Shakkisiirtojen merkintätavat
Shakkisiirtojen merkintätavoilla tarkoitetaan niitä lyhennysjärjestelmiä, jotka on shakinpelaajien keskuudessa hyväksytty shakkisiirtojen merkitsemiseksi shakkipeleistä pidettäviin pöytäkirjoihin. Näiden pöytäkirjojen pitäminen on pakollista turnauksissa. Niiden pitäminen tapahtuu siten, että kumpikin pelaaja heti tehtyään siirtonsa merkitsee sen kaavakkeeseen, joita jaetaan pelaajille ennen turnausta.
Monet shakkia pelaavat merkitsevät pelejänsä muistiin siirto siirrolta myös muutenkin. Näistä muistiinpanoista pelaajan on helppo myöhemmin tutkia pelattua peliä yksityiskohtaisesti ja miettiä mitä ehkä olisi voinut tehdä toisin. Tällainen analyysi on erittäin hyvä tapa kehittää omaa pelitasoaan. Olisi kuitenkin hyvin vaivalloista ja hidasta kirjoittaa jokainen siirto "tavallisella" kielellä (ratsu b4:ssä lyö sotilaan c6:sta), joten siirtojen muistiin merkitsemiseksi onkin kaksi tapaa.
Merkintätapoja on ainakin kolme, algebrallinen, deskriptiivinen ja numeerinen. Lisäksi nykyisin ovat myös tunnettuja tietokoneohjelmien talletusmuodot (tiedostomuodot), esimerkiksi PGN (Portable Game Notation). Merkintätavoista algebrallinen on kaikkein käytetyin.
Algebrallisia merkintätapoja on kaksi: pitkä ja lyhyt. Pitkässä merkintätavassa kirjoitetaan sekä siirron lähtöruutu että ruutu, johon nappula siirretään. Lyhyessä merkintätavassa merkitään vain kohderuutu, sillä yleensä vain yksi tietyntyyppinen nappula pääsee siirtymään tiettyyn ruutuun. Jos kuitenkin kahdella samantyyppisellä nappulalla on mahdollisuus siirtyä samaan ruutuun, merkitään myös lähtölinja tai -rivi. Lähtö- ja tuloruutu merkitään kuten usein shakkilaudan reunalle merkityt kirjaimet ja numerot osoittavat. Suomeksi upseerien siirrot merkitään niiden alkukirjaimia vastaavasti T, L, D, K ja R ja englanniksi R, B, Q, K ja N (rook, bishop, queen, king, knight).
Merkinnät:
Jos erityisesti halutaan osoittaa kaksoisshakki tai ohestalyönti, käytetään merkintöjä ++ ja "o.l." (tai kansainvälisemmin "e.p". ().
Nykyisessä englanninkielisessä shakkikirjallisuudessa standardiksi on nykyisin muodostunut kielestä riippumaton lyhyt merkintätapa, jossa nappuloita merkitään kuvallisilla symboleilla.
Esimerkki pitkästä merkintätavasta: 
Kyseinen peli esittää niin kutsutun koulumatin, johon aloittelevat pelaajat yllättävän usein lankeavat. Pelistä käy hyvin ilmi, miten pitkä merkintätapa toimii. Ennen jokaista siirtoa on merkitty siirtyvä nappula, paitsi jos nappula on sotilas. Ruutuja erottava viiva korvataan x-kirjaimella, jos kohderuudusta lyödään nappula. 3...Rg8-f6 siirron jälkeen oleva "??" tarkoittaa siirron olevan paha virhe mustalta. Yksi kysymysmerkki tarkoittaisi virhettä, kun taas huutomerkki hyvää siirtoa ja kaksi huutomerkkiä loistavaa siirtoa. "!?" tarkoittaa mielenkiintoista siirtoa, joka ei kuitenkaan liene järkevin mahdollinen ja "?!" tarkoittaa epäilyttävää siirtoa, joka ei kuitenkaan ole osoitettavissa virheelliseksi. Kysymys- ja huutomerkkejä ei merkitä pelin aikana, vaan ulkopuolinen henkilö merkitsee ne pelin jälkeen halutessaan kommentoida peliä.
Sama peli merkittäisiin lyhyellä merkintätavalla näin:
Tämä on aloittelevalle pelaajalle vaikeammin hahmotettavissa oleva tapa, mutta kokeneen pelaajan on nopeampi kirjoittaa sitä käyttäen.
Deskriptiivinen merkintätapa oli pitkään suosiossa anglosaksisissa maissa. Siksi esimerkiksi englanniksi kirjoitetut hieman vanhemmat shakkikirjat käyttävät tätä notaatiota. Deskriptiivisellä merkintätavalla esitetyt pelit vaativat enemmän merkkejä kuin algebrallisella tavalla merkityt. Sitä esiintyy myös joissain amerikkalaisissa elokuvissa ja tv-sarjoissa aiheuttaen päänvaivaa suomentajille, jotka eivät tunne notaatiota, esimerkiksi elokuvassa "Blade Runner".
Deskriptiivisen merkintätavan ajatuksena on kuvata siirrot ne tekevän pelaajan näkökulmasta käyttäen koordinaattipisteinä upseerien alkuperäisiä sijaintipaikkoja. Otetaan ensin esimerkiksi edellisen luvun koulumatti:
Nappuloita edustavat siis samat kirjaimet kuin algebrallisessa merkintätavassakin, mutta poikkeuksena sotilaallekin on oma kirjain, "S". Nappulan kirjaimen jälkeen seuraa "-" jos siirto ei lyö mitään nappulaa, "x" muutoin. Sitten seuraa ruudun nimi, joka kuvaa minkä oman upseerin alkuaseman eteen nappula siirtyy ja kuinka kauas. Jos mahdollisuuksia on kaksi, käytetään merkkiä "D" tai "K" ilmaisemaan onko kyse daami- vai kuningassivustan upseerista. Esimerkiksi "L-KL4" ("Lähetti KuningasLähetti 4:ään"; eng:"Bishop to KingsBishop 4"), joissain tapauksissa myös "DL-L4". Tornitusta merkitään kuten algebrallisesti. Ainakin englanninkielisessä kirjallisuudessa matti merkitään yleensä sanoin, shakki "Ch" ja ohestalyönti "e.p.". Usein merkintöjä lyhennellään vaatimuksena, että jokainen siirto kuvataan yksikäsitteisesti. Siksi yllä mustan kolmas siirto on "R-L3??", eikä "R-KL3??" tai "KR-L3??".
Numeerista merkintätapaa käytetään lähinnä kirjeshakissa. Laudan ruudut on merkitty numeroilla oheisen kuvan mukaan ja siirto merkitään siirron alkuruudun ja loppuruudun mukaan. Siirtyvää nappulaa ei nimetä. Myöskään ei merkitä lyöntejä eikä shakkeja. Esimerkiksi edellä kuvattu koulumatti merkitään:
Korottumisen yhteydessä merkitään korottunut nappula viidennellä numerolla, joka on daamille 1, tornille 2, lähetille 3 ja ratsulle 4. Esimerkiksi f7-f8T merkitään
Linnoittautuminen merkitään kertomalla kuninkaan siirtyminen. Valkean lyhyt linnoittauminen on 5171 ja pitkä 5131. Mustan vastaavat ovat 5878 ja 5838.
() PGN-tiedostot sisältävät monia tietokantojen kannalta tärkeitä tietoja, kuten pelaajien nimet, vahvuusluvut, päivämäärät ja ECO-avauskoodit. PGN-tiedosto on luettava tekstitiedosto, johon on merkitty tietyn formaatin mukaisesti pelin talletuksessa tarvittavat tiedot. Nykyään myös saksalaisen Chessbase-yhtiön tiedostomuoto .cbh on vallannut alaa, mutta erotuksena PGN-muodosta se on optimoitu tiedostokoon ja pelien tehokkaan haun kannalta, ja se ei siksi ole ihmissilmien luettavaa. Pelien tietokannat voivat olla usean miljoonan pelin kokoisia, ja siksi on tärkeää, että pelien merkintä on systemaattista.
Asemien tallettamiseen on kehitetty FEN-notaatio (Forsyth-Edwards Notation). 
Aloitustilanteen FEN-notaatio:
Esimerkkinä Kasparov-Topalov Wijk aan Zee, 1999 (eräs Kasparovin parhaista siirroista, tilanne ennen 24 Txd4!!):
Merkintä koostuu kuudesta välilyönnin erottamasta elementistä. Nämä ovat järjestyksessä:
Kun peli julkaistaan, siirtojen yhteydessä voidaan käyttää erilaisia arviointisymboleja, joilla kommentaattori antaa arvionsa siirroista ja asemista.