hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Staten Island
Staten Island on yksi New Yorkin viidestä kaupunginosasta ("borough"). Se vastaa alueeltaan Richmondin piirikuntaa (Richmond County), joka on New Yorkin osavaltion eteläisin piirikunta.
Staten Island sijaitsee kahdeksan kilometrin lauttamatkan päässä Manhattanilta, New Yorkin lahden vastarannalla. Brooklynista sen erottaa vajaat kaksi kilometriä leveä Narrowsin salmi. Se on yhä New Yorkin kaupungin harvaanasutuin ja maaseutumaisin alue, mutta toisaalta myös väkiluvultaan osavaltion nopeimmin kasvava piirikunta.
Staten Islandin hallintoalue on ollut olemassa New Yorkin Cityn yhdistämisestä alkaen, joka toteutettiin vuonna 1898. Vuoteen 1975 asti hallintoalueen nimi oli virallisesti Borough of Richmond (suom. Richmondin hallintoalue).
Kun englantilaiset valloittivat New Yorkin vuonna 1664, he yhdistivät Staten Islandin samaan siirtokuntaan, vaikka se olikin lähempänä New Jerseyä. Vuonna 1776 brittien joukot aloittivat saarelta hyökkäyksensä New Yorkiin. Yhdysvaltojen itsenäistymisen jälkeen silloisessa Richmondin kaupungissa oli New Yorkia puolustava varuskunta, siirtolaisten karanteenikeskus, orpojen ja vanhojen merimiesten hoitokoti ja rautatien lastausasema Manhattanille tullutta rahtia varten. Kun saari päätti kansanäänestyksessä liittyä osaksi New Yorkia, sen väkiluku oli vähän yli 65 000.
Vuoden 1900 jälkeen hallintokeskus ja kaupungintalo rakennettiin St. Georgeen lähelle lauttalaituria. Kiinteistökeinottelijat pettyivät odotuksissaan, kun suoraa metrolinjaa Staten Islandille ei onnistuttu toteuttamaan. Ennen 1930-lukua Staten Islandin teollisuus ja väkiluku kasvoivat vain hitaasti, ja kasvu pääsi vauhtiin vasta kun saaren ja New Jerseyn välille rakennettiin Goethalsin, Outerbridgen ja Bayonnen sillat vuosina 1928–1931. Verrazzanon silta yhdisti Staten Islandin Brooklyniin vuonna 1964, mikä käynnisti lopulta saaren nopean kehityksen ja teki siitä toiminnallisen osan kaupunkia. Kauppapuutarhat on lopetettu, mutta State Islandissa on yhä New Yorkin suurin yhtenäinen puistoalue, lähes 1 200 hehtaarin laajuinen State Island Greenbelt.
Staten Island on New Yorkin etnisesti yhtenäisin, nuorin ja konservatiivisin kaupunginosa. Kaupunginosan poliitikot pitävät palveluja alimitoitettuina, asukkaat kärsivät New Jerseystä tulevista ympäristösaasteista ja lisäksi saarella on New Yorkin suurin kaatopaikka. Fresh Killsin kaatopaikkaa on käytetty vuodesta 1948, ja sen jätevuori saavuttaa 150 metrin korkeuden. Sen jälkeen kun New Yorkin kaupunginosien poliittista asemaa heikennettiin vuonna 1990 korkeimman oikeuden päätöksellä, Staten Islandissa on kannatettu suunnitelmia, joiden mukaan alue eroaisi New Yorkista ja siitä tulisi itsenäinen kaupunki.
Staten Islandille johtaa maantiesillat Brooklynista, Bayonnesta, Elizabethista, sekä Berth Amboysta. Sinne pääsee myös Manhattanilta ilmaisella lautalla. Lautalta on hyvät näkymät Manhattanille ja Vapaudenpatsaalle.
Mihail Vladimirski
Mihail Vladimirski (20. helmikuuta 1874 – 2. huhtikuuta 1951) oli venäläinen, sittemmin neuvostoliittolainen poliitikko. Hän toimi yleisvenäläisen neuvostokongressin toimeenpanevan keskuskomitean väliaikaisena puheenjohtajana eli muodollisena valtionpäämiehenä kahden viikon ajan maaliskuussa 1919 Jakov Sverdlovin kuoltua virassa ollessaan. Vladimirskin jälkeen uudeksi puheenjohtajaksi valittiin Mihail Kalinin.
Trude Beiser
Trude Beiser-Jochum (s. 2. syyskuuta 1927 Lech am Arlberg, Itävalta) on itävaltalainen alppihiihtäjä ja olympiavoittaja.
Beiser osallistui ensimmäisiin olympialaisiinsa 1948 St. Moritzissa. Syöksylaskussa Beiser sai hopeaa, mutta alppiyhdistetyssä tuli kultaa. Yhdistetyn syöksyssä Beiser oli toiseksi ja pujottelussa kahdeksanneksi nopein, mikä riitti varmistamaan ykkössijan . Beiseristä tuli näin ensimmäinen naishiihtäjä, joka voittaa kaksi mitalia olympialaisista.
Neljä vuotta myöhemmin Beiser kilpaili Oslon kisoissa. Norjassa hän otti uransa toisen olympiakullan, kun hän oli syöksylaskun ykkönen.
Arvi Hauvonen
Arvi Hauvonen (11. maaliskuuta 1899 Eurajoki – 7. joulukuuta 1973) oli Tampereen sähkölaitoksen insinööri ja suomalainen veteraaniradioamatööri. Vuonna 1924 hänellä oli tunnus 3NB. OH-tunnukset otettiin käyttöön vuonna 1929 ja Hauvosen kutsu oli OH3NB. Sodan jälkeen, kun radioamatööritoiminta taas sallittiin, Hauvonen sai vuonna 1949 kutsumerkin OH3PP, joka hänellä oli kuolemaansa asti.
Hauvonen kävi keskikoulun ja opiskeli sitten Tampereen teknillisen opiston sähköteknillisellä opintosuunnalla. Hauvonen rakensi jo opiskeluaikanaan 1917 pienen langattoman lennätinaseman. Sittemmin hän opiskeli asevelvollisuusaikanaan saksalaisten opettajien johdolla Mikkelissä toimineessa funkkeri- eli sähköttäjäkoulussa ja Helsingissä Valtion kipinälennätinkoulussa. Insinööriksi valmistuttuaan Hauvonen sai työpaikan Tampereen kaupungin sähkölaitokselta. Hän aloitti radiolähetyskokeilut syksyllä 1922 Perälän huvilassa Kuljussa ja jatkoi niitä 1923 Lepolan huvilassa Pyhäjärven rannalla. 10 W:n lähetystehoisella laitteella lähetettiin huvilalta gramofonimusiikkia.
1. marraskuuta 1923 Hauvonen aloitti yleisradiolähetykset Tampereella Hämeenkatu 26:ssa Tampereen puhelinosuuskunnan ullakolta. 16. huhtikuuta 1924 myönnettiin lupa lähetystehon nostamiseen. Tampereen radio perustettiin 7. toukokuuta 1924. 14. toukokuuta hän sai yhteyden Ruotsiin amatööriradioasemalta, jonka kutsutunnus oli "3NB". Asema siirrettiin saman vuoden aikana Tammerkosken rantaan. Parhaimmillaan 3NB sai lupamaksun 2 000 henkilöltä. Asema lopetti lähetyksensä lopullisesti vuonna 1930.
Hauvonen teki syksyllä 1925 ensimmäisen suomalaisen suoran radioselostuksen, kun hän kesken äänilevyjen soiton sai tietää naisen hypänneen Tammerkoskeen. Hän keskeytti musiikin ja alkoi selostaa tapausta radiokuulijoille. Selostuksen ansiosta tapahtumapaikalle kerääntyi tuhansia ihmisiä.
Hauvonen muutti 1926 Tampereelta Lahteen, ja hänestä tuli Lahden radioaseman päällikkö.
Arvi Hauvonen on haudattu, samoin kuin hänen puolisonsa Helmi Inga Hauvonen, Lahden vanhalle hautausmaalle Radiomäelle.
Tunnustuksena työstään insinööri Arvi Hauvonen sai Lahti-mitalin 1. marraskuuta 1966. Hauvosesta tuli Suomen Radio­amatööri­liiton kunniapuheenjohtaja 1969. Hänen radioamatöörikutsutunnuksiaan olivat 3NB ja OH3PP. Hänen muistokseen Suomen Radio­amatööri­liitto ja Lahden kaupunginmuseon Radio- ja tv-museo perustivat museoon Arvi Hauvosen muistoamatööriradioaseman, jonka kutsutunnus on OH3R. Tämä amatööriradioasema on Suomen ainut säännöllisesti päivystetty museoradioamatööriasema, jossa Lahden Radioamatöörikerho päivystää sunnuntaisin kello 12–15 museon ollessa auki.
Arvi Hauvosen tie sijaitsee Hollolassa, ja se päättyy Tiirismaan televisio- ja radioaseman lähetysmastolle.
Neuvostoliiton ministerineuvoston puheenjohtaja
Neuvostoliiton ministerineuvoston puheenjohtaja oli pääministeriä vastaava Neuvostoliiton hallituksen johtaja. Ministerineuvoston puheenjohtaja valittiin Neuvostoliiton kommunistisen puolueen keskuskomitean sisäisellä äänestyksellä.
Vuosina 1923–1946 virka oli ”kansankomissaarien neuvoston puheenjohtaja”. Se oli tarkoitettu Neuvostoliiton vaikutusvaltaisimmaksi viraksi, mutta Leninin kuoleman jälkeen Stalin muokkasi kommunistisen puolueen pääsihteerin asemasta maan vaikutusvaltaisimman roolin. Korkeimmista neuvostojohtajista pitivät näitä virkoja yhtä aikaa Stalin (1941–1953) ja Nikita Hruštšov (1958–1964).
Sterilaatiokäyrä
Sterilaatiokäyrä ("tappokäyrä", "reduktiokäyrä") on mikrobiologiaan liittyvä käsite, jolla tarkoitetaan kuvaajaa, jossa esitetään mikrobiviljelmän elävien solujen lukumäärä ajan funktiona puolilogaritmiseen koordinaatistoon piirrettynä.
Koordinaatiston x-akselilla on sterilointiaika ja y-akselilla elävien solujen määrä kpl/ml.
Koska mikrobien tuhoutuminen steriloinnissa on ensimmäisen kertaluokan eksponenttifunktio, on kuvaaja suora.
Sterilaatiokäyrällä voidaan muun muassa päätellä kyseisen mikrobin vaatima sterilointiaika.
Seututie 775
Seututie 775 on Viitasaaren kaupungin Viitajärven kylästä Kinnulan ja Lestijärven kautta Perämeren rannikolle Kalajoen Himangalle johtava seututie. Kinnulan ja Lestijärven välillä tie kulkee yhdessä kantatien 58 kanssa. Lestijärven ja Himangan välillä tie seuraa pääosin Lestijokea. Tien pituus on 158 kilometriä.
Gorerotted
Gorerotted on brittiläinen death metal yhtye.
Gorerotted soittaa aggressiivista brutaaleilla sanoituksilla höystettyä death metalia. Myös grindcoresta voi havaita vaikutteita yhtyeen musiikissa. Yhtyeessä oli alun perin 6 jäsentä, joista kuitenkin toinen vokalisti Mr. Gore lähti vuonna 2004 yhtyeen kiertäessä Eurooppaa.
”Laulamisen” yhtyeessä hoitavat Ben Goreskin (matalammat äänet) ja Wilson (korkeammat äänet Mr. Goren lähdettyä). Wilson soittaa myös bassoa.
Yhtye ensimmäinen teos oli itse tuotettu demo "”Her gash I did slash”". Demoa myytiin yli 1500 kappaletta muutamassa kuukaudessa. Vuonna 2000 yhtye solmi levysopimuksen brittiläisen Dead Again Records:sin kanssa ja julkaisivat ensimmäisen täysimittaisen albuminsa: "”Mutilated in minutes”". Sama levy julkaistiin vielä vuonna 2002 uusien kuvituksien kera.
Yhtyeen seuraava tuotos oli "”Only tools and corpses”" joka julkaistiin Metal Blade Records:in kautta vuonna 2003. Albumin julkaisun jälkeen seurasi raju keikkailu ympäri Eurooppaa.
Bändin uusin albumi ”A new dawn for the dead” ilmestyi vuonna 2005. Uudella levyllä bändin tyyli on hieman muuttunut. Kappaleiden nimet ja sanoitukset eivät ole sitä samaa veristä splatteria mihin aiemmilla tuotoksilla on totuttu kuulemaan. Kuitenkin musiikillisesti bändi on pysynyt melko samalla linjalla, vaikka toki ensimmäisen ja viimeisimmän levyn tyylissä huomaa eron.
Uusin levy kantaa nimeä ”Get Dead or Die Trying” ja se julkaistiin vuoden 2008 keväällä. Gorerotted vaihtui "The Rotted"-nimeen samana vuonna ja bändin uusi nimi näkyykin Get Dead or Die Trying -levyn kannessa.
Jevgeni Grišin
Jevgeni Romanovitš Grišin (, 23. maaliskuuta 1931 Tula, Neuvostoliitto – 9. heinäkuuta 2005 Moskova, Venäjä) oli venäläinen pikaluistelija ja nelinkertainen olympiavoittaja.
Grišin teki tammikuussa 1955 Alma-Atassa uudet maailmanennätykset 1 000 metrillä (1.22,8) ja 1 500 metrillä (2.09,8). Hän otti tuplavoitot sekä 1956 Cortina d'Ampezzossa että 1960 Squaw Valleyssä. Voitot olivat lähes identtiset. Cortinassa Grišin rikkoi sekä 500 että 1 500 metrillä maailmanennätyksen. Hän kuitenkin joutui jakamaan 1 500 metrin olympiakullan maanmiehensä Juri Mihailovin kanssa. Neljä vuotta myöhemmin Squaw Valleyssä kaikki toistui: Grišin rikkoi kummallakin matkalla maailmanennätyksen ja 1 500 metrillä kulta jaettiin. Tällä kertaa ykköskorokkeelle nousi hänen kanssaan norjalainen Roald Aas.
Grišin osallistui olympialaisiin vielä 1964 Innsbruckissa ja 1968 Grenoblessa. Innsbruckissa Grišin sijoittui 500 metrillä toiseksi Terry McDermottin jälkeen. Grenoblessa hän jäi niukasti mitalisijojen ulkopuolelle ollen neljäs.
Grišin oli ensimmäinen luistelija, joka rikkoi 500 metrillä 40 sekunnin rajan. Ensimmäisen kerran hän teki sen jo vuonna 1960, mutta tätä ei hyväksytty maailmanennätykseksi. Virallisesti Grišin alitti rajapyykin kolme vuotta myöhemmin Alma-Atassa, kun hän luisteli uudeksi ennätykseksi ajan 39,5 sekuntia.
Björn Lind
Björn Lind (s. 22. maaliskuuta 1978) on ruotsalainen entinen hiihtäjä, joka erikoistui sprinttimatkoille.
2002 Salt Lake Cityn olympialaisissa Lind oli sprinttihiihdossa neljäs, samoin kuin 2005 Oberstdorfin MM-kisoissa.
Maailmancupissa Lind oli sprintticupissa kuudes kaudella 2004–2005.
Kaudella 2005–2006 voimakas Lind esitti sprinttikilpailuissa vakuuttavia otteita voittamalla joulukuun jälkeen kolme sprinttikilpailua. Hän voitti sprintticupin ja sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa neljänneksi. 2006 Torinon olympialaisissa hän voitti sekä sprintin perinteisen tyylin parikilpailussa Thobias Fredrikssonin kanssa että sprintin henkilökohtaisella matkalla vapaalla tyylillä olympiakultaa.
Sapporon MM-kisoissa 2007 Lind oli jälleen sprintissä neljäs.
Björn Lind ilmoitti toukokuussa 2011 lopettavansa hiihtouransa.
Seututie 851
Seututie 851 on Iin Haminasta Yli-Iin keskustaajamaan johtava seututie. Tien pituus on noin 26 kilometriä. Itä–länsisuuntaisena poikittaistienä se yhdistää valtatien 4 seututiehen 849.
Tie alkaa Iin kuntakeskuksesta Nelostieltä, Iijoen etelärannalta. Se seuraa jokirantaa aina Asemankylään saakka, jossa se ylittää joen kaksikantista maantie- ja rautatiesiltaa pitkin. Tästä eteenpäin tie jatkuu seuraillen joen pohjoisrantaa aina Yli-Iin kirkonkylälle, jossa se yhtyy seututiehen 849.
Viktor Kuzkin
Viktor Grigorjevitš Kuzkin (, 6. heinäkuuta 1940 – 24. kesäkuuta 2008) oli venäläinen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan Kuzkin oli puolustaja.
Kuzkin aloitti uransa Neuvostoliiton pääsarjassa TsSKA Moskovan joukkueessa 1958 ja pelasi joukkueessa vuoteen 1976 asti, jolloin lopetti pelaajauransa. Uransa aikana Kuzkin voitti Neuvostoliiton mestaruuden 13 kertaa. Hän pelasi sarjassa 530 ottelua tehden 71 maalia. Hänet valittiin kahdesti sarjan tähdistökentälliseen.
Maajoukkueurallaan Kuzkin edusti Neuvostoliittoa 176 maaottelussa, joissa teki 19 maalia. Hän oli voittamassa maailmanmestaruutta vuosina 1963, 1965, 1966, 1967, 1969 ja 1971 sekä olympiakultaa vuosina 1964, 1968 ja 1972. Syksyllä 1972 hän pelasi Kanadaa vastaan Summit Series -ottelusarjassa. Pelaajauransa jälkeen Kuzkin toimi muun muassa TsSKA Moskovan valmentajana. Hänet nimitettiin IIHF:n Hockey Hall of Fameen vuonna 2005.
Sterilaatioaika
Sterilaatioaika, ("tappoaika", engl. "thermal death time", TDT) on mikrobiologiaan liittyvä käsite, jolla tarkoitetaan sitä lyhintä aikaa, jolla steriiliys saavutetaan jossakin lämpötilassa.
Sterilaatioaika on siis riippuvainen sekä käsiteltävästä mikrobista että käytetystä lämpötilasta.
Sterilaatioaikaa käytetään hyväksi esimerkiksi elintarviketeollisuudessa steriloitaessa elintarvikkeita.
Thobias Fredriksson
Thobias Fredriksson (s. 4. huhtikuuta 1975 Gunnersnäs, Ruotsi) on ruotsalainen maastohiihtäjä. Hän oli erikoistunut sprinttimatkoille.
2003 Val di Fiemmen MM-hiihdoissa Fredriksson voitti kultamitalin henkilökohtaisessa sprinttikilpailussa ja kaksi vuotta myöhemmin Oberstdorfin MM-hiihdoissa saavutti samalla matkalla pronssia.
2006 Torinon olympialaisissa Fredriksson voitti kaksi olympiamitalia. Kultaa hän voitti sprintin parikilpailussa yhdessä Björn Lindin kanssa. Henkilökohtaisella sprinttimatkalla Fredriksson sijoittui pronssille
Fredriksson voitti maailmancupin kausien 2002–2003 ja 2003–2004 sprintticupin kokonaiskilpailun. Hänen veljensä Mathias on myös menestynyt hiihtäjänä.
Fredriksson aiheutti kohua Sapporon maailmanmestaruuskilpailujen alla 2007, kun päätti jättää kilpailut kokonaan väliin hänen ja Ruotsin hiihtomaajoukkueen päävalmentajan välisen kiistan takia: Kiista syntyi kun MM-sprinttiin nimettiin Fredrikssonin sijasta Mats Larsson. Larsson otti myöhemmin kisojen sprintistä MM-hopeaa.
Fredriksson lopetti uransa kauden 2009–2010 jälkeen.
Sterilaatiolämpötila
Sterilaatiolämpötila ("tappolämpötila", engl. "thermal death point", TDP) on mikrobiologiaan liittyvä käsite, jolla tarkoitetaan tarkoitetaan alinta lämpötilaa, jossa vesisuspensiossa olevat mikrobit kuolevat kymmenessä minuutissa.
Seututie 849
Seututie 849 on Oulusta, Kiimingin kirkonkylältä Yli-Iin ja Iin Oijärven kautta Simon Taininiemen kylään, Simojoen rannalle johtava seututie.
Tie lähtee valtatie 20:ltä Kiiminginjoen sillan jälkeen kohti pohjoiskoillista eli Yli-Iitä, Kiimingin Talkkunamaan ja Kotajärven kautta. Risteyksestä noin kolmen kilometrin päässä se ylittää Jolosjoen kohdassa, jossa uusi ja vanha silta ovat rinnakkain.
Ylitettyään Iijoen se yhtyy seututie 851:een. Yli-Iin kirkonkylältä tie jatkuu Siuruanjoen vartta seuraten koilliseen. Tannilassa siitä erkanee ensin itään Pudasjärvelle seututie 855 ja Siuruanjoen toisen ylityksen jälkeen länteen samainen seututie länteen Olhavaan.
Oijärven tie ohittaa Lamminperän kautta pohjoisen puolelta, päätyäkseen Simojoen etelärantaa seuraten Nikulanperältä Saarikankaan kautta Sankalan pohjoispuolella seututie 924:n risteykseen.
Norja talviolympialaisissa 2006
Norja osallistui Torinon talviolympialaisiin 2006 74 urheilijan joukkueella. Vuoden 2002 talviolympialaisissa Norja voitti enemmän kultamitaleita kuin mikään muu maa, yhteensä 13. Ennen Torinon olympialaisia Norjan urheiluväki ilmoitti tähtäävänsä yli 25 mitaliin: Norjan hiihtoliiton puheenjohtaja Sverre Seeberg ilmoitti, että norjalaiset voittaisivat 25 mitalia jo pelkästään hiihtolajeista (alppihiihto, maastohiihto, freestyle-hiihto, yhdistetty ja mäkihyppy). Norjan olympiakomitea ilmoitti puolestaan Norjan olevan kisojen menestynein maa kultamitalien määrässä mitattuna. Norja voitti kuitenkin vain kaksi kultamitalia.
Norjan lippua avajaisseremoniassa kantoi curlingin pelaaja Pål Trulsen.
Vitali Davydov
Vitali Semjonovitš Davydov (, s. 1. huhtikuuta 1939) on venäläinen jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja. Pelipaikaltaan hän oli puolustaja.
Davydov pelasi Neuvostoliiton pääsarjassa vuodet 1957–1973 Moskovan Dynamon riveissä 519 ottelua. Maajoukkueurallaan hän voitti Neuvostoliiton paidassa seitsemän maailmanmestaruutta (1963–1971) ja kolme olympiakultaa (1964, 1968 ja 1972). Vuoden 1967 MM-kisoissa Davydov valittiin turnauksen parhaaksi puolustajaksi.
Pelaajauransa jälkeen Davydov toimi Neuvostoliiton juniorimaajoukkueiden valmentajana. Vuosina 1979–1981 hän toimi Moskovan Dynamon valmentajana sekä myöhemmin seuran varapuheenjohtajana. Davydov nimettiin IIHF Hockey Hall of Fameen vuonna 2004.
Seututie 848
Seututie 848 on Oulun Haukiputaan kaupunginosan Annalankankaalta Kiimingin kirkonkylän kautta Lamunkankaalle kulkeva seututie. Tien pituus on noin 36 kilometriä.
Tien länsipää Annalankankaalta Jokikylän tiehaaraan on hyvälaatuista uudehkoa kaksikaistaista maantietä. Osuus Jokikylästä Kiimingin Haipuskylään on vanhempaa ja kapeampaa tietä.
Kiimingin kirkonkylällä tie kulkee keskustan lävitse, ja risteää valtatien 20 kanssa. Vilkas asutus- ja taajama-alue ulottuu Kiimingin kirkolta kuntakeskuksen lävitse aina Koiteliin saakka. Tälle osuudelle on rakennettu uusia kevyen liikenteen väyliä lukuisien vaaratilanteiden vuoksi.
Tie päättyy Lamukangas-nimisen mäen päälle, jossa se yhtyy Oulun ja Ylikiimingin taajaman väliseen seututiehen 833.
Tien länsipään alkuperäinen linjaus kulki Haukiputaan Jokikylästä Kiiminkijoen pohjoispuolitse Asemakylän ja Haukiputaan rautatieaseman ohitse Martinniemeen. Valtatien 4 uuden linjauksen valmistuessa syksyllä 1993, myös seututie 848 siirrettiin kulkemaan joen eteläpuolitse ja uusi liittymä valtatien 4 kanssa rakennettiin Murtoperänkankaalle, Haukiputaan keskustan kaakkoispuolelle. Samalla entinen valtatie 4 muuttui nykyiseksi seututieksi 847 ja Jokikylän ja Martinniemen välinen osuus maantieksi 846 ja 1990-luvun puolivälissä edelleen yhdystieksi 8460.
Myös Kiimingin Haipuskylän kohdalla tien linjausta muutettiin 1990-luvulla siten, että tie kulkee nykyisin noin kahden kilometrin matkalla kylän länsipuolitse. Tällä linjauksella saatiin poistettua yksi vaarallinen liittymä sekä ajorataa levennettiin ja suorennettiin.
Alakylän ja Kiimingin kirkonkylän välille ollaan suunnittelemassa kevyen liikenteen väylää. Hankkeen tavoitteena on tien liikenneturvallisuuden ja kevyen liikenteen yhteyksien parantaminen.
Glykoproteiini
Glykoproteiini on proteiini, johon on liittynyt hiilihydraattiryhmä tai -ryhmiä. Proteiiniin liittyneitä hiilihydraatteja kutsutaan glykaaneiksi. Glykoproteiinit kuuluvat proteoglykaanien ja glykolipidien ohella glykokonjugaatteihin.
Glykoproteiineja esiintyy suurimmalla osalla organismeista, bakteereista ihmiseen. Myös monet virukset sisältävät glykoproteiineja. Monet sekalaisia tehtäviä suorittavat proteiinit ovat glykosyloituneita. Esimerkiksi tietyt hormonit, jotkut veriryhmätekijät ja melkein kaikki plasman proteiinit albumiinia lukuun ottamatta ovat glykoproteiineja. Solukalvolla kalvon glykoproteiinien hiilihydraattiketjut muodostavat solun uloimman osan eli glykokalyksin. Solukalvon glykoproteiinin tarkoituksena on tunnistaa soluun saapuvia komponentteja ja samalla suojata solua. Hiilihydraatin osuus glykoproteiinin massasta vaihtelee 1–85 %.
Hiilihydraattiketjut kiinnittyvät proteiiniin O- tai N-glykosidisilla sidoksilla. Glykoproteiinit voidaan jakaa neljään pääluokkaan polypeptidiketjun ja glykaanin välisen sidoksen perusteella:
Joissakin glykoproteiineissa on sekä O- että N-glykosidisidoksilla kiinnittyneitä glykaaneita. Yhdessä glykoproteiinissa voi olla kiinnittyneenä yhdestä useisiin kymmeniin hiilihydraattiosaa, joiden pituus voi vaihdella muutamasta monosakkariditähteestä paljon laajempiin. Yleisimmät glykaaneissa esiintyvät monosakkaridit ovat glukoosi, galaktoosi, ksyloosi, N-asetyyliglukosamiini, N-asetyyligalaktosamiini, fukoosi, N-asetyylineuramiinihappo ja mannoosi. Galaktoosi, glukoosi ja mannoosi ovat heksooseja, N-asetyylineuramiinihappo on tyypiltään siaalihappo ja sitä tavataan usein glykaaniketjun hännässä, fukoosi on deoksiheksoosi, N-asetyyliglukosamiini ja N-asetyyligalaktosamiini ovat aminoheksooseja.
CAS-numero
CAS-numero (Chemical Abstract Service) on yhdysvaltalainen kemikaalien tunnistenumerojärjestelmä, jolla pyritään helpottamaan kemikaalien ja yhdisteiden tunnistamista sekä tietokanta- ja internethakuja ilman monimutkaisia kemiallisia nimiä.
Kemikaalin CAS-numero on väliviivalla erotettu kolmiosainen numerosarja. Ensimmäisessä osassa voi olla seitsemän numeroa, toisessa osassa kaksi numeroa ja kolmas osa muodostuu yhden numeron tarkistusosasta. Tarkistusosa lasketaan kertomalla toisen osion viimeinen numero yhdellä, toiseksi viimeinen kahdella jne. ja saadusta summasta otetaan kymmenellä jaettu jakojäännös tarkistusnumeroksi kolmanteen osioon. Esimerkiksi veden CAS-numero on 7732-18-5. Tarkistusosa lasketaan kaavalla mod 10 = 5. Viikossa noin saa oman CAS-numeron. Helmikuun 20. päivänä 2012 oli ja epäorgaanisella aineella oma CAS-numero.
Anastasia Nikolajevna Romanova
Suuriruhtinatar Anastasia Nikolajevna Romanova (; 18. kesäkuuta 1901 Pietari – 17. heinäkuuta 1918 Jekaterinburg) oli Venäjän keisarin Nikolai II:n nuorin tytär ja toiseksi nuorin tämän lapsista. Jakov Jurovskin johtamat bolševikit teloittivat hänet yhdessä muun keisariperheen kanssa kauppias Ipatjevin talossa Jekaterinburgissa.
Anastasialla oli kolme sisarta ja yksi veli:Verityön jälkeen Jekaterinburgissa liikkui huhuja, että joku lapsista olisi mahdollisesti päässyt pakenemaan. Myöhemmin useat huijarit ovat väittäneet olevansa teloituksesta pelastunut Anastasia, tunnetuin heistä lienee ollut Berliinissä 1920 julkisuuteen tullut Anna Anderson.
Neuvostoliiton salaisten arkistojen avauduttua tulivat päivänvaloon muun muassa Jurovskin muistiinpanot. Niissä oli yksityiskohtaisesti selostettu Romanovien salaisen haudan paikka Jekaterinburgissa. Hauta oli metsätiehen hätäisesti lapioilla kaivettu matala kuoppa. Hauta avattiin vuonna 1991, mutta siitä puuttuivat kruununperijä Aleksein ja Marian jäännökset.
Mariaksi ja Alekseiksi oletettuja luita löydettiin elokuussa 2007 seitsemänkymmenen metrin päästä siitä haudasta, johon muut perheen jäsenet oli haudattu. Myöhemmin niiden kuuluminen tsaariperheen jäsenille kuitenkin varmennettiin kolmella erilaisella DNA-testillä. Venäjältä lähetetyt luunpalat tutki Yhdysvalloissa tohtori Michael D. Cobleja Itävallassa molekyylibiologi Walther Parson.
Venäjän ortodoksinen kirkko on kiistänyt DNA-testien luotettavuuden vuonna 2008. Se on myös julistanut koko tsaariperheen pyhiksi vuonna 2000. Venäjällä elää yhä uskomus, että ainakin yksi lapsista olisi onnistunut pakenemaan. Venäjän ortodoksikirkko vaatii Anastasian haudan avaamista, jotta voitaisiin uusilla tutkimuksilla varmistaa. että kyseessä on todella Anastasia.
Anastasia on arvoituksellisuutensa vuoksi pysynyt ihmisten kiinnostuksen kohteena vuosikymmenet, ja hänestä on kirjoitettu kirjoja ja tehty elokuvia, joista tunnetuin lienee vuonna 1956 valmistunut "Anastasia". Siinä ”suuriruhtinatarta” esitti Ingrid Bergman. Anastasiasta on tehty myös televisiosarja ja piirroselokuva. Alfred Newman on säveltänyt elokuvaan Anastasia ”Anastasia”-nimisen musiikkikappaleen. Sen suomenkielisestä versiosta, jonka on sanoittanut Sauvo Puhtila, on tehty useita levytyksiä vuosina 1957 ja 1970. Yhdysvaltalainen aikakauslehti TIME listasi vuonna 2013 maailman 7 kuuluisinta katoamismysteeriä. Anastasia oli kolmannella sijalla.
Sideways
Sideways on yhdysvaltalainen Alexander Paynen ohjaama draamakomedia. Payne myös käsikirjoitti elokuvan Jim Tailorin kanssa, ja sen keskeisimpiä rooleja esittävät Paul Giamatti, Thomas Haden Church‚ Virginia Madsen ja Sandra Oh. Elokuva pohjautuu Rex Pickettin samannimiseen romaaniin.
Elokuvaa kuvattiin syyskesällä 2003, ja sen ensi-ilta oli vuonna 2004. Elokuva sai Oscar-palkinnon parhaasta sovitetusta käsikirjoituksesta.
"Sidewaysin" vaikutus viinien myyntiin on ollut hyvin merkittävä. Elokuvassa Miles (Paul Giamatti) kehuu Pinot Noir -rypäleistä valmistetut viinit maasta taivaisiin. Elokuva sai ensi-iltansa Suomessa 18.2.2005, ja vuonna 2005 Pinot Noir -viinejä myytiin Alkossa litroina 51 % enemmän kuin vuonna 2004.
Timo Peltonen löytää Paynen elokuvassa yhtäläisyyksiä monella tasolla erityisesti Kurosawan "Seitsemään samuraihin".
Miles (Paul Giamatti), masentunut ja menestyksetön kirjailija sekä intohimoinen enologi, vie pian naimisiin menevän ystävänsä ja college-kämppäkaverinsa Jackin (Thomas Haden Church) automatkalle Santa Ynez Valleyhyn suunnitelmanaan rentouttava loma Kalifornian viinitiloja kierrellen. Jack - seurahenkisempi, mutta vain hiukan menestyneempi tv-näyttelijä - hautoo kuitenkin toisenlaista suunnitelmaa: viimeistä irtosuhdettaan ennen avioliittoa.
Parivaljakon matkaan punoutuvat pian naiset Maya (Virginia Madsen) ja Stephanie (Sandra Oh). Suhteiden syventyessä ja viinin virratessa elokuva maalaa loppua kohden yhä tarkentuvampaa kuvaa Milesin ja Jackin persoonallisuuksista, tarinoista, motiiveista, sekä heidän omasta ystävyyssuhteestaan.
Haipuskylä
Haipuskylä on Oulussa Alakylän kaupunginosassa sijaitseva kylä Kiiminkijoen varrella, noin viiden kilometrin päässä Kiimingin kirkonkylästä. Kylän länsipuolelta kulkee seututie 848. Kiiminkijoen vastarannalla sijaitsee Tirinkylä. 
Haipuskylän nimi tulee sanasta "haippu", joka tarkoittaa monissa murteissa huonosti kasvavaa, harvakasvuista viljaa tai tukkaa.
After the Gold Rush
After the Gold Rush on Neil Youngin soolouran kolmas albumi, joka julkaistiin 19. syyskuuta 1970. Young yhdisti albumiin CSN:n rauhallista country-vaikutteista folkia (esimerkiksi ”Helpless”) ja hänen edellisen albuminsa "Everybody Knows This Is Nowhere"n tyyppistä säröistä jammailevaa rockia (esimerkiksi ”Southern Man”). Ensimmäiset kritiikit muun muassa Rolling Stone -lehdessä eivät olleet mairittelevia, mutta aika on tuonut julki albumin ansiot. Tästä levystä alkoi Youngin kaupallinen menestys. Kappaleet ”Only Love Can Break Your Heart” ja ”When You Dance I Can Really Love” julkaistiin myös singleinä. Tutuin kappale albumilta lienee ”Southern Man”. Sen kriittinen sanoma sai vastineensa Lynyrd Skynyrdin kappaleessa ”Sweet Home Alabama”.
A Real Live Dead One
A Real Live Dead One on Iron Maidenin vuonna 1998 julkaistu tupla-CD, joka koostuu kahdesta Maidenin vuonna 1993 julkaisemasta livealbumista "A Real Live One"sta ja "A Real Dead One"sta. Molemmat albumit on alun perin taltioitu Fear of the Dark -levyn jälkeiseltä kiertueelta keväällä 1992.
Alakylä (Oulu)
Alakylä on Oulun 134. kaupunginosa, joka kuuluu Kiimingin suuralueeseen. Alakylä sijaitsee Kiiminkijoen varrella noin kahdeksan kilometriä Kiimingin kirkonkylän länsipuolella. Matkaa Oulun keskustaan on noin 20 kilometriä ja Haukiputaan kirkonkylälle noin 15 kilometriä. Alakylä on myös taajama, jossa on 1 370 asukasta (31.12.2011).
Alakylän koulu sijaitsee kylän keskipisteessä, seututien 848 ja Kuivasjärventien risteyksessä Kiiminkijoen etelärannalla. Koulu on perustettu vuonna 1920 ja sitä laajennettiin 1954 pihapiiriin rakennetulla toisella rakennuksella. Vuonna 1995 koulun yhteyteen valmistui myös liikuntasali. Koulun nykyinen oppilasmäärä on noin 130 oppilasta, mukaan lukien esikouluoppilaat. Alakylän koulussa annetaan opetusta luokka-asteille 0–6. Luokkien 7–9 oppilaat kuljetetaan linja-autoilla kirkonkylän Jokirannan koululle.
M/S Marella
Marella oli Viking Linen väreissä liikennöinyt ahvenanmaalaisen SF Linen omistama autolautta. Se oli Viking Linen silloisen lippulaivan M/S Kapellan muunneltu ja suurennettu sisaralus, jonka pääministeri Mauno Koiviston puoliso Tellervo Koivisto kastoi Jugoslaviassa vuonna 1970.
Marella liikennöi Suomen lipun alla tunnuskirjaiminaan OGWJ ja kotisatamanaan Maarianhamina reittiä Naantali–Maarianhamina–Kapellskär. Myöhemmin reittinä oli Turku–Maarianhamina–Tukholma. Matkustajien käytössä oli avaran 130-paikkaisen ruokasalin, kafeterian ja yhdistetyn baari-tanssisalongin lisäksi kannella lepo- ja aurinkotuoleja sekä katettu näköalakuisti. Ostoksia varten aluksessa oli runsaasti tax free -myyntipisteitä sekä uutuutena ostostori. Vauvojen hoitoa varten oli varattu oma tila ja hiukan vanhemmille lapsille oli leikkinurkkaus. Sisätilojen suunnittelusta vastasi sisustusarkkitehti Robert Tillberg.
Bureau Veritasin luokittelema alus oli jaettu kymmeneen vesitiiviiseen osastoon ja paloturvallisuutta paransi kaikkialle asennettu sprinklerijärjestelmä.
Marellassa oli kaksi 10-sylinteristä Sulzer 10TAD48 -dieselmoottoria, jotka rakensi Jugoturbina Karlovacissa. Sylinterien halkaisija oli 480 mm ja iskun pituus 700 mm. Moottorien kierrosnopeus oli 250 kierrosta minuutissa ja yhteisteho 6472 kW (8 800 hv). Moottorit oli kytketty suoraan omaan potkuriakseliinsa ja säätölapaiseen Lips-potkuriinsa.
Apukoneina oli kolme Burmeister & Wain (B&W) -dieselmoottoria ja peräsinkoneiston valmistaja oli Atlas. Aluksen keulassa oli yksi 440 kW ohjailupotkuri.
Tukholmasta Turkuun matkalla ollut Marella ajoi karille 20. joulukuuta 1977 Ahvenanmaalla Härrön niemen eteläpuolella. Ulkovartioalus Viima ja pelastusalus Gustaf Erikson kuljettivat Marellan 166 matkustajaa lähelle pysähtyneeseen M/S Kapellaan. Aluksessa olleet 23 henkilöautoa ja 15 yhdistelmäajoneuvoa siirrettiin proomulla Långnäsin satamaan. Marella pystyi perääntymään omin avuin irti karilta, mutta konehuoneeseen tulleen veden vuoksi sen matka jatkui Viiman hinaamana Naantaliin Navire Yardin Luonnonmaan telakalle. Aluksen saamat vauriot korjattiin Wärtsilän Turun telakalla.
Marella oli Viking Line -varustamon käytössä 27. toukokuuta 1981 asti ja SF Line myi aluksen kreikkalaiselle Maritime Company of Lesvos S.A. -yritykselle samana vuonna. Alus liikennöi NEL Lines'in väreissä Kreikan lipun alla kotisatamanaan Mytilíni, tunnuksenaan SVKF ja nimenään "Alcaeos". Alcaeos oli täysin ilmastoitu ja kykeni kuljettamaan 228 hyttimatkustajaa 112 hytissään sekä 813 kansimatkustajaa. Aurinkokannella oli 260 paikkaa. Henkilöautoja aluksen 400 kaistametrisille kansille mahtui 215 kappaletta.
Alus myytiin turkkilaiselle yritykselle vuonna 2002 ja se sai 2003 nimekseen "Sochi Express". Se siirrettiin Saint Vincentin ja Grenadiinien lipun alle ja romutettiin vuonna 2004.
Puolisukeltajat
Puolisukeltajat ("Anatinae") ovat sorsien ("Anatidae") heimoon kuuluvia lintuja, jotka syövät ruokaa veden pohjasta pitämällä takaruumiinsa pinnalla. Puolisukeltajat etsivät yleensä ravintoa veden pohjalta matalista rantavesistä.Suurin osa puolisukeltajien ravinnosta koostuu levistä, selkärangattomista ja vesikasveista. Syvemmällä avovedessä ruokailevat puolestaan kokosukeltajat, jotka käyttävät ravinnokseen joko pieniä kaloja tai pohjaeläimiä. Ravintoa hakiessaan ne sukeltavat kokonaan veden pinnan alle.
Puolisukeltajat viihtyvät rehevissä vesissä. Matalat, runsaskasvustoiset rantavedet tarjoavat ravinnon monille vesilinnuille, kahlaajille sekä runsaalle rantalinnustolle. Vesilinnuista puolisukeltajat hakevat ravintonsa matalista rantavesistä ja pintakasvillisuuden seasta. Puolisukeltajilla on yleensä leveä "siivilänokka", jonka läpi ne seulovat syötäviä aineksia.
Kokosukeltajan ja puolisukeltajan erottaa paitsi sukellustavasta myös lentoonlähtötavasta. Kokosukeltaja juoksee pitkin veden pintaa, kun puolisukeltaja ponnahtaa lentoon suoraan vedestä.
Puolisukeltajista sinisorsa talvehtii useissa Suomen kaupungeissa. Sorsista puolisukeltajiin kuuluvat myös jouhisorsa, tavi, lapasorsa, haapana, heinätavi, harmaasorsa ja ristisorsa.
Jalat sijaitsevat vartalon keskiosassa, jonka takia ne pystyvät liikkumaan melko hyvin myös maalla. Puolisukeltajat ovat myös pyöreämuotoisempia kuin kokosukeltajat ja niiden nokka ei ole niin terävä.
Kahden regimentin oppi
Kahden regimentin oppi on Martti Lutherin aikanaan muotoilema luterilainen opetus Jumalan kahdesta hallinnasta. Luther laati kahden regimentin oppinsa Rooman kirkon vanhan kahden asteen siveellisyyden opin tilalle.
Kahden regimentin opin mukaan on olemassa kaksi elämänaluetta: 1. Maallinen regimentti (maallinen hallinta / maallinen valtakunta, "regnum civile"), jossa miekalla, esivallalla ja maallisilla järjestyksillä on tehtävänsä 2. Hengellinen regimentti (Jumalan hengellinen hallinta / Kristuksen valtakunta, "regnum Christi"), jossa taistellaan Jumalan sanalla ja evankeliumilla.
Koska ihminen on luonnostaan paha ja roisto, täytyy esivallan ja miekan käyttää rankaisukeinoja, ja lain saada aikaan ulkonainen järjestys. Ensimmäiseen regimenttiin kuuluu siis rankaisu ja pakko. Hengellisessä regimentissä (kirkossa / Kristuksen valtakunnassa) taas hallitsee evankeliumi ja siten sen leimaava piirre on vapaus.
Molemmat regimentit ovat Jumalan säätämiä, ei vain hengellinen. Regimentit ovat erilaiset ja erilliset, mutta ne eivät ole irrallisia toisistaan. Ne ilmentävät Jumalan kahtalaista herruutta elämässä. Jumala käyttää siis maailmanhallinnassaan kumpaakin regimenttiä: maallinen on ""Jumalan vasen käsi"" ja hengellinen ""Jumalan oikea käsi"". Tässä kohden luterilainen käsitys regimenteistä poikkeaa vastaavasta reformoidusta käsityksestä, jonka mukaan Jumalan vastustaja on maallisen regimentin hallitsija.
Lepolan huvila
Lepolan huvila on Tampereen Härmälässä sijaitseva 1800-luvulla rakennettu huvila. Sen rakennutti insinööri Ossian Bergbom, vuodesta 1903 alkaen Wuorenheimo. Wuorenheimon kuoltua huvila jäi perikunnalle.
Suomalaisten radiolähetysten uranuurtaja, insinööri Arvi Hauvonen käytti huvilan suippoa tornia toisena radiolähetysasemanaan 1923.
Huvilan suunnitteli todennäköisesti Tampereen kaupungin ensimmäinen kaupunginarkkitehti F. L. Calonius (1876–1891). Todennäköistä on myös, että huvila siirrettiin Hatanpäänniemeltä ennen vuotta 1898, koska paikalle rakennettiin silloin Nils Idmanin asuntopalatsi Idmanin huvila.
Huvila siirtyi Wuorenheimon puolison Agnes Wuorenheimon kuoltua (k. 1921) Tampereen kaupungille kaupalla vuonna 1925, ja vuodesta 1927 alkaen huvila toimi lastenkotina, johtajanaan Elli Seppälä (hänen sisarensa Aili Seppälä toimi samaan aikaan Rantaperkiössä sijaitsevan Metsolan lastenkodin johtajana). Talvisodan aikana huvila palveli sotilassairaalan toipilasosastona. Sodan jälkeen vuonna 1945 kaupunki päätti pitää huvilan lasten käytössä, ja siitä tehtiin lastentarha. Tässä tarkoituksessa se toimii heinäkuuhun 2017 saakka, jolloin sen toiminta Lepolan päiväkotina päättyy. Vuonna 2018 Tampereen kaupunki aikoo myydä huvilan. Huvilan perinteitä vaalii Härmälä-Seura.
Naamanjoki
Naamanjoki on Oulujoen vesistöön kuuluva joki, jonka alkulähde on Vaalan ja Utajärven kuntien raja-alueella Hetejärvestä ja Kortejärvestä laskevien Korte- ja Heteojien yhtymäkohdassa Naamanjärvi-nimisellä suoalueella Utajärven Naamankylän Järvikylässä. Naamanjoki laskee Utosjokeen ja edelleen Oulujokeen Utajärven pohjoispuolella.
Naamanjoen valuma-alueen pinta-ala on 118,03 km² ja järvisyys 2,14 %, keskivirtaaman ollessa noin 1,1 m³/s. Alun perin Naamanjoki sai alkunsa Naamanjärvestä, joka myöhemmin on kuivatettu ja on nykyisin pääosiltaan avosuota.
Kalastus Naamanjoella on vähäistä, vuotuisten kokonaissaaliiden ollessa noin 1,2—1,5 tonnia vuodessa.
Uspenskin katedraali (Moskova)
Uspenskin katedraali () on Moskovan Kremlissä sijaitseva katedraali.
Kirkon rakentaminen aloitettiin 4. elokuuta 1326, kun metropoliitta Pietari oli taivutellut Moskovan suuriruhtinaan Iivana I Kalitan rakennuttamaan vastaavanlaisen kirkon Moskovaan kuin oli vielä silloisessa suuriruhtinaiden pääkaupungissa Vladimirissa.
1400-luvun lopulla vanha kirkko alkoi olla ränsistynyt ja vuonna 1472 aloitettiin uuden katedraalin rakennustyöt Krivtsovin ja Myškinin suunnitelmien mukaisesti. Kahden vuoden aikana rakennus lähes valmistui, kunnes se maanjäristyksen vaikutuksesta sortui.
Iivana III kutsui arkkitehti Aristotele Fioravantin Bolognasta suunnittelemaan uuden katedraalin, jonka tuli olla vanhan venäläisen perinteen mukainen. Fioravanti matkusti Vladimiriin opettelemaan venäläistä rakennustekniikkaa. Lopulta valmistuneessa rakennuksessa on vaikutteita sekä renessanssin tyylistä että venäläisestä perinteestä.
Sen sisustukseen kuuluu edelleen useitakin eri tsaareille tehtyjä katoksellisia valtaistuimia.
Kirkkoa käytettiin Iivana IV Julmasta alkaen tsaarien kruunauskirkkona. Vallankumouksen yhteydessä se museoitiin, mutta Neuvostoliiton kaaduttua kirkko avattiin uudelleen. Kaikki Venäjän presidentit, Boris Jeltsin, Vladimir Putin ja Dmitri Medvedev, siunattiin virkaansa juuri tässä kirkossa. Jeltsinin ja Putinin seremonian toimitti Moskovan ja koko Venäjän patriarkka Aleksei II ja Medvedevin puolestaan nykyinen patriarkka Kirill.
Nykyisin kirkkoa käytetään vain tärkeisiin valtiollisiin seremonioihin. Kesäisin se on turisteille avoimena.
Uspenskin katedraali (täsmennyssivu)
Uspenskin katedraali eli Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen katedraali (venäjän sanasta "uspenije") tarkoittaa seuraavia kirkkoja:
Imperial (automerkki)
Imperial on Chryslerin valmistama kalliimman hintaluokan automerkki. Sitä valmistettiin vuodesta 1955 vuoteen 1975 sekä lyhyesti uudelleen vuosina 1981-1983. Chrysler Imperial esiteltiin mallina jo vuonna 1926 ja vuonna 1955 se erotettiin omaksi merkikseen. Kuluttajat mielsivät merkin kuitenkin aina Chryslerinä.
Minamoto no Yoritomo
Minamoto no Yoritomo (, 9. toukokuuta 1147 – 9. helmikuuta 1199) oli japanilaisen Kamakura-shōgunaatin perustaja ja ensimmäinen shōgun, joka hallitsi 1192–1199. Hän oli isänsä Minamoto no Yoshitomon puolelta sukua keisariperheelle ja aatelinen myös äitinsä puolelta. Minamoto no Yoritomo oli Minamoto-klaanin (Seiwa Genji) perillisen poika, ja kilpaili sen päämiehen asemasta setänsä ja serkkunsa kanssa. Välienselvittely Taira-klaanin kanssa, Genpei-sota, oli lähellä sisällissotaa. Se päättyi Minamoto no Yoritomon voittoon. Hän nousi samurai-luokan johtoon ja koko Japanin tosiasialliseksi hallitsijaksi 1192. Tästä alkoi japanin feodaaliaika, jota jatkui 1800-luvulle asti. Yoritomo käytti valtaa Kamakuran kaupungista käsin, sillä hän katsoi Kioton hovin hienostelevien tapojen kuluttavan samuraiden moraalia ja sotilaskuria. Lisäksi hänen valtansa perustui nimenomaan Kamakuran lähiseutujen sotaherrojen tukeen. Tästä kaupungista sai sitten koko shōgunaatti nimensä. Yoritomo oli julma hallitsija: hän vainosi Taira-klaanin jäseniä ja pyrki tuhoamaan klaanin vauvoja myöten.
Genpei-sodan jälkeen Yoritomo riitaantui veljensä Minamoto no Yoshitsunen kanssa. Yoshitsune oli palvellut Yoritomoa voitokkaana kenraalina ja saavuttanut suuresti mainetta ja arvovaltaa. Yoshitsunen asetuttua keisarin puolelle Yoritomo lähetti miehensä surmaamaan veljensä. Lyhyen Koromogawan taistelun jälkeen Yoshitsune teki pakon edessä itsemurhan.
Kymmenen vuotta myöhemmin Minamoto no Yoritomo kuoli itse pudottuaan hevosen selästä aamuratsastuksella ollessaan.
Laanila (Inari)
Laanila on kylä valtatien 4 varrella Lapissa Inarin kunnassa. Se sijaitsee noin kolme kilometriä etelään Saariselältä ja noin 34 kilometriä etelään Ivalon taajamasta. Kylä on Laaniojan varrella, Laanipalon ja Laaniselän vaarojen välissä, noin 320 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella. Kylässä sijaitsee Laanihovin hotelli. Kylän talous on voimakkaasti matkailupainotteinen.
Laanilasta noin kilometrin verran koilliseen sijaitsee Prospektor-yhtiön vuonna 1902 rakentama kaivos, josta etsittiin kultaa. Kultaesiintymistä Saariselän alueella oli saatu viitteitä. Tätä varten aikoinaan rakennettiin tie Sodankylästä Laanilaan. Myöhemmin tietä jatkettiin aina Petsamoon saakka. Saariselän ensimmäinen rakennus oli Prospektorin konttori. Yhtiön lopetettua siellä toimintansa siitä tuli vuosikymmenien ajaksi Laanilan kestikievari, josta kerrotaan myöhemmin artikkelissa. Rakennus sijaitsi nykyisen Metsäntutkimuslaitoksen paikalla. Saksalaiset polttivat rakennuksen perääntyessään pohjoiseen Lapin sodassa vuonna 1944. Kultaa ei Prospektorin kaivoksesta koskaan löydetty. Nykyään kaivoskuilun päälle on rakennettu mökki, josta voi kurkistaa kuiluun ja kuunnella ääninauhalle taltioituja työskentelyn ääniä. Mökin pihamaalla on esillä kivikasoja ja kaivosvaunu raiteineen.
Jatkosodan aikana 4. heinäkuuta 1943 hyökkäsivät neuvostoliittolaiset partisaanit A. S. Smirnovin johdolla siviilejä kuljettaneen postilinja-auton kimppuun Laaniojan sillalla yöllä noin kello 02.45. Sillan räjäytettyään partisaanit ampuivat kuljettajan ja auton pysähdyttyä tien laitaan he jatkoivat tulitusta. Tässä hyökkäyksessä sai surmansa mm. tarkastusmatkalla ollut Oulun hiippakunnan piispa Yrjö Wallinmaa. Myöhemmin samana yönä tämän osasto "Bolševik Zapoljarjan" partisaanit hyökkäsivät läheiseen Laanilan majataloon, jossa sai surmansa yksi ihminen rajussa tulituksessa.
Paikalle avattiin levähdysalue tapauksen 50-vuotismuistotilaisuuden yhteydessä 1993. Paikalle on pystytetty opastustauluja kertomaan tästä Laaniojalla tapahtuneesta sota-ajan välikohtauksesta. Viereinen puro tunnetaan nykyään nimellä Piispanoja, ja paikalle oli jo aiemmin pystytetty muistokivi. Nelostien länsipuolella puro tunnetaan edelleen Laaniojan nimellä.
Konneveden Urheilijat
Konneveden Urheilijat eli KonnU on keskisuomalainen urheiluseura Konnevedeltä. Seuran toimintaan kuuluvat muun muassa jalkapallo, suunnistus ja ampumahiihto.
Suuri merkitys seuran toiminnalle on Lapunmäen urheilukeskuksella, jonne on rakennettu osin EU-rahoituksen turvin Hiihtomaa. Tähän kuuluu latuverkoston lisäksi pieni mäki kumpareikkoineen. Toiminnassa halutaan panostaa lasten ja nuorten liikuntaan.
Tunnetuimpia urheilijoita seurassa ovat jääkiekkoilijat Miika Lahti ja Sampo Kaleva, ampumahiihtäjät Mervi Markkanen, Terhi Häyrinen (ent. Markkanen) sekä Katja Lairio. Häyrinen edusti Suomea vuoden 1992 olympialaisissa ja Katja Lairio ensimmäisissä ampumajuoksun MM-kilpailuissa Hochfilzenissä 1997.
Jalkapallolla on Konnevedellä vahvat perinteet. Parhaimmillaan KonnU on pelannut 3. divisioonassa. Viimeksi miesten joukkue nähtiin kaudella 2015, jolloin se voitti 4. divisioonan. Kaudella 2016 ei joukkuetta kuitenkaan nähty enää millään sarjatasolla.
Konneveden Urheilijoilla on ollut myös salibandyjoukkue vuodesta 2011 alkaen.
Jonathan Glover
Jonathan Glover (s. 1941) on brittiläinen filosofi, joka on tutkinut erityisesti bioetiikkaa. Hän opiskeli Tonbridge Schoolissa ja myöhemmin Corpus Christi Collegessa Oxfordin yliopistossa. Nykyään hän toimii bioetiikan opettajana King’s Collegessa, Lontoossa.
Hirvinevan rautatieasema
Hirvinevan rautatieasema () on rautatieasema Pohjanmaan radalla, Hirvinevan kylässä Limingassa Pohjois-Pohjanmaalla. Alun perin liikennepaikka rakennettiin Pohjanmaan radalle junakohtaus- ja kuormauspaikaksi Limingan ja Ruukin välille, jolloin se oli epäitsenäinen liikennepaikka, joka toimi Limingan aseman alaisuudessa. Nykyisin liikennepaikka on miehittämätön ja liikenteenohjaus hoidetaan keskitetysti Oulusta. Vuonna 1943 rakennettu asemarakennus on yksityisasuntona.
Henkilöjunat eivät pysähdy Hirvinevalla matkustajapalvelua varten, eikä liikennepaikalla ole kaupallista tavaraliikennettä tai lipunmyyntiä. Lähin rautatieasema, jossa henkilöjunat pysähtyvät, on Ruukin asema.
Pääraiteen lisäksi liikennepaikalla on yksi sivuraide, jota voidaan käyttää kohtaustilanteissa. Tämän lisäksi ratapihalla on kolmas raide, entinen kuormausraide, jota käytetään nykyisin ratatyökoneiden väistöraiteena.
Jiří Kochta
Jiří Kochta (s. 11. lokakuuta 1946 Praha) on tšekkiläinen entinen jääkiekkoilija. Hänen pelipaikkansa oli hyökkääjä. Nykyisin Kochta on jääkiekkovalmentaja.
Kochta aloitti uransa Sparta Prahassa. 1979 hän siirtyi EV Landshutiin Saksan pääsarjaan. Heti seuraavalla kaudella hän voitti sarjan syöttöpörssin 81 syöttöpisteellä. Pistepörssissä hän sijoittui toiseksi seuratoverinsa Erich Kühnhacklin jälkeen 144 tehopisteellä. Kochta voitti kolmanneksi tulleen Markus Kuhlin 46 pisteellä. Seuraavalla kaudella Kochta jäi pistepörssin toiseksi pisteen erolla Dick Decloehen. Seuraavalle kaudelle Kochta siirtyi 2. Bundesliigan EHC 70 Müncheniin, joka meni kuitenkin konkurssiin kauden aikana. Kochta siirtyi samalla pelaajavalmentajaksi EC Hedos Müncheniin. Hän lopetti pelaajauransa 1986 ja siirtyi päätoimiseksi valmentajaksi. Vuonna 1987 siirtyi yhden kauden ajaksi valmentamaan EV Füssenia, jonka jälkeen hän palasi Müncheniin ja nosti joukkueen Bundesliigaan. Tämän jälkeen Kochta on valmentanut eri joukkueita Saksassa. Vuodesta 2003 hän on toiminut ESC Dresdner Eislöwenin valmentajana.
Maajoukkueurallaan Kochta oli voittamassa maailmanmestaruutta 1972, olympiahopeaa 1968 ja olympiapronssia 1972. Kochtan 1975 syntynyt tytär Marketa on tennispelaaja. Marketa osallistui 1994 kaikkiin tenniksen Grand Slam -turnauksiin.
Puuraja
Puuraja on se maantieteellinen raja, jonka yläpuolella (vuoristossa) tai pohjoispuolella (arktiset alueet) yksittäiset puut eivät kykene kasvamaan ilmastollisten olosuhteiden vuoksi. Puurajan yläpuolella ennen lumirajaa kasvaa ruohovoittoista vuoristokasvillisuutta. Metsänraja on vastaavasti se raja, jossa metsää ei enää kasva. Usein metsä harvenee hiljalleen ennen tundraa, kitukasvuista kylmää pensas- ja ruohokasvillisuutta. Metsä voi rajoittua myös savanniin tai aroon kuivuuden perusteella. Yleensä metsä vaatii kasvaakseen sadetta 500–1 000 millimetriä vuodessa. Metsä ja yksittäiset puut voivat myös rajoittua suohon tai ihmisen tekemään peltoon, hakkuuaukioon tai muuhun sellaiseen.
Metsänrajalla vuoristossa vuoden keskilämpötila on 6,5 °C, mutta voi olla 5,5–7,5 °C 10 cm:n syvyydessä maan alla. Keski-Alpeilla puuraja on 2 200 m:n korkeudessa mutta Meksikossa, Pico de Orizabassa 4 000 m:ssä. Rannikoilla ja vuoristoissa puuraja on voimakkaiden tuulten takia alempana, tuuli muun muassa haihduttaa kosteutta nopeasti pois. Puuraja riippuu myös rinteen jyrkkyydestä ja sademäärästä (jos rinne on sillä vuoren puolella, jossa ei sada). Ylimpänä kasvavat puut ovat usein matalia, tiheässä kasvavia käyriä pensaita, joita kutsutaan saksan kielessä nimellä Krummholz.
Metsänraja on Siperiassa taigan ja tundran välissä kohdassa, missä heinäkuun keskilämpötila on alle 10 °C. Tarkka tämä sääntö ei ole. Joitakin puita kasvaa ehkä jo 8 °C:ssä. Metsänrajaksi voisi sanoa viimeistään vyöhykettä (leveysastetta), jossa vuoriston puuraja on laskeutunut merenpinnan tasalle 0 metriin. Norjassa metsänraja siirtää pohjoiseen Golfvirran vaikutus ja lämmin meri-ilmasto paikkaan 71 pohjoista kohdassa 24 itäistä. Keski-Siperiassa yllättäen äärimmäisen mantereisen ilmaston mukanaan tuoma lämmin kesä. Metsänraja lienee lähinnä pohjoisnapaa 72°30' pohjoista pituuspiirillä 102 I, ja Ary-Masissa Keski-Siperiassa Novajajoen, Khatangajoen laaksossa. Grönlannissa on tehty puiden istutuksia ja todettu niiden kasvavan leveysasteella 64° pohjoista leveyttä, Joitakin puita on selvinnyt hengissä hitaasti kasvaen Søndre Strømfjord, 67° pohjoista leveyttä. Quebecissa Kanadassa kylmä Labradorinvirta ja pohjoisnavan läheisyys viilentävät ilmaa ja puuraja laskeutuu 72 läntistä leveyttä paikkaan 56 pohjoista leveyttä mutta Labradorin niemimaalla jopa 53 pohjoista leveyttä. Kamtšatkan niemimaalla Venäjän itäosissa metsää ei kasva 60 leveysastetta korkeammalla kylmien merivirtojen ja voimakkaiden tuulten takia.