Särkänniemen kummituslinna
Kummituslinna oli Särkänniemen huvipuistossa vuosina 1985–1999 toiminut kummitusjuna. Sen suunnitteli taiteilija Ari Backman, joka vastasi myös samalla paikalla sijainneen alkuperäisen Kummitusjunan (avattu 1978) suunnittelusta.
Kummituslinna oli ulkonäöltään huomattavasti synkempi ja groteskimpi kuin alkuperäinen 1970-luvun värikäs ja iloisesti kuvitettu Kummitusjuna. Rakennusta laajennettiin jo ennen Kummituslinnan aikaa, kun siihen rakennettiin takanäyttämö, jolloin rakennuksen leveys kasvoi muutaman metrin.
Kummituslinnassa oli myöhemmin jäljellä lähinnä vain sen tekniikkaa ja alkuperäisen Kummitusjunan ajoilta peräisin oleva rata, joka on jo kerran uusittu — esimerkiksi kolmella eri värillä (keltainen, punainen, violetti) maalatut vaunut ovat vielä alkuperäisiä. Laitteen vuonna 2000 tehty uudelleensuunnittelu ja -rakennus oli kuitenkin niin perinpohjainen, että Backmanin Kummituslinnan voi sanoa kadonneen lopullisesti. Kummituslinna oli läpi historiansa suosituimpia laitteita koko Särkänniemessä. Laitteen pienen matkustajakapasiteetin ansiosta sen jonot olivat kuitenkin usein pitkät. Ajokierros kesti vähän päälle toista minuuttia Jonottaminen kesti pahimmillaan, jopa puoli tuntia.
Kummituslinna sisälsi Tornin tapaan kaari-ikkunamaalauksia, jotka oli alusta loppuun saakka samat. kolme oli nähtävissä radan toisella puolella ja yksi jonotusalueella. ensinmäinen Uhmakkaasti lentävän pyöreäkasvoinen verisin kulmahammain olevan kummituksen, sekä katon rajasta valuvaa verta. Joka peitti kummituksen luisen käden puolittain. vankityrmän kahleissa roikkuvia ihmisiä, joista näkyivät paljaat sääret, sekä alla oleva lakanakummitus vinssin äärellä noutamassa alas ehtoon puolelle käyneitä miehiä. Keskimmäinen kaari-ikkuna maalaus sisälsi korppikotkan raatelemassa alla olevaa paljasta rimpuilevaa tuskissa huutavaa miestä. Viimeinen ikkunamaalaus joissa kaksi erinäköistä lakanakummitusta kantaa kalloja ja luita kukkurallaan olevaa maljaa linnan syvimmissä syövereissä. Taustalla näkyi portaikko mestaushuoneeseen sekä kirves. Linna sisälsi alkuaikoina enemmänkin kummitusmaalauksia, kuten kummituksen, joka jahtaa puukolla vähäpukeista naista parvekkeella Ulko-fasadin keskiosassa. Puukko vaihdettiin myöhemmin kukkakimppuun. Fasadin päätyseinä sisälsi myös kummituksia ja rikkinäisissä mekoissa olevia kauniita naisia linnan eri holveissa. Hauta arkkua luurangoiksi kuihtuneita haudankaivajia vierellään pirun vahtimassa atraimen kanssa. kaksi kummitusta kauniin punamekkoinen vaaleaverikön seurassa. Pylvään ympärille kietoutuneen käärmeen ja sen takaa näkyvän omenapuun oksan. Kaunis punaverikkö nainen taluttamassa köyden kanssa apinaa yläpuolella amorin enkeli ampumassa nuolta heihin. Kaksi kummitus hukuttamassa tai kylvettämässä naista paljaat sääret vain näkyvissä. Taustalla kyvystä nouseva venyttelevä kummitus. Tumma kaunotar ja luuranko rakastuneina taustalla lentelee lepakoita. Päätyseinä muutettiin kauden 1991 jälkeen uusia, ei kummitusaiheisiin liittyviä, karvaisia peikko- ja lohikäärmemaalauksia, jotka pysyivät koristeluna linnan viimeiseen vuoteen asti. Päätyseinän maalaus sisälsi erinäköisiä ja -kokoisia peikkoja, jotka saalistivat ruoaksi metsälapsia, sekä muutaman lohikäärmeen, jotka kärsäilevät toisiinsa rakastuneina.