hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Uigen maakunta
Uíge eli Uíje on Angolan pohjoinen maakunta, jonka pääkaupunki on myös nimeltään Uige. Maakunnan pinta-ala on 62 500 km² ja siellä on vuoden 2014 laskennan mukaan 1 436 000 asukasta.
Uige on lähes kauttaaltaan kongojen asuttama ja siellä puhutaan kongon kieltä. Angolan sisällissodan aikana Uige oli UNITA:n tukialuetta. Sodan aikana merkittävä osa väestöstä joutui pakenemaan Kongon demokraattisen tasavallan puolelle.
Uigen maakunnan kunnat ovat nimeltään: Bembe, Buengas, Bungo, Damba, Kaipemba, Kangola, Maquela do Zombo, Mucaba, Negage, Puri, Quimbele, Quitexe, Santa Cruz, Sanza Pombo, Songo ja Uíge.
Alice Kaira
Alice Kaira (vuoteen 1941 asti Pöyry, oik. Runeberg; 6. helmikuuta 1913 Helsinki – 14. heinäkuuta 2006 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari ja suomalaisen naivismin merkittävimpiä taiteilijoita.
Kairan äiti oli Rauha Louise Fredriksson ja isä Hjalmar Kaira. Kaira avioitui kolmesti, ensin majuri Arvo Pöyryn, sitten taidemaalari ja kirjailija Rabbe Enckellin ja sen jälkeen ylilääkäri Johan Runebergin kanssa. Hän opiskeli Turun taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuonna 1930 Teodor Schalinin oppilaana sekä Vapaassa taidekoulussa vuosina 1940–1943. Lisäksi hän opiskeli ulkomailla, ensin Otte Sköldin johdolla Tukholmassa 1946 ja sitten Académie Colarossissa Pariisissa 1948.
Kaira oli vielä 1930-luvulla ja 1940-luvun alussa varsin perinteinen maisemamaalari. Myöhemmin hänen taiteensa oli usein omaelämäkerrallista. Myyttiset tarinat, eläimet ja eritoten sirkus olivat hänen mielenkiintonsa kohteita. Myös kolme avioliittoaan hän ikuisti monissa yhteyksissä ja aina mukana oli myös oma lapsuus. Kairalle myönnettiin Pro Finlandia -mitali 1987 ja Valtion kuvataidepalkinto 1983. Hän osallistui Suomen taiteilijain vuosinäyttelyihin ja piti yksityisnäyttelyitä, muun muassa Pariisissa 1970. Kairan teoksia on esimerkiksi Suomen valtion kokoelmissa, Ateneumin kokoelmissa ja Amos Andersonin sekä Helsingin kaupungin taidemuseon kokoelmissa.
Hannu Koskinen (jääkiekkoilija)
Hannu Tapani Koskinen (s. 23. marraskuuta 1953 Lahti) on suomalainen entinen jääkiekkoilija.
Keskushyökkääjänä läpi uransa pelannut Koskinen edusti seuratasolla koko pelaajauransa ajan Lahden Kiekkoreipasta. Ensimmäisen kerran Koskinen lopetti pelaajauransa keväällä 1985 Kiekkoreippaan pudottua jääkiekon SM-liigasta, mutta hän palasi seuraavalla kaudella vielä 19 ottelun ajaksi kaukaloon, kun Kiekkoreipas oli vaarassa pudota 1. divisioonasta.
SM-liigassa Koskinen pelasi vuosien 1976 ja 1985 välillä 321 ottelua, joissa hän keräsi yhteensä 283 tehopistettä, 102 maalia ja 181 syöttöä. Parhaimmalla kaudellaan 1979–1980 hän keräsi 46 (20+26) tehopistettä. Maajoukkueurallaan hän pukeutui leijonapaitaan 52 kertaa edustaen Suomea Lake Placidin olympiakisoissa 1980 ja MM-kisoissa Ruotsissa seuraavana vuonna.
Pelicans on jäädyttänyt Koskisen pelaajanumeron 11.
Sturminfanteriegeschütz 33
Sturminfanteriegeschütz 33 (StuIG 33) oli Sturmgeschütz III -rynnäkkötykin alustalle rakennettu, 150 mm haupitsilla aseistettu rynnäkkötykki.
StuIG 33:n tuotantoversiot perustuivat StuG III:n E- ja F-mallien alustoille. Vaunun suunnittelusta vastasi Alkett-yhtiö. Joulukuun 1941 ja lokakuun 1942 välisenä aikana StuIG 33 -vaunuja valmistettiin kaikkiaan vain 24 kappaletta. StuIG 33 -vaunuja käytettiin yksinomaan itärintamalla.Achtung Panzer!
Johannes IV
72. paavi Johannes IV oli paavina 24. joulukuuta 640 – 12. lokakuuta 642. Hänen kastenimensä on tuntematon. Hän syntyi nykyisen Kroatian alueella (siihen aikaan Dalmatia), mutta synnyinvuotta ei tiedetä. hänestä tuli paavi Severinuksen jälkeen. Paavius alkoi vuonna 640 ja loppui hänen kuollessaan vuonna 642. Johannes IV:n kuolinpaikka on tuntematon.
Ambriz
Ambriz (kongon kielellä Mbizi) on kaupunki ja kunta Angolassa, Bengon maakunnassa. Siellä asuu noin 20 000 asukasta.
Ambriz on kongojen asuttama. Se tuli maailmalla tunnetuksi, kun kongojen vapautusliike FNLA julisti Angolan itsenäiseksi Portugalista vuonna 1975 suunnilleen samaan aikaan kun MPLA teki saman Luandassa ja UNITA Huambossa. Itsenäisyyttä seuranneessa sisällissodassa Ambriz kuului aluksi FNLA:n ja myöhemmin UNITA:n tukialueeseen.
Theodorus I
Theodorus I oli järjestysnumeroltaan 73. paavi. Hän oli paavina 24. marraskuuta 642 – 14. toukokuuta 649. Theodoruksen kastenimi ja syntymäaika ovat tällä hetkellä tutkijoille tuntemattomia, mutta tiedetään, että hän syntyi Palestiinassa. Myöskään Theodorus I:n kuolinpaikkaa ei tunneta.
UNITA
Unita (kirjainlyhenne portugalin sanoista "União Nacional para a Independência Total de Angola" () on angolalainen poliittinen puolue. Vuoteen 2002 saakka se oli sissiliike, joka taisteli Neuvostoliiton ja Kuuban tukemaa Angolan marxilaista MPLA:n hallintoa vastaan. Jonas Savimbi perusti Unitan ja johti sitä kuolemaansa saakka.
Unitan idealogia on populistis-antikolonialinen négritudeismi.
Alun perin Unita oli osa FNLA:ta eli Angolan kansallista vapautusrintamaa (perustettu 1957), josta Unita erosi Savimbin johtamana. Jaon syy oli etninen. Unita toimi ovimbundujen alueella Huilan maakunnassa Etelä-Angolassa, kun taas FNLA:n johto oli pohjoisen kongojen käsissä.
Unita julisti Angolan itsenäiseksi emämaa Portugalista Huambossa 1975.
Portugalilaisten vetäydyttyä 1974-1975 Angolassa alkoi sisällissota kilpailevien poliittisten liikkeiden kesken. Marxilaisen MPLA-liikkeen johtajasta Agostinho Netosta tuli Angolan ensimmäinen presidentti. Neuvostoliiton ja Kuuban tuella MPLA kukisti FNLA:n, jonka joukot pakenivat Zairen puolelle. Myös Unita koki melkein tappion lokakuussa 1975, mutta se tokeni Etelä-Afrikan tuella ja vahvistui huomattavasti Yhdysvaltain tukemana 1980-luvulla.
Vuonna 1989 Unita eteni sodassa ja Kuuba veti pois 50 000 sotilastaan. MPLA oli pakotettu solmimaan tulitauon. Se hylkäsi marxilaisuuden ja suostui järjestämään maassa demokraattiset vaalit, jotka järjestettiinkin 1992. Unita kärsi tappion vaaleissa, ja epäselvyyksiin vedoten se palasi aseelliseen taisteluun. YK asetti Unitan kauppasaartoon ja se menetti myös Yhdysvaltojen tuen.
Vuonna 1993 Lusakassa solmittiin aselepo sodan osapuolien kesken pyrkimyksenä muodostaa yhteisrintamahallitus. YK:n rauhanturvaajat saapuivat maahan 1995, mutta Unita rikkoi aselevon 1998. MPLA:n joukot onnistuivat tuhoamaan Unitan järjestäytyneet asevoimat, jolloin se oli pakotettu palaamaan sissisotaan.
Sisällissota päättyi vasta kun Savimbi surmattiin väijytyksessä 2002. Unita suostui luopumaan aseistaan yleistä armahdusta vastaan.
Unitaa on vuodesta 2003 johtanut Isaías Samakuva.
Unita on Angolan suurin oppositiopuolue. Vuonna 2008 ensimmäistä kertaa vuoden 1992 jälkeen järjestetyissä parlamenttivaaleissa se sai 16 paikkaa. Vuoden 2012 vaaleissa puolueen paikkaluku nousi 32:een.
TPS Salibandy
TPS Salibandy on turkulaisen urheiluseura TPS:n salibandyjaosto, joka on lisenssimäärällä (676 kpl) mitattuna Suomen seitsämänneksi suurin salibandyseura. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2016–2017 Suomen korkeimmalla sarjatasolla salibandyliigassa. Naisten edustusjoukkue pelaa naisten salibandyliigassa.
Vuonna 1989 Jouni Kontio ja Jari Koskinen perustivat Turun ensimmäisen salibandyseuran IK Academyn, joka toimi Åbo Akademin alaisuudessa. Seura aloitti kaudella 1989–1990 II-divisioonasta ja nousi tappiottomalla pelillä I-divisioonaan kauden päätteeksi. Suomen Salibandyliitto valitsi IK Academyn vuoden salibandyjoukkueeksi. Yhden I-divisioonassa pelatun kauden jälkeen seura irtautui Åbo Akademista omaksi seurakseen, jonka nimeksi tuli "Ikään Kuin Akateeminen Salibandyseura" eli lyhyemmin I.K.A. SBS. Samalla seurasta tuli ensimmäinen, joka käytti nimessään nykyään hyvinkin yleistä lyhennettä SBS.
Kauden 1993–1994 päätteeksi I.K.A. SBS onnistui nousemaan mestaruussarjaan, josta alettiin seuraavalla kaudella käyttää nimeä salibandyliiga. Kausi 1994–1995 liigassa päättyi kuitenkin karsintoihin, jossa joukkue hävisi nousija Kovjoki UF:lle. Seura luovutti seuraavan kauden I-divisioonapaikkansa TPS Salibandylle, joka oli perustettu 17. heinäkuuta 1995. Myös iso osa pelaajista siirtyi pelaamaan TPS:n joukkueeseen.
I.K.A. SBS:n pudottua liigasta, päättivät he yhdessä kahden muun turkulaisen salibandyjoukkueen XL:n ja Team Bundysin kanssa tarjota Turun Palloseuralle I-divisioonapaikkaa ja isoa määrää jäseniä. Asiasta oli epävirallisesti keskusteltu jo ennen kauden 1993–1994 alkua, mutta silloisen Turun Palloseuran jääkiekkopuolen toimitusjohtaja Jyrki Santala oli halunnut nähdä miten I.K.A. SBS menestyy.
Joukkueiden edustajat esittelivät asian TPS Jääkiekko ry:n hallitukselle, joka kokouksessaan päätti, että TPS Salibandy on Turun Jääkiekko ry:n alainen yhdistys, joka toimii sekä taloudellisesti että juridisesti itsenäisenä. Vasta vuonna 2004 TPS Salibandy siirtyi organisaatiouudistuksen myötä Turun Palloseura ry:n alaiseksi yhdistyksesi.
Ensimmäinen miesten edustusjoukkueen kausi Turun Palloseuran väreissä päättyi ei sujunut odotusten mukaan, ja valmentajakaksikko Timo Alatalo ja Janne Aho siirrettiin sivuun joulukuussa. Vetovastuun ottivat pelaajat, mutta kausi päättyi silti putoamiskarsintoihin, jossa valmennuksesta vastasi Tapio Mäkelä. Joukkue hävisi karsinnoissa häviämiseen karsinnoissa Tuupovaaran Urheilijoille ja putosi II-divisioonaan.
Ensimmäisellä kaudella alkoi myös huomattavan laaja junioritoiminta, joka ensisijaisesti oli XL:n ansiota. Joukkueita oli pojissa A-E ikäluokissa, joista A ja B ikäluokissa molemmissa kaksi joukkuetta.
Toisella kaudella vastuun valmennuksesta otti Toni Lahtela. Tilanne oli sikäli erikoinen, että sekä miesten edustusjoukkue kakkosjoukkue pelasivat samalla sarjatasolla. Edustusjoukkueen osalta tuloksena oli ensimmäisen lohkon kolmas ja suora nousu takaisin I-divisioonaan.
Kaudella perustettiin myös ensimmäinen naisten joukkue, joka koottiin lehti-ilmoituksen perusteella. Naiset aloittivat III-divisioonasta, jossa joukkue sijoittui lopulta kolmanneksi.
Matti Vuoria
Matti Vuoria (s. 14. maaliskuuta 1951 Helsinki) on suomalainen virkamies ja yritysjohtaja. Hän oli kauppa- ja teollisuusministeriön kansliapäällikkö 1992–1998 ja Keskinäisen työeläkevakuutusyhtiön Varman toimitusjohtaja 2004–2014.
Vuoria valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi Oulun yliopistosta vuonna 1974 ja oikeustieteen kandidaatiksi Turun yliopistosta vuonna 1977. Hän sai varatuomarin arvon vuonna 1978.
Vuosina 1984–1985 Vuoria oli ulkoministeriön lähetysneuvos. Hän työskenteli kauppa- ja teollisuusministeriössä hallitussihteerinä 1981–1984, hallitusneuvoksena 1985–1991, ylijohtajana 1991–1992 ja kansliapäällikkönä 1992–1998. Vuosina 1998–2003 Vuoria toimi Fortumin hallituksen päätoimisena puheenjohtajana. Hän oli Varman toimitusjohtaja 2004–2014. Vuoria jäi tehtävästä eläkkeelle vuonna 2014.
Vuorialla on lukuisia luottamustoimia yritysten ja yhteistyöelinten hallituksissa. Hän on YIT:n ja Svenska Handelsbankenin Suomen aluepankin hallituksen puheenjohtaja sekä muun muassa Cleantech Investin ja Wihurin hallituksen jäsen.
Alexander Kuoppala
Alexander Kuoppala (s. 11. huhtikuuta 1974) on suomalainen kitaristi, joka on tullut tunnetuksi Children of Bodomin kitaristina.
Kuoppala aloitti kitaransoiton kymmenvuotiaana keskittyen aluksi bluesiin ja jazziin. Myöhemmin Kuoppalan musiikkityyli muuttui radikaalisti hänen tutustuttua raskaamman musiikin yhtyeisiin, kuten W.A.S.P., Judas Priest, Manowar ja Ozzy Osbourne.
Soittaessaan trumpettia paikallisessa big bandissä Kuoppala tutustui vuonna 1995 Jaska Raatikaiseen, joka toimi rumpalina IneartheD-yhtyeessä, joka muutti myöhemmin nimensä Children of Bodomiksi. Koska yhtye oli kitaristin tarpeessa ja molemmat muusikot tulivat hyvin toimeen keskenään, Kuoppalaa pyydettiin liittymään yhtyeeseen, aluksi tuuraajaksi mutta vaihtui nopeasti vakinaiseksi jäseneksi.
Samana vuonna Kuoppala liittyi myös toiseen yhtyeeseen, Keytoesiin, joka soitti disco/soul-musiikkia. Hänellä ei kuitenkaan ollut vaikeuksia pitää yllä selvää aikataulua molemmissa yhtyeissä muutaman vuoden ajan. Joka tapauksessa hän erosi Keytoesista vuonna 1998, vuosi Bodomin debyyttialbumin "Something Wildin" julkaisun jälkeen, tarkoituksenaan lähteä kiertueelle Bodomin kanssa. Kuoppala kuitenkin liittyi Keytoesiin uudelleen vuonna 2000, tällä kertaa kitaristina. Hän on useissa haastatteluissa ilmoittanut, että muusikon tulisi soittaa niin monia eri tyylejä kuin mahdollista sen sijaan, että keskittyisi vain siihen yhteen.
Kuoppala oli Children of Bodomissa isovelihahmo, sillä hän oli viisi vuotta vanhempi kuin useimmat muut jäsenet. Alexi Laiho on kuvaillut häntä hauskana, huolettomana kaverina, joka antaa keikoilla kaikkensa ja tuo niihin paljon energisyyttä.
Vuoden 2003 alussa alkanut, yhtyeen neljättä studioalbumia "Hate Crew Deathroll" seurannut, kiertue vei yhtyeen kotimaan lisäksi kiertueille Eurooppaan, Japaniin ja Yhdysvaltoihin. Kesäkuussa 2003 Kuoppala ilmoitti eroavansa yhtyeestä keskittyäkseen muihin asioihin elämässään.
Kesällä 2003 Kuoppala soitti viimeisen keikkansa Children of Bodomin kanssa Tuska Open Airissa, ja Laiho teki muutamia nopeita järjestelyjä, jotta hänen ystävänsä Sinergystä, Roope Latvala, voisi päättää kiertueen heidän kanssaan.
Vuonna 2006 Kuoppala palasi musiikin pariin, kun hänet kiinnitettiin Timo Rautiaisen soolokokoonpanoon. Hän soitti tämän ensimmäisellä soololevyllä "Sarvivuori" ja sitä seuranneella kiertueella. Sen lisäksi Kuoppala on tehnyt muutamia vierailuja muiden yhtyeiden levyillä, kuten ruotsalaisen Deals Death -yhtyeen debyyttilevyllä vuonna 2007 ja Conquest-yhtyeen levyllä kappaleessa ”Roof Off” vuonna 2011.
Helmikuussa 2017 Valonkantajat - yhtye tiedotti Kuoppalan vastaavan uuden Vastavirtaan - albumin soolokitaroista. Yhteistyön ja henkilökemioiden osoittauduttua toimiviksi, Kuoppala liittyi pian Valonkantajien jäseneksi.
Where We Belong
Where We Belong on irlantilaisen poikabändi Boyzonen kolmas ja viimeinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1998.
Ensimmäinen single, Mr. Bean -elokuvasta tuttu "Picture Of You" sijoittui toiseksi Ison-Britannian singlelistalla elokuussa 1997. Seuraava julkaisu oli myös kakkoseksi sijoittunut vanha Tracy Chapmanin hitti "Baby Can I Hold You", jonka levyttäminen oli Louis Walshin idea. Lähempänä itse albumin julkaisupäivää julkaistiin vielä "All That I Need", joka nousi listan kärkeen toukokuussa 1998. Myös itse albumi nousi ykköseksi Britanniassa ja korkeimmillaan sijalle 13 Suomessa.
Marraskuussa Britanniassa julkaistiin uusi versio albumista, jolle tuli muiden kappaleiden lisäksi loppuvuodesta julkaistut "No Matter What" ja "I Love The Way You Love Me". Samoihin aikoihin Yhdysvalloissa julkaistiin erilainen, pelkästään USA:n markkinoita varten tehty versio.
Albumi erosi bändin aiemmista siinä, että se oli teemaltaan tasaisempi, hyvin balladivoittoinen. Bändin jäsenet osallistuivat myös albumin tuottamiseen kirjoittamisen lisäksi. Ronan Keatingilla on ansioita seitsemällä laululla, Stephen Gatelylla kahdella ja Mikey Grahamilla yhdellä. Ronanin äidin kuolema nauhoitusten aikaan vaikutti albumin tunnelmaan ja siksi jotkin kappaleet ovat tavallisia Boyzone-biisejä synkempiä.
Tekken 2
Tekken 2 on Namcon kehittämä ja julkaisema "Tekken"-pelisarjaan kuuluva tappelupeli. Peli julkaistiin alun perin kolikkopelinä, mutta se käännettiin myös PlayStationille ja julkaistiin myöhemmin PlayStation Networkissa. Peli on "Tekken"-sarjan toinen osa ja yksi kaupallisesti menestyneimmistä "Tekken"-peleistä.
Pelin pelattavuus ei eroa suuresti edeltäjästään, mutta muutamia muutoksia ja lisäyksiä siihen on kuitenkin tehty. Se käyttää "Tekkenin" lailla 2D-taustoja, rajatonta taistelualuetta ja taistelysysteemiä käyttäen hyväksi oikean ja vasemman käden lyöntejä, sekä oikean ja vasemman jalan potkuja. Pelin hahmoille on lisätty lukuisia uusia liikkeitä; sivuttais- ja takaheitot, uusia lyöntisarjoja sekä sivuttaisliikkeet uniikkina yhdelle hahmolle, Kazuya Mishimalle. Kun pelaaja ensimmäistä kertaa läpäisee Arcade-pelimodin jollakin standardihahmolla, avautuu uusi hahmo pelaajan käytettäväksi.
"Tekken 2":n juoni käsittelee noin kaksi vuotta edeltäjäänsä myöhemmin, kun Mishima Zaibatsun omistaja Heihachi Mishima oli hävinnyt Kazuyalle taistelussa. Heihachi halusi saada Mishima Zaibatsun takaisin, mutta siitä hänen piti taistella The King Of Iron Fist 2:ssa. Heihachi voittaa Kazuyan ja heittää hänet tulivuoren syövereihin ja pakenee helikopterilla saatuaan kostonsa ja yhtiönsä takaisin.
Pinta (laiva)
Pinta oli nopein Kristoffer Kolumbuksen ensimmäisellä, vuonna 1492 Atlantin poikki länteen suuntautuneella matkalla käytetyistä purjelaivoista.
"Pinta" oli karaveli-tyyppinen purjealus ja pienempi kuin "Santa María". "Pintan" pituus 20 metriä ja leveys 7 metriä. Miehistönä siinä oli 26 miestä. "Pintan" kapteenina toimi Martín Alonso Pinzón. "Pintan" miehistöön kuulunut Rodrigo de Triana näki ensimmäisenä Uuden maailman 12. lokakuuta 1492.
Muut Kolumbuksen ensimmäisen tutkimusmatkan purjealukset olivat "Santa María" ja "Niña".
Białowiezan metsä
Białowieżan metsä (, , ) on Puolassa ja Valko-Venäjällä sijaitseva suurin vielä jäljellä oleva yhtenäinen alavan maan metsäalue Euroopan lehtimetsävyöhykkeellä. Se on suurin jäänne metsistä, jotka ammoisina aikoina peittivät laajaa osaa Euroopasta. Alueen on sanottu edustavan tyypillisiä eurooppalaisen kivikauden ja varhaisen pronssikauden aikaisia metsiä. Alue on maailmanperintökohde, ja se on kansallispuistoa molemmin puolin valtioiden rajaa. Kansallispuisto ja maailmanperintökohde ovat pinta-alaltaan . Rajalla on aita, joka estää ihmisten ja suurien eläinten liikkumisen sen yli. Valko-Venäjän puolella metsää reunustaa suojavyöhyke, mutta sitä kuitenkin hakataan melko laajamittaisesti.
Metsässä on kaksi kansallispuistoa. Niiden yhteispinta-ala on 164 000 hehtaaria, josta Puolassa ja Valko-Venäjällä. Valko-Venäjän puistossa on eläintarha, kirjasto ja museo, ja siellä edistetään perinteisiä puutöitä. Puolan puoleisessa puistossa on tsaarinaikainen palatsi ja sitä ympäröivä englantilainen maisemapuutarha.
Białowieża oli visentin viimeisiä esiintymisalueita maailmassa ensimmäiseen maailmansotaan saakka, jonka kuluessa sotilaat ja salametsästäjät tappoivat metsien viimeiset visentit. Sodan jälkeen vuonna 1929 neljä visenttiä hankittiin kasvatettavaksi eläintarhoista ja Länsi-Kaukasukselta, jossa visenttejä eli vielä vähän aikaa. Vuonna 1932 Białowieżan metsistä tehtiin kansallispuisto. Alue selvisi toisesta maailmansodasta vaikeakulkuisuutensa takia varsin vähin vaurioin, vaikka puolalaiset ja venäläiset partisaanit piiloutuivat metsiin Natsi-Saksan hyökätessä. Vuonna 1951 ensimmäiset visentit palautettiin metsiin, ja näistä yksilöistä alkunsa saanut populaatio on pikkuhiljaa kasvanut ja levittäytynyt muualle Valko-Venäjälle. Nykyisin puistossa elää noin .
Valko-Venäjän puolella puistoa sijaitsee hallituksen residenssi Viskuli, jossa neuvostotasavaltojen johtajat allekirjoittivat vuonna 1991 sopimuksen Itsenäisten valtioiden yhteisön muodostamiseksi, mikä johti myöhemmin samana vuonna Neuvostoliiton lakkauttamiseen.
Euroopan unionin tuomioistuin on määrännyt, että Puolan on lopetettava laajamittaiset hakkuut Białowiezassa. Marraskuussa 2017 tuomioistuin määräsi 100 000 euron päivittäisen uhkasakon, mikäli hakkuut eivät lopu. Puola on perustellut hakkuita kirjanpainajan leviämisen estämisellä ja sienestäjien turvallisuudella.
Sayyid Hasan al-Rida al-Mahdi al-Sanusi
Sayyid Hasan ar-Rida al-Mahdi as-Sanusi (1928–1992) oli Libyan kruununprinssi vuosina 1956–1969 ja epävirallinen kuningas vuonna 1969. Hänen setänsä Idris I julisti hänet vuonna 1956 kruununperilliseksi.
Elokuussa 1969 Idris I allekirjoitti Libyan senaatin puhemiehen painostuksesta sopimuksen, että luopuisi kruunusta Hasan al-Ridan hyväksi 2. syyskuuta. Hasan al-Rida oli jo itse asiassa valtionhoitaja mutta hän johti maata setänsä Idrisin nimissä. 1. syyskuuta Idris oli Turkissa saamassa hoitoa kun ryhmä libyalaisia upseereita eversti Muammar Gaddafin johdolla aloitti kapinan ja kaappasi vallan ja ilmoittivat että monarkia oli lakkautettu.
Sayyid Hasan al-Rida eli vuodesta 1969 kotiarestissa. Hänen palatsinsa poltettiin 1984 ja perhe joutui muuttamaan. Vuonna 1988 Gaddafi antoi hänelle luvan matkustaa Lontooseen, jossa hän kuoli vuonna 1992.
Sayyid Hasan al-Rida on haudattu Medinaan Saudi-Arabiaan. Samalla paikalla lepää myös kuningas Idris I (kuoli 1983). Sayyid Hasan al-Ridan nimitti seuraajakseen poikansa Sayyid Muhammad ibn Sayyid Hasan al-Rida al-Mahdi al-Sanusin (syntynyt 1962).
Sayyid Muhammad ibn Sayyid Hasan al-Rida al-Mahdi al-Sanusi
Sayyid Muhammad ibn Sayyid Hasan al-Rida al-Mahdi al-Sanusi (s. 20. lokakuuta 1962, Tripoli) on Libyan syrjäytetyn kuninkaan Sayyid Hasan al-Rida al-Mahdi al-Sanusin ja hänen vaimonsa prinsessa Fauziyya bint Tahirin poika.
Kun Muammar Gaddafi syrjäytti vallankumouksessa hänen isänsä, kuninkaallinen perhe joutui kotiarestiin. Vuonna 1988 perhe sai lähteä maasta ja muutti Britanniaan, missä Sayyid sai koulutuksensa. Hänen isänsä nimitti hänet 18. kesäkuuta 1992 Libyan kuningassuvun päämieheksi ja kruununprinssiksi, josta tulisi isän seuraaja tämän kuoltua.
Suomen Kameraseurojen Liitto
Suomen Kameraseurojen Liitto ry (SKsL) on vuonna 1932 perustettu valokuvauksen harrastajien valtakunnallinen keskusliitto, jonka jäseneksi voidaan hyväksyä Suomessa toimiva valokuvausyhdistys. Liiton tarkoituksena on toimia valokuvauksen edistämiseksi kansallisella ja kansainvälisellä tasolla, sekä toimia edunvalvojana ja edustaa jäsenjärjestöjä näitä yhteisesti koskevissa asioissa.
Kotimaan toimintaansa liitto toteuttaa myös edustajiensa välityksellä Suomen valokuvajärjestöjen keskusliitossa Finnfotossa, Suomen valokuvataiteen museossa ja valtion valokuvataidetoimikunnassa. Liitto oli perustamassa valokuvataidemuseota ja Finnfotoa. Liitto järjestää koulutustilaisuuksia, seminaareja ja näyttelyitä eri puolilla Suomea.
Kansainvälinen toiminta tapahtuu pääasiassa kansainvälisen kattojärjestön FIAP:n (Fédération internationale de l'art photographique) kautta. SKsL on ollut jäsen sen perustamisesta, eli vuodesta 1950 lähtien, ja kaikki sen jäsenet ovat myös FIAP:n jäseniä. He voivat seuransa ja liiton kautta osallistua sen toimintaan ympäri maailman.
Tällä hetkellä (2018) liittoon kuuluu noin 100 seuraa, joissa on yhteensä noin 5000 jäsentä.
Suomessa toimi jo ennen ensimmäistä maailmansotaa useita kameraseuroja, ainakin Turussa, Tampereella, Vaasassa, Porvoossa, Kotkassa ja Helsingissä. Ne olivat pääasiassa ruotsinkielisiä, mutta vähitellen myös suomenkielisiä seuroja syntyi eri puolille Suomea.
Viipurissa toiminut Karjalan kameraseura lähetti 11 kameraseuralle kutsun saapua 12.11.1932 Lahden seurahuoneelle perustamaan valtakunnallista keskusliittoa. Kutsua noudatti viisi seuraa, kutsujan lisäksi helsinkiläinen Kameraseura, Turun kamerat, Kuopion museoseurojen valokuvauskerho ja Lahden kamerakerho. Muutkin kutsutut seurat ilmoittivat kannattavansa liiton perustamista, joten kokous päätti perustamisesta ja hyväksyi liitolla Karjalan kameraseuran valmistelemat säännöt.
Liiton toimintakeskus toimi aluksi Viipurissa, mutta siirtyi sitten Turun kautta Helsinkiin, jossa se pysyikin käytännössä 1970-luvulle saakka. Sotavuosina 1940-1942 liiton toiminta oli käytännössä katsoen pysähtynyt, mutta muita häiriöitä sen toiminnassa ei ole ilmennyt.
Suomen kameraseurojen liiton näkyvintä toimintaa kotimaassa ovat erilaiset koulutustilaisuudet ja näyttelyt. Liiton omia näyttelyitä järjestetään kahdesti vuodessa eri jäsenseurojen toimiessa vastuullisina järjestäjinä. Keväisin järjestettävä vuosinäyttely (entinen vuosikilpailu) on aiheeltaan vapaa, ja syksyiselle teemanäyttelylle (vuodesta 1974 lähtien) valitaan aihe järjestävän seuran aloitteesta. Näiden näyttelyiden yhteydessä pidetään myös liiton omat sääntömääräiset kevät- ja syyskokoukset.
Jo 1970-luvulta lähtien järjestettyä jokavuotista kesäkurssia voidaan pitää SKsL:n tärkeimpänä koulutustapahtumana. Sen lisäksi liitto kouluttaa itse, ja myöntää koulutustukea ns. aluekursseille.
Lobbaus
Lobbaus (engl. sanasta "lobby" ’eteisaula’) eli käytäväpolitiikka tai vaikuttajaviestintä tarkoittaa erilaisten eturyhmien pyrkimyksiä vaikuttaa epävirallisesti päättäjiin ja poliitikkoihin. Lobbaaja kommunikoi asian kannalta olennaisten ryhmien, kuten poliittisten päättäjien, virkamiesten, median tai kilpailevien näkemysten edustajien kanssa ja pyrkii vakuuttamaan nämä asian tärkeydestä. Lobbarit voivat edustaa esimerkiksi yrityksiä, konsulttifirmoja, etujärjestöjä tai kansalaisryhmiä.
Myönteisesti käsitettynä lobbaus on keskusteluun, asiantuntemukseen ja argumentteihin perustuvaa tiedonvaihtoa ja verkostoitumista, siltojen rakentamista ja yhteyksien luomista. Lobbareiden mukaan lobbauksella ei ole mitään tekemistä korruption tai lahjonnan kanssa. Toisaalta lobbaus nähdään joskus myös haitallisena ja salattuna vaikuttamisena, jonka seurauksena esimerkiksi tietosuoja, pankkisääntely ja ympäristönsuojelu kärsivät. Avoimuutta perääviä järjestöjä huolestuttaa myös niin sanottu pyöröovi-ilmiö, jossa päättäjiä siirtyy politiikasta suoraan liike-elämän lobbareiksi.
Hyvän lobbaajan on oltava sekä uskottava että vakuuttava. Hänen on oltava ajamansa asian asiantuntija, joka tietää siihen liittyvät faktat ja taustat. Hänen tulee osata valottaa niitä ymmärrettävällä tavalla ja esittää laadukasta lisäinformaatiota. Lobbaajalta vaaditaan myös erilaisia ihmissuhdetaitoja ja vastapuolen tuntemusta. Lobbaajalla tulee olla hyvät suhdeverkostot, joita hän pitää yllä henkilökohtaisilla tapaamisilla.
Euroopan komission mukaan "lobbaaminen on toimivan demokratian olennainen piirre". Euroopan unionin politiikkaan vaikuttamaan pyrkivien intressiryhmien tulisi komission mukaan kuitenkin noudattaa tiettyjä sääntöjä ja kertoa kansalaisille, millä tavoin lobbaajat pyrkivät vaikuttamaan toimielinten työhön, keitä he edustavat, millaiset tavoitteet heillä on ja kuinka heidän toimintaansa rahoitetaan.
Vuonna 2008 EU:n toimielimillä oli noin 15 000–20 000 ammattimaista lobbaria ja Washingtonissa 35 000. EU:ssa yrityselämän, alueiden, ammattiyhdistysten ja kansalaisjärjestöjen lisäksi myös jäsenmaat ja EU-toimielimet pyrkivät vaikuttamaan lobbaamalla toistensa kantoihin.
Yhdysvalloissa lobbausta säännellään tiukasti: vuodesta 1995 lähtien jokaisen ulkopuolista rahoitusta saavan lobbarin on täytynyt rekisteröityä ja antaa toiminnastaan raportti kahdesti vuodessa. Kansalaisjärjestöt ovat vaatineet myös EU:ta tekemään lobbaustoimintaa läpinäkyväksi, Euroopan parlamentin ja Euroopan komission avoimuusrekisteriin liittymistä pakolliseksi ja lobbareilta sitoutumista alan eettisiin sääntöihin. Suomessa Markkinointiviestinnän Toimistojen Liitto julkaisi toukokuussa 2014 vaikuttajaviestinnän uudet eettiset ohjeet.
"The Economist" -lehden tutkimuksen (2011) mukaan lobbaus on hyvin kannattavaa. Suhteellisesti voimakkaimmin lobbaukseen panostavien yhdysvaltalaisyhtiöiden osakkeiden arvo nousi tutkimuksessa kymmenen vuoden aikana vuodessa 11 prosenttia enemmän kuin vertailuryhmän.
Kigeli V Ndahindurwa
Kigeli V Ndahindurwa (1935 Kamembe, Ruanda-Urundi – 16. lokakuuta 2016 Washington D.C., Yhdysvallat) oli Ruandan viimeinen kuningas vuosina 1959–1961. Alkuperäiseltä nimeltään kuningas oli Jean-Baptiste. Hän kävi koulunsa Ruandassa ja Kongon demokraattisessa tasavallassa.
Kun kuningas Mutara Rudahigwasta tuli Ruandan kuningas vuonna 1931, hän aloitti maareformin tutsien ja hutujen välillä. Kuningas kuoli salaperäisesti Bujumburassa Burundissa vuonna 1959. Hänen veljestään Jean-Baptiste Ndahindurwasta tuli uusi kuningas. Hutut aloittivat helmikuussa 1959 kapinan, jota todellisuudessa rahoitti ja tuki Belgian armeija. Vuonna 1961 Kigeli V oli Kinshasassa, missä hän tapasi YK:n pääsihteerin Dag Hammarskjöldin. Samaan aikaan Belgian hallitus pakotti Kigelin maanpakoon. Kigeli asui maanpaossa Dar-es-Salaamissa Tansaniassa 1961–1962, mutta muutti Nairobiin Keniaan, missä hän asui 1963–1971. Vuonna 1972 hän muutti Kampalaan Ugandaan ja asui siellä vuoteen 1978. Hän muutti takaisin Nairobiin, missä hän asui 1979–1992. Washingtoniin Yhdysvaltoihin hän muutti 1992.Kigeli asui Oaktonissa, Virginiassa.
Maanpaossa Kigeli puhui ja kirjoitti aktiivisesti Ruandan demokraattisesta tilanteesta. Ruandan kansanmurhan uhreja hän muisti pystyttämällä muistomerkkejä. Hän luennoi Ruandan kulttuurista ja poliittisesta tilanteesta yliopistoissa ympäri maailmaa. Etelä-Afrikan entinen presidentti Nelson Mandela kuului kuninkaan ystäviin.
Vuonna 2007 kuningas ilmoitti, että hän voisi palata Ruandaan, mutta vain jos saa asemansa takaisin.
Kigeli kuoli sydän- ja verisuonitautiin aamulla sairaalassa Washington, D.C.:ssä 16.10.2016 .Kigeli ei koskaan avioitunut joka kuuluu ehtona siihen että hän ei saisi oikeutta hallita kuninkaana silloin kun on ollut avioliitossa ulkomailla.
Vaikka Kigeli ei koskaan avioitunut niin 9. tammikuuta 2017 kuninkaallinen hovi kuitenkin ilmoitti, että hänen veljenpoikansa, prinssi Emmanuel Bushayija (hallitsija nimellä Juhi VI) seuraa häntä kuninkaana Ruandan valtaistuimelle . Emmanuel Bushayija on Kigelin velipuolen prinssi William Bushayijan poika. Emmanuel on Britannian kansalainen ja asuu nykyään Suur-Manchesterin alueella, Britanniassa ja on aiemmin työskennellyt PepsiColle Ugandassa.
Kigelin kuoleman jälkeen paljastui, että hänellä oli ainakin yksi tytär, Jacqueline Rwivanga joka oli avioliitossa Andrew Rugasin kanssa vuosina 1998-2015 ja on viiden lapsen äiti.
Vihurirokko
Vihurirokko (tunnettu ennen myös nimellä punainen koira) on tartuntatauti, jonka aiheuttaa rubella-virus. Se on yleensä taudinkuvaltaan lievä, ja joskus sen sairastaminen saattaa jopa jäädä huomaamatta. Tämän takia viruksen tunnistaminen on joskus vaikeaa. Yleensä virus tunkeutuu elimistöön nenän tai nielun kautta. Sairaus kestää 1–5 päivää. Aikuisilla se yleensä kestää pidempään kuin lapsilla. Useimpien hengitystiehyissä elävien virusten tavoin se siirtyy ihmisestä toiseen uloshengitysilman mukana pisaratartuntana. Vihurirokko voi tarttua myös äidistä istukan kautta sikiöön. Viruksen itämisaika on 2–3 viikkoa. Suomesta vihurirokko on rokotusten vuoksi käytännössä hävinnyt, mutta sitä esiintyy Suomeen tulevilla rokottamattomilla ihmisillä.Vihurirokkoon on mahdollista sairastua missä iässä tahansa. Sen taudinkuva on yleensä lievä. Raskaana olevan naisen sikiölle se kuitenkin helposti aiheuttaa vakavan synnynnäisen vihurirokko-oireyhtymän.
Yleensä oireita hoidetaan parasetamolilla, kunnes tauti paranee itsestään. Vihurirokko-oireyhtymään ei kuitenkaan tunneta hoitoa.
Vihurirokko on käynyt harvinaisemmaksi sen jälkeen, kun sitä vastaan annettava rokote tuli markkinoille vuonna 1969. Suomessa rokotukset aloitettiin osalle naisista vuonna 1975 ja koko väestölle 1982 osana MPR-rokotetta . Useimmissa länsimaissa valtaosa väestöstä on saanut rokotuksen 12–15 kuukauden ikäisenä ja tämän jälkeen tehosteannoksen ennen 12. ikävuottaan. Rokote antaa elinikäisen suojan, mutta saattaa aiheuttaa sivuvaikutuksenaan ohimenevän niveltulehduksen.
Vihurirokon vastainen rokotusohjelma on osoittautunut menestyksekkääksi Kuubassa, joka ilmoitti 1990-luvulla saaneensa taudin hävitetyksi alueeltaan, ja Yhdysvalloissa, joka antoi vastaavan ilmoituksen vuonna 2004. Tauti pyrittiin saamaan hävitetyksi kaikista Amerikan maista vuoteen 2010 mennessä, missä onnistuttiin; WHO:n mukaan luonnollisesti levinnyttä vihurirokkoa ei ole havaittu mantereella vuoden 2009 jälkeen.
Seepia
Seepia ("Sepia officinalis") on seepioiden lahkoon kuuluva mustekalalaji, joka elää Koillis-Atlantin alueella. Sitä esiintyy Atlantissa Länsi-Euroopan ja Pohjois-Afrikan rannikoilla sekä Pohjanmeressä ja Välimeressä.
Täysikasvuinen seepia on noin 49 senttiä pitkä ja noin neljäkiloinen. Subtrooppisten merten yksilöt ovat pienempiä ja harvoin kasvavat yli 30 senttimetrin pituisiksi. Seepiat syövät nilviäisiä, äyriäisiä ja pikkukaloja.
Seepialla on kahdeksan tavallisen lonkeron lisäksi kaksi pitkää pyyntilonkeroa. Suu sijaitsee lonkeroiden keskellä. Lisäksi seepialla on lihaksikas kieli, jonka se voi joidenkin sammakoiden tavoin syöstä saaliin kimppuun pidemmän matkan päästä. Kielessä on pieniä ”kynsiä”, joilla seepia saa otteen saaliistaan. Seepian muita, pääjalkaisille tyypillisiä piirteitä ovat sininen veri, kolme sydäntä, rengasmaiset aivot joiden läpi kulkee vatsa, ja musteen erittäminen. Seepialla on kameleonttimainen iho. Se pystyy muuntautumaan ympäristöönsä sopivaksi ja näin hämmentämään saalistaan tai vihollistaan.
Seepia tavataan yleensä noin 200 metrin syvyydessä. Nuori yksilö elää noin 50–80 metrin syvyydessä, kunnes sen iho kehittyy kestämään korkeampaa vedenpainetta.
Seepia on yöeläin. Se elää riutta-alueilla, ja sitä on myös onnistuneesti kasvatettu ja saatu lisääntymään akvaario-oloissa.
Seepia elää noin vuodesta puolentoista vuoden ikäiseksi. Vanhemmalla iällä sen saalistustaidot heikkenevät ja se voi kuolla ruoan puutteeseen.
Seepia-nimike tulee musteesta. Ennen seepioista tehtiin tummanruskeaa mustetta, kunnes muut keinot yleistyivät. Seepiat ovat suurta herkkua Välimeren maissa.
Asuste
Asusteet ovat vaatetukseen kuuluvia, varsinaisesta puvusta erillisiä pieniä vaatekappaleita tai koristeita. Ne voidaan jakaa kahteen ryhmään: niihin, jotka puetaan päälle ja niihin, joita kannetaan.
Osa asusteista on välttämättömiä tai niillä on tärkeä funktio. Osaa käytetään pelkästään esteettisistä tai kulttuurisista syistä.
Göttingen
Göttingen on Saksassa Ala-Saksin osavaltiossa sijaitseva kaupunki. Vuoden 2011 väestönlaskennassa siellä oli 115 843 asukasta, Se on osavaltionsa viidenneksi suurin kaupunki. Pinta-alaltaan Göttingen on 117,2 neliökilometrin suuruinen. Väestötiheys kaupungissa on 1 040 asukasta neliökilometriä kohti. Kaupungin läpi virtaa Leine-joki.
Göttingenin tienoilla on ollut kylä nimeltä Gutingi, joka on mainittu teksteissä ensimmäisen kerran vuonna 953. Kaupunki perustettiin noin 1150–1200 kylän luoteispuolelle, ja omaksui kylän nimen. Varakas kaupunki kuului Keskiajalla Hansaliittoon. Se kääntyi protestanttiseksi 1531 ja kärsi seuraavien parinsdan vuoden ajan uskonsodista.
Göttingenissä on vuonna 1737 perustettu Georg-Augustin yliopisto.
Göttingenissä vuoden lämpimin kuukausi on elokuu, jolloin keskimääräinen ylin lämpötila on 23,2 °C, mutta heinäkuu on lähes yhtä lämmin. Keskimääräinen alin lämpötila on tammi- ja helmikuussa –1,5 °C ja joulukuussa nollan vaiheilla.
Göttingenillä on yhteistyösuhteet seuraaviin kaupunkeihin:
Susan Nathan
Susan Nathan on Englannissa syntynyt juutalainen kirjailija, joka muutti Israeliin 1990-luvun lopussa, mutta pettyi Israelin apartheidin kaltaisena pitämäänsä hallintoon. Hän muutti tämän jälkeen Israelin arabien pariin Tamran arabikaupunkiin. Nathan on kirjoittanut kirjan ja lehtiartikkeleita, joissa hän on käsitellyt Israelin yhteiskuntaa ja politiikkaa tarkkanäköisesti ja kriittisesti. Hän on antisionisti, jonka tunnetuin teos on "Toinen Israel" (Otava, 2005).
Superlisenssi
Superlisenssi on FIA:n myöntämä lupa, joka antaa kuljettajalle oikeuden osallistua Formula 1 -kilpailuun. Superlisenssi voidaan myöntää, jos kuljettaja on edellisenä vuonna osallistunut vähintään viiteen F1-kilpailuun tai menestynyt hyvin alemmassa autourheiluluokassa, esimerkiksi Formula 3:ssa. Superlisenssin myöntää Formula 1 -komissio (). Kuljettajalla on lisäksi oltava "Grade A" -lisenssi ja ajosopimus F1-tallin kanssa. Yūji Ide on ainoa, joka on menettänyt superlisenssin kesken kauden .
Jos seuraavista ehdoista yksikin täyttyy, voidaan kuljettajalle myöntää superlisenssi:
Berkeley
Berkeley voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Berkeley on seuraavien henkilöiden nimi:
Laavu
Laavu, joskus myös kovus, on ikivanha maastossa käytetty katoksen kaltainen majoite. Laavu on yksinkertaisimmillaan viistosti pystytetty kangas tai muu sellainen kate, jota on käytetty erityisesti tulilla yöpymisessä. Laavun tarkoitus on ollut suojata yöpyjää sateelta sekä heijastaa nuotion lämpöä nukkujaa kohden.
Nykyään laavu on käytössä retkeilymajoitteena, ja siinä on viiston katon lisäksi myös lattia ja seinät sekä usein myös etuseinänä pimennys- tai hyttysverho.
Puurakenteiset kiinteästi asennetut laavut ovat yleensä polkujen, retkeilyreittien tai luontopolkujen varrella. Puurakenteisten laavujen eteen rakennettu nuotiopaikka on ruoanlaittoa ja laavussa olijoiden lämmittämistä varten.
Kankainen laavu eli "loue" on kevyt ja pieneen tilaan menevä majoite. Se on yleensä tehty sisäpuolelta aluminoidusta nailonista. Koska "louevaate" koostuu pelkästään kankaasta ja naruista eikä siinä ole etuseinämää, se painaa noin kilon ja majoittaa neljä ihmistä mukavasti. Louteen voi pystyttää puiden, metsästä otettujen keppien tai vaellussauvojen varaan. Loue ei suojaa hyttysiltä mutta pitää metsäisessä maastossa sateen ja tuulen poissa. Avotunturissa loue ei yleenstä tarjoa riittävää suojaa voimakkaalta tuulelta.
Louteeseen voi myös hankkia telttakepit, ja kaupasta löytyy eri louemalleja, joissa on suljettava etuseinä tai hyttysverkko. Tällöin louteen painokin tosin nousee.
Laavun voi rakentaa kiinnittämällä kahden puun väliin poikkipuun, rakentamalla sen varaan katon riu’uista ja päällystämällä riu'ut havuilla. Vanhemmassa eräkirjallisuudessa on paljon kuvauksia havulaavun rakentamisesta, mutta nykyään havulaavu edellyttää metsänomistajan lupaa puunottoon, ja käytännössä sitä on pidettävä vain hätämajoitteena. Havuja voidaan käyttää myös makuualueen pehmusteina.
Laavu eroaa teltasta olemalla ainakin yhdeltä sivulta avoin, ja perinteisesti laavun käyttöön on kuulunut nuotio laavun edustalla. Erityisesti yöpymiseen on käytetty rakovalkeaa, joka palaa pitkään vaatimatta ylläpitoa ja lämmittää koko yön. Mikäli aikomuksena on tehdä tuli laavun edustalle, kannattaa laavu pystyttää siten, että sen selkä ei ole suoraan tuuleen vaan noin 45 asteen kulmassa, jolloin tuuli tulee takasivustalta eikä pyöräytä savua laavun sisälle yhtä paljon kuin jos tuuli tulisi suoraan takaa.
Comcast
Comcast Corporation () on Yhdysvaltojen suurin kaapeli-tv-yhtiö ja toiseksi suurin Internet-yhteyksien tarjoaja. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Philadelphiassa, Pennsylvaniassa. Yhtiö kehittää laajakaistaverkkoja ja on myös mukana sähköisessä kaupankäynnissä ja televisio-ohjelmien sisällöntuotannossa. Comcastin tytäryhtiöitä ovat muun muassa televisio- ja viihdealalla toimiva NBCUniversal ja eurooppalainen maksutelevisiopalvelu Sky.
Seepia (väri)
Seepia on samannimisen mustekalan ("Sepia officinalis") mustenesteestä valmistettu tummanruskea väriaine tai sitä vastaava synteettinen pigmentti.
Seepiaa on luultavasti käytetty väriaineena jo antiikin aikoina. Keskiaikaisissa käsikirjoituksissa käytettiin usein seepiamustetta, ja 1600-luvulta alkaen seepiaa käytettiin karttojen painamiseen. Kuvataiteessa seepia tuli suosituksi 1700-luvulla, etenkin maisemamaalauksessa. Seepia on ollut myös suosittu varhaisten valokuvien ja elokuvien sävytyspigmentti, ja useissa nykyisissä digikameroissa ja kuvankäsittelyohjelmissa onkin valmiina seepiatoiminto, jolla kuville saadaan vanhahtava ja nostalginen sävy.
Maja
Maja on alkeellinen rakennus, jossa on suorat seinät ja katto, toisin kuin kodassa ja teltassa, joiden seinät ovat joko kaltevat tai kaartuvat ja yhdistyvät ylhäällä ilman varsinaista kattoa.
Majat tulivat Suomeen ilmeisesti nuorakeraamisen kulttuurin aikana, kuten myös niitä tarkoittava sana "maja". Tällaisen majan seinät oli punottu riu'uista ja vahvistettu savella. Nurkissa oli maahan upotetut paalut. Majojen rakenne on päätelty tulipalojen yhteydessä palaneista, ja siten säilyneistä savenpaloista, sekä kulmissa olleiden paalujen kuopista. Majat olivat yleensä suhteellisen pieniä. Maja ei välttämättä ollut edistystä jo aiemmin tunnettuun kotaan verrattuna, ja jo aiemmin kivikaudella Suomessa on rakennettu myös paljon isompia taloja hirsi- ja salvostekniikkaa hyödyntäen. Myöhemmin, kun siirryttiin uudelleen salvottuihin taloihin, majoja on käytetty lähinnä enää metsästäjien ja kalastajien tilapäisasumuksina.
Metsästäjien tai ulkoilijoiden tukikohtaa voidaan edelleen kutsua metsästysmajaksi tai ulkoilumajaksi, vaikka se olisikin teknisesti talo. Pihapiirissä on sen sijaan säilynyt kota, jossa ruokaa valmistetaan varsinkin kesällä. Nykyisin majat ovat lähinnä lasten leikeissä käytettäviä karkeatekoisia tai sivistyneitä leikkimökin tapaisia rakennelmia, jotka voidaan rakentaa myös esimerkiksi puuhun.
Maja on kuitenkin säilynyt käytössä majoittumista tai olemista tarkoittavana terminä, kuten vaikkapa sanat päämaja, majapaikka ja majatalo osoittavat.
Niña
Niña (suom. "tyttö") oli yksi kolmesta Kristoffer Kolumbuksen ensimmäisellä, vuonna 1492 Atlantin poikki länteen suuntautuneella matkalla käytetyistä purjelaivoista. Muut Kolumbuksen ensimmäisen tutkimusmatkan purjealukset olivat "Santa María" ja "Pinta". "Niña" oli karaveli-tyyppinen purjealus. "Niña" oli matkan kolmesta purjealuksesta pienin. Sen uskotaan olleen Kolumbuksen suosikkilaiva.
Internet-palveluntarjoaja
Internet-palveluntarjoaja tai -yhteydentarjoaja () on yritys, joka tarjoaa asiakkailleen Internet-yhteyden, jolla pääsee Internetiin sekä siihen liittyviin palveluihin. Ennen useimmat Internet-palveluntarjoajat olivat puhelinyhtiöiden harjoittamaa liiketoimintaa. Nykyään melkein kuka vain voi ryhtyä Internet-palveluntarjoajaksi. ISP:t tarjoavat palveluja kuten Internet-liikennettä, verkkotunnuksien rekisteröintiä ja isännöintiä, dial-up- tai DSL-yhteyksiä sekä vuokrayhteyksien ylläpitoa.
Kalmari
Kalmari ("Loligo vulgaris") on kalmarien lahkoon kuuluva Atlantin itäosien mustekalalaji. Sen vaipan pituus on yleensä 15-25 cm, mutta se voi kasvaa 40 cm:n mittaan.
Kalmarit ovat kymmenlonkeroisia mustekaloja. Kahdeksan suhteellisen lyhyen "tavallisen" lonkeron ohella niillä on kaksi pitkää pyyntilonkeroa. Koiraan neljäs vasemmanpuoleinen lonkero on erikoistunut parittelutehtävään.
Kalmarit saalistavat parvina. Ne syövät lähinnä kalaa ja äyriäisiä. Ne pyydystävät saaliinsa kahdella pitkällä pyyntilonkerollaan ja lamauttavat sen sylkirauhasten erittämällä myrkyllä. Lopullisesti kala kuolee, kun kalmari puraisee sitä päähän. Sukkulamainen ruumis on tarvittaessa hyvin nopea pakenemaan lyhyitä matkoja saalistajan ulottuvilta.
Kalmarit elävät rannikon tuntumassa yleensä 20-250 m:n syvyydessä. Ne ovat nopeakasvuisia ja lyhytikäisiä, ja kuolevat yleensä lisäännyttyään vuoden ikäisenä.
Kalmari on jaettu kahteen alalajiin, joista "Loligo vulgaris vulgaris" esiintyy Pohjanmeren ja Länsi-Afrikan välisellä alueella sekä koko Välimeressä, "L. v. reynaudi" eteläisessä Afrikassa. Toiset pitävät näitä erillisinä lajeina.
Kalmaria pyydetään kaupallisesti huomattavia määriä ainakin Välimeressä.
Murtohälytys
Murtohälytys perustuu rikosilmoitinjärjestelmän toimintaan, yleensä jonkin ilmaisimen havaitsemaan poikkeamaan, kuten esimerkiksi lämpöön, liikkeeseen, ääneen, tärinään tai näiden yhdistelmiin ja rikosilmoitinjärjestelmän välittämään tietoon, murtohälytykseen. Murtohälytys tarkoittaa lähtökohtaisesti äänetöntä hälytystä joka aiheutuu esimerkiksi siitä, kun murtovaras tunkeutuu rikosilmoitinjärjestelmällä valvottuun kohteeseen. Joskus hälytyksen lauetessa myös sireeni alkaa soida.
Murtohälytyksen vastaanottaa ennalta määrätty taho. Näitä voi olla esimerkiksi vartiointiliike, hätäkeskus tai muu taho, kuten pienyrityksessä esimerkiksi kauppias. Hätäkeskus vastaanottaa hätäkeskuslain mukaan vain valtion hallinnoimien rakennusten hälytystietoja tai myös muiden tahojen, mikäli yleinen tärkeä etu sitä edellyttää.
Murtohälytys välittyy vastaanottajalleen rikosilmoitinjärjestelmän avulla yleensä puhelinlinjaa pitkin. Murtohälytyksen kuittaa yleensä käyttölaitteelta järjestelmän käyttäjä.
Espoon tuomiokirkkoseurakunta
Espoon tuomiokirkkoseurakunta on yksi kuudesta Espoon seurakuntayhtymään kuuluvasta seurakunnasta. Espoon tuomiokirkkoseurakunta on Espoon hiippakuntaan kuuluva evankelis-luterilainen seurakunta.
Tuomiokirkkoseurakunnassa on noin 48 000 jäsentä (vuonna 2011) ja se oli vuoden 2010 lopussa Suomen evankelis-luterilaisista seurakunnista viidenneksi suurin.
Seurakunta on toiminnallisesti jaettu kuuteen seurakunta-alueeseen, jotka ovat "Auroran", "Espoon keskuksen", "Kalajärven", "Kauklahden", "Suvelan" ja "Viherlaakson" seurakunta-alueet. Historiallisesti nämä alueet on tunnettu Vanhan-Espoon, Suur-Kauklahden ja Pohjois-Espoon suuralueina.
Espoon tuomiokirkkoseurakunnan kirkko on Espoon tuomiokirkko. Jokaisen seurakunta-alueen toiminnallisena keskuksena on kappeli. Kappeleissa järjestetään aluemessuja 1−2 kertaa kuukaudessa. Kappelit ovat säännöllisesti toimivien aikuisten pienpiirien sekä lapsityön kerhojen kokoontumispaikkoja lähialueillaan. Tuomiokirkko ja kappelit tarjoavat myös seurakunnan vapaaehtoisille mahdollisuuden toimia esimerkiksi väärteinä, johon tehtävään annetaan koulutus.
Espoon tuomiokirkkoseurakunnan kirkkoherra toimii virkansa puolesta myös Espoon hiippakunnan tuomiorovastina. Virkaa on hoitanut 2009 alkaen "Antti Kujanpää". Hänen edeltäjänsä oli "Marjatta Laitinen", joka oli tuomiorovastina vuosina 2004−2009. Ennen Espoon hiippakunnan perustamista vuonna 2004 Marjatta Laitinen oli Kanta-Espoon seurakunnan kirkkoherra.
Ennen vuotta 2004 Espoon tuomiokirkkoseurakunnan nimi oli Kanta-Espoon seurakunta. Espoon seurakunta jakaantui suomalaiseen ja ruotsalaiseen seurakuntaan vuonna 1950. Espoon suomalainen seurakunta jakaantui vuonna 1964 Kanta-Espoon, Etelä-Espoon ja Leppävaaran seurakunniksi.
Vannehame
Vannehame eli krinoliini on 1800-luvulla käytetty hameen kellomaiseksi pönkittävä vannekehikkoinen alushame. Vannehametta käytettiin erityisesti biedermeier- ja viktoriaanisella kaudella, noin vuosina 1830–1870. Varhaisimmat krinoliinit valmistettiin paksusta jouhikankaasta (krin-jouhi ja pellavapalttina), 1850-luvulla keksittiin metallisilla vanteilla tuettu krinoliini. Vannehameen koko vaihteli muodin mukaan. Se oli suurimmillaan 1860-luvun alussa, minkä jälkeen se alkoi pienentyä ja hameen painopiste siirtyi taakse ja alettiin käyttää niin sanottua turnyyriä. Krinoliinit olivat hyvin monimutkaisia pukea päälle ja käyttäjä tarvitsi yleensä apulaisen saadakseen sen päälle. Tämä saattaa olla myös syy siihen, miksi krinoliinien suosio väheni vähitellen.
Jorma Reini
Jorma Ilmari Reini (5. kesäkuuta 1942 Tampere – 14. toukokuuta 1998 Helsinki) oli merkittävä suomalainen työmarkkinavaikuttaja. Koulutukseltaan hän oli oikeustieteen kandidaatti. Reini toimi STTK:n puheenjohtajana vuosina 1975–1990. Julkisuuteen Reini nousi vuoden 1977 keväällä johtaessaan voimalalakkoa.
Valtakunnansovittelijan tehtävää Reini hoiti vuodesta 1990 tammikuuhun 1997, jolloin hänet erotettiin hänen 16. tammikuuta 1997 Helsingin käräjäoikeudessa saamansa neljän kuukauden ehdollisen vankeusrangaistuksen vuoksi. Ehdolliseen vankeuteen hänet tuomittiin, koska joulukuun 1996 alussa hän oli vastustanut väkivaltaisesti poliiseja, jotka olivat tulleet selvittämään perheriitaa. Erottamispäätöksen tehnyt silloinen työministeri Liisa Jaakonsaari katsoi Reinin menettäneen sen luottamuksen, jota valtakunnansovittelijan viran haltijalta edellytetään.
Reini sai julkisuutta myös muiden mukana allekirjoittamallaan seksikortilla, niin kutsutulla ”kikkelikortilla”, joka lähetettiin tasa-arvoasiain neuvottelukunnan työntekijälle Marianne Laxénille. Kortin lähettäjät käyttivät nimimerkkiä Tupolevin veljekset mutta kirjoittivat myös omat nimensä. Reini pahoitteli myöhemmin omaa osuuttaan.
Reini oli tutkittavana Rapap Oy:n talousepäselvyyksien takia vuonna 1994. Tuolloin häntä ei kuitenkaan pidätetty virasta. Reini oli painostanut SKOP:ia pelastamaan ay-johtajia sijoitustappioilta. Jutusta ei lopulta syytetty ketään.
Aamulla 14. toukokuuta 1998 noin klo 7.30 Reini sai sydänkohtauksen kotonaan Helsingin Vuosaaressa, mutta onnistui itse hälyttämään ambulanssin. Ambulanssin tullessa paikalle hän oli vielä tajuissaan, kunnes sai uuden infarktin. Elvytysyrityksistä huolimatta hän kuoli ambulanssissa matkalla Malmin sairaalaan. Hän oli kuollessaan 55-vuotias.
Jorma Reinin muistelmat ilmestyivät vuonna 1996 Jukka-Pekka Pietiäisen toimittamina nimellä "Pispalasta Bulevardille".
Pyhä Martinus I
Pyhä Martinus I (k. 655)The Book of Saints: 377. oli paavina 5. heinäkuuta 649 – 16. syyskuuta 653. Hän syntyi Toscanassa Italiassa, mutta syntymävuosi ja kastenimi ovat tuntemattomat. Hän kuoli 1. syyskuuta 655 Krimin alueella, joka nykyisin kuuluu Ukrainaan.
Freudenthal
Freudenthal on seuraavien tunnettujen henkilöiden nimi:Freudenthal liittyy myös seuraaviin: