-merkkiä, jotka edustavat samaa tavua. Ne lausutaan , ja ne ovat kana-aakkostojen 13. sijalla shi- ja se-tavujen välissä.
Hiragana す on johdettu man'yōgana-merkistön kautta kanjista 寸 ja katakana ス kanjista 須.
Merkkeihin voidaan lisätä dakuten, jolloin muodostuvat tavut ず ja ズ, jotka lausutaan .
Kanat latinisoidaan samalla tavalla sekä Hepburn-, Kunrei-shiki että Nihon-shiki-järjestelmissä, « su », ja niiden soinnilliset vastineet « zu ».
Hiragana す kirjoitetaan kahdella vedolla:
Katakana ス kirjoitetaan kahdella vedolla:
Leväkotilo
Leväkotilo ("Theodoxus fluviatilis") on makeassa ja murtovedessä viihtyvä pienikokoinen kotilo. Se kaipaa sen verran kovaa vettä, ettei sitä juurikaan tavata Suomen joissa ja järvissä. Sen sijaan Itämeressä se on melko yleinen. Leväkotiloa tavataan myös muualla Euroopassa.
Leväkotilo kasvaa halkaisijaltaan noin sentin mittaiseksi. Sen kuori on pitkulainen, kuorispiraalin sisimmät kierteet ovat tiukkoja, uloin paljon isompi. Väritykseltään leväkotilo on tumman ja vaalean ruskean kuviollinen.
Itämeressä leväkotilo viihtyy rakkolevän suojissa.
Cessna CitationJet
Cessna CitationJet tai Cessna CJ on Cessnan valmistama sarja liikelentokoneita. Cessnan CitationJet-sarjaan kuuluvat koneet CJ1, CJ1+, CJ2, CJ2+, CJ3 ja CJ4. CitationJet-sarjan yksityiskoneet ovat järjestelmiltään samanlaisia, mutta eri pituisia rungoltaan; CJ1 on lyhyin ja CJ4 pisin.
Cessna Citation CJ1 on Cessna Citation CJ -sarjan pienin liikesuihkukone. Koneeseen mahtuu viisi matkustajaa, kaksi lentäjää sekä 1,27 m rahtia. Sen suurin mahdollinen lentomatka täysillä tankeilla ja normaalilla kuormalla on 2 408 kilometriä. Koneen siipiväli on 14,30 metriä, korkeus 4,19 metriä ja pituus 12,98 metriä. Moottoreina CJ1:ssä käytetään kahta FJ44-1AP-mallin suihkumoottoria, joiden työntövoima on 8,74 kN normaalissa lentoonlähtötilanteessa. Normaalissa matkalentokorkeudessaan, noin 9 500 metrissä, koneen matkalentonopeus on 720 km/h ilmannopeutta. Kone voi maksimissaan lentää noin 12 500 metrin korkeudessa. Kone on hyväksytty operoitavaksi myös yhdellä lentäjällä.
Re (kana)
れ hiraganalla tai レ katakanalla ovat kaksi japanin kielen kirjoittamiseen käytettyä kana-merkkiä, jotka edustavat samaa tavua. Ne lausutaan , ja ne ovat kana-aakkostojen 42. sijalla ru- ja ro-tavujen välissä.
Hiragana れ ja katakana レ on johdettu man'yōgana-merkistön kautta kanjista 礼.
Kanat latinisoidaan samalla tavalla sekä Hepburn-, Kunrei-shiki- että Nihon-shiki-järjestelmissä: « re ».
Hiragana れ kirjoitetaan kahdella vedolla:
Hiragana muistuttaa kanaa ね.
Katakana レ kirjoitetaan yhdellä vedolla:
Karl Hass
Karl Hass (5. lokakuuta 1912 Kiel, Saksan keisarikunta – 21. huhtikuuta 2004 Castel Gandolfo, Italia) oli saksalainen upseeri ja sotarikollinen. Hän oli vakooja ja SS-upseeri, joka otti osaa Italian suurimpaan verilöylyyn 1944.
Hass liittyi 1934 SS:n tiedustelupalveluun Sicherheitsdienstiin, jossa hänet ylennettiin pian häikäilemättömyyden vuoksi. Natsien vallattua Rooman Hass lähetettiin perustamaan sinne erityistä radio-operaattorien verkkoa ja kouluttamaan liittoutuneiden linjojen takana toimivia sabotöörejä. Roomassa hän osallistui esimiehensä Herbert Kapplerin kanssa yli tuhannen italianjuutalaisen lähettämiseen Auschwitziin. Hass myös toimitti Savoyn prinsessa Mafaldan Buchenwaldin keskitysleirille, jossa tämä kuoli.
Vastarintaliikkeen räjäytettyä pommin Via Rasellalla ja surmattua yli 30 SS-miestä, Kappler, Hass ja Erich Priebke vangitsivat 335 italialaismiestä, osa juutalaisia tai vasemmistoa. Kaikki vietiin Ardeatinen luolaan Rooman lähelle ja teloitettiin siellä. Joukkomurha on yksi Italian pahamaineisimmista.
Sodan jälkeen liittoutuneet vangitsivat Hassin, mutta hän ei saanut sotarikossyytteitä, vaan jopa työskenteli Yhdysvaltain tiedustelupalvelun listoilla ja vakoili Neuvostoliittoa. Herbert Kappler olikin ainoa, joka tuomittiin Ardeatinen verilöylystä vankilaan. 
Viimein 1994 amerikkalainen televisioryhmä löysi toisen sotarikollisen Erich Priebken Etelä-Amerikasta, ja hänet lennätettiin Italiaan oikeuteen ja tuomittiin Ardeatinen murhista vankilaan. Paikalle ilmaantui myös Hass, jonka piti todistaa oikeudessa entistä SS-kollegaansa vastaan. Hän yritti kuitenkin paeta asunnostaan syöksytorvea pitkin, mutta putosi ja loukkaantui. Sairaalasta hän todisti Priebkeä vastaan, mutta menetti pakoyrityksen vuoksi oikeudellisen koskemattomuutensa. Hass tuomittiin 1998 elinkautiseen vankeuteen. Korkean ikänsä ja huonon terveydentilansa vuoksi hänet sijoitettiin kotiarestiin sveitsiläiseen vanhainkotiin.
We (kana)
ゑ hiraganalla tai ヱ katakanalla ovat kaksi japanin kielen kirjoittamiseen käytettyä kana-merkkiä, jotka edustavat samaa tavua. Ne ovat molemmat jääneet pois käytöstä. On oletettu, että ne olisi lausuttu aiemmin . Vuonna 1946 ne korvattiin muilla merkeillä.
Hiragana ゑ ja katakana ヱ on johdettu man'yōgana-merkistön kautta kanjista 恵.
Kanat latinisoidaan samalla tavalla sekä Hepburn-, Kunrei-shiki- että Nihon-shiki-järjestelmissä: « we ».
Hiragana ゑ kirjoitetaan yhdellä pitkällä vedolla:
Katakana ヱ kirjoitetaan kolmella vedolla:Nykyisin merkkejä käytetään harvoin. Eräs käyttökohde on Yebisu-olut, jonka nimi kirjoitetaan ヱビス tai ゑびす.
Me (kana)
め hiraganalla tai メ katakanalla ovat kaksi japanin kielen kirjoittamiseen käytettyä kana-merkkiä, jotka edustavat samaa tavua. Ne lausutaan , ja ne ovat kana-aakkostojen 34. sijalla mu- ja mo-tavujen välissä.
Hiragana め ja katakana メ on johdettu man'yōgana-merkistön kautta kanjista 女.
Kanat latinisoidaan samalla tavalla sekä Hepburn-, Kunrei-shiki että Nihon-shiki-järjestelmissä: « me ».
Hiragana め kirjoitetaan kahdella vedolla:
Katakana メ kirjoitetaan kahdella vedolla:
He (kana)
へ hiraganalla tai ヘ katakanalla ovat kaksi japanin kielen kirjoittamiseen käytettyä kana-merkkiä, jotka edustavat samaa tavua. Ne lausutaan , ja ne ovat kana-aakkostojen 29. sijalla fu- ja ho-tavujen välissä.
Hiragana へ ja katakana ヘ on johdettu man'yōgana-merkistön kautta kanjista 部.
Merkkeihin voidaan lisätä dakuten, jolloin muodostuvat tavut べ ja ベ, jotka lausutaan , tai handakuten, jolloin muodostuvat tavut ぺ ja ペ, jotka lausutaan .
Kanat latinisoidaan samalla tavalla sekä Hepburn-, Kunrei-shiki että Nihon-shiki-järjestelmissä: へ ja ヘ latinisoidaan « he », べ ja ベ latinisoidaan « be » ja ぺ sekä ペ latinisoidaan « pe ».
Hiragana へ kirjoitetaan yhdellä vedolla:
Katakana ヘ kirjoitetaan yhdellä vedolla, samalla tavalla kuin hiragana:
Ka (kana)
か hiraganalla tai カ katakanalla ovat kaksi japanin kielen kirjoittamiseen käytettyä kana-merkkiä, jotka edustavat samaa tavua. Ne lausutaan , ja ne ovat kana-aakkostojen kuudennella sijalla o- ja ki-tavujen välissä.
Hiragana か ja katakana カ on johdettu man'yōgana-merkistön kautta kanjista 加.
Merkkeihin voidaan lisätä dakuten, jolloin muodostuvat tavut が ja ガ, jotka lausutaan .
Kanat latinisoidaan samalla tavalla sekä Hepburn-, Kunrei-shiki että Nihon-shiki-järjestelmissä, « ka », ja niiden soinnilliset vastineet « ga ».
Hiragana か kirjoitetaan kolmella vedolla:
Katakana カ kirjoitetaan kahdella vedolla:
Sa (kana)
さ hiraganalla tai サ katakanalla ovat kaksi japanin kielen kirjoittamiseen käytettyä kana-merkkiä, jotka edustavat samaa tavua. Ne lausutaan , ja ne ovat kana-aakkostojen 11. sijalla ko- ja shi-tavujen välissä.
Hiragana さ on johdettu man'yōgana-merkistön kautta kanjista 左 ja katakana サ kanjista 散.
Merkkeihin voidaan lisätä dakuten, jolloin muodostuvat tavut ざ ja ザ, jotka lausutaan .
Kanat latinisoidaan samalla tavalla sekä Hepburn-, Kunrei-shiki että Nihon-shiki-järjestelmissä, « sa », ja niiden soinnilliset vastineet « za ».
Hiragana さ kirjoitetaan kolmella vedolla:
Katakana サ kirjoitetaan kolmella vedolla:
So (kana)
そ hiraganalla tai ソ katakanalla ovat kaksi japanin kielen kirjoittamiseen käytettyä kana-merkkiä, jotka edustavat samaa tavua. Ne lausutaan , ja ne ovat kana-aakkostojen 15. sijalla se- ja ta-tavujen välissä.
Hiragana そ ja katakana ソ on johdettu man'yōgana-merkistön kautta kanjista 曽.
Merkkeihin voidaan lisätä dakuten, jolloin muodostuvat tavut ぞ et ゾ, jotka lausutaan .
Kanat latinisoidaan samalla tavalla sekä Hepburn-, Kunrei-shiki että Nihon-shiki-järjestelmissä, « so », ja niiden soinnilliset vastineet « zo ».
Hiragana そ kirjoitetaan yhdellä vedolla:
Katakana ソ kirjoitetaan kahdella vedolla:
Mo (kana)
も hiraganalla tai モ katakanalla ovat kaksi japanin kielen kirjoittamiseen käytettyä kana-merkkiä, jotka edustavat samaa tavua. Ne lausutaan , ja ne ovat kana-aakkostojen 35. sijalla me- ja ya-tavujen välissä.
Hiragana も ja katakana モ on johdettu man'yōgana-merkistön kautta kanjista 毛.
Kanat latinisoidaan samalla tavalla sekä Hepburn-, Kunrei-shiki että Nihon-shiki-järjestelmissä: « mo ».
Hiragana も kirjoitetaan kolmella vedolla:
Katakana モ kirjoitetaan kolmella vedolla:
Ta (kana)
た hiraganalla tai タ katakanalla ovat kaksi japanin kielen kirjoittamiseen käytettyä kana-merkkiä, jotka edustavat samaa tavua. Ne lausutaan , ja ne ovat kana-aakkostojen 16. sijalla so- ja chi-tavujen välissä.
Hiragana た on johdettu man'yōgana-merkistön kautta kanjista 太 ja katakana タ kanjista 多.
Merkkeihin voidaan lisätä dakuten, jolloin muodostuvat tavut だ ja ダ, jotka lausutaan .
Kanat latinisoidaan samalla tavalla sekä Hepburn-, Kunrei-shiki että Nihon-shiki-järjestelmissä, « ta », ja niiden soinnilliset vastineet « da ».
Hiragana た kirjoitetaan neljällä vedolla:
Katakana タ kirjoitetaan kolmella vedolla:
Kaksi ensimmäistä vetoa vastaavat merkkiä ク.
Se (kana)
せ hiraganalla tai セ katakanalla ovat kaksi japanin kielen kirjoittamiseen käytettyä kana-merkkiä, jotka edustavat samaa tavua. Ne lausutaan , ja ne ovat kana-aakkostojen 14. sijalla su- ja so-tavujen välissä.
Hiragana せ ja katakana セ on johdettu man'yōgana-merkistön kautta kanjista 世.
Merkkeihin voidaan lisätä dakuten, jolloin muodostuvat tavut ぜ ja ゼ, jotka lausutaan .
Kanat latinisoidaan samalla tavalla sekä Hepburn-, Kunrei-shiki että Nihon-shiki-järjestelmissä, « se », ja niiden soinnilliset vastineet « ze ».
Hiragana せ kirjoitetaan kolmella vedolla:
Katakana セ kirjoitetaan kahdella vedolla:
Ku (kana)
く hiraganalla tai ク katakanalla ovat kaksi japanin kielen kirjoittamiseen käytettyä kana-merkkiä, jotka edustavat samaa tavua. Ne lausutaan , ja ne ovat kana-aakkostojen kahdeksannella sijalla ki- ja ke-tavujen välissä.
Hiragana く ja katakana ク on johdettu man'yōgana-merkistön kautta kanjista 久.
Merkkeihin voidaan lisätä dakuten, jolloin muodostuvat tavut ぐ ja グ, jotka lausutaan .
Kanat latinisoidaan samalla tavalla sekä Hepburn-, Kunrei-shiki että Nihon-shiki-järjestelmissä, « ku », ja niiden soinnilliset vastineet « gu ».
Hiragana く kirjoitetaan vain yhdellä vedolla:
Katakana ク kirjoitetaan kahdella vedolla:
John Alvbåge
John Alvbåge (s. 10. elokuuta 1982 Göteborg, Ruotsi) on ruotsalainen jalkapallomaalivahti. Hän pelaa tällä hetkellä Tanskan Superliigan Viborgissa.
Alvbåge kuului Ruotsin vuoden 2006 MM-kisajoukkueeseen.
Ke (kana)
け hiraganalla tai ケ katakanalla ovat kaksi japanin kielen kirjoittamiseen käytettyä kana-merkkiä, jotka edustavat samaa tavua. Ne lausutaan , ja ne ovat kana-aakkostojen yhdeksännellä sijalla ku- ja ko-tavujen välissä.
Hiragana け on johdettu man'yōgana-merkistön kautta kanjista 計 ja katakana ケ kanjista 介.
Merkkeihin voidaan lisätä dakuten, jolloin muodostuvat tavut げ ja ゲ, jotka lausutaan .
Kanat latinisoidaan samalla tavalla sekä Hepburn-, Kunrei-shiki että Nihon-shiki-järjestelmissä, « ke », ja niiden soinnilliset vastineet « ge ».
Hiragana け kirjoitetaan kolmella vedolla:
Katakana ケ kirjoitetaan kolmella vedolla:
Idja
Idja, suomeksi "Yö", on Shaman-yhtyeen esikoisalbumi vuodelta 1999. Levyllä kuullaan myös saamelaista joikulaulua. Albumin tuotti Roope Latvala.
Pektoliitti
Pektoliitti on pyreksonoidiryhmään kuuluva silikaattimineraali. Sen kemiallinen kaava on NaCaSiO(OH), ja se on väriltään valkoisesta harmaaseen. Se on kidejärjestelmältään trikliininen, jota esiintyy tyypillisesti säteittäisissä ja säkeisissä kidemassoissa. Pektoliitin kovuus on Moshin asteikolla 4,5–5 ja sen ominaispaino on 2,7–2,9. Pektoliitin jalokivimuunnos, larimar, on väriltään vaaleansinisestä taivaansiniseen.
Havainto pektoliitista kirjattiin ensimmäisen kerran vuonna 1828 Mt. Baldolla, Italiassa. Pektoliittia esiintyy lukuisissa basalttikivissä.
Strindbergin taidesalonki
Strindbergin taidesalonki oli Helsingissä vuosina 1898–1992 toiminut taidesalonki ja taidegalleria, jonka perusti ruotsalaissyntyinen Sven Strindberg.
Salongin taustalla oli Strindbergin 1898 perustama Ab Sven Strindberg Oy, joka valmisti kehyslistoja ja kehyksiä. 1900-luvun alkuvuosina se alkoi tuoda maahan taidejäljennöksiä. Strindbergin taidesalonki on Suomen ensimmäisiä gallerioita. Vuonna 1919 se oli alallaan Suomen suurin.
Taidesalongin toiminta aloitettiin 1913, ja 1914 siellä oli esillä saksalaisten ekspressionististen Der Blaue Reiter- ja Die Brücke -ryhmien taidetta. Vuonna 1916 salongissa oli laaja Wassily Kandinskyn teosten näyttely. Sven Strindberg palasi Tukholmaan ja myi pääosan yrityksestään Arvid Lydeckenille. Liike laajeni niin että sillä oli salonki ja lisäksi kolme myymälää eri puolilla kaupunkia. Salonki toimi useissa paikoissa ennen kuin se vihdoin päätyi Pohjoisesplanadille, jossa se toimi loppuun asti. 1920–1930-luvulla salongissa oli taattujen vanhojen realistien ohella nuoria modernisteja, mutta myös keskipolven taiteilijoiden teoksia.
Liikkeissä oli kehysten ja taiteilijatarvikkeiden ohella myynnissä taideteollisuustuotteita, joissa yritys oli yhteistoiminnassa Kupittaan Saven ja Riihimäen Lasin kanssa. Lisäksi myynnissä oli muun muassa mitaleita, pienoisveistoksia ja jossakin vaiheessa jopa leluja. Hyvin menivät kaupaksi Albin Kaasisen ja Albin Ikosen puuveistokset.
Lydecken johti salonkia kuolemaansa 1961 asti, ja hänen työtään jatkoi hänen vaimonsa Maj-Lis Lydecken. Vuodesta 1940 yrityksellä oli enää ainoastaan Pohjoisesplanadin tilat. Pauli Murtomäki aloitti Strindbergillä 1961. Maj-Lis Lydecken (Stenbom) myi 1970 yrityksen taidekauppias Jaakko Viljakaiselle, joka luopui siitä 1975, ja pian myös Murtomäki siirtyi muualle. Salongin omisti 1980-luvulla Naim Sadik (1938–2015), ja johtajana toimi Matti Honkala (1981–1985). Tänä aikana salongilla oli lyhyt kukoistuskausi ja salongin nimi muuttui Galleria Strindbergiksi. Kun Honkala luopui galleriasta, sen toiminta hiipui ja päättyi kokonaan 1992, kun Kansallis-Osake-Pankki otti tilat ja koko muun kiinteistön haltuunsa. Strindbergin nimen osti 1998 Juhani Palmu, joka luovutti haltuunsa joutuneen arkiston 2002 Kuvataiteen keskusarkistoon säilytettäväksi kymmeneksi vuodeksi.
Taidesalongin entisissä tiloissa Galleria Esplanadissa ovat toimineet "Café Strindberg" ja Marimekon myymälä.
Ko (kana)
こ hiraganalla tai コ katakanalla ovat kaksi japanin kielen kirjoittamiseen käytettyä kana-merkkiä, jotka edustavat samaa tavua. Ne lausutaan , ja ne ovat kana-aakkostojen 10. sijalla ke- ja sa-tavujen välissä.
Hiragana こ ja katakana コ on johdettu man'yōgana-merkistön kautta kanjista 己.
Merkkeihin voidaan lisätä dakuten, jolloin muodostuvat tavut ご ja ゴ, jotka lausutaan .
Kanat latinisoidaan samalla tavalla sekä Hepburn-, Kunrei-shiki että Nihon-shiki-järjestelmissä, « ko », ja niiden soinnilliset vastineet « go ».
Hiragana こ kirjoitetaan kahdella vedolla:
Katakana コ kirjoitetaan kahdella vedolla:
U (kana)
う hiraganalla tai ウ katakanalla ovat kaksi japanin kielen kirjoittamiseen käytettyä kana-merkkiä, jotka edustavat samaa tavua. Ne lausutaan , ja ne ovat kana-aakkostojen kolmannella sijalla i- ja e-tavujen välissä.
Hiragana う ja katakana ウ on johdettu man'yōgana-merkistön kautta kanjista 宇.
Kanat latinisoidaan samalla tavalla sekä Hepburn-, Kunrei-shiki että Nihon-shiki-järjestelmissä: « u ».
Hiragana う kirjoitetaan kahdella vedolla:
Katakana ウ kirjoitetaan kolmella vedolla :
Frankie Knuckles
Frank Warren ”Frankie” Knuckles nuorempi (18. tammikuuta 1955 Bronx, New York, Yhdysvallat – 31. maaliskuuta 2014) oli yhdysvaltalainen DJ ja musiikkituottaja. Monet pitävät häntä housemusiikin isänä. Hän toimi Chicagon tunnetun Warehouse-klubin DJ:nä vuosina 1977–1982, ja termin "house" sanotaan juontuvan sieltä. Myöhemmin Knuckles perusti Powerplant-klubin, jonka lisäksi hän on soittanut paljon muun muassa New Yorkin Sound Factory -klubilla ja Ibizan Pacha-klubilla. Tuottajana hän on tehnyt huomattavaa yhteistyötä erityisesti David Moralesin ja Satoshi Tomiien kanssa Def Mix -ryhmän merkeissä. Vuonna 1998 hän sai Grammy-palkinnon uudelleenmiksaustyöstään. Chicagon kaupunki on nimennyt elokuun 25. päivän Frankie Knucklesin päiväksi ja nimennyt yhden kaduistaan hänen mukaansa.
31. maaliskuuta 2014 Knucklesin kerrottiin kuolleen II-tyypin diabeteksen aiheuttamaan komplikaatioon.
E (kana)
え hiraganalla tai エ katakanalla ovat kaksi japanin kielen kirjoittamiseen käytettyä kana-merkkiä, jotka edustavat samaa tavua. Ne lausutaan , ja ne ovat kana-aakkostojen neljännellä sijalla u- ja o-tavujen välissä.
Hiragana え on johdettu man'yōgana-merkistön kautta kanjista 衣 ja katakana エ kanjista 江.
Kanat latinisoidaan samalla tavalla sekä Hepburn-, Kunrei-shiki- että Nihon-shiki-järjestelmissä: « e ».
Hiragana え kirjoitetaan kahdella vedolla:
Katakana エ kirjoitetaan kolmella vedolla:
O (kana)
お hiraganalla tai オ katakanalla ovat kaksi japanin kielen kirjoittamiseen käytettyä kana-merkkiä, jotka edustavat samaa tavua. Ne lausutaan , ja ne ovat kana-aakkostojen viidennellä sijalla e- ja ka-tavujen välissä.
Hiragana お ja katakana オ on johdettu man'yōgana-merkistön kautta kanjista 於.
Kanat latinisoidaan samalla tavalla sekä Hepburn-, Kunrei-shiki- että Nihon-shiki-järjestelmissä: « o ».
Hiragana お kirjoitetaan kolmella vedolla:
Katakana オ kirjoitetaan kolmella vedolla:
Suomen Maajoukkueen Kannattajat
Suomen Maajoukkueen Kannattajat (lyhyemmin SMJK) on vuonna 2002 perustettu yhdistys, jonka toiminta-ajatuksena on edistää Suomen jalkapallomaajoukkueiden kannatusta. Yhdistys toimii yhteistyössä Suomen Palloliiton kanssa. Syksyllä 2014 yhdistyksessä oli noin 2 500 jäsentä. Yhdistys järjestää bussimatkoja muilta paikkakunnilta kotiotteluihin ja vierasmatkoja jalkapallomaajoukkueen vierasotteluihin ympäri Eurooppaa.
A-maajoukkueen kotiotteluissa Palloliitto varaa yhdistyksen käyttöön oman fanikatsomon. Olympiastadionilla pelattavissa otteluissa fanikatsomo on vuodesta 2008 lähtien ollut pohjoispäädyn katsomot E52–E53 eli niin sanottu Pohjoiskaarre. Suurin määrä faneja Pohjoiskaarteessa nähtiin 10. kesäkuuta 2009 pelatussa Venäjää vastaan. Tällöin paikalla oli 1 200 yhdistyksen jäsentä.
Pohjoiskaarteen kannattajakatsomo ja Palloliitto ajautuivat avoimeen riitaan syyskuussa 2011 Palloliiton kiellettyä suurien kannatuslakanoiden (overhead-Tifo) käytön katsomossa paloturvallisuuteen vedoten. Lakanat eivät läpäisseet julkisissa tiloissa vaadittuja paloturvatestejä (luokitus alempi kuin SL1). Osa kannattajista protestoi kieltoa vastaan soihduin ja paukkupommein Moldovaa vastaan pelatussa ottelussa, jolloin poliisi päätti rynnätä katsomoon poistaakseen oletetut uhkatekijät. Tästä aiheutui tappeluita, joiden johdosta ainakin 10 ihmistä vietiin putkaan. Yhtä henkilöä vastaan nostettiin syyte virkavallan väkivaltaisesta vastustamisesta.
SMJK on pelannut maaotteluiden alla kannattajien omia maaotteluita vastustajajoukkueen kannattajaryhmiä vastaan.
Yhdistyksellä on oma neljä kertaa vuodessa ilmestyvä jäsenlehti HuSe! (aiemmin Huikee Setti!). Lehden painosmäärä on nykyään 2 500 kappaletta.
Otto Barić
Otto Barić (s. 19. kesäkuuta 1933 Eisenkappel-Vellach, Itävalta) on kroatialainen jalkapallovalmentaja ja entinen jugoslavialainen jalkapalloilija.
Itävallan Klagenfurtissa syntynyt, mutta Jugoslavian Zagrebissa varttunut Barić edusti peliurallaan NK Dinamo Zagrebia sekä Lokomotiv Zagrebia. Hän lopetti uransa vuonna 1960.
Meriitit pelaajanaValmentajana Barić on tehnyt pitkän ja vaiheikkaan uran. Hän valmensi varhaisina vuosinaan Opel Rüsselsheimia Saksan Regionalligassa ja Germania Wiesbadenia Landesligassa. 1970 hän siirtyi itävaltalaisen Wacker Innsbruckin peräsimeen luotsaten joukkueen Itävallan mestariksi 1971 ja 1972.
1972–1974 Barić toimi Linzer ASK:n päävalmentajana ennen paluutaan kotimaahansa NK Zagrebin päävalmentajaksi. 1976–1979 hän luotsasi Jugoslavian 2. divisioonassa pelannutta Dinamo Vinkovcia ja 1979–1980 NK Dinamo Zagrebia.
1980 Barić palasi Itävaltaan siirtyen Sturm Grazin päävalmentajaksi. 1982 hänestä tuli Rapid Wienin päävalmentaja ja hän johdatti seuran Itävallan mestariksi 1985, kahteen Itävallan Cupin voittoon sekä Cup-voittajien Cupin finaaliin 1985.
1985–1986 Barić luotsasi saksalaisseura VfB Stuttgartia palaten Itävaltaan ja Rapidiin yhden kauden jälkeen. Jälleen Barićin kosketus oli kultainen ja Rapid voitti hänen alaisuudessaan kahden Itävallan liigamestaruuden lisäksi yhden cupin ja kolme supercupin mestaruutta.
Jätettyään Rapidin 1989 Barić valmensi muutaman vuoden pienempiä itävaltalaisseuroja kunnes palasi huipulle Austria Slazburgin päävalmentajana 1991–1995. Hänen johdollaan seura voitti kaksi Itävallan liigamestaruutta ja eteni UEFA Cupin finaaliin 1994.
Barić toimi Miroslav Blaževićin apuvalmentajana Kroatian jalkapallomaajoukkueessa 1995–1996 kun joukkue eteni puolivälieriin EM-kisoissa 1996.
Kaudella 1996–1997 Barić luotsasi NK Dinamo Zagrebin Kroatian tuplamestariksi ja siirtyi menestyskauden jälkeen turkkilaisjoukkue Fenerbahçen päävalmentajaksi.
Barić jätti Turkin kentät yhden kauden jälkeen ja luotsasi 1998–1999 itävaltalaista LASK Linzä. 1999–2001 hän toimi Itävallan jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana, muttei onnistunut luotsaamaan maata EM-kisoihin 2000 eikä MM-kisoihin 2002.
Kesällä 2002 71-vuotias veteraanivalmentaja siirtyi Kroatian jalkapallomaajoukkueen peräsimeen. Karsinnat EM-kisoihin 2004 alkoivat kehnosti, mutta vuoden 2003 puolella otteet paranivat ja Kroatia selvisi kisoihin. Samassa alkulohkossa Ranskan, Englannin ja Sveitsin kanssa pelannut Kroatia jäi kolmanneksi lohkossaan ja putosi kisoista lohkovaiheessa. Veteraanivalmentajan ja Kroatian jalkapalloliiton yhteistyö päättyi kesäkuussa 2004.
Kesäkuussa 2006 Barić teki kaksivuotisen sopimuksen Albanian jalkapallomaajoukkueen valmennustehtävistä. Hän ei onnistunut johtamaan piskuista Albaniaa EM-viheriöille Sveitsiin ja Itävaltaan 2008, vaan maa oli karsintalohkonsa kolmanneksi viimeinen. Terveysongelmista kärsinyt 75-vuotias Barić erosi tehtävistään Albanian hävittyä murskalukemin Valko-Venäjälle (2–4) ja Romanialle (6–1), vaikka olikin tehnyt jatkosopimuksen vain muutama päivä aikaisemmin.