hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Holsteininhevonen
Holsteininhevonen (myös holsteiner) on saksalainen puoliverinen hevosrotu. Rotu on kotoisin Schleswig-Holsteinin alueelta, Pohjois-Saksasta. Holsteininhevosta sanotaan yhdeksi Saksan vanhimmista lämminverisistä hevosroduista. Se polveutuu muun muassa täysiverisistä ja andalusianhevosesta.
Holsteininhevonen on tyypiltään kevyt lämminverinen. Säkäkorkeudeltaan se on noin 160–170 cm ja väriltään yleensä yksivärinen: yleisin väri on ruunikko, mutta myös esimerkiksi mustia ja kimoja esiintyy. Holsteininhevosta käytetään lähinnä ratsuna ja vaunuhevosena. Holsteininhevoset ovat yleensä hyviä hyppääjiä ja niillä on hyvä laukka. Tunnettu ori "Landgraf I" symboloi uutta urheilukäyttöön jalostettua holsteininhevosta.
Rotu on peräisin noin 1200-luvulta, jolloin munkit kasvattivat holsteininhevosta. Holsteininhevonen toimi aluksi sotaratsuna. 1500–1800-luvulla holsteininhevosia vietiin paljon kaikkialle Eurooppaan. Sodat ja teollistuminen vähensivät holsteinhevosten määrää, ja vuonna 1960 jäljellä oli vain 1280 yksilöä. Kanta elpyi, kun holsteininhevosta alettiin risteyttää täysiverioriiden kanssa. Rotu on edelleen varsinkin muihin saksalaisiin puoliverirotuihin verrattuna harvalukuinen, mutta hevosten laatu on ensiluokkainen.
Holsteininhevonen on menestyksekäs kilparatsu, jolla kilpaillaan olympia- ja maailmanmestaruustasolla muun muassa kenttäratsastuksessa, esteratsastuksessa ja valjakkoajossa. Rodun suosiota ratsastusurheilussa kuvaa sitä, että 70 prosenttia vuoden 1984 olympialaisissa kilpailleista hevosista oli holsteininhevosia.
Carlo Ubbiali
Carlo Ubbiali (s. 24. syyskuuta 1929, Bergamo, Italia) on entinen italialainen ratamoottoripyöräilijä ja lajin maailmanmestari. Ubbiali voitti uransa aikana kaiken kaikkiaan yhdeksän lajin maailmanmestaruutta (125cc 1951, 1955, 1956, 1958, 1959, 1960 ja 250cc 1956, 1959, 1960). Mestaruuksistaan ensimmäisen hän saavutti Mondialilla, loput MV Augustalla. Ubbiali osallistui vain 125- ja 250cc:siin. Molemmissa luokissa hän voitti yli puolet kilpailuistaan. 125cc:ssa Ubbiali oli 47 kertaa palkintokorokkeella osallistumissaan 50 kilpailusta. 250cc:ssa Ubbiali oli yhtä lukuun ottamatta jokaisessa kilpailussa palkintokorokkeella (21 kilpailua).
Irlanninpuoliverinen
Irlanninpuoliverinen (tunnetaan myös nimellä irlanninhevonen) ("Irish Hunter", myös "Irish Halfbred", "Irish Sporthorse") on irlantilainen suhteellisen uusi puoliverinen ratsuhevosrotu, jonka jalostus alkoi vasta vuonna 1970. Tyypiltään rotu on kevyt lämminverinen. Irlanninpuoliverisen säkäkorkeus on yleensä noin 164 cm, ja se on väriltään yksivärinen. Irlanninpuoliveristä käytetään lähinnä ratsuna sekä valjakkohevosena, ja rodun edustajat ovat menestyneet sekä este- että kouluratsuina. Rotu polveutuu englannintäysiverisestä ja irlanninvetohevosesta.
Matonkudonta
Matonkudonta on maton tekemistä erilaisia sitoutusmenetelmiä muun muassa kangaspuita käyttäen. Pohjoismaissa yksi työväen- ja kansalaisopistojen ja muiden järjestöjen kestosuosikkikursseja on kankaankudonta, ja silloin ainakin osassa kangaspuista on meneillään maton kutominen. Suomessa perinteiset räsymatot koristivat lähes joka kodin lattiaa. Alun perin matot kudottiin kotona, mutta vähitellen joku kylästä erikoistui matonkutojaksi, jolta matot tilattiin.
Suomessa mattoja on perinteisesti kudottu vanhoista tai rikkimenneistä vaatteista ja lakanoista. Kangas leikataan tarkoitukseen sopivan levyisiksi mahdollisimman pitkiksi suikaleiksi riippuen materiaalin paksuudesta ja aiotusta maton paksuudesta. Lakanat eivät kuitenkaan saa olla liian ohuiksi hiutuneita, sillä tällöin matto ei kestä käyttöä. Nykyisin kotikudonnassa käytetään yleisimmin tekstiiliteollisuuden jätteenä syntyvää trikookudetta sekä jonkin verran matonkudontaan tarkoitettuja erikoislankoja.
Erityisen taidokasta matonkudonta on Lähi-idässä, jossa kudottaessa solmitaan esimerkiksi villa- tai silkkilankaa maton loimilankoihin siten, että syntyy nukkapintainen matto (vrt. ryijy).
Räsymatto on perinteisesti kudottu raidalliseksi, mutta modernin räsymaton voi kutoa yhdelläkin värillä.
Maton kutominen vanhoista vaatteista tai muista käytetyistä kodintekstiileistä on järkevää, taloudellista ja ekologista. Kotoisista kuteista saadaan mattoihin myös luontevin ja elävin pinta. Kuteiksi tulevat vaatteet ja tekstiilit pestään ennen leikkaamista. Kaikki paksut kohdat kuten saumat, halkiot ja vetoketjut poistetaan. Samoin hauraiksi kuluneet kohdat. Kuteet leikataan suoriksi ja tasaisiksi suikaleiksi. Kuteen leveys riippuu leikattavan kankaan paksuudesta ja laadusta. Yleensä leveys on 2-2,5 cm. Isoista kangaspaloista leikkaaminen on helpompaa. Pieniä tilkkuja voi ommella koneella ensin isoksi levyksi ja leikata vasta sitten. Kudetta leikatessa on käännekohtien kulmat hyvä pyöristää. Kuteiden leikkaaminen vie aikaa ja on myös melko pölyistä puuhaa, siksi sitä on hyvä tehdä kesällä vaikka ulkotiloissa.
Kuteiden lajittelu laaduittain ja väreittäin helpottaa mallin suunnittelua. Räsykuteen menekki on n. 2 kg/neliömetri.
Loimena käytetään joko pellavaista loimilankaa tai kalalankoja. Loimen pituutta laskettaessa on otettava huomioon maton halutun pituuden lisäksi alkusolmujen, tutkainten, kutistumisvaran ja hapsujen osuus. Loimen leveydessä on huomioitava muutaman senttimetrin kutistumisvara. Reunat voidaan vahvistaa pujottamalla yhteen tai kahteen reunimmaiseen niiteen ja piinväliin kaksi loimilankaa.
Tavallisin ja suositeltavin loimen tiheys palttinarakenteisessa mattokankaassa on 2 lankaa/cm. Pirta on tällöin 20/1.
Räsymattojen sidoksena on palttina käytetyin ja paras. Sillä saadaan luja ja tanakka kudos. Myös toimikasta ja siitä johdettuja sidoksia voi käyttää.
Demos Helsinki
Demos Helsinki on yhdistyspohjainen tutkimuslaitos eli ajatushautomo. Demos Helsinki tekee tutkimusta, strategioita ja kokeiluja julkiselle, yksityiselle ja kolmannen sektorin organisaatioille ja työllistää 40 eri alojen asiantuntijaa.
Kansalaisyhteiskunnan ja kokeilujen näkökulmaa korostava Demos Helsinki on vakiinnuttanut paikkansa itse hankkimallaan projektirahoituksella. Se eroaa muista suurista suomalaisista ajatushautomoista, joiden toiminta perustuu tuille ja avustuksille.
Demos Helsingin perustivat Roope Mokka ja Aleksi Neuvonen. Vuosina 2013–2017 sen toiminnanjohtajana toimi Tuuli Kaskinen. Vuoden 2018 alusta toiminnanjohtajana aloitti Juha Leppänen.
Demos Helsinki on julkaissut laajasti yhteiskunnan ja talouden tulevaisuudesta, sekä tehnyt palkittuja kokeiluja liiketoiminnan sekä julkisten tilojen ja palveluiden kehittämiseksi. Demos Helsingin on saanut projekteillaan kansainvälistä näkyvyyttä ja sen projekteista ovat kirjoittaneet muun muassa The Guardian, Monocle, The Economist ja Süddeutsche Zeitung. Vuonna 2014 Demos Helsinki laajensi toimintaansa yrityspalveluihin ja perusti tätä varten uuden Demos Effect -nimisen tytäryrityksen. Demos Effectillä on toimisto Tukholmassa ja Helsingissä
Demos Helsinki aloitti toimintansa vuonna 2005 tekemällä Suomen itsenäisyyden juhlarahastolle Sitralle tutkimusta julkisten palvelujen tulevaisuudesta ja hyvinvoinnin muutoksesta. Tutkimuksen tulokset julkaistiin nimellä "Yksilön ääni – Hyvinvointivaltio yhteisöjen ajalla" -raportissa vuonna 2006. Vuonna 2007 Demos Helsinki käynnisti "Ilmastotalkoot", Suomen suurimman yksityisesti rahoitetun ilmastokampanjan. Vuonna 2010 Demos Helsinki kirjoitti Suomen maabrändivaltuuskunnan loppuraportin sekä metropolialueen kilpailukykytutkimuksen Espoon kaupungin toimeksiannosta.
Demos Helsinki on saanut työstään useiden eri alojen palkintoja. Vuonna 2007 Demos Helsinki sijoittui toiseksi kansainvälisessä Greater Helsinki Vision 2050 -ideakilpailussa ja vuonna 2012 Demos Helsingin Hoas-laboratorio palkittiin Tekesin ja Asuntomarkkinoiden innovaatiopalkinnolla sekä markkinoinnin alan Kultahuipulla. Demos Helsingin konseptoima World Design Capital 2012 -paviljonki voitti Helsingin rakennuslautakunnan vuosittain myöntämän rakennustaiteen palkinnon Rakentamisen ruusun. Vuonna 2013 World Resource Forum palkitsi Demos Helsingin esityksen Davosin konferenssin parhaaksi esitykseksi kestävästä liiketoiminnasta ja teollisuudesta. .
Demos Helsinki ei ole osa Britannian suurimpiin think tankeihin kuuluvaa Demos UK:tä tai New Yorkissa toimivaa Demosta. Demos UK:n kanssa Demos Helsinki on tehnyt yhteistyötä.
Väestörekisterikeskus
Väestörekisterikeskus (lyhenne VRK, ruots. "Befolkningsregistercentralen") on Suomen valtion virasto, jonka vastuulla on pitää rekisteriä Suomen väestöstä ja rakennuksista. Lisäksi se tuottaa niihin liittyen henkilö- ja rakennustietopalveluita sekä sähköisessä asioinnissa tarvittavia tunnistusratkaisuja. Virasto kehittää ja ylläpitää Kansallisen palveluarkkitehtuurin tuottamia Suomi.fi-palveluita eli sähköisen asioinnin tukipalveluita. Virasto perustettiin vuonna 1969 ja se toimii valtiovarainministeriön hallinnonalalla.
Väestörekisterikeskus hankkii tuloja myymällä kansalaisten tietoja esimerkiksi suoramarkkinointiyrityksille ja mielipidetiedusteluita varten.
Väestörekisterikeskuksen toimitilat sijaitsevat Helsingin Sörnäisissä, Kokkolassa ja Kouvolassa. Vuonna 2017 Väestörekisterikeskuksella oli töissä noin 160 henkilöä. Väestörekisterikeskuksen ylijohtajana toimii Janne Viskari.
Väestörekisterikeskus ja maistraatit yhdistyvät uudeksi Digi- ja väestötietovirastoksi 1. tammikuuta 2020.
Väestörekisterikeskus kehittää ja ylläpitää väestörekisteriä väestötietojärjestelmässä, Suomi.fi-palveluita, varmennepalveluita, holhousasiain rekisteriä ja viranomaisten yhteystietorekisteriä sekä hoitaa vaalitehtäviä muodostaen muun muassa äänestysluettelot.
Viraston ylläpitämiä palveluita ovat muun muassa:
Seppo Mäkelä
Seppo Mäkelä (s. 10. syyskuuta 1948 Porvoo) on suomalainen jääkiekkotuomari. Hän on viheltänyt Suomessa kolmanneksi eniten pääsarjaotteluita päätuomarina, 753 ottelua. Hänen edellään ovat Timo Favorin ja Jari Levonen. Mäkelän aktiivivuosina pelissä oli vain yksi päätuomari.
Mäkelä on yksi Suomen tunnetuimmista jääkiekkotuomareista. Hän vihelsi ensin linjatuomarina vuodet 1974–1981. Viimeiset kaksi vuotta Mäkelä toimi sekä SM-liigassa linjatuomarina että I divisioonassa päätuomarina. Vuosina 1981–1999 Mäkelä tuomitsi SM-liigassa 753 ottelua, jolla hän piti SM-liigan päätuomarien ottelutilaston kärkipaikkaa lähes 15 vuotta. Timo Favorin ohitti Mäkelän 24. tammikuuta 2014 tuomitessaan 754. ottelun SM-liigassa. Mäkelä valittiin vuoden erotuomariksi peräti kymmenen kertaa ja pelaajien äänestyksessä parhaaksi yksitoista kertaa. Hänet olisi haluttu tuomariksi myös NHL:ään, mutta hän ei osannut tarpeeksi englantia.
Mäkelä on viheltänyt myös useissa arvoturnauksissa. Hän on ollut mukana muun muassa yksissä olympialaisissa ja viisissä MM-kisoissa.
Mestiksen parhaan päätuomarin palkinto on nimetty Mäkelän mukaan.
Oscar Larrauri
Oscar "Poppy" Larrauri (s. 19. elokuuta 1954 Rosario, Argentiina) on argentiinalainen entinen kilpa-autoilija ja F1-kuljettaja.
Larrauri kilpaili F1-sarjassa kausina 1988–1989. Hänen ajokkinaan oli F1-historian huonoimpiin kuulunut Eurobrun-auto. Larrauri pääsi starttaamaan kaikkiaan seitsemään kisaan, 14 kertaa hän karsiutui. Hän pääsi kahdesti maaliin ja sijoittui parhaimmillaan 13:nneksi (Meksikon GP 1988). Aika-ajoissa Larrauri oli parhaimmillaan kahdeksastoista Monacon GP:ssä 1988. Hän ei saavuttanut yhtään MM-pistettä. Paljon paremmin ei menestynyt hänen tallikaverinsa Eurobrunilla, italialainen Stefano Modena, joka starttasi kymmeneen kisaan ja sijoittui parhaimmillaan 11:nneksi.
Larrauri aloitti kilpailemisen karting-autoilla 1973. Vuonna 1979 hän ajoi Argentiinan Formula 3 -sarjassa ja menestyi niin hyvin, että päätti kokeilla onneaan Euroopassa. Hän sijoittui 1980 Euroopan Formula 3 -sarjassa yhdenneksitoista ja 1981 viidenneksi Toyotalla.
Tämän jälkeen Larrauri pestattiin Alfa Romeolla, ja tulosta alkoi syntyä. Larrauri otti 1982 seitsemän osakilpailuvoittoa ja vei Euroopan Formula 3 -luokan mestaruuden ylivoimaisesti. Seuraavana vuonna hän nousi Formula 2 -sarjaan, mutta Minardin vauhti ei riittänyt menestykseen. Samana vuonna Larrauri pääsi testaamaan Ferrarin F1-autoa.
Larrauri jatkoi urheiluautoluokissa 1984–1987 ja poimi yhdessä eri tallitoverien kanssa muutamia hyviä sijoituksia. Vaatimattomaksi jääneen F1-uransa jälkeen hän jatkoi urheiluautoilla vaihtelevalla menestyksellä Euroopassa, Japanissa, Yhdysvalloissa, Etelä-Afrikassa sekä lopuksi kotimaassaan Argentiinassa. Hän päätti uransa kauteen 2001.
Väestörekisteri
Väestörekisteri on luettelo maan kansalaisista ja asukkaista ja heidän perustiedoistaan kuten 
Kussakin maassa säädellään erikseen lainsäädännöllä, mitä tietoja rekisteriin tallennetaan, kuinka rekisteriä käytetään. Kaikki valtiot eivät pidä yllä väestörekisteriä, tällaisia maita ovat esimerkiksi Iso-Britannia ja Yhdysvallat.
Suomessa väestörekisteriä ylläpitää Väestörekisterikeskus väestötietojärjestelmässä. Suomen väestötietojärjestelmä sisältää väestötietojen lisäksi myös tietoja rakennuksista. Kiinteistöistä on oma rekisteristä: kiinteistötietojärjestelmä.
Väestökirjanpidolla on Suomessa pitkä historia. Väestötietojen rekisteröinti aloitettiin Ruotsin valtakunnassa jo 1540-luvulla ja nykyisen Suomen alueella 1530-luvulla maakirjojen muodossa. Tuolloin kansalaisten luetteloinnilla pyrittiin verotuksen ja sotaväen ottojen tehostamiseen.
Kirkonkirjat toimivat Suomen tärkeimpänä väestö­rekisterinä useiden vuosi­satojen ajan. Vuodesta 1917 lähtien yllä­pidettiin erikseen siviilirekisteriä mihinkään uskonnolliseen yhdys­kuntaan kuulumattomista henkilöistä. Lisäksi yllä­pidettiin 1620-luvulta lähtien henkikirjaa, aluksi henkirahan perimistä varten, myöhemmin yleisenä väestö­luettelona. Vuodesta 1971 lähtien väestökirjoja olivat väestörekisteri, kotipaikkarekisteri ja henkikirja. Väestörekisteriin siirrettiin tiedot siviili­rekisteristä sekä muiden uskontokuntien kuin Suomen evankelis­luterilaisen ja ortodoksisen kirkon jäsenistä. Joka­vuotiset henki­kirjoitukset lopetettiin vuonna 1990.
Vuodesta 1950 lähtien on lisäksi joka kymmenes vuosi suoritettu yleinen väestönlaskenta.
Kirkko ja valtio -komitea esitti mietinnössään vuonna 1977, että väestörekisterin ylläpito olisi vähitellen siirrettävä kirkolta kokonaan valtion hoidettavaksi. Tämä toteutui pääosin vuonna 1999, kun väestötietolakia ja eräitä muita lakeja muutettiin, kuitenkin siten, että Suomen evankelisluterilainen ja ortodoksinen kirkko edelleen ilmoittavat ja ottavat vastaan väestörekisterin tietoja niistä tapahtumista, jotka liittyvät kirkollisiin toimituksiin. Lisäksi vanhat kirkonkirjat ovat yhä seurakuntien hallussa, jotka luovuttavat niistä tarvittaessa tietoja. Kirkko ylläpitää edelleen kirkon­kirjoja, mutta niillä on enää vain jäsen­rekisterin luonne.
Väestötietojärjestelmä
Väestötietojärjestelmä (lyh. VTJ) on valtakunnallinen keskusrekisteri, jota ylläpidetään tietokantapohjaisena ATK-rekisterinä. Se on väestörekisteri, joka sisältää perustiedot Suomen kansalaisista ja Suomessa vakinaisesti asuvista ulkomaalaisista. Järjestelmässä on tietoja myös rakennuksista, rakennushankkeista ja huoneistoista sekä kiinteistö- ja toimitilatietoja. Tiedoista tuotetaan myös kansalaisvarmenne.
Väestötietojärjestelmää ylläpitävät Väestörekisterikeskus ja maistraatit sekä osa kunnista. Tietojen rekisteröinti perustuu kansalaisten ja viranomaisten lakisääteisiin ilmoituksiin.
Tietoja hyödynnetään koko yhteiskunnan tietohuollossa, esimerkiksi julkishallinnossa, vaalien järjestämisessä, verotuksessa, oikeushallinnossa sekä tutkimuksessa ja tilastoinnissa.
Väestötietojärjestelmään rekisteröidään henkilöiden ja rakennusten yksilöintiä koskevat perustiedot. Henkilöistä talletetaan rekisteriin
Verohallinto saa tallettaa väestötietojärjestelmään ulkomaan kansalaisesta myös tällä mahdollisesti olevan ulkomaisen henkilönumeron eli ns. veronumeron.
Rakennuksista rekisteröidään
Väestötietoja on rekisteröity Suomessa 1530-luvulta lähtien.
Väestötietojärjestelmän edeltäjä oli Väestörekisterijärjestelmä (VRJ). Myös se oli tietokantapohjainen ATK-rekisteri.
Gastón Mazzacane
Gastón Mazzacane (s. 8. toukokuuta 1975 La Plata, Argentiina) on argentiinalainen kilpa-autoilija, entinen Formula 1 -kuljettaja.
Mazzacane ajoi yhteensä 21 GP:ta Formula 1 -sarjassa kausina 2000 ja 2001 Minardin ja Prostin talleissa. Hänen parhaaksi suorituksekseen jäi Euroopan GP:ssa 2000 saavutettu kahdeksas sija. Koska silloisen pistelaskujärjestelmän mukaan vain kuusi parasta sai pisteitä, Mazzacane ei saavuttanut yhtään pistettä urallaan.
Mazzacane aloitti F1-uransa jo 1999 Minardin testikuljettajana. Seuraavana vuonna hän sai kilpakuljettajan paikan espanjalaisen Marc Genén parina. Prost-tallissa hänen kumppaninaan oli ranskalainen Jean Alesi. Mazzacane ajoi 13 kertaa ruutulipulle saakka, kahdeksan kisaa päättyi keskeytykseen.
F1-uran jälkeen Mazzacane on kokeillut taitojaan muissa autoluokissa, mm. Yhdysvaltain IRL:ssä.
Onofre Marimón
Onofre Agustín Marimón (19. joulukuuta 1923 Zárate, Buenos Aires Argentiina – 31. heinäkuuta 1954 Nürburgring, Länsi-Saksa) oli argentiinalainen kilpa-autoilija, Formula 1 -kuljettaja.
Onofre Marimón, lempinimeltään "Pinocchio", ajoi F1-sarjassa kaikkiaan 11 GP:tä vuosina 1951–1954. Hän sijoittui parhaimmillaan kolmanneksi, Belgiassa 1953 ja Britanniassa 1954. MM-pisteitä Marimón keräsi 8,14. Viisikymmentäluvulla kuljettaja sai yhden pisteen nopeimmasta kierroksesta. Britannian GP:ssä 1954 nopein kierros kirjattiin kaikkiaan seitsemän kuljettajan nimiin (kierrosajat otettiin tuolloin sekunnin tarkkuudella), heistä yksi oli Marimón, joka muiden kuuden tapaan sai kierroksestaan 0,14 pistettä.
Onofre Marímón on jäänyt F1-historiaan kahdellakin tavalla: kuljettajana, joka on noussut palkintokorokkeelle huonoimmasta lähtöruudusta (hän kiri 28. ruudusta kolmanneksi Ison-Britannian GP:ssä 1954), sekä vuonna 1950 käynnistyneen F1-sarjan ensimmäisenä kuljettajana, joka kuoli virallisen MM-kisaviikonlopun aikana.
Marimón oli lahjakas ja nopea kuljettaja, joka usein rinnastettiin legendaksi nousseeseen maanmieheensä Juan Manuel Fangioon. Marimón voitti vuosina 1952–1954 useita sellaisia Formula ykkösten GP-kisoja, jotka eivät kuuluneet kauden viralliseen MM-sarjaan.
Marimónin Maserati syöksyi Saksan GP:n harjoitusajoissa ulos Nürburgringin radalta vuonna 1954. Täyttä vauhtia kiitävä auto suistui radalta jyrkässä mutkassa Marimónin yrittäessä parantaa harjoitusaikaansa ennen seuraavana päivänä pidettävää kilpailua. Marimón syöksyi autoineen suoraan päin radan vierellä kasvavaa puuta. Hän viskautui ulos autostaan ja kuoli muutaman minuutin kuluttua onnettomuudesta. Lääkärit totesivat myöhemmin Marimónin katkaisseen niskansa pudotessaan maahan. Onnettomuuden syyksi arveltiin vikaa Maseratin jarruissa.
Muut kilpailijat jatkoivat harjoitteluaan täydellä vauhdilla, vaikka kuolemaan johtanut onnettomuus heitti varjon radan ylle. Argentiinalainen Froilan Gonzales kieltäytyi sanomasta mitään onnettomuuden johdosta ja samoin vaikenivat asiasta kilpailun järjestäjät. Ennen sunnuntain kilpailun alkua vetäytyivät Maseratit pois kilpailusta onnettomuuden johdosta.
Chulalongkorn
Chulalongkorn Suuri tai Rama V (kuninkaallinen nimi: Phra Chula Chomklao Chaoyuhua) (พระบาทสมเด็จพระจุลจอมเกล้าเจ้าอยู่หัว) (20. syyskuuta 1853 Bangkok, Siam nyk. Thaimaa – 23. lokakuuta 1910 Bangkok, Siam) oli Thaimaan Chakri-dynastian viides kuningas. Häntä on pidetty yhtenä mahtavimmista Thaimaan kuninkaista. Hän lakkautti orjuuden vuonna 1905 ja suosi yhteyksiä Eurooppaan. Hän matkusteli paljon mm. Venäjällä, Tanskassa ja Norjassa. Nordkappissa vieraillessaan hän kaiverrutti nimensä kallioon. Siellä on hänelle omistettu museo. Ruotsissa on Chulalongkornin vuonna 1897 tapahtuneen vierailun muistoksi rakennettu Thaimaalainen paviljonki. Hänen mukaansa on myös nimetty vuonna 1917 valmistunut Thaimaan ensimmäinen yliopisto.
Pentti Lindegren
Pentti Lindegren (s. 18. joulukuuta 1940 Hauho) on suomalainen entinen jääkiekon puolustuspelaaja ja nykyinen urheilutoimittaja ja -selostaja sekä jääkiekkoasiantuntija. Hän oli ensimmäinen suomalainen läpimurron ulkomaille tehnyt ammattilaisjääkiekkoilija Suomessa.
Lindegren pelasi urallaan Suomessa HIFK:ssa, Karhu-Kissoissa SM-sarjaa sekä Reippaassa I divisioonaa. Suomessa hän pelasi seitsemän kautta, joista HIFK:ssa kului vuodet 1961–1965 ja 1967. Lindegren pelasi yhteensä 108 SM-sarjaottelua tehoin 9+9.
Syksyllä 1965 Lindegren solmi ensimmäisenä suomalaisena ammattilaissopimuksen Ruotsin toiseksi ylimmällä sarjatasolla pelanneen Rögle BK:n kanssa. Paikallisen lääketehtaan tuella pyörinyt Rögle keräsi kovan joukkueen, jossa pelasi Lindegrenin lisäksi myös Ruotsin ensimmäinen NHL-pelaaja Ulf Sterner. Rögle nousi pääsarjaan ja Lindegren siirtyi seuraavaksi kaudeksi AIK:hon, jossa oli sarjan parhaita puolustajia. Kaudet 1968–1973 Lindegren pelasi Tranebergissä, Hammarbyssä ja Malmössä.
Lindegren pelasi Suomen maajoukkueessa kuusi ottelua. Mukaan mahtuivat myös yhdet maailmanmestaruuskilpailut vuonna 1965.
Lindegren on toiminut vuodesta 1977 lähtien laajaa arvostusta jääkiekkopiireissä nauttivana urheilutoimittajana. Hänen ensimmäinen virkansa oli Suomen Jääkiekkoliiton kausijulkaisun toimittaminen. Lindegren on tullut suosituksi selostuksistaan ensin MTV3:lle 1990-luvulla "Hockey Night"- ja "NHL Power Week" -lähetyksissä sekä myöhemmin Canal+:lle erityisesti NHL-peleissä. Hän on myös ollut kuuluttajana HIFK:n ja Jokereiden SM-liigapeleissä sekä kaksissa MM-kisoissa. Lindegren on myös jatkanut selostustyötään selostaessaan Nelonen Prolle NHL:ää, KHL:ää ja Sveitsin liigaa.
Ari Pakarinen
Ari Pekka Pakarinen (s. 2. toukokuuta 1968 Pieksämäki) on suomalainen entinen pikajuoksija. Hän oli 1990-luvun puolivälissä Suomen paras 100 ja 200 metrin juoksija. Seuratasolla Pakarinen edusti Mäntyharjun Urheilijat -50:ta ja häntä valmensi Veikko Noponen.
Pakarinen voitti Suomen mestaruuden 100 metrillä vuosina 1994 ja 1996 sekä 200 metrillä 1993, 1995 ja 1996. Lisäksi hän saavutti hopeaa 200 metrillä vuonna 1994, 100 metrillä vuonna 1995 ja 400 metrillä vuonna 1999, jolloin Pakarinen sai myös pronssia 200 metrillä. Hallissa hän voitti kultaa 200 metrillä vuosina 1993 ja 1995. Helsingin EM-kisoissa 1994 Pakarinen selviytyi 200 metrillä välieriin.
Tuusulan SM-kisoissa 9. heinäkuuta 1994 Pakarinen juoksi 100 metrillä uuden Suomen ennätysajan 10,42 s. Se oli sekunnin sadasosan parempi kuin Antti Rajamäen vuonna 1978 juoksema entinen ennätys. 200 metrillä Pakarinen juoksi ennätyksensä 20,78 s 27. heinäkuuta 1995 Lahden eliittikisoissa. Ajallaan hän on kaikkien aikojen seitsemänneksi nopein suomalainen 200 metrin juoksija. Joukkue Harri Kivelä, Sami Länsivuori, Ari Pakarinen ja Janne Haapasalo juoksi 4 × 100 metrin viestissä 26. elokuuta 1995 ajan 39,39, joka on kaikkien aikojen viidenneksi paras suomalaisaika.
Urheilu-uransa jälkeen Pakarinen on toiminut liikunnan ja terveystiedon opettajana Kuusankoskella.
Alasdair MacIntyre
Alasdair MacIntyre (s. 12. tammikuuta 1929 Glasgow, Skotlanti) on brittiläissyntyinen, vuodesta 1970 Yhdysvalloissa asunut filosofi, joka tunnetaan parhaiten työstään moraalifilosofian alalla.
MacIntyre suoritti kandidaatin tutkinnon antiikintutkimuksessa ("classics") Queen Maryn yliopistossa vuonna 1949 ja maisterin tutkinnot filosofiasta Manchesterin yliopistossa vuonna 1951 ja myöhemmin Oxfordin yliopistossa 1961. Hän on opettanut useissa brittiläisissä ja yhdysvaltalaisissa yliopistoissa, muun muassa Oxfordissa sekä Bostonin, Vanderbiltin, Duken ja Notre Damen yliopistoissa. Hän jäi eläkkeelle vuonna 2010.
MacIntyre on yksi tunnetuimpia nykyisiä etiikan tutkijoita, erityisalanaan hyve-etiikka. Hän on kiinnostunut etenkin Aristoteleesta ja tomismista. Kirjassaan "Hyveiden jäljillä" (1981) hän esittelee käsityksensä eettisen ajattelun historiasta. MacIntyre on entinen American Philosophical Associationin puheenjohtaja.
MacIntyren puoliso Lynn Joy on myös filosofi.
Kittie
Kittie on vuonna 1997 perustettu kanadalainen nu metallia soittava naisyhtye. Kittie nousi suosioon "Brackish"-hitillään, joka löytyy yhtyeen vuonna 1999 julkaistulta esikoisalbumilta "Spit".
Basisti Tanya Candler jätti yhtyeen talvella 1999. Hänen tilalleen tuli Talena Atfield. Vuonna 2001 bändistä lähti myös kitaristi Fallon Bowman, jolla oli myös omia musiikkiprojekteja, kuten "Amphibious Assault". Sen jälkeen yhtyeen kitaristiksi otettiin Jeff Phillips, joka oli yhtyeessä vain väliaikaisesti. Kitten jatkoi kolmihenkisenä, kunnes 2002 tapahtui jälleen muutoksia. Atfield jätti yhtyeen kertomatta mitään erityistä syytä. Hänen tilalleen tuli Jennifer Arroyo. Parin vuoden päästä Jeff Phillipsin tilalle löydettiin Lisa Marx. Maaliskuussa 2005 myös Jennifer Arroyo ja Lisa Marx erosivat yhtyeestä. Jennifer liittyi "Suicide City" -nimiseen yhtyeeseen ja Marx "The Dear And Departed" -yhtyeeseen. Kittien luultiin jo hajonneen, mutta yhtye saatiin taas nelihenkiseksi, kun siihen liittyivät Tara McLeod ja Trish Doan.
Shinhwa
Shinhwa on eteläkorealainen kuusihenkinen yhtye, jonka tyylisuuntina on pop, rock, rap ja R&B. Shinhwan musiikki on monipuolista ja hidas- ja nopeatempoista. Shinhwa perustettiin vuoden 1998 maaliskuussa ja se on toiminut alkuperäisellä kokoonpanollaan tähän asti. Shinhwassa on kolme laulajaa ja kolme räppäriä. "Shinhwa" on koreaa ja tarkoittaa myyttiä tai tarinaa.
Vuoden 2003 lopussa Shinhwan sopimusaika päättyi SM Entertainmentilla ja yhtye siirtyi Good Entertainmentin omistukseen
Albumit
State of the Artista julkaistiin 16 elokuuta 2006 myös erikoisversio, joka sisältää kaksi uutta biisiä ja joissakin painoksissa DVD, jossa on musavideot Once In a Lifetime ja Throw My Fist.
Japaninkieliset julkaisutErikoisjulkaisut SM Entertainmentiltä siirtymisensä jälkeen kirjoitettuaan sopimukset Good! Entertainmentin kanssa yhtyeen jäsenet päättivät ottaa aikaa soolourilleen. Huhuttiin että he olisivat eronneet, mutta he eivät eronneet. Min Woo Lee aloitti artikkelissaan, että yhtye ei ikinä eroa, vaikka mikä olisi. On sanottu, että kun he ovat kaikki suorittaneet armeijatehtävänsä, he julkaisevat uuden levyn, jonka huhuttiin julkaistavan toukokuussa 2006.
Jäsenet Andy, Jun Jin, Min Woo, Eric Mun ja Dong Wan valitsivat näyttelemisen muutamissa tv-sarjoissa ja elokuvissa.
Shinhwa on myös esiintynyt muutamissa korealaisissa mainoksissa, yhtyeestä Eric kuitenkin enemmän. "Hey, Dude" -kappale on itse asiassa laulu, jota soitettiin korealaisessa Coca-Cola mainoksessa ja siitä tehtiin sinkku.
Heidän uusin levynsä, joka on heidän kahdeksas albuminsa, ilmestyi toukokuussa. Albumin tulon myötä aloittavat Aasian-kiertueensa Soulista, Etelä-Koreasta.
He myös julkaisevat kesäkuussa ensimmäisen japaninkielisen sinkun, joka on tällä hetkellä HMV Japanin top 10 ennakkotilauksissa. Singlen nimi on Bokura no Kokoro niwa Taiyo ga aru, joka on suomeksi Sydämissämme on aurinko (engalnniksi, sun in our hearts).
www.goodenter.com ,joka on Shinhwojen virallinen kotisivu, koreaksi ja englanniksi.
Palvelusektori
Palvelusektori eli kolmas sektori on yksi tuotannonaloista, joihin kansantalous usein jaetaan. Samassa luokittelussa kaksi muuta kansantalouden tuotantosektoria ovat alkutuotanto ja teollisuus.
Palvelusektoriin yleensä katsotaan kuuluvan esimerkiksi:
Ostovoima
Ostovoima tarkoittaa taloustieteessä sitä, kuinka paljon hyödykkeitä käytettävissä olevalla varallisuudella voi ostaa. Jos hinnat nousevat mutta tulot pysyvät ennallaan, ostovoima laskee. Ostovoiman lasku ei siis välttämättä liity tulojen laskuun vaan voi olla myös inflaation seurausta.
Ostovoimavertailuilla on merkitystä muun muassa sosiaali-, tulo-, vero- ja aluepolitiikassa sekä yhdyskuntasuunnittelussa.
Suomalaisten ostovoima on eurooppalaisessa vertailussa heikko. Heikkoa ostovoimaa aiheuttavat suhteellisen matalat palkat, korkea verotus sekä kuljetuskustannuksista ja kilpailun puutteesta johtuvat korkeat hinnat.
Raio Piiroja
Raio Piiroja (s. 11. heinäkuuta 1979) on virolainen jalkapalloilija.
Keskuspuoustajana pelannut 190 senttimetriä pitkä Piiroja edusti urallaan kotimaassaan viittä eri seuraa; JK Pärnua, JK Kalevia, FC Lelleä, Lelle SK:ta ja FC Floraa, sekä ulkomailla norjalaisia Fredrikstad FK:ta ja Vålerengaa, hollantilaista Vitesseä ja kiinalaista Chengdu Bladesia. Piiroja päätti pelaajauransa kauden 2015 jälkeen.
Vuonna 1998 alkaneella maajoukkueurallaan Piiroja pelasi 114 ottelua Viron maajoukkueessa ja teki niissä yhdeksän maalia. Hän pelasi viimeisen maaottelunsa maaliskuussa 2015.
Kanonisointi
Kanonisointi (kreikan sanasta kaanon, "ohjenuora") tarkoittaa henkilön julistamista pyhimykseksi, uskonnollisen kirjoituksen ottamista pyhien, ohjeellisten kirjojen kokoelmaan tai uskonnollisen dogmin julistamista ohjeelliseksi. Kanonisointi on myös yleisemmin jonkin asian asettamista ohjeelliseksi, julistamista esikuvaksi.
Kristinuskossa kanonisointi viittaa ensisijaisesti prosessiin, jossa lopullisesti määriteltiin mitkä kirjat kuuluvat Raamatun pyhien kirjojen kokoelmaan. 300-luvulta lähtien on Raamatun kaanonista vallinnut laaja konsensus kristikunnassa lukuun ottamatta Vanhan testamentin apokryfikirjojen asemaa.
Pyhimykseksi julistamisen merkityksessä termiä kanonisointi käytetään katolisessa ja ortodoksisessa kirkossa. Se on menettelytapa, jossa tutkitaan, täyttääkö kyseinen henkilö pyhimyksen kriteerit. Pyhimykseksi tarjolla olleen henkilön on täytynyt suorittaa ihmetekoja.
Katolisessa kirkossa henkilö julistetaan ensimmäisessä vaiheessa "Jumalan palvelijaksi". Jos tutkimusprosessi osoittaa henkilön olevan sopiva jatkoon, seuraavaksi hänestä tulee "Kunnianarvoisa". Kahden todistetun kuolemanjälkeisen ihmeteon tai marttyyreilla uhrikuoleman jälkeen vuorossa on julistaminen autuaaksi (beatifikaatio). Seuraavassa vaiheessa hänet julistetaan pyhimykseksi ja liitetään pyhimysluetteloon eli kanonisoidaan.
Roomalaiskatolisella kirkolla on ollut kauan virkamies, jonka nimenomainen tehtävä on esittää pyhimysehdokkaiden kanonisointia vastustavia argumentteja. Hänen nimikkeensä on "Uskon yleinen edistäjä" mutta puhekielessä kutsutaan "Paholaisen asianajajaksi": tarkoitus on varmistaa että vain todella pyhitykselle otolliset läpäisevät seulan. Tehtävään on kauan valittu nimenomaan augustinolaismunkkeja. Epävirallinen mutta vakiintunut kelpoisuusehto on poikkeuksellisen itsepäisen miehen maine.
Ortodoksisessakin kirkossa uskonnollisessa ja kirkollisessa mielessä esikuviksi kelpaavia henkilöitä voidaan kanonisoida pyhiksi, mutta kanonisointi tapahtuu hieman eri tavalla kuin roomalaiskatolisilla.
Anglikaaninen kirkko ei sulje kanonisointia pois, mutta on kanonisoinut vain yhden henkilön, Kaarle I:n. Muissa protestanttisissa, kuten luterilaisissa ja reformoiduissa kirkoissa, ihmisiä ei kanonisoida, koska tällaisen menettelyn katsotaan olevan ristiriidassa uskonpuhdistuksen keskeisten periaatteiden, sola scriptura ja sola gratia, kanssa.
Harri Kivelä
Harri Juhani Kivelä (s. 5. marraskuuta 1966 Nakkila) on suomalainen pikajuoksija. Seuratasolla Kivelä edusti Porin Tarmoa, Turun Tovereita, Jyväskylän Kenttäurheilijoita ja Nakkilan Virettä.
Kivelä voitti 100 metrin juoksun Suomen mestaruuden vuosina 1995 ja 1997 sekä 200 metrin mestaruuden vuonna 1998 . SM-hopeaa Kivelä voitti 100 metrillä 1989 ja 1996, 200 metrillä 1996 sekä SM-pronssia 200 metrillä 1989, 1991 ja 1995. Hallissa Kivelä sai SM-kultaa 60 metrillä 1996 ja 200 metrillä 1997 . Kivelä oli mukana Budapestin EM-kisoissa 1998 100 ja 200 metrillä, mutta karsiutui alkuerissä.
Uransa parhaan tuloksen 100 metrillä 10,43, Kivelä juoksi Lahden eliittikisoissa 26. heinäkuuta 1998. 200 metrillä Kivelä juoksi maaottelussa Tukholmassa 30. elokuuta 1997 parhaan aikansa 21,05.
Joukkue Harri Kivelä, Sami Länsivuori, Ari Pakarinen ja Janne Haapasalo juoksi 4 × 100 metrin viestissä ajan 39,39 Helsingissä 26. elokuuta 1995. Se on kaikkien aikojen kuudenneksi paras suomalaisaika.
Rami Shaaban
Rami Shaaban () (s. 30. kesäkuuta 1975 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Ruotsin Allsvenskanissa pelaavaa Hammarby IF:ää. Shaabanin isä on egyptiläinen ja äiti suomalainen.
193 senttimetriä pitkä Shaaban aloitti uransa aikuistasolla Järla IF:n joukkueessa kaudella 1993/1994. Tämän jälkeen hän edusti Ruotsissa myös Saltsjöbadenia ja IK Siriusta, kunnes siirtyi egyptiläiseen Zamalekiin kaudella 1995/1996. Saman kauden aikana Shaaban edusti myös toista egyptiläisseuraa, Thadosmania. Vuonna 1997 hän palasi Ruotsiin Nacka FF:n joukkueeseen, josta muutaman vuoden jälkeen pääsarjatasolle Djurgårdeniin. Mainiot esitykset Allsvenskanissa poikivat siirron Arsenaliin Englannin Valioliigaan vuonna 2002. Lontoolaisseurassa läpimurto jäi kuitenkin tekemättä ja peliaikaa tuli vain muutamissa otteluissa. Shaaban kävi myös lainalla West Hamissa vuonna 2004. Arsenalista hän siirtyi Brightoniin, josta pian nykyiseen seuraansa. Ruotsin maajoukkueessa Shaaban debytoi toukokuussa 2006 ottelussa Suomea vastaan. Hänet valittiin maajoukkueeseen Saksan MM-kisoihin 2006.
Sukujuuriensa vuoksi Shaaban olisi voinut edustaa maajoukkuetasolla myös Suomea tai Egyptiä, mutta valitsi Ruotsin, koska oli viettänyt maassa lapsuutensa ja nuoruutensa ja katsoi tuolloin Suomen maalivahtitilanteen olevan niin hyvä, ettei hän mahtuisi joukkueeseen. Hänen isoisänsä on egyptiläisen suurseuran Zamalekin puheenjohtaja.
Kalliovuorten kingit
Kalliovuorten kingit ("High Mountain Rangers") on yhdysvaltalainen televisiosarja, joka kertoo Sierra Nevadan vuoristossa Lake Tahoen lähistöllä toimivasta virkavallan yksiköstä. Sarjaa kuvattiin vain yhden tuotantokauden verran vuonna 1988. Sarja ei ollut suosittu ja sai murska-arvostelut, joten se lopetettiin ensimmäisen tuotantokauden jälkeen. Se kuitenkin sai jatkoa spin-off-sarjan "Jesse Hawkes" muodossa. Myös tämä sarja lopetettiin yhden tuotantokauden jälkeen. Suomessa sarjaa esitti MTV.
Kim Lesch
Kim Juhana Lesch (s. 4. toukokuuta 1976 Imatra) on suomalainen entinen pikajuoksija ja aitajuoksija. Seuratasolla Lesch edusti Lappeenrannan Urheilu-Miehiä.
Lesch voitti Suomen mestaruuden 100 metrin juoksussa Seinäjoella vuonna 1999. 110 metrin aidoissa hän oli pronssilla vuonna 1998. Hallikisoissa 60 metrillä hän oli SM-hopealla 1999 ja 2000. Vuonna 2000 hän osallistui myös halli-EM-kisoihin Belgian Gentissä.
Leschin ennätys 100 metrillä on 16. heinäkuuta 2000 Lapinlahden eliittikisoissa juostu 10,49.
Bengt Sæternes
Bengt Sæternes (s. 1. tammikuuta 1975, Egersund, Norja) on norjalainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä. Kaudesta 2015 lähtien hän on toiminut Sandnes Ulfin päävalmentajana.
Sæternes aloitti uransa Egersunds IK:ssa, jossa hän pelasi sekä junioreiden että aikuisten joukkueissa. Vuonna 1996 hän siirtyi Viking Stavangeriin, jossa peliaika jäi kuitenkin vähiin, ja Sæternes lähti koettamaan onneaan Odd Grenlandin riveihin. Myös siellä visiitti jäi yhden kauden mittaiseksi, ja vuonna 1998 Sæternes siirtyi Bodø/Glimtiin. Hyökkääjän ura lähti seurassa nousuun ja hän paukutti neljän kauden aikana 61 maalia pelaamissaan 113 ottelussa. Vuonna 2002 belgialaisseura Club Brugge osti hänet. Sæternes edusti Brüggeä vuoteen 2004 asti. Hän ehti voittaa seurassa Belgian mestaruuden, Belgian Cupin ja kaksi kertaa Belgian Supercupin. Henkilökohtainen saldo oli 40 liigaottelua, joissa 14 maalia. Belgian matkan jälkeen Sæternes palasi vuonna 2004 Norjaan SK Branniin. Bergeniläisseuran kanssa hän on voittanut Norjan Cupin debyyttikaudellaan 2004 ja Norjan liigamestaruuden Kaudella 2007.
Loppuvuodesta 2007 hän pelasi tanskalaisessa OB Odensessa josta siirtyi kaudeksi 2008 Vålerengaan. Kokenut hyökkääjä pelais Vålerengassa hyvin ja onnistui maalinteossa 23 kertaa kolmen kauden aikana. Hän siirtyi kaudeksi 2011 Vikingiin, jossa lopetti uransa 36-vuotiaana.
Norjan maajoukkueessa Sæternes on pelannut seitsemän ottelua.
Sæternes aloitti valmennusuransa Espanjan Tercera Divisiónissa pelanneen UD Vecindarion apuvalmentajana kesällä 2012. Hänen visiittinsä Espanjassa jäi lyhyeksi ja marraskuussa 2012 hän teki valmennussopimuksen Egersunds IK:n kanssa. Hän luotsasi kasvattajaseuransa Norjan 2. divisioonassa toiseksi kaudella 2014, minkä jälkeen siirtyi Sandnes Ulfin päävalmentajaksi. Sæternesin debyyttikaudella seura sijoittui OBOS-ligaenissa seitsemänneksi eikä onnistunut nousemaan takaisin liigaan.
Tuomas Näsi
Tuomas Hermanni Näsi (s. 14. lokakuuta 1979 Helsinki) on suomalainen pikajuoksija. Hän edustaa Helsingin Kisa-Veikkoja.
Näsi voitti 100 metrin juoksun Suomen mestaruuden vuonna 2000 ajalla 10,55. 60 metrin hallimestaruuden hän voitti vuonna 2003.
Näsin ennätys 100 metrillä on Lahdessa 19. elokuuta 2000 juostu 10,45. Joukkue Samsa Tuikka, Kari Louramo, Tommi Hartonen ja Tuomas Näsi juoksi 4 × 100 metrin viestissä 2. elokuuta 2000 ajan 39,42, joka on kaikkien aikojen kuudenneksi paras suomalaisaika.
Ari Anjala
Ari Martin Anjala (s. 31. toukokuuta 1958 Tampere) on entinen suomalainen suunnistaja.
Anjala on ollut mukana Suomen viestijoukkueessa useissa arvokilpailuissa. Hän oli voittamassa viestihopeaa MM-kisoissa 1979 ja MM-pronssia vuosina 1981 ja 1991. Henkilökohtaisella tasolla hänen paras sijoituksensa MM-kisoissa on yhdestoista sija normaalimatkalla vuonna 1981. Henkilökohtaisia Suomen mestaruuksia Anjalalla on normaalimatkalla kaksi (1981 ja 1989) ja pitkällä matkalla kolme (1989–1991). Yösuunnistuksessa hän voitti mestaruuden 1979 ja 1985 sekä viestissä 1977 ja 1983. Hän oli myös mukana voittamassa Jukolan viestiä 1977.
Anjalan entinen vaimo Outi Borgenström on myös menestynyt suunnistaja. Heidän poikansa Topi Anjala on suunnistuksen SM-mitalisti ja MM-kisaedustaja.
Juha Pasoja
Juha Pasoja (s. 16. marraskuuta 1976 Kemi) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija, joka toimii tällä hetkellä JJK Jyväskylän päävalmentajana. Pelipaikaltaan hän oli keskuspuolustaja. Pasoja tunnettiin pelaajaurallaan hyvänä vapaa- ja rangaistuspotkujen laukojana.
Pasoja siirtyi norjalaisseura HamKamiin vuonna 2006 Hakasta, jota ennen hän edusti myös KPT-85:tä ja FC Jazzia. JJK:n kanssa Pasoja allekirjoitti kaksivuotisen sopimuksen marraskuussa 2009, kun HamKam putosi Norjan kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle. JJK:ssa Pasoja pelasi kaikkiaan kolme kautta päättäen pelaajauransa kauteen 2012. Veikkausliigassa hän pelasi 224 ottelua ja teki niissä yhteensä 22 maalia.
Ensimmäisen maaottelunsa Suomen maajoukkueessa Pasoja pelasi Hondurasia vastaan 16. marraskuuta 2003. Hän on pelannut myös futsalmaajoukkueessa.
Pål Strand
Pål Strand (s. 9. maaliskuuta 1976) on norjalainen jalkapalloilija, joka edustaa Tippeligaen-seura Lillestrømiä. Strandin pelipaikka on keskikenttäpelaaja.
180 senttimetriä pitkä Strand on edustanut nykyisen seuransa lisäksi myös Gjøvik/Lyniä ja Raufossia.
Ralph Nader
Ralph Nader (s. 27. helmikuuta 1934 Winsted, Connecticut) on yhdysvaltalainen lakimies ja aktivisti, joka vastustaa suuryhtiöitä ja on työskennellyt ympäristönsuojelun, kuluttajien oikeuksien ja demokratian puolesta. Hän on myös arvostellut voimakkaasti Yhdysvaltain ulkopolitiikkaa.
Nader oli Yhdysvaltain vihreän puolueen presidenttiehdokkaana vuosien 1996 ja 2000 vaaleissa, molempina kertoina varapresidenttiehdokkaanaan Winona LaDuke. Vuonna 2004 vihreä puolue nimitti ehdokkaakseen David Cobbin ja Nader oli sitoutumattomana ehdokkaana. Myös vuoden 2008 vaaleissa Nader oli ehdolla sitoutumattomana.
Naderin vanhemmat ovat Libanonin maroniittikristittyjä pakolaisia Ranskasta. Hän valmistui 1955 Princetonin yliopistosta ja 1958 Harvardista. Nader palveli kuusi kuukautta Yhdysvaltain armeijassa 1959, jonka jälkeen toimi lakimiehenä Hartfordissa. Hän on työskennellyt Hartfordin yliopistossa ja freelancerina "The Nation" ja "The Christian Science Monitor" -lehdille.
Nader puhuu nykyään muun muassa lähiruoan ja ilmaston puolesta. Hänen mukaansa yritykset eivät tee mitään ilman kansalaisten painostusta.
Nader julkaisi 1965 kirjan "Unsafe at Any Speed", jossa väitti autovalmistajien vastustavan kaikkia turvallisuusparannusyrityksiä. Pääasiallisesti hänen kritiikkinsä kohdistui Chevrolet Corvair -automalliin. General Motors aloitti kampanjan Naderia vastaan ja palkkasi yksityisetsiviä seuraamaan häntä ja yrittämään saada häntä kiinni kiusallisessa tilanteessa. Nader haastoi GM:n oikeuteen ahdistelusta ja häirinnästä ja sai 284 000 dollarin korvaukset ja virallisen anteeksipyynnön.
Paul Ingrassian "Crash Course" -kirjan mukaan Corvair oli kevyt ja energiatehokas ja Naderin toiminta oli autoteollisuudelle tuhoisaa ja sai yritykset keskittymään vuosikymmeniksi energiatehokkuuden sijaan turvallisuuteen.
Nader sai tapauksesta paljon kuuluisuutta ja satoja tukijoita, jotka avustivat hänen tutkimuksiaan. Vuonna 1971 hän perusti "Public Citizen" -järjestön koordinoimaan hallituksen toiminnan tutkimusta, ympäristönsuojelua, talous- ja muita asioita. Sillä on nykyisin 140 000 jäsentä.
Vuonna 2008 Nader oli sitoutumaton ehdokas ja sai 0,56 % presidentinvaalien äänistä sijoittuen kolmanneksi.
Helmikuussa 2007 Nader kritisoi Demokraattien ehdokaskisaa johtavaa Hillary Clintonia "parittajaksi ja imartelijaksi".
Kari Louramo
Kari Ilmari Louramo (s. 19. huhtikuuta 1971 Turku) on suomalainen entinen pikajuoksija. Seuratasolla hän edusti Turun Urheiluliittoa.
Louramo voitti 100 metrin juoksun Suomen mestaruuden Turussa 2001. 400 metrin juoksun mestaruuden hän voitti 1995 . 100 metriltä Louramolla on lisäksi pronssia 1999, 200 metriltä hopeaa 1995 ja 2000 sekä pronssia 1993 ja 1997 ja 400 metriltä pronssia 1993, 1994 sekä 1997. SM-hallikisoissa Louramo oli mestari 200 metrillä 1994 ja 1996 sekä 400 metrillä 1994, 1995 sekä 1999 .
Kari Louramo juoksi Lahden Kalevan kisoissa 19. elokuuta 2000 100 metrillä alkuerissä ajan 10,40, joka oli silloin Suomen toiseksi paras aika Tommi Hartosen ajan 10,27 jälkeen ja se on kaikkien aikojen kymmenenneksi nopein suomalaisaika. 200 metrillä Louramon ennätys on 20,99 (vuodelta 2000) ja 400 metrillä 46,64 (vuodelta 1994). 400 metrillä Louramo on Suomen kaikkien aikojen tilastossa yhdeksäntenä. Joukkue Samsa Tuikka, Kari Louramo, Tommi Hartonen ja Tuomas Näsi juoksi 4 × 100 metrin viestissä 2. elokuuta 2000 ajan 39,42, joka on kaikkien aikojen seitsemänneksi paras suomalaisaika.
Sex Affairs
Sex Affairs on saksalaisen elektronista musiikkia esittävän yhtyeen E-Roticin vuonna 1995 julkaistu debyyttialbumi. Suomessa albumi Suomen virallisella listalla 15 viikkoa, parhain sijoitus viikoilla 34–36/1995 1. sija. Albumin kappaleet ""Max Don´t Have Sex With Your Ex"", ""Fred Come To Bed"" ja ""Sex On The Phone"" julkaistiin singleinä. Samoista singleistä valmistettiin animaatiomusiikkivideot.
Albumin kansipaperi sisältää seksuaaliaiheisia sarjakuvia.
Työllinen
Työlliset ja työttömät henkilöt muodostavat työvoiman, joukon, joka on käytettävissä työhön. Tilastokeskuksen käyttämä määritelmä työllisestä on YK:n työjärjestön ILO:n suosituksen ja Euroopan neuvoston asetuksen mukainen: työllinen on henkilö, joka tekee säännöllisesti vähintään 1 tunnin viikossa töitä. Yhden tunnin säännöstä on poikkeuksia: mm. satunnaista muutaman tunnin työtä tehnyttä henkilöä ei lasketa työlliseksi.
Frode Kippe
Frode Kippe (s. 17. tammikuuta 1976) on norjalainen jalkapalloilija, joka edustaa Tippeligaenissa pelaavaa Lillestrøm SK:ta. Kippen pelipaikka on keskuspuolustaja.
Kippe aloitti uransa amatööriseura Kolbotn IL:n riveissä, mutta siirtyi 19-vuotiaana ammattilaiseksi nykyiseen seuraansa. Vuonna 1998 Englannin Valioliigassa pelaava suurseura Liverpool FC kiinnostui lupaavasta topparista ja osti hänet. Läpimurto seurassa jäi kuitenkin tekemättä. Kippe sai Englannissa peliaikaa vain Stoke Cityssä, jossa hän pelasi kahteen otteeseen lainasopimuksella. Stokessa pelatut 34 sarjaottelua jäivät Kippen saldoksi saarivaltion visiitistä. Lillestrømiin hän palasi vuonna 2002. Tällä hetkellä joukkueensa kapteenina toimivaa Kippeä pidetään yhtenä maansa parhaista puolustajista.
Otto Fredrikson
Otto Henrik Fredrikson (s. 30. marraskuuta 1981 Valkeakoski) on suomalainen entinen jalkapallomaalivahti.
Fredrikson on Oulun Luistinseuran kasvatti. Kaudella 2001–2002 saksalainen Borussia Mönchengladbach osti Fredriksonin, joka oli tuolloin Suomen lupaavimpia nuoria jalkapalloilijoita. Hän edusti seuraa kauteen 2005–2006 asti, kunnes siirtyi Norjan Tippeligaeniin Lillestrømiin. Tosin vuosina 2004 ja 2005 Fredrikson pelasi Suomessa FF Jaron maalivahtina saatuaan hänen pelioikeutensa omistavalta saksalaisseuralta luvan pelata.
Helmikuussa 2010 Fredrikson siirtyi kolmivuotisella sopimuksella Venäjän jalkapalloliigassa pelaavaan PFK Spartak Naltšikiin. Sopimus purettiin Fredriksonin kärsittyä vakavan polvivamman alkulämmittelyssä Turkkia vastaan 2012. Fredrikson palasi pelaamaan kaksi vuotta myöhemmin Norjan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla pelanneen Lørenskog IF riveissä. Uransa hän päätti Eliteserienissä pelanneen Tromsø IL:n riveissä.
Ensiesiintymisensä Suomen A-maajoukkueessa Fredrikson teki harjoitusottelussa Turkkia vastaan 29. toukokuuta 2008.
Outi Borgenström
Outi Päivikki Borgenström (aik. Borgenström-Anjala, o.s. Borgenström, s. 24. tammikuuta 1956 Tampere) on entinen suomalainen suunnistaja.
Borgenströmin suurin saavutus on maailmanmestaruus vuodelta 1979. Tämän lisäksi hän voitti MM-pronssia 1974. Hän sijoittui henkilökohtaisessa MM-kisassa vuonna 1976 yhdenneksitoista, 1978 kuudenneksi, 1981 viidenneksi ja 1983 seitsemänneksi. Viestijoukkueen mukana hän oli voittamassa maailmanmestaruutta vuonna 1978. Lisäksi hän saavutti MM-viestihopeaa 1976 ja 1981, oli viides 1974 ja kahdeksas 1983. Hänen piti kilpailla viestijoukkueessa myös 1979, mutta henkilökohtaisessa kilpailussa voittamansa MM-kullan jälkeen hän osallistui samana iltana tanssiaisiin, jossa venäytti nilkkansa nivelsiteet.
Borgenstöm voitti Pohjoismaiden mestaruuden vuonna 1977. PM-hopeaa hän saavutti vuosina 1980 ja 1982. Henkilökohtaisia Suomen mestaruuksia hänellä on normaalimatkalla neljä (1976, 1978, 1981 ja 1983) ja pitkällä matkalla kaksi (1981 ja 1983). Lisäksi hän voitti yösuunnistuksen Suomen mestaruuden vuonna 1983.
Borgenströmin ja hänen aviomiehensä Ari Anjalan esikoinen Topi syntyi heinäkuussa 1984. Lapsen syntymän jälkeen Borgenström-Anjala palasi vielä suunnistukseen, mutta ei noussut enää maailman huipulle. Hän oli kuitenkin voittamassa Tiomila-viestiä Tampereen Pyrinnön joukkueessa vuonna 1990. Topi Anjala on ollut 2000-luvulla suunnistuksen SM-mitalisti ja MM-kisaedustaja.
Siviiliammatiltaan Borgenström on luokanopettaja. Urallaan hän edusti Hyvinkään Rastia, Kangasalan Kisaa, Tampereen Pyrintöä ja Ikaalisten Nousevaa Voimaa.
Vuonna 1979 hänet valittiin vuoden suomalaiseksi naisurheilijaksi ja Vuoden urheilija -äänestyksessä hän oli toinen. Vuonna 2006 hänelle myönnettiin valtion Pro Urheilu -tunnustuspalkinto.
Árni Gautur Arason
Árni Gautur Arason (s. 7. toukokuuta 1975 Reykjavík, Islanti) on islantilainen 187 senttimetriä pitkä jalkapallomaalivahti, joka edustaa Norjan Tippeligaenissa pelaavaa Vålerengaa.
Ennen nykyistä seuraansa Árni on edustanut Akranesia ja Stjarnania kotimaassaan, Rosenborgia Norjassa ja Manchester Cityä Englannissa. Hän nousi ympäri Euroopan tunnetuksi maalivahdiksi pelatessaan Rosenborgissa, jossa hyvät esitykset erityisesti Mestarien liigassa poikivat siirron Valioliigaan. Kovatasoisessa sarjassa hänen läpimurtoaan ei kuitenkaan tullut, ja hän palasi takaisin Pohjoismaihin.
Árni lukeutuu Islannin maajoukkueen tärkeimpiin pelaajiin.