Batman (vuoden 1992 animaatiosarja)
Batman () on DC Comicsin sarjakuviin perustuva animaatiosarja, jota tuotettiin neljän tuotantokauden ja 85 jakson verran. Se sai neljästi Emmy-palkinnon. Sarjaa esitettiin Yhdysvalloissa 5. syyskuuta 1992 ja 16. syyskuuta 1995 välisenä aikana. Sen tuottajiin kuuluivat muun muassa Bruce Timm, Eric Radomski ja Alan Burnett. Tämä sarja on luultavasti tunnetuin Batman-sarja.
Sarjan keskushenkilö on Batman, Bob Kanen alun perin vuonna 1939 kehittämä supersankari. Sarjakuvien tavoin animaatiosarja keskittyy Batmanin seikkailuihin kuvitteellisessa Gotham Cityn kaupungissa. Hän puolustaa kaupunkiaan useilta omalaatuisilta rikollisilta, kuten Jokerilta, Pingviiniltä, Pakkasherralta, Myrkkymuratilta, Harlekiiniltä ja Arvuuttajalta.
Sarjan ensimmäinen tuotantokausi sisälsi 65 jaksoa. Jaksot näytettiin sekalaisessa järjestyksessä Fox-kanavalla vuosina 1992–1993. Toiselle tuotantokaudelle sarja sai uuden nimen "The Adventures of Batman and Robin", jolla sitä esitettiin kolme viimeistä tuotantokautta. Toinen ja kolmas tuotantokausi kestivät kymmenen jaksoa vuosien 1993–1994 aikana. Vuonna 1995 esitetty neljäs kausi oli viiden jakson mittainen. Kaksi vuotta myöhemmin Warner Bros. Animation tilasi sarjasta uusia jaksoja, minkä seurauksena syntyi spin-off-sarja "The New Batman Adventures". Tätä sarjaa esitettiin vuosien 1997–1999 aikana yhteensä 24 jakson verran.
Sarja julkaistiin vuosina 2004–2006 Yhdysvalloissa DVD:lle neljässä osassa, joista viimeinen sisälsi The New Batman Adventuresin jaksot.
Vuonna 1990 tuottaja Bruce Timmin esimies Jean McCurdy kutsui koolle ryhmän, joka pääasiassa oli tehnyt Tiny Toons -animaatiosarjaa, ja kertoi kokouksessa Warner Bros. -yhtiöllä olevan uusia animaatioprojekteja, muun muassa Batman. Timm kertoi menneensä kokouksen jälkeen suoraan kotiinsa ja alkaneensa saman tien piirtää Batmanin kuvia. Seuraavassa McCurdyn pitämässä kokouksessa Timm esitteli piirustuksiaan Batmanista ja sai McCurdyn innostumaan niistä. Noin 1–2 kuukautta myöhemmin McCurdy kutsui Timmin ja Eric Radomskin toimistoonsa ja kertoi heille haluavansa heidän valmistavan lyhyen pätkän siitä, millaiselta tämä uusi Batman-animaatiosarja näyttäisi. Saatuaan lyhytanimaationsa valmiiksi vuonna 1991 he esittelivät sen McCurdylle, joka piti näkemästään ja meni itse henkilökohtaisesti Warnerin johtokunnan luokse kertomaan haluavansa Timmin ja Radomskin tekevän uuden Batman-animaatiosarjan.
Kaksikko pääsi toteuttamaan sarjaa, mutta he olivat vielä tuohon aikaan ensikertalaisia tuottajina. Timm ja Radomski eivät vielä tunteneet kaikkia rajoja, joita animaatiossa ei voinut vielä tehdä, mutta he myös samalla halusivat tehdä jotain radikaalia ja niin sanotusti rikkoa animaation rajoja, joita kukaan muu ei ollut vielä tehnyt. He halusivat tehdä sarjasta aivan omanlaisensa verrattuna muihin Batman-sarjoihin ja -elokuviin, kuten "The New Adventures of Batman", "Batman – paluu" ja "Superystävät". Tarkoitus oli keskittyä luomaan sarjaan tunnelmaa, salaperäisyyttä, ympäristön tuomaa ilmapiiriä ja draamaa. He halusivat tehdä sarjan ensimmäisestä jaksosta ”Lepakkoja ja ihmisiä” (”On Leather Wings”), jossa Batmanin päävihollisena esiintyy Ihmislepakko, vanhan kauhuelokuvan tyylisen. Sarjan ensimmäiset jaksot ja hahmojen äänet eivät olleet vielä Timmin mukaan hänen haluamallaan tasolla ennen kaksiosaista jaksoa Kaksinaama, osa 1 ja 2 (”Two-Face: Part I & II”). Useat jaksot olivat film noir -tyyppisiä, ja tämän tunnelman mahdollisti Eric Radomskin idea tehdä valkoisten sijaan aivan mustia storyboardeja. Tämä kuitenkin vaikeutti kuvien värittämistä, koska heillä oli rajallinen määrä rahaa käytettävissä. Samalla he aiheuttivat puheenaihetta siitä miten tumma ja pimeä sarja onkaan. Muun muassa televisiokanava FOX kertoi heidän olleen juuri rajamailla siitä miten tumma ohjelma voi olla. Timm kehitti sarjalle 1940-luvun tunnelman art deco -rakennuksineen ja -autoineen sekä ihmisten pukeutumistyylineen.
Bruce Timm oli suunnittelemassa lähes kaikkia sarjan hahmoja DC Comicsin sarjakuvien pohjalta, lukuun ottamatta Pakkasherraa, Ihmislepakkoa ja Hullua Hatuntekijää. Hänen suurimpana vaikuttaja Batmanin luomisessa oli Max Fleischerin 1940-luvulla luoma lyhytanimaatio "Teräsmies". Naishahmot tuottivat Timmille aluksi hieman hankaluuksia: ne näyttivät joko liian maskuliinisilta tai jäykiltä. He palkkasivat Timmin tunteman Lynne Naylorin tekemään heille tusinan piirroksia muun muassa Myrkkymuratista ja Renee Montoyasta, joista Timm loi omanlaisensa piirroksen yhdistelemällä eri Naylorin piirtämien hahmojen olemuksia.
Sarjan päähenkilöstä Batmanista oli tarkoitus luoda Gotham Cityn pahuuden synkkä kostaja, joka oli ensimmäisissä jaksoissa uransa alkuvaiheessa. Hahmon tuli esiintyä vain öisin ja käyttää laitteitaan, ovelaa etsivän kykyjään ja pelottavaa imagoaan taistellessaan Gothamin rikollisia vastaan. Lisäksi Batmanin oli oltava hiljainen sankari, joka puhui vain tarvittaessa ja lyhyesti. Vaikka häntä saatetaankin pitää välillä omankädenoikeuden harjoittajana, Batmanin seuraa periaatteitaan ja pyrkii olemaan tappamatta ketään. Hän voi pelotella rikollisia vaikka roikottamalla heitä korkean rakennuksen reunalta, mutta ei koskaan alentuisi rikollisten tasolle ja suorittaisi murhia.
Lopullisessa sarjassa Batman ei luottanutkaan laitteisiin kovin usein vaan mieluummin etsivän kykyihinsä ja taistelutaitoihinsa. Batmanin tappelutekniikat ja -liikkeet olivat usein sekoitus judoa, jujutsua, karatea ja vanhanaikaisia katutappelijan taitoja. Hänen älykkyytensä tuotiin usein esiin johtolankojen sekä arvoitusten ratkaisemisena ja tieteellisenä ymmärryksenä laboratoriokokeiden tekijänä. Lisäksi hänen naamioitumiskykynsä pääsi sarjan aikana usein esille. Psyykkistä kykyä pyrittiin myös tuomaan hahmoon erilaisten taistelutilanteiden yhteydessä. Usein vaarallisen tilanteen aikana Batman ei aina voinut ottaa esiin oikeaa välinettä pelastaakseen itsensä. Useimmiten näissä tilanteissa hän selviäisi tilanteista terävän älynsä ansiosta. Yksi merkittävä tekijä hahmon kokonaisuudessa oli pelko. Se olisi Batmanin tehokkain ase ja salaperäisen luonteensa ansiosta hän kykenisi levittämään itsestään yli-inhimillisen imagon.
Batmanin pukusuunnittelusta vastasi Bruce Timm, joka loi hahmon asun oman lapsuutensa 1960-luvun Batmanin televisiosarjan mukaiseksi.
Dick Graysonin tarina pohjautui melko lailla sarjakuvaversioon. Hän syntyi akrobaattiperheeseen, joka oli osana sirkusta ”Lentävät Graysonit” -numerona, josta Graysonin akrobaattiset kyvyt ovat peräisin. Hänen vanhempiensa jouduttua jengin murhakohteeksi kesken sirkusesityksen Bruce Wayne otti pojan huostaansa ja adoptoi tämän. Waynen salaisen henkilöllisyyden paljastuttua Graysonille Wayne koulutti pojasta apulaisen taisteluun rikollisia vastaan.
Grayson on kuitenkin vanhempi mitä alkuperäisissä sarjakuvissa, eikä hänestä haluttu tehdä kokopäiväistä apulaista. Robin on juuri 20 vuotta täyttänyt nuori mies, joka toimii Batmanin apulaisena satunnaisesti. Samalla hän käy collegea Gotham State Universityssä opiskellen kriminologiaa. Taistellessaan rikollisia vastaan Robin käyttää apunaan refleksejään, akrobaattisuuttaan, vahvuutta ja kestävyyttä. Hän käyttää myös aseenaan verbaallisuuttaan toisin kuin Batman.
Sarjan päävihollisesta, ja Batmanin arkkivihollisesta Jokerista haluttiin luoda pelottava klovni, joka on samalla leikkisä ja vitsikäs mielipuolinen sarjamurhaaja. Hänet luotiin myös älykkääksi ja teatraaliseksi. Hän ei tee rikoksia, jos ne eivät samalla mahdollista näyttävyyttä. Huolimatta pelottavasta olemuksestaan ja psykopaattisuudestaan Jokerin tarkoitus sarjassa oli olla myös hauska näppärine ja älykkäine vuorosanoineen. Hänet luotiin sukkelaksi ja aina valmiiksi sarkasmiin tai koomisiin letkautuksiin tilanteesta riippumatta. Muun muassa käsikirjoittaja Paul Dini piti Jokerin motiivina usein epäreiluja vitsejä, jotka ovat sopimattomia vakaviin tilanteisiin.
Alkuperältään Jokeri oli kunnianhimoinen rikollinen, jolla oli kieroutunut huumorintaju. Huolimatta pellemäisestä ulkonäöstään Jokeri on Batmanin vaarallisimpia vihollisia. Hänen aseistukseensa kuuluu tappavia laitteita, kuten sähköiskuja antavia nappeja, happoa syökseviä kukkia, räjähtäviä pierutyynyjä, partaveitsen teräviä pelikortteja ja kenties vaarallisin kehittämänsä aine Jokerimyrkky. Pienikin ruiske saa ihmisen villiin naurukohtaukseen, jota seuraa hetkellinen halvaantuminen. Isompi annos puolestaan johtaa välittömään kuolemaan ja jättää uhrin kasvoille Jokerin virneen.
Jokeri haluaa olla Gothamin paras rikollispomo ja hämmentää Batmania tyrmistyttävän mustalla komedialla tehdessään rikoksia. Jokeri pitää myös samalla häntä suurimpana haasteenaan, eikä yritä päästä Batmanista eroon yksinkertaisesti vaan suurella ja julman koomisella tavalla. Sarjassa esiintyy myös Paul Dinin luoma Harley Quinn, joka on Jokerin hassunkurinen naisapulainen, joka kuitenkin kykeni tappamaan Jokerin käskystä.
Linnunpelätin oli sarjan hahmoista yksi ongelmallisimmista. Koska hahmon motiivina oli pelotella ihmisiä, piti myös itse hahmon olla pelottava. Ensimmäisen esiintymisensä se teki jaksossa ”Ei mitään pelättävää” (”Nothing to Fear”). Hahmo näytti hyvin samankaltaiselta kuin sarjakuvissa, mutta sen jälkeen Linnunpelättimen ulkonäköä muutettiin joka jaksoon, jossa hahmo esiintyi. Linnunpelätin ei ensimmäisen jakson jälkeen vaikuttanut työryhmän mielestä pelottavalta, ja seuraavaan jaksoon he laittoivat alustavasti Mike Kimin suunnitteleman Linnunpelättimen, jonka keho oli hyvin vääntyneen oloinen. Samalla he lisäsivät hahmolle silmät, kammottavan katseen ja pitkät hiukset. Loppujen lopuksi Timmin mielestä he eivät saaneet oikeanlaista Linnunpelätintä, ennen kuin he tekivät Batmanin spin-off-sarjan "The New Batman Adventures", jossa hahmo sai radikaali muutoksen ulkomuotoonsa.
Myrkkymuratti, kuten useat Batmanin viholliset, omaa jonkinlaisen psykologisen motiivin. Hän kokee ihmisten käyttävän ja kohtelevan kasveja huonosti. Myrkkymuratti on eräällä tavalla jalo hahmo, joka kuitenkin tekee asiat väärällä tavalla yrittäessään pelastaa kasvikuntaa ja estää saastumista. Hahmon asu jouduttiin muuttamaan sarjakuvaan nähden, sillä sarjakuvissa Myrkkymuratin asu koostuu sadoista lehdistä, joka puolestaan vei liikaa aikaa animoinnin suhteen. Asu sai yksinkertaisemman muodon ja näytti enemmän naisten kokouimapuvulta, joiden alaosan reunoihin oli lisätty lehtikuvioita. Ideana oli myös saada hahmo näyttämään vaaralliselta kukalta.
Kaksinaama oli ensimmäinen hahmo, jolle tekijäryhmä ja erityisesti Alan Burnett antoi eräänlaisen oman leiman hahmon historiaan. Burnett oli kiinnostunut tekemään tarinan, jossa hahmolla oli jakautunut persoona, kun hän oli jo aikaisemmin joutunut kestämään psykologista sairautta. Burnett keskusteli psykologin kanssa siitä, millainen olisi sopiva tarina kertoa lapsille jakautuneen persoonan omaavasta hahmosta.
Pakkasherra oli hahmo, jolle tekijäryhmä ja erityisesti Paul Dini halusi luoda sarjakuvaan nähden aivan erilaisen taustatarinan. Aluksi he visioivat hahmon ilman tunteita, mutta miettivät, mikä sai Pakkasherran olemaan sisimässään erittäin tunteellinen. Tämän myötä he loivat hänelle vaimon Nora Fries, jota Pakkasherra yrittää pelastaa kuolemasta pitämällä hänet kylmiössä, kunnes löytäisi parannuskeinon. Samalla Pakkasherra oli kuitenkin erittäin kostonhimoinen niitä kohtaan, jotka pilasivat hänen ja vaimonsa elämän. Hahmon suunnittelusta vastasi sarjakuvapiirtäjä Mike Mignola, johon Bruce Timm oli ottanut yhteyttä. Mignola kehitti hahmolle hyvin retro- ja robottimaisen asun.
Sarjan ääniohjaajana toimi Andrea Romano, joka yhdessä Bruce Timmin kanssa auttoi näyttelijöitä luomaan haluamansa tunnelman vuorosanoihin. He myös pyrkivät saamaan kaikki tietyn jakson näyttelijät samaan äänitysstudioon, jossa he istuvat rivissä ja lausuivat repliikkinsä, kuten vanhoissa 1950–1970-luvun kuunnelmissa. Tämä auttoi saamaan oikeanlaisen tunnelman sarjaan. Sarjaan haluttiin erityisesti näyttelijöitä, joiden ääni ei ollut tuttu lauantaiaamun piirretyistä. Mukana oli kuitenkin muutamia tunnettuja ääninäyttelijöitä, kuten Frank Welker, Jeff Bennett, Townsend Coleman, Pat Fraley, Linda Gary ja Jim Cummings.
Mark Hamill oli yksi näyttelijöistä, joka halusi ääniroolin Batman-sarjasta ja erityisesti vihollisen roolin. Hän halusi tietää, mikä konnanrooli olisi vielä vapaana ja oli erityisen halukas Jokerin rooliin, joka oli kuitenkin jo varattu Tim Currylle. Muutama kuukausi myöhemmin roolittajat päättivät kuitenkin koe-esinnyttää Jokerin roolin uudestaan, jolloin he pyysivät Mark Hamillia koe-esiintymään heille. Hän sai haluamansa roolin ja kertoi halunneensa luoda hahmonsa naurun erityiseksi, ja sen piti Hamillin omien sanojensa mukaan olla kuin musikaalinen instrumentti. Naurun piti osoittaa hahmon mielialaa. Hamill oli ääniohjaaja Romanon ja Hamillin itsensä mukaan ainut näyttelijä, joka äänitysten aikana nousi usein ylös liikkumaan saadakseen lisää energiaa rooliinsa.
Kenties hankalin valinta oli Batmanin äänirooli, jossa he koe-esiinnyttivät yli 150 näyttelijää, joista noin kuusi oli aluksi ehdolla hahmon ääneksi. Lopulta rooli meni Kevin Conroylle, joka oli samaan aikaan Los Angelesissa ja sai puhelun agentiltaan, joka kehotti häntä koe-esiintymään tulevaan animaatioon. Conroy ei aluksi tiennyt minkälaista roolia he hakivat. Hän kuitenkin sai roolin improvisoimalla ja madalsi normaalia ääntänsä luodakseen Batmanin äänen, joka oli ohjaaja Timmin mielestä hänen hakemansa ääni Batmanille.
Kissanaisen äänirooli oli myös vaikea valinta, sillä se ei saanut olla hentoääninen, koska itse hahmo oli vahva ja kovaotteinen naiseksi. Tämän myötä he päätyivät palkkaamaan muun muassa 1970-luvulla Golden Globe -ehdokkuuden saaneen Adrienne Barbeaun. Bruce Waynen hovimestarille Alfred Pennyworthille etsittiin ääntä, joka kykenee olemaan kurinalainen, lempeä ja kunnioitusta herättävä. Aluksi he äänittivät Clive Revillin kanssa muutaman jakson, mutta joutuivat koe-esiinnyttämään Alfredin roolin uudestaan Revillin lähtiessä näytelmän kesäkiertueelle. Näyttelijä Efrem Zimbalist Jr. sai lopulta Alfredin roolin, vaikka Timm ja Radomski olivat aluksi eri mieltä halutessaan hahmon olevan enemmän kurinalainen, kuin lämminhenkinen äänen laadultaan. Yksi heidän tuottajistaan Tom Ruegger kuitenkin sai ylipuhuttua heidät valitsemaan Zimbalist Juniorin.
Suomen kielellä Batmania on julkaistu ainoastaan VHS:nä vuosina 1995 ja 1997. Dubbauksesta vastasi Tuotantotalo Werne Oy. Sarjan ohjasi Pekka Lehtosaari ja käänsi aiemminkin Batman-satukasetteja, sarjakuvia ja elokuvia kääntänyt Esa Kauppila. Sarjan kahdeksastakymmenestäviidestä jaksosta ainoastaan kaksitoista dubattiin suomeksi. Batmaniä dubbauksissa tulkitsi Lehtosaari itse ja muina ääninä kultiin mm. Veikko Honkasta, Jarkko Rantasta, Mari Vainiota, Antti ja Seppo Pääkköstä, Aarre Karénia sekä Esa Saariota.
Batman-sarjaa on tehty yhdeksässä eri animaatiostudiossa, joista kiinalainen Dong Yang Animation animoi eniten jaksoja, yhteensä 41. Japanilainen Spectrum Animation Studio muun muassa animoi elokuvan "Batman – Mustan kostajan paluu" Dong Yang Animationin kanssa. Koko Enterprise puolestaan animoi elokuvan "Batman ja Pakkasherra" Dong Yang Animationin kanssa. Sarjan aikana käytettyjä muita animaatiostudioita olivat Akom Production, Sunrise, Studio Junio, NOA Animation, Tokyo Movie Shinsha, Blue Pencil ja Jade Animation.
Sarjan intro on noin minuutin mittainen animaatio, joka alkaa sarjan tuotantoyhtiön, Warner Bros. Animationin logosta. Kuva vaihtuu saman muotoiseen ilma-alukseen, joka valoheittimillä muiden vieressä olevien alusten tavoin etsivät kahta pankkiryöstäjää. Suuren räjähdyksen päätteeksi kaksi ryöstäjää pakenee pankista rahasäkit mukanaan. He saavat peräänsä poliisiautoja, jotka kaksikko onnistuu hävittämään jäljiltään. Samaan aikaan Batman on lähtenyt liikkeelle ja kuvassa näkyy Batmobile. Rikolliskaksikko kiipeää katolle, jonne Batman ilmestyy hetkeä myöhemmin. Rikolliset ottavat aseensa esille, jotka he myös pian menettävät Batmanin heittäessä niitä batarangilla. Tämän jälkeen hän yksitellen lyö rikolliset tajuttomiksi. Kuva siirtyy seinänvierustalle yhteen köytettyihin rikollisiin.
Intron aikana sarjan nimeä ei näytetä. Bruce Timmin mukaan kuka tahansa mistä maasta tahansa kykenee tunnistamaan hahmon olevan Batman. Tunnusmusiikkina toimi osa vuoden 1989 "Batman"-elokuvan tunnusmusiikista.
Sarjan intro muutettiin ensimmäisen tuotantokauden jälkeen. FOX esitti jaksot sekalaisessa järjestyksessä ja siirsi suurimman osan jaksoista, joissa Robin esiintyi, toisesta tuotantokaudesta eteenpäin. Samalla myös sarjan nimi muuttui "'Batman: The Animated Seriesistä" "The Adventures of Batman and Robiniksi". Tällä kertaa sarjan tunnuksena toimi logo, jossa oli sarjan uusi nimi. Samalla intro ja sen musiikki muuttuivat, ja intro lyheni hieman alle minuuttiin. Uuden intron animointiin ei ollut aikaa, joten he ottivat pätkiä sarjan tulevista jaksoista, ja sarjaan eniten musiikkia säveltänyt Shirely Walker loi sarjalle uuden tunnusmusiikin.
Entertainment Weekly -lehti arvioi sarjan vuoden 1992 kymmenen parhaimman sarjan joukkoon.
Kirjailija Les Danielsin mukaan sarja määritteli Batmanin ulkonäön 1990-luvulle. Bill Wray kritisoi "Batmania" ja "X-Meniä" siitä, että ne sisälsivät vähemmän väkivaltaa kuin alkuperäiset sarjakuvat, eikä Batman sarjakuvista poiketen tappanut ketään. Batman on kuitenkin tappanut ainoastaan alkuperäisissä 1940-luvun tarinoissa. Family.com-sivustolle arvion kirjoittanut Deirdre Sheppard kommentoi sarjan olleen melko väkivaltainen piirretty puukkoineen ja aseineen, mutta kokonaisuudessaan olleen kuitenkin hyvin tehty sarja.
Batman-animaatiosarja on myös fanien keskuudessa hyvin arvostettu sarja ja se on listattu IGN-sivuston tammikuussa 2007 laatiman listan parhaaksi sarjakuvaan perustuvaksi animaatiosarjaksi. Kaksi vuotta myöhemmin se listattiin saman sivuston toiseksi parhaaksi animaatiosarjaksi heti "Simpsonien" jälkeen. Myös Wizard-lehti listasi vuonna 2001 Batmanin kautta aikojen toiseksi parhaaksi animaatiosarjaksi. Tälläkin listalla ainoastaan "Simpsonit" oli Batmanin edellä.
Suomessa sarjaa esitettiin ensimmäisen kerran PTV:llä 1990-luvulla ja Nelosella ja myöhemmin 2000-luvun alussa SubTV:llä. Sub Juniori on esittänyt sarjaa uudelleen 16. helmikuuta 2008 lähtien. Myöhemmin 6. syyskuuta 2008 lähtien sarjaa on esitetty Juniorin lisäksi myös MTV3:lla, ja Subilla.
Vuonna 1993 sarjasta julkaistiin ensimmäinen elokuva nimeltä "Batman – Mustan kostajan paluu", jossa uusi rikollinen nimeltä Phantasm ilmestyy Gothamiin, ja hänellä on myös jonkinlaista historiaa Batmanin kanssa. Alun perin elokuva oli tarkoitus julkaista suoraan videolle, mutta tuotannon loppuvaiheessa se päätettiinkin julkaista teattereissa. Elokuva sai sarjan faneilta hyvän vastaanoton, vaikkakin myöhään aloitetun markkinoinnin takia, lipputulot jäivät keskitasoisiksi. Elokuva kuitenkin sai erittäin hyvät tulot videon ja myöhemmin myös DVD:n myynneistä.
Kolme vuotta sarjan päättymisen jälkeen julkaistiin "Batman ja Pakkasherra" (1998), jossa Pakkasherra palasi Gothamiin ja kidnappasi Barbara Gordonin auttaakseen vaimoaan. Elokuva oli tarkoitus julkaista vuonna 1997 samaan aikaan Joel Schumacherin ohjaaman "Batman & Robinin" eräänlaisena jatko-osana, mutta huonon vastaanoton myötä sen julkaisu myöhäistettiin seuraavalle vuodelle.
Vaikka ensimmäinen elokuva oli selkeästi suositumpi, se sai vain yhden ehdokkuuden: Annie-ehdokkuuden parhaasta elokuvasta. Sen sijaan "Batman ja Pakkasherra" palkittiin Anniella parhaasta suoraan videolle julkaistusta elokuvasta ja lisäksi elokuva sai Golden Reel -ehdokkuuden parhaista äänitehosteista.
Sarjan alkaessa vuonna 1992 Yhdysvalloissa kauppoihin ilmestyi enimmäkseen sarjaan liittyviä leluja ja erityisesti figuureja. Batmanista oli myynnissä useita eri figuuriversioita, joilla oli muun muassa talven varalle kehitelty pakkasasu, normaali asu tai erikoisaseita ja laitteitta. Lähestulkoon sarjan kaikki merkittävät hahmon päätyivät figuureiksi, ja lisäksi valmistettiin Batmanin ja Robinin käyttämiä kulkuneuvoja. Joissakin minifiguuri- ja kulkuneuvopakkauksissa mukaan oli sisälletty Batman-tarroja. Sarjaan liittyviä figuureja myytiin myös McDonald's-ravintoloissa lastenaterian kylkiäisinä.
Vuosien 1992–1994 aikana myyntiin tuli 100 ja 200 palan palapelejä, lasten sukkia, lasten pyjamia ja solmiota. Lisäksi aivan pienille lapsille oli suunniteltu Batmanin ja Robinin leikkiasuja, joka sisälsi haalarimaisen asun, jossa rintakehä oli pehmustettu näyttämään lihaksikkaalta, naamion, viitan ja vyön. Elintarvikepuolella oli tarjolla muun muassa virvoitusjuomaa tölkeissä, joiden kyljissä oli jonkun hahmon kasvot, karkkipusseja ja pastilleja. Näiden lisäksi markkinoitiin sampoota, jonka pullojen korkkeina oli jonkin hahmon pää, esimerkiksi Jokerin ja Kaksinaaman. Pullot olivat noin 20 senttimetriä korkeita. Sähköhammasharjoja ja huulirasvoja myytiin myös Yhdysvalloissa sarjan tunnuksilla.
Ensimmäisen kerran sarjan jaksoja julkaistiin videolla vuoden 1995 kesällä Yhdysvalloissa ja myöhemmin myös Suomessa suomeksi dubattuna. Julkaisut kestivät aina vuoteen 1997 asti. Samana vuonna ilmestyi kaksi Golden Booksin julkaisemaa kirjaa "Batman and Mr. Freeze" ja "Batman and Mr. Freeze: SubZero". Sitä ennen julkaistiin tammikuussa 1994 "Mask of the Phantasm" -kirja, joka perustui samannimiseen elokuvaan. Sarjan päättymisen jälkeen julkaistiin vielä helmikuussa 1998 "How To Draw Batman" -kirja, jossa neuvotaan Batmanin piirtämistä sarjakuvataiteilija Ty Templetonin opastuksella. Lisäksi kirjassa neuvottiin sarjakuvien piirtämistä ja erilaisia piirtämistekniikoita. Vuotta myöhemmin julkaistiin Paul Dinin ja Chip Kiddin tekemä "Batman: Animated" -kirja, jossa esiteltiin televisiosarjan taideteoksia ja julkaisemattomia piirroksia, sekä tarinaa sarjan tuotannosta.
DVD:n yleistyttyä 1990-luvun lopulla sarjasta aikaisemmin VHS:lle julkaistut jaksot ja elokuvat päätyivät myös DVD:lle. Ensimmäiseksi julkaistiin Yhdysvalloissa 21. joulukuuta 1999 elokuva "Batman – Mustan kostajan paluu". Elokuvasta ei tehty montaa kopioita, eikä siinä ollut lisämateriaaleja. Vuosia myöhemmin sarjan jaksoja alettiin julkaista DVD:lle, joista ensimmäinen oli nimeltään "Batman: The Animated Series - The Legend Begins", joka tunnetaan Suomessa nimellä "Batman – Legenda syntyy". Huhtikuussa 2002 julkaistu DVD sisälsi sarjan tuotannollisesti viisi ensimmäistä jaksoa. Samana päivänä julkaistiin sarjan toinen elokuva "Batman ja Pakkasherra", joka sisälti useita lisämateriaalia, kuten trailereita, Pakkasherra-pelin, kuinka piirtää Batman sekä tuotantoryhmän haastatteluja.
Seuraavat DVD:t julkaistiin 2003, jolloin Warner Home Video julkisti "Batman: The Animated Series - Tales of the Dark Knightin", joka sisälti neljä jaksoa, jotka olivat jatkoa edelliselle julkaisulle "The Legend Beginsille". Myös seuraava julkaisu "Out of the Shadows" sisälti neljä jaksoa. Seuraavaksi julkaistiin kolme levyä sisältäneen "Batman Collectionin", joka sisälti elokuvat "Batman – Mustan kostajan paluu", "Batman ja Pakkasherra" sekä "".
Vuoden 2004 aikana ensimmäiset kaksi julkaisua olivat yksinkertaisia, sillä ne olivat aiemmalta VHS-julkaisulta suoraan DVD:lle siirrettyjä videoita. 23. huhtikuuta Warner Home Video ilmoitti julkaisevansa paketin, joka sisältäisi 28 jaksoa tuotantojärjestyksessä, eikä FOXin esittämässä sekalaisessa järjestyksessä. "Batman: The Animated Series, Volume 1" julkaistiin lopulta heinäkuussa 2004. Mukana oli muutamia lisämateriaaleja, kuten jaksojen "On Leather Wings" ja "Hear of Ice" kommenttiraidoilla. Boksin jälkeen ilmoitettiin päivää myöhemmin myyntiin tulevan uusi mini DVD:n, joka sisälti jaksot ”Cat and the Claw”, ”Heart of Ice ”ja ”See No Evil”. Mini-DVD:n ”Secrets of the Caped Crusader” jälkeen Warner Home Video ilmoitti 25. elokuuta 2004 julkaisevansa joulukuun alussa "Batman: The Animated Series, Volume 2":n, joka sisältäisi toiset 28 jaksoa. Julkaisu kuitenkin viivästyi, ja se siirrettiin tammikuulle 2005. Kolmas ja viimeinen osa julkaistiin neljä kuukautta myöhemmin, ja se sisälsi edellisten tavoin lisämateriaaleja ja loput 29 jaksoa. Vuoden 2005 viimeinen julkaisu oli toinen mini-DVD:llä varustettu elokuva "Batman – Mustan kostajan paluu", joka oli samalla julkaistu kolmannen kerran DVD:lle. Pitkän tauon jälkeen Warner Home Video ilmoitti 2. tammikuuta 2008 aikovansa julkaista DVD-paketin 12. helmikuuta 2008, joka sisältäisi elokuvat "Batman ja Pakkasherra" sekä "Batman – Mustan kostajan paluu".
Sarjan pohjalta julkaistiin myös neljä videopeliä. Konami julkaisi 1993 Game Boylle sarjan ensimmäisen pelin, "". Pelissä taistellaan viidellä eri tasolla, ja vastassa ovat Jokeri, Linnunpelätin, Pakkasherra, Kissanainen, Myrkkymuratti, Arvuuttaja ja Pingviini. Pelissä pääsi pelaamaan hetkellisesti myös Robinilla. SNES:lle julkaistiin "The Adventures of Batman & Robin" vuonna 1994, ja siinä päärikollisena toimi Pakkasherra. Hänen apunaan toimivat myös Jokeri, Hullu Hatuntekijä ja Kaksinaama. Vuotta myöhemmin peli julkaistiin myös Segalle.Jaksot ovat lueteltu DVD:n mukaan.