hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Luettelo televisiosarjassa Simpsonit vierailleista tähdistä
"Simpsoneissa" on vuosien varrella esiintynyt useita kuuluisia julkisuuden henkilöitä joko itsenään tai jonain muuna hahmona sarjassa.
"Huom. Tämä lista on epätäydellinen. Voit auttaa Wikipediaa laajentamalla sitä."
Ernest Solvay
Ernest Solvay (16. huhtikuuta 1838 – 26. toukokuuta 1922) oli belgialainen kemisti. Hänet tunnetaan etenkin Solvayn menetelmästä, jossa tuotetaan kalsinoitua soodaa, ja Solvay-konferenssin perustajana. Kemian lisäksi hän oli hyvin kiinnostunut fysiikasta. Solvay oli hyväntekeväisyyden harrastaja ja teollisuusmagnaatti.
Rebecq’n kunnassa syntynyt Solvay oli kaivosmestarin poika. Hän osoitti hyvin nuorena mielenkiintoa kemiaa ja fysiikkaa kohtaan, mutta ei päässyt sairauden takia yliopistoon. Solvay työskenteli setänsä tehtaassa 21-vuotiaasta lähtien.
Solvay kehitti veljensä Alfredin kanssa uuden tavan tuottaa soodaa teollisesti. He perustivat jouluaattona vuonna 1863 yhtiön nimeltä Solvay & Cie. Yhtiö laajeni ulkomaille, muun muassa Ranskaan, Saksaan, Isoon-Britanniaan ja Yhdysvaltoihin. Noin 70 Solvayn perustamaa tehdasta on edelleen maailmanlaajuisesti toiminnassa.
Solvayn tehtaissa vallitsi edistyksellinen sosiaalipolitiikka. Niissä oli käytössä laaja sosiaaliturvajärjestelmä, vaikkei laki sitä edellyttänyt. Vuonna 1897 tehtaissa tuli käyttöön kahdeksantuntinen työpäivä. Solvay alkoi maksaa myös eläkettä vuodesta 1913 lähtien.
Solvay oli merkittävä vaikuttaja belgialaisessa yhteiskunnassa. Hän perusti 1900-luvun alussa monia järjestöjä.
Ernest Solvay järjesti vuonna 1911 Brysselissä tapaamisen aikakauden merkittävimpien kemistien ja fyysikoiden kesken. Tapaamiseen tulivat muun muassa Marie Curie, Albert Einstein, Max Planck, Ernest Rutherford, Henri Poincaré ja Maurice de Broglie. Tämä oli alkusysäys niin sanotulle Solvay-konferenssille, joka on sittemmin kokoontunut yli 20 kertaa.
Informaatioteoria
Informaatioteoria () on sovelletun matematiikan haara, joka tutkii informaation mittaamista ja siirtämistä. Informaatioteoria pohjautuu Claude E. Shannonin ja Warren Weaverin tutkimukseen "A Mathematical Theory of Communication" (1949).
Informaatioteoriaa sovelletaan etenkin tiedonpakkauksessa ja tietoliikenteessä, mutta myös muun muassa molekyylibiologiassa. Informaatioteoria antaa useita perustavia ja eri aloille yleistettäviä tuloksia viestinnän vaatimuksista ja rajoituksista.
Informaatioteorian perusmallissa on lähetin, joka koodaa lähetettävän informaation, häiriötä aiheuttava kanava, jonka kautta informaatio lähetetään, ja vastaanotin, joka purkaa koodatun ja kanavan korruptoiman informaation. Informaatioteoria pyrkii selvittämään mahdollisimman lyhyen koodaustavan lähettää informaatiota luotettavasti kanavan läpi. Yksinkertaisuutensa vuoksi malli soveltuu monenlaisiin tapauksiin.
Petra Kelly
Petra Karin Kelly s. Lehmann (29. marraskuuta 1947 Günzburg, Baijeri - 1. lokakuuta 1992 Bonn) oli saksalainen poliitikko, ympäristö- ja ihmisoikeusaktivisti.
Petra Lehmann sai katolisen kasvatuksen. Hänen sukunimensä vaihtui, kun hänen äitinsä meni naimisiin amerikkalaisen upseerin John E. Kellyn kanssa. Perhe muutti 1960-luvun taitteessa Georgian osavaltioon Yhdysvaltoihin, mutta Petra säilytti Saksan liittotasavallan kansalaisuuden. Hänestä tuli Martin Luther Kingin ihailija, ja hän kampanjoi Robert F. Kennedyn ja Hubert Humphreyn puolesta vuoden 1968 presidentinvaaleissa.
Petra Kelly opiskeli valtiotieteitä Washington D.C.:ssä ja valmistui vuonna 1968. Palattuaan Eurooppaan hän suoritti Amsterdamin yliopiston Eurooppa-instituutissa tutkinnon vuonna 1972. Vuodesta 1972 vuoteen 1982 hän työskenteli Euroopan komissiossa Brysselissä aluksi sosiaalidemokraattien mandaatilla.
Vuonna 1979 hän oli perustamassa Saksan Vihreää puoluetta, jonka kiertävää puheenjohtajuutta hän myös hoiti. Vuodesta 1983 vuoteen 1990 hän oli Vihreiden edustajana Saksan liittopäivillä ja paneutui erityisesti rauhankysymykseen, vähemmistöjen oikeuksiin ja ihmisoikeuskysymyksiin. Tiibetin asioihin hän perehtyi erityisesti. Vuonna 1982 hänelle myönnettiin Right Livelihood -palkinto.
Vuonna 1992 Petra Kelly ja hänen kumppaninsa kenraali Gert Bastian löydettiin ammuttuina asunnostaan Bonnissa. Tapahtumaa ei ilmeisesti täysin kyetty selvittämään, mutta poliisin tulkinnan mukaan Bastian ampui ensin Kellyn ja myöhemmin itsensä.
Bonnissa on katu nimellä Petra-Kelly-Allee. Heinrich Böll -säätiö jakaa Petra Kelly -palkintoja tämän ajamien asioiden edistämiseksi.
Ted Kennedy (jääkiekkoilija)
Theodore Samuel ”Teeder” Kennedy (12. joulukuuta 1925 Port Colborne, Ontario, Kanada – 14. elokuuta 2009 Port Colborne, Ontario, Kanada) oli kanadalainen jääkiekkoilija. Keskushyökkääjä Kennedy pelasi koko 14 vuotta käsittäneen ammattilaisuransa NHL-liigan Toronto Maple Leafsissa.
Al Rollins
Al Rollins (s. 9. lokakuuta 1926 Vanguard, Saskatchewan – 27. heinäkuuta 1996 Calgary, Alberta) oli kanadalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi maalivahtina NHL-seuroissa Toronto Maple Leafs, Chicago Blackhawks ja New York Rangers.
Brigitte Mohnhaupt
Brigitte Margret Ida Mohnhaupt (s. 24. kesäkuuta 1949) on saksalainen entinen Punaisen armeijakunnan terroristi, joka sai murhista elinkautistuomion. Helmikuussa 2007 Mohnhaupt päätettiin vapauttaa, sillä hänen ei katsottu enää olevan vaaraksi yhteiskunnalle.
Mohnhaupt syntyi Rheinbergissä. Hän asui äitinsä kanssa vanhempien avioeron jälkeen 1960. Hän opiskeli filosofiaa Münchenin yliopistossa. Mohnhaupt meni vuonna 1968 naimisiin Rolf Heisslerin kanssa.
Mohnhaupt liittyi vasemmistolaiseen Punaiseen armeijakuntaan vuonna 1971. Hänet pidätettiin Berliinissä 9. kesäkuuta 1972 osallistumisesta rikollisjärjestön toimintaan. Hän sai tuomion ja vapautui vankilasta 8. helmikuuta 1977.
Mohnhaupt sotkeutui vapautumisensa jälkeen useiden merkkihenkilöiden surmiin sekä muihin terroritekoihin. Hänet pidätettiin Jugoslaviassa 11. toukokuuta 1978, mutta hän sai poistua maasta saman vuoden marraskuussa. 15. syyskuuta 1981 Mohnhaupt osallistui salamurhayritykseen Yhdysvaltain kenraali Frederick Kroesenia vastaan.
Mohnhaupt pidätettiin jälleen 1982, jolloin hän sai viisi elinkautista vankeusrangaistusta. Hänelle myönnettiin armahdusmahdollisuus 24 vuoden vankeuden jälkeen.
Mohnhauptin armahduksesta sovittiin oikeuden päätöksellä helmikuussa 2007. Saksan hallitus vältti kommentoimasta tapausta. Mohnhaupt vapautettiin lopulta Aichachista 25. maaliskuuta 2007.
Lego-minihahmo
Lego-minihahmot tai -minifiguurit (puhekielessä ”Lego-ukot”) ovat Lego Groupin valmistamia noin neljän senttimetrin mittaisia muovisia leluhahmoja. Useimmilla hahmoilla on keltainen iho ja hymyilevät kasvot. Hahmoja myydään yleensä Lego-tuotepakkausten mukana, mutta niitä voi ostaa myös erikseen. Erilaisia Lego-minihahmoja on valmistettu lukematon määrä, ja ne ovat suosittu keräilykohde. Vuonna 2003 Lego Group ilmoitti valmistaneensa jo 3,7 miljardia minihahmoa.
Ensimmäiset minihahmot tuotiin markkinoille vuonna 1975. Niillä ei ollut vielä käsiä eikä liikkuvia jalkoja. Ensimmäiset nykyisenkaltaiset minihahmot tulivat myyntiin vuonna 1978. Niistä on tullut lähes yhtä tunnettuja kuin Lego-palikoista. Minihahmojen suosiota ovat kasvattaneet muun muassa legoanimaatiot.
Lego-minihahmot rakentuvat yhdeksästä osasta: jaloista, lantiosta, yläruumiista, päästä, käsivarsista ja niihin liittyvistä käsistä. Jokainen näistä osista voidaan irrottaa ja korvata toisenlaisella vastaavalla osalla. Minihahmon kädet voivat ottaa kiinni erilaisista Lego-osista joko erilaisten palikoiden alta, ohennetuista kohdista tai levyjen ja laattojen sivuilta. Minihahmojen pään päällä on nuppi, johon voi kiinnittää erilaisia tukkia, päähineitä sekä tavallisia Lego-palikoita.
Tri-Island Area
Tri-Island Area on kuvitteellinen saaristo "Monkey Island" -seikkailupelisarjassa.
Saaria on kaiken kaikkiaan 13. Niissä pelin päähenkilö, Guybrush Threepwood suorittaa sekä ratkaisee erilaisia merirosvouteen liittyviä tehtäviä ja arvoituksia. "Mêlée Island" toimii pääsaarena, jossa Guybrushin naisystävä- ja vaimo Elaine Marley on kuvernöörittärenä.
Mêlée Island on Tri-Island Arean pääsaari, jossa sijaitsee saaren kuvernöörittären, Elaine Marleyn koti. Siellä Guybrush suorittaa kolme koetta, päästäkseen merirosvoksi. Mêlée esiintyy varsinaisesti kahdessa sarjan pelissä ("The Secret of Monkey Island ja Escape from Monkey Island"), mutta se tekee "cameo-esiintymisen" myös sarjan toisessa ("") ja kolmannessa ("The Curse of Monkey Island") osassa.
Sarjan ensimmäisessä osassa Mêlée Island on harvaan asuttu, lukuun ottamatta pientä, Mêlée Towniksi kutsuttua kaupunkia. Saarella sijaitsee liikemies Stanin käytettyjen kulkuneuvojen yritys, pieni sirkus, Kapteeni Smirkin miekkailukoulu, Voodoo Ladyn "International House of Mojo" -niminen voodoo kauppa, vankila, kirkko, kuvernöörin herraskartano, Sword Masterin piilopaikka ja kauppa. Lähellä saaren pohjoiskärkeä sijaitsee "Hook Island", jossa käsipuoli merirosvo Meathook asuu. Mêléellä on myös SCUMM-komentosarjakielen mukaan nimetty baari, SCUMM Bar. Escape from Monkey Islandissa se nimettiin uudelleen, komentosarjakielen vaihduttua Luaksi.
MI2:ssa pystyy vierailemaan Mêléellä sijaitsevalla kujalla, Guybrushin noustua hissillä ylös LeChuckin salapaikassa Dinky Islandilla. Myös The Curse of Monkey Island sisälsi yllättävän viittauksen Mêlée Islandiin. Kun Guybrush kurkistaa Goodsoupin perhehautakammion seinässä olevaan rakoon, ilmestyy kuvaan Mêléen metsä The Secret of Monkey Islandin grafiikoilla.
Milt Schmidt
Milton Conrad Schmidt (s. 5. maaliskuuta 1918 Kitchener, Ontario, Kanada – 4. tammikuuta 2017) oli kanadalainen jääkiekkoilija, jääkiekkovalmentaja ja jääkiekkovaikuttaja. Keskushyökkääjänä pelanut Schmidt loi uransa ennen kaikkea Boston Bruinsissa NHL-liigassa.
Hän teki 229 maalia ja antoi 346 maaliin johtanutta syöttöä (575 pistettä) 776 runkosarjaottelussa. Päättäessään uransa hän oli NHL:n maratontilastojen kolmas tehopisteissä ja toinen annettujen syöttöjen määrässä.
Jukka Lehtovaara
Jukka Lehtovaara (s. 15. maaliskuuta 1988 Turku) on suomalainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa Veikkausliigan FC Inter Turkua.
Lehtovaara siirtyi Turun Palloseuraan kasvattajaseurastaan Turun Pallokerhosta. Kaudella 2015 hän siirtyi paikallisvastustaja Interiin 2 vuoden sopimuksella. Veikkausliiga-debyyttinsä hän teki kaudella 2006, ja kaudesta 2007 lähtien hän on ollut joukkueen ykkösmaalivahti. Hänet valittiin vuoden liigatulokkaaksi vuonna 2007 ja vuoden liigamaalivahdiksi vuosina 2007, 2009 ja 2010..
Lehtovaara on käynyt Englannissa muun muassa West Hamin, WBA:n, Birminghamin ja Fulhamin testileireillä.
Lehtovaara on esiintynyt lukuisissa nuorten maajoukkuepeleissä. Hän kuului Suomen alle 21-vuotiaiden maajoukkueeseen vuoden 2009 EM-lopputurnauksessa. Hän pelasi turnauksessa yhden ottelun. A-maajoukkueessa Lehtovaara debytoi 21. toukokuuta 2010 harjoitusottelussa Viroa vastaan.
Lokakuussa 2016 Lehtovaara ilmoitti lopettavansa uransa kauden päätteeksi jatkuvien loukkaantumisten seurauksena.
Solvayn menetelmä
Solvayn menetelmä (tai Solvayn soodaprosessi) on nykyaikainen menetelmä, jolla tuotetaan natriumkarbonaattia eli soodaa. Solvayn menetelmän kehitti belgialainen kemisti Ernest Solvay vuonna 1865.
Solvayn menetelmässä kylläiseen natriumkloridiliuokseen johdetaan ammoniakkia ja hiilidioksidia.
Reaktiotuotteina saadaan natriumvetykarbonaattia ja ammoniumkloridia. Sakkaa kuumentamalla natriumvetykarbonaatti hajoaa, jolloin saadaan natriumkarbonaattia, hiilidioksidia ja vettä:
Ennen Solvayn menetelmää natriumkarbonaattia tuotettiin merilevien tuhkasta uuttamalla. Menetelmä ei kuitenkaan ollut riittävän tehokas tuottaakseen saippuan valmistuksessa tarvittavan soodan. Niinpä Ranskan tiedeakatemia lupasi vuonna 1775 huomattavan palkinnon sille, joka keksisi menetelmän natriumkarbonaatin valmistamiseksi natriumkloridista.
Ranskalainen kemisti Nicolas Leblanc keksi menetelmän vuonna 1790. Menetelmässä natriumkloridia käsiteltiin rikkihapolla, jolloin saatiin natriumsulfaattia. Näin saatua natriumsulfaattia kuumennettiin hiilen ja kalsiumkarbonaatin kanssa, jolloin saatiin natriumkarbonaattia.
Kyläsaari
Kyläsaari (aiemmin myös "Kokemäensaari", ) on Meri-Porissa sijaitseva historiallinen kylä, joka muodostaa Porin 34. kaupunginosan. Kyläsaari on myös taajama, mutta taajaman ja kaupunginosan rajat eivät vastaa toisiaan. Kyläsaaren taajamaan kuuluu myös mm. Pihlava.
Alue on puhtaasti omakotiasumiseen tarkoitettua aluetta, joten alueella ei ole merkittäviä tehdasrakennuksia eikä kerrostaloja. Alueella on myös puurakenteinen Kyläsaaren vanhainkoti, jossa toimii neljä osastoa. Kyläsaari kuuluu Meri-Porin seurakuntaan. Kyläsaaren keskustassa sijaitsee K-Market Kyläsaari (ent. K-market Jylli) ja urheilukenttä. Urheilukentän takana on kuntoiluun soveltuva pururata. Lähellä K-marketia on myös Kyläsaaren koulu, jossa Kyläsaaren, Preiviikin, Paarnoorin, Makholman sekä Uudenniityn alakouluikäiset opiskelevat. Sen sijaan yläkoulua tai lukiota ei ole Kyläsaaressa. Lähin yläkoulu sijaitsee Pihlavassa ja lukio Porin keskustassa.
Kyläsaaren lähimmät naapurikaupunginosat ovat Uusiniitty, Enäjärvi, Metsämaa ja Ulasoori.
Riihiketo
Riihiketo () on Porin ydinkeskustan eteläpuolella sijaitseva 9. kaupunginosa.
Nimi viittaa laajaan peltoalueeseen kaupungin laitamilla, joka oli luonnontilassa aina 1940-luvun loppuun saakka. Tuolloin alueelle ryhdyttiin sodan jälkeisen asuntopulan helpottamiseksi rakentamaan kerrostaloaluetta. 1960-luvun alkuun mennessä alue oli jo rakennettu täyteen.
Riihiketo on kuuluisa koulukortteleistaan, joissa sijaitsevat Cygnaeuksen, Porin suomalaisen yhteislyseon (PSYL) ja Palveluopiston koulut. Cygnaeuksen alakoulu on arkkitehtuuriltaan jugend-vaikutteinen ja lähes suora kopio Imatran kuuluisasta valtionhotellista, jonka myös on suunnitellut arkkitehti Usko Nyström. PSYL:n koulun vanha osa on kaunis funkkisrakennus, jonka kulmaovi on myös koulun tunnus. Osa etenkin nuoremman polven porilaisista tuntee koulun paremmin Riihiketo-nimellä, sillä peruskoulu-uudistuksen myötä entinen yhteislyseo nimettiin Riihikedon kouluksi. Koulun senioreiden aloitteesta nimi palautettiin alkuperäiseksi 1990-luvun puolivälissä.
Riihikedon alueella sijaitsevat myös Porin rautatieasema ja Porin linja-autoasema.
Microsoft Picture Manager
Microsoft Picture Manager on Microsoft Office-ohjelmistopaketin mukana tuleva yksinkertainen kuvien muokkaukseen ja järjestämiseen tarkoitettu ohjelma.
Massby
Massby on kylä Sipoossa, Itä-Uudenmaan maakunnassa. Massbyn kylän sivuitse kulkevat Sipoonjoki ja Valtatie 7 (E18), jonka liittymästä nro 55 on yhteys Massbyn läpi kulkevalle Seututie 170:lle.
Trans-Aasian rautatie
Trans-Aasian rautatie (TAR) on hanke, jonka tavoittena on luoda Euroopan ja Aasian välinen rautatie tavaraliikennettä varten. YK:n Tyynenmeren alueen taloudellinen ja sosiaalinen komissio (UNESCAP) rahoittaa hanketta.
Hanke aloitettiin jo 1950-luvulla. Sen tavoitteena oli rakentaa 14 000 km pitkä rautatie Singaporen ja Istanbulin välille, mahdollisesti myös pidemmälle Eurooppaan ja Afrikkaan. Tuohon aikaan meri- ja ilmakuljetukset eivät olleet yhtä kehittyneitä kuin nykyään ja hanke lupasi alentaa kuljetuskustannuksia Euroopan ja Aasian välillä merkittävästi. Hankkeen edistymistä haittasivat kuitenkin poliittiset ja taloudelliset esteet aina 1980-luvun alkuun saakka. 1990-luvulla kylmän sodan päättymisen myötä rautatien rakentamiselle avautui uusia mahdollisuuksia.
TAR nähtiin keinona lisätä Euraasian kansinvälistä kauppaa ja edistää tavaroiden liikkumista. Hankkeen toivottiin myös parantavan Keski-Aasian maiden taloutta. Suuri osa rautatiestä on jo valmiina, mutta joitakin merkittäviä aukkoja on vielä olemassa. Yhden merkittävän ongelman aiheuttavat vaihtelevat raideleveydet. Reitin varrella käytetään kaikkiaan 4 eri raideleveyttä.
Kauhanoja
Kauhanoja on kylä ja kyläkeskus Loimaalla Varsinais-Suomessa. Kauhanojan naapurikyliä ovat Hattula, Sieppala ja Joenperä Loimaalla sekä Ypäjänkylä, Perttula ja Manninen Ypäjällä. Aiemmin Kauhanoja Loimaan puoleisine naapurikylineen on kuulunut Loimaan kuntaan.
Kylän halki virtaa Loimijoki, johon kylän alueella yhtyy pohjoisesta Ypäjänkylästä alkunsa saava Ypäjoki. Etelässä kylän alueelle ulottuu laaja Eksyssuo.
Kauhanojan kyläkeskus sijaitsee Loimijoen eteläpuolella noin 5 kilometriä Loimaan keskustasta itään Forssan ja Loimaan välisen seututien 213 varrella. Ypäjänkylään johtaa siltä haarautuva yhdystie 2815. Kylässä toimii vuonna 1897 perustettu, peruskoulun 1–6 luokkien opetusta antava, noin 70 oppilaan Kauhanojan koulu. Kylässä toimivan Kauhanojan kyläyhdistyksen toiminta-alueeseen kuuluvat myös viereiset Joenperän, Hattulan ja Sieppalan kylät.
Paikallisia nähtävyyksiä Kauhanojalla ja naapurikylissä ovat muun muassa Kauhanojan koulun pihalla kasvava Suomen suurin kataja sekä taiteilija Alpo Jaakolan suomökki Eksyssuolla Joenperän kylässä. Kylällä järjestettäviä säännöllisiä tapahtumia ovat muun muassa Kuutamohiihto helmi–maaliskuussa Alpo Jaakolan suomökille Eksyssuolle, laskiaisrieha lapsille, mäkihyppykisat, Pajapäivät ja Loimijokisoutu heinäkuussa, Pirkko Jaakolan kuunnelman "Eksyssuon lapset" esitys Alpo Jaakolan suomökillä syyskuussa, metsäkirkko joulun alla ja myyjäisiä eri aikoina vuodesta.
Tunnettuihin kauhanojalaisiin kuuluu maanviljelysneuvos ja kansananedustaja Heikki Perho (1926–2009), jonka kotitalo oli Kauhanojan Perhon tila.
Mustamäe
Mustamäe () on Tallinnan kaupunginosa. Vuonna 2004 kaupunginosan asukasluku oli noin 65 000.
Mustamäe oli Tallinnan ensimmäinen lähiö ja se rakennettiin vuosina 1962–1973. Useimmat talot ovat viisi- tai yhdeksänkerroksisia ja betonielementtirakenteisia. Alueella on 1990-luvulta alkaen tehty runsaasti julkisivuremontteja.
Mustamäe jakautuu 4 asuinalueeseen, jotka ovat Kadaka, Mustamäe, Siili ja Sääse.
Väkiluku vuosina 2003-2015;
Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Mustamäessä oli 62 255 asukasta, joista 37 656 (60,5 %) oli virolaisia, 20 307 (32,6 %) venäläisiä ja 4 131 (6,6 %) muita kansallisuuksia.
Alueella sijaitsevat Tallinnan teknillinen korkeakoulu, Mustamäen aluesairaala, kaksi ostoskeskusta. Aikaisemmin alueella oli tori, jossa myytiin edullisia vaatteita, elintarvikkeita ja erityisesti CD-levyjä. Torin huippuaikoina siellä arvioitiin käyvän yli kaksi miljoonaa asiakasta vuodessa; merkittävä osa asiakkaista oli suomalaisia.
Mustamäe ja Nõmme muodostavat Viron riigikogun vaalien vaalipiirin numero 3, kolmannen vaalipiirin, josta valitaan yhteensä kahdeksan kansanedustajaa Viron 101-jäseniseen parlamenttiin.
Kemin satama
Kemin satama (LOCODE: FI KEM) on Kemin kaupungin omistamana osakeyhtiönä toimiva satama. Kemin Satama Oy perustettiin 31.12.2011 . Satamaan kuuluvat Ajoksen ja Veitsiluodon satamat, joista Ajoksessa toimii myös öljysatama. Aluksia satamassa vierailee vuosittain noin 750 ja ne kuljettavat noin kolme miljoonaa tonnia tavaraa.
Satama on perustettu Kemin kaupungin perustamisvuonna 1869. Alun perin satama oli nykyisen sisäsataman paikalla aivan kaupungin keskustassa. Paikalla on vieläkin Valter Thomén suunnittelema jugend-tyylinen tullikamari vuodelta 1912. Rakennuksessa toimii nykyisin Jalokivigalleria. Alueella on myös muita vanhoja rakennuksia liittyen sataman toimintaan. Ajoksen sataman rakentaminen alkoi vuonna 1939.
Ajoksen satama (LOCODE: FI AJO) on Kemin pääsatama, joka sijaitsee Ajoksen kaupunginosassa. Sataman kautta tuodaan öljytuotteet, kemikaalit, raakapuu sekä kontteja. Sataman laiturisyväys on 10,0 metriä ja se mahdollistaa noin 30 000 tonnin kertalaivauksen. 1. heinäkuuta 2006 lähtien kaikki vienti Kemistä hoidetaan Ajoksen kautta.
Veitsiluodon satama (LOCODE: FI VEI) sijaitsee myös Ajoksen kaupunginosassa ja siellä Veitsiluodon pienalueella Stora Enson tehdasalueella. Satama toimii Stora Enson Veitsiluodon tehtaiden tuontisatamana. Sen kautta tuodaan tehtaille raakapuuta ja paperin täyteaineita sekä kemikaaleja konteissa. Sataman syväys on 7,0 metriä.
Lupercalia
Lupercalia oli antiikin Roomassa vuosittain 15. helmikuuta vietetty juhla. Lupercalian alkuperä ulottuu mahdollisesti jopa 500-luvulle eaa. Sitä vietettiin vuosittain susimaisen Lupercus-jumalan kunniaksi. Lupercus saattoi olla Faunuksen yksi ilmenemismuoto. Sen vietto jatkui pitkälle kristilliselle ajalle, kunnes paavi Gelasius I määräsi Lupercalian lopetettavaksi vuonna 494, tämän jälkeen alettiin viettää pyhän Valentinuksen päivää.
Alkujaan juhla oli puhdistusrituaali, joka myöhemmin sai myös hedelmällisyysrituaalin piirteitä. Keisarikaudella Lupercalian uskonnollinen merkitys jäi taka-alalle ja siitä tuli karnevaalimainen kansanjuhla.
Keskeisessä asemassa juhlassa oli luperci-pappien suorittama riitti, jossa he uhrasivat vuohen Palatium-kukkulan juurella sijaitsevassa Lupercal-luolassa, juoksivat ulos kansan keskuuteen ja löivät katsojia uhratun vuohen nahasta repimillään suikaleilla. Luola, jossa uhraus suoritettiin oli sama, jossa susiemo tarun mukaan imetti kaupungin perustajia, Romulusta ja Remusta.
Luperci-papit olivat useimmista muista Rooman papistoista poiketen nuorehkoja, 20–40-vuotiaita miehiä. Vuotuinen riitti oli heidän ainoa virkatehtävänsä. Pappien nimi pohjautuu latinan kielen sanaan "lupus", susi. Papit suorittivat rituaalinsa varhempina aikoina alastomina. Ilmeisesti keisari Augustuksen siveyslakien myötä he alkoivat käyttää lannevaatetta.
Lupercaliaa vietettiin perinteisen roomalaisen vuoden lopussa. Vuodenvaihde osui alkujaan helmi-maaliskuun taitteeseen. Juhla sijoittui keskelle vainajille omistettua yhdeksänpäiväistä Parentalia-juhlaa (13. helmikuuta–21. helmikuuta).
Lupercaliassa palvotuksi jumalaksi mainitaan useimmin italialaista alkuperää oleva metsän ja villin luonnon jumala Faunus. Keisariajalla jumala samaistettiin kreikkalaiseen metsänjumala Paniin.
Myös Rooman pohjoispuolelta, faliskien parista Soracte-vuorelta tunnetaan samoja elementtejä sisältävä kultti, jossa susipapit (Hirpi Sorani) olivat yhteydessä kuoleman voimiin.
Proteinuria
Proteinuria on valkuaisvirtsaisuus eli tila, jossa virtsan mukana erittyy liikaa proteiinia. Normaalisti vain pieni osa plasman proteiineista siirtyy alkuvirtsaan ja tästäkin suuri osa siirtyy takaisin plasmaan munuaistubulusten seinämäsolujen endosytoimana.
Albuminuriasta puhuttaessa kyse on yhdestä valkuaisainetyypistä, albumiinista.
Jatkuva proteinuria voi olla oire esimerkiksi munuaiskeräsen tulehdustilasta tai diabeettisesta nefropatiasta.
Voimakas proteinuria voi aiheuttaa turvotusta ja vatsaontelon nesteytymistä. Tällöin kyseessä on sairaus, jota nimitetään nefroottiseksi oireyhtymäksi.
Virtsaan erittyvän proteiinin määrä saattaa lisääntyä tilapäisesti mm. tulehdussairauksien tai fyysisen rasituksen yhteydessä. Ortostaattisella proteinurialla tarkoitetaan sitä, että virtsaan erittyy proteiineja tavallista enemmän pystyasennossa, muttei makuuasennossa, mitä tapahtuu joillain ihmisillä.
Island Records
Island Records on vuonna 1959 Chris Blackwellin Jamaikalla perustama levy-yhtiö. Yhtiö oli 1960-luvulla ensimmäisiä yhtiöitä jotka levyttivät Jamaikan reggae-musiikkia. 
Blackwell oli syntynyt Lontoossa mutta hän vietti lapsuutensa Jamaikalla ja palasi Lontooseen kouluun teini-iässä. Hän joutui siellä vaikeuksiin tuolloin ja palasi Jamaikalle jossa hänen perheensä oli ja vuokrasi siellä skoottereita sekä opetti vesihiihtoa ennen yrityksensä perustamista. Hän perusti yrityksensä koska se oli paras tapa yhdistää yrittäminen ja musiikin harrastus.
Tuolloin ei Jamaikalla juurikaan ollut omaa äänilevytuotantoa joten hänellä oli käytänöllisesti monopoli siellä. Blackwell toi reggaeen esiin joka oli maailmalle silloin kokonaan uusi genre. Hän toi esiin Bob Marleyn kaltaiset supertähdet. Blackwell siirsi yhtiönsä Yhdistyneen kuningaskuntaan kun Jamaika itsenäistyi vuonna 1962. Vuonna 1963 Blackwell tuotti My Boy Lollipop jonka lauloi Millie ska-versiona. Siitä tuli maailman laajuinen hitti seuraavana vuonna
Blackwell myi sen vuonna 1989 Philipsin omistamalle Polygramille, joka on sittemmin monimutkaisten kauppojan kautta siirtynyt Universal Music Groupin omistukseen. Island Recordsilta on julkaistu musiikkia useista eri tyylisuunnista.
Abebe Dinkesa
Abede Dinkesa (s. 6. maaliskuuta 1984, Ambo, Etiopia) on etiopialainen kestävyys- ja maastojuoksija.
Kaasun tiheys
Kaasun tiheys (ρ) on suure, joka ilmoittaa kaasun tiheyden. Kaasun tiheys saadaan kaavasta:
formula_1
Jossa
Laskuissa on käytettävä NTP-oloissa saatuja arvoja.
Daniel Bedingfield
Daniel John Bedingfield (s. 3. joulukuuta 1979) on uusiseelantilaislähtöinen, lapsena Britanniaan muuttanut pop-laulaja ja -laulunkirjoittaja. Hän on Natasha ja Nikola Bedingfieldin veli.
Bedingfieldin hitti "Gotta Get Thru This" nousi joulukuussa 2001 brittilistojen ykköseksi. Hän on sen jälkeen julkaissut kaksi listaykkössingleä ("If You're Not The One", "Never Gonna Leave Your Side"). Debyyttialbumi "Gotta Get Thru This" julkaistiin vuonna 2002, ja se nousi brittilistojen toiselle sijalle.
Vuonna 2003 Bedingfield esiintyi vierailevana artistina Delirious?in albumilla "World Service".
Bedingfield joutui 1. tammikuuta 2004 vakavaan auto-onnettomuuteen, jossa hän sai vammoja pään alueelle ja kaulaan. Uudessa-Seelannissa vanhempiaan tapaamassa ollut muusikko oli toipilaana puolisen vuotta.
Bedingfieldin toinen albumi oli marraskuussa 2004 julkaistu "Second First Impression".
Hurrikaani David
Hurrikaani David oli vuoden 1979 neljäs nimetty trooppinen myrsky Atlantin hurrikaanikaudella, ja tuon kauden ensimmäinen trooppinen hirmumyrsky. Saffirin-Simpsonin hurrikaaniasteikolla se luokiteltiin korkeimmalle tasolle viisi. Se surmasi yli kaksituhatta ihmistä reittinsä varrella, suurimman osan Dominikaanisessa tasavallassa.
Davidiksi kehittynyt säähäiriö havaittiin Kap Verden edustalla 22. elokuuta. Sen kehittyi trooppiseksi matalapaineeksi 26. elokuuta Kap Verden ja Antiellien puolivälissä. 29:nteen päivään mennessä David oli kehittynyt kolmosluokan hurrikaaniksi joka liikkui Dominican yli. Davidin silmä kulki noin 110 km Puerto Ricon eteläpuolelta; saarella saatiin paikoin yli 50 mm sadetta. 30. päivän iltaan mennessä David oli voimistunut vitosluokan hirmumyrskyksi: Rankkasateet pyyhkivät St Croixin ja Puerto Ricon yli. Elokuun viimeisenä päivänä David iski Dominikaaniseen tasavaltaan Santo Domingon länsipuolelle. Se heikkeni tilapäisesti, ylitti Kuuban ja voimistui merelle päästyään uudelleen hurrikaaniluokkaan. Se hipoi Floridan rannikkoa mutta iski maihin pohjoisempana Georgiassa syyskuun 4. päivän iltapäivällä. Mantereelle jouduttuaan David hiipui, kehittyi sitten keskileveysasteiden matalapaineeksi ja jatkoi kulkuaan Yhdysvaltojen koilliosaan.
Dominikaaninen tasavalta kärsi 56 m/s puhaltaneista tuulista, rankkasateista ja tulvista. Useimmat noin kahdestatuhannesta kuolonuhrista kuolivat jokien äkillisen tulvimisen hukuttamina. Tuhansia taloja ja 70% maatalouden sadosta tuhoutui, mikä jätti 200 000 kodittomiksi ja useat nälänhädän vaaraan.
Dominicalla kuoli 56, Puerto Ricolla seitsemän ja Yhdysvalloissa viisi henkeä.
Charlottenburg
Charlottenburg on yksi Berliinin kaupunginosista (). Se sijaitsee kaupungin läntisessä keskustassa Charlottenburg-Wilmersdorfin hallintoalueella ("Bezirk"). Vuoden 2011 lopussa Charlottenburgilla oli 119 857 asukasta. Kaupunginosan pinta-ala on 10,6 km² ja väestötiheys 11 307 as./km².
Charlottenburg perustettiin vuonna 1705 itsenäisenä kaupunkina. Se pysyi itsenäisenä vuoteen 1920 asti, jolloin se liitettiin Berliiniin. Vuosina 1920–2000 Charlottenburg oli samalla sekä kaupunginosa että oma hallintoalueensa. Vuonna 2001 Charlottenburgin hallintoalue yhdistettiin Wilmersdorfin hallintoalueen kanssa Charlottenburg-Wilmersdorfiksi. Charlottenburgin kaupunginosa jatkoi olemassaoloaan tämän uuden hallintoalueen alaisuudessa. Vuonna 2004 Charlottenburg-Wilmersdorfin kaupunginosat järjesteltiin uudelleen ja aikaisempi Charlottenburgin kaupunginosa jaettiin kolmeen: nykyiseen Charlottenburgiin, Westendiin ja Charlottenburg-Nordiin.
Suurin osa Berliinin läntisestä keskustasta ("City West") kuuluu Charlottenburgiin, muun muassa Breitscheidplatz, Keisari Vilhelmin muistokirkko, iso osa Kurfürstendammia ja Zoologischer Gartenin rautatieasema. Pääosa Charlottenburgista sijaitsee kuitenkin tästä luoteeseen. Kaupunginosan nähtävyyksiin kuuluu myös Charlottenburgin linna.
Sähkömäärä elektrolyysissä
Sähkömäärä elektrolyysissä on suure, joka kuvaa yhden ampeerin kuljettamaa sähkövirtaa sekunnissa. Suureen yksikkö on coulombi (C). Sähkömäärä saadaan selville kaavoista:
Jossa:
The Orders
The Orders on nelihenkinen helsinkiläinen rock-yhtye. Yhtye aloitti vuonna 2003 nimellä Dive julkaisten kaksi EP:tä. Nimenvaihdoksen jälkeen, kesällä 2006, The Orders julkaisi EP:n ja tammikuussa 2007 esikoisalbuminsa Guilt & Confusion.
The Orders -Facebook-sivun mukaan yhtye lopetti toimintansa 30. elokuuta 2010.
The Ordersin musiikkia on kuultu myös elokuvissa Koti-ikävä ja Suden vuosi.
Kannuksenpyörä
Kannuksenpyörä eli pykäläristi on kahdeksansakarainen tähti- ja ristikuvio. Kuvio on ollut käytössä useissa kulttuureissa, muun muassa monilla suomalais-ugrilaisilla kansoilla. Suomessa sen yleensä näkee eräissä kuntavaakunoissa, perinteisenä ryijyjen ja muiden käsitöiden koristeena sekä karjalaisen naimattoman naisen perinteisessä päähineessä säppälissä. Symboli on myös muun muassa Udmurtian ja Mordvan tasavaltojen ja võrolaisten lipuissa sekä Karjalan, Udmurtian ja Mordvan tasavaltojen vaakunoissa, joissa se kuvaa aurinkoa.
Geometrinen nimitys kuviolle on "oktagrammi" eli kahdeksankanta. Kuvion säännöllisen muodonvoi piirtää yhdellä kynänvedolla kahdeksalla janalla nostamatta kynää alustasta; vastaava ei esimerkiksi kuusisakaraisen "hektagrammin" kohdalla onnistu matemaattisista syistä.
Kuten monen muunkin kansanperinteisen kuvion, myös kannuksenpyörän alkuperä on hämärän peitossa. Koptilaiskristittyjen tiedetään käyttäneen kuviota tekstiileissä 600-luvulla.
Suomalais-ugrilaisten kansojen käytössä kannuksenpyörä on monesti merkinnyt aurinkoa. Liettualaisten auseklis on vastaava symboli. Pitsikoristeissa se on tunnettu myös Aunuksen aitana. Norjalaisessa neulontaperinteessä kuvio tunnetaan selbunruusuna.
Viola Uotila
Viola Uotila (s. 1997) on suomalainen muusikko. Hän on tullut tunnetuksi esiintymällä Yle TV2:n Pikku Kakkonen-ohjelmassa ja on julkaissut neljä levyä. Hän laulaa suomalaista kansanmusiikkia ja lastenlauluja säestäen itseään kanteleella. Kanteleen lisäksi hän soittaa nykyään myös kelttiharppua ja selloa.
Viola Uotila aloitti kanteleen soiton nelivuotiaana. Hän opiskelee kanteleen ja myös kelttiharpun soittoa Sibelius-Akatemiassa. Lisäksi Viola on opiskellut sellon soittoa Lahden Konservatoriossa. Hän harrastaa myös balettia. Kuusi- ja seitsenvuotiaana hän levytti ensimmäisen levynsä "Tulisoroinen", ja toisen levynsä "Violan laulut" hän levytti ollessaan kahdeksanvuotias.
"Tulisoroinen" sisältää kansanmusiikkia Suomen lisäksi myös muualta kuten Venäjältä ja Pohjois-Amerikasta, kuitenkin erilaisilla kanteleilla säestettynä. "Violan laulut" -levyllä kappaleiden tyyli on uudenaikaisempaa, ja mukana on klassisia sekä uudempia lastenlauluja kantelesovituksina. Kolmas levy "Sateenkaaren aarteet" vie kuulijan mukaansa unten salaperäiseen maailmaan. Osa levyn musiikista on Violan itsensä tai hänen veljensä Anton Uotilan säveltämää. Neljäs levy "Vilharmoonikot" on yhteinen levy kaksosveli Antonin kanssa. Levyllä vierailee myös Eija Ahvo.
Viola on esiintynyt radiossa, televisiossa ja konserteissa veljensä Anton Uotilan kanssa ja on menestynyt myös laulukilpailuissa. Kanteleellaan Viola on voittanut ja tullut palkituksi lukuisissa kansallisissa ja kansainvälisissä kilpailuissa, viimeksi keväällä 2012 Tukholmassa. Viola soittaa selloa Trio Serenossa, jolle myönnettiin keväällä 2007 Pro Musica -säätiön apuraha. Trio on myös voittanut valtakunnallisen Savonlinnan kamarimusiikkikilpailun kahdesti, vuosina 2007 ja 2010.
Toukokuussa 2012 Viola voitti sellolla yhdessä kaksoisveljensä Antonin (piano) kanssa Tukholman kansainvälisen kamarimusiikkikilpailun. Syyskuussa 2015 Viola voitti yhdessä veljensä kanssa Vuoden Nuori Lahtelainen -tunnustuspalkinnon. Kyseinen palkinto annetaan henkilölle tai ryhmälle tuoreella, ennakkoluulottomalla ja yritteliäällä otteella on esimerkkinä ja eduksi Lahdelle. Viola ja Anton Uotila saivat 900 euron stipendin Lahden kaupungintalon puistojuhlassa 5. syyskuuta 2015.
Opiskelun ohella Viola Uotila tekee soolokeikkoja sekä duokeikkoja veljensä Anton Uotilan ja viulisti Veera Kuisman kanssa ja lisäksi on mukana kokoonpanoissa Various Ensemble ja Vilharmoonikot. Lisäksi Viola on tehnyt omia sävellyksiä joista osa on julkaistu ainakin Youtubessa ja esitetty monilla keikoilla.
Viola ja Anton ovat myös esiintyneet myös isänsä Tomi Uotilan kanssa. Tomi ja Marianne Uotila omistavat perheen kakkoskotina toimivan konserttihuvilan Villa Concerto jossa myös Viola on esiintynyt.
Djalma Santos
Djalma Pereira Dias dos Santos, joka tunnettiin paremmin pelaajanimellään Djalma Santos , (27. helmikuuta 1929, São Paulo – 23. heinäkuuta 2013 Uberaba, Minas Gerais) oli brasilialainen jalkapalloilija, joka pelasi Brasilian jalkapallomaajoukkueessa puolustajana ja jota pidetään yhtenä maansa kaikkien aikojen parhaimmista puolustajista. Hän pelasi neljissä jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuissa: vuosina 1954, 1958, 1962 ja 1966. Vuoden 1962 kisojen finaalissa Djalma pohjusti Brasilian joukkueen voittomaalin, jonka laukaisi maaliin Vavá. Dos Santosin kotimaassa hänen etunimestään käytettiin toisinaan kirjoitusasua Dejalma.
David Petraeus
David Howell Petraeus (s. 7. marraskuuta 1952) on Yhdysvaltain maavoimien kenraali, joka toimi vuosina 2007–2008 Yhdysvaltain johtaman kansainvälisen liittouman joukkojen komentajana Irakissa, myöhemmin USCENTCOMin komentajana. CIA:n johtajana hän toimi vuosina 2011–2012.
Petraeus onnistui rauhoittamaan Mosulin ollessaan alueen komentajana Irakin sodassa, mutta hänen jälkeensä paikalle tulleen komentajan aikana alkoivat väkivaltaisuudet. Petraeus valittiin Irakin joukkojen komentajaksi sovittelevan toimintatyylinsä takia kenraali George Caseyn seuraajaksi, Yhdysvaltain senaatti vahvisti hänen valintansa äänin 81-0. Petraeuksen tehtävänä oli Bagdadin rauhoittaminen, mitä pidettiin laajalti mahdottomana tehtävänä, koska siellä taistelevat keskenään tosilleen vihamieliset sunni- ja šiiamuslimit.
Ensimmäisessä lehdistötilaisuudessaan Petraeus sanoi, että Irakin konfliktiin ei ole mitään sotilaallista ratkaisua. Rauhan edellytys on dialogi kaikkien osapuolten välillä. Tähän kuuluvat myös puolisotilaalliset ryhmittymät.
Petraeus toimitti heinäkuussa 2007 väliraportin menestyksestä Irakissa, ja se osoitti liittouman edistyneen kuudessa 18 määritetystä mittarista. Lopullinen raportti luovutettiin senaatille 10. syyskuuta 2007. Los Angeles Times väitti 15. elokuuta julkaistussa jutussaan, että raportin takana ovat todellisuudessa Valkoisen talon edustajat, minkä Petraeus kielsi omassa todistuksessaan kongressille. Demokraatteja lähellä oleva MoveOn.org-järjestö julkaisi raportin julkaisupäivänä The New York Timesissa kokosivun ilmoituksen otsikolla ”General Petraeus or General Betray Us?”, jossa se syytti Petraeusta tietojen vääristelystä.
Syyskuussa 2008 Petraeus jätti tehtävänsä ja hänen tilalleen nimettiin Raymond Odierno. Tämän jälkeen Petraeus toimi Yhdysvaltain keskisen komentokeskuksen, "Central Commandin", päälliköksi. Hänen tehtävänään oli valvoa tilannetta Irakissa, Lähi-idässä ja Afganistanissa. Kesäkuussa 2010 hänet valittiin Yhdysvaltain Afganistanin-joukkojen komentajaksi aiemman komentajan Stanley McChrystalin jouduttua eroamaan.
Kesäkuussa 2011 hänet valittiin Yhdysvaltojen keskustiedustelupalvelun johtoon. Hänen seuraajansa Nato-joukkojen Afganistanin-komentajana on kenraali John Allen.
Petraeus ehti johtaa CIA:ta vain reilun vuoden, sillä hän erosi tehtävästä marraskuussa 2012. Eron syynä oli julki tullut avioliiton ulkopuolinen suhde.
Petraeus paljasti salassa pidettäviä tietoja naiselle, joka kirjoitti hänestä elämäkertaa. Petraeus sai kaksi vuotta ehdollista vankeutta.
Nissnikun koulu
Nissnikun koulu (ent. Sepän koulu) sijaitsee Kirkkonummella Masalassa. Sen kahdessa rakennuksessa toimii ylä- ja alakoulu. Lisäksi yläkoulun rakennuksessa on toiminut Porkkalan lukion Masalan toimipiste vuoteen 2015 asti. Koulu aloitti toimintansa 1980-luvun loppupuolella ja se sai 2012 nimen Nissnikun koulu.
Koulussa opiskelee noin 600 oppilasta. Koulussa käytetään nelijaksoista opiskelujärjestelmää. Koulun nykyisenä rehtorina toimii Maarit Ritakallio. Elokuussa 2012 Nissnikun koulu (alakoulu) ja Sepän koulu (yläkoulu) yhdistyivät ja nimi muutettiin Nissnikun yhtenäiskouluksi.
Lyyran rengassumu
Lyyran rengassumu (myös M57 tai NGC 6720) sijaitsee Lyyran tähdistössä, Lyyran beta- ja gamma-tähtien välissä.
Lyyran rengassumun keskustassa on valkoinen kääpiö, jonka kirkkaus on noin 14,7 magnitudia. Sumu laajenee 20-30 km/s nopeudella. Valkoisen kääpiön sumun keskeltä löysi Friedrich von Hahn 1800-luvulla.
Arthur Kylander
Arthur Arkadius Kylander (16. helmikuuta 1892 Lieto – 26. elokuuta 1968 Camino, Kalifornia) oli amerikansuomalainen kansanmusiikin esittäjä, laulaja, laulunkirjoittaja ja mandoliininsoittaja. Hän syntyi Liedossa, Suomessa, ja muutti Yhdysvaltoihin 22-vuotiaana vuonna 1914. Vuonna 1925 hän tapasi vaimonsa Julia Varilan, pianistin ja hanuristin, ja he alkoivat esiintyä yhdessä.
Kylander toimi palomiehenä Turussa, kunnes vuonna 1914 muutti Amerikkaan. Kylander työskenteli metsurina ja kirvesmiehenä Mainessa, New Yorkissa, Pennsylvaniassa, Ohiossa ja Minnesotassa. Vuonna 1927 hän avioitui kaustislaisen isän ja ullavalaisen äidin tyttärenä Montanassa syntyneen Julia Varilan (1904–1991) kanssa. Samana vuonna pariskunta lähti kaksivuotiselle esiintymiskiertueelle amerikansuomalaisten asuttamille paikkakunnille.
1920–1930-luvuilla Arthur ja Julia Kylander kiertelivät esiintymässä amerikansuomalaisten parissa. Myös useimmat lauluista syntyivät tällöin. Vaimo Julia osallistui lauluntekoon ja esityksiin sovittajana, pianistina ja harmonikansoittajana. Vuosien 1928–1929 kiertueen kolmantena jäsenenä oli viipurilainen, Connecticutiin asettunut kanafarmari Jack Häkkilä (1893–1975).
1930-luvun lamavuosina Kylanderit toimivat vauraan perheen hovimestari-autonkuljettajana ja kokkina Hollywoodissa. Myöhemmin he päätyivät puunkasvattajiksi El Doradon piirikuntaan Kaliforniassa, josta ostivat Mäntyharjuksi nimeämänsä metsätilan. Siitä tuli amerikansuomalaisten ystävien suosima lomailupaikka, ja Kylanderit aikoivat laajentaa paikan lomakyläksi, mutta hanke jäi toteutumatta Arthur Kylanderin heikentyvän terveyden takia. Viimeisen kiertueensa pariskunta teki 1952–1953, mutta Mäntyharjussa he esiintyivät vierailleen vielä 1960-luvulla.
Syndikalistisen IWW-ammattiliiton toiminnassa mukana olleen Kylanderin laulut olivat humoristisia mutta samalla usein piikikkään työväenhenkisiä. Lauluissa kuvataan siirtolaiseksi saapuvan suomalaisen vaikeuksia työnsaannissa ja elämässä uudessa maassa. Niissä satirisoidaan myös monia Yhdysvaltain ja taakse jääneen Suomen tapoja, kuten uskonnollisuutta ja suojeluskunta-aatetta.
Levy-yhtiöiden kykyjenetsijöinä toimivat levykauppiaat eri puolilla Yhdysvaltoja, ja näin maan suurin levy-yhtiö Victor Talking Machine Company kiinnitti Kylanderin tekemään levyjä. Ne saavuttivat kohtalaisen menestyksen, ja kolmen vuoden aikana hän sai levyttää 20 kappaletta New Yorkissa, aluksi pianon ja hanurin (ehkä vaimo ja Jack Häkkilä), lopulta Alfredo Cibellin johtaman kuuden soittajan studioyhtyeen säestyksellä. Levytysversioista kovin työväenaatteelliset säkeistöt jätettiin yleensä pois, mutta ne löytyvät painetuista nuottijulkaisuista. Kansanmusiikki-instituutti tallensi vuonna 1994 valtaosan Kylanderin levytyksistä CD-albumille "Oi, kuinka engeliksi mielin – Finnish American Recordings 2" (KICD 32).
Helsingin Sanomien entinen päätoimittaja Keijo Kylävaara on Arthur Kylanderin veljenpoika.
Dwight Helminen
Dwight Helminen (s. 22. kesäkuuta 1983 Hancock, Michigan, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen, amerikansuomalaista syntyperää oleva, uransa päättänyt jääkiekkoilija, joka viimeksi pelasi ECHL-joukkue Kalamazoo Wingsin riveissä. Helminen syntyi Pohjois-Michiganin Hancockissa mutta vietti suurimman osan nuoruuttaan Detroitin metropolialueella.
Helminen liittyi 15-vuotiaana NAHL-liigan Detroit Compuware Ambassadorsin joukkueeseen, ja pelasi kaksi vuotta ennen yliopistouraansa USHL-junioriliigan USNTDP-ohjelmassa. Helminen pelasi Michiganin yliopiston joukkueessa yliopistosarjassa, jossa hänet valittiin sarjan parhaaksi puolustavaksi hyökkääjäksi . Edmonton Oilers varasi Helmisen vuoden NHL:n varaustilaisuudessa numerolla 244. Sittemmin hänet myytiin New York Rangersiin vaihdossa Petr Nedvědiin ja Jussi Markkaseen Rangersin saadessa lisäksi Stephen Valiquetten ja toisen kierroksen varausoikeuden . Helminen aloitti ammattilaisuransa Rangersin farmijoukkueissa Charlotte Checkersissä (ECHL) ja Harford Wolf Packissa (AHL) .
Kolmen farmikauden jälkeen kesällä 2007 Helminen teki sopimuksen SM-liigassa pelanneeseen JYPiin, johon aiemmin oli saman kesän aikana liittynyt hänen pikkuveljensä Lars. Suomessa Dwight Helminen pelasi pisteiden valossa hyvän kauden tehden 20 maalia. Kaudeksi 2008–2009 Helminen teki NHL-sopimuksen Carolina Hurricanesin kanssa. Hän ei kuitenkaan lyönyt itseään läpi NHL:ään, vaan teki 23 ottelussa vaatimattomat tehot 1+1=2. Suurin osa kaudesta kuluikin Carolinan farmijoukkue Albany River Ratsissa. Heinäkuussa 2009 Dwight Helminen solmi yksivuotisen sopimuksen NHL-seura San Jose Sharksin kanssa. Helminen pääsi kauden aikana kuitenkin pelaamaan vain neljä NHL-ottelua, joissa hän teki yhden maalin.
Kaudeksi 2010–2011 hän teki sopimuksen SM-liigassa pelanneen Pelicansin kanssa. Helminen teki Pelicansissa runkosarjan ja liigakarsintojen 64 ottelussa tehot 15+16=31. Kauden jälkeen hän teki yksivuotisen sopimuksen Tšekin kakkossarjassa pelanneen Piráti Chomutovin kanssa. Helminen pelasi Chomutovissa helmikuulle 2012 tehden 24 ottelussa 18 pistettä. Hän siirtyi kuitenkin kesken kauden ECHL-liigan Kalamazoo Wingsiin. Helminen pelasi loppukauden Kalamazoossa, mutta siirtyi sen jälkeen muihin töihin. Hän teki kuitenkin ottelukohtaisen sopimuksen joukkueen kanssa tammikuussa 2013, kun Kalamazoo kärsi pelaajapulasta.
Dwight Helmisen veli on jääkiekkoilija Lars Helminen, joka pelasi Dwightin kanssa JYPissä kaudella 2007–2008. Veljekset saivat lempinimet suomalaisen jääkiekkoilija Raimo "Raipe" Helmisen mukaan, puolustajana pelannut Lars oli "Laipe" ja Dwight oli "Dwaipe".
Kate Maki
Kate Maki on kanadalainen laulaja-lauluntekijä. Hän syntyi ja kasvoi Sudburyssä, Ontariossa.
Makin debyyttialbumi "Confusion Unlimited" (2003) ja sitä seurannut "The Sun Will Find Us" (2004) saivat hyvän vastaanoton ja nimettiin Northern Ontario Music and Film Awardsissa vuoden albumiksi. Hänen kappaleitaan on esitetty kanadalaisissa elokuvissa, kuten "Weirdsville – kummajaisten kaupunki" ja "Wilby Wonderful".
Kiertueajan ulkopuolella Maki opettaa tieteitä ja ranskaa. Hän asuu tällä hetkellä Sudburyssä laulaja-lauluntekijä Nathan Lawrin kanssa, joka on myös vieraillut hänen kahdella viimeisimmällä albumillaan. He käyvät satunnaisesti yhdessä kiertueella.
Unknown Pleasures
Unknown Pleasures on Joy Divisionin 15. kesäkuuta vuonna 1979 julkaistu debyyttialbumi.
Julkaisuaikanaan albumi herätti kiinnostusta lähinnä ainoastaan yhtyeen kotimaassaan Isossa-Britanniassa, mutta vasta myöhemmin ainoastaan singleinä julkaistut ”Love Will Tear Us Apart” ja ”Transmission” nostivat myös "Unknown Pleasures" albumin ja yhtyeen mainetta muuallakin maailmalla. Albumin tunnetuinta antia ovat klassikoiksi muodostuneet ”She’s Lost Control” ja ”Shadowplay”. Myös ”New Dawn Fades” ja ”Disorder” ovat jossain määrin tunnettuja.
Mistään albumin kappaleesta ei ole julkaistu singleä, mutta "She’s Lost Control" on julkaistu "Atmosphere"-singlen b-puolena uudestaan nauhoitettuna.
Albumi oli myös ainut yhtyeen aikana julkaistu studioalbumi sillä laulaja Ian Curtis teki itsemurhan keväällä 1980 ennen yhtyeen toisen albumin "Closer"in julkaisua.
Albumista julkaistiin vuonna 2007 erikoisversio, joka sisälsi albumin lisäksi bonuslevyn. Bonuslevyllä muun muassa varhaisia versioita albumin kappaleista sekä muista raidoista, jotka päätyivät muihin yhtyeen julkaisuihin.
Tiibetinhanhi
Tiibetinhanhi ("Anser indicus") on aasialainen hanhilaji, joka on yleinen puistolintu. Sen vanha suomenkielinen nimi oli intianhanhi. Lajin kuvaili tieteelle ja nimesi John Latham vuonna 1790.
Linnun pituus on 71–76 cm, siipien kärkiväli 140–160 cm ja paino 2–3 kg. Vartalo on vaaleanharmaa. Valkoisessa pään takaosassa on kaksi mustaa raitaa. Nokka on keltainen ja siinä on musta kärki. Jalat ovat keltaiset.
Tiibetinhanhi on keskiaasialainen laji, jonka pesimäalue ulottuu Kaakkois-Venäjältä Tiibetiin, Mongoliaan, Länsi-Kiinaan ja etelässä Himalajalle. Se on muuttolintu, joka muuttomatkallaan ylittää Himalajan yli 9 kilometrin korkeudessa, ja talvehtii Pohjois-Intiassa ja Myanmarissa. Maailman luonnonvarainen populaatio on kooltaan 52 000–60 000 yksilöä. Puistolintuna lajia on tarhattu Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa jo satoja vuosia. Puistoista karanneita yksilöitä on tavattu myös Suomessa vähintään 50 kertaa. Suomen ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa pesintä todettiin Kemijärvellä, lakkautetun sellutehtaan jätevesijärvellä 14. kesäkuuta 2008; laji on viettänyt paikalla kesien sulkasatoajat vuodesta 2001 alkaen jopa 25 yksilön (7. elokuuta 2005) voimin. Muualla Euroopassa laji on tavattu pesivänä Isossa-Britanniassa, Alankomaissa, Norjassa ja Ruotsissa, ja sen otaksutaan olevan kotiutumassa eurooppalaiseen luontoon.
Luontaisella esiintymisalueellaan tiibetinhanhi pesii korkealla vuoristojärvillä.
Pesä on maassa, mielellään pienessä saaressa. Valkoisia munia on 4–6, ja naaras hautoo niitä noin neljä viikkoa. Laji saavuttaa sukukypsyyden noin 3-vuotiaana.
Tiibetinhanhen pääravintoa ovat vihreät kasvit, mutta syö myös nilviäisiä ja muita maassa eläviä selkärangattomia.
André Campra
André Campra (4. joulukuuta 1660 – 29. kesäkuuta 1744) oli ranskalainen säveltäjä.
Campra sijoittui kronologisesti Jean-Baptiste Lullyn ja Jean-Philippe Rameaun väliin ja oli ranskalaisen oopperamusiikin uudistaja.
Campra syntyi Aix-en-Provencessa. Hän opiskeli Saint-Sauveurin tuomiokirkossa ja tuli papiksi 1678. Vuosina 1694–1700 hän toimi Notre Damen katedraalin musiikinjohtajana. Hän oli aiemmin työskennellyt Toulonissa, Arlesissa ja Toulousessa.
Campra alkoi kiinnostua näyttämömusiikista ja tuli nimitetyksi oopperan johtajaksi vuonna 1730. Hänen lukuisiin oopperateoksiinsa kuuluvat mm. "Idomenèe" (1712), "Alcine" (1705), "Les sauvages" (1729) sekä "Tancrède" (1702). Viimeksimainittu on poikkeuksellinen ooppera, sillä korkean tenorin asemasta miespäärooli ovat bassoja. Oopperoidensa lisäksi hän sävelsi hengellistä musiikkia, kuten requiemin ja kolme kirjaa kantaatteja.
Campra kuoli 83 vuoden iässä Versaillesissa.
Louis-Claude Daquin
Louis-Claude Daquin (4. heinäkuuta 1694 – 15. kesäkuuta 1772) oli ranskalainen säveltäjä, jonka tuotanto edustaa tyylillisesti barokkimusiikkia ja galantismia. Hän oli myös cembalo- ja urkuvirtuoosi.
Louis-Claude Daquin syntyi Pariisissa juutalaiseen perheeseen, jolla oli italialaisia sukujuuria. Hänen musikaalisuutensa havaittiin varhain, ja jo 6-vuotiaana poika esiintyi Ludvig XIV:n hovissa. Hän oli 12-vuotias päästessään urkuriksi Sainte-Chapelleen.
Daquin sai uransa aikana useita nimityksiä urkuriksi. Hänen säilyneeseen sävellystuotantoonsa kuuluu mm. neljä cembalosarjaa, joulupastoraaleja, kantaatti sekä "air à boireja", eräänlaisia juomalauluja.