hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Sara Paavolainen
Sara Johanna Paavolainen (s. 4. elokuuta 1959 Helsinki, Suomi) on suomalainen näyttelijä. Hän oli SDP:n valtuutettuna Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen 2009–2017.
Paavolainen valmistui ylioppilaaksi vuonna 1979 ja näyttelijäksi Teatterikorkeakoulusta vuonna 1984. Paavolainen työskentelee freelance-näyttelijänä ja hän on tehnyt rooleja niin teatterissa (muun muassa Ryhmäteatterissa ja Helsingin kaupunginteatterissa), elokuvissa kuin televisiossakin.
Sara Paavolisen tunnetuimpia suorituksia televisiossa ovat "Rauta-aika" ja "Huojuva talo", joka perustuu Maria Jotunin samannimiseen romaanin sekä taiteilija Venny Soldan-Brofeldtin rooli sarjassa "Venny".
Lähde:
Lähde: 
Lähde: Vuoden 2008 kunnallisvaaleissa SDP:tä edustanut Paavolainen valittiin Helsingin kaupunginvaltuustoon . Vuosina 2009–2012 hän oli sosiaalilautakunnan jäsen. Paavolainen valittiin toiselle kaudelle vuoden 2012 kunnallisvaaleissa . Hän on ollut valtuuston toinen varapuheenjohtaja vuodesta 2013. Paavolainen on myös toimikaudella 2015–2018 Pakilan seurakunnan seurakuntaneuvoston jäsen.
Paavolainen oli ehdolla vuoden 2011 eduskuntavaaleissa saaden SDP:n ehdokkaana Helsingin vaalipiirissä , mikä ei riittänyt kansanedustajan paikkaan. Hän oli ehdolla myös vuoden 2015 eduskuntavaaleissa saaden . Vuonna 2017 hän putosi kaupunginvaltuustosta.
Paavolaisen puoliso oli vuosina 1980–2004 näyttelijä Kari Heiskanen. Heillä on kolme lasta. Paavolainen on toiminut kehitysvammaisen Saimi-tyttärensä omaishoitajana.
Panssarihait
Panssarihait tai panssarikalat ("Placodermi") on sukupuuttoon kuolleiden kalojen ryhmä, johon kuuluvat vanhimmat tunnetut leualliset kalalajit. Nimensä ne ovat saaneet vahvasta pääpanssarista, joka useilla lajeista oli. Ruumiin takaosa sen sijaan oli suojaton tai suomujen peittämä. Ensimmäiset panssarihait ilmestyivät siluurikauden keskivaiheilla ja viimeiset kuolivat sukupuuttoon myöhäisellä devonikaudella.
The Matrix Reloaded
The Matrix Reloaded on 15. toukokuuta 2003 ilmestynyt yhdysvaltalainen tieteiselokuva, jonka ohjasivat ja käsikirjoittivat Wachowskin sisarukset. Sen pääosissa esiintyvät Keanu Reeves, Laurence Fishburne, Carrie-Anne Moss ja Hugo Weaving. "The Matrix Reloaded" on toinen osa "Matrix"-trilogiassa. Kolmas osa on nimeltään "The Matrix Revolutions".
Neolla ja muilla kapinallisilla on arviolta 72 tuntia aikaa pelastaa Siionin kaupunki ennen kuin se tuhoutuu vihollishyökkäyksessä – samalla Neon pitäisi suojella Trinityä tälle ennustetulta synkältä kohtalolta.
The Matrix Revolutions
The Matrix Revolutions on 5. marraskuuta 2003 ensi-iltansa saanut "Matrix"-trilogian kolmas ja viimeinen elokuva. Elokuva on yhdistelmä filosofiaa ja toimintaa kuten sen edeltäjätkin. Viimeisessä osassa etsitään vastauksia kysymyksiin, jotka nousivat esille edellisessä elokuvassa "The Matrix Reloaded".
Satraappi (patafysiikka)
Satraappi on ’patafysiikan edistämisessä kunnostautunut henkilö. Satraappeja valitsee ranskalainen "Collège de ’pataphysique" -ryhmittymä. Kuuluisia satraappeja ovat esimerkiksi Marcel Duchamp, Man Ray, Umberto Eco ja Jean Baudrillard.
Kohengeeni
Kohengeeni on ihmisen Y-kromosomissa mahdollisesti esiintyvä yhteneväisyys, jonka perusteella on väitetty joidenkin juutalaisten olevan kantaisä Aaronin, Mooseksen veljen, jälkeläisiä. Kohen tarkoittaa yleisesti ottaen samaa asiaa, ja sukulaisuutta on todisteltu morfologisin perustein, mutta Haifan yliopiston tutkija Karl Skorecki apulaisineen kertoo löytäneensä geenin, joka todistaa samaa. Tutkimus on julkaistu "Nature"-lehdessä 1997. Zimbabwen liepeillä asuvalla bantuihin kuuluvalla lembakansalla on samaa geeniä, ja väitetään myös heidän näin polveutuvan Aaronista.
Igor Kipnis
Igor Kipnis (27. syyskuuta 1930 – 24. tammikuuta 2002) oli Yhdysvalloissa asunut cembalisti ja pianisti.
Kipnisin isä oli venäläinen bassolaulaja Aleksandr Kipnis. Kipnis syntyi Berliinissä, mutta perhe muutti vuonna 1938 Yhdysvaltoihin. Hän opiskeli cembalonsoittoa Fernando Valentin kanssa ja piti ensimmäisen konserttinsa New Yorkissa vuonna 1959.
Kipnis esiintyi viimeistä kertaa lokakuussa 2001. Hän kuoli tammikuussa 2002 munuaissyöpään kotonaan Connecticutin Reddingissä. Hänen repertoaariinsa ulottui 1500-luvun musiikista moderniin cembalomusiikkiin ja jazziin. Vuonna 1995 Kipnis perusti Karen Kushnerin kanssa myös kansainvälisesti esiintyneen pianoduon. Hän esiintyi 81 levyllä, joista 55 oli soololevyjä.
Andy Khachaturian
Andy Khachaturian toimi aiemmin System of a Down -yhtyeen rumpalina. Hän liittyi yhtyeeseen vuonna 1995, mutta lähti siitä 1997. Hänet korvasi John Dolmayan. Khachaturian toimii nykyään laulajana VoKEE-yhtyeessä.
Raymond Leppard
Raymond John Leppard (s. 1. elokuuta 1927 Lontoo) on brittiläinen kapellimestari ja cembalisti.
Leppard syntyi Lontoossa ja varttui Bathissa. Hän opiskeli cembalon- ja alttoviulunsoittoa Trinity Collegessa, Cambridgen yliopistossa. Hän teki ensiesiintymisensä vuonna 1952 ja johti sen jälkeen itse perustamaansa Leppard Ensembleä.
Leppard esiintyi ensimmäistä kertaa Yhdysvalloissa marraskuussa 1969. Vuosina 1973–1980 hän toimi ylikapellimestarina.
Louis-Antoine Dornel
Louis-Antoine Dornel (n. 1685 - n. 1765) oli ranskalainen, Pariisissa vaikuttanut säveltäjä, cembalisti, urkuri ja viulisti. Hän kirjoitti myös musiikin teoriaa käsittelleen kirjan "Le tour du clavier sur tous les tons" (1745).
Dornel opiskeli urkuri Nicolas Lebèguen johdolla. Vuonna 1706 hänet kiinnitettiin Sainte-Marie-Madeleine-en-la-Citén kirkon urkuriksi François d'Agincourtin tilalle. Dornelilta on säilynyt esimerkiksi neljä kirjaa kamarimusiikkia, cembalomusiikkia, neljä kantaattia, muuta vokaalimusiikkia ja urkukappaleita.
Francesco Panetta
Francesco Panetta (s. 10. tammikuuta 1963 Siderno, Italia) on entinen italialainen kestävyys- ja estejuoksija.
Panetta kilpaili mielellään 10 000 metrin juoksussa, mutta koska Italian kestävyysjuoksun taso oli niin kova, hän keskittyi 3 000 metrin estejuoksuun. Hän voitti ensimmäisen arvokisamitalinsa Stuttgartin EM-kisoissa 1986, jossa hän sijoittui toiseksi 3 000 metrin esteissä häviten Itä-Saksan Hagen Meltzerille. Seuraavana vuonna Rooman MM-kisoissa Panetta voitti estejuoksun maailmanmestaruuden ajalla 8.08,57, mikä oli MM-kisaennätys. Samoissa kisoissa hän voitti hopeaa 10 000 metrin juoksussa ajalla 27.48,98.
Soulin olympialaisissa 1988 Panetta oli esteissä yhdeksäs, mutta voitti Splitin EM-kisoissa 1990 EM-kultaa estejuoksussa.
Panetta voitti Italian mestaruuden 3 000 metrin estejuoksussa vuosina 1985 ja 1988, 5 000 metrin juoksussa vuonna 1988, 10 000 metrin juoksussa vuonna 1986 sekä maastojuoksussa vuosina 1987–1992.
Markku Into
Markku Vesa Milton Into (20. lokakuuta 1945 Helsinki – 7. tammikuuta 2018 Turku) oli suomalainen runoilija, joka oli yksi turkulaisen 1960-luvun underground-liikkeen johtohahmoja. Hän kirjoitti runokokoelmia, proosaa ja näytelmiä, sekä käänsi suomeksi muun muassa lukuisia beat-sukupolven kirjailijoita. Varsinaiselta ammatiltaan Into oli kirjastonhoitaja. Turun kaupunginkirjaston musiikkiosastolla hän työskenteli vuosina 1980–2007.
1960-luvulla Into oli mukana underground-yhtyeessä Suomen Talvisota 1939–1940, jossa hänen lisäkseen vaikuttivat muun muassa Rauli ”Badding” Somerjoki, M. A. Numminen sekä Jarkko Laine. Vuonna 1974 Into levytti Love Recordsin julkaiseman singlen "Keitä keitä kahvinkeitin". Myöhemmin 2000-luvulla hän esiintyi turkulaisen Turun Romantiikka -yhtyeen kanssa.
Innon ensimmäinen runokokoelma "Tuonela Rock" ilmestyi vuonna 1971. Oman tuotantonsa lisäksi hän käänsi muun muassa Allen Ginsbergin, Lawrence Ferlinghettin, Gregory Corson, Charles Bukowskin, Hans Magnus Enzensbergern ja Bruno K. Öijerin tuotantoa. Into on myös käsikirjoittanut Søren Kierkegaardiin liittyvän sarjakuvan "Paha hämärä". Vuonna 2001 hän sai Eino Leino -palkinnon ja Suomen Kirjailijaliiton tunnustuspalkinnon 2015. Valtion taiteilijaeläke Innolle myönnettiin 2010.
Poppamies
Poppamies on tavallisesti jonkin heimon tai yhteisön jäsen, jolla uskotaan olevan yliluonnollisia voimia. Useimmiten sana poppamies yhdistetään intiaanien šamaaneihin, joita kutsutaan englanniksi kansanparannukseen viittaavalla nimellä "medicine man" (suom. ’lääkemies’). Usein poppamiehen tehtävä on parantaminen yliluonnollisin menetelmin, ja joissain kulttuureissa sadetanssin järjestäminen. Poppamies pystyi keskustelemaan toteemin kautta esi-isien kanssa, minkä vuoksi tämä oli arvostettu yhteisön jäsen.
Sana "poppamies" tulee suomen kielen suomalaista tietäjää ja kansanparantajaa tarkoittavista sanoista "poppo" tai "poppa", jotka taas tulevat suoraan venäjän kielen sanasta поп (pop, “pappi”)) tai suomen kielen sanasta pappi, joka sekin tulee venäjän sanasta поп.
M/S Suokki
M/S Suokki on Suomen ensimmäinen yhdistetty auto- ja matkustajamoottorilautta, joka valmistui Suomenlinnan lautaksi keväällä 1952. Lautta kuljetti vuoteen 2004 asti autoja sekä matkustajia Helsingin Kauppatorin ja Suomenlinnan välillä nimenään "Suomenlinna-Sveaborg". Suomenlinnan Liikenne myi lautan Sun Lines -yhtiölle M/S "Suomenlinna II:n". Alus sai nimekseen "Suokki", mutta jatkaa liikennöintiä edelleen samalla reitillä. Nimen vaihtaminen kuului kaupan ehtoihin.
M/S "Suomenlinna-Sveaborgin" kastoi puolustusministeri Emil Skogin puoliso rouva Toini Skog. Suomenlinnan Liikenne Oy tilasi sen Valtion Metallitehtaiden Suomenlinnan telakalta, mutta se valmistui Valmet Oy:n Helsingin telakalta. Lautta oli toinen telakan rakentama kaksipäinen moottorilautta. Ensimmäinen oli kesällä 1949 valmistunut M/S "Korkeasaari-Högholmen".
Lautta suunniteltiin jäissäkulkua varten ja se pystyikin kulkemaan satamajäänmurtajan tekemässä uomassa. Ankarina talvina väylällä oli kuitenkin sellaiset jäämassat, ettei lautta päässyt niiden läpi edes satamamurtaja "Turson" avustamana. Aluksen valmistuessa sitä kuljetti Englannin Manchesterissa valmistettu viisisylinterinen Grossley HRL5 -dieselmoottori, joka tuotti 450 hevosvoiman (331 kilowatin) tehon. Vuonna 1967 alukseen vaihdettiin tanskalaisvalmisteinen 500 hevosvoiman (368 kW) moottori. Lautan molemmissa päissä on yksi KaMeWa-säätölapapotkuri ja hydraulisesti käännettävä peräsin, jotta lauttaa ei tarvitse kääntää reitin päätepisteissä. Vuosina 2004–2005 lauttaa korjattiin ja muun muassa moottori uusittiin.
Lämmitystä varten lautassa oli aluksi puulämmitteinen, myöhemmin öljylämmitteinen, höyrykattila. Tuulilasinpyyhkimet olivat vielä 1960-luvun alussa käsikäyttöiset ja 1970-luvun alussa lautta sai ensimmäisen viestintävälineensä, LA-radiopuhelimen.
Kalevi Wiik
Kaino Kalevi Wiik (2. elokuuta 1932 Turku – 12. syyskuuta 2015 Turku) oli suomalainen kielitieteilijä ja Turun yliopiston fonetiikan professori vuosina 1968–1997. Wiik sai Alfred Kordelinin säätiön tieteen tunnustuspalkinnon 1992. Hän oli Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen.
Wiik väitteli filosofian tohtoriksi Turun yliopistossa 1965. Hän työskenteli Turun yliopistossa vuodesta 1959 lähtien ja toimi professorina Helsingin yliopistossa 1966–1968. Vuonna 1968 hän aloitti Turun yliopiston fonetiikan professorina ja toimi tässä virassa eläkkeellejäämiseensä saakka 1997.
Varsinaisen työnsä ohella hän vieraili muun muassa Texasin yliopistossa lingvistiikan määräaikaisena professorina ja Joensuun yliopistossa fonetiikan ja kielitieteen dosenttina.
Wiik aktivoi 1970-luvulla voimakkaasti suomalaisia kielentutkijoita. Hänen aloitteestaan järjestetään yhä vuosittaiset fonetiikan päivät, ja yhdessä professori Paavo Siron kanssa hän käynnisti kielitieteen päivät. Wiik oli perustamassa sekä Suomen kielitieteellistä yhdistystä että Suomen soveltavan kielitieteen yhdistystä. Vuonna 1997 Wiik kutsui Turkuun parikymmentä eurooppalaisten kansojen kielten juurien etsijää kahdeksasta maasta. Näin sai alkunsa kansainvälisten Roots-symposiumien sarja.
Wiik oli murteiden, erityisesti kotikaupunkinsa Turun murteen tuntija ja julkaisi aihepiiristä sekä tietokirjoja että lukuisia lehtikirjoituksia. Wiikin oppilaisiin kuului murrerunoilija Heli Laaksonen, jonka esikoisrunokoelmaan Wiik kirjoitti esipuheen.
Wiik tuli 1990-luvulla suuren yleisön tietoisuuteen suomalaisten ja eurooppalaisten esihistoriasta kertovien teosten kirjoittajana. Hänen näissä teoksissa esittämät käsitykset erityisesti kielellisestä substraatista eivät kuitenkaan ole saaneet laajempaa kannatusta. Aleksis Kiven Seura myönsi hänelle Eskon puumerkin vuonna 2003. Palkinnon perusteluissa todetaan: ”Professori Kalevi Wiik on ollut talttumaton puolustaessaan menneisyyttämme selittävää kontaktiteoriaa. Hän on maalannut Euroopan kartalle leveällä pensselillä vyöhykkeen, jota suomalais-ugrilaisen kielen puhujat ovat hallinneet jääkauden jälkeen Atlantilta Uralille, alkukodin kannattajat ovat jääneet Volgan mutkaansa.”
Wiikiä on syytetty huuhaa-tutkimuksen harjoittamisesta. Kun hänen teoksensa "Eurooppalaisten juuret" vuonna 2001 nostettiin Tieto-Finlandia-ehdokkaaksi, arvosteli joukko tunnettuja suomalaisia kielentutkijoita ehdokkuutta näennäistieteen suosimiseksi. Viimeksi Wiikin teoriaan kohdistunutta arvostelua on tarkasteltu kootusti Itä-Suomen yliopistossa vuonna 2012 valmistuneessa opinnäytteessä. Työn loppupäätelmä on, että Wiikin teoria perustuu piittaamattomuuteen tieteellisestä menetelmästä ja kuuluu näennäistieteen piiriin.
Kalevi Wiikin puoliso oli arkkitehti Kirsti Wiik (o.s. Tavio) vuodesta 1960. Lapset Marikki (s. 1965), Ville (s. 1968).
Maurice Gendron
Maurice Gendron (1920 – 20. elokuuta 1990) oli ranskalainen sellisti. Hän syntyi Nizzassa ja aloitti viulunsoiton 4-vuotiaana, mutta vaihtoi instrumenttinsa pian selloon. Hän valmistui Nizzan konservatoriosta 14-vuotiaana.
Gendron teki ensimmäisen julkisen esiintymisensä Lontoon Wigmore Hallissa 2. joulukuuta 1945. Samana vuonna hän soitti sellon osuuden Sergei Prokofjevin ensimmäisen sellokonserton Euroopan-ensiesityksessä. Gendron toimi professorina Pariisin konservatoriossa vuodesta 1970 lähtien.
Honda NSR 125
Honda NSR 125 on katukäyttöön valmistettu, japanilaisen Hondan pääosin Italiassa valmistama kevytmoottoripyörä. Mallinimen Honda lainasi menestyneestä NSR500-ratakilpurista, ja ulkonäköä lainattiin Honda NR 750 mallista. NSR 125 korvasi aiemman NS 125 mallin vuonna 1989. Honda NSR 125 oli yksi aikansa suosituimmista kevytmoottoripyöristä, ja yhdessä Yamaha TZR 125:n kanssa hallitsivat kevytmoottoripyörämarkkinoita. Ensimmäiset Honda NSR-mallit olivat moniin muihin aikansa kevytmoottoripyöriin nähden edistyneitä tekniikaltaan. NSR:ssä oli muun muassa isot levyjarrut ja sähköinen pakoaukonsäädin. Uudemman mallin Honda NSR on pysynyt tekniikaltaan ja rungoltaan samanlaisena vuodesta 1994 vuoteen 2003. Erona edelliseen malliin oli muun muassa uuden mallinen alumiinipalkkirunko, katteet ja vanteet. NSR 125R:n korvasi vuonna 2004 nelitahtinen Honda CBR 125R tiukentuneiden päästönormien myötä.
Kieran Culkin
Kieran Kyle Culkin (s. 30. syyskuuta 1982 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Veljensä Macaulay Culkinin kanssa hän on tullut tunnetuksi muun muassa "Yksin kotona" -elokuvista. Hän oli ehdolla Golden Globe -palkinnon saajaksi roolisuorituksestaan elokuvassa "Mieletön matka".
Culkinilla on neljä veljeä ja kaksi siskoa.
Näyttelijä Rory Culkin on Kieranin pikkuveli.
Archie Thompson
Archibald Gerald "Archie" Thompson (s. 23. lokakuuta 1978) on australialainen jalkapalloilija, joka on edustanut pitkään muun muassa belgialaista Lierseä ja maansa pääsarjassa pelaavaa Melbourne Victorya. 179 senttimetriä pitkän Thompsonin pelipaikka on hyökkääjä.
Thompson on edustanut ammattilaisurallaan myös Carltonia, Marconi Stallionsia ja alankomaalaista PSV Eindhovenia, jossa hän voitti Alankomaiden mestaruuden vuonna 2006.
Australian maajoukkueessa Thompson on pelannut 54 ottelua ja tehnyt niissä 28 maalia. Suuri maalimäärä on peräisin lähinnä 11. huhtikuuta 2001 pelatusta, 31-0 päättyneestä Australia - Amerikan Samoa -ottelusta, jossa hän teki ennätykselliset 13 maalia. Kyseessä oli MM-karsintojen yhden ottelun yhden pelaajan maaliennätys, ja tapaus, josta Thompson tunnetaan ympäri maailmaa. Maajoukkuedebyyttinsä hän teki helmikuussa 2001 Kolumbiaa vastaan pelatussa ottelussa. Thompson kuului maajoukkueeseen myös Saksan MM-kisoissa 2006, joissa hän ei kuitenkaan päässyt kertaakaan kentälle.
Susan Sirma
Susan Sirma (s. 26. toukokuuta 1966) on kenialainen keskimatkojen juoksija.
Sirma voitti Afrikan mestaruuskisoissa 1987 3 000 metrin juoksun mestaruuden ja juoksi 1 500 metrin juoksussa toiseksi. Vuonna 1991 hän sijoittui Tokion MM-kisoissa 3 000 metrillä kolmanneksi ja voitti myöhemmin samana vuonna Afrikan mestaruuden sekä 1 500 että 3 000 metrillä.
Alfred Kordelinin säätiö
Alfred Kordelinin säätiö on vuonna 1918 perustettu suomenkielinen kulttuurirahasto, joka jakoi ensimmäiset stipendinsä 1920. Silloin sen sai muun muassa Jean Sibelius. Vuonna 2005 apurahoihin ja palkintoihin käytettiin 3,2 miljoonaa euroa tieteen, kirjallisuuden, taiteen ja kansansivistystyön edistämiseksi.
Säätiö perustettiin liikemies Alfred Kordelinin (1868–1917) testamenttilahjoituksen turvin. Kordelin oli kulttuurinystävä ja Suomen tunnetuimpia mesenaatteja. Hän kuoli, kun venäläinen matruusi ampui hänet Suomen itsenäisyyttä edeltäneessä kuohuntavaiheessa niin sanotussa Mommilan kahakassa.
Kordelin ei ehtinyt laatia rahastolleen ohjesääntöä. Kuolinpesän selvittäjät antoivat tämän tehtävän Suomalaisen Tiedeakatemian asiantuntijoille, joiden laatima ohjesääntö vahvistettiin 31. joulukuuta 1918. Vuosina 1920–1939 säätiö jakoi vuosittain noin 90 apurahaa. Talvisodan jälkeen 1940 säätiölle määrätty omaisuuden luovutusvero ja etenkin voimakas inflaatio heikensivät säätiön taloutta, minkä vuoksi jaettavien apurahojen yhteismäärä jäi melko vaatimattomaksi 1970-luvun lopulle saakka. Säätiön taloudellinen asema on kohentunut tuntuvasti 1980-luvulta lähtien.
Alfred Kordelinin säätiöllä on kaikkiaan 14 erillisrahastoa, joista 8 on eri puolilla Suomea toimivia kaupunkirahastoja. Ne ovat Huittisten rahasto, Hyvinkään rahasto, Jyväskylän rahasto, Lappeenrannan rahasto, Raahen 350-vuotisjuhlarahasto, Rauman rahasto, Savonlinnan rahasto ja Seinäjoen rahasto. Muut erillisrahastot ovat Gust. Kompan rahasto, Tieteellisten seurain valtuuskunnan 100-vuotisrahasto, Urheilun Tuki -rahasto, Toivo Vuorelan ja Mauno Turusen muistorahasto sekä Viron rahasto.
Stipendien ja apurahojen lisäksi säätiö jakaa palkintoja henkilöille, jotka ovat työllään edistäneet tehokkaasti suomalaista kulttuuria tieteen, taiteen, kirjallisuuden tai kansanvalistuksen alalla. Tunnustuspalkinto voidaan antaa joko elämäntyöstä tai poikkeuksellisen mittavasta saavutuksesta tai suorituksesta. Lisäksi säätiö jakaa kannustuspalkintoja.
Alfred Kordelinin säätiö pyrkii myös edistämään kansantajuisten, tieteellispohjaisten elämäkertojen aikaansaamista itsenäisyyden ajan suomalaisista vaikuttajista. Elämä kertomuksena -projekti on tuottanut muun muassa seuraavat teokset:
Porin ortodoksinen kirkko
Porin ortodoksinen kirkko eli Pyhän Apostoli ja evankelista Johannes Teologin kirkko on vuonna 2002 valmistunut ortodoksinen kirkko, joka sijaitsee Porissa Käppärän kaupunginosassa. Tiilirakenteisen kirkon on suunnitellut arkkitehti Matti Porkka. Porin ortodoksinen kirkko on pyhitetty Johannes Teologin eli evankelista Johanneksen muistolle.
Porin seudulla on ortodokseja noin 300. He ovat pääosiin siirtokarjalaisia tai heidän jälkeläisiään ja kuuluvat Tampereen ortodoksisen seurakunnan alaisuuteen. Ensimmäisen kerran ortodoksisen kirkon rakentamista suunniteltiin Poriin jo sotien jälkeen, mutta hanke toteutui vasta 2000-luvun alussa. Ennen omaa kirkkoa Porin ortodoksisella yhteisöllä oli käytössään V kaupunginosassa sijainnut rukoushuone, jonka tiloissa nykyään toimii Porin venäläinen ortodoksinen kirkko. Porin ortodoksisen kirkon vihki Helsingin metropoliitta Ambrosius 29. syyskuuta 2002. Tilaisuudessa olivat paikalla myös muun muassa arkkipiispa Leo sekä kulttuuriministeri Kaarina Dromberg.
Porin ortodoksisen kirkon ikonostaasi on Margit Linnun maalaama ja sen muista ikoneista on vastannut Harri Stefanius. Kirkkoon ortodoksisen tradition mukaan sijoitetut pyhäinjäännökset ovat 1600-luvulla eläneen kreikkalaisen marttyyrimunkin luunsiruja ja ne ovat peräisin Ateenan lähistöllä sijaitsevasta Dau Pentelin luostarista. Porin ortodoksisen kirkon kellot on valettu Venäjällä Voronežin kaupungissa. Messingin ja tinan seoksesta valmistettuja kelloja on kaikkiaan kahdeksan, joista suurin painaa 640 kiloa ja pienin noin seitsemän kiloa.
Farid Ghazi
Farid Ghazi (, s. 16. maaliskuuta 1974 Guelma, Algeria) on algerialainen entinen jalkapalloilija. 185 senttimetriä pitkän Ghazin pelipaikka oli hyökkääjä.
Algerian maajoukkueessakin pelannut, ja maalin vuoden 2000 Afrikan mestaruuskisoissa Gabonin verkkoon tehnyt Ghazi edusti ennen HJK:a muun muassa ranskalaista ESTAC Troyesia ja kotimaassaan pelaavaa ES Guelmaa. Troyesin riveissä hän voitti Intertoto Cupin. Parin hyvän kauden jälkeen hän joutui valmentajan epäsuosioon Ramadanin viettämisen takia ja joutui lähtemään seurasta.
Ghazin lempinimi on "Rudi". Hän sai nimen jo pikkupoikana saksalaistähti Rudi Völlerin mukaan. Ghazi solmi lokakuussa 2006 vuoden mittaisen jatkosopimuksen HJK:n kanssa. Hän oli ensimmäisenä kautenaan yksi liigan parhaista pelaajista ja teki 12 maalia liigassa ja 2 Suomen Cupissa. Hän ratkaisi Suomen Cupin finaalissa voiton HJK:lle. Lisäksi hän onnistui kerran UEFA-Cupissa irlantilaista Drogheda Unitedia vastaan.
Kaudella 2007 Ghazi sai yhden ottelun pelikiellon, koska tuomari väitti Ghazin sanoneen häntä suomeksi rasistiksi. Tapaus oli epäselvä, koska Ghazi ei puhu suomea. Edes Palloliiton kurinpitovaliokunta ei päässyt ratkaisusta yksimielisyyteen.
Tämän jälkeen huhuttiin miehen HJK-uran päättymisestä. Ghazi oli maajoukkuetauolla matkannut Algeriaan perheensä luoksi eikä ollut palannut Helsinkiin ajoissa, jolloin esimerkiksi Klubin 100-vuotisjuhlaottelu oli jäänyt häneltä väliin. 21. kesäkuuta 2007 Ghazin ilmoitettiinkin lopettaneen koko pelaajauransa perhesyiden takia. Myöhemmin Ghazi kuitenkin alkoi harjoitella kotimaassaan JSM Bejaïan kanssa. Syyskuussa 2007 hän sai oikeuden edustaa seuraa myös virallisissa otteluissa.
Länsi-Porin kirkko
Länsi-Porin kirkko sijaitsee Vähärauman kaupunginosassa, Porissa. Se on Länsi-Porin seurakunnan pääkirkko. Kirkon on suunnitellut arkkitehti Mikael Nordenswan, ja se valmistui vuonna 1960. Se peruskorjattiin viimeksi vuonna 1994. Noin 200-paikkaisessa kirkossa on mekaaniset, 11-äänikertaiset urut.
Pokémon FireRed ja LeafGreen
Pokémon FireRed ja Pokémon LeafGreen ovat vuonna 2004 Game Boy Advancelle tehtyjä uudistettuja versioita peleistä "Pokémon Red" ja "Blue". Pelikasettien värit ovat punainen ("FireRed") ja vihreä ("LeafGreen"). "FireRed"-pelin kannessa on Charizard ja "LeafGreenin" kannessa Venusaur.
"LeafGreen" ja "FireRed" ovat monella tavalla erilaisia kuin "Pokémon Red" ja "Blue". Niissä esiintyy toisen sukupolven Pokémoneja, juoni on pidempi, grafiikka ja värimaailma on uudistettu Game Boy Advancen tyyliin sopivammaksi, ja lisäksi pelissä on enemmän toimintoja sekä enemmän hyökkäyksiä (TM ja HM) kuin alkuperäisissä peleissä.
Maaliskuuhun 2008 mennessä peliä oli myyty lähes 12 miljoonaa kappaletta maailmanlaajuisesti.
Japanissa julkaistiin alun perin pelit "Pokémon Red" ja "Green" ja myöhemmin paranneltu "Blue"-versio, mutta länsimaisten, japanilaiseen "Bluehun" pohjautuvien käännösten nimiksi tulivat "Red" ja "Blue". Uusintajulkaisut on kuitenkin nimetty "Redin" ja "Greenin" mukaan myös länsimaissa.
Ludlow (kone)
Ludlow-valinkone on chicagolaisen Ludlowin valinkonetehtaan mukaan nimetty latomakone, jolla tehdään kirjapainossa tarvittavia painolaattoja. Valinkone kehitettiin alun perin kirjapainojen otsikonladontatarpeeseen, sillä niitä eivät normaalit latomakoneet tai käsinladonta pystyneet tuottamaan. Otsikoiden valmistuksen lisäksi konetta käytettiin myös muuhun lyhyeen ladontaan. Ludloweja alettiin käyttää kirjapainoissa 1920-luvulla.
Käytettäessä Ludlowin valinkonetta, valitaan aluksi halutut kirjasimet Ludlowin matriisiregaaleista ja ladotaan ne riviin latomahakaan, sen jälkeen rivi asetetaan koneeseen, joka valaa ja höylää sen oikeankokoiseksi. Höylätty rivi voidaan sitten latoa painokuntoon. Lopuksi latoja poistaa matriisirivin koneesta ja purkaa sen takaisin kasteihin.
Ludlowilla on mahdollista valmistaa 6 tai 12 pisteen kokoisia välisteitä ja täyteloittoja. Kone voidaan myös automatisoida latomaan yhtä ja samaa lausetta, sanaa, kirjainta tai muuta merkkiyhdistelmää kunnes se keskeytetään. Tällä tavalla Ludlow-konetta voidaan käyttää kirjasinten valuun muita kohopainolatomon tarpeita varten.
Nambu (pistooli)
Nambu Taisho 14 () on japanilainen 8 × 22 millimetrin Nambu-kaliiperinen itselataava pistooli, joka oli Japanin keisarillisen armeijan ja laivaston käytössä vuodesta 1925 toisen maailmansodan loppuun, Japanin rannikkovartiosto käytti Nambuja vielä 1960-luvulla. Aseen toimintamekanismin suunnitteli alun perin vuonna 1906 kenraali Kijirō Nanbu.
Vuonna 1926 sarjatuotantoon tullut Taisho 14 oli parannettu versio Taisho 4 -pistoolista. Aiempi kahvavarmistin on korvattu aseen kyljessä liipasimen yläpuolella olevalla varmistinvivulla. Ampuessa piippu, lukko ja kehys perääntyvät yhdessä noin viiden millimetrin matkan. Piipun liike pyöräyttää rungossa olevaa kytkinkappaletta, jolloin lukko irtoaa ja jatkaa matkaansa taakse. Lukko palautuu eteen kahden jousen voimalla työntäen uuden patruunan piippuun. Aseessa on luistin sisällä liikkuva lukko, jonka viritys tapahtuu vetämällä aseen perässä näkyvästä viritysnupista.
Alkujaan, vuodesta 1926 aseita valmisti Tokion maavoimien asevarikko, mutta vuodesta 1934 tuotannon aloitti myös Nanbun oma tehdas Kokubunjissa; toisen maailmansodan aikana pistooleja valmisti myös Nagoyan maavoimien asevarikko. Vuoden 1939 syksyyn asti pistoolit valmistettiin pienellä liipasinkaarella, mutta siitä eteenpäin suurella, aseen käytön hansikkaat kädessä mahdollistavalla liipasinkaarella.
Aseen kokonaisvalmistusmääräksi on arvioitu noin 282 000 kappaletta.
Intel Pentium M
Intel Pentium M on P6-arkkitehtuuriin pohjautuva kannettaviin tietokoneisiin suunniteltu suoritin.
Suoritinta ei virallisesti myydä pöytäkoneisiin lainkaan, mutta jotkin emolevyvalmistajat ovat tehneet pöytäkone-emolevyjä, joihin Pentium M -suorittimen saa asennettua.
Pentium M sisältää kuitenkin lukuisia parannuksia edeltäjäänsä Intel Pentium III:een nähden, mm.Ensimmäiset Pentium M -suorittimet perustuivat ytimeen koodinimeltään "Banias", ja ne julkistettiin vuonna 2003. Banias oli valmistettu 0,13 µm:n valmistustekniikalla, ja siinä oli 1 megatavu L2-välimuistia. Suoritin toimi 64-bittisellä 4*100 MHz väylällä. Nopein Banias-pohjainen Pentium M -suoritin kävi 1,7 GHz:in kellotaajuudella.
Nopeimmat Banias-pohjaiset Pentium M -suorittimet kuluttivat täydessä rasituksessa 24,5 W tehoa. Suorittimesta oli saatavilla myös pienemmällä käyttöjännitteellä toimivia vähävirtaisempia LV- ja ULV-malleja. Näiden enimmäiskellotaajuus oli perusmallia pienempi, ja ne oli tarkoitettu erityisen pienikokoisiin kannettaviin tietokoneisiin.
Seuraava versio oli koodinimeltään "Dothan". Dothan oli valmistettu 0,09 µm:n valmistustekniikalla, ja siinä oli 2 MB L2-välimuistia.
Dothan toimi suurimmillaan 2,26 GHz:n kellotaajuudella.
Dothanin myötä Pentium M -suorittimissa siirryttiin kellotaajuuden mukaisesta nimeämiskäytännöstä mallinumeron mukaiseen nimeämiskäytäntöön. Kaikkien Pentium M -suorittimien ensimmäinen numero on 7, viimeinen numero ilmaisee väylätaajuuden, 0 = 4*133MHz = 533FSB väylä, 5 = 4*100MHz = 400FSB väylä. Keskimmäinen numero vaihtelee kellotaajuuden mukaan.
Dothan-pohjaiset Pentium M -suorittimet kuluttavat rasituksessa enimmillään 21 wattia sähköä, eli hiukan edeltäjäänsä vähemmän. Virrankulutus levossa oli kuitenkin hiukan kasvanut Baniaksesta, johtuen uuden valmistustekniikan aiheuttamasta suuremmasta vuotovirrasta.
Seuraavan sukupolven malli, koodinimeltään "Yonah", valmistettiin 0,065 µm:n valmistustekniikalla.
Se oli kaksoisydinprosessori, eli sisälsi kaksi suoritinta samalla piirillä.
Yonah oli ensimmäinen tuplaydin-pc-suoritin, jossa ytimillä oli yhteinen L2-välimuisti.
Yonahia ei kuitenkaan enää myyty Pentium M -nimellä, vaan nimellä Intel Core Duo, vaikka se pohjautuukin P6-arkkitehtuuriin.
Sekaannusta lisää se, että Intelin seuraavan kokonaan uuden suoritinarkkitehtuurin suorittimia myydään nimellä Intel Core 2 Duo, vaikka kyseessä on täysin uusiksi suunniteltu suoritin.
Ludlow
Ludlow () on pieni kaupunki Shropshiressä, Englannin ja Walesin rajamailla. Vuonna 2001 siellä oli noin 9 500 asukasta. Kaupungissa on hienoja vanhoja mustavalkoisia rakennuksia sekä keskiaikainen linna.
Kaupungin muurin rakentaminen aloitettiin 1233. 1700- ja 1800-luvuilla se oli suosittu asuinpaikka. Käsineiden valmistus oli merkittävä teollisuudenhaara, samoin kuin naulojen ja tekstiilien tuotanto. Rautatie tuli kaupunkiin 1853.
Delhin sulttaanikunta
Käsite Delhin sulttaanikunta tarkoittaa useita islaminuskoisia dynastioita, jotka hallitsivat Pohjois-Intiassa Delhistä käsin vuosina 1206-1526. Näihin kuuluvat orjadynastia (1206-1290), Khalji-dynastia (1290-1320), Tughluq-dynastia (1320-1413), Sayyid-dynastia (1414-1451), ja Lodi-dynastia (1451-1526).
Islamilaisista arabit olivat jo 700-luvun alussa valloittaneet sillanpään Induksen suulta. Myöhemmin turkinsukuiset muslimit työntyivät syvemmälle Intiaan ja seldzukkipäällikkö Muhammad Ghurin valloitti 1100-luvun lopussa läntisen Pohjois-Intian. Hänen kenraalinsa, mamelukki Qutb-ud-din Aybak julistautui sulttaaniksi ja perusti Delhin sulttaanikunnan 1206. Sulttaanikunnan hallinto perustui orjiin, joita käytettiin korkeissakin asemissa hallinnossa ja armeijassa. Sulttaanikunnan pohjalle alkoi muodostua erityinen intialainen islam, mutta hindulaisuus ei kadonnut islamin rinnalta. Timur Lenk hävitti sulttaanikunnan pahoin vuonna 1398 aiheuttaen hajaannuksen Intian muslimien keskuuteen. Vasta 1400-luvun lopulla Lodi-dynastia nosti Delhin jälleen Pohjois-Intian hallitsevaksi voimaksi. Sen hävitti lopullisesti Mogulivaltakunnan perustaja Babur vuonna 1526.
Karhunkierroksen luontokeskus
Karhunkierroksen luontokeskus on Sallan kunnassa Hautajärven kylässä sijaitseva Basecamp Oulangan ylläpitämä opastuskeskus. Keskus tarjoaa tietoa eritoten Oulangan kansallispuistosta sekä muusta alueen luontoon liittyvistä aiheista. Karhunkierroksen vaellusreitti saa alkunsa luontotalolta. Kohteessa myös ajoittain uudistuvia Metsähallituksen ylläpitämiä näyttelyitä, koskien lähinnä alueen luontoa ja historiaa. Muita palveluita ovat mm. kahvila sekä alueen kalastuslupien ja karttojen myynti. Luontokeskusta uudistettiin vuonna 2006, ja uudistettu keskus avattiin 30. kesäkuuta 2006.
Luontokeskuksen aiempi nimi oli Hautajärven luontotalo. Nimi vaihtui syyskuussa vuonna 2014.
Stereotypia (kirjapaino)
Matriisi- ja stereotypiamenetelmää käytettiin kohopainoon perustuvissa kirjapainoissa monistamaan kohopainokirjakkeilla valmistettu ladelma muotin kautta uudeksi, metallista valetuksi kopioksi, matriisiksi. Stereotypiatekniikan avulla yhdestä latomuksesta voitiin puristaa matriisipahveille niin monta matriisia kuin tarvetta oli: jokaiselle kirjapainolle voitiin sitten lähettää oma pahville painettu kuvionsa. Tästä matriisipahvista jokainen kirjapaino pystyi sitten valamaan käyttöönsä oman stereotypialaatan. Stereotypialaattoja käytettiin erityisesti lähetettäessä samaa mainosta usealle eri kirjapainolle, joskin se vaikutti myös rotaatiopainokoneiden kehitykseen ja sanomalehtien painamiseen entistä nopeammalla tahdilla.
Stereotyyppilaatan valmistamista varten tarvitaan matriisipahvia. Se on erikoisvalmisteista paperia, jonka on kestettävä 350–375 asteen lämpö, jotta se kestäisi metallin valamisen. Ennen käyttöä märkämatriisipahvi liotetaan likomäräksi, painopinnan pienimmätkin yksityiskohdat voisivat painua siihen. 
Kun haluttu ladelma on valmis, suljetaan se kehilöön. Ladelman ympärille asetetaan kirjakkeiden kokoiset teräsloitot, jotka puristavat matriisin reunat tasaisiksi. Suorat ja tasaiset reunat ovat välttämättömiä, jotta laatta aikanaan saataisiin valettua kelvolliseen asuun. Ladelmaan voidaan sijoittaa vierekkäin niin latomakoneessa valmistettuja rivejä kuin vaikka puukirjasimiakin: painavathan nämä kaikki yhtä lailla jäljen matriisipahviin.
Ladelman päälle asetetaan matriisipahvi ja tämän päälle puristushuopa, paperiarkkeja, toinen huopa tai mahdollisesti metalli- tai muovilevy, aina käyttäjän toivomusten ja matriisin laadun mukaan. Itse matriisin puristaminen tapahtuu matriisinpuristimessa. Puristaminen tapahtuu kovassa paineessa joko matriisipuristimessa tai kalanterissa. Puristin voi olla kylmä tai lämmin. Lämmintä puristinta käytetään yleisesti silloin, kun matriisi ei saisi kutistua, kuten esimerkiksi monivärisissä painotöissä.
Tasonmuotoiset stereotypialevyt valmistetaan tasovalinlaitteessa. Kun stereotyyppi on asetettu valinlaitteeseen, valutetaan siihen sulaa metallia käsikaukalolla. Ennen kuin stereotyyppia aletaan painaa, liimataan sen taakse kuitenkin paperiliuska, joka jää kiinni raakaan levyyn. Valamisen jälkeen kuuma levy jäähdytetään. Levy viimeistellään sahaamalla ja höyläämällä levyn syrjiä ja pohjaa.
Paperimatriisien valmistamisella oli myös erittäin merkittävä osa rotaatiopainokoneiden kehityksessä: se tarjosi mahdollisuuden valmistaa sylinteripainolevyjä, toisin sanoen puolipyöreäksi valettuja stereolaattoja, jotka voitiin sitten asettaa sylinteripainokoneeseen. Sylinteripainamista käytettiin paljon erityisesti sanomalehtien valmistamisessa, sillä jatkuvasti pyörivä painolaatta takasi sanomalehdelle painamisnopeuden, jota yksinkertaisella, arkki kerrallaan painavalla koneella ei ollut mahdollista saavuttaa.
Ludlow-epookki
Ludlow on geologinen ajanjakso; siluurikauden osa, joka on nimetty englantilaisen Ludlowin kaupungin mukaan. Se kesti noin neljän miljoonan vuoden ajan, suunnilleen 420 miljoonaa vuotta sitten.
Ludlowaikaa on kutsuttu myös Ludolow-epookiksi koska se on kauden osa; toisalta, epookki kestää muutamista miljoonista pariinkymmeneen miljoonaan vuoteen, ja sitä lyhyempi aikakausi on nimeltään vaihe.
Aliisa
Aliisa tai Alisa on naisen etunimi, jonka nimipäivää vietetään 14. heinäkuuta. Nimi on ollut suomalaisessa almanakassa ensimmäisen kerran vuonna 1880 muodossa Alisa ja vuodesta 1950 lähtien muodossa Aliisa.
Suomessa on heinäkuuhun 2016 mennessä ollut 8 547 Aliisaa ja 8 292 Alisaa.
Aliisa ja Alisa ovat suomenkielisiä muunnoksia ranskalaisesta nimestä Alice, joka puolestaan juontuu saksalaisesta Adelheid-nimestä (alun perin Adalheidis), joka merkitsee jalolaatuista.
Reign in Blood
Reign in Blood on yhdysvaltalaisen thrash metal -yhtye Slayerin kolmas virallinen studioalbumi, joka on nauhoitettu ja julkaistu alun perin vuonna 1986 Def Jam Recordingsin kautta.
"Reign in Blood" on Slayerin kenties arvostetuin albumi. Esimerkiksi musiikkilehti "Guitar Worldin" lukijaäänestyksessä albumi nostettiin sijalle 29 listalla, jossa nimettiin sata historian parasta kitara-albumia. Myös "Kerrang"-lehti nimesi albumin kaikkien aikojen parhaimmaksi thrash metal -albumiksi, ja "Metal Hammer" nimesi vuonna 2006 albumin parhaimmaksi metallialbumiksi kahteenkymmeneen vuoteen. Levyn tuottajana toimi yhtyeen jäsenten lisäksi Rick Rubin.
"Reign in Blood" on kokonaisuudessaan Slayerin nopeimpia kappaleita sisältävä albumi. Kappaleessa ”Necrophobic” tempo on peräti 248 iskua minuutissa.
Slayerin kolmas täyspitkä, 7. lokakuuta 1986 julkaistu studioalbumi oli yhtyeen ensimmäinen levytys tunnetun tuottajan Rick Rubinin kanssa. Rubinin panostuksen myötä yhtye teki läpimurtonsa metallimusiikin valtavirtaan, ja sai myönteisen vastaanoton kriitikoilta ja faneilta. Muun muassa brittiläinen "Kerrang!"-lehti julisti levyn ”maailman rankimmaksi levytykseksi”.
Levyn julkaisu viivästyi levy-yhtiöiden ja jakelijoiden vastahakoisuuden vuoksi, sillä albumin kansitaide ja sen sisältämät sanoitukset koettiin rajuina. Erityisesti albumin avausraita, ”Angel of Death”, joka käsitteli Josef Mengelen hirmutekoja Auschwitzin kuolemanleirillä, sai kovaa arvostelua osakseen. Yhtyeen jäseniä syytettiin natsimielisyydestä ja rasistisista kannanotoista, mutta he puolustautuivat toteamalla, että Tom Araya ja Dave Lombardo ovat latinalaisamerikkalaista syntyperää, ja albumin tuottanut Rick Rubin on juutalainen. Tämän lisäksi yhtyeen jäsenet ovat halunneet painottaa, etteivät ihannoi sanoituksiensa kuvailemia ihmisiä ja heidän tekojaan, vaan ovat vain aiheista kiinnostuneita.
Kiistoista huolimatta albumi oli yhtyeen ensimmäinen, joka pääsi Yhdysvaltain albumilistalle sijalle 94, ja myöhemmin siitä tuli yhtyeen ensimmäinen kultaa myynyt albumi.
Aaron North
Aaron Wright North (s. 22. maaliskuuta 1979) on punkyhtye Icarus Linen entinen kitaristi ja Nine Inch Nailsin kiertuekitaristi With Teeth -kiertueella 2005-2006. North myös laulaa taustalauluja. Hän esiintyy Nine Inch Nailsin musiikkivideoilla The Hand That Feeds ja Survivalism sekä Beside You In Time-live-DVD:llä.
North on lavalla erittäin energinen esiintyjä. Hänellä on tapana juosta ympäriinsä, rikkoa soittimia ja heilua kitaransa kanssa. North soittaa Hagströmin kitaroita.
North on kertonut olleensa nuorena Nine Inch Nails -fani. Lapsena hän kuunteli isänsä Beatles-albumeita ja katseli televisiota, mikä sai hänet valitsemaan kitaran soittimekseen. Teini-iässä North löysi hardcore punk -yhtye Black Flagin, jolla on ollut suuri vaikutus hänen soiton opettelulleen. North on täysin itseoppinut kitaristi.
Northilla on aina punainen huivi housujensa oikeassa takataskussa, joka on osa niin sanottua huivikoodia. Huivikoodi on homoseksuaalien tapa ilmaista seksuaalisia mieltymyksiään, jotka selviävät huivin väristä.
Tiuhti ja Viuhti
Tiuhti ja Viuhti () ovat Tove Janssonin Muumi-teoksissa esiintyvä kaksikko. He ovat arkoja ja pieniä olentoja, jotka eivät luota aluksi keneenkään, eivätkä mielellään paljasta salaisuuksiaan muille. Tiuhti ja Viuhti ovat keskenään lähes samannäköisiä, mutta heidät erottaa siitä, että Tiuhtilla on aina päässään punainen piippalakki.
Tiuhti ja Viuhti puhuvat merkillisesti, sillä he lisäävät lähes jokaisen sanan loppuun ti-tavun (ruotsinkielisessä alkuteoksessa sla-tavun). "Maailmanloppu tulee!" -sarjakuvassa tämä selitetään sillä, että he puhuvat ulkomaan kieltä. Pääsääntöisesti muut hahmot eivät ymmärrä Tiuhtin ja Viuhtin puhetta, vaikka lukija pystyy ymmärtämään sitä.
Muumikirjoissa Tiuhti ja Viuhti tavataan ensi kerran teoksessa "Taikurin hattu" (1948). Heidän aivan ensimmäinen esiintymisensä oli kuitenkin Tove Janssonin "Ny Tid" -lehteen vuosina 1947–1948 piirtämässä sarjakuvassa "Jorden går under!" (suomennettu nimellä "Maailmanloppu tulee!" vuonna 2007), joka perustuu aiempaan "Muumipeikko ja pyrstötähti" -kirjaan. Jansson piirsi sarjakuvaa samaan aikaan kun hän kirjoitti "Taikurin hattua". Tiuhti ja Viuhti nähtiin ensi kerran 5. joulukuuta 1947 ilmestyneessä stripissä, jossa he kömpivät yllättäen esiin perhosia keräävän hemulin lasipurkista. Toisin kuin muumikirjoissa, tässä sarjakuvassa Tiuhti ja Viuhti kiroilevat. Lisäksi sarjakuvassa Niiskuneiti ymmärtää heidän puhettaan, sillä "hänellä oli naisen vaisto".
Kirjassa "Taikurin hattu" Tiuhti ja Viuhti tulevat Muumilaaksoon paetessaan Mörköä. He kantavat mukanaan suurta matkalaukkua, jossa he piilottelevat Mörön himoitsemaa kuningasrubiinia. Tässä kirjassa vain Hemuli osaa puhua heidän kanssaan. Tove Janssonin teoksista Tiuhti ja Viuhti nähdään myöhemmin vielä kuvakirjassa "Vaarallinen matka", jossa heidät on kuvattu hieman eri näköisiksi kuin aiemmin.
Tiuhti ja Viuhti perustuvat osin Tove Janssoniin ja Vivica Bandleriin, johon Janssonilla oli lyhyt suhde 1947. Hahmojen nimet olivat alkujaan salanimiä, joita Jansson oli käyttänyt kirjeissään ("Tofslan" = Tove, "Vifslan" = Vivica). Tove Janssonin elämäkerturi Boel Westin on tulkinnut, että Tiuhtin ja Viuhtin salaisuus (matkalaukun kätketty sisältö) kuvaa vertauskuvallisesti Janssonin ja Bandlerin salattua suhdetta.
"Muumilaakson tarinoita" -sarjassa Tiuhti ja Viuhti esiintyvät jaksoissa ”Pikkuruiset vieraat” (osa 6), ”Matkalaukku” (osa 7), ”Taikurin taika” (osa 8) ja ”Ihana lahja” (osa 72), joista kaikki paitsi viimeinen perustuvat "Taikurin hattu" -kirjaan. Sarjan suomenkielisessä versiossa Tiuhti ja Viuhti puhuvat normaalisti, mutta ruotsinkielisessä versiossa he puhuvat sla-kieltä. Sarjassa hahmojen suomenkielisinä ääninä ovat Yleisradion dubbauksessa Marja Packalén (Tiuhti) ja Leena Uotila (Viuhti). MTV:n dubbauksessa hahmojen ääninä ovat Ella Pyhältö (Tiuhti) ja Katja Aakkula (Viuhti).
Tiuhti ja Viuhti esiintyvät myös tietokonepelissä "Muumit ja Taikurin hattu", jossa he puhuvat samoin kuin kirjoissa.
Wilson McCoy
Wilson McCoy (6. huhtikuuta 1902 - 20. heinäkuuta 1961) oli yhdysvaltalainen sarjakuvataiteilija, joka piirsi Mustanaamiota Ray Mooren jälkeen tämän vetäydyttyä eläkkeelle lopullisesti 1949 sotavamman takia.
Vaikka Wilson McCoyn tyyli näyttää nopeasti katsottuna yksinkertaiselta, suorastaan naivistiselta, hän kiinnitti hyvin suurta huomiota yksityiskohtiin ja käytti piirrostensa pohjana aina valokuva-arkistoa. Henkilöiden mallina hän käytti perhettään, joka sai luvan poseerata Mustanaamion eri tapahtumia. McCoy oli opiskellut St. Louisissa "School of Fine Arts"issa. Hän toimi mainospiirtäjänä ja se näkyy myös hänen tyylissään piirtää Mustaamiota, joka iskevyydessään ja selkeydessään on kuin poptaidetta.
Aivan kuten Mustanaamion luoja, Lee Falk, myös Wilson McCoy oli seikkailuhengen elähdyttämä maailmanmatkaaja. Hän kävi Afrikassa ja kohtasi siellä iturit, jotka olivat myrkkynuolia käyttäviä pygmejä, ja jättiläismäisen pitkät watussit. Mustanaamiossa on samanlaisia heimoja.
McCoy kuoli 1961 ja Sy Barry alkoi hänen jälkeensä piirtää Mustanaamiota. Välivaiheena McCoyn avustaja Bill Lignante piirsi loppuun seikkailun "The Limper" (suom. Ihmissyöjätiikeri, Sarjakirja 100) ja kokonaan sitä seuranneen tarinan "Queen Samaris" (suom. Samaris, Mustanaamio 23/1977). Lignante ei saanut signeerata töitään.
Moses Tanui
Moses Tanui (s. 20. elokuuta 1965 Kenia) on kenialainen entinen kestävyysjuoksija.
Tanui aloitti kilpailemisen maastojuoksussa ja osallistui ensimmäisiin MM-kisoihinsa vuonna 1987 sijoittuen pitkällä matkalla kahdeksanneksitoista. Seuraavana vuonna hän oli kuudes. Samana vuonna järjestetyissä Soulin olympialaisissa hän sijoittui 10 000 metrin juoksussa kahdeksanneksi. Vuonna 1989 Tanui oli maastojuoksun MM-kisoissa pitkällä matkalla yhdeksäs. Vuonna 1990 hän saavutti ensimmäisen mitalinsa juoksemalla maastojuoksussa MM-hopealle. Lisäksi hän oli toinen Kansainyhteisön kisojen 10 000 metrillä. Hän voitti maastojuoksussa hopeaa myös 1991 Antwerpenin MM-kisoissa. Tokion MM-kisoissa 1991 hän voitti MM-kultaa 10 000 metrin juoksussa ajalla 27.38,74. Hän oli kahdeksas Barcelonan olympialaisissa 1992 samalla matkalla. Vuonna 1993 hän juoksi maastojuoksun MM-kisoissa neljänneksi sekä voitti Stuttgartin MM-kisoissa hopeaa 10 000 metrillä menetettyään toisen kenkänsä viimeisellä kierroksella ja hävittyään loppusuoran kirikamppailussa Etiopian Haile Gebrselassielle.
Tanui juoksi puolimaratonin maailmanennätyksen huhtikuussa 1993 Milanossa ajalla 59.47. Hän voitti puolimaratonin MM-kultaa vuonna 1995 ja hopeaa vuonna 1997. Tanui voitti myös sadannen Bostonin maratonin vuonna 1996.
Carl Cox
Carl Cox (s. 29. heinäkuuta 1962 Barbados) on tunnettu tekno- ja house-DJ. Uransa hän aloitti 1980-luvun puolivälissä hardcore- ja acid house -DJ:nä. Vuonna 1988 hän sai lempinimen "Three Deck Wizard", kun hän aloitti soittamaan kolmella dekillä samaan aikaan. Carl Cox on yksi arvostetuimmista kansainvälisistä DJ:stä, ja hän on soittanut lähes kaikilla arvostetuilla klubeilla ja merkittävissä tapahtumissa.
Nokia 1100
Nokia 1100 on Nokian vuonna 2003 julkaistu matkapuhelin. Yksinkertainen ja halpa malli suunniteltiin erityisesti kehittyville markkinoille kuten Intiaan, Kiinaan ja Lähi-itään.
Vuonna 2007 Nokia 1100:n arvioitiin nousseen maailman kaikkien aikojen myydyimmäksi matkapuhelinmalliksi. Tuolloin sitä oli myyty yli 200 miljoonaa kappaletta. Vuonna 2009 Nokia 1100 oli Suomen kolmanneksi yleisin matkapuhelinmalli 3,9 prosentin osuudella.
Myöhemmin vanhoja 1100-puhelimia on myyty verkossa jopa 25 000 euron hintaan. Syynä on puhelimen Bochumissa valmistetun tuotantosarjan ohjelmiston vika, jonka ansiosta sillä voi kaapata toisen liittymän puhelinnumeron. Tämän avulla rikolliset ovat kaapanneet pankkien Keski-Euroopassa tekstiviesteinä lähettämiä nettipankkien tunnuslukuja.
__notoc__
Nokia 1100 puhelimesta on viisi erilaista versiota: 1100a, 1100b, 1100i, 1101 ja 1108. Erot ovat seuraavat:
Eri Kamei
Eri Kamei (, s. 23. joulukuuta 1988, Tokio, Japani) oli japanilaisen idoliryhmä Morning Musumen jäsen. Hän liittyi siihen loppuvuodesta 2003 osana ryhmän kuudetta sukupolvea, johon kuuluvat myös Miki Fujimoto, Sayumi Michishige ja Reina Tanaka.
Morning Musumeen liittymisensä aikoihin Eri tunnettiin yhtenä ryhmän ujoimmista jäsenistä. Monet pitivät häntä eriskummallisena tyyppinä, koska hänellä oli outoja tapoja. Ujoutensa takia hän muun muassa tapasi seistä muita kauempana.
Loppuvuoden 2004 jälkeen Kamei pääsi ujoudestaan saatuaan oman segmenttinsä japanilaisessa viihdeohjelmassa Hello! Morning. Ohjelman eräässä osassa hän esitteli toisen juontajan Yūko Nakazawa, sekä muutaman vieraan kanssa Hello! Projectin ajankohtaisia tuotteita. Tämä ohjelman osa lopetettiin talvella 2005, Kamein jatkaessa senkin jälkeen osana ohjelman vakiojäsenistöä. Kamei päätyi osaksi Morning Musume Sakuragumi-ryhmää, kun Morning Musume jaettiin kahteen osaan.
Vuonna 2009, Kamei liittyi "Tanpopo"-nimiseen ryhmään, johon kuuluu myös Mitsui Aika, (Morning Musume) Kumai Yurina (Berryz Koubou) sekä Okai Chisato (°C-ute).
Eri Kamei graduoitui Morning Musumesta vuonna 2010.
Strandvägen
Strandvägen (aikaisemmalta nimeltään "Ladugårdslands Strandgata") on rantakatu Tukholman Östermalmin kaupunginosassa. Se reunustaa Östermalmin merenrantaa. Puistokatu rakennettiin alun perin Tukholman vuoden 1897 näyttelyä varten Djurgårdenin sillalle johtavaksi edustavaksi kulkuväyläksi.
Strandvägen on nykyisin yksi kaupungin tunnetuimpia sekä ylellisimpiä katuja. Sen toista reunaa reunustavat näyttävät, historialliset kivitalot, kun taas toista reunustaa hallitsee venelaituri sekä lahdelmat "Nybroviken" ja "Ladugårdsviken". Puistokadun asunnot ovat myös kaupungin ja koko Ruotsin kalleimpia, ja niitä asuttavat myös eri maiden suurlähetystöt.
Pirkko Lahti
Pirkko Anneli Lahti (s. 20. elokuuta 1941 Kisko) on psykologi, filosofian lisensiaatti ja Suomen Mielenterveysseuran pitkäaikainen toiminnanjohtaja. Hän toimi tehtävässä 1983–2006.
Pirkko Lahti on saanut työstään lukuisia palkintoja ja muita tunnustuksia, muiden muassa Kansanvalistusseuran palkinnon 1993 ja valtion tiedonjulkistamispalkinnon 1996.
Lahti oli SDP:n ehdokkaana vuoden 2004 eurovaaleissa ja sai 18 852 ääntä.
Res gestae
Res gestae, latinan "urotöitä" merkitsevä sana, tarkoittaa seuraavia asioita:
Östermalm
Östermalm on vuonna 1926 perustettu yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee kaupungin keskustassa, ja kuuluu Östermalmin kaupunginosa-alueeseen. Se on maa-alaltaan 2,56 neliökilometrin suuruinen ja siellä asuu noin 37 000 ihmistä.
Östermalm mielletään yhdeksi Tukholman hienostuneimmaksi alueeksi, hyvin kalliiden asuntojensa ja varakkaiden asukkaidensa vuoksi. Kaupunginosassa on myös runsaasti eri maiden suurlähetystöjä, muun muassa Suomen, Yhdysvaltain sekä Norjan. Suurlähetystöjen kansoittamaa naapurustoa kutsutaan nimellä "Diplomatstaden".
Artafernes
Artafernes persialaisen Akemenidien hallitsijasuvun jäsen. Hänen veljensä oli Dareios I. Artafernes oli Lyydia satraappi noin vuodesta 513 eaa. vuoteen 493 eaa. Ennen Artafernestä Lyydian satraappina oli Otanes. Noin vuonna 499 eaa. Artafernes yritti vallata Naksoksen saaren, mutta epäonnistui. Pian tämän jälkeen Joonian kreikkalaiset kaupungit, jotka kuuluivat Artaferneen alaisuuteen, alkoivat kapinoida. Artafernes sai Joonian kapinan kukistettua vuoteen 493 eaa. mennessä.
Artafernestä seurasi Lyydian satraappina hänen oma poikansa, jonka nimi oli myös Artafernes. Tämä nuorempi Artafernes johti lyydialaisia ja myysialaisia kun Kserkses I hyökkäsi Kreikkaan.
Katwijk
Katwijk on kaupunki Alankomaissa. Vuoden 2016 alussa sen asukasluku oli 64 000.
Katwijk sijaitsee Pohjanmeren rannalla. Oude Rijn -niminen joki, joka on osa Reinin suistoa, virtaa kaupungin halki.